open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Butvilonių piliakalnis

**Butvilonių piliakalnis** – piliakalnis Kauno rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Juodžių, Vilkijos seniūnija. Pasiekiamas keliu Seredžius – Čekiškė Bernatonyse pasukus į kairę šiaurės vakarų kryptimi link Juodžių, nuvažiavus 950 m – į dešinę šiaurės rytų kryptimi 300 m link ūkininko sodybos, nuo jos paėjus į šiaurę 400 m medžiais apaugusio kyšulio dešiniuoju šonu – yra kitapus tvenkinio, kurį reikia apeiti pro rytinę pusę.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Trydupio dešiniojo kranto (dabar čia tvenkinys) kyšulyje. Iš šiaurės vakarų, pietvakarių ir pietryčių piliakalnį juosia upelių slėniai, iš šiaurės rytų prieina gretima aukštuma. Aikštelė keturkampė, orientuota šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 32 m ilgio ir 34 m pločio. Jos ŠR krašte supiltas 4,5 m aukščio, 17 m pločio lanko formos pylimas, kurio išorinis 6,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 30 m ilgio, 15 m pločio, 2 m gylio griovį. Rytiniame šlaite, pylimo-aikštelės sandūroje yra senojo kelio vieta - 3 m pločio, 0,3 m gylio įdubimas. Šlaitai statūs, 14 m aukščio. Piliakalnis apaugęs lapuočiais.Piliakalnis datuojamas II tūkstantmečio pradžia.
Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 18 000 m².

## Tyrimai
1972 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.123.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Butviloniai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Kekaras

**Kekaras** (, ) – sala Suomijai priklausančiame Alandų salyne. Drauge su kitomis pietrytinėmis Alandų salomis ir uolomis sudaro Kekaro savivaldybę. Jos sausumos plotas – 63,55 km².

Kekaro savivaldybėje gyvena 263 gyventojai, beveik visi – švedai. Kekaro saloje yra Šv. Onos bažnyčia, krašto muziejus, bronzos amžiaus archeologinė vietovė. Susisiekimas jūra su Lengneso uostu Fasta Alande ir Galtbiu žemyninėje Suomijoje. Kekaro saloje yra Kekaro, Karlbio, Helsės kaimai.
Šri Lankos herbas

Dabartinis **[[Šri Lanka|Šri Lankos]] herbas** buvo pradėtas naudoti 1972 m.

Herbo centre yra pavaizduotas auksinis liūtas – toks pat, kaip šalies vėliavoje, dešinėje rankoje laikantis kardą. Liūtą supa ratas iš riešutinio lotoso gėlių, kurios yra nacionalinės Šri Lankos gėlės. Gėlių ratą supa dar vienas – ryžių ratas. Herbo viršūnėje yra herbo elementas darmos ratas, simbolizuojantis valstybės budizme. Herbo skydininko dalyse yra pavaizduoti saulė ir mėnulis.
Šri Lankos vėliava

**[[Šri Lanka|Šri Lankos]] vėliava** – vienas iš oficialių Šri Lankos valstybės nacionalinių simbolių. Dabartinė vėliava yra naudojama nuo 1972 m. gegužės 22 d. Ši vėliava dažnai vadinama **[[Liūtas|Liūto]] vėliava**.

Vėliavoje vaizduojamas auksinis liūtas, dešinėje rankoje laikantis auksinį kardą. Kiekviename vėliavos kampe yra Maldyklinio fikuso lapą. Liūtas simbolizuoja drąsą, o keturi lapai – keturias budizmo koncepcijas.

Kairėje vėliavos vietoje yra dvi vertikalios spalvos – žalia ir oranžinė. Oranžinė spalva simbolizuoja Šri Lankos tamilus, o žalia – trečią pagal dydį etninę šalies grupę – Šri Lankos mūrsus.
Įsiveržimas į Lenkiją

**Įsiveržimas į Lenkiją** (arba **invazija į Lenkiją**), taip pat vadinamas **Rugsėjo kampanija** arba **1939 m. gynybinis karas** ( arba *Wojna obronna 1939 roku*) Lenkijoje bei **Lenkijos kampanija** () buvo Vokietijos, Sovietų Sąjungos ir nedidelio Slovakijos padalinio įsiveržimas į Lenkiją, nuo kurio prasidėjo Antrasis pasaulinis karas. Vokietijos kariuomenė užpuolė Lenkiją 1939 m. rugsėjo 1 d., praėjus savaitei nuo Molotovo-Ribentropo pakto pasirašymo. TSRS kariuomenė į Lenkiją įsiveržė 1939 m. rugsėjo 17 d.
Karo veiksmai baigėsi 1939 m. spalio 6 d., kai Vokietija ir Sovietų Sąjunga galutinai užėmė, pasidalino ir aneksavo visą Lenkiją. Vokietija prisijungė ir Česky Tešyno žemes, kurias Lenkija buvo aneksavusi iš Čekoslovakijos 1938 m. spalio 1 d.

Kitą dieną po Glivicų incidento Vokietijos armija įsiveržė į Lenkiją iš šiaurės, pietų ir vakarų.

## Išnašos

## Šaltiniai
*
Dubravų piliakalnis

**Dubravų piliakalnis**, vadinamas *Barsukalniu* – piliakalnis ir gyvenvietė Kauno rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Dubravų Samylų seniūnija. Pasiekiamas plentu Vaišvydava – Viršužiglis kolektyviniuose soduose pasukus į dešinę pietų kryptimi – yra 200 m į dešinę šiaurės vakaruose už kanalo. 

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 70x45 m dydžio, su iki 1,5 m iškiliu viduriu. Šlaitai nuolaidūs, 7 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas ariant bei šlaituose Tarybinės armijos kareiviams iškasus taikinių imitatorius. Piliakalnis dirvonuoja, vakarinis šlaitas apaugęs eglaitėmis, kiti šlaitai  krūmais.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pirmąja puse. 

## Tyrimai
1953 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas ir 1962 m. – Mokslinė metodinė taryba. Kultūrinio sluoksnio nepastebėta. 2004 m. Vida Kliaugaitė padarė šiaurinio šlaito pjūvį, ištyrė plotą aikštelėje, iš viso 40 m², kultūrinio sluoksnio nerado.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.125

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Dubravai
Akmena II

**Akmena II** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Visalaukės.

2025 m. Akmenos kaimas (identifikavimo kodas 10155) pervadintas Akmenos II kaimu, kadangi seniūnijoje yra dar vienas Akmenos kaimas, atitinkamai pervadintas Akmena I.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pietų Savas

**Pietų Savas** arba **Pietų Savonija** (; ) – vienas iš 20 Suomijos regionų, esantis šalies pietryčiuose, besiribojantis su Šiaurės Savonija, Šiaurės Karelija, Kymenlaksu, Peijet Heme, ir Vidurio Suomija. Regiono centras ir didžiausias miestas yra Mikelis. Regionas įeina į Rytų Suomijos provincijos sudėtį.

Pietų Save yra didžiausi šalies ežerynai, įskaitant Saimos ežerą. Du pagrindiniai regiono miestai yra Mikelis ir Savonlina.

## Savivaldybės

Pietų Savas apima 12 savivaldybių (miestai paryškinti).

* Enonkoskis
* Hirvensalmis
* Juva
* Kangasniemis
* **[[Mikelis]]**
* Mentyharju
* Pertunma
* **[[Pieksemekis]]**
* Puumala
* Rantasalmis
* **[[Savonlina]]**
* Sulkava


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Pietų Savas
Norman Rockwell

**Normanas Rokvelas** ( 1894 m. vasario 3 d. – 1978 m. lapkričio 8 d.) – Amerikos tapytojas ir iliustratorius. Geriausiai žinomas dėl savo darbų, sukurtų žurnalui „The Saturday Evening Post.“

## Biografija
Jau būdamas mokykloje Rokvelas svajojo tapti menininku. 14 metų pradėjo lankyti Niujorko menų mokyklą. Po dvejų metų ją metė ir ir įstojo mokytis į Nacionalinę menų akademiją, o dar vėliau studijavo Menų studentų lygoje.

Rokvelas buvo laikomas disciplinuotu, sunkiai dirbančiu ir turinčiu gerą humoro jausmą. Studijuodamas Normanas turėjo įvairių smulkių iliustracijos užsakymų, tačiau didžiausias lūžis įvyko 1912 m, tada jis pirmą kartą iliustravo knygą. Vėliau jo darbai papuošė ir jau klasika tapusias Marko Tveno knygas „Tomo Sojerio nuotykiai“ ir „Hekelberio Fino nuotykiai“.

1916 m. jis sukūrė pirmąjį viršelį „Saturday evening post“. Per savo karjerą jis nupiešė daugiau kaip 4 tūkstančius iliustracijų. Saturday Evening Post jis sukūrė 332 darbus. Kai numeriui iliustraciją kurdavo Normanas žurnalo tiražas visada būdavo padidinamas 250 tūkstančiu kopijų.

1943 m. įkvėptas JAV prezidento Franklino Ruzvelto kalbos, Rokvelas nutapė vienus politiškai atviriausių ir svarbiausių darbų – „Keturios laisvės“("Žodžio laisvė", "Religijos laisvė", "Laisvė nuo skurdo", "Laisvė nuo baimės"). Šie darbai jį labai išgarsino. Jo kūriniai buvo eksponuojami daugelyje valstijų.

1940-1950 m. Rokvelas buvo žinomas kaip vienas produktyviausių ir geriausiai atpažįstamų iliustratorių šalyje. Jis taip pat dirbo ir su žurnalais LADIES' HOME JOURNAL, MCCAL’S, LITERALLY DIGEST ir LOOK.

N. Rokvelas iliustruodavo ne tik žurnalus ir knygas, bet ir įvairius kalendorius, bukletus, katalogus, atvirukus, pašo ženklus. Piešdavo ir ant sienų,

Normanas Rokvelas yra sakęs, kad jis parodė Ameriką tokią, kokią jis pažinojo, tačiau kiti galbūt nepastebėjo.

## Pagrindiniai darbai
* *Skautai prie laivo vairo*(1913)
* *Santa Klausas ir skautai sniege* (1913)
* *Berniukas ir kūdikio vežimas* (1916)
* *Barkerio cirkas ir stiprus vyras* (1916)
* *Raudongalvis myli  Hetę Perkins* (1916)
* *Žmonės teatro balkone* (1916)
* *Pusbrolis Reginaldas važiuoja į kaimą* (1917)
* *Santa ir išlaidų knyga*(1920)
* *Mama apkamšo vaikus lovoje* (1921)
* *Neplaukioti* (1921)
* *Santa su elfais *(1922)
* *Daktaras ir lėlė*(1929)
* *Keturios laisvės*(1943)
* *Važiuoti ir atvykti*(1947)
* *Šeštojo apačia*(1949)
* *Sakyti Greise* (1951)
* *Mergaitė veidrodyje*(1954)
* *Santuokos licencija*(1955)
* *Pabėgimas*(1958)
* *Trigubas autoportretas* (1960)
* *Auksinė taisyklė* (1961)
* *Problema su kuria visi gyvename*(1964)
* *Pietų teisingumas (Žmogžudystė Misisipėje)*(1965)
* *Nauji vaikai kaiminystėje* (1967)
* *Nevykėlis*
* *76-ųjų dvasia* (1976)

## Šaltiniai
* Normano Rokvelo Amerikietiška svajonė, David Kamp, Vanity Fair, 2009
* Biografija 
* Amerikos meistrai

## Nuorodos
* Normano Rokvelo muziejus
Kiumenlaksas

**Kiumenlaksas** () – Suomijos regionas. Ribojasi su šiais regionais: Usima, Peijenės Hemė, Pietų Savonija, ir Pietų Karelija.

## Savivaldybės

Kiumenlakse yra 7 savivaldybės. Miestai ir miesteliai paryškinti.

**Kouvolos regionas:**
* Itis (Itis)
* **[[Kouvola]]**
**Kotkos-Haminos regionas: **
* **[[Hamina]]** (Fredrikshamn)
* **[[Kotka]]**
* Miehikelė
* Pyhtė (Pyttis)
* Virolahtis (Vederlax)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kiumenlakso Regiono Taryba
Suomijos ekonomika

Suomijoje išvystyta laisvos rinkos ekonomika, kuri pagal vienam gyventojui tenkančią produkciją lygi kitų Vakarų šalių ekonomikai, pavyzdžiui, Prancūzijai, Vokietijai, Švedijai ar Jungtinei Karalystei. Didžiausias ekonomikos sektorius yra paslaugos (65,7 %), gamybos ir perdirbimo pramonė (31,4 %) Pirminės produkcijos gamyba sukuria 2,9 %. Didžiausias užsienio prekybai svarbus segmentas yra gamyba. Didžiausių pramonės šakos yra elektronikos (21,6 %), mašinų, transporto priemonių ir kitų metalo gaminių (21,1 %), miško pramonė (13,1 %), ir cheminių medžiagų pramonė(10,9 %). Suomija turi medienos ir keletą mineralų bei gėlo vandens išteklių. Miškininkystė, popieriaus fabrikai ir žemės ūkio sektorius (kuriems mokesčių mokėtojai išleidžia maždaug 2 milijardus eurų per metus) yra politiškai jautrūs kaimo gyventojams. Helsinkio regionas generuoja apie trečdalį BVP. 2004 m. EBPO palyginime, aukštųjų technologijų gamybos Suomijoje užėmė antrą pagal dydį po Airijos. Bendra Trumpalaikė perspektyva yra gera, o BVP augimas buvo didesnis nei daugelyje ES šalių.

## Žemės ūkis
Paras

**Paras** (bot. – སྤ་རོ་) – miestas Butane, Paro rajono administracinis centras, istorinė tvirtovė Rimpung dzongas. Mieste vyrauja unikali architektūra, daugybė šventyklų. Garsiausia jų – ant kalno atbrailos pastatytas Taktshangas, kuris yra kaip paminklas butaniečių budizmo tėvui Padmasambhava. Šalia miesto įkurtas vienintelis šalies tarptautinis oro uostas – Paro oro uostas.

## Sportas
* Paro FC (Paro futbolo klubas); 2019 m. tapo šalies čempionais.
* Woochu Sports Arena; namų rungtynes žaidžia Paro futbolo klubas; talpa 5 tūkst. žiūrovų.

## Galerija

Paro's main street 2.jpg|Paro gatvė
Shops in Paro, Bhutan 02.jpg|Paro parduotuvė
Kyichu Lhakhang-060701.JPG|Kjiču Lhakhang
Rinpung Dzong, Bhutan 01.jpg|Rinpung Dzong
National Museum of Bhutan 01.jpg|Nacionalinis muziejus
Taktsang Monastery, Bhutan 03.jpg|Vienuolynas
Bridge in Paro.jpg|Tiltas


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Informacija apie miestą
Lepšiškių piliakalnis

**Lepšiškių piliakalnis**, *Batareika* – piliakalnis Kauno rajono savivaldybės teritorijoje, Lepšiškių kaime (Lapių seniūnija). Piliakalnis gerai matomas nuo kelio , jo papėdė pasiekiama pagal lankytino ženklo nuorodą prie autobusų stotelės: iš kelio pasukti į šiaurės rytus, pravažiuoti medžių alėją ir Masteikių kaimo daugiabučius. 2018 m. duomenimis, piliakalnis buvo pažymėtas rodyklėmis, sutvarkytas, įrengti laiptai, suoliukai poilsiui.
## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Neries dešiniojo kranto aukštutinės terasos kyšulyje. Piliakalnio vakarinis galas siekia aukštumą. Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 15x7 m dydžio. Jos pietvakariniame gale yra 2,8 m aukščio, 11 m pločio kūgio formos pylimas, kurio 4 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į 4 m pločio, 0,8 m gylio griovį. Šlaitai statūs, iki 23 m aukščio.

Piliakalnis apaugęs krūmais, pylimas nukirstas, jo išorinėje pusėje įrengtas sandėliukas-rūsys. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia.
Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 16000 m².

250 m į pietvakarius yra 0,5 ha ploto Ginėnų vardu žinoma papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lygios, grublėtos ir žiestos keramikos. Gyvenvietė 2009 m. gruodžio 9 d. Kultūros paveldo departamento nekilnojamojo kultūros paveldo vertinimo tarybos posėdyje įrašyta į Kultūros vertybių registrą. 450 m į pietus yra XII a. – XVII a. Masteikių kapinynas, tyrinėtas 1993-1994 m.

## Tyrimai
1942 m. piliakalnį žvalgė Petras Tarasenka, 1971 m. – Istorijos institutas. Aikštelėje rastas kultūrinis sluoksnis.

## Galerija

Vaizdas:Lepšiškių piliakalnis. Šlaitas.JPG|Prie viršukalnės iš rytų
Vaizdas:Lepšiškių piliakalnis. Šlaite.JPG|Prie viršukalnės iš vakarų (nuo sodybos)
Vaizdas:Lepšiškių piliakalnis. Nuo viršaus į Neries pusę.JPG|Nuo viršaus į Neries pusę
Vaizdas:Lepšiškių piliakalnis. Ant viršūnės.JPG|Ant piliakalnio 2011 m.
Vaizdas:Lepšiškių piliakalnis, 2018. Viršuje.JPG|Ant piliakalnio 2018 m.
Vaizdas:Lepšiškių piliakalnio informacinis stendas.jpg|Lepšiškių piliakalnio informacinis stendas


## Šaltiniai

## Literatūra
* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.124.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPC A. F.1. Ap.1. B.11. P.187-189.

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Lepšiškiai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Rytų Ūsima

**Rytų Ūsima** (; ) – iki 2011 m. egzistavęs Suomijos regionas, besiribojęs su Usima, Peijenės Heme ir Kymenlaksu. Prijungtas prie Ūsimos regiono.

Simboliai:
* Regioninis paukštis: Šelmeninė kregždė
* Regioninė žuvis: Upėtakis
* Regioninis augalas: Ankstyvasis šalpusnis

## Savivaldybės

Regione yra 7 savivaldybės. Miestai ir miesteliai pažymėti. Skliaustuose parašyta nacionalinė kalba.

**Porvo subregionas:**
* Askola
* Myrskylė (Mörskom)
* Pukila (Buckila)
* **[[Porvo]]** (Borgå)
* Sipo (Sibbo)
**Lovisos subregionas:**
* Lapinjervis (Lappträsk)
* **[[Lovisa]]** (Lovisa)


## Nuorodos
* Regiono Taryba
Pyplių piliakalnis

**Pyplių piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 23730) Kauno rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Pyplių, Ringaudų seniūnija. Pasiekiamas iš plento  pasukus į Kačerginę, iš šio plento, miško pradžioje - į dešinę šiaurės rytų kryptimi lauko keliuku 1 km, pravažiavus 2 sodybas dešinėje (ties antrąja kelias praeina visai šalia tvarto) - dar už 300 m yra priekyje.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Nemuno kairiojo kranto aukštutinės terasos kyšulyje. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 32x23,5 m dydžio. Jos pietvakarių krašte supiltas 6 m aukščio, 23 m pločio kūgio formos pylimas, kurio viršuje yra 8 m skersmens aikštelė. Pylimo išorinėje pusėje iškastas 17 m pločio, 1,5 m gylio griovys. Šlaitai statūs, 20-30 m aukščio.

Aikštelės pakraščiai apardyti apkasų, pylimo viršus eroduoja trypiamas lankytojų. Aikštelė dirvonuoja, pakraščiai ir šlaitai apaugę lapuočiais. Pietvakarių pylimo šlaite įrengti laiptai.

Pietinėje, rytinėje ir šiaurinėje papėdėse 1,5 ha plote yra I tūkstantmečio - II tūkstantmečio pradžios papėdės gyvenvietė, tyrinėta 1993 m., kurios 10 cm storio kultūriniame sluoksnyje rastas židinys, stulpaviečių, žalvarinė apyrankė, brūkšniuotos, grublėtos, lygios ir žiestos keramikos, šlako.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 36 000 m². 

Žiemą piliakalnis mėgstamas čiuožinėti rogėmis, slidėmis, snieglentėmis ir t. t.

## Tyrimai
1942 m. piliakalnį žvalgė Petras Tarasenka, 1960 m. – Istorijos institutas. Istorikai Zenonas Ivinskis, Kazimieras Paunksnis spėjo čia stovėjus kryžiuočių 1336 m. sunaikintą Pilėnų pilį.


Vaizdas:Pyplių piliakalnis. Papėdė.JPG|Piliakalnis 2012 m. rudenį
Vaizdas:Pyplių piliakalnis iš tolo.JPG|Žvelgiant iš toliau
Vaizdas:Pyplių piliakalnis. Viršuje.JPG|Ant pačios kalvos
Vaizdas:Pyplių piliak. Vaizdas į Nemuną ir Nevėžį.JPG|Nemuno-Nevėžio santaka, žvelgiant nuo piliakalnio


## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.124.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPC A. F.1. Ap.1. B.13. P.363-368.
* Petras Kežinaitis. Kauno apylinkės. V.,1958. P.91-92.
* J. Radziukynas. Suvalkų rėdybos piliakalniai. Varšava, 1909. P.37.
* Petras Tarasenka. Lietuvos piliakalniai. V.,1956. P.83-84.
* A. Kaminski. Materialy do bibliografii archeologicznej Jacwiezy od I do XIII w. // Materialy Starozytnie. Warszawa, 1956. T.I. P.241.
* Petras Tarasenka. Kauno senovė // Kauno tiesa. 1958 rugsėjo 23, 24.
* Petras Tarasenka. Užnemunės krašto piliakalniai. V.,1997. P.50-51.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Pypliai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Ringovės piliakalnis

**Ringovės piliakalnis**, vadinamas *Pilike, Linksmuoju kalnu* – piliakalnis ir gyvenvietė Kauno rajono savivaldybės teritorijoje, Ringovės kaime, Vilkijos apylinkių seniūnijoje. Yra šalia plento  ir Ringovės upelio.
## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Nemuno dešiniojo kranto kyšulyje, suformuotame Ringovės ir Krestinavos upelių daubų. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 135 m ilgio ir 32 m pločio pietinėje dalyje, labai nelygi. Jos šiaurinė dalis 3 m aukštesnė, o pietinė dalis 2 m žemesnė už centrinę. Beveik per aikštelės vidurį, skersai jos eina 20 m pločio, iki 1 m gylio įdubimas. Aikštelės šiauriniame krašte supiltas 17 m ilgio, 3,5 m aukščio, 19 m pločio kūgio formos pylimas, kurio 4 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į 4 m pločio, 0,5 m gylio griovį. Toliau į šiaurę tęsiasi natūrali kranto ketera, kurioje už 50 m nuo pylimo yra 1 m aukščio, 13 m pločio pakilimas. Vakariniame šlaite, 2-3 m žemiau aikštelės yra 2 m pločio terasa, kurios išorinis 3-4 m aukščio šlaitas pastatintas. Terasa užsisuka ir į pietinį šlaitą. Šlaitai statūs, 20-30 m aukščio. Piliakalnis apaugęs eglėmis ir krūmais, pietinis šlaitas nukirstas.

Piliakalnis datuojamas II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministros įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 38 000 m².
Vaizdas:Ringoves piliakalnis 2008 03.jpg|Aukuras ant Ringovės.
Vaizdas:Ringoves piliakalnis 2008 01 02.jpg|Ringovės piliakalnis nuo kelio.
Vaizdas:Ringoves piliakalnis 2008 04.jpg|Vaizdas nuo Ringovės į rytus.
Vaizdas:Ringoves piliakalnis 2008 05.jpg|Vaizdas nuo Ringovės į Nemuno slėnį.


## Tyrimai
1960 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas, 1972 m. – Mokslinė metodinė taryba.

## Istorija
Piliakalnyje stovėjo 1364 m. žiemą minima Ringės pilis.

## Šaltiniai
 

## Literatūra
* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.123.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPC A. F.1. Ap1. B.12. P.275-285.
* A. Makarevičius. Archeologiniai Vilkijos apylinkių paminklai // Lietuva, 1925 m. liepos 6.
* Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928, 224.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Ringovė
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Norther

**Norther** yra Suomijos metalo muzikos grupė, įkurta 1996 metais. Kūrybai būdingas melodic death metalo ir power metalo maišymas.

## Grupės nariai
### Dabartiniai nariai
* Aleksi Sihvonen - vokalas
* Kristian Ranta - gitara, vokalas
* Jukka Koskinen - bosinė gitara
* Tuomas Planman - sintezatorius
* Heikki Saari - mušamieji

### Buvę nariai
* Petri Lindroos - gitara, vokalas
* Roni Korpas - gitara
* Tuomas "Stubu" - bosinė gitara
* Sebastian "Knight" Ekroos - bosinė gitara
* Toni Hallio - mušamieji
* Joakim Ekroos - sintezatorius

## Diskografija
* *[[Dreams of Endless War]]* (2002)
* *[[Mirror of Madness]]* (2003)
* *[[Death Unlimited]]* (2004)
* *[[Solution 7]]* (2005)
* *[[Till Death Unites Us]]* (2006)
* *[[No Way Back]]* (2007)
* *[[N (albumas)|N]]* (2008)
* *[[Circle Regenerated]]* (2011)

## Nuorodos
*  
* 
*
Piepalių piliakalnis

**Piepalių piliakalnis** piliakalnis ir gyvenvietė Kauno rajono savivaldybės teritorijoje, į pietryčius nuo Piepalių, Babtų seniūnija. Pasiekiamas keliu , ties kelio  atsišakojimu į Žemaitkiemio dvarą.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Nevėžio dešiniojo kranto aukštutinės terasos kyšulyje. Aikštelė trikampė, orientuota šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 17 m ilgio, 24 m pločio šiaurės vakarų gale. Šiaurės vakarų aikštelės krašte supiltas 3 m aukščio, 18 m pločio pylimas, kurio išorinis 5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 30 m pločio, 1,5 m gylio griovį. Pylime daug perdegusio smulkaus molio tinko. Šlaitai statūs, apie 15 m aukščio.

Dalis pietvakarių aikštelės krašto išgriuvusi į upelį, pietvakarinė pašlaitė eroduoja, aikštelės pietvakarių dalyje iškastas apkasas, pylimo pietvakarių dalyje – duobė. Piliakalnio rytiniame šlaite ir pylimo vidinėje pusėje nukirsti medžiai, pylimo išorinė pusė tebėra apaugusi krūmais.

Rytinėje piliakalnio papėdėje 2 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 10 800 m².

## Tyrimai
1961 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.124.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga.- KPC archyvas. F.1. Ap.1. B.35 (buv. 23). P.157 (Žemaitkaimis).
* A. Makarevičius. Vilkijos apylinkės archeologijos paminklai // Lietuva, 1925, liepos 9-13 (Nr. 150, 151, ir 153).
* Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928, 211.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Piepaliai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Actinoseris

***Actinoseris*** – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų gentis. Pavadinimas sudarytas sujungus du graikų kalbos žodžius: *aktinos-* (spindulys), *seris* (į salotas panašių augalų genties pavadinimas).

## Rūšys
* *[[Actinoseris angustifolia]]*
* *[[Actinoseris arenaria]]*
* *[[Actinoseris corymbosa]]*
* *[[Actinoseris hatschbachii]]*
* *[[Actinoseris polymorpha]]*
* *[[Actinoseris polyphylla]]*
* *[[Actinoseris radiata]]*
* *[[Actinoseris revoluta]]*
* *[[Actinoseris stenophylla]]*

## Nuorodos
*
Samylų piliakalnis

**Samylų piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 23734) Kauno rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Samylų, Samylų seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Vaišvydava – Viršužiglis pasukus į Samylus, Samylų šiaurinėje dalyje, už sandėlių, už upelio pavažiavus į dešinę pietryčių kryptimi 800 m žvyruotu keliu iki jo galo, yra 30 m į dešinę vakaruose, miške. 1,5 km į šiaurę stūkso Samylų II piliakalnis.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje Nemuno kairiojo kranto (dabar Kauno marios) slėnio pakraštyje. Aikštelė ovali, orientuota šiaurės – pietų kryptimi, 6,5 m ilgio ir 9 m pločio. Jos pietinėje pusėje supiltas 1 m aukščio, 7 m pločio pylimas. Po kasinėjimų piliakalnyje liko iš aikštelės centro į vakarų pusę išeinanti 2 m pločio, 1 m gylio duobė. Šiauriniame šlaite, 10 m žemiau aikštelės yra 5 m pločio terasa. Šlaitai statūs, 20 m aukščio. Piliakalnis apaugęs praretintais medžiais.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 32 000 m².

Šiaurinėje ir rytinėje papėdėse 2 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotos, grublėtos ir lygios keramikos.

## Tyrimai
1925 m. vasario 18 d. aikštelę kasinėjęs J. Stankevičius aptiko apie 1,5 m storio kultūrinį sluoksnį, viršuje užplūktą moliu. 1953 m. ir 1972 m. piliakalnį žvalgė Mokslinė metodinė taryba. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. 


Vaizdas:Samylų piliakalnis. Laiptai.JPG|Laiptai, vedantys į kalvos viršūnę
Vaizdas:Samylų piliakalnis. Viršuje.JPG|Vaizdas nuo viršaus
Vaizdas:Samylų piliakalnis. Iš kitos pusės.JPG|Piliakalnio šlaitas iš kitos pusės
Vaizdas:Samylų piliakalnis. Ženklas link riešutmedžių.JPG|Rodyklė link riešutmedžių šalia piliakalnio


## Šaltiniai

* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPC A. F.1. Ap.1. B.13. P.214-223.
* J. Stankevičius. Piliakalniai // Lietuva. 1925 vasario 14.
* A. Kaminski. Materialy do bibliografii archeologicznej Jacwiezy od I do XIII w. // Materialy Starozytnie. Warszawa,1956. T.I. P.248.
* Petras Kežinaitis. Kauno apylinkės. V., 1958. P.52.
* Petras Tarasenka. Užnemunės krašto piliakalniai. V., 1997. P.52-53.

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Samylai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Vidurio Hemė

**Vidurio Hemė** (; ) – Suomijos regionas, besiribojantis su Tikraja Suomija, Pirkanma, Peijenės Heme ir Ūsima.

Hemenlina didžiausias miestas regione. Yra dvi kitos savivaldybės, kurios turi miestelio statusą: Rihimekis ir Forsa.

## Savivaldybės

Vidurio Hemėje yra 11 savivaldybių. Miestai ir miesteliai paryškinti.

* **[[Forsa]]**
* Hatula
* Hausjervis
* Humpila
* **[[Hemenlina]]**
* Janakala
* Jokioinenas
* Lopis
* **[[Rihimekis]]**
* Tamela
* Ypejė

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Misterija

**Misterija** – dramos žanras, kuriame simboliniais, stilizuotais vaizdais sprendžiamos žmonijos, tautos, individo likimo problemos. Misterijoms būdingas iškilmingumas, sakralinis paslaptingumas, dvasingumas.

Žanras susikūrė viduramžiais, vaizdavo daugiausia Biblijos scenas. Tačiau draminės misterijos šaknys yra senovės graikų ir romėnų religinės misterijos.

Lietuvoje misterijų yra sukūręs Vydūnas („Šventa ugnis“, „Mūsų laimėjimas“, „Jūrų varpai“), Liudas Gira („Beauštanti aušrelė“, „Paparčio žiedas“), Vincas Mykolaitis-Putinas („Nuvainikuota vaidilutė“), Vytautas Pranas Bičiūnas („Amžių karžygys“ - 1930 m.), Vincas Krėvė („Likimo keliais“).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* V. Bičiūno ir kompozitoriaus J. Dambrausko misterijos "Amžių karžygys" repeticija Kauno Ąžuolyno slėnyje, 1930 m.
Šančių piliakalnis

**Šančių piliakalnis**, *Kepeliušius, Pikelnia* – piliakalnis ir gyvenvietė Kauno rajono savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Šančių kaimo, Lapių seniūnija. Pasiekiamas iš kelio  pagal lankytino objekto rodyklę (0,7 km), ties gamybiniais pastatais 400 m pasukus šiaurės kryptimi lauko keliuku link kolektyvinių sodų, nuo jų ribos paėjus į dešinę šiaurės rytų – šiaurės kryptimi 300 m. Piliakalnis yra Lapių geomorfologiniame draustinyje, miške, pusiaukelėje miško taku praeinama aukštos įtampos linijos proskyna, ties nuotykių parku pasukama į dešinę.
## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Neries dešiniojo kranto aukštutinės terasos kyšulyje, Margupio kairiajame krante. Aikštelė ovali, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 19x9 m dydžio. Šiaurės vakarų papėdėje, 6 m žemiau aikštelės yra 2 m pločio, 0,2 m gylio griovys, už kurio supiltas 0,3 m aukščio, 3 m pločio pylimas 1 m aukščio išoriniu šlaitu. Vakariniame šlaite yra 2,5 m pločio terasa. Šlaitai statūs, 8(šiaurėje)-18 m aukščio.

Piliakalnis apaugęs pušimis su krūmų pomiškiu, aikštelėje iškastas apkasas ir duobė.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 16000 m².

Pietinėje papėdėje 0,3 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lipdytos keramikos.

## Nuotraukos

Vaizdas:Šančių piliakalnis. Ženklas.JPG|Piliakalnio pašlaitė
Vaizdas:Šančių piliakalnis. Ženklas prie miško.JPG|Rodyklė už 300 m nuo piliakalnio
Vaizdas:Šančių piliakalnio informacinis stendas.jpg|Šančių piliakalnio informacinis stendas


## Tyrimai
1942 m. piliakalnį žvalgė Petras Tarasenka, 1972 m. – Mokslinė metodinė taryba.

## Literatūra
* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V.,1973, p.124.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPC A. F.1. Ap.1. B.11. P.292-295, 306–312.
* Petras Kežinaitis. Kauno apylinkės. V., 1958. P.119.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Šančiai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Mirza Begić

**Mirza Begičius** (, g. 1985 m. liepos 9 d.) – Slovėnijos-Bosnijos krepšininkas.

2011 m. sausio 18 d. pasirašė dvejų metų kontraktą su Madrido „Real“ klubu.

## Pasiekimai

* Baltijos krepšinio lygos čempionas (2010 m.)
* 3× Slovėnijos krepšinio lygos čempionas (2008, 2009, 2018 m.)
* 2× Slovėnijos krepšinio taurės čempionas (2008, 2009 m.)
* ACB lygos čempionas (2012 m.)
* Ispanijos krepšinio taurės čempionas (2012 m.)
* Ispanijos krepšinio supertaurės čempionas (2012 m.)
* Kroatijos krepšinio lygos čempionas (2017 m.)
* Kroatijos krepšinio taurės čempionas (2017 m.)
* Eurolygos blokuotų metimų lyderis (2011 m.)

## Išnašos
Pretai

**Pretai** ( – 'praėjęs, išėjęs') – indų ir budizmo mitologijos mirusiųjų dvasios, vėlės. Tai būtybės, esančios žemesnėje būsenoje nei žmogus. Budizme tai – viena iš šešių gyvybės formų, gyvenanti **pretalokoje**. Jie dar vadinami **alkanais demonais** (vertinys iš Rytų Azijos kalbų).

## Išvaizda
Pretais dažniausiai atgimsta pavydūs žmonės. Jiems būdingas nuolatinis alkis, kurį jie siekia visai būdais numalšinti. Dažniausiai pretai maitinasi išėdomis, fekalijomis ir lavonais. Pretai panašūs į žmones, tačiau turi pamėlusią lavonų odą, didžiulius pilvus, kurie simbolizuoja jų alkį ir plonus kaklus, kurie neleidžia daug valgyti. Pretų egzistuoja daugybė tipų. Vieni jų nesugeba praryti maisto, kiti nesugeba jo rasti, dar kitiems maistas virsta ugnimi, ar visiškai sudžiūsta. Taigi, jie negali maitintis, kas sukelia jiems kentėjimą, didesnį nei žmonėms.

Pretų gyvenamoji vieta Pretaloka yra žemės paviršiuje, kaip ir žmonių bei gyvulių pasauliai. Tačiau pretai gyvena atšiauriose dykumose bei stepėse. Jie kenčia nuo karščio ir šalčio. Paprastai jie nematomi žmonėms.

Nuo Narakos gyventojų (žemesnė būties forma) juos skiria pirmiausia gyvenamoji vieta (Narakos gyventojai gyvena po žeme).

## Apeigos ir pretai
Kai kurie pretai kenkia žmonėms, gali juos išgąsdinti. Tačiau egzistuoja ir tradicija, laikanti, jog jie gailisi savo nuodėmių. Todėl kai kuriose šalyse vienuoliai atiduoda dalį maisto pretams, egzistuoja netgi pretų maitinimo šventės. Tikima, kad tinkamos apeigos gali padėti pereiti pretams į kitus pasaulius ir atgimti iš naujo.

## Šaltiniai
Vainatrakio piliakalnis

**Vainatrakio piliakalnis**, *Prūsų kapai, Prūskapinės* – piliakalnis ir gyvenvietė Kauno rajono savivaldybės teritorijoje, tarp Vainatrakio ir Vyčiaus, Taurakiemio seniūnija. Kitoje gyvenvietės pusėje yra išsaugotas miškelis su senkapiais ties naujosiomis Vainatrakio kapinėmis.

Piliakalnis pasiekiamas keliu  per Patamulšėlį, yra 150 m į kairę nuo žvyrkelio, į šiaurės rytus, pervažiavus kanalizuotą Vyčiaus upelį, už Striaunės kanalo. Informacinės nuorodos įrengtos atokiau prie upelio bei piliakalnio papėdėje, dengiamos vešlios augmenijos, todėl nuo kelio bent jau vasaros metu beveik nepastebimos.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas kalvoje, Vyčiaus dešiniajame krante. Aikštelė apvali, 28 m skersmens, aplink apjuosta ? m aukščio, 3-11 m pločio pylimu, kurio išorinis 2 m aukščio šlaitas leidžiasi į 5 m pločio, 2 m gylio griovį, už jo kyla antras 2 m aukščio, 7,5 m pločio pylimas. Į šiaurės rytus nuo šio pylimo iškastas antras 5 m pločio, ? m gylio griovys. Šlaitai vidutinio statumo, 5 m aukščio.

Piliakalnis datuojamas II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 10600 m².

## Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.

## Būklė
Aikštelė apardyta XIX a. – XX a. pirmoje pusėje joje veikusių protestantų kapinių. Vadinamosiose Prūskapinėse vokiečių dvarininkai laidojo savo šeimos narius iki 1921 m., vėliau šiuos kapus iškasinėjo lobių ieškotojai. Kalva apsupta apdirbtų laukų, ruože tarp Striaunės kanalo ir piliakalnio neapdirbama, laisvai veši augmenija. Piliakalnis apaugęs lapuočiais medžiais, krūmokšniais. Ant kalvos tarp sunkiai praeinamų sąžalynų, išvartų aptinkamos antkapių liekanos.


Vaizdas:Vainatrakio piliakalnis. Nuo kelio.JPG|Piliakalnio vaizdas nuo kelio
Vaizdas:Vainatrakio piliakalnis. Sovietinis geodezinis ženklas.JPG|Sovietinis geodezinis ženklas
Vaizdas:Vainatrakio piliakalnis. Informacija.JPG|Informacija piliakalnio papėdėje
Vaizdas:Vainatrakio piliakalnis. Aukščiausia vieta.JPG|Aukščiausioje vietoje
Vaizdas:Vainatrakio piliakalnis. Antkapis.JPG|Antkapis
Vaizdas:Vainatrakio piliakalnis. Apleisti kapai.JPG|Kapų liekanos


## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.125.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPC A. F.1. Ap.1. B.13. P.236.
* Petras Tarasenka. Lietuvos piliakalniai. V.,1956, žemėl.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Vainatrakis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Vikūnų piliakalnis

**Vikūnų piliakalnis** arba **Kaupčius** – piliakalnis Kauno rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Vikūnų, Babtų seniūnija. Pasiekiamas keliu Panevėžiukas – Josvainiai prieš Aluoną pasukus į dešinę rytų kryptimi ir pavažiavus 320 m, yra 50 m į rytus už apleistos sodybos.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas lygioje vietoje supiltoje kalvelėje Aluonos dešiniajame krante, 300 m į vakarus nuo Nevėžio dešiniojo kranto. Aikštelė ovali, orientuota rytų – vakarų kryptimi, 4 m ilgio, 8,5 m pločio, iš visų pusių apjuosta 0,5-1,5 m aukščio (vakarų pusėje), 8 m pločio pylimo. Šlaitai vidutinio statumo, 4 m aukščio.

Aikštelė apgadinta palei pylimą iškasus duobę, kurios šonuose matyti apdegusio molio. Piliakalnis dirvonuoja, jame auga beržas. Piliakalnis datuojamas XIV a.
Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 3900 m².

Piliakalnyje lokalizuojamas bajoro Ivano namas, kurį kryžiuočiai sudegino 1365 m.

## Tyrimai
1961 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.124.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPC archyvas. F.1. Ap.1. B.35. P.166-172.
* Gintautas Zabiela, Vykintas Vaitkevičius. Archeologijos paminklų žvalgymas Žemaitijoje // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1996 ir 1997 metais. V., 1998. P.488.
* Gintautas Zabiela. Nuo medinės prie mūrinės pilies (Motai Europoje ir Lietuvoje) // Lietuvos pilių archeologija. V., 2001. P.17,22-23, 25.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Vikūnai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Actinospermum

***Actinospermum*** – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų gentis. Pavadinimas sudarytas sujungus du graikų kalbos žodžius: *aktinos-* (spindulys) ir *spermus* (sėkla). 

## Rūšys
* *[[Actinospermum angustifolium]]*
* *[[Actinospermum multiflorum]]*
* *[[Actinospermum uniflorum]]* ()

## Nuorodos
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF)
*
Siim-Sander Vene

**Simas–Sanderis Vene** (, g. 1990 m. lapkričio 12 d.) – Estijos krepšininkas.

Pradėjo savo klubinę karjerą 2005 m., būdamas 14 metų žaidė Talino „TTU“ komandoje. 2006 m. atvyko žaisti į „Žalgiris-2“ ekipą. Nuo 2009 m. Kauno „Žalgirio“ pagrindinės komandos narys.

2010 m. spalio 5 d. buvo paskolintas Kauno „Kauno“ klubui. 2010 m. gruodžio 20 d. buvo paskolintas Vokietijos Liudvigsburgo „EnBW“ klubui.

2013 m. liepos pabaigoje sugrįžo į Kauno „Žalgirio“ klubą ir pasirašė 2+1 sutartį.

2025 m. rugpjūčio pabaigoje sugrįžo į Lietuvą ir pasirašė sutartį su Šiaulių „Šiaulių“ klubu.

## Pasiekimai

* 3× LKL čempionas (2014–2016 m.)
* 2× LKF taurės čempionas (2013, 2015 m.)
* LBL čempionas (2012 m.)
* BBL čempionas (2010 m.)
* NKL čempionas (2008 m.)
* 3× Estijos metų krepšininkas (2017–2019 m.)

## Šaltiniai
Irena Vaišytė

**Irena Vaišytė** (1926 m. lapkričio 13 d. Šaukėnuose, Šiaulių apskritis – 1994 m. rugpjūčio 7 d. Vilniuje) – Lietuvos teatrologė, teatro pedagogė.

## Biografija
Gimė vargonininko šeimoje. Baigusi Šaukėnų Vlado Pūtvio Putvinskio vidurinę mokyklą, Vilniaus pedagoginiame institute studijavo pedagogiką ir psichologiją. 1949 m. kartu baigė aktorystės studiją prie LSSR dramos teatro (kurso vadovas Juozas Rudzinskas).

1949 m. pradėjo dirbti Šiaulių dramos teatro aktore, 1949–1952 m. dėstė psichologiją Šiaulių mokytojų institute. Nuo 1953 m. studijavo Maskvoje, Valstybiniame teatro meno institute (GITIS), bene žymiausių to meto rusų pedagogų – Aleksejaus Popovo ir Marijos Knebel – kurse. Baigusi aspirantūrą, 1956 m. apsigynė disertaciją tema „Aktoriaus kūrybinio charakterio formavimasis“, menotyros mokslų kandidatė. 1961 m. Maskvoje disertacijos pagrindu išleido knygą (rusų k.).

Nuo 1956 m. dėstė LSSR konservatorijoje, vadovavo penktajam šios mokymo įstaigos aktorių kursui. 1958–1989 m. Aktoriaus meistriškumo (dab. Vaidybos ir režisūros) katedros vedėja, 1961–1982 m. prorektorė, 1979 m. profesorė. 1961 m. jos pastangomis konservatorijoje įkurtas Mokomasis teatras.

Irena Vaišytė išleido devynias aktorių laidas – 97 absolventus. Tarp buvusių jos mokinių – Regimantas Adomaitis, Vincas Aleknavičius, Henrikas Andriukonis, Saulius Bareikis, Milita Bazevičiūtė, Dalia Brenciūtė, Julius Dautartas, Olegas Ditkovskis, Eglė Gabrėnaitė, Nijolė Gelžinytė, Aidas Giniotis, Eugenijus Ignatavičius, Sigutis Jačėnas, Sigitas Jakubauskas, Saulius Kizas, Virginija Kochanskytė, Rimanta Krilavičiūtė, Otonas Laniauskas, Nijolė Lepeškaitė, Edmundas Leonavičius, Vincenta Miežlaiškytė, Aurelija Mikušauskaitė, Silva Miliauskaitė, Nijolė Oželytė, Algirdas Paukštaitis, Saulius Sipaitis, Regina Šaltenytė, Aleksandras Šimanskis, Antanas Šurna, Bronius Talačka, Judita Ušinskaitė, Antanas Venckus, Gerardas Žalėnas, Juozas Žibūda ir kiti.

Palaidota Vilniaus Antakalnio kapinėse.

## Įvertinimas
* 1975 m. LSSR nusipelniusi kultūros veikėja 

## Šaltiniai

## Literatūra
* Ko nespėjome pasakyti: Ireną Vaišytę prisimenant (sud. Judita Angelė Ušinskaitė). – Vilnius: Lietuvos muzikos ir teatro akademija, 2006. – 87 p.: portr. – ISBN 9986-503-62-0

## Nuorodos
* Ko nespėjome pasakyti: Ireną Vaišytę prisimenant, 2006-11-21
Virbališkių piliakalnis

**Virbališkių piliakalnis** – piliakalnis Kauno rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Kačerginės, Kačerginės seniūnija. Pasiekiamas iš plento  pasukus į kairę - Gaižėnėlius, yra 100 m į dešinę, šiaurėje nuo plento, prieš pat Dievogalos upelį. Pro šalį nutiestas vienas iš kelių į „Nemuno žiedo“ trasą.
## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje Dievogalos dešiniajame krante, jos santakoje su Balnaraviu. Aikštelė ovali, orientuota rytų – vakarų kryptimi, 9 m ilgio, 10 m pločio. Jos rytiniame krašte supiltas 10 m ilgio, 2 m aukščio, 16,5 m pločio pylimas, už kurio iškastas 16 m pločio, 1 m gylio griovys. Šlaitai statūs, 20 m aukščio.

Aikštelė apardyta duobės, piliakalnis apaugęs pušimis, vakarinė jo pusė nuplauta.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 15 000 m².

## Tyrimai
1972 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.
Vaizdas:Virbališkių piliakalnis 2020.JPG|Namelis piliakalnio pašlaitėje
Vaizdas:Virbališkių piliakalnis. Ženklas.JPG|Senasis piliakalnį žymėjęs stulpas, 2012 m.


## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.124.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPC A. F.1. Ap.1. B.13. P.392.
* Petras Kežinaitis. Kauno apylinkės. V., 1958. P.119.

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Virbališkiai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Misterijos

**Misterijos** (iš  – „paslaptingumas, paslaptinga šventenybė“) – senovės graikų ir romėnų ritualiniai kultai, susiję su iniciacija. Pirmosios tokio tipo misterijos buvo Eleusino misterijos, prasidėjusios dar Mikėnų civilizacijos laikotarpiu. Misterijų kultas ypač suvešėjo vėlyvojoje antikoje. Romos imperatorius Flavijus Klaudijus Julijanas pradėjo net 3 skirtingų misterijų tradicijas, jų tarpe ir žymųjį mitraizmo kultą. Vėliau daug šių elementų perėjo į ankstyvąją krikščionybę. Justinas Kankinys neigdamas tą panašumą jį pavadino demoniška imitacija.

Misterinės religijos helenistiniame pasaulyje sudarė vieną iš trijų religijos formų greta imperinio kulto ir filosofinių tikėjimų. Tačiau dalyvavimas misterinėse religijose netrukdė žmogui būti ir kitų dviejų sekėju. Bet jei viešojoje religijoje praktiškai dalyvavo kiekvienas gyventojas, tai į misterijas buvo patenkama inicacijos ritualo metu. Nors misterijos dalinai kopijavo viešąją religiją, tačiau čia daugiau dėmesio teikta mistiniams jos elementams. Senovės Romoje krikščionybė taip pat buvo laikoma vienu iš misterinių tikėjimų, tačiau ji užuot likusi sektos pobūdžio tikėjimu pretendavo į viešosios religijos statusą, todėl ir susilaukė persekiojimų.

Misteriniai kultai išlaikė archaiškus, indoeuropiečių proreligiją siekiančius ritualus, siūlė žmonėms sugrįžimą prie savo šaknų, pirmykščio tikėjimo.

Greta tradicinių Eleusino, Mitros, Dionizo, Orfėjo misterijų taip pat gyvavo ir iš kitų kultūrų mitų sukurtos misterijos (Izidės, Sabazijaus, Kibelės).
Peijenės Hemė

**Peijet Hemė** arba **Peijet Tavastlandas** (; ) – regionas Pietų Suomijoje prie Peijenės ežero, besiribojantis su Usima, Tikrąją Heme, Pirkanma, Vidurio Suomija, Pietų Savonija ir Kymenlaksu.

## Savivaldybės

Peijet Hemėje yra dvylika savivaldybių. Miestai ir miesteliai paryškinti.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Peijet Hemė Regiono Taryba
Žiegždrių piliakalnis

**Žiegždrių piliakalnis** – buvęs piliakalnis Kauno rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Žiegždrių, Samylų seniūnija.

## Piliakalnis
Piliakalnis buvo įrengtas aukšto kairiojo Nemuno kranto kyšulyje. Aikštelė ovali, pailga rytų – vakarų kryptimi, 18x12 m dydžio, 1 m aukštesniu rytiniu galu (nuskleistas pylimas?). 2,5 m žemiau aikštelės, pietvakarių šlaite buvo terasa. Šlaitai statūs, 8 (vakaruose ir pietuose) – 21 m aukščio, viršutinėje dalyje buvę pastatinti.

Piliakalnis visiškai nuplautas Kauno marių XX a. 7-8 dešimtmečiuose.

Pietrytinėje ir pietvakarinėje papėdėse 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė, tyrinėta 1998–2001 m. Joje aptiktas iki 60 cm storio II a. – IV a. kultūrinis sluoksnis su brūkšniuota, grublėta ir gludinta keramika, akmeniniais galąstuvais, geležiniu peiliuku, titnago nuoskalomis, geležies gargažėmis. Gyvenvietės šiaurinė dalis irgi nuplauta Kauno marių.

## Tyrimai
1953 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas, 1956 m. nutarus statyti Kauno HES, tyrė Vilniaus universitetas. 1956 m. Regina Kulikauskienė ištyrė beveik visą piliakalnio aikštelę (108 m²), rado 0,62 m storio kultūrinį sluoksnį su akmenų grindiniais, sudegusio medinio daugiau nei 3,5x2,5 m dydžio pastato liekanomis, brūkšniuota, grublėta ir lygia keramika. Kultūrinį sluoksnį sudaro du horizontai, kurių apatinis datuojamas pirmaisiais m. e. amžiais, viršutinis – I tūkstantmečio viduriu.

## Šaltiniai

* Pranas Kulikauskas. 1965. Badania archeologiczne na Litwie w latach 1955–1961 // Acta Baltico–Slavica. Białystok. T. II, p. 236-237.
* Linas Kvizikevičius. Žiegždrių piliakalnio papėdės gyvenvietės tyrinėjimai // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1998 ir 1999 metais. Vilnius, 2000. p. 99–101.
* Linas Kvizikevičius. Žiegždrių piliakalnio papėdės gyvenvietės tyrimai // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2000 metais. Vilnius, 2002. p. 33–34.
* Linas Kvizikevičius. Žiegždrių piliakalnio papėdės gyvenvietės tyrimai // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2001 metais. Vilnius, 2002. p. 44–45.
* D Petrauskaitė. Žiegždrių piliakalnis // Iš lietuvių kultūros istorijos. Vilnius. 1959. T. II, p. 119–124.
* Petras Tarasenka. Užnemunės krašto piliakalniai. Vilnius, 1997. p. 56-57.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Žiegždriai
Metempsichozė

**Metempsichozė** () – senovės graikų filosofijoje, religijotyroje – sielos persikūnijimas. Rytų tikėjimuose ir filosofijose metempsichozę atitinka reinkarnacija. Tikėjimas metempsichoze būdingas daugeliui archajinių, animistinių tikėjimų, rytų religijoms, mistiniams, ezoteriniams tikėjimams. Metempsichozė – tai sielos pomirtinis tapsmas – ji gali pereiti į kitą, naujai gimusį žmogų, gyvūną, augalą, negyvą daiktą. Vienais atvejais siela pamiršta buvusį gyvenimą, jo atgarsius pasiekia tik vizijų, sapnų metu, kitais – siela tęsia buvusio individo egzistenciją, tačiau jau kitame kūne. Šamanizme tikima, kad šamanas transo metu gali persikūnyti į gyvūną, o vėliau grįžti į žmogiškąją būseną.

Senovės baltų tikėjime būta nemažai metempsichozės elementų – tikėta, kad mirusiojo siela gali pereiti į medžius, gyvūnus (arklius, šunis, paukščius). Tokių liudijimų gausu sakmėse, pavyzdžiui, apie žirgais pavirtusius ponus, augalais, akmenimis paverstus blogus žmones.

## Šaltiniai
Sargasas

**Sargasas** (Theta Scorpii, θ Sco) – šviesiausia žvaigždė Skorpiono žvaigždyno pietuose. Pavadinimas kilęs iš šumerų kalbos. Skorpiono žvaigždyne daugiausia šviesiai mėlynųjų-baltųjų B klasės žvaigždžių, Sargasas yra išimtis, nes jis – F1 II tipo geltonoji–baltoji milžinė.

## Žvaigždė
Sargasas nutolęs nuo Žemės 272 šviesmečių atstumu. Jis išspinduliuoja 960 kartų daugiau energijos, negu Saulė. Jo paviršiaus temperatūra siekia 7200 K. Nors Sargaso sukimosi greitis yra didelis, daugiau, nei 50 kartų didesnis už Saulės, jo dydis lemia palyginus ilgą apsisukimo periodą – 10 dienų (arba mažiau).

Sargasas taip pat neįprastas dėl greitos evoliucijos. Jo helio branduolys greitai plečiasi link žemesnės temperatūros aplinkos. Prieš 100 milijonų metų Sargasas buvo mėlynoji B klasės žvaigždė. Žvaigždei toliau plečiantis ir krintant jos paviršiaus temperatūrai, Sargasas po milijono metų turėtų tapti cefeide, o po to raudonąja milžine, penkis kartus ryškesne, nei dabar. Tada helis, esantis Sargaso branduolyje, virs anglimi ir deguonimi, o Sargasas taps masyvia baltąja nykštuke.

## Nuorodos
* Theta Sco
Adenocaulon

**Adenocaulon** – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų gentis. Pavadinimas sudarytas sujungus du graikų kalbos žodžius: *aden-* (liauka), *caulon* (stiebas), dėl mažo įdubimo ant stiebo. Auga Amerikos žemynuose ir Rytų Azijoje.

## Rūšys
* *[[Adenocaulon adhaerescens]]*
* *[[Adenocaulon bicolor]]* ()
* *[[Adenocaulon chilense]]*
* *[[Adenocaulon chilensis]]*
* *[[Adenocaulon himalaicum]]*
* *[[Adenocaulon integrifolium]]*
* *[[Adenocaulon lechleri]]*
* *[[Adenocaulon lyratum]]*
* *[[Adenocaulon nepalense]]*

## Nuorodos
*Jepson vadovas
*