open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Darius Lapinskas

**Darius Lapinskas** (g. 1934 m. kovo 9 d. Jurbarke, m. 2015 m. balandžio 7 d. Čikagoje) – Lietuvos kompozitorius, dirigentas.

## Biografija
Muzikos mokėsi pas vargonininką I. Beinorių. 1944 m. su tėvais pasitraukęs į Vokietiją, Hamburge mokėsi pas S. Gailevičių. 1950 m. persikėlė į JAV. Nuo 1952 m. gyveno Bostone. Čia privačiai mokėsi muzikos teorijos, lankė fortepijono ir dirigavimo pamokas pas kompozitorių J. Kačinską. 1957 m. Bostone baigė Naujosios Anglijos konservatoriją (mokėsi pas F. J. Kuką). 1957–1958 m. studijas tęsė Vienoje pas H. Svarovskį, 1958–1960 m. – Štutgarto konservatorijoje Vokietijoje pas H. Roiterį.

1960–1965 m. Štutgarto operos dirigento padėjėjas ir Tiubingeno dramos teatro dirigentas, kompozitorius. Dirigavo Štutgarto radiofono, filharmonijos ir Manheimo operos orkestrams, laimėjo Viurtembergo premiją. 1965 m. grįžo į JAV. Nuo 1967 m. gyvena Čikagoje. Surengė savo kūrinių koncertų Niujorke, Čikagoje (abu 1965 m.), Bostone (1966 m.). 1968 ir 1978 m. gastroliavo Pietų Amerikoje. Nuo 1982 m. vadovavo savo įkurtai Čikagos naujajai operai. 1994–1995 m. dėstė Lietuvos muzikos akademijoje, subūrė grupę „Jaunoji opera“.

## Kūryba
**Režisuoti spektakliai:**
* Algirdas Landsbergis. Šventasis narvas, 1978 m. Klyvlendas
* A. Gustaitis. Mėnulio užtemimas, 1982 m. Bostonas
**Kūriniai**
* Lokys, opera, 1966 m., V. Bogutaitės libretas
* Maras, opera, 1967 m.
* Dux Magnus, opera, past. Torontas, 1984 m. ir Vilnius, 1989 m., K. Bradūno libretas
* Charles iš Danbuiy, opera, past. 1994 m. Vilniuje
* Karalius Mindaugas, opera, past. 1994 m. Jurbarke
* La Vida, opera, past. 1996 m. Vilniuje
* Mirtis neviešpataus, kantata, 1955 m.
* Cantata declamata, kantata, 1966 m., A. Mackaus žodžiai
* Tolminkiemio kantata, 1980 m., pagal K. Donelaitį
* Dalia, baletas, 1964 m.
* Infinitus, baletas, 1972 m.

Sukūrė koncertų altui ir orkestrui, fortepijonui, styginiams ir mušamiesiems instrumentams, siuitų fortepijonui, tarp jų „Nakties sodai“, vokaliniai ciklai „Haiku“ (1961 m.), 12 dainų mecosopranui ir orkestrui, „Ainių dainos“ (1967 m.), „Septynios vienatvės“ (1969 m., pagal O. Milašių), kitų simfoninės ir vokalinės muzikos kūrinių. Muzika moderni, polifoniška ir sonoristiška, jai budinga laisva forma, išradinga įvairovė.

## Įvertinimas
* 1984 m. JAV lietuvių bendruomenės Kultūros tarybos teatro premija

## Šaltiniai
Vincas Lapinskas (1929)

**Vincas Lapinskas** (1929 m. lapkričio 6 d. Raitininkai, Merkinės valsčius – 1998 m. rugsėjo 2 d. Vilnius) – Lietuvos gydytojas chirurgas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1952 m. baigė Vilniaus universitetą. 1972 m. medicinos mokslų daktaras.

1954–1960 m. dirbo Vilniuje chirurgu. Nuo 1963 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1977 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Tyrė kraujotakos sutrikimo įtaką skrandžio patologijai ir hemigaslrektomijos su vagotomija reikšmę opalige sergančių ligonių gydymui. Sukūrė skrandžio ir dvylikapirštės žarnos opaligės komplikacijų gydymo metodų. Paskelbė daugiau kaip 200 mokslinių straipsnių.

## Bibliografija
* Skrandžio ir dvylikapirštės žarnos prakiurusios opos, 1985 m.
* Klinikinė chirurgija, vadovėlis, vienas autorių, 1980 m.

## Šaltiniai
Deimantas Bička

**Deimantas Bička** (g. 1972 m. vasario 13 d.) – Lietuvos futbolininkas saugas.

Nors po 2008–2009 m. sezono galvojo apie karjeros pabaigą, tačiau 2009 m. gruodžio mėn. jam buvo paskirtos naujos, sporto direktoriaus, pareigos. Taip pat jis dar vieną sezoną žais komandoje.

2010 m. lapkričio 17 d. baigė profesionalaus futbolininko karjerą.

## Laimėjimai
* Geriausias Lietuvoje žaidžiantis futbolininkas: 2008 m.
* A Lyga: 1997, 1998, 2008, 2009, 2010 m.
* LFF taurė: 1996, 1999 ir 2010 m.
* Moldavijos lygos čempionas: 2001 m.
* Moldavijos futbolo taurės čempionas: 2001 m.
* Latvijos futbolo lygos čempionas: 2006 m.
* Latvijos futbolo taurės čempionas: 2003, 2004, 2005 m.

## Trenerio karjera

2023 m. sausio mėn. įgijo UEFA A trenerio licenciją.

## Išnašos
Vincas Lapinskas (1920)

**Vincas Lapinskas** (1920 m. balandžio 4 d. Raitininkai, Merkinės valsčius - 2013 m. gruodžio 8 d. Vilnius) – Lietuvos gydytojas rentgenologas ir radiologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras, medicinos istorikas.

## Biografija
Sūnus Vincas Lapinskas. 1947 m. baigė Vilniaus universitetą. 1970 m. medicinos mokslų daktaras.

1947–1953 m. ir 1967–2004 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1975 m. profesorius. 1953–1969 m. Sveikatos apsaugos ministerijos vyr. rentgenologas ir radiologas.

## Mokslinė veikla
Vienas pirmųjų Lietuvoje pradėjo naudoti elektrorentgenografiją.

## Bibliografija
* Riboti plaučių šešėliai, su kitais, 1980 m.
* Radionuklidinė nespecifinių plaučių ligų diagnostika, 1991 m.
* Medicininė radiologija, su kitais, 1992 m.
* Galvos ligų radiologinė diagnostika, su kitais, 2006 m.
* Mediko gyvenimas, 2003 m., aprašė rentgenologijos ir radiologijos mokslo Lietuvoje istoriją.

## Šaltiniai
Nijolė Lapinskienė

**Nijolė Lapinskienė** (g. 1938 m. liepos 15 d. Kaune) – Lietuvos biologė rizologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

## Biografija
1962 m. baigė Vilniaus universitetą. 1993 m. habilituota biomedicinos mokslų daktarė. 1963-2000 m. dirbo Botanikos institute. Nuo 1991 m. Tarptautinės šaknų tyrimų organizacijos (ISRR) narė.

## Mokslinė veikla
Svarbiausia mokslinio darbo sritis – Lietuvos agrolandšafto žolinių bendrijų požeminių organų ekomorfologija, žolinių fitocenozių ir pavienių augalų rūšių požeminės dalies savybių tyrimas. Paskelbė daugiau kaip 100 mokslinių darbų.

## Bibliografija
* Lietuvos žolinių augalų ir fitocenozių požeminė dalis, 1986 m., rusų kalba
* Aiškinamasis rizologijos terminų žodynas, 2001 m.

## Šaltiniai
Italijos ekonomika

Iki Antrojo pasaulinio karo **Italijos ekonomika** daugiausia rėmėsi žemės ūkiu. Po karo ekonomika stipriai keitėsi ir šalis tapo pramonine. Italija buvo viena iš Anglies ir plieno bendrijos, kuri vėliau evoliucionavo į Europos Sąjungą, kūrėjų. 2010 m.  Italija pagal bendrąjį vidaus produktą buvo aštunta pagal dydį pasaulio ekonomika ir ketvirta pagal dydį Europoje. Italija yra Didžiojo aštuoneto ekonominės organizacijos ir Tarptautinės ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos narė.

Dėl kalnuoto ladšafto didelė Italijos dalis nėra tinkama žemės ūkiui, dėl to šalis yra maisto produktų importuotoja. Italijoje taip pat nėra ir svarbių gamtinių išteklių, pvz., naftos, geležies rūdos ar anglies, dėl to šios žaliavos taip pat yra importuojamos. Italija yra ir didelės dalies savo naudojamos elektros energijos importuotoja.

Italijos šiaurinė ir pietinė dalis socioekonominiu požiūriu labai skiriasi. Italijos šiaurė yra industrializuota, čia yra pagrindinis šalies finansinis centras Milanas. Bedarbystė šiaurinėje dalyje sudaro 4 procentus. Tuo tarpu šalies pietūs daugiausia yra žemės ūkio kraštas, čia bedarbystė sudaro 20 procentų.

Šalies bendrasis vidaus produktas yra panašaus dydžio kaip Jungtinėje Karalystėje ir Prancūzijoje, o bendrojo vidaus produkto dalis tenkanti vienam gyventojui yra panaši kaip Vokietijoje.

## Žemės ūkis

### Produkcija

## Šaltiniai
Sergejus Larinas

**Sergejus Larinas** (1956 m. kovo 9 d. Daugpilis, Latvija – 2008 m. sausio 13 d. Bratislava) – Lietuvos dainininkas (tenoras).

## Biografija
Žmona Lilija Deksnytė. 1978 m. baigė Gorkio pedagogikos institutą, 1984 m. – Lietuvos konservatorijos V. Noreikos dainavimo klasę.

1981–1989 m. dainavo Lietuvos nacionaliniame operos ir baleto teatre, nuo 1989 m. Bratislavos nacionalinio operos teatro solistas. Nuo 1991 m. dainavo Milano „La Scala“, Londono „Covent Garden“, Niujorko „Metropolitan Opera“, Paryžiaus Bastilijos nacionalinėje operoje, Buenos Airių ir kitų didžiuosiuose Europos ir Amerikos teatruose. Nuo 1999 m. kasmet gastroliavo Lietuvoje. Dalyvavo tarptautiniuose muzikos festivaliuose. Žymus kamerinės muzikos ir stambios formos vokalinių instrumentinių kūrinių atlikėjas.

## Vaidmenys

* Radamesas, Don Alvaras, Alfredas, Don Karlas – Džiuzepė Verdis. Aida, Likimo galia, Traviata, Don Karlas
* Rudolfas, Kalafas – Džiakomas Pučinis. Bohema, Turandot
* Don Chosė – Žoržas Bizė. Karmen
* Florestanas – Liudvikas van Bethovenas. Fidelijus
* Hofmannas – Žakas Ofenbachas. Hofmano pasakos
* Samsonas – Kamilis Sen Sansas. Samsonas ir Dalila
* Germanas – Piotras Čaikovskis. Pikų dama

## Įvertinimas
* 1995 m. Verdžio draugijos Parmoje apdovanojimas
* 2003 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Karininko kryžius

## Šaltiniai
Mykolas Lasinskas

**Mykolas Lasinskas** (g. 1916 m. gruodžio 1 d. Maskvoje  – 2020 m. sausio 20 d.  ) – Lietuvos inžinierius hidrotechnikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1948 m. baigė Kauno universitetą. 1972 m. geografijos mokslų daktaras, 1980 m. Lietuvos mokslų akademijos narys korespondentas.

1948–1957 m. dėstė Kauno universitete ir Kauno politechnikos institute, 1950–1955 m. ir 1974–1984 m. dar ir Lietuvos žemės ūkio akademijoje, nuo 1976 m. profesorius. 1957–1994 m. dirbo Lietuvos energetikos institute (iki 1967 m. Energetikos ir elektrotechnikos institutas, iki 1992 m. Fizikinių ir techninių energetikos problemų institutas). 1957 m. institute jo iniciatyva įkurta Hidroenergetikos, 1961 m. – Hidrologijos laboratorija; iki 1987 m. jai vadovavo.

## Mokslinė veikla
Tyrė Lietuvos paviršinių vandenų formavimosi dėsningumus, hidroenergetinius išteklius ir jų panaudojimą, energetinių objektų įtaką vandens telkiniams.

## Bibliografija
* Lietuvos TSR upių kadastras, 1959-1962 m.; d. 1, su J. Macevičiumi ir J. Jablonskiu, 1959 m.; d. 2 su J. Burneikiu, 1960 m.; d. 3 su J. Jablonskiu, 1962 m.
* Nemuno nuotėkis, su J. Burneikiu, 1961 m., rusų kalba
* Pietryčių Lietuvos hidrografija (upės), su kitais, 1975 m.
* Drūkšių regiono hidrografija, su kitais, 1983 m.
* Nevėžio, Dubysos, Mituvos ir Jūros baseinai, vienas autorių, 1979 m.

## Įvertinimas
* 1965 m. LTSR valstybinė premija

## Šaltiniai
Adolfas Lasys

**Adolfas Lasys** (1929 m. kovo 9 d. Antaliežiuose, Aluntos valsčius – 1996 m. gruodžio 19 d. Vilniuje) – Lietuvos statybinių medžiagų technologas, technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1953 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1953–1959 m. dirbo statybinių medžiagų centrinėje laboratorijoje, 1959–1991 m. Naujų statybinių medžiagų instituto (nuo 1965 m. Termoizoliacijos institutas) direktoriaus pavaduotojas, 1991–1993 m. Anhidrito laboratorijos vedėjas; nuo 1973 m. vyriausiasis mokslo darbuotojas. 1971 m. technikos mokslų kandidatas. 1978–1990 m. Termoizoliacijos instituto tęstinio mokslo darbų rinkinio rusų kalba redakcinės kolegijos pirmininkas.

Mokslo darbų sritys: keramikos, rišamųjų, termoizoliacinių ir akustinių medžiagų gamybos technologija ir tyrimai. Paskelbė mokslinių straipsnių. Daugiau kaip 20 išradimų autorius.

## Bibliografija
* Putų ir dujų silikatiniai gaminiai, 1959 m.
* Plytų, čerpių ir drenų gamyba, su kitais, 1961 m.
* Bendroji silikatų technologija, su kitais, 1963 m.

## Įvertinimas
* 1979 m. LTSR nusipelnęs inžinierius

## Šaltiniai
Lapkalnio–Paliepių miškai

**Lapkalnio–Paliepių miškai** – miškų masyvas Raseinių rajono ir Kėdainių rajono savivaldybių teritorijoje, 8 km į šiaurės rytus nuo Ariogalos. Priklauso Raseinių ir Kėdainių miškų urėdijoms. Užima 37,1 km² plotą (mišku apaugę 27,95 km²).

Masyvą sudaro Juodžių, Lapkalnio, Paliepių, Pašušvio, Šilainių miškai. Teka Dubysos dešinysis intakas Gynėvė ir jos intakai Lendrė ir Upytė, taip pat Šušvės baseino upeliai (Pečiupė, Ažytė, Ažynas, Raguva, Skerdūmė). Paviršius lygus, šiaurinėje dalyje banguotas. Miško augavietės derlingos laikinai įmirkusios ir įmirkusios.

77 % miškų yra ūkiniai IV grupės, 16 % vandens apsauginiai III grupės, 7 % ekosistemų apsaugos II grupės.

Medynai:
* beržynai – 48 %,
* eglynai – 30 %,
* drebulynai – 8 %,
* uosynai – 5 %,
* juodalksnynai – 4 %,
* ąžuolynai – 3 %,
* pušynai – 2 %,
* liepynai – 1 %,
* baltalksnynai – 1 %.

Jaunuolynai sudaro 26 %, pusamžiai medynai 31 %, bręstantys 19 %, brandūs 24 %. Medynų vidutinis amžius 48 m., bonitetas 1,4, skalsumas 0,71, tūris 196 m³/ha. Kasmet priauga 6,9 m³/ha.

Šiaurinėje dalyje įsteigtas Zembiškio miško botaninis draustinis.

Šiaurine dalimi eina kelias . Miškuose ir greta įsikūrę kaimai: Lapkalnys, Skirgailinė, Zembiškis, Paskerdūmiukas, Šulcava, Graužai, Tilindžiai, Paliepiai, Žostautai, Juodžiai, Šliužiai, Daujotėliai, Paliepiukai.

## Istorija
1944–1953 m. Lapkalnio-Paliepių miškuose veikė ir prieglobstį rado Prisikėlimo apygardos Maironio rinktinės ir Kęstučio apygardos Vaidoto rinktinės Lietuvos partizanai.

## Šaltiniai
Juozas Lapšys

**Juozas Lapšys** (1911 m. lapkričio 6 d. Radviliškis – 2001 m. liepos 5 d. Adelaidė) – Lietuvos kariuomenės karininkas, Australijos lietuvių veikėjas.

## Biografija
1933 m. baigė Karo mokyklą Kaune, 1939 m. – Klaipėdos prekybos institutą.

1933–1934 m. tarnavo Penktajame pėstininkų pulke. Dėl dalyvavimo voldemarininkų puče 1934 m. priverstas palikti Lietuvos kariuomenę dirbo Lietuvos Baltijos Loydo laivininkystės bendrovėje. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1948 m. atvyko į Australiją. 1952 m. vadovavo Australijos lietuvių bendruomenės Adelaidės lietuvių apylinkės valdybai, vėliau kelerius metus Baltų tarybai, buvo Lietuvių bendruomenės krašto valdybos vicepirmininkas. 1974 m. prisidėjo prie bendro baltų imigrantų reikalavimo atšaukti Australijos ministro pirmininko Dž. Vaitlemo sprendimą pripažinti Lietuvą TSRS sudėtine dalimi, o ne okupuotu kraštu. Nuo 1974 m. Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto atstovas Australijoje. Nuo 1978 m. Australijos lietuvių bendruomenės garbės narys.

## Šaltiniai
Vytautas Lastas

**Vytautas Lastas** (g. 1924 m. spalio 25 d. Kaune - 2014 m.) – Lietuvos geografas, socialinių mokslų daktaras.

## Biografija
1950 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, 1965 m. apgynė disertaciją „Lietuvos vidutinių miestų, kaip rajonus formuojančių centrų, vaidmuo“, geografijos mokslų kandidatas.

Nuo 1950 m. Šiaulių mokytojų instituto (nuo 1951 m. Šiaulių pedagoginis institutas) dėstytojas, 1951–1952 m. Gamtos irgeografijos katedros vedėjas, 1952–1954 m. Šiaulių pedagoginio instituto direktoriaus pavaduotojas. 1954–1958 m. Vilniaus pedagoginio instituto, 1961–1992 m. – Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1970 m. docentas. 1957–1961 m. dar dirbo Lietuvos mokslų akademijos Ekonomikos institute.

Paskelbė mokslo darbų iš Lietuvos ekonominės ir gyventojų geografijos, mokomųjų priemonių apie Čekoslovakiją, Lenkiją, Vengriją, VDR, Afriką.

## Šaltiniai
Eretmodus cyanosticus

**Eretmodus cyanosticus** – daugiaspalvių ešeržuvių (*Cichlidae*) šeimos žuvis, vienintelė rūšis **Eretmodus** gantyje. 

Kūnas pailgas, apie 8 cm ilgio, burna nukreipta žemyn. Patinai dažniausiai labai nepakantūs savo rūšies žuvims, tačiau sudaro pastovią porą su patele.

Akvariumas su daugybe uolėtų priedangų. Vanduo vidutiniškai kietas arba kietas, šarmingas, puikios kokybės ir gerai prisotintas deguonies, 24-26&nbsp;°C temperatūros.

Abu tėvai inkubuoja ikrus burnoje: patinas pakeičia patelę po maždaug 10-12 dienų.

Gyvena Tanganikos ežere.

## Nuorodos
* Eretmodus cyanostictus 
* Eretmodus cyanostictus 
* Eretmodus cyanostictus
Algirdas Lašas

**Algirdas Lašas** (1929 m. lapkričio 15 d. Kaune – 2016 m. balandžio 3 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius elektronikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
Tėvai Vladas Lašas ir Janina Lašienė, brolis Liudvikas Lašas, sesuo Aldona Janina Lašaitė-Šliažienė.

1946 m. baigė Kauno „Aušros“ berniukų gimnaziją (28 laida). 1946–1951 m. studijavo Kauno politechnikos instituto (KPI) Technologijos fakultete.

1952–1994 m. KPI (nuo 1990 m. KTU) dėstytojas, 1963–1992 m. Atpažinimo sistemų grupės vadovas, 1970–1981 m. Elektronikos katedros vedėjas; nuo 1962 m. docentas. 1960 m. technikos mokslų kandidatas. Stažavo Maskvos, Prahos, Vašingtono universitetuose.

Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

## Mokslinė veikla
Tyrimų svarbiausios sritys – elektroniniai matavimo prietaisai, atpažinimo sistemų sudarymas ir tyrimas. 7 išradimų, daugiau kaip 100 mokslinių straipsnių autorius.

## Bibliografija
* Pramoninė elektronika: mokymo priemonė (su kitais), 2 d. – Vilnius, 1962–1971.
* Impulsinė technika (su kitais). – Vilnius: Mokslas, 1976. – 386 p.: iliustr.
* Pramoninė elektronika (su kitais), 2 d.:
** Puslaidininkiniai prietaisai ir stiprintuvai. – Kaunas, 1988. – 252 p.: schem. – ISBN 5-420-00147-0
** Impulsinės bei skaitmeninės schemos ir energetiniai bei technologiniai įtaisai. – Vilnius, 1991. – 254 p.: iliustr. – ISBN 5-420-00146-2
* Eugenija Mikšytė-Lašienė. Apie save bei kitus ir kiti apie Ją. – Kaunas-Vilnius: Gedimino Lašo dizaino studija, 2012. – 462 p.: iliustr. – ISBN 978-609-95412-0-4
* Mano auto moto istorijos. – Vilnius: Gedimino Lašo dizaino studija, 2019. – 158 p.: iliustr. – ISBN 978-609-95412-1-1

## Šaltiniai
Dėmėtoji indinė cikla

**Dėmėtoji indinė cikla, dėmėtasis etroplas** (*Etroplus maculatus*) – daugiaspalvių ešeržuvių (*Cichlidae*) šeimos žuvis. Rūšis dažnai laikoma akvariumuose.

Kūnas iki 10 cm ilgio, aukso geltonumo, su daug oranžinės spalvos dėmių, išsibarsčiusių po visą kūną. Taiki žuvis. Akvariumas turi būti gerai apsodintas, bet su atviromis vietomis. Tinka vidutinio kietumo, nuo neutralaus iki šarmingo gėlas vanduo, tačiau galima įdėti geros kokybės jūros druskos, kad vystydamiesi ikrai neužsikrėstų grybeliais.

Ikrus gina abu tėvai. Jie taip pat rūpinasi ir mailiumi, pernešdami jauniklius iš vienos grunte išraustos buobutės į kitą.

Paplitusi Indijos vakarinėje dalyje ir Šri Lankoje.
## Šaltiniai
Balatonas

**Balatonas** () – ežeras centrinėje Vengrijoje, didžiausias Vidurio Europoje. Plotas beveik 600 km². Telkšo tektoninėje įduboje Dunojaus vidurupio lygumoje, pietrytinėje Bakonio kalnų papėdėje. Nusidriekęs iš šiaurės rytų į pietvakarius per 78 km. Krantai žemi, vietomis užpelkėję. Su Dunojumi jungiasi Šijo upe-kanalu.

Vandens temperatūra vasarą nuo 22 iki 27 laipsnių pagal Celsijaus skalę. Šis ežeras yra labai seklus – vidutinis jo gylis yra 3 metrai, todėl jo vanduo labai greitai sušyla, veikiamas saulės šilumos. Šiame ežere mėgstama maudytis, čia taip pat galima paplaukioti burlaiviais, kajakais ir pačiuožinėti vandens slidėmis.

Prie Balatono įsikūrę Šiofoko, Balatonfiuredo, Kesthėjaus miestai, įsteigtas Tihanio nacionalinis parkas, Kišbalatono draustinis.

## Šaltiniai
Papūgžuvės loros

**Papūgžuvės loros** (*Sparisoma*) – papūgžuvinių (*Scaridae*) šeimos žuvų gentis.

Gentyje yra 11 rūšių.

## Rūšys
* *[[Sparisoma amplum]]* 
* *[[Sparisoma atomarium]]* 
* *[[Sparisoma aurofrenatum]]*
* *[[Sparisoma axillare]]* 
* *[[Sparisoma chrysopterum]]* 
* Viduržemio jūros papūgžuvė (*Sparisoma cretense*)
* *[[Sparisoma frondosum]]* 
* *[[Sparisoma griseorubrum]]* 
* *[[Sparisoma radians]]* 
* *[[Sparisoma rubripinne]]*
* *[[Sparisoma strigatum]]*	
* *[[Sparisoma tuiupiranga]]*
* *[[Sparisoma viride]]*
Janina Lašienė

**Janina Lašienė-Mackevičaitė** (1897 m. balandžio 11 d. Maralinė, Baisogalos valsčius – 1993 m. liepos 9 d. Kaunas) – Lietuvos gydytoja patologoanatomė, medicinos mokslų daktarė. Patologinės anatomijos viena pradininkių Lietuvoje.

## Biografija
Vyras Vladas Lašas, sūnūs Algirdas Lašas ir Liudvikas Lašas, duktė Aldona Janina Lašaitė-Šliažienė. 1922 m. baigusi Berlyno universitetą dėstė Lietuvos universitete (1930–1946 m. Vytauto Didžiojo universitetas, 1946–1950 m. Kauno universitetas), 1951–1965 m. – Kauno medicinos institute. 1944–1965 m. Patologinės anatomijos katedros vedėja, 1959 m. medicinos mokslų daktarė, nuo 1961 m. profesorė. 1954–1976 m. dar ir Sveikatos apsaugos ministerijos vyriausioji patologė anatomė. 1954 m. jos iniciatyva įkurta Lietuvos patologų anatomų mokslinė draugija; iki 1965 m. jos pirmininkė.

Aprašė ir suskirstė kraujodaros organų navikines ligas. Parašė mokslinių straipsnių iš belatakių liaukų funkcinės morfologijos, onkologijos, vaikų patologijos.

## Bibliografija
* Naujagimio endokrininės liaukos, su E. Stalioraityte, 1969 m., rusų kalba, LTSR valstybinė premija, 1972 m.
* Patologinė anatomija, vadovėlis, viena autorių, 1973 m.

## Šaltiniai
Danutė Lašienė

**Danutė Lašienė** (g. 1943 m. kovo 13 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytoja terapeutė, endokrinologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

## Biografija
Vyras Liudvikas Lašas. Danutė Lašienė 1966 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1992 m. habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

1966–1971 m. dirbo gydytoja Kauno ligoninėse. 1971–1979 m. dirbo Kauno medicinos universiteto (iki 1989 m. Kauno medicinos institutas, 1989–1998 m. Kauno medicinos akademija) Širdies ir kraujagyslių sistemos fiziologijos ir patologijos institute, 1978–1991 m. – TSRS medicinos mokslų akademijos Eksperimentinės endokrinologijos ir hormonų chemijos instituto Kauno filiale. Nuo 1991 m. dirba Kauno medicinos universiteto Endokrinologijos institute, 1996–2004 m. Vaikų endokrinologijos, nuo 2004 Bendrosios endokrinologijos laboratorijos vadovė, nuo 1996 m. profesorė. Dviejų išradimų autorė.

## Mokslinė veikla
Parengė hipotalamo ir hipofizės sistemos bei periferinių belatakių liaukų funkcinės būklės tyrimo, žemaūgių pacientų registro, stebėsenos, gydymo metodiką, ištyrė keletą augimo hormono preparatų. Nagrinėja osteoporozės ir nutukimo mechanizmus. Pasaulinės augimo hormonų tyrimo asociacijos, Tarptautinės endokrinologų draugijos, Tarptautinio osteoporozės fondo narė. Parašė daugiau kaip 200 mokslinių straipsnių.

## Bibliografija
* Žmogaus somatolropinas, monografija, su L. Lašu, 1981 m., rusų kalba
* Nutukimas ir jo gydymas, monografija, su L. Lašu, 1998 m.
* Žmogaus augimo hormonas, jo deficitas ir gydymas, monografija, su L. Lašu, 2003 m.

## Šaltiniai
Lašinių skutimo byla

**Lašinių skutimo byla** – baudžiamoji byla už sukčiavimą 1923–1925 m. tiekiant kariuomenei lašinius. Procesas vyko 1929 m. spalio 15-26 Kaune.

## Byla
Iškelta aštuoniems Lietuvos ūkininkų sąjungos (LŪS) vadovaujantiesiems veikėjams, tarp jų 4 buvusiems Seimo atstovams ir 3 karininkams. Nuo JAV gamybos lašinių nuskutus antspaudus būdavo dedami nauji. LŪS atstovai tvirtino, kad lašiniai tiekiami iš Klaipėdos krašto. Iš JAV importuoti lašiniai Lietuvos kariuomenės intendantūrai būdavo parduodami aukštesnėmis, lietuviškų lašinių kainomis – po 6,5 Lt vietoj 5,7 Lt. Pasisavinta daugiau kaip 215 000 Lt valstybės pinigų. Byla iškelta 1926 m. gegužės 21 d., po Trečiojo Seimo rinkimų. Siekdama susilpninti LŪS, kaip politinio konkurento, įtaką tautininkų vyriausybė bylą atnaujino.

7 kaltinamieji nuteisti nuo 3 mėn. paprasto iki 1 m. ir 3 savaičių sunkiųjų darbų kalėjimo. Jiems priteista padengti dalį valstybei padarytų nuostolių (119 000 Lt). 4 kaltinamieji išteisinti.

## Šaltiniai
Lidija Laškova

**Lidija Laškova** (g. 1937 m. gegužės 16 d. Kijeve) – Lietuvos geologė, fizinių mokslų daktarė.

## Biografija
Vyras Jevlampijus Laškovas. 1964 m. baigė Tomsko politechnikos institutą. 1973 m. geologijos ir mineralogijos mokslų kandidatė.

1964–1968 m. Vilniaus termoizoliacijos instituto petrografė. Nuo 1968 m. Geologijos instituto (nuo 2002 m. Geologijos ir geografijos institutas) darbuotoja, nuo 1976 m. vyresnioji mokslo darbuotoja.

## Mokslinė veikla
Tyrė Lietuvos ir gretimų teritorijų (Latvija, Baltarusija, Lenkija, Kaliningrado sritis) bei Baltijos jūros kambro sistemos uolienų litologiją. Pagal mineralinę sudėtį ir struktūras išskyrė 3 uolienų grupes – smiltainis, aleurolitas ir argilitas, o jose daugiau kaip 30 uolienų tipų. Nustatė autigeninių mineralų formavimosi etapus, fizines ir chemines sąlygas, jų įtaką kolektorinių savybių (poringumo, dujų skvarbumo) kaitai. Išskyrė kolektorių tipus ir nustatė jų erdvinio pasiskirstymo dėsningumus. Ciklostratigrafiniais tyrimais pagrindė naftos nestruktūrinių kaupviečių radimo galimybę. Lokalių struktūrų raidos ir paleovandens – naftos kontaktų tyrimais nustatė naftos telkinių formavimosi arba nykimo etapus.

## Bibliografija
* Pietų Pabaltijo kambro nuogulų litologija, facijos ir kolektorinės savybės, monografija, 1979 m., rusų kalba
* Lietuvos ir Pietryčių Baltijos naftos geologija, monografija, su kitais, 2001 m., lietuvių ir anglų kalba

## Šaltiniai
Jevlampijus Laškovas

**Jevlampijus Laškovas** (g. 1932 m. rugsėjo 10 d. Rokiškyje) – Lietuvos geologas, fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
Brolis Jonas Laškovas, žmona Lidija Laškova. 1956 m. baigė Vilniaus universitetą. 1961 m. apgynė disertaciją „Pietinio Pabaltijo ordoviko nuogulų litostatigrafija, litologija ir facijos“, 1969 m. geologijos ir mineralogijos mokslų kandidatas.

Nuo 1956 m. atliko geologinį kartografavimą (M 1:200 000 ir 1:50 000 m.) Altajuje. 1964-1965 m. dirbo Vilniaus termoizoliacijos institute. Nuo 1968 m. dirba Geologijos institute (nuo 2002 m. Geologijos ir geografijos institutas), nuo 1970 m. instituto vyresnysis mokslo darbuotojas.

## Mokslinė veikla
Daugiausia tyrė ordoviko sistemą. Atliko uolienų struktūrinę-genetinę klasifikaciją, išskyrė 42 uolienų tipus, 9 facijas. Ištyrė metabentonitų cheminę ir mineralinę sudėtį, nustatė jų ryšį su ugnikalnių veikla Tetidės jūros ir Japeto vandenyno mikrokontinentuose ir salų lankuose. Nustatė sedimentacijos cikliškumą, priklausantį nuo Pasaulinio vandenyno vandens lygio svyravimų. Pagal nuosėdų sudėtį ir faunos kaitą bei pagal paleomagnetinių tyrimų duomenis nustatė Baltikos žemyno dreifą nuo Pietų poliaus (70°-40°, ordoviko periodo pradžioje) iki pusiaujo (periodo pabaigoje) ir klimato kaitą. Išskyrė 40 litostratigrafinių padalinių (svitų, pluoštų), naujus baseino dugno morfotektoninius Notangos ir Pietų Botnijos įlinkius, Pietų Pabaltijo ir Gotlando-Šiaurės Estijos monoklinas.

## Bibliografija
* Pietų Pabaltijo apatinio paleozojaus naftingųjų nuogulų litologija ir facijos, monografija, su V. Korkučiu ir P. Lapinsku, 1972 m., rusų kalba
* Rytų Europos platformos pietvakarinio pakraščio ordoviko baseino sedimentacinės sąlygos ir nuosėdų lilogenezė, monografija, 2000 m., lietuvių ir anglų kalba
* Lietuvos ir Pietryčių Baltijos naftos geologija, monografija, su kitais, 2001 m., lietuvių ir anglų k.

## Įvertinimas
* 1980 m. LTSR valstybinė premija

## Šaltiniai
Liudvikas Lašas

**Liudvikas Lašas** (g. 1933 m. birželio 4 d. Kaune) – Lietuvos biotechnologas endokrinologas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
Tėvai Vladas Lašas ir Janina Lašienė, brolis Algirdas Lašas, sesuo Aldona Janina Lašaitė-Šliažienė, žmona Danutė Lašienė. Baigė Kauno politechnikos institutą. 1964 m. technikos mokslų daktaras.

1956–1959 m. Organopreparatų fabriko Kaune technologas, 1959–1966 m. Kauno politechnikos instituto dėstytojas. 1978–1991 m. TSRS medicinos mokslų akademijos Eksperimentinės endokrinologijos ir hormonų chemijos instituto Kauno filialo Hormonologijos (iki 1991 m. Hormonų chemijos ir veikimo mechanizmų) laboratorijos vadovas ir Endokrinologijos instituto tarybos pirmininkas, 1991–2004 m. Kauno medicinos universiteto (iki 1998 m. Kauno medicinos akademija) Endokrinologijos instituto direktorius. Nuo 1994 m. Lietuvos endokrinologijos centro direktorius, nuo 1993 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritis – natyvinių ir modifikuotų baltyminių hormonų, daugiausia hipofizės, pramoninės kompleksinės biotechnologijos, hormoniniai preparatai žemaūgiškumui, kai kurioms nevaisingumo formoms, kaulų ir kitoms ligonis gydyti. Stažavo Didžiosios Britanijos 1970 m., 1971 m. Mančesterio, 1985 m., 1991 m. Birmingemo, 1978 m. JAV Kalifornijos ir Merilendo universitetuose. Su kitais paskelbė apie 300 mokslinių straipsnių. 21 išradimas ir 9 patentai 

## Pakaunės įvykiai
1993 m. Lietuvoje plačiai nuskambėjo istorija apie Pakaunės savanorių maištą ir jų dalyvių savivalę užgrobtoje profesoriaus šeimos sodyboje Riogliškių miške. Pasibaigus šiems įvykiams, niekas iš savanorių nepasiūlė pagalbos sutvarkant sodybą, galiausiai šeimininkai rado ją sudegintą.

## Bibliografija
* Žmogaus somatotropinas (augimo hormonas), monografija, su D. Lašiene, 1981 m., rusų kalba
* Nutukimas ir jo gydymas, su D. Lašiene, 1998 m.
* Žmogaus augimo hormonas, jo deficitas ir gydymas, su D. Lašiene, 2003 m.
* Lietuvos endokrinologijos ištakos ir raida: Kas yra kas, sudarytojas ir vyr. redaktorius, 2006 m.

## Šaltiniai
Jonas Laškovas

**Jonas Laškovas** (1930 m. rugpjūčio 22 d. Rokiškyje – 2000 m. balandžio 26 d. Vilniuje) – Lietuvos ekonomistas, statistikas, socialinių mokslų daktaras.

## Bibliografija
Brolis Jevlampijus Laškovas. 1955 m. Vilniaus universitete baigė pramonės ekonomiką. 1955–1958 m. dėstė Kauno statistikos technikume. 1958–1962 m. Centrinės statistikos valdybos mokymo kombinato direktorius. 1962–1993 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1971–1984 m. Statistikos katedros vedėjas; 1974–1990 m. Finansų ir apskaitos fakulteto, nuo 1977 m. Ekonominės kibernetikos ir finansų fakulteto prodekanas. 1968 m. ekonomikos mokslų kandidatas. Nuo 1970 m. docentas.

## Mokslinė veikla
Mokslinių darbų pagrindinės sritys: šeimų biudžetų tyrimas, gyvenimo lygio statistika. Parengė praktinių užduočių rinkinių aukštųjų mokyklų studentams.

## Bibliografija
* Ekonominės kibernetikos ir finansų fakulteto dėstytojų mokslinių leidinių bibliografija 1945–1980, 1981 m.
* Ekonominės kibernetikos ir finansų fakulteto dėstytojų mokslinių leidinių bibliografija 1981–1986, 1986 m.
* Bendroji statistikos teorija, vadovėlis, su kitais, 1986 m.
* Socialinė-ekonominė statistika, vadovėlis, su kitais, 1989 m.

## Šaltiniai
Byron Brown

**Baironas Braunas** (:, g. 1958 m. rugsėjo 24 d.) – amerikiečių politikas, tapęs pirmuoju afroamerikiečiu išrinktu į Bafalo (Niujorko valstija) merus (2005 m., lapkričio 8 d.)

## Nuorodos

* Buffalo, NY
Paprastosios papūgžuvės

**Paprastosios papūgžuvės** (*Scarus*) - papūgžuvinių (*Scaridae*) šeimos žuvų gentis.

Gentyje 52 rūšys.
## Rūšys
*Siūlapelekė papūgžuvė *[[Scarus altipinnis]]*
**[[Scarus arabicus]]*
**[[Scarus caudofasciatus]]*
**[[Scarus chameleon]]*
**[[Scarus chinensis]]*
**[[Scarus coelestinus]]*
**[[Scarus coeruleus]]*
*Raudonosios jūros papūgžuvė *[[Scarus collana]]*
**[[Scarus compressus]]*
**[[Scarus dimidiatus]]*
**[[Scarus dubius]]*
**[[Scarus falcipinnis]]*
**[[Scarus ferrugineus]]*
**[[Scarus festivus]]*
**[[Scarus flavipectoralis]]*
**[[Scarus forsteni]]*
*Šešiadryžė papūgžuvė *[[Scarus frenatus]]*
**[[Scarus fuscocaudalis]]*
**[[Scarus fuscopurpureus]]*
*Geltondryžė papūgžuvė *[[Scarus ghobban]]*
*Dryžapilvė papūgžuvė *[[Scarus globiceps]]*
**[[Scarus gracilis]]*
**[[Scarus guacamaia]]*
**[[Scarus hoefleri]]*
**[[Scarus hypselopterus]]*
**[[Scarus iseri]]*
**[[Scarus koputea]]*
**[[Scarus longipinnis]]*
**[[Scarus maculipinna]]*
*Tamsioji papūgžuvė *[[Scarus niger]]*
**[[Scarus obishime]]*
**[[Scarus oviceps]]*
**[[Scarus ovifrons]]*
**[[Scarus perrico]]*
**[[Scarus persicus]]*
**[[Scarus prasiognathos]]*
**[[Scarus psittacus]]*
**[[Scarus quoyi]]*
**[[Scarus rivulatus]]*
**[[Scarus rubroviolaceus]]*
**[[Scarus russelii]]*
**[[Scarus scaber]]*
**[[Scarus schlegeli]]*
**[[Scarus spinus]]*
**[[Scarus taeniopterus]]* 
**[[Scarus tricolor]]*
**[[Scarus trispinosus]]*
**[[Scarus vetula]]*
**[[Scarus viridifucatus]]*
**[[Scarus xanthopleura]]*
**[[Scarus zelindae]]*
**[[Scarus zufar]]*
Alfonsas V

**Alfonsas V**  (994 m. – 1028 m. rugpjūčio 7 d.) – Leono ir Galisijos karalius nuo 999 m. rugsėjo mėn.

## Valdymas

Pradėjo valdyti po savo tėvo Bermudo II, vaikystės metu už jį valdė motina Doña Elvira ir grafas Menendo González. Karaliui tebebūnant nepilnamečiu, kovoje su Al Mansuru jį palaikė Navara ir Kastilija. Pradėjęs valdyti ėmė iš naujo apgyvendinti maurų nuniokotą Leoną. 1020 m. ten sušaukė tarybą, išleido teisių dokumentą (*Fueros*).
## Šeima
Karalius Alfonsas V buvo vedęs du kartus. Pirmoji jo žmona (nuo 1015) buvo Elvyra (kai kuriuose šaltiniuose vadinama Gelorija) Menendes de Melanda (m. 1022 m. gruodžio 2 d.), Portugalijos grafo Menendo II Gonsales duktė. Vaikai:   
:* Sača (1016−1067 m. lapkričio 7 d.) − Kastolijos karaliaus Fernando I (1016/1018−1065 m. gruodžio 27 d.) žmona (nuo 1032)  
:* Bermudas III (1017−1037 m. rugsėjo 4 d.) − paskutinis Leono karalius (1028−1037).

Antra santuoka (nuo 1023) buvo su Uraka (m. po 1031 m. rugpjūčio 6 d.), Navaros karaliaus Garsijo II Sančes dukterimi. Santuokoje gimė duktė Chimena, grafo Fernando Gundemariso žmona.
Siera Leonės Tautos Partija

**[[Siera Leonė]]s tautos partija** - viena iš dviejų didžiųjų Siera Leonės partijų (Kartu su Visos Tautos Kongresu). Būstinė Fritaune, 15 Wallace Johnson Street.

## Šaltiniai
Apie daiktų prigimtį

**Apie daiktų prigimtį** – I a. pr. m. e. ateistinė, materialistinė poema, kurią parašė romėnų poetas Titas Lukrecijus Karas. Lukrecijus kėlė tikslą paaiškinti graikų Epikūrizmo filosofiją romėnams. Poema padalinta į šešias knygas, kalba apie atomizmą, kūną ir sielą, minčių ir jausmų kilmę, pasaulį bendrai (kosmologija), aiškina įvairius dangaus, gamtos ir fizikinius reiškinius. Neigia dievų egzistavimą, teigia, kad viską valdo natūralūs dėsniai ir atsitiktinumai, o jei dievai ir egzistuoja, tai jie neturi nieko bendro su pasaulio atsiradimu ir veikimu bei su tokiais dievais, kokie įsivaizduojami religijoje.

Lukrecijus manė, kad žmones galima išvaduoti nuo iracionalios neegzistuojančių dievų baimės, parodant jiems, kad visi reiškiniai gali vykti natūraliai, be jokių dievų įsikišimo. Tačiau jo laikais apie įvairių gamtos reiškinių kilmę buvo žinoma pakankamai mažai, todėl realių pavyzdžių poemoje Lukrecijus pateikdavo taip pat labai nedaug. Kartais tam pačiam reiškiniui paaiškinti pateikdavo kelias skirtingas tuo metu paplitusias teorijas.

## Nuorodos ir šaltiniai

* Project Gutenberg: „Apie daiktų prigimtį“ tekstas (angl.)
* Stenfordo filosofijos enciklopedijos įrašas apie Lukrecijų ir šį kūrinį (angl.)
Charles Bradlaugh

**Charles Bradlaugh** (1833 m. rugsėjo 26 d. – 1891 m. sausio 30 d.) – Jungtinės Karalystės politikas, vienas žymiausių anglų ateistų. 1866 m. įkūrė britų sekuliaristų draugiją – National Secular Society, veikiančią iki dabar.

Bradlaugh buvo kelis sykius išrinktas į Parlamentą, tačiau Parlamento nariai privalo ištarti priesaiką, pasibaigiančia „Tepadeda man Dievas“. Kaip ateistas, jis iš pradžių atsisakė sakyti priesaiką, vietoje jos siūlė tiesiog pasižadėti. Ši galimybė politikui nebuvo suteikta, taip pat neleido ir sakyti priesaikos vien kaip formalumo. Bradlaugh vis tiek bandė dalyvauti posėdžiuose, tačiau buvo areštuotas ir trumpam įkalintas Vestminsterio bokšte. Jo vieta paskelbta vakuojančia, į ją pradėti nauji rinkimai. Keturis kartus iš eilės tuos rinkimus vėl laimėdavo jis pats ir jam vis nebūdavo leidžiama dalyvauti posėdžiuose. Prieš jo dalyvavimą pasisakydavo Konservatorių partija, Kenterberio arkivyskupas ir kitos to meto įtakingos krikščionių jėgos. Už leidimą jam dalyvauti posėdžiuose pasisakė Džordžas Bernardas Šo, John Stuart Mill, William Gladstone, taip pat šimtai tūkstančių žmonių pasirašė viešą peticiją, reikalaujančią leisti Bradlaugh posėdžiauti.

1883 m. jis vėl be leidimo dalyvavo posėdyje ir balsavo keturis kartus, kol buvo nubaustas 1500 svarų bauda už nelegalų balsavimą. 1866 m. politikui pagaliau leido prisiekti, ir jis tą padarė rizikuodamas būti nubaustas pagal Parlamento priesaikų aktą už nenuoširdžią priesaiką.

Bradlaugh mirus, jo laidotuvėse dalyvavo apie tris tūkstančius žmonių, įskaitant Mohandą Gandhį. Politikas buvo palaidotas Brukvudo kapinėse. Nortamptone jo garbei pastatyta statula, Bradlaugh vardu pavadintos kelios vietovės (pvz., *Bradlaugh fields* rezervatas).

## Nuorodos ir šaltiniai
* Biografija National Secular Society svetainėje  .
Kertuoja

**Kertuoja** – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, tarp Kertuojų ir Juodųjų Lakajų ežerų bei juos jungiančio Kertuojos upelio. Kertuojos miške auga dvikamienė pušis (gamtos paminklas), stūkso Kertuojos piliakalnis.

## Istorija

1901 m. kaimas minimas Inturkės bažnyčios juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Petrauskai (Molėtai)

**Petrauskai** – kaimas Molėtų rajono savivaldybės vakaruose, 6 km į vakarus nuo Videniškių, prie kelio . Stūkso akmuo Moliapestis (su įvairiomis pėdomis).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Valiai (Molėtai)

**Valiai** – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje. Stūkso Valių akmuo (su dviem „žmogaus pėdomis“).

## Istorija

1916 m. minimas juodraštinėje Balninkų bažnyčios priešvedybinės apklausos knygoje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Didžiokai

**Didžiokai** – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje. Yra Didžiokų dvaras, mauzoliejinė Didžiokų koplyčia.

## Istorija

1704 m. kaimas minimas Videniškių bažnyčios santuokų metrikų knygoje. Anksčiau gyvenvietė buvo vadinama ***Didžiadvariu***.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Alfonsas VI

**Alfonsas VI**  (1040 m. birželio mėn. – 1109 m. liepos 1 d.) – Leono karalius, valdė nuo 1065 m. gruodžio 27 d. iki 1072 m. sausio mėn.

## Šeima

Karalius Alfonsas VI buvo vedęs tris kartus:
* Agnesė, Akvitanijos hercogo Giljomo VIII duktė
* nuo 1081 metų – Konstancija, Burgundijos hercogo Roberto I duktė (mirė 1092 metais); nuo tos santuokos gimė Uraka (1082–1126) – Kastilijos karalienė
* Zaida, emiro Sevilje duktė.

## Galerija

}}

|-
Kodėl aš nesu krikščionis

**Kodėl nesu krikščionis** () – britų filosofo Bertrand Russell esė, kurioje aptarinėjami ir paneigiami argumentai už Dievo egzistavimą (kosmologinis argumentas, teleologinis argumentas ir kiti). Taip pat kažkiek kritikuoja atskiras Naujojo Testamento vietas, Jėzaus citatas, krikščioniškąją teologiją. Išreiškia abejones Jėzaus istoriškumu, o krikščionybę, kaip organizuotą religiją, laiko pagrindiniu moralinio progreso priešu.

Britų žurnalas *[[The Independent]]* šią knygą gyrė už griežtą logiką (*devastating in its use of cold logic*), o Niujorko viešoji biblioteka įtraukė į svarbiausių XX a. knygų sąrašą.

## Nuorodos ir šaltiniai
* Pilnas knygos tekstas (ang.)
* British Medical Journal reviu (ang.)

### Išnašos
Algirdas Latėnas

**Algirdas Latėnas** (g. 1953 m. sausio 2 d. Dusetose) – Lietuvos aktorius, režisierius.

## Biografija
1975 m. baigė Lietuvos konservatorijos D. Tamulevičiūtės kursą. Nuo 1975 m. vaidina ir režisuoja Jaunimo teatre Vilniuje, nuo 1997 m. šio teatro vadovas. 1991 m. Vilniuje įkūrė teatrą „Šiaurės Atėnai“, kuris veikė iki 1993 m. 1991–1995 m. ir 1998–2002 m. Lietuvos muzikos akademijos dėstytojas, nuo 1995 m. docentas. Brolis – kompozitorius Faustas Latėnas.

## Kūryba
Reikšmingiausius vaidmenis sukūrė D. Tamulevičiūtės ir E. Nekrošiaus spektakliuose. Lietuvos teatruose režisavo lietuvių ir užsienio rašytojų pjesių. Vaidino kine. Vaidyba dvasinga, romantizuota, derinamas lyrizmas ir ironija, jausmingumas ir dramatizmas. Parengė poetų A. Strazdo, P. Širvio, S. Jesenino kūrinių programų.

## Vaidmenys teatre
* Jasonas, Andrius Šatas – Saulius Šaltenis. Jasonas, 1978 m., Škac, mirtie, visados škac…, 1982 m.
* Klierikas – Romualdas Granauskas. Rožės pražydėjimas tamsoje, 1978 m.
* Treplevas – Antonas Čechovas. Žuvėdra, 1979 m.
* Alioša Karamazovas – Viktoras Rozovas. Brolis Alioša, 1984 m.
* Arlickas – Georgijus Kanovičius, Saulius Šaltenis. Katė už durų, 1980 m.
* Jedigėjus – pagal Č. Aitmatovą, Ilga kaip šimtmečiai diena, 1983 m.
* Mocartas, Don Chuanas – Aleksandras Puškinas. Mocartas ir Saljeris. Don Chuanas. Maras, 1994 m.
* Veršininas – Antonas Čechovas. Trys seserys, 1995 m.

## Vaidmenys kine
* Herkus Mantas, 1972 m., rež. Marijonas Giedrys
* Akmuo ant akmens, 1972 m., rež. Raimondas Vabalas
* Sodybų tuštėjimo metas, 1976 m., rež. Almantas Grikevičius
* Andrius – Riešutų duona, 1977 m., pagal S. Šaltenį, rež. Arūnas Žebriūnas
* Algis Narbutas – Pasigailėk mūsų, 1978 m., rež. Algirdas Araminas
* Zygfridas, vokiečių dezertyras – Velnio sėkla, 1979, rež. Algimantas Puipa
* Ansas – Kelionė į rojų, 1980 m., pagal H. Zudermaną, rež. Arūnas Žebriūnas
* Reikalingi vyrai, 1983 m., rež. Valerijus Rodčenka, Lenfilm
* Matvejaus džiaugsmas, 1985 m., rež. Irina Poplavskaja, Mosfilm
* Mėnulio pilnaties metas, 1988 m., rež. Arūnas Žebriūnas, LKS;
* Debesėlis ir Faustas, 2005 m., rež. Saulius Šaltenis
* Keturios susikertančios tiesės, 2006 m., rež. Kęstutis Gudavičius.

## Pastatymai
* S. Šaltenis. Duokiškis 1987 m., vaidino Jėzų Grigaliūną
* S. Šaltenis. Jasonas 1993 m., Škac, mirtie, visados škac… 2004 m.
* Justinas Marcinkevičius. Mažvydas, 1997 m., vaidino Mažvydą
* Sigitas Parulskis. Barboros Radvilaitės testamentas, 2002 m.
* Laura Sintija Černiauskaitė. Liucė čiuožia, 2003 m.
* Antonas Čechovas. Žuvėdra, 1991 m., Ivanovas, 1996 m., Dėdė Vania, 2005 m.
* Ronaldas Harvudas. Aprengėjas, 1996 m.
* Viljamas Šekspyras. Ričardas III 2000 m., vaidino Ričardą III, Karalius Lyras. 2006 m.

## Įvertinimas
* 1987 m. TSRS valstybinė premija.
* 2003 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Karininko kryžius.

## Nuorodos
* http://www.youtube.com/watch?v=zmOr03d4Xo4&feature=related – ištrauka iš kino filmo „Riešutų duona“, dalyvaujant A. Latėnui

## Šaltiniai
Latveliškių–Agailių miškai

**Latveliškių-Agailių miškai** – miškai Akmenės raj. ir Šiaulių raj. savivaldybių teritorijose, 9 km į pietryčius nuo Akmenės.

## Geografija
Plotas 6400 ha, mišku apaugę 5610 ha. 13 miškų; didesnieji: Agailių, Gamėnų, Klaišių, Latveliškių, Pusbaublių, Rekčių, Šventupių miškai. 59 % miškų yra valstybės reikšmės, priklauso Kuršėnų ir Mažeikių miškų urėdijoms.

Masyvo pakraščiai labai vingiuoti, yra įsiterpusių kaimų (Baubliai, Beržėnai, Draginiai, Zabikai). Miškų pietvakarinę dalį kerta geležinkelis Šiauliai-Mažeikiai. Netoli masyvo pietvakarinio pakraščio teka Venta, per akademijos intakai Suldupis ir Eglesys, per šiaurinę dalį – Dabikinės intakai Pragalvys ir Šventupis. Paviršius vos banguotas.

## Medynai
Miško augavietės laikinai įmirkusios derlingos. 91 % miškų – ūkiniai IV grupės, 6 % – apsauginiai III grupės, 3 % – ekosistemų apsaugos. Kultūrinės kilmės medynų 9 %, beržynų yra 48 %, eglynų 25 %, drebulynų ir baltalksnynų po 8 %, pušynų 6 %, juodalksnynų 4 %, uosynų 1 %. Jaunuolynai sudaro 19 %, pusamžiai medynai 39 %, bręstantys 20 %, brandūs 22 %. Medynų vidutinis amžius 50 m., bonitetas 1,8, skalsumas 0,70, tūris 192 m³/ha. Miškuose gausu kanopinių žvėrių.

## Istorija
1945–1958 m. Latveliškių-Agailių miškuose veikė Žemaičių Alkos rinktinės ir Prisikėlimo Atžalyno ir Kunigaikščio Žvelgaičio rinktinių apygardų Lietuvos partizanai.

## Šaltiniai
Ruth Prawer Jhabvala

**Rut Praver Džhabvala** (, 1927 m. gegužės 7 d. Kelne, Vokietijoje – 2013 m. balandžio 1 d. Niujorke) – žydų kilmės Jungtinių Amerikos Valstijų rašytoja ir daugelio scenarijų autorė, Bukerio premijos laureatė bei dviejų Oskarų laimėtoja.

## Biografija
Rut Praver gimė lenkų–žydų šeimoje. Artėjant karui, šeimai pavyko išvažiuoti į Didžiąją Britaniją. 1948 m. Rut Praver gavo Didžiosios Britanijos pilietybę, o 1951 m. ištekėjo už Indijos gyventojo, architekto, Cyrus H. Jhabvala, apsigyveno Naujajame Delyje, Indijoje.

Debiutavo kaip rašytoja, aprašanti savo naująjį gyvenimą. XX a. septintojo dešimtmečio pradžioje pradėjo bendradarbiavimą su Merchant Ivory Productions režisieriumi Džeimsu Aivoriu ir prodiuseriu Ismailiu Merčantu. Tapo daugelio Dž. Aivorio filmų scenarijų bendraautore.

1975 m. jos romanas *Heat and Dust* laimėjo Bukerio premiją, pati tuo tarpu išvažiavo į Niujorką ir nuo to laiko gyveno JAV arba Indijoje.

1980 m. viduryje Dž. Aivorio kūriniai triumfavo filmų festivaliuose. 1986 m. laimėjo pirmąjį Oskaro apdovanojimą už scenarijų *Room with a View*, parašytą remiantis to paties pavadinimo Edvardo Morgano Forsterio romanu. Antrąjį tos pačios kategorijos Filmų akademijos apdovanojimą (geriausias adaptuotas scenarijus) pelnė 1992 m. (*Howards End*, vėlgi parašytą Forsterio romano pagrindu). Be to, liko nominuota statulėlei už *Remains of the Day* (Kazuo Ishiguro).

Filmui taip pat panaudojo savo prozos perdarytus kūrinius.

## Šaltiniai
Mohammed Bin Hammam

**Mohammed Bin Hammam** (arabiškai: محمد بن همّام; g. 1949 m. gegužės 8 d. Dohoje, Kataras) – nuo 2002 m. rugpjūčio eina Azijos futbolo konfederacijos prezidento pareigas. Nuo 1996 m. yra FIFA narys.

Pritarė Australijos priėmimui į AFC ir AFC Čempionų lygos įkūrimui. Taip pat pritarė *Vision Asia* programos strateginiam vystymui.

## Nuorodos
* Mohammed Bin Hammam - Oficialus FIFA puslapis 
* Mohammed Bin Hammam - Oficialus AFC puslapis
Jonas Laucė

**Jonas Laucė** (1917 m. spalio 18 d. Lašai, Rokiškio valsčius – 2003 m. gegužės 1 d. Rumšiškės) – Lietuvos prozininkas.

## Biografija
1939 m. pašauktas į karinę tarnybą Lietuvos kariuomenėje. Po sovietinės okupacijos tęsė tarnybą kariuomenėje, prieš pat Antrąjį pasaulinį karą paleistas į atsargą. Nuo 1941 m. tarnavo Penktajame savisaugos batalione ir netrukus išsiųstas į Rytų frontą. Karinę tarnybą baigė 1945 m. Kurše. Po Vokietijos kapituliacijos pateko į TSRS kariuomenės nelaisvę, vėliau iš jos pabėgo. Kurį laiką dalyvavo rezistencinėje kovoje, vėliau legalizavosi. 1946–1950 m. Vilniaus pedagoginiame institute studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą. 1950–1951 m. mokytojavo Širvintose, 1951–1971 m. – Biržų 2-oje vidurinėje mokykloje. 1971 m. už romaną „Negandų metai“ (pirmas pavadinimas „Žaizdre“) apkaltintas antisovietine propaganda, suimtas, kalintas Pravieniškėse, vėliau dirbo prievartinėse statybose Kaune. 1973 m. grįžo į Biržus, dirbo kroviku, nuo 1975 m. gyveno Rumšiškėse, dirbo Kauno namų statybos kombinate, siuvimo fabrike.

1950 m. vedė Reginą Vosyliūtę, g. 1927 m., baigusią Vilniaus valstybinio universiteto istorijos-filologijos fakultetą. Susilaukė trijų vaikų – Gabijos, Snaigės ir Edivido. J. Laucė palaidotas Rumšiškių kapinėse.

## Kūryba
Kario ir partizano patirtį aprašė istoriniame dokumentiniame nuotykių romane „Negandų metai“. Istoriniuose romanuose „Karūna ir kalavijas“, „Mirštančių dievų kerštas“ vaizduojama XIV a. pr.- XV a. pab. įvykiai: Lietuvos didžiojo kunigaikščio Algirdo mirtis, Vytauto ir Jogailos kova dėl sosto, Kęstučio nužudymas, Lietuvos krikštas, Žalgirio mūšis, Vytauto bandymas karūnuotis, jo mirtis. Romanai parašyti skirtingų žanrų (legenda, laiškas, panegirika, dokumentas, šventųjų gyvenimai, istorinė apysaka) derinimo principu. Kūrybai būdinga įvykių gausa, veiksmo įtampa, netikėti siužeto posūkiai, pasakojimo įvairovė.

## Įvertinimas
* 2002 m. – Vieno lito literatūrinė premija už istorinį romaną „Mirštančių dievų kerštas”

## Bibliografija
* Negandų metai, 1991 m.
* Karūna ir kalavijas, 1995 m.
* Penktasis savisaugos batalionas, atsiminimai, 1998 m.
* Mirštančių dievų kerštas, 2002 m.

## Literatūra
* Jonas Laurinavičius. Kaišiadorių krašto žmonės: 100 biografijų. Kaišiadorys, Kaišiadorių muziejus, 2002 m.

## Šaltiniai
Okeanijos futbolo konfederacija

**Okeanijos futbolo konfederacija** – viena iš šešių tarptautinių futbolo kontinentinių konfederacijų. Atsakinga už Okeanijos futbolo priežiūrą. OFC yra viena iš mažiausių konfederacijų, ją sudaro tokios šalys, kaip Papua Naujoji Gvinėja, Naujoji Zelandija, Tonga, Fidžis ir kitos Ramiojo vandenyno salos-valstybės.

1966 m. OFC konfederaciją įsteigė Australijos futbolo federacija, Naujosios Zelandijos futbolo federacija ir Fidžio futbolo federacija. 1996 m. FIFA pripažinta visaverte nare. 2004 m. gegužės 24 d. prie OFC prisijungė Naujoji Kaledonija ir tapo dvyliktąja organizacijos nare. 2006 m. sausio 1 d. Australija pasitraukė iš Okeanijos futbolo konfederacijos ir perėjo į Azijos futbolo konfederaciją.

## Varžybos

### Lygos bei taurės

* OFC Čempionų lyga
* AFC/OFC iššūkio taurė
* OFC Olimpiados atrankos varžybos
* OFC U-20 atrankos varžybos
* OFC U-17 atrankos varžybos
* Polinezijos taurė
* Melanezijos taurė
* Wantok taurė
* Pietų Ramiojo vandenyno futbolo varžybos

### Moterų futbolas

* OFC moterų tautų taurė
* OFC moterų Olimpiados atrankos varžybos
* OFC U-20 moterų atrankos varžybos
* OFC U-17 moterų atrankos varžybos

### Uždarų patalpų futbolas

* OFC salės futbolo atrankos varžybos
* Okeanijos salės futbolo čempionatas

### Paplūdimio futbolas

* OFC papludimio futbolo čempionatas

## [[Okeanija]] [[Pasaulio futbolo čempionatas|Pasaulio futbolo čempionate]]

OFC zonos komandos, dalyvavusios pasaulio futbolo čempionatuose:
*  (3): 1982, 2010, 2026
*  (2): 1974, 2006, (> ... žr. AFC) 

## Nuorodos
* Oficialus puslapis