open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vėlyvoji ieva

**Vėlyvoji ieva** (*Prunus serotina syn. Padus serotina*) – erškėtinių (*Rosaceae*) šeimos medis. Kilo iš Šiaurės Amerikos rytų: nuo pietų Kvebeko ir Ontarijo šiaurėje iki Meksikos ir Gvatemalos bei Hondūro kalnų pietuose. Dabar paplitusi daug kur Europoje, Korėjoje, Pietų Amerikos šiaurės vakaruose, rytų Australijoje, vietomis Afrikoje.

Aukštis 15–30 m (paprastai iki 10 m), kamieno skersmuo 70–150 cm. Aukščiausia žinoma 39 m, su 2,3 m skersmens kamienu. Lapai paprastieji, pailgi, 6–14 cm ilgio, žvilgantys. Žiedai balti, smulkūs, kvapnūs, susitelkę į tankias kekes (10–14 cm ilgio) po 40. Žievė tamsiai ruda arba rusvai pilka. Vaisius – juodas blizgus kaulavaisis; valgomas. Vaisiams nunokus, taurėlapiai prie vaiskočio išlieka nenukritę. Vėlyvoji ieva žydi gegužės antroje pusėje, kartais iki birželio pradžios, gerokai vėliau už paprastąją ievą.

Lietuvoje vėlyvoji ieva kaip dekoratyvinis augalas auginama želdynuose, paskelbta invazine rūšimi. Europoje vėlyvoji ieva pradėta auginti XVII a. pradžioje, o nuo XIX a. pab. pradėta sodinti miškuose dėl medienos ir priešgaisrinės prevencijos. Vakarų Lietuvoje įveistos apie XIX a. pab. – XX a. pr., natūraliai plisti pradėjo ~1976 m. (Pagėgių apylinkėse). Dabar paplitusi daugiausia pietų ir pietryčių Lietuvoje, kur auga sausuose pušynuose, miškų pakraščiuose, kirtavietėse, pakelėse, pakrūmėse, dykvietėse.

Vėlyvąsias ievas gausiai platina paukščiai, lesantys jos sėklas. Taip pat plinta šakninėmis atžalomis. Šviesiuose pušynuose daug kur sudaro sąžalynus, kur nustelbia žolių ir samanų įvairovę, jos nukritę lapai neigiamai veikia dirvožemio bestuburius.


Amerikaanse vogelkers Prunus serotina closeup.jpg|Žiedynai
Prunus serotina-bark.jpg|Žievė
2024-08-04 15 19 41 Black Cherry fruit within Ann M. Banchoff Park in the Mountainview section of Ewing Township, Mercer County, New Jersey.jpg|Vaisiai
Erie National Wildlife Refuge (Revisited) (8) (9060404701).jpg|Dideli vėlyvųjų ievų medžiai natūraliame areale (Pensilvanija, JAV)
Ruhland, Ortrander Str. 9d, Spätblühende Traubenkirsche auf dem Wohnhof Ortrander Str. 8-9, Frühling, 01.jpg|Vėlyvoji ieva Vokietijoje


## Taip pat skaityti
* Lietuvos svetimžemė dendroflora

## Šaltiniai
Paitakaranas

**Paitakaranas** (, lotynų šaltiniuose žinomas kaip **Kaspiana**) – istorinis Didžiosios Armėnijos regionas, jos ryčiausia provincija, buvęs dab. Azerbaidžano pietinėje dalyje, į pietus nuo Kuros upės žemupio prie Kaspijos jūros. Nuo maždaug VI a. jam prigijo pavadinimas Muganas, ir jis tapo istoriniu Azerbaidžano regionu.

## Geografija
Paitakaranas regionas užėmė dalį Kuros-Arakso lygumos, esančios Kuros upės žemupyje prie Kaspijos jūros. Dabar ši dalis vadinama Mugano lyguma. Į šiaurę nuo regiono buvo Kaukazo Albanija, o vakaruose buvo Utikas bei Arcachas. Pietuose driekėsi Medija.

## Istorija
Seniausia regione gyvenusi tauta buvo kaspijai, iš kurių ir kilo regiono lotyniškas pavadinimas. Jie buvo giminingi kitoms Kaukazo tautoms, pvz., udams ir Kaukazo albanams. VII–II a. pr. m. e. regionas ėjo iš rankų į rankas įvairioms dinastijoms, kurios valdė Persiją: čia valdė Medija, Achemenidai, Aleksandras Makedonietis, Atropatena. Tuo metu didelė dalis gyventojų buvo iranizuoti ir helenizuoti, čia paplito iranėnų kilmės tautos, kaip kad, pvz., parasijai.

II a. pr. m. e. pradžioje susikūrus Armėnijos karalystei, regioną iš Atropatenos atėmė karalius Artašesas (apie 190 m. pr. m. e.). Nuo tada krašte viešpatavo armėnai, tačiau etninė regiono sudėtis nebuvo armėniška.

Armėnų karalystėje Paitakarano provinciją (nachangą) sudarė 12 rajonų (gavarų): Hrakot Perožas, Vardanakertas, Jotnporakianas Baginkas, Krekianas, Vovtibagha, Kaghanostas, Burosas, Pitčanhanis, Ateši-Bagavanas, Spandaran-perožas, Vormizd-perožas ir Alevanas.

Regionas buvo labai svarbus Kaukazo Albanijai, kuri sugebėjo jį atimti iš Armėnijos apie 59 m. pr. m. e., bet Armėnija jį netrukus susigrąžino. Dar vienas Albanijos bandymas gauti regioną buvo 360 m., bet karvedys Mušegas Mamikonianas jį išsaugojo. 428 m., Armėnijai nunykus, regionas buvo atiduotas Atropatenai, o vėliau VII a. įjungtas į Kalifatą.

Ilgainiui regionui prigijo vardas Muganas.
Virgininė ieva

**Virgininė ieva** (*Padus virginiana*) – erškėtinių (*Rosaceae*) šeimos krūmas ar nedidelis medis. Auga beveik visoje Šiaurės Amerikoje, išskyrus tolimąją šiaurę ir tropinius pietus.

Aukštis iki 5 m. Lapai maži, smailūs, 3–10 cm ilgio, žvilgantys. Žiedai balti, smulkūs, susitelkę į kekes po 15-30. Vaisius – tamsiai raudonas kaulavaisis, didesnis už paprastosios ievos.

Lietuvoje virgininė ieva kaip dekoratyvinis augalas auginama želdynuose.

## Šaltiniai
Makio ieva

**Makio ieva** (*Padus maackii*) – erškėtinių (*Rosaceae*) šeimos krūmas ar nedidelis medis. Auga Korėjoje, Mandžiūrijoje, Rusijos Primorėje ir Paamūrėje.

Aukštis iki 4–10 m. Jaunų medžių žievė bronzinės spalvos, lygi, blizgi, vėliau tampa pilkšvai ruda, atplėšiusi. Lapai priešiniai, ovalūs, 4–8 cm ilgio, tamsiai žali. Žiedai susitelkę 5–7 cm ilgio kekėse. Vaisius – tamsiai raudonas (vėliau pajuoduoja) kaulavaisis, valgomas. Mediena gelsva, rusva, iš jos daromi lankai, pavaržos.

Lietuvoje Makio ieva kaip dekoratyvinis augalas auginama želdynuose.

## Šaltiniai


File:Amur maackii Morton 240-93-2.jpg|Žievė
File:Prunus-mackii-flower.JPG|Žiedai ir lapai
Mansių kalba

**Mansių kalba** arba **vogulų kalba** – finougrų kalbų grupės ugrų pogrupio kalba, vartojama Vakarų Sibire gyvenančių mansių. Rusijoje yra ~940 žmonių, kalbančių šia kalba (daugiausia Chantų Mansijoje ir Sverdlovsko srityje). Kalba sparčiai nyksta, tik 37 % mansių ją laiko gimtąja.

Mansių kalba turi 4 tarmes – šiaurės, rytų, pietų (išnykusi) ir vakarų (išnykusi). Rašytinė kalba pagrįsta Sosvos dialektu (šiaurės). Pirmieji rašytiniai šaltiniai mansių kalba atsirado 1868 m. Nuo 1937 m. naudoja kirilicos raidyną.

## Gramatika

Mansių kalba kalba yra agliutinacinė. Nėra gramatinių giminių, artikelių. Yra vienaskaita, dviskaita ir daugiskaita, 6 linksniai. Veiksmažodžiai turi 3 asmenis, 2 laikus (esamąjį ir būtąjį), 4 nuosakas.

Mansių kalba yra artima vengrų kalbai, tą parodo sakinio pavyzdys:
* Lietuviškai – *Trys moterys su tinklu vandenyje gaudo 20 žuvų.*
* Vengriškai – *Három nő a vízből hálóval húsz halat fog.*
* Mansiškai – *Hurem né vituel huligel husz hul pugi.*

## Abėcėlė

## Nuorodos
* 

## Išnašos
WA

**wa** gali reikšti:
* Valonų kalba – kodas pagal ISO 639-1 standartą;
* Valoniška Vikipedija (:wa:).
WO

**wo** gali reikšti:
* Volofų kalba – kodas pagal ISO 639-1 standartą;
* Volofų Vikipedija (:wo:).
XH

**XH** gali reikšti:
* XH – *eksperimentinis sraigtasparnis* () JAV karinės technikos pavadinimų sistemoje. Pvz., *Sikorsky XH-39*, *Hughes XH-17*.
* XH – *[[Canon]]* kompanijos serijos vaizdo kamerų serija, skirta profesionalams, o pagal kainą tinkama mėgėjams. Pvz., *Canon XH-A1*, *Canon XH G1* ir kt.

**xh** gali reikšti:
* Kosų kalba – kodas pagal ISO 639-1 standartą;
* Kosų Vikipedija (:xh:).
YI

**Yi** gali reikšti:

* Ji (Río Yí) – upė centriniame Urugvajuje, Negro kairysis intakas;
* Yi Jianlian.

**yi** gali reikšti:
* Jidiš – kodas pagal ISO 639-1 standartą;
* Jidiš Vikipedija (:yi:).
YO

**Yo** gali reikšti:
* Yo Gotti;

**yo** gali reikšti:
* Jorubų kalba – kodas pagal ISO 639-1 standartą;
* Jorubų Vikipedija (:yo:).
Užsachario Afrika

**Užsachario Afrika** - geografinis terminas, naudojamas nusakyti Afrikos žemyno daliai, kuri yra į pietus nuo Sacharos, arba grupei Afrikos valstybių, kurios yra visiškai arba dalinai į pietus nuo Sacharos. Kartais naudojamas sinonimas **Subsacharinė Afrika**, bei kartais vadinama **Juodąja Afrika**, kadangi jos gyventojai yra juodaodžiai.

## Įvadas
Užsachario Afrika yra supriešinama su Šiaurės Afrika, kuri skiriasi klimatiniu, religiniu, lingvistiniu ir kitais požiūriais, ir yra laikoma arabų pasaulio dalimi. Somalio pusiasalis ir didelė dalis Sudano geografiškai priklauso Užsachario Afrikai, bet šių teritorijų gyventojams didelę įtaką daro Artimųjų Rytų kultūra ir jos taip pat yra arabų pasaulio dalis. Sahelis yra pereinamoji zona tarp dykuminio Sacharos ir atogrąžų klimato, klimatinė riba tarp šių dviejų Afrikos dalių.

## Ekonomika
Užsachario Afrika yra skurdžiausias pasaulio regionas, kenčiantis nuo netinkamo valdymo, vietinės korupcijos ir konfliktų tarp tautų. Kai kurios regiono šalys yra vienos iš mažiausiai išsivysčiusių pasaulyje. Ekonominiam vystymuisi nuolat trukdo maliarija. Dėl prarandamo laiko, ligos gydimui ir prevencijai skirtų pinigų, maliarija sulėtina ekonominį augimą maždaug 1,3 % per metus. Pasaulio bankas apskaičiavo, kad jei liga būtų išnaikinta 1960 m., 2003 m. regiono BVP būtų net 32 % didesnis.

## Demografija
2007 m. Užsachario Afrikoje gyveno 800 milijonų žmonių. Dabartinis metinis populiacijos prieaugis yra 2,3 %. Jungtinės Tautos prognozuoja, kad 2050 m. regiono populiacija bus beveik 1,5 milijardo. Užsachario Afrika pasižymi labai dideliu gimstamumu ir vaikų mirtingumu. Pasak 2007 m. apskaičiavimų, 15 % vaikų miršta iki savo penktojo gimtadienio. Nepaisant to, net 40 % Užsachario Afrikos gyventojų sudaro jaunesni nei 15 metų žmonės. Dažniausia vaikų mirties priežastis yra maliarija. Taip pat yra labai paplitęs ŽIV/AIDS virusas. 

### Religija
Šiaurės Afrikoje dominuoja islamas, o Užsachario Afrika, išskyrus Somalio pusiasalį, yra daugiausiai krikščioniška. Tiesa, tikėjimas šiomis didžiosiomis religijomis dažniausiai yra sumaišytas su tikėjimu vietinėmis, tradicinėmis religijomis ir mitologijomis.

### Galerija

Image:Life expectancy in some Southern African countries 1958 to 2003.png|Nuo 1985 m. vidutinė gyvenimo trukmė pietų Afrikos valstybėse smarkiai nukrito. Tam daugiausiai įtakos turėjo ŽIV virusas.
Image:HDImap spectrum2006 Africa.png|Afrikos žemėlapis pagal žmogaus socialinės raidos indeksą. Pasak 2005 m. duomenų, visos 22 pasaulio šalys, kuriose indeksas yra mažesnis nei 0,5, yra Užsachario Afrikoje. (2006 m. duomenys)
Image:Malaria distribution.png|Maliarijos paplitimas pasaulyje (2005 m. duomenys)
Image:Birth rate figures for countries 2008.png|Pasaulio žemėlapis pagal gimstamumą 1000 gyventojų per metus (2008 m. duomenys)
Image:Death rate world map.PNG|Pasaulio žemėlapis pagal mirtingumą 1000 gyventojų per metus (2006 m. duomenys)
Image:HIV Epidem.png|Pasaulio žemėlapis pagal ŽIV sergančių jaunų suaugusiųjų (15–49 m.) procentą. Piečiausiose Afrikos valstybėse jis yra didesnis nei 15 % (2008 m. duomenys)


## Šaltiniai
Kserksas I

**Kserksas I** (pers. خشیارشا, , , 519 m. pr. m. e. – 465 m. pr. m. e.) – Persijos karalius.

## Biografija
Kilęs iš Achemenidų dinastijos, tėvas Darijus I Didysis, sūnus Artakserksas I Ilgarankis. 486–484 m. pr. m. e. numalšino egiptiečių sukilimą, devinto dešimtmečio antroje pusėje, numalšinęs babiloniečių sukilimą, Babilonijos karalystę pavertė Persijos satrapija (provincija). Tęsė graikų–persų karus (vyko 500–449 m. pr. m. e.). 480–479 m. pr. m. e. surengė žygį į Graikiją; persų kariuomenė nuniokojo Doridę, Fokidę, dalį Bojotijos, Atiką, sugriovė Atėnus, bet pralaimėjo jūrų mūšius 480 m. pr. m. e. prie Salaminos salos ir 479 m. pr. m. e. prie Mikalės kyšulio, 479 m. pr. m. e. sausumos kariuomenių mūšį prie Platajų. Kserksas, siekdamas sustabdyti Persijos imperijos silpnėjimą ir irimą, įvykdė kai kurias reformas, taip pat ir religinę; bandė uždrausti vietos dievų garbinimą ir įvesti vieno visų persų dievo kultą. Nužudytas per rūmų perversmą.

## Šaltiniai
Ašmintos herbas

**Ašmintos herbas** – pagrindinis Ašmintos kaimo ir buvusios Ašmintos seniūnijos (Prienų rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbo skydo sidabriniame lauke virš juodo trikalnio žalias vertikaliai kylantis paukštis pražiotu snapu.

## Simbolika

Netoli Ašmintos 1969 m. Pociūnuose įkurta eksperimentinė sportinės aviacijos gamykla, kurioje gaminami sklandytuvai, taip pat žinomi už Lietuvos ribų. Čia vyksta Europos sklandymo čempionatai. Dėl to herbui pasirinktas skrydžio simbolis paukštis.

## Istorija

Herbo idėjai panaudota šioje apylinkėse gimusio poeto Justino Marcinkevičiaus žodžiai: „Panemunių paukšteli žalias, čiulbėk senąja išmintim, giedok visais vargų kryželiais, visais karais, visom mirtim.“

Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas. Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 2006 m. birželio 22 d. patvirtino dekretu Nr. 662.

## Šaltiniai
Babtų herbas

**Babtų herbas** – pagrindinis Babtų miestelio ir Babtų seniūnijos (Kauno rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbo mėlyno lauko viršuje sidabrinė popiežiaus kepurė (tiara) su trimis auksinėmis karūnomis ir auksiniu valdžios obuoliu viršuje. Kepurės kaspinai sidabriniai, kryžiai ir kutai auksiniai. Už tiaros du sukryžiuoti raktai barzdelėmis į viršų, galvutėmis žemyn. Dešinysis raktas auksinis, kairysis sidabrinis. Apačioje po kepure, plaukiantis rudas laivas sidabrine bure ir auksiniu vimpelu.

## Istorija

Babtams laisvojo miesto teises ir herbą – „popiežiaus insignijos ir laivas, kadangi miestas verčiasi prekyba“ – 1792 m. sausio 11 d. suteikė ATR valdovas Stanislovas Augustas privilegija Nr. 13. Simbolika iš dalies paaiškinta privilegijoje, nesunku atspėti ir popiežiaus insignijų kilmę. Babtų bažnyčia tituluojama šv. Petro ir Pauliaus vardais. Tokių bažnyčių simbolikoje dažnai vartojami šv. Petro raktai, net popiežiaus insignijos, kadangi jis yra vyriausias Vatikano Šventojo Petro bazilikos dvasininkas. Taigi, raktai ir popiežiaus kepurė iš parapinės bažnyčios atributikos 1792 m. buvo perkelti į miesto herbą. Tačiau netrukus herbas buvo panaikintas.

Dabartinį herbą 1994 m. gegužės 23 d. dekretu Nr. 299 patvirtino prezidentas Algirdas Brazauskas. Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.

## Šaltiniai
Baisogalos herbas

**Baisogalos herbas** – pagrindinis Baisogalos miestelio ir Baisogalos seniūnijos (Radviliškio rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbo skydas perskeltas į du laukus. Priekiniame raudoname lauke sidabrinė pasaga su virš jos tupinčiu, į kairę pusę atsigręžusiu juodu naktikovu, laikančiu snape auksinį žiedą, užpakaliniame mėlyname – auksinė Dievo Apvaizdos akis.

## Istorija

1791 m. lapkričio 10 d. Baisogalos herbą suteikė ATR valdovas Stanislovas Augustas privilegija Nr. 3. Tebėra neišaiškinta, ką reiškia Baisogalos herbe pasaga ir paukštis. Tokie simboliai dažni bajorų heraldikoje ir gali būti iš jos nusižiūrėti. Dievo apvaizdos akis buvo bene svarbiausia Ketverių metų seimo, kurio metu miestai gavo savivaldas ir herbus, ideologinis simbolis. Ji dažnai minima seimo pasiuntinių kalbose, vyrauja iškilmių aprašymuose, miestų puošyboje, valdovo dvaro ceremoniale. Tuomet šis simbolis pateko į daugelio Lietuvos miestų herbus. 1792 m. viduryje herbas neteko galios, kai buvo panaikintos nedidelių miestų savivaldos.

Dabartinį herbą 1992 m. gegužės 6 d. nutarimu Nr. I-2554 patvirtino AT pirmininkas Vytautas Landsbergis. Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Edmundas Rimša. Baisogalos herbas. – Vilnius: Versmė, 2009. P. 27-36. (Lietuvos valsčiai; kn. 16)
Katima Mulilas

**Katima Mulilas** () – miestas Namibijos šiaurėje, Kaprivio regiono centras. Miestas yra įsikūręs pietiniame Zambezės upės krante, prie sienos su Zambija.

## Šaltiniai
Andreas

**Andreas** – vyriškas vardas, naudojamas Kipre, Danijoje, Austrijoje, Vokietijoje, Graikijoje, Belgijoje, Norvegijoje, Švedijoje, Šveicarijoje ir Olandijoje. Šio vardo atitikmuo naudojamas Lietuvoje yra Andrėjus.

Jis gali reikšti:
* Apie šį vardą su priešdėliu „San“ skaitykite San Andreas;
* Asmenybių vardus:
** Andreas Isaksson;
** Andreas Razumovski;
** Andrius (Andriejus) Volanas (*Andreas Volanus*);
** Georgas Andreas Papandreu;
** Johann Christian Andreas Doppler;
** Ludwig Andreas Feuerbach;
** Walter Andreas Schwarz;
Svakopmundas

**Svakopmundas** () – miestas Namibijos vakaruose, prie Atlanto vandenyno, Erongo regiono centras. Miestas įkurtas tarp kopų ir dykumos. Dėl malonaus jūrinio klimato mėgstamas turistų.

## Sportas
* Blue Boys FC – futbolo klubas; rungtyniavo pajėgiausioje šalies futbolo lygoje.
* Mondesa Stadium – stadionas, talpinantis 2 tūkst. žiūrovų. Blue Boys klubo namų arena.

## Išnašos

## Nuorodos
Marientalis

**Marientalis** () – miestas Namibijoje, Hardapo regiono centras. Miestas įsikūręs prie Žuvų upės, karštame ir sausame regione. Nutolęs apie 250 km į pietus nuo sostinės Vindhuko.

## Šaltiniai
Karsakiškio herbas

**Karsakiškio herbas** – pagrindinis Karsakiškio kaimo ir Karsakiškio seniūnijos (Panevėžio rajono savivaldybė) heraldikos atributas. 

## Aprašas

Herbo skydo žaliame lauke auksinė lūšies galva sidabrine akimi  su ginklais: sidabrinėmis iltimis ir raudonu liežuviu.

## Simbolika

Heraldikoje lūšis dėl labai skvarbių akių, budrumo, atsargumo yra akylumo simbolis. Mene vaizduojant penkis pojūčius lūšis įasmenina regėjimą. Žalia skydo spalva herbe simbolizuoja laisvę, grožį, džiaugsmą, sveikatą ir viltį. Tai ir augmenijos išraiška.

## Istorija

Karsakiškio herbe pavaizduota lūšis, nes vienas iš upelių ir Žaliosios girios dalis, esanti netoli Karsakiškio, yra vadinama Lūšupiu. Apsuptose miškais Karsakiškio apylinkėse yra sutinkama ir lūšių, kurios įrašytos į Lietuvos Raudonąją knygą, o nuo 2000 m. tapo ypatingai saugoma nykstančia rūšimi.

Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 2007 m. balandžio 20 d. patvirtino dekretu Nr. 1K-935. Herbo etalono autorius – dailininkas Henrikas Mazūras.

## Šaltiniai
Galvos skausmas

**Galvos skausmas** – sveikatos sutrikimas arba ligos simptomas, pasireiškiantis skausmingais pojūčiais galvos ir kaklo srityje.

## Paplitimas
Galvos skausmas – vienas dažniausių fizinių nusiskundimų. Per metus galvos skausmą patiria apie pusė suaugusiųjų. Dažniausi – įtampos tipo galvos skausmai, juos patiria apie 1,6 mlrd. žmonių (21,8 % pasaulio gyventojų), po jų eina migrena, šio tipo galvos skausmus patiria 848 mln. (11,7 %).

## Klasifikacija
Šiuolaikinei medicinai žinoma daugiau kaip 200 skirtingų galvos skausmo rūšių. Galvos skausmai skirstomi pagal atsiradimo priežastį ir pobūdį, tačiau kliniškai abi klasifikacijos nėra griežtai atribotos.

### Pagal priežastis
* pirminiai (90 % galvos skausmų yra šio tipo). Paprastai pasireiškia amžiaus tarpsnyje nuo 20 iki 40 metų. Dažniausi iš jų – migrenos ir įtampos tipo galvos skausmai. Prie jų priskiriamas ir klasterinis galvos skausmas.
* antriniai (simptomatiniai) – pasireiškia kaip kitus sveikatos sutrikimus lydintys reiškiniai (pvz., po traumų, sergant meningitu ir kt.).

### Pagal pobūdį
* Migrena
* Spaudimo sukeltas galvos skausmas
* Klasterinis galvos skausmas
* Kt.

## Kitos galvos skausmo formos
* galvos skausmas, kurį sukelia žandikaulio sąnario sutrikimai (apie 60 % chroniškų galvos skausmų yra susiję su kramtomosios sistemos sutrikimais: dantų arba sąkandžio problemomis ir pirmiausia žandikaulio sąnario funkcijos sutrikimais)
* „Hemicrania continua“ – ilgalaikis pusės galvos skausmas, gali būti lydimas ašarojimo ir slogos

## Gydymas
Galvos skausmo gydymas priklauso nuo jį sukėlusios priežasties, tačiau paprastai pasitelkiami skausmą malšinantys vaistai (ypač esant migrenai ar klasteriniam galvos skausmui).

## Išnašos
Eišiškių herbas

**Eišiškių herbas** – pagrindinis Eišiškių miesto ir Eišiškių seniūnijos (Šalčininkų rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbo mėlyname lauke vaizduojama ant sidabrinio pusmėnulio stovinti ir prie krūtinės kūdikėlį Jėzų laikanti Švč. Mergelė Marija. Ją supa liepsnojantis aukso spindulių ir šešiakampių žvaigždučių ratas. Abi figūros natūralios spalvos su aukso karūnomis. Marijos drabužiai sidabriniai, kraštai papuošti auksu.

## Istorija

Eišiškių miesto savivalda turbūt susikūrė Ketverių metų seimo laikotarpiu, kadangi 1792 m. minimi laisvojo miesto pareigūnai. Svarstant Eišiškių simboliką, vietos gyventojams pageidaujant, nutarta vaizduoti Švč. Mergelę Mariją su kūdikėliu. Šis motyvas pasirinktas neatsitiktinai. Eišiškėse Švč. Mergelę Mariją garbina iš seno. Ji yra tapusi Eišiškių parapijos globėja, be to, bažnyčioje saugomas pagarsėjęs jos paveikslas.

Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 1997 m. gruodžio 9 d. patvirtino dekretu Nr. 1471. Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.

## Šaltiniai
Ketmanshopas

**Ketmanshopas** () – miestas Namibijos pietuose, Karaso regiono centras. Miestas yra apie 500 km į pietus nutolęs nuo sostinės Vindhuko.

## Istorija
Prieš kolonijinę erą gyvenvietė buvo žinoma kaip „Juodoji pelkė“. Vietovėje būta šaltinio.

1785 m. atvyko pirmasis baltasis naujakurys Guilliam Visagie.

1860 m. Reino misionierių draugija įkūrė misiją, kuri siekė sukrikščioninti čiabuvius. Pirmasis misionierius Schröder atvyko 1866 m. balandžio 14 d., o dabar ši data laikoma miesto įkūrimo data. Misijos stotis buvo pavadinta vokiečių prekybininko ir Reino misionierių draugijos direktoriaus Johan Keetman garbei, kuris finansiškai rėmė misiją. Jis niekada pats toje vietoje nesilankė.

## Garsesni gyventojai
* Zenatha Coleman – futbolininkė, Namibijos rinktinės narė.

## Šaltiniai
Kražių herbas

**Kražių herbas** – pagrindinis Kražių miestelio ir Kražių seniūnijos (Kelmės rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbo mėlyname lauke demonstruojantis sparnus sidabriniais šarvais arkangelas Mykolas, laikantis dešinėje rankoje pakeltą sidabrinį kalaviją su auksine rankena, kairėje – auksines svarstykles, raišteliai juodi. Arkangelo kūnas natūralios spalvos plaukai juodi, ant krūtinės dvi aukso juostos, primenančios Andriejaus kryžių. Po kojomis juodas ant nugaros gulintis velnias su sidabriniais ragais.

## Simbolika

Kražių vietovę bene labiausiai išgarsino XIX a. pabaigos įvykiai. Rusijos carui Aleksandrui III 1893 m. įsakius nugriauti Kražių benediktinų bažnyčią ir vienuolyną, gyventojai pasipriešino, nes jų prašymo bažnyčią paversti parapine, rusų valdžia nepaisė. Lapkričio 21 d. įvyko susirėmimas tarp tikinčiųjų ir Kauno gubernatoriaus atsivestų policininkų bei žandarų. Tik rytojaus dieną, kai gubernatoriui į pagalbą atskubėjo Dono kazokų III pulko trys šimtinės, pasipriešinimas buvo palaužtas. Per susirėmimus ir egzekuciją žuvo 9 žmonės, apie 50 buvo sužeista, keli šimtai tardyta, 35 nuteisti kalėti. Šiuos įvykius amžininkai praminė Kražių skerdynėmis. Rusijos veiksmus pasmerkė pasaulio visuomenė. Būtent tai ir paskatino Kražių herbe pavaizduoti kovotoją su blogiu arkangelą Mykolą, pamynusį kazkoką primenantį velnią. Juo labiau, kad čia anksčiau stovėjo parapinė Kražių šv. Mykolo arkangelo bažnyčia, išliko arkangelo Mykolo paveikslas.

## Istorija

Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 1993 m. kovo 4 d. patvirtino dekretu Nr. 10. Herbo etalono autorius – dailininkas Agnius Tarabilda.

## Šaltiniai
Graži tu mano

**Graži tu mano** – internetinė kraštotyros enciklopedija apie Lietuvą. Tai yra interneto svetainė, kurioje skelbiama įvairi informacija apie Lietuvą, jos miestus ir miestelius, regionus, jų kultūrą, istoriją, lankytinas vietas bei žymius žmones. 
Svetainėje skelbiama informacija yra laisvojo turinio – ja gali laisvai naudotis kiekvienas interneto vartotojas. Svetainės tikslas – pristatyti visuomenei šalies grožį ir išskirtinumą, sudaryti terpę bibliotekų darbuotojams ir visuomenei skelbti turimą kraštotyros informaciją. Krašto enciklopedijos turinys gali būti nevaržomai platinamas. Tiesa, detalesnės jos licencijavimo sąlygos nėra nurodytos.

## Istorija

Svetainė buvo sukurta projekto „Bibliotekos pažangai“ 2009 m. rengtam konkursui bibliotekų darbuotojams ir lankytojams „Žinių meistras“, siekiant paskatinti viešųjų bibliotekų darbuotojus aktyviau naudotis informaciniais ištekliais internete bei plačiau susipažinti su informacinių technologijų teikiamomis galimybėmis. Pavieniui arba subūrę komandas dalyviai kurė straipsniai apie savo miestą, kraštą ar visą Lietuvą bei varžėsi dėl remėjų įsteigtų vertingų prizų.

Kol vyko konkursas „Žinių meistras“ (2009 m. balandžio – birželio mėn.), informaciją svetainėje galėjo publikuoti tik konkurso dalyviai, t. y. Lietuvos viešųjų bibliotekų darbuotojai. Didelis jų aktyvumas (konkurse varžėsi beveik 200 dalyvių) mėnesį trukuso konkurso metu leido internetinę enciklopediją papildyti net 600 originalių bei kurybiškų straipsnių. Konkursui pasibaigus, tekstus svetainėje gali skelbti kiekvienas interneto vartotojas. Svetainėje skelbiama informacija yra nuolat koreguojama ir pildoma.

Krašto enciklopedijoje pristatomomos autorių krašto, miesto, regiono ar visos šalies įdomybės – geografijos, etnografijos, kultūros, architektūros, istorijos reiškinius, krašto praeitį ir dabartį, šiuolaikines tendencijas, žymius žmones ir pan. Autoriai skatinami rašyti apie viską, kuo ypatingas jų kraštas. Straipsnių temos nėra ribojamos.

## Struktūra

Svetainėje publikuojami vartotojų parengti tekstai suskirstyti į penkias pagrindines grupes. Straipsniai  skirstomi pagal etnografines Lietuvos sritis, kurioms priskirtini tekste aprašomi objektai – t. y. Dzūkija, Suvalkija, Aukštaitija ir Žemaitija. Straipsniai, kuriuose pristatomų objektų negalim priskirti kuriam nors vienam etnografiniam regionui, publikuojami kategorijoje „Visa Lietuva“.

## Išnašos

## Nuorodos
* Krašto enciklopedijos „Graži tu mano“ tinklalapis 
*Projektas „Bibliotekos pažangai“
Kazlupiškė II

**Kazlupiškė II** – viensėdis Ignalinos rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Mažėnų kaimo, Dysnykščio ežero pietinėje pakrantėje, tarp miškų.

## Etimologija
Pavadinimas kildinamas iš gudiško asmenvardžio .

## Istorija
Vietovė šaltiniuose minima 1783 m.

XX a. pr. pateko į Novoaleksandrovsko apskritį, Rimšės valsčių. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Rimšės valsčius).

Viensėdis tarybiniais metais priklausė Naujojo Daugėliškio apylinkei.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Česlovas Panavas – humanitarinių mokslų daktaras (g. 1934 m.)

## Šaltiniai
E264

**Europos kelias E264** – 340 km ilgio greitkelis, jungiantis Inčukalnį (Latvija) ir Jehvį (Estija).

## Maršrutas
* 
** Inčukalnis 
** Valmiera
** Valka
* 
** Valga
** Tartu 
** Jehvis
E263

**Europos kelias E263** – 280 km ilgio greitkelis Estijoje. Prasideda Taline, eina per Tartu ir baigiasi Luhamoje.

## Maršrutas

* Talinas  
* Peltsama
* Tartu 
* Veru
* Luhama
Ekstraktas

**Ekstraktas** arba ištrauka ( 'kas ištraukta') – koncentruota medžiaga, gauta augalinės, gyvūninės ar mineralinės kilmės žaliavą apdorojus specialiais tirpikliais - ekstrahentais.

Ekstrahentai yra eteris, spiritas, vanduo. Atitinkamai pagal tai skiriamos ekstraktų rūšys: *eteriniai*, *spiritiniai* bei *vandeniniai* ekstraktai.

Pagal konsistenciją ekstraktai skiriami į *skystus* (pvz., esencija), *tirštus* (drėgmės ne daugiau 25 %), bei *miltelių pavidalo* (drėgmės ne daugiau 5 %) koncentratus.

Ekstrakte lieka sukoncentruotos aromatinės, vaistinės ir kitos vertingos veikliosios medžiagos, kurios buvo žaliavoje. Ekstraktas pasižymi apsauginiu, valomuoju, tonizuojančiu poveikiu. Vartojamas farmacijoje, kosmetikoje, kulinarijoje.

Ekstrakto gamybos būdas vadinamas ekstrahavimas arba ekstrakcija ( 'ištraukimas').

## Taip pat skaitykite
* Farmakologija
** Antpilas
** Ekstraktas
** Esencija
** Nuoviras
** Tinktūra
** Užpilas

* Kulinarija
** Antpilas
** Ekstraktas
** Esencija
** Nuoviras
** Trauktinė
** Užpiltinė
Nyderlandų Top 40

**Nyderlandų Top 40** () yra savaitinis muzikos įrašų topas, kuris anksčiau vadintas „Veronica Top 40“. Topas 1974 m. pakeitė pavadinimą. *Joost den Draaijer* sugalvojo idėją – sukurti šį topą. Šio topio struktūra panaši į Jungtinėse Amerikos Valstijose publikuojamą Billboard Hot 100 topą.

## Istorija
Top 40 buvo sukurtas 1965 m. sausio 2 d. Pirmasis kūrinys, užėmęs aukščiausiąją vietą, buvo „I Feel Fine“ (atliko grupė The Beatles). Dėl topo sėkmės greitai susikūrė ir kiti topai, tokie kaip *Nationale Hitparade*, *Mega Top 100* ir *Hilversum Top 30*.

Dabar radijo stotis Radio 538 pranešinėja Nyderlandų Top 40.

### Struktūra
Kaip ir Mega Top 50, šis topas susideda iš singlų pardavimo bei radijo stočių grojaraščių. Nuo 2003 m. į sąrašus įtraukiami ir legalūs įrašų atsisiuntimai internete.

### Taisyklės
Šis topas turi kelias taisykles dėl kurių yra dažnai kritikuojamas:
* Singlai turi išbūti tope mažiausiai dvi savaites. Jei jis jau tope nereikalingas, singlas pasiekia #40 vietą.
:* Pavyzdys: Missy Elliott singlas „Lose Control“ tope išbuvo dvi savaites #40 vietoje, nes jo perkamumas buvo mažas.
* Grįžimas į topą gali atsitikti tuo atveju, jei pasiekia 30-tuką, o jei ne tai, tada singlas ignoruojamas.
:* Pavyzdys: Racoon ir jo kūrinys „Love You More“ grįžo į topą, kai pasiekė 31-ąją vietą.
* Singlai su dvejomis dainomis reitinguojami atskirai.
:* Pavyzdys: Robbie Williams pirmas singlas iš 2005 m. albumo „Intensive Care“ buvo „Tripping“, o antroji daina single buvo „Make Me Pure“. Kol „Tripping“ daina pasiekė #1, o „Make Me Pure“ pasiekė #15 vietą.

## Rekordai

* Informacija atnaujinta: 2008 m.

* Informacija atnaujinta: 2004 m.

## Nuorodos
* Nyderlandų Top 40 svetainė 
* Archyvas
* Nyderlandų Top 40 vaizdo klipai
Mykolas Žygimantaitis

**Mykolas Žygimantaitis** (m. 1452 m. pradžioje Maskvoje) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštytės kunigaikštis.

## Biografija
Kilęs iš Gediminaičių, Lietuvos didžiojo kunigaikščio Žygimanto Kęstutaičio sūnus.

Oficialiai pritarė tėvo su Lenkija 1432 m. spalio 15 d. sudarytai Gardino sutarčiai. 1435 m. jo vadovaujama Žygimanto Kęstutaičio kariuomenė per Pabaisko mūšį įveikė kito pretendento į Lietuvos Didžiosios Kunigaikštytės didžiojo kunigaikščio sostą Švitrigailos kariuomenę. Nugalėjus Švitrigailą rėmė tėvo pastangas apginti Lietuvos Didžiosios Kunigaikštytės savarankiškumą. 1440 m. kovo 20 d. žuvus tėvui pretendentas į Lietuvos didžiojo kunigaikščio sostą, dėl jo kovojo su Kazimieru Jogailaičiu, šis didžiuoju kunigaikščiu tapo 1440 m. birželio 29 m. Kovoje dėl sosto 1440–1441 m. Mykolą Žygimantaitį rėmė Trakų vaivadija ir Žemaitijos seniūnija, iki 1447 m. – Mazovija.

1448 m. pabėgo pas Krymo chaną Sejidą Achmatą, jo padedamas 1449 m. buvo užėmęs Starodubą, Severianų Naugardą, Kijevą. Pralaimėjęs Lietuvos didžiojo kunigaikščio Kazimiero Jogailaičio sąjungininko Maskvos didžiojo kunigaikščio tarnybinių totorių išvežtas į Maskvą. Mirė neaiškiomis aplinkybėmis, manoma, nunuodytas. Palaidotas Vilniaus arkikatedroje bazilikoje. Mykolo Žygimantaičio mirtimi baigėsi Kęstučio giminės vyriškoji linija.

## Šaltiniai

## Nuorodos
The Doors (albumas)

**The Doors** – debiutinis amerikiečių roko grupės The Doors albumas, išleistas 1967 m. sausio 4 d. 2 iš 11 albumą sudariusių dainų buvo išleistos kaip singlai, pirmasis singlas „Break On Through (To the Other Side)“ nesusilaukė didžiulės sėkmės ir pasiekė tik #106 vietą Billboard Hot 100 tope, priešingai nei antrasis singlas „Light My Fire“, išsilaikęs pirmoje topo vietoje net 3 savaites. Dabar abi šios dainos daugeliui yra gerai žinomos ir plačiai asocijuojamos su grupe.

Pats albumas susilaukė didžiulės sėkmės Jungtinėse Valstijose, albumų tope pasiekė #2 vietą ir tapo kelis kart platininiu, tačiau panašaus pripažinimo Europoje grupei reikėjo laukti kur kas ilgiau. Jungtinėje Karalystėje singlas „Light My Fire“ užėmė tik #49 vietą, o pats albumas į topą net nepateko, vėliau albumas vėl buvo išleistas 1991 metais, pasirodžius Oliverio Stauno filmui „The Doors“, tuomet „Light My Fire“ pasiekė #7 vietą, o pats albumas #43 vietą bei išbuvo JK tope ilgiau nei bet kuris kitas grupės albumas.

## Dainos
Visas dainas, išskyrus tas kurių autoriai pažymėti skliaustuose parašė grupės nariai.
Jurgis Mikševičius

**Jurgis Mikševičius** (1923 m. kovo 8 d. Šiauliai – 2014 m. liepos 23 d. Woy Woy, Naujojo Pietų Velso valst., Australija) – Lietuvos ir Australijos tapytojas.

## Biografija
Dailės mokėsi J. Mackevičiaus tapybos studijoje Kaune. Per Antrąjį pasaulinį karą pasitraukęs iš Lietuvos tapybą studijavo meno mokykloje Darmštadte pas P. Thesingą. 1948 m. persikėlė į Australiją, nuo 1953 m. – Sidnėjuje. 1956 m. su kitais įkūrė dailininkų grupuotę „Šešios kryptys“. Nuo 1960 m. grupės „Aitvaras“ narys.

## Kūryba
Ankstyvuoju kūrybos laikotarpiu nutapė kubistinių natiurmortų („Natiurmortas su kauke“ 1960 m., įtakos turėjo Polis Sezanas, Pablas Pikaso). 1978 m., 1982 m., 1987 m. keliavo po Indiją. Paveiktas indų kultūros ir filosofijos nutapė savitų simbolinių kompozicijų („Besąlyginis“ 1969 m., „Nibbala ir Samsara“ 1971 m., „Juodasis mėnulis“ 1981 m.), peizažų {„Gamtovaizdis“ 1975 m., „Congolos ežeras“ 1962 m. Sukūrė litografijų („Melisa“ 1963 m.) 

## Šaltiniai
Ilgis (Utenos r., Utenos sen.)

**Ilgis** arba **Katlėrių ežeras** – ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, Utenos seniūnijoje, 8 km į rytus nuo Utenos, į šiaurę nuo kelio . Ilgis šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi 2,2 km, plotis iki 0,3 km. Altitudė 162,1 m. Ežeras siauras, vingiuotas, telkšo rininiame duburyje. Giliausia vieta (10,4 m) yra vakaruose. Būdingi aukšti, statūs krantai, apaugę medžiais. Dubuo duobėtas. Pakrantės daugiausia apaugę mišku, vietomis plyti pievos. Į Ilgį suteka du upeliai, šiaurėje išteka į Liminėlio ežerą (Šventosios baseinas).

Prie Ilgio įsikūrę Katlėrių, Alių, Miškiniškio kaimai. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos.

## Šaltiniai
Frankofonija

**Frankofonija** (), oficialiai **Tarptautinė Frankofonijos Organizacija** (, **OIF**) – tarptautinė organizacija, vienijanti šalis ir regionus, kurių nacionalinė kalba yra prancūzų arba kur ši kalba yra paplitusi (lingua franca).

## Nariai

### Asocijuoti nariai

### Stebėtojai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Ramutis Bonifacas Mikšys

**Ramutis Bonifacas Mikšys** (g. 1940 m. birželio 5 d. Vilnius) – Lietuvos inžinierius geologas, fizinių mokslų daktaras, visuomenės veikėjas.

## Biografija
1964 m. baigė Vilniaus universitetą. 1968 m. baigė aspirantūrą Leningrado kalnakasybos institute. 1971 m. geologijos ir mineralogijos mokslų kandidatas. Žinias gilino Maskvos valstybiniame universitete, Ostravos kalnakasybos institute Čekijoje ir Prahos technikos universitete.

1964–1965 m. dirbo Pramonės statybos projektavimo institute. 1967–1970 m. Vilniaus hidrogeologijos ir inžinerinės geologijos stoties inžinierius. Nuo 1968 m. Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakulteto dėstytojas, nuo 1979 m. docentas. 1998–2009 m. ir Lietuvos geologijos tarnybos Inžinerinės geologijos ir ekogeologijos skyriaus vyriausiasis specialistas valstybinei priežiūrai.

Nuo 1966 m. Lietuvos pasipriešinimo okupaciniam režimui dalyvis. 1994–1997 m. – Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centro direktorius. Vienas iš Lietuvos piliakalnių gelbėjimo iniciatorių.

Parengė statybos technikos reglamentą „Inžineriniai geologiniai (geotechniniai) tyrimai“ (2004 m.), mokomąją priemonę „Gruntų mechanika. Gruntų geotechninių parametrų vertinimas“ (2008 m.). Paskelbė per 100 mokslinių darbų.

## Šaltiniai
Žibuntas Mikšys

**Žibuntas Mikšys** (1923 m. gruodžio 12 d. Kaunas – 2013 m. lapkričio 16 d. Paryžius) – Lietuvos grafikas.

## Biografija
Motina aktorė, režisierė Zuzana Arlauskaitė-Mikšienė, žmona tapytoja Miriam Meras. Meno pagrindus įgijo pas skulptorių A. Janulį Kauno jėzuitų gimnazijoje. 1946–1949 m. studijavo Niurnbergo ir Štutgarto meno akademijose. 1962 m. apsigyveno Paryžiuje. 1979–1988 m. dėstė lietuvių kalbą ir Lietuvos istoriją (iki 1985 m.) Nacionaliniame Rytų kalbų ir civilizacijų institute (INALCO) Paryžiuje. Prancūzijos lietuvių bendruomenės tarybos ir valdybos pirmininkas.

## Kūryba
Kūrė linoraižinius, ofortus ir litografijas. Linoraižiniams būdingos raiškios linijos, ofortai išsiskiria subtiliais pustoniais, grakščiomis rafinuotomis linijomis, ekspresyviu šriftu, siejamu su vaizdu. Nuo 1948 m. kūrė rašmeninius linoraižinius („Skarmalų vėpūtiniais“ 1948 m.), kuriuos kartais junė į ciklus arba serijas. Mėgstamiausi siužetai: žmonių veidai, rankos, senamiesčio vaizdai („Senamiestis“ 1965 m., „Senamiestis. Kaminai“ 1976 m.), gamtos motyvai. Sukūrė daugiau kaip 100 ekslibrisų, miniatiūrų, vinječių. Nuo 1965 m. dalyvavo parodose užsienyje, nuo 1974 m. – Lietuvoje. Jo parodas 1993 m., 2001 m. ir 2009 m. surengė Šiaulių „Laiptų galerija“, 2009 m. – Kėdainių Janinos Monkutės-Marks muziejus-galerija.

## Bibliografija
* *Jean-Pierre Menthanon* slapyvardžiu: „La Lithuanie, pays entre deux Mondes“ („Lietuva, kraštas tarp dviejų pasaulių“), Prancūzijos lietuvių bendruomenė, 1982 m.
* Venecijos dienoraštis. Trys kelionės, Baltos lankos, 1998 m.

## Įvertinimas

## Šaltiniai
Ezechielis

**Ezechielis** – vienas iš didžiųjų Senojo Testamento pranašų. Kunigo Buzio sūnus. 

Pasak Biblijos, Ezechielis iki Nabuchodonosaro įsiveržimo 597 m. pr. m. e. gyvenęs Jeruzalėje. Kartu su Judėjos karaliumi Joachinu bei kitais įžymiais žmonėmis buvo išvarytas į Babilonijos nelaisvę. Čia jam buvę leista turėti nuosavą namą ir gyventi žydų tremtinių kolonijoje Talabibe, Chobaro upės pakrantėje. Praėjus maždaug 4 metams Ezechielį Dievas pašaukęs pranašauti. Iki visiško Jeruzalęs sugriovimo (586 m. pr. m. e.) Ezechielis savo pranašystėse daugiausia raginęs žydus atgailauti. Kadangi žydai neklausę Dievo, privalą prašyti atleidimo. Babiloniečiams sugriovus Jeruzalę, Ezechielis pradėjęs laukti tos dienos, kai Dievas leisiąs žydams atstatyti miestą bei šventyklą.

## Taip pat skaitykite
* Ezechielio knyga

## Šaltiniai
Aldona Mikšytė

**Aldona Virginija Mikšytė-Kunčienė** (g. 1936 m. sausio 7 d. Tauragėje) – Kauno Valstybinio muzikinio teatro solistė, sopranas.

## Biografija
Aldona Mikšytė mokėsi Pasvalio vidurinėje mokykloje. Solinio dainavimo studijas pradėjo 1954 m. Juozo Tallat-Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokykloje, O. Krasnopolskytės klasėje. Baigusi muzikos mokyklą stojo į Lietuvos konservatoriją. Norinčių buvo 60, o priėmė tik Aldoną Mikšytę, Balį Urboną, H Žaidį, Vaclovą Daunarą ir Anicetą Kunčių. 1962 m. baigė Aleksandros Staškevičiūtės solinio dainavimo klasę. Diplominiai darbai buvo paruoštos partijos operose: Mikaela – Žoržo Bize operoje „Karmen“, Eglė – Vytauto Klovos operoje „Pilėnai“, Tatjana – Piotro Čaikovskio operoje „Eugenijus Oneginas“.  

Nuo 1962 m. Kauno muzikinio teatro solistė. Pradėjus dirbti muzikiniame teatre, į kurį atėjo ir kursiokas Anicetas Kunčius, susideaugavo ir vėliau sukūrė šeimą ir 1965 m. jiems gimė sūnus Herkus.

## Vaidmenys
Aldona Mikšytė sukūrė daugiau kaip 70 vaidmenų operose, operetėse, muzikinėse komedijose, miuzikluose. 
Tarp jų: Mikaela Žoržo Bizė operoje „Karmen“, „Džilda“ ir „Violeta“ – Džiuzepės Verdžio operose „Rigoletas“ ir „Traviata“, Dona Ana Volfgango Amadėjaus Mocarto „Don Žuanas“, Santuča Pietro Maskanio „Kaimietiška garbė“, Asta Vitolio Baumilo „Rožės žydi raudonai“, Ramunė Jurgio Karnavičiaus operoje „Gražina“, Mergelė Antano Belazaro „Kupriukas muzikantas“, Adelė Johano Štrauso operetėje „Šikšnosparnis“, Serpoletė Roberto Planketo „Kornevilio varpai“ ir kt.

## Koncertinė veikla
Aldona Mikšytė koncertavo Vokietijos, Vengrijos, Lenkijos, Suomijos, Rusijos, JAV, Kanadoje.

## Kita veikla
Aldona Mikšytė dėstė Kauno berniukų chorinio dainavimo muzikos mokykloje “Varpelis”.

## Nuorodos
* Pokalbis su Aldona Mikšyte – Kunčiene
* „Atspindžiai“: A. Mikšytė–Kunčienė – gyvenimas muzikai ir teatrui… (audio)

## Įvertinimas
1986 m. už sukurtus vaidmenis ir aktyvią koncertinę veiklą jai suteiktas  Lietuvos SSR nusipelniusios artistės vardas. 

## Susiję puslapiai
* Aldonos Mikšytės sukurtų vaidmenų sąrašas

## Šaltiniai
Irena Mikšytė

**Irena Mikšytė-Beriozovienė** (1927 m. lapkričio 21 d. Kaune – 2017 m. lapkričio 14 d. Vilniuje) – Lietuvos muzikologė, žurnalistė, redaktorė, poetė.

## Biografija
Skambinti fortepijonu vaikystėje mokė motina, 1939 m. Šiauliuose – Stasys Vainiūnas, Vilniaus muzikos mokykloje – Elvyra Palevičiūtė-Čibirienė. 1940–1945 m. mokėsi Vilniaus II-oje mergaičių gimnazijoje. Studijavo chemiją Vilniaus universitete. 1948–1953 m. studijavo LSSR konservatorijos Jakovo Ginzburgo fortepijono klasėje.

1948–1955 m. dirbo fortepijono mokytoja Vilniaus dešimtmetėje muzikos mokykloje. 1953–1974 m. Lietuvos radijo muzikos laidų redaktorė, 1957–1967 m. Lietuvos radijo ir televizijos komiteto muzikos laidų redakcijos vyr. redaktorė; 1964–1974 m. rengė ir vedė muzikos laidą „Tonika“. 1967–1985 m. žurnalo „Kultūros barai“, 1986–1987 m. savaitraščio „Literatūra ir menas“ muzikos skyrių redaktorė, parašė daug aktualių straipsnių ir apybraižų, paskelbė atskirų Lietuvos rajonų bei miestų muzikinio gyvenimo ir jo istorijos apžvalgų. 1989–1991 m. SSRS AT deputato, kompozitoriaus Vytauto Laurušo padėjėja. 1993–2002 m. Lietuvos našlaičių globos komiteto Čikagoje bendradarbė.

Parašė daug muzikinės publicistikos (slapyvardis *Irma Juraitė*), libretą Vitolio Baumilo operai „Paskenduolė“ (1957 m.), scenarijus televizijos dokumentiniams muzikos filmams, tekstų dainoms, kurias sukūrė Eduardas Balsys, Benjaminas Gorbulskis, Vytautas Laurušas, Vygandas Telksnys. Į lietuvių kalbą išvertė daug Edvardo Grygo, Franco Šuberto, Roberto Šumano ir kitų kompozitorių dainų, romansų, arijų tekstų.

Nuo 1987 m. Lietuvos kompozitorių sąjungos, nuo 2011 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narė. Lietuvos muzikų sąjungos narė, priklausė kelioms visuomeninėms senjorų draugijoms.

## Bibliografija
* Klausyta, stebėta, bendrauta: muzikinė publicistika (1957–2007 m.). – Vilnius: Lietuvos muzikų sąjunga, 2007. – 480 p.: iliustr. – ISBN 978-9986-429-32-6

## Filmografija
* *Dainos jaunystė*, apie dainų šventę, 1960 m.
* *Kūrinio gimimas*, apie kompozitorių Eduardą Balsį
* *Maestro*, apie Kiprą Petrauską
* *Dainos sparnais*, skirtas Lietuvos dainų šventėms
* *Jaunųjų balsai*, apie jaunus Operos ir baleto teatro artistus 

## Šaltiniai
Linamarka

:: *Apie ežerą žr. [[Linamarka (ežeras)]]*.

**Linamarka** – buvęs viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Staškūniškio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tufas

**Tufas** – uoliena, susidariusi iš vulkaninių pelenų, išmestų ugnikalnio išsiveržimo metu. Priklauso piroklastinių uolienų grupei (nuosėdinės uolienos). Tankis mažas. Smulkios dalelės susicementuoja ir uoliena tampa labai tvirta bei lengvai apdirbama, todėl vulkaninis tufas dažnai naudojamas kaip statybinė medžiaga. Iš jo pastatyti tokie statiniai kaip Servijaus siena, moai, Lalibelos šventyklos.

Tufu taip pat vadinamas travertinas (klintinis tufas) ir geizeritas (silicio tufas).

Lietuvoje aptinkamas kai kurių upių (Nemuno, Šventosios) slėniuose, ežerų pakrantėse, permirkusiose pievose.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Tufai Kauno marių pakrantėse
Užpilas

**Užpilas** () – skystis, gaminamas iš augalų ar jų dalių ir vandens.

Užpilas – ruošiamas iš tų augalų dalių, kurios palyginti lengvai atiduoda savo veikliąsias medžiagas – tai žolė, lapai, žiedai, švieži vaisiai.

Užpilas vartojamas kaip nealkoholinis gėrimas (pvz., arbata, žolelių ir vaisinės arbatos), bet dažniau suprantamas kaip vaistinis preparatas, gaminamas iš vaistinių augalų, skirtas vidiniam ir išoriniam vartojimui.

## Gaminimas
Užpilas gaunamas plikant susmulkintas vaistažoles. Lapai, žiedai ir žolė smulkinami ne mažesnėmis kaip 5 mm, sėklos – 0,5 mm dalelėmis.

Jis yra greitai gendantis preparatas, todėl ruošiamas mažais kiekiais ir suvartojamas per 1-2 dienas, laikomas tamsioje vėsioje vietoje, apsaugotoje nuo tiesioginių saulės spindulių. Vartojamas pagal nurodymus.

Užpilą galima gaminamas šaltuoju ir karštuoju būdu.

### Šaltasis būdas
Susmulkinta vaistinė augalinė žaliava suberiama į indą ir užpilama kambario temperatūros virintu vandeniu. Tada indas uždengiamas ir laikomas per naktį (4-12 valandų), ryte perkošiama.

### Kaštasis būdas
Vaistinė žaliava užpilama verdančiu vandeniu ir, indą įstačius į verdančią vandens vonelę, apie 15 min. kaitinama. Vandens vonelę galima pakeisti šildymu ant ugnies, tačiau užpilo negalima užvirinti. Tada apie 45 min. aušinama ir perkošiama, jei reikia, praskiedžiama iki reikiamo tūrio virintu vandeniu.

## Vaistinės savybės
Užpilas yra silpnesnės koncentracijos skystis nei nuoviras. Gerti jo rekomenduojama 2-4 stiklinės per dieną.

Vanduo, kurį organizmas gauna su daržovių, uogų vaistažolių užpilu yra labai naudingas, nes jame gausu įvairių ištirpusių biologiškai veiklių medžiagų. Užpilas gerina virškinimą, padeda gydyti persišaldymo ligas, tonizuoja, reguliuoja širdies darbą.

Jis gali būti geriamas, juo skalaujama gerklė, žaizdos, daromos inhaliacijos, gydomosios vonios, pavilgai.

## Taip pat skaitykite
* Farmakologija
** Antpilas
** Ekstraktas
** Esencija
** Nuoviras
** Tinktūra
** Užpilas

* Kulinarija
** Antpilas
** Ekstraktas
** Esencija
** Nuoviras
** Trauktinė
** Užpiltinė
Tinktūra

**Tinktūra** () – skystas vaistinis preparatas, gaminama iš vaistažolių ir spirito ar degtinės. Stiprumas 40-70 % alkoholio.

## Gaminimas
Paruoštos susmulkintos vaistažolės sudedamos į stiklainį ir užpilamos degtine ar medicininiu spiritu. Skirtingoms tinktūroms imamas nurodytos koncentracijos alkoholis. Indas uždengiamas ir laikomas 20-24° temperatūros patalpoje 7 ar daugiau dienų (pagal nurodymą). Po to skystis perkošiamas ir supilamas į butelį.

## Taip pat skaitykite
* Farmakologija
** Antpilas
** Ekstraktas
** Esencija
** Nuoviras
** Tinktūra
** Užpilas

* Kulinarija
** Antpilas
** Ekstraktas
** Esencija
** Nuoviras
** Trauktinė
** Užpiltinė
E30

**Europos kelias E30** – 5800 km ilgio greitkelis, jungiantis Korką (Airija) ir Omską (Rusija). Nuo Rusijos sienos, kelias sutampa su AH6 – Azijos kelių tinklo keliu.
Euklazas

**Euklazas** – silikatų klasės mineralas. Jo cheminė formulė BeAlSiO4(OH). Susijęs su berilu ir kitais beriliniais mineralais. Randamas pegmatito uolienose. Bespalvis, melsvas, žalsvas, žydrai žalias. Tvirtumas Moso skalėje 7,5.

Euklazas pirmą kartą aptiktas 1792 m. Pietų Urale. Dažniausiai randamas Oro Prete (pietryčių Brazilija).
Kolumbitas

**Kolumbitas**, dar vadinamas **niobitu** – juodas mineralas, susidaręs iš niobio ir tantalo, įsiterpusio į geležį arba manganą. Cheminė formulė (Fe, Mn)(Nb, Ta)2O6. Kietumas Moso skalėje 6,0.

Kolumbitas randamas Urale, Grenlandijoje, Skandinavijoje, Brazilijoje, Bolivijoje, JAV (Konektikutas, Teksasas ir kt.), Australijoje, Mozambike, Konge.
Lotyniškoji kinų abėcėlė

**Lotyniškoji kinų abėcėlė** (*Latinxua Sin Wenz*; kinų k. 拉丁化新文字; pinyin Lādīnghuà Xīn Wénzì) – kinų kalbos abėcėlė, naudota TSRS XX a. ketvirtajame dešimtmetyje.

1931 m. visasąjunginės lotynizacijos kampanijos metu buvo sukurta ir įdiegta lotyniškoji abėcėlė Sovietų Sąjungoje gyvenusiems kinams. Čia abėcėle buvo mokoma kinų mokyklose, buvo leidžiami laikraščiai. Ketvirtojo dešimtmečio pabaigoje lotynizacijos kampanija buvo baigta, o kinų kalbos atžvilgiu lotynizacijos galutinai atsisakyta penktojo dešimtmečio pabaigoje.


a b c ch d e f g i j k l m n ng o p r rh s sh t u w x y z zh


## Literatūra
* Культура и письменность Востока. 1931, № 9.

## Taip pat skaitykite
* Pinyin
Hercininė kalnodara

**Hercininė kalnodara** arba ***variscinė kalnodara*** – geologinė kalnodara, vykusi vėlyvajame paleozojuje susidūrus Laurusijos, Gondvanos ir kitiems smulkesniems žemynams (Siberijos, Kazachijos, Kinijos, Iberijos, Armorikos, Turkijos, Irano) ir sudarius Pangėją. Kalnodaros pavadinimas kilo nuo tuo metu susidariusių Harco kalnų (Vokietija), taip pat dar vadinama variskine kalnodara, pagal senovės Vokietijoje gyvenusią germanų variskų gentį.

Suartėjusių žemynų susidūrimo (kolizijos) zonose iškilo aukšti raukšliniai kalnai – hercinidai.

Hercininės kalnodaros metu iškilę kalnai: Centrinis masyvas, Ardėnai, Vogėzai, Reino masyvas, Harcas, Švarcvaldas, Bohemijos kalnai, Alpės (pradžia), Dinarai, Apalačai, Antiatlasas, Uralas, Pamyras (pradžia), Tian Šanis (pradžia). Kai kuriuos hercinidus (Australijos Alpes, Karpatus, Himalajus) vėliau paveikė mezozojuje ir kainozojuje vykusios kalnodaros.

## Šaltiniai
Aktinolitas

**Aktinolitas** – silikatų klasės mineralas, priklauso amfibolų grupei. Cheminė formulė Ca2(Mg, Fe)5Si8O22(OH)2. Tvirtumas Moso skalėje – 5,5-6.

Tipinis metamorfinių skalūnų ir kontaktinių skarnų metasomatinis mineralas. Dažnai randamas drauge su granitu, kvarcu, talku, epidotu. Aktionolito atmainos yra nefritas ir amiantas.

Randamas Austrijoje, Šveicarijoje, JAV (Aliaska, Kalifornija, Pensilvanija, Virdžinija), Kanadoje (Britų Kolumbija), Italijoje, Tanzanijoje, Brazilijoje (Minas Žeraisas), Madagaskare, Ukrainoje (Krivoj Rogas, Paazovė), Rusijoje (Užbaikalė).

## Išnašos
Višnevitas

**Višnevitas** arba **sulfato kankrinitas** – silikatų klasės kankrinitų grupės mineralas. Cheminė formulė – (Na, Ca, K)6(Si, Al)12O24[(SO4), (CO3,Cl2]2-4·nH<sub>2</sub>O. Turi šešiakampius kristalus.

Pirmą kartą atrastas Urale.