open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Antanas Romualdas Gudonavičius

**Antanas Romualdas Gudonavičius** (1943 m. spalio 16 d. Čiudai, Jonavos valsčius – 2002 m. vasario 9 d. Kaunas) – Lietuvos inžinierius radioelektronikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1966 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1997 m. apgynė habilituoto daktaro disertaciją „Atsitiktinių signalų fazinių trajektorijų atskyrimas”, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

1966–1969 m. dirbo Jonavos azotinių trąšų gamykloje „Azotas“. 1969–2002 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas. Nuo 1979 m. Kauno politechnikos instituto Ryšių katedros asistentas, nuo 1982 m. Telekomunikacijų katedros docentas

Nuo 1997 m. KTU profesorius. 1979 m. stažavosi ir skaitė paskaitas Vienos technikos universitete, 1992 m. Graco technikos universitete Austrijoje, 1998 m. – Fuldos aukštojoje profesinėje mokykloje Vokietijoje. 14 išradimų autorius.

Iš vokiečių kalbos išvertė J. Giunther „Marketingas ir telekomunikacijos” (1996 m.), „Telemokymas” (1997 m.), A. Badach “ISDN technologijos” (1999 m.).

Palaidotas Jonavos kapinėse (Šmatai, Kulvos seniūnija, Jonavos rajonas).

## Šaltiniai
Aloyzas Gudonis

**Aloyzas Gudonis** (g. 1943 m. balandžio 26 d. Rokiškyje) – Lietuvos maisto technologijos inžinierius, technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1967 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1990 m. technikos mokslų kandidatas.

1965–1973 m. dėstė Kalvarijos maisto pramonės technikume. 1973–1990 m. dirbo Maisto institute, iki 1977 m. Pieno pakaitalų sektoriaus vedėjas, 1977–1982 m. direktoriaus pavaduotojas, 1982–1990 m. direktorius. Nuo 1990 m. Kauno technologijos universiteto dėstytojas; nuo 1992 m. docentas.

## Bibliografija
* Pieno pramonės įmonių įrengimai, 1973 m.
* Pieno kokybė, 1993 m.
* Pieno ir pieno produktų savybių nustatymas, 1994 m.
* Plataus vartojimo lietuviški pieno produktai, 1995 m.

## Šaltiniai
Vytautas Gudonis

**Vytautas Gudonis** (g. 1948 m. liepos 28 d. Šiauliuose) – Lietuvos psichologas, pedagogas,  socialinių mokslų (psichologija) habilituotas daktaras.

## Biografija
1978 m. baigė Šiaulių pedagoginio instituto Defektologijos fakultetą, 1979 m. – Leningrado A. Gerceno pedagoginio universiteto aspirantūrą, apgynė pedagogikos daktaro disertaciją. 1994 m. Maskvos Korekcinės pedagogikos mokslinio tyrimo institute apgynė socialinių mokslų (psichologija) habilituoto daktaro disertaciją. 1997 m. Rusijos socialinių ir pedagogikos mokslų akademijos narys.

Nuo 1979 m. Šiaulių pedagoginio instituto (dab. Šiaulių universitetas) dėstytojas. Nuo 1996 m. profesorius. Skaitė paskaitas Kauno medicinos universitete, Vytauto Didžiojo universitete, Vilniaus pedagoginiame universitete, Vilniaus universitete, Jaroslavlio, Machačkalos, Abakano, Tartu, Jelabugos, Naberežnyje Čelnų, Almetjevsko aukštosiose mokyklose. 1979–1996 m. dirbo Suaugusiųjų aklųjų mokykloje, nuo 1996 m. P. Avižonio regos centro (abu Šiauliuose) psichologas. Stažavo 1992 m. Mančesterio universitete, 1993 m. Grenoblio mokytojų rengimo, 1994 m. Londono Karališkajame nacionaliniame aklųjų institute  1999 m. Kvebeko neįgaliųjų reabilitacijos centre, 2004, 2010 m. Ukrainos medicinos mokslų akademijos V. Filatovo akių ligų ir audinių terapijos institute, 2013 m. Vroclavo universitete.

## Mokslinė veikla
Svarbiausios mokslinių tyrimų kryptys – sutrikusios regos asmenų reabilitacija ir integracija į visuomenę, sutrikusios regos vaikų raidos korekcija, kairiarankystės fenomenas,  neįgalaus žmogaus paveikslas mene kaip specifinis visuomenės nuostatų į negalią ir neįgaliuosius atspindys.

## Bibliografija
* Sutrikusios regos asmenų mokymosi motyvai ir jų ugdymo būdai, 1984 m.
* Lietuvos tiflopedagogikos istorija, 1985 m.
* Pedagoginė ir medicininė korekcija tiflopedagogikoje, su kitais, 1987 m.
* Aklųjų reabilitacija ir integracija, 1990 m.
* Neregys tarp reginčiųjų, 1993 m.
* Sutrikusios regos asmenų integracijos pagrindai, 1996 m.
* Vaikų vystymosi sutrikimų priežastys, 1996 m.
* Sutrikusios regos vaikų korekcinis ugdymas, 1997 m.
* Tiflologijos pagrindai, 1998 m.
* Sutrikusios regos asmenų adaptacijos pagrindai ir perspektyvos, 1999 m., rusų k.
* Neregys visuomenėje: socialiniai kontaktai, 1999 m. rusų k.
* Tiflologijos vardų žodynas, su kitais, 2001 m.
* Tiflologijos vardų žodynas, su kitais, 2001 m. rusų k.
* Anglų-lietuvių kalbų specialiojo ugdymo žodynas, su kitais, 2002 m.
* Ankstyvasis ugdymas: dabartis ir perspektyvos, su kitais, 2003 m.
* Kairiarankystės fenomenas, su bendraautore L. Brazdeikiene, 2005 m.
* Defektologijos žodynas, 2 tomai, 2007 m., rusų k.
* Sutrikusios regos vaikų mokomoji strategija ir fizinis ugdymas, su kitais, 2007 m.
* Paauglių, gyvenančių globos institucijose, adaptyvaus elgesio ugdymas, su bendraautore K. Samašonok, 2008.
* Enciklopedinis tiflologijos žodynas I t. A - J, 2008 m. II t. K - Ž, 2009 m.
* Trumpas fobijų žodynas, 2009 m., rusų k.
* Institucinio ugdymo ir adaptyvaus elgesio dermės modeliavimas, su bendraautoriais K. Samašonok, A. Juodraičiu, 2010 m.
*Žmonių baimės: 1193 fobijos, 2017 m.

## Šaltiniai
Half-Life 2: Episode One

**Half-Life 2: Episode One** – originaliojo „Half-Life 2“ papildymas, išleistas 2006 m. birželio 1 d.

## Apžvalga

Kaip ir pirmtake, žaidime toliau pasakojami tolesni Gordono Freeman’o bei Alyx nuotykiai po „Half-Life 2“ pabaigos. Žaidimo eigoje reikia brautis į citadėlės vidų, kad būtų stabilizuotas jos darbas po didelės žalos, ir išgelbėti žmoniją. „Episode One“ taip pat buvo atnaujintas „Source“ varikliukas, patobulintos animacijos.

Žaidime pasakojami tolesni Gordono Freemano bei Alyx nuotykiai po „Half-Life 2“ pabaigos, kuomet buvo padaryta didelė žala Citadelei. Jos branduolys plečiasi ir netrukus sprogs milžiniška jėga, tad laiko pabėgimui iš City 17 nebėra. Lieka vienintelė išeitis – vėl brautis į šį milžinišką pastatą ir bent trumpam stabilizuoti jo branduolį tam, kad liktų užtektinai laiko jūsų pačių bei miesto gyventojų evakuacijai.

Žaidimo „Source“ varikliukas atnaujintas HDR technologijos palaikymu bei patobulinta veikėjų veidų animacija.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Lietuviškas „Valve“ tinklalapis
* half-life.lt
Klementina Gudonytė

**Klementina Gudonytė** (1916 m. spalio 5 d. Čivyliai, Jūžintų valsčius – 2003 m. gruodžio 10 d. Vilnius) – Lietuvos tautodailininkė audėja.

## Biografija
1947–1948 m. dirbo Vilniaus „Dailės“ kombinate. 1966–1971 m. liaudies meno draugijoje rengė parodas, konferencijas, vadovavo Vilniaus audėjų sekcijai. Išaudė lovatiesių, rankšluosčių, juostų, tautinių drabužių, numezgė mezginių. Juose perteikė Lietuvos etnografinių sričių savitumą, kūrybiškai interpretavo tautodailės tradicijas. Kūriniai spalvingi, aiškaus ritmo, monumentalūs. Surengė individualių parodų – 1969 m., 1976 m., 1981 m. Lietuvoje, 1970 m. Lenkijoje. Nuo 1953 m. dalyvavo liaudies meno parodose užsienyje – 1967 m. Kanadoje, 1978 m. Mongolijoje ir Nepale, 1982 m. Graikijoje, 1984 m. Indijoje ir kt.).

## Šaltiniai
Pavirvytės kapinynas

**Pavirvytės kapinynas** arba **Gudų kapinynas** – kapinynas Mažeikių rajono savivaldybės teritorijoje, netoli Gudų ir Pavirvytės (Viekšnių seniūnija) kaimų, Virvytės kairiajame krante.

## Tyrimai
Kasant žvyrą apie 1965 m. buvo rasta IX a. – XIII a. dirbinių (dviašmenio kalavijo geležtė su įrašu ir kitų) ar jų fragmentų. 1977–1979 m., 1981 m. Mažeikių kraštotyros muziejus (tyrimų vadovė Adelė Cholodinskienė) ir 1983–1984 m. Istorijos institutas (tyrimų vadovė Ilona Vaškevičiūtė) ištyrė 3267 m² plotą. Rasti 108 X a. – XII a. ir 48 XVI a. – XVII a. nedegintų bei 26 X a. – XIV a. sudegintų mirusiųjų kapai. Dauguma X a. – XIV a. kapuose rastų įkapių – ginklai ir darbo įrankiai būdingi žiemgaliams ir kuršiams. Reti radiniai: geležinis šalmas, spalvoto stiklo apyrankė, svarstyklėlės ornamentuotoje žalvarinėje dėžutėje, akmeninės liejimo formos. Rasta daug XVI a. – XI a. Lietuvos, Lenkijos, Livonijos ordino ir Rygos miesto monetų, žiedų, kitų radinių. Radinius saugo Mažeikių muziejus, Vytauto Didžiojo karo muziejus ir Lietuvos nacionalinis muziejus.

## Šaltiniai
Alfonsas Gudzevičius

**Alfonsas Gudzevičius** (1928 m. vasario 11 d. Šarkėnuose, Taujėnų valsčius – 2009 m. spalio 15 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkas, meninių baldų restauratorius.

## Biografija
1955–1959 m. mokėsiKauno S. Žuko taikomosios dailės technikume, 1959–1965 m. studijavo Estijos dailės institute Taline. 1953–1955 m. dirbo Kauno baldų kombinate, 1965–1977 m. Telšių taikomosios dailės technikume, 1969–1977 m. direktorius. 1977–2001 m. Lietuvos dailės muziejaus, 1981–2001 m. Prano Gudyno restauravimo centro meninių baldų restauratorius, aukščiausios kategorijos restauratorius, restauratorius ekspertas.

Sukūrė medinių baldų komplektų („Medžiotojų svetainei“ 1972 m., „Senovė“ 1975 m.). 1984 m. restauravo Tiškevičių rūmų Kretingoje, 1986 m. – Trakų istorijos muziejaus, 1993 m. – Mykolo Žilinsko, 1996 m. Gelvonų dvaro baldų kolekcijas, 1985 m. – paveikslo „Sapiegų Madona“ (Vilniaus arkikatedra) medinį pagrindą. Valdovų rūmų baldų atrankos komisijos narys.

## Šaltiniai
Konstantinas Gukovskis

**Konstantinas Gukovskis** (, 1857 m. vasario 27 d. Taraščia, Kijevo sritis – 1906 m. gruodžio 24 d. Kaunas) – Lietuvos mokytojas, kraštotyrininkas.

## Biografija
V. Antonievičiaus mokinys. Kijevo universitete 1879 m. baigė istoriją ir filologiją. 1880 m. atvyko į Kauną. 1880-1882 m. Kauno berniukų gimnazijoje mokė prancūzų ir rusų kalbų; dėl pasipriešinimo žiauriam direktoriaus elgesiui buvo perkeltas į katalikų seminariją ir mergaičių gimnaziją, joje dirbo iki 1899 m. Nuo 1885 m. Kauno gubernijos statistikos komiteto sekretorius ir metraščio „Kauno gubernijos informacinė knyga“ (Памятная книжка Ковенской губернии 1847-1915 m.) redaktorius. Jame paskelbė savo ir kitų autorių apybraižų apie gubernijos apskričių, miestų ir miestelių istoriją, archeologiją, etnografiją, ūkį, geografiją ir statistiką. Kai kurias apybraižas išleido atskiromis knygelėmis. 1895 m. kasinėjo Salako pilkapyną. 1897 m. prie Statistikos komiteto įkūrė Kauno istorijos muziejų, jam perdavė surinktus archeologinius ir numizmatikos rinkinius. Rūpinosi istorinių paminklų apsauga.

## Šaltiniai
Antanas Gulbinas

**Antanas Gulbinas** (1904 m. birželio 10 d. Paliepiai, Ariogalos valsčius – 1993 m. balandžio 5 d. Kaunas) – Lietuvos gydytojas dermatologas, daktaras.

## Biografija
1933 m. baigęs Vytauto Didžiojo universitetą jame dėstė. 1944 m. daktaras. 1942–1951 m. Vilniaus universiteto Odos ir venerinių ligų katedros vedėjas. Nuo 1946 m. profesorius. 1955 m. atsisakė daktaro laipsnį keisti į medicinos mokslų kandidato, mokslo laipsnis ir vardas buvo atimti (1991 m. grąžinti). 1951–1986 m. Šiaulių odos ir venerinių ligų dispanserio vyr. gydytojas. Sukūrė infekcinių odos ir venerinių ligų profilaktikos metodų, paskelbė darbų apie odos tuberkulioze.

## Šaltiniai
CS

**CS** gali reikšti:

* C sharp – objektiškai orientuota programavimo kalba, sukurta Microsoft kompanijoje kaip dalis. NET iniciatyvos;
* Counter-Strike – Valve Software kompanijos kompiuterinis žaidimas, taktinė šaudyklė;
* CS – RS platformos versija skirta Chrysler Pacifica visureigiui;
* Sporto klubas (, ):
** CS Grevenmacher – Liuksemburgo futbolo klubas, 1909 m. įkurtas Grevenmacheryje;
** CS Pétange – Liuksemburgo futbolo klubas, 1910 metais įkurtas Petanže (šalies pietvakariuose);
** CS Sedan Ardennes – Prancūzijos futbolo klubas, 1919 metais įkurtas Sedane;
** CS Alliance 01 – buvęs Liuksemburgo futbolo klubas, įkurtas 2001 m. prie Aris Bonnevoie, prijungus CS Hollerich klubą;
** CS Braşovia – Rumunijos futbolo klubas, įkurtas 1914 m. Brašove;
** CS Otopeni – Rumunijos futbolo klubas, įkurtas 2001 m. Otopenyje;
** CS Marítimo Madeira – Portugalijos futbolo klubas, 1910 metais įkurtas Funšalyje (Madeira);
** CS Chinezul Timişoara – buvęs Rumunijos futbolo klubas, gyvavęs 1910–1946 m. Timišoaroje;
** CS Banatul Timişoara – Rumunijos futbolo klubas, įkurtas 1923 m. Timišoaroje;
** CS Carmen Bucureşti – buvęs Rumunijos futbolo klubas, įkurtas 1937 m. Bukarešte;
** CS Minerul Lupeni – Rumunijos futbolo klubas, įkurtas 1920 m. Lupenyje;
** CS Jahn Cernăuţi – buvęs Rumunijos futbolo klubas, kurį 1903 m. Černivciuose įkūrė vokiečiai.

**Cs** gali reikšti:
* Cezis – metalas cezis.

**cs** gali reikšti:
* Čekų kalba – kodas pagal ISO 639-1 standartą;
* Čekiška Vikipedija (:cs:).
Albinas Gulbinskas

**Albinas Gulbinskas** (1926 m. lapkričio 22 d. Gudapievis, Tverečiaus valsčius – 1994 m. balandžio 8 d. Vilnius) – Lietuvos inžinierius ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

## Biografija
1951 m. baigė Kauno politechnikos institutą, įgijo kelių inžinieriaus specialybę. 1965m. apgynė ekonomikos mokslų kandidato dizertaciją.1980 m. ekonomikos mokslų daktaras (habilituotas daktaras, nostrifikuotas 1993 m) .

1951–1953 m. Lietuvos geležinkelių valdybos inžinierius. 1953–1961 m. dėstė Vilniaus geležinkelių transporto technikume. 1962–1990 m. dirbo Ekonomikos institute, nuo 1981 m. Transporto problemų skyriaus vadovas, nuo 1984 m. ir instituto direktoriaus pavaduotojas moksliniam darbui. 1965–1994 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (nuo 1992 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas. Nuo 1982 m. profesorius.

1990 m. dalyvavo rengiant Lietuvos Respublikos transporto plėtros programą, Lietuvos Respublikos transporto veiklos įstatymą. Ūkiskaitinio projekto Lietuvos Respublikos transporto sistemos funkcionavimas ir koordinavimas valstybės atkūrimo metu dalies Logistikos pagrindai t. 1-2 moksl. vadovas ir vienas autorių.

## Bibliografija
* Lietuvos TSR transporto sistemos fomavimas ir tobulinimas,  1977 m., rusų k., LTSR valstybinė premija 1980 m.
* Transportas, jo problemos ir perspektyvos, 1982 m.
* Transporto raida Lietuvoje, su kitais, 1983 m.
* Automobilių transporto ekonomisto žinynas, su kitais, 1989 m.
* Automobilių transporto ekonomika, vadovėlis, 1989 m.

## Šaltiniai
Kalmano filtras

**Kalmano filtras** – rekursinis filtras, kuris nuspėja tiesinio dinaminio proceso būseną pagal matavimus, kurie gaunami su triukšmu. Jis pavadintas garbei Rudolfo E. Kalmano, kuris 1960 m. paskelbė straipsnį apie šį filtrą.

## Kalmano filtro veikimas
Kalmano filtro darbą kiekviename žingsnyje galima suskirstyti į dvi fazes: prognozavimo ir korekcijos.

### Prognozavimas
Prognozuojama būsena nustatoma kaip ankstesnės būsenų kaitą nusakančios matricos ir ankstesnės pakoreguotos prognozuojamos būsenos sandauga, pridedant reakciją į įėjimus nusakančios matricos ir įėjimo sandaugą:

\hat{\textbf{x}}_{k|k-1} = \textbf{F}_{k}\hat{\textbf{x}}_{k-1|k-1} + \textbf{B}_{k-1} \textbf{u}_{k-1}.

Prognozuojama būsenos kovariacija nustatoma iš ankstesnės pakoreguotos prognozuojamos kovariacijos, ankstesnės būsenų kaitą nusakančios matricos ir triukšmo kovariacijos:

\textbf{P}_{k|k-1} =  \textbf{F}_{k} \textbf{P}_{k-1|k-1} \textbf{F}_{k}^{\text{T}} + \textbf{Q}_{k-1}.

### Korekcija
Matavimo paklaida randama kaip skirtumas tarp faktinės matavimo reikšmės ir numatytos matavimo reikšmės (matricos, nusakančios matavimo modelį, ir prognozuojamos būsenos sandaugos):

\tilde{\textbf{y}}_k = \textbf{z}_k - \textbf{H}_k\hat{\textbf{x}}_{k|k-1}.

Paklaidos kovariacija gaunama iš matavimo modelį nusakančios matricos, prognozuojamos būsenos kovariacijos ir triukšmo kovariacijos:

\textbf{S}_k = \textbf{H}_k \textbf{P}_{k|k-1} \textbf{H}_k^\text{T} + \textbf{R}_k.

Optimalus stiprinimo koeficientas nustatomas iš prognozuojamos būsenos, matavimo modelio ir paklaidos kovariacijos:

\textbf{K}_k = \textbf{P}_{k|k-1}\textbf{H}_k^\text{T}\textbf{S}_k^{-1}.

Pakoreguota prognozuojama būsena apskaičiuojama pridedant prie prognozuojamos būsenos optimaliai sustiprintą paklaidą:

\hat{\textbf{x}}_{k|k} = \hat{\textbf{x}}_{k|k-1} + \textbf{K}_k\tilde{\textbf{y}}_k.

Pakoreguota prognozuojama kovariacija gaunama iš atitinkamų matmenų vienetinės matricos, optimalaus stiprinimo, matavimo modelio ir prognozuojamos kovariacijos:

\textbf{P}_{k|k} = (I - \textbf{K}_k \textbf{H}_k) \textbf{P}_{k|k-1}.

## Papildomam skaitymui

* Rudolph Emil Kalman, „A New Approach to Linear Filtering and Prediction Problems“ // „Transactions of the ASME--Journal of Basic Engineering“, 1960, t. 82, Series D, 35-45 psl. http://www.cs.unc.edu/~welch/kalman/media/pdf/Kalman1960.pdf
* Greg Welch, Gary Bishop, „An Introduction to the Kalman Filter“, Šiaurės Karolinos universitetas, Kompiuterių mokslo katedra, techninė ataskaita TR 95-041 http://www.cs.unc.edu/~welch/media/pdf/kalman_intro.pdf
Gulbinų miškas

**Gulbinų miškas** – miškas Šiaulių rajono savivaldybės teritorijoje, 9 km į šiaurės rytus nuo Kuršėnų.

## Geografija
Plotas 4080 ha, mišku apaugę 3540 ha. Valstybinės reikšmės miško 80 %; priklauso Šiaulių miškų urėdijai, Verbūnų girininkijai ir Kuršėnų miškų urėdijai, Gulbinų girininkijai. Pietinėje miško dalyje teka Ringuva, šiaurinėje dalyje – jos intakas Šėkštys. Paviršius lygus, vietomis banguotas.

## Medynai
Augavietės derlingos ir labai derlingos laikinai įmirkusios. 95 % miško yra ūkiniai, 5 % vandenų apsauginiai. Kultūrinės kilmės medynų 9 %, beržynų 47 %, eglynų 40 %, juodalksnynų 7 %, baltalksnynų 3 %, uosynų, pušynų ir drebulynų po l %. Jaunuolynai sudaro 23 %, pusamžiai medynai 30 %, bręstantys 22 %, brandūs 25 %. Medynų vidutinis amžius 50 m., bonitetas l,9, skalsumas 0,68, tūris 180 m³/ha. Miške gausu stambiųjų kanopinių žvėrių.

1944–1951 m. Gulbinų miške veikė Lietuvos partizanų būriai.

## Šaltiniai
Nadežda Gultiajeva

**Nadežda Gultiajeva** (1949 m. liepos 6 d. Irkutske, Rusijos TFSR, TSRS – 2025 m. gruodžio 2 d.) – Lietuvos scenografė.

## Biografija
1972 m. baigė vidurinę Irkutsko Menų mokyklą. 1972–1973 m. Irkutsko Jaunojo žiūrovo teatro dailininkė. 1973–1975 m. studijavo scenografiją Aukštuosiuose režisierių kursuose A. Lunačiarskio teatro meno institute Maskvoje, stažavosi Didžiajame M. Gorkio dramos teatre Leningrade pas scenografą E. Kočerginą. 1976 m. apsigyveno Lietuvoje. 1979–1997 m. Jaunimo teatro dailininkė. Nuo 1998 m. sausio 28 d. – Viešosios įstaigos teatro „Meno fortas“ steigėja (kartu su E. Nekrošiumi ir LR Kultūros ministerija) bei scenografė. Dėstė būsimiems režisieriams Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje Klaipėdoje ir Vilniuje. 

Sukūrė scenografiją ar vien kostiumus Jaunimo, Kauno, Šiaulių, Klaipėdos, Vilniaus  teatrų, „Meno forto“, Italijos, Lenkijos, Rusijos teatrų spektakliams. Kūrinių turi Centrinis A. Bachrušino teatro muziejus Maskvoje, Lietuvos teatro, muzikos ir kino muziejus.

Vyras – režisierius Eimuntas Nekrošius, sūnūs – scenografas Marius Nekrošius ir Martynas Nekrošius.

## Scenografija
* Šeila Dileini. Medaus skonis, 1979 m., Jaunimo teatras
* Liudmila Razumovskaja. Brangioji mokytoja, 1982 m., Jaunimo teatras
* Antonas Čechovas. Dėdė Vania, 1986 m., Jaunimo teatras
* Saulius Šaltenis. Duokiškio baladės, 1978 m., Kauno dramos teatras
* Antonas Čechovas. Ivanovas, 1978 m,, Kauno dramos teatras
* Viljamas Šekspyras. Hamletas 1997 m. ir Otelas 2000 m., „Meno fortas“
* Giesmių giesmė 2004 m., „Meno fortas“
* Džiuzepė Verdis. Makbetas, Teatro de Maggio Musicale, Florencija ir Teatro Massimo, Palermas, 2002 m., Maskvos Didysis teatras, 2003 m.
* Antonas Čechovas. Vyšnių sodas, Maskva, 2003 m.
* Johannas Wolfgangas von Goethe „Faustas“, 2006 m., „Meno fortas“
* Richardas Wagneris „Valkirija“, 2007 m., Lietuvos nacionalinis operos ir baleto teatras
* Levas Tolstojus „Ana Karenina“, 2008 m., „Teatro Storchi“, Modena, Italija
* Fiodoras Dostojevskis „Idiotas“, 2009 m., (rež. Eimuntas Nekrošius, Meno fortas)
* Charles Gounod „Faustas“, 2009 m., „La Scala“, Milanas, Italija
* Albertas Camus „Kaligula“, 2011 m., Nacijų teatras, Maskva
* Giuseppe Verdi „Otelas“, 2011 m., Lietuvos nacionalinis operos ir baleto teatras
* Dante Alighieri „Dieviškoji komedija“, 2012 m., „Meno fortas“
* Dante Alighieri „Rojus“, 2012 m., „Meno fortas“
* „Jobo knyga“, 2014 m., „Meno fortas“
* Aleksandras Puškinas „Borisas Godunovas“, 2015 m., Lietuvos nacionalinis dramos teatras
* Adomas Mickevičius „Vėlinės“, 2016 m., „Teatr Narodowy“, Varšuva
*

## Apdovanojimai
* 2016 m. Vyriausybės kultūros ir meno premija

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Nadežda Gultiajeva. Meno fortas
Klemensas Gumauskas

**Klemensas Gumauskas** (1918 m. spalio 24 d. Pamargiuose, Igliškėlių valsčiuje – 2015 m. lapkričio 8 d. Stokholme, Švedijoje) – Lietuvos inžinierius, Švedijos lietuvių visuomenės veikėjas.

## Biografija
1936 m. baigė Marijampolės Rygiškių Jono gimnaziją, 1940 m. – Kauno Karo mokyklą, jaunesnysis leitenantas. 1941–1943 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Technikos fakultete. 1944 m. gegužės mėn. kaip antinacinio pasipriešinimo dalyvis suimtas, įkalintas Štuthofo koncentracijos stovykloje. 1945 m. Sąjungininkų kariuomenės išlaisvintas pateko į pabėgėlių stovyklą Kopenhagoje. 1945 m. pab. apsigyveno Stokholme. 1957 m. baigė Švedijos karališkąją aukštąją technikos mokyklą, 1970 m. – Stokholmo universitetą. 1957–1983 m. bendrovės „L M Ericsson“ inžinierius. Išėjęs į pensiją vertėjavo.

1946 m. vienas Švedijos lietuvių draugijos (nuo 1950 m. Švedijos lietuvių bendruomenė) steigėjų, veikėjas, 1983–2000 m. pirmininkas.

## Bibliografija
* Lietuviai Švedijoje, su kitais, 1998 m., lietuvių ir švedų k.

## Įvertinimas
* 2002 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Karininko kryžius

## Šaltiniai
Neofolklorinė muzika

**Neofolklorinė muzika** – alternatyvioji folklorinės muzikos kryptis, jungianti įvairių stilių eksperimentus su tradicine folklorine muzika. Apima įvairius folkroko, etnodžiazo, folktechnomuzikos ir kt. stilius bei postilius.
Neofolkloras gali būti tiesiog akustinė folklorinė muzika, tačiau gali būti ir aranžuota pridedant įvairius kitus garsus, fotepijono, styginių instrumentų muziką, industrinės, eksperimentinės muzikos elementus. Neofolkloras apima platų temų asortimentą: etninę muziką, pagonybę, romantizmą, okultizmą.

Stiliaus pradininkais laikomos grupės „Death in June“, „Sol Invictus“, „Current 93“. Ankstyvasis neofolkloras buvo artimas post-punk muzikai, tačiau vėliau vis daugiau naudota tradicinių instrumentų, gamtos garsų.

Pagal savo stilistiką ir tematiką neofolkloras skirstomas į apokaliptinį, noiro, karinį, ritualinį.

Lietuvoje neofolkloro muzika pradėta groti XX a. pab. Prie stiliaus populiarinimo prisidėjo kasmetinis pagoniškos muzikos festivalis „Mėnuo Juodaragis“. Žymiausi šio stiliaus atlikėjai yra „Donis“, „Atalyja“, „Kūlgrinda“, „Žalvarinis“, bet vienintelis Latvijos neofolklorinės atlikėjas yra „Ēnu kaleidoskops“.

## Šaltiniai
Žaslių apylinkė

**Žaslių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žaslių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kaišiadorių rajonui. 1954 m. prijungtos Korsakų apylinkė, Talpūnų apylinkė ir dalis Rečionių apylinkės, 1963 m. – Pūstakiemio apylinkė, dalis Skėrių apylinkės ir dalis Stabintiškių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || Černiachovskio vardo kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 73 || 5750 () || Černiachovskio vardo kolūkis  || 1 miestelis, 20 kaimų, 10 vienkiemių, 1 glžk. stotis
|-
| 1970-01  || || 4985 || || 1 miestelis, 63 kaimai, 4 viensėdžiai, 1 glžk. stoties gyvenvietė, 8 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 119,3 || || Černiachovskio kolūkis, Gilučių kolūkis, „Neries“ kolūkis, „Pažangos“ kolūkis  || 1 miestelis (Žasliai), 65 kaimai, 4 viensėdžiai, 1 gel. stoties gyvenvietė, 6 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 65 kaimai, 4 viensėdžiai, 1 gel. stoties gyvenvietė, 6 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 4083 || || 1 miestelis, 65 kaimai, 2 viensėdžiai, 1 glžk. stoties gyvenvietė, 6 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || Ivano Černiachovskio kolūkis, Gilučių kolūkis, „Neries“ kolūkis  || Gilučiai, Kloniniai Mijaugonys, Papartėliai, Žasliai, Žaslių GS ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3395 || || 1 miestelis, 60 kaimų, 3 viensėdžiai, 1 gel. stoties gyvenvietė, 8 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Kazys Gumbelevičius

**Kazys Gumbelevičius** (1859 m. spalio 18 d. Tetirvinai – 1941 m. liepos 9 d. Pasvalys) – Lietuvos draudžiamosios lietuvių spaudos platintojas.

## Biografija
Kilęs iš valstiečių. Dirbo knygrišiu. Platinti lietuvių spaudą pradėjo 1878 J. Bielinio paskatintas. Garšvių draugijos bendradarbis, jos leidinių rėmėjas ir platintojas. Dažniausiai spaudos gaudavo iš knygnešių J. Bielinio ir K. Ūdros. Ja aprūpindavo aplinkinius spaudos platintojus. Parsiveždavo lietuviškos spaudos ir iš Šiluvos (K. Roseno, J. Matuzo), Tauragės (J. Rimkaus), Joniškio (S. Ripskio) ir kitur. 1896 ir 1898 per kratą jo namuose Rusijos policija rado lietuviškos religinės spaudos, Abu kartus kelias savaites kalintas valsčiaus areštinėje.

## Atminimo įamžinimas

* Jo pavardė įrašyta Knygnešių sienelėje.;
* 1990 m. atidengta ąžuolinė atminimo lenta, 35x100 cm, su bareljefu  (aut. L. Juozonis) Pasvalyje, Vaškų g. 8.

## Šaltiniai
Gumbinės lietuvių draugija

**Gumbinės lietuvių draugija** – kultūros ir švietimo draugija, 1910 m. pab. – 1914 m. veikusi Gumbinėje.

## Veikla
Draugiją įsteigė Jokūbas Stikliorius, vėliau draugijos sekretorius. Gumbinės lietuvių draugija rengė šventes ir koncertus, vakarus. Juose vaidino draugijos scenos mėgėjų trupė, dainavo choras, koncertuodavo Giedotojų draugija, merginų choras iš Didžiosios Lietuvos. Draugija kas mėnesį rengė atvirus susirinkimus, kuriuose skaitytos paskaitos, susirinkimai vykdavo ir Įsrutyje, Stalupėnuose. 1912 Gumbinės amatų rūmų parodoje Gumbinės lietuvių draugija parengė lietuvių tautodailės skyrių, 1913 m. surengė savarankišką lietuvių rankdarbių parodą. Išleido informacinių leidinių, turėjo biblioteką. 1911 m. buvo 17, 1912 m. – 33 nariai. Draugijos pirmininkas – Vilius Steputaitis. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui draugijos veikla nutrūko.

## Šaltiniai
Fransvilis

**Fransvilis** () – miestas pietryčių Gabone, ketvirtas pagal dydį šalyje. Įsikūręs prie Mpasos upės, šalia jos santakos su Ogove. Aukštutinės Ogovės provincijos centras. Transgabono geležinkelio galutinis punktas. Kelias į Alembę. 20 km nuo miesto, Mvengėje, yra oro uostas.

Yra 1899 m. pastatyta Šv. Hilario bažnyčia, statula ilgamečiui šalies valdytojui Omar Bongo bei primatų tyrimo centras. Cemento pramonė. Hidroelektrinė.

## Šaltiniai
Moanda

**Moanda** () – miestas pietryčių Gabone, Aukštutinės Ogovės provincijoje, prie Alembės – Fransvilio kelio.

Tai yra vienas svarbiausių mangano gavybos centrų pasaulyje. Gavyba vykdoma nuo 1957 m. kompanijos *Compagnie Minière de l’Ogooué*. Per metus iškasama ~2 mln. tonų mangano. Kasyba vyksta 42 km² plote Bangombės plynaukštėje. Iki 1986 m. veikė 75 km ilgio kabantis geležinkelis į Mbindą (Kongas), skirtas mangano eksportui, tačiau vėliau išvežimas pradėtas vykdyti per nutiestą Transgabono geležinkelį.

## Sportas
* AS Mangasport – futbolo klubas; daugkartiniai šalies čempionai.

## Šaltiniai
Edgaras Savickis

**Edgaras Savickis** (1941 m. birželio 2 d. – 2008 m. spalio 8 d. Vilniuje) – lietuvių mimas, aktorius.

Žmona – aktorė ir pedagogė Elena Savukynaitė, sūnūs – aktorius Henrikas Savickis ir Edgaras Savickis, duktė – aktorė Kristina Savickytė-Damanskienė.

## Biografija
Baigęs režisūros studijas tuometiniame Vilniaus valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakulteto Menų fakultete, dirbo mimu Rygos ir Kauno dramos teatruose.

1993 metais Klaipėdos Žvejų kultūros rūmuose sukūrė pantomimos trupę. Jo mokinys mimas Aleksas Mažonas vėliau čia įkūrė pantomimos teatrą.

Dėstė režisūrą, vaidybą, scenos judesį, pantomimą Klaipėdos universiteto Menų fakulteto režisūros katedroje.

## Filmografija
* 1972 – Herkus Mantas, rež. Marijonas Giedrys, Lietuvos kino studija (LKS)
* 1973 – Velnio nuotaka, rež. Arūnas Žebriūnas, LKS
* 1976 – Seklio Kalio nuotykiai, rež. Arūnas Žebriūnas, LKS
* 1978 – Veidas taikinyje, rež. Almantas Grikevičius, LKS
* 1978 – Riešutų duona, rež. Arūnas Žebriūnas, LKS
* 1978 – Pasigailėk mūsų, rež. Algirdas Araminas, LKS
* 1978 – Nebūsiu gangsteris, brangioji, rež. Algimantas Puipa, LKS
* 1979 – Velnio sėkla, rež. Algimantas Puipa, LKS
* 1980 – Žaltvykslės, rež. Gytis Lukšas, LKS
* 1980 – Faktas, rež. Almantas Grikevičius, LKS
* 1982 – Turtuolis, vargšas…, rež. Arūnas Žebriūnas, LKS
* 1987 – Savaitgalis pragare, rež. Almantas Grikevičius, Avtandilas Kvirikašvilis, Vytautas Žalakevičius, LKS
* 1988 – Mėnulio pilnaties metas, rež. Arūnas Žebriūnas, LKS
* 1990 – Vaikai iš "Amerikos" viešbučio, rež. Raimundas Banionis, LKS
* 1990 – Marius, rež. Marijonas Giedrys, Jonas Pakulis, LKS
* 2005 – Dievų miškas, rež. Algimantas Puipa.

## Išnašos
Ojemas

**Ojemas** () – miestas šiaurės Gabone, plynaukštėje (910 m aukštyje virš jūros lygio), prie Ntemo upės. Volijo-Ntemo provincijos centras. Per miestą einą Bifuno–Eboro kelias. Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu (kakava, kava, batatai, kaučiukas). Produkcija eksportuojama per Dualą ir Kribį (Kamerūnas). Yra ligoninė, dvi bažnyčios, vidurinė ir žemės ūkio mokyklos, muitinė.

## Šaltiniai
Gabono demografija

Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie**Gabono demografiją**.

Gabone gyvena beveik 1,5 milijono gyventojų. Dauguma jų yra kilę iš Bantu etninės grupės, tačiau šalyje dar yra apie 40 kitų grupių su skirtingomis kalbomis ir kultūromis. Dar iki šiol Prancūzija daro didelę įtaką šaliai, tad nieko nuostabaus, kad apie 80 % šalies gyventojų moka kalbėti prancūziškai. Prancūzų šalyje gyvena apie 10 000, o pati Prancūzija yra viena pagrindinių kultūros ir verslo partnerių.

**Gyventojų amžiaus struktūra:**
*0-14 metai:*
42.1 % (300 914 vyrai; 299 141 moteris)
*15-64 m.:*
53.9 % (383 137 vyrai; 384 876 moterys)
* virš 65 m.:*
4 % (23 576 vyrai; 33 262 moterys) (2006 m.)

**Gyventojų metinis prieaugis**
2.13 % (2006 m.)

**[[Gimstamumas]]:** 36.16 gimimai/1,000 žmonių (2006 est.) **[[Mirtingumas]]:** 12.25 mirtys/1,000 žmonių (2006 m.)

**Gyventojų amžius:**
*visų gyventojų:*
54.49 m.
*vyrai:*
53.21 m.
*moterys:*
55.81 m. (2006 m.)

**Religijos:** krikščionybė - 55 %-75 %, musulmonai ir animistai - mažiau nei 1 %.
Gabono karinės pajėgos

Gabonas turi nedidelę, profesionalią **kariuomenę**, kurioje tarnauja apie 5000 karių. Ji dalinama į kariuomenę, oro ir vandens karines pajėgas, žandarmeriją ir vietinę policiją. Visos pajėgos yra orientuotos gynybai, o ne puolimui. Apie 1800 karių nuolat saugo prezidentą.

**Kariuomenės dalys**: kariuomenė, vandens ir oro pajėgos, prezidentinė apsauga, nacionalinė žandarmerija ir vietinė policija.

**Karininkų amžius**: nuo 20 m.

**[[Bendrasis vidaus produktas|BVP]] dalis kariuomenei**: 3,4 %

Karinės oro pajėgos naudoja 33 lėktuvus, tarp jų 9 kovinius lėktuvus ir 5 sraigtasparnius. Dar 8 sraigtasparnius naudoja kariuomenė.
Galuros judikai

**Galuros judikai** ( ar *judikes*) – kunigaikščio rango valdovai, viduramžiais valdę Galuros judikatą (šiaurės rytų Sardinija). Šis judikatas buvo artimiausias Korsikai.

* Manfredas (*Manfred*) – valdė apie 1020–1040 m.
* Baldas (*Baldo*) – valdė apie 1040–1065 m.
* Konstantinas I (*Constantine I*) – valdė apie 1065–1080 m.
* Saltaras (*Saltaro*) – valdė apie 1080 m.
* Torkitorijus (*Torchitorio*) – valdė apie 1080–1100 m.
* Itokorė (*Ittocorre*) – valdė 1100–1116 m.
* Konstantinas II (*Constantine II*) – valdė 1116 – apie 1133 m.
* Komita (*Comita*) – valdė apie 1133–1146 m.
* Konstantinas III (*Constantine III*) – valdė 1146 – apie 1170 m.
* Barisonas II (*Barisone II*) – valdė apie 1170–1203 m.
* Elena (*Elena*) – valdė 1203–1218 m.
* Lambertas (*Lambert*) – valdė 1207–1225 m.
* Ubaldas (*Ubaldo*) – valdė 1225–1238 m.
* Jonas (*Giovanni*) – valdė 1238–1275 m.
* Ninas (*Nino*) – valdė 1275–1298 m.
* Joana (*Joanna*; *Giovanni*) – valdė 1298–1308 m.
Po to valdė Pizos respublika.
Logudoro judikatas

**Logudoro judikatas**, kitaip dar *Toreso judikatas* – vienas iš keturių (šiaurės vakarų) Sardinijos judikatų viduramžiais, egzistavęs X–XIII a. Šį judikatą sudarė 20 kuratorijų. Kiti judikatai buvo Galuros judikatas (rytuose), Arborėjos judikatas (pietuose) ir Kaljario judikatas (pietryčiuose).

Logudoro judikatas buvo didžiausias ir seniausiai žinomas, taip pat pirmas užkariautas svetimšalių.

## Istorija
IX amžiuje arabai ir berberai tapo labai agresyvūs, sustiprėjo jų piratai, ir Bizantijos imperija ėmė nebesugebėti efektyviai apginti Sardiniją. Sardinijos provincijų teisėjai įgijo savarankiškos valdžios, jie ėmė rūpintis vietine gynyba. Sala liko padalinta į 4 teisėjų valdomas provincijas (judikatus).

Apie 900 m. teisėjų valdomos sritys tapo faktiškai nepriklausomomis valstybėmis, kurių kunigaikščiai buvo vadinami *judikais* (; ).

Pirmoji sostinė buvo senasis Toresas (*Torres*, dabar – *Porto Torres*), bet jis buvo atviras arabų puldinėjimams, todėl valdančiojo teisėjo rezidencija buvo perkelta į Ardarą (*Ardara*), o dar vėliau – į Sasarį (*Sassari*).

XI a. pradžioje Logudoro ir Arborėjos judikatai kurį laiką buvo sujungti. Pirmosios žinios apie Logudoro turimos apie Barisono I (*Barisone I*) valdymą maždaug 1038–1073 m. Jis atvedė į salą Vakarų Europos vienuolius – paprašė Montekasino (*Montecassino*) abato Deziderijaus, kad šis atsiųstų vienuolių. Šioje veikloje Barisoną I palaikė tiek popiežius Aleksandras II, tiek Toskanos markgrafas Godfris III Barzdotasis, nors Pizos arkivyskupija, iki tol pagrindinis religinis autoritetas saloje, tam priešinosi.

Mirus Barisonui I Arborėjos judikatas savo judiku išsirinko Marianą I (*Marianus de Zori*), o Logudoro judikatas – *Andreu Tanca*.

Logudoro judikato galas atėjo 1259 m., kai judikė Adelasija mirė nepalikdama įpėdinio. Po to Logudorą efektyviai valdė genujiečių šeimos Dorija (*Doria*) ir Malaspina (*Malaspina*), taip pat – Arborėjos judikai. Sasaris tapo savarankišku miestu valstybe.

## Nuorodos
Agugliastros judikatas

**Agugliastros judikatas**, taip pat *Ogliastros judikatas* – mažas, trumpai (X–XI a.) egzistavęs judikatas Sardinijoje. Sostinė buvo Ogliastra.

Agugliastros judikatas buvo piečiau Galuros judikato, į rytus nuo Arborėjos judikato, į šiaurę pagal rytinę Sardinijos pakrantę nuo Kaljario judikato.

Agugliastra buvo vienas iš keleto mažų judikatų, egzistavusių Tamsiaisiais amžiais. Jį anksti aneksavo Kaljario judikatas, todėl po to Sardinijoje tebuvo keturi judikatai.
Marian Gumowski

**Marianas Gumovskis** (; 1881 m. rugsėjo 30 d. Krošcienkas, Naujojo Sončo vaivadija, dab. Mažosios Lenkijos vaivadija – 1974 m. lapkričio 1 d. Torunė) – Lenkijos numizmatas, muziejininkas.

## Biografija
1900–1919 m. dirbo Krokuvos nacionaliniame muziejuje, 1903–1919 m. žurnalo „Wiadomości Numizmatyczno-Archeologiczne“ redaktorius. 1919–1932 m. Didžiosios Lenkijos muziejaus Poznanėje direktorius. 1946–1960 m. Torunės Mikalojaus Koperniko universiteto dėstytojas. Nuo 1955 m. profesorius.

Tyrimų sritis – Lenkijos ir Lietuvos numizmatika, sfragistika, heraldika ir genealogija.

## Bibliografija
* Podręcznik numizmatyki polskiej (*Lenkų numizmatikos vadovėlis*), Kraków, 1914 m., , Graz, 1966 m.
* Pieczęcie królów polskich (*Lenkijos karalių antspaudai*), Kraków, 1919 m.
* Numizmatyka litewska wieków średnich (*Vidurinių amžių lietuvių numizmatika*), Poznań, 1920 m.
* Mennica wileńska (*Vilniaus pinigų kalykla*), Poznań, 1921 m.
* Monety polskie (*Lenkų monetos*), Poznań, 1924 m.
* Medale polskie (*Lenkų medaliai*), Poznań, 1925 m.
* Pieczęcie i herby miast wielkopolskich (*Didžiosios Lenkijos mistų antspaudai ir herbai*), Poznań, 1932 m.
* Najstarsze pieczęcie miast polskich XIII–XIV w (*Seniausi lenkų miestų antspaudai*), Toruń, 1960 m.
* Sfragistyka (*Sgrafistika*), bendraautoris, Warszawa, 1960 m.
* Herby miast polskich (*Lenkijos miestų herbai*), 1960 m.
* Bibliografia numizmatyki polskiej (*Lenkų numizmatikos bibliografija*), 1967 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* P.M. Żukowski, Mariana Gumowskiego związki z Uniwersytetem Jagiellońskim, „Rocznik Polskiego Towarzystwa Heraldycznego”, seria Nowa, 2013, t. XXIII, s. 83-93
Alfredas Gumuliauskas

**Alfredas Gumuliauskas** (1954 m. lapkričio 29 d. Vilniuje – 2023 m. sausio 6 d. Palangoje) – Lietuvos architektas.

## Biografija
1972–1979 m. mokėsi Vilniaus inžineriniame statybos institute. 

1979–1980 m. dirbo Kolūkių statybos projektavimo instituto Jonavos skyriuje, nuo 1980 m. – Komunalinio ūkio projektavimo instituto Palangos sektoriaus (vėliau bendrovė „Palangos projektas“) architektas, 1990–1992 m. projektų vyr. architektas, 1992–2001 m. direktorius, nuo 2001 m. buvo projektų vadovas.

## Projektai
* Viešbutis „Pušų paunksnėje“ Palangoje, 1999 m.
* Kauno medicinos universiteto Psichofiziologijos ir reabilitacijos instituto klinika, 2001 m.
* Šventosios gyvenvietės detalusis planas, su kitais, 2000 m.
* Klaipėdos jūrų uosto detalusis planas, su archit. J. Galdikiene, 2001 m.
* Juodkrantės dalies detalusis planas, su archit. J. Galdikiene, 2001 m.

## Šaltiniai
Algirdas Gumuliauskas

**Algirdas Gumuliauskas** (1928 m. gegužės 8 d. Lapurviuose, Luokės valsčiuje – 2020 m. lapkričio 1 d. Kaune) – Lietuvos statybos inžinierius, pedagogas, technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1953 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1953–1975 m. dirbo Statybos ir architektūros institute Kaune, 1961–1975 m. Betonų laboratorijos vedėjas. 1959 m. technikos mokslų kandidatas. 1975–1993 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. KTU) dėstytojas, 1979–1988 m. Statybinių medžiagų katedros vedėjas; nuo 1984 m. docentas.

## Mokslinė veikla
Svarbiausios mokslinių tyrimų sritys: tankiojo ir akytojo silikatbetonio, akytojo betono mišinio sudėtis ir technologija, betono užpildų šarminė korozija, sunkiojo betono struktūros, fizinių ir mechaninių savybių optimizacija (sukūrė matematinių modelių), šio betono sudėties kompiuterinio projektavimo metodika. 1994–2003 m. su kitais parengė 33 Lietuvos standartus apie betonų, skiedinių, užpildų bandymo metodiką. 4 išradimų autorius.

## Bibliografija
* Statybinės medžiagos: vadovėlis (su kitais). – Vilnius: Mokslas, 1982. – 348 p.: brėž.
* Grūdėtųjų statybinių kompozitų destrukcija: mokomoji knyga / Algirdas Gumuliauskas, Arūnas Aleksandras Navickas. – Kaunas: Vitae Litera, 2007. – 95 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-686-34-7

## Šaltiniai
Henrikas Guobys

**Henrikas Guobys** (1928 m. lapkričio 4 d. Inturkėje – 1986 m. sausio 7 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytojas reumatologas, medicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1953 m. baigė Vilniaus universitetą. 1953–1986 m. dirbo Eksperimentinės ir klinikinės medicinos institute: 1958–1968 m. kurortologijos, 1968–1979 m. artrologijos, nuo 1979 m. reabilitacijos skyriaus vedėjas. 1967 m. su kitais pradėjo organizuoti sergančiųjų reumatinėmis ligomis medicininę, socialinę ir profesinę reabilitaciją Lietuvoje; pagrindė ją teoriškai. 1967–1978 m. LSSR fizioterapeutų ir kurortologų mokslinės draugijos pirmininkas. 1984 m. medicinos mokslų daktaras. Nuo 1985 m. profesorius.

## Bibliografija
* Kaip ilsėtis ir gydytis Palangoje. – Vilnius, 1959. – 55 p.
* Reumatinės sąnarių ligos: diagnostika ir gydymas. – Vilnius: Mokslas, 1981. – 141 p.: iliustr.

## Šaltiniai
Juozas Gurauskis

**Juozas Gurauskis** (1884 m. kovo 2 d. Erkšva, Ylakių valsčius – 1911 m. gegužės 31 d. Jalta) – Lietuvos rašytojas.

## Biografija

Mokėsi gimnazijoje ir komercinėje mokykloje Sankt Peterburge, nuo 1907 m. Kijevo universitete studijavo mediciną. Susirgęs tuberkulioze gydėsi Kaukaze, Kryme.

Apsakymų, publicistinių straipsnių, feljetonų paskelbė laikraščiuose „Lietuvos žinios“, „Naujoji gadynė“, „Vilniaus žinios“, „Žarija“. Kūrybos socialinis ir visuomeninis kriticizmas remiasi kairiųjų doktrinų, daugiausia socialdemokratų idėjomis. Apsakymuose pašiepiama kunigija („Duobė“, „Kalakutai“), tikėjimas („Kalėdų naktis“), inteligentų sumiesčionėjimas („Susimildamas“), smerkiamas žmogaus beteisiškumas („Kareivis“). Apsakymai realistiniai, stilistinė raiška artima šnekamosios kalbos žodynui, retorikai ir poetikai.

## Bibliografija
* Rudens vėjas, parengė Vincas Kuzmickas, 1975 m.

## Šaltiniai
Algimantas Petras Gureckas

**Algimantas Petras Gureckas** (1923 m. birželio 2 d. Tauragėje – 2020 m. balandžio 20 d.) – teisininkas, ekonomistas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas.

## Biografija
1941–1943 m. studijavo teisę Vilniaus universitete. 1941–1944 m. Lietuvos laisvės kovotojų sąjungos narys. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1946-1949 m. studijavo Tiubingeno universitete. Vėliau persikėlė į JAV, 1954 m. baigė Konektikuto (Stors), 1961 m. Niujorko universitetą. Nuo 1968 m. dirbo JAV vyriausiojoje pašto valdyboje Vašingtone. 1991–1994 m. Lietuvos misijos prie Jungtinių Tautų Niujorke patarėjas. 1991 m. Lietuvos Aukščiausiosios Tarybos patarėjas politikos ir teisės klausimais. 1994–1997 m. Lietuvos ambasados JAV Patariamosios tarybos narys.

Aktyviai dalyvavo Pasaulio lietuvių bendruomenės veikloje – 1977–1980 m. valdybos atstovas Vašingtone, 1979 m. Pasaulio lietuvių bendruomenės atstovas prie Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto valdybos, 1988–1991 m. jos vicepirmininkas tarptautiniams reikalams. 1969–1981 m. JAV lietuvių bendruomenės Krašto valdybos atstovas Vašingtone, 1981–1987 m. Krašto valdybos atstovas tarptautiniams reikalams ir Visuomeninių reikalų tarybos pirmininko pavaduotojas, 1987–1988 m. Krašto valdybos vicepirmininkas tarptautiniams reikalams. 1973–1989 m. įvairių valstybių vyriausybėms bei Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos Vienos konferencijos delegacijoms pateikinėjo Pasaulio lietuvių bendruomenės ir JAV lietuvių bendruomenės memorandumus dėl Lietuvos laisvės ir nepriklausomybės atkūrimo.

## Šaltiniai
Jonas Gureckas

**Jonas Gureckas** (1928 m. birželio 24 d. Šiauliuose – 2020 m.) – sovietinis partinis veikėjas.

## Biografija
1946–1948 m. komjaunimo darbuotojas, LLKJS Šiaulių miesto komiteto I sekretorius. 1950 m. baigė Respublikinę partinę mokyklą, tarnavo sovietinėje armijoje. 1956–1958 m. Respublikinės darbo rezervų valdybos viršininko pavaduotojas. 1958–1963 m. LKP Vilniaus miesto Spalio rajono komiteto II, 1963–1968 m. Tarybų rajono komiteto I sekretorius. 1964 m. Maskvoje baigė Neakivaizdinę aukštąją partinę mokyklą prie SSKP CK. 1968–1982 m. LKP Klaipėdos miesto komiteto I sekretorius.

1949–1991 m. SSKP narys. 1971–1982 m. LSSR AT prezidiumo narys, 1982–1990 m. LSSR AT prezidiumo sekretorius. 1971–1989 m. LKP CK narys. 1988–1989 m. vienas aktyvių pertvarkos priešininkų. Po 1989 m. LKP XX suvažiavimo liko LKP (SSKP) organizacijoje (1991 m. uždrausta). 1997–2004 m. Lietuvos socialistų partijos valdybos atsakingasis sekretorius.

## Bibliografija
* *Дорогами Победы: воспоминания ветеранов Второй мировой войны*. – Vilnius: Gairės, 2007. – 79 p. – ISBN 978-9955-759-02-7

## Įvertinimas
* 1978 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas

## Šaltiniai
Marytė Gurevičienė

**Marytė Gurevičienė** (g. 1951 m. rugpjūčio 7 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkė juvelyrė.

## Biografija
Vyras Arvydas Gurevičius. 1971–1976 m. studijavo Estijos dailės institute. 1969–1991 m. su pertrauka dirbo „Dailės“ kombinate, 1991–1995 m. galerijoje „Arka“, 1997–2002 m. Taikomosios dailės galerijos, nuo 2002 m. galerijos „Meno niša“ Vilniuje direktorė.

## Kūryba
Kuria papuošalus, prizus, suvenyrus. Naudoja įvairias medžiagas – akmuo, kaulas, perlamutras, kriauklės, brangieji metalai, emalis, stiklas. Svarbiausi kūriniai: „Kaklo papuošalas“ 1975 m., stiklo plastika: „Spąstai lietui“, „Gurmano stalui“ abu 1992 m., segių ciklas su smaragdais 1993–1994 m. Surengė emalio ir gintaro parodų Vilniuje 1984 m., 1991 m., simpoziumų „Gintaras“ Palangoje, 1990 m. Nuo 1977 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje; individualios parodos – Vilniuje 1993 m., Kaune 1994 m. Jos kūrinių turi Lietuvos nacionalinis muziejus, Maskvos taikomosios dailės muziejus.

## Nuorodos
* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai

## Išnašos
Arvydas Gurevičius

**Arvydas Gurevičius** (g. 1951 m. lapkričio 21 d. Vidgiriuose, Marijampolės raj.) – Lietuvos dailininkas juvelyras, skulptorius.

## Biografija
1973–1978 m. studijavo Estijos dailės institute. Nuo 1978 m. dirbo Vilniaus „Dailės“ kombinate.

Žmona Marytė Gurevičienė.

## Kūryba
Kuria juvelyriką, metalo ir emalio plastiką, grafiką, skulptūrą. Naudoja spalvotuosius metalus, dramblio kaulą, įvairius akmenis. Svarbiausi kūriniai: dekoratyvinės iškabos Vilniaus senamiestyje „Rūdininkai“ (1980 m.), „Sultiniai“ (1982 m.), segės – „Moters torsas“ (1977 m.), „Pašautas paukštis“ (1981 m.). Kuria suvenyrus, medalius, ženkliukus, prizus, ekslibrisus. Surengė apie 87 individualias parodas, pelnė apdovanojimų Tarptautinėje bižuterijos parodoje Jablonece prie Nisos (1977 m. sidabro, 1987 m. aukso medaliai). Jo kūrinių turi Lietuvos ir užsienio muziejai.

## Šaltiniai
Euro Truck Simulator

**Euro Truck Simulator** – kompiuterinis transporto priemonių simuliatorius, sukurtas „SCS Software“ kompanijos. Jis skirtas Europos vartotojams. Žaidėjo užduotis – vežioti krovinius po didžiausius Europos miestus.

## Žaidimo eiga
Pradžioje žaidėjas pasirenka savo pradinę šalį, kuri gali būti Austrija, Belgija, Čekija, Prancūzija, Vokietija, Italija, Olandija, Belgija, Lenkija, Portugalija, Ispanija ir Šveicarija. Po to jis turi nusipirkti savo pirmąjį sunkvežimį su 100 000 € biudžetu.

Tai padaręs jis pradeda vežioti įvairių išgalvotų kompanijų krovinius į įvairius miestus. Už atvežtus krovinius žaidėjas gauna tam tikrą pinigų sumą, kurią jis gali panaudoti įvairiems tikslams, pvz., pirkti naują sunkvežimį, tobulinti esamą, pirkti leidimus vežti krovinius po kitas šalis ar pirkti leidimus vežti pavojingiems kroviniams.

### Keliai
Žaidime keliai yra atvaizduoti remiantis tikrais Europos keliais.

### Euro Truck Simulator žemėlapis

Euro Truck Simulator pasaulį sudaro 12 valstybių ir 20 miestų.

* Austrija – (1 miestas)
* Belgija – (1 miestas)
* Čekija – (1 miestas)
* Ispanija – (2 miestai)
* Italija – (2 miestai)
* Jungtinė Karalystė – (3 miestai [2 Anglijoje ir 1 Škotijoje])
* Lenkija – (1 miestas)
* Nyderlandai/Olandija – (1 miestas)
* Prancūzija – (3 miestai)
* Portugalija – (1 miestas)
* Šveicarija – (1 miestas)
* Vokietija – (3 miestai)

### Sunkvežimiai
Kadangi žaidimas skirtas Europos rinkai, tai ir sunkvežimiai pavaizduoti remiantis Europos gamintojų pavyzdžiais.

* Scania (Swift)
* Mercedes-Benz Actros (Majestic)
* Volvo (Valliant)
* Renault (Runner)

## Žaidimo atnaujinimai
2008 m. spalio 10 d. „SCS Software“ išleido pirmuosius naujo patobulinimo vaizdus. Iš jų matėsi, jog naujasis patobulinimas leis keltu persikelti į Didžiąją Britaniją bei leis važinėti daugiau kelių Lenkijoje ir Vokietijoje.

Naujasis patobulinimas buvo išleistas 2009 m. balandžio 15 d. Anglijoje įsigyta žaidimo versijai arba atsisiuntimui internetu. Patobulinime atsirado galimybė perplaukti keltu iš Prancūzijos į Jungtinę Karalystę, daugiau kelių Vokietijoje ir Lenkijoje. Kol kas nėra žinoma, kada pasirodys patobulinimas kitomis kalbomis.

## Leidėjai
Žaidimo leidėjai yra skirtingi, priklausomai nuo šalies, kurioje žaidimas leidžiamas.

## Nuorodos
* Oficialus žaidimo puslapis
* Neoficialus „Euro Truck Simulator“ žaidimo gerbėjų forumas
Bite lingo

**Bite lingo** – 2006 m. lietuvių ambient ir neofolk atlikėjo Donio albumas. Įgarsintas vokalistės Rasos Serra ir Klaipėdos folkloro ansamblio „Kuršių ainiai“ dainininkų. Albumą sudaro archajiškų lietuviškų karinio folkloro dainų interpretacijos. Būdinga sakrališkumo, archajiškumo atmosfera.

## Kūriniai
# Oi tu varna
# Bite lingo
# Tai gražiai gieda lakštingalėlė
# Lopšinė
# An krantelio akmenėlis
# Už aukštųjų kalvelių
# Vai, lėkė gulbių
# Bite lingo (McKaras mix)
# Bite lingo (Driezhas mix)
# Žaliam berže gegutė kukavo

## Nuorodos
* Albumo anotacija
Valdas Antanas Gurskis

**Valdas Antanas Gurskis** (g. 1936 m. spalio 12 d. Kloviniuose, Utenos apskritis) – Lietuvos tapytojas.

## Biografija
1956 m. baigė Kauno dailės mokyklą. 1962 m. baigė monumentaliąją tapybą Lietuvos dailės institute.

Nutapė peizažų, portretų, figūrinių kompozicijų, jose vaizdavo žmones, architektūrą („Pilka diena prie jūros“ 1979 m., „Valerijono Jucio portretas“ 1980 m., „Rūkas“ 1982 m., „Fatališkas peizažas“ 1986 m.), tapybos kūrinių ciklus („Bažnytėlių Lietuva“ 2001 m., „Žvilgsnis į istoriją“ 2004 m.). Sukūrė monumentalių kūrinių (pano Lietuvių liaudies pasakų temomis 1963 m., Nacionalinės M. Mažvydo bibliotekos Vaikų skaitykloje, pano Vilniaus geležinkelio stoties restorane 1964–1965 m., reljefas „Improvizacija saulės tema“ 1970 m., Tauragnų kultūros namuose, freska Duokiškio kultūros namuose, 1973 m.), apie 200 metalo plastikos kūrinių. Dekoratyviniai kūriniai pasižymi tapybinės ir erdvinės plastikos sinteze.

Nuo 1962 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje: Maskva 1969 m., 1976 m., Nagasakis 1973 m., Helsinkis 1989 m. Individualios parodos surengtos Lietuvoje nuo 1975 m. – 27, Maskvoje 1989 m. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus, užsienio (Bulgarijos, Rusijos) muziejai.

## Šaltiniai