open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ludovico Einaudi

**Liudovikas Einaudis** (, g. 1955 m. lapkričio 23 d.) – Italijos kompozitorius, pianistas. Kuria klasikinę, minimalistinę muziką, filmų garso takelius.

Gimė Turine, jo senelis Luidžis Einaudis buvo Italijos prezidentu, o tėvas Džiulijus – leidėju. Nuo mažens grojo pianinu. Mokėsi Verdžio konservatorijoje Milane, 1982 m. įgijo diplomą. Vėliau mokėsi pas Liučijaną Berijų, dalyvavo Tenglvudo muzikos festivalyje JAV.

Pradžioje Einaudis grojo tradicinę klasikinę muziką, bet vėliau ėmė ieškoti naujų muzikos formų – į savo kūrybą įpynė ambientines, world, minimalistinės, pop muzikos elementų.

Liudovikas Einaudis sukūrė muziką įvairiems italų filmams, taip pat keletui kitų šalių filmų: serialui „Daktaras Živago“, filmams „Tai – Anglija“, „Aš vis dar čia“, „Neliečiamieji“.

## Diskografija
* *Time Out* (1988 m.)
* *Stanze* (1992 m., arfai)
* *Salgari* (1995 m.)
* *Le Onde* (1996 m., pianinui)
* *Eden Roc* (1999 m., pianinui ir styginiams)
* *I Giorni* (2001 m., pianinui)
* *Diario Mali*, su Ballaké Sissoko (2003 m., pianinui, arfai)
* *Una Mattina* (2004 m., pianinui, violončelei)
* *Divenire* (2007 m., pianinui, styginių kvartetui)
* *Nightbook* (2009 m.; pianinui, elektronikai)
* *In a Time Lapse* (2013 m.; pianinui, elektronikai)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* IMDB profilis
* 
* Kūrinys ''Primavera''
* Kūrinys ''Nuvole Bianche'' su vokaline Alessia Tondo interpretacija
Cream

**Cream** – 7-ojo dešimtmečio britų roko grupė, daugumos laikoma pirma sėkminga supergrupe muzikos istorijoje, savo gyvavimo metais pardavusi virš 15 milijonų albumų. Grupę sudarė 3 iš kitų grupių susirinkę nariai: bosistas/vokalistas Jack Bruce, gitaristas/vokalistas Eric Clapton bei būgnininkas Ginger Baker. Grupės muzikinį stilių sudarė bliuzroko, sunkiojo roko bei psichodelinio roko žanrų mišinys užpildytas psichodelinės tematikos dainų tekstais. Grupės trečiasis albumas Wheels of Fire tapo pirmuoju platininį pardavimų statusą gavusiu dvigubu albumu pasaulyje.

## Diskografija

Studijiniai albumai:
* 1966 – Fresh Cream
* 1967 – Disraeli Gears
* 1968 – Wheels of Fire
* 1969 – Goodbye
Merė ir Maksas

**Merė ir Maksas** () – nepriklausomo australų animatoriaus Adam Elliot plastilininės animacijos tragikomedijos filmas. Filmas pirmą kartą parodytas 2009 m. Sandanso kino festivalio atidaryme. 2009 m. birželį filmas gavo Ansi tarptautinio animacijos festivalio apdovanojimą Prancūzijoje.

## Siužetas
Filmo istorija pasakoja apie 18 metų trukusį (1976–1994 m.) dviejų draugų susirašinėjimą – vienišos aštuonmetės mergaitės Merės iš Melburno ir keturiasdešimt ketverių metų žydo, ateisto su Aspergerio sindromu Makso iš Niujorko.
Filmo dėmesio centre yra laiškai, kuriuos rašo Merė ir Maksas (atitinkamai 8–26 m. ir 44–62 m.), ir jų bei juos supančių žmonių gyvenimo istorijos. Filmo pradžioje, titruose pažymėta, jog filmas sukurtas remiantis realiais įvykiais.

## Temos
Filmas paliečia keletą temų: abejingumą vaikams, vienatvę, autizmą (tame tarpe Aspergerio sindromą, kuriuo serga Maksas), nutukimą, savižudybę, depresiją ir nerimą. Šios temos pateiktos su nemaža humoro doze.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
*
Algirdas Gustaitis

**Algirdas [[Gustaitis]]**:

* Algirdas Gustaitis (1916) – rašytojas, žurnalistas, kartografas;
* Algirdas Gustaitis (1939) – futbolo žaidėjas, treneris.
Manuaė

**Manuaė** () – negyvenamas atolas Ramiajame vandenyne, priklausantis pietinei Kuko salų grupei, labiausiai nutolęs į pietus, esantis už 100 km nuo Aitutakio salos, kurios administracijai yra pavaldus, už 229 km nuo didžiausios salyne Rarotongos salos.

## Geografija

Atolą sudaro dvi nedidelės pasagos formos salos: Manuaė (2,1 km²) vakarų pusėje ir **Te Au O Tu** rytų pusėje (3,9 km²), viso 6,17 km² bendro sausumos ploto. Seklios lagūnos su būdingomis plačiomis smėlio pakrantėmis teritorija užima 7 km x 4 km plotą. Ją apjuosia iškilęs koralų rifas. Taip „uždarytas“ užutėkis neturi tiesioginio susisiekimo su vandenynu. Atolas driekiasi ant povandeninio vulkano viršūnės. Gelmė siekia 4000 m. gylį. Aukščiausiai iškilęs sausmos taškas – 5 m aukštyje nuo jūros lygio.

Manuaė yra svarbi vieta vietinei faunai. Atole puikios sąlygos paukščių kolonijoms, jūriniams vėžliams, čia gausu žuvų. Iš gretimo Aitutakio čia organizuojami pramoginiai ekologiniai žygiai, priekrantės žvejyba, povandeninis nardymas. 

## Istorija

1777 m. čia apsilankė kapitonas Džeimsas Kukas, kuris atolą pavadino *Sandwich*, vėliau – *Hervey* sala. Anksčiau čia buvo pastovių gyventojų, kurie užsiėmė žvejyba, rinko koprą: 1956 m. – 32 gyv., 1966 m. – 16 gyv., 1971 m. – 2 gyv., 1976 m. – nebeliko.

## Nuorodos

* Atolo istorija
* Manuaės aprašymas
Kuko Salų Federacija

**Kuko Salų Federacija** () – Kuko Salose 1893–1901 m. gyvavusi federacija.

1858 m. buvo įkurta nepriklausoma Rarotongos karalystė, egzistavusi iki 1888 m. 1888 m. jos karalienė **Makea Takau [[Ariki]]** paprašė priimti jos valstybę į Britų imperiją protektorato teisėmis. Karalienė taip norėjo apsisaugoti nuo Prancūzijos ekspansijos, kuri plėtė įtaką regione (buvo okupavusi Taitį). 1891 m. į Salas atvyko paskirtasis britų vyriausybės atstovas, tačiau nesusiklostė santykiai, be to, tolimos išsibarsčiusios Kuko Salos turėjo imperijai per mažai strateginės ir ekonominės reikšmės.

1893 m. buvo sukurta Kuko Salų Federacija, pervadinus Rarotongos protektoratą ir įsteigus federalinį parlamentą, nors per ateinantį dešimtmetį buvo įvairių pakeitimų ir nepritarimo iš kai kurių senųjų genčių vadų (Ariki). Gautas Naujosios Zelandijos ministro pirmininko kreipimasis dėl Salų perleidimo jo šaliai buvo patenkintas, todėl 1901 m. Kuko Salas netrukdomai aneksavo Naujoji Zelandija. Šiam žingsniui priešinosi atskirų salų genčių vyriausieji vadai, kurių valdomos teritorijos buvo pakankamai nepriklausomos. Karalienė Makea Takau Ariki buvo už tai, kad Salas aneksuotų Didžioji Britanija.

## Nuorodos

* Kuko Salų istorija
* Kuko Salos iki aneksijos
Rubajas

**Rubajas** () (dgs. *rubajatai*) – Artimųjų ir Vidurinių Rytų tradicijos (persų, arabų, tiurkų) katrenas (ketureilis), rimuojamas *aaba*. Ši eilėraščių forma naudota greta gazelės ir kasidos. 

Rubajai kilo iš iraniečių žodinės liaudies kūrybos. Rašytiniame pavidale rubajai egzistuoja nuo IX-X a. Jų turinys paprastai lyrika su filosofiniais pamąstymais. Rubają sudaro du dvieiliai (du beitai). Rimavimo schema *aaba*, kartais *aaaa*. 

Žinomiausi rubajų autoriai - Omaras Chajamas, Mehsetis Giandževis (), Cheiran-Chanum, Abu Abdalachas Rudakis (*Abu Abdollah Jafar ibn Mohammad Rudaki*), Zahirudinas Babūras (*Zahir-ud-din Muhammad Babur*).

## Omaro Chajamo rubajai
:Aš atvirom akim pasauly gyvenau. 
:Jo paslaptis, mįsles spėliojau, gvildenau, 
:Septynias dešimtis dvejus metus galvojau - 
:Ir supratau: žinau, kad nieko nežinau. 
:::(Vertė L. Broga)

:Nežinome, deja, ką slepia ateitis. 
:Naudokis valanda - jos tyko nebūtis. 
:Skaistveide mano, gerk! Juk daugel daugel amžių 
:Švies mėnuo danguje, tik mūsų nematys. 
:::(Vertė L. Broga)

## Nuorodos
Geležinė ledi

***Geležinė ledi*** () – britų biografinis filmas apie buvusią Didžiosios Britanijos ministrę pirmininkę Margaret Tečer, kurią vaidina Meryl Streep. Tečer vyrą Denis Thatcher vaidina Jim Broadbent, Tečer vyriausybės ilgametį narį Geoffrey Howe vaidina Anthony Head.

## Aktoriai
* Meryl Streep – Margaret Thatcher
* Jim Broadbent – Denis Thatcher
* Alexandra Roach – jauna Margaret Thatcher
* Harry Lloyd – jaunas Denis Thatcher
* Olivia Colman – Carol Thatcher
* Anthony Head – Geoffrey Howe
* Nicholas Farrell – Airey Neave
* Richard E. Grant – Michael Heseltine
* Paul Bentley – Douglas Hurd
* Robin Kermode – John Major
* John Sessions – Edward Heath
* Roger Allam – Gordon Reece
* Michael Pennington – Michael Foot
* Angus Wright – John Nott
* Julian Wadham – Francis Pym
* Ronald Reagan – save (archyvinė medžiaga)
* Reginald Green – Ronald Reagan

## Apdovanojimai ir nominacijos

## Nuorodos
* Oficiali filmo svetainė  (Anglų kalba)
*
Mangaja

**Mangaja** () – vulkaninė sala Ramiajame vandenyne, priklausanti pietinei Kuko salų grupei, labiausiai nutolusi į pietus.

## Geografija

Geologai salą laiko seniausia vandenyne – 18 mln. metų. Virš jo dugno iškilusi 4750 m. Sausumos plotas – 51,8 km². Saloje dominuoja centrinė vulkaninė plynaukštė, apsupta fosilizuoto koralinio rifo (*makatea*), kurio uolos iškyla į 60 m aukštį. Tarp jų gausu požeminių olų su stalaktitais ir stalagmitais. Aukščiausia salos kalva **Rangi-motia** virš jūros lygio iškilusi 169 m. Pietinėje salos dalyje telkšo gėlavandenis ežeras **Tiriara**.

Salą sudaro 6 administraciniai rajonai: **Tava’enga, Karanga, Ivirua, Tamarua, Veitatei, Kei’a**. Jie dar skirstomi į smulkesnius administracinius vienetus tapere. Mangajoje gyvena 471 gyventojas (2021 m.). Salos sostinė – **Oneroa** kaimas vakarinėje salos pusėje, kitos 2 gyvenvietės – **Tamarua** pietuose ir **Ivirua** šiaurės rytuose. Mangajoje moterys iš spalvingų kriauklelių gamina garsius Kuko salose vėrinius, kitus papuošalus, kuriuos įsigyja salos svečiai. Vietiniams žmonėms svarbus pragyvenimo šaltinis yra kokoso riešutai. Antropologų dėmesį čia patraukia daug pasakojamų legendų ir mitų. Vartojamos Kuko Salų maorių ir anglų kalbos.

## Istorija

Iki pirmųjų misionierių apsilankymo saloje gyveno karingai nusiteikusios gentys, kurios varžėsi dėl žemių ir maisto šaltinių. Rašytiniuose šaltiniuose minimas pirmasis iš europiečių 1977 m. čia apsilankė kapitonas Džeimsas Kukas, kuris nebuvo sutiktas svetingai. 1823 m. čia priešiškai buvo sutiktas ir misionierius Džonas Viljamsas. Nors 1988 m. saloje buvo paskelbtas britų protektoratas, vietinės gentys dar ilgai nepakluso centrinei valdžiai.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Mangajos rajonai
* Mangajos gamta 
* Mangajos aprašymas
Jungtinių Tautų Konvencija dėl kovos su dykumėjimu

**Jungtinių Tautų Konvencija dėl kovos su dykumėjimu** (pilnas oficialus pavadinimas: **Jungtinių Tautų konvencija dėl kovos su dykumėjimu šalyse, kurios patiria dideles sausras ir (ar) dykumėjimą, ypač esančiose Afrikoje**) – tarptautinė sutartis, kuria siekiama kovoti su dykumėjimu ir mažinti jo padarinius, ypač Afrikoje. Sutartis buvo pasirašyta 1994 m. spalio 14 d. Paryžiuje ir įsigaliojo 1996 m. gruodžio 26 d. 2012 m. pradžioje konvenciją buvo pasirašiusios 194 valstybės.

## Istorija

Tarptautiniu mastu dykumėjimo klausimas buvo pirmą kartą paminėtas 1970-tųjų pradžioje, paskatintas tuo laiku vykusios didelės sausros ir bado Sahelio regione. 1977 m. Jungtinės Tautos Nairobyje surengė dykumėjimo aptarimui skirtą konferenciją. Buvo priimtas išsamus Veiksmų planas kovoje su dykumėjimu, tačiau jis buvo teisiškai neįpareigojantis, todėl jį pasirašiusios šalys praktikoje nesiėmė beveik jokių veiksmų, o esami buvo prastai koordinuoti, neįtraukiantys vietinių gyventojų ir neefektyvūs.

1990-tųjų pradžioje, išaugus kritikai dėl neefektyvios kovos su dykumėjimu, buvo pradėta kalbėti apie naujos tarptautinės sutarties būtinumą. Raginama Afrikos valstybių, Jungtinės Tautos tam tikslui įsteigė specialų komitetą, kurio pagalba 1994 m. buvo paruošta Konvencija dėl kovos su dykumėjimu.

## Struktūra

Visos konvenciją pasirašiusios šalys įsipareigoja rinkti, analizuoti ir keistis su dykumėjimu susijusia informacija, dalintis patirtimi, technologinėmis žiniomis. Be to, šalys, tiesiogiai paveiktos dykumėjimo, privalo paruošti valstybines strategijas ir jų įgyvendinimo planus, kurių įgyvendinimą finansuoja išsivysčiusios šalys.

Pagrindinis konvencijos valdomasis organas yra šalių narių konferencijos, iš pradžių vykusios kasmet, o nuo 2001-ųjų – kas dvejus metus. Paskutinė konferencija vyko 2011 m. spalį Pietų Korėjoje. Sutartis taip pat turi savo Nuolatinį sekretorijatą bei Mokslo ir technologijų komitetą.

## Nuorodos
* Oficialus puslapis
* Konvencijos tekstas  (anglų k.)

## Taip pat skaitykite
* Dykumėjimas

## Išnašos
Rubajas (moneta)

**Rubajas** () – ketvirčio dinaro auksinė moneta, svėrusi 1,05 g. 
Rubajus musulmonai kaldino Sicilijoje. Šiaurės Afrikos islamiškieji valdovai labiau mėgo stambesnius dinarus. Rubajai tapo populiarūs, nes jie buvo mažesnio dydžio, todėl patogesni mokėjimams negu 4,25 g dinarai. 

Šio tipo monetas V. Europos krikščionys vadino *[[Taris (moneta)|tariais]]* (). Jos buvo naudojamos ir žemyninėje Italijoje.

## Nuorodos
Taranto provincija

**Taranto provincija**  – Italijos provincija Apulijoje. Provincijos sostinė – Tarantas.

Provincijoje yra 29 savivaldybės:

## Šaltiniai
Inuitų kalbos

**Inuitų kalbos** – penkių tarpusavyje giminingų kalbų grupė. Šiomis kalbomis kalbama šiaurės rytų Kanadoje ir Grenlandijoje.

Priklauso penkios atskiros kalbos:
* Inuktitutas:
** Rytų Kanados inuktitutas (mittimatalik, Labradoro inuttut, Rigoleto inuttut, tarramiut dialektai);
** Vakarų Kanados inuktitutas (vario inuktitut, keewatin, netsilik, siglit dialektai);
* Inupiatunas
** Šiaurės Aliaskos inupiatunas;
** Šiaurės vakarų Aliaskos inupiatunas;
* Grenlandų kalba (vakarų, rytų ir šiaurės dialektai).

## Nuorodos
* Ethnologue klasifikacija
Savaitė (1999)

**Savaitė** – Lietuvos žurnalas, leidžiamas Vilniuje nuo 1999 m. kas savaitę.

## Istorija

Iki 2011 m. gruodžio vadintas „*Savaitė su TV*“. Nuo 2000 m. leidžiamas spalvotai. Leidėjas UAB „Spaudos kontūrai“. Tiražas 2011 m. – 170000 egz.

Vyr. redaktorė Asta Jelinskienė, redaktoriai Laimius Stražnickas, Sigita Urbanavičiūtė, Arūnas Marcinkevičius.

Nuo 2013 m. populiariausias žurnalas Lietuvoje, turintis didžiausią tiražą, pardavimus ir auditoriją pagal kasmetinius "Kantar" spaudos auditorijos tyrimus.

## Nuorodos

Žurnalo svetainė
Katrenas

**Katrenas** (, ) – atskiras posmas arba visas eilėraštis, sudarytas iš 4 eilučių. Katrenai būna įvairių formų, jie aptinkami skirtingose įvairių civilizacijų poetinėse tradicijose, pvz., senovės Graikijos, senovės Romos, Kinijos. Viena žinomų katrenų formų yra rubajai, persų, arabų, tiurkų poezijos ketureiliai, kuriuos labiausiai populiarino persas Omaras Chajamas (1048–1131 m.). 

Katrenai rimuojami AAAA, AABB, ABBA ar ABAB. 

Katrenais arba kartetais (*quartette*) vadinami ir soneto pradžioje einantys ketureiliai posmai, skiriant juos nuo trieilių tercetų (*terzette*).

## Atskirieji katrenai
Katrenai prancūzų poezijoje pasirodė anksti, jie aptinkami jau XII a. leidinyje „Le Jeu d'Adam“. Katrenus rašė ir Fransua Vijonas (1431-1489):

::Laiškas draugams
:Posmuotojai, pajodžargos jauni,
:Kurių išdaigoms ir juokams nėr galo,
:Seni gudruoliai, sąmojo pilni,
:Jūs girdit? Giltinė man grabą kala.

Kompaktiški katrenai nuo seno naudojami įvairiems užrašams, epitafijoms, didaktiniams apibūdinimams, epigramoms. 
Viena žinomesnių A. Puškino epigramų katrenų (skirta Voroncovui):

:Полу-милорд, полу-купец,
:Полу-мудрец, полу-невежда,
:Полу-подлец, но есть надежда,
:Что будет полным наконец.

Vacio Reimerio katrenai:
:Gyventi - degti... To degimo dėsniuos -
:dvilypės realybės du planai: 
:vienam - jei norit - mūsų gaisro liepsnos, 
:o kitame - sugurę pelenai.

:Jie dviese svarstė: ko laukti iš ateities?
:Vien kažko netikėto, nežinomo, lemiamo?
:Vienas ir tarė: bijau tik mirties...
:Kitas pasakė: o aš - ir gyvenimo...

## Nuorodos
Diadema (miestas)

**Diadema** () – miestas pietryčių Brazilijoje, San Paulo valstijoje, 17 km į pietus nuo San Paulo (įeina į jo aglomeraciją), prie Bilingso tvenkinio. Vystoma daugiausia automobilių gamyba.

## Istorija

Vietovė gyvenama nuo seno, bet tik 1959 m. sukurta Diademos savivaldybė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Santos FC
Todoras Živkovas

**Todoras Živkovas** (, g. 1911 m. rugsėjo 7 d. Pravece – 1998 m. rugpjūčio 5 d. Sofijoje) – Bulgarijos valstybės ir tarptautinio komunistinio judėjimo veikėjas, 35-erius metus (1954–1989 m.) vadovavęs Bulgarijos komunistų partijai (BKP).

## Biografija
Komunistiniame judėjime dalyvavo nuo 1928 m. Antrojo pasaulinio karo metais dalyvavo antinacinėje veikloje, 1943–1944 m. organizavo partizaninį pasipriešinimo judėjimą.

1948 m. tapo BKP CK nariu, išrinktas BKP Sofijos miesto komiteto pirmuoju sekretoriumi ir miesto tarybos pirmininku. 1950 m. tapo BKP CK sekretoriumi, 1951 m. – BKP CK Politinio biuro nariu.

1954 m. išrinktas BKP CK Pirmuoju sekretoriumi. 1962–1971 m. kartu buvo ir BLR Ministrų tarybos pirmininkas, o 1971–1989 m. – BLR Valstybės tarybos pirmininkas.

Jam vadovaujant BLR ekonomiškai ir politiškai tampriai susisiejo su TSRS, 1955 m. tapo Varšuvos sutarties organizacijos nare. Bulgarijos kariuomenė dalyvavo užgniaužiant Vengrijos revoliuciją 1956 m. bei „Prahos pavasarį“ 1968 m. Manoma, kad BLR specialiosios tarnybos 1978 m. Londone nužudė disidentą G.Markovą.
 
1989 m. lapkričio 10 d. T.Živkovas nušalintas nuo visų pareigų, gruodžio mėn. pašalintas iš BKP. 1990 m. apkaltintas valstybės lėšų švaistymu, jas skiriant užsienio šalių komunistams. Kaltintas ir už tai, kad 8-ajame dešimtmetyje privertė tūkstančius šalies musulmonų pakeisti vardus ir pavardes į bulgariškas arba emigruoti į Turkiją. Iki 1996 m. laikytas namų arešto sąlygomis.

Dėl ekonominių sunkumų, su kuriais Bulgarija susidūrė pereinamuoju į rinkos ekonomiką laikotarpiu, jo populiarumas šalyje buvo pakilęs. Mirė 1998 m. vasarą nuo pneumonijos.

## Šaltiniai

 

|-

|-

|-
80-oji Oskarų teikimo ceremonija

**80-oji [[Oskaras|Oskarų]] teikimo ceremonija** buvo JAV Kino meno ir mokslo akademijos (*AMPAS*) rengta ceremonija skirta pagerbti ir apdovanoti geriausius filmus, sukurtus 2007 m. Ceremonija vyko 2008 m. vasario 24 d., Holivude. Buvo apdovanotos 24 kategorijos. Renginį antrą kartą vedė Džonas Stiuartas (*Jon Stewart*). Oskarų nominantai buvo paskelbti 2008 m. sausio 22 d. Daugiausia kartų – aštuonis – buvo nominuoti filmai *„Šioje šalyje nėra vietos senukams“* ir *„[[Bus kraujo]]“*. Filmas *„Šioje šalyje nėra vietos senukams“* laimėjo 4 Oskarus, įskaitant ir „Geriausio metų filmo“ kategoriją.

Pirmą kartą nuo 1964 m. Oskarų, visus geriausių aktorių apdovanojimus gavo ne JAV kilmės aktoriai: „Geriausias aktorius“ – Daniel Day-Lewis (Didžioji Britanija) už vaidmenį filme *„Bus kraujo“*; „Geriausia aktorė“ – Marion Cotillard (Prancūzija) už vaidmenį filme *„Edit Piaf. Rožinis gyvenimas“*; „Geriausias antro plano aktorius“ – Javier Bardem (Ispanija) už vaidmenį filme *„Šioje šalyje nėra vietos senukams“*; „Geriausia antro plano aktorė“ – Tilda Swinton (Didžioji Britanija) už vaidmenį filme *„Maiklo Kleitono sukurta tiesa“*.

## Oskarų nominantai ir laureatai
Oskarų laureatai lentelėje yra ***paryškinti.***

## Daugiausia nominacijų ir apdovanojimų

Šie filmai buvo nominuoti daugiau nei vieną kartą:
* Aštuonis: *„Šioje šalyje nėra vietos senukams“* ir *„[[Bus kraujo]]“*
* Septynis: *„Atpirkimas“* ir *„Maiklo Kleitono sukurta tiesa“*
* Penkis: *„[[La Troškinys]]“*
* Keturis: *„[[Skafandras ir drugelis (filmas)|Skafandras ir drugelis]]“* ir *„Džuno“*
* Tris: *„Bornas. Galutinis tikslas“*, *„Užkerėtoji“*, *„Edit Piaf. Rožinis gyvenimas“*, *„Svynis Todas: demoniškas Flyto gatvės kirpėjas“* ir *„[[Transformeriai (2007 filmas)|Transformeriai]]“*
* Du: *„Traukinys į Jumą“*, *„Amerikos gangsteris“*, *„Džesio Džeimso nužudymas, kurį įvykdė bailys Robertas Fordas“*, „Away from Her“, *„Elžbieta: aukso amžius“*, *„[[Auksinis kompasas (filmas)|Auksinis kompasas]]“*, *„[[Atgal į gamtą]]“*, *„Karibų piratai: pasaulio pakrašty“* ir *„Savadžių šeima“*

Šie filmai gavo daugiau nei po vieną Oskarą:
* Keturis: *„Šioje šalyje nėra vietos senukams“*
* Tris: *„Bornas: galutinis tikslas“*
* Du: *„Edit Piaf. Rožinis gyvenimas“* ir *„Bus kraujo“*

## Išnašos
79-oji Oskarų teikimo ceremonija

**79-oji [[Oskaras|Oskarų]] teikimo ceremonija** buvo JAV Kino meno ir mokslo akademijos (*AMPAS*) rengtas renginys, skirtas pagerbti ir apdovanoti filmus, sukurtus 2006 metais. Ceremonija vyko 2007 m. vasario 25 d., Holivude. Pirmą kartą renginį vedė JAV aktorė ir pokalbių laidų vedėja Ellen DeGeneres. Ceremonijos prodiuserė – Laura Ziskin. Oskarų nominantai buvo paskelbti 2007 m. sausio 23 d. Daugiausia nominacijų gavo filmas *„Svajonių merginos“*. Tai pirmasis didžiausiame kiekyje kategorijų nominuotas filmas, kuris nebuvo nominuotas „Geriausio metų filmo“ apdovanojimui.

Daugiausia – keturis – apdovanojimus laimėjo filmas *„[[Infiltruoti]]“*, įskaitant ir Oskarą už „Geriausią metų filmą“. Antrus metus iš eilės „Geriausio aktoriaus“ ir „Geriausios aktorės“ prizus laimėjo aktoriai, suvaidinę biografiniuose filmuose.

## Oskarų nominantai ir laureatai
Oskarų laureatai lentelėje yra ***paryškinti.***

## Daugiausia nominacijų ir apdovanojimų

Šie filmai buvo nominuoti daugiau nei vieną kartą:
* Aštuonis: *„Svajonių merginos“*
* Septynis: *„[[Babelis (2006 m. filmas)|Babelis]]“*
* Šešis: *„[[Pano labirintas]]“* ir *„Karalienė“*
* Penkis: *„Kruvinas deimantas“* ir *„[[Infiltruoti]]“*
* Keturis: *„[[Laiškai iš Ivo Džimos]]“*, *„Mažoji mis“*, *„[[Skandalo užrašai]]“* ir *„Karibų piratai: numirėlio skrynia“*
* Tris: *„[[Apocalypto|Apokalipto]]“*, *„Žmonių vaikai“* ir *„Maži vaikai“*
* Du: *„[[An Inconvenient Truth|Nepatogi tiesa]]“*, *„[[Ratai (animacinis filmas)|Ratai]]“*, *„Mūsų tėvų vėliavos“*, *„[[Ir velnias dėvi Prada]]“*, *„[[Prestižas (filmas)|Prestižas]]“* ir *„93-iasis reisas“*

Šie filmai gavo daugiau nei vieną Oskarą:
* Keturis: *„[[Infiltruoti]]“*
* Tris: *„[[Pano labirintas]]“*
* Du: *„[[Nepatogi tiesa]]“*, *„Svajonių merginos“* ir *„Mažoji mis“*

## Išnašos
78-oji Oskarų teikimo ceremonija

**78-oji [[Oskaras|Oskarų]] teikimo ceremonija** buvo JAV Kino meno ir mokslo akademijos rengtas renginys, skirtas apdovanoti ir pagerbti filmus, sukurtus 2005 metais. Ceremonija vyko 2006 m. kovo 5 d., Holivude. Renginį pirmą kartą vedė pokalbių laidų vedėjas Džonas Stiuartas (*Jon Stewart*). Dėl Žiemos olimpinių žaidynių vykusių Turine ceremonija, kuri įprastai vykdavo vasarį, buvo nukelta į kovo mėnesį.

Oskarų nominantai buvo paskelbti 2006 m. sausio 31 d., Beverli Hilse. Režisieriaus Ango Li drama *„[[Kuprotas kalnas]]“* buvo nominuotas aštuoniose kategorijose.

Oskarai buvo kritikuojami dėl sprendimo neskirti „Geriausio metų filmo“ apdovanojimo kritikų išliaupsintam filmui *„Kuprotas kalnas“*. Šis apdovanojimas atiteko filmui *„[[Avarija (2004 filmas)|Avarija]]“*. Ceremoniją abu filmai baigė laimėję po 3 Oskarus.

## Oskarų nominantai ir laureatai

Oskarų laureatai lentelėje yra ***paryškinti.***

## Daugiausia nominacijų ir apdovanojimų

Šie filmai buvo nominuoti daugiau nei vieną kartą:
* Aštuonis: *„Kuprotas kalnas“*
* Šešis: *„Avarija“*, *„Labos nakties ir sėkmės“* ir *„Geišos išpažintis“*
* Penkis: *„Kapotė“*, *„Miunchenas“* ir *„Ties jausmų riba“*
* Keturis: *„King Kongas“*, *„Puikybė ir prietarai“* ir *„[[Ištikimasis sodininkas]]“*
* Tris: *„Pakilęs iš pelenų“*, *„[[Narnijos kronikos: liūtas, burtininkė ir drabužių spinta]]“* ir *„[[Pasaulių karas (filmas)|Pasaulių karas]]“*
* Du: *„Smurto istorija“*, „Hustle & Flow“, „Mrs Henderson Presents“, *„Šiaurės šalis“*, *„Sirijana“* ir *„[[Transamerika (filmas)|Transamerika]]“*

Šie filmai laimėjo daugiau nei vieną Oskarą:
* Tris: *„Kuprotas kalnas“*, *„Avarija“*, *„King Kongas“* ir *„Geišos išpažintis“*

## Išnašos
77-oji Oskarų teikimo ceremonija

**77-oji [[Oskaras|Oskarų]] teikimo ceremonija** buvo JAV Kino meno ir mokslo akademijos rengta ceremonija, skirta apžvelgti ir apdovanoti 2004 metais sukurtus filmus. Renginys vyko 2005 m. vasario 27 d., Holivude. Jį vedė komikas Chris Rock.

Oskarų nominantai buvo paskelbti 2005 m. sausio 25 d. Daugiausia – vienuolika – nominacijų gavo filmas *„Aviatorius“*. Filmai *„Niekados šalies beieškant“* ir *„Mergina, verta milijono“* buvo nominuoti septyniose kategorijose.

Šie Oskarai buvo pirmieji nuo 2001 m. renginio, įvertinti N-14. Pagrindinė priežastis – „šmaikštūs“ komiko Chris Rock pasakojimai, netinkami mažiems žiūrovams. Nuo tada visi Oskarai yra pažymėti N-14.

Sulaukęs 74 metų, Clint Eastwood tapo vyriausiu režisieriumi kada nors laimėjusiu Oskarą.

## Oskarų nominantai ir laureatai
Oskarų laureatai lentelėje yra ***paryškinti.***

## Daugiausia nominacijų ir apdovanojimų

Šie filmai buvo nominuoti daugiau nei vieną kartą:
* Vienuolika: *„Aviatorius“*
* Septynis: *„Niekados šalies beieškant“* ir *„Mergina, verta milijono“*
* Šešis: *„Rėjus“*
* Penkis: *„Klystkeliai“*
* Keturis: *„[[Nerealieji]]“* ir *„Neįtikėtinos Lemoni Sniketo istorijos“*
* Tris: *„Ruandos viešbutis“*, *„[[Kristaus kančia]]“*, *„Operos fantomas“*, *„Svajonių traukinys“*, *„Žmogus voras 2“* ir *„Vera Dreik“*
* Du: „The Chorus“, *„Arčiau“*, *„Nakties įkaitas“*, *„[[Eternal Sunshine of the Spotless Mind|Jausmų galia]]“*, *„[[Haris Poteris ir Azkabano kalinys (filmas)|Haris Poteris ir Azkabano kalinys]]“*, *„Motociklininko dienoraštis“*, *„Jūros gelmėse“*, *„Šrekas 2“* ir *„Ilgos sužadėtuvės“*

Šie filmai laimėjo daugiau nei vieną Oskarą:
* Penkis: *„Aviatorius“*
* Keturis: *„Mergina, verta milijono“*
* Du: *„Nerealieji“* ir *„Rėjus“*

## Išnašos
76-oji Oskarų teikimo ceremonija

**76-oji [[Oskaras|Oskarų]] teikimo ceremonija** buvo JAV Kino meno ir mokslo akademijos rengta ceremonija, skirta apdovanoti geriausius filmus, sukurtus 2003 metais. Ji vyko 2004 m. vasario 29 d., „Kodak“ teatre, Holivude. Oskarus jau aštuntą kartą vedė komikas Bilis Kristalas (*Billy Crystal*).

Oskarų nominantai buvo paskelbti 2004 m. sausio 27 d. Filmas *„[[Žiedų Valdovas: Karaliaus sugrįžimas (2003 filmas)|Žiedų Valdovas: Karaliaus sugrįžimas]]“* buvo nominuotas vienuolikoje kategorijų ir visose triumfavo. Šis filmas susilygino su vienuolika Oskarų taip pat laimėjusiais *„[[Titanikas (1997 filmas)|Titaniku]]“* bei *„Benu Huru“*. Po du Oskarus laimėjo filmai *„“* ir *„Mistinė upė“*.

## Oskarų nominantai ir laureatai

Oskarų laureatai lentelėje yra ***paryškinti. ***

## Daugiausia nominacijų ir apdovanojimų

Šie filmai buvo nominuoti daugiau nei vieną kartą:
* Vienuolika: *„[[Žiedų Valdovas: Karaliaus sugrįžimas (2003 filmas)|Žiedų Valdovas: Karaliaus sugrįžimas]]“*
* Dešimt: *„“*
* Septynis: *„Šaltasis kalnas“* ir *„Favoritas“*
* Šešis: *„Mistinė upė“*
* Penkis: *„[[Karibų piratai: Juodojo perlo prakeiksmas]]“*
* Keturis: *„Dievo miestas“*, *„[[Žuviukas Nemo]]“*, *„[[Paskutinis samurajus]]“* ir *„Pasiklydę vertime“*
* Tris: *„Mergina su perlo auskaru“*, *„Smėlio ir rūko namai“*, and *„Amerikoje“*
* Du: „The Barbarian Invasions“, „The Triplets of Belleville ir *“21 Gramas„*

Šie filmai laimėjo daugiau nei vieną Oskarą:
* Vienuolika: *“[[Žiedų Valdovas: Karaliaus sugrįžimas (2003 filmas)|Žiedų Valdovas: Karaliaus sugrįžimas]]"*
* Du: *„Komandoras: tolimoji pasaulio pusė“* ir *„Mistinė upė“*

## Išnašos
75-oji Oskarų teikimo ceremonija

**75-oji [[Oskaras|Oskarų]] teikimo ceremonija** buvo JAV Kino meno ir mokslo akademijos rengta ceremonija, skirta prestižiniais Oskarais apdovanoti geriausius 2002 metų filmus. Renginys vyko 2003 m. kovo 23 d., jį antrą kartą vedė komikas Styvas Martinas (*Steve Martin*).

2003 m. vasario 11 d. buvo paskelbti Oskarų nominantai. Daugiausia – trylika – nominacijų gavo Romano Polanskio filmas *„Čikaga“*, iš viso laimėjęs šešis Oskarus. Tai pirmasis miuziklas nuo 1968 m. Oskarų, laimėjęs „Geriausio metų filmo“ kategorijoje.

Reperio Eminemo kurta daina „Lose yourself“ yra pirmoji Hip Hop stiliaus daina, laimėjusi Oskarą.

29 metų aktorius Adrienas Brodis (*Adrien Brody*), suvaidinęs filme *„Pianistas“*, tapo jauniausiu aktoriumi, laimėjusiu „Geriausio aktoriaus“ apdovanojimą.

## Oskarų nominantai ir laureatai
Oskarų laureatai lentelėje ***yra paryškinti.***

## Daugiausia nominacijų ir apdovanojimų

Šie filmai buvo nominuoti daugiau nei vieną kartą:
* Vienuolika: *“Čikaga„*
* Dešimt: *“[[Niujorko gaujos]]„*
* Devynis: *“[[Valandos]]„*
* Septynis: *“Pianistas„*
* Šešis: *“[[Frida]]„*, *“[[Žiedų Valdovas: Dvi Tvirtovės]]„* ir *“Kelias į pražūtį„*
* Keturis: *“[[Adaptation.|Adaptacija]]„* ir *“Toli nuo rojaus„*
* Du: *“[[Pasikalbėk su ja]]„*, *“Apie Šmitą„*, *“Pagauk, jei gali„* ir *“[[Žmogus-voras (filmas)|Žmogus-voras]]„*

Šie filmai laimėjo daugiau nei vieną Oskarą:
* Šešis: *“Čikaga„*
* Tris: *“Pianistas„*
* Du: *“Frida„* ir *“[[Žiedų Valdovas: dvi tvirtovės]]"*

## Išnašos
Kopalis (augalas)

**Kopalis** (*Copaifera*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos augalų gentis, paplitusi Amerikos tropinėse srityse.

Gentį sudaro 15–35 m aukščio visžaliai, gausiai šakoti medžiai. Lapai sudėtiniai, poromis plunksniški. Žiedai balti arba balsvi, ūglių viršūnėse susitelkę į gausiažiedes kekes. Vaisius – ankštis, turinti 2–4 sėklas.

Iš kopalio genties augalų gaunama riebalinga derva kopalis, kuri pradžioje būna skaidri ir skysta, bet. sąlyčio su oru ji kietėja ir tampa gelsva, geltona ar rusva. Ji naudojama medicinoje, maisto pramonėje, kuro gamyboje, religiniuose ritualuose. Augalo mediena gelsva, pilkšva, rusva ar rausva, dažnai vario atspalvio, naudojama baldams gaminti, vidaus apdailai.

## Rūšys

Gentį sudaro 35 rūšys. Žinomesnės:
* Bolivinis kopalis (*Copaifera langsdorffii*)
* Amazoninis kopalis (*Copaifera multijuga*)
* Vaistinis kopalis (*Copaifera officinalis*)
* Brazilinis kopalis (*Copaifera reticulata*)
* Paprastasis kopalis (*Copaifera martii*)

## Šaltiniai
Seišaso kyšulys

**Seišaso kyšulys** () arba ***Branko kyšulys*** (*Cabo Branco*, 'baltasis kyšulys') – toliausiai į rytus nutolusi Brazilijos (neskaitant salų) ir tuo pačiu viso Pietų Amerikos žemyno bei Amerikos bendrai vieta. Yra Paraibos valstijoje, Žoan Pesoa miesto teritorijoje, 14 km nuo miesto centro, 3 km į pietus nuo Kabo Branko kvartalo.

Greta Seišaso kyšulio, virš skardžio, besileidžiančio į vandenyną, pastatytas Kabo Branko švyturys. Pakrantėse tęsiasi paplūdimiai, virš jų kyla statūs skardžiai.

## Šaltiniai
Lažesas

**Lažesas** () – miestas pietų Brazilijoje, kalvotoje centrinėje Santa Katarinos valstijos dalyje, 224 km į vakarus nuo Florianopolio. Yra oro uostas, pro miestą eina Kuritibos–Porto Alegrės geležinkelis. Mašinų ir automobilių dalių, juodosios ir spalvotosios metalurgijos, medienos apdirbimo, plaušienos ir popieriaus, maisto (pieno, mėsos) pramonė. Apylinkėse verčiamasi galvijininkyste. Veikia privatus universitetas. Yra katedra, neoklasicistinės architektūros statinių.

## Istorija

Gyvenvietė 1766 m. įkurta bandeirantų ir pavadinta *Nossa Senhora dos Prazeres dos Campos das Lajens*. Miesto teisės suteiktos 1866 m.

## Šaltiniai
Karvelis keleivis

**Karvelis keleivis** (*Ectopistes migratorius*) – išnykęs karvelinių (*Columbidae*) šeimos paukštis, iki XX a. pradžios gyvenęs Šiaurės Amerikoje. Vienintelė karvelių keleivių (*Ectopistes*) genties rūšis.

## Išvaizda, gyvenimo būdas
Svoris 340–400 gramų, šiek tiek stambesni nei naminiai karveliai. Ilgis apie 42 cm patinų ir 38 cm patelių. Galva ir pasturgalis melsvai pilka, nugara pilka, krūtinė raudona.

Didelėmis kolonijomis gyveno beveik visoje Šiaurės Amerikoje, į rytus nuo Uolinių kalnų. Arealas nuo centrinės ir pietinės Kanados iki Jungtinių Valstijų šiaurės. Žiemomis migruodavo į pietines Jungtinės Valstijas, kartais ir į Meksiką ar Kubą. Kolonijos driekdavosi šimtus kvadratinių mylių, viename medyje būdavo iki šimto lizdų.

Mito įvairiu augaliniu maistu: buko riešutais, miško uogom, įvairiom sėklom. Pavasarį ir vasarą lesdavo ir įvairius bestuburius.

Dar XIX a. buvo labai gausus. 1866 m. Ontarijo pietuose stebėtas pulkas buvo aprašytas kaip 1 mylios (1,6 km) pločio ir 300 km ilgio. Vieną tašką šis pulkas praskrisdavo per 14 valandų. Pagal dabartinius skaičiavimus, tame pulke turėjo būti apie 3,5 milijardo paukščių.

Spietimasis į milžiniškas kolonijas būdavo ir savita „apsauga“ nuo plėšrūnų. Kai įsitvirtindavo milžiniška kolonija, tai vietinių plėšrūnų (lapių, vanagų, žebenkščių) būdavo gerokai per mažai, jog jų daroma žala atsilieptų paukščių bendruomenei. Tačiau toks apsaugos mechanizmas tapo labai pavojingas, kai paukščius pradėjo masiškai medžioti žmogus. Tinklais išgaudžius didelę dalį bendruomenės, išnykti buvo pasmerkta ir likusi dalis.

## Išnykimas
Pagrindinės nykimo priežastys buvo komercinis balandžių medžiojimas mėsai ir tinkamų gyventi buveinių nykimas.

Karveliai indėnų medžiojami maistui būdavo dar iki Amerikos kolonizacijos. Tačiau nuo XIX a. pradžios pradėta masiškai gaudyti tinklais. Tai buvo labai pigi mėsa, dažniausias XVIII ir XIX a. Amerikos vergų ir tarnautojų maistas.

1890 m. karveliai keleiviai jau buvo beveik išnaikinti. 1897 m. Išleistas įsakymas, draudžiantis medžioti karvelius keleivius. Tačiau jau buvo per vėlu – karvelių populiacija buvo per maža, kad galėtų atsistatyti.

Paskutinis patvirtintas karvelio keleivio stebėjimas laisvėje buvo 1900 m. Ohajuje. 1914 m. Sinsinačio zoologijos sode nugaišo ir paskutinis nelaisvėje augintas karvelis Morta.

## Šaltiniai
Beitas (poezija)

**Beitas** (, arabų kalboje 'namas') – arabų, persų, urdu ir sindų poezijos metrinis vienetas. Jis atitinka poezijos eilutę. Kartais beitą neteisingai vadina kupletu, kadangi kiekvienas beitas būna cezūra padalintas į du vienodo ilgio puseilius (hemistichus). Kiekvienas puseilis turi 2, 3 ar 4 pėdas (2,3 ar 4 skiemenų), o beitas, atitinkamai – 4 (tetrametras), 6 (hegzametras) ar 8 (oktametras) pėdas.

*William Alexander Clouston* yra padaręs išvadą, kad ši fundamentali arabų prozodijos sąvoka kilusi beduinų ar dykumų arabų aplinkoje. Tai rodo skirtingų eilutės dalių terminija: viena pėda vadinama 'palapinės kartimi', kita – 'palapinės kuoliuku', o eilutės puseiliai pavadinti pagal palapinės „dvivėrių durų“ sąvarų pavadinimus. Be to, eilutė pavadinta *beit* 'namas', bet smulkesni elementai pavadinti palapinės dalių pavadinimais. Palapinę vadinti namu gali tik palapinėse gyvenę klajokliai.

Beitas gali būti atskiras eilėraštis, iš jų gali būti sudaryti rubajai, gazelės, kasidos ir kitos rytietiškos lyrikos formos.

## Nuorodos
Karibinis ruonis vienuolis

**Karibinis ruonis vienuolis** (*Monachus tropicalis*) – išnykusi ruonių rūšis. Tai vienintelė žinoma Karibų jūrai ir Meksikos įlankai natyvi ruonių (*Phocidae*) rūšis, ir vieninė ruonių rūšis išnykusi dėl žmogaus veiklos.

Pirmą kartą atrastas buvo 1494 m. Remiantis išlikusiais įrašais, ruonių populiacija tuo metu buvo gausi Karibų jūroje. Paskutinį kartą buvo pastebėtas 1952 m. Seraniljos bankoje, dalinai panirusiame rife su daug mažų negyvenamų salelių. Tai Kolumbijai priklausanti sekluma tarp Jamaikos ir Hondūro.

Tai buvo palyginus didelis (patinai iki 3,25 m (pagal kitą šaltinį maždaug 2,3 m) ilgio ir 200 kg svorio) ruonis, patelės mažesnės. Snukis ir papilvė buvo gelsva, nugara – pilkai ruda. Naujagimių kailis buvo ilgas ir tankus. Galūnės plikos, turėjo nagus. Daugumą laiko praleisdavo jūroje kur mito omarais, aštuonkojais ir rifų žuvimis. Kaip ir visi tikrieji ruoniai, sausumoje buvo nerangūs. Rūšis mažai bijojo žmogaus, taip pat ir nebuvo jam agresyvi. Tai pagreitino jos išnykimą. Apie dauginimąsi ir gyvenimo trukmę žinoma labai mažai; manoma jog gyvendavo apie 20 metų.

## Šaltiniai
Palmerstonas

**Palmerstonas** () – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, priklausantis pietinei Kuko salų grupei, apie 500 km į šiaurės vakarus nuo didžiausios salyne Rarotongos salos.

Saloje gyvena 25 žmonės (2021 m.). Jie užimti priekrantės žvejyboje, renka koprą, tropinių paukščių plunksnas, aptarnauja turistus, užsukančius su jachtomis. Vienintelė susisiekimo priemonė su išoriniu pasauliu yra krovininiai laivai, atplaukiantys po keletą kartų per metus. Yra elektra, telefono ryšys.

## Geografija

Atolą sudaro visa eilė salelių smėlėtomis pakrantėmis, įeinančių į koralinį rifą. Rifas uždaru žiedu apjuosia lagūną. Be Palmerstono, didesnės salos yra *North Island, Lee To Us, Leicester, Primrose, Toms, Cooks*. Sausuma sudaro 2,6 km², rifo ribojamas plotas – 15 km². Lagūnos skersmuo – 11 km, jos plotas – apie 56 km². Rifo žiede yra keletas siaurų vandens takų, tinkamų nedideliems laivams patekti į lagūną. Be tropinio klimato Palmerstonui būdingos didelės audros, uraganai.

Atolo salose auga kokosinės palmės, pandanai, endeminiai medžiai. Rife gausu moliuskų, žuvų. Išgaunama gruntinio vandens, tačiau maistui naudojamas daugiausiai kritulių vanduo.

## Istorija

1774 m. birželio 16 d. salą atrado kapitonas Džeimsas Kukas, tačiau jos neapžiūrėjo, nes nebuvo išsilaipinęs. Tai padarė kito plaukimo metu – 1977 m. balandžio 13 d. Salai suteikė Palmerstono vardą. Manoma, kad senovėje ji buvo vadinama *Avarau* (*Du šimtai uostų*).

1863 m. į Palmerstoną iš Manuaės atvyko Viljamas Mastersas, laivo stalius ir kubilius. Salą aneksavo, jos valdymą perėmęs iš britų vyriausybės. Su savimi jis atsivežė ir dvi savo polinezietes žmonas. Paėmęs į žmonas dar vieną, jis užaugino 23 vaikus. Jų palikuonys dabar ir yra apgyvendinę Palmerstoną. Tai vienintelė sala iš Kuko Salų, kurioje gyvenančių žmonių gimtoji kalba yra anglų kalba. Pradžioje manyta, kad V. Mastersas buvo kilęs iš Lesteršyro grafystės, tačiau dabar laikoma, kad jis atvyko iš Glosteršyro. Remiamasi tuo, kad jo ainiai dabar rašo savo pavardę *Marsters* pagal Glosteršyro akcento tradiciją. Tuo laiku, kai 1973 m. mirė jo jauniausia duktė Titana Tangi, jau gyveno virš tūkstančio Marstersų Rarotongoje ir Naujojoje Zelandijoje. Nors Palmerstone likę tik apie 50 giminės narių, visi Marstersų ainiai laiko šią salą protėvio žeme. 1954 m. šeima galutinai įteisino Palmerstoną kaip savo nuosavybę. Čia gyvena trys giminės šakos – visos kilę atskirai iš trijų Viljamo žmonių. Šiuo metu salą administruoja Kuko Salų vyriausybė laisvojoje asociacijoje su Naująja Zelandija.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Marstersų palikimas Palmerstone 
* Palmerstono aprašymas
* Salos istorija 
* Palmerstonas turistui
Beitas (reikšmės)

Žodis ***beitas*** gali reikšti:

* beitas – eilutė arabų ir kitų Rytų tautų poezijoje;
* Beitas – pavardė:
** lietuviška pavardė, pvz., Kastytis Beitas,
** vokiška pavardė, pvz., *Alfred Beit* (1853–1906), P. Afrikos kalnakasybos magnatas.
** angliškos pavardės *Bate* lietuviškas perrašymas.
* Beit – daugelio vietovardžių arabų šalyse ir Izraelyje (pvz., Beit Šeanas.) pavadinimų dalis. Arab. *beit* bei  'namas'.
* Beit – pastatų Izraelyje ar priklausančių žydams pavadinimų dalis. Pvz., *Beit Hasofer* 'Rašytojų namai' Telavive, *Beit Weizmann* 'Veicmano namas' (namas, kuriame Izraelyje gyveno pirmasis Izraelio prezidentas Ch. Veicmanas).
Nasau (Kuko Salos)

:: *Šis straipsnis yra apie salą, priklausančią [[Kuko Salos|Kuko Saloms]]; apie [[Bahamos|Bahamų]] sostinę skaitykite [[Nasau]]*

**Nasau** () – nedidelis, užimantis 1,2 km² plotą, apgyvendintas atolas Ramiajame vandenyne, priklausantis šiaurinei Kuko salų grupei, 1246 km į šiaurės rytus nuo didžiausios Rarotongos salos, 88 km – nuo Pukapukos salos. 2021 m. gyveno 92 žmonės.

## Geografija

Nasau atolas – vienintelis šiaurinėse Kuko Salose, neturintis lagūnos. Jis yra ovalo formos, apie 800 m x 1200 m, iškilęs iki 9 m virš jūros lygio. Atolą supa 90–130 m pločio koralų rifas, kuris apsunkina priėjimą laivams. Sala kenčia nuo tropinių audrų. Atole auga kolokazijos, tropinių vaisių giraitės.

## Istorija

Nuo seno atole gyveno išeiviai iš gretimos Pukapukos salos. Iš europiečių pirmasis 1803 m. čia apsilankė prancūzų keliautojas Lui Kutanas (*Louis Coutance*), ją pavadindamas *Adele* savo laivo garbei. Vėliau salą aplankę kiti keliautojai jai teikė savo vardus – *Lydra*, *Ranger*, *Mitchell*. Prigijo Amerikos banginių medžiotojo Džono Sampsono (*John D. Sampson*) laivo Nasau pavadinimas, nors kitais metais dar ir buvo mėginama pervadinti salą į *New-Port Island*.

Nuo XX a. pradžios salą buvo išpirkę įvairūs savininkai, čia koprai rinkti buvo išnaudojama vietinė darbo jėga. 1950 m. salą iš Naujosios Zelandijos išpirko Pukapukos gyventojai. 2001 m. saloje apsigyveno 72 išeiviai iš Pukapukos. Jie įsikūrę kaimelyje šiaurės rytinėje atolo dalyje.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Nasau sala
* Nasau aprašymas
Taris (moneta)

**Taris** (, iš  'šviežias, naujutėlaitis (naujai nukaldintas)') – musulmonų kilmės aukso moneta, kaldinta Sicilijoje, Maltoje ir Pietų Italijoje 913-1859 m. Tai musulmonų kaldintas rubajas arba krikščionių kaldinta jo imitacija.

## Istorija
Šias monetas pirmieji ėmė kaldinti Sicilijos arabai. Tai buvo ketvirčio dinaro vertės auksinė moneta, svėrusi 1,05 g. Arabai šias monetas vadino rubajais, nes arabiškai tai reiškė 'ketvirtis' (ketvirtis dinaro). Šiaurės Afrikos arabų valdovai kaldino didesnės vertės auksinius dinarus. Rubajai buvo populiaresni, nes būdami mažesnės vertės buvo patogesni mokėti už įvairias prekes nei keturiskart brangesni dinarai. 

Rubajus Italijos krikščionys ėmė vadinti *tariais*. Tariai buvo tiek paplitę, kad juos nuo X a. vidurio ėmė kaldinti ir Pietų Italijos (Amalfio hercogijos ir Salerno kunigaikštystės) valdovai. Ant šių tarių monetų buvo neįskaitomi pseudokufiniai užrašai, imitavę arabiškus rubajų užrašus. 

XII a. Siciliją užėmė normanai, kurie irgi kaldino tarius su dvikalbiais (arabiškais ir lotyniškais) užrašais. Rodžeris II Sicilietis, kuris kaldino auksinius tarius, buvo vienintelis to meto Europos valdovas, kaldinęs aukso monetas. Rodžerio tariai buvo 680 prabos (16 prabos), likę sidabras ir varis. 
Vėliau tarius kaldino ir Štaufenai bei Angevinai, kurį laiką valdę Sicilijos karalystę.

Tarius kaldino daugiausia iš Afrikos aukso, gauto iš Misratos bei Tuniso (Šiaurės Afrika) už parduotus grūdus.

## Nuorodos

*Blanchard, Ian. *Mining, Metallurgy and Minting in the Middle Ages*. Franz Steiner Verlag, 2001. ISBN 9783515079587 http://books.google.com/books?id=Zo2UVs_Sr68C&pg=PA196&dq=tari+coins
*Cardini, Franco. *Europe and Islam*. Blackwell Publishing, 2001. ISBN 9780631226376 http://books.google.com/books?id=pePPvGkGZDQC&pg=PA26&dq=kharruba+coin&lr=
*Grierson, Philip. *Medieval European Coinage*. Cambridge University Press, 1998. ISBN 9780521582315 http://books.google.com/books?id=jgSNmsXG1jwC&pg=PA63&dq=kharruba+coin#PPA3,M1
*Matthew, Donald, *The Norman kingdom of Sicily* Cambridge University Press, 1992 ISBN 9780521269117 http://books.google.com/books?id=CQfub3l_ejkC&pg=PA240&dq=Tar%C3%AC+Arabic#PPA240,M1
Masafra

**Masafra** () – miestas Italijoje, Apulijos regione, Taranto provincijoje.

## Istorija

Pagal vieną hipotezę, Masafrą įkūrė V a. Afrikos provincijos gyventojai, bėgantys nuo vandalų. Tačiau miestas pirmąkart paminėtas X a., kai jį valdė lombardų gastaldas.

Normanams užėmus Pietų Italiją, miestas atiteko Robert Guiscard sūnėnui, kuris atstatė pilį. Taranto kunigaikštystei kaip laisvas miestas Masafra priklausė iki 1463 m. Miestas atiteko Antonijui Pisčitelui. 1484 m. Masafrą nusiaubė Karolio VIII kariai 1497 m. Po to miestas atiteko Artūzijui Papakodai, kurio šeima valdė pusantro šimto metų. Vėliau miestą valdė Karminjanų ir Imperialų šeimos.

## Išnašos
Martina Franka

**Martina Franka** () – miestas Italijoje, Apulijoje, Taranto provincijoje. Tai antras pagal gyventojų skaičių miestas Taranto provincijoje. Nuo 1975 m. kas metus jame vyksta vasaros operos festivalis *Festival della Valle d’Itria*.

Miestas turi gražų senamiestį, apsuptą sienomis ir barokiniais vartais. Piazza di Roma yra didžiausia atvira aikštė senamiestyje su žaluma centre šalia XVII a. Palazzo Ducale.
Kuko Salų demografija

**[[Kuko Salos|Kuko Salų]]** gyventojai yra Naujosios Zelandijos piliečiai, kadangi Salos su šia valstybe pagal parlamentinės savivaldos statusą yra laisvojoje asociacijoje. 

## Gyventojų skaičius

Gyventojų surašymai šalyje vyksta kas penkeri metai. Pagal 2006 m. gruodžio mėn. surašymą, Kuko Salose buvo 19 569 gyventojai (gimę Salose). 14 153 žmonių gyveno Rarotongos saloje, kurios plotas 67,1 km². Šalies sostinėje Avarua buvo 6 935 gyventojai. Apie 90 % gyventojų susitelkę pietinėje Kuko Salų grupėje, beveik trys ketvirtadaliai – Rarotongoje. Dėl ribotų vietinės darbo rinkos galimybių nemaža dalis gyventojų išvykę į užsienį, daugiausiai į Naująją Zelandiją. 

Gyventojų tankumas – 92 žm./km². Manuaė, Suvorovas, Takutea – negyvenamos salos. Mažiausiai žmonių gyvena Palmerstone – 48 žm.. Pagal 2006 m. duomenis, vyrai sudarė 50,7 %, moterys – 49,3 % gyventojų skaičiaus. Miesto gyventojų buvo  67,6 %, kaimo – 32,4 %.

Gimstamumas 2001 m. buvo 21 kūdikis 1000 gyventojų, natūralus prieaugis – 1,2 %. Vaikų skaičius iki 14 metų – 34,1 %, suaugusiųjų nuo 15 iki 64 metų – 6,4 %, vidutinė gyvenimo trukmė – 71 metai.

## Etninė sudėtis
 
Daugiausiai gyvenančiųjų  yra Kuko Salų maoriai, kalbantys Kuko Salų maorių kalba (valstybinė kalba nuo 2003 m.), kuri turi du pagrindinius dialektus, dar laikomus atskiromis kalbomis – Rarotongos ir Rakahangos-Manihikio. Pagal kilmę jie artimi Prancūzijos Polinezijos čiabuviams ir Naujosios Zelandijos maoriams. Save laikė polineziečiais 87,7 %, metisais – 5,8 %, kitų rasių atstovais – 6,5 % gyventojų.

Nežiūrint didelės Vakarų kultūros įtakos (religija, gyvenimo būdas, maišytos šeimos), vietinė kultūra gyvuoja, išlaiko tradicijas ir vystosi. Pagrindinė religija yra krikščionybė. Ją Salose išplatino Londono misionierių draugija, kuri veiklą pradėjo 1821m., išsilaipinusi Aitutakio saloje. Plintant šiai religijai, Salose buvo išgyvendinamas kanibalizmas, kūdikių žudymas, stabų garbinimas. 87,7 % gyventojų yra vietiniai maoriai, užsieniečiai sudaro 6,5 % (pagal 2001 m. surašymą). Daugumos salų gyventojai laikomi vienos etninės grupės – Kuko Salų maorių – atstovais. Pukapukos gyventojai laikomi atskira polineziečių tautos atstovų grupe. Pukapukoje ir Nasau salose vartojama pukapukiečių kalba. Atskirą etninę grupę sudaro Palmerstono atolo gyventojai ir išeiviai iš jo, apsigyvenę Rarotongoje ir Naujojoje Zelandijoje. Visi jie yra anglų jūrininko Viljamso Masterso ir trijų jo polineziečių žmonų palikuonys, jų gimtoji kalba yra anglų kalba, kuri taip pat yra ir valstybinė kalba. 

## Nuorodos

* CŽV pasaulio faktų knyga. Kuko Salos 
* Kuko Salų statistikos departamento tinklalapis
Materos provincija

**Materos provincija** () – Italijos provincija Bazilikatos regione. Provincijos sostinė – Matera.

Provincijoje yra 31 savivaldybė. Svarbiausios iš jų:
Vitorija (Brazilija)

**Vitorija** () – miestas pietryčių Brazilijoje, saloje Atlanto vandenyno pakrantėje. Espirito Santo valstijos sostinė. Yra *Eurico de Aguiar Salles* oro uostas, du jūrų uostai (per juos išvežama geležies ir mangano rūda, kava), geležinkeliai į Rio de Žaneirą, Belo Horizontę. Tekstilės, maisto, odos ir avalynės pramonė. Veikia Espirito Santo, Vilja Veljos universitetai, yra XVI a. vyriausybės rūmai, XVII a. fortas, XX a. pr. katedra, teatras.

## Istorija

Gyvenvietė įkurta dėl indėnų antpuolių iš žemyno pasitraukusių portugalų 1551 m. ir pavadinta *Vila Nova do Espírito Santo*. Po pergalės prieš indėnus pervadinta į Vitoriją (iš portugalų k. „pergalė“). 1823 m. Vitorijai sutektas miesto statusas. 1927 m. miestą su žemynu sujungė tiltas, o 1941 m. pastatytas uostas, nulėmęs miesto spartų augimą.

## Šaltiniai
Rakahanga

**Rakahanga** – atolas Ramiajame vandenyne, priklausantis šiaurinei Kuko salų grupei, esantis už 1248 km nuo didžiausios Rarotongos salos, už 42 km į šiaurę nuo Manihikio salos.

## Geografija

Atolą kartu su Rakahanga sudaro dvi salos ir 7 motu (nedidelės salelės). Rytinėje dalyje – *Akaro, Motu Ngangle, Huananul, Motu Mahuta, Motu Okakara*, pietvakarinėje pusėje – *Te Kainga*. Ties ja yra patogiausia įplaukti į lagūną, kurios plotas yra apie 4,5 km x 2,5 km. Sausumos plotas – 4 km². Atole veši augmenija: auga duonmedžiai, kokosinės palmės, pandanai, iš kurių lapų pinami krepšiai, gaminami kilimėliai, skrybėlės.

Priešingai nei Manihikio atole, Rakahangos lagūna nėra tinkama perlų auginimui. Čia puikios sąlygos kokosiniams krabams, didiesiems jūriniams vėžliams veistis. Priekrantė tinkama žvejoti, netoliese praeina tunų migracijos kelias.

## Istorija

Iš europiečių pirmasis 1606 m. kovo 2 d. dviem laivais *Capitana* ir *Almiranta* čia iš Ispanijos atplaukė Pedras Kirosas (*Pedro Fernandes de Queiros*). 1820 m. čia atplaukęs laivais *Vostok* ir *Mirni* rusų keliautojas Fadėjus Belingshauzenas ją pavadino *Grand Duke Alexander Island* (vėliau tapusio caru Aleksandru II). Kitų keliatojų po to sala vadinta *Reirson Island, Little Ganges, Francis, Princess Marianne, Alliconga*, kurie iki šių dienų neišliko. Esamas Rakahangos atolo vardas yra seniausias, duotas čiabuvių.
 
1889 m. sala tapo britų protektoratu. 1901 sala perduota Naujajai Zelandijai. Pagal Guano salų aktą į salą pretenzijų turėjo ir JAV, bet tik 1980 m. galutinai pripažino jos priklausymą Kuko saloms.

## Gyventojai

Atole yra 5 kaimai: **Purapoto, Niteiri, Numahanga, Teruakiore** ir **Matara** (pagrindinė gyvenvietė). Žmonių skaičius linkęs mažėti dėl jų kraustymosi į kitas salyno salas ar pagrindinę salą Rarotongą. 1906 m. gyveno 352 gyv., 1921 m. – 310 gyv., 2008 m. – 127 gyv., 2021 m. – 81 gyv., priklausantys matakeinango ir tukuvharės gentims. Vartojamos Rakahangos-Manihikio ir anglų kalbos.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Rakahangos aprašymas 
* Rakahanga
* Atolo gyventojai
* F. Belingshauzeno ekspedicija