open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lietuvos generalinė sritis

**Lietuvos generalinė sritis** (arba ***Lietuvos sritis, Lietuvos generalinė apygarda***, ) – vokiečių valdžios sudarytas administracinis-teritorinis vienetas Ostlande 1941–1944 m. Centras – Kaunas.

## Istorija

Sritis sudaryta 1941 m. liepos 17 d. slaptu Hitlerio įsaku „Dėl naujai užimtų Rytų sričių valdymo“. Sritis apėmė Lietuvą, išskyrus Klaipėdos kraštą, 1941 m. liepos mėn. prie Baltarusijos generalinės srities prijungtus Druskininkus su gretimais kaimais ir Marcinkonių valsčių. Prie Švenčionių apskrities buvo prijungtas Vidžių valsčius, 1941 m. pabaigoje prie Baltarusijos generalinės srities priskirti Šalčininkų ir Dieveniškių valsčiai 1942 m. sausio mėn. vėl perduoti Lietuvos generalinei sričiai. 1942 m. balandžio mėn. prie Lietuvos generalinės srities buvo prijungti Baltarusijos generalinės srities Ašmenos apskritis, ir iš naujo sudaryta Svyrių apskritis, prie iš naujo sudarytos Eišiškių apskrities – Benekainių valsčius ir keli Vilniaus, Trakų, Švenčionių apskričių valsčiai, bet atskirtos Marcinkonių ir Druskininkų apylinkės (į Baltarusijos generalinę sritį). 1943 m. rugpjūčio mėn. – iš Lydos apskrities teritorijos dalies sudarytas Kaniavos valsčius.

1942 m. gegužės 3 d. surašymo duomenimis gyveno 2,844 mln. žmonių, iš jų apie 46 000 žydų.

## Administracinis suskirstymas

Generalinę sritį sudarė 6 apygardos:
* Kauno krašto apygarda (Kauen-Land),
* Kauno miesto apygarda (Kauen-Stadt),
* Panevėžio krašto apygarda (Ponewesch-Land),
* Šiaulių krašto apygarda (Schaulen-Land),
* Vilniaus krašto apygarda (Wilna-Land),
* Vilniaus miesto apygarda (Wilna-Stadt).

1943 m. rugsėjo mėn. sritį (plotas – 67 056 km²) sudarė 25 apskritys su 290 valsčių ir Vilniaus bei Kauno miestų administraciniais vienetais.

## Valdymas

Generaliniu komisaru paskirtas Theodor Adrian von Renteln, komisariatas buvo Kaune, jį sudarė politikos (, virš. Carl Nabersberg), vidaus reikalų (, virš. Sohns), ūkio (, virš. Rudolf Pense) ir technikos (, virš. Georg von Ebner, vėliau Früh) skyriai, iš viso dirbo virš 370 valdininkų. Apskritis valdė apygardų komisarai.

Srities administracija vadovavo Lietuvos gyventojų ekonominiam išnaudojimui, vokietinimui, vokiečių kolonistų apgyvendinimui šalyje, jos išteklių naudojimui Vokietijos karo reikmėms, holokaustui, neretai sankcionavo baudžiamąsias priemones – prievartos darbai, kalinimas, žudymas.

1944 m. liepos mėn. Vokietijos kariuomenei pradėjus trauktis iš Lietuvos generalinė apygarda nustojo egzistuoti.

## Šaltiniai
Orange

**Orange SA** – telefono ryšio ir interneto tiekimo bendrovė, valdoma Prancūzijos kompanijos „France Telecom“. Įkurta 1994 m. veikia 23 pasaulio šalyse: pavadinimu *Orange* – Botsvana, Jungtinė Karalystė, Kamerūnas, Karibai, Dominikos Respublika, Prancūzija, Izraelis, Dramblio Kaulo Krantas, Moldavija, Madagaskaras, Nyderlandai, Lenkija, Reunionas, Rumunija, Slovakija, Ispanija, Šveicarija; pavadinimu *Mobistar* – Belgija, *One* – Austrija, *Mobinil* – Egiptas.

## Išnašos
Kalniškiai I (Šilalė)

**Kalniškiai I** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Pajūrio, kairiajame Jūros upės krante. Kalniškių galulaukėje, ant Jūros slėnio krašto, į pietus nuo Pajūrio-Nedojų žvyrkelio yra 1940–1941 m. sovietinės kariuomenės statytas dotas. Jis betoninis, aštuoniakampis, giliai įleistas į žemę, neturi šaudymo angų, tik vienintelį įėjimą. Šis ir dar keli netoliese stovintys dotai sudaro vientisą sistemą, skirtą apsiginti nuo vokiečių kariuomenės antpuolių.

## Istorija

1923 m. šiuose Kalniškiuose stovėjo 7 sodybos, o 2005 m. – 14. Dauguma dabartinių sodybų į tvarkingą eilę „surikiuotos“ sovietmečiu, iki Velnupio ištakų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kirnės I

**Kirnės I** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Pajūrio, kairiajame Jūros krante ir kairiajame Lokystos krante prie pat jos žiočių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kirnės II

**Kirnės II** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, dešiniajame Jūros upės krante, Lileikėnų miško šiaurėje. Kaime išliko tik viena sodyba ir 1863 m. sukilimo dalyvių kapai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lileikėnai

**Lileikėnai** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Pajūrio tik dešiniajame Jūros upės krante.

## Etimologija

Kaimo vardo kilmė asmenvardinė, nuo žemaitiškos pavardės Lileikis.

## Istorija

1561 m. pirmąkart paminėtas Lileikėnų kaimas Pajūrio valsčiaus inventoriuje (kaip vaitystės centras). 1912 m. netoli piliakalnio buvo rastos 6 monetos, viena jų kaldinta II a. viduryje, Romoje. Ryškiausias Lileikėnų istorijos paminklas – Lileikėnų piliakalnis. Piliakalnis naudotas VIII–XI a., tai liudija rasti geležinis kirvis, žalvarinis žiedas, kalavijas, peikena, ietigaliai, segės, apyrankės ir kita.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lietuvos gubernija

**Lietuvos gubernija** () – Rusijos imperijos administracinis-teritorinis vienetas, egzistavęs 1796–1801 metais. Centras – Vilnius. Įėjo į Vilniaus generalgubernatoriją.

## Istorija

Gubernija caro Pavelo I įsaku įkurta 1796 m. gruodžio 23 d. vietoje panaikintų Vilniaus ir Slanimo gubernijų. 1801 m. rugsėjo 21 d. caro Aleksandro I įsaku Lietuvos gubernija ji panaikinta, padalijant į Lietuvos Vilniaus ir Lietuvos Gardino (buvusios Slanimo gubernijos dalyje) gubernijas.

## Suskirstymas

Guberniją sudarė 19 apskričių:

* Ašmenos apskritis
* Brastos apskritis
* Breslaujos apskritis
* Gardino apskritis
* Kauno apskritis
* Kobrino apskritis
* Lydos apskritis
* Naugarduko apskritis
* Pružanų apskritis
* Raseinių apskritis
* Slanimo apskritis
* Šiaulių apskritis
* Telšių apskritis
* Trakų apskritis
* Ukmergės apskritis
* Upytės apskritis
* Užnerio apskritis (Švenčionių)
* Valkavisko apskritis
* Vilniaus apskritis


## Šaltiniai

* 
* 
* Gubernijos istorija
Linkuvos rajonas

**Linkuvos rajonas** – 1950–1959 m. LTSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurėje, į šiaurę nuo Pakruojo. Centras – Linkuva.

## Istorija

Sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš buvusios Joniškio apskrities 23 apylinkių ir Pasvalio apskrities 8 apylinkių. 1950–1953 m. priklausė Šiaulių sričiai. 1959 m. gruodžio 7 d. panaikintas:
* Linkuva, Bardiškių apylinkė, Butniūnų apylinkė, Gaižiūnų apylinkė, Guostagalio apylinkė, Lumbelių apylinkė, Megučionių apylinkė, Nairių apylinkė, Pašvitinio apylinkė, Peleniškių apylinkė, Ruponių apylinkė, Šulaičių apylinkė, Triškonių apylinkė ir Žeimelio apylinkė perduotos Pakruojo rajonui;
* Vaškų apylinkė perduota Pasvalio rajonui. 

Rajone leistas laikraštis „Bolševikinis kelias“, nuo 1953 m. birželio 6 d. – „Socialistinis kelias“.

|-
| 1950 m.  || || || 31 apylinkė || 1 miestas (Linkuva)
|-
| 1954 m.  || || || 14 apylinkių || 1 miestas, 3 miesteliai (Pašvitinys, Vaškai, Žeimelis)
|-
| 1959 m.  || 657 || || 14 apylinkių || 1 miestas, 3 miesteliai
|}

## Šaltiniai
Wu Cheng'en

**Vu Čenjenas** (tradicinė kinų kalba: 吳承恩; supaprastinta kinų kalba: 吴承恩; pinyin: Wú Chéng’ēn 1505 m. Huaijane, Dziangsu – 1580 m.) – pagarbus vardas **Ruzhong** (汝忠) buvo kinų romanistas ir Ming dinastijos poetas.

Gimė Huaijane, Dziangsu, daugiau nei 10 m. studijavo Nandžino universitete.

Jo žymiausiu kūriniu laikomas romanas „Kelionė į vakarus“.
Šlepščiai

**Šlepščiai** – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, Biržų regioniniame parke, kelių Astravas-Šlepščiai ir Biržai-Germaniškis sankryžoje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Biržų.

## Istorija

Istorijos šaltiniuose kaimas pirmą kartą paminėtas 1564 m., kai Radvilų valdose vyko valakų reforma. Spaudos draudimo metais kaime buvo knygnešių sandėlis. 1934 m. įsteigtas Lietuvos reformatų jaunimo draugijos „Radvila“ skyrius.

Kaimo apylinkės pasižymi karstinėmis įgriuvomis. Po 1991 m. kaime įsikūrė keli ekologinės žemdirbystės ūkiai.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Šlepščiuose gimė:
* Alis Balbierius, poetas
* Jokūbas Dagys, skulptorius, poetas
* Jonas Dagys, mokslininkas, ekonomistas
* Algis Viktoras Mekas, inžinierius energetikas
* Jonas Mekas, kooperatininkas, ilgametis Biržų žemės ūkio draugijos vedėjas
* Kostas Prunskus, žemės ūkio darbuotojas

## Šaltiniai
Gastrafetas

**Gastrafetas** ( 'pilvo lankas') – didelis senovės graikų apgulties arbaletas. Manoma, kad gastrafetai buvo išrasti apie 400 m. pr. m. e. Gastrafetus I m. e. a. aprašė graikų rašytojas Heronas iš Aleksandrijos savo veikale Belopoeica ('Katapultų daryba').

Gastrafeto pagrindinė dalys yra sudėtinis lankas. Lankas sulenkiamas ir templė įtempiama gastrafeto priekį atrėmus į žemę ir pilvu visa jėga spaudžiant pilvo formą atitinkančią atramą gastrafeto gale. Taip užtaisantysis gali užtaisymui panaudoti didesnę jėgą nei atveju, kai temptų vien rankomis.

Detalių piešinių ar archeologinių radinių nėra išlikę, bet Herono aprašymas pakankamai detalus, kad būtų galima rekonstruoti gastrafeto sandarą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* УСТРОЙСТВО И КЛАССИФИКАЦИЯ МЕТАТЕЛЬНЫХ МАШИН. skyrelis Гастрафет
* (gastrafeto brėžinys)
* Der Gastraphetes (Armbrust)
Nedojės

**Nedojės** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Pajūrio, į šiaurę nuo dešiniojo Trumpės upelio kranto. Kaimas įsikūręs ant natūralios paviršiaus pakilumos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Draugas (laipsnis)

**Draugas** – Lietuvos, Lenkijos ir kitų valstybių kariuomenių kario bajoro laipsnis.

Ankstyvaisiais viduramžiais taip buvo vadinamas kariaunos ( narys. XV a. – XVI a. draugais buvo vadinami bajorai pašauktiniai. Abiejų Tautų Respublikoje šis laipsnis išliko ir įsigalėjus samdomai kariuomenei. Draugas buvo samdomas kartu su palyda, vėliau, XVII a. – XVIII a. dažniausiai su vienu palydovu. Vėliavos (kuopos) draugai vieną draugą rinko vyriausiuoju, vadinamuoju *vietininku*. Karių samdymo būdas, kai atsiskaitoma ne su kiekvienu, o tik su draugais, vadintas *draugų samda*.

1786–1792 m. Abiejų Tautų Respublikos draugų tarnyba pertvarkyta. Draugai buvo atskirti nuo eilinių, jų palikta mažiau, įsteigti draugų puskarininkių laipsniai. Žlugus Abiejų Tautų Respublikai draugo laipsnis dar buvo Napoleono I kariuomenės lenkų ir lietuvių daliniuose, vėliau, iki 1831 m. – Lenkijos karalystės kariuomenėje.

## Šaltiniai
Pailgotis

**Pailgotis** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, dešiniajame Ilgočio upelio krante, į vakarus nuo Beržiniškės miško, šalia kelio . Ant upelio kranto stūkso gamtos paminklas Ilgočio akmenys. Nuo 2015 m. Biržiškių giminės sodyboje stūkso akmuo 1990 m. atkurtos Lietuvos pirmajai Vyriausybei įamžinti, pakelėje pasodinta atminimo ąžuolų alėja.

## Istorija

Pailgotis minimas nuo 1779 m., kai jis buvo įrašytas Šilalės parapijos vizitacijos akte. Minimi gyvenę Biržiškos. XIX–XX a. Pailgotis, netolimi Džiaugėnai siejami su Biržiškų gimine. Buvusioje dvarvietėje auga 3,65 m apimties uosis.

Kaime 1989–1991 m. tyrinėtas kapinynas, jame rasta II–VIII a. kapų.

## Gyventojai

## Žinomi žmonės
* Stanislovas Biržiškis (1900–1996), agronomas, pedagogas, etnografas, poetas, visuomenės veikėjas.

## Galerija

Pailgotis, signataro ąžuolas. 2018.JPG|Signataro M. Biržiškos ąžuolas, 2018 m.
Pailgotis. 1-osios Vyriausybės ąžuolų alėja.JPG|Atminimo lenta prie 1-osios Vyriausybės ąžuolų alėjos


## Šaltiniai
Maskolija (Šilalė)

**Maskolija** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, kairiajame Stigrės krante, 3 km į vakarus nuo Jonaičių.

## Istorija
Pokario metais apylinkėse veikė Kęstučio apygardos, Butigeidžio partizanų rinktinės Lietuvos partizanai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Medeliškė

**Medeliškė** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Šilalės, tarp kelio  ir kairiojo Lokystos kranto. Iš kaimo link Rubinavo veda Rubinavo liepų alėja.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ilgotis

**Ilgotis** – upelis Šilalės rajone, kairysis Jūros upės intakas, įteka į ją 108,4 km nuo jos žiočių. Ištakos Pagramančio miškų masyve, 300 m į rytus nuo kelio, vedančio iš Didkiemio į Šilalę. Teka pro Kūtymų, Rugienų, Pailgočio, Keberkščių kaimus, Beržiniškinės mišką. Žiotys – Jūros upė. Kanalais sujungtas su Nemylu. Dešinysis intakas – Nerema.

Prie upelio yra buvęs bendravardis Ilgočio kaimas. Pakrantėje, Pajūrio seniūnijos ribose, stūkso du geologiniai paminklai – Didysis Keberkščių akmuo ir Ilgočio akmenys.

Upėvardis kildinamas nuo žodžių *ilgas, ilgasis, ilgajis*.

## Šaltiniai
Pakalniškiai I (Šilalė)

**Pakalniškiai I** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Pajūrio, kairiajame Jūros ir dešiniajame Trumpės krante. Saugomas Akmenynės ąžuolas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Japonijos ginkluotosios pajėgos

**Savigynos pajėgos** () – ginkluotosios Japonijos pajėgos, įsteigtos pasibaigus Japonijos okupacijai po II pasaulinio karo. Šios pajėgos iki šiol nedalyvavo jokiame kare, tačiau dalyvauja taikos palaikymo misijose.

Japonijos kariuomenė yra apribota Japonijos Konstitucijos devintuoju straipsniu, kuris teigia, kad Japonija atsisako teisės skelbti karą ar naudoti kariuomenę tarptautių ginčų sprendimui Japonijos kariuomenę sudaro *sausumos būtinosios ginties pajėgos* (JGSDF), *jūrų būtinosios ginties pajėgos* (JMSDF) ir *oro būtinosios ginties pajėgos* (JASDF). Kariuomenės galva – gynybos ministras.

## Sudėtis

Japonijos karines pajėgas 2005 m. sudaro 239 430 asmenų, iš jų 147 737 sausumos gynybos pajėgose, 44 327 jūrų gynybos pajėgose, 45 517 oro gynybos pajėgose, 1 849 jungtiniame štabe. Atsarginių skaičius – 57 889.

### Vadovybės seka

#### Operatyvinis
* Ministras pirmininkas
** Gynybos ministras
*** Aukštesnysis gynybos viceministras
**** Jungtinio štabo vadovas

#### Valdymo
* Gynybos ministras
** Aukštesnysis gynybos viceministras
*** Štabo skyriaus viršininkai

### Karinės šakos
* **[[Japonijos sausumos gynybos pajėgos]]** (Armija) 
* **[[Japonijos jūrų gynybos pajėgos]]** (Karinis jūrų laivynas) 
* **[[Japonijos oro gynybos pajėgos]]** (Oro pajėgos) 

### Kariniai daliniai
* Penkios armijos,
* Penkios jūrų apygardos
* Trys oro gynybos pajėgos.

## Išnašos
Trumpė (Jūra)

**Trumpė** – upelis Šilalės raj, Pajūrio seniūnijoje, kairysis Jūros upės intakas, įteka į ją 100,4 km nuo jos žiočių. Ryškių ištakų nėra. Upelis kanalizuotas, kanalai sausina Didkiemio miškus. Upelio žiotys – Bačiškės kaimo teritorijoje.

Upėvardis kilo nuo žodžio *trumpas* („nedidelio ilgio“).

## Šaltiniai
Rojal Lemington Spa

**Rojal Lemington Spa** (arba **Lemingtonas**) – kurortinis miestas Jungtinės Karalystės geografiniame centre, Anglijoje. Per miestą eina Londono-Birmingamo geležinkelis. Pro miestą teka Lemo upė. Turizmas, prekyba.

## Istorija

Pirmą kartą paminėtas *Lamintone* vardu 1086 m. išleistoje Paskutiniojo teismo knygoje.
Liucija Drąsutienė

**Liucija Gražina Drąsutienė-Ramonaitė** (1937 m. balandžio 18 d. Kaune – 2025 m. kovo 6 d. Vilniuje) – Lietuvos pianistė, humanitarinių mokslų daktarė, profesorė.

## Biografija
1960 m. baigė Lietuvos konservatoriją, Balio Dvariono fortepijono klasę. 1988 m. menotyros kandidatė, humanitarinių mokslų daktarė.

1960–1961 m. Lietuvos operos ir baleto teatro koncertmeisterė. Nuo 1960 m. Čiurlionio menų mokyklos fortepijono mokytoja, nuo 1995 m. mokytoja ekspertė. Vilniaus muzikos mokyklos „Lyra“ mokytoja. Nuo 1973 m. dar ir Lietuvos valstybinės konservatorijos (dab. Muzikos ir teatro akademija) dėstytoja, nuo 1991 m. Pedagogikos katedros vedėja, nuo 1991 m. docentė, nuo 2003 m. profesorė. Balio Dvariono respublikinio pianistų ir stygininkų konkurso žiuri komisijos pirmininkė.

Paskelbė apie 50 darbų pianizmo istorijos ir metodikos klausimais.

Tarp mokinių – Petras Geniušas, Daumantas Kirilauskas, Albina Šikšniūtė, Artas Balakauskas, Rudolfas Budginas, Daumantas Slipkus, Irena Citavičiūtė-Pečiūrienė, Vaiva Eidukaitytė-Storastienė, Vilija Poškutė.

Mirė 2025 m. kovo 6 d. Palaidota Antakalnio kapinėse.

## Bibliografija
* Muzika ir pedagogika: straipsnių rinkinys (sudarytoja) Vilnius, Lietuvos muzikos akademija, 2002 m.;
* Fortepijono metodikos tradicijos ir dabartis: metodinis leidinys. Vilnius, Lietuvos muzikos akademija, 2004 m. ISBN 9986-503-46-9.

## Šaltiniai
Banberis

**Banberis** – miestas Jungtinėje Karalystėje, Anglijoje. Geležinkeliai į Londoną, Birmingamą, Voriką. Per miestą iškastas Oksfordo kanalas.

## Istorija

Miestas pradėjo kurtis anglosaksų laikotarpiu. 1135 m. įkurta pilis. Ilgą laiką buvo medvilnės, sūrių ir pyragų pramonės centras. XXI a. pr. į miestą atvyko daug emigrantų iš Lenkijos, Vengrijos, Lietuvos.
Toyota Supra

**Toyota Supra** buvo sportinis automobilis kurį gamino „Toyota Motor Corporation“ nuo 1979 iki 2002 m.
Toyota Supra dizainas buvo sukurtas pagal Toyota Celica, bet Supra buvo ilgesnė ir platesnė. 1986 m. pirmoje pusėje Supra (Toyota Supra A70) tapo atskiru modeliu ir nebuvo pagrįsta Toyota Celica. Taip pat pavadinime jau nebebuvo naudojamas žodis *Celica*.
Supra yra labai artima Toyota 2000GT modeliui, kadangi į Supra buvo dedami tokie pat varikliai, kaip ir į 2000GT. Visos keturios Supra kartos turi 6 cilindrų variklį (ne "V" formos).
1999 m. Toyota nutraukė Supra pardavimus Jungtinėse Valstijose, o 2002 m. oficialiai sustabdė automobilio gamybą Japonijoje.
Ausiagrybis

**Ausiagrybis** (*Auricularia*) – ausiagrybinių (*Auriculariaceae*) šeimos grybų gentis.

Šiai genčiai priklauso:
* Tikrasis ausiagrybis (*Auricularia auricula-judae*)
* Dryžuotasis ausiagrybis (*Auricularia mesenterica*)
Tikrasis ausiagrybis

**Tikrasis ausiagrybis** (*Auricularia auricula-judae*) (sin. *Hirneola auricula-judae*, *Auricularia sambucina*) – ausiagrybių (*Auricularia*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūnis yra 3-10 cm skersmens, 0,2-0,5 cm storio ausies kaušelio formos, plonas nemėsingas drebučių pavidalo, tamprios konsistencijos. Viršutinė pusė apžėlusi smulkiais pūkeliais, šiurkšti pilka, apatinė pusė išsilanksčiusi arba banguota. Prie pagrindo kartais turi mažą kotą. Dažnai šio grybo vaisiakūniai auga netvarkingomis grupėmis.

Kepurėlė gali būti žalsvai rudos arba pilkai violetinės spalvos.

Jaunų grybų trama būna tampri ir minkšta, senų grybų sausa ir kieta, violetinės spalvos. Grybas beskonis ir bekvapis. Sausros metu vaisiakūnis smarkiai susitraukia, tačiau gavęs pakankamai drėgmės vėl padidėja.

Sporos baltos.

Auga visus metus, dažniausiai sutinkamas lapuočių miškuose. Auga tiek ant gyvų, tiek ant negyvų medžių, ypač ant šeivamedžio.

Grybas yra valgomas, jaunų netgi žalių galima dėti į salotas. Jis dažnai vartojamas Rytų Azijos virtuvėje.

## Galerija

File:Auricularia auricula-judae JPG.jpg
File:RNK001 Pecurke.jpg
File:Judasoor.jpg
File:Auricularia auricula-judae JPG.jpg
File:Auricularia auricula-judae 10.jpg
File:Auricularia auricula-judae 11.jpg


## Literatūra
* Grybai, Etorė Bielis, Mūsų knyga, 2004, ISBN 9955-573-65-1, psl. 194
Golokas

**Golokas** (, *gulok*) – didelis peilis Pietryčių Azijoje, daugiausia Indonezijoje ir Filipinuose. Golokų dydis ir masė gali būti įvairūs. Jų ilgis paprastai neviršija 50 cm, taigi jie trumpesni už mačetes, bet sunkesni. Golokus irgi dažnai naudoja krūmams, medžių šakoms kirsti.

Golokų geležtes tradiciškai daro iš anglingo spyruoklių plieno, kuris būna mažiau grūdintas nei kitų peilių. Todėl golokus lengviau galąsti ir aštrinti lauko sąlygomis, nors tai tenka dažniau daryti.

Golokai išgarsėjo D. Britanijoje po D. Britanijos kariuomenės 1941 m. pralaimėjimo Japonijos kariuomenei Birmoje. Dabar golokai įeina į D. Britanijos armijos ginkluotę.

Golokai panašūs į kitus džiunglių ir miškų peilius – parangus, bolus, kukrius.

## Nuorodos
* Martindale British Made Golok Machete 
* Golok – an utility as well as a hunting tool
* Valiant Large Survival Golok
* Valiant Goloks VS Himalayan Imports and Cold Steel Khukuris
Pranašumas ore

**Pranašumas ore** – vienos iš kariaujančių pusių karo aviacijos dominavimas, kai dominuojančios pusės pajėgos gali vykdyti operacijas nustatytoje vietoje ir nustatytu laiku nepatirdamos veiksmingo priešo karo aviacijos pasipriešinimo. Didesnis dominavimo lygis vadinamas vyravimu ore.

Laikoma, kad nuo 1939 m. Vokietijos įsiveržimo į Lenkiją jokia valstybė nėra laimėjusi karo ar surengusi sėkmingo didelio puolimo prieš priešą, kuris turėjo pranašumą ore.

## Išnašos
RFC

**RFC** () yra IETF organizacijos dokumentas, kuriame pateikiamos techninės ir organizacinės pastabos apie internetą. Jos pradėtos kurti 1969 ir buvo skirtos tuometiniam tinklui Arpanet. RFC kalbama apie įvairius tinklų aspektus – protokolus, procedūras, programas, koncepcijas. Rečiau RFC pateikiamos susirinkimų pastabos, nuomonės ar netgi humoras. 

Visi IETF standartai yra atviri ir kiekvienam prieinami IETF RFC serveryje. 

## RFC statusas
Kai kurie RFC yra standartų projektai arba patvirtinti standartai. Kiti RFC yra informaciniai, eksperimentiniai arba geriausios praktikos aprašai.
Panzerkampfwagen 35(t)

**LT-35** arba **LT vz.35**, Vokietijos kariuomenėje vadintas **Panzerkampfwagen 35(t)** (sutrumpintai PzKpfw 35(t)) – Čekoslovakijos tankas, naudotas Vokietijos kariuomenės Antrajame pasauliniame kare.

Tanką užsakė Čekoslovakijos armija 1934 m. spalį. Nuo 1936 m. pradėta šių tankų serijinė gamyba. Juos gamino Škoda bei ČKD (80 vienetų pagal licenciją). Iš viso buvo pagaminta 434 tankų, iš jų 298 – Čekoslovakijos armijai, 126 – Rumunijai (pavadinimu Škoda R-2) ir 10 – Bulgarijai. Užėmusi Čekoslovakiją Vokietija perėmė 219 tokius tankus. Jie buvo perduoti 1-ajai lengvajai divizijai (vėliau pervardinta į 6-ąją tankų diviziją). 1942 m. visi 26 likę veikiantys tankai buvo parduoti Rumunijai.
Balstogės departamentas

**Balstogės departamentas** (, ) – 1795–1807 m. buvo vienas iš dviejų Naujosios Rytų Prūsijos provincijos departamentų. Ši provincija priklausė Prūsijos karalystei. Departamentas buvo suformuotas po trečiojo ATR padalinimo. Jis sudarytas iš dalies  Palenkės vaivadijos (Bielsko apskritis), dalies Gardino vaivadijos (Užnemunės traktas) ir dalies Trakų vaivadijos (Kauno apskritis ir Trakų apskritis). Departamentas ribojosi su Plocko departamentu, Slanimo, Lietuvos, Gardino ir Vilniaus gubernijomis.

Centras – Balstogė. Departamentui priklausė 10 apskričių (iš jų 2 lietuviškos):
* Balstogės
* Bielsko
* Bebro
* Dambravos
* Drohičino
* Kalvarijos
* Lomžos
* Marijampolės
* Supraslio
* Vygrių apskritis

Po 1807 m. liepos 9 d. Tilžės taikos keturios departamento sritys atiteko Rusijos imperijai, kur suformuota Balstogės sritis (1843 m. ji atiteko Gardino gubernijai). Kitos šešios sritys atiteko Varšuvos kunigaikštystei, kur suformuotas Lomžos departamentas.
Mikališkis

**Mikališkiu** vadinami kaimai:

* Biržų rajone;
* Ignalinos rajone;
* Kalvarijos savivaldybėje;
* Panevėžio rajone;
* Mikoliškis Pasvalio rajone;
* Naujasis Mikališkis Prienų rajone;
* Zarasų rajone.
Varšuvos kunigaikštystė

**Varšuvos kunigaikštystė** (, , ), dar vadinama **Varšuvos didžioji kunigaikštystė** – valstybė, kurią 1807 m. Napoleono karų metu įkūrė Napoleonas Bonapartas. Ji apėmė etniškai lenkiškas žemes, kurias Prūsija atidavė Prancūzijai pagal Tilžės taiką. Tai buvo pirmasis bandymas atkurti suverenią Lenkijos valstybę po ATR padalijimų ir apėmė dabartinės Lenkijos centrinę ir pietrytinę dalis.

Kunigaikštystę personalinėje unijoje valdė Napoleono sąjungininkas Frydrichas Augustas I, kuris tapo Varšuvos didžiuoju kunigaikščiu ir išliko teisėtu kandidatu į Lenkijos sostą. Po nesėkmingos Napoleono invazijos į Rusiją kunigaikštystę iki 1815 m. okupavo Prūsijos ir Rusijos kariuomenės, kol Vienos kongrese ji buvo oficialiai padalinta abiem šalims. Rusijos imperijai atitekusi rytinė centrinė kunigaikštystės teritorija vėliau buvo pertvarkyta į Kongresinę Lenkiją, o Prūsija vakaruose suformavo Poznanės didžiąją kunigaikštystę. Krokuvos miestui, Lenkijos kultūros centrui, buvo suteiktas laisvojo miesto statusas iki 1846 m., kai jis buvo prijungtas prie Austrijos.

## Administracinis suskirstymas

1807 m. įkurti 6 departamentai:
* Bydgoščiaus departamentas
* Kališo departamentas
* Lomžos departamentas
* Plocko departamentas
* Poznanės departamentas
* Varšuvos departamentas

1809 m. iš naujų teritorijų sudaryti dar 4 departamentai:
* Krokuvos departamentas
* Liublino departamentas
* Radomo departamentas
* Sedlcų departamentas

## Taip pat skaitykite

* Varšuvos kunigaikštystės kariuomenė

## Išnašos
Mažeikių apskritis

**Mažeikių apskritis** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės vakarų Lietuvos teritorijoje, Žemaitijoje. Centras – Mažeikiai.

## Istorija

Apskritis sudaryta 1919 m. pradžioje, į ją įėjo buvusios Akmenės apskritis ir Sedos apskritis. 1941–1944 m. vokiečiai Mažeikių apskritį įjungė į Ostlando Lietuvos generalinės srities Šiaulių krašto apygardą. 1950 m. birželio 20 d. apskritis pertvarkyta į Mažeikių rajoną (33 apylinkės), dalis teritorijos atiteko Akmenės (23 apylinkės), Sedos (27 apylinkės), Skuodo (6 apylinkės), Žagarės (2 apylinkės) rajonams.

|-
| 1919 m. || || || 9 valsčiai: Akmenės valsčius, Ylakių valsčius, Klykolių valsčius, Leckavos valsčius, Mažeikių valsčius, Papilės valsčius, Sedos valsčius, Viekšnių valsčius, Židikų valsčius ||
|-
| 1923-09  || 2070 || 71 104 || 9 valsčiai: Akmenės valsčius, Ylakių valsčius, Laižuvos valsčius, Mažeikių valsčius, Sedos valsčius, Tirkšlių valsčius, Vegerių valsčius, Viekšnių valsčius, Židikų valsčius, 1 miestas: Mažeikiai || 498 gyvenvietės: 1 miestas (Mažeikiai), 15 miestelių, 322 kaimai, 1 bažnytkaimis, 117 dvarų ir palivarkų, 16 vienkiemių, 26 kitos gyvenvietės
|-
| 1932 m. || 1769 || 77 302 || 9 valsčiai ir 95 seniūnijos  || 1 miestas: Mažeikiai
|-
| 1939 m. || 1960 || 83 984 || ||
|-
| 1940 m. || || || 9 valsčiai: Akmenės valsčius, Ylakių valsčius, Laižuvos valsčius, Mažeikių valsčius, Sedos valsčius, Tirkšlių valsčius, Vegerių valsčius, Viekšnių valsčius, Židikų valsčius || 1 miestas
|-
| 1942 m. || || 74 900 || ||
|-
| 1949-01-01  || 1992 || || 10 valsčių ir 92 apylinkės  || 1 miestas
|-
| 1950-01-19 || || || 91 apylinkė  ||
|}

## Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 71 104 žmonės:

* Lietuviai - 86,78% (61707);
* Žydai - 5,62% (3999);
* Latviai - 4,44% (3157);
* Rusai - 1,91% (1361);
* Vokiečiai - 0,48% (341);
* Baltarusiai - 0,23% (161);
* Lenkai - 0,16% (112);
* Kiti - 0,37% (266).

## Valsčiai

Apskrities valsčiai 1919–1950 m.:

## Literatūra
* 
* 
* 
* 

## Šaltiniai
Katynė (filmas)

**Katynė** () – 2007 m. lenkų režisieriaus Andžejaus Vaidos istorinė drama pagal Andžejaus Muliarčiko () knygą „Post mortem. Katynės apysaka“ (). Peržiūros amžiaus riba : N-18.

Tai Lenkijos karininkų istorija, kuriuos antrojo pasaulinio karo metu sušaudė NKVD. Filmas apie komunistinio režimo melą, kuris siekė visiems laikams pamiršti šią tragediją. Filmas apie nesutramdomą kovą už teisybę ir atminimą.

Filmo premjera įvyko 2007 m. rugsėjo 17 d. Varšuvoje.
 
## Siužetas

Antrojo pasaulinio karo pradžia. 1939 m. rugsėjo 17 d. po fašistinės Vokietijos įsiveržimo į Lenkiją, Stalino įsakymu Raudonoji Armija taip pat įžengia į Lenkijos žemę. Didžioji lenkų karininkų dalis patenka į rusų nelaisvę. Ana laukia sugrįžtančio vyro, bet vietoj to gauna nenuginčijamus įrodymus apie jo žūtį nuo rusų NKVD. Generolo žmona apie tai sužino 1943 m., kai vokiečiai aptiko masinių žudynių vietą Katynės miške.

Į ką bus panašus pokario moterų, laukiančių savo vyrų ir mylimųjų, gyvenimas naujoje TSRS kontroliuojamoje valstybėje? Ar išsaugos žodžiai „Tėvynė“ ir „Laisvė“ savo reikšme tiems, kurie sutiko su nauja tvarka?

## Aktoriai
* Maja Ostaševskaja – Ana
* Arturas Žmievskis – Andžejus
* Pavelas Malašinskis – kapitonas Piotras
* Andžejus Chyra – kapitonas Jeržas
* Janas Englertas (Jan Englert) – generolas
ir kt.

## Faktai
* Filmas paremtas aukų laiškais ir dienoraščiais, kuriuos 1943 m. iškasė masinius kapus Lenkijoje aptikę vokiečiai. *„Nuodugni apieška. Jie nerado mano vestuvinio žiedo. Paėmė mano diržą, mano peiliuką ir mano laikrodį. Jis rodė 6:30 Lenkijos laiku. Kas mums bus?“* – paskutinis įrašas vienos iš aukų užrašuose.
* Katynės miške 1940 m. buvo nužudytas ir filmo režisieriaus A. Vaidos tėvas Jokūbas Vaida () (sąrašo Nr.0844), bei kai kurių kitų filmo kūrėjų artimieji.
* 2007 m. pradėjus rodyti filmą, Rusijos laikraščiuose „Rosijskaja Gazeta“, „Pravda“ ir kituose pasirodė komentaras, kuriame sovietų dalyvavimo Katynės žudynėse įrodymai vadinami „nepatikimais“, o faktai sufalsifikuoti. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali filmo svetainė (Lenkų kalba) 
* Apdovanojimai ir nominacijos (Anglų kalba)
LKS Pogoń Lwów

**Lvovo „Pogoń“** – Lenkijos futbolo klubas iš Lvovo (dabartinė Ukraina).

## Istorija

Klubas buvo vienas stipriausių Lenkijos klubų tarpukaryje. 1939 m. užėjus vokiečiams iširo. 2009 m. atkurtas.

## Pasiekimai

* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Išnašos

## Nuorodos
*
KS Warta Poznań

**Poznanės „Warta“** – Lenkijos futbolo klubas iš Poznanės.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1912 m. Kitados varžėsi aukščiausioje šalies lygoje. 1929 ir 1947 m. tapo šalies čempionais. Rungtyniavo žemesniuose divizionuose. 2017–2018 m. sezone Antroje lygoje iškovojo trečią vietą ir pateko į aukštesnę pakopą. 2019–2020 m. sezone Pirmoje lygoje (II) iškovojo trečią vietą ir pateko į stipriausią divizioną. Nuo 2020–2021 m. sezono rungtyniavo Ekstraklasa. Debiutantai iškovojo penktąją vietą. 2023–2024 m. sezone Ekstraklasa liko šešioliktoje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną. 2024–2025 m. sezoną praleido Pirmoje lygoje (II), tačiau liko septyniolikti ir iškrito į žemesnį divizioną. nuo 2025–2026 m. sezono žaidė Antroje lygoje (III).

## Sezonai

|}

## Pasiekimai

* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Logotipas

File:Warta Poznan.png|
Vaizdas:KS Warta Poznań emblema.png|


## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
GKS Piast Gliwice

**Glivicių „Piast“** – Lenkijos futbolo klubas iš Glivicių.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1945 m. Žaidė žemesniuosiuose divizionuose.

Į aukščiausią lygą pateko 2008 m. ir joje nesubegėjo ilgam įsitvirtinti.

Nuo 2011–2012 m. rungtyniavo Ekstraklasa, o 2018–2019 m. sezone iškovojo čempionų titulą.

## Pasiekimai

* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}

## Lietuviai

* Gediminas Paulauskas, gynėjas, 2011 m.
* Edvinas Girdvainis, gynėjas, 2016–2018 m.

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
RKS Garbarnia Kraków

**Krokuvos „Garbarnia“** – Lenkijos futbolo klubas iš Krokuvos.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1921 m., kai buvo įkurtas klubas **Lauda**. 1924 m. pervadintas **Garbarnia**.

1931 m. tapo šalies čempionais. Tai vienintelis čempionų titulas šio klubo istorijoje.

2017–2018 m. sezone Antroje lygoje (III pakopoje) buvo ketvirti. Dėl patekimo į Pirmą lygą kovojo pereinamosiose rungtynėse ir nugalėję varžovus pateko į Pirmą lygą.

2018–2019 m. sezone Pirmoje lygoje liko paskutinėje (18.) vietoje ir iškrito į Antrą lygą.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Lietuviai
*  Donatas Nakrošius, gynėjas, (nuo 2020 m.)

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė (čempionai ir sezonai)
* RSSSF duomenų bazė (taurės finalai)
FC Katowice

**Katovicų FC** – Lenkijos futbolo klubas, Katovicuose įkurtas vokiečių. 1945 m. klubas iširo, 2007 m. atkurtas.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1905 m.

## Pasiekimai

* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė (čempionai ir sezonai)
* RSSSF duomenų bazė (taurės finalai)
Alytus I

**Alytus I** – Alytaus miesto dalis, esanti į šiaurės rytus nuo miesto centro, dešiniajame Nemuno krante. Su Alytaus centru per Nemuną jungia Antano Juozapavičiaus tiltas ir Baltosios rožės tiltas. Yra Alytaus Šv. Liudviko bažnyčia, Alytaus I kapinės (šiauriniame pakraštyje) ir žydų kapinės (rytiniame pakraštyje). Šiaurėje prigludęs Rytinis pramonės rajonas, pietuose – Domantonys.

## Istorija

XV a. po Žalgirio mūšio, į šiaurę nuo Alytaus piliakalnio dešiniajame Nemuno krante ėmė kurtis Alytus I. Prieš 1520 m. čia pastatyta Alytaus Šv. Liudviko bažnyčia, 1524 m. įsteigta parapija ir parapinė mokykla. 1795 m. Alytus I atiteko Rusijos imperijai (Alytus II atsidūrė Prūsijos karalystėje).

1915 m. Alytus I ir Alytus II sujungti į vieną miestą – Alytų.

## Gyventojai
* 1886 m. – 75 namai, 926 gyventojai
* 1897 m. – 1435 gyventojai

## Šaltiniai
Merkinės apskritis

**Merkinės apskritis** (arba ***Merkinės žemė, Merkinės pavietas***; ) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės administracinis vienetas, egzistavęs 1791–1795 m. Centras – Merkinė.

## Istorija

Apskritis sudaryta 1791 m. iš dalies Trakų apskrities. Iš pradžių įėjo į LDK Trakų vaivadiją, o nuo 1793 m. – į naujai sudarytą Merkinės vaivadiją. Jai priklausė šios parapijos: Alytus, Daugai, Lazdijai, Leipalingis, Liškiava, Liubavas, Merkinė, Meteliai, Miroslavas, Nemunaitis, Punskas, Rudamina, Seirijai, Šventežeris, Veisiejai, Vižainis, *Сеньненская*.

1795 m. atlikus ATR padalinimą, apskritis panaikinta, Užnemunėje buvusi dalis perduota Prūsijos karalystėje naujai suformuotai Balstogės departamento Vygrių apskričiai, o į rytus nuo Nemuno buvusi dalis – Vilniaus gubernijai (Trakų apskričiai).

Panašaus pavadinimo apskritis sudaryta 1915 m. vokiečių valdžios ir pavadinta Alytaus-Merkinės apskritimi

## Literatūra
* 
* 
*
Alytaus-Merkinės apskritis

**Alytaus-Merkinės apskritis** – trumpalaikis Vokietijos imperijos administracinis vienetas  1915–1917 m. Lietuvos pietuose, Nemuno dešiniajame krante. Centras – Alytus I.

## Istorija

Sudaryta 1915 m. lapkričio 23 d. vokiečių valdžios. 1915–1916 m. priklausė Oberosto Vilniaus, 1916–1917 m. Vilniaus-Suvalkų sričiai. 1917 m. vasarį prijungta prie Alytaus apskrities.

## Literatūra
* 
* 
*
Kvėpavimas (filmas)

**Kvėpavimas** () () – 2007 m. P. Korėjos režisieriaus Kim Ki-duk drama apie du vienišus žmones, besisukančius meilės ir mirties cikle. Peržiūros amžiaus riba: N-18.

Filmo premjera įvyko 2007 m. balandžio 29 d. Pietų Korėjoje.
 
## Siužetas

Čan Džinas nuteistas mirties bausme už žmonos ir dviejų dukrų nužudymą, savo kameroje mėgina nusižudyti. Jauna namų šeimininkė Jon sužino apie tai iš televizijos žinių ir pajunta jam kažkokią nepaaiškinamą impulsyvią užuojautą. Apsimetusi jo drauge, ji aplanko kalinį jo kameroje. 

Poros susitikimus per monitorių stebi kalėjimo viršininkas. Tam, kad nieko nepraleistų, pasimatymams jis paskiria specialų kambarį ir mėgina manipuliuoti jų santykiais. Spaudžia grėsmingai skambančio skambučio mygtuką kiekvieną kartą, kai jam atrodo, jos pora turi būti išskirta. O kiekvienas moters vizitas vyksta vis kitu metų laiku, nors realiame pasaulyje yra žiema su už lango krintančiomis didelėmis snaigėmis. Tai padaro moteris, kuri pasimatymų kambarį vieną kartą paverčia žydinčia vasara, kitą kartą ji kaliniui padovanoja rudenį kalnuose. Ir visada, kai jie susitinka, kalba tik ji, nes jis kalbėti negali – mėgindamas nusižudyti, jis pažeidė balso stygas. Bet kiekvieną kartą, kai kalėjimo viršininkas leidžia jiems susitikti, moters ir vyro ryšys tampa vis gilesnis ir sudėtingesnis. Ir vieną kartą niekas nenuspaudžia skambučio mygtuko.

## Aktoriai
* Čen Čangas (장첸 (張震) – Čan Džinas kalinys Nr.5796
* Park Ji-ah (박지아) – Jon
* Ha Jeong-woo (하정우) – Jon vyras
* Kang In-hyeong (강인형) – kalinys
* Kim Ki-duk (김기덕) – kalinys
* Kim Eun-seo (김은서) – Jon dukra
* Jo Seok-hyeon (조석현) – kalinys
ir kt.

## Išnašos

## Nuorodos
*HanCinema svetainė (Anglų kalba)
*Apdovanojimai ir nominacijos (Anglų kalba)
*Korėjos filmų duomenų bazė (Anglų kalba)
Nosferatu. Siaubo simfonija

**Nosferatu. Siaubo simfonija** () – 1922 metų vokiečių ekspresionisto F. W. Murnau filmas, kuriame vampyro grafo Orloko vaidmenį atliko Max Schreck.

Murnau norėjo ekranizuoti Bram Stoker „Drakulą“, tačiau kino studija Prana Film GmbH nesugebėjo įgyti autorinių teisių šiai ekranizacijai. Murnau manė, jog užtenka pakeisti pagrindinių personažų vardus ir truputį pakoreguoti siužetą.
Alicija Dranenkienė

**Alicija Dranenkienė-Storpirštytė** (g. 1941 m. sausio 19 d. Druckūnai, Varėnos valsčius) – Lietuvos gydytoja kardiologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

## Biografija
1941 m. su tėvais ištremta į Irkutsko sritį, 1948 m. grįžo į Lietuvą. 1965 m. baigė Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą. 1972 m. apgynė disertaciją „Diagnostinė ir prognostinė širdies kateterizacijos reikšmė protezuojant širdies vožtuvus. Hemodinamikos kitimai po operacijos“. 2002 m. apgynė habilitacinį darbą „Įgimtos širdies ydos suaugusiųjų amžiuje. Diagnostikos ir gydymo ypatumai“, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

Nuo 1965 m. Vilniaus universiteto Širdies chirurgijos laboratorijos fiziologė. 1968–1975 m. Vilniaus universiteto širdies chirurgijos intrakardinių tyrimų kabineto intervencinė kardiologė, nuo 1975 m. dirbo kardiologe, ypatingai gilindamasi į įgimtų širdies ydų problemas. 1983 m. konkurso keliu tapo Universiteto Širdies chirurgijos laboratorijos įgimtų širdies ydų sektoriaus vedėja, nuo 1994 m. docentė. 1990 m. vienerius metus dirbo Vokietijoje St. Hedvigs ligoninėje pagal kontraktą gydytoja, 1994 m. stažavosi JAV, keletą kartų lankėsi ir tobulinosi įvairiose Vokietijos klinikose – Miunchene, Berlyne, Hanoveryje.

Lietuvos kardiologų, Europos kardiologų draugijų narė, Lietuvos vaikų kardiologų draugijos ir valdybos narė, žurnalų „Pediatrija“, „Medicinos teorija ir praktika“ redkolegijų narė.

## Mokslinė veikla
Kartu su Vokietijos kardiologais tiria įgimtas širdies ydas, sukūrė jų diagnostikos ir gydymo algoritmu. Parašė −150 moksl. straipsniu.

## Šaltiniai
Švarcvaldas

**Švarcvaldas** ( – „Juodasis miškas“) – miškingas kalnų masyvas Badene-Viurtemberge, pietvakarių Vokietijoje. Užima 6009 km² plotą. Tankiai apaugęs eglėmis, kurios ir suteikia masyvui tamsią spalvą. Aplink mišką yra daug pilių.
 
Iš Švarcvaldo išteka Dunojaus upė, savo vandenis plukdo į centrinę Europą. Šalia Tribergo miesto ant Gutacho upės yra didžiausias Švarcvaldo krioklys. Jo vanduo krinta iš 500 m aukščio.
Josemičio krioklys

**Josemičio krioklys** () – krioklys Jungtinėse Valstijose, Kalifornijoje, Josemičio nacionaliniame parke, krenta į Josemičio slėnį. Krioklį sudaro triguba Josemičio upokšnio kaskada, krintamti per 3 uolas. Bendras krioklio aukštis – 727 arba 739 m (aukščiausias krioklys Š. Amerikoje; aukščiausia kaskada – Aukštutinis Josemičio krioklys (436 arba 440 m).

Krioklys vandeningiausias vėlyvą pavasarį. Sausrų metų kartais tėkmė sustoja.

## Šaltiniai
Drakono kalnai

**Drakono kalnai** () – kalnai Afrikos pietryčiuose, PAR, Lesote ir Svazilande, Didžiojo sprūdžio dalis.

## Geografija
Kalnų grandinės ilgis apie 1000 km. Didžiausias aukštis 3482 m (Thabana-Ntlenyanos kalnas). Nuo pakrantės žemumos juos skiria kalvotų priekalnių juosta. Susidarę iš smiltainio, bazalto. Viršūnės plokščios, erozijos suskaidytos į plynaukštes stačiais laiptuotais šlaitais. Rytiniai šlaitai išraižyti gilių upių slėnių.

Drakeno kalnai skiria Atlanto ir Indijos vandenynų baseinus. Jie sudaro natūralią sieną tarp Kvazulu-Natalio ir Lesoto. Pietrytiniuose šlaituose yra Pasaulio paveldo paminklas Drakono Kalnų parkas.

## Klimatas
Klimatas tropinis, iškrinta iki 2000 mm kritulių per metus. Iki 1200 m drėgnieji atogrąžų miškai, aukščiau – kserofitiniai krūmai ir sukulentai, kalnų pievos. Vakarinių šlaitų klimatas žemyninis, savana, krūmynai. Žiemą iškrinta sniegas.

## Galerija

Vaizdas:God's Window, South Africa.jpg|„Dievo langas“ (Drakono kalnai)
Vaizdas:South_Africa-Mpumalanga-Gods_Window002.jpg|Drakono kalnai žiurint į pietus nuo „Dievo lango“ (Mpumalanga provincija)
Vaizdas:Blyde_River_Canyon%2C_South_Africa_2.JPG|Blaido upės kanjonas - „Trys Rondavėlės ir Mapjanengas“
Vaizdas:Three_Rondavels_-_panoramio.jpg|„Trys rondavėlės“
Vaizdas:BlydeRiverCanyonViewOfaSideofACliff.JPG|Pro *[[Breonadia salicina]]* rūšies medžių giraitę tekanti Blaido upė. Kairėje pusėje matyti 1628 m aukščio Čvatengo (Tshwateng) viršukalnė - viena aukščiausių šiaurinėje kalnagūbrio dalyje


## Šaltiniai
Rugienos (Šilalė)

**Rugienos** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Ilgočio upelio kairiajame krante apie 5 km į rytus nuo Pajūrio. Aukščiausias kaimo taškas 100,3 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Blakstienutė

**Blakstienutė** (*Scutellinia*) – pironeminių (*Pyronemataceae*) šeimos grybų gentis.

Šiai genčiai priklauso:
* Skydelinė blakstienutė (*Scutellinia scutellata*)
Didysis Druskos ežeras

**Didysis Druskos ežeras** () – ežeras JAV, Jutos valstijoje. Jis yra didžiausias į vakarus nuo Misisipės tyvuliuojantis ežeras. Ežero plotas yra 4184 km². Jo ilgis yra 121 km. Plotis siekia 56 km. Jo sūrus vandenys yra kur kas didesnio priešistorinio ledynmečio periodo ežero – Bonevilio – liekana. Bonevilio ežero vandeniui smarkiai išgaravus, susidarė didžiulė druskų koncentracija. Vanduo iš Didžiojo Druskos ežero niekur neišteka, nes tiesiog telkšo užtvenktas Didžiajame Jutos baseine. Jo vandenyje ištirpusių druskų kiekis yra 5 mlrd. tonų. Druskingumas – 137–300 ‰. Kasama valgomoji ir glauberio druska.

Rytinėje pakrantėje įsikūrę Solt Leik Sitis, Ogdenas. 40 km ilgio damba ežerą kerta Pietų Ramiojo vandenyno geležinkelis.

## Šaltiniai
Skydelinė blakstienutė

**Skydelinė blakstienutė** (*Scutellinia scutellata*) – pironeminių (*Pyronemataceae*) šeimos grybų rūšis.

Vaisiakūniai smulkučiai, 0,3-1,2 cm skersmens, bekočiai, lėkštelės ar įdubusio disko formos, oranžiškai raudonos, rausvai raudonos spalvos, pakraščiai apaugę ilgais juosvais šereliais, ypač kraštai - blakstienuoti. 

Trama plona, rausva.

Sporos 17-22 x 10-13 μm.

Auga visus metus, grupėmis, ant žemės, ant augalinės kilmės atliekų, kartais laužavietėse. Dažna. Nevalgoma.

## Literatūra
* Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, psl. 508
Stegvilai

**Stegvilai** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Jomantų, šalia Stigralių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tūbučiai

**Tūbučiai** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Pajūrio, prie kelio . Šiauriau kaimo teka Jūra, pietuose – jos intakas Nemylas. Veikia lentpjūvė.

## Istorija

Kaimas šaltiniuose minimas nuo 1561 m. Kaime rasta I–ojo tūkstantmečio antrosios pusės ornamentuota žalvarinė apyrankė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Užjūris

**Užjūris** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, kairiajame Jūros upės krante, priešais Pajūrį. Šiauriniu pakraščiu eina kelias , yra tiltas per Jūrą.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vidutiškė

**Ąžuolija** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, kairiajame Jūros upės krante, 1 km į šiaurės rytus nuo Pajūrio. Šiame kaime baigiasi vieškelis vedantis iš Lileikėnų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Guolis

**Guolis** gali būti:
* miegui, poilsiui įrengta vieta (žr. lova, lopšys, patalas);
* gyvūnų miego (gulėjimo) vieta;
* guolis – apkrautų, besisukančių arba besisupančių mechanizmo dalių atraminė detalė;
* nago guolis – nago dalis, audinys;
* vandens baseino dubuo (pavyzdžiui, vandenyno, ežero).
Vilkų Laukas

**Vilkų Laukas** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, dešiniajame Jūros upės krante, į pietus nuo Bario upelio žiočių, 3 km į pietryčius nuo Žvingių. Kaime, Jūros pakrantėje stūkso Vilkų Lauko piliakalnis, dar vadinamas Kūple, piečiau jo būta senovinės gyvenvietės, jos vietoje išlikęs kultūrinis sluoksnis. Prie Vilkų lauko Jūra pradeda platinti savo vagą ir po truputį tampa Balskų tvenkiniu.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Spraudaičiai

**Spraudaičiai** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, šalia Trumpės upelio 5 km į pietus nuo Pajūrio. Rytinė kaimo dalis yra Didkiemio seniūnijoje.

Jūros ir Bario upių santakoje stūkso Spraudaičių piliakalnis, dar vadinamas Veringa, šis piliakalnis ir Vilkų Lauko piliakalnis (Kūplė) sudarė vieną gynybinį kompleksą. Prie kelio jungiančio Žvingius ir Didkiemį ant Bario upelio kranto yra paminklas skirtas partizanui Vytautui Lukoševičiui-Lizdeikai, pastatytas 1992 m. Per Spraudaičius ir Vilkų Lauką 1940–1941 m. ėjo gynybinė linija, statyta sovietų kariuomenės. 4 dotai yra į pietryčius nuo Kūplės, penktasis įrengtas ant Veringos ir dar du dotai yra kaimo laukuose, abipus lauko keliuko.

## Istorija

Pirmąkart rašytiniuose šaltiniuose Spraudaičiai minimi 1561 m. Pajūrio valsčiaus inventoriuje. Dar syk minimi 1592 metų Raseinių žemės teismo aktų knygoje ir 1667 metų valdovo sodybų sąraše. 1923 metais gyveno 289 žmonės, 2005 metais gyventojų liko tik 26.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Griaužai (Šilalė)

**Griaužai** (arba ***Graužės***) – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Bačiškės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kamščiai (Šilalė)

**Kamščiai** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Vilkų lauko, šiauriau Balskų tvenkinio. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Reistrai

:: *Apie kaimą Laukuvos seniūnijoje žr. [[Reistrai (Laukuva)]]*.

**Reistrai** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius Pakisio, prie kelio . Aukščiausias kaimo taškas – 99,2 m. Į rytus nuo kaimo teka dešinysis Jūros intakas Gervė. Kaime yra du akmeniniai koplytstulpiai, vienas jų pastatytas 1879 m. Vincento ir Barboros Stonių užsakymu, antrasis – 1880 m. Antano Tarozos užsakymu. Abu koplytstulpius sukūrė Bonifacas Norvaiša (1841–1913 m.).

## Istorija

Kaimas pirmąkart rašytiniuose šaltiniuose minimas 1561 m. Pajūrio valsčiaus inventoriuje, *Regiestrowski* vardu.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Juodieji kalnai (JAV)

**Juodieji kalnai** – kalnų sistema JAV, Pietų Dakotos valstijoje. Tai izoliuota kalnų sritis Šiaurės Amerikoje, Pietų Dakotoje, ir tęsiasi iki Vajomingo. Juodieji kalnai priklauso Juodųjų kalnų nacionaliniam miškui.

## Išnašos
Gegabrasta

**Gegabrasta** – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Pumpėnų, prie Lėvens upės. Yra stačiatikių Gegabrastos Šv. Mikalojaus cerkvė (pastatyta 1889 m.). Per Lėvenį į Toliūnus nutiestas Toliūnų kabamasis tiltas. Senosiose kapinėse pastatytas paminklas 1945–1953 m. rezistencijos aukoms atminti.

## Etimologija

Pasakojama, per Lėvens upę sodiečiai pasidarė brastą, kad ja galėtų arkliais pravažiuoti į kitoje pusėje stovėjusį malūną, kuriame dirbo toks Gegas. Nuo to buvusį Nikolskojės kaimą pavadino Gegabrasta. Kita kaimo vardo atsiradimo versija – tai, kad šioje vietoje pavasarį itin gegutės kukuodavo.

## Istorija

Gegabrastos kaime po 1863 m. sukilimo apgyvendinti rusai kolonistai, kurie turėjo mokyklą ir sentikių parapiją. Rusai pakeitė vietovės vardą į Nikolskoję (*Никольское*). Vietovė priklausė Pumpėnų valsčiui.

Pirmasis pakabinamas tiltas per Lėvenį tarp Gegabrastos ir Toliūnų buvo pastatytas 1971 m. Vėliau jis buvo rekonstruotas. Iki tol du upės krantus jungė platus, tvirtas medinis tiltas. Jis karo metu atlaikė net sunkiasvorę techniką – tankus. Prieš Antrąjį pasaulinį karą dviejų kaimų, skirtingų tikėjimų jaunimas ant tilto rengdavo gegužines.

## Gyventojai

Pirmojo Lietuvos gyventojų surašymo duomenimis, 1923 m. Gegabrastoje gyveno 305 žmonės, buvo 54 sodybos.


Gegabrasta, sodyba.JPG|Šventiko namai prie cerkvės
Gegabrasta. Sodyba.JPG|Uždaryta sodyba
Gegabrasta, tiltas per Lėvenį.JPG|Tiltas per Lėvenį


## Šaltiniai

*
Laima Drazdauskaitė

**Laima Drazdauskaitė** (g. 1947 m. rugsėjo 29 d. Kaune) – Lietuvos tapytoja.

## Biografija
1963 m. baigė Kauno dailės mokyklą. 1968 m. baigė Lietuvos dailės institutą, Jono Švažo mokinė.

1968–1969 m. dėstė Telšių taikomosios dailės technikume, nuo 1969 m. dėsto Kauno A. Martinaičio dailės mokykloje, nuo 1996 m. Vilniaus dailės akademijos Kauno dailės instituto dėstytoja.

## Kūryba
Nuo 1970 m. dalyvauja bendrose parodose Lietuvoje ir užsienyje. Surengė individualių parodų Lietuvoje, Vokietijoje. Tapyba intuityvi, subtilių spalvų. Iš pradžių tapė lyrinius suabstraktintus peizažus („Šulinys“, 1977 m., „Vėjuota diena“, 1983 m.) su išryškintais aplinkos fragmentais. Vėlesni kūriniai („Širšynas“, „Samanos“, abu 1996 m.) nutapyti pagal abstrakčiosios veiksmo tapybos principus.

## Personalinės parodos
* 1972 m. – Tapyba, „Žinijos“ draugija, Kaunas.
* 1977 m. – Tapyba, LDS Kauno skyrius.
* 1981 m. – Tapyba, Kauno paveikslų galerija.
* 1992 m. – Tapyba, I. Mikuličiūtės dailės galerija, Kaunas.
* 1996 m. – Tapyba, Kauno paveikslų galerija.
* 1997 m. – Tapyba, Giedrės Bartelt galerija, Berlynas, Vokietija.
* 1997 m. – Tapyba, Kauno paveikslų galerija.
* 2003 m. – Tapyba, Paveikslų galerija, Šiauliai.
* 2006 m. – Akvarelės, Kolegijos galerija, Vroclavas, Lenkija.
* 2007 m. – Akvarelės, Grafikos galerija, Kaunas.

## Stipendijos
* 1990 m. – Lipės apskrities kultūros instituto stipendija, Vokietija.
* 1995 m., 1997 m. – Sorošo šiuolaikinio meno centro Lietuvoje stipendija.
* 1997 m. – Pollock-Krasner fondo stipendija, JAV.
* 2001 m. – Lietuvos Respublikos valstybinė aukščiausio laipsnio kultūros ir meno stipendija.
* 2004 m. – Vantaa dailininkų asociacijos stipendija, Suomija.

## Šaltiniai