open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Muto valsčius

**Muto valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Mutas.

## Istorija

Įkurtas XIX a. 2-ojoje pusėje Vilniaus gubernijoje, galbūt vietoje buvusio Voverių valsčiaus. Panaikintas 1927 m. rugpjūčio 20 d. reformuojant į Voverių valsčių.

|-
| 1869 m. || || 2253 || 267 kiemai  || || 41
|-
| 1874 m. || || 2266 || 265 kiemai  || 3 seniūnijos || 39
|-
| 1880 m. || || 2650 || 251 kiemas  || 3 seniūnijos || 39
|-
| 1885 m. || || 2804 || 251 kiemas  || 3 seniūnijos || 39
|-
| 1890 m. || || 3478 || 251 kiemas  || 3 seniūnijos || 39
|}

## Vadovai
* S. Moisejus, nuo 1884 m.

## Suskirstymas

## Gyvenvietės

Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):

* Abromiškės *(Абрамішкі)*, k.
* Alchauka *(Альхоўка)*, k.
* Bahdanauščyna *(Багданаўшчына)*, plv.
* Biarozauka *(Бярозаўка)*, vs.
* Bulevičiai *(Булевічы, Пятроўка Мокрая)*, kolonija
* Čapliai *(Чаплі)*, bajork.
* Čašeikiai *(Чашэйкі)*, bajork.
* Dyleva *(Дылева)*, k.
* Dragučiai *(Драгуці)*, k.
* Gerdzijavičiai *(Гердзеўцы)*, k.
* Harancai *(Гаранцы)*, k.
* Hradauščyna *(Градаўшчына)*, bajork.
* Juzefava I *(Юзэфава I)*, plv.
* Kadiškės *(Кадзішкі)*, vs.
* Kalamyckijos *(Каламыцкія)*, bajork.
* Kalviai *(Кавалі)*, k., plv.
* Kasilavičiai *(Касілаўцы)*, k.
* Kasperava *(Касперава)*, plv.
* Krasnavičiai *(Красноўцы)*, k.
* Liabiodka *(Лябёдка)*, plv.
* Mancevičiai *(Манцавічы)*, k.
* Markučiai *(Маркуці)*, bajork.
* Meirai *(Мэйры)*, k.
* Meškalai *(Мешкалы)*, k.
* Miknevičiai *(Міхноўцы)*, k.
* Mikutai *(Микуты)*, bajork.
* Misevičiai *(Місевічы)*, k.
* Mutas *(Мыта)*, k., plv.
* Navasiolkos *(Навасёлкі)*, k.
* Papiernia *(Паперня)*, k., plv.
* Peskavičiai *(Пяскоўцы)*, k.
* Radvilavičiai *(Радзівілаўцы)*, bajork.
* Rulevičiai *(Рулевічы)*, k.
* Seliachai *(Селяхі)*, k.
* Semeikos *(Сямейкі)*, k.
* Serapinai *(Серафіны)*, k.
* Sesiulkos *(Сясюлькі)*, bajork.
* Siaurukai *(Сяўрукі)*, k.
* Smaliokai *(Смалякі)*, k.
* Šaleva *(Шалева)*, plv.
* Šarkiniai *(Шаркіні)*, k.
* Voverys *(Вавёрка)*, mstl., plv.
* Zenevičiai *(Зяневічы)*, k.


## Šaltiniai
Voverių valsčius

**Voverių valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Voverys.

## Istorija

Minimas XIX a. Vilniaus gubernijoje, vėliau reformuotas į Muto valsčių. 1927 m. rugpjūčio 20 d. atkurtas vietoje Muto valsčiaus. 1929 m. balandžio 11 d. prijungta dalis Žubalaičio valsčiaus.

## Šaltiniai
Mutas (Lyda)

**Mùtas** (arba ***Muĩtas***; ) – kaimas Baltarusijoje, Gardino srityje, Voverių apylinkėje.

## Istorija

XVIII a. pabaigoje buvo Pacų valda. XIX–XX a. buvo Muto valsčius.

## Šaltiniai
Sabackinės valsčius

:: *Apie valsčių dabartinės Lenkijos teritorijoje žr. [[Pokrovsko valsčius]]*.

**Sabackinės valsčius** (iki I pasaulinio karo – ***Pokrovų valsčius***, ; ) – buvęs administracinis vienetas dabartinės Baltarusijos šiaurės vakaruose. Centras – Sabackinė (oficialus rus. pavadinimas *Покровы*).

## Istorija

Įsteigtas XIX a. Pokrovų valsčiaus vardu (po I pasaulinio karo valsčiaus centrui grąžintas senasis pavadinimas – *Sabackinė*, lenk. *Sobakińce*). 

1929 m. balandžio 11 d. Sabackinės valsčiaus dalis prijungta prie Užubalio valsčiaus.

|-
| 1869 m. || || 2994 || 247 kiemai  || || 41
|-
| 1874 m. || || 2543 || 249 kiemai  || 2 seniūnijos || 46
|-
| 1880 m. || || 2590 || 243 kiemai  || 2 seniūnijos || 44
|-
| 1885 m. || || 3556 || 240 kiemų  || 2 seniūnijos || 44
|-
| 1890 m. || || 4036 || 240 kiemų  || 2 seniūnijos || 44
|}

## Vadovai
* I. Glušenis, nuo 1885 m.

## Suskirstymas

## Gyvenvietės

Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):

* Aikaučiai *(Гайкаўцы)*, k., plv.
* Anglininkai *(Вугольнікі)*, dv., k.
* Astapiškės *(Астапішкі)*, k.
* Baubotai *(Баўботы)*, k.
* Benkos *(Бянькі)*, k.
* Dameikiai *(Дамейкі)*, k.
* Daubenkos *(Даўбенкі)*, k., plv.
* Dvarčėnai *(Дварчаны)*, k.
* Glušniai *(Глушні)*, k.
* Hanelkos *(Ганэлькі)*, bajork.
* Juškaucai *(Юшкаўцы)*, k.
* Kadilonys *(Хадзілоні)*, k., plv.
* Kazackijos *(Казацкія)*, k.
* Kuderkos *(Кудзеркі)*, k.
* Kuliešai *(Куляшы)*, k.
* Kurpės *(Курпі)*, bajork.
* Lentiškės *(Ленцішкі)*, k.
* Naujieji Paąžuoliai *(Новыя Паддубы)*, k.
* Neliubaičiai *(Нялюбаўцы)*, k.
* Padhališkės *(Падгалішкі)*, k.
* Palujanaucai *(Палуянаўцы)*, k.
* Pečiulevičiai *(Пяцюлеўцы)*, k.
* Perachodai *(Пераходы)*, bajork.
* Petrašiškės *(Петрашышкі)*, k.
* Ryskai *(Рыскі)*, vs.
* Sabackinė *(Першамайск)*, mstl.
* Sabackinė *(Сабакінцы)*, plv.
* Senieji Paąžuoliai *(Старыя Паддубы)*, k.
* Syrnai *(Сырні)*, k.
* Skarbai *(Скорбы)*, k.
* Stralkai *(Стралкі)*, k.
* Šamėkai *(Шамякі)*, bajork.
* Šastakaucai *(Шастакоўцы)*, bajork.
* Šymkauščyna *(Шымкаўшчына)*, k.
* Tabaličiai *(Табалічы)*, k.
* Tanevičiai *(Танявічы)*, k.
* Vainilavičiai *(Вайнілаўцы)*, bajork.
* Venzauščyna *(Вензаўшчына)*, k., plv.
* Verabjai *(Вераб'і)*, k.
* Zenepišai *(Зяняпішы)*, k.
* Žalabai *(Жалабы)*, k.


## Šaltiniai
Tarnavos valsčius

**Tarnavos valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Tarnava, kurį laiką – Gurniotai.

## Istorija

Įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. 1929 m. balandžio 11 d. prijungta dalis Bielyčios valsčiaus, Lebedos valsčiaus ir naikinamo Hančarų valsčiaus. 1931 m. gruodžio 11 d. reformuotas į Belahrudos valsčių.

|-
| 1869 m. || || 2500 || 291 kiemas  || || 20
|-
| 1874 m. || || 2413 || 295 kiemai  || 3 seniūnijos || 20
|-
| 1880 m. || || 3560 || 295 kiemai  || 3 seniūnijos || 20
|-
| 1885 m. || || 3585 || 296 kiemai  || 3 seniūnijos || 20
|-
| 1890 m. || || 3760 || 298 kiemai  || 3 seniūnijos || 20
|}

## Vadovai
* L. Kasperskis, 1886–1888 m.
* I. Jakubovskis, nuo 1888 m.

## Suskirstymas

## Gyvenvietės

Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):

* Alžava *(Ольжава)*, k.
* Babaučiai *(Бабоўцы)*, k.
* Bancevičiai *(Банцэвічы)*, k.
* Biltaučiai *(Більтаўцы)*, k.
* Cybarai *(Цыбары)*, k.
* Daliokija *(Далёкія)*, k.
* Didysis Olžavas *(Ольжаў Вялікі)*, plv.
* Ditrykiai *(Дзітрыкі)*, dv.
* Ditrykiai *(Дзітрыкі)*, k.
* Dubčionys *(Дубчаны)*, k.
* Dūdoriai *(Дудары)*, k.
* Gurniotai *(Гарняты)*, k.
* Kadžiukai *(Хадзюкі)*, k.
* Kulbokai *(Кульбакі)*, k.
* Kulbokai *(Кульбакі)*, kolonija
* Makavičiai *(Мохавічы)*, k.
* Masevičiai *(Масевічы)*, k.
* Mažasis Olžavas *(Ольжаў Малы)*, plv.
* Palubninkai *(Палубнікі)*, k.
* Pariečėnai *(Парэчаны)*, k.
* Radivoniškės *(Радзівонішкі)*, k.
* Radivoniškės I *(Радзівонішкі I)*, plv.
* Rakliaucai *(Раклёўцы)*, k.
* Repnikai *(Рэпнікі)*, k.
* Šemetauščyna *(Шэмятоўшчына)*, plv.
* Tarnava *(Тарноўшчына)*, plv.
* Tvirbutai *(Цвербуты)*, k.


## Šaltiniai
Vosyliškių valsčius

**Vosyliškių valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Vosyliškės.

## Istorija

Įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. Lenkijos okupacinės valdžios statistikos duomenimis, 1919 m. Vosyliškių valsčiuje gyveno 500 lietuvių (manoma, jų buvo daugiau). 1929 m. balandžio 11 d. prijungta dalis Ščiutino valsčiaus.

|-
| 1869 m. || || 5121 || 554 kiemai  || || 70
|-
| 1874 m. || || 5182 || 569 kiemai  || 3 seniūnijos || 70
|-
| 1880 m. || || 6580 || 543 kiemai  || 3 seniūnijos || 70
|-
| 1885 m. || || 7514 || 543 kiemai  || 3 seniūnijos || 87
|-
| 1890 m. || || 7278 || 543 kiemai  || 3 seniūnijos || 87
|}

## Vadovai
* V. Kasperas, nuo 1886 m.

## Suskirstymas

## Gyvenvietės

Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):

* Aikauščyna *(Гайкаўшчына)*, k.
* Alasavičiai *(Галасавічы)*, k.
* Aleksandrauka *(Аляксандраўка)*, k.
* Alenščyna *(Аленьшчына)*, plv.
* Aleškaucai *(Алешкаўцы)*, k.
* Arciušai *(Арцюшы)*, k.
* Aukštoji Liabiodka *(Верх-Лябёдка)*, bajork.
* Bajorai *(Баяры)*, k.
* Baniukai *(Банюкі)*, k.
* Bokštai *(Бакшты)*, k.
* Chadeliai *(Хадэлі)*, k.
* Dalinėnai *(Даліняны)*, k.
* Didieji Kazlai *(Вялікія Казлы)*, k.
* Didkaimis *(Вялікае Сяло)*, k.
* Didžioji Neviša *(Вялікая Нявіша)*, plv.
* Diegcioriai *(Дзегцяры)*, k.
* Drabužiai *(Драбушы)*, k.
* Dvarčionys *(Дварчаны)*, k.
* Glinyčiai *(Глінічы)*, k.
* Grabninkai *(Грабнікі)*, plv.
* Gubičiai *(Губічы)*, k.
* Gudiškės *(Гудзішкі)*, k.
* Hlebaucai *(Глебаўцы)*, bajork.
* Jaskevičiai *(Яскевічы)*, k.
* Kanstantinauka *(Канстанцінаўка)*, k.
* Karevičiai *(Карэвічы)*, k.
* Kasteneva *(Касцянева)*, k., plv.
* Klešnėkai *(Клешнякі)*, k.
* Koščycai *(Кошчыцы)*, k.
* Kronkai *(Кронькі)*, k.
* Krupauščyna *(Крупаўшчына)*, bajork.
* Ladyha *(Ладыга)*, k.
* Lazaucai *(Лазаўцы)*, k.
* Liabiodka IV *(Лябёдка IV)*, plv.
* Liabiodka VI *(Лябёдка VI)*, plv.
* Liachauka *(Ляхаўка)*, k.
* Lialiušaucai *(Лялюшаўцы)*, k.
* Markaucai *(Маркаўцы)*, k.
* Mažieji Kazlai *(Малыя Казлы)*, k.
* Miakišai *(Мякішы)*, k.
* Neviša *(Нявіша)*, bajork.
* Padsvetna *(Падсветная)*, vs.
* Pliabanaucai *(Плябанаўцы)*, k.
* Prymakai *(Прымакі)*, k.
* Psiarcai *(Псярцы)*, k.
* Rageliaucai *(Рагелеўцы)*, k.
* Raudonoji *(Красная)*, k.
* Razniatyčai *(Разнятычы)*, k.
* Rybokai *(Рыбакі)*, vs.
* Rusačkai *(Русачкі)*, k.
* Rusanaucai *(Русанаўцы)*, k.
* Sasauščyna *(Сасаўшчына)*, plv.
* Sasna *(Сасна)*, vs.
* Senosios Vosyliškės *(Старыя Васілішкі)*, k.
* Staradvorcai *(Старадворцы)*, k., bajork.
* Svirydai *(Свірыды)*, k.
* Šaibakpolė *(Шайбакполь)*, plv.
* Šeibokai *(Шайбакі)*, k.
* Šermičai *(Шэрмічы)*, k.
* Škerai *(Шкяры)*, k.
* Škordzė *(Шкордзь)*, k.
* Šliachtauščyna *(Шляхтаўшчына)*, plv.
* Trudavaja *(Трудавая)*, k.
* Vaiščiukai *(Вайшчукі)*, k.
* Vajeikaucai *(Ваейкаўцы)*, k.
* Vosyliškės *(Васілішкі)*, mstl.
* Zbražkos *(Збражкі)*, k.
* Zenevičiai *(Зенявічы)*, k.
* Zybalai *(Зыбалы)*, k.


## Šaltiniai
Ščiutino valsčius

**Ščiutino valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Ščiutinas.

## Istorija

Įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. 1929 m. balandžio 11 d. prijungta dalis Vosyliškių valsčiaus, 1929 m. birželio 21 d. – dalis naikinamo Dambravos valsčiaus.

|-
| 1869 m. || || 4463 || 395 kiemai  || || 60
|-
| 1874 m. || || 4472 || 408 kiemai  || 3 seniūnijos || 61
|-
| 1880 m. || || 6099 || 407 kiemai  || 3 seniūnijos || 56
|-
| 1885 m. || || 6472 || 412 kiemų  || 3 seniūnijos || 56
|-
| 1890 m. || || 6740 || 412 kiemų  || 3 seniūnijos || 56
|}

## Vadovai
* K. Pilčukas, 1885–1887 m.
* K. Žukas, 1887–1888 m.
* M. Kachnovičius, nuo 1888 m.

## Suskirstymas

## Gyvenvietės

Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):

* Albinavičiai *(Альбиновцы)*, k.
* Andrušaičiai *(Андрушоўцы)*, plv.
* Andruševičiai *(Андрушевцы)*, k.
* Aradnykai *(Огородники)*, k.
* Baliai I-II *(Бали I-II)*, k.
* Bartašiai *(Барташи)*, k.
* Buivičiai *(Буйвичи)*, k.
* Čaplicauščyna *(Чапліцоўшчына)*, plv.
* Čarnauščyna *(Чарнаўшчына)*, plv.
* Didieji Bajorai *(Великие Бояры)*, k.
* Dohai *(Доги)*, k.
* Domutaičiai *(Домутевцы)*, k.
* Dubraulionys *(Дубровляны)*, k.
* Hernička *(Гернічка)*, plv.
* Iščelna *(Ішчална)*, k., plv.
* Iščelnos Navasodai *(Новосады Ищельские)*, k.
* Jacveskas *(Яцвеск)*, plv.
* Jalašaičiai *(Ялашаўцы)*, k.
* Jančiukai *(Янчуки)*, k.
* Jurauščyna *(Юровщина)*, k.
* Jutevičiai *(Ютевцы)*, k.
* Kalečicai *(Калечицы)*, k.
* Kazariezai *(Козорезы)*, k.
* Kiemėnai *(Кемяны)*, k.
* Korystė *(Корысть, Пески)*, vs.
* Korobkos *(Коробки)*, k.
* Kūlokai *(Кулаки)*, k.
* Kuverkai *(Куверки)*, k.
* Liackas *(Ляцк)*, k.
* Liaščanka *(Ляшчанка)*, plv.
* Micarai *(Мицары)*, k.
* Mikalajauščyna *(Николаевщина)*, k.
* Motiaucai *(Мотевцы)*, k.
* Naumavičiai *(Наумовцы)*, k.
* Navasiolkos *(Новоселки)*, k.
* Paškauščyna *(Пашковщина)*, k.
* Pilčiukai *(Пильчуки)*, k.
* Plentai *(Плянты)*, k.
* Radzevičiai *(Радзевічы)*, plv.
* Raguočiai *(Рогачи)*, k.
* Raudonoji *(Красная)*, dv., k.
* Raudonosios Navasodai *(Новосады Красновские)*, bajork.
* Rešetninkai *(Решетники)*, k.
* Saidakai *(Сайдаки)*, k.
* Sendvariai *(Стародворцы)*, k., plv.
* Senieji Herbikai *(Старые Герники)*, k.
* Skrahai *(Скраги)*, k.
* Skruzdynė *(Муравьевка)*, k.
* Solahubaucai *(Сологубовцы)*, k.
* Spuša *(Спуша)*, k.
* Ščiutinas *(Щучин)*, mstl., plv.
* Topiliškės *(Топилишки)*, k.
* Turauka *(Туровка)*, k.
* Turija *(Турья)*, kolonija, plv.
* Varnos *(Вороны)*, k.
* Voloka *(Волока)*, k.
* Zariečė *(Заречье)*, k.
* Žaguniai *(Жагуни)*, k.
* Žiličiai *(Жиличи)*, k.


## Šaltiniai
Žaludko valsčius

**Žaludko valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Žaludkas.

## Istorija

Įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. 1927 m. balandžio 1 d. Žaludko valsčiaus kaimas *Kozińce* perduotas Lebedos valsčiui. 1929 m. balandžio 11 d. prijungta dalis Bielyčios valsčiaus.

|-
| 1869 m. || || 3240 || 320 kiemų  || || 24
|-
| 1874 m. || || 3107 || 329 kiemai  || 3 seniūnijos || 26
|-
| 1880 m. || || 3953 || 328 kiemai  || 3 seniūnijos || 26
|-
| 1885 m. || || 4273 || 328 kiemai  || 3 seniūnijos || 26
|-
| 1890 m. || || 4600 || 328 kiemai  || 3 seniūnijos || 26
|}

## Vadovai
* K. Morchockis, 1886–1889 m.
* O. Budrevičius, nuo 1889 m.

## Suskirstymas

## Gyvenvietės

Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):

* Ašmencai *(Ашмянцы)*, k.
* Bagdonavičiai *(Багданаўцы)*, k.
* Barčiakai *(Барцякі)*, k.
* Dambrava, Dubrava *(Дубрава)*, k.
* Didžiakaimis *(Вялікае Сяло)*, k.
* Dubeliai *(Дубялі)*, k.
* Farny Kanecas *(Фарны Канец)*, k.
* Gryčiava *(Грыцава)*, vs.
* Krasuliai *(Красулі)*, plv.
* Kukiniai I-II *(Кукіні І-II)*, k.
* Kupros *(Купры)*, k.
* Lahvinai *(Лагвіны)*, k.
* Lebedos Bajorai *(Баяры Лябёдскія)*, k.
* Mažakaimis *(Малае Сяло)*, k.
* Minotavičiai *(Мінотавічы)*, k.
* Navasiolkos *(Навасёлкі)*, k.
* Paperavičiai *(Папераўцы)*, k.
* Sabačkos *(Сабачкі)*, k.
* Skersiai *(Скерсі)*, k.
* Subačiai *(Субачы)*, bajork.
* Šiaudiniai *(Шаўдзіні)*, k.
* Vilkavičiai *(Ваўкавічы)*, k.
* Zabalacė *(Забалацце)*, k.
* Zeniukai *(Зенюкі)*, k.
* Žaludkas *(Жалудок)*, mstl., plv.
* Žaludko Bajorai *(Баяры Жалудоцкія)*, k.


## Šaltiniai
Naujadvario valsčius (Ščiutinas)

**Naujadvario valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Naujadvaris.

## Istorija

Įkurtas po I pasaulinio karo. 1929 m. perduotas iš Lydos apskrities Ščiutino apskričiai.

## Šaltiniai
Ražankos valsčius

**Ražankos valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Ražanka.

## Istorija

Įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. 1929 m. balandžio 11 d. prijungta dalis Arlios valsčiaus. XX a. tarpukariu Ražankos valsčiuje surašyti 146 lietuviai.

|-
| 1869 m. || || 3859 || 308 kiemai  || || 56
|-
| 1874 m. || || 3488 || 351 kiemas  || 2 seniūnijos || 63
|-
| 1880 m. || || 4276 || 348 kiemai  || 2 seniūnijos || 64
|-
| 1885 m. || || 4265 || 349 kiemai  || 2 seniūnijos || 64
|-
| 1890 m. || || 4282 || 353 kiemai  || 2 seniūnijos || 62
|}

## Vadovai
* M. Lagodskis, 1884–1887 m.
* L. Kulčinskis, nuo 1887 m.

## Suskirstymas

## Gyvenvietės

Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):

* Anichauščyna *(Аніхоўшчына)*, plv.
* Aukštieji Malevičiai *(Малявічы Горныя)*, k.
* Babičiai *(Бабічы)*, k.
* Baličiai *(Балічы)*, k.
* Balotninkai *(Балотнікі)*, k.
* Bebrai *(Бабры)*, k.
* Boguslavava *(Багуславава)*, k.
* Ceikauščyna *(Цейкаўшчына)*, plv.
* Cerachai *(Церахі)*, k.
* Chilčycai *(Хільчыцы)*, k.
* Čarniakai *(Чарнякі)*, k.
* Daukliauščyna *(Доўклеўшчына)*, k.
* Dekavičiai *(Дзякаўцы)*, k.
* Dubrava *(Дубрава)*, kolonija
* Galaunyčiai *(Галаўнічы)*, k.
* Halynka *(Галынка)*, k.
* Karpavičiai *(Карпавічы)*, k.
* Karpeičykai *(Карпейчыкі)*, k.
* Klimauščyna *(Клімаўшчына)*, k.
* Kryšylkos *(Крышылкі)*, k.
* Krupava *(Крупава)*, k.
* Lahadai I-II *(Лагады I-II)*, k.
* Makejaucai *(Макееўцы)*, k.
* Mardosai *(Мардасы)*, k.
* Naujoji Roženka *(Новая Ражанка)*, k.
* Pabebrė *(Падбобра)*, k.
* Padhaininkai *(Падгайнікі)*, kolonija
* Padhornaja *(Падгорная)*, asada
* Padzamčia *(Падзамча)*, k.
* Patokai *(Патокі)*, k.
* Pilipavičiai *(Філіпавічы)*, k.
* Rakovičai *(Раковічы)*, plv.
* Ražanka *(Ражанка)*, mstl., plv.
* Riezai *(Рэзы)*, k.
* Ručycai *(Ручыцы)*, k.
* Ručnica *(Ручніца)*, k.
* Rusokai *(Русакі)*, k.
* Rutkevičai *(Руткевічы)*, plv.
* Semehos *(Сямягі)*, k.
* Semenėkai *(Семянякі)*, k.
* Senoji Padražanka *(Старая Падражанка)*, k.
* Sucharai *(Сухары)*, k.
* Šlėktos *(Шляхты)*, k.
* Tiesioji Dalina *(Даліна Прамая)*, k.
* Trokimčiukai *(Трахімчыкі)*, k.
* Užupio Dalina *(Даліна Зарэчная)*, k.
* Valiančycai *(Валянчыцы)*, k.
* Varoniškės *(Варонішкі)*, k.
* Verbilkos *(Вярбілкі)*, k.
* Zaborė *(Забор'е)*, k.


## Šaltiniai
Rodūnios valsčius

**Rodūnios valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Rodūnia.

## Istorija

Įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. 1929 m. balandžio 11 d. prijungta dalis naikinamo Mackiškių valsčiaus. 1930 m. gegužės 19 d. prijungta dalis Kaniavos valsčius.

|-
| 1869 m. || || 5035 || 509 kiemai  || || 63
|-
| 1874 m. || || 5143 || 540 kiemų  || 4 seniūnijos || 63
|-
| 1880 m. || || 6519 || 536 kiemai  || 4 seniūnijos || 67
|-
| 1885 m. || || 6969 || 536 kiemai  || 4 seniūnijos || 67
|-
| 1890 m. || || 6432 || 535 kiemai  || 4 seniūnijos || 67
|}

## Vadovai
* S. Cyronokas, 1883–1887 m.
* O. Selila, 1887–1889 m.
* V. Tevelis, nuo 1889 m.

## Suskirstymas

## Gyvenvietės

Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):

* Adverninkai *(Адвернікі)*, k.
* Balčiškės *(Бальцішкі)*, k.
* Bartešiškės *(Барташышки)*, k.
* Bartašiūnai *(Барташунцы)*, bajork.
* Butrimai *(Бутрымы)*, vs.
* Daugėliškės *(Даўгелішкі)*, k.
* Dubiniai *(Дубінцы)*, k.
* Eivūnai *(Эйвунцы)*, plv.
* Gervelėnai *(Гервялянцы)*, bajork.
* Haradziščia *(Гарадзішча)*, k.
* Jatautai *(Ятаўты)*, k.
* Juciūnai *(Юцюны)*, vs.
* Jūronys *(Юранцы)*, k.
* Kargaudai *(Каргоўды)*, k.
* Kemeišiai *(Кемейшы)*, dv., k.
* Kivonys *(Ківанцы)*, k.
* Klaišiai *(Клайшы)*, k.
* Kurkiai *(Куркі)*, k.
* Kužiai *(Кужы)*, k.
* Leliušiai *(Лялюшы)*, k.
* Lipkūnai *(Ліпкунцы)*, dv., k.
* Liubonys *(Любанцы)*, bajork.
* Lunkiai *(Лункі)*, k.
* Mažeikiai *(Мажэйкі)*, k.
* Naujieji Druskininkai *(Друскенікі Новыя)*, k.
* Naujieji Smilginiai *(Смільгіні Новыя)*, k.
* Navasėdai *(Навасады)*, k.
* Navinkos *(Навінкі)*, k.
* Paditvė *(Падзітва)*, k.
* Paliūnai *(Палюнцы)*, k.
* Pamedzė *(Памедзь)*, k.
* Papiškės *(Папішкі)*, k.
* Parodūnis *(Парадунь)*, vs.
* Pasoda *(Пасада)*, k.
* Pastaukos *(Пастаўкі)*, k.
* Paškevičiai *(Пашкевічы)*, bajork.
* Pavaloka *(Павалока)*, k.
* Pavilionys *(Павілянцы)*, k.
* Pelesa *(Пеляса)*, k.
* Peliūnai *(Пялюнцы)*, k.
* Penteniškės *(Пянценішкі)*, k.
* Račkūnai *(Рачкуны)*, k.
* Radžiūnai *(Радзюнцы)*, k.
* Rodūnia *(Радунь)*, mstl., dv.
* Senieji Druskininkai *(Друскенікі Старыя)*, k.
* Seni Smilginiai *(Смільгіні Старыя)*, k.
* Serbiniškės *(Сербянішкі)*, k.
* Sklodonys *(Складанцы)*, k.
* Slabada *(Слабодка)*, k.
* Stračiūnai *(Страчуны)*, k.
* Stučykiai *(Стучыкі)*, k.
* Surkantai *(Сурконты)*, bajork.
* Šiauriai *(Шаўры)*, k.
* Talkūnai *(Талькунцы)*, k.
* Tatarščyna *(Татаршчына)*, k.
* Tautiškės *(Таўцішкі)*, bajork.
* Ulanauščyna *(Уланаўшчына)*, k.
* Vaikūnonys *(Вайкунцы)*, k.
* Valdotiškės *(Валдацішкі)*, dv., k.
* Varliai *(Орлі)*, k.
* Venckevičiai *(Вянцкевічы)*, bajork.
* Vigonys *(Віганцы)*, k.
* Vilbikiai *(Вільбікі)*, bajork.


## Šaltiniai
Dambravos valsčius (Ščiutinas)

**Dambravos valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Dambrava.

## Istorija

Įkurtas 1920 m. gegužės 17 d. vietoje buvusio Liadsko valsčiaus. 1929 m. birželio 21 d. panaikintas, jo teritorija perduota Astrynos valsčiui, Kamenkos valsčiui ir Ščiutino valsčiui.

## Šaltiniai
Kamenkos valsčius

**Kamenkos valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Kamenka.

## Istorija

Įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. 1929 m. birželio 21 d. jam priskirta dalis naikinamo Dambravos valsčiaus.

|-
| 1877 m. || || 3042 || 263 kiemai  || 13 seniūnijų || 30
|}

## Šaltiniai

* Valsčiaus gyvenvietės. Radzima.net
Šiaurės dvikovė 2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Šiaurės dvikovė]] [[2022 m. žiemos olimpinės žaidynės|2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse]]** vyko Kujangšu šuolių su slidėmis centre, Džangdziakou, Kinijoje.

Šiaurės dvikovė buvo vienintelė žiemos olimpinė sporto šakoje, kurioje neleista dalyvauti moterims.

## Medalių lentelė

## Medalininkai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Snieglenčių sportas 2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Snieglenčių sportas]] [[2022 m. žiemos olimpinės žaidynės|2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse]]** vyko slidinėjimo kurortuose aplink Džangdziakou, Kinijoje.

Olimpinis komitetas sumažino snieglentininkų kvotą nuo 248 iki 238 dalyvių. Į žaidynių programą pirmą kartą įtrauktos mišrių komandų paralelinio slalomo varžybos.

## Medalių lentelė

## Medalininkai

### Vyrai

### Moterys

### Mišrios rungtys

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Ledo ritulys 2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Ledo ritulys]] [[2022 m. žiemos olimpinės žaidynės|2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse]]** vyko Pekino nacionalinis uždarų patalpų stadione ir Vukesongo uždarajame stadione, Pekine, Kinijoje.

## Kvalifikacija
### Vyrai

### Moterys

## Medalininkai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Galų-italų kalbos

**Galų–italų kalbos** () – artimos šiaurės italų pogrupio kalbos ar tarmės.

Galų–italų kal̃bos yra Apenino pusiasalio galų lotynų kalbõs tęsinys, ši lotynų kalbos atmaina išsivystė ant keltų kalbų substrato. Galų–italų kalbų formavimuisi padarė įtaką germanų kalbos – ostgotų ir langobardų. Daug ypatybių galų–italų kalbas jungia su galų–romanų kalbomis.

Tarp galų–italų kalbų nėra griežtų ribų, jas skiria pereinamųjų tarmių ruožai, šioms tarmėms būdingi dviejų, trijų ar net keturių kaimyninių kalbų bruožai.

Galų–italų grupei priklauso ligūrų, lombardų, pjemontiečių ir emiliečių-romaniečių kalbos:
* ligūrų kalba:
** intemelų tarmė (įtraukiant monegaskų, mentoniečių tarmes);
** vakarų ligūrų kalba;
** genujiečių tarmė;
** Činkve Terės tarmė;
** tabarkinų tarmė;
** Bonifačo tarme;
* lombardų kalba:
** vakarų lombardų tarmė:
*** Milano tarmė;
*** Alpių lombardų tarmė;
** rytų lombardų tarmė;
* pjemontiečių kalba:
** turiniečių tarmė;
** kanaveziečių tarmė;
** bjeliečių tarmė;
** langiečių tarmė;
** monferatiečių tarmė;
** pjemontiečių aukštaičių tarmė;
* emiliečių-romaniečių kalba:
** emiliečių tarmės:
*** vakarų emiliečių tarmė;
*** rytų emiliečių tarmė;
** romaniečių kalba.
* siciliečių galų-italų tarmės;
* bazilikatiečių galų-italų tarmės.

## Išnašos
Carlo Battisti

**Karlas Batistis** (, 1882 m. spalio 10 d. Trentas, Austrija-Vengrija – 1977 m. kovo 6 d. Empolis, Italija) – italų kalbininkas ir aktorius, išgarsėjęs dėl pagrindinio vaidmens 1952 m. V. De Sikos filme „Umbertas D.“ ()

## Biografija
K. Batistis gimė Trente, Austrijoje-Vengrijoje (šiuo metu Trentas priklauso Trentino-Alto Adidžės regionui, Italijai). Vienos universitete studijavo kalbotyrą. 1906 m. drauge su E. Tolomėjumi pradėjo leisti nacionalistinį žurnalą „Archivio per l’Alto Adige“. Trečiojo dešimtmečio pradžioje Florencijos universitete tapo kalbotyros profesoriumi. Per savo gyvenimą įvairiomis kalbotyros temomis publikavo daugybę knygų ir straipsnių, pradedant fonetika ir baigiant italų dialektologija, toponimika ir liaudies šnekamąja lotynų kalba. Pripažįstant jo pasiekimus ir patirtį, K. Batistis 1925 m. buvo išrinktas į Italijos nacionalinę kalbos akademiją (). Kaip Nacionalinės fašistų partijos narys, K. Batistis visada palaikė italinimo programą, kurią fašistai taikė Pietų Tirolio gyventojams, ir ryžtingai pasisakė prieš vokiškai kalbančių žmonių, turėjusių palikti savo regioną po 1939 m. Pietų Tirolio sutarties, grįžimą į Alto Adidžės regioną pasibaigus II pasauliniam karui.

K. Batistis nusifilmavo V. De Sikos filme „Umbertas D.“ (), tai buvo jo pirmas ir paskutinis vaidmuo. Filmas buvo susuktas 1951 m., o išleistas 1952 m. 1955 m. K. Batistis režisavo dokumentinį filmą „Nozze fassane“.

K. Batistis mirė 1977 m. Empolyje.

## Išnašos

## Bibliografija
* K. Batisčio bibliografija
Stanislava (Šakiai)

**Stanislava** – buvęs kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Šėtijų, kairiajame Nemuno krante.

## Istorija

Caro laikais kaime buvo Dabravolės valsčiaus centras. Apie 1900 m. čia buvo 49 gyventojai, kaimas priklausė Zapyškio parapijai.

## Šaltiniai
Pietų Kuršo savivaldybė

**Pietų Kuršo savivaldybė** () – administracinis vienetas pietvakarių Latvijoje, Kuržemėje. Ribojasi su Ventspilio, Kuldygos ir Saldaus savivaldybėmis, Lietuvos Respublikos Mažeikių, Skuodo, Kretingos rajonais ir Palangos miesto savivaldybe. Plotas 3591,3 km², 33 364 gyventojų (2021 m.). Administracinis centras – Gruobinia.

## Istorija
Savivaldybė sudaryta 2021 m. liepos 1 d., sujungus Aizputės, Durbės, Gruobinios, Paviluostos, Priekulės, Nycos, Rucavos ir Vainiaudos savivaldybes. Savivaldybės teritorija atitinka iki 2009 m. administracinės-teritorinės reformos gyvavusio Liepojos rajono ribas.

## Suskirstymas
Savivaldybė skirstoma į 26 valsčius ir 5 miestus:

* Aizputės miestą
* Aizputės valsčių
* Bartos valsčių
* Bunkos valsčių
* Cyravos valsčių
* Dunalkos valsčių
* Dunikos valsčių
* Durbės miestą
* Durbės valsčių
* Embutės valsčių
* Gaviezės valsčių
* Gramzdos valsčių
* Gruobinios miestą
* Gruobinios valsčių
* Kalėtų valsčių
* Kalvenės valsčių
* Kazdangos valsčių
* Lažos valsčių
* Medzės valsčių
* Nycos valsčių
* Paviluostos miestą
* Priekulės miestą
* Priekulės valsčių
* Rucavos valsčių
* Sakos valsčių
* Tadaikių valsčių
* Uotankių valsčių
* Vainiaudos valsčių
* Vecpilio valsčių
* Vergalės valsčių
* Virgos valsčių

## Šaltiniai
Džangdziakou

**Džangdziakou** () – prefektūros lygio miestas šiaurės rytų Kinijoje, Hebėjaus provincijoje, ribojasi su šalies sostine Pekinu. Pietinėje miesto dalyje plėtojamas žemės ūkis ir su juo susijusi pramonė. Trečdalį miesto teritorijos dengia miškai. Prie Džangdziakou kasama geležies rūda, akmens anglys.

## Istorija
Nuo senovės laikų buvo svarbus prekybos centras, čia eidavo karavanų kelias iš Pekino į Vidinę Mongoliją.

## Sportas
2022 m. mieste vyko dalis 2022 m. žiemos olimpinių žaidynių rungtynių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Slidinėjimo lenktynės 2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Slidinėjimo lenktynės]] [[2022 m. žiemos olimpinės žaidynės|2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse]]** vyko Kujangšu kurorte, Džangdziakou, Kinijoje.

Olimpinis komitetas sumažino slidininkų kvotą nuo 312 iki 296 dalyvių. 

## Medalių lentelė

## Medalininkai

### Vyrai

### Moterys

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Akmenslydis 2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Akmenslydis]] [[2022 m. žiemos olimpinės žaidynės|2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse]]** vyko Pekino nacionalinis vandens sporto centre, Pekine, Kinijoje.

Olimpinis komitetas padidino mišrių porų varžybose dalyvaujančių komandų skaičių nuo 8 iki 10 komandų.

## Medalininkai

## Kvalifikacija
### Suvestinė

### Vyrai

### Moterys

### Mišrios poros

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Jiaohaitou ledo trasa

**Jiaohaitou ledo trasa** () – ledo trasa Pekine, Kinijoje. 2022 m. žiemos olimpinių žaidynių trasa bobslėjaus, skeletono ir rogučių varžyboms.

## Charakteristika
Trasos ilgis - 1975 m. Įrengta šešiolika posūkių.

## Šaltiniai
Kanphata

**Kanphata** ( 'pradurtausiai') – hinduistinė šaivistinė mokykla, kuriai priklauso tantrikai asketai, kurių pagrindinis skiriamasis bruožas – pradurtos ausys ir nešiojami dideli auskarai. Jie priklausė prie Gorakhnatho pasekėjų nathų ir praktikavo hatha jogą, kad ištobulinę savo kūną pasiektų nemarumą. Kanphatai remiasi iš ezoterinių šaivų ir budistų mokymų patekusiomis tantrinėmis, midtinėmis praktikomis.

## Šaltiniai
Liaudies lotynų kalba

**Liaudies lotynų kalba**, arba ** liaudies šnekamoji lotynų kalba** () – šnekamoji lotynų kalbos atmaina, kuri buvo paplitusi Italijoje, o vėliau ir kitose Romos imperijos provincijose. Liaudies lotynų kalba priešinama su rašytine bendrine lotynų kalba. Būtent liaudies lotynų kalba (o ne klasikinė lotynų) yra tiesioginė romanų kalbų pramotė. Kita vertus, ne visuose liaudies lotynų kalbos regionuose dabar vartojamos romanų kalbos. Liaudies lotynų kalba geografiškai labiausiai buvo išplitusi III a., kai Romos imperija buvo pasiekusi maksimalų plotą. Nuo III a. pabaigos, bet ypač V–VII amžiuose, Didžiojo tautų kraustymosi laikais liaudies lotynų kalbos arealo ribos vadinamosios Senosios Romanijos regionuose žymiai susiaurėjo. Sakykime, Šiaurės Afrikoje liaudies lotynų kalbą visiškai išstūmė arabų kalba, o Romos Britanijoje – senoji anglų kalba (tiesa, liaudies lotynų kalba padarė didelę įtaką vietinėms britų kalboms). Regionai, kuriuose lotynų kalba pamažu išnyko (Panonija, Ilyrija, Romos Britanija, Germanija, Romos Afrika), buvo pavadinti Išnykusiąja Romanija ().

Pirmieji nuo liaudies lotynų kalbos arealo atskilo vadinamosios Balkanų lotynų kalbos vartotojai, tęsę Romos Dakijos (dabar Transilvanija) ir Balkanų apgyvendinimą. Romos Dakiją romėnų administracija oficialiai paliko 271 m. Tokiu būdu susidarė rytų romanų kalbos.

Afrikoje liaudies lotynų kalba Kapsos (dabar Gafsa, Tunisas) oazėje gyvavo iki XII a., tačiau palaipniui ją išstūmė arabų kalba.

## Išnašos
Giovan Battista Pellegrini

**Džovanas Batista Pelegrinis** (, 1921 m. vasario 23 d. Čenčenige Agordinas, Italijos karalystė – 2007 m. vasario 3 d. Paduja, Italija) – italų kalbininkas, romanistas, finougristas, albanologas ir dialektologas.

## Biografija
Dž. Pelegrinis lankė mokyklą Belune, Padujos universitete studijavo pas K. Taljavinį, studijas baigė apgynęs darbą „I nomi locali del Medio ed Alto Cordevole“ (Florencija, 1948). 1946–1956 m. Pizos universitete dirbo asistentu. 1957–1958 m. Palermo universitete ėjo docento pareigas, vėliau Triesto universitete dirbo profesoriumi, galiausiai 1964–1996 m. dirbo Padujos universiteto Kalbotyros katedroje. 1987–1992 m. vadovavo Italų dialektologijos studijų centrui, kurį jis įkūrė drauge su O. Parlandželiu.

Dž. Pelegrinis nuo 1990 m. buvo Italijos nacionalinės kalbos akademijos () narys korepondentas, o 2003 m. tapo visateisiu jos nariu. 1989 m. tapo Budapešto universiteto garbės daktaru. Beluno provincijoje jo vardu pavadintas miestelis.

## Išnašos

## Bibliografija
* Dž. Pelegrinio bibliografija
Bitėnų valsčius

**Bitėnų valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Bitėnai.

## Istorija

Valsčius minimas po I pasaulinio karo, kai buvo perduotas iš Ragainės apskrities Pagėgių apskričiai. Panaikintas tarpukariu.

## Šaltiniai
Vėžininkų valsčius

:: *Apie Ragainės apskrities valsčių į pietus nuo Nemuno žr. [[Važininkų valsčius]]*.

**Vėžininkų valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Vėžininkai.

## Istorija

1920 m. valsčius perduotas iš Ragainės apskrities Pagėgių apskričiai. Panaikintas po II pasaulinio karo.

|-
| 1925 m.  || || 886 || || || 8 gyvenvietės 
|}

## Šaltiniai
Būbliškės valsčius

**Būbliškės valsčius** (arba ***Bubliškės valsčius***; ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Būbliškė.

## Istorija

Minimas nuo 1736 m. 1920 m. valsčius perduotas iš Tilžės apskrities Pagėgių apskričiai. Panaikintas po II pasaulinio karo.

|-
| 1925 m.  || || 1855 || || || 7 gyvenvietės 
|}

## Gyvenvietės

XVIII a. valsčiui priklausė 70 kaimų.

## Šaltiniai
Kašmyro šaivizmas

**Kašmyro šaivizmas** – sąvoka, kuria nusakomos iš Kašmyro kilusios tantrinės šaivizmo tradicijos. Prie Kašmyro šaivizmo tradicijų priskiriamos trikos, kaulos ir kramos mokyklos.

Kramos („žingsnių“) mokykla susijusi su deivės Kali kultu šiaurės vakarų Indijoje (Kašmyre ir Udajanoje). Šioje tradicijoje deivės vaizduojamos su kaukolių girliandomis, neretai zoomorfinės. Kramos adeptai nesavastingumo siekia pažeisdami socialinius tabu.

Trikos („trejybės“) mokykla monistinė, bet išpažįsta deivių trejybę (Para – mielaširdingoji forma, Paraprara ir Apara – nuožmiosios formos), laikoma Kali emanacija. Abhinavagupta interiorizavo trikos ritualus, paversdamas jas vidinėmis dvasinėmis praktikomis. Po Abhinavaguptos trikos tantrizmas persiliejo su kaula tantra.

Pagrindiniai Kašmyro šaivizmo tekstai yra įvairios šaivistinės agamos, „Malinavidžajotara tantra“ bei Abhinavaguptos veikalai („Tantraloka“ ir kt.).

## Šaltiniai
Kapalika

**Kapalika** ( < *kapāla* 'kaukolė') – hinduistinė šaivistinė tradicija, atsiradusi pietų Indijoje pirmaisiais mūsų eros amžiais. Jos pavadinimas kilo nuo šio mokymo sekėjų naudojamo apeiginio ryko – kaukolės, skirtos išmaldai rinkti, gerti ir valgyti. Šitaip kapalikai pabrėžia būties, gyvybės laikinumą. Kapalikai pripažįsta kairiosios rankos tantrą ir nesilaiko socialinių tabu.

Kapalikai garbina ypač nuožmią Šivos atmainą Bhairavą, tepasi kūną pelenais, laikosi kremavimo vietose, nešioja ilgus plaukus (dredus). Teigiama, kad kapalikai atlikdavę ir žmonių aukojimus.

Kapalikų tradicija persiliejusi su nathų tradicija. Jos atšakomis laikomas kaulos ir trikos šaivizmas. Kapalikų praktikos turi daug panašumų su vadžrajanos budizmo praktikomis.

## Šaltiniai
Kulmenų valsčius

**Kulmenų valsčius** (arba ***Kulminų valsčius***; ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Kulmenai.

## Istorija

1920 m. valsčius perduotas iš Tilžės apskrities Pagėgių apskričiai. Panaikintas baigiantis II pasauliniam karui.

|-
| 1925 m.  || || 1655 || || || 7 gyvenvietės 
|}

## Šaltiniai
Dinkių valsčius

**Dinkių valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Dinkiai.

## Istorija

Dinkių valsčius įkurtas apie 1900 m. iš dalies Piktupėnų valsčiaus. Valsčius gyvavo trumpai, jame buvo girininkija. Valsčius minimas 1908 m., vėliau po I pasaulinio karo panaikintas. Atkurtas tarpukariu, galutinai panaikintas baigiantis II pasauliniam karui.

|-
| 1925 m.  || || 81 || || || 5 gyvenvietės 
|}

## Šaltiniai
Šereitlaukio valsčius

**Šereitlaukio valsčius** (arba ***Šereiklaukio valsčius***; ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Šereitlaukis.

## Istorija

Valsčius minimas nuo 1736 m., bet įkurtas dar 1722 m. per Ragainės apskrities reformą. XIX a. pradžioje jau buvo išskaidytas Ragainės ir Tilžės apskrityse.

Atkurtas XIX a. pabaigoje, 1908 m. priklausė Tilžės apskričiai. Po I pasaulinio karo panaikintas, bet tarpukariu vėl atkurtas. Galutinai panaikintas baigiantis II pasauliniam karui.

|-
| 1925 m.  || || 351 || || || 2 gyvenvietės 
|}

## Šaltiniai
Panemunės valsčius (Pagėgiai)

**Panemunės valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Panemunė.

## Istorija

Valsčius gyvavo XX a. tarpukariu. 1939 m. spalio 1 d. Panemunė prijungta prie Tilžės miesto, nors valsčius galbūt dar gyvavo iki II pasaulinio karo pabaigos.

|-
| 1925 m.  || || 846 || || || 5 gyvenvietės 
|}

## Šaltiniai
Titkonių valsčius

**Titkonių valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Titkoniai.

## Istorija

Valsčius trumpai gyvavo XIX a. 7-ajame dešimtmetyje Kauno gubernijoje.

## Šaltiniai
Samarra SC

**Samaros sporto klubo futbolo komanda**, o angliškuose šaltiniuose **„Samarra Sport Club“** () – Irako futbolo klubas iš Samaros. 

## Istorija
Klubas įkurtas 1973 m. užsiima ne tik futbolu, bet ir kitomis sporto rūšimis.

Futbolo komanda aukščiausioje lygoje žaidė 1989–1990 m., bet joje neįsitvirtino.

2020–2021 m. Pirmame divizione buvo treti, žaidė pereinamąsias rungtynes ir jas laimėjo po baudinių serijos. Tokiu būdu pateko į stipriausią lygą.

2021–2022 m. sezone žaidė aukščiausioje šalies lygoje, tačiau liko dvidešimti ir po sezono iškrito į žemesnė pakopą.

Nuo 2022–2023 m. sezono žaidė Pirmame divizione (II).

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė] (anglų k.)
* SOCCERWAY 
* FLASHSCORE 
* Transfermarkt 
* Globalsportsarchive
Al-Sinaa SC

**Al Sinos sporto klubo futbolo komanda**, o angliškuose šaltiniuose **„Al-Sinaa Sport Club“**, bei **Al-Sinaa** () – Irako futbolo klubas iš Sadro. 

## Istorija
Klubas įkurtas 1965 m. užsiima ne tik futbolu, bet ir kitomis sporto rūšimis.

Futbolo komanda Premjer lygoje žaidė 1974–1975 m., bet aukščiausioje šalies lygoje neįsitvirtino.

2020–2021 m. tapo Pirmos lygos nugalėtojais ir pateko į aukščiausią šalies lygą. 2021–2022 m. sezone žaidė Premjer lygoje.

## Pasiekimai
* **Irako Pirmasis divizionas (D2)**
: Nugalėtojai: 2020–2021;
* **Irako futbolo taurė**
: Nugalėtojai: 1983–1984

## Sezonai

|}

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė (arabų k.)
* SOCCERWAY 
* Transfermarkt 
* Globalsportsarchive
Vingė

**Vingė** (arba ***Vingis***) – buvęs kaimas Pagėgių savivaldybėje, į pietus nuo Stoniškių, dešiniajame Nemuno krante.

## Istorija

Vietovė minima nuo 1392 m. XIX a. čia buvo Vingės dvaras. XX a. veikė Vingės valsčius. Kaimas panaikintas 1972 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Būdviečių valsčius

**Būdviečių valsčius** (, nuo 1939 m. *Amtsbezirk Altenkirch*) – Rytų Prūsijos administracinis teritorinis vienetas, gyvavęs 1874–1945 m. dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje. Iki 1922 m. priklausė Ragainės apskričiai, vėliau buvo Tilžės-Ragainės apskrities sudėtyje. Valsčiaus centras buvo Būdviečiuose.

## Istorija
Suformuotas 1874 m. pagal 1872 m. priimtus „Apskričių nuostatus Prūsijos, Brandenburgo, Pomeranijos, Poznanės, Silezijos ir Saksonijos provincijoms“ iš 10 kaimo bendruomenių ir 1 dvaro apygardos. 1909 m. valsčius gerokai praplėstas – prie jo prijungtos 8 kaimo bendruomenės iš Kakšių valsčiaus, 1 dvaro apygarda iš Jukšteino valsčiaus ir 2 kaimo bendruomenės iš Lenkviečių valsčiaus. 1928 m. panaikintos dvaro apygardos: Kalvelių pelkė prijungta prie Kalvelių kaimo, Kakšių bala atiduota Važininkų valsčiui, Dundulių dvaras prijungtas prie Dundulių kaimo. 1929 m. Senujų ir Naujųjų Eglininkų kaimai sujungti į Eglininkų kaimo bendruomenę, Aukštkalnių ir Bėginių kaimai prijungti prie Pabūdupių, Kulmiškieji Kakšiai prijungti prie Didžiųjų Puskepalių. 1930 m. Brandviečiai prijungti prie Naujininkų. 1930–1945 m. Būdviečių valsčių sudarė 15 kaimo bendruomenių: Būdviečių, Didžiųjų Puskepalių, Dundulių, Eglininkų, Gaištautų, Gestviečių, Gindvilų, Kalvelių, Naujininkų, Nestonviečių, Pabūdupių, Pietkalnių, Prūsgirių, Vinkšnynų ir Žurelių.

Valsčius buvo rytinėje Tilžės-Ragainės apskrities dalyje, Šešupės ir Įsruties vandenskyroje. Valsčiumi tekėjo Stirtupė, pakraščiais – Įsrutis, Būdupė ir Dirvonupė. Vakaruose valsčių vietomis kirto senovinis užpelkėjęs Nemuno–Įsruties slėnis. Valsčiumi ėjo Tilžės–Stalupėnų geležinkelis (veikė Naujininkų stotis), Ragainės–Lazdynų, Ragainės–Pilkalnio, Būdviečių–Lazdynų ir Būdviečių–Kraupiško plentai.

1905 m. valsčiuje buvo 1686 gyventojai, iš jų 94 lietuviai (5,6 %). Daugiausia lietuvių gyveno Kalveliuose (23,7 %) ir Gestviečiuose (16,9 %). 1939 m. valsčiuje buvo 2627 gyventojai. Didžiausios gyvenvietės buvo valsčiaus ir parapijos centras Būdviečiai (787 gyv.) ir Naujininkai (371 gyv.).

## Šaltiniai
Vėdaraitiškių valsčius

**Vėdaraitiškių valsčius** (, nuo 1939 m. *Amtsbezirk Sandkirchen*) – Rytų Prūsijos administracinis teritorinis vienetas, gyvavęs 1909–1945 m. dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje. Iki 1922 m. priklausė Ragainės apskričiai, vėliau buvo Tilžės-Ragainės apskrities sudėtyje. Valsčiaus centras buvo Vėdaraitiškiuose.

## Istorija
Suformuotas 1909 m. iš trijų Galbrasčių valsčiaus, penkių Kakšių valsčiaus ir penkių Jukšteino valsčiaus kaimo bendruomenių. 1929 m. Danenbergo, Mikėnų ir Vėdarų kaimai sujungti į naują, Valdavos kaimo bendruomenę, 1938 m. Mažieji Kakšiai prijungti prie Didžiųjų Kakšių. 1938–1945 m. Vėdaraitiškių valsčių sudarė 10 kaimo bendruomenių: Didžiųjų Kakšių, Didžiųjų Šilelių, Galbrasčių, Kakšbalio, Mažųjų Šilelių, Naujųjų Krauleidžių, Ožių, Senųjų Krauleidžių, Valdavos ir Vėdaraitiškių.

Valsčius buvo rytinėje apskrities dalyje, Pilkalnio apskrities paribyje, prie Šešupės. Valsčiaus šiaurinę dalį ribojo Trapėnų giria, pietuose telkšojo Kakšių balos pelkė. Į šiaurę nuo Naujųjų Krauleidžių, Šešupės slėnio šlaite, augo nedidelis Plikšilio (*Plickschillis*) miškas. Valsčių rytų–vakarų kryptimi kirto Ragainės–Lazdynų plentas.

1939 m. valsčiuje buvo 2222 gyventojai. Didžiausios gyvenvietės buvo Galbrasčiai (541 gyv.), Didieji Kakšiai (453 gyv.) ir Vėdaraitiškiai (336 gyv.).

## Šaltiniai
Aukštutinės Dauguvos savivaldybė

**Aukštutinės Dauguvos savivaldybė** () – administracinis vienetas pietryčių Latvijoje, Latgaloje ir Sėlijoje. Ribojasi su Jekabpilio, Lyvanų, Preilių ir Kraslavos savivaldybėmis, Baltarusijos Respublikos Breslaujos rajonu, Lietuvos Respublikos Zarasų  ir Rokiškio rajonais. Plotas 2523,5 km², 25 927 gyventojų (2021 m.). Administracinis centras – Daugpilis (į savivaldybės sudėtį neįeina).

## Istorija
Savivaldybė sudaryta 2021 m. liepos 1 d., sujungus Alūkstos ir Daugpilio savivaldybes. Savivaldybės teritorija atitinka iki 2009 m. administracinės-teritorinės reformos gyvavusio Daugpilio rajono ribas.

## Suskirstymas
Savivaldybė skirstoma į 25 valsčius ir 2 miestus:

* Alūkstos miestą
* Ambelių valsčių
* Bebrenės valsčių
* Bikerniekų valsčių
* Demenės valsčių
* Dubnos valsčių
* Dvietės valsčių
* Eglainės valsčių
* Kalkūnų valsčių
* Kalupės valsčių
* Laukesos valsčių
* Lyksnos valsčių
* Malinovos valsčių
* Medumo valsčių
* Naujenės valsčių
* Nycgalės valsčių
* Pilskalnės valsčių
* Pruodės valsčių
* Salienos valsčių
* Skrudalienos valsčių
* Subatės miestą
* Šėderės valsčių
* Šventės valsčių
* Taborės valsčių
* Vabuolės valsčių
* Vecsalienos valsčių
* Viškių valsčių

## Šaltiniai
Rukai (Rosošanskojė)

**Rukai** (, nuo 1946 m. ***Rosošanskojė***, ) – buvęs kaimas ir dvaras Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 18 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 7 km į pietryčius nuo Lazdynų, prie Žvirgalio ir Maurupės.

## Istorija

1625 m. minimas *Ruckwethen* arba *Rukuwethen* kaimas. XVIII a. pr. įkūrus Grumbkaukaičių domenų valsčių, Rukuose pastatytas nedidelis palivarkas; be jo kaime tuo metu buvo dar dvi sodybos, abejose gyveno lietuvių šeimos: *Chritzuaitis* ir *Gluckatis*. 1780 m. palivarkas atiduotas paveldimon nuomon. 1785 m. Rukai buvo mišrusis kaimas su 3 ugniakurais (gyvenamaisiais pastatais), 1823 m. – mišrusis kaimas su 4 sodybom ir 60 gyventojų. 1854 m. Rukuose buvo jau 5 gyvenamieji pastatai ir 65 gyventojai. 1879 m. minimas dvaras, valdęs 145 ha žemės, iš jų 123 ha ariamos ir 20 ha pievų. Dvare veikė plytų fabrikėlis ir malūnas, laikyti gyvuliai.

Iki 1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Lazdynų seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Grumbkaukaičių domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Alksnupėnų valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Lazdynų evangelikų liuteronų parapijai. 1901 m. pro kaimą nutiestas siaurasis geležinkelis, įrengta stotelė. 1928 m. prie Rukų prijungta Lazdynėlių dvaro apygarda. Naujoji seniūnija apėmė plotą tarp Šorelių ir Vieškalnių girių, seniūnijos viduriu tekėjo Žvirgalis, šiauriniu pakraščiu – Alksnupė.

Antrojo pasaulinio karo pabaigoje, artėjant frontui, kaimo gyventojai pasitraukė į Vokietijos gilumą, vietoje jų po karo atkelta kolonistų iš Sovietų Sąjungos. Sovietmečiu Rukai sunyko, išliko tik pavieniai pastatai. XXI a. pradžioje Rukų teritorijoje pastatyta Krasnoznamensko dujų kompresorių stotis. Nuo 2008 m. Rukų teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Eduardo Blasco Ferrer

**Eduardas Blaskas Fereras** (, 1956 m. birželio 15 d. Barselona, Katalonija – 2017 m. sausio 12 d. Bastja, Prancūzija) – katalonų kalbininkas. Kaljario universiteto (Sardinija) profesorius, vienas žymiausių šiuolaikinių sardinų kalbos specialistų.

1981 m. Erlangeno-Niurnbergo universitete E. Blaskas Fereras baigė romanų filologijos fakultetą, vadovaujamas H. Kiuno apgynė disertaciją. Kaljario universitete dirbo lektoriumi, ir, padirbėjęs keliuose universitetuose (1987–1992 m. Bonos ir Miuncheno, taip pat Florencijos), 1993 m. grįžo į Kaljarį, pradžioje dirbo italų kalbos, nuo 1996 m. – sardinų filologijos profesoriumi.

Žinomas kaip ne vieno sardinų kalbos tyrimo autorius, taip pat yra išleidęs darbų apie katalonų kalbą (ir apie Algero tarmę) bei kitas romanų kalbas, sardinų kalbos substratą.

## Išnašos

## Bibliografija
* E. Blasko Ferero bibliografija
Galbrasčių valsčius

**Galbrasčių valsčius** () – Rytų Prūsijos administracinis teritorinis vienetas, gyvavęs 1874–1909 m. dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje. Priklausė Ragainės apskričiai. Valsčiaus centras buvo Galbrasčiuose.

## Istorija
Suformuotas 1874 m. pagal 1872 m. priimtus „Apskričių nuostatus Prūsijos, Brandenburgo, Pomeranijos, Poznanės, Silezijos ir Saksonijos provincijoms“ iš 4 kaimo bendruomenių: Galbrasčių, Gyverlaukių, Ožių ir Senųjų Krauleidžių. 1909 m. valsčius panaikintas: Gyverlaukiai perduoti Raudžių valsčiui, Galbrasčiai, Ožiai ir Senieji Krauleidžiai – naujam Vėdaraitiškių valsčiui.

Valsčius buvo rytinėje apskrities dalyje, Pilkalnio apskrities paribyje, prie Šešupės. Į šiaurę nuo valsčiaus plytėjo Trapėnų giria, valsčiaus pietinėje dalyje augo nedidelis Plikšilio (*Plickschillis*) miškas.

1905 m. valsčiuje buvo 1251 gyventojas, iš jų 677 lietuviai (54,1 %). Didžiausios gyvenvietės buvo Galbrasčiai (551 gyv.) ir Gyverlaukiai (518 gyv.).

## Šaltiniai
Carlo Salvioni

**Karlas Salvionis** (, 1858 m. kovo 3 d. Belincona, Šveicarija – 1920 m. spalio 20 d. Milanas, Italijos karalystė) – šveicarų romanistas, dialektologas.

## Biografija
K. Salvionis mokėsi vidurinėje mokykloje Lugane. Bazelyje buvo pradėjęs studijuoti mediciną, bet vėliau, kaip klausytojas lankydamas Ž. Kornu paskaitas, pajuto trauką filologijai ir 1878 m. išvyko į Leipcigą studijuoti pas K. Brugmano jaunagramatikius. Leipcige apgynė daktaro laipsnį, disertacija – „Šiuolaikinės Milano tarmės fonetika“ (, 1884), tai yra pirmasis didmiesčio tarmei skirtas darbas. Turine 1885–1889 m. dirbo privatdocentu, 1889–1890 m. Milane – lektoriumi, 1890–1902 m. Pavijos universitete – klasikinių ir romanų kalbų lyginamosios kalbotyros profesoriumi, nuo 1902 m. Milano mokslų ir literatūros akademijoje, kaip kalbininko G. Askolio įpėdinis, – kalbotyros profesoriumi. Nuo 1901 m. vadovavo G. Askolio įsteigtam žurnalui „Archivio glottologico italiano“. 1907 m. K. Salvionis pradėjo leisti išsamų daugiatomį „Šveicarijos italų tarmių žodyną“ (), kurį drauge su savo mokiniu K. Merlo pildė iki paskutinių gyvenimo dienų.

## Išnašos

## Bibliografija
* K. Salvionio bibliografija
Anstipų valsčius

**Anstipų valsčius** (, nuo 1939 m. *Amtsbezirk Ansten*) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Karaliaučiaus krašte.

## Istorija

Įkurtas 1874 m. balandžio 15 d. Apie 1900 m. prijungtas Asviečių valsčius. Anstipių valsčius panaikintas baigiantis II pasauliniam karui.

## Šaltiniai
Jukšteino valsčius

**Jukšteino valsčius** () – Rytų Prūsijos administracinis teritorinis vienetas, gyvavęs 1874–1909 m. dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje. Priklausė Ragainės apskričiai. Valsčiaus centras buvo Jukšteine.

## Istorija
Suformuotas 1874 m. pagal 1872 m. priimtus „Apskričių nuostatus Prūsijos, Brandenburgo, Pomeranijos, Poznanės, Silezijos ir Saksonijos provincijoms“ iš 6 kaimo bendruomenių ir 1 dvaro apygardos. 1903 m. valsčiuje suformuota nauja Dundulių dvaro apygarda, 1905 m. vietoj dviejų, Senųjų ir Naujųjų Mikėnų, minima viena – Mikėnų kaimo bendruomenė. 1909 m. valsčius panaikintas: Dundulių dvaro apygarda perduota Būdviečių valsčiui, Jukšteino dvaro apygarda – Raudžių valsčiui, Danenbergo, Mikėnų, Naujųjų Krauleidžių, Vėdaraitiškių ir Vėdarų kaimo bendruomenės priskirtos naujam Vėdaraitiškių valsčiui.

Valsčius buvo rytinėje apskrities dalyje, prie Šešupės. Vyravo kultūrinis kraštovaizdis, Šešupės slėnyje buvo natūralių pievų, į šiaurę nuo valsčiaus plytėjo Trapėnų giria, valsčiaus pietinėje dalyje augo nedidelis Dundulių miškas. Valsčių kirto Ragainės–Lazdynų plentas.

1905 m. valsčiuje buvo 958 gyventojai, iš jų 170 lietuvių (17,7 %). Daugiausia lietuvių gyveno Naujuosiuose Krauleidžiuose (38,0 %) ir Vėdaruose (35,3 %). Didžiausios gyvenvietės buvo Naujieji Krauleidžiai (237 gyv.) ir Vėdaraitiškiai (232 gyv.).

## Šaltiniai