open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kretuono gyvenvietės

**Kretuono gyvenvietės** – neolito ir bronzos amžiaus gyvenvietės Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, Kretuono ežero rytiniame krante, Reškutėnų kaime (Švenčionėlių seniūnija) ir jo apylinkėse.

## Tyrimai
Kretuono gyvenvietės archeologinius tyrimus 1979 ir 1996–1997 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, tyrimų vadovas Algirdas Girininkas.

## I gyvenvietė
Pirmoji gyvenvietė yra 1,5 km į vakarus nuo kaimo, abipus bevardžio upelio, įtekančio į Kretuono ežerą, 1,2 km į šiaurės rytus nuo Kretuono ežero Didžiosios salos, 530 m į pietus nuo Žaugėdos senvagės, 450 m į šiaurės vakarus nuo Reškutėnų piliakalnio. Gyvenvietės teritorija apima daugiau kaip 10,5 ha.

1996 ir 1997 m. ištirta 140 m². Aptikti 2 kultūriniai sluoksniai. Apatiniame sluoksnyje, priskiriamame III tūkstantmečiui iki m.e., rasta Narvos kultūros keramikos – plokščiadugnių ir smailiadugnių puodų, pailgų dubenėlių, titnago, kaulo ir rago dirbinių – strėlių antgalių, durklų, peilių, grąžtų, ylų, žeberklų, kabučių iš žvėrių dantų.

Viršutiniame sluoksnyje (III tūkstantmečio iki m.e. pabaiga – II tūkstantmečio iki m.e. pradžia) aptikta virvelinės keramikos – plokščiadugnių profiliuotomis sienelėmis puodų, taurių, dubenėlių, taip pat titnaginių trikampių strėlių antgalių, grandukų, gremžtukų, akmens kirvių, tinko pasvarėlių, kaulo žeberklų, ylų.

## II gyvenvietė
Apie 1 km nuo pirmosios, kaimo vakariniame pakraštyje, yra antroji gyvenvietė. Joje rasta titnaginių gremžtukų, grandukų, strėlių antgalių, virvelinės keramikos, 40 x 35 m dydžio židinio liekanų.

## III gyvenvietė
Trečioji gyvenvietė yra abipus bevardžio upelio žiočių. Rasta dviejų stulpinės konstrukcijos pastatų liekanų, ūkinių duobių, židinių, daug titnago dirbinių (ietigalių, lancetinių ir trikampių strėlių antgalių, peilių, kirvių gludintais ašmenimis, grąžtų), kaulo ir rago žeberklų, ylų, kaplių, įtveriamųjų kirvių, papuošalų (antropomorfinių kabučių), metalo liejimo forma, lipdytos keramikos, būdingos vėlyvajai Narvos kultūrai, šukinės-duobelinės keramikos puodų šukių, bei Rytų Trzcinieco kultūrai būdingas suskilęs puodas. Gyvenvietė datuojama XV a. – XIV a. prieš m.e. Radinius saugo Nalšios muziejus (Švenčionys) ir Lietuvos nacionalinis muziejus.

## Kiti straipsniai
* Mezolitinės kultūros Lietuvoje
* Neolitinės kultūros Lietuvoje
* Žalvario ir ankstyvasis geležies amžius Lietuvoje

## Šaltiniai

* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998.
Usher

**Usher Raymond IV** (g. 1978 m. spalio 14 d. Dalase, Teksaso valstijoje, JAV) – amerikiečių R&B atlikėjas, aktorius. Usheris yra pardavęs daugiau kaip 30 milijonų savo albumų, taip pat laimėjęs 5 „Grammy“ apdovanojimus. Atlikėjui priklauso dalis Nacionalinės krepšinio asociacijos komandos Klivlando „Cavaliers“ akcijų. Usheriui priklauso įrašų kompanija „US Records“.

## Albumai
* **Usher**
** Išleistas: 1994 m.
** Topų vietos: #167 U. S. *[[Billboard 200]]*, #25 U. S. R&B/Hip-Hop
** JAV pardavė: 269 000

* **My Way**
** Išleistas: 1997 m.
** Topų vietos: #4 U. S. *Billboard 200*, #16 UK
** JAV pardavė: 6 000 000 (7 000 000 iš viso)

* **8701**
** Išleistas: 2001
** Topų vietos: #4 U. S. *Billboard 200*, #1 UK
** Visame pasaulyje pardavė: 8 000 000

* **Confessions**
** Išleistas: 2004
** Topų vietos: #1 U. S. *Billboard 200*, #1 UK
** Visame pasaulyje pardavė: 20 000 000

* **Here I Stand**
** Išleistas: 2008
** Topų vietos: #1 U. S. *Billboard 200*, #1 UK
** Visame pasaulyje pardavė: 5,000,000

* **[[Raymond v. Raymond]]**
** Išleistas: 2010
** Topų vietos: #1 U. S. *Billboard 200*, #2 UK
** Visame pasaulyje pardavė: 5,000,000

* **[[Looking 4 Myself]]**
** Išleistas: 2012
** Topų vietos: #1 U. S. *Billboard 200*, #3 UK
** JAV pardavė: 504,000

## Filmai
* 1998: The Faculty
* 1999: She’s All That
* 1999: Light it Up
* 2001: Texas Rangers
* 2005: In the Mix
* 2010: Killers
* 2011: Justin Bieber: Never Say Never
* 2013: Scary Movie 5
* 2013: Justin Bieber’s Believe
* 2014: Muppets Most Wanted
* 2015: Hands of Stone

## Nuorodos
*
Lenkijos Kongreso karalystė

**Lenkijos Kongreso karalystė** (arba ***Lenkijos karalystė, Kongresinė karalystė, Kongresinė Lenkija***; , ) – valstybė, nominaliai savarankiška, faktiškai valdoma Rusijos, 1815 m. Vienos kongreso sprendimu sudaryta iš 1807–1815 m. gyvavusios Varšuvos kunigaikštystės, gyvavusi iki Pirmojo pasaulinio karo 1916 m.

## Istorija

Karalystė įkurta laikantis 1815 m. gegužės 3 d. sutarčių tarp Rusijos, Austrijos ir Prūsijos bei 1815 m. birželio 9 d. Vienos kongreso nutarimo. Į Lenkijos Kongreso karalystę 1815 m. neįėjo Austrijos valdoma Krokuvos respublika, Poznanės didžioji kunigaikštystė ir kitos 1815 m. Prūsijai atitekusios buvusios Abiejų Tautų respublikos žemės. Iki 1912 m., kai nuo Kongreso karalystės buvo atplėšta Kulmo žemė, karalystė apėmė 128 500 km² teritoriją, įskaitant ir Lietuvos Užnemunę. 1816 m. joje gyveno 3,3 mln., 1900 m. apie 10 mln. žmonių.

Lenkijos Kongreso karalystės valstybės santvarką 1815–1832 m. apibrėžė liberali Lenkijos karalystės konstitucija: karalystė buvo konstitucinė monarchija, asmenine unija susieta su Rusijos imperija, kurios imperatorius nominaliai buvo ir Lenkijos karalius. Turėjo Seimą, vyriausybę ir kariuomenę. Po 1830–1831 m. sukilimo konstituciją pakeitė Lenkijos karalystės organinis statutas. Karalystė prarado atskiros valstybės statusą, neteko Seimo ir kariuomenės.

Faktiškai konstitucijos ir statuto numatytas karalystės teises Rusijos valdžia nuolat ribojo. 1841 m. panaikinta Valstybės taryba, įvesta Rusijos pinigų sistema, 1847 m. įvestas Rusijos imperijos baudžiamasis kodeksas. 1846 m. Rusijos centrinė valdžia perėmė Karalystės kelių, 1850 m. – muitų, 1851 m. ir pašto administravimą.

Po 1863–1864 m. sukilimo panaikinti Karalystės autonomijos likučiai, ją imta vadinti Pavyslio kraštu. 1866 m. Karalystė suskirstyta į 10 gubernijų vietoje iki tol buvusių 8 vaivadijų. 1874 m. imperatoriaus vietininką pakeitė generalgubernatorius. Imta rusinti Lenkijos mokyklas, administracines įstaigas, teismus. Tik po 1905 m. revoliucijos leista steigti privačias lenkiškas mokyklas, padaryta kitų nedidelių nuolaidų. Karalystė buvo atstovaujama Rusijos imperijos Valstybės Dūmoje. 1915 m. ją užėmė Vokietijos ir Austrijos-Vengrijos kariuomenė. Daugiausia iš buvusių Lenkijos Kongreso karalystės žemių sudaryti okupaciniai administraciniai teritoriniai vienetai – Varšuvos ir Liublino generalinės gubernijos. Užnemunė tapo Oberosto dalimi.

## Šaltiniai
Slava klasės kreiseris

**Slava klasės kreiseris** – Sovietų Sąjungoje sukonstruotas karo laivas, kreiseris. Kodinis laivo klasės pavadinimas – *Projekt 1164 Atlant*. Laivo klasė buvo pradėta kurti 1960 m. kai reikėjo laivo, galinčio gabenti priešlaivines raketas SS-N-12 Bazalt ir būti pigesnis negu Kirov klasės kreiseris.
Atitlano ežeras

**Atitlano ežeras** () – nenuotakus ežeras Gvatemaloje, ugnikalnio kalderoje, 1562 m aukštyje. Tai giliausias Centrinės Amerikos ežeras. Jo gylis yra apie 340 m, tačiau dugnas dar gerai neištirtas. Ilgis 20 km, plotis 17 km.

Atitlaną supa trys ugnikalnių kūgiai – San Pedras, Atitlanas ir Tolimanas.

Nuo 1955 m. ežeras įtrauktas į Atitlano nacionalinį parką. Ežero pakrantėse įsikūrusios majų (cutuchilių, kakčikelių) gyvenvietės.

## Šaltiniai
Westlife

**Westlife** – Airijos pop muzikos grupė, įsikūrusi 1998 m., Slaigo mieste. Šiuo metu grupę sudaro nariai Shane Filan, Markus Feehily, Kian Egan ir Nicky Byrne, vienas iš pirminių grupės narių, tai yra Brian McFadden, paliko grupę 2004 m. Grupė iširo 2012 metais ir vėliau 2018 metais vėl susijungė.

2024 m. duomenimis, grupė yra išleidusi dvylika studijinių albumų: keturis iš jų penkiese, o aštuonis – keturiese. Jie išgarsėjo savo debiutiniu albumu, „Westlife“ (1999). Po šio albumo sekė „Coast to coast“ (2000), „World of our own“ (2001), „Unbreakable - The greatest Hits Vol.1“ (2002), ir „Turnaround“ (2003), kurie prisidėjo prie sėkmingo tarptautinio pripažinimo. 

Grupė yra pardavusi daugiau nei 55 mln. įrašų visame pasaulyje ir išleidusi 14 singlų, JK topuose užėmusių pirmą vietą.

## Grupės nariai
* Shane Filan – vokalas (melodija ir pirmasis tenoras) (1998–2012, 2018–dabar)
* Mark Feehily – vokalas (pirmasis tenoras) (1998–2012, 2018–dabar)
* Nicky Byrne – vokalas (antrasis tenoras, baritonas) (1998–2012, 2018–dabar)
* Kian Egan – vokalas (bosas), instrumentai koncertų metų (1998–2012, 2018–dabar)
* Brian McFadden – vokalas (baritonas) (1998–2004)

## Diskografija
* *Westlife* (1999 m.)
* *Coast To Coast* (2000 m.)
* *World Of Our Own* (2001 m.)
* *Turnaround* (2003 m.)
* *...Allow Us To Be Frank* (2004 m.)
* *Face To Face* (2005 m.)
* *[[The Love Album]]* (2006 m.)
* *Back Home* (2007 m.)
* *Where We Are* (2009 m.)
* *Gravity* (2010 m.)
* *[[Spectrum (Westlife albumas)|Spectrum]]* (2019 m.)
* *Wild Dreams* (2021 m.)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
*
Domas Butėnas

**Domas Butėnas** (1926 m. balandžio 9 d. Čikagoje – 2011 m. kovo 6 d. Vilniuje) – Lietuvos istorikas archyvistas, humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
Tėvai Petras Butėnas (1894–1941 m.) iš Vosgėlių kaimo ir Julija Kazlauskaitė-Butėnienė-Bernotienė (1900–1964 m.) iš Šienraisčio kaimo buvo emigrantai, vėliau ūkininkai žemdirbiai. 1932 m. šeimai grįžus į Lietuvą, nuo 1933 m. augo Gečionių kaime, dab. Anykščių raj. 1934–1938 m. mokėsi Rudžionių pradžios mokykloje, 1946 m. baigė Anykščių gimnaziją. 1952 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos – filologijos fakultetą, įgijo istoriko išsilavinimą. 1976 m. Vilniaus universitete apsigynė disertaciją „Dvarų šeimynos Lietuvoje XVI–XVII amžiuje“, istorijos mokslų kandidatas, 1993 m. nostrifikuotas humanitarinių mokslų daktaras.

1954–1956 m. su žmona Eugenija dirbo Klaipėdoje. 1957–1999 m. LTSR centrinio valstybinio istorijos archyvo (nuo 1990 m. Lietuvos valstybės istorijos archyvas) bendradarbis, skyriaus vedėjas, 1962–1987 m. direktorius. 1971–1991 m. dar ir Vilniaus universiteto dėstytojas.

Žinyno apie Lietuvos valstybės archyvo dokumentus (1990 m.) atsakingasis redaktorius ir vienas autorių. Su kitais iš buvusios TSRS įvairių miestų atgabeno Lietuvos Metrikos, 1323–1708 m. Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės valdovų susirašinėjimo su užsienio valstybėmis, Sapiegų, Radvilų ir kitų didikų giminių, 1863 m. sukilimo veikėjų, politinių tremtinių bei kalinių, kitų lituanistinių dokumentų mikrofilmų. 1978 m. vienas Arklio muziejaus steigėjų.. Parengė ir paskelbė spaudoje bei rinkiniuose per 150 mokslinių ir mokslo populiarinimo straipsnių Lietuvos istorijos ir kultūros istorijos klausimais. Vienas iš Mažosios Lietuvos enciklopedijos rengėjų.

Palaidotas Andrioniškio kapinėse (Anykščių r.) šeimos kape.

## Bibliografija
# Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos valstybinių ir visuomeninių institucijų istorijos bruožai XIII–XVIII a. (1997).
# Academia et Universitas Vilnensis (Dokumentų rinkinys, su V. Bogušiu, 1979),
# Sapiegų giminės dokumentai (Žinynas 1995 m., sudarytojas).

## Šaltiniai
Krėvos pilis

**Krėvos pilis** – viena ankstyviausių senovės Lietuvos mūro pilių prie Krėvos miestelio (dab. Baltarusija, Gardino sritis, Smurgainių rajonas).

## Istorija
XIII a. antroje pusėje pilis buvo medinė, XIV a. pradžioje, manoma, Lietuvos didysis kunigaikštis Gediminas pastatė aptvarinę (gardinio tipo) su dviem bokštais ir dvejais vartais mūrinę pilį.

1338–1345 m. pilį valdė kunigaikštis Algirdas, vėliau – Jogaila, 1387–1391 m. jo brolis Vygandas. 1392 m. pilis atiteko Lietuvos didžiajam kunigaikščiui Vytautui.

Pilyje 1382 m. kalintas Lietuvos didysis kunigaikštis Kęstutis ir jo sūnus Vytautas. Vytautas iš pilies pabėgo, o Kęstutis rugpjūčio 15 d. buvo nužudytas. 1385 m. joje sudaryta Krėvos sutartis. 1433 m. rugpjūčio mėn. pilį užėmė Švitrigailos šalininkų kariuomenė. 1503–1506 m. ją puolė Krymo totoriai, 1519 m. buvo užėmusi Maskvos kariuomenė.

XIX a. pradžioje pilis apleista, per Pirmąjį pasaulinį karą sugriauta. 1893 m. pilį tyrinėjo Fiodoras Pokrovskis. 1929–1930 m., tarpukariu kraštą valdant Lenkijai, pilies griuvėsiai konservuoti.

## Architektūra

Pilis statyta lomoje, dviejų nedidelių upelių santakoje, netaisyklingo keturkampio plano kaip uždaras gynybinis ir gyvenamasis kompleksas. Pilies sienos mūrytos iš lauko akmenų ir plytų. Manoma, jos buvusios 10–12 m (išliko 8 m) aukščio, 85 x 108,5 x 71,6 x 97,2 m ilgio, 2,5-2,8 m pločio. Pilies bokštai buvo keturkampiai. Pietrytiniame kampe buvo mažasis, šiaurės vakarų kampe - didysis.

Didysis bokštas, 4 aukštų, 19 x 19 m dydžio, mūrytas kartu su sienomis išorinėje aptvaro pusėje, buvo skirtas flanginei gynybai. Jame gyveno kunigaikštis, rūsiuose buvo kalėjimas. Bokšto sienas skaidė šaudymo angos, maži langeliai ir dideli gyvenamųjų patalpų smailiaarkiai langai su profiliuotų plytų apvadais.

Antrasis bokštas buvo vidiniame aptvaro kampe. Šiaurinėje sienoje buvo vartai, kuriuos ginta iš langinio šiaurės vakarų bokšto. Kiti smailėjantys arkiniai vartai buvo vakarinėje sienoje. Pilies aptvaro sienų viršuje buvo siauros šaudymo angos. Aptvaro viduje statyti mediniai pastatai.


Vaizdas:KreuskiZamakXIX.jpg|Pilis XIX a. Fotografas nežinomas
Vaizdas:Belarus-Kreva Castle-Tower 3.jpg|Krėvos pilies griuvėsiai. Šiuolaikinis vaizdas
Vaizdas:Kreva Castle 2020.jpg|2020
Vaizdas:Kreva Castle Tower.jpg|2020
Vaizdas:Kreva Castle Remains.jpg|2020


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Krėvos svetainė
* Nuotraukos
Jonas Kriaučiūnas (1864)

**Jonas Kriaučiūnas** (1864 m. birželio 18 d. Bundzai prie Ilguvos, Šakių apskritis, Rusijos imperija – 1941 m. vasario 5 d. Kaunas) – lietuvių spaudos darbuotojas, visuomenės veikėjas.

## Biografija
Baigė Suvalkų berniukų gimnaziją ir nuo 1886 m. Maskvos universitete studijavo mediciną. 1889 m. grįžo į Lietuvą. Siekdamas išvengti tarnybos Rusijos imperijos kariuomenėje išvyko į Tilžę. Gyveno pramanyta *Johan Lubowski* pavarde. Spaustuvininko Šenkės buvo pakviestas tvarkyti leidžiamų lietuviškų maldaknygių kalbą. Už tai gaudavo pakenčiamą atlyginimą. Daug prisidėjo iš religinių leidinių vydamas slavizmus. 1890 m. redagavo laikraštį „Šviesa“, 1891–1895 m. „Varpas“ ir „Ūkininkas“ redaktorius. Tiekė knygnešiams draudžiamą lietuvių spaudą.

Su Vydūnu ir kitais režisavo lietuviškus spektaklius, tarp jų A. Fromo-Gužučio „Kauno pilies išgriovimas“. 1895 m. į sostą įžengus Nikolajui II, tikėdamasis permainų, grįžo į Lietuvą. Dirbo vertėju Kybartų tarptautinėje transporto bendrovėje. 1897 m. už lietuviškos spaudos platinimą žandarų rotmistro A. Vonsiackio pastangomis 2 m. kalintas Kauno ir Sankt Peterburgo kalėjimuose, po to 3 metams ištremtas į Dorpatą.

1904–1905 m. Vilniuje redagavo dienraštį „Vilniaus žinios“. Su J. Basanavičiumi 1905 m. buvo Didžiojo Vilniaus seimo sušaukimo iniciatoriai. Su P. Vileišiu ir J. Paketuriu 1906 m. Vilniuje įsteigė knygyną „Lietuva“ ir popieriaus krautuvę. 1910 m. Rygoje redagavo laikraštį „Rygos garsas“.

Per Pirmąjį pasaulinį karą buvo pasitraukęs į Sankt Peterburgą. 1916 m. grįžo į Lietuvą, dirbo laikraštyje „Dabartis“. Su S. Banaičiu ir A. Jakštu (Dambrausku) 1916 m. parašė ir išplatino Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės konstitucijos projektą „Postulatus Lietuvos Didžiajai Kunigaikštijai atkurti“. Po 1918 m. dirbo notaru Kudirkos Naumiestyje, nekilnojamojo turto prekybos tarpininku Kaune. Bendradarbiavo periodiniuose leidiniuose „Lietuva“, „Lietuvos aidas“, „Naujoji Romuva“, „Rytas“ ir kituose.

Išleido S. Daukanto knygą „Pasakojimas apie veikalus lietuvių tautos senovėje“, Petro Armino „Raštus“ (abu 1893 m.), „Iš lietuvių ir lenkų santykių“ (*Ze stosunków litewsko – polskich*, 1907 m.) Parašė atsiminimų knygą „Mano praeities vaizdeliai“ (1936 m.)  

## Literatūra
* Aleknavičius, B. Dr. Vinco Kudirkos bendražygis: Varpininko J. Kriaučiūno gimimo 130-mečiui [1864 06 18-1941 02 05]. Vakarų ekspresas. 1994, Birž. 18, p. 10.
* Aleknavičius, B. Dr. Vinco Kudirkos bendražygis: Varpininko Jono Kriaučiūno gimimo 130-mečiui. Amžius. 1994, Birž. 18-24 (Nr. 24), p. 6.
* Aleknavičius, B. Mokytojai neapsiriko…: Varpininko J. Kriaučiūno gimimo 130-mečiui. Vakarinis Kaunas. 1994, Birž. 18-20 (Nr. 118), p. 2,6.
* Aleknavičius, B. Zanavykas, pažadinęs Vilių Storostą: [apie „Varpo“ ir „Ūkininko“ redaktorių, režisierių J. Kriaučiūną]. Vakarų ekspresas. 1995, gruod. 23, p. 11.
* Dobkevičius, K. Pagerbtas žymus spaudos veikėjas [apie J. Kriaučiūno atminimo lentos atidengimą, Kaunas]. XXI amžius. 2001, birž. 6, p. 7.
* Dumčius, A. Įamžinkime Jono Kriaučiūno – spaudos darbuotojo, visuomenės veikėjo atminimą. Kauno diena. 1996, geg. 10, p. 18.

## Šaltiniai
Leitė (sala)

**Leitė** () – sala Filipinuose, Visajų salyne, tarp Samaro ir Boholio salų. Plotas 7214 km². Leitę nuo Samaro skiria San Chuaniko sąsiauris, nuo Mindanao – Surigao sąsiauris. Salą supa Mindanao, Kamoteso, Visajų, Samaro jūros, Leitės įlanka. Vyrauja žemi kalnai, su užgesusių ugnikalnių kūgiais. Aukščiausia vieta Lobi kalnas (1349 m). Šiaurėje – pajūrio žemuma. Karstiniai urvai. Dengia visžaliai tropikų miškai.

Leitėje gyvena 2,6 mln. gyventojų (2020 m.); daugiausia sebuanai ir varajai. Kokospalmių, cukranendrių, ryžių, kukurūzų, bananų, batatų, tabako auginimas. Geoterminių elektrinių kompleksas. Medienos apdirbimas, žvejyba. Yra mangano, smiltainio, klinčių telkinių. Didžiausi miestai – Taklobanas, Ormokas, Baibajus, Maasinas.

Sala nuo XVI a. žinoma ispanų kaip Tandaja. Nuo XX a. pr. salos gyventojų skaičius sparčiai augo, ypač Leitės ir Ormoko slėniuose. II pasaulinio karo metais, 1944 m. spalio 20 d. saloje išsilaipino amerikiečiai, tarp jų ir japonų įvyko didelis Leitės įlankos mūšis.

## Šaltiniai
Jonas Kriaučiūnas (1920)

**Jonas Kriaučiūnas** (1920 m. rugsėjo 24 d. Sumai, Ukraina – 1986 m. gegužės 20 d. Vilnius) – Lietuvos agronomas sodininkas, redaktorius. Žemės ūkio mokslų kandidatas (1967 m.)

## Biografija
1951 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją.

1944–1953 m. dirbo Vytėnų sodininkystės ir daržininkystės bandymų stotyje, 1953–1956 m. LKP CK darbuotojas, 1956–1962 m. Žemės ūkio ministro pirmasis pavaduotojas. 1956–1968 m. Lietuvos sodininkystės draugijos pirmininkas. 1962–1975 m. Sodininkystės ir bitininkystės tresto direktorius. Rūpinosi verslinių specializuotų sodininkystės ūkių steigimu. 1975–1983 m. Žemės ūkio ekonomikos instituto skaičiavimo centro Žemės ūkio šakų ekonominės analizės skyriaus vedėjas.

1959 m. drauge su kitais įsteigė žurnalą „Mūsų sodai“, 1959–1966 m. jo redaktorius. 

## Bibliografija
* Lietuvos TSR sodai, 1962 m.
* Tarybų Lietuvos sodai, 1964 m.
* Sodai ir jų vystymosi istorija Lietuvoje, 1968 m.
* Sodininkystės raida ir jos problemos Lietuvoje, 1977 m.

## Šaltiniai
Masbatė

**Masbatė** () – sala Filipinuose, Visajų salyne, 48 km į pietus nuo Lusono salos. Su Tikao ir Buriaso salomis sudaro Masbatės provinciją (Bikolio regionas). Salą iš vakarų skalauja Sibujano jūra, iš pietų – Visajų jūra, iš rytų – Samaro jūra. Plotas 3270 km².

Sala apverstos V raidės formos dėl iš pietų įsiterpiančios Asido įlankos. Vyrauja aukštumos, kurių aukščiausi gūbriai eina centrinėmis abiejų salos pusiasalių dalimis. Aukščiausia salos vieta – 697 m.

2020 m. Masbatėje gyveno 731 tūkst. žmonių. Didžiausias miestas – Masbatė. Kiti svarbesni miestai – Katainganas, Plaseras, Milagrosas ir Dimasalangas. Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu (auginami ryžiai, kukurūzai, šakniavaisiai) ir gyvulininkyste. Baludo apylinkėse išplėtota žvejyba. Arojaus apylinkėse kasamas auksas, yra vario rūdos telkinių.

Masbatėje daugiausia vartojamos masbatenjų, ilongų, sebuanų, varajų kalbos.

## Šaltiniai
Kriaučiūnas

**Kriaučiūnas** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kriaučiūnienė (ištekėjusi moteris) ir Kriaučiūnaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

*Deividas Kriaučiūnas (g. 1972 m.) - teisininkas europeistas, Europos teisės departamento vadovas
*Edvardas Kriaučiūnas – krepšininkas;
*Feliksas Kriaučiūnas – krepšininkas;
*Jonas Kriaučiūnas (1864) – spaudos darbuotojas, visuomenės veikėjas;
*Jonas Kriaučiūnas (1920) – agronomas sodininkas;
* Juozas Kriaučiūnas – mokytojas;
*Petras Kriaučiūnas – mokytojas, knygnešys;
*Pranas Kriaučiūnas – knygnešys, spaudos darbuotojas;
*Romualdas Kriaučiūnas – psichologas;
*Stanislovas Kriaučiūnas (g. 1939 m.), žurnalistas.
Pranas Kriaučiūnas

**Pranas Kriaučiūnas** (1866 m. spalio mėn. Žardvieta, Lukšių valsčius – 1940 m. Šakiai) – knygnešys, spaudos darbuotojas.

## Biografija
Privačiai mokėsi knygrišio amato. Kaune dirbo spaustuvėje „Trud“. 1885 m. Lukšiuose, 1896 m. Šakiuose įsteigė knygrišyklą. Platino draudžiamą lietuvių spaudą, už tai caro valdžios tris kartus teistas ir kalintas Kudirkos Naumiesčio, Kalvarijos, Šakių kalėjimuose.

Nuo 1906 m. dalyvavo draugijos „Šviesa“ veikloje, buvo draugijos knygyno ir skaityklos vedėjas. Su kitais draugijos nariais buvo areštuotas, kalintas, vėliau iš Suvalkų gubernijos ištremtas į Vilkiją. Po 2 metų tremties grįžo į Šakius. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą čia įsteigė knygyną, kuris veikė iki 1940 m., ir laikraščių platinimo agentūrą. Bendradarbiavo spaudoje, rašė į laikraščius „Vilniaus žinios“, „Lietuvos ūkininkas“, „Lietuvos žinios“, „Lietuvos aidas“, „Viltis“, „Lietuvos suvalkietis“ ir kt.

Išleido straipsnių rinkinus „Mano atsiminimai iš spaudos draudimo laikų“ ir „Laiškai iš Zanavykijos“ (1937 m.) 

## Šaltiniai
Feliksas Kriaučiūnas

**Feliksas Kriaučiūnas** (1911 m. rugpjūčio 18 d. Čikaga – 1977 m. spalio 28 d. ten pat) – JAV ir Lietuvos krepšininkas, treneris.

## Biografija
JAV studijavo ir žaidė Notre Dame universiteto (Indianos valstija) komandoje kartu su savo broliu Edvardu Kriaučiūnu, vėliau De Paulio (Ilinojaus valstija) universitetų krepšinio komandoje. 1935 m. su kitais Amerikos lietuviais Lietuvoje mokė žaisti krepšinį. 1937 m. vėl atvyko į Lietuvą. 1937 m. ir 1939 m. treniravo Lietuvos vyrų krepšinio rinktinę ir joje žaidė 19 rungtynių, kuriose pelnė 65 taškus.

Lietuvos rinktinės, 1937 m. laimėjusios Europos vyrų krepšinio čempiono vardą, kapitonas. 1938 m. treniravo Lietuvos moterų krepšinio rinktinę, kuri pirmajame Europos moterų krepšinio čempionate laimėjo sidabro medalius. 1939 m. Lietuvos vyrų krepšinio rinktinės, III Europos vyrų krepšinio čempionato nugalėtojos, kapitonas. Daug prisidėjo plėtojant šiuolaikinį krepšinį Lietuvoje.

## Įvertinimas
* Vytauto Didžiojo 4 laipsnio ordinas (1937 m.)

## Šaltiniai

## Nuorodos
Skulptūra krepšiniui
Leonas Kriaučeliūnas

**Leonas Kriaučeliūnas** (1919 m. lapkričio 28 d. Žyniuose, Žaliosios valsčius, Vilkaviškio apskritis – 1997 m. lapkričio 25 d. Lemonte, Ilinojaus valstija, JAV) – veterinarijos gydytojas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas.

## Biografija
1940–1944 m. studijavo Lietuvos veterinarijos akademijoje (LVA). 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1946 m. baigė Hanoverio aukštąją veterinarijos mokyklą. 1947 m. daktaras. 1995 m. LVA garbės daktaras .

1949 m. persikėlė į JAV. 1953 m. Čikagos priemiestyje įsteigė smulkiųjų gyvūnų ligoninę ir joje dirbo. 1963 m. su žmona Čikagoje įsteigė Marijos Montesori lietuviškus „Vaikų namelius“, kurie vėliau pavadinti jų vardu, veikė iki 1995 m.

1968 m. Amerikos ir Kanados lietuvių, 1972 m. Laisvojo pasaulio lietuvių tautinių šokių šventės rengimo komitetų pirmininkas. JAV lietuvių bendruomenės, „Lietuvos vyčių“, Amerikos lietuvių tarybos, Bendrojo Amerikos lietuviu fondo (BALF), Amerikos lietuvių tautinės sąjungos veikėjas, nuo 1984 m. Amerikos lietuvių tautinės sąjungos centro valdybos pirmininkas), korporacijos Neo-Lithuania veikėjas. Lietuvių tautinio kultūros fondo vienas steigėjų ir veikėjų.

Savo iniciatyva ir lėšomis 1996 m. įkūrė LVA smulkiųjų gyvūnų kliniką, pavadintą jo vardu.

## Įvertinimas
* 1996 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas

## Šaltiniai
Mute Records

**Mute Records** – muzikos platinimo kompanija. 1978 metais ją įkūrė Daniel Miller. „Mute Records“ taip pat yra „EMI Group“ dukterinė įmonė. „Mute Records“ remia tokias garsias grupes ir atlikėjus kaip Depeche Mode ar Erasure.

## Nuorodos
* 
* Mute RecordsoOficiali svetainė  (vokiečių k.)
* Mute Records MySpace puslapis
Sąvartynų dujos

**Sąvartyno dujos** – dujos susikaupiančios sąvartynuose. Sąvartyno dujos gaminasi dėl cheminių reakcijų ir mikroorganizmų veiklos ir įvairios kilmės atliekų. Dėl pastovios sąvartyno dujų gamybos, sąvartyno viduje auga temperatūra ir kyla slėgis, todėl sąvartyno dujos išsiveržia į atmosferą.

## Sąvartyno dujų sudėtis

Be šių pagrindinių komponentų yra ir kitų, vienokio ar kitokio kenksmingumo laipsnio junginių.

## Saugumas

Dėl sąvartyno dujų išsiskyrimo ir jų sudėties paprastai vykdomas sąvartyno dujų monitoringas, kuris leidžia kontroliuoti neigiamus sąvartyno dujų išsiskyrimo ar migracijos atvejus. Be to, kadangi sąvartyno dujose yra daug metano, dideliuose sąvartynuose įrenginėjamos sąvartyno dujų šalinimo sistemos. Tam tikslui panaudojami drenažiniai sluoksniai, drenos ar gręžiniai ir sumontuojama dujų deginimo įranga.

## Sąvartyno dujų panaudojimas
Kai ekonomiškai apsimoka sąvartyno dujos deginamos ir naudojamos elektros ir šilumos energijai gaminti. Kadangi išgaunami trys skirtingi sąvartynų dujų tipai (minimaliai išvalytos, vidutiniškai išvalytos ir aukšto išvalymo dujos) tai ir jų panaudojimo galimybės skiriasi. Minimalaus išvalymo dujos gali būti naudojamos energijos išgavimui, bet jos reikalauja specialių korozijai atsparių įrenginių. Vidutiniško išvalymo sąvartynų dujos naudojamos elektros ir šilumos gamybos, autotransporto kurui. Aukšto išvalymo sąvartyno dujos tinkamos kurui, chemijos pramonėje ir tiekimui į bendrąjį gamtinių dujų tinklą.

## Lietuvoje
Daugumoje Lietuvos sąvartynų išgaunamos dujos, kurios yra verčiamos į elektros energiją ir parduodamos elektros tinklams arba sudeginamos fakele. Kai kuriais atvejais iš sąvartynų dujų gaminama ir šilumos energija. Kairių miestelyje šiluma tiekiama deginant Kairių sąvartyno dujas. Panevėžyje Dvarininkų sąvartyno dujos verčiamos elektros energija. 2008 m. Kaune atidaryta rekonstruota katilinė, kuri šilumą gamina naudodama biodujas iš Lapių sąvartyno, o pagaminta šiluma aprūpina Domeikavos miestelį. Bendra elektrinės galia siekia 1200 kW, šiluminė – 1504kW. 2013 m. sausį atidaryta Vievio kogeneracinė jėgainė, kuri elektrą ir šilumą išgauna degindama dujas iš Kazokiškių sąvartyno. Jėgainės galia 0,8 MW šilumos ir 0,8 MW elektros energijos.

## Nuorodos
Babujano salos

**Babujano salos** (, ) – vulkaninės kilmės salų grupė Filipinų šiaurėje, Lusono sąsiauryje, į šiaurę nuo Lusono salos (skiria 32 km pločio Babujano sąsiauris). Šiaurėje Balintango sąsiauris skiria nuo Bataneso salų. Sudaro 24 salos, iš kurių didžiausios yra Babujanas, Kalajanas, Kamiginas, Dalupiris ir Fuga. Yra veikiančių ugnikalnių. Plotas – apie 600 km². Salas dažnai siaubia taifūnai.

2020 m. salose gyveno 19,3 tūkst. gyventojų. Babujano salos gyvenamos daugiausia ilokanų. Priklauso Kagajano provincijai. Pagrindinė gyvenvietė – Kalajanas. Joje yra oro uostas ir uostas (keltai į Manilą, Aparį). Dėl stiprių vėjų ir dirbamos žemės stygiaus ryžiai ir kukurūzai mažai auginami, vyrauja gumbinės daržovės (daugiausia batatai), laikomi galvijai, kiaulės, ožkos. Eksportuojama mediena.

## Šaltiniai
Romualdas Kriaučiūnas

**Romualdas Kriaučiūnas** (1936 m. sausio 21 d. Panevėžys) – psichologas, nuo 1967 m. daktaras.

## Biografija
1944 m. su tėvais pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. į JAV. 1962 baigė Ruzvelto universitetą Čikagoje.

1961–1969 m. klinikinis psichologas Ilinojaus Psichinės sveikatos departamento Manteno, Annos ir Kankakee valstybės ligoninėse. Nuo 1969 m. Psichinės sveikatos centro Lansinge vyr. psichologas, psichologijos internatūros direktorius, nuo 1971 m. dar ir Mičigano universiteto East Lansinge profesorius. Verčiasi privačia praktika.

Svarbiausi moksliniai darbai iš atminties distrakcijos ir amžiaus santykio, vyresnio amžiaus žmonių depresijos ir savižudybių, vidutinio amžiaus krizių ir jų įveikimo galimybių ir kita.

Nuo 1956 m. ateitininkas, 1967–1970 m. Ateitininkų federacijos generalinis sekretorius. Dalyvauja JAV lietuvių įvairių organizacijų veikloje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Straipsniai
Kresty

**Kresty** () – kalėjimas Rusijoje, Sankt Peterburgo Arsenalo krantinėje. Vienas didžiausių ir žinomiausių Rusijos kalėjimų, užima 4,5 ha teritoriją. Šiuo metu jame veikia tardymo izoliatorius.

## Istorija
Veikia nuo 1892 m. Iki 1868 m. toje vietoje veikė „Vyno miestelis“. Kai kalinių nebesutalpino Petropavlovsko tvirtovė, pagal architekto V. Lvovo projektą vyno rūsių statiniai buvo pritaikyti trumpalaikio kalinių laikymo centrui. 1884 m. pagal architekto A. Tomiško projektą teritorijoje pastatytas naujas kalėjimas. Dviejuose 5 aukštų kryžiaus formos (iš čia kilo ir jo pavadinimas, rus. kryžius – *Крест*) korpusuose yra 960 kamerų, galinčių sutalpinti 1150 kalinių. Tačiau visada jų kalėjime buvo gerokai daugiau.

Iki 1905 m. čia buvo laikomi tiek kriminaliniai nusikaltėliai, tiek politiniai kaliniai. Po 1905 m. revoliucijos kalėjime ėmė vyrauti politiniai kaliniai. Po 1917 m. Spalio perversmo Kresty kalėjime kalinti sovietinės valdžios priešininkai, nuo 3 dešimtmečio pabaigos – ir prasidėjusių masinių represijų aukos. Nuo 1964 m. tardymo izoliatorius, turi ir muziejų . 2006 m. priimtas sprendimas kalėjimą iškelti, o pastatus parduoti. Nuo 2007 m. naujasis kalėjimas pradėtas statyti priemiestiniame Kolpine.

## Žymiausi kaliniai
Kalėjime kalėjo lietuvių knygnešiai, 1916 m. – poetas Julius Janonis.

Rusijos politiniai veikėjai: Aleksandras Kerenskis, Petras Miliukovas, Levas Trockis, Anatolijus Lunačiarskis, Levas Kamenevas, būsimasis maršalas Konstantinas Rokosovskis, istorikas Levas Gumiliovas, aktorius Georgijus Žžonovas, poetas Nikolajus Zabolockis ir kiti.

## Šaltiniai
1492: Conquest of Paradise

**1492: Conquest of Paradise** – 1992 m. graikų elektroninės muzikos kompozitoriaus Vangelio albumas. Jo melodijos naudotos kaip garso takelis filmui apie Kristupo Kolumbo žygį į Ameriką – 1492: Rojaus užkariavimas.

## Melodijų sąrašas

# Opening – 1:20
# Conquest of Paradise – 4:47
# Monastery of La Rabida – 3:37
# City of Isabel – 2:16
# Light and Shadow – 3:46
# Deliverance – 3:28
# West Across the Ocean Sea – 2:52
# Eternity – 1:59
# Hispañola – 4:56
# Moxica and the Horse – 7:06
# Twenty Eighth Parallel – 5:14
# Niña, Pinta, Santa Maria (into Eternity) – 13:20

## Populiarumas

Kurdamas albumo melodijas Vangelis bendradarbiavo su flamenko gitaristais, smuikininkais, mandolinos, fleitos specialistais. Vokalines dalis atlieka Anglijos kamerinis choras.

Ypač didelio populiarumo susilaukė albumo melodija *Conquest of Paradise*. Tai herojiška melodija, kurioje skamba Vangelio panaudota pseudolotynų kalba. *Conquest of Paradise* naudota įvairiose televizijos laidose, sporto renginiuose.

Albumas *1492: Conquest of Paradise* užėmė pirmas vietas daugelio Europos šalių populiariausių dainų sąrašuose.

## Nuorodos
* Melodija ''Conquest of Paradise''
Kriauna

**Kriauna** () – upė Lietuvoje (Rokiškio rajonas) ir Latvijoje (Aukštutinės Dauguvos savivaldybė), Sartų ežero intakas.

Ilgis 50 km (Lietuvoje 37&nbsp;km). Šventosios baseino upė, jos baseino plotas 368 km², iš jų Lietuvoje 299 km². Prasideda Latvijoje, į šiaurės rytus nuo Subatės, į vakarus nuo Ilzės kaimo. Latvijoje vadinasi **Lyčupė**. Teka į pietvakarius per Kriaunelio ežerą, pro Obelius. Įteka į Sartų ežerą ties Stravais.

Vaga vingiuota, aukštupyje iki 4 m, vidurupyje ir žemupyje 8–12 m pločio, gylis 1-1,3 m. Vidutinis nuolydis žiotyse 0,72 m/km. Srovės greitis 0,1–0,2 m/s. Vidutinis debitas žiotyse 2,76 m³/s. Upę kerta Liepojos-Romnų geležinkelio atšaka Radviliškis-Daugpilis.

Intakai:
Kairieji: Kriaunėnų upelė, Stulpys.

Žymesni tiltai: Obelių tiltas.

Prie upės yra: Pakriauniai, Obeliai, Antanašė, Kriaunos.

## Pavadinimas
Upėvardis kildinamas nuo žodžio *kriaunos* („peilio koto aptaisas, žiauberė“), kuris, matyt, anksčiau turėjęs bendrą lenktumo reikšmę.

## Šaltiniai
Žvaigždinis periodas

**Žvaigždinis periodas**, **siderinis periodas** – laiko tarpas, per kurį kosminis objektas žvaigždžių atžvilgiu apskrieja kitą kosminį objektą. Tai gali būti planeta arba palydovas.

Mėnulio skriejimas aplink Žemę vadinamas žvaigždiniu, arba sideriniu, mėnesiu, o Žemės apskriejimas aplink Saulę vadinami žvaigždiniais metais.

## Išnašos
Rūmai

**Rūmai** – didelis, paprastai puošnus, išsiskiriantis architektūra reprezentacinis pastatas arba pastatų kompleksas. Tokiuose pastatuose paprastai įsikurdavo ar įsikuria valdovo arba didiko dvaras, kai kurie valstybės valdymo organai, svarbios nacionalinės ar tarptautinės organizacijos.

## Žinomi rūmai
*Lietuvos valdovų rūmai
* Baltieji rūmai – JAV prezidento rūmai
* Šionbruno rūmai – buvę Austrijos valdovų rūmai
* Žiemos rūmai – Rusijos carų rūmai Sankt Peterburge
* Diokletiano rūmai – Senovės Romos laikų rūmai Splite (Kroatija)
* Knoso rūmai – senoviniai rūmai Kretoje
* Vileišių rūmai – pastatas Vilniuje
* Potalos rūmai – rūmai Tibete
* Tarybų rūmai – pradėti, bet taip ir nepastatyti rūmai Maskvoje (TSRS)
* Vilniaus Spaudos rūmai – pastatas, kuriame tarybiniais laikais buvo įsikūrę daugelio Lietuvos žurnalų ir laikraščių redakcijos.
* Vilniaus sporto rūmai
* Bakingamo rūmai – Britanijos monarcho rūmai Londone
* Eliziejaus rūmai – Prancūzijos prezidento rūmai Paryžiuje
* Apaštalų rūmai – popiežiaus rūmai Vatikano mieste.
* Topkapi rūmai –  Osmanų Imperijos sultonų ir jų šeimos narių rūmai Stambule.


Vaizdas:Royal Palace of Lithuania in Vilnius.jpg|Lietuvos valdovų rūmai
Vaizdas:HobanNorthPortico.jpg|Baltieji rūmai  (JAV)
Vaizdas:Hemitage-exterior.jpg|Žiemos rūmai (Ermitažas)
Vaizdas:Palazzo Minosse7.jpg|Knoso rūmai (rekonstruotas fragmentas)
Vaizdas:Vileishis Palace1.jpg|Vileišių rūmai
Vaizdas:Potala.jpg|Potalos rūmai (Tibetas)
Vaizdas:Sporto rumai.jpg|Vilniaus Sporto rūmai
Vaizdas:Buckingham Palace, London - April 2009.jpg|Bakingamo rūmai (Londonas)
Vaizdas:Elysée Palace, Paris 2005.jpg|Eliziejaus rūmai (Paryžius)
Vaizdas:Watykan Plac sw Piora kolumnada Berniniego.JPG|Apaštalų rūmai
|Topkapi rūmai Stambule
Depoliarizacija

**Depoliarizacija** biologijoje vadinamas ląstelės membranos potencialo mažėjimas.

## Kilmė

Kai ląstelė yra ramybės būsenoje, jos registruojamas membranos potencialas vadinamas ramybės potencialu (paprastai apie -70 mV). Jeigu šis potencialas pasikeičia iki -50 mV, tai sakoma, jog ląstelė yra depoliarizuota.

Depoliarizaciją sukelia teigiamų jonų judėjimas per jonų kanalus į ląstelės vidų, pvz., Na<sup>+</sup> per Na<sup>+</sup> kanalus arba Ca<sup>2+</sup> per Ca<sup>2+</sup> kanalus. Iš kitos pusės, K<sup>+</sup> ištekėjimas per K<sup>+</sup> kanalus slopina depoliarizaciją, kaip daro ir įtekantis Cl<sup>&ndash;</sup> (anijonas) per Cl<sup>&ndash;</sup> kanalus.

Jeigu depoliarizacijos lygis yra mažas - mažiau negu +20 mV,  tai membranos potencialas sugrįš prie ramybės potencialo vertės. Tačiau didelė depoliarizacija (+40 mV) priveda ląstelę prie vadinamojo reversijos lygio, prasideda atvirkščias procesas - repoliarizacija, kurio metu natrio ir kalcio jonai juda per membraną į ląstelės išorę. Šio proceso metu ramybės potencialas paprastai yra "prašokamas" ir membranos potencialas tampa neigiamesnis negu buvo ramybės būsenoje (neigiamesnis nei -70 mV). Ši būsena yra vadinama hiperpoliarizacija.

## Matavimas

Depoliarizacija yra membranos įtampos kitimas, todėl jai matuoti elektrofiziologai naudoja srovės gnybtų () metodus. 

## Nuorodos

* 

## Šaltiniai
P-38 Lightning

**P-38 Lightning** – Antrojo pasaulinio karo laikų JAV naikintuvas, pradėtas gaminti 1941 m. ir gamintas viso karo metu iki 1945 m. Iš viso buvo pagaminti 10 037 vienetai. Išskirtiniai atpažinimo bruožai:

* lėktuvą sudaro trys segmentai:
** centrinis, jame piloto kabina ir ginkluotė
** du šoniniai ir juose varikliai
* šoniniai segmentai susijungia į savitos formos uodegą

Vokiečių vadintas „skeltauodegiu kipšu“ , japonų – „du lėktuvai, vienas pilotas“, tai buvo vienas efektyviausių amerikiečių naikintuvų. Kai kurie asai juo pasiekė įspūdingą pergalių statistiką: Richard Bong (40 pergalių), Thomas McGuire (38 pergalės), Charles H. MacDonald (27 pergalės).

## Panaudojimas

Nors tai buvo naikintuvas, bet dėl jo išskirtinio skrydžio tolio, atsparumo gedimams ir keliamosios galios jis buvo naudojamas ir kitokiose užduotyse:
* žvalgybai
* bombonešių vedimui
* bombardavimui (907 kg bombų) 
* žemės taikinių medžioklei
Iki pasirodant P-51, P-38 buvo pagrindinis amerikiečių naikintuvas. Naudotas 1941–1949 m. Iki 1944 m. tai buvo vienintelis vienvietis dvimotoris naikintuvas, kurį gamino amerikiečiai karo metu.

## Modifikacijos
Buvo pagaminta įvairių kiek modifikuotų P-38 variantų. Pagrindines tai:
* J – bendri patobulinimai pagal mūšių patirtį iki 1943 m., naujas radiatorius
* L – padidinta variklių galia, ir padidėjo degalų sąnaudos (1944 m.)
* M – naktinio skridimo įranga
* F-4 ir F-5 – žemės fotografavimo įranga

## Šaltiniai
Rūmai (reikšmės)

Žodis **rūmai** reiškia:

* rūmai – didelis monumentalus reprezentacinis pastatas;
* rūmai – sudėtinė įstatymų leidžiamosios įstaigos (parlamento dalis);
** Bendruomenių rūmai;
** Atstovų rūmai;
** Argentinos Deputatų Rūmai;
* rūmai – tam tikra valstybės ar tarptautinės organizacijos institucija, įstaiga;
** Audito Rūmai – ES institucija;
** Gumbinės karo ir domenų rūmai;
** Karaliaučiaus karo ir domenų rūmai.
Mandinkų kalba

**Mandinkų kalba** – mandžių kalbų šeimos kalba, vartojama Malyje, Senegale, Gambijoje, Gvinėjoje, Dramblio Kaulo Krante, Burkina Fase, Siera Leonėje, Liberijoje, Bisau Gvinėjoje, ir Čade. Skiriamos bambarų, diulų, malinkių tarmės (kartais laikomos kalbomis). Būdinga ilgieji ir nosiniai balsiai, atvirų ir uždarų balsių poros. Vartojami lotyniški rašmenys.

## Ortografija
 
Lotynų abėcėlė ir arabiška abėcėle pagrįsta rašyba yra plačiai naudojamos Mandinkų kalboje; ankstesnis yra oficialus, bet pastarasis yra plačiau panaudotas ir vyresnis. Be to, pan-Mandžių rašymo sistema, N’Ko abėcėlė, išrasta 1949 m., yra dažnai naudojama Šiaurės rytų Gvinėjoje, ir besiribojančiose bendruomenėse Dramblio Kaulo Krante ir Malyje.

Lotynų rašto versijoje yra c /ʧ/, ŋ /ŋ/, ir ñ /ɲ/ papildomos raidės; raidės v, x, z, ir q nėra naudojamos. Balsės yra kaip ispanų ar italų kalbose, ir yra dvigubintos, kad parodytų ilgį ar atskirtų žodžius, kurie yra kitaip homofonai.

Arabiškas raštas nenaudoja jokių papildomų raidžių (išskyrus, retai, papildoma balsės žymė e), bet kai kurios iš raidžių yra tariamos kitaip nei arabų kalba.

Lotynų ir arabiškos priebalsės atitinka:

Raidės, išryškintos kursyvu, nėra normaliai naudojami čiabuvių mandinkų kalbos žodžiuose mandinkų. ه (h) gali taip pat būti panaudotas, kad parodytų paskutinį balsinį sustojimą, kuris nėra pažymėtas lotynų rašte. Raide ŋ lotynų rašte yra dažnai nurodoma su balsės ženklais arabiškame rašte; žr. žemiau.

Balsės atitinka (diakritiniai ženklai yra padėti virš ar po priebalse arabų rašte):

## Nuorodos
* 
*
Irena Kriauzaitė

**Irena Kriauzaitė** g . (1952 m. balandžio 4 d. Šakiai) – Lietuvos teatro aktorė, režisierė.

## Biografija
1975 baigė Lietuvos konservatoriją, kurso vadovės Dalia Tamulevičiūtė, Irena Bučienė. Nuo 1975 m. vaidina Jaunimo teatre Vilniuje.

Svarbių, daugiausia dramatinių vaidmenų sukūrė D. Tamulevičiūtės, E. Nekrošiaus, J. Vaitkaus, kitų režisierių spektakliuose. Režisavo Sofoklio „Elektra“, 1993.

## Vaidmenys teatre
* Karvė – Saulius Šaltenis. Škac, mirtie, visados škac, rež. D. Tamulevičiūtė, 1976
* Rūta Žarėnienė – S. Šaltenis. Jasonas, 1978
* Domicėlė – Žemaitė. Trys mylimos, 1979,
* Ija-Marija – Vadimas Korostyliovas. Pirosmani, Pirosmani…, 1981
* Naimanė-Ana – Čingizas Aitmatovas. Ilga kaip šimtmečiai diena, 1983,
* Džesė Keits – M. Norman Labanakt, mama, 1990
* Grafienė de Sen Fon – Jukio Mišima. Markizė de Sad, rež. Jonas Vaitkus, 1992, Lietuvos akademinis dramos teatras
* Elektra – Sofoklis. Elektra, 1993,
* Pundukienė – Rudolfas Blaumanis. Siuvėjų dienos Silmačiuose, rež. Povilas Gaidys, 1993
* Motina – Alberas Kamiu. Nesusipratimas, rež. Juozas Sabolius, 1993
* Inspektorė, Rikotės žmona, hercogienė – Migelis de Servantesas Savedra. Don Kichotas, rež. S. Povelas, 1994
* Merta Dona – Selma Lagerliof. Saga apie Gestą Berlingą, rež. P. Pedajasas, 1996
* Žindyvė – Augustas Strinbergas. Tėvas, rež. Jonas Vaitkus, 1997
* Motina – Aldas Nikolaji. Būk vyras, Čelestino!, rež. J.V. Tūras, 1997
* Dama iš seno portreto – Judita Vaičiūnaitė. Senamiesčio skersgatvio pasaka, rež. Kristina Kazlauskaitė, 1999
* Jorko hercogienė – Viljamas Šekspyras. Ričardas III, rež. Algirdas Latėnas, 2000
* Motina – Jonas Fosė. Motina ir sūnus, rež. D. Tamulevičiūtė, 2000
* Bona– Sigitas Parulskis. Barboros Radvilaitės testamentas, rež. A. Latėnas, Jurijus Smoriginas, 2002

## Filmografija
* 1976 – Seklio Kalio nuotykiai, rež. Arūnas Žebriūnas
* 1979 – Viešbutis "Pas žuvusį alpinistą", rež. Grigorijus Kromanovas, Tallinnfilm
* 1980 – Žaltvykslės, rež. Gytis Lukšas
* 1981 – Medaus mėnuo Amerikoje, rež. Jonas Vaitkus
* 1982 – Turtuolis, vargšas…, rež. Arūnas Žebriūnas
* 1987 – Tryliktasis apaštalas, rež. Surenas Babajanas, Armėnfilm
* 1988 – Žolės šaknys, rež. Gytis Lukšas
* 1999 – Elzė iš Gilijos, rež. Algimantas Puipa.

## Šaltiniai
Arvydas Krievas

**Arvydas Krievas** (, 1944 m. rugpjūčio 26 d. Kuldyga) – latvių kino režisierius, scenaristas.

## Biografija
1977 m. Rygoje baigė žurnalistiką Latvijos universitete, 1979 m. Maskvoje baigė Aukštuosius scenaristų ir režisierių kursus, kurso vadovas Glebas Panfilovas.

1964–1991 m. dirbo Rygos kino studijoje, nuo 1971 m. režisierius. 1991 m. Rygoje su kitais įsteigė kino studiją „Krapo films“, iki 1996 m. jos meno vadovas. 1996–1999 m. Nacionalinio kino centro Rygoje direktorius.

Filmuose derinama tikrovė ir išmonė, būdingas poetiškumas, vaizdo plastika.

## Kūryba
* Kaltininkas (Vaimgais 1979 m., pagal R. Blaumanį)
* Žaidimas (Spēle, 1981 m., pagal Z. Skujinį)
* Aviečių vynas (Aveņu vīns, detektyvas, 1984 m.)
* Fotografija su moterimi ir šernu (Fotogrāfija ar sievieti un mežakuili, detektyvas, 1987 m.)
* Ievos rojaus sodas (Ievas paradīzes dārzs, romantinė melodrama, 1990 m.)
* Man patinka, kai mergina liūdna (Man patīk ka meitene skumst, tragikomedija, 2003 m.)
* Šokis trims (Dancis pa trim, 2007 m.)
Dokumentiniai filmai:
* Baltijos kelias (Baltijas celš, 1993 m.
* Žemės šeimininkas (Zēmes saimnieks, 1993 m.) .

## Šaltiniai
Stimfalo paukščiai

**Stimfalo paukščiai** graikų mitologijoje - mitiniai paukščiai minimi trečiame (vers. 6-tame) Heraklio žygdarbyje . Euristėjas įsakė Herakliui iššaudyti Stimfalo paukščius, kurie Arkadijos apylinkes pavertė beveik dykuma. Paukščiai užpuldavo gyvulius ir žmones, kuriuos sudraskydavo variniais nagais ir snapais. O pakilę į orą, jie galėjo mėtyti žemyn į užpuoliką savo žalvarines plunksnas kaip strėles. Pagal vieną versiją juos atnešęs Arėjas.

Nelengva Herakliui buvo įvykdyti žygdarbį. Jam padėjo Atėnė, davusi Herakliui dvi varines tarškynes. Su jomis Heraklis, užkopęs ant kalvos, kur suko lizdus baisūs paukščiai, sukėlė baisų triukšmą – paukščiai išsigando. Kai jie pakilo, į žemę tarsi lietus pasipylė jų aštrios plunksnos, bet nekliudė ant kalvos stovėjusio Heraklio. Heraklis į juos laidė mirtį nešančias strėles. Iš baimės paukščiai pakilo virš debesų ir išskrido jie toli už Graikijos sienų, prie Euksoponto krantų ir niekada negrįžo į Stimfalo apylinkes. Jie priglaudė Aterijo (*Aretias*) saloje, kur juos surado argonautai. 

Pagal kitą versiją Stimfalo paukščiai vad. **stimfalidėmis** ir buvę Stimfalo ir Ornidės dukterys, kurias užmušė Heraklis, kadangi jis buvo nesvetingai sutiktas. Tačiau stimfaliečių Artemidės šventykloje stimfalidės pavaizduotos paukščiais, o už šventyklos - statulos, kur jos vaizduotos moterimis su paukščių kojomis.

*theoi.com
Tarpplanetinė erdvė

**Tarpplanetinė erdvė** – kosminė erdvė, kurioje skrieja planetos. Ji nėra visiškai tuščia. Joje šiek tiek yra didelis kiekis dujų, dulkių ir smulkių dalelyčių. Beje, kaip rodiklį, kad tarpplanetinės dulkės iš tiesų yra, galima paminėti Zodiako šviesos reiškinį – silpną išsklaidytą švytėjimą, kuris, esant giedram dangui, matomas išilgai ekliptikos tuoj po saulėlydžio arba prieš pat patekant Saulei: kalbama apie Saulės šviesą, kurią išsklaido tarpplanetinės dulkės. Beje, tarpplanetinė erdvė yra pripildyta Saulės vėjo (elektronų ir protonų) ir iš tarpžvaigždinės erdvės atlekiančių didelės energijos dalelių, kurios sudaro kosminius spindulius (tai elementariosios dalelės ir atomų branduoliai).
Rimanta Krilavičiūtė

**Rimanta Krilavičiūtė** (1955 m. birželio 2 d. Radviliškis) – lietuvių aktorė.

## Biografija
1977 m. baigė Lietuvos konservatoriją, vieną iš geriausių aktorių kursų per visą mokyklos istoriją, kurį rengė Irena Vaišytė. Nuo 1977 m. vaidina Šiaulių dramos teatre. Sukūrė per 50 vaidmenų teatre ir kine. Šiaulių Simono Daukanto vidurinės mokyklos teatro mokytoja ir režisierė

## Vaidmenys
**Teatre:**
* Irma – Petras Vaičiūnas. Prisikėlimas 1977 m.
* Ji – Edvardas Radzinskis. Luninas, arba Žako mirtis, 1980 m.
* Marija – Dumitras Popesku. Fajansinis nykštukas iš vasaros sodo, 1983 m.
* Olga – Antonas Čechovas. Trys seserys, 2002 m.
* Juozapota – History of Lithuania, 2004, pagal J. Erlicką
* Katerina – Vitoldas Gombrovičius. Jungtuvės, 2005 m.
* Elžbieta – Nedialko Jordanovas. Gonzago nužudymas, 2005 m.
* Ponia Calevski – Erichas Marija Remarkas. Trys draugai, rež. Regina Steponavičiūtė

**Kine:**
* Elza – Ankstyvos rūdys, 1979, rež. Gunaras Cilinskis
* Indrė – Kelionė į rojų, 1980, pagal H. Zudermaną, rež. Arūnas Žebriūnas
* Sofija – Žalčio karūna. M. K. Čiurlionis. TV filmas, 1986, rež. Bronius Talačka
* Grėtė Karalienė – Vilius Karalius. TV filmas, 1988, pagal I. Simonaitytę, rež. Vidmantas Bačiulis
* Mama – Varnų ežeras, 2007, rež. Inesa Kurklietytė

## Šaltiniai
Heliofizika

**Heliofizika** – astrofizikos šaka, kuri tiria Saulės atmosferos darinius ir jų reiškinius. Taip pat tiriama įtaka tarplanetinėms medžiagoms ir Žemės atmosferos būsena. Iš išsamių tyrimo duomenų astronomai sužino apie Saulės atmosferos medžiagos temperatūrą, tankį, judėjimo greitį, cheminę sudėtį, magnetinių laukų stiprį, aktyvių darinių matmenys, sandara, spinduliavimo stipris, spektrai; iš jų išryškėja Saulės gelmių sandara, energijos šaltiniai ir visos saulės evoliucija. Šiuos tyrimus astronomai vykdo iš aukštuminių astronominių observatorijų Žemės paviršiuje, balionų, raketų ir orbitinių observatorijų.
Buožė (reikšmės)

Žodis **buožė** reiškia:

* buožė – toks smogiamasis šaltasis ginklas;
* buožė – spragilo ar panašaus įrankio smogiamosios dalies pavadinimas;
* buožė – šautuvo, automato, pistoleto kulkosvaidžio petinė atrama, tinkama smogti priešininkui;
* buožė – niekinamas terminas apibūdinti pasiturintį valstietį (tarybinių laikų žodis);
* buožė – senoviškos svarstyklės, bezmėnas.


Image:Mace-weapon.JPG|Buožės ginklai
Vaizdas:Dreschflegel.jpg|Žemės ūkio spragilas
Image:Rifle Springfield M1903.jpg|Šautuvas Springfield M1903. Kairiajame gale - buožė.