Glūko geležinkelio stotis

**Glūko geležinkelio stotis** (arba ***Poligono geležinkelio stotis, Artilerijos geležinkelio stotis***) – Užnemunės geležinkelio stotis Glūko kaime, į vakarus nuo Glūko ežero. Nors traukinių eismas nutrauktas XX a. 4-ajame dešimtmetyje, stoties pastatas naudotas įvairiais tikslais iki 1989 m. Už 1 km į šiaurės vakarus nuo stoties nutiestas Glūko geležinkelio tiltas.

Stoties keleivių rūmai buvo netinkuoto mūro. Pastatui būdinga neorenesansinės krypties apdailos elementų – arkinės langų angos, rustuotos mentės, parapetai ir kt. Geležinkelio stoties pastatų kompleksas – Kultūros vertybių registro objektas (unikalus Nr. ), jam priklauso trys statiniai:
* geležinkelio stoties pastatas (Nr. ),
* vandentieko bokštas (Nr. ),
* ledainė (Nr. ).

## Istorija

1881 m. Rusijos imperijos valdžia šiauriniame Senosios Varėnos pakraštyje, kairėje Varėnės upės pusėje, įkūrė Vilniaus karinės apygardos kariuomenės vasaros pratimų stovyklą (lagerius) su medinėmis kareivinėmis ir dviejų aukštų karininkų klubo pastatu. Dešinėje Varėnės pusėje įrengtas 7×4 km artilerijos poligonas ir ėmė augti karinis miestelis. Maždaug tuo pačiu metu buvo pradėtos Alytaus tvirtovės statybos. Susisiekimui tarp tvirtovės ir poligono 1894 m. buvo įrengta geležinkelio atkarpa, jungusi Alytų su Varėna, pastatytas Glūko geležinkelio stoties pastatų kompleksas su vandens bokštu ir perpumpavimo stotimi prie Varėnio ežero. Stotis pavadinta , bet greitai prigijo  pavadinimas.

Nors Artilerijos poligonas buvo didžiausias Rusijos imperijoje, tačiau Artilerijos stotis priskirta tik IV klasei, ji pastatyta 1897 m. Į šią stotį didesni prekiniai traukiniai nevažiuodavo, todėl daug kariuomenei reikalingų krovinių (kareiviai, arkliai, technika, maistas, pašaras ir kt.) buvo atvežami iki Varėnos stoties, o iki Artilerijos viskas atvežama arkliais. Lageriai (karinės stovyklos) stipriai prisidėjo prie Varėnos miestelio ir Varėnos stoties gyvenviečių augimo.

Prie stoties per Varėnę pastatytas Glūko geležinkelio tiltas. 1911 m. stotyje veikė bufetas.

Vykstant Lenkijos–Lietuvos kovoms ir Želigovskio puolimui, Lietuvos kariai išardė geležinkelį tarp Varėnos ir Artilerijos stočių. 1920 m. Lenkijai okupavus Vilniaus kraštą, Varėna atsidūrė Lenkijos pusėje, o Glūko stotis – Lietuvos. Tokiu būdu Glūko geležinkelio stotis tapo galine geležinkelio atšakos stotimi Lietuvoje. 1923 m. nutiesus geležinkelio jungtį Šeštokai–Kazlų Rūda, Glūkas tapo pasiekiamas traukiniu nuo Kauno. 1924–1926 m. traukiniai iš Kauno pro Alytų iki Artilerijos stoties dar važiuodavo, bet 1926 m. sausio 16 d. eismas nutrauktas. 1927 m. Lietuvos geležinkelių valdyba uždarė ir nugriovė medinį geležinkelio tiltą per Nemuną Alytuje (šioje vietoje stovi Baltosios rožės tiltas), bėgiai ties buvusiu poligonu buvo apleisti, stoties pastatai begriūnantys. 1932 m. buvo atgaivintas traukinių tarp Varėnos ir Artilerijos stočių eismas.

1927 m. rugpjūčio 1 d. apie 3 km nuo Varėnos, buvusiuose rusų karininkų namuose daktaras Albinas Grigaitis įsteigė valstybinę tuberkuliozės sanatoriją. Po kelerių metų, 1931 m. Artilerijos geležinkelio stoties pastate įrengta tuberkuliozės sanatorija „Dainava“, kuriai taip pat vadovavo A. Grigaitis. Stoties pastatas su 40 ha žemės tuomet buvo išnuomoti Kauno miesto ligonių kasai. „Lietuvos aidas“ 1937 m. rašė, jog sanatorijai naudojama geležinkelio stotis suremontuota menkai ir „sanatoriškos išvaizdos nė neturi“.

II pasaulinio karo metu kareivinių miestelis buvo sunaikintas, teritorija apaugo pušimis. Išlikusioje geležinkelio stotyje įrengtos gyvenamosios patalpos, vietoje vandens bokšto rezervuaro – patalpa poilsiui. 1952 m. stoties pastatą iš Geležinkelių valdybos nusipirko Varėnos miškų pramonės ūkis, kuris atliko pastato rekonstrukciją ir jame įrengė patalpas Glūko girininkijai bei tris butus girininkijos darbuotojams. Girininkija pastate veikė iki 1989 m., kol buvo sujungta su Merkio girininkija. 1993 m. stoties pastatų kompleksas įtrauktas į Kultūros vertybių registrą.

## Šaltiniai