open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Noor Vidts

**Noor Vidts** (g. 1996 m. gegužės 30 d.) – Belgijos lengvaatletė, kuri specializuojasi daugiakovių rungtyse. Pasaulio čempionė, olimpinių žaidynių dalyvė.

## Biografija
2013 m. Vidts dalyvavo pasaulio jaunučių čempionate, kuriame užėmė 15-ą vietą. 2015 m. Europos jaunimo čempionate liko 4-oje pozicijoje. 2017 m. vasaros Universiadoje iškovotas bronzos medalis.

Savo debiutiniame 2018 m. Europos čempionate belgė surinkusi 5598 taškus liko 20-oje vietoje. 2019 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionate su 5989 taškais užimta 15-a vieta.

2021 m. Europos uždarų patalpų čempionate Belgijos atstovė iškovojo sidabro medalį. Tais pačiais metais vykusiose Tokijo olimpinėse žaidynėse belgė pagerino asmeninį rekordą ir su 6571 taškais liko 4-oje pozicijoje.

2022 m. pasaulio uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionate su nauju Belgijos penkiakovės nacionaliniu rekordu (4929) iškovotas aukso medalis. 2024 m. pasaulio uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionate Noor Vidts antrą kartą tapo pasaulio čempione.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Olyslagers WA svetainėje
Juozapas Stakauskas

**Juozapas Stakauskas** (1900 m. rugpjūčio 6 d. Degsnėje, Mielagėnų vlsč. – 1972 m. kovo 2 d. Kaune) – lietuvių istorikas, kunigas, Pasaulio tautų teisuolis.

## Biografija

1912–1915 m. mokėsi Švenčionių vidurinėje mokykloje. 1918–1919 m. mokėsi Vilniaus „Ryto“ lietuvių gimnazijoje, 1919–1922 m. – Marijampolės gimnazijoje. 1922 m. buvo įstojęs į Kauno universiteto Medicinos fakultetą, kur mokėsi tik pusę metų. 1922–1923 m. dirbo mokytoju Krekenavos pradžios mokykloje. 

1923–1926 m. studijavo teologiją Insbruko universitete. 1926 m. įšventintas kunigu. Iki 1930 m. studijavo istoriją, filosofiją ir lotynų kalbą Vienos universitete. 

1932–1934 m. dirbo mokytoju Marijampolės ir Kauno gimnazijose. 1935–1940 m. buvo Kauno Centralinio valstybės archyvo vedėjas, 1940–1944 m. dirbo Vilniaus valstybinio archyvo direktoriumi. 1940–1941 m. redagavo leidinį „Lietuvos praeitis“ (1–2 sąsiuviniai).

1944–1954 m. buvo Gelvonų, 1954–1957 m. – Kazokiškių parapijų klebonas, 1957–1959 m. – Žaslių bažnyčios altaristas.

1959–1970 m. dirbo Kauno kunigų seminarijos dėstytoju (bažnyčios istorija, rusų ir vokiečių kalbos). 1959 m. suteiktas profesorius vardas. 

Palaidotas prie Žaslių šventoriaus koplyčios. Per Antrąjį pasaulinį karą slėpė ir gelbėjo žydus. Šis faktas pažymėtas antkapio lentoje įrašu „Pasmerktųjų gelbėtojas“. 1974 m. Izraelyje po mirties jam suteiktas „Jad Vašem“ holokausto memorialo medalis. 1995 m. Lietuvos Prezidento dekretu apdovanotas Žūvančiųjų gelbėjimo kryžiumi.

## Mokslinė veikla

J. Stakauskas vienas pirmųjų tyrinėjo Lietuvos christianizacijos problemas, pirmosios vyskupijos įkūrimą. Nagrinėjo karaliaus Mindaugo apostazės problemą, tyrė XIX a. lietuvių tautinį atgimimą. Spaudai parengė A. Aleknos Lietuvos Bažnyčios istoriją (1936). Rankraštinis palikimas (apie 15 tomų): 
* Žaslių parapijos istorija (2 dalys)
* Katalikų Bažnyčios istorija (3 tomai)
* Rekolekcijos klierikams ir kunigams (3 tomai)
* Lietuvių spaudos draudimas ir laisvė
* studijos apie vyskupus A. Baranauską, A. Karosą, J. Kuktą, K. Paltaroką, M. Valančių, arkivyskupus Jurgį Matulaitį, T. Matulionį ir M. Reinį
 
## Bibliografija

* Lietuva ir Vakarų Europa XIII amžiuje (1934, 2004)
* Arkivyskupas Pranciškus Karevičius: jo 50 m. kunigavimo sukakčiai paminėti (su Adomu Jakštu, 1936).
* Krikščionybė Lietuvoje: praeitis, dabartis, ateitis (1938)
* Lietuvių kalbos kelias į kunigų seminarijas (1938)
* Vyskupas Paliulionis ir lietuviškasis klausimas (1939)
* Naujieji nacionalizmai ir Katalikų Bažnyčia Lietuvoje (2003)

## Šaltiniai
Christian Rosin Bella

**Kristianas Rosinas Bela** (*Christian Rosin Bella*; g. 2000 m. spalio 3 d.) – Kamerūno futbolininkas, saugas. Atakuojančio plano žaidėjas.

## Karjera
Žaidė gimtinėje, vėliau persikėlė į Prancūziją. Nuo 2019 m. žaidė Stade Reims B. 2021–2022 m. sezone atstovavo FC Rouen 1899. 

### „Nevėžio“ klubas
2023 m. sezone rungtyniavo Kėdainių „Nevėžyje“. Pirmoje lygoje per 26 rungtynes pelnė net 14 įvarčių. Debiutavo 2023 m. kovo 11 d. rungtynėse prieš Riteriai B.

2023 m. balandžio 14 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš Žalgiris B. Kamerūnietis persvėrė rezultatą kėdainiškių naudai (1:0). O Kėdainių „Nevėžis“ išvykoje palaužė varžovus rezultatu 4-1.

2023 m. birželio 23 d. pasižymėjo pelnydamas tris įvarčius rungtynėse prieš FK Jonava. Kėdainiškiai sutriuškino varžovus rezultatu 5-0.

### „Džiugo“ klubas
2024 m. sezone atstovavo Telšių „Džiugui“. 2024 m. kovo 2 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš „Panevėžio“ klubą.

2024 m. balandžio 15 d. pelnė įvartį A lygos rungtynėse prieš FA Šiauliai ir svariai prisidėjo prie telšišikių pergalės rezultatu 2-1.

2021 m. balandžio 21 d. pelnė įvartį A lygos rungtynėse prieš FK Žalgiris. LFF stadione vykusiose rungtynėse pirmieji įvartį pelnė teliškiai po tikslaus Christian Bella smūgio, bet neišlaikė turėtos persvaros ir pralaimėjo rezultatu 1-3.

### Vėlesnė karjera
2024 m. gruodžio mėn. pranešta, kad futbolininkas persikėlė į Izraelį. Su Kirjat Šmonos „Hapoel Ironi“ klubu pasirašyta pusantrų metų trukmės sutartis.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: rungtyniavo A lygoje;
: Pirmoje lygoje;

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
Džiugas Aleksa

**Džiugas Aleksa** (g. 2004 m. balandžio 1 d.) – Lietuvos futbolininkas, gynėjas. 

## Karjera
Nuo 2016 m. atstovavo FA Žalgirietis („Žalgiriečio“ futbolo akademijai) jaunių pirmenybėse. 

### FK Žalgiris
2020 m. birželio 27 d. debiutavo Pirmoje lygoje. Pasirodė Žalgiris B sudėtyje pačioje rungtynių pabaigoje prieš FC Džiugas.

2020 m. liepos 3 d. debiutavo Antroje lygoje. Pasirodė Žalgiris C sudėtyje ir žaidė antrame kėlinyje prieš Panevėžio „Ekraną“.

2021 m. pirmoje pusėje rungtyniavo tai Žalgiris B, tai Žalgiris C komandose, o nuo vasaros įsitvirtino „bekų“ sudėtyje ir žaidė tik Pirmoje lygoje.

2022 m. sezone atstovavo Žalgiris B komandai. 2022 m. rugsėjo 2 d. pelnė įvartį Pirmoje lygoje rungtynėse prieš Banga B.

#### „Džiugo“ klubas
2024 m. pradžioje pasirašė sutartį su FK Žalgiris, tačiau 2024 m. sezone nuomos pagrindais rungtyniavo Džiugo klube.

2024 m. kovo 2 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš „Panevėžio“ klubą.

2024 m. gegužės 5 d. pelnė įvartį LFF taurės turnyro antrojo etapo rungtynėse prieš Klaipėdos „Sirijų“. Telšiškiai nugalėjo varžovus rezultatu 5-2 ir pateko į kitą etapą.

#### 2025 m.
2025 m. rugsėjo 5 d. debiutavo Vilniaus „Žalgirio“ pagrindinėje komandoje A lygos rungtynėse prieš Telšių „Džiugą“. Susitikimą pradėjo kaip atsarginis, o aikštėje pasirodė po keitimo pačioje rungtynių pabaigoje (89 min.) vietoje Nemanja Mihajlovič. Žalgiriečiai palaužė varžovus rezultatu 2-1.

2025 m. gruodžio 23 d. paskelbta, kad futbolininkas palieka klubą.

### „Džiugo“ klubas
2026 m. sausio 6 d. oficialiai paskelbta, kad futbolininkas atstovaus FC Džiugas.

2026 m. vasario 23 d. oficialiai debiutavo klube TOPLYGA rungtynėse prieš Vilniaus „Žalgirį“. Rungtynes pradėjo startinėje sudėtyje, o 65 min. buvo pakeistas. Telšių „Džiugas“ palaužė varžovus rezultatu 3–2.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: Rungtyniavo A lygoje;
: Pirmoje lygoje;
: Antroje lygoje;

## Laimėjimai
; su FK Žalgiris
*  **Supertaurės laimėtojas**: 2025 m.

## Rinktinės
### Lietuvos U-17 rinktinė
2020 m. pakviestas atstovauti Lietuvos U-17 rinktinei Baltijos taurės U-17 turnyre.

2020 m. rugpjūčio 29 d. debiutavo rungtynėse prieš Estijos U-17 rinktinę.

2020 m. rugpjūčio 30 d. žaidė susitikime prieš Latvijos U-17 rinktinę.
### Lietuvos U-19 rinktinė
2022 m. vasario 16 d. debiutavo Lietuvos U-19 rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Turkijos U-19.

2022 m. vasario 18 d. žaidė ir antrosiose rungtynėse prieš turkus.

2022 m. birželio 9 d. atstovavo Lietuvai Baltijos taurės U-19 turnyre prieš Suomiją. 2023 m. birželio 11 d. kovojo prieš latvius. 2023 m. birželio 13 žaidė prieš estus.

2022 m. rugsėjo 21 d. žaidė prieš austrus UEFA atrankos U-19 turnyre. 2022 m. rugsėjo 24 d. kovojo prieš rumunus.

### Lietuvos U-21 rinktinė
2023 m. buvo pakviestas į Lietuvos U-21 rinktinę. Debiutavo 2024 m. kovo 26 d. prieš Danijos U-21 rinktinę.

## Išnašos

## Nuorodos
* toplyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
* FK ŽALGIRIS
Sarah Mitton

**Sara Miton** (*Sarah Mitton*, g. 1996 m. birželio 20 d.) – Kanados lengvaatletė, kuris specializuojasi rutulio stūmimo rungtyje. Pasaulio čempionė, olimpinių žaidynių dalyvė.

## Biografija

2019 m. Mitton dalyvavo vasaros Universiadoje. Atrankos varžybose sportininkė pasiekė 17,54 m rezultatą ir pirmu numeriu pateko į finalą, kuriame su 18,31 m metimu iškovojo aukso medalį. Tais pačiais metais vykusiame 2019 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionate kanadietė užėmė 24-ą vietą.

2021 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Mitton užėmė 28-ą vietą su 16,62 m ir į finalą nepateko.

2022 m. Sandraugos žaidynėse iškovotas aukso medalis.

2023 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionato atrankos varžybose Mitton pasiekė penktą geriausią rezultatą su 19,37 m. Finale sportininkė su 20,08 m iškovojo sidabro medalį. Tais pačiais metais vykusiose Panamerikos žaidynėse pelnytas aukso medalis.

2024 m. pasaulio uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionate kanadietė su 20,22 m rezultatu iškovojo aukso medalį. Tai pirmasis Kanados aukso medalis šioje rungtyje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mitton WA svetainėje
Jaunimo stadionas

**Jaunimo stadionas** – buvęs stadionas Vilniaus miesto centre, dabartinių Seimo rūmų vietoje. Stadione vyko 2 Lietuvos futbolo taurės finalai (1955 ir 1956 m.).

## Istorija

Stadionas pastatytas per 1948–1949 m., jį statyti padėjo vokiečių karo belaisviai, taip pat jaunimas ir studentai. 1957 m. gegužės 9 d. „Jaunimo“ stadione vyko LTSR aukščiausiosios lygos rungtynės tarp „Elfos“ ir „Raudonosios žvaigždės“ komandų. Rungtynių protokole nurodyta, kad rungtynes stebėjo 25 000 žiūrovų, nors tuo metu tribūnose tilpo perpus mažiau aistruolių.

Panašiai buvo ir 1959 m. spalio 9 d., kai arbitras protokole nurodė, kad Jaunimo stadione rungtynėse tarp „Raudonosios žvaigždės“ ir „Statybininko“ komandų (4-1) buvo 15 000 žiūrovų. Tai menkai tikėtina, kadangi vidutiniškai į stadioną žiūrovų susirinkdavo 10 kartų mažiau. Be to, vargu ar tiek žmonių galėjo sutalpinti nedidelės medinės tribūnos.

Apie 1975 m. stadionas buvo nugriautas ir jo vietoje pastatyti Seimo rūmai.

## Finalai

## Šaltiniai
Širvys (pavardė)

;Širvys
* Džiugas Širvys – dainininkas;
* Paulius Širvys – poetas;
* Pijus Širvys – futbolininkas.

Pagrindiniai taškai, kur užrašyta ši pavardė, yra Obeliai, Siesikai, Alsėdžiai, Varniai. Kilusi iš žodžių *ši̇̀rvis, šir̃vis, širvỹs* „širmis“.

## Šaltiniai
Prienų futbolo stadionas

**Prienų futbolo stadionas** (arba ***Prienų sporto ir pramogų arenos stadionas***) – futbolo stadionas Prienų miesto šiaurės rytinėje dalyje, kairiajame Nemuno krante, prie Prienų arenos pastato. Stadione yra standartinių išmatavimų futbolo aikštė, dengta dirbtine danga (105×68 m), čia telpa 510 žiūrovų. Stadione yra bėgimo takai, šuolių į aukštį ir į tolį, rutulio stūmimo sektoriai.

## Istorija

Stadionas atidarytas 1967 m.

XXI a. pradžioje kilo poreikis jį rekonstruoti. Dėl nekokybiškos futbolo aikštės futbolininkai būdavo priversti didžiąją dalį rungtynių žaisti išvykose. Dėl to 2012 m. stadionas iš dalies renovuotas. Tačiau išliko didesnės rekonstrukcijos poreikis.

2016 m. buvo planuojama panaudoti valstybės kapitalo investicijas – 1,2 mln. eurų. Be futbolo aikštelės įrengti 4 bėgimo takeliai, lengvosios atletikos sektorius (šuolis į aukštį ir į tolį, rutulio stūmimas ir pan.). Stadiono projektas pristatytas 2016 m. rugsėjo 12 d. Prienų rajono savivaldybės mero surengtoje spaudos konferencijoje.

2017 m. rugsėjo 23 d. netoli stadiono, šalia Prienų sporto arenos išbandyta pirmoji krašte paplūdimio futbolo aikštelė, kuri buvo įrengta per labai trumpą laiką. 2018 m. pradžioje vietoje senų beržų buvo pasodintos siauros kūgiškos lajos formos tujos.

2017 m. Valstybės investicijų programoje buvo suplanuotos lėšos ir Prienų stadionui (685 tūkst. eurų). Po rekonstrukcijos stadionas atidarytas 2018 m. Darbų rangovas buvo UAB „Rūdupis“.

## Šaltiniai
Joniškio miesto stadionas

**Joniškio miesto stadionas** – stadionas Joniškyje, į šiaurės vakarus nuo miesto centro. Šalia sporto bazės yra „Sidabros“ poilsio zona, vakaruose telkšo Joniškio I tvenkinys.

## Istorija

Ilgą laiką Joniškio stadionas buvo gana prastos būklės. Per 2020–2023 m. buvo parengti stadiono sutvarkymo projektiniai pasiūlymai, atliktas projektinių pasiūlymų pristatymas visuomenei, atlikti būtini tyrimai, parengtas techninis darbo projektas, atlikta jo ekspertizė, gautas statybą leidžiantis dokumentas, konkurso būdu parinktas statybos darbų rangovas. 2021 m. rugpjūčio 13 d. pasirašyta rangos darbų sutartis, pagal kurią buvo atlikti 19 kategorijų darbai. Projektas finansuotas sporto rėmimo fondo lėšomis, kurias administruoja Nacionalinė sporto agentūra prie Lietuvos Respublikos švietimo, mokslo ir sporto ministerijos, jis kainavo 1,55 mln. eurų. Stadione pastatytas ir modulinių namelių kompleksas. 2023 m. rugpjūčio 19 d. baigta stadiono rekonstrukcija – įrengta 360 vietų žiūrovų tribūnos, atnaujinta sporto ir buities infrastruktūra, futbolo, krepšinio, teniso, lengvosios atletikos rungčių aikštelės. Stadione įrengti lietaus surinkimo ir nuvedimo, elektros energijos inžineriniai tinklai bei futbolo aikštės laistymo sistema, atlikti aikštynų pagrindų įrengimo, asfaltavimo darbai, įrengta futbolo aikštės laistymo sistema.

Stadionas iškilmingai atidarytas 2023 m. rugsėjo 17 d. Eisena prasidėjo 11:00 aikštėje prie Joniškio rajono savivaldybės pastato.

## Šaltiniai

* Joniškio stadionas (90min.lt)
Katrėjas

**Katrėjas** () – graikų mitologijos personažas, Kretos karaliaus Minojo ir Pasifajės sūnus.

Išpranašauta, kad Katrėjas mirsiąs nuo vieno iš vaikų rankos. Siekdamas išvengti lemties, dukteris Aeropę ir Klimenę jis išsiuntęs iš Kretos, o sūnus Altaimenas ir duktė Apemosinė įsikūrę Rode. Sulaukęs gilios senatvės, Katrėjas atvykęs į Rodą, idant perduotų valdžią sūnui, tačiau jis tėvo neatpažinęs ir, manydamas, kad šis esąs piratas, nudūręs. Sužinojęs, ką padaręs, Altaimenas kreipęsis į dievus, prašydamas atpildo, ir prasmegęs atsivėrusion žemėn.

## Išnašos
Žaslių sinagogos

**Žaslių sinagogos** – buvusios sinagogos, veikusios Kaišiadorių rajone, Žaslių miestelyje, stovėjusios greta viena kitos. Išliko nevienodai pasikeitę šių žydų maldos namų pastatai: chasidų – Bažnyčios g. 21, ortodoksų – Vytauto g. 36.

## Istorija

1897 m. Žasliuose buvo 1955 gyventojai, iš kurių – 1325 žydai. Iki Pirmojo pasaulinio karo miestelyje stovėjo žydams priklausę dveji maldos namai. Dauguma žydų Vokietijos okupacinės valdžios nurodymu 1941 m. buvo sušaudyti Strošiūnų miške.

Nuo XIX a. pradžios Žaslių žydai buvo suskirstę į ortodoksų ir chasidų bendruomenes, kurios turėjo atskirus maldos namus, stovėjusius buvusioje Sinagogų gatvėje, dabar – bevardžiame skersgatvyje tarp Bažnyčios ir Vytauto gatvių. Abi medinės sinagogos sudegė per didįjį Žaslių gaisrą 1905 m. Chasidai sinagogą atstatė 1908 m., po metų iškilo ir ortodoksų beit midrašas. Nepaisant religinių skirtumų, abu žydų maldos namus projektavo tas pats architektas – Antonas Filipovičius-Dubovikas.  Per Pirmąjį Pasaulinį karą abi sinagogos buvo apniokotos vokiečių artilerijos, tačiau tarpukariu jos sutvarkytos ir sėkmingai veikė. Chasidų sinagogos pastatas – beveik kvadratinio plano dviaukštis mūrinis pastatas, atspindėjęs istorizmo laikotarpio architektūrą, turėjęs rytietiškų elementų fasade. Tai buvo tradicinė, vientisos erdvės sinagoga, savo architektūra buvusi gimininga priešais stovėjusiai ortodoksų sinagogai.

Po Antrojo pasaulinio karo nebeliko žydų bendruomenės, originalūs maldos namai išliko, buvo nevienodai pertvarkyti pagal naujų laikų poreikius. Chasidų sinagoga pokaryje pritaikyta vietos kolūkio kontorai, vėliau – pramoninių prekių parduotuvei.  Po Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo, pastatas buvo privatizuotas, jame įkurti gyvenamieji butai. Pastato vidaus struktūra pakito – vyrų maldų salėje, buvusioje per du aukštus, įrengta gelžbetoninė perdanga, kartu pakeista ir maldų salės langų forma. Privačia iniciatyva pastaraisiais metais atlikus remontą, savo išore pastatas lieka atpažįstamas kaip buvusi sinagoga.

Ortodoksų beit midrašo pastatas buvo plytų stiliaus. Pokaryje stovėjo apleistas, vėliau jis buvo naudojamas kaip sandėlis, o 1967 m. pastatas rekonstruotas, veikė kaip kultūros namai. 2014 m. prie Žaslių kultūros centro sienos buvo atidengtas bareljefas žymiam žasliečiui, pianistui Leopoldui Godovskiui.

## Šaltiniai
Grigaravičius

;Grigaravičius
* Jonas Grigaravičius – šaulys iš lanko;
* Mindaugas Grigaravičius – futbolininkas;
* Vytautas Grigaravičius – policijos komisaras, politikas;
* Vladas Grigaravičius – futbolininkas.

Pavardė dažnesnė Dzūkijoje, Vidurio Lietuvoje. Kilusi iš slaviškų pavardžių , , padarytų iš krikšto vardo *Grigalius, Grigalijus* (*Гpигopий, Grzegorz*).

## Šaltiniai
Viduklės sinagoga

**Viduklės sinagoga** – žydų sinagoga, stovėjusi Viduklėje.

Viduklės sinagoga pirmąsyk paminėta 1845 m. aprašyme, gali būti, kad ji buvo neseniai pastatyta. Vėliau medinės sinagogos vietoje pastatyta mūrinė, jos statybai lėšas skyrė dvarininkas F. Stanevičius. Pasak P. Tumino, sinagoga galėjo būti pastatyta apie 1870 m., o ne XIX a. viduryje.

Sinagoga stovėjo priešais kleboniją pagrindinės ir šalutinės gatvių sankirtos šiaurės rytų kampe, galu į pagrindinę gatvę. Pastatas buvo netaisyklingo plano, jo architektūrai būdingos ir klasicizmo, ir romantizmo formos. Fasadai suskaidyti piliastrais, langai užbaigti cilindrinėmis ir smailėjančiomis arkomis, būta ganėtinai puošnaus frontono.

Nacistinės okupacijos laikotarpiu, 1941 m. liepą, į Viduklės sinagogą suvaryti moterys, vaikai ir senyvo amžiaus žmonės (iš viso apie 100, vėliau nuvežti sušaudyti). Sinagoga uždaryta, pokariu paversta sandėliu, o 1960 m. Raseinių rajono vykdomojo komiteto nurodymu nugriauta.

## Išnašos

## Šaltiniai
* Algimantas Miškinis. Viduklės istorinė urbanistinė raida (iki 1975 m.) // Kultūros paminklai / 10 2003 https://etalpykla.lituanistika.lt/object/LT-LDB-0001:J.04~2003~1367156511463/J.04~2003~1367156511463.pdf.
Beliašas

**Beliašas** (, , ) – riebaluose virtas apskritas pyragėlis su mėsos įdaru, totorių ir baškirų patiekalas. Gaminamas iš neraugintos arba raugintos tešlos, dažniausias įdaras – malta mėsa ir smulkintas svogūnas. Pradžioje beliašai buvo gaminami iš smulkiai supjaustytos ir išvirtos mėsos, tačiau vėliau išpopuliarėjo žalia malta mėsa. Beliašų įdaras taip pat gali būti bulvės arba varškė.

Dažniausia beliašo forma – suplotas rutulys su skyle viduryje. Kitaip nei spurgose, skylė neina kiaurai, o padaroma tik viršuje, kad būtų matomas įdaras. Pyragėlio forma šiek tiek panaši į rusiškas bandeles su varške (). Išskirtinę formą tradiciniam beliašui suteikia aplink skylę tvarkingai išminkyta tešla.

Tradiciškai patiekiamas su sultiniu, katyku arba airanu.

Manoma, kad rusiškas žodis *beliašas* (), vartojamas ir lietuvių kalboje, galbūt kilęs iš totorių kalbos žodžio *bəleş*, reiškiančio iškeptą pyragą su mėsos ir bulvių įdaru.

Šiandien beliašai gaminami ir be skylės viršuje. Mėsa įdaryti beliašai kartu su bandelėmis su varške ir čeburekais, yra įprastas gatvės maistas Rusijoje ir kitose posovietinėse šalyse. Suomijoje beliašas vadinamas *pärämätsi* ir pirmą kartą pasirodė septintajame dešimtmetyje Tamperėje.

## Galerija

Vaizdas:Belyash.jpg|Tradicinės formos beliašai
Vaizdas:Belyash2.jpg|Prakąstas beliašas su mėsos įdaru
Vaizdas:Peremech_from_Siberia.jpg|Beliašai be skylės viršuje
Vaizdas:Pärämäç_-_Tampere,_Finland.jpg| *Pärämätsi* iš Tamperės (Suomija)


## Šaltiniai
Burneika

;Burneika
* Juozas Burneika – skulptorius, pedagogas;
* Robertas Burneika – kultūristas.
;Burneikienė
* Genovaitė Burneikienė – žurnalistė, žurnalistikos mokslininkė;
;Burneikaitė
* Inga Burneikaitė – aktorė.

## Etimologija
Pavardė siejama su žodžiu *burnà*; taip pat galima gretinti su *burnùs*, „ėdrus“ arba *burnõčius* „kas piktai kalba, burnoja“.

## Šaltiniai
Giniūnas

;Giniūnas
* Jonas Giniūnas – politikas;
;Giniūnienė
* Asta Giniūnienė – dailės istorikė, paveldosaugininkė.

Pavardė sutinkama Pietų Lietuvoje (Simnas, Miroslavas, Krosna ir kt.) bei Kaune ir apylinkėse. Sietina su žodžiu *gi̇̀nti* „atremti puolimą; užstoti, saugoti…“. Iš jos kilęs vietovardis Giniūnai.

## Šaltiniai
Matas Cijūnaitis

**Matas Cijūnaitis** (1886 m. Dirvoniškėse, dab. Molėtų rajone – 1955 m. rugsėjo 6 d.
Žasliuose, Kaišiadorių rajone) – Lietuvos kunigas, Kaišiadorių kapitulos kanauninkas.

## Biografija

Kan. Matas Cijūnaitis gimė lenkiškai kalbančioje šeimoje, mokėsi lenkų internate. 1909 m. įšventintas kunigu. 1910 m. paskirtas vikaru į Švenčionis, 1911 m. – į Stakliškes, 1911–1915 m. tas pareigas ėjo Merkinėje. Dirbdamas lietuviškose parapijose, tapo susipratusiu lietuviu, ėmė puoselėti lietuvybęi. 

1915-1916 m. buvo Palomenės parapijos klebonas. 1916–1923 m. perkeltas į Vievio parapiją, kur pastatė kleboniją. 1923–1925 m. buvo Kietaviškių parapijos klebonas. 1924 m. Kietaviškėse priėmė čia apsilankiusį nuncijų. 

Nuo 1925 m. buvo Žaslių klebonas ir dekanas, Kaišiadorių vyskupijos bažnytinių bylų teisėjas. 1926 m. surengė ingresą būsimam vyskupui Juozapui Kuktai. M. Cijūnaitis pavyzdingai tvarkė parapijos reikalus, kūrė organizacijas, brolijas. Pagamino bažnyčiai du mūrinius altorius. Šventoriuje, buvusios bažnyčios altoriaus vietoje, jo rūpesčiu 1933 m. pastatyta Kristaus kančios koplyčia, 1934 m. – Krivonių šv. Antano Paduviečio bažnyčia. Jam klebonaujant 1929 m. konsekruota Žaslių bažnyčia. 

1940 m. pabaigoje Žaslių bažnyčioje buvo kilę neramumų dėl vietos lenkų mažumos reikalavimų įvesti lenkiškas pamaldas. Klebonas buvo iškviestas pasiaiškinti pas NKVD tardytojus. Antrojo pasaulinio karo pradžioje M. Cijūnaitis, būdamas Žaslių klebonu, padėjo vietos žydams: slėpė Žaslių gydytoją Rivą Trapidienę ir jos mažametį sūnų Leibą. 1946 m. sovietų valdžia kleboną suėmė ir nuteisė pustrečių metų pataisos darbų lagerio. 1949 m. grįžo į Lietuvą. 1950-1952 m. klebonavo Krivonyse, 1952-1955 m. – Žasliuose. 

M. Cijūnaitis mirė 1955 m. rugsėjo 6 d. Žasliuose. Palaidotas Žaslių bažnyčios šventoriuje, prie koplyčios sienos. 

2003 m. M. Cijūnaičiui už žydų slėpimą karo metu po mirties jam skirtas Žūvančiųjų gelbėjimo kryžius.

## Šaltiniai
Šarkus

;Šarkus
* Juozas Šarkus, ekonomistas, politikas;
* Tomas Šarkus, žurnalistas, redaktorius.

Pavardė dažnesnė Dzūkijoje (Alovė, Daugai) ir Raseinių–Radviliškio krašte (Betygala, Girkalnis, Grinkiškis). Galbūt kilusi iš žodžio *šar̃kus* „švarkas; sermėga, puspaltis, surdutas, durtinys; rudinė, sermėga“; antra vertus, gali būti nuo paukščio pavadinimo *šarka* arba iš gudiškų pavardžių *Шаpкo, Шаpкoў* (← *шаркаць* „šiurenti, čiūžauti; brūžinti, vilkti kojas“).

## Šaltiniai
Srėbalius

;Srėbalius
* Pijus Srėbalius, futbolininkas;
* Tomas Srėbalius, žurnalistas, redaktorius.

Pavardė paplitusi vakarų Žemaitijoje, greičiausiai kilusi iš *srėbãlius* „kas daug srebia, šlerpia srėbdamas“.

## Šaltiniai
Kuršlaukio senosios kapinės

**Kuršlaukio senosios kapinės** – neveikiančios, senosios kapinės, esančios Gargždų miesto pietvakariuose, Klaipėdos rajone (anksčiau – buvusiame Kuršlaukių kaime, Dovilų valsčiuje). Kapinės įsikūrusios šalia pramoninės zonos, į šiaurės rytus nuo Gargždų karjero. Kapinių kalvelė aptverta metalo tinklo tvora su dvivėriais varteliais, apaugusi medžiais. Čia ilsisi Kuršlaukio kaimo gyventojų palaikai. Išlikusios senųjų palaidojimų vietos, kurias žymi betono antkapiai, metaliniai kryžiai. Teritorija sutvarkyta, pritaikyta lankymui, pastatyta informacinė lenta. Kapinių centre atnaujintas Kuršlaukio atminimo paminklas (1989 m.).

Kuršlaukio kapinės, kaip saugomas regioninės reikšmės memorialinis paminklas, 2000 m. buvo įrašytos į Kultūros vertybių registrą.

Kuršlaukio senosios kapinės priklausė Dovilų evangelikų liuteronų parapijai, bet iki 1854 m. priklausė Klaipėdos žemininkų () parapijai.

Kuršlaukio senosiose kapinėse palaidotas klimkiškis, sakytojas, kunigo Jurgio Sprogio tėvas Martynas Sprogys (1867–1933), ūkininkavęs Kuršlaukiuose. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Senosios kapinės ilgisi gyvųjų rankų *gargzdai.lt*
* Kuršlaukio senosios kapinės *wikimapia.org*
Vėževičius

* Jonas Vėževičius, LDK didikas;
* Glebas Vėžaitis, LDK didikas;
* Petras Kazimieras Vėževičius, LDK didikas;
* Robertas Vėževičius, futbolininkas.

Pavardė užrašyta Kaune. Kildinama iš žodžio *[[vėžys]]*.

## Šaltiniai
Šatkus

;Šatkus
* Benas Šatkus, futbolininkas;
* Petras Šatkus, rašytojas, spaudos darbuotojas, publicistas;
* Pranciškus Šatkus, kunigas, politinis kalinys, tremtinys, disidentas.

Pavardė sutinkama vakarų Žemaitijoje, šiaurės Lietuvoje. Kildinama iš pavardžių , ,  < slav. *Schattka*.

## Šaltiniai
Oleksandras Koževnikovas

**Oleksandras Koževnikovas** (*Кожевніков Олександр Дмитрович*; g. 2000 m. balandžio 17 d.) – Ukrainos futbolininkas, atakuojančio plano saugas. Kitados kviestas į Ukrainos jaunimo rinktines.

## Karjera
Priklausė FK Vorskla jaunimo ugdymo sistemai. Debiutavo dublerių komandoje. Vėliau priklausė FK Marìupolʹ, žaidė klubo dublerių ekipoje.

2021 m. grįžo į FK Vorskla. Žaidė dublerių komandoje, nuomos pagrindais buvo perleistas FK Hirnyk-Sport.

2022 m. sezone rungtyniavo Narvos „Trans“ (Estija). Aukščiausioje šalies lygoje sužaidė 28 rungtynes ir pelnė šešis įvarčius.

### [[FK Riteriai|„Riteriai“]]
2024 m. kovo mėn. tapo „Riterių“ klubo nariu. Rungtyniavo Pirmoje lygoje. 2024 m. kovo 9 d. debiutavo Pirmos lygos rungtynėse prieš Tauragės „Taurą“. Vilniečiai nugalėjo varžovus rezultatu 2-0.

2024 m. rugsėjo mėn. persikėlė į PFK Nesebʺr (Bulgarija).

## Statistika
; Pirmos lygos statistika

Spalvų reikšmės:
: rungtyniavo Pirmoje lygoje;

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* [ Globalsportsarchive]
Vladas Slavinskas

**Vladas „Slyva“ Slavinskas** (1960 m. gegužės 19 d. Vilnius – 2019 m. birželio 25 d. JAV) – džiazo ir roko gitaristas.

## Biografija
1983–1987 m. mokėsi Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokykloje. 1987–1989 m. kartu su Skirmanto Sasnausko kvintetu dalyvavo festivalyje Vilnius Jazz. 1989 m. prisijungė prie Juozo Milašiaus ansamblio „Gitarmanija“, dalyvavo „Jazz“ festivaliuose.

Žirmūnų „Minskas“ (Dabartinis prekybos centras IKI) vaikų ir jaunimo užimtumo centre įkurtoje studijoje mokė vaikus. Vilniaus Tallat-Kelpšos konservatorijoje dėstė gitarą bei džiazo istoriją.

1997 m. kartu su vokalistu Ąžuolu Stanevičiumi įrašė CD „Brandus“. 1998 m. kartu su būgnininku Daliumi Naujokaičiu įrašė CD „Tryst“. 1998 m. su grupe „Auksinės gitaros“ (Juozas Milašius, Vladas Slavinskas, Martynas Kuliavas, Virgilijus Jutas) dalyvavo festivaliuose „Birštono JAZZ“ ir „Vilniaus JAZZ’98“.

1998 m. Vladas „Slyva“ Slavinskas susipažino su Jennifer Roper ir išvažiavo gyventi į JAV.

## Šaltiniai
Kerkionas

**Kerkionas** () – graikų mitologijos personažas, Eleusino valdovas, Poseidono (pasak kitos versijos, pranašautojo Brancho) ir nimfos Argiopės sūnus.

Pasakojama, kad Kerkionas pasitikdavęs praeivius tarp Eleusino ir Megarų, pradėdavęs su jais grumtis ir užmušdavęs. Dukteriai Alopei tapus Poseidono mylimąja, ją užmušęs. Galiausiai jį patį nukovęs Tesėjas.

## Išnašos
Njublės regionas

**Njublės regionas** () – regionas centrinėje Čilės dalyje. Ribojasi su Bio Bijaus regionu pietuose, su Maulės regionu šiaurėje ir Argentina (Neukeno provincija) rytuose. Iš vakarų skalauja Ramusis vandenynas. Administracinis centras – Čiljanas.

## Istorija
Njublės regionas sudarytas 2018 m. iš buvusios Njublės provincijos, priklausiusios Bio Bijaus regionui.

## Geografija

Centrinę regiono dalį užima Vidurio Čilės slėnis. Vandenyno pakrantėje plyti aukštumos, o rytuose iškilę Andų kalnai. Regione Andų viršukalnės iškyla virš 3 km aukščio, stūkso Nevados de Čiljano ugnikalnis (3212 m). Pagrindinės upės – Itata su intaku Njuble. Pietryčiuose sudarytas Njublės nacionalinis rezervatas.

## Administracinis skirstymas

Regonas padalintas į 3 provincijas:
* Itatos provincija (Kirihujė)
* Digiljino provincija (Bulnesas)
* Puniljos provincija (San Karlosas)


Colors Of The Forest (161864177).jpeg|Njublės regiono miškai
Ránquil - Puente Ñipas sobre el Rio Itata.jpg|Tiltas per Itatos upę
Viñas entre Trehuaco y Quirihue..JPG|Kirihujės apylinkių kraštovaizdis
Vista aerea Las Cuatro Avenidas Chillan.jpg|Čiljano miesto reginys


## Šaltiniai
Sero Sombreras

**Sero Sombreras** ( 'sombrero kalnas') – kaimas pietų Čilėje, Magelano ir Čilės Antarktidos regione, Ugnies Žemės provincijoje, 125 km į šiaurės rytus nuo Porveniro. Primaveros komunos centras. Yra Ugnies Žemės salos šiaurėje, netoli Lomaso įlankos, prie Sidės upės. Yra Franko Blanko oro uostas, keliai į Porvenirą, Punta Esporą, San Sebastianą, Rio Grandę. Naftos ir gamtinių dujų gavyba. Vystoma gyvulininkystė. Veikia gimnazija, bažnyčia, kino teatras, baseinas, prekybos centras.

## Istorija

Sero Sombreras įkurtas 1958–1961 m., kaip naftos verslovių darbininkų gyvenvietė.


Cerro Sombrero, Chile.jpg|Kaimo gatvė
Antenna Forest (4532160734).jpg|Antenos
50mbr3r0.jpg|Sero Sombreras iš toliau


## Šaltiniai
Kiniras

**Kiniras** () – graikų mitologijos personažas, Kipro karalius, Afroditės žynių Kiniradų pro­tėvis. Tėvas – Apolonas (anot kitos mito versijos, Sandakas).

Į Kiprą Kiniras atvykęs iš Kilikijos arba Asirijos, įkūręs Pafo miestą. Vietos gyventojus išmokęs šokių, muzikos, apdirbti metalus. Pasak vieno mito, Kiniras su savo dukra Smirna (Mira) susilaukęs sūnaus Adonio. Kuomet jų nuodėminga meilė iškilusi viešumon, Kiniras nusižudęs.

## Išnašos
Brijošė

**Brijošė** (, dar siūloma vartoti *sviestinė bandelė*) – bandelė, pagaminta iš mielinės tešlos; tradiciškai būna apskrita, su rutulio formos viršūne.

Tai prancūzų virtuvės kepinys, šaltiniuose minimas nuo XV a. pr. Iki XVIII a., pab. Paryžiuje brijošės keptos su kepimo mielėmis, bet per Lietuvos-Lenkijos karaliaus Stanislovo Leščinskio virtuvę Liunevilyje paplito alaus mielių naudojimas.

Brijošės tešla gaminama iš vakaro – jai naudojama 750 g miltų, 7 kiaušiniai, tada 250 g miltų sumaišoma su 10 g mielių, įdedama 750 sviesto. Tešla paliekama kilti pernakt. Prieš kepant orkaitėje suformuojami norimos formos kepiniai, aptepami kiaušinio tryniu.

Taip pat gaminamos įvairios brijošės atmainos: *brioche en couronne* (apskrita brijošė), *brioche mousseline* (su muselino padažu), *brioche au fromage* (su sūriu), *briochin aux friuts* (su vaisiais), *grosse brioche â tête* (didelė brijošė su rutuliu viršuje).


Brioche tressée.jpg|Pynutės formos *brioche tressée*
Sicilian brioche.jpg|Sicilietiška brijošė (kaip *brioche â tête*)
Brioche Nanterre (mars 2021).jpg|Nanto brijošė
Pains briochés.jpg|Brijošės


## Šaltiniai
Mantviliškių koplyčia

**Mantviliškių koplyčia** – koplyčia, esanti Šalčininkų rajone, Kalesninkų seniūnijoje, Mantviliškių kaime, 0,4 km į pietvakarius nuo kelio , 3 km į šiaurės vakarus nuo parapinės bažnyčios. Koplyčia stovi Eišiškių Kristaus Žengimo į dangų parapijos teritorijoje. Joje suderintu laiku aukojamos šv. mišios. Pastaraisiais metais jos vyksta porą kartų metuose, per didžiąsias šventes.

Mantviliškių koplyčia pastatyta iš čia kilusios pamaldžios parapijietės Janinos Jasinskos (1922-2006) rūpesčiu ir lėšomis. Ji iškilo Janinos ir Alfredo (1922-1986) Jasinskų šeimos sodybos sklype apie 1990 m., pakelėje stovėjusios nedidelės mūrinės koplytėlės vietoje. Sodybos gilumoje išlikęs šeimininkų gyvenamasis namas.

Koplyčia Mantviliškėse stovi prie gatvės, įsikūrusi nedidelio tūrio baltų plytų mūro pastate, primenančiame tradicinį namą. Šalia pastato yra geležiniai įvažiavimo vartai, plyti erdvus sklypas su vaismedžių sodu. Prie gatvės prigludusiame namo priekyje įrengtos pagrindinės, plačios arkinės durys. Virš jų baltoje sienoje išmūrytas kryžius raudonomis plytomis.  Pastato šoninėje sienoje, po prieangio stogeliu, įtaisytos siauresnės, stačiakampės durys. Ant stogo priekinio kraigo įtaisytas atviras keturkampio plano varpinės bokštelis su geležiniu kryžiumi ir saulute. Bokštelyje pakabintas nedidelis varpas. Ant galinio kraigo iškeltas panašus kryžius. Maldų salėje įrengtas altorius, yra reikalingas liturginis inventorius.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Šalčininkų rajonas *sakralas.lt*
Balmaseda (Čilė)

**Balmaseda** () – gyvenvietė Čilės pietuose, Aiseno regione, Kojhaikės provincijoje, 50 km į pietryčius nuo Kojhaikės. Įsikūrusi Andų pašlaitėse, prie Oskuro upės, šalia Argentinos sienos. Pro Balmasedą eina Pietų plento atšaka į Argentiną (pro Huemuleso perėją ir Lago Blanką). Yra Balmasedos oro uostas, koplyčia. Į pietvakarius nuo gyvenvietės driekiasi Sero Kastiljo nacionalinis parkas.

## Istorija
Balmasedą 1917 m. įkūrė Antolinas Silva. 1928 m. suteiktas miestelio statusas, 1945 m. atidarytas aerodromas.

1958 m. birželio 16 d. Balmasedoje užfiksuota žemiausia temperatūra Čilėje: -28,5 °C.

## Šaltiniai
Štrudelis

**Štrudelis** () – saldus kepinys su įdaru, gaminamas iš kuo tvirčiau suvyniotos plonos tešlos lakštų. Bavarijos tradicinis skanėstas.

Tešla supjaustoma kvadratais, paviršius ištepamas pjaustytų obuolių, sviesto, serbentų ir kapotų migdolų mišiniu, kuris dar pagardinamas cinamonu ir šlakeliu brendžio. Tada tešlos lakšto kraštai sudrėkinami, kad suliptų, ir lakštas tampriai susukamas. Štrudelis sudedamas į sviestu išteptą indą, apšlakstomas tirpdytu sviestu. Tada į indą įpilama šiek tiek pieno, ir kepinys kepamas uždengtas ant nedidelės ugnies. Pienui susigėrus kepamas įprastai. Išėmus pabarstomas cukrumi ir valgomas šiltas.

Taip pat štrudeliai kepami su kitokiais įdarais – slyvų, abrikosų, aguonų, vyšnių, razinų. Be to, būna ir nesaldūs štrudeliai, įdaryti kopūstais, špinatais, bulvėmis, moliūgais, raugintais kopūstais.

Patiekalas išpopuliarėjo XVIII a. Habsburgų imperijoje. Vėliau, iš vokiečių ir austrų virtuvės paplito į Vidurio Europos tautų virtuvę, tapo populiariu šio krašto žydų kepiniu.

Kepinio pavadinimas vidurine vokiečių aukštaičių kalba reiškia „sūkurys, verpetas“.


Apple strudel.jpg|Patiektas obuolių štrudelis
Jablkový závin z listového těsta s oříšky a skořicí - pokladení těsta 12.jpg|Štrudelio gamyba
BIMG 7419 Millirahmstrudel.jpg|Kreminis štrudelis
Spinatstrudel in Wien (2).JPG|Štrudelis su špinatais


## Šaltiniai
Matuizų koplyčia

**Matuizų koplyčia** – koplyčia, esanti Varėnos rajone, Matuizų kaime. Patenka į Varėnos šv. arkangelo Mykolo parapijos teritoriją. Parapijos bažnyčia nutolusi 10 km į pietvakarius. Koplyčioje aukojamos sekmadieninės šv. mišios.

Koplyčia Matuizose įsikūrusi prie gatvės, senos statybos tradiciniame rąstiniame name su aukštu dvišlaičiu stogu. Koplyčią supa atviras erdvus sklypas. Maldos namai kukliai pažymėti mediniu kryžiumi ant priekinės sienos ir ąžuoline lenta su įrašu „Matuizų koplyčia“. Įėjimas įrengtas pro namo priekyje pristatytas gonkas. Koplyčios pastatas yra privati nuosavybė, Varėnos šv. arkangelo Mykolo parapija už naudojimąsi patalpomis moka simbolinį mokestį.

Maldų salė šiuolaikiškai įrengta, aprūpinta liturginiu inventoriumi. 2022 m. už paaukotas lėšas vidaus patalpa buvo suremontuota, perdažyta, atlikti kiti darbai. Koplyčioje buvo pakabintas naujas kryžius su Nukryžiuotoju ir šalia du šventųjų paveikslai: iš kairės – restauruotas Švč. Mergelės Marijos, iš dešinės – Gailestingojo Jėzaus. Sieninis kryžius ir Marijos paveikslas atvežti iš parapijos bažnyčios.

## Šaltiniai
Ekleras

**Ekleras** ( – 'žaibas') – nedidelis prancūzų virtuvės kepinys, gaminamas iš plikytos tešlos (*pâte à choux*) su įdaru. Eklero įdarą paprastai sudaro prancūziškas kepinių kremas, pagardintas vanile, kava arba šokoladu, o pats gaminys aptepamas glajumi (*fondant*).

Eklerų tešla išspaudžiama ant kepimo paviršiaus pirštelių formos, aptepama kiaušinio tryniu ir kepama aukštoje temperatūroje. Iškepę ir ataušę eklerai iš šono įpjaunami ir konditeriniu maišeliu užpildomi įdaru. Tada iš viršaus apliejami karštu glajumi.

Eklerų įdarui naudojami įvairūs mišiniai – kitokie kremai, varškė, riešutai, vaisiai. Taip pat vietoje glajaus gali būti naudojama karamelė.

Eklerai sukurti XIX a. Lione.


Eclairs at Fauchon in Paris.jpg|Eklerai su įvairiais glajais
023 Maclair pistachio raspberry.jpg|Ekleras su pistacijomis
021 Maclair egg custard with nutmeg.jpg


## Šaltiniai
Kavarsko šventoriaus koplyčia

**Kavarsko šventoriaus koplyčia** – Anykščių rajone, Kavarsko miestelyje stovinti nedidelė daugiakampė koplyčia. Priklauso architektūriniam Kavarsko šv. Jono Krikštytojo bažnyčios statinių kompleksui. Ji stovi šventoriaus pietryčių pusėje, už bažnyčios.

2023 m. koplyčia įrašyta į Kultūros vertybių registrą, yra regioninės reikšmės architektūros ir dailės paminklas. Pastatymo data –  XX a. I pusė ar vėlesnė.

Iš medžio suręstos koplyčios statinys kompaktinis, penkiakampio plano, vieno aukšto. Sienos karkasinės konstrukcijos. Koplyčia vienos patalpos, su įėjimu iš šiaurės vakarų pusės (nuo bažnyčios). Stogas dengtas skardos lakštais, penkiašlaitės piramidės formos. Jo viršūnę vainikuoja 70 cm aukščio, XIX a. pabaigoje nukaltas geležinis ornamentuotas kryžius. Puošnus kalvio dirbinys su saulute laikomas koplyčios viena iš vertingųjų savybių. Pastato sienų, durų angos - stačiakampės. Medinės durys dvivėrės, su įstiklinta ir suskaidyta viršutine dalimi. Langai suskaidyti, su arkinėmis dalimis viršuje. Fasadų apkala medinėmis lentomis vertikali ir  horizontali. Vidaus patalpa, skliautas iškalti lentelėmis. Durys, pastogė bei fasadų apatinės dalys papuoštos kontrastuojančių spalvų medinėmis lentjuostėmis ir ornamentuotomis lentomis su arkelių motyvu. Pamatas su betoniniu cokoliu ir virš jo esančia plytų mūro eile. 

Koplyčios viduje įkomponuota 150 cm aukščio, 100 cm pločio skulptūrinė grupė „Jėzaus Krikštas“, datuojama, XX a. 3-4 deš. Dviejų skulptūrų – Jėzaus ir Krikštytojo – kompozicijos kilmė europietiška. Pagaminta naudojant mišrią statybinę medžiagą ir dekoravimo techniką. Koplyčioje pastatyta prie sienos, priekyje, ant stalo formos medinės pakylos.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kavarsko Šv. Jono Krikštytojo parapija *kaunoarkivyskupija.lt*
Miltiadis Tentoglou

**Miltiadis Tentoglu** (, g. 1998 m. kovo 18 d.) – Graikijos lengvaatletis, kuris specializuojasi šuolių į tolį rungtyje. Pasaulio ir olimpinių žaidynių čempionas.

## Biografija

2015 m. pasaulio jaunių čempionate graikas užėmė 5-ą vietą. Savo debiutinėse 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Graikijos atstovas su 7,64 m rezultatu atrankos varžybose užėmė 27-ą vietą ir į finalą nepateko.

2017 m. Tentoglou tapo Europos jaunimo iki 20 m. čempionu. Tais pačiais metais sportininkas debiutavo 2017 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionate, kuriame užėmė 19-ą vietą. 2018 m. graikas tapo Balkanų čempionu (8,17 m), Europos čempionu (8,25 m) bei Kontinentinės taurės vicečempionu (8,00 m).

2020 m. vasaros olimpinių žaidynių atrankoje Tentoglou pirmuoju šuolius užfiksavo 8,22 m rezultatą ir automatiškai pateko į finalines varžybas. Finale graikas paskutiniu šuoliu pasiekė 8,41 m rezultatą ir tapo pirmuoju Graikijos atstovu tapusiu šuolių į tolį olimpiniu čempionu.

2023 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionato finale graikas su 8,52 m rezultatu iškovojo aukso medalį. 2024 m. pasaulio uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionate iškovojo auksą ir antrą kartą tapo pasaulio čempionu maniežo varžybose.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Tentoglou WA svetainėje
Jules Dumont d'Urville

**Žiulis Sebastjenas Sezaras Diumonas d’Urvilis** (*Jules Sébastien César Dumont d’Urville*, 1790 m. gegužės 23 d. – 1842 m. gegužės 8 d.) – Prancūzijos jūrininkas, kontradmirolas, Okeanijos ir Antarkties tyrėjas.

Gimė Žemutinėje Normandijoje. 1807 m. įstojo į Bresto Jūrų laivyno akademiją. Pasižymėjo geru kalbų ir kultūrų išmanymu. 1819–1820 m. dalyvavo kartografinėje ekspedicijoje Egėjo jūroje, jos metu rasta žymi antikinė skulptūra – Milo Venera. Už atradimą d’Urviliui suteiktas Garbės legiono ordinas ir leitenanto laipsnis. 1822–1825 m. Ž. d’Urvilis dalyvavo Lui Isidoro Diuperė kelionėje aplink pasaulį laivu *Coquille*. Po kelionės paaukštintas į komandorus.

1826–1829 m. Ž. d’Urvilis vadovavo ekspedicijai, kurios tikslas buvo rasti dingusios Žano Fransua de La Perūzo ekspedicijos pėdsakus. Savo kelionės laivu *Astrolabe* metu Ž. d’Urvilis aplankė ir kartografavo Naujosios Zelandijos, Fidžio, Ištikimybės, Naujosios Kaledonijos, Naujosios Gvinėjos, Ambono, Van Dimeno Žemės (Tasmanijos), Sulavesio, Karolinų salų pakrantes. 1828 m. prie Vanikoro salos (Santa Kruso salos, Saliamono salynas) aptiko laivus, kuriuos manė esant likus iš La Perūzo ekspedicijos. 1829 m. kovo 25 d. grįžo į Prancūziją. Ž. d’Urvilio ekspedicija suteikė daug naujų duomenų apie Pietų jūras, po jo atradimų Okeanijos salos išskirtos į Melaneziją, Mikroneziją ir Polineziją. Be to, Ž. d’Urvilis atgabeno ~1600 augalų herbarų, 900 uolienų pavyzdžių, pateikė duomenų apie aplankytų salų kalbas. Už nuopelnus suteiktas laivyno kapitono (*capitaine de vaisseau*) laipsnis.

1837 m. kita Ž. d’Urvilio ekspedicija laivais *Astrolabe* ir *Zélée* išplaukė iš Tulono į Antarktį ir tikėjosi nuplaukti piečiau, nei 74°15′ pietų platumos – iki tiek 1823 m. nuplaukė Džeimsas Vedelis. Ištyrinėjęs Magelano sąsiaurį, Ž. d’Urvilis pasiekė 63°29′ pietų platumos, bet toliau į pietus prasibrauti pro ledus nesugebėjo. Pasukę į vakarus, ekspedicijos dalyviai pasiekė Pietų Orknio, Pietų Šetlando salas, atrado Žoinvilio salą ir Liudviko Pilypo Žemę, bet dėl skorbuto protrūkio turėjo grįžti į žemyną (sustojo Talkahuane). Iš ten ekspedicija pro Fidžį ir Palau kirto Ramųjį vandenyną, tada už Borneo pasuko vėl į Antarktį, tikintis rasti pietų magnetinį polių. 1840 m. keliautojai pasiekė Adelės krantą. 1841 m. ekspedicija grįžo į Prancūziją.

1842 m. Ž. d’Urvilis su šeima pateko į geležinkelio avariją tarp Versalio ir Paryžiaus. Susidūrus traukiniams kilo gaisras, Ž. d’Urvilis, jo žmona ir sūnus žuvo. Keliautojo palaikai palaidoti Monparnaso kapinėse.

## Svarbiausi veikalai
* Kelionė korvete „Astrolabe“, 1826–1829 m. (*Voyage de la corvette “l’Astrolabe”, 1826–1829*)
* Kelionė į Pietų ašigalį ir po Okeaniją, 1837–1840 m. (*Voyage au pôle Sud et en Océanie*, 1837–40'').

## Atminimo įamžinimas
Žiulio d’Urvilio vardu pavadinta d'Urvilio jūra Antarktyje, d’Urvilio sala prie Antarktidos pusiasalio ir d’Urvilio sala prie Naujosios Zelandijos krantų, d’Urvilio kyšulys Naujosios Gvinėjos šiauriniame krante, Prancūzijos mokslinė Diumono d’Urvilio stotis Antarktidoje (prie Adelės Žemės).

## Šaltiniai
Tuminas

;Tuminas
* Rimas Tuminas (1952–2024) – teatro režisierius, pedagogas.

;Tuminaitė
* Gabrielė Tuminaitė (g. 1983 m.) – teatro režisierė.

Pavardė kilusi iš Skaistgirio. Etimologiškai siejama su pavardėmis *Tumas, Tuma*, kurios – galimai krikšto vardo *Tomas* formos: , , . Kitas variantas – iš  „tirštimai; sutirštėjęs skystimas“, *tumė́ti* „tumei darytis; tirštėti, tenėti“, *tumùs* „tirštas, sutumėjęs“.

## Šaltiniai
Makarunas

**Makarunas** – mažas pyragėlis ar sausainis, įprastai gaminamas iš migdolų, kiaušinio baltymų ir cukraus, o šiais laikais būna su kokosu ir kitais riešutais. Taip pat makarunai gali būti su džemu ar kitais priedais.

Pavadinimas makarunai siejamas su itališku žodžiu makaronai, tačiau iki galo nėra aišku, kodėl šie sausainiai taip pavadinti. Anksčiau žodis buvo sietas su itališku žodžiu *maccare* (sugrūsti, sumušti), tačiau šiuo metu ši versija yra atmetama.

Pirmieji makarunai kildinami iš Prancūzijos vienuolyno Cormery mieste VIII a. Vėliau dvi Benediktinų vienuolės sesuo Marguerite ir sesuo Marie-Elisabeth Prancūzijos revoliucijos metu Nansi mieste siekė prieglobsčio ir už nakvynę kepdavo ir pardavinėdavo makarunus. Nuo to laiko jos vadinamos makarunų seserimis.

Vėliau makarunus adaptavo ir žydai, nes šis sausainis neturi miltų ar raugo (makarunai rauginami kiaušinių baltymais) ir yra tinkami Paschos šventei.

Pirmieji rašytiniai makarunų receptai randami ne vėliau kaip 1725 m. Juose buvo įtraukti kiaušinių baltymų ir migdolų įdarai. Vėliau makarunuose atsirado kokosai, o šiuo metu, siekiant padidinti makarunų masę, dedamas bulvių krakmolas.

## Šaltiniai
Galetė

**Galetė** () – įvairių prancūziškų apskritų arba stačiakampių kepinių pavadinimas. Dabar galete dažnai vadinamas pyragas, gaminamas iš sluoksniuotos tešlos.

Žymiausia galetės atmaina yra Trijų Karalių pyragas (*galette des Rois*), kepamas Apsireiškimo dienos proga (sausio 6 d.). Jis ypatingas tuo, kad kepėjas į jį įdeda staigmeną (pupelę, Jėzaus figūrėlę, monetą ar kt.). Laimingasis, kuriam pjaustant pyragą tenka dalis su staigmena, vadinamas „karaliumi“. Šis paprotys atsiradęs iš senosios saturnalijų šventės.

Kitos žymesnės galetės atmainos:
* bulvių galetė (*galette de pommes de terre*), kepama panašiai, kaip bulviniai blynai arba kugelis.
* Bretanėje populiari galetė su dešrele (*galette-saucisse*) – grikių miltų lietinis blynas, į kurį susukama dešrelė.
* Bretanės galetėmis (*galette bretonne*) vadinami nedideli sausainiai su būdingu raštu.
* Vaisinė galetė – tai atviras pyragas su kokių nors vaisių (obuolių, slyvų, vyšnių) įdaru.
* Švininė galetė (*galette de plomb*) – tai nedideli saldūs, 2–3 cm storio kepiniai iš kvietinių miltų, sviesto, kiaušinių ir cukraus.

Teigiama, kad galetė atsiradusi iš įvairių neolitinių miltinių kepinių, keptų ant įkaitintų akmenų. Galetėmis vėliau vadinti beskoniai kepiniai iš bemielės tešlos, XIX–XX a. kepti įvairioms jūrinėms ir sausumos ekspedicijoms. Jas paskui pakeitė krekeriai, sausainiai, traškios tešlos duonelės.


Galette œuf saucisse.JPG|Galetė su dešrele
Galette bretonne 01.jpg|Bretanės galetės
Galette comtoise, chocolat.jpg|Komto galetė
Onion and mustard cream galette (3926204993).jpg|Svogūnų ir garstyčių galetė 


## Šaltiniai
Njokiai

**Njokiai** (, ) dar siūlomi vadinti **bulvinukais, itališkais kukuliais** – italų arba Austrijos–Vengrijos virtuvės patiekalas – nedideli virti gaminiai iš miltų, manų kruopų arba bulvių.

Tradiciškai gaminami iš plikytos tešlos (vietoje vandens naudojant pieną), parmezano sūrio. Tešla sudedama į konditerinį maišelį ir išspaudžiama nedideliais gabalėliais į puodą su verdančiu pasūdytu vandeniu. Njokiai paverdami, kol iškils, tada sugriebiami ir nusausinami. Tada apkepami orkaitėje su Mornė padažu.

Bulviniai (vokiški) njokiai gaminami iš sugrūstų virtų bulvių, kiaušinių, sviesto ir miltų. Masė pagardinama druska, pipirais, muskato riešutu, tada iš jos formuojami kamuoliukai, kurie suplojami šakute ir išverdami. Nusausinti pakepami orkaitėje su sūriu ir sviestu.

Romėniški njokiai gaminami iš manų kruopų, kurios sumaišomos su verdančiu pienu. Mišinys pagardinamas druska, prieskoniais, verdamas ~20 minučių. Įdedami 2 kiaušinių tryniai, jais ištepamas masės paviršius, paliekama ataušti. Tada masė supjaustoma į gabalėlius, sudedama į sviestu pateptą formą, apibarstoma sūriu ir kepama orkaitėje.

Dabar sukurta daug įvairių njokių atmainų. Panašūs į njokius miltiniai gaminiai gaminami ir kitur Europoje – lietuvių ežiukai, švilpikai, lenkų tinginiai (*leniwe*), vokiečių špecliai ir kt. Njokiai populiarūs ne tik Italijoje, Austrijoje, bet ir Prancūzijoje, Argentinoje, Paragvajuje, Urugvajuje.


Field of uncooked gnocchi.jpg|Dar neišvirti njokiai
Gnocchi di semolino e zucca.jpg|Romėniški njokiai
Gnocchi al pesto - homemade.jpg|Njokiai su pesto padažu
Gnocchi di ricotta burro e salvia.jpg|Njokiai su rikota


## Šaltiniai
Duonos lazdelės

**Duonos lazdelės** arba **grisiniai** () – tai 25–75 cm ilgio kietos duonos lazdelės; italų virtuvės gaminys.

Duonos lazdelės valgomos kaip užkandis arba duonos pakaitalas. Gali būti valgomos vienos arba mirkomos į įvairius padažus. Dabar dažnai gaminamos su įvairiais prieskoniais.

Tradiciškai teigiama, kad grisinių lazdelės sukurtos XVII a. Pjemonte ir buvo skirtos karaliui Viktorui Amadėjui II, kuris turėjo virškinimo sutrikimų.

## Šaltiniai