Raphael Lemkin

**Rafaelis Lemkinas** (, , 1900 m. birželio 24 d. – 1959 m. rugpjūčio 28 d.) – žydų kilmės lenkų teisininkas, pirmasis pavartojęs terminą „genocidas“ ir parengęs jį teisiškai apibrėžiančią Genocido konvenciją.

1939 m. Vokietijai užpuolus Lenkiją ir ją okupavus, emigravo ir siekė prieglobsčio Jungtinėse Amerikos Valstijose, kur dėstė Diuko universitete ir aktyviai siekė atkreipti tarptautinės bendruomenės dėmesį į Ašies valstybių vykdomus nusikaltimus okupuotoje Europoje.

Antrojo pasaulinio karo metu pirmą kartą pavartojo terminą „genocidas“ Vokietijos vykdytai naikinimo politikai apibūdinti.

## Biografija
### Išsilavinimas ir veikla
Rafaelis (Rafalas) Lemkinas gimė 1900 m. birželio 24 d. Bezvodnos kaime, Valkavisko apskrityje, Gardino gubernijoje, Rusijos imperijoje (dab. Zelvos rajonas, Gardino sritis, Baltarusija). Augo Lenkijos žydų šeimoje dideliame ūkyje netoli Valkavisko, buvo vienas iš trijų vaikų. Tėvas buvo ūkininkas, motina – intelektualė, dailininkė, kalbininkė ir filosofijos studentė, turėjusi didelę literatūros ir istorijos knygų kolekciją. Lemkiną ir du jo brolius motina mokė namuose.

Jaunystėje susidomėjo žiaurumais ir dažnai klausinėdavo motinos apie Kartaginos apgultį, mongolų antpuolius ir užkariavimus, hugenotų persekiojimą. Su masinių žiaurumų sąvoka susidūrė, kai būdamas 12 metų skaitė Henryko Senkevičiaus romaną „Quo vadis“, ypač ištrauką, kurioje Neronas mėto krikščionis liūtams.

1926 m. baigė Lvovo Jono Kazimiero universitetą (dab. Lvivas, Ukraina). XX a. 3 dešimtmetyje įsitraukė į sionistinę veiklą. Rašė jidiš kalba Varšuvoje leistame sionistinės krypties laikraštyje „Sionistų pasaulis“. Kai kurių istorikų nuomone, sionizmas turėjo įtakos jo genocido idėjos sampratai, nors dėl šios įtakos pobūdžio ginčijamasi.

1929–1934 m. dirbo prokuroru prie Varšuvos apygardos teismo. 1930 m. paaukštintas į Berežanų prokuroro pavaduotojus. 1930 m. Lenkijos Respublikos įstatymų kodifikavimo komiteto, kuris kodifikavo Lenkijos baudžiamąjį kodeksą, sekretorius (Diuko universitete išvertė jį į anglų kalbą). Tuo pat metu dėstė teisę religinėje sionistų kolegijoje Varšuvoje. 1933 m. dalyvavo Tautų Sąjungos Teisės tarybos konferencijoje Madride dėl tarptautinės baudžiamosios teisės. 1934 m., spaudžiamas Lenkijos užsienio reikalų ministro, atsistatydino iš pareigų ir ėmė verstis advokato praktika Varšuvoje.

Tarpukariu Lemkinas, suvokdamas antisemitizmo ir žydų persekiojimo problemas, daug rašė apie Osmanų per Pirmąjį pasaulinį karą vykdytą armėnų genocidą ir buvo susirūpinęs, kad nėra tarptautinių nuostatų, leidžiančių teisti ir bausti asmenis, atsakingus už šio genocido organizavimą ir vykdymą.

1939 m. Vokietijai užpuolus Lenkiją ir ją okupavus, o iš rytų artėjant Sovietų Sąjungos kariuomenei, Lemkinas per Lietuvą emigravo į Švediją. 1940 m. dėstė Stokholmo universitete. 1941 m. atvyko į Jungtines Amerikos Valstijas ir ėmė dėstyti Diuko universitete Šiaurės Karolinoje. 1942 m. dėstė Karo mokykloje prie Virdžinijos universiteto. 1948–1955 m. dėstė baudžiamąją teisę Jeilio universitete. 1955 m. tapo Rutgerso teisės mokyklos Niuarke profesoriumi.

### Termino „genocidas“ pavartojimas
1944 m. veikale „Ašies valdžia okupuotoje Europoje“ aprašė masines tautų, kurias Nacionalsocialistų partija laikė „pusžmogiais“, žudynes, pirmą kartą pavartojo terminą „genocidas“, kuris teisiškai buvo apibrėžtas 1946 m. Niurnbergo karo tribunolo kaltinamajame akte. Lemkino genocido sąvoka skirta apibūdinti nacistinės Vokietijos naikinimo kampanijas (įskaitant Holokaustą, per kurį jis neteko 49 šeimos narių), kuriomis siekta sunaikinti ištisas etnines grupes.

1945–1946 m. Niurnbergo procese buvo pagrindinio JAV prokuroro Robert H. Jackson padėjėjas. 1947 m. parengė įstatymo dėl baudimo už genocidą projektą, kuris 1948 m. gruodžio 9 d. beveik be pakeitimų buvo priimtas Jungtinių Tautų Generalinėje Asamblėjoje kaip Konvencija dėl kelio užkirtimo genocido nusikaltimui ir baudimo už jį.

## Išnašos

## Šaltiniai
*
* (Chapters 2–5). Available at Open Library.
*
*