open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vyskupiškių piliakalnis

**Vyskupiškių piliakalnis** – piliakalnis Klaipėdos rajono savivaldybės teritorijoje, prie Meiskių kaimo, Veiviržėnų seniūnija. Pasiekiamas keliu Veiviržėnai – Pėžaičiai pavažiavus 1,15 km, pasukus į kairę pietų kryptimi link sodybos ir jos neprivažiavus - į dešinę vakarų kryptimi, iš viso 250 m, yra priekyje, kiek dešiniau.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Veiviržo dešiniajame krante, ties santaka Graužupio su Juodupiu esančiame kranto kyšulyje. Aikštelė keturkampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 60 m ilgio, 30 m pločio vakariniame gale. Jos rytiniame krašte supiltas 12 m ilgio, 1,5 m aukščio, 11 m pločio pylimas 2,5 m aukščio išoriniu šlaitu.

Į rytus nuo pylimo yra pirmasis papilys. Jo aikštelė keturkampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 70 m ilgio, 16-18 m pločio. Jos rytiniame krašte yra 8 m pločio, 3 m gylio griovys. Į vakarus nuo piliakalnio, Graužupio kairiajame krante, atskiroje kalvoje yra antrasis papilys. Aikštelė trikampė, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 19 m ilgio, 15 m pločio pietvakarinėje dalyje, šiaurinė dalis 1 m aukštesnė. Papilio pietvakarių šlaitas 3 m aukštyje nuo aikštelės dirbtinai statintas. Piliakalnio ir papilių šlaitai statūs, 12-14 m aukščio.

Piliakalnio aikštelės ir pylimo šiaurinis kraštas, pirmojo papilio šiaurinis kraštas bei antrojo papilio šiaurės rytų šlaitas nuplauti Graužupio. Erozijos stabilizuotos 2003-2004 m. Piliakalnis ir papiliai apaugę lapuočiais medžiais.

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1905 m. atliko Liudvikas Kšivickis, 1963 m. – Lietuvos istorijos institutas. 2003-2004 m. O. Fediajevas aikštelės šiauriniame krašte ir šlaite ištyrė 65,5 m², padarė pylimo šiaurinio krašto pjūvį (60 m²). Aikštelėje aptiktas 50 cm storio kultūrinis sluoksnis su grublėta keramika, geležies gargažėmis, stulpaviete. Pylimas supiltas per vieną kartą iš priesmėlio. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - XIII a.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.133.
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899.
* Vyskupiškių k. piliakalniai buv. Veiviržėnų vls. Kretingos aps. Piliakalnių aprašymai ir brėžinys. MAB RS. F.235. B.343.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. Dokumentai dėl Kretingos apskrities Andrijavo, gargždų, Veviržėnų valsčių archeologijos paminklų apsaugos 1925-1940. KPCA. F.1. Ap.1. B.64. L.59, 62-66 (Vyskupiškių km. piliakalnis "Pilė").

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Lietuvos piliakalniai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Žvaginių piliakalnis

**Žvaginių piliakalnis**, *Žadeikiai, Žvaginkalnis* – piliakalnis Klaipėdos rajono savivaldybės teritorijoje, prie Ablingos kaimo, Endriejavo seniūnija. Pasiekiamas plentu Žadeikiai – Kuliai pasukus į dešinę rytų kryptimi, link Ablingos memorialo ansamblio, yra 150 m į kairę šiaurės kryptimi nuo jo aikštelės.

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas apylinkėse aukščiausios Endriejavo kalvagūbrio masyvios kalvos (altitudė = 148,3 m) viršūnėje. Aikštelė trapecinė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 40 m ilgio, 20 m pločio vakariniame gale, 45 m – rytiniame. Jos rytiniame krašte supiltas 1,8 m aukščio, 15 m pločio pylimas, vakarinėje pusėje – 6 m pločio, 0,3 m aukščio pylimas. Šlaitai vidutinio statumo, 15 m aukščio.Šiaurės vakarinė piliakalnio dalis apardyta kasant žvyrduobę, aikštelė apardyta kapinių, pylimas – apkasų ir duobių. Aikštelėje stovi medinė koplytėlė, pietiniame šlaite yra 1941 m. birželio 23 d. sušaudytų Ablingos gyventojų kapai, 1972 m. pietinėje papėdėje įrengtas memorialas. Piliakalnis apaugęs lapuočiais medžiais, dalis šlaitų dirvonuoja.

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1963 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. 1972 m. M. Černiauskas piliakalnio aikštelėje ištyrė 1,25 m² dydžio šurfą, rado daugiau kaip 1,3 m storio kultūrinį sluoksnį su žiesta keramika, degėsiais. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – XIII a.

## Istorija
Piliakalnyje stovėjo 1253 m. minima kuršių pilis Ablinga.


Žvaginių piliakalnis, stendas .JPG|Informacinis stendas
Ženklas, laiptai. Žvaginių piliakalnis.JPG|Paminklo ženklas prie laiptų 
Laiptai, Žvaginių piliakalnis.JPG|Kryžius papėdėje, 2005 m.
Skulptūros, Žvaginių piliakalnis.JPG|Medžio skulptūros


## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.131

## Nuorodos

* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Lietuvos piliakalniai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Toreonas

**Toreonas** () – miestas šiaurės Meksikoje, Koahuilos valstijos pietvakariuose, prie Nasaso () upės. 548,7 tūkst. gventojų (2005 m.), o drauge su metropolija (į ją įeina – Matamorosas, Gomes Palasijas, Lerdas ir kt.) – 1,91 mln. gyventojų.

Keliai į Siudad Chuaresą, Durangą, Monterėjų. Miestą aptarnauja Francisco Sarabia tarptautinis oro uostas. Metalurgijos (cinko, švino, vario), medvilnės, chemijos, maisto pramonė. Drėkinamosios žemdirbystės regiono centras (auginama daugiausia medvilnė). Veikia keletas institutų ir universitetų filialų.

## Sportas
* Santos Laguna – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje;
* *Estadio Corona* – namų stadionas, talpinantis 30 tūkst. žiūrovų.

## Šaltiniai
Stambulo Darüşşafaka

**Stambulo Darüşşafaka** – Turkijos krepšinio klubas, žaidžiantis Turkijos krepšinio lygoje.

## Klubo pasiekimai

* Turkijos krepšinio čempionato nugalėtojai - 1961, 1962
Purmalių piliakalnis

**Purmalių piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis Klaipėdos miesto savivaldybės teritorijoje, Labrenciškėje. Pasiekiamas senuoju keliu Klaipėda – Palanga (Kretingos gatve) iš karto už miesto pasukus į dešinę už paskutinio pastato dešinėje čia einančiu lauko keliuku, pereinančiu į taką, yra 250 m į dešinę rytuose nuo šio plento, prieš Purmalės upelį, šiaurės rytų kryptimi už kalvos keteros nusileidus į Purmalės slėnį.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Purmalės dešiniajame krante, jo šiaurinis ir rytinis kraštai remiasi į upelį. Šlaitai nuo upelio statūs, 9 m aukščio. Aikštelė ovali, orientuota šiaurės – pietų kryptimi, 10 m ilgio, 30 m pločio. Joje buvusios kapinaitės. Vakariniame ir pietiniame jos kraštuose supiltas puslankio formos 35 m ilgio, 2 m aukščio, 18 m pločio pylimas 2 m aukščio išoriniu šlaitu. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - XIII a. 

Aikštelės šiaurinė dalis nuplauta Purmalės, pylimas apardytas duobių. Piliakalnis apaugęs lapuočiais.

Į pietryčius nuo piliakalnio 0,3 ha plote yra papėdės gyvenvietė, tyrinėta 1980 ir 1986 m. Iki 40 cm storio jos kultūriniame sluoksnyje rasta lipdytos ir apžiestos keramikos, perdegusių akmenų, kuolo vieta.

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1963 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. 

## Šaltiniai

* Crome H. 1937. Karte und Verzeichnis der vor - und frühgeschichtlichen Wehranlagen in Ostpreußen // Altpreußen. Juni. Heft 3, p. 125 (Nr. 29).
* Crome H. Verzeichnis der Wehranlagen Ostpreußens // Prussia. 1940. Bd. 34, p. 105.
* Hollack E. Erläuterungen zur vorgeschichtlichen Übersichtskarte von Ostpreußen. Glogau, Berlin, 1908.
* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.133
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.64

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalniai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Veiviržėnų piliakalnis

**Veiviržėnų piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis Klaipėdos rajono savivaldybės teritorijoje, prie Veiviržėnų miestelio, Veiviržėnų seniūnija. Pasiekiamas keliu Veiviržėnai – Balsėnai pravažiavus Veiviržą, pakilus iš jo slėnio, pasukus į dešinę pietų kryptimi pro čia esančius ilgus barakus ir pavažiavus lauko keliuku 400 m, yra neprivažiavus sodybos, priekyje, dešinėje - matyti grioviu apsupta papilio aikštelė.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Veiviržo kairiajame krante. Aikštelė trapecinė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 37 m ilgio, 34 m pločio rytiniame gale, 11 m pločio vakariniame gale, žemesniu vakariniu galu. Jos rytiniame krašte supiltas 3 m aukščio, 20 m pločio pylimas, kurio išorinis 5 m aukščio šlaitas leidžiasi į čia buvusį griovį ir už jo esantį papilį. Papilio aikštelė keturkampė, orientuota rytų – vakarų kryptimi, 35 m ilgio, 70 m pločio. Aikštelės pietiniame krašte supiltas 0,3 m aukščio, 6 m pločio pylimas, kurio išorinis 1,3 m aukščio šlaitas leidžiasi į čia buvusį griovį, už kurio yra antras 0,8 m aukščio, 8 m pločio pylimas. Šiaurinėje pusėje papilys nuo gretimų aukštumų atskirtas 8 m pločio, 4 m gylio grioviu, rytuose besijungiančiu su natūralia dauba. Šlaitai statūs, 15 m aukščio. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - XIII a.

Šlaitai į Veiviržo slėnį nuslinkę. Piliakalnis apaugęs lapuočiais medžiais, papilio aikštelė dirvonuoja.
Vaizdas:Veiviržėnų piliakalnis iš toliau.jpg|Veiviržėnų piliakalnis iš toliau
Vaizdas:Informacinis stendas apie Veiviržėnų piliakalnį.jpg|Informacinis stendas apie Veiviržėnų piliakalnį


## Tyrimai
1905 m. Liudvikas Kšivickis aikštelėje iškasė duobę, aptiko 45 cm storio kultūrinį sluoksnį. Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1963 m. atliko Lietuvos istorijos institutas.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.133.
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.59.
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899.
* Veiviržėnų mst. piliakalnis buv. Veiviržėnų vls. Kretingos aps. Piliakalnio aprašymas ir brėžinys. MAB RS. F.235. B.343.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. Dokumentai dėl Kretingos apskrities Andrijavo, gargždų, Veviržėnų valsčių archeologijos paminklų apsaugos 1925-1940. KPCA. F.1. Ap.1. B.64. L.67-79, 81-89 (Vilkių k. pilis}

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Lietuvos piliakalniai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Hipokampas

**Hipokampas** – seniausia ir giliausiai nugrimzdusi į galvos smegenų vidų smegenų žievės – apsiausto () dalis. Dalyvauja emocijų mechanizmo formavime ir atminties konsolidavime. Hipokampo kompleksą sudaro: tikrasis hipokampas, ramstis, dantytasis vingis ir hipokampo spurga.

## Anatomija
Tikrasis hipokampas (*Amono ragas*), *hyppocampus proprius (cornu ammonis)* – apsiausto pilkosios medžiagos darinys šoninio skilvelio apatinio rago užpakalinėje sienoje, sudarantis apie 5 cm ilgio lanko formos pakylą. Jos gale yra nedidelis sustorėjimas, vadinamas hipokampo koja, kurios paviršiuje yra nežymūs grioveliai. Į apačią, vidine kryptimi hipokampas pereina į ramstį, *subiculum*. Tai jungtis, apjuosianti amono ragą su hipokampo pusės vingiu, čia seniausioji žievė pereina į senąją žievę. Dantytasis vingis, *gyrus dentatus*, yra platoka dantyta apsiausto žievės plokštelė, kuri apačioje suaugusi su hipokampu. Hipokampo spurga, *fimbria huppocampi*, yra baltosios medžiagos darinys, skliauto kojyčių suplokštėjęs artimasis galas, kuris šoniniu kraštu suaugęs su hipokampu ir dantytuoju vingiu.
Lituanica (krepšinio klubas)

**Lituanica** – krepšinio klubas Lemonte, Ilinojuje, mokantis JAV lietuvius krepšinio pagrindų.

Klubas buvo įkurtas 1998 m. Donato Šiliūno. Pagrindinis tikslas buvo padėti vaikams pasiruošti ŠALFASS turnyrui. Klubas yra suskirstytas į skyrius nuo pirmo iki dešimto skyriaus.

## Nuorodos
* Pagrindinis puslapis (anglų k.)
Eidaičių piliakalnis

**Eidaičių piliakalnis**, *Pilalė, Pilalės kalnas*, – piliakalnis Šilutės rajono savivaldybės teritorijoje, prie Eidaičių kaimo, Gardamo seniūnija. Pasiekiamas iš plento Šilutė – Eidaičiai, pravažiavus Tenenį ir Pašiliškiuose pasukus į kairę vakarų kryptimi, už 1,1 km pasukus į kairę pietvakarių kryptimi ir pavažiavus 850 m lauko keliuku bei palauke, yra lauko pietvakarių kyšulyje, miške.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Tenenio dešiniajame krante. Jį iš pietų juosia Tenenys, iš šiaurės ir vakarų – jo slenio dauba, kuria teka mažas upeliūkštis, tik rytinė dalis siekia aukštumą. Aikštelė apvali, 26 m skersmens, apjuosta 5 m pločio, 0,2 m aukščio pylimu. Pietrytinėje pusėje šis pylimas aukštesnis, 0,7 m aukščio, 29 m pločio. Už jo iškastas 6,5 m pločio, 1,5 m gylio griovys, už kurio supiltas antras 0,4 m aukščio, 5 m pločio pylimas. Už šio pylimo iškastas antras 4 m pločio, 1 m gylio griovys. Šlaitai statūs, 6 m aukščio. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia.

Piliakalnis labai suardytas arimų, apaugęs lapuočiais.Apie 400 m. į rytus buvęs Barvų vandens malūnas.

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1963 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. 

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.180

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Lietuvos piliakalniai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Sembos vyskupija

**Sembos vyskupija** (), *Samlando vyskupija* – vyskupija Semboje (), viduramžių Prūsijoje.

## Istorija
Vyskupiją 1243 m. įkūrė popiežiaus legatas Vilhelmas Modenietis (*Wilhelm von Modena*). Vyskupijos centras buvo Karaliaučius. XVI a., per reformaciją, tapo liuteronų vyskupija, o po 1577 m. panaikinta ir sujungta su Pamedės vyskupija.

## Sembos vyskupai
* Dytrichas I (*Dietrich I*) – 1252–1254 m.
* Heinrichas I (*Heinrich I von Streitberg*) – 1254–1274 m.
* Hermanas fon Kelnas (*Hermann von Köln*) – 1274–1276 m., † 1287 m.
* Kristijonas fon Miulhauzenas (*Christian von Mühlhausen*) 1276–1295 m.
* Zigfridas fon Regenšteinas (*Siegfried von Regenstein*) – 1295–1318 m.
* be vyskupo – 1318–1320 m.
* Johanas I fon Klarė (*Johann I von Clare*) – 1320–1344 m.
* Johanas II fon Bludau (*Johann II von Bludau*) – 1344–1358 m.
* Jakobas fon Kulmas (*Jakob von Kulm*) – 1344–1354v
* Bartolomėjus fon Radamas (*Bartholomäus von Radam*) – 1354–1378 m.
* Tilas fon Marburgas (*Thilo von Marburg*) – 1378–1386 m.
* Heinrichas II Kuvalas (*Heinrich II Kuwal*) – 1387–1395 m.
* Heinrichas III fon Zėjefeldas (*Heinrich III von Seefeld*) – 1395–1414 m.
* Heinrichas V fon Šanenburgas (*Heinrich IV von Schanenburg*) – 1415–1416 m.
* Johanas II fon Zaalfeldas (*Johann II von Saalfeld*) – 1416–1425 m.
* Michaelis Jungas (*Michael Jung*) – 1425–1442 m., † 1443v
* Nikolausas I Šloterkopfas (*Nikolaus I Schlotterkopf*) – 1442–1470 m.
* Ditrichas II fon Kuba (*Dietrich II von Cuba*) – 1470–1474 m.
* Johanas III fon Rehenvinkelis (*Johann III von Rehewinkel*) – 1474–1497 m.
* Nikolausas II Krenderis (*Nikolaus II Krender*) – 1497–1503 m.
* Paulius fon Vatas (*Paul von Watt*) – 1503–1505 m.
* Giunteris fon Biunau (*Günther von Bünau*) – 1505–1518 m.

### Samlando liuteronų vyskupai
* Georgas fon Polencas (*Georg von Polenz*) – 1518–1550 m., vyskupiją pavertė liuteronų vyskupija
* Joachimas Merlinas (*Joachim Mörlin*) – 1550–1571 m.
* Tilemanas Heshusas (*Tilemann Hesshus*) – 1571–1577 m., vyskupija sulieta su Pamedės vyskupija.
Ketvirtasis skilvelis

**Ketvirtasis skilvelis** () – rombinių smegenų ertmės liekana. Forma panaši į palapinės, kurios viršūnė remiasi į smegenėles. Skilvelio dugną ir šonines sienas sudaro rombinė duobė, o jo stogą - viršutinė ir apatinė smegeninės burės, kurios suauga smailiu kampu, sudarydamos skilvelio viršūnę, *fastigium*.

Sustorėjusi apatinės burės dalis, esanti pačiame apatiniame rombinės duobės kampe, vadinama skląsčiu, *obex*. Virš jo yra neporinė vidurinė atvara, o kitos dvi šoninės atvaros yra rombinės duobės šoniniuose kampuose. Per šias atvaras ketvirtasis skilvelis susisiekia su povoratinkliniu tarpu. Per smegenų vandentiekį, *aquaeductus cerebri*, ketvirtasis skilvelis jungiasi su trečiuoju. Be to, apatiniame rombinės duobės kampe į skilvelį atsiveria ir nugaros smegenų centrinis kanalas.

Ketvirtojo skilvelio ertmėje yra smegenų skysčio, *liquor cerebrospinalis*, kurį gamina skilvelių gysliniai rezginiai.

## Taip pat skaitykite
* Šoninis skilvelis
* Trečiasis skilvelis
EP

* EP () yra muzikinis albumas, kurį sudaro daugiau dainų nei single, tačiau mažiau, nei pilname albume;
* Europos Parlamentas;
Gedikų piliakalnis

**Gedikų piliakalnis** – piliakalnis Šilutės rajono savivaldybės teritorijoje, prie Gedikų kaimo, Švėkšnos seniūnija. Pasiekiamas iš plento Švėkšna – Kvėdarna pasukus į dešinę pietų kryptimi, į Gedikus, juose priešais buvusias fermas pasukus į kairę, už kanalo - dešiniau, į Ašvos slėnį, iš viso 350 m – atskira apaugusi kalvelė pievoje.

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Ašvos dešiniajame krante. Aikštelė nuplauta, todėl duomenų apie ją nėra. Išlikusi tik jos šiaurės rytų krašte buvusio pylimo dalis - 20 m ilgio, 1,5 m aukščio (1963 m. dar buvo 4 m.), 11 m pločio pakilimas, pailgas šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, esantis 4 m aukščiau upės slėnio. Jis apaugęs lapuočiais. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu.

500 m į pietus, Ašvos kairiajame krante yra VIII a. – IX a. senkapis. 

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.182
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899.
* Tarasenka P. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Lietuvos piliakalniai
Herkus Mantas (filmas)

„**Herkus Mantas**“ – 1972 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas istorinis meninis filmas apie prūsų sukilimo vadą Herkų Mantą. Filmo trukmė – 137 min. Per dvejus metus filmą buvusioje TSRS peržiūrėjo 16,2 mln. žmonių.

## Kūrybinė grupė
* Scenarijaus autorius – Saulius Šaltenis;
* Režisierius statytojas – Marijonas Giedrys;
* Kompozitorius – Giedrius Kuprevičius;
* Dirigentas – Saulius Sondeckis;
* Operatorius statytojas – Jonas Tomaševičius;
* Montažo režisierė – B. Pinaitytė;
* Garso operatorius – Petras Lipeika;
* Dailininkas statytojas – Algirdas Ničius
* Kostiumų dailininkė – Filomena Linčiūtė-Vaitiekūnienė.

## Vaidina
* Antanas Šurna – Mantas (tėvas ir sūnus);
* Eugenija Pleškytė – Kotryna;
* Algimantas Masiulis – Samilis;
* Stasys Petronaitis – Koltis;
* Pranas Piaulokas – Auktumas;
* Algimantas Voščikas – Glapas;
* Aleksandras Vokačius – riteris Hirchalsas, Kotrynos brolis;
* Vytautas Paukštė – vyskupas;
* Gediminas Karka – krivis Alepsis;
* Danutė Krištopaitytė – lietuvių kunigaikštytė;
* Viktoras Šinkariukas – Visgaudas;
* Einaris Koppelis – fon Grumbachas;
* Gediminas Girdvainis – Johanesas, jo tarnas;
* Vladas Sipaitis – kronikininkas;
* vienuoliai – Stepas Jukna, Juozas Jaruševičius, Rimgaudas Karvelis, Vladas Bagdonas, Albinas Budnikas, Ada Budrikaitė, Aleksas Burnickas, Leonas Ciunis, Vytautas Grigolis, Romualdas Gudas, Česlovas Judeikis, Vytautas Kaminskas, Steponas Kosmauskas, Eduardas Kunavičius, Algirdas Latėnas, Vytautas Mačiuika, Algis Matulionis, Algimantas Mažuolis, Vaclovas Muraška, Stasys Paska, Gintautas Pečiūra, Stasys Petraitis, Gediminas Pranckūnas, Kazimieras Preikštas, Sigitas Račkys, Alfonsas Radzevičius, Stasys Radzevičius, Romualdas Ramanauskas, Vladas Radvilavičius, Birutė Raubaitė, Aleksandras Ribaitis, Juozas Rygertas, Povilas Saudargas, Edgaras Savickis, Juris Strenga, Antanas Tarasevičius, Algirdas Vrubliauskas, Leonardas Zelčius, Vladas Žirgulis;
* taip pat Gražina Kernagienė, Jurgis Petrauskas, Vladas Sipaitis, Viktoras Valašinas, V. Kazėnas, A. Lukoševičius, Juozas Malikonis, Arvydas Samukas, S. Zinkevičius, Arūnas Storpirštis, Teodoras Kazimieras Valaitis.

## Siužetas

Filmo esmė nusakoma pirmuosiuose titruose: „Šis filmas – memorialas prūsams, tautai savo kalba ir kultūra giminingai lietuviams, išnaikintai kryžiuočių ordino. XIII a. prūsai sukilo. ilgam paralyžuodami kryžiuočių veržimąsi į rytus, ir krito žūtbūtinėje kovoje, palikdami pavergėjams savo žemes ir savo vardą…“

## Apdovanojimai
* 1973 – VI sąjunginio kino festivalio Almatoje antroji premija;
* 1973 – LTSR valstybinė premija S. Šalteniui, M. Giedriui, J. Tomaševičiui, A. Šurnai, E. Pleškytei.

## Nuorodos
* Oficialus puslapis: http://www.lfc.lt/lt/Page=AMovieList&ID=282&GenreID=454
Puodžiai (Raseiniai)

**Puodžiai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Vosiliškio, prie kelio .

## Istorija

Kaimas pirmą kartą minimas 1586 m.

## Gyventojai

## Galerija

Puodziu koplytstulpis.2009-05-17.jpg|Puodžių k. koplytstulpis
Puodžių karjeras.JPG|Įvažiavimas į Puodžių karjerą
Puodžių karjeras 2.JPG|Karjero vaizdas, 2018 m.


## Šaltiniai
Karališkoji Vavelio pilis

Gotikinė **Vavelio pilis** buvo pastatyta Kazimiero III nurodymu ir susideda iš keleto statinių išdėstytų aplink centrinį rūmų kiemą. XIV a. pilis buvo atstatyta Jogailos ir Jadvygos. Jų valdymo laikotarpiu pastatytas papildomas bokštas *Kurza Stopka* („Vištos koja“) ir „Danų“ bokštas. Laikui bėgant ant Vavelio kalvos, kurioje yra pilis, buvo pastatyti ir kiti pastatai, kuriuose gyveno kleras, karaliaus rūmų tarnautojai ir amatininkai. Tuo pat metu buvo pastatytos gynybinės sienos ir bokštai (Jordanka, Lubranka, Sandomierska, Tęczyńska, Szlachecka, Złodziejska ir Panieńska).

Vavelio kalvoje ir pilies teritorijoje žmonės gyveno nuo paleolito laikų. Istoriniais laikais kalvoje įsikūrusi gyvenvietė tapo regiono, o vėliau ir Lenkijos valdovų sostine. XVI a. Žygimantas Senasis ir jo žmona pasikvietė geriausius vietinius ir užsienio meistrus, įskaitant italų architektus bei skulptorius, taip pat vokiečių dekoratorius, kurie pilį perstatė į renesansinius rūmus.

1595 m. gaisro metu šiaurės rytinė pilies dalis sudegė.
Bafalo Sabres

**Bafalo „Sabres“** – () NHL Rytų konferencijos, Šiaurės rytų pogrupio ledo ritulio komanda iš Niujorko, Bafalo, JAV.

## Istorija

Bafalo "Sabres", kartu su Vankuverio „Canucks“ prisijungė prie NHL lygos 1970-1971 m. sezone.

## Sezonai

## Nuorodos

*Oficiali klubo svetainė
Juodžių piliakalnis

**Juodžių piliakalnis su gyvenviete**, *Šeputaičiai, Pilaitė* – piliakalnis Šilutės rajono savivaldybės teritorijoje, prie Juodžių kaimo (Žemaičių Naumiesčio seniūnija). Pasiekiamas iš kelio Žemaičių Naumiestis – Degučiai pasukus į Juodžius, juose pavažiavus į dešinę pietryčių ir pietvakarių kryptimis 1 km – yra 100 m į kairę pietryčiuose, už jaunomis eglaitėmis apsodinto lauko krašto.

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas aukštumos krašte, Mirglono dešiniajame krante. Aikštelė ovali, orientuota vakarų – rytų kryptimi, 30 m ilgio, 68 m pločio. Jos vakariniame krašte supiltas 70 m ilgio, 2,5 m aukščio, 18 m pločio lanko formos pylimas, kurio išorinis 4 m aukščio šlaitas leidžiasi į 20 m pločio, 1 m gylio griovį. Rytiniame šlaite, 4 m žemiau aikštelės yra 3 m pločio terasa. Šlaitai statūs, 8-9 m aukščio. 

Piliakalnis apardytas arimų, apaugęs lapuočiais.

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus ir 1963 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Į vakarus nuo piliakalnio, 0,4 ha plote yra papėdės gyvenvietė. 

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.182
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899. c. 155.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Lietuvos piliakalniai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Tlakepakė

**Tlakepakė** () arba **San Pedro Tlakepakė** () – miestas vakarų Meksikoje, Chalisko valstijoje, Gvadalacharos miesto aglomeracijoje. Mašinų gamybos, stiklo, popieriaus, medienos apdirbimo, maisto, odos pramonė. Prekyba žemės ūkio produkcija (kukurūzai, svogūnai, sorgai ir kt.). Veikia kelet Gvadalacharos universitetų fakultetai.

Pagrindinė Tlakepakės aikštė – *El Jardín Hidalgo*. Šalia jos yra Hidalgo monumentas, *El Santuario de Nuestra Señora de la Soledad* bei *San Pedro* bažnyčios ir turgus.

## Istorija

Tlakepakė įkurta 1530 m. Savivaldybės statusą gavo 1825 m.

## Šaltiniai
L'Âme Immortelle

**L'Âme Immortelle** (iš prancūzų k. – *nemirtinga siela*) – muzikos grupė iš Austrijos. Jos stilius apibūdinamas kaip elektroninė muzika, taip pat yra poproko muzikos elementų. Pagrindiniai grupės nariai – Thomas Rainer ir Sonja Kraushofer.

## Diskografija

### Studijiniai albumai
* *[[Lieder Die Wie Wunden Bluten]]* (1997 m.)
* *[[…In Einer Zukunft Aus Tränen Und Stahl]]* (1998 m.)
* *[[Wenn Der Letzte Schatten Fällt]]* (1999 m.)
* *[[Dann Habe Ich Umsonst Gelebt]]* (2001 m.)
* *[[Als Die Liebe Starb]]* (2003 m.)
* *[[Gezeiten]]* (2004 m.)
* *[[Auf deinen Schwingen]]* (2006 m.)
* *[[Namenlos]]* (2008 m.)
* *[[Durch fremde Hand]]* (2008 m.)
* *[[Momente]]* (2012 m.)

### Kompiliaciniai albumai
* *10 Jahre – Best Of* (2007 m.)
* *Best of Indie Years* (2008 m.)

### Singlai
* *Epitaph* (2000 m.)
* *Judgement* (2001 m.)
* *Tiefster Winter* (2002 m.)
* *5 Jahre* (2004 m.)
* *Stumme Schreie* (2005 m.)
* *Fallen Angel* (2006 m.)
* *Dein Herz* (2006 m.)
* *Phönix* (2006 m.)
* *Nur Du* (2006 m.)

### DVD
* *Disharmony-Live!* (2003 m.)
* *Jenseits der Schatten* (2008 m.)

## Nuorodos
*
Šoninis skilvelis

**Šoninis skilvelis** (lot. *ventriculus lateralis*) - susisiekiančių plyšių sistema galvos smegenų didžiųjų pusrutulių baltojoje medžiagoje. Skilvelių ertmė nutįsta į visas keturias pusrutulių skiltis, todėl skiriamos šios skilvelio dalys: centrinė dalis, priekinis, užpakalinis ir apatiniais ragai. Šoniniai skilveliai yra du.

Centrinė dalis yra momeninėje skiltyje, horizontalaus plyšio formos. Plyšio vidiniame krašte yra šoninio skilvelio gyslinis rezginys, *plexus choroideus*. Kaktinis priekinis ragas yra trumpa, plati ertmė kaktinėje skiltyje, jis per tarpskilvelinę angą susisiekia su trečiuoju skilveliu. Pakaušinis užpakalinis ragas yra trumpiausia skilvelio dalis, ertmė nutįstanti į pakaušinę skiltį. Šio rago vidinėje sienoje yra nedidelis iškilimas, vadinamas gaidžio pentinu, *calcar avis*. Smilkininis apatinis ragas - siauriausia ir labiausiai į apačią nusileidusi šoninio skilvelio dalis.
Hagioterapija

**Hagioterapija** ( 'šventas' +  'gydymas; slaugymas') - religinės pakraipos mokymas, tyrinėjantis dvasines žmogaus plotmes, jų pažeistumą ir gydymo galimybes.

Jis dar vadinamas „šventumo terapija“, nes teigia, kad tyrinėja ir gydo žmogaus sielos dalį, kurią, pagal Bibliją ir krikščionybę, Dievas sukuria žmogaus pradėjimo metu ir kuri yra vadinama *dvasine siela*. Remiantis jos kilme, susijusia su Dievu, kuris yra šventas, laikoma, kad ir dvasinė žmogaus dalis taip pat yra šventa.

Hagioterapija nėra psichoterapija ar pastoracinė Katalikų bažnyčios veikla. Tai yra autonomiška veikla, pasak jos praktikuotojų paremta dvasinės žmogaus plotmės tyrimais. Ji naudojama kartu su psichoterapija įvairioms priklausomybėms bei dvasinėms žaizdoms gydyti.

Hagioterapijos pradininkas yra dr. Tomislav Ivančić (Kroatija).

### Daugiau apie hagioterapiją
# S. Nadj, B. Vuksan-Ćusa, M. Marinović and L. Murgić (2008) Benefit of hagiotherapy for a war veteran suffering of PTSD: Case - report. Poster Session III: Other Psychotherapy http://www.sciencedirect.com/science?_ob=ArticleURL&_udi=B6VM1-4S56Y2F-1S8&_user=10&_rdoc=1&_fmt=&_orig=search&_sort=d&view=c&_acct=C000050221&_version=1&_urlVersion=0&_userid=10&md5=77b9566f95bd4df0e32a341310a04108.
# Hagiotherapy.

## Šaltiniai
Ašmintos apylinkė

**Ašmintos apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Prienų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Prienų rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. prijungta prie Antakalnio apylinkės. Atkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Alksniakiemio apylinkės, dalies Mačiūnų apylinkės ir dalies Antakalnio apylinkės.

|-
| 1959-01-15 || || 2585 () || || 
|-
| 1970-01  || || 2307 || || 19 kaimų, 1 viensėdis, 5 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 76,2 || || J. Janonio kolūkis, K. Poželos kolūkis, „Lenino kelio“ kolūkis  || 16 kaimų, 1 viensėdis, 4 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 24 kaimai, 1 viensėdis 
|-
| 1979-01-17  || || 2189 || || 24 kaimai, 1 viensėdis, 1 kaimo dalis 
|-
| 1986 m. || || || Juliaus Janonio kolūkis, „Lenino keliu“ kolūkis  || Ašminta, Bagrėnas, Giniūnai, Mačiūnai, Pošventis, Strielčiai, Važatkiemis ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1971 || || 24 kaimai, 1 viensėdis, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Balbieriškio apylinkė

**Balbieriškio apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Balbieriškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Prienų rajonui. 1954 m. prijungtos Dargupio apylinkė, Gerulių apylinkė ir Norkūnų apylinkė, 1963 m. – dalis Kunigiškių apylinkės, 1977 m. – Mackių apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || Kalinino vardo kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 37,12 || 2335 () || Kalinino vardo kolūkis, „Saulėtekio“ kolūkis  || 15 kaimų
|-
| 1970-01  || || 2046 || || 27 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 129,5 || || Kalinino kolūkis, Kunigiškių kolūkis  || 28 kaimai, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 28 kaimai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 3012 || || 39 kaimai, 3 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || Michailo Kalinino kolūkis, Kunigiškių kolūkis, Degsnės girininkija  || Aukštasis Balbieriškis, Geruliai, Kunigiškiai, Paprūdžiai, Putrišiai, Ringėnai, Sūkuriai, Žagariai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2435 || || 41 kaimas, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Birštono apylinkė

**Birštono apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Birštono valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Prienų rajonui. 1954 m. prijungta Siponių apylinkė ir Žemaitkiemio I apylinkė, 1963 m. – Nemajūnų apylinkė. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras iš miesto į kaimą. 1991 m. gegužės 9 d. Birštono apylinkės Beniukų, Dvareliškių, Karveliškių, Kurmoniškių, Padriežiškių, Pakrovų, Pikelionių, Šilaičių, Verbyliškių, Vėžionių kaimai prijungti prie Jiezno apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Birštono“, „Nemuno“ ir „Spartuolio“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 71,94 || 3578 () || „Birštono“ kolūkis, „Nemuno“ kolūkis, „Spartuolio“ kolūkis  || 25 kaimai, 1 vienkiemis
|-
| 1970-01  || || 3263 || || 45 kaimai, 1 viensėdis 
|-
| 1972-10-01  || 114,06 || || Nemajūnų kolūkis, Birštono tarybinis ūkis  || 44 kaimai, 1 viensėdis, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 44 kaimai, 1 viensėdis, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 1848 || || 30 kaimų, 1 viensėdis, 3 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || Nemajūnų kolūkis, Birštono daržininkystės tarybinis ūkis, Birštono girininkija, Prienų girininkija  || Birštonas (kaimas), Žemaitkiemis ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3119 || || 49 kaimai, 1 viensėdis, 7 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Išlaužo apylinkė

**Išlaužo apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Prienų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Prienų rajonui. 1954 m. prijungta Gražučių apylinkė ir dalis Pakumprio apylinkės, 1963 m. – dalis Mačiūnų apylinkės ir dalis Pakuonio apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || J. Žemaitės vardo kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 56,7 || 2254 () || J. Žemaitės vardo kolūkis, „Gražučių“ kolūkis  || 18 kaimų
|-
| 1970-01  || || 2267 || || 28 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 74,86 || || V. Kudirkos kolūkis, M. Vasiliauskaitės kolūkis, Išlaužo žuvininkystės ūkis  || 28 kaimai, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 28 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1842 || || 23 kaimai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1986 m. || || || Marijos Vasiliauskaitės kolūkis, Išlaužo žuvininkystės ūkis, Išlaužo girininkija  || Išlaužas, Šiauliškiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1810 || || 23 kaimai, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Jiezno apylinkė

**Jiezno apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Jiezno valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Jiezno rajonui. 1954 m. prijungtos Kisieliškių apylinkė ir dalis Daukantų apylinkės, o dalis Jiezno apylinkės prijungta prie Vėžionių apylinkės. 1963 m. prijungta Vėžionių apylinkė, 1986 m. – Būdos apylinkė. 1991 m. gegužės 9 d. prie Jiezno apylinkės prijungti Birštono apylinkės Beniukų, Dvareliškių, Karveliškių, Kurmoniškių, Padriežiškių, Pakrovų, Pikelionių, Šilaičių, Verbyliškių, Vėžionių kaimai.

|-
| 1954-05-25  || || || „Naujos sodybos“ ir „Lenino keliu“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 38,96 || 3268 () || „Naujo gyvenimo“ kolūkis  || 20 kaimų
|-
| 1970-01  || || 2651 || || 35 kaimai 
|-
| 1972-10-01  || 77,05 || || „Nemuno“ kolūkis, „Verknės“ kolūkis, Vėžionių kolūkis  || 34 kaimai, 3 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 34 kaimai, 4 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 2846 || || 42 kaimai, 9 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || Vasilijaus Čiapajevo kolūkis, Jiezno kolūkis, Jiezno meistrija  || Nemajūnai, Pikelionys, Valiūniškės, Verbyliškės, Vėžionys ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2330 || || 49 kaimai, 6 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Povilas Jefišovas

**Povilas Jefišovas** (g. 1948 m. birželio 20 d. Mažeikiuose) – Lietuvos krepšinio treneris.

1972–2008 m. dirbo V. Knašio krepšinio mokykloje. Per daugiau nei trisdešimt penkerius metus treniravo kelis tūkstančius vaikų. 2007 m. suteiktas Lietuvos nusipelniusio trenerio vardas.

## Žymiausi auklėtiniai
* Tomas Delininkaitis
* Rimantas Grigas
* Vilmantas Jankūnas
* Artūras Jovaiša
* Nerijus Jurkšas
* Linas Kaziulionis
* Martynas Petravičius
* Simas Galdikas
* Petras Šalvis
* Arvydas Šikšnius
* Egidijus Šleinius
* Tomas Vanagas
* Valdas Vasylius
* Raimondas Žeimys
* Irmantas Milišauskas
* Donatas Tarolis

## Išnašos
Lielionių apylinkė

**Lielionių apylinkė** (arba ***Lelionių apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Kristapiškių apylinkės ir Užuguosčio apylinkės. 1988 m. prijungta prie Stakliškių apylinkės.

|-
| 1959-01-15 || || 3468 () || || 
|-
| 1970-01  || || 2779 || || 56 kaimai, 5 viensėdžiai, 5 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 90,71 || || Vyšniūnų kolūkis, Lielionių tarybinis ūkis, Užuguosčio tarybinis ūkis  || 54 kaimai, 5 viensėdžiai, 6 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 54 kaimai, 5 viensėdžiai, 6 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 2137 || || 55 kaimai, 5 viensėdžiai, 5 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || Vyšniūnų kolūkis  || Lielionys, Užuguostis, Vyšniūnai ir kt.
|}

## Šaltiniai
Lielionys

**Lielionys** – kaimas Prienų rajono savivaldybės rytuose, 3 km į pietryčius nuo Stakliškių, greta plento . Rytinėje kaimo pusėje telkšo ežeras Lielius, toliau pietuose teka Verknė.

## Etimologija

Kaimo vardas – vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo rytuose telkšančio Lieliaus ežero pavadinimo.

## Istorija

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Naujosios Ūtos apylinkė

**Naujosios Ūtos apylinkė** (arba ***Naujos Ūtos apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Gudelių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Prienų rajonui. 1954 m. prijungtos Asiūklės apylinkė, Baltramurgio apylinkė, Skersabalio apylinkė ir Žemaitkiemio II apylinkė, 1963 m. – dalis Kunigiškių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Stalino keliu“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 58 || 2199 () || „Jaunosios Gvardijos“ kolūkis, „Pavasario ryto“ kolūkis  || 22 kaimai
|-
| 1970-01  || || 1913 || || 31 kaimas 
|-
| 1972-10-01  || 81,06 || || Žemaitkiemio kolūkis, Naujosios Ūtos tarybinis ūkis  || 26 kaimai, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 26 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1276 || || 26 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || Žemaitkiemio kolūkis, Naujosios Ūtos girininkija  || Naujoji Ūta ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1018 || || 23 kaimai, 2 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Pakuonio apylinkė

**Pakuonio apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pakuonio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Prienų rajonui. 1954 m. prijungta Kudirkų apylinkė ir dalis Pašventupio apylinkės, 1963 m. – dalis Antakalnio apylinkės, o dalis Pakuonio apylinkės prijungta prie Išlaužo apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Pergalės“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 47 || 2299 () || „Pergalės“ kolūkis, Daukšiagirio tarybinio ūkio Pagermonio ir Patamulšio skyriai  || 1 miestelis, 17 kaimų
|-
| 1970-01  || || 1974 || || 1 miestelis, 15 kaimų, 8 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 58,97 || || Antakalnio kolūkis, Daukšiagirės vaismedžių medelynas  || 1 miestelis (Pakuonis), 17 kaimų, 7 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 13 kaimų, 3 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1699 || || 1 miestelis, 19 kaimų, 3 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || Daukšiagirės sodininkystės tarybinis ūkis  || Bačkininkėliai, Daukšiagirė, Margininkai, Pakuonis ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1439 || || 1 miestelis, 19 kaimų, 3 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Skriaudžių apylinkė

**Skriaudžių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Veiverių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kazlų Rūdos rajonui. 1954 m. prijungtos Leskavos apylinkė, Kuprių apylinkė, Kampinių apylinkė, dalis Subačiškių apylinkės ir Išdagėlių apylinkė, 1963 m. – dalis Petkeliškių apylinkės. 1988 m. birželio 22 d. Skriaudžių apylinkė prijungta prie Veiverių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Gegužės 1-osios“ ir „Vienybės“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 72 || 2388 () || „Gegužės Pirmosios“ kolūkis, „Vienybės“ kolūkis, „Taikos“ kolūkis  || 33 kaimai, 1 vienkiemis, 1 glžk. stotis
|-
| 1970-01  || || 1895 || || 36 kaimai, 1 viensėdis, 5 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 63,36 || || „Dainavos“ kolūkis, Leskavos kolūkis, Skriaudžių kolūkis  || 35 kaimai, 1 viensėdis, 6 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 35 kaimai, 1 viensėdis, 6 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1524 || || 35 kaimai, 1 viensėdis, 6 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || „Dainavos“ kolūkis, Jiesios girininkija  || Gustaičiai, Skriaudžiai ir kt.
|}

## Šaltiniai
Veiverių apylinkė

**Veiverių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Veiverių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kazlų Rūdos rajonui. 1954 m. prijungtos Mauručių apylinkė ir Belevičių apylinkė, 1963 m. – dalis Petkeliškių apylinkės, 1988 m. – Skriaudžių apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || „Stalino keliu“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 31 || 2589 () || „Stalino keliu“ kolūkis  || 1 miestelis, 8 kaimai, 1 glžk. stotis
|-
| 1970-01  || || 2501 || || 1 miestelis, 15 kaimų, 5 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 64,9 || || „Draugystės“ kolūkis, Veiverių kolūkis  || 1 miestelis: Veiveriai, 24 kaimai, 5 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 24 kaimai, 5 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 2453 || || 1 miestelis, 22 kaimai, 7 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || „Draugystės“ kolūkis, Veiverių kolūkis  || Gustaičiai, Juodbūdis, Mauručiai, Veiveriai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3975 || || 1 miestelis, 60 kaimų, 1 viensėdis, 4 kaimų dalys 
|}

## Vadovai
* K. Baranauskas, J. Grimalauskas, J. Kazlauskas, V. Klimavičius (visi apie 1950 m.)

## Šaltiniai
Būdos apylinkė

**Būdos apylinkė** sovietmečiu buvo:

* Jiezno rajone;
* Kazlų Rūdos rajone;
* Lazdijų rajone;
* Prienų rajone;
* Šakių rajone.
Stakliškių apylinkė

**Stakliškių apylinkė** (iki 1954 m. ***Stakliškių I apylinkė*** ir ***Stakliškių II apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Dvi apylinkės įkurtos užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje – Stakliškių I ir Stakliškių II. 1949 m. jos buvo Stakliškių valsčiuje, 1950 m. priskirtos naujam Jiezno rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. abi Stakliškių apylinkės ir Pakrovų apylinkė sujungtos į vieną Stakliškių apylinkę. 1963 m. prijungta Pieštuvėnų apylinkė, 1988 m. – Lielionių apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || Černiachovskio vardo ir „Pakrovų“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 42 || 4236 () || Černiachovskio vardo kolūkis, „Pakrovų“ kolūkis  || 11 kaimų, 1 vienkiemis
|-
| 1970-01  || || 3409 || || 1 miestelis, 22 kaimai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 88,6 || || Medžionių kolūkis, Pakrovų kolūkis, Pieštuvėnų kolūkis, Stakliškių kolūkis  || 23 kaimai, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 23 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 2674 || || 1 miestelis, 20 kaimų, 4 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || Medžionių kolūkis, Stakliškių kolūkis, Stakliškių girininkija  || Medžionys, Pieštuvėnai, Pikelionys, Stakliškės ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3957 || || 1 miestelis, 75 kaimai, 4 viensėdžiai, 5 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Būdos apylinkė (Prienai)

**Būdos apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Jiezno valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Jiezno rajonui. 1954 m. prijungtos Kašonių apylinkė, Sobuvos apylinkės ir dalis Daukantų apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras. 1986 m. spalio 20 d. Būdos apylinkė prijungta prie Jiezno apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || J. Žemaitės vardo, Ždanovo vardo ir „Mūsų artojo“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 56,59 || 2443 () || Čiapajevo vardo kolūkis, „Gimtosios žemės“ kolūkis  || 31 kaimas, 3 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 1890 || || 33 kaimai 
|-
| 1972-10-01  || 60,14 || || Čiapajevo kolūkis, Sobuvos kolūkis  || 31 kaimas, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 27 kaimai, 4 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1331 || || 27 kaimai, 4 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || || Būda, Kašonys ir kt.
|}

## Šaltiniai
Notangai

**Notangai** (prūs. *notangi*; ) – viena iš vienuolikos prūsų grupių, gyvenusi Notangoje, kurios didžioji dalis dabar yra Rusijos eksklave Kaliningrado srityje (iki 1945 m. tai buvo Vokietijai priklausiusi Rytų Prūsija).

Manoma, kad XIII a. Vokiečių ordino riteriams pradėjus kryžiaus žygius prieš prūsus, teritorijoje tarp Priegliaus ir Alnos gyveno apie 15 000 žmonių. Natangų žemės šiaurėje ribojosi su sembais, rytuose su nadruviais, pietuose ir pietryčiuose – su bartais, vakaruose – varmiais, o šiaurės vakaruose notangų žemes skalavo Aistmarės. Manoma, kad notangai kalbėjo notangų tarme, priklausiusia prūsų kalbai.

## Istorija
Notangai pirmą kartą paminėti 1238 m. sutartyje tarp teutonų riterių ir Pomeranijos kunigaikščio Sventapelkio II (*Świętopełk II*) 1249 m. Christburgo sutartis, kuri užtikrino asmeninę naujai pakrikštytų krikščionių laisvę, apėmė ir notangus. Tačiau sutartis neišsprendė giluminių konflikto priežasčių, ir 1249 m. lapkričio mėnesį įvykusiame *Krücken* mūšyje notangai išžudė 54 riterius. Pergalė buvo trumpalaikė, Ordinas per porą metų atsigavo ir pratęsė savo kryžiaus žygį. 1255 m. jie Priegliaus žiotyse, tiesiai ant sienos tarp Notangos ir Sembos, pastatė Kenigsbergą (Karaliaučius, dabartinis Kaliningradas).

Didžiojo prūsų sukilimo metu (1260–1274) notangai vadu išsirinko Vokietijoje pasimokiusį Herkų Mantą. Pradžioje sukilimas buvo sėkmingas, jie sumušė Ordino riterius Pokarvio ir Liubavos mūšiuose. Tačiau sukilėliams nepasisekė užimti mūrinių kryžiuočių pilių, ir sukilimas pralaimėjo. Žymiausias prūsų sukilimo vadas Herkus Mantas buvo sugautas ir pakartas (1273 m.). Notangų kilmingieji pasidavė vokiečiams, kurie pažadėjo privilegijų ir neliesti jų asmeninių valdų.
Paskutinį kartą notangai sukilo vadovaujami Sabyno ir Stantos 1295 m.

Notangoje apsigyveno daug kolonistų, bet notangai išlaikė savo kalbą ir papročius iki XVII a. XVII a. pabaigoje ar XVIII a. pradžioje notangų skiriamieji bruožai išnyko, jie susiliejo su ten gyvenusiais vokiečiais. Buvusios Notangos gyventojai vadino savo *Natangen* iki 1945 m. Landsbergo miesto (dabar Lenkijos miestas *Górowo Iławeckie*) vietinis laikraštis nuo 1919 m. vadinosi *Natanger Zeitung* ('Natangų laikraštis').

## Nuorodos
Šilavoto apylinkė (Prienai)

**Šilavoto apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šilavoto valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Prienų rajonui. 1954 m. prijungta Ingavangio apylinkė ir dalis Pašlavančio apylinkės, 1963 m. – Jiestrakio apylinkė ir Juodaraisčio apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || „Gegužės 1-osios“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 50 || 3946 () || „Gegužės Pirmosios“ kolūkis, „Gintaro“ kolūkis  || 16 kaimų
|-
| 1970-01  || || 3314 || || 46 kaimai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 96,93 || || „Avangardo“ kolūkis, Jiestrakio kolūkis, Šilavoto kolūkis  || 37 kaimai, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 37 kaimai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 2338 || || 35 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || Jiestrakio kolūkis, Šilavoto kolūkis, Meškapievių girininkija, Šilavoto girininkija  || Ingavangis, Jiestrakis, Klebiškis, Pašlavantys, Šilavotas ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2129 || || 33 kaimai, 2 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Lietuvos Respublikos teisėjų asociacija

**Lietuvos Respublikos teisėjų asociacija** (**LRTA**) – Lietuvos teisėjų profesinės savivaldos susivienijimas, įkurtas 1993 m. Būstinė Vilniuje, Gedimino 40/1.

## Veikla
Nariai yra LR bendrosios kompetencijos, administracinių teismų (pvz., LVAT) ir LR Konstitucinio Teismo teisėjai. 633 nariai (2007 m.; 2001 m. - 568 nariai). 

Pagrindinės institucijos – Visuotinis narių suvažiavimas, valdyba, pirmininkas, revizijos komisija. Nuo 1997 m. Lietuvos Respublikos teisėjų asociacija yra Tarptautinės teisėjų asociacijos () ir Europos teisėjų asociacijos () narė.

LRTA puoselėja ir plėtoja teismo ir teisėjų nepriklausomumą, savivaldą, gina teisėjų teises, bendradarbiauja su teisininkų organizacijomis Lietuvoje ir kitose šalyse, dalyvauja rengiant bei tobulinant teisės aktus, susijusius su teismo ir teisėjų veikla, puoselėja savo korporacijos tradicijas, dalyvauja teisėjų profesinio tobulinimo veikloje – rengia konferencijas, seminarus teisėjams.

## Pirmininkai
* 1993–1997 m. Vytautas Masiokas
* 1997–2006 m. Virgilijus Valančius
* 2006–2009 m. Vytas Milius
* 2009–2012 m. Albertas Milinis
* 2012 - 2021 m. Ramūnas Gadliauskas
* 2021 - 2024 m. Gediminas Sagatys
* nuo 2024 m. Sigita Jokimaitė

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos Respublikos teisėjų asociacijos tinklalapis
Lietuvos restauratorių sąjunga

**Lietuvos Respublikos restauratorių sąjunga** – visuomeninė, profesinė, mokslinė-kūrybinė organizacija, vienijanti atestuotus įvairių specialybių kilnojamojo ir nekilnojamojo kultūros paveldo restauratorius ir tvarkomųjų paveldosaugos darbų specialistus.

Būstinė įsikūrusi Vilniuje, Klaipėdos g. 5a.

## Istorija
Lietuvos Respublikos restauratorių sąjunga įkurta 1990 m. spalio 8-9 d. vykusiame steigiamajame restauratorių suvažiavime Palangoje. Iniciatorė – Prano Gudyno restauravimo centro restauratorė grafikė Gražina Drėmaitė ir Paminklų restauravimo instituto darbuotojai. Suvažiavimo metu buvo priimti sąjungos įstatai (įregistruoti 1990-12-13 LR teisingumo ministerijoje, Įsakymo nr. 89-VO; 1996-06-19 įregistruota nauja įstatų redakcija) ir Restauratoriaus etikos kodeksas.

## Veikla
Lietuvos Respublikos restauratorių sąjunga įtvirtina ir plėtoja profesionalų, moksliškai pagrįstą kilnojamųjų ir nekilnojamųjų kultūros vertybių išsaugojimą ir atkūrimą, formuoja restauracinės veiklos perspektyvines mokslines ir technologines kryptis. Rengia projektus („Kultūrinis projektas krašto apsaugos jaunimui“, 1997–1998 m.), seminarus („Bažnytinio meno išsaugojimo problemos“ 1998, „Socialiniai aspektai paminklosaugoje“ 2000–2002), mokslines konferencijas („Kultūros paveldo autentiškumas: Samprata ir išsaugojimo būdai“ 1997, „Restauratorių sąjungai – 15“, 2006 m.), konkursus, dalyvauja tarptautiniuose projektuose („Caravan“ 1997 m.). Sąjungoje sudarytos ekspertų tarybos, dalyvaujančios svarbių kultūros paminklų išsaugojimo klausimų svarstyme ir teikiančios rekomendacijas; atskira ekspertų komisija buvo sudaryta dalyvauti Vilniaus Valdovų rūmų atstatymo programoje.

Suvažiavimai šaukiami kas 3 metai, juose tvirtinama valdyba, renkamas pirmininkas.

## Pirmininkai
* Gražina Drėmaitė – 1990–1996 m.;
* Elvyra Veronika Telksnienė – 1996–2000 m.;
* Jonas Rimantas Glemža – 2000–2002 m.;
* Alina Samukienė – 2002–2004 m.;
* Aurelija Matuizienė – 2004–2007 m.;
* Diana Varnaitė – 2007–2008 m.;
* Rimantas Gučas – 2008–2012 m.;
* Arūnas Boruta – 2012–2019 m.;
* Giedrė Gajauskaitė – nuo 2019 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos restauratorių sąjunga.