open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Notėnų bažnyčios šventoriaus koplyčia

**Notėnų bažnyčios šventoriaus koplyčia** – koplyčia, esanti Notėnų kaime, Skuodo rajone, šalia kelio . Ji stovi Šv. kankinės Kotrynos bažnyčios šventoriaus tolimajame kampe, bažnyčiai iš kairės. Šventoriuje išlikusios senosios kapinės. Tvora sumūryta iš akmenų, stovi originalūs ir saviti vartai. 

## Istorija

Medinė, valminiu stogu dengta koplyčia pastatyta XVIII a. 

Koplyčioje kurį laiką buvo saugomas sovietmečiu Notėnuose nugriautas Kristaus karaliaus paminklas.

Koplyčia, šventoriaus vartai ir bažnyčia sudaro Bažnyčios kompleksą, kurio objektai buvo daug metų netvarkyti ir neprižiūrėti. 2015 m. koplyčia buvo suremontuota.

## Galerija


Notėnų koplyčia 2021.JPG|Šalia – antkapiai, koplytėlė
Apsidė, Notėnų koplyčia.JPG|Nuo apsidės pusės
Notėnų koplyčia, balkonas.JPG|Į balkono pusę
Notėnų koplyčia, vidus.jpg|Viduje – bažnyčios inventorius


## Šaltiniai
Johannes Kramer (kalbininkas)

**Johanesas Krameris** (, 1946 m. spalio 25 d. Biukeburgas, Vakarų Vokietija) – vokiečių kalbininkas, romanistas.

## Biografija
1966 m. Menchengladbache baigė vidurinę mokyklą. Vėliau Kelno universitete studijavo romanų filologiją ir 1971 m. išlaikė graikų, lotynų, italų, prancūzų ir olandų kalbų valstybinius egzaminus.

1972 m. pasirodė J. Kramerio disertacija su graikiškais tekstais iš papirologijos srities „Didimas Aleksandrietis, komentaras Ekleziasto knygai (Turos papirusai, IV dalis)“ (). Romanistikos habilitaciją J. Krameris išėjo apgynęs disertaciją „Dolomitinių Alpių ladynų kalbos istorinė gramatika“ (), ši disertacija buvo išleista dviem tomais (1977 ir 1978 m.). Kelne padirbėjęs asistentu, 1979 m., kai jam buvo 33–eji, Zygeno universitete pradėjo eiti profesoriaus pareigas, o 1996 m. perėjo dirbti į Tryro universitetą.

J. Kramerio pedagoginė veikla pasižymi plačiais tarpdalykiniais tyrimais ir išsamumu. Jis išplėtė savo dėstomų dalykų sritį, pradėjo dėstyti ne tik italų, bet ir ispanų, prancūzų, iš dalies ir portugalų kalbas. Taip pat J. Krameris dėsto klasikinę filologiją.

Nuo 1973 m. susituokęs su papirologe Bėrbel Kramer (Bärbel Kramer).

## Mokslinė veikla
J. Krameris iš esmės koncentruojasi į dvi akademines sritis: klasikinę filologiją ir romanų kalbas, ypač didelį dėmesį skirdamas mažosioms romanų kalboms, sakykime, arumunų. Jo tyrimai pasižymi sričių įvairumu, kas atsispindi gausiose publikacijose. Į J. Kramerio tyrimus įeina papirologija, etimologija ir žodžių istorija, liuksemburgistika (jis yra Tryro universiteto Liuksemburgo kalbų ir literatūros tyrimų centro narys), kreolų kalbos ir dvikalbystė. J. Krameris yra tyrimų grupės „Viduramžių ir Renesanso tinklas Romanijoje“ narys.

J. Krameris leidžia žurnalus „Romanistika praeityje ir dabar“ () (nuo 1995 m.) ir „Balkanų archyvas“ () (nuo 1976 m.), abu turi priedus. 1985–2014 m. drauge su kitais sudarinėjo 28 tomų „Romanistikos kolokviumą“ ().

## Išnašos

## Bibliografija
* J. Kramerio bibliografija
Gerskulių valsčius

**Gerskulių valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Karaliaučiaus krašte.

## Istorija

Įkurtas 1722 m. 1874 m. prijungtas prie Lenkviečių valsčiaus.

## Šaltiniai
Lenkviečių valsčius

**Lenkviečių valsčius** (, nuo 1939 m. *Amtsbezirk Hohensalzburg*) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Karaliaučiaus krašte.

## Istorija

Įkurtas 1874 m. balandžio 15 d., jam tuo metu priskirtas buvęs Gerskulių valsčius.

## Gyvenvietės

1874 m. valsčiuje buvo šie kaimai:
* Beinigkehmen
* Brandwethen
* Groß Ballupönen
* Kallehnen
* Klein Ballupönen
* Krauleidehlen
* Laskowethen

## Šaltiniai
Jurgaičių valsčius

**Jurgaičių valsčius** (, nuo 1939 m. *Amtsbezirk Königskirch*) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Karaliaučiaus krašte.

## Istorija

Minimas dar 1736 m. Valsčiui priklausė Būdupėnai, Gygarai, Kermušaičiai, Klišviečiai, Laugaliai, Ožkiniai, Pupiai, Skepečiai, Sprukiniai, Skategiriai, Šauliai, Šilupiškiai, Turkiai, Versmininkai, Vidgiriai ir kt. Turinčių ūkius lietuvių buvo 66 proc. Iš 39 gyvenviečių 17-oje gyveno vien lietuvininkai, 7 – daugiausia vokiečiai, 15 – mišriai.

Vokietijos imperijoje įkurtas 1874 m. balandžio 15 d. Panaikintas II pasaulinio karo pabaigoje.

## Šaltiniai
Ernesto Giacomo Parodi

**Ernestas Džakomas Parodis** (, 1862 m. lapkričio 21 d. Genuja, Italijos karalystė – 1923 m. sausio 31 d. Florencija, Italijos karalystė) – italų kalbininkas, romanistas.

## Biografija
1886 m. baigė Genujos universitetą, vėliau studijavo Leipcige pas K. Brugmaną. E. Parodis buvo P. Radžnos (1847–1930) mokinys ir A. Skjafinio (1895–1971) mokytojas.

Jo įvairūs ligūrų tarmės tyrimai yra „išsamiausia ir organiškiausia italų tarmės istorijos iliustracija ir viena nuostabiausių duoklių, kurią mokslininkas atidavė savo šalies kalbotyros tradicijoms“.

Nuo 1892 m. dėstė Florencijoje. Nuo 1906 m. iki mirties – M. Barbio, „Italijos Dantės draugijos biuletenio – Kritinės Dantės tyrimų apžvalgos“ redaktoriaus įpėdinis. 1921 metų nacionaliniame Dantės darbų leidime drauge su F. Pelegriniu redagavo Dantės „Puotą“.

## Išnašos

## Bibliografija
* E. Parodžio bibliografija
Afganistano nacionalinis pasipriešinimo frontas

**Afganistano nacionalinis pasipriešinimo frontas** (), taip pat žinomas kaip **Antrasis pasipriešinimas** – karinis aljansas, sudarytas iš buvusių Šiaurės aljanso narių ir kitų kovotojų prieš Talibaną, kurie išlieka ištikimi Afganistano Islamo Respublikai. Nacionalinis pasipriešinimo frontas įkurtas po 2021 m. Talibano puolimo. NRF suformavo į Pandžširo slėnį pasitraukę Afganistano armijos likučiai.

Grupė *[[de facto]]* kontroliavo Pandžširo slėnį 2021 m. rugsėjo pradžioje, tačiau rugsėjo 6 d. abiejose pusėse vyko įnirtingos kovos, kuriose buvo daug žuvusiųjų. Tuomet Talibanas skelbė, kad visiškai užėmė paskutinį besipriešinusį Afganistano Pandžširo slėnį. Nacionalinis pasipriešinimo frontas tokius pranešimus paneigė.

NRF vadas – Achmadas Masudas (jo tėvas buvo legendinis partizanų vadas Achmadas Šachas Masudas).

## Šaltiniai
Kakšių valsčius

**Kakšių valsčius** () – Rytų Prūsijos administracinis teritorinis vienetas, gyvavęs 1874–1909 m. dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje. Priklausė Ragainės apskričiai. Valsčiaus centras buvo Didžiuosiuose Kakšiuose.

## Istorija
Suformuotas 1874 m. pagal 1872 m. priimtus „Apskričių nuostatus Prūsijos, Brandenburgo, Pomeranijos, Poznanės, Silezijos ir Saksonijos provincijoms“ iš 13 kaimo bendruomenių. 1909 m. valsčius panaikintas: Aukštkalniai, Bėginiai, Didieji Puskepaliai, Kulmiškieji Kakšiai, Naujieji Eglininkai, Pabūdupiai, Pietkalniai ir Senieji Eglininkai perduoti Būdviečių valsčiui, Didieji Kakšiai, Didieji Šileliai, Mažieji Kakšiai, Mažieji Šileliai ir Kakšbalis – naujam Vėdaraitiškių valsčiui.

Valsčius buvo rytinėje apskrities dalyje, Pilkalnio apskrities paribyje, Šešupės ir Įsruties vandenskyroje. Vakaruose siekė nedidelį Dundulių mišką, rytuose – Kakšių pelkę. Valsčių kirto Ragainės–Lazdynų plentas.

1905 m. valsčiuje buvo 1511 gyventojų, iš jų 363 lietuviai (24,0 %) ir 111 žydų (7,3 %). Daugiausia lietuvių gyveno Didžiuosiuose Puskepaliuose (78,9 %) ir Mažuosiuose Šileliuose (50,4 %). Didžiausia gyvenvietė buvo valsčiaus centras Didieji Kakšiai (452 gyv.).

## Šaltiniai
Eisulių valsčius

**Eisulių valsčius** (, nuo 1938 m. *Amtsbezirk Obereißeln*) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Karaliaučiaus krašte.

## Istorija

Įkurtas 1874 m. balandžio 15 d. Valsčius panaikintas baigiantis II pasauliniam karui.

## Šaltiniai
Carlo Tagliavini

**Karlas Taljavinis** (, 1903 m. birželio 18 d. Bolonija, Italijos karalystė – 1982 m. gegužės 31 d. Bolonija, Italija) – italų kalbininkas, romanistas, finougristas, balkanologas, albanologas, dialektologas ir kalbos istorikas.

## Biografija
K. Taljavinis buvo iškilus poliglotas. Jis mokėjo 120 gyvųjų ir mirusių kalbų. Kai K. Taljaviniui buvo 12 metų, jis kalbėjo septyniomis kalbomis, o 22–ejų metų apgynė daktaro laipsnį ir jau mokėjo 15 kalbų. Kalbų mokymasis jam tapo poreikiu ir būtinybe, jis išmokdavo po 3–4 kalbas per metus. 1963 m. K. Taljavinis kalbininkų kongrese Niujorke sukėlė furorą, kai atėjęs į tribūną pasakė sveikinamąjį žodį 50–čia kalbų.

Nuo 1935 m. profesorius. Nuo 1935 m. dėstė Padujos universitete, čia jis 1947–1952 m. buvo Literatūros ir filosofijos fakulteto dekanas. Taip pat dėstė Bolonijos, Neimegeno ir Budapešto universitetuose. Nuo 1969 m. buvo Italijos nacionalinės kalbos akademijos () narys.

Daugybės kultūros akademijų narys, 1927–1933 m. žurnalo „Studi Rumeni“ direktorius ir įvairių žurnalų, spausdinančių kalbotyros temomis, darbuotojas. 1963 m. buvo apdovanotas aukso medaliu už nuopelnus mokyklai, kultūrai ir menui.

Drauge su B. Miljoriniu ir P. Fioreliu jis yra vienas iš trijų pagrindinių pirmojo spausdinto leidimo (1969) „Rašybos ir tarties žodynas“ autorių. Šis žodynas parengtas Italijos radijo ir televizijos akcinės bendrovės (RAI) rūpinimusi.

K. Taljavinio sūnus Luidžis Ferdinandas buvo žinomas vargonininkas ir muzikologas..

## Išnašos

## Bibliografija
* K. Taljavinio bibliografija
Trimėsėdis

:: *Apie upelį žr. [[Trimėsėdis (upė)]]*.

**Trimėsėdis** – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Nevarėnų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kazikėnų valsčius

**Kazikėnų valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Įkurtas 1722 m. 1874 m. panaikintas prijungiant prie Viešvilės valsčiaus.

## Šaltiniai
Trapėnų valsčius

**Trapėnų valsčius** (, nuo 1939 m. *Amtsbezirk Trappen*) – du administraciniai-teritoriniai vienetai (kaimo ir girininkijos), buvę Karaliaučiaus krašte.

## Istorija

1874 m. balandžio 15 d. įkurti du Trapėnų valsčiai – kaimo (*Dorf Trappönen*, nuo 1939 m. *Trappen-Dorf*) ir girininkijos (*Forstamt Trappönen*, nuo 1939 m. *Trappen-Forst*). Abu panaikinti II pasaulinio karo pabaigoje.

## Šaltiniai
Perbangių valsčius

**Perbangių valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Karaliaučiaus krašte.

## Istorija

Įkurtas 1874 m. balandžio 15 d. Panaikintas II pasaulinio karo pabaigoje.

## Šaltiniai
Diržkiemio valsčius

**Diržkiemio valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Karaliaučiaus krašte.

## Istorija

Įkurtas 1722 m. Panaikintas XIX a., 1874 m. Diržkiemis jau priklausė Vilūnų valsčiui.

## Gyvenvietės

Valsčiui priklausė 58 kaimai.

## Šaltiniai
Grumbkaukaičių domenų valsčius

**Grumbkaukaičių valsčius**, **Grumbkaukaičių domenų valsčius** (, pagal seną rašybą – *Domainenamt Grumbkowkeiten*; Tarybų Lietuvos enciklopedijoje minimas ***Dženguolių valsčius***) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Rytų Prūsijoje, dabartinio Karaliaučiaus krašto rytinėje dalyje. 

## Istorija
Įkurtas per XVIII a. pradžioje Prūsijos karaliaus Frydricho Vilhelmo I vykdytą administracinę teritorinę reformą. 1736 m. minimas Ragainės distrikto, vėliau – Įsruties apskrities sudėtyje. Apėmė plotą tarp Šorelių girios, Šešupės ir Didžiosios Plynės pelkės, ribojosi su Liepgalio, Užpjaunių ir Diržkiemio domenų valsčiais bei Didžiąja Lietuva.

XIX a. pradžioje po Šteino ir Hardenbergo reformų panaikintas.

## Šaltiniai
Grumbkaukaičių valsčius

**Grumbkaukaičių valsčius** (, nuo 1939 m. *Amtsbezirk Grumbkowsfelde*) – Rytų Prūsijos administracinis teritorinis vienetas, gyvavęs 1874–1945 m. dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje. Priklausė Pilkalnio apskričiai. Valsčiaus centras buvo Grumbkaukaičiuose.

## Istorija
Suformuotas 1874 m. pagal 1872 m. priimtus „Apskričių nuostatus Prūsijos, Brandenburgo, Pomeranijos, Poznanės, Silezijos ir Saksonijos provincijoms“ iš 10 kaimo bendruomenių ir 2 dvaro apygardų. 1928 m. abi dvaro apygardos – Grumbkaukaičių ir Kuršelių – pertvarkytos į kaimo bendruomenes, o Baužų ir Laugalių kaimo bendruomenės perduotos Girėliškių valsčiui. 1928–1945 m. valsčių sudarė 10 kaimo bendruomenių: Bildžių, Erubiškių, Grumbkaukaičių, Kalneliškių, Kruzų, Kuršelių, Kuršių, Patilžių, Venckų ir Vingrių.

Valsčius buvo centrinėje apskrities dalyje, Šorelių girios pietiniame pakraštyje. Valsčiumi tekėjo Įsrutis (aukštupys) ir jos baseino upeliai: Šeškupė, Rėnikė, Tilžinta, Vingrupė. 1901 m. per valsčių nutiestas Pilkalnio siaurasis geležinkelis.

1905 m. valsčiuje buvo 1573 gyventojai, iš jų 73 lietuviai (4,6 %). Daugiausia lietuvių gyveno Patilžiuose (12 %) ir Kuršiuose (10 %). Didžiausios gyvenvietės 1939 m. buvo Erubiškiai (183 gyv.), Kuršeliai (169 gyv.) ir Vingriai (129 gyv.).

## Šaltiniai
Leskaminio valsčius

**Antakminų valsčius** (arba ***Leskaminio valsčius***; ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Karaliaučiaus krašte.

## Istorija

Įkurtas 1722 m. Panaikintas XIX a.

## Šaltiniai
Druskininkų Erbšteinų Džiulianių kapo koplyčia

**Druskininkų Erbšteinų Džiulianių kapo koplyčia** – Druskininkų senųjų kapinių kompleksui priklausanti koplyčia, kurioje palaidoti Erbšteinų Džiulianių (*Eрбштейнъ Джулiани*) šeimos nariai. Kapo koplyčia stūkso kapinių įkalnėje, stačiatikių palaidojimų pusėje, aukštų antkapinių kryžių kaimynystėje. Šalia stovi medinė Šv. Arkangelo Gabrieliaus cerkvė.

Koplyčia yra regioninis architektūros paminklas, nuo 2018 m. įrašytas į Kultūros vertybių registrą. Koplyčia tuščia, joje buvusių karstų su palaidotųjų palaikais neišlikę. Durų angoje įstatytos metalinės rakinamos grotos.

## Istorija

Erbšteinų Džiulianių kapo koplyčia pastatyta XIX a. pabaigoje. Pokaryje ir vėliau sovietmečiu koplyčia ne kartą buvo siaubiama vandalų, vidaus patalpoje buvę karstai su palaikais buvo išniekinti. 

## Architektūra

Statinys kompaktinis, stačiakampio plano, plokščiu stogu (danga – betono plokštė). Vienos patalpos, su įėjimu šiaurės rytuose, nuo kapinių vartų pusės. Virš trikampio tinkuoto mūro frontono su dvišlaičiu stogeliu iškyla betoninis stačiatikių kryžius su kryžma, frontone įtaisytas reljefinis lotyniškas kryžius. Virš įėjimo padarytas įgilintų raidžių įrašas rusų kalba: *ГРОБНИЦА СЕМЕЙСТВА / ЕРБШТЕЙНЪ ДЖУЛIAНИ*. Mūro sienos tinkuotos, sudėtos iš raudonų keraminių plytų. Šoniniuose fasaduose įtaisyti grotuoti siaurėjantys langeliai. Priekyje įrengta durų anga su suapvalinta viršutine dalimi ir ažūrinėmis dvivėrėmis grotomis bei metalinių dvivėrių durų fragmentu (viršutinė dalis neišlikusi). Viduje įrengtos betoninės grindys.

## Galerija


Druskininkai, sen. kapinės, mauzoliejus.JPEG|Koplyčios priekis
Druskininkai, koplyčia iš galo.JPG|Galinė dalis. Priekyje – stačiatikių cerkvė
Druskininkai, kapinių koplyčia.JPEG|Rusiškas įrašas virš durų arkos


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Druskininkų miesto sakralas. Erbšteinų Džulijanių šeimos koplyčia-mauzoliejus p. 114
Liepgalio domenų valsčius

**Liepgalio valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Karaliaučiaus krašte.

## Istorija

Įkurtas 1722 m. Panaikintas XIX a.

## Šaltiniai
Užpjaunių domenų valsčius

**Užpjaunių domenų valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Karaliaučiaus krašte.

## Istorija

Įkurtas 1722 m. Panaikintas XIX a.

## Šaltiniai
Morickiemių valsčius

**Morickiemių valsčius** ; nuo 1925 m. ***Bendiglaukių valsčius***, , nuo 1939 m. *Amtsbezirk Bendigsfelde*) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Karaliaučiaus krašte.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1921 m. kovo 24 d. iš buvusių Balgardų valsčiaus ir Prūsijos Tilžės valsčiaus. Panaikintas baigiantis II pasauliniam karui.

## Šaltiniai
Tilžės Prūsų valsčius

**Tilžės Prūsų valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Karaliaučiaus krašte, Tilžės priemiesčiuose.

## Istorija

Įkurtas 1874 m. kovo 26 d. 1921 m. kovo 24 d. prijungtas prie naujo Morickiemių valsčiaus.

## Šaltiniai
Renavo kapinių koplyčia

**Renavo kapinių koplyčia** – koplyčia, esanti Mažeikių rajone, Sedos seniūnijoje, Renavo kaimo kapinėse, kurios įsikūrusios priešais Renavo Šv. Izidoriaus bažnyčią, kitoje kelio  pusėje. Koplyčia stovi senųjų kapinių dalyje, įrėmintoje akmens mūro tvora. Joje ilsisi Renavo dvaro savininkų kelių kartų palaikai. Koplyčia yra klasicizmo stiliaus statinys, sudėtinė Renavo dvaro ansamblio dalis. 

Renavo kapinės pirmą kartą paminėtos 1838 m. Baronas Antanas Renė nurodo, kad kapinėse 1826 m. yra pastatęs koplyčią, kuri išlikusi iki šiol.

## Literatūra

* Povilas Šverebas. Renavo parapija // Renavas. - V., 2001. - 472 p. - P. 198-203. ISBN 9986-571-71-5

## Šaltiniai

## Nuorodos

* 
* Sigita Leskevičiūtė.  Sedos ir jos apylinkių kryžiai
Mankūnų valsčius

**Mankūnų valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio Lietuvos teritorijoje. Centras – Mankūnai, kurį laiką – Overinas.

## Istorija

Įkurtas XIX a. Kauno gubernijoje, gyvavo iki I pasaulinio karo.

|-
| 1877 m. || || 3479 || 516 kiemų  || 4 seniūnijos || 69
|}

## Šaltiniai
Clemente Merlo

**Klementė Merlo** (, 1879 m. gegužės 2 d. Neapolis, Italijos karalystė – 1960 m. sausio 13 d. Milanas, Italija) – italų kalbininkas, romanistas ir dialektologas.

## Biografija
K. Merlo buvo kalbininko P. Merlo, mirusio 1888 m., sūnus. K. Merlo studijavo Pavijos universitete pas K. Salvionį. Nuo 1908 m. dėstė Pizos universitete.

Nuo 1920 m. vavovavo „Šveicarijos italų tarmių žodyno“ () sudarymui.

K. Merlo 1924 m. įkūrė žurnalą „L’Italia dialettale. Rivista di dialettologia italiana“ („Italijos tarmės. Italų dialektologijos žurnalas“) ir iki mirties buvo jo redaktorius. Nuo 1923 m. buvo Italijos nacionalinės kalbos akademijos () narys, o nuo 1938 m. – Prūsijos karališkosios mokslų akademijos narys korespondentas.

## Išnašos

## Bibliografija
* K. Merlo bibliografija
Ambrazgiriai

**Ambrazgiriai** () – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 19 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 8 km į pietryčius nuo Lazdynų, prie Alksnupės, Vieškalnių girios pakraštyje.

## Istorija

Pirmąkart minimi 1660 m. Po 1709–1710 m. maro kaimas išliko lietuviškas: 1736 m. Ambrazgiriuose gyveno 3 šeimos, visos lietuvių. 1785 m. Ambrazgiriai buvo karališkųjų valstiečių kaimas su 3 ugniakurais (gyvenamaisiais pastatais), 1821 m. – kaimas su 19 gyventojų. 1854 m. Ambrazgiriuose buvo 5 gyvenamieji namai ir 25 gyventojai. Iki 1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Lazdynų seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Grumbkaukaičių domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Alksnupėnų valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Lazdynų evangelikų liuteronų parapijai. 1929 m. Ambrazgiriai sujungti su Lieplaukių kaimu ir Vieškalnių miškų urėdija, jungtinei kaimo bendruomenei suteiktas vokiškas *Waldlinden* pavadinimas. Naujasis pavadinimas sudarytas pagal abiejų kaimų suvokietintų pavadinimų dalis: „giria” (*Wald*) ir „liepos” (*Linden*).

Bažnytinės statistikos duomenimis 1905 m. 41 % kaimo gyventojų sudarė lietuviai.

Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lieplaukiai (Pilkalnis)

**Lieplaukiai** () – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 20 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 9 km į rytus nuo Lazdynų, prie Alksnupės, Vieškalnių girios pakraštyje.

## Istorija

Įkurti 1688 m. šatulinės kolonizacijos metu valstybinio miško (Vieškalnių girios) žemėse. 1785 m. Lieplaukiai buvo šatulinių kulmiškių kaimas su 5 ugniakurais (gyvenamaisiais pastatais), 1822 m. – šatulinių kulmiškių kaimas su 58 gyventojais. 1854 m. Lieplaukiuose buvo 8 gyvenamieji namai ir 70 gyventojų. 1714–1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Lazdynų seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Grumbkaukaičių domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Alksnupėnų valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Lazdynų evangelikų liuteronų parapijai. 1929 m. Lieplaukiai sujungti su Ambrazgirių kaimu ir Vieškalnių miškų urėdija, jungtinei kaimo bendruomenei suteiktas vokiškas *Waldlinden* pavadinimas. Naujasis pavadinimas sudarytas pagal abiejų kaimų suvokietintų pavadinimų dalis: „giria” (*Wald*) ir „liepos” (*Linden*).

Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

* 1933 ir 1939 m. duomenys kartu su Ambrazgiriais ir Vieškalnių miškų urėdija.

## Vieškalnių miškų urėdija

Kaimo pietuose, Alksnupės kairiajame krante, stovėjo Vieškalnių miškų urėdijos sodyba (*Oberförsterei Weszkallen*). 1905 m. joje buvo 5 gyventojai.

## Šaltiniai
Giuseppe Francescato

**Džuzepė Frančeskatas** (, 1922 m. rugsėjo 19 d. Udinė, Italijos karalystė – 2001 m. rugpjūčio 7 d. Udinė, Italija) – italų kalbininkas, vienas iš pirmaujančių friulų kalbos specialistų.

## Biografija
1945 m., apgynęs kalbotyros darbą, baigė Padujos universiteto Literatūros ir filosofijos fakultetą, mokslinis vadovas – K. Taljavinis. Po universiteto baigimo dirbo Udinės vidurinėse mokyklose. Vėliau studijavo Indianos universitete (JAV), 1952 m. apgynė magistro laipsnį. Studijavo Kopenhagos (1953–1954), Insbruko (1955) universitetuose. Perudžos universitete dėstė italų kalbą užsieniečiams. 1960 m. išvyko į Nyderlandus, Leideno ir Utrechto universitetuose dirbo italų kalbos asistentu, 1962 m. Amsterdamo universitete, kaip E. Morpurgo įpėdinis, pradėjo dirbti Italų kalbos ir literatūros katedroje. 1973 m. laimėjo konkursą dirbti universitete Italijoje ir dėstė italų dialektologiją, o vėliau Triesto universiteto Literatūros ir filosofijos fakultete – bendrąją kalbotyrą.

Dž. Frančeskato moksliniai interesai buvo labai įvairūs – nuo istorinės iki teorinės kalbotyros, nuo dialektologijos iki psicholingvistikos ir sociolingvistikos. Dž. Frančeskato ankstyvuosiuose tyrimuose daugiausia dėmesio skiriama friulų kalbai, tyrimų rezultatai išsamiai pristatyti darbe „Dialettologia friulana“ („Friulų dialektologija“). Nuo aštuntojo dešimtmečio telkėsi į psicholingvistines ir sociolingvistines daugiakalbystės problemas, nagrinėjo friulų ir vokietakalbių Timau bendruomenių kalbinę padėtį.

## Išnašos

## Bibliografija
* Dž. Frančeskato bibliografija
Lietuvos Karo aviacijos Aštuntoji eskadrilė

**Lietuvos karo aviacijos Aštuntoji eskadrilė** (1938-1940 m.) buvo viena iš devynių tarpukariu suformuotų Lietuvos karo aviacijos eskadrilių, specializuota žvalgybinė eskadrilė, įėjusi į I grupės sudėtį. 

## Veiklos istorija
Eskadrilė buvo suformuota 1938 m. balandžio 1 dieną.

## Bazė
Eskadrilė bazavosi Pajuosčio aerodrome, prie Panevėžio.

## Ginkluotė ir įranga

Eskadrilė buvo ginkluota lėktuvais ANBO- IV. Šie lėktuvai buvo pirmosios ANBO-IV (L) serijos, anksčiau naudoti Šeštojoje eskadrilėje. 

## Personalas
Eskadrilės vadu visą jos egzistavimo laikotarpį buvo kapitonas (nuo 1938 m. birželio 13 d. - majoras) Petras Lapienis, kartu ėjęs ir Pajuosčio aviacijos įgulos viršininko pareigas. 

## Likvidavimas
Eskadrilė buvo išformuota 1940 m., rugpjūčio 30 d., okupacinei  valdžiai Lietuvos liaudies kariuomenę reorganizuojant į DVRA 29-ąjį Šaulių teritorinį korpusą. Rugsėjo 7 d. Lietuvos Karo aviacija iš dalies buvo reorganizuota į šio korpuso aviacijos dalinį - Tautinę eskadrilę, iš dalies - panaikinta. Eskadrilės vadas 1940 m. spalio 26 d. buvo perkeltas į Kauną dirbti Karo aviacijos likvidacinėje komisijoje, o gruodžio 20 d. išleistas į atsargą. 

Aštuntosios eskadrilės lėktuvai nebuvo perkelti į Tautinę eskadrilę ir buvo naudojami kaip atsarginių dalių šaltiniai arba buvo panaudoti kaip pratybų taikiniai.

## Literatūra
* (LT) 8-toji eskadrilė, Plieno sparnai, https://www.plienosparnai.lt/page.php?811
* (LT) Lietuvos karinės oro pajėgos, Visuotinė lietuvių enciklopedija, https://www.vle.lt/straipsnis/lietuvos-karines-oro-pajegos/
* (LT) Petras Lapienis, Plieno sparnai

## Išnašos
Naujadvario valsčius (reikšmės)

**Naujadvario valsčius** gali reikšti:

* valsčius Lenkijoje;
* buvęs valsčius dabartinėje Baltarusijoje;
* buvęs valsčius dabartinėje Karaliaučiaus srityje.
Konstantinovo valsčius

**Konstantinovo valsčiumi** XIX–XX a. caro valdymo laikais vadinti du Lietuvos valsčiai:

* Deltuvos valsčius prie Ukmergės;
* Kvėdarnos valsčius prie Tauragės.
Prūsijos provincija

**Prūsijos provincija** () – istorinis Prūsijos ir Vokietijos imperijų teritorinis vienetas, gyvavęs 1824–1878 m. Centras – Karaliaučius.

## Istorija

Prūsijos provincija įkurta 1824 m. balandžio 13 d., kai buvo sujungtos Rytų Prūsijos provincija ir Vakarų Prūsijos provincija. Tai buvo personalinė unija, tapusi realiąja 1829 m. gruodžio 3 d. Jungtinė provincija panaikinta 1878 m. balandžio 1 d.

## Šaltiniai
Pericles Mattiello Maier

**Periklis** arba **Péricles**, o pilnai **Periklis Mačielu Majeris** (*Péricles Mattiello Maier*; g. 1999 m. gegužės 4 d.) – futbolininkas iš Brazilijos, saugas.

## Karjera
Žaidėjas karjerą pradėjo gimtinėje. Atstovavo „Chapecoencse“ klubui (Associação Chapecoense de Futebol). Žaidė jaunimo ekipose ir U-20 komandoje.

Persikėlė į Santa Cruz Futebol Clube, kuris žaidė trečiajame pagal pajėgumą Brazilijos divizione bei Pernambuko valstijos čempionate.

### FC Džiugas
#### A lyga: 2021 m.
2021 m. rugsėjo mėnesį persikėlė į Lietuvą.

Debiutavo A lygoje 2021 m. rugsėjo 18 d. rungtynėse prieš Vilniaus „Žalgirį“.

2021 m. spalio 20 d. rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris pasižymėjo pelnydamas įvartį. Žemaičiai nugalėjo rezultatu 1:0. Tai būta labai svarbaus įvarčio, kovoje dėl išlikimo A lygoje. Telšių ekipa sustiprino savo pozicijas ir iškovojo tris taškus.

2021 m. spalio 24 d. rungtynėse prieš DFK Dainava pasižymėjo pelnydamas įvartį į savus vartus, o dzūkai nugalėjo žemaičius rezutatu 3:2.

Pratęsta sutartis ir 2022 m. sezonui.

2022 m. birželio 26 d. rungtynėse prieš FK Jonava pasižymėjo įvarčiu.

2022 m. rugpjūčio 29 d. pranešta, kad žaidėjas paliko klubą.

### Vėlesnė karjera
2023 m. rungtyniavo Sertãozinho Futebol Clube.

## Statistika
; A lygos statistika.

Spalvų reikšmės: 
: rungtyniavo A lygoje;

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* lietuvosfutbolas.lt
* Transfermarkt
* fcdziugas.lt
* FLASHSCORE
* Globalsportsarchive
Trečiojo Reicho vėliava

**[[Trečiasis Reichas|Nacistinės Vokietijos]] vėliava** (), oficialiai **[[Vokietijos Reichas|Vokietijos Reicho]] vėliava** – oficialus Trečiojo Reicho simbolis. Vėliava buvo raudonos spalvos su baltame apskritime esančia svastika. Iš pradžių buvo naudojama kaip nacių partijos (NSDAP) vėliava po jos įkūrimo. Po to, kai 1933 m. Adolfas Hitleris paskelbtas Vokietijos kancleriu, vėliava tapo viena iš dviejų oficialių valstybinių vėliavų (kita oficiali vėliava buvo Vokietijos imperijos).

1935 m. rugsėjo 15 d. nacių vėliava tapo vienintele nacionaline Vokietijos vėliava, praėjus metams po Reicho prezidento Pauliaus fon Hindenburgo mirties.

## Istorija
### Ištakos

Atmetęs daugybę pasiūlymų ir spalvų, naujos vėliavos pasirinkimo procesą Hitleris apibūdino taip:

1933 m. sausio 30 d. Hitlerį paskyrus Vokietijos kancleriu, juodos, raudonos ir auksinės spalvos trispalvės buvo atsisakyta. Kovo 12 d. nutarimu buvo nustatytos dvi teisėtos nacionalinės vėliavos: vėl įvesta juodos, baltos ir raudonos spalvos imperinė trispalvė bei nacių partijos vėliava.

## Simbolika

Nacių vėliava paima spalvas iš imperijos trispalvės, o Hitleris rašė, kad jis „visada buvo už senų spalvų palikimą“, nes matė jas kaip „švenčiausią savo, kaip kario“ turtą, taip pat todėl, kad jos atitiko jo asmeninį skonį. Hitleris spalvoms pridėjo naujos simbolikos, sakydamas, kad „raudona išreiškė socialinę mintį, kuria grindžiamas judėjimas, balta – tautinę mintį“, o juoda svastika buvo „arijų rasės“ emblema ir „kūrybinio darbo idealas, kuris pats savaime yra ir visada bus antisemitiškas“.

## Taip pat žiūrėti
* Vokietijos vėliava

## Šaltiniai
Satpura

**Satpura** (, ) – kalnagūbris Indijos vakaruose, šiaurės vakarinėje Dekano plokščiakalnio dalyje, Narmados ir Taptės vandenskyroje. Per Satpuros kalnus eina riba tarp Madhja Pradešo ir Maharaštros, vakaruose kalnai siekia Gudžaratą, rytuose – Čhatisgarhą. Ilgis (iš rytų į vakarus) ~800 km, aukštis iki 1353 m (Mahadeo masyve). (kitur nurodoma, kad aukščiausia vieta – 1350 m, Dhūpgarho kalnas).

Satpuros kalnai susidarę ant prekambro kristalinių uolienų pamato, padengto bazaltinės lavos sluoksniu. Viršūnės daugiausia plokščios, pietiniai šlaitais statūs, šiauriniai nuožulnesni. Kalnus vagoja gilūs upių slėniai. Pietrytinėje dalyje yra mangano rūdos ir akmens anglių telkinių.

Šlaituose auga lapuočių retmiškiai (tikmedžiai, bambukai, salmedžiai). Satpuros šiaurinėje dalyje (Mahadeo kalnuose) – Satpuros nacionalinis parkas (įkurtas 1981 m.).

## Šaltiniai
Malvos plynaukštė

**Malvos plynaukštė** (, ) – plynaukštė Indijoje, Dekano plokščiakalnio šiaurės vakaruose, tarp Aravalio ir Vindhjos kalnų, Madhja Pradešo vakaruose (istorinėje Malvos žemėje). Būdingas aukštis 200–600 m, didžiausias 614 m (Bhainsroro k.). Šiaurės rytuose žemėja Indo–Gangos lygumos link.

Malvos plynaukštė susidariusi iš bazalto, smiltainio. Terasinės lygumos kaitaliojasi su sudūlėjusiais kalnų masyvais. Čambalio upė ir jos intakai kalnus raižo giliais slėniais.

Klimatas subekvatorinis musoninis. Kritulių apie 1000 mm per metus. Veši sausų lapus metančių subekvatorinių miškų likučiai (salmedžiai, tikmedžiai, juodmedžiai, santalmedžiai, žaliūnai), krūmynai (akacijos, mimozos, bambukai, viršūkliai). Žemdirbystė (kviečiai, medvilnė, soros). Prie Čambalio yra hidroelektrinių.

## Šaltiniai
Bhyma (upė)

**Bhyma** (, ) arba ***Čandrabhaga*** () – upė pietvakarių Indijoje; Krišnos kairysis intakas. Prasideda Maharaštroje, Vakarų Ghatų kalnuose, ties Bhmašankaros šventviete. Teka į pietryčius per šiaurinę Karnataką, kerta Dekano plokščiakalnį. Įteka į Krišną ties Telanganos siena, 24 km nuo Raičūro.

Didžiausi intakai: Ghodas, Syna (kairieji), Indrajanė, Mula Mutha, Nyra (dešinieji).

Upės slėnyje ir baseine įrengta daug vandens jėgainių. Pagrindinė vandens jėgainė ant Bhymos – Udžanės užtvanka (12 MW, susidaręs 337 km² tvenkinys). Pagrindiniai miestai prie Bhymos: Pandharpuras, Afzalpuras, Jadgyras.

## Šaltiniai
Pekino nacionalinis vandens sporto centras

**Pekino nacionalinis vandens sporto centras** () – olimpinis plaukimo baseinas Pekine, Kinijoje. 2008 m. vasaros olimpinių žaidynių arena plaukimo, sinchroninio plaukimo, vandensvydžio ir šuolių į vandenį varžyboms.

2022 m. žiemos olimpinių žaidynių metu baseinas bus padengtas ledu ir čia vyks akmenslydžio varžybos.

## Istorija
Po 2008 m. olimpinių žaidynių arenos talpa sumažinta nuo 17 tūkstančių žiūrovų iki 4,5 tūkstančių žiūrovų. 2019 m. komplekso renovacijos metu baseinas pritaikytas rengti akmenslydžio varžyboms.

## Šaltiniai
Vakarų Prūsija

**Vakarų Prūsija** () – buvusi Prūsijos karalystės provincija, įkurta 1773 m. ir gyvavusi iki 1919 m. Provincijos sostinė – Dancigas. Provincija apėmė Vyslos žemupį, didžiąją dalį dabartinės Pamario vaivadijos Lenkijoje.

## Istorija

Nuo 1829 m. gruodžio 3 d. iki 1878 m. balandžio 1 d. sudarė vieną provinciją kartu su Rytų Prūsija (abi buvo jungtinės Prūsijos provincijos dalys).

## Apskritys

* Dancigo apygarda:
** miestai-apskritys:
*** Dancigo miestas
*** Elbingo miestas
** regioninės apskritys:
*** Berent
*** Danziger Höhe
*** Danziger Niederung
*** Dirschau
*** Elbing-Land
*** Karthaus
*** Marienburg i. Westpr.
*** Neustadt i. Westpr.
*** Preußisch Stargard
*** Putzig
* Marienverderio apygarda:
** miestai-apskritys:
** Graudenco miestas
** Torno miestas
** regioninės apskritys:
*** Briesen
*** Culm
*** Deutsch Krone
*** Flatow
*** Graudenz-Land
*** Konitz
*** Löbau
*** Marienwerder
*** Rosenberg i. Westpr.
*** Schlochau
*** Schwetz
*** Strasburg i. Westpr.
*** Stuhm
*** Thorn-Land
*** Tuchel

## Šaltiniai
Steneboja

**Steneboja** () – graikų mitologijos veikėja, Likijos karaliaus Jobato (anot kitos versijos, Arkadijos valdovo Afido) duktė, Proito, Tirinto karaliaus, žmona (anot Homero, Proito žmona buvusi Antaja).

Steneboja susilaukusi trijų dukterų – Ifianasos, Ifinojės ir Lisipės. Dionisas už tai, kad atsisakiusios dalyvauti jo orgijose, suaugusias Stenebojos dukteris nubaudęs, atimdamas joms protą. Visgi Melampodas jas išgydė.

Steneboja dėjusi pastangas suvilioti Belerofontą, kurį buvo prigaudęs Proitas, tačiau jos pastangos buvusios bergždžios – Belerofontas Steneboją atstūmęs.

## Išnašos
Širvintų miesto seniūnija

**Širvintų miesto seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Širvintų rajono savivaldybėje, Aukštaitijos etnografiniame regione, sutampantis su Širvintų miesto ribomis. Nors seniūnija įkurta dar 2017 m., informacija apie jos administraciją vis dar nėra pateikiama nei savivaldybės svetainėje, nei LR valstybinių institucijų kontaktų ir naudingos informacijos portale.

## Geografija

Seniūnijai priskirta 402,5 ha teritorijos, per ją teka Širvintos upė, čia yra suformuotas Širvintų tvenkinys, įteka Beržės upelis. Pagrindiniai keliai –  (Plento g.) ir  (Zibalų g.). Širvintos paupyje yra parkas.

## Istorija

Dar 2015 m. Širvintų miesto gyventojų apklausoje 95 proc. žmonių pasisakė už miesto seniūnijos steigimą, tačiau paaiškėjus žemėtvarkos nesklandumams dėl 1983 m. patvirtintų miesto ribų, naujos ribos patvirtintos tik per 2016–2017 m. Seniūnija įkurta 2017 m. lapkričio 30 d.

Seniūnija įsteigta 2015 m. atliktos gyventojų apklausos pagrindu. 1997 m. patvirtintas Širvintų herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

|-
| 2021 m.  || || 5827 || 1 miestas
|}

## Šaltiniai
Sostinės arena

**Sostinės arena** () – sporto arena Pekine, Kinijoje. 

## Istorija
1968 m. arena oficialiai atidaryta.

2001 m. arena renovuota. Tais pačiais metais čia vyko vasaros Universiada. 2007 m. arena renovuota pasirengimui olimpinėms žaidynėms.

2008 m. vasaros olimpinių žaidynių arena tinklinio varžyboms.

2022 m. žiemos olimpinių žaidynių metu arena bus padengtas ledu ir čia vyks greitojo čiuožimo trumpuoju taku ir dailiojo čiuožimo varžybos.

## Šaltiniai
Bourj FC

**„Burdžo“ futbolo klubas**, o angliškuose šaltiniuose **„Bourj Football Club“** () – Libano futbolo klubas iš Beiruto. Iš arabų kalbos išvertus *burdž*, pavadinimas reikštų „bokštą“.

## Istorija
Klubas įkurtas 1967 m. 2018–2019 m. sezone tapo Antrojo diviziono nugalėtojais ir pateko į aukščiausią šalies lygą.

; Pirmasis divizionas
2019–2020 m. sezone debiutavo Pirmame divizione, tačiau čempionatas buvo nutrauktas vos prasidėjęs. Tuo metu Burdžo ekipa buvo antroje vietoje. Šis čempionatas buvo pripažintas neįvykusiu.

2020–2021 m. sezone po pirmojo etapo liko silpnųjų grupėje. Galutinėje komandų rikiuotėje liko septinti.

## Pasiekimai
;  Pirmasis divizionas (I):
* **Čempionai (0):**

; **Challenge Cup (Iššūkio taurė):**
* Nugalėtojai: 2019 m.

## Sezonai

## Garsesni žaidėjai
; Žaidėjai, atstovavę Libano nacionalinei rinktinei
*   vartininkas;
*  , gynėjas;
*  , gynėjas;
; Užsieniečiai
* 

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė] 
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE 
* Transfermarkt 
* Globalsportsarchive
Shabab El Bourj SC

**„Šabab el-Burdžo“ sporto klubas**, o angliškuose šaltiniuose **„Shabab El Bourj Sporting Club“** – Libano futbolo klubas iš Beiruto.

## Istorija
Klubas įkurtas 1967 m. Tuo metu vadinosi **„Al Iršado“ Sporto Klubu**, o angliškai **Al Irshad Sporting Club**.

2018–2019 m. sezone žaidė Antrame divizione ir užėmė antrą vietą, kuri suteikė galimybę kilti į aukščiausią šalies lygą.

2019–2020 m. čempionatas buvo nutrauktas vos prasidėjęs, rezultatai anuliuoti. Pats čempionatas laikomas neįvykusiu.

2020–2021 m. Premjer lygoje po pirmojo etapo pateko į silpnųjų grupę. Galutinėje komandų rikiuotėje liko aštuntoje vietoje.


## Pasiekimai
;  **[[Libano Pirmasis divizionas|Pirmasis divizionas]] (I):**
* **Čempionai (0):**

## Sezonai

## Garsesni žaidėjai
; Žaidėjai, atstovavę Libano nacionalinei rinktinei
*   vartininkas;
*  , gynėjas;
*  , gynėjas;
; Užsieniečiai
* 

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė] 
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY 
* FLASHSCORE 
* Transfermark 
* Globalsportsarchive
Būdupėnai (Berestovojė)

**Būdupėnai** (arba ***Telyčkiemis***; , nuo 1938 m. *Sandhöhe*, po 1945 m. ***Berestovojė***, ) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 21 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 5 km į rytus nuo Lazdynų, prie Šešupės ir Būdupės santakos, Vieškalnių girios vakariniame pakraštyje.

## Istorija

Įkurti 1684 m. šatulinės kolonizacijos metu valstybinio miško (Vieškalnių girios) žemėse. 1740–1845 m. mokesčių mokėtojų sąrašuose minimų ūkininkų pavardės – vien lietuviškos: *Rudmies*, *Baltruschaities*, *Szimkatis*, *Berszelies*, *Powilleitis*, *Rammoneitis*, *Jessatis*, *Kallweit*. 1785 m. Būdupėnai buvo šatulinių kulmiškių kaimas su 4 ugniakurais (gyvenamaisiais pastatais), 1821 m. – kaimas su 30 gyventojų. 1854 m. Būdupėnuose buvo 6 gyvenamieji namai ir 40 gyventojų.

1714–1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Lazdynų seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Liepgalio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Alksnupėnų valsčiaus kaimas.

Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Aleksejevkos kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

Tikintieji priklausė Lazdynų evangelikų liuteronų parapijai. Bažnytinės statistikos duomenimis 1905 m. 45 % kaimo gyventojų sudarė lietuviai.

## Šaltiniai
Pandurang Vaman Kane

**Pandurangas Vamanas Kanė** (; g. 1880 m. gegužės 7 – m. 1972 m. balandžio 18 d.) – Indijos mokslininkas, rašytojas, švietėjas, sanskritologas.

Bombėjaus universiteto absolventas. Valstybinės teisės koledžo profesorius. 1942 m. jam suteiktas mahamahopadjajos („didžiojo mokslininko“) titulas. 1947 m. tapo Bombėjaus universiteto vicekancleriu. 1963 m. apdovanotas aukščiausiu „Indijos brangakmenio“ (*Bhārat Ratna*) apdovanojimu. 1952–1964 m. Indijos parlamento narys.

Svarbiausias P. V. Kanės veikalas – 5 tomų „Dharmašastros istorija“ (*History of Dharmaśāstra*), kuriame mokslininkas tyrinėjo senovės indų paprotinę teisę, visuomeninę sanklodą. Taip pat parašė „Poezijos istoriją“ (*History of Poetics*) bei kitų veikalų apie senovės Indijos mokslus, istoriją, visuomenę, dramą, marathų kalbą.

## Šaltiniai
Cintjoniškiai

**Cintjoniškiai** – buvęs kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, prijungtas prie Šilutės kaip vakarinė miesto dalis. Kaimą mena Cintjoniškių gatvė Šilutėje.

## Istorija

Kaimas 1710–1728 m. minimas kaip *Alte Heyde*, 1785 m. Cynthionischken, nuo 1905 m. *Cyntionischken*.

1910 m. prijungti prie Šilokarčemos, čia įrengta Šilutės centro geležinkelio stotis.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Kristupas Cintijus (1632–1674), evangelikų liuteronų kunigas, lietuviškų giesmių autorius 

## Šaltiniai
Pekino nacionalinis uždarų patalpų stadionas

**Pekino nacionalinis uždarų patalpų stadionas** () – sporto arena Pekine, Kinijoje. 2008 m. vasaros olimpinių žaidynių arena gimnastikos ir rankinio varžyboms.

2022 m. žiemos olimpinių žaidynių metu arena bus padengtas ledu ir čia vyks ledo ritulio varžybos.

## Istorija
2007 m. lapkričio 26 d. arena oficialiai atidaryta.

2015 m. arenoje vyko pasaulio moterų ledo ritulio čempionatas.

## Šaltiniai
Portogruaras

**Portogruaras** (, , ) – miestas ir komuna Venecijos metropoliniame mieste, Venete, šiaurės Italijoje. Portogruaras yra iš 11 komunų susidedančio San Dona di Pjavės rajono Rytų Venecijoje centras.

Oficialiai Portogruaras įkurtas 1140 m., kai arkivyskupas Georgas Gotfrydas Gervinusas grupei žvejų suteikė teisę čia apsigyventi ir įsirengti upės uostą.

Portogruare gyvena apie 25 000 žmonių. Miesto ir komunos globėjas – apaštalas Andriejus, jo diena švenčiama lapkričio 30 d.

## Išnašos
Rytų Kasajus

**Rytų Kasajus** () – provincija Kongo Demokratinės Respublikos vidurinėje dalyje. Administracinis centras – Mbuži Majis.

Teritorija yra Kongo baseine. Per provinciją teka Sankuru (Lubilašas) su intakais Lubiu, Lubilandžiu.

Iki 2005 metų Konstitucinės reformos dabartinis Rytų Kasajus buvo kur kas didesnės Rytų Kasajaus provincijos dalimi, bet 2015 m. išskirtas į naują provinciją, sukurtą iš buvusio Čilengės rajono, prijungus Mbuži Majo miestą.

## Administracinis suskirstymas
Provincija skirstoma į 5 teritorijas:
* Kabeja Kamvanga
* Katanda
* Lupatapata
* Miabis
* Čilengė

## Šaltiniai
Monfalkonė

**Monfalkonė** (, , ; , s. ) – miestas ir komuna Italijoje, Friulio–Venecijos Džulijos regione, Goricijos provincijoje.

Miestas išsidėstęs Triesto įlankos pakrantėje į rytus nuo Sočos žiočių. Itališkai miesto pavadinimas reiškia 'sakalų kalnas'. Monfalkonė – pramonės centras, kuriame gaminami laivai, lėktuvai, tekstilė, chemikalai ir rafinuotas aliejus. Čia dirba laivų kompanijos „Fincantieri“ () laivų statykla.

Monfalkonės globėja – Švč. Mergelė Marija, jos diena švenčiama lapkričio 21–ąją.

## Įžymūs žmonės
* Fabijas Fritelis (1966–2013), labiau žinomas kaip Mo-Do – dainininkas.

## Išnašos
NGC 5728

**NGC 5728** (dar žymima **LEDA 52521**, **IRAS 14396-1702**, **AGC 540121**) – skersinė spiralinė galaktika, esanti Svarstyklių žvaigždyne. Nuo Žemės nutolusi apytikriai 130 mln. šviesmečių.

NGC 5728 galaktiką 1787 m. gegužės 7 d. atrado britų astronomas William Herschel.

Tai Seiferto galaktika, pasižyminti aktyviu branduoliu. Regimojoje ir infraraudonojoje elektromagnetinių bangų spektro dalyse ši galaktika atrodo gan įprastai, tačiau išskiria didelį kiekį spinduliuotės tose elektromagnetinių bangų spektro dalyse, kurioms stebėti nėra pritaikytas Hablo kosminio teleskopo „WFC3“ instrumentas. Be to, gali būti, jog aktyvus galaktikos branduolys visgi išskiria tam tikrą kiekį spinduliuotės regimojoje ir infraraudonojoje elektromagnetinių bangų spektro dalyse, tačiau ją užstoja galaktikos branduolį supančios dulkės.

## Išnašos
Alksnupėnų valsčius

**Alksnupėnų valsčius** (, nuo 1938 m. *Amtsbezirk Altsnappen*) – Rytų Prūsijos administracinis teritorinis vienetas, gyvavęs 1874–1945 m. dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje. Priklausė Pilkalnio apskričiai. Valsčiaus centras buvo Alksnupėnuose.

## Istorija
Suformuotas 1874 m. pagal 1872 m. priimtus „Apskričių nuostatus Prūsijos, Brandenburgo, Pomeranijos, Poznanės, Silezijos ir Saksonijos provincijoms“ iš 7 kaimo bendruomenių ir 1 dvaro apygardos. 1928 m. Lazdynėlių dvaro apygarda prijungta prie Rukų kaimo, o 1929 m. sujungtos Ambrazgirių ir Lieplaukių kaimo bendruomenės. 1929–1945 m. valsčių sudarė 6 kaimo bendruomenės: Alksnupėnų, Ambrazgirių-Lieplaukių (Valdlindeno), Būdupėnų, Ramoniškių, Rukų ir Užberžių.

Valsčius apėmė siaurą plotą tarp Vieškalnių ir Šorelių girių apskrities šiaurinėje dalyje prie Šešupės, Alksnupės ir Žvirgalio. Valsčiaus teritoriją kirto Lazdynų–Šilėnų plentas ir Pilkalnio–Lazdynų siauriuko atšaka.

1905 m. valsčiuje buvo 930 gyventojų, iš jų 241 lietuvis (26 %). Daugiausia lietuvių gyveno Būdupėnuose (45 %), Ambrazgiriuose (41 %) ir Užberžiuose (39 %). Didžiausios gyvenvietės 1939 m. buvo Alksnupėnai (358 gyv.) ir Rukai (230 gyv.).

## Šaltiniai
Kukučiai (gentis)

: perimvietės
: sėslus
: žiemavietės
: Afrikiniai kukučiai (*Upupa africana*) gyvena sėsliai
: Madagaskariniai kukučiai (*Upupa marginata*) gyvena sėsliai

**Kukučiai** (*Upupa*) – ragasnapinių paukščių (*Bucerotiformes*) būrio, kukutinių (*Upupidae*) šeimos paukščių gentis.

## Genties evoliucija
Ankstyviausios kukučių fosilijos rastos iš kvartero periodo, nors, matyt, jie evoliucionavo gerokai seniau. Pavyzdžiui, jiems gana artimų kopikinių kukučių (*Phoeniculidae*) šeimos rūšių fosilijos yra kur kas senesnės, datuojamos mioceno laikotarpiu, o išnykusios *[[Upupi]]* pobūrio *[[Messelirrisoridae]]* šeimos fosilijos datuojamos viduriniojo eoceno laikotarpiu, tai yra 49 mln. metų.

## Apibūdinimas
Kukučių genties rūšys gana nedidelės ir labai panašios viena į kitą. Dalis skiriasi pagal balsą. Ant galvos turi dviejų eilių plunksnų išskleidžiamą kuoduką, kuris gali būti pakeltas arba priglaustas prie galvos. Snapas ilgas, lenktas. Kojos trumpos, bet stiprios. Lengvai vaikšto ir bėginėja žeme.

Kukučių gentyje stambiausia ir jau išnykusi rūšis buvo Šv. Elenos salos kukučiai, kurių svoris galėjo siekti iki 145 g. Iš išlikusių rūšių stambiausi madagaskariniai kukučiai (*Upupa marginata*), kurių kūno ilgis apie 32 cm, sveria 57–91 g. Mažiausi yra afrikiniai kukučiai (*Upupa africana*), kurių kūno ilgis 25–29 cm, atstumas tarp išskleistų abiejų sparnų tarpugalių 44–48 cm, svoris 38–67 g.

## Gyvosios rūšys
Priklausomai nuo klasifikacijos, išskiriamos 3 arba 4 rūšys. Kornelio ornitologijos laboratorija (*Cornell Lab of Ornithology*) internetinio portalo „Birds of the World“ (*Pasaulio paukščiai*) sąraše, įskaitant išnykusią rūšį, išskiria 3 rūšis. Pasaulio paukščių sąrašo *v11.2* versijoje, kurį sudaro tarptautinė ornitologų sąjunga, išskiriamos 4  rūšys, iš kurių viena išnykusi.
* ***[[Upupa africana]]*** Bechstein, 1811 – Afrikinis kukutis; kaip atskiros rūšies statusas iki šiol ginčytinas, 2021 m. duomenimis kartais laikomas kukučio (*Upupa epops africana*) porūšiu. Paplitę Afrikoje į pietus nuo pusiaujo.
* ***[[Upupa epops]]*** Linnaeus, 1758 – Kukutis; savaime paplitę Eurazijoje ir Afrikoje iki pusiaujo.
* ***[[Upupa marginata]]*** Cabanis & Heine, 1860 – Madagaskarinis kukutis; paplitę Madagaskare.

## Išnykusios rūšys
* † ***[[Upupa antaios]]*** Olson, 1975 – Šv. Elenos salos kukutis; savaime gyveno Šv. Elenos saloje ir išnyko greitai po salos atradimo 1502 m. Išnykimo priežastis greičiausiai buvo medžioklė.

## Kukučiai Lietuvoje
Lietuvoje gyvena viena genties rūšis:
* Kukutis (*Upupa epops*); Lietuvoje retas, nuo 1989 m. įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą kaip 3 (R) kategorijos nykstanti rūšis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* jboyd.net / AFROAVES III; Trogoniformes, Bucerotiformes & Coraciiformes; Taxonomy in Flux Checklist 3.08
* bird-phylogeny.de / Bucerotiformes
* birdlife.org / Handbook of the Birds of the World and BirdLife International Digital Checklist of the Birds of the World: Version 5 (December 2020)
Rytų Berlynas

**Rytų Berlynas** (, ) – *de facto* Vokietijos Demokratinės Respublikos sostinė nuo 1949 iki 1990 m. Formaliai tai buvo SSRS okupacinio sektoriaus, įkurto 1945 m., kontroliuojama dalis Berlyne. Amerikiečių, britų ir prancūzų sektoriai vadinti Vakarų Berlynu. Nuo 1961 m. rugpjūčio 13 d. iki 1989 m. lapkričio 9 d. Rytų Berlyną nuo Vakarų Berlyno atskyrė Berlyno siena.

Vakarų valstybės nepripažino Rytų Berlyno nei kaip VDR sostinės, nei VDR teisių valdyti Rytų Berlyną. 1990 m. spalio 3 d., kai Vokietija buvo oficialiai suvienyta, Rytų ir Vakarų Berlynas susivienijo kaip Berlyno miestas.

## Išnašos
Pusiaujo provincija

**Pusiaujo provincija** () – provincija Kongo Demokratinės Respublikos šiaurės vakaruose, Kongo Respublikos pasienyje. Administracinis centras – Mbandaka.

Teritorija yra Kongo baseine. Per provinciją teka Kongas bei jo intakai – Ubangis (bei Ngiris), Lulonga, Rukis, Ikelemba. Telkšo Tumbos ežeras. Dideli pelkynų plotai. Sudarytas Tumbos–Ledimos rezervatas.

Iki 2005 metų Konstitucinės reformos Pusiaujo provincija buvo kur kas didesnės Pusiaujo provincijos rajonas, 2015 m. išskirtas į atskirą provinciją.

## Administracinis suskirstymas
Provincija skirstoma į 8 teritorijas:

* Bikoras
* Lukolela
* Basankusu
* Makanza
* Bolomba
* Bomongas
* Inžendė


Port of Basankusu and River Lulonga.jpg|Bansakusu prie Lulongos upės
Catholic church of Lukolela (DRC).JPG|Lukolelos katalikų bažnyčia
Oxfam East Africa - Mbandaka market.jpg|Mbandakos turgus prie Kongo upės


## Šaltiniai
Paurupė

**Paurupė** (, nuo 1938 m. *Karpfengraben*) arba ***Beriozka*** () – upelis Rusijoje, Kaliningrado srityje, (Krasnoznamensko rajone), Alksnupės kairysis intakas.

Prasideda Šorelių Plynės pelkėje, Šešupės ir Įsruties vandenskyroje. Teka šiaurės rytų kryptimi pro pelkę ir Šorelių girią, ties Užberžiais įteka į Alksnupę apie 2 km nuo jos žiočių. Srovės greitis 0,2 m/s. Vaga reguliuota.

1936 m. topografiniame žemėlapyje upelis vadinamas **Beržupe** (*Berszuppe*).

## Šaltiniai
Šorelių Plynė

**Šorelių Plynė** (, nuo 1938 m. *Adlerswalder Moor*, , *Болото Кабанье*) – pelkė Rusijos Federacijoje, Kaliningrado srityje, Krasnoznamensko municipalinio rajono centrinėje dalyje, 15 km į šiaurę nuo Pilkalnio, 5 km į pietryčius nuo Lazdynų. Pelkė 13 km² ploto, ~5 km ilgio ir ~3 km pločio. Centrinė dalis iškilusi 38–40 m virš jūros lygio. Apsupta Šorelių girios plotų, telkšo atokiai nuo gyvenviečių ir pagrindinių kelių. Sausinta grioviais. Išteka Paurupė, griovys į Įsrutį.

Sovietmečiu buvo saugomų pelkių sąrašuose.

## Šaltiniai