Leksa Manušas

**Leksa Manušas** (slapyv.: čigonų k. *Leksa* – Aleksandro trumpinys, *Manuš* – žmogus), tikr. **Aleksandras Beluginas** (; 1942 m. vasario 7 d. Rygoje – 1997 m. gegužės 25 d. Maskvoje) – iš Latvijos kilęs čigonų poetas, lingvistas, etnografas, poliglotas.

## Biografija

L. Manušas gimė daugiatautėje šeimoje. Tarp jo protėvių buvo rusų, latvių, lietuvių, vokiečių, prūsų, lenkų ir čigonų, tačiau jis jautė ypatingą giminystę pastariesiems, gerai mokėdamas įvairias romų kalbos tarmes ir visą savo gyvenimą skyręs šios tautos kultūros studijoms.

Po tarnybos sovietinėje kariuomenėje studijavo ir 1969 m. Rygoje baigė Latvijos universiteto Užsienio kalbų fakultetą, kur apgynė anglų kalba parašytą diplominį darbą tema: „Latvijos čigonų tarmės ypatumai“. Profesinę karjerą pradėjo dirbdamas vertėju Latvijos SSR Mokslų akademijos Geologijos ir naudingųjų iškasenų institute.

1970 m. birželio 19 d. L. Manušas atvyko į Maskvą susitikti su kanadiečių lingvistu ir redaktoriumi, kurio žurnale „Revue de Gitano“ buvo išspausdintas jaunojo mokslininko straipsnis. Šio susitikimo metu dalyvavo žinomi čigonų bendruomenės veikėjai. Poetas Nikolajus Satkevičius supažindino L. Manušą su būsima žmona Nadežda, kuri per karą buvo netekusi tėvų ir užaugo įvaikinta čigonų šeimoje. Taip pat jis susipažino su čigonų teatro „Romen“ aktoriumi Grigorijumi Silnickiu. 1970 m. rugpjūčio 11 d. jis ir Nadežda sukūrė šeimą.

## Mokslinė veikla

Daugiau nei 20 metų L. Manušas kartu su žmona dirbo SSRS mokslų akademijos Socialinių mokslų mokslinės informacijos institute, jis – lingvistikos sektoriuje. Baigė magistrantūros studijas SSRS mokslų akademijos Orientalistikos institute.

L. Manušas buvo laikomas unikaliu lingvistu, kalbėjusiu mažiausiai 50 kalbų (įvairiu lygiu) ir mokėjusiu apie dešimtį romų kalbos tarmių ir dialektų. Jis turėjo savo sisteminį požiūrį į kalbinių modelių taikymą įvairių kalbų grupėse. Tai padėjo jam greitai įvaldyti atskiras kalbas. Užsiėmė išsamia lyginamąja ir istorine lingvistika bei romų tautos istorijos tyrimu. Remiantis lingvisto išvadomis, ji prasidėjo senovės civilizacijos egzistavimo metu Indo upės slėnyje, šiuolaikinės Indijos teritorijoje, kai didelė dainininkų ir šokėjų kastos dalis dėl kažkokių priežasčių buvo priversta palikti savo šalį ir leistis į klajones.

## Darbai

L. Manušas savo mokslinius darbus apie čigonų kalbą ir istoriją, folklorą ir literatūrą, čigonų religiją ir čigonų muzikos ypatybes publikavo daugelyje sovietinių ir užsienio etnografinių, čigonų ir kitų periodinių leidinių, dažnai pateikdamas autorinį vertimą leidinio kalba. Aštuntajame ir devintajame dešimtmečiuose Maskvoje ir Rygoje buvo išleisti jo čigoniškų eilėraščių vaikams rinkiniai. 1980 m. Budapešte čigonų ir vengrų kalbomis išleista įvairių šalių čigonų eilėraščių rinktinė, pavadinta L. Manušo sukurtos poemos „Čigonų lopšinė“ vardu (rinktinėje buvo išspausdinta 10 jo eilėraščių). 1990 m. Indijoje pirmą kartą čigonų ir anglų kalbomis išleistas pasaulinio garso epas „Ramajana“, kurį išvertė L. Manušas.

L. Manušas parengė dvi abėcėles romų vaikams rusų ir latvių romų tarmėmis. Rygoje 1996 m. išleista „Abėcėlė“ su jo bičiulio, romų menininko ir poeto Karlio Rudevičiaus iliustracijomis.

1997 m. Rygoje išleistas paskutinis L. Manušo darbas – „Didysis romų-latvių-anglų ir latvių-romų kalbų žodynas“. Romų-latvių-anglų kalbų skyriuje jis pateikė romų žodžių etimologiją. Jis pirmasis išsamiai aprašė Latvijos romų tarmės gramatiką. Redagavo latvių-romų kalbų žodyno rankraštį, kurį daugelį metų sudarinėjo Latvijos romas iš Ventspilio Janis Neilandsas, o Karlis Rudevičius jį papildė ir parengė spaudai.

## Palikimas

L. Manušas mirė 1997 m. gegužės 25 d. nuo skrandžio opos. Buvo palaidotas vienose iš kapinių pamaskvėje. Jis paliko našlę, du vaikus ir septynis anūkus, gyvenusius Latvijoje, Suomijoje, Serbijoje ir Didžiojoje Britanijoje.

Jo palikimas – dešimtys mokslinių darbų, unikalūs ir originalūs tyrimai čigonų istorijos ir kultūros, kalbotyros ir etnografijos srityse bei šimtai eilėraščių.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Енциклопедична стаття. Мануш Лекса
* Leksa Manush International Romani Foundation