Vladas Kliukas

**Vladas (Vladislovas) Kliukas** (1921 m. rugpjūčio 23 d. Šileikiškėse – 1987 m. spalio 24 d. Perte, Australijoje) – Ypatingojo būrio prie vokiečių saugumo policijos ir saugumo tarnybos (SD) narys, tarnavęs būrio eiliniu nuo 1941 m. iki 1944 m.

Kaip Ypatingojo būrio eilinis, V. Kliukas įvykdė masines žydų ir kitų tautybių Lietuvos gyventojų žudynes Paneriuose ir kitose Lietuvos vietovėse, daugiausia Vilniaus krašte. Antrojo pasaulinio karu metu pasitraukė į Vokietiją (1944 m.). 1947 m. emigravo gyventi į Australiją.

## Biografija

V. Kliukas gimė 1923 m. dabartiniame Ignalinos rajone.

1941 m. liepos pradžioje V. Kliukas kartu su Konstantinu Čičeliu savanoriškai įstojo į lietuvių suformuotą policijos savisaugos būrį Klaipėdos gatvėje Vilniuje. Tuo metu V. Kliukas ir K. Čičelis dirbo studentų bendrabučio sargybiniais Tauro gatvėje. Apie formuojamą savisaugos būrį jie sužinojo iš bendrabutyje gyvenančių studentų. Pirmosiomis liepos savaitėmis šio savisaugos būrio pagrindu buvo suformuotas Ypatingasis būrys.

Ypatingajame būryje V. Kliukas tarnavo eiliniu. V. Kliuko sistemingas dalyvavimas Panerių žudynėse paminėtas kitų būrio narių parodymuose: apie tai liudijo Ypatingojo būrio nariai K. Čičelis, Stasys Livčinas, Bronislavas Želvys, Viktoras Galvanauskas.

Kiti liudininkai taip pat minėjo V. Kliuko dalyvavimą žudynėse Paneriuose. Žurnalisto Kazimiero Sakovičiaus dienoraščiuose minimas 1943 m. vasario 18 d. sušaudymas: *Grįžta lietuviai, nešini nužudytųjų daiktais, sukrauna į automobilį ir kartu su vokiečiais visi išvažiuoja. Pabaiga? Netrukus geležinkelio būdelėje pasirodo lietuvis Vladislavas Kliukas, įgudęs žudikas. Pasakoja apie savo rūpesčius; rankose laiko batus (lenkiškuosius „išminuotojų“) – nori 4 tūkstančių rublių. Batai dar šilti. Pasakoja, kad vyrus vokiečiai šaudė pavieniui iš pistoleto. Vienas šaudė, o kitas tuo pat metu su lazda stūmė į duobę. Moterys (daugiausia žydės ir sovietės)… Vyrus nušovė apsirengusius. Lietuviai nužudytuosius nurenginėjo, o drabužius paslėpė po krūmais ir sniegu. Taip pat pasielgta ir su antrąkart atvažiavusio automobilio aukomis. Tik moterims buvo liepta nusirengti. Po sušaudymo vokiečiai pradėjo vaikščioti sekdami paliktais pėdsakais: rado beveik viską, ką lietuviai paslėpė po krūmais.*

Netoli Panerių sušaudymo vietos gyvenę Česlovas ir Helena Okunevičiai (Okuniewicz) taip pat liudijo apie V. Kliuko dalyvavimą žudynėse.

Dalis V. Kliuko merginos Veronikos parodymų publikuoti 2016 m. Juose nurodyta, kad tarnaudamas būryje, V. Kliukas gyveno su kitu būrio nariu Vladu Butkūnu bute Vilniuje (J. Basanavičiaus g. 15). Tuo metu palaikė draugiškus santykius su būrio nariais V. Butkūnu, K. Čičeliu ir Juozu Vėlyviu.

### Emigracija ir mirtis

1944 m. V. Kliukas pasitraukė į Vokietiją. 1945 m. sausį pasiliko Konico mieste Vokietijoje.

1948 m. sausio 13 d. išplaukė iš Vokietijos Brėmerhafeno uosto į Australiją. 1947 m. lapkričio 27 d. laivu *USS General M. B. Stewart* atvyko į Frimantlo uostą Vakarų Australijoje. Australijoje jo gimimo metai nurodomi kaip 1921 m.

1985 m. gegužę lietuvių išeivių leidinyje *Tėviškės aidai* minima apie pablogėjusią V. Kliuko sveikatą. Tuo metu jis buvo dalinai paralyžiuotas ir paguldytas į Perto karališkąją ligoninę. V. Kliukas mirė 1987 m. spalio 27 d. Perte. Palaidotas Karakatos kapinėse prie Perto.

## Išnašos

## Bibliografija

### Archyvai
* 

### Istoriniai darbai
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*