open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ibtissam Jraïdi

**Ibtisam Džraidi** (; g. 1992 m. gruodžio 9 d.) – futbolininkė, Maroko rinktinės puolėja.

## Karjera
Marokiečių futbolininkė profesionaliai pradėjo sportuoti „AS FAR“ klube. Jame rungtyniavo nuo 2012 m. Su klubu tapo daugkartine Maroko čempione ir moterų futbolo taurės laimėtoja.

Nuo 2023 m. atstovavo Al-Ahli Saudi FC (Saudo Arabija). Išrinkta komandos kapitone. 2024 m. iškovojo Saudo Arabijos moterų futbolo taurę.

## Pasiekimai
; su AS FAR
* Maroko čempionė (9): 2013, 2014, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 m.
* Maroko futbolo taurė (8): 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 m.
* UNAF Women’s Champions League (1): 2021 m.
* CAF Women’s Champions League (1): 2022 m.

; su Al-Ahli
* SAFF taurė (1): 2023–2024 m.
* moterų Premjer lygos antroji vieta: 2023–2024 m.

; su **Maroko rinktine**
* moterų Afrikos Tautų taurė
** Finalininkė: 2022 m.
* Maltos tarptautinis turnyras
** Laimėtoja (1): 2022 m.

## Rinktinė
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2009 m. Su rinktine dalyvavo Afrikos žemyno turnyruose.

## Išnašos

## Nuorodos
* Soccerdonna
* Globalsportsarchive
AS FAR (moterys)

**Rabato „AS FAR“ klubas**, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip **Association Sportive des Forces Armées Royales**, o trumpai tiesiog **AS FAR** bei **ASFAR** – Maroko futbolo klubas, įsikūręs Rabate. 

## Istorija
Klubas įkurtas 1958 m. Įkūrėju tapo sosto įpėdinis Hasanas II Marokietis. Vyrai rungtyniavo aukščiausioje lygoje – Botola, o 2007 m. suburta moterų komanda, žaidusi aukščiausioje moterų futbolo lygoje. Moterų komanda vienuolika kartų tapo šalies čempionėmis ir vienuolika kartų iškovojo šalies futbolo taurę. Atstovavo Marokui Afrikos žemyno turnyruose.

## Pasiekimai
;  **[[Maroko moterų futbolo aukščiausioji lyga|Pirmasis divizionas (I)]]:**
*  **Čempionės (12)**: 2013, 2014, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 m.
;  **Maroko moterų futbolo taurė:**
*  **Nugalėtojos (11)**: 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 m.

## Sezonai

; Pastarųjų metų sezonai.

## Sudėtis
: Atnaujinta; 2024 m. gruodžio 6 d.

## Garsesnės žaidėjos
*  Ghizlane Chebbak, saugė (2012–2024 m.)
*  Ibtissam Jraïdi, puolėja (2012–2023 m.)
*  Khadija Er-Rmichi, vartininkė (2012–)
*  Nouhaïla Benzina, gynėja (2016–)
*  Aziza Rabbah, gynėja (2012–)
*  Sanaâ Mssoudy, saugė (2015–)
*  Fatima Tagnaout, puolėja (2015–2024; 2024–)
*  Doha El Madani, puolėja (2023–)

## Garsesni treneriai
*  Mohamed Amine Alioua, nuo 2021 m. gruodžio

## Spalvinė gama

## Emblema

Vaizdas:AS FAR logo.png|
Vaizdas:AS FAR logoII.png|


## Apranga

## Taip pat skaitykite
* Association Sportive des Forces Armées Royales – apie klubo vyrų futbolo komandą.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
2025 m. moterų A lyga

**[[2025]] m. [[Lietuvos moterų futbolo A lyga]]** – 33–asis moterų futbolo aukščiausios lygos sezonas nepriklausomoje Lietuvoje. 

## Moterų A lygos licencijų pareiškėjai
; Dalyvauti Lietuvos moterų A lygos čempionate paraiškas pateikė 7 komandos.

* Šiaulių „Gintra“, MFA „Žalgiris“-MRU, Gargždų „Banga“, Joniškio „Saned“, Kauno rajono „Hegelmann“, Vilniaus rajono „Transinvest“, Vilniaus „Žalgiris“.

* Licencijavimo komiteto posėdis dėl moterų A lygos licencijų suteikimo įvyko 2025 m. vasario 17 d. Prašymą dalyvauti licencijavimo procese pateikęs Joniškio „Saned“ vėliau informavo, jog moterų A lygos licencijos nesieks. Moterų A lygos licencijas gavo visi 6 jų siekę klubai: Šiaulių „Gintra“, MFA „Žalgiris“-MRU, Gargždų „Banga“, Kauno rajono „Hegelmann“, Vilniaus rajono „Transinvest“, Vilniaus „Žalgiris“.

* Lietuvos futbolo federacijos nepaprastųjų atvejų komitetas (NAK) patvirtinto šešias lygos dalyves.

### Licencijos

### UEFA licencijų pareiškėjai
UEFA licencijų, reikalingų siekiant dalyvauti tarptautinėse varžybose, siekė:

* Šiaulių „Gintra“ (Moterų UEFA varžybų licencija).
* MFA „Žalgiris“-MRU (Moterų UEFA varžybų licencija).

Licencijavimo komiteto posėdis dėl UEFA licencijų išdavimo numatytas 2025 m. balandžio 29 dieną.

## 2025 m. [[Lietuvos moterų futbolo A lyga|Moterų futbolo A lyga]]
* Moterų futbolo A lygos sezonas prasidėjo 2025 m. kovo 16 d. ir baigėsi lapkričio 9 d.

### Dalyvės
; 2025 m. A lygoje rungtyniavo 6 ekipos
* Gintra (*[[Šiauliai]]*);
* MFK Banga (*[[Gargždai]]*);
* Hegelmann (*[[Kauno rajonas]]*);
* MFA „Žalgiris“-MRU (*[[Vilnius]]*);
* FK „Transinvest“ (*[[Galinė]], Vilniaus rajonas*).
* MFK Žalgiris (*[[Vilnius]]*);

### Komandų rikiuotė
2025 m. spalio 11 d. Gintra moterų A lygos rungtynėse sutriuškino FK Transinvest ir anksčiau laiko užsitikrino čempionių titulą (24 kartą klubo istorijoje).

## Rezultatyviausios žaidėjos
* 1.  Laura Spenazzatto *([[FC Gintra]])* – 22 įvarčiai;
* 2.  Chrystyna Pereviznyk –	16
* 3.  Valerija Postol – 14
* 4.  Alexandria Grace Kitty Madden – 13
* 5.  Edith Garcia Falero – 12

## Rezultatai
; Pergalė didžiausiu skirtumu 
* 2025 m. lapkričio 9 d. „Gytarių“ stadione Šiaulių „Gintra“ sutriuškino Gargždų „Bangą“ rezultatu 11–0.

; Daugiausiai įvarčių per rungtynes 
* Šiose rungtynėse buvo pelnyta vienuolika įvarčių.

### rungtynės
----

## Taip pat skaitykite
* 2025 m. LMFA I lyga
* 2025 m. A lyga

## Šaltiniai

## Nuorodos
* LFF.LT (Oficiali LFF svetainė)
Maroko moterų futbolo aukščiausioji lyga

**Maroko aukščiausioji moterų futbolo lyga** arba **Maroko moterų futbolo lyga** () – aukščiausias moterų futbolo divizionas šalyje.

Čempionės patenka į Afrikos moterų čempionių turnyrą. 

## Istorija
2001 m. buvo įkurta Maroko moterų futbolo lyga. 2001–2002 m. sezone įvyko pirmasis čempionatas. Pirmosiomis čempionėmis tapo MS Casablanca.

Pastaruoju metu dominavo 11 kartų titulą iškovojusi AS FAR. 2023–2024 m. sezone pavyko apginti titulą.

## Čempionės

## 2024–2025 m. moterų Premjer lyga
* **moterų Premier lyga ** – pirmos pakopos,  aukščiausioji futbolo lyga.

; Buvę klubai – Jawharat Najm Larache, Assa Zag (2023–2024 m.)

## Taip pat skaitykite
* Botola – (vyrai)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali federacijos svetainė
* moterų lyga pagal Soccerway
Maroko moterų futbolo rinktinė

**Maroko moterų futbolo rinktinė** () – nacionalinė šalies moterų rinktinė, Marokui atstovaujanti futbolo tarptautinėse varžybose. 

## Istorija
1998 m. liepos 5 d. sužaidė pirmąsias tarptautines rungtynes. Susitikimas Pretorijoje prieš Pietų Afrikos Respublikos komandą baigėsi lygiosiomis 1–1.  

1998 m. spalio 17 d. patyrė triuškinantį pralaimėjimą prieš Nigerijos rinktinę, kai Kadunos mieste nigerietės nugalėjo rezultatu 8-0.

2006 m. balandžio 23 d. Aleksandrijoje (Egiptas) šventė pergalę didžiausiu skirtumu per rinktinės istoriją, kai marokietės rezultatu 8-0 sutriuškino Libaną.

## Treneriai
* Kelly Lindsey (2020)
* Reynald Pedros (2020–2023)
* **[[Jorge Vilda]]** (2023–)

## Žaidėjos

; vartininkės
* Khadija Er-Rmichi
* Inès Arouaissa
; gynėjos
* Nouhaïla Benzina 
* Sabah Seghir
* Hanane Aït El Haj
* Yasmin Mrabet
; saugės
* Sarah Kassi
* Ghizlane Chebbak (kapitonė)
* Salma Amani
* Anissa Lahmari
* Sana Mssoudy
* Élodie Nakkach
* Jade Nassi
; puolėjos
* Ibtissam Jraïdi
* Fatima Tagnaout
* Sakina Ouzraoui
* Imane Saoud
* Rosella Ayane

## Pasiekimai
***[[Afrikos moterų tautų taurė]]**
:  *Antroji vieta:* (1) 2022 m.

## Rezultatai
;Spalvų reikšmės

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficialus puslapis
Katanduva

**Katanduva** () – miestas pietryčių Brazilijoje, San Paulo valstijoje, prie San Domingoso upės, 50 km į pietryčius nuo San Žozė do Rio Preto. Savivaldybės centras. Praeina San Paulo–San Žozė do Rio Preto plentas ir geležinkelis. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (kava, cukranendrės, apelsinai, kukurūzai). Odos pramonė, gaminami žemės ūkio įrengimai.

Yra Šv. Dominyko katedra.

## Savivaldybė
Katanduvos savivaldybė užima 290,6 km², 2022 m. joje gyveno 115 791 gyventojas.

## Istorija
Vietovardis kilęs iš gvaranių *Caa-tã-dyba* ir reiškia „šiurkšti žolė“ arba „prasta augmenija“.

Gyvenvietė pradėjo kurtis XIX a. Nuo 1909 m. vadinta Vila Adolfu. 1917 m. suteiktas savivaldybės statusas.

## Šaltiniai
Sporting Club Casablanca

**Kasablankos „Sporting“ klubas**, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip **Sporting Club Casablanca**, o trumpai tiesiog **SC Casablanca** – Maroko futbolo klubas, įsikūręs Kasablankoje. 

## Istorija
Klubas įkurtas 2019 m., suburta moterų komanda, žaidusi aukščiausioje moterų futbolo lygoje. 2021 m. sezone tapo Antrojo diviziono nugalėtojomis. Nuo 2021–2022 m. sezono rungtyniavo Pirmame divizione. Debiutantės iškovojo trečią vietą. 2022–2023 m. sezone iškovojo antrą vietą, 2023–2024 m. sezone vėl buvo antros, bei pateko į šalies futbolo taurės finalą. Atstovavo Marokui Afrikos žemyno turnyruose.

## Pasiekimai
;  **[[Maroko moterų futbolo aukščiausioji lyga|Pirmasis divizionas (I)]]**
*  **Čempionės (0)**: 
;  **Maroko moterų futbolo taurė**
*  **Nugalėtojos (0)**: 

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai.

## Sudėtis
: Atnaujinta; 2024 m. gruodžio 6 d.

## Garsesnės žaidėjos
*  Imane Abdelahad, vartininkė (2021–)
*  Meryem Hajri, puolėja (2021–)
; Užsienietės
*  Nadège Koffi, saugė

## Garsesni treneriai
*  Mehdi El Qaichouri

## Spalvinė gama

## Apranga

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
Orinjosas

**Orinjosas** () – miestas pietryčių Brazilijoje, San Paulo valstijoje, Paranapanemos dešiniajame krante, prie Pardo upės žiočių, Paranos valstijos pasienyje, 340 km į šiaurės vakarus nuo San Paulo. Savivaldybės centras. Keliai į Bauru, Prezidente Prudentę, Itapetiningą, Mariliją, Ponta Grosą, praeina geležinkelis San Paulas–Londrina. Oro uostas. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (cukranendrės, sojos, kukurūzai, kviečiai). Žemės ūkio žaliavų apdirbimas, alkoholinių gėrimų, metalo apdirbimas, gaminama ginkluotė.

Yra Švč. Gerojo Jėzaus katedra, teatras, istorijos ir pedagogikos muziejus, meno galerija.

## Savivaldybė
Orinjoso savivaldybė užima 295,8 km², 2022 m. joje gyveno 103 970 gyventojų.

## Istorija
Orinjosas savivaldybės centru tapo 1918 m.

## Šaltiniai
CM Laâyoune

**Ajūno savivaldybės klubas**, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip **Club municipal de Laâyoune** – Maroko futbolo klubas, įsikūręs Ajūne. 

## Istorija
2000 m. suburta moterų komanda, žaidusi aukščiausioje moterų futbolo lygoje. Daugkartinės Maroko čempionės ir šalies moterų futbolo taurės laimėtojos. Atstovavo Marokui Afrikos žemyno turnyruose.

## Pasiekimai
;  **[[Maroko moterų futbolo aukščiausioji lyga|Pirmasis divizionas (I)]]**
*  **Čempionės (4)**: 2010, 2011, 2012, 2015 m.
;  **Maroko moterų futbolo taurė**
*  **Nugalėtojos (0)**:

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai.

## Garsesnės žaidėjos
*  Ghizlane Chebbak, puolėja (2010–2011)
*  Khadija Er-Rmichi, vartininkė (2010–2012)
*  Hanane Aït El Haj, gynėja (2014–2016)
*  Siham Boukhami, gynėja (2015–2018)
*  Siham Tadlaoui, saugė (2016–2019)
*  Chirine Knaidil, gynėja (2018–2020)
; Užsienietės
*  Fatou Dioup, puolėja;
*  Agueicha Diarra, puolėja (2023–2024);

## Garsesni treneriai
*  ?

## Spalvinė gama

## Apranga

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė]
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
Jesé

**Chesė**, o pilnu vardu žinomas kaip **Chesė Rogrigesas Ruisas** (*Jesé, Jesé Rodríguez Ruiz *, g. 1993 m. vasario 26 d.) – Ispanijos futbolininkas, krašto puolėjas.

## Karjera
Profesionalo karjerą pradėjo Madrido „Real“ klube (Ispanija). 2016 m. persikėlė į PSG (Prancūzija). Šiame klube daug žaidybinio laiko negavo. Nuomos pagrindais buvo skolinamas kitiems klubams. 

2021–2022 m. priklausė UD Las Palmas (Ispanija). 2022–2023 m. atstovavo MKE Ankaragücü (Turkija). 2023 m. rungtyniavo UC Sampdoria (Italija), netrukus persikėlė į Coritiba (Brazilija). 

2024 m. spalio d. pranešta, kad futbolininkas pasirašė sutartį su Johor Darul Ta'zim (Malaizija). 2024 m. lapkričio 1 d. debiutavo Superlygos rungtynėse prieš Negeri Sembilan. Jo atstovaujamas klubas sutriuškino varžovus rezultatu 4-0. 2024 m. lapkričio 30 d. pelnė savo pirmąjį įvartį 2024–2025 m. Malaizijos futbolo taurės aštuntfinalio rungtynėse prieš Kuala Lumpur Rovers.

## Laimėjimai

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Daumanto žygis į Lietuvą (1267)

**Daumanto žygis į Lietuvą (1267 m.)** – 1267 m. vasarą įvykęs Pskovo respublikos kunigaikščio Daumanto (Timofejaus) vadovaujamas Pskovo respublikos ir Naugardo respublikos kariaunų plėšikavimo žygis į Šiaurės Lietuvą (Nalšios žemę).

1265 m. iš Lietuvos į Pskovą pasitraukęs Daumantas siekė susigražinti savo padėtį Lietuvoje, surengė keletą karo žygių, tačiau tiek 1267, tiek ir ankstesniais, 1266 m., surengtų žygių metu pavyko tik nusiaubti Nalšios žemę. Karo žygis aprašytas Būtųjų laikų pasakojime ir Novgorodo I metraštyje.

Žygio metu Pskovo pajėgos vadovavo Daumantas, o Naugardo – vaivada Jeleferijus Sbislavičius (). Metraščiuose nenurodytas abejų pusių pajėgų dydis, taip pat lietuvių pajėgų vado vardas ar pajėgų dydis. Tikėtina, kad žygis pasibaigė lietuviams nespėjus susimobilizuoti ir kontratakuoti. Šią versiją patvirtina ir įrašas Naugardo metraštyje:„Tų metų vasarą naugardiečiai su Jeleferijumi Sbislavičiumi ir Daumantas su pskoviečiais  į Lietuvą ir daug jų  nukariavo ir sugrįžo visi sveiki“ («*Того же лета ходиша новгородци съ Еулферьемъ Сбыславичемъ и Домонтомъ, со псковици на Литву, и много ихъ повоеваша, и приидоша вси здрави*»).Iš to, kad 1267 m. žuvo Nalšios kunigaikštis Gerdenis, darytina išvada, kad jis šio žygio metu galėjo vadovauti lietuvių pajėgoms ir žūti viename iš šio žygio metu vykusių susirėmimų.

## Literatūra

* Tomas Baranauskas, Algirdas Matulevičius. *Gotartas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 19 psl.
* Jonynas I., Gerdenis // Lietuviškoji enciklopedija, t. 8, K., 1940, p. 1338.
* Карамзин, Николай Михайлович, История государства Российского / сочинение Н. М. Карамзина. – Издание 5-е в 3-х книгах, заключающих в себе 12 томов, с полными примечаниями, украшенное портретом автора, гравированным на стали в Лондоне. – Санкт-Петербург : издание И. Эйнерлинга, 1842–1843..
* Набег псковских и новгородских войск на Литву , Военные конфликты, кампании и боевые действия русских войск 860–1914 гг., Runivers.ru – Россия в подлиннике.
* Пашуто В. Т., Образование Литовского государства, М.: АН СССР, 1959.
* Полное собрание русских летописей. Т. 3. p. 85, 315; Т. 4. Ч. 1. p. 238.
* Соловьев, Сергей Михайлович (1820–1879)., История России с древнейших времен / соч. Сергея Соловьева. – Изд. 5-е. -Москва : В Унив. тип. (Катков и К°), 1874–1889.

## Išnašos
Žau (miestas)

**Žau** () – miestas pietryčių Brazilijoje, San Paulo valstijoje, prie Žau upės (Tjetės intakas), 50 km į rytus nuo Bauru. Savivaldybės centras. Keliai į Bauru, Ararakvarą, Botukatu, Itirapiną, geležinkelio stotis. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (kava, cukranendrės, pupelės, medvilnė, ryžiai, įvairūs vaisiai). Žemės ūkio žaliavų apdirbimas, alkoholinių gėrimų gamyba, tekstilės, keramikos, avalynės, elektronikos pramonė.

Yra Švč. Dievo Motinos Globėjos katedra.

## Savivaldybė
Žau savivaldybė užima 687,1 km², 2022 m. joje gyveno 133 497 gyventojai. Kita didesnė gyvenvietė – Potunduva (8458 gyv.).

## Istorija
Vietovardis kilęs nuo Žau upės, kurios pavadinimas gvaranių kalba reiškia šamažuvių rūšį.

Gyvenvietė pradėjo kurtis XIX a. vid. Savivaldybės statusas suteiktas 1866 m. Iš Žau kilęs aviatorius Žoaunas Ribeira da Barosas, 1927 m. pirmasis perskridęs iš Europos į Ameriką.

## Sportas
* Esporte Clube XV de Novembro (futbolas)

## Šaltiniai
Lietuvos klubai UEFA turnyruose 2025 m.

**Lietuvos klubai UEFA turnyruose 2025 m.** – keturi Lietuvos futbolo klubai, žaidę UEFA klubiniuose turnyruose 2025–2026 m. sezone.

## Komandos
### Lietuvos klubai

## UEFA koeficientai

## Rungtynės

## Šaltiniai
Giršūnai

**Giršūnai** () – buvęs kaimas Kaliningrado srityje, pusiaukelėje tarp Ragainės ir Tilžės, 5 km į vakarus nuo Ragainės. Kaimas buvo įsikūręs piečiau Tilžės–Stalupėnų geležinkelio, šiaurės rytiniame kaimo pakraštyje buvo geležinkelio stotis.

## Etimologija

Kaimo pavadinimas – asmenvardinis vietovardis, siejamas su pavardėmis *Giršūnas* arba *Girša*.

## Istorija

Priklausė Ragainės parapijai. XIX a. pabaigoje pro kaimą nutiestas Tilžės–Stalupėnų geležinkelis, čia įrengta geležinkelio stotis. Po II pasaulinio karo kaimas sunyko.

## Šaltiniai
Grabava

**Grabava** vadinamos gyvenvietės:

## Lenkija
* Grabovas

## Lietuva
* Grabava, kaimas Kauno rajone;
* Grabava, kaimas Marijampolės savivaldybėje;
* Grabiai, kaimas Šalčininkų rajone, lenkiškai ().

## Rusija
* Grabava (Sibirskojė), kaimas Kaliningrado srityje.
Grabava (Sibirskojė)

**Grabava** (, nuo 1938 m. , nuo 1946 m. ***Sibirskojė***, ) – buvęs kaimas ir dvaras Kaliningrado srityje, 4 km į pietvakarius nuo Geniškių ir 2 km į šiaurės rytus nuo Juodlaukių.

## Etimologija

Kaimo pavadinimas – asmenvardinis vietovardis, priesagos *-ava* vedinys iš prūsų asmenvardžio *Grab-*.

## Istorija

Iki XX a. vidurio gyvenvietė priklausė Juodlaukių parapijai. Sovietmečiu sunyko ir buvo panaikinta.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Genealogy.net
Renaissance sportive de Berkane (moterys)

**Berkanės „Renaissance“ klubas**, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip **Renaissance sportive de Berkane **, o trumpai tiesiog **RS Berkane** – Maroko futbolo klubas, įsikūręs Berkanėje. Dar žinomas kaip **Nahdat Berkane**.

## Istorija
2020 m. suburta komanda. Kitados žaidė Antrame divizione (II). 2023–2024 m. sezone tapo Antrojo diviziono nugalėtojomis ir pateko į pajėgiausią šalies moterų futbolo lygą. Nuo 2024–2025 m. rungtyniavo Pirmame divizione (I).

## Pasiekimai
;  **[[Maroko moterų futbolo aukščiausioji lyga|Pirmasis divizionas (I)]]**
*  **Čempionės (0)**: 
;  **Maroko moterų futbolo taurė (0)**:
*  **Nugalėtojos (0)**: 

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai.

## Garsesnės žaidėjos
*  
*  
; Užsienietės
*  

## Garsesni treneriai
*  Christophe Capian

## Spalvinė gama

## Apranga

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė]
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
Khadija Er-Rmichi

**Chadija Er-Rmiši** (; g. 1992 m. gruodžio 9 d.) – futbolininkė, Maroko rinktinės vartininkė.

## Karjera
Kitados priklausė Club Sportif Atlas 05 jaunimo komandoms. Marokiečių futbolininkė profesionaliai pradėjo sportuoti „OC Khouribga“ klube. 

2008 m. persikėlė į FC Berrechid. 2008 m. tapo Maroko čempione, 2009 m. su klubu iškovojo Maroko futbolo taurę.

Nuo 2010 m. rungtyniavo CM Laâyoune klube. 2011 ir 2012 m. tapo šalies čempione. 

Nuo 2012 m. priklausė AS FAR klubui. Jame rungtyniavo nuo 2012 m. Su klubu tapo daugkartine Maroko čempione ir moterų futbolo taurės laimėtoja. Atstovavo klubui Afrikos žemyno turnyruose.

## Pasiekimai
; su AS FAR
* Maroko čempionė (11): 2013, 2014, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 m.
* Maroko futbolo taurė (11): 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 m.
* UNAF Women’s Champions League (2): 2021, 2024 m.
* CAF Women’s Champions League (1): 2022 m.

; su FC Berrechid
* Maroko čempionė (1): 2008 m.
* Maroko futbolo taurė (1): 2009 m.

; su CM Laâyoune
* Maroko čempionė (2): 2011, 2012 m.

; su **Maroko rinktine**
* moterų Afrikos Tautų taurė
** Finalininkė: 2022 m.
* Maltos tarptautinis turnyras
** Laimėtoja (1): 2022 m.

## Rinktinė
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2010 m. Su rinktine dalyvavo Afrikos žemyno turnyruose.

## Išnašos

## Nuorodos
* Soccerdonna
* Globalsportsarchive
Alpas Liepsnonis

**Alpas Liepsnonis** (tikroji pavardė **Kukanka**, 1910 m. lapkričio 5 d. Kamariškyje – 1989 m. rugpjūčio 7 d. Kaune) – tarybinis rašytojas, LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas (1965 m.), TSKP narys (nuo 1943 m.).

## Biografija
Mokėsi Zarasų komercinėje mokykloje. 1932 m. įstojo į tuo metu nelegalią LKJS. 1933–1940 m. už revoliucinę veiklą kalintas. 1940–1941 m. dirbo „Valstiečių laikraščio“ redakcijoje. 1941 m. pasitraukęs į TSRS gilumą, 1942–1943 m. dirbo fronto laikraščio „Už Tarybų Lietuvą" redakcijoje. Leningrado partinėje mokykloje 1955 m. baigė žurnalistiką.

## Kūryba
Periodikoje paskelbė prozos (apysakos „Brolis pardavikas“, „Motinos sielvartas“), eilėraščių, straipsnių. Atsiminimų knygose „Ąžuolai nesitraukia“ (1976 m.), „O kur žvaigždės?“ (1979 m.), „Aukštais krantais“ (1989 m.) rašė apie kalėjime sutiktus komunistus, nemažai vietos skyrė literatūros ar kultūros reiškiniams, vertindamas juos iš marksizmo pozicijų.

## Šaltiniai
Doha El Madani

**Doha El Madani** (; g. 2005 m. spalio 20 d.) – futbolininkė, Maroko rinktinės puolėja.

## Karjera
Marokiečių futbolininkė pradėjo sportuoti „Raja Club Athletic“ klube. Vėliau persikėlė į Étoiles de l'Avenir.

Nuo 2023 m. priklausė AS FAR klubui. Tapo Maroko čempione ir moterų futbolo taurės laimėtoja. Atstovavo klubui Afrikos žemyno turnyruose. 2024 m. pelniusi šešis įvarčius tapo rezultatyviausia CAF moterų čempionių lygos turnyro žaidėja.

## Pasiekimai
; su AS FAR
* Maroko čempionė (2): 2023, 2024 m.
* Maroko futbolo taurė (1): 2023 m.
* UNAF Women’s Champions League 
** Antroji vieta (1): 2024 m.
* CAF Women’s Champions League (0):

## Rinktinė
Atstovavo Maroko WU-17, WU-20, WU-23 jaunimo rinktinėms. Su rinktinėmis dalyvavo Afrikos žemyno turnyruose.

## Išnašos

## Nuorodos
* Soccerdonna
* Globalsportsarchive
Al-Bayraq Club

**moterų „Al-Bayraq Club“** () – Saudo Arabijos futbolo klubas iš šalies sostinės Rijado. 

## Istorija
; Hanul Club
2015 m. įkurtas **„Hanul“** moterų futbolo klubas. Kitados rungtyniavo žemesniuose divizionuose.

; Sama Club
Nuo 2021 m. vadinosi **„Sama“**. 2022–2023 m. sezone rungtyniavo moterų Premjer lygoje. Pirmąsias sezono rungtynes namų aikštėje net 0-18 pralaimėjimu Al Nassr. Sama klubas pralaimėjo visas 2022–2023 m. sezono rungtynes ​​ir prasileido iš viso 174 įvarčius, vidutiniškai po 12,36 įvarčio per rungtynes. Tarp aštuonių dalyvių liko paskutinėje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.

; Al-Bayraq Club
Nuo 2023–2024 m. sezono žaidė Pirmame divizione (II). Nuo 2023 m. žinomas kaip **Al-Bayraq Club**. Dalyvavo 2023–2024 m. SAFF moterų taurės turnyre, tačiau ketvirtfinalyje rezultatu 1–17 patyrė triuškinantį pralaimėjimą Al Ahli ir iškrito iš tolimesnių kovų.

## Pasiekimai
;  Premjer lyga
*  **Čempionės (0):** 
*  **Antroji vieta (0):** 
*  **Trečia vieta (0):** 

;  Saudo Arabijos moterų futbolo taurė
*  **Nugalėtojos (0)**:

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Garsesnės žaidėjos
*  Mongia Awaji, gynėja;
; Užsienietės
*  Kenza Hadjar, saugė;

## Spalvinė gama

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė 
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
T. J. Shorts

**T. Dž. Šortsas**, pilnas vardas **Timotis Neokartsas Šortsas II** (*Timothy Neocartes Shorts II*, 1997 m. spalio 15 d.) – Jungtinių Amerikos Valstijų krepšininkas, rungtyniaujantis įžaidėjo pozicijoje.

Baigė Tastino vidurinę mokyklą (Tastinas, Kalifornija). Vėliau žaidė Sadlbako koledžo (Mišan Vjechas, Kalifornija) ir Kalifornijos universiteto Deivise „Aggies“ komandose. 2019 m. NBA naujokų biržoje nepakviestas, tad profesionalo karjerą pradėjo Europoje. 2019–2020 m. žaidė „Ventspilio“ klube Latvijoje, vėliau persikėlė į Vokietiją. T. Dž. Šortsas iškilo Bonos „Telekom“ klube, su kuriuo tapo Vokietijos lygos MVP, FIBA Čempionų lygos MVP ir nugalėtoju. Kitą sezoną kartu su treneriu Tuomu Ysalo ir keletu komandos draugų nupirktas Paryžiaus „Basketball“ klubo. Su juo debiutinį sezoną laimėjo Europos taurę, tapo šio turnyro bei Prancūzijos lygos MVP. Kitą sezoną su Paryžiaus klubu pateko į Eurolygą ir ten tapo vienu rezultatyviausių turnyro žaidėjų. 2024–2025 m. sezone buvo žemiausias Eurolygos žaidėjas.

2022 m. natūralizuotas kaip Šiaurės Makedonijos žaidėjas.

Visur rungtyniaudamas vilkėjo nr. 0 marškinėlius dėl to, kad tiek po vidurinės mokyklos, tiek po koledžo negavo jokių stipendijų pasiūlymų.

## Pasiekimai
* Europos taurė (2024 m.)
* Europos taurės MVP (2024 m.)
* Europos taurės finalo MVP (2024 m.)
* FIBA Čempionų lyga (2023 m.)
* FIBA Čempionų lygos MVP (2023 m.)
* FIBA Čempionų lygos finalo ketverto MVP (2023 m.)
* LNB MVP (2024 m.)
* LNB finalo MVP (2025 m.)
* Prancūzijos krepšinio lyga (2025 m.)
* Prancūzijos krepšinio taurė (2025 m.)
* Prancūzijos krepšinio lygos taurė (2024 m.)
* Graikijos krepšinio taurė (2026 m.)
* Prancūzijos krepšinio lygos taurės MVP (2024 m.)
* Bundeslygos MVP (2023 m.)

## Šaltiniai
Pietų Jakė

**Pietų Jakė** () – upė Dominikos Respublikos pietvakariuose, viena svarbiausių šalyje. Prasideda keliomis ištakomis pietiniuose Centrinės Kordiljeros šlaituose, netoli Duartės kalno. Teka į pietus San Chuano slėniu, tada į pietvakarius Neibos slėniu, o žemupyje pasuka staiga į rytus ir įteka į Karibų jūros Neibos įlanką tuojau į šiaurę nuo Barahonos.

Didžiausias intakas – San Chuanas (dešinysis).

Upė laivuojama tik nedideliais laiveliais. Pietų Jakės vandenys gausiai naudojami ryžių, bananų, cukranendrių, ankštinių, žemės riešutų pasėlių drėkinimui. Sudaryti keli tvenkiniai (didžiausias – Sabana Jegvos). Upės pakrantėje sudarytas Anakaonos nacionalinis parkas.

Didžiausios gyvenvietės prie upės: Viljaprandas, Tamajas, Visente Noblė, Kabralis.

## Šaltiniai
Ikonografija

**Ikonografija** ( + ) – iš anksto nustatytos siužetų, simbolių, emblemų, personažų atributų vaizdavimo vaizduojamajame mene taisyklės.

Skiriama į sakralinę (krikščioniškąją, hinduistinę, budistinę ir t. t.) ir į pasaulietinę. Krikščioniškoje ikonografijoje išskiriamos pagrindinės temos:

* Jėzaus Kristaus ikonografija;
* Dievo Motinos ikonografija.

Hinduistinėje ir budistinėje ikonografijoje:

* Višnaus ikonografija;
* Šivos;
* Lakšmės;
* Budos, Bodhisatvos ir t. t.

Atsirado Senovės Indijoje bei Egipte. Seniausias žinomas ikonografinis Jėzaus Kristaus atvaizdas yra Kristus Pantokratorius iš Šv. Kotrynos vienuolyno. Bizantijos ikonoklazme laikotarpiu ikonografijos kanonų buvo laikomasi ypač griežtai, tačiau renesanso laikotarpiu ikonografijos interpretavimas pasidarė laisvesnis.

## Šaltiniai
Beirut Football Academy

**moterų „Beirut Football Academy“** () – Libano futbolo klubas iš Beiruto. 

## Istorija
2004 m. įkurta Beirut Football Academy. 2016 m. suburta moterų komanda, rungtyniavusi šalies moterų futbolo čempionate. 2023–2024 m. sezone iškovojo Libano čempionių titulą. 2023–2024 m. sezone sužaidė 18 rungtynių ir iškovojo visas 18 pergalių.

## Pasiekimai
;  Premjer lyga
*  **Čempionės (1):** 2023–2024 m.
*  **Antroji vieta (1):** 2022–2023 m.
*  **Trečia vieta (0):** 

;  Libano moterų futbolo taurė
*  **Nugalėtojos**:
*  Finalininkės (1): 2020–2021 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Sudėtis
: Atnaujinta 2024 m. gruodžio 7 d.

## Garsesnės žaidėjos
*  Sinal Breiche, vartininkė {2021–);
*  Syntia Salha, saugė, puolėja (*vingerė*), (2022–2024 m.)
*  Carla Abdel Khalek, saugė (2020–)
; Užsienietės
*  
* 

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė] 
* [ SOCCERWAY]
* Globalsportsarchive
Libano moterų futbolo lyga

**Libano aukščiausioji moterų futbolo lyga** () – aukščiausias moterų futbolo divizionas šalyje.

Čempionės patenka į Azijos moterų čempionių turnyrą. 

## Istorija

2008 m. buvo įkurta Libano moterų futbolo lyga. Netrukus įvyko pirmasis čempionatas. Titulą iškovojo Sadaka SC. 

Visų laikų rezultatyviausia futbolininke tapo Syntia Salha.

## 2024–2025 m. moterų futbolo lyga
* **moterų Premier lyga ** – pirmos pakopos,  aukščiausioji futbolo lyga.

; Buvę klubai:

## Čempionės

## Taip pat skaitykite
* Libano moterų futbolo rinktinė
* Libano futbolo čempionatas (vyrai)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* [ Oficiali federacijos svetainė]
* Lebanon - List of Women Champions
Syntia Salha

**Sintija Hikmat Salha** (; g. 2003 m. sausio 12 d.) – futbolininkė, Libano rinktinės saugė, puolėja.

## Karjera
Futbolininkė pradėjo sportuoti „Akhaa Ahli Aley“ klube. 2020–2022 m. priklausė „Safa“ klubui.

2022 m. persikėlė į BFA. 2022–2023 m. sezone su BFA tapo vicečempione, o 2023–2024 m. – Libano čempione.

Libane išsiskyrė rezultatyviu žaidimu. Libano moterų futbolo lygos rekordininkė pagal įmuštų įvarčių skaičių.

Nuo 2024 m. rugsėjo atstovavo „Lakatamia“ klubui (Kipras). Žaidė Pirmame divizione.

## Pasiekimai
;  su BFA
*  **Čempionė (1):** 2023–2024 m.
*  **Antroji vieta (1):** 2022–2023 m.

## Rinktinė
Kitados kviesta į jaunių, jaunimo Libano rinktines. Nuo 2021 m. rungtyniavo nacionalinėje komandoje. Su rinktine dalyvavo Azijos žemyno turnyruose.

## Išnašos

## Nuorodos
* Soccerdonna
* Libano FA svetainė
* Globalsportsarchive
Kadykčanas

**Kadykčanas** () – buvusi miesto tipo gyvenvietė šiaurės rytų Rusijoje, Magadano srities Susumano rajone, 65 km į šiaurės vakarus nuo Susumano, prie kelio Magadanas–Ust Nera.

## Istorija
Vietovardis kilęs iš evenkiško žodžio *кадагчан* („mažas tarpeklis, siaurymė“).

Kadykčanas įkurtas 1943 m., Antrojo pasaulinio karo metu, kaip darbininkų gyvenvietė Arkagalos akmens anglies kasybos įmonėje.

Kaimą statė Gulago kaliniai (daugiausia lietuviai, lenkai, latviai). Kaliniai buvo iš Berlago ir Sevvostlago, bet daugiausia statybomis užsiėmė „Dalstrojus“. Vienas žymiausių lietuvių kalinių buvo lietuvių kilmės rusų kompozitoriaus Vytauto Norkaus tėvas. XX a. 9-ajame dešimtmetyje gyvenvietėje gyveno beveik 4 tūkst. žmonių. Nuo 2000 m. pradėjo smarkiai tuštėti, maždaug nuo 2010 m. negyvenamas.

## Šaltiniai
Neiba

**Neiba** () – miestas Dominikos Respublikos pietvakariuose, lygumoje tarp Enrikilijo ežero vakaruose ir Pietų Jakės upės rytuose, 155 km į vakarus nuo Santo Domingo. Baoruko provincijos centras. Keliai į Barahoną, Chimani, yra aerodromas. Svarbus vynuogių auginimo centras. Taip pat auginamos cukranendrės, kava, kertama aukštos kokybės mediena. Apylinkėse yra halito, gipso telkinių.

## Istorija
Neiba pradėjo kurtis XVIII a. pr. Provincijos centras nuo 1942 m. Rafaelio Truchilijo valdymo metais išaugo kaip vynuogininkystės centras.

## Šaltiniai
Dachabonas

**Dachabonas** () – miestas Dominikos Respublikos šiaurės vakaruose, Centrinės Kordiljeros šiauriniuose šlaituose, prie Dachabono upės, Haičio pasienyje, priešais Haičio miestą Vanamentą. Dachabono provincijos centras. Keliai į Monte Kristį, Kap Haitjeną, Mao, yra oro uostas. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (odos, mediena, bananai, kava, medus).

Yra bažnyčia, memorialas Dachabono žudynėms.

## Istorija
Dachabonas įkurtas tarp 1771 ir 1776 m., apleistas per Nepriklausomybės karą, o po Atstatymo karo (1865 m.) atkurtas. 1937 m. šalia miesto įvyko Dachabono žudynės kai Dominikos Respublikos kariuomenė nužudė 15 tūkstančių haitiečių.

## Šaltiniai
Komendadoras

**Komendadoras** () – miestas Dominikos Respublikos vakaruose, San Chuano tarpukalnių slėnyje, Haičio pasienyje (priešais Haičio miestą Beladerą). Elias Pinjos provincijos centras. Praeina kelias San Chuan de la Magvana–Port o Prensas. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (cukranendrės, kava, medvilnė, vaisiai).

## Istorija
Komendadoras įkurtas XIX a. ir pavadintas komendanto (*comendador*) Nikolaso de Ovando garbei. 1930–1972 m. miestas vadintas Elias Pinja (*Elías Piña*).

## Šaltiniai
El Seibas

**El Seibas** arba **Santa Krus del Seibas** () – miestas Dominikos Respublikos rytuose, prie Soko upės, 40 km į šiaurę nuo La Romanos. El Seibo provincijos centras. Praeina kelias Hato Major del Rėjus–Salvaleon de Higvėjus. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (kakava, kava, cukranendrės, kukurūzai, bičių vaškas, gydomieji augalai, veisiami galvijai).

## Istorija
El Seibas įkurtas 1502 m., miestas nuo 1844 m. Santa Kruso pavadinimas prigijo pagal kryžių, pastatytą siekiant apsaugoti gyventojus nuo negandų.

## Šaltiniai
Salsedas

**Salsedas** () – miestas Dominikos Respublikos šiaurėje, derlingame Sibao slėnyje tarp Centrinės ir Šiaurinės Kordiljerų, 12 km į rytus nuo Mokos. Hermanas Mirabalio provincijos centras. Keliai į Moką, San Fransisko de Makorisą, Vilja Tapiją. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (kakava, kava, kukurūzai).

## Istorija
XIX a. gyvenvietė vadinta Chuana Nunjesu (*Juana Núñez*). 1891 m. pervadinta Dominikos–Haičio karo didvyrio Fransisko Antonijaus Salsedo garbei. Nuo 1905 m. savivaldybės, nuo 1952 m. – provincijos centras.

Salsede gimė seserys Mirabal, kovojusios prieš Rafaelio Truchiljo režimą.

## Sportas
* Salcedo FC – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
* Namų rungtynes žaidė Domingo Polonia vardo stadione (); talpinančiame 2 tūkst. žiūrovų.

## Šaltiniai
Išdagėliai (reikšmės)

**Išdagėliais** vadinamos gyvenvietės:

## Lietuva
* Marijampolės savivaldybėje;
* Prienų rajone.

## Rusija
* Išdagėliai (Matrosovas) Kaliningrado srityje.
Išdagėliai (Matrosovas)

**Išdagėliai** (, nuo 1938 m. birželio 3 d. *Brennersdorf*, nuo 1946 m. ***Matrosovas***, ) – buvęs kaimas Kaliningrado srityje, 2 km į šiaurės rytus nuo Geniškių.

## Istorija

Iki II pasaulinio karo buvo gana nemažas kaimas, kuriame gyveno per 100 gyventojų. Kaimo rytiniu pakraščiu ėjo geležinkelis link Įsruties. Po karo kaimas ėmė nykti, sovietmečio pabaigoje jau buvo nebegyvenamas.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Ischdagehlen (Genealogy.net)
Sibao slėnis

**Sibao slėnis** arba tiesiog **Sibao** () – tarpukalnių slėnis Espanjoloje, Dominikos Respublikos šiaurėje. Tęsiasi 235 km, nuo Mansaniljo įlankos vakaruose iki Samanos įlankos rytuose. Skiria Centrinę Kordiljerą pietuose ir Šiaurės Kordiljerą šiaurėje. Vakarinė slėnio dalis sausesnė – ja teka Šiaurės Jakė, vyrauja savanos su žemų dygliuotų krūmynų plotais. Vakarinė dalis apie Junos upę drėgna ir derlinga (Kristupo Kolumbo pavadinta La Vega Realiu – „karališkąja pieva“).

Vakaruose (pasitelkiant drėkinimą) auginami kviečiai, ryžiai, bananai, o La Vega Realyje – kavamedžiai, tabakas, kakavmedžiai, kukurūzai, ryžiai.

Sibao – tankiausiai apgyvendinta Dominikos Respublikos vieta. Europiečiai čia pradėjo keltis 1494 m., kai antrosios Kolumbo kelionės metu La Vega Realyje ieškota aukso. Pagrindiniai miestai: Santjago de los Kabaljerosas, San Fransisko de Makorisas, La Vega, Moka, Salsedas, Mao, Monte Kristis, Pimentelis.

## Šaltiniai
Eivinas Černiauskas

**Eivinas Černiauskas** (g. 1984 m. rugsėjo 24 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, o šiuo metu futbolo treneris, dirbantis Kauno Žalgiryje vyr. trenerio poste. Turi UEFA Pro licenciją.

## Karjera
### Žaidėjo karjera
Kitados studijavo LKKA ir rungtyniavo Kauno „Atlete“. 2009 m. sezone kauniečiai rungtyniavo A lygoje.

Baigęs studijas Eivinas Černiauskas grįžo į Marijampolę. Prisijungė prie „Sūduvos“ klubo. Dirbo treneriu ir rungtyniavo Sūduvos dublerių komandoje. 2015 m. Antroje lygoje sužaidė trejas rungtynes.

### Trenerio karjera
Kitados dirbo FK Sūduva jaunimo komandų treneriu. Nuo 2016 dirbo Vladimiro Čeburino asistentu. Su „Sūduva“ triskart laimėjo šalies čempionų titulą, kartą iškovojo LFF taurę, dukart – Supertaurę. 2020 m. sezone dirbo „Sūduvos“ vyr. trenerio Sauliaus Širmelio asistentu. Per savo karjerą „Sūduvoje“ E. Černiauskui yra tekę užimti ir laikinojo vyr. trenerio pareigas. 2016 m. rugsėjo 30 d. paskelbta, kad Vladimiras Čeburinas dėl mamos sveikatos išvyko į Kazachstaną, o komandai laikinai vadovaus Eivinas Černiauskas. 2022 m. sezone buvo Víctor Basadre asistentu, o balandžio mėn. jam pasitraukus iš pareigų tapo laikinuoju vyr. treneriu. Kurį laiką dirbo Miguel Moreira asistentu, tačiau 2022 m. rugpjūčio mėn. paliko Sūduvos klubą.

2022 m. rugpjūčio mėn. prisijungė prie Vilniaus „Žalgirio“ klubo,

2024 m. sausio 8 d. oficialioje „Žalgirio“ svetainėje pranešta apie laisvaisiais agentais tapusius futbolininkus bei klubą palikusį trenerį Eiviną Černiauską. 

2024 m. pradžioje sugrįžo į „Sūduvos“ klubą ir vadovavo „Sūduvai B“.

2024 m. vasarą prisijungė prie „Kauno Žalgirio“ klubo ir tapo vyr. trenerio Sauliaus Širmelio asistentu. 

2024 m. lapkričio 29 d. paskelbta, kad bus naujuoju vyr. treneriu.

2025 m. vasario 28 d. kaip vyr. treneris oficialiai debiutavo A lygos rungtynėse prieš Alytaus „Dainavą“. Kauniečiai nugalėjo alytiškius rezultatu 3-1.

## Pasiekimai
;  su FK Kauno Žalgiris (vyr. treneris)
* **[[A lyga|A lygos]] čempionas:** 2025 m.

; Asmeniniai įvertinimai
* 2025 m. gegužės mėn. A lygos geriausias treneris;
* 2025 m. birželio mėn. A lygos geriausias treneris;
* Geriausias Lietuvos treneris: 2025 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* Transfermarket (žaidėjas)
* Transfermarkt (treneris)
* lietuvosfutbolas.lt
Juknaičiai (Makarovas)

**Juknaičiai** (, nuo 1938 m. *Fuchshöhe*, nuo 1950 m. ***Makarovas***, ) – buvęs kaimas Kaliningrado srityje, 10 km į pietryčius nuo Ragainės, 4 km į šiaurės rytus nuo Tičkų.

## Istorija

Iki II pasaulinio karo tai buvo 4 sodybų kupetinis kaimas ir keli viensėdžiai aplinkui, veikė seniūnija. Po karo XX a. 2-ojoje pusėje sunyko, vėlyvuoju sovietmečiu nebeaptinkamas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Genealogy.net
*
Monsinjoras

**Monsinjoras** ( – mano pone) – katalikų dvasininkų garbės titulas, kuriuo vadinami vyskupai, tačiau specialiu Šventojo Sosto potvarkiu šis titulas gali būti suteiktas ir kunigams. Titulas istoriškai vartotas ne tik religiniame kontekste (ypač ).

## Laipsniai ir insignijos
Duodant monsinjoro titulą nurodomas ir laipsnis pagal svarbumą: Jo Šventenybės kapelionas, Jo Šventenybės garbės prelatas, Apaštalinis protonotaras. Monsinjorai dėl titulo neturi papildomų galių ar valdžios. Monsinjorai iš kitų kunigų aprangoje išsiskiria violetine virvele apsiūta juoda sutana ir violetine juosmens juosta. Jo Šventenybės kapelionas šį drabužį vilki ir kaip iškilmingąjį. Jo Šventenybės garbės prelatas kaip iškilmingąjį drabužį rengiasi violetinę sutaną ir susijuosia violetine juosta, o Apaštalinis protonotaras pasipuošia dar ir violetine pelerina. Visų laipsnių monsinjorų galvos apdangalas – juodas biretas su violetiniu spurgeliu.

2009 m. Lietuvoje buvo 40 Jo Šventenybės kapelionų, 10 Jo Šventenybės garbės prelatų, 3 Apaštaliniai protonotarai (J. P. Gedgaudas, V. J. Bartuška, B. Antanaitis).

## Istorija
Monsinjorais, ypač viduramžiais, vadinti karaliai, kunigaikščiai, riteriai bei svarbiausi Bažnyčios asmenys. Siauresne reikšme popiežiaus monsinjorais vadinti Romos bazilikose tarnaujantys arba sudarantys popiežiaus palydą dvasininkai. Vėlesniais laikais monsinjoro titulą pradėta suteikti visoje Bažnyčioje.

## Išnašos
Latežerio ąžuolas

**Latežerio ąžuolas** – valstybės saugomas ąžuolas, augantis prie Latežerio ežero, Latežerio kaime, Viečiūnų seniūnijoje, Druskininkų savivaldybėje.. Patenka į Druskininkų miškų urėdijos Latežerio girininkijos (357 kv., 17 skl.) teritoriją. Pasiekiamas iš kelio  pasukus į Ežero gatvę, už 2 km į pietus, Latežerio pietvakarių krante. Medis auga ant pelkėto ežero kranto, spygliuočių miško pašlaitėje. Link jo veda žvyrkelis šalia pakrantės sodybų, paskutinius apie 0,5 km – vingiuotais ir kalvotais miško keliais.  2024 m. duomenimis, kelio nuorodomis ąžuolas nepažymėtas, prie jo pastatyta informacinė lentelė.

Latežerio ąžuolas Aplinkos ministro paskelbtas valstybės saugomu 1999 m. lapkričio 3 d. įsakymu Nr. 345. Atsakinga institucija – Dzūkijos NP ir Čepkelių VGR direkcija.

Valstybinės miškų tarnybos 2017 m. pateiktame paminklinio medžio vertinime nurodyta, kad kamieno apačia buvo sveika, tik labai gumbuota. Medis pažeistas žaibo. 3,0 m aukštyje šakojosi į kelias dalis. Daug nudžiūvusių šakų, ypač nuo ežero pusės. Centrinė dalis pakankamai sveika ir gyvybinga. Pagal 2021 m. atliktą valstybės saugomų botaninių GPO vertinimo ataskaitą, priekelmyje ir kamiene pažymėtas puvinys, nurodytas amžius – 270 metų.

## Duomenys

Pagrindinės charakteristikos (duomenų šaltinis 2017-09-20):
* Aukštis virš jūros lygio – 109 m	
* Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (*Quercus robur* L.)
* Medžio aukštis – 22 m (informacinėje lentelėje – 22,3 m)	
* Kamieno apimtis (1,3 m aukštyje) – 4,5 m 	(informacinėje lentelėje – 4,35 m)	
* Lajos plotis – 17 m
* Amžius – 270 metų 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Dzūkijos nacionalinio parko ir Čepkelių valstybinio gamtinio rezervato direkcija. Priskirtos teritorijos ir gamtos paveldo objektai
Nagva

**Nagva** () – miestas Dominikos Respublikos šiaurėje, prie Atlanto vandenyno Eskosesos įlankos ir Nagvos upės žiočių, šalia Samanos pusiasalio pradžios, 85 km į rytus nuo Santjago. Marijos Trinidad Sančes provincijos centras. Keliai į Pimentelį, Samaną, Puerto Platą. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (bananai, ananasai, žemės riešutai, kiti atogrąžų vaisiai). Yra paplūdimys.

## Istorija
XIX a. pr. Nagva buvo mažas žvejų kaimas. Šalia buvo svarbus Matansaso miestas. 1946 m. šį miestą nusiaubus žemės drebėjimui ir potvyniui dauguma jo gyventojų persikėlė į Nagvą.

1879 m. Nagvą nuniokojo audrų sukelti potvyniai.

## Šaltiniai
Haličo-Voluinės žygis į Lietuvą (1276)

**Haličo-Voluinės žygis į Lietuvą** – 1276 m. vasarą įvykęs pasienio konfliktas, Haličo-Voluinės kunigaikštystės kariaunos žygis į Lietuvai priklausiusią Slanimo žemę.

Žygis aprašytas Haličo-Voluinės metraštyje. Jame nurodoma, kad žygis buvo surengtas po to, kai Traidenis Gardino ir Slanimo žemėje apgyvendino „iš vokiečių“ atėjusius prūsus (greičiausiai – po Didžiojo prūsų sukilimo pralaimėjimo į Lietuvą pasitraukusius prūsus). Šios žemės naujakurių apgyvendinimui buvo pasiriktos netrukus po to, kai 1258 m. jas užėmė Lietuva. Voluinės pajėgų puolimo tikslas greičiausiai buvo atsiimti šias teritorijas.

Užpuolikų pajėgoms vadovavo neįvardintas Voluinės kunigaikščio Vladimiro Vasilkovičiaus brolis ir Haličo kunigaikštis Levas. Kariuomenių dydžiai ir lietuvių pajėgų vado vardas metraštyje nenurodomas, paprastai manoma, kad lietuvių pajėgoms vadovavo vėliau Lietuvos valdovu tapęs, o tuo metu kovų su Haliču-Voluine aprašymuose dažnai minimas Traidenis. Taip pat tikėtina, kad dėl trumpo užpuolimo pobūdžio lietuviai nespėjo mobilizuoti didesnių pajėgų, kas leido užpuolikams su grobiu sąlyginai sėkmingai pasitraukti.

Žygio aprašymas trumpas, jame nurodoma, kad užpuolikai „paėmė žemę, tačiau joje neatsisėdo“ (orig. *взяста Ђ, а быша землЂ не подъсЂдалЂ*). Iš sekančiame metraščio sakinyje pateikiamos informacijos galima manyti, kad šis žygis buvo vienas iš tuo metu vykusio karo išpuolių. Atsakydamas į šį išpuolį Traidenis pasiuntė savo brolio Sirpučio vadovaujamas pajėgas į Kamenę, su kuriomis kovodamos Volodimiro pajėgos užėmė „Turiską prie Nemumo“.

## Šaltiniai

* Галицко-Волынская летопись (подг. О.П.Лихачевой) / ПЛДР: XIII век. – М., 1981. – 236–425.
* Полное собрание русских летописей. Т. 2. Стб. 874

## Išnašos
Monte Kristis

**Monte Kristis** arba **San Fernando de Monte Kristis** () – miestas Dominikos Respublikos šiaurės vakaruose, prie Atlanto vandenyno ir Šiaurės Jakės upės žiočių, 105 km į šiaurės vakarus nuo Santjago. Monte Krisčio provincijos centras. Keliai į Santjagą, Dachaboną, yra oro uostas, prieplauka. Žemės ūkio regiono prekybinis centras Sibao slėnio vakarinėje dalyje (ryžiai, medvilnė, kava, bananai, veisiamos ožkos). Per uostą išvežami kailiai, odos.

Mieste vyksta kasmetiniai karnavalai, bulių šventės. Aplinkiniuose vandenyse gausu laivų liekanų. Apylinkėse įsteigtos kelios saugomos teritorijos – El Moro, Estero Balsos mangrovių, Monte Krisčio povandeninis nacionaliniai parkai.

## Istorija
Monte Kristį 1506 m. įsteigė Nikolasas de Ovandas. XVII a. tapo svarbiu piratų uostu, todėl 1606 m. sugriautas. 1756 m. miestas atkurtas.

1895 m. Chosė Marti ir Maksimas Gomesas čia pasirašė Monte Krisčio manifestą dėl Kubos išlaisvinimo.

## Šaltiniai
Samanos įlanka

**Samanos įlanka** () – įlanka Espanjolos šiaurės rytuose, Dominikos Respublikoje, išeina į Monos sąsiaurį, jungiantį Atlanto vandenyną ir Karibų jūrą. Iš šiaurės įlanką juosia Samanos pusiasalis. Įlankos ilgis iš rytų į vakarus 65 km, plotis iki 25 km.

Įlanka giliavandenė ir gerai apsaugota nuo atviros jūros, todėl tai vienas geriausių užutėkių visoje Vest Indijoje. Į įlanką įteka Junos upė. Pietvakarinė pakrantė parenka į Los Haitisų nacionalinį parką.

Vystoma žvejyba, turizmas. Pagrindinės pakrančių gyvenvietės – Samana, Sabana de la Maras, Sančesas.

## Šaltiniai
Pedernalesas (Dominikos Respublika)

**Pedernalesas** () – miestas Dominikos Respublikos pietvakariuose, Karibų jūros pakrantėje, Haičio pasienyje, priešais Ans a Pitro miestą. Pedernaleso provincijos centras. Keliai į Barahoną, Duverchė, Ans a Pitrą, yra jūrų uostas, netoliese – oro uostas. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (cukranendrės, kava, kukurūzai, šakniagumbiai). Toliau pietryčiuose yra Kabo Rocho boksito kasykla ir eksporto uostas.

Šalia miesto yra keletas paplūdimių, įsteigti Siera de Bahoruko, Charagvos nacionaliniai parkai.

## Istorija
Pedernalesas įkurtas 1915 m. kaip žemės ūkio regiono prekybinis centras.

## Šaltiniai
Chimani

**Chimani** () – miestas Dominikos Respublikos pietvakariuose, Haičio pasienyje, kalvotoje siaurymėje tarp Enrikilijo ir Somatro ežerų, 200 km į vakarus nuo Santo Domingo, 50 km į rytus nuo Port o Prenso. Independensijos provincijos centras. Svarbus tranzitinis taškas. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (kava, vaisiai, mediena).

## Istorija
Chimani rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1536 m. Per Dominikos Nepriklausomybės karą miestas buvo apleistas, XIX a. vid. atsikūrė. 1950 m. tapo provincijos sostine.

2004 m. Chimani smarkiai nuniokojo potvyniai ir purvo nuošliaužos, žuvo keli šimtai žmonių.

## Šaltiniai
Udug

***Udug*** () – demonų tipas Mesopotamijos mitologijoje. Iš pradžių šie demonai nelaikyti išimtinai žmonėms palankiais ar grėsmingais. Lagašo valdovas Gudėja prašęs deivės, kad jį sergėtų „gerieji *udug*“, o „gerieji *lama*“ nukreiptų reikiama linkme.

Iki šių dienų išliko gausus magiškųjų užkalbėjimų, skirtų apsiginti nuo įvairiausių piktavalių demonų, rinkinys. Šiuose užkalbėjimuose aptinkami ir konkretaus „blogojo udugo“, ir bendrai blogųjų „udugų“ paminėjimai, kai žodis veikiausiai vartojamas platesne prasme, turint omenyje dar ir kitokius demonus.

## Išnašos
Pedernalesas

**Pedernalesas** () gali reikšti:
* Pedernalesas – miestas Dominikos Respublikoje;
* Pedernalesas – miestas Ekvadore;
* Pedernalesas – gyvenvietė Venesueloje;
* Pedernalesas – gyvenvietė Puerto Rike;
* Pedernalesas – ispaniškas Sukarietos gyvenvietės (Ispanija, Baskų kraštas) pavadinimas;
* Pedernalesas – upė JAV, Teksase;
* Pedernaleso druskožemis – Čilėje.
Kotui

**Kotui** () – miestas Dominikos Respublikos centrinėje dalyje, derlingame La Vega Realio slėnyje, šalia Junos upės, 65 km į šiaurę nuo Santo Domingo. Sančeso Ramireso provincijos centras. Keliai į Piedra Blanką, Monte Platą, Pimentelį, La Vegą. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (pagrindinė produkcija – ryžiai ir kakava). Apylinkėse yra aukso, sidabro, vario, pirito, grafito, gintaro telkinių. Netoliese sudarytas didžiausias šalyje Hatilijo tvenkinys.

Yra Švč. Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia (1741 m., 1957 m. atstatyta po žemės drebėjimo). Vyksta kasmetinis karnavalas.

## Istorija
Kotui indėnų tainų kaimo apylinkėse įsteigtas 1505 m. Rodrigo Triljo de Mechijos. Augo kaip aukso, sidabro kasybos centras. 1533 m. suteiktas miestelio statusas, netrukus Kotui tapo viena turtingiausių Naujojo pasaulio gyvenviečių. 1562 m. miestą sugriovė žemės drebėjimas, jis atstatytas toliau šiaurėje, šalia Junos upės.

## Šaltiniai
Sabaneta

**Sabaneta**, oficialiai **San Ignasijo de Sabaneta** (), dar vadinama **Santjago Rodrigesu** (*Santiago Rodríguez*) – miestas Dominikos Respublikos šiaurės vakaruose, Centrinės Kordiljeros šiauriniuose šlaituose, prie Jagvachalio upės, 65 km į vakarus nuo Santjago. Santjago Rodrigeso provincijos centras. Keliai į Dachaboną, Mao, Gvajubiną. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (pagrindinė produkcija – tabakas, bičių vaškas, mediena, odos).

## Istorija
1844 m. gyvenvietę įkūrė karvedys Santjagas Rodrigesas. 1863–1865 m., Atstatymo karo metu, Sabaneta buvo svarbus pasipriešinimo ispanams centras. Nuo 1948 m. – provincijos centras.

## Šaltiniai