open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
2010 m. Europos ralio čempionatas

**2010 m. Europos ralio čempionatas** buvo 58-asis Tarptautinės automobilių federacijos (FIA) rengiamas Europos ralio čempionatas. Šiais metais buvo 11 ralio etapų, kuris prasidėjo nuo „Rally 1000 Miglia“ ralio etapo. Čempionatą sudarė 24 lenktynininkai iš 6 valstybių. Luca Rossetti laimėjo 4 etapus ir iškovojo antrąjį Europos čempiono titulą.

## Tvarkaraštis ir nugalėtojai

Kaip ir praeitais metais, tvarkaraštį sudarė 11 etapų. Bulgarijos ralio etapas buvo perkeltas į 2010 m. Pasaulio ralio čempionato tvarkaraštį, tačiau Lenkijos ralis buvo sugrąžintas į šį čempionatą. Kiti 10 etapų išliko tokie patys, nors šiek tiek buvo kitokia tvarka.

## Čempionato rezultatai
Galutinėje šio čempionato įskaitoje, nugalėtojas gaudavo 25 taškus, antrą vietą užėmęs lenktynininkas po 18 ir trečią vietą užėmęs po 15. Lenktynininkai užėmę 4–10 vietas gaudavo po 7–5–3–2–1 taškus. Vieninteliai lenktynininkai kurie dalyvavo 5-uose ralio etapuose kvalifikavo į čempionato reitingus.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 

## Šaltiniai
Utenos kapinių koplyčia

**Utenos kapinių koplyčia** – katalikų senųjų kapinių koplyčia, stovinti Utenoje, senamiestyje, prie Utenos Kristaus Žengimo į dangų bažnyčios. Kapinės plyti į pietus nuo bažnyčios, į vakarus nuo Viešos upelio, ribojasi su šventoriaus tvora. Koplyčia stūkso pačiame kapinių viduryje, centrinio tako ašyje. Prieigose yra Kultūros vertybių registre įrašytų antkapinių paminklų. Kapinės yra 3,5 ha dydžio, riboto laidojimo. Pastaraisiais metais koplyčia pagal paskirtį nenaudojama, aklinai uždaryta, minimaliai prižiūrima.

## Istorija

Išlikę istoriniai šaltiniai nepateikia duomenų, kada prie bažnyčios imta laidoti (oficialiai atsirado kapinės). 1830 m. bažnyčios vizitacijos akte paminėtos kapinės už 144 uolekčių (apie 80–100 m) nuo bažnyčios. 2006 m. buvo atlikta žvalgomųjų archeologinių tyrinėjimų centrinio tako zonoje. Nustatyta, kad ankstyviausius kapus galima datuoti XVII a. trečiuoju ir septintuoju dešimtmečiais. Aptikta koklių, plytų, kalkių gabalų fragmentų, nes 1522–1898 m. dabartinės mūrinės bažnyčios aplinkoje buvo statomos ar rekonstruojamos 4 bažnyčios.

## Architektūra

Koplyčia priekiniu fasadu orientuota į bažnyčios pusę, centrinį kapinių taką. Statinys stačiakampio plano, be apsidės. Tinkuoto mūro, uždengtas dvišlaičiu stogu su šiferio danga, ant kraigo neišlikęs kryžius. Durų, langų angos stačiakampės. 

## Literatūra

* Alfonsas Streikus (1944-2000). *Utenos parapija*, Utena, 1999. ISBN 9986-945-40-2 

## Šaltiniai
Ekvadoriečiai

**Ekvadoriečiai** () – lotynoamerikiečių tauta, susiklosčiusi Ekvadore. Populiacija – virš 17 mln. žmonių. Taip pat gyvena išeivijoje JAV, Ispanijoje, Kanadoje, Kolumbijoje, Čilėje, kitose Lotynų Amerikos valstybėse. Kalba vietine ispanų kalbos tarme, dalis – kečujiškai. Pagal tikybą – Romos katalikai, yra protestantų.

XVI a. pr., prieš pat ispanų užkariavimą, vietines Ekvadoro tautas pavergė inkai. Kai kurios iš tų tautų (pvz., kanjariai), kovojo ispanų pusėje prieš inkus. Kolonijiniu laikmečiu (1534–1822 m.) didelė dalis gyventojų pradėjo vartoti šiaurines kečujų tarmes. Ėmė klostytis metisų bei ispanakalbių indėnų sluoksnis. Kreolai bei iš Ispanijos atvykę valdininkai sudarė siaurą elitinį visuomenės sluoksnį. 1822 m. Ekvadoro teritorija pateko į Didžiąją Kolumbiją, o 1830 m. tapo nepriklausoma valstybe.

Tautos branduolį (71,9 %) sudaro metisai – iš indėnų kilę, bet gerokai ispaniškos kultūros (ypač miestuose) paveikti žmonės. Šiaurinėje pakrantėje sutelktai gyvena juodaodžių ir mulatų (4–6 %) bendruomenė (centras – San Lorensas). Jų tarpe išskiriama montubijų bendrija – tai maronai, 1623 m. sudužus vergų laivui pasitraukę į džiungles ir apsigyvenę tarp indėnų. Baltieji (daugiausia kreolai) sudaro 6,1 % gyventojų (daugiausia ispanų, italų kilmės).

Pakrantės gyventojai verčiasi prekybine žemdirbyste (bananai, kava, kakava), džiunglėse plėtojama naftos gavyba. Savoms reikmėms auginami kukurūzai, bulvės, veisiamos avys ir kiti gyvuliai.
 
Kaimuose išlikę tradiciniai bendruomeniniai ryšiai – talkos statant namus, tiesiant kelius, apdirbant laukus. Vandenyno pakrantėje ir Amazonijoje būdingi lengvi lentiniai namai, neretai ant polių (Gvajakilio įlankoje – ant plaustų). Kalnuose namai iš nedegtų plytų.
 
Išlaikę tradicinės tautosakos, mitologijos nuotrupų.


Ballarins del Grupo de Danza Arteab d'Ecuador al Festichincha 2017 02.jpg|Juodaodžių ekvadoriečių šokėjai
Semana santa cotacachi.jpg|Didžiosios Savaitės procesija Imbaburoje
Ecuadorian dress, Carnival del Pueblo 2010, London.jpg|Ekvadoriečių šokėja metisė
Perez-flag.jpg|Ekvadoro ėjikas Džefersonas Peresas


## Šaltiniai
Jukpai

**Jukpai** (*yukpa*), t. p. ***jukai, jupai, motilonai*** – karibų kilmės indėnų tauta, gyvenanti šiaurės rytų Kolumbijoje bei šiaurės vakarų Venesueloje, Siera de Pericho kalnuose. Populiacija – apie 15 tūkst. žmonių. Jukpų kalba (*yukpa ywonkʉ*) priklauso karibų šeimai, taip pat kalba ispaniškai. Laikosi prigimtinės tikybos.

Jukpai skirstosi į gimininius klanus (vienas jų – chaprerijai – galimai yra asimiliuota barių dalis). Iki XX a. ryšių su europiečiais vengė (1836–1915 m. su jais nuolat kovojo).
 
Verčiasi rankiojimu, kapline-lydimine žemdirbyste (kukurūzai, saldieji manijokai, kolokazija, jamsai, bananai, cukranendrės, tabakas), tai pat medžiokle, žvejyba. Vyrai užsiima pynimu, puodų lipdymu, moterys – verpimu, audimu.
 
Kiekviena šeima gyvena atskirai 1–3 namuose (stačiakampiuose, dvišlaičiais stogais). Taip pat stato laikinas pastoges. Vilki namuose austus medvilninius rūbus (tunikos pavidalo marškiniai vyrams, sijonai moterims).

Jukpų bendruomenę valdo vadas ir kelių rangų šamanai (toimara – kunigas, tuano – gydytojai). Šamanizmu užsiima ir moterys, ir vyrai. Santuoka matrilokalinė, leidžiama poligamija. Jukpų kultūrą paveikę krikščionių misionieriai.

## Galerija

Yukpa.png|Jukpų gyvenama teritorija
Yukpa dance.jpg|Jukpų šokėjos
S-T.jpg|Jukpų vaikai
Etnia Juckpa.JPG|Jukpės parduoda rankdarbius
Yukpa tribal leader.jpg|Jukpų klano vadas


## Šaltiniai
Piktupė

**Piktupė** – upelis Pagėgių savivaldybėje, priklausantis Nemuno mažųjų intakų (su Nemunu) baseinui, Vilkos kairysis intakas. Upelio hidrologinis nr. 10012455, jis yra 8,0 km ilgio, baseinas apima 21 km².

 
Visame ilgyje upelio vaga sureguliuota, teka atviruose lygiuose laukuose. Prasideda ties Sūdėnais, kur esama nedidelių ūkinių ir laukų apsaugos miškelių. Aukštupyje teka permaininga kryptimi, apjungdama melioruotų laukų kanalus. Toliau išlaiko šiaurės vakarų kryptį, kerta kelią  ir Piktupėnus, netrukus įsilieja į Vilką 12,6 km nuo jos žiočių. Turi žymesnį intaką Lumpę (iš kairės).   

Gyvenvietės: Vidgiriai, Sodėnai, Piktupėnai.

## Šaltiniai
Jurakariai

**Jurakariai** (*yuracaré*, t. p. *yurujare, yurucare*) – indėnų tauta, gyvenanti Bolivijoje, Kočabamabos departamente, Andų kalnų šlaitų miškuose (jungase), apie Čaparės upę. Skirstosi į solotus (rytuose) ir mansinijus (vakaruose). Jurakarių kalba nenustatytos kilmės. Išlaikę prigimtinę tikybą.

Su ispanais ryšius užmezgė XVII a. pr. Nuo XVIII a. pab. bandyta jurakarius atversti krikščionybėn.

Verčiasi kapline-lydimine žemdirbyste (saldieji manijokai, kukurūzai, bananai, batatai, moliūgai, arbūzai, kolokazija, papajos, ananasai, pipirai, medvilnė, tabakas), medžiokle (prestižinė veikla), žvejyba, rankiojimu. Moteris lipdo puodus, vyrai užsiima medžio drožyba.

Santuoka matrilokalinė ir neolokalinė. Grupės endogaminės, negausios, todėl santuokos dažnai vyksta tarp netolimų giminaičių. Kiekviena šeima ar šeimų grupė tvarko atskirą ūkį.

Jurakarių būstas kreoliškas, skirtas vienai šeimai. Anksčiau būta bendrų kaimų su centriniu vyrų namu. Senieji būstai – didelės, iš šonų atviros pastogės.

Ir vyrai, ir moterys dėvi ilgus marškinius (seniau iš karnų, dabar medvilninius). Kultūra artimi mosetenams.

## Šaltiniai
Akmenytė (ežeras)

**Akmenytė** arba **Žiūra** – ežeras Lietuvoje, Kupiškio rajone, 4 km į vakarus nuo Kupiškio. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,24 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 86,4 m. Krantai apaugę medžiais ir krūmynais. Į vakarus stūkso miškelis, kitose pakrantėse plyti pievos. Šiauriniame krante įsikūręs Vizgiūnų kaimas, pietiniame – Palėvenės viensėdis. Ežeras nenutekantis, priklauso Lėvens upės baseinui.

## Šaltiniai
Stasys Padalevičius

**Stasys Padalevičius** (1940 m. gegužės 24 d., Milžemiai, Kėdainių rajonas – 2017 m., Kėdainiai) – Lietuvos fotografas, inžinierius.

Gimė Milžemių kaime Kėdainių rajone. 1965 m. Lietuvos žemės ūkio akademijoje įgijo inžinieriaus hidrotechniko specialybę. Trejus metus dirbo įvairiuose TSRS rajonuose (apkeliavo daugybę vietovių, Baikalą, Karakumus, Kaspijos jūros rajonus, daug Vidurio Azijos vietovių), vėliau grįžo į Lietuvą ir dirbo Kauno melioracijos statybos valdyboje meistru, darbų vykdytoju, vėliau 20 metų dirbo Kėdainių melioracijos statybos valdyboje ruožo viršininku. Buvo atsakingas už melioracijos darbų kontrolę, finansavimą.

Nuo pat jaunystės susidomėjo fotografija, pirmąsias nuotraukas, gyvendamas be elektros, ryškino su žvake, žibintuvėliu. S. Padalevičius drauge su kitais, 1974 metais įkūrė Fotomeno draugijos Kėdainių skyrių ir intensyviai jame reiškėsi. Nuo 1975 m. pradėjo dalyvauti fotografijos parodose, tapo Lietuvos fotografijos meno draugijos Kauno skyriaus nariu, o 1989 m. – Lietuvos fotomenininkų sąjungos nariu. 2005 m. Stasiui Padalevičiui suteiktas meno kūrėjo statusas.

Kadangi dirbo melioracijos srityje, pagrindinės Stasio Padalevičiaus nuotraukų temos buvo naikinami vienkiemiai, jų gyventojų likimas. Nors fotografo nuotraukas Lietuvoje buvo uždrausta demonstruoti, 1985 m. Stasio Padalevičiaus vienkiemių nuotraukos pristatytos Maskvoje, TSKP suvažiavimo metu melioracijos paviljone. Nuo tada surengė 10 individualių parodų Lietuvoje (Kaune 1985, 1988, 1995 m., Kėdainiuose 1986, 2009 m.), jo nuotraukos eksponuotos Indijoje, Taivane, Irane, JAV, Vokietijoje, Anglijoje. Pelnė 6 fotografijos apdovanojimus. Sudarė fotografijų ciklus „Vienkiemių likimas“, „Atgimstanti Lietuva“, „Runkeliai ir E…plius svarstyklės“. Pastarajame įamžino savo paties užaugintus runkelius su įrašytomis politikų citatomis. Taip pat kūrė medžio, akmens skulptūras. Sukaupė ~40 tūkst. nuotraukų archyvą.

## Šaltiniai
Lielupė (Neris)

**Lielupė** – upelis Širvintų rajone; Neries dešinysis intakas. Prasideda šiauriau Kernavės, pelkėtoje vietovėje, nepritekėjusi Kernavės, suka į vakarus ir įteka į Nerį Kernavės miške 89,8 km atstumu nuo jos žiočių.

## Šaltiniai
Žirnelis

**Žirnelis** – upelis Jurbarko rajone, įtekantis į Nemuno intaką Šventąją už 2,7 km nuo jos žiočių Pašvenčio kaime. Vandentakio kodas LR upių klasifikatoriuje – 10012324, ilgis – 4,0 km.

Prasideda  Žirniškių miške, Karšuvos girioje ties Žirniškiais. Teka į pietus, lygiagrečiai keliui , nuo jo nutolęs apie 0,5 km. Žemupyje suformuotas Pašvenčio tvenkinys, prie kurio įrengta poilsio zona, kairiajame krante yra įsikūrusi Pašvenčio girininkija. Gretima teritorija patenka į Žirniškių miško pušies genetinį draustinį. Žemiau tvenkinio užtvankos vamzdžiu prateka plentą ir įsilieja į Šventąją jos kairiajame krante.

Intakai: Šoktakis (kairysis).

Įsikūrusios gyvenvietės: Žirniškiai, Pašventys.

## Šaltiniai
Tibeto skveras (Kaunas)

**Tibeto skveras** – skveras Kaune, Trakų ir Krėvos gatvių sankryžoje esančioje trikampėje salelėje, į pietryčius nuo šių gatvių sankirtos, rytinėje Krėvos g. pusėje, į šiaurę nuo Ramybės parko. Pavadintas nepriklausomybės siekiančio autonominio Tibeto regiono vardu. Netoli skvero veikia įvairių tautų ir religinių konfesijų atstovų įstaigos (Kauno mečetė, A. Puškino gimnazija).

## Istorija

2010 m. Tibetui skirti skverą pasiūlė Tibeto kultūros paramos ir labdaros fondas. Šią iniciatyvą palaikė UNESCO komisija Lietuvoje, tarpparlamentinė grupė ryšiams su Tibetu, Jurgos Ivanauskaitės kūrybos paveldo centras. Kauno miesto savivaldybė tokio skvero įkūrimui pritarė tų pačių metų gegužės 12 d.

Pavadinimų sumanymo ir atminimo įamžinimo komisijoje Kaune netrūko diskusijų dėl Tibeto vardo suteikimo skverui, nes Kaunas giminiuojasi su Kinijos miestu Siamenu. Manyta, kad geriau nereikėtų pyktis su kinais, kurių delegacijos lankosi ir šiame mieste.

Apie Tibeto skverą Kaune žinoma mažiau nei apie analogą Vilniuje. Kaune esantis Tibeto skveras 2016 m. buvo išgarsėjęs kaip vieta, kur vyko protestai prieš infliaciją.

2021 m. vasario mėn. Tibeto skveras buvo pažymėtas jo pavadinimą nurodančia informacine lentele.

## Šaltiniai
Pagėgių savivaldybės meno ir sporto mokykla

**Pagėgių savivaldybės meno ir sporto mokykla** – neformaliojo vaikų švietimo mokykla ir formalųjį švietimą papildančio ugdymo mokykla, savivaldybės biudžetinė įstaiga, padedanti vaikams lavinti sportinius  bei meninius įgūdžius ir gebėjimus. Mokykla įsikūrusi Pagėgiuose, Vilniaus g. 48, jos kodas Juridinių asmenų registre – 195450429. Mokykloje yra trys skyriai: muzikos, dailės ir sporto. Mokykloje dirba 15 mokytojų, mokosi 239 mokiniai.

## Istorija

2001 m. pradėjo veikti Pagėgių savivaldybės Papildomojo ugdymo  mokykla. Pirmaisiais metais mokykloje dirbo 12 mokytojų, mokėsi 63 mokiniai. Mokykloje veikė muzikos (fortepijono, akordeono,  varinių pučiamųjų instrumentų klasės) ir sporto skyrius (tinklinio, krepšinio, futbolo, žirginio, lengvosios atletikos, orientacinio sporto grupės). 2003 m. muzikos skyriuje atsidarė chorinio dainavimo klasė, o sporto skyriuje - laisvųjų imtynių grupė. 2007 m. atidarytas dailės skyrius.

Nuo 2013 m. mokyklos pavadinimas pakeistas į „Pagėgių savivaldybės  Meno ir sporto mokykla“.

## Programos

Muzikos skyriuje yra fortepijono, akordeono, chorinio dainavimo ir varinių pučiamųjų instrumentų klasės. Dirba 7 mokytojai, mokosi 65 mokiniai.

Dailės skyriuje dirba 3 mokytojai, mokosi 29 mokiniai.  Vaikai yra mokomi piešimo, tapybos, skulptūros, kompozicijos, dailėtyros pagrindų.
   
Sporto skyriuje yra krepšinio, tinklinio, futbolo, laisvųjų imtynių, lengvosios atletikos grupės. Šiame skyriuje dirba 5 treneriai, sportuoja 145 mokiniai.

## Direktoriai

* Evelina Norkienė (nuo 2003)
* Kęstutis Bytautas (2001–2003)

## Žinomi mokytojai

* Danutė Lapienė-Staponaitė, chorvedė

## Nuorodos

* Mokyklos svetainė
* Mokyklos ''Facebook'' profilis
Taivano himnas

**Kinijos Respublikos nacionalinis himnas** () – nacionalinis Taivano (Kinijos Respublikos) himnas. Atliekamas kinų kalba.

## Istorija
Himno žodžiai sukurti 1924 m., muzika 1928 m. 1930–1949 m. himnas galiojo visoje Kinijoje, o nuo 1949 m. jis tapo tik Taivano nacionaliniu himnu.

## Žodžiai
Jurbarko Antano Sodeikos meno mokykla

**Jurbarko Antano Sodeikos meno mokykla** – neformaliojo vaikų švietimo mokykla ir formalųjį švietimą papildančio ugdymo mokykla, savivaldybės biudžetinė įstaiga, įsikūrusi Jurbarke, Vydūno g. 23, šalia buvusio Jurbarko dvaro. Įstaigos kodas 190922737. Meno mokykloje dirba 21 mokytojas, mokosi apie 300 mokinių.

## Istorija
 
1966 m. buvo įkurta Jurbarko muzikos mokykla. Veikė muzikos skyriai: fortepijono – styginių instrumentų, liaudies instrumentų, pučiamųjų instrumentų, chorinis – teoretinis, papildomo instrumento. 1990 m. mokyklai suteiktas kraštiečio operos dainininko Antano Sodeikos vardas. Nuo 2007 m. įvedus choreografijos ir dailės skyrius, muzikos mokykla pavadinta Antano Sodeikos meno mokykla.

## Programos

Mokykloje veikia skyriai: fortepijono–styginių instrumentų, liaudies instrumentų, pučiamųjų instrumentų, choro ir muzikos teorijos, antro instrumento, šokio ir dailės.

Mokiniai mokosi pagal muzikos, dailės, šokio pradinio bei pagrindinio formalųjį švietimą papildančio ugdymo programas, šokio ir muzikos meninės saviraiškos programas, ankstyvojo meninio ugdymo programą, suaugusiųjų dailės ir muzikos ugdymo programas. Be individualių pamokų, veikia meno kolektyvai ir grupės: tautinių šokių kolektyvas „Mituvėlė“, jaunių choras, pučiamųjų instrumentų orkestras „Šventė“, choreografinė grupė prie pučiamųjų instrumentų orkestro, smuikininkų, kanklininkų, skudutininkų, akordeonininkų ansambliai. Dailės skyriaus mokiniai dalyvauja pleneruose, stovyklose. Daug mokinių yra miesto kultūros centro kolektyvų nariai.

## Direktoriai

* Loreta Ševelienė
* Gytis Gvozdas

## Žinomi mokiniai

* Loreta Levinskaitė, choro dirigentė;
* Giedrius Prunskus, operos solistas;
* Povilas Butkus, choro dirigentas;
* Giedrius Vaznys, orkestro dirigentas;
* Laurynas Lapė, trimitininkas

## Nuorodos

* Mokyklos tinklalapis
* Lietuvos muzikų sąjunga. Jurbarko Antano Sodeikos meno mokykla
Mantas Katleris

**Mantas Katleris** (g. 1987 m. sausio 8 d. Panevėžyje) – Lietuvos humoristas, laidų ir renginių vedėjas, verslininkas.

## Veikla
Baigė Panevėžio Juozo Balčikonio gimnaziją, baigė VGTU Transporto inžinierinė ekonomikos ir vadybos bakalaurą, dirbo logistu ekspeditoriumi Vilniuje.

2009 m. sudalyvavo komikų bandymuose „Tribūna Open Mike“. Tuo pradėjo komiko karjerą. Dalyvavo TV3 laidoje „Humoro klubas“.

2018 m. birželio mėn. Vilniuje atidarė kebabinę. Po pusmečio, 2019 m. sausio 1 d., ji likviduota.

2019 m. vasario 19 d. Kenijoje susižadėjo su Aiste Kabašinskaite.

Nuo 2019 m. spalio veda Youtube tinklalaidę „Vėl tie Patys“ (su Mantu Stonkumi ir Rolandu Mackevičiumi). Youtube kanalo „Negyvas Eteris“ įkurėjas bei tinklalaidžių  „Vėl Tie Patys“, „Požemiai ir slibinai“, „Po 1 gyfkę“ vedėjas.

Nuo 2020 m. dalyvauja laidoje „galvOK“ (TV3) kaip komandos kapitonas (su Marijonu Mikutavičiumi).

2025 m. birželio 27 d. susituokė su Aiste Kabašinskaite.

## Šaltiniai
Justinas Jankevičius

**Justinas Jankevičius** (g. 1985 m. vasario 16 d. Vilniuje) – Lietuvos humoristas, dainų tekstų autorius, televizijos laidų ir renginių vedėjas. Vienas iš „Humoro klubo“ įkūrėjų.

Buvęs pokalbių laidos „Kitokie pasikalbėjimai“ vedėjas.

## Biografija
Turi šventąjį vardą Pranciškus.

2020 m. sausio 17 d. judviem su Greta Mikalauskyte gimė sūnus Leonas.

2020 m. pasipiršo savo širdies draugei, sūnaus Leono mamai Gretai Mikalauskytei, su kuria susipažino vestuvėse.

## TV veikla
2009 m. pradėjo televizijos karjerą, kaip vienas iš humoristų TV3 laidoje „Humoro klubas“.

Nuo 2009 m. Rugpjūčio iki Spalio vedė TV3 laidą „TV Antis“ kartu su Livija Gradauskiene, Aiste Paškevičiūte, Vytautu Šapranausku ir Džiugu Siaurusaičiu. Laidos autoriai buvo Humoro klubo komikai Modestas Vaišnoras, Paulius Ambrazevičius, Martynas Snieganas, Aidas Puklevičius ir Darius Lukoševičius.

2009 m. vasarą buvo vienas iš Lietuvos ryto TV laidos „Nacionalinė Comedy Lyga“ tryjų komisijos narių.

2009 m. dalyvavo TV3 pramoginėje laidoje „Šok su manimi“, kurioje šoko su Rasa Židonyte.

Nuo 2010 m. Sausio 5 dienos dalyvavo TV3 pramoginėjė, muzikinėje pokalbių šou „3-as butas“.

2010 m. buvo TV3 pramoginio šou  „Chorų karai“ scenaristu.

2012 m. buvo BTV laidos „Prajuokink mane“ laidos vedėju.

2012 m. su Liepa Mondeikaite dalyvavo LNK projekto „Žvaigždžių duetai“ šeštajame sezone.

2013 m. vedė BTV laidą „Juoko kovos“, tačiau iš jos buvo išmestas, kuomet nesuderinus su televizija du kartus TV3 „Chorų karuose“ pavadavo Vytautą Šapranauską, o jo vietą pakeitė komisijos narys Vitalijus Cololo.

2013 m. buvo vienas iš M.A.M.A. 2012 apdovanojimų vedėjų.

Nuo 2015 m. vasario 18 d. vedė TV3 parodijų šou „Pakartok!“.

2016 m. su Jazzu vedė M.A.M.A. 2015 apdovanojimus.

2016 m. su Vaida Skaisgire vedė realybės šou „2 Barai. Gyvenimas greitkelyje“.

Nuo 2016 m. rugpjūčio 1 d. vedė TV6 laidą „JJ Show“.

Nuo 2016 m. iki 2025 m. gegužės 28 d. TV3 laidos „Gero vakaro šou“ vedėjas kartu su Mindaugu Stasiuliu.

Nuo 2025 m. rugsėjo 3 d. iki rugsėjo 24 d. TV3 laidos „Soliariumas“ vedėjas kartu su Mantu Grimaliu, Vita Žiba, Aidas Puklevičiumi. Laida buvo rodoma trečiadienio vakarais 19:30 vietoj praėjusio sezono „Gero vakaro šou“. Viso parodyta 4 laidos, atšaukta dėl žemų reitingų, grąžinta „Gero vakaro šou“ laida.

## Filmografija
* 2017 m. „Kaip susigrąžinti ją per 7 dienas“, rež. Andrius Žiurauskas
* 2021 m. „Vyras už pinigus“, rež. Justinas Krisiūnas
* 2025 m. „Laimingos žvaigždės“, rež. Justinas Krisiūnas

## Teatras
* 2019 m. – Alkoholiko biblija (rež. Andrius Žiurauskas, Domino teatras)
* 2022–2024 m. – Sex guru (rež. Šarūnas Banevičius, Domino teatras)
* 2024 m. – 1410. Valanda prieš mūšį (rež. Antanas Obcarskas)

## Apdovanojimai

## Šaltiniai
John Walker

**Džonas Volkeris** (; gimė 1781 m. gegužės 29 d. Stoktone prie Tyso, Didžioji Britanija; mirė 1859 m. *Chipping Norton*, Didžioji Britanija ) – anglų chemikas, farmacininkas, degtukų išradėjas.

Džonas Volkeris būdamas chemikas ir dirbdamas su savaime užsidegančiomis medžiagomis, sugebėjo sukurti pirmąją degtukų versiją, kuri greitai paplito po pasaulį ir pakeitė žmonių požiūrį į ugnį. 

## Biografija
Džonas Volkeris gimė Stoktone prie Tyso, Didžiojoje Britanijoje, pirklio  šeimoje. Jis turėjo du brolius: Džeimsą ir Tomą, taip pat dvi seseris: Džeinę ir Merę. 1766 m. Džonas vedė Merę Pykok (angl. Mary Peacock).

Mažai žinoma apie jo jaunystę, tačiau istorikai tvirtina, kad lankė vietinę gimnaziją, o vėliau tapo mieste gerai žinomo chirurgo ir gydytojo Vatsono Alkoko mokiniu. Kurį laiką Volkeris dirbo gydytojo - chirurgo asistentu, kol suprato, jog negali pakęsti kraujo bei chirurginių operacijų. Vis dėlto, darbas gydytojo - chirurgo padėjėju turėjo naudos, taip Volkeris priartėjo prie chemijos ir nusprendė studijuoti Durhame bei Jorke. Po kelerių metų farmacijos bei didmeninės prekybos studijų, 1812 m. jis nusprendė sugrįžti į gimtąjį miestą. Ten 1819 m. atidarė pirmąją savo parduotuvę „Chemikas ir vaistininkas“, High Street 59. Tuo metu jam buvo 38 metai ir jis buvo vienas iš retų to meto farmacininkų mieste, kuris naudojo ne tik natūralius ingredientus, bet ir chemines medžiagas (tuomet medžiagos nebuvo skirtos nei žmonių nei gyvūnų gydymui ir šiandien jos laikomos nesaugiomis ). 

## Degtukai
1826 m. lapkričio 27 d., praėjus ketveriems metams po žiebtuvėlio išradimo, Džonas Volkeris išrado pirmąjį „modernų“ degtuką. Džonas buvo itin susidomėjęs bandymais atrasti lengvesnį ugnies išgavimo būdą. Tuo metu buvo žinomos kelios cheminės medžiagos, kurios užsidega dėl staigaus sprogimo, tačiau ta liepsna nebuvo įmanoma uždegti kitų medžiagų. Kartą, kol Dž. Volkeris ruošė degų mišinį, degtukas, kuris buvo panardintas į jį, užsidegė nuo atsitiktinės frikcijos su židiniu. Farmacininkas iš karto įvertino šio atradimo reikšmę ir ėmė gaminti frikcinius degtukus. Jie susidarė iš medžio drožlių ar kartoninių lazdelių, padengtų siera, o ant galvutės - stibio sulfido, gumos ir kalio chlorato mišinio. Siera padeda greičiau uždegti medžio drožlę, o kvapas buvo patobulintas pridėjus kamparo. Uždegami šie degtukai buvo trinant jų galvutę į šiurkštų paviršių. 

Degtukų dėžutėje buvo 50 tokių „modernių“ degtukų, o jos kaina buvo vienas šilingas. Kiekviena dėžutė buvo parduodama kartu su dvigubai sulankstytu švitrinio popieriaus gabalėliu, per kurį degtukas turi braukiamas tam, kad jį uždegti. Džonas Volkeris pavadino degtukus „Congreves“, išradėjo Viljamo Kongryvo (angl. William Congreve garbei). Per dvejus metus Dž. Volkeris pardavė 168 dėžutes degtukų, tačiau pakankamai nesuprato savo išradimo svarbos, kad užpatentuotų savo išradimą.

## Šaltiniai
1. "Walker, John (1781-1859)". Dictionary of National Biography. London: Smith, Elder & Co. 1885–1900.

## Nuorodos
*John Walker of Stockton-on-Tees - Inventor Of The Friction Match
Pašvenčio tvenkinys

**Pašvenčio tvenkinys** – vandens telkinys Jurbarko rajone, Jurbarkų seniūnijoje, 3 km į šiaurės rytus nuo Smalininkų, ties Pašvenčio kaimu, Žirnelio žemupyje, 0,22 km nuo jo santakos su Šventąja. Tvenkinio hidrologinis nr. 10050510 (Nemuno baseinas), įrengtas 1978 m. Rytinėje pakrantėje yra poilsio zona (privažiavimas, suoliukai, pavėsinės).

Telkinys savo forma ištįsęs šiaurės–pietų kryptimi, didžiausias ilgis – 0,53 km, plotis – 0,23 km, užima 5,1 ha plotą. Tvenkinio didžiausias gylis – 2,3 m, tūris – 63 tūkst. m³. Altitudė 18,8 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Šiaurinę jo dalį supa Žirniškių miškas, pietinė priartėja prie kelio , kairiajame krante įsikūrusi Pašvenčio girininkija. Prie vakarinio ir šiaurinio pakraščių yra 2 mišku apaugusios salelės (0,23 ha ir 0,14 ha). Žemių užtvankos ketera yra 20,1 m aukštyje virš jūros lygio, 260 m ilgio, 4 m pločio, šachtinė. 

Gyvenvietės prie tvenkinio: Pašventys, Žirniškiai. 

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos tvenkiniai
* LR tvenkinių klasifikatorius 
* Tvenkinių katalogas 98 (0020)
Butano himnas

**Griaudėjančio drakono karalystė** ( = *gyelpoi tenzhu*) – nuo 1953 m. nacionalinis Butano himnas. Atliekamas botijų kalba.

## Žodžiai
Žodžių autorius – Dordžė Thinlėjus. Himnas priimtas 1953 m.

## Išnašos
Abchazijos himnas

**Pergalė** () – nacionalinis Abchazijos himnas. Himnas buvo priimtas 2007 m. Kadangi Abchaziją pripažino vos kelios šalys, himnas laikomas neoficialiu.

## Žodžiai
Žodžius sukūrė poetas Gennady Alamia, muziką Valery Chkadua.
Stulpininkai

**Stulpininkai**, arba **stilitai** (, ) – religiniai atsiskyrėliai, praktikavę kraštutinį asketizmą. Buvo paplitę tarp Rytų krikščionių vienuolių. Jie gyveno ir meldėsi ant stulpo, kolonos, bokšto, akmens ar kitos panašios, atviros iškeltos aikštelės. Ilgainiui ant stulpo galėjo būti įrengiama trobelė nuo saulės ir lietaus. Kiti stulpininkai (daugiausia monofizitai) gyveno stulpe. Stulpininkų praktika pasitaikė ir tarp moterų. Ši asketizmo forma nebuvo prigijusi Vakaruose, o stačiatikiai askezę praktikavo iki 1461 m.

## Sekėjai

Tokio asketinio gyvenimo būdo pradininku laikomas Simonas Stulpininkas (~390?–459), turėjęs daug sekėjų Sirijoje ir Palestinoje. Šv. Danielius Stulpininkas gyveno ant stulpo šalia Konstantinopolio. VI a. ant vadinamojo Mons Mirabilio (Stebuklingojo kalno) prie Antiochijos gyveno Simonas Jaunesnysis. Išplitus jo kultui, askezę perėmė monofizitai. Tarp pagarsėjusių asketų buvo Šv. Alipijus Stulpininkas, kuris VI a. pasižymėjo prie Adrianopolio Paflagonijoje ant stulpo išstovėjęs 53 metus. Kai nebepajėgė stovėti, jis likusią gyvenimo dalį gulėjo ant šono. X a. ant Olimpo kalno gyveno šv. Lukas Jaunesnysis. 

## Populiariojoje kultūroje

* Meksikiečių filmas „Simonas Stulpininkas“ (1965).
* Kazio Sajos apsakymų rinkinys „Stulpininkas“ (1999).

## Nuorodos

* Stulpininkai Katalikų enciklopedijoje (anglų k.)
* Stulpininkai  (VLE)
* Žymieji asketai
* Vienuolis stulpininkas atgailauja jau 20 metų
NK Rudeš Zagreb

**Zagrebo „Rudeš“** – Kroatijos futbolo klubas iš Zagrebo.

## Istorija

Įkurtas 1957 m. Žaidė žemesniuose divizionuose. 2009 m. pateko į Antrą lygą. 

2016–2017 m. sezone tapo Antros lygos nugalėtojais ir debiutavo 2017–2018 m. aukščiausioje šalies lygoje.

2017 m. gegužės mėn. pasirašė sutartį su ispanų Deportivo Alavés dėl bendradarbiavimo.

2021–2022 m. sezone rungtyniavo Antroje lygoje. Užėmė antrą vietą.

### Pirma lyga (II pakopa)
Nuo 2022–2023 m. žaidė Pirmoje lygoje (antra pakopa). Buvo įvykdyta lygų reorganizacija ir Pirmoji lyga tapo SuperSport lyga, o Antroji tapo Pirmąja.

## Pasiekimai
* 2016–2017 m. Antros lygos nugalėtojai.

## Sezonai

|}

## Spalvinė gama

## Emblema

Vaizdas:Rudeš_Zagreb_Logo.png|Ankstesnis
Vaizdas:NK Rudeš Zagreb.png|Dabartinis


## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia mėlyna apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook pasjyra
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
HNK Gorica

**Velika Goricos „Gorica“** – Kroatijos futbolo klubas iš Velika Goricos. 

## Istorija
Įkurtas 2009 m., kai susijungė NK Radnik ir NK Polet Buševec klubai.

## Pasiekimai
;  **Antra lyga (2. HNL)**
* **Nugalėtojai:** 2017–2018 m.

## Sezonai

|}

## Lietuviai
* Mindaugas Nikoličius, direktorius (2018–2020)
* Paulius Golubickas, saugas (2020–2022)
* Valdas Dambrauskas, treneris (2020–2021)

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia raudona apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Drulėnų ežeras

**Drulėnų ežeras** arba **Žiūra** – ežeras Lietuvoje, Kupiškio rajone, 4 km į šiaurės vakarus nuo Kupiškio. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,33 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 90,5 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę medžiais ir krūmais. Rytinėje ir pietinėje pakrantėse stūkso Drulėnų miškas, vakarinėje pakrantėje plyti dirbami laukai. Šiaurėje išteka upelis (Žvikės intakas, Pyvesos upės baseinas). 

Prie ežero įsikūręs Drūlėnų kaimas. Šiaurrytine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Nemeikščių tvenkinys

**Nemeikščių tvenkinys** – tvenkinys Utenos rajone, 3,5 km į pietryčius nuo Utenos. Susidaręs patvenkus Krašuonos upelį (Šventosios baseinas) 6,9 km nuo jo žiočių.

Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus 2,3 km, plotis iki 0,9 km. Altitudė 127 m. Krantai daugiausia aukšti, šlaitai apaugę medžiais. Pietinis tvenkinio galas užpelkėjęs. Šiaurinė ir rytinė pakrantės apaugę mišku. Pietvakarinėje pakrantėje daugiausia plyti dirbami laukai. Vakarinėje pakrantėje šalia užtvankos yra įrengtas paplūdimys. Vandens pralaida – šachtinė. Tvenkinys įrengtas 1982 m., užtvankos debitas 18,5 m³/s, keteros ilgis 640 m, plotis 8 m, aukštis virš jūros lygio 129,2 m. Tvenkinys įrengtas laukų drėkinimo reikmėms.

Šalia tvenkinio įsikūrę kaimai: Nemeikščiai, Kryželiai, Griūtys, Pavyžintys.

## Šaltiniai
* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Navakonių geologinis draustinis

**Navakonių geologinis draustinis** – saugoma gamtos vietovė Lietuvoje, Šalčininkų rajone, Navakonių kaimo šiauriniame pakraštyje, prie Rūdninkų girios pietinės pamiškės. Įsteigtas 1971 m.

Draustinyje saugomos galinės morenos su eratiniais rieduliais, susidariusios prieš maždaug 130 tūkst. metų, per priešpaskutinį ledynmetį. Būdingi kristaliniai, 1–2 m skersmens rieduliai, ledyno atnešti iš Skandinavijos (Švedijos, vakarų Suomijos, Botnijos įlankos dugno).

## Šaltiniai
Gulbinų tvenkinys

**Gulbinų tvenkinys** – vandens telkinys Jurbarko rajone, Viešvilės miestelio šiaurėje, pasiekiamas iš kelio  pasukus pro Viešvilės bažnyčią į šiaurės rytus, pavažiavus 0,7 km per mišką. Tvenkinį supa Viešvilės miškas, pietinėje pakrantėje, abipus užtvankos, stovi sodybiniai namai (buvusio Viešvilės dvaro sodyba). Įrengtas užtvenkus Viešvilės upę 5,1 km nuo jos žiočių, jo hidrologinis nr. 10050530 (Nemuno baseinas). Viešvilėje taip pat telkšo Viešvilės I tvenkinys ir Viešvilės II tvenkinys.

Vandens telkinys įrengtas 1979 m., sudėtingos formos, didžiausias ilgis rytų-vakarų-pietų kryptimi – 1,15 km, plotis – 0,14 km, užima 6,7 ha plotą. Altitudė 21 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Tvenkinio tūris – 140 tūkst. m³. Užtvanka slenkstinė, su žuvitakiu. 

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos tvenkiniai
* LR tvenkinių klasifikatorius 
* Tvenkinių katalogas 98 (0020)
Pabradės meno mokykla

**Švenčionių rajono Pabradės meno mokykla** – neformaliojo vaikų švietimo mokykla ir formalųjį švietimą papildančio ugdymo mokykla, biudžetinė įstaiga, įsikūrusi Švenčionių rajone, Pabradėje, Vilniaus g. 8. Įstaigos kodas 190511878. 

Mokykloje dirba 28 darbuotojai, iš jų 19 pedagogų: 2 mokytojai ekspertai, 7 mokytojai metodininkai, 7 vyresnieji mokytojai, 3 mokytojai. Mokykloje veikia dailės, choreografijos ir muzikos (fortepijonas, akordeonas, styginiai instrumentai, pučiamieji ir mušamieji instrumentai) skyriai.

## Istorija
 
1968 m. Pabradėje buvo įsteigta muzikos mokykla. Ilgą laiką ji buvo Švenčionių rajono muzikos mokyklos filialas. 1999 m. mokykla persikėlė į buvusios ligoninės rekonstruotas ir renovuotas patalpas, buvo atidaryti choreografijos ir dailės skyriai. 2000 m. muzikos mokyklai suteiktas meno mokyklos statusas. Per mokyklos gyvavimo metus ją baigė virš 500 mokinių.

## Direktoriai

* Ramunė Nargelienė (nuo 2007)
* Stela Turica (2004–2007)
* Bronislovas Vilimas (2000–2004)
* Larisa Isačenko (1971–2000)
* Vytautas Ratkevičius (1968–1971)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Mokyklos tinklalapis
Mangrovinis kūdrinis garnys

**Mangrovinis kūdrinis garnys** arba **Indijinis garnelis** (*Ardeola grayii*) – garninių (*Ardeidae*) šeimos paukštis.

## Išvaizda

Smulkus garninis paukštis. Kūno ilgis – 40–45 cm, atstumas tarp sparnugalių – 72–90 cm, sveria 230–270 g. Galva ir kaklas rudai ir tamsiai geltonai ruožuoti. Snapas geltonas, snapo galiukas – juodas. Plikos odos plotas tarp snapo ir akių yra žalias. Rainelė geltona. Pilkai rusvos nugaros plunksnos ilgos, uždengia sparno viršų. Plasnojamosios plunksnos baltos, tik tolimiausia plunksna yra tamsesnė, o 2–3 gretimų plunksnų viršūnės taip pat yra tamsesnės. Uodega ir pasturgalis yra balti. Krūtinė balta, išmarginta tamsiai geltonais ruožais. Kojos ir letenos žalios.

Veisimosi periodu keičia apdarą. Galva ir kaklas rudai gelsvas. Nuo galvos iki nugaros krenta 3–4 kreminės ar baltos plunksnos. Plikos odos plotas tarp snapo ir akių žydras. Snapo pamatas žydras arba oranžinis, per vidurį geltonas, o galiukas juodas. Kūno viršus rožiškai gelsvas. Ilgosios nugaros plunksnos tamsiai kaštoninės. Krūtinės plunksnos purios, rusvai geltonos Kojos ryškiai geltonos ar raudonai oranžinės.

Jauniklių galvos, kaklo ir krūtinės plunksnos yra trumpesnės už suaugusių. Nugaroje nėra purių plunksnų. Krūtinė išmarginta šviesiai rudomis dėmelėmis. Antsnapis tamsesnis už posnapį.

## Paplitimas
Paplitęs Bangladeše, Butane, Indijoje, Irane, Maldyvuose, Mianmare, Nepale, Omane, Šri Lankoje, Pakistane, Jungtiniuose Arabų Emyratuose. Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos duomenimis rūšies apsaugos būklė susirūpinimo nekelia.

## Biologija
Biotopas – seklūs vandens telkiniai. Aptinkamas dumblinuose tvenkinių pakraščiuose, grioviuose, raistuose, ryžių laukuose, šalia upių, ežerų, mangrovėse ir potvynių ir atoslūgių zonose.

Minta dumbliašokliais, žirgelių lervomis, žiogais, svirpliais, skruzdėlėmis, bitėmis, musėmis, vikšrais, sliekais, krabais, vorais, buožgalviais, varlėmis ir vėžliukais.
Maisto ieško rytais ir prieš vakarą, pavieniai arba nedidelėmis grupėmis. Vidurdienį nuo saulės kaitros slepiasi šešėlyje.

Veisimosi sezono pradžia priklauso nuo platumos ir musonų. Veisiasi pavieniai arba nedidelėse kolonijose. Lizdus krauna medžiuose, krūmuose ir kituose augaluose, netoli vandens. Šakeles lizdui renka patinas, o krauna patelė. Lizdas 2 – 16 metrų aukštyje. Dėtyje 3 – 6 žydrai žali kiaušiniai. Peri abu tėvai. Inkubacija trunka 24 dienas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mangrovinio kūdrinio garnio balsas
Naujinis

**Naujinis** () – senovės lietuvių pilis ir gyvenvietė, buvusi Sėlijoje, dabartinėje Latvijoje, Daugpilio savivaldybėje, Naujenės valsčiuje, prie Vecpilio kaimo, Dauguvos pakrantėje, Dauguvos kilpų gamtos parke.

Naujinio pilis rašytiniuose šaltiniuose minima nuo XII a. pab. Šią pilį 1239 m. užėmė ir sunaikino Livonijos ordinas, o 1275 m. jos vietoje pastatė mūrinę Naujinio pilį. Ji 1277 m. tapo komtūrijos centru. 1278 m. pilį užpuolė kunigaikštis Traidenis. 1281–1313 m. Naujinio pilis su gyvenviete priklausė LDK, vėliau ją vėl atkovojo vokiečiai. 1315 m. pilį puolė Vytenis, 1403 m. – Vytautas. Naujinio pilis 1577 m. sugriauta, gyvenvietė nunyko.

Iki XIX a. vid. Naujinio pilies apylinkėse (Naujenės valsčiuje) vietomis dar kalbėta lietuviškai.

## Šaltiniai
Našua

**Našua** () – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Naujajame Hampšyre, į pietus nuo Mančesterio, prie Merimako upės; antras pagal dydį valstijoje. Elektronikos, popieriaus pramonė, komepiuterinės įrangos gamyba, svarbus programavimo centras. Garsėja aukštu pragyvenimo lygiu.

Rasinė sudėtis (2010 m.): baltieji – 83,4 %, lotynoamerikiečiai – 9,8 %, azijiečiai – 6,5 %, juodaodžiai – 2,7 %, mišrios, kitos kilmės – 4,6 %.

## Istorija

Gyvenvietė įkurta 1655 m. kaip prekybos kailiais taškas. Nuo 1746 m. miestelis, nuo 1853 m. miestas.

Nuo XIX a. pab. į Našuą ėmė keltis lietuviai, kadangi miestas tuo metu buvo svarbus tekstilės pramonės centras. Veikė lietuvių choras, Šv. Kazimiero draugija (įkurta 1899 m.), Romos katalikų susivienijimo Amerikoje kuopa.

## Šaltiniai
Naidų ežeras

**Naidų ežeras** (t. p. ***Naidžių ežeras, Juodasis Širvintos ežeras***) – ežeras Lietuvoje, Širvintų rajone, 10,5 km į šiaurės rytus nuo Širvintų, 3 km nuo Šešuolėlių. Driekiasi iš šiaurės į pietus 1,67 km, plotis iki 0,7 km. Altitudė 135,3 m. Telkšo rininiame duburyje, kranto linija labai vingiuota, per vidurį ežeras išplatėjęs. Krantai daugiausia statūs, aukšti, tik pietiniame ir šiauriniame galuose žemi ir pelkėti. Iš rytų prieina Siūrių miškas, iš pietų – Šešuolėlių miškas, vakarinėje pakrantėje daugiausia plyti pievos.

Į Naidų ežerą suteka 4 upeliai, šiaurėje išteka Puizė (Vilkesos intakas, Širvintos baseinas), per ją jungiasi su Kiauklių ežeru.

Šalia ežero yra Naidų, Kriaunų, Aukštadvario kaimai. Vakarine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Jo Nesbø

**Jo Nesbø** (; g. 1960 m. kovo 29 d.) – norvegų rašytojas, muzikantas, buvęs ekonomistas ir žurnalistas.

Nuo 2014 m. kovo Norvegijoje buvo parduota daugiau kaip 3 milijonai jo romanų kopijų, o jo darbai buvo išversti į daugiau nei 40 kalbų, parduodami 30 milijonų egzempliorių visame pasaulyje.

Jo Nesbø pirmiausia žinomas dėl jo nusikalstamų romanų apie inspektorių Harį Hūle (norvegiškai Harry Hole'ą), bet ir pagrindinį norvegų roko grupės Di Derre vokalininką ir dainų autorių. 2007 m. Nesbo taip pat išleido savo pirmąją vaikų knygą Daktaras Proktoras () (). 2011 m. filmas „Headhunters“ remiasi Jo Nesbø romanu "Galvų medžiotojas (norveg. Hodejegerne).

## Kūriniai
**Haris Hūlė**
* 1997 – Šikšnosparnis
* 1998 – Tarakonai
* 2000 – Raudongurklė
* 2002 – Nemezidė
* 2003 – Pentagrama
* 2005 – Gelbėtojas
* 2007 – Sniego senis
* 2009 – Šarvuota širdis
* 2011 – Vaiduoklis
* 2013 – Policija
* 2017 – Troškulys
*2019 – Peilis

**Daktaras Proktoras**
* 2007 – Daktaras Proktoras ir jo stebuklingi milteliai
* 2008 – Daktaras Proktoras ir jo laiko mašina
* 2010 – Daktaras Proktoras ir galbūt pasaulio pabaiga
* 2014 – Daktaras Proktoras ir didžioji vagystė
**Atskiri kūriniai**
* 2001 – Karuselės muzika ()
* 2007 – Baltasis viešbutis ()
* 2008 – Galvų medžiotojas
* 2014 – Sūnus
* 2015 – Kraujas ant sniego
* 2015 – Kraujo lašai
* 2016 – Vidurnakčio saulė
* 2018 – Makbetas
FK Baranoviči

**Baranoviči** (, ) – Baltarusijos futbolo klubas iš Baranovičių.

## Istorija

Klubas įkurtas 1945 m. dažnai keisdavo pavadinimus. Dideliais pasiekimais pasigirti negali. Pastaraisiais metais žaisdavo Antroje arba Trečioje lygoje.

2017 m. Pirmoje lygoje užimta 12 vieta.

## Spalvos

## Pasiekimai
Klubo geriausias rezultatas yra Pirmos lygos šeštoji vieta.
* 2009 m. Pirma lyga - 6 vieta.
* 2010 m. Pirma lyga - 6 vieta.

## Sezonai

|}Šaltinis:

## Išnašos

## Nuorodos
*
The Kelly Family

**The Kelly Family** yra airių, amerikiečių, vokiečių muzikos grupė, sudaryta iš šeimos narių. Kolektyvą su savo vaikais sukūrė tėvas ir motina. Grupė išleido daug singlų ir albumų nr. 1. Ypač didelį pasisekimą turi vokiškai kalbančiose šalyse, Lenkijoje, Beneliukso šalyse, Ispanijoje, Italijoje, Portugalijoje ir Skandinavijoje.

Grupė oficialiai pardavė daugiau nei 20 mln. albumų, o turai „Tours Europe“ bei „Over The Hump“ susilaukė milžiniško pasisekimo. „The Kelly Family“ yra 6 vietoje tarp pačių sėkmingiausių muzikos koncertinių grupių Vokietijoje '90-aisiais.
Grupė yra išleidusi dainas anglų, vokiečių, ispanų, italų ir baskų kalbomis.
The Kelly Family irti pradėjo 2000 m. Tačiau 2017 m. grupė be kai kurių narių išleido naują albumą su naujomis dainomis ir naujai perrašytais hitais. Į sugrįžimo koncertinį turą „Comeback des Jahres“ („Metų Sugrįžimas“) bilietai buvo išparduoti akimirksniu.

## Šaltiniai
FK Slonim-2017

**Slanimo futbolo klubas „Slonim-2017“** – Baltarusijos futbolo klubas iš Slanimo.

## Istorija
Klubas įkurtas 2013 m., kai susijungė du klubai FK Komunal'nik Slonim ir Beltransgaz Slonim. 

2015–2016 m. Baltarusijos futbolo taurės turnyre bendru rezultatu 2:18 nusileido elito diviziono Šahcer Salihorsk ekipai (1:10 ir 1:8).

Nuo 2017 m. vadinasi Slonim-2017.

## Spalvinė gama

## Pasiekimai
; Pirma lyga (II pakopa)
: 2018 m. užimta 7 vieta

## Sezonai

|}Šaltinis:

## Išnašos

## Nuorodos
*
Paulikionai

**Paulikionai** () – iš Armėnijos kilęs eretišku paskelbtas krikščioniškos prigimties mokymas. Teigiama jį esant dualistiniu arba adopcionistiniu, savyje turinčiu daug gnosticizmo ir manicheizmo bruožų.

Paulikionų mokymas kilo VII a. tuo metu Bizantijai pavaldžioje Armėnijoje. Mokymo pradininku laikomas Konstantinas-Silvanas iš Mananalio (prie Samosatos) (mirė 684 m.). Paulikonai dėstydami savo doktriną remdavosi apaštalo Pauliaus ir Pauliaus iš Samosatos (III a.) idėjomis, laikė save jų mokymo tęsėjais (todėl ir gavo paulikionų pavadinimą).

Paulikionai pripažino tik evangelijas ir apaštalo Pauliaus laiškus, atmetė visas religines apeigas, šventųjų paveikslų, relikvijų gerbimą, bažnytinę hierarchiją, kryžių kaip krikščionybės simbolį (jį laikė kankinimo ir mirties ženklu). Regimojo pasaulio sutverėją (demiurgą) vadino Piktąja Dvasia, o Gerąja Dvasia – ateities pasaulio valdovą.

Paulikionai neigė hierarchiją, pasisakė už visų lygybę, palaikė varguomenę. Paulikionų vadovai save vadino mokytojais (*didaskaloi*). Nuo pat pradžių paulikionai buvo laikomi eretikais, manichėjais, persekioti ir naikinti. 775 m. įvyko skilimas, kuriame laimėjo paskutinio vadovo Sergijaus atšaka. Jo laikais (IX a. pr.) paulikionų mokymas itin paplito, iš pacifistinio tapo karingu,. 835 m. mirus Sergijui, paulikionai nebebuvo vieningi, juos ėmė naikinti bizantiečiai (išžudyta ~100 tūkst. paulikionų). Kita dalis, vadovaujama Karbėjaus, pasitraukė į arabų žemes (Divrihį), kur prisidėjo prie Bizantijos puolimo. IX a. pab. paulikionų pajėgos nusilpo. Imperatorius Konstantinas V daug jų iš Armėnijos perkėlė į Trakiją, kiti atsivertė į ortodoksiją. 1204 m. IV kryžiaus žygio dalyviai dar rado negausių paulikonų bendruomenių.

Paulikionų mokymo tąsa laikomi vėliau kilę bogomilų, katarų mokymai.

## Šaltiniai
FK Chimik (Svetlogorskas)

**Khimik** – Baltarusijos futbolo klubas iš Svetlahorsko.

## Istorija
Įkurtas 1971 m. Tuo metu vadinosi Paperniku. Nuo 2000 m. pavadintas „Chemiku“.

Žaidė Pirmos lygos pirmenybėse. 2021 m. susidūrė su finansiniais nepritekliais ir komanda buvo išfomuota.

## Pasiekimai
* 2008 m. Pirmoje lygoje užimta antroji vieta – geriausias šio klubo pasiekimas.

## Sezonai

|}
Šaltinis:

## Išnašos

## Nuorodos
* kick-off svetainė
Monofizitizmas

**Monofizitizmas** (, iš *μόνος* „viena“ ir *φύσις* „prigimtis“) – kristologinė pozicija, nepripažįstanti, kad Jėzus Kristus buvo dviejų – dieviškosios ir žmogiškosios – prigimčių, ir pripažįstanti tik Jėzus Kristaus dieviškumą. Monofizitizmo pradininku laikomas Eutichas (m. po 451 m.), tačiau nėra nežinoma, ar jis pats išplėtojo šį mokymą, ar perėmė kitų mintis.

Monofizitizmas plėtotas ankstyvosios krikščionybės metais, kai daugelis teologinių nuomonių dar nebuvo įtvirtintos ir varžėsi tarpusavyje. Žinomos dvi pagrindinės monofizitų atšakos – eutichėjai (Euticho pasekėjai – teigė, kad žmogiškoji ir dieviškoji Kristaus prigimtys susilieja į vieną naują prigimtį) ir apolinarėjai (Apolinaro Latakijiečio pasekėjai – teigė, kad Kristus turėjo žmogišką kūną ir gyvybės esmę, bet jo intelekto (nuso) vietą užėmė Dieviškasis Logosas).

448 m. Euticho mokymas įtartas esant eretišku, bet 449 m. Efeso sinode išteisintas. Tačiau šis sinodas popiežiaus Leono I Didžiojo nebuvo pripažintas. 451 m. vykusiame Chalkedono susirinkime popiežiaus Leono I Didžiojo laiškui buvo pritarta ir pasmerktos Euticho idėjos. Popiežius teigė diofizitizmą – kad Kristus yra dviejų prigimčių, sujungtų, bet nesumaišytų, be jokio nuostolio ar praradimo suvienytų viename dieviškajame asmenyje. Chalkedono susirinkimas priėmė popiežiaus Leono I Didžiojo diofizitizmo koncepciją paskelbė dogma, o monofizitus – eretikais. Konstantinopolio susirinkimas (553 m.) dar kartą pasmerkė monofizitizmą.

Dažnai teigiama, kad kai kurios Rytų (nechalkedoninės) bažnyčios (armėnų apaštališkoji bažnyčia, Eritrėjos stačiatikių bažnyčia, Etiopijos stačiatikių bažnyčia, koptų stačiatikių bažnyčia, malankarų stačiatikių bažnyčia, Sirijos stačiatikių bažnyčia bei malankarų (jakobitų) sirų stačiatikių bažnyčia) tebeišpažįsta monofizitizmą. Visgi, šios bažnyčios save laiko miafizitinės (μία – „vieninga“) doktrinos sekėjomis, t. y. teigia, kad dieviškoji ir žmogiškoji Kristaus prigimtys persipynusios neatsiejamai. Koptų popiežius Dioskoras (V a.) yra suformulavęs tokią metaforą šios Bažnyčios mokymui apibūdinti: kaip iki baltumo įkaitintoje geležyje metalas ir kaitra sudaro nedalią vienovę, tačiau smogus kūju per geležį smūgį patiria tik metalas, o ne balta kaitra, taip ir Kristuje dievystė ir žmogystė sudaro tokią vienovę. Užuot sakę, kad Kristaus žmogystė ir dievystė susijungia asmenyje (hipostazėje), koptai ir armėnai teigia, kad susijungimas vyksta vienoje prigimtyje.

## Susiję straipsniai
* Monoteletizmas

## Šaltiniai
Be namų negerai

**„Be namų negerai“** () – Australijos draminis televizijos serialas. Autorius – Alan Bateman. Pradėtas rodyti 1988 m. sausio 17 d. per TV kanalą „Seven“. 

„Be namų negerai“ tapo vienu sėkmingiausiu Australijos medijų eksporto produktu, rodytas daugiau nei 80 šalių. Serialas populiarus Jungtinėje Karalystėje, Airijoje ir Naujojoje Zelandijoje. Lietuvoje pirmoji serija parodyti per LNK 1995 m. Vėliau serialas rodytas per TV1 ir BTV.

## Istorija
A. Bateman serialo koncepcija buvo paremta vaikų našlaičių problemomis mažame Samerbėjaus (*Summer Bay*) miestelyje. Iš pradžių serialas turėjo vadintis „Refuge“.

Pirmoji pilotinė serialo serija tęsėsi 90 min. ir jai duotas pavadinimas „Home and Away: The Movie“. Nuo tada kiekvienas epizodas tęsiasi apie 22 minutes. Serialas transliuojamas penkias dienas per savaitę ir yra ilgiausias draminis serialas Australijoje bei vienas ilgiausiai besitęsiančių serialų pasaulyje.

Šiuo metu Australijoje jis transliuojamas nuo pirmadienio iki ketvirtadienio 19 val. Ketvirtadienį – po dvi serijas.
Australijoje serialas yra labiausiai apdovanota TV programa „Logie Awards“ apdovanojimuose (virš 46 kartų).

## Turinys
Seriale meilės temoms nėra skiriama daugiausiai dėmesio. Nagrinėjamos alkoholizmo, narkotikų, ankstyvo nėštumo, patyčių, kriminalinio pasaulio, homoseksualumo, ŽIV, AIDS, autizmo, vėžio, savęs žalojimo, bulimijos, savižudybių, vairavimo išgėrus, įsivaikinimo ir kitos su šiais ir panašiais reiškiniais susijusios problemos.

„Be namų negerai“ veiksmas vyksta Samerbėjuje, kuris yra išgalvota vieta. Filmavimai vyksta Naujajame Pietų Velse ir Palm Byčo paplūdimyje Sidnėjuje. Veiksmo vietos: paplūdimys, mokykla, užkandinė, garažas, žvejybos reikmenų parduotuvėlė, ligoninė, policijos nuovada, buriavimo klubas, kuriame yra sporto klubas, kioskas ir antrame aukšte įsikūręs restoranas.

Personažai gyvena bendruomenėje ir visi vieni kitus gerai pažįsta. Jie gyvena nuosavuose namuose arba nuomoja gyvenamąjį plotą rančoje, namo dalį, butą virš užkandinės, Samerbėjaus karavanų parke priekabą. Dažnai minimi didesni, taip pat išgalvoti miestai – Mangrourivas (*Mangrove River*) ir Jabikrykas (*Yabbie Creek*).

## Filmavimas
Scenos patalpose iki 2010 m. buvo filmuojamos „Seven Network’s Sydney“ studijose Epinge. Dabar vidaus scenos filmuojamos Australijos technologijų parke Redferne. Rančos, pagrindinio namo ir karavanų parko scenos nuo 1988 m. buvo filmuojamos Kenthurste. Tačiau po 2002 m. gruodžio krūmynų gaisrų sunaikinto pagrindinio namo ir aplinkos, karavanų parkas buvo perkeltas ir pradėtas filmuoti Waratah parke (2007–2009 m.) ir Lane Cove River turistų parke (2010–2014 m.). Pagrindinio namo kopija buvo atstatyta pirminėje lokacijoje Kenthurste. Karavanų parkas buvo atkeltas taip pat. Nuo 2015 m. jie pradėti naudoti filmavimams. Pagrindinio namo fasadas yra rodomas nuo pat 1988-ųjų.

## Išnašos
FK Luč Minsk (2012)

**Minsko futbolo klubas „Luč“ (Spindulys)** – buvęs Baltarusijos futbolo klubas iš Minsko.

## Istorija
Įkurtas 2012 m. Nuo 2013 m. dalyvavo Antros lygos pirmenybėse. 

2016 m. debiutavo Pirmoje lygoje. Šio sezono rungtynių baigtys sukėlė įtarimų, kad buvo manipuliuojama rezultatais. Sezoną klubas baigė ketvirtoje vietoje.

2017 m. Pirmoje lygoje iškovojo pirmą vietą, kuri suteikia teisę dalyvauti elito diviziono kovose. Nors prieš sezono pradžią klubui buvo skirta minus dešimt taškų nuobauda, dėl praėjusio sezono manipuliacijų rezultatais.

2019 m. susijungė su mahiliaviečių komanda, kurie prarado vietą elito divizione. 

Naujas klubas pavadintas FK Dniapro Mogilëv, tačiau dauguma žaidėjų buvo iš Luč.

## Emblema

Vaizdas:FK_Pramen`_logo_2014.jpg|Klubo logotipas (2014-2015 m.)
Vaizdas:FK_Luč_logo_2016.gif|Klubo logotipas nuo 2016 m.


## Pasiekimai
* 2017 m. Pirmoje lygoje užimta pirmoji vieta yra geriausias šio klubo pasiekimas.

## Sezonai

|}
Šaltinis:

## Taip pat skaitykite
* FK Dnepr Mogilëv
* FK Dniapro Mogilëv

## Išnašos

## Nuorodos
*