open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Angliški pusryčiai

**Angliški pusryčiai** () – tipinis tradicinis maisto kompleksas, paprastai patiekiamas per pusryčius, paplitęs britų virtuvėje ir kai kuriose kitose Vakarietiškose virtuvėse. Jis sudaro dabartinės tarptautinės virtuvės dalį, neretai patiekiamas viešbučiuose kaip pusryčių meniu.

Skirtingose šalyse jis gali būti vadinamas skirtingai: britiški pusryčiai (Vokietijoje) škotiški pusryčiai, airiški pusryčiai (Ispanijoje), velsietiški pusryčiai, Ulsterio kepsnys, šoninė su kiaušiniais ir pan.

## Sudėtis
Tipiški angliški pusryčiai susideda iš šių pagrindinių komponentų:

* Skrudinta kvietinė duona.
* Keptuvėje (rečiau ant grotelių) kepta šoninė. Ją gali pakeisti ar papildyti dešrelės, kraujinė dešra (*black pudding*), baltasis pudingas.
* Keptas neplaktas kiaušinis. Kartais jį pakeičia plakta kiaušinienė, virtas kiaušinis.
* Garnyras: daržovių košė (*bubble and squeak*), virtos pupelės, keptos bulvės.
* Pomidoras, grybai, daržovės.

## Regioniniai variantai
Anglijoje dažniausiai patiekiama šoninė, pomidoras, kiaušinis, duona ir dešrelės. Kartais patiekiamos nuo vakarykščio maisto likusios keptos daržovės ar daržovių košė.

Airijoje standartinis meniu dažnai papildomas kraujine dešra ar baltuoju pudingu. Čia pusryčiai dažnai žinomi tiesiog kaip *fry*, t. y. kepsnys.

Šiaurės Airijoje vietos variantas žinomas kaip Ulsterio kepsnys (*Ulster Fry*). Prie jo dažniausiai patiekiama plokščios formos sodos duona, apkepta kiaulių taukuose.

Škotijoje duoną neretai pakeičia avižiniai blynai, o Velso pusryčiams būdingas gausus moliuskų ir jūržolių naudojimas.
NASDAQ

**Nasdaq** () – 1971 m. Niujorke, JAV, įsteigta vertybinių popierių birža. Antra pagal dydį vertybinių popierių birža pasaulyje, kuri pagal listinguojamų bendrovių rinkos kapitalizaciją nusileidžia tik NYSE.

Šiuo metu Nasdaq birža yra populiariausia informacinių technologijų bendrovių vertybinių popierių rinkoje, kurioje kotiravosi daugiau nei 5 tūkst. bendrovių akcijų. Šioje biržoje vyksta intensyviausios apimties prekyba vertybiniais popieriais pasaulyje. 

Grupė žinoma „Nasdaq“ vardu, kontroliuoja ir operuoja NASDAQ akcijų mainus Niujorke. NASDAQ akcijų indeksas yra vienas pagrindinių akcijų rinkos būseną atspindinčių indeksų pasaulyje. „Nasdaq“ vertybinių popierių biržos veikia Europoje (Islandijoje, Kopenhagoje, Stokholme, Helsinkyje, Taline, Rygoje, Vilniuje).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Nasdaq birža
* Nasdaq listinguojamos bendrovės
* Nasdaq indeksas
Amerikietiška virtuvė

**Amerikietiška virtuvė** – viena iš vakarietiškos užjūrio virtuvės, kurios tradicijos paplitusios Jungtinėse Amerikos Valstijose bei jos kaimyninėse šalyse.

Šiaurės Amerika garsi savo kulinarijos paveldu, amerikietiškai maistas gaminamas beribiuose šiuo žemyno plotuose, besidriekiančiuose nuo Aliaskos iki pat Meksikos ribų. Šios virtuvės maisto gaminimo būdui susiformuoti padėjo valgių paruošimai, kuriuos naudojo pirmieji emigrantai iš Europos. Tais laikais atvykėliai jau naudojo keptuves bei puodus, daugelis amerikietiškų patiekalų troškinami arba kepami iki šiol. Kai kurie valgiai gali gerokai skirtis tarpusavyje, pavyzdžiui, obuolių pyragas gali būti kepamas pagal kelis receptus, kurie priklauso nuo sudedamųjų ir vietinių valstijos gyventojų kultūros tradicijų.

## Tradicinė amerikiečių virtuvė
Amerikiečių užkanda prieš karštuosius patiekalus – vanduo ar limonadas su ledu bei įvairios salotos, dažnai pagardintos keliais aliejų, padažų užpilais. Pamėgdžiojant anglų virtuvės tradicijas, JAV kulinarai dažniausiai pateikia mėsos valgius su dviejų rūšių daržovėmis, tačiau auginami kukurūzai, kaip ir moliūgai bei ryžiai, amerikietiškoje virtuvėje naudojami gana skirtingai. Populiarūs ir suktinukai su ananasais, kepti batatai, makaronai, žirnių sriubos, lauko barbekiu ir virti omarai su daržovėmis. Taip pat Amerikoje išrastas kokteilis ganėtinai sodriai papildo šalies valgiaraštį.

JAV – patogaus ir greitai gaminamo maisto, pavyzdžiui, gruzdintų kukurūzų grūdų (spragėsių; ), dešrainių () ir keptų viščiukų tėvynė. Amerikoje daugiau negu bet kur kitur pasaulyje suvalgoma įvairių rūšių mėsainių ().

## Nuorodos

* http://www.keyingredients.org/ Amerikietiškos virtuvės tinklalapis (anglų k.)
* http://www.msnbc.msn.com/  10 garsiausių JAV patiekalų (anglų k.)
Šileikiai (reikšmės)

**Šileikiais** vadinami kaimai:

* Kupiškio rajone;
* Rokiškio rajone:
** Obelių seniūnijoje;
** Rokiškio seniūnijoje;
* Utenos rajone.
Benediktas Kazlauskas

**Benediktas Kazlauskas** (1909 m. sausio 24 d. Talpūnai, Žaslių valsčius – 1995 m. balandžio 24 d. Vilnius) – Lietuvos filologas, vertėjas, humanitarinių mokslų daktaras, filologijos mokslų kandidatas.

## Biografija
1937 m. Vytauto Didžiojo universitete baigė klasikinę filologiją. 1967 m. filologijos mokslų kandidatas.

1938–1947 m. Šiaulių ir Pasvalio gimnazijų lotynų kalbos mokytojas. Nuo 1947 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1979–1984 m. Klasikinės filologijos katedros vedėjas.

## Mokslinė veikla
Parašė lotynų k. vadovėlių ir mokomųjų priemonių teisininkams, medikams, istorikams, monografiją „Humanistinė lotyniškoji literatūra Lietuvoje XVI–XVII amžiuje“ (neišleista), straipsnių apie XVII a. Vilniaus literatūrinį ir kultūrinį gyvenimą. Išvertė Dantės, J. A. Komenskio, F. Petrarkos, Platono, Plotino kūrinių.

## Bibliografija
* Lotynų kalba, 1968 m.
* Lotynų autorių chrestomatija, su J. Tijūnelyte, 1970 m.
* XVI–XVII a. Vilniaus Akademijos drama ir teatras, studija, 1970 m.
* Kultūrų kryžkelėje, vienas autorių, 1970 m.

**Vertimai**
* Euripidas. Medėja, 1960 m.
* Mikalojus Husovianas. Giesmė apie stumbrą, išsp. 1963 m., išl. 1977 m.
* Jokūbas Benetis. Viešpaties dešinės galybė, 1974 m.
* Laurynas Bojeris. Karolomachija, poema, 1981 m., 2 leid. pavadinimu „Karolių mūšis“, 1992 m.

## Šaltiniai
Dow Jones Composite Average

**The Dow Jones Composite Average** – akcijų kursų indeksas, kuris apima 65 kompanijas ir sudaromas pagal indeksus Dow Jones Industrial Average, Dow Jones Transportation Average, ir Dow Jones Utility Average.

## Nuorodos
* Yahoo! Finansinis DJA puslapis
* Bloomberg puslapis indeksams
* Dow Jones Composite Average informacija iš from Dow Jones Indexes 
* Ezra grafikų knygos Dow Index, nuo 1919 iki šių dienų
Donatas Kazlauskas (1931)

**Donatas Kazlauskas** (g. 1931 m. gegužės 21 d. Kaune) – Lietuvos chemikas, fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1959 m. baigė Vilniaus universitetą. 1961–1962 m. dirbo SSRS Gamtinių junginių chemijos institute Maskvoje, 1963–1966 m. ir 1988–1994 m. Chemijos ir chemijos technologijos institute, 1993–1994 m. Organinės sintezės skyriaus vadovas. 1966 m. chemijos mokslų kandidatas. 1967–1977 m. Biochemijos instituto Organinės sintezės skyriaus vadovas. 1977 m. dirbo Imperatoriškajame vėžio tyrimo centre Londone. 1978–1983 m. Taikomosios enzimologijos instituto Vilniuje direktorius. 1984–1987 m. mokslinio gamybinio susivienijimo „Fermentas“ generalinis direktorius, 1987–1988 m. direktoriaus pavaduotojas.

## Mokslinė veikla
Svarbiausi moksliniai darbai iš biologiškai aktyvių junginių (N-nitrozoamidų, ureidų, aromatinių triazenų) sintezės, fermentų inžinerijos. Sukūrė cheminės fermentinės lizino sintezės ir analizės metodų. Daugiau kaip 50 išradimų autorius.

## Bibliografija
* Kai ląstelė suserga, su kitais, 1980 m.

## Šaltiniai
Dainius Kazlauskas

**Dainius Kazlauskas** (g. 1971 m. liepos 14 d. Vilniuje) – Lietuvos aktorius.

## Biografija
1993 m. Lietuvos muzikos akademijoje baigė vaidybos bakalauro, 1996 m. – magistro studijas. Vaidina įvairiuose teatruose. Raiškių vaidmenų sukūrė spektakliuose, kuriuos režisavo Oskaras Koršunovas, Gintaras Varnas, Anželika Cholina, lietuvių ir užsienio režisierių kino filmuose. Vaidybai būdinga preciziška, dinamiška forma, improvizacija, gebėjimas labai greitai persikūnyti. Dubliuoja lietuvių kalba užsienio animacinius filmus.

## Vaidmenys
* Popriščinas – Pamišėlio užrašai, 1992 m., pagal N. Gogolį
* Fokusininkas – Frederikas Garsija Lorka. Publika, 1997 m.
* Žanas – Augustas Strindbergas. Freken Julija, 1999 m.
* Volandas – Meistras ir Margarita, 2000 m., pagal M. Bulgakovą
* Sigizmundas – Pedras Kalderonas de la Barka. Gyvenimas-tai sapnas, 2000 m.
* Merkucijus – Įstabioji ir graudžioji Romeo ir Džuljetos istorija, 2003 m., pagal Šekspyrą
* Porfirijus Petrovičius – Nusikaltimas ir bausmė, pagal – F. Dostojevskį, 2004 m.
* Merlinas – Tankredas Dorstas, Ursula Eler. Nusiaubta šalis, 2004 m.
* Urvinis – Robas Bekeris. Urvinis žmogus, 2005 m.
* Penki vyrai – Peter Quilter. [Duetai]http://www.duetai.lt/titulinis  , 2009 m.

## Filmografija
* Meižys – Žalčio žvilgsnis, 1990 m., pagal S. T. Kondrotą, rež. Gytis Lukšas
* Dainius – Žemės keleiviai, 1991 m., rež. Gytis Lukšas
* Arūnas – Išakėtas krantas, 1992 m., rež. Tomas Donela
* Andrius – Džiazas, 1992 m., pagal J. Grušą, rež. Raimundas Banionis
* Kunigas Vytautas – Baltų meilė, 1992 m., rež. P. Urbia
* Fleisemanas – Rotšildo smuikas, 1996 m., rež. Edgardas Kozarinskis
* Vyras – Vyrai, 1997 m., rež. Inesa Kurklietytė
* Paskutinis vagonas, 2002 m., rež. Audrius Stonys
* "Pinokis" – Lietuviškas tranzitas, 2003 m., rež. Evaldas Kubilius
* Buduaras, 2004 m., rež. Donatas Vaišnoras
* Ponas Pimpis, 2005 m. rež. Simonas Tarvydas, Jonas Banys
* Dėmė, 2007 m., rež. Šarūnas Mikulskis
* Perlas, 2008 m., rež. Laimantas Kairys
* Širdžių ėdikės, 2008 m.
*Edmundas – Tadas Blinda. Pradžia, 2011 m, rež. Donatas Ulvydas
*Modestas – Moterys Meluoja Geriau  2016-2017 m, rež. Andrius Žiurauskas , Mykolas Vildžiūnas
*Leo – Sobiboras , 2017 m. rež. Konstantinas Chabenskis
*Jonas – Šaltasis Tango – 2017 m. rež Pavelas Čuhrajus
*Kasparas – Monikai reikia meilės  – 2019 m. rež Džiugas Siaurusaitis , Balys Latėnas
*Jonas – Nematoma – 2019 m. rež Ignas Jonynas

## Šaltiniai

http://dainiuskazlauskas.narod.ru
Balskų hidroelektrinė

**Balskų hidroelektrinė** – mažoji hidroelektrinė Tauragės apskrityje, 14 km į pietus, pietvakarius nuo Šilalės. Hidroelektrinė pastatyta ties 1984 m. užtvenkta Jūros upe. Tai antroji pagal instaliuotą elektros galią (2,914 MW) po Kauno hidroelektrinės vandens jėgainė Lietuvoje. Pastačius hidroelektrinę suformuotas dirbtinis Balskų tvenkinys.

## Techniniai duomenys
Hidroelektrinės galia – 2914 kW. Pagaminama energija perduodama į šalimais esančius 35 kV elektros tinklus. Didžiausias debitas, sukuriamas elektrinės, – 26 m³/s, minimalus – 4,26 m³/s.

Prie pat Balskų užtvankos yra šie kaimai: Balskai, Tamošaičiai.

## Šaltiniai
Gintaras Kazlauskas

**Gintaras Kazlauskas** (g. 1955 m. birželio 13 d. Kėdainiuose) – Lietuvos restauratorius.

## Biografija
1977 m. baigė Telšių taikomosios dailės technikumą. 1977–1979 m. mokytojavo Kėdainių vidurinėje mokykloje. 1979–1981 m. dirbo Kėdainių kraštotyros muziejuje, 1981–1995 m. – Paminklų restauravimo treste Vilniuje. 1995 m. Vilniuje įkūrė individualią meninių metalo dirbinių restauravimo įmonę, nuo 2001 m. metalo dirbinių restauratorius ekspertas.

## Darbai
Vienas pirmųjų Lietuvoje restauravo didelius alavinius dirbinius. Svarbiausi restauruoti kūriniai:
* Vilniaus arkikatedros zakristijos renesansinis šviestuvas, 1983 m.
* Kėdainių evangelikų reformatų bažnyčios kunigaikščių Radvilų sarkofagai (Jonušo, 1991–1995 m., Kristupo Perkūno, 1996–1997 m., Kristupo vaikų, 1998–2000 m.)
* Kretingos bernardinų bažnyčios grafų Chodkevičių sarkofagai (Jono Kazimiero, 2001 m., Jeronimo Chrizostomo, 2003–2004 m., Kristinos Marijos Farenzbach, nuo 1996 m.).

## Šaltiniai
Gvidas Kazlauskas

**Gvidas Kazlauskas** (g. 1934 m. birželio 25 d. Vaitkūnuose, Svėdasų valsčius) – Lietuvos inžinierius mechanikas, technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
Mokėsi Kunigiškių pradžios mokykloje, 1952 m. baigė Svėdasų vidurinę mokyklą. 1952–1957 m. studijavo ietuvos žemės ūkio akademijoje (LŽŪA), įgijo žemės ūkio inžinieriaus mechaniko specialybę. Nuo 1964 m. LŽŪA (nuo 1996 m. LŽŪU) dėstytojas, 1964–1966 m. prorektorius administraciniams ir ūkiniams reikalams, 1966–1976 m. Darbų saugos ir praktinio mokymo katedros, nuo 1977 m. Darbo sąlygų gerinimo žemės ūkyje mokslinio tyrimo laboratorijos vedėjas, 1972 m. docentas. 1970 m. technikos mokslų kandidatas. 1999–2003 m. LŽŪU prorektorius darbų saugai.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritis – sistema „Žmogus – gamybinė aplinka“. Tyrė žemės ūkio mechanizatorių darbo sąlygas ir parengė jų gerinimo rekomendacijų. 1977 m. įkūrė pirmąją SSRS žemės ūkio darbo sąlygų gerinimo mokslinio tyrimo laboratoriją ir du dešimtmečius jai vadovavo. Mokslo rezultatus demonstravo tarptautinėse parodose 1972 m. Poznanėje ir 1980 m., 1985 m. Maskvoje. 1996–2002 m. mokslo darbų leidinio „Darbų sauga“ atsakomasis redaktorius. Paskelbė apie 110 mokslinių straipsnių. 3 išradimų autorius.

## Bibliografija
* Priemonių sistema Lietuvos TSR mechanizatorių darbo sąlygoms gerinti, 1978 m., rusų k.
* Darbų sauga žemės ūkyje, su kitais, 1985 m.
* Darbų sauga, su kitais, 1989 m., rusų k.

## Šaltiniai
Jonas Kazlauskas (1959)

**Jonas Kazlauskas** (g. 1959 m. birželio 7 d. Rakatanskuose, Alytaus raj.) – Lietuvos tapytojas.

## Biografija
1989 baigė Lietuvos dailės institutą. Nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademijos dėstytojas, nuo 1996 m. Piešimo katedros vedėjas, nuo 1997 m. docentas.

## Kūryba
Nutapė natiurmortų („Natiurmortas su lelijomis“ 2001 m.), abstrakcijų („Kompozicija nr. 20“ 1997 m.), simbolinių kompozicijų („Karalius“ 2004 m.). Paveikslai sodraus kolorito, juose konstruktyvus pradas derinamas su ekspresyviomis dėmėmis ir linijomis. Nuo 1990 dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje (Lenkija, Rusija, Turkija, Italija, Suomija), individualios parodos: Vilnius 2006 m., Varšuva 1996 m., Helsinkis 2003 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
jonaskazlauskas.lt  asmeninis puslapis
Juozas Kazlauskas (1942)

**Juozas Kazlauskas** (1941 m. sausio 6 d. Žvirbliškės, Molėtų valsčius – 2002 m. vasario 20 d. Vilnius) – Lietuvos fotografas, kino operatorius, režisierius.

## Biografija
1949–1957 m. gyveno tremtyje Irkutsko srityje. 1972 m. baigė Kinematografijos institutą Maskvoje. 1969–1975 m. Lietuvos kino mėgėjų draugijos, 1975–1987 m. Lietuvos kino studijos dokumentinių filmų operatorius, režisierius. Nufilmavo filmus, kuriuos statė režisieriai Saulius Beržinis, Algirdas Dausa, Laima Pangonytė, Robertas Verba ir kiti. Sukūrė dokumentinių filmų, reportažinių fotografijų. Surengė individualių parodų Lietuvoje ir užsienyje (Miunchenas 1989 m., Paryžius ir Meksikas 1991 m., Berlynas 1995 m.).

## Dokumentiniai filmai
* Dulkės saulėje, 1977 m.
* Lobių ieškotojai, 1980 m.

## Fotografijų ciklai
* Žuvusių poliarinių ekspedicijų pėdsakais, 1975-1992 m.
* Vilemo Barenco karavelės pėdsakais, 1978-1988 m.
* Prie Karos ir Laptevų jūrų, 1978–1992 m.
* Tremtis, l987-1992 m.
* Lietuva nuo Sąjūdžio iki šių laikų, 1987-1999 m.
* Čečėnija, 1992–1995 m.
* Černobylis, 1997 m.

## Fotoalbumai
* Teesie, 1990 m.
* Tarp Nemuno vingių: Birštonas, 1996 m.

## Įvertinimas
* 1994 m. Tarptautinės meninės fotografijos federacijos menininkas fotografas
* 1999 m. Gedimino 5 laipsnio ordinas

## Šaltiniai
Kazimieras Kazlauskas

**Kazimieras Kazlauskas** (1865 m. kovo 27 d. Alkupis, Padievyčio valsčius – 1950 m. vasario 15 d. Tverai) – Lietuvos kunigas, tautinio atgimimo veikėjas, draudžiamosios lietuviškos spaudos platintojas.

## Biografija
1886–1890 m. mokėsi Vilniaus kunigų seminarijoje, čia buvo vienas lietuvių sąjūdžio pradininkų, 1891–1892 m. tęsė mokslus Kauno kunigų seminarijoje. 1892 m. įšventintas kunigu. 1893–1895 m. Vidžių vikaras. 1895 m. už lietuvišką veiklą metams uždarytas į Kretingos vienuolyną. Čia su F. Lėliu organizavo laikraščio „Tėvynės sargas“ leidybą. Nuo 1896 m. Rumšiškių, nuo 1897 m. Rozalimo vikaras, nuo 1901 m. Karklėnų filialistas, 1907–1915 m. Svėdasų klebonas. Parapijose rūpinosi draudžiamosios lietuviškos spaudos platinimu, slaptų lietuvių mokyklų steigimu. Vėliau kunigavo Krekenavoje, Gruzdžiuose, Deltuvoje, Lapėse, Kelmėje. Nuo 1944 m. altaristas Lygumuose. Bendradarbiavo laikraščiuose „Tėvynės sargas“ ir „Viltis“.

## Šaltiniai
Pocuolis

**Pocuolis** () – miestas Italijoje, Kampanijoje, Neapolio provincijoje. Tai pagrindinis miestas Flegrų laukuose.

## Istorija
Pocuolis prasidėjo kaip graikų kolonija, vadinama **Dicearchija**. Romėnų kolonija įkurta 194 m. pr. m. e. ir pavadinta *Puteoli* („Maži šuliniai“) pagal karštas versmes aplink miestą ir ypač Solfatą. Taip yra todėl, kad Pocuolis yra kalderos, vadinamos Flegrų laukais, centre.

Puteolio mieste vykdavo didelė prekyba Aleksandrijos javais, čia parduoti buvo atplukdomos prekės ir iš kitų kraštų. Tai taip pat buvo pagrindinis Kampanijos prekių eksporto punktas, įskaitant rudą stiklą, mozaikas, apdirbtą geležį ir marmurą. Romėnų laivyno bazė greta esančiame Miseno mieste turėjo didžiausią laivyną senovės pasaulyje.

Vietinis ugnikalnių smėlis buvo pirmo efektyvaus betono pagrindas, kai reaguodavo su vandeniu. Vietoj to, kad lėtai išgaruotų, vanduo sustiprindavo smėlį tiek, kad šis sugebėjo išlaikyti didelio svorio objektus. Jo dėka buvo pastatytas Pantenonas su pirmuoju kupolu pasaulyje.

Apaštalas Paulius čia išlipo kelyje į Romą, nuo kurios miestas yra nutolęs 170 mylių. Čia jis apsistojo septynias dienas (*Acts 28:13, 14*), o po to su pakeleiviais Apijaus keliu patraukė į Romą.

Puteolyje Kaligula sukūrė įspūdingą reginį 37 m., kai tapęs imperatoriumi įsakė sukurti plūduriuojantį tiltą iš laivų, besitęsiantį dvi mylias nuo miesto iki netoliese buvusio Bajų kurorto ir kuriuo jis sugebėjo joti žirgu, kad paneigtų astrologo pranašystę, jog jis turi „ne daugiau šansų tapti imperatoriumi nei joti žirgu per Bajų įlanką“.

Šventas Prokulas Pocuolietis buvo nukankintas čia kartu su pasekėjais IV a. ir tapo miesto šventuoju globėju. Manoma, kad septynios erelių galvos miesto herbe simbolizuoja tuos septynis kankinius. Lapkričio 16 d. yra oficiali Šventojo Prokulo diena. Jis meiliai vadinamas *'u pisciasotto* („Sisiojantis į kelnes“), nes lapkričio 16 d. dažnai lyja. Miestiečiai taip pat švenčia jo dieną antrą gegužės sekmadienį.

Nuo 1982 m. rugpjūčio iki 1984 m. gruodžio mieste buvo jaučiamas seisminis aktyvumas, kuris pasiekė piką 1983 m. spalio 4 d. ir apgadino 8 tūkst. pastatų miesto centre, o 36 tūkst. gyventojų buvo perkelta, dauguma iš jų visam laikui. Po to jūros dugnas pakilo 2 m. ir Pocuolio įlanka tapo per sekli dideliems laivams.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Mapquest – Pozzuoli 
* Pocuolio nuotraukos 
* Turintinė informacija apie Pocuolį  

## Šaltiniai
Marcelis Kazlauskas

**Marcelis Kazlauskas** (g. 1932 m. birželio 2 d. Paliepiuose, Raseinių rajonas) – Lietuvos teisininkas, teisėtyrininkas penalprocesualistas, kriminalistas, Vilniaus universiteto (VU) docentas, socialinių mokslų daktaras.

## Biografija
1958 m. VU Teisės fakultete (VU TF) baigė teisės studijas, įgijo teisininko kvalifikaciją. 1958–1961 m. Kauno prokuratūros ypač svarbių bylų tardytojas. 1961–1963 m. Kauno specialiosios vidurinės milicijos mokyklos dėstytojas. 1963–1965 m. LSSR vidaus reikalų ministerijos Kauno tardymo poskyrio viršininkas. 1965–1970 m. Lietuvos teismo ekspertizės instituto Nusikalstamumo tyrimo ir įstatymų tobulinimo skyriaus vedėjas. 1969 m. Sąjunginiame nusikalstamumo priežasčių tyrimo ir prevencinių priemonių rengimo institute apgynė disertaciją „Grobimų prekyboje prevencija“, teisės mokslų kandidatas.

1970–2000 m. VU TF vyr. dėstytojas. 1983–2000 m. VU TF Kriminalistikos ir baudžiamojo proceso katedros vedėjas, 1974 m. docentas. 1991–1995 m. LR Seimo Juridinio skyriaus konsultantas, 1996–2002 m. LR baudžiamojo proceso kodekso projekto rengimo darbo grupės vadovas. 1996 m. Pretendentas į kandidatus į Lietuvos Respublikos Konstitucinio Teismo teisėjus.

Vedęs. Žmona pensininkė. Turi dukrą.

## Bibliografija
* Parengtinis tardymas tarybiniame baudžiamajame procese, 1976 m.
* Lietuvos TSR baudžiamojo proceso komentaras, su kitais, 1976 m.
* LTSR baudžiamasis procesas / Petras Danisevičius, Marcelis Kazlauskas, Eugenijus Palskys. – Vilnius: Mintis, 1978. – 402 p.
* Nuo nusikaltimo iki bausmės. – Vilnius: Mintis, 1980. – 109 p.
* Kriminalistika / Petras Danisevičius, Marcelis Kazlauskas, Eugenijus Palskys. – Vilnius: Mintis, 1985. – 330 p.
* Lietuvos TSR baudžiamojo proceso komentaras. – Vilnius: Mintis, 1989. – 447 p.
* Lietuvos Respublikos baudžiamojo proceso kodekso komentaras, su kitais, 2001 ir 2003 m.
* Baudžiamojo proceso teisė: vadovėlis / Gintaras Goda, Marcelis Kazlauskas, Pranas Kuconis). – Vilnius: Teisinės informacijos centras, 2005. – 663 p. – ISBN 9955-557-68-0
* Baudžiamojo proceso teisė: vadovėlis / Gintaras Goda, Marcelis Kazlauskas, Pranas Kuconis. – 2-oji patais. ir papild. laida. – Vilnius: Registrų centras, 2011. – 656 p. – ISBN 978-9955-30-098-4

## Šaltiniai
Šileikiai (Utena)

**Šileikiai** – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Utenos. Aptiktas kapinynas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Petras Kazlauskas (1903)

**Petras Kazlauskas, Kazlas** (1903 m. spalio 22 d. Maišymai, Rudaminos valsčius – 1983 m. kovo 11 d. Hot Springsas, Arkanzaso valstija) – Lietuvos gydytojas oftalmologas, medicinos daktaras.

## Biografija

1932 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1939 m. medicinos daktaras.

Nuo 1932 m. dirbo gydytoju Klaipėdos, Telšių, Kauno ir Vilniaus ligoninėse. 1941–1944 m. dėstė Vilniaus universitete, 1942–1944 m. medicinos fakulteto dekanas, Akių ligų katedros ir Akių ligų klinikos vedėjas, nuo 1943 m. profesorius. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1947 m. išvyko į JAV. 1954 m. įgijęs teisę verstis privačia praktika dirbo Veteranų administracijos ligoninėje Marione (Indianos valstija).

## Šaltiniai
Plokštėtaūsiniai

**Plokštėtaūsiniai** (*Scarabaeoidae*) – vabalų antšeimis. Seniau laikytas plokštėtaūsių šeima. Plokštėtaūsiniams priskiriama apie 35000 rūšių ir kasmet atrandama apie 200 naujų rūšių. Klasifikacija nenusistovėjusi, įvairiuose šaltiniuose skiriasi.

## Šeimos
* Belohinidae
* Bolboceratidae
* Ceratocanthidae
* Diphyllostomatidae
* Mėšlavabaliai (*Geotrupidae*)
* Glaphyridae
* Glaresidae
* Hybosoridae
* Elniavabaliai (*Lucanidae*)
* Ochodaeidae
* Passalidae
* Pleocomidae
* Smiltvabaliai (*Trogidae*)
* Skarabėjai (*Scarabaeidae*)
* Auksavabaliai (*Cetoniidae*)
* Afodijai (*Aphodiidae*)
* Kopiniai mėšlavabaliai (*Aegialiidae*)
* Grambuoliukai (*Rutelidae*)
* Ragvabaliai (*Dynastidae*)
* Grambuoliai (*Melolonthidae*)
Rutelinae

***Rutelinae*** – grambuoliukų (*Rutelidae*) šeimos pošeimis.

Lietuvoje šiam pošeimiui priklauso 4 gentys ir 4 rūšys:

## Taip pat skaitykite
* Grambuoliukai
Rolandas Kazlauskas

**Rolandas Kazlauskas** (1941 m. sausio 2 d. Anykščiuose, Utenos apskrityje – 2025 m. liepos 8 d. Vilniuje) – Lietuvos chemikas.

## Biografija
1962 m. baigė Vilniaus universitetą. 1993 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras.

1961–1963 m. dirbo Chemijos ir chemijos technologijos institute, 1962–1967 m. mokytoju Lentvaryje. Nuo 1966 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1988–2005 m. Analizinės ir aplinkos chemijos katedros vedėjas, nuo 1996 m. ir Chemijos fakulteto dekanas, nuo 1994 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Tyrimų sritys – spektrinės, elektrocheminės (jonometrinės), chromatografinės analizės metodai, medžiagų chemijos analizė ir kokybės nustatymas. 10 išradimų autorius.

## Šaltiniai
Beržupis

**Beržupiu** vadinama:

* upės Lietuvoje:
** Merkio intakas
** Novos intakas;
* viensėdis Varėnos rajone.
Kukiškės (reikšmės)

**Kukiškėmis** vadinami kaimai:

* Prienų rajone;
* Šalčininkų rajone;
* Varėnos rajone;
* Zarasų rajone.
Kukiškės (Varėna)

**Kukiškės** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 6,5 km į pietvakarius nuo Valkininkų, 7,5 km į šiaurės rytus nuo Matuizų, Dainavos girioje, prie Merkio ir Versekos santakos, priešais Mielupius. Mergelio telkinys. Kaimas pasiekiamas keliu iš Pamerkių.

## Etimologija
Pavadinimas greičiausiai kilęs iš asmenvardžio *Kùkas, Kukà, Kùkė* arba tiesiai iš žodžio *kùkė* („trinka; rankena, buožė; maža moteris; galva“), *kùkas* („kaukas, velnias“) ar *kùkis* („kūjis“). Greičiausiai *kuku* vadintas sukumpęs, žemaūgis žmogus.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vytautas Kazlauskas

**Vytautas Kazlauskas** (1919 m. rugsėjo 5 d. Avikilai, Liudvinavo valsčius – 2008 m. rugsėjo 27 d. Kaunas) – Lietuvos katalikų kunigas, monsinjoras (1980 m.), habilituotas humanitarinių mokslų daktaras, teologijos mokslų daktaras (1950 m.).

## Biografija
1944 m. baigęs Vilkaviškio kunigų seminariją įšventintas kunigu. Baigiantis Antrajam pasauliniam karui pasitraukė į Vakarus. Studijavo 1945–1946 m. teologiją, sociologiją ir pedagogiką Insbruko, 1946–1950 m. teologiją ir sociologiją – Grigaliaus, 1951–1952 m. sociologiją ir žurnalistiką – Pro Deo universitete Romoje.

1950–1988 m. Vatikano radijo lietuvių skyriaus vedėjas. 1951–1953 m. lietuvių kunigų sąjungos Romoje pirmininkas. Grįžęs į Lietuvą 1990–1997 m. Vytauto Didžiojo universiteto Katalikų teologijos fakultete ir Kauno kunigų seminarijoje dėstė religijotyrą ir socialinį Bažnyčios mokslą, nuo 1992 m. profesorius. 1992–1993 m. Lietuvos vyskupų konferencijos generalinis sekretorius. 1990 m. įkūrė „SOS vaikų kaimų“ Lietuvoje draugiją. 1991 m. labdaros ir paramos fondo „Vaiko tėviškės namai“ (Kaune ir Marijampolėje) vienas steigėjų, jų dvasios vadovas ir pirmininkas.

Bendradarbiavo užsienio lietuvių dienraštyje „Draugas“. Leidinyje „Lietuvių katalikų mokslo akademijos suvažiavimo darbai“, žurnaluose „Logos“, „Naujasis židinys-Aidai“ ir kituose paskelbė mokslinių straipsnių.

## Šaltiniai
Mielupiai

**Mielupiai** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 7 km į rytus nuo Matuizų, 2 km į šiaurę nuo Urkionių, Dainavos girioje, Merkio kairiajame krante, prie Versekos žiočių. Keliai į Urkionis, Voriškes, Pamerkius. Yra kreidos mergelio telkinys.

## Etimologija
Vietovardis kilęs iš žodžių *miẽlas* („kreida, gipsas, klintis; kalkės“) ir *ùpė*. Iki XX a. vid. vadintas Dziegciarais – iš  „smalininkas, degutininkas“.

## Istorija

Seniau kaimas buvo žinomas kaip ***Dziechciarai*** (< lenk. 'degučiai, smalininkai'). XIX a. pab. pateko į Lydos apskritį. Netoli kaimo buvo seniausias Lietuvoje Mielupių cemento fabrikas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vladas Kazlauskas (1928)

**Vladas Kazlauskas** (1928 m. balandžio 12 d. Gutaučiuose, Daugailių valsčius, Utenos apskritis – 2013 m. vasario 9 d. Vilniuje) – Lietuvos pasipriešinimo sovietiniam okupaciniam režimui dalyvis, sportininkas, treneris, socialinių mokslų daktaras.

## Biografija
1941 m. dalyvavo Birželio sukilime, 1944 m. stojo savanoriu į Vietinę rinktinę. 1949 m. baigė Kauno kūno kultūros institutą. 1969 m. pedagogikos mokslų daktaras.

Slidinėjimo ir tolimų nuotolių bėgimo Lietuvos rinktinės narys ir daugkartinis čempionas. 1949–1955 m. sporto draugijos „Žalgiris“, 1969–1974 m. sporto draugijos „Nemunas“ lengvosios atletikos treneris. 1966–1969 m. Vilniaus pedagoginio instituto, 1974–1982 m. – Vilniaus inžinerinio statybos instituto dėstytojas, 1979 m. docentas.

## Bibliografija
* Maratonas, 1968 m., rusų k;
* Lietuvos sportininkai – kovotojai dėl laisvės, 1994 m.;
* Viskam pasiryžę, 1994 m.;
* kovos dvasia, 1995 m
* Tėvynės apsaugos rinktinė, 1997 m
* Ventos frontas 1944 metai ,1998 m
* Paniekinę mirtį, 2001 m.

## Šaltiniai
Bronė Kazlauskienė

**Bronė Kazlauskienė-Valiulytė** (1920 m. sausio 10 d. Kuktiškės – 2001 m. lapkričio 17 d. Vilnius) – Lietuvos tautosakininkė, humanitarinių mokslų daktarė.

## Biografija
Baigė Kuktiškių progimnaziją. 1946 m. baigė lietuvių kalbą ir literatūrą Vilniaus universitete. 1969 m. filologijos mokslų kandidatė.

Nuo 1945–55 m. dirbo Istorijos institute, 1955–1989 m. dirbo Lietuvių kalbos ir literatūros institute. Paskelbė studiją „Vestuvinių lietuvių liaudies dainų klasifikavimas“ (išsp. knygoje Literatūra ir kalba t.11, 1971 m.). Parengė lietuvių liaudies dainų katalogų, dainynų.

## Bibliografija
* Lietuvių tautosaka t. 1-2
** Dainos 1962 m.
** Dainos. Raudos 1964 m.
* Lietuvių liaudies dainų katalogas t. 2-4:
** Vestuvinės dainos jaunosios pusėje 1976 m.
** Vestuvinės dainos jaunojo pusėje 1977 m.
** Istorinės-socialinės dainos, su P. Jokimaitiene, 1980 m.
* Simonas Daukantas. Žemaičių tautosaka t. 1, 1983 m.
* Lietuvių liaudies dainynas, Piršlybų dainos, 1983 m.
* Močiutės pasakos, sudarytoja, 1985 m.
* Lietuvių liaudies dainynas, Sutartuvių-jaunojo išleistuvių dainos, 1988 m.
* Lietuvių liaudies dainynas, Mergvakario ir jaunojo sutiktuvių dainos, 1989 m.
* Lietuvių liaudies dainynas, Jaunosios ieškojimo-išvažiavimo į jungtuves dainos, 1994 m.

## Šaltiniai
Domenas (reikšmės)

**Domenas** gali reikšti:

* Tam tikrą teritorijos vienetą, pavyzdžiui, dvare (tokie kaip domenas (žemės valda) arba Prūsijos domenas);
* Valstybės teisę nusavinti privatinę nuosavybę ().

## Mokslas
* Biologijoje – stambiausia evoliucinė mokslinės klasifikacijos sistemos dalis, aukštesnė už karalystę;
* Biochemijoje – tai diskretiški, savarankiškai susisukantys funkciniai ir struktūriniai tretinės baltymų struktūros elementai (baltymas, susidedantis iš > 200 aminorūgščių, dažniausiai turi domeninę struktūrą);
* Fizikoje – magnetinis domenas, feromagnetizme;
* Informatikoje:
** Domenas – nuolatinis nekeičiamas kompiuterio vardas internete;
* Muzikoje:
** britų metalo grupės „Above All“ debiutinis albumas;
** vokiečių sunkiojo metalo grupė.
Kinčaliai

**Kinčaliai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Nemakščių, dešiniajame Balčios krante. Į šiaurę nuo kaimo stūkso Pabalčių piliakalnis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Sprūdis

**Sprūdis** – litosferos plokščių arba jų sluoksnių pasislinkimas žemyn arba aukštyn pagal vertikalaus arba nuožulnaus plyšio ar lūžio plokštumą, kai vienas žemės plutos blokas, nusileidžia kito bloko atžvilgiu. Sprūdžius tiria geologijos mokslo šaka tektonika. Dėl žemės sprūdžių įvyksta daugelis žemės drebėjimų.

## Sprūdžių rūšys
### [[Nuosprūdis]]

Litosferos plokštės arba jos sluoksnių pasislinkimas žemyn pagal vertikalaus arba nuožulnaus lūžio ar plyšio plokštumą. Tokiu būdu susidaro:
* Grabenas – įsmukęs žemės plutos sklypas, kurį iš abejų pusių riboja sprūdžiai. Pavyzdžiui: Reino upės slėnis.
* Tektoniniai ežerai – jų dubenys įsiterpę tarp žemės plutos sprūdžių (pvz: Baikalas.
* Įdubos – atsiranda vandenynų dugnuose ir kalnuose. Giliausia vandenyno įduba yra Marianų įduba (Ramusis vandenynas).

### [[Antsprūdis]]
Litosferos plokščių arba jų sluoksnių pakilimas į viršų pagal lūžio arba plyšio liniją. Čia susidaro:
* Horstas – pakilęs žemės plutos luistas, kurį iš abejų pusių riboja sprūdžiai. Tokios kilmės yra Švarcvaldo, Vogėzų kalnai.
* Sprūdiniai kalnai – kalnuotos sritys, kurias sudaro antsprūdžių iškelti žemės plutos luistai, pakaitomis su sprūdžių nugramzdintais luistais. Kaip pavyzdys: Užbaikalės, Rytų Afrikos kalnai.
* Raukšliniai kalnai – kalnai, kuriuos sudaro uolienų sluoksniai suraukšlėti, vertikalių žemės plutos judesių iškelti aukščiau už aplinkinius plotus. Dažnai tokiuose kalnuose būna ir lūžių, kurie sudaryti iš sprūdžių ir antsprūdžių. Taip susidarė Alpių, Karpatų kalnai.

### Giluminis sprūdis
**Giluminio sprūdžio** (dar vadinamo *giliuoju lūžiu* arba *giluminiu lūžiu*) paviršius paprastai būna beveik vertikalus, o papėdė juda į šoną į kairę arba į dešinę ir vertikaliai juda labai nedaug. Šie sprūdžiai atskiria vieną nuo kitos didžiausias Žemės plutos struktūras ir yra iki 60° pasvirę rifto zonos atžvilgiu. Žemynų susidūrimo zonose pasitaiko nuožulnių ir horizontalių giluminių sprūdžių (pvz., Helvečio ir Glaruso antstūmiai Alpėse arba *McConnellio* šariažas Uoliniuose kalnuose). Itin gilūs lūžiai, kertantys Žemės mantiją iki 700 km gylio, vadinami *Benioffo paviršiais*.

Ypatinga giluminio sprūdžio klasė yra *[[transforminis lūžis]]*, kuris sudaro plokščių ribą ir yra seismiškai aktyvūs. Ši klasė susijusi su poslinkiu plitimo centre, pavyzdžiui, vandenyno vidurio kalnagūbryje, arba, rečiau, žemyninėje litosferoje, pavyzdžiui, Negyvosios jūros transformacija Viduriniuose Rytuose arba Alpių lūžis Naujojoje Zelandijoje. Transforminiai lūžiai dar vadinami „konservatyviomis“ plokščių ribomis, nes jie riboja litosferos plokštes, kurios nei susidaro, nei suyra.

## Literatūra
* S. Agapovas, S. Sakalovas, D. Tichomirovas, „Geografijos žinynas“, „Šviesa“, 1972 m.
* S. Vaitekūnas, „Enciklopedinis Geografijos žodynas“, „Šviesa“, 1994 m.
* V. Kemėšis, A. Linčius, J. Paškevičius, „Enciklopedinis Geologijos žodynas“, „Vilniaus universiteto leidykla“, 2009 m. ISBN 978-9955-33-468-2

## Nuorodos
* Sprūdžio apibrėžimas
* Terminų žodynas
Abrazija (geologija)

**Abrazija** – reiškinys, kai judančios dalelės dilina kietą kūną. Abraziją kaip geologinį reiškinį sukelia vanduo (srovės ir bangos), vėjas, judantys ledynai. 

Pagal šį reiškinį medžiagos, technologijose naudojamos kietų paviršių šveitimui, dilinimui ir panašiam apdorojimui, vadinamos abrazyvais. 

## Vandens sukelta abrazija
Tokią abraziją dažniausiai sukelia bangos ir srovės. Daužydamos klifus bangos suspaudžia orą uolienų plyšiuose, o oras besiplėsdamas vėl gali sutrupinti uolieną. Bangos didele jėga sviedžia į klifus paplūdimio smėlį bei akmenis ir brūžina uolieną. Ten, kur bangos susiduria su kyšuliais, jos užlinksta ir visą ardomąją jėgą atiduoda ne paplūdimiui, bet kyšuliams. Bangos, atriedančios į krantą kampu, priverčia nešmenis judėti išilgai kranto, ir apardyta medžiaga nunešama nuo kyšulio gretimų paplūdimių link. Į paviršių pakilęs gruntinis vanduo ir žemės paviršiuje tekantys vandenys irgi pamažu pragraužia kanalus pro kyšulį.

### Abrazijos sudarytos formos
Kyšuliuose, kuriuose veikia bangos, tam tikra tvarka atsiranda įvairių savitų darinių. Pirmiausia kyšulių šonuose esančių klifų papėdėje susiformuoja urvai, paprastai išilgai tarp plyšių ir sprūdžių. Bangos pamažu gilina ir platina urvus, kol šie įsiskverbia tiesiai pro kyšulį ir suformuoja arką. Vėliau arkos viršus nugriūva – lieka uolos stulpas, vadinimas atlikuonimi. Išilgai klifų riedančios bangos išgraužia klifų papėdę. Taip atsiranda horizontali platforma jūros lygyje, vadinama bangų gremžtine platforma, kuri šiek tiek apsaugo nuo tolesnės abrazijos išsklaidydama bangų energiją. Tektoninis antsprūdis kartais trumpam iškelia sausumą ir tada ji apardoma iki kelių bangų išgremžtų platformų, kurios vadinamos jūrinėmis terasomis.

## Taip pat skaitykite
* Erozija
Legotiškė

**Legotiškė** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Nemakščių, dešiniajame Balčios krante, šiauriau plento . Šalia kaimo įsteigtas Balčios hidrografinis draustinis.

Yra Nemakščių žydų žudynių vieta ir kapas (340-ies Nemakščių žydų, nužudytų 1941 m. rugpjūčio 22 d., palaikai). Kapo teritorijoje, prie įėjimo yra du akmeniniai paminklai, žymintys Nemakščių žydų žudynių vietą (mažesnis - šlifuoto juodo granito su įrašais hebrajų ir lietuvių kalbomis, taip pat didesnis - pilko granito su Dovydo žvaigžde, autoriai - Česlovas Snitkus ir Vladas Samuila).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lekavas

**Lekavas** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, Nemakščių pietiniame pakraštyje, prie greitkelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Drapas

**Drapas** ( 'gelumbė') – sunkus gelumbinis audinys, dažniausiai iš kočiotinių vilnonių verpalų. Drapas audžiamas sudėtingais 8–16 nyčių pynimais. Paprastai šis audinys būna dvisluoksnis; viršutinis sluoksnis dažniausiai iš geresnių siūlų. Drapo paviršiuje gali būti pūkas, kuris veliūriniame drape statmenas paviršiui, ratinuotame – raštuotas, uniforminiame drape (dažnai vadinamas tiesiog drapu) – suguldytas. Flokonės drapui (su peršiauštais rašto ataudais) būdingas gražus reljefinis pūko raštas.

## Šaltiniai
Lendrikės

**Lendrikės** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurę nuo Nemakščių, kairiajame Varnės krante. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Druskinė

**Druskinė** – indas, skirtas druskai laikyti. Sukaltos iš lentelių keturšonės pakabinamos druskinės, kai kada papuoštos drožinėtais geometriniais ornamentais, buvo paplitusios Lietuvos kaimuose. Taip pat vartotos medinės išskaptuotos taurės pavidalo druskinės, puoštos bareljefais su žmonių figūromis, molinės glazūruotos ir iš beržo tošių padarytos druskinės su dangteliu.

## Šaltiniai
Lipkiškė

**Lipkiškė** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 9 km į pietryčius nuo Nemakščių, šalia teka Šešuvis. Kaimo pietrytiniu pakraščiu eina Radviliškio–Pagėgių geležinkelis.

## Istorija

I karo metais nutiesus geležinkelį čia įrengta Nemakščių geležinkelio stotelė, veikusi iki XX a. vidurio. Tarpukariu buvo Lypkiškės dvaras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Macaliai

**Macaliai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Užkalnių. Pro kaimą eina .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Zalmoksis

**Zalmoksis** – trakų dievas. Vaizduojamas žmogaus pavidalu. Jis gyvenęs tarp žmonių, tačiau trejiems metams dingęs požemio pasaulyje ir grįžęs ketvirtaisiais. Trakams atnešęs sielos nemirtingumo sąvoką, civilizuotus menus iš Egipto ir Pitagoro.
Beržupis (Varėna)

**Beržupis** – viensėdis Varėnos rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Varėnos, Dainavos girioje, prie Beržupio upelio. Yra smėlio telkinys. Šalia eina plentas .

## Etimologija
Viensėdis pavadintas pagal upelį, kurio pavadinimas reiškia „beržų (ar beržynų) upę“.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ksutas

**Ksutas**  () graikų mitologijoje - Helėno ir Orseisės sūnus. Jo sūnūs tapo achajų ir joniečių tautų pradininkais. Jis su Kreusa turėjo du sūnus, Joną ir Achają, bei dukrą Diomedę.
Kumai

**Kumai** (it. *Cuma*, gr. Κύμη ar Κύμαι) – senovės graikų gyvenvietė į šiaurės vakarus nuo Neapolio, Kampanijoje (Italijos regionas). Kumai buvo pirmoji graikų kolonija žemyninėje Italijos dalyje (Didžioji Graikija) ir ją labiausiai išgarsino Kumų sibilė.

Miestą VIII a. pr. m. e. įkūrė graikų kolonistai iš Kumos ir Chalkio miestų Eubojoje, vadovaujami *oecist* (kolonizatoriaus) Hipoklio.

Graikai išstūmė vietinius gyventojus. Jie išsaugoti pasakojimuose kaip urvuose gyvenantys kimerai, tarp kurių jau buvo paplitusi pranašavimo tradicija. Kumų vardas kilo nuo graikiško žodžio kýmā, reiškiančio bangą. Taip pat iš čia paplito Kumų alfabetas Italijos pusiasalyje, o iš jo romėnai sukūrė lotynišką raidyną, kuris šiuo metu dominuoja pasaulyje.

## Išnašos
Vincas Kazokas

**Vincas Kazokas** (1919 m. sausio 15 d. Mečiūnuose, Kapčiamiesčio valsčius, Seinų apskritis – 1984 m. spalio 30 d. Sidnėjuje, Australija) – Lietuvos rašytojas, žurnalistas, vertėjas, visuomenės veikėjas.

## Biografija
Mokėsi Mečiūnų pradžios mokykloje, Leipalingio progimnazijoje, Lazdijų valstybinėje gimnazijoje. Nuo 1938 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo germanistiką, 1940–1943 m. Vilniaus universitete – teologiją ir filosofiją.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1946–1947 m. studijavo Tiubingeno universitete. Dėstė vokiečių kalbą Roitlingeno lietuvių gimnazijoje. 1949 m. persikėlė į Australiją. Buvo Australijos lietuvių bendruomenės Krašto tarybos narys, „Australijos lietuvių dienų“ iniciatorius. Nuo 1956 m. „Plunksnos“ klubo pirmininkas. 1961–1970 m. ir 1974–1984 m. redagavo savaitraštį „Mūsų pastogė“, rašė jų vedamuosius, priklausė žemininkų kartai.

Eilėraščiuose vyrauja atstumto ir nesuprasto žmogaus skundas, dramatiškas tikrovės išgyvenimas, ryškūs filosofiniai motyvai, gvildenami būties ir gyvenimo prasmės klausimai. Išvertė A. Kestlerio „Nulis ir begalybė“ (1948 m.), F. Timermanso „Kaimietiškoji psalmė“ (1957 m.) ir kt. Palaidotas Kapčiamiestyje.

Kapčiamiesčio mokykloje yra įkurtas V. Kazoko memorialinis muziejus. 1994 m. namas Mečiūnų kaime, kur jis gimė, pažymėtas atminimo lenta. Kapčiamiestyje jo atminimui pasodintas ąžuoliukas.

## Bibliografija

* Sapnų pėdomis: eilėraščiai / iliustr. Paulius Augius. – Chicago: Mykolas Morkūnas, 1953. – 62 p.
* Akmens svajonė. Džiugesys, 1961 m.
* Ugnis ir žodis: pomirtinis poezijos rinkinys / iliustr. Leonas Urbonas. – London: Nida, 1989. – 93 p.: iliustr. – ISBN 0-901941-43-3
* Mūsų pastogė Australijoje: įžvalgos gyvenimo paraštėse. – Vilnius: Žurnalistika, 1996. – 335 p.: iliustr. – ISBN 9986-421-15-2


## Šaltiniai
Taras (mitologija)

**Taras** () graikų mitologijoje – jūrų dievo Poseidono ir nimfos Satyrijos sūnus. Jis atkeliavo iš Peloponeso į pietinę Italiją, kur įkūrė Tarentumą (dabartinį Taranto). Pasak kitų, šį miestą įkūrė Heraklis.

## Išnašos
Leonardas Kazokas

**Leonardas Kazokas, Kazakevičius** (1905 m. liepos 27 d. Kaune – 1981 m. rugpjūčio 15 d. ten pat, palaidotas Petrašiūnų kapinėse) – Lietuvos tapytojas.

## Biografija
Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui šeima pasitraukė į Peterburgą. 1921 m. grįžęs į Kauną apsigyveno Šančiuose, įsidarbino mokiniu „Šimkūno fotografijoje“, kurioje iš nuotraukų darydavo spalvotus potrtretus. Tais pačiais metais pradėjo lankyti piešimo kursus Liaudies namuose, vėliau įstojo mokytis skulptūros. 1922–1929 m. mokėsi Kauno meno mokykloje, 1944 m. eksternu baigė Vilniaus dailės institutą. 1930 m. su kitais įkūrė Nepriklausomųjų dailininkų draugiją, nuo 1933 m. jos pirmininkas, aktyviai dalyvavo draugijos rengiamose parodose. 1934–1939 m. mokytojavo Kauno 3-oje gimnazijoje. 1940–1941 m. dėstė Piešimo kursuose Vilniuje, buvo Kauno dailės kooperatyvo „Marginiai“ vedėjas. 1944–1951 m. dėstė Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institute. 1951–1961 m. dirbo kombinate „Dailė“ Kaune. 1961 m. sunki liga jį prikaustė prie lovos, atėmė dešiniąją ranką. Įkvėpimo pagautas tapė kairiąja.

## Kūryba
Savitu ekspresionistiniu stiliumi, subtiliomis niuansuotomis spalvomis nutapė portretų („Autoportretas“ 1927 m., „F. Kiršos portretas“ 1943 m., „Režisieriaus J. Miltinio portretas“ 1958 m.), natiurmortų („Natiurmortas“, 1937 m.), peizažų („Nidos miestelis“ – 1935 m., „Bakūžė“ 1935 m., „Paryžiaus gatvelė“ 1937 m., „Tiltas Pirėnų kalnuose“ 1939 m.), teminių kompozicijų („Vargšas amatininkas“ 1939 m.). Ankstyviesiems paveikslams būdingi sidabriniai minkšti tonai, melancholiška nuotaika, vėlyviesiems – dekoratyvumas, sodresnis, įvairesnis koloritas. Nuo 1929 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje, individualios parodos surengtos Kaune 1936 m., 1938 m., 1960 m., 1975 m., 1980 m. Žymiausi mokiniai: Augustinas Savickas, Sofija Veiverytė, Jadvyga Mozūraitė-Klemkienė.

## Atminimas
* 1985 m. ant namo K. Donelaičio g. 26 pakabinta memorialinė lenta: „Šiame name 1938–1981 m. gyveno dailininkas Leonardas Kazokas 

## Šaltiniai
Genovaitė Kazokienė

**Genovaitė Elena Budreikaitė-Kazokienė-Kazokas** (1924 m. gegužės 5 d. Kaune – 2015 m. balandžio 6 d. Australija) – odontologė, menotyrininkė, Australijos lietuvių visuomenės veikėja, filosofijos mokslų daktarė.

## Biografija
1941 m. kartu su tėvu dalyvavo Birželio sukilime. Baigė Kauno „Aušros“ mergaičių gimnaziją. Nuo 1942 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo odontologiją.

1944 m. viena iš savo šeimos pasitraukė į Vokietiją. 1949 m. baigė Tiubingeno universiteto Odontologijos fakultetą, kartu su vyru Vincu Kazoku išvyko į Australiją. Ten nepripažino Vokietijoje įgyto medikės diplomo, tad studijas kartojo Sidnėjaus universitete. 1960 m. pradėjo privačią dantų gydytojos praktiką Sidnėjuje.

1969 m. Sidnėjaus universitete pradėjo studijuoti vaizduojamąjį meną. 1975 m. ten įgijo bakalauro, o 1982 m. už studiją „M. K. Čiurlionio gyvenimas ir kūryba“ jai suteiktas magistro laipsnis. Po vyro mirties 1984 m. atsisakė odontologės darbo, kurį dirbo 25 metus, įstojo į Tasmanijos universitetą, per šešerius metus parengė ir 1994 m. apgynė daktaro disertaciją, kurioje pristatė 140 Australijos lietuvių dailininkų, tautodailininkų ir fotomenininkų kūrybą. Grįžusi iš Tasmanijos pardavė namus ir už gautus pinigus leidosi į pavojingas keliones po Okeaniją kaupti kolekcijų Lietuvai.

1984–1987 m. Sidnėjuje rengė lietuvių radijo valandėles, nuolat bendradarbiavo savaitrašyje „Mūsų pastogė“. Meno klausimais rašė į leidinius „Metmenys“, „Akiračiai“, „Aidai“.

Parengė apie 20 meno parodų, skaitė paskaitą, vadovavo lietuvių radijo valandėlei Sidnėjuje, įkūrė Sidnėjaus lietuvių dailininkų draugiją. 1988 m. įsteigė Vinco ir Genovaitės Kazokų, 1995 m. daktarės G. Kazokienės fondą. Fondai skiria dvi premijas už geriausius tapybos bei skulptūros kūrinius lietuviška tematika. Surinko lietuvių ir Ramiojo vandenyno salynų, Australijos ir Naujosios Gvinėjos tautų meno kūrinių: dievų ir deivių statulėlių, ginklų, įrankių bei muzikos instrumentų. Visą rinkinį, 840 egzotiškų dirbinių ir 277 Australijos lietuvių dailininkų kūrinių padovanojo Lietuvos dailės muziejui.

## Bibliografija
* *Lithuanian artists in Australia, 1950–1990 / Genovaitė Kazokas. – Melbourne: Europe-Australia Institute, 2003.* – 320 p.: iliustr. – ISBN 1-86272-634-5
* *Musical paintings: life and work of M.K. Čiurlionis (1875–1911) / Genovaitė Kazokas*. – Vilnius: Logotipas, 2009. – 279 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-422-50-1

## Įvertinimas
* 1997 m. DLK Gedimino 4 laipsnio ordinas 

## Šaltiniai
Gamtinis karkasas

**Gamtinis karkasas** – vientisas gamtinio ekologinio kompensavimo teritorijų tinklas, jungiantis įvairias gamtines teritorijas. Gamtinio karkaso teritorijose saugoma kraštovaizdžio erdvinė teritorinė struktūra ir gamtinis pobūdis, ekologinis stabilumas, kraštovaizdžio estetinė vertė.

Gamtinį karkasą sudaro:
* Geoekologinės takoskyros – teritorijų juostos, jungiančios ypatinga ekologine svarba bei jautrumu pasižyminčias vietoves: upių aukštupius, vandenskyras, aukštumų ežerynus, kalvynus, pelkynus, priekrantes, požeminių vandenų intensyvaus maitinimo ir karsto paplitimo plotus. Jos skiria stambias gamtines geosistemas ir palaiko bendrąją gamtinio kraštovaizdžio ekologinę pusiausvyrą;
* Geosistemų vidinio stabilizavimo arealai ir ašys – teritorijos, galinčios pakeisti šoninį nuotėkį ar kitus gamtinės migracijos srautus, taip pat reikšmingos biologinės įvairovės požiūriu: želdinių masyvai ir grupės, natūralios pievos, pelkės bei kiti vertingi stambiųjų geosistemų ekotopai. Šios teritorijos kompensuoja neigiamą ekologinę įtaką gamtinėms geosistemoms;
* Migraciniai koridoriai – slėniai, raguvynai bei dubakloniai, kitos žemesnėse reljefo vietose esančios teritorijos, kuriomis vyksta intensyvi medžiagų, energijos ir gamtinės informacijos srautų apykaita ir augalų bei gyvūnų rūšių migracija.

Visose gamtinio karkaso teritorijose skatinama veikla, kuria užtikrinama kraštovaizdžio ekologinė pusiausvyra, palaikomas ir stiprinamas ekosistemų stabilumas, vykdoma renatūralizacija ir ekosistemų atkūrimas, bei ekstensyvi rekreacija, palaikoma ir didinama biologinė įvairovė bei bendras teritorijos miškingumas, saugomi bei plečiami želdynai ir želdiniai agrarinėse bei urbanizuotose teritorijose, vykdomi teritorijų ir akvatorijų rekultivacijos bei išvalymo nuo užteršimo darbai, neutralizuojamos, kitaip nukenksminamos arba iškeliamos pramonės įmonės ir mažinamas vizualiai agresyvių objektų poveikis.

Ūkinė veikla gamtinio karkaso teritorijose gali būti vykdoma tik įvertinus šios veiklos poveikį gamtiniam kraštovaizdžiui ir biologinei įvairovei teisės aktų nustatyta tvarka, numačius ir įgyvendinus įvairiapuses priemones antropogeniniam poveikiui kompensuoti, gamtiniam kraštovaizdžiui ir biologinei įvairovei išsaugoti ar atkurti.

## Nuorodos
*  Gamtinis karkasas
Algimantas Kazragis

**Algimantas Kazragis** (1931 m. balandžio 16 d. Plungėje – 2019 m. gruodžio 14 d. Vilniuje) – Lietuvos inžinierius chemikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1955 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1990 m. chemijos mokslų daktaras. 2000 m. Tarptautinės ekologijos ir gyvybinės veiklos saugos mokslų akademijos narys korespondentas.

1955–1957 m. dirbo Akmenės statybinių medžiagų kombinate, 1957–1959 m. Valstybinio plano komisijoje, 1962–1963 m. Valstybiniame mokslinio tyrimo darbų koordinavimo komitete. Nuo 1963 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (nuo 1990 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas, 1996–2001 m. Chemijos ir bioinžinerijos katedros vedėjas, nuo 1993 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Tyrimų sritys – fizikinė chemija, chemijos termodinamika, vietinių žaliavų panaudojimas šilumos izoliacijai. Sukūrė chemijos reakcijos laipsnio nustatymo metodą (vadinamasis Kazragio metodas), su kitais parengė bendrosios chemijos laboratorinių darbų metodinių nurodymų. 4 išradimų bendraautorius.

## Bibliografija
* Chemija nechemikams, 1992 m.
* monografiją Cheminių elementų atominių parametrų dėsningumai, 2002 m.

## Šaltiniai