open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kauno meno parko galerija

**Kauno meno parko galerija** – meno galerija Kaune (Rotušės a. 27). Viešoji įstaiga galerija „Meno parkas“ įkurta 1997 metais (steigėjas Lietuvos dailininkų sąjungos Kauno skyrius).

## Aprašymas

Galerija organizuoja tarptautinį kultūrinių mainų projektą „Meno linija“ (projekto autorius Arvydas Žalpys). Projektas pradėtas vykdyti 1999 m. ir vykdomas kasmet. Projekte dalyvauja šiuolaikinio meno galerijos, meno centrai ir meno institucijos iš įvairių Europos šalių. Organizuoja šiuolaikinio meno festivalį „Kaunas In Art“ (projekto autorius Arvydas Žalpys), pradėtas vykdyti 2008 metais. Nuo 2011 m. organizuoja jauniesiems menininkams skirtą projektą „Jaunieji. Žalia sąmonė“.

## Nuorodos
* Tinklalapis
Tauragnų akmenys su dubenimis

**Tauragnų akmenys su dubenimis** – du dubenėtieji akmenys, esantys Tauragnų miestelyje, Utenos rajone, nuo 2004 m. įtraukti į Kultūros paveldo registrą.  Paminkliniai akmenys nepažymėti, bet nesunkiai surandami, nes guli atvirose, matomose vietose:

* Akmuo Tauragno ežero pakrantėje (unikalus kodas ): keturkampės formos apsamanojęs riedulys stūkso rytiniame ežero pakraštyje, netoli protakos, jungiančios jį su Labės ežeru, stačiame šlaite, apie 20 m nuo medinės pavėsinės.
* Akmuo prie Tauragnų mokyklos (unikalus kodas ): rato formos riedulys vertikaliai, beveik iki pusės, įmūrytas take ties Musteikio g. 58 esančios mokyklos pastato pietvakariniu kampu; atstoja šaligatvio bortą.

## Šaltiniai
Senekai

**Senekai** () – Šiaurės Amerikos indėnų grupė. Nors tikslus senekų skaičius nėra žinomas, tačiau manoma, kad apie 15–20 tūkst. senekų gyvena Kanadoje, netoli Brantfordo, Šešių Tautų rezervacijoje. Jie yra senekų, kurie čia buvo perkelti po Amerikos revoliucijos, nes tuomet buvo britų sąjungininkais. Apie 30 tūkst. senekų gyvena JAV, indėnų rezervacijose ir kitur aplink Bafalą Niujorko valstijoje ir Oklahomoje.

## Vardas
Senekų savivardis yra *Onöndowága,* t. y. „Didžiosios Kalvos Vieta“. Jis yra identiškas onondagų savivardžiui. Irokėzų konfederacijoje buvo labiausiai į vakarus gyvenusi tauta. Jie vadinti Vakarinių Durų prižiūrėtojais. Pagal vieną iš versijų kitos tautos senekais juos vadino pagal jų pagrindinę gyvenvietę *Osininka*.

## Istorija
Tradiciškai senekai gyveno dabartinėje Niujorko valstijoje, tarp Dženesi upės ir Kanandaigvos ežero. Pagal archeologinius duomenis, jų teritorija išsiplėtė iki Aleganio upės dabartinėje šiaurės vakarų Pensilvanijoje, ypač po to, kai irokėzai sunaikino čia gyvenusias venronų ir eirių gentis. Senekų kaimai buvo nuo Skailerio apygardos rytuose (pvz., Kanadaseaga ir *Catherine’s Town*), pietuose siekė Tajogos ir Šimango apygardas, šiaurėje ir rytuose Tompkinso ir Kajugos apygardas, o vakaruose tęsėsi iki Dženesi upės slėnio.

Senekai buvo gausiausia Irokėzų Lygos gentis, XVII a. jų buvo apie 4 tūkst.

## Nuorodos
Geriausias Serie A vartininkas

**Geriausias Serie A vartininkas** – kasmetinis Serie A apdovanojimas, įteikiamas geriausiam lygos vartininkui. Apdovanojimus organizuoja Italijos futbolininkų asociacija nuo 1997 m.

## Laimėtojai

### Pagal klubą

## Šaltiniai
Beržinės pelkė

**Beržinės pelkė** – labiausiai į šiaurės rytus nutolusi, maždaug 35 ha Žuvinto biosferos rezervato teritorijos užimanti pelkė, plytinti tarp Riečių (Marijampolės sav.) ir Liepakojų Alytaus raj.) kaimų, į vakarus nuo kelio .

Beržinės pelkė ir aplinkiniai laukai atsiveria nuo aukščiausios Žuvinto pelkių masyvo kalvos – Riečių piliakalnio. 

Ilgus šimtmečius vietos gyventojai čia šienavo viksvinę žolę, kuri tiko arkliams, o kartais ir karvėms šerti, taip pat gyvulių paklotui, mat tokio šieno maistinė vertė yra nedidelė. Pastaraisiais dešimtmečiais nesinaudojant šiais žolynais, šlapiose pievose ėmė sparčiai kauptis durpės, formuotis žemapelkinė augalija, pieva apaugo krūmais, juodalksniais ir beržais.

Rezervato teritorija garsėja kaip saugomų pelkių paukščių – didžiojo baublio, gervės, tetervino, didžiosios kuolingos – ir saugomų tilvikinių paukščių perimvietės. Tai viena iš vos keleto vietų Lietuvoje, kurioje peri pasaulyje nykstančioji meldinė nendrinukė. 

Pelkės teritorijoje išskiriami keli pelkinių buveinių tipai: tarpinės pelkės ir liūnai, šarmingos žemapelkės, o pakraščiuose – aliuvinės (užliejamas) pievos. Čia sutinkamos žemaūgės viksvos, vešli žaliųjų samanų ir turtinga rūšių žolių danga. Žemesniuose žolynuose vis dar auga retos ir saugomos rūšys – raudonoji gegūnė, dvilapis purvuolis, aptinkamas apyretis pelkinis skiautalūpis. Kasmet čia įsikuria ir peri saugomi paukščiai – paprastieji griciukai, raudonkojai tulikai, švygždos, griežlės.

Beržinio pelkė tarpukariu buvo sausinta, dėl to dabar nukritęs vandens lygis ir pelkė smarkiai nusausėjusi, plynės apauga sumedėjusia augalija, o į būdingus pelkinius miškus, kuriuose vyrauja pušis, sparčiai skverbiasi lapuočiai medžiai. 

## Gamtotvarkos darbai

Yra parengtas pelkės hidrologinio režimo atgaivinimo techninis projektas, kuriame numatyta blokuoti sausinimo sistemą ir stabdyti vandens nuotėkį iš pelkės.

Beržinės pelkės turtai negali išlikti be aplinkai palankios ūkinės veiklos.  Siekiant išsaugoti šį kraštovaizdį bei buveines rūšims, besirenkančioms atviras pievas ir šlapynes, rezervate pradėti ganyti herefordų veislės mėsiniai galvijai ir imti tvarkyti užkrūmiję plotai. Aplinkai palankiu būdu tvarkomi plotai užima 9,6 ha.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Beržinės pelkė
* Žuvinto pelkės
Veikai

**Veikai** () – viena iš vičitų genčių. Gentis priskiriama JAV Vidurio vakarų indėnams. Anksčiau gyveno šiaurės rytų Teksase. Dabar jie priklauso JAV federaliai pripažintiems vičitams (Oklahoma).

## Istorija
Veikai buvo tavakonių genties dalis. Šiandieninis Teksaso miestas Veikas (*Waco*) yra vietoje, kur bent iki 1820 m. stovėjo pagrindinis veikų kaimas. Prancūzų tyrinėtojas *Jean-Baptiste Bénard de la Harpe* per šį regioną keliavo 1719 m., ir tautelė, kurią jis pavadino *Honecha* ar *Houecha*, galbūt ir buvo veikai. *Guillaume de L’Isle* žemėlapyje „Carte de la Louisiane et du Cours du Mississipi“ tauta *Quainco* irgi tikriausiai veikai. Veikai dar vadinami *Huaco* ar *Hueco*.

Veiko kaimą prie Brazoso upės iš šonų supo du tavakonių kaimai, *El Quiscat* ir *Flechazos*. 1824 m. Stivenas Ostinas (*Stephen F. Austin*) rašė, kad Veiko kaimas buvo  dydžio, jame buvo 33 žolinės trobelės ir maždaug 100 žmonių. Jie augino 200 akrų kukurūzų laukuose, aptvertuose krūmų tvoromis. 1829 m. kaimas turėjo apsauginių žemės pylimų. 1837 m. Teksaso reindžeriai planavo Veiko kaime įrengti fortą, bet po kelių savaitės šios minties atsisakė. 1844 m. 8 myliomis piečiau buvo įkurtas prekybinis postas.
1830 m. *Jean-Louis Berlandier* Veiko kaime suskaičiavo 60 namų.

Prie *Guadalupe River* upės veikai turėjo antrą, mažesnį kaimą.

1835, 1846 ir 1872 m. gentis pasirašė sutartis su JAV ir vičitais. 1872 m. sutartimi Indėnų teritorijoje (*Indian territory*) buvo įkurtas jų rezervatas, kur juos perkraustė. 1902 m., pagal Dawes’o žemės paskirstymo aktą (*Dawes Allotment Act*), rezervato žemės buvo padalintos į individualius žemės sklypus, o veikai tapo JAV piliečiais. Šiandien veikai yra vičitų genčių dalis.

## Kultūra
Gentis gyveno pintų avilių pavidalo trobelėse su atraminėmis kartimis, paprastai dengtomis žolėmis vikšriais (*Juncaceae*), kartais bizonų kailiais. Trobelės būdavo 20–25 m aukščio. Be kukurūzų veikai dar augino pupas, moliūgus ir kitas kultūras.

## Kalba
Veikai anksčiau kalbėjo viena iš kadų kalbų. Egzistavo veikų dialektas, buvęs vičitų kalbos atšaka. Dialektas išnykęs, nes ir vičitų kalbą bemoka 1 žmogus.

## Veikai toponimuose
Veiko miestas Teksase pavadintas pagal veikų gentį. Pagal juos pavadintas ir *Hueco Springs* prie Niu Braunfelso miesto Teksase.

## Nuorodos

* Sturtevant, William C., general editor and Raymond D. Fogelson, volume editor. *Handbook of North American Indians: Southeast*. Volume 14. Washington DC: Smithsonian Institution, 2004. ISBN 0-16-072300-0.
* Official Site of the Wichita and Affiliated Tribes: Waco, Keechi, and Tawakonie
Švietimo mainų paramos fondas

Švietimo mainų paramos fondas – Švietimo ir Mokslo ministerijos 2007 m. įsteigta, sėkmingai veikianti Lietuvos nacionalinė agentūra, kuriai pavesta administruoti programą „Erasmus+“ ir kitas Europos Komisijos (EK) ir Lietuvos Respublikos Vyriausybės finansuojamas iniciatyvas švietimo ir mokymo srityje.

## Veikla

Švietimo mainų paramos fondas administruoja daugiau nei 50 įvairiausių veiklų, kurios aktualios ir moksleiviams, ir senjorams, ir darželiams ar mokykloms, ir aukštojo mokslo ar kitoms su švietimu susijusioms institucijoms.

Fondo teikiamomis galimybėmis gali pasinaudoti ir įvairios asociacijos, verslo ar nevyriausybinės organizacijos, kitos struktūros, siekiančios tobulinti savo veiklos sritį ar kelti darbuotojų kvalifikaciją.

Šalia didžiosios ES programos „Erasmus+“, Fondas administruoja ir kitas švietimo programas ar iniciatyvas. Viena iš tokių – Šiaurės ministrų tarybos finansuojama „Nordplus“ programa. Nuo 2010 m. Fondas taip pat įgyvendino du Europos socialinio fondo lėšomis finansuojamus projektus – Lietuvos aukštojo mokslo tarptautiškumo projektą „Study in LT“ bei neformaliojo švietimo paslaugų rėmimo sistemos projektą „TAPK“.

Fonde dirba 70 darbuotojų.

## Vadovybė

Nuo 2007 m. Švietimo mainų paramos fondui vadovauja direktorė Daiva Šutinytė.

## Nuorodos

*Švietimo mainų paramos fondo interneto svetainė
*Erasmus+ Lietuva portalas
*Study in LT portalas
Emerikas Huten-Čapskis

**Emerikas Zachariašas Mikalojus Severinas fon Huten-Čapskis** (1828 m. lapkričio 8 d. – 1896 m. liepos 4 d.) – Krymo karo 1854 metais dalyvis, nuo 1863 m. buvo Naugarduko vicegubernatorius, nuo 1865 m. Sankt Peterburgo vicegubernatorius, imperatoriaus dvaro kamergeris. Ministras. Žymus kolekcionierius, numizmatas. Autorius tipologinio Lenkijos ir Lietuvos monetų katalogo.

## Biografija
Gimė 1828 m. lapkričio 18 d. Stankovo dvare, Stolbcovo (dabar Dzeržinsko rajonas) paviete, Minsko gubernijoje. Baigė 1-mą Vilniaus gimnaziją. Po to mokėsi Maskvoje, Sankt Peterburge ir Berlyne.

Dalyvavo Krymo kare 1854 metais.

1863–1865 metais buvo Naugarduko vicegubernatoriumi, 1865–1867 metais – Sankt Peterburgo vicegubernatoriumi, imperatoriaus dvaro kamergeriu.

## Galerija

Elżbieta z Meyendorffów Hutten Czapska.jpg|Emeriko Huten-Čapskio žmona Elžbieta Karolina Ana fon Meiendorf
Stańkаŭ. Станькаў (1917).jpg|Stankovo dvaras 1917 m.
Pałacyk Emeryka Hutten-Czapskiego Fotka 062.jpg|Čapskių rūmai Krokuvoje
Rakowicki Cemetery, grave of Emeryk Hutten-Czapski (Polish collector), 26 Rakowicka street, Kraków, Poland.JPG|Emeriko Huten-Čapskio kapas

## Išnašos

## Nuorodos
* Биография
Spitrėnų akmenys su dubenimis

**Spitrėnų akmenys su dubenimis** – du dubenėtieji akmenys, esantys Spitrėnų kaime (Utenos sen.) Utenos rajone, nuo 2004 m. įtraukti į Kultūros paveldo registrą. 

Vienas iš mitologinių akmenų slūgso kaimo kryžkelėje, 200 m į pietryčius nuo kapinių. Riedulys pažymėtas medine lentele su įrašu „*Spitrėnų I akmuo su dubeniu*“, šalia stovi koplytstulpis.

## Šaltiniai
Olakalnis

**Olakalnis** – buvęs aukų kalnas Alytaus rajone, netoli Miroslavo (šiaurės rytų pusėje), Bendrių kaime, prie pat Miroslavo – Burbiškių vieškelio. Iš toli matyti ant kalno stovinti balta koplyčia, patekusi į Miroslavo herbą. Kalnas apaugęs mišku, nemažai apardytas imant keliams žvyrą. Papėdėje įrengta informacinė lenta. 2001 m. įtrauktas į Kultūros paveldo registrą (u.k. ).

## Istorija

Miroslavo miestelio istorija siejama su šia kalva. Ji nuo seno žmonių laikoma piliakalniu ir vadinama *Olakalniu* arba *Uolakalniu*. Tas pats kalnas kartais vadinamas ir *Miroslavo piliakalniu*. Tačiau mokslininkai archeologai šio kalno nelaiko piliakalniu, nes jis neturi svarbiausių piliakalnio požymių. Apylinkių žmonės šį kalną gerbia nuo gilios senovės. Ant jo dar tarpukario nepriklausomybės laikais stovėjo koplytėlė. Ant keturių mūrų stulpų, užsibaigiančių mūro skliautais, buvo uždengtas stogas, o viduje stovėjo  į žemę įkastas medinis kryžius. Nežinomos koplytėlės pastatymo ir sugriovimo aplinkybės, bet 1943 metų vasarą iš jos buvo likę tik griuvėsiai. Vėliau ji vėl atstatyta.

XIX a. pirmoje pusėje šiomis vietomis keliavęs Aleksandras Polujanskis rašė, kad šalia miestelio yra kalnas, piliakalniu vadinamas, ant kurio stovi nedidelė mūro koplytėlė, o į šį ramų gamtos prieglobstį ateina nusiraminimo ieškoti gyvenimo vargų prispausti žmonės. Pasakojama, kad pagonybės laikais čia buvo aukojamos įvairiausios aukos dievams. 

## Legendos

Senesni gyventojai prisimena savo tėvų pasakojimus, kad kalne Napoleono armija buvo paslėpusi lobį, ir XIX a. viduryje Bendrių dvaro skerdžius Žvaliauskas 10 dienų kiekvieną rytą rasdavo po vieną sidabrinę monetą.

Bendrių dvare gyveno žiaurus dvarponis Sloboda ir turėjo sūnų, vardu Miroslav; jo vardu ir miestelį pavadino. Supykęs ant baudžiauninko, dvarponis tempdavo nelaimingąjį ant Olakalnio ir ten liepdavo nukirsti galvą, tvirtindamas kad ataugsianti nauja.

## Nuorodos

* Miroslavas 
* Alytaus krašto lankytinos vietos
Sviatoslavas Vakarčukas

**Sviatoslavas Vakarčukas** (; g. 1975 m. gegužės 14 d. Mukačevėje , Ukrainos TSR) – sėkmingiausios ukrainietiškos posovietinės roko muzikos grupės „Okean Elzy“ () vokalistas. Nusipelnęs Ukrainos artistas. Fizikos-matematikos mokslų kandidatas.

## Biografija
Tėvas Ivanas Vakarčukas – fizikas, buvęs Lvovo universiteto rektorius, Ukrainos švietimo ir mokslo ministras. S.Vakarčukas baigė mokyklą sidabro medaliu.

1991–1996 m. studijavo Lvovo universiteto fizikos fakultete. Specializacija – teorinė fizika. Antras aukštasis išsilavinimas – tarptautinė ekonomika. Nuo 1996 m. tame pačiame universitete studijavo aspirantūroje.

S. Vakarčukas aktyviai rėmė Oranžinę revoliuciją, Euromaidaną ir dalyvauja daugelyje socialinių ir kultūrinių projektų. Su grupe „Okean Elzy“ iki 2010 metų išleidęs 7 albumus.
Ukrainiečių žurnalas „Korespondentas“ S. Vakarčuką pažymėjo 2008 m. kaip vieną iš 100 įtakingiausių žmonių Ukrainoje. Jis užėmė 55 vietą. S. Vakarčukas dalyvavo Ukrainos televizijos žaidime „Kas laimės milijoną?“ (ukr. *Перший мільон*). Atsakęs visus klausimus teisingai, jis laimėjo pagrindinį prizą ir paaukojo pinigus labdarai.

## Šaltiniai
Kalnų sritis

**Kalnų sritis** (dar vadinta **Šiaurės Rytų Lietuvos sritimi**, 1948 m. rugpjūčio 4 d. suteiktas **Karaliaus Mindaugo srities** vardas) – Lietuvos partizanų sritis.

## Istorija
Pirmasis srities vadas buvo Jonas Kimštas-Dobilas (paskirtas 1947 m. sausio 12 d.).

## Apygardos
* Algimanto apygarda
* Didžiosios Kovos apygarda
* Vyčio apygarda
* Vytauto apygarda

## Vadai

## Šaltiniai
Tekstilininkų ir dailininkų gildija

**Tekstilininkų ir dailininkų gildija** – menininkų gildija įsikūrusi Kaune (M. Valančiaus g. 21), priklausanti Lietuvos dailininkų sąjungai. Gildijai priklauso galerija *Balta*.

## Istorija

Organizacija vienija didelį būrį meninės tekstilės profesionalų ir kitų sričių dailininkus. Nuo 2000 m. veikiančios organizacijos tikslas – šiuolaikinės meninės tekstilės vystymas ir populiarinimas Lietuvoje ir visame pasaulyje. Gildija įgyvendina ir inicijuoja tarptautinius projektus, rengia parodas Lietuvoje ir už jos ribų; organizuoja viešus meno renginius Kauno gatvėse, užsiima labdaringa veikla.

Nemaža dalis tekstilininkų ir dailininkų gildijos viešų meno renginių ar parodų surengta bendradarbiaujant su kitomis meno ir kultūros institucijomis. Gildija yra nuolatinė Kauno bienalės TEXTILE partnerė.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Tinklalapis 
* Rekvizitai
Pagilūtės telmologinis draustinis

**Pagilūtės telmologinis draustinis** yra Švenčionių rajono Kaltanėnų seniūnijoje, prie  kelio, tarp Kūrinių, Pagilūtės bei Kuklių kaimų, Labanoro girios pakraštyje.

Draustinyje saugomi Pagilūčio pelkynai, kaip sudėtingiausia Aukštaitijos nacionaliniame parke pelkinė ekosistema.

Į draustinio teritoriją patenka Kiaunos upės žemupio dalis su natūralia senvage, Liedelės upelio žemupio dalis su žiotimis, Gilūto ežeras su Pagilūčio pelke, Sekluočio ežeras, bei Tarybiniais laikais nusausintas, bet dabar dėl apleisto drenažo vėl prasiveriantis Sklinkos ežeras su užpelkėjusiomis apylinkėmis, dabar dažnai vadinamomis Kūrinių pelke.

Pagilūtės telmologinis draustinis žymus retųjų rūšių augalais bei ypač vertingas ornitologiniu požiūriu. Jame peri šaukštasnapės antys (*Anas clypeata*), pilkosios gervės (*Grus grus*), raudonkojai tulikai (*Tringa totanus*), nendrinės lingės (*Circus aeruginosus*), mažieji kragai (*Tachybaptus ruficollis*), didieji baubliai (*Botaurus stellaris*), stulgiai (*Gallinago media*), šiltu metų laiku stebimi didieji baltieji garniai (*Ardea alba*) ir kiti reti bei dažni paukščiai.

## Nuorodos
* Pagilūčio pelkynas maps.lt žemėlapyje
* Pagilūčio pelkynas google.com/maps žemėlapyje
* flickr.com / Kūrinių pelkė su prasiveriančiu Sklinkos ežerėliu
* flickr.com / Kūrinių pelkę pamėgęs didysis baltasis garnys (''Ardea alba'')
* anp.lt / Aukštaitijos nacionalinio parko svetainė  ir žemėlapis
Šventežerio ežeras

**Šventežeris** – ežeras, telkšantis Šventežerio miestelyje, Lazdijų rajone, į rytus nuo kelio .

Priklauso Šešupės baseinui, hidrologinis nr. 15030079. Šventupė jungia su Dusios ežeru.

Šventežeris užima 15,2 ha, savo forma primena lygiagretainį, kurio įstrižainė apie 0,65 km driekiasi rytų–vakarų kryptimi, plotis – iki 0,42 km. Altitudė 151,2 m. Krantai žemi, iš dalies pelkėti, atviri, toliau nuo pakrančių nutiestos miestelio gatvės. Šiauriniame pakraštyje plyti dirbami laukai. Rytuose išteka upelis link Šventupės.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sąrašas:Lazdijų rajono ežerai
* Šventežeris ''Gamtos kataloge''
Dennis Kipruto Kimetto

**Denisas Kiprutas Kimetas** (; g. 1984 m. sausio 22 d., Eldorete, Kenijoje) – Kenijos lengvaatletis, ilgų nuotolių bėgikas. Nuo 2014 m. rugsėjo 28 d. pasaulio maratono rekordininkas. Taip pat nuo 2012 m. yra pasaulio 25 kilometrų bėgimo pasaulio rekordininkas.

## Karjera

D. Kimetas augo vakarų Kenijoje, Eldoreto mieste. Treniravosi kartu su Geoffrey Mutai. Jo pirmas pasisekimas įvyko 2011 m. laimėjus pusės maratoną per Nairobio maratoną. Kiekvienuose varžybose jis gerino savo rezultatus. Dalyvavo įvairių miestų maratonuose, tokiuose kaip Dubajaus, Berlyno, Tokijo, Čikagos bei kituose. Pasaulio rekordą pasiekė 2014 m. Berlyno maratone nubėgęs per 2:02:57. Yra pirmasis žmogus bėgęs maratoną per mažiau nei 2:03.

## Šaltiniai
Lavėnų dvaras

**Lavėnų (Niurkonių) dvaro sodybos** fragmentai išlikę Lavėnuose, Pumpėnų sen., Pasvalio rajone, dešiniajame Lėvens krante, apie 1,5 km į pietus nuo kelio .

Lavėnų dvarą mena buvusi kalvė (u.k. ) ir išlikę tvartai – vienas tvarkomas, o kitas bebaigiantis griūti. Pagrindinis Lavėnų dvaro pastatas neišlikęs, jo vietoje dabar stovi Lavėnų socialinės globos namų pastatai. Išlikę aplink dvarą buvusio parko medžių.

## Istorija
Sena topolių alėja anksčiau buvo galima privažiuoti seną Vavžeskių dvarą, o vėliau – jį perėmusį Kazakauckų dvarą. Dvarvietėje buvo įsikūręs Mikoliškio tarybinis ūkis, Lavėnų psichoneurologinis pensionatas (1973 m. iškeltas į naujai pastatytus pastatus).

Už gyvenvietės, laukuose, išlikusi Vavžeckiams priklausiusi Niurkonių koplyčia.


Lavėnai, prie pensionato.JPG|Katilinė šalia pensionato


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos dvarai
* Lavėnų (Niurkonių) dvaras Lietuvos dvarų duomenų bazėje
Pasvalio girnų muziejus

**Pasvalio girnų muziejus** – dubenuotųjų akmenų ir girnapusių muziejus po atviru dangumi Pasvalyje, Lėvens g. 2. Yra Pasvalio krašto muziejaus padalinys.

Muziejus įkurtas prie pasvaliečio kraštotyrininko Antano Stapulionio sodybos Lėvens ir Kalno gatvių sankirtoje, 16 arų lauko ekspozicijoje. Iš senųjų lietuviškų sodybų į vieną vietą surinktoje kolekcijoje sukaupta apie 400 eksponatų: 300 girnapusių, 66 dubenuotieji akmenys, 7 „pėduotieji“ akmenys, taip pat akmeniniai žemių valdų riboženkliai, malūnų krumpliaračiai, įrangos detalės ir kt. Girnų ir akmenų muziejų puošia medžio drožiniai.

## Istorija

Eksponatai pradėti rinkti 1979 m., kai A. Stapulionis į tuščią sklypą namų pašonėje parsigabeno pirmąjį eksponatą. Akmenis, vienus pirktus, kitus dovanų gautus, pasvalietis vežė, kaupė, rinko tris dešimtmečius. Unikalių akmenų paieškoms daugiau laiko prireikė tik pradžioje. Vėliau melioratoriai ir akmenskaldžiai jau patys apie įdomius radinius pranešdavo A. Stapulioniui.

Tuo metu šalyje buvo vykdoma intensyvi melioracija, į gyvenvietes iš vienkiemių išsikeldami žmonės senų daiktų, o juo labiau akmenų ir net girnų nebrangino. Dubenuotieji akmenys, kaip pagoniško tikėjimo palikimas ir unikalus Baltų religijos paminklas, buvo tikėtina, nesaugomi išnyks ir bus palaidoti melioracijos grioviuose. Kažkada šie akmenys tarnavo atliekant pagoniško tikėjimo apeigas. XVI a. antroje pusėje Valakų reformos metu buvo kuriami gatviniai kaimai. Iš pamiškių į sodžius keliami gyventojai, tebesilaikantys pagoniškų papročių, jaučiais tuos akmenis atsitempdavo į naujuosius namus. Įsitvirtinant krikščionybei, šventumą praradę pagoniški akmenys sugulė į pastatų pamatus ar tiesiog buvo sunaikinti akmens skaldyklose ir panaudoti kitokiems žmonių poreikiams. Išliko tik skrupulingai kelių kartų saugoti.

Antanas Stapulionis (1930-2011) baigė istorijos studijas Vilniaus pedagoginiame institute (1974), dirbo pedagogu, vėliau – rajono valdžios postuose. Jis rinko ne tik muziejines vertybes, bet ir istorinę medžiagą apie Pasvalio krašto praeitį, savo surinktos medžiagos pagrindu publikavo straipsnius vietos spaudoje. 2009 m. Pasvalio krašto muziejaus 10-čio proga A. Stapulionis dovanojo Pasvalio visuomenei 30 metų rinktą ir saugotą dubenuotųjų akmenų ir girnų kolekciją.

## Galerija
 

Antana Stapuļona dzirnakmeņu dārzs Pasvalē - panoramio.jpg|Girnas apžiūri lankytojai
Pasvalys millstone park - panoramio (1).jpg|Ekspozicija prie gatvės
Pasvalys millstone park - panoramio (2).jpg|Girnos su ašimis
Pasvalys millstone park - panoramio (3).jpg|Girnų kiemelis
Pasvalys millstone park - panoramio.jpg|Girnos ir susijęs mechanizmas
Pasvalys windmill stone museum - panoramio.jpg|Dubenėtieji akmenys


## Literatūra

* Stapulionis A. „Dubenuotųjų akmenų ir girnų ekspozicija Pasvalyje“, 2006.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Pasvalio krašto muziejaus padaliniai
* Apeiginiai akmenys užburia smalsuolius *baltai.lt*
* Pasvalio rajono lankytinos vietos 
* Miestelį išgarsino išgelbėti akmenys ir girnos
TREVI

**TREVI** () – 1976–1993 m. vykęs Europos Bendrijų valstybių neoficialus bendradarbiavimas kovoje su terorizmu ir organizuotu nusikalstamumu.

## Istorija

Vidaus saugumo klausimais aukšti pareigūnai ir ministrai, susirinkę dukart per metus, aptardavo bendrus veiksmus, strategijas, keisdavosi informacija ir dalydavosi patirtimi. Veikė penkios specializuotos ekspertų grupės. TREVI palaikė ryšius su JAV, Kanada, Maroku, Norvegija ir Šveicarija.

TREVI neturėjo nuolatinio personalo, sekretoriato, būstinės ir lėšų. Įsigaliojus Mastrichto sutarčiai 1993 m. TREVI pagrindu sukurtas Europos Sąjungos trečiasis ramstis – bendradarbiavimas teisingumo ir vidaus reikalų srityse.

## Taip pat skaitykite
* Europolas
* Interpolas

## Šaltiniai
Bžegas

**Bžegas** (; ) – miestas pietvakarių Lenkijoje. Įsikūręs Silezijoje, Opolės vaivadijoje, kairiajame Odros upės krante. Bžego apskrities administracinis centras. 37 329 gyventojai (2012 m. duomenys).

## Istorija
1250 m. miesteliui suteiktos savivaldybės teisės. 1297 m. pastatyta gynybinė siena. 1311–1675 m. buvo Žemutinės Silezijos kunigaikštystės (Bžego kunigaikštystės) sostinė. Ją valdė Piastų dinastija. 1428 m. sudegintas hesitų.

1595 m. Bžege pastatyta dar viena gynybinė siena. Trisdešimtmečio karo metu buvo smarkiai nuniokotas. Austrijos įpėdinystės karo metu bombarduotas Prūsijos pajėgų. 1807 m. okupuotas Napoleono kariuomenės. Vėliau buvo valdomas Habsburgų dinastijos.

## Galerija

Brzeg-ratusz.jpg|Rotušė
Brzeg - rynek2.jpg|Pagrindinė miesto aikštė
0 Brzeg 06.jpg|Piastų rūmai
Nicolas Church from Town Hall may 2013 02.jpg|Šv. Mikalojaus bažnyčia
Gorlicės

**Gorlicės** (;  *Gurlitz*) – miestas-savivaldybė pietryčių Lenkijoje. Įsikūręs į pietryčius nuo Krokuvos ir į pietus nuo Tarnuvo, tarp Jaslo ir Naujajo Sončo. Nuo 1999 m. priklauso Pakarpatės vaivadijai. Prieš tai buvo Naujojo Sončo vaivadijoje (1975–1998 m.). Gorlicių apskrities administracinis centras.

Miestas išsidėstęs upių slėnyje, 380 m aukštyje virš jūros lygio, jį supa keletas nuo Karpatų kalnų atsišakojančių kalnagūbrių.

## Istorija
Gorlicių miestas įkurtas 1354 m. vokiečių naujakurių iš Giorlico, valdant Kazimierui III Didžiajam. Miestas paminėtas 1388 m., 1404 m. ir 1417 m. šaltiniuose. XV a. priklausė Karvacjanų šeimai ().

## Miestų partnerystė
*  Papa, Vengrija
Celtaliai

**Celtaliai** – (*Tzeltal*) indėnų tauta, įsikūrusi Los Altos regiono aukštumose, Meksikos valstijoje Čiapase. Jie priklauso vienai iš daugelio majų etninių grupių, o jų kalba priklauso majų kalbų celtalių pogrupiui. Dauguma celtalių gyvena bendruomenėmis, kurios šiandien yra organizuotos panašiai kaip tai buvo daroma prieš daugelį metų. Be to, Meksikos sistema siekia gerbti tradicinę vietinę valdžią ir politiką. Celtalių namai yra paprasti ir juose gyvena viena šeima. Moterys dažnai dėvi tradicinius drabužius.

Tam, kad patenkintų savo šeimos poreikius, daugelis celtalių užsiima žemdirbyste ir amatais. Tradiciškai celtaliai yra pajėgūs pagaminti daugiau maisto. Šį maistą jie pardavinėja artimiausiame mieste ir tai yra jų pajamų šaltinis.

Celtalių religija turi katalikų ir vietinio tikėjimo bruožų. Vis dar praktikuojamas yra šamanizmas ir tradicinė medicina.

## Šaltiniai
Šajenai

**Šajenai** arba **čejenai** (, iš sij. *Šahíyela* – "šnekantys neaiškia kalba", sav. *Tsétsêhéstâhese*) – indėnų tauta, priklausanti algonkinų grupei, gyvenanti JAV (Montanoje, Oklahomoje). Populiacija – virš 22 tūkst., tačiau didelė jų dalis nėra grynakraujai (metisai, maišyti su kitais indėnais). Kalba šajenų kalba, nors dabar dauguma – tik angliškai. Tikintieji – krikščionys (baptistai, menonitai), yra priklausančių indėnų bažnyčiai, išpažįstančių tradicinį tikėjimą.

Šajenai skirstomi į 2 grupes:
* šiaurės šajenai (*Notameohmésêhese*) – 10 840, Montanoje;
* pietų šajenai (*Heévâhetaneo’o*) – 12 130, Oklahomoje.

## Istorija

XVII a., iki susiduriant su baltaisiais, šajenai gyveno dabartinėje Minesotoje, vertėsi žvejyba, medžiokle, rankiojimu. XVIII a. persikėlė tarp Raudonosios ir Šajenų upių dab. Šiaurės Dakotoje. XIX a. pr. prisijaukinę arklius perėjo prie raitos bizonų medžioklės. Dėl dakotų spaudimo atsitraukė prie Šajenų upės aukštupio į Juoduosius kalnus (Pietų Dakota). Keliantis į vakarus prie šajenų prisišliejo gimininga sutajų gentis. Apie 1820 m. dalis šajenų patraukė į pietus prie Arkanzaso upės (Koloradas) ir sudarė pietų šajenų branduolį. Pasilikę sudarė šiaurės šajenus.

## Kultūra

Šajenai priklauso lygumų indėnų kultūrinei tradicijai. Šeima didelė, matrilokalinė. Buvo ribota poligamija. Genčiai vadovavo taryba, sudaryta iš 44 vadų. Nuo XIX a. vid. valdyme dalyvavo 7 karinių bendrijų sąjunga. Tarp paprotinių šajenų apeigų žinomas medžioklės šokis, Saulės šokis, Strėlės atgimimo apeiga, pašventinimas trims kultūriniams didvyriams. Išskirta aukščiausia dievybė – Himmaviho. Išsiskyrė žyniai (4 šventų strėlių saugotojai) ir šamanai. Nuo 1890 m. paplito dvasių šokis, pejotizmas.


File:Cheyenne-portraits.jpg|Žymūs šajenai
File:Edward S. Curtis Collection People 025.jpg|Šajenų moteris
File:Cheyenne moccasins, 1890-1920 - Bata Shoe Museum - DSC00567.JPG|Šajenų mokasinai
File:Edgar Heap of Birds.jpg|Šajenų menininkas Edgar Heap of Birds


## Šaltiniai
Algonkinų kalbos

**Algonkinų kalbos** – indėnų kalbų pošeimis (neretai laikoma kaip šeima), kurią sudaro algonkinų tautų vartojamos kalbos. Algonkinų kalbos kartu su dar keliomis smulkiomis kalbomis sudaro algų kalbų šeimą. Algonkinų kalbų arealas užima šiaurinę JAV Didžiųjų lygumų dalį, rytinę JAV pakrantę bei praktiškai visą Kanadą nuo Uolinių kalnų iki Labradoro. Tiesa, dabar didelė dalis kalbų išnykę, išlikusios sparčiai nyksta.

Spėjama, kad algonkinų prokalbė, iš kurios išsirutuliojo dabartinės algonkinų kalbos vartota prieš 2500–3000 m., bet jos protėvynė neaiški.

Iš algonkinų kalbų kilo daug dabar žymių vietovardžių (Čikaga, Masačusetsas, Otava, Konektikutas, Ilinojus, Mičiganas, Viskonsinas, Milvokis ir kt.), taip pat žodžiai mokasinas, skunkas, eskimas, oposumas, totemas, tomahaukas, vigvamas ir kt.

## Sistematika

Yra žinoma ~30 algonkinų kalbų. Jos dalijamos į 3 grupes – rytų, lygumų ir vidurio.

* Lygumų algonkinų kalbos
** juodakojų [bla]
** arapahų [arp]
** Gros Ventro [ats]†
** šajenų [chy]
* Vidurio algonkinų kalbos
** kri [cre]
** menominių [mez]
** odžibvių [oji]
** potavatomių [pot]
** kikapų (foksų, meskvakių) [sac, kic]
** šonių [sjw]
** majamių-ilinojų [mia]†
* rytų algonkinų kalbos
** mikmakų [mic]
** abenakių [aaq, abe]
** malesitų-pasamakvodžių [pqm]
** masačusetų [wam]
** naragansetų [xnt]†
** moheganų-pekotų [xpq]†
** kiripių [qyp]†
** mohikanų [mjy]†
** munsių [umu]
** unamių [unm]†
** nantikokų [nnt]†
** Karolinos algonkinų [crr, pmk, lmz]†
** pouhatanų [pim]†
** ečeminų [etc]†
** lupų kalba [xlo, xlb]†

## Nuorodos
* Ethnologue klasifikacija
Sijai

**Sijai** (*Sioux*, spėjama, kad iš odžibvių k. žodžio, reiškiančio „gyvatė“ arba „vagis“, sav. * Očhéthi Šakówiŋ* – 'septynių tarybų ugnys') – JAV ir Kanados indėnų tautų grupė. Populiacija sudaro ~170 tūkst. žmonių. Gyvena JAV šiauriniame pakraštyje: Šiaurės ir Pietų Dakotose, Minesotoje, Nebraskoje, Montanoje, Ajovoje, Viskonsine, Vajominge; taip pat Kanados prerijose (Manitoboje, Saskačevane, Albertoje). Kalba sijų kalba, priklausančia sijų kalbų šeimai.

XVII–XVIII a. sijai užėmė prerijų platybes tarp Misisipės ir Uolinių kalnų. Kilę nuo Apalačų kalnų, kur kadaise vertėsi žemdirbyste. Nuo XVI a. ėmė traukti į vakarus ir išsiskirstė į 3 pagrindinius būrius: dhegija (omahai, ponkai, kanzai, osedžai, kuapai), čivere (ajovai, otai, misūriai, dažnai jiems priskiriami bagai) ir mandanai (dakotai, lakotai, mandanai, asiniboinai, hidatsai, krou). Atskirą grupę sudaro stouniai, Kanados asiniboinai (nakotai).

Sijai priklauso lygumų indėnų kultūrinei tradicijai. Ilgai ir nuožmiai priešinosi amerikiečių vykdytai okupacijai. Dalis sijų ir dabar vykdo rezistenciją (Lakotos Respublika).

## Šaltiniai
Tavakoniai

**Tavakoniai** () – indėnų gentis, gimininga vičitams. Kalba vičitų kalba (kadų kalbų šeima). 
Dabar jie priklauso JAV federaliai pripažintiems vičitams. 

Genties pavadinimas verčiamas kaip 'upės vingis tarp raudono smėlio kalvų'.

## Istorija
XVIII a. pradžioje tavakoniai gyveno kaimuose dabartinių Oklahomos ir Teksaso valstijų teritorijose. Savo 1719 m. ekspedicijoje Prancūzų tyrinėtojas *Jean Baptiste Bénard de La Harpe* aptiko tavakonių kaimą dabartinėje Maskogio apygardoje (Oklahoma). Jis rašė, kad tavakoniai augina kukurūzus ir tabaką. 
*La Harpe* po derybų sudarė taikos sutartį tarp tavakonių, 8 kitų genčių ir Prancūzijos vyriausybės. Konfliktai su oseidžais () privertė gentį trauktis į pietus, į Teksasą.

Teksase tavakoniai sudarė glaudžią sąjungą su veikų gentimi. Iki 1770 m. jie sutarė su prancūzais, bet buvo priešiški ispanams. Vadas *Quiscat* 1772 m. keliavo į *San Antonio* sudaryti taiką su ispanais, tačiau ji neilgai išsilaikė. Europiečiai atsikėlėliai kariavo su gentimi apie 1820 m., dėl ligų ir karo genties dydis smarkiai sumažėjo. Stiveno Ostino (*Stephen F. Austin*) Teksaso respublika gentį išstūmė iš centrinio Teksaso. 
Tavakoniai padėjo įtikinti komančius ir vičitus pasirašyti taikos sutartį su JAV vyriausybe. Tai buvo pirmoji sutartis, pasirašyta tarp 
Didžiųjų lygumų indėnų ir JAV. 1835 m. *Camp Holmes* tavakoniai pasirašė sutartį su JAV. Šioje sutartyje jie figūravo kartu su vičitais. Tai pasikartojo ir vėlesnėse sutartyse, pasirašytose 1837 ir 1846 m.

1853 m. Brazoso upės aukštupyje (Teksasas) buvo įsteigtas Indėnų rezervatas, bet naujakuriai vėliau gentį išvarė iš rezervato. 1859 m. rugpjūtį 258 tavakoniai buvo priversti persikelti į Indėnų teritorija (*Indian Territory*). 
1872 m. tavakoniai apsigyveno rezervate tarp Kaneidiano ir Vošitos upių, kartu su vičitais, veikais, kadais, nadacais, kicajais ir *Hainai*.

Gentys priešinosi žemės dalinimo politikai, išdėstytai „Dawes’o žemės paskirstymo akte“ (*Dawes Allotment Act*), tačiau rezervatas buvo padalintas į asmeninius žemės sklypus, ir 1901 m. rugpjūčio 6 d. „perteklinė“ žemė buvo perduota naujakuriams neindėnams.

1894 m. buvo užregistruoti 126 tavakoniai. Pagal 1934 m. „Oklahomos indėnų gerovės aktą“ (*Oklahoma Indian Welfare Act*) jie buvo suvienyti su vičitais, sudaryta bendra suvienytų genčių administracija.

## Sinonimai
Tavakoniai dar vadinami *Touacara*, *Tahwaccaro*, *Tahuacaro*, *Towoccaro*, taip pat *Towakoni*. Kai kurie prancūzų keliautojai juos vadino  'trys nendrės'.

## Toponimai
Tavakonio tvenkinys Teksase buvo pavadintas pagal tavakonių gentį. Prie šio didelio tvenkinio stovi miestai Ist Tavakonis (*East Tawakoni*) ir Vest tavakonis (*West Tawakoni*). 

## Nuorodos
Myškuvas

**Myškuvas** () – miestas pietų Lenkijoje. Nuo 1999 m. priklauso Silezijos vaivadijai. 1975–1998 m. buvo Čenstakavos vaivadijoje. Per miestą teka Varta. Myškuvo apskrities administracinis centras. 32 829 gyventojai (2011 m. duomenys). Miestas yra 280 m aukštyje virš jūros lygio. Per miestą eina seniausia šalyje Varšuva–Viena geležinkelio linija.
Išvystyta sunkioji pramonė, kuri atsispindi miesto herbe.

## Istorija
Iki 1950 m. buvo kaimas. Tais metais buvo suteiktos miesto teisės. Myškuvas sudarytas iš kelių buvusių kaimų ir miestelių (*Mrzygłód, Nowa Wieś, Pohulanka, Będusz, Helenówka, Myszków, Mijaczów, Ciszówka*).
Sirionai

**Sirionai** (*sirionó*, sav. *mbía*) – indėnų tauta, priklausanti tupių-gvaranių grupei. Gyvena Bolivijos žemumose ir džiunglėse (pietų Beni ir šiaurės vakarų Santa Kruse; daugiausia San Martino ir Negro tarpupyje). Populiacija ~400 žmonių. Kalba sirionų kalba, priklausančia tupių-gvaranių kalbų šeimai. Dauguma tikinčiųjų krikščionys (katalikai, protestantai), išlikęs vietinis tikėjimas.

Su vakariečiais ryšius užmezgė XVII a. Tradiciškai verčiasi medžiokle ir rankiojimu. Medžioja pekarius, agučius, pakas, elnius, beždžiones, kaimanus. Žemdirbystės įgūdžius, matyt, prarado iki ryšių su baltaisiais, kai sirionių protėviai kitų genčių buvo išstumti į miškingas ir nederlingas žemes. XIX–XX a. miškų progumas ėmė užsodinėti kukurūzais, manijokais. Išvystę nesudėtingą keramiką, krepšių pynimą.

Didelės šeimos susijungdavo į klajojančias bendruomenes po 30–120 žmonių. Paplitęs sororatas, leviratas, santuoka tarp pusbrolių-pusseserių. Tradicinis gyvenamasis namas – bendruomeninis būstas. Aprangos nenešiojo, kūnus, veidą dažėsi. Nešiojo vėrinius iš gyvūnų dantų. Priešingai nei aplinkinės tautos, valtimis nesinaudojo. Tradiciniam tikėjimui būdingas dvasių (ypač piktųjų) kultas.

Tradicinė sirionų kultūra nyksta. Dabar daugelis dirba samdomus darbus. Skaičius ženkliai mąžta (XX a. pr. buvo 3000 žm.).

## Šaltiniai
Tavakonio tvenkinys

**Tavakonio tvenkinys** () – tvenkinys, esantis 85 km į rytus nuo Dalaso (Teksasas), 40 km į pietryčius nuo Grinvilio (Teksasas) ir 34 km į šiaurės rytus nuo Vils Pointo (Teksasas). Tvenkinys telkšo trijose Teksaso apygardose (Hanto, Reinso ir Van Zanto). Naudojamas kaip vandens šaltinis ir rekreacijai.

Tvenkinys įrengtas 1960 m. pastačius užtvanką ant Sabino upės. Tvenkinio paviršiaus plotas yra 149 km². Vidutinis vandens tūris yra 1,142×109 m³.

Tvenkinio savininkas yra *Sabine River Authority of Texas*.

2007 m. vasarą Tavakonio tvenkinio valstybiniame parke buvo aptiktas didžiulis voratinklis, kuris kybojo virš 180 m ilgio tako.

## Nuorodos

*  Texas Parks and Wildlife page
* Lake Tawakoni Online
Jack Irons

**Jack Steven Irons** (g. 1962 m. liepos 18 d.) – amerikiečių kilmės muzikantas, geriausiai žinomas, kaip pirmasis grupės „Red Hot Chili Peppers“ būgnininkas bei buvęs grupės „Pearl Jam“ būgnininkas. Taip pat yra išleidęs keturis solinius albumus.

2012 m. jis dėl savo nuopelnų su grupe „Red Hot Chili Peppers“ buvo įtrauktas į Rokenrolo šlovės muziejų. Irons’as, kartu su kitu buvusiu grupės būgnininku Cliff Martinez, pirmą kartą per 24 metus užlipo ant scenos su savo buvusia grupe ir atliko jų 1991 m. išleistą hitą „Give It Away“.

## Diskografija

### Kartu su What Is This?

### Kartu su Red Hot Chili Peppers

### Kartu su Pearl Jam

### Soliniai albumai

## Išnašos

## Nuorodos
* Jack Irons internetinis tinklalapis
Pionkos

**Pionkos** () – miestas Radomo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje, vidurio Lenkijoje. 19 702 gyventojai (2011 m. duomenys). 1975–1998 m. priklausė Radomo vaivadijai, o iki 1975 m. buvo Kelcų vaivadijoje. Įsikūręs šiaurinėje istorinio Mažosios Lenkijos regiono dalyje. Nutolęs 20 km nuo Radomo ir 105 km nuo Varšuvos.

## Istorija
Iki 1932 m. gyvenvietė buvo kaimas, žinomas kaip *Zagożdżon*. 1925 m. atidaryta nauja geležinkelio stotis, po trejų metų – paštas. 1929 m. gyvenvietė elektros perdavimo linijomis sujungta su Skaržysku-Kamena. Atidaryta nauja policijos nuovada. 1937 m. buvo pradėti ligoninės statybos darbai. 1954 m. suteiktos miesto teisės.
Kusupis

**Kusupis** – upelis Šilutės rajone, Bikavos dešinysis bei didžiausias intakas. Priklauso Jūros baseinui. Ištakos prasideda netoli Gorainių, teka į rytus. Įteka į Bikavą Bikavėnuose.

Vaga sureguliuota.

## Etimologija

Manoma, kad upėvardis yra asmenvardinės kilmės, kilęs iš *Kusys*, *Kusas* ar *Kusa*.

## Šaltiniai
Eva Samková

**Eva Samkova** (; g. 1993 m. balandžio 28 d. Vrchlabyje, Čekijoje) – Čekijos snieglentininkė ir olimpinė čempionė.

## Karjera
E. Samkova slidinėja nuo dvejų metų, o jai suėjus septyneriems metams perėjo prie snieglenčių sporto. Ji pradėjo savo karjerą būdama 10 metų. E. Samkova pradėjo laisvojo stiliaus snieglenčių krose, bet po traumos pradėjo dalyvauti snieglenčių krose. Jos treneriai Marek Jelínek ir Jakub Flejšar.

Per savo karjerą E. Samkova yra laimėjusi keturis snieglenčių pasaulio čempionatus (2010, 2011, 2013, 2014 m.). Ji taip pat pelnė Čekijos nacionalinį apdovanojimą 2013 m.

2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Sočyje E. Samkova pelnė snieglenčių kroso aukso medalį, 2018 m. Pjongčange − bronzą toje pačioje rungtyje.

Rungčių metu, E. Samkova tipiškai nupiešia ūsus virš savo lūpų.

## Nuorodos
Necmettin Erbakan

**Nedžmetinas Erbakanas** (, g. 1926 m. spalio 29 d. – m. 2011 m. vasario 27 d. Ankara) – Turkijos politikas, inžinierius ir akademikas, nuo 1996 iki 1997 m. – Turkijos ministras pirmininkas. Jam buvo daromas spaudimas, kad pasitrauktų iš ministro pirmininko pareigų, o vėliau jis buvo pašalintas Turkijos konsulato, nes pažeidė konstitucinį religijos ir valstybes atskyrimą. Vėliau pašalinimas buvo patvirtintas Europos Žmogaus Teisių Teismo (EŽTT).

Erbakanas pasisakė už islamo vertybių Turkijoje įtvirtinimą ir nusigręžimą nuo to, ką Erbakanas suvokė kaip neigiamą poveikį, keliamą glaudžių santykių su Vakarų pasauliu. Erbakano politinės pažiūros ėmė prieštarauti Turkijoje Atatiurko įtvirtintam sekuliarizmo principui, kas baigėsi jo pašalinimu iš posto. Erbakanas su Milli Görüş buvo islamiškojo nacionalizmo kūrėjai šiuolaikinėje Turkijoje.
Jack Sherman

**Jack Sherman** (1956 m. sausio 18 d. – 2020 m. rugpjūčio 22 d.) – amerikiečių kilmės gitaristas, geriausiai žinomas kaip grupės „Red Hot Chili Peppers“ gitaristas, grojęs jų debiutiniame albume. Prie grupės jis prisidėjo 1983 m., pakeisdamas grupę palikusį gitaristą Hillel Slovak. Grupėje jis išbuvo iki 1984 m., kol grupė koncertavo albumą reklamuojančiame ture. Taip pat jis prisidėjo prie kelių dainių iš „Freaky Styley“ albumo kūrimo. 1985 m. į grupę sugrįžo Slovak, pakeisdamas Sherman.

Po išėjimo iš grupės, muzikantas yra grojęs su daugybe kitų muzikantų ir grupių, tokių kaip Bob Dylan bei George Clinton.

Nors 2012 m. „Red Hot Chili Peppers“ buvo įtraukti į Rokenrolo šlovės muziejų, Jack Sherman nebuvo įtrauktas.

Mirė 2020 m. rugpjūčio 18 d. savo namuose Savanoje (Džordžija) nuo širdies smūgio.

## Išnašos
D. H. Peligro

**D.H. Peligro** (1959 m. liepos 9 d. Sent Luise, Misūryje, JAV – 2022 m. spalio 28 d. Los Andžele, Kalifornijoje, JAV) – amerikiečių būgnininkas, geriausiai žinomas kaip antrasis grupės „Dead Kennedys“ būgnininkas, grojęs grupėje nuo 1981 iki jų išsiskyrimo 1986 m. Taip pat 1988 m. pakeitė Jack Sherman grupėje „Red Hot Chili Peppers“. Tačiau, nors ir labai gerai sutarė su grupe, muzikantas turėjo per daug problemų su alkoholiu ir narkotikais, todėl buvo po kelių mėnesių išmestas iš grupės ir jį pakeitė Chad Smith.

## Šaltiniai
Ivan Hlinka

**Ivanas Hlinka** (; g. 1950 m. sausio 26 d. Moste − 2004 m. rugpjūčio 16 d. Karlovi Varuose) – Čekijos profesionalus ledo ritulio žaidėjas ir treneris, olimpietis. Jis vienas iš Čekijos visų laikų geriausių ledo ritulininkų ir trenerių. Pradėjo žaisti ledo ritulį nuo 16 metų. Būdamas 20 metų, jis tapo Čekijos komandos „Litvínov“ kapitonu ir įstojo į rinktinę. I. Hlinka padėjo Čekoslovakijos rinktinei laimėti Pasaulio ledo ritulio čempionatus 1972, 1976 ir 1977 m. Jis taip pat pelnė olimpinį bronzos medalį 1972 m. ir sidabro medalį 1976 m.

1981 m. I. Hlinka persikėlė į NHL klubą Vankuverio „Canucks“. Jis su kitu Čekijos ledo ritulininku Jiří Bubla buvo pirmieji Čekijos ledo ritulininkai, kovoję Stenlio taurės finale. XX a. 10-ame dešimtmetyje jis buvo Čekoslovakijos ir Čekijos rinktinės treneris.

I. Hlinka tapo nacionaliniu didvyriu po to, kai jo treniruota Čekijos rinktinė laimėjo aukso medalį 1998 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Nagane. Tai buvo pirmas kartas, kai NHL išleido savo žaidėjus dalyvauti olimpinėse žaidynėse.

## Šaltiniai
Kicajai

**Kicajai** () – buvusi indėnų gentis, gyvenusi šiaurrytiniame Teksase ir priklausiusi pietiniams Didžiųjų lygumų indėnams.

## Istorija
Save jie vadino *K'itaish*. Artimiausi jiems giminingi indėnai buvo pauniai. Prancūzų keliautojai 1701 m. buvo juos aptikę prie Raudonosios upės Luizianoje.

Kicajai buvo dalis sudėtingų kintančių Pietų lygumų politinių aljansų. Pirmieji ten atvykę europiečiai kicajus laikė kadų priešais. 1712 m. jie kovojo su *Hainai* indėnais palei Triničio upę (dabartinis Teksasas). Kicajai buvo sąjungininkai su kitomis Kadų konfederacijos gentimis, einant laikui per santuokas susiliejo su kadohadačais (*kadohadacho*).

1772 m. kicajai daugiausia kūrėsi į rytus nuo Triničio upės, ties šių dienų Teksaso miestu Palestina.

1837 m. lapkričio 10 d. įvyko vadinamasis *Battle of Stone Houses* ('Akmeninių namų mūšis'), kuriame kovėsi Teksaso reindžerių ir kicujų grupės. Susirėmimą laimėjo kicujai, nors pirmos atakos metu žuvo jų vadas.

Šiuo metu kicajai nėra federaliai pripažinta gentis, jie priskirti Oklahomos kadams (), vičitams () bei delaverams (). Šios gentys gyvena daugiausia pietvakarių Oklahomoje, ypač Kado apygardoje. Į šias vietas XIX a. jie buvo prievarta perkelti JAV vyriausybės.

## Kalba
Kicajų kalba priklauso kadų kalbų šeimai, kartu su arikarų, paunių ir vičitų kalbomis.

Kicajė *Kai Kai* iš *Anadarko* (Oklahoma) buvo paskutinis žinomas laisvai kicajų kalba kalbėjęs žmogus. Ji padėjo dr. *Alexander Lesser* aprašyti šią kalbą.

## Nuorodos

* Sturtevant, William C., general editor and Raymond D. Fogelson, volume editor. *Handbook of North American Indians: Southeast*. Volume 14. Washington DC: Smithsonian Institution, 2004. ISBN 0-16-072300-0.
*Official Site of the Wichita and Affiliated Tribes: Waco, Keechi, and Tawakonie 
*Kichai Indian History, Access Genealogy
*Treaty between the Republic of Texas and the Keechi and other Indian tribes, 1844 from Gammel's Laws of Texas, Vol. II. hosted by the Portal to Texas History.
Arik Marshall

**Arik Marshall** (g. 1967 m. vasario 13 d.) – amerikiečių kilmės muzikantas. Geriausiai žinomas kaip buvęs grupės „Red Hot Chili Peppers“ narys, 1992 m. pakeitęs gitaristą John Frusciante. Nors su grupe neįrašė jokių dainų, jis pasirodė „Breaking the Girl“ ir „If You Have to Ask“ vaizdo klipuose. Tačiau 1993 m. jis buvo išmestas iš grupės ir jį pakeitė Jesse Tobias, kurį tuoj pat pakeitė Dave Navarro.

Muzikantas yra grojęs su įvairiais muzikantais ir grupėmis, yra išleidęs ir solinių kūrinių.

## Išnašos
PAL

**PAL** () – analoginei televizijai skirta spalvų kodavimo sistema, naudota televizijos transliacijoms 576i standartu (625 linijų per kadrą ir 25 kadrų per sekundę) daugelyje šalių. Kitos plačiai paplitusios spalvų kodavimo sistemos yra NTSC ir SECAM.

Lietuvoje nuo SECAM prie PAL pradėta pereidinėti 2002 m. kovo 4 d. PAL sistemoje galima išgauti didesnę vaizdo spalvų raišką nei SECAM, taupiau naudojama kanalo dažnių juosta, todėl atsiranda galimybė naudoti skaitmeninį stereo garsą. Televizoriai, priimantys signalą PAL sistema, yra žymiai atsparesni veidrodinio kanalo trukdžiams, įmanomas spartesnis teleteksto duomenų perdavimas. Kiti sistemos pranašumai: geras suderinamumas su nespalvotos televizijos imtuvais, mažas kryžminis skaisčio ir chrominanso signalų iškraipymas bei didelis atsparumas triukšmui. Nuo 2012 m. spalio 29 d. Lietuvoje PAL sistemą pakeitė DVB-T.

## Istorija
XX a. 6-ąjį dešimtmetį Vakarų Europos šalys pradėjo įvedinėti spalvotą televiziją ir susidūrė su problemomis, kurias sąlygojo NTSC standarto trūkumai, kaip, pvz., spalvų tono kitimas prastomis perdavimo sąlygomis. Siekiant įveikti NTSC trūkumus, buvo išrasti alternatyvūs standartai, tokie kaip PAL ir SECAM. Tikslas buvo sukurti spalvotos televizijos standartą, tinkantį Europos vaizdo dažniui, kuris atitiko 25 kadrus per sekundę (50 hercų), ir tokiu būdu pašalinti problemas iškilusias dėl NTSC standarto.

PAL Hanoveryje (Vokietija) sukūrė „Telefunken“ kompanijos darbuotojas Walter Bruch, pagelbstint kolegoms dr. Kruse ir Gerhard Mahler. Kompanijos „Telefunken“ vaizdo formatas buvo užpatentuotas 1962 m., paminint Bruch kaip jo išradėją, ir jau 1963 m. sausio 3 d. jis buvo pristatytas Europos transliuotojų sąjungos (EBU) nariams. Pirmosios transliacijos šiuo formatu pradėtos Jungtinėje Karalystėje ir Vokietijoje 1967 m. Pirmasis JK kanalas, 1964 m. savo transliacijose pradėjęs naudoti PAL kodavimo sistemą, buvo BBC2. Telefunken PALcolor 708T buvo pirmasis televizorius, gebėjęs priimti PAL signalus. Po jo sekė Loewe S 920 & F 900.

Vėliau „Telefunken“ įsigijo Prancūzijos elektronikos gamintojas „Thomson“, kuris dar taip pat įsigijo „Compagnie Générale de Télévision“, kurioje Henri de France išrado SECAM, pirmąjį Europos vaizdo standartą spalvotai televizijai.

## Taip pat skaitykite
* NTSC
* SECAM
* PAL regionas

## Šaltiniai
DeWayne McKnight

**DeWayne „Blackbyrd“ McKnight** (g. 1954 m. balandžio 17 d.) – amerikiečių kilmės gitaristas. Nuo 1975 m. iki 1978 m. grojo džiazfanko grupėje „The Headhunters“, o nuo 1978 m. iki 2008 m. – „Parliament-Funkadelic“. Taip pat 1988 m. labai neilgai grojo kartu su „Red Hot Chili Peppers“, tačiau jį greitai pakeitė John Frusciante.
Jesse Tobias

**Jesse Tobias** (g. 1972 m. balandžio 1 d.) – amerikiečių kilmės gitaristas. Geriau žinomas, kaip Morrissey grupės gitaristas, su kuriuo kartu dirba nuo 2005 m. Muzikantas taip pat 1993 m. Red Hot Chili Peppers grupėje pakeitė gitaristą John Frusciante, tačiau jau po mėnesio buvo pakeistas kito gitaristo Dave Navarro.