open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Imbarės II akmuo su dubenėliais

**Imbarės (Žvainių) akmuo su dubenėliais** (saugotinas kultūros paveldo objektas) – apeiginis akmuo šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Imbarėje (Imbarės seniūnija), 3 km į pietvakarius nuo Salantų, kelio Salantai–Imbarė dešinėje pusėje, prie sodybos.

## Akmuo
Akmuo pilko stambiagrūdžio granito, netaisyklingos formos, pusiau ovalaus skerspjūvio, pailgas, pastatytas statmenas, siaurėja ir plonėja link viršūnės, 2,3 m aukščio, iki 1,6 m pločio, 62–98 cm storio, suskeldėjusiu paviršiumi. Link kelio atsukta pusė plokščia, jos apačioje ties viduriu yra apie 10 cm skersmens ir iki 2 cm gylio dubuo. Aplinkui jį apatinėje plokštumos dalyje iškalta dar per 10 mažesnių, 5–7 cm skersmens ir iki 1,5 cm gylio dubenėlių. Seniau akmuo gulėjo plokštuma į viršų.

0,54 km į šiaurės rytus yra Imbarės akmuo su dubenėliais, 0,65 km į šiaurės vakarus – Imbarės akmuo (Laumės kūlis), 0,6 km ta pačia kryptimi – Imbarės alka, 0,84 km į pietvakarius – Imbarės piliakalnis.

## Istorija
Seniau akmuo gulėjo 0,9 km į šiaurės vakarus nuo sodybos dabartinės vietos, Imbarės alkos aukštumos papėdėje, Salanto slėnyje, prie Vargonupio, Žvainių kaimo pietvakariniame pakraštyje. 2012 m. atvilktas prie sodybos.

Akmenį kaip kultūros paveldo objektą išaiškino Kretingos rajono savivaldybės vyr. paminklotvarkininkas Algirdas Mulvinskas, 2013 m. žvalgė Vykintas Vaitkevičius ir Julius Kanarskas.

Manoma, kad akmuo naudotas senovės pagonių kulto apeigoms. Preliminariai datuojamas I tūktstantmečiu pr. m. e. – I m. e. tūkstantmečiu.

## Šaltiniai
Imbarės II alka

**Imbarės aukštutinės papėdės gyvenvietės alka** (saugotinas kultūros paveldo objektas) – alka šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Imbarėje (Imbarės seniūnija), 0,26 km į vakarus nuo kelio , kairiajame Salanto krante.

## Alkvietė
Įrengta 0,2 km į pietryčius nuo Imbarės piliakalnio, Salanto ir jo intako Pilsupio santakos kairiajame krante esančioje aukštumoje, aukštutinės papėdės gyvenvietės rytiniame pakraštyje. Teritorija suarta, anotacinio ženklo ar kitų nuorodų nėra.

150 m į pietvakarius yra Imbarės kapinynas, 0,29 km į šiaurės rytus – žemutinės papėdės gyvenvietės alka.

## Tyrimai
1983 m. išaiškino ir žvalgė, 1984 m. tyrinėjo Vytautas Daugudis (Lietuvos mokslų akademijos Istorijos institutas).
 
Ištirtas 80,4 m² plotas. Jame rasta 6 x 6 m dydžio, netaisyklingo apskritimo plano, skaldytais smulkiais akmenėliais išgrįsta aikštelė, kurioje pastebėta ugniaviečių pėdsakų (smulkių angliukų ir degėsių sluoksnelis). Ties aikštelės viduriu, arčiau pietvakarinio krašto, gulėjo 90 x 100 cm dydžio ir 1,4 m aukščio akmuo žemyn apversta viršutine plokštuma. Joje buvę smailais, kietais akmenimis išgręžti 65 dubenėliai, kurių skersmuo 3–6 cm, gylis – 0,5–2 cm. Aplinkui šį akmenį aikštelės pakraščiuose gulėjo dar 6 panašaus dydžio akmenys be ženklų. 

Alka buvusi įrengta prie nedidelės pelkutės ir veikė I tūkstantmetyje pr. m. e. Ją naikinant, apeiginis akmuo su dubenėliais buvęs apverstas ir užkastas.

## Literatūra
* Vytautas Daugudis. Iš tolimos Imbarės praeities. - Švyturys - 1986 m. sausio 11 d.
* Vytautas Daugudis. Imbarės archeologiniai paminklai ir jų tyrinėjimai. - Žemaičių praeitis. - Vilnius: Mokslas, 1990. - T. 1. - P. 63 
* Vytautas Daugudis. Pagoniškųjų šventyklų Lietuvoje klausimu. - Ikikrikščioniškosios Lietuvos kultūra. - Vilnius, 1992. - P. 50–77
* Vytautas Daugudis. Imbarės archeologijos paminklai ir jų tyrinėjimai. - Kretinga 740. - Kretinga, 1993. - P. 18
* Vytautas Daugudis. Die Eisenzeitlichen Kultstätten in Litauen. - Archaeologia Baltica. - Vilnius, 1995. - S. 137
* Vykintas Vaitkevičius. Senosios Lietuvos šventvietės: Žemaitija. - Vilnius: Diemedis, 1998. - P. 72

## Šaltiniai
Rokiškė

**Rokiškė** – buvęs kaimas šiaurinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Grūšlaukės ir 7 km į šiaurės vakarus nuo Salantų. Kaimo žemės driekėsi lygumoje, tarp *Jakštaičių, Narmantų* ir *Jakštaičių* miškų. Jos ribojosi su Narmantais, Jakštaičiais, Urbaičiais, Buginiais ir Dirgaliu.

## Etimologija

Rokiškė – asmenvardinis vietovardis, kilęs iš asmenvardžio *Rokas*. Vietovardis rašomas , , , , .

## Istorija

Susiformavo XIX a. pradžioje. Pirmąkart paminėtas 1846 m.

1846 m. buvo 4, 1866 m. – 5, 1923 m. – 7 kiemai.

Sovietinė melioracija kaimą sunaikino. 1986 m. išbrauktas iš Lietuvos gyvenamųjų vietovių apskaitinių duomenų.

## Gyventojai

## Šaltiniai

* [Irena Šeškevičienė. Spalvingi Rokiškės žemaičių gyvenimai. - [Pajūrio naujienos] - 2009 m. rugsėjo 18 d.]
Urbaičiai

**Urbaičiai** – buvęs kaimas šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 5 km į šiaurės rytus nuo Grūšlaukės ir 6 km į šiaurės vakarus nuo Salantų. Kaimo žemės driekiasi lygumoje, ribojosi su Jakštaičiais, Juodupėnais ir Rokiške, pietų pusėje siekė *Juodupėnų* mišką.

## Etimologija

Pavadinimas kilo iš asmenvardžio *Urbaitis (Urbio sūnus)* daugiskaitos formos. Vietovardis rašomas , , , , .

## Istorija

Susiformavo XVII a. Pirmąkart paminėtas 1750 m. XVII–XIX a. priklausė Grūšlaukės dvarui. Dvasiniais gyventojų reikalais nuo 1630 m. rūpinosi Salantų bažnyčios kunigai.

1750, 1821, 1843 ir 1846 m. buvo po 5, 1866 m. – 6 kiemai, 1923 m. – 8 kiemai.

Sovietinė melioracija kaimą sunaikino. 1986 m. išbrauktas iš Lietuvos gyvenamųjų vietovių apskaitinių duomenų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Sofija Gelovani

**Sofija Gelovani** (; g. 1984 m. kovo 21 d. Tbilisyje) – Gruzijos dainininkė, kuri kartu su Nodiku Tatišviliu atstovavo Gruzijai 2013 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Waterfall“.

## Eurovizija

Uždaros atrankos būdu nacionalinis Gruzijos transliuotojas GPB pasirinko Gruzijos atstovus – Sofija kartu su Nodiku Tatišviliu – dalyvauti 2013 m. Eurovizijoje. Dainą „Waterfall“ parašė praėjusių metų nugalėtojos Loreen „Euphoria“ autorius. Konkurso finale duetas užėmė 15 vietą su 50 taškų.

## Nuorodos

* Nodis Tatišvilis ir Sofija Gelovani — „Waterfall“ (video)

|-
Bledar Sejko

**Bledaras Seiko** (; g. 1972 m. rugsėjo 10 d.) – Albanijos gitaristas, kompozitorius ir dainininkas, kartu su Adrian Lulgjuraj atstovavo Albanijai 2013 m. Eurovizijoje Malmėje su daina „Identitet“.

1989 metais dalyvavo Albanijos muzikos festivalyje „Festivali i Këngës“, kur užėmė antrą vietą. Nuo 1992 iki 1995 m. jis buvo roko grupės „Thunder Way“ narys.

2012 metais jis dalyvavo „Festivali i Këngës“, šį kartą užėmė pirmąją vietą su daina „Identitet“. Tai leido atlikėjui dalyvauti artėjančiame Eurovizijos konkurse, kuris vyko Malmėje, Švedijoje.

## Nuorodos

* Daina ''Identitet'' (su Adrian Lulgjuraj)

|-
Piteris Breigelis Jaunesnysis

**Piteris Breigelis Jaunesnysis** (ol. **Pieter Brueghel**, 1564 – 1636 m. spalio 30 d., kitais šaltiniais − 1638 m.) – Nyderlandų vėlyvojo renesanso, ankstyvojo baroko flamandų dailininkas, sekęs savo tėvo Piterio Breigelio Vyresniojo maniera. 

## Biografija

Piteris Breigelis gimė 1564 m. (ar 1565) Briuselyje. Buvo vyresniuoju žymaus dailininko Piterio Breigelio Vyresniojo sūnumi, todėl, kad atskirti nuo tėvo, pramintas „jaunesniuoju“. Jo jaunesnis brolis Janas Breigelis Vyresnysis, irgi tapo žymiu dailininku. Skirtingai nuo jaunesniojo brolio, Piteris Breigelis Jaunesnysis nesistengė atrasti originalių temų ar vaizdavimo formų, o įkvėpimo ir tiesioginio pavyzdžio sėmėsi iš populiarių tėvo paveikslų. Daugelis Piterio Jaunesniojo darbų buvo tėvo paveikslų kopijos arba labai artimai sekė tiek kompoziciniais, tiek temų sumanymais. Piteris Breigelis Jaunesnysis gyvenimo metu buvo pramintas „pragariškuoju“ dėl raudonos spalvos ir įvairių baidyklių vaizdavimo savo paveiksluose.

Piterio Breigelio Jaunesniojo tėvas mirė, kai jam buvo tik 5 metai. Piešimo pradmenis Piteris, kartu su broliu Janu, tikriausiai išėjo pas senelę Mayken Verhulst. Prieš 1578 m. šeima persikraustė į Antverpeną, kur Piteris tikriausiai mokėsi pas dailininką Gillis van Coninxloo. 1584 ar 1585 m. Piteris Breigelis Jaunesnysis įstojo į Antverpeno Šv. Luko dailininkų gildiją. 1588 m. vedė Elisabeth Goddelet, su kuria susilaukė bent 7 vaikų. Piteris Breigelis Jaunesnysis mirė 1636 m. spalio 10 d. Antverpene. Jo sūnus, irgi Piteris, buvo tėvo ir senelio paveikslų kopijuotojas. Fransas Sneidersas buvo tarp Piterio Breigelio Jaunesniojo mokinių.

## Darbų galerija


Vaizdas:Brueghel, Pieter II - Calvary 1606 - Gemäldegalerie Berlin.jpg|„Kristus, nešantis kryžių“ (1606, Berlyno paveikslų galerija)
Vaizdas:Pieter Brueghel the Younger - Peasant Wedding Dance (Brussel) - WGA03635.jpg|„Valstiečių šokis“ (1607, Karališkieji Belgijos dailės muziejai, Briuselis)
Vaizdas:Pieter Brueghel, the Younger - Winter Landscape with Bird Trap - Google Art Project.jpg|„Žiemos peizažas su paukščių spąstais“ (žinomi bent 6 paveikslo variantai įvairiuose muziejuose)
Vaizdas:Brueghel adoration.jpg|„Išminčių pagarbinimas“ (Ermitažas, Sankt Peterburgas)
Vaizdas:Pieter Brueghel the Younger - The Wedding Dance in a Barn - WGA3636.jpg|„Valstiečių vestuvės“ (1616, privati kolekcija)
Vaizdas:Le dénombrement de Bethléem - Pieter Brueghel le jeune - 1610 - Bruxelles 01.jpg|„Surašymas Betliejuje“ (1610, Karališkieji Belgijos dailės muziejai, Briuselis)


## Nuorodos

* Piteris Breigelis Jaunesnysis WGA tinklalapyje
* Piteris Breigelis Jaunesnysis Encyclopaedia Britannica tinklalapyje
Paupio ąžuolas

**Paupio ąžuolas** – Klaipėdos savivaldybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas. Paupio ąžuolas auga Klaipėdoje, Paupių rajone, Jaunystės g. 24. Šalia, tų pačių garažų kaimynystėje, auga saugomas Storasis uosis. 

Medis paskelbtas saugomu 2006 m. vasario 23 d., siekiant išsaugoti įspūdingų matmenų paprastąjį ąžuolą (*Quercus robur L.*).

## Duomenys

Klaipėdos savivaldybė 2022 m. patikslino gamtos paveldo objekto duomenis, buferinės (fizinės ir vizualinės) apsaugos zonas:
* Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (*Quercus robur L.*).
* Kamienų skaičius – 1
* Kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – 3,55 m
* Medžio aukštis – 18 m
* Amžius – apie 220 metų
* Lajos plotis – 23 m

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Saugomi medžiai Klaipėdoje 
* Savivaldybės saugomi objektai. Naujai patvirtintos botaninio gamtos paveldo objektų schemos  *klaipeda.lt*
Aurela Gaçe

**Aurela Gačė** (; g. 1974 m. spalio 16 d., Vliorėje) – albanų dainininkė. Tris kartus tapo konkurso „Festivali i Këngës“ nugalėtoja. Šiuo metu ji gyvena Niujorke, JAV.

Aurela atstovavo Albanijai 2011 m. Eurovizijoje Diuseldorfe su daina „Feel the passion“.

## Diskografija

### Albumai
* 1998: Oh nënë
* 1998: The Best
* 2001: Tundu bejke
* 2001: Superxhiro
* 2008: Mu thanë sytë
* 2012: Paraprakisht

### Singlai
* 1993: „Pegaso“
* 1994: „Nuk mjafton“
* 1995: „Nata“
* 1996: „Me jetën dashuruar“
* 1997: „Pranvera e vonuar“
* 1997: „Fati ynë shpresë dhe marrëzi“
* 1998: „E pafajshme jam“
* 1999: „S’jam tribu“
* 2000: „Cimica“
* 2001: „Jetoj“
* 2007: „Hape veten“
* 2008: „Bosh“
* 2009: „Mu thanë sytë“
* 2009: „Jehonë“ (su West Side Family)
* 2010: „Origjinale“ (su Dr. Flori & Marsel)
* 2010: „Kënga ime“
* 2011: „Feel the Passion“
* 2011: „CA$H“ (su Mc Kresha)
* 2012: „Tranzit“
* 2012: „Boom Boom Boom“
* 2012: „Ja ke nge“
* 2013: „Shpirt i shpirtit tim“
* 2013: „Dua“

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 

|-
Nadine Beiler

**Nadine Beiler** (g. 1990 m. gegužės 27 d.) – Austrijos R&B ir pop dainininkė, kuri laimėjo šou *Starmania* trečiąjį sezoną. Beiler atstovavo Austrijai 2011 m. Eurovizijoje su daina „The Secret Is Love“.

## 2011 m. Eurovizija

Vasario 25 d. Nadine Beiler laimėjo Austrijos nacionalinę atranką į 2011 m. Euroviziją su daina „The Secret Is Love“ ir atstovavo savo tautai antrajame konkurso pusfinalyje. Sėkmingai įveikusi pusfinalį ji užėmė 18 vietą.

## Diskografija

### Albumai
* 2007 – Komm doch mal rüber
* 2011 – I’ve Got a Voice

### Singlai
* 2007 – Alles was du willst
* 2007 – Was wir sind
* 2011 – The Secret Is Love

## Nuorodos

* Daina „The Secret Is Love“

|-
Tumbesas

**Tumbesas** (, ) – miestas Peru šiaurės rytuose, netoli Ramiojo vandenyno pakrantės, prie Tumbeso upės; departamento centras. Yra Cap. FAP Pedro Canga Rodríguez oro uostas, praeina Panamerikos plentas, yra Puerto Pisaro avanportas. Prekybinis centras. Verčiamasi maisto, tekstilės pramone. Veikia Tumbeso valstybinis universitetas, dvi ligoninės. Yra XVII a. Šv. Mykolo katedra, ginklų aikštė, miesto apylinkėse yra Tumbeso deltos mangrovių sąžalynai (draustinis), jūros pakrantėje – turistų mėgiami paplūdimiai.

## Istorija

Tumbesas įkurtas ispanų 1532 m., įėjo į Peru vicekaralystės Gvajakilio provinciją. Peru paskelbus nepriklausomybę, Tumbesas pateko į ginčytiną sritį du Didžiąja Kolumbija. 1942 m. čia vyko Peru-Ekvadoro karas, po kurio Tumbesas oficialiai tapo Peru dalimi. Miestas ne kartą nukentėjo nuo Tumbeso upės potvynių, 1953 ir 1970 m. apgriautas žemės drebėjimų.

## Šaltiniai
Huankavelikos departamentas

**Huankavelikos departamentas** (, ) – departamentas Peru centro pietinėje dalyje. Ribojasi su Chunino departamentu šiaurėje, su Ajakučo departamentu rytuose, su Ikos departamentu pietuose ir su Limos departamentu vakaruose. Administracinis centras – Huankavelika.

## Istorija
Teritorija nuo seno klestėjo įvairios kultūros – Čavino, Vario, Čankų. Čia buvo išgaunamas gyvsidabris. Inkai užkariavo Huankaveliką valdant Tupakui Jupankiui ir Pačakutekui. Ispanų valdymo laikais šis kraštas buvo svarbus kalnakasybos centras, garsėjęs cinoberio, gyvsidabrio, aukso telkiniais, tačiau XVIII a. Huankavelika nuskurdo. 1822 m. sudarytas Huankavelikos departamentas. 1926 m. šį kraštą pasiekė geležinkelis.

## Geografija

Visa departamento teritorija yra Andų kalnuose. Aukščiausi gūbriai iškilę pietvakariuose, likusioje dalyje plyti plokščiakalniai. Svarbiausios viršūnės: Huamanrasas (5298 m), Chahinija (5288 m), Altaras (5268 m) ir kt.

Dalis upių priklauso Apurimako baseinui (Mantaras, Pampa), kitos teka į Ramųjį vandenyną (Piskas). Gausu nedidelių kalnų ežerų (Čoklokoča, Orkokoča, Huarmikoča, Janakoča, Tajakoča ir kt.).

Klimatas aukštikalnių, vėsus. Vidutinė metinė oro temperatūra yra 9 °C, metų bėgyje keičiasi nedaug. Dienomis įšyla virš 23 °C, naktį atvėsta iki 5 °C. Dauguma kritulių iškrenta nuo sausio iki kovo, neretas sniegas, kruša.

## Ekonomika

Verčiamasi daugiausia kalnakasyba – kasamas varis, švinas, sidabras, kiti mineralai. Auginamos bulvės, kukurūzai, kviečiai, veisiamos lamos, alpakos, kiaulės, galvijai. Veikia dvi hidroelektrinės.

## Gyventojai

Dauguma (~65 %) departamento gyventojų yra indėnai (daugiausia kečujai, yra šiek tiek aimarų). Likusieji – ispanakalbiai metisai ar baltieji.

## Administracinis skirstymas
Huankavelikos departamentas administraciškai padalintas į 7 provincijas (skliaustuose – administracinis centras).
* Huankavelikos provincija (Huankavelika)
* Akobambos provincija (Akobamba)
* Angaraeso provincija (Lirkajus)
* Kastrovireinos provincija (Kastrovireina)
* Čurkampos provincija (Čurkampa)
* Huajtaros provincija (Huajtara)
* Tajakachos provincija (Pampasas)
Pieter Aertsen

**Piteris Artsenas** (ol. **Pieter Aertsen**, 1508 – 1575 m. birželio 3 d.) – Nyderlandų renesanso dailininkas, laikomas vienu natiurmorto ir interjero scenų žanrų pradininkų Europos dailėje. 

## Biografija
Piteris Artsenas gimė 1508 m. Amsterdame. 1535 m. įstojo į Antverpeno Šv. Luko dailininkų gildiją. Tikriausiai į miestą atvyko keletą metų anksčiau. Buvo pramintas Ilguoju Piru (Lange Pier). 1542 m. vedė  Kathelijne Bueckelaer, kuri buvo Artseno mokinio Joachim teta. Artsenas buvo svarbi jungtis tarp flamandų ir olandų dailės mokyklų. Kurį laiką jis gyveno pas Jeronimo Boscho pasekėją Jan Mandyn. Karjeros pradžioje Artsenas tapė tradiciškai religines scenas vietos bažnyčioms. Vėliau išgarsėjo kaimo valstiečių ir turgaus bei virtuvės scenų vaizdavimu. Tapė vaisius, daržoves, žuvis, duoną ir pan. Šiuos elementus įtraukdavo net į religinius paveikslus („Kristus Mortos ir Marijos namuose“). Jo paveikslai rodo manieristinio vaizdavimo bruožus. 1556 m. Artsenas grįžo į Amsterdamą. Daugelis jame tapytų altorinių paveikslų vėliau pražuvo Šiaurės Nyderlandams persivertus iš katalikybės į protestantizmą. Piteris Artsenas mirė 1575 m. birželio 3 d. Amsterdame. Jo sūnūs Pieter, Aert ir Dirck tapo žinomais dailininkais. Jo mokinys Joachim Bueckelaer toliau tesė Artseno dailės tematiką.

## Darbų galerija

Vaizdas:Pieter Aertsen 014.jpg| „Turgaus scena“ (iki 1550, Meno istorijos muziejus, Viena)
Vaizdas:Aertsen, Pieter - Market Scene.jpg| „Turgaus scena“ (1550, Senoji pinakoteka, Miunchenas)
Vaizdas:Pieter Aertsen - Christ in the House of Martha and Mary - Google Art Project.jpg| „Kristus Mortos ir Marijos namuose“ (1553, Boijmans Van Beuningen muziejus, Roterdamas)
Vaizdas:Pieter Aertsen - The Cook - Google Art Project.jpg| „Virėja“ (1559, Strada Nuova muziejai, Genuja)
Vaizdas:Pieter Aertsen Christ and the Adulteress.jpg| „Kristus ir neištikima žmona“ (1559, Štedelio meno institutas, Frankfurtas prie Maino)
Vaizdas:De aanbidding van de koningen Rijksmuseum SK-C-1458.jpeg| „Išminčių pagarbinimas“ (apie 1560, Amsterdamo valstybinis muziejus)
Vaizdas:Pieter Aertsen 006.jpg| „Daržovių pardavėjas“ (1567, Berlyno paveikslų galerija)
Vaizdas:Det fede køkken. "Voluptas Carnis".jpg| „Turtinga virtuvė“ (1565-75, Valstybinis Kopenhagos meno muziejus)


## Išnašos

## Nuorodos

* Pieter Aertsen WGA tinklalapyje
* Pieter Aertsen ibiblio.org tinklalapyje
Palangos Iveros Dievo Motinos ikonos parapija

**Palangos Iveros Dievo Motinos ikonos parapija** – viena iš Klaipėdos stačiatikių dekanato parapijų, Palangoje. Parapijai priklauso Palangos Iveros Dievo Motinos ikonos cerkvė.

## Istorija

Parapija užregistruota 1995 m. metais buvusioje vidurinėje mokykloje. Bendruomenei tarnavo vienuolis Aleksejus Babičius. 1999 m. miesto merija nemokamai paskyrė 2263 m² ploto cerkvei statyti. 2000 m. vasario 18 d. pagal rusų architekto D. Borunovo projektą pradėta statyti Palangos cerkvė; už darbus mokėjo Klaipėdos verslininkas A. Popovas. 2002 m. birželio 16 d. cerkvė pašventinta. Parapijai priklauso 100 tikinčiųjų.

## Nuorodos

* Parapijos tinklalapis (rus.);
* Informacija apie parapiją ;
* Žvakė, tikėjimu uždegta Viešpačiui.
Dragon Age II

**Dragon Age II** – kompiuterinis veiksmo vaidmenų žaidimas, kurį sukūrė „BioWare“, o 2011 m. kovo 8 d. išleido „Electronic Arts“. Tai antroji „Dragon Age“ serijos dalis. Žaidimas skirtas Microsoft Windows, Xbox 360, PlayStation 3 ir Mac OS X platformoms.

Veiksmas vyksta tame pačiame *Thedas* mitiniame pasaulyje kaip ir pirmojoje dalyje, žaidėjas įsikūnija į *Hawke* veikėją ir specializuojasi mago, kario arba plėšiko vaidmenyje. Žaidėjo valdomas veikėjas kartu su šeima pasprunka nuo demoniškų padarų, užpuolusių Fereldeną, ir apsistoja Kirkvolo (*Kirkwall*) mieste, kur po audringų politinių ir socialinių konfliktų kupino dešimtmečio tampa legendiniu miesto herojumi ir daro įtaką įvykių sūkuriui, kuris pakeičia pasaulio raidą.

## Apžvalga
Tai trečiojo asmens vaidmenų žaidimas. Nors ir yra galimybė perkelti pirmosios „Dragon Age“ dalies išsaugotus duomenis, žaidėjas turi susikurti naują veikėją, kilusį iš *Hawke* šeimos. Pirmojoje dalyje žaidėjo padaryti sprendimai, darę įtaką pasaulio raidai, išlieka. Kaip ir ankstesnėje dalyje, žaidėjas gali valdyti bet kurį grupės veikėją, kurių yra 8 („The Exiled Prince“ papildymas prideda dar 2). Žaidėjas gali sustabdyti laiką kovos metu, kad kuo efektyviau suderintų veikėjų veiksmų seką, kadangi daugelis sugebėjimų sąveikaujant tarpusavyje padaro daugiau žalos priešininkams.

Didžioji dalis žaidimo istorijos pasakojama dialogais paremtais vaizdo intarpais, kurių metu žaidėjas gali pasirinkti norimą klausimą ar atsakymą, kurie daro įtaką teigiamam arba neigiamam žaidėjo bendražygių nusistatymui žaidėjo atžvilgiu. Bet koks bendražygių požiūris savo ruožtu suteikia kovos privalumų: teigiamas paprastai suteikia naudos žaidėjo veikėjui ir (arba) kitiems grupės nariams, tuo tarpu neigiamas padidina bendražygio kovos sugebėjimus. Tai pat pat suteikia galimybę užmegzti romantinius santykius.

## Atsiliepimai
Metacritic tinklalapis žaidimo PS3, AK ir Xbox 360 versijas atitinkamai įvertino 82/100, 82/100 ir 79/100.

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Palangos mūšis (1831)

**Palangos mūšis** – mūšis įvyko Palangoje, 1831 m. gegužės 10-13 d. tarp sukilėlių ir Rusijos imperijos kariuomenės. Sukilėliams vadovavo Anupras Jacevičius, o rusų kariuomenei - Karlas Renenkampfas.

## Istorija

Sukilėliams buvo itin svarbu užimti Palangą siekiant gauti priėjimą prie jūros ir taip gauti pastiprinimą iš Vakarų Europos. Siekiant kuo greičiau užimti Palangą A.Jacevičius sparčiai rinko karinį dalinį. Jam padėjo buvę Lenkijos, Prancūzijos, Rusijos karininkai. Sukilėlių kariuomenė sparčiai augo, darbas virte virė. Pačioje kovo pabaigoje (29 ar 30 dienomis) atvyko Palangos ir Darbėnų grafystės valdytojas Petrauskas, kuris ragino nedelsiant užimti Palangą bei nubausti tenykštį sukilimui besipriešinantį kleboną. Telšiškiai sukilimo vadai nusprendė, kad karinės pajėgos dar nėra tokios stiprios, kad galėtų Palangą užimti ir siūlė Petrauskui palaukti. Šis įpykęs išvyko, surinko minią valstiečių, prigirdė degtine ir pasiuntė į žygį, bet prie Palangos kapinaičių sukilėliai pateko į pasalą ir buvo išsklaidyti.

Kiek vėliau balandžio mėnesį sukilėliai gavę A. Jacevičiaus įsakymą pulti buvo trumpam užėmę Palangą. Kautynių metu kilo keletas gaisrų. Jų metu sudegė didžioji dalis Palangos miestelio gyvenamųjų namų ir Vilimiškės kaimas.

Gegužės 9 d. apie 4000 sukilėlių vadovaujamų A. Jacevičiaus paskutinį kartą pabandė užimti Palangą. Sukilėliai pradėjo puolimą iš savo įtvirtinimų Kretingoje ir Darbėnuose, tačiau jau pirmą dieną buvo užpulti ir išblaškyti rusų kariuomenės. Kitą dieną sukilėliai vėl puolė, tačiau puolimas baigėsi nesėkme, nes pritrūko amunicijos. Gegužės 13 d. dar kartą buvo bandoma užpulti Palangą, tačiau sukilėliams ir vėl nepasisekė ir jie su dideliais nuostoliais buvo priversti trauktis.

## Literatūra

* Edmund Callier, Bitwy i potyczki stoczone przez wojsko polskie w roku 1831..., 1887
* Stefan Kieniewicz, Andrzej Zahorski, Władysław Zajewski, Trzy powstania narodowe: kościuszkowskie, listopadowe i styczniowe, Warszawa 1992
* Józef Dutkiewicz, Onufry Jacewicz, w: Polski Słownik Biograficzny, t. X, 1962-1964, s. 264-265.

## Šaltiniai
Huankavelika

**Huankavelika** (, ) – miestas centrinėje Peru dalyje, Vakarų Kordiljeros rytinėje pašlaitėje, tarpukalnių slėnyje, daugiau nei 3600 m aukštyje, prie Iču upės; departamento centras. Yra geležinkelis į Huankajų, plentai į Huankajų, Ajakučą, Činča Altą. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (kukurūzai, miežiai, bulvės). Maisto (pieno, mėsos, miltų, alkoholio), odos apdirbimo, tekstilės pramonė, gaminami vario dirbiniai. Veikia Huankavelikos valstybinis universitetas. Yra XVII–XVIII a. architektūros paminklų (Šv. Antano katedra, Šv. Sebastijono, Šv. Pranciškaus, Šv. Dominyko bažnyčios, ginklų aikštė, administraciniai ir gyvenamieji pastatai). Netoli miesto yra Santa Barbaros gyvsidabrio kasykla, sidabro telkiniai.

## Istorija

Miesto pavadinimas, spėjama, reiškia „huankų akmuo“ ar „šventasis akmuo“. Jau inkų laikais čia išgautas gyvsidabris. Ispanai miestą įkūrė 1572 m. ir pavadino *Villa Rica de Oropesa* (pagal vicekaraliaus Francisco Álvarez de Toledo gimtąjį Oropesos miestelį Ispanijoje). Kolonijiniais laikais Huankavelika buvo labai svarbus gyvsidabrio gavybos centras. Šis gyvsidabris buvo būtinas sidabro, kurio svarbiausias gavybos centras buvo Potosi, išgavimui. Peru Respublikos laikais miestas nuskurdo. Situaciją pagerino 1926 m. nutiestas geležinkelis iš Huankajaus. Tačiau iki dabar šis, daugiausia kečujų apgyvendintas miestas, yra vienas skurdžiausių šalyje.


File:385631294 6c7731c7c8.jpg|Ginklų aikštė
File:385612788 94ecd970ef.jpg|Katedra
File:Panorámica de Huancavelica.jpg|Vaizdas nuo aplinkinių kalnų
File:Huancavelica station motor31 2007 front.jpg|Traukinys į Huankajų


## Šaltiniai
Huanukas

**Huanukas** (, ) – miestas centrinėje Peru, Anduose, Centrinės Kordiljeros rytiniuose šlaituose, Hualjagos upės slėnyje; departamento administracinis centras. Yra oro uostas, plentai į Pukaljpą, Sero de Paską, Limą. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (vaisiai, bulvės, pupelės, manijokai, kava, galvijai). Maisto (cukraus, romo) pramonė. Apylinkėse išgaunama nafta. Veikia Huanuko ir Hermilio Valdizán valstybiniai universitetai. Yra katedra, ginklų aikštė, akmeninis tiltas. Į vakarus nuo Huanuko yra vienas seniausių Peru statinių – Sukryžiuotų rankų šventykla Kotošo vietovėje.

## Istorija

Vietovė gyvenama nuo seniausių laikų. Miestas įkurtas 1539 m. konkistadoro Gómez de Alvarado y Contreras ir pavadintas *La muy noble y leal ciudad de los Caballeros de León de Huánuco*. Huanukas išaugo kaip svarbus punktas kelyje tarp Limos ir Amazonijos.

## Šaltiniai
Julia Channel

**Džulija Čenel** (, tikrasis vardas – *Julia Pinel*; g. 1973 m. lapkričio 3 d. Paryžiuje, Prancūzija) – aktorė, dainininkė, fotomodelis, dešimto dešimtmečio pradžioje buvusi viena populiariausių Europos juodaodžių pornografinių filmų aktorių.

Ji taip žinoma pseudonimais *Julia Chanel*, *Lydia Chanel* ir *Julia Sow*.

## Biografija
Jos kilmės duomenys yra prieštaringi: vienų šaltinių teigimu, motina kilusi iš Prancūzijos, kitų – iš Italijos, tuo tarpu tėvas – iš Egipto arba Malio.

Vos sulaukusios 18, Džulijos nuotraukos pasirodė tokiuose žurnaluose kaip „Playboy“, „Penthouse“ ir „Gallerie“. 1992 m. liepą ji tapo modelių agentūros, turinčios glaudų ryšį su garsiu prancūzų pornografijos kūrėju Pierre Woodman, „Clara Casting“ kliente. Tais pačiais metais ji nusifilmavo pirmuose filmuose, o per 5 metus pasirodė beveik 70 juostų.

Karjeros pradžioje Džulija daugiausia filmavosi Vokietijoje, pas režisierių Nils Molitor. Vėliau ji persikėlė į JAV, kur, dirbdama su Andrew Blake, netruko išpopuliarėti. Grįžusi po keleto metų į gimtinę jau kaip žvaigždė, ji vaidino Prancūzijoje, Italijoje bei Vokietijoje pas labiausiai žinomus pornografijos kūrėjus: Marc Dorcel, Joe D‘Amato ir Mario Salieri. 

1996 m. ji sulaukė pasiūlymo iš kompanijos „Vivid Entertainment“ pasirašyti ilgalaikę sutartį, tačiau nusprendė, kad atėjo metas pasitraukti.

Baigusi karjerą pornografijos srityje, Džulija kurį laiką keliavo po Europą ir JAV, pasirodydama įvairiuose erotiniuose šou, tuo pačiu metu stengdamasi prasiskinti kelią į rimtesnę aktorystę. Dar 1995 m. ji kartu su kita aktore Dragixa nusifilmavo grupės „Silmarils“ dainos „Course Vite“ vaizdo klipe, kurį televizijos kanalai transliavo cenzūruotą.

Nuo 1996 m. mėgino jėgas erotiniuose filmuose bei televizijoje, kur atliko keletą vaidmenų serialuose: „Les Truffes“, „Freres“ bei filme „Coup de Vice“, o jos partneriais buvo garsūs Prancūzijos aktoriai Jean Reno bei Sami Naceri. 

2001 m.  buvo pakviesta į „Canal +“ TV šou „Le Journal du hard“, kuriame buvo pristatoma kaip pirmoji vedėja, buvusi pornografijos žvaigždė.
 
Kadangi muzika užėmė jos gyvenimo didelę dalų, pasitraukusi iš šios laidos Džulija kreipėsi į muzikos kanalą MCM, pasiūlydama savo paslaugas. Netrukus ji tapo laidos „Hip Hop Channel“ vedėja. 

Nusifilmavusi atlikėjo Method Man vaizdo klipe „Judgement Day“, Džulija nusprendė pati išmėginti jėgas muzikoje. 2010 m. pasirodė jos debiutinis singlas „All I Want“, o 2012 m. – kol kas vienintelis albumas „Colors“. Dainos „Forever in a Day“ vaizdo klipe greta jos nusifilmavo ir futbolininkas Didier Drogba.

2008 m. pasirodė autobiografinė knyga „“L‘enfer vu du ciel“, o 2010 m. pradėjo veikti jos pažinčių interneto svetainė mecacroquer.com.

## Apdovanojimai
Interneto svetainė „complex.com“ Džulijai yra skyrusi 5 vietą geriausių juodaodžių pornografijos aktorių sąraše.

1998 m. ji pelnė Hot d’Or apdovanojimą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* IMDb profilis
* Oficiali svetainė
Varlupis (Salantas)

**Varlupis** – upelis Vakarų Lietuvoje, šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, dešinysis Salanto intakas.

## Etimologija
Upelyje pavasariais prisiveisdavo daug varlių, dėl to jis buvo pavadintas **Varlupiu**.

## Geografija
Upelis dirbtinai iškastas XIX a. vandens pertekliui iš Erlų pievų, buvusių Erlos–Salanto senslėnyje, nuvesti. Ištakos yra Žudgalio rytinėje dalyje, 0,16 km į pietus nuo kelio Žudgalis–Salantai. Teka Erlos–Salanto senslėnio vakariniu pakraščiu pietų-pietvakarių kryptimi. 180 m į pietvakarius nuo kelių  ir  kryžkelės stačiu kampu pasuka į pietryčius. Į Salantą įteka Pesčių kaimo šiaurės rytiniame pakraštyje, 0,17 km į pietus nuo minėtų kelių kryžkelės, 17 km nuo jos žiočių.

;Gyvenvietės: Žudgalis, Pesčiai.

## Šaltiniai
Shayla LaVeaux

**Šeila LeVjuks** (, tikrasis vardas – *Dana Casey*; g. 1969 m. gruodžio 27 d. Denveris, JAV) – pornografinių filmų aktorė.

## Biografija
Šeila gimė Denveryje, Kolorado valstijoje. Augo tik su motina ir jau paauglystėje pasižymėjo maištingu charakteriu. Būdama 15 metė mokyklą ir įniko į kvaišalus, kuriems užsidirbti ėmė šokti striptizą įvairiuose vakarėliuose. 

1990 m. ji ištekėjo už Jameso Wieserio. Pora vadovavo striptizo klubui ir turėjo nedidelį knygyną, kuriame prekiavo suaugusiems skirta literatūra. Norėdama padaryti verslui didesnę reklamą, Šeila nusprendė, kad tam geriausiai tiktų jos pačios fotosesijos įvairiuose žurnaluose bei nutarė šokti striptizą savo pačios klube.

Klube „Shotgun Willie“ ji sutiko Alexis DeVell, tuo metu jau vaidinusią pornografiniuose filmuose. Nors Alexis turėjo draugą, o Šeila buvo ištekėjusi, tarp jų užsimezgė intymūs santykiai. 1992 m. Alexis pakvietė ją į Los Andželą, kur Šeila turėjo galimybę iš arti išvysti pornografijos užkulisius. Kuriant juostą „Curious“ ir vienai aktorių negalint atlikti savo vaidmens, jis buvo pasiūlytas Šeilai ir ši sutiko. Netrukus ji pasirodė dar viename filme – „Lesbian Love Connection“ – ir sulaukė pasiūlymo pasirašyti ilgalaikę sutartį.

Kurį laiką Šeila, Alexis padedama, slėpė nuo vyro apie savo naująją veiklą, tačiau nuolatinės kelionės iš Denverį į Los Andželą negalėjo ilgai būti nepastebėtos ir galiausiai Šeila prisipažino vyrui.

1996 m. pora persikėlė į Los Andželą, kur jos vyras taip pat ėmė filmuotis pornografinėse juostose. Jie buvo įkūrę savo kompaniją „Shayla Productions“, glaudžiai bendradarbiavusią su „Jill Kelly Productions.“

Šeila keletą kartų buvo nutraukusi savo karjerą, tačiau po pertraukos vėl sugrįždavo. Iki 2013 m. ją buvo galima išvysti daugiau kaip 240 filmų.

## Apdovanojimai

## Šaltiniai

## Nuorodos

* IMDb profilis
* Oficiali svetainė 
*Oficialus „blogas“
Žeimių senosios kapinės

**Žeimių senosios kapinės**, vadinamos *Kapeliais, Marų kapais, Švedine* (saugotinas kultūros paveldo objektas) – neveikiančios kapinės šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Žeimiuose (Imbarės seniūnija), 0,86 km į pietryčius nuo kelio . 

## Kapinės
Įrengtos vidury laukų stūksančioje kalvoje. Jos stačiakampio plano, pailgos šiaurės rytų - pietvakarių kryptimi, 49 m ilgio ir 27–30 m pločio. Pakraščiuose apaugusios lapuočiais medžiais. Paviršius lygus, žemėja link pakraščių, laidojimo žymių nėra. Pietinės dalies viduryje ant mūrinio pamato stovi koplytėlė, o šalia jos monumentalus kryžius. Kitas kryžius pastatytas šiaurinėje kapinių dalyje. 

Teritorijos plotas – 0,15 ha, perimetras – 156 m. 

## Istorija
Veikė XVI–XVIII a., vadinamos *Kapeliais, Marų kapais, Švedine* (). Jose laidoti Žeimių gyventojai. Padavimai mena, kad kapinėse taip pat palaidoti XVII–XVIII a. apylinkėje žuvę švedų kariai.  

Kapines uždarius, XIX a. – XX a. pr. retsykiais laidoti savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai ir pan. Mirusiųjų atminimui nuo seno stovi koplytėlė (atnaujinta XX a. I pusėje) su Šv. Jono Nepomuko skulptūra ir pora ąžuolinių monumentalių kryžių. Kryžiai XX a. sunyko.

Pasakojama, kad kapinėse vaidendavosi. Esą, šalia gyvenę žmonės matydavę švedę, kuri su kūdikiu rankose anksti ryte ateidavusi gulti ant šieno kūgio, o vakare grįždavusi į kapines. Kitą sykį į sodybą užklydęs aukštas švedas su pilnu maišeliu pinigų, kuriuos pabėrė ant stalo ir paprašė pakviesti šeimininką. Tačiau šeimininkui esant Salantuose, švedas pinigus susirinkęs ir išėjęs link kapinių.

Prie kapinių ardami dirvą, ūkininkai rasdavo žmonių kaulų, žalvarinių žiedų ir apyrankių.

1982 m. žvalgė Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (ekspedicijos vadovas Romas Olišauskas), 1985 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė).

1972–1984 m. – vietinės reikšmės archeologijos paminklas (AV503). 

## Šaltiniai
 

## Nuorodos
*
Titnagai (Kretinga)

**Titnagai** – buvęs viensėdis šiaurės rytiniame Kretingos rajono savivaldybės teritorijos pakraštyje, 6 km į pietryčius nuo Salantų, Žeimiuose (Imbarės seniūnija), Bubino dešiniajame krante.

## Etimologija

Pavadinimas kilo nuo žodžio  daugiskaitos formos.

## Geografija
Vienkiemio žemė driekėsi lygumoje, nuo kurios į pietryčius plyti *Šateikių giria*. Šiaurėje ribojosi su Kurcinų vienkiemiu, o vakaruose ir pietvakariuose – su Žeimių kaimu.

 
## Istorija
Vienkiemis susiformavo XIX a., įdirbus Žeimių bendro naudojimo ganyklų ir miško žemę. Jis priklausė Žeimių kaimo bendruomenei ir vadinosi Žeimių (, ) vardu. Dvasiniais vienkiemio gyventojų reikalais rūpinosi Salantų bažnyčios kunigai.

Per Lietuvos žemės reformą vienkiemis tapo savarankiška gyvenviete, kuri pasivadino *Titnagais* (sovietmečio rusiškuose žemėlapiuose ). 

Oficialiame Lietuvos administracinio-teritorinio suskirstymo žinyne paskutinį kartą vienkiemis minimas 1959 m.

XX a. 7 dešimtmečio melioracija jį sunaikino, žemė buvo priskirta Žeimiams. 

## Šaltiniai
Limos provincija

**Limos provincija** (, ) – provincija Peru, neįeinanti į jokio departamento sudėtį. Iš rytų apsupta Limos departamento, o vakaruose skalaujama Ramiojo vandenyno bei ribojasi su Kaljao departamentu. Apima šalies sostinę Limą (sutampa su Limos metropoline savivaldybe).

## Istorija
Limos provincija sudaryta 1821 m., pradžioje ji priklausė Limos departamentui, į jos sudėtį pateko Kaljao uostamiestis. Sparčiai augant Limos miestui, buvo nuspręsta sudaryti atskirą administracinę teritoriją. 2002 m. Limos provincija atskirta nuo Limos departamento.

## Geografija

Provincija yra sausringoje Peru Kostoje, išvagotoje Čiljono, Rimako ir Lurino upių. Dabar didžioji dalis teritorijos urbanizuota, laukinės gamtos yra išlikę tik vandenyno pakrantėje ir Pantanos de Viljos laukinės gamtos draustinyje.

## Gyventojai

Lima yra didžiausias šalies miestas, sutraukiantis gyventojus iš visos Peru, todėl pasižymi didele etnine įvairove. 92 % provincijos gyventojų yra ispanakalbiai (metisai, baltieji, mulatai, juodaodžiai), 7 % gyventojų yra indėnai (daugiausia kečujai), yra kinų, japonų, libaniečių ir kitų tautybių žmonių.

## Administracinis skirstymas

Limos provincija administraciškai padalinta į 43 apygardas:

# Lima
# Ankonas
# Atė
# Barankas
# Brenja
# Karabailjus
# Čaklakajus
# Čoriljosas
# Sjenegilja
# Komasas
# El Agustinas
# Independensija
# Chesus Marija
# La Molina
# La Viktorija
# Linsė
# Los Olivosas
# Lurigančas-Čosika
# Lurinas
# Magdalena del Maras
# Mirafloresas
# Pueblo Librė
# Pačakamakas
# Pukusana
# Puente Piedra
# Punta Hermosa
# Punta Negra
# Rimako apygarda
# San Bartolas
# San Borcha
# San Isidras
# San Juan de Lurigančas
# San Chuan de Mirafloresas
# San Luisas
# San Martin de Poresas
# San Migelis
# Santa Anita
# Santa Marija del Maras
# Santa Rosa
# Santjago de Surkas
# Surkiljus
# Vilja El Salvadoras
# Vilja Marija del Triunfas
Perkūnkaimis

**Perkūnkaimis** – buvęs kaimas šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 2 km į pietryčius nuo Salantų, Gargždelėje (Imbarės seniūnija), prie kelio  ir Alkupio.

## Etimologija

Gyvenvietė pavadinta Perkūnkaimiu todėl, kad joje seniau stovėjusi Salantų dvaro daržinė, į kurią trenkė ir sudegino perkūnas.

## Geografija

Kaimo žemės driekėsi į rytus ir pietus nuo Gargždelės (Salantų) kapinių, prie kelio Salantai–Plungė. Jos ribojosi su Gargždele, Žvainiais, Gedgaudžiais ir Žeimiais. Kaime buvo Alkupio upelio ištakos.

 
## Istorija

Įkurtas 1927 m. išparceliuoto Salantėlių palivarko žemėje, išdalinus jas kumečiams ir Lietuvos kariuomenės savanoriams kūrėjams. 

Kaime, 1 km į rytus nuo Gargždelės-Salantų kapinių buvo Šilo durpynas, apėmęs 44 ha užpelkėjusios žemės.

XX a. viduryje Perkūnkaimis prijungtas prie besiplečiančio Gargždelės kaimo. 

## Šaltiniai
Salantėlių palivarkas

**Salantėliai** – buvęs palivarkas šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 2 km į pietryčius nuo Salantų, Gargždelėje (Imbarės seniūnija), prie kelio  ir Alkupio upelio.

## Istorija
Į rytus nuo Salantų miesto XVI–XIX a. plytėjo Salantų dvaro ganyklos. Pro jas ėjo senasis kelias Salantai–Plungė, prie kurio veikė Salantų parapijos kapinės. Po 1861 m. žemės reformos iš baudžiavos paleistiems valstiečiams atitekusioje ganyklų žemėje susiformavo Gargždelės kaimas, o dvarui pasilikusiai žemei administruoti XIX a. 8–9 dešimtmetyje įsteigtas palivarkas, pavadintas *Salantėliais*.  

1923 m. palivarke buvo 3 kiemai ir 9 gyventojai. Vykdant Lietuvos žemės reformą, palivarkas išparceliuotas, žemė išdalinta kumečiams ir nuo Salantų kilusiems Lietuvos kariuomenės savanoriams kūrėjams. Naujoji gyvenvietė pavadinta Perkūnkaimiu. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Klausgalvų Medsėdžių senosios kapinės

**Klausgalvų Medsėdžių senosios kapinės**, vadinamos *Kapeliais, [[Maro kapeliai]]s* (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas – , senas vertybės kodas – L571) – neveikiančios kapinės šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Klausgalvų Medsėdžiuose (Imbarės seniūnija), 2,2 km į šiaurės vakarus nuo kelio .

## Kapinės

Įrengtos nedidelėje kalvelėje, stūksančioje vidury dirvos. Stačiakampio plano, 20 x 20 m dydžio. Centrinė, 13 x 12 m dydžio, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi dalis aptverta statinių tvora, kurios rytinėje pusėje įrengti varteliai.

Paviršius lygus, laidojimo žymių nėra. Viduryje ant aukšto betoninio cokolio pastatyta koplytėlė, kurios sienos betoninės, o stogo konstrukcija medinė. Abipus jos stovi po medinį, monumentalų kryžių.

Kapinių pakraščiuose auga liepos, išrausti žvėrelių urvai.

Teritorijos plotas – 0,01 ha, perimetras – 48 m.

3,24 km į šiaurės rytus yra Barzdžių, 3,16 km į pietryčius – Klausgalvų, 2,25 km į šiaurės vakarus – Mažųjų Žalimų senosios kapinės.

## Istorija
Įrengtos XVII a. Veikė iki XVIII a. pab. – XIX a. pr. Vadinamos Kapeliais, Maro kapeliais (). Jose laidoti Klausgalvų Medsėdžių gyventojai. Kapines uždarius, XIX a. – XX a. pr. retsykiais pakasami savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai ir pan. Paskutinį kartą laidotos 1920 m. šiltinės aukos.

Mirusiems atminti kapinėse nuo seno stovėjo koplytėlė ir keli ąžuoliniai monumentalūs kryžiai. 1937–1939 m. kryžiai atnaujinti, o medinės koplytėlės vietoje pastatyta betoninė, į kurią iš senosios perkeltos Marijos Maloningosios, 2 angelų, Šv. Juozapo ir Kristaus prie stulpo skulptūros. Marijos skulptūrai buvo priskiriama stebuklinga galia. Jos pagalbos prašydavo susirgus šeimynos nariui ar gyvuliui, ištikus nelaimei. Prie koplytėlės kiekvieną gegužę kaimo gyventojai rinkdavosi pasimelsti už mirusiuosius. Senosios skulptūros XX a. 8 deš. dingo, o jų vieton įdėta masinės gamybos Švč. Mergelės Marijos skulptūra. XXI a. pr. vietoje vieno sunykusio kryžiaus pastatytas naujas.

Pasakojama, kad kapinėse vaidendavosi, o ariant aplinkui dirvą buvo randama žmonių kaulų ir įvairių senienų iš suardytų kapų.

1972–1977 m. – vietinės reikšmės archeologijos paminklas. 1997 m. įrašytos į kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (kodas L474), 2005 m. pripažintos valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.

### Tyrimai
1960 ir 1964 m. žvalgė Juozas Mickevičius, 1988, 2015 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė), 2015 m. – Loreta Jatulionytė-Brezgienė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kultūros vertybių registras: Klausgalvų Medsėdžių k. senosios kapinės
Moran Mazor

**Moran Mazor** (; g. 1991 m. gegužės 17 d. Holone) – Izraelio dainininkė. 2011 m. Mazor tapo Izraelio realybės šou „Eyal Golan is Calling You“ nugalėtoja. 2013 m. Mazor laimėjo Izraelio nacionalinę atranką *Kdam Eurovision 2013*. Ji atstovavo savo šaliai antrajame Eurovizijos pusfinalyje su daina „Rak bishvilo“ („tik jam“). Moran Mazor nepateko į finalą, užėmė 14 vietą pusfinalyje su 40 taškų. 2013 m. spalį Izraelio Transliavimo tarnybos sukurtas dokumentinis filmas *A Girl with Glasses* () apie Moran kelionę į Euroviziją.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* 

|-
Magdolna Rúzsa

**Magdolna Rúzsa** – (, ; g. 1985 m. lapkričio 28 d.) – Vengrijos dainininkė, 2007 metais ji atstovavo Vengrijai Eurovizijos konkurse Helsinkyje, Suomijoje. Magdi užėmė devintąją vietą su 128 taškais.

## Diskografija

### Albumai
* 2006 – A döntőkben elhangzott dalok
* 2006 – Ördögi angyal
* 2007 – Kapcsolat Koncert
* 2008 – Iránytű
* 2011 – Magdaléna Rúzsa
* 2012 – Tizenegy

## Nuorodos

* Magdi Rúzsa — „Unsubstantial Blues“ (vaizdo klipas)

|-
Justė Juozapaitytė

**Justė Juozapaitytė** (1990 m. balandžio 14 d. Palangoje) – modelis ir grožio konkursų dalyvė.

## Biografija

Gimė 1990 m. balandžio 14 d. Palangoje. 2007 m. dalyvavo LNK televizijos organizuotoje laidoje *Grožio mokykla*, kur pateko į finalą ir užsitikrino vietą 2007 m. Mis Lietuva konkurse. Konkurse Mis Lietuva gavo apdovanojimą už fotogeniškumą. Tais pačiais metais konkurse *Miss Fashion TV* užėmė pirmąją vietą ir tapo šio TV kanalo veidu 2008 metų sezone.

Pirmąjį kontraktą pasirašė 2007 m. su agentūra *Modilinos*. Dalyvavo fotosesijose Tailande, Kinijoje, Vietname ir Honkonge. Fotografavosi NIKE ir Lynx reklamose. 2011 m. dalyvavo grožio kunkurse *Britain & Ireland’s Next Top Model*, kur užėmė antrą vietą. Po konkurso modelis dalyvavo filmuojant britų muzikos atlikėjo Matt Cardle dainos *Starlight* vaizdo klipe. 2011 m. lapkričio mėnesį modelio nuotrauka buvo ant *Choque* žurnalo viršelio. Tų pačių metų gruodžio mėnesį dirbo modeliu *Amy Hall* drabužių kolekcijos pristatyme.

## Nuorodos

* www.londoniete.lt Justė Juozapaitytė ;
* Justė Juozapaitytė. Beveik geriausias Britanijos modelis;
* Dainos Starlight vaizdo klipas.
Rokas Ūzas

**Rokas Ūzas** (g. 1988 m. birželio 22 d. Palangoje) – Lietuvos krepšininkas, rungtyniaujantis RKL Kėdainių SC-„Ateities“ ekipoje.

2021 m. sausio viduryje sugrįžo į Lietuvą ir pasirašė sutatį iki sezono pabaigos su Marijampolės „Sūduvos-Mantingos“ klubu.

## Pasiekimai

* 2008 m. Europos jaunimo iki 20 m. čempionatas antra vieta
* 2006 m. Europos jaunimo iki 18 m. čempionatas antra vieta

## Nuorodos
* Profilis www.lkl.lt;
* Profilis www.fiba.com;
* Profilis www.basketnews.lt.
Pegasas (knygynai)

**„Pegasas“** – „Alma Littera“ įmonių grupei priklausantis knygynų tinklas, jungiantis daugiau nei 30 knygynų visuose Lietuvos regionuose. 

2013 m. Vilniaus prekybos centre „Akropolis“ buvo atidarytas didžiausias knygynas Baltijos šalyse.

## Istorija
2003 m. buvo įkurtas pirmasis „Pegasas“ knygynas. 2009 m. „Alma Littera“ įmonė  perėmė keturis „Baltų lankų“ knygynus. 2011 m. pastarieji knygynai pakeitė prekinį ženklą. Šiuo metu knygynų tinklas „Pegasas“ valdo 33 knygynus visoje Lietuvoje, iš kurių devyni veikia franšizės pagindu.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Andrew Von Etter

**Endriu fon Eteris** (, 1940 m. Palangoje – 1967 m. Bostone, JAV) – JAV gangsteris ir nusikaltėlis.

## Biografija

Gimė 1940 m. Palangoje, 1947 m. kartu su tėvais atvyko į JAV. 1962 m. dirbdamas sargybiniu pusę etato pavogė pinigus iš seifo ir buvo už tai suimtas. E. fon Eteris priklausė italų kilmės Edward „Wimpy“ Bennett gaujai, kurį vykdė įvairius nusikaltimus Bostono mieste ir kuri kontroliavo Roksburio rajoną. Vykstant teismui teisiamasis pradėjo pasakoti apie savo kilmingą prosenelį Sebastijaną fon Eterį, kuris dalyvavo 1877–1878 m. Rusijos-Turkijos kare ir taip tapo pašaipų objektu to meto Bostono žiniasklaidoje.

1967 m. vasario mėnesį dingus Edward „Wimpy“ Bennett dingo ir E. fon Eteris, kurio kūnas buvo rastas pakankamai greitai jo vairuoto mustango bagažinėje su virve ant kaklo. Policijos manymu jis buvo nužudytas vykstant gaujų karui, tačiau kaltininkas taip niekada ir nebuvo surastas.

## Nuorodos
* Straipsnis apie nusikaltėlį Boston Herald laikraštyje (ang.)
Šatraminių I senosios kapinės

**Šatraminių I senosios kapinės**, vad. *Kapeliais, Maro kapais, Senkapiais* (saugotinas kultūros paveldo objektas) – neveikiančios kapinės Skuodo rajono savivaldybės pietvakariuose, Šatraminių kaimo vakariniame pakraštyje, 0,95 km į vakarus nuo kelio Šatraminiai–Palšiai, Šventosios dešiniajame krante.

## Kapinės
Įrengtos nedidelėje kalvelėje, iškylančioje 0,5 m virš ją supančios dirvos. Nežymiai ištęsto apskritimo plano, apie 20 m skersmens, apaugusio drebulėmis. Laidojimo žymių nesimato. Paviršius lygus, žemėja link kraštų. Viduryje stovi pora medinių monumentalių kryžių, iš kurių viename įrėžta 1936 m. data. Aplinkui kapines plyti dirbamas laukas.

Teritorijos plotas – 0,02 ha, perimetras – 62 m.

## Istorija
Kapinės veikė XVI–XVIII a. Jose laidoti Šatraminių kaimo gyventojai. Vadinamos *Kapeliais, Maro kapais, Senkapiais*. Kapines uždarius, XIX a. – XX a. pr. jose retsykiais buvo pakasami savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai, šiltinės aukos. 

Mirusiųjų atminimui nuo seno stovėjo koplytėlė ir trejetas monumentalių kryžių. Koplytėlė XX a. sunyko. Išliko tik 1936 m. atnaujinti du kryžiai. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kapinės Mosėdyje ir jo apylinkėje 
* Šatraminių kaimo kapinės: Skuodo krašto enciklopedija
Lucas van Leyden

**Lukas van Leidenas** (ol. **Lucas van Leyden**, tikr. *Lucas Hugensz* arba *Lucas Jacobsz*; apie 1494 – 1533 m. rugpjūčio 8 d.) – Nyderlandų renesanso grafikas, tapytojas. Vertinamas reikšmingiausiu po Albrechto Diurerio XVI a. grafiku ir vienu žymiausių meno istorijoje. 

## Biografija

Lukas van Leidenas gimė 1494 m. Leidene (kitais šaltiniais − 1489 m.). Dailės mokslus išėjo pas tėvą Hugo Jacobsz, kuris buvo tapytojas. Vėliau mokėsi pas Cornelis Engebrechtsz. Ankstyvieji Luko van Leideno metai menkai žinomi. Panašu, kad labai jauname amžiuje jis parodė graverio talentą, ką rodo anksčiausiai datuojama jo graviūra „Mahometas ir nužudytas vienuolis“ (1508). Dailininkas dirbo tiek graviūros, tiek oforto technika, daug eksperimentavo. Ištobulino ėsdinimą ant vario plokštelės. Taip pat, tapė paveikslus, kūrė vitražus. 1514 m. jis minimas Leideno civilinės sargybos sąrašuose, 1515 ir 1519 − tarp arbaletininkų. 

Lukas van Leidenas išvystė nuosavą stilių, artimą Antverpeno manierizmui. Svarbiausias bruožas jame buvo žmogaus veido bruožų vaizdavimas, išreiškiant emocijas, jausmus. 1521 m. Lukas van Leidenas Antverpene susitiko su į Nyderlandus atvykusiu Albrechtu Diureriu, kurio darbus anksčiau jis atidžiai studijavo. Vienais garsiausių Luko van Leideno darbais įvardijami apie 1510 m. atlikti estampai „Pienininkė“ ir „Ecce Homo“, abu rodantys Diurerio įtaką. Lukas van Leidenas paliko apie 25 autentiškais laikomus paveikslus. Žymiausiu jų įvardijamas 1527 m. baigtas „Paskutiniojo teismo triptikas“. Spėjama, kad 1527 m. jis atliko antrą kelionę į Pietų Nyderlandus, kur Midelburge susitiko su Jan Gosartu. Po 1527 m. dailininko sveikata suprastėjo, jis mirė 1533 m. rugpjūčio 8 d. Leidene. Manoma, kad dėl tuberkuliozės. Tačiau, anot liudijimų, pats Leidenas įtarė, kad buvo užnuodytas Jano Gosarto. Luko van Leideno autoritetas jo gyvenimo metu ir iškart po mirties buvo didžiulis. Dž. Vazaris jį vertino netgi geresniu grafiku už A. Diurerį. Tapyboje Lukas van Leidenas laikomas vienu Nyderlandų kasdienių scenų interjere vaizdavimo pradininkų. Jo kūryba tikriausiai paveikė Rembrantą, kuris buvo surinkęs nemažą kiekį Leideno estampų..

## Darbų galerija


Vaizdas:Lucas van Leyden - The Raising of Lazarus - Google Art Project.jpg| „Lozoriaus prikėlimas“ (1508)
Vaizdas:Lucas van Leyden 014.jpg| „Ecce Homo“ (1510)
Vaizdas:Lucas van Leyden 047.jpg| „Samsonas ir Dalila“ (1514)
Vaizdas:Lucas van Leyden - The Dance of Saint Mary Magdalene - Google Art Project.jpg| „Šv. Marijos Magdalenos šokis“ (1519)
Vaizdas:Lucas van Leyden 024.jpg| „Keliaujantys valkatos“ (1520)
Vaizdas:Lucas van Leyden 044.jpg| „Kristus Getsemanėje“ (1521)
Vaizdas:Lucas van Leyden 013.jpg| „Dantistas“ (1523)
Vaizdas:Athena Pallas - Luca van Leyden.jpg| „Atėne Paladė“ (1530)
Vaizdas:Lucas van Leyden - The Game of Chess - WGA12919.jpg| „Žaidimas šachmatais“ (1508, Berlyno paveikslų galerija)
Vaizdas:Last Judgement, by Lucas van Leyden.jpg| „Paskutinis teismas“ (1527, Lakenhal muziejus, Leidenas)


## Išnašos

## Nuorodos

* Lucas van Leyden WGA tinklalapyje
* Lucas van Leyden Encyclopaedia Britannica tinklalapyje