open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nektarininiai

**Nektarininiai** (*Nectariniidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima, kuriai priklauso lenktą snapą ir gana ilgą uodegą turintys labai spalvoti Afrikos, Azijos ir Australijos paukščiai. Būdingas lytinis dimorfizmas. Patinų plunksnos labai žvilgančios, patelių blyškiai žalios. Snapas ilgas, lenktas, skirtas nekarui ir vabzdžiams rinkti. Kai kurių rūšių uodega labai ilga ir sudaro beveik pusę kūno ilgio. Sparnai trumpi.

Minta daugiausia nektaru, tačiau taip pat ir vabzdžiais, ypač laikotarpiu, kai maitina jauniklius.

Kabantį ovalios formos lizdą įsirengia ant augalų ūglių ar šakų. Jį susuka iš samanų, voratinklių. Deda iki 3 kiaušinių. Paukščiai gana aktyviai gina savo užimtą teritoriją.  

Šeimoje 170 rūšių.


Image:Aethopyga_vigorsii_1.jpg|*Aethopyga vigorsii*, patinas
Image:Purple_Sunbird_(Nectarinia_asiatica)-_Male_(Breeding)_feeding_on_Kapok_(Ceiba_pentandra)_in_Kolkata_I_IMG_3150.jpg|Nektarinukė *Nectarinia asiatica*


## Gentys
* *Aethopyga* 
* *Anabathmis*
* *Anthobaphes* 
* Trumpauodegės nektarinukės (*Anthreptes*) 
* Voragaudžiai (*Arachnothera*) 
* *Cinnyris*
** Purpurinė nektarinukė (*Cinnyris asiaticus*)
** Žvilgančioji nektarinukė (*Cinnyris habessinicus*)
** Palestininė nektarinukė (*Cinnyris oseus*)
* *Chalcomitra*
* *Chalcoparia* 
* *Cyanomitra*
* *Deleornis*
* *Dreptes*
* *Hedydipna*
** Mažoji nektarinukė (*Hedydipna platura*)
** Nilinė nektarinukė (*Hedydipna metallica*)
* *Hypogramma*
* *Leptocoma*
* Tikrosios nektarinukės (*Nectarinia*)
Pitiniai

**Pitiniai** (*Pittidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima, kuriai priklauso labai spalvingi, kresni, gerą uoslę turintys ir bestuburiais mintantys paukščiai, paplitę Azijoje, Australijoje ir Afrikoje. Patelė deda 2-7 kiaušinius. Išsiritusius jauniklius maitina abu tėvai.

Šeimoje viena gentis, 31 rūšis.
Pipriniai

**Pipriniai** (*Pipridae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima, kuriai priklauso ryškiaspalviai paukščiai su trumpu snapu ir uodega bei rutulio formos akimis.

Šeimoje 15 genčių, 53 rūšys. Gyvena Centrinėje ir Pietų Amerikoje. Būdingi savotiški tuoktuviniai ritualai. Deda 2 kiaušinius, peri 12-15 dienų. Minta vabzdžiais, smulkiais vaisiais ir uogomis

## Gentys
* Žalieji manakinai (*Chloropipo*)
* Trumpasparniai manakinai (*Manacus*)
* Barzdotieji manakinai (*Corapipo*)
* Raudonkojai manakinai (*Chiroxiphia*)
* Tikrieji manakinai (*Pipra*)
* *[[Lepidothrix]]*
* Šalmuotieji manakinai (*Antilophia*)
* Auksasparniai manakinai (*Masius*)
* Karališkieji manakinai (*Machaeropterus*)
* Juodieji manakinai (*Xenopipo*)
* Lianiniai manakinai (*Heterocercus*)
* Musgaudiniai manakinai (*Neopelma*)
* Ilikūros (*Ilicura*)
* Tironiniai manakinai (*Tyranneutes*)
* Pipritės (*Piprites*)
Naujosios Zelandijos pitos

**Naujosios Zelandijos pitos** (*Acanthisittidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima.

## Išvaizda
Savo išvaizda ir elgsena primena mūsiškę karetaitę. Turi trumpą uodegą, ilgas kojas, labai vikriai landžioja krūmuose. Sparnai trumpi, blogai skraido. Priklauso Naujojoje Zelandijoje gyvenatys maži ir kresni paukščiai. Šeimoje buvo 6 rūšys, priklausiusios 4 ar 5 gentims, tačiau iki šiol išliko tik 2 rūšys iš 2 genčių.

## Biologija
  

### Lizdas
Lizdą įsirengia medžių drevėse, išvartose, pastogėse. Deda 2-5 kiaušinius. Peri 20-21 d. Jauniklius maitina 24 dienas. Abu tėvai prižiūri lizdą ir maitina jauniklius.

## Mityba
 

## Paplitimas
Paplitę Naujoje Zelandijoje.

## Gentys ir rūšys
* Naujosios Zelandijos žaliosios pitos – *[[Acanthisitta]]* Lafresnaye, 1842
** Žalioji pita – *[[Acanthisitta chloris]]* Sparrman, 1787
* Paprastosios pitos – *[[Xenicus]]* Gray, 1855
** Uolinė pita – *[[Xenicus gilviventris]]* Pelzeln, 1867
** Krūmyninė pita – *[[Xenicus longipes]]* (Gmelin, 1789)
 
* *[[Traversia lyalli]]* (Rothschild, 1894)
Švilpikiniai

**Švilpikiniai** (*Pachycephalidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima, kuriai priklauso gana stiprius, švilpiančius balsus turintys Australijos ir Naujosios Gvinėjos paukščiai. Jų snapas storas, gale su kabliu. Dauguma rūšių lesa vabzdžius, tačiau kelios rūšys minta vaisiais ar net gaudo smulkius krabus. Peri abu tėvai. Deda 2-5 kiaušinius.

Šeimoje 11 genčių, apie 52 rūšys, dauguma jų sėslios. Kelios rūšys palitusios Malaizijoje, Indonezijoje, Fidžis ir Ramiojo vandenyno salose.

## Sistematika
* Pošeimis. *Falcunculinae*
** *Mohoua*
** *Falcunculus*
** *Oreoica*
** *Rhagologus*
* Pošeimis. *Pachycephalinae*
** *Pachycare*
** *Hylocitrea*
** *Coracornis*
** *Aleadryas*
** *Pachycephala*
** *Colluricincla*
** *[[Pitohui]]*
** *Eulacestoma*
Atrichorniniai

**Atrichorniniai** (*Atrichornithidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima.

## Išvaizda
Maždaug varnėno dydžio. Paukščiai turi ilgą uodegą ir trumpus silpnus užapvalintus sparnus. Plunksnų danga ruda, gerklė balta, ant krūtinės juodas raištis, šonai rusvi. Patinai ryškesnių spalvų ir šiek tiek didesni už pateles. Kojos tvirtos, rausia miško paklotę ieškodami maisto.

## Biologija
Balsas tvirtas, pamėgdžioja daugelio paukščių garsus.
  

### Lizdas
Abi rūšys ant žemės iš žolių ir sausų lapų suka kupolo formos lizdą su stogeliu ir šonine landa.

## Mityba
Minta vabzdžiais, driežais ir varlėmis.
 

## Paplitimas
Paplitę Australijoje.

Šeimoje viena gentis – **atrichorniai** (*Atrichornis* Stejneger, 1885) ir dvi sparčiai nykstančios rūšys:

## Rūšys
* Triukšmingasis atrichornis – *[[Atrichornis clamosus]]* (Gould, 1844)
* Rudasis atrichornis – *[[Atrichornis rufescens]]* (E. P. Ramsay, 1867)
Darbas

**Darbas** – tikslinga žmogaus veikla, dirbimas, paprastai duodantis tam tikrus rezultatus.
Darbas gali būti materiali (fizinė raumenų) ir nemateriali (intelektinė protinė) veikla, skirta atskiro individo ar visuomenės vartojimui ir gerovei.

## Rūšys
Darbas gali būti:
* Pagrindinis ir papildomas darbas
* Neterminuotas arba terminuotas darbas
* Nuolatinis, sezoninis darbas; laikinas darbas
* Patarnavimas
* Atliekamas darbo vietoje arba namuose (t. y., nuotolinis darbas ar namudinis darbas).

## Šaltiniai
Alovės seniūnija

**Alovės seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Alytaus rajono savivaldybės vidurio rytuose, Dzūkijos etnografiniame regione, į rytus ir pietryčius nuo Alytaus. Centras – Alovė.

## Geografija

Seniūnija yra dešiniajame Nemuno krante, per ją eina keliai , , . Šiaurės rytuose, šiaurės vakaruose ir pietuose yra miškų.

## Istorija

Įkurta 1995 m. vietoje buvusios Alovės apylinkės. 2008 m. patvirtintas Alovės herbas, kurį naudoja ir seniūnija. 2019 m. liepą įkurtas naujas kaimas – Alytupis. 2022 m. kovą administracijos būstinė perkelta iš namo Jaunimo g. 1 į Alovės mokyklos patalpas.

|-
| 2001-04  || || 2538 || 36 kaimai, 1 viensėdis, 2 kaimų dalys
|-
| 2009-09-01  || || || 36 kaimai, 1 viensėdis
|-
| 2011 m.  || || 2980 || 36 kaimai, 1 viensėdis
|-
| 2016-08-13  || || || 35 kaimai, 1 viensėdis
|-
| 2021 m.  || || 3112 || 35 kaimai
|}

## Seniūnai
* Alvyda Urbanavičienė, iki 2011 m.
* Irma Kašėtienė, 2011–2016 m.
* Irma Stenionienė, 2016–2021 m.
* Jonas Baliukonis, nuo 2021 m.

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Akalyčia, k. || 32 || 45
|-
| Alytupis, k. || || 
|-
| Alytus, k. || 604 || 429
|-
| Alovė, k. || 405 || 507
|-
| Bokštai, k. || || 3
|-
| Davainiškės, k. || 40 || 38
|-
| Dobrovolė, k. || || 5
|-
| Domantonys, k. || 71 || 71
|-
| Ilgai, k. || 84 || 91
|-
| Janapolis, k. || || 4
|-
| Jurkionys, k. || 316 || 274
|-
| Kaciolkai, k. || || 2
|-
| Kalesninkai, k. || 32 || 54
|-
| Kaniūkai, k. || 218 || 183
|-
| Klausiškės, k. || 21 || 7
|-
| Kudariškės, k. || 21 || 35
|-
| Kutiškės, vs. || || 0
|-
| Lelionys, k. || 89 || 82
|-
| Mančiūnai, k. || 55 || 55
|-
| Mikalavas, k. || 30 || 29
|-
| Muiželėnai, k. || 183 || 174
|-
| Obelaičiai, k. || || 6
|-
| Pagurniai, k. || || 11
|-
| Plikionys, k. || 14 || 17
|-
| Poteronys, k. || 105 || 70
|-
| Skernė, k. || 17 || 13
|-
| Skirgailiai, k. || || 15
|-
| Slabadėlė, k. || 37 || 39
|-
| Šaukėnai, k. || || 9
|-
| Švabalaukis, k. || 12 || 14
|-
| Švobiškės, k. || 40 || 61
|-
| Takniškiai, k. || 88 || 70
|-
| Terpinės, k. || || 4
|-
| Ulyškai, k. || 34 || 26
|-
| Venciūnai, k. || 505 || 524
|-
| Vėžiškės, k. || || 4
|-
| Židonys, k. || || 9
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 3 seniūnaitijos:
* **Alytaus** seniūnaitija: Alytaus, Takniškių, Ulyškių kaimai ir Jurkionių, Karkliniškių, Lelionių kaimų dalys.
* **Alovės** seniūnaitija: Alovės, Slabadėlės, Akalyčios, Švabalaukio, Plikionių, Pagurnių, Poteronių, Dobrovolės, Davainiškių, Ilgų, Janapolio, Obelaičių, Skirgailių, Kaciolkų, Kudariškių, Šaukėnų kaimai, Meškasalio, Mančiūnų, Švobiškių kaimų dalys.
* **Venciūnų** seniūnaitija: Venciūnų, Muiželėnų, Skernės, Terpinių, Žarnonių, Vėžiškių, Židonių, Klausiškių, Domantonių, Kalesninkų, Mikalavo, Bokštų kaimai ir Kaniūkų, Švobiškių kaimų dalys.

## Šaltiniai
Butrimonių seniūnija

**Butrimonių seniūnija** yra dviejose Lietuvos savivaldybėse:
* Alytaus rajone;
* Šalčininkų rajone.
Nemunaičio seniūnija

**Nemunaičio seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Alytaus rajono savivaldybės pietuose, Dzūkijos etnografiniame regione, į pietus nuo Alytaus. Centras – Nemunaitis.

## Geografija

Seniūnija įsikūrusi dešiniajame Nemuno krante, didelę jos teritoriją užima miškai. Rytiniame pakraštyje eina kelias .


Nemunaičio sen., Lithuania - panoramio (8).jpg | Didysis Dzūkijos akmuo
Nemunaičio sen., Lithuania - panoramio (10).jpg | Nemunaičio miškas
Užupės, Lithuania - panoramio (22).jpg | Užupiai


## Istorija

Senoji Nemunaičio seniūnija minima XVIII a. Dabartinė įkurta 1995 m. vietoje buvusios Nemunaičio apylinkės. 1999 m. patvirtintas Nemunaičio herbas, kurį naudoja ir seniūnija. 

|-
| 2001-04  || || 1320 || 1 miestelis (Nemunaitis), 14 kaimų, 3 kaimų dalys
|-
| 2009-09-01  || || || 1 miestelis, 14 kaimų
|-
| 2011 m.  || || 1248 || 1 miestelis, 14 kaimų
|-
| 2016-08-13  || || || 1 miestelis, 14 kaimų
|-
| 2021 m.  || || 981 || 1 miestelis, 14 kaimų
|}

## Seniūnai
* Jonas Janavičius, 2000–2011
* Arūnas Laukaitis, 2011 m. laikinas
* Rimantas Avižienis, nuo 2011-04-11

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Balninkai, k. || 106 || 112
|-
| Dubriai, k. || || 3
|-
| Dušnionys, k. || 30 || 38
|-
| Einorai, k. || 54 || 61
|-
| Ferma, k. || 13 || 18
|-
| Gečialaukis, k. || 70 || 96
|-
| Geisčiūnai, k. || 11 || 11
|-
| Kalnėnai, k. || 20 || 26
|-
| Kastriškės, k. || 11 || 19
|-
| Lankos, k. || || 7
|-
| Nemunaitis, k. || 89 || 234
|-
| Nemunaitis, mstl. || 145 || 153
|-
| Sudvajai, k. || 11 || 14
|-
| Užupiai, k. || 390 || 398
|-
| Vangelonys, k. || 27 || 58
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įsteigtos 2 seniūnaitijos:
* **Nemunaičio** seniūnaitija: Nemunaičio k., Nemunaičio mstl., Vangelonių k., Lankų k., Kalnėnų k., Gečialaukio k., Dubrių k., Fermos k., Geisčiūnų k., Kastriškių k., Einorų k., Dušnionių k.
* **Užupių** seniūnaitija: Užupių k., Kaniūkų k. dalis, Poteronių k. dalis, Mančiūnų k. dalis, Sudvajų k., Balninkų k.

## Šaltiniai
Pivašiūnų seniūnija

**Pivašiūnų seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas pačiuose Alytaus rajono savivaldybės rytuose, Dzūkijos etnografiniame regione, į rytus nuo Alytaus. Centras – Pivašiūnai.

## Geografija

Per seniūniją eina kelias , yra nemaži miškų plotai, ypač šiaurės rytiniame pakraštyje. Didžiausias ežeras – Ilgis. Seniūnijoje yra Pivašiūnų geomorfologinis draustinis.


Pivašiūnų sen., Lithuania - panoramio (11).jpg | Kraštovaizdis prie Tabalenkos


## Istorija

Įkurta 1995 m. vietoje buvusios Pivašiūnų apylinkės. 2006 m. patvirtintas Pivašiūnų herbas, kurį naudoja ir seniūnija. 

|-
| 2001-04  || || 2013 || 45 kaimai, 2 kaimų dalys
|-
| 2009-09-01  || || || 45 kaimai
|-
| 2011 m.  || || 1653 || 45 kaimai
|-
| 2016-08-13  || || || 45 kaimai
|-
| 2021 m.  || || 1420 || 41 kaimas
|}

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Anykštėnai, k. || || 4
|-
| Bazorai, k. || 152 || 105
|-
| Būda, k. || || 16
|-
| Bundžiai, k. || 32 || 27
|-
| Būriškės, k. || || 9
|-
| Čižiūnai, k. || 21 || 26
|-
| Dusmenėliai, k. || || 1
|-
| Eigelonys, k. || 29 || 37
|-
| Einoronys, k. || 24 || 20
|-
| Gervėnai, k. || 78 || 98
|-
| Junčionys, k. || 75 || 95
|-
| Juočiškės, k. || || 10
|-
| Jurgelionys I, k. || || 8
|-
| Jurgelionys II, k. || || 6
|-
| Kaniūkai, k. || 20 || 43
|-
| Karkliniškės, k. || 58 || 44
|-
| Kazimieravas, k. || 18 || 20
|-
| Kedonys, k. || 111 || 128
|-
| Klydžionys, k. || 25 || 42
|-
| Krūmijos, k. || || 8
|-
| Lačionys, k. || 36 || 67
|-
| Leoniškės, k. || || 3
|-
| Liesionys, k. || 16 || 19
|-
| Mikalavas, k. || 142 || 148
|-
| Miknolesai, k. || || 2
|-
| Navasodai I, k. || || 3
|-
| Navasodai II, k. || || 6
|-
| Pašilis, k. || || 8
|-
| Paškūniškės, k. || || 1
|-
| Pavarėnys, k. || || 0
|-
| Petravina, k. || || 0
|-
| Pivašiūnai, k. || 256 || 292
|-
| Pušėnai, k. || || 14
|-
| Radvilonys, k. || 15 || 20
|-
| Remešiškis, k. || || 10
|-
| Skraičionys, k. || 77 || 101
|-
| Statkiškės, k. || 11 || 15
|-
| Sudvariškės, k. || 21 || 37
|-
| Tabalenka, k. || 93 || 115
|-
| Telėtninkai, k. || || 2
|-
| Ūta, k. || || 11
|-
| Užukalniai, k. || || 6
|-
| Užupis, k. || || 0
|-
| Žadiškės, k. || 10 || 15
|-
| Žemaitėliai, k. || || 11
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įsteigtos 3 seniūnaitijos:
* **Gervėnų** seniūnaitija: Bazorų k., Gervėnų k., Jurgelionių I k., Jurgelionių II k., Juociškių k., Karkliniškių k. dalis, Lelionių kaimo dalis, Miknalesų k., Navasodų I k., Pušėnų k., Radvilonių k., Tabalenkos k., Žemaitėlių k., Raubonių k. dalis
* **Junčionių** seniūnaitija: Būriškių k., Būdos k., Čižiūnų k., Junčionių k., Kaniūkų k., Kedonių k., Krūmijų k., Leoniškių k., Mikalavo k. Navasodų II k., Pavarėnių k., Skraičionių k., Užukalnių k., Užupių k., Žadiškių k.
* **Pivašiūnų** seniūnaitija: Anykštėnų k., Bundžių k., Dusmenėlių k., Eigelonių k., Einoronių k., Kazimieravo k., Klydžionių k. dalis, Lačionių k., Liesionių k., Pivašiūnų k., Pašilių k., Paškūniškių k., Petravinos k., Remešiškio k., Statkiškių k., Sudvariškių k., Telėtninkų k., Ūtos k.

## Šaltiniai
Punios seniūnija

**Punios seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Alytaus rajono savivaldybės šiaurėje, Dzūkijos etnografiniame regione, į šiaurės rytus nuo Alytaus. Centras – Punia.

## Geografija

Seniūnija yra dešiniajame Nemuno krante, dauguma miškų išsidėstę prie Nemuno. Šiaurės–pietų kryptimi per seniūniją eina kelias .


Punios sen., Lithuania - panoramio (19).jpg | Kraštovaizdis Raižių apylinkėse 
Punios sen., Lithuania - panoramio (32).jpg | Taučionių apylinkės 


## Istorija

Senoji Punios seniūnija minima XV–XVIII a. Dabartinė įkurta 1995 m. vietoje buvusios Punios apylinkės. 1995–2002 m. seniūnijos centras buvo Vaisodžiai. 1998 m. patvirtintas Punios herbas, kurį naudoja ir seniūnija. 

|-
| 2001-04  || || 2532 || 33 kaimai, 1 viensėdis, 2 kaimų dalys
|-
| 2009-09-01  || || || 34 kaimai, 1 viensėdis
|-
| 2011 m.  || || 2271 || 33 kaimai, 1 viensėdis
|-
| 2016-08-13  || || || 33 kaimai, 1 viensėdis
|-
| 2021 m.  || || 2362 || 33 kaimai, 1 viensėdis
|}

## Seniūnai
* Aleksandras Korvinas Gonsevskis, 1623 m.
* Ldk didysis etmonas Liudvikas Pacas, 1719 m.

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Adamonys, k. || || 20
|-
| Aleksandrava, k. || 18 || 22
|-
| Ardiškės, k. || || 11
|-
| Gajauciškis, k. || || 6
|-
| Gemaitiškės, k. || || 9
|-
| Gerkiškės, k. || || 5
|-
| Karvelninkai, k. || 15 || 11
|-
| Kerai, k. || || 4
|-
| Kružiūnai, k. || 66 || 69
|-
| Kulabiškės, k. || || 9
|-
| Medukšta, k. || 535 || 303
|-
| Mišiškės, k. || || 11
|-
| Navasiolkai, k. || 30 || 36
|-
| Norgeliškės, k. || 118 || 74
|-
| Padvariškiai, k. || 105 || 49
|-
| Paliepiai, k. || 74 || 64
|-
| Panemuninkėliai, k. || 183 || 135
|-
| Peckūnai, k. || || 9
|-
| Pievagaliai, k. || 39 || 41
|-
| Punia, k. || 528 || 600
|-
| Raganiškės, k. || 11 || 11
|-
| Raižava, k. || || 7
|-
| Raižiai, k. || 83 || 107
|-
| Raubonys, k. || 33 || 40
|-
| Silgionys, k. || 17 || 27
|-
| Staniava, k. || 17 || 17
|-
| Strielčiai, k. || 64 || 53
|-
| Taučionys, k. || 23 || 17
|-
| Vaidaugai, k. || 21 || 19
|-
| Vaisodžiai, k. || 149 || 309
|-
| Vaišupis, vs. || 10 || 3
|-
| Valiūnai, k. || 18 || 20
|-
| Žagariai, k. || 111 || 115
|-
| Žiūkai, k. || 36 || 38
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įsteigtos 4 seniūnaitijos:
* **Punios** seniūnaitija: Aleksandravos k., Karvelninkų k., Mišiškių k., Punios k., Staniavos k.
* **Raižių** seniūnaitija: Adamonių k., Ardiškių k., Gerkiškių k., Kerų k., Raižavos k., Raižių k., Paliepių k., Peckūnų k., Raubonių k., Silgionių k.
* **Vaisodžių** seniūnaitija: Gajauciškio k., Gemaitiškių k., Navasiolkų k., Norgeliškių k., Medukštos k., Padvariškių k., Panemuninkėlių k., Raganiškių k., Taučionių k., Vaidaugų k., Vaisodžių k., Vaišupio k., Valiūnų k., Žiūkų k.
* **Žagarių** seniūnaitija: Kružiūnų k., Kulabiškių k., Pievagalių k., Strielčių k., Žagarių k.

## Šaltiniai
Raitininkų seniūnija

**Raitininkų seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Alytaus rajono savivaldybės pietuose, Dzūkijos etnografiniame regione, į pietus nuo Alytaus. Centras – Makniūnai.

## Geografija

Tai piečiausia Alytaus rajono seniūnija, įsikūrusi pietvakarių–šiaurės rytų kryptimi dešiniajame Nemuno krante. Daug miškų. Didžiausi ežerai – Lizdų ežeras, Vabalių ežeras, Gailintas.


Raitininkų sen., Lithuania - panoramio (65).jpg | Makniūnų apylinkės
Raitininkų sen., Lithuania - panoramio (41).jpg | Lizdų ežeras
Raitininkų sen., Lithuania - panoramio (39).jpg | Klepočių kaimo kryžiai


## Istorija

Įkurta 1995 m. vietoje buvusios Raitininkų apylinkės.

|-
| 2001-04  || || 1285 || 27 kaimai, 3 viensėdžiai
|-
| 2009-09-01  || || || 27 kaimai
|-
| 2011 m.  || || 919 || 26 kaimai, 1 viensėdis
|-
| 2016-08-13  || || || 26 kaimai
|-
| 2021 m.  || || 748 || 23 kaimai
|}

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Bugonys, k. || 24 || 30
|-
| Druskininkai, k. || 41 || 53
|-
| Ežerynas, k. || || 5
|-
| Galintanka, k. || || 10
|-
| Galintėnai, k. || 49 || 57
|-
| Jaujakaimis, k. || || 12
|-
| Jociūnai, k. || || 0
|-
| Kampai, k. || || 
|-
| Klepočiai, k. || 19 || 37
|-
| Lydekininkai, k. || 18 || 23
|-
| Lizdai, k. || 13 || 15
|-
| Makniūnai, k. || 211 || 227
|-
| Meškasalis, k. || 66 || 87
|-
| Miežionys, k. || || 10
|-
| Noškūnai, k. || || 2
|-
| Pieriškiai, k. || 11 || 19
|-
| Piliakalnis, k. || || 17
|-
| Raitininkai, k. || 22 || 24
|-
| Ryliškiai, k. || 181 || 205
|-
| Savilionys, k. || 19 || 28
|-
| Taručionys, k. || || 9
|-
| Vabaliai, k. || || 11
|-
| Valėniškės, k. || || 18
|-
| Veismūnai, k. || || 17
|-
| Vertelkos, k. || || 0
|-
| Živulčiškė, k. || || 3
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 3 seniūnaitijos:
* **Makniūnų** seniūnaitija: Galintėnų k., Galintankos k., Jaujakaimio k., Kampų k., Lydekininkų k., Makniūnų k., Noškūnų k., Pieriškių k., Piliakalnio k., Raitininkų kaimo dalis, Savilionių k. , Veismūnų k.
* **Ryliškių** seniūnaitija: Druskininkų k., Bugonių k., Ežeryno k., Jocūnų k., Klepočių k., Lizdų k., Miežionių k., Ryliškių k., Taručionių k., Vertelkų k., Živulčiškės k.
* **Meškasalio** seniūnaitija: Meškasalio k., Vabalių k., Valėniškių k.

## Šaltiniai
Imitacija

**Imitacija** – realaus pasaulio proceso ar sistemos veikimo ir savybių atkartojimas per tam tikrą laiko tarpą, kuriant pamėgdžiojantį modelį.

Taip pat **imitacija** vadinamas dinaminio imitacinio modelio vykdymas bei jo rezultatas.

Imitaciniai modeliai plačiai taikomi aerodinaminiuose tyrimuose, kuriant lėktuvus, erdvėlaivius.
Išlavėjus matematiniam modeliavimui bei atsiradus pajėgiems kompiuteriams, imitaciją imta taikyti kitose sferose: hidrometeorologijoje, medicinoje, biologijoje, karinių konfliktų modeliavime. Imitaciniai metodai taikomi ir kuriant programas, žaidžiančias šachmatus ir kitus stalo žaidimus.
Moksliniuose institutuose naudojant imitacinius modelius aprašomi galimi pasaulio raidos scenarijai. Modeliavimas taupo resursus, padeda prognozuoti reiškinius ir procesus.

## Taip pat skaitykite
* Emuliatorius
* Placebo
* Simuliuojama realybė

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Sistemų dinamikos pradmenys“ Įvadas (aiškinama kas yra sistema ir jos modelis.)
Baudžiavos panaikinimo reforma

**Baudžiavos panaikinimo reforma** – 1861 metais Rusijos imperijoje įvykdyta reforma, kuria panaikinta baudžiava. Naikinti baudžiavą carui Aleksandrui II grafas Aleksejus Arakčejevas siūlė dar XIX a. pr., Rusijos iždui išperkant dvarininkų valstiečius iš jų sklypų. Tačiau šis projektas tuo metu nebuvo įgyvendintas. Eksperimento tvarka 1816–1819 m. baudžiava buvo panaikinta trijose Rusijos imperijos Pabaltijo gubernijose – Estijos (1816), Kuršo (1817) ir Vidžemės (1819). Jose valstiečiai gavo asmeninę laisvę, tačiau be žemės sklypo suteikimo. Žemė liko dvarininkų nuosavybė, kurie ją išnuomojo, o nuomos terminas galėjo būti iki vienerių metų, o tai nesudarė ilgalaikių sąlygų žemės ūkio produkcijos plėtrai. Reformos, skirtos visai Rusijai, manifestas ir nuostatai (viso 17 įstatymų) caro pasirašyti 1861 m. kovo 3 d., o paskelbti kovo 17-balandžio 14 d.

Reformą nusakančiais įstatymais numatyta asmens laisvė valstiečiams, teisė disponuoti savo turtu, įsigyti turtą, kreiptis į teismą, laisvai kurti šeimą. Taip pat nustatyta valstiečių savivaldos (valsčių, teismo, seniūnijos) tvarka. Žemė liko dvarininkams, bet šie privalėjo leisti valstiečiams naudotis skirtine žeme už lažą ar piniginę duoklę. Duoklė už 1,09 ha lietuviškose gubernijose neturėjo viršyti 3 rublių, lažas – 23 vyro ir moters darbo dienų per metus.

## Reformos vykdymas

Reformos vykdymui įkurtas Vyriausiasis valstiečių padėties sutvarkymo komitetas, veikęs iki 1882 m. birželio 6 d.
Reforma pradėta nuostatinių raštų sudarymu, valstiečiams nustatytas skirtinės žemės dydis, prievolės už naudojimą. Žemės išpirkimo kaina žymiai viršijo rinkos kainą (20-90 %).

Po 1863 m. sukilimo Lietuvoje, Baltarusijoje ir Vakarų Ukrainoje įvesta privaloma išpirka (1863 m. kovo 13 d.), palengvintos išpirkimo sąlygos.

1882 metais teisę išpirkti žemę gavo ir laisvieji žmonės, 1886 m. – amžinieji činšininkai, 1901 m. – sentikiai.

## Reformos reikšmė
Reforma buvo labai palanki dvarininkams, kurie iš valstiečių už atleidimą iš baudžiavos išsireikalavo daug naudos, tačiau reforma suteikė teisių valstiečiams, likvidavo feodalinį monopolį, sukūrė sąlygas kapitalistinių santykių formavimuisi.
Australazijiniai lipučiai

**Australazijiniai lipučiai** (*Climacteridae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima.

## Išvaizda
Paukščiai rudos spalvos, kūno apatinė dalis taškuota.

## Biologija

### Lizdas
Lizdą suka uoksuose, deda 2-3 kiaušinius. Peri 16-23 dienas

## Mityba
Minta skruzdėlėmis ir kitais smulkiais bestuburiais.

## Paplitimas
Paplitę Australijoje ir Naujojoje Gvinėjoje.

Šeimoje 2 gentys, 7 rūšys.

## Gentys
* Netikrieji lipučiai - *[[Cormobates]]* Mathews, 1922
* Australiniai lipučiai - *[[Climacteris]]* Temminck, 1820
Pardalotiniai

**Pardalotiniai** arba **vaivorykštiniai paukščiai** (*Pardalotidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima paplitusi Australijoje. Tai maži (8,5-12 cm) paukščiai su trumpu snapu ir trumpa bei stora uodega. Patelės ir patinėliai yra vienodo dydžio, tačiau kai kurių rūšių skiriasi patelių ir patinėlių plunksnų spalva. Uodegos trumpos, sparnai santykinai trumpi ir apvalūs.

Pardalotiniai yra endeminės Australijos ir Tasmanijos rūšys. Didžiąją dalį laiko praleidžia eukaliptų miškų medžiuose misdami vabzdžiais ir vorais. Paprastai gyvena poromis arba nedidelėmis šeimyninėmis grupėms, tačiau kartais susimeta ir į didesnius pulkus.

## Klasifikacija
Šeima susideda iš keturių rūšių ir keleto porūšių, esančių vienoje gentyje *Pardalotus*. Anksčiau genčiai buvo priskiriama daugiau rūšių, kurios dabar išskirtos į atskirą *[[Acanthizidae]]* šeimą.

Šeimos klasifikacija kelis kartus keitėsi. Anksčiau buvo grupuojami kartu su žiedlesiniais. Genetiniai tyrimai pardė, kad šios grupės nėra artimai susijusios ir pardalotiniai yra artimesni *[[Acanthizidae]]* šeimai su kuria kartais jungiami į vieną šeimą. Be to, kai kurie pardalotinių porūšiai kartais laikomi atskiromis rūšimis.

## Nuorodos
Argentinos himnas

**Argentinos himnas** – vienas iš oficialių Argentinos Respublikos atributų.

Argentinos himno pirminė versija „*El 25 de Mayo*“ atlikta vaidinime *„Casa de Comedia“* 1812 m. gegužės 24 d. pagal *Luiso Ambrosijo Morantės* žodžius ir *Blaso Pareros* muziką. Tą pačią naktį remdamasis išgirstu himnu, *Vicentė Lopesas* pradėjo rašyti *„Marcha Patriótica“*. 1813 m. gegužės 11 d. Generalinė Konstitucinė Asamblėja pritarė pasiūlytam himno projektui ir įpareigojo *Blasą Parerą* sukurti muziką. Ispanas B. Parera, bandydamas išvengti nemalonumų su Ispanijos valdžia atsisakė, tačiau Asamblėjai pagrasinus mirties bausme, sukūrė per vieną naktį. Užbaigtas himnas pirmą kartą atliktas aristokratės Markitos Sančes de Tomson (*Mariquita Sánchez de Thompson*) namuose 1813 m. gegužės 14 d., o viešai pristatytas gegužės 25 d., kaip *„Canción Patriótica“*. 1847 m. pervadintas į *„Himno Nacional Argentino“*. 1900 m. kovo 30 d. prezidento Chulijaus A. Rokos nutarimu valstybinis himnas sutrumpintas (paliktas pirmas ir paskutinis posmas) motyvuojant tuo, kad taikos metu tautos dvasiai atspindėti pakanka trumpesnio varianto.

Argentinos himno atlikimas privalomas priimant oficialius užsienio svečius, valstybinių švenčių metu. Radijo stotys savanoriškai atlieka vidurnaktį, o televizijos kanalai baigdami dienos programą. Nacionalinių švenčių metu visos radijo stotys ir televizijos kanalai privalo atlikti lygiai vidurdienį ir vidurnaktį.
      
## Eilės

## Nuorodos
* Laisvas lietuviškas vertimas
* [Instrumentinė himno versija mp3 formatu](http://www.navyband.navy.mil/anthems/ANTHEMS/Argentina%20(Long).mp3) 
* Argentinos himno vokalinė interpretacija 
* Himno video klipas (su vertimu į gestų kalbą)
*
Ūkininkas (laikraštis)

**„Ūkininkas“** (Ukinįkas) – mėnesinis varpininkų žurnalas, leistas 1890–1905 m. Tilžėje ir Ragainėje. Skirtas valstiečiams. Lietuvoje buvo platinamas nelegaliai. 

## Istorija
„Ūkininkas“ (Ukinįkas) – tai neatskiriama laikraščio „Varpas“ dalis. 1888 m. Varšuvoje įsteigta draugija „Lietuva“, kurios nariai buvo laikraščio „Varpas“ iniciatoriai Jonas Adomaitis – Šernas, J. Gaidys-Gaidamavičius, Juozas Kaukas, Vincas Kudirka, Justinas Staugaitis 1890 m. greta „Varpo“ nusprendė leisti kitą, žemdirbiams skirtą mėnraštį „Ūkininkas“, skirtą valstiečiams.

Išspausdino J. Biliūno, V. Kudirkos, Lazdynų Pelėdos, Gabrielės Petkevičaitės-Bitės, Žemaitės ir kt. autorių grožinės literatūros kūrinių. Tiražas 1000-2000 egz. Laikraštis nustojo eiti 1905 m. kartu su „Varpu“.

## Redaktoriai
Oficialiais redaktoriais laikraštį galėjo pasirašinėti tik Rytų Prūsijoje oficialiai gyvenantys ir registruoti jos piliečiai:
* 1890 – 1891 m. – Martynas Jankus,
* 1892 – 1894 m. – Kristupas Voska,
* 1895 – 1905 m. – Jurgis Lapinas.

Tikrieji laikraščio redaktoriai buvo tie patys „Varpo“ redaktoriai ir bendradarbiai:
* 1890 m – Juozas Adomaitis-Šernas,
* 1891 m. – Jonas Kriaučiūnas,
* 1891 – 1894 m. ir 1903 – 1904 m. – Jurgis Šaulys,
* 1895 – 1897 m. – Stasys Matulaitis,
* 1898 – 1899 m. – Kazys Grinius,
* 1899 – 1903 m. ir 1904 – 1905 m. – Juozas Bagdonas,
* 1904 m. – Jonas Vileišis, 1905 – 1906 m. vietoje „Ūkininko“ pradėjęs leisti laikraštį „Lietuvos ūkininkas“,
* 1905 m. – Vincas Mickevičius-Kapsukas, Jurgis Šaulys, Jonas Vileišis, Juozas Gabrys-Paršaitis.

## Bendradarbiai
Pagrindiniai bendradarbiai buvo Martynas Jankus, Saliamonas Banaitis, Jonas Čėsna, Juozas Bagdonas, Andrius Baltrušaitis, Antanas Baltrušaitis-Antanėlis, Motiejus Baltūsis, Felicija Bortkevičienė, Andrius Bulota, Antanas Garmus, Vincas Kapsukas, Jeronimas Ralys, Juozas Baltrušaitis, Konstantinas Jasiukaitis, Andrius Matulaitis, Stasys Matulaitis, Vladas Mongirdas, Kostas Stiklius, Jonas Vileišis, Povilas Višinskis, Morta Zauniūtė, Žemaitė ir daugelis kitų Lietuvos šviesuolių.

## Kiti straipsniai
* Ūkininkas (Jonava)
* Ūkininkas (Kaunas)
* Ūkininkas (Vilnius)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Elektroninės laikraščio "Ukinįkas" kopijos - svetainėje www.epaveldas.lt
Virusas H5N1

**Influenzavirus A, atmaina H5N1** 

Paukščių gripas

**Virusas H5N1** – paukščių gripo sukėlėjas, priklausantis Influenzavirus A viruso atmainai. Paplitimo židinys pirmą kartą aptiktas pietryčių Azijoje, tačiau nuo 2005 m. pab. ir 2006 m. pr. virusas H5N1 aptinkamas ir Europoje. Genetikai mano, kad jo mutavimas gali sukelti pasaulinę pandemiją, panašią į 1918-1919 m. gripo pandemiją (susirgimas vadintas – **ispaniškuoju gripu**, o populiariai ir 'ispanka') per kurią žuvo apie 20 mln. žmonių. Britų ekspertų vertinimu dabartinė pandemija gali nusinešti apie 650 tūkst. – 1 mln. žmonių gyvybių. 

Viruso H5N1 epidemija 2003 m. atnešė miljardinius nuostolius daugeliui pasaulio valstybių pietryčių Azijoje, Šiaurės Amerikos žemyne – Britų Kolumbijoje, (Kanada), Teksaso valstijoje ir kitur. Nuo šio susirgimo žuvo keliolika žmonių. Su epidemija kovojama naikinant visus paukščius keleto kilometrų spinduliu nuo pastebėto susirgimo vietos. Mažiau pavojingu laikomas paukščių gripą sukeliantis virusas H7N7. Viruso sklaida priklauso nuo sezoniškumo, paukščių migracijų takų artumo bei kitų faktorių. 2006 m. vasario mėnesio viduryje virusas aptiktas Riūgeno saloje Baltijos jūroje, itin svarbiame paukščių migracijų taške Šiaurės-vakarų Europai, o antroje pusėje paukščių gripas palietė ir Austriją, Vengriją. 

Virusu apsikrėtę paukščiai būna apatiški, pašiauštomis plunksnomis, pamėlusia oda, laikosi atokiau, nelesa ir, netrukus krenta. Užkratas perduodamas tiesioginio kontakto būdu su sergančių paukščių išskyromis, ypač fekalijomis. Mėšle virusas gali išgyventi iki 105 dienų, ypač esant didelei drėgmei ir žemai temperatūrai. Pats virusas yra aktyvus nuo 70 laipsnių šilumos iki 30 laipsnių šalčio. 

Genetikai dar neaptiko mutavusių šio viruso formų.

## Nuorodos

* Apie H5N1, genas ir 1918 m. pandemiją
Australazijinės liepsnelės

**Australazijinės liepsnelės** (*Petroicidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima. Būdingas lytinis dimorfizmas: patinai ryškesnių spalvų nei patelės. Gyvena medžiuose, tupi stačiai ir kartais kilnoja uodegą kaip mūsų krašte gyvenačios liepsnelės. Minta vabzdžiais ir jų lervomis, kuriuos randa tiek ant žemės, tiek pagauna skrisdami. Ant šakų įsirengia nedidelį puodelio formos lizdą, kurį susuka iš samanų ir voratinklių. Deda 2-4 kiaušinius, kurie blyškai mėlyni ar žali, su tamsesnėmis dėmėmis. Peri apie 12-14 dienų

Šeimoje yra 15 genčių, 45 rūšys. Paplitę Australijoje, Naujojoje Zelandijoje ir Naujojoje Gvinėjoje. Daliniai migrantai.

## Gentys
* Poecilodryas
* Heteromyias
* Plesiodryas
* Gennaeodryas
* Peneothello
* Tregellasia
* Eopsaltria
* Melanodyas
* Monachella
* Microeca
* Eugerygone
* Petroica
* Pachycephalopsis
* Drymodes
Piktnaudžiavimas psichiatrija

**Baudžiamoji psichiatrija**, represinė psichiatrija, piktnaudžiavimas psichiatrija – kovos su politiniais priešininkais metodas.

Tai valstybės pareigūnų nusikalstama veika, kai su egzistuojančios valdžios priešininku tiesiogiai fiziškai susidorojama psichiatrijos priemonėmis arba jis žiniasklaidoje nušviečiamas kaip psichikos ligonis. Itin plačiai piktnaudžiavimas psichiatrija naudotas Sovietų Sąjungoje, kai buvo įkurtos specialios gydyklos nepatenkintiems režimu ir kovojantiems su juo asmenims priverstinai laikyti ir kalinti. Vienoje jų Kaliningrado srityje kalintas žinomas disidentas Petras Cidzikas, gydytojas Algirdas Statkevičius. Romas Kalanta taip pat po sovietinių psichiatrų konsiliumo buvo pripažintas psichikos ligoniu, siekiant sumenkinti jo autoritetą naujų laisvės kovotojų tarpe. Su piktnaudžiavimu psichiatrija kovojo ir tebekovoja tarptautinė organizacija – *[[Amnesty International]]*.
Žiedsiurbiniai

**Žiedsiurbiniai** (*Dicaeidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima.

## Išvaizda
Priklauso nedideli, labai spalvoti paukščiai.

## Biologija
  
### Lizdas
Lizdą suka uoksuose, urvuose arba šakų. Lizdai būna su stogeliu. Deda 1-4 kiaušinius.

## Mityba
Minta uogomis, vaisiais ir vabzdžiais.
 
## Paplitimas
Paplitę Pietryčių Azijoje, Australijoje ir Naujojoje Gvinėjoje.

Šeimoje 2 gentys, 44 rūšys.
 
## Gentys

* Žiedčiulpiai - *[[Prionochilus]]* Strickland, 1841
* Žiedsiurbiai - *[[Dicaeum]]* Cuvier, 1816
Claus Schenk Graf von Stauffenberg

**Klausas fon Štaufenbergas** (; 1907 m. lapkričio 15 d. Jettingene, Bavarija – 1944 m. liepos 21 d.) – vokiečių karininkas (pulkininkas), kilmingas bajorų giminės atstovas, vienas pagrindinių 1944 m. liepos 20 dienos pasikėsinimo į Hitlerį organizatorių.

## Biografija
Gimė rytinės Švabijos Jetingeno pilyje. Tėvas Alfred Klemens Philipp Friedrich Justinian buvo paskutinis Viurtembergo karalystės oberhofmaršalas. 1926 m. pradėjo tarnauti Bambergo 17-ajame kavalerijos pulke. 1930 m. gavo jaunesniojo leitenanto laipsnį. Studijavo Prūsijos karo koledže Berlyne. Dalyvavo Įsiveržime į Lenkiją, vėliau Barbarosos operacijoje. 1942 m. lapkritį Sąjungininkams įsiveržus į Prancūzijos Šiaurės Afriką, K. Štaufenbergas tarnavo Vermachto 10-ojoje tankų divizijoje, kuri tuomet užėmė Viši režimo valdytą Prancūziją, o vėliau buvo perkelta į Tunisą kautis su Sąjungininkais. 1943 m. jam buvo suteiktas oberstleitenanto laipsnis. 1943 m. balandį ties Mezzouna vykusių mūšių metu K. Štaufenbergas neteko kairės akies ir dešinės rankos. Už tai buvo apdovanotas Ženklu Už sužeidimą bei Vokiečių kryžiumi. Reabilitacijai jis nusiųstas gydytis į pietų Vokietiją. 1943 m. rugsėjį susipažino su priešiškai A. Hitlerio atžvilgiu nusiteikusiu generolu majoru H. von Tresckow. 1944 m. birželio 6 d. Sąjungininkams išsilaipinus Normandijoje, K. Štaufenbergas suvokė, kad karą Vokietija pralaimės. Po dviejų nesėkmingų bandymų, 1944 m. liepos 20 d. įvykdė pasikėsinimą prieš A. Hitlerį pastarojo štabe prie Rastenburgo. Po šio bandymo vyko į Berlyną tęsti perversmą, bet A. Hitleriui likus gyvam, kartu su kitais sąmokslininkais buvo suimtas ir sušaudytas.

Stauffenberg buvo vedęs; žmona Nina Gräfin Schenk von Stauffenberg (mergautinė pavardė , g. 1913 m. rugpjūčio 27 d. Kaune), frankų generalinio konsulo Gustav Freiherr von Lerchenfeld (1871–1944) ir Anna Freiin von Stackelberg (1879–1945) dukra.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Susanne Eckelmann: ''Claus Schenk Graf von Stauffenberg'' biografija *Deutsches Historisches Museum (DHM)*/*LeMO*
* ''Claus Schenk Graf von Stauffenberg''  biografija
Žarija (žurnalas)

**„Žarija“** – Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) savaitinis žurnalas, nuo 1907 m. gegužės 30 d. iki 1908 m. birželio 19 d. ėjęs Vilniuje.

## Istorija
Pradėtas leisti vietoje rusų policijos uždaryto LSDP laikraščio „Skardas“. Leidėjai Juozas Turkevičius, Ona Šechtel ir K. Nagorskis. Spausdino A. Syrkino spaustuvė. Išėjo 48 numeriai. Leido priedą „Dūma“, kuriame buvo spausdinami I ir II Rusijos Valstybės Dūmos priimti įstatymai, jų komentarai ir informacijos apie lietuvių socialdemokratų veiklą Valstybės Dūmoje.

Bendradarbiavo Zigmas Angarietis, Petras Avižonis, K. Bakšas, Antanas Baltrušaitis-Antanėlis, Motiejus Baltūsis, Vaclovas Biržiška, Bronislava Biržiškienė, Peliksas Bugailiškis, Vincas Čepinskis, Antanas Didžiulis, Antanas Garmus, Kazys Grinius, Juozas Gurauskis, Jonas Jaks-Tyris, Vincas Kapsukas, P. Kuzma, Stasys Matulaitis, Jonas Raugalius, Matas Slančiauskas ir kt. 

### Redaktoriai
* 1907 m. Antanas Purėnas, Peliksas Bugailiškis ir Vladas Požela,
* 1908 m. Augustinas Janulaitis, Antanas Purėnas ir Mykolas Biržiška.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*„Žarija“. E-paveldas.lt
Alanitas

**Alanitas** – sorosilikatų grupės epidotų pogrupio mineralas, pasižymintis tuo, kad turi retų žemės elementų. Mineralo formulė Ca(Ce, La, Y,Ca)Al2(Fe2+,Fe3+)(SiO4)(Si2O7)O(OH). Alanitas kartais vadinamas ortitu ir gali sudaryti iki 20 % retų žemės elementų ir būti vertingas jų šaltinis. Jis kristalizuojasi monoklyninėje sistemoje ir turi prizmiškos formos kristalus, kurie dažniausi magminėse uolienose.

Pagal Moso skalę kietumas 5,5, specifinis tankis 3,3-4,2.

Mineralas paprastai būna juodos spalvos, bet gali būti rudos ar rudai violetinės spalvos.

Mineralas atrastas 1810 m. ir pavadintas Škotų minerologo Tomo Alano (1777–1833) garbei.
Mandulis

Egiptiečių mitologijoje **Mandulis** – nubiečių kilmės dievas. Jam skirtas kultas gyvavo Filajėje Egipte. Romėnų laikais garbintas kaip saulės ir dangaus dievas.
Viverinė katė

**Viverinė katė** (*Prionailurus viverrinus*) – katinių (*Felidae*) šeimos plėšrus žinduolis. Žvėrelio ilgis (galva-uodega) virš 1 m. Paplitęs pietų Azijoje. Gyvena prie vandens. Gerai moka plaukioti. Minta žuvimis, vėžiais.
Rudoji katė

**Rudoji katė** (*Prionailurus rubiginosus*) – katinių (*Felidae*) šeimos plėšrus žinduolis, istoriškai paplitęs Indijoje ir Šri Lankoje. 2012 m. rudoji katė buvo pastebėta Terajuose, Nepale.

## Išnašos
Paukščių migracija

**Paukščių migracija** – natūralus, gamtinių priežasčių sąlygotas didelės dalies paukščių skridimas į šiltesnius kraštus rudenį ir sugrįžimas pavasarį. Paukščių migracijas stebi ir tiria ornitologai savo stotyse. Viena jų veikia ir Ventės rage, kur paukščiai yra žieduojami. Paukščių migracijos yra svarbios tiriant patogeninių virusų sklaidą ekosistemose, susijusiose su sparnuočiais – kiaulių, žmonių aplinkoje.

## Nuorodos
* Virš Lietuvos plasnoja svečiai iš šiaurės, ''Selemonas Paltanavičius, gamtininkas, 2013 m. spalio 15 d.'' (grynas.lt)
Arūnas Baltėnas

** Arūnas Baltėnas** (g. 1956 m. vasario 6 d. Kaune) – Lietuvos fotografas, fotomenininkas.

## Biografija

1979 m. baigė Vilniaus universitetą (Matematikos ir kibernetikos fakultetą). 1980–1982 m. Lietuvos MA Matematikos ir kibernetikos instituto aspirantas. 1982–1984 m. jaunesnysis mokslinis bendradarbis. 1985–1990 m. Lietuvos dailės instituto Kultūros paminklų sąvado rengimo grupės, 1990–1993 m. Lietuvos kultūros ir meno instituto (visi Vilniuje) fotografas. Nuo 1995 m. – R. Paknio leidyklos meno vadovas. Nuo 1982 m. Lietuvos fotomenininkų sąjungos narys.

Kūrybos pagrindinės temos – Lietuvos istorijos ir kultūros paveldas, peizažai, portretai, pasaulio įvairių miestų vaizdai. Kūrinių turi Lietuvos nacionalinis dailės muziejus, Lietuvos nacionalinis muziejus, Prancūzijos nacionalinė biblioteka Paryžiuje.

## Personalinės parodos
Nuo 1997 dalyvauja fotografijos parodose.

* Galerija Akademija, Vilnius, 1997;
* „Prieglobsčiai“, Lietuvos aido galerija, Vilnius, 1998;
* Rotušė, Legnica, Lenkija, 1998;
* Berchtold galerija, Zalcburgas, Austrija, 2002;
* Anderson galerija, Modesto, Kalifornija, JAV, 2002;
* „Vandens ženklai“, Galerija Beota, Vilnius, 2003;
* „Miesto ilgesys“, Vilniaus fotografijos galerija, Vilnius, 2003.
* Grupinės parodos: Huang Ši Čeng galerija, Pekinas, Kinija, 2000;
* Galerija Dugnas, Vilnius, 2002.

## Leidiniai

* *Lietuvos bažnyčių menas* (su R. Pakniu, 1993 m.),
* *Senoji lietuvių skulptūra* (su R. Pakniu, 1994 m.),
* *Lietuva* (su R. Pakniu, 1996 m.),
* *Vilnius* (su R. Pakniu, 2000 m.),
* *Vilniaus užrašai* (*Carnets de Vilnius*, su A. Keršyte‑Josade, 2000 m.),
* *Vandens ženklai* (*Segni dell’acqua*, su J. Brodskio tekstais, 2003 m.),
* *Neringa* (su R. Pakniu, 2007 m.),
* *Nicossienses* (su N. Marangou, 2006 m.),
* *Šilų dzūkai* (su O. Drobeliene, 2009 m.),
* *Žemaičiai: Gyvenimai ir šventės* (su V. Ivanauskaite‑Šeibutiene, 2012 m.),
* *Gervėčių Lietuva* (2013 m.),
* *Namų tyloj* (2016 m.).

## Bibliografija
 
* *Lietuvos fotografija: vakar ir šiandien* (1998 m.),
* *[[Šepka]]* (Vilnius, 1999 m.);
* *Lietuva. Praeitis, kultūra, dabartis* (Vilnius, 1999 m.)
* *Lietuvos fotografija iki [[XXI a.]]* (2002 m.)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Lietuvos fotomenininkų sąjunga
* Arūno Baltėno internetinė svetainė
Oksfordas

**Oksfordas** – miestas pietinės Anglijos viduryje, prie Temzės (čia žinomos kaip *Isis*) ir Červelio (*Cherwell*) upių santakos. Oksfordšyro grafystės centras. Mieste yra Oksfordo universitetas, vienas iš seniausių ir žinomiausių visame pasaulyje. Oksfordas taip pat yra pramonės centras.

1992 m. Oksfordo politechnikos kolegija gavo universiteto laipsnį ir pavadinta Brukso vardu (*Oxford Brookes University*).

## Įžymybės
Miesto centras – *Carfax*, nuo kurio pagrindinės gatvės išsišakoja keturiomis pasaulio šalių kryptimis. Šioje vietoje Viduramžiais buvo miesto-tvirtovės vidurys. Yra Šv. Mykolo (XI a.) ir Švč. Mergelės Marijos (XIII a.) bažnyčios, Bodlio biblioteka (*Bodleian Library*), Šeldono teatras (*Sheldonian Theatre*, 1664–1669 m.), kurį suprojektavo žymus anglų architektas Kristoferis Renas. 1965 m. Oksforde įkurtas šiuolaikinio meno muziejus. Ešmolio muziejuje, įkurtame dar 1683 m., yra daug žymių meno ir archeologijos eksponatų.

## Sportas
### Futbolas
* Oxford University AFC
* Oxford United FC
Okupacija

**Okupacija** ( – užėmimas, užvaldymas)
# laikinas kitos valstybės teritorijos užėmimas, panaudojant karinę jėgą, ir faktinis jos valdymas;
# tokio valdymo trukmė.

Okupacija gali būti karo rezultatas arba nebūtinai ginkluoto konflikto pasekmė, kai leidžiama svetimos valstybės daliniams užimti valstybės teritoriją, joje įvesti okupacinės valstybės valdymą, teisę ir valstybinį režimą.
Marmurinė katė

**Marmurinė katė** (*Pardofelis marmorata*) – katinių (*Felidae*) šeimos plėšrus žinduolis. Tai labai reta laukinių kačių rūšis. Sutinkama dažniausiai Pietryčių Azijos miškuose. 

## Išvaizda
Marmurinė katė savo išvaizda yra labai panaši į daug didesnį dūminį leopardą (*Neofelis nebulosa*). Atrodo tarsi mažesnė jo kopija. Šių rūšių ekologija ir gyvenimo būdas – taip pat panašūs. 

* Suaugusios katės svoris – 4-8 kg, 
* Aukštis – apie 28 cm, 
* Ilgis nuo nosies iki uodegos galiuko yra 80-115 cm,
* Uodegos ilgis – apie 40 cm.

Kailis storas ir minkštas, su dėmių raštu. Auksaspalviame kailio fone išsiskiria stambios tamsios dėmės, kurių kraštuose atspalvis yra kiek blankesnis. Santykinai ilga, stora uodega padeda šiai katei išlaikyti pusiausvyrą, mitriai keliaujant šakomis viršutiniame miško aukšte. Kojos trumpos, pėdos pritaikytos laipioti medžiais. Krūtinėje ir papilvėje kailis šviesesnis. Ausys juodos, ant kiekvienos iš jų (iš nugaros pusės) yra po baltą dėmę. 

## Gyvenimo būdas
Didžiąją savo gyvenimo dalį marmurinės katės praleidžia medžiuose. Mėgsta uždarą gyvenimo būdą. Gaudo voveres, vaisėdžius šikšnosparnius, paukščius. Kartais nusileidžia pamedžioti ant žemės. Tuomet į jų nagus pakliūna smulkesnis grobis – graužikai, ropliai, varlės. Manoma, kad šie plėšrūnai aktyvūs naktį. 

Gamtoje marmurinių kačių elgsena nepakankamai ištirta. Jų populiacija yra beveik nežinoma. Informacija yra surinkta stebint šiuos gyvūnus nelaisvėje. 

Marmurinės katės veisiasi bet kuriuo metu, tačiau tik kartą metuose. Nėštumas trunka 81 dieną. Gimsta 1-4 jaunikliai. Kačiukai akis atmerkia 14-ąją dieną. Jų kailis išlaiko vienatonį rudą atspalvį iki 4 mėnesių, po to jame išryškėja dėmės. Ištirta, jog po 21 mėnesio marmurinės katės jaunikliai subręsta pilnai. 

## Paplitimas ir porūšiai
Marmurinė katė sutinkama Pietryčių Azijoje: Šiaurės Indijoje, Nepale, Mianmare, Tailande, Malaizijoje, Sumatroje ir Borneo.

Marmurinė katė – miškų gyventoja. Ji yra aptinkama ir Nepalo aukštikalnių miškuose, ir tropinėse džiunglėse, dengiančiose Borneo salos žemumas. Masiniai miškų kirtimai Azijos pietryčiuose  ypač susiaurino marmurinės katės arealą, apie kurį sprendžiama tik iš pavienių pastebėjimų. Šios katės tapo labai retos ir saugotinos. Jų medžioklė uždrausta.  

Yra žinomi du marmurinės katės porūšiai:
* *Pardofelis marmorata marmorata* – pastebėta Pietryčių Azijos tropiniuose miškuose (nuo Malaizijos iki Borneo).
* *Pardofelis marmorata charltoni* – pastebėta Nepale.

## Sistematinė padėtis
Dėl panašumo į dūminį leopardą marmurinė katė seniau priskirta didžiųjų kačių pošeimiui (*Pantherinae*). Labai panaši abiejų kačių išvaizda, ekologija, gyvenimo būdas, kai kurie anatominiai duomenys. Vis dėlto, genetiniai tyrimai parodė, kad dūminiams leopardams marmurinės katės negiminingos, o artimiausios šių kačių giminaitės – *Catopuma* genties katės. Todėl šiuo metu marmurinės katės priskiriamos mažųjų kačių (*Felinae*) pošeimiui.

## Nuorodos

*Katinių išsaugojimo fondo portalas  – Marmurinė katė.
*Tinklalapis apie marmurinę katę
Bronius Kviklys

**Bronius Kviklys** (1913 m. lapkričio 10 d. Zastrone, Daugailių valsčius, Utenos apskritis, Kauno gubernija – 1990 m. rugpjūčio 28 d. Čikagoje, JAV) – Lietuvos ekonomistas, teisininkas, žurnalistas, redaktorius, kraštotyrininkas.

## Biografija
1921–1924 m. mokėsi Daugailių pradžios mokykloje. 1937 m. Vytauto Didžiojo universiteto Teisės fakultete baigė ekonomiką, 1938–1941 m. – teisę Kauno ir Vilniaus universitetuose.

1932–1934 m. leidinių „Mūsų sportas“, „Kūno kultūra ir sveikata“, 1935–1940 m. – žurnalo „Policija“ administratorius bei techninis redaktorius. Žurnale „Talka“ tvarkė akademinį skyrių. Redagavo leidinius 1936–1940 m. – „Policijos kalendorius“, 1940 m. su kitais – „Policijos žinynas“.

Naciams okupavus Lietuvą 1941 m. buvo Policijos departamento sekretorius. 1942 m. tarnavo Lietuvos policijos štabo (Policijos departamento) Spaudos skyriaus vedėju. 1942–1944 m. administratorius ir techninis redaktorius Kaune leisto provokiško žurnalo „Policija“, kurio atsakingasis redaktorius buvo Lietuvos viešosios policijos vadovas Vytautas Reivytis. Vėliau Bronius Kviklys rašė, kad policija „nuolat stovėjo tarp vokiečių jai skiriamų uždavinių ir lietuviškos sąžinės“.

Vokietijoje 1946 m. gyvendamas dypukų stovykloje parašė lietuvius ginančią knygą *Lietuvių kova su naciais*. Jos pagrindu anglų kalba slapyvardžiu K.Pelėkis išleista knyga *Genocide: Lithuania’s threefold tragedy*. 

Nuo 1951 m. gyveno Čikagoje, kur aktyviai dalyvavo lietuvių išeivijos organizacijų veikloje bei rūpinosi lietuviškų relikvijų rinkimu.

Redagavo 1948 m. – „30 metų“, 1953 m. – „400 metų pirmajai Nemuno poemai“, 1948–1950 m. – „Vytis“, 1951–1956 m. – „Mūsų Vytis“, 1952–1953 m. – „Ad Meliorem!“. 1952–1980 m. Čikagos katalikiško laikraščio „Draugas“ bendradarbis.  Lietuvių enciklopedijos straipsnių autorius.

## Mūsų Lietuva
Surinkęs daugybę medžiagos, Bostone 1964–1968 m. išleido keturių tomų enciklopedinį leidinį „Mūsų Lietuva“, kuriame atspindėjo visų Lietuvos valstybės miestų, miestelių bei žymesnių kaimų istoriją, demografiją, geografiją. Jis pakartotinai 1989 m. išleistas ir Lietuvoje. „Mūsų Lietuva“ lig šiol laikoma vienu vertingiausių apžvalginio enciklopedinio pobūdžio veikalų skirtų Lietuvai iki 1963 m.

## Lietuvos bažnyčios

Kitas fundamentalus B. Kviklio parengtas enciklopedinis leidinys – Lietuvos bažnyčios (1-7 t.) išleistas 1980–1985 m. 1984 m. popiežiaus Jono Pauliaus II apdovanotas aukso ordinu už nuopelnus vykdant švietėjišką veiklą.

## Bibliografija
* *Lietuvių kova su naciais*, 1941–1944 m., 1946 m.
* *[[Mūsų Lietuva]]*, T. 1-4, Čikaga, Lietuvių enciklopedijos leidykla, 1964–1968 m.; Vilnius, Mintis, 1989–1991 m.
* *Lietuviškoji išeivija JAV*, 1976 m.
* *Lietuvos bažnyčios*, Lietuvių enciklopedijos leidykla, Amerikos lietuvių bibliotekos leidykla, T. 1-6, 1980–1987 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Enciklopedijos tomai:
** 
** 
** 
** 
* Bronius Kviklys (1913–1990)
Elektrionas

Graikų mitologijoje **Elektrionas** – Alkmenės ir Likimnijjo tėvas, Persėjo ir Andromedos sūnus, Mikėnų karalius. Heraklio senelis iš motinos pusės. Jį netyčia užmušė Amfitrionas. Po mirties Mikėnų sostą paveldėjo brolis Stenelas.
Čilinė katė

**Čilinė katė**, arba **kodkodas** (*Oncifelis guigna*) – katinių (*Felidae*) šeimos plėšrus žinduolis.
 
Paplitusi pietinėje Čilėje ir Argentinoje, Andų kalnuose. Gyvena miškuose, krūmynuose.

Minta smulkiais graužikais, vabzdžiais, paukščių jaunikliais, kartais užsuka į vištides.  

2022 m. liepą pirmą kartą fotoaparatu užfiksuota juoda kodkodė - labai reta Patagonijos katė.  

## Išnašos