open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aušrinė Bikutė

**Aušrinė Bikutė** (g. 2003 m. liepos 22 d.) – Lietuvos futbolininkė. Atstovavo Lietuvos jaunimo rinktinėms, kviečiama į nacionalinę moterų futbolo rinktinę. Atstovauja ir Lietuvos futsalo rinktinei. Nuo 2020 m. dalyvavo futbolo teisėjų seminaruose. Sesuo Deimantė Bikutė taip pat futbolininkė.

## Karjera
Iš Utenos kilusi futbolininkė pradėjo sportuoti Utenos Futbolo akademijoje. Nuo 2013 m. atstovavo Utenio Futbolo Akademijos ekipoms. Nuo 2018 m. atstovavo klubo moterų komandai. O 2021 m. persikėlė į Šiaulius ir rungtyniavo „Gintros“ klube.

### Utenos Utenis
Nuo 2018 m. atstovavo „U. Utenio“ ekipai, kuri rungtyniavo LMFA I lygoje. 2019 m. U. Utenis pateko į moterų A lygą. 2020 m. U. Utenis rungtyniavo moterų A lygoje. Aušrinė Bikutė buvo uteniškių pagrindinė vartininkė.

### FC Gintra
2020 m. gruodžio mėn. Gintros klubas pranešė, kad pasikvietė į savo gretas Aušrinį Bikutę.
#### 2021 m.
Debiutavo čempionių gretose 2021 m. kovo 28 d. rungtynėse prieš FK Vilnius. 2021 m. A lygoje žaidybinį laiką dalinosi su pagrindine vartininke Meda Šeškute. Atstovaudavo Gintra B-ŠSG ekipai, rungtyniavusiai Pirmoje lygoje.
#### 2022 m.
„Gintros” sudėtyje 2022 m. įvyko milžiniškos permainos: iš 2021 m. sezono liko tik trys futbolininkės – Tereza Romanovskaja, Aušrinė Bikutė ir Trudi Carter. Pagrindinę „Gintros“ komandą papildė būrys legionierių ir merginų iš jaunimo ekipos. Nepaisant šių pokyčių FC Gintra iškovojo LMFA Žiemos taurę ir iškovojo čempionių titulą. Dėl legionierių limito ne visada galėdavo žaisti amerikietė Madison Less, todėl abi vartininkės dalinosi žaidybinį laiką.

#### 2023 m.
2023 m. karjerą tęsė „Gintros“ klube. Šiaulietės 2023 m. iškovojo Lietuvos čempionių titulą.

### FK Transinvest
2024 m. vasario mėn. paskelbta, kad žaidėja palieka „Gintros“ klubą. Atstovavo Vilniaus rajono „Transinvest“ klubui. 2024 m. kovo 16 d. debiutavo moterų A lygos rungtynėse prieš FC Gintra. Šiaulietės palaužė debiutantes rezultatu 2-0.

### FK Žalgiris
2026 m. kovo 15 d. debiutavo moterų A lygos rungtynėse prieš Gargždų „Bangą“. Susitikimą pradėjo startinėje sudėtyje ir žaidė iki finalinio švilpuko. Žalgirietės sutriuškino varžoves rezultatu 3–0.

## Pasiekimai
; su FC Gintra
: Čempionė: 2021, 2022 m.

; Baltijos moterų futbolo taurė
: Nugalėtoja: 2022, 2023 m.

## Rinktinės
2019 m. pakviesta atstovauti Lietuvos WU-19 rinktinei.
; WU-19 rinktinė
: 2019 m. balandžio 6 d. rungtyniavo prieš Juodkalnijos WU-19 rinktinę. Lietuvaitės nugalėjo varžoves rezultatu 1:0.
: 2019 m. balandžio 9 d. rungtyniavo prieš Serbijos WU-19 rinktinę. Namuose žaidusios serbės nugalėjo lietuvaites rezultatu 2:0.
: 2019 m. balandžio 12 d. rungtyniavo prieš Latvijos WU-19 rinktinę. Rungtynės baigėsi be įvarčių, nulinėmis lygiosiomis.

; Nacionalinė rinktinė
: Nuo 2022 m. kviečiama į Lietuvos moterų futbolo rinktinę, tačiau ofialiai nedebiutavo.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* lietuvosfutbolas.lt
* UEFA svetainė
* Globalsportsarchive
* fkgintra.lt svetainė
Klinas (reikšmės)

**Klinas** gali reikšti:
* Klinas – miestas Rusijoje, Maskvos sr.;
* Klinas – gyvenvietė Lenkijoje, Sokulkos apskr.;
* Klinas – gyvenvietė Lenkijoje, Pulavų apskr.;
* Klinas – kaimas Slovakijoje, Žilinos karšte;
* Klinas – kalnas Tatruose (Slovakijoje ir Lenkijoje);
* Klinas – keletas kaimų Baltarusijoje;
* Klinas – keletas kaimų Ukrainoje;
* Klinas – dažnas kaimo pavadinimas Rusijoje;
* Klinas – nedidelė sala Rusijoje, Šiaurinėje Žemėje.
Árni Vilhjálmsson

**Arnis Vilhalmsonas** (*Árni Vilhjálmsson*; g. 1994 m. gegužės 9 d.) – futbolininkas iš Islandijos, universalus žaidėjas, rungtyniaujantis saugo bei puolėjo pozicijose.

## Karjera
Futbolininko karjerą pradėjo gimtinėje ir rungtyniavo užsienio klubuose. 

Nuo 2010 m. priklausė Breiðablik. 2012 m. nuomos pagrindais rungtyniavo KF Haukar. 

2015 m. išvyko į Lillestrøm SK (Norvegija). 2016 m. nuomos pagrindais perleistas Breiðablik.

2017–2018 m. atstovavo Jönköpings Södra IF (Švedija). 

2019 m. rungtyniavo Bruk-Bet Termalica Nieciecza (Lenkija). Nuomos pagrindais buvo perleistas FK Čornomorecʹ Odesa (Ukraina).

2019–2020 m. atstovavo FC Kolos Kovalivka (Ukraina).

2021 m. rungtyniavo Breiðablik (Islandija). 2022 m. persikėlė į Rodez (Prancūzija).

### FK Žalgiris
2023 m. vasario 19 d. Vilniaus „Žalgirio“ klubas pristatė naujoką iš Islandijos.

2023 m. kovo 15 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš FC Džiugas. Pasirodė po keitimo rungtynių pabaigoje ir žaidė iki finalinio švilpuko.

2023 m. balandžio 1 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš FK Sūduva. Tuo metu rezultatas buvo lygus (0:0), o islandas tiksliai smūgiavo nuo 11 metrų žymos.

2023 m. rugpjūčio 21 d. tapo žinoma, kad islandas palieka klubą.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo A lygoje;

## Laimėjimai
;  su FK Žalgiris
* LFF Supertaurė: 2023 m.

;  su Breiðablik UBK: 
* Islandijos futbolo lygos taurės laimėtojas: 2013 m.

## Rinktinė
Kitados atstovavo Islandijos jaunimo rinktinėms. Kviestas į U-17, U-19 ir U-21 rinktines. O 2017 m. susilaukė kvietimo į islandijos rinktinę.

; Islandijos vyrų futbolo rinktinė
2017 m. vasario 8 d. debiutavo nacionalinėje rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Meksiką. 
Minimaliu rezultatu 1-0 nugalėjo meksikiečiai. Futbolininkas pasirodė po keitimo pačioje rungtynių pabaigoje (78`) ir žaidė iki finalinio švilpuko. Tai vienintelis kartas, kai Árni Vilhjálmsson gynė šalies garbę.

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Tyto alba (leidykla)

**„Tyto alba“** – privati lietuviška leidykla.

Iki 2023 m. išleido virš 1700 knygų. Bendradarbiauja ~100 vertėjų, verčia iš 15 kalbų.

Nuolatinė, ilgametė Vilniaus knygų mugės dalyvė.

## Pavadinimo kilmė
Pasak įkūrėjos L. Varanavičienės, pavadinimą (, liepsnotoji pelėda) atsitiktinai, knygoje „Lietuvos paukščiai“ (1979) atrado jos partnerė, leidyklos vyr. redaktorė J. Barcienė.

## J. Ivanauskaitės premija
Nuo 2008 m. organizuoja Jurgos Ivanauskaitės premijos konkursą. Ji skiriama iki 45 m. amžiaus autoriui už geriausią lietuvių literatūros kūrinį. Laureatui įteikiamas diplomas, drambliukas iš J. Ivanauskaitės kolekcijos ir 1000€ piniginė premija.

## Šaltiniai
Maral Artin

**Maral Artin** (; g. 2000 m. birželio 9 d.) – armėnų futbolininkė, puolėja. Atstovavo nacionalinei Armėnijos rinktinei.

## Karjera
Heidelberge, Vokietijoje gimusi žaidėja futbolą pradėjo žaisti šioje šalyje. 

2016–2017 m. sezone atstovavo Bayern Munich II ekipai, o 2017–2019 m. rungtyniavo FFC Frankfurt II.

2019 m. persikėlė į Armėniją ir atstovavo „Alashkert“ klubui. Apie šį karjeros etapą mažai žinoma.

Netrukus persikėlė į Prancūziją, atstovavo Arras FCF, kuris 2020 m. tapo Racing Club de Lens dalimi ir pasivadino RC Lens Féminin.

Sekančiu karjeros klubu tapo ispanų Cordoba CF.

## Karjera nacionalinėje rinktinėje
Kitados atstovavo Vokietijos jaunimo rinktinėms. Rungtyniavo WU-15 ir WU-16 rinktinėse.

2020 m. debiutavo Armėnijos moterų futbolo rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Lietuvą. 
: 2020 m. kovo 4 rezultatu 1:0 nugalėjo lietuvės, o kovo 6 dienomis įvykusiose rungtynėse rezultatas buvo lygus (1-1).

2021 m. lapkričio 25 d. žaidė rungtynėse, kai Belgijos rinktinė rezultatu 19:0 sutriuškino Armėniją.

2023 m. vasario 17 d. draugiškose rungtynėse prieš Lietuvos rinktinę pasižymėjo įvarčiu. Lietuvaitės nugalėjo rezultatu 3:1.

## Pasiekimai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* DFB svetainėje
* SOCCERDONNA
* soccerpunter
* worldfootball.net
* Globalsportsarchive
Fritz Lang

**Frydrichas Kristianas Antonas Langas**, žinomas kaip **Fricas Langas** (, 1890 m. gruodžio 5 d. Viena, Austrija-Vengrija – 1976 m. rugpjūčio 2 d. Beverli Hilsas, JAV) – austrų kino režisierius, scenaristas ir prodiuseris, dirbęs Vokietijoje, o vėliau – JAV.

## Biografija
Gimė 1890 m. Vienoje architekto Antono Lango šeimoje. Tėvai – išeiviai iš Moravijos. Motina buvo katalikybę priėmusi žydė. Baigęs pradinę mokyklą, F. Langas studijavo architektūrą Vienos technikos universitete (nuo 1907 m.), vėliau – tapybą Vienos grafikos akademijoje (nuo 1908 m.) ir Miuncheno valstybinėje dailės mokykloje (nuo 1911 m.) pas dailininką Julijų Dycą (*Julius Diez*). 1913–1914 m. studijavo Moriso Deni (*Maurice Denis*) tapybos mokykloje ir Žuliano akademijoje Paryžiuje.

Pirmojo pasaulinio karo metais, nuo 1915 m. sausio 12 d., Langas užsiregistravo savanoriu į frontą, kur tapo Austrijos-Vengrijos kariuomenės leitenantu. Tarnavo Italijos fronte. Jis buvo tris kartus sužeistas ir daug kartų apdovanotas.

Po karo rašė scenarijus ir vaidino kabarete, kol 1920 m. susipažino su prodiuseriu Erichu Pomeriu (*Erich Pommer*), kuris pakvietė jį dirbti į Vokietiją.

F. Langas laikomas vokiečių nebyliojo kino klasiku, į kino istoriją jis pateko pirmiausia dėl filmo „Metropolis“, kuris buvo nufilmuotas 1926 m. Pirmasis garsinis F. Lango filmas vadinasi „M“ (1931). 1932 m. pasirodė filmas „Daktaro Mabuzės testamentas“ („Das Testament des Dr. Mabuse“), kuris buvo nufilmuotas pagal F. Lango ir jo žmonos Tėjos fon Harbou (*Thea von Harbou*) scenarijų. Tačiau netrukus filmą uždraudė nacių cenzūra. Be to, F. Langas iš J. Gėbelso buvo gavęs pasiūlymą kurti nacistinį filmą, nors jo motina buvo žydė. Atsisakęs pasiūlymo, F. Langas paliko Vokietiją ir išvyko į Prancūziją, kur 1934 m. pastatė filmą „Liliom“.

1934 m. birželio 1 d. F. Langas pasirašė sutartį su kino kompanija „Metro-Goldwyn-Mayer“ ir birželio 6 d. paliko Europą. F. Langas dirbo JAV iki 1956 m., o tada nusprendė grįžti į Vokietiją. F. Lango pokario kūrybą reprezentuoja vesternai ir veiksmo filmai apie gangsterius.

F. Langas mirė Beverli Hilse 1976 m. rugpjūčio 2 d.

## Filmografija
* F. Lango filmografija

## Išnašos
Ašvamedha

**Ašvamedha** () – senovės indoarijų ritualas – valdovo atliekamas žirgo paaukojimas. Skirtas parodyti valdovo savarankiškumą, pašalinti blogą karmą, įgyti palikuonių.

Pasak legendų, pirmąją ašvamedhą atlikęs Brahma, kai rado pradingusias vedas. „Mahabharatoje“ karalius Judhištira atlieka ašvamedhą po brolžudiško karo – taip jis siekęs išpirkti kaltę už artimųjų nužudymą.

Tekstuose teigiama, kad ašvamedhos ritualas trunka metus. Randamas jaunas sveikas žirgas, simboliškai tapatinamas su valdovo savarankiškumu. Jis paleidžiamas ganytis ir lydimas karališkųjų prižiūrėtojų. Kur tik žirgas žengiąs, ten išsiplečia valdovo žemės – vietiniai valdovai gali arba priimti tokią valią, arba apginti savo žemes jėga. Jei žirgas per tuos metus išgyvena, jis grąžinamas į sostinę, ir ritualas per tris dienas užbaigiamas. Pačioje sostinėje visus metus taip pat atliekamos su ašvamedha susijusios apeigos, o žirgui grįžus įvyksta jų apogėjus. Žirgas tada sutapatinamas su Pradžapačiu ir rituališkai nužudomas, o žyniai ir karalienės dalyvauja vaisingumą laiduojančiame ritualiniame pokalbyje. Žirgas supjaustomas ir iškepamas – dalis mėsos suvalgoma apeigų dalyvių, dalis sudeginama ugnyje ir paaukojama dievams. Taip pat apeigų metu vyksta žirgų vežimų lenktynės ir ritualinis mįslių minimas (brahmodja).

Ašvamedhą atlikinėjo daugelis senovės Indijos valdovų, įskaitant Guptas. Manoma, kad paskutinę ašvamedhą XVIII a. vid. atliko Džaipuro maharadža Džai Singhas II.

## Šaltiniai
Laumžirgiai (Alinos Orlovos albumas)

**„Laumžirgiai“** – penktasis studijinis lietuvių atlikėjos Alinos Orlovos albumas, išleistas 2022 m.

## Apie albumą
Drauge su muzikantais Adu Gecevičiumi ir Pauliumi Vašku įrašytą ir išleistą albumą Alina Orlova apibūdina taip:„ Albumas – lėtas, minimalistinis ir atmosferinis, gana gyvo, lengvai psichodelinio skambesio. Dominuoja ilgesio ir vilties motyvai, egzistenciniai, tikėjimo klausimai. Į dainas sudėjau, ką turėjau geriausia – kelių paskutinių metų ryškesnius jausmus, mintis, metaforas, klausimus.“ – pasakoja atlikėja.Albumą sudaro 10 dainų, tarp kurių 4 – parašytos anglų kalba. Remtasi ir kitų autorių kūryba: dainose „I Laid Me Down“ ir „The Garden of Love“ naudojamos anglų poeto Williamo Blake'o eilės, „Akyse užges Paryžius“ naudojamas tragiško likimo poeto Rimo Buroko eilėraštis.

## Singlai
Trys albumo dainos yra tapusios singlais ir buvo išleistos anksčiau nei visas albumas:

* „Ruduo Tau Tinka“ (2021 m. spalio 14 d.)
* „Apie Ką Šitas Filmas“ (2022 m. vasario 22 d.)
* „Laužmirgiai Mėlyni“ (2022 m. gegužės 31 d.)

## Dainų sąrašas
Albumą sudaro šios dainos:Pasak Spotify, pati populiariausia albumo daina – „Ruduo Tau tinka“, sulaukusi daugiau nei šimto tūkstančio perklausymų platformoje.

## Kūrybinė komanda

### '''Muzikantai'''

* Alina Orlova – elektrinė gitara, klavišiniai, vokalas,
* Paulius Vaškas – aranžuotė, elektrinė gitara, pritariantysis vokalas,
* Adas Gecevičius – būgnai, pritariantysis vokalas.

### Personalas

* Adas Gecevičius – prodiusavimas.

## Muzikos topai

## Apdovanojimai

## Šaltiniai
Urausu

**Urausu** () – Japonijos miestelis, esantis Hokaido saloje, Soračio subprefektūroje. 2020 m. miestelyje gyveno 1 732 žmonės.

## Istorija
1899 m. gegužės 27 d. Urausu kaimas atsiskyrė nuo Cukigatos kaimo (dabar Cukigatos miestelis). 1960 m. tapo miesteliu.

## Gyventojai

## Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Urausu miestelis užmezgęs partnerystės ryšius:

*  Motojama, Kočio prefektūra

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Koncertas fortepijonui Nr. 5 (Bethovenas)

**Koncertas fortepijonui Nr. 5 Es-dur** (op. Nr. 73) – vokiečių klasikinės muzikos kompozitoriaus Liudviko van Bethoveno (1770–1827) koncertas fortepijonui, parašytas 1808–1809 metais.

Penktasis ir paskutinis L. van Bethoveno koncertas fortepijonui parašytas esant sudėtingoms aplinkybėms. 1809 m. prasidėjo ketvirtasis Prancūzijos–Austrijos karas per paskutiniuosius 18 metų. Napoleono kariuomenė apsupo Vieną, ją bombardavo ir galų gale užėmė. 1809 m. liepos 26 d. laiške leidėjui G. K. Harteliui kompozitorius pasiguodė: „nieko daugiau be būgnų, kanonadų ir įvairiausių žmonių vargų“. Penktasis koncertas fortepijonui tapo paskutiniuoju L. van Bethoveno „herojinio“ kūrybos periodo kūriniu. Niekuomet vėliau kompozitorius nebepasiekė tokio produktyvumo ir kūrybos įvairiapusiškumo kaip ankstesniais metais.

Koncertas dedikuotas erchercogui Rudolfui, L. van Bethoveno mokiniui ir rėmėjui daugiau nei 20 metų. Kūrinys pirmą kartą privačiai atliktas 1811 m. sausio 13 d. princo Jozefo Lobkovico rūmuose solisto partiją atliekant erchercogui Rudolfui. Tuo metu dėl nusilpusios klausos L. van Bethovenas nebegalėjo atlikti savo paties kūrinių. Pirmasis viešas atlikimas įvyko tų pačių metų lapkričio 28 d. Leipcigo Gėvendhause diriguojant J. K. F. Šulcui ir solisto partiją atliekant F. Šneideriui. Vėliau, daugiausiai angliškai kalbančiose šalyse, koncertas pramintas „imperatoriškuoju“, kas priskiriama kompozitoriaus draugui ir leidėjui Anglijoje J. B. Krameriui. Šis apibūdinimas neturi nieko bendro su kuriuo nors imperatoriumi ir nurodo bendrą koncerto didingumą. Jis tapo vienu geriausiai vertinamų ir dažniausiai atliekamų L. van Bethoveno kūrinių, kai jį išpopuliarino F. Listas ir F. Hileris.
## Koncerto dalys

L. van Bethoveno „Koncertas fortepijonui Nr. 5“ skirtas atlikti fortepijonu su orkestro pritarimu ir sudarytas iš trijų dalių:
.
# *Allegro*
# *Adagio un poco moto*
# *Rondo. Allegro*

Koncertas pirmą kartą išleistas 1810 m. Klemenčio ir Ko firmos Anglijoje, tačiau paprastai pirmuoju oficialiu laikomas 1811 m. Breitkopfo ir Hartelio leidimas Vokietijoje.

## Šaltiniai

* ''Piano Concerto No. 5 Eb major: Op. 73, Emperor''. Eulenburg, 2017. Preface
* Encyclopaedia Britannica, Betsy Schwarm, 2013
* Elisabeth Schwartz, Kolorado Springso filharmonija
* San Francisko simfoninio orkestro programa

## Nuorodos
*
Monterėjus (Kalifornija)

**Monterėjus** (, ) – miestas Kalifornijoje, JAV. Įsikūręs prie Ramiojo vandenyno Monterėjaus įlankos, už 80 km į pietus nuo San Chozės. 2021 m. duomenimis, Monterėjuje gyveno 29 874 žmonės.

1602 m. Sebastianas Viskainas (*Sebastian Vizcaíno*) šią vietovę pavadino grafo de Monte Rėjaus (*de Monte Rey*), Naujosios Ispanijos (Meksikos) vicekaraliaus, garbei, ši teritorija priklausė Naujajai Ispanijai. 1775–1849 m. miestas buvo tapęs pirmąja Kalifornijos sostine. Po Amerikos–Meksikos karo Monterėjus atiteko JAV.

Monterėjuje daug įžymybių – vienas geriausių JAV okeonariumų, senoviniai uosto statiniai, pirmosios Kalifornijoje kultūrinės įstaigos – teatras, biblioteka ir kt. (pasatatai išlikę). Už keleto kilometrų nuo miesto, Monterėjaus įlankos dugne, yra unikalus povandeninis kanjonas – Monterėjaus kanjonas. Šis povandeninis kanjonas ir keletas gretimų palyginti mažame vandenyno plote netoli pakrantės sąlygojo didžiulę jūrinės floros ir faunos įvairovę, todėl ši įlanka sulaukia didelio biologų, geologų ir kitų mokslininkų iš viso pasaulio dėmesio.

## Išnašos
Edward Washburn Hopkins

**Edvardas Vošbernas Hopkinsas** (*Edward Washburn Hopkins*, 1857 m. rugsėjo 8 d. – 1932 m. liepos 16 d.) – Jungtinių Amerikos Valstijų indologas, sanskritologas, filologas, religijotyrininkas.

Bakalauro laipsnį įgijo Kolumbijos universitete (1878 m.), Leipcigo universitete įgijo daktaro laipsnį. 1881–1885 m. dirbo Kolumbijos universitete, 1885–1895 m. Brin Maro koledžo profesorius, 1895–1926 m. sanskrito ir lyginamosios filologijos profesorius Jeilio universitete.

Amerikos orientalistų draugijos sekretorius, *Journal of the American Oriental Society* redaktorius.

Pasižymėjo daugiausia „Mahabharatos“ tyrimais.

## Bibliografija
* „Kastos senovės Indijoje“ (*Caste in Ancient India*, 1881 m.)
* „Manaus teisynas“ (*Manu’s Lawbook*, 1884 m.)
* „Indijos religijos“ (*Religions of India*, 1895 m.)
* „Didysis Indijos epas“ (*The Great Epic of India*, 1901 m.)
* „Senoji ir naujoji Indija“ (*India Old and New*, 1901 m.)
* „Epinė mitologija“ (*Epic Mythology*, 1915 m.)
* „Religijų istorija“ (*History of Religions*, 1918 m.)
* „Religijos kilmė ir raida“ (*Origin and Evolution of Religion*, 1923 m.)
* „Indijos etika“ (*The Ethics of India*, 1924 m.)

## Šaltiniai
Mutabor (Alinos Orlovos albumas)

**„Mutabor“** – antrasis (nors, iš tiesų, trečias: antrąjį atlikėja metus įrašinėjo, paskui viską išmetė ir, pažvelgusi kitomis akimis, kone per mėnesį įrašė dainas iš naujo) studijinis lietuvių atlikėjos Alinos Orlovos albumas, išleistas 2010 m. 

## Apie albumą
Albumą sudaro 14 dainų, iš kurių net 5 – anglų kalba. Atlikėja įrašė ir 2 dainas rusų kalba. Vieną jų („Лихорадка“) tapo įsimintiniausia besibaigiančių metų rusiška daina.

Albumas susilaukė didžiulės sėkmės, jį perleido prancūzai, ukrainiečiai, rusai. „Mutabor“ kūriniuose buvo ir kinematografinio vizualumo – Alinos muzika nuskambėjo kino filme „Žvaigždė“.

Po 10 metų, 2020 m., Orlova perleido albumą, šįkart vinilo formatu.

## Dainų sąrašas
Albumą sudaro šios dainos:

## Kūrybinė komanda

### Muzikantai

* Agnė Švagždytė – smuikas (5, 6, 8),
* Alina Orlova – armonika (12), kalimba (9), klavišiniai (1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 12, 13, 14), vokalas,
* Aurelijus Sirgedas – cimbolai (8), pritariantysis vokalas (10), varpeliai (6),
* Aurimas Driukas – akustinė, bosinė ir elektinės gitaros (1, 2, 3, 5, 8, 11), pritariantysis vokalas (10), ukulėlė (10),
* Daumantas Slipkus – fortepijonas (7, 13),
* Eimantas Matelis – tūba (10),
* Enrika Ūselytė – smuikas (5, 6, 8),
* Karolis Rudokas –  violončelė (5,6,8),
* Saulius Petreikis –  dudukas, fleita, trimitas (1, 12, 13, 14), pritariantysis vokalas, 
* Simas Butavičius – smuikas (3, 5, 10, 11, 12, 14),
* Tomas Ramančiūnas – violončelė (5,6,8).

### Personalas

* Alina Orlova, Aurelijus Sirgedas – prodiusavimas.

## Šaltiniai
Cukigata

**Cukigata** () – Japonijos miestelis, esantis Hokaido saloje, Soračio subprefektūroje. 2020 m. miestelyje gyveno 3 691 žmogus.

Miestelis daugiausia garsėja ryžiais, skintomis gėlėmis, vaisiais (melionais ir arbūzais).

## Istorija
Miestelio pavadinimas kilo nuo pirmojo Kabato apskrities kalėjimo, esančio Cukigatoje, prižiūrėtojo Kijošio Cukigatos.

* 1881 m. – Įkurtas Kabato kalėjimas. Pirmasis kalėjimo viršininkas: Kijošis Cukigata. Įkurtas Cukigatos kaimas.
* 1899 m. – Urausu kaimas (dabar Urausu miestelis) įkurtas kaip atskira gyvenvietė nuo Cukigatos miestelio.
* 1953 m. – Cukigatos kaimas tampa Cukigatos miesteliu.
* 1981 m. – Cukigatos miestelio 100 metų jubiliejus.
* 1983 m. – Cukigatos kalėjimo muziejaus įkūrimas.

## Gyventojai

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Juliet Bassey

**Džiuljet Basei** (*Juliet Imoh Bassey* g. 1999 m. spalio 3 d.) – Nigerijos futbolininkė, puolėja. 

Žaidė ir Lietuvoje. Atstovavo Šiaulių „Gintros“ klubui. 

## Karjera
Gimė Nigerijoje, profesionalės karjerą pradėjo gimtinėje. 2021–2022 m. sezone atstovavo Bayelsa Queens FC ir tapo Nigerijos čempione.

### [[FC Gintra]]
2023 m. vasario 20 d. tapo žinoma, atstovaus „Gintros“ klubui.

2023 m. kovo 26 d. debiutavo A lygoje rungtynėse prieš Žalgirio MFA. Šiaulietės pirmavo rezultatu 1:0, bet pačioje rungtynių pabaigoje, jau per pridėtą laiką, prasileido įvartį ir rungtynės baigėsi lygiosiomis (1:1). Žaidėjai šiose rungtynėse buvo parodyta geltona kortelė.

2023 m. balandžio 30 d. pasižymėjo įvarčiu moterų A lygos rungtynėse prieš Joniškio „Saned“. Šiaulietės nugalėjo varžoves rezultatu 3-0.

2023–2024 m. moterų čempionių lygos atrankoje pateko į aštuntą atrankos grupę. Pusfinalio rungtynėse jų varžovėmis tapo FC Gintra. 2023 m. rugsėjo 6 d. rungtynėse Šiauliuose rezultatu 2-0 nugalėjo FC Gintra. Abu įvarčius šiaulietėms pelnė Juliet Bassey. Pirmajį nuo 11 metrų žymos 20 rungtynių minutę, o antrą – 49 minutę.

2023 m. moterų A lygoje per 23 rungtynes pelnė 28 įvarčius ir pagal rezultatyvumą buvo antra visoje lygoje.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  Ekipa žaidė A lygoje;

## Pasiekimai
;su **[[FC Gintra]]**
* Lietuvos čempionė: 2023 m.
* **Baltijos moterų futbolo lygos nugalėtoja**: 2023 m.

; su Bayelsa Queens FC
* **Nigerijos čempionė:** 2021–2022 m.

## Įvertinimai
* 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* gintra.lt (Apie žaidėją)
* lietuvosfutbolas.lt
* SOCCERWAY 
* [ Soccerdonna]
* [ zerosero.pt]
* [ OGOL svetainė]
Juan Sandoval

**Chuanas Sandovalis** (; g. 2001 m. kovo 25 d.) – Kolumbijos futbolininkas, atakuojantis saugas.

## Karjera
Kolumbietis futbolo paslapčių sėmėsi Medeljino Futbolo Akademijoje (Medeljinas).

### Baltijos Futbolo Akademija
2021 m. persikėlė į Lietuvą ir atstovavo Baltijos Futbolo Akademijai. 

Debiutavo Pirmoje lygoje 2021 m. kovo 21 d. rungtynėse prieš FK Atmosfera. Vilniaus ekipa nusileido varžovams 0:2.

2021 m. kovo 30 d. rungtynėse prieš Kauno Žalgiris B pasižymėjo pelnydamas du įvarčius ir svariai prisidėjo prie vilniečių pergalės rezultatu 4-2.

Pirmoje lygoje sužaidė keturiolika rungtynių ir pelnė septynis įvarčius. 

Rugpjūčio mėnesį dėl asmeninių priežasčių žaidėjas paliko Lietuvą.

### FK Atmosfera
2022 m. karjerą pratęsė Mažeikių „Atmosferoje“.

2022 m. kovo 18 d. debiutavo Pirmoje lygoje atstovavdamas mažeikiškiams. Šiose rungtynėse rezultatu 1:0 nugalėjo Plungės „Babrungas“.

Sekančiose rungtynėse, įvykusiose 2022 m. kovo 30 d. mažeikiškiai lygiosiomis 4-4 sužaidė su Riteriai B. Dviem įvarčiais pasižymėjo Chuanas Sandovalis.

### „Maqtaaral“ klubas
2023 m. vasario mėn. tapo žinoma, kad žaidėjas atstovaus Maktaaral FK (Kazachstanas).

### „Turan“ klubas
2023 m. vasarą perėjo į FK Turan.

## Statistika
; Pirmos lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: rungtyniavo A lygoje;
: Pirmoje lygoje;

## Išnašos

## Nuorodos
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* [ Globalsportsarchive]
Viktorija Tolstoganova

**Viktorija Tolstoganova** (g. 1972 m. kovo 24 d., Maskvoje) – Rusijos aktorė.

## Biografija
Baigusi vidurinę mokyklą, trejus metus iš eilės bandė stoti į teatro studijas. Galiausiai, 1992 m. vienu metu pakviesta į VGIK ir į GITIS. Pasirinko GITIS, studijavo Leonido Efimovičiaus Cheifeco kurse ir baigė tradicinę rusų psichologinio teatro mokyklą. 1996 m. baigė institutą. Būdama studentė buvo pakviesta į K. S. Stanislavskio vardo Maskvos dramos teatro trupę, kurioje dirbo iki 2000-ųjų vidurio.

Debiutavo kine 1997 m., suvaidinusi pagrindinį vaidmenį trumpametražiame filme „Dienos pareiga“. Vėlesniais metais pasirodė daugelyje filmų ir TV laidų, įskaitant: „Sidabrinė slėnio lelija“, „Magnetinės audros“, „Judėk aukštyn“ ir „Tarpininkas“. 2022 m. balandžio pabaigoje pristatytas trileris „Bausmės įvykdymas“ (Egzekucija), kuriame atliko vieną iš pagrindinių vaidmenų. Filme vaidino Niko Tavadze, Jevgenijus Tkačukas ir Aglaja Tarasova.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Širdies ritmas

**Širdies ritmas** arba **širdies susitraukimų dažnis per minutę** – širdies susitraukimų (tvinksnių) skaičius per minutę. Širdies plakimas gali skirtis priklausomai nuo fizinių organizmo poreikių, pavyzdžiui, poreikio įsisavinti deguonį ir išskirti anglies dioksidą. Paprastai jis yra lygus arba artimas pulsui, išmatuotam bet kuriame periferiniame kūno taške. Veiksniai, darantys įtaką širdies ritmo pokyčiams, yra fizinis krūvis, miegas, nerimas, stresas, ligos ir narkotikų vartojimas.

Pasak Amerikos širdies asociacijos, normalus suaugusio žmogaus širdies susitraukimų dažnis ramybės būsenoje yra 60–100 dūžių per minutę. Treniruoto sportininko pulsas ramybės būsenoje gali nukristi iki 40 dūžių per minutę. Tachikardija – pernelyg greitas širdies plakimas, apibrėžiamas kaip daugiau nei 100 dūžių per minutę ramybės būsenoje. Bradikardija – per lėtas širdies plakimas, apibrėžiamas kaip mažesnis nei 60 dūžių per minutę ramybės būsenoje. Miego metu lėtas širdies plakimas, kurio dažnis yra maždaug 40–50 dūžių per minutę, yra įprastas ir laikomas normaliu. Kai širdis plaka nereguliariai, tai vadinama aritmija. Nenormalus širdies plakimas kartais indikuoja ligą.

Vidutinis širdies ritmas ramybės būsenoje:

* naujagimių: 70-190 dūžių per minutę
* kūdikių (0-1 mėn): 80–160 dūžių per minutę
* vaikų (1-2 metų): 80-130 dūžių per minutę
* vaikų (3-4 metų): 80-120 dūžių per minutę
* vaikų (5-6 metų): 75–115 dūžių per minutę
* vaikų (7-9 metų): 70–110 dūžių per minutę
* vaikų (nuo 10 metų ir vyresnių): 60–100 dūžių per minutę
* suaugusių (jaunimo) ir vyresnio amžiaus žmonių (įskaitant senjorus): 60–100 dūžių per minutę
* gerai treniruotų sportininkų: 40–60 dūžių per minutę

## Šaltiniai
Jekaterina Klimova

**Jekaterina Klimova** (g. 1978 m. sausio 24 d., Maskvoje) – Rusijos aktorė.

## Biografija
Baigusi vidurinę mokyklą, studijavo M. S. Ščepkino vardu pavadintos Aukštosios teatro mokyklos vaidybos skyriuje. Kurso vadovu buvo Afoninas.

2001 m. debiutavo kine, įkūnijusi Žaną (Joaną) d'Albret filme „Nuodai arba pasaulinė apsinuodijimo istorija“. Būta kelių epizodinių vaidmenų filmuose „Tolimųjų reisų vairuotojai“, „Laikai nesirenka“, „Maskvos langai“. Po serialo „Vargšė Nastia“ pasirodymo ji tapo atpažįstama ir pradėta kviesti į kitus projektus. Aktorė sulaukė pagyrų ir platesnio pripažinimo, kai pasirodė filmas „Mes iš ateities“ su Danila Kozlovskiu pagrindiniame vaidmenyje. Vėlesniais metais režisierius Andrejus Maliukovas patikėdavo Jekaterinai Klimovai savo projektuose vaidinti įvairius personažus.

Filmavosi melodramoje „Įsimylėjusios moterys“, kurioje pasirodė kitos ekrano žvaigždės – Antonas Chabarovas, Ravšana Kurkova ir Darija Jekamasova.

Aktorė vaidino filme „Grigorius R.“, kuriame pasakojama apie Grigorijaus Rasputino gyvenimą. Šiame filme vaidino Vladimiras Maškovas, Ingeborga Dapkūnaitė ir Andrejus Smoliakovas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
No Guns Life

**No Guns Life** () – japonų manga serija, kurią parašė ir iliustravo Tasuku Karasuma. Nuo 2014 m. rugsėjo mėn. iki 2021 m. rugsėjo mėn. ji buvo publikuojama „Shueisha“ seinen manga žurnale „Ultra Jump“, o jos skyriai surinkti į trylika tomų.

Animacijos studija „Madhouse“ sukūrė animė televizijos serialo adaptaciją. Pirmoji dalis buvo transliuojama 2019 m. spalio–gruodžio mėn. Antroji dalis buvo transliuojama 2020 m. liepos–rugsėjo mėn.

## Veikėjai

**Juzo Inui** (*乾十三, Inui Juzo*)

* Įgarsino: Junichi Suwabe (japonų k.)

**Tetsurō Arahabaki** (*荒吐鉄朗, Arahabaki Tetsurō*)

* Įgarsino: Daiki Yamashita (japonų k.)

**Mary Steinberg** (*メアリー・シュタインベルグ, Mearī Shutainberugu*)

* Įgarsino: Manami Numakura (japonų k.)

**Olivier Vandeberme** (*オリビエ・ファンデベルメ, Oribie Fandeberume*)

* Įgarsino: Yoko Hikasa (japonų k.)

**Kronen von Wolf** (*クローネン・フォン・ウルフ, Kurōnen fon Urufu*)

* Įgarsino: Yūya Uchida (japonų k.)

**Avi Kobo** (*アヴィ・コーボ, Avui Kōbo*)

* Įgarsino: Masayuki Katô (japonų k.)

**Andy Wachowski** (*アンディ・ウォシャウスキー, Andi Uoshausukī*)

* Įgarsino: Itohiro (japonų k.)

**Pepper** (*ペッパー, Peppā*)

* Įgarsino: Inori Minase (japonų k.)

**Seven** (*セブン, Sebun*)

* Įgarsino: Yūko Sanpei (japonų k.)

**Kunugi** (*功木 (くぬぎ)*)

* Įgarsino: Takahiro Sakurai (japonų k.)

**Hugh Cunningham** (*ヒュー・カニンガム, Hyū Kaningamu*)

* Įgarsino: Yōji Ueda (japonų k.)

**Karen** (*カレン*)

* Įgarsino: Reina Ueda (japonų k.)

**Christina Matsuzaki** (*クリスティーナ松崎, Kurisutīna Matsuzaki*)

* Įgarsino: Masashi Ebara (japonų k.)

**Scarlett Gosling** (*スカーレット・ゴズリング, Sukāretto Gozuringu*)

* Įgarsino: Marika Kōno (japonų k.)

**Sai Tokisada** (*メガアームド斎時定 (さい ときさだ), Sai Tokisada*)

* Įgarsino: Kenyu Horiuchi (japonų k.)

**Hayden Gondry** (*ヘイデン・ゴンドリー, Heiden Gondorī*)

* Įgarsino: Atsushi Imaruoka (japonų k.)

**Colt** (*コルト, Koruto*)

* Įgarsino: Makoto Furukawa (japonų k.)

**John Podpie** (*ジョン・ポッドパイ, Jon Poddopai*)

* Įgarsino: Minoru Aoyama (japonų k.)

**Victor Steinberg** (*ヴィクター・シュタインベルグ, Vuikutā Shutainberugu*)

* Įgarsino: Kazuyuki Okitsu (japonų k.)

**Edmund Baker / Theodore** (*斑目 右弦（まだらめ うげん） / 左弦（さげん）*)

* Įgarsino: Katsuyuki Konishi (japonų k.)

## Animė sezonai

## Manga tomai

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali animė svetainė
* AniDB profilis
Ekituškuga

**Ekituškuga** – deivei Ištarei dedikuotas zikuratas, stovėjęs Ninevijoje. Pavadinimas reiškia 'Namai, tyroji buveinė'.

Šis zikuratas perstatytas Šamšio Adado I valdymo laikais. Ekituškugai nukentėjus nuo žemės drebėjimo, ji dar sykį perstatyta Šalmanesero I. Galiausiai zikuratas perstatytas Ašurbanipalo. Šis pavadino jį *ekibikuga* ('Namai, kurių vieta tyra').

## Išnašos
M. Hiriyanna

**Maisoras Hirijana** (, , 1871 m. gegužės 7 d. – 1950 m. rugsėjo 19 d.) – indų filosofas, vertėjas, filologas.

Mokėsi Madraso krikščioniškajame koledže, įgijo bakalauro ir magistro laipsnius. Nuo 1891 m. dirbo Maisoro orientalistinėje bibliotekoje. Nuo 1896 m. dirbo mokytoju Maisoro mokykloje. 1912 m. pradėjo dėstyti Maisoro Maharadžos koledže. 1919–1927 m. sanskrito profesorius Maisoro koledže. Dirbo kartu su S. Radhakrišnanu.

Rašė daugiausia filosofijos tematika – vertė ir tyrinėjo upanišadas, indų filosofiją. Taip pat paskelbė klasikinės indų literatūros vertimų. Svarbiausi veikalai: „Indų estetika“ (* Indian aesthetics*, 1919 m.), „Upanišadų etika“ (*The Ethics of the Upaniṣads*, 1924 m.), „Indijos filosofijos metmenys“ (*Outlines of Indian Philosophy*, 1932 m.), „Indijos filosofijos pagrindai“ (*The Essentials of Indian Philosophy*, 1949 m.), „Filosofijos misija“ (*The Mission of Philosophy*, 1960 m.).

## Šaltiniai
Hindu Mahasabha

**Hindu Mahasabha**, pilnas pavadinimas ***Akhil Bharatyja Hindu Mahasabha*** ( 'Visos Indijos hindų didysis susirinkimas') – Indijos visuomeninė organizacija ir politinė partija, palaikanti hindų nacionalizmo idėjas.

Įkurta 1909 m. Pandito Mohano Malavyjos ir kitų „Arja samadž“ judėjimo narių. Britų kolonijiniais laikais Hindu Mahasabha kovojo už Indijos nepriklausomybę. Visgi, nepriklausomybės kovose smarkiai oponavo Mahatmai Gandžiui, dėl jo pritarimo Indijos ir Pakistano padalinimui, 1948 m. Hindu Mahasabhos nariai (Nathuramas Godsė ir kt.) organizavo pasikėsinimą į M. Gandį. Organizacija siekė, kad Indijos valstybė būtų atkurta visoje Britų Indijos teritorijoje.

Po nepriklausomybės palaikė hinduistinio nacionalizmo (hindutvos) idėjas. Teigia, kad islamas ir krikščionybė – svetimos religijos Indijoje, kritikuoja vesternizaciją, socializmą, komunizmą laiko dekadentiškomis vakariečių ideologijomis, griežtai pasisako prieš kastų sistemą, siekia sanskrito atgaivinimo. Ideologija pagrįsta daugiausia Vyro Savarkaro raštais.

Hindu Mahasabha Indijos parlamento rinkimuose didelės sėkmės nepasiekė – keletą kartų buvo išrinkti 1–4 šios partijos atstovai.

## Šaltiniai
Edvinas Šeškus

**Edvinas Šeškus** (g. ) – Lietuvos krepšininkas. 2020–2024 m. rungtyniavo Jonavos „CBet“ komandoje.

Be Lietuvos, jis yra žaidęs Estijoje ir Taivane.

## Karjera
Trylikametis Šeškus savo karjerą pradėjo 2008 m. NKL komandoje „Rūdupis“. Kitą sezoną jis tapo jauniausiu žaidėju, kada nors debiutavusiu stipriausioje Lietuvos krepšinio lygoje. Vėliau žaidė Vilniaus „Perle“ ir „Sakaluose“. 

2016 m. išvyko į Estiją ir prisijungė prie krepšinio klubo Pernu mieste. 2018–2020 m. žaidė Taivane.

2020 m. grįžo į Lietuvą ir prisijungė prie Virginijaus Šeškaus vadovaujamos Jonavos „CBet“.

## Asmeninis gyvenimas
E. Šeškus yra Virginijaus Šeškaus, ilgamečio Prienų komandos trenerio, sūnus. Jo vyresnysis brolis Domantas taip pat profesionaliai žaidžia krepšinį.

## Išnašos

## Nuorodos

* Edvino Šeškaus profilis „LKL.lt“
Mandūra

**Mandūra** () – miestas Australijos pietvakariuose, Vakarų Australijos valstijoje, Indijos vandenyno pakrantėje, apie 65 km į pietus nuo Perto centro. Su Pertu sudaro konurbaciją. Savivaldybės centras, kurortas. 90 306 gyventojai (2021 m., savivaldybės ribose; antras pagal dydį miestas valstijoje).

Sparčiai augantis dirbančiųjų Perte, Kvinanoje ir Pindžaroje rezidencinis miestas, populiari į pensiją išėjusių pertiečių apsigyvenimo vieta. Lankomas poilsiautojų iš Perto; dažniausiai atvykstama vienai dienai – plaukiojama valtimis, užsiimama žūkle, gaudomi krabai.

Įkurtas 1831 m., tačiau iki pat XX a. vidurio tebuvo nedidelė žvejų gyvenvietė. Pradėjo augti XX a. šeštajame dešimtmetyje, kuriantis industrinei zonai netoliese esančioje Kvinanoje (Perto miesto dalis). Mandūros augimą paskatino ir aliuminio gamyklos atidarymas Pindžaroje (miestas apie 15 km į pietryčius nuo Mandūros centro) 1974 m. bei priemiestinės geležinkelio linijos, sujungusios miestą su Pertu, atidarymas 2007 m. Miesto teisės nuo 1990 m.


Christ’s Church Anglican Church, Mandurah, October 2021 07.jpg|Anglikonų bažnyčia
City of Mandurah offices 2.jpg|Savivaldybės rūmai
OIC mandurah wannanup canal estate 3.jpg|Gyvenamųjų namų rajonas prie kanalų


## Šaltiniai
Draganas Nedelkovičius

**Draganas Nedeljkovičius** (; g. 2001 m. vasario 6 d.) – Serbijos futbolininkas, gynėjas.

## Karjera
Karjerą pradėjo gimtinėje, atstovavo FK Radnički Niš jaunimo ekipoms, 2021 m. debiutavo pagrindinėje komandoje. 

2022 m. rungtyniavo „Kavala“ klube (Graikija).

2022 m. rugpjūčio mėn. perėjo į Vlasotnicės „Vlasina“ (Serbija).

### FC Džiugas
2023 m. vasario 21 d. pranešta, kad tapo Telšių „Džiugo“ nariu.

2023 m. A lygoje sužaidė trylika rungtynių.

2024 m. vasario mėn. pranešta, kad futbolininkas karjerą tęs Svilajnaco „Radnički“ klube.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: rungtyniavo A lygoje;

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt 
* Globalsportsarchive
* fcdziugas.lt svetainė
Keith Andes

**Kitas Endesas** (, tikrasis vardas *John Charles Andes*, 1920 m. liepos 12 d. Ošen Sitis, Naujasis Džersis, JAV – 2005 m. lapkričio 11 d. Santa Klarita, Kalifornija, JAV) – amerikiečių radijo, teatro, kino ir televizijos aktorius, dainininkas.

## Biografija
Džonas Čarlzas Endesas (tikrasis aktoriaus vardas) gimė 1920 m. liepos 12 d. Ošen Sičio mieste Naujajame Džersyje. 12-os metų pirmą kartą pasirodė radijuje. Mokėsi Aukštutinio Darbio vidurinėje mokykloje (*Upper Darby High School*), vėliau Oksfordo universitete, baigė Templo universitetą ir Filadelfijos muzikos konservatoriją, kurioje mokėsi vokalo.

5-ojo dešimtmečio pradžioje pradėjo vaidinti Brodvėjuje. Turėdamas švelnų baritoną, dainavo operetėse. Pirmą kartą kino ekrane pasirodė 1944 m. vaidindamas filme „Sparnuotoji pergalė“, tačiau titruose nebuvo paminėtas, o nuo 1947 m. ėmė filmuotis reguliariai; televizijoje vaidino nuo 1955 m.

Iš dalies K. Endesui kino karjeros pradžioje padėjo tai, kad išoriškai jis buvo panašus į žinomą aktorių Skipą Homejerį (1930–2017).

1948–1961 m. K. Endesas buvo vedęs slaugytoją Džyn Elis Koton (*Jean Alice Cotton*; išsiskyrė, susilaukė sūnų Marko ir Meto), vėliau – Šeilą Heket (*Sheila Hackett*; išsiskyrė, vaikų neturėjo).

K. Endesas dėl sveikatos problemų karjerą baigė 1980 m.: jam buvo diagnozuotas šlapimo pūslės vėžys ir daug gretutinių ligų. Mirė 2005 m. lapkričio 11 d., jo mirtis, pasak Los Andželo apygardos koronerio ataskaitos, buvo savižudybė įvykdžius asfikciją.

## Filmografija
* K. Endeso filmografija

## Išnašos
Jelena Ksenofontova

**Jelena Ksenofontova** (g. 1972 m. gruodžio 17 d., Chromtau, Kazachija) – Rusijos aktorė.

## Biografija
1994 m. ji įstojo į VGIK vaidybos skyrių (Josefo Reichelgauzo vaidybos grupės Marleno Chutsievo kursas), kurį baigė 1998 m.

Dirbo Maskvos teatre „Šiuolaikinės pjesės mokykla“. 2000–2013 m. – Maskvos dramos teatre, vadovaujama Armeno Džigarchaniano.

2002 m. debiutavo kine, įkūnijusi Natašą, seriale „Taiga. Išgyvenimas.“ Geriausiai žinoma dėl vaidmenų juostose „Taiga“ (2002), „Medžiojant genijų“ (2006), „Kodėl tu išėjai?“ (2008), serialuose „Virtuvė“ ir „Viešbutis Oleonas“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Julija Peresild

**Julija Peresild** (g. 1984 m. rugsėjo 5 d., Pskove) – Rusijos aktorė.

## Biografija
2006 m. baigė Rusijos teatro meno akademijos (RATI-GITIS) režisūros katedros vaidybos skyrių (O. L. Kudriašovo vaidybos kursas).

Julijos Peresild debiutas kine buvo Natašos Kublakovos vaidmuo televizijos seriale „Sklypas“ (2003), kurį režisavo Aleksandras Baranovas.

Pirmasis rimtas darbas buvo juostoje „Nuotaka“. Aktorės filmografijoje – filmai „Norų riba“ (2007), „Web“ (2007), „Nelaisvė“ (2008), „Pagrobimas“ (2008), „Apgaulė“ (2010), „Karuselė“ (2010), „Penkios nuotakos“ (2011 m.), „Žiemos tango“ (2011 m.), „Santa Liucija“ (2012 m.), „Rūke“ (2012 m.), „Savaitgalis“ (2013 m.), „Budyklė“ (2014 m.), „Mūšis už Sevastopolį“ (2015), „Liudmila Gurčenko“ (2015) ir daugelis kitų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Lietuvos sporto centro stadionas

**Lietuvos sporto centro stadionas** (2011–2020 m. ***LEU stadionas***, 1992–2011 m. ***VPU stadionas***, iki 1992 m. ***VPI stadionas***) – stadionas su futbolo aikšte Vilniaus mieste, dešiniajame Neries krante. Valdytojas – Lietuvos sporto centras, kuriam 2020 m. stadioną perdavė Lietuvos švietimo, mokslo ir sporto ministerija.

## Istorija

Stadionas įrengtas 1953–1954 m., taip pat įrengtos sporto aikštelės.

1991 m. spalį stadione vyko Vilniaus miesto futbolo sąjungos iniciatyva surengtas žaibo turnyras futbolininkui ir treneriui Algirdui Žilinskui atminti. Jame dalyvavo 8 komandos: didžiajame finale nugalėjo „Lokomotyvas“, 1-0 įveikęs „Rieduvą“, o mažajame – „Venta“, 1-0 nugalėjusi „Garsą“. Nugalėtojų ir prizininkų apdovanojimus įteikė A. Žilinsko žmona ir dukra.

Ilgą laiką priklausė Lietuvos edukologijos universitetui (buvęs Vilniaus pedagoginis institutas, vėliau Vilniaus pedagoginis universitetas), 2020 m. liepą perduotas Lietuvos sporto centrui,  taip pat numatant stadiono plėtrą iki 2023 m. Stadioną perdavus Lietuvos sporto centrui, jo teritorijoje atlikti geologiniai tyrimai, studija dėl 4500 vietų stadiono plėtros galimybių. Toks vietų skaičius, pagal UEFA reikalavimus, prilygtų III kategorijos stadiono reikalavimams.

## Šaltiniai
Kalnų parko stadionas

**Kalnų parko stadionas** (XX a. tarpukariu ***VI pėstininkų pulko stadionas***, sovietmečiu ***Dinamo stadionas, Vidaus reikalų ministerijos stadionas***) – stadionas Vilniaus mieste, Antakalnyje, kairiajame Neries krante, Kalnų parko prieigose.

Stadionas su šaudykla priklauso Policijos departamentui. Nuo sovietmečio išlikusios masyvios betoninės tribūnos. Stadione vyko 2 Lietuvos futbolo taurės finalai (1951 ir 1952 m.).

## Istorija

Stadionas įrengtas 1925 m. Lenkijos kariuomenės 6-ojo pėstininkų pulko pastangomis. 1925 m. liepą stadiono atidarymo metu virš jo praskrido lėktuvas, išmesdamas gėlių puokštę ir rungtynių kamuolį. Atidarymo iškilmėse dalyvavo generolas Juzefas Pilsudskis, kuris pats pradėjo rungtynes, pasu perduodamas kamuolį „Pogonia“ komandos kapitonui Stefanui Slyvai. Šiose rungtynėse WKS Pogon Wilno ir TS Wilia Wilno komandos sužaidė taikiai 1-1.

1949 m. sovietmečiu atstatytas ir rekonstruotas (padedant ir jaunimo talkoms), pavadintas „Dinamo“ vardu, kadangi priklausė „Dinamo“ sporto draugijai. Vėliau šalia stadiono atsirado ir „Dinamo“ tiras. Joje buvo skirta šaudyti iš 25 ir 50 m atstumo. Sovietmečiu šia šaudykla aktyviai naudojo ir biatlonininkai, kurių pagrindinė treniruočių bazė buvo Sapieginės miškuose. Šaudykla išliko iki šių dienų, o dabar ji priklauso Vidaus reikalų ministerijai.

2020–2023 m. rekonstruojamas už 116,1 tūkst. eurų. Jis bus atviras visuomenei. Rekonstrukcijos metu ketinama sutvarkyti šalia aikštės esantį 305 m² ploto pastatą-tribūną, įrengti dirbtinės žolės dangą, apšvietimą, atnaujinti bėgimo takus, lauko treniruoklių erdvę. Bus įrengiamos ir atnaujinamos asfaltuotos aikštelės, pėsčiųjų takai, žolynų plotai prie lauko treniruoklių, keičiamos tvoros, naujai įrengiami vartai.

## Finalai

## Šaltiniai
Lietuvos ir Siera Leonės santykiai

**Lietuvos ir Siera Leonės santykiai** – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Siera Leonės.

Diplomatiniai santykiai užmegzti 2014 m. balandžio 15 d.

Lietuvoje 2023 m. pradžioje gyveno du Siera Leonės piliečiai.

Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės.

## Santykių istorija
Siera Leonėje kurį laiką XX a. devintajame dešimtmetyje gyveno ir deimantų verslu užsiėmė prieštaringas Lietuvos ir Izraelio verslininkas Šabtajus Kalmanovičius.

2010 m. gruodžio 8 d. Seimo užsienio reikalų komitetas pritarė diplomatinių santykių užmezgimui su Siera Leone.

2013–2014 m. du lietuviai (vienas jų – afrikanistas Gediminas Degėsys) organizavo pirmą tokio pobūdžio ekspediciją pavadinimu „Septynios Afrikos“, kurios metu aplankė septynias Afrikos valstybes, tarp jų – Sierą Leonę.

Galop dvišaliai santykiai užmegzti 2014 m. balandžio 15 d., Lietuvos nuolatinei atstovei Jungtinėse Tautose ambasadorei Raimondai Murmokaitei ir Siera Leonės nuolatiniam atstovui Jungtinėse Tautose ambasadoriui Vandžiui Čidi Minai Niujorke (JAV) pasirašius bendrąjį komunikatą dėl Lietuvos Respublikos ir Siera Leonės Respublikos diplomatinių santykių užmezgimo. Siera Leonė tapo 177-ąja valstybe, su kuria Lietuva užmezgė diplomatinius santykius.

## Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
2014 m. pusė metų Siera Leonėje beveik 5 mėn. gyveno verslo konsultantas, alpinistas, fotografas iš Lietuvos Saulius Damulevičius, 2015 m. surengęs autorinę fotografijų parodą „Siera Leonės deimantai“, eksponuotą Lietuvos nacionalinės UNESCO komisijos galerijoje Vilniuje.

## Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Siera Leonės siekė 630,9 tūkst. eurų, o iš šios šalies importuotų produktų nebuvo.

2017 m. Lietuvos užsienio reikalų ministerija skyrė 10 tūkstančių eurų humanitarinei pagalbai Siera Leonėje, stipriai nukentėjusiai po gausių sezoninių liūčių.

## Pilietiniai mainai

## Pasiuntinių ir ambasadorių sąrašas
2023 m. duomenimis, nei Lietuva, nei Siera Leonė nėra viena kitai akreditavusios savo ambasadorių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Siera Leonė | Dvišalis bendradarbiavimas | Lietuva regione ir pasaulyje | Užsienio politika | Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija (urm.lt)
Krišas Asu

**Krišas Asu** () – upė vidurio Brazilijoje, Gojaso valstijoje; Aragvajos dešinysis intakas (Tokantinso baseinas). Prasideda Pasa Treso aukštumose (760 m aukštyje), į šiaurės vakarus nuo Nova Amerikos. Smarkiai vinguriuoja į šiaurę, šiaurės rytus, žemupyje – į šiaurės vakarus Brazilijos plokščiakalniu. Įteka Aragvajon į pietvakarius nuo San Migel do Aragvajos.

Didžiausi intakai: Kalmaras, Boisas, Gregorijas, Pintadas (dešinieji), Vermeljas, Palmealis, Krišas Mirinas (kairieji).

Vienintelis miestas prie upės – Santa Terezinja de Gojasas. Žemupyje Krišas Asu teka per Aragvajos meandrų saugomos gamtos teritoriją.

## Šaltiniai
Mortesas

**Mortesas** arba ***Das Mortesas*** ( 'mirčių upė') arba ***Mansas*** (*rio Manso*) – upė vidurio Brazilijoje, Mato Groso valstijoje; Aragvajos kairysis intakas (Tokantinso baseinas). Prasideda Koroadoso aukštumose (610 m aukštyje), į rytus nuo Kujabos. Teka daugiausia į šiaurės rytus ir rytus Brazilijos plokščiakalniu. Įteka Aragvajon ties San Paulo miesteliu, į pietus nuo Nova Nazarės.

Didžiausias intakas: Pindaibas (dešinysis).

Upė vandeningiausia vasario–kovo mėnesiais (>1600 m³/s), labiausiai nusenka rugpjūtį–rugsėjį (<400 m³/s).

Miestai prie upės: Kampo Verdė, Nova Šavantina. Prie Morteso yra keletas indėnų teritorijų (Sangraduro-Volta Grandės, San Markoso, Areinšo), kuriose gyvena bororai ir šavančiai.

Upės pavadinimas („mirčių upė“) kildinamas nuo nuožmių mūšių tarp indėnų šavančių ir brazilų bandeirantų.

## Šaltiniai
Formozas

**Formozas** ( 'dailioji upė') – upė vidurio Brazilijoje, Tokantinso valstijoje; Aragvajos dešinysis intakas (Tokantinso baseinas). Prasideda Azulo (Žydrosiose) aukštumose (610 m aukštyje), Gojaso valstijos pasienyje, netoli Novo Planalto. Aukštupyje vadinama ***Eskuru*** (*Rio Escuro* 'tamsioji upė'). Vinguriuoja į šiaurę, šiaurės vakarus lygiagrečiai su Aragvaja. Įteka į Aragvajos dešiniąją šaką Žavaesą, formuojančią Bananalo salą, ties Bareira da Kruzu.

Didžiausi intakai: Šavantė, Duerė, Urubu (dešinieji).

Didesnių gyvenviečių prie Formozo nėra. Šalia yra indėnų krahų teritorija.

## Šaltiniai
Itakajunasas

**Itakajunasas** () – upė Brazilijoje, Paros valstijoje; Tokantinso kairysis intakas. Prasideda Karažaso aukštumose (300 m aukštyje), Šikrin do Rio Katetės indėnų teritorijoje, susiliejus Katetės ir Puino upėms. Vinguriuoja daugiausia į šiaurės rytus. Įteka į Tokantinsą ties Maraba.

Didžiausi intakai: Repartimentas, Parauapebasas, Vermeljas, Sororo (kairieji).

Itakajunaso baseinas retai gyvenamas. Aukštupio baseine yra Šikrin do Rio Katetės indėnų teritorija (gyvena kajapai šikrinai) ir keletas saugomų gamtos teritorijų (Karažaso, Itakajunaso, Tepirapė-Akirio nacionaliniai miškai, Tapirapė biologinis rezervatas).

## Šaltiniai
Boomerang

**„Boomerang“** – JAV kabelinės televizijos kanalas ir srautinių transliacijų kompanija, priklausanti „Warner Bros. Discovery“ padaliniui „Warner Bros. Discovery Networks“.

„Boomerang“ debiutavo 1992 m. kaip „Cartoon Network“ programos schemos dalis, kuriai patikėta klasikinės animacijos biblioteka. Nuo 2000 m. pradėjo veikti kaip atskiras tinklas. Ilgainiui „Boomerang“ pradėjo transliuoti vis modernesnes ir šiuolaikines laidas, įskaitant ir „Cartoon Network“ kanale rodytas programas.

2015 m. „Boomerang“ pradėjo gaminti savo originalų turinį, daugiausiai kūrė klasikinių laidų, tokių kaip „Looney Tunes“ ir „Skūbis Dū“, franšizes. 2017 m. „Boomerang“ pradėjo teikti VOD bei srautinio transliavimo paslaugas.

## Išnašos
Josef Lada

**Josefas Lada** (*Josef Lada*;  1887 m. gruodžio 17 d. Hrusicėje, Čekijos karalystėje – 1957 m. gruodžio 14 d. Prahoje) – čekų tapytojas, iliustratorius ir rašytojas. Labiausiai žinomas kaip Jaroslavo Hašeko romano „Šauniojo kareivio Šveiko nuotykiai“ iliustratorius. 1963 m. pelnė *Deutscher Jugendliteraturpreis* premiją.

Jo vardu pavadintas asteroidas *17625 Joseflada*.

## Biografija
Gimė batsiuvio šeimoje. 14-kos metų išvyko į Prahą ir tapo knygryšio mokiniu.

Būdamas savamokslis, sukūrė savo stilių kaip laikraščių karikatūristas, o vėliau – kaip iliustratorius. Kūrė peizažus, freskas, kostiumus spektakliams ir kino filmams. Bėgant metams sukūrė paveikslų ir piešinių, vaizduojančių tradicines čekų profesijas.

Parašė ir iliustravo Mikešo, mažo juodo katino, kuris mokėjo kalbėti, nuotykius.

Lada sukūrė beveik 600 Šveiko personažų karikatūrų, kuriose Austrijos-Vengrijos karininkai ir valstybės tarnautojai vaizduojami nekompetentingi, piktnaudžiaujantys ir dažnai girtuokliaujantys. Visuose vėlesniuose Šveiko leidimuose buvo naudojamos Lados iliustracijos, išskyrus 2008–2009 m. čekų leidinį, kurį iliustravo Petr Urban.

Lietuvišką 2010 m. leidimą yra iliustravęs dail. Vitalijus Suchockis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus tinklspis
Garsasas

**Garsasas** arba ***Das Garsasas*** ( 'garnių upė') – upė vidurio Brazilijoje, Mato Groso valstijoje; Aragvajos kairysis intakas (Tokantinso baseinas). Prasideda San Žeronimo aukštumose (760 m aukštyje), netoli Alto Garsaso miesto. Teka į šiaurę, žemupyje į šiaurės rytus Brazilijos plokščiakalniu. Įteka Aragvajon ties Bara do Garsaso miestu.

Didžiausi intakai: Galantė, Ribeiraun do San Žozė (dešinieji), Bandeira, Ribeiraun da Aldėja, Dantasas, Kasunga, Batovi, Roseiralas (kairieji).

Miestai prie upės: Tezuras, Ženeral Karneiras, Pontal do Aragvaja, Bara do Garsasas.

XX a. III-ajame dešimtmetyje Garsaso upės baseiną užplūdo deimantų ieškotojai.

## Šaltiniai