open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Salonikų PAOK (krepšinio klubas)

**Salonikų PAOK BC**, pilnas pavadinimas **Panthessaloníkios Athlitikós Ómilos Konstantinopolitón** ( „visasalonikinis konstantinopoliečių sporto klubas“) – 1928 m. įkurta Graikijos krepšinio komanda (1926 m. įkurto Salonikų PAOK sporto klubo sekcija).

## Istorija
1959 m. komanda, debiutavusi aukščiausioje Graikijos lygoje ją laimėjo ir pateko į Europos čempionų taurę. Vėliau PAOK perkelta į antrąjį divizioną, bet po to grįžo į aukščiausiąją lygą. XX a. 9-ajame dešimtmetyje PAOK buvo nuolat antri arba treti Graikijos lygoje ir taurėje. Ypač sėkmingas Salonikų klubui buvo 1990–1995 m. laikotarpis, per kurį laimėtas Graikijos čempionatas, taurė, Saportos ir Koračo taurės. Į šias pergales klubą vedė daugiausia treneris Dušanas Ivkovičius. Kitą dešimtmetį PAOK dažnai patekdavo į Graikijos prizininkų trejetuką, dalyvaudavo Eurolygoje. Nuo 2001 m. rezultatai suprastėjo – Graikijos lygoje komanda laikėsi tarp vidutiniokų, didesnių rezultatų neprasiekta ir tarptautiniame fronte (didesnis pasiekimas – antra vieta 2024–25 m. FIBA Europos taurėje).

## Pasiekimai

* 1959, 1992 m. Graikijos čempionai
* 1984, 1995, 1999 m. Graikijos krepšinio taurės laimėtojai
* 1991 m. Europos taurių laimėtojų taurės čempionai
* 1992 m. Europos taurių laimėtojų taurės vicečempionai
* 1993 m. Europos Čempionų taurės finalininkai
* 1994 m. R. Koračo taurės laimėtojai

## Lietuviai
* Tomas Delininkaitis (2010 m.)
* Martynas Andriuškevičius (2011–2012 m.)
* Laurynas Beliauskas (2023–2024 m.)
* Tomas Dimša (2025–)

## Treneriai


*  Irakleios Klagkas (1957–59 m.)
*  Orestis Angelidis (1967–68, 1972–73, 1986–87 m.)
*  Giorgos Oikonomou (1971–72 m.)
*  Apostolos Tsavas (1978–80 m.)
*  Theodoros Rodopoulos (1980–83, 1985–86 m.)
*  Harry Pappas (1983–84 m.)
*  Josip Gjergja (1984–85 m.)
*  Johnny Neumann (1987–88 m.)
*  Kostas Politis (1988–90 m.)
*  Dragan Šakota (1990–91, 1994–95 m.)
*  Dušan Ivković (1991–93 m.)
*  Soulis Markopoulos (1993–94, 2005–06, 2009–17 m.)
*  Vangelis Alexandris (1995 m.)
*  Efthimis Kioumourtzoglou (1995, 2001–02, 2007 m.)
*  Željko Lukajić (1995–96 m.)
*  Dimitris Itoudis (1996 m.)
*  Michel Gomez (1996–97 m.)
*  Scott Skiles (1997 m.)
*  Zvi Sherf (1997–99 m.)
*  Kostas Flevarakis (1999, 2000–01, 2007–08, 2020 m.)
*  Petar Skansi (1999–00 m.)
* - Lefteris Subotić (2001 m.)
* - Bane Prelević (2002–05 m.)
*  Tab Baldwin (2007 m.)
* - Jon Korfas (2007–08 m.)
*  Argyris Pedoulakis (2008 m.)
*  Georgios Kalafatakis (2008–09 m.)
*  Ilias Papatheodorou (2017–19 m.)
*  Kostas Charalampidis (2019–20 m.)
*  Kostas Mexas (2020 m.)
*  Aris Lykogiannis (2020–23 m.)
*  Fotis Takianos (2023–24 m.)
*  Stathis Neratzakis (2024–25 m.)
*  Jure Zdovc (2025–2026 m.)
*  Andrea Trinchieri (2026–)


## Nuorodos
* Oficialus puslapis
Brahmaputra

**Brahmaputra** (, , , ) – upė Centrinėje ir Pietų Azijoje. Teka per Kiniją (Tibetą), Indiją, Bangladešą. Ilgis 2896 km. Baseino plotas 935 tūkst. km² (neretai Brahmaputros, Gango ir Meghnos baseinas laikomas vientisu).

Brahmaputra prasideda šiauriniuose Himalajų šlaituose ir teka į rytus pietiniu Tibeto kalnyno pakraščiu, čia vadinama ***Macangu*** arba ***Jarlung Dzangpo*** (). Toliau Jarlungo Upės didžiuoju kanjonu prasiveržia pro Himalajus ir teka vakarų, pietvakarių kryptimi Bengalijos žemuma. Vaga labai išsiplečia. Įteka į Indijos vandenyno Bengalijos įlanką, kartu su Ganga ir Meghna sudarydama didžiausią pasaulyje deltą (plotas 80–105 tūkst. km²). Brahmaputros mityba remiasi sniego tirpsmo vandeniu Himalajuose ir musoninių liūčių vandeniu Bengalijoje. Vasarą labai patvinsta. Potvynio aukštis siekia 10–12 m. Vanduo užlieja dideles Bengalijos lygumos teritorijas. Brahmaputros vanduo naudojamas irigacijai. Laivuojama 1290&nbsp;km: Tibete atskiruose ruožuose ir nuo Dichtango tarpeklio.

Didžiausi intakai: Lasa, Nijangas, Dibangas, Lohitas, Dhansiris, Kopilis (kairieji), Subansiris, Kamengas, Manasas, Sankošas (Gangadharas), Torsa, Tysta, Džaldhaka (dešinieji).

Svarbiausi miestai prie Brahmaputros: Šigadzė (Kinija), Guvahatis (Indija).

Upės pavadinimas sanskritu reiškia „Brahmos sūnus“.


Image:Brahmaputra River, Shigatse.jpg|Upė Tibete
Image:Evening on the Brahmaputra River by Vikramjit Kakati.jpg|Saulėlydis upės pakrantėje
Image:Chitwan dugout.jpg|Valtininkas Brahmaputroje ties Čitvanu


## Šaltiniai
Cadillac Brougham

**[[Cadillac]]** naudojo **Brougham** vardą savo patiems didžiausiems ir prabangiausiems modeliams nuo 1916 metų. Vardas tapo atskiru modeliu nuo 1985 iki 1992 metų.

## Fleetwood Brougham
1965 metais Brougham vardas pasirodė kaip Fleetwood modelio versija. Kitais metais automobilis tapo atskiru modeliu, padalindamas Fleetwood liniją į Cadillac Sixty Special ir Cadillac Fleetwood Brougham. Modelis gyvavo iki 1976 metų.

## 1985-1992
Fleetwood automobilis naudojo Brougham vardą kaip versija 1977-1984 metais, bet automobilis perėjo prie priekinių varomų ratų ir pradėjo naudoti GM C platformą. 1985 Brougham tapo atskiru modeliu. Nuo 1987 iki 1992 Fleetwood vardas buvo naudojamas mažesniems priekiniais ratais varomomiems modeliams, o galiniais ratais varomas modelis buvo vadinamas tiesiog Brougham. Fleetwood vardas grįžo prie galinių varomų ratų 1993 metais, kai buvo stipriai atnaujintas. Tai buvo didžiausias Cadillac modelis.

Varikliai:
* 1985-1990 5,0 l (307 in³) L02 V8, 140 AG (104 kW)
* 1991-1992 5,0 l (305 in³) Chevrolet FI V8, 170 AG (127 kW)
* 1990-1992 5,7 l (350 in³) L05/LLO FI V8, 175 iki 185 AG (131 iki 138 kW)
Cadillac SRX

**Cadillac SRX** yra prabangus visureigis, kurį gamina Cadillac. SRX buvo pristatytas kaip 2004 metų modelis. Automobilis siūlomas su 4,6 l 320 AG Northstar V8 ir 260 AG High-Feature V6 variklius, jis gaminamas ant GM Sigma platformios, kurią dalinasi su Cadillac CTS ir Cadillac STS, galimos 5-6 pavarų automatinės transmisijos. Automobilis yra galinių arba visų ratų varomas. Automobilio bazinė kaina yra $36 990, o V8 kaina $44 990.
Cadillac XLR

Cadillac XLR yra sportinis kabrioletas, kurį gamina Cadillac nuo 2004 metų. Automobilis gaminamas Bowling Green, Kentukyje ant GM Y platformos, kuria dalinasi su Chevrolet Corvette. XLR naudoja Cadillac Northstar variklį. Variklis yra 4,6 l V8 turintis 320 AG. Automobilis turi 6-pavarų automatinę transmisiją.

Cadillac XLR buvo pristatytas 2003 metų Šiaurės Amerikos tarptautinėje automobilių parodoje kaip 2004 metų modelis. Automobilis kainuoja $76 650. Pardavimai yra žemesni nei buvo tikėtasi, vietoj to, kad būtų parduotą 6 000, jų buvo parduota tik 4 745 per 18 mėnesių. Jungtinėse Valstijose per 2005 metus buvo parduota 3 730 XLR automobiliai.
Arė

**Arė** (, ) – upė Šveicarijoje; Reino kairysis intakas. Ilgis 295 km (tai ilgiausia tik Šveicarijos teritorija tekanti upė). Prasideda Alpėse (Berno Alpėse), ištakas gauna Arės ledyne. Teka į rytus plokščiakalniais ir slėniais. Prateka Brienco, Tūno ežerus, pro Tūno miestą. Toliau prateka Šveicarijos sostinę Berną ir teka Šveicarijos plynaukšte.

Didžiausi intakai – Roisas, Limatas (dešinieji).

Pavasarį ir vasarą patvinsta. Aukštupyje nereti vasaros ir žiemos poplūdžiai. Laivuojama nuo Tuno ežero. Yra kelios hidroelektrinės. Arė kanalais sujungta su Bylio ežeru.

Vietovardžio kilmė neaiški: bandytas sieti su  'tekėti, judėti', nors galima ir neindoeuropietiška kilmė.

## Šaltiniai
Abakanas (upė)

**Abakanas** () – upė Rusijoje, Sibire, Chakasijoje, Jenisejaus kairysis intakas. Susidaro susiliejus Didžiojo ir Mažojo Abakano upėms Vakarų Sajane. Pradžioje teka Abakano kalnagūbriu, vėliau – į šiaurės rytus Minusinsko duburiu. Ties Abakano miestu įteka į Krasnojarsko tvenkinį.

Upė naudojama irigacijai, medienos plukdymui. Prie Abakano upės įsikūrę Abazos ir Abakano miestai.

Vietovardžio šaknis *aba-* neaiškios kilmės, o priesaga *-kan* plačiai paplitusi Sibire, dažnai suteikia mažybinę reikšmę ar žymi vietą. Liaudies etimologijoje teigiama, jog pavadinimas reiškia 'lokio kraujas'.

## Šaltiniai
Miranda

**Miranda** gali reikšti:

* Miranda – lotyniškos kilmės vardas;
* Miranda – Urano palydovas;
* Miranda – Venesuelos valstija;
* Miranda – miestas Brazilijoje, Pietų Mato Grose;
* Miranda – miestas Kolumbijoje;
* Miranda – miestas Italijoje;
* Miranda do Korvas – miestas Portugalijoje;
* Miranda do Doras – miestas Portugalijoje;
* Miranda de Ebras – miestas Ispanijoje;
* Miranda – upė Brazilijoje, Paragvajaus intakas;
* Miranda – Brazilijos futbolininkas;
* Miranda – Šekspyro kūrinio „Audra“ veikėja;
* Miranda! – Argentinos muzikos grupė;
* Miranda – programavimo kalba.
Urano palydovai

Uranas (planeta) turi 27 gamtinius palydovus. Pirmuosius du – Titaniją ir Oberoną – 1787 m. kovo 13 d. atrado vokiečių astronomas William Herschel. Kiti du – Arielis ir Umbrielis – buvo atrasti 1851 m. britų astronomo William Lassell. 1948 m. Gerard Kuiper atrado Mirandą.

Dar 10 palydovų atrado 1986 m. sausį šalia Urano praskriejęs kosminis zondas Voyager 2, o dar vienas (Perdita) buvo atrastas kiek vėliau, išstudijavus senas Voyager 2 nuotraukas. Likę palydovai atrasti daug vėliau.

Urano palydovai pavadinti Viljamo Šekspyro ir Alexander Pope kūrinių veikėjų vardais.

## Palydovų sąrašas

Lentelėje palydovai pateikti orbitinio periodo didėjimo kryptimi.

*Pastabos:*
* Paryškinti dėl pakankamos gravitacijos sferinį pavidalą įgavę palydovai.
* Neigiami orbitiniai periodai rodo palydovų skriejimą priešinga Urano sukimuisi kryptimi.
* Posvyris nurodytas į Urano ekvatorių.

## Pastabos apie pavadinimus

Kai kurie asteroidai yra pavadinti tokiais pačiais vardais, kaip ir Urano palydovai: 171 Ofelija, 218 Bianka, 593 Titanija, 666 Desdemona, 763 Kupidas ir 2758 Kordelija.
Scala

**Scala** – 2003 m. sukurta programavimo kalba, sukurta glaustai išreikšti dažniausius programavimo šablonus, struktūras. Ji turi tiek objektiškai orientuotų, tiek funkcinių kalbų savybes. Kalba sukurta *Programming Methods Laboratory of EPFL*, jos autorius – *Martin Odersky*. Scala yra griežtai tipizuota, jai įtakos turėjo Smalltalk, Java, Haskell, Standard ML, Objective Caml programavimo kalbos.

## Pavyzdys
Klasikinė „Sveikas pasauli“ programa Scala kalba:
 **object** SveikasPasauli {
  **def** main(args: Array[String]) =
    Console.println(„Sveikas, pasauli“)
  }

Sintaksė panaši į Java kalbą. Pagrindiniai skirtumas – tai, kad nereikia naudoti *static*, *void* žodžių. Bazinis žodis *object* grąžina vienintelį (*singleton*) objektą.

Programos kompiliavimas komandinėje eilutėje, jei programa išsaugota faile SveikasPasauli.scala :

 > scalac SveikasPasauli.scala

Programos paleidimas:

 > scala -classpath . SveikasPasauli

## Savybės

### Objektinės savybės
Scala yra gryna objektikškai orientuota kalba, tuo požiūriu, kad kiekviena reikšmė yra objektas. Tipai ir objektų elgsena aprašoma klasėmis ir savybėmis (trait).

### Funkcinis programavimas
Scala taip pat funkcinė kalba – kiekviena funkcija yra reikšmė. Scala palaiko anonimines funkcijas, aukšto lygio funkcijas, curring ().

Scala šablonų sulyginimas (pattern matching) natūraliai leidžia apdoroti XML duomenis, naudojant reguliarias išraiškas. Tai taip pat naudinga formuojant užklausas. Šios savybės idealiai tinka aplikacijų, pvz., web servisų, kūrimui.

### Statiniai tipai
Scala turi išraiškingą tipų sistemą, statiškai užtikrinančią, abstrakcijų saugių panaudojimą. Tipų sistema palaiko:
* Bendrines (generic) klases
* Kintamųjų anotacijas
* Minimalias, maksimalias tipų ribas
* Klases, ir abstrakčius tipus kaip objektų narius
* Jungtinius tipus
* Tiesiogiai tipizuotas nuorodas į save
* Vaizdus
* Polimorfinius metodus

### Išplečiamumas
Praktikoje, kuriant tam tikrai sričiai specifines aplikacijas, dažniausiai riekia su sritim susijusių kalbos išplėtimų. Scala į ta atsižvelgia ir leidžia paprastai sukurti naujas kalbos konstrukcijas naudojant bibliotekas:

Bet kuris metodas gali būti panaudojamas kaip infix arba postfix operatorius

Uždarymas (*closure*) suformuojami automatiškai, priklausomai nuo laukiamo tipo (adresato tipizavimas).

Bendras abiejų savybių panaudojimas leidžia aprašyti naujus sakinius neišplečiant sintaksės, ir nenaudojant į makrokomandas panašias metaprogramavimo konstrukcijas.

### Nepriklausymas nuo platformos
Scala sukurta veikti kartu su tokiomis programavimo aplikacijomis kaip JRE ir. NET CLR. Bendravimą su populiariausių objektiškai orientuotų kalbų (Java ir C#) bibliotekomis mėginta padaryti kiek galima paprastesnį.

Scala naudoja tokį patį kompiliavimo būdą (atskirtas kompiliavimas, dinaminis klasių užkrovimas), kaip ir Java, C#.

## Nuorodos
* Oficialus Scala puslapis
* Scala programuotojų Wiki 
* Scala bendruomenė
MTV Lietuva

**MTV Lietuva** – MTV televizijos muzikinis – pramoginis kanalas Lietuvoje, įkurtas 2006 m. rugsėjo 4 d. Tai dalis projekto MTV Networks Baltic, kuriam taip pat priklauso ir MTV Latvija bei MTV Eesti.

MTV Lietuva vykdė įvairias akcijas, kuriose pasisako prieš klimato pokyčius, bei ragina žmones sulėtinti klimato kaitą, darant išties mažus pokyčius savo buityje. Neseniai MTV Lietuva pradėjo naują projektą, vyksiantį visus metus – „Pradėk nuo savęs“. Nuo 2007 m. spalio 10 d. MTV, kartu su Vilniaus miesto savivaldybe vykdė projektą – „No smoking power“, raginant jaunimą mesti rūkyti, pirkti specialias apyrankes. Surinktas už apyrankes pelnas naudotas įrenginėti naujas krepšinio aikšteles didžiausio nepilnamečių nusikalstamumo Lietuvos miestų mikrorajonuose.

Kanalas taip pat kūrė savo laidas – „MTV Oops“, kurios vedėjai buvo Orinta Servaitė, Silvija Vilkaitė, Jurgis Didžiulis ir Tomas Sinickis. Laidą „MTV žinios“ pakaitomis vedė broliai dvyniai Artūras ir Robertas Mediušai, bei Ugnė Skonsmanaitė.

2009 m. lapkričio 18 d. oficialiai pranešta apie kanalo ir viso MTV Networks Baltic uždarymą neribotam laikui. Nuo šios dienos Lietuvoje, Latvijoje ir Estijoje transliuojamas MTV Europe ir kiti Viacom kanalai, aptarnaujami „Starworks LT“.

## Šaltiniai
Cadillac BLS

**Cadillac BLS** yra kompaktinės klasės automobilis, kurį gamina Cadillac. Automobilis yra skirtas specialiai Europos rinkai. Jis gaminamas ant GM Epsilon platformos, ir gaminamas toje pačioje gamykloje su Saab 9-3 ir Saab 9-5. Pardavimai prasidėjo 2006 metų kovą, 2007 prekyboje pasirodė ir BLS universalas. Automobilio kaina prasideda nuo 27 000 JAV dolerių. Nors BLS buvo sukurtas Europos rinkai, tačiau 2007 metais jis buvo pristatytas ir Arabijos, Meksikos, Pietų Afrikos bei Pietų Korėjos rinkoms. Jau paskelbta, kad antra BLS karta pasirodys 2010 metais.

Varikliai:
* 1,9 l Fiat diesel I4, 120 AG (88 kW)
* 1,9 l Fiat turbodiesel I4, 150 AG (110 kW)
* 2,0 l Ecotec I4, high-output turbo, 210 AG (154 kW)
* 2,8 l HFV6 V6, turbo, 250 AG (184 kW)
Sudetai

**Sudetai** (; lenk. *Sudety*; ček. *Sudety*) – kalnai Vokietijoje, Lenkijoje ir Čekijoje, tarp Rūdinių kalnų ir Beskidų.

Sudetų ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius apie 300 km, vidutinis plotis apie 50 km. Didžiausias aukštis 1603 m (Snežkos kalnas Krkonošių kalnagūbryje).

Sudetuose prasideda Elbė, Oderis, Morava, Neisė. Sudetų kalnuose du *Krkonošės* nacionaliniai parkai (Lenkijoje ir Čekijoje).

Sudetų kalnai paprastai skirstomi į *Rytų Sudetus, Centrinius Sudetus ir Vakarų Sudetus*. Didesnieji kalnagūbriai yra *[[Jizeros kalnai|Jizeros]]*, *[[Krkonošiai|Krkonošių]]*, *Orlicos*, *Bistricos*, *Snežniko*, *Lužicos*, *Jesenikų*.

## Geologija
Sudetai geologiškai galėtų būti skirstomi į du masyvus – Vakarų Sudetus ir Rytų Sudetus. Jų riba nesutampa su geografiniu šių kalnų masyvo riba. Kalnyną sudaro įvairaus amžiaus uolienos nuo prekambro iki kainozojaus.

Sudetai iškilo kaledoniškos ir herciniškos kalnodaros metu. Tada prasidėjo nuosėdinių, vulkaninių ir intrūzinių uolienų metamorfizacija. Vėliau susidariusios uolienos buvo 200 mln. metų ardomos. Per šį laikotarpį Sudetai buvo beveik nudenuduoti. Jų vietoje pradėjo kauptis įvairios nuosėdinės uolienos, daugiausia smiltainis. Atėjus alpininės kalnodaros etapui visas masyvas buvo suraižytas tektoniniais lūžiais ir iškeltas į skirtingus aukščius. Pradėjo formuotis intruzinės uolienos (granitas, bazaltas, porfyras), taip pat vulkaninės ir nuosėdinės uolienos.

Sudetuose randama akmens anglies, vario rūdos, arsenopirito, barito, mineralinių versmių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Europos kalnai: Sudetai (anglų ir prancūzų k.)
* Mūsų Sudetai
Altajaus kalnai

**Altajaus kalnai, Altajus** (,  – „Aukso kalnai“, ) – kalnynas Centrinėje Azijoje, Rusijos, Kazachstano, Mongolijos ir Kinijos teritorijose. Grandinės ilgis virš 2000 km. Sistemą sudaro smarkiai apirę kalnai, sudarantys Obės, Irtyšiaus, Jenisėjaus ir Centrinės Azijos upių vandenskyrą. Aukščiausia vieta – Beluchos kalnas (4506 m). Altajaus kalnų sistema dalinama į tris dalis: Altajų (buvusį Tarybinį Altajų, Šiaurinį Altajų), Mongolijos Altajų ir Gobio Altajų. Pagal geologinę sandarą Altajaus kalnai skirstomi į kaledoninėje kalnodaroje susidariusį Kalnų Altajų ir hercininėje kalnodaroje susidariusį Rūdinį Altajų.

## Geografija

Kalnai sudaryti iš nuosėdinių, metamorfinių ir magminių uolienų. Kalnuose randama geležies rūda, gyvsidabris, brangieji ir spalvotieji metalai. Yra terminių šaltinių (Abakano, Belokurichos, Rachmonovo, Džumalino). Rytuose ir pietuose vyrauja aukštikalnių kalnagūbriai (Katūnės, Šiaurės ir Pietų Čujos ir kt.), šiaurėje ir vakaruose – vidutinkalnių kalnagūbriai (Ubos, Čergino, Baščelako) ir masyvai su nuolaidžiais šlaitais. Būdingos didelės tarpukalnių dubumos (Čujos, Kurajaus ir kt.).

Klimatas žemyninis. Žiema šalta ir ilga. Vidutinės sausio mėnesio temperatūros nuo -15° iki -28 °C priekalnėse, iki -32 °C duburiuose (dažnos temperatūrų inversijos). Vasara trumpa ir vėsi. Priekalnėse liepą būdinga 19-22 °C temperatūra, aukštikalnėse 14-16 °C. Vakariniuose ir šiaurės rytiniuose šlaituose, kuriuos pasiekia drėgnos oro masės, iškrenta iki 1200 mm kritulių per metus, tuo tarpu pietuose – vos iki 200 mm. Charakteringos kalnų audros (fenai). Altajuje žinoma ~1500 ledynų (bendras jų plotas 900 km²).

Altajaus kalnai drenuojami tankiu kalnų upių tinklu. Svarbiausios upės: Katūnė, Buchtarma, Bija, Čuja. Yra virš 3500 ežerų. Daug nedidelių ežerėlių, susidariusių karose. Didžiausi ežerai – Markakolis ir Teleckojės ežeras.

Altajuje yra ryškios vertikaliojo zoniškumo juostos. Šiaurinėse ir vakarinėse priekalnėse, 400–700 m aukštyje – įvairiažolės pievinės stepės, iki 1200–1500 m aukščio – retosios stepės. Tarp kalnų miškų (2000–2200 m), užimančių 2/3 teritorijos būdingi maumedžių miškai. Šiaurėje tamsūs spygliuočių (daugiausia kedrų) miškai. Būdingos aukštažolės aukštikalnių pievos, su stepių intarpais. Aukštikalnių zonoje (1800–2400 m) subalpiniai krūmynai kaitaliojasi su žemomis alpinėmis pievomis. Rytiniuose ir šiaurės rytiniuose rajonuose – kalnų tundros. Aukščiau uolos, akmenynai, sniegynai ir ledynai.

Pačios įspūdingiausios Altajaus kalnų vietos (Beluchos k., Teleckojės ež., Ukoko plynaukštė, Altajaus draustinis – viso plotas 16175 km²) įtrauktos į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Istorija
Altajaus kalnuose žmonės gyveno jau prieš 40 tūkst. metų. Denisovo urve rasti priešistorinio Denisovo žmogaus palaikai. Bronzos amžiuje čia suklestėjo raitų klajoklių kultūros, vėliau davusios pagrindą tiurkų tautoms.

## Taip pat skaitykite
* Mongolijos Altajus
* Gobio Altajus
* Altajaus kraštas

## Nuorodos
Onagras (ginklas)

**Onagras** – Senovės Romos paskutiniais metais (nuo III a.p.m.e. iki pabaigos) naudotas apsiausties ginklas. Pavadintas pagal onagrą (kulaną), nes šio ginklo šūvis primena asilo spyrį. Tai katapulta, kaupianti energiją sukamojoje deformacijoje (įtempiamas sukamas lynas).

Onagrą sudaro ant žemės gulintis rėmas, priekyje tvirtai sujungtas su vertikaliu rėmu (visi rėmai – rąstai). Vertikaliame rėme yra gulsčia ašis su vieninteliu storu stipinu (svertu), ant kurio galo tvirtinama svaidyklė.

Onagras užtaisomas suktuvu nuleidžiant svertą žemyn, nuleidimo metu įtempiamas susuktas lynas. Tada svertas staiga paleidžiamas, ir įtemptų virvių potencinė energija sviedžia jį į vertikalų rėmą. Svertui atsitrenkus į rėmą (šis momentas ir primena asilo spyrį) iš svaidyklės išlekia sviedinys (akmuo), kuris lekia stačia trajektorija (kaip minosvaidžio ar haubicos sviedinys). Keičiant kampą, kuriuo svertas atsitrenkia į vertikalųjį rėmą, galima reguliuoti trajektorijos statumą.

Romos imperijoje onagrus naudojo fortų ar miestų apgultyse. Onagrus neretai užtaisydavo dideliais akmenimis, kuriuos aptepdavo degia medžiaga ir padegdavo.

Viduramžiais (pvz., apie 1200 m.) naudojo silpnesnę onagro versiją, kurio svirtis turėjo ne svaidyklę, o kaušą. Į kaušą dėdavo daug smulkių sviedinių. Toks ginklas (žinomas kaip *mangonelė*) tiko priešininko kareiviams apšaudyti.

## Literatūra
* Артиллерия римской сухопутной армии http://www.xlegio.ru/legioart.htm
* Устройство и классификация метательных машин http://www.xlegio.ru/ktp01.htm
* Romėnų onagro rekonstrukcija (tinklalapio apačioje) http://www.legion-fourteen.com/romans.htm 
* Onagras http://www.esg.ndirect.co.uk/Artillery%20II/pages/P7090685_gif.htm
Sinclair ZX80

**Sinclair ZX80** – pirmasis Sinclair Research kompanijos asmeninis kompiuteris, išleistas 1980 m. sausio 29 d. Tai pirmasis kompiuteris Jungtinėje Karalystėje kainavęs mažiau šimto svarų (tiksliau 99,95£). Galima buvo pirkti kompiuterį dalimis (pirkėjams tekdavo surinkti ir sulituoti patiems) arba šiek tiek brangesnį surinktą kompiuterį. ZX80 greitai tapo labai populiarus ir vienu metu tekdavo laukti keletą mėnesių eilėje tam, kad jį pavyktų gauti.

Kompiuteris buvo sukonstruotas Jim Westwood. Jis turėjo Z80 3,25 MHz dažnio mikroprocesorių, 1 kB operatyvios atminties ir 4 kB pastoviosios atminties (ROM). Joje buvo įrašytas Sinclair BASIC interpretatorius, redaktorius ir „operacinė sistema“. BASIC komandos nebuvo įvedamos užrašant jas paraidžiui, vietoj to, kiekvienu klaviatūros klavišu buvo galima įvesti keletą skirtingų komandų, kurios būdavo aktyvuojamos perjungimo (*shift*) klavišais. Ši tendencija išliko ir kituose Sinclair Research kompiuteriuose, išskyrus Sinclair QL.

Vaizdas buvo išvedamas į televizorių bendraašiu kabeliu. Kompiuteryje buvo galimybė išsaugoti programas į kasetę (naudojant išorinį magnetofoną). Vaizdo rodymo generatorius naudojo labai minimalistinę aparatinę įrangą kartu su programine įranga generuojant vaizdo signalą. Dėl šios priežasties Z80 galėjo generuoti atvaizdą tik tada, kai jis buvo neaktyvus, t. y. laukdamas mygtuko paspaudimo. Paleidžiant BASIC programas arba netgi spaudžiant mygtuką įvedimui, ekranas akimirksniu išsijungdavo, palaikydamas funkcijos vykdymą. Realizuoti judančią grafiką tapo sudėtinga, nes kiekvieną kartą išvedant naujus grafinio vaizdo pakeitimus, reikėjo stabdyti ekraną įvedimui.

Buvo parduota apie 50 000 kompiuterio vienetų, tuo metu tai buvo nematytas skaičius, turėjęs didelę įtaką JK asmeninių kompiuterių rinkoje. Dėl savo paprasto dizaino ir tendencijos kaisti neišliko daug geros būklės ZX80 kompiuterių, todėl gali būti brangiai vertinami kolekcionierių.

## Šaltiniai
Turboreanimacija

**TurboReanimacija** – lietuviška hardcore punk (pankroko) grupė. Įkurta 1991 m., kai grupė „Auka“ nutarė šiek tiek pakeisti savo muzikavimo stilių, įvaizdį ir pavadinimą. Aktyviai kūrė ir koncertavo iki 1998 m.

TurboReanimacija yra viena žinomiausių hardcore punk stiliaus pradininkių Lietuvoje.

2006 m. atsikūrė ir įrašė 4 naujas dainas.

## Grupės nariai
Pirmasis (1991-ujų) sąstatas – Kastytis Minkauskas (gitara, vokalas), Linas „Kriaučius“ Kriaučiūnas (būgnai, vokalas), Donatas Budrikas (bosinė gitara, vokalas). Grupės „TurboReanimacija“ sudėtis per gyvavimo metus dažnai kito, tačiau grupės nekintantį ideologinį ir kūrybinį pagrindą visada sudarė 2 muzikantai – Kastytis „Kastis“ Minkauskas ir Linas „Kriaučius“ Kriaučiūnas. Kriaučius (anksčiau grojęs būgnais) nuo 1995 m. pakeitė instrumentą ir grupėje pradėjo groti gitara, o mušamųjų partijos buvo pradėtos programuoti ritmo kompiuteriuAlesis SR-16. Taip grupė įgavo daugiau galimybių lanksčiau spręsti visada keblius repeticijų vietos klausimus, supaprastėjo įrašų procesas bei atsirado mažesnė priklausomybė nuo tam tikro būtino narių skaičiaus.

Skirtingais grupės gyvavimo etapais kolektyve grojo šie muzikantai:
Donatas Budrikas (bosinė gitara), Klaidas „Akela“ (gitara), Artas „10-20“ (dziašimdzvidziašim) (bosinė gitara), Tomas „Verbaitis“ Verbaitis (bosinė gitara), Tomas „Maišas“ Grudė (bosinė gitara), Jurga Stundžinaitė (būgnai), Kristina „Paukštelis“ (būgnai).

## Grupės diskografija
* 1991 m. albumas „SikSip“ (TR records, Lietuva);
* 1992 m. albumas „Play loud“ (TR records, Lietuva);
* 1993 m. albumas „Linkime pasveikti“ (TR records, Lietuva);
* 1993 m. 7 colių plokštelė (vinilinė) „Demobilizacija“(split ep) TurboReanimacija/Silvija&Izvaščencai (Tian An Men’89 records, Prancūzija);
* 1994 m. albumas „Gimtadienis“ (TR records, Lietuva);
* 1994 m. 7 colių plokštelė (vinilinė, split ep) TurboReanimacija/Massagraf (Grinding madness records, Belgija);
* 1995 m. albumas „Depresijai galas“ (Zona Records, Lietuva);
* 1996 m. albumas „Daugiau skerdienos“ (Bomba records, Lietuva);
* 1997 m. albumas „Kosmose“ (Bomba records, Lietuva);
* 1998 m. albumas „Geriausi gabalai“ (Bomba records, Lietuva);
* 1998 m. rinktinis CD „Kosmose daugiau skerdienos“ (TR records, Lietuva);
* 2009 m. rinktinis CD “Punk Circus 1991–2006” (TR records, Lietuva);
Fransisko P. Moreno nacionalinis parkas

**Fransisko P. Moreno nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos sritis Argentinoje, Patagonijoje, Santa Kruso provincijoje, Patagonijos Anduose, Čilės pasienyje. Plotas 115 tūkst. ha.

Parke saugomi miškai, dalis Patagonijos stepių, 8 ežerai (Belgrano, Nanseno, Burmeisterio ir kt.), fosilijų telkiniai, turtinga regiono flora ir fauna. Parkas įkurtas 1937 m. ir pavadintas regiono tyrinėtojo Fransisko Moreno garbei. Klimatas rūstus; pučia žvarbūs antarktiniai vėjai, šalta. Žiemą kalnuose temperatūra gali nukristi žemiau -30 °C. Sutinkami gyvūnai: guanakai, nandu, pumos, lapės, elniai (uemulai). Ežerų pakrantėse gyvena įvairūs paukščiai: gulbės, flamingai, kalnuose – Andų kondorai.

## Nuorodos
* Išsami informacija apie nac. parką
Monte Leono nacionalinis parkas

**Monte Leono nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija Argentinoje, Patagonijoje, Santa Kruso provincijoje, 21 km į šiaurę nuo Rio Galjegoso, Atlanto vandenyno (Argentinos jūros) pakrantėje. Plotas 61,7 km². Sudarytas 2004 m.

Parke saugoma Patagonijos pakrančių bioįvairovė, taip pat paleontologinės vietovės. Monte Leono parkas apima Argentinos jūros pakrantę ir dalį Patagonijos stepių. Klimatas šaltas ir sausas. Per metus iškrenta iki 400 mm kritulių. Būdingi žvarbūs vakarų vėjai. Vyrauja skurdi krūminė augalija ir kserofitiniai augalai. Vandenino pakrantę sudaro skardžiai, salelės, uolos, paplūdimiai ir „potvynio zonos“. Pakrantėse gausios paukščių kolonijos: kormoranai, pingvinai, poliarinės žuvėdros ir kiti. Patagonijos stepėse gyvena guanakai, pumos, lapės, nandu.

## Nuorodos
* Aprašymas, iliustracijos
Charamiljo suakmenėjusių miškų nacionalinis parkas

**Charamiljo suakmenėjusių miškų nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija Argentinoje, Patagonijoje, Santa Kruso provincijoje, 150 km į vakarus nuo Puerto Deseado. Plotas 13,7 tūkst. ha. Įkurtas 1954 m. kaip gamtos paminklas, o 2012 m. pertvarkytas į nacionalinį parką.

Parkas išsidėstęs Patagonijos plokščiakalnyje, stepėse, apie *Laguna Grande* ežerą. Klimatas vėsus, sausas. Kritulių iki 400 mm per metus. Pučia žvarbūs vakarų vėjai. Vasaros vėsios, trumpos, žiemos – šaltos.

Prieš 150 mln. metų, juros periode, dabartinėje parko vietoje vešėjo drėgnosios džiunglės. Jose augo araukarijoms giminingi medžiai. Kreidos periode prasidėjo vulkanizmo procesai ir dalis senovinio miško atsidūrė po lavos sluoksniu. Medžiai liko užkonservuoti ir po milijonų metų dėl erozijos iškilo į žemės paviršių.

*Bosques Petrificados* teritorijoje galima stebėti laukinę gyvūniją: guanakus, lapes, įvairius paukščius, nandu.

## Šaltiniai
Argentinos jūra

**Argentinos jūra** () – Atlanto vandenyno sektorius ties Argentinos krantais. Driekiasi nuo 35° p. pl. šiaurėje iki 56°30' p. pl. pietuose. Jūra išsidėsčiusi ant Pietų Amerikos žemyno šelfo. Gylis iki 200 m. Plotas apie 1 mln. km². Nuo Buenos Airių iki Malvinų salų jūros pakrantėse gausu labai žuvingų įlankų ir bankų. Svarbiausios įlankos: Blankos, San Matiaso, San Chorchės, Baja Grandė ir kt. Jūros dugne yra povandeninių kanjonų – senovinių upių slėnių liekanų – susidariusių pakilus vandens lygiui. Argentinos jūra rytuose pereina į gilią Argentinos dubumą. Paviršiumi teka šaltosios Brazilijos ir Malvinų srovės. Argentinos jūra svarbi Argentinos ekonomikai. Gausu žuvų, planktono, vėžiagyvių, banginių, dumblių.
Argentinos dubuma

**Argentinos dubuma** () – povandeninė dubuma Atlanto vandenyno pietvakariuose, tarp Pietų Amerikos žemyno šlaito ir Pietų Atlanto kalnagūbrio. Vyraujantis gylis 5000-5500 m. Giliausia vieta – 6681 m (siauroje gelmėje pietuose). Dubumos plotas ~1,8 mln. km².

## Šaltiniai
Prancūzijos futbolo lyga

**Prancūzijos profesionalų futbolo lyga** (*Ligue de Football Professionnel*) – Prancūzijos futbolo lyga, jungianti profesionalų klubus, kurių komandos žaidžia 3 aukščiausiuose Prancūzijos futbolo lygmenyse – Ligue 1 ir Ligue 2 divizionuose ir ''Championnat National''.

Profesionalų futbolo lyga Prancūzijos futbolo federacijos pavedimu organizuoja Prancūzijos profesionalų čempionato (*Championnat de France de football*) varžybas, kurias sudaro Ligue 1 bei Ligue 2 divizionai, taip pat Prancūzijos lygos taurės (*Coupe de la Ligue*) turnyrą, kuriame atkrentamųjų varžybų principu iš abiejų divizionų komandos kovoja dėl taurės ir teisės atstovauti Prancūziją UEFA taurės varžybose.

Nuo 2005 m. liepos lyga taip pat organizuoja jaunimo komandų varžybas ir moterų komandų varžybas (pagrindines ir jaunių).

## Istorija

Jau XX a. 3 dešimtmečio pabaigoje profesionalūs Prancūzijos futbolo klubai nusprendė kurti juos vienijančią organizaciją, tačiau futbolo federacija nesutiko su visišku profesionalų atskyrimu ir 1932 metų spalio 23 d. įkūrė vidinę organizaciją, jungiančią „mėgėjų klubus, kuriuose žaidžia profesionalūs sportininkai“.

Antrojo pasaulinio karo metu Viši režimui reikalaujant profesionalūs klubai atsisakė profesionalių žaidėjų paslaugų, priimdami mėgėjus. Išlaisvinus Prancūziją, jau 1944 m. spalio 27 d. klubai susibūrė į juos vienijančią lygą, pavadintą „Autorizuotų klubų grupe“. „Grupė“ vėliau pervadinta Nacionaline futbolo lyga (*Ligue Nationale de Football*), o nuo 2000 metų pavadinimas pakeistas į Profesionalų futbolo lygą.

## Nuorodos
* Prancūzijos profesionalų futbolo lygos svetainė 
* Prancūzijos profesionalų futbolo lygos svetainė (angl.)
Bolivijos vyrų futbolo rinktinė

**Bolivijos vyrų futbolo rinktinė** – Bolivijos Respubliką atstovaujanti futbolo komanda, valdoma Bolivijos Futbolo Federacijos (*Federación Boliviana de Fútbol*). Istoriškai tai viena silpniausiųjų regiono komandų, kuri po 1930 ir 1950 metų pasaulio čempionatų, į finalinį varžybų etapą vėliau pateko tik kartą – 1994 m. Visus tris kartus Bolivija pasitraukė po pirmojo varžybų etapo.

Didžiausias šalies futbolo rinktinės pasiekimas – 1963 m. laimėta Copa América taurė.

## Dalyvavimas čempionatuose

### Pasaulio čempionatas

### Copa América

* 1916–1925 – 
* 1926 – 4 vieta
* 1927 – 4 vieta
* 1929–1942 – 
* 1945 – 6 vieta
* 1946 – 6 vieta
* 1947 – 7 vieta
* 1949 – 4 vieta
* 1953 – 6 vieta
* 1955–1957 – 
* 1959 – 7 vieta
* 1959 – 
* 1963 –  **1 vieta**
* 1967 – 7 vieta
* 1975 – I etapas
* 1979 – I etapas
* 1983 – I etapas
* 1987 – I etapas
* 1989 – I etapas
* 1991 – I etapas
* 1993 – I etapas
* 1995 – ketvirtfinalis
* 1997 –  2 vieta
* 1999 – I etapas
* 2001 – I etapas
* 2004 – I etapas
* 2007 – I etapas
* 2011 – I etapas
* 2015 – ketvirtfinalis
* 2019 – I etapas
* 2021 – I etapas
* 2024 – I etapas

### Konfederacijų taurė
* 1999 – I etapas

## Žymiausi žaidėjai
* Máximo Alcócer (1957–1963)
* Carlos Borja (1979–1995)
* Joaquín Botero (1999–2009)
* Wilfredo Camacho (1963–1967)
* Marco Etcheverry (1989–2003)
* Marcelo Martins Moreno (2007–2023)
* Jaime Moreno (1991–2008)
* Juan Manuel Peña (1991–2009)
* Ronald Raldes (2001–2018)
* Erwin Sánchez (1989–2005)

## Treneriai

*  Jose de la Cerda (1926)
*  Jorge Valderrama (1927–1929)
*  Ulises Saucedo (1930–1937)
*  Julio Borelli (1938–1945)
*  Diógenes Lara (1945–1947)
*  Félix Deheza (1948–1950)
*  Mario Pretto (1950–1952)
*  César Viccino (1953–1958)
*  Vicente Arraya (1959)
*  Danilo Alvim (1960–1965)
*  Dan Georgiadis (1966–1967)
*  Rudi Gutendorf (1974)
*  Ramiro Blacut (1979–1981)
*  Raúl Pino (1985)
*  Ramiro Blacut (1985–1987)
*  Jorge Habegger (1988–1990)
*  Ramiro Blacut (1991–1992)
*  Xabier Azkargorta (1993–1994)
*  Antonio López Habas (1995–1997)
*  Dušan Drašković (1997–1998)
*  Héctor Veira (1998–2000)
*  Carlos Aragonés (2000–2001)
*  Jorge Habegger (2001)
*   Carlos Trucco (2001–2002)
*  Dalcio Giovagnoli (2003)
*   Nelson Acosta (2003–2004)
*  Ramiro Blacut (2004–2005)
*  Ovidio Messa (2005)
*  Erwin Sánchez (2006–2009)
*  Eduardo Villegas (2009)
*   Gustavo Quinteros (2010–2012)
*  Xabier Azkargorta (2012–2014)
*  Mauricio Soria (2015)
*  Julio César Baldivieso (2015–2016)
*  Ángel Guillermo Hoyos (2016)
*  Mauricio Soria (2016–2018)
*  Eduardo Villegas (2019)
*  César Farías (2019–2022)
*  Gustavo Costas (2022–2023)
*  Antônio Carlos Zago (2023–)

## Nuorodos
* Bolivijos futbolas
Araukarija

**Araukarija** (*Araucaria*) – spygliuočių medžių gentis, priklausanti araukarijinių (*Araucariaceae*) šeimai. Auga Naujojoje Kaledonijoje (13 rūšių endeminės), Norfolko saloje, rytų Australijoje, Naujojoje Gvinėjoje, Argentinoje, Čilėje, pietų Brazilijoje. Dauguma rūšių saugomos. Genties pavadinimas kilo nuo indėnų araukanų (mapučių) genties, gyvenančios Čilėje.

Dauguma medžių aukšti (30-80 ir kartais pasitaiko iki 90 m aukščio), iš kurių aukščiausiai užauga žvilgioji araukarija (*Araucaria hunsteinii*). Araukarijų medžiai dvinamiai: vyriškieji ir moteriškieji kankorėžiai auga ant skirtingų medžių. Moteriškieji kankorėžiai dideli, išsidėstę medžio viršūnėje, 7-25 cm skersmens. Kankorėžyje yra 80-200 sėklų. Vyriški kankorėžiai nedideli, cilindriški, 4-10 cm ilgio.

## Rūšys
Mažesnės rūšys auginamos mūsų kraštuose kaip kambariniai ar šiltnamių augalai. Gentyje yra 19 rūšių:
* Brazilinė araukarija (*Araucaria angustifolia*)
* Čilinė araukarija (*Araucaria araucana*)
* Kvapioji araukarija (*Araucaria bidwillii*)
* Išlakioji araukarija (*Araucaria columnaris*)
* Lenktašakė araukarija (*Araucaria cunninghamii*)
* Aukštoji araukarija (*Araucaria heterophylla*)
* *[[Araucaria bernieri]]*
* *[[Araucaria biramulata]]*
* Aukštoji araukarija (*Araucaria heterophylla*)
* *[[Araucaria humboldtensis]]*
* Žvilgioji araukarija (*Araucaria hunsteinii*)
* *[[Araucaria laubenfelsii]]*
* Vešlioji araukarija (*Araucaria luxurians*)
* *[[Araucaria montana]]*
* *[[Araucaria muelleri]]*
* *[[Araucaria nemorosa]]*
* *[[Araucaria rulei]]*
* *[[Araucaria schmidii]]*
* *[[Araucaria scopulorum]]*
* *[[Araucaria subulata]]*
Saturno palydovai

Saturnas turi 274 žinomus gamtinius palydovus., iš kurių 63 turi pavadinimus.

Tikslaus Saturno palydovų skaičiaus galbūt ir neturėsime, kadangi nėra objektyvios skiriamosios linijos tarp Saturno žiedus sudarančių objektų ir jau pavadintų (ar būsimų) palydovų.

## Istorija

Pirmieji 8 Saturno palydovai buvo atrasti dar tebenaudojant optinius teleskopus:
* 1655 m. Christiaan Huygens atrado Titaną.
* 1671–1684 m. Giovanni Domenico Cassini atrado Tetiją, Dionę, Rėją, Japetą. Visus keturis palydovus italų astronomas pavadino „Sidera Lodoicea“.
* 1789 m. William Herschel atrado Mimą ir Enceladą.
* 1848 m. George P. Bond ir William Lassell atrado Hiperioną.

Vėliau, naudojant ilgo išlaikymo fotografines plokšteles buvo atrasti palydovai: Febė (1899), Janas ir Epimetėjas (1966). Pastarieji kurį laiką buvo nepatvirtinti.

Likę palydovai buvo atrasti įvairių kosminių stočių – Voyager 2 ir Cassini – misijų metu.

2005–2006 m. astronomai atrado dar 21 Saturno palydovą.

2025 m. kovo 11 d. astronomai pranešę atradę dar 128 Saturno palydovus. Bendras palydovų skaičius padidėjo iki 274, o Saturnas tapo pirmoji planeta, turinti daugiau nei 200 palydovų.

## Palydovų sąrašas

Lentelėje palydovai pateikti orbitinio periodo didėjimo kryptimi.

*Pastabos:*
* Paryškinti dėl pakankamos gravitacijos sferinį pavidalą įgavę palydovai.
* Neigiami orbitiniai periodai rodo palydovų skriejimą priešinga Saturnui sukimuisi kryptimi.
* Posvyris nurodytas į Saturno ekvatorių.
* Klaustuku (?) pažymėti nepatvirtinti palydovai.

**Šaltiniai:**
* C. C. Porco ir kiti, *„[http://www.lpi.usra.edu/meetings/lpsc2006/pdf/2289.pdf Physical characteristics and possible accretionary origins for Saturn's small satellites]“*, 2006. Amerikos astronomijos draugijos ataskaita, Nr. 37.
* C. C. Porco ir kiti, *„[http://www.sciencemag.org/cgi/content/short/307/5713/1226 Cassini Imaging Science: Initial Results on Saturn's Rings and Small Satellites]“*, 2005.
* J. N. Spitale ir kiti, *„[http://www.journals.uchicago.edu/AJ/journal/issues/v132n2/205235/205235.web.pdf The orbits of Saturn's small satellites derived from combined historic and Cassini imaging observations]“*, 2006. „The Astronomical Journal“, Nr. 132.
* P. C. Thomas ir kiti, *„[http://www.lpi.usra.edu/meetings/lpsc2006/pdf/1639.pdf Shapes of the Saturnian icy satellites]“*, 2006. 37-oji Palydovų ir planetų mokslinė konferencija, reziumė Nr. 1639.
* Dauguma orbitinių periodų, didžiųjų pusašių ir kt. apskaičiuoti naudojant IAU-MPC Satellites Ephemeris Service sistemą.

## Pastabos apie pavadinimus

Kai kurie asteroidai turi tokius pačius pavadinimus, kaip ir Saturno palydovai: 55 Pandora, 106 Dionė, 577 Rėja, 1809 Prometėjas, 1810 Epimetėjas, 4450 Panas.

## Išnašos
Murmuliai

**Murmuliai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, šalia Nevėžio upės. Murmuliai patenka į Krekenavos regioninio parko teritoriją.

## Istorija

Anksčiau buvo Murmulių dvaras. Vėliau, kai dvaras atiteko kolūkiui, pagrindinis pastatas buvo padalintas į kelis butus ir skirtas kolūkyje dirbančioms šeimoms.

## Gyventojai

;Žymūs žmonės
* 1895 m. sausio 19 d. Murmuliuose gimė pulkininkas Vytautas Bagdonavičius.

## Galerija

Murmuliai Manor.jpg|Murmuliai, 1999 m. vasarą, L.S. nuotrauka
Sandelys.jpg|Murmulių sandėlis (žirgynas?), 2001 metais.
Murmuliu.jpg|Pagrindinis pastatas, 2001 m. pavasarį.
Kelias.jpg|Kelias į dvarą, 2001 m. pavasarį.
Murmuliuose.jpg|Pagrindinis pastatas, 2006 m. rugpjūčio 15 d., V. K. nuotrauka
Liepos.jpg


## Šaltiniai

* Straipsnis apie Murmulius 2007-02-22
* Murmuliai 1812 metų žemėlapyje
Vanagas (reikšmės)

**Vanagas**:

* Vanagas – paukštis;
* Adolfas Ramanauskas-Vanagas – karininkas, rezistentas (Vanagas – slapyvardis).

## Pavardė

;Vanagas
* Aleksandras Vanagas – kalbininkas, pedagogas
* Alfonsas Vanagas – politikas
* Antanas Vanagas – politikas
* Benediktas Vanagas – automobilių lenktynininkas
* Juozas Vanagas – choro dirigentas
* Jurgis Vanagas – inžinierius architektas, urbanistas
* Povilas Vanagas – šokėjas ant ledo
* Rimantas Vanagas – rašytojas, žurnalistas, redaktorius
* Tomas Vanagas – krepšininkas
* Vygantas Vanagas – politikas
* Vytautas Vanagas – literatūros istorikas, tekstologas
;Vanagienė
* Birutė Rokaitė-Vanagienė – kalbininkė, redaktorė;
* Ieva Labutytė (*Vanagienė*) – dailininkė grafikė, Mažosios Lietuvos kraštotyrininkė;
;Vanagaitė
* Genovaitė Vanagaitė – kompozitorė, pedagogė;
* Giedrė Vanagaitė – šachmatininkė;
* Rūta Vanagaitė – teatrologė, rašytoja;
* Sonata Vanagaitė – futbolininkė.

Dažna pavardė, ypač, šiaurėje Lietuvos dalyje. Kilusi iš paukščio pavadinimo *vanagas*.

## Šaltiniai
Sakalas

**Sakalas**:

* Sakalas (choras) – VRM vyrų choras
* Sakalas (leidykla) – leidykla Kaune

Paukščiai:
* Eleonoros sakalas
* Medžioklinis sakalas
* Raudonkojis sakalas
* Sakalas keleivis
* Taurusis sakalas

Taip pat:
* Sakaliniai paukščiai – plėšriųjų paukščių būrys
* Sakaliniai – paukščių šeima
* Maltos sakalas - filmas

Sportas:
* Sakalų judėjimas
* Sakalas Šiauliai
* Vilniaus Sakalai

Pavardė ir vardas:
* Aloyzas Sakalas – fizikas, politikas;
* Ignas Sakalas – žurnalistas, redaktorius, filatelistas;
* Remigijus Sakalas – futbolo žaidėjas;
* Sakalas Uždavinys – teatro ir kino aktorius, režisierius.
Prancūzijos futbolas

**Prancūzijos futbolo** pagrindinė kontroliuojanti organizacija – Prancūzijos futbolo federacija (*Fédération française de football*), kontroliuojanti nacionalines  ir moterų rinktines, taip pat organizuojanti vyrų mėgėjų čempionatus bei Prancūzijos taurės varžybas. Ligue 1, Ligue 2 ir Prancūzijos lygos taurės varžybas federacijos pavedimu organizuoja Prancūzijos futbolo lyga.

## Varžybos
### Lygos

Pirmieji trys Prancūzijos futbolo sistemos divizionai sudaro Prancūzijos čempionatą – kiekvienas šių divizionų apima visą šalies teritoriją. Žemiau yra du Mėgėjų futbolo čempionato lygmenys suskirstyti grupėmis pagal regionus, dar žemiau – regioniniai čempionatai.

### Taurės

Kasmet Prancūzijoje profesionalūs ir mėgėjų klubai varžosi dėl Prancūzijos futbolo taurės. Taip pat organizuojamos ir Supertaurės rungtynės, vadinamos „Čempionų trofėjumi“ (*Trophée des champions*); šiose rungtynėse kasmet nuo 1995 m. susitinka praėjusio sezono čempionato laimėtojai ir Prancūzijos taurės laimėtojai.

## Klubai
### UEFA turnyrų dalyviai

1955–2024 m. UEFA rengtuose turnyruose yra dalyvavę šie klubai:

## Rinktinės

FIFA nare yra tik Prancūzijos (nuo 1908 m.), Prancūzijos Polinezijos (nuo 1990 m.) ir Naujosios Kaledonijos (nuo 2004 m.) futbolo rinktinės, tačiau užjūrio departamentai turi atskiras rinktines, kurios yra asocijuotos arba pilnos savų konfederacijų narės:
* Prancūzijos Gvianos rinktinė (CONCACAF)
* Gvadelupės rinktinė (CONCACAF)
* Martinikos rinktinė (CONCACAF)
* Majoto rinktinė
* Reuniono rinktinė (CAF)
* San Marteno rinktinė (CONCACAF)
* Sen Pjero ir Mikelono rinktinė

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Federacijos svetainė
Marija Naumova

**Marija Naumova** (dar žinoma sceniniu vardu *Marie N*, g. 1973 m. birželio 23 d., Rygoje) – rusų kilmės Latvijos dainininkė. Didžiausias Naumovos pasiekimas yra pergalė 2002 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina *I Wanna*.

## Biografija

Kadangi Marijos Naumovos motina yra aktorė, tai ji jau vaikystėje buvo susijusi su teatru, savo pirmą vaidmenį atliko būdama 10 metų. Lankė ir dainavimo užsiėmimus. Nuo 1995 m. dalyvavo keliuose naujų dainininkų konkursuose, o 1997 m. pirmąkart bendradarbiavo su kompozitoriumi Raimondu Paulu, šį bendradarbiavimą tęsdama ir vėliau. 1998 m. išėjo pirmasis Naumovos solo albumas rusų kalba *До светлых слёз* (*Do svietlich slioz*) su R. Paulo dainomis.

2000 m. pirmąkart dalyvavo Latvijos nacionalinėje Eurovizijos atrankoje su daina *For You, My Friends*. 2000 m. gruodžio mėn. išleistas pirmasis Marijos Naumovos albumas latvių kalba *Ieskaties acīs*, sukurtas bendradarbiaujant su Niku Matvejevu, Elina Garanča ir Jazepo Medinio muzikos mokyklos berniukų choru. Albumas Latvijoje tapo platininiu.

2001 m. pradžioje dainininkė vėl dalyvavo Eurovizijos atrankoje, šįkart su daina *Hey Boy, Follow Me* ir užėmė II vietą po nugalėtojo Arnio Mednio. Tų metų pabaigoje išėjo kitas jos solo albumas *Ma Voix, Ma Voie* prancūzų kalba.

2002 m. Marijai Naumovai prasidėjo pergale Latvijos nacionalinėje Eurovizijos atrankoje su daina *I Wanna*. Gegužės 25 d. Eurovizijos finaliniame koncerte Taline Naumova, startuodama su pseudonimu *Marie N*, tapo nugalėtoja, daugiausia dėka puikaus šou. Tais pačiais metais išleisti iškart du albumai *On A Journey* ir jo latviška versija *Noslēpumi*.

2003 m. albumas išleistas ir Vokietijoje. 2003 m. gegužės mėn., kai Latvija rengė Eurovizijos finalinį koncertą, Marija Naumova kartu su Renaru Kauperiu vedė šį renginį.

2004 m. išėjo kitas Naumovos albumas *Nesauciet sev līdzi*, kuriame buvo sudėtos dainos latvių, anglų, prancūzų ir portugalų kalbomis.

2005 m. Marija Naumova paskirta UNICEF geros valios pasiuntine. Tų pačių metų pabaigoje išėjo kol kas paskutinis albumas *Another Dream* su dainomis prancūzų ir anglų kalbomis.

## Diskografija

* *До светлых слёз* (1998 m.)
* *Ieskaties acīs* (2000 m.)
* *Ma Voix, Ma Voie* (2001 m.)
* *On A Journey* (2002 m.)
* *Noslēpumi* (2002 m.)
* *Nesauciet sev līdzi* (2004 m.)
* *Another Dream* (2005 m.)
* *Lullabies* (2010 m.)

## Nuorodos

* Marijos Naumovos oficiali svetainė
Cadillac CTS-V

**Cadillac CTS-V** yra vidutinės klasės Cadillac V-serijos automobilis, pristatytas 2004 metais. CTS-V yra sportiškesnė Cadillac CTS automobilio versija, turinti V8 variklį. Pagrindiniai automobilio konkurentai yra BMW M5, Jaguar XFR bei Mercedes E63 AMG.


Image:1st Cadillac CTS-V -- 12-08-2009.jpg|2004-07 m.
Image:2nd Cadillac CTS-V -- 10-30-2009.jpg|Nuo 2009 m.
Brazilinė araukarija

**Brazilinė araukarija** (*Araucaria angustifolia*) – araukarijos genties spygliuotis medis. Auga pietų Brazilijoje (Minas Žerais, San Paulo, Paranos, Santa Katarinos ir Rio Grande du Sulo valst.), Paragvajuje ir Argentinoje (Mesopotamijoje). Auga žemuose kalnuose, 500-1800 m aukštyje.

Medžio aukštis 40 m, kamieno skersmuo ~1 m. Lapai stori, trikampiai, 3-6 cm ilgio. Augalas dvinamis.
Čilinė araukarija

**Čilinė araukarija** (*Araucaria araucana*) – araukarijos (*Araucaria*) genties spygliuočių medžių rūšis. Ispaniškai vadinama *Pehuén, pino araucaria*. Auga centrinėje Čilėje, vakarinėje Argentinoje, tipiškas Patagonijos augalas. 

Aukštis 40 m, kamieno skersmuo ~2 m. *Araucaria araucana* artima juros ir kreidos perioduose augusioms araukarijoms. Tai Čilės nacionalinis medis. Lapai stori, trikampiai, 3-4 cm ilgio. Augalas dvinamis.
Papilys (pilis)

**Papilys** (, , ) – įtvirtinta piliakalnio papėdės gyvenvietė, kurios įtvirtinimai gerokai galingesni už paprastos papėdės gyvenvietės įtvirtinimus.
 
Papiliai Lietuvos archeologų darbuose neretai painiojami su priešpiliais ir papėdės gyvenvietėmis. Vienas papilio ir priešpilio skirtumų – priešpilis yra grynai gynybinis pilies (piliakalnio) sistemos elementas, o papilys būdavo ne tik įtvirtintas, bet ir gyvenamas (įvirtinta gyvenvietė). Todėl priešas, užėmęs papilį, ne tik sumažindavo besiginančiųjų gynybines galimybes, bet ir galėdavo gauti nemažą karo grobį.

Papilys būdavo už piliakalnį didesnė teritorija, apjuosta gynybiniu grioviu ir/ar pylimu. Papilius paprastai įrengdavo vietoje, kuri būdavo apsaugota gamtinių (reljefo) kliūčių – pvz., aukštumoje šalia piliakalnio. Kartais priepiliai būdavo įrengiami atskiroje kalvos dalyje ar už gilaus gynybinio griovio. Tuomet juos neretai laiko atskirais piliakalniais (pvz., Kernavės Pilies Kalnas, Veliuonos antras piliakalnis).

Neretai papiliai būdavo įrengiami lengviausiai prieinamoje piliakalnio pusėje (Piliakalniai, Veliuona), tuo jie gali priminti priešpilius.

Papilyje gyvendavo daugiausia amatininkai, galbūt pirkliai. Spėjama, kad papiliai galėdavo tapti būsimo miesto užuomazga. Lietuvoje papiliai aptikti maždaug 11 % vėlyvųjų piliakalnių.

## Literatūra
* Zabiela G. (1995) Lietuvos medinės pilys. 335 psl.
Priešpilis

**Priešpilis** (, , ) – viduramžių pilies komplekso dalis, už pilies ribų atitverta įtvirtinta teritorija. Primena papilį, tačiau priešpilis yra grynai gynybinis darinys (o papilys – gyvenama įtvirtinta dalis). Tokie priešpiliai būdingi medinėms pilims. Vėliau daugelyje pilių priešpiliai buvo apgyvendinti ir tapo papiliais, o dar vėliau – tiesiog apie pilį susidariusio miesto dalimi.

Priešpilį paprastai įrengdavo silpniausioje pusėje, tai būdavo gynybai skirta piliakalnio aikštelės dalis (kartais – net gretimas artimas piliakalnis). Maždaug 6 % Lietuvos vėlyvųjų piliakalnių turėjo priešpilius. Paprastai būdavo vienas priešpilis, nuo pagrindinės pilies atskirtas grioviu ir/ar pylimu. Lietuvoje būdingesni piliakalniai su pylimu atskirtais priešpiliais. Retkarčiais pasitaiko piliakalnių, kurie kažkada turėjo du priešpilius (pvz., Kernavė, Medvėgalis). Atskiroje kalvoje įrengtas priešpilis neretai laikomas atskiru piliakalniu. Pvz., Kernavėje Mindaugo Sostas ir Lizdeikos Kalnas yra pagrindinio piliakalnio (Aukuro Kalno) priešpiliai.

## Literatūra
*Zabiela G. (1995) Lietuvos medinės pilys. 335 psl.