open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Juozas Adomonis

**Juozas Adomonis** (1932 m. kovo 16 d. Seirijuose, Alytaus apskrityje – 2022 m. balandžio 29 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkas keramikas.

## Biografija
1947 m. baigė Skiemonių progimnaziją, 1947–1951 m. mokėsi Anykščių vidurinėje mokykloje. 1951–1957 m. studijavo LTSR dailės institute, įgijo meninės keramikos dailininko išsilavinimą.

1957–1961 m. Lietuvos lengvosios pramonės valdybos dailininkas. 1961–1962 m. Vilniaus modelių namų dailininkas. 1962–2010 m. Vilniaus dailės akademijoje dėstė keramikos disciplinas; 1974–1986 m. prorektorius, 1984–2001 m. Keramikos katedros vedėjas, nuo 1983 m. profesorius. Nuo 1957 m. buvo Lietuvos dailininkų sąjungos narys.

## Kūryba
Sukūrė dekoratyvinės keramikos eksterjerui ir interjerui;
* pano Vilniaus kavinėje „Mėta“, 1976 m.
* sienų plokščių ir pano ansamblis Vilniaus Antakalnio poliklinikoje, 1984 m.
* kompozicija „Kolona“ Vilniaus Gedimino technikos universiteto kavinėje, 1988 m.
* vazų komplektas Lietuvos Respublikos vyriausybės rūmuose, 1992–1994 m.
* dekoratyvinių židinių, šviestuvų, servizų, teminių kompozicijų.

Kūriniai lakoniškų formų, architektoniški, stilizuoti, harmoningų spalvinių derinių, dažniausiai dengti matinėmis glazūromis. Nuo 1957 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje; tarptautinių keramikos simpoziumų (Čekija, Vengrija) dalyvis; 1971 m., 1975 m. simpoziumo Vilniuje organizatorius.

## Bibliografija
* Dailioji keramika: mokomoji priemonė, 1966 m.
* Taikomoji dekoratyvinė dailė: albumas, 1969 m. (kitas leidimas – 1972 m.)
* Nuo taško iki sintezės: taikomosios dailės kompozicijos pagrindai: mokomoji knyga, 1994 m.
* Keramikos menas: meninės keramikos specialybės pagrindai: vadovėlis, 1998 m.
* Nuo taško iki sintezės: taikomosios dailės kompozicijos pagrindai. – 2-asis patais. ir papild. leid. – Vilnius: Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2008. – 247 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-624-91-2
* Juozas Adomonis: keramikos darbų katalogas (sud. Juozas Adomonis, Danutė Zovienė). – Vilnius: Artseria, 2011. – 134 p.: iliustr. – ISBN 978-9986-716-76-1

## Įvertinimas
* 1977 m. LTSR nusipelnęs meno veikėjas
* 2002 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Karininko kryžius
* 2004 m. Vyriausybės kultūros ir meno premija

## Šaltiniai
Paprastosios kavalos

**Paprastosios kavalos** (*Carangoides*) – stauridinių (*Carangidae*) šeimos žuvų gentis.

Kūnas vidutinio dydžio, suplotas. Gyvena Atlanto ir Ramiojo vandenyno subtropinio ir atogrąžų klimato vandenyse, dažnai pakrančių rajonuose, tarp koralinių rifų, įlankose ir upių žiotyse, kartais toli atvirose jūrose. Visos rūšys grobuoniškos, todėl maitinasi mažesnėmis žuvimis, vėžiagyviais ir net galvakojais.

Gentyje yra 21 rūšis.

## Rūšys
* Dygioji kavala (*Carangoides armatus*)
* Geltondėmė kavala (*Carangoides bajad*)
* *[[Carangoides bartholomaei]]*
* Ilgasnukė kavala (*Carangoides chrysophrys*)
* Ilgapelekė kavala (*Carangoides ciliarius*)
* Melsvoji kavala (*Carangoides coeruleopinnatus*)
* *[[Carangoides dinema]]*
* Baltapelekė kavala (*Carangoides equula*)
* Dryžoji kavala (*Carangoides ferdau*)
* Dėmėtoji kavala (*Carangoides fulvoguttatus*)
* Apvaliagalvė kavala (*Carangoides gymnostethus*)
* *[[Carangoides hedlandensis]]*
* *[[Carangoides humerosus]]*
* Malabarinė kavala (*Carangoides malabaricus*)
* *[[Carangoides oblongus]]*
* Salinė kavala (*Carangoides orthogrammus*)
* *[[Carangoides otrynter]]*
* *[[Carangoides plagiotaenia]]*
* Rusvoji kavala (*Carangoides praeustus*)
* *[[Carangoides ruber]]*
* *[[Carangoides talamparoides]]*
Konsulas

: *Apie [[senovės Roma|senovės Romos]] *konsulus* skaitykite straipsnyje *Konsulas (Roma)*.

*'Garbės konsulas** – užsienio reikalų ministro paskirtas (išduodant [[konsulinis patentas|konsulinį patentą]]) [[pareigūnas]], turintis eiti konsulo pareigas užsienyje – vykdyti konsulines funkcijas, vadovaujantis 1963 metų [[Vienos konvencija]] dėl konsulinių santykių, konsulinėmis konvencijomis ir kitais susitarimais su buvimo valstybe, taip pat įstatymais bei kitais norminiais aktais.

=== Klasės ===
Yra keturios garbės konsulų – konsulinių įstaigų vadovų – [[Klasė (sociologija)|klasės]]:
[[garbės generalinis konsulas]];
garbės konsulas;
garbės vicekonsulas;
garbės konsulinis [[agentas]].

=== Imunitetai ===
Garbės konsulas naudojasi privilegijomis ir imunitetais, numatytais 1963 metų Vienos konvencijoje dėl konsulinių santykių, konsulinėse konvencijose ir kituose susitarimuose su buvimo valstybe.

=== Veiklos finansavimas ===
Garbės konsulas **nėra valstybės tarnautojas''' ir negauna atlyginimo iš valstybės biudžeto. Tačiau funkcijoms vykdyti gali būti skiriamos siunčiančios valstybės lėšos.

### Paskyrimas
Garbės konsulu pagal susitarimą su buvimo valstybe gali būti skiriamas ir ne siunčiančios valstybės pilietis. Garbės konsulo įstaigos būstinė, klasė ir konsulinė apygarda nustatoma pagal susitarimą su buvimo valstybe.

### Funkcijos
Garbės konsulas vykdo konsulines funkcijas, numatytas konsuliniame statute, 1963 metų Vienos konvencijoje dėl konsulinių santykių, konsulinėse konvencijose ir kituose susitarimuose su buvimo valstybe. Garbės konsulas gali vykdyti ir teisės aktuose nenumatytas funkcijas, jeigu tai neprieštarauja siunčiančios ir buvimo valstybės įstatymams.

Valstybėse, kuriose nėra diplomatinių atstovybių ir konsulinių įstaigų, išimtiniais atvejais, buvimo valstybei sutinkant, garbės konsului gali būti pavesta atlikti ir kai kuriuos diplomatinius aktus.

Garbės konsulas pradeda eiti savo pareigas nuo buvimo valstybės sutikimo (egzekvatūros) gavimo momento ar kito laiko, kurį nustato buvimo valstybės kompetentingos institucijos.

Užsienio reikalų ministras, suderinęs su Vyriausybe, garbės konsulo teikimu gali skirti etatinius garbės konsulo įstaigos tarnautojus.

## Nuorodos
* Valstybės tarnyba
* Užsienio reikalų ministerija
* Konsulinė tarnyba
Guillaume Canet

**Gijomas Kane** (, g. 1973 m. balandžio 10 d. Paryžius) – prancūzų aktorius, režisierius, prodiuseris ir scenaristas, „César“ apdovanojimo laureatas.

## Biografija
Gijomas Kane gimė Paryžiaus priemiestyje Bulonė-Bilankūre (). 1999 m. susipažino su vokiečių modeliu ir aktore Diana Kriuger, kurią 2001 m. rugsėjo 1 d. vedė. 2006 m. jie išsiskyrė. Šiuo metu G. Kane gyvena su Oskaro laureate, prancūzų aktore Marion Kotijar. Su Marijon K. jis susipažino filmavimo metu 2002 m. filme Jeux d'enfants ().

G. Kane 2007 m. laimėjo „César“ apdovanojimą, geriausio režisieriaus kategorijoje, už filmą Tik niekam nesakyk ().

## Filmografija

{|

## Režisieriaus darbai

* 1996 m. – *„Sans regrets“* (trumpametražinis filmas)
* 1998 m. – *„Je taim“* (trumpametražinis filmas)
* 2000 m. – *„Scénarios sur la drogue“* (trumpametražinis filmas)
* 2000 m. – *„J'peux pas dormir“* (trumpametražinis filmas)
* 2002 m. – *[[Mon idole (filmas)|Mon idole]]*
* 2006 m. – *[[Tik niekam nesakyk (filmas)|Tik niekam nesakyk]]* (**)

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* Gijumi Kane oficialus puslapis 
* Apdovanojimai ir nominacijos
Dešimtpelekės stauridės

**Dešimtpelekės stauridės** (*Decapterus*) – stauridinių (*Carangidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* Kininė dešimtpelekė stauridė (*Decapterus akaadsi*)
* Naujosios Zelandijos cigarinė stauridė (*Decapterus koheru*)
* Raudonpelekė cigarinė stauridė (*Decapterus kurroides*)
* Polinezinė cigarinė stauridė (*Decapterus macarellus*)
* Peru dešimtpelekė stauridė (*Decapterus macrosoma*)
* Japoninė dešimtpelekė stauridė (*Decapterus maruadsi*
* Dėmėtoji dešimtpelekė stauridė (*Decapterus punctatus*)
* Indinė cigarinė stauridė (*Decapterus russelli*)
* *[[Decapterus scombrinus]]*
* *[[Decapterus tabl]]*
Pūkažiotės karangės

**Pūkažiotės karangės** (*Uraspis*) – stauridinių (*Carangidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* Baltaliežuvė karangė (*Uraspis helvola*)
* Pūkažiotė karangė (*Uraspis secunda*)
* Paprastoji pūkažiotė karangė (*Uraspis uraspis*)
Žvaigždžių vartai SG-1

**Žvaigždžių vartai SG-1** – mokslinės fantastikos serialas, kuriame tęsiamas 1994 m. meniniame filme „Žvaigždžių vartai“ pradėtas veiksmas.

Šiame seriale, pasinaudodami ateivių sukurtu teleportavimo įrenginiu – „Žvaigždžių vartais“ serialo herojai keliauja po mūsų, bei kitų galaktikų planetas. Pagrindiniai serialo herojai – „SG-1“ komanda. Ši komanda viena iš daugelio, bet laikoma elitine, susidedančia iš komandos vadovo, kariškio Pulkininko (vėliau Majoro Generolo) Džeko O’Neillo (Richard Dean Anderson), kurį pakeitė Pulkininkas Leitenantas Kameronas Mičelas (Ben Browder), archeologo Dr. Danielio Jacksono (Michael Shanks), mokslininkės Kapt. (vėliau Pulkininkės) Samantos Carter (Amanda Tapping) (ji nebe SG-1 narė, ji buvo Atlantidos ekspedicijos (Žvaigždžių Vartai: Atlantida) vadovė po Dr. Elizabetos Wheir) ir Džafa vardu Teal’c (Christopher Judge). Visoms komandoms žemėje vadovauja Maj. Gen. George Hammond (Don S. Davis), kurį trumpam laikui pakeitė Maj. Gen. O’Neillas, ir galiausiai Maj. Gen. Henkas Lendris (Beau Bridges).

## Nuorodos

* MGM ''Žvaigždžių vartai'' Filmo svetainė
* ''Žvaigždžių vartai SG-1'' Oficiali Svetainė 
* ''Žvaigždžių vartai Atlantis'' Oficiali Svetainė 
* ''Žvaigždžių vartai Talking Books'' Oficiali Svetainė
* Žvaigždžių vartai pasaulių svetainė 
* Žvaigždžių vartai Wikia
Tolai

**Tolai** (*Scomberoides*) – stauridinių (*Carangidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* Talangas (*Scomberoides commersonnianus*)
* Strėlinė stauridė (*Scomberoides lysan*)
* Tala (*Scomberoides tala*)
* Tolas (*Scomberoides tol*)
Evenkų kalba

**Evenkų kalba** (*Ewenki, Ewenke, Owenke, Solon*) – gausiausia šiaurės tungusų kalbų grupės kalba. Vartojama evenkų, gyvenančių Sibiro platybėse, taip pat Kinijoje, Mongolijoje.

Evenkų kalba smarkiai paveikta kitų regiono kalbų: rusų, jakutų, buriatų, mongolų. Kalba turi daug dialektų, kurie grupuojami į šiaurės, pietų ir rytų grupes.

Kalba laikoma nykstančia.

## Klasifikacija

Evenkų kalba priskiriama tungusų kalbų šeimai. Jos panašumas į mandžiūrų kalbą, kuri yra geriausiai aprašyta šeimos kalba, pastebėtas prieš kelis šimtus metų, pirmiausia botaniko P. S. Pallas XVIII a. pabaigoje, vėliau šiuolaikinių lingvistų tyrimų XIX a. viduryje. Tiksli vidinė tungusų kalbų šeimos vidinė struktūra tebėra diskutuotina. Kai kurie mokslininkai išskiria dvi pošeimes: mandžiūrų ir visų kitų tungusų kalbų, įskaitant evenkų kalbą. Ethnologue skirsto tungusų kalbas į šiaurinę ir pietinę pošeimes, evenkų kalba kartu su evenų ir negidalų kalba priskiriamos šiaurinei pošeimei, o pietinė grupė dar dalinama į pietvakarių (tarp jų ir mandžiūrų kalba) bei pietryčių (nanajų kalba ir kitos). Kiti mokslininkai išskiria tris ar daugiau pošeimių.

Platesniame kontekste kai kurie mokslininkai tungusų kalbas priskiria siūlomai Altajaus kalbų šeimai kartu su tiurkų ir mongolų kalbomis, tačiau pats Altajaus kalbų šeimos egzistavimas daugelio lingvistų yra ginčijamas.

## Dialektai

N. Bulatova suskaičiuoja 14 tarmių ir 50 patarmių Rusijoje, tarp Jenisiejaus ir Sachalino. Remiantis fonologija evenkų kalbos dialektai skirstomi į tris pagrindines grupes: šiauriniai, pietiniai ir rytiniai dialektai.

## Literatūra

Iki lotynų abėcėlės įvedimo 1931 m. ir o to sekusio jos pakeitimo kirilica 1936-7 m. evenkai savo rašto sistemos neturėjo. Bendrinė kalba iš pradžių rėmėsi Nepa dialektu iš pietinio pogrupio, bet XX a. šeštajame dešimtmetyje buvo perplanuota remiantis Akmenuotosios Tunguskos dialektu.

## Raidynas

### Istorija
Rusijoje evenkų kalbos abėcėlė sukurta 1931 m. lotynų abėcėlės pagrindu, o 1937 m. pakeista į kirilicą. Kinijoje evenkų kalbai naudojamas mongolų raštas.

### Abėcėlė

   

## Nuorodos

*
Paprastosios karangės

**Paprastosios karangės** (*Caranx*) – stauridinių (*Carangidae*) šeimos žuvų gentis.

Tai tropikų ir subtropikų jūrinės žuvys, kurių kūnas labai suplotas. Grobuoniškos. Minta kitomis smulkesnėmis žuvimis, vėžiagyviais, galvakojais, bet jas gaudo rykliai ir kitos stambios jūrinės žuvys. Paplitusios Ramiajame vandenyne, Indijos ir Atlanto vandenynuose.

Gentyje 18 rūšių.

## Rūšys
* *[[Caranx bucculentus]]*
* *[[Caranx caballus]]*
* *[[Caranx caninus]]*
* Melsvoji karangė (*Caranx crysos*)
* *[[Caranx heberi]]*
* Didžioji karangė (*Caranx hippos*)
* Geltonpelekė karangė (*Caranx ignobilis*)
* Didžiaakė karangė (*Caranx latus*)
* Juodoji karangė (*Caranx lugubris*)
* Melsvapelekė karangė (*Caranx melampygus*)
* Bronzinė karangė (*Caranx papuensis*)
* Afrikinė karangė (*Caranx rhonchus*)
* *[[Caranx sansun]]*
* Senegalinė karangė (*Caranx senegallus*)
* Šešiadryžė karangė (*Caranx sexfasciatus*)
* *[[Caranx tille]]*
* *[[Caranx vinctus]]*
Juzeliūnas

**Juzeliūnas** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Juzeliūnienė (ištekėjusi moteris) ir Juzeliūnaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Eimutis Juzeliūnas (g. 1958) – Lietuvos elektrochemikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras;
* Gediminas Juzeliūnas (g. 1958) – Lietuvos fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras;
* Julius Juzeliūnas (1916–2001) – kompozitorius, vargonininkas, chorvedys, pedagogas, mokslininkas – humanitarinių mokslų (muzikologijos) habilituotas daktaras;
Pompanai

**Pompanai** (*Trachinotus*) – stauridinių (*Carangidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* Afrikinis pompanas ('[Trachinotus africanus*)
* *Trachinotus anak*
* [[Azijinis pompanas]] (*Trachinotus baillonii*)
* [[Bukasnukis pompanas]] (*Trachinotus blochii*)
* *Trachinotus botla*
* [[Paprastasis pompanas]] ('[Trachinotus carolinus*)
* *[[Trachinotus cayennensis]]*
* *[[Trachinotus coppingeri]]*
* Apvalusis pompanas (*Trachinotus falcatus*)
* *[[Trachinotus goodei]]*
* *[[Trachinotus goreensis]]*
* *[[Trachinotus kennedyi]]*
* *[[Trachinotus marginatus]]*
* *[[Trachinotus maxillosus]]*
* Indinis pompanas (*Trachinotus mookalee*)
* Europinis pompanas (*Trachinotus ovatus*)
* Peru pompanas (*Trachinotus paitensis*)
* Pompanitė (*Trachinotus rhodopus*)
* *[[Trachinotus stilbe]]*
* *[[Trachinotus teraia]]*
Šiaurės tungusų kalbos

**Šiaurės tungusų kalbos** – tungusų kalbų grupės atšaka. Apima keturias Šiaurės Azijoje paplitusias kalbas.

## Klasifikacija

* Evenų kalba [eve]
* Evenkų kalbos
** Evenkų kalba [evn]
** Orokenų kalba [orh]
* Negidalų kalba [neg]

## Nuorodos
* Ethnologue informacija
Didžiaakės stauridės

**Didžiaakės stauridės** (*Selar*) – stauridinių (*Carangidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* *[[Selar boops]] *
* Didžiaakė stauridė (*Selar crumenophthalmus*)
Locmanas (žuvis)

:: *Apie profesiją žr. straipsnį [[Locmanas]]*

**Locmanas** (*Naucrates ductor*) – stauridinių (*Carangidae*) šeimos žuvis.

Kūnas melsvai baltas, su 5-7 tamsiai mėlynomis plačiomis skersinėmis juostomis, iki 60 cm ilgio. Sutinkamas beveik visada su rykliais, nes minta jų maisto likučiais. Pavadinimą „locmanas“ žuvis gavo dėl to, kad, rykliui artinantis prie grobio, ji plaukia pirma jo, tarsi rodydama kelią.

Gyvena visose tropinio ir subtropinio klimato jūrose. Tolimas migrantas. Maitinasi smulkiomis žuvimis, vėžiagyviais ir kt. Neršia atviroje jūroje.

## Nuorodos
* ''Naucrates ductor''
Evenų kalba

**Evenų kalba**, dar vadinama **lamutų kalba** – tungusų kalbų grupei, šiaurės pogrupiui priklausanti kalba. Vartojama Sibire gyvenančios evenų tautos.

Išskiriami šie evenų kalbos dialektai: Armano, Indigirkos, Kamčiatkos, Kolymos-Omolono, Ochotsko, Olos, Tompono, Aukštutinės Kolymos, Akyryro, Lamunchino. Kalbą vartoja 30-50 % evenų, dauguma – vyresnio amžiaus, todėl kalbai gresia išnykimas.

## Raidynas

Evenų kalba naudoja kirilicos raidyną:

## Nuorodos
*
Orokenų kalba

**Orokenų kalba** – tungusų kalbų grupės, šiaurės pogrupio kalba, vartojama orokenų tautos, gyvenančios Kinijoje (Vidinėje Mongolijoje ir Heilongdziange). Išskiriami du dialektai: ganku (standartinis) ir Heilongdziango.

Kalba neturi rašto, tačiau žodine forma plačiai tebevartojama orkenų, ją moka ir dalis daūrų ir vietinių kinų.

## Nuorodos
*
Mėnulinės stauridės

**Mėnulinės stauridės** (*Selene*) – stauridinių (*Carangidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* *[[Selene brevoortii]]*
* *[[Selene brownii]]*
* *[[Selene dorsalis]]*
* *[[Selene gallus]]*
* *[[Selene orstedii]]*
* *[[Selene peruviana]]*
* *[[Selene setapinnis]]*
* *[[Selene spixii]]*
* Atlantinė mėnulinė stauridė (*Selene vomer*)
Paprastosios stauridės

**Paprastosios stauridės** (*Trachurus*) – stauridinių (*Carangidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* *[[Trachurus aleevi]]*
* *[[Trachurus capensis]]*
* *[[Trachurus clupeoides]]*
* Australinė stauridė (*Trachurus declivis*)
* Afrikinė stauridė (*Trachurus delagoa*)
* Arabinė stauridė (*Trachurus indicus*)
* Japoninė stauridė (*Trachurus japonicus*)
* Raukšlėtoji stauridė (*Trachurus lathami*)
* *[[Trachurus longimanus]]*
* Viduržeminė stauridė (*Trachurus mediterraneus*)
* Peruvinė stauridė (*Trachurus murphyi*)
* *[[Trachurus brougnardus]]*
* Naujosios Zelandijos stauridė (*Trachurus novaezelandiae*)
* Indinė stauridė (*Trachurus picturatus*)
* Peru stauridė (*Trachurus symmetricus*)
* Paprastoji stauridė (*Trachurus trachurus*)
* Juodoji stauridė (*Trachurus trecae*)
Alekčiai

**Alekčiai** (*Alectis*) – stauridinių (*Carangidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* *[[Alectis alexandrinus]]*
* Ilgapelekis alektis (*Alectis ciliaris*)
* Indinis alektis (*Alectis indicus*)
Negidalų kalba

**Negidalų kalba** – tungusų kalbų grupės kalba, priklausanti šiaurės pogrupiui. Vartojama negidalų tautos, gyvenančios Rusijoje, Amūro upės žemupio baseine. Skiriami du dialektai: aukštutinis ir žemutinis. Smarkiai paveikta evenų kalbos.

Negidalų kalba yra netoli išnykimo, kadangi ja kalba mažiau nei 200 žmonių, dauguma – vyresnio amžiaus.

## Nuorodos
*
Adutiškio miškai

**Adutiškio miškai** – miškai rytų Lietuvoje, Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, 8 km į šiaurės rytus nuo Adutiškio, taip pat Baltarusijoje (Pastovių rajonas).

Adutiškio miškai priskirti Švenčionėlių miškų urėdijos Adutiškio (4000 ha) ir Ignalinos miškų urėdijos Tverečiaus (1310 ha) girininkijoms.

## Geografija
Masyvą sudaro Adutiškio, Antanų ir Guntauninkų miškai. Plotas 5310 ha, mišku apaugę 3873 ha. Valstybinės reikšmės miškų plotas 4913 ha. Šiaurės vakarų dalis siekia Svirkų ežerą. Rytiniu pakraščiu teka Juodasai upelis ir Kamoja (Birvėtos intakai). Diduma miškų nusausinta, išskyrus šiaurės vakarų dalį ir 764 ha telmologinio draustinio. Draustinyje saugoma plokščia limnoglacialinei lygumai būdinga Adutiškio pelkė. Paviršius – lyguma. Dirvožemiai jauriniai pelkiniai, velėniniai glėjiniai ir glėjiški priemoliai.

Adutiškio miškuose įsteigti Adutiškio telmologinis ir Antanų pedologinis draustiniai.

Yra lūšių, kurtinių, juodųjų gandrų.

Adutiškio miškuose ir šalia jų esančios Lietuvos gyvenvietės: Kuksos, Pajuodupis, Surma, Kaukiškė, Grigališkė, Kudabiškė, Petroniškė, Antanai, Medinos, Eimunis, Mociškė, Guntauninkai.

## Medynai
Augavietės nederlingos ir derlingos pelkinės, derlingos ir labai derlingos užmirkusios. 18 % miškų yra ekosistemų apsaugos ir rekreaciniai, 3 % apsauginiai ir 79 % ūkiniai. Kultūrinės kilmės medynų 10 %. Beržynų 24 %, drebulynų 12 %, eglynų 36 %, juodalksnynų 11 %, pušynų 16 %, uosynų 1 %. Jaunuolynai sudaro 16 %, pusamžiai medynai 27 %, pribrestantys 27 %, brandūs 30 %. Medynų vidutinis amžius 59 m., bonitetas II. 3, skalsumas 0,71, tūris 194 m³/ha. Našiausių medynų tūris 350 m³/ha. Kasmet priauga 4,8 m³/ha medienos.

## Istorija
1943–1944 m. miškuose buvo „Vilniaus“ tarybinių partizanų būrio stovykla.

Adutiškio ir Antanų miškuose 1945–1952 m. kovo mėn. veikė Lietuvos partizanų Vytauto apygardos Tigro rinktinė ir štabas.

## Šaltiniai
Valentinas Ajauskas

**Valentinas Ajauskas** (1948 m. gegužės 4 d. Kaune – 2023 m. spalio 19 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkas.

## Biografija
1973 m. baigė grafikos specialybę Lietuvos dailės institute. 1971–1976 m. laikraščio „Tiesa“ dailininkas, 1976–1991 m. leidyklos „Mokslas“ meninis redaktorius, 1991–1992 m. vyr. dailininkas. Nuo 1998 m. grupės „Aqua 12“ narys.

## Kūryba
Kūrė estampus, plakatus, knygų iliustracijas, ekslibrisus, karikatūras, tapybos kompozicijas, akvareles, instaliacijas. Spalvotai grafikai ir tapybai būdingas romantiškas ir kiek siurrealistinis požiūris į pasaulį, dekoratyvūs spalvų deriniai, ekspresyvi tapysena.

Nuo 1970 m. dalyvavo parodose; 1995 m. surengė grafikos parodą Paryžiuje, tarptautinėse parodose pelnė premijų ir apdovanojimų. Jo kūrinių turi Lietuvos, Kanados, Bulgarijos (Humoro ir satyros muziejus Gabrove) muziejai.

Iliustravo ir apipavidalino knygas:
* Zinaida Sviderskienė. Žvaigždynai, Vilnius, Mokslas, 1983 m.
* Lietuvos fauna, t. l 1989 m.
* Kostas Kubilinskas, Buvo buvo kaip nebuvo, 1999 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* V. Ajausko svetainė internete
Paprastasis tikrasis banginis

**Paprastasis tikrasis banginis** (*Eubalaena australis*) – bedantis banginis, viena iš trijų rūšių, priklausančių genčiai *[[Eubalaena]]*. Aptinkamas Pietų Pusrutulio vandenyse.

## Aprašymas
Suaugęs individas siekia 15 m ir gali sverti iki 47 tonų. *Eubalaena australis* rūšies atstovų sėklidės yra didžiausios iš visų gyvūnų, kiekviena sveria apie 500 kg. Tai reiškia, jog spermatozoidų konkurencija yra svarbi poravimosi metu.

## Elgesys

Kaip ir kiti tikrieji banginiai, jie yra gana aktyvūs prie vandens paviršiaus. Vienas iš išskirtinių šių banginių bruožų yra jų „buriavimas“.

## Šaltiniai
Akademikas (žurnalas)

**Akademikas** – Lietuvos akademinio jaunimo žurnalas, ėjęs 1933–1939 ir 1993–1995 m. Kaune.

## Istorija
Išleistas vietoj laikraščio „Studentų balsas“. 1933–1939 m. du kartus per mėnesį leido Vytauto Didžiojo universiteto studentų tautininkų korporacija „Neo-Lithuania“.

Iki 1939 m. išleisti 136 numeriai. Tiražas 1938 m. – 2000 egz. Spausdino V. Atkočiūno spaustuvė bei „Vilties spaustuvė“ Kaune.

Tautininkų krypties. Rašė kultūros, politikos, studentų gyvenimo klausimais, spausdino grožinės literatūros kūrinius, žurnale nagrinėti teoriniai politikos pagrindai, kultūros ir tautos raidos santykiai, analizuotos akademinio gyvenimo ir studentijos problemos, skleistos tautininkų idėjos, spausdinti B. Brazdžionio, J. Lindės-Dobilo, S. Nėries, A. Smetonos, B. Sruogos, Vydūno, E. Volterio ir kt. raštai.

1993–1995 m. Kaune kaip atkurtas 1933–1939 m. leistas to paties pavadinimo žurnalas ėjo studentų kultūros žurnalas. Leidėja – tautinė lietuvių studentų korporacija Neo-Lithuania. Išėjo 3 numeriai, tiražas 1993 m. – 3000 egz., 1995 m. – 1000 egz. 

## Redaktoriai
* Antanas Valiukėnas – 1933–1935 m.
* S. Povilavičius – 1935 m.
* Mykolas Jasėnas – 1935–1937 m.
* Vladas Nausėdas – 1937–1939 m.
* Jonas Čiuberkis – 1938–1939 m.
* Jonas Vitkauskas – 1993–1994 m.
* Andrius Mažrimas – 1995 m.

## Šaltiniai
Joana Akelaitytė

**Joana Akelaitytė** (, g. 1937 m. birželio 29 d. Čikagoje) – lietuvių kilmės JAV teatro aktorė, režisierė, dramaturge, pedagogė.

## Biografija
1960 m. baigė Čikagos universitetą. 1961-1963 m. vaidybos mokėsi San Francisko „Actor and Workshop“ mokykloje, 1964-1966 m. Paryžiuje, 1969 m. Eks en Provence (Prancūzija) pas J. Grotovskį.

Vaidino Niujorko, Vinstono-Salemo ir kt. teatruose. 1970-1990 m. avangardinio teatro „Mabou Mines“ trupės Niujorke viena kūrėjų, meno direktorių, aktorių ir režisierių. Pastatė spektaklių, rašė scenarijus, vaidino, kūrė scenografijas. Dėstė scenos meną JAV, Japonijoje, Nikaragvoje. 1996 m. dalyvavo Lietuvos teatro forume „Kaitos taškas“, laboratorijos „Kūnas erdvėje“ vadovė. Niujorko Humanitarinių mokslų instituto ir Teatro komunikacijų grupės valdybos narė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Biografija anglų kalba
Akmenės akmuo

**Akmenės akmuo** – riedulys Raseinių rajono savivaldybės teritorijoje, Akmenės kaimo pakraštyje.

## Istorija
Akmuo netaisyklingo daugiakampio formos, 4,5 x 4 m dydžio, 2,2 m aukščio. Pagal padavimus, ant akmens buvo aukojama. 1808 m. dvarininkės Kontrimienės rūpesčiu aukščiausioje akmens vietoje buvo įrengta, vėliau kelis kartus atnaujinta, medinė koplytėlė su šventųjų statulėlėmis. Iš koplytėlėje suaukotų pinigų buvo išlaikoma prieglauda. Iki XX a. ketvirtojo dešimtmečio Akmenės akmuo buvo gausiai lankomas, prie koplytėlės meldžiamasi, daromi apžadai, aukojama pinigų. Tikėta, kad Sandravos upelio, kuris anksčiau akmenį juosė iš rytų, vanduo turi gydomųjų savybių. Į pietryčius nuo akmens buvo senojo geležies amžiaus pilkapių.

2012 m. audra sudaužė ant akmens buvusią koplytėlę. Restauruota koplytėlė atstatyta ir peršventinta 2014 m. rugpjūčio mėn.


Akmenės akmuo (2).JPG|Viena riedulio pusė suskeldėjusi
Akmenės akmuo.JPG|Akmuo guli prie sodybos
Akmenės akmuo, su koplytėle.JPG|Su atnaujinta koplytėle


## Šaltiniai
Akmenskinės gyvenvietė

**Akmenskinės gyvenvietė ir kapinynas** – archeologinė gyvenvietė ir kapinynas Rietavo savivaldybės teritorijoje, Medingėnų seniūnijoje, Akmenskinės kaime, nedidelėje kalvoje.

## Tyrimai
Kapinynas suardytas ariant ir kasant žvyrą. 1967 m. Telšių Žemaičių muziejus Alka (vadovas Vitas Valatka) ištyrė 680 m² Akmenskinės gyvenvietės ir kapinyno plotą. Rasta pirmojo tūkstantmečio gyvenvietės liekanų – brūkšniuotosios keramikos, titnago skaldos, akmeninio kirvio išgrąža. Kapinyne rasta žmonių kaulų ir 16 apardytų degiminių X a. – XIII a. kapų su žalvarinių papuošalų liekanomis (pasaginėmis segėmis, apyrankėmis, žiedais), stiklo karoliais, žeberkliniais ietigaliais, skiltuvais. Radiniai saugomi Alkos muziejuje Telšiuose.

## Šaltiniai
Užkeikta merga

**Užkeikta merga** arba **Akmens Nuotakos akmuo** – riedulys Varėnos rajono savivaldybės teritorijoje, Akmenio kaime, prie senkelio Varėna-Valkininkai. Archeologijos paminklas.

## Istorija

Akmuo 1,15 m aukščio, prie pagrindo keturkampio formos 68 x 51 x 77 x 63 cm. Akmens viršuje pritvirtintas geležinis kryželis ir iškalta duobutė šventintam vandeniui įpilti. Iki XX a. vidurio Užkeiktos mergos akmuo buvo gausiai lankomas maldininkų, ypač dešimtąjį penktadienį po Velykų. Buvo daromi apžadai, aukojama maisto, linų, drobės, pinigų.

## Legendos
Pasak padavimų, motina prakeikusi važiuojančią tuoktis dukterį ir ši pavirtusi akmeniu. Kita sakmė pasakoja, kad tėvai norėję savo jauną dukterį išleisti už turtingo senio. Paklusdama tėvams, tačiau nemylėdama jaunikio, jaunoji išvažiavo bažnyčion. Bevažiuodama ėmė graudžiai raudoti ir ištarė: „Geriau aš nelaiminga akmeniu pavirsčiau, negu už senio tekėčiau“. Sulig tais žodžiais ji ir virto akmenimi. Šis akmuo, būdamas piramidės formų, iš tikrųjų primena merginos figūrą, todėl anksčiau gyventojai per šventes papuošdavo akmenį merginos drabužiais, čia ateidavo pasiguosti aplinkinių kaimų mergelės.

Kitos legendos byloja, kad tai yra suakmenėjęs žaltys, pastojęs kelią vienuoliams, ėjusiems krikštyti lietuvių.

Vincas Krėvė apie šį akmenį parašė padavimą „Užkeikta merga“. Jį išsamiai aprašė archeologas Petras Tarasenka knygoje „Didžiųjų Tyrulių paslaptys“.

## Šaltiniai

* Gitana Kazimieraitienė. *Legendos pasakoja: Lietuvos geografiniai objektai.* Kaunas: Šviesa, 2008, 18-19 p. ISBN 5-430-04769-4.
Alepiai

**Alepiai** (*Alepes*) – stauridinių (*Carangidae*) šeimos žuvų gentis.

Kūnas pailgas, suspaustas, 20-56 cm ilgio, mėlynai žalios, pilkos spalvos; kūno apačia sidabriška. Turi du nugarinius pelekus su minkštais dygliais. Paplitę Indijos vandenyno vakarinėje dalyje ir Ramiojo vandenyno atogrąžų juostos vandenyse.

Gentyje 5 rūšys.

## Rūšys
* *[[Alepes apercna]]*
* Gelsvasis alepis (*Alepes djedaba*)
* *[[Alepes kleinii]]*
* Juodapelekis alepis (*Alepes melanoptera*)
* Silkinis alepis (*Alepes vari*)


Image:Alepes kleinii.PNG|*[[Alepes kleinii]]*
Image:Alepes melanoptera.jpg|Juodapelekis alepis *[[Alepes melanoptera]]*
Liudvikas Aksamitauskas

**Liudvikas Aksamitauskas** (g. 1937 m. sausio 12 d. Plungėje – m. 2003 m.) – Lietuvos architektas, alpinistas.

## Biografija
1955–1961 m. studijavo Kauno politechnikos institute. 1969–1972 m. parengė Aukštadvario, Onuškio, Sudeikių, Tauragnų plano projektus. 1972–1991 m. dirbo Paminklų konservavimo instituto Kauno skyriuje; vadovavo architektų grupei, rengusiai Kėdainių senamiesčio restauravimo ir regeneravimo projektą. Nuo 1991 m. Kauno paminklų restauravimo projektavimo instituto architektas.

## Kūryba
Su kitais parengė pastatų restauravimo projektų Kėdainiuose (rotušės, pirklių ir amatininkų namų, karmelitų vienuolyno, sinagogos) ir Kaune (XVI a. gyvenamųjų namų). Suplanavo Simno centrinę dalį ir aikštę (su G. Jarmaliene), parengė dvarų su parkais, Kėdainių senamiesčio kvartalų restauravimo projektų. Be kitų, suprojektavo Lietuvos laisvės koplyčią Vilijampolėje.

## Šaltiniai
Kasabos

**Kasabos** (*Chloroscombrus*) – stauridinių (*Carangidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* Atlantinė kasaba (*Chloroscombrus chrysurus*)
* Ramiojo vandenyno kasaba (*Chloroscombrus orqueta*)
Geltonuodegės

**Geltonuodegės** (*Seriola*) – stauridinių (*Carangidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* *[[Seriola carpenteri]]* 
* Kininė geltonuodegė (*Seriola dumerili*)
* *[[Seriola fasciata]]*
* Australinė seriolė (*Seriola hippos*)
* Kaliforninė seriolė (*Seriola lalandi*)
* *[[Seriola peruana]]*
* Japoninė seriolė (*Seriola quinqueradiata*)
* Citrininė seriolė (*Seriola rivoliana*)
* Dryžoji seriolė (*Seriola zonata*)
Dantytosios karangės

**Dantytosios karangės** (*Pseudocaranx*) – stauridinių (*Carangidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* *[[Pseudocaranx chilensis]]*
* Dantytoji karangė (*Pseudocaranx dentex*)
* *[[Pseudocaranx dinjerra]]*
* *[[Pseudocaranx wrighti]]*
Gediminas Akstinas (1961)

**Gediminas Akstinas** (g. 1961 m. rugpjūčio 1 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkas.

## Biografija
1986 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą. Mokėsi Nacionalinėje M. K. Čiurlionio menų mokykloje, nuo 1994 m. dėsto .

## Kūryba
Kuria objektus, instaliacijas naudodamas savo ir kitų rankų ar fabrikinio darbo daiktus, gamtos objektus. Kūriniai įvairūs: smulkūs („Lentynėlė - daina“ 1990 m.), dideli („Vežimas“ 1998 m.), daugiausia kilnojamieji, kai kurie kompoziciniai susieti su konkrečia vieta („Tampymasis“ 1995 m.) Jų paradoksalumą ir konceptualumą pabrėžia sumaniai, netikėtai suderinti bei interpretuoti iš pažiūros buities sferai tepriklausantys objektai; kūrybai turi įtakos XX a. Vakarų dailės kryptys (dada, siurrealizmas, naujasis realizmas ir kt.).

## Šaltiniai
Lakedros

**Lakedros** (*Oligoplites*) – stauridinių (*Carangidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* *[[Oligoplites altus]]*
* *[[Oligoplites calcar]]*
* *[[Oligoplites palometa]]*
* *[[Oligoplites refulgens]]*
* Indinė lakedra (*Oligoplites saliens*)
* Amerikinė lakedra (*Oligoplites saurus*)
Žygūnas

**Žygūnas** - Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystėje pareigūnas. Atlikdavo teismo medicinos ekspertizę. Pirmajame Lietuvos Statute teigiama, kad žygūnai įvykio vietos apžiūros metu apžiūrėdavo nukentėjusįjį arba mirusįjį. Jie kviesdavo kviestinius, „žmones gero vardo, iš bajorų“.

## Šaltiniai
Viktorinė (Radviliškis)

**Viktorinė** – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, Grinkiškio seniūnijoje, 1 km į pietryčius nuo Pašušvio, kairiajame Šušvės krante.

## Istorija
Iki XX a. vid. buvo Viktorino dvaras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ignas Albavičius

**Ignas Albavičius** (1890 m. liepos 29 d. Lazdijai – 1970 m. balandžio 19 d. Ciceras, Ilinojaus valstija) – JAV lietuvių kunigas, visuomenės veikėjas.

## Biografija
1907–1912 m. studijavo Seinų kunigų seminarijoje, 1912 m. įšventintas kunigu. 1912–1914 m. studijavo popiežiškajame Grigaliaus universitete Romoje, 1914 m. filosofijos licenciatas. Nuo 1954 m. prelatas.

1914 m. atvyko į JAV, nuo 1914 m. Čikagos Šv. Jurgio lietuvių parapijos, nuo 1918 m. Čikagos Dievo Apvaizdos lietuvių parapijos, 1940–1966 m. Cicero Šv. Antano lietuvių parapijos kunigas. Pastatė Dievo Apvaizdos bažnyčią, įrengė parapijos namus ir lituanistinę klase Cicere. Su kitais 1916 m. įkūrė spaudos bendrovę „Draugas“, jos pirmininkas. Vienas Amerikos lietuvių tarybos ir Bendrojo Amerikos lietuvių fondo organizatorių.

## Šaltiniai
Notaro biuras

**Notaro biuras** – notaro darbo vieta.
Lietuvoje notaro biuras nėra civilinių teisinių santykių, įskaitant komercinę ūkinę veiklą, subjektas.

## Steigimas
Notarų biurai Lietuvoje steigiami LR teisingumo ministro įsakymu. 1 notaras gali turėti tik 1 notaro biurą. 2 ir daugiau notarų, einančių pareigas toje pačioje savivaldybėje, gali turėti 1 bendrą notarų biurą. Dėl bendro notarų biuro darbo organizavimo ir veiklos notarai sudaro sutartį.

## Veikla
Kiekvienas notaras, dirbantis bendrame notarų biure, notarinius veiksmus atlieka savo vardu ir asmeniškai atsako už savo pareigų atlikimą. Notaras dirba savarankiškai ir yra ekonomiškai nepriklausomas.

Notaras savo nuožiūra priima į darbą jam reikalingus biuro darbuotojus (pvz., notaro padėjėjus), moka jiems atlyginimą.

Notaras įsigyja biuro patalpas ar jas nuomoja, perka reikiamą inventorių ir kitus reikmenis.

## Nuorodos
* Lietuvos notarų rūmai
Atropai

**Atropas** (*Atropus atropos*) – stauridinių (*Carangidae*) šeimos žuvis, vienintelė rūšis **atropų** (*Atropus*) gentyje.

Kūnas 26,5 cm ilgio, suplotas. Viršutinis žandikaulis turi siaurą mažų dantelių eilę, apatinis – tris. Grobuoniška. Minta smulkiais vėžiagyviais ir kitomis mažesnėmis žuvimis. Paplitęs Indijos vandenyno ir Ramiojo vandenyno atogrąžų klimato vandenyse, nuo Pietų Afrikos iki Japonijos rytinės dalies.
Notarinis veiksmas

**Notarinis veiksmas** – svarbią teisinę reikšmę turintis veiksmas, sukeliantis teisines pasekmes.

Faktai, nurodyti notariškai patvirtintuose dokumentuose, yra nustatyti ir neįrodinėjami, iki šie dokumentai (jų dalys) nepripažinti negaliojančiais.

Lietuvos teisinėje sistemoje notarinius veiksmus atlieka notarai, LR konsuliniai pareigūnai ir seniūnai (pastarieji neatlygintinai).

## Lietuvoje
Lietuvoje notarai atlieka tokius notarinius veiksmus:
# tvirtina sandorius;
# išduoda paveldėjimo teisės liudijimus;
# išduoda nuosavybės teisės į dalį sutuoktinių bendro turto liudijimus;
# liudija dokumentų nuorašų ir jų išrašų tikrumą;
# liudija parašo dokumentuose tikrumą;
# liudija dokumentų vertimo iš vienos kalbos į kitą tikrumą;
# tvirtina faktą, kad fizinis asmuo yra gyvas ir yra tam tikroje vietovėje;
# priima saugoti oficialiesiems testamentams prilyginamus testamentus ir asmeninius testamentus;
# tvirtina dokumentų pateikimo laiką;
# perduoda vienų fizinių ir juridinių asmenų pareiškimus kitiems fiziniams ir juridiniams asmenims;
# priima į depozitinę sąskaitą pinigines sumas;
# priima jūrinius protestus;
# protestuoja vekselius ir čekius;
# daro vykdomuosius įrašus užprotestuotuose arba neprotestuotinuose vekseliuose ir čekiuose;
# surašo ar tvirtina dokumentus dėl juridinių asmenų registrui pateikiamų duomenų tikrumo ir tvirtina, kad juridinį asmenį registruoti galima, nes įstatymuose ar steigimo sandoryje nustatytos prievolės yra įvykdytos ir atsirado įstatymuose ar steigimo dokumentuose numatytos aplinkybės;
# tvirtina juridinių asmenų steigimo dokumentų atitikimą įstatymų reikalavimams;
# atlieka kitus įstatymų numatytus notarinius veiksmus.

## LR konsulinių pareigūnų atliekami notariniai veiksmai
Lietuvos konsuliniai pareigūnai atlieka šiuos notarinius veiksmus:

# tvirtina sandorius, išskyrus sutartis dėl Lietuvos Respublikoje esančių nekilnojamųjų daiktų perleidimo, perdavimo naudotis, įkeitimo ar kitų daiktinių teisių ar jų suvaržymo;
# liudija dokumentų nuorašų ir jų išrašų tikrumą;
# liudija parašo dokumentuose tikrumą;
# liudija dokumentų vertimo iš vienos kalbos į kitą tikrumą;
# tvirtina faktą, kad fizinis asmuo yra gyvas ir yra tam tikroje vietovėje;
# priima saugoti asmeninius testamentus;
# tvirtina dokumentų pateikimo laiką;
# priima jūrinius protestus;
# atlieka kitus įstatymų numatytus notarinius veiksmus.

## Seniūnų atliekami notariniai veiksmai
Seniūnai nemokamai atlieka seniūnijai priskirtos teritorijos gyventojams šiuos notarinius veiksmus:
# tvirtina įgaliojimus, kuriuos fiziniai asmenys duoda korespondencijai (konkrečiai – siunčiamiems pinigams ir siuntiniams) gauti, taip pat darbo užmokesčiui ir kitoms su darbo santykiais susijusioms išmokoms, pensijoms, pašalpoms, stipendijoms, išmokoms už perdirbti supirktą žemės ūkio produkciją gauti;
# liudija dokumentų nuorašų ir jų išrašų tikrumą;
# liudija parašo dokumentuose tikrumą.

## Nuorodos
Lietuvos notarų rūmai
Algimantas Alekna

**Algimantas Alekna** (g. 1944 m. gegužės 16 d. Kaune – 2007 m. rugpjūčio 17 d. Vilniuje) – Lietuvos architektas.

## Biografija
1967 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1981–1987 m. Komunalinio ūkio projektavimo instituto grupės vadovas, projektų vyr. architektas, 1988–1994 m. kooperatyvo „Lietuvos suvenyras“ architektas.

Sukūrė antkapinių paminklų architektūrines dalis, scenovaizdžių.

## Projektai
* Restorano „Draugystė“ interjeras, Vilnius, 1973 m.
* Svečių namai, Žvėrynas, Vilnius, 1980 m.
* Poliklinika, (dab. Stomatologijos klinika), Žalgirio g., Vilnius, 1980 m.
* Mokymo įstaigų kompleksas, Jeruzalė, Vilnius, 1981 m.
* Policijos akademijos, (dab. Mykolo Romerio universitetas) centriniai rūmai, Vilnius, 1982 m.
* Vilniaus oro uostas, keleivių terminalas, su architektais G. Telksniu, L. Vaičiu, 1993 m.
* Buities paslaugų kompleksas, Šiauliai, 1981 m.
* Trakų Vytauto Didžiojo gimnazija, 1982 m.
* Viešbutis, Kretinga, 1985 m. 
* Kompozitorė Konstancija Brundzaitė, antkapinis paminklas, 1973 m.
* Dailininkas Jonas Švažas, antkapinis paminklas, 1985 m. 

## Šaltiniai
Leizeris Aizinbudas

**Leizeris Aizinbudas** (1921 m. vasario 23 d. Kirsanovas, Tambovo sritis, Rusija – 2013 m. gruodžio 9 d. Izraelis) – Lietuvos veterinarijos gydytojas, biologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1938–1941 m. studijavo Lietuvos veterinarijos akademijoje, 1943 m. baigė Troicko veterinarijos institutą (Čeliabinsko sritis, Rusija). 1957 m. TSRS mokslų akademijos Fiziologijos institute apgynė disertaciją „Žemės ūkio gyvulių kai kurių vegetacinių ir apsauginių reakcijų ypatumai ryšium su jų aukštąja nervine veikla“, 1958 m. biologijos mokslų daktaras, 1995 m. Lietuvos veterinarijos akademijos garbės daktaras.

1946–1972 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas, 1950–1960 m. dar Gyvulininkystės ir veterinarijos instituto Gyvulių fiziologijos laboratorijos vedėjas; nuo 1960 m. profesorius. 1973 m. emigravo į Izraelį.

## Mokslinė veikla
Tyrė aukštąją nervinę veiklą, virškinamojo trakto fiziologiją ir patologiją, gyvulių reprodukciją.

## Bibliografija
* Patologinės fiziologijos pagrindai, su kitais, 1954 m.
* Žemės ūkio gyvulių patologinė fiziologija, su kitais, 1963 m.
* Bendrosios patologinės fiziologijos pagrindai, su kitais, 1968 m.

## Šaltiniai
Zenonas Petras Alekna

**Zenonas Petras Alekna** (g. 1938 m. rugsėjo 7 d. Ripaičiuose, Linkmenų valsčius) – Lietuvos matematikas, fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1962 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą, 1975 m. Baltarusijos valstybiniame universitete apgynė kandidatinę disertaciją, fizikos ir matematikos mokslų kandidatas.

Nuo 1962 m. Šiaulių pedagoginį instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytojas, 1980–1995 m. prorektorius, nuo 1997 m. Matematikos katedros vedėjas; nuo 1977 m. docentas. 1994 m. stažavosi Berlyno laisvajame universitete.

Paskelbė darbų iš analizinių funkcijų kraštinių uždavinių.

## Bibliografija
* Mokyklinis matematikos žodynėlis. Vienas autorių, Kaunas, Šviesa, 2002 m.
* Kelių kintamųjų funkcijų integralai, Šiauliai, ŠU, 2003 m.
* Analizinių funkcijų kraštiniai uždaviniai. Šiauliai, ŠU, 2003 m.
* Begalinio indekso kraštinės Rymano uždavinys. Šiauliai, ŠU, 2004 m.
* Kompleksinio kintamojo funkcijų teorijos uždavinynas. Šiauliai, ŠU, 2006 m.

## Šaltiniai
Romanas Alekna Švoinickis

**Romanas Alekna Švoinickis** (, 1845 m. Rodai, Panevėžio apskr. – 1915 m. ten pat) – Lietuvos tapytojas, 1863 m. sukilimo dalyvis.

## Biografija
Kilęs iš bajorų. Nuo 1862 m. tapybos mokėsi Vilniaus bajorų institute pas K. Rusecką. Dalyvavo 1863 m. sukilime, 1864 m. ištremtas į Kazanės guberniją. Po amnestijos 1869 m. apsigyveno Varšuvoje. Mokėsi piešimo mokykloje ir privačioje V. Gersono studijoje. 1873-1875 m. studijavo Miuncheno dailės akademijoje. 1900 m. grįžo į gimtinę.

Iš natūros tapė peizažus. Realistine maniera kūrė daugiausia buitinio žanro kompozicijas – vaizdavo bajorų ir valstiečių gyvenimą („Politinis ginčas“ 1874 m., „Bajorų peštynės“ 1875 m., „Parduodamas arklys“ 1889 m.), sukūrė alegorinių kompozicijų („Idealo siekiant“ 1891 m.), portretų.

Palaidotas Rodų koplyčioje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Aušrinė Slavinskienė. Litauische Maler in München
Bernardas Aleknavičius

**Bernardas Aleknavičius** (1930 m. rugpjūčio 21 d. Lekėčiuose, Šakių apskrityje – 2020 m. lapkričio 29 d. Klaipėdoje) – Lietuvos fotografas, fotožurnalistas, kraštotyrininkas.

## Biografija
Dirbo pašte, Lekėčių valstybinio draudimo inspektoriumi. 1956 m. baigė Kauno pedagoginę mokyklą, mokytojavo Kačerginėje. 1956–1960 m. Kauno rajono laikraščio redakcijos korespondentas. 1963–1992 m. Eltos fotoreporteris Klaipėdai ir Žemaitijai. Nuo 1996 iki 2016 m. išleido dešimties knygų iliustruotą Šakių krašto šviesuolių enciklopediją „Novužės krašto vaikai“.

Lietuvos žurnalistų sąjungos, nuo 2000 m. – Lietuvos fotomenininkų sąjungos narys. Tautodailininkų ir Vydūno draugijų garbės narys. 1989 m. Lietuvininkų bendrijos „Mažoji Lietuva“ steigimo iniciatorius.

## Kūryba
Nuo 1961 m. dalyvavo parodose, surengė individualias parodas Lietuvoje (Klaipėdoje 1966, 1973, 1975–1977, 1980, 1990, 1997–2000 m., Šiauliuose 1973 m., Vilniuje 1977 m., Panevėžyje 1996 m., Mažeikiuose 2001 m.) ir užsienyje. Fotografijos realistinės, atliktos dokumentine reportažine maniera, vyrauja etnografiniai, Vakarų Lietuvos gyvenimo motyvai.

### Fotografijų parodos
* Tėviškė mana, 1966 m.
* Ablinga, 1973 m.
* Naujoji Klaipėda, 1973 m.
* Liaudies rašytoja Ieva Simonaitytė, 1977 m.
* Lietuvininkai, 1980 m.
* Žemaičių žemės Rūpintojėliai, 1990 m.
* O buvo taip…, 1997 m.

### Fotoalbumai
* Tėviškė, 1965 m.
* Klaipėdos diena, 1969 m., su S. Krivicku
* Tėviškė: Fotokompozicija pagal Antano Venclovos eilėraštį, 2012 m.
* Nebeužtvenksi upės bėgimo, 2015 m.

### Knygos
* Donelaitis ir mes, 1989 m.
* Vakarė žvaigždė, apie I. Simonaitytę, 1998 m.
* Vydūnas, 1999 m.
* Novužės krašto vaikai, 1999–2016 m.
* Adomas Brakas – Vydūno dvasios pakylėtasis, 2007 m.
* „Lietuvninkai mes esam gimę“, 2008 m.
* Mažosios Lietuvos poringės, 2008 m.
* Kristijono Donelaičio portretas, 2010 m. 

### Fotoapybraižos
* Kai laisvės rytas aušo, 2002 m.
* Lekėčių sakmės, 2006 m.
* Žemaičių žemės rūpintojėliai, 2008 m.
* Kelionė. Einu per Lietuvą, 2009 m.
* Žvejų kaimelio kronika, 2010 m.
* Kelionė. Juos sutikau gyvenime, 2011 m.
* Kelionė. Sugrįžtantys iš praeities, 2012 m.
* Aisčių pasaka: Nuo Rambyno žvelgiant, 2015 m.

## Įvertinimas
* 1990 m. Vinco Kudirkos premija
* 1997 m. Ievos Simonaitytės premija
* 2012 m. Vyriausybės kultūros ir meno premija
* 2020 m. Ferdinando Kelkio medalis

## Šaltiniai
Pranas Aleknavičius

**Pranas Aleknavičius** (1941 m. balandžio 10 d. Nibriuose, Jiezno valsčiuje – 2021 m. gruodžio 8 d. Kaune) – Lietuvos žemėtvarkos inžinierius.

## Biografija
1964 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1983 m. ekonomikos mokslų kandidatas.

1966–1991 m. dirbo Žemėtvarkos projektavimo institute. 1993–1994 m. Žemės ūkio ministerijos Žemės tvarkymo departamento direktorius, 1995–1996 m. Žemėtvarkos ir geodezijos tarnybos direktoriaus pavaduotojas. 1977–1981 m. ir nuo 1987 m. Lietuvos žemės ūkio universiteto dėstytojas; nuo 1989 m. docentas. 1992–1993 ir 1999–2001 m. Žemėtvarkos katedros vedėjas, 2009 m. profesorius. 1997–1999 m. Valstybinio žemėtvarkos instituto direktoriaus pavaduotojas, 2000–2004 m. Žemės ūkio ministro patarėjas. 2005–2007 m. Lietuvos žemėtvarkos ir hidrotechnikos inžinierių sąjungos pirmininkas.

## Bibliografija
* Žemėtvarkos projektavimas ir žemėtvarkos darbų organizavimas, su J. Optažiene, 2 d., 1986 m.
* Žemės kadastras, su kitais, d. 2, 1989 m.
* Žemėtvarka Lietuvoje, su kitais, 2004 m.
* Žemės kadastras, 2008 m.
* Žemės santykių pertvarkymas Lietuvos kaime 1989–2008 metais, 2008 m.

### Vadovėliai
* Žemės teisė, 2007 m.
* Aplinkos politika ir valdymas, su kitais, 2008 m.
* Žemės administravimas, su kitais, 2008 m.

## Šaltiniai
Gintaras Aleknonis

**Gintaras Aleknonis** (iki 1992 m. *Aleknavičius*, g. 1961 m. kovo 31 d. Kačerginėje) – Lietuvos teatrologas, žurnalistas, humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
1979 m. baigė Klaipėdos K. Donelaičio vidurinę mokyklą. 1984 m. Vilniaus universitete baigė žurnalistiką, 1992 m. Menotyros mokslinio tyrimo institute Maskvoje (Rusija) apgynė menotyros mokslų kandidato disertaciją „Režisieriaus Andriaus Olekos-Žilinsko teatro pedagogika ir lietuvių teatro kultūros raida“, menotyros kandidatas, 1993 m. humanitarinių mokslų daktaras.

1984–1993 m. Vilniaus universiteto Žurnalistikos instituto bendradarbis, dėstytojas. 1992–1993 m. dienraščio „Respublika“ kultūros skyriaus redaktorius. 1993 m. stažavo Danijos aukštojoje žurnalistikos mokykloje. 1993–2003 m. Laisvosios Europos radijo Miunchene, nuo 1995 m. – Prahoje bendradarbis. 2004–2005 m. Vilniaus universiteto Žurnalistikos instituto lektorius, 2004–2005 m. Kultūros, filosofijos ir meno instituto vyresnysis mokslo darbuotojas, nuo 2005 m. Mykolo Romerio universiteto Strateginio valdymo ir politikos fakulteto Valdymo teorijos katedros docentas, 2006–2008 m. universiteto sekretorius, nuo 2008 m. Strateginio valdymo ir politikos fakulteto dekanas.

Spaudai parengė A. Olekos-Žilinsko laiškus (Andrius Oleka-Žilinskas. Vaidybos džiaugsmas, 1995 m.).

## Šaltiniai
Lietuvos notarų rūmai

**Notarų rūmai Lietuvoje** yra Lietuvos notarų savivaldos, jų veiklos priežiūros organizacija. Notarų rūmai Lietuvoje vienija 265 notarus (2008 m.), veikia vadovaudamiesi Notarų rūmų statutu.

Leidžia profesinį teisės žurnalą „Notariatas“ apie notarus bei notariatą.

## Vadovybė
Notarų rūmų vadovu yra laikomas yra Notarų rūmų prezidiumo pirmininkas.

Prezidentai: 
* ~1992-1996 m. Ramutė Siliūnienė
* ~1996-1999 m. Janina Girnienė
* ~ 1999-2002 m. Vidutė Zubavičiūtė
* 2002-2005 m. Ona Adomavičienė
* nuo 2005 m. rugpjūčio 21 d. iki 2008 m. kovo 29 d. Daiva Lukaševičiūtė-Binkulienė 
* nuo 2008 m. kovo 29 d. Marius Stračkaitis.

Viceprezidentai: 
* 1996-1999 m.
* 1999-2002 m.
* 2002-2005 m. Svajonė Šaltauskienė
* 2006-2008 m. Marius Stračkaitis
* 2008-2011 m. Daiva Lukaševičiūtė-Binkulienė

## Literatūra
* Vytautas Gaivenis. Nuo raštininko iki notaro. - Vilnius: R. Paknio leidykla, 2007. - 88 p., iliustr. ISBN 978-9955-736-12-7.

## Nuorodos
Lietuvos notarų rūmų tinklalapis (lietuvių, anglų k.)
Sėjaus dėsnis

**[[Sėjaus dėsnis]]** (*Say’s Law*): bendroji pasiūla sukuria sau lygią bendrąją paklausą.

Tai reiškia, kad bendrojo nacionalinio produkto gamyba duoda tiksliai lygų tai produkcijai pajamų kiekį (darbo užmokesčiai, pelnas ir t. t.), kuris, jeigu išleidžiamas, yra kaip tik pakankamas nupirkti visą pagamintą produkciją. Todėl, norint pasiekti nacionalinės gamybos visiško užimtumo lygį, būtina padidinti bendrąją pasiūlą.
Jonas Alekna (1917)

**Jonas Alekna** (1917 m. liepos 20 d. Kubiliūnai, Grinkiškio valsčius – 1964 m. rugsėjo 3 d. Panevėžys) – Lietuvos teatro aktorius, režisierius, dailininkas.

## Biografija
1936–1940 m. mokėsi keramikos Kauno amatų mokykloje. 1938–1940 m. lankė Kauno Darbo rūmų vaidybos studiją. 1940–1964 m. Panevėžio dramos teatro aktorius, 1954–1956 m. vyr. režisierius.

Panevėžio dramos teatre režisavo 12 spektaklių. Vaidyba temperamentinga, ryškios vizualinės ir plastinės personažų charakteristikos. Sukūrė keramikos dirbinių, kurie buvo eksponuoti parodoje Paryžiuje, biustų, scenografijos ir grimo eskizų, piešinių, nuliejo akvarelių.

## Vaidmenys
* Korvinas – Ben Džonsonas. Sukčiaus testamentas, 1941 m.
* Gaška – Antanas Vienuolis. Prieblandoje, 1945 m.
* Liapkinas-Tiapkinas – Nikolajus Gogolis. Revizorius, 1946 m.
* Žoržas Dandenas – Moljeras. Žoržas Dandenas, 1947 m.
* Vėžinė – Eženas Labišas. Šiaudinė skrybėlaitė, 1959 m.
* Ščiukaris – Michailas Šolochovas. Pakelta velėna, inscenizacija, 1964 m.

## Pastatymai
* E. Borisova. Juodojo ežero paslaptis, 1952 m.
* Maksimas Gorkis. Paskutinieji, 1955 m.
* Steponas Kosmauskas. Kuo aš kalta? 1957 m.
* Eduardas de Filipas. Mano šeima, 1959 m.
* Jurijus Miliutinas. Čanitos pabučiavimas, 1963 m. (Panevėžio operetės liaudies teatras)

## Šaltiniai
Virtuozas (filmas)

**Virtuozas** () – 2002 m. prancūzų režisieriaus Jean-Pierre Roux veiksmo drama.

Filmo premjera įvyko 2002 m. spalio 6 d. Turkijoje.

## Siužetas

Alekso Leinio tėvus nušovė jo akivaizdoje, kai jis dar buvo vaikas. Per visą gyvenimą jis išbandė daugybę darbų, susijusių su kriminalinių pasauliu. Dabar Aleksas savo gyvenimo patirtį panaudoja taikiems tikslams – jis asmens sargybinis. 
 
Jo naujasis klientas Robertas Neilas, turintis teisme duoti parodymus prieš mafiją. Bet Aleksas kol kas neįtaria, kad jam teks rizikuoti gyvybe, ginant savo tėvų žudiką. Jis padarys viską, kad pagrindinis liudininkas ir jo dukra Erika nenukentėtų.

 
## Aktoriai
* Christopher Lambert – Aleksas Leinis
* Dennis Hopper – Robertas Neilas
* Diane Kruger – Erika Neil
* Jeane Manson – Helena
* Simon Mabija – Kristas
ir kt.

## Išnašos