open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Džoja del Kolė

**Džoja del Kolė** () – miestas pietų Italijoje, Apulijoje, Bario provincijoje, Murdžės plynaukštėje, 35 km į pietus nuo Bario. Praeina geležinkelis ir plentas Baris–Tarantas. Mašinų, tekstilės, alkoholio distiliavimo, sūrio pramonė. Yra XII a. pilis (normanų-švabų), įtvirtinta medžioklės ložė (pastatydina imperatoriaus Frydricho II), archeologijos muziejus. Taip pat yra Šv. Petro bažnyčia (XI a., atstatyta XVIII a. pab.). Šalia yra karinis aerodromas.

## Istorija
VI–IV a. pr. m. e. šalia Džoja del Kolės buvo senovinis miestas. Dabartinis miestas išaugo apie Bizantijos laikais pastatytą pilį.


Castello di gioia del colle, esterno, cortile 05.jpg|Pilis
Gioia del colle, campanile 01.jpg|Šv. Angelo bažnyčia
Gioia del Colle - Piazza Plebiscito.jpg|Centrinė aikštė
Parco archeologico di Monte Sannace, la casa a peristilio.jpg|Senojo miesto archeologinė vietovė 


## Šaltiniai
L garvežys

**L garvežys** (L raidė parinkta inžinieriaus ir konstruktoriaus Levo Lebedianskio garbei) – TSRS magistralinis garvežys, sukurtas II pasaulinio karo pabaigoje ir gamintas 1945–1955 m. Naudotas TSRS ir kitose komunistinėse šalyse, taip pat ir Lietuvoje. Garvežio ilgis su tenderiu – 23 metrai.

L serijos garvežių pagaminta apie 4200 vienetų, laikomas vienu sėkmingiausių sovietinių garvežių, kuriuos gamino 3 gamyklos – Briansko mašinų gamykla, Vorošilovgrado Spalio revoliucijos gamykla, Kolomnos gamykla.

## Istorija

Pirmasis L garvežys į kelionę išvyko 1945 m. spalio 5 d. Kolomnoje. Iš pradžių garvežių serija vadinosi P (nuo ), 1947 m. sausio 14 d. TSRS Ministrų Taryba pervadino seriją L vardu pagrindinio konstruktoriaus L. Lebedianskio garbei. Iš pradžių jie gaminti Kolomnos gamykloje (1762 vienetai per 1954–1954 m.), vėliau Brianske (389 vienetai per 1946–1950 m.) ir Luhanske (2048 vienetai per 1950–1955 m.).

## Galerija

L2289 Ignalina (2).JPG | L-2289 Ignalinoje
Л-0814, Литва, Каунасский уезд, станция Каунас (Trainpix 118604).jpg | L-0814 Kauno stotyje
Klaipedos GS 2023e.jpg | L-1160 Klaipėdoje
L 0106 im Museum Šiauliai, Litauen am 20. 7. 2022.jpg | L-0106 Šiaulių stotyje
Vilnius Л 0236.jpg | L-0236 Vilniaus stotyje


## Šaltiniai
Mola di Baris

**Mola di Baris** () – miestas pietų Italijoje, Apulijoje, Bario provincijoje, 20 km į pietryčius nuo Bario, Adrijos jūros pakrantėje. Praeina Bario–Brindizio plentas ir geležinkelis. Yra žvejybinis uostas. Pajūrio kurortas. Odos apdirbimas, gaminamas muilas, sagos. Yra renesansinė Šv. Mykolo katedra (vienas išskirtinių Adrijos renesanso pavyzdžių).

## Istorija
Vietovė gyvenama nuo neolito laikų. Iškilo Karolio I Anžu valdymo metu. Viduramžiais iš Mola di Bario uosto išplaukdavo kryžininkų laivai.

## Šaltiniai
Visorių miško parkas

**Visorių miško parkas** - miško parkas šiaurinėje Vilniaus miesto dalyje. Parkas pavadintas Visorių vardu, nors didžioji jo dalis priklauso Fabijoniškių mikrorajonui ir tik nedidelė dalis Visorių ir Jeruzalės mikrorajonams. 

Parkas priklauso Vilniaus miesto savivaldybės Vingio girininkijai.
## Miško augalija ir gyvūnija
Visorių miško parkas, kaip ir kiti Vilniaus regiono miškai, yra mišrių miškų zonos dalis – jame natūraliai auga tiek spygliuočiai (pvz., pušys, eglės), tiek lapuočiai (pvz., beržai, klevai, ąžuolai ir kt.). Apylinkėse aptinkamos miško uogos, vaistiniai augalai ir grybai, o miškuose ir laukymėse galima sutikti briedžius, stirnas, šernus, lapes, usūrinius šunis (mangutus), barsukus, kiškius bei voveres.

## Istorija

Vaizdas:1951 m. Visorių miško parko teritorijos aeronuotrauka.jpg|**1951 m. Visorių miško parko teritorijos aeronuotrauka**
Vaizdas:1975 m. Visorių miško parko aeronuotrauka.jpg|**1975 m. Visorių miško parko teritorijos aeronuotrauka**
Vaizdas:1985-1986 m. Visorių miško parko teritorijos aeronuotrauka.jpg|**1985-1986 m. Visorių miško parko teritorijos aeronuotrauka**
Antrojo pasaulinio karo metu, ant kalvos, šalia dabartinio Jovarėlio prekybos centro, buvo įsitvirtinę sovietų kareiviai. Kalva buvo strategiškai patogi stebėti aplinką ir kontroliuoti vietinius priėjimus, todėl kareiviai čia buvo dislokuoti kaip gynybinės pozicijos dalis. Pasakojama, kad jie įsirengė pozicijas kalvoje stovėjusiame pastate ir iš jo šaudė; kulkos skriedavo virš netoliese buvusių kaimo namų, todėl gyventojai buvo priversti trumpam palikti savo namus ir slėptis .

## Įtaka kultūrai
Parke įkvėpimo semėsi lietuvių kompozitoriai Alvydas Jegelevičius, Juozas Jegelevičius. Vladas Braziūnas yra parašęs keletą eilėraščių su gamtos motyvais Fabijoniškėse.

## Pavadinimo kilmė
Parkas pavadintas Visorių mikrorajono vardu, nes dalis jo yra Visoriuose.

Kalbininko Jono Jurkšto teigimu, vietovardis kilo nuo lenkiško vietovės pavadinimo „Wyszary“, kuriuo vietovė buvo vadinta 1938-1945 m.  

## Bibliografinių nuorodų sąrašas
Sobotos mūšis

**Sobotos mūšis** – 1655 m. rugpjūčio 23 d. netoli Sobotos (Lodzės vaivadija, Lenkijos karalystė, Abiejų Tautų Respublika) įvykęs Abiejų Tautų Respublikos ir Švedijos imperijos karinių pajėgų mūšis, vienas iš Antrojo Šiaurės karo (Švedų tvano) susirėmimų.

Švedijos karaliaus Karolio X Gustavo vadovaujamos karinės pajėgos, įžengusios į Lenkiją, vieną pirmųjų stovyklų įsirengė Kolo mieste. Čia Švedijos karalius priėmė ATR valdovo Jono II Kazimiero Vazos pasiuntinius, siūliusius sudaryti taiką. Deryboms nepavykus švedų pajėgos ėmė rengtis judėti link Varšuvos.

Jonui II Kazimierui Vazai pavyko surinkti tik nedidelę kariuomenę, kurios pagalba tikėjosi pristabdyti švedų veržimąsi, tuo pat metu jis aktyviai ieškojo kitų valdovų paramos. Abejų pusių karinės pajėgos netoli Kolo esančio Sobotos miestelio apylinkėse susidūrė rugpjūčio 23 dieną.

Trumpai trukusiame mūšyje nugalėjo švedai, ATR pajėgos buvo visiškai sumuštos.

Po mūšio Karolis X vadovavimą didžiajai daliai kariuomenės pavedė feldmaršalui Arvidui Vitenbergui (*Arvid Wirtenberg von Debern*), o pats su nedidelėmis – apie 2 tūkst. kavalerijos ir 1,2 tūkst. pėstininkų pajėgomis nužygiavo į menkai ginamą Varšuvą. ATR sostinė be kovos pasidavė rugpjūčio 29 d.

## Išnašos

## Literatūra
* Svenskt Militärhistoriskt Bibliotek  https://web.archive.org/web/20070807221545/http://www.smb.nu/svenskakrig/1655_1.asp
* Leszek Podhorodecki, *Rapier i koncerz*, , Warsaw 1985, , pp.&nbsp;247–248
TEP60

**TEP60** ( – *тепловоз с электрической передачей, 60-я серия*) – keleivinis šilumvežis, gamintas TSRS 1960–1987 m. Buvo gaminamas Kolomnos gamykloje dviem variantais – vienos arba dviejų sekcijų. Dyzelinio variklio galia 2210 kWh, važiuoklė – šešių ašių. Eksploatuotas įvairiose TSRS respublikose, taip pat ir Lietuvoje.

## Istorija

Pradėti gaminti 1960 m. balandį, nuo 1965 m. gaminti ir dviejų sekcijų lokomotyvai. Lietuvoje eksploatuoti nuo 1967 m. TEP60 lokomotyvus naudojo Pabaltijo geležinkelis, Spalio geležinkelis, Baltarusijos geležinkelis ir kiti TSRS geležinkelių regionai.

Iš viso per 1960–1987 m. pagaminta 1240 TEP60 modelio šilumvežių. Buvo pagrindinis keleivinių traukinių lokomotyvas apie 1970–1980 m.

## Šaltiniai
Jagėla

* Ignas Jagėla (1784–1849) – filologas, pedagogas;
* Jokūbas Jagėla (1795–?) – bajoras;
* Jonas Jagėla (1945–2019) – skulptorius, dailininkas.

Pavardė užrašyta Marijampolėje, Vilniaus krašte. Asmenvardžio *[[Jogėla]]* forma: šaknis *jo-* siejama su žodžiu *jóti*, o *gėl-* – su *gėlà* „didelis skausmas“, *gélti* „labai skaudėti, sopėti“.

## Šaltiniai
Samanu

**Samanu** (), arba **samanakas** () – šventinis patiekalas, saldi košė, gaminama ir valgoma Didžiojo Irano šalyse: Irane, Afganistane, Turkmėnijoje, Kazachijoje, Tadžikijoje, Uzbekijoje ir gretimose šalyse. Jis gaminamas ilgai verdant daigintų kviečių sunką su miltais ir riebalais. Šio patiekalo ištakos siekia ikiislaminius laikus. Tai – šventinis patiekalas, valgomas novrūzo metu ir yra vienas iš haft sino („septynių S“) tradicinių valgių. Jis simbolizuoja gerovę ir skalsą.

Kiti šio patiekalo pavadinimai yra **siumelekas** (, ), **sumanakas** (), **sumalakas** (), **siumioliokas** (). Visose šalyse samanu gaminamas ir valgomas panašiai. Dėl išlaikytų archaiškų tradicijų sumanako gaminimas Tadžikijoje 2025 m. UNESCO įtrauktas į nematerialaus pasaulio paveldo sąrašą.

## Gamyba ir patiekimas

Samanu gamyba paprastai užtrunka apie savaitę. Jis pradedamas ruošti prieš Novrūzo šventę. Iš pradžių daiginami kviečiai, kurie dėl to įgyja saldų skonį. Jie yra malami kartu su daigais ir ne kartą perplaunami vandeniu, kad gautųsi tiršta sunka. Tada sunka ilgai verdama dideliame katile ant ugnies, kol įgyja tamsiai rudą spalvą. Gaunamas tirštas, saldus ir tamsus košės pavidalo desertas.

Paprastai samanu verdamas visą naktį prieš Novrūzą, ir procese dalyvauja visos bendruomenės moterys, kurios maišo viralą pasikeisdamos. Tuo metu dainuojama, šokama, muzikuojama, pasakojami pasakojimai. Su samanu susijęs gausus folkloras, yra gausu būtent šiam procesui skirtų darbo dainų.

Ryte dar šiltas samanu išpilstomas į indelius ir dalinamas bendruomenėje.

Tradiciškai gaminant samanu buvo naudojami tik kviečių sunka ir vanduo. Tačiau dabar įdedama miltų (kad greičiau tirštėtų), cukraus, riešutų ir kitų priedų.

Moderniais laikais daugelyje šalių paplitusi masinė samanu gamyba, ir jo galima nusipirkti. Irane samanu gamyba garsėja Aštianas.


La préparation du Sumalak pour Navrouz (Ouzbékistan) (5614065867).jpg|Samanu virimas Uzbekijoje
Sumalak sayli.jpg|Samanu pilstymas
Samanu 05.jpg|Papuoštas samanu
Navruz table in Tajikistan.JPG|Samanu šalia kitų Novrūzo patiekalų
 

## Susijusios pasaulio paveldo tradicijos
* Keškekas (2011, );
* Nsima (2017, );
* Harisas (2023, , , );
* Mulgio košė (2024, ).

## Šaltiniai
Monte Sant Andželas

**Monte Sant Andželas** () – miestas pietų Italijoje, Apulijoje, Fodžos provincijoje, pietinėje Gargano pusiasalio dalyje, į šiaurės rytus nuo Manfredonijos, kalnuotoje vietovėje. Verčiamasi žemės ūkiu (javai, alyvų aliejus, vynas), gyvulininkyste, vilnos pramone, turizmu.

Gyvenvietė išaugusi apie Šv. Mykolo šventovę, pastatytą ~490 m. virš urvo, kur pasak legendos, arkangelas Mykolas pasirodęs šv. Laurencijui Majoranui. Statinio durys 1076 m. pagamintos Konstantinopolyje, o aštuoniakampė varpinė pastatyta 1273 m. Be to, Monte Sant Anždele yra X a. pab. normanų-aragoniečių pilies griuvėsiai, XII a. spėjama krikštykla, vadinama Rotario (langobardų karaliaus) kapu.

Monte Sant Andželo Arkangelo Mykolo šventovė įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo objektą „Langobardų vietovės Italijoje“ (nuo 2011 m.).

## Istorija
Monte Sant Andželas buvo svarbus katalikų piligrimystės centras, ypač viduramžiais. XI–XII a. buvo normanų grafystės sostinė.


Monte Sant'Angelo - Castello di Monte Sant'Angelo - 2024-09-30 06-33-00 001.jpeg|Monte Sant Andželo pilis
Monte Sant'Angelo - Santuario di San Michele Arcangelo - 2023-09-22 19-49-58 001.jpeg|Arkangelo Mykolo šventovė
Chiesa Sotterranea 005.jpg|Šv. Mykolo urvas šventovėje
"Die Tomba di Rotari ist ein etwas rätselhaftes turmähnliches Gebäude." 03.jpg|Rotario kapas


## Šaltiniai
Košaris

**Košaris** () – tradicinis Egipto valgis, gaminamas iš grūdų, lakštinių ir ankštinių. Paprastai jį ruošiant nenaudojama mėsa, todėl laikomas vegetarišku.

Dėl savo svarbos Egipto kultūroje 2025 m. jis įrašytas į UNESCO nematerialaus pasaulio paveldo sąrašą.

## Aprašymas
Košario istorija siekia Senovės Egipto laikus. Egiptiečiams buvo žinomas valgis *Koshir*, kuris reiškė „maistas dievams“. Jis buvo gaminamas iš lęšių, kviečių, avinžirnių, česnako ir svogūno, juos troškinant moliniuose induose. Heliopolio žyniai mini, jog valgis valgomas pachono mėnesio 11 dieną, pasibaigus pasninkui.

Vėliau valgis per ilgą laiką kito ir tapo prastuomenės maistu. XIX a. jį paveikė turkiška, britiška virtuvės. Vystantis ekonomikai Egipte prireikė greito maisto. Todėl jis išpopuliarėjo kaip gatvės maistas, gaminamas ir parduodamas nuo mobilių prekystalių. Dabar jis gaminamas iš ryžių, makaronų, avinžirnių, keptų svogūnų, kurie apipilami raudonu padažu. Gardinamas įvairiais prieskoniais, pagardais. Jis gali būti gaminamas namie, taip pat tiekiamas restoranuose. Kai kurie jų specializuojasi košario gamyboje.

Egipte žinomi regioniniai košario variantai. Pastaruoju metu valgis populiarėja ir Jemene, Saudo Arabijoje, kur atsiranda nauji patiekalo variantai.
   

FIle:Cairo koshary.jpg|Kairo košaris
File:Flickr - Gaspa - Cairo, Abou Tarek restourant.jpg|Košario restoranas
File:1001 Arabic words, Charity dinner - 2016, 08.jpg|Košariai lėkštėse
File:Egyptian Koshari.jpg|Ant košario pilamas padažas
File:Largest Koshary 2.jpg|Didžiausias pasaulyje košaris, 2015 m.


## Susijusios pasaulio paveldo tradicijos
* Plovas (2016,  / 2016, )
* Kuskusas (2020, , , , )
* Mansafas (2022, )
* Čebudžienas (2023, )
* Ačekė (2024, )

## Nuorodos
Apulijos Ruvas

**Apulijos Ruvas** () – miestas pietų Italijoje, Apulijoje, Bario provincijoje, Murdžės plynaukštės rytiniuose šlaituose, 30 km į vakarus nuo Bario. Praeina Bario–Andrijos plentas ir geležinkelis. Verčiamasi žemės ūkio produkcijos apdirbimu, vyno, alyvų aliejaus gamyba.

Yra XIII a. romaninė Švč. Mergelės Marijos Dangun Ėmimo katedra su vitražo rože ir XVIII a. atstatytu varpinės bokštu. Taip pat yra keletas kitų bažnyčių, buvęs dominikonų vienuolynas, viduramžių įtvirtinimų fragmentai. Veikia Jatos nacionalinis archeologinis muziejus, įkurtas XIX a. Jatos rūmuose.

## Istorija
III–I a. pr. m. e. miestas buvo minimas kaip Rupsas (), Ruba (ΡΥΒΑ), Rubis (*Rubi*). Tai buvo japygų (apuliečių) genties peucetijų centras. Suklestėjo V–III a. pr. m. e., kai čia įsikūrė graikai ir ėmė gaminti panašią į korintišką ir Atikos juodai raudoną keramiką. Romėnams nugalėjus graikų miestą Tarantą, Ruvas pateko į Romos įtakos zoną.

Po gotų antpuolio miestas nunyko, bet atsikūrė XI–XIII a., valdant Anžu dinastijai.


Ruvo di puglia, duomo, facciata, 01.jpg|Ruvo katedra
PalazzoJatta.jpg|Jatos rūmai-muziejus
Piazza Matteotti, il castello.jpg|Tvirtovės fragmentas
Veduta aerea dello stabilimento della Cantina di Ruvo di Puglia.jpg|Vyninė


## Šaltiniai
San Džovani Rotondas

**San Džovani Rotondas** () – miestas pietų Italijoje, Apulijoje, Fodžos provincijoje, vakarinėje Gargano pusiasalio dalyje, į šiaurės vakarus nuo Manfredonijos, Kalvo kalno papėdėje. Keliai į San Severą, Monte Sant Andželą. Verčiamasi žemės ūkiu, apylinkėse yra boksito telkinių.

Miestas garsėja tėvo Pijaus šventove – svarbiu katalikų piligrimystės centru. Taip pat veikia *Casa Sollievo della Sofferenza* – mokslinius tyrimus vykdanti ligoninė.

## Istorija
Pasak legendos, miestas susikūrė buvusios Jupiterio šventyklos vietoje, o pavadinimas *Rotondo* („apskritas“) atsiradęs nuo apskritos krikštyklos.

San Džovani Rotonde 1916–1968 m. gyveno stebuklais pagarsėjęs katalikų šventasis tėvas Pijus.


San Giovanni Rotondo - Comune di San Giovanni Rotondo - 2024-09-18 12-05-31 004.jpeg|Miesto architektūra
71013 San Giovanni Rotondo, Province of Foggia, Italy - panoramio.jpg|Miesto gatvė
San Giovanni Rotondo - Chiesa di San Pio da Pietralcina - 2023-09-26 13-23-03 003.jpg|Šv. tėvo Pijaus šventovė
KOS San Giovanni Rotondo.jpg|Ligoninė


## Šaltiniai
2026 m. Baltijos taurė

**2026 m. Baltijos taurė** (, ) – Baltijos taurės futbolo turnyras. 

## Varžybos

### Vyrų
Vyrų Baltijos taurės turnyras numatytas birželio mėn.

Burtų būdu buvo nuspręsta kad birželio 6 d. pusfinalyje Lietuva žais su Latvija. Kitoje pusfinalio poroje Estija žais su Farerų salomis. Finalas ir kova dėl trečios vietos vyks birželio 9 d.

### Merginų WU-19 rinktinė
Merginų WU-19 Baltijos taurės varžybos vyko Rygoje 2026 m. kovo 2-5 d. Turnyre nedalyvavo Estija, kuri tuo pačiu metu varžėsi Europos čempionato atrankos B diviziono kovose San Marine. Lietuva nugalėjo Latviją 3:2 ir Farerų salas 1:0, ir tapo taurės nugalėtojomis.

## Šaltiniai
Johan-Olav Botn

**Johanas Olavas Botnas** (, g. 1999 m. birželio 18 d. Storheime, Norvegijoje) – norvegų biatlonininkas, olimpinis čempionas 20 km individualiose lenktynėse.

## Karjera
Norvegijos rinktinėje nuo 2021 m. Iš pradžių dalyvavo IBU taurės varžybose, 2023–2024 m. sezone debiutavo pasaulio taurės varžybose – Oberhofe sprinte užėmė 26 vietą. Vėliau Solt Leik Sityje iškovojo savo pirmąjį pasaulio taurės medalį – bronzą sprinte. 2024–2025 m. sezone į pagrindinę šalies rinktinės sudėtį nepateko, varžėsi IBU taurėje ir Europos čempionate. Po sėkmingo starto IBU taurėje (2023–2024 m. sezone bendroje įskaitoje antra vieta, 2024–2025 m. sezone – trečia) 2025–2026 m. sezoną pradėjo pagrindinėje sudėtyje. Iškovojęs pirmas dvi pergales asmeninėse ir sprinto lenktynėse Estešunde tapo varžybų lyderiu bendroje įskaitoje. Po pirmojo trimestro susirgo, praleido du etapus ir lyderio poziciją prarado. Vasarį debiutavo Milano-Kortinos žiemos olimpinėse žaidynėse, tapo čempionu individualiose lenktynėse. Sezono bendroje įskaitoje iškovojo trečią vietą.

## Pasiekimai
Lentelės sudarytos pagal Tarptautinės biatlono sąjungos statistinius duomenis.

### Olimpinės žaidynės

### Pasaulio taurė

*2024–2025 m. pasaulio taurės varžybose nedalyvavo

### Asmeninės prizinės vietos

:**Olimpinių žaidynių ir pasaulio taurės rezultatai*
:***Lentelių duomenys atnaujinti 2026-02-22.*

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Botn Johan-Olav, The Biatlon Family, IBU
Graves de communi re

***Graves de communi re*** – popiežiaus Leono XIII enciklika, parašyta 1901 m. Joje kalbama apie krikščioniškąją demokratiją. *Graves de communi re* įeina į platesnės apimties tekstų rinkinį, įvardijamą Bažnyčios socialiniu mokymu (ištakos siekia 1891 m. Leono XIII paskelbtą encikliką  *[[Rerum novarum]]*). Viena vertus, enciklikoje popiežius patvirtina bažnyčios opoziciją individualistiniam liberaliajam kapitalizmui, kita vertus, paneigiama ir tai, kad naujieji krikščioniškosios demokratijos idealai reiškia pritarimą demokratinės politinės sistemos principams. 

Dokumente taip pat kritikuojamas socializmas. Anot popiežiaus, „gausingos nelaimės lyg per dažnai pasikartoja ir baisus pražūtingų perversmų pavojus graso, svarbiausia, dėl didėjančios socialistų įtakos. Jie gudriai skverbiasi į visuomenę; slaptuose susirinkimuose ir viešai, žodžiu ir raštu jie kursto sukilti; atmetę religijos varžtus jie nutyli apie pareigas ir tekalba tik apie teises, tuo prisiviliodami vis didesnes varguolių minias, kurios dėl savo vargų apgaulingai yra labiau prieinamos ir lengviau suklaidinamos“.

## Išnašos
Anna Magnusson

**Ana Magnuson** (, g. 1995 m. kovo 31 d. Piteo, Švedijoje) – švedų biatlonininkė, dukart olimpinė vicečempionė moterų estafetėje.

## Karjera
Švedijos rinktinėje nuo 2014 m. Dalyvavo jaunimo čempionate, IBU taurėje. 2015 m. Oberhofe debiutavo pasaulio taurės varžybose – estafetėje užėmė 12 vietą. Tais pačiais metais debiutavo pasaulio čempionate Kontiolahtyje – asmeninėse lenktynėse buvo 72 vietoje, estafetėje – 8. Nuo 2015–2016 m. sezono varžėsi pagrindinėje šalies rinktinės sudėtyje, retkarčiais trumpam išsiųsta į IBU taurės varžybas. 2017–2018 m. sezone iškovojo pirmąjį pasaulio taurės medalį – trečią vietą moterų estafetėje Oberhofe. 2018 m. debiutavo Pjongčango žiemos olimpinėse žaidynėse – buvo 37 vietoje asmeninėse lenktynėse ir iškovojo sidabro medalį moterų estafetėje. 2019 m. Estešunde tapo pasaulio vicečempione moterų estafetėje. 2021–2022 m. sezone iškovojo pirmąją pasaulio taurės pergalę – auksą moterų estafetėje Hochfilcene. 2022–2023 m. sezone iškovojo pirmąją pasaulio taurės pergalę ir pirmąjį medalį individualiose rungtyse – tapo nugalėtoja sprinte Ansi. Per kitus du sezonus individualiose rungtyse medalių neiškovojo, bet buvo nuolatinė estafečių dalyvė. Sėkmingai pradėjo 2025–2026 m. sezoną – po dviejų pirmųjų etapų tapo lydere bendroje pasaulio taurės įskaitoje. Į sezono pabaigą sportinė forma smuktelėjo, bendroje įskaitoje užimta 7 vieta.

## Pasiekimai
Lentelės sudarytos pagal Tarptautinės biatlono sąjungos statistinius duomenis.

### Olimpinės žaidynės

### Pasaulio čempionatai

:**Žiemos olimpinių žaidynių metais pasaulio čempionatai nerengiami.*
:***2020 ir 2021 m. pasaulio čempionatuose nedalyvavo.*

### Pasaulio taurė

:**2014–2015 m. sezone individualiose rungtyse nedalyvavo.*
:***nuo 2022–2023 sezono pasikeitė taškų skaičiavimo sistema.*

### Asmeninės prizinės vietos

:**Lentelių duomenys atnaujinti 2026-03-22.*

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Magnusson Anna, The Biatlon Family, IBU
Maren Kirkeeide

**Maren Kirkeeidė** (, g. 2023 m. kovo 1 d. Stryne, Norvegijoje) – norvegų biatlonininkė, olimpinė čempionė sprinte, pasaulio čempionatų medalininkė.

## Karjera
Norvegijos rinktinėje nuo 2022 m. Iš pradžių dalyvavo jaunių ir jaunimo čempionatuose, IBU taurėje, Europos čempionatuose. 2022–2023 m. sezone debiutavo pasaulio taurės varžybose – asmeninėse lenktynėse Rūpoldinge užėmė 50 vietą. Visą 2024–2025 m. sezoną praleido jau Norvegijos rinktinės pagrindinėje sudėtyje – pasaulio taurės varžybose iškovojo 8 medalius, iš jų šešis estafetėse ir du individualiose rungtyse (abu sidabro), bendroje taurės įskaitoje užėmė 10 vietą (aukščiausią iš Norvegijos biatlonininkių). 2025 m. Lencerheidėje debiutavo biatlono pasaulio čempionate, iškovojo sidabrą moterų estafetėje ir bronzą masinio starto lenktynėse. Sėkmingai pradėjo ir 2025–2026 m. sezoną – po pirmųjų trijų etapų buvo antra bendroje įskaitoje. Sezono metu iškovojo pirmąją pasaulio taurės pergalę asmeninėse rungtyse – masinio starto lenktynėse Ansi. Visgi geros sportinės formos visą sezoną išlaikyti nepavyko, sezono pabaigoje bendroje įskaitoje užimta 9 vieta. 2026 m. debiutavo Milano-Kortinos olimpinėse žaidynėse, iškovojo aukso, sidabro ir bronzos medalį.

## Pasiekimai
Lentelės sudarytos pagal Tarptautinės biatlono sąjungos statistinius duomenis.

### Olimpinės žaidynės

### Pasaulio čempionatai

### Pasaulio taurė

### Asmeninės prizinės vietos

:**Olimpinių žaidynių, pasaulio čempionatų ir pasaulio taurės rezultatai.*
:***Lentelių duomenys atnaujinti 2026-03-22.*

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kirkeeide Maren, The Biatlon Family, IBU
Betsson

**„Betsson“** – Švedijos internetinių lošimų bendrovė, kurianti ir plėtojanti kazino, pokerio, bingo, sporto lažybų ir momentinių loterijų svetaines ir turinti daugiau nei 20 internetinių žaidimų prekių ženklų, tarp jų „Betsson“ ir „Betsafe“. Bendrovės akcijos kotiruojamos „Nasdaq Stockholm“ biržos „Large Cap“ sąraše.

## Istorija
„Betsson AB“ ištakos siekia 1963 m., kai Bill Lindwall ir Rolf Lundström įkūrė „AB Restaurang Rouletter“, vėliau pervadintą į „Cherryföretagen AB“ („Cherry“), kuri tiekė lošimo automatus restoranams Švedijoje. „Cherry“ 1998 m. įsigijo „Net Entertainment“ mažumos akcijų paketą. Tai buvo bendrovė, įkurta kartu su „Investment AB Kinnevik“, kurios paskirtis buvo kurti internetinių žaidimų sprendimus. Likusias „Kinnevik“ priklausančias „Net Entertainment“ akcijas 2000 m. įsigijo „Cherry“, ir po šio įsigijimo „Kinnevik“ tapo didžiausia „Cherry“ akcininke. 2003 m., po to, kai Pontusas Lindwallas (Billo Lindwallo sūnus) grįžo į „Cherry“ generalinio direktoriaus pareigas, bendrovė įsigijo „Betsson“ (įkūrėjai Henrik Bergquist, Anders Holmgren ir Fredrik Sidfalk), kuri tuo metu turėjo lošimų licenciją Anglijoje, o vėliau įsigijo licenciją Maltoje. 2006 m. „Cherryföretagen“ pakeitė pavadinimą į „Betsson“, o tradicinė lošimų veiklos sritis „Cherry“ verslo sektoriuje susijungė ir tapo nauja grupe „Cherryföretagen“, kuri vėliau sutrumpino pavadinimą iki „Cherry“. 

Ulrik Bengtsson tapo „Betsson“ generaliniu direktoriumi 2016 m. kovo mėn., pakeitęs Pontusą Lindwallą, kuris liko valdybos pirmininku. Bengtsson pasitraukė iš generalinio direktoriaus pareigų 2017 m. rugsėjo 4 d., o Pontusas Lindwallas vėl perėmė vadovavimą, o tuo tarpu Patrick Svensk buvo paskirtas valdybos pirmininku vietoje Pontuso Lindwallo.

„Betsson AB“ dukterinės įmonės valdo keletą svetainių, įskaitant „Betsafe“, per savo dukterines įmones Maltoje, kur yra jos veiklos būstinė. „Betsafe“ daugiausia veikia Baltijos šalyse: Lietuvoje, Latvijoje ir Estijoje, taip pat Ontarijuje, Švedijoje ir Peru. Nuo 2025 m. birželio mėn. „Betsson“ pakeitė „Betsafe“ prekės ženklą Lietuvoje į savo pagrindinį prekės ženklą „Betsson“.

Po pakeitimo „Betsson“ dabar remia Lietuvos Krepšinio Lygą ir Lietuvos vyrų krepšinio rinktinę, kurias anksčiau rėmė „Betsafe“. Bendrovė remia daug komandų visoje Europoje ir pasaulyje.

## Šaltiniai
Zosimas

**[[Šventasis]] popiežius Zosimas** (, , m. 418 m. gruodžio 26 d.) – Romos katalikų popiežius nuo 417 m. kovo iki 418 m. gruodžio.

Gimė graikų kilmės šeimoje (gimimo vieta kartais nurodoma Mezoraka Kalabrijoje). Popiežiumi įšventintas 417 m. kovo 18 d., po popiežiaus Inocento I mirties. Pirmasis jo darbas – Arli vyskupas Patroklas paskirtas Galijos vikaru. Tai sukėlė sumaištį pietų Galijoje – Narbono, Marselio ir Vjeno vyskupai priešinosi Patroklo paskyrimui, o Zosimas ėmė grasinti ekskomunikacija.

Tuo pat metu pelagiečiai (kurių lyderis Pelagijus 417 m. ekskomunikuotas popiežiaus Inocento I), vedini teologo Celestijaus, kreipėsi į Romą, kad ekskomunikacija būtų atšaukta. Įtikintas popiežius Zosimas pasiuntė laišką Šiaurės Afrikos vyskupams, kovojusiems prieš pelagiečius, kad šie pasiskubinę su pasmerkimu. Visgi vėliau Zosimas susipažinęs su Pelagijaus raštais, pasibaisėjo jo teologija, iškvietė Celestijų, kuris tuosyk pabėgo iš Romos. Tada popiežius paskelbė traktatą *Epistola tractoria*, kuriuo ekskomunikavo Celestijų, Pelagijų ir jų doktriną.

Nors Zosimas galop patvirtino Inocento I paskelbtą ekskomunikaciją, bet vėl sukėlė sąmyšį tarp Šiaurės Afrikos vyskupų. Kai kunigas Apiarijus Sikietis buvo ekskomunikuotas jo viršesniojo Sikos Venerijos vyskupo Urbano, jis su apeliacija kreipėsi tiesiai į popiežių, apeidamas visą Šiaurės Afrikos kunigų vyresnybę. Tada Zosimas, sulaužydamas kanonų teisę, nusiuntė legatus į Afriką, kad šie pakeistų apeliacijos tvarką, ir liepė vyskupui Urbinui panaikinti Apiarijaus ekskomunikaciją. Tuo pasipiktino dalis Romos klerikų ir kreipėsi į imperinį teismą Ravenoje, už ką Zosimas besikreipiančiuosius ekskomunikavo. Tiek Šiaurės Afrikoje, tiek Galijoje siaučiant sumaiščiai, popiežius Zosimas mirė. Palaidotas nežinomame kape Šv. Lauryno bazilikoje už sienų.

Paskelbtas šventuoju, jo diena minima gruodžio 26.

## Šaltiniai
Vitalijus (popiežius)

**[[Šventasis]] popiežius Vitalijus** (, mirė 672 m. sausio 27 d.) – Romos katalikų popiežius 657–672 metais.

Kilęs iš Signijos (Senjo) Lacijuje. Po popiežiaus Eugenijaus I mirties, Vitalijus 657 m. liepos 30 d. įšventintas popiežiumi. Jis taikiu būdu išsprendė teologinę kontroversiją dėl monoteletizmo. Dar 648 m. Bizantijos imperatorius Konstansas savo raštu (*typos*) buvo uždraudęs diskutuoti apie monoteletizmą. Tai sukėlė schizmą tarp Rytų ir Vakarų bažnyčių. Vitalijus savo laiške Konstantui nepasmerkė jo rašto, o imperatorius savo ruožtu pripažino Vitalijaus paskelbimą popiežiumi. 663 m. Konstansas apsilankė Romoje, kur buvo karališkai priimtas popiežiaus. Visgi, išvykdamas imperatorius konfiskavo iš Romos įvairius bronzos dirbinius.

668 m. popiežius Vitalijus įšventino šv. Teodorą Tarsietį pirmuoju Kenterberio arkivyskupu – bažnytine Anglijos galva.

Po mirties paskelbtas šventuoju, jo diena minima liepos 23.

## Šaltiniai
Konstantinas (popiežius)

**Popiežius Konstantinas** (, , m. 715 m. balandžio 9 d.) – Romos katalikų popiežius nuo 708 iki 715 metų.

Gimė graikų šeimoje Tyre (dabartinis Libanas). Buvo vienas iš popiežiaus legatų Konstantinopolio III susirinkime. 708 m. kovą, mirus vos 20 dienų popiežiavusiam Sisinijui, Konstantinas įšventintas į popiežius. Jo popiežiavimas buvo Bizantijos dominavimo Romoje laikais. Popiežius Konstantinas numalšino Ravenos vyskupo Felikso nepaklusnumą. 709 m. priėmė į Romą atvykusį ir vienuoliu tapusį Mersijos karalių Kenredą..

Popiežius Konstantinas įsitraukė į nesutarimus dėl Trulo susirinkimo nutarimų – 691 m. jais Bizantijos imperatorius siekė pakeisti bažnytinius kanonus. Konstantinas, kaip ir kiti katalikų hierarchai, prieštaravo toms vietoms kanonuose, kurios nesudera su Romos tradicija. 710 m. imperatorius Justinianas II iškilmingai priėmė popiežių Konstantinopolyje, tikėdamasis, kad šis pasirašys Trulo susirinkimo nutarimus. Tai buvo paskutinis popiežius, kuris lankėsi Konstantinopolyje iki pat 1967 m.

711 m., kai Justinianą II nužudė ir imperatoriumi pasiskelbė Filipikas Bardanas, popiežius Konstantinas pasmerkė jį esant monoteletiku. Visgi, Konstantinopolio ir Romos santykiai greitai atsistatė, kai 713 m. Filipiką pakeitė Anastazijus II.

## Šaltiniai
Formosas (popiežius)

**Popiežius Formosas** (, ~816 – 896 m. balandžio 4 d.) – Romos katalikų popiežius nuo 891 iki 896 metų.

Gimė Popiežiaus srityje, Romos apylinkėse. 864 m. popiežius Mykolas I Formosą įšventino į Porto–Santa Rufino vyskupus, netrukus kaip legatą pasiuntė į Bulgariją atverinėti vietos gyventojus į katalikybę. Popiežių (896 m. Adriano II, 875 m. Jono VIII) siųstas į Prancūziją. 876 m. papuolė į popiežiaus nemalonę (greičiausiai dėl nesutarimų, susijusių su imperatoriaus Karolio II įšventinimu), buvo ekskomunikuotas ir pasitraukė iš Romos. 878 m. gavo atleidimą, mainais už pasižadėjimą toliau gyventi tremtyje, bet popiežiumi tapus Marinui I, Formosas grįžo į Romą ir 883 m. atgavo Porto–Santa Rufino vyskupo pareigas.

Valdant popiežiams Marinui I, Adrianui III ir Steponui V, Formoso įtaka vis augo, ir po Stepono mirties Formosas 891 m. spalį išrinktas popiežiumi. Siekdamas išvaduoti Romą nuo Spoleto kunigaikščių ir Šventosios Romos imperijos valdovų Lamberto]bei Gvido II, popiežius kreipėsi į Rytų Frankų karalių Arnulfą, kad šis užimtų Italiją. 896 m. Arnulfas pasiekė Romą, kur Formosas jį karūnavo imperatoriumi, tačiau ruošdamasis Spoleto apgulčiai buvo ištiktas paralyžiaus, grįžo į Vokietiją ir netrukus mirė. Netrukus mirė ir popiežius Formosas.

Netrukus po Formoso mirties įvyko vienas keisčiausių Bažnyčios istorijos įvykių – vadinamasis „lavono sinodas“, sušauktas popiežiaus Stepono VI. Formoso politiniai priešai po 9 mėnesių ekshumavo jo lavoną, pasodino į sostą ir surengė teismą. Už popiežių atsakinėjo diakonas. Popiežiui mesti kaltinimai dėl kanonų teisės pažeidimų, melagingų parodymų ir kt. Teismas popiežių Formosą paskelbė kaltu – popiežiaus išrinkimas paskelbtas neteisėtu, atšaukti visi jo nutarimai, nukirsti laiminantys pirštai. Lavonas užkastas, bet vėliau vėl iškastas ir išmestas į Tibrą. Šitokie poelgiai supriešino Romos visuomenę – už tai popiežius Steponas VI galop suimtas, įkalintas ir nužudytas. Naujasis popiežius Teodoras II grąžino Formoso paskelbtas ordinacijas ir palaidojo kūną Šv. Petro bazilikoje. Kitas popiežius, Jonas IX, irgi pasmerkė Stepono VI poelgį ir sunaikino jo sinodo aktus.

## Šaltiniai
Landonas

**Popiežius Landonas** (, m. 914 m. vasarį) – Romos katalikų popiežius 913–914 metais.

Kilęs iš Sabinos regiono netoli Romos. Jo tėvas buvo turtingas lombardų grafas. Popiežiaus Landono popiežiavimo metai buvo X a. pr. popiežystės tamsiaisiais laikais (''saeculum obscurum''), dar vadinamais pornokratija („prostitučių valdžia“). Landonas popiežiumi tapo 913 metų liepą-rugpjūtį ir valdė iki mirties 914 m. vasarį. Jo popiežystės laikais Šventasis Sostas praktiškai priklausė grafui Teofilaktui.

Landono popiežiavimo metais arabų plėšikautojai sugriovė Veskovijaus Švč. Išganytojo katedrą. Popiežius Landonas paskyrė asmenines lėšas bažnyčios atstatymui.

Iki pat popiežiaus Pranciškaus 2013 m., Landonas buvo paskutinis popiežius, kurio vardas nepasirinktas pasekėjų ir liko be numeracijos.

## Šaltiniai
Reilac Shiga FC

**„Reilac Shiga“** () – Japonijos futbolo klubas iš Hikonės miesto, esančio Šigos prefektūroje. 

## Istorija
Klubo ištakos siekia 2005 m. Klubas didelių laimėjimų neiškovojo. Ilgą laiką rungtyniavo regioninėse pirmenybėse. 2025 m. sezone Japan Football League (JFL), ketvirtoje pakopoje, liko antroje vietoje, tačiau lygos nugalėtojai Honda FC nepanoro kilti į aukštesnį lygmenį. Reilac Shiga futbolininkai dėl patekimo į J3 League kovojo pereinamosiose rungtynėse. 2025 m. gruodžio 7 d. namuose nugalėjo varžovus rezultatu 3–2. 2025 m. gruodžio 14 d. atsakomosiose rungtynėse išvykoje užfiksuotos lygiosios 1–1. Reilac Shiga futbolininkai nugalėjo varžovus bendru dviejų rungtynių rezultatu 4–3 ir pateko į J3 League.

Nuo 2026–2027 m. sezono varžėsi J3 League.

; Pavadinimo kaita
* **Sagawa Express Kyoto Soccer Club** : 2005
* **FC Mi-O Biwako Kusatsu** : 2006–2007
* **MIO Biwako Kusatsu** : 2008–2011
* **MIO Biwako Shiga** : 2012–2022
* **Reilac Shiga FC** : nuo 2023 m.

## Sezonai: [[J.League]]
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubas svetainė (japoniškai)
* [ facebook paskyra]
* J.League svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Surya Bonaly

**Sūrja Bonali** (*Surya Bonaly*, g. 1973 m. gruodžio 15 d. Nicoje) – Prancūzijos dailiojo čiuožimo sportininkė, vėliau – profesionali čiuožėja ir trenerė.

Ji laikoma viena ryškiausių XX a. 10-ojo deš. Europos dailiojo čiuožimo atstovių. Bonaly yra penkiskart Europos čempionė (1991–1995), triskart pasaulio čempionatų sidabro medalio laimėtoja (1993–1995) ir devyniskart Prancūzijos čempionė (1989–1997).

Žurnalistai ir sporto analitikai Bonaly mini kaip vieną pirmųjų čiuožėjų, bandžiusių moterų varžybose keturgubus šuolius dar XX a. dešimtajame dešimtmetyje, kai tokie elementai buvo itin reti.
Bonaly išgarsėjo išskirtiniu atletizmu ir techniniu drąsumu. Ji siejama su atgaliniu salto ant ledo atlikimu; 1998 m. Nagano žiemos olimpinėse žaidynėse ji atliko šį draudžiamą elementą, taip sukeldama platų tarptautinės žiniasklaidos dėmesį.

## Karjera
Surya Bonaly dominavo Europos čempionatuose penkerius metus iš eilės (1991–1995). Ji taip pat dalyvavo trejose žiemos olimpinėse žaidynėse – 1992 m. Albervilyje, 1994 m. Lillehameryje ir 1998 m. Nagane; geriausias rezultatas – ketvirtoji vieta 1994 m.

Baigusi mėgėjišką sportinę karjerą, Bonaly tapo profesionalia čiuožėja, dalyvavo ledo šou ir vėliau dirbo trenere Jungtinėse Amerikos Valstijose.

## Apdovanojimai
2019 m. Surya Bonaly buvo apdovanota Garbės legiono riterės laipsniu, pagal oficialų Prancūzijos Respublikos dekretą.

## Šaltiniai
Hormisdas

**[[Šventasis]] popiežius Hormisdas** (; ~450 – 523 m. rugpjūčio 6 d.) – Romos katalikų popiežius nuo 514 iki 523 metų.

Gimė Frusine (Frozinonėje), tuomet priklausiusioje Vakarų Romos imperijai. Iki tampant popiežiumi vedė, jo sūnus vėliau tapo popiežiumi Silverijumi. Popiežius Simachas Hormisdui suteikė diakono titulą, o Simachui mirus, 514 m. liepos 20 d. Hormisdas tapo naujuoju popiežiumi.

Jo didžiausias darbas – Vakarų ir Rytų krikščionių bažnyčių suvienijimas po 484 m. Akacijaus schizmos. Bizantijos imperatorius Anastazijus du kartus bandė bažnyčią nesėkmingai suvienyti, tačiau tą padaryti pavyko 519 m., kai popiežius Hormisdas susitarė su imperatoriumi Justinu I ir Bizantijos patriarchu Jonu Kapadokiečiu.

Po mirties paskelbtas šventuoju, jo diena minima rugpjūčio 6.

Vardas „Hormisdas“ yra persiškos kilmės (nuo Ahūra Mazdos). Popiežius galimai kilęs iš Sasanidų karaliaus Šapūro II brolio Hormozdo giminės – šio sūnus, irgi Hormozdas, buvo karvedys, tapo Romos prokonsulu ir įsiliejo į romėnų aristokratiją.

## Šaltiniai
Ardėnų operacija

**Ardėnų operacija** – paskutinė didelė Vokietijos kariuomenės puolamoji operacija Vakarų fronte per Antrąjį pasaulinį karą. Vyko 1944 m. gruodžio 16 – 1945 m. sausio 25 d. miškingoje Ardėnų aukštumoje rytinėje Belgijos ir šiaurinėje Liuksemburgo dalyje. Tikslas – pasiekti Antverpeno uostą ir atkirsti nuo tiekimo Sąjungininkus, kad vokiečiai galėtų apsupti ir sunaikinti visas 4 jų armijas bei priversti vakarų Sąjungininkus derėtis dėl taikos sutarties, palankios Ašies valstybėms.

1944 m. gruodžio 16–26 d. 6-oji SS ir 5-oji tankų armijos (vadas generolas feldmaršalas Gerdas fon Rundštetas) pralaužė Sąjungininkų gynybą maždaug 80 km ilgio fronto atkarpoje tarp Monšau (į pietvakarius nuo Acheno) ir Echternacho. Vokiečių pajėgos apsupo Bastonę – svarbų kelių mazgą Belgijoje – ir kai kuriose vietose įsiveržė iki 100 km į Sąjungininkų užnugarį. Gruodžio pabaigoje Sąjungininkų vadovybė (vadovavo Dvaitas Eizenhaueris, Bernardas Lo Montgomeris ir Omaras Bradlis) permetė papildomų rezervų ir sustabdė puolimą. Gruodžio 23 d., pagerėjus oro sąlygoms, Sąjungininkai galėjo vėl plačiai panaudoti aviaciją.

Gruodžio 26 d. Jungtinių Amerikos Valstijų 3-ioji armija, nutraukusi puolimą Saro kryptimi, pralaužė vokiečių apsuptį ir pasiekė Bastonę, o sausio 2 d. pradėjo puolimą šiaurės rytų kryptimi. Siekdami išlaikyti strateginę iniciatyvą, sausio 1 d. vokiečiai Elzaso regione puolė JAV 7-ąją armiją. Tą pačią dieną per 1000 Vokietijos lėktuvų (liuftvafė) surengė Sąjungininkų aerodromų bombardavimus Prancūzijoje, Belgijoje ir Nyderlanduose, tačiau proveržio fronto linijoje pasiekti nepavyko. Sausio 3 d. kontrpuolimą pradėjo JAV 1-oji armija. Sausio 9–16 d., išsekus pajėgoms ir trūkstant išteklių, Vokietijos kariuomenė buvo priversta trauktis.

Per Ardėnų operaciją Vokietija neteko maždaug 120&nbsp;000 karių, o Sąjungininkų nuostoliai siekė apie 76&nbsp;000 karių. Dėl didelių nuostolių Vokietijos kariuomenė nebeturėjo galimybių rimtai pasipriešinti Zygfrydo linijos gynybiniuose įtvirtinimuose. Tai buvo vienas svarbiausių karo mūšių, žymėjęs paskutinį didelį Ašies valstybių puolimą Vakarų fronte. Po šio pralaimėjimo vokiečiai iki karo pabaigos galėjo tik trauktis.

## Išnašos

## Šaltiniai

*
Al-Ula FC

**„al-Ulos“ Futbolo Klubas** arba **„Al-Ula FC“** – Saudo Arabijos futbolo klubas iš al-Ulos gyvenvietės. 

## Istorija
Klubas įkurtas 1981 m. 2024–2025 m. sezone Antrame divizione (III) A grupėje buvo pirmi.

Nuo 2025–2026 m. sezono rungtyniavo Pirmame divizione (II).

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę nacionalinei rinktinei
*  Mohammed Al-Owais, vartininkas;
; Užsieniečiai
*  Matija Nastasić, gynėjas;
*  Efthymios Koulouris, puolėjas;
*  Adama Traoré, puolėjas;

## Taip pat skaitykite
* Al-Ula FC (moterys) – apie klubo moterų pagrindinę komandą;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė *(arabų k.)*
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
XXIII pasaulio futbolo čempionato atranka

**XXIII pasaulio futbolo čempionato atranka** – varžybos, vykusios nuo 2023 m. rugsėjo 7 d. iki 2026 m. kovo 31 d. siekiant nustatyti komandas, patenkančias į XXIII pasaulio futbolo čempionato finalinį turnyrą. Užsiregistravo 206 rinktinės, iš viso sužaistos 899 rungtynės, kuriose paaiškėjo 48 čempionato dalyvės. Pirmąkart į čempionatą pateko Jordanija, Kiurasao, Uzbekija ir Žaliasis Kyšulys. Nors paskutiniai 6 čempionato dalyviai paaiškėjo po papildomų atkrintamųjų atrankos varžybų 2026 m. kovo pabaigoje, čempionato burtai ištraukti jau 2025 m. gruodžio 5 d.

## Komandos

Varžybose dėl 45 vietų finaliniame pasaulio čempionato turnyre kovojo 206 rinktinės. Finalinio turnyro šeimininkai JAV, Kanada ir Meksika atrankos varžybose nedalyvavo, kadangi į finalinį turnyrą pateko be kovos. Varžybos vyko atskirai konfederacijose pagal žemynus, 2 vietos paaiškėjo tarpžemyninėse rungtynėse.

## Šaltiniai
Windy City Bulls

**Windy City Bulls** – NBA G lygos krepšinio komanda iš Hofman Esteitso, Ilinojaus valstijos. Ji yra Čikagos „Bulls“ dukterinė komanda. Savo namų rungtynes žaidžia „Now Arena“ arenoje.

## Istorija
2015 m. spalio mėn. Čikagos „Bulls“ klubas nusistatė tikslą siekti sukurti dukterinę komandą netoliese esančioje Hofman Esteitso gyvenvietėje, kuri galėtų žaisti „Sears Centre Arena“ arenoje 2016–2017 m. sezono metu. 2015 m. lapkričio 9 d. gyvenvietės valdyba vienbalsiai patvirtino „Bulls“ klubo pasiūlymą dėl dukterinės komandos NBA D lygoje

Komandos pavadinimas buvo pasirinktas per konkursą, surengtą Čikagos „Bulls“ interneto svetainėje. Gerbėjai pateikė apie 3600 pasiūlymų, iš kurių buvo atrinkti trys finalininkai: „Great Lakes Bulls“, „Heartland Bulls“ ir „Windy City Bulls“. 2016 m. vasario 24 d. per spaudos konferenciją paskelbtas nugalėtojas – „Windy City“.

2017 m., po to, kai „Gatorade“ tapo naujuoju lygos rėmėju, D lyga buvo pervadinta į NBA G lygą. 2020 m. jų namų arena buvo pervadinta į „Now Arena“.

## Sezonai

## Treneriai

## NBA savininkai
* Čikagos „Bulls“ (2016–dabar)
## Išnašos
Tarškynė

**Tarškynė** – medinis mušamasis muzikos instrumentas ar signalinis prietaisas.

## Aprašymas
Instrumentas veikia sukamo mechanizmo principu. Garsas (tarškesys) išgaunamas sukant mechanizmą aplinkui rankenėlę, priverčiant standžią medinę lentelę spragtelėti į krumpliaratį, sukuriant tarškėjimo garsą. Kuo greičiau sukama, tuo garsas intensyvesnis.

Instrumentas gaminamas iš medžio, dažniausiai beržo ar kitos kietmedžio rūšies, pasižyminčios ilgaamžiškumu ir atsparumu dilimui.

## Naudojimas

Praeityje Didžiosios Britanijos ir Australijos policininkai juos naudojo pagalbai iškviesti, o Antrojo pasaulinio karo metu – įspėti apie nuodingųjų dujų ataką.

Žydų tradicijoje (žinomas kaip ) naudojamas per Purimo šventę Hamanui nušvilpti, o kai kuriose Europos bažnyčiose (kaip ) – vietoje varpų per Velykas.

Dažnai naudojamas sporto renginiuose, šventėse, susibūrimuose ir žaidimuose kaip triukšmo kėlimo priemonė.

## Šaltiniai
Karlofortė

**Karlofortė** (, ) – miestelis Italijoje, Sardinijos regione, Sulčis Iglesjentės provincijoje, San Pietro saloje, esančioje prie pietvakarinių Sardinijos krantų. Yra uostas, keltai į Portoskuzą (Sardinija), Kalazetą (Sant Antioko sala). Verčiamasi tuno žvejyba, druskos gavyba, mangano kasyba. Plėtojamas turizmas.

Yra Šv. Terezės fortas, Šv. Petro Apaštalo, Šv. Karolio bažnyčios.

## Istorija

Gyvenvietę 1738 m. įkūrė Savojos monarchas Karolis Emanuelis III (pagal jį miestelis ir pavadintas), apgyvendinęs čia genujiečių pabėgėlius iš Tabarkos salos prie Šiaurės Afrikos krantų. Dėl to čia išliko savita ligūrų tabarkiečių tarmė. 1899 m. Karlofortėje įkurta Tarptautinės geodezijos tyrimų draugijos observatorija.


Via Magenta, Carloforte, Isola di San Pietro, Carbonia-Iglesias, Sardinia, Italy - panoramio (1).jpg|Miestelio gatvė
Vergine Maria, Carloforte, Isola di San Pietro, Carbonia-Iglesias, Sardinia, Italy - panoramio.jpg|Švč. Marijos kolona
La Chiesa Parrocchiale di San Carlo Borromeo, Carloforte, Isola di San Pietro, Carbonia-Iglesias, Sardinia, Italy - panoramio (1).jpg|Šv. Karolo Boromėjaus bažnyčia
Osservatorio Astronomico - panoramio.jpg|Observatorija


## Šaltiniai
Iglezijas

**Iglezijas** (, ) – miestas Italijoje, pietvakarių Sardinijoje, Sulčis Iglesjentės provincijoje (vienas jo administracinių centrų), 50 km į šiaurės vakarus nuo Kaljario. Keliai į Kaljarį, Karbonariją, Džuspinį, geležinkelio atšaka. Kalnakasybos regiono (kasamas švinas, cinkas, sidabras, išgaunama sieros rūgštis) centras.

Yra kalnakasybos mokykla su mineralogijos muziejumi. Yra keletas bažnyčių, iš kurių svarbiausios – Šv. Klaros katedra (1288 m.) ir Šv. Pranciškaus bažnyčia (XV a.).

## Istorija
Miestelį XIII a. vid. įkūrė iš Pizos kilusi Gerardeskių giminė, ir vadino Vila di Kjeza (,  – „bažnytkaimis“). Išaugo dėl didelių švino ir sidabro kasyklų (manoma, kad čia iškasta ~10 % sidabro, cirkuliavusio XIV a. Europoje). 1324 m. miestą užėmė aragoniečiai. Jų valdymo metais prigijo Iglezijo pavadinimas. Nuo XIX a. perėjo į Savojos rankas.


Iglesias, duomo, esterno 02.jpg|Katedra
Iglesias, san francesco, esterno, resti del chiostro.jpg|Pranciškonų vienuolyno liekanos
Iglesias, mura, 05.jpg|Miesto sienų liekanos
Piano inclinato Monteponi.jpg|Monteponio kasyklos statiniai


## Šaltiniai
Donatas Rumšas

**Donatas Rumšas** (g. 1988 m. kovo 21 d. Palangoje) – tarptautinės kategorijos Lietuvos futbolo teisėjas.

## Teisėjo karjera

Teisėjauti pradėjo 2005 m., teisėjauja A lygoje nuo 2011 m., o nuo 2016 m. UEFA bei FIFA rungtynėse. 2025 m. buvo paaukštintas į UEFA Elito teisėjų kategoriją. D.Rumšas yra pirmasis Lietuvos teisėjas, pasiekęs UEFA Elito grupę. 

2011 m. rugpjūčio 17 d. debiutavo A lygoje, teisėjaudamas rungtynėms tarp FK Banga (Gargždai) ir FC Klaipėda (3:1). 

2016 m. debiutavo UEFA jaunimo tarptautinėse rungtynėse bei UEFA Europos lygoje. 2019 m. liepos 17 d. pirmą kartą buvo pakviestas teisėjauti UEFA čempionų lygos rungtynėse tarp PFK Ludogorec Razgrad ir Ferencvárosi TC (2:3).

D.Rumšas teisėjavo daugelyje UEFA Europos klubinių turnyrų rungtynėse, tame tarpe Manchester City FC, Arsenal FC, FC Bayern, AS Monaco FC, ACF Fiorentina, ir k.t.

Dažnai teisėjauja A lygos bei LFF taurės rungtynėse. Teisėjavo 2023 m. LFF taurės finale, 2020 ir 2024 m. LFF supertaurės finale.

## Asmeninis gyvenimas
2011 m. baigė statybos inžinerijos bakalauro studijas Klaipėdos universitete. Futbolo teisėjo darbą derina su vienos statybų bendrovės projektų vadovo pareigomis.

## Nuorodos
* Tarptautinės varžybos

## Šaltiniai
Pablo Laso

**Pablas Lasas Biurunas** (*Pablo Laso Biurrun*, g. 1967 m. spalio 13 d.) – Ispanijos krepšininkas ir krepšinio treneris. Kaip Madrido „Real“ treneris dukart laimėjo Eurolygą.

## Žaidėjo karjera
Gimė Vitorijoje (Baskų kraštas), krepšininko ir krepšinio trenerio Pepės Laso šeimoje. Treniravosi San Viatoro kolegijoje. Metus pasimokęs JAV, būdamas 16 Pablas Lasas grįžo į Ispaniją, žaidė Vitorijos „Caja Álava“ jaunimo komandose, o pagrindinėje komandoje debiutavo 1984 m. Šiame klube jis praleido 11 sezonų, 1995 m. laimėjo Ispanijos taurę ir tapo jos finalo MVP. Dat du sezonus praleidęs Madrido „Real“, vėliau žaidė Italijoje ir silpnesnėse Ispanijos komandose. Pablas Lasas tapo vienu ryškiausių ACB lygos žaidėjų – jis yra geriausiųjų dešimtukuose pagal lygos sužaistas minutes, sužaistas rungtynes, atliktus rezultatyvius perdavimus ir perimtus kamuolius.

Su Ispanijos rinktine žaidė 1989 ir 1995 m. Europos bei 1994 m. pasaulio čempionatuose.

## Trenerio karjera
Trenerio karjerą pradėjo Ispanijos 3 lygos klube Kasteljono „AB Castelló“. 2008 m. su San Sebastiano „Gipuzkoa“ užėmė 2 vietą Ispanijos II lygoje ir iškovojo patekimą į ACB lygą. Nuo 2011 m. Pablas Lasas 11 sezonų vadovavo Madrido „Real“ klubui su kuriuo 2 kartus laimėjo Eurolygą, 5 kartus – Ispanijos taurę, 6 kartus – ACB lygą ir 6 kartus – supertaurę. 2014 m. ACB lygos pusfinalio prieš „Barseloną“ metu treniruodamas patyrė Achilo sausgyslės trūkį ir sezoną užbaigė treniruodamas invalido vėžimėlyje. 2022 m. ACB atkrintamųjų metu patyrė širdies smūgį, po kurio netrukus baigė darbą „Real“ klube. Lasas tapo ilgiausiai „Real“ klubą treniravusiu treneriu. Vėliau dirbo Miuncheno „Bayern“, Vitorijos „Baskonia“, Stambulo „Anadolu Efes“ klubuose.

## Laimėjimai
;Žaidėjo
* Ispanijos krepšinio taurė: 1995 m.
* FIBA Saportos taurė: 1997 m.
* Ispanijos krepšinio taurės MVP: 1995 m.
;Trenerio
* Eurolyga: 2015, 2018 m.
* ACB lyga: 2013, 2015, 2016, 2018, 2019, 2022 m.
* Ispanijos krepšinio taurė: 2012, 2014, 2015, 2016, 2017, 2020 m.
* Ispanijos krepšinio supertaurė: 2012, 2013, 2014, 2018, 2019, 2020 m.
* FIBA tarpžemyninė taurė: 2015 m.
* Vokietijos krepšinio lyga: 2024 m.
* Vokietijos krepšinio taurė: 2024 m.

## Šaltiniai