open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Džersiai

**Džersiai** – pieninių galvijų veislė išvesta Didžiojoje Britanijoje, Džersio saloje. Džersiai yra viena seniausių ir populiariausių veislių. Grynuoju veisimu Džersių veislės galvijai veisiami jau šešis šimtus metų. Veislė žinoma Anglijoje nuo 1771 m., ji buvo vertinama pieno ir sviesto gamyboje.

Džersių veislės galvijai pasižymi pieniniams galvijams tipingu eksterjeru. Karvės, sveriančios apie 400 kg, produkuoja pieno daugiau, negu kitų veislių tokio pat svorio karvės. Karvių svoris 360–550 kg, bulių 540–820 kg, bet tinkamiausi yra vidutinio svorio galvijai. Nors karvės gana smulkios, jos lengvai veršiuojasi ir gali būti kryžminamos su stambesnių mėsinių veislių buliais. Džersių veislės galvijams būdinga šviesiai rusva spalva, nors spalva gali įvairuoti nuo beveik pilkšvos iki pilkai ar rudai juodos. Danų tyrimo duomenimis, Džersiai linkę mažiau sirgti negu kitų pieninių veislių galvijai. 

Į Lietuvą šios veislės galvijai buvo įvežti 1965 m., tačiau išnyko. Pakartotinai įvežti 2005–2006 m. Lietuvoje buvo 49 Džersių veislės karvės. Vidutiniškai iš Džersių karvės buvo primelžta po 6126 kg 5,98 % riebumo ir 4,08 % baltymingumo pieno.
Žarijų II piliakalnis

**Žarijų II piliakalnis su gyvenviete**, žinomas ir Bagrėno pavadinimu – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 22966) Prienų rajono savivaldybės teritorijoje, į pietryčius nuo Žarijų kaimo, Ašmintos seniūnija. Pasiekiamas nuo Prienų pavažiavus keliu link Pociūnų, už miško pasukus į dešinę pietvakarių kryptimi, už sodybos į laukus vedančiu lauko keliuku, už 300 m lauko gale paėjus į dešinę 100 m šiaurės vakarų kryptimi, yra miško pakraštyje.
## Piliakalnis
Piliakalnis yra 350 m į rytus nuo Žarijų pirmojo piliakalnio. Jis įrengtas Nemuno aukštutinės terasos kyšulyje. Aikštelė ovali, orientuota pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 2 m ilgio, 7 m pločio, iš rytų, pietų ir vakarų lanku apjuosta 33 m ilgio, 1-2 m aukščio, 6,5-13 m pločio pylimu. Vakariniame šlaite, 7 m žemiau aikštelės yra 22 m ilgio, 2,5 m pločio, 0,5 m gylio griovys, už kurio supiltas 25 m ilgio, 0,5 m aukščio, 5 m pločio pylimas, atkertantis kalvos smaigalį. Rytinėje papėdėje yra 13 m pločio, 3 m gylio griovys. Šlaitai statūs, 10-20 m aukščio.

Upelis nuplovė didžiąją dalį aikštelės iš šiaurės rytų pusės. Piliakalnis apaugęs lapuočiais, pietvakarinis šlaitas ir aikštelė nukirsti. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 26 400 m².

## Tyrimai
1953 m. ir 1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Šiaurinėje pašlaitėje rasta lipdytos brūkšniuotu ir grublėtu paviršiumi, taip pat žiestos keramikos. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. 

## Gyvenvietė
Pietinėje ir rytinėje papėdėse, 1,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė. 

Pastaba:Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

*  Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.160
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.61

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Žarijos II
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Erna

**Tolimosios žvalgybos grupė Erna** () – Antrojo pasaulinio karo laikų Suomijos kariuomenės žvalgybinis dalinys iš estų savanorių, veikęs Estijoje Raudonosios Armijos užnugaryje. Dalinys buvo suformuotas žvalgybinėms operacijoms bendradarbiaujant su Vokietijos ir Suomijos karinėmis žvalgybomis..

## Grupės „Erna“ suformavimas
1941 m. pavasarį Stafanio saloje () Espo apylinkėse pradėtas formuoti grupės branduolys - pirmieji 15 žmonių. 

1941 m. birželio 22 d. nacistinė Vokietija užpuolė TSRS. Netrukus Suomija turėjo įsijungti į karą Vokietijos pusėje, todėl Suomijoje gyvenę estai susirinko Helsinkyje, kad sudarytų savanorių dalinį, skirtą veikti Estijoje. Grupės vadu tapo buvusios Estijos kariuomenės pulkininkas *Henn Ants Kurg*, buvęs paskutiniu Estijos karo atašė Prancūzijoje.

Vokiečiai suteikė grupei pavadinimą „Erna“, o du vokiečių ryšių karininkai (oberleitenantas *Reinhardt* ir zonderfiureris *Schwarze*) prisijungė prie grupės. Erną apginklavo Suomijos kariuomenė, jie vilkėjo Suomijos karines uniformas.. 
Vokiečių karininkai norėjo, kad „Erna“ prisiektų fiureriui, tačiau pulkininkas H. A. Kurgas buvo griežtai prieš. Jis tvirtino, kad jie yra ne vokiečiai, o estai savanoriai, pasiruošę bendradarbiauti, bet ne prisiekti A. Hitleriui.  Po svarstymų buvo sutarta, kad „Erna“, būdama Suomijos kariuomenės dalis, prisiektų Suomijai. Todėl 1941 m. liepos 24 d. 15 specialiai apmokytų karių ir 52 savanoriai davė priesaiką Suomijai.

## Veikla
Liepos 10 d. grupė iš jūros išsilaipino šiaurinėje Estijos pakrantėje - išsilaipinę 42 kareiviai pasislėpė Kautlos pelkėse 60&nbsp;km į pietryčius nuo Talino. Kiti 17 grupės narių liepos 28 d. buvo išmesti su parašiutais. 
Grupės užduotis buvo atlikti žvalgybą Suomijos kariuomenės naudai giliame Raudonosios Armijos užnugaryje, bet taip nutiko, kad grupė padėjo išsigelbėti maždaug 2 tūkst. civilių, kurie slėpėsi Kautlos miškuose, kol Ernos grupė 1941 m. liepos 31 d. – rugpjūčio 1 d. kovėsi su gausesnėmis NKVD naikintojų batalionų pajėgomis.. Rugpjūčio 4 d. grupei buvo įsakyta nutraukti veiklą ir kirsti fronto liniją. Grupė prarado 32 karius, kurie žuvo ar pradingo be žinios..

## Tolesnis likimas
„Ernos“ grupės likučius papildžius dar 400 vyrų buvo suformuotas batalionas, pavadintas „Erna II“ ir prijungtas prie vermachto 311-ojo pėstininkų pulko. 1941 m. spalio 10 d. batalionas buvo išformuotas. 

Pasibaigus karui dalis buvusių pirmosios „Ernos“ grupės karių tapo „miško broliais“ ir vykdė partizaninį karą. 

### Tarybinė istoriografija
Pradedant Stalino laikais tarybinė propaganda teigė, kad pirmoji „Ernos“ grupė dalyvavo masinėse tarybinių aktyvistų žudynėse. Buvo teigiama, kad „Ernos“ nariai aukų nugarose išpjaustydavo raidę „E“. 

Šie teiginiai vėl imti platinti XX a. 9-tą dešimtmetį siekiant atitraukti dėmesį nuo Kautlos žudynių. Po 2000 m. apie tai vėl prabilta Rusijos žiniasklaidoje.

## Nuorodos
Žarijų I piliakalnis

**Žarijų II piliakalnis**, *Bagrėnas* – piliakalnis Prienų rajono savivaldybės teritorijoje, į pietryčius nuo Žarijų kaimo, Ašmintos seniūnija. Pasiekiamas keliu Strielčiai – Pociūnai pravažiavus Bagrėną, prieš pirmąjį didesnį kelio posūkį į kairę pasukus į dešinę pietų kryptimi, 120 m link sodybos – yra 100 m į pietus nuo jos, miško pakraštyje.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Nemuno kairiojo kranto aukštutinės terasos pakraštyje. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 40x26 m dydžio, 5 m žemesne pietvakarine dalimi. Jos šiaurės rytų krašte supiltas 6,5 m aukščio, 34 m pločio pylimas plokščiu 7x9 m viršumi. Pylimo išorinis 10 m aukščio šlaitas leidžiasi į 24 m ilgio, 32 m pločio, 4 m gylio griovį. Šlaitai statūs, 18 m aukščio.

Pylimas apardytas duobių, apaugęs lapuočiais. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 10 000  m².

## Tyrimai
1953 m. ir 1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Šiaurinėje papėdėje, 0,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lipdytos brūkšniuotu ir grublėtu paviršiumi, taip pat žiestos keramikos. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. 

Pastaba:Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.160
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.61
* Zigmantas Gliogeris. Nemunu. Vilnius. 1992.
* Petras Tarasenka. Užnemunės krašto piliakalniai. Vilnius. 1997, p. 136-137.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Žarijos I
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Morkavas

**Morkavas** – ežeras pietų Lietuvoje, Lazdijų rajone, 7 km į šiaurės rytus nuo Veisiejų, 1 km į pietus nuo Avižienių. Ilgis šiaurės – pietų kryptimi 1,1 km, plotis iki 0,5 km. Altitudė 122,1 m. Krantai žemi, supelkėję. Į rytus plyti Morkavo pelkė, prieina Bestraigiškės miškas. Kitose pakrantėse plyti pievos, stūkso miškeliai. Suteka 6 upokšniai, link Vernijo ežero išteka Morkavo upelis (Baltosios Ančios baseinas). Atokiau į pietus įsikūręs Paliūnų kaimas.

Morkavo ežeras 1967 m. paskelbtas ornitologiniu draustiniu.

Vandenvardis greičiausiai bus kilęs iš asmenvardžio *Morkus*.

## Šaltiniai
Babronių piliakalnis

**Babronių piliakalnis** – piliakalnis Birštono savivaldybės teritorijoje, Babronyse, Birštono seniūnija. Pasiekiamas iš plento A16 Prienai – Trakai pasukus į kairę šiaurėn link Babronių, juose pasukus į dešinę rytų kryptimi, už 300 m yra kairėje, šiaurėje privažiavus Narupę.  Nuo piliakalnio rodyklės pasiekiamas praėjus tiesiai 170 m palaukės taku po elektros linija, toliau – žemėjančiu keliuku lapuočių miške. 

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Verknės ir Narupės kairiuosiuose krantuose, jų santakoje esančioje kalvoje. Aikštelė trapecinė, orientuota rytų – vakarų kryptimi, 50 m ilgio ir 74 m pločio rytų pusėje bei 17 m pločio vakarų pusėje. Iš vakarų pusės aikštelė įtvirtinta 3 pylimais ir grioviais. Aikštelės krašte supiltas 0,2 m aukščio, 6 m pločio pylimas, už kurio iškastas 5 m pločio, 0,3 m gylio griovys. Už šio griovio supiltas antras 0,3 m aukščio, 6 m pločio pylimas, kurio išorinis 1 m aukščio šlaitas leidžiasi į 4 m pločio, 0,2 m gylio antrą griovį. Už šio griovio supiltas trečias 0,3 m aukščio, 5 m pločio pylimas ir iškastas trečias 12 m pločio, 1 m gylio griovys. Toliau į vakarus nuo gynybinių įtvirtinimų tęsiasi ožnugaris su 25x10 m dydžio greičiausiai natūralia trikampe aikštele. Šiauriniame šlaite, 4 m žemiau aikštelės yra iki 10 m pločio natūrali terasa, į šiaurę nuolaidėjanti per 1,5 m.

Piliakalnis apardytas arimų, šiaurės rytų šlaitą plauna Narupė, šiaurės rytų papėdę – Verknė. Apaugęs lapuočiais, paskiromis eglėmis bei krūmais, kurių dalis nuo aikštelės nukirsta.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. pabaiga – I tūkstantmečiu. 
Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 12000 m².

## Tyrimai
1953 m. ir 1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. 

Pastaba:Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.56
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 1, p. 112-113.
* Algimantas Merkevičius. Prienų rajono archeologijos paminklų žvalgymas // Archeologijos paminklų tyrinėjimai 1988 ir 1989 metais, 1990. p. 196–198.

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Babronys
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Petras Baranauskas

**Petras Baranauskas** (1959 m. sausio 8 d. Šiauliai – 2010 m. sausio 1 d. Šiauliai) – Lietuvos pedagogas, Šiaulių miesto visuomenės veikėjas.

## Biografija
Baigė Šiaulių miesto 9-ąją vidurinę mokyklą, studijavo Šiaulių pedagoginio instituto Fizikos fakultete.

Nuo 1981 m. Šiaulėnų vidurinės mokyklos, nuo 1986 m. – Šiaulių 16-os vidurinės mokyklos mokytojas, nuo 1990 m. rugsėjo mėn. mokyklos direktorius. Jo iniciatyva vidurinė mokykla tapo Šiaulių Saulėtekio gimnazija.

Aktyviai dalyvavo miesto ir šalies švietimo tobulinimo procese, įtraukė miesto ir mokyklos švietimo bendruomenę į tarptautinę, respublikinę ir miesto projektinę veiklą.

## Šaltiniai
Tupolev Tu-95

**Tu-95** (, pagal NATO kodifikaciją *Bear*) – tarybinis turbosraigtinis strateginis bombonešis-raketnešis, vienas greičiausių sraigtinių lėktuvų, tapęs Šaltojo karo simboliu. Vienintelis serijiniu būdu gamintas turbosraigtinis bombonešis. Šio lėktuvo paskirtis - svarbių objektų, esančių priešo užnugaryje, sunaikinimas bet kuriuo paros metu ir esant bet kokioms oro sąlygoms. 

Pradėtas kurti 1949 m., vidaus degimo varikliais varomą Tu-85 pritaikant turbosraigtiniams varikliams. Pirmasis skrydis įvyko 1952 m. TSRS karinėje aviacijoje naudotas nuo 1956 m. Rusijos karinėje aviacijoje naudojamas iki šiol.

Pradinis lėktuvo indeksas - Tu-20. Pradėjus lėktuvą tiekti į karinus dalinius jis buvo pakeistas į Tu-95, tačiau NATO apie šį pakeitimą ilgai nežinojo ir iki septintojo dešimtmečio vidurio jis dažnai buvo identifikuojamas kaip Tu-20.

XXI a. pradžioje pradėta lėktuvo modernizavimo programa, apimanti tiek naujos avionikos įrengimą (palydovinių signalų priėmimo sistemos, instrumentinio tūpimo sistema), išlakant tą patį įgulos narių skaičių, tiek ir lėktuvo pritaikymą apginklavimui naujomis sparnuotosiomis raketomis (vidinėse ertmėse - Kh-55/55SM/555, išoriniuose pakabos taškuose - per dideles vežti viduje Kh-101/102). Pirmoji tokia sutartis pasirašyta 2009 m., pirmasis modernizuotas lėktuvas pristatytas 2015 m. 2020 m. pradėtas nauja modernizacijos programa - montuojamas naujas pasyvus radaras Novella NV1.021,  atnaujintas variklis KN-12MPM su propeleriais AV-60T, per pusę sumažinančiais vibracijas, atsisakoma galinio šaulio lizdo, vietoje jo įrengiama gynybinė sistema Meteor AM-20. Taip atnaujintas orlaivis gavo pavadinimą Tu-95 M SM.1957 m. Tu-95 pagrindu sukurtas turbosraigtiniais varikliais varomas avialaineris Tu-114 (pagaminti 32 vnt.) ir valstybės vadovų pervežimui skirtas Tu-116 (pagaminti 2 vnt.), 1967 m. - jūrinis patrulinis lėktuvas Tu-142.

Lėktuvus naudojo SSRS karinės oro ir karinės jūrų pajėgos. Po SSRS suirimo iki 29 tokių lėktuvų paveldėjo Ukraina, kuri tris jų kartu su sparnuotosiomis raketomis 2000 m. perdavė Rusijai mainais į skolų už dujų tiekimą nurašymą, o likę buvo sunaikinti XXI a. pirmame dešimtmetyje JAV remiamos nusiginklavimo programos metu.

## Techniniai duomenys ir ginkluotė

* Ekipažas: 6-7 žm. 
* Ilgis: 47,09 m
* Aukštis: 13,2 m
* Sparnų mojis: 50,05 m 
* Sparnų plotas: 295 m²
* Svoris: 
** tuščio: 94 400 kg
** maksimalus kilimo : 187 700 kg
* Jėgainė: keturi turbosraigtiniai varikliai NK-12MP (rus. *НК-12МП*) 
* Variklių galia: 4×15 000 AG
* Мaksimalus greitis: 920 km/h
* Kovinio veikimo spindulys: 6 500 km
* Didžiausias skrydžio atstumas: 13 000 km
* Skrydžio lubos: 12 000 m
## Ginkluotė

* iki 15 000 kg laisvai krentančių bombų
* Nuo 6 iki 16 sparnuotųjų raketų Kh-55, po modernizacijos - 6 Kh-55/555, iki 5 Kh101/102.
* fiuzeliažo uodegoje - suporuotos dvi aviacinės patrankos Gryazev-Shipunov GSh-23 (АМ-23).

## Išnašos
Nemajūnų piliakalnis

**Nemajūnų piliakalnis** (arba ***Pilalė***) – piliakalnis Birštono savivaldybės teritorijoje, į šiaurės rytus nuo Nemajūnų, Birštono seniūnija. Pasiekiamas iš plento A16 Prienai – Trakai ties Būdomis pasukus į Nemajūnus, jų neprivažiavus už Geležiūnų nusileidus į Nemuno slėnį, pasukus į dešinę vakarų kryptimi, už 300 m – yra 100 m į dešinę šiaurėje, į pietus nuo elektros linijos. Piliakalnis vietovėje nepažymėtas.

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Nemuno viršutinės terasos pakraštyje esančioje atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga pietų – šiaurės kryptimi, 37x23 m dydžio. Šlaitai statūs, 10 m aukščio. Vėliau, aikštelėje, atrodo, buvo įrengtos kapinaitės. Piliakalnis apaugęs krūmokšniais.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 5000 m².

## Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.

Pastaba:Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.160
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 1, p. 116–117.

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Nemajūnai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Cadaveria

**Cadaveria** – muzikos grupė susikūrusi Italijoje, 2001 metais.

## Istorija
Grupė susikūrė po to kai Cadaveria (tikrasis vardas Raffaella Rivarolo) ir Flegias (tikrasis vardas Marçelo Santos) išėjo iš grupės Opera IX dėl ten kilusių nesutarimų tarp narių. 2002 metais grupė Cadaveria išleido savo debiutinį ir didžiausio pasisekimo sulaukusį albumą pavadinimu „The Shadows' Madame“. Dar po dvejų metų grupė išleido antrąjį savo albumą „Far Away From Conformity“. 2007 metais buvo išleistas labumas „In Your Blood“. Paskutinis albumas „Horror Metal“ išleistas 2012 metais.
2001–2003 metais prie grupės buvo prisidėjęs Baron Harkonnen kuris grojo sintezatoriumi, tačiau grupę paliko nes norėjo daugiau dėmesio skirti savo grupei DyNAbyte, prie pastarosios taip pat prisideda ir Cadaveria su bosistu Killer Bob.

## [[Muzika]]
Šios grupės muzikos žanras yra labai unikalus susidedantis iš black metal, thrash metal, death metal, gothic metal, symphonic metal elementų. Dainų žodžiai taip pat yra visiškai nesitaikantys į standartus dažniausiai yra dainuojama apie dvasinius ir filosofinius dalykus.

## Diskografija
### Albumai
* 2002: The Shadows' Madame
* 2004: Far Away From Conformity
* 2007: In Your Blood
* 2012: Horror Metal

### Muzikiniai klipai
* Spell
* Anagram
* The Dream

## Nariai
* Cadaveria (Raffaella Rivarolo) – Vokalistė.
* Frank Booth – Gitaristas.
* Killer Bob – Bosistas.
* Marcelo Santos- Būgininkas.
* Baron Harkonnen kuris grojo sintezatoriumi (grupės sudėtyje buvo nuo 2001 m. iki 2003 m.).
Akrabas

**Akrabas (''Beta Scorpii***) – žvaigždžių sistema [[Skorpionas_(astronomija)|Skorpiono žvaigždyne]]. Pavadinimas kilęs iš arabų kalbos.

== Žvaigždė ==

*Beta Scorpii'' yra dvinarė žvaigždė, sudaryta iš dviejų komponentų, tarp kurių atstumas – mažiausiai 2200 astronominių vienetų. Abi žvaigždės yra B klasės ir mažiausiai 10 kartų didesnės už mūsų Saulę. Tikimasi, kad abi žvaigždės baigs savo evoliuciją tapdamos masyviomis supernovomis.
Karel Loprais

**Karelas Lopraisas** (; 1949 m. kovo 4 d. Ostravoje, Čekoslovakijoje – 2021 m. gruodžio 30 d. Novy Jičyne, Čekijoje) – čekų autosporto lenktynininkas. Jis šešis kartus laimėjo Dakaro ralyje sunkvežimių kategorijoje ir pagal šį rodiklį yra antras ralio istorijoje.

1967 m. jis pradėjo dirbti Tatra kompanijoje paprastu darbininku. Vėliau tapo vairuotoju bandytoju, o nuo 1986 m. pradėjo su Tatra komanda dalyvauti Dakaro ralio lenktynėse. Jose jis nugalėjo šešis kartus (1988, 1994, 1995, 1998, 1999, 2001), penkis kartus buvo antras ir vieną kartą – trečias.

2006 m. Dakaro ralyje ekipažo šturmanu startavo Karelo sūnėnas Aleš Loprais. Nuo 2007 m. Alešas tapo Loprais komdandos lenktynininku, o Karelis įsitraukė į komandos veiklą.

## Dakaro ralio rezultatai

## Šaltiniai
Kirgizijos herbas

**[[Kirgizija|Kirgizijos]] herbas** buvo pradėtas naudoti nuo šalies nepriklausomybės – 1992 m. birželio 2 d. Herbas yra apskritimo formos, o jame vyrauja mėlyna spalva. Šviesiai mėlyna spalva Kirgizijoje yra drąsos ir dosnumo spalva. Herbo šonuose yra pavaizduotas kvietys ir medvilnė. 

Herbo viduryje yra Tian Šanio kalnai, o virš jų – tekanti saulė. Žemiau kalnų yra paukštis išskleistais sparnais.
Fabrizio Meoni

**Fabricio Meoni** (1957 m. gruodžio 31 d. – 2005 m. sausio 11 d.) – buvęs motociklų lenktynininkas iš Italijos. Su KTM gamykline komanda jis dalyvavo Dakaro ralyje, kuriame nugalėjo 2001 ir 2002 m.

Per savo karjerą italas taip pat 4 kartus laimėjo Faraonų ir Tuniso ralius.

Jis mirė nuo širdies smūgio po patirtos avarijos 2005 m. sausio 11 d. Dakaro ralio 11-tame etape Mauritanijoje. Pagerbdami jo atminimą, visi motociklinininkai atsisakė dalyvauti kitame Dakaro ralio etape.

## Pergalės
* Pergalės Dakaro ralyje (2001 ir 2002 m.)
* Viso laimėjo 11 Dakaro ralio greičio ruožų
* Pergalės Tuniso ralyje (1997, 2000, 2001 ir 2003 m.)
* Pergalės Faraonų ralyje (1998, 1999, 2000 ir 2001 m.)
* Dunajaus ralio nugalėtojas (1999 m.)
* Inkų ralio nugalėtojas (1990 m.)
* Ralio reido taurės nugalėtojas (2000 m.)

## Šaltiniai
Vladimiras Čiaginas

**Vladimiras Genadijevičius Čiaginas** (, g. 1970 m. sausio 5 d.) – autosporto lenktynininkas iš Rusijos. Čiaginas septynis kartus yra laimėjęs Dakaro ralį sunkvežimių kategorijoje (2000, 2002, 2003, 2004, 2006, 2010, 2011 m.). Šis jo rezultatas yra pirmas ralio istorijoje. Antroje vietoje yra šešis kartus triumfavęs čekas Karel Loprais.

2011 m. vasario 15 d. Čiaginas pranešė, kad pasitraukia iš lenktynių. Tiesa, iš „Kamaz“ komandos jis nepasitraukė, o tapo jos direktoriumi.

## Šaltiniai
Agiabampoa

***Agiabampoa*** – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų gentis.

## Rūšys
* *[[Agiabampoa congesta]]*

## Nuorodos
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF) 
*
Vyborgo pilis

**Vyborgo pilis** (, , ) yra Rusijoje, Leningrado srities šiaurės vakaruose, Vyborge, Suomijos įlankos šiauriniame krante.

Pilis metraščiuose minima nuo 1293 m., kai nedidelėje saloje (170X122 m) Suomijos įlankoje iškilo, švedų statyta, aukščiausia Skandinavijoje tvirtovė. Sala, uolėta krantinė, gamtinės sąlygos, puiki strateginė padėtis ilgiems amžiams padarė pilį neprieinamą priešams. Daug kartų Novgorodo ir Maskvos kunigaikščiai Ivanas III ir Ivanas IV bandė atsikovoti šias žemes iš švedų, bet visi jų žygiai baigdavosi nesėkme. 

Ši tvirtovė−miestas išliko švedų ekspansijos Karelijoje atrama iki 1710 m., kai ją, beveik visiškai sugriovęs, užėmė Petras I. 

Per ilgus amžius pilis buvo ne kartą rekonstruota.

1917 metais Suomijai paskelbus nepriklausomybę, Vyborgas atiteko Suomijai ir iki 1939 m. išgarsėjo kaip kultūrinė Suomijos sostinė bei prašmatnus vasaros kurortas.

II pasaulinio karo metais pilis nukentėjo nestipriai. 1964 m. TSRS Gynybos ministerija perdavė pilį muziejaus įkūrimui. 1970 m. po ilgų archeologinių darbų muziejus buvo atidarytas. Nuo 2000 m. muziejus vadinamas Valstybiniu muziejumi „Vyborgo pilis“.

## Nuorodos

*Vyborgo pilies nuotraukos
Milani Cnori

**Cnorio „Milani“** – buvęs Gruzijos futbolo klubas iš Cnorio.

## Istorija

2004 m. prijungtas prie Merani Tbilisi klubo.

## Pasiekimai

::Šaltiniai: 

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
FC Kobuleti

**Kobulečio „Šukura“** arba **Kobulečio FC** – Gruzijos futbolo klubas iš Kobulečio.

## Istorija
Klubas įkurtas 1968 m. Pavadintas „Šukura“, o lietuviškai būtų švyturys (). Vėliau žinomas ir „Kobuleti“, ir „Šukura“ pavadinimais. Rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje, bet ilgam joje įsitvirtinti nepavykdavo.

2022 m. tapo Erovnuli Liga 2 nugalėtijais ir po sezono buvo perkelti į stipriausią lygą.

## Pasiekimai

::Šaltiniai: 

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Mercxali Ozurgeti

**Mercxali Ozurgeti** – Gruzijos futbolo klubas iš Ozurgečio.

## Istorija

## Pasiekimai
* Gruzijos TSR čempionas (1967, 1982, 1987 m.)
* Gruzijos TSR taurės laimėtojas (1982 m.)

::Šaltiniai: 

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
Žiguliovsko hidroelektrinė

**Žiguliovsko HE** (anksčiau **Kuibyševo HE**; ) – hidroelektrinė prie Volgos, netoli Žiguliovsko ir Toljačio, Samaros srityje. Pradėta statyti 1950 m, I agregatas paleistas 1955 m, visu pajėgumu veikia nuo 1957 m. Hidroelektrinė suformavo trečią pagal dydį pasaulyje Kuibyševo tvenkinį.
Pohjanma

**Pohjanma** (arba ***Ostrobotnija***; , ) − vienas iš 20 Suomijos regionų, iki 2009 m. priklausęs Vakarų Suomijos provincijai. Administracinis centras − Vasa.

Pagal 2008 m. statistiką 51,2 % regiono gyventojų gimtąja kalba laiko švedų kalbą, o 45,6 % − suomių kalbą.

## Savivaldybės

Pohjanmą sudaro 14 savivaldybių: (miestai paryškinti tamsesniu šriftu).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* http://www.pohjanmaa.fi/en/document.aspx?docID=206&smi=1&tocid=1 
* http://www.obotnia.fi/en/document.aspx?docID=306
Iveria Xašuri

**Iveria Xašuri** – Gruzijos futbolo klubas iš Chašurio.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1926 m.

## Pasiekimai

::Šaltiniai: 

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Amirani Oč'amč'ire

**Amirani Očamčira** – Gruzijos futbolo klubas iš Očamčiros (Abchazija). 

## Istorija
Nuo 1990 m. rungtyniavo Gruzijos futbolo čempionate. Aukštais pasiekimais negali pasigirti. 

1993 m. pasitraukė iš Gruzijos varžybų dėl politinių priežasčių.

## Pasiekimai

::Šaltiniai: 

## Išnašos

## Nuorodos
*
Liaxvi Tamarašeni

**Liaxvi Tamarašeni** – Gruzijos futbolo klubas iš Cchinvalio.

## Istorija

## Pasiekimai

::Šaltiniai: 

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
Paro Takcangas

**Paro Takcangas** () - vienas žinomiausių vienuolynų Butane. Jis buvo pastatyta ties Takcang Senge Samdup urvu kur, kaip tikima, VIII a. pr. meditavo Guru Padmasambava. Ši vieta yra žymiausia iš kitų trylikos takcangų - vietų Tibete ir Butane, kur guru meditavo.

Vienuolynas buvo pabaigtas 1692 m. Jis stovi ant uolos 3120 metrų aukštyje virš Paro slėnio, 10 kilometrų nuo Paro miesto. Visas statinys sudarytas iš septynių šventyklų.

Žodis *Takcangas* reiškia *tigro irštva*. Yra legenda, kad *Padmasambava*, arba *Guru Rinpočė* čia atlėkė ant tigro nugaros.

## Nuorodos
* Paro Taktsang en
* Nuotraukos
Sapovnela Terjola

**Terdžolos „Sapovnela“** – Gruzijos futbolo klubas iš Terdžolos.

## Istorija
Klubas įkurtas sovietmečiu. dalyvavo regioninėse pirmenybėse.

Nepriklausomos Gruzijos laikotarpiu iš pradžių dalyvavo Antroje lygoje, o 1993 m. pateko į elito divizioną. 1993/1994 m. sezone buvo 13 vietoje iš 19 dalyvių. Kitą sezoną liko priešpaskutiniai (15 iš 16).

2014–2015 antros pakopos pirmenybėse B grupėje užėmė Pirmą vietą, kuri leido komandai dalyvauti elito pirmenybių kovose. Klubas po 20 metų pertraukos grįžo į aukščiausią lygą. Deja, 2015–2016 m. aukščiausios lygos sezonas nesusiklostė. Komanda liko paskutinėje vietoje ir prarado vietą elito divizione.

## Pasiekimai

::Šaltiniai: 

## Išnašos

## Nuorodos
*
Kumpotė

**Kumpotė** () – upė Lietuvoje (Zarasų rajonas) ir Latvijoje (Aukštutinės Dauguvos savivaldybė). Laukesos dešinysis intakas. Ilgis 28 km, baseino plotas 132 km².

Prasideda 3 km į vakarus nuo Turmanto, ties Kirkliškėmis, ir 8 km teka į šiaurės rytus Lietuvoje, kur vadinama ***Vilenka***; prateka Saločių ežerą. Po to Latvijos siena į vakarus, prateka Grendžios, Kampuočio I, Kampuočio II, Kampuočio III (Žiemgalos) ežerus. Toliau srūva į šiaurę per Latviją. Įteka į Laukesą 13 km nuo jos žiočių, 11 km į šiaurę nuo Turmanto, ties Birkineliais.

Intakai – Skirna, Straumenė (dešinieji), Pridulėja (kairysis).

Prie Kumpotės įsikūrę Grendzės ir Zemgalės kaimai (Latvija).

Upėvardis kilęs nuo žodžio *kumpti* („linkti, darytis kampuotam“).

## Šaltiniai
Punaka

**Punaka** – Punakos rajono administracinis centras. Iki 1955 m. buvo Butano sostinė, paskui ji buvo perkelta į Timpu iki kur yra 72 kilometrų atstumas. Čia teka dvi pagrindinės Butano upės: Po Ču ir Mo Ču. Dėl gausios drėgmės, vietiniai augina daug ryžių bei kitų augalų

## Punakos dzongas
**Punakos [[dzongas]]**, kurio pilnas pavadinimas **Pungtang Dečen Potrang Dzong**, buvo sukurtas Zhabdrung Ngawang Namgyal 1637-38 m. Šiame dzonge laikomos pačios švenčiausios relikvijos, taip pat Zhabdrung Ngawang Namgyal palaikai.

1907 m. čia buvo karūnuotas pirmasis Butano karalius *Ugyen Wangchuck*. Po trejų metų taip pat buvo pasirašyta sutartis su britais, kuria jie pasižadėjo nesikišti į Butano vidaus reikalus.

## Sportas
* Ugyen Academy FC futbolo klubas;
* „Lekeythang“ stadionas, kurio talpa 1 000 žiūrovų.
Skyronys

**Skyronys** () – kaimas Latvijos pietuose, Bauskės savivaldybėje, Brunavos pagaste, 10 km į šiaurę nuo Lietuvos sienos, į šiaurės rytus nuo Saločių.

Skyronyse ir vėliau atsiradusiame Skyronėlių kaime maždaug nuo XV a. kalbėta lietuviškai. Apie 1930 m. gyveno 12 lietuvių šeimų, 1982 m. – 4 šeimos. 1914-1930 m. norintiems būdavo lietuvių kalbos pamokos.

## Šaltiniai
Rokas (vardas)

**Rokas** – lietuviškas vardas. Vardo diena – rugpjūčio 16.

## Etimologija

Vardas Rokas kilo iš senovės vokiečių kalbos žodžio *rohon* – *kautynių šauksmas*.

## Žmonės

* Rokas Ramanauskas – lietuvių teatro režisierius.

* Rokas Abartis – lietuviškos spaudos platintojas.

* Rokas Žilinskas – žurnalistas, politikas.

* Rokas Flikas – ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

* Šv. Rokas – katalikų šventasis.

## Vietovardžiai

* Rokai – kaimas Kauno rajone.

* Rokai – Kauno miesto dalis.

* Rokai – kaimas Klaipėdos rajone.

* Rokai – kaimas Ukmergės rajone.

* Rokai – kaimas Vilniaus rajone.

## Išnašos
Algirdas Knystautas

**Algirdas Knystautas** (1956 m. rugpjūčio 9 d. Vilniuje – 2020 m. spalio 29 d. ten pat) – Lietuvos ornitologas, fotografas, keliautojas ir žurnalistas, judėjimo „Už gamtą“ vadovas.

## Biografija
1971–1973 m. mokėsi Vilniaus 31-oje vidurinėje mokykloje. Trejus metus iš eilės laimėjo pirmą vietą Respublikinėje biologų olimpiadoje.
1974–1979 m. mokėsi Vilniaus universitete, Gamtos mokslų fakultete. 1979–1982 m. dirbo Lietuvos žemės ūkio akademijoje.

1980 m. tapo Lietuvos fotomeno draugijos nariu. 1982 m. Maskvos universitete apgynė disertaciją „Pramoninio oro užteršimo įtaka miško paukščių populiacijoms ir jų, kaip bioindikatorių, panaudojimas“.

Po šių mokslų daug rašė:
* 1975–1987 m. išleido daugiau kaip 100 publikacijų ornitologijos ir gamtosaugos temomis.
* 2003–2008 m. leido straipsnius „Lietuvos rytas“ „Lrytas.lt“, „Kelionės ir pramogos“, „MM“.
* 2007–2008 m. žurnalo „Versus“ kelionių ekspertas (iki 2008 m. rugsėjo – 45 straipsniai).

Organizavo ornitologų grupes iš įvairių šalių ir vadovavo kelionėms ir ekspedicijoms visame pasaulyje. 1983 m. organizavo pirmąją Pabaltijo jaunųjų ornitologų konferenciją Kaune, T. Ivanausko Zoologijos muziejuje. 1976–2007 m. dalyvavo su pranešimais dviejuose Pasauliniuose ornitologų kongresuose (Maskvoje ir Otavoje), dešimtyse konferencijų ir simpoziumų įvairiose šalyse. Skaitė paskaitas ornitologijos ir gamtosaugos tema Oksfordo ir Kembridžo universitetuose, Londono Zoologijos draugijoje, Smitsono institute Vašingtone, daugelyje Jungtinės Karalystės Karališkosios paukščių apsaugos draugijos (RSPB) skyrių bei kitų gamtosauginių organizacijų daugybėje šalių. Skaitė garbės svečio pranešimą Suomijos Gamtos apsaugos draugijos 50-čio minėjime.

Nuo 2008 m. aktyviai įsitraukė į Lietuvos gamtosauginį judėjimą. Drauge su žinomu teatro režisieriumi, Nacionalinės premijos laureatu Gintaru Varnu įkūrė visuomeninį judėjimą „Už gamtą“, kuris greitai tapo didžiausiu nepriklausomu gamtosauginiu judėjimu Lietuvoje. Buvo aplankęs 143 pasaulio šalis.

## Bibliografija
### Albumai
* Sparnuočių pasaulyje. – Vilnius: Mokslas, 1982. – 280 p. (su A. Liutkumi)
* SSRS gamtos istorija. – Niujorkas: McGraw-Hill, 1987. – 224 p. (anglų kalba, 1988, vokiečių kalba)
* Usūrijos paukščių pasaulis. – Vitenbergas: A. Ziemsen Verlag, 1987. – 188 p. (su J. Šibnevu, vokiečių kalba)
* Tarybų Sąjungos gamta. – Miunchenas: Süddeutscher Verlag München, 1987. – 224 p. (vokiečių kalba)
* Rusijos paukščiai. – Collins, 1993. – 256 p. (anglų kalba)

### Knygos
* Kelionių virusas. – Vilnius: Baltos lankos, 2008. – 337 p.
* Ereliai. – Vilnius: Baltos lankos, 2012. – 40 p.
* Kelionių menas. – Vilnius: Metodika, 2012. – 192 p.

## Šaltiniai
Anatolijus Rybakovas

**Anatolijus Naumovičius Rybakovas** (; 1911 m. sausio 14 d. Černigovas – 1998 m. gruodžio 23 d. Niujorkas) – rusų rašytojas, romanistas. Stalino, SSRS ir Rusijos TFSR premijų laureatas. Žymiausi A. Rybakovo kūriniai yra „Sunkus smėlis“ ir trilogija „Arbato vaikai“.

Palaidotas Kuncevo kapinėse Maskvoje.

## Kūryba
* „Кортик“ („Durklas“); apysaka, 1948 m.
* „Водители“ („Vairuotojai“); romanas, 1950 m.
* „Екатерина Воронина“ („Ekaterina Voronina“); romanas, 1955 m.
* „Бронзовая птица“ („Bronzos paukštis“); apysakos „Durklas“ tęsinys, 1956 m.
* „Приключения Кроша“ („Krošo nuotykiai“); apysaka, 1960 m.
* „Лето в Сосняках“ („Vasara Sosniakuose“); romanas, 1964 m.
* „Каникулы Кроша“ („Krošo atostogos“); apysakos „Krošo nuotykiai“ tęsinys, 1966 m.
* „Выстрел“ („Šūvis“); apysakų „Durklas“ ir „Bronzos paukštis“ tęsinys, 1975 m.
* „Тяжёлый песок“ („Sunkus smėlis“); romanas, 1978 m.
* „Дети Арбата“ („Arbato vaikai“); romanas, 1987 m.
* „Тридцать пятый и другие годы“ („Trisdešimt penktieji ir kiti metai“); romano „Arbato vaikai“ tęsinys, 1989 m.
* „Страх“ („Baimė“); romano „Arbato vaikai“ tęsinys, 1990 m.
* „Прах и пепел“ („Dulkės ir pelenai“); romano „Arbato vaikai“ tęsinys, 1994 m.
* „Роман-воспоминания“ („Romanas − prisiminimai“); autobiografija, 1997 m.

## Ekranizacija
* „Кортик“ („Durklas“), 1954 m.
* „Екатерина Воронина“ („Ekaterina Voronina“), 1957 m.
* „Приключения Кроша“ („Krošo nuotykiai“), 1961 m.
* „Бронзовая птица“ („Bronzos paukštis“), 1974 m.
* „Последнее лето детства“ („Paskutinė vaikystės vasara“) pagal apysaką „Šūvis“, 1974 m.
* „Каникулы Кроша“ („Krošo atostogos“), 1980 m.
* „Дети Арбата“ („Arbato vaikai“), 2004 m.
* Sunkus smėlis (TV serialas), 2008 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Biografija 
* Biografija
Agrianthus

***Agrianthus*** – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų gentis.

## Rūšys
* *[[Agrianthus almasensis]]*
* *[[Agrianthus campestris]]*
* *[[Agrianthus corymbosus]]*
* *[[Agrianthus empetrifolius]]*
* *[[Agrianthus giuliettiae]]*
* *[[Agrianthus guiliettiae]]*
* *[[Agrianthus leutzelburgii]]*
* *[[Agrianthus microlicioides]]*
* *[[Agrianthus myrtoides]]*
* *[[Agrianthus pungens]]*

## Nuorodos

*Global Biodiversity Information Facility (GBIF)
*
Mošia

**Mošia** – ežeras Lietuvoje, Trakų rajono šiaurės vakaruose, Aukštadvario regioniniame parke, 3 km į šiaurės rytus nuo Aukštadvario, į rytus nuo kelio . Ilgis iš šiaurės į pietus 0,88 km, plotis iki 0,61 km. Altitudė 146 m. Gylis siekia 4,15 m. Kranto linija labai vingiuota. Krantai žemi, pelkėti, rytinė ir šiaurinė įlankos užpelkėjusios. Ežeras susidarė ledynmečiu, patvenktinis. Aplink ežerą daugiausia plyti pievos. Šiaurės vakaruose įteka M-1 upelis iš Antakmenių ežero, pietuose išteka Mošios upelis į Aukštadvario tvenkinį (Strėvos baseinas).

Sugaunama karšių, lydekų, karosų, ešerių, lynų, kuojų.

Prie Mošios įsikūrę Čižiūnų, Tamašiavos kaimai, toliau į pietus – kaimas Moša. Veikia kaimo turizmo sodyba.

## Šaltiniai
Mosėdžio tvenkinys

**Mosėdžio tvenkinys** (arba ***Mosėdžio I tvenkinys***) – tvenkinys šiaurės vakarų Lietuvoje, Skuodo rajone, Bartuvos upės slėnyje. Susidarė 1973 m., patvenkus Bartuvos upę 77,3 km nuo jos žiočių, ties Mosėdžiu. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 2,52 km, plotis – iki 0,39 km. Rytuose yra 0,6 km ilgio įlanka (su 6 a sala), į kurią įteka Bartuva. Tvenkinio gylis iki 5 m. Altitudė 48 m. Krantai daugiausia neaukšti. Pietinė tvenkinio dalis plačiai apaugusi mišku, užpelkėjusi. Šiaurinėje pakrantėje, šalia užtvankos, įrengta poilsiavietė su apžvalgos bokšteliu ir paplūdimiu. Tvenkinys skirtas laukų drėkinimui.

Tvenkinys įeina į Salantų regioninį parką, 1976 m. paskelbtas ornitologiniu draustiniu. Greta įsikūrusios gyvenvietės: Mosėdis, Naujukai, Šerkšniai, Šaukliai, Paeiškūnė. Tvenkinio 0,79 ha saloje, vadinamoje Žydsaliu, yra Mosėdžio žydų kapinės.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Estijos juodmargiai galvijai

**Estijos juodmargiai** – pieninių galvijų veislė išvesta   daugiau kaip prieš 100 metų, kai Estijos vietiniai galvijai buvo sukryžminti su Olandijos bei kitų Europos šalių juodmargiais. Veislė iki 1951 metų buvo vadinama Estijos Holšteinų – fryzų veisle. 1975 m. ji buvo gerinama JAV Holšteinų veislės galvijais. Labai pagerėjo pieno produktyvumas, kai 1980 m. buvo panaudotas Kanados Holšteinų bulių kraujas.

Estijos juodmargiai (Holšteinai) pasižymi stambiu, kompaktišku kūno sudėjimu, yra tvirto skeleto. Karvių aukštis ties ketera – 140 cm, bulių – 158 cm, karvių svoris 600 kg, bulių – 1100 kg. Vidutinis šios veislės karvių pieno riebumas – 4,19 %, o baltymingumas – 3,28 %. Galvijų skaičius 2007 m. birželio 1 d. Lietuvoje – 14.
Stepinis motiejukas

**Stepinis motiejukas** (*Phleum phleoides*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos, motiejukų (*Phleum*) genties žolinis augalas.

Aukštis 30–60 cm. lapai 2–4 mm pločio, linijiški. Žiedynas – varpa, žydinti birželio-liepos mėnesiais. Lietuvoje gana retas, auga upių krantų šlaituose, praretintuose miškuose. Pašarinis augalas.

## Šaltiniai
Kėdainių evangelikų reformatų bažnyčia

**Kėdainių evangelikų reformatų bažnyčia** – evangelikų reformatų maldos namai, įsikūrę Kėdainių senamiestyje, Senosios ir Didžiosios gatvių sankryžoje. Kultūros paveldo objektas Nr. 36619.

## Istorija

XVII a. renesanso stiliaus Kėdainių evangelikų reformatų bažnyčią 1652 m. pastatė Kristupas Radvila ir jo sūnus Jonušas Radvila. Joje išlikusi renesansinė ąžuolinė sakykla, gausiai ornamentuota sudėtingais drožiniais, šoninėse nišose – ąžuolo paneliai. Bažnyčios rūsyje yra kunigaikščių Radvilų šeimos mauzoliejus. Kriptoje puošniuose renesanso ir baroko stiliaus sarkofaguose ilsisi Vilniaus vaivados, Lietuvos didieji etmonai Kristupas Radvila Perkūnas ir Jonušas Radvila bei jų šeimos nariai. Tai vienintelė sutvarkyta aukščiausio rango didikų kapavietė Lietuvoje. Dėl unikalios akustikos bažnyčioje vyksta koncertai ir kiti renginiai. Šioje Bažnyčioje meldžiasi ir Kėdainiuose gyvenantys evangelikai reformatai.

2001 m. pradžioje restauruoti kunigaikščių Radvilų likusių šeimos narių: Mikalojaus (1610–1611), Jurgio (1616–1617), Elžbietos (1622–1626) ir Stepono (1624–1624) sarkofagai. Sovietmečiu bažnyčia buvo paversta sporto sale.

## Galerija

Evangelikų_reformatų_bažnyčios_interjeras.JPG|Bažnyčios vidus
Pulpit in Kėdainiai Evangelical Reformed Church 2.JPG|Sakykla
Janusz Radziwiłł-grób.JPG|Jonušo Radvilos kapas mauzoliejuje
Bell tower of the Evangelical Reformed Church in Kėdainiai1.JPG|Varpinė


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Maldos namai Lietuvoje. Evangelikų reformatų bažnyčios
* Parapijos svetainė
Aukštutinių sorbų kalba

**Aukštutinių sorbų kalba** (sav. *hornjoserbšćina*) – slavų kalbų grupei, vakarų slavų kalbų pogrupiui priklausanti kalba, vartojama sorbų tautybės žmonių, gyvenančių pietryčių Vokietijoje (Aukštutinėje Lužicoje). Kalbančiųjų skaičius – apie 40 tūkst. žmonių.

Seniausi rašytiniai šaltiniai aukštutinių sorbų kalba – 1532 m. Baucene rastas *Burger Eydt Wendisch*.

Aukštutinių sorbų kalba yra trečia pagal populiarumą mažumų kalba Vokietijoje (po turkų ir danų), tačiau palaipsniui nyksta.
 

Naudoja lotynišką raidyną.

Aukštutinių sorbų kalba turi septynis linksnius. Bet šauksmininkas paprastai nėra kaip vardininkas, tik jei daiktavardis yra vyriškosios giminės, pavyzdžiui, V. *nan* 'tėvas' – Š. *nano!* 'tėve!', o žodis* knjeni* 'ponia' neturi šauksmininko. Bet: V. *mać* 'motina' – Š. *maći!* 'motina!'. Bevardės giminės daiktavardžių vardininkas, galininkas ir šauksmininkas sutampa.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Ngavangas Namgijalas

**Ngawang Namgyal** (dzongkha: ཞབས་དྲུང་ངག་དབང་རྣམ་རྒྱལ, 1594 m. – 1651 m.) – pirmasis Butano dvasinis lyderis (šabdrungas).

Jis suvienijo Butaną iš paskirų kariaujančių žemių, siekė sukurti Butano kultūrinį identitetą, atskirti jį nuo Tibeto kultūros, iš kurios jis buvo kilęs. Taip pat jis padalino Butano valdžią į dvi dalis: dvasinę ir pasaulietinę.

## Kilmė
Ngawang Namgyal gimė Ralunge, Tibete. Iš tėvo pusės jo giminės linija siekė Drogon Tsangpa Gyare, Drukpa budizmo mokyklos įkūrėją. Zhabdrung buvo laikomas *Kunkhyen Pema Karpo* reinkarnacija ir atsisėdo į sostą kaip jo paveldėtojas princas, tituluojamas šabdrungu.

Vėliau tarp šabdrungo ir Karmapa mokyklos lyderio kilo konfliktas. Dėl to 1616 m. Tsang Desi pareikalavo atiduoti šventas Ralungo relikvijas ir pasiuntė savo kareivius jų atimti jėga. Apie tai sužinojęs Ngawang Namgyal pabėgo iš Tibeto į pietus, dabartinį vakarų Butaną, kur įkūrė Čeri vienuolyną ties Timpu.

## Butano suvienijimas

Ngawang Namgyal įtvirtino savo valdžią vakarų Butane pavergdamas konkurentus, kurie priklausė priešiškai *Lapa Kagju* budizmo mokyklai ir buvo pastatę keletą senųjų Butano dzongų. Vėliau jis užėmė ir likusias Butano dalis.

1627 m. jis pastatė Simtoka dzongą, kuris buvo strategiškai patogioje vietoje. Iš ten jis galėjo kontroliuoti tiek Paro slėnį vakaruose, tiek Trongso slėnį rytuose.

Taip pačiais metais į Butaną atvyko pirmieji europiečiai (portugalai jėzuitai Estevao Cacella ir João Cabral). Jie Butano valdovą apibūdino kaip labai malonų, apsišvietusį žmogų, besidomintį menu.

1634 m. įvyko "Penkių lamų kova", kurioje Ngawang Namgyal nugalėjo prieš jį suvienytas Tibeto ir Butano pajėgas. Nuo to laiko Butanas tapo vieninga šalimi.

Ngawang Namgyal pradėjo suvienyto Butano istoriją, kartu įsteigdamas ir dvasinių lyderių šabdrungų liniją, valdžiusią šalį iki XX a.
## Nuorodos
* Dharma dictionary
Šilėnų piliakalnis (Birštonas)

:: *Apie piliakalnį Šiaulių raj. žr. [[Šilėnų piliakalnis]]*.

**Šilėnų piliakalnis**, *Aštrusis kalnas* – piliakalnis Birštono savivaldybės teritorijoje, Birštono seniūnijoje, Šilėnų kaime, apie 3 km į pietryčius nuo Nemajūnų. Pasiekiamas iš žvyrkelio Nemajūnai–Vėžionys, Šilėnuose ties metaliniu kryžiumi kryžkelėje Sodų gatvėje pasukus apie 500 m į pietus ganyklos pakraščiu palei vienkiemio ūkinius pastatus. Atvirą lauką ir piliakalnį skiria apie 100 m tankaus eglyno žemėjančiame reljefe.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskirame pailgame aukštumos atragyje. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 41 m ilgio, 10 m pločio pietiniame bei 8 m pločio šiauriniame gale. Šiauriniame jos gale supiltas 0,5 m aukščio, 11 m pločio pylimas. Šlaitai statūs, 12 m aukščio. Aikštelės pietinę dalį apardė duobė. Piliakalnis yra pušyne.

## Tyrimai

1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 9200 m².

Pastaba:Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.160
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 1, p. 120–121.

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Šilėnai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Persefone

**Persefone** – Andoros progresyviojo death metalo muzikos grupė, įkurta 2001 metais.

## Nariai
### Dabartiniai

* Marc Martins Pia – vokalas
* Carlos Lozano Quintanilla – gitaros
* Jordi Gorgues Mateu – gitaros
* Toni Mestre Coy – bosinė gitara
* Miguel Espinosa – klavišiniai
* Marc Mas Marti - būgnai

### Buvę
* Xavi Pérez - būgnai
* Aleix Dorca Josa - būgnai

## Diskografija
* Truth Inside the Shades (2004)
* Core (2006)
* Shin-Ken (2009)
* Spiritual Migration (2013)
* Aathma (2017)
* Metanoia (2022)

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
*Oficialus MySpace puslapis
*
Šaltinėnų piliakalnis

**Šaltinėnų piliakalnis**, *Aštrusis kalnas, Šaltinėliai* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 31475; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. VT496) Birštono savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Šilėnų, Birštono seniūnija. Pasiekiamas keliu Nemajūnai–Siponys Šaltinėnų pradžioje, už miško pasukus į dešinę šiaurės rytų, 400 m iki sodybos, yra į šiaurės vakarus nuo jos. 

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulio pietrytiniame krašte. Aikštelė ovali, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 25x20 m dydžio. Jos šiaurės vakarų pusėje yra 0,5 m aukščio, 9 m pločio pylimas, kurio išorinis 2 m aukščio šlaitas leidžiasi į 10 m pločio griovio vietą; už jo yra 15 m pločio, 0,3 m aukščio greičiausiai natūralus kauburys, primenantis nuskleistą pylimą. Šlaitai statūs, 12 m aukščio. Piliakalnio vieta buvo užmiršta ir piliakalniu pradėtas vadinti 50 m į vakarus esantis aukštumos kyšulys be piliakalnio požymių. Piliakalnis apaugęs pušimis su tankiu krūmų pomiškiu.

## Tyrimai
1953 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Įregistravimo registre data: 2007-09-26. Paminklo teritorijos plotas 1,30 ha.

Pastaba:Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t.1, p. 120-121.
* Arūnas Strazdas. 2006 m. rugsėjo 13 d. komandiruotės ataskaita. Kultūros paveldo centro duomenų skyriaus vietų poskyris.
* Nekilnojamojo kultūros paveldo vertinimo tarybos aktas 2007-09-26; Nr.: KPD-RM-496 Dėl teisinės apsaugos suteikimo. 

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Šaltinėnai
Paverknių piliakalnis

**Paverknių piliakalnis su gyvenviete** (arba ***Ginkaus piliakalnis, Žydeikonių piliakalnis, Kisieliškės piliakalnis***) – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 22968) Birštono savivaldybėje, Paverknių I kaime. Pasiekiamas iš plento , Būdose pasukus į kairę šiaurės kryptimi, pavažiavus 3,5 km, nusileidus į Verknės slėnį, pasukus į dešinę rytų kryptimi, už 450 m yra priekyje, kairėje.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Verknės kairiajame krante, slėnyje buvusioje atskiroje kalvoje. Duomenų apie buvusią aikštelę ir įtvirtinimus nėra, nes beveik visą piliakalnį nuplovė Verknė. Išliko tik jo pietvakarinis kampas stačiais, 14 m aukščio šlaitais su 6x8 m dydžio aikštelės kampu viršuje. 

Piliakalnis buvo tvarkomas: padaryti laiptai, nukirsti želdiniai, pradėta tvarkyti šiaurinio ir rytinio šlaitų erozija. 

## Gyvenvietė
Vakarinėje ir pietinėje piliakalnio papėdėse 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė, buvusi apjuosta Verknės senvagės. Joje aptikta lygios ir grublėtos keramikos. 

## Tyrimai
1953 m. ir 1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. 1994 m. Gintautas Zabiela piliakalnio aikštelės liekanų šiaurės vakarų dalyje ištyrė 10 m² dydžio plotą, rado iki 1,3 m storio kultūrinį sluoksnį su gausiais radiniais. 

Nustatyta, kad piliakalnyje stovėjusi pilaitė buvo užpulta ir sudeginta du kartus. Apatiniame sluoksnyje aptiktos stulpinės konstrukcijos gynybinės sienos liekanos, sudegusių žalvarinių papuošalų: žvangučių, antkaklių, žiedų, įvijų ir grūdų liekanų, lygios, grublėtos ir žiestos keramikos, geležinė strėlė. Šį puolimą galima datuoti XI a. 

Po puolimo pilis buvo atstatyta, gaisravietė užpilta iš Verknės pakrančių iškastu iki 60 cm storio smėlio sluoksniu, aikštelės kraštas sutvirtintas akmenimis. Ši pilis XII a. vėl buvo užpulta ir sudeginta. Puolimo metu ji buvo apšaudyta iš lankų nuo papėdės gyvenvietės pusės (rasta strėlių su užbarzdomis), o šturmuojant naudoti plačiaašmeniai kirviai (aptikta jų ašmenų dalių).

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio antra puse – XII a. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 38 300 m².

Pastaba:Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.160
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 1, p. 118-119.
* Vytautas Kazakevičius. Geležies amžiaus strėlės Lietuvoje II–XII/XIII a. Vilnius. 2004, p. 21, 23, 27. 
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899, c. 127.
* Gintautas Zabiela. Paverknių piliakalnio liekanų tyrinėjimai 1994 metais // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1994 ir 1995 metais. Vilnius, 1996. p. 68–72.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Paverkniai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Motiejūnų tvenkinys

**Motiejūnų HE tvenkinys** – vandens jėgainės tvenkinys Lietuvoje, Širvintų rajone, 4 km į rytus nuo Širvintų. Sudarytas 1959 m. pastačius hidroelektrinės užtvanką Širvintos upėje, 91,5 km nuo jos žiočių. Gylis iki 6,5 m. Tvenkinio vanduo naudojamas energijos gamybai, laukų drėkinimui.

Prie Motiejūnų tvenkinio esančios gyvenvietės: Motiejūnai, Bajorai, Nečionys, Gavėniai, Cegelnė.

## Šaltiniai