open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Turgelių dekanatas

**Turgelių dekanatas** – buvęs katalikų bažnyčios administracinis vienetas pietryčių Lietuvoje. Centras – Turgeliai.

## Istorija

1939 m. dekanatas priklausė Vilniaus arkivyskupijai. 1993 m. jame buvo 8 bažnyčios – Akmenynės bažnyčia, Medininkų bažnyčia, Parudaminio bažnyčia, Rudaminos Švč. Mergelės Marijos Gerosios Patarėjos bažnyčia, Rukainių bažnyčia, Šumsko bažnyčia, Tabariškių šv. arkangelo Mykolo bažnyčia, Turgelių bažnyčia.

Apie 2000 m. dekanatas panaikintas, jo teritorija perduota Nemenčinės (Medininkų, Rudaminos, Rukainių, Šumsko bažnyčios), Šalčininkų (Akmenynės, Tabariškių, Turgelių bažnyčios) ir Trakų (Parudaminio bažnyčia) dekanatams.

## Šaltiniai
Tilžės bažnyčia

**Tilžės bažnyčia** gali reikšti:
* viena iš bažnyčių Tilžės mieste Karaliaučiaus krašte:
** Tilžės Lietuvių bažnyčia;
* Tilžės Švč. Mergelės Marijos Karalienės bažnyčia Zarasų rajone.
Latvių enciklopedija

**Latvių enciklopedija** () – nuo 1950 iki 1956 m. latvių išeivijos Stokholme, leidykloje „Trīs zvaigznes“ („Trys žvaigždės“) trimis tomais išleista enciklopedija, redaktorius – Arvedas Švabė. 1962 m. ketvirtu tomu išleisti papildymai.

1983–1990 m. Amerikos latvių susivienijimo Latvių institutas (redaktorius Edgaras Andersonas) keturiais tomais (A–Šm) išleido šios enciklopedijos papildymą „Latvju enciklopēdija 1962–1982“ (Latvių enciklopedija 1962–1982). 2006 m. išėjo penktas Latvių enciklopedijos tomas (Šn–Ž).

2005 m. leidykla „Antēra“ Latvių enciklopediją išleido pakartotinai.

## Išnašos
Ipswich Town FC (moterys)

**moterų Ipswich Town Football Club** (), o paprasčiau **Ipswich Town ** – Anglijos futbolo komanda iš Ipsvičo, rungtyniaujanti moterų futbolo varžybose. 

## Istorija
Nuo 2025–2026 m. sezono rungtyniavo FA Women's Championship (II).

## Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Colchester Community Stadium (JobServe Community Stadium), talpinančiame 10,1 tūkst. žiūrovų.

## Sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Sudėtis
Atnaujinta; 2025 m. lapkričio 29 d.

## Taip pat skaitykite
* Ipswich Town FC

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė 
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
Sydeklio pelkė

**Sydeklio pelkė** – pelkė, plytinti Telšių rajone, šalia kelio į Telšius. Ši raistinė ežerinės kilmės aukštapelkė ir tarpinio tipo plynraistinė pelkė užima 111 ha plotą. Iš Sydeklio ežero, tyvuliuojančio šiaurės rytiniame pašalyje, per pelkę sruvena Mava (įsilieja į Ilgio ežerą).

Įsteigtas Sydeklio telmologinis draustinis, saugomos šios augalų rūšys: baltijinė gegūnė, dėmėtoji gegūnė, dvilapis purvuolis, paprastoji tuklė. Be to, aptinkama saugomų paukščių rūšių – pilkoji gervė, tetervinas.

## Šaltiniai
Varšuvos kunigaikštystė (viduramžiai)

**Varšuvos kunigaikštystė** (, ) – XIV – XV a. Mazovijos teritorijoje egzistavusi feodalinė dalinė kunigaikštystė, kurios centras buvo Varšuvos žėmėje, sostinė – Varšuva.

Varšuvos kunigaikštystė buvo įkurta 1310 m., Mazovijos kunigaikštystės dalybų išdavoje. Jos pirmuoju valdovu tapo Ziemovitas II Mazovietis. Varšuvos kunigaikštystę 1370 m. lapkričio 5 d. Zemovitas III sujungė su Čersko ir Ravos kunigaikštystėmis sujungė į Mazovijos kunigaikštystę. Kunigaikštystė buvo atkurta 1381 m. birželio mėn., Mazovijos kunigaikštystės dalybų išdavoje. Jos valdovu tapo kunigaikštis Janušas I Senasis. Kunigaikštystė kaip savarankiškas, Lenkijos karalystės feodas egzistavo iki 1488 m., po ko ji buvo įjungta į Čersko kunigaikštystę.

Nuo 1310 iki 1320 m. Varšuvos kunigaikštystė buvo Lenkijos karalystės feodas, 1320–1385 m. – feodas Piastų suvienytos Lenkijos karalystės sudėtyje, nuo 1386 iki 1488 m. – kaip atskiras feodas Lenkijos karūnos sudėtyje.

## Valdovų sąrašas

### Pirmoji valstybė

* Zemovitas II Mazovietis (1310–1313)
* Traidenis I (1313–1341)
* Zemovitas III Mazovietis ir Kazimieras I Varšuvietis (1341–1349)
* Kazimieras I Varšuvietis (1349–1355)
* Zemovitas III Mazovietis (1355–1370)

### Antroji valstybė

* Janušas I Senasis (1381–1429)
* Boleslovas IV Varšuvietis (1429–1454) (Anna Fiodorovna – regentė nuo 1429 iki 1436 m.)
* Kazimietas III Plockietis, Konradas III Rudasis, ir Boleslovas V Varšuvietis (1454) (Barbara Aleksandrovna ir Pavelas Gižickis – regentai)
* Kazimieras III Plockietis, Konradas III Rudasis, Boleslovas V Varšuvietis ir Janušas II Plockietis (1455–1471) (Barbara Aleksandrovna ir Pavelas Gižickis – regentai 1455–1462 m.)
* Boleslovas V Varšuvietis (1471–1481 m.)

## Literatūra

* Janusz Grabowski, *Dynastia Piastów Mazowieckich*.
* Anna Suprunik, *Mazowsze Siemowitów*.
* J. Krzyżaniakowa, J. Ochmański, *Władysław II Jagiełło*

## Išnašos
Auguštos gatvės arka

**Auguštos gatvės arka** () – akmeninė memorialinė arka Lisabonoje, Baišos rajone, šiaurinėje Rinkos aikštės dalyje. Pastatyta atstatant miestą po 1755 m. žemės drebėjimo (darbai baigti 1875 m.). Architektas – Euženijus dos Santošas (pirminis projektas, galutinį projektą parengė Verisimas Žozė da Košta). Pradžioje statinys suplanuotas kaip varpinė, vėliau nesyk perprojektuotas, o statybos darbai užtruko ilgiau nei šimtmetį.

Auguštos gatvės arka – monumentalus statinys: arka paremta ant 11 m aukštį siekiančių kolonų, virš jos – grandioziškas Portugalijos herbas ir lotyniškas užrašas VIRTVTIBVS MAIORVM VT SIT OMNIBVS DOCVMENTO.PPD („Didžiausiojo kilnybe, kad būtų pamoka visiems“, PPD reiškia „skirta viešajam poreikiui“). Arką karūnuoja Glorijos (Šlovės) figūra, rankose laikanti du bronzinius vainikus, o šalia sėdi deivė Minerva (su šalmu, kalaviju ir liūtu) bei Apolonas (sparnuotas, su knygomis ir lyra). Ant arkos antablemento taip pat yra ir kelios kitos skulptūros – Markizas de Pombalis (miesto atstatytojas po žemės drebėjimo), Nunas Alvarešas Pereira (Karmo vienuolyno steigėjas), Vaskas da Gama (keliautojas), Viriatas (luzitanų karvedys), taip pat alegorinės Težo ir Doro upių figūros. Skulptūras kūrė Selestinas Anatolas Kalmelas ir Viktoras Baštošas. Iš miesto pusės arkos puošyba paprastesnė – virš jos įrengtas laikrodis.

Auguštos gatvės arka – vienas svarbiausių Lisabonos architektūrinių objektų, jungiantis senamiestį su Težo krantine. Nuo arkos viršaus, į kurį patenkama liftu, atsiveria senamiesčio ir Lisabonos krantinės reginys.


Lisbonne, Portugal (48073004896).jpg|Nuo Auguštos gatvės
Pombaline Lisbon 2 (42653063255).jpg|Arkos antablementas
Arco de Rua Augusta - panoramio.jpg|Laikrodis ant šiaurinio antablemento
Lisbon 2015 10 13 0883 (23377042976).jpg|Glorija, Minerva ir Apolonas
Lisbon holiday (18174815303).jpg|Auguštos gatvė nuo arkos


## Šaltiniai
Seniškio šv. Petro ir Povilo bažnyčia

**Seniškio šv. Petro ir Povilo bažnyčia** – buvusi bažnyčia, stovėjusi Seniškio II apylinkėse, dabartinio Taujūnų kaimo teritorijoje. Liaudies architektūros stiliaus. Išlikusi buvusi bažnyčios varpinė, dabar – Taujūnų kapinių koplyčia.

## Istorija

1511 m. Barbora Narbutavičienė su sūnumis Kristupu ir Motiejumi fundavo Seniškio bažnyčios statybą. Ji pavadinta Seniškio šv. Petro ir Povilo vardu. 1522 m. prelatas Jonas Albinosas atliko Vilniaus vyskupijos bažnyčių surašymą ir aprašymą, kuriame Seniškio bažnyčia minima vienintelė apylinkėse (Daugėliškio bažnyčia dar nebuvo įkurta). Ji buvo parapinė bažnyčia.

1626 m. Vilniaus vaivada Vaitiekus Goštautas apibrėžė bažnyčios teises, palikdamas tik koplyčią, kuri buvo Goštautų įsteigtos Daugėliškio bažnyčios filija. Seniškis buvo klebonijos palivarkas. 1776 m. koplyčia atstatyta.

1915 m. medinė Seniškio bažnyčia sudegė ir nebebuvo atstatyta. Tuomet nukentėjo ir šventoriuje stovėjusi varpinė, dingo joje kaboję varpai. XX a. pabaigoje varpinėje įrengta Taujūnų kapinių koplyčia.

## Architektūra

Medinė bažnyčia buvo iš 2 dalių – navos ir siauresnės bei žemesnės presbiterijos. Liaudies architektūros stiliaus, fasadas turėjo klasicizmo bruožų (4 piliastrų imitacija ir trikampis frontonas). Jo viršuje uždėtas mažas stačiakampis bokštelis su puošniu geležiniu kryžiumi.

Šventoriaus kampe buvusi maža medinė varpinė, sudėta iš 3 palaipsniui mažėjančių kubų. Mediniai šventoriaus vartai uždengti gulsčiu stogeliu, panašiai kaip senųjų ūkininkų sodybose.

## Šaltiniai
Rinkos aikštė (Lisabona)

**Rinkos aikštė** () – centrinė Lisabonos miesto aikštė, esanti miesto pietuose (Baišoje), Težo upės krantinėje.

Nuo XVI a., kai karalius Manuelis I perkėlė karališkuosius rūmus iš Šv. Jurgio pilies ir prie upės pastatydino Ribeiros rūmus, čia susiformavo aikštė, vadinta *Terreiro do Paço* („Rūmu kiemas“). 1755 m. rūmus kaip ir visą kitą Lisabonos senamiestį sugriovė galingas žemės drebėjimas ir cunamis. Po to, Markizo de Pombalio iniciatyva pradėti miesto perstatymo darbai. Kadangi po šios nelaimės karalius Žozė I atsisakė gyventi rūmuose ir įkūrė karališkąjį palapinių miestelį Ažudoje, karališkieji rūmai atstatyti nebuvo. Vietoje jų įrengta Rinkos aikštė, kurią iš pietų riboja Težo krantinė, o iš kitų pusių apjuosė įvairios valdžios ir prekybos įstaigos – ministerijos, muitinė, teismas, akcijų birža. Buvusius karališkuosius rūmus mena karaliaus Žozė I, raito ant žirgo, skulptūra (autorius – Mašadas de Kaštras). Ji sulygiuota su šiaurinėje aikštės dalyje esančia Auguštos gatvės triumfo arka, per kurią eina Auguštos gatvė, jungianti aikštę su likusiu miestu.

Rinkos aikštė pastatyta racionalistine Markizo de Pombalio architektūros dvasia – visiškai simetriška (175 m x 175 m), iš rytų ir vakarų apribota bokštų, o aikštę juosiantys pastatai yra su arkadomis.


Estatua de Don Juan I, Plaza de Figueira, Lisboa, Portugal, 2012-05-12, DD 03.JPG|Žozė I monumentas aikštės centre
Rua Augusta Arch (Lisbon) 01.jpg|Vaizdas nuo aikštės į Auguštos gatvės arką
Lisbon main square (36622604910).jpg|Aikštė iš viršaus
Light, shadows and columns, Lisbon, Portugal (49785528916).jpg|Arkados aikštės pakraščiuose
Paço da Ribeira em 1755.jpg|Ribeiros rūmai ir aikštė iki žemės drebėjimo


## Šaltiniai
Sydeklis (reikšmės)

**Sydekliu** vadinami objektai Telšių rajone:
* Sydeklis, kaimas;
* Sydeklio ežeras;
* Sydeklio pelkė.
Latvių enciklopedinis žodynas

**Latvių enciklopedinis žodynas** ( (LKV) – latvių kalba 21 tomu Ansio Gulbio leidyklos išleistas visapusis enciklopedinis leidinys, susidedantis iš 43 tūkst. antraštinių žodžių, 168 sąsiuvinių, aprėpiantis visas to laikotarpio aktualiąsias mokslo sritis. Vyriausiasis žodyno redaktorius buvo Arvedas Švabė, nominalieji redaktoriai – Aleksandras Būmanis ir Karlis Dišleris, o atsakomasis sekretorius – Janis Medenis.

## Istorija

Atsidėti knygininkystei ir Latvių enciklopedinio žodyno leidybai Ansį Gulbį paskatino Jėkabo Dravnieko Enciklopedinio žodyno rengimo tikslai, apie tai A. Gulbis rašė: „Tada, prieš 35-erius metus, kai gavau jo išleistą Enciklopedinio žodyno pirmąjį sąsiuvinį, aš taip užsidegiau, kad nusprendžiau tapti knygininku.“

1927 m. vasarą A. Gulbis įkalbėjo A. Švabę sudarinėti enciklopediją. Latvių enciklopedinio žodyno redakcijos branduolį sudarė taip pat ir A. Švabės bendradarbis Benas Aberis bei filologės Ana Darzinia ir Elza Abelė, o iš viso į enciklopedijos sudarymą buvo įsitraukę daugiau kaip 100 Latvijos mokslininkų, kultūros darbuotojų, pedagogų ir kitų specialistų, taip pat buvo pakviesta Lietuvos, Estijos, Suomijos, Lenkijos ir kitų valstybių specialistų.

Keturių tomų apimties Latvių enciklopedinį žodyną buvo numatyta baigti per pusantrų metų, tačiau pradinis sumanymas pasikeitė ir buvo išleistas 21 tomas, taigi darbas užtruko 13 metų.

A. Gulbis enciklopedijos leidimų rengimą buvo taip gerai suorganizavęs, kad leisti enciklopediją ir tvarkyti leidyklą po A. Gulbio mirties sėkmingai galėjo jo seserėnas Arvydas Malytis. 1940 m. Latviją okupavus TSRS enciklopedijos leidimas buvo sustojęs prie antraštinio žodžio ''Tjepolo''.
Išeivijos autoriai vėliau tęsė nutrūkusį darbą ir baigė 22-ą tomą, 2004 m. jį išleido Rygos leidykla „Antēra“.

## Išnašos
Sibiro tremtis

**Sibiro tremtis** – baudžiamoji priemonė Rusijos carystės, Rusijos imperijos ir Sovietų Sąjungos laikais, kurios esmė – tremtis arba prievartinis žmogaus pervežimas gyventi į Sibirą, kur pragyvenimas sunkus, o gamtos sąlygos sudėtingos.

## Istorija

Rusijoje atsirado XVII a. Maskvos kunigaikštystėje. Sustiprėjo XIX a. pradžioje kaip pigi priemonė nusikalstamumui mažinti ir darbo jėgai gauti. Tremtinių darbo jėga plačiai naudota Sibiro pramonėje. Po 1830–1831 m. sukilimo ir 1863–1864 m. sukilimų caro valdžiai neklusnūs Lietuvos gyventojai buvo tremiami į Sibirą. Dalis ištremtųjų grįžo į Lietuvą po I pasaulinio karo.

Stalino iniciatyva ypač masiški trėmimai į Sibirą vykdyti XX a. viduryje, tai buvo masinių Lietuvos gyventojų trėmimų dalis. Ir tuo metu tremtiniai buvo pigi darbo jėga ir atšiaurių Sibire esančių gamtos turtų įsisavinimo priemonė. Po Stalino mirties nuslopo, daugumai ištremtųjų sudarytos sąlygos sugrįžti į Lietuvą.

## Šaltiniai
Sutkų naujoji bažnyčia

**Sutkų naujoji bažnyčia** – mūrinė bažnyčia, stovinti Šakių rajone, Sutkuose, šalia kaimo kapinių ir senosios medinės Švč. Mergelės Marijos Belaisvių Vaduotojos bažnyčios, 1,5 km į pietryčius nuo kelio . Priešais bažnyčią stūkso 1928 m. Sutkų šaulių būrio iniciatyva pastatytas Nepriklausomybės 10-mečio paminklas.

Mūrinės bažnyčios statybos pradėtos 1939 m., pratęstos apie 2000 m. Vidaus interjeras neįrengtas, be liturginio inventoriaus. Bažnyčia nuo 2024 m. pritaikyta kultūriniams renginiams.

## Istorija

1935 m. kunigas A. Senkus ėmė rūpintis naujos, erdvesnės, mūrinės bažnyčios statyba. Siekiant sukaupti lėšų statyboms, apie 1936 m. išleistas reklaminis atvirukas su bažnyčios projekto atvaizdu ir įrašu: „*Tokia bažnyčia neužilgo papuoš Sutkų gražiąsias apylinkes. Pirkdamas šį atviruką, dedi į jos sienas plytas*“. Tai turėjo būti stambus pastatas su aukštu varpinės bokštu, piliastrais, arkinių langų eilėmis, trijų navų erdve.

1938 m. buvo gautas Šakių apskrities leidimas statyti Sutkų bažnyčią pagal architekto Stasio Fedoravičiaus projektą. 1939 m. vyskupas Mečislovas Reinys, dalyvaujant kitiems vyskupijos dvasininkams, pašventino bažnyčios pamatus ir įklojo kertinį akmenį. Pradėta statyti mūrinė bažnyčia dėl prasidėjusios sovietinės okupacijos, SSRS–Vokietijos karo negandų liko neužbaigta, buvo pastatytos tik sienos, be stogo. Komunistinė valdžia bažnyčios statybos baigti neleido. Neuždengtas statinys keletą dešimtmečių stovėjo apleistas, nyko.

Nuo 1990-ųjų Sutkų parapiją aptarnavęs Plokščių klebonas Antanas Urbonavičius, parapijiečių grupė, Sintautų klebonas Antanas Maskeliūnas, tuometiniai Kriūkų ir Lukšių viršaičiai Zigmas Martinkevičius ir Vidas Cikana nusprendė tęsti bažnyčios statybą. Buvo pabaigtos statyti apgriuvusios sienos, sumūrytas bokštas, uždengtas stogas. Nuo 2005 iki 2010 m. parapiją aptarnavęs Lukšių klebonas kun. Gvidas Pušinaitis tęsė naujosios bažnyčios statybos darbus. Vėliau, pasikeitus kunigams, statybos darbai iki galo taip ir nebuvo užbaigti, bažnyčia nesulaukė ir konsekracijos. Statybos darbai atlikti daugiausiai savanorių parapijiečių pastangomis, taip pat buvo kreiptasi į vokiečių pagalbos fondą „Renovabis“. Senos raudonos plytos žymėjo ribą, nuo kur kilo bažnyčios atstatymas. Apie 2008 m. sudėti langai, o įstatyti durų taip ir nepavyko. Vietoj jų buvo užkaltos lentos, ant jų pakabintas šventojo paveikslas. Atstatymo darbai nevyko dėl lėšų trūkumo.

2024 m. rengiantis senosios Sutkų bažnyčios 200 metų jubiliejui, mūrinės bažnyčios atstatymas buvo atnaujintas. Vietos bendruomenės rūpesčiu, sutvarkyta senosios klebonijos ir bažnyčios aplinka. Minimaliai parengta sandėliu virtusios bažnyčios erdvė, išlietos betoninės grindys, pastatyta pakyla renginiams. 2024 m. rugpjūčio 25 d. švenčiant šv. Roko atlaidus, bažnyčia pirmą kartą atverta visuomenei, surengtas koncertas. Renginio metu sutkiečiams įteikta piniginė parama iš rajono savivaldybės mero fondo.

## Šaltiniai

## Nuorodos

*
Trakų šv. Mikalojaus bažnyčia

**Trakų šv. Mikalojaus bažnyčia** (arba ***Trakų bernardinų bažnyčia***) – buvusi bažnyčia Trakų mieste, pietinėje jo dalyje.

## Istorija

1497 m. sudaryta sutartis akmens ir plytų mūro bažnyčios statybai, sutartis sudaryta su Niekeliu Prokopovičiumi. 1522 m. kovo 12 d. savo raštu Ldk Žygimantas Senasis patvirtino A. Goštautui teisę į bažnyčią, o šis be kita ko dovanojo 3 Lošakovo dvaro baudžiaunininkus. Trakų vaivada Albertas Goštautas trims šios bažnyčios kunigams paskyrė išlaikymą. Bažnyčia buvo gotikinė. 1617 m. prie jo įkurdinti bernardinai, pastatytas medinis vienuolynas. 1655 m. Rusijos kariauna bažnyčią ir vienuolyną sugriovė. Po 1661 m. atstatyta medinė bažnyčia ir vienuolynas. XVIII a. pradžioje per Šiaurės karą bažnyčią ir vienuolynas sudegė.

Iki 1739 m. pradėta statyti naują mūrinė bažnyčia, 1750 m. pašventinta. Ji buvo 53 uolekčių ilgio, 15,5 – pločio ir 18 – aukščio, su dviem bokštais. 1770–1780 m. pastatytas mūrinis vienuolynas. 1812 m. prancūzmečiu išvogti bažnyčios liturginiai reikmenys, sudegė medinės vienuolyno dalys. 1845 m. bažnyčia ir vienuolynas uždaryti, jame įkurdintos įvairios valdžiosįstaigos, o 1859 m. pertvarkytas į kalėjimą. 1865 m. nugriauti nenaudojamos bažnyčios bokštai, apie 1874 m. ji nugriauta visa.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Stanislovas Mikulionis. Trakų Šv. Mikalojaus Vyskupo bažnyčios ir bernardinų vienuolyno statybos istorija. – Vilnius, Vilniaus dailės akademijos leidykla, 1993.
DFS Model 6

**DFS Model 6** – 1936 m. Vokietijos aviacijos įmonėje DFS () sukurtas bepilotis orlaivis – sklandytuvas – taikinys zenitinei gynybai.

Aparatas buvo skirtas zenitinės gynybos pajėgoms mokyti. Buvo sukurtas tik vienas prototipas, užsakymų iš Liuftvafės serijinei gamybai nebuvo gauta.

Orlaiviui buvo priskirtas Trečiojo Reicho aviacijos ministerijos (RLM, ) indeksas 8-6.

## Išnašos
Lohner M

**Lohner M** – 1914 m. Austrijoje-Vengrijoje sukurtas žvalgybinis lėktuvas, skraidanti valtis. Orlaivis gamintas nedidele serija Pirmojo pasaulinio karo pradžioje. Konstrukciškai tai buvo tipinės konfigūracijos dvejų spyrių skraidanti valtis biplanas, varomas stumiantį propelerį sukusio vieno variklio, sumontuoto ant atramų tarp abiejų sparnų. Piloto ir žvalgo darbo vietos buvo įrengtos atviroje kabinoje, viena šalia kitos. Tiek viršutinis, tiek apatinis sparnai buvo šiek tiek strėliški, atlenkti atgal.

## Operatoriai

; 
* Austrijos-Vengrijos karinis jūrų laivynas

; 
* Kaiserliche Marine

## Techniniai duomenys (Lohner Mn)
*Lohner Type M* duomenys

**Bendrosios charakteristikos**

* **[[Įgula]]:** du, pilotas ir žvalgas
* **Ilgis:** 9,5 m
* **[[Sparno mojis]]:**
** **viršutinio:** 13,4 m
** **apatinio:** 9,2 m
* **Aukštis:** 3,1 m
* **Sparno plotas:** 31 m2
* **Svoris:**
** **[[Tuščios transporto priemonės svoris|tuščio]]:** 674 kg
** **[[Maksimalus kilimo svoris|maksimalus kilimo]]:** 900 kg
* **Jėgainė:** 1 vandeniu aušinamas 4 cilindrų vienaeilis vidaus degimo variklis Hiero 85/95, išvystantis 63 kW (85 AG)
* **[[Propeleris]]:** dvimentis, medinis, fiksuoto žingsnio

**Skrydžio duomenys**

* **Maksimalus [[V greičiai|greitis]]:** 90 km/h (49 mazgai)
* **Skrydžio nuotolis:** 300 km (160 jūrmylių)
* **[[Skrydžio lubos]]:** 2 400 m (7 900 pėdų)
* **Kilimo laikas:** 10 min. į 500 m

**Ginkluotė**

* **Kulkosvaidis:** vienas sukiojamas kulkosvaidis, valdomas žvalgo
* **Bombos:** 50 kg bombų

## Taip pat žr
**Susijusios konstrukcijos**

* Lohner E

## Literatūra

* 

## Išnašos
Luca Banchi

**Luka Bankis** (*Luca Banchi*, g. 1965 m. rugpjūčio 1 d.) – Italijos krepšinio treneris.

Trenerio karjerą pradėjo XX a. 9-ojo dešimtmečio viduryje, treniruojant „Grosseto“, „Vigna di Valle“, „Livorno“ jaunimo komandas. 1997 m. debiutavo kaip „Livorno“ komandos (Serie B) vyriausiasis treneris. Karjeros pradžioje dirbo Serie A2 ir silpnesnėse Serie A komandose, o 2006–2012 m. buvo trenerio Simonės Pianidžanio asistentu tuo metu Italijos lygoje visiškai dominavusiame Sienos „Montepaschi“ klube. Pianidžaniui išvykus, 2012–2013 m. sezone Luka Bankis tapo vyriausiuoju „Montepaschi“ treneriu, laimėjo Italijos lygą ir taurę (tiesa, šie titulai vėliau atšaukti dėl patvirtintų kaltinimu sukčiavimu „Montepaschi“ klubui).

2013 m. L. Bankis perėjo į Milano „Olimpia“, su kuria irgi laimėjo čempionatą. Vėliau dirbo silpnesnėse Italijos komandose, Graikijoje, Rusijoje, Prancūzijoje, NBA G lygoje. L. Bankis išgarsėjo, kai treniruodamas Latvijos rinktinę, su ja pasiekė netikėtai aukštą 5 vietą 2023 m. pasaulio čempionate (latviai turnyro eigoje sensacingai eliminavo pajėgias Prancūzijos, Ispanijos, Brazilijos rinktines). Po šio pasirodymo treneris grįžo į Eurolygą – treniravo Bolonijos „Virtus“, Stambulo „Anadolu Efes“. 2025 m. paskirtas Italijos rinktinės treneriu.

## Pasiekimai
* Italijos krepšinio čempionatas: 2013, 2014 m.
* Italijos krepšinio taurė: 2013 m.
* Italijos krepšinio supertaurė: 2023 m.
* FIBA Tarpžemyninė taurė: 2019 m.
* FIBA pasaulio čempionato geriausias treneris: 2023 m.

## Šaltiniai
Statybininkas (skulptūra)

**Statybininkas** (taip pat vadinama **Darbininku**) – akmens skulptūra Vilniaus Lazdynų mikrorajone, Architektų g. 109, greta gyvenamojo namo žaidimų aikštelės. Skulptūrą sukūrė skulptorius Antanas Dimžlys ir architektas Albinas Petras Purys. Ji pastatyta 1983 m.

Skulptūroje pavaizduota apibendrintų formų statybininko figūra. Kūrinys siejamas su Lazdynų mikrorajono statybos laikotarpiu ir skirtas darbininkams, dalyvavusiems šio mikrorajono kūrime, įamžinti. Skulptūra sukurta akmens technika, būdinga daliai XX a. 8-ojo dešimtmečio Lietuvos dekoratyvinės skulptūros, kurioje dominavo masyvios, supaprastintos formos.

## Šaltiniai
Basieji karmelitai

**Basieji karmelitai** (arba ***Karmelio kalno Švč. Mergelės Marijos basųjų brolių ordinas***; , santr. OCD) – katalikų vienuolių ordinas. Pavadinimas kilęs nuo Karmelio kalno ir papročio vaikščioti basomis arba su sandalais (vietoje įprastinių batų). Vienuoliai vadovaujasi Alberto Jeruzaliečio regula. Praktikuoja griežtą askezę ir kontempliaciją. Dėvi rudos spalvos abitą, sujuostą odiniu diržu, trumpą peleriną su gobtuvu, kepuraitę ir škaplierių. 2002 m. ordinas jungė 4056 vienuolių (iš jų 2599 kunigai) 564 vienuolynuose.

## Istorija

Vienuolija atsiskyrė nuo pagrindinės karmelitų šakos XVI a., kai pastarąją 1562 m. reformavo šventieji Kryžiaus Jonas ir Teresė Avilietė. 1580 m. įkurta provincija. Naujojo ordino atsiradimą sąlygojo didžiųjų karmelitų šventųjų Teresės Avilietės ir Kryžiaus Jono veikla, taip pat dalies brolių noras gyventi pagal griežtas pradinio ordino taisykles.

## Lietuvoje

Pirmieji basieji karmelitai į Lietuvą atvyko iš Lenkijos. Vilniaus vyskupas Eustachijus Valavičius 1624 m. leido pastatyti vienuolyną Vilniuje, 1627 m. – Šv. Teresės bažnyčią. 1644 m. pastatytas vienuolynas Naumiestyje, 1744 m. pastatyta rezidencija Griškabūdyje, 1701 m. – Kaune, 1702 m. – Pavilnyje, 1734 m. – Pinske, 1735–1760 m. – Antalieptėje. 1734 m. įkurta Šv. Kazimiero provincija. 1842 m. caro valdžia basųjų karmelitų ordiną panaikino. 1924 m. Vilniuje ordinas atkurtas, 1948 m. sovietų uždarytas.

## Seserys

Per trumpą laiką šv. Teresė Ispanijoje įkūrė 17 vienuolynų. Reforma išplito už Ispanijos ribų ir pasiekė: Italiją – 1590 m., Prancūziją – 1604 m., Belgiją – 1607 m. Dabar ordinas yra 81 pasaulio valstybėje, jį sudaro apie 13 tūkstančių basųjų karmeličių. Karmeličių apranga – juodai rudas abitas su škaplieriumi, juodos spalvos veliumas (novicijų – baltos spalvos veliumas) ir baltos spalvos apsiaustas.

### Lietuvoje

Pirmos basosios karmelitės Lietuvoje pasirodė 1637 m. Vilniuje, jos atvyko iš Liublino (Lenkija). Vykstant karui su švedais seserys 1655 m. pasitraukė į Moraviją ir Vengriją. Į savo vienuolyną Vilniuje grįžo 1667 m. Po 1865 m. sukilimo basųjų karmeličių vienuolynas Rusijos buvo panaikintas. Visa bendruomenė, kurią sudarė 17 seserų, buvo perkelta į Vilniaus benediktinių vienuolyną, kuris caro įsakymu vėliau buvo nugriautas.

Iš Lenkijos 1938 m. vėl atvykusios seserys įsikūrė Vilniuje, kur 10 seserų bendruomenė gyveno iki 1945 m., kol baigėsi karas. Sovietams uždarinėjant vienuolynus, karmelitės pasitraukė į Lenkiją. Lietuvai atgavus nepriklausomybę, 1992 m. trys moterys kreipėsi į kardinolą Vincentą Sladkevičių, prašydamos padėti atkurti karmeličių vienuolyną Lietuvoje. Kardinolas pasiuntė laišką ordino generolui su prašymu pritarti ir padėti. Atvykus 4 karmelitėms iš užsienio, 1994 m. Paštuvoje buvo atkurtas Šv. Juozapo ir šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės basųjų karmeličių vienuolynas. 1998 m. vienuolynas jungė 6 amžinųjų ir 6 laikinųjų įžadų seseris.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Oficiali basųjų karmelitų svetainė (Penkiomis kalbomis) 
* Lietuvos basieji karmelitai
Čersko kunigaikštystė

**Čersko kunigaikštystė** (; ) – XIII–XV a. Mazovijoje egzistavusi feodalinė valstybė, dalinė kunigaikštystė. Sostinė Čerskas.

Kunigaikštystė susikūrė 1275 m., po Mazovijos kunigaikštystės padalijimo. Pirmasis valdovas – Konradas II Mazovietis. Po jo mirties, 1294 m. birželio 24 d., kunigaikštystė susijungė su Plocko kunigaikštyste, sukurdama Mazovijos kunigaikštystę. Valstybingumas buvo atkurtas 1310 m., naujosios valstybės vadovu tapo Traidenis I. Kunigaikštystė egzistavo iki 1370 m. lapkričio 5 d., kai kunigaikštis Ziemovitas III Mazovietis Čersko, Ravos ir Varšuvos kunigaikštystes sujungė į Mazovijos kunigaikštystę. Valstybingumas dar kartą buvo atkurtas 1471 m. kai kuriose iki tol į Plocko ir Varšuvos kunigaikštystes įėjusiose žemėse. 1488 m. ji prisijungė Varšuvos kunigaikštystę. 1495 m., įjungus Plocko kunigaikštystę į Lenkijos karalystę, ji liko vienintele valstybe Mazovijos teritorijoje ir buvo pertvarkyta į Mazovijos kunigaikštystę.

Čersko kunigaikštystė tarp 1275 ir 1294 m. buvo nepriklausoma valstybė, 1310–1320 m. – Lenkijos karalystės feodas, 1320–1370 m. – suvienytos Lenkijos karalystės feodas, 1471–1495 m. – Lenkijos karūnos feodas.

## Valdovų sąrašas
### Pirmoji valstybė
* Konradas II Mazovietis (1275–1294)

### Antroji valstybė
* Traidenis I (1310–1341)
* Ziemovitas III ir Kazimieras I Varšuvietis (1341–1349)
* Kazimieras I Varšuvietis (1349–1355)
* Ziemovitas III (1355–1370)

### Trečioji valstybė
* Konradas III Raudonasis (1471–1495)

## Išnašos
J3 League

**J3 League** () – Japonijos trečios pakopos, visiškai profesionali, vyrų futbolo lyga. Dėl rėmimo sutarčių dar žinoma kaip **Meiji Yasuda J3 League** ().

## Istorija
Įkurta 2013 m. Komandos varžėsi kalendoriniais metais. 2025 m. sezonas buvo paskutinis, vykęs kalendoriniais metais. Nuo 2026–2027 m. sezono pasikeitė turnyro formatas.

## 2026–2027 m. sezonas

## 2025 m. sezonas

### Galutinė lentelė
* Tochigi City tapo 2025 m. J3 League nugalėtojais.

## Taip pat skaitykite
* Japonijos futbolo taurė (Imperatoriaus taurė)
* J.League
* J1 League
* J2 League
* WE League

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali lygos svetainė 
* J3 League pagal SOCCERWAY
* J3 League pagal FLASHSCORE
* J3 League pagal Transfermarkt
* J3 League pagal Globalsportsarchive
* RSSSF Japan - List of Champions
Kochi United SC

**„Kochi United Sports Club“** () – Japonijos futbolo klubas iš Kočio miesto, Kočio prefektūros sostinės, pietų Japonijoje, Šikoku saloje.

## Istorija
2016 m. įkurtas klubas. Nuo 2016 m. sezono rungtyniavo Shikoku Soccer League. Nuo 2020 m. sezono varžėsi Japan Football League arba trumpai JFL (IV pakopa). 

2024 m. sezone Japan Football League (JFL) iškovojo antrąją vietą. Nuo 2025 m. žaidė J3 League. Debiutantai liko aštuonioliktoje vietoje.

## Sezonai: [[J.League]]
; Pastarųjų metų sezonai

Šaltiniai:

## Simbolika

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali svetainė] (japoniškai)
* J.League svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Konstantinas Irenėjus Lubenskis

**Konstantinas Irenėjus Lubenskis** (; 1825 m. vasario 19 d. Varšuvoje – 1869 m. birželio 16 d. Žemutiniame Naugarde) – Lenkijos katalikų dvasininkas, Seinų vyskupijos vyskupas 1863–1869 m.

## Biografija

Gimė 1825 m. Varšuvoje, kilęs iš Lenkijos didikų Lubenskių giminės, grafas. 1849 m. įšventintas į kunigus, 1862 m. tapo kanauninku. 1863 m. paskirtas Seinų vyskupu, juo buvo iki pat mirties 1869 m. 1869 m. gegužės 31 d. dėl nepritarimo caro politikai buvo ištremtas į Rusiją, kur netrukus mirė birželio 16 d.

Yra išlikęs raštas popiežiui Pijui IX dėl prastos vienuolynų padėties Seinų (Augustavo) vyskupijoje.

## Šaltiniai
Tochigi City FC

**„Tochigi City Football Club“** () – Japonijos futbolo klubas iš Točigio miesto, Točigio prefektūroje.

## Istorija
1947 m. įkurtas klubas. Kitados rungtyniavo žemesniuose divizionuose. Nuo 2010 m. sezono varžėsi Japan Football League (III pakopa). Nuo 2014 m. sezono žaidė ketvirtos pakopos pirmenybėse. Nuo 2018 m. sezono – penktoje pakopoje. 2024 m. sezone tapo Japan Football League (JFL) nugalėtojais. Nuo 2025 m. sezono žaidė J3 League (III). Debiutantai liko tapo lygos nugalėtojais. Nuo 2026–2027 m. sezono varžėsi J2 League (II).

## Sezonai: [[J.League]]
; Pastarųjų metų sezonai

Šaltiniai:

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali svetainė] (japoniškai)
* J.League svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Kuteris

**Kuteris** () – vienstiebis sportinis arba pramoginis burlaivis (jachta) su įstrižosiomis burėmis.

Pasižymi dviem priekinėm burėm: stakseliu (, vidinė priekinė burė) ir genuja (išorinė priekinė burė). Palyginti su šliupu (), stiebas kuteryje dažnai būna kiek labiau atitrauktas atgal, į centrą. Dėl dviejų priekinių burių lengviau valdyti įvairiomis vėjo sąlygomis, galima sumažinti burių plotą audroje nekeičiat grotburės. Laivas stabiliau elgiasi kylant bangai.

Anksčiau naudotas pakrančių apsaugai, dėl manevringumo ir greičio mėgo žvejai ir kontrabandininkai. Dabar populiarus tolimesnėms turistinėms pramoginėms kelionėms.

## Šaltiniai
Dominikonų bažnyčia

**Dominikonų bažnyčia** – bažnyčia, prižiūrima dominikonų arba veikianti prie jų vienuolyno. Žymesnės dominikonų bažnyčios Lietuvoje:
* Kauno Švč. Sakramento bažnyčia,
* Trakų dominikonų bažnyčia,
* Vilniaus Šv. Dvasios bažnyčia.
Balsių bažnyčia

**Balsių bažnyčia** – buvusi katalikų bažnyčia, stovėjusi Balsių kaime, 3 km į šiaurės rytus nuo Šilalės.

## Istorija

Pirmoji bažnyčia pastatyta 1640 m. 1652 m. Kvėdarnos seniūnijos inventoriuje minima naujai pastatyta Balsių bažnyčia, kuri buvo Šilalės parapijos filija. Nuo 1672 m. išlikę metrikai. Manoma, kad XVIII a. pradžioje per Šiaurės karą sudegė, kadangi 1705 m. pastatyta nauja.

1805 m. bažnyčia buvo be kunigo, apleista, begriūvanti. 1813 m. filija panaikinta. Funduotos žemės neturėjo. Vėliau paremontuota. 1841 m. bažnyčios administratorius kunigas Stanislovas Perkovskis gaudavo 72 rublius metinės algos, bažnyčiai priklausė 1200 rublių kapitalas. 1853 m. Balsiuose jau buvo kunigas. 1859 m. valdžia bažnyčiai paskyrė 30 dešimtinių žemės, tačiau kunigo nepaskyrė, o 1866 m. išvis uždarė bažnyčią.

2 bažnyčios varpai buvo perduoti Raseinių stačiatikių cerkvei, 1 – Raseinių evangelikų reformatų bažnyčiai. 1875 m. Balsių bažnyčia nugriauta. Kurį laiką buvo išlikę šventoriaus vartai. Kadaise kaime vyko 4 kasmetiniai turgūs, vėliau sumažėjo iki 2, o bažnyčią nugriovus perkelti į gretimą Šilalę. 1990 m. buvusios bažnyčios vietoje pastatyta koplytėlė.

## Šaltiniai
Barboriškių šv. apaštalo Tado bažnyčia

**Barboriškių šv. apaštalo Tado bažnyčia** – buvusi katalikų bažnyčia, stovėjusi Barboriškių kaime, 6 km į vakarus nuo Semeliškių, netoli kelio .

## Istorija

1782 m. minima koplyčia. 1804 m. medinę bažnyčią pastatė Anupras Eitminavičius. Tai buvo Semeliškių parapijai priklausiusi filijinė bažnyčia. 1814 m. priklausė Trakų dekanatui. 1848 m. Barboriškių bažnyčia perduota iš Butkevičiaus kunigui H. Korsakui.

1868 m. caro valdžia bažnyčią uždarė ir nugriovė. Jos daiktai pateko į Semeliškes – į Semeliškių šv. Lauryno bažnyčios didįjį altorių pateko ir stebuklingu dar Barboriškėse laikytas paveikslas „Šv. Rokas“, nutapytas apie 1850 m. Semeliškių bažnyčios archyve išliko ir Barboriškių filijos rankraščiai, jie saugomi ir Trakų muziejuje.

## Šaltiniai
Salininkų bažnyčia

**Salininkų bažnyčia** – buvusi katalikų bažnyčia, stovėjusi Salininkų kaime, dabartinėje Vilniaus miesto teritorijoje, 9 km į pietus nuo miesto centro.

## Istorija

Bažnyčia pastatyta iki 1784 m., buvo Vilniaus Visų Šventųjų parapijos filija. XIX a. viduryje apmūrytas šventorius ir sena medinė bažnyčia. 1866 m. Vilniaus generalgubernatoriaus įsakymu uždaryta ir nugriauta.

## Šaltiniai
Suvieko bažnyčia

**Suvieko bažnyčia** – buvusi katalikų bažnyčia, stovėjusi Suvieko kaime, dabartinių kaimo kapinių teritorijoje prie Pakalnės ir Parko gatvių sankryžos. Bažnyčios vietą mena medinė atminimo lenta. Išlikusi 1749–1764 m. gimimo metrikų knyga.

## Istorija

1522 m. Suvieke minima katalikų bažnyčia. XVI a. viduryje parapijos klebonijai priklausė 11 kiemų. Manoma, kad XVI a. 2-ojoje pusėje ją pasisavino evangelikai reformatai. Nors 1617 m. minima reformatų bažnyčia, bet 1669 m. jau katalikų koplyčia. Jai fundacinės žemės nebegrąžintos.

1802 m. Suvieko dvarą nupirko Ilūkstės vienuoliai unitai. 1836 m. bažnyčia buvo apleista, sena, bet turėjo nuolatinį kunigą. 1852 m. caro valdžia bažnyčios remontuoti neleido. Nugriauta 1863 m. sukilimo metu.

## Šaltiniai
Ravos kunigaikštystė

**Ravos kunigaikštystė** (, ) – XIV–XV a. dabartinės Lenkijos Mazovijos vaivadijos teritorijoje egzistavusi feodalinė dalinė kunigaikštystė. Sostinė – Mazovijos Rava. Kaip savarankiška valstybė Ravos kunigaikštystė egzistavo 1313–1370 m. ir 1381–1442 m.

Ravos kunigaikštystė savarankiška tapo 1313 m. balandžio mėn., Plocko kunigaikštystės dalybų išdavoje. Pirmasis valdovas – Zemovitas II Mazovietis. Rava savarankiškumo neteko 1370 m. lapkričio 5 d., kai Ziemovitas III sujungė Čersko, Ravos ir Varšuvos kunigaikštystes į Mazovijos kunigaikštystę. Kaip savarankiška valstybė ji buvo atkurta 1381 m. birželio mėn., Mazovijos kunigaikštystės dalybų išdavoje. Atkurtos Ravos valdovu tapo Zemovitas IV. Kaip savarankiška valstybė Rava egzistavo iki 1488 m., kai ji buvo įjungta į Čersko kunigaikštystės sudėtį.

1310–1320 m. Ravos kunigaikštystė buvo Lenkijos karalystės feodas, 1320–1385 m. – suvienytos Lenkijos karalystės feodas, 1386–1442 m. – Lenkijos karūnos feodas.

## Valdovų sąrašas

### Pirmoji valstybė
* Zemovitas II Mazovietis (1313–1345)
* Zemovitas III Mazovietis ir Kazimieras I Varšuvietis (1341–1349)
* Zemovitas III Mazovietis (1349–1370)

### Antroji valstybė
* Zemovitas IV (1381–1426)
* Trojdenas II Plockietis, Kazimieras II Belzietis, Vladislovas I Plockietis, Zemovitas V Mazovietis (1426–1427)
* Kazimieras II Belzietis, Vladislovas I Plockietis, Zemovitas V Mazovietis (1427–1434)
* Zemovitas V Mazovietis (1434–1442)

## Literatūra
* Janusz Grabowski, *Dynastia Piastów Mazowieckich*.
* Anna Suprunik, *Mazowsze Siemowitów*.
* J. Krzyżaniakowa, J. Ochmański, *Władysław II Jagiełło*.
* O. Balzer, *Genealogia Piastów*. Kraków. 1895

## Išnašos
Focke-Achgelis Fa 225

**Focke-Achgelis Fa 225** – eksperimentinis vienvietis sklandytuvas su rotoriniu sparnu (sklandytuvas – sraigtasparnis), desantinis šturmo sklandytuvas, 1942 m. sukurtas Trečiojo Reicho įmonėje „Focke-Achgelis“. Buvo pagamintas vienintelis egzempliorius.

## Konstrukcija ir gamyba
Pirmojoje Antrojo pasaulinio karo pusėje Vokietija keletą kartų desantinėse operacijose karių ir krovinių išlaipinimui sėkmingai panaudojo desantinius sklandytuvus DFS 230B. Nepaisant karinės sėkmės šie sklandytuvai buvo įvertinti kaip nepakankami, nes jiems reikėjo sąlyginai ilgo tūpimo tako.

Atsaku į šią problemą turėjo tapti Fa 225. Konstrukciškai tai buvo transportinis sklandytuvas DFS 230B, kuriam vietoje sparnų buvo sumontuotas sraigtasparnio Achgelis Fa 223 rotorius. Ši konstrukcija leido naudojantis autorotacija nusileisti 18 m ilgio ar net trumpesnėje aikštelėje. Rotorius buvo montuojamas ant spyrių virš svorio centro, buvo naudojama papildomai sustiprinta sklandytuvo važiuoklė su prailgintos eigos amortizatoriais.

Gamybos procesas užėmė tik 7 savaites. Surinktas orlaivis 1943 m. buvo išbandytas velkamas transporto lėktuvo Junkers Ju 52/3m. Pilotas bandytojas – Carl Bode.

Serijiniu būdu Fa 225 nebuvo gamintas dėl sąlyginai nedidelio buksyravimo greičio ir po nesėkmių fronte atsiradusių pokyčių Trečiojo Reicho karinėje doktrinoje. Vienintelis sukurtas egzempliorius neišliko.

## Techniniai duomenys

**Bendrosios charakteristikos**
* **[[Įgula (mašinos)|Įgula]]:** 1
* **[[Keliamoji galia]]:** 7 desantininkai su ekipuote
* **Ilgis:** 11,24 m (tik fiuzeliažo)
* **[[Maksimalus kilimo svoris]]:** 2 000 kg
* **Pagrindinio rotoriaus diametras:** 12 m
* **Pagrindinio rotoriaus plotas:** 113,1 m2

**Skrydžio duomenys**

* **[[V greičiai|Maksimalus greitis]]:** 190 km/h (100 mazgų) buksyravimo paskui Ju 52/3m metu

## Susiję straipsniai

* Focke-Achgelis Fa 223
* Focke-Achgelis Fa 330
* Focke-Achgelis Fa 269
* DFS 230B

## Literatūra

* 
* 
* 

## Išnašos
Robert Trujillo

**Robertas Truchiljas** (angl. *Robert Trujillo*, g. 1964 m. spalio 23 d. Santa Monikoje, JAV) – amerikiečių bosistas, geriausiai žinomas kaip Metallica narys nuo 2003 m.

## Ankstyvasis gyvenimas
Robertas Truchiljas gimė Santa Monikoje, Kalifornijoje. Užaugo muzikalioje meksikietiškos kilmės šeimoje, anksti susidomėjo fanku, džiazu ir roko muzika.

## Muzikinė karjera
Savo karjeros pradžioje grojo Los Andželo grupėse „Suicidal Tendencies“ ir „Infectious Grooves“. 2003 m. tapo oficialiu „Metallica“ bosistu, šiai išsiskyrus su tuometiniu bosistu Jason Newsted.

Trujillo garsėja energingu sceniniu įvaizdžiu, grojimu pirštais, „krabu“ vadinamu atlikimo stiliumi, taip pat ypatingu žemųjų dažnių skambesiu. 

## Su „Metallica“
Prisijungęs prie „Metallica“, Trujillo dalyvavo įrašant albumus:
* *[[St. Anger]]* (baigiamajame etape, nors negrojo įrašuose)
* *[[Death Magnetic]]* (2008)
* *[[Hardwired..._to_Self-Destruct|Hardwired… to Self-Destruct]]* (2016)
* *[[72 Seasons]]* (2023)

Jis prisidėjo prie dainų kūrybos ir dažnai yra išskiriamas kaip vienas techniškiausių grupės atlikėjų.

## Asmeninis gyvenimas
Trujillo yra vedęs, turi du vaikus, vienas iš jų – Tye Trujillo – taip pat yra bosistas. 

## Išnašos
Fosanas

**Fosanas** (, ) – miestas šiaurės vakarų Italijoje, Pjemonte, Kuneo provincijoje, į šiaurės rytus nuo Kuneo, prie Stura di Demontės upės. Keliai ir geležinkeliai į Kuneo, Savoną, Turiną. Tekstilės, metalurgijos, chemijos pramonė. Apylinkėse plėtojama žemdirbystė, gyvulininkystė, trykšta mineralinės versmės. Miestas garsus XIV a. Fosano pilimi, kurioje rezidavo Achėjos princai. Taip pat yra XVIII a. Švč. Trejybės bažnyčia (architektas Frančeskas Galas).

## Istorija
Fosanas įkurtas XIII a. Gvelfų lygos. Vėliau priklausė Asčio miestui, Achėjos princams, o 1314 m. tapo Savojos monarchų valda.


Cattedrale di Fossano (2).JPG|Fosano katedra
Fossano - Chiesa della Santissima Trinità - 2025-09-21 19-31-28 001.jpg|Švč. Trejybės bažnyčia
Fossano municipio.jpg|Rotušė


## Šaltiniai
Mondovi

**Mondovi** (, ) – miestas šiaurės vakarų Italijoje, Pjemonte, Kuneo provincijoje, 20 km į rytus nuo Kuneo, prie Elero upės. Praeina geležinkelis Turinas–Savona. Geležies ir plieno metalurgijos, keramikos, popieriaus, plastiko, chemijos pramonė. Apylinkėse yra marmuro, kvarco telkinių. Yra Šv. Donato katedra (1743–63 m.), Šv. Pranciškaus Ksavero (arba Misionierių) bažnyčia, Švč. Dievo Motinos vienuolynas. Apylinkėse yra katalikų piligrimystės vieta – XVI a. Vikofortės šventovė. Daugelį religinių pastatų suprojektavo arba rekonstravo architektas Frančeskas Galas (*Francesco Gallo*).

## Istorija
Miestą 1198 m. įkūrė vietinių religinių karų pabėgėliai. Jie gyvenvietę pavadino *Ël Mont ëd Vi* (Viko, t. y. dabartinės Vikofortės, kalnu). Iki XIII a. išlaikė nepriklausomybę, vėliau tapo Anžu grafų valda. 1290–1305 m. Mondovi trumpam išsivadavo iš Anžu priklausomybės, bet vėliau grįžo į jų rankas, o 1396 m. atiteko Savojos monarchams. Nuo 1388 m. – vyskupijos centras, 1560–1719 m. veikė universitetas. Nuo XIII a. pab. miestas kurį laiką vadintas  ('karališkasis kalnas'). 1796 m. ties Mondovi Napoleonas nugalėjo Austrijos–Sardinijos pajėgas.


PmMondovi08.jpg|Vaizdas nuo Mondovi kalno į apylinkes
Mondovi Piazza - 18.jpg|Mondovi Didžioji aikštė
Mondovì - Cattedrale di San Donato - 2025-09-26 10-19-57 001.jpg|Mondovi katedra
Mondovì-TorreCivica.jpg|Laikrodžio bokštas


## Šaltiniai
Salucas

**Salucas** (, ) – miestas šiaurės vakarų Italijoje, Pjemonte, Kuneo provincijoje, 50 km į pietvakarius nuo Turino. Praeina geležinkelis Kuneo–Saviljanas. Tekstilės, maisto pramonė, senovinių baldų restauravimas. Svarbus kaštainių turgus.

Yra XIII a. Saluco markizų pilis (atstatyta), gotikinė Švč. Mergelės Marijos Dangun Ėmimo katedra (1491–1501 m.), Šv. Jono bažnyčia (XIII–XV a.), renesansiniai Kavasos rūmai (dabar muziejus).

## Istorija
Antikiniais laikais Salucas buvo gentinis miestas-valstybė, priklausęs ligūrams, vėliau saluvijams. Romėnų užimtas ~125 m. pr. m. e.

1142–1548 m. miestas buvo Saluco markizato sostinė. Vėliau miestas užimtas Prancūzijos, o nuo 1601 m. – Savojos monarchų valda.

Saluce gimė XVIII a. tipografas Džambatista Bodonis ir XIX a. dramaturgas Silvijus Pelikas.


Veduta salita alla Castiglia.jpg|Senamiesčio gatvė
Saluzzo Torre Civica Esterno 1.jpg|Miesto bokštas
Saluzzo Torre Civica Vista Panoramica 13.jpg|Senamiesčio reginys ir Po lyguma
Castiglia, residenza dei Marchesi di Saluzzo.jpg|Pilis


## Šaltiniai
Vencavų bažnyčia

**Vencavų bažnyčia** – buvusi katalikų bažnyčia, stovėjusi Vencavų kaime.

## Istorija

1614 m. Vencavuose minima evangelikų reformatų bažnyčia. 1696 m. Ašmenos seniūnas Zenovičius ją panaikino, netrukus pastatyta katalikų bažnyčia. 1744 m. ji buvo Dusetų parapijos filija, todėl metrikai rašyti Dusetų knygoje.

Susenus pirmajai, 1789 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. Ji funduotos žemės neturėjo. 1845 m. Vencavų dvaro savininkas pastatė stačiatikių cerkvę, tad bažnyčia nebeliko kam rūpintis. 1864 m. caro valdžia ją uždarė. 1907 m. Vencavų cerkvė perkelta į Salaką.

Bronius Kviklys rašo, kad katalikų bažnyčia buvo medinė, dengta šiaudais ir sunyko apie 1860 m. Katalikai priešais ją, kitoje kelio pusėje ant piliakalnio buvo pastatę kitą medinę bažnyčią, kurią rusai atėmė ir pavertė cerkve.

## Šaltiniai
Vilniaus šv. Magdalenos bažnyčia

**Vilniaus šv. Magdalenos bažnyčia** – buvusi katalikų bažnyčia, stovėjusi Vilniaus centre, netoli bonifratrų Vilniaus Šv. Kryžiaus bažnyčios.

## Istorija

1514 m. bažnyčią pastatė kanauninkas Martynas. 1748 m. ji su prieglauda sudegė ir buvo atstatyta. 1818 m. uždaryta ir nugriauta. Buvęs šventorius tapo karinių pratybų vieta.

## Šaltiniai
Streza

**Streza** () – miestas šiaurės Italijoje, Pjemonte, Verbano-Kuzijo-Osolos provincijoje, 50 km į šiaurės rytus nuo Bjelos, Madžorės ežero rytiniame krante. Praeina Milano–Berno geležinkelis. Yra keltuvas į Motaronės kalną. Ežere priešais Stezą yra nedidelės Boromėjaus salos. Prabangus kurortas, pasižymintis maloniu klimatu ir vaizdingais kraštovaizdžiais. Dažna kongresų, tarptautinių konferencijų vieta.

Yra XVIII–XX a. vilų, viešbučių, Šv. Ambrozijaus ir Šv. Teodulo bažnyčia.

## Istorija
Streza (*Strixsya*) šaltiniuose minima nuo 998 m. Gyvenvietę 1014 m. imperatorius Henrikas II dovanojo Pavijos benediktinių vienuolynui.

1855 m. Strezoje mirė Labdaros instituto įkūrėjas Antonijus Rozminis-Serbatis. 1935 m. Strezoje įvyko tarptautinė konferencija, į kurią susirinko Didžiosios Britanijos, Prancūzijos ir Italijos vadovai, po to, kai Adolfas Hitleris atmetė Versalio sutartimi nustatytus apribojimus Vokietijai.

## Šaltiniai
Tortona

**Tortona** () – miestas šiaurės vakarų Italijoje, Pjemonte, Alesandrijos provincijoje, Skrivijos dešiniajame krante, į rytus nuo Alesandrijos. Geležinkelių ir plentų mazgas (trasos į Turiną, Genują, Pjačencą, Milaną). Tekstilės, mašinų, vyno pramonė, žemės ūkio regiono prekybinis mazgas.

Yra katedra (1584 m.), Švč. Kanalės Dievo Motinos bažnyčia (IX a., perstatyta XIII a.), pilies (1801 m. sugriautos Napoleono) griuvėsiai, romėnų muziejus.

## Istorija
Senovėje vadinta Dertona (buvo ligūrų miestas), 148 m. pr. m. e. tapo romėnų kolonija prie svarbios kryžkelės (jungėsi *Via Postumia* ir *Via Julia Augusta*). Viduramžiais buvo svarbi Gvelfų tvirtovė, bet 1155 m. sugriauta Frydricho II Barbarosos. Nuo 1347 m. Tortona priklausė Milano Viskončiams, nuo 1738 m. – Savojai.


Tortona-piazza del duomo.jpg|Katedra
Chiesa di Santa Maria Canale, Tortona - Facciata.jpg|Švč. Marijos bažnyčia
Torre del castello restaurata.jpg|Buvusios pilies bokštas
Portici di via Emilia, Tortona, Piemonte.jpg|Senamiesčio gatvė


## Šaltiniai
St. Anger

**St. Anger** – aštuntasis amerikiečių heavy metalo grupės „Metallica“ studijinis albumas, išleistas 2003 m. birželį „Elektra Records“. Albumas pasižymi žemesniu gitarų derinimu, agresyviu, „žaliu“ skambesiu ir tuo, kad jame nėra tradicinių gitaros solo partijų. Įrašų procesas vyko sudėtingu grupės laikotarpiu – tuo metu Džeimsas Hetfildas buvo išvykęs į reabilitaciją, o grupė sprendė vidinius nesutarimus, užfiksuotus ir dokumentiniame filme „Metallica: Some Kind of Monster“.

Albumas debiutavo pirmoje Billboard 200 vietoje; per pirmąją savaitę JAV parduota apie 418 tūkst. kopijų, o „St. Anger“ pasiekė topų viršūnes keliose dešimtyse šalių. Kritikai albumą vertino prieštaringai: dalis akcentavo energiją ir emocinį atvirumą, kiti kritikavo garso kokybę ir būgnų skambesį.

## Kūryba ir įrašymas
Albumas įrašytas 2002–2003 m. grupės studijoje „HQ“ San Rafelyje, Kalifornijoje. Prodiuseris Bobas Rokas, su grupe dirbęs nuo 1990 m., čia atliko ir bosinės gitaros partijas, nes įrašų pradžioje grupę paliko Džeisonas Niustedas, o jo pamaina Robertas Truchiljas oficialiai prisijungė jau po albumo įrašymo. Grupė sąmoningai siekė nepoliruoto, „garažinio“ skambesio, todėl daug dėmesio skyrė gyvai, neperdėtai apdorotai atlikimo energijai ir atsisakė įprastų gitaros solo partijų.

## Dainų sąrašas
# „Frantic“ – 5:50
# „St. Anger“ – 7:21
# „Some Kind of Monster“ – 8:25
# „Dirty Window“ – 5:24
# „Invisible Kid“ – 8:30
# „My World“ – 5:45
# „Shoot Me Again“ – 7:10
# „Sweet Amber“ – 5:27
# „The Unnamed Feeling“ – 7:08
# „Purify“ – 5:14
# „All Within My Hands“ – 8:48

## Išnašos
Jason Newsted

**Džeisonas Kurtisas Niustedas** (*Jason Curtis Newsted*, g. 1963 m. kovo 4 d. Batl Krike, Mičigane, JAV) – amerikiečių bosistas ir dainų autorius, labiausiai žinomas kaip sunkiojo metalo grupės „Metallica“ bosistas 1986–2001 m.

## Biografija
J. Newsted užaugo Mičigane, o vėliau persikėlė į Arizoną, kur devintojo dešimtmečio pradžioje prisijungė prie thrash metalo grupės „Flotsam and Jetsam“. Su šia grupe jis įrašė debiutinį albumą „Doomsday for the Deceiver“ (1986 m.).

1986 m., po „Metallica“ bosisto Cliffo Burtono žūties, J. Newsted buvo atrinktas nauju grupės nariu. Su „Metallica“ jis įrašė studijinius albumus „…And Justice for All“ (1988 m.), „Metallica“ (vadinamą „Juoduoju albumu“, 1991 m.), „Load“ (1996 m.) ir „Reload“ (1997 m.), taip pat dalyvavo įrašant koverių rinkinį „Garage Inc.“ ir koncertinį albumą „S&M“.

2001 m. J. Newsted paskelbė apie pasitraukimą iš „Metallica“. Vėliau jis grojo projekte „Echobrain“, kanadiečių grupėje „Voivod“ ir Ozzy Osbourne’o lydinčioje grupėje, o 2012 m. subūrė savo kolektyvą „Newsted“, su kuriuo išleido mini albumą „Metal“ ir studijinį albumą „Heavy Metal Music“ (2013 m.).

## Išnašos