open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Danijos–Didžiosios Britanijos karas

**Danijos–Didžiosios Britanijos karas** arba **Kanonierių karas** (1807–1814) – Napoleono karų dalis. Prasidėjo 1807 metų rugpjūčio 16, kai baiminantis, jog neutrali Danija gali prisidėti prie Napoleono I rengiamos kontinentinės blokados, Jungtinė Karalystė išlaipino 30000 karių Zelandijos saloje. Britų kariai apsupo ir apšaudė Kopenhagą, rugsėjo 7 dieną ją užėmė, o spalio 20 dieną atsitraukė, konfiskuodami visą Danijos laivyną. 

Spalio 31 dieną Danija sudarė sąjungą su prancūzais, sutiko prisidėti prie kontinentinės blokados bei Švedijos puolimo. Danijai kariauti nesisekė, prasidėjo ūkio nuosmukis, o karo atomazga tapo 1814 metų sausio 14 dienos Kylio taika, pagal kurią danai Švedijai atidavė Norvegiją (pasilikdami valdas – Islandiją, Grenlandiją ir Farerų salas), o Jungtinei Karalystei – Helgolando salą, tuo tarpu patys gavo Lauenburgą.
Kala

**Kala** yra:

* vienas indų dievo Šivos vardų;
* miestas Alžyre;
* miestelis Maltoje;
* M.I.A. albumas.
Merus

**Merus** () – mitinis kalnas, reikšmingas hinduizme ir budizme.

## Hinduizmas
Merus – hinduizmo mitologijoje didžiulis auksinis kalnas, Žemės ir Visatos centras; aplink Meru sukasi Saulė, Mėnulis, planetos ir žvaigždės, jame gyvena aukščiausieji dievai (Brahma, Višnus, Šiva, Indra ir kt.), gandharvai, rišiai ir kt. (plg. su graikų Olimpu). Merus, dar vadinamas Sumerumi, „Mahabharatos“ ir puranų mitinėje geografijoje yra pasaulio ašis, palaikanti dangaus skliautą/

Ganga iš debesų pirmiausia teka per Merų, o po to leidžiasi žemyn į žemę. Į pietus nuo Meraus kalno (pagal kai kuriuos mitus aplink jį) yra išsidėsčiusi Džambudvipa (žr. Dvipa). Pagal hinduizmo tikėjimą Merus yra į šiaurę nuo Himalajų, Tartarų kalnų lygumoje. Su šiuo kalnu tapatintos įvairios fizinės viršukalnės nuo Gangos ištakų iki pat Irano.

## Budizmas
Merus – budizmo mitologijoje kalnas, kurį supa septyni kalnagūbriai, atskirti vienas nuo kito žiediniais ežerais. Už jų yra išsidėstę keturi žemynai: rytuose – Purvavideha, pietuose – Džambudvipa (žr. Dvipa), vakaruose – Aparogodana, šiaurėje – Uttarakuru. Kiekvieną iš jų supa 500 salų, kurias skalauja milžiniškas pasaulinis vandenynas. Pasaulinį vandenyną supa uolėta siena Čakravala. Žmonių, gyvenančių keturiuose žemynuose, gyvenimas yra skirtingas: Džambudvipoje – pats trumpiausias, Uttarakuru, kur nėra privačios nuosavybės, grūdai subręsta savaime, o žmonės nedirba, – pats laimingiausias; laikoma, jog užgimti Džambudvipoje yra palankiausia (pastarasis žemynas sulyginamas su Indija), kur žmonės pasižymi vyriškumu, aštriu protu ir dievobaimingumu. Tiktai Džambudvipoje atsiranda budos ir čakravatinai. Žemynuose gyvena ir gyvūnai, giliai po žeme – pretai, dar giliau – skirtingi pragaro laiptai (žr. Naraka). Asuros daugiausia gyvena Meru kalno olose. Iš dalies ant Meru kalno gyvena dievai, bet dažniausiai virš jo (žr. Devaloka). Žemiausiame lygmenyje yra „keturi didieji valdovai“ (Čaturmaharadža) – Dhritaraštra, Virudhaka, Virupakša ir Vaišravana, kurie valdo atitinkamai gandharvas, kumbhandas, nagus ir jakšas. Virš jų, ant Meru kalno viršūnės išsidėsčiusi trajastrinsa. Dar aukščiau, oro dvaruose (vimana), yra dausos – jama, tušita, nirmanarati ir paranimrita-vasavartin. Dievai, gyvenantys šiose dausose, taip pat ir žmonės, gyvūnai, pretai, asuros ir narakos būtybės, sudaro taip vadinamą geidulių sferą (kamavačarą arba kamadhatą), nes jų veiksmų pagrindinis motyvas yra siekis patenkinti savo geidulius.
Kiti dievai ir gyvosios būtybės gyvena kitose sferose (žr. Brahmaloka)

## Taip pat skaitykite
Šumeru – pasaulio kalnas mongolų tikėjime

## Šaltiniai
Bhava

**Bhava** – sanskrito ir pali žodis, kuris reiškia „tapimą, tapsmą“ kaip pasireiškimą pasaulyje, atėjimą į pasaulį. Jo šaknis yra „bhū“ – „tapti, ateiti į būtį“. Termino sinonimai: kinų: 有 *yǒu*; japonų: 有 *u*; vietnamiečių: *hữu*; tibetiečių: *srid.pa*

## Bhava budizme
Budizme *bhava* reiškia gyvenimo ir mirties tąsą, sąlygotą „įsikibimo“ į šį pasaulį, „prisirišimo“ prie jo, sukelto troškimo toliau gyventi ir patirti pojūčius. Taigi *bhava* yra sąlyga, leidžianti rastis įvairiausių pavidalų gyvoms būtybėms per gimimą.

Bhava (tapsmas) yra dešimtoji grandis Dvylikanarėje sąlygotosios kilmės grandinėje.

## Kitos reikšmės
# **Bhava** budizme plačiai sutinkamas terminas, vartojamas net trimis kontekstais:
## tapsmas, būtis;
## viena iš sąlygotosios kilmės grandinių;
## (mahajanojos) pakraipoje – šūnijatos priešybė.
# **Bhava** hinduizmo estetikoje yra svarbi sąvoka, reiškianti *jautimą, pajautą, būseną, jausmą*.
# **Bhava** vediškoji dievybė, siejama su Šiarva (skr. Śarva), „Griovėju“. Taip pat vienas iš daugybės Šivos vardų.
Nataradža

**Nataradža** ( „šokio karalius“) – viena iš Šivos hipostazių, kosminį šokį šokantis viešpats. Ikonografiškai vaizduojamas antropomorfinis, keturrankis, apsuptas ugninio ratilo. 

Jo judančios galūnės persmelktos kosmine energija simbolizuoja materialųjį pasaulį, visuotinę asmeninę iliuzinę patirtį. Kai tuo tarpu jo rami galva vaizduoja absoliutą, nepavaldų laikui bei pokyčiams.

Kairiąja koja Šiva Nataradža remiasi į žemę, o dešinioji pakelta šokiui. Dešinėje rankoje jis laiko nedidelį būgnelį (damaru), kurį šokėjai naudoja taktui skaičiuoti, o kairėje – ugnį. Su apatine dešine ranka Nataradža rodo abhajos („nebaimės“) mudrą. Po dievo pėda pavaizduota miniatiūrinė būtybė, vaizduojanti neišmanymą. Savo šokiu Šiva trypia šį neišmanymą ir taip suteikia galimybę išsilaisvinti (pasiekti mokšą).

Nataradžos laikomas būgnelis ir ugnis aiškinami kaip nuolatinio kūrimo ir griovimo simboliai. Būgnelis skaičiuoja laiką – vienas jo dūžis sukuria pasaulį, kitas – sugriauna. Ugnis taip pat vaizduoja griovimą, leidžiantį atsirasti naujai kūrybai. Indiškoje tradicijoje ugnis reiškia ir kūrybos, gyvybės dvelksmą, žmogaus santykį su dievais, vidiniu savimi (atmanu). Bendrai, Šivos šokis laikomas nuolatiniu kosminio griovimo ir kūrimo įvaizdžiu. Nataradža laikomas ir šokėjų, aktorių globėju.

Šivos Nataradžos kulto centras yra Nataradžos šventykla Čidanbare (Tamilnadas). Mažesnių šventyklų su Nataradžos atvaizdais yra ir kitur Pietų Indijoje, jų randama nuo VI a. Eloros ir Badamio olose. Iš Pietų Indijos šis vaizdinys paplito po Pietryčių Aziją. Čolų dinastijos laikais būdavo gaminamos bronzinės Nataradžos skulptūrėlės.

## Šaltiniai
Satyrai

**Satyrai** – pusiau žmonės, pusiau ožiai, gamtos dvasios graikų mitologijoje. Kartais laikomi vaisingumo demonais. Satyrai gyveno miškuose ir kalnuose. Kartu su silenais buvo Dioniso bei Pano palydovai.

Girių ir kalnų dvasia senovės graikų mitologijoje. Dažnai vaizduojamas kaip gašlus ir gerti mėgstąs padaras ožio kojomis, ragais ir uodega.

## Aprašymas

Satyrai turi žmogaus liemenį ir galvą, tačiau su ragais, ožio kojomis ir uodega, kūnas padengtas kailiu, turi ilgą barzdą. Satyrai yra griaunamos ir pavojingos prigimties, tačiau drovūs ir bailūs. Jų begalinį vaisingumą simbolizuoja falas. Satyrai greitai įsimyli, įžūlūs ir kvailiojantys. Mituose persekioja nimfas ir menades. Jie mielai išgeria, mėgsta vyną, linksmybes, moteris ir vyrus. Klajoja su muzika, dažnai šokdami su nimfomis ar jas persekiodami, keldami siaubą vyrams. Yra labai muzikalūs, groja dūdelėmis, cimbolais, kastanjetėmis, dūdmaišiais. Turi specialų šokį – *Sikinis*. Satyrai yra instinktyviai pasiruošę bet kokiam fiziniam malonumui.

Satyrai yra mirtingi, minima mitiniame Indijos kare, kai į Indiją surengė kampaniją Dionisas. Taip pat minima istorija apie Marsijo žūtį.

## Marsijas
Garsus mitas apie satyrą Marsiją, kuris išdrįso varžytis su Apolonu. Tačiau pralaimėjo muzikinę dvikovą ir buvo žiauriai nubaustas.
Maašas

Egiptiečių mitologijoje **Maašas** (**Mihos**, **Miisis**, **Mahas**) – karo dievas liūtas. Pirmą kartą pasirodo Naujoje karalystėje. Manoma, kad jis buvo nevietinės kilmės. Rasta įrodymų, kad tai galėjo būti Nubijos dievo liūto Apedemako kopija. Dažniausiai buvo kreipiamasi į dievą – „Žudynių valdove“.

Vaizduojamas žmogumi liūto galva, retkarčiais su dviguba Egipto karūna, laikantis peilį. Kartais vaizduojamas šalia lotusų puokštės, tačiau taip pat buvo vaizduojamas ir naikinantis grobį.

## Kultas
Vardas užrašomas liūto hieroglifu, reiškiančiu išdidumą, jėgą, galią, kadangi šios savybės buvo priskiriamos liūtui. Dievai ir deivės liūtai buvo siejami su faraonais, buvo Egipto globėjais. Buvo laikomas Bastos, Žemutinio Egipto globėjos, sūnumi ir Egipto globėju. Kulto centrai buvo Leontopolis ir Per-Bastas, kadangi buvo Bastos sūnus. Jo tėvu laikomas Ptachas arba Ra (tuo metu jau Atumas ir Ra buvo susilieję į vieną dievą Atumą-Rą). Buvo manoma, kad kiekvienos Ra naktinės kelionės metu jis kaudavosi su savo tėvo priešu Apopu. Maašo epitetai: „Žudinių viešpats“, „Peilio valdytojas“, „Raudonasis dievas“. Leontopolyje prijaukinti liūtai buvo laikomi Maašo šventykloje.
Injotefas I

**Injotefas I** (**Antefas I**) – vietinis Egipto Tėbų nomo valdovas, priskiriamas vienuoliktajai dinastijai, pirmam suirutės laikotarpiui. Dažnai vadinamas Intefu, Iku sūnumi.

Jis buvo pirmasis vienuoliktos dinastijos faraonas, kuris prisiėmė faraono vardą, tačiau laikomas antruoju jos karaliumi. Horo vardas *Sehertavi* reiškia „tas, kuris ramina du kraštus“. Dėl valdžios Egipte Injotefas I varžėsi su kitais Egipto nomarchais. Užėmęs sostą Infotefas I greičiausiai valdė tik truputį daugiau žemių nei tik aplink savo sostinę, tačiau vėliau užvaldė didesnę teritoriją. Injotefas I buvo Mentuhotepo I sūnumi. Jo įpėdiniu tapo Injotefas II, jo brolis.
Maneto

**Manetonas** (**Manetho**, **Manetonas iš Sebenytos**) – egiptiečių istorikas ir dvasininkas iš *Sebenytos*, gyvenęs Ptolomėjų laikotarpyje, III a. pr. m. e.

Manetonas gyveno apie 305−285 m. pr. m. e. Apie jį žinoma labai mažai. Nėra tikra, kur jis gimė, Mendese ar Heliopolyje. Jis neabejotinai buvo egiptietis ir mokėjo senovės egiptiečių raštą, tačiau rašė graikiškai. Jis tarnavo Ptolemėjui I Soterui ir tikriausiai buvo atsakingas už Serapio kulto įvedimą į Egiptą. Būdamas žyniu Manetonas turėjo prieigą prie šventyklų archyvų.

Manetonas parašė „Egiptiaką“ (*Aegyptiaca*), Egipto istoriją, ir „Sočio knygą“ (*Book of Sothis*), astronominę knygą (yra nuomonių, kad ji jam priskiriama klaidingai). „Egiptiaka“ susilaukė didelio egiptologų dėmesio, kadangi joje aprašyta faraonų valdymo chronologija. Pati knyga neišliko ir žinoma iš vėlesnių autorių fragmentų perrašymų: žydų istoriko Juozapo (I a.), krikščionių: Julijaus Afikiečio (apie 220 m.), Eusebijaus (apie 320 m.) ir Bizantijos autoriaus Georgijaus Sinkelo (VIII a. pb.). Manetonui priskiriamos kai kurios kitos knygos.
## Šaltiniai
* Ian Shaw, Paul Nicholson. *The British Museum Dictionary of Ancient Egypt*. The American University in Cairo Press., 2002, p. 169
Keitimų žurnalas

**Keitimų žurnalas** (angl. žarg. *Changelog*). Specialus projekto dokumentas, kuriame įrašomi duomenys apie projekte atliktus pakeitimus. Toks žurnalas gali būti generuojamas automatiškai (Vikipedija jį turi kiekvienam puslapiui, po „Istorija“ nuoroda) arba rašomas dokumentus keičiančių žmonių. Kadangi žmonės paprastai daug tiksliau ir aiškiau aprašo pakeitimus, ranka rašomo žurnalo atsakingi projektai neatsisako ir esant galimybėms pakeitimus automatiškai dokumentuoti. Ranka rašytas ir automatiškai generuotas žurnalas kai kada lyginami tarpusavyje, taip aptinkant atsitiktinius, negalvotus atlikti pakeitimus. Keitimų žurnalas yra vienas svarbiausių atviro kodo programuotojų bendruomenės darbo dokumentų.

Pagrindinės darbo žurnalo taisyklės yra šios:
# Rašyti reikia kas pakeista, o ne kodėl. Pakeitimų priežastis turi būti nurodyta kituose dokumentuose ir, jei reikia, keičiamo dokumento komentaruose.
# Keičiant dokumento kodo dalį, reikia tiksliai nurodyti pakeitimo vietą. Jei autoriui atrodo, jog pakeitimų pernelyg daug juos smulkiai vardinti, apsiribojama žodžiu „perrašyta“ (angl *rewritten*).
# Jei dokumentui tiesiog pridedama nauja struktūrinė dalis, gana parašyti „nauja dalis“ („naujas objektas“, „naujas metodas“ ir pan).
# Jei žurnalas bendras daugeliui įvairiuose aplankuose esančių dokumentų, reikia nurodyti visą kelią į dokumentą.
# Visi projekto nariai rašo žurnalą viena kalba (tarptautiniuose projektuose paprastai anglų).
# Jei pakeitimu ištaisoma klaida buvo aprašyta klaidos raporte, būtina nurodyti šio raporto numerį.
# Pakeitimo autoriumi įrašomas jį pasiūlęs o ne techniškai pakeitimą atlikęs žmogus.

## Pavyzdys
Darbo žurnalo įrašo pavyzdys. Nurodyta data, autorius, jo adresas, pakeistas dokumentas (aplankas java, jame aplankas lang, jame dokumentas Match) ir pakeista dokumento dalis (metodas `sqrt`).

    2005-11-10  Mike Pukuotukas  &lt;mike@pukuotukas.com&gt;
         * java/lang/Match (sqrt): Patikrinti, ar argumentas
           neneigiamas.

## Nuorodos
* – atviro kodo projektuose taikomos keitimų žurnalo rašymo taisyklės .
RMI/IIOP

**RMI-IIOP** () – standartų sistema koordinuotam kelių programų darbui Internete.

RMI/IIOP yra bandymas sujungti RMI ir CORBA architektūras, siekiant supaprastinti CORBA programavimą, neatsisakant jos teikiamų galimybių. Kuriant šį standartą, buvo atsisakyta objektų aprašymo atskira IDL kalba. Labai plačiai CORBA naudojamas automatiškai generuotas kodas daug kur pakeistas refleksijos metodais. Ten, kur kodo generatorius vis dar naudojamas, jis susirenka reikiamą informaciją irgi per refleksiją, nereikalaudamas jos aprašyti atskirai. Taigi RMI/IIOP lengviau išmokti ir paprasčiau, greičiau naudoti. Tačiau refleksija dirba lėčiau nei generuotas kodas. Būdamas naujesnis, šis standartas taip pat nėra tiek gerai „nušlifuotas“ kaip CORBA. Nors RMI/IIOP irgi siekia būti nepriklausoma nuo programavimo kalbų ir vykdymo platformos, CORBA straipsnio rašymo metu gerai palaiko daugiau kalbų. Bet kuriuo atveju, šis standartas laikomas geresniu už RMI kurį sudėtinga naudoti už Java ribų.

CORBA ir RMI/IIOP naudoja tuos pačius ryšio protokolus ir turi iš esmės tą patį objekto - tarno - orbo organizacijos planą. Galimas dialogas tarp CORBA ir RMI/IIOP sistemų.
RMI

**RMI** () – standartų sistema koordinuotam Java programavimo kalba parašytų programų darbui Internete. Ši sistema yra labai „nušlifuota“, nes ji buvo jau Java 1.1 versijoje. Sistemos architektūra daug kur paprastesnė nei CORBA ar RMI/IIOP. Pagrindinis sistemos trūkumas – stipri orientacija į Java programavimo kalbą ir specifinis komunikacijos protokolas. Dėl šių ypatybių RMI palaiko mažiau įvairių kalbų nei CORBA ar net RMI/IIOP.

Kai kada santrumpa „RMI“ naudojama tiek RMI, tiek RMI-IIOP protokolams įvardinti, senesnę versiją vadinant RMI/JRMP.
Injotefas II

**Injotefas II** – trečiasis vienuoliktos Egipto dinastijos faraonas. Valdė Pirmojo suirutės laikotarpio metu, po brolio Injotefo I. Tuo metu Egiptas buvo padalintas tarp kelių vietinių dinastijų. Sostinė buvo Tėbai. Po Ankhtifi nomarcho mirties jis suvienijo pietinius nomus iki pat Pirmojo Nilo krioklio (sraunumos). Dėl Abydoso valdymo kovojo su Herakleopolio Magnos nomarchais. Miestas kontrolė pasikeitė keletą kartų, tačiau galiausiai Injotefas II nugalėjo ir išplėtė savo valdas iki 13 nomo. Po šių karų, buvo sudarytos taikos sutartys ir Injotefo II valdymas buvo ramus.

Jo valdymo laikotarpiu Karnake pirmą kartą paminėtas dievas Amonas.
Parvatė

**Parvatė** (, „kalnietė“), dar žinoma kaip ***Uma*** arba ***Gaurė*** – hinduizmo mitologijoje vienas iš deivės, Šivos žmonos veidų (hipostazė).

Pasak mito, pirmoji Šivos žmona Satė po susideginimo šventojoje ugnyje, po kurio laiko, gimė kaip Uma, kalnų valdovo Himavato ir apsaros Menakos duktė. Tam, kad užkariautų Šivos širdį, Uma apsigyveno netoli jo, ant Kailašo kalno, tačiau Šiva, atsidavęs griežtai askezei, nekreipė dėmesio į jos rodomą draugiškumą. Dievai, norėdami, kad Šiva susilauktų sūnaus, sugebančio nugalėti asurą Taraką – Indros priešą, pasiuntė Kamą, kad šis sužadintų jame meilę Umai, bet Šiva sudegino jį savo trečiosios akies ugnimi. Tada pati Uma atsidavė Šivą aukštinančiai askezei. Bandydamas jos atsidavimą, Šiva apsireiškė jai jauno brahmano pavidalu ir ėmėsi apkalbėti Šivą, tai yra pats save. Uma atsisakė tikėti apkalbomis, ir Šiva, sužavėtas jos atsidavimo ir grožio, nutarė ją vesti. Po ištisus metus trukusios vestuvinės nakties Umą imta vadinti Parvate. Šioje santuokoje gimė Tarakos nugalėtojas Skanda (arba Kartikėja). Jo brolis – dievas Ganeša, turintis dramblio galvą.

Šiam mitui įtakos galėjo turėti nearijų genčių sakmės apie kalnų deivę. Jis susiklostė epiniu (V a. pr. m. e. – V a.) ir puranų (350–XIII a.) laikotarpiu.

Parvatė yra Šivos atsiribojimo nuo pasaulio atsvaras. „Kena upanišadoje“ vaizduojama kaip atverianti dievams Brahmano pažinimą. Pietų Indijos šaivai Parvatę garbina kaip įsikūnijusią Šivos malonę. Ji taip pat svarbi tantrizme, jo tekstuose išsaugoti Šivos Parvatei išdėstyti slapti mokymai.

Visoje Indijoje Parvatei skirta daugybė šventyklų, iš kurių viena svarbiausių – Minakšės šventykla Madurajuje. Mito apie Parvatę siužetai naudojami literatūroje (itin žymi Kalidasos poema „Kumarasambhava“ apie Parvatės ir Šivos meilę), architektūroje (Parvatę vieną ar su Šiva vaizdavo Čolų skulptoriai), dailėje (idiliškos jų šeimyninio gyvenimo Kailaše scenos – dažnas Kangros miniatiūrų motyvas).

## Šaltiniai
GIOP

**GIOP** () – dviejų kokiu nors ryšio kanalų (paprastai kompiuterinių tinklų) susijusių programų bendravimo protokolas.

Pagrindinės GIOP savybės yra tokios:
* Naudojamas dvejetainis formatas (sveikieji ir realieji skaičiai koduojami dvejetaine sistema).
* Naudojamas laukų išlyginimas: daugiau nei vieną baitą užimantys skaičiai išlyginami GIOP taip ties sutarta adreso riba. Tarkim, du baitus užimantis skaičius turi prasidėti lyginiu atstumu žinutės pradžios (kai kada nuo kitos sutartos vietos). Aštuonis baitus užimančiam skaičiui šis atstumas turi dalintis iš aštuonių. Taip išlygintus duomenis dauguma procesorių pasiekia greičiau.

Šie dvejetainiai duomenų pateikimo standartai vadinami CDR ().

* Senesnės GIOP versijos yra asimetriškos (skiriamas kliento ir serverio vaidmuo). Vėlesnės versijos yra simetriškos.
* GIOP žinutės antraštėje nurodoma baitų tvarka žodyje. Taigi palaikomi bet kurią iš dviejų galimų tvarkų naudojantys procesoriai.
* Pagrindiniai žinutės tipai yra objekto pasiteiravimas (ar egzistuoja reikiamas nuotolinis objektas, užklausimas (įsakymas iškviesti nuotolinio objekto metodą), atsakymas (grąžinami iškvietimo rezultatai), atšaukimas (kvietėjas nebelaukia atsakymo į pasiųstą užklausimą), klaidos pranešimas ir nurodymas nutraukti ryšį.
* Atsakymo žinutė vietoj laukiamų duomenų gali turėti nuorodą į kitur esantį objektą (būtina pakartoti užklausimą) arba informaciją apie vartotojo (ne CORBA) sistemoje įvykusią klaidą.
* Ilgos žinutės prireikus gali būti siunčiamos fragmentais.
* Be standartinės, žinutė gali turėti ir specifinę informaciją. Ši ypatybė leido protokolui besivystant pridėti papildomas duomenų struktūras nepažeidžiant suderinamumo. Šios struktūros vadinamos tarnybiniais kontekstais ().

GIOP standartas taip pat apima nuotolinio objekto nuorodos perdavimo standartą (IOR, ). Tai irgi dvejetainis formatas. Prireikus jis gali būti užrašytas IOR: prasidedančia šešioliktainių skaitmenų eilute (žr nuotolinio objekto adresas).

GIOP pasiūlė OMG grupė. GIOP versija, papildyta standartais, reikalingais dirbti Internete per TCP/IP jungtį, vadinama IIOP.

## GIOP santrumpos teisinis statusas
CORBA, IIOP ir OMG yra OMG grupės registruoti prekiniai ženklai, kuriuos, neturint leidimo, reikia naudoti atsargiai. Tuo tarpu GIOP **nėra** OMG registruotas prekinis ženklas (žr OMG registruotų ženklų sąrašą. Todėl, ypač parašius ir platinant komercinę sistemą, kai kada gali būti verta teigti jog ji išpildo ar palaiko būtent GIOP protokolą.

GIOP naudojamas CORBA ir RMI/IIOP.
Ušasė

Indų mitologijoje **Ušasė** (**Ušas**, , „aušra“) – aušros deivė. Jai skirta 20 Rigvedos himnų.

Vaizduojama kaip jauna, patraukli mergelė spindinčiais drabužiais, važiuojanti karietoje. Ušasė rodo save Visatai, apnuogina krūtis, rengiasi kaip šokėja; ją vadina spindinčiąja, blizgančiąja, šviesiąja, auksine, aprėdyta šviesa ir t. t.

Ušasė prieš aušrą išvažiuoja savo akinančia karieta, pasikinkiusi raudonus arklius arba jaučius, atveria dangaus vartus (tamsos vartus), užpildo Visatą šviesa, apšviečia kelius, lobius, pažadina visus, atneša turtus, gėrybes, karves, arklius, vaikus (iš dalies, sūnus), gyvybę, šlovę, suteikia prieglaudą ir apsaugą.
Ypač pabrėžiamas Ušasės vadovavimas dainininkams: ji apdovanoja meistriškumu (*Rigveda* I 48, 12), nukreipia ir įkvepia dainininką. Ušasė pagimdo Saulę (VII 78, 3), paruošia jai kelią (I 113, 16), atveda ją; pasirodo kartu su saulės spinduliais, grumiasi su Surja, ateina pas jį, išeina iš nakties sesers (IV 52, 1), pakeisdama ją (X 127, 3).

Ušasė tiesia kelius ir žmonėms: ji paruošia kelius, prižiūri juos ir apšviečia. Pati Ušasė gyvena tvirtovėje ant kalno. Ji – dangaus duktė, bet tuo pačiu ir pagimdyta Surjos (II 23, 2), ir ji yra jo žmona (VII 75, 5). Kartu Ušasė – Ašvinų, plg. su lietuvišku žodžiu „ašvienis“) motina (III 39, 3), dievų motina (I 113, 19), karvių ir netgi himnų kūrimo motina (V 47, 1); ji – nakties ir dievų (iš dalies, Aditjų) sesuo, savo tėvo, Sūrjos, Saulės, galbūt Pušano meilužė (V 55); didžiausia reikšmė skiriama incestiniams ryšiams su tėvu – dangumi.

Artimiausius santykius Ušasė turi su soliarinėmis dievybėmis (Surja, Savitaru, Ašvinais, Agniu ir pan.). Ji „labiausiai panaši į Indrą“ (VII 79, 3), bet nežiūrint to, būtent su Indra kyla didžiausias konfliktas: apsvaigęs nuo somos, Indra savo vadžra sudaužo Ušasės vežimą, o Ušasei pavyksta pasislėpti.

„Aitarėja brahmanoje“ (VII) Šunahšepa meldžiasi Ušasei. Kitur, nei „Rigvedose“, Ušasė pasirodo labai retai ir greitai, po vedų laikotarpio, visai išnyksta iš panteono, nors netiesioginius pėdsakus galima aptikti saulės pagalbininke Uši. Ušasės atvaizdo archaiškumas yra neabejotinas; ją lygino su Didžiosios Motinos tipo deivių veidais (hipostzėmis).

## Taip pat skaitykite
* Aušrinė
Valdemaras I Didysis

**Valdemaras I Didysis** (1131 m. sausio 14 d. – 1182 gegužės 12 d.) – Danijos karalius.

## Biografija
Jis buvo hercogo Knuto Lavardo ir Novgorodo kunigaikštytės Ingeborgos sūnus. Valdemaro vardas jam suteiktas senelio iš motinos pusės Vladimiro Monomacho garbei. 1162 m. prisiekė Šventosios Romos imperijos imperatoriui Frydrichui I Barbarosai. Įveikęs didikų ir vyskupo Eskilo priešinimąsi, sustiprino karaliaus valdžią. Nuo 1159 m. surengė apie 20 žygių prieš Polabės slavus. 

Valdemaro I kariuomenė 1161 m. buvo užėmusi Palangos pilį.

## Vaikai
su Sofija iš Novgorodo
* Knutas (VI.) (g. 1162)
* Valdemaras II (g. 1170)
* Ingeborga (g. 1176)
* Helena
* Sofija

## Šaltiniai

## Nuorodos
* genealogie - mittelalter.de

## Galerija

Valdemar den Store.jpg|Valdemaro I paminklas Ringstede, Danijoje 


|-
Danai

**Danai** (*danskere*) – Europos tauta, kalbanti skandinavų kalbų grupei priklausančia danų kalba. Iš viso apie 7 mln. Sudaro daugumą gyventojų Danijoje, tautines mažumas Šlėzvigo-Holšteino šiaurėje (Pietų Šlėzvigas, apie 50 000 gyv.), Grenlandijoje (apie 11,2 % gyv.), Fareruose. Taip pat danų imigrantai ir jų palikuonys gyvena Švedijoje, Norvegijoje, Argentinoje, JAV, Kanadoje, Australijoje. 

Danų protėviai į dabartinę Daniją atsikraustė tarp 200 ir 500 m. e. m. iš Norvegijos ir Švedijos. Danų vikingai iki IX amžiaus vykdė užkariaujamuosius žygius ir kolonizaciją Anglijoje. 960 m. pakrikštytas Danijos karalius Haraldas Mėlyndantis bei pradėti krikštyti danai. 

Pati tauta pradėjo formuotis XI–XII amžiais, į besiformuojančią tautą įsiliejo fryzai bei Baltijos jūros slavai. Dauguma danų gyvena miestuose. Tikinčiųjų dauguma – evangelikai liuteronai, taip pat yra protestantų bei katalikų.

## Nuorodos
* Danijos istorija
* Danų kalba

## Išnašos
Pirštakauliai

**Pirštakauliai** () – plaštakos kaulai, sudarantys rankos ir kojos pirštų griaučius. Kiekvienas pirštas sudarytas iš trijų pirštakaulių, išskyrus nykštį, kuris sudarytas iš dviejų pirštakaulių (pamatinio ir galinio). Kiekvieną pirštą sudaro:
* pamatinis pirštakaulis (*phalanx proximalis*)

* vidurinis pirštakaulis (*phalanx media*)

* galinis pirštakaulis (*phalanx distalis*)

Kiekvieno pirštakaulio artimasis galas vadinamas **pamatu** (*basis phalangis*), vidurinis – **kūnu**, o tolimasis galas – **galva** (*caput phalangis*).

## Plačiau apie rankos pirštakauliai, (''ossa digitorium manus, s. phalanges'')

**Rankos nykštys**, *pollex*, sunertas iš dviejų, o visi kiti pirštai - iš trijų pirštakaulių. Tai nedideli ilgieji kaulai, skirstomi į **artimuosius, arba proksimalinius, pirštakaulius**, *phalanx proximalis*, **vidurinius**, *phalanx media*, ir **tolimuosius, arba distalinius, pirštakaulius**, *phalanx distalis*.

Kaip ir anksčiau minėta, pirštakauliai skirstomi į **tris** dalis:

**pamatą**, *basis phalangis*;

**kūną**, *corpus phalangis*;

**galvą**, *caput phalangis*.

**Artimųjų pirštikaulių**, *phalanx proximalis*, pamate esti apvali sąnarinė duobė susinerti su delnikaulio galva, o pirštakaulių galvos vidurys įdubęs, tad ji vadinama **pirštakaulio skridiniu**, *trochlea phalangis*.

**Vidurinių pirštakaulių**, *phalanx media*, pamatas neryškios keterėlės esti perskeltas į du laukelius, skirtus susinerti su proksimalinio pirštakaulio skridiniu, o galva taip pat yra tarsi skridinys.

**Tolimųjų**, dar kartais vadinamųjų naginių, **pirštakaulių**, *phalanx distalis,* pamate yra dviguba duobė susinerti su vidurinio pirštakaulio skridiniu. Galva suplokštėja ir nugarinėje pusėje baigiasi **distalinio pirštakaulio šiurkštuma**, *tuberositas phalangis distalis*, į kurią remiasi nagas.

## Pirštakaulių kaulėjimas

Pirštakauliai kaulėja panašiai kaip ir delnikauliai, tik visų jų pradeda kaulėti po proksimalinės epifizės.

## Naudoti informacijos šaltiniai:
G. Čėsnys, J. Tutkuvienė ir kiti „Žmogaus anatomija. 1 dalis“, Vilniaus Universiteto leidykla 2008

https://www.winkingskull.com/default.aspx
Ericsson

**Ericsson** (*Telefonaktiebolaget L. M. Ericsson*) – viena didžiausių Švedijos kompanijų, telekomunikacinės ir duomenų perdavimo įrangos gamintojas. Pagrindinė veikla – mobilaus ryšio technologijos, duomenų perdavimas, telekomunikacijos. Pagrindiniai klientai – įmonės, tinklo naudotojai ir tinklo paslaugų teikėjai. Tiesiogiai ar per priklausomas įmones užsiima ir kabelinės televizijos, IP televizijos paslaugų teikimu.

Bendrovę 1876 m. įkūrė Lars Magnus Ericsson kartu su savo draugu Carl Johan Andersson kaip telegrafo įrangos remonto dirbtuvės. Kompanija buvo įsikūrusi Drottninggatan 15, centriniame Stokholme. XX a. pradžioje Ericsson dominavo pasaulinėje telefono komutacinių stočių rinkoje, bet pavėlavo diegiant automatinę įrangą. Didžiausia pasaulyje rankinė telefono komutacinė stotis, aptarnaujanti 60 000 linijų Ericsson buvo įrengta Maskvoje 1916 m. XX a. dešimtajame dešimtmetyje Ericsson turėjo 35-40 procentų mobiliųjų telefonų sistemų rinkos dalį.

Būstinė yra Stokholme, atstovybės turimos ar veikla vystoma daugiau nei 150 pasaulio šalių. Švedijoje kompanijoje dirba apie 20 000 darbuotojų, dideli padaliniai yra JAV, Jungtinėje Karalystėje, Suomijoje, Airijoje, Brazilijoje, Kinijoje.

Kaip ir daugelyje telekomunikacijų įrangos gamintojų, Ericsson patyrė didelių nuostolių per telekomunikacijų rinkos krizę XXI a. pirmaisiais metais. Kompanija atleido dešimtis tūkstančių darbuotojų visame pasaulyje, siekdama sumažinti nuostolius.

2004 m. Ericsson vėl ėmė gauti pelną iš savo veiklos. Mobiliųjų prietaisų padalinys buvo performuotas į bendrą su Sony įmonę, pavadintą Sony Ericsson.

## Nuorodos
* Oficialus „Ericsson“ puslapis 
* „Ericsson Lietuva“
Dilbis

**Dilbis** () – rankos dalis, esanti tarp žasto ir plaštakos. Sudaro du kaulai: alkūnkaulis (*ulna*) ir stipinkaulis (*radius*). Alkūnkaulis turi masyvią ataugą – alkūnę (*olecranon*).

## Dilbio kaulų tarpusavio jungtys
Tarpusavyje dilbio kaulai jungiasi dviem ritininiais stipinkauliniais alkūnkaulio sąnariais ir tarpkauline plėve:
* Artimasis stipinkaulinis alkūnkaulio sąnarys – alkūnės sąnario dalis. Sąnario galvą sudaro stipinkaulio galvos sąnarinis apvadas (*cirumferentia articularis capitis radii*), sąnario duobę – alkūnkaulio stipinkaulinė įlanka.
* Tolimasis stipinkaulinis alkūnkaulio sąnarys – jo galvą sudaro alkūnkaulio galvos sąnarinis apvadas (*circumferentia articularis capitis ulnae*), o sąnarinę duobę- stipinkaulio alkūninė įlanka (*incisura ulnaris radii*). Sąnarį iš distaliosios pusės dengia snarinis diskas, sąnario kapsulė yra plati ir laisva.
* Tarpkaulinė dilbio plėvė – skaidulinio audinio skaidulų pluoštai. Ji jungia dilbio kaulų tarpkaulinius kraštus nuo stipinkaulio šiurkštumos iki tolimojo stipinkaulinio alkūnkaulio sąnario.

Abu dilbio sąnariai funkcionuoja tik kartu, kaip derintinis sąnarys. Jų dėka žmogus gali atlikti dilbio ir plašakos nugręžimą ir atgręžimą. Nugręžimo metu stipinkaulis perkryžiuoja alkūnkaulį. Atgręžimo metu abu kaulai būna lygiagretūs.
Pirštai

**Pirštai** () – keturkojų *Tetrapoda* galūnių galinės ataugos. Jomis remiamasi stovint ir varomasi judant, imami ir liečiami objektai. Pirštų galuose esantys nagai gali būti naudojami kaip ginklai. Pakitę paukščių pirštai sudaro dalį sparnų, o šikšnosparnių – pagrindinį sparnų skeletą.

## Žmogaus pirštai
Rankos yra penki pirštai: nykštys, smilius, didysis, bevardis ir mažylis. Kojos taip pat yra penki pirštai: nykštys, mažylis, II pirštas, III pirštas ir IV pirštas. Visus pirštus, išskyrus nykštį (jį sudaro 2 pirštakauliai), sudaro trys pirštakauliai.

* **Rankos pirštai**:

Image:Thumbs up.jpg|nykštys (*pollex*)
Image:Wijsvinger.jpg|smilius (*index*)
Image:Middle finger.jpg|didysis (*medius*)
Image:Ringvinger.jpg|bevardis (*anularius*)
Image:Little_finger.jpg|mažylis (*digitus minimus*)


* **Kojos pirštai**:

Image:Tenen.jpg|kojos pirštai


## Vystymosi sutrikimai


Image:Polydactyly 01 Lhand AP.jpg|Polidaktilija
Image:Verbrennungsnarbe hand01.jpg

* Nago įaugimas
Histonas

**Histonai** – pagrindiniai chromatino baltymai, formuojantys pagrindinį struktūrinį eukariotų chromatino elementą – nukleosomą. Histonų H2A, H2B, H3 ir H4 dimerai sudaro oktamerinę šerdį, apie kurią beveik du kartus apsivynioja neigiamai įkrauta DNR, taip suformuodama nukleosomą. H1 baltymas taip pat priskiriamas histonams, tačiau jis rišasi su nesupakuota į nukleosomas DNR heterochromatine.

## Savybė ir paplitimas
Histonai yra labai konservatyvūs baziniai (teigiamai įkrauti) DNR surišantys baltymai, kuriuose apie 25 % visų aminorūgščių sudaro diaminorūgštys (lizinas ir argininas). Histonų esama beveik visų organizmų (išskyrus bakterijas) ląstelių branduoliuose. Jų ypač daug eritrocituose ir gūžio liaukos ląstelėse.

Histonai ne tik supakuoja DNR (iki 50000 kartų), bet ir yra labai svarbūs genų veiklos reguliacijoje. Manoma, jog nuo įvairios geną supakuojančių histonų kovalentinės modifikacijos lemia aktyvus bus genas ar ne.

Histonus 1884 metais atrado A. Koselis, tačiau jų svarba DNR supakavime ir genų veiklos reguliacijoje ėmė aiškėti tik XX amžiaus pabaigoje.

### Histonų dydis

Šerdiniai histonai yra santykinai maži baltymai (nuo 11 iki 15 kDa), tuo tarpu histonas H1 yra nežymiai didesnis (apie 21 kDa).

## Histonų modifikacijos

* Acetilinimas
* Metilinimas
* Fosforilinimas
* ADP – ribozilinimas
* Deimininimas
* Krotonilinimas
* Prolino izomerizacija
* Biotinilinimas
* Ubikvitilinimas
* Sumoilinimas

Pirmos dvi modifikacijos yra ititn svarbios transkripciniam chromatino aktyvumui ir gali veikti sinergiškai arba antagonistiškai. Taip jos yra svarbios organizmo augimui: embriono vystymuisi ir piktybiniam augimui. Modifikacijas atlieka daugybė specializuotų fermentų, kurių funkcionavimas vėžinėse ląstelėse, paprastai, būna pakitęs dėl chromosomų translokacijų, aberacijų ar dėl ekspresijos mechanizmų kaitos. Nuo kų priklauso ir DNR klaidų taisymas.

## Šaltiniai
Injotefas III

**Injotefas III** (**Antefas III**) – ketvirtasis vienuoliktos Egipto dinastijos faraonas.

Sostinė buvo Tėbai, kaip visų vienuoliktos dinastijos faraonų. Valdė trumpai ir taikiai. Išlaikė visas iš pirmatakų paveldėtas žemes. Gynė Abydosą nuo herakleopoliniečių atakų. Injotefo III vardas užrašytas Silsileho kalnuose. Pagrindinė žmona ir jo įpėdinio motina buvo karalienė Aoh. Jo įpėdiniu tapo Montuhotepas II. Injotefo III duktė Neferu ištekėjo už Montuhotepo II. Karalius turėjo antrą karalienę Henitę.
Skandinavijos kalnai

**Skandinavijos kalnai** (švediškai – *Skanderna*, *Fjällen*, norvegiškai *Kjølen*) – kalnų grandinė Skandinavijos pusiasalyje. Vakarinėje pusėje kalnai stačiai leidžiasi į Šiaurės ir Norvegijos jūras, suformuodami garsiuosius Norvegijos fjordus, o rytinėje pusėje palaipsniui žemėja iki pat Suomijos. Šiaurėje per kalnus eina Norvegijos, Suomijos ir Švedijos sienos. Nordkapo apylinkėse praktiškai egzistuoja tik kalvos.

Kalnai nėra labai aukšti, tačiau labai statūs.

Tai kaledoninės kalnodaros metu susiformavę kalnai, šios kalnodaros tektoniniams procesams suskaldžius kaledoninės kalnodaros kambro – devono raukšlinius darinius. Todėl kalnai nėra labai dideli, suskaidyti fjordų. Galdhopigenas pietinėje Norvegijoje yra aukščiausia Skandinavijos kalnų viršūnė. Jo aukštis – 2 469 m, tačiau dėl to, kad čia šiaurė, ir dėl drėgmės iš Atlanto vandenyno, kalne yra daug ledynų. Švedijoje aukščiausia yra Kebnekaisės viršūnė (2103 m), o Suomijoje – Haltis (1328 m).
Nordkapas

**Nordkapas** ( – „Šiaurės kyšulys“) – kyšulys Mageriojos saloje, Finmarko fiulkėje, šiaurės Norvegijoje.

Šis kyšulys – 307 m aukščio stati uola – tradiciškai laikomas šiauriausiu Europos tašku. Faktiškai keletą kilometrų į šiaurės vakarus esantis Knivšelodenas yra apie 1500 m šiauriau nei Nordkapas, tačiau jis yra mažiau patrauklus turistine prasme. Be to, Nordkapas yra saloje, o žemyno šiauriausia dalis yra 2 minutėmis ir 19 sekundžių piečiau ir už 69 km į rytus nuo Nordkapo esantis Nordkinas.

Pavadinimą kyšuliui 1553 m. davė anglų keliautojas Ričardas Čanseloras, kuris ieškojo šiaurės rytų jūrų kelio į Aziją. Pamatyti Nordkapo vykdavo įvairūs įtakingi asmenys, tarp jų Prancūzijos karalius Liudvikas 1795 m. ir Švedijos karalius Oskaras II 1873 m. Kyšulį su krašto giluma jungia naujas kelias – jo dalis veda tuneliu po Mageriojos sąsiauriu. 

Nordkapą kasmet aplanko daugiau kaip 200 000 turistų. Uolos viršūnėje 1988 m. įrengta Nordkapo salė (*Nordkapphallen*), nuo kurios atsiveria panoraminis pakrantės vaizdas, o 225° kampu išlenktame ekrane rodomi vaizdo įrašai supažindina su Finmarko fiulkės metų laikų kaita.

1943 m. Nordkapo apylinkėse vyko Nordkapo jūrų mūšis, čia nuskendo Vokietijos laivas Scharnhorst.

## Šaltiniai
Mentuhotepas I

**Mentuhotepas I** – vietinis Egipto valdytojas Tėbuose. Laikomas vienuoliktosios dinastijos įkūrėju, kuri galiausiai iš naujo suvienijo Egiptą ir sukūrė Viduriniąją karalystę. Kai kurie istorikai vienuoliktosios dinastijos įkūrėju laiko Injotefą, jo valdymą datuodami dar prieš Mentuhotepą I. Tačiau dauguma iš viso abejoja Injotefo egzistavimu. Injotefas (ar Intefas) turėjo būti Mentuhotepo I sūnus. Mentuhotepas I valdė apie 2130 m. pr. m. e.
## Šaltiniai
* Ian Shaw, Paul Nicholson. *The British Museum Dictionary of Ancient Egypt*. The American University in Cairo Press., 2002, p. 183
Telepatija

**Telepatija** ( 'toli' +  'jutimas, gavimas') – menamas žmogaus sugebėjimas per atstumą siųsti informaciją arba ją gauti nesinaudojant jutimais, neturint jokių techninių priemonių ar technologijų (pvz., IT), nenaudojant juslių (optinių, akustinių, lytėjimo, skonio, organoleptinių).

Telepatijos sąvoka kartais nepagrįstai tapatinama su intuicija, kuri skirta daugiau kūrybos procesui paaiškinti ir netinkama (virš)jutiminiams procesams pagrįsti, kadangi remiasi patirtimi, o ne nauja, iki tol nežinoma informacija.

Iki šiol atliktais tyrimais telepatija nebuvo užfiksuota.

## Šaltiniai
Delnakauliai

**Delnakauliai** () – rankos plaštakos penki ilgieji kaulai. Kiekvienas delnakaulis turi kūną (*corpus ossis metacarpalis pollicis*) ir du galus. Artimesnis galas vadinamas pamatu (*basis ossis metacarpalis pollicis*), o tolimesnis – galva (*caput ossis metacarpalis pollicis*).

Rankos nykščio delnakaulis yra trumpiausias ir storiausias, smiliaus – ilgiausias. Delnakauliai su raumenų grupėmis ir pirštų ilgųjų raumenų sausgyslėmis sudaro delną.

## I delnakaulis (''os metacarpi primum'')

Jis yra stambiausias, jo pamate matyti balno pavidalo paviršius susinerti su riešo didžiojo daugiakampio tokiu pačiu paviršiumi.

## II delnakaulis(''os metacarpi secundum'')

Jis yra pats ilgiausias, jo pamatas giliai įdubęssusinerti su riešo mažuoju daugiakampiu, o iš šonų yra po laukelį, kuriuo liečiasi su gretimais delnakauliais. Kiti delnakauliai tolydžio trumpėja.

## III delnakaulis (''os metacarpi tertium'')

Jo pamatas jungiasi su riešo galviniu kaulu ir su gretimais delnakauliais, jo išorinėje (radialinėje) pusėje kyšo ylinė atauga (*processus styloideus ossis metacarpi tertii*)

## IV delnakaulis (''os metacarpi quartum'')

Jo pamatas viduriniu laukeliu jungiasi su riešo kablinio kaulo lateraline puse, o šoniniais laukeliais - su gretimais delnakauliais. Nuo III delnakaulio jis skiriasi tuo, kad neturi ylinės ataugos.

## V delnakaulis (''os metacarpi quintum'')

Jis yra pats trumpiausias iš visų delnakaulių. Jo pamatas jungiasi su riešo kablinio kaulo medialine puse ir IV delnakauliu, o nugarinėje pusėje turi neryškų gumburėlį.

## Literatūra
*Žmogaus anatomija, I tomas – G. Česnys, J. Tutkuvienė, A. Barkus, V. Gedrimas, R. Jankauskas, R. Rizgelienė, J. Žukienė, Vilnius: Vilniaus universiteto leidykla, 2008 m
*Interactive Atlas of Human Anatomy 3.0
Injotefas

**Injotefas** – Tėbų nomo princas. Minimas Karnako karališkajame sąraše kaip Mentuhotepo I pirmtakas, todėl kai kurie istorikai jį laiko vienuoliktos dinastijos įkūrėju. Injotefas dažnai minimas kaip Iku sūnus. Tradiciškai nėra laikomas dinastijos įkūrėju ir net jo paties egzistavimu yra abejojama.
Žastas

**Žastas** () – tai rankos dalis tarp peties ir alkūnės. Žastą sudaro ilgasis kaulas – žastikaulis (), kuris peties sąnariu prisijungęs prie mentės, o alkūnės sąnariu susijungęs su dilbiu. Be to, žaste yra priekiniai lenkiamieji:
* Dvigalvis žasto raumuo
* Žastinis raumuo
* Snapinis žasto raumuo

ir užpakaliniai tiesiamieji raumenys:
* Trigalvis žasto raumuo
* Alkūninis raumuo

Abi šios raumenų grupės atlieka lenkiamuosius ir tiesiamuosius judesius per alkūnės sąnarį. O ramybės metu stabilizuoja peties ir alkūnės sąnarius.

Įvairių traumų metu žastas neretai sužeidžiamas, gali išnirti petis arba lūžti žastikaulis.
Mentuhotepas II

**Mentuhotepas II** (**Nebhepetra**, valdė apie 2008–1957 m. pr. m. e.) – ketvirtasis vienuoliktosios Egipto dinastijos faraonas. Buvo Injotefo III ir nereikšmingos karalienės Iah sūnus. Jis buvo pietinės Egipto dalies valdovu ir iš naujo suvienijo Egiptą. Tapo pirmuoju Viduriniosios karalystės valdovu po Pirmojo tarpuvaldžio. Žinoma, kad jis valdė bent 39 metus. Jo vardas reiškia „Mentu yra patenkintas“.

Keturioliktaisiais valdymo metais Menhotepas II laimėjo lemiamą mūšį prieš dešimtosios dinastijos priešininką iš Herakleopolio Magnos. Mažai žinoma apie mūšį, tačiau *[[Deir el-Bahri]]* (vieta žinoma kaip „Karių kapavietė“) rasta 60 nemumifikuotų karių, žuvusių mūšyje. Egiptologai mano, kad tai įrodo vykusio mūšio žiaurumą.

Herakleopolio valdovas Merikarė II po mūšio mirė ir Mentuhotepas II greitai sunaikino priešišką dinastiją. Mentuhotepo II dėka Senovės Egiptas vėl susivienijo – pirmą kartą nuo pat šeštosios dinastijos. Mentuhotepo II sostine buvo Tėbai.

Mentuhotepas II vadovavo karinėms kampanijoms pietų kryptimi į Nubiją, kuri buvo iškovojusi nepriklausomybę Pirmojo suirutės laikotarpio metu. Jis rengė žygius prieš Libijos gentis ir prieš beduinus Sinajuje. Jo šventykla Deir al Bachri buvo neįprasta, terasinio tipo. Joje buvo faraono kenotafas su didele sėdinčio Mentuhotepo II statula ir šešių jo karalienių kapai.
## Šaltiniai
* Ian Shaw, Paul Nicholson. *The British Museum Dictionary of Ancient Egypt*. The American University in Cairo Press., 2002, p. 183
* Encyclopaedia Britannica, 2008 10 23
CppUnit

**CppUnit** (*C++ unit*) – atviro kodo (GPL arba LGPL) JUnit testavimo sistemos adaptacija, pritaikant ją C++ kodui testuoti. CppUnit gali pateikti rezultatus XML forma, greitesniam programavimui turi makrokomandų rinkinį, kai ir JUnit palaiko hierarchinę testų struktūrą, turi Windows ir Linux grafinę sąsają.

## Nuorodos
* CppUnit tinklalapis
Gotlandas

**Gotlandas** () – antroji pagal dydį Baltijos jūros sala, 84 km į rytus nuo Skandinavijos pusiasalio. Priklauso Švedijai. Plotas 2 960 km², ilgis 125 km, didž. plotis 50 km.

Su gretimomis mažomis salomis (Forė ir kt.) sudaro **Gotlando [[lenas (teritorija)|leną]]** (plotas 3 140 km²), kartu ir **Gotlando [[Švedijos provincijos|provinciją]]**. Administracinis centras – Visbis (jo istorinis senamiestis – Pasaulio paveldo paminklas).

## Geografija

Krantai statūs (ypač. š. vakaruose; aukštis 70-80 m). Paviršiaus didžiausias aukštis 83 m. Sala susidariusi iš silūro klinties, mergelio, smiltainio. Paviršiuje moreninės nuogulos ir jūrinės nuosėdos. Karsto reiškiniai (Lumelundos urvų sistema, ilgis ~4 km). Eglynai, viržynai, yra ežerų (didžiausias – Bestetresko ež.) bei durpynų.

Užsiimama žemdirbyste (auginama rugiai, avižos, bulvės, daržovės), gėlininkystė (rožės), galvijininkystė, avininkystė. Išvystyta cemento, maisto pramonė, žvejyba bei turizmas.

## Istorija

Manoma, žmonės **Gotlande** apsigyveno 6 t-metyje pr. m. e., ilgainiui įsigalėjo germanų kilmės gyventojai. Jau bronzos amžiuje **Gotlandas** tapo svarbiu mainų prekybos kelio palei Baltijos jūros pakrantes punktu. XI a. dauguma gyventojų priėmė krikščionybę, tuo metu sala mokėjo mokesčius Švedijai. XIII a. pagrindinis salos miestas Visbis tapo labai svarbiu Baltijos jūros prekybos centru. 1361 m. Danija užėmė salą ir sugriovė Visbį. 1398 m. Gotlandą užėmė Vokiečių ordinas, tačiau 1408 m. salą pardavė Danijai. 1645 m. sutartimi salą ėmė valdyti Švedija.

## Lietuviai
Baigiantis Antrajam pasauliniam karui, per Gotlandą į Vakarus traukėsi lietuviai. Dalis jų pasiliko Gotlande, prisijungė prie Švedijos lietuvių bendruomenės veiklos. Nuo 1951 iki 1972 m. bendruomenės pirmininku buvo Jonas Pajaujis. Jo iniciatyva 1989 m. rugpjūčio 6 d. buvo pasirašytas Gotlando komunikatas.

## Šaltiniai
Visbis

**Visbis** (arba *Visbius*, ) – vienintelis miestas Gotlando saloje, priklausančioje Švedijai. Jis laikomas geriausiai išsilaikiusiu viduramžių miestu Skandinavijoje ir 1995 m. buvo įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą. Šią vietą labiausiai garsina 3,4 km ilgio akmeninė siena, vadinama *Ringmuren* („Žiedo siena“), kuri juosia senamiestį ir bažnyčios liekanas.

Žodis „Visbis“ kilo iš senosios skandinavų kalbos žodžių *Vis*, reiškiančio aukojimo vietą, ir *bær* – „sodyba“ ar „gyvenvietė“. Kitas aiškinimas būtų remiantis lenkų kalbos žodžiu „wyspa“, reiškiančiu salą.

Visbyje gyvena 22 236 žmonių (2005 m.) ir Gotlando grafystės gubernatoriaus rezidencija. Kaip ir kiti Švedijos miestai, Visbis neturi savivaldos, o yra integruotas į Gotlando savivaldybę.

## Istorija
Apie seniausą Visbio praeitį nieko nežinoma, bet aišku, kad apie 900 m. tai buvo prekybos centras. Jame žmonės gyveno nuo akmens amžiaus, tikriausiai dėl natūralaus uosto ir greta esančio gėlo vandens.

XII a. pastatyta Visbio katedra, skirta Mergelei Marijai. Ji buvo perstatyta XIII a. ir 1225 m. Linköpingo (Švedijos miesto) vyskupas ją oficialiai atidarė. Vėliau buvo pastatytos dar kelios bažnyčios. Miestas suklestėjo dėl Hanzos lygos.

Miesto siena tikriausiai pradėta statyti XII a. Apie 1300 m. ji buvo perstatyta ir pasiekė dabartinį aukštį, buvo pastatyti charakteringi bokštai, bet kai kurie iš jų tik XV a. Siena beveik sveika.

1361 m. Gotlandą užkariavo Valdemaras IV iš Danijos ir Visbis tapo danų miestu. Nors jis liko svarbiu miestu, pasireiškė nuosmukio ženklai. 1391 m., 1394 m. ir 1398 m. Visbį užėmė ir nusiaubė po Baltijos jūrą plaukioję piratai (). Vokiečių ordinas gavo Gotlando salą su sąlyga, kad išvarys piratus, tad 1398 m. Konrad von Jungingen, Ordino Didysis Magistras, užėmė salą ir sugriovė Visbį. 1408 m. Ordinas pardavė Visbį Erikui iš Pomeranijos, Švedijos, Danijos ir Norvegijos karaliui, kuris 1411 m. pradėjo statyti Visborgo pilį. 1470 m. Hanzos lyga išbraukė Visbį iš savo sąrašų ir jis nebepriklausė lygai.

1525 m. Visbio pirkliai susipyko su Liubeko Vokietijoje pirkliais. Vokiečiai sudegino visas bažnyčias išskyrus katedrą. Jų liekanos išliko iki šių dienų.

1645 m. pagal Brömsebro taiką Gotlandas buvo sugrąžintas Švedijai po 300 metų danų okupacijos. Miestas vystėsi lėtai. XVIII a. vidury Švedijos vyriausybė pabandė pagerinti Visbio gyvenimo standartus, bet buvo mažai pasiekta. Tik XIX a. pradžioje Visbis pradėjo atsigauti kaip uostas ir tapo patrauklus verslui. Tuo metu (1808 m.) Gotlandą užėmė Rusija, bet po kelių mėnesių Švedija salą taikiai atgavo.

## Galerija


Image:Gotland-Visby-domkyrka 01.jpg|Visbio katedra
Image:Visby-StNicolaus 01.jpg|Šventojo Nikolajaus bažnyčios, pastatytos 1230 m., sudegintos 1525 m., griuvėsiai
Image:Suecia 3-034 ; Visby.jpg|Visbis apie 1700 m, *Suecia Antiqua et Hodierna*
Image:Visby waterfront-650px.jpg|Uostas
Image:Visby-Kruttornet.jpg|Parako bokštas
Image:Strandpromenaden in Visby.JPG|Strandpromenaden
Image:Visby-Almedalen (2005).jpg|Almedalen parkas
Image:Fiskargränd in Visby.JPG|Žvejų alėja
Image:Packhusplan in Visby.JPG|Packhusplan aikštė
Image:Visby 4-.JPG|Šiaurinė siena


## Šaltiniai
Esbjergas

**Esbjergas** – miestas pietvakarių Danijoje, penktasis pagal dydį šalyje. 

Esbjerge dabar yra 2 universitetai. Rugpjūtį vyksta miesto dienos. Rotušėje vyksta koncertai, įvairios programos. Labai daug futbolo aikštelių.

## Istorija

Miestas buvo statomas prie uosto, kurį valstybė įkūrė 1868 m. Praeityje Esbjergas buvo svarbiausias Danijos žvejybos uostas, bet ilgainiui prarado šią poziciją.

## Sportas
* Esbjerg fB (futbolas)

## Galerija

File:Esbjerg_harbour_(8563661696).jpg|Uosto teritorija
File:Esbjerg_-_Marktplatz1.jpg|Centras; paminklas karaliui Kristianui IX
File:Esbjerg.jpg|Vandentiekio bokštas
File:Esbjerg_HarbourfromWatertower.jpg|Uosto teritorija iš vandens bokšto
File:Esbjerg_-_Kunstmuseum.jpg|Menų muziejus
File:Esbjerg_-_Musikkonservatorium2.jpg|Konservatorija
File:Esbjerg_Airport.jpg|Oro uostas


## Nuorodos
* Esbjergo miesto svetainė
Bergenas

:: *Apie [[Nyderlandai|Nyderlandų]] gyvenvietę žr. [[Bergenas (Nyderlandai)]]*.

**Bergenas** – antrasis pagal dydį miestas ir savivaldybė Norvegijos pietvakariuose. Miestas išsidėstęs prie Šiaurės jūros Byfjordo įlankos. Svarbus transporto centras – veikia žvejybos, prekybos ir keleivių uostas, tarptautinis oro uostas, su Oslu jungia tunelis. Išvystyta mašinų, laivų statybos, žvejybos, tekstilės, naftos perdirbimo, elektronikos, poligrafijos pramonė. Prie miesto yra didelis naftos kompleksas. Veikia 1848 m. įkurtas universitetas, konservatorija. Svarbus kultūros centras – archeologijos, istorijos, Hanzos, raupsų, E. Griego muziejai, akvariumas, simfoninis orkestras. Vyksta keli kasmetiniai muzikos festivaliai. 2000 m. buvo Europos kultūros sostinė.

## Istorija
Bergenas, 1070 m. įkurtas Olafo Kyrės, buvo Norvegijos sostine iki 1299 m. Baigiantis XIII amžiui šis miestas tapo vienu iš keturių svarbiausių Hanzos lygos skyrių. Nuo XIII a. prekybos uostas. Nuo XVIII a. antros pusės – reikšmingas mokslo ir kultūros centras. Iki XIX a. vidurio – didžiausias Norvegijos miestas. Apgriautas Antrojo pasaulinio karo metais. 1872 m. įsteigtas Hanzos muziejus.

## Architektūra
Išliko XII a. romaninė Švč. Mergelės bažnyčia, XIII a. pilies griuvėsiai ir gotikiniai rūmai, daug viduramžių ir baroko architektūros pastatų.

## Žymūs žmonės
* Edvard Grieg (1843–1907) kompozitorius, pianistas. Mieste yra jo muziejus.
* Christine Guldbrandsen (1985-) dainininkė, Eurovizijos dalyvė.
* Varg Vikernes (1973-) atlikėjas, dainų autorius, politinis aktyvistas.

## Miestai partneriai

## Sportas
### Futbolas
* SK Brann – futbolo klubas;
* Fyllingen Fotball – futbolo klubas;
* Hardy Tertnes – futbolo klubas;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali komunos svetatinė
Rovaniemis

**Rovaniemis** – šiauriausios Suomijos provincijos Lapijos administracinis ir ekonominis centras. Įsikūręs už 10 km į pietus nuo poliarinio rato, Kemijokio (*Kemijoki*) ir Ounasjokio santakoje.

## Istorija

Praktiškai visiškai sugriautas 1944 m. Miestas buvo atstatytas pagal Alvaro Alto (*Alvar Aalto*) urbanistinį ir architektūrinį planą.

## Sportas
* RoPS Rovaniemi (futbolas)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali miesto svetainė (angl.)