open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
OSS

**OSS** – Lietuvos pramoninės inžinerijos bendrovė, registruota Plungėje. Įmonė vykdo technologinių vamzdynų, pramoninių talpų ir metalo konstrukcijų gamybos, montavimo ir remonto darbus bei teikia suvirinimo paslaugas pramonės objektams Lietuvoje ir kitose Europos valstybėse.

## Istorija

Bendrovė UAB „OSS“ įregistruota 2007 m. Plungėje. Įmonės veikla priskiriama metalo apdirbimo ir kitai pramoninei rangos veiklai, o didelė dalis pajamų gaunama iš eksporto. 2016 m. *Verslo žinios* projektas „Gazelė“ OSS įtraukė į sparčiausiai augusių Telšių regiono bendrovių sąrašą.

Pagal Rekvizitai.lt finansinius duomenis, 2020–2024 m. įmonės pardavimo pajamos svyravo nuo 4,14 mln. iki 9,84 mln. eurų 2023 m., o 2024 m. sudarė 7,85 mln. eurų; tais metais grynasis pelnas siekė apie 0,21 mln. eurų.

## Veikla

Oficialioje svetainėje nurodoma, kad OSS gamina ir montuoja technologinius vamzdynus, rezervuarus bei plienines konstrukcijas, vykdo jų remontą ir priežiūrą, taip pat atlieka suvirinimo ir neardomosios kontrolės darbus. Projektų puslapiuose dokumentuojami darbai Lietuvoje ir tokiose šalyse kaip Švedija, Suomija, Norvegija, Bulgarija, Italija ir Ispanija.

## Sertifikatai

Įmonė skelbia, kad jos vadybos sistemos atitinka ISO 9001 standartų reikalavimus, o suvirinimo veikla organizuojama pagal ISO 3834‑2 ir Europos slėginės įrangos direktyvą 2014/68/ES. Šie standartai plačiai taikomi pramoninių vamzdynų ir slėginės įrangos sektoriuje kokybės vadybai ir suvirintojų kvalifikacijai užtikrinti.

## Nuorodos
Jiezno motorinis malūnas

**Jiezno motorinis malūnas** – buvęs malūnas su technologinės įrangos fragmentais, stovintis Prienų rajone, Jiezne, J. Basanavičiaus g. 26. Jis įrašytas į LR Kultūros vertybių registrą, turi vietinės reikšmės paminklo statusą.

## Istorija

1936 m. Juozas Mikaila pasistatė malūną Jiezno miestelyje. Malūnas buvo varomas elektros motoru, gaudamas elektrą iš J. Mikailos vandens  malūno, veikusio Grikapėdyje. 

Tarpukaryje Jiezne buvo ir daugiau malūnų, kurie konkuravo su J. Mikailos malūnais. Veikė varomas malkomis garinis malūnas, priklausęs Hanai Markovičienei, Strazdiškėse prie Jiezno ežero stovėjo Stanislovo Kvintos malūnas. Dėl nusekusio vandens S. Kvinta siekė pasistatyti naftinį-motorinį malūną miestelyje, savo dvaro teritorijoje. Šiam tikslui priešinosi J. Mikaila, rašęs skundus valdžios įstaigoms: „*Kadangi nuo statomo malūno teks nukentėti esamiems malūnams, ne tik esamus malūnus vers beprasmiškai konkurencijai, bet dar varomai naftai į užsienį išmes nemažas pinigų sumas...*“

J. Mikailos motorinis malūnas sovietmečiu buvo nacionalizuotas, atiteko kolūkiui. Apie 1987 m. po vidaus patalpų rekonstrukcijos jame buvo įkurtas restoranas. Lietuvai atgavus nepriklausomybę, malūnas grąžintas teisėtiems savininkams – malūnininko palikuonims.

## Malūnas
 
Malūno pastatas keramikinių plytų mūro, iš dalies medinės karkasinės konstrukcijos, su medine sijine perdanga. Jis stačiakampio plano, 2 aukštų su ertikiu ir rūsiu po dalimi pastato. Pietvakarių dalies antrasis aukštas ir ertikis apkalti medinėmis lentomis. Pastato pagrindinis tūris ir mezoninas uždengti dvišlaičiais stogais. 

Išlikę kai kurios technologinės įrangos fragmentai. Tarp jų – transmisijos ir krumpliaračių elementai rūsio patalpoje, betoniniai transmisijų pagrindai, pastogės mediniai latakai.

## Šaltiniai
Aročukvu

**Aročukvu** () – miestas pietų Nigerijoje, Abijos valstijoje, 65 km į šiaurės vakarus nuo Kalabaro. Praeina Kalabaro–Umuahijos kelias. Žemės ūkio regiono prekybinis centras. Veikia mokytojų rengimo kolegija. Vyrauja igbai ir ibibijai.

## Istorija
Aročukvu yra pagrindinis igbų pogrupio arų miestas. XVIII–XIX a. arai viešpatavo pietryčių Nigerijoje (valdė Aro konfederacija). Čia buvo šventvietė vadinta Čuku, kurioje rezidavo orakulas Ibini Ukpabi (europiečių vadintas Long Džudžu), kurio visi labai bijojosi. Jis laikytas aukščiausiojo dievo Čuku teisėju. Tuo naudodamiesi arai gaudė vergus ir siuntė juos pardavimui į Bonio uostą. 1900–1902 m. šventovę sugriovė ir orakulo įtaką sunaikino britai, rengę žygius prieš arus.

## Šaltiniai
Umuahija

**Umuahija** () – miestas pietų Nigerijoje, 50 km į šiaurę nuo Abos; Abijos valstijos sostinė. Praeina Port Harkorto–Enugu geležinkelis ir plentas. Žemės ūkio regiono prekybinis centras ir apylinkėse užauginamos žemės ūkio produkcijos eksporto mazgas (išvežami jamsai, maniokai, kukurūzai, kolokazijos, citrusiniai vaisiai, palmių aliejus, alyvpalmių branduoliai). Svarbus palmių aliejaus pramonės centras, veikia keletas alaus daryklų.

Yra keletas ligoninių, Švč. Trejybės teologinė kolegija, keletas mokytojų ruošimo kolegijų, Nacionalinis šakninių kultūrų tyrimų institutas (Umudikės priemiestyje).

## Sportas
* Abia Warriors FC (futbolas)

## Šaltiniai
Miegamasis vagonas

**Miegamasis vagonas** – keleivinis vagonas, skirtas keleiviams vežti su nakvyne. Nuo kupinių vagonų skiriasi šiek tiek didesniu komforto lygiu.

## Istorija

1837 m. JAV pagamintas pirmasis miegamasis vagonas. Tokius vagonus daugiausia išpopuliarino JAV inžinierius ir pramonininkas George Pullman (1831–1897), masinę gamybą pradėjęs 1865 m. Tai buvo prabangūs „Pioneer“ vagonai. Vėliau miegamuosius vagonus ėmė gaminti ir kitose šalyse.

Miegamieji vagonai važinėjo ir tarpukario Lietuvoje. Pvz., 1921 m. pradėjo kursuoti greitieji traukiniai Ryga–Berlynas, stodavę Šiauliuose, Kaune ir Kybartuose.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Naktiniai traukiniai Europoje ir Lietuvoje (Miestai.net)
* Night Train Map 2026 (Back-on-track.eu)
Džimeta

**Džimeta** () – miestas rytų Nigerijoje, Adamavos valstijoje, 100 km į vakarus nuo Garua, 5 km į šiaurę nuo Jolos, Benuė upės pakrantėje. Plentai į Maidugurį, Bombį, Mubį, Bamą. Yra Jolos oro uostas. Svarbus upių uostas prie Benuė upės, per kurį nuo liepos vidurio iki spalio vidurio išvežami žemės riešutai ir medvilnė iš Kamerūno, odos ir kailiai iš Adamavos vidinių rajonų. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (sorgai, soros, jamsai, sviestmedžio riešutai, svogūnai, pipirai, indigas, galvijai, avys, ožkos, naminiai paukščiai).

## Istorija

1935 m. fulbių administracija Džimetą ir Jolą sujungė, bet 1955 m. Džimeta vėl tapo atskiru miestu. Nutiesus plentą, Džimeta netrukus ėmė augti kaip Jolos uostas prie Benuė upės.

## Šaltiniai
Jola

**Jola** () – miestas rytų Nigerijoje, 100 km į vakarus nuo Garua; Adamavos valstijos ir tradicinio Adamavos emyrato sostinė. Įsikūrusi netoli Benuė upės (už 5 km į šiaurę prie jos yra Džimetos uostamiestis). Plentai į Numaną, Džalingą, Ganjė, Fuforę ir Džimetą. Jolos oro uostas yra Džimetoje. Prekyba sorgais, soromis, sviestmedžių riešutais, jamsais, pupuolėmis, cukranendrėmis, žemės riešutais, žuvimi, svogūnais, pipirais, indigu, galvijais, ožkomis, avimis, medvilne, naminiais paukščiais. Per Džimetos uostą eksportuojami žemės riešutai, kailiai, odos, medvilnė. Veikia kepykla.

Joloje veikia federalinis technologijų universitetas (nuo 1981 m.), yra centrinė mečetė, katalikų bažnyčia.

## Istorija
Miesto pavadinimas kildinamas iš fulbių žodžio *yolde*, reiškiančio gyvenvietę ant pakilumos.

Jola įkurta 1841 m. kaip Adamavos emyrato sostinė fulbių vado Modibo Adamos. Jis įkūrė Jolą kaip džihado prieš vietines batų ir verių tautas, bazę.

1891 m. Jolą pasiekė prancūzų leitenantas Lui Mizonas (*Louis Mizon*), kuris įkalbėjo Adamavos emyrą pripažinti Prancūzijos valdžią. Netrukus britai mieste įkūrė Karališkosios Nigerio kompanijos postą, ir 1893 m. britai užvaldė emyratą. 1901 m. emyras Lauvalis Zubeiru išvijo britus iš miesto, bet netrukus iš Lokodžos atsiųsta britų karinė ekspedicija nugalėjo fulbius. 1914 m. Jolą užpuolė vokiečiai iš Kamerūno, bet britai jų antpuolį atrėmė. 1935–1955 m. Jola ir Džimeta buvo sujungtos į vieną miestą.

XX a. II dešimtmetyje apylinkėse siaučiant grupuotei „Boko Haram“, Joloje prisiglaudė nemažai pabėgėlių.

## Šaltiniai
Viktorijos stadionas

**Viktorijos stadionu** vadinamos sporto arenos:
* Gibraltare;
* Hamburge (Vokietija);
* Melburne (Australija);
* Nortviče (Anglija);
* Prahoje (Čekija).
Europos kyšulys

**Europos kyšulys** () – kyšulys Gibraltaro pietinėje pakrantėje, Atlanto vandenyno ir Viduržemio jūros paribyje, piečiau Gibraltaro uolos. Giedrą dieną nuo kyšulio matyti Afrikos šiaurinė pakrantė (Maroko šiaurė ir Seuta), taip pat pietinė Ispanija (Alchesirasas).

Kyšulyje įrengtas švyturys (nuo 1841 m.), katalikų šventovė (nuo 1462 m.), mečetė (nuo 1997 m.), yra Europos sporto parko stadionas. Kyšulio garbei pasivadinęs Europa Point FC klubas.

## Galerija

Europa Point Lighthouse and cottages.jpg | Švyturys
Shrine of Our Lady of Europe in Gibraltar (3).jpg | Katalikų šventovė
DIMG 6359 (1874021030).jpg | Mečetė


## Šaltiniai
Melko vienuolynas

**Melko vienuolynas** () – vienuolių benediktinų vienuolynas Žemutinės Austrijos žemėje, Vachau slėnyje, ant uolos Dunojaus pakrantėje, šalia greitkelio tarp Vienos ir Zalcburgo. Laikomas vienu didžiausių Austrijoje.

Vienuolynas įkurtas 1089 m., kai Babenbergų dinastijos valdovas Leopoldas II čia stovėjusią pilį padovanojo vienuoliams benediktinams. Šie per šimtmečius ne tik sutvirtino bei išplėtė visą kompleksą, bet ir pavertė vienuolyną vienu gražiausių baroko architektūros šedevrų.

Vienuolyne yra itin puošni bažnyčia, kurios altoriuje vaizduojami globėjai šv. Petras ir šv. Povilas, veidrodžių ir imperatoriškieji kambariai, kuriuose laikinai apsistodavo valdovai, tarp jų ir Napoleonas Bonapartas. Bibliotekoje saugoma daug retų viduramžių rankraščių bei gausi barokinės literatūros kolekcija.

Nuo 2000 m. vienuolynas yra UNESCO saugomo Vachau kultūrinio kraštovaizdžio dalis. Rašytojas Umberto Eco vieną iš romano „Rožės vardas“ veikėjų pavadino Adsu iš Melko.

## Šaltiniai
Porto Monišas

**Porto Monišas** () – Portugalijos gyvenvietė Madeiros saloje, Madeiros autonominiame regione. Porto Monišas yra Porto Monišo savivaldybės administracinis centras, taip pat tos pačios savivaldybės teritorijoje esančios Porto Monišo vardu pavadintos parapijos (fregezijos) centras.

Porto Monišo plotas siekia 21 km², 2021 m. jame gyveno 1584 gyventojai. Porto Monišo savivaldybė suskirstyta į keturias fregezijas. Ji rytuose ribojasi su San Visentės savivaldybe, pietuose ir pietvakariuose – su Kaljeta, o šiaurėje skalaujama Atlanto vandenyno.

## Istorija
Savivaldybė buvo įkurta 1835 m. spalio 31 d., tačiau jos administracinė veikla kelis kartus buvo nutraukta: 1849–1855 m., 1867–1871 m. ir 1895–1898 m.

Tiksli ankstyvosios teritorijos kolonizacijos pradžios data nėra žinoma, tačiau manoma, kad ji prasidėjo ne vėliau kaip XV a. trečiojo ketvirčio pradžioje. Vienu iš seniausių vietovės kolonistų laikomas Fransiškas Monišas Vyresnysis. Vis dėlto jis laikytinas ne pirmuoju gyventoju, bet vienu iš pirmųjų asmenų gavusių žemės, ir pirmuoju, kuris šioje vietovėje suformavo reikšmingą nuolatinę gyvenvietę – įkūrė ūkį ir greta jo pastatė koplyčią.

Fransiškas Monišas buvo kilmingas algarvietis. Kai kurių genealogų teigimu, Madeiros saloje jis vedė Filipą da Kamarą, Garsijos Rodrigšo da Kamaros dukterį. Pastarasis buvo nesantuokinis Žuano Gonsalvešo Zarko sūnus. Žuanas Gonsalvešas Zarkas kartu su Tristanu Vašu Teišeira 1418 m. atrado Porto Santo salą, o 1419 m., dalyvaujant Bartolomėjui Perestrelui, buvo atrasta ir Madeira.

## Fregezijos ir gyventojų pasiskirstymas

Porto Monišo savivaldybė administraciškai suskirstyta į keturias fregezijas. 2021 m. gyventojų surašymo duomenimis, savivaldybėje iš viso gyveno 2 517 gyventojų, kurie fregezijose pasiskirstė taip:
* Ašadaš da Krušas – 121 gyventojas
* Porto Monišas – 1 584 gyventojai
* Ribeira da Žanela – 200 gyventojų
* Seišalis – 612 gyventojų

## Galerija

Vaizdas:Madeira Nordwesten - Porto Moniz 2008.JPG|Porto Monišas
Vaizdas:Piscinas no Porto Moniz.jpg|Porto Monišo natūralūs baseinai
Vaizdas:Piscinas volcánicas naturales, Porto Moniz, Madeira, Portugal, 2019-05-30, DD 71-74 PAN.jpg|Natūralūs baseinai
Vaizdas:Porto Moniz heliport.jpg|Sraigtasparnių aikštelė
Vaizdas:The long and winding road.jpg|Senasis kelias
Vaizdas:Porto Moniz Aquario.jpg|Madeiros akvariumas
Vaizdas:Akvárium Porto Moniz 2.JPG|Madeiros akvariumo vidus
Vaizdas:2012 Porto Moniz.jpg|Natūralūs baseinai


## Šaltiniai
Šanono-Viverio modelis

**Šanono–Viverio modelis** – matematinis modelis, apibūdinantis linijinį pranešimų perdavimą ir nagrinėjantis pagrindinius komunikacijos objektus. Buvo pasiūlytas 1949 m. Klodo Šanono ir Voreno Viverio.

Šanono–Viverio modelio tikslas buvo nustatyti informacijos perdavimo principus, t. y. užtikrinti ryšį tarp techninės sistemos polių.

Pagal Šanono–Viverio modelį, informacijos perdavimo procesas atrodo taip:

# Siuntėjas (pvz, žmogus A nori pasakyti žmogui B telefonu „susitinkam 18 val.“)
# Koduotojas (žmogaus A mintis paverčiama kalba – jis ištaria žodžius į telefoną)
# Kanalas (garso signalas perduodamas per telefono ryšį (mobilus tinklas)
# Dekoduotojas (žmogus B per telefoną girdi garsą ir „iššifruoja“ jį į suprantamą kalbą)
# Gavėjas (žmogus B supranta žinutę („Susitinkam 18 val.“)

Be šių terminų, Šanonas įvedė triukšmo sąvoką. Modelyje triukšmas siejamas su tais išoriniais veiksniais, kurie iškraipo pranešimą, pažeidžia jo vientisumą ir trukdo gavėjui jį tiksliai suvokti, pavyzdžiui: prastas ryšys, pašaliniai garsai, nutrūkstantis signalas.

## Šaltiniai
French ir Raven galios formos

**French ir Raven galios formos** – 1959 m. socialinių psichologų John R. P. French ir Bertram Raven suformuluotas modelis, aiškinantis, kad tarpasmeninė galia yra suskirstyta į penkias atskiras formas: apdovanojanti, priverčianti, etaloninė, legitimi ir ekspertinė. Po to 1965 m. Ravenas pridėjo šeštąją galios formą: informacinę. Nuo to laiko šis modelis smarkiai išsiplėtė: apdovanojanti ir priverčianti forma gali būti tiek asmeninio, tiek neasmeninio pobūdžio, ekspertinė ir etaloninė gali būti negatyvioji ar pozityvioji.

Apdovanojanti forma remiasi gebėjimu suteikti naudą ar atlygį (pvz., premijas, pagyrimus), todėl pavaldiniai paklūsta tikėdamiesi teigiamų pasekmių. Antroji – priverčianti – grindžiama bausmių ar neigiamų pasekmių grėsme, skatinančia paklusnumą iš baimės. Etaloninė forma siejama su asmens patrauklumu, autoritetu ar identifikacija su juo, kai kiti nori jį mėgdžioti. Legitimi forma kyla iš socialiai pripažintos pozicijos ar statuso, kuris suteikia teisę duoti nurodymus. Penktoji – ekspertinė galia – pagrįsta specialiomis žiniomis, kompetencija ar patirtimi, dėl kurių kiti linkę pasitikėti ir paklusti.

## Šaltiniai
Hippomorpha

***Hippomorpha*** – neporakanopių gyvūnų pobūris, kuriame dvi šeimos: arkliniai (*[[Equidae]]*) ir *[[Palaeotheriidae]]*. Išlikusios tik 7 rūšys, visos iš arklių genties.

Grupę 1937 m. išskyrė JAV paleontologas H.E. Wood. Pobūris išsiskyrė maždaug prieš 50 mln. metų.

## Taksonomija
*Hippomorpha* klasifikuojama į šiuos pošeimius ir šeimas:

**Pobūris ''Hippomorpha***
: Pošeimis *'Pachynolophoidea** †
:: Šeima [[Pachynolophidae]] †
: Pošeimis **Equoidea'''
:: Šeima Palaeotheriidae †
:: Šeima Equidae

## Šaltiniai
Equoidea

***Equoidea*** – neporakanopių gyvūnų pošeimis, kuriame dvi šeimos: arkliniai (*[[Equidae]]*) ir *[[Palaeotheriidae]]*. Išlikusios tik 7 rūšys, visos iš arklių genties.

Grupė atsirado vėlyvajame paleocene Šiaurės Amerikoje ir Europoje. Ankstyviausi arkliniai buvo labai primityvūs, jų dantys, kaukolės ir skeletai mažai kuo skyrėsi nuo porakanopių protėvių.

## Taksonomija
**Pošeimis ''Equoidea**''
: Šeima Palaeotheriidae †
: Šeima Equidae

## Šaltiniai
Palaeotheriidae

***Palaeotheriidae*** – išnykusi neporakanopių gyvūnų šeima. Priklausė apie 18 genčių. Priskiriama *[[Equoidea]]* pošeimiui, kuriam priklauso ir dabartinė arklių šeima.

Maždaug šerno arba mažo raganosio dydžio, labiau priminė tapyrus. Kaukolė trumpa ir žema. Kojos trumpos, masyvios. Priekinės galūnės keturpirštės, užpakalinės – tripirštės. Buvo paplitę Eurazijoje, gyveno miškuose, prie vandens telkinių. Mito minkštu augaliniu maistu.

## Šaltiniai
Alytaus eksperimentinis namų statybos kombinatas

**Alytaus eksperimentinis namų statybos kombinatas** – buvusi statybos pramonės įmonė Alytuje, Šiauriniame pramonės rajone. Veikė nuo 1973 iki 1992 m., gamino surenkamuosius gyvenamuosius namus (vadinamuosius „alytnamius”), medienos plaušų plokštes, langų ir durų blokus, pjautą miško medžiagą, mineralinę vatą, atliko statybos ir montavimo darbus. Kombinatas susidėjo iš medžio apdirbimo, stalių gaminių, santechnikos gaminių, namų konstrukcijų, medienos plaušų plokščių ir mineralinės vatos gamyklų, 2 atskirų cechų, autotransporto ūkio, 14 pagalbinių cechų (lentpjūvės, statybų remonto ir metalo gaminių baro, mechanikos cecho ir kitų), tarnybinio komplekso, realizacijos skyriaus bei statybos direkcijos, turėjusios statybos aikšteles visuose tuometiniuose Lietuvos rajonuose. Be to, kombinate buvo valgykla, skalbykla, sporto ir aktų salės. Kombinate leistas laikraštis „Pramonės keliu”.

Alytiškių šnekamojoje kalboje kombinatas vadintas „skydiniais”.

## Istorija
Pradėtas statyti 1969 m. šiaurinėje miesto dalyje, šalia kelio į Kauną. Pirmąją produkciją, medienos plaušų plokštes, pagamino 1973 m., pirmąjį surenkamąjį namą – 1977 m. 1980 m. užėmė 130 ha plotą. 1983 m. kombinate dirbo 5600 darbuotojų, veikė 22 mechanizuotos srovinės linijos. Tais metais pagaminta 1240 surenkamųjų gyvenamųjų namų, 9,8 mln. m² medienos plaušų plokščių, 149 tūkst. m³ pjautos miško medžiagos, 231 tūkst. m² langų blokų, 22,8 tūkst. m² durų blokų, 206 tūkst. sutartinių m³ mineralinės vatos. Dalis produkcijos eksportuota į Bulgariją, Jemeno LDR, JAV, Mongoliją, Suomiją, VDR.

Žlungant Sovietų Sąjungai ir keičiantis politinėms bei ekonominėms sąlygoms, kombinato darbas pradėjo stoti – trūko žaliavų, sumažėjo užsakymų, suprastėjo produkcijos realizavimo galimybės. 1992 m. kombinatas oficialiai uždarytas, atskiros jo gamyklos ir cechai privatizuoti. Buvusio kombinato teritorijoje įsikūrė įvairios gamybinės, transporto ir sandėliavimo įmonės. 2014 m. duomenimis, jose dirbo apie 1000 žmonių.

## Šaltiniai
2026 m. SSE Airtricity Men's Premier Division

**2026 m. Premjer divizionas** arba **SSE Airtricity League Premier Division** – aukščiausioji Airijos futbolo lyga. 42–asis sezonas, kai stipriausioji lyga vadinama **Premjer divizionu**. 

Sezonas prasidėjo 2026 m. vasario 6 d., baigėsi 2026 m. spalio 30 d.

## Dalyviai
Dalyvavo 10 komandų. Prie devynių senbuvių prisijungė Dundalk. Cork City perkelti į žemesnį divizioną.

## Pokyčiai

## Galutinė lentelė

Pastaba. (N) – Premjer diviziono naujokai;

## Pereinamosios rungtynės
* 2026 m. lapkričio d. dėl išlikimo Premjer divizione kovojo  ir žemesniojo diviziono atstovai .
----

;  palaužė varžovus rezultatu – ir išsaugojo vietą 202 m. Premier Division.
----

## Išnašos

## Nuorodos
* Premjer lyga pagal SOCCERWAY
* Pirmasis divizionas pagal SOCCERWAY
Maxime Raynaud

**Maksimas Pjeras Reino** (, g. ) – Prancūzijos krepšininkas, rungtyniaujantis NBA lygoje besivaržančioje Sakramento „Kings“ komandoje. Žaidė universitetinį krepšinį Stanfordo „Cardinal“ komandoje.

2025 m. NBA naujokų biržoje pašauktas 42-uoju numeriu „Kings“ klubo.

## Karjera universitete
Reno baigė Henriko IV licėjų savo gimtajame Paryžiuje. Norėdamas toliau tobulėti krepšinio srityje Jungtinėse Valstijose, 2021 m. įsipareigojo žaisti už Stanfordo universiteto „Cardinal“ komandą.

## Profesionali karjera

### Sakramento „Kings“ (2025–dabar)
2025 m. NBA naujokų biržoje jį 42-uoju šaukimu pasirinko Sakramento „Kings“. 2025 m. liepos 3 d. su Sakramentu sudarė naujoko sutartį. 2025 m. lapkričio 4 d. „Kings“ komanda paskyrė Reino į jų NBA G lygos filialą – Stoktono „Kings“.

Per pirmąsias penkiolika sezono rungtynių Reino žaidė nedaug, tačiau po Domanto Sabonio traumos gavo daugiau laiko aikštelėje ir palaipsniui įsitvirtino „Kings“ priekinės linijos sudėtyje. Nuo 2025 m. lapkričio 20 d. padvigubino savo vidutinį pelnytų taškų skaičių nuo 5,2 iki 10,5 taško per rungtynes, o jo metimų tikslumas siekė 55,6 %. 2025 m. lapkričio 30 d. pelnė 19 taškų rungtynėse su Jutos „Jazz“, iš kurių 16 taškų – ketvirtame kėlinyje.

2025 m. gruodžio 4 d. Reino pelnė 25 taškus, atkovojo 6 kamuolius ir atliko 3 rezultatyvius perdavimus rungtynėse su Hiustono „Rockets“, o tai paskatino vyriausiąjį trenerį Doug Christie apsvarstyti galimybę jį įtraukti į startinį penketą. 2025 m. gruodžio 6 d. pirmą kartą startavo NBA rungtynėse prieš Majamio „Heat“ ekipą ir, „Kings“ komandai laimėjus, surinko dvigubą dublį (12 taškų, 10 atkovotų kamuolių) ir atliko du blokus.

## Statistika

### Universitetas

|-
| style="text-align:left;"| 2021–22
| style="text-align:left;"| Stanfordas
| 29 || 5 || 12.0 || .541 || **.423** || .538 || 3.8 || .8 || .2 || .2 || 4.5
|-
| style="text-align:left;"| 2022–23
| style="text-align:left;"| Stanfordas
| 33 || 23 || 22.4 || .540 || .279 || .595 || 6.1 || .9 || .5 || .5 || 8.8
|-
| style="text-align:left;"| 2023–24
| style="text-align:left;"| Stanfordas
| 32 || 31 || 29.1 || **.567** || .361 || **.784** || 9.6 || **2.0** || .7 || .8 || 15.5
|-
| style="text-align:left;"| 2024–25
| style="text-align:left;"| Stanfordas
| **35** || **35** || **33.5** || .467 || .347 || .770 || **10.6** || 1.7 || **.9** || **1.4** || **20.2**
|- class="sortbottom"
| style="text-align:center;" colspan="2"| Karjera
| 129 || 94 || 24.7 || .515 || .347 || .732 || 7.7 || 1.3 || .6 || .8 || 12.6

## Apdovanojimai

### NCAA
* Pirmosios Atlanto pakrantės konferencijos (ACC) simbolinės komandos žaidėjas (2025 m.)
* Antrosios Atlanto pakrantės konferencijos (ACC) simbolinės komandos žaidėjas (2024 m.)
* „Pac-12“ konferencijos labiausiai patobulėjęs žaidėjas (2024 m.)

## Išnašos

## Nuorodos
* Maxime Raynaud profilis „Basketball Reference“ 
* Maxime Raynaud NCAA profilis „Sports Reference“ 
* Maxime Raynaud profilis „NBA.com“
* Maxime Raynaud profilis „Proballers“
* Maxime Raynaud profilis „RealGM“
Tapiroidea

***Tapiroidea*** – neporakanopių (*Perissodactyla*) žinduolių pošeimis, kuriam priklauso šiuolaikiniai tapyrai ir jų išnykę protėviai. Taksonomiškai priskiriami Ceratomorpha pobūriui kartu su raganosių pošeimiu *[[Rhinocerotoidea]]*. Pirmosios rūšys atsirado ankstyvojo eoceno laikotarpiu, prieš 55 mln. metų. Eoceno laikotarpiu gyveno Šiaurės Amerikoje ir Azijoje.  Šiaurės Amerikos tapyrų atmainos migravo į Centrinę ir Pietų Ameriką maždaug prieš 3 milijonus metų.

## Šaltiniai
Rhinocerotoidea

***Rhinocerotoidea*** – neporakanopių (*Perissodactyla*) žinduolių pošeimis, kuriam priklauso šiuolaikiniai raganosiai ir jų išnykę protėviai. Taksonomiškai priskiriami Ceratomorpha pobūriui kartu su tapyrų pošeimiu *[[Tapiroidea]]*. Pošeimiui dažnai priskiriamos dvi išnykusios šeimos: *Hyracodontidae* ir *Amynodontidae*.

## Sistematika
*Rhinocerotoidea* ryšys su kitomis grupėmis:

## Šaltiniai
Spirulina

**Spirulina** – džiovinta melsvabakterių biomasė, naudojama kaip maisto papildas ar pašaras. Gaunama iš vingrūnės (*Arthrospira*) genties melsvabakterių (*Arthrospira platensis, A. fusiformis, A. maxima*).

Vingrūnės, iš kurių gaunama spirulina, auga subtropikų ir atogrąžų kraštų ežeruose, pasižyminčiuose dideliu rūgštingumu (~8,5 pH), karbonatų ir bikarbonatų gausa, šiltu vandeniu (~30 °C). *A. platensis* veši Afrikoje, Azijoje ir Pietų Amerikoje, o *A. maxima* – Centrinėje Amerikoje. Dabar daugelis spirulinai naudojamų dumblių auginama specialiuose kanaluose su irklinio rato tipo aeratoriais.

Spirulinos melsvabakteres maistui iki XVI a. naudojo actekai, rinkę jas Teskoko ežere. Vienas iš Ernano Korteso karių mini actekus gaminus dumblių pyragus, vadintus *tecuitlatl*. 1940 m. rasta, kad prie Čado ežero Afrikoje gyvenantys kanembai iš mažų ežerėlių aplink Čado ežerą renka melsvabakterių masę ir iš jų gamina *dihe* (sultinių pagrindas). Pramoniniu būdu spirulina pradėta auginti XX a. 8-ajame dešimtmetyje.

Sausoje spirulinoje (skaičiuojant nuo 100 g) yra beveik 24 g angliavandenių (iš jų 3,1 g cukrų, 3,6 g skaidulų), 7,7 g riebalų, beveik 57,5 g baltymų, taip pat daug geležies, mangano, magnio, natrio, kalio, vitaminų B1, B2, B3, B5, E, K. Spirulina plačiai vartojama kaip maisto papildas, taip pat kaip pašaras maitinant naminius paukščius, galvijus, kiaules, triušius, akvariumų bei pramoniniuose ūkiuose auginamas žuvis.

## Šaltiniai
Ilgininkų hidrografinis draustinis

**Ilgininkų hidrografinis draustinis** – saugoma gamtos teritorija Lazdijų rajone, Veisiejų ir Kapčiamiesčio seniūnijose, besidriekianti per ežerų grandinę apie 10 km į pietvakarius nuo Snaigyno kaimo iki Kapčiamiesčio miestelio. Maždaug pusiaukelėje prie Ilgio ežero įsikūrę Ilgininkai. 

Hidrografinio draustinio teritorija priklauso Veisiejų regioniniam parkui, užima 797,64 ha plotą, identifikavimo kodas 0210300000089. Į ją patenkantys ežerai (Kapčiamiesčio kryptimi): Trikojis, Veprynas, Ilgis, Dumblelis, Dumblinis, Mekšrūtas, Gudinis.
 
Draustinis įsteigtas Vyriausybės 1995 m. vasario 15 d. nutarimu Nr. 247. Skirtas išsaugoti ežeringų dubaklonių sistemą, ežerinės kilmės žemapelkes su riboto paplitimo snaputinių plukių bendrijomis karbonatinguose šlaituose, gegužraibinių šeimos augalų rūšių – dėmėtųjų ir raudonųjų gegūnių, pelkinių skiautalūpių – augavietes, Trikojo ežero užutekius, tinkamus įvairių rūšių paukščiams ir žinduoliams gyventi.

## Šaltiniai
Baltosios Ančios hidrografinis draustinis

**Baltosios Ančios hidrografinis draustinis** – saugoma gamtos teritorija Lazdijų rajone, Kapčiamiesčio seniūnijoje, besidriekianti abipus Baltosios Ančios upės apie 4 km į šiaurę nuo Kapčiamiesčio miestelio pietvakarinio pakraščio iki Ančios ežero pietinio galo ties Jezdo kaimu.

Hidrografinio draustinio teritorija priklauso Veisiejų regioniniam parkui, užima 175,76 ha plotą, identifikavimo kodas 0210300000108. Į ją patenka Baltosios Ančios upės slėnis, telkšo nedideli Pastovio ir Bliūdelio () ežerai.
 
Draustinis įsteigtas Vyriausybės 2009 m. balandžio 22 d. nutarimu Nr. 328. Skirtas išsaugoti natūralią Baltosios Ančios upės ir jos slėnio atkarpą su Pastovio ir Bliūdelio ežerėliais, vandens paukščių lizdavietėmis, aliuvinių miškų, pievų ir pelkėtų lapuočių miškų buveinėmis.

## Šaltiniai
Adrianopolio mūšis

**Adrianopolio mūšis** – sukilusių vestgotų ir Romos kariuomenės mūšis. Vyko 378 m. rugpjūčio 9 d. prie Adrianopolio (dabartinė Edirnė, Turkija).

Vestgotai ir prie jų prisijungę kolonai bei vergai (apie 20 tūkst. karių; vadas Fritigernas) nugalėjo imperatoriaus Valento vadovaujamus romėnus (apie 15-20 tūkst. karių). Mūšio metu Valentas žuvo. Vestgotai patraukė Konstantinopolio link (jo neužėmė, bet įsitvirtino Balkanų pusiasalyje). Po šio mūšio į Romos kariuomenę pradėta imti federatus (imperijos pakraščiuose apsigyvenusius naujakurius iš barbarų genčių).

## Šaltiniai
Mėsmalė

**Mėsmalė** – virtuvės įrengimas, skirtas smulkinti mėsai, taip pat žuviai, daržovėms ar kitam maistui. Produktai smulkinami juos slegiant, pjaustant, trinant, plėšant.

Mėsmalės būna buitinės (rankinės arba mažos galios elektrinės) ir pramoninės. Pagal pjovimą skirstomos į stambaus malimo ir smulkaus malimo. Mechanizmą sudaro sukamas kryžminis peilis su keturiomis arba aštuoniomis pjovimo briaunomis ir nejudamas sietelis su 2–25 mm skersmens skylutėmis; kuo daugiau pjovimo briaunų ir kuo mažesnės sietelio skylutės, tuo mėsa smulkiau sumalama. Pramoninė mėsmalė gali turėti kelis pjovimo mechanizmus. Mėsa pjovimo mechanizmui tiekiama pro piltuvinę (dažniausiai) angą ir horizontalų arba nuožulnų cilindrą su sraigtu. Smulkaus (ypač smulkiai mėsa malama virtoms dešroms) malimo mėsmalės (kuterio) pjovimo mechanizmą sudaro ant dideliu greičiu sukamo horizontalaus veleno pritvirtinti keli pjautuvo arba kapoklio pavidalo peiliai. Pjovimo mechanizmas įtaisytas virš lėtai sukamos lėkštės su mėsa. Smulkinant mėsą kuteriu įmaišomi ir priedai (padaromas dešrų faršas).

Nors mėsmalė dažniausiai naudojama mėsai smulkinti į faršą, įrengimas taip pat panaudojamas ir kitokio maisto smulkinimui, pvz., virtoms bulvėms, grybams, žuviai, žalumynams ir kt. Be to, buitinė mėsmalė, pritaikius atitinkamą antgalį, naudojama dešrų kimšimui, sausainių gamybai.

Mėsmalę XIX a. sukūrė vokiečių išradėjas Karlas Draisas.


Keksy przez maszynke (3).jpg|Mėsmalė su antgaliu sausainiams formuoti
Meat market at New Market, Kolkata 01.jpg|Mėsmalė Indijoje
Robienie domowej kiełbasy.jpg|Su mėsmale kemšamos dešros
Ручная мясорубка в разборе.jpg|Rankinės mėsmalės sudedamosios dalys
Alfa MC5.jpg|Elektrinė buitinė mėsmalė
AU200.jpg|Pramoninė mėsmalė


## Šaltiniai
Paštetas

**Paštetas** – valgis iš mėsos, žuvų arba kitų produktų, sutrintų iki pastos pavidalo. Paštetai dažniausiai gaminami iš naminių gyvulių ir paukščių mėsos subproduktų (ypač kepenų) – panaudojamos tos mėsos žaliavos, kurias galima paversti elastinga amorfiška mase, be to, taip subproduktai panaudojami kaip vertingas maistas. Žuvies paštetai taip pat dažniausiai gaminami iš žuvies apdorojimo procese susidarančių subproduktų – atplaišų, brokuotų dalių ir panašiai. Siekiant pagerinti pašteto skonį ir konsistenciją (ypač žuvų), dedami priedai (pvz., svogūnai, petražolės, glutamatas, soja).

Paštetas gali būti valgomas tiek šaltas (pvz., konservai), tiek šiltas, paruošiamas įvairiopam naudojimui. Dažnai tai būna šaltas užkandis, sumuštinio dalis.

Vidurio ir Rytų Europoje populiarūs paštetai iš paukščių ar galvijų kepenų (kepeninė), silkės (foršmakas), parduodami žuvies subproduktų (šprotų, lašišos, skumbrės) paštetai, Prancūzijoje populiarus žąsų kepenėlių paštetas.

Žodis *paštètas*, per , , atkeliavęs iš sen.  (plg. dabartinėje pranc. *pâté*), kuris kilęs iš viduramžių  ('patiekalas iš mėsos tešloje'; plg.  'tešla').


Duck Liver Pâté.jpg|Žąsų kepenėlių paštetas
Easter food in Poland, Polish Easter Breakfast 01.jpg|Lenkiškas velykinis paštetas
Polish pate MOM.JPG|Pašteto konservai
Pâté en croûte aux olives.jpg|Paštetu įdarytas pyragas (*Pâté en croûte*)


## Šaltiniai
Ceratomorpha

***Ceratomorpha*** – neporakanopių (*Perissodactyla*) žinduolių pobūris, kuriam priklauso šiuolaikiniai raganosiai, tapyrai ir jų išnykę protėviai.

*Ceratomorpha* šeimos buvo labai įvairios savo išvaizda ir dydžiu. Ankstyvuoju eocenu, prieš 55 mln. metų, pobūris užėmė kelis žemynus.

## Šaltiniai
Konservai

**Konservai** – maisto produktai, kuriuos ilgai laikant jų pavidalas, skonis, kvapas beveik nesikeičia. Šie produktai būna specialiai apdoroti (konservavimas), supakuoti į sandarią pakuotę (skardinius indelius, stiklainius, plastikines dėžutes) ir dažniausiai sterilizuoti arba pasterizuoti. Konservavimo metu sunaikinami arba neutralizuojami maiste esantys mikroorganizmai, kurie galėtų jį sugadinti, o maistinė vertė, kaloringumas, mineralinių medžiagų kiekis išlieka nepakitęs, tačiau konservuotame maiste sumažėja vitaminų.

Konservai daromi iš vienos žaliavos rūšies (pieno konservai, mėsos konservai, daržovių konservai ir kitokie) arba kelių rūšių (mišrūs konservai, pvz., mėsos ir daržovių). Populiarūs pramoniniu būdu gaminami konservai yra žuvies konservai (pvz., tunas, šprotai, sardinės, skumbrė), troškintos mėsos konservai (vadinamieji „turisto pusryčiai“), daržovių konservai (žalieji žirneliai, virtos pupelės, kukurūzai, avinžirniai, lęšiai, rauginti kopūstai, rauginti agurkai ir kt.), kondensuotas pienas, konservuotos sriubos (barščiai, kopūstienė, charčio ir kt.), konservuoti vaisiai ir uogienės, taip pat pardavinėjami konservuoti paštetai.

Tinkamomis sąlygomis (žemesnėje negu 5 °C temperatūroje ir mažesniame negu 75 % santykinio drėgnio patalpoje) konservus galima laikyti kelerius metus. Sugedus konservams, juose ima kauptis dujos, sukeliančios taros deformaciją – bombažą. 1974 m. JAV, Misisipėje nuskendusiame laive *Bertrand* rasti nepažeisti 1865 m. pagaminti konservai – Nacionalinė maisto gamintojų asociacija nustatė, kad 109 metus išsilaikę konservai liko nepaveikti bakterijų ir tebėra tinkami valgyti.

Konservų išradėju laikomas XIX a. pr. prancūzų kulinaras Nikola Aperas. 1825 m. JAV patentuoti konservai metalinėse skardinėse. Konservai tapo populiariu maistu vartoti tokiomis sąlygomis, kai šviežią maistą gauti, išlaikyti ar gaminti sudėtinga – ekspedicijose, turistiniuose žygiuose, karo metu ir panašiai, be to, konservai yra palyginti pigus maistas, kuriam nebūtinas tolesnis apdirbimas.

Žodis *konservas* kilęs iš , kuris – iš  'išsaugau'.

## Šaltiniai
2026 m. Toppserien

**2026 m. [[Toppserien]]** – aukščiausias moterų Norvegijos futbolo lygos divizionas. Sezonas prasidėjo 2026 m. kovo 20 d., o baigėsi 2026 m. lapkričio 7 d.

## Galutinė lentelė
*   komanda tapo čempionėmis.

## Rezultatyviausios žaidėjos
* 2026 m. rezultatyviausia Toppserien žaidėja tapo  pelniusi  įvarčių.

## Pereinamosios rungtynės
* Kovoje dėl išlikimo susitiko  ir Pirmojo diviziono antros vietos laimėtojos .

### Pereinamosios rungtynės
----

----

* **[[]] nugalėjo bendru dviejų rungtynių rezultatu – ir išsaugojo vietą [[Toppserien]].**
----

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė (norvegų k.)
* resultater.nrk.no (norvegų k.)
* FlashScore archyvas (Toppserien sezonai)
* FlashScore archyvas (Taurės turnyrai)
* 2025 m. Toppserien pagal Soccerway
Faršas

**Faršas** – sumalta mėsa ar žuvis, skirta valgiams ruošti. Į faršą paprastai dedami įvairūs priedai bei prieskoniai (pvz., kiaušiniai, mirkyta balta duona, džiūvėsių miltai, kruopos, pienas, sviestas, taip pat druska, pipirai, svogūnai, česankai ir kt.), iš jo formuojami įvairūs valgiai: kotletai, kukuliai, dešros, konservai, dešrelės, maltiniai, zrazai, kroketai, tefteliai ir kt. Taip pat faršu gali būti įdaromi kiti valgiai – cepelinai, balandėliai, vyniotiniai, bandelės, koldūnai ir kt.

Faršas dažniausiai gaminamas malant mėsą per mėsmalę, rečiau pjaustant peiliu.

Žodis *faršas* per  kilęs iš  'įdaras' 
HK SYP 西營盤 Sai Ying Pun 鴻興茶餐廳 Hung Hing Restaurant 晚餐 dinner food 蒸豬肉餅 June 2021 SS2 12.jpg|Kinų patiekalas iš garuose virto kiaulienos faršo
Meatballs in coconut lemon sauce.jpg|Iš mėsos faršo padaryti kukuliai
Dal Keema.JPG|Pakistanietiška kima iš faršo
Steak tartare 000.jpg|Totoriškas bifšteksas iš žalio faršo
Gefilte fish 2.jpg|Žuvies faršo kotletai
Մսի քաբաբ.JPG|Liulia kebabas iš mėsos faršo
Домашние пельмени.jpg|Faršu įdaromi koldūnai


## Šaltiniai
Tapiromorpha

***Tapiromorpha*** – neporakanopių (*Perissodactyla*) žinduolių pobūris, kuriam priklauso šiuolaikiniai raganosiai, tapyrai ir jų išnykę protėviai.

## Sistematika
*Tapiromorpha* ryšys su kitomis grupėmis:

## Šaltiniai
Chmelniko mūšis

**Chmelniko mūšis** (, ) 1659 m. lapkričio 26 d. (lapkričio 16 d pagal Rusijos carystėje naudotą Julijaus kalendorių) vykusios Abiejų Tautų Respublikos ir Rusijos carystės bei Etmonato karinių pajėgų kautynės, vienas 1654-1667 m. ATR-Rusijos karo ir Etmonato vidaus karo, laikotarpio, Ukrainos istorijoje įvardijamo kaip „Griūtis“ () mūšių.

Kazokų etmonas Ivanas Vygovskis, 1659 m. rugsėjo 11 d. naujuoju etmonu išrinkus Jurijų Chmelnickį ir kazokų vyresnybei jį išvijus, su savo šalininkais pasitraukė į Podolės miestą Chmelniką (Chmilnik, dab. Ukrainos Vinycos sritis), kur laukė pasiuntinio iš Varšuvos ir lenkų dalinių pagalbos. Kituose šaltiniuose nurodoma, kad I. Vygovskis išdavė Rusijos carą.

Prie Chmelniko jį pasivijo jungtinė caro ir Etmonato pajėgų kariuomenė, vadovaujama bajoro ir Kijevo vaivados Vasilijaus Šeremetjevo, taip pat Vygovskio priešininkų kazokų pajėgos, kurioms vadovavo Perejaslavo pulkininkas Jakimas Somka ir Nižyno pulkininkas Vasilijus Zolotarenka.

Mūšyje, įvykusiame 1659 m. lapkričio 16 d., jungtinės pajėgos sugebėjo nugalėti Vygovskį, taip pat jam į pagalbą atvykusius Andžėjaus Potockio ir Jono Frederiko Sapiegos vadovaujamus ATR (Lenkijos karalystės) dalinius. Tarp belaisvių buvo Prilukų pulkininkas ir būsimasis etmonas Petro Dorošenka.

Po pralaimėjimo prie Chmilniko galutinai netekęs savo ginkluotų šalininkų I. Vygovskis atsisakė ambicijų vadovauti ukrainiečių mėginimams kuri savarankišką valstybę ir prisidėjo prie ATR pajėgų.

## Išnašos
Justina Baltrūnaitė

**Justina Baltrūnaitė** (g. 1999 m. sausio 10 d.) – Lietuvos futbolininkė, gynėja. Kitados atstovavo Lietuvos jaunimo rinktinėms, kviečiama į nacionalinę rinktinę.

## Karjera
Atstovavo „Alytaus SRC-MFK“ komandai, vėliau FK Kauno Žalgiris, FC Hegelmann ir KRFA moterų komandoms.

; Alytaus SRC-MFK
2015 m. sezone priklausė Alytaus SRC-MFK komandai. Debiutavo moterų A lygoje.

; FK Kauno Žalgiris
2017 m. „LSU-Žara“ tapo BC Žalgiris sistemos dalimi, ir pakeitė pavadinimą į FK „Kauno Žalgiris“. 2017 m. balandžio 20 d. debiutavo prieš Šiaulių SG-FA rezultatu 12-0. Kaunietės sutriuškino varžoves rezultatu 12-0. 

2017 m. rugsėjo 17 d. pelnė savo pirmąjį įvartį rungtynėse prieš Gargždų „Bangą“. Po tikslaus Justinos Baltrūnaitės smūgio rezultatas tapo 3–0. Kaunietės palaužė varžoves po permainingos kovos rezultatu 5–4.

; FC Hegelmann 
2022 m. sausio mėn. oficialiai pranešta, kad buvusi Kauno Žalgirio komanda keičia spalvas, pereina į „Hegellmann“ klubo struktūrą. 2022 m. kovo 27 d. debiutavo moterų A lygos rungtynėse prieš FC Gintra. Susitikimą pradėjo startinėje sudėtyje ir žaidė iki finalinio švilpuko. FC Gintra palaužė varžoves rezultatu 2-1.

; KRFA
2026 m. pradžioje Hegelmann klubas pateikė prašymą dalyvauti moterų A lygoje, tačiau sausio 19 d. prašymą atsiėmė. Kiek vėliau pranešta kad tiek pagrindinė, tiek dublerių moterų komandos išformuojamos. Dauguma žaidėjų perėjo į naujai suformuotą Kauno rajono futbolo akademijos moterų komandą. 2026 m. kovo 14 d. debiutavo KRFA komandoje moterų A lygos rungtynėse prieš MFA Žalgiris-MRU. Justina Baltrūnaitė susitikimą pradėjo startinėje sudėtyje ir žaidė iki finalinio švilpuko. Žalgirietės sutriuškino KRFA futbolininkes rezultatu 4–0.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo A lygoje;

## Rinktinės
; Lietuvos WU-19 rinktinė
2017 m. atstovavo WU-19 rinktinei. 2017 m. rugsėjo 8 d. žaidė prieš Daniją.

; Lietuvos nacionalinė rinktinė
2019 m. lapkričio mėn. pakviesta į nacionalinę moterų rinktinę. 

2020 m. kovo 4 d. debiutavo nacionalinėje moterų rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Armėniją. Susitikimą pradėjo kaip atsarginė, o aikštėje pasirodė 61 minutę po keitimo vietoje Ugnės Lazdauskaitės. Lietuvės palaužė varžoves minimaliu rezultatu 1–0.

## Pasiekimai
; TBA

## Išnašos

## Nuorodos
* lietuvosfutbolas.lt 
* FC Hegelmann svetainėje
* SOCCERDONNA
* Globalsportsarchive
Ancylopoda

***Ancylopoda*** – neporakanopių (*Perissodactyla*) žinduolių pobūris. Grupei būdingai ilgi lenkti ir suskilę nagai.

## Sistematika
*Ancylopoda* ryšys su kitomis grupėmis:

## Šaltiniai
Lysiankos apsiaustis (1664)

**Lysiankos apgultis (1664)** – 1664 m. vasario – gruodžio mėn. vykusi kautynių serija dėl Lysiankos miestelio (dab. Ukrainos Čerkasų sritis) tarp vietos kazokų bei vietos gyventojų ir Abiejų Tautų Respublikos karinių pajėgų, vienas 1664–1665 m. kazokų sukilimo prieš Abiejų Tautų Respubliką (Dešiniakrantės Ukrainos sukilimo) mūšių.

Po kelių nesėkmingų bandymų užimti Lysianką šturmu (1664 m. vasarį ir birželį) Karūnos (Lenkijos karalystės) kariuomenė, vadovaujama Kijevo vaivados, šios operacijos metu paskirto Karūnos didžiuoju etmonu, Stefano Čarneckio, 1664 m. spalio pabaigoje pradėjo miestelio ir jame buvusios tvirtovės apgultį.

Lysiankos gynybai vadovavo Prilukų pulkininkas Lazaris Gorlenka. Jis kartu su savo pulku bei Poltavos ir Zinkivo pulkų daliniais surengė netikėtą išpuolį iš už tvirtovės sienų. Dėl to karūnos kariuomenė patyrė didelių nuostolių, o pats S. Čarneckis buvo sunkiai sužeistas, nuo ko kitų metų sausio mėn. mirė. Sugrįžę už tvirtovės sienų, kazokai toliau gynėsi.

Po keleto nesėkmingų Lysiankos šturmų 1664 m. pirmoje gruodžio pusėje karūnos kariuomenė nutraukė apgultį.

## Literatūra
* Majewski W. Powstanie Kozackie 1664 r. „Studia i materialy do historii Wojskowej“, 1972, no. 8, cz. 1
* Смолій В.А., Степанков В.С. Українська національна революція середини XVII ст. (1648–1676 рр.). В кн..: Україна крізь віки, т. 7. К., 1999
* Край козацький. Довідник з історії Лисянщини.К., 2004.
* *Чухліб Т.В., Щербатюк В.М.* Лисянська оборона 1664  / редкол.: В.&nbsp;А.&nbsp;Смолій (голова) та ін.&nbsp;; Інститут історії України НАН України.&nbsp;— К.&nbsp;: Наукова думка, 2009.&nbsp;— Т.&nbsp;6 : Ла – Мі.&nbsp;— 784&nbsp;с.&nbsp;: іл.&nbsp;— ISBN 978-966-00-1028-1