open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
HV016

**HV016** – Norvegijos vietinės apsaugos/antiteroristinis junginys. Jis veikia visoje Norvegijos teritorijoje. Padaliniai yra Osle, Stavangeryje, Bergene ir Trondheime. HV-016 pagrindinė užduotis yra gyvybiškai svarbių objektų personalo apsauga ir karo atveju kariniai veiksmai miestų teritorijose.

## Nuorodos
* HV016 tinklalapis  (norvegų k.)
Kareivonys (Varėna)

**Kareivonys** – kaimas Varėnos rajono savivaldybės šiaurės vakaruose, šalia kelio . Seniūnaitijos centras. Kaime telkšo ežeras Viktaris. Į šiaurę nuo kaimo prasideda Kareivonių miškas. Yra dvaro liekanos, fermų kompleksas.

## Etimologija
Kaimas pavadintas pagal dvaro savininką *[[Kareiva|Kareivą]]* (t. p. forma *Koreivà*). Pavardė greičiausiai kilusi iš žodžio *kareivà* („kareivis“), nors galėtų būti ir kokio nors seno asmenvardžio su šaknimi *kar-* (*Kaributas, Karijotas* ir pan.) trumpinys.

## Istorija

Kareivonys – šlėktų palivarkas, 1850 m. priklausęs Koreivoms. Pateko į Trakų apskrities Valkininkų valsčių.

2023 m. patvirtintas Kareivonių herbas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Jasauskai

**Jasauskai** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 1 km piečiau Panočių, prie kelio į Dubičius (). Seniūnaitijos centras. Rytiniu kaimo pakraščiu teka upelis Nočia (iki jo dar apie 0,8 km), skiriantis nuo Baltarusijos.

## Etimologija
Vietovardis kilęs iš mažai paliudytos pavardės *Jasáuskas* arba greičiau tiesiai iš gudiško vardo *Яcь* (vardo Ivanas, Joanas trumpinys).

## Istorija
Jasauskus (Jasovščizną) apie 1888 m. nupirko valstiečiai iš Valkininkų parapijos: Stakučiai (Juozas Stakutis iš Mištūnų ir Vincas Stakutis iš Naniškių), Tolvaišos (iš Mištūnų), Berželioniai (ir Dargužių), Griežės (iš Mištūnų), Jatkevičiai (iš Giniūnų), taip pat Jakšiai, Zubkauskai, Kiškiai ir Čironai. Jausauskų gyventojai kovojo už lietuviškas pamaldas Nočios bažnyčioje.

XIX a. pab. Jasauskai (Jasovščizna) buvo valstybinis užusienis Lydos apskrityje. Lenkų valdymo laikais kaime veikė Šv. Kazimiero draugijos skyrius.

## Gyventojai

Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 70 žmonių, iš kurių 69 užsirašė lietuviais ir 1 lenku.

## Šaltiniai
Kęstutis Kubertavičius

**Kęstutis Kubertavičius** (g. 1956 m. vasario 12 d. Paežeriuose, Vilkaviškio rajonas) – inžinierius, Lietuvos ir Marijampolės savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija

1963–1974 m. mokėsi Kapsuko Jono Jablonskio vidurinėje mokykloje, 1979 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierius statybininkas, 2004 m. baigė magistrantūros socialinius mokslus Kauno technologijos universitete.

1979–1983 m. „Prammontažo“ tresto Alytaus Spec. montavimo valdybos Nr.9 Marijampolės aikštelės meistras, darbų vykdytojas. 1983–1985 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1985–1991 m. Komunalinio ūkio projektavimo instituto, vėliau „Komprojekto“ Kauno filialo Marijampolės skyriaus projektų vyr. inžinierius. 

1992–1996 m. Seimo narys, Ekonomikos komiteto narys. 1997–1998 m. Lietuvos valstybinio komercinio banko Marijampolės skyriaus valdytojo pavaduotojas. Nuo 1997 m. K. Kubertavičiaus įmonės „Turto, verslo vertinimo ir audito biuras“ vadovas, 1999–2001 m. UAB korporacijos „Matininkai“ Marijampolės padalinio vadovas, 2001–2007 m. UAB „Marijampolės šilumos tinklai“ direktorius, 2007–2016 m. – direktoriaus pavaduotojas. 2016–2018 m. UAB „Marijampolės butų ūkis“ direktorius. Nuo 2018 m. UAB „SDG grupė“ Infrastruktūros direktorius.

1997–2007 m. ir 2007–2011 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narys, 2000–2003 m. valdybos narys, teisės ir savivaldos plėtros komiteto pirmininkas.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, 2000–2018 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Marijampolės skyriaus ir tarybos narys. Nuo 2018 m. Lietuvos socialdemokratų darbo partijos narys, Marijampolės skyriaus pirmininkas.

Sutuoktinė Jadvyga, vaikai Agnė, Giedrė.

## Šaltiniai
Albinas Mitrulevičius

**Albinas Mitrulevičius** (g. 1953 m. kovo 27 d. Jiestrakyje, Prienų rajonas) – agronomas, Lietuvos ir Marijampolės savivaldybės ūkio, politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1972 m. baigė Marijampolės žemės ūkio technikumą, 1985 m. Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas.

1972–1974 m. tarnavo TSRS kariuomenėje, 1974 m. Marijampolės raj. „Orijos“ kolūkio laukininkystės padalinio vadovas, 1976–1982 m. kolūkio „Tarybų Lietuva“ vyr. agronomas, 1982–1986 m. pirmininko pavaduotojas. 1986–1988 m. Marijampolės rajono Žemės ūkio valdybos vyr. agronomas, 1988 m. valdybos viršininko pavaduotojas. 1989–2001 m. Želsvelės žemės ūkio bendrovės pirmininkas. 2001–2008 m. Marijampolės apskrities viršininkas. 2009–2011 m. Marijampolės savivaldybės mero patarėjas. 2011–2016 m. Seimo narys.

1990–1995 m. Marijampolės rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2001 m., 2003 m., 2007 m. (mandato atsisakė) ir 2011 m. išrinktas, bet kartu išrinktas ir Seimo nariu, Marijampolės savivaldybės tarybos narys.. 2000–2003 m. dar ir valdybos narys, Aplinkosaugos ir kaimo reikalų komiteto pirmininkas.

Nuo 1997 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 2000–2001 m. Marijampolės skyriaus pirmininkas, nuo 2001 m. pirmininko pavaduotojas, LSDP tarybos narys.

Rotary klubo narys. Sutuoktinė Alma, vaikai Laura, Inga..

## Šaltiniai
Ašašninkai

**Ašašninkai** () – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 0,5 km į pietus nuo Kabelių, prie pat sienos su Baltarusija. Į pietus nuo kaimo telkšo Grūdos ežeras, iš jo pro Ašašninkus teka Grūda. Iš pietų supa miškai. Kelias į Kabelius, miško kelias į Musteiką.

Ašašninkų apylinkėse rasta archeologinių gyvenviečių liekanų. Kaime yra nebeveikiančios kapinės. Centre – trys kryžiai, be to, keletas kryžių yra prie sodybų.

Ašašninkų pietvakariuose esanti sodyba (Plaskiniškė) yra toliausiai į pietus nutolusi Lietuvos gyvenamoji vieta.

## Etimologija

Kaimo pavadinimas kilęs iš žodžio *ašašnykas* – taip (, ) vadinti LDK medžioklės varovai, jėgeriai, tarnavę didžiajam kunigaikščiui.

## Istorija
Apylinkėse rastos ankstyvojo mezolito Kabelių senovės gyvenvietės.

Iki XX a. vid. Ašašninkai faktiškai buvo pietinė Kabelių kaimo dalis: šiauriniai Kabeliai priklausė Vilniaus gubernijai, o pietiniai (dab. Ašašninkai) – Gardino. XIX a. Kabeliai (II) pateko į Gardino apskrities Beržtų valsčių.

**Kabeliai II** 1990 m. LR AT nutarimu pavadinti Ašašninkais.

## Gyventojai

### Šnekta

Kaime ir jo apylinkėse būdinga savotiška vidurio aukštaičių šnekta, kurioje sumišę priebalsiai *š*, *ž* ir *s*, *z*: sakoma *sakalys* („šakalys“), *jieskoc* („ieškoti“), *azaras* („ežeras“), *uzdaryc* („uždaryti“) ir *šveikata* („sveikata“), *lažda* („lazda“). Ašašninkų-Kabelių šnektą tyrinėjo Žaneta Markevičienė.

## Šaltiniai
Giraitė (Matuizos)

**Giraitė** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Matuizų, prie kelio į  atšakos, Dainavos girios apsuptyje. Seniūnaitijos centras. Šalimais eina Vilniaus–Marcinkonių geležinkelis.

## Etimologija
Pavadinimas atsiradęs iš žodžio *giráitė* „nedidelė giria, miškelis“.

## Istorija

XIX a. pab. kaimas pateko į Trakų apskrities Varėnos valsčių. 1950–1954 m. Giraitės apylinkės centras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Urkionys

**Urkionys** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 7 km į rytus nuo Matuizų, prie kelio , netoli Versekos upės. Yra kapinės.

## Etimologija
Kaimo pavadinimas kilęs greičiausiai ne iš retos, ir labiau Šiaurės Lietuvoje užfiksuotos pavardės *Ur̃kis, Urkỹs*, o, kaip rodo šaltiniuose užrašyta forma , , iš asmenvardžio *Jurkónis*, kuris Dzūkijoje dažnas. Jis kilęs iš gudiškos vardo *Jurijus* santrumpos *Юрко, Юрка*.

## Istorija

XIX a. pab. pateko į Trakų apskritį, susidėjo iš trijų valstybinių kaimų.

1950–1963 m. buvo Urkionių apylinkės centras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Krūminiai

**Krūminiai** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Urkionių, 0,5 km į pietus nuo kelio . Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka. Prateka kairysis Merkio intakas Verseka, ant jos užtvankos veikia mažoji hidroelektrinė, susidaręs Krūminių tvenkinys. Šalia – Taurupio kraštovaizdžio draustinis. Išlikęs liaudies architektūros paminklas – XIX a. svirnas. Stūkso Krūminių piliakalnis.

## Etimologija
Vietovardis greičiausiai atsiradęs iš asmenvardžio *Krū́minis*, kilusio iš žodžio *krū́minis* „kuris gyvena, laikosi, auga miške; miškinis, laukinis“.

## Istorija

XIX a. pab. kaimas pateko į Trakų apskrities Valkininkų valsčių.

## Gyventojai

## Galerija

KrūminiųHES1.JPG|Krūminių mažosios hidroelektrinės mašinų pastatas
KrūminiųHES2.JPG|Krūminių mažosios hidroelektrinės apatinis baseinas
KrūminiųHES.JPG|Krūminių mažoji hidroelektrinė ant Versekos upės
Krūminiai, Lithuania - panoramio.jpg|Kaimo kryžius


## Šaltiniai
Voriškės

**Voriškės** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Matuizų, prie kelio  ir atšakos į Jurgiškes. Seniūnaitijos centras. Kreidos mergelio telkinys.

## Etimologija
Gana sunkiai paaiškinamas vietovardis. Galimai kilęs iš gyvūną reiškiančio žodžio *[[vorai|vóras]], vorỹs*, bet neatmestina kilmė ir iš Rytų bei Pietryčių Lietuvoje paplitusio žodžio *võras* „verdantis vanduo“.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kabeliai

**Kabeliai** – kaimas Varėnos rajono savivaldybės pietuose, 13 km į pietvakarius nuo Marcinkonių, 3 km į pietryčius nuo Vilniaus–Gardino geležinkelio, yra nebeveikianti Kabelių geležinkelio stotelė. Piečiau nuo kaimo išvesta valstybės siena su Baltarusija. Seniūnaitijos, parapijos centras. Yra Kabelių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia, girininkija, 2 parduotuvės. Į pietus nuo Kabelių, prie Ašašninkų, Lietuvos partizanų žūties vietoje pastatytas kryžius. Veikia menininkų rezidencija „Verpėjos“, sūrinė „Varinis puodas“.

## Geografija

Pro kaimą eina kelias , atšakos į Ašašninkus, Grybaulią, Daržinėles. Pro Kabelius teka Grūda, ant jos intako sutvenktas Kabelių tvenkinys. Kaime auga saugomas Kabelių ąžuolas (nuo 2020 m.). Aplinkinių miškų masyvas, esantis Varėnos rajono savivaldybės pietinėje dalyje, ribojasi su Baltarusijos Respublika. Druskininkų miškų urėdijos Kabelių girininkijos miškuose buvo pasodintas Pauliaus Širvio šilas ir Povilo Matulionio giraitė, auga trys drevėtos pušys.

## Etimologija
Neaiškios kilmės vietovardis:
* gali būti nuo lietuviškos pavardės *Kabẽlis* (paplitusi Panevėžio apylinkėse), kuri abejotinai kildinama iš žodžio *kabẽlis* „kablys kam nors užkabinti ar prikabinti, kablys su ilgu kotu, kobinys; dvišakis kablys mėšlui versti; vąšas; prie kabė, kliautis“;
* iš slaviškų pavardžių , , kurias būtų galima kildinti iš  („šuns, vilko patinas; mergišius“; pats žodis toliau turkiškos kilmės);
* tiesiai iš  – galimai čia laikyti ir veisti šio krašto medžiotojų šunys;
* iš ,  („kašelė, pintinė“), tad „kabeliai“ galbūt galėjo būti ir „krepšių pynėjai“.

## Istorija
Apylinkėse rastos ankstyvojo mezolito Kabelių senovės gyvenvietės.

1637 m. kaime buvo 12 kiemų, 6 valakai. Iki XX a. vid. Kabeliai buvo padalinti: pietinė dalis (dab. Ašašnykai) pateko į Gardino guberniją, o šiaurinė (dab. Kabelių bažnytkaimis) į Vilniaus guberniją.

1904 m. pastatyta Kabelių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia. Pagal Lenkijos valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 258 žmonės, iš kurių 235 užsirašė lietuviais, 14 žydais, 8 lenkais ir 1 baltarusiu.

1948 m. įkurta pradinė mokykla. 1949–1994 m. veikė septynmetė, aštuonmetė, devynmetė mokykla. 1994–2001 m. Kabelių pagrindinė mokykla, vėliau pradinė mokykla, nuo 2001 m. Marcinkonių pagrindinės mokyklos pradinis skyrius, nuo 2013 m. spalio veikia kaip Marcinkonių mokyklos Kabelių universalus daugiafunkcis skyrius.

1950–1992 m. buvo Kabelių žuvininkystės ūkio centrinė gyvenvietė, įsteigtas paštas, medicinos punktas, biblioteka (uždaryta 2020 m.). 1990 m. LR AT nutarimu Kabeliai I pavadinti tiesiog Kabeliais.

|}

## Gyventojai

1921 m. iš 258 gyventojų 8 buvo lenkai, 1 baltarusis, 14 žydų, 235 lietuviai.

### Žymūs žmonės

* Jonas Grigas, fizikas, Vilniaus universiteto profesorius
* Algis Uždavinys (šalia Senovės), filosofas, orientalistas, lyginamų civilizacijų studijų specialistas

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Pamerkiai

:: *Apie viensėdį Trakų rajone žr. [[Pamerkiai (Trakai)]]*.

**Pamerkiai** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Matuizų, 4 km į pietus nuo Naujųjų Valkininkų, dešiniajame Merkio krante (nedidelė dalis kairiajame). Seniūnaitijos centras. Yra Pamerkių geležinkelio stotelė. Aplink plyti Dainavos giria. Kaime per Merkį yra Pamerkių geležinkelio tiltas ir kabamasis pėsčiųjų tiltas, automobilių keliais pasiekiamas nuo Karpiškių, Naujųjų Valkininkų, pietinė dalis – nuo Mielupių.

## Etimologija

Pamerkiai – vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo čia pratekančios Merkio upės.

## Istorija

XIX a. pabaigoje Pamerkiai pateko į Trakų apskrities Valkininkų valsčių, buvo seniūnijos centras. Pamerkių valda priklausė dvarininkui Jurgiui Prašnikovui. Kitame Merkio krante buvo Mielupių cemento fabrikas.

## Istorija

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ilgininkai (Lazdijai)

**Ilgininkai** – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 7 km į rytus nuo Kapčiamiesčio, pietvakariniame Ilgio ežero, esančio Ilgininkų hidrografiniame draustinyje, krante.

## Etimologija
Kaimas pavadintas pagal *Ilgio* ežerą.

## Istorija

XIX a. pab. Ilgininkų palivarkas pateko į Seinų apskrities Kapčiamiesčio valsčių, Veisiejų parapiją. Priklausė Ablamovičiams. Į palivarką pateko Juškonių bei Dumbliauskų kaimai bei Pšeimos dvaro sodyba.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Algis Rimas

**Algis Rimas** (1940 m. lapkričio 26 d. Baukuose – 2010 m. rugpjūčio 9 d. Vilniuje) – inžinierius, Lietuvos ir Marijampolės savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija

1946–1950 m. mokėsi Šilaikonių pradžios mokykloje, 1950–1953 m. Šnikonių septynmetėje mokykloje, 1953–1957 m. Šeduvos vidurinėje mokykloje, 1962 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius mechanikas.

1962 m. susivienijimo „Lietžemūktechnika“ Kalvarijos rajono skyriaus inspektorius, 1963–1966 m. susivienijimo Kapsuko (Marijampolės) rajono skyriaus vyresnysis inžinierius, 1966–1970 m. vyriausiasis inžinierius, 1970–1988 m. susivienijimo valdytojas. 1988 m. Marijampolės rajono Vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas, 1988–1990 m. LKP Marijampolės miesto komiteto pirmasis sekretorius. 1990–1995 m. Marijampolės rajono tarybos pirmininkas. 1995–1997 m. Marijampolės apskrities valdytojas. 1997 m. AB Ūkio bankas Marijampolės filialo valdytojas, 1998–2000 m. AB Lietuvos taupomasis bankas Marijampolės skyriaus valdytojas. 2000–2004 m. ir nuo 2004 m. Seimo narys.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Marijampolės skyriaus narys.

1970–1990 m. Kapsuko rajono tarybos deputatas, 1990–1995 m. Marijampolės rajono tarybos deputatas, 1995 m. kovo – lapkričio mėn. Marijampolės rajono savivaldybės tarybos, 2000–2003 m., 2003 m. ir 2007 m. (mandato atsisakė) Marijampolės savivaldybės tarybos narys. 2000–2003 m. dar ir savivaldybės valdybos narys.

2010 m. rugpjūčio 9 d. rastas negyvas Seimo viešbutyje.

Marijampolės Rotary klubo narys, Draugijos užsienio lietuviams remti Marijampolės apskrities skyriaus pirmininkas, Lietuvos blaivybės draugijos „Baltų ainiai“ prezidiumo garbės narys. Sutuoktinė Aldona, duktė Audronė.

## Nuorodos
* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

## Išnašos
Vincas Sinkevičius

**Vincas Sinkevičius** (1924 m. rugsėjo 18 d. Kalvarijoje, Marijampolės apskritis – 2013 m. kovo 23 d.) – Lietuvos politinis veikėjas.

## Biografija
1946 m. suimtas Vokietijos karo belaisvių stovykloje, 1946 m. gruodžio 13-20 d. vykusiame 6-osios armijos karo tribunolo posėdyje Marijampolėje nuteistas sušaudyti, vėliau ištremtas.

Nuo 1989 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1993–1995 m. LSDP tarybos narys, nuo 2001 m. Marijampolės skyriaus pirmininko pavaduotojas, LSDP prezidiumo narys.

1997–2000 m. ir 2005 m. Marijampolės rajono savivaldybės tarybos narys.

Žmona Emilija, dukros Zita, Lina ir Virginija, sūnus Laimutis.

## Įvertinimas
* 1992 m. Sausio 13-osios atminimo medalis 
* 2000 m. Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medalis 

## Šaltiniai
Gediminas Vaišnora

**Gediminas Vaišnora** (g. 1948 m. liepos 4 d. Kazlų Rūdoje) – pedagogas, Lietuvos, Marijampolės rajono, Marijampolės rajono savivaldybės ir Kazlų Rūdos savivaldybės sporto, politinis ir visuomenės veikėjas.

## Biografija
1958–1966 m. mokėsi Kazlų Rūdos vidurinėje mokykloje, 1966–1972 m. studijavo Šiaulių pedagoginiame institute, mokytojas.

1966–1972 m. Kazlų Rūdos pagalbinės mokyklos auklėtojas, 1972–1974 m. Kazlų Rūdos vidurinės mokyklos mokytojas, 1974–1986 m. direktoriaus pavaduotojas, 1986–1997 m. Kazlų Rūdos Kazio Griniaus vidurinės mokyklos direktorius, 1997–2001 m. Marijampolės vaikų sporto mokyklos instruktorius metodininkas, nuo 2001 m. Kazlų Rūdos sporto centro direktorius, nuo 2006 m. direktoriaus pavaduotojas, nuo 2010 m. Kazlų Rūdos specialiosios mokyklos mokytojas.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2000 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kazlų Rūdos skyriaus narys, 2000 m. ir nuo 2001 m. LSDP Kazlų Rūdos skyriaus pirmininkas, LSDP tarybos narys.

1990–1994 m. Kazlų Rūdos miesto tarybos deputatas, 1990–1995 m. Marijampolės rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m. ir 1997–2000 m. Marijampolės rajono savivaldybės tarybos narys, 1995–1997 m. LDDP sąraše, nuo 1997 m. LSDP sąraše; 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kazlų Rūdos savivaldybės tarybos narys. 2000–2003 m. ir valdybos narys, Švietimo, sporto, kultūros ir jaunimo reikalų komiteto pirmininkas.

Sutuoktinė Irena-Marija, vaikai Aidas, Žilvinas, Eglė.

## Šaltiniai
Gajus Grakchas

**Gajus Grakchas** (; 154–121 m. pr. m. e.) – Romos respublikos politikas iš garsios patricijų Semproninijų giminės, populiarų partijos lyderis, Tiberijaus Grakcho brolis ir jo politikos tęsėjas.

123–122 m. pr. m. e. būdamas liaudies tribūnas, atnaujino agrarines reformas, inicijavo įstatymą, leidžiantį grūdus vargingiesiems parduoti mažesnėmis kainomis, 122 m. pr. m. e. iškėlė kolonizacijos idėją, siūlydamas labiau kolonizuoti Italiją ir Šiaurės Afriką, (ypač Kartaginą). Visuotinius romėnų protestus sukėlė jo siūlymas pilietybę suteikti visiems romėnų sąjungininkams italikams. Prasidėjus neramumams, žuvo 3 tūkst. jo šalininkų. Matydamas artėjantį pralaimėjimą, paprašė vergo jį nužudyti.
Žmogaus sūnus

**The Son of Man** – įžymus belgų dailininko René Magritte paveikslas. Paveikslas nutapytas 1964 metais. Darbas nutapytas aliejiniais dažais.

## Nuorodos
* The Son of Man paveikslo nuotrauka
Frank Marshall

**Frenkas Maršalas** (; 1877 m. rugpjūčio 10 d. – 1944 m. lapkričio 9 d.) – JAV šachmatų čempionas nuo 1909 iki 1935, vienas stipriausių XX amžiaus pradžios šachmatininkų, vienas iš pirmųjų 5 didmeistrių. 1907 m. žaidė su E. Laskeriu mačą dėl pasaulio čempiono titulo, bet jį pralaimėjo 3½ : 11½  (+0 -8 =7). 
Žaisti pradėjo Kanadoje.

## Taip pat skaitykite
* Maršalo ataka

## Šaltiniai

## Išorinės nuorodos

* Frenkas Maršalas ir jo šachmatų partijos
* Frenko Maršalo biografija
*  André Schulz. 140 metų kai gimė Frenkas Maršalas
* Pasaulio stipriausieji šachmatų žaidėjai. Frenkas maršalas
Šv. Pranciškaus Asyžiečio ekstazė

**Saint Francis of Assisi in Ecstasy** (Caravaggio) – tai italų dailininko Michelangelo Merisi da Caravaggio darbas. Manoma, kad jis buvo nutapytas 1595 metais.

## Nuorodos
http://www.wadsworthatheneum.org/view/european-paint-sculpture.php?art_work_index=9
Durpyninė našlaitė

**Durpyninė našlaitė** (*Viola palustris*) – našlaitinių (*Violaceae*) šeimos augalas. Aukštis 4-15 cm, bestiebis. Lapai auga po 2-5 pamatinėje skrotelėje, šakniastiebis plonas. Lapkočiai iki 10-14 cm ilgio. Lapai inkstiški, 1-5 cm ilgio ir 1-6 cm pločio. Žiedai nedideli, bekvapiai, išaugę ant 2-15 cm ilgio žiedkočio. Vainiklapiai šviesiai rausvai violetiniai. Žydi gegužės – birželio mėn.  Vaisiai – dėžutė.

Lietuvoje dažna rūšis. Auga šlapiose ir pelkėtose pievose, drėgnuose šviesiuose miškuose, krūmuose. 

Į šią rūšį labai panaši pelkinė našlaitė, kurios pažiedės prisitvirtinusios aukščiau žiedkočio vidurio (durpyninės našlaitės – žemiau žiekočio vidurio arba ties jo viduriu). 


Vaizdas:Viola palustris1.JPG
Vaizdas:Viola palustris2 resize.jpg
Vaizdas:Viola palustris ziedas.jpg|Žiedas
Vaizdas:Viola palustris lapas.JPG|Lapas
Raúl Rivero

**Raúl Rivero Castañeda** (1945 m. lapkričio 23 d. Morone, Kuboje – 2021 m. lapkričio 6 d. Majamyje, Floridoje, JAV) – Kubos poetas, žurnalistas ir disidentas.

2003 metais jis buvo areštuotas su kaltinimais, kad gauna pinigus iš JAV, tačiau 2004 m. buvo paleistas. Tada Raúl Rivero Castañeda emigravo į Ispaniją. Apdovanotas UNESCO Guillermo Cano Pasaulio spaudos laisvės apdovanojimu.

## Nuorodos
* http://portal.unesco.org/en/ev.php-URL_ID=18716&URL_DO=DO_TOPIC&URL_SECTION=201.html
* Informacija apie paleidimą iš kalėjimo 
* Biografija
* http://www.slate.com/id/2107100

## Šaltiniai
Sigitas Valančius

**Sigitas Valančius** (g. 1957 m. vasario 22 d. Priekulėje) – pedagogas, Lietuvos ir Marijampolės savivaldybės profsąjungų ir politinis veikėjas.

## Biografija
1964–1972 m. mokėsi Priekulės, 1972–1975 m. Kapsuko 2-oje vidurinėje mokyklose. 1975–1980 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje, inžinierius – mechanikas, 1999 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos magistrantūrą, edukologijos magistras.

1980–1984 m. Kapsuko tarybinio ūkio – technikumo dėstytojas. 1984–1987 m. Kapsuko agropramoninio komplekso profsąjungos rajono komiteto sekretorius. 1987–1992 m. Marijampolės agroprekybinio tarybinio ūkio – technikumo direktoriaus pavaduotojas. 1992–2000 m. Marijampolės aukštesniosios žemės ūkio mokyklos direktorius. 2000–2011 m. Marijampolės kolegijos direktorius. 2011–2015 m. Marijampolės savivaldybės mero pavaduotojas. 2015–2017 m. Marijampolės savivaldybės administracijos direktorius. Nuo 2018 m. UAB „Marijampolės šilumos tinklai“ vyresnysis inžinierius.

2000–2015 m. ir 2019 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narys. 2000–2007 m. Kontrolės komiteto pirmininkas.

Nuo 1991 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Marijampolės skyriaus narys.

Sporto klubo „Visata“ prezidentas. Aukštesniųjų žemės ūkio mokyklų ir žemės ūkio mokyklų direktorių asociacijos prezidentas. Lietuvos kolegijų direktorių konferencijos narys. Lietuvos žemės ūkio inžinierių sąjungos tarybos vicepirmininkas. Vyrų vokalinio ansamblio „Sūduvietis“ narys.

Sutuoktinė Gražina, vaikai Indrė, Rokas.

## Šaltiniai
Decimacija

**Decimacija** ( – *dešimtadalio pašalinimas*) – senovės romėnų armijoje retais atvejais taikytas ypač griežtas bausmės būdas: kas dešimto kohortos kario nužudymas nepaisant ankstesnių nuopelnų ar rangų. Mirti pasmerkti kariai būdavo parenkami atsitiktinai, bausmę jiems įvykdydavo kiti kariai iš tos pačios kohortos.

Decimacija būdavo baudžiama tik už prasižengimus, laikytus labai sunkiais: masinį bėgimą iš mūšio lauko ar panašias bailumo apraiškas, rimtą insubordinaciją, maištavimą, dezertyravimą.

Decimacijai kohorta būdavo suskirstoma į grupeles po dešimt karių. Kiekvienai grupei būdavo paskirta dešimt šiaudų, kurių vienas – trumpesnis. Kariai nežiūrėdami traukdavo po šiaudą, ir ištraukusiam trumpąjį, likę devyni jo grupės nariai įvykdydavo mirties bausmę, paprastai užmėtydami akmenimis, uždaužydami vėzdais ar subadydami. Likę kohortos kariai kelias sekančias dienas vietoje standartinio davinio – kviečių, būdavo maitinami miežiais, be to, turėdavo apsistoti už stovyklos ribų, tai yra, įtvirtinimų išorėje.

## Šaltiniai
Naujakiemis (Klaipėda)

**Naujakiemis** – Klaipėdos miesto teritorija pietinėje miesto dalyje. Faktiškai sutampa su Debreceno ir Šilutės mikrorajonais. Ribojasi su Pempininkais šiaurėje ir Gedminais pietuose.

## Šaltiniai
Smeltė

:: *Apie kaimą Kretingos rajone žr. [[Smeltė (Kretinga)]]*.

**Smeltė** – Klaipėdos miesto dalis pietinėje miesto dalyje, šalia Kuršių marių. Pramonės rajonas. Transporto jungtys: Malkų įlankos tiltas, Smeltės estakada.

## Istorija

XIX a. pabaigoje buvo *Bajoriškoji Smeltė* ir *Karališkoji Smeltė*, vėliau kaimai susijungė.

1918 m. Smeltė prijungta prie Klaipėdos miesto.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* 
*
Bandužiai

**Bandužiai** (arba ***Mogiliovas***) – Klaipėdos miesto dalis, mikrorajonas pietinėje miesto dalyje. Iš šiaurės ribojasi su Smiltelės gatve, iš rytų – su Šilutės plentu, iš pietų – su Jūrininkų prospektu, iš vakarų – su Vingio gatve. Tai mikrorajonas, kuriame dominuoja 5, 9 ir 10 aukštų „120 serijos“ stambiaplokščiai paneliniai gyvenamieji namai, pastatyti XX a. 9-10-ajame dešimtmečiuose. Bandužiuose yra apleistas Bandužių kapinynas, parduotuvės „RIMI“, „Norfa“, „Čia“, kelios parduotuvėlės, sporto klubai, restoranai, kirpyklos. Bandužių piliakalnis vadinamas Žardės vardu.

Bandužių mikrorajone yra dvi mokyklos: Klaipėdos „Varpo“ gimnazija ir Klaipėdos L. Stulpino progimnazija. Ikimokykliniam ugdymui yra du lopšeliai-darželiai: Berželis ir Ąžuoliukas.

Bandužiai – didžiausias Klaipėdos pietinės dalies gyvenamasis rajonas. Bandužių gyvenamasis rajonas buvo statomas buvusio Bandužių kaimo vietoje nuo XX a. 9-ojo dešimtmečio pradžios iki 1993 m. Šis kaimas buvo išsidėstęs 8 km į pietus nuo Klaipėdos miesto centro, 5 km į pietus nuo Smeltės, 1,5 km nuo Rimkų geležinkelio stoties.

## Etimologija

Kaimo pavadinimo kilmė siejama su XVIII a. viduryje gyvenusio valstiečio Georgo Bandhuso pavarde, nuo kurio galėjo kilti Bandužių (Bandhussen) kaimo vardas.

## Istorija

Spėjama, kad Bandužių gyvenvietėje žmonės gyveno bent prieš 2000 m. – nustatyta, kad Bandužių kapinyne buvo laidojama nuo I a. iki XIII a.

1785 m. Bandužiai žinomi kaip karališkųjų valstiečių kaimas. 1871 m. duomenimis, Bandužiuose buvo 7 gyvenamieji namai su 12 šeimų, 68 gyventojais. 1897 m. Bandužių kaimas buvo sujungtas su Žarde.

Kas buvo Bandužių kaimo gyventojai sužinome iš 1939 m. Viliaus Pėteraičio B. kapinėse surašytų antkapių pavardžių, kurios liudija šio žemės lopinėlio savitą ir pamariškiams būdingą lietuvininkų, kuršių bei prūsų mišrią praeitį ir tai, kad daugiausia kaime ir apylinkėje gyveno lietuvininkų.

Gyvenamųjų rajonų statyba miesto pietinėje dalyje nušlavė senųjų krašto gyventojų – vokiečių ir lietuvininkų – kaimus: Budelkiemį, Žardę, Gedminų dvarą, Stariškes, Šunpetrius ir kitus, sunaikinta dalis pilkapyno.

Atsižvelgiant į tai, kad Bandužių gyvenamasis rajonas išaugo egzistavusių kaimų ir sodybų vietoje, pasiūlyta gatves pavadinti jų vardais. Taip atsirado Bandužių, Markučių, Kuncų, Budelkiemio ir kt. pavadinimai.

## Šaltiniai

## Galerija

Bandužių mikrorajono daugiaaukščiai 2017.jpg|Penkiaaukščiai ir devynaukščiai paneliniai daugiabučiai mikrorajone
Bandužių_gatvės_daugiaaukščiai_2016.jpg|Dešimtaukščiai paneliniai daugiabučiai Bandužių g.


## Nuorodos
* Bandužių mikrorajono gatvės
Lypkiai

**Lypkiai** (arba ***Lypkių Sodybos***) – Klaipėdos miesto dalis, mikrorajonas pietrytinėje miesto dalyje. Patenka į Klaipėdos LEZ numatomos plėtros zoną, todėl visi gyventojai iš Lypkių buvo iškelti gyventi kitur iki 2016 m. pavasario, jiems išmokėjus 18 mln. litų. Atlikus archeologinius tyrimus Lypkių kaimo senųjų kapinių teritorijoje, rasti palaikai buvo perlaidoti Lėbartų kapinėse, o buvusioje senųjų kapinių vietoje palaidojimų nebeliko. 

## Istorija

Minimi nuo XVIII a. Priklausė Klaipėdos parapijai.

Sovietmečiu kaimas buvo Klaipėdos rajone, prie Klaipėdos miesto prijungtas 1996 m. kovo 12 d.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Gatvių žemėlapis
* Lypkių mikrorajono gatvės
Joniškė (Klaipėda)

**Joniškė** (arba ***Joniškiai***, taip pat ***Trinyčiai***) – Klaipėdos miesto dalis, mikrorajonas rytinėje miesto dalyje, kairiajame Danės krante, 2 km į rytus nuo Senamiesčio ir Mokyklos gatvės. Prie Danės upės, Joniškės gatvėje, įsikūrusi Klaipėdos baldų gamykla. Palei Mokyklos gatvę vyrauja daugiaaukščiai. Rajono gilimuje vyrauja nuosavi arba nedideli, kelių butų, gyvenamieji namai. Vakaruose telkšo Trinyčių ežeras, yra Trinyčių parkas. Rytuose yra Joniškės kapinės ir geležinkelis. Pietinėje rajono dalyje, prie Tilžės gatvės veikia Tilžės turgus. Rajone veikia Klaipėdos „Saulėtekio“ progimnazija, yra darželis.

## Etimologija

Joniškė yra asmenvardinis vietovardis, kildinamas nuo vietos dvarininkų. Šalutinis variantas Trinyčiai kildinamas nuo trinyčių – taip buvo vadinamas lietuvių valstiečių viršutinis drabužis, dėvėtas daugiausia vyrų nuo XVII a. iki XIX a. pabaigos.

## Istorija

Buvęs Klaipėdos priemiestis, 1818 m. prijungtas prie miesto. Iki XX a. vidurio čia buvo dvaras.

## Šaltiniai
Mažasis Kaimelis

**Mažasis Kaimelis** – Klaipėdos miesto dalis, mikrorajonas šiaurinėje miesto dalyje, dešiniajame Danės krante. Vakaruose ribojasi su Liepojos, rytuose – su Kretingos, pietuose – su Panevėžio, šiaurėje su Girininkijos gatve.

Mažasis Kaimelis yra vienas iš prestižiškiausių mikrorajonų Klaipėdoje. Vyrauja prabangūs privatūs namai, pradėti statyti XX amžiaus 9-ojo dešimtmečio pabaigoje. Yra keletas daugiabučių namų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mažojo kaimelio gatvės
Kaunas (Klaipėda)

**Kaunas** – Klaipėdos miesto dalis, mikrorajonas pietinėje miesto dalyje. Šiaurėje ribojasi su Paryžiaus Komunos, pietuose su Kauno gatvėmis, rytuose – su Šilutės plentu, o vakaruose – su Taikos prospektu

## Istorija

Pietinėje miesto pusėje privačių dvarų žemės buvo visai priartėjusios prie miesto: kai kur jos siekė gynybinius griovius. Todėl Klaipėda ilgai negalėjo plėstis pietų kryptimi. Be to, čia žemės buvo drėgnos, pelkėtos, tad buvo daug ganyklų – gyvulininkystė buvo pagrindinis dvarų verslas.

Nuo Sendvario į pietus ėjo Rumpiškės dvaro valdos. XX a. pradžioje prie dvaro veikė nedidelis mašinų fabrikas. Nuo dvaro centro buvo nutiestas kelias į miestą, vėliau tapęs Rumpiškės gatve. Prie šios gatvės stovėjo visa eilė nedidelių namukų, kuriuose gyveno dvaro darbininkai.

XX amžiaus pradžioje miestas nupirko dvaro centrą ir prie jo esantį lauką ir pritaikė aerodromui. Per jį nuo 1921 m. balandžio 1-os iš Gdansko per Karaliaučių į Klaipėdą pradėtas skraidinti paštas. Ši linija liepos 29 buvo pratęsta iki Rygos, o rugsėjo 20 – iki Talino.

1923 m. lėktuvai keleivius pradėjo skraidinti maršrutu Karaliaučius – Klaipėda – Ryga – Talinas, o 1924 m. – Berlynas – Klaipėda – Kaunas.
Bandyta skraidinti keleivius ir į Tilžę, bet norinčių skristi nebuvo daug.
1927 m. Klaipėdos oro uostas buvo uždarytas.

## Ugdymo įstaigos

Mikrorajone yra Ąžuolyno gimnazija, Aitvaro gimnazija, Klaipėdos Adomo Brako dailės mokykla. Yra ikimokyklinių auklėjimo įstaigų: lopšelis darželis „Žiogelis“, mokykla darželis „ Saulutė“,
privatus lopšelis-darželis „Vaikų Giraitė“ (Giraitės g. 8, Klaipėda),
vaikų ugdymo ir priežiūros centras „Pas Betę“ (Debreceno g. 61, Klaipėda).

## Šaltiniai

* Gatvių žemėlapis
* Kauno mikrorajono gatvės
Gandrališkės

**Gandrališkės** – naujai statomas Klaipėdos mikrorajonas centrinėje miesto dalyje, netoli Antrosios (Naujosios) perkėlos, tarp Taikos prospekto ir Minijos gatvės. Plotas – apie 9 ha. Jame pastatytas aukščiausias gyvenamasis pastatas Baltijos šalyse Pilsotas (34 a.). Ateityje planuojama statyti 170 metrų aukščio pastatą Kuršą, kuris pretenduotų tapti aukščiausiu pastatu Lietuvoje.

## Nuorodos
* Gandrališkių tinklalapis 
* Gandrališkių gyventojų forumas
Pelės

**Pelės** (*Murinae*) – Eurazijoje ir Afrikoje paplitęs pelinių graužikų pošeimis, turintis bent 561 rūšį. Šis pošeimis didesnis už visas kitas žinduolių šeimas, išskyrus žiurkėninius, ir visus būrius, išskyrus šikšnosparnius ir likusius graužikus.

Pelės kilusios iš Afrikos, Europos, Azijos ir Australijos. Tai sausumos placentiniai žinduoliai. Buvo introdukuoti į visus žemynus, išskyrus Antarktidą, ir yra rimti kenkėjai.

Dvi žinomos pelių rūšys – pilkoji žiurkė ir naminė pelė yra svarbūs laboratoriniai gyvūnai.

Lietuvoje gyvena 6 pelių rūšys.

## Išvaizda
Pelių dydis labai įvairus. Mažiausios pelės sveria vos 7 gramus, didžiausių svoris gali siekti 2,6 kg. Kaip ir visų kitų graužikų, priekiniai dantys – kandžiai naudojami graužimui. Neturi ilčių ir kaplių, o krūminių dantų vienoje žandikaulio pusėje nebūna daugiau kaip 3. Gyvūno priekinės galūnės keturpirštės, su nagais, nykštys dažniausiai mažas ir taip pat su nagu. Pėdos paprastai penkiapirštės, irgi su nagais.

## Šaltiniai
Vytautas Almonaitis

**Vytautas Almonaitis** (g. 1958 m. liepos 12 d. Šilėnuose) – Lietuvos ir Pakruojo rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija

1991 m. baigė Kauno veterinarijos akademiją.

1995–2001 m. Bardiškių žemės ūkio bendrovės pirmininkas, nuo 2001 m. Pakruojo rajono savivaldybės Žemės ūkio skyriaus vyr. specialistas. Nuo 2006 m. Kalpokų žemės ūkio bendrovės, UAB „Kalpokų ūkis“ direktorius.

2000–2003 m. ir nuo 2019 m. Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narys.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Pakruojo rajono skyriaus narys.

## Šaltiniai
Tauralaukis

**Tauralaukis** – Klaipėdos miesto dalis šiaurinėje miesto dalyje, kairiajame Danės upės krante į pietus nuo Danės mikrorajono. Rytuose ribojasi su greitkeliu A13, o pietuose su Šaulių mikrorajonu. Per Danę nutiestas Tauralaukio tiltas. Vyrauja prabangūs privatūs namai. 2008 m. pabaigoje baigta statyti daug kotedžų, keli daugiabučiai. Yra 2 maisto prekių parduotuvės, baras, vaikų darželis, pradinė ir Klaipėdos Tauralaukio progimnazija, 3 krepšinio aikštelės.

Tauralaukis seniau pasižymėjo tuo, kad čia veikė itin daug šiltnamių fermų. Čia užauginti pomidorai, agurkai ir kitos daržovės buvo žinomos visoje Lietuvoje.

## Istorija

Tauralaukyje buvo dvaras. Anksčiau kaimas vadintas ***Taurlaukiu***.

Pasakojama, kad žemiau Tauralaukio, kairiajame Danės krante, ant skardaus kranto stovėjo pilaitės. Apačioje prie pat upės buvo nepaprastai didelis akmuo, ant kurio, manoma, seniau dėdavo aukas dievams. Dabar jį vadina Velnio akmeniu, apie jį pasakojamos legendos.

II pasaulinio karo metu ties Tauralaukiu prieš vokiečius kovėsi 16-oji lietuviškoji divizija. Vėliau Tauralaukis priklausė Klaipėdos rajonui. 1996 m. kovo 12 d. prijungtas prie Klaipėdos miesto.

### Velnio akmens nuotraukų galerija

Vaizdas:VelnioAkmuoTrlk02.JPG|Velnio akmuo ant Danės kranto
Vaizdas:VelnioAkmuoTrlk04.JPG
Vaizdas:VelnioAkmuoTrlk05.JPG|Velnio akmuo su duobute, kurioje (šventas) lietaus vanduo


## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Gatvių žemėlapis
* Tauralaukio gatvės

## Literatūra
* 
* Tauralaukių Velnio akmuo / dr. Jonas Rimeika. „Kai dar amžina ugnis ruseno. Mažosios Lietuvos padavimai“. – 137–139 psl. – Kaunas, 1940.
* Senasis Tauralaukio parkas / Algimantas Olšauskas. – Klaipėda: Klaipėdos universiteto leidykla, 1994. – 47 p.: iliustr.
Miškas (Klaipėda)

**Miško rajonas** – Klaipėdos miesto dalis, mikrorajonas šiaurinėje miesto dalyje. Jis ribojasi: pietuose su Šiaurės prospektu, rytų pusėje – su Kretingos, šiaurėje – su Panevėžio ir vakaruose su Liepojos gatvėmis. Kitoje Liepojos gatvės pusėje plyti Girulių miškas.

Miško kvartale dominuoja plytiniai 5–12 aukštų daugiabučiai namai. Tai prestižinis miesto rajonas, kadangi yra arti miesto centro ir Baltijos jūros.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Gatvių žemėlapis
* Miško mikrorajono gatvės
Jonas Valentas Čepulis

**Jonas Valentas Čepulis** (g. 1935 m. sausio 20 d. Ruponiuose, Pakruojo rajonas) – Lietuvos ir Pakruojo rajono savivaldybės partinis, politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1955 m. baigė Joniškėlio žemės ūkio technikumą. 1955–1973 m. žemės ūkio, komjaunimo ir liaudies kontrolės darbuotojas Pakruojo rajone. 1960 m. baigė tris kursus Lietuvos žemės ūkio akademijoje. 1973 m. Maskvoje baigė Neakivaizdinę aukštąją partinę mokyklą prie SSKP CK. 1973–1975 m. dirbo LKP CK. Nuo 1975 m. LKP Pakruojo rajono komiteto I sekretorius. 1976–1981 m. LKP Revizijos komisijos narys. Pensininkas, LR Seimo nario Jono Juozapaičio padėjėjas-sekretorius.

1959–1989 m. Pakruojo rajono Liaudies deputatų tarybos deputatas. 1980–1985 m. LSSR AT deputatas. Nuo 1981 m. kandidatas į LKP CK narius. Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Pakruojo rajono skyriaus narys. 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narys. 2003–2007 m. Sveikatos apsaugos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas. „Vairo“ ir „Berželio“ sodininkų bendrijų, Butų savininkų bendrijos pirmininkas.

Našlys, vaikai Rita, Gintaras.

## Šaltiniai
Asta Jasiūnienė

**Asta Jasiūnienė** (g. 1963 m. rugpjūčio 19 d. Stačiūnuose, Pasvalio rajonas) – Lietuvos ir Pakruojo rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja. Pakruojo rajono merė.

## Biografija
1985 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, įgijo žemės ūkio buhalterinės apskaitos ekonomisto kvalifikaciją.

1986 m. „Jaunosios gvardijos“, vėliau Pamūšio kolūkio vyriausioji ekonomistė, Pašvitinio seniūnijos agrarinės tarnybos vadovė, Pakruojo rajono žemėtvarkos skyriaus vyriausioji inžinierė-žemėtvarkininkė. 2000–2007 m. Pakruojo rajono savivaldybės Pašvitinio seniūnijos seniūnė. Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacijos narė. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. iki 2012 m. Pakruojo rajono savivaldybės administracijos direktorė.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Pakruojo rajono skyriaus narė, 2005 m. skyriaus pirmininko pavaduotoja. Lietuvos socialdemokračių moterų sąjungos Pakruojo rajono klubo narė.

1997–2000 m., 2000 m., 2003 m., 2007 m. ir 2011 m. (mandato atsisakė) Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narė. Nuo 2012 m. balandžio 27 d.iki 2015 m. balandžio 14d.- Pakruojo rajono savivaldybės merė.

2015 m. gruodžio 7d. paskirta LRV atstove Šiaulių apskrityje.

Pamūšio kaimo bendruomenės tarybos narė. Sutuoktinis Gintautas, vaikai Justas ir Eglė.

## Šaltiniai
Jonas Juozapaitis

**Jonas Juozapaitis** (g. 1945 m. balandžio 25 d. Dvariūkuose, Pakruojo rajonas) – Lietuvos ir Pakruojo rajono savivaldybės ūkio, politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1952–1961 m. mokėsi Dvariūkų aštuonmetėje mokykloje, 1968–1974 m. Vabalninko tarybiniame ūkyje–technikume, zootechnikas. 1975–1979 m. studijavo Vilniaus aukštojoje partinėje mokykloje.

1961–1965 m. Pakruojo rajono A. Ždanovo kolūkio darbininkas, 1965–1968 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1968–1975 m. „Ždanovo“ kolūkio fermos vedėjas, vyr. zootechnikas. 1979–1987 m. LKP Pakruojo rajono komiteto organizacinio skyriaus instruktorius, 1987–1990 m. „Nemuno“ kolūkio pirmininkas, 1990–1997 m. Linkuvos žemės ūkio bendrovės pirmininkas. 1997–2000 m., 2000–2003 m. ir 2003–2004 m. Pakruojo rajono savivaldybės meras, 2004-2008 m. ir nuo 2008 m. Seimo narys.

1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Pakruojo rajono skyriaus narys, skyriaus pirmininko pavaduotojas.

1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m. (LDDP sąraše), 2003–2004 m. (LSDP) ir 2011 m. (išrinktas, bet atsisakė mandato) Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narys.

Sutuoktinė Birutė, vaikai Rasma, Alina..

## Šaltiniai
Emilijus Junevičius

**Emilijus Junevičius** (g. 1951 m. rugpjūčio 24 d. Krekenavoje, Ramygalos rajonas) – Lietuvos ir Pakruojo rajono savivaldybės ūkio, politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1978 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius mechanikas.

1995 m. akcinės bendrovės „Šukioniai“ direktorius. 2003–2007 m. Pakruojo rajono savivaldybės administracijos direktorius. Nuo 2007 m. akcinės bendrovės „Šukioniai“ valdybos pirmininkas.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Pakruojo rajono skyriaus narys, Pakruojo skyriaus pirmininkas. Nuo 2001 m. LSDP tarybos narys.

1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003 m., 2007 m. (mandato buvo atsisakęs) ir 2008–2011 m. bei nuo 2011 m. Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narys.

Sutuoktinė Laima, vaikai Aušra ir Jūratė.

## Šaltiniai
Algirdas Ražauskas

**Algirdas Ražauskas** (1952 m. kovo 22 d. Būteniai, Tauragės raj. – 2008 m. vasario 3 d. Pakruojis) – Lietuvos ir Pakruojo rajono savivaldybės ūkio, visuomenės ir politinis veikėjas. Kovo 11 Akto signataras.

## Biografija
1959–1967 m. mokėsi Adakavo aštuonmetėje mokykloje, 1967–1970 m. Skaudvilės vidurinėje vakarinėje mokykloje. 1970–1973 ir 1975–1978 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje, mokslinis agronomas.

1968–1970 m. „Draugystės“ kolūkio apskaitininkas, 1973–1975 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1975–1977 m. Skaudvilės sodininkystės tarybinio ūkio agronomas, skyriaus valdytojas, 1977–1980 m. Pakruojo raj. K. Požėlos kolūkio vyr. agronomas, 1980–1981 m. Tauragės raj. „Šešuvio“ kolūkio vyr. agronomas, 1981–1984 m. Pakruojo raj. žemės ūkio valdybos vyr. agronomas, 1984–1985 m. valdybos viršininko pavaduotojas, planavimo skyriaus viršininkas, 1985–1992 m. Žvirblonių kolūkio, o 1992 m. balandžio 14 d. paskirtas Žvirblonių žemės ūkio bendrovės laikinuoju administratoriumi, vėliau buvo šios bendrovės pirmininkas, joje dirbo iki 2008 m. AB „Rokiškio sūris“ stebėtojų tarybos narys.

1990–1992 m. Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos deputatas, Nepriklausomos valstybės atkūrimo akto signataras, 1992–1996 m. Seimo narys.

1997–2008 m. Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narys. 2000–2003 m. rajono valdybos narys.

Atgimimo pradžioje dalyvavo Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio veikloje, Pakruojo Sąjūdžio iniciatyvinės grupės narys. Žemdirbių sąjūdžio Pakruojo skyriaus pirmininkas. Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Pakruojo rajono skyriaus narys, nuo 2001 m. LSDP tarybos narys.

1992–1998 m. buvo Žemės ūkio bendrovių asociacijos prezidentas, o nuo 1998 m. – viceprezidentas.

Palaidotas Rozalimo kapinėse, Pakruojo raj.

## Išnašos
Pilvingiai

**Pilvingiai** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Gudakiemio, Ilgio ežero rytiniame pakraštyje. Šalia telkšo mažesni ežerėliai – Pilvingis (paskelbtas ornitologiniu draustiniu), Kampys. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka. Ateina plento  atšaka. Yra kapinės.

## Istorija
XIX a. pab. Pilvingių kaimas, palivarkas ir karčema pateko į Trakų apskrities Nedzingės valsčių, buvo Merkinės dvaro valda. Apylinkės centras. Stovėjo koplyčia, priklausiusi Merkinės parapijai.

LTSR metais – Tamulevičiaus kolūkio centrinė gyvenvietė. Veikė pradinė mokykla (įkurta 1927 m.), felčerių ir akušerių punktas, kultūros namai, biblioteka.

### Pavadinimo kilmė

Kazimieras Būga šiam vietovardžiui priskyrė jotvingišką kilmę. Kaimas pavadintas pagal *Pilvingio* ežerą.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Masališkės

:: *Apie kaimą Vilniaus raj. žr. [[Maseliškės]].*

**Masališkės** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Gudakiemio, 6 km į šiaurės rytus nuo Merkinės, prie Straujos upelio (sudarytas Masališkių tvenkinys). Yra išlikusi Masališkių dvarvietė, archeologiniu paminklu paskelbta kalva (Šarūno kalnas). Keliai į Gudakiemį, Parudnę, Mantvilus.

## Etimologija

Masališkės yra dvarininkinis vietovardis: 1528 m. šiose apylinkėse iš Ldk Žygimanto Senojo žemių gavo kunigaikštis Bogušas Masalskis, kuris čia įkūrė savo dvarą.

## Istorija

1838 m. kaime buvo 7 kiemai, minimas Masališkių dvaras. XIX a. pab. Masališkių kaimas, dvaras ir užusienis pateko į Trakų apskirtį, Merkinės parapiją. Buvo vandens malūnas. 1850 m. Masališkių dvarui priklausė 4 kaimai ir palivarkas, 1958 dešimtinės žemės. Tuo metu dvaras priklausė Lukaševičiui.

1932 m. buvo įsteigta pradinė mokykla, jos mokytojas buvo Petras Barzda (g. 1905 m.). Sovietmečiu veikė aštuonmetė mokykla, biblioteka (1951 m.).

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Panara

**Panara** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Liškiavos, kairiajame Nemuno krante. Seniūnaitijos centras. Stovi Panaros Dievo Gailestingumo koplyčia, veikia Merkinės gimnazijos pradinis skyrius, biblioteka, „Pilnų namų bendruomenė“.

## Etimologija

Matyt, anksčiau Panara vadintas dabartinis Papanario upelis, vėliau davęs vardą kaimui. Jo pavadinimas būtų nuo žodžio  „pasinėrimas“.

Pasakojama, kad kaimo pavadinimas yra kilęs iš žodžių „panerti, panyra“. Prie Panaros ir Dubaklonio kaimų yra trys panyrantys šaltiniai, kurie išteka Nemuno slėnio viršutiniuose šlaituose, o tekėdami Nemuno link tiesiogiai jo nepasiekia, bet susigeria į smėlingą gruntą (*panyra*). Šių šaltinių vandenys vėl išnyra iš žemės gelmių į paviršių jau arčiau Nemuno.

## Istorija

XIX a. pabaigos Panaros kaimas pateko į Seinų apskrities Kudrėnų valsčių, Liškiavos parapiją.

Prie Panaros 1945 m. vasario 28 d. įvyko Panaros mūšis tarp Lietuvos partizanų ir LTSR lojalių pajėgų. LTSR laikais – „Nemuno“ kolūkio centrinė gyvenvietė. Veikė felčerių ir akušerių punktas, pradinė mokykla (įkurta 1928 m.), kultūros namai, biblioteka. Kaime rasta senovinio akmeninio kirvio nuolauža.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkiautinis

:: *Tai straipsnis apie Lietuvos kaimą. Apie ežerą Varėnos rajone skaitykite straipsnyje [[Vilkiautinis (ežeras)]]*.

**Vilkiautinis** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Liškiavos. Seniūnaitijos centras. Kaime yra biblioteka, paštas (LT-65031), kultūros centro filialas, medicinos punktas. Praeina kelias . Aplink telkšo Vilkiautinio, Liškiavio, Bedugnio ežerai, teka Krūčiaus aukštupys. Apylinkėse rastas Vilkiautinio pilkapynas ir senovės gyvenvietė.

## Etimologija
Kaimo pavadinimas kildinamas nuo *Vilkiautinio* ežero vardo.

## Istorija

XIX a. pab. Vilkiautinio kaimas pateko į Seinų apskrities Kudrėnų valsčių, Liškiavos parapiją. Buvo Liškiavos dvaro valda.

1954–1963 m. buvo Vilkiautinio apylinkės centras. Sovietmečiu buvo Liškiavos kolūkio gyvenvietė. Veikė Liškiavos pagrindinė mokykla (įkurta 1899 m., kaip pradinė).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kibyšiai

**Kibyšiai** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 6 km į vakarus nuo Merkinės, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka, du pašto punktai, trys parduotuvės. Į šiaurę nuo kaimo telkšo Kulenio ežeras, o vidury kaimo – ežeras Senovė.

Išlikusios Kibyšių kaimo senosios kapinės (Koplyčkalnis).

## Etimologija
Pavadinimas greičiausiai kilęs iš asmenvardžio **Kibyšius, Kibišas* (užfiksuotos pavardės *Kibušas, Kibiša*) ← rus. asmenvardžio *Кибиш* bei . Tolimesnė kilmė neaiški: gali būti tiurkiškos arba finougriškos kilmės (plg.  „žiema; plikas, praplikęs“).

## Istorija
XIX a. pab. Kibišių kaimas ir palivarkas pateko į Seinų apskrities Kudrėnų valsčių, Liškiavos parapiją.

LTSR laikais – Liškiavos kolūkio pagalbinė gyvenvietė. Veikė ryšių skyrius, felčerių ir akušerių punktas, 1923 m. įsteigta mokykla, biblioteka. 1950–1968 m. – Kibyšių apylinkės centras (veliau valdyba perkelta į Radyščių).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Užuperkasis

**Užuperkasis** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, tuoj į pietus nuo Valkininkų — kitame Merkio krante. Iš pietų juosia Šalčia, plyti Valkininkų miškai. Seniūnaitija. Kaime yra Valkininkų vidurinė mokykla. Pro kaimą eina kelias .

## Etimologija

XVII a. prie Valkininkų miestelio veikė patrankų liejykla, tuo metu Merkyje ir Spengloje buvo įrengta keletas tvenkinių, o piečiau miestelio iškastas kanalas vandens pertekliui nuleisti. Kitur teigiama, kad kanalas iškastas Merkiui pradėjus plauti Valkininkų kapines. Dėl to miestelio dalis už kanalo (*už perkaso*) ir pavadinta Užuperkasiu.

## Istorija

XIX a. pabaigoje Užuperkasyje veikė popieriaus fabrikas. Pats kaimas atskirtas nuo Valkininkų tarpukariu.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Gudakiemis

**Gudakiemis** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Merkinės, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka. Miške guli Gurės akmuo su 1759 m. iškaltu įrašu.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš iš žodžių *gùdas* („baltarusis, t. p. lenkas, rusas“) ir *kiẽmas* („kaimas; sodyba, ūkis“). Šią reikšmę atitinka ir šaltiniuose minimas pavadinimas *Ruskoje Siolo* arba *Ruskaja Ves*, reiškiantis „rusų (= gudų) kaimas“.

## Istorija

XIX a. pab. oficialiai vadintas ***Ruskoje Selo*** („rusų kaimas“). Pateko į Merkinės valsčių, buvo apylinkės centru. Pokario metais apylinkėse veikė Dainavos apygardos, Kazimieraičio partizanų rinktinės partizanai.

LTSR metais Gudakiemyje veikė Merkinės tarybinio ūkio paršelių auginimo kompleksas. Buvo pradinė mokykla, biblioteka.

## Gyventojai


Gudakiemis (Varėna), ženklas.jpg|Riboženklis
Gudakiemis (Varėna), nepastatyta koplyčia, kapinės.jpg|Kapinės su koplyčia
Gurės akmuo 2.jpg|Gurės akmuo


## Šaltiniai