open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Krivūlė (žurnalas)

**Krivūlė** – katalikiškas informacinis iliustruotas žurnalas, ėjęs 1969–2000 m. Vokietijoje. 

## Žurnalas
Žurnalą 2–3 kartus per metus Vokietijos vyskupų konferencijos lėšomis leido Lietuvių sielovados delegatūra. Redakciją rėmė vyskupai Paulius Baltakis, Antanas Deksnys. Buvo spausdinamas Romoje. Skelbti religiniai straipsniai, žinios apie Vakarų Europos lietuvių bendruomenių kultūrinį ir religinį gyvenimą. 

Išėjo 70 numerių. Tiražas 2000 egzempliorių (1985 m.).

## Redaktoriai
P. Celiešius, R. Krasauskas, B. Liubinas, Vincas Natkevičius, Povilas Jatulis, Antanas Bunga ir kiti. 

## Šaltiniai
Raguviškių mokykla

**Raguviškių mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba, veikusi Kretingos rajono savivaldybės teritorijos Būdviečių ir Raguviškių kaimuose. Šiuo metu Kretingos M. Daujoto vidurinės mokyklos pradinis skyrius. 

## Istorija

Raguviškių pradinę mokyklą 1922 m. įsteigė Kretingos valsčiaus valdyba. Iš pradžių ji įsikūrė Adomo Jagučio sodyboje, o pirmieji mokytojai buvo Žilinskas ir Jašinskaitė. 1924 m. mokykla persikėlė į Būdviečių ūkininko Konstantino Riaukos pasistatytą naująjį gyvenamąjį namą, kuriame mokyklai buvo išnuomotas didžiausias kambarys. Jame mokėsi apie 30 vaikų. Riaukų sodyba ir joje įsikūrusi mokykla tapo Raguviškių apylinkės gyventojų kultūriniu centru. Čia vyko vaidinimai, vakaronės, buvo organizuojami namų šeimininkių kursai.

Pokario metais mokykloje mokytojavo Magdalena Paulauskaitė, čia gimęs ir užaugęs namų šeimininkų sūnus Vytautas Riauka, Aldona Gintautaitė. Namų šeimininkus 1948 m. ištrėmusi į Sibirą, visa sodyba buvo perduota mokyklai, kuri 1949 m. peraugo į septynmetę, o 1961 m. reorganizuota į aštuonmetę mokyklą. Pirmuoju septynmetės mokyklos direktoriumi buvo paskirtas mokytojas Juškevičius, o aštuonmetei mokyklai ėmėsi vadovauti Jonas Salda. 1963 m. mokykloje mokėsi 133, 1967 m. – 115, 1970 m. – 111 vaikų.

1989 m. mokykla reorganizuota į devynmetę, 1995 m. pavadinta pagrindine, perkelta į Raguviškius, apie 1998 m. pertvarkyta į pradinę. 

## Šaltiniai
* Kretingos apskrities mokytojų asmens bylos. Žinios apie Kretingos rajono bendro lavinimo mokyklas. – Kretingos muziejaus mokslinis archyvas, f. 10, b. 160, 165, 181, 199, 210, 319.
Sikstas Riauka

**Sikstas Riauka** (1888 m. kovo 24 d. (senuoju stiliumi), Būdviečių k., Kartenos vls., Telšių aps., Kauno gub., Rusijos imperija – 1967 m. lapkričio 26 d. Kaune) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas, Steigiamojo, I-jo ir II-jo Seimų atstovas.

## Biografija
Mokėsi Kretingos pradinėje mokykloje ir Palangos progimnazijoje, tarnavo ūkvedžiu pas generolą Liucijų Bronišą Mikoliškių dvare. Mokėsi Kauno komercijos mokykloje. 1906 m. pavasarį suimtas už revoliucinę veiklą, tačiau netrukus paleistas. 1907–1909 m. Voroneže (Rusija) atliko karinę prievolę, po kurios gyveno Kaune.

1913 m. persikėlė į Kretingą, dirbo Kretingos vartotojų bendrovės parduotuvės vedėju, tačiau 1914 m. mobilizuotas į Rusijos armiją. Kautynėse su vokiečiais prie Gumbinės (Rytų Prūsija) buvo sunkiai sužeistas į dešiniąją koją, neteko dešinės rankos. Ilgą laiką gydėsi Maskvoje, 1915 m. pavasarį įsidarbino Maskvos avalynės fabrike raštinės tarnautoju. Po 1917 m. revoliucijos dalyvavo Maskvos visuomeniniame ir politiniame gyvenime, padėjo organizuoti Lietuvių batalioną.

1918 m. rugsėjo 3 d. grįžo į Būdviečius pas motiną, dalyvavo Kretingoje rengiamuose mitinguose, ragindamas greičiau kurti savivaldybes Kretingos valsčiuje ir apskrityje, palaikančias Laikinąją Lietuvos vyriausybę. 1918 m. lapkričio 8 d. vokiečių žandarų suimtas, kaltintas prieš Vokietiją nukreipta veikla.

1919 m. vasarą persikėlė į Kauną, įsidarbino Saliamono tabako fabrike, kuriame iki pat pensijos išdirbo raštinės tarnautoju.

Dalyvavo Lietuvos krikščionių demokratų partijos veikloje. 1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas IV (Telšių) rinkimų apygardoje. Lietuvos krikščionių demokratų partijos frakcijai. 1922 m. lapkričio 13 d. – 1923 m. kovo 13 d. Pirmojo Seimo, 1923 m. birželio 5 d. – 1926 m. birželio 2 d. Antrojo Seimo atstovas. Lankydamasis Kretingoje skaitė visuomenei pranešimus apie Seimo veiklą, katalikiškų visuomeninių organizacijų ir politinių partijų organizavimo problemas. Buvo uolus katalikas, bažnytinių organizacijų narys, Kauno Vytauto Didžiojo bažnyčios tretininkų kongregacijos vyrų sekcijos iždininkas.

## Literatūra
* Riauka Sikstas, Trumpos Steigiamojo Seimo narių biografijos su atvaizdais, Klaipėda, 1924, p. 48.
* Riauka Sikstas, Lietuvių enciklopedija, Boston, 1961, t. 25, p. 212.
* Gaigalaitė A., Riauka Sikstas, Lietuvos Steigiamojo Seimo (1920–1922 metų) narių biografinis žodynas, sud. A. Ragauskas, M. Tamošaitis, Vilnius, 2006, p. 305–304.
* Svarauskas A., Riauka Sikstas, Lietuvos Respublikos Seimų I (1922–1923), II (1923–1926), III (1926–1927), IV (1936–1940) narių biografinis žodynas, sud. Aivas Ragauskas, Mindaugas Tamošaitis, Vilnius, 2007, p. 439–440.

## Šaltiniai
Grindavikas

**Grindavikas** () – miestas vaiduoklis pietvakarių Islandijoje, Reikjaneso pusiasalyje. Buvo uostas. Išvystyta žvejybos pramonė. Prie miesto yra geoterminių pramogų centras „Žydroji lagūna“ (*Bláa lónið*).

## Istorija
2024 m. sausį Grindaviko miestą suniokojo išsiveržusio Fagradarsfelo ugnikalnio lava. Miestas evakuotas.

## Sportas
* UMF Grindavík (futbolas)

## Šaltiniai
Habnarfjorduras

**Habnarfjorduras** – miestas pietvakarių Islandijoje, 10 km į pietus nuo Reikjaviko. Trečiasis pagal dydį miestas saloje. Išvystyta aliuminio pramonė. Kasmet gegužę vyksta „Baltųjų naktų festivalis“, o per Jonines – „Vikingų festivalis“.

## Sportas

### Futbolas
* FH Hafnarfjörður
* KF Haukar

## Šaltiniai
Keblavikas

**Keblavikas** – miestas pietvakarinėje Islandijos pakrantėje, Reikjaneso pusiasalyje. Yra jūrų uostas, tarptautinis oro uostas.

## Istorija

Įkurtas XVI a.

## Sportas
* Keflavík ÍF (futbolas)

## Šaltiniai
Oulafsfjorduras

**Oulafsfjorduras** – miestas šiaurės Islandijoje, prie Ejafjorduro fjordo, link kurio nutiestas 3 km tunelis. Yra uostas. Išvystyta žvejybos pramonė, turizmas.

## Sportas
* Leiftur Ólafsfjörður (futbolas)

## Šaltiniai
Selfosas

**Selfosas** – miestas pietvakarių Islandijoje, prie Elvusau upės. Prekybos ir smulkiosios pramonės centras.

## Sportas
* UMF Selfoss (futbolas)

## Šaltiniai
Kapa (audeklas)

**Kapa** – audeklas, kurį vietiniai havajiečiai gamina iš tam tikrų erškėtiečių ir dedešviečių rūšių medžių ir krūmų karnų pluošto.

Kapa yra panašus į tapą – audeklą, kurį gamina Polinezijoje, tačiau skiriasi gamybos metodais. Havajiečių kalbose  fonema atitinka polineziečių kalbos .

Iš kapos paprastai darydavo tokius drabužius kaip *malo* (vyrų dėvimas šlauniaraištis) ir *pāū* (moterų dėvimas užsiaučiamas sijonas). Iš kapos darydavo ir *kīhei*, kuriuos užsimesdavo ant pečių. Kiti kapos panaudojimo būdai priklausė nuo kastos ir asmens padėties senojoje havajiečių bendruomenėje. *Kapa moe* (lovatiesės) būdavo skirtos tik *[[Ali'ijai|ali’ijams]]* (vadų kasta) o kapos drabužius – tik *[[Kahuna|kāhunams]]* (dvasininkų kasta).

Kultūriniai antropologai išsiaiškino kapos kūrimo metodus, kurie pasirodo unikalūs Havajų saloms.
Mėgstamiausias karnų plaušų šaltinis kapai buvo tikrasis popiermedis (havaj. *Wauke*; ), bet juos išgaudavo ir iš paprastojo duonmedžio (havaj. *ulu*, , *ōpuhe* ( spp.),, *maaloa* (), *māmaki* (), *ākala* (), *ākalakala* () ir kinrožės *hau* ().
Popiermedį nukirsdavo ir mirkydavo vandenyje. Tada guldydavo ant poliruoto akmens plokštės (havaj. *kua kūkū*) ir daužydavo su apvaliu muštuvu (havaj. *hōhoa*). Po pirmojo daužymo etapo kapą pernešdavo į šventą namą kur ją daužydavo antrą kartą, bet tai vykdavo jau kaip religinis ritualas. Čia kapos gamintojai naudodavo kitokį muštuvą *ie kūkū* – muštuvą, kuris turėdavo keturias plokštumas, kiekviena skirtingai išraižyta. Raižiniai atsispausdavo audekle, palikdami unikalius įspūdžius.
Europiečiams atradus Havajus pirkliai specialiai keliaudavo į Havajus kapos.


Image:Hawaiian kapa, 18th century, Cook-Foster Collection at Georg-August University in Göttingen, Germany.jpg|Havajiška kapa (XVIII a.), Cook-Foster'io kolekcija Georgo-Augusto universitete Getingene (Vokietija)
Image:Hawaiian kapa (striped) Cook-Foster Collection at Georg-August University in Göttingen, Germany.jpg|Havajiška kapa (XVIII a.), Cook-Foster'io kolekcija Georgo-Augusto universitete Getingene (Vokietija)


## Nuorodos

* Arkinstall, Patricia Lorraine, *A Study of Bark Cloth from Hawaii, Samoa, Tonga and Fiji, An Exploration of the Regional Development of Distinctive Styles of Bark Cloth and its Relationship to Other Cultural Factors*, Ithaca, N.Y., Cornell University, 1966.
* Brigham, William Tufts, *Ka hana kapa, Making of Bark-cloth in Hawaii*, Honolulu, Bishop Museum Press, 1911.
* Kaeppler, Adrienne Lois, *The Fabrics of Hawaii (Bark Cloth)*, Leigh-on-Sea, England, F. Lewis, 1975.

* Cook-Foster Collection at Georg-August University in Göttingen, Germany 
* Kapa Connection 
* Hawaiian Kapa Making 
* Hawaiian Kapa History 
* Contemporary Hawaiian Kapa 
* „Kapa: Fabric of a Culture“  Article about the art of kapa making and kapa master Pua Van Dorpe by Rita Goldman. *Maui No Ka 'Oi Magazine* Vol.12, No.1 (January 2008)
* „Kapa: More to Learn“  Pua Van Dorpe’s kapa collection honoring 11 Maui chiefs. *Maui No Ka 'Oi Magazine* Vol.12, No.1 (January 2008)
Dijalumos krioklys

**Dijalumos krioklys** − antras pagal dydį krioklys Šri Lankoje, Uvos provincijoje; 6 km nuo Koslandos miesto. Jo aukštis 220 m. Pagal savo dydį užima 361 vietą pasaulyje.

Krioklys susiformavęs iš dviejų upių − *Punagala Oja* ir *Kuda Oja*, kuri savo ruožtu yra *Kirindi Oja* upės intakas.

Dijalumos krioklys yra gausiai lankomas turistų, nes įsikūręs gerai pasiekiamoje vietoje.

## Nuorodos
*Dijalumos krioklys (anglų k.)
Gardabairas

**Gardabairas** – miestas pietvakarių Islandijoje, Reikjaviko priemiestis. Yra vienintelė šalyje „IKEA“ baldų parduotuvė.

## Istorija

Įkurtas IX a.

## Sportas
* Stjarnan FC (futbolas)
* Samsung völlurinn, futbolo stadionas

## Šaltiniai
Vestmanaejaras

**Vestmanaejaras** – miestas to paties pavadinimo salyne pietų Islandijoje, Heimaėjaus saloje (kitos salos negyvenamos). Yra jūrų ir oro uostai.

## Istorija

### Pavadinimo kilmė

Salynas ir miestas pavadinti pagal šiaurės normanų kalbos žodį *Vestmenn*, kuris reiškė airius, kuriuos čia pavergė vikingai-gėlai.

## Sportas
* ÍB Vestmannaeyja (futbolas)

## Šaltiniai
Borgarnesas

**Borgarnesas** – miestas vakarinėje Islandijoje, prie Borgarfjorduro fjordo, 60 km į šiaurę nuo Reikjaviko. Išvystyta plieno, betono, žuvies pramonė.

## Sportas
* UMF Skallagrímur (futbolas)

## Šaltiniai
Garduras

**Garduras** – miestas pietvakarių Islandijoje, Reikjaneso sąsiaurio šiaurinėje pakrantėje, 10 km į šiaurę nuo Keblaviko. Du švyturiai, kraštotyros muziejus.

## Sportas
* Víðir Garður (futbolas)

## Šaltiniai
Šeimylaukis

**Šeimylaukis** – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 7 km nuo Kiaunorių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šeimyniškiai (Raseiniai)

**Šeimyniškiai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 1 km nuo Girkalnio. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šeimyniškiai (Sudeikiai)

**Šeimyniškiai** − kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Sudeikių, vakariniame Alaušo ežero krante.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šeimyniškiai (Vyžuonos)

**Šeimyniškiai** – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 7 km nuo Vyžuonų.

## Gyventojai

## Žymūs žmonės
* Kęstutis Navakas (1964–2020) – poetas, eseistas, literatūros kritikas, vertėjas, Nacionalinės kultūros ir meno premijos laureatas.

## Šaltiniai
Šeipūnai

**Šeipūnai** – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Bagaslaviškio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šėkščiai

**Šėkščiais** vadinami kaimai Šiaulių rajone:

* Gruzdžių seniūnijoje,
* Kairių seniūnijoje,
* Kuršėnų seniūnijoje.
Šėmai

**Šėmai** – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Viešvėnų. 

## Istorija

XIX a. čia buvo nedidelis Šėmų dvaras.

## Gyventojai

## Žymūs žmonės
* 1856 m. į Šėmus pas dvarininkę dėdienę mokytis iš Bukantės dvarelio buvo atvykusi būsimoji rašytoja Žemaitė (1845–1921). Ji čia pragyveno 1863 m. sukilimą, kurį rėmė jos dėdienė.

## Šaltiniai
Šemetaičiai

**Šemetaičiai** – kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Papilės. 

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šemetiškiai (Kelmė)

**Šemetiškiai** – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 4 km nuo Užvenčio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šeparnė (Zarasai)

**Šeparnė** – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Degučių.

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šepetiškis

**Šepetiškis** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Anykščių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šeputaičiai

**Šeputaičiai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Žemaičių Naumiesčio. Stūkso Šeputaičių piliakalnis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šerelinė

**Šerelinė** – viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 10 km nuo Kurklių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šergaliai

**Šergaliai** – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Pilviškių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šerkšniai

**Šerkšniai** – kaimas pietinėje Skuodo rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietryčius nuo Mosėdžio, prie Bartuvos upės.

## Etimologija

Pavadinimas kilęs iš asmenvardžio *Šerkšnys*.

## Istorija

Kaimas įkurtas XVI a., priklausė Mosėdžio dvarui ir Mosėdžio parapijai.

1951 m. lapkričio 5 d. Šerkšnių apylinkės miške į MGB Salantų rajono skyriaus stribų ir kareivių apsuptį patekę žuvo Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Tautvaišo kuopos Sakalo būrio partizanai Julijonas Adomauskas–Medutis ir Veronika Stasienė–Gulbė.

Kaime veikė Mosėdžio kolūkio paukštynas, o 2005–2010 m. – žemės ūkio kooperatinė bendrovė „Pamario paukštynas“.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* 1843 m. rugsėjo 7 d. gimė knygnešys, pauparis, padienininkas Jonas Kuprys, 1894–1895 m. lietuvišką spaudą platinęs Telšių apskrityje, daugiausia apie Darbėnus, Karteną, Salantus.
* 1912 m. balandžio 25 d. gimė politinis kalinys, tremtinys, vienuolis marijonas, kunigas Julijonas Budrikis.
* 1939 m. spalio 27 d. gimė Valerijonas Kubilius, agronomas, Lietuvos ir Kretingos rajono politinis veikėjas, Kretingos rajono savivaldybės meras (2000–2009 m.).

## Kultūros paveldas
* Šerkšnių senosios kapinės, vad. Maro kapais (XVI–XIX a.);
* Koplytėlė su ornamentuotu kryželiu, Pietos ir Marijos skulptūromis (XX a. I pusė; skulptūrų autorius Augustinas Potockis).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Senoji lietuvių skulptūra, kryžiai ir koplytėlės. Kolekcijos muziejuose. Lietuvos dailės muziejus
Šermukšniai (Klaipėda)

**Šermukšniai** – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 7 km nuo Veiviržėnų, 8 km nuo Judrėnų, 7 km nuo Švėkšnos, ribojasi su Rumbikių, Šalpėnų, Pakapių, Legučių kaimais. Pietiniu pakraščiu teka Šalpės upė. Priklauso Šalpėnų seniūnaitijai.

## Istorija

Švėkšnos RKB 1652–1680 metų gimimo metrikų knygoje vietovardis rašytas: *Karpiszki, Karpiszkie, Karpiozkie, Korpiszki*. Pirmas įrašas yra 1652 m. sausio 6 d., kai Saudargų šeimoje gimė sūnus Kazimieras. Knygoje įrašyta, kad iki 1666 m. gruodžio 26 d. 8 šeimose gimė 9 vaikai: iš jų 4 berniukai ir 5 mergaitės. 1827 m., po Švėkšnos dvaro padalijimo, minimas Karpiškės palivarkas vieno kiemo su 10 žmonių ir 4 vaikais ir kaimas prie palivarko, kuriame buvo 3 kiemai: 9 žmonės ir 3 vaikai. 1923 m. Karpiškės palivarke buvo 1 ūkis, kuriame buvo 20 gyventojų. Palivarkas priklausė Švėkšnos valsčiui.

Pokario metais apylinkėse veikė Kęstučio apygardos, Butigeidžio partizanų rinktinės Lietuvos partizanai.

1950 m., po administracinių pertvarkų, jau minimas Šermukšnių kaimas, kuris priklausė Šalpėnų, Judrėnų, Veiviržėnų apylinkėm. 2001 m. gyveno  32 gyventojai. 2011 m. – 30 (12 vyrų ir 18 moterų).

## Gyventojai

## Literatūra
* Kazys Rėbžda. Šalpėnai. Kaunas: UAB Lisaura, 2015.

## Šaltiniai
Šermukšniai (Pasvalys)

**Šermukšniai** – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Deglėnų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šermukšnynė

:: *Apie kaimą Panevėžio rajone žr. [[Šermukšnynė (Panevėžys)]]*.

**Šermukšnynė** – viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Kamajų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šerninė

**Šerninė** – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 11 km nuo Purviniškės. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šernupys

**Šernupys** – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 6 km į rytus nuo Šimonių. Į vakarus nuo kaimo plyti Sakonių bala.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šernai (Marijampolė)

**Šernai** – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Gudelių, prie kelio . Į pietvakarius nuo kaimo telkšo Žuvintas, vakariau plyti Žuvinto palios.

## Istorija

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šernai (Vilnius)

**Šernai** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Paberžės.

## Istorija

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šerpliškiai

**Šerpliškiai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 15 km nuo Piniavos. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šešelgiškės

**Šešelgiškės** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 2 km nuo Sužionių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šeškai (Panevėžys)

**Šeškai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Piniavos, kitapus Lėvens. Kolektyviniai sodai. Šeškuose prasideda Kodžiupio ir Geležės upeliai, šiaurėje dunkso Ūtos miškas. Per kaimą nutiestas Panevėžio aplinkkelis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šeškiniai (Vilkaviškis)

**Šeškiniai** – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Aistiškių, šalia kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Šeškučiai

**Šeškučiai** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 8 km į pietvakarius nuo Bezdonių, prie Vilniaus miesto ribos. Šalia telkšo Šeškučių ežeras ir pelkynės. Kaimą supa Nemenčinės miškai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šeškupė

**Šeškupė** – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Peliškių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šeškuškė

**Šeškuškė** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 12 km nuo Švenčionėlių.

## Istorija

Iki 2015 m. vadinosi ***Šeškuškė I***. 2015 m. prie kaimo prijungta Šeškuškė II, kaimas pervadintas į ***Šeškuškę***.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šeškuškė II

**Šeškuškė II** – buvęs kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 11 km nuo Švenčionėlių.

## Istorija

2015 m. prijungtas prie Šeškuškės I.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šešonys

**Šešonys** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Paparčių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šeštiniai

**Šeštiniai** – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Alvito.

## Istorija

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Česlovas Vytautas Stankevičius (1937–), politinis ir visuomenės veikėjas.

## Šaltiniai
Šeštokų dvaras

**Šeštokų dvaras** – dvaras, buvęs dabartiniame Šeštokų kaime. Pats dvaro pastatas stovėjo šalia Lazdijų vieškelio, greta kaimo. Šiandien čia - pušynėlis, auga daug alyvų krūmų, sena liepa. Parke galima surasti ir buvusio dvaro pamatų liekanų (dvaras sudegęs).

## Istorija

Istorikas kun. J. Reitelaitis Lietuvos metrikos 76 knygos 221 puslapyje buvo suradęs įrašą, jog Šeštokų įkūrėju buvęs Andriejus Sasinas. Jis iš karaliaus Žygimanto Augusto gavo leidimą Šeštokynės skynime (*v Šostakovskom Ostrove*), Nemunaičio girininkijoje, prie Kirsnos upės, iškirsti mišką ir įkurti gyvenvietę, kuri jiems ir jų ainiams priklausysianti iki tol, kol jie būsią gyvi. Tačiau A. Sasinas naujojoje sodyboje neilgai gyveno. Jam mirus jo žmona ištekėjo už Jono Kryžanausko, tačiau neilgai trukus mirė ir ji, nepalikusi įpėdinių, antrajam vyrui neišrūpinusi teisės gyventi Šeštokinės skynime. 

Pats J. Kryžanauskas nesitikėjo, kad kas nors galįs jį iškeldinti – toliau kirto medžius ir plėtė gyvenvietę. Vis dėlto jis buvo įskųstas karaliui Žygimantui III. Karalius 1592 m. gegužės 4 d. Šeštokinės skynimą valdyti iki gyvos galvos pavedė Pinsko vėliavininkui Konstantinui Fediušai. 

Šitaip Sasino, Kryžanausko, Fediušo Šeštokinės sala greičiausiai tapo dvaru (karalių dovanotos žemės savo patikėtiniams užimdavo po 40 valakų, kuriuose šie ir kurdavo kaimus). Ši gyvenvietė buvo vadinama sala greičiausiai dėl to, kad buvo apsupta 3 vandens telkinių: Kirsnos upės, Kiaulyčios upelio ir Naujienos ežero. 

Dvaro savininkai buvo Bereckai, vėliau Osipavičienė, Mečislovas ir Elena Kolačauskaitė - Beldauskai, ir pagaliau, seserys Kazimiera ir Vanda Beldauskaitės. Pastarosios padovanojo bažnyčiai 8 margus žemės ir namą su ūkiniais pastatais. Dvarininkaitės rėmė ir bažnyčios statybą, kuri 1924 m. buvo užbaigta. 

1940 m. balandžio 29 d. Kazimiera Beldauskaitė mirė, kaip Šeštokų parapijos Mirimų metrikos knygoje nr. 7 įrašyta, nuo prigimto silpnumo. 1945 m. rugsėjo 8 d. dėl senatvės, 76 metų amžiaus mirė ir Vanda Beldauskaitė, abi palaidotos viena šalia kitos Šeštokų kapinėse.
Šeštokai (kaimas)

**Šeštokai** (anksčiau ***Liepinė***) – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, prie Šeštokų miestelio. Buvusi dvarvietė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šeštokai (reikšmės)

**Šeštokais** vadinamos gyvenvietės:

* Lazdijų rajone:
** miestelis,
** kaimas;
* kaimas Šalčininkų rajone.

## Taip pat skaitykite

* Šostakai (reikšmės).
Šeštokiškės (Zarasai)

**Šeštokiškės** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Imbrado. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šeštokiškiai

**Šeštokiškiai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 11 km nuo Šeimyniškių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šeškynė

**Šeškynė** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Magūnų. 

## Istorija
Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šėtijai

**Šėtijai** – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Lekėčių, prie Liekės žiočių. Stūkso Šėtijų piliakalnis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šetylos

**Šetylos** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Poškonių, Šilinės–Klevyčios miškuose. Keliukai į Poškonis, Liškūniškes, Dailides.

## Gyventojai

## Galerija

Šetylos, ženklas.JPG|Riboženklis
Šetylos, kryžius.JPG|Kaimo kryžius
Grikių laukas, Dieveniškių kraštas.JPG|Grikių laukai prie Šetylų


## Šaltiniai
Šiaudadūšė

**Šiaudadūšė** – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 3 km nuo Bagotosios, prie Jūrės upės. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šiaudėnai II

**Šiaudėnai II** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Švėkšnos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šiaudinė (Panevėžys)

**Šiaudinė** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Skaistgirių, kairiajame Lėvens krante.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šiaudinė (Rokiškis)

**Šiaudinė** – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 13 km nuo Pandėlio. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šiaudinė (Juodšiliai)

**Šiaudinė** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 1 km nuo Juodšilių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šiaudinė (Šatrininkai)

**Šiaudinė** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, prie kelio , 3 km į pietryčius nuo Grigaičių. 

Buvęs viensėdis, 2025 m. paskelbtas kaimu.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šiaudiniai (Kupiškis)

**Šiaudiniai** – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Subačiaus.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šiaudiniškė (Kazlų Rūda)

**Šiaudiniškė** – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Bagotosios, 3 km į šiaurės rytus nuo Antanavo, šalia Kazlų Rūdos–Kybartų geležinkelio ir plento .

## Etimologija
Pavadinimas kildinamas iš asmenvardžio *Šiaudi̇̀nis*.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šiaudiniškė (Švenčionys)

**Šiaudiniškė** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Naujo Strūnaičio. 

## Istorija
Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šiaudviečiai

:: *Apie buvusį kaimą Usėnų seniūnijoje žr. [[Šiaudviečiai (Usėnai)]]*.

**Šiaudviečiai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Žemaičių Naumiesčio, prie Šelmens upelio. Į šiaurę nuo kaimo prasideda Žemaičių Naumiesčio miškas. Pro kaimą eina plentas . Šalia jo, prie Šelmens tilto, yra senosios kapinės su koplytstulpiais. Miške į šiaurę nuo kaimo yra žudynių vieta ir nacizmo aukų kapai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šiauliškės

**Šiauliškės** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Dūkštų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šiekšteliai

**Šiekšteliai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Anykščių.

## Istorija

2006 m. dalis kaimo perduota Anykščių miestui.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šiekštinės

**Šiekštinės** – viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 13 km nuo Raguvos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šienraistis

**Šienraistis** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Anykščių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šikšniškės

**Šikšniškės** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km nuo Buivydžių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šila

**Šila** – viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Giedraičių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šilagalys (reikšmės)

**Šilagaliu** vadinami kaimai:

* Panevėžio rajone:
** Panevėžio seniūnijoje,
** Raguvos seniūnijoje;
* Rokiškio rajone:
** Kazliškio seniūnijoje,
** Pandėlio seniūnijoje.
Šilagalys (Raguva)

**Šilagalys** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 12 km nuo Raguvos. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šilagalys (Pandėlys)

**Šilagalys** – viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Panemunio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šilagalių Medinai

**Šilagalių Medinai** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Palomenės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šilai (Skiemonys)

**Šilai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Skiemonių, prie kelio . Piečiau kaimo auga Želtiškių miškas.

## Istorija

1949 m. kaimas buvo įjungtas į kolūkį „Raudonoji žvaigždė“, vėliau priklausė Stalino vardo, Skiemonių kolūkiams, kol 1992 m. ūkis iširo.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šilai (Šiaulėnai)

**Šilai** – buvęs kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Šiaulėnų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šilai (Raseiniai)

**Šilai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 6,5 km į šiaurės rytus nuo Ariogalos, šalia Gynėvės iš Šilaupės santakos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šilai (Zarasai)

**Šilai** – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 13 km nuo Kimbartiškės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šilai (Pakruojis)

**Šilai** – viensėdis Pakruojo rajono savivaldybėje, 12 km nuo Klovainių. Saugomas Šilų ąžuolas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lietuvos rinktinė 2000 m. Europos futbolo čempionato atrankoje

: *Apie kitas rungtynes skaitykite straipsnyje [[XI Europos futbolo čempionato atranka]]*
Lietuvos futbolo rinktinės atrankinės varžybos į 2000 m. vykusį **[[XI_Europos_futbolo_čempionatas|XI Europos futbolo čempionatą]]** Belgijoje ir Nyderlanduose. Lietuva žaidė 9 grupėje.

## Turnyrinė lentelė

## Lietuva – Škotija

## Lietuva – Farerai

## Lietuva – Bosnija ir Hercegovina

## Čekija – Lietuva

## Lietuva – Estija

## Bosnija ir Hercegovina – Lietuva

## Estija – Lietuva

## Lietuva – Čekija

## Farerai – Lietuva

## Škotija – Lietuva
Tomas Ramelis

**Tomas Ramelis** (g. 1971 m. gegužės 28 d.) – Lietuvos futbolininkas, rungtyniavęs puolėjo pozicijoje. Žaidė Vilniaus „Žalgiryje“, Vokietijos, Belgijos, Lenkijos klubuose.

Ramelis už Lietuvos rinktinę sužaidė 15 varžybų, per kurias įmušė 5 įvarčius.

## Laimėjimai

* LFF supertaurė: 1997 m.
* Baltijos taurė: 1991, 1997 m.

## Įvarčiai rinktinėje

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Burbiškio dvaras

**Burbiškio dvaru** vadinti dvarai:

* dab. Anykščių rajone
* dab. Radviliškio rajone

Panašūs:
* Burbiškių dvaras (Raseiniai)
Basomis per grindinį

**Basomis per grindinį** () – 2005 m. vokiečių aktoriaus Tilio Švaigerio režisierinis debiutas kine. Šiame filme jis suvaidino ir pagrindinį vaidmenį.

Filmo premjera įvyko 2005 m. kovo 31 d. Vokietijoje.
 
## Siužetas

Ką tu gali padaryti dėl meilės? Iš tikrųjų Nikui Keleriui dabar rūpi kiti dalykai. Paskutiniu metu jis naujoje darbo vietoje ilgai neužsibūna ir jo šeima, ypač tėvas Henrikas ir brolis Viktoras, laiko jį nevykėliu. Tik motina lieka ištikima ir tiki savo sūnumi.
 
Dirbdamas psichiatrinėje klinikoje valytoju, Nikas paskutine akimirka nuo savižudybės gelbsti klinikos pacientę Lailą. Šio poelgio pasekmės labai netikėtos. Laila slapta šnipinėja savo gelbėtoją Niką ir vieną vakarą išdygsta prie jo buto durų, vilkėdama tik naktinius marškinius ir basa. Visos pastangos atsikratyti Lailos Nikui baigiasi nesėkme. Mergina tvirtai apsisprendusi likti pas jį visam laikui. Ir štai neįprasta porelė – Nikas, pirmą kartą gyvenime priverstas būti atsakingas už kitą žmogų, ir Laila, žvelgianti į gyvenimą nustebusiomis vaiko akimis – leidžiasi į kelionę, kuri juos suartins ir negrįžtamai pakeis jų gyvenimus...

 
## Aktoriai
* Tilis Švaigeris – Nikas Keleris
* Johana Vokalek  – Laila
* Nadia Tiler – ponia Keler
* Michaelis Mendlas – Henrikas Keleris
* Jiurgenas Fogelis – sargas
* Štefenas Vinkas – Viltoras Keleris
ir kt.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali filmo svetainė
* Apdovanojimai ir nominacijos
Kirza

**Kirza** (, iš ***кир'''овский'' + ***за**вод'' 'Kirovo gamykla') - odos pakaitalas iš daugiasluoksnio medvilninio audinio, apdoroto plėviadarėmis medžiagomis. Paviršius turi išspaustą natūralios kiaulės odos reljefinę faktūrą. Didžiąją dalį kirzos panaudoja kareiviškų batų gamyboje. Jie vadinami **kerziniais batais*'. Taip pat iš kirzos gamina gumuotus diržinių pavarų diržus.

Kirza pavadinta pagal pirmąją masinės gamybos vietą - Kirovo dirbtinės odos kombinatą „Iskož“ ().

== Gamybos technologija ==
Kirzos gamybos technologija buvo sukurta 1935 m., jos autorius - Ivanas Plotnikovas (*Иван Васильевич Плотников''). Kirzą masiškai ėmė gaminti TSRS-Suomijos karo metu kareiviškiems batams gaminti. Išbandžius kirzinius batus žiemos sąlygomis buvo nutarta, kad ši medžiaga batams gaminti netinka, todėl kirzos gamyba buvo praktiškai nutraukta.

1941 m. rudenį ir žiemą kirzą vėl ėmė gaminti dideliais kiekiais, bet jau pagal patobulintą technologiją. Gamyba atnaujinta kariuomenei labai stingant avalynės. 

Nuo tada TSRS, o dabar Rusija yra stambiausias pasaulyje kirzos gamintojas pagal Plotnikovo technologiją, kuri liko nepakitusi nuo 1941 m. Apie 85% pagamintos kirzos sunaudojama armijos avalynei (auliniams ir paprastiems batams) gaminti. Kareiviškiems batams gaminti naudoja ne tik kirzą, bet ir juchtą. Daugelis kareiviškų batų daromi kombinuotai - 15% bato (nosis) gaminama iš juchto, o likusi dalis, ypač aulas - iš kirzos. Paskaičiuota, kad iki dabar buvo pagaminta apie 150 milijonų kirzinių batų.

Už technologijos sukūrimą jos autorius Ivanas Plotnikovas (1902-1995) TSRS LKT 1942 m. balandžio 10 d. nutarimu buvo apdovanotas antro laipsnio Stalino premija (100 tūkst. rublių).

2010 m. gegužės 3 d. kirzos išradėjo atminimą pažymėjo memorialine lenta, kuri buvo pritvirtinta prie Novikovo profesinės mokyklos Nr.7 (Tambovo srities Starojurjevo rajono Novikovo kaimas) pastato. Tame pastate anksčiau buvo parapijinė mokykla, kurioje vaikystėje mokėsi I. Plotnikovas.

## Nuorodos
Akmenėlių dvaras

**Akmenėlių dvaru** vadinti 2 dvarai dabartiniame Pakruojo rajone:

* Pakruojo seniūnijoje,
* Žeimelio seniūnijoje.
Vidiškių dvaras

:: *Apie dvarą prie Ukmergės žr. [[Šventupės dvaras]]*.

**Vidiškių dvaras** – dvaras Ignalinos rajone, Vidiškių kaime. Prie ežero yra XVIII a. įveistas parkas (5 ha), kuris yra išsidėstęs pietiniame Varnio ežero pakrantės šlaite.

## Istorija
Vietovės pirmasis paminėjimas rašytiniuose šaltiniuose – 1675 m. Pirmą kartą dvaras paminėtas XVIII a. antroje pusėje, 1782 metais. kai tuometinis dvaro savininkas N. Ragoža () iš Vilniaus vyskupijos gavo leidimą dvare statyti koplyčią.

1807 m. dvaro savininkas – grafas Liudvikas Pliateris – pastatė naują koplyčią. Nuo tada dvaras imtas vadinti Pšijazn (). XIX a. 2-3 dešimtmetyje dvarą įsigijo Jonas Kaminskis, vėliau – Ignotas Kaminskis. Dvarui priklausė: Antakmenė, Ažušilė, Ažumiškė, Baltamiškė, Balininkai, Bajorai, Budriai (dabar Ignalinoje), Buivyliškės, Dziediškės, Gaidžiai, Gaveikėnai, Kilatrakis, Kiryliškės, Kaneišiai, Kudrašiškės, Labučiai, Navikai, Petriškės, Pašvoginės, Poviliškės, Padvariai, Rumšėnai, Rimšaičiai, Strigailiškis.

1912–1913 m. dvaras atiteko Aristarchui Pimenovui (Vilniaus sentikių bendruomenės pirmininkui?). Šis dvarą 1915 m. paliko savo seserei Elenai Dorochovai, kuri 1924 m. dvaro valdymą perleido savo vyrui Joachimui Dorochovui, kuris čia tvarkėsi iki 1939 m.

1940 m. dvaras nacionalizuotas. Įsikūrė apylinkės tarybos raštinė, kultūros namai, biblioteka, telefonų stotis ir kt.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vidiškių dvaro sodyba (Kultūros vertybių registras)
* Vidiškių dvaras, Ignalinos raj. (miestai.net)
* Vaizdo reportažas apie dvarą
* 
*
Pamūšio dvaras

**Pamūšio dvarai** buvo:

* dab. Pakruojo rajone:
** Linkuvos seniūnijoje,
** Pašvitinio seniūnijoje;
* dab. Ukmergės rajone.
Žemaitkiemio dvaras

:: *Apie dvarą Kauno rajone žr. [[Babtyno dvaras]]*.

**Žemaitkiemio dvaras** – dvaras, buvęs į šiaurės rytus nuo Ukmergės, Žemaitkiemio miestelyje.

## Istorija

Dvaras minimas nuo XV a., priklausė Radviloms. Vyskupas Jurgis Radvila (būsimasis kardinolas) 1581 m. Žemaitkiemio dvarą užrašė jėzuitams, kurie čia įkūrė savo misiją ir pastatė bažnyčią.

1773 m., panaikinus Jėzuitų ordiną, dvaras atiteko Edukacinei komisijai ir perėjo Ukmergės paseniūniui Ignui Petkevičiui.

## Šaltiniai
Didžiadvario dvaras

**Didžiadvario dvarai** yra buvę:

* dab. Molėtų rajone;
* dab. Šiaulių mieste;
* dab. Zarasų rajone.
Panemunės dvaras

**Panemunės dvarai** yra buvę:

* dab. Biržų rajone;
* dab. Druskininkų savivaldybėje;
* dab. Jurbarko rajone.
Aukštadvario dvaras (reikšmės)

**Aukštadvario dvarai** buvę:

* dab. Pakruojo rajone;
* dab. Panevėžio rajone;
* dab. Rokiškio rajone;
* dab. Trakų rajone.
Kunigiškių akmuo

**Kunigiškių akmuo**, *Aukuras*, *Šv. Jono akmuo* (unikalus MC kodas 3341, ankstesnis registro kodas M235, buvęs paminklo kodas AR1064) – mitologinis akmuo Šilalės rajono savivaldybės teritorijoje, Kunigiškių (Pajūrio seniūnija) kaimo pietiniame pakraštyje, prie Jūros intako Kisės upės, 0,23 km į šiaurės vakarus nuo Jūros ir 3 m į šiaurę nuo Kisės upės.

## Akmuo
Kunigiškių akmuo yra pilkasis granitas 4,3 m ilgio, 2,2 m pločio ir 1 m aukščio. Jo pietinėje pusėje yra 80 x 30 cm dydžio įduba, primenanti kėdę. Šalia akmens yra 1930 m. statytas koplytstulpis su šv. Jono Krikštytojo statulėle.

80 m į pietryčius nuo akmens yra Pakisio piliakalnis.

## Legendos
Pasak padavimų, ant akmens buvo aukojama. Pasakojama, kad prie akmens žmonės matę verkiantį kūdikėlį, pastačius koplytstulpį jis nebesirodęs.

## Tyrimai
1971 m. aplink mitologinį akmenį archeologinius tyrimus atliko Istorijos institutas (tyrimų vadovas Vytautas Urbanavičius); rastas 15 cm skersmens akmenų grindinys, tarp jų buvo degėsių, trys duobės, kuriose kūrenta ugnis, žiestos geltonos ir juodos keramikos, degintų kaulų liekanų, arklio dantis. Nustatyta, kad prie akmens XVI–XVII a. dar vyko apeigos.

## Šaltiniai
Lietuvos rinktinė 1998 m. pasaulio futbolo čempionato atrankoje

: *Apie kitas rungtynes skaitykite straipsnyje [[XVI pasaulio futbolo čempionato atranka]]*
Lietuvos futbolo rinktinės atrankinės varžybos į 1998 m. vykusį **[[XVI pasaulio futbolo čempionatas|XVI pasaulio futbolo čempionatą]]** Prancūzijoje. Lietuva žaidė 8 grupėje.

## Turnyrinė lentelė

## Rumunija – Lietuva

## Lietuva – Islandija

## Lietuva – Lichtenšteinas

## Lietuva – Rumunija

## Lichtenšteinas – Lietuva

## Islandija – Lietuva

## Airija – Lietuva

## Lietuva – Makedonija

## Lietuva – Airija

## Makedonija – Lietuva
Liu Xiaobo

**Liu Siaobo** (, 1955 m. gruodžio 28 d. – 2017 m. liepos 13 d.) – kinų intelektualas, žmogaus teisių aktyvistas, Nobelio taikos premijos laureatas.

## Ankstyvoji biografija
Liu gimė 1955 m. Čangčune, Dziline, Kinijos LR, intelektualų šeimoje. 1969–1972 m., *[[Sugrįžimo į kaimus kampanija|Sugrįžimo į kaimus kampanijos]]* metu, su tėvu gyveno Vidinės Mongolijos Horčino Pirmų Gretų Vėliavos provincijoje. Būdamas devyniolikos dirbo Dzilino provincijos kaime, vėliau – statybų kompanijoje.

1976 m. studijavo Dzilino universitete ir įgijo bakalauro laipsnį literatūroje, o 1984 m. – magistro laipsnį Pekino pedagoginiame universitete.

Baigęs universitetą tęsė doktorantūros studijas Pekino pedagoginiame universitete, kurias įgijo 1988 m.

## Veikla

Devintajame dešimtmetyje jo parašytos esė *Pasirinkimų kritika – pokalbis su Li Zehou* bei *Estetika ir žmogaus laisvė* pelnė pripažinimą akademinėje srityje. Pirmojoje esė buvo kritikuojama žymaus kinų mąstytojo Li Zehou filosofija.

1988–1989 m. apsilankė keliuose užsienio universitetuose (Kolumbijos universitete, Oslo universitete ir Havajų universitete kaip kviestinis mokslininkas.

1989 m. prasidėjus Tiananmenio aikštės protestams buvo JAV, tačiau nusprendė grįžti į Kiniją ir prisijungti prie judėjimo. Vėliau jis buvo pramintas „vienu iš keturių Tiananmenio džentelmenų“ už kelių šimtų studentų gyvybių išsaugojimą įtikinus juos palikti aikštę.

2008 m. gruodžio 8 d. Liu buvo sulaikytas po dalyvavimo *[[Chartija 08|Chartijos 08]]* manifeste. Oficialiai buvo suimtas 2009 m. birželio 23 d., jį apkaltinus „už antivalstybinę ardomąją veiklą“. Dėl tų pačių jam mestų kaltinimų 2009 m. gruodžio 23 d. jis buvo teisiamas ir nuteistas vienuolikai metų nelaisvės su politinių teisių atėmimu dvejiems metams. Būnant kalėjime buvo nominuotas Nobelio taikos premijai (apie tai jam pranešė advokatas), o 2010 m. spalio 8 d. tapo laureatu.

## Nobelio taikos premija
2010 m. spalio 7 d. Norvegijos televizija pranešė, kad Liu Xiaobo yra vienas iš kandidatų 2010 m. Nobelio taikos premijai. 2010 m. spalio 8 d. Nobelio premijos komitetas apdovanojo jį premija „už jo ilgą ir taikią kovą už pagrindines žmogaus teises Kinijoje“. Norvegijos Nobelio komiteto prezidentas Thorbjørn Jagland teigė, kad dar eigos pradžioje buvo aišku, jog Liu taps laureatu. Kinijos užsienio reikalų ministerija anksčiau buvo įspėjusi Nobelio komitetą nesuteikti apdovanojimo Liu, nes tai esą būtų prieš Nobelio principus.

Pats Liu Xiaobo šį apdovanojimą dedikavo „liepos 4-osios prarastoms sieloms“, žmonėms, žuvusiems 1989 m. Kinijos vyriausybei malšinant masinius protestus Pekino Tiananmenio aikštėje.

Nobelio taikos premija Liu Xiaobo buvo įteikta 2010 m. gruodžio 10 d. jam nedalyvaujant ceremonijoje.

## Apdovanojimai
* Hellman-Hammett Grant (1990, 1996)
* Fondation de France apdovanojimas (2004)
* Honkongo žmogaus teisių spaudos apdovanojimai (2004, 2005, 2006)
* Homo Homini apdovanojimas (2009)
* PEN/Barbara Goldsmith laisvės rašyti apdovanojimas (2009)
* Hermann Kesten apdovanojimas (2010)
* Nobelio taikos premija (2010)

## Nuorodos
* Oficialus Nobelio puslapis Liu Xiaobo

## Šaltiniai
Tomas Žiukas

**Tomas Žiukas** (g. 1970 m. gruodžio 2 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, rungtyniavęs vidurio gynėjo pozicijoje. Daugiausia žaidė Vilniaus „Žalgirio“, Šiaulių „Karedos“ klubuose, yra rungtyniavęs Rusijoje ir Vokietijoje.

Tomas Žiukas Lietuvos nacionalinėje rinktinėje sužaidė 45 varžybas ir įmušė 1 įvartį (pasaulio čempionato atrankos varžybose į Airijos vartus).

## Laimėjimai

* Lietuvos čempionas: 1991, 1992 m.
* LFF taurės laimėtojas: 1991, 1993, 1994 m.
* Baltijos taurės laimėtojas: 1994 m.

## Įvarčiai rinktinėje

## Šaltiniai
Šerinė slepišerė

**Šerinė slepišerė** (*Isoetes setacea*) – slepišerinių (*Isoetaceae*) šeimos slepišerių (*Isoetes*) genties augalų rūšis. Priklauso sporinių induočių grupei. Mokslinėje literatūroje dažnai sutinkamas senasis tarptautinis augalo pavadinimas – *Isoetes echinospora*.
Lietuvoje ieškotina rūšis, aptinkama kaimyninėse valstybėse (Latvijoje, Estijoje, Skandinavijos šalyse), įtraukta į Lenkijos raudonąją knygą.

## Išnašos
Kupetinis kaimas

**Kupetinis kaimas** – vienas seniausių Lietuvoje gyvenvietės tipų. 

## Istorija
Manoma, kad kupetinis kaimas susiklostė XIII – XIV a.  Iki XVI a. Valakų reformos kupetiniai kaimai sudarė didžiąją gyvenviečių dalį. Žemės reformų nepakeistų kupetinių kaimų išliko Dzūkijoje bei Klaipėdos krašte. Kai kurie tyrinėtojai (Kazimieras Šešelgis, Mečislovas Urbelis) kupetinius kaimus vadina padrikaisiais, arba savaimingai susiklosčiusiais kaimais.

## Architektūra
Kupetinį kaimą sudaro laisvai, be aiškaus plano, išsidėsčiusios sodybos, kartais kaimynų žemės įsiterpia viena į kitą. Kupetinį kaimą formuoja gamtinės ribos – kalvos, miškai, ežerai. Per kaimą einantys keliai nesudaro jungiančios ašies. Kupetinis kaimas formuojamas ir statant naujus gyvenamuosius bei ūkinius pastatus aplink vieną sodybą, padidėjus jos gyventojų skaičiui. Kupetiniams kaimams priskiriami ir Valakų reformos nepaliesti bajorkaimiai. 

Būdingi kupetiniai kaimai: Mančiagirė, Senoji Katinautiškė, Šarkiškiai, Latežeris, Lynežeris.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Tipinis kupetinis kaimas. Aruodai
Lietuvos rinktinė 1996 m. Europos futbolo čempionato atrankoje

: *Apie kitas rungtynes skaitykite straipsnyje [[X Europos futbolo čempionato atranka]]*
Lietuvos futbolo rinktinės atrankinės varžybos į 1996 m. vykusį **[[X_Europos_futbolo_čempionatas|X Europos futbolo čempionatą]]** Anglijoje. Lietuva žaidė 4 grupėje.

## Turnyrinė lentelė

## Ukraina – Lietuva

## Kroatija – Lietuva

 

## Slovėnija – Lietuva

## Lietuva – Kroatija

## Lietuva – Italija

## Lietuva – Slovėnija

## Estija – Lietuva

## Lietuva – Ukraina

## Lietuva – Estija

## Italija – Lietuva
Lietuvos rinktinė 1994 m. pasaulio futbolo čempionato atrankoje

: *Apie kitas rungtynes skaitykite straipsnyje [[XV pasaulio futbolo čempionato atranka]]*
Lietuvos futbolo rinktinės atrankinės varžybos į 1994 m. vykusį **[[XV pasaulio futbolo čempionatas|XV pasaulio futbolo čempionatą]]** JAV. Lietuva žaidė 3 grupėje.

## Turnyrinė lentelė

## Šiaurės Airija - Lietuva

## Albanija - Lietuva

## Latvija - Lietuva

## Lietuva - Danija

## Lietuva - Latvija

## Ispanija - Lietuva

 
## Lietuva - Albanija

## Lietuva - Šiaurės Airija

## Lietuva - Ispanija

## Lietuva - Airija

## Danija - Lietuva

## Airija - Lietuva
Rubulių apylinkė

**Rubulių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis šiaurės vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1940 m. pabaigoje vietoje Rubulių seniūnijos, 1944 m. pabaigoje atkurta. 1949 m. buvo Kretingos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kretingos rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. prijungta prie Žalgirio apylinkės ir Kretingos apylinkės.

## Gyvenvietės

Apylinkės kaimai: Rubuliai, Mišučiai.

## Šaltiniai
Alavitų valstybė

**Alavitų valstybė** (; ), *Latakijos sandžakas* - buvusi Prancūzijos mandatinė teritorija dabartinės Sirijos pakrantėje, sukurta po Pirmojo pasaulinio karo ir pavadinta pagal tose žemėse paplitusią šiitų alavitų sektą.

## Istorija
Pirmojo pasaulinio karo pabaigoje žlugus Osmanų imperijai nugalėtojos perėmė dalį yrančios imperijos provincijų. 
* 1918 m. Prancūzija okupavo Siriją. 
* 1920 m. rugsėjo 2 d. Tautų Sąjungos mandatu gavo ir Alavitų teritoriją, kuri pradžioje buvo Prancūzijos valdoma autonomiška teritorija.
* 1922 m. liepos 1 d. buvo įjungta į Prancūzijos Sirijos sudėtį. 
* 1923 m. rugsėjo 29 d. Alavitų teritorija buvo paskelbta valstybe, kurios sostinė yra Latakijos uostas. 
* 1925 m. sausio 1 d. teritorija buvo oficialiai pavadinta *Alavitų valstybe*. 
* 1930 m. rugsėjo 22 d. Alavitų valstybė buvo pervadinta į *Latakijos sandžaką*. Valstybė tada turėjo 278 tūkst, gyventojų.
* 1936 m. gruodžio 5 d. Latakijos sandžakas buvo inkorporuotas į Sirijos sudėtį.

## Prancūzai gubernatoriai
* 1920 m. rugsėjo 2 d. – 192? m. - *Niéger* 
* 192? - 1922 m. liepos 1 d. – *Gaston Henri Gustave Billotte* (b. 1875 - d. 1940) 
* 1925 m. sausio 1 d. – 1925 m. - *Léon Henri Charles Cayla* (b. 1881 - d. 1965) 
* 1925 m. - 1936 m. gruodžio 5 d. – *H. Schoeffler*


Image:Stamp Alaouites 1925 4pi.jpg|4 piastrų vertės Alavitų valstybės pašto ženklas.
File:Stamp Alaouites 1926 10pi air.jpg|10 piastrų vertės Alavitų valstybės aviapašto ženklas


## Nuorodos
Paežerių dvaras (Vilkaviškis)

**Paežerių dvaras** – klasicistinis dvaras, esantis Paežeriuose (Šeimenos seniūnija), Vilkaviškio rajone, ant Paežerių ežero pietinio kranto. Dabartinį architektūrinį ansamblį sudaro rūmai, oficina, belvederio bokštas ir parkas.

## Istorija

1795–1799 m. statytų Paežerių dvaro rūmų projekto autorius – Martynas Knakfusas, klasicizmo architektūros pradininkas Lietuvoje. Dvaro interjeras įrengtas XIX a. Romantizmo bruožų oficina pastatyta XIX a. pirmojoje pusėje. Belvederio bokštas – neogotinio stiliaus, 17 m aukščio. Parkas ir sodas (12 ha) peizažinio plano. Į pietvakarius nuo oficinos stovi raudonų plytų, akmenų bei mūro ūkiniai pastatai – arklidė, spirito varykla ir magazinas, ledainė ir kiaulidė. Dvaro pastatai rekonstruoti 1938, 1954–1957, 1968–1970, 1979–1981 m.

1939 m. dvarą įsigijo signataras Jonas Vailokaitis, kuris 1940 m. gegužę emigravo į Vokietiją, o dvare įsikūrė žemės ūkio mokykla, kuri 1942 m. pavasarį iškelta – juose įsikūrė vokiečių okupacinės valdžios generalinis komisaras T. A. fon Rentelnas. 1945–1952 m. dvaras buvo Vilkaviškio tarybinio ūkio centras. 1952–1994 m. dvaro ansamblis perduotas Vilkaviškio melioracijos statybos montavimo valdybai (MSMV). 1994 m. perduotas Vilkaviškio rajono savivaldybei, 1995 m. liepą jis perduotas Lietuvos dailės muziejui (LDM). 1998 m. dvaro rūmų pirmame aukšte ir oficinoje įsikūrė Vilkaviškio krašto muziejus, 2003 m. pabaigoje LDM rūmus perdavė Marijampolės apskrities viršininko administracijai, 2004 m. pradžioje čia įsikūrė Suvalkijos (Sūduvos) regioninis kultūros centras, kuris po 2016 m. liepos reorganizacijos tapo kultūros centru-muziejumi.

Dvaro ansamblis 1992 m. įtrauktas į saugomų objektų sąrašą kaip respublikinės reikšmės kultūros vertybė, rūmai 2009 m. paskelbti valstybės saugomu paveldo objektu. 2008–2015 m. dvaras renovuotas (oficina, bokštas, rūmai). 2010 m. rugpjūtį pasikeitus įstaigos savininkui, įstaigos pavadinimas pakeistas į Vilkaviškio rajono Suvalkijos (Sūduvos) kultūros centrą. Dvaro oficinoje įsikūręs Vilkaviškio krašto muziejus, turintis meno ir priešistorės ekspozicijas.

## Galerija

Paežerių dvaro (Vilkaviškis) rūmai.JPG|Dvaro rūmai (2018 m.)
Paežerių dvaro oficina ir bokštas.JPG|Oficina ir bokštas
Paežerių dvaro ąžuolas.JPG|Paežerių dvaro ąžuolas


## Nuorodos
* http://ldmuziejus.mch.mii.lt/Muziejusirpadaliniai/paezeriudvar.htm 
* http://ei.libis.lt:8080/arc/2003-1-16/0/f47c90cb50c9efe2cd3631571627687e 
* http://www.archyvai.lt/exhibitions/dvarai/paezeriai.htm 
* http://www.heritage.lt/dvarai/paezeriu/apr.htm 
* Paežerių dvaro rūmai

## Šaltiniai
Vaidotas Šlekys

**Vaidotas Šlekys** (g. 1972 m. vasario 11 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, puolėjas. 

## Karjera
Karjerą pradėjo Panevėžio „Ekrane“. Nuo 1994 m. žaidė įvairiuose Šveicarijos, Lichtenšteino ir Austrijos klubuose. Aukščiausio lygio karjerą taip pat baigė „Ekrane“.

Atstovaudamas Lietuvos rinktinei sužaidė 32 rungtynes, pelnė 3 įvarčius.

## Laimėjimai
* Baltijos taurė: 1991, 1992
* A Lygos laimėtojas: 1993 m.
* A Lygos rezultatyviausias žaidėjas: 1992, 1993, 1994 m.

## Įvarčiai rinktinėje

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Mišučių seniūnija

**Mišučių seniūnija** – istorinis teritorinis-administracinis vienetas, buvęs Kretingos rajono savivaldybės teritorijos pietinėje-pietrytinėje dalyje, abipus Minijos upės.

## Istorija

Įkurta 1861 m., priklausė Kauno gubernijos Telšių apskrities Kartenos valsčiui. 1915 m. kartu su valsčiumi tapo naujai įkurtos Kretingos apskrities dalimi. Po 1919 m. panaikinta, kaimai išskirstyti Kartenos valsčiaus Budrių ir Kretingos valsčiaus Rubulių seniūnijoms. 

Seniūnijai vadovavo seniūnijos kaimų atstovų sueigoje renkamas seniūnas, o jį pavadavo seniūno padėjėjas.

Seniūnijai priklausę kaimai:
* 1870 m. – Nausodis, Kačaičiai, Baubliai, Raguviškiai, Būdviečiai, Petrikaičiai, Laumalės, Mišučiai, Trumpėnai, Jokūbavas

## Šaltiniai
* Išrašas iš Kauno gubernijos Telšių apskrities taikos teisėjo apylinkių ir valsčių 1870 m. sąrašo.
Labanoro ežeras

**Labanoro ežeras** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, 0,5 km į rytus nuo Labanoro, Labanoro girioje, įpiečiau prie plento .

Iš šiaurės, rytų ir pietų pusės auga miškas, vakariniame krante – dirbami laukai, pievos. Iš ežero išteka Peršokšnos intakas Labanoras. Ežeras priklauso Žeimenos baseinui. Ežero pratakumas 67 %.

Plotas 57,7 ha. Ilgis iš šiaurės vakarų į rytus 2,05 km, didžiausias plotis 0,41 km. Paviršiaus altitudė 148,5 m. Didžiausias gylis 8,7 m, vidutinis gylis 4,8 m. Baseino plotas 6,1 km². Krantai žemi, pelkėti (ypač šiaurvakarinis), tik pietinis statesnis ir aukštesnis.  Ežeras termokarstinės kilmės.

Labanoro ežeras priklauso Labanoro regioniniam parkui. Prie ežero įsikūrę Aukštasalės (pietuose) ir Šlapimo (pietvakariuose) kaimai. Šiaurvakarinėje pakrantėje yra įrengta stovyklavietė, šiaurrytine pakrante eina Labanoro girios pažintinis takas.

Ežero vardas gali būti kilęs nuo miestelio vardo. Jeigu ežero vardas ankstesnis, jo kilmė gali būti aiškinama taip: žodis dvikamienis, jo sandas *lab-* kilęs iš *loba* ('loma, dauba'), o *nor-* perdirbtas iš **nar-* (< *nerti, naras*).

## Šaltiniai