open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vėlinės

**Vėlinės** (**Vė̃linės**) arba **[[Ilgės]]**, katalikiškoje liturgijoje – **Visų mirusiųjų paminėjimas** () – mirusiųjų atminimo ir pagerbimo diena minima lapkričio 2 d. Tradiciškai lankomi mirusiųjų kapai, uždegama žvakių.

Neretai ši diena natūraliai susilieja su lapkričio 1 d. minima Visų šventųjų diena. Paprastai tarp šių švenčių nėra aiškios ribos, kapai dažniau lankomi lapkričio 1 d., kuri Lietuvoje yra šventinė diena.

## Bažnytinė tradicija
Vėlinių dieną (lapkričio 2) bažnyčioje giedamos gedulinės liturginės valandos; iki vidurdienio giedama Rytmetinė, po vidurdienio – Vakarinė. Pagrindinės šv. Mišios baigiamos procesija į kapines, šventoriuje, arba bažnyčioje. Pelnomi visuotiniai atlaidai, jei per Vėlines bažnyčioje ar koplyčioje sukalbama *[[Tėve mūsų]]* ir tikėjimo išpažinimą arba per Vėlinių aštuondienį (lapkričio 1–8) aplankomos kapinės ir meldžiamasi už mirusiuosius, arba pirmąjį mėnesio penktadienį bažnyčioje prie išstatyto Švč. Sakramento sukalbama Švenčiausiosios *Jėzaus Širdies litanija* ir atsiteisimo malda *[[Kyrie eleison]]*.

Pirmą kartą bendruomeninė malda už mirusiuosius paminėta IV a., o po Pietų ir Vakarų Europą ėmė plisti IX a.

Šventės diena pradžioje nebuvo pastovi – lapkričio 17, sausio 1, ar sausio 14. Kliuni benediktinų vienuolyno abatas Odilonas 998 m. įvedė tradiciją iškart po Visų Šventųjų melstis už mirusius vienuolijos narius. XIII a. ji išplito visoje Katalikų Bažnyčioje.

## Papročiai

Lietuvių Vėlinės susiklostė krikščioniškam papročiui persipynus su senąją lietuvių švente Ilgėmis.

Būta papročio Vėlinių dieną rinktis sodžiaus kapinaitėse, pasimeldus susėsti prie šeimos kapo ir valgyti pasikvietus neturtinguosius. Kai kur Rytų Lietuvoje maistą ant kapo sudėdavo Visų Šventųjų dienos vakarą ir palikdavo per naktį, valgydavo ir dalindavo vargstantiems tik per Vėlines. Dzūkijoje ir Rytų Aukštaitijoje dėti maistą ant kapų vietomis išliko iki XX a. pr. Nuo XIX a. vid. šventė pritraukta prie bažnytinės liturgijos – kunigai ragindavo tą dieną dalyvauti pamaldose, rinktis tik savo parapijos kapinėse, nenešti maisto į kapus. Nuo XX a. pr. įsigalėjo paprotys kapuose deginti žvakes.

Anksčiau vėlinių naktį užklydęs į namus nepažįstamas keleivis būdavo gražiai sutinkamas, tikėta, kad tai vėlių pasiuntinys.

Per Vėlines būdavo pagerbiamos ir „klajojančios vėlės“, tai yra mirusieji ne sava mirtimi. Buvo tikima, kad tokios vėlės, pavyzdžiui, mirusių nekrikštytų kūdikių, per Vėlines klaidžiojančios po langais, prašydamos maldų.

## Taip pat žiūrėti

* Memento mori
* Vėlinės (poema)

## Šaltiniai

## Literatūra
* 
*
Nektaras

**Nektaras** ( 'mitologinis dievų gėrimas') – augalų išskiriamas saldus skystis, kuriame daug cukraus, taip pat mineralinių medžiagų ir kvapiųjų medžiagų.

Jį išskiria augalų sekrecijos liaukos – **nektarinės**. Nektarinių daugiausia būna žieduose, t. y., žiedo pamatinėje dalyje, prie mezginės arba kuokelių pamato. Tokios nektarinės vadinamos **žiedinėmis** (*floralinėmis*). Nektarinių išskiriamas nektaras privilioja vabzdžius, išnešiojančius žiedadulkes. Tačiau pasitaiko nektarinių ir ant lapelių, esančių arti žiedo. Tokios nektarinės vadinamos *nežiedinėmis* (*ekstrafloralinėmis*), o jų išskiriamą sekretą mėgsta skruzdėlės.

Kai kuriems gyvūnams nektaras yra maisto šaltinis. Nektaras yra pagrindinė medaus žaliava.
SVN

**SVN** gali reikšti:

* Slovėnija – šalies trijų raidžių kodas pagal ISO 3166-1 standartą;
* Subversion – bylų versijų kontrolės sistema.
Jonas Mačiulis

**Jonas [[Mačiulis]]**:

* Jonas Mačiulis (1862) – teologas, poetas, naudojęs slapyvardį Maironis
* Jonas Mačiulis (1919) – rašytojas, muziejininkas
* Jonas Mačiulis (1937) – švietimo ir kultūros darbuotojas
* Jonas Mačiulis (1985) – krepšininkas.
Mačiulis

* Adomas Mačiulis – chemikas;
* Algimantas Mačiulis – architektas;
* Algis Mačiulis – pedagogas, politikas;
* Alminas Mačiulis – inžinierius, valstybės tarnautojas;
* Dangiras Mačiulis – istorikas;
* Jonas Mačiulis (1919) – rašytojas;
* Jonas Mačiulis (1937) – švietimo ir kultūros darbuotojas;
* Jonas Mačiulis (1985) – krepšininkas;
* Jonas Mačiulis-Maironis – teologas, poetas;
* Julius Mačiulis – vargonininkas, chorvedys, pedagogas;
* Kastytis Mačiulis – futbolininkas;
* Marius Mačiulis – aktorius, laidų vedėjas;
* Nerijus Mačiulis (1983) – futbolininkas;
* Petras Mačiulis – teisės daktaras, diplomatas;
* Povilas Mačiulis – politikas;
* Stanislovas Mačiulis – gydytojas chirurgas;
* Šarūnas Mačiulis – Lietuvos muzikos atlikėjas;
* Valentinas Mačiulis (1945) – politikas;
* Valentinas Mačiulis (1948) – gydytojas psichiatras;
* Vidas Mačiulis – žurnalistas, TV laidų apie krepšinį autorius.

;Mačiulienė
* Marija Mačiulienė – dailininkė monumentalistė;
* Teodora Liaugaudaitė-Mačiulienė – aktorė.

## Etimologija
Pavardė Lietuvoje plačiai paplitusi. Per formas *[[Mačys]], [[Macys]]* kildinama iš krikšto vardo *Mãtas, Motiẽjus* (< ).

## Literatūra
* Mačiuliai: dviejų šimtų metų giminės istorija / Jonas Mačiulis. – Vilnius: Stepono leidykla, 2001. – 99 p.: iliustr. – ISBN 9986-690-08-0
* Mačiuliai: dviejų šimtų metų giminės istorija / Jonas Mačiulis. – 2-asis leidimas. – Vilnius: Stepono leidykla, 2003. – 108 p.: iliustr. – ISBN 9986-690-01-4

## Šaltiniai
Ilgės (reikšmės)

Žodis **ilgės** tai:

* Ilgės – mirusiesiems pagerbti skirta senovės lietuvių rudens šventė su sudėtinėmis vaišėmis;
* ilgės – XVI–XVII a. Lietuvos valstiečių kasmetinė duoklė natūra ar pinigais žemvaldžiui ar jo tarnams;
* Ilgės – ežeras Elektrėnų savivaldybėje.
Skaistybės įžadas

**Skaistybės įžadas** arba **nekaltybės įžadas** – sąmoningas lytinių santykių atsisakymas iki vedybų. Skaistybė siejama su dvasingumu, minčių tyrumu. Skaistybės įžadai gali būti duodami, ne tik dėl religinių, bet ir dėl kultūrinių, asmeninės pasaulėžiūros motyvų.

Daugelyje religijų nekaltybė iki vedybų arba nekaltybė apskritai yra propaguojama kaip dvasinė vertybė, o katalikų bažnyčioje dvasininkams taikoma kaip privalomas celibatas. Katalikybėje skaistybė yra viena iš septynių dangiškų dorybių, kaip priešprieša geismui.
Rekomenduojama paros norma

**Rekomenduojama paros norma** (dažnai trumpinama **RPN**) – nustatytas tam tikros maistinės medžiagos kiekis vienai dienai, kurio užtenka beveik kiekvieno (97-98 %) sveiko žmogaus organizmui. Dažniausiai nustatoma skirtinga rekomenduojama paros norma priklausomai nuo amžiaus ir lyties.

Šios normos nurodomos prekių etiketėse, tam tikrose dietose, taip pat naudojama maisto pramonėje kuriant naujus produktus.

## RPN Lietuvoje

Įgyvendindamas 2008 m. spalio 28 d. Europos Komisijos direktyvą 2008/100/EB, iš dalies keičiančią Tarybos direktyvos 90/496/EEB dėl maisto produktų maistingumo ženklinimo nuostatas dėl rekomenduojamų paros suvartojimo normų, Lietuvos sveikatos apsaugos ministras savo įsakymu pakeitė Lietuvos higienos normą HN 119:2002 „Maisto produktų ženklinimas".

Pakeistame higienos normos HN 119:2002 priede pateiktos 27 medžiagų rekomenduojamos paros normos (RPN):

* 1. Vitaminas A 800 µg (mikrogramai)
* 2. Vitaminas D 5 µg
* 3. Vitaminas E 12 mg
* 4. Vitaminas K 75 µg
* 5. Vitaminas C 80 mg
* 6. Tiaminas 1,1 mg
* 7. Riboflavinas 1,4 mg
* 8. Niacinas 16 mg
* 9. Vitaminas B6 1,4 mg
* 10. Folio rūgštis 200 µg
* 11. Vitaminas B12 2,5 µg
* 12. Biotinas 50 µg
* 13. Pantoteno rūgštis 6 mg
* 14. Kalis 2000 mg
* 15. Chloridas 800 mg
* 16. Kalcis 800 mg
* 17. Fosforas 700 mg
* 18. Magnis 375 mg
* 19. Geležis 14 mg
* 20. Cinkas 10 mg
* 21. Varis 1 mg
* 22. Manganas 2 mg
* 23. Fluoridas 3,5 mg
* 24. Selenas 55 µg
* 25. Chromas 40 µg
* 26. Molibdenas 50 µg
* 27. Jodas 150 µg

Skirtingai nuo ankstesniojo priedo, kuriame buvo nurodyta tik 17 vitaminų ir mineralinių medžiagų, naujoje priedo versijoje kai kurios RPN normos nurodytos didesnės, o kai kurios – mažesnės.

Paprastai maisto papildų pakuotėje nurodoma, kokią rekomenduojamą paros normą atitinka jų sudėtyje esančios maistinės medžiagos.

## Išnašos
Geltona

**Geltona spalva** – šviesos, kurios bangos ilgis yra tarp 565 nm ir 590 nm spalva. Viena iš trijų pagrindinių spalvų.

Geltoną spalvą matome tuomet, kai objektą apšviečiame balta (raudona + žalia + mėlyna), šis absorbuoja mėlyną, o atspindi raudoną ir žalią (akis absorbuoja). Dėl to geltona spalva dar vadinama antimėlyna spalva.

Geltoni karotenoidai luteinas (E161b) ir zeaksantinas (E161h) sudaro apie 50 % visų akies tinklainėje randamų karotenoidų. Jie vieninteliai karotenoidai, kurie apylygiais kiekiais randami akies geltonojoje dėmėje. Geltonoji dėmė () – šviesai jautriausia akies tinklainės 2 mm skersmens sritis, garantuojanti aštrų rėgėjimą (turi tik kolbeles). Luteinas ir zeaksantinas absorbuoja žalingą mėlyną šviesą, apsaugo dėmę nuo degeneracijos ir kataraktos.

## Atspalviai
* Auksinė
* Gelsva

## Galerija

Vaizdas:Lemon.jpg|Citrina
Vaizdas:Zeichen 306 - Vorfahrtstraße, StVO 1970.svg|Pirmumo ženklas
Vaizdas:Sunflower_sky_backdrop.jpg|Saulėgrąža
Vaizdas:NC patch cable yellow.jpg|Geltonas kabelis
Vaizdas:NY-Taxis.jpg|Taksi automoliai
Seilės

**Seilės** () – skaidrus skystis, kurį išskiria seilių liaukos. Susideda iš:
* 98 proc. vandens, kuris sudrėkina maistą, tirpina maistines medžiagas, padeda vykti cheminiam maisto skaidymui,
* elektrolitų,
* gleivių (mucino), kurios suriša smulkias maisto daleles, apsaugo nuo užspringimo,
* fermentų, visų pirma – amilazės), kurie tiesiogiai skaido maisto angliavandenius ir (dalinai) baltymus.

Manoma, kad *seilės* gali turėti ir antiseptinių ar gydomųjų savybių, kurios leidžia greičiau užgyti žaizdoms, tačiau šie duomenys yra patvirtinti tik nedaugeliu tyrimų. Manoma, kad su šiomis *seilių* savybėmis yra susiję žmonių ir gyvūnų instinktai laižyti (seilinti) sužeistas kūno vietas.
Beržiniai

**Beržiniai** (*Betulaceae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) augalų šeima. Šių augalų kuokeliniai žiedai būna nusvirusiuose žirginiuose. Vaisius – riešutas arba riešutėlis su sparneliais.

Lietuvoje auga šių genčių augalai:
*Beržas (*Betula*)
*Alksnis (*Alnus*). **Pav.**
*Skroblas (*Carpinus*)
*Lazdynas (*Corylus*)

## Gentys
*Alksnis (*Alnus*)
*Beržas (*Betula*)
*Skroblas (*Carpinus*)
*Lazdynas (*Corylus*)
*Ostrija (*Ostrya*)
**[[Ostryopsis]]*
Mokėjimo kortelė

**Mokėjimo kortelė** arba **banko kortelė** – atsiskaitomoji negrynaisiais pinigais priemonė. Atsiskaitant kortelėmis, už prekes ar paslaugas jų pardavėjui tiesiogiai sumoka kliento bankas.

Klientas yra identifikuojamas pagal kortelės magnetinėje juostelėje ar luste esančią informaciją, arba pagal ant kortelės užrašytus duomenis – ją išleidusią organizaciją, numerį, galiojimo laiką, naudotojo vardą ir pavardę, papildomą internetinį kodą. Atsiskaitant kortelėmis, paprastai reikalaujama pasirašyti ant pirkimo čekio (magnetinių kortelių naudotojams) ar įvesti kortelės PIN kodą (lustinių kortelių naudotojams). Magnetines korteles sparčiai keičia lustinės (naujausios turi bekontaktinio atsiskaitymo funkciją) bei virtualios kortelelės, kurios duomenys yra saugomi išmaniuosiuose telefonuose ar laikrodžiuose (atsiskaitymas gali būti autentifikuojamas biometriniu būdu).

Tiek lustinės, tiek virtualios kortelės gali būti susietos su „Apple Pay“, „Google Pay“ ar „PayPal“ paskyra. Didžioji dauguma bankų išduotų kortelių pasaulyje palaiko „Visa“ ir „MasterCard“ bendrovių tinklas.

## Mokėjimo kortelių rūšys

### Pagal kreditingumo tipą
* Kredito kortelė – kortelė, paprastai išduodama su kredito limitu, t. y. su galimybe išleisti daugiau pinigų, nei yra sąskaitoje.
* Debeto kortelė – kortelė, paprastai išduodama be kredito limito, t. y. be galimybės išleisti daugiau pinigų, nei yra sąskaitoje.

Esminis skirtumas tarp šių kortelių rūšių – tai kad su kreditinėmis kortelėmis bankai paprastai siūlo papildomų privilegijų (ypač JAV). Debeto kortelių naudojimo mokesčiai paprastai yra mažesni, nei kreditinių kortelių.

## Šaltiniai
Kauliukas

Žodis **kauliukas** gali reikšti:

* kauliukas – žaidimams skirtas kauliukas
* kauliukas – kai kurių vaisių sėkla su tvirta luobele, būdinga kaulavaisiams.
* kauliukas – smulkus skeleto kaulas (pvz., riešo kauliukai).
* kauliukas – domino žaidimo lentelė


Vaizdas:Dice.jpg|Šešetainis kauliukas
Vaizdas:20-sided dice 250.jpg|Dvidešimtainis kauliukas
File:Nectarine stone.jpg|Nektarinos kauliukas
File:Dominoes.jpg|Domino kauliukai
File:Gray916.png|Vidurinės ausies kauliukas plaktukas
File:RightHumanPosteriorDistalRadiusUlnaCarpals.jpg|Žmogaus riešo kauliukai
Debeto kortelė

**Debeto kortelė** (ISO 7810) – atsiskaitymo kortelė, naudojama kaip alternatyva gryniesiems pinigams atsiskaitant. Fiziškai beveik tokia pat, kaip kredito kortelė, bet debeto kortele galima atsiskaityti tik banko sąskaitoje esančiais pinigais – dėl to teoriškai negalima išleisti daugiau pinigų, nei yra sąskaitoje.

Esminis skirtumas tarp šių kortelių rūšių – debeto kortelių naudojimo mokesčiai paprastai yra gerokai mažesni ir tokių kortelių turėtojams bankai paprastai siūlo mažiau papildomų privilegijų (ypač JAV).

## Šaltiniai
Kolonija (reikšmės)

Žodis **kolonija** reiškia:

* kolonija (gyvenvietė) – negyvenamoje ar nenaudojamoje teritorijoje įkurdinta gyvenvietė
* kolonija (administracinis vienetas) – administracinis vienetas, kontroliuojamas geografiškai tolimos šalies
* kolonija (biologija) – (biologijoje):
** gyvūnas, kurio kūnas sudarytas iš morfologiškai suaugusių vienaląsčių (pvz., maurakulis) ar daugialąsčių (pvz., portugališkasis laivelis ar koralai) individų;
** greta glaudžiai gyvenančių individų (pvz., paukščių kolonija) ar jų lizdų, urvų ir pan. grupė;
* kolonija (įstaiga) – įkalinimo įstaiga
* Kolonijos departamentas – Urugvajaus departamentas
* Kolonija (Urugvajaus miestas), pilnas pavadinimas *Colonia del Sacramento*
* Kolonija () – keli miestai Kanzase, Alabamoje, Teksase, Oklahomoje (JAV)
* Kolonija (Anykščiai) – kaimas Anykščių rajone
* Kolonija (Seinai) – kaimas Lenkijoje.

## Susijusios sąvokos
* Kolonizacija
Kredito kortelė

**Kredito kortelė** – mokėjimo kortelė, susieta su sąskaita banke. Skiriasi nuo debeto kortelių, nes suteikia galimybę pirkti kreditu. Kredito kortelių dydį ir formą apibrėžia ISO 7810 standartas.

Pirmąsias kredito korteles pradėjo teikti 1950 m. įsteigta finansų bendrovė JAV *Diners Club*.

Kredito kortelę dažniausiai išduoda bankai, išdavimo metu nustatomas kredito limitas. Seniau atsiskaitymo metu kortelės savininkui užtekdavo pasirašyti pirkimo čekį, pastaruoju metu dažniausiai naudojama elektroninė sistema (naudojanti magnetinę juostelę arba lustą), užtikrinanti, kad kortelė nėra padirbta ir kad kortelėje yra pakankamai pinigų (arba pakankamas kredito limitas). Kredito kortelėmis taip pat galima atsiskaityti telefonu ar internetu.

Kredito kortelės savininkas kas mėnesį gauna ataskaitą, kurioje nurodytas išnaudotas kreditas ir minimali suma, kurią privaloma sumokėti per mėnesį. Už neapmokėtą kredito likutį mokamos palūkanos, kurios paprastai yra žymiai didesnės, nei kitų paskolų.

Dažnai išduodamos apsaugotos kredito kortelės, kur prieš gaudamas kortelę savininkas privalo įnešti tam tikrą sumą pinigų (100–150 % maksimalaus kredito dydžio). Šalyse, kuriose kaupiamos asmenų kredito istorijos, tokios kortelės išduodamos tiems, kurie neturi kredito istorijos arba turi prastą istoriją. Lietuvoje anksčiau tai buvo dažniausia išduodamų kredito kortelių rūšis, bet pastaruoju metu dažniau išduodamos kortelės, kur nustatomas kelių mėnesių atlyginimo dydžio didžiausias kreditas.

## Kredito kortelių numeravimas
Kredito kortelės numeruojamos vieningai – numerį sudaro 13–16 skaitmenų, iš kurių du ar trys pirmi nusako kortelės tipą, 6 skaičiai nusako kortelę išdavusį banką ar įstaigą (BIN), o likę skaičiai parenkami pagal tam tikras taisykles, leidžiančias lengvai atpažinti klaidingai įvestą kortelės numerį (Luhn'o formulė, aprašyta ISO/IEC 7812, B priedo 1-je dalyje.).

## Šaltiniai
Meras

**Meras** (lot. *maīor* 'didesnis') – daugelyje valstybių politikas, atliekantis realias arba simbolines vykdomosios valdžios vadovo funkcijas savivaldos objekte, dažniausiai miesto ar rajono savivaldybėje. Tiek pareigų pavadinimas, tiek funkcijos skirtingose šalyse labai skiriasi.

## Istorija

Nors žodžio kilmė ir lotyniška, šis titulas pradėtas naudoti po Romos imperijos žlugimo – barbarai taip vadino savo aukščiausius valdovus.

## Lietuvoje
Iki 2014 metų Lietuvoje vietos savivaldos merą slaptu balsavimu išrinkdavo taryba (per 2 mėn nuo savo išrinkimo), taryba galėdavo merą ir atleisti iš pareigų. 2015 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimuose pirmąkart merai išrinkti tiesiogiai.  Meras nustato tarybos darbotvarkes, šaukia tarybos posėdžius, jiems pirmininkauja, koordinuoja tarybos komitetų ir komisijų veiklą, pasirašo tarybos, valdybos sprendimus ir posėdžių protokolus, turi sprendžiamąjį balsą, kai dėl sprendimo tarybos narių balsai pasiskirsto po lygiai, teikia tarybai Finansų ir biudžeto komiteto pirmininko kandidatūrą, atstovauja savivaldybei įvairiais klausimais.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Sabonis

;Sabonis
* Arvydas Sabonis – krepšininkas, LKF prezidentas;
* Arvydas Sabonis (1954) – vertėjas, redaktorius;
* Domantas Sabonis, krepšininkas;
* Kostas Sabonis – dirigentas, chorvedys;
* Stasys Sabonis – vertėjas, redaktorius;
* Tautvydas Sabonis – krepšininkas, krepšinio treneris.
;Sabonienė
* Ingrida Mikelionytė-Sabonienė – aktorė, grožio konkursų dalyvė.

## Etimologija

Pavardė *Sabónis* greičiausiai yra vardo *Sebastijõnas* trumpinys, nors dalis tyrėjų bandė sieti su  arba vengriškais asmenvardžiais.

## Šaltiniai
Eurazinis tetervinas

* *Tetrao tetrix*

**Eurazinis tetervinas**, tradiciškai - **tetervinas** (*Lyrurus tetrix*) – vištinių paukščių (*Galliformes*) būrio, fazaninių (*Phasianidae*) šeimos rūšis.

Lietuvių kalboje fiksuojami taip pat tokie šio paukščio pavadinimai: *burbulis, tẽtervynas, tetervinà, tetervà, tẽterva, tetérva, tẽtervas, tetervė̃, tetérvinis, tetirvà, tẽtirvas, tetirvė̃, tetìrvė, tẽtirvinas, tetìrvinas, tetir̃vinas, tetirvìnas*.

## Paplitimas pasaulyje
Tetervinų populiacijos paplitusios šiaurinėje ir vidurio Eurazijoje, nuo Atlanto vandenyno iki Japonijos jūros.

## Išvaizda

Maždaug vištos dydžio, kūno ilgis 45–60 cm, sveria 750–1250 gramų. Skiriamasis požymis – kraštinės uodegos plunksnos ilgesnės už vidurines, ryškiai raudoni antakiai, kurie sudaryti iš pailgų odos karpelių. Pirštų šonuose rudenį išauga raginės ataugos – šukos; pačios kojos apaugusios plunksnomis.

Patelė rusvai pilka, jos uodega šiek tiek iškirpta. Tuo ji skiriasi nuo kurtinio patelės ir baltojo tetervino. Jaunikliai panašūs į patelę, bet blankesnių spalvų.

## Elgsena

Tetervinas nuo žemės pakyla triukšmingai, bet skrenda greitai ir tupia į medžius. Skrisdamas sparnais plasnoja dažnai, pakaitomis planiruoja. Tupia į medžius. Patinai labai garsiai burbuliuoja, garsas pertraukiamas čiuksėjimu „čuffyy“. Patelė kvaksi „ko-ko-ko“.

## Mityba
Vasarą daugiausia minta žolių lapais, sėklomis, uogomis, lesa vabzdžius, žiemą beveik išimtinai tik medžių pumpurais, žirginiais, uogomis.

## Tetervinai Lietuvoje
Lietuvoje sėslus ir nėra dažnas, nyksta. Gyvena pamiškėse, aukštapelkėse. Patelė lizdą įsiruošia ant žemės tarp krūmų ar sausų žolių. Balandžio antroje pusėje deda vidutiniškai 8 (6–11) rusvai pilkšvus su dėmelėmis kiaušinius. Peri apie 25–27 dienas.

### Medžioklė
Lietuvoje šiuo metu nemedžiojamas, globotinas. Anksčiau buvo medžiojamas tuoktuvių metu ir rudenį tykojant ir sėlinant, bei su šunimis.

## Taip pat skaityti
* Gargatūnas
* Lietuvos paukščiai

## Galerija

vaizdas:Birkhahn.jpg|Patinas
vaizdas:Tetrao_tetrix_from_ja.jpg|Piešinyje patinas ir patelė
vaizdas:Lyrurus tetrix lekking Sweden.jpg|Tuoktuvės
Vaizdas:Tétras lyre MHNT.jpg|Kiaušinis


## Šaltiniai

## Nuorodos
* youtube.com / Birkhuhn Balz, Black Grouse, (Lyrurus tetrix oder auch Tetrao tetrix)
* grynas.lt / Grynapedija: burbulis arba tetervinas (grynas.lt), 2012 m. kovo 5 d.
* birdpix.lt / Tetervinas (Eugenijaus Kavaliausko nuotraukų galerija)
Sofizmas

**Sofizmas** ( – vingrybė, prasimanymas) – retorikos metodas, sąmoningai klaidingas samprotavimas, kuris pateikiamas kaip teisingas.

*Sofizmas* paremtas sąmoningu logikos dėsnių iškraipymu (pvz., vėlyvųjų sofistų polemika), arba skirtas pademonstruoti pastarųjų problematiką (pvz., Zenono aporijos, megariečių antinomijos).

Sofizmai sudaromi pažeidžiant silogizmo taisykles, vartojant žodžius perkeltine reikšme, pasinaudojant kalbos metaforiškumu, žodžių daugiaprasmiškumu (pavyzdžiui, Eubulidui priskiriamas sofizmas: *ko nepametei – tą turi, ragų nepametei – reiškia, turi ragus*).

Antikoje sofizmus nagrinėjo Platonas, sistemingai – Aristotelis. Sofizmai turėjo įtakos logikos raidai.

## Šaltiniai
Zenonas Elėjietis

**Zenonas Elėjietis** (apie 490–430 m. pr. m. e.) – graikų matematikas, filosofas, ikisokratikas, Elėjos mokyklos atstovas, Parmenido mokinys.

Savo veikalą „Apie gamtą“ parašė klausimų ir atsakymų (dialogo) forma, ir laikomas dialektikos pradininku. Domėjosi tęstinumo (kontinumo) problemomis, ypatingai laiko, erdvės ir judėjimo.

Zenonas žymus savo paradoksais (aporijomis), nukreiptais prieš judėjimą ir įvairovę. Jis taip mėgino sustiprinti savo mokytojo Parmenido mokslą įvairiais argumentais, įrodančiais, kad judėjimo nėra (esą judėjimas – tik mūsų mąstymo padarinys).

## Taip pat skaitykite
* Zenono paradoksai
GCC

**GCC** () – tai laisvųjų kompiliatorių rinkinys, šiuo metu turintis C, C++, Java, Fortran ir Ada kompiliatorius (anksčiau santrumpa *GCC* reiškė  – GNU C kompiliatorius). Šie kompiliatoriai pasižymi neblogu programos kodo optimizavimu.

Įvairių kalbų rinkinio kompiliatoriai turi savo pavadinimus:
* G++ – C++ kompiliatorius
* GNAT – Ada kompiliatorius
* GCJ – Java kompiliatorius.

Nors GCC rinkinio kompiliatoriai labiausiai paplitę Unix tipo operacinėse sistemose, yra variantai ir Windows operacinei sistemai (žr. MinGW, Cygwin).
Megaros mokykla

**Megaros mokykla** – viena iš sokratikų filosofinių mokyklų, kurią įkūrė Sokrato mokinys Euklidas Megarietis. Mokykla gyvavo IV–III a. pr. m. e. Bandė sujungti Parmenido vientisos bei nekintančios būties teoriją ir Sokrato etikos gėrio idėją. Protas, anot megariečių, padeda pažinti tiesą, jį laikė gėrio šaltiniu. Plėtojo dialektikos metodą. Vėlyvieji Megaros mokyklos atstovai taip pat vadinami eristais (eristika – ginčo menas).

Atstovai:
* Euklidas Megarietis
* Stilponas
* Eubulidas
* Aleksinas
* Diodoras Kronas

## Išnašos
Medis (reikšmės)

**Medis** gali reikšti:
* Ilgaamžis aukštas augalas – medis;
* Neturintis ciklų jungusis grafas – medis;
* Duomenų struktūra – Medis (duomenų struktūra);
* Dailės kūrinys, mozaika – „Medis“.
Siena

**Siena** vadinama:

* siena – statmena pastato dalis, ribojanti pastato vidų nuo išorės ar vieną patalpą nuo kitos;
* siena – tvirta aukšta, paprastai akmeninė ar mūrinė tvora, pvz., gynybinė miesto siena;
* siena – valstybės siena;
* siena – toks pigmentas;
* siena – erdvinės geometrinės figūros (pvz., kubo) plokštuma;
* Vietovardžiai:
** Siena – Italijos miestas;
** kaimas Vilniaus rajone;
** Graikiškas senovės Asuano pavadinimas.

Žodžio *sienelė* reikšmės aprašytos straipsnyje sienelė.

Įvairios sienos:
* Berlyno siena – Rytų ir Vakarų Berlyną skyrusi siena, turėjusi apriboti VDR gyventojų kontaktus su V. Berlyno gyventojais;
* Didžioji kinų siena – senovėje pastatyta didžiulė siena, turėjusi ginti Kinijos teritoriją nuo karingų klajoklių antpuolių.

Susiję žodžiai:
* sienojas – pastato sienai tinkamas rąstas ar rąstas, jau esantis sienos dalimi;
* siendriekės (*Thladiantha*) – moliūginių šeimos augalų gentis;
* sienlaikraštis – ant sienos kabinamas informacinis leidinys, paprastai informacinis ar propagandinis;
* ugniasienė – aklina ugniai nepralaidi siena pastate, pasyvi priešgaisrinė priemonė;
* ugniasienė, kitaip *užkarda* – priemonė kompiuterijoje, atskirianti kompiuterį nuo tinklo ir tuo valdanti įeinančią informaciją bei apsauganti nuo žalingos programinės įrangos įsiskverbimo.
Cementas

**Cementas** – miltelių pavidalo rišiklis, kuris darbui paruošiamas darant vandeninį skiedinį. 

Statyboje dažniau naudojami cementai yra – gipsas, kalkės, svarbiausia statybinė medžiaga lietuviškai vadinama tiesiog *cementu* ().

*Hidraulinis cementas* yra cementas, kuris stingsta ne tik ore, bet ir vandenyje. 

## Istorija
Cementą pirmieji pradėjo naudoti egiptiečiai, vėliau jį iš naujo atrado antikinėje Graikijoje ir Babilonijoje, kur kalkių skiedinys buvo žymiai tvirtesnis nei Senovės Romoje. Vėliau romėnai pradėjo naudoti pucolaninius pelenus. Romėnų cemento sudėtis: 12 dalių vulkaninių pelenų, 9 dalys kalkių, 6 dalys smėlio ir 16 dalių žvyro bei smulkios skaldos.

## Gamyba
Portlando cementas buvo 1824 m. užpatentuotas Anglijoje.
Mišinys sudarytas iš kalkių bei kitų priemaišų, turinčių geležies, aliuminio, silicio. Mišinys gerai susmulkinamas sumalant. Gauti milteliai deginami besisukančioje krosnyje apie 1400&nbsp;°C temperatūroje, suformuojant klinkerį. Klinkeris sumaišomas su maždaug 3 % gipso, ir mišinys smulkinamas iki mažesnių nei 90 mikronų dydžio miltelių.

## Šaltiniai
Osteoma

**Osteoma** – nepiktybinis auglys, išsivystantis kauliniame audinyje, dažniausiai aptinkamas ant kaukolės ir veido kaulų. Didelės osteomos taip pat išsivysto raktikaulyje, dubens, galūnių kauluose. Jungiamųjų audinių osteoma gali išsivystyti galvoje, akyse, liežuvyje ar galūnėse. Osteomos auga labai lėtai ir dažniausiai be simptomų, nebent ima trukdyti kvėpuoti, regėti ar girdėti.

Dažniausiai osteomos išsivysto perkopus penkiasdešimt metų. Osteomos ne visada gydomos, o gydymas paprastai yra chirurginis pašalinimas.

## Išnašos
Mokslinė elektroninė biblioteka

**Mokslinė elektroninė biblioteka** – komercinis mokslinės informacijos portalas. Rusijoje projektas sukurtas ir pradėtas įgyvendinti 1996 metais. Bendras pasiekiamų elektroninių žurnalų skaičius viršija 6100 ir yra iš daugiau nei 650 leidyklų. Bibliotekoje patalpinta daugiau nei 280 tūkst. žurnalų leidimų, o bendras pilnateksčių straipsnių skaičius beveik siekia 8,5 milijono. Prieinamos ir kitos duomenų bazės – Amerikos mokslinės informacijos instituto, matematikos, medicinos ir biologijos duomenų bazės, Amerikos ir Kanados disertacijų duomenų bazė „ProQuest“, trumpų ataskaitų apie atliktus bei atliekamus mokslinius projektus, kuriuos remia Rusijos fundamentinių tyrimų fondas, duomenų bazė.

Bendra bibliotekos resursų apimtis viršija 1050 gigabaitų.

## Lietuvoje

Mokslinė elektroninė biblioteka kuria ir lietuviškų mokslo darbų sistemą, talpinami Lietuvos universitetų, kolegijų moksliniai žurnalai, atskiri straipsniai, įvairūs informaciniai dokumentai, knygos, mokslinių konferencijų pranešimai.

## Taip pat skaitykite

* SciELO (*Scientific Electronic Library Online*)

## Nuorodos
* Lietuviško portalo adresas 
* Rusiško portalo adresas
Pilkoji kurapka

* *Tetrao perdix* Linnaeus, 1758

:  natūralus paplitimas (Eurazija)
:  introdukuotos (Šiaurės Amerika)

**Pilkoji kurapka**, tradiciškai **kurapka**, **laukinė vištelė**, **čerekšlė** (*Perdix perdix*) – vištinių paukščių (*Galliformes*) būrio, fazaninių (*Phasianidae*) šeimos paukščių rūšis.

Išskiriami 8 porūšiai.

Pilkųjų kurapkų kūnas pilkšvai rusvos spalvos. Patinas išmargintas smulkiais rudais skersiniais dryžiais. Krūtinė su tamsiai ruda pasagos formos dėme.

Pilkųjų kurapkų kūno ilgis 30–33 cm, svoris 390–500 g, atstumas tarp išskleistų abiejų sparnų galų 53–56 cm.

Jos nuo žemės pakyla su triukšmu, bet skrenda greitai ir tiesiai. Didesnę metų dalį laikosi būriais.

Gyvena dirbamuose laukuose, kur gausu krūmų. Lizdą suka ant žemės tarp žolių. Gegužės mėn. deda 12-24 pilkšvai balsvos spalvos kiaušinių. Peri 24 dienas, išveda vieną jauniklių vadą.

Lietuvoje pilkosios kurapkos dažnos, paplitusios visuose rajonuose. Žiemą glaudžiasi arčiau sodybų. Minta augalų sėklomis, grūdais, taip pat lesa želmenis, vabzdžius.

Lietuvoje įrašyta į saugomų gyvūnų, augalų ir grybų sąrašą.

## Etimologija
Kurapkos vardas yra slaviškos kilmės, plg.  – „višta“ + *потка* – „paukštis“, mat kurapka yra paukštis, panašus į vištą tuo, kad neskraidžioja. Kitas pavadinimas – čerekšlė – turbūt atsirado mėgdžiojant šio paukščio skleidžiamą garsą.

## Šaltiniai
Fenianai

**Fenianai**, *Fenianų brolija* (, ), Airių respublikonų brolija (, *Irish Republican Brotherhood*) – 1858 m. JAV susikūrusi, o nuo 1863 m. paplitusi ir Airijoje slapta airių organizacija, siekusi nepriklausomos Airijos respublikos. Vienas iš jos steigėjų pavadino ją senųjų Airijos karalių karių vardu (*fianna, feinneda*). Į fenianus įstojo daug airių savanorių, kovojusių JAV pilietiniame kare. 1865 m. fenianai sušaukė savo kongresą Cincinatyje. Anglijos vyriausybė organizaciją energiningai persekiojo. Su Anglija kovojo daugiausia teroristiniais metodais. Airių partija anglų parlamente nekartą smerkė fenianų terorą, bet 1876 m. su jais susiartino Parnelis (*Parnell*) ir jo paveikti fenianai sušvelnino savo terorą ir ėmėsi boikoto. Aštuntojo dešimtmečio pabaigoje teroras vėl sustiprėjo ir tik po 1885 m. nusilpo su visu sąjūdžiu. Fenianų veiklos ženklus galima atrasti iki pat 1916 m. sukilimo.
Paprastasis povas

**Paprastasis povas** (*Pavo cristatus*) – vištinių paukščių (*Galliformes*) būrio, fazaninių (*Phasianidae*) šeimos paukščių rūšis.

Tai viena stambiausių svoriu, kūno ilgiu ir atstumu tarp iškleistų abiejų sparnų galų vištinių paukščių būrio rūšių. Patinų kūno ilgis nuo snapo galo iki uodegos pagrindo siekia 100–115 cm, iki jos galo – 195–225 cm, svoris 4–6 kg. Patelės yra mažesnės – apie 95 cm ilgio ir sveria 2,75–4 kg.
 
## Galerija

Peacock_Flying.jpg|Paprastųjų povų patinas skrydyje
Peacock in display by N A Nazeer.jpg|Paprastųjų povų patinas su iškelta uodega
Pavo cristatus ag.jpg|Paprastųjų povų patinas
Pavo cristatus MHNT.ZOO.2010.11.10.4.jpg|Paprastojo povo kiaušinis


## Šaltiniai
Bankivinė višta

**Bankivinė višta** (*Gallus gallus*) – vištinių paukščių (*Galliformes*) būrio, fazaninių (*Phasianidae*) šeimos paukščių rūšis.

Lietuviškas pavadinimas kilo nuo Javos saloje gyvenančio jų porūšio, kuris lotyniškai pavadintas - *Gallus gallus bankiva*. 

Iš domestikuotų bankivinių vištų kilo naminės vištos (*Gallus gallus domesticus*). 

## Paplitimas
Savaime paplitusios Pietryčių Azijoje, Rytų Azijos pietinėje dalyje, Pietų Azijos rytuose.

## Porūšiai
Išskiriami 5 savaiminiai laukiniai ir vienas naminis porūšis:
# *Gallus gallus bankiva*; Paplitusios Javos ir gretimose nedidelėse salose.
# *Gallus gallus gallus*; Indokinijos pusiasalyje. 
# *Gallus gallus jabouillei*; Vietname. 
# *Gallus gallus murghi*; Indijoje ir Bangladeše. 
# *Gallus gallus spadiceus*; Mianmare. 
* *Gallus gallus domesticus* - Naminė višta arba višta; Auginamos plačiai pasaulyje, įskaitant ir Lietuvą. Naminės vištos, kilusios iš domestikuotų bankivinių vištų ir klasifikuojamos kaip bankivinių vištų atskiras porūšis. Išvesta daug vištų veislių.

## Galerija

Vaizdas:Gallus gallus MHNT.ZOO.2010.11.5.11.jpg|Bankivinės vištos kiaušiniai


## Šaltiniai
Leninizmas

**Leninizmu** vadinamos tam tikros Vladimiro Lenino pateiktos marksizmo teorijos interpretacijos ir papildymai. Pagrindinės leninizmo idėjos:
* Demokratinis centralizmas. Kaip ir kiti komunistai, Leninas manė, kad darbininkų klasė turi įvykdyti socialistinę revoliuciją. Tačiau jo nuomone darbininkams reikia stipraus vadovavimo, kurį vykdytų revoliucinė partija, veikianti demokratinio centralizmo principais. Pasak Lenino, revoliucijoms visose šalyse turėjo vadovauti disciplinuotos politinės partijos, kitaip revoliucijos neišvengiamai žlugs.

* Leninas manė, kad imperializmas yra kapitalizmo priežastis, o imperializmas yra kapitalizmo „aukščiausias taškas“.

## Taip pat skaitykite
* Vladimiras Leninas;
* Marksizmas;
* Marksizmas-leninizmas
* Komunizmas.
Klaipėdos apskritis

**Klaipėdos apskritis** – teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje, Mažosios Lietuvos ir Žemaitijos etnografiniuose regionuose. Centras – Klaipėda. Apskričiai priskirtos 7 savivaldybės – Klaipėdos miesto savivaldybė, Klaipėdos rajono savivaldybė, Kretingos rajono savivaldybė, Neringos savivaldybė, Palangos miesto savivaldybė, Skuodo rajono savivaldybė, Šilutės rajono savivaldybė.

Tai vienintelė Lietuvos apskritis, kurios krantus skalauja Baltijos jūra ir Kuršių marios. Ribojasi su Tauragės ir Telšių apskritimis, taip pat su Rusijos Kaliningrado sritimi ir Latvija.

## Istorija

Istorinė Klaipėdos apskritis, vokiškai dar žinoma kaip , minima nuo 1752 m. Jos priklausomybė bei teritorija keletą kartų keitėsi: iki 1871 m. priklausė Prūsijai, 1871–1919 m. Vokietijos imperijai, 1923–1939 m. Lietuvai, 1939–1944 m. Vokietijos Reichui, 1944–1950 m. TSRS.

Dabartinė apskritis įkurta 1994–1995 m., 1995–2010 m. buvo ir administracinis-teritorinis, nuo 2010 m. teritorinis vienetas.

## Miestai

Apskrityje yra 9 miestai, jie nurodyti pagal dydį eilės tvarka 2025 m.:

# Klaipėda,
# Palanga,
# Kretinga,
# Šilutė,
# Gargždai,
# Skuodas,
# Neringa,
# Priekulė,
# Salantai.


## Gyventojai

### Tautinė sudėtis

## Tarptautinė partnerystė
*  Kaliningrado sritis, Rusija
*  Varmijos Mozūrų vaivadija, Lenkija
*  Frederiksborgo apskritis, Danija
*  Blekingės lėnas, Švedija
*  Mykolajivo sritis, Ukraina
*  Nordlando apskritis, Norvegija
*  Odesos sritis, Ukraina
*  Vakarų Pamario vaivadija, Lenkija

## Šaltiniai
Revoliucija

**Revoliucija** (iš vėlyvosios  – apsisukimas) – globalus ir radikalus kokybinis pokytis (lūžis) gamtos, visuomenės arba pažinimo raidoje, aiškiai atsiskiriant nuo ankstesnės būsenos.

## Revoliucijos samprata istorijoje ir politologijoje
Revoliucija yra politinių konfliktų tarp piliečių ir valdžios institucijų rūšis, kai piliečiai protestuoja ne prieš kurį nors vyriausybės sprendimą ar įstatymą, o apskritai prieš vyriausybę ir jos politiką. Pagrindinė revoliucijos ir pilietinio karo skirtumas yra tas, kad šiuo atveju konfliktuojančių pusių jėgos yra nelygios. Nepasitenkinimas vyriausybe dėl kokių nors priežasčių yra apėmęs didžiąją dalį visuomenės. Vyriausybė negali remtis net jėga, nes revoliucijų metu pagrindinės represinės struktūros, tokios kaip armija ar policija, paprastai irgi pereina į piliečių pusę arba nesikiša į konfliktą. Todėl revoliucijų metu paprastai senoji vyriausybė yra pašalinama ir pakeičiama nauja, turinčia piliečių pasitikėjimą.

Revoliucija nuo valstybinio perversmo skiriasi tuo, kad perversmo metu pakeičiami šalies vadovai, o revoliucijos metu – valstybės santvarka.

Svarbiausias revoliucijos požymis yra esmingas vyriausybės politikos turinio pasikeitimas. Klasikinis revoliucijos pavyzdys – Prancūzijos didžioji revoliucija (1789–1799), nuvertusi seną absoliutaus monarcho vyriausybę, kurios politika buvo nebepriimtina didžiajai Prancūzijos gyventojų daugumai.

Revoliucija gali kilti netikėtai, tačiau sąlygos revoliucijos atsiradimui vystosi per ilgą laiką. Ilgas procesas, kuris veda į revoliuciją, susideda iš daugelio pokyčių ir konfliktų, bet svarbiausi yra klasių konfliktai ir valstybės vieta tuose konfliktuose.

Alexis de Tocqueville savo darbe „Senoji santvarka ir revoliucija“ teigė, kad revoliuciniai sprogimai vyksta nebūtinai dėl situacijos visuomenėje pablogėjimo. Nelaimės, kurios laikomos neišvengiamomis yra kantriai iškenčiamos, tačiau pasidaro nepakenčiamos, jei suvokiama, kad tai galima pakeisti.

## Nuorodos
Liberalizmas

**Liberalizmas** ( – „laisvas“) – sąvoka, apimanti kelias reikšmes. Tai – politinė teorija, pasisakanti už valstybės kontrolės apribojimą ir laisvą rinką, susiformavusi Anglijoje XIX amžiuje.

Žymiausi teorijos kūrėjai ir puoselėtojai

* Adamas Smitas (*Adam Smith*, 1723–1790) – anglas, įdėjęs reikšmingiausią indėlį konstruojant liberalizmo ekonominę programą XVIII. A. Smitas pagrindė savo pažiūras veikale „Tautų turtas“, kurioje aiškinama, jog vyriausybei nedera kištis į ūkio valdymą ir jos paskirtis, būtina užtikrinti laisvą rinkos funkcionavimą.
* Džeremis Bentamas (*Jeremy Bentham*, 1748–1832) – XIX a. šių liberalizmo pirmtakų sekėjas, filosofas, utilitarizmo teorijos kūrėjas.
* Džonas Stiuartas Milis (*John Stuart Mill*, 1806–1873) – savo veikaluose liberalizmo politinę doktriną išdėstė kaip vientisą logišką minčių seką nuo pagrindinės idėjos apie žmogaus laisvę ir tą reikalavimą atitinkančios valstybės ir santvarkos.

Liberalizmo ideologijos partijoms vienyti įkurtas Liberalų internacionalas.

## Išnašos

## Nuorodos
Sen Pjeras ir Mikelonas

**Sen Pjeras ir Mikelonas** () – Prancūzijos užjūrio departamentas, sudarytas iš keleto salų rytiniame Kanados krante, netoli Niufaundlando.

## Istorija
*Pagrindinis straipsnis: [[Sen Pjero ir Mikelono istorija]]*

## Politinė sistema
*Pagrindinis straipsnis: [[Sen Pjero ir Mikelono politinė sistema]]*

## Geografija
*Pagrindinis straipsnis: [[Sen Pjero ir Mikelono geografija]]*

Salyną sudaro dvi didesnės salos: Sen Pjeras (25 km²), kurioje gyvena beveik 80 % salyno gyventojų, ir Mikelonas (110 km²). Be to, salynui dar priklauso nedidelės *Grand Colombier*, *Petit Colombier*, *Île aux Chiens* salelės. Klimatas vidutinių platumų, jūrinis; drėgnas ir vėjuotas. Dažni rūkai, audros.

## Ekonomika
*Pagrindinis straipsnis: [[Sen Pjero ir Mikelono ekonomika]]*

Bene vienintelė ūkio šaka salose – žvejyba. Steigiamos žuvų ir krabų veisyklos. Turizmas.

## Demografija
*Pagrindinis straipsnis: [[Sen Pjero ir Mikelono demografija]]*

Dauguma gyventojų yra baskų, normandų ir bretonų kilmės kolonistų palikuonys, tačiau kalbantys iš esmės vien prancūzų kalba. 99 % gyventojų – Romos katalikai.
Epidemija

**Epidemija** – ligos plitimas greitėjančiais tempais.

Terminas *epidemija* naudojamas tada, kai ligos plitimo tempai turi pagreitį: vidutiniškai vienas sergantis žmogus (ar gyvulys) užkrečia daugiau, nei vieną kitą žmogų (gyvulį). Tokiu būdu, užkrečiamos ligos plitimas darosi vis spartesnis. Pvz., jei į miestą atvažiuos vienas gripu užsikrėtęs žmogus, o gripo nešiotojas užkrės vidutiniškai du žmones per dieną, epidemija, pagal dienas, gali vystytis maždaug taip:
# Pirmas užsikrėtęs žmogus atvažiuoja į miestą, užkrečia 2 žmones;
# 3 jau sergantys žmonės užkrečia 6 naujus;
# 9 jau sergantys užkrečia 18 naujų;
# 27 jau sergantys užkrečia 54 naujus;
# 81 jau sergantis užkrečia 162 naujus.
Tokiu būdu, terminas *epidemija* nereiškia, kad liga yra smarkiai paplitusi (per 5 dienas Vilniuje tai reikštų vos vieną iš 2000 žmonių), o tik reiškia, kad ligos plitimas turi tendenciją išsiplėsti iki labai didelių mastų. Jei per tam tikrą laiką pastebima, kad tam tikra infekcine liga suserga vis daugiau žmonių, tai reiškia, kad jos plitimas turi epideminį pobūdį.

Esant sparčiam pavojingos infekcinės ligos, pvz., maro, dizenterijos, choleros, raupų plitimui, teritorijoje gali būti skelbiamas karantinas. Tuo atveju, kai *epidemija* plinta geografiškai didelėje teritorijoje (pvz., valstybių grupėje, žemyne ar visame pasaulyje), ji vadinama pandemija.

Iš epidemijų tyrimo, XIX amžiuje atsirado epidemiologijos mokslas, kurio objektas šiais laikais yra ne tik užkrečiamosios ligos, bet ir lėtinės ligos, vaistai ir kiti su sveikata susiję reiškiniai, jų paplitimas ir juos sąlygojantys veiksniai.
Vakarinė

**Vakarinė** gali reikšti:

* Vakarinė – Veneros pavadinimas, kai ji matoma besileidžiant Saulei (kaip Aušrinė Saulei tekant).
* Vakarinė – viena iš Valandų liturgijos valandų.
Indraja

**Indraja** – ši sąvoka reiškia:

* Indraja (upė) – upė Zarasų ir Utenos rajonuose;
* Indraja (laikraštis) – Utenos krašto laikraštis;

Panašūs:

* Indrajai
Žvaigždikis

**Žvaigždikis** (**Žvaigždystis**, **Žvaigždukas**, **Švaistikas**) – Žvaigždžių dievybė, galingas šviesos dievas, kuris reikiamu momentu teikė šviesą javams, žolei ir gyvuliams.

Žvaigždikas turėjęs žmoną, dangaus sužadėtinę, žvaigždžių deivę Žvaigždunką. Abu jie buvo žvaigždžių valdytojai.

Prūsų žodis „zvaigsteks“, reiškia šviesą, jis giminiškas su graikų „Febas|Febus“, lietuvių „žvaizde“ (vėlesne „žvaigžde“), latvių „zvaigzne“, slavų „zvezda“. Dievas Žvaigstikas, jeigu ir netolygus graikų dievui Febui, yra su juo bendros kilmės: ir pirmasis, ir antrasis išvesti iš indoeuropietiško žodžio „ghvoigvos“ – šviesa.

Vinkšnynės piliakalnyje buvęs užkeiktas karalaitis Žvaigždikis, kuris neprisileisdavęs krikščionių – į jų pastatytus kryžius trenkdavęs Perkūnas. Kitur sakoma, kad Žvaigždikio šventykla esanti užlieta ežero dugne ir iš ten žyniai keršija krikščionims. Dar kalbama, kad Žvaigždikis turėjęs kalaviją, kuriuo galėjęs užkariauti visą pasaulį, bet jį pavogusi ragana.

## Legendos
Žvaigždikio vardas išliko ir archainiuose užkalbėjimuose nuo gyvatės, kuriuose jis vaizduojamas raiteliu: „Jojo Švaistikas per lygų lauką, per žalią girią. Jo žirgas koja gyvatę pamynė, per vidurį sutrynė. Gyvatė raitosi, aplink kojas vyniojasi, aukščiau kulno žirgą kanda, žirgui žaizdą daro, žirgo kraują nuodija. Žirgas žvengia, šventam Švaistikui skundžiasi. Švaistikas nuo žirgo nusėda, gyvatei kalba: “Aš tavi užgavau, tu mani užgavai. Atlaisk man, dovanok man, ir aš tau atlaidžiu, dovanoju. Per Švaistiko žodžius dovanok (sakomas ligonio vardas), atlaisk, kaip jis tavi gyvų atlaido".

## Taip pat skaitykite
*Svaikstikas
Burnos ertmė

**Burnos ertmė** () – virškinimo sistemos dalis esanti už dantų. Priekinėje dalyje ji pereina į burnos prieangį, kurį supa lūpos, o užpakalinėje dalyje susiekia su rykle; jos riboje yra tam tikra anga – **žiotys** ().

Burnos ertmės pradinę dalį užima kietasis gomurys, o užpakalinę – minkštasis. Kartais pasitaiko kietojo gomurio įgimta anomalija – skeltas gomurys (Vilko gomurys). Minkštasis gomurys yra burnos ertmės užpakalinėje dalyje. Jo laisvasis galas nulinkęs žemyn **liežuvėlio** () pavidalu. Šis liežuvėlis atskiria burnos ertmę nuo burninės ryklės dalies. Liežuvėlis svarbus ryjant maistą, nes nusileisdamas uždaro praėjimą į kvėpavimo takus. Visa burnos ertmė išklota gleivine, kurioje gausu smulkių seilių liaukučių.
Ryklė

**Ryklė** () – virškinimo sistemos dalis, prasidedanti nuo išorinio kaukolės pamato, esanti už burnos, nosies ertmių ir gerklų ir pereinanti į stemplę. Tai piltuvo pavidalo 12-15 cm ilgio vamzdelis. Skiriamos nosinė, burninė ir gerklinė ryklės dalys. Ryklė pereina į stemplę ties šeštuoju ir septintuoju kaklo slanksteliu.

Ryklės sienelę sudaro raumeninis audinys, kuris susitraukinėja valingai ir padeda nuryti maistą. Į ryklę atsiveria nosies ertmė, ausies trimitas. Antgerklis atskiria gerklas nuo ryklės. Ryklėje kryžiuojasi maisto ir oro takai. Dvi apatinės ryklės dalys yra maisto slinkimo kelias iš burnos ertmės į stemplę, o visa ryklė yra (arba gali būti) oro kelias į plaučius.

## Ryklės raumenys
Ryklės raumenys pagal funkciją yra dviejų rūšių – išilginiai, kurie pakelia ryklę rijimo metu ir sutraukiamieji, kurie kąsnį „neša“ tolyn į stemplę.

### Išilginiai raumenys

Ylinis ryklės raumuo (*m. stylopharyngeus*) – prasideda nuo smilkinkaulio ylinės ataugos ir eina įstrižai žemyn į medialinę pusę, įlenda į ryklės sieną tarp viršutinio ir vidurinio ryklės sutraukiamųjų raumenų. Dalis raumens skaidulų pasiekia gerklų kremzles ir ten prisitvirtina, o dalis susipina su ryklės sutraukiamaisiais raumenimis.

Gomurinis ryklės raumuo.

### Sutraukiamieji raumenys

Viršutinis ryklės sutraukiamasis raumuo (*m. constrictor pharyngis superior*) – prasideda nuo įvairių kaukolės pamato struktūrų, eina horizontaliai atgal į medialinę pusę ir susipina ryklės siūlėje. Raumuo turi šias dalis: sparninę (prasideda nuo pleištakaulio sparninės ataugos), žandinę (prasideda nuo sparninės apatinio žandikaulio siūlės), malamąją (prasideda nuo apatinio žandikaulio malamosios poliežuvio linijos, liežuvinę (prasideda nuo liežuvio skersinio raumens.

Raumens viršutinis kraštas prie kaukolės neprieina, raumenį su juo jungia ryklinė pamato fascija.

Vidurinis ryklės sutraukiamasis raumuo (*m. constrictor pharyngis medius*) – prasideda nuo poliežuvinio kaulo dviejose vietose, todėl yra dvi šio raumens dalys: kremzlinė (raumens skaidulos prasideda nuo mažųjų ragų) ir ragelinė (skaidulos prasideda nuo didžiųjų ragų). Vienos skaidulos kyla, kitos leidžiasi. Raumens skaidulos susipina ryklės siūlėje.

Apatinis ryklės sutraukiamasis raumuo (*m. constrictor pharyngis inferior*) – prasideda nuo gerklų kremzlių ir baigiasi ryklės siūlėje, kur susipina šio raumens skaidulos. Raumuo turi dvi dalis: skydinę (skaidulos prasideda nuo skydinės kremzlės plokštelės) ir žiedinę (raumens skaidulos prasideda nuo žiedinės kremzlės šoninės pusės). Apatinės šio raumens skaidulos pereina į stemplės pradžią.

## Rijimo procesas
Susitraukiant burnos dugno raumenims, liežuvis stumia suformuotą maisto kąsnį tarp savęs ir kietojo gomurio žiočių link. Liežuvio šaknis nulenkia antgerklį. Minkštojo gomurio raumenys pakelia laisvąjį gomurio kraštą, kuris užveria nosiaryklę. Išilginiais ryklės raumenys kelia ryklę prieš judantį kąsnį. Sutraukiamieji raumenys paeiliui susitraukia ir nustumia kąsnį į stemplę.

## Išnašos
Gyvybė

**Gyvybė** – viena svarbiausių biologijos sąvokų, kuria apibūdinama gyvųjų sistemų reiškimosi forma.

Išskiriamos šios gyvosios sistemos savybės: augimas, vystymasis, dauginimasis, medžiagų apykaita, dirglumas, gebėjimas prisitaikyti prie aplinkos, homeostazė.

Gyvosios sistemomis gali save atkurti, jų pagrindą sudaro vanduo, būdinga anglies junginių apykaita, baltymai ir nukleorūgštys, kurios gali replikuotis. Gebėjimas palikti į save panašias – savybė, kuria pasižymi visos gyvosios sistemos. Genetinė informacija užkoduota nukleorūgščių molekulėse, kurios perduodamos iš kartos į kartą. Šios savybės būdingos Žemės gyvybės formoms. Nėra rasta jokių visuotinai pripažintų nežemiškos gyvybės egzistavimo įrodymų, jos egzistavimas hipotetinis.

Teigiama, kad gyvybė Žemėje galėjo atsirasti iš neorganinių medžiagų, esant tinkamoms fizikinėms ir cheminėms sąlygoms, kad galėtų susidaryti reikalingos organinės medžiagos. Ankstyviausios gyvų organizmų fosilijos datuojamos laikotarpiu prieš 3,5–3,7 mlrd. metų. Esama tyrimų, anot kurių, gyvybė Žemėje atsiradusi dar anksčiau – prieš 4,1 mlrd. metų (plg. Žemė susiformavo prieš 4,5 mlrd. metų).

Daugiau nei 99,9 % kada nors Žemėje egzistavusių rūšių yra išnykusios.

## Išnašos

## Taip pat skaitykite

* Ekstremofilai
* Nežemiška gyvybė
* Mokslinė klasifikacija
Paukščių šėrimasis

**Šėrimasis** – paukščių plunksnų keitimas, vykstantis pasibaigus veisimosi laikotarpiui. Paukščiai pradeda šertis rudenį. Smulkieji paukščiai šeriasi tik vieną kartą per metus. Tačiau yra nemažai paukščių kurie šeriasi du kartus ir per kiekvieną šėrimąsi įgauna vis kitokį plunksnų apdarą. Veisimosi metu įgaunamas plunksnų apdaras vadinamas *vestuviniu*, kiti – *poilsio*. Pavyzdžiui, naminės anties patinas – *gaigalas* per poravimąsi pasipuošia ryškiu spalvų vestuviniu apdaru – galva žalia, apykaklė balta, krūtinė ruda, pilvas šviesiai pilkas. Liepos mėn. jis nusišeria ir pagal plunksnų išvaizdą tampa panašus į patelę. Šį apdarą dėvi neilgai, nes rugsėjo mėn. jį numeta ir iki kitos vasaros vėl pasipuošia vestuviniu apdaru. Kai paukštis šėrimosi metu nepakeičia sparnų ir uodegos plunksnų, toks šėrimasis yra *nepilnutinis*.

Šeriantis sparnams, dažniausiai pirmoji iškrinta abiejų sparnų pati didžioji plasnojamoji plunksna, paskui kita iš eilės ir t. t. Sakalams iš pradžių iškrinta septintoji, paskui dvi šalia esančios iš vienos ir iš kitos pusės. Antys, gervės, vandeninės vištos beveik vienu metu netenka visų plasnojamųjų plunksnų. Todėl šių paukščių gyvenime yra toks laikotarpis, kai jie visiškai negali skristi. Naujai užaugusios plunksnos skiriasi nuo senųjų. Senosios plunksnos yra nublukusios, viršūnės nudėvėtos. Šeriantis uodegai, pirmiausia iškrinta dvi vidurinės vairuojamosios plunksnos, o paskui po vieną gretimą iš kiekvienos pusės. Paskutinės iškrinta kraštutinės plunksnos.

Paukščiai šeriasi iki trijų mėnesių. Tuo metu paukščių plunksnos turi dviejų sezonų požymius – praėjusio ir būsimojo.
Žvorūna

**Žvorūna** (*Žvėrynė*, *Žvėrinė*, *Žvorūnė*) – lietuvių medžioklės, žvėrių deivė. Deivė minima Malalos kronikos intarpe bei Ipatijaus metraštyje. Ją tikriausiai atitinka Medeina. Manoma, kad XIII–XVI a. panteone ji atitinka kelių dievų partnerę, miško ir žverių medžioklės deivę.

Žvorūna siejama su Vakarine žvaigžde. Ji turi atitikmenų su graikų medžiotojų globėja Artemide, romėnų Diana, kuri taip pat pradėta garbinti medžioklės ūkio sąlygomis. Žvorūnos vardu ji buvo vadinama Čekijoje, Lenkijoje.

## Nuorodos
Gurklys

* žr. paukščių gūžys;
* žr. vabzdžių stemplės praplėtijimas – gurklys;
* žr. kai kurių moliuskų stemplės praplatėjimas – gurklys.