open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vytautas Rimkevičius (dainininkas)

**Vytautas Rimkevičius** (1922 m. rugpjūčio 8 d. Kaune, Aleksote – 1976 m. spalio 12 d. ten pat, palaidotas Petrašiūnų kapinėse) - Kauno valstybinio muzikinio teatro solistas, baritonas.

## Biografija
1942 m. nebaigęs dainavimo mokslų, buvo priimtas choristu į Kauno valstybinį muzikinės komedijos teatrą. Jau dirbdamas mokėsi Juozo Gruodžio muzikos mokykloje pas Apseliomą Barnniškį solinio dainavimo klasėje. Mokyklą baigė 1957 m. Teatre dirbo iki 1967 m. Turėjo aksominio tembro balsą, pasižymėjo raiškia vaidyba ir plastika, suformavo operetės pagrindinio herojaus paveikslą, kuriuo vėliau sekė daugelis teatro artistų. Vytautas Rimkevišius dirbo intensyviai, turėjo pasisekimą ir ištikimų gerbėjų, tačiau bohemiškas gyvenimas nualino sveikatą. Ilgai ir sunkiai sirgęs mirė nesulaukęs nė penkiasdešimtmečio.  

## Vaidmenys
Vytautas Rimkevišius per  dvidešimt penkerių metų darbo stažą sukūrė apie 90 vaidmenų. Jam buvo patikėti pagrindiniai vaidmenys Imrės Kalmano operetėse „Marica“, „Silva“, „Bajaderė“; F. Leharo operetėje „Grafas Liuksemburgas“, J. Štrauso – „Šikšnosparnis“ ir kt. Pokario laikotarpiu operetė buvo itin mėgiama ir dainininkui V. Rimkevičiui nebuvo lygių, jis patraukdavo artistiškumu ir vyriškumu. Ypač gerai atliko Janko vaidmenį I. Dunajevskio operetėje „Laisvasis vėjas“, Besmertno iš K. Listovo „Sevastopolio valsas“ ir kt. 

Kai 1951 m. teatras pradėjo statyti operas, Vytautas Rimkevičius vaidino: Paolo Dž. Verdžio operoje „Simonas Bokanegra“, Bartolo iš Dž. Rosinio „Sevilijos kirpėjuje“, Moraleso Ž. Bize „Karmen“ ir kt. 

## Kita kūrybinė veikla
Vadovavo ir saviveiklos būreliui gamykloje „Atrama“. 

## Atminimo įamžinimas
Namas, kuriame gyveno, 1980 m. buvo įtrauktas į vietinės reikšmės kultūros paminklų sąrašą.

1988 m. ant namo Kęstučio g. 32/22 buvo atidengta memorialinė lenta: „Šiame name gyveno: 1938–1949 m. – operos solistas, režisierius, pedagogas Petras Oleka. 1938–1955 m. operos solistas, pedagogas Juozas Bieliūnas. 1950–1976 m. – operetės solistas Vytautas Rimkevičius (Kauno m. LDT VK 1985 01 31 potv. Nr. 33 p.). 2004 m. lenta nuplėšta.

## Šaltiniai
Lietuva 2001 m. Eurovizijoje

Lietuva dalyvavo 2001 m. Eurovizijoje, kuri vyko ‎Kopenhagoje, Danijoje. Lietuva grįžo į konkursą po vienerių metų pertraukos, kai pasitraukė iš konkurso dėl prastų rezultatų 1999 metais.  Lietuvos nacionalinis radijas ir televizija (LRT) norėdamas išrinkti dainą-atstovę organizavo nacionalinę atranką. Surengtą atranką laimėjo trijų narių grupė Skamp su daina „You Got Style“.

Eurovizijoje grupė Skamp užėmė tryliktąją vietą su 35 taškais.

## 2001 m. Lietuvos nacionalinė atranka į Euroviziją
Dėl Lietuvos sugrįžimo į „Euroviziją“ po vienerių metų pertraukos, Lietuvos transliuotojas Lietuvos radijas ir televizija (LRT) surengė nacionalinę atranką pasirinkti Lietuvos atstovą. Nacionalinis finalas vyko 2001 m. kovo 9 dieną sporto rūmuose, Vilniuje. Finalą vedė Neringa Svetikaitė ir Darius Užkuraitis. Lietuvos atstovas buvo renkamas tokiu būdu: 50% taškų skyrė komisija, 25% žiūrovai salėje ir 25% žiūrovai balsuodami telefonu.

Paskelbus tris daugiausiai balsų (procentų) surinkusius dalyvius, atrankoje triumfavo grupė Skamp su daina „You Got Style“.

## Eurovizijoje

Lietuvai atstovavusi grupė Skamp pasirodė gegužės 12 d. vykusiame finale aštuntuoju numeriu – surinkdami 35 taškus, jie užėmė 13-ą vietą iš 23-jų galimų.

### Balsavimas

## Taip pat skaitykite
* Lietuva Eurovizijoje
* Eurovizijos dainų konkursas 2001

## Šaltiniai
Augustinas Klimavičius

**Augustinas Klimavičius** (g. 2001 m. balandžio 21 d.) – Lietuvos futbolininkas, puolėjas.

## Karjera
Iš Vilkaviškio kilęs puolėjas, futbolo pagrindus įgavo Marijampolėje. 2014 m. vasarą sužaidė trejas rungtynes dublerių lygoje atstovaudamas Sūduva-2 ekipai. Jaunių lygoje atstovavo „Sūduvos“ klubui.

2014 m. išvyko iš Lietuvos ir prisijungė prie Italijos „Genoa“ klubo. Savo įgūdžius tobulino „Spezia“. Genujos klubas skolino „Torino“ ir „Empoli“ ekipoms. „Empoli“ klube suvalkiečiui sekėsi geriausiai. 2021 m. sezone atstovavo U-19 komandai, kuri žaidė Italijos jaunimo čempionato aukščiausioje lygoje. Per 17 rungtynių pelnė 5 įvarčius. Sezono pabaigą praleido dėl traumos, tačiau „Empoli“ triumfavo čempionate.

### FC Hegelmann
2022 m. sausio 21 d. FC Hegelmann pranešė, kad sudarė sutartį su jaunimo rinktinės puolėju.

2022 m. kovo 11 d. debiutavo A lygoje rungtynėse prieš FK Jonava. Šiose rungtynėse pasižymėjo pelnydamas įvartį. FC Hegelmann nugalėjo jonaviškius rezultatu 4-1.

2022 m. birželio 15 d. rungtynėse prieš „Riterių“ klubą pasižymėjo pelnydamas du įvarčius. O Hegelmann nugalėjo varžovus rezultatu 3-0.

2022 m. liepos mėn. žaidėjui atlikta menisko operacija, o dėl traumos praleido dalį sezono. 

2022 m. lapkričio mėnesį žaidėjas vėl patyrė traumą. Gruodžio viduryje atlikta kryžminio kelio raiščio operacija.

Po 2023 m. A lygos sezono baigėsi sutartis. 2023 m. lapkričio 30 d. tapo žinoma, kad futbolininkas palieka klubą.

### FA Šiauliai
2023 m. gruodžio 1 d. tapo žinoma, kad futbolininkas atstovaus FA Šiauliai. 

2024 m. kovo 1 d. debiutavo klube A lygos rungtynėse prieš Marijampolės „Sūduvą“. Pasirodė startinėje sudėtyje ir žaidė iki finalinio švilpuko. Susitikimas baigėsi nulinėmis lygiosiomis (0-0).

2024 m. kovo 17 d. pelnė įvartį A lygos rungtynėse prieš Kauno Žalgirį. Futbolininkas pasirodė startinėje sudėtyje, o 86 min. pasižymėjo įvarčiu ir išlygino rezultatą (1-1). Šiauliečiai palaužė varžovus rezultatu 2-1.

2025 m. rugpjūčio 29 d. tapo žinoma, kad abipusiu susitarimu sutartis nutraukta ir žaidėjas paliko klubą.

### Sestri Levante
Netrukus paskelbta, kad futbolininkas pasirašė sezono trukmės sutartį su „Sestri Levante“ klubu (Italija), žaidusiu „Serie D“.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: rungtyniavo A lygoje;
: varžėsi Pirmoje lygoje;

## Laimėjimai
; su FC Hegelmann
*

; asmeniniai įvertinimai
: 2022 m. birželio mėnesio geriausias jaunasis žaidėjas.

## Rinktinės
Kitados atstovavo Lietuvos U-17 ir U-21 jaunimo rinktinėms. 2021 m. U-21 rinktinės gretose sužaidė 4 rungtynes.

2022 m. kovo 25 d. debiutavo nacionalinėje rinktinėje prieš San Marino rinktinę. Šiose rungtynėse pasižymėjo pelnydamas įvartį. Rezulutatas tapo 1:0 lietuvių naudai.

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
1990 m. Afrikos Tautų taurė

**1990 m. Afrikos Tautų taurė** – septynioliktasis Afrikos Tautų taurės turnyras, 1990 m. kovo 2–16 d. vykęs Alžyre. Turnyre dalyvavo 8 komandos. Čempionais tapo šeimininkai Alžyro futbolininkai, finale įveikę Nigeriją.

## Stadionai

Čempionato varžybos vyko 2 Alžyro stadionuose.

## Dalyvaujančios komandos

*  (pateko kaip šeimininkai)
*  (pateko kaip čempionai)
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Grupių turnyras

### A grupė

*  5 – 1 
*  3 – 1 
*  1 – 0 
*  3 – 0 
*  1 – 0 
*  2 – 0 

### B grupė

*  1 – 0 
*  0 – 0 
*  1 – 0 
*  2 – 0 
*  0 – 0 
*  2 – 0 

## Atkrintamosios varžybos

## Finalas

## Rezultatyviausi žaidėjai
;4 įvarčiai
*  Džamelis Menadas

;3 įvarčiai
*  Džamelis Amani
*  Rašidis Jekinis

## Nuorodos
* Apie čempionatą RSSSF svetainėje
1988 m. Afrikos Tautų taurė

**1988 m. Afrikos Tautų taurė** – šešioliktasis Afrikos Tautų taurės turnyras, 1988 m. kovo 13–27 d. vykęs Maroke. Turnyre dalyvavo 8 komandos. Čempionais tapo kamerūniečiai, finale įveikę Nigeriją.

Čempionatas pradžioje ketintas surengti Zambijoje, bet šalis šios teisės dėl finansinių sunkumų atsisakė. Tada turnyras turėjo būti perkeltas į Alžyrą, tačiau šalis užprotestavo prieš CAF dėl vienerių 1987 m. Afrikos žaidynių varžybų. CAF atėmė teisę čempionatą rengti Alžyrui, ir galiausiai jis įvyko Maroke.

## Stadionai

Čempionato varžybos vyko 2 Maroko stadionuose.

## Dalyvaujančios komandos

*  (pateko kaip šeimininkai)
*  (pateko kaip čempionai)
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Grupių turnyras

### A grupė

*  1 – 1 
*  1 – 1 
*  1 – 1 
*  1 – 0 
*  1 – 0 
*  0 – 0 

### B grupė

*  1 – 0 
*  3 – 0 
*  1 – 1 
*  3 – 0 
*  0 – 0 
*  0 – 0 

## Atkrintamosios varžybos

## Finalas

## Rezultatyviausi žaidėjai
;2 įvarčiai
*  Lachdaras Belumis
*  Rodžeris Mila
*  Abdulajė Traorė
*  Gamalis Abdelhamidas

## Nuorodos
* Apie čempionatą RSSSF svetainėje
Gabija Šinkūnaitė

**Gabija Šinkūnaitė** (g. 2004 m. kovo 4 d.) – Lietuvos kalnų slidininkė, olimpietė, nacionalinė čempionė.

## Biografija
Šinkūnaitė atstovauja „Baltic Ski Team“ komandai, treneris – Dinars Doršs.

2021 m. pasaulio čempionate dalyvavo slalomo varžybose, bet nebaigė pirmojo nusileidimo. 2022 m. atrinkta atstovauti Lietuvai 2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse. Sportininkė startavo slalomo rungtyje, bet nebaigė pirmojo nusileidimo ir iš tolimesnės kovos pasitraukė.

## Pasiekimai

NBG - nebaigė trasos

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Šinkūnaitė FIS puslapyje
Shermar Martina

**Šermaras Donaldas Emigdijus Martina** (; g. 1996 m. balandžio 14 d.) – Kiurasao futbolininkas, rungtyniaujantis gynėjo pozicijoje. Nyderlandų pilietybę turintis žaidėjas nuo 2018-ųjų atstovavo Kiurasao rinktinei. Mastrichto MVV klube ir nacionalinėje rinktinėje, kurį laiką kartu žaidė ir jo brolis dvynys Shermaine Martina.

## Karjera
Futbolininkas kilęs iš Nyderlandų karalystei priklausančios Kiurasao salos.

Prieš atvykdamas į Lietuvą visą karjerą praleido antroje pagal pajėgumą Nyderlandų futbolo lygoje.

Septynerius metus atstovavo Mastrichto MVV klubui. Sužaidė daugiau nei šimtą rungtynių, pelnė vieną įvartį bei atliko du rezultatyvius perdavimus.

### FK Kauno Žalgiris
2022 m. sausio mėn. pranešta, kad atstovaus Kauno Žalgiriui. Žaidėjas pasirinko rungtyniauti trečiuoju numeriu pažymėtais marškinėliais.

2022 m. kovo 11 d. debiutavo A lygoje rungtynėse prieš FK Panevėžys. Pasirodė po keitimo; o kauniečiai pralaimėjo rezultatu 0:1.

2022 m. kovo 19 d. A lygos rungtynėse prieš Sūduvos klubą pasižymėjo pelnydamas įvartį. Rezultatas tapo lygus (1:1), o kauniečiai išvengė pralaimėjimo.

2023 m. lapkričio 30 d. tapo žinoma, kad futbolininkas palieka klubą.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo A lygoje;

## Rinktinės
Nuo 2018 m. kviečiamas į Kiurasao nacionalinę rinktinę. Sužaidė aštuonis susitikimus savo šalies rinktinėje.

### Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* Transfermarkt 
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Hokudzanas

**Hokudzanas** (kunigam. ふくざん *Fukuuzan*) – vienas iš trijų nepriklausomų politinių darinių (karalysčių), kontroliavusių Okinavos salą XIV–XV a., vadinamuoju Sandzano (trijų karalysčių) laikotarpiu. Minų dinastijos valdoma Kinija šalį vadino 山北 (*Sanhoku* japonų kalba).

Nors pilnas šalies pavadinimas (北山王国, フク―ザンオークク) verčiamas kaip „karalystė“, o valdovai vadinti karaliais, dėl mažo dydžio moderniųjų istorikų traktuojama kaip kunigaikštystė, valdyta kunigaikščių.

1383 m. pradėjo mokėti duoklę Mingų valdomai Kinijai, o 1385 m. šalies valdovui suteikta teisė vadintis Hokudzano karaliumi.

Žlugo valdant Hanančiui, kai 1416 m. šalį nukariavo Čiūdzano karalius Šio Hašis.

Po Riukiu suvienijimo Hokudzanas tapo viena iš trijų pagrindinių prefektūrų, *fu* () Riukiu karalystėje, neturėjusių administracinės funkcijos, o pilis perduota „saugoti“ salos suvienytojo sūnui.

## Hokudzano valdovai
Visi Hokudzano valdovai priklausė Hanidžių dinastijai.

## Šaltiniai
Ronaldas Misiūnas

**Ronaldas Misiūnas** (g. 1999 m. rugpjūčio 16 d.) – Lietuvos futbolininkas, žaidžiantis saugo pozicijoje.

## Karjera
Nuo 2014 m. futbolo paslapčių sėmėsi Panevėžio futbolo akademijoje. Žaidė jaunių lygose.
### FK Panevėžys
Profesionalo karjerą pradėjo FK Panevėžys. Su klubu buvo sudaryta ilgalaikė sutartis.

2016 m. spalio 9 d. debiutavo FK Panevėžys pagrindinėje sudėtyje rungtynėse prieš F.B.K. Kaunas. Šiose rungtynėse žaidėjas į aikštę buvo mestas, kai rezultatas buvo 5:0, o per likusį laiką krito  dar du įvarčiai ir panevėžiečiai sutriuškino varžovus rezultatu 7:0. 

2017 m. birželio 24 d. LFF taurės turnyro rungtynėse prieš FC Džiugas po keitimo aikštėje pasirodęs R. Misiūnas išplėšė pergalę „Panevėžio“ klubui. 88 minutę Ronaldas Misiūnas galingu smūgiu pasiuntė kamuolį į vartus ir išplėšė pergalę. Panevėžiečiai pateko į kitą turnyro etapą.

#### FC Pakruojis
2019 m. pirmoje sezono pusėje žaidėjas nuomos pagrindais atstovavo „Pakruojo" klubui. Sužaidė dvylika rungtynių Pirmoje lygoje ir pasižymėjo pelnydamas du įvarčius.

#### FC Džiugas
2019 m. antroje pusėje nuomos pagrindais žaidė „Džiugo" klube bei tapo 2019 metų sezono Pirmos lygos nugalėtoju.

### FC Džiugas
2020 m. pasirašė sutartį su FC Džiugas.

2021 m. sezono pasirengimo cikle buvo FC Džiugas nariu, bet vėliau paskolintas FA Šiauliai.

#### FA Šiauliai
2021 m. žaidė FA Šiauliai, kurie dalyvavo Pirmoje lygoje. Atakuojantis saugas Pirmoje lygoje sužaidė 25 rungtynes, pelnė 10 įvarčių bei atliko dešimt rezultatyvių perdavimų.

### FA Šiauliai
2022 m. pasirašyta sutartis su FA Šiauliai.

2022 m. birželio 14 d. pranešta, kad su žaidėju sutartis nutraukta.

### FK Panevėžys
2022 m. liepos pradžioje perėjo į FK Panevėžys. Antroje sezono pusėje A lygoje nežaidė. Atstovaudamas Panevėžys B ekipai sužaidė 17 rungtynių Pirmoje lygoje ir pelnė keturis įvarčius.

2023 m. vasario 14 d. tapo žinoma, kad su žaidėju pratęsta sutartis.

### FK Širvėna
Nuo 2026 m. sezono pradžios rungtyniavo FK Širvėnos klube.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: Ekipa žaidė A lygoje;
: Pirmos lygos ekipa;

## Nacionalinė rinktinė
Atstovavo Lietuvos U-19 rinktinei.

## Pasiekimai
; su FC Džiugas
* **Pirma lyga**
: Nugalėtojas: 2019

; su FA Šiauliai
* **Pirma lyga**
: Nugalėtojas: 2021

## Šaltiniai

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* lietuvosfutbolas.lt
* Transfermarkt
* FLASHSCORE
Nathan Crumpton

**Netanas Kramptonas** (*Nathan Crumpton*, g. 1985 m. spalio 9 d.) – Amerikos Samoa skeletonininkas ir lengvaatletis, olimpinių žaidynių dalyvis.

## Biografija
2014 m. N. Kramptonas debiutavo skeletono pasaulio taurės varžybose. 2016–2017 m. pasaulio taurės sezono įskaitoje sportininkas užėmė 11-ą vietą. 2016 m. pasaulio čempionate atstovaudamas JAV rinktinę sportininkas užėmė 8-ą vietą. Tose pačiose varžybose sportininkas patyrė traumą ir turėjo pasitraukti iš atrankos į 2018 m. olimpiadą.

Po reabilitacijos N. Kramptonas grįžo į sportą, bet atstovavo Amerikos Samoa rinktinę.

2021 m. N. Kramptonas atrinktas dalyvauti 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Sportininkui suteiktas specialus pakvietimas į 100 m sprinto bėgimo varžybas. Pirmajame atrankos bėgime sportininkas distanciją įveikė per 11,27 s ir, pasiekęs savo geriausią asmeninį rezultatą, finišo liniją kirto paskutinis. Bendroje įskaitoje N. Kramptonas užėmė 75-ą vietą. Sportininkui suteikta teisė nešti Amerikos Samoa vėliavą olimpinių žaidynių uždarymo ceremonijoje.

2021 m. pasaulio taurės etapuose N. Kramptonas surinko užtektinai taškų patekti į 2022 m. žiemos olimpines žaidynes. Jis taip pat tapo pirmuoju Amerikos Samoa skeletonininku, patekusiu į olimpines žaidynes. Olimpiadoje Crumpton užėmė 19-ą vietą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IBSF svetainėje
Moravijos markgrafystė

**Moravijos markgrafystė** (, ) – valstybė, dabartinės Čekijos teritorijoje, Šventosios Romos imperijos, vėliau Habsburgų monarchijos dalis. Ji koncentravosi Moravijos istoriniame regione.

## Istorija
Viduramžiais Moraviją kontroliavo germanai kvadai, vėliau slavai moravai. VII a. čia susikūrė Samo valstybė, o 830 m. – Didžioji Moravija. Rytuose kilus madjarų grėsmei, šie nukariavo didžiąją dalį Moravijos teritorijos. Po 955 m. Lechfeldo mūšio Šventosios Romos imperatorius Otonas I atkariavo šias žemes iš Vengrijos ir atidavė valdyti Čekijos kunigaikščiui Boleslovui Rūsčiajam. Vėliau teritorija keletą kartų ėjo iš rankų į rankas tarp Čekijos ir Lenkijos.

Oficialiai markgrafystė suformuota 1182 m., kuomet Frydrichas Barbarosa sujungė Pšemyslų kunigaikštystes Brno, Olomoucą ir Znojmo. Pirmuoju markgrafu tapo Konradas II. Vėliau markgrafystė buvo valdoma kaip atskira valda, ir ją kas kartą paveldėdavo Čekijos karaliai. Iš pradžių čia valdė Pšemyslai, vėliau – Liuksemburgai. 1348 m. markgrafystė oficialiai įjungta į Čekijos karalystės žemes.

Nepaisant to, kad Moraviją formaliai valdė Čekijos karaliai, ji išlaikė teritorinį atskirumą ir savivaldą. Turėjo savo parlamentą (), į kurį rinkdavosi Moravijos diduomenė ir kuris varžė markgrafų valdžią.

1526 m. kartu su kitomis Čekijos karūnos žemėmis Moravija atiteko Habsburgų monarchijai, vėliau buvo valdoma kaip Austrijos karūnos žemė, o nuo 1867 m. – kaip Cisleitanijos dalis. 1918 m. susikūrus Čekoslovakijai, Moravijos markgrafystė panaikinta ir tapo Moravijos žeme jos sudėtyje.

## Administracija
Nuo XIV a. markgrafystės teritorija buvo dalinama į kraštus (*kraj*) su centrais didžiuosiuose miestuose. 1848 m. jie buvo susmulkinti ir paversti apskritimis (*okres*).

1880 m. Moravijos markgrafystėje gyveno 2,15 mln. gyventojų. Iš jų 70 proc. buvo čekai, o 29,2 proc. – vokiečiai. Pastarieji koncentravosi pasienio teritorijose su Austrija ir Silezija bei didžiausiuose miestuose.

## Moravijos markgrafai
* Pšemyslai:
** Bretislavas I (1019–1055), 1033-34 m. valdė jo tėvas Ulrichas I
** Spytihnevas II (1055–1061)
** Konradas I (1061–1092)
** Ulrichas II (1092–1113)
** Sobeslavas I (1113–1123)
** *1123-1182 atskiras dalis Brno, Olomouce ir Znojme valdė skirtingos kunigaikščių atšakos*
** Konradas II Otonas (1182–1191)
** Vladislovas I Henrikas (1197–1222)
** Vladislovas II (1223–1227)
** Pšemislas (1227–1239)
** Vladislovas III (1239–1247)
** Otokaras I (1247–1278)
** Venceslavas II (1283–1305)
** Venceslavas III (1305–1306)
* Rudolfas I (1306–1307)
* Henrikas Karintietis (1307–1310)

* Liuksemburgiečiai
** Jonas (1310–1333)
** Karolis (1333–1349)
** Jonas Henrikas (1349–1375)
** Jobstas (1375–1411)
** Zigmantas (1419–1423)
* Albertas V Austras (1423–1439)
* Vladislovas (1440–1457)
* Jurgis Podiebradietis (1458–1468)
* Motiejus Korvinas (1468–1490)
* Jogailaičiai
** Vladislovas II Jogailaitis (1490–1516)
** Liudvikas II (1516–1526)
* Habsburgai
** Ferdinandas I (1527–1564)
** Maksimilijonas II (1564–1576)
** Rudolfas II (1576–1608)
** Motiejus II (1608–1617)
Nuo 1611 m. markgrafai nesiskyrė nuo Čekijos karalių

## Išnašos
Tautvydas Strolia

**Tautvydas Strolia** (g. 1995 m. kovo 31 d.) – Lietuvos lygumų slidininkas, olimpietis, nacionalinis čempionas.

## Biografija
Gimė sportininkų šeimoje. Tėvas Vytautas Strolia – biatloninkas, vyresnysis brolis Mantas Strolia dalyvavo 2010 m. ir 2018 m. olimpiadose.

2015 m. sportininkas debiutavo pasaulio čempionate.

2022 m. atrinktas atstovauti Lietuvą 2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse.

## Pasiekimai

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Strolia FIS puslapyje
Lietuva 2002 m. Eurovizijoje

Lietuva dalyvavo 2002 m. Eurovizijoje, kuri vyko Taline, Estijoje. Lietuvos nacionalinis radijas ir televizija (LRT) norėdamas išrinkti dainą-atstovę organizavo nacionalinę atranką. Surengtą atranką laimėjo grupė B'Avarija su daina „We All“, tačiau grupė vėliau buvo diskvalifikuota. Tokiu būdu į Taliną išvažiavo atrankoje antras likęs Aivaras Stepukonis su daina „Happy You“.

Eurovizijoje Aivaras užėmė dvidešimt trečią vietą su 12 taškų.

## 2002 m. Lietuvos nacionalinė atranka į Euroviziją
Norėdamas išrinkti dainą-atstovę, Lietuvos transliuotojas Lietuvos radijas ir televizija (LRT) surengė nacionalinę atranką pasirinkti Lietuvos atstovą. Nacionalinis finalas vyko 2002 m. vasario 14 dieną sporto rūmuose, Vilniuje. Lietuvos atstovas buvo renkamas tokiu būdu: 50% taškų skyrė komisija, 25% žiūrovai salėje ir 25% žiūrovai balsuodami telefonu.

Paskelbus rezultatus, atrankoje triumfavo grupė B'Avarija su daina „We All“.

 
### Grupės B'Avarija diskvalifikavimas

2002 m. kovo pabaigoje Europos Transliuotojų sąjungą (EBU) pasiekė pranešimas, kad dainos grupės B'Avarija dainos „We all“ lietuviška versija „Mes čia“ buvo išleista ankstesniame grupės albume anksčiau nei leidžia „Eurovizijos“ taisyklės. Po šio skandalo B'Avarija buvo diskvalifikuota ir teisė dalyvauti tarptautiniame dainų konkurse buvo atiduota antrą vietą atrankoje užėmusiam Aivarui.

## Eurovizijoje
Lietuvai atstovavęs Aivaras pasirodė gegužės 25 d. vykusiame finale dvidešimt ketvirtuoju (paskutiniu) numeriu – surinkdamas 12 taškų, jis užėmė 23-ą vietą iš 24-ų galimų.

### Balsavimas

## Taip pat skaitykite
* Lietuva Eurovizijoje
* Eurovizijos dainų konkursas 2002

## Šaltiniai
Nandzanas

**Nandzanas** (), Kiniją valdžiusios mingų dinastijos dar užrašoma kaip **Sannan** (), – pietinėje Okinavos salos dalyje XIV a.–XV a. egzistavusi maža valstybė. Nors pilnas šalies pavadinimas verčiamas kaip „karalystė“, o valdovai vadinti karaliais, dėl mažo dydžio moderniųjų istorikų traktuojama kaip kunigaikštystė, valdyta kunigaikščių.

Bent XIV a. pr. Ozato gyvenvietės *[[adži]]* (kunigaikštis) Šiosato suvienijo aplinkinių adžių žemes ir įkūrė Nandzano karalystę. 1388 m. iš šalies įkūrėjo sostą atėmė princas Oeišis. Kiniškuose šaltiniuose minima, kad 1380 m. karalius Šiosato Mingų dinastijai moka duoklę. Tuo tarpu Riukiu šalies Sannano karaliaus titulas suteikiamas Oeišiui 1385 m. Manoma, kad duoklė mokėta 22 kartus.

Žlugo valdant Tarumijui, kai 1429 m. šalį nukariavo Čiūdzano karalius Šio Hašis.

Po Riukiu suvienijimo Nandzanas tapo viena iš trijų pagrindinių prefektūrų, *fu* () Riukiu karalystėje, neturėjusių administracinės funkcijos.

## Nandzano valdovai

## Šaltiniai
1986 m. Afrikos Tautų taurė

**1986 m. Afrikos Tautų taurė** – penkioliktasis Afrikos Tautų taurės turnyras, 1986 m. kovo 7–21 d. vykęs Egipte. Turnyre dalyvavo 8 komandos. Čempionais tapo šeimininkai egiptiečiai, finale po baudinių nugalėję Kamerūno futbolininkus,

## Stadionai

Čempionato varžybos vyko 2 Egipto stadionuose.

## Dalyvaujančios komandos

*  (pateko kaip šeimininkai)
*  (pateko kaip čempionai)
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Grupių turnyras

### A grupė

*  1 – 0 
*  3 – 0 
*  2 – 0 
*  2 – 0 
*  1 – 0 
*  2 – 0 

### B grupė

*  0 – 0 
*  3 – 2 
*  0 – 0 
*  1 – 1 
*  1 – 0 
*  3 – 2 

## Atkrintamosios varžybos

## Finalas

## Rezultatyviausi žaidėjai

;4 įvarčiai
*  Rodžeris Mila

;3 įvarčiai
*  Taheras Abuzaidas
*  Abdulajė Traorė

;2 įvarčiai
*  Andrė Kana-Bijikas
*  Luisas-Polis M’Fedė
*  Liusjenas Kasi-Kuadijas


## Nuorodos
* Apie čempionatą RSSSF svetainėje
Ieva Dainytė

**Ieva Dainytė** (g. 2005 m. vasario 24 d.) – Lietuvos lygumų slidininkė, olimpietė.

## Biografija
Treneriai - Svetlana Dervinienė ir Stasys Dervinis, atstovauja Utenos DSC klubą. 2021 m. sportininkė debiutavo pasaulio čempionate.

2022 m. atrinkta atstovauti Lietuvą 2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse.

## Pasiekimai

## Šaltiniai

## Nuorodos

*Savickaitė FIS puslapyje
1984 m. Afrikos Tautų taurė

**1984 m. Afrikos Tautų taurė** – keturioliktasis Afrikos Tautų taurės turnyras, 1984 m. kovo 4–18 d. vykęs Dramblio Kaulo Krante. Turnyre dalyvavo 8 komandos. Čempionais tapo kamerūniečiai, finale įveikę Nigerijos futbolininkus.

## Stadionai

Čempionato varžybos vyko 2 Dramblio Kaulo Kranto stadionuose.

## Dalyvaujančios komandos

*  (pateko kaip šeimininkai)
*  (pateko kaip čempionai)
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Grupių turnyras

### A grupė

*  3 – 0 
*  1 – 0 
*  4 – 1 
*  1 – 2 
*  0 – 0 
*  0 – 1 

### B grupė

*  1 – 2 
*  3 – 0 
*  2 – 2 
*  2 – 0 
*  1 – 0 
*  0 – 0 

## Atkrintamosios varžybos

## Finalas

## Rezultatyviausi žaidėjai

;4 įvarčiai
*  Taheras Abuzaidas

;3 įvarčiai
*  Teofilis Abega

;2 įvarčiai
*  Lachdaras Belumis
*  Bonaventūras Džonkepas
*  Klemenas Temilė


## Nuorodos
* Apie čempionatą RSSSF svetainėje
1982 m. Afrikos Tautų taurė

**1982 m. Afrikos Tautų taurė** – tryliktasis Afrikos Tautų taurės turnyras, 1984 m. kovo 5–19 d. vykęs Libijoje. Turnyre dalyvavo 8 komandos. Čempionais tapo Ganos futbolininkai, finale įveikę šeimininkų rinktinę.

## Stadionai

Čempionato varžybos vyko 2 Libijos stadionuose.

## Dalyvaujančios komandos

*  (pateko kaip šeimininkai)
*  (pateko kaip čempionai)
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Grupių turnyras

### A grupė

*  2 – 2 
*  1 – 1 
*  0 – 0 
*  2 – 0 
*  1 – 0 
*  0 – 0 

### B grupė

*  3 – 0 
*  1 – 0 
*  1 – 0 
*  2 – 1 
*  0 – 0 
*  3 – 0 

## Atkrintamosios varžybos

## Finalas

## Rezultatyviausi žaidėjai

;4 įvarčiai
*  Džordžas Alhasanas

;3 įvarčiai
*  Ali al Bešaris
*  Piteris Kaumba

;2 įvarčiai
*  Salachas Asadas
*  Samuelis Opoku Nti
*  Stefanas Kešis
*  Godfris Munšija


## Nuorodos
* Apie čempionatą RSSSF svetainėje
Užšiliai

**Užšiliai** (arba ***Užušiliai***) – buvusi Kauno miesto dalis į rytus nuo Aukštųjų Šančių, į pietryčius nuo Aukštųjų Šančių kapinių. Buvo išsidėstę aukštutinėje ir žemutinėje (prie Švenčionių gatvės) terasoje. Vietovę mena Užšilių gatvė.

## Etimologija

Istorikas Arūnas Vaicekauskas teigia, kad šioje vietovėje buvo pievos, augo pušų, matyt, buvusio šilo liekanos. Tikriausiai kaimas dėl to ir pavadintas, kaip esantis *už šilo*.

## Istorija

Užšilių kaimo pavadinimas minimas nuo XIX a. pabaigos. Prie Kauno miesto prijungti 1932 m. Vietovė Kauno žemėlapiuose žymima XX a. tarpukariu iki II pasaulinio karo.

Daugiausia gyventojų kaime įsikūrė 1932 m., dvarininkams išpardavus nemažai sklypų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Geografinis žinynas

**Geografinis žinynas** () – geografijos vardų žinynas arba katalogas, išleidžiamas pateikiant geografinių objektų sąrašus (toponimika), dažnai su papildoma informacija apie juos. Taip pat tai gali būti enciklopedinio pobūdžio leidinys, kuriame išsamiau aprašomi geografiniai objektai. Žinyne gali būti pateikiami žemėlapiai, todėl jis gali būti ir atlaso analogas.

Kadangi vietovardžių skaičius, kurį žinynas aprašo, gali būti labai didelis, popierinės jų versijos neretai būdavo gana storos. XX a. pabaigoje išplitus internetui, dauguma geografinių žinynų leidžiami internete. Lyginant su popieriniais tai yra palankesnis variantas – internetiniai žinynai ne tik yra pigesni (sutaupoma spaudos išlaidų), bet ir juos galima atnaujinti iškart, o ne laukiant kitos žinyno laidos.

## Lietuva

Lietuvoje geografiniai žinynai leidžiami nuo XX a. 2-osios pusės. Tipiškas jų pavyzdys yra Lietuvos TSR administracinio-teritorinio suskirstymo žinynas, išleistas 4 leidimais – 1949 m., 1959 m., 1974 m. ir 1976 m. (paskutiniai du leidimai laikyti III laidos dalimi). Juose būdavo pateikiama informacija apie Lietuvos TSR administracinį-teritorinį suskirstymą, teritorinių vienetų plotą, gyvenvietes, III laidoje – jų kirčiavimą. Vėliau tokie žinynai nebebuvo leidžiami, nors jiems galima priskirti Lietuvos gyventojų surašymų ataskaitas 1923–2001 m. Vėlesnių surašymų ataskaitos pateikiamos tik internete. Žinynais gali būti laikomi ir XXI a. išleisti Vietovardžių žodynas (popierinis ir internetinis), daugiatomis Lietuvos vietovardžių žodynas.

XXI a. MELC, bendradarbiaudamas su VLKK, 2006–2014 m. išleido 5 tomų pasaulio vietovardžių žodyną, taip sunormindamas užsienio šalių vietovardžius lietuvių kalboje. Po išleidimo, 2014–2016 m. žodynas palaipsniui tapo prieinamas internete. Iki tol pasaulio vietovardžių norminimas buvo atliekamas per daugiatomes enciklopedijas – visų pirma LTE ir VLE. Taigi, bet kokia pasaulio vietovardžių paieška buvo įmanoma tik vartant storus daugiatomius leidinius.

Kiti geografiniai žinynai leidžiami kaip regioniniai (pvz. „Geografinis Šakių rajono žinynas“), mokomieji (pvz., „Mokyklinis geografijos žinynas“, „Fizinės geografijos žodynas žinynas“) ir kt.

## Šaltiniai
Marytė Bižytė

**Marytė Bižytė** (; 1936 m. balandžio 17 d. Radvilonyse, Veisiejų valsčius – 1959 m. rugpjūčio 11 d. Rudne, Kazachijos TSR) – lietuvių kilmės didvyrė Kazachstane, neeiliniu poelgiu savo gyvybės sąskaita išgelbėjusi dvi mažametes mergaites.

## Biografija

M. Bižytė gimė batsiuvio Juozo Bižio šeimoje. Turėjo jaunesnių brolių. 1946 m. tragiškai žuvo jos motina, netrukus dėl ligos tėvui buvo amputuota koja. Šeimai sunkiai verčiantis, jai teko palikti Veisiejų mokyklą. Pradėjo dirbti valgyklos virtuvėje, statybose, toliau mokėsi vakarinėje mokykloje. Viena augino gimusią dukrą Vidą.

1959 m. gegužę išvyko iš Lietuvos, antrus metus pradėjusią dukrą palikusi gimtinėje laikinai globai. Ji patraukė uždarbiauti į Kazachstaną, į besikuriančio miesto Rudno statybas. Čia, prie naujo geležies rūdos perdirbimo kombinato pradėtame statyti mieste, rinkosi darbininkai iš visos SSRS. Ji įsidarbino „Sokolovrudstroj“ valdyboje, kur dirbo krovike. Daugiausia tekdavo iškrauti plytas iš geležinkelio vagonų. Tų pačių metų rugpjūčio 10 d., pasibaigus sunkiai darbo dienai, ėjo namo į savo bendrabutį. Pakeliui gatvėje pamatė dvi trejų ar ketverių metų mergaites ir atriedantį iš už kampo savivartį sunkvežimį, kuris pasuko tiesiai ant mažamečių. Ji puolė prie mergaičių, paskutinę akimirką sugebėjusi išstumti jas iš po ratų. Tačiau ji pati nukentėjo nuo automobilio ir buvo mirtinai sužeista, o po dienos, rugpjūčio 11 d., mirė.

Didelė Rudno gyventojų dalis merginą palydėjo į paskutinę kelionę. 1959 m. rugpjūčio 16 d. miesto laikraštyje „Znamia Oktiabria" bendradarbiai rašė: „Marytė Bižytė didvyriškai mirė, paaukojusi savo gyvenimą dėl vaikų. Jaunosios herojės atminimas išliks amžinai mūsų širdyse“. Buvo palaidota vietos kapinėse.

## Įamžinimas

Kazachstane, Rudne yra M. Bižytės gatvė, miesto skvere 1968 m. pastatytas jai skirtas paminklas. Veisiejuose nuo 2010 m. yra jos vardo gatvė, 2021 m. pastatytas koplytstulpis. Gimtoji sodyba Radvilonių kaime neišlikusi.

## Šaltiniai
Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas

**Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas** – geografinis žinynas, išleistas 1981 m. ir aprašantis Lietuvos upių ir ežerų etimologiją.

Hidronimų etimologinis žodynas – pirmasis toks baltų kalbotyroje. Lietuviški hidronimai lyginami su etimologiškai giminingais kitais lietuvių toponimais, su latvių, prūsų, kitų indoeuropiečių kalbų vietovardžiais ir bendriniais žodžiais. Hidronimai žodyne pateikiami abėcėlės tvarka.

## Aprašymas

XX a. buvo renkami Lietuvos hidronimai, nustatant ir jų etimologines lytis. Kazimieras Būga sudarė 75 000 vietovardžių ir asmenvardžių kartoteką. XX a. 2-ojoje pusėje ji buvo išplėsta iki 300 000. Vėliau buvo išleistas LTSR upių ir ežerų vardynas (didžiuma vietovardžių paimta būtent iš šio leidinio). Po to vietovardžiai buvo pildomi ir toliau. Žodyną rengiant taip pat panaudotas B. Savukyno ežerų vardų tyrimas. Taip pat buvo panaudotas Latvijos vietovardžių žodynas, tuo metu tik įpusėtas leisti. Daugelis hidronimų žodyne aiškinama pirmąkart.

Kaip pagrindiniai žodyno trūkumai išskiriama tarminės leksikos pavyzdžių taikymas etimologijai pagrįsti ir netikslus formų transponavimas į bendrinę kalbą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Skaitmeninė knygos versija
Lietuvos vietovardžių žodynas

**Lietuvos vietovardžių žodynas** – leidinys, kurį nuo 2008 m. leidžia Lietuvių kalbos institutas. Pagrindiniai autoriai – Laimutis Bilkis, Vitalija Maciejauskienė, Marytė Razmukaitė. Žodyne pateikiami iš gyvosios lietuvių kalbos užrašyti Lietuvos vietovardžiai. Šalia nurodomi įvardijamieji objektai ir vietovardžių paplitimas. Vietų vardai išdėstomi kilminiais lizdais, t. y. tos pačios kilmės vietovardžiai sudaro vieną žodyno straipsnį. Sudarius lizdus paaiškinama juose pateiktų vietovardžių kilmė. Šis žodynas yra norminamasis ir mokslinis darbas, tačiau svarbiausias jo tikslas – mokslinis vietovardžių darybos ir kilmės tyrimas. Tai  bus labai didelės apimties darbas, apimsiantis 10 ar daugiau tomų.

Žodynas iš dalies siejasi su Lietuvos vietovardžių geoinformacinė duomenų baze ir Istorinių vietovardžių duomenų baze.

## Tomai
* I tomas (A–B), Vilnius, Lietuvių kalbos institutas, 2009, 646 p.
* II tomas (C–F), Vilnius, Lietuvių kalbos institutas, 2014, 518 p.
* III tomas (G–H), Vilnius, Lietuvių kalbos institutas, 2018, 380 p.
* IV tomas (I–J), Vilnius, Lietuvių kalbos institutas, 2021, 278 p.
* V tomas (V–K, Kabacevičỹnė–Kažùkienė), Vilnius, Lietuvių kalbos institutas, 2024, 291 p. 

## Šaltiniai

* Recenzija
Utrakvistai

**Utrakvistai** arba **kalikstinai** – nuosaiki Čekijos husitų atšaka, reikalavusi, kad tikintiesiems komunija būtų dalinama abiem pavidalais. Iš čia šios religinės srovės pavadinimas ( – „dviem pavidalais“).

Utrakvistai siekė nuosaikių socialinių ir politinių Bažnyčios gyvenimo reformų, griežtai pasisakė už tai, kad būtų panaikinta pasaulietinė dvasininkų valdžia, Bažnyčios dvarai, įvesta pamokslų laisvė. Didžiuma narių buvo miestiečiai, riteriai. Utrakvistų santykiai su Katalikų bažnyčia buvo taikūs, užtat Bazelio susirinkimas 1433 m. juos paskelbė esant tikrais krikščionimis. Utrakvistų priešininkai – radikalioji husitų atšaka taboritai. 1434 m. utrakvistai su katalikų grupuote sudarė sutartį (Prahos kompaktus) ir drauge įveikė taboritus prie Lipanų.

Galiausiai susiformavo atskira bažnyčia. Po Baltojo kalno mūšio drauge su kitomis protestantiškomis religinėmis srovėmis 1620 m. Bohemijoje ji buvo uždrausta.

## Išnašos
Raudonoji gvardija (Suomija)

**Raudonoji gvardija** (, ) – sukarintas Suomijos darbininkų judėjimo padalinys XX a. pradžioje. Pirmoji Raudonoji gvardija buvo įkurta 1905 m. Rusijos revoliucijos metu, bet po metų buvo išformuota. Po 1917 m. vasario revoliucijos Rusijoje Raudonoji gvardija buvo atkurta, o 1918 m. Suomijos pilietiniame kare ji sudarė Raudonosios Suomijos armiją. Pilietinio karo pradžioje bendras Raudonosios gvardijos karių skaičius siekė apie 30 000, o vykstant konfliktui – nuo 90 000 iki 120 000 karių. Į šį skaičių įėjo daugiau kaip 2 000 Raudonosios gvardijos moterų. 1918 m. gegužės mėn. baltieji į nelaisvę paėmė iki 80 000 raudonųjų, iš kurių 12 000–14 000 mirė belaisvių stovyklose dėl egzekucijų, ligų ir prastos mitybos. Dauguma raudonųjų galiausiai buvo paleisti 1918 m. pabaigoje.

## Po karo
Po baltųjų pergalės Suomijoje nemažai Raudonųjų gvardiečių pasitraukė į Rusijos kontroliuojamas teritorijas. Raudonosios gvardijos daliniai tarnavo 7-ojoje Raudonojoje armijoje, kai ji kovojo Estijoje. Ten Suomijos raudonarmiečiai susidūrė su Suomijos baltaisiais savanoriais, kovojusiais už Estiją.

## Šaltiniai
Kamarhatis

**Kamarhatis** (, ) – miestas Indijoje, Vakarų Bengalijoje, šiaurinis Kolkatos priemiestis Hugli kairiajame krante. Tekstilės (džiuto, medvilnės) pramonė, odos, metalo apdirbimas, cemento, gumos, dažų, keramikos dirbinių gamyba.

## Istorija
Kamarhačio savivaldybė sudaryta 1899 m. Į miestą 1947 m., atsiskyrus Rytų Bengalijai, atsikėlė daug pabėgėlių.

## Šaltiniai
Kamaši

**Kamaši** () – miestas pietų Uzbekistane, Kaškadarjos vilajete, 55 km į rytus nuo Karšio. Geležinkelio stotis prie Guzaro–Kitabo linijos, eina Samarkando–Guzaro plentas. Medvilnės valymo, vatos pramonė.

## Istorija
Miestas nuo 1978 m.

## Šaltiniai
Kambarka

**Kambarka** (rus. ir ) – miestas Rusijoje, Udmurtijoje, 116 km į pietryčius nuo Iževsko, 18 km į šiaurę nuo Neftekamsko, prie Kambarkos upės (netoli jos santakos su Kama) ir Kambarkos tvenkinio; rajono centras. Geležinkelio stotis, praeina Iževsko–Neftekamsko plentas. Mašinų (geležinkelių, naftos gavybos technikos), chemijos, statybinių medžiagų pramonė. Apylinkėse likviduojami cheminiai ginklai.

2012 m. 84,7 % miesto gyventojų buvo rusai, 8,0 % – totoriai, 2,9 % – udmurtai.

## Istorija

1767 m. prie Kambarkos upės pastatyta ketaus lydykla. Gyvenvietė augo, 1923 m. tapo valsčiaus centru. 1936 m. tapo miesto tipo gyvenviete, 1937 m. Kambarka priskirta Udmurtijai. 1945 m. suteiktas miesto statusas.

## Šaltiniai
Kamdenas (Naujasis Džersis)

**Kamdenas** () – miestas Jungtinių Amerikos Valstijų šiaurės rytuose, Naujajame Džersyje, Delavero upės kairiajame krante, priešais Filadelfiją (Pensilvanija); patenka į šios aglomeraciją. Apygardos centras. Kamdenas yra upių uostas. Plėtojama elektros įrenginių, maisto, chemijos pramonė. Veikia Naujojo Džersio universitetas (įkurtas 1927 m.), Ratgerso universiteto filialas (1927 m.), Volto Vitmeno namas-muziejus.

2010 m. 48,1 % miesto gyventojų buvo juodaodžiai, 17,6 % – baltieji, 2,1 % – aziejiečiai, 47,0 % – lotynoamerikiečiai (bet kokios rasės).

## Istorija
1626 m. olandų Vest Indijos bendrovė Delavero pakrantėje įkūrė Nasau fortą. 1681 m. čia įkurta kvakerių gyvenvietė. Ji ėmė augti apie keltą per upę. Miesto teisės Kamdenui suteiktos 1828 m. 1830 m. iki miesto nutiestas geležinkelis. XIX–XX a. vid. buvo svarbus pramoninis miestas. Po II pasaulinio karo miesto pramonė žlugo, čia įsivyravo daugiausia juodaodžiai. Kamdenas laikomas kriminogeniniškai vienu pavojingiausių Jungtinių Amerikos Valstijų miestų, nors pastaraisiais metais padėtis pasitaisė.

Nuo XX a. pr. Kamdene apsigyveno lietuvių, jie 1913 m. subūrė parapiją. 1957 m. jų būta ~400.

## Šaltiniai
Anarchist Black Cross

**„Anarchist Black Cross“** (liet. ***Juodasis Anarchistų Kryžius***) – anarchistus remianti organizacija. Grupė pasižymi savo pastangomis aprūpinti kalinius politine literatūra, tačiau ji taip pat organizuoja materialinę ir teisinę paramą klasių kovos kaliniams visame pasaulyje. Paprastai ji priešpriešinama organizacijai **„**Amnesty International**“,** kuri daugiausia rūpinasi sąžinės kaliniais ir atsisako ginti tuos, kurie kaltinami smurto skatinimu. „Anarchist Black Cross“ atvirai remia tuos, kurie, siekdami revoliucinių tikslų, kuriuos anarchistai pripažįsta teisėtais, vykdė neteisėtą veiklą.

## Šaltiniai
Motiejus Damijonaitis

**Motiejus J. Damijonaitis** (1873 m. sausio 6 d. – 1925 m. liepos 31 d.) – Amerikos lietuvių visuomenės veikėjas, spaudos darbuotojas.

Gimė Pilviškiuose, tuometinėje Vilkaviškio apskrityje. 1895 m. išvyko į JAV, apsigyveno Voterberyje, Konektikuto valstijoje. Apie 1902 m. persikėlė į Čikagą, taip pat kurį laiką gyveno Bostone. 1898 m. įstojo į Susivienijimą lietuvių Amerikoje, 1906 m. vienerius metus ėjo organizacijos sekretoriaus pareigas, 1910 m. vieneriems metams buvo išrinktas prezidentu. Taip pat priklausė Amerikos lietuvių tautinei Sandarai (leidusiai laikraštį „Sandara“), Tėvynės mylėtojų draugijai, Simono Daukanto draugijai, kitoms organizacijoms. Dirbo pas laikraščio „Lietuva“ leidėją Antaną Olšauską. Gyvenimo gale ėjo „Varpo“ bendrovės pirmininko pareigas.

Buvo du kartus susituokęs: 1902 m. su Mare Išganaitiene-Vosyliūte, kuri 1922 m. mirė nuo ligos, ir 1925 m. birželio 4 d. – su Mare Mileriene-Urboniūte.

Mirė Čikagoje netikėtai sustojus širdžiai 1925 m. liepos 31 d. Palaidotas rugpjūčio 3 d. Čikagos Tautiškose lietuvių kapinėse.

## Šaltiniai
Kamenka (Rusija)

**Kamenka** () – miestas Rusijoje, Penzos srityje, 75 km į vakarus nuo Penzos, prie Atmiso upės (Okos baseinas). Rajono centras. „Belinskajos“ stotis prie Penzos–Moršansko geležinkelio, šalia eina Penzos–Kirsanovo plentas. Žemės ūkio mašinų gamyba, statybinių medžiagų, maisto pramonė. Veikia kraštotyros muziejus.

## Istorija
Kamenka kūrėsi XVIII a. Priklausė didikams Vojeikovams. 1874 m. Kamenką pasiekė geležinkelis. Miestas nuo 1951 m.

## Šaltiniai
Kamianka

**Kamianka** () – miestas vidurio Ukrainoje, Čerkasų srityje, 40 km į pietus nuo Čerkasų, prie Tiasmyno upės. Geležinkelio stotis prie linijos Čerkasai–Znamianka. Plentai į Čerkasus, Znamianką, Smilą. Mašinų ir įrengimų gamykla. Puškino ir Čaikovskio literatūrinis-memorialinis muziejus, Davidovų dvaro sodyba. Miesto apylinkėse yra gamtos paminklas – Tiasmyno kanjonas.

## Istorija
Kamianka įsikūrė XVII a. Miestelio statusas suteiktas 1756 m., jį supo medinė siena ir griovys. XIX a. priklausė dvarininkams Davidovams, veikė slapta dekabristų organizacija. Kamenkoje lankydavosi Aleksandras Puškinas, Piotras Čaikovskis. Miestas nuo 1956 m.

## Šaltiniai
Dniepro Kamianka

**Dniepro Kamianka** () – miestas pietų Ukrainoje, Zaporožės srityje, 70 km į pietvakarius nuo Zaporožės, Kachovkos tvenkinio (ant Dniepro) kairiajame krante, priešais Nikopolį. Ties Dniepro Kamianka į Dnieprą įteka Bilozerka, susidaręs Bilozerkos limanas. Prieplauka prie Dniepro, plentai į Dniprorudnę, Melitopolį. Maisto (konservų, grūdų, pieno, pašarų) pramonė, apylinkėse auginami javai, daržovės. Veikia krašto muziejus. Apylinkėse rastas skitų laikų Kamiankos piliakalnis.

## Istorija
Dniepro Kamianka įkurta 1786 m. Miestas nuo 1957 m. Dniepro Kamiankos rajono centras 1923–2020 m.

## Šaltiniai
Kamenogorskas

**Kamenogorskas** () – miestas Rusijoje, Leningrado srityje, 33 km į šiaurės rytus nuo Vyborgo, 24 km nuo Suomijos sienos, prie Vuoksos upės ir Kamenogorskojės ežero. Geležinkelio stotis prie Vyborgo–Hijtolos linijos. Plentai į Vyborgą, Priozerską, Imatrą. Popieriaus pramonė, kasamas ir apdirbamas granitas. Yra suomių liuteronų bažnyčios liekanos, senos suomių kapinės.

## Istorija
Suomių ***Antrėjos*** (, ) kaimas minimas nuo 1597 m. Vietovė priklausė Švedijai, vėliau Rusijos imperijai, Suomijai. Per Žiemos karą užimta TSRS. 1948 m. miestas pervadintas Kamenogorsku.

## Šaltiniai
Lee Kuan Yew

**Li Kvan Ju** (,  1923 m. rugsėjo 16 d. – 2015 m. kovo 23 d.) – Singapūro politikas ir teisininkas, ėjęs Singapūro ministro pirmininko pareigas nuo 1959 iki 1990 m., pripažintas Singapūro tautos kūrėju. Įsteigęs 1954 m. Liaudies veiksmo partiją () ir 1955 m. užėmęs pirmąją vietą savo apskrityje *Tanjong Pagar*, Li tapo opozicijos lyderiu. 1959 m. įvykus visuotiniams rinkimams Singapūre, surengtais pagal naująją konstituciją, Liaudies veiksmo partija gavo 43 mandatus iš 50 ir pirmuoju Singapūro ministru pirmininku buvo paskirtas Li Kvan Ju.

Turėdamas parlamentinę daugumą kiekvienuose rinkimuose, Li pilnai reformavo valstybę, sukurdamas antikorupcinę aplinką vyriausybėje ir veiksmingą valstybės tarnybą. Li skatino meritokratijos idėjas, socialinio ir ekonominio planavimo principus, tuo pačiu tarptautinę prekybą ir užsienio investicijų Singapūre pritraukimą. Į Singapūro pagrindinių pasiekimų sąrašą įtrauktas novatoriškas požiūris į švietimo, sveikatos apsaugos ir būsto sistemų plėtrą, Singapūras tapo vienu svarbiausių pasaulio finansų ir turizmo centrų. Taip pat Li gynė daugiatautiškumą, anglų kalba buvo paskelbta lingua franca, kad lengviau integruotų imigrantus ir palengvintų bendradarbiavimą su pasauliu, ir mokyklose taikytina dvikalbystė, kad būtų išsaugota mokinių gimtoji kalba ir etninė tapatybė.

1990 m. Li atsistatydino iš ministro pirmininko pareigų, bet liko ministrų kabinete, kuriame dirbo jo įpėdiniai. Iki 2004 m. jis ėjo vyresniojo ministro pareigas, o iki 2011 m. – ministro patarėjo pareigas. Li Kvan Ju mirė nuo plaučių uždegimo 2015 m. kovo 23 d., sulaukęs 91 metų. Per savaitę trukusį nacionalinį gedulą apie 1,7 milijono Singapūro gyventojų su kitų šalių vadovais pagerbė jo atminimą prie Parlamento rūmų ir pagerbimo vietose.

## Išnašos

## Šaltiniai
* 
*
Užvenčio kapinės

**Užvenčio miesto kapinės** – veikiančios kapinės Užventyje, Kelmės rajono savivaldybėje, 0,5 km į vakarus nuo miesto centro, Kapų gatvėje. Užima 2,7 ha plotą. Stovi medinė kapinių koplyčia, parapijiečių pastatyta 1839 m.

## Kapai

Kapinėse palaidoti:
* Laurynas Žymantas (1831–1898) – rašytojos Žemaitės vyras
* Adomas (1837–1906) ir Magdalena (1836–1906) Višinskiai – rašytojo, politiko Povilo Višinskio tėvai
* Jonas Smilgevičius (1870–1942) – Lietuvos nepriklausomybės akto signataras (perlaidotas iš kapinių koplyčios)
* Donatas Bubinas (1896–1976) – pedagogas, prozininkas
* Petras Maceikis (1900–1976) – Nepriklausomybės kovų dalyvis, prezidento Antano Smetonos asmeninis vairuotojas
* Vaclovas Rimkus (1929–2013) – kraštotyrininkas, muziejininkas
* Zenonas Petras Adomaitis (1945–2016) – zootechnikas, Lietuvos ir Kelmės rajono politikas, Seimo narys

## Šaltiniai
Italijos karalystė (1805–1814)

**Italijos karalystė** (, ) – karalystė aukštutinėje Italijoje, sudariusi asmenininę uniją su Napoleono Bonaparto Prancūzijos imperija. 

Po Italijos kampanijos, užkariautų teritorijų valdymą perėmė Napoleonas kaip Italijos karalius, o vicekaraliumi paskyrė savo posūnį Eženą de Boharnė. Karalystės teritorija apėmė dalį Pjemonto ir šiuolaikinius Lombardijos, Veneto, Emilijos-Romanijos, Friulio-Venecijos Džulijos, Trento, Pietų Tirolio ir Markės regionus.

Napoleonas I taip pat valdė likusią šiaurės ir centrinės Italijos dalį, tačiau tiesiogiai kaip Prancūzijos imperijos dalį, o ne kaip vasalinę valstybę.

Karalystės egzistavimas baigėsi 1814 m. po Napoleono pralaimėjimo ir jo galybės žlugimo.

## Kariuomenė
Karalystės kariuomenė buvo įtraukta į Prancūzijos Didžiąją armiją ir dalyvavo visose Napoleono kampanijose. 

Nuo 1805 m. iki 1814 m. Italijos karalystė aprūpino Napoleoną I maždaug 200 000 karių.

1805 m. italų kariai tarnavo garnizonuose prie Lamanšo sąsiaurio, 1806–1807 m. dalyvavo Kolobžego ir Dancigo apgultyse, kovojo Dalmatijoje. 1808–1813 m. Ispanijoje tarnavo ištisos italų divizijos, ypač pasižymėjusios vadovaujant Siušė prie Taragonos ir Sagunto.

1809 m. Eženo Italijos armija sudarė dešinįjį Napoleono I invazijos į Austrijos imperiją sparną, iškovojo didelę pergalę prie Dėro ir nemažai prisidėjo prie pergalės prie Vagramo.

1812 m. Eženas de Boharnė į Rusiją pasiuntė 27 000 Italijos karalystės karių. Italai pasižymėjo prie Borodino ir Malojaroslaveco, todėl buvo pripažinti:

Rusijos kampanijos metu išgyveno tik 1000–2000 italų. 1813 m. Eženas de Boharnė kuo ilgiau atsilaikė prieš austrų puolimą (Minčo mūšis), o vėliau, 1814 m. vasarį, buvo priverstas pasirašyti paliaubas.
Vaizdas:NapoleonicMilitaryParadeMilan1812.png|1812 m. karinis paradas
Vaizdas:NapItal0a.png|Italijos karalystės karių uniformos, 1805–1814 m.


## Papildoma literatūra
* Connelly, Owen. * Napoleon's Satellite Kingdoms* (1965)
* Gregory, Desmond. * Napoleon's Italy* (2001)
* Rath, R. John. *The Fall of the Napoleonic Kingdom of Italy (1814)* (1941)

## Išnašos

## Nuorodos
* ''Napitalia. The Eagle in Italy''  Apie Napoleono laikų kariuomenę.
Slaptos vedybos (opera)

**Slaptos vedybos** () –  trijų veiksmų komiška opera, kurią 1792 m. sukūrė italų klasicizmo kompozitorius Domenikas Čimaroza (; 1749 m. gruodžio 17 − 1801 m. sausio 11 d.)

## Operos atsiradimo istorija
Romos imperijos imperatorius Leopoldas II, kuris paskyrė Domeniką Čimarozą kapelmeisteriu ir užsakė operą. Kūrinys buvo labai palankiai priimtas. Anot liudijimų, imperatorius liepė atlikti operą antrą kartą tą pačią naktį. „Slaptos vedybos“ tapo garsiausia Domeniko Čimarozos opera.

## Siužetas

### Pagrindiniai veikėjai
Džeronimo, turtingas pirklys; Fidalma, jo sesuo; Džeronimo dukra Lizeta; Džeronimo dukra Karolina; Paolino; Grafas; Kambarinė; Tarnai. 

### Pirmas veiksmas
Pirmas paveikslas. Karolina, jaunesnioji pirklio Džeronimo duktė, slapta ištekėjo už jaunuolio Paolino. Ji prašo mylimąjį kuo greičiau atverti jų paslaptį. Džeronimo praneša linksmą naujieną: tuoj atvyks grafas, ir Lizeta taps grafiene. Lizeta nesitveria iš džiaugsmo. Karolina sako, kad svarbiausia ne vyro titulas, bet jo vidinės savybės. Ji susiranda sąjungininką – tetą Fidalmą. Laiminga Karolina nori jai papasakoti apie savo sutuoktuves, bet teta Fidalma prisipažįsta pati mylintiu P)aolino. Ateina grafas. Jam iš karto nepatinka Lizeta, bet jis susižavi Karolina.

Antras paveikslas. Grafas skuba papasakoti Karolinai apie savo meilę. Netikėtai įėjusi Lizeta girdi grafo prisipažinimą ir pyksta ant sesers ir ant neištikimo jaunikio.

### Antras veiksmas
Grafui pavyksta susitarti su Džeronimo dėl vedybų su Karolina. Laimingas grafas skuba pasidalinti savo džiaugsmu su Paolino. Jaunuolis rįžtasi ieškoti pagalbos pas tetą Fidalmą, tačiau ji pati prisipažįsta jį mylinti. Grafas nori įtikinti Lizetą, kad ši atsisakytų nuo jo. Taėiau ji nekreipia dėmesio į jo žodžius. Grafui nieko daugiau nebelieka, kaip pasakyti, kad jis nemyli Lizetos. Lizeta ir Fidalma prašo, kad tėvas išsiųstų Karoliną į vienuolyną. Džeronimo sutinka.

### Trečias veiksmas
Karolina ir Paolino nori bėgti iš namų. Grafas laukia Karolinos. Ji seka Lizeta. Išgirdusi Karolinos kambaryje triukšmą, Lizeta pagalvoja, kad ten nuėjo grafas. Pasirodo, kad Karolina yra ne su grafu, bet su Paolino. Jaunuoliai prisipažįsta tėvui, kad seniai susituokę. Grafas jau sutinka tuoktis su Lizeta. Džeronimo pripažįsta slaptas vedybas.

## Pastatymai Lietuvoje

1954 m. birželio 27 d. įvyko spektaklio premjera Kauno valstybiniame muzikiniame teatre. Pastatymo trupė: režisierė Regina Senkutė, dirigentas Juozas Indra, dailininkė Laima Kirlytė  ir baletmeisteris Vaclovas Germanavičius

### Pagrindiniai vaidmenys ir atlikėjai

* Džeronimo - Stasys Gedvilas, Petras Dargis
* Fidalma - Genovaitė Gontytė, E Mackevičiūtė
* Džeronimo dukra Lizeta - S Lubinaitė, Stasė Repečkaitė, Marija Žilionytė
* Džeronimo dukra Karolina - Aldona Ragauskaitė, V Deveikytė, S Girčytė
* Paolino - Vincas Kukaitis
* Grafas - Vytautas Blažys, Gediminas Šmitas
* Kambarinė - A Raguckaitė
* Tarnai - V Užupas, F Žukas

## Šaltiniai