open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
1984 m. Formulės 1 sezonas

**1984 m. Formulės 1 sezonas** – 35-tasis FIA organizuotas Formulės 1 sezonas, prasidėjęs kovo 25 d. ir pasibaigęs spalio 21 d. po 16 lenktynių.

## Sezono apžvalga
Šiame sezone dėl pergalių kovojo Scuderia Ferrari, Lotus-Renault, Brabham komandos, tačiau geriausiai pasirodė anglų McLaren ekipa, kuri per 16 lenktynių pelnė net 12 pergalių. Didžiausia konkurencija buvo tarp šios ekipos lenktynininkų - Alaino Prosto ir Niki Laudos. Pastarasis pelnė 5, o Prostas - 7 pergales, tačiau dėl didesnio surinktų taškų skaičiaus N. Lauda tapo čempionu, prancūzą aplenkęs vos puse taško.

Sezonas išsiskyrė tuo faktu, kad iš jo buvo pašalinta ir diskvalifikuota Tyrrell Racing ekipa. Ji buvo apkaltinta nelegalaus kuro naudojimu.

## Tvarkaraštis

* Skirta tik pusė taškų. Lenktynės sustabdytos dėl pavojingų sąlygų.

## Čempionato įskaitos
### Lenktynininkų įskaita
Lenktynininkams skirti taškai tokia sistema - 9-6-4-3-2-1.

† Skirta pusė taškų. Lenktynės sustabdytos dėl pavojingų sąlygų.

## Komandinė įskaita

## Nuorodos
* 1984 m. sezono apžvalga 

## Šaltiniai
Borisas Pugo

**Borisas Pugo** (, , 1937 m. vasario 19 d. Kalinine – 1991 m. rugpjūčio 22 d. Maskvoje) – sovietinis ir partinis veikėjas, Latvijos komunistų partijos vadovas, SSRS Vidaus reikalų ministras (1990–1991 m.), kandidatas į SSKP CK Politinio biuro narius, GKČP narys.

## Biografija
Gimė latvių komunisto-pogrindininko, revoliucionieriaus, latvių raudonojo šaulio šeimoje. Rusiškai kalbėjo geriau, nei latviškai.

1960 m. baigė Rygos politechnikos institutą, dirbo inžinieriumi Rygos elektros mašinų gamykloje. 1961–1968 m. komjaunimo funkcionierius: gamyklos komjaunimo komiteto sekretorius, Rygos Proletarų rajono komiteto antrasis ir pirmasis sekretorius, VLKJS CK sektoriaus vedėjas. 1969–1970 m. Latvijos komjaunimo CK pirmasis sekretorius, 1970–1974 m. VLKJS CK sekretorius.

Nuo 1974 m. partinis funkcionierius: SSKP Rygos miesto komiteto skyriaus vedėjas, SSKP CK inspektorius. 1974–1975 m. Latvijos KP CK organizacinio-partinio darbo skyriaus vedėjas. 1975–1976 m. Rygos miesto komiteto pirmasis sekretorius.

1976 m. pradėjo dirbti KGB struktūrose, nuo 1977 m. KGB padalinio Latvijoje pirmininko pirmasis pavaduotojas, nuo 1980 m. pirmininkas. Turėjo generolo pulkininko karinį laipsnį. 1984–1988 m. Latvijos KP CK pirmasis sekretorius.

1988 m. pervestas į Maskvą, dirbo SSKP CK partinės kontrolės komiteto pirmininku. Buvo septintuoju istorijoje latviu – Politinio biuro nariu. Buvo laikomas vienu artimiausiu Michailo Gorbačiovo bendražygių. 1990 m. gruodžio 11 d. paskirtas SSRS Vidaus reikalų ministru. Rugpjūčio pučo metu – GKČP narys. Pučui žlugus, nelaukdamas suėmimo savo namuose nušovė žmoną ir nusišovė pats.
Gataka

**Gataka** () – 1997 m. JAV režisieriaus Endriu Nikolo mokslinė fantastinė drama.

Filmo premjera įvyko 1997 m. rugsėjo 7 d. Toronto tarptautiniame filmų festivalyje.
 
## Siužetas

 

Gataka – iš pažiūros tobulas ateities pasaulis. Čia kiekvienas yra genetiškai užprogramuotas, ne kokios perspektyvos laukia tų, kurie gimė iš meilės, o ne laboratorijoje. Toks jaunojo Vincento likimas, kuris gimė su „netinkamas“ etikete.

Vincentas turi svarių trūkumų: jis pasiduoda emocijoms, jis aistringas, ir jis tiki tuo, kad jo svajonės išsipildys. Štai todėl jis perka kito žmogaus asmenybę, taip bandydamas apgauti valdžią ir tapti Korporacijos Gatakos Ateitis gerbiamu nariu.

Ir kai jis jau beveik pasiekia savo tikslą, įvykdytos žmogžudystės tyrimas gali atskleisti jo tikrąją prigimtį. Nepaisant to, kad jis nekaltas, Vincentas turi ką slėpti ir ką prarasti.

## Aktoriai
* Itanas Houkas – Vincentas Frimenas/Džeromas
* Uma Turman – Arina
* Džiudis Lovas – Džeromas Judžinas Morou
* Goras Vidalis – direktorius Džiozefas
* Lorenas Dinas – Antonis Frimenas
* Ksanderas Berklis – Lamaras
ir kt.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali filmo svetainė 
* Apdovanojimai ir nominacijos
Sojų jogurtas

**Sojų jogurtas** – raugintas sojų produktas, gaminamas sojų pieną fermentuojant bakterijoms. Dažniausiai tam naudojamos *Lactobacillus delbrueckii* subsp. *bulgaricus* ir *Streptococcus thermophilus* bakterijos.

Sojų jogurtas gali būti natūralaus arba vaisių, uogų, vanilės ir kitokių skonių. Jis vartojamas kaip atskiras valgis arba gėrimas, naudojamas kaip sudėtinė kitų valgių dalis.

## Istorija
Pirmą kartą sojų jogurtas paminėtas 1912 metais Li Yu-ying ir L. Grandvoinnet knygoje *Le Soja*. 1963 m. japonų mokslininkas Ariyama buvo pirmasis šį produktą užpatentavęs JAV. Komerciniu būdu sojų jogurtas buvo pradėtas gaminti pirmiausia JAV, 1977 metais, o vėliau paplito ir po kitas šalis.

## Maistinė vertė
Sojų jogurtas turi apie 2,6 % baltymų, 1,8 % riebalų. 

## Šaltiniai
Vokietijos Federalinis Darbo Teismas

**Vokietijos Federalinis Darbo Teismas** ( 'Sąjungos darbo teismas'; *BAG*) – federalinis teismas Vokietijoje; aukščiausios instancijos darbo teismas. Būstinė – Erfurtas (nuo 1954 m. balandžio iki 1993 m. – Kaselis; čia veikia Vokietijos Federalinis Socialinis Teismas). Pirmininkė Ingrid Schmidt (nuo 2005 m.). Kaip institucija priklauso Vokietijos darbo ir socialinių reikalų ministerijai.
10 Senatų dirba 34 teisėjai. Be to, 118 tarnautojų, apie 11 mokslinių bendradarbių (2005 m.).

## Pirmininkai

## Literatūra
* Hartmut Oetker, Ulrich Preis, Volker Rieble: *Festschrift 50 Jahre Bundesarbeitsgericht.* Verlag C. H. Beck, 1. Auflage, München 2004, ISBN 3-406-51533-9

## Nuorodos

* Oficiali Vokietijos Federalinio Darbo Teismo tinklavietė
Veiverių valsčius

**Veiverių valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietvakarių Lietuvos teritorijoje. Centras – Veiveriai.

## Istorija

Valsčius buvo įkurtas XIX a. Suvalkų gubernijoje. 1930 m. prijungtas Gudelių I valsčius (ar jo dalis). Veiverių valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Kazlų Rūdos rajonui (12 apylinkių) ir Panemunės rajonui (3 apylinkės).

|-
| 1888 m.  || || 7135 || || ||
|-
| 1923 m.  || 160 || 6518 || 1283 || || 34 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 184 || 8577 || || 18 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 138 || || || 15 apylinkių  ||
|}

## Vadovai
* Matas Andriušis, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyvenvietės

Valsčiuje buvo:

* Barauskinė k.
* Belevičiai k.
* Byliškės k.
* Dievogala k.
* Girininkai I k.
* Girininkai II k.
* Gyviai k.
* Gustaičiai k.
* Juodbūdis k.
* Kampiniai k.
* Keturakiškės k.
* Kliniškės k.
* Mauručiai k.
* Pabališkiai k.
* Pabartupis k.
* Pagramdinė k.
* Pakeklys k.
* Patašinė k.
* Paviemuonys k.
* Pažėrai k.
* Skerdupis k.
* Skriaudžiai k.
* Šilėnai k.
* Tarpiškės k.
* Tarputiškė k.
* Veiveriai mstl.


## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 6518 žmonės:
* Lietuviai – 96% (6259);
* Žydai – 2,1% (137);
* Vokiečiai – 1% (70);
* Kiti – 0,79% (52).

### Žymūs žmonės

|-
| 1900 || Mauručiai || Pranas Gudynas, karininkas || 1929
|-
| 1909 || Skriaudžiai || Leonardas Algirdas Dargis, ekonomistas || 1986
|-
| 1921 || Juodbūdis || Juozas Lukša-Daumantas, rezistentas || 1951
|-
| 1933 || Lizdeikiai || Juozas Deltuva, statybų technologas ||
|-
| 1935 || Samaniškės || Nastazija Kairiūkštytė, istorikė ||
|-
| 1943 || Papilvis || Sigitas Ališauskas, fizikas ||
|-
| 1944 || Mozūriškės || Aloyzas Jančoras, kino režisierius ||
|}

## Šaltiniai
Olga Kurylenko

**Olga Kurylenko** () – Ukrainoje gimusi aktorė ir modelis, geriausiai žinoma Camillės Montes vaidmeniu filme „Paguodos kvantas“.

## Trumpa biografija
Olga Kurylenko gimė dabartinės Ukrainos teritorijoje, Berdianske. Jos tėvas Konstantinas yra ukrainietis, o motina – rusų ir baltarusių kilmės. Tėvai išsiskyrė jai sulaukus trejų ir Olga liko gyventi su motina ir senele. Kadangi motina buvo menų mokytoja, ji visokeriopai skatino dukters lavinimą. Olga septynerius metus mokėsi muzikos mokykloje skambinti pianinu ir iki trylikos šoko baletą.

Kartą su motina jai būnant Maskvoje, į ją metro stotyje dėmesį atkreipė modelių agentė. Nors motina reagavo įtariai, trylikos sulaukusi Olga tapo modeliu. Būdama šešiolikos ji išvyko į Paryžių, kur per pusę metų išmoko kalbą ir pasirašė sutartį su agentūra „Madison“. Dar po metų jos nuotraukos pasirodė ant „Vogue“ ir „Elle“ žurnalų viršelių. Savo karjeros metu Kurylenko dirbo su Roberto Cavalli, Kenzo, Helen Rubinstein, pozavo „Victoria's Secret“ katalogui, o jos nuotraukos puošė „Madame Figaro“ ir „Marie Claire“ bei Ukrainoje leidžiamą „Maxim“ žurnalą.

## Aktorės karjera

Pirmasis Kurylenkos vaidmuo buvo atlikėjo Sealo vaizdo klipe „Love’s Divine“ 2003 metais. Po dvejų metų ji buvo apdovanota Bruklino tarptautinio filmų festivalio sertifikatu už vaidmenį filme „L’Annulaire“. Po to sekė vaidmuo su Elijah Woodu filme „Myliu tave, Paryžiau“.

2007 metais ji epizodiškai pasirodė filmuose „Hitman“ bei „Maksas Peinas“. Šie vaidmenys atkreipė Džeimso Bondo filmų prodiuserių dėmesį ir Olgai buvo pasiūlytas Bondo merginos Camille Montes vaidmuo filme „Paguodos kvantas“. Filmas JAV ekranuose pasirodė jos 29-ojo gimtadienio dieną.

Tai, kad Bondo mergina pirmą kartą tapo aktorė iš post-sovietinės šalies, sulaukė kontroversiškų vertinimų. Sankt Peterburgo komunistai ją pasmerkė už vaidmenį filme apie „sovietinių žmonių priešą“ (tai yra Džeimsą Bondą), tuo tarpu Olgos gimtojo miesto meras pasiūlė jos vardu pavadinti gatvę. Olgą kartu su motina net priėmė šalies prezidento Viktoro Juščenkos žmona.

## Asmeninis gyvenimas

2000–2004 metais Kurylenko buvo ištekėjusi už fotografo Cedrico van Molo, 2001 metais ji gavo Prancūzijos pilietybę.

2006 metais ji ištekėjo už amerikiečio mobiliųjų telefonų aksesuarų kūrėjo Damiano Gabrielle, tačiau po metų išsiskyrė.

Olga gyveno Paryžiuje nuo pat modelio karjeros pradžios 1996 metais, o 2009 persikėlė į Londoną. Jos motina tebegyvena Ukrainoje, tačiau Olga tvirtina neplanuojanti ten grįžti.

Moka ukrainiečių, rusų, anglų bei prancūzų kalbas, taip pat supranta ispaniškai ir itališkai.

Ūgis 175 cm.

## Filmai

## Apdovanojimai

## Šaltiniai

## Nuorodos

*
Reicho Darbo Teismas

**Reicho Darbo Teismas** (; *RAG*) - 1926-1945 m. Vokietijos imperijos teismas, paskutinės instancijos teismas darbo bylose. Steigimo pagrindas - Veimaro Konstitucija (157 str. 2 d. numatė vieningos darbo teisės taikymo įstaigą, dėl ko politiniu lygmeniu buvo ilgai ginčijamasi). Sostinė - Leipcigas. Pasekėjas - Federacijos Darbo Teismas (Bundesarbeitsgericht).

## Nuorodos
* Istorija (vokiečių k.)
Mažasis priešpovandeninis laivas

**Mažasis priešpovandeninis laivas** () – mažas antvandeninis karo laivas, skirtas povandeninių laivų paieškai ir naikinimui pakrantės zonoje. Tai laivų tipas TSRS Karinio jūrų laivyno karinių laivų klasifikacijoje. NATO laivų klasifikacijoje šie laivai laikomi priešpovandeninėmis korvetėmis ().

Mažieji priešpovandeniniai laivai atsirado tobulinant *vandens rajono apsaugos katerius* – mažuosius medžiotuvus (MO-4 klasė, projektai 199 ir 201) bei didžiuosius medžiotuvus (projektai 122, 122A, 122-bis; vėliau perklasifikuoti į mažuosius priešpovandeninius laivus)). Jie buvo skirti kovai su povandeniniai laivais pakrantės zonoje.

Pirmaisiais specialiai suprojektuotais mažaisiais priešpovandeniniais laivais tapo projekto 204 laivai, kurių 1960–1968 m. buvo pastatyti 63 ar 66.
Toliau tobulinant šio tipo laivus buvo sukurti projekto 1124 ir jo modifikacijų mažieji priešpovandeniniai laivai, kurių pastatyta 71 vienetas.

## Nuorodos
Roventa

**Roventa** – Mažeikių regioninė televizija. Nuo 2004 metų spalio 14 d. pradėjo regioninės televizijos transliaciją, iki tol buvo matoma tik kabelinės televizijos abonentams. Ją matyti turi galimybę per 120.000 Mažeikių, Telšių, Akmenės, dalis Skuodo, Plungės bei Saldaus (Latvija) rajonų žiūrovų.

Šios televizijos vadovas yra Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas Romas Venclovas. 

Kanalo signalas aprėpia daugiau nei per 50 km nuo Mažeikių nutolusius miestus bei gyvenvietes.

## Laidos
* **Autofanai** – savaitinė laida, kurioje rodoma viskas, kas susiję su automobiliu. Pradedant remontu ar naujai pristatomu automobiliu, baigiant profesionalų (vairuotojų, mechanikų) patarimais ar komentarais vienu ar kitu analizuojamu klausimu.
* **Derliaus kraitė** – specializuota laida mėgėjams ir verslą vystantiems sodininkams, daržininkams, gėlininkams.
* **Mažeikiai** – autorinė laida, kuri yra skirta aptarti miesto ekonomines, kultūrines, socialines aktualijas. Laida supažindina miesto ir rajono gyventojus su Mažeikių mieste vykstančiomis permainomis, įvedamomis naujovėmis
* **Tauro ragas** – laida medžiotojams kurios tikslas šviesti Lietuvos žmones medžioklės, gamtosaugos, miškininkystės temomis.
* **Tavo augintinis** – laida skirta gyvūnų mylėtojams. Aptariama kaip auginti bei prižiūrėti naminius gyvūnus, rodomi reportažai iš parodų, kalbinami patyrę gyvūnėlių auginimo specialistai, veterinarijos gydytojai.
* **Žinios** – Informacinė laida apie svarbiausius įvykius Mažeikių mieste, rajone bei Telšių apskrityje. (Apžvelgiami aktualiausi politiniai įvykiai, ekonomikos, kultūros, medicinos, aplinkosaugos naujienos, socialinės bei švietimo problemos, kriminaliniai įvykiai, sporto naujienų rubrika bei orų prognozė)

## Išnašos

## Nuorodos
* Roventa TV
Nuoširdumas

**Nuoširdumas** – vienas iš sąžiningumo, tikroviškumo aspektų. Prieštaravimų nebuvimas tarp realių jausmų ir ketinimų kito žmogaus atžvilgiu (žmonių grupės) ir to, kaip tie jausmai pateikiami žodžiais.
Svarbiausias nenuoširdumo požymis - nesuderinamumas tarp žodinių pareiškimų ir neverbalinių ženklų (gestų, mimikos, intonacijos)
kuriuos kalbantysis ne visuomet gali kontroliuoti. Paprastai nuoširdumas vertinamas kaip teigiama savybė.
Visgi nuoširdumas gali tapti prieštaravimu mandagumui, etiketo normom, kurios apriboja negatyvių vertinimų išsakymą "į akis", kas gali būti užgaulu arba įžeidžiama pašnekovo atžvilgiu.
Reicho Finansų Teismas

**Reicho Finansų Teismas** ( - 'Reicho finansų rūmai'; *RFH*) - aukščiausios instancijos teismas Vokietijoje Reicho mokesčių bei rinkliavų bylose (*Reichsabgabensachen*) 1918-1945 m.; finansų teismas. Įsteigtas 1918 m. liepos 26 d. įstatymu. Pradėjo darbą 1918 m. spalio 1 d.

## Pirmininkai

* 1918-1930 m. Gustav Jahn
* 1931-1933 m. Hanns Dorn
* 1933-1934 m. Richard Kloß
* 1935-1945 m. Ludwig Mirre

## Šaltiniai
*Istorija
*1937 m. Nutarimas dėl tarnybinių togų (Verordnung über die Amtstracht beim Reichsfinanzhof vom 13. Januar 1937)
*80 metų Reicho Finansų Teismui
Strėvos mūšis

**Strėvos mūšis** įvyko 1348 m. vasario 2 d. tarp Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir Vokiečių ordino kariuomenių prie Strėvos upės (spėjama netoli Žiežmarių). Vygandas Marburgietis Stėvos mūšį aprašė kaip didelę riterių pergalę, pasak jo buvo nukauti arba nuskendo apie 18 000 lietuvių, o kryžiuočių nuostoliai tebuvę 8 riteriai ir 60 kitų karių. Manoma, kad mūšyje žuvo du didžiojo kunigaikščio Gedimino sūnūs – Narimantas ir Manvydas. Dėl vadovybės pasikeitimo (didysis magistras Heinrich Dusemer buvo ligotas ir mirė 1353 m.) bei plintančios Juodosios mirties kryžiuočiai nesugebėjo pilnai išnaudoti šios pergalės.

1347 m. lietuviai puolė ordino kraštą net du kartus. Tais pačiais metais Teutonų ordinas susilaukė daugelio riterių iš Prancūzijos ir Anglijos, kur Šimtamečio karo metu buvo sudarytos paliaubos. Žygis į Lietuvą prasidėjo 1348 m. sausio pabaigoje, tačiau dėl prasto oro kariuomenė pasiekė tik Įsrutį. Nedidelė kariuomenės dalis, vadovaujama V. Kniprodės (*Winrich von Kniprode*), įsiveržė į centrinę Lietuvą ir savaitę laiko naikino kraštą kol susidūrė su lietuvių kariuomene. Ordino kariuomenė persiskyrė į dvi dalis. Dalis grįžo atgal, o kita dalis pasiekė Žiežmarius. Riteriai buvo sunkioje situacijoje – persikelti per Strėvą galėjo tik keletas žmonių vienu metu ir kai pagrindinės pajėgos būtų persikėlusios, likutis būtų buvęs lietuvių sunaikintas. Riteriai turėjo ribotas atsargas ir negalėjo laukti. Kęstučio ar Narimanto vadovaujami lietuviai taip pat turėjo ribotas atsargas ir nusprendė pulti, tačiau kritiniu momentu kryžiuočiai kontratakavo ir savo sunkiąja kavalerija suardė lietuvių rikiuotę. Pasak kronikininko tiek lietuvių nuskendę, kad riteriai galėję „sausomis kojomis“ pereiti upę. Ši pasakojimo dalis sulaukia daugiausia kritikos, nes Strėvos upė yra sekli, ypač žiemos metu, ir joje negalėjo nuskęsti didelis kiekis karių.

Kokio masto buvo pralaimėjimas istorikai vertina skirtingai, dažniausiai sutariama, kad Vygandas Marburgietis perdėjo lietuvių nuostolius. Paskelbti pasauliui apie didžiausią laimėjimą ordinui buvo naudinga: tai imponavo Europos riteriams ir vis daugiau jų viliojo į talką ordinui. Iškart po mūšio Ordinas didelių laimėjimų nepasiekė, nebandė lietuvių persekioti ar užimti pilis, tačiau mūšis lietuvius susilpnino. Strėvos mūšyje žuvo Mantvydas ir Narimantas Gediminaitis. Tais pačiais metais riteriai užpuolė ir nusiaubė Šiaulių kraštą nesulaukę didesnio pasipriešinimo bei sugriovė Veliuonos pilį. Rytuose lietuviai prarado įtaką Pskove ir Naugarde 1348 m. bei Smolenske kitais metais. Riteriai pergalę priskyrė Mergelei Marijai ir jos garbei didysis magitras Vinrichas fon Kniprodė Karaliaučiuje įsteigė moterų vienuolyną.

## Šaltiniai

## Nuorodos

*
Vokietijos teismų sistema

**Vokietijos teismų sistema** – Vokietijos teisinės sistemos dalis. Sudaryta iš bendrosios kompetencijos bei specializuotų teismų. Pasižymi veiklos specializacija (žr. darbo teismas, finansų teismas, socialinis teismas, administracinis teismas). Teisinis teismų sistemos kūrimo pagrindas – Vokietijos Konstitucija.

## Šaltiniai
Bendrasis Vokietijos aukščiausiųjų teismų senatas

**Bendrasis Vokietijos aukščiausiųjų teismų senatas** (**BVATS**, , sutr. *Gemeinsamer Senat* - 'Bendrasis Senatas') – Vokietijos federalinių teismų jungtinė įstaiga, skirta aukščiausiasis teismas praktikai vienodinti. BVATS imasi bylos, jeigu kuris nors iš paskutinė instancijos Vokietijos teismų ketina nukrypti nuo įprastinės (kitų) teismų praktikos. Veiklos pagrindas - Vokietijos Konstitucija (95 str. 3 d.). Veiklą reglamentuoja specialus įstatymas (*Gesetz zur Wahrung der Einheitlichkeit der Rechtsprechung der obersten Gerichtshöfe des Bundes*).

Būstinė - Karlsrūhė.

## Nuorodos

* Bendrasis Vokietijos aukščiausiųjų teismų senatas 
* BVATS įstatymas (*Gesetz zur Wahrung der Einheitlichkeit der Rechtsprechung der obersten Gerichtshöfe des Bundes*)
Vokietijos konstitucinės teisės istorija

**Vokietijos konstitucinės teisės istorija** – Vokietijos teisės sistemos, apimančios valstybinę santvarką, jos kertinius principus, dalis istorinė raida; teisės istorija.

## Priešistorė
Vokietijos konstitucinės teisės ištakos – XVIII–XIX a. vykusios vokiškų valstybių integracijos teisė. 1815 m. įkurta Vokietijos Sąjunga, 1871 m. tapusi Vokietijos imperija. Centralizacija skatino ne tik politinę, bet ir teisinę integraciją (pvz., pradėta teisės kodifikacija – sukurti Vokietijos komercinis kodeksas ir kt.). Atitinkamai valstybės pagrindus įtvirtino konstitucinio lygmens norminiai teisės aktai kaip 1871 m. Vokietijos konstitucija, Vokietijos Imperijos Konstitucijos.

## Šiuolaikinės Vokietijos konstitucinės teisės istorija
Pagrindinis teisės šaltinis – Vokietijos Konstitucija ( – 'Pagrindinis Įstatymas'), priimta 1949 m. gegužės 23 d. Jos pagrindu įkurtas Vokietijos Konstitucinis Teismas. Istorinis konstitucinės teisės šaltinis, dabartinės Konstitucijos pirmtakė – Veimaro Konstitucija (1919 m.).
Vokietijos teisės istorija

**Vokietijos teisės istorija** – Vokietijos teisės istorija.

## Istoriniai teisės šaltiniai
Istoriniai Vokietijos teisės šaltiniai – *[[Barbarų įstatymai]]*, Vokietijos miestų teisė (Magdeburgo teisė ir kt.). Nerašytinė teisė – paprotinė. Ji buvo užfiksuota įvairiuose teisės rinkiniuose (žr., Saksų veidrodis, Švabų veidrodis, Vokiečių veidrodis). Rašytiniai šaltiniai – įvairių žemių kodeksai (pvz., Bavarijos civilinis kodeksas, Saksonijos civilinis kodeksas).

## Vokietijos konstitucinės teisės istorija

Vokietijos konstitucinės teisės ištakos – XVIII–XIX a. vykusios vokiškų valstybių integracijos teisė.

## Vokietijos baudžiamosios teisės istorija

Žymiausias Vokietijos baudžiamosios teisės paminklas – Imperatoriaus Karolio V baudžiamasis teisynas (*Constitutio Criminalis Carolina*, CCC), materialinės baudžiamosios ir procesinės Vokietijos teisės šaltinis.

## Išnašos
Finansų teismas

**Finansų teismas** – specializuotas teismas.

## Vokietija
Vokietijoje () finansų teismai sprendžia mokesčių ir muitų bylas. Skundžiama mokesčių inspekcija, Muitinė. Bylas nagrinėja 3 etatiniai teisėjai ir žodinio nagrinėjimo metu dar 2 garbės teisėjai (ehrenamtlicher Richter). Aukščiausios instancijos teismas - Vokietijos Federalinis Finansų Teismas (Miunchenas).

## Šaltiniai
Vokietijos Federalinis Finansų Teismas

**Vokietijos Federalinis Finansų Teismas** ( 'Sąjungos finansiniai rūmai; *BFH*) – paskutinės instancijos teismas Vokietijoje mokesčių ir muitų bylose; finansinis teismas. Pirmtakas – 1950 m. įsteigtas Reicho Finansų Teismas.

Būstinė – Miunchenas. Kaip institucija priklauso nuo 1970 m. Vokietijos teisingumo ministerijai (prieš tai – Vokietijos finansų ministerijai, dėl ko kildavo nepasitenkinimų dėl galimo šališkumo dėl priklausymo tai pačiai viešųjų finansų institucinei sistemai). Bylos paskirstomos pagal dalykines sritis bei iš dalies pagal abėcėlę.

## Struktūra
11 Senatų:
: I. Senatas: Korporacinis mokestis (*Körperschaftsteuer*)
: II. Senatas: Paveldėjimo mokestis, pagrindinių pajamų mokestis (*Erbschaftsteuer, Grunderwerbsteuer*)
: III. Senatas: Pajamų mokestis, tarifų teisė, vaiko pinigai, investicinė priemoka (*Einkommensteuer, Tarifrecht, Kindergeld, Investitionszulage*)
: IV. Senatas: Personalinės bendrijos (*Personengesellschaften*)
: V. Senatas: Pridėtinės vertės mokestis (*Umsatzsteuer*)
: VI. Senatas: Atlyginimo mokestis (*Lohnsteuer*)
: VII. Senatas: Proceso teisė, muitai, rinkos santvarkos teisė (*Verfahrensrecht, Zoll, Marktordnungsrecht*)
: VIII. Senatas: Laisvųjų profesijų asmenys (*Freiberufler*)
: IX. Senatas: Nuoma (*Vermietung und Verpachtung*)
: X. Senatas: Gyventojų pajamų mokestis, ypatingos išlaidos (*Einkommensteuer, Sonderausgaben*)
: XI. Senatas: Pridėtinės vertės mokestis (*Umsatzsteuer*).

Juokais yra išskiriamas XII. Senatas: jam priskiriami moksliniai bendradarbiai () – teisėjų padėjėjai, asistentai.

## Vadovybė
* 1999–2005 m. Iris Ebling (g. 1940 m.)
* Nuo 2005 m. Wolfgang Spindler (g. 1946 m.)

## Nuorodos
* Oficiali Vokietijos Federalinio Finansų Teismo tinklavietė (vokiečių, anglų k.)
Sansusi

**Sansusi** () − didžiausias pasaulio paveldo objektas Vokietijoje, Potsdame.

Sansusi parko ansamblis turi baroko, rokoko ir klasicizmo bruožų. Ansamblį sudaro: Sansusi rūmai, taisyklingojo planavimo parkas, Paveikslų galerija, Naujieji rūmai, Komenso rūmai, Belvederis, Oranžerija. Greta Sansusi parko yra peizažinis Šarlotenhofo parkas su klasicistiniais Šarlotenhofo rūmais ir Romėniškomis pirtimis. Vadinamajame Naujajame sode yra Marmuriniai rūmai ir Cecilienhofo rūmai.

## Istorija
Daugiau nei keturis šimtmečius geriausi savo laikų menininkai pagal Brandenburgo−Prūsijos didikų norus kūrė nuostabius pilių ir parkų kompleksus Potsdamo mieste. Frydricho Didžiojo laikais pilis ir parkai sujungti į vieną visumą, besitęsiančią nuo Sansusi iki Povų salos Berlyne. Jo kalnų terasose 1745−1747 metais buvo statoma pilis. 290 hektarų užimantis parko kompleksas yra seniausia Potsdamo istorinio ir kultūrinio kraštovaizdžio dalis. 

Rūmai baigti statyti 1747 m. Svečių priėmimo kieme, kur privažiuodavo karietos, buvo sukurta jaukumo suteikianti pusmėnulio formos kolonada. Iš sodo pusės į rūmus vedė grakštūs 132 laiptai. Šviesiai geltona pastato spalva ir žalvariniu kupolu architektui Georgui fon Knobelsdorfui pavyko sukurti lengvą pastoralinę nuotaiką. Rūmuose buvo tik dvylika kambarių, o pats puošniausias − muzikos kambarys, kuriame vykdavo koncertai. Prie „apvalaus stalo“ šešiolikos porinių kolonų salėje su aukštu paauksuotu kupolu Frydrichas sukviesdavo menininkus, filosofus ir mokslininkus, tarp jų būdavo ir Volteras.

Sansusi sodai užima maždaug 300 hektarų. Juose stovi keli Frydricho nurodymu pastatyti pastatai. Jam viešpataujant, rūmų sode buvo sukurta statulų galerija, Naujųjų kambarių apartamentai svečiams, portalas su obelisku, Kiniškieji namai arbatai gerti. Galiausiai buvo suplanuoti didingi nauji rūmai, statyti nuo 1763 m. iki 1769 m. Perėję sodą, lankytojai patekdavo į nuostabius rūmus, atspindėjusius Prūsijos galybę po Septynerių metų karo pergalės.

Frydrichas Didysis buvo ištikimas pirmajam pastatui ir niekada negyveno naujuosiuose Sansusi rūmuose. Kai 1786 m. jis mirė, jį palaidojo Įgulos bažnyčioje Potsdame. Svarbi testamento sąlyga įvykdyta tik 1991 m., kai Frydricho palaikai buvo perkelti į laidojimo rūsį Sansusi, kur, anot jo, iš tiesų buvo vienintelė vieta „be rūpesčių". ( – be rūpesčių).

## Nuorodos

* Sansusi rūmai „Google Arts & Culture“ projekte

* Oficiali Berlyno ir Brandenburgo rūmų ir sodų brošiūra
Apollo 7

**Apollo 7** – pirmoji pilotuojama NASA Apollo misija, paleista 1968 m. spalio 11 d. Misijos tikslas buvo orbitos apskriejimas aplink Žemę. Apollo 7 buvo paleistas iš Floridoje esančio pakilimo centro naudojant Saturn IB raketą. Misijos įgulą sudarė trys astronautai – misijos vadovo Walter M. Schirra, komandinio modulio piloto Donn F. Eisele ir Mėnulio modulio piloto R. Walter Cunningham.

Beveik 11 dienų trukusi misija buvo įvykdyta sėkmingai. Įgula sėkmingai išbandė įvairias sistemas Žemės orbitoje. Šios misijos sėkmės leido jau po dviejų mėnesių NASA paleisti Apollo 8 misiją, kurios tikslas buvo apskrieti Mėnulį.
Siauralapė plautė

**Siauralapė plautė** (*Pulmonaria angustifolia*) – agurklinių (*Boraginaceae*) šeimos, plaučių (*Pulmonaria*) genties augalas.

Daugiametis, 15-30 (50) cm aukščio žolinis augalas. Šakniastiebis nestoras, šakotas, su ilgomis šaknimis. Stiebas stačias, apaugęs šiurkščiais, žemyn palinkusiais plaukeliais. Pamatiniai lapai, kurie išauga augalui peržydėjus, susiaurėję į lapkotį, stambūs, stiebiniai bekočiai, viršutiniai pusiau apkabinantys stiebą. Visi lapai apaugę šiurkščiais plaukeliais. Žiedynai suktukai, rečiau skėtiška kekė su keliais siaurais pažiedlapiais. Taurelė 8-12 mm ilgio, varpiška, iki trečdalio arba iki pusės suskaldyta į 5 skiltis. Vainikėlis 10-15 mm ilgio, vamzdiškai piltuviškas, iš pradžių rožinis, vėliau žydrai mėlynas, kartais tamsiai violetinis. Vamzdelio žiotyse yra 5 plaukelių kuokštai. Vaisius – skeltavaisis, subyrantis į 4 riešutėlius. Riešutėliai kiaušiniški, pliki, apvalia viršūne.

Žydi balandžio ir gegužės mėn. Auga pušynuose, krūmais apaugusiuose šlaituose. Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.

## Literatūra
Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 52 psl.
Ilgižių valsčius

**Ilgižių valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje. Centras – Ilgižiai.

## Istorija

Valsčius gyvavo trumpai – jis minimas 1919 m. Lietuvos apskričių sienų ir centrų įstatyme, bet jau 1923 m. Ilgižiai priklausė Betygalos valsčiui.

## Šaltiniai
Lichtenšteinas 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Lichtenšteinas|Lichtenšteino]]** sportininkai dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje, Kanada.

## Kalnų slidinėjimas

Kelialapį taip pat turėjo Tina Weirather, bet dėl 2010 m. sausio 23 d. patirtos traumos olimpinėse žaidynėse nepasirodys.

## Bobslėjus

* Benedikt Lampert (atsarginis)

## Išnašos

## Nuorodos
* Lichtenšteino olimpinis komitetas
Miniatiūra

**Miniatiūra** () − rankraštinių knygų iliustracija, iliuminacija.

Miniatiūra tapoma tempera, guašu, akvarele, piešiama plunksnele, sidabruojama, auksuojama. Miniatiūra apima teksto iliustracijas (dažnai per visą puslapį), inicialus ir dekoratyvinius knygos apipavidalinimo elementus (atsklandas, užsklandas, ornamentus, vinjetes, aprėminimus, bordiūrus).

2020 m. islamiškosios miniatiūros tradicija buvo įtraukta į nematerialaus pasaulio paveldo sąrašą.

## Istorija
Senovės Egipte papiruso rankraščiai (Naujosios karalystės „Mirusiųjų knygos“) buvo puošiami tapytomis miniatiūromis. Senovės graikų ir romėnų miniatiūrų tapyboje ryšku sienų ir molbertinės tapybos įtaka (Iliados, Vergilijaus laiškų tapytos miniatiūros, IV−V a.). Miniatiūrų ypač padaugėjo, paplitus rankraštinei knygai kodeksui, gradualui. Miniatūra naudojama ir eileraščių ar kitų kūrinių vaizdavimui piešiniuose.

Viduriniais amžiais įvairiose Europos ir Azijos šalyse susikūrė savitos miniatiūrų tapybos mokyklos. Bizantinių knygų (Dioskorido kodekso, VI a., Chludovo, IX a., Paryžiaus, X a., psalmynų) miniatiūrose susipynė vėlyvosios antikos ir orientalistiniai elementai, išryškėjo jų dekoratyvinis pobūdis; islandų ir anglosaksų knygų (Daro knyga, VII a., Kelso knyga, apie 800) miniatiūrose dominavo ekspresyvūs geometrinių motyvų, Merovingų rankraščių (Sakramentarijaus iš Želonės, VIII a.) miniatiūrose − zoomorfiniai ornamentai. Ekspresyvių, bizantinės manieros figūrinių miniatiūrų sukurta Karolingų laikotarpio rankraščiuose (Ebo evangelija, Utrechto psalmynas, abu IX a.). Nuo X a. Europos miniatiūrų tapyboje atsirado daugiau buitinių siužetų iš evangelijų ir šventųjų gyvenimo, padidėjo ekspresyvumas.

Romaninio laikotarpio knygų (Apokalipsio iš Sen Severo, XI a., Psalmių komentarijaus, XII a.) miniatiūroms būdinga plokštuminis, dažnai ritmiškas piešinys, schematiška kompozicija. Gotikinėse miniatiūrose atsirado realistinių bruožų; figūros įgijo daugiau psichologiškumo, jos dažnai buvo tapomos peizažo ar interjero fone. XV a. pabaigoje−XVI a. pradžioje sukurta renesansinių bruožų turinčių miniatiūrų.

Rytų šalyse miniatiūros paplito VIII−XVIII amžiuje. Egipto miniatiūrose buvo laikomasi koptų dailės tradicijų, Irako ir Sirijos miniatiūrose ryški kinų ir mongolų miniatiūrų įtaka. XIII−XVI a. įvairiuose miestuose (Bagdade, Tebrize, Širaze, Isfahane, Herate) susikūrė savitos miniatiūrų tapybos mokyklos.

## Miniatiūros Lietuvoje
Lietuvoje miniatiūros paplito nuo XIV amžiaus. Buvo laikomasi Bizantijos ir Europos miniatiūrų tapybos tradicijų. Sukurta ornamentuotų arba figūrinių inicialų, dažnai įkomponuotų į stačiakampį kontrastingos spalvos foną, siužetinių (Lavriševo evangelija, XIV a.) bei portretinių miniatiūrų (L. Sapiegos evangelija, XV a.). Linijų pynėmis arba augalinių motyvų inicialais dažnai buvo puošiami XVI a. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės dokumentai.

## Taip pat skaitykite
* Armėnų miniatiūra
* Arabų miniatiūra
* Persų miniatiūra
* Mogolų miniatiūra
* Osmanų miniatiūra
## Nuorodos
* Miniatiūros (anglų k.)
* Viduramžių miniatiūros  (anglų k.)
Kupstinis švylys

**Kupstinis švylys** (*Eriophorum vaginatum*) – viksvuolinių (*Cyperaceae*) šeimos švylių (*Eriophorum*) genties augalas.

Daugiametis, tankiais kupstais augantis žolinis augalas. Šakniastiebis trumpas, šaknys ilgos, gausios. Stiebai 20 (75) cm aukščio, statūs, su 2-3 stiebinėmis makštimis ir viena žiedų varpute viršūnėje. Pamatiniai lapai labai siauri, apie 1 mm pločio, šiurkštūs, trumpesni už stiebus. Žiedyno varputė pailga, 1,5-2 cm ilgio, stačia. Žiedai dvilyčiai, tačiau to paties žiedo purka subręsta anksčiau už to paties žiedo dulkinės. Taip apsisaugoma savidulkos. Apyžiedžio šereliai tiesūs, balti, viršūnė su trumpais danteliais, vaisiams subrendus, pailgėja iki 4 cm. Sėklas išplatina vėjas.

Žydi balandžio – gegužės mėn. Labai dažnas visoje Lietuvoje. Auga aukštapelkėse, pelkėtuose pušynuose ir beržynuose, užaugančių vandenų pakraščiuose, kartu su kiminais ir kitais aukštapelkių augalais.

Augalas gana maistingas, tačiau gyvulių neėdamas dėl pūkuotų vaisių. Iš didelių kupstų ilgainiui susidaro durpės.

## Literatūra
Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 62 psl.
Plaukuotasis kiškiagrikis

**Plaukuotasis kiškiagrikis** (*Luzula pilosa*) – vikšrinių (*Juncaceae*) šeimos kiškiagrikių (*Luzula*) genties augalas.

Daugiametis, 15-30 cm aukščio žolinis augalas su šliaužiančiu šakniastiebiu. Stiebai žali, statūs, lapuoti. Pamatinės makštys rudai raudonos, belakštės. Lapai linijiskai lancetiski, plokšti, pakraščiai apaugę ilgais, baltais, retais plaukeliais. Stiebo viršūnėje šakotas, beveik skėtiškas žiedynas. Žiedai pavieniai arba susitelkę po 2-3. Apyžiedžio lapeliai 6, ploni, odiški, smailūs, rudi, plačiais pieviniais kraštais. Kuokeliai 6. Piestelė viena, vienalizdė. Vaisius – rutuliška, gelsvai žalia, su spyglišku snapeliu dėžutė, atsidaranti trimis sąvaromis. Sėklos 3, rudos, blizgančios, su stambiu, užlinkusiu gūbreliu.

Žydi balandžio – gegužės mėn. Dažnas visoje Lietuvoje. Auga lapuočių, mišriuose ir spygliuočių miškuose.

## Literatūra
Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 64 psl.
Valerianas Kuibyševas

**Valerianas Kuibyševas** (, 1888 m. birželio 6 d. Omske – 1935 m. sausio 25 d. Maskvoje) – tarybinis partinis ir valstybės veikėjas, nuo 1927 m. iki mirties buvo TSKP CK Politinio biuro narys. Artimas J. Stalino bendražygis, daug prisidėjęs prie jo valdžios įtvirtinimo, aktyvus industrializacijos ir kolektyvizacijos ir pirmųjų penkmečių organizatorius.

## Biografija
Mokėsi Karo medicinos akademijoje (iš jos 1906 m. pašalintas už dalyvavimą studentų demonstracijoje). Už dalyvavimą bolševikinėje veikloje ne kartą teistas, tremtyje buvo 7 metus. 1917 m. tapo Samaros bolševikų organizacijos vadovu, miesto Tarybos pirmininku, vadovavo bolševikiniam sukilimui mieste. Buvo išrinktas į Rusijos Steigiamąjį susirinkimą. Priešinosi Bresto taikos sutarties sudarymui.

1918–1919 m. dirbo propagandinį darbą Raudonojoje Armijoje. 1919–1920 m. buvo Tarybų Rusijos pasiuntiniu marionetinėje Bucharos Liaudies Respublikoje. Nuo 1920 m. užėmė įvairias pareigas RTSFR valdžios organuose: Aukščiausios liaudies ūkio tarybos prezidiumo narys, Vyriausiosios elektros tiekimo valdybos viršininkas. 1922–1923 m. – Rusijos KP CK sekretorius. 1923–1926 m. – Centrinės kontrolės komisijos pirmininkas, Darbininkų ir valstiečių inspekcijos liaudies komisaras. 1926–1930 m. – TSRS Aukščiausios liaudies ūkio tarybos pirmininkas. 1930–1934 m. – TSRS Gosplano pirmininkas ir TSRS Liaudies komisarų tarybos pirmininko bei Darbo ir gynybos tarybos pirmininko pavaduotojas, faktiškai vadovavo visai TSRS pramonei. Nuo 1934 m. – Tarybinės kontrolės komisijos pirmininkas.

Mirė nuo širdies smūgio. Palaidotas prie Kremliaus sienos Maskvoje. Po mirties V. Kuibyševo vardas buvo plačiai naudojamas tarybinėje propagandoje, virš 25 miestų (tarp jų Samara) ir gyvenviečių, kanalas, gamyklos, kolūkiai, teatrai ir institutai pavadinti jo vardu.

V. Kuibyševo žmona bei brolis buvo represuoti.

## Nuorodos
* Biografija (rusų kalba).
Parnasas

**Parnasas** () − kalnų masyvas Graikijoje, į šiaurę nuo Korinto įlankos, rytiniame vidurio Graikijos (Sterea Ellada) regione.

Didžiausias Parnaso aukštis 2457 m. Kalnų masyvas susidaręs iš klinčių. Jo viršūnė uolėta, o šiaurinis šlaitas status. Iki 1000 m aukščio kalnas apaugęs krūmais, aukščiau − spygliuočių miškais ir kalnų pievomis. Žemutiniuose kalnyno šlaituose auga graikiniai kėniai. Prie Parnaso kalno yra boksito kasyklų.

Senovės graikai tikėjo, kad Parnasas − viena iš dievo Apolono ir mūzų buveinių. Parnaso pietinėje papėdėje buvo *Delfų* miestas su garsia Apolono šventykla.

Parnaso vardas simbolizuoja poeziją.

## Nuorodos
* Parnaso kalno augmenija
Lėktuvnešinis kreiseris

**Lėktuvnešinis kreiseris** (; ) – kreiseris, turintis pakilimo denį ir aviacijos grupę. Šie laivai dideliu greičiu ir galinga kreiseriška ginkluote skiriasi nuo lėktuvnešių. Tokius laivus vietoj lėktuvnešių statė TSRS ir D. Britanija.

Pirmuoju lėktuvnešiniu kreiseriu buvo D. Britanijos laivas HMS „Furious“.

Pirmuoju Tarybų Sąjungos lėktuvnešiniu kreiseriu galėjo būti priešpovandeninis sraigtasparninis kreiseris „Moskva“, kuris buvo pertvarkytas, kad jame galėtų bazuotis vertikalaus kilimo lėktuvai Jak-38M. Pirmas Jak-38M nuo šio laivo denio pakilo 1972 m. lapkričio 18 d. O 1972 m. gruodžio 26 d. buvo nuleistas pirmasis specialios statybos lėktuvnešinis kreiseris „Kijev“..

Savotišku lėktuvnešinių kreiserių pirmtaku gali būti laikomas Rusijos kreiseris „Almaz“, kuris Pirmojo pasaulinio karo metais buvo papildomai apginkluotas hidrolėktuvu ir kartu išlaikė visą kreiserio ginkluotę.

Lėktuvnešiniais kresieriais gali būti laikomi ir tarp Pirmojo ir Antrojo pasaulinių karų statyti *sunkieji lėktuvnešiai*. Jie buvo pradėti statyti kaip linijiniai kreiseriai bei linijiniai laivai, bet 1922 m. Vašingtono jūrų sutarčiai apribojus linijinių kreiserių ir linijinių laivų skaičių jie pasidarė pertekliniai. Pradėtus statyti laivus reikėjo arba atiduoti į metalo laužą, arba perstatyti.
Britai, perstatydami tokį laivą į lėktuvnešį, pašalino visą sunkiąją ginkluotę. Japonai paliko visą kreiserio ginkluotę, bet patrankas iš išmontuotų bokštų perkėlė į bortinius kazematus. Amerikiečiai, statydami USS „Lexington“, paliko 4 bokštus (viso 8 200 mm patrankos). Tiek USS „Lexington“, tiek japonų „Akagi“ (su 8 203 mm patrankomis) savo ginkluote atitiko sunkiuosius kreiserius. Vėliau USS „Lexington“ 200 mm patrankos buvo nuimtos. 1945 m. nuleistas lėktuvnešis USS „Midway“ (CV-41) turėjo net 18 127 mm patrankų.

## Nuorodos
Aki Parviainenas

**Aki Uolevi Parviainenas** (*Aki Uolevi Parviainen*, 1974 m. spalio 26 d.) – suomių ieties metikas, olimpietis.

## Biografija
1999 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionate Sevilijoje Parviainenas iškovojo aukso medalį (rezultatas – 89 m 52 cm), 2001 m. Edmontone liko antras (91 m 31 cm). Olimpinėse žaidynėse geriausiai pasirodė 2000 m. Sidnėjuje, kur užėmė 5 vietą (86 m 62 cm). 1998 m. ir 1999 m. Parviainenas pasiekė geriausius sezono ieties metimo rezultatus pasaulyje, atitinkamai 90 m 88 cm bei 93 m 9 cm. Pastarasis pasiekimas yra asmeninis sportininko rekordas.

Karjerą Parviainenas baigė 2006 m.

## Šaltiniai
Italinė pušis

**Italinė pušis** (*Pinus pinea*) arba **pinija** – pušinių šeimai (*Pinaceae*) priklausanti spygliuočių medžių rūšis. Paplitusi Viduržemio jūros regione. Kilmės vieta – Pirėnų pusiasalis, bet jau ankstyvoje senovėje dėl savo riešutų išplatinta po visą regioną. Taip pat introdukuota Pietų Afrikoje, JAV, Australijoje.

Aukštis apie 12–25 m (kartais iki 35 m), kamienas trumpas, kreivas. Laja išskirtinė – plati, kupolo formos. Žievė stora, giliai sueižėjusi plokštelėmis. Spygliai 10–18 cm ilgio, 1,5 mm storio. Kankorėžiai platūs, kiaušiniški, 8–12 cm ilgio, 5–11 cm pločio, tamsiai rudos spalvos. Jų žvyneliai stori, platūs, kieti. Sėklos rudos 15–20 mm ilgio, su 3–8 mm ilgio skristuku. Jas natūraliai platina žydrasparnės šarkos, o pastaraisiais tūkstantmečiais – ir žmogus.

Išgyvena trumpai, retai pasiekia 150 metų amžių. Italinė pušis nuo seno naudojama medienai, dervoms, o ypač vertinamos ir jau 6000 metų naudojamos šios pušies sėklos, vadinamos pinijų riešutais. Ispanijoje specialiai riešutų gavybai skirtos pušys auginamos plantacijose.

## Šaltiniai


File:Pomme de pin pignon.jpg|Kankorėžiai su sėklomis
File:Pinus-pinea-conos.jpg|Spygliai ir kankorėžiai
Image:Pinar de la algaida sanlúcar de barrameda.jpg|Pinijų giraitė Ispanijoje
Rusija 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Rusija|Rusijos]]** sportininkai dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje, Kanada.

## Medaliai

## Kalnų slidinėjimas
.

## Biatlonas

## Ledrogių sportas
*Alexandr Zubkov/Alexey Voyevoda - 
*Dmitry Abramovitch/Sergey Prudnikov - 7 vieta
*Olga Fyodorova/Yulia Timofeeva - 18 vieta
*Anastasiya Skulkina/Elena Doronina - 9 vieta
*Alexandr Zubkov/Filipp Yegorov/Dmitry Trunenkov/Petr Moiseev - nebaigė
*Dmitry Abramovitch/Roman Oreshnikov/Dmitriy Stepushkin/Sergey Prudnikov - 9 vieta
*Yevgeni Popov/Denis Moiseychenkov/Andrey Yurkov/Alexey Kireev  - 8 vieta

## Slidinėjimo lenktynės

;Ilgos distancijos

;Sprintas
*Nikita Kriukov - 
*Nikolay Morilov - 26 vieta
*Alexander Panzhinskiy - 
*Mikhail Devyatyarov - 8 vieta
*Natalya Korostelyova - 12 vieta
*Olga Rocheva - 40 vieta
*Yevgeniya Shapovalova - 28 vieta
*Elena Turysheva - 35 vieta
*Nikolay Morilov/Alexey Petukhov - 
*Irina Khazova/Natalya Korostelyova - 

## Akmenslydis
;Moterų komanda:
* Ludmila Privivkova
* Anna Sidorova 
* Nkeiruka Ezekh
* Ekaterina Galkina 
* Margarita Fomina

;Komandinė lentelė:

## Dailusis čiuožimas

Rusijos poroms pirmą sykį nuo 1964 m.  nepavyko iškovoti aukso medalių,

## Akrobatinis slidinėjimas

## Ledo ritulys
;Vyrų komanda
* Evgeni Nabokov
* Ilya Bryzgalov
* Semyon Varlamov
* Andrei Markov
* Ilya Nikulin
* Dmitri Kalinin
* Konstantin Korneyev
* Denis Grebeshkov
* Fedor Tyutin
* Sergei Gonchar
* Anton Volchenkov
* Pavel Datsyuk
* Evgeni Malkin
* Sergei Fedorov
* Ilya Kovalchuk
* Maxim Afinogenov
* Danis Zaripov
* Alexander Semin
* Sergei Zinovjev
* Alexander Radulov
* Viktor Kozlov
* Alexander Ovechkin
* Aleksey Morozov

;Moterų komanda
* Irina Gashennikova
* Maria Onolbayeva
* Anna Prugova
* Inna Dyubanok
* Alexandra Kapustina
* Alena Khomich
* Olga Permyakova
* Kristina Petrovskaya
* Anna Shchukina
* Svetlana Tkacheva
* Ekaterina Ananina
* Tatiana Burina
* Yulia Deulina
* IyaIya Gavrilova
* Ekaterina Lebedeva
* Marina Sergina
* Ekaterina Smolentseva
* Olga Sosina
* Tatiana Sotnikova
* Svetlana Terenteva
* Alexandra Vafina

## Nusileidimas rogutėmis
*Albert Demtschenko - 4 vieta
*Viktor Kneib - 12 vieta
*Stepan Fedorov - 19 vieta
*Alexandra Rodionova - 6 vieta
*Tatiana Ivanova - 4 vieta
*Natalia Khoreva - 10 vieta
*Vladislav Yuzhakov   Vladimir Makhnutin - 10 vieta
*Mikhail Kuzmich   Stanislav Mikheev - 14 vieta

## Šiaurės dvikovė

## Greitasis čiuožimas trumpuoju taku

## Skeletonas
*Alexander Tretiakov - 
*Sergey Chudinov - 12 vieta
*Svetlana Trunova - 16 vieta
*Elena Yudina - 18 vieta

## Šuoliai su slidėmis

## Snieglenčių sportas
*Ekaterina Tudegescheva - 10 vieta
*Ekaterina Ilyukhina - 
*Alena Zavarzina - 17 vieta
*Svetlana Boldikova - 24 vieta
*Stanislav Detkov - 4 vieta
*Andrey Boldykov - 15 vieta

## Greitasis čiuožimas

;Komandinis persekiojimas

## Nuorodos
* Rusijos olimpinis komitetas
Puošnioji našlaitė

**Puošnioji našlaitė** (*Viola mirabilis*) – našlaitinių (*Violaceae*) šeimos, našlaičių (*Viola*) genties augalas.

Daugiametis, 7–30 cm aukščio augalas. Šakniastiebis storokas, dažniausiai šakotas, gulsčias arba kylantis, apšepęs prielapių liekanomis. Pavasarį išauga tik skroteliniai lapai. Jie statūs, stambūs, šviesiai žali, karbuoti, kartais apaugę, ypač apatinės pusės gyslos, retais plaukeliais. Pavasarį pamatinių lapų pažastyse išauga 1,5–2 cm ilgio, kvapūs, šviesiai violetiniai, su balsva žiotimi žiedai; jie būna nevaisingi ir sėklų neišaugina. Taurėlapiai nedideli, su apskritais priedėliais. Vėliau išauga kylantys lapuoti stiebai. Stiebiniai lapai 2–3, gana trumpais lapkočiais, tik apatinis gana ilgas; lakšto forma tokia pat kaip ir pamatinių. Viršutinių stiebinių lapų pažastyse išauga nedideli, be vainiklapių, su 5 stambiais taurėlapiais žiedai. Vaisius - pailga, atsidaranti dėžutė. Sėklų mėsingas ataugėles ėda skruzdėlės; kartu jos ir sėklas platina.

Žydi balandžio - gegužės mėn. Auga lapuočių ir mišriuose miškuose, krūmuose, derlinguose nerūgščiuose dirvožemiuose. Gana dažna visoje Lietuvoje, šiek tiek retesnė pietryčiuose. Augalas medingas.

## Literatūra
* Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 76 psl.
Pelkinė našlaitė

**Pelkinė našlaitė** (*Viola epipsila*) – našlaitinių (*Violaceae*) šeimos, našlaičių (*Viola*) genties augalas.

Daugiametis, 5-20 cm aukščio žolinis augalas. Šakniastiebis plonas, nariuotas, šliaužiantis, apšepęs rudomis prielapių liekanomis, su antžeminėmis palaipomis. Lapai pamatiniai, paprastai 2, kartais 3 ar 4; lapkočiai ilgi, su siaurais sparneliais, pliki arba viršutinė dalis plaukuota; lakštas kartais apskritas, plačiu pamatu ir truputį nusmailėjusia viršūne, neryškiai karbuotu pakraščiu, viršutinė pusė plika, apatinė apaugusi retais plaukeliais. Prielapiai pailgi, odiški. Iš lapų pažastų išaugę žiedkočiai su 2 pažiedėmis, paprastai viršutiniame žiedkočio trečdalyje. Žiedai bekvapiai, šviesiai violetiniai arba balsvi. Apatinis vainiklapis su tamsiai violetinėmis gyslomis. Pentinas storokas, bukas, 2-3 kartus ilgesnis už taurėlapių priedėlius. Liemenėlio viršūnė suplota, pakraštys sustorėjęs. Vaisius – pailga, plika dėžutė. Sėklos su ataugėlėmis.

Žydi gegužės mėn. Auga pelkėse, pelkėtuose miškuose ir pievose. Gana dažna visoje Lietuvoje.

## Literatūra
Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 78 psl.
Šuninė našlaitė

**Šuninė našlaitė** (*Viola canina*) – našlaitinių (*Violaceae*) šeimos, našlaičių (*Viola*) genties augalas.

Daugiametis, mažas, 3-15 cm aukščio žolinis augalas. Šakniastiebis labai trumpas, iš jo išauga šakoti, statūs, kylantys, kartais gulsti, be pamatinių lapų skrotelės stiebai. Lapai ilgakočiai, buka viršūne ir karbuotais kraštais. Prielapiai maži, iki 1 cm ilgio, gerokai trumpesni už lapkočius, lygiakraščiai arba šiek tiek dantyti, laisvi. Žiedai netaisyklingi, ant gana ilgų žiedkočių, išaugę lapų pažastyse. Taurėlapiai 5, su priedėliais. Vainiklapiai 5, melsvai violetiniai, prie pamato gelsvai balti, nevienodo didumo, apatinis su pentinu. Pentinas balsvas arba gelsvas, cilindriškas, maždaug 2 kartus ilgesnis už taurėlapių priedėlius. Kuokeliai 5, jų dulkinės laisvos, dvi priešakinės su nektarinėmis, esančiomis vainiklapio pentine. Koteliai labai trumpi. Liemenėlio viršūnė su speneliais ir ryškiu snapeliu. Vaisius – pailga, buka, su trumpu smaigeliu plika dėžutė.

Žydi gegužės – birželio mėn. Auga pamiškėse, krūmuose, spygliuočių ir mišriuose miškuose, sausminėse ir užliejamose pievose, miško aikštelėse.

## Literatūra
Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 80 psl.
Skarotoji pušis

**Skarotoji pušis** (*Pinus coulteri*) – pušinių šeimai (*Pinaceae*) priklausanti spygliuočių medžių rūšis. Paplitusi Šiaurės Amerikos vakaruose: Kalifornijoje (JAV) ir Žemutinėje Kalifornijoje (Meksika).

Aukštis iki 24 m, kamieno skersmuo – iki 1 m. Laja plati, netaisyklinga. Žievė tamsiai pilka, ruda ar beveik juoda, giliai sueižėjusi, su netaisyklingais rumbais. Spygliai 15-30 cm ilgio, 2 mm storio, susitelkę po 3. Kankorėžiai cilindriški arba kiaušiniški 20-35 cm ilgio, su 3 cm ilgio žvyneliais, sunkiausi iš visų pušų. Sėklos 15-22 mm ilgio, su 25 mm ilgio skristuku.

Mediena minkšta, trapi, todėl naudojama nebent malkoms. Auga 200–2300 m aukštyje, sausose, uolingose dirvose.


Image:Pin de Coulteri-cone.JPG|Kankorėžio dydis
Image:Pinus coulteri MHNT Cone.jpg|Kankorėžis
Image:Pinus coulteri Ice House Canyon.jpg|Augalas
File:Pinus coulteri-3.jpg|Spygliai


## Šaltiniai
Dygioji pušis

**Dygioji pušis** (*Pinus muricata*) – pušinių šeimai (*Pinaceae*) priklausanti spygliuočių medžių rūšis. Paplitusi Šiaurės Amerikos vakaruose: Kalifornijoje (JAV) ir Žemutinėje Kalifornijoje (Meksika) pakrančių zonoje (0-300 m aukštyje), pasitaiko Gvadelupės, Kedrų, Santa Kruso, Santa Rosos salose.

Aukštis iki 24 m, kamieno skersmuo – iki 90 cm. Laja apskrita, plokščia arba netaisyklinga. Žievė tamsiai ruda, giliai sueižėjusi didelėmis stačiakampėmis plokštelėmis. Spygliai 8-15 cm ilgio, 1,5 mm storio, susitelkę po 2. Kankorėžiai netaisyklingi, prasivėrę – kreivai kiaušiniški, tamsiai rudi, 4-9 cm ilgio, išsilaiko iki 70 metų ir daugiau (ilgiausiai iš visų pušų), prasiveria tik sulaukus tinkamo karščio. Sėklos 6-7 mm ilgio, su 15-20 mm ilgio skristuku.

## Šaltiniai


File:Pinus muricata bark.jpg|Žievė
File:Pinus muricata cones Mendocino.jpg|Kankorėžiai
File:Pinus muricata SaltPoint.jpg|Augavietė vandenyno pakrantėje
Australija 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Australija|Australijos]]** sportininkai dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje, Kanada.

## Medaliai

## Kalnų slidinėjimas

## Biatlonas

## Bobslėjus

## Slidinėjimo lentkynės

## Dailusis čiuožimas

## Akrobatinis slidinėjimas

;Akrobatika ir mogulas

;Krosas

## Rogučių sportas

## Greitasis čiuožimas trumpuoju taku

## Skeletonas

## Sniegelnčių sportas

;Krosas

;Pusvamzdis

;Paralelinis didysis slalomas

## Greitasis čiuožimas

## Nuorodos
* Australijos olimpinis komitetas