open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Papabile

**Papabile** (, 'galintis būti popiežiumi') – vatikanistų pradėtas naudoti ir pripažintas itališkas terminas nusakyti Katalikų Bažnyčios hierarchui, dažniausiai kardinolui, realiam kandidatui būti išrinktam popiežiumi.

Romoje populiari patarlė „Kas į konklavą atvyksta popiežiumi, tas iš jos išvyksta kardinolu“. Artėjant naujo popiežiaus rinkimams, paprastai aktyviai aptariamos *papabile* kandidatūros į Šv. Petro sostą. Jų pavardės dažniausiai minimos vatikanistų prognozėse, sudaromi favoritų, „tamsiųjų arkliukų“ (tų, kurių išrinkimas būtų netikėtumas), kompromisinių kandidatūrų sąrašai.

## Istorija

Žiniasklaidoje dažnai minėti *papabile* kardinolai išties tapdavo popiežiais. Tai * Eugenio Pacelli* (Pijus XII, išrinktas 1939 m.), *Giovanni Montini* (Paulius VI, išrinktas 1963 m.), *Joseph Ratzinger* (Benediktas XVI, išrinktas 2005 m.). Tačiau dažnai būdavo taip, kad realiausi kandidatai dėl vienokių ar kitokių priežasčių netapdavo popiežiais. Kardinolas *Giuseppe Siri* prieš 1958 m. konklavą turėjo daugiausiai šansų užimti sostą, tačiau į jį netikėtai pateko kardinolas *Angelo Roncalli*, tapęs popiežiumi Jonu XXIII. Panašiai ir kardinolas *Giovanni Benelli*, negavęs daugumos palaikymo dviejose 1978 m. konklavose. Rugpjūčio mėn. konklavoje laimėjo kardinolas *Albino Luciani* (Jonas Paulius I), o po jo trumpalaikio buvimo soste spalio mėn. *Giovanni Benelli* vėl pralaimėjo, šį kartą – Karoliui Voitylai (Jonas Paulius II), kurio kandidatūra žiniasklaidoje visiškai nebuvo svarstoma. 

Prieš 2005 m. konklavą *papabile* kardinolais laikyti: Joseph Ratzinger, Carlo Maria Martini, Christoph Schönborn, Jorge Mario Bergoglio, Angelo Sodano, Francis Arinze ir kt.

Prieš 2013 m. konklavą *papabile* kardinolais laikyti:
* Angelo Amato, italas, 74 m. 
* Francis Arinze, nigerietis, 80 m.
* Angelo Bagnasco, italas, 70 m.
* Philippe Barbarin, prancūzas, 62 m.
* Jorge Bergoglio, argentinietis, 76 m.
* Tarcisio Bertone, italas, 78 m. 
* João Braz de Aviz, brazilas, 65 m.
* Luis Antonio Tagle, filipinietis, 55 m.
* Timothy M. Dolan, amerikietis, 63 m.
* Antonio Cañizares Llovera, ispanas, 67 m.
* Sean Patrick O'Malley, amerikietis, 68 m.
* George Pell, australas, 71 m.
* Mauro Piacenza, italas, 68 m.
* Gianfranco Ravasi, italas, 70 m.
* Malcolm Ranjith, šrilankietis, 68 m.
* Norberto Rivera Carrera, meksikietis, 70 m.
* Óscar Andrés Rodríguez Maradiaga, hondūrietis, 70 m.
* Leonardo Sandri, argentinietis, 69 m.
* Robert Sarah, gvinėjietis, 67 m.
* Crescenzio Sepe, italas, 69 m.
* Angelo Scola, italas, 71 m.
* Peter Turkson, ganietis, 64 m.
* Marc Ouellet, kanadietis, 68 m.
* Christoph Schönborn, austras, 68 m.
* Odilo Scherer, brazilas, 63 m.
* Péter Erdő, vengras, 60 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kas taps naujuoju popiežiumi?
Algimantas Jasulaitis

**Algimantas Jasulaitis** (g. 1949 m. kovo 5 d. Marijampolėje) – Lietuvos teismo medicinos ekspertas, gydytojas, dėstytojas, redaktorius.

## Biografija
Gimė tarnautojų šeimoje. Mokėsi Tarpučių pradinėje ir vidurinėje mokykloje-internate. 1966 m. įstojo į Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto gydomąją specialybę. 1972 m. baigęs medicinos studijas, buvo pakviestas dirbti gydytoju-moksliniu bendradarbiu į Vilniaus universiteto Širdies-kraujagyslių chirurgijos laboratoriją. Tuo metu laboratorijai labai stigo specialisto gydytojo patologo, todėl netrukus jis išvyko 4 metams į Maskvos širdies-kraujagyslių chirurgijos institutą įsigyti širdies ligų patologo specialybės.

1981–1987 m. vadovavo VU Širdies-kraujagyslių chirurgijos laboratorijos kardiopatologijos sektoriui. 1988 m. Vilniaus universiteto rektoriaus įsakymu, kaip aukštos kvalifikacijos specialistas, buvo perkeltas į VU Medicinos fakulteto Patologijos ir teismo medicinos katedrą pedagoginiam darbui.

1990–1991 m. žurnalo „Medicina“ redaktorius. 1993–1994 m. žurnalo „Lietuvos chirurgija“ redaktorius. 1994–1995 m. laikraščio „Gydytojų žinios“ vyr. redaktoriaus pavaduotojas, vyr. redaktorius. 1994–1996 m. žurnalo „Kardiologijos seminarai“ vyr. redaktoriaus pavaduotojas. 1995–1998 m. leidyklos „Džiugas“ direktoriaus pavaduotojas.

1993 m. už atliktą mokslo darbą „Plaučių hipertenzijos formos, esant įgimtiems širdies tarpskilvelinės pertvaros defektams“ jam suteiktas medicinos mokslų daktaro laipsnis. Nuo 1996 m. VU Patologijos ir teismo medicinos katedros docentas.

2001–2005 m. Mykolo Romerio universiteto Teismo medicinos instituto mokslo sekretorius. 2002–2005 m. žurnalo „Sveikata“ literatūrinio puslapio redaktorius. 2005 m. suteiktas meno kūrėjo statusas. 2009 m. suteiktas nusipelniusio Lietuvos gydytojo vardas, apdovanotas nusipelniusio Lietuvos gydytojo garbės ženklu. 2010 m. apdovanotas pirmojo laipsnio medaliu už nuopelnus Vilniui ir Tautai. 2011 m. paskirta Kunigaikščio Gedimino pirmojo laipsnio nominacija.

Respublikonų partijos narys, 2012 m. kandidatavo į LR Seimą.

## Šaltiniai
Piotr Zubowicz

**Piotras Zubovičius** () (1880 m. balandžio 26 d. Marijampolėje, Rusijos imperija – 1956 m. liepos 10 d. Varšuvoje, Lenkijos Liaudies Respublika) – advokatas, notaras, masonas, politikas, Lenkijos senato narys 1922–1927 metais.

## Biografija

Gimė 1880 m. balandžio 26 d. Marijampolėje. XX a. pradžioje dirbo advokatu Zamostės mieste. 1922 m. išrinktas į Lenkijos seimą, kur atstovavo valstiečių partiją. 1928 m. gegužės 22 d. išrinktas vienu iš aštuonių Lenkijos vyriausiojo tribunolo teisėjų. Nuo 1933 m. gyveno Varšuvoje, kur dirbo Lenkijos notarų tarybos viceprezidentu. Po II pasaulinio karo P. Zubovičiaus pastangų dėka iš Vokietijos į Lenkiją buvo grąžinti per karą išgrobstyti tarpukario Lenkijos teisiniai dokumentai. Po karo toliau dirbo notaru. Mirė 1956 m. liepos 10 d. Varšuvoje.

## Literatūra

* Płk mgr inż. Ryszard Muc: Szable i pistolety w obronie honoru. s. 45.
Samuelis Peltinas

**Samuelis Peltinas** () (1830 m. Marijampolėje, Rusijos imperija - 1896 m. rugsėjo 30 d. Varšuvoje, Rusijos imperija) – Lietuvos žydų kilmės redaktorius, žurnalistas, spaustuvininkas. 

## Biografija
Gimė 1830 m. Marijampolėje. 1853 m. atsikraustė gyventi į Varšuvą, kur iš pradžių dirbo *Henryk Merzbach* knygyne. 1866 m. atidarė savo spaustuvę ir pradėjo leisti savaitinį žydų laikraštį *Izraelita*, kurį redagavo iki mirties. S. Peltinas pasisakė už žydų asimiliaciją ir judaizmo religijos reformas. Buvo susituokęs su *Salomea Gladsztern* (1846-1935), su kuria susilaukė dukros *Hilela Gladszterna*. Mirė 1896 m. rugsėjo 30 d. Varšuvoje, palaidotas Varšuvos žydų kapinėse.  


Vaizdas:Grob Salomei Peltyn-Grave of Salomea Peltyn.JPG|S. Peltino žmonos Salomėjos kapas


## Nuorodos
* Kapo aprašymas (lenk.);

## Literatūra
* Jan Jagielski: Przewodnik po cmentarzu żydowskim w Warszawie przy ul. Okopowej 49/51. Z. 1, Kwatery przy Alei Głównej. Warszawa: Towarzystwo Opieki nad Zabytkami. Społeczny Komitet Opieki nad Cmentarzami i Zabytkami Kultury Żydowskiej w Polsce, 1996, s. 86. ISBN 83-90-66296-5.
* Cmentarze m. st. Warszawy. Cmentarze żydowskie. Warszawa: Rokart, 2003. ISBN 83-916419-3-7.
Sipio krioklys

**Sipio krioklys** () – krioklys Ugandos rytuose, Kapčorvos rajone, Elgono kalno nacionalinio parko pakraštyje. Krioklys yra Sipio upėje, krenta nuo atbrailos vientisu srautu ir yra ~100 m aukščio.
Elgonas

**Elgonas** () – užgesęs skydinis ugnikalnis Rytų Afrikoje, Kenijos ir Ugandos teritorijose, į vakarus nuo Kitalės. Aukščiausia kalno viršūnė, vadinama Vagagai, yra Ugandos teritorijoje ir siekia 4321 m aukštį (17-a pagal aukštį Afrikoje).

Elgono skydas užima ~3500 km² teritoriją. Ją sudaro didelė (15 km) kaldera ir 5 viršukalnės: Vagagai (4321 m), Sudekas (4302 m), Koitobosas (4222 m), Mubijis (4211 m) ir Masaba (4161 m). Yra karštųjų versmių, požeminių ertmių (Kitumo urvas ir kt.). Ugnikalnis susidarė mioceno laikotarpiu.

Kalno pavadinimas kilo iš masajų kalbos pavadinimo *Ol Doinyo Ilgoo*, kuris reiškia 'krūtinės kalnas'. Ugandoje gyvenantys bamasabai kalną vadina *Masaba*. Kalnas įtrauktas į nacionalinį parką.


Image:Koitobos.jpg|Koitoboso viršūnė
Image:Mount Elgon-Wagagai.jpg|Vagagai viršukalnė
Image:Mount Elgon Forest.jpg|Elgono kalnų miškas


## Šaltiniai
Viešpaties pasipriešinimo armija

**Viešpaties pasipriešinimo armija** (**VPA**) – teroristinis karinis judėjimas, kuris laikomas naujuoju religiniu judėjimu. Veikia Ugandoje, Pietų Sudane, Kongo Demokratinėje Respublikoje ir Centrinės Afrikos Respublikoje. Judėjimas kaltinamas, plačiai paplitusiais, žmogaus teisių pažeidinėjimais, įskaitant žudymais, grobimais, žalojimais, vaikų seksualine vergija ir vertimu vaikus dalyvauti karo veiksmuose.

Iš pradžių tai buvo ačiolių ginkluotas pasipriešinimo judėjimas prieš centrinę Ugandos vyriausybę, nes jautė diskriminaciją Ugandos pietinių etninių grupių atžvilgiu. Ideologiškai, grupė laikosi sinkretizmo, ačiolių nacionalizmo ir Krikščioniškojo fundamentalizmo. Judėjimas siekia įkurti teokratinę valstybę, kuri remtųsi Dešimt Dievo įsakymų ir vietos ačolių tradicijomis.

Judėjimui vadovauja Josefas Kony, kuris save skelbia Dievo ir dvasių atstovu. Manoma, kad Kony nuo 1987 m. užverbavo nuo 60 000 iki 100 000 vaikų kareivių ir dėl jo kaltės maždaug 2 milijonai žmonių visoje Centrinėje Afrikoje liko be pastogės. Jungtinės Amerikos Valstijos laiko VPA teroristine organizacija, o jos vadovybės ieško Tarptautinis Baudžiamasis Teismas dėl karo nusikaltimų ir nusikaltimų žmoniškumui.
Marc Ouellet

**Markas Uelė** (, g. 1944 m. birželio 8 d. La Motte, Kvebeko provincijoje) – Katalikų Bažnyčios Romos kurijos kardinolas iš Kanados.

## Biografija

M. Uelė užaugo aštuonių vaikų šeimoje, prancūzakalbiame, stipriai paveiktame sekuliarizacijos Kvebeke. Studijavo Austrijoje, Italijoje ir Vokietijoje. Buvo Šv. Sulpicijaus kunigų draugijos narys, misionierius Kolumbijoje. Laisvai kalba šešiomis kalbomis. Jo teologinės bei liturginės pažiūros griežtos, pats yra pasmerkęs bažnytinį karjerizmą.

1995–2000 m. ėjo Kunigų kongregacijos patarėjo pareigas. 2001–2002 m. buvo Krikščionių vienybės tarybos sekretorius. 2002 m. lapkričio 15 d.–2010 m. birželio 30 d. Kvebeko arkivyskupas. Vyskupų kongregacijos prefektas, Popiežiškosios Lotynų Amerikos komisijos pirmininkas, paskirtas popiežiaus Benedikto XVI 2010 m. Per jį vyksta kiekvieno vyskupo skyrimas, todėl jis yra atsakingas už kadrų politiką Bažnyčioje. Kardinolas M. Oueletas buvo įvairių Šventojo Sosto dikasterijų, įskaitant Tikėjimo mokymo kongregaciją, patarėjas, kelių kitų svarbių Vatikano dikasterijų narys.

Prieš 2013 m. konklavą laikytas vienu iš *[[papabile]]* kardinolų, realių kandidatų užimti popiežiaus sostą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Marko Oueleto biografija 

|-

|-
Geoffrey Oryema

**Džefris Orjema** (*Geoffrey Oryema*; g. 1953 m. balandžio 16 d. – 2018 m. birželio 22 d.) – Ugandos dainininkas, muzikos atlikėjas. Jo muzikoje persipina tradicinė Ugandos muzika, roko, džiazo elementai.

1977 m. Džefris Orjema paslapčia pabėgo iš Ugandos, kuomet Idi Amino režimas nužudė jo tėvą, planavimo ir statybų ministrą Erinayo Wilson Oryema. Apsigyveno Prancūzijoje. Į savo kūrybą jis įtraukė nemažai kūrinių apie nostalgiją gimtinei. 1990 m. Orjema, su Brian Eno pagalba, išleido debiutinį albumą „Exile“. Po dvejų metų išleido pasisekimo sulaukusį albumą „Beat the Border“. Bendradarbiavo su Ayub Ogada, Manu Katché, Peter Gabriel, dalyvavo WOMAD ture po pasaulį (Australijoje, JAV, Japonijoje, Brazilijoje, Europoje).

## Diskografija
* *Exile* (1990 m.)
* *Beat the Border* (1993 m.)
* *Night to Night* (1996 m.)
* *Spirit* (2000 m.)
* *The Odysseus/Best Of* (2002 m.)
* *Words* (2004 m.)
* *Masters at Work* (2004 m.)
* *From The Heart* (2010 m.)

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Jus exclusivae

**Jus exclusivae** ( – teisė išskirti) arba **ekskliuzyva** – per kardinolą pareiškiama teisė neleisti išrinkti popiežiumi kurio nors asmens, kurią laikė turinčios kai kurios valstybės.

Tokią teisę naudojo didesniosios katalikiškos valstybės: Ispanija, Prancūzija ir Austrija. Ji buvo naudojama per atitinkamai valstybei atstovaujantį kardinolą.

Tokią teisę turinti pirma pareiškė Ispanija 1605 m., per konklavas, kuriose buvo išrinkti Leonas XI ir Paulius V. Panaudota ji iš pradžių buvo 1644 m. ir 1655 m.

Popiežiai šios teisės nepripažino. 1904 m. sausio 20 d. popiežius Pijus X paskelbė konstituciją „Commissum Nobis“, kurioje už tokios teisės naudojimą ekskomunika skiriama latae sententiae.

## Šaltiniai
Ruvenzorio kalnų nacionalinis parkas

**Ruvenzorio kalnų nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija pietvakarių Ugandoje, Ruvenzorio kalnuose. Įkurtas 1991 m. ir apima beveik tūkstančio km² teritoriją.

Nacionalinis parkas yra Kongo DR pasienyje, ribojasi su ten esančiu Virungos nacionaliniu parku. Parke yra aukščiausia Ruvenzorio masyvo dalis su iki 5109 m iškylančiu Stenlio kalnu.

Ruvenzorio kalnų nacionaliniame parke saugoma unikali šio krašto gamta: daug endeminių aukštikalnių augalų rūšių, sutinkamos 89 paukščių, 15 drugių, 4 primatų rūšys. Tarp sutinkamų gyvūnų yra afrikinis miškinis dramblys, paprastoji šimpanzė, damanas, kolobai, baltabarzdė markata, dukeriai, ugandinis turakas (*Ruwenzorornis johnstoni*).

1994 m. nacionalinis parkas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą kaip išskirtinio grožio objektas ir svarbi retų rūšių buveinė. Nuo pat įtraukimo iki 2004 m. buvo pavojaus sąraše dėl prastos teritorijos apsaugos ir karinės veiklos.

## Išnašos
Červonka (Eglainė)

**Červonka** – buvęs kaimas pietryčių Latvijoje, Eglainės valsčiuje, etninėse sėlių ir lietuvių žemėse tarp Eglainės ir Subatės, prie kelio P70 Šventė (Latvija)–Subatė. Červonkos kapinėse stovi paminklas 1919–1920 m. žuvusiems Lietuvos kariams (atidengtas 1932 m.).

## Kapinės

Pietinėje kelio P70 pusėje yra Červonkos kapinės, kuriose 1932 m. pastatytas paminklas Lietuvos kariams, žuvusiems kovoje už Lietuvos nepriklausomybę. Paminklą sukūrė lietuvių skulptorius Stasys Stanišauskas. Jo viršuje lietuvių ir latvių kalbomis užrašyta: „Žuvusiems Lietuvos kariams 1919–1920 m.“ Apačioje – lietuvių kalba: „Keleivi, pasakyk Lietuvai, kad mes kritome gindami Tėvynę.“ Šis paminklas nebuvo sunaikintas ir tarybiniais laikais. Šalia paminklo palaidotas 31 savanoris, žuvęs kovoje už nepriklausomybę.

Sutvarkius žuvusių savanorių kapus Lietuvoje, 1929 m. kapitonui Petrui Jakštui pavesta rūpintis Lietuvos karių kapais Latvijoje. Padedant vietos lietuviams, latvių valdžiai ir kariuomenei, kariuomenės štabo spaudos darbuotojas, kapitonas Petras Jakštas ir Eglainės „Šviesos“ draugijos sekretorius Konstantinas Kupšanas iš laukų bei pamiškių surinko mūšių metu žuvusių ir skubotai užkastų karių palaikus. Palaikai iškasti ir surinkti į specialiai padarytą dėžę-karstą ir palaidoti sutvarkytose Červonkos kapinėse 1931 m. birželio 12 d. Tais pat metais sumanyta Červonkos kapinėse pastatyti paminklą. Skulptorius Stasys Stanišauskas Kaune padarė paminklo detalių formas ir sutiko atlikti visus dailės darbus statant paminklą. 6,5 m aukščio betoninis paminklas pastatytas per 3 savaites. Viršuje – stilizuoti spinduliai, Vytis ir žuvusio kario atvaizdas, o lietuvių ir latvių kalbomis užrašyta: „Žuvusiems Lietuvos kariams 1919–1920 m.“ Apatinėje paminklo dalyje lietuviškai – „Keleivi, pasakyk Lietuvai, kad mes žuvome gindami Tėvynę“. Paminklas iškilmingai atidengtas 1932 m. spalio 2 d.

1934 m. iš Červonkos kapinių per Noreikių geležinkelio stotį į Kauną buvo pervežti ir palaidoti nežinomo kareivio palaikai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Latvijos lietuviai: jų istorija, šnektos, telkiniai, kultūra 
* „Savanorystė“. Rokiškyje veikia 1919–1920 m. Lietuvos Savanorių Karių kapų bendrija
* Latvijoje pagerbti už laisvę kovoję lietuviai
Ugandos karinės pajėgos

**Ugandos karinės pajėgos** – Ugandos Respublikos karinių pajėgų visuma. 2011 m. ginkluotąsias pajėgas sudarė 40 000–45 000 kareiviai. Pati kariuomenė susideda iš sausumos ir oro pajėgų.

1962 m. spalio mėn. Ugandai tapus nepriklausoma, Didžiosios Britanijos pareigūnai išlaikė aukštuosius karinius postus. Ugandos eiliniai kareiviai teigė, kad ši politika blokuoja paaukštinimus ir išlieka maži atlyginimai. Šie pasipiktinimai galiausiai destabilizavo ginkluotąsias pajėgas, kurios ir taip buvo nualintos dėl etninių nesutarimų. Kiekvienas po nepriklausomybės valdęs režimas plėtė kariuomenės dydį ir kiekviena vyriausybė naudojo karinę jėgą malšinant politinius neramumus.

## Sausumos pajėgos
Sausumos pajėgų vadas yra generolas leitenantas Edvardas Katumba Vamala (*Edward Katumba Wamala*). 1979 m. kadetas E. Vamala buvo pasiųstas į Mondulio karo akademiją (Tanzanija) mokytis. Iki 2005 m. buvo policijos generalinis inspektorius.

Tarptautinio strateginių tyrimų instituto (*International Institute for Strategic Studies*, IISS) Londone 2007 m. duomenimis Ugandos sausumos pajėgos turi 5 divizijas (kiekviena jų turi iki 5 brigadų), vieną tankų ir vieną artilerijos brigadą.

Divizijos bazuojasi:
* 1-oji divizija – Kakiris (Vakiso rajonas),
* 2-oji divizija – štabas Mbararoje,
* 3-oji divizija – štabas Mbalėje,
* 4-oji divizija – štabas Gulu,
* 5-oji divizija – Paderas.
Tankų brigada bazuojasi Masakoje.

2-ąją diviziją, pagal afdevinfo.com, sudaro:
* štabas (Mbararoje),
* 4 batalionai (17-asis, 69-asis, 73-asis ir 77-asis),
* Ruvenzorio kalnų brigada (*Rwenzori Mountain Alpine Brigade*),
* galbūt dar viena kalnų brigada,
* 3-asis tankų batalionas.
Ši divizija plačiai dalyvavo pasienio operacijose nuo Pirmojo Kongo karo pradžios (1996–1997 m.).

## Karinės oro pajėgos
Pranešimai apie oro pajėgose eksploatuojamus orlaivius prieštaringi..

### Oro pajėgų įranga

## Šaltiniai
Leonardo Sandri

**Leonardas Sandri** (, g. 1943 m. lapkričio 18 d. Buenos Airėse, Argentinoje) – Katalikų Bažnyčios Romos kurijos kardinolas iš Argentinos, Rytų Bažnyčių kongregacijos prefektas. Buvo nuncijumi Venesueloje (1997–2000 m.) ir Meksikoje (2000 m.). Valstybės sekretoriaus pavaduotojas bendriesiems reikalams (2000-2007 m.). 2007 m. pakeltas į kardinolus.

Kilęs iš italų emigrantų šeimos. Vienas iš įtakingiausių hierarchų Jono Pauliaus II pontifikato metu. Būtent jis Šv. Petro aikštėje susirinkusiems žmonėms 2005 m. balandžio 2 d. pranešė apie popiežiaus Jono Pauliaus II mirtį.

Prieš 2013 m. konklavą laikytas vienu iš *[[papabile]]* kardinolų, realių kandidatų užimti popiežiaus sostą. Kardinolas laikomas gabiu administratoriumi ir patyrusiu diplomatu. L. Sandri kilmė leidžia jam užsitikrinti italų bei Pietų Amerikos kardinolų paramą. Be to, jis gali sutelkti kardinolus, kurie atstovauja vadinamajai „diplomatų“ grupei, nepatenkintai Benedikto XVI kadrų politika Vatikane. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* L.Sandri biografija 

|-

|-
Orko Sołowiejczyk

**Orko Soloveičikas** () (1865 m. spalio 20 d. Marijampolėje, Rusijos imperija - 1942 m. spalio 31 d. Varšuvoje, Trečiasis Reichas) – Lietuvos žydų kilmės Lenkijos chirurgas. 

## Biografija

Gimė 1865 m. spalio 20 d. Marijampolėje. Tėvai *Chaimas* ir *Basia* Soloveičikai. Studijavo mediciną Varšuvos universitete, 1893 m. sausio 26 d. įgijo gydytojo kvalifikaciją. Nuo 1893 m. vasario 15 d. dirbo asistentu privačioje *Aleksandro Tauberio* chirurgijos klinikoje. Nuo 1898 m. dirbo žydų ligoninėje, 1898 m. lapkričio 27 d. įgijo daktaro laipsnį. Žydų ligoninėje dirbo iki 1934 metų. 

1907 m. atidarė savo privačią kliniką. I pasaulinio karo metu dirbo karo lauko ligoninėje. Vokiečiams okupavus Lenkiją, perkraustytas į Varšuvos getą, kuriame mirė 1942 m. spalio 31 dieną.

## Nuorodos

* Kapo aprašymas (lenk.).

## Literatūra

* Piotr Szarejko: Słownik lekarzy polskich XIX wieku. T. 3. Warszawa: Wydawnictwo Naukowe Semper, 1997, s. 354-355. ISBN 83-85810-82-X.
* Cmentarze m. st. Warszawy. Cmentarze żydowskie. Warszawa: Rokart, 2003. ISBN 83-916419-3-7.
Witold Teofil Staniszkis

**Vitoldas Teofilis Staniškis** () (1880 m. gruodžio 20 d. Marijampolėje, Rusijos imperija - 1941 m. lapkričio 21 d. Aušvice, Trečiasis Reichas) – agrotechnikas, politikas, profesorius.

## Biografija
Gimė 1880 m. gruodžio 20 d. Marijampolėje. Tėvas Vincas Staniškis miesto gimnazijoje dėstė kalbas, buvo varpininkas. Motina *Veronika Šmitaitė* anksti mirė, tad liko gyventi su tėvu ir pamote. Baigė biologijos mokslus Varšuvos universitete, vėliau mokėsi žemės ūkio technologijų Krokuvos universitete. Nuo jaunystės priklausė įvairioms slaptoms organizacijoms, siekusioms šalies nepriklausomybės. 1905 m. įstojo į Lenkijos demokratų partiją. 1908 m. su žmona *Wanda Piotrowska* susilaukė sūnaus, būsimo inžinieriaus Witold Staniszkis, o 1914 m. – būsimo architekto Jerzy Staniszkis. 

Po studijų baigimo liko dėstyti Krokuvos universitete, rašė mokslinius straipsnius apie žemės ūkį. Pirmojo pasaulinio karo metu buvo Kutno miesto vicemeras. 1919 m. išrinktas į Lenkijos steigiamąjį seimą, kur dirbo iki 1922 metų. Taip pat nuo 1922 m. iki 1935 m. buvo I, II ir II Lenkijos seimo narys. 1937-1939 m. dirbo *Tautos partijos* (lenk. Stronnictwo Narodowe) iždininku. 

Vokiečiams okupavus Lenkiją, įsitraukė į rezistensinių organizacijų veiklą. 1941 m. gegužės 17 d. suimtas ir išvežtas į Aušvico koncentracijos stovyklą, kurioje 1941 m. lapkričio 21 dieną buvo nužudytas. Varšuvos Povonzkų kapinėse pastatytas simbolinis antkapis. 

## Literatūra
* Eugeniusz Romer, Pamiętnik Paryski 1918–1919, przypisy Andrzej Garlicki, Ryszard Świętek, t. I, Wrocław 2010, s. 33.
* Cmentarz Powązkowski w Warszawie. (red.). Krajowa Agencja Wydawnicza, 1984. ISBN 83-03-00758-0.
* Jacek Majchrowski (red.), Kto był kim w II RP?, Warszawa 1994
* Profil na stronie Biblioteki Sejmowej.
Odilo Scherer

**Odilas Šereris** (, g. 1949 m. rugsėjo 21 d. *Cerro Largo*, Pietų Rio Grandės valst., Brazilijoje) – Katalikų Bažnyčios Romos kurijos kardinolas iš Brazilijos, San Paulo arkivyskupas. Kardinolas kunigas titulinėje bažnyčioje *Sant’Andrea al Quirinale*. 

Vokiečių kilmės (iš motinos pusės) brazilas į vyskupu įšventintas 2001 m., o 2007 m. buvo pakeltas į kardinolus. Teologijos licenciato ir daktaro laipsnius gavo Romos Grigaliaus universitete, dirbo Toledo (Brazilija) vyskupijos seminarijos rektoriumi. 1994-2001 m. dirbo Vyskupų kongregacijoje.

Prieš 2013 m. konklavą laikytas vienu iš *[[papabile]]* kardinolų, realių kandidatų užimti popiežiaus sostą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* O. Šererio biografija 

|-

|-
Antonio Cañizares Llovera

**Antonijas Lovera** (, g. 1945 m. spalio 15 d. *Utiel*, Valensijos provinc., Ispanijoje) – Katalikų Bažnyčios Romos kurijos kardinolas iš Ispanijos. Dievo kulto ir sakramentų tvarkos kongregacijos prefektas. Kardinolas kunigas titulinėje bažnyčioje *Basilica di San Pancrazio*.

Studijavo Valensijos seminarijose, Salamankos Popiežiškajame universitete apsigynė teologijos daktaro laipsnį. Buvęs Ispanijos vyskupų konferencijos pirmininkas, Toledo arkivyskupas (2002–2008 m.).

Prieš 2013 m. konklavą laikytas vienu iš *[[papabile]]* kardinolų, realių kandidatų užimti popiežiaus sostą: pramintas „mažuoju Ratzingeriu“, gali būti artimas Pietų Europos, Lotynų Amerikos ir restauracinių nuotaikų kardinolams.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kardinolo A. Loveros biografija 

|-

|-
Romos katalikų bažnyčios Porto ir Santa Rufinos suburbinė diecezija

**Romos katalikų bažnyčios Porto ir Santa Rufinos suburbinė diecezija** (; ) – Romos katalikų bažnyčios suburbinė diecezija, kurios centras yra *La Storta* miestas Italijoje.

Dabartinis diecezinis Porto ir Santa Rufinos vyskupas yra Džinas Realis (*Gino Reali*).

Dabartinis kardinolas vyskupas yra Rože Ečegarajus (*Roger Marie Élie Etchegaray*).

## Porto krikščionių istorija
Portas (Senovės Romos laikais ) buvo pagrindinis Romos uostas. Jį pastatė Klaudijus dešiniajame Tibro krante, priešais Ostiją. Trajanas uostą padidino, ir netrukus apie uostą išaugo miestas, kuris gan greitai tapo nepriklausomas nuo Ostijos. 

Šiame mieste anksti atsirado krikščionių. Žinomi keli Porto kankiniai (*Herculanus*, *Hyacinthus*, *Martialis*, *Saturninus Epictetus*, *Maprilis* ir *Felix*). Miestas žinomas ir kaip galimos šv. Ipolito vyskupijos centras. 

314 m. Porto vyskupu buvo *Gregorius*. 370 m. Porte buvo pastatyta didžiojo Pamachijaus (*Pammachius*) prieglauda. 

Istoriškai Porto vyskupas tapo antruoju kardinolu (pirmuoju buvo Ostijos vyskupas), pirmadieniais jis vadovaudavo apeigoms Laterano Šv. Jono bazilikoje.

## Rufinos krikščionių istorija
*Santa Rufina* išaugo aplink Šventųjų kankinių šv. Rufino ir šv. Sekundos baziliką prie kelio Via Aurelia, 21&nbsp;km nuo Rome. Teigiama, kad baziliką ėmė statyti popiežius Julijus I, o baigė šventasis Damasas. IX a. miestą sunaikino saracėnai, ir popiežių Leono IV ir Sergijaus III pastangos išgelbėti miestą sunykimo buvo nesėkmingos. Iš miesto liko tik senovinių bazilikos ir koplyčios likučiai.

Pirmieji duomenys apie vyskupijos centrą Santa Rufinoje turimi iš V a.: tuometinis jos vyskupas Adeodatas dalyvavo popiežiaus Simono taryboje, kitam vyskupui šv. Valentinui, Romos vikarui, nesant popiežiaus Vigilijaus, Totila nukirto plaštakas.  

## Vyskupai
Nuo 1967 m. diecezija turi du vyskupus:
* diecezinį (rezidencinį) vyskupą, kuris reziduoja diecezijoje ir ją valdo;
* titulinį vyskupą, kuris yra vienas iš kardinolų vyskupų.

Rezidenciniai vyskupai buvo:
* Andrea Pangrazio (1967–1984)
* Pellegrino Tomaso Ronchi (1984–1985)
* Diego Natale Bona (1985–1994) 
* Antonio Buoncristiani (1994–2001)
* Gino Reali (2002–dabar)

Kardinolai vyskupai buvo:
* Eugène Tisserant  (1946/67–1972)
* Paolo Marella  (1972–1984)
* Agostino Casaroli  (1985–1998)
* Roger Etchegaray  (1998-dabar)

## Nuorodos
Julijus Trapas

**Julijus Trapas** () (1814 m. Marijampolėje, Rusijos imperija - 1908 m. Sankt Peterburge, Rusijos imperija) – rusų chemikas, farmakologas, profesorius.

## Biografija

Gimė 1814 m. Marijampolėje, vaistininko šeimoje. 1832 m. baigė Tilžės gimnaziją. Baigęs mokslus dirbo vaistinėje, po kurio laiko išvyko į Sankt Peterburgą, kur 1839 m. pradėjo mokytis medicinos-chirurgijos akademijoje. 1847-1853 m. buvo Alfredo Nobelio chemijos mokytojas. 1858 m. tapo farmacijos departamento vadovu. 1877 m. už mokslinę veiklą suteiktas nusipelnusio profesoriaus titulas. J. Trapo cheminiai tyrinėjimai padėjo vystyti Rusijos imperijos farmacijos pramonę. Per savo mokslinės veiklos metus, parašė daug knygų ir straipsnių.

## Knygos

* «Химическое исследование невской воды, а также воды Ладожского озера и трех каналов Петербурга» (1847)
* «Альдегид масла Cicutae virosae» (1858)
* «Первые пособия при отравлениях и химическое исследование ядов» (1863)
* «О свинцовых водопроводах» (1864)
* «Военная фармакопея» (1864)
* «Исследование эфирного масла Ledi palustris» (1869)
* «Морская фармакопея» (1869)
* «Придворная фармакопея». (1871)
* «Руководство для исследования ядов» (1876)
* «Российская фармакопея» (3-е изд., 1880)
* «Рецептура» (2-е изд., 1880)
* «Карманная фармакопея» (1881)
* «Фармакогнозия» (3-е изд., 1882)
* «Фармацевтическая химия» (1883).

## Nuorodos

* Biografija, veikla (rus.) ;
* Biografija I (rus.) .
* Biografija II (rus.);
* Biografija III (rus.) ;
* Biografija IV (rus.).
*
Romos katalikų bažnyčios Veletrio ir Segnio suburbinė diecezija

**Romos katalikų bažnyčios Veletrio ir Segnio suburbinė diecezija** (; ) – Romos katalikų bažnyčios suburbinė diecezija, kurios centras yra Veletrio miestas Italijoje.

Istoriškai Veletrio diecezija nuo 1060 iki 1914 m. buvo sujungta su Ostijos diecezija.

1981 m. Veletrio diecezija buvo sujungta su Segnio diecezija.

Dabartinis diecezinis Veletrio ir Segnio vyskupas yra Vinčencas Apičela (*Vincenzo Apicella*).

Dabartinis kardinolas vyskupas yra *Francis Arinze*.

### Po 1981 m.
Veletrio ir Segnio diecezija kaip ir kitos suburbinės diecezijos turi du vyskupus:
* diecezinį (rezidencinį) vyskupą, kuris reziduoja diecezijoje ir ją valdo;
* titulinį vyskupą, kuris yra vienas iš kardinolų vyskupų. Šis vyskupas diecezijos nevaldo, nors formaliai yra jos vadovas.

Rezidenciniai vyskupai buvo:
* Dante Bernini (1981–1982)
* Martino Gomiero (1982–1988)
* Andrea Maria Erba (1988–2006)
* Vincenzo Apicella (nuo 2006)

Kardinolai vyskupai:
* Sebastiano Baggio (1981–1993)
* Joseph Ratzinger (1993–2005; tapo popiežiumi Benediktu XVI)
* Francis Arinze (nuo 2005 m.)

## Nuorodos
Angelo Bagnasco

**Andželas Banjasko** (, g. 1943 m. vasario 14 d. *Pontevico*, Brešos prov., Italijoje) – Katalikų Bažnyčios kardinolas iš Italijos, Genujos arkivyskupas, Italijos vyskupų konferencijos (CEI) prezidentas. Pakeltas į kardinolus 2007 m. Kardinolas kunigas titulinėje bažnyčioje *Gran Madre di Dio*.

A. Banjasko studijavo Genujos arkivyskupijos seminarijoje, gavo mokslinį filosofijos laipsnį Genujos universitete. Laikomas konservatyvių pažiūrų hierarchu, pasisako prieš gėjus, yra sulaukęs grasinimų. 

Prieš 2013 m. konklavą laikytas vienu iš *[[papabile]]* kardinolų, tikėtinų kandidatų užimti popiežiaus sostą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kardinolo A. Bonjasko biografija 

|-

|-
Mauro Piacenza

**Mauras Pjačenca** (, g. 1944 m. rugsėjo 15 d. Genujoje, Italijoje) – Katalikų Bažnyčios kardinolas iš Italijos, Dvasinių reikalų kongregacijos prefektas. Pakeltas į kardinolus 2010 m. Kardinolas diakonas *Abbazia delle Tre Fontane* abatijoje.

Studijavo Genujos arkivyskupijos pagrindinėje seminarijoje, Romos Popiežiškajame Laterano universitete apsigynė kanonų teisės daktaro laipsnį. Popiežiškosios Bažnyčios kultūros paveldo komisijos pirmininkas (2003-2007 m.), Popiežiškosios šventosios archeologijos komisijos pirmininkas (2004-2007 m.).
 
Prieš 2013 m. konklavą laikytas vienu iš *[[papabile]]* kardinolų, tikėtinų kandidatų užimti popiežiaus sostą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kardinolo M. Pjačencos biografija

|-

|-
Karalienės Elžbietos nacionalinis parkas

**Karalienės Elžbietos nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija Ugandos pietvakariuose, regione tarp Edvardo ir Džordžo ežerų. Įkurtas 1954 m. ir yra turistų labiausiai lankomas nacionalinis parkas šalyje.

Parkas apima derlingus savanos plotus, tarp Edvardo ir Džordžo ežerų, bei juos jungiančio Kazingos kanalo. Parke galima pamatyti liūtų, hipopotamų, dramblių, leopardų, šimpanzių ir kt. Iš viso čia gyvena 95 žinduolių ir virš 500 paukščių rūšių. Ekosistema ženkliai nukentėjo per Ugandos-Tanzanijos karą, bet vėliau atstatyta. Parko teritorijoje taip pat saugomi senovinių vulkanų krateriai su juose telkšančiais ežerais.


Image:Lions in tree uganda Queen eliznp.jpg|Liūtas medyje
Image:Saddlebilled stork.jpg|Afrikinis balnasnapis ir kiti paukščiai
File:Hippos Uganda.jpg|Hipopotamai Kazingos kanale
Entebė

**Entebė** () – miestas Ugandoje, Viktorijos ežero šiaurinėje pakrantėje, 37 km į pietvakarius nuo Kampalos. Yra laivybinis uostas, Entebės tarptautinis oro uostas, plentas į Kampalą. Mieste įsikūrusi Ugandos prezidento rezidencija. Yra botanikos sodas (įkurtas 1898 m.), zoologijos sodas, Nkumbos universitetas, virusologijos institutas, katalikų bažnyčia.

## Istorija

Miesto pavadinimas luganda kalba reiškia „sostas“, nes čia posėdžiaudavo bagandų karaliai. 1893 m. Entebė tapo britų administracijos centru. 1976 m. liepos 4 d. Entebės oro uoste įvyko pasaulinio atgarsio susilaukusi įkaitų išlaisvinimo operacija.

## Šaltiniai
Crescenzio Sepe

**Krešencijas Sepė** (, g. 1943 m. birželio 2 d. *Carinaro*, Kazertos prov., Italijoje) – Katalikų Bažnyčios Romos kurijos kardinolas iš Italijos, Vatikano diplomatas. Nuo 2006 m. Neapolio arkivyskupas. Nuo 2001 m. kardinolas diakonas titulinėje bažnyčioje *Dio Padre Misericordioso*.

Buvęs Tautų evangelizavimo kongregacijos prefektas (2001-2006 m.). Baigė seminarijas Aversoje ir Salerne, Romos Popiežiškąjį Laterano universitetą, Popiežiškąją bažnytinę akademiją.

Prieš 2013 m. konklavą laikytas vienu iš *[[papabile]]* kardinolų, tikėtinų kandidatų užimti popiežiaus sostą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kardinolo K. Sepės biografija 

|-

|-
Norberto Rivera Carrera

**Norbertas Karera** (, g. 1942 m. birželio 6 d. *La Purísima, Durango*, Meksikoje) – Katalikų Bažnyčios kardinolas iš Meksikos, Meksiko arkivyskupas (nuo 1995 m.). Pakeltas į kardinolus 1998 m. Kardinolas kunigas *San Francesco d' Assisi a Ripa Grande* titulinėje bažnyčioje.

Nuo 1955 m. studijavo Durango seminarijoje (Meksika), vėliau išvyko į Romą, kur Popiežiškajame Grigaliaus universitete baigė teologijos studijas.

Prieš 2013 m. konklavą laikytas vienu iš *[[papabile]]* kardinolų, tikėtinų kandidatų užimti popiežiaus sostą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kardinolo N. Kareros biografija

|-

|-
Peter Turkson

**Piteris Turksonas** (, g. 1948 m. spalio 11 d. *Wassaw Nsuta*, Ganoje) – Katalikų Bažnyčios Romos kurijos kardinolas iš Ganos. Nuo 2003 m. kardinolas kunigas titulinėje bažnyčioje *S. Liborio *. 1992-2009 m. buvo Keip Kosto (Gana) arkivyskupas. Nuo 2009 m. Popiežiškosios teisingumo ir taikos tarybos pirmininkas. 

Augo dešimties vaikų šeimoje. Tėvas buvo katalikas, motina – metodistė, vėliau perėjusi į katalikybę. Jo afrikietiškas vardas Kodwo reiškia *pirmadienis* – toks vardas suteiktas pagal gimimo dieną laikantis vietinės genties tradicijos.

Baigė seminarijas Ganoje ir Niujorke, studijavo Niujorko *Albany* universitete, Romos Popiežiškajame Biblijos institute.

Kardinolas P. Turksonas pagarsėjo po 2008 m. prasidėjusios ekonominės krizės savo neigiamu požiūriu į šiuolaikinę ekonomikos ir finansų sistemą, kritikavo Tarptautinio valiutos fondo, Pasaulio banko vykdomą politiką. 2011 m. paragino palaipsniui kurti vieningą viso pasaulio valdymą („pasaulinį viešąjį autoritetą“), kuris turėtų ypač reguliuoti ekonominį vystymąsi ir finansų rinką, vadovaujantis visuotiniu bendrojo gėrio principu.

Prieš 2013 m. konklavą laikytas vienu iš *[[papabile]]* kardinolų, tikėtinų kandidatų užimti popiežiaus sostą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kardinolo P. Turksono biografija 

|-

|-
Rietumu banka

**Rietumu banka** – (iš latv. *Vakarų bankas*) stambus latviškas bankas.

Konsultuoja finansiniais klausimais (pvz. mokesčių), teikia finansų maklerio, turto valdymo paslaugas, padeda gauti leidimus gyventi Latvijoje (suteikiami nusipirkus obligacijų).

2021 m. Latvijos finansų rinkos priežiūros tarnyba (Finansų ir kapitalo rinkos komisija) bankui skyrė 5,85 mln. eurų baudą už pinigų plovimo, terorizmo ir masinio naikinimo ginklų platinimo finansavimo prevencijos įstatymų bei kitų teisės aktų pažeidimus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Banko svetainė
Yoweri Museveni

**Joveris Kaguta Musevenis** (; gimė 1944 m. rugpjūčio 15 d.) – Ugandos politikas. Nuo 1986 m. sausio 29 d. – Ugandos prezidentas.

1979 m. Museveni dalyvavo kare nuverčiant Idi Aminą ir dalyvavo maište, per kurį 1985 m. žlugo Milton Obotės režimas. Museveni valdymo laikotarpiu įsivyravo stabilumas ir ekonomikos augimas, po to kai šalis išgyveno vyriausybių nestabilumus, sukilėlių veiklas ir pilietinių karų dešimtmečius. Taip pat jo valdymo laikotarpiu vyko efektyviausias atsakas į AIDS paplitimą, visoje Afrikoje.

Iki 2000 m. Museveni Vakaruose buvo laikomas Afrikos naujosios kartos lyderiu. Iš pradžių jo prezidentavimas buvo ramus, tačiau per Antrąjį Kongo karą surengė invaziją ir okupavo Kongą (nuo 1998 m. per karą Kongo Demokratinėje Respublikoje žuvo 5,4 milijonai žmonių). Paskutiniu metu, Museveni valdymas sulaukia priekaištų, iš vietinių ir užsienio apžvalgininkų, dėl opozicijos veiklos suvaržymo.

2025 m. duomenimis, jis yra trečias ilgiausiai iš eilės pareigas einantis ne karališkosios šeimos narys nacionalinis lyderis pasaulyje (po Teodoro Obiango Nguemos Mbasogo Pusiaujo Gvinėjoje ir Paulo Biyos Kamerūne).

## Išnašos
Bvindžio neįžengiamojo miško nacionalinis parkas

** Bvindžio neįžengiamojo miško nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija pietvakarių Ugandoje, Kongo DR ir Ruandos pasienyje. Įkurtas 1991 m. ir apima 331 km² plotą.

Parke saugomas Bvindžio neįžengiamasis miškas – pirmykštė, žmogaus mažai paveikta giria, kurioje sutinkamos retos gyvūnų rūšys. Čia užfiksuota 120 žinduolių, 348 paukščių, 220 drugių, 27 varliagyvių rūšys. Parke auga ~1000 žiedinių augalų rūšių, iš jų 163 – medžių. Bvindžio neįžengiamojo miško nacionalinis parkas yra svarbi primatų, kurių čia suskaičiuojama 10 rūšių, buveinė: gyvena kalnų gorilos, paprastosios šimpanzės, baltabarzdės markatos, abisininės gverecos, raudonuodegės markatos, vervetos ir kt. Taip pat sutinkami miškiniai drambliai, afrikiniai žalieji plačiažiočiai, didžiosios miškinės kiaulės, dryžuotieji šakalai, auksinės katės, afrikinės civetos ir kt.

1994 m. šis nacionalinis parkas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą, kaip svarbi retų rūšių buveinė.


Image:Bwindi.JPG|Gorilos miško tankmėje
File:Chestnut throated apalis1.jpg|Rusvagurklis apalis (*Apalis porphyrolaema*)
File:Nordoublecllaredsunbird.jpg|*Cinnyris preussi*
Latvijos bankas

**Latvijos bankas** () – Latvijos centrinis bankas. Pagrindinis biuras įsikūręs Krišjanio Valdemaro g. 2A, Rygoje. Banko prezidentas Mārtiņš Kazāks.

Latvijos bankas koordinuoja valstybės finansų sistemos darbą, užtikrina ekonominį stabilumą. Jis yra atsakingas už euro stabilumą, vykdo pinigų emisiją. Banko veiklą kontroliuoja Latvijos Saeima.

## Istorija

Latvijos bankas įkurtas 1922 m. rugsėjo 7 d. kaip valstybės centrinis bankas. Prijungus Latviją prie SSRS, 1940 m. rugsėjo 7 d. bankas buvo likviduotas, o jo funkcijas perėmė SSRS Gosbanko Latvijos respublikinis skyrius. Vokiečių okupacijos metais per Antrąjį pasaulinį karą Latvijos bankas buvo atnaujinęs darbą, tačiau nacionalinės valiutos emisijos nevykdė.

1990 m. kovo 2 d. Latvijos TSR Aukščiausioji taryba priėmė įstatymą „Apie bankus“ ir įkūrė respublikinį centrinį banką. Tačiau visas nacionalinio banko funkcijas, įskaitant emisinę, ėmė vykdyti tik po Nepriklausomybės paskelbimo 1991 m. rudenį. Ryšium su Latvijos įstojimu į Europos Sąjungą, nuo 2004 m. gegužės 1 d. Latvijos bankas įsitraukė į Europos centrinių bankų sistemą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Stanislovas Čirvinskis

**Stanislovas Čirvinskis** (, ) (1849 m. Marijampolėje, Rusijos imperija - 1923 m. Krokuvoje, Antroji Lenkijos Respublika) – mokslininkas, farmakologas, gydytojas. 

## Biografija

Gimė 1849 m. Marijampolėje, kilmingoje šeimoje. 1870 m. pradėjo mokytis Varšuvos universiteto medicinos fakultete. 1878-1886 m. dirbo Maskvos darbininkų ligoninėje. 1883-1886 m. mokėsi Strasbūre, kur jam dėstė žymiausi Vokietijos medikai. 1886 m. pradėjo dirbti laborantu Maskvos universitete. 1891 m. apsigynė daktaro disertaciją farmakologijos srityje. 1897-1902 m. dirbo dėstytoju Tartu universitete. 1897-1901 m. redagavo žurnalą apie farmaciją. 1902 m. tapo Maskvos universiteto farmakologijos katedros profesoriumi. 1903 m. tapo farmakologijos instituto direktoriumi. Mirė 1923 m. Krokuvoje.

## Knygos

* «О действии анилина и гаультерового масла» («Врач», 1887)
* «De L’influence de certaines substances pharmakologiques sur l’excretion de la lymphe» («Труды международного зоологического конгресса в Москве», 1892)
* «Действие центона на отделение лимфы и на связанные с ним процессы в организме» (1894)
* «Untersuchungen über den Nerv. Depressor in anatomischer, physiologischer und Pharniakologiscber Hinsicht» («Centralbl. f. Physiologie»)
* «Ueber die Beziehung des Nerv. Depressor zu den Vasamotorischen Centren» («Centralbl. f. Physiologie»)
* «К фармакологии чистотела. Chelidonium majus» («Медицинское Обозрение», 1896)
* «Наркотические средства из производных метана и наркотический сон в сравнении со сном нормальным» («Ученые Записки Императорского Юрьевского Университета», 1898, № 2)
* «Метилало-хлороформный наркоз» («Медицинское обозрение», 1899, январь)

## Nuorodos
* 

## Literatūra

* В. Фисенко, Н. Бондарчук. Корифей отечественной фармакологии: Станислав Иосифович Чирвинский // «Врач», 2009, № 1. – С. 33-35.
* Головинский И. В. Профессор Станислав Иосифович Чирвинский//Медицинское обозрение. − 1911; 76 (19): 1-7.
* Чирвинский, Станислав Иосифович // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона: В 86 томах (82 т. и 4 доп.). – СПб., 1890–1907.
Estijos bankas

**Estijos bankas** () – Estijos centrinis bankas, Europos centrinių bankų sistemos (ECBS) narys. Banko prezidentai – Ardo Hansson (2012–2019), Madis Müller (nuo 2019 m. birželio mėn.).

Banko valdymo svarbiausia institucija – 3 narių sudaroma valdyba, kuriai vadovauja banko valdytojas, skiriamas Estijos prezidento 7 metų laikotarpiui. Turi apie 340 darbuotojų (2024 m.).

## Istorija

Bankas savo istoriją skaičiuoja nuo 1919 m., kada šalies Laikinoji vyriausybė patvirtino banko įstatymą ir pervedė iš iždo į jo sąskaitą 10 mln. markių. Pirmieji banknotai buvo išleisti 1921 m.

Po sovietinės okupacijos 1940 m. Estijos bankas tapo TSRS valstybinio banko padaliniu. Indėliai kronomis buvo konvertuoti į rublius santykiu 1 krona = 1,25 rub., esant realiai perkamajai galiai 1 krona = 8,10 rub. 1941–1944 m. bankas dirbo kontroliuojamas okupacinės vokiečių valdžios, pokaryje tęsė sovietų centrinio banko padalinio veiklą.

1989 m. gruodžio 15 d. Estijos TSR Aukščiausioji taryba oficialiai pranešė apie Estijos banko, teisių perėmėjo iš 1919 m. Estijos banko, veiklos atkūrimą nuo 1990 m. sausio 1 d. Bankui vadovauti paskirtas Rein Otsason (1931–2004). 1990 m. balandžio 12 d. Estijos Respublikos Aukščiausioji taryba priėmė sprendimą nuo 1991 m. gruodžio 24 d. pereiti prie nacionalinės valiutos. 1991 m. gruodžio 23 d. banko valdytoju paskirtas Siim Kallas. 1992 m. balandžio 8 d. atspausdintos pirmosios Estijos kronos, kurios buvo susietos su Vokietijos markėmis. Tais pačiais metais Estija tapo Tarptautinio valiutos fondo nare, Suomijos bankas pradėjo kotiruoti Estijos kroną. 1993 m. Estijos bankas ir penki komerciniai bankai prisijungė prie Tarptautinių tarpbankinių finansinių atsiskaitymų organizacijos SWIFT. 1998 m. gruodžio 31 d. ryšium su pasiruošimu įsivesti eurą buvo nustatytas fiksuotas valiutų kursas santykiu 1 EUR = 15,6466 EEK.
 
2004 m. gegužės 1 d. Estijos bankas tapo ECBS nariu ir Europos Centrinio Banko akcininku. Estijai patenkinus Mastrichto kriterijus, 2011 m. sausio 1 d. šalyje įvestas euras.

## Funkcijos

Estijai atsisakius nacionalinės valiutos, centrinio banko funkcijos gerokai pasikeitė. Jei anksčiau jis tebuvo atsakingas už savo piniginio vieneto stabilumą, tai būdamas Europos centrinių bankų sistemos nariu, Estijos bankas vykdo vieningą euro zonos pinigų ir kreditų politiką. Vienu iš svarbiausių banko veiklos tikslų tapo kainų stabilumo užtikrinimas. Bankas ir toliau atsako už:
* Estijos bankų sistemos vystymą, patikimumą, stabilumą;
* finansų sistemos vystymą ir jos efektyvumą, vykdant mokėjimus ir atsiskaitymus;
* grynųjų pinigų poreikio patenkinimą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Žinau ką veikei aną vasarą

**Žinau ką padarei aną vasarą** ()  – 1997 m. sukurtas slasher žanro siaubo filmas. Kaip ir prieš metus pasirodžiusi juosta „Klyksmas“, filmas tapo kultiniu jaunimo tarpe ir 3 savaites buvo pelningiausių JAV filmų sąrašo viršūnėje.

Filmas yra paremtas 1973 m. išleistu to paties pavadinimo Lois Duncan romanu.

1998 m. pasirodė juostos tęsinys „Vis dar žinau ką veikei aną vasarą“, o 2006 m. – „Aš visada žinosiu ką veikei aną vasarą“.

## Santrauka

Keturi jaunuoliai – Džiulė, Helena, Baris ir Rėjus – pajūryje šventė mokslo metų pabaigą. Grįždami naktį jie automobiliu patrenkė dviratininką ir, norėdami nuslėpti nusikaltimą, kūną įmetė į jūrą, o patys prisiekė niekam nepasakoti kas įvyko. 

Praeina metai ir paaiškėja, kad apie jų paslaptį žino dar kažkas – kiekvienas iš jaunuolių gauna raštelius su užrašu „Žinau ką padarei aną vasarą“. Jiems atrodo, kad tai gali būti jų bendramokslio Makso darbas, tačiau šis netrukus randamas negyvas. Merginos nuprendžia imtis tyrimo: išsiaiškina žuvusio dviratininko asmenybę ir aplanko jo artimuosius, tačiau nesužino nieko naujo. Tuo metu Barį užpuola paslaptingas vyras žvejo kostiumu ir jaunuoliai įsitikina, kad tas, kas žino jų paslaptį, ketina nužudyti juos visus...

## Aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Jennifer Love Hewitt – Džiulė Džeims
* Sarah Michelle Gellar – Helena Šivers
* Ryan Phillippe – Baris Koksas
* Freddie Prinze Jr. – Rėjus Bransonas
* Anne Heche – Melisas Egan
* Muse Watson – Bendžaminas Vilis / Žvejys
* Bridgette Wilson-Sampras – Elza Šivers

## Pagrindiniai apdovanojimai
* Saturno apdovanojimas (nominacija) – geriausias siaubo filmas
* MTV kino apdovanojimai (nominacija) – geriausia nauja aktorė (S. M. Gellar)
* Young Artists apdovanojimas (nominacija) – geriausia aktorė (J. L. Hewitt)
* Blockbuster Entertainment apdobanojimas – geriausia nauja aktorė (J. L. Hewitt), geriuasia antrojo plano aktorė (S. M. Gellar)
TSRS valstybinis bankas

**TSRS valstybinis bankas** () – TSRS centrinis bankas, vieningas centralizuotas emisijos, kasos ir atsiskaitymų centras TSRS, pagrindinis valstybės liaudies ūkio ir gyventojų kreditavimo ir finansavimo bankas, gyvavęs 1923–1991 m.

## Istorija

1917–1920 m. TSRS vyriausybė vykdė karinio komunizmo, o tuo pačiu ir pinigų apyvartos likvidavimo politiką. Nuo 1920 m. sausio mėn. šalyje nebeliko bankų. Situacija ėmė keistis, 1921 m. viduryje pradėjus įgyvendinti Naująją ekonominę politiką (NEP), kurią paskatino Rusijos ūkio, transporto suirutė, infliacija, badas, antibolševikinės nuotaikos. Kad atnaujinti prekinius-piniginius santykius, šalyje reikėjo atstatyti kreditavimo sistemą. Pinigų reformai pradėti 1921 m. buvo įkurtas Rusijos TFSR valstybinis bankas, nuo 1922 m. jam suteikta teisė vykdyti pinigų emisiją ir eilę kitų bankinių operacijų. Tokiu būdu pavyko sustabdyti šuoliuojančią infliaciją. 1923 m. šis bankas buvo reorganizuotas į TSRS valstybinį banką.

1950 m. buvo nustatytas rublio aukso turinys – 0,222168 g gryno aukso. 1961 m. atlikta pinigų reforma, kurios metu naujieji banknotai keisti santykiu 1:10, o aukso turinys padidintas tik 4 kartus – iki 0,987412 g.

Sugriuvus TSRS, 1991 m. gruodžio 20 d. nebeegzistavusios šalies bankas buvo likviduotas, jo visi aktyvai ir pasyvai bei turtas, buvęs RTFSR teritorijoje, atiteko Rusijos bankui.

## Lietuvoje

Sovietinės okupacijos pradžioje, 1940 m. liepos 23 d. Liaudies seimas priėmė deklaraciją dėl bankų ir stambiosios pramonės nacionalizavimo. Nacionalizuotas Lietuvos bankas buvo perduotas SSRS valstybiniam bankui ir tapo jo vietiniu padaliniu.

## Nuorodos

* Rusijos banko istorija: TSRS valstybinis bankas
* 
* TSRS bankinė sistema
Naftos princas

**Naftos princas** () – Vakarų Vokietijos ir Jugoslavijos bendros kūrybos vesternas, sukurtas 1965 m. pagal to paties pavadinimo Karlo Majaus romaną.

## Aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Stewart Granger – Tvirtoji Ranka
* Pierre Brice – Vinetu
* Harald Leipnitz – Naftos princas
* Mario Girotti – Ričardas
* Macha Meril – Lizė

## Santrauka

Apačių vadas Vinetu kartu su savo draugu Tvirtąja Ranka padeda naujakuriams persikelti į naują vietą indėnų žemėse. Jie veda derybas su indėnu gentimi, kad šie leistų naujakuriams įsikurti jų žemėse.

Šie planai nepatinka vietiniam biznieriui, vadinamam Naftos Princu, kuris šiose žemėse turi savų interesų ir ketina jas pelningai parduoti. Pradžioje jo parankiniai nužudo vedlį, turėjusį padėti naujakuriams persikelti į naują vietą, tačiau tolimesnius planus sujaukia Tvirtoji Ranka. Tada, pasinaudodamas sukčiumi Ričardu, bando naktį užpulti jų stovyklą, tačiau ir vėl nepavyksta.

Galiausiai Naftos Princo žmonės nužudo indėnų vado sūnų ir taip sukiršina juos su naujakuriais. Indėnų vadas reikalauja keršto – 50 gyvybių už vieną – ir ryte gausiomis pajėgomis pasirengia stovyklos užpuolimui. Tvirtoji Ranka turi tik vieną naktį, kad surastų žudiką ir pristatytų jį indėmans.

## Apdovanojimai
1966 m. filmas pelnė vieną **Golden Screen** apdovanojimą.
Ugandos demografija

**[[Uganda|Ugandos]] gyventojai** – asmenys, kurių gyvenamoji vieta yra Ugandos valstybės teritorijoje.

## Gyventojų skaičius
Pagal surinktus duomenis, 2010 m. bendras gyventojų skaičius buvo apie 33 425 000, lyginant su 1950 m. tik 5 158 000. 2010 m. gyventojai, jaunesni nei 15 metų amžiaus, sudarė 48,4 proc., 15 ir 65 metų – 49,1 proc., o 65 metų ir vyresni – 2,5 proc.

### JT gyventojų prognozės
JT apytikslinės prognozės
* 2015 m. 39 112 000
* 2020 m. 45 423 000
* 2025 m. 52 330 000
* 2030 m. 59 846 000
* 2035 m. 67 922 000
* 2040 m. 76 437 000
* 2045 m. 85 250 000
* 2050 m. 94 259 000

## Demografinė statistika

## Duomenys iš [[CŽV]] pasaulio faktų knygos

**Gyventojų skaičius:** 35 873 253 (2012 m. apskaičiavimai)

**Pasiskirstymas pagal lytis **:
* *Gimimo metu:* 1,06 vyro vienai moteriai
* *Jaunesniems nei 15 metų:* 1,05 vyro vienai moteriai
* *15-64 metų:* 0,96 vyro vienai moteriai
* *65 metų ir vyresniems:* 0,53 vyro vienai moteriai
* *Visai populiacijai:* 0,89 vyro vienai moteriai (2009 apsk.)

**[[Vidutinė gyvenimo trukmė]]:**
* *bendras:* 52,72 m.
* *vyrų:* 51,66 m.
* *moterų:* 53,81 m. (2009 m. apsk.)

**Religijos:**
Romos Katalikų Bažnyčia 41,9%, Anglikonų bažnyčia 35,9%, Sekmininkai 4,6%, Septintosios dienos adventistai 1,5%, kitos religijos 15,5%, ateistai 0,9% (2002 duom.).

## Šaltiniai