open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Papravalės piliakalnis

**Papravalės piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 24766; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1888; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1521K) ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24767) Ignalinos rajono savivaldybės teritorijoje, Papravalėje, Ignalinos seniūnija. 

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Vajuonio ežero šiauriniame krante esančios didelės aukštumos pietrytiniame aukščiausiame kampe. Piliakalnio šiaurės vakarų dalį nuo gretimos aukštumos skiria 4 m gylio dauba; greičiausiai, tai gynybinio griovio liekana. Aikštelė trikampė, pailga pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 35 m ilgio ir 32 m pločio šiaurės vakarų pakraštyje, su kultūriniu sluoksniu, kuriame rasta brūkšniuotos keramikos. Aikštelės šiaurės vakarų krašte yra dabar jau nuskleistas 0,5 m aukščio, 12 m pločio pylimas. Šiaurės vakarų papėdėje, 4 m žemiau aikštelės yra 10 m pločio, 2 m gylio griovys, už kurio supiltas 1 m aukščio, 8 m pločio antras pylimas, už jo iškastas antras 6 m pločio, 1 m gylio griovys, už kurio supiltas trečias 1 m aukščio, 5 m pločio pylimas. Grioviai ir pylimai geriau išlikę pietvakariniame šlaite. Šlaitai statūs, iki 30 m aukščio. 

Piliakalnis apardytas arimų, gynybiniai įrenginiai – ir erozijos (smėlio pustymo). Rytinėje piliakalnio papėdėje 1,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė, ji užima apie 170 x 130 m dydžio plotą. 200 m į šiaurės vakarus yra Papravalės pilkapynas, tyrinėtas 1907 m.

## Tyrimai
1989 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 58 000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas.
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 1, p. 172-173.
* Bronius Dakanis. Mažai žinomi Lietuvos piliakalniai // Kultūros paminklai. Vilnius. 1994. T. 1, p. 48–49 (Nr. 36).
* Algirdas Girininkas, Romas Jarockis, Gintautas Zabiela 1990. Nauji archeologijos paminklai Rytų Lietuvoje // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1988 ir 1989 metais. Vilnius, p. 192.
* Pranas Kulikauskas, Gintautas Zabiela. Lietuvos archeologijos istorija (iki 1945 m.), V., 1999. P. 169.
* Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. V., 1995. P. 244 (Nr. 58).
* Kultūros paminklų enciklopedija. Rytų Lietuva I. V., 1996. P. 155.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Papravalė
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Puziniškio piliakalnis

**Puziniškio piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 16343; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1687; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1532) Ignalinos rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurės vakarus nuo Puziniškio, Linkmenų seniūnija. Pasiekiamas keliu Antalksnė – Ginučiai (per Salas), pravažiavus tiltą tarp Linkmeno ir Asalnykščio ežerų, yra iškart už tilto dešinėje šiaurės rytų kryptimi. 

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas pratakos tarp Linkmeno ir Asalnykščio ežero šiauriniame krante esančio kyšulio atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 18x14 m dydžio, 1 m iškiliu viduriu. Iš visų pusių ji apjuosta 2 m pločio, 0,2 m gylio grioviu, už kurio supiltas 0,3 m aukščio, 4,5 m pločio pylimas, geriausiai išlikęs pietvakarių pusėje, kitur likusi tik 5 m pločio terasa. 4 m žemiau aikštelės visuose šlaituose piliakalnį juosia 5 m pločio terasa su kultūriniu sluoksniu. Šlaitai statūs, 10–20 m aukščio, viršuje dirbtinai pastatinti. Apaugęs mišriu retoku pušynu. 

## Tyrimai
1985 m. piliakalnį žvalgė Mokslinė metodinė taryba. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pirmąja puse. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 24 000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 836 000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p. 39.
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 1, p. 174-175.
* Jonas Balčiūnas, Bronius Dakanis. Ignalinos rajono archeologijos paminklų žvalgymas // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1984 ir 1985 metais. Vilnius, 1986. p. 110–113.
* Bronius Dakanis. Mažai žinomi Lietuvos piliakalniai // Kultūros paminklai. Vilnius. 1994. T. 1. p. 50 (Nr. 40).
* Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. Vilnius. 1995, p. 246 (Nr. 66)

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Puziniškis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Ruokiškės piliakalnis

**Ruokiškės piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 1966; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR180; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1527) Ignalinos rajono savivaldybės teritorijoje, į pietryčius nuo Ruokiškės, Naujojo Daugėliškio seniūnija. Pasiekiamas keliu Kačergiškė – Ožionys, neprivažiavus Ruokiškės, prieš kanalą paėjus į dešinę per laukus šiaurės rytų kryptimi 530 m – priekyje matyti neapaugęs šlaitas. 

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Dysnos upės dešiniojo kranto slėnio pakraštyje esančioje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 44x22 m dydžio. Šlaituose yra terasos: pietiniame šlaite – 30 m ilgio, 17 m pločio (su kultūriniu sluoksniu), pietvakarių šlaite – 18 m pločio terasa, šiaurės rytų šlaite – trikampė 22 m ilgio, 20 m pločio terasa. Šlaitai vidutinio statumo, 4–11 m aukščio, viršutinėje 4 m dalyje pastatinti. Piliakalnis apardytas arimų bei jame kastų bulviarūsių. 

## Tyrimai
1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas,  1976 m. ir 1985 m. – Mokslinė metodinė taryba. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. antrąja puse - I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 19 000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 1 329 000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p. 109.
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 1, p. 176-177.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Ruokiškė
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Anisocoma

***Anisocoma*** – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų vienarūšė gentis. Genties pavadinimas sudarytas sujungus du graikų kalbos žodžius: *anisos-* (nelygus), *kome* (plaukų kuokštas). Taip pavadinta dėl dviejų nelygių skristukų šerelių komplektų.

Tai laukinė gėlė, auganti Mohavės ir Kolorado dykumose aukščiau 600 metrų virš jūros lygio. Žydi nuo balandžio iki birželio mėnesio geltonais arba baltais žiedais su geltonu viduriu. Auga kolonijomis smėlingose vietose.

## Rūšys
**[[Anisocoma acaulis]]* ()

## Nuorodos
*Jepson vadovas
*USDA Plants Profile
*Global Biodiversity Information Facility (GBIF) 
*

## Šaltiniai
*David J. Keil "Anisocoma". Flora of North America, t. 19, 20, 21 p. 217, 309, 310, 360. Oxford University Press.
Anisochaeta

***Anisochaeta*** – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų gentis.

## Rūšys
**[[Anisochaeta mikanioides]]*

## Nuorodos

*Global Biodiversity Information Facility (GBIF) 
*
Marius Činikas

**Marius Činikas** (g. 1986 m. gegužės 17 d.) – Lietuvos futbolininkas.

## Karjera
Karjerą pradėjo gimtojo miesto Nevėžio ekipoje. Vėliau atstovavo FBK Kaunas.

2009 m. rugpjūčio 28 d. prisijungė prie Hearts klubo. Klube debiutavo 2010 m. sausio 3 d. prieš Hibernian FC.

## Pasiekimai

* A lygos čempionas: 2007, 2017, 2018 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Soccerway
Strakšiškės piliakalnis

**Strakšiškės piliakalnis**, *Ropiakalnis* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 16491; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1835; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1534) Ignalinos rajono savivaldybės teritorijoje, Strakšiškės kaime, Ceikinių seniūnija. Pasiekiamas keliu Ceikiniai – Mielagėnai ties Zatišiumi pasukus į kairę šiaurėn link Rizgūnų, pravažiavus Strakšiškės kaimą, ties miško pradžioje, kairėje vakaruose esančiu karjeru pasukus į kairę vakaruosna, už 150 m yra keliuko dešinėje šiaurės kryptimi, Didžiagirio miško 85 kvartalo rytinėje dalyje. 

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas stačiašlaitėje kalvoje. Piliakalnio šlaitai iki 15 m aukščio; viršutinė apie 2-3 m šlaitų dalis pastatinta. Viršūnės aikštelė ovali, 26 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi, 15 m pločio. Piliakalnio šlaitus, išskyrus rytinį supa dvi terasos, kurios pietiniame šlaite pereina į griovius ir pylimus. Pirmoji terasa (jos plotis 5 m) yra 2-3 m žemiau aikštelės krašto, žemėja į išorę. Ppietiniame šlaite ji pereina į užslinkusį griovį (plotis 2 m), už kurio supiltas dabar sulėkštėjęs pylimas, kurio aukštis 0,2 m, pagrindo plotis 6 m. Antroji terasa (plotis 3 m) yra 1,3-2,0 m žemiau pirmosios, žemėja į išorę. Pietiniame šlaite pereina į griovį (dugno plotis 1 m), už kurio supiltas pylimas, kurio aukštis 0,2 m, plotis prie pagrindo 5 m. 

Pietiniame šlaite, 1 m žemiau aikštelės krašto, yra akmuo, jo matoma dalis yra 1,4 x 1,2 m dydžio, aukštis virš žemės 0,6 m.

## Tyrimai
1988 m. piliakalnį žvalgė Mokslinė metodinė taryba. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 25 000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 778 000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p. 54.
* Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1988-1986 m. metais, leidimo metai 1990. P. 204-205.
* Bronius Dakanis. Mažai žinomi Lietuvos piliakalniai // Kultūros paminklai. Vilnius. 1994. T. 1, p. 53–54 (Nr. 51). 
* Gintautas Zabiela. Rytų Lietuvos archeologijos paminklų žvalgymas // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1988 ir 1989 metais. Vilnius, 1990. p. 204–206.
* Gintautas Zabiela. Medinės Lietuvos pilys, V., 1995. P. 252-253 (Nr. 85).
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 1, p. 180-181.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Strakšiškė
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Vėlionių piliakalnis

**Vėlionių piliakalnis** – piliakalnis Ignalinos rajono savivaldybės teritorijoje, Vėlionių kaime, Ignalinos seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Urviniškė – Senasis Daugėliškis Vėlionyse pasukus į kairę šiaurės vakarų kryptimi į kaimą, už 100 m – į kairę pietvakarių kryptimi lauko keliuku pavažiavus iki sodybos – iš viso 450 m, toliau paėjus 100 m į vakarus nuo sodybos, per pušelėmis apsodinto lauko kampą aukštumoje – yra miško pakraštyje. 

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje. Aikštelė trikampė, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 8 m ilgio, 16 m pločio šiaurės rytų dalyje. Čia supiltas iki 1 m aukščio, 8,5 m pločio kiek lenktas pylimas, užeinantis ir į šiaurinę aikštelės pusę, už kurio yra tarsi užslinkusio griovio pėdsakai – 20 m pločio, 1,5 m gylio įduba. Šlaitai statūs, iki 15 m aukščio. Aikštelė apgadinta duobių. Piliakalnis apaugęs pušų mišku. 

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. Vilnius. 1995, p. 256–257 (Nr. 94). 

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Vėlionys
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Tolimėnų piliakalnis

**Tolimėnų piliakalnis su gyvenviete**, *Bakanėlis* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 1959; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR173; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1439KP) ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24560) Ignalinos rajono savivaldybės teritorijoje, Tolimėnų kaime, Kazitiškio seniūnija. Pasiekiamas keliu Švedriškė – Salakas Tolimėnuose ties rajonų riba pasukus laukais į dešinę rytuosna, už 480 m – apaugusi antra kalva priekyje, 200 m į rytus už elektros linijos. 

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė apvali, 16 m skersmens. 2 m žemiau aikštelės ją šlaite juosia 6–11 m pločio terasa, dar 2 m žemiau – kita žiedinė 6 m pločio terasa. Pietinėje pašlaitėje yra 6 m pločio dugne įdubimas, skiriantis piliakalnio kalvą nuo gretimos aukštumos. Šlaitai vidutinio statumo, 4–9 m aukščio. 

Piliakalnis apardytas arimų ir duobių. 

Pietrytinėje pašlaitėje 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje aptikta brūkšniuotos keramikos. 

## Tyrimai
1958 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas,  1976 m. ir 1986 m. – Mokslinė metodinė taryba. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. antrąja puse - I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1999-12-23; Nr. 1465. Paminklo teritorijos plotas 24 200 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 2 448 100 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.109
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 1, p. 180-181.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Tolimėnai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Get Loose Tour

**Get Loose Tour** yra 2007 m. Kanados pop atlikėjos Nelly Furtado koncertinis turas. Šis turas pristatė jos 2006 m. albumą „Loose“. Nors tai ir trečiasis Nelly koncertinis turas, tačiau tai pirmasis grandiozinis ir tarptautinis. „Get Loose“ aplankė Europą ir Šiaurės Ameriką.

## Istorija
Kai trečiasis studijinis albumas „Loose“ susilaukė didelės sėkmės ir pripažinimo, Nelly paskelbė apie ateinantį koncertinį turą Europoje ir Kanadoje. Nelly teigia:

Prie Get Loose prodiusavimo prisidėjo ir pati Nelly. Scena susidarė iš baltos scenos, kelių aukštų grupės scenos su LCD ekranais, dviejų lygiagrečių baltų palmių, didelio LED ekrano, ir baltos uždangos.

Ture pasirodydavo keturi šokėjai, ir grupė susidaranti iš šešių žmonių. Grupėje taip pat buvo iš Toronto kilęs reperis Saukrates, kuris grojo perkusiniais ir dainuodavo už Timbaland keliose dainose.

Get Loose Tour prasidėjo Europoje, ir per penkias savaites buvo surengta 23 pasirodymai. Kanados turo etapas prasidėjo Nelly gimtame mieste Viktorijoje, kur kovo 21 d. buvo paskelbta „Nelly Furtado Diena“. Kai pasibaigė pirmieji du etapai, buvo pranešta apie turo apsilankymą Jungtinėse Amerikos Valstijose.

Trečiame etape buvo papildytas produkcijos biudžetas. LED ekraną pakeitė vadinamasis „Disko kamuolys“. Balta uždanga buvo pakeista didele LED paklode, ir daugiau nebenaudojo baltų palmių scenoje.

Ketvirtasis ir paskutinis etapas susidarė iš kelių lauke vykstančių festivalių Europoje. Būtent šiam turo etapui drabužius sukūrė viena garsi Prancūzų dizainerė.

## Turo dainos

## Turo datos

## Transliacijos
2007 m. balandžio 4 d. Get Loose Tour buvo įrašytas Toronte Nelly DVD albumui „“. Taip pat šis įrašas išleistas ir CD formatu.

Keli vaizdo klipai apie turą pasirodė Nelly oficialioje interneto svetainėje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali Nelly Furtado svetainė 
* Oficiali Vokietijai skirta DVD reklamavimo svetainė
Velikuškių II piliakalnis

**Velikuškių II piliakalnis su gyvenviete**, *Sala* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 16297; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1640; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A986KP) ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24096) Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, Velikuškėse, Antazavės seniūnija.

## Piliakalnis

Piliakalnis yra 1,4 km į pietryčius nuo Velikuškių pirmojo. Jis įrengtas Sartų ežero Bradesių įlankos pietrytiniame krante, sąsmaukoje tarp įlankos ir Zalvės ežero esančioje kalvoje, Zalvės upelio kairiajame krante. Aikštelė netaisyklingo keturkampio formos, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 150x73 m dydžio. Joje rasta akmeninių kirvių, lygios keramikos, geležies gargažių, gyvulių kaulų. Šlaitai statūs, 20-25 m aukščio.

Piliakalnis apardytas arimo, jo pietrytinis šlaitas nukastas 1963 m. tiesiant plentą Dusetos – Obeliai. Šiaurės vakarų papėdėje, 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

## Tyrimai
1972 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – II tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 79900 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 1214000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.34
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.66
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 436–437.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Velikuškės II
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Sigitas Mitkus

**Sigitas Mitkus** (g. 1962 m. Plungėje) – inžinierius, teisėtyrininkas administratyvistas, teismo ekspertas, statybos teisės specialistas, VGTU profesorius, VGTU Teisės katedros vedėjas.

## Biografija
1992 m. birželio 26 d. Vilniaus technikos universitete apgynė disertaciją tema „Automatizuotos statybos genplanų projektavimas ir daugiatikslė selektonovacija", technikos mokslų kandidatas. Vėliau baigė teisės studijas.

Docentas, VGTU profesorius, Teisės katedros vedėjas. Monografijos autorius.
Sigitas Mitkus moka rusų bei anglų kalbas.

## Bibliografija
* Lietuvos Respublikos statybos įstatymo komentaras. 2007. 296 psl.
* Statybos teisė. Norminių teisės aktų rinkinys (CD).
* Statybos teisė, Vilnius: Eugrimas, 2007. 703 p..

## Šaltiniai
Betiškių piliakalnis

**Betiškių piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 7240; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AV1843) Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, Betiškėse, Dusetų seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Vencavai – Sadūnai, prieš Sadūnus pasukus į dešinę šiaurėn, už 1,3 km - vėl į dešinę rytuosna, už 770 m yra kairėje vakaruose, už aukštos įtampos elektros linijos.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė apvali, 23 m skersmens, iki 1 m iškiliu viduriu. Šlaitai vidutinio statumo, 8 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, dirvonuoja, šiauriniame šlaite auga paskiros pušelės. 

## Tyrimai
1949 m. ir 1972 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia. 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.332
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 392-393.
* Gipiškis P. Zarasų kraštas. Zarasai. 1936.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Betiškės
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Edita Gruodytė

**Edita Gruodytė** (g. 1974 m.) – teisininkė, advokatė, teisėtyrininkė penalistė, Vytauto Didžiojo universiteto (VDU) profesorė, MRU docentė.

## Biografija

1991 m. aukso medaliu baigė Rumšiškių vidurinę mokyklą. 1996 m. VDU Humanitarinių mokslų fakultete baigė anglų kalbos ir literatūros studijas, bakalaurė. 1999 m. VDU Teisės institute baigė podiplomines teisės studijas, tarptautinės teisės magistrė. 2003 m. gruodžio 17 d. LTU apgynė disertaciją tema „Baudžiamoji atsakomybė už veikas, susijusias su neteisėta narkotinių ir psichotropinių medžiagų apyvarta", socialinių mokslų teisės daktarė.

Nuo 1998 m. Lietuvos taupomojo banko teisininkė (Kaune), nuo 2000 m. gegužės iki 2004 m. juristė bendrovėse „Antera“, UAB "Žalvaris", „N. Poligrafija“. Nuo 2001 iki 2004 m. advokato padėjėja, nuo 2004 m. advokatė. E, Gruodytė specializuojasi bendrovių, tarptautinėje, mokesčių ir baudžiamojoje teisėje. Mykolo Riomerio universiteto docentė.

2 monografijų autorė, daugelio mokslinių straipsnių, nuo 2000 metų Kauno teisininkų asociacijos valdybos narė, nuo 2005 metų – teisės ekspertė NVO „Tėvai prieš narkotikus".

Moka anglų, rusų kalbas, turi vokiečių kalbos pagrindus.

## Šaltiniai
Bielkaučiznos piliakalnis

**Bielkaučiznos piliakalnis**, *Batarėja, Pakeršinė* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 13047; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1561; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1021P) Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Bielkaučiznos, Zarasų seniūnija. Pasiekiamas keliu Apkartai – Samavai kairėje pravažiavus Apiričio ežerą, už Apkartų miško pradžioje pasukus į dešinę vakaruosna, už 300 m vėl pasukus į dešinę šiaurėn miško keliuku ir pavažiavus iki iškirstos laukymės dešinėje – yra priešingoje laukymės pusėje, Gražutės miško 64 kvartalo šiaurės rytų dalyje.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė apvali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 15 m skersmens, kiek iškiliu viduriu, aukštesniu šiaurės rytų galu. 1,5 m žemiau aikštelę iš visų pusių (išskyrus stačią šiaurės rytų pusę) juosia 3-3,5 m pločio terasa. 2 m žemiau šios terasos šlaite iškastas 2 m pločio, 0,3-0,5 m gylio griovys ir už jo supiltas 0,3-0,6 m aukščio, 3 m pločio pylimas. 2 m žemiau šio pylimo šlaituose iškastas antras 1,5-2 m pločio, 0,2 m gylio griovys ir supiltas antras 0,2 m aukščio, 2,5-3 m pločio pylimas, kurio 2 m aukščio išorinis šlaitas pietvakarių dalyje leidžiasi į trečią 5 m pločio, 0,5 m gylio griovį. Šiaurinėje papėdėje antro pylimo išorėje yra trečias 1,5 m pločio, 0,2 m gylio griovys. Grioviai ir pylimai geriausiai matosi rytiniame ir šiauriniame šlaituose, kur atkerta žemėjančias aukštumos „rankoves“. Šiaurės rytų šlaite antras griovys ir pylimas yra vos 1 m pločio, pavirtęs terasa.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 18000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 969000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas (tęsinys), V., 1977, p.17
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 394–395.
* Bronius Dakanis. Mažai žinomi Lietuvos piliakalniai // Kultūros paminklai. Vilnius. 1994. T. 1, p. 38 (Nr. 8).
* Jonas Nemanis. Zarasų rajono archeologijos paminklų sąrašas. Zarasai. 1982.
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899, c. 37.
* Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928, p. 200.
* Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. Vilnius. 1995, p. 225–226 (Nr. 9).

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Bielkaučizna
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Galminių piliakalnis

**Galminių piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 2056; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR271; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A692P) ir gyvenvietė Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Galminių (Salako seniūnija), 1,8 km į pietus  nuo Antalieptės tvenkinio tilto. Pasiekiamas iš plento  Daneikiuose pasukus pietuosna į kairę keliu Galminių link, už 2,5 km miške, už pirmojo pilkapyno pasukus į kairę rytų kryptimi per mišką, už 300 m – yra 100 m į šiaurę nuo Antalieptės tvenkinio pusiasalio kranto. Į vakarus nuo piliakalnio išsidėstę Galminių pilkapynai.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, 100 m į šiaurę nuo Duseto ežero šiaurinio kranto. Aikštelė ovali, pailga pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 32x9 m dydžio, iškiliu viduriu. Piliakalnis apardytas arimų, apaugęs retoku mišku. Šlaitai vidutinio statumo, nuo 3 m aukščio šiaurės vakaruose iki 7 m aukščio.

150 m į vakarus yra IX a. – XII a. Galminių pilkapynas, tyrinėtas 1978 m. 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Galminiai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Gasių piliakalnis

**Gasių piliakalnis**, *Katilničia, Piniginis Kalnas, Šaikinė* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 30971; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. VT122) Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, Gasių kaime, Dusetų seniūnija. Pasiekiamas iš plento  pasukus į dešinę rytų kryptimi ir pavažiavus keliuku pro Skineikius į Gasius 1,7 km, yra pervažiavus mišką, priekyje, ties sodyba dešinėje.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiros pailgos kalvos aukščiausioje dalyje. Aikštelė keturkampė, orientuota šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 10 m ilgio, 14 m pločio. Jos šiaurės vakarų gale yra 11 m ilgio, 0,8 m aukščio, 11 m pločio pylimas, pietryčių gale – 0,3 m aukščio, 6 m pločio pylimas. Šoniniai šlaitai statūs, 10-12 m aukščio, galiniai – nuolaidesni.

Piliakalnis apardytas arimų, aikštelė apaugusi pušimis ir tankiais krūmais.

700 m į pietvakarius yra Skineikių piliakalnis, tiek pat į rytus – Gugių piliakalnis.

## Tyrimai
1999 m. piliakalnį žvalgė Lietuvos istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Nekilnojamojo kultūros paveldo vertinimo tarybos aktas dėl teisinės apsaugos suteikimo. 2006-11-15; Nr. KPD-RM-122. Paminklo teritorijos plotas 1,16 ha.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Vykintas Vaitkevičius. 1999 m. žvalgomųjų ekspedicijų Anykščių, Rokiškio, Utenos ir Zarasų r. ataskaita. Vilnius-Pašulniškės, 1999, p. 46. – KPC archyvas, f. 39, ap.1, b. 203.
* Jonas Balčiūnas, Arūnas Strazdas, Povilas Tebelškis. Išvykos į Vilniaus, Utenos, Zarasų, Švenčionių ir Ignalinos rajonus ataskaita. Vilnius, 2000, p. 3. – KPC API.
* Vykintas Vaitkevičius, Gintautas Zabiela. Žvalgomosios ekspedicijos Rytų Lietuvoje 1999 m. Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1998 ir 1999 metais. Vilnius. 2000. p. 535–536.
15.4. Lietuvos piliakalniai, atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 54-55.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Gasiai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Motiejus Lukšys

**Motiejus Lukšys** (1907 m. vasario 22 d. – 1996 m. gegužės 21 d. Vilniuje) – Lietuvos pedagogas, rašytojas.

## Biografija
Vaikystę praleido Lankeliškių dvaro kumetyne (Vilkaviškio apskritis), mokėsi Vilkaviškio „Žiburio“ gimnazijoje, baigė Naumiesčio pedagoginius kursus, įgydamas pradinių klasių mokytojo pažymėjimą. Nuo 1936 m. gyveno Panevėžyje, dirbo mokytoju įvairiose mokyklose iki pat 1968 m. Lietuvos rašytojų draugijos (nuo 1938 m.) ir Lietuvos rašytojų sąjungos (nuo 1993 m.) narys.

## Kūryba

M. Lukšys – apsakymų vaikams kūrėjas, spausdino savo kūrybą tarpukario periodiniuose leidiniuose „Lietuva“, „Ateitis“, „Rytas“, „Naujoji Romuva“. Atskiromis knygomis išleista jo kūryba: apsakymų rinkiniai vaikams „Aukso trupiniai“ (1935 m.), „Gailestingoji sesutė“ (1937 m.), „Saulėtą dieną“ (1938 m.). Drama vaikams „Žalčių karalienė“ 1938 m. laimėjo Švietimo ministerijos konkurse pirmąją vietą ir buvo išleista atskira knyga (1940 m.).

Plačiai reiškęsis ikikarinėje spaudoje kaip vaikų rašytojas, parašęs ir išleidęs keturias knygeles vaikams, Motiejus Lukšys pokario metais buvo uždraustas. Tačiau ir tuo sunkiu laikmečiu rašytojas, nors ir atsidėjęs pedagoginiam darbui, nenustojo kurti.

Pasikeitus laikams, po 50-ies kūrybinės tylos metų, išleista romanų trilogija „Srovės ir balos“. Tai – trijų dalių autobiografinio pobūdžio kūrinys. Pirmoji jo dalis “Dvaro pagairėje“ – išleista 1990 m., antroji – „Naujakuriai“ – 1998 m., trečioji dalis – „Duobėti vieškeliai“ išspausdinta 2006 m.

2003 m. išleista M. Lukšio knygelė vaikams „Voverėlė Rudapūkė“. Panevėžio miesto savivaldybės viešoji biblioteka 1994 m. sudarė ir išleido knygelę „Motiejus Lukšys - beletristas ir pedagogas“.

Panevėžio apskrities G. Petkevičaitės-Bitės viešosios bibliotekos Skaitytojų aptarnavimo skyriuje veikė Motiejaus Lukšio rankraščių ir knygų paroda „Esu laimingas, kad buvau mokytojas“. Parodoje eksponuota atskiromis knygomis išleista jo kūryba: apsakymų rinkiniai vaikams „Aukso trupiniai“ (1935 m.), „Gailestingoji sesutė“ (1937 m.), „Saulėtą dieną“ (1938 m.), „Voverėlė Rudapūkė“ (2003 m.), drama „Žalčių karalienė“ (1940 m.), autobiografinio pobūdžio romanas-trilogija „Srovės ir balos“, publikacijos apie rašytoją ir M. Lukšio rankraščiai: dienoraščiai (1927–1928 m.), apsakymas „Miško kirtimas“ iš Motiejaus Lukšio apsakymų rinkinio „Voverėlė Rudapūkė“ (1958 m.) Aldonos Liobytės laiškas Motiejui Lukšiui su pastabomis apie jo apsakymų rinkinį „Voverėlė Rudapūkė“. (1958 m.), išeivijos rašytojo Antano Vaičiulaičio laiškas Motiejui Lukšiui (1976 m.) bei gyvenimo, veiklos ir šeimos fotografijos.

## Išnašos
Lengvasis lėktuvnešis

**Lengvasis lėktuvnešis** () – lėktuvnešis, mažesnis už standartinį karinio laivyno lėktuvnešį ir turintis nuo 1/3 iki 2/3 mažiau lėktuvų. Šio laivų tipo apibrėžimas priklauso nuo valstybės.

## Istorija
Antrojo pasaulinio karo metais JAV pastatė nemažai lengvųjų lėktuvnešių ant kreiserių korpusų. Pvz., *Independence* klasės lengvieji lėktuvnešiai buvo statomi perdirbant lengvuosius *Cleveland* klasės kreiserius, tačiau jie buvo prasti lėktuvnešiai, nes jų pakilimo deniai buvo siauri ir trumpi. Su lengvaisiais lėktuvnešiais kaip plaukiojantys aerodromai sėkmingai konkuravo eskortiniai lėktuvnešiai. Vienintelis lengvųjų lėktuvnešių pranašumas buvo didelis greitis, leidęs jiems plaukti tuo pačiu greičiu kaip ir kiti pagrindiniai koviniai laivai (eskortiniai lėktuvnešiai buvo gerokai lėtesni).

Lengvieji *Independence* klasės lėktuvnešiai buvo labai reikalingi karo pradžioje, kai Ramiajame vandenyne buvo likę tik „Enterprise“ ir „Saratoga“, o Atlante – tik „Ranger“ laivyno lėktuvnešiai. Karui einant į pabaigą buvo suprojektuoti *Saipan* klasės lengvieji lėktuvnešiai. Jau karui pasibaigus buvo pastatyti du tokie lėktuvnešiai („Saipan“ ir „Wright“). Kaip lėktuvnešiai jiedu buvo naudoti neilgai ir juos perdarė į vadovavimo ir ryšių laivus.

Po Antrojo pasaulinio karo D. Britanijos Karališkasis karinis laivynas naudojo nemažai lengvųjų lėktuvnešių, kurių projektai buvo dar karo laikų. Keli britų statybos lengvieji lėktuvnešiai (*Colossus* ir *Majestic* klasių) buvo parduoti Argentinai, Australijai, Brazilijai, Kanadai, Indijai ir Nyderlanda

ms.

## Aktyvių lengvųjų lėktuvnešių sąrašas
;Italijos karinis laivynas
* *Giuseppe Garibaldi* (551)

;Ispanijos karinis laivynas
* *Juan Carlos I*

;Karališkasis Tailando karinis laivynas
* HTMS *Chakri Naruebet* – 1 laivas

## Senųjų japonų lengvųjų lėktuvnešių sąrašas

; Japonijos karinis laivynas

* *Zuihō* klasė – 2 laivai
* *Ryūhō* 
* *Chitose* klasė – 2 laivai

## Išnašos

## Šaltiniai
* Brown, David (1977). Aircraft Carriers. Arco Publishing. ISBN 0-668-04164-1.
* Watts, Anthony J. (1967). Japanese Warships of World War II. Doubleday & Company.
Gugių piliakalnis

**Gugių piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 27115; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1768) Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, Gugių kaime, Dusetų seniūnija. Pasiekiamas plentu  Sirotiškėse už sankryžos pavažiavus 550 m, pasukus į kairę pietvakariuosna Pempių link ir pavažiavus 1 km laikantis dešinės – yra 150 m į kairę vakarų kryptimi nuo menko lauko keliuko, jam išlindus iš miško į dirvoną.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 35x20 m dydžio, 1 m aukštesne rytine dalimi. Joje rasta akmeninių kirvių. Šlaitai vidutinio statumo - statūs, iki 20 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, dirvonuoja. 

## Tyrimai
1972 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 15700 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 574700 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 400-401.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Gugiai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Ivoniškių piliakalnis

**Ivoniškių piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 27112; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1765) Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, Ivoniškių kaime, Antazavės seniūnija. 

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė pailga šiaurės – pietų kryptimi, 25x17-22 m pločio. Joje rasta molio tinko, geležies gargažių. Aikštelės pietiniame gale supiltas 0,4 m aukščio, 22 m pločio pylimas, šiauriniame gale - 0,3 m aukščio, 19 m pločio pylimas, už kurio yra 7 m pločio, 0,3 m gylio griovys. Už griovio buvo antras pylimas (sunaikintas). Piliakalnio šlaitai statūs, 8-10 m aukščio. 

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 14200 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 405100 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 402-403.
* Vykintas Vaitkevičius, Gintautas Zabiela Žvalgomosios ekspedicijos Rytų Lietuvoje 1999 m. // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1998 ir 1999 metais. Vilnius, 2000. p. 535–546.
* Gintautas Zabiela. Naujas Lietuvos piliakalnių sąrašo papildymas (1995–2000 m.) // Kultūros paminklai. Vilnius. 2001. T. 8, p. 25 (Nr. 10).

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Ivoniškės
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Jakiškių piliakalnis

**Jakiškių piliakalnis** – piliakalnis Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, į rytus nuo Jakiškių, Salako seniūnija. Pasiekiamas iš plento  pravažiavus Luodžius, plentui sukantis į dešinę, pasukus į kairę šiaurėn ir pavažiavus 300 m vos žymiu keliuku.

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė keturkampė, orientuota pietų – šiaurės kryptimi, 43x20 m dydžio. Šlaitai vidutinio statumo, 7-8 m aukščio, rytuose vos 2 m.

Piliakalnis labai apardytas arimų. Aikštelė apaugusi mišku, dalis šlaitų dirvonuoja. 
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia. 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Jakiškiai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Jurkakalnio piliakalnis

**Jurkalnio piliakalnis**, *Pilies Kalnas* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 27117; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR271; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1770) ir gyvenvietė Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, Jurkalnio kaime, Turmanto seniūnija. Pasiekiamas iš plento Lupenka – Turmantas Čepukiškėje pasukus į dešinę rytų – pietų kryptimi, už 1,5 km – yra 200 m į kairę rytuose nuo kelio, pasukus ties sodyba, esančia ant kalvos kelio dešinėje.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Mekšrinio ežero vakarų krante. Aikštelė keturkampė, pailga vakarų – rytų kryptimi, 47x43 m dydžio, 2 m aukštesne šiaurės vakarine dalimi. Joje rasta akmeninių kirvių, trinamosios girnos, brūkšniuotos keramikos. Šlaitai vidutinio statumo, 5-6 m aukščio, vakariniai - nuolaidus, 2 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, dirvonuoja. 

## Tyrimai
1972 m. ir 2000 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 28 200 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 823 700 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 400-401.
* Vykintas Vaitkevičius, Gintautas Zabiela. Žvalgomoji ekspedicija Rytų Lietuvoje // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2000 metais. Vilnius, 2002. p. 204–210.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Jurkakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Kiemionių piliakalnis

**Kiemionių piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 5700; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1490; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A993KP) ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24100) Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Kiemionių, Salako seniūnija. Pasiekiamas keliu Salakas – Ūžėniškės per Čepeliškes, yra į kairę pietuosna nuo kelio, tarp jo ir Ligajų ežero. 

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje Ligajų ežero šiauriniame krante. Aikštelė ovali, pailga vakarų – rytų kryptimi, 53x29 m dydžio. Joje rasta akmeninių kirvukų. 2 m žemiau aikštelės V galo iškastas 5,5 m pločio, 0,2 m gylio griovys, už kurio supiltas 0,5 m aukščio, 7 m pločio pylimas. Jo 1,5 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į antrą 4,5 m pločio, 0,2 m gylio griovį, už kurio supiltas antras 0,5 m aukščio, 5,5 m pločio pylimas. Jo išorinis 1,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 5,5 m pločio terasą. Pietiniame šlaite, 14 m žemiau aikštelės, 3 m aukščiau ežero vandens lygio yra 10 m pločio terasa. Rytiniame šlaite yra 3 terasos. Viršutinė terasa - 54 m ilgio, 11 m pločio, vidurinė - 36 m ilgio, 6 m pločio, apatinė - 40 m ilgio, 7 m pločio. Pirmas griovys ir pylimas šiauriniame šlaite virsta 5 m pločio terasa, kuri išeina į rytinį šlaitą. Už jos į rytus yra 12 m pločio, 2 m gylio (nuo terasos) natūrali dauba. Šlaitai statūs, 9-20 m aukščio. 

Piliakalnis apardytas arimų, aikštelės pietinis kraštas nugriuvęs. Jis apaugęs pušimis. 

Rytinėje papėdėje, 0,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lipdytos keramikos, šlako.

## Tyrimai
1958 m. ir 1972 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 1,3 ha. Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 393 000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną


Vaizdas:Kiemioniu piliakalnis is rytu puses.jpg|Kiemionių piliakalnis iš rytų pusės
Vaizdas:Kiemioniu piliakalnis is rytu puses 12.jpg|Kiemionių piliakalnis iš rytų pusės
Vaizdas:Kiemioniu piliakalnis is šiaurės rytu puses.jpg|Kiemionių piliakalnis iš šiaurės rytų pusės
Vaizdas:Kiemioniu piliakalnio aikstele.jpg|Kiemionių piliakalnio aikštelė
Vaizdas:Kiemioniu piliakalnio aikstele ir terasa.jpg|Kiemionių piliakalnio aikštelė ir terasa
Vaizdas:Kiemioniu piliakalnio siaurinis slaitas.jpg|Kiemionių piliakalnio šiaurinis šlaitas
Vaizdas:Kiemioniu piliakalnis is šiaurės rytu puses 1.jpg|Kiemionių piliakalnis iš šiaurės rytų pusės
Vaizdas:Akmuo ant Kiemioniu piliakalnio.JPG|Akmuo ant Kiemionių piliakalnio
Vaizdas:Ligajų ezeras nuo Kiemioniu piliakalnio.JPG|Ligajų ežeras nuo Kiemonių piliakalnio


## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.211
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 406-407.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Kiemionys
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Kuklių piliakalnis (Zarasai)

**Kuklių piliakalnis** – piliakalnis Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, Kuklių kaime, Imbrado seniūnija. Pasiekiamas iš plento Zarasai – Antazavė Baltamiškyje pasukus į dešinę šiaurės – vakarų kryptimi ir pavažiavus 800 m Kuklių link, yra 100 m į dešinę šiaurėje, miško pakraštyje.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvelėje, pelkės pietiniame pakraštyje. Aikštelė apvali, 20 m skersmens, iškiliu viduriu. Joje buvo randama akmeninių kirvukų, lygios keramikos. Šlaitai nuolaidūs, 2-7 m aukščio. Piliakalnis žinomas ir *Piliakalnio* vardu.

## Tyrimai
1958 m. ir 1972 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio nepastebėta. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – I tūkstantmečio pradžia.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.331
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 408–409.
* Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928, p. 212.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Kukliai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Arajų piliakalnis

**Arajų piliakalnis** () – piliakalnis (Latvijos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. 704) Aukštutinės Dauguvos savivaldybės teritorijoje, Šventės valsčiuje, Latvijoje. 

## Piliakalnis
Piliakalnis stūkso Šėderės upės dešiniajame krante.

Piliakalnį 1968 m. ekspedicijos metu rado ir aprašė Janis Grauduonis.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Latvijos kultūros paminklų apsaugos inspekcija
* Latvijos piliakalniai
Nikolajus Vavilovas

**Nikolajus Vavilovas** (, 1887 m. lapkričio 25 d. Maskvoje – 1943 m. sausio 26 d. Saratove) – vienas žymiausių rusų mokslininkų – genetikas, botanikas, selekcininkas, geografas, SSRS Mokslų akademijos narys, Sąjunginės žemės ūkio mokslų akademijos (ВАСХНИЛ) prezidentas (1929–1935 m.), viceprezidentas (1935–1940), SSRS geografijos draugijos prezidentas (1931–1940 m.), Sąjunginio augalininkystės instituto įkūrėjas ir direktorius (1920–1940 m.), SSRS Mokslų akademijos Genetikos instituto direktorius (1930–1940 m.).

Brolis – garsus fizikas Sergejus Vavilovas.

## Pasiekimai
Orgnizavo botanikos-agronomijos ekspedicijas ir tyrinėjo senovės kultūrinių augalų formavimosi židinius visuose (išskyrus Australiją) žemynuose, sukūrė kultūrinių augalų atsiradimo pasauliniuose centruose teoriją. Moksliškai pagrindė augalų imunitetą ir įgimtą kaitą. Ypač daug prisidėjo kuriant rūšių teoriją. N. Vavilovui vadovaujant buvo suformuota stambiausia pasaulyje kultūrinių augalų sėklų kolekcija. Jis sukūrė lauko kultūrų valstybinių bandymų sistemą.

Žuvo stalininių represijų metais: 1940 m. sufabrikavus bylą suimtas, 1941 m. nuteistas sušaudyti (vėliau nuosprendis pakeistas 20 metų kalėti). 1943 m. kalėjime mirė. 1955 m. reabilituotas.

1987-uosius, minint N. Vavilovo 100-tąsias gimimo metines UNESCO buvo paskelbusi Vavilovo metais.

## Šaltiniai
Wanda Rutkiewicz

**Vanda Rutkevič** (, 1943 m. vasario 4 d. Plungė, Lietuva – 1992 m. gegužės 12-13 d. Kančendžanga, Himalajai) – Lenkijos alpinistė, pirmoji moteris, sėkmingai įkopusi į K2.

## Biografija
Vanda Rutkevič gimė Lietuvoje. Po Antrojo Pasaulinio karo jos šeima persikėlė gyventi į Lenkiją ir apsistojo Vroclave, kur ji baigė Vroclavo technologijos universitetą ir įgijo elektros inžinieriaus specialybę.

## Sportiniai pasiekimai
1978 m. spalio 16 d. ji tapo trečiąja moterimi bei pirmąja lenke ir pirmąja Europos moterimi įkopusia į Everesto viršūnę. 1986 m. ji tapo pirmąja moterimi, sėkmingai įkopusia ir nusileidusia nuo K2 (nenaudojant papildomo deguonies) su nedidele ekspedicija, kuriai vadovavo Liliana ir Morisas Bararai. Jos triumfas buvo aptemdytas abiejų Bararų mirtimi leidžiantis nuo kalno, jie buvo du iš trylikos tą vasarą ant K2 žuvusių alpinistų.

Vandos Rutkevič tikslas buvo tapti pirmąja moterimi, įkopusia į visas aukštesnes nei 8000 m aukščio viršūnes. Per savo alpinistinę karjerą ji įkopė į šias viršūnes:

* 1978 m. – Everestas
* 1985 m. – Nanga Parbatas
* 1986 m. – K2
* 1987 m. – Šiša Pangma
* 1989 m. – Gašerbrumas II
* 1990 m. – Gašerbrumas I
* 1991 m. – Čo Oju
* 1991 m. – Anapurna
* 1992 m. – Kančendžanga (nepatvirtinta)

## Žūtis
Paskutinį kartą ją matė jaunas Meksikos alpinistas Karlosas Karsolis aukštai ant Kančendžangos šiaurės vakarų šlaito bandant įkopti į jos devintąją viršūnę virš 8000 m. Karsolis sakė, kad jis neturėjo pakankamai jėgų, kad įtikintų ją leistis žemyn. Manyta, jos kūną ant pietvakarių šlaito 1995 m. rado Faustas de Stefanis, Markas Galecis ir Silvijus Mondinelis, darydami prielaidą, kad prieš nukrisdama į pietvakarių šlaitą ji užkopė šiaurės vakarų ketera beveik iki pat viršūnės. Tačiau tiksliau išnagrinėjus italų alpinistų rastus įrodymus, tokius kaip rūbų spalva ir Bulgarijos gamybos tabletės prie kūno, buvo prieita išvados, kad tai tikriausiai yra Bulgarijos alpinistės Jordankos Dimitrovos, kuri žuvo lavinoje ant pietvakarių šlaito 1994 m., kūnas. Niekas taip ir nesužinos, ar Vanda Rutkevič įkopė į Kančendžangos viršūnę. Jei įkopė, ji būtų pirmoji moteris, įkopusi į tris aukščiausias pasaulio viršūnes.

## Bibliografija
* Svajonių karavanas (A Caravan of Dreams) ISBN 0-9538631-0-7

## Nuorodos
* Jordan, Jennifer, Savage Summit: True Stories of the First Five Women Who Climbed K2 (2006) ISBN 0-06-058716-4
* Reinisch, Gertrude, Wanda Rutkiewicz: A Caravan of Dreams (2000) ISBN 0-9538631-0-7
Narkyčių piliakalnis

**Narkyčių piliakalnis**, *Juodasis Kalnas* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 5723; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1513; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1018P) Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Narkyčių, Dusetų seniūnija. Pasiekiamas keliu Vencavai – Sadūnai, yra į dešinę šiaurėn nuo kelio, tarp jo ir Juodkūniškio ežero. 

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Juodkūniškio ežero pietvakarių krante, didelės kalvos aukštesnėje pietinėje dalyje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 70x35 m dydžio. Joje rasta lipdytos keramikos. Šiaurės vakarų šlaite, 3 m žemiau aikštelės yra 40 m pločio terasa. Vakarinis, rytinis ir pietinis šlaitai statūs, 15-20 m aukščio, šiaurinis nuolaidus, vos 2 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, per jį ėjusių kelių. Jis dirvonuoja, šiaurinis šlaitas apaugęs lapuočiais. 

## Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Aikštelėje ir šlaituose ryškus juodos žemės sluoksnis. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 54000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 2374000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.213
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 418-419.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Narkyčiai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai