open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pedro Castillo

**Chosė Pedras Kastilijas Teronesas** (*José Pedro Castillo Terrones*, g. 1969 m. spalio 19 d. Punjoje) – mokytojas, politinis veikėjas, nuo 2021 m. liepos 28 d. iki 2022 m. gruodžio 7 d. Peru prezidentas.

P. Castillo, gimęs valstiečių šeimoje pradėjo dirbti dar būdamas paauglys norėdamas užsidirbti pinigų studijoms. Grįžęs į gimtąjį miestą įsidarbino mokytoju. 2017 m. mokytojų streiko metu išgarsėjo, o 2021 m. tapo prezidentu pasižadėjęs padėti sunkiai besiverčiantiems ne didmiesčių studentams.

P. Castillo reitingas smuko dėl pasaulinės energijos krizės ir šalies ekonominio nuosmukio. Jis kritikuojamas ir dėl to, kad netikėtai perėmė valdžią iš tradicinio Peru politinio elito. Jis atlaikė du bandymus paskelbti jam apkaltą ir figūruoja šešiuose baudžiamuosiuose tyrimuose dėl įtariamo papirkinėjimo ir universiteto disertacijos plagijavimo.

Be to, 2022 m. spalį Peru generalinis prokuroras pateikė konstitucinį skundą, kuriame P. Castillo kaltinamas vadovavęs nusikalstamai organizacijai, kurioje dalyvavo jo šeima ir sąjungininkai. Jis neigia, kad jo šeima įvykdė nusikaltimų, ir sako, kad yra kampanijos, kuria siekiama pašalinti jį iš valdžios, auka.

Peru Kongresas 2022 m. gruodžio 7 d. nubalsavo už apkaltą prezidentui Pedro Castillo, nepaisydamas jo prieš tai priimto sprendimo paleisti parlamentą. Pasak kritikų, tai bandė padaryti mėgindamas įvykdyti perversmą, tačiau buvo suimtas.

## Šaltiniai
Orišimina

**Orišimina** () – miestas ir savivaldybė Brazilijos šiaurėje, Paros valstijoje, 145 km į šiaurės vakarus nuo Santareno. Išsidėstęs Trombetaso kairiajame krante, vandenų apsuptoje vietoje (aplink telkšo Sapukujos, Paru, Kaipuru ežerai, teka Njamundos protaka, piečiau Amazonė). Upių uostas, oro uostas, kelias į Obidosą. Apylinkėse – didelės boksito kasyklos.

Savivaldybės plotas – 107 603 km², gyventojų skaičius – 74 921 (2021 m.). Kitos didesnės gyvenvietės: Porto Trombetasas, Mapuera, Kašoeira Porteira.

## Istorija
1877 m. kunigas Žozė Nikolinas de Suza įkūrė Uruan Taperos gyvenvietę prie Trombetaso upės. 1894 m. jai suteiktas miestelio statusas ir Orišiminos pavadinimas. 1934 m. tapo savivaldybe.

## Šaltiniai
Cezario pilietinis karas

**Cezario pilietinis karas** – 49–45 m. pr. m. e. vykęs vienas paskutinių politinių ir karinių konfliktų Romos Respublikoje prieš jos reorganizavimą į Romos imperiją. Konfliktas prasidėjo dėl politinės ir karinės priešpriešos tarp Gajaus Julijaus Cezario ir Gnėjaus Pompėjaus Didžiojo.

Prieš karą Cezaris beveik dešimt metų vadovavo invazijai į Galiją. Įtampa tarp Cezario ir Pompėjaus ėmė augti, 49 m. pr. m. e. pab., o nė vienai pusei nenusileidžiant įsiplieskė pilietinis karas. Galiausiai Pompėjus ir jo sąjungininkai spaudė Senatą reikalauti, kad Cezaris atsisakytų savo provincijų ir armijų. Cezaris atsisakė ir nužygiavo į Romą .

Karas truko ketverius metus ir vyko Italijoje, Ilyrijoje, Graikijoje, Egipte, Afrikoje ir Ispanijoje. Pompėjus nugalėjo Cezarį 48 m. pr. m. e. vykusiame Dirachijaus mūšyje, bet pats buvo nugalėtas Farsalo mūšyje. Daugelis buvusių pompėjiečių, įskaitant Maką Junijų Brutą ir Ciceroną, po mūšio pasidavė, o kiti, įskaitant Katoną Jaunesnįjį ir Metelių Skipijoną, kovojo toliau. Pompėjus pabėgo į Egiptą, kur vos nuvykęs buvo nužudytas Egipto karaliaus patarėjų. Cezaris ėmėsi karinių veiksmų Afrikoje ir Mažojoje Azijoje prieš užpuldamas Šiaurės Afriką, kur 46 m. nugalėjo Skipioną Tapso mūšyje. Netrukus po to Skipijonas ir Katonas nusižudė. Kitais metais Cezaris Mundos mūšyje nugalėjo paskutinius besipriešinusius pompėjiečius, kuriems vadovavo buvęs leitenantas Labienas. Laimėjes karą Cezaris buvo paskelbtas *dictator perpetuo* (amžinu diktatoriumi arba diktatoriumi visam gyvenimui), tačiau netrukus po to buvo nužudytas.

## Šaltiniai

## Literatūra
* 
*
Vytautas Kupšys

**Vytautas Kupšys** (g. 1962 m. birželio 2 d. Darbėnuose) – Lietuvos teatro, kino ir TV aktorius

Nuo 1984 m. Panevėžio dramos teatro aktorius. 2012 m. kovo mėn. 30 d. įsteigė ir iki šiol vadovauja šio teatro aktorių profsąjungai.

Sukūrė virš 70 vaidmenų, režisavo per 30 spektaklių, 23 pjesių (iš jų 17 vaikams) autorius.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Aktorių gildija: Vytautas Kupšys
Socialinė atskirtis

**Socialinė atskirtis** arba **socialinė marginalizacija** – individo ar socialinės grupės nutoli(ni)mas nuo visuomenei įprasto gyvenimo lygio.

Socialinei atskirčiai būdingas skurdas, išstūmimas iš visuomenės. Tokie žmonės užima prastesnę socioekonominę padėtį. Jų gyvenimo būdas neatitinka priimtų nuostatų arba jie neturi minimalaus pragyvenimo lygio ar išsilavinimo (benamiai, narkomanai, alkoholikai, nusikaltėliai, nuskurdę žmonės ir pan.). Socialinei atskirčiai priešinga socialinė įtrauktis.

Pagrindinis socialinės atskirties problemos bruožas tas, kad egzistuoja riba tarp paplitusios daugumos ir išsiskiriančios mažumos. Skurdas nėra socialinės atskirties sinonimas. Neturtingų žmonių asmeninės savybės ne visada reiškia, kad žmogus neturi jokių socialinių ryšių. Socialinė atskirtis remiasi dinamišku atskyrimo nuo bet kokios socialinės, ekonominės, politinės ar kultūrinės sistemos procesų, kurie skatina socialinę integraciją.

## Šaltiniai
Lyduokių šventoriaus koplyčia

**Lyduokių šventoriaus koplyčia** – Ukmergės rajono savivaldybėje, Lyduokių Šv. arkangelo Mykolo bažnyčios šventoriuje stovinti koplyčia. Priklauso bažnyčios statinių kompleksui (bažnyčia, koplyčia, tvora su vartais ir laiptais), kuris nuo 2017 m. įrašytas į Kultūros vertybių registrą.

Dabartinė baroko stilistikos mūrinė Lyduokių bažnyčia 1884 m. padidinta, 1887 m. konsekruota. Ją supa netaisyklingo daugiakampio formos šventorius, aptvertas ištisine akmens mūro tvora su akmenų-plytų mūro vartų stulpais. Teritorijoje išlikę palaidojimų, antkapinių paminklų. Šventoriaus pietvakarių kampe (nuo gatvės pusės) pastatyta mūrinė koplyčia, šaltiniuose datuojama XIX a. Ji užfiksuota S. K. Kosakovskio 1897 m. darytoje bažnyčios nuotraukoje.

## Architektūra

Koplyčios statinys kompaktinis, kvadrato plano, 1 aukšto. Dengtas keturšlaičiu apskardintu stogu su vertikaliomis iškiliomis lakštų sujungimo siūlėmis. Statinį virš stogo  vainikuoja aukštai iškilęs metalinis kryžius. Plytų mūro sienos tinkuotos, su pusapskritėmis langų ir durų angomis. Medinės dvivėrės įėjimo durys su  pusapvaliu skaidytu švieslangiu. Pamatas su lauko akmenų mūro cokoliu. Vidaus patalpoje įrengta medinė perdanga. Ant pakylos pastatyta žmogaus ūgio Kristaus skulptūra.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Lyduokių Šv. arkangelo Mykolo parapija *kaunoarkivyskupija.lt*
Trombetasas

**Trombetasas** ( – 'trimitų upė') – upė šiaurinėje Brazilijoje, Paros valstijoje; kairysis Amazonės intakas. Prasideda Gvianos plokščiakalnio prieigose, susiliejus Poanos ir Anamu upėmis (230 m aukštyje). Teka į pietus Amazonės žemuma. Žemupyje išplatėja, protakomis jungiasi su stambiais ežerais (Paru, Sapukua, Erepekuru, Kaipuru ir kt.), Njamundos upe. Įteka Amazonėn kiek aukščiau Obidoso.

Didžiausi intakai – Vakarų Paru (kairysis), Mapuera, Kašoras (dešinieji).

Aukštupio vaga slenkstėta, yra krioklių (Porteiros), žemiau – vingiuota, su daugybe salų ir išplatėjimų. Vandeningiausia balandžio–gegužės mėnesiais. Laivuojama 217 km nuo žiočių.

Prie Trombetaso yra Trombetoso biologinis rezervatas, Sarakos–Takeros nacionalinis miškas. Pagrindinės gyvenvietės prie upės: Kašoiera Porteira, Porto Trombetasas, Orišimina.

## Šaltiniai
Erepekuru

**Erepekuru** arba ***Erepeku*** () – ežeras šiaurės Brazilijoje, Paros valstijoje, 80 km į šiaurės vakarus nuo Orišiminos, 15 km nuo Porto Trombetaso. Išsidriekęs iš rytų į vakarus 34 km, plotis iki 8 km. Kranto linija vinguriuota, daug įlankų. Pietryčiuose per Didžiojo Paljaro (*Palhar Grande*) ežerą jungiasi su Trombetaso upe.

Pakrantės beveik negyvenamos, apaugusios Amazonijos džiunglėmis.

## Šaltiniai
Arabijos plokštė

**Arabijos plokštė** – tektoninė plokštė, esanti Šiaurės ir Rytų pusrutuliuose.

Tai viena iš trijų žemyninių plokščių (kartu su Afrikos ir Indijos plokštėmis), kuri geologinėje istorijoje judėjo į šiaurę ir susidūrė su Eurazijos plokšte. Po šio susidūrimo susiformavo kalnų grandinės, besidriekiančios vakaruose nuo Pirėnų, kertančios Pietų Europą iki Irano, sudarančios Elburso ir Zagroso kalnų masyvus, iki pat Himalajų ir Pietryčių Azijos.

## Ribos

Arabijos plokštę daugiausia sudaro Arabijos pusiasalis. Ji tęsiasi į vakarus iki Sinajaus pusiasalio ir Raudonosios jūros bei į šiaurę iki Levanto. Plokštės ribos yra šios:

*rytuose, su Indijos plokšte, ties Oveno lūžio zona;
*pietuose, su Afrikos plokšte į vakarus, Somalio ir Indijos plokštėmis į rytus;
*vakaruose, su Afrikos plokšte, ties kairiąja šonine sprūdžio riba, vadinama Negyvosios jūros transformacija, bei ties divergentine riba, vadinama Raudonosios jūros plyšiu, kuris tęsiasi per visą Raudonąją jūrą;
*šiaurėje, su Anatolijos plokšte ir Eurazijos plokšte, ties konvergentine riba, dėl kurios susiformavo Rytų Anatolijos lūžis, Zagroso kalnai bei Makrano įduba.

## Istorija
Didžiąją dalį fanerozojaus eono (paleozojaus ir kainozojaus erų metu) iki pat oligoceno, Arabijos plokštė buvo Afrikos plokštės dalis. Raudonosios jūros skilimas prasidėjo eoceno epochos laikotarpiu. Tuo tarpu Afrika ir Arabija atsiskyrė maždaug prieš 25 mln. metų, oligoceno laikotarpiu, ir nuo to laiko Arabijos plokštė juda Eurazijos plokštės link. Atsivėrus Raudonosios jūros plyšiui, prasidėjo vulkaninė veikla. Šioje vietoje yra vulkaninių laukų, vadinamų Senesniaisiais Haratais, pvz., *Harrat Khaybar* ir *Harrat Rahat*, kurie dengia dalį vakarinės Arabijos plokštės. Tam tikras vulkaninis aktyvumas vis dar tęsiasi, ypač Medinos apylinkėse, o Raudonojoje jūroje taip pat reguliariai vyksta ugnikalnių išsiveržimai. 

Dėl Arabijos ir Eurazijos plokščių susidūrimo kyla Zagroso kalnai Irane. Dėl Arabijos ir Eurazijos plokščių susidūrimo, kai kuriuose miestuose, pavyzdžiui, pietryčių Turkijoje, gali kilti žemės drebėjimų, cunamių ir ugnikalnių išsiveržimų.

## Šalys ir regionai
Plokštėje esančios šalys apima visą Arabijos pusiasalį (Bahreiną, Kuveitą, Omaną, Katarą, Saudo Arabiją, Jungtinius Arabų Emyratus ir Jemeną), Džibutį, esantį Afrikos rage, Levanto dalis (rytų Libaną, Jordaniją, rytų Izraelį ir Siriją) ir Mesopotamiją (Iraką). Regionai apima Audalo (Somalis/Somalilandas), Chuzestano provincijos (Iranas), Pietryčių Anatolijos regiono (Turkija) ir Pietų Denkalijos subregiono (Eritrėja) dalis.

## Šaltiniai
Mapuera

**Mapuera** () – upė šiaurinėje Brazilijoje, Paros valstijoje; dešinysis Trombetaso (Amazonės baseinas) intakas. Prasideda Gvianos plokščiakalnio prieigose, 300 m aukštyje, netoli Gajanos sienos. Teka į pietus, aukštupio vaga slenkstėta, gausu krioklių (Trempės, San Fransisko, Garsos). Vidurupyje pasuka į pietryčius. Įteka į Trombetasą ties Kašoiera Porteira.

Didžiausias intakas – Tauinis (dešinysis).

Mapueros baseinas gyvenamas labai retai (hiškarjanų, katueanjanų, vaivajų bei kelių izoliuotų tautų bendruomenės). Aplink upę yra Trombetaso–Mapueros bei Njamundos–Mapueros indėnų teritorijos.

## Šaltiniai
Barbitūratai

**Barbitūratai** – vaistų grupė, pagaminta barbitūro rūgšties pagrindu. Turi migdomąjį poveikį, slopina centrinės nervų sistemos (CNS) veiklą, traukulius, didelės dozės sukelia narkozę. Kadangi trumpina greitojo miego fazę ir turi šalutinių poveikių, barbitūratai kaip migdomieji ir raminamieji vaistai nebevartojami. Jei vartojami kiti CNS slopinantys vaistai arba alkoholis, barbitūratai jų poveikį sustiprina. Pagal veikimo trukmę barbitūratai skirstomi į:
* labai trumpai veikiančius (10–25 min.);
* trumpai veikiančius (2–4 val.);
* vidutiniškai ilgai veikiančius (4–6 val.);
* ilgai veikiančius (8–12 val.).
Per operacijas į veną narkozei leidžiamas labai trumpai veikiantis barbitūratas tiopentalis. Epilepsija gali būti gydoma ilgai veikiančiu barbitūratu fenobarbitaliu. Kadangi ilgai veikiantys barbitūratai kaupiasi organizme, išgėrus vakare, ryte juntamas nuovargis ir mieguistumas. Ilgai veikiantys barbitūratai silpnina kitų kartu vartojamų vaistų poveikį. Ilgiau vartojant barbitūratus išsivysto priklausomybė. Per didelė barbitūratų dozė yra mirtina.

## Šaltiniai
Mychaila Podoliakas

**Mychaila Podoliakas** (, g. 1972 m. vasario 16 d. Lvove, Ukrainoje) – Ukrainos politikas ir žurnalistas, Ukrainos prezidento Volodymyro Zelenskio administracijos vadovo patarėjas.

## Biografija
Vaikystę praleido Lvove ir Novovolynske. Nuo 1989 m. gyveno Baltarusijoje, baigė Minsko medicinos institutą. Dirbo žurnalistu įvairiuose Baltarusijos leidiniuose. 2004 m. buvo opozicijos laikraščio „Vremia“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 2004 m. birželį Baltarusijos valdžios apkaltintas veikla, „prieštaraujančia valstybės saugumo interesams“, ištremtas iš šalies. Grįžo į Ukrainą. 2005 m. buvo laikraščio „Ukrainska Hazeta“ vyriausiasis redaktorius. 2005 m. birželį paskelbė straipsnį „Paskutinė vakarienė“ apie kandidato į prezidentus Viktoro Juščenkos nuodijimą 2004 m. 2006 m. pradėjo dirbti Ukrainos internetiniame leidinyje „Obozrevatel“ laisvu žurnalistu. Tuo pačiu metu tapo leidinio savininko, politiko ir verslininko Mychailos Brodskio patarėju. 2011 m. gruodį paskirtas leidinio vyriausiuoju redaktoriumi.

2020 m. balandį paskirtas Ukrainos Prezidento administracijos vadovo Andrijaus Jermako patarėju ir administracijos „antikriziniu vadovu“. Atsako už Prezidento administracijos informacijos politiką, pataria prezidentui Volodimyrui Zelenskiui, paruošia vyriausybės ministrus laidoms žiniasklaidoje, suderindamas jų tėzes su prezidento pozicija.

2022 m., prasidėjus Rusijos invazijai į Ukrainą, buvo Ukrainos delegacijos sudėtyje taikos deryboms su Rusijos Federacija.

## Pripažinimas
Žurnalo „Focus“ vertinimu, 2020 m. gruodį M. Podoliakas buvo 100 įtakingiausių ukrainiečių sąrašo trečioje vietoje.

## Šaltiniai
Eurazijos plokštė

**Eurazijos plokštė** – tektoninė plokštė, apimanti didžiąją dalį Eurazijos žemyno (sausumos masyvą, kurį tradiciškai sudaro Europos ir Azijos žemynai), išskyrus Indijos subkontinentą, Arabijos subkontinentą ir teritoriją į rytus nuo Čerskio kalnagūbrio Rytų Sibire. Ji taip pat apima vandenyno plutą, besitęsiančią į vakarus iki Vidurio Atlanto kalnagūbrio ir į šiaurę iki Gakelio kalnagūbrio.

Rytinė plokštės pusė šiaurėje ribojasi su Šiaurės Amerikos plokšte, o pietuose – su Filipinų plokšte, Ochotsko plokšte bei Amūro plokšte. Pietinė plokštės pusė ribojasi su Afrikos plokšte vakaruose, Arabijos plokšte viduryje ir Indijos-Australijos plokšte rytuose. Vakarinėje pusėje plokštė šiek tiek tolsta nuo Šiaurės Amerikos plokštės, dėl ko yra susidariusi šiauriausia Vidurio Atlanto kalnagūbrio dalis, per kurią driekiasi Islandija. Visus Islandijos ugnikalnių išsiveržimus, tokius kaip 1973 m. Eldfelio išsiveržimas, 1783 m. Lakio išsiveržimas ir 2010 m. Ejafjadlajokudlio išsiveržimas, sukėlė Šiaurės Amerikos ir Eurazijos plokščių judėjimas viena nuo kitos, kurį lemia divergentinės plokščių ribos jėgos. Himalajų kalnų grandinė ir Tibeto plynaukštė susiformavo dėl Indijos ir Eurazijos plokščių susidūrimo, kuris prasidėjo prieš 50 mln. metų ir tęsiasi iki šiol.

Centrinės Azijos geodinamiką lemia Eurazijos ir Indijos plokščių sąveika. Šioje teritorijoje atpažįstama daugybė paplokščių arba plutos blokų, kurie sudaro Vidurinės Azijos ir Rytų Azijos perėjimo zonas.

## Geologinė sandara

Eurazijos plokštė užima didžiulį 67 800 000 km² plotą ir yra trečia pagal dydį plokštė pasaulyje. Joje yra daugiau žemyninės plutos nei bet kurioje kitoje litosferinėje plokštėje. Eurazijos plokštė turi labai ilgą raidos istoriją ir joje yra daug įvairaus amžiaus teranų.

## Šaltiniai
Vakarų Paru

**Vakarų Paru** () arba ***Erepekuru*** (*Rio Erepecuru*) – upė šiaurinėje Brazilijoje, Paros valstijoje; kairysis Trombetaso (Amazonės baseinas) intakas. Prasideda Gvianos plokščiakalnio prieigose, Tumukumakės kalnuose (460 m aukštyje), šalia Surinamo sienos, netoli Rytų Paru ištakų. Teka pietų kryptimi. Aukštupyje gausu slenksčių ir krioklių (Ančių, Trijų Gerklių, Mėnulio Užtemimo, Kapibaros, Balandžio 14-osios). Žemupyje vinguriuoja, šakojasi į protakas (pagrindinė – Kumina). Įteka į Trombetasą ~35 km aukščiau Orišiminos.

Didžiausias intakas – Marapis (dešinysis).

Vakarų Paru baseinas gyvenamas labai retai (indėnų zojų, aparajų, vajanų, kačujanų, tirijų bei izoliuotos bendruomenės). Aplink upę yra Tumukumakės parko bei Zojų indėnų teritorijos.

## Šaltiniai
Kurua

**Kurua** ( – tokia ananasų rūšis):
* Kurua – miestas Brazilijoje, Paros valstijoje;
* Kurua – upė Brazilijoje, Iriri intakas;
* Kurua – upė Brazilijoje, Amazonės/Itandeua ežero intakas.
Itandeua

**Itandeua** () – ežeras šiaurės Brazilijoje, Paros valstijoje, 57 km į šiaurės vakarus nuo Santareno, 35 km į rytus nuo Obidoso. Išsidriekęs iš rytų į vakarus 34 km, plotis iki 11 km. Kranto linija labai vinguriuota, aplink daug ežerų ir šlapynių. Šiaurėje įteka Kurua upė, pietuose protakų tinklu jungiasi su Amazone.

Šiauriniame Itandeua ežero krante įsikūręs Kurua miestelis.

## Šaltiniai
Ultra vires

**Ultra vires** – Lietuvoje veikusi radijo stotis, transliacijas vykdžiusi penkerius metus nuo 1994 m. liepos 15 d. iki 1999 m. liepos 14 d. Studija buvo įsikūrusi Kaune, Savanorių pr. 192.

## Istorija

Ultra vires iki 1995 m. pabaigos buvo regioninė radijo stotis, nes naudojosi tik vienu siųstuvu Kaune. 1995 m. rudenį išplėtus transliacijas Klaipėdoje, Alytuje, Utenoje, Vilniuje, Šiauliuose ir Tauragėje, tų pačių metų gruodžio mėn. gautas respublikinės radijo stoties statusas.

1998 m. vasario 14 d. Ultra vires patalpose Kaune įvyko incidentas: buvęs direktorius Evaldas Vaičiūnas, protestuodamas prieš pertvarkas radijo stotyje, paleido penkis šūvius iš pistoleto, sužeidė vieną žmogų.

Savo veiklos pabaigoje Ultra vires atsidūrė ant bankroto ribos. Negalėdama užtikrinti įprastos programos, tačiau nenorėdama prarasti dažnio, kurį laiką eteryje ištisai transliavo tą patį kūrinį – Bryan Adams „Back to you“. Finansinių sunkumų patiriančią Ultra vires 1999 m. nupirko M-1 savininkas Hubertas Grušnys ir ją performavo į radijo stotį „Lietus“.

## Vadovybė

Radijo stočiai vadovavo Evaldas Vaičiūnas (1994–1998), Artūras Orlauskas (1998–1999). Programų direktorius – Aušrys Kriščiūnas.

## Laidos

* *Dovanų karalius* (vedėjas Rytis Zemkauskas)
* *Indie & Trance* (vedėjas Vaidas Jasinskas)
* *Širdele mano* (vedėja Inga Jankauskaitė)
* *Pykčio valanda*
* *Pokalbiai ne į temą* (vedėjas Rolandas Kazlas)
* *[[Radioshow]]* (vedėjai Algis Ramanauskas ir Rimas Šapauskas)
* *Vidudienis su LNK* (vedėjas Rytis Zemkauskas)
* *UltraRap*
* *Vargo vakarienė* (vedėjas Dj Ernis)
* *Į naktį su Skėriu, Tik, Žodžiai ir muzika* (vedėjas Gabrielius 'Skėrys' Jucevičius)

## Šaltiniai
Paru

**Paru** () – upė šiaurės rytų Brazilijoje, Paros valstijoje; kairysis Amazonės intakas. Prasideda Gvianos plokščiakalnyje, Tumukumakės kalnuose (460 m aukštyje), Surinamo pasienyje. Aukštupyje vadinama ***Rytų Paru*** (*Rio Paru de Este*), siekiant atskirti nuo netoliese ištekančios Vakarų Paru. Teka į pietryčius, pietus. Aukštupys slenkstėtas, gausu krioklių (Mašiturio, Obelisko, Kurokiro, Apapu, Karavaranos, Urukuros, Purakvakvaros). Žemupyje vingiuoja, skaidosi į protakas. Įteka Amazonėn ties Almeirinu.

Didžiausias intakas – Sitarė (dešinysis).

Paru priskiriama prie tamsiavandenių Amazonijos upių. Aukštupio baseine sudarytos Tumukumakės parko bei Rytų Paru indėnų teritorijos. Gyvena indėnai vajanai, apalajai.

## Šaltiniai
Aragvaris (Amapa)

**Aragvaris** () – upė šiaurės rytų Brazilijoje, Amapos valstijoje. Prasideda Gvianos plokščiakalnyje, Tumukumakės kalnuose (300 m aukštyje), Prancūzijos Gvianos pasienyje. Aukštupyje teka į pietus, vaga slenkstėta. Nuo santakos su Amapariu pasuka į rytus, smarkiai vinguriuoja. Įteka į Atlanto vandenyną, Amazonės estuariją šiauriniame Amazonės deltos pakraštyje.

Didžiausias intakas – Amaparis (dešinysis).

Aragvaris priskiriamas prie šviesiavandenių Amazonijos upių. Ties Fereira Gomesu patvenkta. Aukštupyje teka Tumukumakės kalnų nacionaliniu parku bei Amapos nacionaliniu mišku, žemupyje – Piratubos ežero biologinio rezervato pakraščiu. Upė pasižymi tuo, kad vandenyno potvynio metu į ją suplūsta aukšta priešsrovinė banga (pororoka).

Didesnės gyvenvietės prie Aragvario: Porto Grandė, Fereira Gomesas, Kutijasas.

## Šaltiniai
Novo ežeras

**Novo ežeras** ( – naujasis ežeras') – ežeras šiaurės rytų Brazilijoje, Amapos valstijoje, 23 km į rytus nuo Tartarugalzinijo. Išsidriekęs iš pietryčių į šiaurės vakarus 21 km, plotis iki 10 km. Kranto linija labai vingiuota, aplink daug mažesnių ežerų. Priklauso Aragvario baseinui.

## Šaltiniai
Piratubos ežeras

**Piratubos ežeras** () – ežeras šiaurės rytų Brazilijoje, Amapos valstijoje, 78 km į rytus nuo Tartarugalzinijo, 20 km į vakarus nuo Sukurižu, 10 km nuo Atlanto vandenyno kranto, pakrantės mangrovių sąžalynuose. Ilgis 16 km, plotis iki 13 km. Apsuptas daugelio aliuvinių ežerų. Jungiasi su Aragvario baseinu.

Ežeras ir plati teritorija aplink jį (3924 km²) paskelbta Piratubos ežero biologiniu rezervatu.

## Šaltiniai
Didysis Monte Alegrės ežeras

**Didysis Monte Alegrės ežeras** () – ežeras šiaurės Brazilijoje, Paros valstijoje, 30 km į rytus nuo Santareno, šalia kairiojo Amazonės kranto. Išsidriekęs iš rytų į vakarus 37 km, plotis iki 11 km. Kranto linija vinguriuota, aplink daug ežerų ir šlapynių. Iš šiaurės keliomis protakomis įteka Maikuru upė, pietuose keliomis protakomis jungiasi su Amazone.

Rytiniame krante įsikūręs Monte Alegrės miestas.

## Šaltiniai
Maikuru

**Maikuru** () – upė šiaurinėje Brazilijoje, Paros valstijoje; kairysis Amazonės intakas. Prasideda Monte Alegrės savivaldybės šiaurėje, Rytų Paru indėnų teritorijoje. Teka į pietus. Žemupyje meandruoja, keliomis protakomis įteka į Didįjį Monte Alegrės ežerą, kuris, savo ruožtu, jungiasi su Amazone.

Didžiausias intakas – Ipišuna Grandė.

Maikuru priskiriama prie tamsiavandenių Amazonijos upių. Prie upės įsteigtas Maikuru biologinis rezervatas. Žemupyje įsikūrusios Kausu, San Diogo, Kurasu gyvenvietės.

## Šaltiniai
Lietuvos ir Zambijos santykiai

**Lietuvos ir Zambijos santykiai** – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Zambijos.

Diplomatiniai santykiai užmegzti 2001 m. liepos 13 d.

Zambija yra akreditavusi ambasadą Lietuvai (ambasadoriai reziduoja Švedijoje).

Lietuvoje 2022 m. pradžioje gyveno vienas Zambijos pilietis. Yra Zambijoje gyvenančių lietuvių.

Zambijoje gyveno šiek tiek litvakų palikuonių. Žymiausias – iš Ukmergės kilęs Simon Zukas, vietinių juodaodžių teisių aktyvistas, ėjęs Zambijos ministro pareigas.

## Santykių istorija
Kontaktai tarp Lietuvos ir Zambijos siekia pačią XX a. pradžią. 1901 m. iš Lietuvos į Zambiją emigravo broliai litvakai Susmanai ir čia labai sėkmingai užsiėmė verslu. Dar daugiau žydų atvyko Tarpukariu, tarp jų – garsaus juodaodžių teisių aktyvisto Simono Zuko tėvas, 1936 m. į Zambiją emigravęs ir čia atidaręs parduotuvę.

Lietuva ir Zambija diplomatinius santykius užmezgė 2001 m. liepos 13 d. Dar tą patį mėnesį Zambija Lietuvai akreditavo ambasadorę, kuri liepos 25 d. įteikė skiriamuosius raštus Lietuvos prezidentui Valdui Adamkui.

2014 m. gruodį Lietuvoje lankėsi Zambijos parlamento nariai Katuka Stefanas ir Nkombo Garis Galis, viešėjo Lietuvos žemės ūkio ministerijoje.

## Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
2011 m. visuomeninė organizacija „Gelbėkit vaikus Lietuva“ organizavo paramą Zambijos vaikams ir surinko daugiau nei 100 000 litų (beveik 29 000 eurų), Palangoje, Kaune ir Vilniuje surengti koncertai, kuriuose kartu su Andriumi Mamontovu ir Viktoru Diawara koncertavo Zambijoje įžymūs muzikantai Maiko Zulu ir Sister D. Koncertų metu surinktos lėšos medicininių paslaugų gerinimui viename iš Zambijos kaimų.

2017 m. gegužės 24 d. Lietuvos užsienio reikalų ministerijoje rengta tarptautinė konferencija „ICT4D Afrikoje: finansinės technologijos ir geresnis finansinių paslaugų prieinamumas“, kurioje pranešimą skaitė ir Zambijos centrinio banko atstovas.

## Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Zambijos siekė 1,01 mln. eurų.

Prekybos balanse dominuoja eksportas iš Lietuvos į Zambiją.

* Eksportas sudaro 1,01 mln. eur.
* Importas sudaro 0,1 tūkst. eurų.

## Pilietiniai mainai

Yra šalyje gyvenančių lietuvių. Lietuviška spauda yra rašiusi apie Zambijoje gyvenančią verslo analitikę, Zambijoje sulaikytus lietuvių pramogų pasaulio atstovus.

## Ambasadorių sąrašas

### Zambijos ambasadoriai Lietuvai
*Sąrašas nėra pilnas*
* 2001 m. – Džozefina Sara Kafvembė, pirmoji Zambijos ambasadorė Lietuvai (rezidavo Stokholme)
* 2007 m. – Džois Mvaka Čembė Musengė
* nuo 2021 m. – Rouz Mulemba Salukatula (rezidavo Stokholme)
* 2024 m. - Gladysė Neven Lundvė

### Lietuvos ambsadoriai Zambijai
Lietuva nėra akreditavusi ambasadoriaus Zambijai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Zambija | Dvišalis bendradarbiavimas | Lietuva regione ir pasaulyje | Užsienio politika | Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija (urm.lt)
Lietuvos ir Žaliojo Kyšulio santykiai

**Lietuvos ir Žaliojo Kyšulio santykiai** – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Žaliojo Kyšulio.

Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1991 m. rugsėjo 9 d. Diplomatiniai santykiai užmegzti 1992 m. gegužės 28 d.

2021 m. duomenimis, Lietuvoje negyveno nė vienas Žaliojo Kyšulio salų pilietis. 2022 m. duomenimis, Žaliojo Kyšulio diplomatinių atstovybių, akredituotų Lietuvos Respublikai ir Lietuvos diplomatinių atstovybių, akredituotų Žaliajam Kyšuliui, nėra. Abi valstybės yra JTO, kitų tarptautinių organizacijų narės, vyksta bendradarbiavimas Demokratijų bendrijoje.

## Santykių istorija
Žaliasis Kyšulys Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1991 m. rugsėjo 9 d., o diplomatiniai santykiai buvo užmegzti 1992 m. gegužės 28 d.

1999 m. Lietuva, Žaliasis Kyšulys ir dar 15 pasaulio valstybių buvo įkūrusi Demokratijų bendriją, besiremiančia JT chartija ir Visuotine žmogaus teisių deklaracija. Šios organizacijos tikslas buvo pasauliniu mastu stiprinti ir gilinti demokratiją.
 

## Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas

Lietuvoje ne kartą yra koncertavusios dvi žymios dainininkės iš Žaliojo Kyšulio – Sezarija Evora ir Nensi Vieira.

Lietuvos paminėjimo tūkstantmečiui skirtos „Tūkstantmečio odisėjos“ maršrutas ėjo ir per Žaliąjį Kyšulį.

2013 m. Vilniuje vyko Tarptautinis folkloro festivalis, kuriame dalyvavo ir kolektyvas iš Žaliojo Kyšulio „BeloFreire&BailarinosFunamba“.

Lietuvos futbolo klubuose yra žaidusių legionierių iš Žaliojo Kyšulio – Ronis Santosas 2018 m. žaidė Jonavos futbolo klube, Serdžijus Semedas 2017 m. žaidė Marijampolės „Sūduvos“ klube.

## Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Žaliojo Kyšulio siekė 8,1 tūkst. eurų. Eksporto apimtys gan smarkiai svyruoja, priklausomai nuo metų, o iš Žaliojo Kyšulio importuotų produktų nėra.

## Ambasadorių sąrašas
Šalys nėra viena kitai akreditavusi ambasadorių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Žaliasis Kyšulys | Dvišalis bendradarbiavimas | Lietuva regione ir pasaulyje | Užsienio politika | Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija (urm.lt)
Bahamų Sandraugos ir Lietuvos santykiai

**Bahamų Sandraugos ir Lietuvos santykiai** – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Bahamų Sandraugos ir Lietuvos Respublikos.

Diplomatiniai santykiai užmegzti 2005 m. rugpjūčio 11 d.

Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės.

Bahamos nėra akreditavę savo ambasadoriaus Lietuvai, o Lietuva – Bahamoms.

## Santykių istorija

### Pirmieji kontaktai

1960 m. Bahamuose viešėjo Vašingtono lietuvis, JAV lietuvių draugijos pirmininkas okeanografas dr. A. P. Mažeika. 1960 m. jis pasiūlė Lietuvos geografui ir keliautojui, „Atsarginės Lietuvos“ idėjos autoriui Kaziui Pakštui svarstyti apie galimybę Bahamų salose įkurti Dausuvą, teorinę Atsarginę Lietuvą, kadangi anksčiau svarstytame Britų Hondūre ėmęs reikštis nepriklausomybės judėjimas. Tačiau suprastėjus Kazio Pakšto sveikatai idėjos apsilankyti Bahamose buvo atsisakyta.

1973 m. Bahamos paskelbė nepriklausomybę nuo Jungtinės Karalystės. SSRS vykdytos Lietuvos okupacijos metais Bahamos palaikė ryšius su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis.

### Santykiai po 1991 m.
Diplomatiniai santykiai su Bahamomis užmegzti 2005 m. rugpjūčio 11 d., praėjus kiek daugiau nei savaitei po to, kai diplomatinių santykių užmezgimui pritarė Lietuvos vyriausybė.

Lietuvos užsienio reikalų ministras Linas Linkevičius Santjage (Čilė), 2013 m. sausio 25–27 dienomis vykusiame Europos Sąjungos, Lotynų Amerikos ir Karibų jūros regiono šalių bendrijos (CELAC) vadovų susitikime kartu su Čilės užsienio reikalų ministru Alfredu Morenu Čarme bei Airijos vicepremjeru ir užsienio reikalų ministru Ymonu Gilmouru pirmininkavo vienam iš forumo renginių „Pilietinės visuomenės susitikimų išvadų pristatymas užsienio reikalų ministrams“. Susitikimo metu taip pat įvyko susitikimas su Bahamų Sandraugos užsienio reikalų ministru, su kuriuo aptartos bendradarbiavimo galimybės verslo, švietimo ir mokslo, kultūros bei kitose srityse.

## Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
Yra kelionių organizatorių, organizuojančių poilsines keliones iš Lietuvos į Bahamas („Kelionių akademija“, „Makalius“).

## Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Bahamų siekė 980,9 tūkst. eurų. 2017 ir 2018 m. iš Bahamų importuotų prekių nebuvo.

## Pilietiniai mainai

## Ambasadorių sąrašas
Šalys nėra viena kitai akreditavusios ambasadorių.

## Šaltiniai

## Literatūra
* 

## Nuorodos
* Bahamų Sandrauga | Dvišalis bendradarbiavimas | Lietuva regione ir pasaulyje | Užsienio politika | Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija (urm.lt)
Karolio universiteto Humanitarinių mokslų fakultetas

**Karolio universiteto Humanitarinių mokslų fakultetas** – Karolio universiteto fakultetas Prahoje, Čekijoje. Fakultete pagrindinis dėmesys skiriamas humanitariniams mokslams ir socialinei bei kultūrinei antropologijai, įskaitant etnomuzikologiją. Fakultete, esančiame Libene, Prahoje, dirba 240 dėstytojų ir mokosi apie 2500 studentų.


File:Jinonice building.jpg|Senas pastatas
File:PXL 20210617 090002732.MP.jpg|Naujas pastatas


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Obidosas

**Obidosas** () – miestas ir savivaldybė Brazilijos šiaurėje, Paros valstijoje, 105 km į šiaurės vakarus nuo Santareno. Išsidėstęs Amazonės kairiajame krante, netoli Trombetaso žiočių. Upių uostas, oro uostas, keliai į Orišiminą, link Alenkero. Verčiamasi žvejyba, medienos kirtimu ir apdirbimu, žemės ūkiu (manijokai, kakava), maisto pramone. Yra 1697 m. statytas fortas.

Savivaldybės plotas – 28 021 km², gyventojų skaičius – 52 473 (2021 m.). Kitos didesnės gyvenvietės: Flešalas, Igarape Asu, Kurumu, Silensijas, San Žozė, Arapuku, Mata.

## Istorija
Obidosas pradėjo kurtis 1697 m. Antonijui de Albukerkei čia pastatydinus fortą. XVIII a. čia veikė Paušiso jėzuitų misija. 1758 m. Obidosui suteiktas miestelio statusas, o nuo 1854 m. – miestas.

1981 m. prie Obidoso krantinės nuskendo keltas *Sobral Santos II*, žuvo virš 300 žmonių.

## Šaltiniai
Kurua (miestas)

**Kurua** () – miestas ir savivaldybė Brazilijos šiaurėje, Paros valstijoje, 72 km į šiaurės vakarus nuo Santareno, 45 km į rytus nuo Obidoso. Išsidėstęs šiauriniame Itandeua ežero krante, prie Kurua upės žiočių. Kelias į Obidosą. Prieplauka.

Savivaldybės plotas – 1431 km², gyventojų skaičius – 14 776 (2021 m.). Kitos didesnės gyvenvietės: Apolinarijas, Kaštanjal Grandė, Makura, Vila Barbosa.

## Istorija
1694 m. čia įkurta Barė kapucinų misija. 1900 m. įkurta Vila Kurua gyvenvietė. 1995 m. sudaryta Kurua savivaldybė (atskirta nuo Alenkero).

## Šaltiniai
Monte Alegrė (Para)

**Monte Alegrė** () – miestas ir savivaldybė Brazilijos šiaurėje, Paros valstijoje, 82 km į šiaurės rytus nuo Santareno. Išsidėstęs tarp kairiojo Amazonės kranto ir rytinio Didžiojo Monte Alegrės ežero galo. Yra prieplauka, oro uostas, keliai į Boa Višta do Taparą, link Prainijos. Šalia įsteigtas Monte Alegrės valstijos parkas su Pedra Pintados urvu (su maždaug 11 tūkst. metų senumo radiniais).

Savivaldybės plotas – 18 153 km², gyventojų skaičius – 58 289 (2021 m.). Kitos didesnės gyvenvietės: Limanas, Ingles de Suza, Pariko, San Diogas, Kusaru, Mulata.

## Istorija
Pradžioje šiose vietose buvęs indėnų kaimas Gurupatuba. XVII–XVIII a. čia steigėsi pranciškonų misijos. 1758 m. Monte Alegrei suteiktas miestelio statusas, 1880 m. tapo miestu ir savivaldybės centru.

## Šaltiniai
Monte Alegrė

**Monte Alegrė** ( – 'linksmybės kalnas') gali reikšti:
* Monte Alegrė – miestas Brazilijoje, Paroje;
* Monte Alegrė – miestas Brazilijoje, Š. Rio Grandėje;
* Monte Alegre dos Kamposas – miestas Brazilijoje, P. Rio Grandėje;
* Monte Alegre dos Gojasas – miestas Brazilijoje, Gojase;
* Monte Alegre de Minasas – miestas Brazilijoje, Minas Žeraise;
* Monte Alegre do Pjaujis – miestas Brazilijoje, Pjaujyje;
* Monte Alegre de Seržipė – miestas Brazilijoje, Seržipėje;
* Monte Alegre do Sulas – miestas Brazilijoje, San Paulo valst.;
* Kampino do Monte Alegrė – miestas Brazilijoje, San Paulo valst.
Almeirinas (Brazilija)

**Almeirinas** () – miestas ir savivaldybė Brazilijos šiaurės rytuose, Paros valstijoje, 478 km į vakarus nuo Beleno, 260 km į šiaurės rytus nuo Santareno. Išsidėstęs kairiajame Amazonės krante, prie Paru žiočių. Yra uostas, oro uostas, kelias į Monte Duradą. Plėtojama maisto (ypač, pieno) pramonė. Miesto apylinkėse kasamas boksitas. Yra Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į Dangų bažnyčia.

Savivaldybės plotas – 72 955 km² (viena didžiausių valstijoje), gyventojų skaičius – 34 044 (2021 m.). Kitos didesnės gyvenvietės: Monte Duradas (veikia celiuliozės kombinatas), Planaltas, Munguba, San Migelis, Brasas, Bareirasas, Arumanduba.

## Istorija
1620 m. šioje vietoje įkurta kapucinų misija Aldėja do Paru. 1623 m. apylinkėse fortą buvo pastatę olandai. 1758 m. generolas Fransiskas Šavjeras de Mendonsa įkūrė Almeirino miestelį. Savivaldybė sudaryta 1911 m. (1930 m. atkurta).

## Šaltiniai
Afrikos plokštė

**Afrikos plokštė** – didžioji tektoninė plokštė, išsidėsčiusi išilgai pusiaujo ir nulinio dienovidinio. Plokštė apima didžiąją dalį Afrikos žemyno, taip pat vandenynų plutą. Rytinis Afrikos pakraštys yra ant Somalio plokštės, dėl to Afrikos plokštė kartais vadinama ***Nubijos plokšte***, siekiant pabrėžti, kad ji nesutampa su Afrikos žemyno ribomis. Afrikos plokštė juda maždaug 2 cm per metus greičiu.

## Šaltiniai
Hilti

**Hilti** – Lichtenšteino statybinės technikos, tvirtinimo reikmenų įmonė.

Gamina ir parduoda profesionalius elektrinius statybų instrumentus, priešgaisrinę chemiją, grežimo (grąžtai, perforatoriai) ir pjovimo įrangą, matavimo reikmenis, montažo sistemas ir eksploatacines medžiagas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Hilti Lietuva: Facebook profilis
* Hilti Lietuva: Instagram profilis
Almeirinas

**Almeirinas** () gali reikšti:
* Almeirinas – miestas Portugalijoje;
* Almeirinas – miestas Brazilijoje, Paros valst.;
* Almeirinas – kaimas San Tomė ir Prinsipėje.
Laranžal do Žari

**Laranžal do Žari** () – miestas ir savivaldybė Brazilijos šiaurės rytuose, Amapos valstijoje, 180 km į pietvakarius nuo Makapos. Išsidėstęs kairiajame Žari krante, priešais Monte Duradą (Paroje, jungia kelto linija). Yra oro uostas, plentas link Makapos. Maisto (palmių aliejaus, sulčių, riešutų) pramonė.

Savivaldybės plotas – 30 972 km² (didžiausia valstijoje), gyventojų skaičius – 52 302 (2021 m.). Kita didesnė gyvenvietė: Agva Branka do Kažari.

## Istorija
XIX a. pab. – XX a. pr. dabartinio miesto žemes valdė kaučiuko magnatas Žozė Žulijus de Andradė. 1948 m. žemės parduotos amerikiečiui Danieliui Liudvigui, kuris Monte Durade įkūrė celiuliozės fabriką. Jis pritraukė daug žmonių iš apylinkių, tad Laranžal do Žari ėmė kurtis kaip favelų rajonas, pradžioje vadintas Beiradanu (*Beiradão*). Garsėjo kaip didžiausia pasaulyje favela ant vandens, čia klestėjo prostitucija, smurtingi nusikaltimai. Laranžal do Žari savivaldybė sudaryta 1987 m., atskyrus nuo Mazagano savivaldybės.

## Šaltiniai
Vitorija do Žari

**Vitorija do Žari** () – miestas ir savivaldybė Brazilijos šiaurės rytuose, Amapos valstijoje, 180 km į pietvakarius nuo Makapos, 15 km į pietryčius nuo Laranžal do Žari. Išsidėstęs kairiajame Žari krante, priešais Mungubą (Paroje; jungia keltas). Plentas į Laranžal do Žari.

Savivaldybės plotas – 2483 km², gyventojų skaičius – 16 572 (2021 m.). Kita didesnė gyvenvietė: Žarilandija.

## Istorija
Kaip ir gretimas didesnis Laranžal do Žari miestas, Vitorija do Žari išaugo iš Beiradano (*Beiradão*) favelų rajono, susikūrusio prie celiuliozės kombinato kitame Žari krante.

Vitorija do Žari savivaldybė sudaryta 1994 m., atskyrus nuo Laranžal do Žari savivaldybės.

## Šaltiniai
Bisau Gvinėjos ir Lietuvos santykiai

**Bisau Gvinėjos ir Lietuvos santykiai** – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Bisau Gvinėjos ir Lietuvos.

Diplomatiniai santykiai užmegzti 2021 m. rugsėjo 21 d. Tai naujausia valstybė, su kuria Lietuva užmezgė diplomatinius santykius.

Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės.

2022 m. pradžioje Lietuvoje Bisau Gvinėjos piliečių negyveno.

## Santykių istorija
Bisau Gvinėja nepriklausomybę paskelbė 1974 m. SSRS vykdytos Lietuvos okupacijos metais Bisau Gvinėja yra palaikiusi ryšius su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis.

Nors diplomatiniai santykiai užmegzti su Bisau Gvinėja užmegzti tik antrojoje 2021 m. pusėje, Lietuva santykius su Bisau Gvinėja rimtai svarstyti pradėjo dar 2010 m. Tų metų gruodžio 8 d. Seimo užsienio reikalų komitetas pritarė diplomatinių santykių užmezgimui su Bisau Gvinėja. 2014 m. lapkričio 10 d. Lietuvos Vyriausybės kanceliarijos Užsienio ir Europos Sąjungos reikalų skyrius parengė pažymą „Dėl diplomatinių santykių užmezgimo su Bisau Gvinėjos Respublika“, kuria įgaliojo Lietuvos nepaprastąją ir įgaliotąją ambasadorę Jungtinėse Tautose pasirašyti bendrąjį komunikatą tarp dviejų valstybių dėl diplomatinių santykių užmezgimo.

Komunikatas tarp dviejų šalių dėl diplomatinių santykių užmezgimo pasirašytas 2021 m. rugsėjo 21 d. Niujorke (JAV) vykstančios Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 76-osios sesijos metu. Komunikatą pasirašė Lietuvos užsienio reikalų ministras Gabrielius Landsbergis ir Bisau Gvinėjos užsienio reikalų, tarptautinio bendradarbiavimo ir bendruomenių valstybės ministrė Suzi Karla Barbosa. Ministrai taip pat aptarė politinio ir ekonominio bendradarbiavimo galimybes, taikos ir saugumo, visuomenės sveikatos ir klimato kaitos iššūkius bei Jungtinių Tautų tvarios plėtros prioritetus kovoje su jais. Bisau Gvinėja tapo 189-ąja valstybe, su kuria Lietuva užmezgė diplomatinius santykius.

### Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
Rudinilsonas Gomešas Britas Silva žaidė Lietuvos futbolo klubuose. 2017 m. atstovavo „Utenio“, 2019–2021 m. – Kauno „Žalgirio“ klubams.

2013–2014 m. du lietuviai (vienas jų – afrikanistas Gediminas Degėsys) organizavo pirmą tokio pobūdžio ekspediciją pavadinimu „Septynios Afrikos“, kurios metu aplankė septynias Afrikos valstybes, tarp jų – Bisau Gvinėją.

### Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Bisau Gvinėjos siekė 386,0 tūkst. eurų. Iš Bisau Gvinėjos importuotų prekių nėra.

## Ambasadorių sąrašas
Šalys nėra viena kitai akreditavusios ambasadorių.

## Šaltiniai

## Literatūra
* 

## Nuorodos
Čado ir Lietuvos santykiai

**Čado ir Lietuvos santykiai** – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Čado ir Lietuvos.

Čadas Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1993 m. sausio 12 d. Diplomatiniai santykiai užmegzti 1994 m. rugpjūčio 10 d.

Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės. Tiek Lietuva, tiek Čadas buvo išrinkti nenuolatinėmis Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos narėmis 2014–2015 metų laikotarpiui. 2022 m. pradžioje Lietuvoje Čado piliečių negyveno.

## Santykių istorija

Čadas Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1993 m., o diplomatiniai santykiai tarp dviejų valstybių užmegzti 1994 m. rugpjūčio 10 d.

Vyrauja daugiašalis bendradarbiavimas, ypač per JTO. 2004 m. spalio 28 d. Niujorke (JAV) vykusioje Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 59-ojoje sesijoje Lietuva, Čadas ir dar 14 valstybių buvo išrinktos Jungtinių Tautų Ekonominės ir socialinės tarybos (ECOSOC) narėmis. Kadencija truko 2005–2007 m.

2021 m. kovo 19 d. Lietuvos užsienio reikalų viceministras Mantas Adomėnas nuotoliniu būdu dalyvavo ir pasisakė Čado sostinėje Ndžamenoje vykusiame Tarptautinės koalicijos Saheliui užsienio reikalų ministrų susitikime, kuriame buvo įvertinta padėtis Sahelyje.

## Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
2014 m. dešimt Lietuvos karių dalyvavo Centrinės Afrikos Respublikoje (CAR) Prancūzijos vadovaujamoje operacijoje „Sangaris“. Lietuvių karių pagrindinė dislokacijos vieta buvo Ndžamenos oro uostas Čade, iš kurios vykdė skrydžius į CAR.

## Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Čado siekė 115,1 tūkst. eurų.

Prekybos balanse 2018 m. vyravo importas iš Čado į Lietuvą.

* Eksportas sudaro 34,2 tūkst. eur.
* Importas sudaro 80,9 tūkst. eurų.

## Ambasadorių sąrašas
Lietuva ir Čadas nėra viena kitai akreditavę ambasadorių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Čadas | Dvišalis bendradarbiavimas | Lietuva regione ir pasaulyje | Užsienio politika | Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija (urm.lt)
Rytų Anatolijos lūžis

**Rytų Anatolijos lūžis** () – 500 km ilgio gilusis tektoninis lūžis, esantis Turkijos rytuose. Lūžis formuoja transforminio tipo tektoninę ribą tarp Anatolijos plokštės ir Arabijos plokštės. Jis susidarė todėl, kad Anatolijos plokštė slysta į vakarus palei Arabijos plokštę, tuo tarpu Arabijos plokštė juda į šiaurę. Anatolijos plokštė juda dėl to, kad ji yra stumiama Eurazijos plokštės.

Rytų Anatolijos lūžis yra ištįsęs šiaurės rytų kryptimi. Jis prasideda ties Marašo trijų plokščių (Afrikos, Anatolijos ir Arabijos) susikirtimo vieta šiauriniame Negyvosios jūros rifto gale ir baigiasi ties Karliovos trijų plokščių (Anatolijos, Arabijos ir Eurazijos) susikirtimo vieta, kurioje jis susijungia su Šiaurės Anatolijos lūžiu.

## Mokslinių tyrimų istorija
Rytų Anatolijos lūžis pirmą kartą buvo aprašytas 1969 m., tuo tarpu 1972 m. buvo atliktas pirmasis jo kartografavimas. Dėl jo ilgio vis dar vyksta mokslinės diskusijos. Tikslus lūžio amžius taip pat dar nėra tiksliai nustatytas. Apytikriai jo susiformavimas datuojamas mioceno pabaiga arba plioceno pradžia.

## Seisminis aktyvumas
1939-1999 m. palei Šiaurės Anatolijos lūžį į vakarus vyko daugybė žemės drebėjimų. Tačiau nuo 1998 m. Rytų Anatolijos lūžio zonoje taip pat įvyko keli stiprūs žemės drebėjimai: 1998 m. Adanos-Džeichano žemės drebėjimas, 2003 m. Bingelo žemės drebėjimas, 2010 m. Elaziho žemės drebėjimas ir 2020 m. Elaziho žemės drebėjimas.

## Šaltiniai
Dampyro salynas

**Dampyro salynas** () – salų grupė Indijos vandenyne, prie vakarinių Australijos krantų, Vakarų Australijos valstijoje, Pilbaros regione. Salynui priklauso 41 sala (su Diksono sala – 42), visos negyvenamos; didžiausios – Enderbis (*Enderby Island*, 32,9 km²) ir Delfinų sala (*Dolphin Island*, 32,0 km²). Delfinų saloje yra aukščiausias salyno taškas – 120 m virš jūros lygio. Vakarų Bendravimo sala (*West Intercourse Island*) atoslūgio metu jungiasi su žemynu. 28 salos saugomos gamtos rezervate, dalį pietinių salų užima Dampyro uostas.

Būdingos spinifeksų savanos, kopos, paplūdimiai, mangrovių sąžalynai, koraliniai rifai, užliejamos dumblėtos seklumos ir druskingos pelkės. Peri jūriniai paukščiai, maitinasi ir ilsisi migruojantys paukščiai. Gyvena Rotšildo uolinės valabės, mažosios sterbliakiaunės, australinės vandeninės žiurkės, veisiasi trys iš šešių Vakarų Australijoje pasitaikančių vėžlių rūšių. Salyno vandenyse aptinkamos 650 rūšių žuvys, yra dugonių, delfinų, kuprotųjų banginių, suskaičiuota 216 koralų rūšių.

Klimatas atogrąžų pusdykumių, su šiltomis, sausomis žiemomis (birželį–rugsėjį) ir karštomis, kiek drėgnesnėmis vasaromis (spalį–balandį/gegužę). Liepą oras dienomis vidutiniškai įšyla iki 26,3º C, naktimis atvėsta iki 14 º C, vasarį – dienomis įšyla iki 37,1 º C, naktimis atvėsta iki 26,4 º C. Per metus vidutiniškai iškrinta apie 315 mm kritulių, daugiausia spalį–kovą ir gegužę–birželį. Vandens temperatūra svyruoja nuo 20 iki 30 º C, seklumose – nuo 18 iki 34 º C.

Salos lankomos turistų: meškeriojama, plaukiojama valtimis, nardoma, stovyklaujama.

## Istorija
Salynas susidarė apytikriai prieš 7 tūkst. metų, pakilus vandenyno lygiui ir užliejus vandeniu pakrantės žemumas. Gerokai anksčiau, nei susidarė salynas, prieš tai buvusioje žemyno pakrantėje gyveno Australijos aborigenai – salose gausu jų gyvenimo pėdsakų: kiaukutynų, akmens įrankių gamybos vietų, uolų piešinių. XVII a. pradžioje salas kartografavo olandų jūrininkai, o 1688 m. aplankė anglų keliautojo Viljamo Dampiro ekspedicija. 1801 m. salose lankėsi prancūzų keliautojas Nikolia Bodenas. N. Bodenas daugelį salų pavadino prancūzų mokslininkų, o salyną – V. Dampiro garbei. 1818 m. salas tyrinėjo australų keliautojas Filipas Parkeris Kingas. XIX a. prie salų žvejoti perlai, medžioti banginiai, vėžliai. 1966 m. didžiausioje salyno saloje (vadintoje Dampyro sala) pastatytas Dampyro uostas. Sala, iki tol buvusi atskirta nuo žemyno mangrovės ir potvynių užliejamos druskingos lygumos, sujungta su žemynu pylimu. Vėliau, pradėjus eksploatuoti druskos telkinius, supilta daugiau pylimų, sutrikdytas potvynių ir atoslūgių ciklas, sala tapo dirbtiniu Barapo pusiasaliu (*Burrup Peninsula*).

## Šaltiniai

## Literatūra
* Diana S. Jones, ''The Burrup Peninsula and Dampier Archipelago, Western Australia: an introduction to the history of its discovery and study, marine habitats and their flora and fauna'', Records of the Western Australian Museum, Supplement No. 66: 27-49 (2004). Nuoroda tikrinta 2022-11-09.
Porto Grandė

**Porto Grandė** () – miestas ir savivaldybė Brazilijos šiaurės rytuose, Amapos valstijoje, 82 km į šiaurės vakarus nuo Makapos. Išsidėstęs dešiniajame Aragvario (ant jo sudaryto tvenkinio) krante. Praeina Makapos–Sera do Navijo kelias ir geležinkelis, taip pat plentas į Ojapokę. Žemės ūkio rajono prekybinis centras (galvijai, kiaulės, kukurūzai, apelsinai, ananasai), kertama mediena.

Savivaldybės plotas – 4402 km², gyventojų skaičius – 22 927 (2021 m.). Kita didesnė gyvenvietė: Kupišis.

## Istorija
Porto Grandė pradėjo augti XX a. vid. Savivaldybė sudaryta 1992 m., atskyrus nuo Makapos savivaldybės.

## Šaltiniai
Fereira Gomesas

**Fereira Gomesas** () – miestas ir savivaldybė Brazilijos šiaurės rytuose, Amapos valstijoje, 80 km į šiaurę nuo Makapos. Išsidėstęs dešiniajame Aragvario krante, šalia ant šios upės įrengtos hidroelektrinės. Praeina Makapos–Ojapokės plentas. Žemės ūkio rajono prekybinis centras (galvijai, kiaulės, kukurūzai, bananai, manijokai), verčiamasi žvejyba.

Savivaldybės plotas – 5046 km², gyventojų skaičius – 8151 (2021 m.). Kita didesnė gyvenvietė: Paredanas.

## Istorija
Vietovė pavadinta pagal 1840 m. čia karinį dalinį įkūrusį Žuaną Fereirą Gomesą. 1944 m. atidaryta pirmoji mokykla. Fereira Gomeso savivaldybė sudaryta 1997 m., atskyrus nuo Makapos savivaldybės.

## Šaltiniai
Kutijasas

**Kutijasas** () arba ***Kutijas do Aragvaris*** (*Cutias do Araguari, Cutias do Araguary*) – miestas ir savivaldybė Brazilijos šiaurės rytuose, Amapos valstijoje, 105 km į šiaurės rytus nuo Makapos. Išsidėstęs dešiniajame Aragvario krante. Kelias link Makapos. Žemės ūkio rajono prekybinis centras (galvijai, kiaulės, kukurūzai, bananai, manijokai), verčiamasi žvejyba. Miestas garsėja kasmetiniu pirarukų karnavalu.

Savivaldybės plotas – 2114 km², gyventojų skaičius – 6217 (2021 m.). Kita didesnė gyvenvietė: Gurupora.

## Istorija
Vietovės pavadinimas galimai kilo nuo žodžiu *cutia* Brazilijoje vadinamų agučių.

Kutijaso savivaldybė sudaryta 1992 m., atskyrus nuo Makapos savivaldybės.

## Šaltiniai
Tartarugalzinijas

**Tartarugalzinijas** () – miestas ir savivaldybė Brazilijos šiaurės rytuose, Amapos valstijoje, 160 km į šiaurę nuo Makapos, prie Tartarugalzinijo upės. Praeina kelias Makapa–Ojapokė. Žemės ūkio rajono prekybinis centras (galvijai, kiaulės, kukurūzai, bananai, manijokai), verčiamasi žvejyba, miškų kirtimu. Į rytus nuo miesto yra Piratubos ežeros biologinis rezervatas, telkšo Novo ežeras.

Savivaldybės plotas – 6710 km², gyventojų skaičius – 18 217 (2021 m.). Kitos didesnės gyvenvietės: Itaubalas, Bon Žezusas, Sedras, Tera Firmė.

## Istorija
Gyvenvietė ėmė augti plėtojantis celiuliozės pramonei bei XX a. vid. apylinkėse radus aukso.

Tartarugalzinijo savivaldybė sudaryta 1987 m., atskyrus nuo Makapos savivaldybės.

## Šaltiniai