Laville PS-89

**Laville PS-89 (**kitas pavadinimas – **ZiG-1)** – nedideliais kiekiais XX a. 4-ajame dešimtmetyje Sovietų Sąjungoje gamintas keleivinis lėktuvas. Projektavimo darbai pradėti 1933 m., siekiant suteikti valstybinei aviakompanijai „Aeroflot“ šiuolaikiškos konstrukcijos keleivinį lėktuvą, kuris turėjo pakeisti tuo metu naudotus pasenusius sovietinės gamybos Tupolev ANT-9 ir Kalinin K-5 ir dar senesnius vokiškus Junkers F 13.

## Projekto užuomazgos
PS-89 projekto kilmė siejama su dideliu įspūdžiu, kurį sovietų valdžiai padarė Dewoitine D.332 skrydžio savybės. Šis lėktuvas buvo demonstruojamas per Prancūzijos vyriausybinės delegacijos, vadovaujamos aviacijos ministro Pierre Cot, vizitą. Trimotoris prancūzų lėktuvas nustebino savo greičiu – jis buvo didesnis nei naikintuvų Polikarpov I-5, kurie 1933 m. rugsėjo viduryje jį lydėjo Sovietų Sąjungos danguje iki Maskvos oro uosto.

D.332 sukeltas susidomėjimas virto užsakymu sukurti naują transportinį lėktuvą, galintį skraidinti dvylika keleivių; toks užsakymas buvo pateiktas tiek TsAGI, tiek SSRS civilinio oro laivyno mokslinių tyrimų institutui (). Pirmuoju atveju darbo grupė, vadovaujama Aleksandro Archangelskio, prižiūrint Andrejui Tupolevui, sukūrė Tupolev ANT-35.

## Projektavimas ir konstrukcija
PS-89 projektavo į SSRS pakviestas prancūzų inžinierius André Laville. Tai buvo tradicinės konstrukcijos žemasparnis konsolinis monoplanas su dviem varikliais M-17 (vokiško variklio BMW IV licencinis modifikuotas variantas), sumontuotais sparnuose įrengtose gondolose, sukusiais metalinius dvimenčius propelerius. Sparnas buvo konsolinis, su visiškai lygia danga ir įleistomis kniedėmis; uodegos plokštumos buvo monoplaninės, tačiau horizontalusis stabilizatorius buvo papildomai sutvirtintas viršutinėje dalyje. Visa orlaivio konstrukcija buvo metalinė, išskyrus valdymo paviršių drobinę apdailą. Pagrindinė važiuoklė buvo fiksuota, su: „kelnių“ tipo aerodinaminiais gaubtais, uodegos važiuoklė – įtraukiama. Septyni kuro bakai, kurių bendra talpa siekė 1 890 litrų, įskaitant 56 litrų talpos avarinį, buvo įrengti fiuzeliaže.

Pilotų kabinoje buvo vieta dviem pilotams – tai buvo vieninteliai įgulos nariai. Bandymus atlikęs pilotas gana kritiškai įvertino pilotų kabinos patogumą – jo teigimu, ji buvo ankšta ir turėjo per mažus priekinius langus, tačiau šios pastabos buvo siejamos su tuo, kad pilotas anksčiau buvo susipažinęs su Douglas DC-3. Fiuzeliaže buvo įrengti du keleivių salonai – pirmasis (keturių vietų) turėjo vieną pailgą, didesnio ploto iliuminatorių ir buvo laikomas aukštesnės klasės. Kabinos buvo išklotos garsą sugeriančia medžiaga, taip pat jose buvo įrengtos ventiliacijos ir šildymo sistemos.

Dar prieš prototipo pastatymą A. Laville pasitraukė (kitur – buvo nušalintas) iš projekto; jį pakeitė vietinis inžinierius A. Kulevas. Lėktuvas buvo gaminamas Maskvoje, Golcmano (pirmojo SSRS civilinės aviacijos vadovo) vardu pavadintoje gamykloje (, vėliau pervadintoje į Gamyklą Nr. 89), kurioje buvo įsikūręs SSRS civilinio oro laivyno mokslinių tyrimų institutas. Iš gamyklos pavadinimo kilo ir lėktuvo indeksas – 89.

Prototipas pirmą kartą pakilo 1935 m. pavasarį. Pirmieji bandymai vyko sėkmingai, tačiau lapkričio 27 d. sudužo po to, kai leidžiantis (kituose šaltiniuose – 50 m. aukštyje bandant maksimaliu greičiu) dėl baftingo ore subyrėjo horizontalus stabilizatorius. Žuvo pats A. Kulevas ir dar penki žmonės. Katastrofa buvo priskirta gamybos brokui, o ne konstrukcijos klaidai, todėl projektas buvo tęsiamas vadovaujant P. Jerzinui. Antrasis prototipas pirmą kartą pakilo 1937 m. pavasarį.

## Gamyba ir eksploatacija
Bandymų metu buvo nustatytos išilginio dinaminio stabilumo problemos. Nepaisant to valdžia leido pradėti serijinę PS-89 gamybą, tačiau nustatė jo eksploatavimo apribojimus: vienu metu negalėjo būti skraidinama daugiau nei 10 keleivių, o skrydžiai negalėjo būti vykdomi esant nepalankioms oro sąlygoms. Jau eksploatacijos metu atliktų bandymų metu buvo nustatyta, kad lėktuvas vienu varikliu neprarasdamas aukščio skrydį galėjo tęsti tik aukščiuose iki 600-700 m., dėl to buvo paskelbta rekomendacija jo nenaudoti kalnuotose regionuose.  

Tolimesnio šio modelio vystymo buvo atsisakyta geriau užsirekomendavusio panašių parametrų ANT-35 (PS-35) naudai, o idėjos jį toliau tobulinti galutinai atsisakyti pradėjus derybas dėl licencinės Douglas DC-3 gamybos.

1937–1938 m. buvo pagaminta nedidelė šešių lėktuvų serija (registracijos Nr. Л-2140, Л-2141, Л-2142, Л-2143, Л-2144, Л-2146). Visi lėktuvai netrukus buvo pradėti eksploatuoti maršrute Maskva – Simferopolis, kur jie naudoti iki Vokietijos–Sovietų Sąjungos karo pradžios. Kiek vėliau orlaiviai pradėti naudoti reisuose į Sverdlovską, Charkivą, Kijivą, Oriolą ir Astrachanę. Lėktuvas taip pat buvo naudojamas reisuose į tolimuosius Šiaurės regionus. Bent vienas iš šių orlaivių, Л-2142, buvo naudojamas evakuacinėms misijoms Sovietų–Suomijos kare. Du lėktuvai (Nr. URSS-M128 ir URSS-M130, greičiausiai perregistruoti buvę Л-2143 ir Л-2144) buvo naudojami tarptautiniuose maršrutuose.

1938 m. rugsėjo 29 d. – spalio 11 d. propagandinio skrydžio metu pilotai S. Fokanovas ir S. Andrejevas su PS-89 aplankė visų vienuolikos Sovietų Sąjungos respublikų sostines. Jie įveikė 10 750 km per 44 valandas ir 40 minučių. Antrasis PS-89 prototipas buvo vienas tarp lėktuvų, parengtų dalyvauti Sigizmundo Levanevskio ir dar penkių įgulos narių paieškos operacijose. Jie dingo 1937 m. rugpjūčio 13 d., vykdydami skrydį iš Maskvos į Fairbanksą rekordiniu lėktuvu Bolkhovitinov DB-A .

Žinoma bent du šių lėktuvų naudojimo kine atveju. 1939 m. išleistame prapagandiniame filme "Vyriškumas" (, rež. Kalatozovas) vieno PS-89 skrydžio scenos, filmuotos rodomos kartu su su DC-3, UT-2 ir UT-1. Vienas šių vlėktuvų, Nr. L-2146, buvo filmuojamas sovietiniame vaidybiniame filme „Budni“ () (1940). Lėktuvo PS-89 nusileidimo Kijevo Brovarų aerodrome kadrai iš filmo „Budni“ vėliau buvo panaudoti režisieriaus V. Bortko sukurtame seriale „Meistras ir Margarita“ (2006).

PS-89 lėktuvų eksploatavimas civiliniame oro laivyne buvo nutrauktas po 1941 m., prasidėjus Vokietijos invazijai į SSRS. Tikėįtina, kad keletą orlaivių perėmė SSRS karinės oro pajėgos (), tačiau apie jų naudojimą žinių nėra daug. Karo metu sunaikintų SSRS lėktuvų sąrašuose šių lėktuvų nėra. Mažiausiai trys šio modelio lėktuvai 1943 m. sausio 1 d. dar buvo SSRS  civilinio oro laivyno sąrašuose.

## Operatoriai

;  

* Aeroflot
* *Военно-воздушные силы РККА* *-* SSRS DVRA Karinis oro laivynas

## Techniniai duomenys

## Kine
* PS-89 filme „Budni“ (YouTube)

## Išnašos

## Literatūra
* 
* Kotelnikov, V.; Kulikov, V. & Cony, C. (2001). „Les avions français en URSS, 1921–1941“, *Avions: Toute l’Aéronautique et son histoire* (105): 50–56. ISSN 1243-8650
* 
* ПС-89(ЗИГ-1) // *Уголок неба,* www.airwar.ru.
* Самолёты страны Советов 1917–1970 / Симаков Б. Л.. – М.: ДОСААФ СССР, 1975.
* Шавров В.Б. История конструкции самолетов в СССР до 1938 года.
*