open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Skrobliakai

**Skroblakai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grudeko valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į šiaurės rytus nuo Grudeko ir apie 42 km į rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Valili Dvuras

**Valili Dvuras** () – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Grudeko valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.


Vaizdas:Podlaskie - Grodek - Walily-Dwor - pond.JPG
Vaizdas:Waliły-Dwór - Fish pond.jpg
Vaizdas:Waliły-Dwór - Road.jpg
Vierobiai

**Vierobiai** (, ) – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grudeko valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas įkurtas XVI a. amžiuje, kai buvo kolonizuojama *Jalovos giria*, tada kaimas vadinosi *Worobiejów*. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Viršytis

**Viršytis** () – upė šiaurės Lietuvoje (Pakruojo ir Joniškio raj.) bei pietų Latvijoje (Bauskės savivaldybė); Švitinio dešinysis intakas (Lielupės baseinas). Prasideda į pietryčius nuo Pašvitinio, Janelionių apylinkėse. Teka šiaurės kryptimi. Įteka į Švitinį 34 km nuo jo žiočių, ties Svitene. Lietuvai priklauso 31 km iš viso 37 km upės ilgio.

Intakas – Maižuva (dešinysis).

Vaga sureguliuota. Vidutinis nuolydis Lietuvoje – 76 cm/km. Gyvenvietės prie Viršyčio: Daugalioniai, Grikpėdžiai, Mažučiai, Kaireliai (Lietuva), Virsytė, Svitenė (Latvija).

Upėvardis kildinamas nuo žodžio *viršus* („aukštutinė ko nors dalis“).

## Šaltiniai
Mantuja

**Mantuja** () – miestas Italijoje, Lombardijoje, Mantujos provincijos sostinė. Valdant Gonzagų šeimai Mantuja buvo meno, kultūros ir muzikos centru Šiaurės Italijoje ir visoje šalyje. Miestas žinomas dėl svarbaus vaidmens operos istorijoje. Be to miestą garsina architektūriniai šedevrai, puošiantis viduramžių ir Renesanso laikų kvartalus. Tai miestas, į kurį buvo ištremtas Romeo iš Viljamo Šekspyro dramos „Romeo ir Džiuljeta“. Tai artimiausias miestas prie Vergilijaus gimtinės.

Mantują iš trijų pusių supa dirbtiniai ežerai, sukurti XII a. Jie gauna vandens iš Minčijo upės, ištekančios iš Gardos ežero. Ežerų pavadinimai: Aukštutinis, Vidurinysis ir Žemutinis. Iš ketvirtos pusės buvo Pajolo ežeras, kuris išdžiuvo XVIII a. pabaigoje.

## Sportas
* Mantova 1911 – futbolo klubas;

## Kultūra

Mantuja yra įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą kaip objekto *Mantuja ir Sabioneta* dalis. Žymiausi Mantujos architektūriniai objektai:

* Kunigaikščio rūmai (*Palazzo Ducale*) – kompleksas pastatų ir sodų, sukurtas XIV–XVII amžiais. Šiuo metu muziejinis kompleksas. Svarbiausi pastatai jame yra kunigaikščio rezidencija ir Šv. Jurgio pilis, garsi Renesanso dailininko Andrea Mantegna freskomis kambaryje Camera degli Sposi, atliktomis iki 1475 m.
* Tė rūmai (*Palazzo Te*) – buvusi kunigaikščių Gonzagų užmiesčio vila, pastatyta 1524–1534 m. laikotarpyje. Projektuota Renesanso dailininko ir architekto Giulio Romano ir garsi ne vien savo architektūra, bet ir Giulio Romano manieristinėmis freskomis.
* Šv. Andriaus bazilika (*Basilica di Sant’Andrea*). Joje yra Andrea Mantegna kapas ir keli jo darbai. Taip pat Antonio da Correggio ir Giulio Romano mokinių dailės darbų.
* Mantujos katedra (*Duomo di Mantova*) – svarbiausia katalikų bažnyčia mieste, vyskupo rezidencija.

## Galerija

Image:Mantova-palazzo ducale1.jpg| *Palazzo Ducale* fasadas
Image:SanGiorgioMN.jpg| Šv. Jurgio pilis. *Palazzo Ducale* komplekso dalis
Image:39PalazzoTe.jpg| Tė rūmų lodžija
Image:Lombardia Mantova5 tango7174.jpg| Šv. Andriaus bazilikoje
Image:Mantova-piazza sordello6.jpg| Mantujos katedra
Image:Chiesa San Barnabà, Mantova.jpg| Šv. Barnabo bažnyčia, kurioje palaidotas Giulio Romano


## Išnašos

## Nuorodos
*
Mantujos provincija

**Mantujos provincija** () – Italijos provincija Lombardijoje. Provincijos sostinė – Mantuja.

Provincijos plotas 2339 km², gyvena 415 442 žmonės, yra 70 savivaldybių.

## Didžiausios savivaldybės

## Išnašos
Paulius V

**Paulius V** (pasaulietinis vardas – *Camillo Borghese*, 1552 m. rugsėjo 17 d. Romoje, Italijoje – 1621 m. sausio 28 d. Romoje) – popiežius 1605-1621 m.

## Biografija
Borgezių šeima buvo kilusi iš Sienos, bet vėliau persikėlė į Romą, kur ir gimė būsimasis popiežius. Perudžoje ir Padujoje mokėsi teisės bei filosofijos. 1593 m. Klemensas VIII pasiuntė jį legatu į diplomatinę tarnybą pas Ispanijos karalių Pilypą II. Ją baigęs 1596 m. tapo kardinolu, ėmė vadovauti vyskupijai, buvo paskirtas Romos vikaru. 1603 m. tapo inkvizitoriumi Romoje. 

## Užsienio politika

Pirmaisiais valdymo metais Paulius V įsivėlė į konfliktą su Venecijos respublika, jai buvo paskelbtas interdiktas (draudimas atlikti bažnytines apeigas). Tik įsikišus Prancūzijos karaliui Henrikui IV, konfliktas buvo užglaistytas. Tai buvo paskutinis popiežiaus skelbiamas interdiktas suvereniai valstybei. Tuo metu Prancūzijos vaidmuo Europoje buvo sustiprėjęs, o tuo pačiu ir santykiai su popiežiumi. Tačiau Pauliaus V mėginimai kištis į protestantiškos Anglijos reikalus buvo nesėkmingi. Dėl šių bandymų Anglijoje, ir ypač Airijoje pasunkėjo katalikų padėtis. 1615 m. Paulius V priėmė Japonijos samurajaus Hasekura Tsunenaga vadovautą misiją. Japonijos atstovai pageidavo pasirašyti Japonijos ir Naujosios Ispanijos prekybos susitarimą bei išsiųsti krikščionių misionierius iš Japonijos. 

Valdant Pauliui V buvo plėtojamos užjūrio misijos: kapucinų – į Kongo imperiją, jėzuitų – į Paragvajų.

## Draudimai
Paulius V buvo pagarsėjo draudimais, nukreiptais prieš naujausius mokslo atradimus. Jis 1616 m. į uždraustų knygų sąrašą įtraukė astronomo Mikalojaus Koperniko veikalą „Apie dangaus sferų sukimąsi“, kuriame buvo paneigtas  teiginys, esą Žemė yra Visatos centras. Knygą M. Kopernikas buvo dedikavęs popiežiui, joje detaliai aprašė Heliocentrizmo teoriją ir pagrindęs ją pavyzdžiais. Pauliaus V iniciatyva buvo pradėtas inkvizicijos procesas prieš tų laikų žymiausią fiziką ir astronomą Galilėjų, skleidusį Koperniko idėjas. Buvo uždraustas teiginys „Saulė nesisuka aplink Žemę, ir Žemė nėra Visatos centras“.

## Kita veikla
Praktikavo nepotizmą. Išrinktas popiežiumi, Paulius V paskyrė 27 metų sūnėną Scipioną Borgezę kardinolu. Paulius V baigė statyti Šv. Petro baziliką, prisidėjo prie Vatikano bibliotekos plėtros, 1605 m. įkūrė Šventojo Sosto banką, kanonizavo ir beatifikavo keletą asmenų, tarp jų ir Ignacą Lojolą bei Šv. Teresę Avilietę.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Pauliaus V Šv. Severo vyskupui Oktavianui Nacionalinės Martyno Mažvydo bibliotekos Rankraščių skyriaus pergamentų kolekcijoje 
* [Popiežius Paulius V „Katalikų Enciklopedijoje“ (anglų k.): New York, Robert Appleton Company. 1913](http://en.wikisource.org/wiki/Catholic_Encyclopedia_(1913)/Pope_Paul_V)
Viranglis

**Viranglis** arba **Viranglė** – ežeras rytų Lietuvoje, Vilniaus rajone, Asvejos regioniniame parke, 4,5 km į šiaurę nuo Sužionių, netoli pietinio Asvejos ežero kranto. Ežeras telkšo rininiame duburyje, nusidriekusiame iš rytų į vakarus 2,2 km, kurio plotis 0,2 km. Altitudė 144,1 m. Kranto linija vingiuota, krantai aukšti, beveik ištisai apaugę mišku. Ežerą iš pietų ir vakarų supa Dubingių miškas. Per Viranglį iš Liminėlio ežero į Asveją teka A-1 upelis.

Greta šiaurrytinio kranto įsikūręs Jonėnų kaimas.

Ežerėvardis *Virañglis* kildinamas nuo žodžių *varangotis* („rangytis“), *vyrus* („kuris lengvai varstosi“).

## Šaltiniai
Vingerinė

**Vingerinė** – upė šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone; Nemunėlio dešinysis intakas. Prasideda 3 km į šiaurės rytus nuo Rokiškio. Teka šiaurės vakarų kryptimi. Įteka į Nemunėlį 152 km nuo jo santakos su Mūša, į pietryčius nuo Paliepio.

Intakai: Kardupėlis (kairysis), Beržiena (dešinysis).

Beveik visa vaga sureguliuota. Vidutinis upės nuolydis – 179 cm/km. Ties Bajorais ir ties Žiobiškiu (17 ha) upė patvenkta. Didesnės gyvenvietės prie Vingerinės: Bajorai, Steponiai, Žiobiškis.

Spėjama, kad upėvardžio pirminė lytis buvusi **Vingirinė*, ir kilusi nuo augalo pavadinimo *vingiris*.

## Šaltiniai
Kavelingas

**Kavelingas** (, nuo 1946 m. ***Sosnovka***, ) – buvusi gyvenvietė Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Lugovojės kaimo gyvenvietės kaimas.

## Istorija

Notangos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Karaliaučiaus apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities girininkija ir kaimas.

1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kenigsbergo rajono (), vėliau Kaliningrado rajono kaimas, nuo 1959 m. gegužės 27 d. Bagrationovsko rajono, nuo 1965 m. sausio 12 d. iki 2008 m. birželio 30 d. Gurjevsko rajono Lugovojės apylinkės kaimas. 2024 m. sausio 19 d. prijungtas prie Šteinbeko.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Vilniškių ežeras

**Vilniškių ežeras** – ežeras rytų Lietuvoje, Vilniaus rajone, 6,5 km į pietvakarius nuo Dubingių. Ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius 0,96 km, plotis iki 0,56 km. Altitudė 157 m. Krantai neaukšti, tik pietvakarinis krantas aukštas; šiaurinis krantas vietomis supelkėjęs, prieina Gaveikių miškas. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Šiaurėje iš Vilniškių ežero į Gaveikių ežerą išteka Vilniškio upelis (Žeimenos baseinas).

Greta ežero įsikūręs Vilniškių kaimas. Vakarinėje pakrantėje veikia kaimo turizmo sodyba.

## Šaltiniai
La Rosaledos stadionas

**La Rosaledos stadionas** () – futbolo stadionas Malagoje (Ispanija), Rosaledos kvartale. Namų rungtynes žaidžia Málaga CF.

Be futbolo, stadione vyko ir tokių grupių ar atlikėjų kaip George Michael, Shakira, Maná, Alejandro Sanz ir RBD muzikos renginiai.

## Istorija

Stadionas pastatytas 1941 m. vietoje seno *Baños del Carmen*. Pirmosios futbolo rungtynės surengtos balandžio 13 d. tarp buvusių klubų CD Málaga ir AD Ferroviaria. Tų pačių metų rugsėjo 14 d. buvo oficialiai atidarytas, surengtos draugiškos rungtynės tarp CD Málaga ir Sevilla FC.

1976 m. stadione vyko UEFA Čempionų lygos atrankos etapo varžybos tarp Real Madrid CF ir Club Brugge KV.

Stadionas buvo vienas iš 17 šalies stadionų, naudotų 1982 m. XII pasaulio futbolo čempionatui. Čia buvo sužaistos 3 rungtynės. Stadione yra žaidusi Ispanijos rinktinė.

2002 m. vyko UEFA Intertoto taurės finalas, kuriame Málaga CF, kartu su Fulham FC ir VfB Stuttgart, tapo pirmos vietos nugalėtojai.

## Nuorodos
* Stadiono istorija
* Stadiono nuotraukos
La Romaredos stadionas

**La Romaredos stadionas** () – futbolo stadionas Saragosoje (Ispanija), Romaredos kvartale. Namų rungtynes žaidžia Real Zaragoza SAD. Stadione telpa 34 596 žiūrovai. Nuo 2024 m. rekonstruojamas.

## Istorija

1956 m. vasario 9 d. buvo patvirtintas planas stadionui statyti. Statybos darbus atliko „Agroman“ kompanija, kuri per 15 mėnesių pastatė stadioną. Stadionas oficialiai atidarytas 1957 m. rugsėjo 8 d., tą dieną vyko futbolo rungtynės tarp Real Zaragoza ir CA Osasuna, kurias 4–3 laimėjo šeimininkai.

Stadionas renovuotas 1977 ir 1982 m. XII pasaulio futbolo čempionatui (vyko 3 rungtynės). Buvo naudojamas 1992 m. vasaros olimpinėms žaidynėms, futbolo grupės etapams ir ketvirtfinaliui. Po 1994 m. rekonstrukcijos tapo pilnai sėdimas.

## Nuorodos
* Stadiono istorija
X žaidynės

**X žaidynės** – kasmetinis ekstremalaus sporto renginys, kurį organizuoja JAV televizijos kanalas ESPN. Pirmosios X žaidynės buvo surengtos 1995 m. Rod Ailando valstijoje.

X žaidynės yra skirstomos į dvi dalis – žiemos (pirmą kartą surengtos 1997 m.) ir vasaros žaidynes. Žiemos X žaidynės rengiamos sausio arba vasario mėnesį, o vasaros X žaidynės – rugpjūtį. X žaidynėse sportininkai kovoja dėl aukso, sidabro ir bronzos medalių bei piniginio prizo. Dažnai šiame renginyje būna eksperimentuojama ir atliekama naujų iki tol neatliktų triukų.

Visų rungčių metu skamba gyva DJ muzika, o vakarais vyksta specialūs koncertai.

Nuo 2002 m. X žiemos žaidynės vyksta Kolorado valstijos Aspeno mieste, o X vasaros žaidynės nuo 2003 m. rengiamos Los Andžele.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Leonas XI

**Leonas XI** (, tikroji pavardė *Alessandro Ottaviano de' Medici*, 1535 m. birželio 2 d. Florencijoje, Italija – 1605 m. balandžio 27 d. Romoje) – Romos katalikų bažnyčios 232–asis popiežius, valdęs nuo 1605 m. balandžio 1 d. iki balandžio 27 d. – mirties dienos. Ketvirtasis popiežius, turėjęs Medičių pavardę, popiežiaus Leono X sūnėnas.

## Biografija
 
Toskanos didysis kunigaikštis Kozimas de Medičis Aleksandrą skyrė ambasadoriumi prie Šventojo sosto. 1573 m. Aleksandras paskirtas Pistojos vyskupu, 1574 m. –  Florencijos arkivyskupu. 1583 m. gruodžio 12 d. iš popiežiaus Grigaliaus XIII gavo kardinolo įšventinimus. Tą pačią dieną kardinolais tapo ir *Giovanni Battista Castagna,  Niccolo Sfrondrati* bei *Giovanni Antonio Facchinetti de Nuce*, vėliau XVI a. atitinkamai tapę popiežiais Urbonu VII, Grigaliumi XIV ir Inocentu IX. Nei vienas iš popiežių, tapusių kardinolais tą dieną, vėliau neišbuvo bažnyčios vadovais ilgiau nei metus. 1596 m. paskirtas popiežiaus legatu Prancūzijoje. 

## Valdymo laikotarpis
1605 m. kovo 14 d. Aleksandras de Medičis išrinktas naujuoju popiežiumi. Jo kandidatūrą parėmė Italijos ir Prancūzijos kardinolai, prieštaravo Ispanijos karalius Pilypas III Habsburgas. Leonas XI valdė bažnyčią labai trumpai – mirė 28–ąją pontifikato dieną, todėl jam prigijo popiežiaus-Žaibo pravardė (*Papa Lampo*).

## Nuorodos

* Sąrašas:Popiežiai
* ''Katalikų enciklopedijoje'' apie popiežių Leoną XI (anglų k.)
Valkšnumas

**Valkšnumas** – kietojo kūno savybė lėtai plastiškai deformuotis nuo pastovios apkrovos arba įtempimų. Deformacija yra tuo didesnė, kuo didesnė apkrova, aukštesnė temperatūra, ilgesnė apkrovos trukmė. Medžiagų valkšnumas ypač reikšmingas konstrukcijų elementuose, veikiamuose aukštos temperatūros ir didelių apkrovų, pvz., turbinų, reaktyvinių variklių ir raketų mentėse. Kai kurių (ypač polimerinių) medžiagų valkšnumas pastebimas normalioje ir net neigiamoje temperatūroje (pvz., kadmio -269 °C).

Valkšnumas pastebėtas prieš kelis šimtus metų, tačiau nuoseklūs jo tyrimai pradėti tik XX a. pr.; ypač suintensyvėjo XX a. vid., pradėjus gaminti didelio našumo energetinius agregatus. Lietuvoje kai kurie valkšnumo klausimai tiriami Kauno technologijos universitete ir Vilniaus Gedimino technikos universitete.

## Valkšnumo kreivė

Valkšnumą apibūdina vadinamoji valkšnumo kreivė, kuri rodo, kaip kinta deformacija (*ε*) per laiką (*t*), kai temperatūra ir apkrova (įtempimai) pastovūs. Kreivėje skiriami trys ruožai, atitinkantys skirtingas valkšnumo stadijas: AB – nestacionaraus valkšnumo ruožas (stiprėjimo stadija), BC – stacionaraus valkšnumo ruožas (pastovi deformacija), CD – greitėjančio valkšnumo ruožas (irimo stadija). A rodo pradinės deformacijos didumą, taškas D – suirimo momentą. Tokia valkšnumo kreivė būdinga daugeliui medžiagų (metalams, polimerams, betonui, puslaidininkiams), nors šių medžiagų struktūriniai pakitimai dėl valkšnumo yra skirtingi.

## Valkšnumo teorijos

Valkšnumo teorijos yra kontinuumo mechanikos dalis. Tiria funkcinį ryšį tarp įtempimų (***σ***), valkšnumo deformacijos (*ε<sub>p</sub>*) ir jų išvestinių laiko (*t*) atžvilgiu. Valkšnumo teorijos kūrėju laikomas Liudvigas Eduardas Bolcmanas (Austrija). 1874 m. jis sukūrė linijinę valkšnumo teoriją, tinkančia izotropinėms medžiagoms. Veliau valkšnumo teorijas kūrė ir jas naudojo praktiniams skaičiavimams V. Voltera (Italija), C. R. Sioderbergas (Švedija), A. Nadajus.

Šis ryšys reiškiamas formule:

F\Bigg(\sigma , \varepsilon_p , t, \frac{d\varepsilon_p}{dt}, \frac{d\sigma}{dt}, \frac{d^2\varepsilon_p}{dt^2}, \frac{d^2\sigma}{dt^2}, \dots\Bigg)=0.

Rasti universalią šių parametrų priklausomybę, tinkančią visoms medžiagoms, sunku, todėl naudojamos kelios riboto pritaikymo valkšnumo teorijos. Jos patikrintos eksperimentais, ir jų analitinė išraiška palyginti nesudėtinga.

Tiriant metalus, dažniausiai naudojamasi tekėjimo teorija. Ji ypač tinka, kai įtempimai kinta lėtai ir monotoniškai.
* \frac{d\varepsilon_p}{dt} = f(\sigma, t)

Stiprėjimo teorija tiksliau atspindi valkšnumo eigą; ja naudojamasi, kai įtempimai dideli arba greitai kinta.
* \frac{d\varepsilon_p}{dt} = f(\sigma, \varepsilon_p)

Polimerams tirti dažniausiai naudojamasi paveldimumo teorija. Remiantis paveldimumo teorija, galima nustatyti ne tik valkšnumo deformaciją (kaip remiantis tekėjimo ar stiprėjimo teorijomis), bet ir visą deformacijos dydį.

* \varphi(\varepsilon)=\sigma (t) + \int\limits_{0}^{t}K(t-\tau)\sigma(\tau)d\tau
:: čia *K(t-τ)* – vadinamasis poveiksmio branduolys, įvertinantis ankstesnio (laiko momentu *τ*) įtempimo įtaką deformacijai šiuo momentu.
Kuršių Nerijos kaimo gyvenvietė

**Kuršių Nerijos kaimo gyvenvietė** () – kaimo gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities Zelenogradsko municipaliniame rajone. Administracinis centras – Rybačis. 2011 m. 3 kaimuose buvo 1 546 gyventojai.

## Istorija
Įsteigta vykdant 2005 m. municipalinę reformą. Ribojasi su Lietuva, Neringos savivaldybe, Zelenogradsko miesto ir Kovrovo kaimo gyvenvietėmis.

Gyvenvietės taryba renkama 5 metams, ją sudaro 10 deputatų, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką. Gyvenvietės administracijai vadovauja konkurso tvarka skiriamas administracijos vadovas.

Kaliningrado srities įstatymu Kuršių Nerijos kaimo gyvenvietę sudaro kaimai:    

## Šaltiniai
Klaipėdos autobusų stotis

**Klaipėdos autobusų stotis** – autobusų stotis, įsikūrusi Klaipėdoje, Butkų Juzės g. 9 (miesto centre), greta Klaipėdos geležinkelio stoties (Priestočio g.) ir skulptūrų parko.

Per dieną Klaipėdos autobusų stoties paslaugomis naudojasi 6000–8000 keleivių, o per metus apie 2 milijonai keleivių.

## Istorija
Dabartinis Klaipėdos autobusų stoties pastatas yra jau trečias. Pirmoji autobusų stotis stovėjo toje pačioje vietoje, tačiau buvo dengta mediniu stogu, kuris vienos audros metu buvo nuplėštas vėjo. Antroji autobusų stotis buvo statoma 1987–1989 metais. Ši buvo suprojektuota per didelė ir nefunkcionali, todėl 2009 metų pradžioje ji buvo nugriauta ir pradėta statyti trečioji (šiandieninė) Klaipėdos autobusų stotis. Statybų darbai baigti ir Klaipėdos autobusų stotis oficialiai atidaryta 2009 m. rugpjūčio 28 dieną. Stotį sudaro dvi dalys: Klaipėdos autobusų stotis ir komercinės paskirties patalpos (maisto prekių parduotuvė, suvenyrai, spauda ir pan.). Dalį išlaidų dėl naujojo stoties pastato statybos finansavo komercinės dalies atstovai.

## Susisiekimas
Į Klaipėdos autobusų stotį galima atvykti naudojantis viešuoju Klaipėdos transportu:

Miesto autobusai:
* Nr. 1 – iš Vakarų Laivų Gamyklos į autobusų stotį (VLG);
* Nr. 8 – iš pietinių miesto rajonų į autobusų stotį.

Iš Klaipėdos autobusų stoties galimi tarptautiniai reisai į beveik visas Europos valstybes.

Populiariausi maršrutai Klaipėdos autobusų stotyje:
Klaipėda–Vilnius, Klaipėda–Palanga, Klaipėda–Šiauliai, Klaipėda–Šilutė, Klaipėda–Kretinga, Klaipėda–Ryga, Klaipėda–Liepoja, Klaipėda–Kaliningradas, Klaipėda–Talinas.

Populiariausi maršrutai:
* Autobusai vykstantys maršrutu Klaipėda–Palanga nepriklausomai nuo metų laiko dažni ir per dieną vyksta ne mažiau kaip 20 autobusų;
* Autobusai vykstantys maršrutu Klaipėda–Kaunas–Vilnius vyksta 16 kartų per dieną.

## Nuorodos
* Klaipėdos autobusų parkas
* Autobusų bilietai ir tvarkaraščiai internete
Vilkvedis

**Vilkvedis** – upė šiaurės Lietuvoje, Šiaulių ir Joniškio rajonuose; Mūšos dešinysis intakas. Prasideda 5 km į pietryčius nuo Gruzdžių, netoli Račių kaimo. Teka šiaurės rytų kryptimi. Įteka į Mūšą 149 km nuo jos santakos su Nemunėliu, greta Buvainių.

Intakai: Vidurbalis (dešinysis), Norupis, Jonelis (kairieji).

Visa upės vaga sureguliuota. Jos vidutinis nuolydis – 137 cm/km. 7 km nuo Vilkvedžio žiočių įrengtas 8 ha Valdomų tvenkinys. Gyvenvietės prie upės: Daujočiai, Valdomai, Taurakiai, Buvainiai.

Upėvardis kilęs nuo žodžių *vilkas* (toks žvėris) ir *vesti* („rodyti kryptį“).

## Šaltiniai
Ekscesas

**Ekscesas** gali reikšti:

* ekscesas – statistinė imties charakteristika
* Spalvos ekscesas – astronomijoje dydis, apibūdinantis tarpžvaigždinį parausvėjimą
Vilkijos kalvagūbris

**Vilkijos kalvagūbris** – pakraštinių morenų suformuotas kalvagūbris vidurio Lietuvoje. Driekiasi lanku nuo Panoterių rytuose iki Gynėvės pakrančių vakaruose. Pietrytinė dalis driekiasi pagal Neries dešinįjį krantą, toliau Kauno šiauriniu pakraščiu, Nemuno dešiniąja pakrante, o nuo Vilkijos vėl pasuka į šiaurę. Bendras kalvagūbrio ilgis – ~70 km, plotis 2-3 km. Gūbrys virš aplinkinių lygumų iškilęs ~20 m.

Vilkijos kalvagūbris susidarė paskutiniojo ledynmečio metu, tirpstant ledyno Nevėžio plaštakos pietiniam pakraščiui. Gūbrys nemiškingas, gan tankiai apgyvendintas.

## Šaltiniai
Vilkaitis (ežeras)

**Vilkaitis** – ežeras pietų Lietuvoje, Lazdijų rajone, 5 km į pietvakarius nuo Leipalingio, Veisiejų regioniniame parke. Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 1,09 km, plotis iki 0,43 km. Altitudė 115,1 m. Krantai neaukšti, tik rytinis krantas aukštas. Krantai pietvakariuose miškingi, kitur apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Šiaurinės ežero dalies pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Į Vilkaitį suteka 3 upeliai (tarp jų vienas iš Trikojo ežero), pietuose išteka upelis į Vilkinį (Baltosios Ančios baseinas).

Prie ežero įsikūrę Taikūnų ir Senkonių kaimai. Veikia kaimo turizmo sodyba. Pietvakariniame krante auga saugoma Taikūnų pušis. Šiaurrytine pakrante eina kelias Nr.2526 (Druskininkėliai – Varnėnai – Beržiniai).

Ežero pavadinimas kilo nuo gyvūno pavadinimo *[[vilkas]]*.

## Šaltiniai
Gurjevsko miesto gyvenvietė

**Gurjevsko miesto gyvenvietė** () – miesto gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities Gurjevsko municipaliniame rajone. Centras – Gurjevskas. 2010 m. buvo 12 433 gyventojai.

## Istorija
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2005 m. gruodžio 15 d. Ribojasi su Dobrino ir Kutuzovo kaimo gyvenvietėmis.

Gyvenvietės taryba renkama 5 metams, ją sudaro 15 deputatų, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką.

Kaliningrado srities įstatymu Gurjevsko miesto gyvenvietę sudaro:    
* Gurjevskas, miestas.

## Šaltiniai
Vilbėnas

: *Apie ežerą žr.: [[Vilbėnas (ežeras)]].*

**Vilbėnas** – upė Lietuvoje, Kelmės rajone; kairysis Kražantės intakas (Dubysos baseinas). Prasideda 7 km į šiaurės vakarus nuo Kelmės, Akmenių apylinkėse. Teka daugiausia į rytus, žemupyje – į šiaurės rytus. Įteka į Kražantę 13,8 km nuo jos žiočių, šalia Paverpenio.

Intakai: Šlapikė, Verpelis (kairieji).

Žemupio vaga vingiuota. Kelmėje įrengtas 10 ha Kelmės miesto tvenkinys. Prie Vilbėno įsikūrę Gaštynai, Graužai, Pavilbėnis, Užmiestis, Kelmė.

## Šaltiniai
Sėjamasis vikis

**Sėjamasis vikis** (*Vicia sativa*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos vikių (*Vicia*) genties augalų rūšis.

Augalas vienmetis, žolinis. Stiebas šakotas, plonas, išgulantis, 40-100 cm aukščio. Žiedai bekočiai, susitelkę po 2-3 lapų pažastyse, rausvi. Vaisius – pailga ankštis su 4-9 sėklomis.

Sėjamasis vikis auginamas kaip pašarinis, silosinis augalas. Žaliosios masės derlingumas – 137 cnt/ha. Dažnai sėjami drauge su avižomis, pupomis. Senovėje (neolite, bronzos amžiuje) sėjamuosius vikius maistui vartojo ir žmonės.

## Šaltiniai
Vykežeris

**Vykežeris** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, 6 km į pietvakarius nuo Dusetų. Ilgis rytų–vakarų kryptimi 0,7 km, plotis iki 0,46 km. Altitudė 100,6 m. Krantai daugiausia žemi ir pelkėti, tik šiaurinis krantas aukštas. Atabradą dengia dumblas, o dugną – sapropelingas molis. Pakrantės užžėlusios meldais ir nendrėmis. Ežeru prateka iš rytų į vakarus Indrajos intakas Sniūtė.

Vykežeris patenka į Vasaknų žuvivaisos ūkio tvenkinių sistemą, kanalais per Sniūčio ežerą sujungtas su Šventąja. Greta ežero yra Avižių kaimas.

## Šaltiniai
Vykas

**Vykas** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, 5,5 km į šiaurės rytus nuo Dusetų, Sartų regioniniame parke. Ilgis rytų–vakarų kryptimi 1,37 km, plotis iki 0,35 km. Altitudė 102,9 m. Krantai daugiausia žemi ir pelkėti, tik dalis šiaurinio ir pietinio krantų aukšti. Pakrantės miškingos. Siaurą atabradą dengia dumblas, o dugną – molingas dumblas. Pakrantės užžėlusios meldais, nendrėmis, lūgnėmis ir vandens lelijomis. Į Vyką suteka keli upeliai, o vakaruose į Čiauno ežerą išteka Vykelė (Zaduojos upelės baseinas).

Šalia Vyko yra Pakerių kaimas.

Vandenvardis galimai kilęs iš *vyk-/veik-* šaknies, kuri pradžioje galėjusi turėti vingiuotumo, kreivumo reikšmę (plg.  'glausti, lenkti' <  'kreipti, lenkti').

## Šaltiniai
Hans-Rudolf Merz

**Hansas-Rudolfas Mercas** (, g. 1942 m. lapkričio 10 d.) – šveicarų politikas, priklausantis Šveicarijos laisvųjų demokratų partijai. Liberalams, buvęs Šveicarijos Federalinės Tarybos narys. Nuo 2004 m. iki 2010 m. jis buvo Šveicarijos finansų ministru, o 2009 m. buvo Šveicarijos konfederacijos prezidentu. 2010 m. rugpjūčio 6 d. H. R. Mercas pranešė apie atsistatydinimą iš Federalinės Tarybos.

Hansas-Rudolfas Mercas gimė Herizau mieste, Šveicarijoje. Studijavo Sankt Galeno universitete.

## Karjera
H. R. Mercas buvo skautas ir 2008 m. liepą aplankė Nacionalinį Šveicarijos skautų sąskrydį. Nuo 1969 m. iki 1974 m. jis buvo Laisvųjų Demokratų partijos ministras Sankt Galene. Nuo 1977 m. jis dirbo kaip vadybos konsultanatas.

1997 m. H. R. Mercas buvo išrinktas į Šveicarijos kantonų tarybą, kad atstovautų Apencelį-Auserodeną. Jis pirmininkavo finansų komitetui ir buvo užsienio politikos komiteto nariu.

2003 m. gruodžio 10 d. H. R. Mercas buvo išrinktas į Šveicarijos Federalinę Tarybą.

2008 m. rugsėjo 20 d., būdamas rytų Šveicarijoje, patyręs širdies smūgį, H. R. Mercas buvo skubiai nuvežtas į ligoninę. Jis anksčiau gulėjo Berno ligoninėje, kur jam buvo atlikta sudėtinga operacija. 

2008 m. gruodžio 10 d. H. R. Mercas buvo išrinktas kaip Šveicarijos konfederacijos prezidentas 2009-iesiems metams.

Hansas-Rudolfas Mercas yra vedęs ir turi tris sūnus.

## Šaltiniai

|-

|-

|-
Viešis

**Viešis** – ežeras rytų Lietuvoje, Utenos rajone, 8,5 km į pietus nuo Utenos, į vakarus nuo kelio . Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 1,15 km, plotis iki 0,32 km. Altitudė 147,2 m. Krantai neaukšti, daugiausia užpelkėję – į pietvakarius plyti virš 40 ha dydžio Dubulų pelkė. Krantai beveik ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Pakrantės miškingos. Rytuose įteka upelis (Vieša) iš Pelakio ežero, vakaruose išteka Krašuonos intakas Vieša (Šventosios baseinas). Ežeras gausiai užžėlęs vandens augalija.

Šalia ežero įsikūrusios Karčiškės ir Viešintos. Pasak A. Vanago, hidronimai su šaknimi *vieš-* gali būti vedami iš  – „upokšnis, upelis“.

## Šaltiniai
Daumantas Tomas Pilipavičius

**Daumantas Tomas Pilipavičius** (g. 1977 m. birželio 11 d. Vilniuje) – Lietuvos tapytojas, restauratorius.

## Biografija

Mokėsi Vilniaus Karaliaus Mindaugo vidurinėje mokykloje (35-ta vid.). 2005 m. baigė magistrantūrą Vilniaus dailės akademijoje. Tapybos mokėsi pas doc. Valentiną Antanavičių, doc. Gintarą Palemoną Janonį, restauravimo pas prof. Balį Pakštą, prof. J.A. Pilipavičių. 2009 m. Vilniaus dailės akademijoje apgynė aspirantūros meno projektą, suteiktas meno licenciato kvalifikacinis laipsnis. Teorinio darbo tema „Atkūrimo problematika, jos reikšmė sienų tapybos restauravime. Nacionaliniai ir bendraeuropiniai aspektai“ vadovas prof. dr. J. R. Glemža. Meno projektas „Panemunės pilies sienų tapybos restauravimas“ vadovas doc. Balys Pakštas. Kaip restauratorius ir dailininkas stažavosi Romoje, Paryžiuje.

## Kūryba

Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Surengė personalines tapybos darbų parodas: „Dialogas su savo miestu“ 2006 m. „Vilniaus senamiesčio peizažai“ 2007 m.„Žmogiškasis faktorius“ 2011 m. "Trys žanrai" 2012 m. "Vilnius" 2015 m. "Vilniaus vedutos" 2016 m. “Mano miestas” 2019 m. Nuo 2005 m. dalyvauja įvairiose dailės parodose: „Lietuvos dailininkų sąjungos apžvalginė tapybos paroda“, „Sostinės dienos“, „Tapybos Pavasaris“, „Piešinys”, „Monologai. CAC.“, „Restauratorių kūrybinių darbų paroda“, “Tarptautinis simpoziumas A. Savickui atminti”, “A. Gudaičio tapybos konkurso paroda”, "Portretai", "4-oji šiuolaikinės dailės kvadrienalė" ir kt. Kuria figūrines kompozicijas, portretus, peizažus bei natiurmortus: „Šeima“, „Svečiai“, „Bernardinai“, „Užupis“, „Miesto šventė“, „Natiurmortas su žalia draperija“, „Interjeras su A.Savicko paveikslu“.

## Restauravimas

Lietuvos Respublikos restauratorių sąjungos narys. Nuo 2002 m. restauruoja sienų tapybą, LRKM suteikta aukščiausia kvalifikacinė kategorija. Svarbiausios restauruotos freskos: Vilniaus Bernardinų bažnyčioje bei vienuolyne (XVI, XVII, XVIII, XX a.), Trakų Šv. Mergelės Marijos bažnyčioje (XV a.), Panemunės Pilyje (XVIII a.), Šiluvos bazilikoje (XIX a.), Vilniaus Šv. Kotrynos bažnyčioje (XVII a.), Sapiegų rūmuose Vilniuje (XVII a.), Neringos kavinėje (XX a.), privačiuose interjeruose ir kt.
Suteikti apdovanojimai: Kultūros paveldo departamento padėkos raštas už Bernardinų bažnyčios Vilniuje šiaurinės sienos XVI a. sienų tapybos tyrimo, konservavimo ir restauravimo darbus (2009 – 2011 m.). VDA speciali padėka už restauruotą XVIII a. skliautų sienų tapybą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Asmeninė svetainė
Pavijos provincija

**Pavijos provincija** () – Italijos provincija Lombardijoje. Provincijos sostinė – Pavija.

Provincijos plotas – 2339 km², gyvena 548307 žmonės, yra 190 savivaldybių.

## Didžiausios savivaldybės

## Išnašos
Artūras Žukauskas

**Artūras [[Žukauskas]]**:

* Artūras Žukauskas (1956) – fizikas;
* Artūras Žukauskas (1974) – aktorius, režisierius.
Bafingas (regionas)

**Bafingo regionas** () – vienas iš Dramblio Kaulo Kranto regionų. Yra šalies šiaurės vakaruose, Gvinėjos pasienyje. Administracinis centras – Tuba.

## Gyventojai

Gyventojų daugumą sudaro maninkai.

## Administracinis suskirstymas

Regione yra 3 departamentai:
* Tubos departamentas
* Koro departamentas
* Uaninu departamentas
Aštuoniolikos Kalnų regionas

**Aštuoniolikos Kalnų regionas** () – vienas iš Dramblio Kaulo Kranto regionų. Yra šalies vakaruose, Gvinėjos ir Liberijos pasienyje. Administracinis centras – Manas. Plotas 16 782 km².

## Gyventojai
Gyventojų daugumą sudaro danai.

## Administracinis suskirstymas
Regione yra 6 departamentai:
* Mano departamentas
* Kuibli departamentas
* Dananės departamentas
* Bangolo departamentas
* Biankumos departamentas
* Zuano–Hunjeno departamentas

## Šaltiniai
Dirvinis vijoklis

**Dirvinis vijoklis** (*Convolvulus arvensis*) – vijoklinių (*Convolvulaceae*) šeimos augalas, paplitęs Eurazijoje.

Augalas žolinis, vijoklinis, daugiametis. Stiebas šešiabriaunis, užaugantis iki 170 cm, vyniojasi ant kitų augalų, stulpų arba driekiasi pažeme. Lapai lancetiški arba linijiškai pailgi, su strėlišku, ietišku arba širdišku pagrindu, 2–5 cm ilgio. Žiedai piltuviškai varpiški, kvapnūs, balti arba rausvi, 1,9–2,5 cm skersmens. Vaisius rudas, apvalus, 0,3 cm skersmens, su 2 sėklomis. Šaknys baltos, virvelinės.

Dirvinis vijoklis – sunkiai išnaikinama piktžolė. Auga laukuose, daržuose, dykvietėse, soduose, ant pylimų. Nors avys, galvijai augalą ėda, didesni jo kiekiai kenksmingi (ypač arkliams). Šiaurės Amerikoje – invazinė rūšis.


104 Convolvulus arvensis.jpg|Požymiai
Convolvulus arvensis Gaulsheim.jpg|Margi žiedai
Convolvulus arvensis 001.JPG|Augavietė
Convolvulus arvensis MHNT.BOT.2005.0.960.jpg|Vaisiai ir sėklos.


## Šaltiniai
Kovrovo kaimo gyvenvietė

**Kovrovo kaimo gyvenvietė** () – kaimo gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities Zelenogradsko municipaliniame rajone. Administracinis centras – Kovrovas. 2011 m. 53 kaimuose buvo 8 526 gyventojai.

## Istorija
Įsteigta 2006 m. gruodžio 28 d. vykdant municipalinę reformą. Ribojasi su Baltijos jūra, Zelenogradsko miesto, Kuršių Nerijos kaimo gyvenvietėmis, Kuršių mariomis, Gurjevsko rajono Chrabrovo kaimo gyvenviete, Kaliningrado miestu, Pereslavskojės ir Krasnotorovkos kaimo gyvenvietėmis,
Svetlogorsko rajonu ir Pionersko miestu.

Gyvenvietės taryba renkama 5 metams, ją sudaro 10 deputatų, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką. Gyvenvietės administracijai vadovauja konkurso tvarka skiriamas administracijos vadovas.

Kaliningrado srities įstatymu Kovrovo kaimo gyvenvietę sudaro kaimai:    

## Šaltiniai
Šv. Poncijonas

**[[Šventasis]] Poncijonas** () - 18-asis popiežius nuo 230 m. liepos 21 d. iki 235 m. rugsėjo 28 d. Gimė Romoje. Tikriausiai buvo Kalpurnijaus sūnus.

Jo pontifkato metu baigėsi Hipolito schizma. Romos imperatorius Maksiminas Trakas ištrėmė Poncijoną, Hipolitą bei kitus Bažnyčios vadovus įį Sardiniją, kur Poncijonas atsistatydino 235 m. rugsėjo 25 arba 28 d. Tai buvo pirmasis Petro sosto įpedinis, kuris atsistatydino. Nežinoma, kiek ilgai jis dar gyveno, anot "Liber Pontificalis", jis mirė dėl nežmoniškų sąlygų kasyklose Tavolaros saloje.
Jo palaikus į Romos šv. Kaliksto katakombas perkėlė popiežius Fabijonas. 

Poncijonas pirmininkavo sinodui, kuriame buvo patvirtinta Origeno ekskomunika.

Jis buvo psalmių giedojimo ir deklamacijų pradininkas.

Kadaise Poncijono liturginis minėjimas buvo lapkričio 19 d., tačiau šiuo metu jis minimas rugpjūčio 13 d., kartu su šv. Hipolitu.

Tuo pat metu antipopiežiumi buvo šv. Hipolitas.

## Nuorodos

* New Advent - Pope St. Pontian
Šv. Celestinas I

**Celestinas I** – katalikų ir pravoslavų bažnyčios šventasis, popiežius nuo 422 m. rugsėjo 10 d. iki 432 m. liepos 27 d.

## Biografija
Labai nedaug tėra žinoma apie jo jaunystę. Celestinas gimė Kampanijoje. Jo tėvo vardas – Priscijus. Kurį laiką gyveno Milane kartu su šv. Ambrozijumi. Pirmą kartą jis minimas popiežiaus Inocento I 416 m. dokumentuose kaip „Diakonas Celestinas“.

## Valdymas
431 m. Celestinas išsiuntė pasiuntinius dalyvauti Efezo susirinkime, kuriame buvo patvirtintas Mergelės Marijos, kaip Dievo Motinos, oficialus titulas, pasmerktas eretinis nestorianizmas. Pasmerkė ir kitus eretinius judėjimus – novatianiečius, pelagianiečius. 431 m. Celestinas pasiuntė vyskupą Paladijų krikštyti Airiją. Paladijaus veiklą Airijoje tęsė Šv. Patrikas. Buvo palaidotas Via Salaria miesto kapinėse, vėliau jo palaikai perkelti į Romos *Santa Prassede* baziliką. Mene dažnai vaizduojamas kartu su balandžiu, drakonu ir liepsna.

## Šaltiniai
José Zorrilla stadionas

**José Zorrilla stadionas** () – futbolo stadionas Valjadolide, Ispanijoje. Namų rungtynes žaidžia Real Valladolid CF. Talpa – 26 512 žiūrovų, pavadintas ispanų poeto José Zorrilla (1817–1893) garbei.

## Istorija

Stadionas pastatytas 1982 m. Pirmosios futbolo rungtynės stadione buvo sužaistos 1982 m. vasario 20 d. tarp Real Valladolid ir Athletic C. Bilbao, šeimininkai jas laimėjo 1–0. Vienintelį varžybų įvartį 84 minutę pelnė Jorge Alonso. Tų pačių metų balandžio mėnesį vyko Copa del Rey, kurį laimėjo Real Madrid.
 
Stadione 1982 m. vyko XII pasaulio futbolo čempionato D grupės 3 rungtynės.

## Nuorodos
* Stadiono istorija
Riasoro stadionas

**Riasoro stadionas** () – įvairios paskirties stadionas La Korunjos mieste (Ispanija), Riasoro kvartale. Namų rungtynes žaidžia RC Deportivo de La Coruña. Stadione telpa 34 000 žiūrovai.

## Istorija

Stadionas pastatytas 1944 m. vietoje senojo. Atidarymo dieną 1944 m. spalio 29 d. vyko futbolo rungtynės prieš Valencia CF, kurias „Deportivo“ pralaimėjo 2–3. Pirmosios rinktinių rungtynės buvo sužaistos 1945 m. tarp Ispanijos ir Portugalijos rinktinių, kurias 4–2 laimėjo ispanai.

60 000 žiūrovų talpinęs Riasoro stadionas buvo vienas iš 1982 m. XII pasaulio futbolo čempionato stadionų, čia vyko 3 rungtynės. Ta proga stadionas buvo renovuotas.

## Šaltiniai
Vozgava

**Vozgava** (, nuo 1939 m. *Wosegau*, nuo 1945 m. , nuo 1946 m. ***Višniovojė***, ) – gyvenvietė Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, nuo 2006 m. gruodžio 28 d. Zelenogradsko miesto gyvenvietės dalis.

## Istorija

Sembos žemės kaimo pavadinimas *Ōzēgavō* prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas ir dvaras, kuriam priklausė Niskirdai, Vikuva ir Viskiautai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. – 2006 m. Višniovojės apylinkės (*Вишнёвский Совет*, centras – Kovrovas) kaimas.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Grasilda Blažiene: Hydronymia Europaea, Sonderband II, Die baltischen Ortsnamen. Wolfgang Schmid Hrsg., Steiner Verlag Stuttgart 2000.
* G. Gerullis: Die altpreußischen Ortsnamen. Berlin, Leipzig 1922.
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Variacija (matematika)

**Variaciaja** ( - kitimas) – diferencialo sąvokos apibendrinimas; funkcijos pokyčio tiesinė pagrindinė dalis. Jei funkcijos F(x) (x – abstrakčios erdvės elementas) pokytis yra ΔF(x) = А(x+h)-F(x) = L(x, h)+β(x, h), tai L(x, h) = δF(x) vadinama funkcijos F(x) variacija; L(x, h) tiesiškai priklauso nuo h, β(x, h) artėja į nulį greičiau negu h. Naudojimosi variacija sritys: variacinis skaičiavimas, optimaliojio valdymo teorija, netiesinių lygčių sprendimas. Variacija apskaičiuojama dažniausiai pagal formulę

\delta F(x)=\frac{d}{d\alpha}F(x+\alpha h)\Bigg|_{\alpha =0}
:: čia α – skaičius.

Variacijos sąvoką apie 1760 m. pradėjo vartoti Žozefas Lui Lagranžas spręsdamas uždavinius, kuriais ieškoma funkcionalo minimalioji arba maksimalioji reikšmė, šiandien tokie uždaviniai sudaro matematikos sritį – variacinį skaičiavimą.

## Pavyzdys
Funkcija

:F(x)=\int\limits_{a}^{b} f(t,x,x')dx

jos variacija

:\delta F(x)=\frac{d}{d\alpha}\int\limits_{a}^{b}f\Big(t,x(t)+\alpha h(t), x'(t)+\alpha h'(t)\Big)dt\Bigg|_{\alpha =0}=\int\limits_{a}^{b}\Big[f_x'\Big(t,x(t),x'(t)\Big)h(t)+f_{x'}'\Big(t,x(t),x'(t)\Big)h'(t)\Big]dt

## Variaciniai metodai

Variaciniai metodai apytiksliai diferencinių lygčių kraštinių uždavinių sprendimo metodai: kraštinis uždavinys pakeičiamas ekvivalenčiu variaciniu uždaviniu. Pirmasis variacinis metodas buvo Oilerio laužčių metodas. XX a. pr. sukurti Rico ir Galiorkino metodai. Dažnai naudojamasi apibendrintais variaciniais skirtuminiais metodais.

Pvz., kraštinis uždavinys Puasono lygčiai pakeičiamas tokiu variaciniu uždaviniu: rasti funkciją *u(x, y)*, su kuria funkcija įgyja mažiausią reikšmę (minimumą).

\frac{\partial^2 u}{\partial x^2}+\frac{\partial^2 u}{\partial y^2}=f(x,y),\ (x,y)\in D,\ u|_{\Gamma}=0
:: (Γ – srities *D* kontūras)
J(u)=\iint\limits_D\Bigg[\Bigg(\frac{\partial u}{\partial x}\Bigg)^2+\Bigg(\frac{\partial u}{\partial y}\Bigg)^2+2fu\Bigg]dxdy

Galima imti ir kitokias funkcijos *J(u)* išraiškas. Variacinis uždavinys sprendžiamas vienu tiesioginių metodų, pvz., Rico metodu. Dažniausiai sprendinys užrašomas apytiksle formule

u_n(x,y)=\sum_{i=1}^n a_i\varphi_i(x,y)
:: čia *φ<sub>i</sub>* – žinomos funkcijos, *a<sub>i</sub>* – nežinomi koeficientai, randami sprendžiant *n* eilės algebrinių lygčių sistemą.

## Šaltiniai
Inocentas IX

**Inocentas IX** (, tikroji pavardė *Giovanni Antonio Facchinetti*, 1519 m. liepos 20 d. Bolonijoje, Italijoje – 1591 m. gruodžio 30 d. Romoje) – Romos katalikų bažnyčios 230–asis popiežius, valdęs nuo 1591 m. spalio 29 d. iki tų pačių metų gruodžio 30 d. – mirties dienos. Prieš savo trumpą, poros mėnesių trukmės tarnystę popiežiumi Inocentas IX buvo Kanonų kodekso teisininku, diplomatu, vyriausiuoju popiežiaus Grigaliaus XIV  reikalų tvarkytoju (1590–1591). Garsėjo prielankumu Ispanijos politikai.

## Biografija
G. Fakinečio šeima buvo kilusi iš Kordo Pjemonte, šiaurės Italijoje. Jis gimė Bolonijoje 1519 m. liepos 20 d. 1544 m. baigė teisės mokslus Bolonijos universitete, garsėjusiame jurisprudencijos studijomis, ir išvyko į Romą. Ten dirbo kardinolo *Nicolò Ardinghelli* sekretoriumi, vėliau – pas kardinolą *Alessandro Farnese* ir jo atstovu Avinjono vyskupijoje pietų Prancūzijoje, tvarkė jo reikalus Parmoje šiaurės Italijoje. 1560 m. paskirtas Nikastro vyskupu Kalabrijoje. 1562 m. dalyvavo Tridento susirinkime, kurio nutarimai davė pradžią kontrreformacijai, buvo pradėta griežtai cenzūruoti dvasininkams skirtą literatūrą, sudarinėti draudžiamų knygų sąrašus. 1566 m. Pijaus V paskirtas apaštališkuoju nuncijumi į Veneciją. Šiuo laikotarpiu įtvirtinta popiežiaus, Venecijos ir Ispanijos sąjunga, kuri padėjo laimėti prieš Osmanų imperiją, sutriuškinant jos laivyno pajėgas Lepanto jūrų mūšyje (1571 m.). 

1572 m. kardinolas grįžo į savo vyskupiją. 1572–1585 m. buvo Jeruzalės lotynų patriarchu (*Patriarcha Hierosolymitanus Latinorum*).

## Valdymo laikotarpis
 
1583 m. gruodžio 12 d. K. Fakinetis tapo kardinolu. Tą pačią dieną Grigalius XIII buvo paskyręs kardinolais ir *Alessandro Ottaviano de' Medici, Giovanni Battista Castagna*, bei *Niccolo Sfrondrati*, vėliau XVI a. atitinkamai tapusiais popiežiais Leonu XI, Urbonu VII bei Grigaliumi XIV. Nei vienas iš popiežių, tapusių kardinolais tą dieną, vėliau neišbuvo bažnyčios vadovais ilgiau, nei metus.

Valdant ligotam popiežiui Grigaliui XIII, didžiausia darbo našta jo administracijoje teko K. Fakinečiui. Kardinolų kolegijoje tarp proispaniškai nusiteikusių kardinolų turėjo tvirtą palaikymą, todėl tapęs popiežiumi Inocentas IX rėmė Ispanijos karalių Pilypą II Habsburgą ir prancūzų Katalikų lygą jų kovoje prieš Prancūzijos karalių Henriką IV Burboną. Anksti mirus Inocentui IX, religiniuose prancūzų karuose (1562–1598 m.) jo toli siekiantys planai liko neįgyvendinti. 
 

## Nuorodos

* Sąrašas:Popiežiai
* [''Katalikų enciklopedijoje'' apie popiežių Inocentą IX (anglų k.)](http://en.wikisource.org/wiki/Catholic_Encyclopedia_(1913)/Pope_Innocent_IX)
Lietuva 2005 m. Eurovizijoje

Atranka į **[[Eurovizijos dainų konkursas 2005|Euroviziją 2005]] m. [[Lietuva|Lietuvoje]]** vyko 1 ketvirtfinalio, 2 pusfinalių ir finalo sistema. Atranką į Euroviziją laimėjo „Laura & The Lovers“, su daina „Little by little“, kurie finale surinko 5 465 žiūrovų balsus ir gavo teisę atstovauti Lietuvai Eurovizijoje.

## Finalas
Čolnovas

**Čolnovas** () – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Supraslio valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurės rytus nuo Supraslio ir apie 21 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Viešintų kalvagūbris

**Viešintų kalvagūbris** – pakraštinių morenų suformuotas kalvagūbris vidurio Lietuvos regiono šiaurės rytuose. Nusidriekęs ~80 km nuo Ukmergės iki Šimonių. Pietinis pakraštys pasiekia Šventosios dešiniąją pakrantę. Gūbrio plotis 2-3 km, santykinis aukštis 20-30 m. Aukščiausia vieta (pagal absoliutinį aukštį) – 137 m (prie Kinderių kaimo). Viešintų kalvagūbriu eina Šventosios–Nevėžio, toliau – Šventosios–Mūšos baseinų vandenskyra.

Kalvagūbris susidarė paskutiniojo ledynmečio metu, jis yra didelės ledyno plaštakos, dengusios Žiemgalos ir Nevėžio lygumas, pakraštinis moreninis darinys. Būdingi sukultūrinti velėniniai dirvožemiai, yra kvarcinio smėlio telkinių. Reljefas banguotas, su pelkėtais kloniais. Kraštovaizdžiai daugiausia sukultūrinti.

## Šaltiniai
Viešė

**Viešė** – senovės baltų bendruomeninė gyvenvietė. Iki X a. viešėje gyveno viena giminė, nuo X–XII a. pradėjo vystytis į teritorines gyvenvietes. Dirbamos žemės dalybos viešėje buvo sprendžiamos burtais, nuo XIII a. pr. žemės virto alodais. Viešės grupavosi aplink piliakalnius. XIII a. pirmoje pusėje susidarius klasinei visuomenei, viešieji darbai (pilių, slėptuvių statyba, kelių priežiūra) tapo angarijų (darbo prievolių) pagrindu. Viešė imta vadinti lauku.

Viešei vadovavo viešpats (viešės (t. y. „visų“) pats („vyriausiasis“), plg. sanskrito *viš patih*), reikalus spręsdavo viešės narių sueiga – kuopa. Nuo žodžio „viešė“ taip pat kilę tokie žodžiai kaip „vieškelis“, „viešnia“, taip pat slaviški žodžiai kaimui įvardinti (*wieś, ves*).

## Šaltiniai
Grigalius XIV

**Grigalius XIV** (, tikroji pavardė *Niccolo Sfrondrati*, 1535 m. vasario 11 d. Soma Lombarde Milano hercogystėje – 1591 m. spalio 15 d. Romoje) – Romos katalikų bažnyčios 229–asis popiežius, valdęs nuo 1590 m. gruodžio 5 d. iki 1591 m. spalio 15 d. – mirties dienos. Savo politikoje rėmė Ispanijos karalių Pilypą II Habsburgą.

## Biografija
 
N. Sfrondatis gimė kilmingoje Milano senatoriaus šeimoje. Studijavo Perudžoje ir Padujoje, po to 1560 m. tapo Kremonos vyskupu Lombardijoje. 1561–1563 m. dalyvavo Tridento susirinkimuose, kurių veikla buvo kontrreformacinė, cenzūravusi ne tik pažangias knygas, bet ir dvasininkų literatūrą. 

N. Sfrondatis kardinolu tapo 1583 m. gruodžio 12 d. Tą pačią dieną Grigalius XIII buvo paskyręs kardinolais ir *Alessandro Ottaviano de' Medici, Giovanni Battista Castagna* bei *Giovanni Antonio Facchinetti*, vėliau atitinkamai tapusius popiežiais Leonu XI, Urbonu VII bei Inocentu IX. Nei vienas iš popiežių, tapusių kardinolais tą dieną, vėliau neišbuvo bažnyčios vadovais ilgiau nei metus.

Tapęs kardinolu N. Sfrondatis apsigyveno Romoje, bet toli nuo kurijos. Konklavoje jo kandidatūra į popiežius buvo iškelta Ispanijos iniciatyva, remiantis 7 kandidatų sąrašu, kurį į konklavą iš karto po ankstesniojo popiežiaus Urbono VII mirties 1590 m. rugsėjo 27 d. buvo perdavęs ispanų ambasadorius Olivaresas. N. Sfrondatis visiškai nepretendavo į popiežius, ir jam pranešta žinia apie jo išrinkimą buvo nelaukta. Kitą dieną jis kreipėsi į kardinolus su ašaromis akyse ir klausdamas: „Teatleidžia jums Dievas! Ką jūs padarėte?“ 

## Valdymo laikotarpis

Per savo trumpą 10 mėnesių trukmės tarnystę popiežiumi Grigalius XIV buvo ramus ir ligotas, ypatingai pamaldus žmogus, turėjęs mažai patyrimo politikoje ir diplomatijos reikaluose. Vykdė proispanišką politiką, rėmė prancūzų Katalikų lygą jų kovoje prieš Prancūzijos karalių Henriką IV Burboną. 1591 m. kovo 1 d. Grigalius XIV, remdamasis popiežiaus Siksto V paskelbta 1585 m. deklaracija, Henriką IV ekskomunikavo kaip eretiką, negalintį paveldėti katalikiškos Prancūzijos sosto.

1591 m. balandžio 18 dienos dekretu *Bulla Cum Sicuti* Grigalius XIV įsakė Filipinų katalikams išmokėti reparacijas čiabuviams už tai, kad jie per jėgą europiečių buvo paversti vergais, be to, nurodė, kad visi savininkai salose paleistų į laisvę vietinius vergus. 

1591 m. Grigalius XIV pataisė popiežiaus Siksto V  Apaštališkojoje konstitucijoje *Effraenatam* (1588 m.) įteisintą bausmę už abortus: bausmė neturėjo būti taikoma, jei abortas buvo daromas dar nepajudėjus vaisiui.

## Išnašos

## Nuorodos

* Sąrašas:Popiežiai
* [''Katalikų enciklopedijoje'' apie popiežių Grigalių XIV (anglų k.)](http://en.wikisource.org/wiki/Catholic_Encyclopedia_(1913)/Pope_Gregory_XIV)
* Grigaliaus XIV biografija (anglų k.)
Voroničė

**Voroničė** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Supraslio valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaime stovi XIX a. pastatyta kalvė, kuri yra įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.


Vaizdas:Podlaskie - Supraśl - Woronicze - Droga - SSE - v-NNE.JPG|Įvažiavimas į kaimą
Vaizdas:Podlaskie - Supraśl - Woronicze - SSE - droga - kapliczka.JPG|Pakelės koplyčia


## Nuorodos

* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).
Zeliona (Supraslis)

**Zeliona** () – eiguva Lenkijos šiaurės rytuose, 8 km į pietus nuo Supraslio ir apie 11 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija

Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė LDK. 1913 m. čia buvo Dailidžių valsčiaus centras.

## Šaltiniai