open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Varėnos apylinkė

**Varėnos apylinkė** (iki 1954 m. ***Varėnos I apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje Varėnos I vardu. 1949 m. buvo Varėnos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Varėnos rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. apylinkė pervadinta Varėnos vardu, taip pat prijungta Druckūnų apylinkė. 1986 m. prijungta Pavarėnio apylinkė, 1988 m. – Perlojos apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || P. Cvirkos vardo kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 207,78 || 1699 () || P. Cvirkos vardo kolūkis  || 14 kaimų
|-
| 1970-01  || || 1811 || || 1 miestelis, 14 kaimų 
|-
| 1972-10-01  || 94,74 || || P. Cvirkos kolūkis  || 1 miestelis (Senoji Varėna), 14 kaimų
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 14 kaimų 
|-
| 1979-01-17  || || 2358 || || 1 miestelis, 20 kaimų, 1 kaimo dalis 
|-
| 1987 m. || || || Petro Cvirkos kolūkis, „Dainavos“ kolūkis, „Dzūkų krašto“ kolūkis, Merkio girininkija, Varėnos girininkija, Vėžionių girininkija  || Druckūnai, Sarapiniškės, Tolkūnai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2952 || || 50 kaimų, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Vydenių apylinkė

**Vydenių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Varėnos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Varėnos rajonui. 1954 m. prijungta Krivulių apylinkė, dalis Barčių apylinkės ir dalis Kaniavos apylinkės, 1963 m. – Barčių apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || Mičiurino vardo, „Za mir“ ir „Kamorūnų“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 62 || 3283 () || Mičiurino vardo kolūkis, „Už taiką“ kolūkis  || 21 kaimas, 2 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 2988 || || 33 kaimai, 1 viensėdis 
|-
| 1972-10-01  || 149 || || „Už taiką“ kolūkis, Vydenių tarybinis ūkis  || 32 kaimai, 1 viensėdis
|-
| 1976-07-01  || || || || 32 kaimai, 1 viensėdis 
|-
| 1979-01-17  || || 2209 || || 31 kaimas, 1 viensėdis 
|-
| 1987 m. || || || „Už taiką“ kolūkis, Vydenių tarybinis ūkis, Dainavos girininkija  || Barčiai, Dainava, Kriviliai, Vydeniai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1681 || || 32 kaimai, 1 viensėdis 
|}

## Šaltiniai
Blakstienotoji galinsoga

**Blakstienotoji galinsoga** (*Galinsoga quadriradiata*, sin. *Galinsoga ciliata*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalas.

Vienmetė, 10–60 cm aukščio. Lapai ovalūs, plaukuoti. Žiedynas – ~1 cm skersmens graižas, apsupta baltų žiedlapių. Daržuose, panamėse, šiukšlynuose auganti piktžolė. Invazinė rūšis, kilusi iš Meksikos. Lietuvoje apyretė.

## Šaltiniai
Kazimierz Osipowicz

**Kazimieras Aleksandras Juozas Osipovičius** ( 1823 m. Suvalkuose tuo metu Augustavo gubernijoje – 1893 m. Suvalkuose) – pedagogas ir literatas, Suvalkijos tyrinėtojas, kraštotyrininkas ir archeologas.

## Biografija
Gimė žinomoje mieste šeimoje (senelis buvo Suvalkų burmistras), buvo auginamas patriotinėje dvasioje. 1836-39 metais mokėsi Seinų *Apygardos mokykloje*, vėliau baigė Suvalkų gimnaziją. Po studijų Peterburgo universitete 1849 m. grįžo į gimtinę, dirbo raštininku gimnazijoje, vėliau raštininku gubernijos administracijoje. Kartu uždarbiaudavo mokydamas piešti Suvalkų gimnazistus ir Aukštesniosios mergaičių mokyklos mokines. 1859-60 metais vadovavo savo privačiai dvimetei berniukų mokyklai.

Osipovičių nepaprastai traukė miesto ir apylinkių istorija bei geografija. 1859 m. paruošė „Augustavo gubernijos istorinį-statistinį aprašymą“. Rankraštis netikėtai dingo ir knyga liko neišspausdinta. Savo surinktą etnografinę medžiagą paprastai skelbdavo leidiniuose „Tygodnik Ilustrowany“ ir „Gazeta Polska“. Straipsnių tematika buvo labai įvairi – krašto ekonomika, gamta ir kulinariniai įpročiai. Taip gimė „Kelionė po Suvalkų apylinkes“, „Iš Suvalkų į Augustavą“ ir kt. Praktiškai tyrė ir kasinėjo Liudviko Mykolo Paco rūmų Dauspudoje griuvėsius, taip tapdamas vienu pirmuųjų Augustavo gubernijos archeologų. Daug medžiagos perdavė Oskarui Kolbergui, kuris ją panaudojo išleisdamas knygą „Lietuva“.

Aleksandras Osipovičius išbandė savo jėgas literatūroje, pateikdamas skaitytojų dėmesiui keletą apysakų ir apsakymų. Lietuviams ypač svarbi jo surinkta ir 1865 m. „Tygodnik Ilustrowany“ paskelbta etnografinė medžiaga „Prie Juodosios Ančios gyvenančių lietuvių charakteristika“.

## Nuorodos
*  Aleksandras Osipovičius (1823-1893) - valdininkas, kronikininkas ir korespondentas (lenk.)
* „Kelionė po Suvalkų apylinkes“ (lenk.)
* „Iš Suvalkų į Augustavą“ (lenk.)
Jakėnų apylinkė (Varėna)

**Jakėnų apylinkė** (iki 1971 m. ***Jokėnų apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Varėnos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Varėnos rajonui. 1954 m. prijungta Puodžių apylinkė ir Pamerkio apylinkė, 1959 m. – dalis Žilinų apylinkės. 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas.

|-
| 1954-05-25  || || || „Naujo gyvenimo“ ir „Šviesos“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 98 || 3237 () || „Šviesos“ kolūkis, „Naujo gyvenimo“ kolūkis  || 22 kaimai, 2 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 2811 || || 30 kaimų, 3 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 161 || || „Komunizmo kelio“ kolūkis, „Naujo gyvenimo“ kolūkis, „Šviesos“ kolūkis, Žilinų kolūkis  || 33 kaimai, 5 viensėdžiai, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 33 kaimai, 4 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 2176 || || 29 kaimai, 3 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1987 m. || || || „Šviesos“ kolūkis, Žilinų kolūkis  || Barteliai, Jakėnai, Pamerkiai, Puodžiai, Žilinai, Žilinėliai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1748 || || 31 kaimas, 3 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Galonas (ežeras)

**Galonas** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, 2 km į pietvakarius nuo Joniškio, Asvejos regioniniame parke, 0,5 km į vakarus nuo Arino ežero. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 1,24 km, plotis iki 0,53 km. Altitudė 141,4 m. Giliausia vieta siekia 11,5 m. Kranto linija gan vingiuota. Krantai neaukšti, pietuose ir vakaruose pelkėti. Ežerą supa Dubingių miškas (Varnėnų miškas). Atabradas gan platus, padengtas smėliu, dugną dengia molis, sapropelis. Ežeras nenutekantis, priklauso Arino ežero baseinui (Žeimenos intako Dubingos baseinas).

Galono ežero apylinkės negyvenamos. Šiaurinėje ir pietinėje pakrantėse yra įrengtos Galono ežero poilsiavietės.

Ežerėvardžio šaknis *gal-* siejama su žodžiu *gelmė*.

## Šaltiniai
Galonas

**Galonas** – tūrio matavimo vienetas, apytiksliai atitinkantis 4 litrus. Daugiausia naudojamas matuoti skysčiams, rečiau – tvirtoms medžiagoms. Galonas tradiciškai naudojamas šalyse, kur paplitusi angliškoji matavimo sistema – JAV, Anglijoje, Australijoje ir kt.

Pradžioje galono atžyma buvo 4 svarai kviečių. 1/8 galono = 1 pinta.

Pavertimas į metrinę sistemą:
* Argentina: 3,80 l
* Jungtinė Karalystė
** imperinis arba paprastasis 4,546092 l
** pruf – galonas, spirito matavimui 2,594 l
** senasis, vyno ir skysčių matavimui 3,78533 l
** birioms medžiagoms 4,405 l
* Kuba 3,785 l
* JAV
** medaus 0,443 kg
** alyvų aliejaus 3,447 kg
** birių medžiagų 4,405 l
** paprastasis mažasis, naftai ir vynui matuoti 3,785411784 l
** pruf – galonas 1,89 l
Nebūsiu gangsteris, brangioji

„**Nebūsiu gangsteris, brangioji**“ – 1978 m. TSRS Centrinės televizijos užsakymu Lietuvos kino studijoje sukurtas meninis filmas O’Henrio novelių motyvais. Filmo trukmė – 74 min.

## Kūrybinė grupė
* Scenarijaus autorius – Michailas Jevdokimovas
* Režisierius statytojas – Algimantas Puipa
* Operatorius – Donatas Pečiūra
* Dailininkai – Galius Kličius, Antanas Šakalys
* Kompozitorius – Viačeslavas Ganelinas
* Garso operatorius – Juozas Tuita
* Kostiumų dailininkė – Irena Vabalienė.

## Vaidina
* Nijolė Oželytė – Dela
* Kostas Smoriginas – „Mažylis“ Bredis
* Vytautas Paukštė – Senis
* Antanas Šurna – Dikas Deneveras
* Algirdas Sabalys – dėdė Džimas
* Arūnas Storpirštis – „Gražuoliukas“
* Michailas Jevdokimovas – Bilas
* Vilhelmas Vaičekauskas – policijos kapitonas
* Vytautas Grigolis, Ferdinandas Jakšys – policininkai
* Kęstutis Genys – Bobas
* Agnė Gregorauskaitė, Remigijus Vilkaitis – artistai
* Donatas Katkus – kalinys
* Algimantas Puipa – režisierius
* Feliksas Einas – barmenas
* Bronius Talačka – banko tarnautojas
* taip pat Algirdas Grašys, Balys Juškevičius, Kazimieras Preikštas, Leonidas Vladimirovas, Rimgaudas Karvelis, Algimantas Mažuolis, Algirdas Šemeškevičius, Antanas Pikelis, Vladislovas Radvilavičius, Borisas Simba, Edgaras Savickis, Leonas Zmirskas, Eduardas Kunavičius ir kiti.

## Siužetas
XX a. pradžia, Amerika, mafijos klestėjimo laikai. Filmo epicentre – Dela ir jos mylimasis Mažylis Bredis. Bredis taip myli Delą, kad dėl jos galėtų padaryti bet ką – net ir… gauti persiką ne sezono metu. Arba išduoti policijai mafijos bosą ir jo kompaniją.
Sainjabulis

**Sainjabulis** (*[[Lao (kalba)|lao]] ໄຊຍະບູລີ*) – miestas prie Mekongo vakarų Laose, Sainjabulio provincijos centras.
Vaduvos

**Vaduvos** – kaimas Kupiškio rajono savivaldybės rytuose. Stūkso Vaduvų piliakalnis.

## Istorija

XVIII a. minimas Vaduvų dvaras. XX a. tarpukariu priklausė Skapiškio valsčiui.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Žymantė Jonuškaitė (1936–2001), skulptorė.

## Šaltiniai
Naftos chemija

**Naftos chemija**, **petrochemija** ( 'uola') – fizikiniai, cheminiai procesai, kuriais nafta, jos produktai ir degiosios gamtinės dujos perdirbamos į sintetines medžiagas ir jų dirbinius. Degiųjų gamtinių dujų perdirbimas pagrįstas absorbcija, adsorbcija, žematemperatūre rektifikacija (tais procesais dujos suskaidomos į komponentus – sočiuosius angliavandenilius) ir dujų konversija. Rektifikacija nafta suskirstoma į frakcijas, krekingu iš naftos gaunami nesotieji ir aromatiniai angliavandeniliai. Naftos chemijos produktus gamina naftos chemijos pramonė.

Dujiniai sotieji angliavandeniliai išskiriami iš degiųjų gamtinių dujų, skysti ir kieti (C6 – C40) – iš naftos perdirbimo produktų: benzino, žibalo, alyvų. Metanas vartojamas kaip žaliava amoniakui, acetilenui, alkilų halogenidams (metilo chloridui, chloroformui, anglies tetrachloridui) gauti. Konversinės dujos (vandenilio ir anglies monoksido mišinys) yra metilo alkoholio, vandenilis – amoniako sintezės žaliava.

Oksidacija, nitrinimu, hologeninimu iš sočiųjų angliavandenilių gaunama aukštesniosios riebiosios rūgštys, aukštesnieji alkoholiai, nitroparafinai ir kiti produktai. Nesotieji angliavandeniliai išskiriami iš naftos krekingo dujų arba gaunami iš sočiųjų angliavandenilių, juos termiškai skaidant, oksiduojant. Nesočiųjų angliavandenilių dariniai yra plastikų, sintetinio kaučiuko, ploviklių, tirpiklių žaliava; iš etileno ir propileno oksidų gaunami glikoliai, etanolio aminai. Halogeninant nesočiuosius angliavandenilius, gaunami alkilų halogenidai. Aromatiniai angliavandeniliai gaunami katalizinio riformingo būdu iš benzino ir ligroino. Iš aromatinių angliavandenilių gaunami alkilarenai (pvz., benzolą alkilinant etilenu, gaunamas etilbenzolas, propilenu – izopropilbenzolas), kurie dehidrinami virsta stirolu ir α metilstirolu; izopropilbenzolas yra žaliava fenoliui ir acetonui gauti. Oksiduojant aromatinius angliavandenilius, gaunama tereftalio rūgštys, vartojamos cheminio pluošto gamyboje.

## Nuorodos
* Petrochemijos gamintojų Europoje asociacija (APPE)
Kuang Si krioklys

**Kuang Si krioklys** – krioklys Laose, 29 km, į pietus nuo Luangprabango miesto. Kuang Si krioklys yra labiausiai lankoma vieta į Luangprabangą atvykstančių turistų. Pagrindinė Kuang Si krioklio kaskada yra 54 m aukščio, o mažesnės šoninės kaskados būna nuo 3 iki 5 m aukščio.
Atapu provincija

**Attapeu provincija** (**Attopu**, ) – viena iš 18 Laoso provincijų esanti šalies pietryčiuose. Šiaurėje ribojasi su Ksekongo, vakaruose su Champasako provincija, o pietuose su Kambodža. Nuo Vietnamo skiria Anamo kalnai.

## Administacinis suskirstymas
Provincija padalinta į 5 rajonus:

# Phouvong
# Samakkhixay
# Sanamxay
# Sanxay
# Xaysetha

## Galerija

File:Tad Feak falls.jpg|
File:Attapeu.jpg|
File:Attapeu1.jpg|Kaimas Atapu provincijoje
Khono krioklys

**Khono krioklys** arba ***Kono krioklys*** () – krioklių ir slenksčių virtinė Mekongo upėje, Laose. Krioklys yra Tiampasako provincijoje, visai netoli Kambodžos sienos. Susidaręs vietoje, kur Mekongo upė išsiveržia iš kalnų į Kambodžos lygumą.

Būtent dėl Khono krioklio Mekongo upė nėra naudojama laivybai link Kinijos. XIX a. prancūzų kolonistai bandė užtvindyti krioklius, kad jie tiktų laivybai, tačiau visi bandymai nepavyko.

Pagrindinės Khono krioklio tėkmės aukštis 15–21 m, o upės slenksčiai tęsiasi iki 10 km. Visoje Khono krioklio teritorijoje yra daugybė mažų salelių, dėl to ši teritorija dažnai vadinama *Si Phan Don* („4000 salų“). Upės plotis ties kriokliu 0,8–1,7 km, debitas – 10–12 tūkst. m³/s, poplūdžių metu – iki 30 000 m³/s (vienas vandeningiausių pasaulyje).

## Šaltiniai
Rykantų ąžuolas

**Rykantų ąžuolas** – ąžuolas prie Rykantų, augantis automagistralės  skiriamojoje juostoje ties automagistralės 22-uoju kilometru. Gamtosaugininkai jį dar vadina ***Bergo ąžuolu*** (V. Bergas – buvęs LTSR Gamtos apsaugos komiteto pirmininkas). 

Manoma, kad prie šio ąžuolo 1812 m. buvo susitikę dviejų kariuomenių vadai – Napoleonas Bonapartas ir M. Kutuzovas. 

Tiesiant Vilniaus-Kauno automagistralę šis ąžuolas atsidūrė už skiriamosios (žaliosios) juostos 3 m ribos. Vykdant darbus reikėjo jį kirsti, tam buvo pasiruošta, bet tuometinis LTSR ministras Vladislovas Martinaitis iškvietė GAKV viršininką Č. Radzinauską ir KST vyriausiąjį inžinierių K. Akromą ir nurodė šioje zonoje skiriamąją juostą išplėsti iki 6 m, pakoreguoti kelio ašį, o ąžuolo nekirsti. Paaiškėjo, kad ministras šiuo klausimu prieš tai kalbėjosi su gamtos apsaugos komiteto pirmininku V. Bergu. Taip ąžuolas išliko iki šiol. Taip pat buvo numatyta šalia ąžuolo esančioje dešinėje automagistralės pusėje palikti 1,5 km ilgio beržų alėją.

## Šaltiniai
Šv. Laurynas

**Šventasis Laurynas** ( – vainikuotas; 225 m. Hueskoje – 258 m. rugpjūčio 10 d.) – italų šventasis, krikščionių kankinys.

## Biografija

Šv. Laurynas augo Hueskoje, vėliau su šeima atvyko į Romą, kur tapo vienu iš 7 diakonų, kuriuos sostinei paskyrė popiežius Šventasis Sikstas II. Imperatoriaus Valerijono persekiojimų metu 258 m. popiežius buvo nukankintas, tačiau prieš mirtį spėjo išpranašauti Šv. Laurynui, kad po 3 dienų mirsiąs ir jis. Tai sužinojęs Šv. Laurynas išdalino visą savo turtą vargšams ir nesuimtiems kunigams. Imperatorius Šv. Lauryną pririšo prie virš laužo pakabintų grotelių, taip pasmerkdamas jį lėtai ir kankinančiai mirčiai. 

Dėl savo neįprastos mirties jis skelbiamas šventuoju virėjų globėju. Taip pat teigiama, kad Šv. Laurynas saugo namus nuo gaisro. Šv. Laurynas buvo ne tik diakonas, bet ir bažnyčios bibliotekininkas ir archyvaras, todėl jis yra ir bibliotekų globėjas.

Šv. Laurynas nuo pirmųjų amžių yra labiausiai garbinamas Romos kankinys, tad jo mirtis padėjo plisti krikščionybei. Keletas Romos senatorių taip pat tapo krikščionimis ir palaidojo kankinio kūną Romoje, kur toje vietoje dabar stovi Šv. Lauryno bazilika.

Po mirties Laurynas buvo paskelbtas šventuoju. 

Rugpjūčio 10 d. vyksta šv. Lauryno atlaidai.
Juodasis Drinas

**Juodasis Drinas** (; ) – Albanijos bei Makedonijos upė, ištekanti iš Ohrido ežero Strugos mieste ir susijungianti su Baltuoju Drinu Albanijoje ir sudaranti Drino upę.

Apytiksliai 50 kilometrų Juodojo Drino teka Makedonijos teritorijoje, likę kiti – Albanijoje.

Upės pavadinimas makedoniškai reiškia „Juodasis elnias“.
Gižų apylinkė

**Gižų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Gižų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilkaviškio rajonui. 1954 m. prijungta Išlandžių apylinkė ir dalis Rūdos apylinkės. 1988 m. birželio 22 d. Gižų apylinkė buvo prijungta prie Pilviškių apylinkės. Atkurta 1989 m. kovo 22 d.

|-
| 1954-05-25  || || || „Gižų“ kolūkis ir Gižų MTS  || 
|-
| 1959 m.  || 39 || 1821 () || „Gižų“ kolūkis, „Baltrakio“ kolūkis  || 25 kaimai
|-
| 1970-01  || || 1643 || || 25 kaimai 
|-
| 1972-10-01  || 39 || || Baltrakio kolūkis, Gižų kolūkis  || 25 kaimai
|-
| 1976-07-01  || || || || 25 kaimai 
|-
| 1979-01-17  || || 1409 || || 24 kaimai 
|-
| 1987 m. || || || Gižų kolūkis  || Gižai, Rimavičiai, Rūda ir kt.
|}

## Šaltiniai
Juodupėnų apylinkė (Vilkaviškis)

**Juodupėnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žaliosios valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Naumiesčio rajonui. 1954 m. prijungta Daržininkų apylinkė, Keturkaimio apylinkė ir dalis Meištų apylinkės, 1963 m. – dalis Arminų apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras. 1988 m. birželio 22 d. Juodupėnų apylinkė panaikinta – 19 gyvenviečių prijungta prie Klausučių apylinkės ir 7 – prie Kybartų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Pergalės“ kolūkis ir Šapalų tarybinio ūkio Kataučiznos skyrius  || 
|-
| 1959 m.  || 47,2 || 2999 () || „Pergalės“ kolūkis, Šapalų tarybinio ūkio Kataučiznos skyrius  || 11 kaimų
|-
| 1970-01  || || 3054 || || 31 kaimas, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 105 || || Arminų kolūkis, Keturkaimio kolūkis, Šapalų tarybinis ūkis  || 31 kaimas, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 25 kaimai 
|-
| 1979-01-17  || || 1778 || || 24 kaimai 
|-
| 1987 m. || || || Keturkaimio kolūkis, Šapalų daržininkystės tarybinis ūkis  || Daržininkai, Juodupėnai, Kataučizna, Lauckaimis, Slabadai ir kt.
|}

## Šaltiniai
Keturvalakių apylinkė

**Keturvalakių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Keturvalakių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilkaviškio rajonui. 1954 m. prijungta Karklinių apylinkė ir Geisteriškių apylinkė, 1963 m. – dalis Penkinių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Pirmyn“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 31,85 || 1869 () || „Pirmyn“ kolūkis  || 1 miestelis, 7 kaimai
|-
| 1970-01  || || 1787 || || 1 miestelis, 19 kaimų, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 60,91 || || Keturvalakių kolūkis, Patilčių kolūkis, „Rausvės“ kolūkis  || 1 miestelis (Keturvalakiai), 18 kaimų, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 17 kaimų, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 2346 || || 1 miestelis, 31 kaimas, 1 kaimo dalis 
|-
| 1987 m. || || || Keturvalakių kolūkis, „Rausvės“ kolūkis  || Bačkiškiai, Bardauskai, Degučiai, Geisteriškiai, Karkliniai, Keturvalakiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1977 || || 1 miestelis, 29 kaimai, 3 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Gražiškių apylinkė (Vilkaviškis)

**Gražiškių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Gražiškių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kybartų rajonui. 1954 m. prijungta Lankupėnų apylinkė, 1963 m. – Dotamų apylinkė ir dalis Pavištyčio apylinkės. 1986 m. spalio 20 d. Gražiškių apylinkė prijungta prie Vištyčio apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Lenino keliu“ ir „Gražiškiečio“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 58 || 3131 () || „Gražiškiečio“ kolūkis, „Lenino keliu“ kolūkis, „Tiesos“ kolūkis  || 1 miestelis, 10 kaimų
|-
| 1970-01  || || 2357 || || 1 miestelis, 29 kaimai 
|-
| 1972-10-01  || 96 || || „Gimtosios žemės“ kolūkis, „Gintaro“ kolūkis, „Gražiškiečio“ kolūkis, Skardupių kolūkis, „Tiesos“ kolūkis  || 1 miestelis (Gražiškiai), 26 kaimai
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 18 kaimų 
|-
| 1979-01-17  || || 1097 || || 1 miestelis, 18 kaimų 
|-
| 1985 m. || || || || Gražiškiai ir kt.
|}

## Šaltiniai
Kybartų apylinkė (Vilkaviškis)

**Kybartų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kybartų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kybartų rajonui. Panaikinta iki 1954 m. Atkurta 1972 m. lapkričio 29 d. vietoje Molinių apylinkės. 1988 m. prijungta dalis Juodupėnų apylinkės (7 kaimai).

|-
| 1976-07-01  || || || || 44 kaimai, 1 kaimo dalis
|-
| 1979-01-17  || || 3622 || || 43 kaimai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1987 m. || || || Juliaus Janonio kolūkis, „Šilupės“ kolūkis, „Švyturio“ kolūkis, Prano Eidukevičiaus sodininkystės tarybinis ūkis  || Daugėlaičiai, Gudkaimis, Kybeikiai, Matlaukys, Stanaičiai, Šiaudiniškiai, Vilkupiai, Virbalio Miesto Laukai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3658 || || 45 kaimai, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Alvito apylinkė

**Alvito apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Alvito valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kybartų rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. prijungta prie Virbalio apylinkės. Atkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Uosių apylinkės ir dalies Virbalio apylinkės. 1988 m. birželio 22 d. prijungta prie Vilkaviškio apylinkės.

|-
| 1959-01-15 || || 3126 () || || 
|-
| 1970-01  || || 3463 || || 33 kaimai, 3 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 87,8 || || Z. Angariečio kolūkis, Dailučių kolūkis, S. Nėries kolūkis  || 32 kaimai, 2 geležinkelio stočių gyvenvietės, 4 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 26 kaimai, 2 geležinkelio stočių gyvenvietės, 4 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 2549 || || 25 kaimai, 1 geležinkelio stoties gyvenvietė, 4 kaimų dalys 
|-
| 1987 m. || || || Salomėjos Nėries kolūkis  || Alvitas, Čyčkai, Maldėnai, Mažieji Būdežeriai, Paežeriai, Vaičlaukis, Vanaginė, Viščiakaimis ir kt.
|}

## Šaltiniai
Bartninkų apylinkė

**Bartninkų apylinkė** (iki 1971 m. ***Bartininkų apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Bartninkų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilkaviškio rajonui. 1954 m. prijungta dalis Šilbalių apylinkės, 1963 m. – Lankeliškių apylinkė ir dalis Penkinių apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras. 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas. 1979 m. prijungta Rasių apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || „Bartininkų“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 35,5 || 3185 () || „Bartininkų“ kolūkis  || 1 miestelis, 6 kaimai
|-
| 1970-01  || || 3077 || || 1 miestelis, 35 kaimai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 108 || || Bartninkų kolūkis, Kalinino kolūkis, „Raudonkalnio“ kolūkis, „Širvintos“ kolūkis, „Vienybės“ kolūkis  || 1 miestelis (Bartninkai), 35 kaimai, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 37 kaimai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 2725 || || 1 miestelis, 37 kaimai, 3 kaimų dalys 
|-
| 1987 m. || || || Bartninkų kolūkis, „Jaunosios gvardijos“ kolūkis, Michailo Kalinino kolūkis, „Širvintos“ kolūkis, „Taikos“ kolūkis, Aistiškių meistrija  || Aistiškiai, Bajorai, Bartninkai, Geisteriškiai, Klampučiai, Lakštučiai, Lankeliškiai, Pašeimeniai, Piliakalniai, Rasiai, Vartai, Vidgiriai, Vinkšnupiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3394 || || 1 miestelis, 49 kaimai, 3 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Klausučių apylinkė (Vilkaviškis)

**Klausučių apylinkė** (iki 1976 m. ***Augalų apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.

## Istorija

Augalų apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žaliosios valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilkaviškio rajonui. 1954 m. prijungta Andriškių apylinkė, dalis Navininkų apylinkės, dalis Viščiakaimio apylinkės ir dalis Pagramdų apylinkės, 1963 m. – dalis Arminų apylinkės. 1976 m. gruodžio 29 d. perkeltas apylinkės centras į Klausučius ir atitinkamai pakeistas jos pavadinimas. 1988 m. prijungta didžioji dalis Juodupėnų apylinkės.

1995 m. apylinkė performuota į Klausučių seniūniją.

|-
| 1954-05-25  || || || „Į komunizmą“ ir „Žaliosios“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 60 || 2706 () || „Kelio į komunizmą“ kolūkis, „Žaliosios“ kolūkis, „Pergalės“ kolūkis  || 22 kaimai, 7 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 3559 || || 23 kaimai, 3 kaimų dalys, 1 invalidų namai 
|-
| 1972-10-01  || 63 || || „Į komunizmą“ kolūkis, „Pergalės“ kolūkis, Rumokų eksperimentinis ūkis  || 23 kaimai, 1 viensėdis, 1 gel. stoties gyvenvietė, 4 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 29 kaimai, 1 viensėdis, 1 gel. stoties gyvenvietė, 3 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 2486 || || 19 kaimų, 4 kaimų dalys 
|-
| 1987 m. || || || „Pergalės“ kolūkis, Rumokų bandymų stoties eksperimentinis ūkis, Didvyžių psichoneurologinio internato pagalbinis ūkis, Žaliosios meistrija  || Andriškiai, Augalai, Bučiūnai, Didieji Šelviai, Giedriai, Klausučiai, Rumokai, Sūdava, Teiberiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3505 || || 32 kaimai, 4 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Pajevonio apylinkė

**Pajevonio apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pajevonio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kybartų rajonui. 1959 m. prijungtos Kunigiškių apylinkė ir dalis Šakių apylinkės, o dalis Pajevonio apylinkės prijungta prie Trilaukio apylinkės. 1963 m. prijungta Trilaukio apylinkė ir dalis Virbalio apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras.

|-
| 1954-05-25  || || || M. Melnikaitės vardo, K. Giedrio vardo, „Pergalės“ ir „Spindulio“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 67,9 || 3251 () || M. Melnikaitės vardo kolūkis, „Pergalės“ kolūkis, „Spindulio“ kolūkis, K. Giedrio vardo kolūkis  || 20 kaimų
|-
| 1970-01  || || 2960 || || 37 kaimai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 127 || || Gudelių kolūkis, Sodėnų kolūkis, Šukių kolūkis, Užupių kolūkis, V. Kapsuko kolūkis, Pajevonio tarybinis ūkis  || 37 kaimai, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 29 kaimai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 1848 || || 25 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1987 m. || || || Kapsuko kolūkis, Pajevonio kolūkis, Pajevonio girininkija  || Būdviečiai, Karalkrėslis, Pajevonys, Trilaukys ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1817 || || 20 kaimų, 3 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Pilviškių apylinkė

**Pilviškių apylinkė** (iki 1954 m. ***Pilviškių I apylinkė*** ir ***Pilviškių II apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.

## Istorija

Dvi apylinkės (Pilviškių I ir Pilviškių II) įkurtos užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. jos buvo Pilviškių valsčiuje, 1950 m. priskirtos naujam Vilkaviškio rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. apylinkės sujungtos į vieną. 1963 m. prijungta dalis Paežerių apylinkės, 1974 m. – visa Paežerių apylinkė, 1977 m. – Alksnėnų apylinkė, 1988–1989 m. laikinai buvo prijungta Gižų apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || Komjaunimo vardo kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 19 || 2951 () || Komjaunimo vardo kolūkis  || 1 miestelis, 11 kaimų, 1 glžk. stotis
|-
| 1970-01  || || 3127 || || 1 miestelis, 18 kaimų, 1 geležinkelio stoties gyvenvietė, 4 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 33 || || „Komjaunimo“ kolūkis, „Lenino kelio“ kolūkis  || 1 miestelis (Pilviškiai), 14 kaimų, 8 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 39 kaimai, 5 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 5860 || || 1 miestelis, 60 kaimų, 5 kaimų dalys 
|-
| 1987 m. || || || Alksnėnų kolūkis, Ivano Černiachovskio kolūkis, „Gegužės 1-osios“ kolūkis, Paežerių kolūkis, Paežerių girininkija  || Dvarnieji, Opšrūtai, Paežeriai, Pilviškiai, Ramoniškiai, Starkai, Stirnėnai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 6624 || || 1 miestelis, 87 kaimai, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Vilkaviškio apylinkė

**Vilkaviškio apylinkė** (1963–1988 m. ***Šeimenos apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.

## Istorija

Šeimenos apylinkė įkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Pūstapėdžių apylinkės ir Gudelių apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras. 1971 m. Šeimenos kolūkis buvo pirmasis LTSR kolūkis, kurio visi gyventojai persikėlė iš vienkiemių į gyvenvietes. 1988 m. birželio 22 d. prijungta Alvito apylinkė, o Šeimenos apylinkė pervadinta Vilkaviškio vardu.

|-
| 1959-01-15 || || 3047 () || || 
|-
| 1970-01  || || 3068 || || 49 kaimai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 94 || || „Ateities“ kolūkis, „Šeimenos“ kolūkis, „Už taiką“ kolūkis, „Vilkaujos“ kolūkis, Vilkaviškio tarybinis ūkis  || 49 kaimai, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 49 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 3224 || || 32 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1987 m. || || || „Į komunizmą“ kolūkis, „Šeimenos“ kolūkis, „Vienybės“ kolūkis  || Didieji Šelviai, Giedriai, Gudeliai, Mažieji Būdežeriai, Serdokai, Šukiai, Vilkiškiai, Vokiškėliai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 6248 || || 55 kaimai, 1 gel. stoties gyvenvietė, 6 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Vištyčio apylinkė

**Vištyčio apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos pietvakariuose.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vištyčio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kybartų rajonui. 1954 m. prijungta Vištyčio Laukų apylinkė, 1963 m. – Totorkiemio apylinkė ir dalis Pavištyčio apylinkės, 1986 m. – Gražiškių apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || „Vištyčio“ ir „Vienybės“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 35,6 || 2657 () || „Vištyčio“ kolūkis, „Vienybės“ kolūkis  || 1 miestelis, 2 kaimai
|-
| 1970-01  || || 2462 || || 1 miestelis, 23 kaimai 
|-
| 1972-10-01  || 113 || || „Aušros“ kolūkis, Meiliūnų kolūkis, Vištyčio tarybinis ūkis  || 1 miestelis: Vištytis, 23 kaimai
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 36 kaimai 
|-
| 1979-01-17  || || 2580 || || 1 miestelis, 36 kaimai 
|-
| 1987 m. || || || „Aušros“ kolūkis, „Gražiškiečio“ kolūkis, Vištyčio kolūkis  || Girėnai, Pavištytis, Skardupiai, Šilsodis, Vaitkabaliai, Vištyčio Laukas I, Vištyčio Laukas II, Vištytis, Vygreliai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2580 || || 2 miesteliai, 47 kaimai, 1 kaimo dalis 
|}

## Vadovai
* Bronislavas Polita, viršaitis 1990–1995 m.

## Šaltiniai
UEFA Čempionų lygos himnas

**[[UEFA ČL|UEFA Čempionų lygos]] himną**, oficialiai pavadintą tiesiog „Čempionų lyga“, suderino Tonis Britten'as pagal Frydricho Hendelio „Sadoka Priest“. UEFA paprašė Britten'o 1992 m. aranžuoti savo himną, jį atliko Karališkosios filharmonijos orkestras ir St. Martin in the Fields choras. Himnas sukurtas trimis kalbomis: anglų, vokiečių ir prancūzų. Jis atliekamas prieš kiekvienas UEFA Čempionų lygos rungtynes, taip pat televizijos transliacijų pradžioje ir pabaigoje. Pilnas himnas yra maždaug trijų minučių ilgio. Himnas niekada nebuvo išleistas komerciškai pagal jo originalią versiją.

## Žodžiai
***Ce sont les meilleures équipes***
:: Tai yra geriausios komandos
***Sie sind die allerbesten Mannschaften***
:: Tai yra geriausios komandos
***The main event***
:: Tai yra pagrindinis turnyras

***Choru:***

***Die Meister***
:: Jie meistrai
***Die Besten***
:: Jie geriausi
***Les Grandes Équipes***
:: Didžiausi klubai
***The Champions***
:: Jie čempionai

***Une grande réunion***
:: Tai didelis susirinkimas
***Eine große sportliche Veranstaltung***
:: Tai didelis sporto įvykis
***The main event***
:: Tai pagrindinis turnyras

***Ils sont les meilleurs***
:: Jie yra geriausi
***Sie sind die Besten***
:: Jie yra geriausi
***These are the champions***
:: Jie yra čempionai

***Choru:***
*(choru pakartoti 2 kartus)*
''

## Taip pat skaitykite
* UEFA Čempionų Lyga

## Kiti puslapiai
* UEFA Oficialus Tinklalapis
Nikolajus Makarovas (1949)

**Nikolajus Makarovas** (; g. 1949 m. spalio 7 d.) – Rusijos Federacijos generolas, nuo 2008 m. birželio 3 d. – Rusijos Ginkluotųjų pajėgų Generalinio štabo viršininkas ir Rusijos Federacijos gynybos ministro pirmasis pavaduotojas. Nuo 2009 m. *Komisijos kovai su Rusijos interesams kenkiančiais istorijos falsifikacijos bandymais* (*Комиссия по противодействию попыткам фальсификации истории в ущерб интересам России*) narys.

## Biografija
Gimė 1949 m. spalio 7 d. Rybnojės rajono Glebkovo kaime (Riazanės sritis, Rusija).

1967–1971 – Maskvos aukštosios kariuomenės vadų mokyklos (*Московское высшее общевойсковое командное училище*) kursantas. Mokyklą baigė su aukso medaliu.

1971–1977 – būrio vadas, kuopos vadas, bataliono vadas *Tarybinės kariuomenės grupėje Vokietijoje* (*Группа советских войск в Германии*)

1977–1979 – M. Frunzės vardo Karo akademijos kursantas. Baigė su aukso medaliu.

1979–1991 – pulko štabo viršininkas ir pulko vado pavaduotojas, pulko vadas, divizijos štabo viršininkas ir divizijos vado pavaduotojas, motorizuotų šaulių divizijos Užbaikalės karinėje apygardoje vadas.

1991–1993 – Rusijos Federacijos Ginkluotųjų pajėgų Generalinio štabo akademijos kursantas. Baigė su aukso medaliu.

1993–1996 – Jungtinės Rusijos kariuomenės grupės Tadžikistane štabo viršininkas. 11-osios gvardijos armijos (Kaliningrado sritis) štabo viršininkas ir vado pirmasis pavaduotojas.

1996–1997 – 2-osios gvardijos tankų armijos (Pavolgio karinė apygarda) vadas.

1997 m. lapkritis – 1999 m. rugsėjis – Baltijos laivyno sausumos ir kranto kariuomenės vadas, Baltijos laivyno vado pavaduotojas (Kaliningrade).

1999 m. rugsėjis – 2002 m. gruodis – Maskvos karinės apygardos štabo viršininkas ir apygardos vado pirmasis pavaduotojas.

2001 m. gegužės 9 d. vadovavo Pergalės paradui Raudonojoje aikštėje (Maskva).
2001 m. balandžio – liepos mėn. atliko Maskvos karinės apygardos vado pareigas.

2002 m. gruodis – 2007 m. balandis – Sibiro karinės apygardos vadas.

2007 m. balandis – 2008 m. birželis – Rusijos Ginkluotųjų pajėgų ginkluotės viršininkas ir Rusijos Federacijos gynybos ministro pavaduotojas.

Nuo 2008 m. birželio 3 d. – Rusijos Federacijos Ginkluotųjų pajėgų Generalinio štabo viršininkas ir pirmasis gynybos ministro pavaduotojas.

Nuo 2008 m. birželio 26 d. – Rusijos Federacijos Saugumo Tarybos narys.

## Apdovanojimai
* II laipsnio šv. Georgijaus ordinas (Nr. 002) – 2008 m.
* Ordinas „Už karinius nuopelnus“
* III laipsnio ordinas „Už tarnybą Tėvynei TSRS Ginkluotosiose pajėgose“
Makedonijos transportas

Šis straipsnis skirtas **[[Makedonija|Makedonijos]] transportui** aprašyti.

## Geležinkeliai

*Visų geležinkelių ilgis:* 925 km *(statoma – 56 km)*
*Elektrifikuoti:* 312 km *(visi 25kV 50Hz)*

### Susisiekimas geležinkeliais su kaimyninėmis valstybėmis

* Serbija – taip
* Bulgarija – ne *(statoma)*
* Graikija – taip
* Albanija – ne
* *[[Kosovas]]* – taip

### Žemėlapiai
* UN žemėlapis
* UNHCR Atlaso žemėlapis

## Keliai ir greitkeliai

Makedonija turi 9573 km kelių (2002 m.), iš kurių yra 228 km yra greitkeliai (2008 m.).

### Magistraliniai keliai
Makedonija turi 7 magistralinius kelius, kurių dauguma yra paversti greitkeliais.

### Europos tinklo keliai, einantys per Makedoniją

* E65
* E75
* E852
* E871

## Oro uostai
Makedonija turi 17 oro uostų (2002 m. duomenys), iš kurių 11 yra asfaltuoti.
Daudytė

**Daudytė** – tradicinis, pučiamasis lietuvių liaudies muzikos instrumentas, pūstukinis aerofonas.

## Konstrukcija
Tradicinės daudytės daromos iš tiesaus uosio, blindės, klevo, guobos, beržo medelio liemens, yra apie 1250–1670 mm ilgio. Medelio nuopjova perskeliama paliekant plongalyje 50-70 mm ilgio, 20-35 mm skersmens neperpjautos medienos pūstukui. Perskeltose pusėse išskobiamas laipsniškai platėjantis kanalas, abi pusės suvožiamos ir, plyšius užtepus derva ar degutu, apvyniojamos išvirinta karšta beržo tošimi.

Rekonstruotų daudyčių gamybos būdas ir konstrukcija panaši kaip ir tradicinių, tik iš dviejų dalių sumautas vamzdis apvyniojamas storo popieriaus juosta, kuri nudažoma beržo tošies spalva. Įstatomi pūstukai – mediniai, variniai ir ebonitiniai. Daudytės – iš principo netobulinti instrumentai. Nuo 1940 m. paprastinama jų gamybos technologija.

## Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose daudytės minimos nuo XVIII a. (Lepner, 1744; Stanewicz, 1829; Sabaliauskas, 1904; 1911; Paliulis, 1959). Instrumentas vietinės kilmės, kaip ir ragai, išplitę šiaurės rytų Aukštaitijoje, buvusios sėlių teritorijos dalyje (Zinkevičius, 1984). Daudytės naudotos kaip ir ragai, bet išnyko anksčiau už ragus ir skudučius, kartu su vokalinėmis sutartinėmis, sudariusiomis jų repertuarą. Manoma, kad daudytės, kaip natūralaus garsyno archajiški instrumentai, galėjo turėti įtakos vokalinių sutartinių genezei.

## Grojimas
Daudytės garsas susidaro kaip atviros švilpynės. Garsas stiprus, skardus, tačiau neaštrus, panašus į varinių pučiamųjų instrumentų – trimito, valtornos ir trombono skambesį. Daudytėmis grojama pūstuką laikant prie lūpų kampo, garsas išgaunamas lūpų virpesiais. Tradicinis repertuaras – vokalinės sutartinės: „Gegutė“, „Sadūto tūto“, „Obelyt gražuolyt“, „Apynėlis“, „Dagilėlis“ ir kt. Rekonstruotų daudyčių muzikavimo galimybės panašios į tradicinių daudyčių, tik palyginti lengviau išgaunami aukštesni tonai, todėl jomis galima pūsti ir sudėtingesnes fanfarines melodijas. Dažnai daudytėmis pradedami iškilmingi liaudies muzikos koncertai, dainų šventės, kiti masiniai renginiai.

## Atlikėjai
Muziejuose esančios daudytės pagamintos nežinomų meistrų, tačiau žinoma, kad jas pūtė A. Bičiūnas, P. Kunčius, M. Paliulis, V. Pašakarnis. Rekonstruotų daudyčių meistrai – P. Kupčikas ir P. Serva. Nuo 1941 m. daudytes naudoja profesionalus ansamblis „Lietuva“, nuo 1946–1950 m. saviveikliniai dainų ir šokių ansambliai, o nuo 1967–1970 m. ir folkloriniai ansambliai.

## Šaltiniai
* M. Baltrėnienė, R. Apanavičius. Lietuvių liaudies muzikos instrumentai. Vilnius. 1991
* Lietuvių enciklopedija, 1954, T. 4: Chronografas-Dievaitis, 542 p.
Galvožeris

**Galvožeris** – ežeras Lietuvoje, Trakų rajono pietuose, 2,5 km į pietryčius nuo Grendavės. Ilgis šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi 0,45 km, plotis iki 0,3 km. Altitudė 140,6 m. Giliausia vieta – 5 m. Krantai pelkėti, žemi, apaugę krūmais. Iš vakarų prieina Samninkėlių miškas, kitose pakrantėse plyti pievos. Ežero vanduo nuteka į pietrytine pakrante tekantį Dagiliškio upelį. Priklauso Merkio intako Spenglos baseinui.

## Šaltiniai
Fonten de Vokliūzas

**Fonten de Vokliūzas** () – nedidelis miestelis Provanso-Alpių-Žydrojo Kranto regione, Prancūzijoje. Miestelis yra tarp kalnų, prie Avinjono. Ten yra požeminės Surgue’o upės ištakos, kurių pradžios dar niekas nerado. Šis šaltinis yra pats srauniausias Prancūzijoje. Šaltinio galia – 90000 litrų per sekundę (630000000 kubinių metrų per metus).

## Istorija
Miestelyje yra XIX a. įkurtas popieriaus fabrikas, kurio malūnui vandenis neša Sorgue’o šaltinis. XIX amžiaus pabaigoje buvo pradėta pirmoji ekspedicija į upės ištakas, tačiau dar dabar nėra žinoma iš kur tas vanduo atsiranda tik manoma, jog tie vandenys susirenka iš kitų aplinkinių kalnų tokių kaip Mount Ventoux, Monts de Vaucluse ar Montagne de Lure, kurie yra 1100 kvadratinių kilometrų teritorijoje aplink šaltinį. Šią teritoriją tyrinėtojai nustatė naudodami įvairiaspalves natūralias dažančias priemones.

## Galerija

Image:Malunas_Fontaine-De-Vaucluse.jpg|Malūnas
Vaizdas:saltinis1_Fontaine-De-Vaucluse.JPG|Šaltinis
Vaizdas:saltinis_Fontaine-De-Vaucluse.JPG|Šaltinis


## Nuorodos
* http://www.horizon-provence.com/fontaine-de-vaucluse/index_english.htm
* http://www.la-sorgue.com/ 
* http://www.ign.fr/affiche_rubrique.asp?rbr_id=1087&CommuneId=77124 
* http://www.recensement.insee.fr/RP99/rp99/co_navigation.co_page?nivgeo=C&codgeo=84139&theme=ALL&typeprod=ALL&lang=FR&quelcas=LISTE
Jungtinių Valstijų Aukščiausiasis Teismas

**JAV Aukščiausiasis Teismas** () – galutinės instancijos JAV federalinis teismas (Aukščiausiasis Teismas). Vienintelis teismas, paminėtas JAV Konstitucijoje. Veikia kaip bendrosios kompetencijos teismas ir kaip JAV konstitucinis teismas. Pirmuoju atveju nagrinėja žemesniųjų teismų bylas (tiek apeliacine, tiek ir kasacine instancija, kadangi, neskaitant kelių išimčių, JAV teismų sistemoje nėra griežtai atribota apeliacija ir kasacija). JAV Aukščiausiojo teismo teisėjai JAV Senatui pritarus skiriami JAV prezidento. JAV Aukščiausiojo teismo teisėjai skiriami neterminuotam laiko tarpui.

## Sudėtis

JAV Aukščiausiasis teismas susideda iš pirmininko () ir kitų teisėjų (), bet JAV konstitucija nenustato tikslaus jų skaičiaus. 1789 m. buvo nustatyta, kad Aukščiausiąjį teismą turi sudaryti 6 teisėjai. 1807 m. jų skaičius padidintas iki 7, 1837 m. – iki 9, 1863 m. – iki 10. 1866 m. buvo nutarta sumažinti teisėjų skaičių iki 7, neužpildant atsilaisvinusių vietų. Taip teisėjų skaičius sumažėjo vienetu 1866 m. ir dar vienetu 1867 m. Tačiau 1869 m. buvo nutarta teisėjų skaičių padidinti iki 9. Daugiau Aukščiausiojo teismo teisėjų skaičius nebuvo keičiamas.

### Dabartinė sudėtis

Šiuo metu JAV Aukščiausiąjį Teismą sudaro 9 teisėjai: teismo pirmininkas John Roberts ir 8 teisėjai. Iš visų teisėjų ilgiausiai savo pareigas eina Clarence Thomas (pareigas einantis nuo 1991 m.). 

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Virto ąžuolai

„**Virto ąžuolai**“ – 1976 m. Lietuvos kino studijoje pagal rašytojo J. Baltušio to paties pavadinimo novelę sukurtas meninis filmas. Drama. Spalvotas, plačiaekranis. Filmo trukmė – 88 min. TSRS kino teatruose filmas buvo rodomas pavadinimu „Венок из дубовых листьев“ („Ąžuolo lapų vainikas“).

## Kūrybinė grupė
* Scenarijaus autoriai – Gytis Lukšas, Virgilijus Čepaitis
* Režisierius statytojas – Gytis Lukšas
* Antrasis režisierius – Valdas Jakniūnas
* Kompozitorius – Giedrius Kuprevičius
* Dirigentas – Saulius Sondeckis
* Operatorius statytojas – Algimantas Mockus
* Montažo režisierė – Mingailė Murmulaitienė
* Dailininkė statytoja – Filomena Linčiūtė-Vaitiekūnienė
* Kostiumų dailininkai – Filomena Linčiūtė-Vaitiekūnienė, L. Inčiūtė.

## Vaidina
* Nijolė Lepeškaitė – Kazytė
* Vladas Bagdonas – Antanėlis („Skystimas“)
* Jonas Pakulis – Laurynas
* Juozas Jaruševičius – Stanislovas
* Eugenija Šulgaitė – motina
* Kazys Vitkus – tėvas
* Alfonsas Dobkevičius – Untulis
* Juozas Kisielius – Klemensas
* Violeta Podolskaitė – Elzė
* Kostas Smoriginas – Adomėlis („Čigonas“)
* Aras Lukšas – piemenukas
* Antanas Pikelis – kaimynas
* taip pat Karolis Dapkus, Milė Šablauskaitė, Ieva Gurinaitė-Paskienė ir kiti.

## Siužetas

Filme pasakojama apie pasiturinčią šeimą, gyvenančią tarpukario Lietuvos kaime. Su trimis sūnumis Laurynu, Stanislovu ir Antanėliu atsisveikina mirštanti motina. Ji palaimina jaunėlį Antaną ir darbščią samdinę Kazytę, kad ji tapusi jo žmona, deramai juo rūpintusi. Jaunos moters atėjimas į šeimą sukelia sumaištį ne tik tarp brolių. Kazytė sujaukia ne vieno vyro gyvenimą, tačiau savo laimės taip ir neatranda.
Romos olimpinis stadionas

**Romos olimpinis stadionas** (, 1928–1953 m. *Stadio dei Cipressi*, 1953–1960 m. *Stadio dei Centomila*) – pagrindinis Romos stadionas. Jame vyksta Italijos futbolo rinktinės ir Italijos regbio rinktinės „namų“ rungtynės, taip pat dvejų Serie A ekipų (SS Lazio ir AS Roma) „namų“ rungtynės. Po paskutinio atnaujinimo 2008 m. jame telpa 72 700 žmonių.

## Istorija

Stadionas buvo atidarytas 1937 m. Šiame stadione vyko 1960 m. vasaros olimpinės žaidynės, 1987 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas, 1990 m. pasaulio futbolo čempionatas, 2009 m. UEFA čempionų lygos finalinės rungtynės.

## Sporto renginiai
* 1968 m. Europos futbolo čempionatas. Finale Italija įveikė Jugoslaviją 2:0
* 1977 m. Europos futbolo taurė. Finale Liverpool FC įveikė Borussia Mönchengladbach 3:1
* 1980 m. Europos futbolo čempionatas. Finale Vokietijos rinktinė įveikė Belgiją 2:1
* 1984 m. Europos futbolo taurė. Liverpool klubas po 11 m baudinių serijos nugalėjo Romos ekipą
* 1990 m. Pasaulio futbolo čempionatas. Finale Vakarų Vokietija (1:0) nugalėjo Argentiną
* 1996 m. UEFA čempionų lygos finale Juventus FC po baudinių serijos tapo čempionais prieš AFC Ajax komandą
* 2009 m. UEFA čempionų lygos finale FC Barcelona (rezultatu 2:0) palaužė Manchester United FC ekipą
* 2020 m. stadione vyko XVI Europos futbolo čempionato grupių ir 1/4 finalo varžybos bei turnyro atidarymo ceremonija.

## Koncertai

Olimpiniame stadione vyksta ne tik sporto, bet ir muzikos renginiai. Savo pasirodymus jame surengė tokie atlikėjai kaip Madonna, Depeche Mode, George Michael, U2, R.E.M., Tina Turner, David Bowie, Sting, Eros Ramazzotti ir kiti.

## Šaltiniai
Mis Pasaulis 1988

**Mis Pasaulis 1988** – 38-toji konkurso Mis Pasaulis ceremonija, vykusi Londone. Konkurso nugalėtoja tapo Linda Pétursdóttir iš Islandijos.

## Rezultatai
*Mis Pasaulis 1988: **Linda Pétursdóttir** (Islandija).
**1 vicemis: **Yeon-hee Choi** (Pietų Korėja)
**2 vicemis: **Kirsty Roper** (JK)
*Finalistės:
**3 vicemis: **Emma Irmgard Marina Rabbe Ramirez** (Venesuela)
**4 vicemis: **Susana de la Llave Varon** (Ispanija)
*Pusfinalininkės: **Catherine Bushell** (Australija), **Alexandra Werbanschitz** (Austrija), **Rita Paulsen** (Norvegija), **Cecilia Margareta Hörberg** (Švedija), ir **Diana Magaňa** (JAV).

### Specialūs apdovanojimai
*Mis Asmenybė: **Helena Isabel de Cunha Laureano** (Portugalija)
*Mis Fotogeniškiausia: **Mariluz Aguilar Rivas** (Gvatemala)

### Regionų nugalėtojos
* **Afrika:** Dianna Naylor - Kenija
* **Amerika:** Emma Irmgard Marina Rabbe Ramirez - Venesuela
* **Azija:** Yeon-hee Choi - Pietų Korėja
* **Europa:** Linda Pétursdóttir - Islandija
* **Okeanija:** Catherine Bushell - Australija

## Dalyvės

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
*Rezultatai
Romos-Fjumičino Leonardo da Vinčio tarptautinis oro uostas

**Leonardo da Vinči-Fiumicino oro uostas** (it. *Fiumicino – Aeroporto Internazionale Leonardo da Vinci*) – didžiausias tarptautinis Italijos oro uostas. Nuo šalies sostinės Romos nutolęs 35 km.

2022 m. oro uostas aptarnavo 29,3 milijonus keleivių ir buvo pirmas pagal aptarnautų keleivių skaičių šalyje. Savo pagrindinę bazę oro uoste turi kompanijos „ITA Airways“ ir „Vueling“.

Oro uostas pavadintas italų mokslininko universalo Leonardo da Vinči garbei.

Leonardo da Vinči-Fiumicino oro uostas atidarytas 1961 m. sausio 15 d. Pradžioje jame buvo du pakilimo takai. Nuo to laiko Alitalia oro bendrovė investavo dideles lėšas plėsdami oro uostą. Šiuo metu jis turi 4 pakilimo takus. Šalia oro uosto yra ir traukinių stotis, iš kurios nuolat kursuoja traukiniai į ir iš Romos.

## Nuorodos
* Oficialus Leonardo da Vinči-Fiumicino oro uosto tinklalapis (italų, anglų k.)

## Šaltiniai
Šiaurės Makedonijos geografija

**[[Šiaurės Makedonija]]** - šalis Pietryčių Europoje (koordinatės - ). Valstybinės sienos ilgis - 748 km iš jų 62 km ribojasi su Serbija, 159 km - su Kosovu, 148 km - su Bulgarija, 228 km - su Graikija ir 151 km - su Albanija.

Šiaurės Makedonija yra šalis be išėjimo į jūrą, bet ji turi tris didelius gamtos ežerus: Ochrido ežerą, Prespos ežerą ir Doirano ežerą. Todėl Šiaurės Makedonijoje vanduo užima 477 km². Žemė užima 24 856 km².

## [[Klimatas]]

Šiaurės Makedonijos klimatas yra šiltas, sausas vasarą ir rudenį, palyginti su šaltomis žiemomis ir sniegu.

## Kraštovaizdis

Didžioji šalies dalis yra kalnuota ir su dideliais slėniais.
Velesas (miestas)

**Velesas** () – miestas Vardaro regione, vidurio Šiaurės Makedonijos, prie Vardaro upės. Veleso savivaldybės administracinis centras. Svarbus pramonės centras, išvystyta informacinių technologijų pramonė.

## Istorija

Prieš mūsų erą šioje vietoje buvo antikinė *Bylazora* gyvenvietė.

## Sportas
* FK Borec Veles (futbolas)


National Museum - Veles 4.jpg|Nacionalinis muziejus
Ilinden pametnik veles.jpg|Iliseno paminklas Velese