open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hosni Mubarak

**Hosnis Mubarakas**(محمد حسني مبارك; (1928 m. gegužės 4 d. – 2020 m. vasario 25 d.) – ilgametis Egipto prezidentas.

## Biografija
Mokėsi Egipto karo akademijoje, kurią baigė 1950 m. Pilotavimo įgūdžius tobulino TSRS. Buvo pilotų instruktorius ir vadovavo karinėms oro pajėgoms per Jemeno pilietinį karą. 1967 m. tapo pilotų akademijos vadovu ir per trumpą laiką sugebėjo modernizuoti karines oro pajėgas, kurias Izraelis sunaikino per Šešių dienų karą. 1969 m. tapo karinių oro pajėgų štabo nariu, o 1972 m. – kariuomenės vadu. 1975 m. paskirtas Egipto viceprezidentu. 1978–1981 m. – Egipto nacionaldemokratų partijos vicepirmininkas. Po Anvaro Sadato žūties 1981 m. tapo prezidentu. Po 2011 m. neramumų Egipte atsistatydino, bet greitai suimtas. 2012 m. nuteistas iki gyvos galvos, 2014 - išteisintas.

## Šaltiniai
Makedonija (Graikija)

**Makedonija** () – iki 1987 m. egzistavęs Graikijos administracinis vienetas, vienas iš 10 administracinių regionų. Vėliau buvo oficialiai panaikintas, ir iš jo suformuotos trys periferijos: Vakarų Makedonijos periferija, Centrinės Makedonijos periferija ir Rytų Makedonijos ir Trakijos periferija (kartu su buvusiu Trakijos regionu).

Graikijos Makedonija ribojosi su Albanija, Makedonija, Bulgarija. Vakaruose ribojosi su Epyro regionu, o pietuose su Tesalija. Rytuose ribojosi su Graikijos Trakija.

Ekonominis ir kultūrinis centras – Salonikai. Kiti miestai – Kavala, Serės, Drama, Katerinė, Kozanė, Verija, Edesa, Kilkis, Florina bei Kastorija, didžiausios upės yra Vardaras ir Bistrica, tekančios į Egėjo jūrą.

## Administravimas
Makedonija buvo didžiausias Graikijos regionas ir dalintas į 14 nomų (prefektūrų), kurios grupuotos į tris provincijas:
* Vakarinė Makedonija
: 1. Kastorijos
: 2. Florinos
: 3. Kozanės
: 4. Grevenos
* Centrinė Makedonija
: 5. Pelos
: 6. Imatijos
: 7. Pierijos
: 8. Kilkio
: 9. Salonikų
: 10. Chalkidikė
: 11. Serių
* Rytinė Makedonija
: 12. Dramos
: 13. Kavalos
: 14. Tasos

: 15. Su Makedonija (Centrine) ribojasi šventasis Atono kalnas, kuris yra autonominė valstybė Graikijos sudėtyje.

## Istorija

Graikijos Makedonija sudaro apie pusę viso istorinio Makedonijos regiono, jo pietinę dalį. Po Balkanų karų tapo šiaurės Graikijos provincija.

Apie senesnių laikų Graikijos Makedonijos istoriją žr.:
* Aleksandras Didysis
* Senovės Makedonija
* Antikiniai makedonai
* Helenizmas
* Senovės Graikijos istorija
* Graikijos istorija
* Antika
* Bizantija
* Romos imperija

## Šaltiniai

## Nuorodos
*  Makedonia ksakusti himno 
* Graikijos Makedonija 
* www.arzinai.lt portalo straipsnis apie Aleksandrą Makedonietį 
* Literatūra (Green, Shipley) 
* Istorija Makedonija
Paavo Lipponen

**Pavas Liponenas** (, g. 1941 m. balandžio 23 d. Pelyje, buvusi Turtola, Laplandija) – politologas, Suomijos politinis veikėjas.

## Biografija

Mokėsi Kuopio mokyklose, 1959 m. baigė Kuopio licėjų, metus studijavo literatūrą ir filosofiją Dartmuto koledže JAV, 1971 m. baigė tarptautinės politikos studijas Helsinkio universitete, tarptautinės politikos magistras.

1963–1965 m. redagavo studentų laikraštį „*Ylioppilaslehti*”, 1965–1967 m. buvo Suomijos radijo korespondentas.

Nuo 1963 m. Suomijos socialdemokratų partijos (SDP) narys, nuo 1965 m. užėmė įvairias pareigas partijoje. 1979–1982 m. Ministro pirmininko Mauno Koivisto sekretorius.

1983 m. – 1987 m., 1987–1995 m. ir nuo 2003 m. Eduskuntos (Suomijos parlamento) narys. 1995 m. – 2003 m. Suomijos ministras pirmininkas. 2003–2007 m. buvo Suomijos parlamento pirmininkas.

1993–2005 m. SDP pirmininkas, jo vadovaujama partija laimėjo 1995 m. ir 1999 m. parlamento rinkimus. 2005 m. partijos lyderio postą užleido Erui Heinaluomai.

Nuo 2003 m. Socialistų Internacionalo pirmininko pavaduotojas.

Dalyvavo 2012 m. Suomijos prezidento rinkimuose, pirmajame ture surinko 6,7 % balsų. Nepatekęs į antrąjį rinkimų turą pareiškė apie pasitraukimą iš politikos.

## Nuorodos

Asmeninė svetainė 

|-

|-

|-
Pertti Kullervo Paasio

**Pertis Kulervas Pasijas** (, 1939 m. sausio 2 d. Helsinkyje – 2020 m. balandžio 4 d.) – politologas, Suomijos politinis veikėjas.

## Biografija

1963 m. – 1975 m. Suomijos socialdemokratų partijos (SDP) lyderio ir Suomijos premjero Rafaelio Pasio sūnus.
1968 m. baigė Turku universitetą, politologijos bakalauras.

Nuo 1957 m. SDP narys. Nuo 1978 m. SDP valdybos narys.

1975–1978 m. ir 1982–1996 m. Suomijos parlamento narys. 1987–1991 m. Suomijos socialdemokratų partijos pirmininkas.

1989–1992 m. Ministro pirmininko pavaduotojas ir užsienio reikalų ministras.

1996–2004 Europarlamento narys.
Pastarnokas

**Pastarnokas** (*Pastinaca*) – salierinių (*Apiaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje viena Lietuvoje auganti rūšis – paprastasis pastarnokas (). Augalas iki 100 cm aukščio, šiurkščiai plaukuotas. Stiebas tvirtas, briaunuotas, lapai vieną kartą plunksniški. Žiedynas – skėtis. Skėčiai sudaryti iš 5-20 nevienodo ilgio stipinų. Žydi liepos – rugsėjo mėn. Auga pakelėse, pagrioviuose, pievose.

Kultūroje auginama *var. sativa*, kuriam būdingos storos, mėsingos šaknys, naudojamos maistui. Šaknyse yra daugiau kaip 12 proc. angliavandenių, apie 1,5 proc. azotinių medžiagų ir 0,4 proc. riebalų

Viduramžiais buvo paplitęs kaip populiarus garnyras, panašiai kaip bulvės šiandieną.
Paprastasis pastarnokas

**Paprastasis pastarnokas** (*Pastinaca sativa*) – daugiametis žolinis augalas, priklausantis salierinių (*Apiaceae*) šeimos pastarnokų (*Pastinaca*) genčiai.

Dvimečiai, kartais ir keletą metų išgyvenantys, augalai su stora, verpstės pavidalo šaknimi. Geltoni žiedai sudėtiniuose skėtiškuose žiedynuose. Skėtukų paprastai 8-18, jų kotai nevienodo ilgio, plaukuoti. Nėra nei skraistlapių, nei skraistlapėlių. Taurelės danteliai vos įžiūrimi. Vainiklapiai geltoni, apskriti, viršūnė apvali. Vaisiai – beveik apskriti, gelsvai rusvi skeltavaisiai. Stiebas briaunotas, aukščiau vidurio šakotas, apaugęs trumpais, šiurkščiais plaukeliais. Apatiniai lapai nelabai ilgais kotais, pailgai ovalūs, plunksniški; lapeliai kiaušiniški arba lancetiški, jų kraštai stambiai dantyti arba netaisyklingai skiautėti. Aukščiau esantys stiebo lapai be kotų, plačiomis makštimis. Patrinti lapai kvepia panašiai kaip morkos.

Žydi nuo liepos mėn. iki rugsėjo pabaigos. Auga pakelėse, pagrioviuose, pylimų šlaituose, pievose, patvoriuose, padaržėse, dykvietėse. Mėgsta priemolio dirvožemius, kuriuose gausu azoto.

Žiedus apdulkina vabzdžiai, iš dalies ir vėjas. Visose augalo dalyse yra flavonoidų, eterinių aliejų, šaknyse – krakmolo, baltymų, pektinų, vitaminų.

Prieš atvežant bulves į Europą pastarnokas buvo viena iš svarbiausių daržovių; jo valgomos šaknys ir jauni lapai. Lietuvoje daugiau auginama kaip prieskoninė daržovė. Galima šerti gyvulius.

## Literatūra
Rudenį žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1991, 68 psl.
Zigmantas Balčytis

**Zigmantas Balčytis** (g. 1953 m. lapkričio 16 d. Juodžiuose, Šilutės rajonas) – ekonomistas, matematikas, Lietuvos visuomenės bei politinis veikėjas.

## Biografija
1960–1968 m. mokėsi Žemaitkiemio aštuonmetėje, 1968–1971 m. Šilutės 1-oje vidurinėje mokykloje. 1971–1976 m. VU Finansų ir apskaitos fakultete studijavo ekonominės kibernetikos specialybę, įgijo ekonomisto matematiko kvalifikaciją.

1976–1978 m. LSSR maisto pramonės ministerijos Projektavimo konstravimo biuro inžinierius. 1978–1984 m. LLKJS darbuotojas. 1984–1989 m. LSSR filharmonijos direktoriaus pavaduotojas. 1989–1991 m. Lietuvos profesinių sąjungų reikalų valdytojas ir mokymo centro direktorius. 1992–1994 m. Vilniaus asfaltbetonio gamyklos direktorius. 1994–1996 m. Vilniaus apskrities valdytojo pavaduotojas. 1996–2000 m. Lietuvos ir Vengrijos bendros įmonės „Lithun“ generalinio direktoriaus pavaduotojas. 2004 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto Transporto vadybos katedros lektorius.

2003 m. labdaros ir paramos fondo „Padėkime kitiems“ steigėjas. Nuo 2004 m. Lietuvos rankinio federacijos prezidentas.

## Politinė veikla
1995 m. kovą-gegužę Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. 2000–2009 m. ir nuo 2020 m. Seimo narys. Algirdo Brazausko ir Gedimino Kirkilo Vyriausybėse – 2001–2005 m. LR susisiekimo ministras, 2005–2007 m. LR finansų ministras. 2006 m. birželio-liepos mėn. laikinai ėjo LR ministro pirmininko pareigas. 2009–2019 m. Europos Parlamento narys, Socialistų ir demokratų pažangiojo aljanso frakcijos narys.

1990–2001 m. LDDP, 2001–2017 m. LSDP Vilniaus skyriaus narys, nuo 2005 m. LSDP pirmininko pavaduotojas, 2008–2009 m. LSDP frakcijos Seime seniūnas. 2017–2022 m. Lietuvos socialdemokratų darbo partijos narys, nuo 2022 m. – Demokratų sąjungos „Vardan Lietuvos“ narys.

## Įvertinimas
* 2002 m. Didžiojo kryžiaus (*Gra-Cruz*) ordinas (Portugalija)
* 2003 m. Afanasijaus Nikitino medalis (Rusija)
* 2004 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Asmeninė svetainė

|-
Austriacizmas

**Austriacizmas** – vien Austrijoje arba jos dalyje vartojamas žodis. Dažniausiai austriacizmus sudaro įvairūs vokiečių kalbos dialektų žodžiai. Be germanų kilmės žodžių, dalis austriacizmų yra iš slovėnų, kroatų ir vengrų kalbų, tai žodžiai, vartojami tik tam tikroje Austrijos dalyje.

Jie labai skiriasi nuo helvetizmų, vartojamų Šveicarijoje, bei teutonizmų, vartojamų Vokietijoje. Austrizmai rodo, kad vokiečių kalba, kaip anglų, prancūzų, ispanų ir portugalų kalbos, yra kalba, turinti keletą bendrinės kalbos variantų.

## Šaltiniai
Senasis Naugardo dialektas

**Senasis Naugardo dialektas** () – rytų slavų kalba, vartota viduramžiais Naugardo (Novgorodo) apylinkėse. Šia kalba, gavusia savo vardą iš A. A. Zalizniako, parašyti ant beržo tošies metraščiai, rasti netoli Naugardo. Ji nemažai skiriasi nuo senosios rusų kalbos ir kitų žinomų slavų kalbų. Kai kurių kalbininkų spėjama, jog ja buvo kalbama Ilmenio slavų; nemažą įtaką jai darė rytų baltų kalbos, galbūt Dniepro baltų tarmės. Oficialiomis progomis buvo naudojama bažnytinė slavų kalba, tačiau kasdieninių tekstų rašoma naudojantis šnekamąja kalba. Dėl daug skirtumų kai kurie lingvistai teigia šią kalbą esant hipotetinės šiaurės slavų kalbų šeimos palikuone.

Šiame dialekte buvo vartojama netiesioginė nuosaka, neegzistuojanti slavų kalbose, išskyrus makedonų ir bulgarų (kur ji susiformavo tik vėliau).

## Dialekto ypatybės

Čia aprašytos kelios ypatybės, kurių rytų slavų kalbose nėra:

* o kamienų vienaskaitos vardininko galūnė yra *e* (ne *ъ*), pvz., *brate* brolis
* nebuvo antrosios palatalizacijos (priešingai kitoms slavų kalboms), pvz., vienaskaitos naudininkas *rěkě* upei (ne *rěcě*)
* slavų prokalbės priebalsių samplaikos *kv-, gv-* išliko, rusų kalboje jas prieš balsius pakeista į *cv-, zv*, pvz., *kvet, gvezda* (plg. )
* nebuvo trečios palatalizacijos, pvz., *vьx-* (plg. )
* nėra fonologinio skirtumo tarp *c* ir *č*
* balsis *ъ* atitinka *o*, *ь* atitinka *e*
* ryškus antrasis pleofonijos etapas
* naudininkas krypčiai išreikšti (be prielinksnio), pvz., *idi Pliskovu* (eik į Pskovą; pažodžiui: eik Pskovui).

## Literatūra

Зализняк А. А.: Древненовгородский диалект. Maskva, 1995
Širvintų ežeras

**Širvintų ežeras** – ežeras Molėtų rajone, apie 1,5 km į vakarus nuo Giedraičių.

Ilgis (iš šiaurės rytų į pietvakarius) – 0,59 km, plotis iki 0,2 km. Altitudė 125,1 m. Didžiausias gylis 5 m.

Krantai žemi, pelkėti, ežeras gausiai apžėlęs vandens augmenija. Iš šiaurės ežerą supa pelkėtas (Juodiškių pelkė) Verbylų miškas, iš pietų – Kamaraučiznos miškas. Prie rytinio ežero kranto yra Kamaraučiznos gyvenvietė.

Prateka iš šiaurės rytų į pietvakarius Širvintos intakas Žvirblis.

## Šaltiniai
Rutulio stūmimas

**Rutulio stūmimas** – lengvosios atletikos šaka, kurioje varžomasi kas toliau nustums (numes) sunkų metalinį rutulį. Šiais laikais vyrų varžybose yra naudojamas 7,25 kg svorio įrankis. Rutulys stumiamas iš 2,135 m skersmens apvalios aikštelės.

## Istorija
Rutulio stūmimas tiesiogiai kilo iš sunkių akmenų‚ senovėje naudotų kaip ginklas, mėtymo. XIV a., kai buvo išrastos patrankos, akmenis pakeitė ketaus sviediniai, kurie naudoti koledžų varžybose jau XIX a. viduryje.
Vyrų rutulio stūmimo varžybos įvyko jau 1896 m. Olimpiadoje Atėnuose. Moterų rungtis įtraukta į olimpinių rungčių sąrašą nuo 1948 metų Londono olimpinių žaidynių.
Petražolė

**Petražolė** (*Petroselinum*) – salierinių (*Apiaceae*) šeimos augalų gentis. Graikiškai *petros* – akmuo, ir *selinom* – vainikas; iš šių augalų buvo pinami vainikai. Gentyje yra 2 rūšys. 

Lietuvoje auginama sėjamoji petražolė (*Petroselinum crispum*). Augalas 30-100 cm aukščio, dvimetis, kvapnus. Stiebas nuo vidurio su šakom, kurios yra ilgesnės už patį žiedyną. Lapai 2 ar 3 kartus plunksniškai suskaldyti. Žiedynas – skėtis; kiekvienas skėtis sudarytas iš 10-20 vienodo ilgio stipinų. Žydi birželio – liepos mėn.

Augalas turi malonų kvapą ir aštrų skonį, todėl vartojamas kaip prieskoninė daržovė. Turi vitamino C ir kai kurių gydomųjų medžiagų (pvz., flavonoidų reikalingų vitamino P sintetinimui).
Skudutiškis

**Skudutiškis** – kaimas Molėtų rajono savivaldybės šiaurėje, prie Skudutės upelio. Seniūnaitijos centras. Stovi Skudutiškio Švč. Trejybės bažnyčia, yra Skudutiškio pagrindinė mokykla (uždaryta), biblioteka, paštas (LT-33040), vienas dailės paminklas (bažnyčioje), ryšių skyrius.

Skudutiškio šventvietė sutraukia daug piligrimų iš visos Lietuvos. Ši tadicija dėl svarbos Lietuvos kultūroje 2019 m. buvo įtraukta į Nematerialaus kultūros paveldo vertybių sąvadą.

## Etimologija

Skudutiškis yra vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo Skudutės upelio – šiuo vardu dar vadinama Juodiša.

## Geografija

Prie kaimo, Balčio ir Juodžio ežerų pakrantėje, buvo 20 pilkapių su akmenų vainikais. Stūkso 4 Skudutiškio akmenys (su įvairiais ženklais) Skudutės dešiniajame krante, greta atsiveria šventu laikomas Skudutiškio šaltinis. Greta jo tikintieji įrengė 1997 m. „Kristaus ir Švč. Mergelės apsireiškimo“ koplyčią.

## Istorija

Skudutiškis pirmąkart minimas Lietuvos Metrikoje 1492 m., buvo privatus Skudutiškio dvaras, kurio savininkai keitėsi. 1505–1554 m. viena iš Radvilų valdų. XVII–XVIII a. dalį Skudutiškio valdė bajorai Šunkai. XVII a. Skudutiškis priklausė Alantos parapijai. Per 1710 m. marą išgarsėjo stebuklingas Skudutiškio Švč. Marijos Sopulingosios paveikslas, buvęs koplyčioje. Vyskupo Konstantino Kazimiero Bžostovskio komisija tyrė to paveikslo bylą. 1787 m. Albrechtas ir Jokūbas Šunkai pardavė Skudutiškio dvarą Bronišams.

XVIII a. pradžioje aplinkiniai dvarininkai pastatė naują koplyčią ir aprūpino ją reikmenimis. Tuo metu Skudutiškis su aplinkiniais kaimais buvo priskirtas Molėtų parapijai. XVIII–XX a. pradžioje Skudutiškio bažnyčia – Molėtų filija.
XVIII a. – XIX a. pabaigoje Skudutiškyje buvo du dvarai: Kurmino ir Bronišo. Skudutiškio dvarininkas Kurminas dalyvavo 1831 m. sukilime: telkė valstiečius Skudutiškio, Pakalnių, Skiemonių apylinkėse, Atvykus M. Lisieckiui ir F. Grotovskiui nesėkmingai iš pietų puolė Uteną. Kurmino būrys apsistojo miškuose prieš Šventosios, kur vėliau susijungė su kitų sukilėlių būriais. Kurminai Skudutiškio dvarą išlaikė iki pirmosios bolševikų okupacijos. 1864 m. tas dvaras turėjo 475 dešimtines žemės, jam priklausė dalis Skudutiškio miestelio, Ančėnai, Keriobliškis, Baltišius, Kampai. 1928 m. Kurminas padovanojo Suginčių bažnyčiai 7 ha žemės sklypą Skudutiškio miestelyje.

Sovietmečiu buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Rafael Paasio

**Rafaelis Pasijas** (, 1903 m. gegužės 27 d. Uskeloje – 1980 m. kovo 22 d. Helsinkyje) – Suomijos politinis veikėjas, leidėjas.

## Biografija
Nuo 1925 m. Suomijos socialdemokratų partijos narys, 1963–1975 m. partijos pirmininkas. Jį pakeitė Maunas Koivistas.

Nuo 1948 m. Suomijos parlamento narys, 1966 m. ir 1970–1972 m. Suomijos parlamento (*Eduskunta*) pirmininkas. Socialdemokratams sudarius koaliciją su Suomijos centro partija ir Suomijos liaudies demokratų partija (komunistais), 1966–1968 m. ir 1972 m. Suomijos Ministras pirmininkas.

Suomijos socialdemokratų partijos pirmininko (1987–1991 m.) ir Suomijos Ministro pirmininko (1989–1992 m.) Perčio Pasio tėvas.

## Nuorodos
Malio Afrikos partija už solidarumą ir teisingumą

**Malio Afrikos partija už solidarumą ir teisingumą** (**ADEMA – PASJ**, pranc.: *Alliance pour la Démocratie au Mali / Parti Africain pour la solidarité et la Justice*) – Malio kairioji demokratinio socializmo partija.

## Istorija

Įkurta 1991 m. gegužės 25 d. Bamako kultūros centre, reorganizavus *Nacionalinį demokratinį liaudies frontą* (FDNA) ir *Aljansą už demokratiją Malyje* (A.DE.MA). Ji sujungė visas atviras ir pogrindines patriotines Malio jėgas, siekiančias demokratinės ir pliuralistinės visuomenės, socialinio teisingumo ir harmoningo šalies vystymosi.

Faktiškai partija gimė 1968 m. lapkričio 19 d., kai grupė karininkų nuvertė Malio nepriklausomybės tėvą prezidentą Modibą Keitą, o tuometinė *Malio darbininkų partija* pakvietė dirbančiuosius ir intelektualus plėtoti mokslą ir kultūrą. Ją 1979 m. palaikė *Malio demokratinės revoliucijos partija*, pakvietusi visas demokratines jėgas vienytis prieš kariškių režimą. Šios jėgos 1968 m. sausio 20 d. Tiarojėje (Senegalas) ir įkūrė *Demokratinį frontą*, o vėliau ir partiją.

Judėjimas pritraukė didelę dalį Malio gyventojų, todėl jau 1992 m. buvo paskelbti visuotiniai rinkimai, kuriuose nugalėjo ADEMA. 1997 ir 1999 m. rinkimuose partija gavo daugumą prezidento, parlamento ir savivaldybių rinkimuose. 2002 m. 160 vietų parlamento rinkimuose laimėjo 45 vietas, dar 6 parlamento nariai prie ADEMA/PASJ frakcijos prisijungė po rinkimų. Tačiau rinkimus laimėjo populistinė partija *Viltis – 2002*.

1992–2002 šalies prezidentas buvo Alfa Omaras Konarė. 1997 m. – 2000 m. Ministru pirmininku buvo skiriamas Ibrahimas Bubakaras Keita, 2000–2002 m. – Mandė Sidibė.

## Struktūra

Veikia moterų (pirmininkė Kulibabi Alima Traore) ir jaunimo (Generalinis sekretorius 2000 m. Alasanas Dramas) organizacijos. Suvažiavimas renka pirmininką, Vykdomąjį komitetą ir Centrinę disciplinos komisiją.

Socialistų Internacionalo konsultacinė narė nuo 1996 m. rugsėjo 9 d., tikroji narė nuo 1999 m. lapkričio 8 d.

Žymiausi vadovai: Abdramanas Baba Toure, Alfa Umaras Konake, Mohamedas Laminas Traore.

## Pirmininkai
* 1991 m. Alfa Umaras Konare,
* 1994 m. Ibrahimas Bubakaras Keita,
* 2000 m. Dionkunda Traore.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Eero Heinäluoma

**Eras Heinaluoma** (, g. 1955 m. liepos 4 d. Kokoloje) – Suomijos politinis veikėjas.

## Biografija

1983–2003 m. *Suomijos profesinių sąjungų Centrinės organizacijos* (SAK) darbuotojas, 2000–2003 m. direktorius.

Nuo 1978 m. Suomijos socialdemokratų partijos narys, 2002–2003 m. partijos sekretorius, nuo 2005 m. partijos pirmininkas, pakeitęs šiose pareigose Pavą Liponeną.

Nuo 2003 m. Suomijos parlamento narys, nuo 2005 m. Suomijos finansų ministras.
Nuo 2011 m. Suomijos parlamento pirmininkas.
Georgas Beselmanas

**Georgas Beselmanas** (1592 m. Tilžėje, Mažoji Lietuva – 1634 ar 1635 m. Ragainėje) – lietuviškų raštų bendradarbis.

Studijuodamas Karaliaučiaus universitete (1611–1615 m.), slapyvardžiu *Lithuanus* parašė lotynišką eiliuotą dedikaciją Lozoriaus Zengštoko giesmynui, nuo 1618 m. klebonavo Ragainėje. Dalyvavo rengiant Jono Rėzos „Psalterą Dovydo“ (1625 m.).

## Nuorodos

* Lietuvių literatūros enciklopedija
Valentinas Bialavičius

**Valentinas Bialavičius** (, 1637 m. – 1678 m. birželio 13 Miše, Baltarusija) – poetas, dramaturgas.

Mokėsi Vilniaus ir Kražių jėzuitų kolegijose, 1665–69 studijavo teologiją Braunsberge (dab. Branevas), Olomouco universitete (Moravijoje) gavo laisvųjų menų ir filosofijos magistro laipsnį (1672–73 m.). Retorikos profesorius Varšuvoje, 1674–77 Vilniuje. Nuo 1677 buvo misionieriumi Miše.

Laikomas talentingiausiu M. K. Sarbievijaus sekėju. Sukūrė religinės poezijos kūrinių: *Parodia genialis de immaculata conceptione B. Virginis Mariae* („Džiugi parodija apie Švč. Mergelės Marijos nekaltą prasidėjimą“, 1666); *Ode longiuscula de B. Stanislao Kostka* („Ilgėlesnė odė apie šv. Stanislovą Kostką“, 1667); *Epinicion dum sacrum corpus B. Josaphat archiep. et martyris Vilnam ab exilio inveheretur* („Epinikijas, skirtas pagerbti kankinio arkivyskupo šv. Juozapoto kūną, atvežamą iš tremties į Vilnių“, 1667). Parašė proginės literatūros: *Cynthiae Hlebovicianae decora* („Glebavičiaus Kintietės puošmenos“, 1668); *Lilium D. Casimiri* („Šv. Kazimiero lelija“, 1669); *Soli polique decus* („Žemės ir dangaus pasididžiavimas“, 1669); *Aetas liliata* („Lelijomis padabintas amžius“, 1671).

V. Bialavičiui priskiriamos mokyklinės dramos *Gloriosus de vanitate mundi triumphus* („Garbingas pasaulio tuštybių nugalėjimas“, 1675) ir *Imago crucifixi amoris* („Nukryžiuotosios meilės paveikslas“, 1675), kurios išspausdintos nebuvo.

Beveik visi V. Bialavičiaus kūriniai išleisti anonimiškai, ir autorius nustatomas tik pagal nuorodas jėzuitų bibliografijose ir kituose šaltiniuose.

## Nuorodos
Lietuvių literatūros enciklopedija
Mikalojus Bialkauskis

**Mikalojus Bialkauskis** () – XVIII a. II pusės poetas.

1782 Vilniuje išleido poezijos knygą *Zbiór rymów w różnych zdarzeniach oyczystym językiem pisanych* („Rinkinys eilių, įvairiomis progomis gimtąja kalba rašytų“).

Poezija klasicistinio pobūdžio, ją sudarančios odės ir panegirinės eilės skiriamos įžymiems ano meto Lietuvos žmonėms, jose gaivinami patriotiniai jausmai Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei, sentimentai jos sostinei Vilniui.

## Nuorodos
Lietuvių literatūros enciklopedija
Jonas Karolis Bialozoras

**Jonas Karolis Bialozoras** (1596 m. – 1631 m. vasario 10 d., palaidotas Vilniaus katedroje) – panegirikų autorius.

## Biografija
Mokėsi Vilniaus akademijoje, teologijos studijas gilino Vokietijoje, Italijoje. Ėjo karaliaus sekretoriaus pareigas, 1630 m. paskirtas Lietuvos referentu.

1615 m. Vilniuje išėjo jo leidiniai Hon*or Academicus in exequiis illustris ac magnifici domini d. Gabrielis Woyna M.L.D. vicecancellarii… exhibitus… (“*Akademinė garbė, pareikšta per žymaus ir prakilnaus pono, LDK vicekanclerio Gabrieliaus Vainos laidotuves”) ir Justorum *illustri ac magnifico d. Gabrieli Woyna M. D.L. vicecancellario… ab Academia Vilnen. Soc. Jesu persolutorum theatrum…* („Paskutinės pagarbos, kurią Vilniaus jėzuitų akademija atidavė žymiam ir prakilniam ponui, LDK vicekancleriui Gabrieliui Vainai, teatras“).

## Nuorodos
* Lietuvių literatūros enciklopedija
Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakultetas

**Vilniaus universiteto gamtos mokslų fakultetas** – buvęs Vilniaus universiteto fakultetas, kuriame ruošti biologijos, molekulinės biologijos, genetikos, ekologijos, biofizikos, hidrometeorologijos, geografijos ir geologijos specialistai.

## Katedros
* Biochemijos ir molekulinės biologijos http://www.bbk.gf.vu.lt/ 
* Botanikos ir genetikos http://www.bg.gf.vu.lt/
* Geografijos ir kraštotvarkos http://www.bgk.gf.vu.lt/ 
* Geologijos ir mineralogijos http://193.219.43.40/ 
* Hidrogeologijos ir inžinerinės geologijos http://www.gf.vu.lt/inzhid.html 
* Hidrologijos ir klimatologijos http://www.hkk.gf.vu.lt/
* Mikrobiologijos ir biotechnologijos http://mikrob.gf.vu.lt/lt/ 
* Neurobiologijos ir biofizikos http://www.biofizika.gf.vu.lt/
* Zoologijos http://www.zool.gf.vu.lt/

## Kiti padaliniai
* Botanikos sodas http://www.botanikos-sodas.vu.lt/lt/sveiki-atvyke 
* Kartografijos centras http://kc.gf.vu.lt/
* Ekologijos ir aplinkotyros centras http://www.eac.gf.vu.lt/
* Vilniaus universiteto meteorologijos stotis http://www.hkk.gf.vu.lt/?page_id=687 

## Galerija

Vaizdas:VU Gamtos m. fakulteto lenta 2006-08-08.jpg|VU GMF lenta
Vaizdas:VU GMF botanikos ir genetikos katedra.jpg|Botanikos ir genetikos katedra
Vaizdas:VU Gamtos mokslu fakultetas, 2006-08-08.jpg|Šiame korpuse yra: studentų atstovybė, dalis biochemijos ir molekulinės biologijos katedros, hidrologijos ir klimatologijos katedros, botanikos ir genetikos katedros patalpų
Vaizdas:VU Gamtos mokslu fakultetas1 2006-08-08.jpg|Priekiniame plane šiltnamis, toliau – genetikos ir botanikos katedra
Vaizdas:VU Gamtos m. fak. paminkline lenta C.Kudabai, 2006-08-08.jpg|Paminklinė lenta prof. Česlovui Kudabai
Vaizdas:VUMS_pro_langa.jpg|Vilniaus universiteto meteorologijos stotis
Vaizdas:VVU GMF Zoologijos muziejus.2009-12-18.jpg|Zoologijos muziejus
Vaizdas:VVU GMF Zoologijos muziejus2.2009-12-18.jpg
Vaizdas:VVU GMF Zoologijos muziejus1.2009-12-18.jpg


## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Ankeritas

**Ankeritas** – mineralas, kalcio, geležies, magnio, mangano karbonatas. Romboedrinis karbonatų klasės mineralas, turintis formulę: Ca(Fe, Mg, Mn)(CO3)2.

Jo sudėtis artima dolomitui, tačiau skiriasi tuo, kad magnio jonai pakeisti įvairiais kiekiais geležies (II) ir mangano. Įprastinio ankerito formulė Ca2MgFe(CO3)4. Kristalografinės ir fizikinės savybės panašios į dolomito ir siderito.

Kietumas pagal Moso skalę nuo 3,5 iki 4, specifinis tankis nuo 2,9 iki 3,1.

Spalva balta, pilka arba nuo rausvos ir gelsvai rudos.
Marcinas Bielskis

**Marcinas Bielskis** (*Bielski, Wolski*, 1495 m., Bialoje netoli Pajenčno, Seradzo žemėje, Lenkija – 1575 m. gruodžio 18, ten pat) – lenkų istoriografas, poetas ir vertėjas.

Lietuvių kultūros istorijai svarbi jo *Kronika wszytkiego świata*, dariusi įtakos Motiejui Strijkovskiui. Iki Livonijos karo ši knyga išėjo 2 kartus: 1551 ir 1554. Maskvos valstybei užpuolus Lietuvą, pasirodė trečias, papildytas, *Kronikos* leidimas (1564). Jame yra informacijos apie Lietuvos Didžiąją Kunigaikštystę, Livoniją, pateikta po pavyzdį tų kalbų, kuriomis šnekėjo Maskvos agresiją patyrusios šalys, būtent: latvių, švedų, estų ir lietuvių. Pirmomis trimis kalbomis Bielskis užrašė poterių *[[Tėve mūsų]]* pradžią, o lietuviškai pateikė frazę, kuria norėjo paneigti lietuvių kalbos kilmės iš lotynų teoriją: „Isgaleta Jauesti Kitristas velino / Kuri saua sutrine Lampse velina“. Pacituotas sakinys – vertimas lotyniškos frazės: „Superatus hodie astus demonis, cum ipse sit cum suis demonibus ambiciosus“ („Nugalėta jau šiandien velnio gudrystė, nors jis su savo demonais ir trokšta garbės“). Lietuviškas Bielskio sakinys yra ketvirtas iš eilės spausdintas lietuviškas tekstas po Martyno Mažvydo leidinių.

## Nuorodos
Lietuvių literatūros enciklopedija
Teodoras Bilevičius

**Teodoras Bilevičius** (apie 1655 m. Žemaitijoje – m. po 1697 m., greičiausiai ten pat) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės veikėjas, publicistas.

## Biografija
Studijavo Vilniaus akademijoje. 1675 m. viešame dispute gynė 44 tezes „Tridalė - racionalioji, gamtos ir moralės filosofija“ (*Triplex philosophia, rationalis, naturalis et moralis*). 1674 m. pasirašė J. Sobieskio elekcijos aktą, 1697 m. dalyvavo Augusto II rinkimuose. Nuo 1674 m. Žemaičių stalininkas Didžiųjų Dirvėnų seniūnas, žemės teisėjas.

1677–1678 m. keliavo po Vakarų Europą, lenkų kalba parašė dviejų dalių kelionių dienoraštį: *Diariusz Peregrinatij Niemieckiey Czeskiey y Włoskiey Ziemi Czyniony przezemnie Theodora Billewicza Stolnika Żmudzkiego* („Mano, Teodoro Bilevičiaus, Žemaičių stalininko, rašytas kelionės vokiečių, čekų ir italų žeme dienoraštis“) ir *Diariusz* *czyniony we Frantiey w Holandiey i w Angliey pokosię peregrinowało y mieszkało* („Dienoraštis, rašytas Prancūzijoje, Nyderlanduose ir Anglijoje, ten keliaujant ir gyvenant“). Išlikę 3 jo rankraščiai saugomi Lenkijoje. Dienoraštyje fiksuojami kelionės įvykiai, svetimų kraštų gamtos vaizdai, buities ir papročių bei meno, ypač architektūros, detalės.

## Bibliografija
* Teodoras Bilevičius. *Kelionės vokiečių, čekų ir italų žeme dienoraštis*. Vilnius: Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 2003, ISBN 9955-475-38-2

## Nuorodos
* Lietuvių literatūros enciklopedija 

## Šaltiniai
Lietuvos sveikatos mokslų universiteto Gyvulininkystės institutas

**LSMU Gyvulininkystės institutas** – biologijos mokslo institutas, įsikūręs Baisogaloje.

Įkurtas 1960 m. vietoj dalies perorganizuoto Lietuvos gyvulininkystės ir veterinarijos mokslinio tyrimo instituto (įkurto 1952 m.) ir pavadintas Lietuvos gyvulininkystės mokslinio tyrimo institutu. 1987 m. sujungtas su Lietuvos veterinarijos institutu, 1990 m. perorganizuotas į savarankišką Gyvulininkystės institutą. 2003 m. institutas tapo Lietuvos veterinarijos akademijos dalimi. Nuo 2010 - LSMU Gyvulininkystės institutas.

## Struktūra
Institutą sudaro 6 skyriai:
* Bandymų
* Gyvūnų mitybos ir pašarų
* Gyvūnų reprodukcijos
* Gyvūnų veisimo ir genetikos
* Paukštininkystės
* Zoohigienos ir ekologijos

Šešiuose skyriuose ir dviejose laboratorijose dirba 111 darbuotojų, iš jų 27 mokslininkai – 3 habilituoti daktarai ir 24 daktarai.

## Tyrimų kryptys
Svarbiausios mokslo ir tyrimų kryptys:
* gyvulių ir paukščių veisimo ir selekcijos būdų tobulinimas;
* senųjų vietinių lietuviškų gyvulių veislių genofondo išsaugojimas;
* šėrimo ir laktacijos fiziologija;
* pašarų maistinė vertė ir jų poveikis produkcijos kokybei;
* etologiniai tyrimai, leidžiantys pagerinti gyvulių laikyseną ir priežiūrą;
* ekologiškai švarios ir energiją tausojančios gyvulininkystės technologijos, jų poveikis gyvulių produktyvumui, sveikatai ir elgsenai.

Gyvulininkystės institutas teikia konsultacijas ir rekomendacijas gyvulių ir paukščių veisimo, šėrimo ir pašarų gamybos klausimais, atlieka gyvulininkystės pastatų projektų, pašarų sudėties ir jų kokybės ekspertizes, sudaro kombinuotųjų pašarų ir jų priedų receptus bei optimalius racionus, komplektuoja gyvulių spermos kriokonservavimo, karvių ir kiaulių sėklinimo bei embrionų transplantavimo technologinę įrangą.

Tyrimų duomenys skelbiami Gyvulininkystės instituto tęstiniame leidinyje „Gyvulininkystė“ (nuo 1954 m.), Gyvulininkystės instituto leidžiamose monografijose, rekomentacijose.

## Darbai
Atsižvelgdamas į gyvulininkystės raidos etapus ir jų ypatumus, Gyvulininkystės institutas tyrė ir nuolat teikė gyvulininkams praktikams gyvulių laikymo Lietuvoje mokslines rekomendacijas. Dideli nuopelnai kuriant ir tobulinant Lietuvos juodmargių ir Lietuvos žalųjų galvijų, Lietuvos baltųjų kiaulių, Lietuvos juodgalvių avių veisles. Daug dirbta gyvulių dirbtinio sėklinimo srityje, sulaukta pripažinimo ir užsienyje. Buvo išaiškinami ir rekomenduojami tinkamesni gyvulių laikymo tvartuose ir ganyklose, taip pat pašarų ruošimo būdai ir atitinkami racionai, pramoninių kombinuotųjų pašarų, pašarinių priedų ir premiksų receptai.

## Vadovai
* 1960–1964 m. – Romanas Žebenka
* 1964–1976 m. – Leonas Tymukas
* 1976–1984 m. – Zigmantas Vagonis
* 1984–1987 m. – Antanas Kairys
* 1987–1990 m. –
* 1990–1992 m. – Antanas Kairys
* 1992–2001 m. – Jonas Jatkauskas
* nuo 2001 m. – Violeta Juškienė

## Nuorodos
* Instituto tinklalapis
Sideritas

**Sideritas** – karbonatų klasės mineralas, sudarytas iš geležies karbonato FeCO3. Kai sideritą sudaro daugiau kaip 48 % geležies jis tampa vertingu. Jo sudėtyje magnis ir manganas paprastai pakeisti geležimi. Kristalai sudaro heksagonalinę sistemą ir paprastai yra romboedro formos. Pavadinimas kilo iš graikiško žodžio *sideros* – geležis.

Pagal Moso skalę kietumas 3,5-4,0, specifinis tankis 3,8.

Blizgesys stikliškas arba perlinis. Spalva keičiasi nuo geltonos iki tamsiai rudos ar |juodos.

Sideritas paprastai randamas hidroterminėse gyslose kartu su baritu, fluoritu, galenitu ir kitais mineralais. Jis taip pat gali susidaryti sedimentacinio proceso metu.
Gamtos mokslų fakultetas

Lietuvoje esantys **Gamtos mokslų fakultetai**:
* Lietuvos edukologijos universiteto Gamtos mokslų fakultetas
* Šiaulių universiteto Gamtos mokslų fakultetas
* Vytauto Didžiojo universiteto Gamtos mokslų fakultetas
* Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakultetas
Slipknot

**Slipknot** – amerikiečių sunkusiojo metalo grupė iš Di Moino, Ajovos valstijos, susikūrusi 1995 m. Vyksta diskusijos dėl grupės atliekamos muzikos stiliaus, kur fanai priskiria juos prie alternatyviojo metalo, o peikėjai prie nu metalo grupių. Be tikrų vardų, grupės nariai taip pat vadinami numeriais nuo 0 iki 8.

Slipknot dabar yra viena populiariausių šiuolaikinės muzikos scenos grupių, su smurto elementais scenoje ir muzika, kuri suprantama kaip priešingybė kitoms, rinkoje vyraujančioms grupėms. Jų albumai ir „namų vaizdeliai“ pasiekė platininio pardavimo statusą, kartu su „Grammy“ apdovanojimais dainoms iš visų jų trijų albumų „Geriausio sunkiojo metalo“ ir „Geriausio kietojo roko“ kategorijose.

Grupė taip pat žinoma pagal jai būdingą bruožą: nariai vilki vienodais kostiumais (didesnė dalis turi UPC brūkšninius kodus, išspausdintus ant jų) ir kiekvienas turi unikalią kaukę. Jie keičia kaukes po kiekvieno albumo, nors kartais jos beveik nepasikeičia. Keli nariai turi atskiras kaukes kiekvienam laiko periodui.

## Grupės nariai

### Dabartiniai nariai
* 0 Sid Wilson – DJ
* 4 James Root – Ritminė gitara
* 5 Craig „133“ Jones – Intarpai ir kt.
* 6 Shawn „Clown“ Crahan – Perkusija / Pritariamasis vokalas
* 7 Mick Thompson – Solinė gitara
* 8 Corey Taylor – Vokalas
* V-Man - Alessando Venturella - Bosinė gitara / Gitara
* Chrisnt - Perkusija / Pritariamasis vokalas
* Jay - Jay Weinberg - Būgnai

### Buvę nariai
* Anders Colsefini – Vokalas/Mušamieji
* Greg „Cuddles“ Welts – Mušamieji
* Josh „Gnar“ Brainard – Gitara
* Brandon Darner – Mušamieji
* Donnie Steele – Gitara
* Quan „Meld“ Nong – Gitara
* Patrick M. Neuwirth – Gitara
* Paul Gray – Bosinė Gitara / pritariamasis vokalas
* Joey Jordison - Mušamieji
* Chris Fehn – Perkusija / Pritariamasis vokalas

## Diskografija

### Albumai
* *[[Mate.Feed.Kill.Repeat.]]* (1996)
* *[[Crowz]]* (1997)
* *[[Slipknot (альбом)|Slipknot]]* (1999)
* *[[Iowa (альбом)|Iowa]]* (2001)
* *[[Vol. 3: The Subliminal Verses|Vol. 3: (The Subliminal Verses)]]* (2004)
* *[[All Hope Is Gone]]* (2008)
* *[[.5: The Gray Chapter]]* (2014)
* *[[We Are Not Your Kind]]* (2019)
* *[[The End, So Far]]* (2022)

### DVD
* ** (2006)
* *[[Disasterpieces]]* (2002)
* *[[Welcome To Our Neighborhood]]* (1999)

### Video Juostos
* *[[Disasterpieces]]* (2002)
* *[[Welcome To Our Neighborhood]] ([[2000]])
* *Up To Our Necks (neautorizuotas)

### Neišleisti diskai ir peržiūros
* *[[Crowz]]* (1997)
* *[[Roadrunner Records Demo]]* (1997)

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali grupės Slipknot svetainė 
* Įrašų kompanijos Roadrunner Records' grupės Slipknot svetainė 
* Oficialus grupės Slipknot fanų klubas 
* Erite Mate Slipknot fanų klubas
* Slipknot Lyrics 
* Grupės Slipknot fanų klubas Lietuvoje
* Joey Jordison Fanpage 
*
Kancerogeninė medžiaga

**Kancerogeninė medžiaga** – medžiaga, kuri organizme sukelia ar paskatina vėžinių susirgimų vystymąsi.

DDT, benzenas, keponas, EDB, vinilo chloridas, anglies tetrachloridas, asbestas ir eilė naftos perdirbimo produktų yra gerai žinomi kancerogenai.
Jau apie 1930 m. nustatyta, kad industriniai ir tabako dūmai yra daugybės kancerogeninių medžiagų – benzpireno, specifinių tabako nitrozaminų (nitrozonornikotinas (NNN)…) šaltiniai. Tabako dūmai skatina plaučių vėžį, todėl kai kuriose valstybėse rūkymas restoranuose ir kitose viešose maitinimo įstaigose, sporto, koncertų salėse ir kitose viešo susibūrimo vietose uždraustas įstatymu, o chemijos pramonė daug kur griežtai kontroliuojama.

Kancerogeninį poveikį, esant pakankamam intensyvumui bei trukmei, turi ir UV bei radioaktyvioji spinduliuotės.
## Kancerogenų sąrašas
Kancerogeninių medžiagų ar jų mišinių sąrašas bei aplinkybės pagal Tarptautinės vėžio tyrimų agentūros duomenis (viso 116, 2015 m. duomenimis). 

## Nuorodos

kancerogenai
Maroko liaudies jėgų socialistų sąjunga

**Maroko liaudies jėgų socialistų sąjunga** (**USFP**, :, arab.: *Al ittihad alishtiraki lilqowati ashaabia*) – Maroko kairioji politinė partija.
## Istorija

1944 m. Mehdis Ben Barka ir Aberahimas Buabidas įkūrė partiją *Istiklial* (Maroko Nepriklausomybės partija), kuri vadovavo šalies išlaisvinimui. Tačiau reali valdžia 1955 m. buvo atiduota sultonui M. Ben Juzefui, kuris netrukus pradėjo pažeidinėti politines teises.

1959 m. dalis kairiųjų judėjimo narių įkūrė *Maroko nacionalinę liaudies jėgų sąjungą* (UNFP). 1959 m. – 1960 m. UNFP sekretoriato narys Abdela Ibrahimas buvo paskirtas ministrų tarybos pirmininku, A. Buabidas – pirmininko pavaduotoju ir ekonomikos bei finansų ministru. 1960 m. UNPF nugalėjo regioninių savivaldybių ir komunų rinkimuose, tačiau neteko vietų vyriausybėje.

1962 m. II partijos kongrese nutarta boikotuoti nedemokratinį konstitucinį referendumą, kuriuo įteisinta monarchija. 1963 m. A. Buabidas ir M. Ben Barka išrinkti į parlamentą, bet netrukus partijos vadovai buvo suimti, o M. Ben Barka 1965 m. pagrobtas Paryžiuje ir dingo be žinios.

1970 m. UNPF ir Istiqlal pasipriešino dar vienam konstituciniam referendumui, o 1973 m. keliasdešimt UNPF kovotojų buvo nuteisti mirties bausme už pasikėsinimą prieš valstybę. 1975 m. partijos pirmuoju sekretoriumi išrinktas A. Buabidas. Tačiau represijos prieš partiją tęsėsi – netrukus Kasablankoje buvo nužudytas vienas iš Centrinio sindikato (profsąjungų) lyderių ir partijos steigėjų Omaras Benželunas. Tai sukėlė marokiečių pasipiktinimo bangą. Po trijų dienų, 1975 m. gruodžio 21 d. buvo įkurta *Jaunimo Itihadija*.

1979 m. dalis UNPF narių įkūrė naują partiją, kuri buvo pavadinta Maroko liaudies jėgų socialistų sąjunga – USFP. 1981 m. birželio 20 d. buvo uždrausti USFP laikraščiai „*Al Moharir*“ ir „*Libėration*“, suimti visi Politinio biuro nariai.

1991 m. paskelbtas USFP ir Istiqlal partijų vieningų veiksmų manifestas. Bet 1992 m. buvo nužudytas partijos lyderis A. Buabidas, partijos vadovais išrinkti Abderahmanas Jusufis ir Mohamedas Eljazgis.

1993 m. sudarytas demokratinis blokas Koutla, jungiantis UNPF, Istiqlal, PPS ir OADP. 1998 m. buvo sudaryta A. Jusufio vadovaujama vyriausybė.

2001 m. įvyko VI partijos kongresas, priėmęs naują veiksmų programą.

2002 m. parlamento rinkimuose USPF laimėjo 50 vietų iš 325 Atstovų rūmuose ir tapo didžiausia parlamento partija. Kartu su 48 vietas gavusia Nepriklausomybės partija suformavo Driso Džetu vyriausybę.

## Struktūra

Turi vietines organizacijas visose Maroko provincijose. Aukščiausias organas – Kongresas, šaukiamas kas 5 metai. Jame renkamas Politinis biuras, sudaroma administracinė komisija ir Centro komitetas. Pagrindinių veikoos sričių politiką formuoja Teminės komisijos ir sektoriai. Partijoje veikia Jaunimo organizacija *Chabiba Ittihadia*, moterų organizacija *Femme Ittihadia*, *Savivaldybių fondas*, *Žemės ūkio fondas*, *Profsąjungų komisija* ir kiti padaliniai.

Socialistų Internacionalo narė nuo 1991 m.

## Nuorodos

Oficiali svetainė (Prancūzų kalba)

Oficiali svetainė - Oujda Angad prefektūra (Arabų kalba)
Valhala

**Valhala** ( 'Nukautųjų buveinė') – dievo Odino valdoma einherijų buveinė skandinavų mitologijoje. Valhaloje gyvena Odino armija, kurią sudaro einherijai – kariai, narsiai kovoję ir žuvę mūšyje. Einherijus į Valhalą palydi ir vėliau jiems patarnauja valkirijos, o atvykusius pasveikina Odino sūnūs Bragis ir Hermodas.

Valhaloje yra 540 durų, ragnaroko metu iš kiekvienų durų iškeliaus po 800 karių.

Plačiau apie einherijus ir jų gyvenimą Asgarde žiūrėkite straipsnį **[[einherijai]]**.
Mauricijaus kovojantis judėjimas

**Mauricijaus kovojantis judėjimas** (**MMM**, ) – Mauricijaus kairiojo centro demokratinio socializmo politinė partija.

## Istorija

1995 m. parlamento rinkimuose padėjo Mauricijaus kovojančių socialistų judėjimas (MSM), bet koalicija tik laimėjo 25 vietas parlamente. 2000 m. rinkimuose vėl dalyvavo kartu su MSM ir gavo 58 iš 70 parlamento vietų bei sudarė vyriausybę, kuriai vadovavo partijos lyderis Polis Berenžeris. 2003 m. koalicijoje su *Mauricijaus kovojančių socialistų judėjimu*, pastarojo lyderis Anerudas Jugnotas buvo išrinktas Mauricijaus prezidentu.

## Struktūra

Sudaryta pagal Jungtinės Karalystės Leiboristų partijos modelį. Partijai vadovauja kas dvejus metus šaukiamame kongrese renkamas partijos pirmininkas, nuolatiniam partijos aparato darbui vadovauja Generalinis sekretorius, o politinei partijos veiklai vadovauja partijos lyderis. Centro komitetas, perrenkamas kas dvejus metus, sudaro Politinį biurą.

Veikia *Jaunimo sparnas* ir *Moterų organizacija*.

Socialistų Internacionalo konsultacinis narys nuo 1996 m. rugsėjo 9 d., tikrasis narys nuo 2003 m. spalio 27 d.

## Pirmininkai

* 1999 m. – Žajenas Kutaris,
* 2002 m. – Ahmudas Sulimanas Dživachas.

## Nuorodos
* Partijos elektroninis laikraštis ''Le militant''  (Prancūzų kalba)
Mauricijaus darbininkų partija

**Mauricijaus darbininkų (leiboristų) partija** (**MLP**, , ) – seniausia Mauricijaus politinė partija, nuosekliai laikosi demokratinio socializmo pozicijų.

## Istorija

Įkurta 1936 m. vasario 23 d. Port Luiso Marso lauke. Iniciatorius ir pirmasis vadovas buvo dr. Hasendžis Džitu, taip pat dr. Morisas Kiurė, Samuelis Barbė, Mamodė Asenžis ir kiti darbininkų vadovai.

1937 m. liepos mėn. Mauricijaus darbininkai pirmą kartą pareiškė savo politinius reikalavimus. 1938 m. pirmą kartą paminėta Gegužės 1-oji. 1940 m. Sivusaguras Rangulamas buvo išrinktas į Įstatymų tarybą. 1945 m. iškovota visuotinė rinkimų teisė. 1946 m. gruodžio 29 d. partijos lyderiu išrinktas Gi Rozemontas.

1948 m. ir 1953 m. MLP laimėjo rinkimus, Gi Rozemontas tapo Valstybės kolonijų sekretoriumi. 1959 m. kovo 9 d. rinkimus laimėjus MLP ir Musulmonų veikimo komiteto koalicijai 1961 m. Londone buvo iškeltas šalies nepriklausomybės nuo Jungtinės Karalystės klausimas.

1963 m. spalio 21 d. MLP vėl laimėjo parlamento rinkimus, o 1967 m. rugpjūčio 7 d. rinkimuose nugalėjo Nepriklausomybės partija, kurią sudarė MLP, Nepriklausomų lyderių blokas ir Musulmonų veikimo komitetas. Dar kolonijos laikotarpiu MLP buvo valdžioje daugelyje savivaldybių.

1968 m. kovo 12 d. paskelbus Mauricijaus nepriklausomybę Ministru pirmininku tapo MLP lyderis Sevusaguras Ramgulamas, sudaręs 1958 m. įkurto Musulmonų veikimo komiteto, 1955 m. įkurtos Mauricijaus socialdemokratų partijos (MSDP) ir MLP koalicinę vyriausybę, kuri vykdė profsąjungoms palankią politiką.

Po 1976 m. rinkimų buvo sudaryta dvipartinė MLP ir MSDP Sivusaguro Ramgulamo vyriausybė. 1977–1984 m. partija dalyvavo koalicinėse vyriausybėse. 1984–1987 m. buvo opozicijoje. 1987 m. rinkimuose kartu su partneriais gavusi 49,5 % balsų ir 39 vietas 62 vietų parlamente, vėl dalyvavo vyriausybinėje koalicijoje, partijos lyderis S. Burelas buvo premjero pavaduotojas.

Nuo 1995 m. MLP pirmininkas Navinčandra Ramgulamas, 1995–2000 m. Mauricijaus Ministras pirmininkas. 2000 m. rinkimuose MLP dalyvavo koalicijoje su Ksavje Luko Diuvalio partija, bet laimėjo tik 8 vietas 70 vietų rūmuose. 2005 m. abi partijos sudarė Socialinę sąjungą, kuri rinkimuose gavo 42 parlamento vietas. Navinčandra Ramgulamas vėl tapo Ministru pirmininku.

Turi apie 30 000 narių. Partijoje veikia Moterų lyga. Socialistų Internacionalo narė nuo 1955 m.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Nigerio partija už demokratiją ir socializmą

**Nigerio partija už demokratiją ir socializmą** (**PNDS**, :) – Nigerio kairiojo centro politinė partija.

2004 m. parlamento rinkimuose surinkusi 13,4 % balsų gavo 17 vietų 113 vietų Nacionalinėje Asamblėjoje. Dar 8 vietas koalicijai pridėjo partneriai – Nigerio progresyvi partija – Afrikos demokratinis judėjimas, Nigerio savivaldos partija, Nigerio nepriklausomybės sąjunga ir Nigerio sąjunga už demokratiją ir respubliką. Mahamadus Isufus prezidento rinkimuose išėjo į antrą ratą, bet gavo tik 34,5 % balsų.

Pirmininkas nuo 1999 m. Mahamadus Isufus.

Socialistų Internacionalo konsultacinė narė nuo 1996 m. rugsėjo 9 d., tikroji narė nuo 2003 m. spalio 27 d.
Saliavas

**Saliavas** (*Peucedanum*) – salierinių (*Apiaceae*) šeimos augalų gentis. Pavadinimas iš  – aštrus, kartus – daugeliui šios genties rūšių būdingas aštrus kvapas ir skonis. Augalai gana aukšti, lapai 1-3 kartus trilapai arba plunksniškai suskaldyti. Gentyje yra apie 120 rūšių, paplitusių Eurazijoje ir Afrikoje. Lietuvoje auga šios rūšys:
* Šilinis saliavas (*Peucedanum oreoselinum*)
* Pelkinis saliavas (*Peucedanum palustre*)
Ožiažolė

**Ožiažolė** (*Pimpinella*) – salierinių (*Apiaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso daugiamečiai ar dvimečiai augalai su plunksniškais ar 2-3 kartus plunksniškai suskaldytais lapais. Žiedai balti arba rausvi.

Gentyje yra apie 150 rūšių. Lietuvoje auga dvi savaiminės ir viena auginama rūšis:
* Anyžinė ožiažolė (*Pimpinella anisum*)
* Didžioji ožiažolė (*Pimpinella major*)
* Mažoji ožiažolė (*Pimpinella saxifraga*)
Chudaida

**Chudaida** (arba **Hodeida**; ) – miestas vakarų Jemene, prie Raudonosios jūros. 246 tūkst. gyventojų (1993). Vienas iš pačių pagrindinių šalies uostų, išsidėstęs į šiaurę nuo Bab el Mandebo sąsiaurio ir į pietvakarius nuo sostinės Sanos. Eksportuojama kava ir kailiai. Miestas buvo smarkiai apgadintas 1961 m. per gaisrą, bet paskui atstatytas, o uosto infrastrukūta atnaujinta ir išplėsta. 1961 m. nutiestas geležinkelis Sana-Chudaida.
Girūnė

**Girūnė** (*Sanicula*) – salierinių (*Apiaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje vienintelė Lietuvoje auganti rūšis – **miškinė girūnė** (*Sanicula europaea*). Augalas 30-60 cm aukščio, turi statų, nešakotą stiebą. Jo pamatiniai lapai su plaštakiškai suskaldytu lapalakščiu. Žiedynas – skėtis. Žydi gegužės – birželio mėn. Auga lapuočių ir mišriuose miškusoe. Lietuvoje apyretė rūšis.
SSH

**SSH** (**''S**ecure **sh**ell*) – [[Kompiuterių tinklas|tinklų]] protokolas, įgyvendinantis nuotolinį [[serveris|serverio]] [[Operacinė sistema|operacinės sistemos]] valdymą ir komandų vykdymą arba tuneliuojantis TCP ryšius (pvz., perduodant failus, žr. [[SFTP]]). Standartinis ssh [[Prievadas (tinklo)|prievadas]] *(portas)'' yra 22 (TCP).

SSH sukurtas kaip alternatyva Telnet ar Rlogin, kitiems nesaugiems prisijungimo protokolams, kuriais vartotojo siunčiama informacija (slaptažodžiai, komandos) yra siunčiami atviru tekstu, kurį galima nesunkiai perimti. Šifruotas SSH užtikrina duomenų saugumą ir vientisumą perduodant juos nesaugiais tinklais, pvz., internetu.

SSH protokolas naudoja SSL šifravimo sistemą. Prisijungimas prie nutolusio įrenginio per SSH protokolą kartais vadinamas shell'u. Norint prisijungti reikalinga SSH kliento programa], taip pat reikia žinoti SSH serverio adresą, vartotojo vardą (kuriuo norima prisijungti) bei slaptažodį.

Prisijungus patenkama į serverio komandinę eilutę (konsolę) ir galima vykdyti komandas, kurias vykdyti turimos teisės. Dauguma GNU/Linux distribucijų leidžia naudoti ir grafinę sąsają, vykdant serveryje tokias programas kaip Eclipse, OpenOffice.org ir pan. Tačiau šiuo atveju perduodamų duomenų srautas yra didesnis, tad metodas pasiteisina esant pakankamai greitam interneto ryšiui (pvz., tarp tame pačiame lokaliame tinkle esančių kompiuterių).
SSL

**SSL** (*Secure Sockets Layer*) – kriptografinis protokolas, skirtas internete perduodamos informacijos apsaugai šifruojant. Naujas IETF standartas TLS yra sukurtas SSL pagrindu.

## Šifravimo metodas
SSL šifravimui naudoja tiek simetrinę, tiek ir asimetrinę kriptografiją.

Kadangi simetrinė kriptografija yra žymiai greitesnė už asimetrinę, tai ji naudojama persiunčiant duomenis, taip taupant persiuntimo laiką. Asimetrinė kriptografija naudojama tik apsikeičiant raktais. Serveris atsiunčia klientui savo viešąjį raktą, kuriuo klientas užšifruoja sugeneruotą simetrinį šifro raktą, taip jis apsaugomas nuo tarpininkų.

## Šaltiniai
Sana

**Sana** () – miestas Jemene, į šiaurės rytus nuo uosto Hodeidos; sostinė ir didžiausias miestas. Pagrindinis centras vaisius auginančiame regione. Miestas sąlyginai padalintas į dvi dalis, kurias jungia buvusių Jemeno imamų rūmai. Rytinėje dalyje yra senamiestis: keletas mečečių, turgus, kuriame gausu juvelyrinių dirbinių, sidabro ir odos gaminių, šilko ir kilimų. Vakarinėje dalyje daugiausia yra gyvenamieji rajonai. Yra Sanos universitetas (įkurtas 1970 m.).

## Etimologija

Sana siejama su sabatinų kalbos žodžiu *maṣna'a* („tvirtovė“). Mieste išlikusi 1000 metų senumo gynybinė siena su 7 vartais.

## Istorija

Gyvenvietė jau IV a. tapo svarbiu centru, kuriame gyveno senovės arabai – himjaritai. Miestą 632 m. užėmė musulmonų kalifatas, apie 1870 m. atiteko Osmanų imperijai. XX a. antrojoje pusėje tapo nepriklausomos Jemeno Arabų Respublikos (Šiaurės Jemeno) sostine, o kai 1990 m. ši respublika susijungė su Jemeno Liaudies Demokratine Respublika (Pietų Jemenu), ji tapo ir jungtinio Jemeno sostine (Adenui atiteko ekonominės sostinės vaidmuo).

## Demografija

## Šaltiniai

## Literatūra
* 
* 
*