Negarbos piliakalnis

**Negarbos piliakalnis**, vad. *Nagarbos kalnu*, *Bliūdkalniu*, su **gyvenviete** – piliakalnis ir papėdės gyvenvietė Kretingos rajono savivaldybės teritorijoje, Negarbos kaime, Tenžės dešiniajame krante.

Pasiekiamas iš kelio Ankštakiai–Tarvydai ties Senkais pasukus į kairę ir šiaurės vakarų kryptimi pavažiavus 800 m, pervažiavus Tenžę, yra kairėje, į pietus nuo kelio.

Piliakalnis dar žinomas *Senkų, Jazdų, Jazdaičių* piliakalnio vardu, kadangi buvo Jazdų (Jazdaičių) dvaro žemėje ir ribojasi su Senkų kaimu, esančiu kitapus upės. Pastaruoju metu dažnai vadinamas *Nagarbos kalnu*. Vietos gyventojai piliakalnį dažniausiai vadina *Bliūdkalniu*, nes jis primena didelį dubenį ().

## Piliakalnis

Įrengtas Tenžės ir bevardžio upelio santakon įsiterpiančiame 47–50 m skersmens aukštumos kyšulyje, kurį ratu juosia pylimas. Vakaruose ir šiaurėje nuo aukštumos 140 m ilgio pylimo dalis yra 7 m aukščio nuo lauko ir 6 m pločio viršuje. Likusi 100 m pylimo dalis iš rytų ir pietų nuo upės slėnio apie 2,2 m aukščio nuo aikštelės ir 13 m aukščio išorėje. Aikštelės rytinė dalis šaltiniuota. Pasakojama, kad čia buvęs tvenkinys, aprūpindavęs vandeniu pilies gyventojus.

Į vakarus ir šiaurę nuo piliakalnio 3 ha plote yra papėdės gyvenvietė. Bendras piliakalnio su gyvenviete teritorijos plotas – 6,257 ha.

1,0 km į pietryčius yra Senkų piliakalnis, 1,0 km į šiaurę – Jazdų, Negarbos kapinynas, 0,8 km į pietryčius – Senkų senovės žemdirbystės vieta, 0,6 km į šiaurės rytus – Senkų kapinynas, 50 m į pietus – Negarbos kapinynas.

## Tyrimai
Piliakalnį 1923 m. žvalgė Vladas Nagevičius, 1960 m. – Juozas Mickevičius, 1966 m. – Lietuvos mokslų akademijos Istorijos institutas (ekspedicijos vadovas Adolfas Tautavičius), 1974 m. – Ignas Jablonskis, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (ekspedicijos vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas), 2012 m. – Kultūros paveldo centro archeologas Arūnas Strazdas. Gyvenvietės teritorijoje aptikta židinių liekanų, lipdytos ir žiestos keramikos, kt. dirbinių.

2003 m. papėdės gyvenvietę tyrinėjo Julius Kanarskas. Ištirtas 2,5 m² plotas, aptiktas 76 cm storio apnaikintas X–XIII a. kultūrinis sluoksnis su ugniaviete, apžiesta ir žiesta keramika, smiltainio akmens galąstuvas.

## Istorija
1848 metais išleistoje vyskupo Motiejaus Valančiaus knygoje „Žemaičių vyskupystė“ pirmąkart istorinėje literatūroje paminėtas Negarbos piliakalnis.

Manoma, kad piliakalnyje stovėjo 1253 m. Kuršo vyskupo Henriko rašte minima kuršių pilis Nagarba (Nebarge). 

## Etimologija
Viena liaudies etimologijos versijų nurodo, kad ant Negarbos piliakalnio stovėjęs dvaras, bet ponai tik puotaudavę, o žmones skriausdavę. Kartą žmonės paprašę jų paramos, bet ponai pasielgę *negarbingai* – jiems nepadėję ir toliau puotavę. Už tai dievai supykę, kalnas prasivėręs ir visas dvaras su ponais prasmegęs, o kalno viršuje atsivėrusi kūdra.

Vardas *Nagarba* greičiausiai kilęs iš baltų prokalbės (> vakarų baltų) **Nāgarbā*, plg.: prūsų *na* 'ant; nuo' ir *garbis* 'kalnas', tad gali būti paveldėtas Mėguvos kuršių kilmės vietovardis.

Atkreiptinas dėmesys ir į tai, jog sanskrite žodis *garba* (गर्भ, *gharba*) reiškia įsčias, apvaisinimą, gemalą, arba perkeltine prasme šerdį, centrą, gelmę, esmę. Ši reikšmė nebūtinai prieštarauja prūsų k. versijai *garbis,* tai gali būti buvusio to paties indoeuropiečių prokalbės žodžio skirtingai išsivysčiusios reikšmės.


Vaizdas:Nagarba2009061506.JPG|Negarbos piliakalnio pylimas
Vaizdas:Nagarba2009061508.JPG|Piliakalnio aikštelė
Vaizdas:Nagarba2009061509.JPG|Piliakalnio rytinis šlaitas
Vaizdas:Nagarba2009061515.JPG|Piliakalnis nuo kairiojo Tenžės kranto
Vaizdas:Nagarbos piliakalnio aikstele2015.JPG|Piliakalnio aikštelė
Vaizdas:Nagarba2009061501.JPG|Piliakalnis iš vakarų pusės
Vaizdas:Nagarba is drono is siaures.jpg|Negarbos kraštovaizdis iš šiaurinės pusės
Vaizdas:NagarbaTarvydai2009061507.JPG|Dimitravo miško vaizdas nuo Negarbos piliakalnio, Alkos kalnas, priešgaisrinis stebėjimo bokštas (2009 m.)


## Šaltiniai

## Literatūra
* Kultūros paminklų enciklopedija. – Vilnius, 1998
* Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. – Kaunas, 1928. – P. 128 (Ezdaičiai), 231 (Senkai)
* Vykintas Vaitkevičius. Senosios Lietuvos šventvietės: Žemaitija. – Vilnius, 1998. – P. 87–88
* Motiejus Valančius. Raštai. – Vilnius, 1972. – P. 351 (Bliūdkalnis), 365–367 (Senkų kalnas).
* Федор Васильевич Покровский. Археологическая карта Ковенской губернiи. – Вильна, 1899. – C. 85

## Nuorodos
* http://www.atl.lt/2003/38-39.pdf
* Lietuvos piliakalniai
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – Kultūros paveldo centro paveldosaugos biblioteka. – F. 1, ap. 1, b. 19. – P. 70–78 
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai