open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Matagalpa

**Matagalpa** () arba ***San Pedro de Matagalpa*** – miestas vidurio Nikaragvoje, 128 km į šiaurės rytus nuo Managvos. Vienas svarbiausių ekonominių šalies centrų. Keliai į Managvą, Chinotegą, Puerto Kabesasą. Svarbus kavos auginimo, prekybos, perdirbimo centras. Tekstilės pramonė. Taip pat prekyba vaisiais, galvijais, kakava, daržovėmis. Vystomas turizmas.

## Istorija

Matagalpos teritorijoje senovėje gyveno indėnai, kalbėję dabar jau išnykusia matagalpų kalba. Nuo XVII a. šioje vietoje pradėtos kurti krikščioniškos misijos. 

Matagalpos miestelis žinomas nuo 1851 m., o miesto statusą gavo 1862 m.

## Sportas
* Matagalpa FC – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
* CS Sébaco – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
* Namų rungtynes žaidžia Matagalpos miesto savivaldybės stadione, talpinančiame 1,8 tūkst. žiūrovų.

## Galerija

Image:Matagalpa kadedraali.jpg|Katedra
Image:Matagalpadowntown.JPG|Senamiestis
Image:Mantagalpa calle.JPG|Miesto gatvė 1988 m.


## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Krainos kunigaikštystė

**Krainos kunigaikštystė** arba **Krainos hercogystė** ( ) – kunigaikštystė, egzistavusi 1364–1804 ir 1816–1918 m., priklausiusi Šventajai Romos imperijai, Habsburgų monarchijai. Didžiąją dalį istorijos jos teritorija apėmė sritis, kur dabar yra Slovėnija (istorinis Krainos regionas).

## Istorija
Kunigaikštystė buvo iki tol čia egzistavusios Krainos markos tąsa, po to, kai jos markgrafas Rudolfas iš Habsburgų dinastijos savavališkai pasiskelbė kunigaikščiu. Tai jis padarė be Šventosios Romos imperatoriaus sutikimo.

Kunigaikštystė liko Habsburgų monarchijoje iki pat XX a. Habsburgai Austrijos erchercogai paveldėdavo Krainą kartu su Karintija, Štirija ir Goricija. Tik 2 kartus šios kunigaikštystės išskirtos iš bendrų Habsburgų valdų kaip Vidinė Austrija, valdoma atskiros dinastinės linijos. Iš visų Vidinės Austrijos kunigaikštysčių Kraina buvo mažiausiai germanizuota. Didžioji dalis gyventojų išlaikė slavišką slovėnų kalbą.

Po Šventosios Romos imperijos panaikinimo 1804 m. Krainos kunigaikštystė panaikinta ir tiesiogiai inkorporuota į Austrijos imperiją. Tačiau 1809 m. jos teritoriją užėmė Napoleonas, kuris ją įjungė į Prancūzijai pavaldžias Ilyrijos provincijas. 1816 m. jas susigrąžino Austrija, kuri vėl atkūrė kunigaikštystę sau pavaldžios Ilyrijos karalystės sudėtyje. XIX a. viduryje karalystei nunykus, Kraina vėl liko tiesiogiai pavaldi Austrijos imperijai, o vėliau – Austrijai-Vengrijai.

Pasibaigus I Pasauliniam karui Sen Žermeno sutartis numatė Austrijos-Vengrijos padalinimą. Remiantis etniniu principu Krainos kunigaikštystė atiteko Jugoslavijos karalystei.

## Kunigaikščiai

* Rudolfas II (1358–1365);
* Albertas III (1365–1395);
### Leopoldinų linija
* Leopoldas (1379–1386);
* Viljamas (1386–1406);
* Ernestas (1406–1424);
* Frydrichas V;

### Habsbugų pagrindinė linija
(Sutapo su Austrijos erchercogų linija):
* Maksimilijonas I (1493–1519);
* Karolis I (1519–1521);
* Ferdinand I (1521–1564);

### Vidinės Austrijos linija
* Karolis II (1564–1590);
* Ferdinandas II (1590–1619)

Tolesnė kunigaikščių linija sutapo su Austrijos erchercogų linija.
Lenín Moreno

**Leninas Bolteras Morenas Garsesas** (*Lenín Boltaire Moreno Garcés*; g. 1953 m. kovo 19 d.) – Ekvadoro politikas, nuo 2007 m. ėjo šalies viceprezidento pareigas, 2017–2021 m. – Ekvadoro prezidentas. Vienas iš nedaugelio fiziškai neįgalių žmonių pasaulyje, ėjusių aukštas valstybines pareigas.

## Biografija
Gimė mažame Nueva Rokfuertės miestelyje, Peru pasienyje, kur jo tėvas dirbo švietėjišką darbą indėnų bendruomenėse. Tėvas pavadino sūnų Vladimiro Lenino garbei, o mama Voltero garbei, tačiau įvyko klaida ir jo pase buvo įrašytas Boltero vardas. Išvyko į Kitą, kur Ekvadoro centriniame universitete įgijo išsilavinimą viešojo administravimo srityje. Taip pat studijavo psichologiją.

Dirbo prekybos srityje, vėliau aktyviai prisidėjo prie turizmo vystymo šalyje, įkūrė Pičinčos turizmo rūmus.

1998 m. Leninas Morenas buvo užpultas dviejų plėšikų mašinų stovėjimo aikštelėje, ir peršautas į nugarą. Šis sužeidimas nulėmė, kad Morenas nebegalėjo vaikščioti ir kentė didelius skausmus. Jo teigimu, su liga jam padėjo susitvarkyti juoko terapija. Pats Morenas išleido kelias knygas šia tema.

2007 m. Ekvadoro prezidentu tapus Rafaeliui Korėjai, Leninas Moreno paskirtas į viceprezidento pareigas. Savo darbe skyrė daug dėmesio neįgaliųjų problemoms.

2012 m. grupė ekvadoriečių imigrantų Norvegijoje, remiami nevyriausybinių Ekvadoro organizacijų, Leniną Moreno nominavo Nobelio taikos premijai už indėlį ginant neįgaliųjų teises.

## Šaltiniai
Echoskopija

**Echoskopija** ( 'aidas' + *skopeō* 'žiūriu') – tyrimo metodas (kitaip dar vadinamas ultragarsiniu tyrimu), ultragarso bangų atspindžio nuo įvairių organų registravimas.

## Echoskopas
Echoskopavimas atliekamas echoskopu – ultragarsiniu davikliu iš bario titanato arba kitų pjezokristalų, kurie, veikiami elektros srovės, spinduliuoja ultragarso bangas. Per sekundę įrenginys sukuria 300–1000 impulsų ir ultragarso bangų energija nukreipiama į audinį. Susidūrusios su audiniu arba skysčiu, bangos atsispindi ir grįžta į bangų daviklį, paverčiamos el. impulsais ir registruojamos registravimo aparatu (oscilografu).

## Panaudojimas medicinoje
Taikoma diagnostikoje, siekiant nustatyti organų ar jų dalių struktūrą, būklę, esamas ligas. Iš ultragarso bangų, atsispindėjusių nuo gyvo organizmo, sužinoma apie jo audinių tankį, struktūrą, erdvinę padėtį; jos parodo svetimkūnius, tulžies ir inkstų akmenis, cistas, navikus. Dėl plataus panaudojimo echoskopija taikoma įvairiose medicinos srityse:

## Poveikis
Echoskopijai nenaudojami Rentgeno spinduliai, todėl echoskopija nepavojinga, neturi jokių pašalinių reiškinių, tinka tirti nėščiąsias. Echoskopinė procedūra saugi ir vaisiui, ir motinai.

## Privalumai ir trūkumai
Tyrimo privalumai:

* Veiksmingas tiriant minkštuosius audinius ir organus
* Echoskopijos vaizdai gaunami realiu laiku
* Tai nekenksmingas tyrimas, ultragarso spinduliuotė – ne jonizuojanti
* Greitai atliekama
* Pigu, lyginant su kitais tyrimais (pvz., magnetinio rezonanso tyrimu)

Tyrimo trūkumai:

* Atliekant pilvo organų tyrimą žarnyne negali būti dujų – pro jas prastai skverbiasi ultragarsas
* Echoskopijos rezultatai laibai priklauso nuo gydytojo patirties
* Labai riboti plaučių ir kaulų tyrimai

## Literatūra
* Medicinos enciklopedija 1; A.Baubinienė, A.Dembinskas, V.Grabauskas, V.Gurauskas, P.Kaltenis, A.Mickis, B.Padegimas, S.Pavilionis, A.Praškevičius, A.Raugalė, E.Razgauskas, J.Tamulaitienė, A.Venckauskas, A.Žiugžda; 1991 m.

## Nuorodos
* Echoskopija.lt
* Infomed.lt – Echoskopija
Gavrilas Popovas

**Gavrilas Popovas** (, g. 1936 m. spalio 31 d. Maskvoje) – tarybinis ekonomistas, rusų politikas, vienas žinomiausių XX a. 9-to dešimtmečio TSRS demokratinio judėjimo veikėjų, pirmasis Maskvos miesto meras (1991–1992 m.)

## Biografija
G.Popovas gimė paazovio graikų šeimoje. 1954 m. baigė Maskvos M.Lomonosovo universiteto ekonomikos fakultetą, vėliau- aspirantūrą ir čia dėstė, 1978–1981 m. buvo šio fakulteto dekanas.

1988–1991 m. buvo žurnalo „Ekonomikos klausimai“ (*Вопросы экономики*) vyr.redaktorius. M.Gorbačiovo inicijuotos perestroikos metu pradėjo spausdinti straipsnius apie krizinę planinės tarybinės ekonomikos padėtį ir reformų būtinybę.

1989 m. kovo mėn. išrinktas TSRS liaudies deputatu, buvo oficialiai valdžiai oponavusios Tarpregioninės deputatų grupės kūrėjas ir vienas pirmininkų.

1990 m. kovo mėn. išrinktas Maskvos miesto tarybos (*Моссовет*) deputatu, balandžio mėn. – tarybos pirmininku. 1991 m. birželio mėn. išrinktas pirmuoju Maskvos miesto meru (vicemeru kartu išrinktas Jurijus Lužkovas). Pirmuoju savo įsaku G.Popovas pensininkams leido nemokamai važiuoti miesto visuomeniniu transportu. Dirbdamas meru pakeitė miesto valdymo struktūrą, vietoje rajoninių vykdomųjų komitetų sukurdamas merijai tiesiogiai pavaldžias prefektūras, Maskvos tarybos vykdomasis komitetas reorganizuotas į Maskvos vyriausybę.

Iš mero pareigų atsistatydino 1992 m. birželio mėn. protestuodamas prieš J.Gaidaro vadovaujamos Rusijos Federacijos vyriausybės ekonominę politiką

Baigęs politiko karjerą įkūrė „Tarptautinį universitetą Maskvoje“ ir jam iki šiol vadovauja. Dabartinis Maskvos meras Sergejus Sobianinas pasiskyrė G.Popovą visuomeniniu patarėju.

## Papildoma informacija
* Ekonomikos mokslų daktaras (1970 m.), profesorius (1971 m.), Rusijos mokslų akademijos tikrasis narys (nuo 1991 m.), kelių užsienio universitetų garbės daktaras.
* G.Popovas Nidoje, Kuverto gatvėje yra įsigijęs didelę vilą.

## Šaltiniai

|-
An Evening with Adele

**An Evening with Adele** () – pirmasis britų atlikėjos ir dainų autorės Adele koncertinis turas, pristatęs jos albumą *[[19 (Adele albumas)|19]]*. Turas buvo neįprastas, nes vos keli pasirodymai vyko Adele tėvynėje Jungtinėje Karalystėje, kur albumas *19* buvo populiariausias. Daugiausiai pasirodymų vyko Šiaurės Amerikoje. Adele ir turas liūdnai pagarsėjo po to, kai Adele atšaukė pasirodymus 2008 m., nes norėjo praleisti laiką su savo vaikinu; vėliau ji prisipažino, kad dėl šio įvykio labai gailisi. Vienas paskutinių pasirodymų vyko istoriniame Hollywood Bowl. Ten turėjo pasirodyti Etta James, tačiau paskutinę minutę pasirodymas buvo atšauktas dėl ligos ir pakeistas į Chaka Khan. Paskutinis turo pasirodymas įvyko Šiaurės Jūros Džiazo festivalyje.

Oficialią turo knygą su išskirtinėmis nuotraukomis ir turo užkulisių informacija galima nusipikrti oficialiame Adele tinklalapyje.

## Apšildančios grupės
* The Script (Šiaurės Amerika – 2009 m. pavasarį)
* James Morrison (Šiaurės Amerika – 2009 m. sausį)
* Sam Sparro (Jungtinė Karalystė – 2008 m. vasarą)

## Dainų sąrašas

#„Cold Shoulder“
#„Melt My Heart to Stone“
#„Daydreamer“
#„Best for Last“
#"Right as Rain"
#„Many Shades of Black“
#„First Love“
#„Tired“
#„Make You Feel My Love“
#„Be pavadinimo“ (Instrumentinė interliudija) 
#„Fool That I Am“
#„Hometown Glory“
;Finalas
#„Crazy for You“ 
#„That's It, I Quit, I'm Movin' On“ 
#„Chasing Pavements“

## Turo datos

;Festivaliai ir kiti įvairūs pasirodymai
:Koncertas buvo „*Bonnaroo muzikos festivalio*“ dalis
:Koncertas buvo „*Montrė džiazo festivalio*“ dalis
:Koncertas buvo „*Summer Series*“ dalis
:Koncertas buvo „*Little Noise Sessions*“ dalis
:Koncertas buvo „*iTunes festivalio*“ dalis

### Pajamos

## Transliavimas ir įrašai
Koncertas The Roundhouse arenoje („*iTunes festivalio*“ dalis) buvo įrašytas ir išleistas kaip *[[iTunes Live from SoHo (Adele EP)|iTunes Live from SoHo]]*.
Bubel Grana

**Bubel Grana** () – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Januvo valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Palenkės Januvo Šv. Trejybės parapija

**Palenkės Januvo Šv. Trejybės parapija** () - parapija įkurta 1428 metais. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijai, Palenkės Januvo dekanatui. Parapijai priklausantis Palenkės Januvo Šv. Trejybės kolegiatas pastatytas 1714-1735 metais.

## Nuorodos

* Parapijos tinklalapis (lenk.).
Palenkės Januvo Šv. Trejybės kolegiatas

**Palenkės Januvo Šv. Trejybės kolegiatas** () – katalikų kolegiatas esantis Palenkės Januvo kaime.

Kolegiate įsikūrusi Palenkės Januvo Šv. Trejybės parapija. Kolegiatas pastatytas 1714–1735 m. vėlyvojo baroko architektūros stiliumi. Bažnyčioje yra 18 paveikslų priklausančių Pranciškaus Smuglevičiaus mokyklai. 1796 m. šventovės kriptoje buvo palaidotas Lucko vyskupas Adomas Naruševičius, 1861 m. bažnyčioje jam buvo pastatytas marmurinis paminklas, sukurtas Romoje. 1818–1867 m. ir 1918–1924 m. turėjo katedros statusą. 1957 m. rugpjūčio 31 d. kolegiatas buvo įtrauktas į Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

## Nuorodos
* Istorinės vietovės
* Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.)
Palenkės Januvo žydų kapinės

**Palenkės Januvo žydų kapinės** () – žydų kapinės Palenkės Januvo kaime. Kapinių plotas 1,27 ha, kapinės yra aptvertos, paminklų neišlikę. 

## Literatūra

* Przemysław Burchard: Pamiątki i zabytki kultury żydowskiej w Polsce. Warszawa: 1990, s. 55-56.
 
## Nuorodos

* Aprašymas apie kapines (lenk.) ;
* Aprašymas ir nuotraukos (lenk.).
Triglavo nacionalinis parkas

**Triglavo nacionalinis parkas** () – vienintelis nacionalinis parkas Slovėnijoje. Dabartinė jo forma atsirado 1981 m., jis yra šiaurės vakarinėje šalies dalyje, pietryčių Alpėse. Triglavo kalnas yra aukščiausia viršukalnė Julijos Alpėse ir yra beveik parko centre. Nuo kalno į visas puses tęsiasi slėniai, kurie tiekia vandenis dviem iš Julijos Alpių ištekančiom upėm: Sočai, kuri įteka į Adrijos jūrą ir Dunojaus intakui Savai.

## Istorija

Triglavo regiono apsaugą pirmąkart pasiūlė seismologas Albinas Belaras 1906 ar 1908 m. Tačiau pasiūlymas buvo atmestas, nes nebuvo teisinės bazės ir įstatymas draudė ganymo ribojimus. Belaras 1920 m. vėl kreipėsi dėl *Memorandum (Spomenica)* srities apsaugos į Slovėnijos provincinę valdžią. Sumanymas buvo įvykdytas 1924 m. Slovėnijos muziejų bendruomenė ir Slovėnijos alpinistų bendruomenė išsinuomojo 20 metų Triglavo ežerų slėnį, apie 14 km². Nuolatinė apsauga nebuvo galima tuo metu. 1926 m. Fran Jesenko pirmąkart panaudojo pavadinimą Triglavo nacionalinis parkas.

1961 m. parko apsauga tapo nuolatinė, jo plotas išaugo iki 20 km². Parkas oficialiai pavadintas Triglavo nacionaliniu parku. Tačiau jis nevykdė visų nacionalinio parko funkcijų, tad kitus du dešimtmečius už tai buvo kovojama.

Galiausiai 1981 m. parkui suteikta nauja koncepcija, jo plotas išaugo iki 838 km². 2010 m. gyventojams pageidaujant prie parko prijungta Kneške Ravne gyvenvietė. Dabar parko plotas yra 880 km², tai sudaro 4% Slovėnijos teritorijos.

## Galerija

Nationalpark_Triglav_(Triglavski_narodni_park).jpg
Vintgar.jpg
Farmhouse upper Trenta Soca 06052006 63.jpg


## Išnašos
Jonas Losovičius

**Janas Losovičius** (, ) (? – 1481 m. vasario 6 d. Vilniuje) – 1463-1468 m. Lucko vyskupas ir 1468-1481 m. Vilniaus vyskupas.

## Biografija

Pasak kronininko Jano Dlugošo *Janas Losovičius* buvo kilęs arba iš viduriniojo luomo šeimos arba iš kilmingųjų šeimos turėjusios Syrokomlos herbą. Manoma, kad studijavo Krokuvos universitete, buvo Vilniaus kanauninkas. 1463 m. sausio 24 d. paskirtas Lucko vyskupu. 

Būdamas Lucko vyskupu gyveno *Porchuvo* kaime, kuris 1465 m. vyskupui išrūpinus, gavus miesto teises ir buvo pervadintas vyskupo vardu *Janów Biskupi*, o vėliau tapo Palenkės Januvu. 1468 m. gegužės 4 d. tapo Vilniaus vyskupu. Pašventino daug naujai įkurtų parapijų ir pastatytų bažnyčių. Dalyvavo užsienio politikos reikaluose, ypatingai santykiuose su Kryžiuočių ordinu.

## Nuorodos

* Vyskupo biografija;
* Portretas XVII a..

## Literatūra

* Krzysztof Rafał Prokop. Sylwetki biskupów łuckich. – Biały Dunajec – Ostróg, 2001.

|-
Hermann Weyl

**Hermanas Klausas Hugo Veilas** (; 1885 m. lapkričio 9 d. Elmshorne, Vokietijoje – 1955 m. gruodžio 8 d. Ciuriche) – vokiečių matematikas ir fizikas. Jo tyrimai turėjo didelę reikšmę teorinės fizikos bei grynosios matematikos disciplinoms, įskaitant skaičių teoriją. Jis buvo vienas iš įtakingiausių dvidešimto amžiaus matematikų bei svarbus Pažangiųjų studijų instituto narys.

## Biografija
Veilas gimė Elmshorne, mažame miestelyje netoli Hamburgo, Vokietijoje bei lankė katalikiškąją Hamburgo gimnaziją Altonoje.

Nuo 1904 m. iki 1908 m. studijavo matematiką ir fiziką abiejuose, tiek Miuncheno, tiek Getingeno universitetuose, beje, pastarajame įgijo matematikos daktaro laipsnį. Po kelerių metų dėstytojavimo Getingeno universitete, jis išvyko į Ciurichą, kur užėmė matematikos pirmininko postą ETH Zurich universitete. Ten jis buvo Alberto Einšteino, kuris dirbo prie bendrosios reliatyvumo teorijos, kolega. Einšteinas turėjo didelę įtaką Veilui, dėl to vėliau jis stipriai susižavėjo matematine fizika. Veilas paliko Ciurichą 1930 m. ir išvažiavo atgal į Getingeną tapti D. Hilberto įpėdiniu, tačiau vėl turėjo persikelti 1933 m. naciams atėjus į valdžią, daugiausiai dėl to, kad jo žmona buvo žydė. Šie įvykiai privertė jį persikelti į naująjį Pažangiųjų tyrimų institutą Prinstone, Naujajame Džersyje. Jis ten liko iki atsistatydinimo 1951 m. Kartu su savo žmona, gyveno Ciuriche ir mirė 1955 m.

## Mokslinė veikla
Patobulino Rymano paviršiaus sąvoką, sukūrė naują matematikos šaką, siejančią funkcijų teoriją ir geometriją, pateikė pirmąjį lauko teorijos variantą, šis darbas paskatino diferencialinės geometrijos plėtrą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* National Academy of Sciences biography
* Bell, John L. *[http://publish.uwo.ca/~jbell/Hermann%20Weyl.pdf Hermann Weyl on intuition and the continuum]*
* Feferman, Solomon. „Significance of Hermann Weyl’s das Kontinuum“
* Straub, William O. Hermann Weyl Website
Sekierka (reikšmės)

**Sekierka** () vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:

* Sekierka (Palenkės vaivadija);
* Sekierka (Liublino vaivadija).
Konstantynuvas (Liublinas)

**Konstantinuvas** () – kaimas Lenkijos rytuose, Konstantinuvo valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 20 km į šiaurę nuo Palenkės Bialos ir apie 113 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino. 

## Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1452 m., kaip *Kozierady*. Iki 1616 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės, Bresto apskričiai. 1660 m. kaime buvo susirinkę Stefano Čarneckio vadovaujami pulkai prieš pradedant žygį į ATR-Maskvos karą. 1729 m. kaimo valdytojas *Karol Józef Odrowąż Siedlnicki* pervadino kaimo pavadinimą į *Konstantinuvą*, savo žmonos *Konstancijos Branickos* garbei bei išrūpino gyvenvietei miesto teises. 1744 m. kaimo valdytojas pasistatė kaime baroko architektūros stiliaus rūmus su parku. 

XVIII a. pabaigoje kaimą nusipirko Palenkės vaivada Tomas Aleksandrovičius, kurio šeimai kaimas priklausė iki XIX a. pabaigos. Apie 1840 m. kaimo valdytojas Stanislavas Aleksandrovičius užsakė perstatyti kaimo rūmus angliškuoju neogotikiniu architektūros stiliumi, pagal architekto Pranciškaus Jaščoldo projektą. 1869 m. iš gyvenvietės buvo atimtos miesto teisės. XIX a. pabaigoje kaime gyveno apie 2000 žmonių. 

1902-1903 m. pastatyta Konstantinuvo Rūpestingosios Dievo Motinos cerkvė. 1909 m. 85% miesto gyventojų iš 2300 žmonių buvo žydai. 1909 m. įkurta Konstantinuvo Šv. Elžbietos Vengrės parapija. 1867-1932 m. kaimo vardu buvo vadinama Konstantinuvo apskritis, kurios centras buvo Palenkės Januve. Iki II pasaulinio karo kaime veikė Konstantinuvo žydų kapinės. 1952-1954 m. kaimas buvo Zakanalės valsčiaus centras.


Vaizdas:KonstantynowDwór.JPG|Kaimo rūmai
Vaizdas:KonstantynówDwór2.JPG
Vaizdas:Konstantynów.woj.lubelskie,pow.bialski,gm.Konstantynów..jpg
Vaizdas:Konstantynow-lub-kosciol.jpg|Šv. Elžbietos Vengrės bažnyčia


## Literatūra

* Rafał Zubkowicz, Elena Vetrova, Aleksadnr Pańko, Andriej Abramczuk: Biała Podlaska – Brześć. Niedokryty wschód. Kraków: Amistad Sp. z.o.o – Program PolskaTurystycza.pl, 2008, s. 104-106. ISBN 978-83-7560-023-0.

## Šaltiniai
DNA

**DNA** – debiutinis britų muzikos grupė „Little Mix“ albumas, išleistas 2012 m. lapkričio 16 d.

## Singlai
Pirmasis albumo singlas „Wings“ buvo išleistas 2012 m. rugpjūčio 26 d. Jungtinėje Karalystėje ir Airijoje. Dėl didelio susidomėjimo šis singlas buvo išleistas Naujojoje Zelandijoje ir Australijoje 2012 m. spalio 5 d. Per pirmąją savaitę buvo parduota 107 000 kopijų.

Džiaugdamosi didžiuliu „Wings“ pasisekimu, 2012 m. lapkričio 11 d. Little Mix išleido antrąjį skaitmeninį singlą – „DNA“.

„Change Your Life“ bus išleista kaip trečiasis singlas 2013 m. vasario 3 d.

## Dainos
# „Wings“ Little Mix, Tom Barnes, Ben Kohn, Iain James, Heidi Rojas, Erika Nuri, Michelle Lewis, Mischke Butler, Peter Kelleher, Kyle Coleman, Christopher Dotson (3:39)
# „DNA“ Little Mix, Barnes, Peter Kelleher, Kohn, James (3:56)
# „Change Your Life“ Little Mix, Richard „Biff“ Stannard, Tim Powell, Ash Howes (3:21)
# „Always Be Together“ Ester Dean, Dapo Torimiro (4:26)
# „Stereo Soldier“ James, Barnes, Kohn, Kelleher (3:22)
# „Pretend It’s OK“ Little Mix, Luke Fitton, Brian Higgins, Miranda Cooper (3:44)
# „Turn Your Face“ Steve Mac, Priscilla Renea (3:41)
# „We Are Who We Are“ Mac, Wayne Hector, Ina Wroldsen (3:03)
# „How Ya Doin'?“ Little Mix, Lewis, Babalola, Lewis, Carter, Skinner, Volpeliere-Pierrot, Thorp, Brookhouse, Drummond (3:12)
# „Red Planet“ Jon Levine, Autumn Rowe, Tionne „T-Boz“ Watkins (3:46)
# „Going Nowhere“ Little Mix, Nicola Roberts, Fred Ball, James (3:45)
# „Madhouse“ Little Mix, James, R.Sandilands, R.Morris (3:49)
Pranciškus Jaščoldas

**Pranciškus Jaščoldas** (, ) (1808 m. Semiatičėje, Rusijos imperijoje – 1873 m. rugsėjo 6 d.) – lenkų-baltarusių kilmės architektas, inžinierius, daugiausiai projektavęs ir dirbęs dabartinėje rytų Lenkijoje ir vakarų Baltarusijoje. Baigė architektūros studijas Varšuvos universitete. Apie 1840 m. vadovavo Verkių dvaro aikštės perplanavimo darbams.

## Darbai

Architektas suprojektavo šiuos statinius:

* Konstantinuvo rūmai ir parkas;
* Kosavos rūmai, Kosavoje;
* Korčevo rūmai ir parkas;
* Paminklas *Feliksui Tiklai* Žichlino miesto kapinėse;
* Neplės rūmai ir parkas;
* Patrikozų rūmai ir parkas;
* Roskošo rūmai ir parkas;
* Koverdziakų rūmai ir parkas;
* Vističų, netoli Bresto, rūmai ir parkas;
* Grabanuvo rūmai ir parkas.


Vaizdas:KosauskiZamak004.Jpg|Kosavos rūmai prieš rekonstrukciją
Vaizdas:KosauskiZamak001.Jpeg|Kosavos rūmai po rekonstrukcijos
Vaizdas:Korczew pal.jpg|Korčevo rūmai prieš rekonstrukciją
Vaizdas:Korczew Pałac 13 BMK.JPG|Korčevo rūmai po rekonstrukcijos
Vaizdas:KonstantynowDwór.JPG|Konstantinuvo rūmai
Vaizdas:Wilczyn-palac-tył.jpg|Grabanuvo rūmai


## Nuorodos

* Verkių dvaro sodyba ;
* Verkių dvaro sodybos fontanas;
* Architekto darbai Palenkėje (lenk.) .
Bukovicė (Liublino vaivadija)

**Bukovicė** () – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Lešnos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 16 km į šiaurės vakarus nuo Palenkės Bialos ir apie 105 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1616 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės, Bresto apskričiai.

## Šaltiniai
Kapitolijaus muziejai

**Kapitolijaus muziejai** () – Romos meno muziejus, įsikūręs ant Kapitolijaus kalvos. Muziejus išsidėstęs trijuose pastatuose, kurie supa Kampidoljo aikštę. Ekspozicijoje yra reikšminga Sen. Romos skulptūrų ir italų renesanso bei baroko dailės darbų kolekcija. Adresas: Piazza del Campidoglio 1. Į muziejaus kompleksą įeina istorinės Sen. Romos architektūrinės liekanos.

## Istorija

Kolekcijos pradžią galima atsekti nuo 1471 m., kai popiežius Sikstas IV padovanojo grupę antikinių skulptūrų Romos miestui ir jos buvo pradėtos eksponuoti Kapitolijaus kalvoje. Kapitolijaus kalva tuomet buvo virtusi Sen. Romos buvusių pastatų griuvėsių vieta. 1536 m. popiežius Paulius III nusprendė kardinaliai pakeisti kalvos viršūnę ir pritaikyti ją imperatorio Karolio V šventiniam įžengimui į Romą. Popiežius projektą atlikti užsakė Mikelandželui. Mikelandželas suprojektavo Kampidoljo (itališkas Kapitolijaus kalvos pavadinimas) aikštę ((), laiptus ir tris pastatus aplink aikštę, kurios centre buvo nuspręsta pastatyti antikinę Marko Aurelijaus statulą. 

Mikelandželo projektui pilnai įgyvendinti prireikė apie 100 metų. Prieš laiptus yra centrinis pastatas Senatorių rūmai (), senovinis pastatas, kurio fasadą suprojektavo Mikelandželas. Senatorių rūmams iš dešinės yra Konservatorių rūmai (), pastatyti XVI a. Priešais Konservatorių rūmus XVII a. buvo pastatyti Naujieji rūmai () su identišku fasadu.
Kapitolijaus muziejai dar praplėsti į XVI a. Kafarelio-Klementino rūmus () už Konservatorių rūmų. 1997 m. aikštėje buvo pastatyta Marko Aurelijo statulos kopija, o originalas perkeltas į muziejus.

## Kolekcijos

Muziejuose yra daug istorinių Sen. Romos statulų. Be raito Marko Aurelijaus statulos, yra kitos garsios skulptūros: „Mirštantis galas“, „Kapitolijaus vilkė“, imperatoriaus Komodo biustas, „Kapitolijaus Venera“. Iš dailės darbų dominuoja Italijos renesanso ir baroko menas. Muziejuose yra monetų, brangakmenių ekspozicijos.
### Muziejų interjeras


Vaizdas:Porcelanas-museus capitolinos-o julgamento de páris.jpg| XVIII a. porcelianas. *„Pario teismas“*
Vaizdas:Galerias10b.jpg| Konservatorių rūmų salė su popiežiaus Inocento X statula, kurta Alessandro Algardi
Image:Galeria-capitolino.jpg| Naujųjų rūmų salė
Image:Tabularium interieur.jpg| Tabulariumas


### Skulptūros

Vaizdas:Capitoline Venus - Palazzo Nuovo - Musei Capitolini - Rome 2016.jpg| *„[[Kapitolijaus Venera]]“*, II a.
Vaizdas:Capitoline she-wolf Musei Capitolini MC1181.jpg| *„[[Kapitolijaus vilkė]]“*
Image:Commodus Musei Capitolini MC1120.jpg| *„Imperatorius [[Komodas]]“*
Image:Medusa Bernini Musei Capitolini.jpg| Berninis. *„Medūza“*


### Paveikslai


Image:Veronese - Rape of Europa - Google Art Project.jpg| Paolas Veronezė. *„Europos pagrobimas“*
Image:Guido Reni - Penitent Magdalene - Google Art Project.jpg| Gvidas Renis. *„Liūdinti Magdalena“*
Image:Guercino - The Persian Sibyl - Google Art Project.jpg| Gverčinas. *„Persų sibilė“*
Image:Pietro da Cortona - The allume mines of Tolfa - Google Art Project.jpg| Pietras da Kortona. *„Aliumo kasyklos Tolfoje“*


## Nuorodos

* Oficiali svetainė
* www.sacred-destinations.com
* Kapitolijaus muziejai Google meno projekte
ALOS

**ALOS** (nuo ) – Žemės stebėjimui skirtas palydovas, sukurtas Japonijos kosminės agentūros. Japonijoje žinomas **„Daiči“** () vardu. Į orbitą paleistas 2006 m. sausio 24 d. iš Tanegašimos kosminių skrydžių centro, veikė iki 2011 m. balandžio 22 d. Skriejo 691 km aukštyje, svėrė apie 4 tonas. Buvo aprūpintas jutikliais, skirtais paviršiaus stebėjimui. Iš palydovo gauti duomenys naudojami sudarant žemėlapius, matuojant gamtinius išteklius (pvz., miškų plotą), stebint gamtinius kataklizmus ir kitur.

Artimiausiais metais planuojama į orbitą paleisti panašias funkcijas atliekantį ir „ALOS“ pakeisiantį palydovą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus ALOS puslapis
* ALOS palydovinių nuotraukų biblioteka
Žvaigždžių miestelis

**Žvaigždžių miestelis** () – miesto tipo gyvenvietė, uždaras administracinis teritorinis darinys (, *ЗАТО*) už 25 km į šiaurės rytus nuo Maskvos, iš visų pusių supamas Ščiolkovo municipalinio rajono.

Gyvenvietė įsikūrusi prie geležinkelio stoties „Ciolkovskaja“ linijoje Mytiščiai–Friazevas, turi 6,3 tūkst. gyv. (2011 m.). Garsėja Kosmonautų rengimo centru, nuo 1960-ųjų rengusiu visus sovietų ir kai kuriuos užsienio kosmonautus. Šiuo metu čia daugiausiai gyvena Rusijos kariškiai, kosmonautai su šeimomis.

## Istorija

Sovietų Sąjungos laikais miestelis daug kartų minėtas televizijos reportažuose, tačiau apie jo vietą pradėta atvirai kalbėti tik 1990-ųjų pradžioje. Oficialiai dar buvo vadinamas ***Ščiolkovo–1*** bei ***Zviozdny***. 1994 m. tapo atviras gretimas karinis Čkalovskio oro uostas (*Чкаловский*).

Anksčiau šioje vietoje įkurta slapta oro pajėgų bazė, net ir pagal sovietinius standartus buvo stipriai saugoma. Ši uždara gyvenvietė nebuvo pažymėta nė viename sovietinių laikų žemėlapyje. Sovietų kosmoso programoms plečiantis, atsirado poreikis įsteigti kosmonautų mokymo centrą. Pastačius jį, perspektyvūs būsimi kosmonautai ėmė kraustytis čia su šeimoms. Karinis objektas pamažu peraugo į teisėtą, bet uždarą miesto tipo gyvenvietę ir taip gimė Žvaigždžių miestelis. Jo ribose iškilo paštas, kino teatras, geležinkelio stotis, pora mokyklų.

2009 m. Kosmonautų rengimo centras iš Gynybos ministerijos perėjo Kosmoso agentūros „Roskosmos“ žinion. Tais pačiais metais pirmą kartą įvyko vietos civilinės valdžios rinkimai, o karinis miestelis tapo miesto tipo gyvenviete.

Šiuo metu Rusijos turizmo organizatoriai siūlo specialias ekskursijas į Žvaigždžių miestelį. Kosmonautų rengimo centre suteikia galimybę išbandyti kosmonauto kostiumą, specialią centrifūgą, nesvarumo būseną, aplankyti pirmojo kosmonauto Jurijaus Gagarino kabinetą. Veikia planetariumas, Kosminių kelionių muziejus su įspūdinga skafandrų ir atsiskyrusių kapsulių kolekcija.


Vaizdas:Zvezdny-gorodok-shop-4888.jpg|Kosmonautų lankoma parduotuvė
Vaizdas:Zvezdny-gorodok-4860.jpg|Namas, kuriame gyveno Gagarinas

Vaizdas:RU270484.star city centriguge2.jpg|Centrifūga kosmonautų rengimo centre 


## Nuorodos

* Miesto svetainė 
* Žvaigždžių miestas
* Sveiki atvykę į Žvaigždžių miestelį!
Ilyrijos karalystė

**Ilyrijos karalyste** vadinamos:
* Ilyrų karalystė − senovinė ilyrų valstybė;
* Ilyrijos karalystė (Habsburgai) − Austrijos imperijos teritorija.
Golos Litvy

**Golos Litvy** (, ) – Lietuvos savaitraštis, ėjęs 1990–2000 m. Vilniuje rusų, lietuvių ir anglų kalbomis.

Steigėja ir leidėja UAB „Lietuvos balsas“. Platintas Baltijos šalyse, Maskvoje, Sankt Peterburge, Kijeve, Minske, Kišiniove, Jerevane, Tbilisyje, Baku, Lvove, Novosibirske, Čitoje, Volgograde, Smolenske, Petrozavodske ir kt. Rašė apie įvykius Lietuvoje, Baltijos šalyse, taip pat Lietuvos spaudos apžvalgą.

Tiražas 1990 m. – 25 000 egz., 1997 m. – 12 000 egz.

## Redaktoriai
* Domas Šniukas – 1990–1991 m.
* Gediminas Kirkilas – 1991–1995 m.

## Šaltiniai
Nueva Segovijos departamentas

**Nueva Segovijos departamentas** () – departamentas šiaurės Nikaragvoje, Hondūro pasienyje. Administracinis centras – Okotalis.

## Geografija

Departamento paviršius kalnuotas, būdingi 1000–2000 m aukščio plokščiakalniai. Čia stūkso aukščiausias kalnas šalyje – Mogotonas (2107 m). Dauguma upių priklauso Koko baseinui.

## Administracinis suskirstymas
Nueva Segovijos departamentas administraciškai padalintas į 12 savivaldybių:
# Siudad Antigva
# Dipiltas
# El Chikaras
# Chalapa
# Makuelisas
# Mosontė
# Mura
# Okotalis
# Kilali
# San Fernandas
# Santa Marija
# Vivili de Nueva Segovija

## Šaltiniai
Ilyrijos karalystė (Habsburgai)

**Ilyrijos karalystė** (   ) – karalystė, egzistavusi 1816–1842 m., priklausiusi Austrijos imperijai. Jos teritorija apėmė sritis, kur dabar yra pietų Austrija (Karintijos žemė), vakarų Slovėnija (istoriniai Krainos, Karintijos, Pajūrio regionai), šiaurės vakarų Kroatija (Istrija) ir šiaurės rytų Italija (Triesto provincija ir Goricijos provincija).

## Istorija

Karalystės pirmtakėmis tapo 1809 m. Napoleono suformuotos Ilyrijos provincijos, kurios apėmė Napoleono iš Austrijos imperijos nukariautas žemes. Kuomet 1815 m. Habsburgų Austrija atsiėmė šias žemes, ji nutarė laikinai išlaikyti prancūzų administracinę struktūrą, prieš atkuriant senąją feodalinę administraciją.
  
Ankstyvuoju laikotarpiu karalystė apėmė senųjų Krainos, Karintijos, Goricijos ir Gradiskos, Istrijos feodalinių valdų teritorijas bei didelę dalį Kroatijos su Rijeka. Tačiau jau apie 1820 m. atkūrus Kroatijos karalystę, jai liko tik šiaurinės teritorijos. Šiose teritorijose daugumą sudarė etniniai slovėnai, ir karalystės sukūrimas su sostine Liublianoje buvo svarbus jų tautinei tapatybei formuotis. Slovėnai siekė, kad prie karalystės būtų prijungta ir žemutinė Štirija, taip suvienijant visas slovėnų žemes.
  
Austrijos administracijoje karalystė pamažu prarado savo reikšmę ir palaipsniui atkurtos senosios feodalinės valdos. Paskutinįjį kartą oficialiuose dokumentuose karalystė paminėta 1849 m. Iš jos susiformavo Krainos kunigaikštystė, Karintijos kunigaikštystė ir Austrijos pajūris.
Akano nacionalinis parkas

**Akano nacionalinis parkas** () – nacionalinis parkas Japonijoje, Hokaido saloje. Kartu su Daisecuzano nacionaliniu parku, tai seniausias nacionalinis parkas saloje, įkurtas 1934 m. gruodžio 4 d.

Akano teritorijoje yra ugnikalnių krateriai ir miškai. Parko plotas 904,81 km². Akano nacionalinė parką garsina skaidrūs ežerai, karštos versmės ir dideli morimo dumbliai.

## Vietovės
Akano nacionalinis parkas paprastai dalinamas į dvi vietoves: Akaną ir Kavaju.

### Kavaju

Šalia Io kalno ir Kavaju yra karštos versmės ir fumarolės. Kušaro ežeras yra kraterio dugne. Netoliese yra Bihoro perėja, Mokoto ir Nišibecu kalnai. Prie ežero Vakoto pusiasalis garsėja įdomiai prisitaikiusia gamta. Mašu ežeras irgi yra užgesusio ugnikalnio dugne. Tai vienas skaidriausių ežerų pasaulyje, matomumas siekia iki 40 metrų.

### Akanas

Akano ežeras yra kaldera, kuri yra 20 km pločio. Ji yra Akano ugnikalnių komplekse, kuriam priklauso aukščiausias nacionalinio parko kalnas Meakanas. Ežere yra verdantis purvas, vadinamas *bokke*. Čurui sala yra viena iš keturių ežero salų. Čia yra marimo stebėjimo ir parodymo centras. Oneto ežeras yra Meakano papėdėje. Netoli yra karšto vandens krioklys, vadinamas *Onneto Yu-no-taki*. Nuo Sokodai galima apžiūrėti Penketo ir Panketo ežerus. Panoramos stebimos nuo Hakuto ir Kikino kalnų, Curumi perėjos, Akano paežerės observatorijos. Netoli yra Džiro ir Taro ežerai.

## Galerija


Image:Mount Meakan and Mount Akanfuji seen from Lake Onneto.jpg|Maekano kalnas ir Oneto ežeras
Image:Mount Meakan02s10.jpg|Maekano kalnas
Image:Lake Kussharo from Tsubetsu pass deck 2009.jpg|Kušaro ežeras nuo Cubecu perėjos
Image:Lake Akan and Mount Oakan - 2005.jpg|Akano ežeras

## Išnašos
Okotalis

**Okotalis** () – miestas šiaurės Nikaragvoje, tarpukalnių slėnyje, šalia Koko (Segovijos) upės. Nueva Segovijos departamento centras. Keliai į Danli, Čoluteką, Vivili. Kavos auginimo, perdirbimo ir prekybos centras. Yra XIX a. Šv. Mergelės Marijos Ėmimo į Dangų bažnyčia, XIX a. centrinis parkas, kultūros namai, XX a. pr. savivaldybės rūmai.

## Istorija

Gyvenvietė įkurta XVIII a. kaip *Nueva Reducción de Segovia*. Nuo 1847 m. vadinama Okotaliu.

## Sportas
* Deportivo Ocotal – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
* Namų rungtynes žaidžia Rojaus Fernando Bermudeso vardo stadione (, talpinančiame 3 tūkst. žiūrovų.

## Galerija

Image:Ocotal Church.JPG|Bažnyčia
Image:Ocotal 10.JPG|Nepriklausomybės dienos minėjimas
Image:Ocotal Street.JPG|Savivaldybė


## Išnašos

## Nuorodos
*
Mogotonas

**Mogotonas** () – kalnas Centrinėje Amerikoje, Hondūro ir Nikaragvos teritorijose; aukščiausia vieta Nikaragvoje. Aukštis – 2107 m. Nikaragvoje esanti pusė patenka į Kordiljera Dipilto ir Chalapos gamtos draustinį. Yra Centrinės Amerikos Vulkaninės Kordlijeros dalis.

## Šaltiniai
Daisecu kalnų nacionalinis parkas

**Daisecu kalnų nacionalinis parkas** () – nacionalinis parkas, Japonijoje, Hokaido salos centre. Jo plotas 2267,64 km². Tai didžiausias nacionalinis parkas Japonijoje, beveik tokio dydžio kaip Kanagavos prefektūra. *Daisetsuzan* reiškia „didieji snieguoti kalnai“. Nacionaliniame parke yra 16 viršūnių, iškylančių virš 2000 metrų aukščio. Čia yra vienas labiausiai išraižytų kraštovaizdžių Japonijoje. Asahio kalnas (2290 m) šiaurinėje parko dalyje yra aukščiausias kalnas Hokaide. Nacionalinis parkas yra Kamikavos subprefektūroje ir Tokačio subprefektūroje. Daisecuzano nacionalinis parkas įkurtas 1934 m.

## Kalnai
Daisecuzano nacionalinį parką sudaro trys vulkaniniai kalnynai. Kalnus sudaro vienas ant kito stūksantys stratovulkanai. Tie kalnynai yra:

# Daisecuzano ugnikalnių grupė – parko šiaurėje, jai priklauso Asahio kalnas.
# Tokačio ugnikalnių grupė – parko pietvakariuose, į šiaurę nuo Jubari ir Hidakos kalnų, jai priklauso Tokačio kalnas.
# Šikaribecu ugnikalnių grupė – parko rytuose, jai priklauso Išikario kalnas. Išikario upė (268 km), ištekanti iš Išikario kalno papėdės, yra ilgiausia Hokaide ir trečia pagal ilgį Japonijoje.

Šios ugnikalnių grupės stūkso aplink centrines aukštumas, iš kurių aukščiausias yra Tomuraušio kalnas. Nacionalinį parką taip pat garsina alpinės pievos.

## Gamta

Daisecuzano nacionalinis parkas žymus savo gamta, čia sutinkamos kelios retos rūšys. Čia yra didelė rudųjų lokių populiacija. Taip pat čia sutinkami kiškėnai, beuodegiai žinduoliai. Parko miškus sudaro ajaninės eglės, Sachalino kėniai. Iš 450 alpinių augalų, sutinkamų Hokaide pusė randama Daisecuzano nacionaliniame parke.

## Galerija


Image:Mount Hippu and Mount Hokuchin.jpg|Hipu ir Hokučin kalnai
Image:Daisetsuzan-asahidake.jpg|Asahio kalnas
Image:Mount Tokachi from Mount Biei 1998-08-09.jpg|Tokačio kalno vaizdas nuo Biei kalno
Image:Mount Ishikari from Nipesotsu-Maruyama Volcanic Group 2005-08-17.jpg|Išikario kalnas
Image:Tomuraushi from chuubetsudake 2006-8-25.jpg|Tomuraušio kalnas


## Išnašos
Garofalo

**Benvenutas Tizis** (arba ***Garofalas***; , 1481–1559 m. rugsėjo 6 d.) – italų XVI a. pradžios renesanso dailininkas iš Feraros.

## Biografija

Benvenutas Tizis, spėjama, gimė 1481 m. (kitu spėjimu 1476 m.) Feraroje Pietro Tisi ir Antonia Barbiani šeimoje. Pravardę gavo nuo šeimos miesto Garofalo. Iš pradžių Garofalas mokėsi pas Domenico Panetti, po to, apie 1497−1500 m. pas Boccaccio Boccaccino Feraroje. 1506 m. Garofalas sukūrė freskas *Palazzo Costabili* rūmuose Feraroje, kurios rodo ženklią Andrea Mantegna įtaką, ypač jo darbų Camera degli Sposi. Ankstyvojoje Garofalo kūryboje pasireiškė Lorenzo Costa įtaka. 1506 m. jis gavo pirmą užsakymą iš Feraros kunigaikščių Esčių − turėjo nutapyti keletą paveikslų Lukrecijos Bordžijos apartamentuose kunigaikščių pilyje.

Spėjama, kad apie 1508 m. Garofalas pabuvojo Venecijoje, kur, Giorgio Vasari tikinimu, susidraugavo su Džordžone, kuris paveikė jo tapybą. Apie 1513–14 m. Garofalas tikriausiai lankėsi Romoje, kur buvo stipriai paveiktas Rafaelio kūrybos, ką rodo 1514 m. atliktas altorinis ištapymas Feraros *Santo Spirito* bažnyčioje. Garofalas daug dirbo vietos bažnyčiose. Apie 1529–30 m. Garofalas vedė Caterina Scoperti. Maždaug nuo 1530 m. dailininkas dirbo Feraros bernardinų vienuolyne, sukurdamas daug paveikslų (laikui bėgant didelė jų dalis pateko į muziejus). 1530-ųjų pabaigoje Garofalo regėjimas pradėjo prastėti ir apie 1550 m. jis tapo beveik aklu.

Garofalas mirė 1559 m. rugsėjo 6 d. Palaidotas šalia anksčiau mirusios žmonos *Santa Maria in Vado* bažnyčioje Feraroje. 1829 m. jo palaikai buvo perkelti į kartuziečių vienuolyną Feraroje, 1841 m. toje vietoje pastatytas monumentas dailininkui. Be Džordžonės ir Rafaelio įtakų, dar Garofalas buvo paveiktas Giulio Romano ir Dosso Dossi. Jo dailė vertinama kiek tradiciškesne nei Dosso Dossi. Vėlesniems Garofalo darbams būdingas manieristinis vaizdavimas.

## Darbų galerija

Image:1509 Garofalo Adoration of the Magi anagoria.JPG | „Išminčių pagarbinimas“ (1509, Berlyno paveikslų galerija)
Image:Garofalo - Madonna with the Child - Google Art Project.jpg| „Madona su Kūdikiu“ (1512-13, Kapitolijaus muziejai, Roma)
Image:Garofalo Circuncisión Louvre.jpg  | „Apipjaustymas“ (1519, Luvras, Paryžius)
Image:Garofalo Entierro Hermitage.jpg| „Guldymas į karstą“ (apie 1525, Ermitažas, Sankt Peterburgas)
Image:Benvenuto Tisi - The Annunciation.JPG | „Geroji naujiena“ (1528, Kapitolijaus muziejai, Roma)
Image:Garofalo cat01.jpg | „Madona su Kūdikiu, Šv. Mykolas ir Šv. Juozapas“ (1532, Borgezių galerija, Roma)
Image:Benvenuto Tisi - De heilige familie.jpg | „Šv. Šeima“ (apie 1535, Valstybinis muziejus, Amsterdamas)
Image:Garofalo - Adoration of the Sheperds - Google Art Project.jpg| „Piemenų pagarbinimas“ (1536-37, Kapitolijaus muziejai, Roma)


## Nuorodos

* Garofalo WGA tinklalapyje
* Apybraiža apie Garofalo Uficių galerijos tinklalapyje
* Garofalo Katalikų enciklopedijos tinklalapyje
* Ermitažo muziejaus informacija 
* [Garofalo biografija [Giorgio Vasari] „Le Vite“ (anglų k.)]
Palenkės Bugo kanjono kraštovaizdžio parkas

**Palenkės Bugo kanjono kraštovaizdžio parkas** () – saugoma teritorija, kraštovaizdžio parkas esantis rytų Lenkijoje, Liublino ir Mazovijos vaivadijose, Palenkės Bialos ir Losicės apskrityse, Palenkės Januvo, Rokitno, Terespolio, Konstantinuvo, Sarnakų, Plateruvo valsčiuose. Parkas įkurtas 1994 metais, plotas 309,04 km². Parko teritorija driekiasi Vakarinio Bugo upės slėnyje, Palenkės Bugo kanjono mezoreljefe. Parke priskaičiuojamos 760 augalų rūšys, iš kurių 22 yra saugomos. Taip pat parke yra 141 paukščių rūšis.

## Draustiniai

* Kuzkų draustinis;
* Zabužės draustinis;
* Čapli Stugo draustinis;
* Leng Dembovų draustinis;
* Palenkės Šveicarijos draustinis;
* Stari Laso draustinis.

## Taip pat skaitykite
* Bugo kraštovaizdžio parkas

## Nuorodos
* Parko tinklalapis (lenk.)
Bukovice Kolonija

**Bukovice Kolonija** () – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Lešnos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurės vakarus nuo Palenkės Lešnos, apie 18 km į šiaurės vakarus nuo Palenkės Bialos ir apie 105 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Riširio-Rebuno-Sarobecu nacionalinis parkas

**Riširio-Rebuno-Sarobecu nacionalinis parkas** – nacionalinis parkas Japonijoje, Hokaide. Jam priklauso Riširio sala, Rebuno sala ir Hokaido pakrantė nuo Vakanajaus iki Horonobės. Nacionalinio parko plotas yra 212,22 km². Jį garsina alpinė augalija, ugnikalnių panoramos ir jūrinė erozija. Parką supa žvejybos plotai, o pakrantė derlinga dumbliais.

## Geografija

### Sarobecu lyguma

Sarobecu lyguma (サロベツ原野 Sarobetsu Gen’ya?) yra pelkėta lyguma šalia Japonijos jūros, kurią užlieja Sarobecu ir Tešio upės. Lygumos ilgis – 17 km, plotas – 150 km². Lygumoje yra subarktinis klimatas, didžiąją jos dalį sudaro pelkės. 2005 m. Sarobecu lyguma buvo įtraukta į tarptautiniu mastu svarbių pelkių Ramsaro sąrašą.

### Riširio sala
Riširio salą (利尻島 Rishiri-tō?) nuo Hokaido skiria Riširio sąsiauris. Ją suformavo kūginis užgesęs ugnikalnis, dabar Riširio kalnas (1721 m). Salos perimetras yra 63 km, plotas – 183 km².

### Rebuno sala
Rebuno sala (礼文島 Rebun-tō?) yra 30 km į vakarus nuo Vakanajaus. Salos perimetras 72 km, plotas – 82 km². Aukščiausias taškas – Rebuno kalnas.

## Galerija


Image:Rishiri Island.jpg|Fone Riširio sala
Image:Rebun Island、momoiwa 礼文島桃岩の夕焼け IMG 2117.jpg|Rebuno sala
Image:SukotonCape.jpg|Sukotono kyšulys Rebuno saloje
Image:Hokkaido, Sarobetsu Plain.jpg|Sarobecu lyguma


## Išnašos
Parazonijus

**Parazonijus** () – romėniškas durklas, kurio geležtė yra ilgo trikampio formos, plati ties rankena ir siaurėja link smaigalio.

Romėnų mitologijoje buvo vaizduojama, kad tokį durklą nešiojo deivė Virtutė (ypač ankstyvuosiuose vaizduose), kartais – Marsas, Roma. Taip pat su tokiu durklu vaizduodavo ir Romos imperatorius. Šio durklo vaizdavimas suteikdavo narsos atspindį.
Išlikusios romėnų skulptūros rodo, kad romėniškų parazonijų makštys buvo tokios pačios kaip ir analogiškų graikų durklų makštys, eksponuojamos Graikijos muziejuose. Tuo tarpu parazonijų efesai skyrėsi nuo graikiškų durklų. Pvz., parazonijų buoželės yra dviskiautės arba erelio galvos pavidalo. Rankenų detalės skulptūrose po 2000 m. nėra gerai įžiūrimos.

Romėnų parazonijų geležtės dažnai būdavo lapo formos ir apie 37–48 cm ilgio. Dažnai parazonijus naudodavo kaip statuso ženklą. Romėnų karininkai kautynėms parazonijus dažnai keisdavo į gladijus ar spatas.
Klukovščizna

**Klukovščizna** () – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Lešnos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

## Nuorodos

* [Klukowszczyzna (1) [Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografinis žodynas|Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne], Tom IV (Kęs – Kutno) z 1883 r. (lenk.)].
Kwadwo Asamoah (1988)

**Kvadvo Asamoa** (*Kwadwo Asamoah*; g. 1988 m. gruodžio 9 d.) – buvęs Ganos futbolininkas, saugas.

## Karjera
Karjerą pradėjo Italijos klube „Udinese“, iš kurio 2012 m. už 9 mln. eurų perėjo į „Juventus“.

## Rinktinė
Atstovavo Ganos nacionalinei rinktinei.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Laimėjimai
;Juventus
* Serie A: 2012–2013, 2013–2014, 2014–2015, 2015–2016, 2016–2017, 2017–2018 m.
* Supercoppa Italiana: 2012, 2013, 2015 m.
* Coppa Italia: 2014–2015, 2015–2016, 2016–2017, 2017–2018 m.
; Gana
* Afrikos Tautų taurė: 2 vieta – 2010 m., 3 vieta – 2008 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* Transfermarkt
Nosuvas (Liublino vaivadija)

**Nosuvas** () – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Lešnos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1862 m. pastatyta Nosuvo Šv. Arkangelo Mykolo cerkvė. Kaime įsikūrusi Nosuvo Šv. Arkangelo Mykolo parapija.


Vaizdas:Cerkiew prawosławna p.w. św. Michała Archanioła (1862) Nosów 01 JoannaPyka.JPG
Vaizdas:Cerkiew w Nosowie.jpg
Trésor Mputu

**Trežoras Mputu** (*Trésor Mputu Mabi*; g. 1985 m. gruodžio 10 d.) – Kongo DR futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje. „TP Mazembe“ klubo žaidėjas.

## Karjera
2000–2002 m. atstovavo Kin City. 2002 m. tapo pajėgiausio Kongo DR klubo „Mazembe“ žaidėju. 2014 m. perėjo į Kabuscorp SCP. Nuo 2016 m. vėl atstovavo TP Mazembe.

## Rinktinė
2004 m. debiutavo nacionalinėje rinktinėje.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Laimėjimai
* IFFHS pasaulio metų rezultatyviausias žaidėjas (2007 m.)
* Kongo DR futbolo lyga: 2006, 2007, 2009, 2011, 2012, 2013, 2017, 2019, 2021, 2022 m.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Nosuvo Šv. Arkangelo Mykolo cerkvė

**Nosuvo Šv. Arkangelo Mykolo cerkvė** () – cerkvė, esanti Nosuvo kaime. Cerkvė priklauso Nosuvo Šv. Arkangelo Mykolo parapijai. Pirmoji cerkvė kaime pastatyta 1585 metais, vėliau perstatyta 1774 metais. Iki 1875 m. priklausė unitams, vėliau perėmė stačiatikiai. Dabartinė cerkvė pastatyta 1862 metais. 1983 m. gruodžio 31 d. cerkvė buvo įtraukta į Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.


Vaizdas:Cerkiew w Nosowie.jpg
Vaizdas:Cerkiew prawosławna p.w. św. Michała Archanioła (1862) Nosów 01 JoannaPyka.JPG
Vaizdas:Cerkiew prawosławna p.w. św. Michała Archanioła (1862) Nosów 03 JoannaPyka.JPG


## Nuorodos

* Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).
Vitulinas

**Vitulinas** () – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Lešnos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į šiaurę nuo Palenkės Bialos ir apie 103 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino. Per kaimą teka Klukuvkos upė. Kaime įsikūrusi Vitulino Šv. Arkangelo Mykolo parapija.

## Istorija

Nuo XIV a. iki 1616 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės, Bresto apskričiai. 1642 m. kaimą nusipirko didikų Koniecpolskių šeima, vėliau kaimas priklausė Bresto vaivadai Kristupui Piekarskiui, Sandomiro vaivadai *Janui Pienionžkovui* ir nuo 1700 m. *Karoliui Sedlnickiui*. 1720 m. kaimo valdytojas *Karolis Sedlnickis* pasistatė dvarą, kuris sudegė per II pasaulinį karą. 1741 m. kaime pastatyta medinė *Šv. Arkangelo Mykolo* unitų cerkvė, kuri nuo 1875 m. iki 1919 m. priklausė stačiatikiams, o nuo 1919 m. katalikams. 1809-1932 m. kaimas buvo Vitulino valsčiaus centras. 1931 m. kaime pastatytas paminklas Tadui Kosciuškai.


Vaizdas:Kosciuszko monument.JPG|Paminklas Tadui Kosciuškai


## Nuorodos

* Aprašymas apie kaimą (lenk.) .

## Šaltiniai
Šikocu-Tojos nacionalinis parkas

**Šikocu-Tojos nacionalinis parkas** () – nacionalinis parkas Japonijoje, vakarų Hokaide. Nacionalinis parkas pavadintas Šikocu ir Tojos kalderinių ežerų pavadinimu. Jo plotas 993,02 km². Noboribecu, populiarus karštų versmių kurortas, yra nacionalinio parko teritorijoje.

Parkas įkurtas 1949 m. gegužės 16 d.

## Penkios parko sritys

* Jotei kalno sritis
* Tojos ežero, Usu kalno ir Šova šindzano lavos kupolo sritis
* Noboribecu, Orofurės perėjos ir Kutaros ežero sritis
* Šikocu ežero, Tarumajės kalno ir Enivos kalno sritis
* *Jōzan-kei*, Tojohiros tarpeklio ir Nakajamos perėjos sritis

## Galerija


Image:Yotei-zan-from-hirafu.jpg|Jotei kalnas
Image:Lake kuttara.jpg|Kutaros ežeras
Image:Noboribetsu hot spring jigokudani.JPG|Noboribecu karštos versmės
Image:Lake Shikotsu Mt Monbetsu01n4272.jpg|Šikocu ežeras
Image:Mount Showa-shinzan 01.jpg|Šova šinzan
Image:樽前ドーム.JPG|Tarumajės kalnas


## Šaltiniai
Vitulino Šv. Arkangelo Mykolo parapija

**Vitulino Šv. Arkangelo Mykolo parapija** () – parapija, įsikūrusi Vitulino kaime. Parapija įkurta 1928 metais. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijai, Šiauriniam Palenkės Bialos dekanatui.

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.).
Palenkės Lešnos Šv. Petro ir Povilo bazilika

**Palenkės Lešnos Šv. Petro ir Povilo bazilika** () – katalikų bazilika esanti Palenkės Lešnos kaime. Bazilikoje įsikūrusi Palenkės Lešnos Šv. Mergelės Marijos Gimimo parapija.

## Istorija

Bazilika buvo pastatyta 1731-1752 m. baroko architektūros stiliumi, architektas *Vincentas Rachetis*. 1758 m. šventovę pašventino Lucko vyskupas Antanas Erazmas Valavičius. 1956 m. spalio 18 d. šventovė buvo įtraukta į Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. Nuo 1984 m. turi bazilikos statusą.
 

Vaizdas:Sanktuarium Maryjne w Leśnej Podlaskiej.woj.lubelskie,pow.bialski,gm.Leśna Pdl..jpg
Vaizdas:A 135 z 18.10.1956 i z 16.12.1966 Zespół klasztorny paulinów Leśna Podlaska 16.jpg
Vaizdas:A 135 z 18.10.1956 i z 16.12.1966 Zespół klasztorny paulinów Leśna Podlaska 13.jpg
Vaizdas:A 135 z 18.10.1956 i z 16.12.1966 Zespół klasztorny paulinów Leśna Podlaska 6.jpg


## Nuorodos

* Parapijos tinklalapis (lenk.) ;
* Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).