open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aukso Vartų tiltas

: *Šis straipsnis apie tiltą. Apie gynybinį bokštą skaitykite [[Aukso vartai|čia]].*

**Aukso Vartų tiltas** – kabamasis tiltas Kalifornijoje Jungtinėse Amerikos Valstijose, nutiestas per Aukso Vartų sąsiaurį. Tiltas jungia San Francisko miestą ir Merino apygardą ().

## Istorija
Tiltą pastatė ir suprojektavo inžinierius Džozefas Bermanas Štrausas. 1872 m. pirmą kartą buvo pasiūlyta mintis pastatyti tiltą per Aukso Vartų sąsiaurį – platų, audringą vandens ruožą. Šis sumanymas 1916 m. dar kartą pagarsintas pradėjus kampaniją laikraštyje *San Francisko Call Bulletin*. Jis rašė: „Tiltą skersai San Francisko įlanką galima statyti daugelyje vietų, tačiau tik vienoje iš jų – ties Aukso vartais - ši išmonė duos naudos visiems“.

Štrausą sužavėjo iššūkis – reikėjo rasti lėšų ir techninių priemonių, reikalingų pastatyti gigantą – pagal to meto inžinerijos galimybes tai atrodė sunkiai įmanoma. Be to, šis sumanymas buvo labai rizikingas ekonomiškai. Štrauso patirtis ir projektuotojo įgūdžiai leido per porą metų parengti preliminarų planą ir rasti argumentų, įrodančių, jog projektas apsimokės, be to, visa tai padaryti ribotomis lėšomis.

Štrausui buvo pavesta rasti lėšų projektui finansuoti. Jam pavyko įtikinti miesto savivaldybę 1928 m. sudaryti atskirą Aukso vartų tilto ir greitkelio apygardą. Šis administracinis ir teritorinis vienetas suvaidino lemiamą vaidmenį ieškant organizacinės ir finansinės paramos sunkais Amerikos didžiojo nuosmukio metais. 1933 m. sausio 5 d. prasidėjo statybos darbai. 1930-1932 m. išleista obligacijų už 35 milijonus JAV dolerių ir, nors geografinė padėtis buvo labai nepalanki, tiltas, „kurio pastatyti buvo neįmanoma“, baigtas vos per 4 metus. Įveikus esminius interesų skirtumus ir dogmatiškus skeptikų vertinimus, Štrauso svajonių tiltas tapo realybe. Baigus tobulinti pakabinimo schemą, buvo meistriškai pakeistas iš pradžių sumanytas dizainas – visa konstrukcija įgijo elegantišką art deco stiliaus išvaizdą – kokią matoma ir dabar. Tai padarė architektai Irvingas ir Gertrūdė Morisonai.

## Techniniai duomenys
Viso tilto ilgis – 2797 m, iš kurių 1280 m tenka pagrindiniam tarpatramiui ir po 343 m – tarpatramiams abiejuose galuose. Smailėjantys ir 227 m virš vandens iškilę bokštai laiko du milžiniškus kabelius, ant kurių pakabinta viršutinė tilto dalis. Viename ir kitame tilto gale šie kabeliai pritvirtinti prie masyvių blokų. Kiekvienas kabelis suvytas iš 92 sruogų, o kiekviena sruoga iš 27572 vielų.

## Automobilių eismas

Aukso Vartų tiltas yra vienintelis kelias vedantis iš San Francisko į šiaurę. Tilto važiuojamąją dalį sudaro šešios eismo juostos. Piko valandų metu į vieną pusę nukreipiamos keturios eismo juostos, į kitą – dvi. Per parą vidutiniškai tiltu pervažiuoja apie šimtas tūkstančių automobilių. Judėjimas tiltu į šiaurę yra nemokamas, į pietus vienkartinis mokestis lengvajam automobiliui yra 6 JAV doleriai. Tiltu nemokamai važiuoti gali specialiųjų tarnybų transporto priemonės, eiti pėstieji.

## Kiti faktai
Aukso Vartų tiltas dažnai vaizduojamas kino filmuose, kompiuteriniuose žaidimuose, literatūroje. Tiltas liūdnai pagarsėjęs kaip itin dažnai pasirenkama vieta savižudybėms.

## Šaltiniai
SK ZČE Plzeň

**Pilzeno SK ZČE** – Čekijos futbolo klubas iš Pilzeno.

## Istorija

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Mlada Boleslavas

**Mlada Boleslavas** – miestas šiaurinėje Čekijoje, kairiajame Jizeros upės krante, apie 50 km į šiaurės rytus nuo sostinės Prahos. Čia įsikūrusi „Škoda“ automobilių gamykla ir muziejus.

## Istorija

Dabartinio miesto vietoje X a. karalius Boleslavas II pastatė pilį. Kadangi netoli Prahos jau buvo pilis, pavadinta Boleslavo vardu, naujoji buvo pavadinta *Mladá* (t. y. „naujoji“) siekiant atskirti nuo senojo Boleslavo. Pastarasis XV a. perdavintas Stara Boleslavu. Dalines miesto teises Mlada Boleslavas gavo 1334 ir 1436 m. Tuo metu miestas tapo svarbiu punktu keliaujant iš Prahos į šiaurinę Bohemiją, Lužicus bei Brandenburgą. XVI a. miestas buvo svarbus protestantizmo centras. XVII a. miestui vėl tapus katalikišku jo reikšmė sumenko.

XVII a. ir XVIII a. Mlada Boleslavas tapo svarbiu žydų centru. Dar XIX a., vietinei žydų bendruomenei smunkant, miestas vadintas Jizeros Jeruzale.

XIX a. miestas vėl išgyveno pakilimą ir tapo svarbiu regiono centru. Mieste įsikūrė *Laurin & Klement* (vėliau tapusi „Škoda“) automobilių gamykla, įsteigta naujų mokyklų, teatrų, muziejų. Miestas smuko po komunistinės revoliucijos 1948 m., tačiau XX a. 10-ajame dešimtmetyje vėl tapo vienu turtingiausių Čekijos miestų.

## Sportas
* FK Mladá Boleslav (futbolo klubas)

## Šaltiniai
TJ Tesla Pardubice

**Pardubicių „Tesla“** – Čekijos futbolo klubas iš Pardubicių.

## Istorija
Šio klubo ištakos siekia 1906 m. 2008 m. klubas susijungė su kitais futbolo dariniais.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
1. SK Prostějov

**Prostejovo SK** – Čekijos futbolo klubas iš Prostejovo.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1904 m.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Gobalsportsarchive
Sokol OD Olomouc

**Olomouco „Sokol“** – buvęs Čekijos futbolo klubas iš Olomouco.

## Istorija

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
Elrio van Heerden

**Elrijas van Herdenas** (g. 1983 m. liepos 11 d.) – futbolininkas, Pietų Afrikos Respublikos rinktinės saugas.

## Rinktinė
2004 m. debiutavo . 

Su rinktine dalyvavo 2006, 2008 m. Afrikos Tautų taurėse.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Kupiškio–Utenos operacija

**Kupiškio–Utenos operacija** – viena pirmųjų Lietuvos kariuomenės karinės vadovybės suplanuotų karinių operacijų, 1919 m. gegužės 26 – birželio 3 d. įvykdyta per Lietuvos–sovietų karą. Lietuvos nepriklausomybės kovų dalis.

Per sėkmingą Lietuvos kariuomenės Kurklių–Panevėžio operaciją patyrę pralaimėjimą Raudonosios armijos daliniai traukėsi ir 1919 m. gegužės mėn. pabaigoje susitelkė linijoje Pakalniai–Leliūnai–Debeikiai–Svėdasai–Kupiškis–Vabalninkas. Lietuvos karinė vadovybė nusprendė neleisti Raudonosios armijos daliniams įsitvirtinti ties šia riba. Operaciją parengė Vyriausiasis kariuomenės vadas generolas Silvestras Žukauskas ir Lietuvos kariuomenės Generalinis štabas.

1919 m. gegužės 26 d. Panevėžio rinktinės daliniai užėmė Subačių, gegužės 27 d. – Troškūnus. Joniškėlio partizanų batalionas gegužės 26 d. užėmė Biržus, gegužės 27 d. – Vabalninką. Panevėžio rinktinė, kuriai nuo gegužės 27 d. vadovavo Stasys Nastopka, gegužės 28 d. tęsė Kupiškio puolimą. Dėl atkaklaus Raudonosios armijos dalinių priešinimosi prie Miliūnų, Radžiūnų ir Rudilių kaimų užimti Kupiškio iš karto nepavyko, teko persigrupuoti ir didesnėmis jėgomis tęsti puolimą.

Partizanai gegužės 29 d. užėmė Papilį, gegužės 30 d. – Kvetkus. Tą pačią dieną jungtinis partizanų ir saksų savanorių dalinys užėmė Pandėlį, Panemunį, gegužės 31 d. rytą užimtas Nemunėlio Radviliškis. Bijodami būti apsupti Raudonosios armijos daliniai naktį iš gegužės 30 d. į gegužės 31 d. traukiniu iš Kupiškio pasitraukė link Obelių.

Panevėžio rinktinės daliniai pasistūmėjo į rytus iki linijos Salamiestis–Jutkonys–Kuosėnai–Skodiniai–Butkūnai–Šimonys. Ukmergės rinktinė, kuriai vadovavo Kazys Ladiga, gegužės 31 d. trimis voromis pradėjo Utenos puolimą. Po atkaklių, tris dienas trukusių kautynių ties Alanta, Pakalniais, Leliūnais ir Vyžuonomis Raudonosios armijos daliniai neatlaikė lietuvių ir saksų savanorių dalinių spaudimo ir pasitraukė. Birželio 2 d. buvo užimta Utena.

Iš fronto pasitraukus saksų savanorių daliniams, lietuvių daliniai birželio 3 d. užėmė Užpalius, Daugailius ir Tauragnus, o birželio 7 d. užėmus Obelius susisiekta su Latvijos kariuomenės daliniais.

Sėkminga Kupiškio–Utenos operacijos baigtis leido išvaduoti nemažą Sovietinės Rusijos kariuomenės užimtą šiaurės rytų Lietuvos teritorijos dalį ir toliau plėtoti puolimą prieš Sovietinės Rusijos dalinius bei išeiti prie Dauguvos.

## Šaltiniai
Ratų sistema

**Ratų sistema** – sporto turnyrų organizavimo sistema, kai kiekvienas žaidėjas ar komanda susitinka su visais likusiais po vienodą kartų skaičių.

## Bergerio lentelės

Susitikimų ratų sistema tvarką nustato Bergerio lentelės, pavadintos jas sukūrusio austrų šachmatininko Johano Bergerio vardu. Iš pradžų žaidėjams (arba komandoms) kokiu nors būdu (pavyzdžiui, burtais) priskiriami startiniai numeriai. Bergerio lentelės sudaromos lyginiam žaidėjų skaičiui *n*. Jei žaidėjų skaičius nelyginis, pridedamas fiktyvus žaidėjas. Tokiu atveju žaidėjas, kuriam atitinkamame rate reikia susitikti su fiktyviu žaidėju, yra laisvas.

Kiekvienai žaidėjų porai, kurioje nė vieno žaidėjo startinis numeris nėra lygus *n*, startiniai numeriai sudedami. Jei ši suma didesnė už *n*, rato, kuriame šie žaidėjai turės susitikti, numeris apskaičiuojamas iš šios sumos atėmus *n*. Jei suma nėra didesnė už *n*, rato, kuriame šie žaidėjai turės susitikti, numeris apskaičiuojamas iš šios sumos atėmus vienetą. Ta pati suma gali būti panaudota nustatant, kuris žaidėjas (ar komanda) turės žaisti baltaisiais, namuose ar pan. Jei suma nelyginė, baltaisiais žaidžia žaidėjas, turintis mažesnį startinį numerį, jei lyginė – didesnį.

Išimtį sudaro žaidėjas su startiniu numeriu *n* (jei žaidėjų skaičius nelyginis – fiktyvus žaidėjas). Rato, kuriame su juo susitinka kitas žaidėjas, numeriui nustatyti reikia padvigubinti pastarojo žaidėjo startinį numerį. Jei ši sandauga didesnė už *n*, rato numeris gaunamas iš jos atėmus *n*, o jei ne – atėmus vienetą. Be to, su žaidėjais, kurių startinis numeris yra tarp vieneto ir *n/2*, žaidėjas su numeriu *n* žaidžia juodaisiais, o su likusiais – baltaisiais.

## Išnašos
Kvarta (mokestis)

**Kvarta** arba **kvorta** () – mokestis, kuris buvo imamas į valstybės iždą iš Lenkijos ir Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės karališkųjų žemės valdų kariniams reikalams.

Kvartos dydis – 1/4 dalis valdų metinių pajamų. Mokestis Lenkijoje įvestas 1562 m., Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės žemėse – 1590 m. Iš pradžių Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės kvarta buvo imama tik tais metais, kada nutardavo Abiejų Tautų Respublikos Seimas. Nuo 1633 m. mokestį pradėta imti kasmet, nes trūko lėšų karo amunicijai įsigyti. XVII a. antroje pusėje buvo surenkama apie 7000 auksinų.

Daugiausia kvartos mokesčio Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės iždas gaudavo iš Žemaitijos, Pinsko ir Ašmenos pavietų (apskričių). Tačiau šių nenuolatinių ir nedidelių karinių pajamų neužtekdavo samdomajai kariuomenei išlaikyti ir kitiems kariniams reikalams. XVIII a. pabaigoje imta rinkti dvigubą kvartą. Mokestis visoje valstybėje panaikintas po Trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1795 m.

## Šaltiniai
Telisare

**Telisare** () – obelų veislė.

Lietuvoje rajonuota nuo 1979 m. Veislė išvesta Estijoje. Vaismedžiai vidutinio aukščio, su piramidišku tankiu vainiku, žiemą gana ištvermingi. Derėti pradeda 3–4-ais augimo metais. Obuoliai skanūs, ilgai išlaikomi. Skinami rugsėjo antroje pusėje, išsilaiko iki balandžio–gegužės mėnesio. Pagrindinė odelės spalva gelsva, įsaulyje truputį parausvėja.

Minkštimas gelsvas, vidutinio sultingumo. Patys vaisiai vidutinio stambumo, rūgščiasaldžiai. Jie gana atsparūs rauplėms ir transportabilūs.
Žigulinis alus

**Žigulinis alus** (rus. *Жигулёвское пиво*) – sovietinė alaus markė. Buvo gaminama ir Lietuvoje.

## Istorija
1879 m. Alfredas fon Vakanas (*Alfred von Vakano*) Samaroje 99 metams išsinuomavo sklypą Volgos pakrantėje, jame pastatė alaus daryklą. 1881 m. kompanija „A. Vakano ir kompanijos Žigulių alaus daryklos draugija“ (*Товарищество Жигулевского пивоваренного завода А. Вакано и Ко*) ėmė virti alų, kuris buvo vadinamas „Vienos alus“ (*Венское*) ir „Vienos stalo alus“ (*Венское столовое*).

1934 m., Žigulių alaus daryklą aplankęs sovietinis politikas A. Mikojanas paklausė, kodėl alus vadinamas „buržuaziniu pavadinimu“ – „Vienos alus“? Ir alus buvo pervadintas į „Žigulinį alų“. TSRS „Žigulinį“ alų darė dešimtys alaus daryklų. Subyrėjus TSRS jį kai kurios daryklos gamina ir toliau.

## Alaus sudėtis
* vanduo
* šviesusis miežių salyklas
* miežiai
* apyniai

Stiprumas – ~4% alkoholio tūryje. Kaloringumas – 42 kcal/100 g alaus (ne daugiau 4,6 g angliavandenių 100 g alaus).

## Lietuvoje
1953 m. pradėtas gaminti Lietuvoje. Jį gamino:
* „Gubernija“ – „Gubernijos žigulinis“
* Rinkuškių alaus darykla – „Rinkuškiai Zhigulyovskoye“

## Šaltiniai
Vieno minuso sistema

**Vieno minuso sistema** arba **olimpinė sistema** – sporto turnyrų organizavimo sistema, kai žaidėjas ar komanda, pralaimėję tarpusavio susitikimą ar mačą, arba iškrenta iš  turnyro, arba gali toliau,  jei tai numato varžybų nuostatai, pagal analogišką sistemą, kovoti su kitais pralaimėjusiais dėl žemesnių vietų. Pagrindinis šios sistemos privalumas yra tas, kad turnyre gal dalyvauti palyginus daug žaidėjų.

## Išnašos
Vytenis (obelų veislė)

**Vytenis** – lietuviška obelų veislė, išvesta 1980 m. Vytėnuose.

Vaismedžiai vidutiniai, bet žiemą ne visur ištvermingi. Vainikas vidutinio tankumo, šakos su liemeniu suauga beveik stačiu kampu. Žydi vėlai. Derėti pradeda 3–4-ais metais. Obuoliai ant šakų laikosi tvirtai. Derėti pradeda anksti. Skinami antroje rugsėjo pusėje, vartojami iki sausio–vasario mėn.

Vaisiai vienodo didumo, atsparūs rauplėms, saldžiarūgščiai, kūgiški arba apvaliai kūgiški. Odelė skintų vaisių žalsvai geltona, vėliau tampa nevienodo intensyvumo raudoniu.
Lofem

**Lofem** – obelų veislė. Veislė sukurta 1898 m. Kanadoje. Nuo 1965 m. išbandyta Vytėnuose, o nuo 1975 m. paplito Lietuvoje.

Vaismedžiai stambūs, su rutulišku stambiu vainiku ir gerai su liemeniu suaugusiomis šakomis. Derėti pradeda po 5–6 metų. Veislė gana derlinga, vaisiai išsilaiko iki gegužės mėnesio. Obuoliai gražūs, vidutinio didumo, labai skanūs, saldžiarūgščiai. Odelė vidutinio storumo, skynimo metu žalia, vėliau beveik ištisai padengta tamsiu išsiliejančiu raudoniu ir apnašomis. Minkštimas baltas, švelnus, sultingas. Sėklų kameros pusiau atviros.

Veislė vidutiniškai atspari rauplėms.
Landveras

**Landveras** (,  *Land* 'šalis' + *Wehr* 'gynyba') – XIX a.-XX a. pradžios Austrijos-Vengrijos, Rytų Prūsijos, Šveicarijos, Vokietijos antros eilės kariniai prievolininkai.

Į landverus buvo šaukiami vyresniojo amžiaus rezervistai, iš jų per karą sudaromi teritoriniai kariniai daliniai. Karinė vadovybė landverą naudojo vidaus tarnybai ir antraeiliams uždaviniams fronte vykdyti. Pirmą kartą landveras 1809 m. buvo suformuotas Austrijoje. Iš dalies landvero karių buvo sudaryta 1919 m. Lietuvoje su bolševikais kovojusi fon der Golco armija. XXI a. pradžioje šie daliniai išliko tik Šveicarijoje.

## Šaltiniai
Pseudopodija

**Pseudopodijos** – laikini eukariotinių ląstelių membraniniai išsikišimai, atliekantys judėjimo funkciją ir padedantys vykdyti fagocitozę. Ląstelės, turinčios pseudopodijas, vadinamos *ameboidinėmis*.

Pseudopodijas paprastai formuoja amebos ir baltosios kraujo ląstelės (konkrečiai – neutrofilai ir fagocitai).

Kaip ir blakstienėlės ar žiuželiai pseudopodijos padeda ląstelei judėti, tačiau skiriasi šių darinių sandara. Pseudopodijos susiformuoja aktino polimerizacijos į filamentus dėka. Be to, judėjimo principas taip pat skiriasi. Pseudopodijas turinčios ląstelės paprastai šliaužia paviršiais paskui jas tempiančias ataugėles.

Be judėjimo funkcijos, pseudopodijos padeda ląstelei vykdyti stambių dalelių, pvz., mikroorganizmų, endocitozę, taip pat žinomą kaip fagocitozė.

Tokios pačios sandaros ir panašią funkciją atlieka ir kitos specializuotos membraninės ataugos: lamelipodijos ir filopodijos, skiriasi tik jų ilgis ir jas turinčių ląstelių tipai.

## Taip pat skaitykite
* Lamelipodija
* Filopodija

## Šaltiniai
Baltijos landesveras

**Landesveras**, **Baltijos landesveras** () – vokiečių savanorių karinis junginys, veikęs 1918–1920 m. Latvijoje.

Įkurtas 1918 m. lapkričio mėn. kaip Baltijos kunigaikštystės kariuomenė. Nuo 1918 m. gruodžio mėn. tapo pavaldus Latvijos laikinajai vyriausybei. Landesverą sudarė latvių atskirasis batalionas, nuo 1919 m. kovo mėn. tapęs brigada ir A. Lieveno vadovaujamas rusų savanorių dalinys. Juos apginklavo, maistu, šaudmenimis ir amunicija aprūpino Vokietijos kariuomenė. Landesverui vadovavo vokiečių karininkai. 1918 m. pabaigoje – 1919 m. pradžioje Landesvero vokiečių dalinį ir fon der Golco „Geležinę diviziją“ prie Inčukalno sumušė Sovietų Rusijos kariniai junginiai. Landesveras atsitraukė į Liepoją.

1919 m. balandžio mėn. Landesvere tarnavo 9500 karių (4000 vokiečių, 4000 latvių ir 1500 rusų). Po 1919 m. balandžio 16 d. sąmokslo prieš Latvijos laikinąją vyriausybę buvo sudaryta provokiška O. Borkovskio, vėliau Andrievo Niedros vadovaujama vyriausybė. 1919 m. birželio mėn. Landesveras tapo pavaldus A. Niedros vyriausybei. 1919 m. birželio mėn. prie Cėsių jungtinės Latvijos ir Estijos kariuomenės pajėgos Landesverą sumušė. 1919 m. liepos mėn. Landesvero vadas A. Fletcheris su Vokietijos savanoriais pasitraukė iš dalinio ir įstojo į Bermonto kariuomenę, o A. Lieveno rusų savanorių dalinys buvo išsiųstas į Narvą ir prisijungė prie baltagvardiečių  Nikolajaus Judeničiaus Šiaurės Vakarų armijos.

## Šaltiniai

* Von der Goltz: „Als politischer General im Osten“ Leipzig 1936
* Claus Grimm: „Vor den Toren Europas – Geschichte der Baltischen Landeswehr” Hamburg 1963
* Andrievs Niedra: „Tautas Nodevēja Atmiņas“ ISBN 5-7966-1144-5
* Igors Vārpa: „Latviešu Karavīrs zem Krievijas Impērias, Padomju Krievijas un PSRS Karogiem“ ISBN 9984-792-11-0
* „Latvijas Brīvības cīņas 1918–1920“ ISBN 9984-00-395-7
Kurelininkai

**Kurelininkai** () – Vokietijos kariuomenės latvių karinis junginys per Antrąjį pasaulinį karą.

## Istorija
Įkurtas 1944 m. liepos mėn. Vadas generolas Janis Kurelis (1882–1954 m.), pagal kurio pavardę ir buvo vadinami kariai. Dalinį buvo numatyta panaudoti fronte ir diversijoms TSRS kariuomenės užnugaryje. 1944 spalio mėn. junginyje buvo apie 3000 karių. Tačiau Latvių antinacinio pasipriešinimo organizacija Latvijos vyriausioji taryba tikėjosi, kad šis dalinys taps būsimos Latvijos išlaisvinimo armijos branduoliu. Tokie siekiai nepatiko Vokietijos kariuomenės Kuršo grupuotės vadovybei, todėl 1944 m. lapkričio 14 d. 8.00 val. vokiečių SS ir SD daliniai, vadovaujami F. Jekelno ir P. Fukso, apsupo Kurelininkų štabą ir suėmė apie 450 karių. Aštuoni dalinio štabo karininkai, tarp jų štabo viršininkas kapitonas Kristupas Upelniekas ir techniniai darbuotojai buvo sušaudyti Liepojoje.

Kurelininkų padalinys, iš viso apie 600 karių, kuriems vadovavo leitenantas Robertas Rubenis, nepasidavė ir iki 1944 m. gruodžio mėn. kovojo prieš Vokietijos karinius dalinius prie Ventspilio ir tik užėjus šalčiams nutarė nutraukti pasipriešinimą. J. Kurelis buvo išvežtas į Vokietiją, kiti suimtieji – į Štuthofo koncentracijos stovyklą. Vokietijai kapituliavus, dalį jų suėmė TSRS NKVD ir išvežė į Sibiro koncentracijos stovyklas.

## Šaltiniai
Lamelipodija

**Lamelipodijos** () – judėti (šliaužti) ląstelei leidžiančios plazminės membranos ataugos, randamos daugiausia greitose ląstelėse.

Lamelipodijos formuojasi aktino polimerizacijos dėka, panašiai kaip pseudopodijos ir filopodijos. Nuo šių darinių lamelipodijos skiriasi tuo, jog jų ląstelėje nėra daug ir jos atsiranda išsitempiant ląstelės pagrindui.

Lamelipodijos padeda ląstelei judėti prisikabindamos prie įvairių paviršių ir tempdamos ląstelę paskui save.
Manoma, kad lamelipodijos – svarbus veiksnys ląstelių migracijos procese. Šių darinių galuose vyksta signalinių molekulių egzocitozė, būtina kryptingai ląstelių migracijos proceso eigai.

Randamos iš lamelipodijų išsišakojančios mažos ataugėlės, vadinamos *mikro spygliukais* (). Šie dariniai sudaro filopodijas.

Lamelipodijos būdingos žuvų ir varlių epidermio ląstelėms, kurių specializacija – greitas žaizdų užgydymas. Kituose gyvūnuose lamelipodijų randama fibroblastuose ir migruojančiose ląstelėse.

## Šaltiniai
* Alberts, *Molecular Biology of the Cell*, 4th ed., Garland Science, Taylor & Francis Group. New York, 2002

## Taip pat skaitykite
Pseudopodija
Filopodija
Filopodija

**Filopodijos** – nedideli judrių ląstelių membraniniai išlinkimai, susidarantys aktino polimerizacijos pagalba.

Filopidijos padeda ląstelei judėti tuo pačiu principu kaip ir lamelipodijos – prisikabindamos prie paviršių ir tempdamos ląstelę paskui save. Abu šie dariniai dažnai veikia kartu. Iš lamelipodijų išsišakojančios filopodijos dar vadinamos *mikro spygliukais* ().

Filopodijų randama migruojančiose ląstelėse, fibroblastuose ir ilgas ataugas turinčiose ląstelėse. Pavyzdžiui, neuronai formavimosi metu išleidžia filopodijas, kurių pagrindinė užduotis yra *ištirti* aplinką ir sudaryti sinapses reikiamose vietose.
Filopodijos, kaip ir lamelipodijos, yra svarbios ląstelių migracijos procese.

## Šaltiniai
* Alberts, *Molecular Biology of the Cell*, 4th ed., Garland Science, Taylor & Francis Group. New York, 2002

## Taip pat skaitykite
Pseudopodija
Lamelipodija
Landšturmas

**Landšturmas** (,  *Land* 'šalis' + *Sturm* 'ataka') – XIX a. - XX a. pirmosios pusės Austrijos-Vengrijos, Rytų Prūsijos, Vokietijos ir kitų valstybių trečios eilės karo prievolininkai.

Landšturmą sudaro kariuomenėje arba landvere netarnaujantys, bet mokantys naudotis ginklu vyrai, iš jų per karą sudaromi pagalbiniai kariniai daliniai. Pirmą kartą landšturmas suformuotas 1814 m. Rytų Prūsijoje iš 15–60 m. amžiaus karo prievolininkų. Dažniausiai landšturmo daliniai buvo naudojami valstybės sienai, komunikacijoms, sandėliams ir kt. saugoti. Per Antrąjį pasaulinį karą 1944-1945 m. nacių Vokietijoje landšturmas buvo pakeistas folksšturmu. XXI a. pradžioje landšturmo dar nėra atsisakiusi Šveicarija.

## Šaltiniai
Landsknechtai

**Landsknechtai** (, *Land* 'šalis' + *Knecht* 'samdinys') – XVI a. - XVII a. samdyti pėstininkai. 

Pirmą kartą XV a. pabaigoje landsknechtais pavadinti Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Maksimiliano I už algą tarnauti Nyderlanduose pašaukti vyrai. Turėjo vykdyti tik policines funkcijas, bet iš tikrųjų perėmė šveicarų karinio mokymo ir kovos būdus. Nuo XVI a. landsknechtų samdinių turėjo Austrija, Ispanija, Prancūzija ir kitos valstybės. Samdiniai tarnavo ir Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenėje. Jie sudarė didelę Europos valstybių pėstininkų dalį. 

Į landsknechtų kariuomenę verbavosi nuskurdę bajorai, amatininkai, valstiečiai ir miestiečiai. Landsknechtų pulką sudarė 10-15 taktinių vienetų, vadinamų vėliavų, po 300-400 žmonių kievienoje. Kiekviena landsknechtų formuotė turėjo savitus kovos būdus, bet dažniausiai buvo kovojama glausta didelės keturkampės kolonos formos kovos rikiuote. Jie buvo gerai parengti kariai, bet dažnai nedrausmingi, į karą vykdavo su šeimomis. Po  Trisdešimties metų karo (1618–1648 m.) pradėjus kurti reguliariąsias nacionalines kariuomenes, landsknechtai išnyko.

## Šaltiniai
Perekopo sąsmauka

**Perekopo sąsmauka** – sąsmauka jungianti Krymo pusiasalį su žemynu, šiauriausia Krymo pusiasalio dalis. Ilgis – 30 km, plotis 8–23 kilometrai. Išilgai sąsmaukos eina Šiaurės Krymo kanalas, tiekiantis vandenį irigacijai iš Dniepro upės. Šiaurinėje, siauriausioje sąsmaukos dalyje, ją kerta senovinių įtvirtinimų linija – griovys ir pylimas.

## Išnašos
MV Doña Paz

**MV Doña Paz** – didelis Filipinų keltas - laivas, nuskendęs 1987 m. gruodžio 20 d. susidūręs su tanklaiviu *Vector* plaukdamas į Manilą. Nelaimės metu žuvo 4375 žmonės. Tai laikoma didžiausia jūrų nelaime taikos metu.

## Šaltiniai
Fondo palyginamasis indeksas

**Fondo palyginamasis indeksas** () – rodiklis, su kuriuo lyginami investicijų fondų veiklos rezultatai. Pavyzdžiui, akcijų investicijų fondo vieneto vertės pokytis turėtų būti lyginamas su atitinkamos rinkos akcijų indeksu. Fondų valdytojai lyginamuosius indeksus pasirenka atsižvelgdami į fondo rūšį, investavimo strategiją, tikslus, geografinį ir sektorinį investicijų paskirstymą. Būtent palyginamasis indeksas parodo, kaip keičiasi investicinė fondo aplinka, kurioje jis veikia.

## Lyginamųjų indeksų pavyzdžiai
* Bloomberg European 500 Index – indeksas, sudarytas iš 500 didžiausios kapitalizacijos Europos įmonių akcijų.
* MSCI Emerging markets Index - besivystančių valstybių akcijų lyginamasis indeksas. 
* MSCI World Index – Pasaulio išsivysčiusių valstybių akcijų rinkų lyginamasis indeksas.
* Ethical Index Global Composite Bond  – indeksas, atspindintis vyriausybės obligacijų ir bendrovių obligacijų denominuotų eurais, pajamingumą.
* S&P GSCI commodity index – pasaulio žaliavų indeksas.
* Dow Jones Credit suisse tremont hedge fund – ribotos rizikos fondų įvairių strategijų lyginamasis indeksas.
* Euro Cash Indices Libor Total Return 3 Months Index – pinigų rinkos priemonių 3 mėnesių trukmės indeksas.
Kolektyvinio investavimo subjektas

**Kolektyvinio investavimo subjektas** (KIS) – investicinis fondas arba investicinė bendrovė, kurių sudarymo vienintelis tikslas – siūlant investicinius vienetus ar akcijas, kaupti asmenų lėšas ir padalijant riziką jas kolektyviai investuoti į turtą laikantis iš anksto nustatytų investavimo reikalavimų.

## KIS skirstymas
# Investiciniai fondai:
* valdomi valdymo įmonės;
* dažniausiai neturi savarankiško juridinio asmens statuso;
* sudaromi kiekvienai pasirinktai investavimo strategijai.
# Uždaro tipo investicinė bendrovė.
# Investicinė kintamojo kapitalo bendrovė.

## KIS rūšys
KIS rūšys pagal investavimą:
* Akcijų fondai;
* Obligacijų fondai;
* Mišrūs fondai;
* Pinigų rinkos fondai;
* Fondų fondai;
* Indeksiniai fondai;
* Apribotos rizikos fondai;
* Privataus kapitalo fondas;
* Nekilnojamojo turto fondai.
Sporto klubas

**Sporto klubas** – sporto organizacija, sudaryta iš daugelių skyrių, kurių kiekvienas skirtas atskirai sporto šakai. Dažnai sporto klubai ne tik turi įvairių sporto šakų profesionalų ir mėgėjų komandas, bet ir vaikų, jaunimo bei veteranų komandas, organizuoja laisvalaikio renginius. Paprastai klubai išsilaiko iš narių mokesčių, varžybose parduodamų bilietų, rėmėjų, televizijos teisių.

Jei sporto klubas turi tik vienos sporto šakos komandą, dažniausiai vadinamas būtent tos sporto šakos klubu (futbolo klubas, krepšinio klubas).
Šveicariškoji sistema

**Šveicariškoji sistema** – sporto turnyrų organizavimo sistema, kai stengiamasi, kad kiekviename rate susitiktų panašaus pajėgumo žaidėjai (surinkę tiek pat taškų, arba bent panašų jų skaičių). Pirmą kartą ši sistema panaudota 1895 m. šachmatų turnyre Ciuriche, Šveicarijoje (nuo to ir pavadinimas).

Šveicariškosios sistemos pranašumas yra tas, kad turnyre gali dalyvauti daug žaidėjų (kaip ir naudojant vieno minuso sistemą), bet pralaimėjusieji neiškrenta. Ji paprastai naudojama, kai dalyvių yra bent 20.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* FIDE šveicariškos sistemos taisyklės
Haplogrupė R1a (Y DNR)

**R1a (Y-DNR)** – specifinė vyro Y chromosomos nukleotidų seka ir Y-chromosomos haplogrupė, apibrėžiama ir identifikuojama genetine žyma – mutacija M17. Ją įgijo kadaise gyvenęs vyras, o paveldėjo visi jo palikuonys, priskiriami haplogrupei R1a, kuri yra pagrindinė Lietuvos vyrų genomo grupė, apimanti apie 44,9 % populiacijos.

R1a yra aptinkama aukštu dažniu nuo Čekijos iki Altajaus kalnų Sibire. Manoma, kad pirmas individas, patyręs šią mutaciją, gyveno prieš 15 000 metų pradedant trauktis ledynui dabartinės Ukrainos teritorijoje, iš kur vėliau išplito jo palikuonys, pasiekę ir Lietuvą su pirmaisiais poledynmečio medžiotojais bei žvejais. Jie kartu su R1b haplogrupės atstovais buvo pirmaisiais Pabaltijo gyventojais.

## Šaltiniai
Viduržemio dialogas

**Viduržemio dialogas** – septynių Viduržemio jūros regiono valstybių bendradarbiavimo su NATO grupė, įsteigta 1994 m. Šio forumo tikslas – regiono saugumas ir stabilumas, tarpusavio bendradarbiavimas ir NATO idėjų skleidimas dialogo dalyvėms. Viduržemio dialogas atspindi NATO požiūrį, kad saugumas Europoje susijęs su stabilumu Viduržemio jūros regiono šalyse ir stiprina Euro-Viduržemio partnerystę bei ESBO (Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacija).

## Dialogo nariai

Dialogo grupę pradžioje sudarė penkios valstybės, o paskui prisijungė dar dvi valstybės. Artimiausiu metu nežadama priimti naujų narių.

*  (prisijungė 2000 m. kovo mėn.)
*  (prisijungė1995 m. vasario mėn.)
*  (prisijungė 1995 m. vasario mėn.)
*  (prisijungė 1995 m. lapkričio mėn.)
*  (prisijungė 1995 m. vasario mėn.)
*  (prisijungė 1995 m. vasario mėn.)
*  (prisijungė 1995 m. vasario mėn.)

## Nuorodos
* Viduržemio dialogo grupė
Plungės valsčius

**Plungės valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Plungė.

## Istorija

Valsčius minimas nuo 1658 m. Carmečiu minimas 1862 m., priklausė Kauno gubernijai. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Plungės rajonui (11 apylinkių).

|-
| 1877 m. || || 13 135 || 715 kiemų  || 5 seniūnijos || 46
|-
| 1923 m.  || 314 || 8973 || 1781 || || 65 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 287 || 9458 || || 11 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 315 || || || 11 apylinkių  ||
|}

## Vadovai
* Pranas Kuzavas, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyvenvietės

1923 m. surašymo metu valsčiuje buvo šios gyvenvietės:

* Alksnėnų k.
* Berenių (Gembučių) k.
* Bukontės dv.
* Buožių k.
* Burbaičių k.
* Dilpšių k.
* Erubaičių k.
* Gaižupių k.
* Gečaičių k.
* Gondingos (Goldingos) k.
* Jazdaičių dv.
* Jodėnų k.
* Jovaisiškės k.
* Juodeikių I k.
* Juodeikių II k.
* Kalniškių k.
* Kapsūdžių k.
* Kaspariškės k.
* Kaušienų k.
* Kepurėnų k.
* Kiekštų k.
* Kontaučių k.
* Kozonų k.
* Kupsčių k.
* Lekemės k.
* Lieplaukalės k.
* Lonkoslaukio k.
* Luknienų k.
* Macenių k.
* Mardosų k.
* Merkelių k.
* Milašaičių k.
* Mišienų k.
* Narvaišių k.
* Nausodžio k.
* Noriškių k.
* Nugarių k.
* Olgapolio dv.
* Pakerų k.
* Pakirkšnojo k.
* Palusčių k.
* Paušnių k.
* Plungės mst.
* Prūsalių k.
* Pučkarių k.
* Purvaičių k.
* Ruolaičių k.
* Sausdravienių k.
* Siurblių k.
* Stalgėnų (Stalgalių) k.
* Stalgų k.
* Stanelių k.
* Stonaičių dv.
* Šarkių k.
* Šlepečių k.
* Tarvainių k.
* Truikių k.
* Užlieknio k.
* Užupių k.
* Vainaičių (Skruzdynių, Šilosod
* Varkalių (Ausinskių) k.
* Varkalių k.
* Videikių I k.
* Videikių II k.
* Vieštavėnų k.
* Žlibinų (Reivėnų) k.
* Žvirblaičių k.
* Žvirzdalių k.


## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 8973 žmonės:
* Lietuviai - 98,57% (8845);
* Rusai 0,79% (71);
* Žydai - 0,51% (46);
* Kiti - 0,12% (11).

### Žymūs žmonės

|-
| 1796 || Jovaišiškė || Juozas Čiulda, kunigas, kalbininkas || 1861
|-
| 1908 || Kaušėnai || Zenonas Ivinskis, Lietuvos istorikas || 1971
|-
| 1909 || Gečaičiai || Paulius Augius-Augustinavičius, grafikas || 1960
|-
| 1927 || Maceniai || Vytautas Astrauskas, gydytojas || 2004
|-
| 1933 || Grigaičiai || Ignas Budrys, dailininkas || 1999
|-
| 1936 || Varkaliai || Juozas Domarkas, dirigentas || 
|-
| 1938 || Norvaišiai || Kazys Daukša, gydytojas || 
|-
| 1939 || Merkeliai || Stasys Domarkas, dirigentas ||
|-
| 1940 || Mardosai || Alfredas Guščius, rašytojas, poetas || 2023
|-
| 1943 || Merkeliai || Eligijus Domarkas, režisierius || 
|-
| 1949 || Šlepečiai || Domas Kaunas, knygotyrininkas ir edukologas || 
|}

## Šaltiniai
Čempionatas

**Čempionatas** – sporto varžybos, kurių metu siekiama išaiškinti tam tikros sporto šakos geriausią sportininką ar komandą. Čempionatas nuo kitokių varžybų paprastai skiriasi tuo, kad jis organizuojamas geografiniu principu (paprastai vyksta šalies, žemyno, pasaulio čempionatai). Rečiau organizuojami tam tikros nacionalinės ar tarptautinės organizacijos (pvz., tam tikros šalies, Europos ar pasaulio ginkluotųjų pajėgų, policijos, studentų) čempionatai.

Įvairiose sporto šakose čempionatai rengiami skirtingai. Kovinėse sporto šakose (boksas, imtynės) sportininkas, norintys tapti čempionu, turi įveikti dabartinį čempioną. Kitose sporto šakose čempionatai rengiami atkrentamųjų varžybų principu (tenisas), ratų sistema (daugelio šalių futbolo čempionatai) ar ratų ir atkrentamųjų varžybų sistemų kombinacija (žemynų ir pasaulio futbolo ar krepšinio čempionatai).
Mechaninis judėjimas

**Mechaninis judėjimas** - kūnų padėties kitimas kitų kūnų atžvilgiu.

Judėjimas tiesia linija vadinamas **tiesiaeigiu**, o kreive - **kreivaeigiu**. Linija, kuria juda kūnas, vadinama to kūno judėjimo **trajektorija** ( 'permetamasis'). Kūnas, kurio atžvilgiu nustatoma judančio ar stovinčio kūno padėtis, vadinamas **atskaitos kūnu**. Atskaitos kūnas, koordinačių sistema ir laiko matavimo prietaisas sudaro **atskaitos sistemą**.

## Tiesiaeigis judėjimas

**Tolyginiu tiesiaeigiu judėjimu** vadinamas kūno judėjimas tiesiu keliu pastoviu greičiu.
**Netolyginiu tiesiaeigiu judėjimu** vadinamas kūno judėjimas tiesiu keliu nepastoviu greičiu.

**Tolygiai kintamas judėjimas** - netolyginis judėjimas, kurio metu kūno greitis per bet kuriuos laiko tarpus pakinta vienodai. Kai judančio kūno greitis tolygiai didėja, sakome, kad kūnas juda tolygiai greitėdamas, kai tolygiai mažėja - tolygiai lėtėdamas.
Adolf Galland

**Adolfas Jozefas Ferdinandas Galandas** (, 1912 m. kovo 19 d. Vesterholtas, Vestfalija – 1996 m. vasario 9 d. Obervinteris, Šiaurės Reinas-Vestfalija) – Vokietijos karinis veikėjas, Antrojo pasaulinio karo Liuftvafės asas, numušęs 104 priešo lėktuvus, generolas leitenantas.

## Biografija

Antrasis penkių sūnų šeimoje. Skraidyti mokėsi Vokietijos ir Italijos mokyklose. Nuo 1932 m. dirbo civilinėje aviacijos bendrovėje „Lufthansa“. 1933 m. įstojo į kuriamą Vokietijos karinių oro pajėgų dalinį „Luftwaffe“. Per Ispanijos pilietinį karą 1937-1938 m. tarnavo Vokietijos Kondoro legione, pilotavo naikintuvą He-51.

1940 m. kariavo Prancūzijoje, vadovavo eskadrilei, vėliau divizionui JG-27. Per mūšius dėl Britanijos skraidė naikintuvu Bf 109, numušė per 100 priešo lėktuvų. Per metus pakilo nuo majoro iki pulkininko leitenanto. Nuo 1941 m. lapkričio mėn. generolas leitenantas, karinio oro laivyno inspektorius, Vokietijos karinės aviacijos naikintuvų pajėgų vadas. Nesėkmingai bandė sutrukdyti JAV ir Didžiosios Britanijos bombonešių skrydžiams virš Vokietijos. 1945 m. sausio mėn. atstatydintas, bet greitai paskirtas elitinės naikintuvų eskadrilės JV-44 vadu, skraidė lėktuvu Me 262. Baigiantis karui trumpai kalintas. 1937–1945 m. atliko 612 kovinių skrydžių, numušė 104 priešo lėktuvus.

1948-1955 m. Argentinos oro pajėgų techninis patarėjas. Vėliau grįžo į Vokietiją, dirbo aviacijos konsultantu Diuseldorfe.

## Bibliografija
* Adolf Galland, Karl Ries, Rainer Ahnert: *Die deutsche Luftwaffe 1939-1945. Eine Dokumentation in Bildern.* Müller, Erlangen 2000, ISBN 3-86070-857-0
* Adolf Galland: *Die Ersten und die Letzten.* Schneekluth, München 1993, ISBN 3-7951-1299-0

## Literatūra
* Baker, David: *Adolf Galland. The authorised biography*. London, England: Windrow & Greene. 1996. (ISBN 1-85915-017-9).
* Michulec, Robert: *Adolf Galland*. Redbourn: Mushroom. 2003. (ISBN 83-916327-4-1).
* Tolliver, Raymond F.: *Adolf Galland. General der Jagdflieger*. München, Deutschland: Herbig. 2001. (ISBN 3-7766-1755-1).

## Šaltiniai
Bloomberg

**Bloomberg L.P.** – viena didžiausių pasaulyje verslo ir finansinių naujienų agentūrų bei informacijos apie finansų rinkas tiekėjų.

Didžiąją dalį pajamų „Bloomberg“ uždirba iš 300 000 kompiuterio terminalų prenumeratorių.

## Bloomberg News
John Micklethwait – vyriausiasis „Bloomberg News“ redaktorius, perėjęs iš „The Economist“ žurnalo atitinkamų pareigų – ėmėsi kol kas rimčiausios „Bloomberg“ redakcinės iniciatyvos pristatydamas naują nuomonių skiltį *Bloomberg Gadfly*. Pasamdyti žurnalistai iš „Financial Times“ ir „Wall Street Journal“ ir iš kt.

## Bloomberg Television
Bloomberg Television – verslo ir finansinių naujienų kanalas, rodomas visą parą, 7 d. per savaitę.

## Bloomberg Businessweek
Bloomberg Businessweek – verslo žurnalas, savaitraštis leidžiamas „Bloomberg“ finansinių naujienų agentūros.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Bloomberg svetainė
* Bloomberg Businessweek
* Bloomberg Television svetainė
ISIN

**ISIN** () – tai 12 skaitmenų kodas, skirtas vertybiniams popieriams identifikuoti. Jo sudėtis detaliai aprašyta standarte ISO 6166. ISIN nenusako prekybos vietos ar valiutos, kuria yra prekiaujama biržose. ISIN kodifikacija palaipsniui yra įvedama visame pasaulyje. Kaip prioritetinė vertybinio popierio atpažinimo priemonė yra įvesta nedaugelyje valstybių; daug kur ISIN naudojamas kaip viena iš identifikacijos priemonių. ISIN organizacija padeda su ISIN kodas taikymo ir duomenų bazės paslaugas Lietuvos įmonėms.

## Sudarymas

Pagal ISO 6166 2 raidės – valstybės kodas, 9 skaitmenų numeris NSIN (*National Securities Identifying Number*) ir kontrolinis skaičius. Valstybės skaičius – ALPHA-2 kodas pagal valstybės ISO 3166-1 numeraciją.

ISIN suteikia kompetentinga nacionalinė institucija (*National numbering agency, NNA*).
Lietuvoje Centrinis depozitoriumas pagal sutartį su ANNA (Nacionalinių numeravimo agentūrų asociacija) suteikia ISIN kodus visiems Lietuvos Respublikoje išleidžiamiems vertybiniams popieriams ir investicinėms priemonėms pagal 2006 m. sausio 25 d. AB ”Lietuvos centrinis vertybinių popierių depozitoriumas“ Prezidento įsakymu patvirtintą ISIN kodų suteikimo tvarką.

## Nuorodos
* ISO 6166 standartas 
* ISIN – International Securities Identification Numbers Organization – Tarptautinis vertybinių popierių identifikavimo numeriai organizacija
Carl von Clausewitz

**Karlas Filipas Gotlybas fon Klauzevicas** (, 1780 m. birželio 1 d. Burgas prie Magdeburgo – 1831 m. lapkričio 16 d. Breslau, dab. Lenkija), prūsų karo teoretikas, generolas majoras (1818 m.)

## Biografija

1805 m. baigė Berlyno karo akademiją. 1806 m. ir 1812–1815 m. dalyvavo karuose su Napoleonu I, 1806–1808 m. buvo prancūzų nelaisvėje. Nuo 1809 m. tarnavo Rytų Prūsijos generaliniame štabe. 1810–1812 m. Berlyno karo mokykloje dėstė strategiją ir taktiką, 1818–1830 m. mokyklos direktorius.

Napoleonui I užpuolus Rusijos imperiją tarnavo Rusijai, dalyvavo mūšyje prie Vitebsko, Borodino mūšyje dalyvavo reide į prancūzų kariuomenės flangą. Vėliau, pervestas į Rygą pasiprašė į Vitgenšteino 1-ąjį korpusą. Su Johanu Dybiču vadovavo jos derybų delegacijai, kuri 1812 m. gruodžio 30 d. pasirašė Tauragės susitarimą dėl Prūsijos kariuomenės neutralumo. 1813–1814 m. mišraus prūsų – rusų korpuso štabo viršininkas. Nuo 1814 m. tarnavo Prūsijos kariuomenėje, 1816–1818 m. Žemutinio Reino karinės apygardos štabo viršininkas.

Išanalizavo daugiau, kaip 130 1566–1815 m. laikotarpio žygių ir karų, susistemino to meto kariavimo pokyčius ir išplėtojo karo filosofiją, kuri neprarado reikšmės ir naujausiais laikais. Pagal jį karas nėra savitikslis – tai politikos tąsa kitokiomis priemonėmis. Jis sukūrė totalinio karo sampratą, pagal kurią reikia pulti priešo karines pajėgas, išteklius, civilius gyventojus ir palaužti jo norą kariauti. Svarbiausias uždavinys – sutriuškinti priešą generaliniame mūšyje. Jo idėjomis buvo pagrįsti Prūsijos veiksmai 1866, 1870–1871 m. ir visų kariuomenių strategija per Pirmąjį ir Antrąjį pasaulinį karą. Svarbiausias veikalas – „Apie karą“ (*Vom Kriege*) išspausdintas rinkinyje „Pomirtiniai kūriniai apie karą ir kariavimą“ (*Hinterlassene Werke ūber Krieg und Kriegfūhrung* 10 t. Berlynas, 1832–1837 m.).

## Šaltiniai
Smilkininis žandikaulio sąnarys

**Smilkininis apatinio žandikaulio sąnarys** (articulatio temporomandibularis) – simetriški sąnariai, jungiantys apatinį žandikaulį su smegenine kaukolės dalimi sudaro derintinį sąnarį, nes apatinis žandikaulis visada juda per abu sąnarius, nors ne visada vienodai.

## Vystymasis
Maždaug 7-20 savaitę embriono laikotarpiu įvyksta pagrindiniai sąnario formavimosi etapai. 7-8 savaitę jau galima atpažinti pirmąją sąnario struktūrą – žandikaulinę duobę. Ji atsiranda kaip koncentruotas mezenchimos ląstelių darinys, virš tos vietos kur vėliau vystysis diskas ir kapsulė. 10-11 savaitę duobė pradeda kaulėti. Apie 10-12 savaitę vyksta viršutinio žandikaulio, skruostikaulio ir smilkinkaulio susijungimas. Kaulėjimo procesas vyksta nuosekliai: pirmiausia kaulėja apatinis žandikaulis, po jo seka viršutinis, vėliau skruostikaulis.

Kuomet embriono ilgis galva-pasturgalis pasiekia 83 mm, tuomet sąnario diskas įgauna aiškia abipus įgaubtą formą. Kai šis ilgis pasiekia 95 mm visas sąnario struktūras jau galima aiškiai atskirti vieną nuo kitos, o tolimesni pakitimai bus tik dydžio augimas.

## Sandara
Apatinio žandikaulio – smilkinkaulio sąnarį sudaro šeši elementai:
* **Smilkinkaulio žandikaulinė duobė** (*fossa mandibularis*)
* **Sąnarinis gumburėlis** (*tuberculum articulare*)
* **Apatinio žandikaulio galva** (*caput mandibulae*)
* **Sąnarinis diskas** (*discus articularis*)
* **Sąnarinė kapsulė** (*capsula articularis*)
* **Sąnariniai raiščiai** (*ligamentum articularis*)

Smilkinkaulio žandikaulinės duobės vietoje kaulas labai plonas. Duobės priekyje yra sąnarinis gumburėlis. Sąnarinis gumburėlis – balno formos masyvus kaulinis velenėlis. Jis susiformuoja 6-7 metų vaikui. Pilną sąnarinį paviršių sudaro gumburėlio užpakalinė ir duobės priekinė pusės. Apatinio žandikaulio galva yra verpstės formos, jos priekinį paviršių dengia sąnarinė kremzlė. Tarp apatinio žandikaulio galvos ir žandikaulinės duobės yra sąnarinis diskas. Tai skaidulinio audinio plokštelė, kompensuojanti duobės ir galvos dydžių skirtumą (galvos sąnarinis paviršius yra 2-3 kartus mažesnis už sąnarinės duobės paviršių). Disko storis viduryje yra apie 1-2 mm, kraštuose – 3-4 mm. Sąnarinis diskas dalija sąnarį į du aukštus: viršutinį, kuriame vyksta disko slenkamieji judesiai sąnarinio gumburėlio paviršiumi, ir apatinį, kuriame vyksta sukamieji sąnario galvos judesiai. Sąnario komponentus gaubia laisva sąnarinė kapsulė. Ją sudaro išorinis fibrozinis ir vidinis endotelio sluoksniai. Kapsulę tvirtina trys raiščiai: šoninis, pleištinis žandikaulio ir ylinis žandikaulio. Pirmasis trukdo žandikauliui slinktis atgal, kiti – žemyn ir į priekį.

## Sutrikimai
Odontologai nurodo šiuos dažniausiai pasitaikančius žandikaulio sąnario sutrikimus:
* Žandikaulio traškesiai
* Žandikaulio užstrigimas
* Žandikaulio blokada
* Žandikaulio išnirimas
* Funkciniai skausmai
* Apatinio žandikaulio deviacijos.

## Nuorodos
* Smilkininio apatinio žandikaulio sąnario diagnostika ir gydymas 
* Žandikaulio sąnario sutrikimai: simptomai
Celė (reikšmės)

Žodis **celė** reiškia:

* tam tikra patalpa:
** celė – vidinė šventyklos patalpa
** celė – uždaras kambarys vienam žmogui, paprastai vienuolio vienutė;
* miestai:
** Celė – miestas Slovėnijoje;
** Celė – miestas Vokietijoje.
Mikas Rėklaitis

**Mikas Rėklaitis** (1896 m. rugsėjo 6 d. Daugirdėliuose, Alytaus valsčius – 1976 m. kovo 21 d. Čikagoje, JAV) – Lietuvos karinis ir visuomenės veikėjas, generolas pulkininkas.

## Biografija
1915 m. baigė Veiverių mokytojų seminariją. Mobilizuotas į Rusijos imperijos kariuomenę, 1916 m. Maskvoje baigė Aleksejaus karo mokyklą. Pirmojo pasaulinio karo metu dalyvavo kovose prieš austrus ir vokiečius.

1918 m. grįžo į Lietuvą, organizavo Alytaus apskrities miliciją, milicijos vadas, apskrities viršininko pavaduotojas. Nuo 1919 m. sausio 15 d. Lietuvos kariuomenės savanoris, kovojo su bolševikais 1-ajame pėstininkų pulke. 1919 m. dalyvavo komisijoje kitų valstybių karininkų laipsniams prilyginti Lietuvos kariuomenės laipsniams. Baigė Aukštuosius karininkų kursus ir Aukštesniųjų kariuomenės viršininkų kursus. 1930 m. 1-ojo pėstininkų Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Gedimino pulko vadas. 1935 m. brigados generolas.

1939 m. pirmininkavo lietuvių komisijai derybose su SSRS kariuomenės atstovais dėl Raudonosios armijos įgulų Lietuvoje. 1940 m. birželį lydėjo Lietuvos ministrą pirmininką Antaną Merkį į Maskvą, kur tartasi dėl tariamų rusų kareivių dingimo Lietuvoje.

Sovietams okupavus Lietuvą, 1940 m. birželio 25 d. paleistas į atsargą. 1941 m. liepos 9 d. NKVD suimtas ir kalintas Kaune. Prasidėjus Birželio sukilimui išvaduotas. Birželio 24 d. sudarytos Krašto gynimo tarybos narys. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. į JAV. Bendradarbiavo JAV lietuvių spaudoje.

## Įvertinimas
* 1919 m. Vyčio Kryžiaus 5 laipsnio ordinas
* 1928 m. Lietuvos savanorių medalis
* 1928 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis
* 1928 m. DKL Gedimino 3 laipsnio ordinas
* 1929 m. Latvijos išsivadavimo karo 10-mečio medalis
* 1935 m. Skautų svastikos ordinas
* 1937 m. Vytauto Didžiojo 3 laipsnio ordinas
* 1938 m. Šaulių žvaigždės ordinas
* 1939 m. Aizsargų nuopelnų kryžius 

## Šaltiniai
Antanas Simanas Rėklaitis

**Antanas Simanas Rėklaitis** (1897 m. gruodžio 24 d. Daugirdėliai prie Alytaus – 1977 m. balandžio 30 d. Čikaga, JAV) – Lietuvos karinis veikėjas, Generalinio štabo pulkininkas.

## Biografija
1918 m. kovo 18 d. baigė Veiverių mokytojų seminariją. Nuo 1919 m. sausio 1 d. mokytojavo Varnagirių pradžios mokykloje, 1919 m. gegužės 1 d. – 1919 m. birželio 20 d. Daugų dviklasės mokyklos vedėjas. 1919 m. gruodžio 16 d. baigė Kauno karo mokyklą. 1921 m. su 1-ojo pasienio pulko kuopa dalyvavo kovose su lenkais Kalvarijos – Lazdijų bare. 1923 m. dalyvavo Klaipėdos krašto sukilime.

1924 m. rugpjūčio 15 d. baigė Aukštuosius Vytauto Didžiojo karininkų kursus Kaune ir 1933 m. rugpjūčio 1 d. Generalinio štabo akademiją Prahoje, įgijo Generalinio štabo karininko teises. Karo mokyklos ir Vytauto Didžiojo Generalinio štabo karininkų kursų dėstytojas, dėstė kavalerijos taktiką. 1934 m. vasario 15 d. – 1940 m. liepos 25 d. 3-ojo dragūnų Geležinio Vilko kavalerijos pulko vadas.

1941–1942 m. Schutzmannschaft policijos batalionų štabo viršininkas. 1944 m. paskirtas Vietinės rinktinės štabo skyriaus viršininku.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1949 m. išvyko į JAV.

Vokietijoje Lietuvos laisvės kovų dalyvių sąjungos, JAV – Lietuvių veteranų sąjungos Ramovės vienas iš iniciatorių ir organizatorių. Lietuvoje bendradarbiavo leidiniuose „Mūsų žinynas“, „Karys“, Lietuviškoji enciklopedija. Parašė kavalerijos taktikos statutą.

## Šaltiniai
Haplogrupė R1b (Y chromosoma)

**Haplogrupė R1b** yra apibrėžiama specifine Y chromosomos nukleotidų seka ir jos mutacija M343. Ji buvo paveldėta iš pirmo tą mutaciją patyrusio vyro palikuonių. Su ja yra siejami Orinjako (Aurignac) archeologinės kultūros, kuri egzistavo laikotarpiu apie 32-21 tūkst. pr. m. e., Europoje palikuoniai. Ši haplogrupė yra itin plačiai paplitusi vakarų Europoje – jai priklauso virš 90 proc. anglų, prancūzų, ispanų, portugalų. Lietuvos vyrų populiacijoje jos atstovų yra išlikę tik apie 5 procentus.
Alfonsas Sklėrius

**Alfonsas Sklėrius-Šklėrys** (1890 m. birželio 17 d. Kunigiškiuose, dab. Svėdasų seniūnija, Anykščių raj. – 1943 m. Lama, TSRS) – Lietuvos karinis ir visuomenės veikėjas, artilerijos pulkininkas, dailininkas.

## Biografija
Tėvai valstiečiai Ciprijonas Sklėrius ir Barbora Girgždytė-Sklėrienė, šeimoje augino 14 vaikų. Broliai dailininkas tapytojas Kajetonas Sklėrius (1876–1932), mokslininkas inžinierius melioratorius Povilas Sklėrius (1898–1979), sesuo Emilija Sklėriūtė-Nakienė.

1912 m. baigė Liepojos (Latvija) komercinę mokyklą. 1912–1914 m. Maskvoje (Rusija) studijavo žemės tvarkymo ir matavimo institute. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui mobilizuotas, 1914–1915 m. Maskvoje baigė Michailo karo artilerijos mokyklą. Pirmajame pasauliniame kare kovojo kaip Rusijos imperijos kariuomenės artilerijos karininkas.

1918 m. grįžo į Lietuvą, besikuriančios Lietuvos kariuomenės savanoris, tarnavo artilerijos daliniuose. Nuo 1920 m. 7-osios baterijos vadas, kartu su 5-uoju pėstininkų pulku dalyvavo Nepriklausomybės kovose. Pasižymėjo kovose su bermontininkais ties Radviliškiu ir Šiauliais, laimėjo mūšį ties Beržininkais prie Joniškio.

Pasibaigus kovoms gyveno Kaune, tarnavo ten dislokuotuose daliniuose. 1927–1929 m. lankė Kauno meno mokyklą. Suruošė keletą savo tapybos parodų Kaune, Kėdainiuose, Panevėžyje, dalyvavo fotoparodose.

1929–1935 m. 2-ojo artilerijos pulko vado padėjėjas Kėdainiuose, leitenantas. 1935–1940 m. artilerijos pulko vadas Panevėžyje, pulkininkas. Nuo 1935 m. vadovavo ir Panevėžio skautams – vyčiams. Išrado fiktyvaus šaudymo aparatą, už kurį gavo vyriausybės piniginę premiją.

TSRS okupavus Lietuvą, 1940–1941 m. Raudonosios armijos 29-ojo teritorinio šaulių korpuso 184-osios šaulių divizijos 617-ojo haubicų pulko vadas. 1941 m. birželio 10 d. su kitais Lietuvos karininkais išsiųstas į Rusiją, o birželio 28 d. Maskvoje areštuotas ir ištremtas į Sibirą, Lamos lagerį Užpoliarėje, netoli Norilsko.

Mirė 1943 m. birželio viduryje Lamos lageryje nuo bado ir šalčio. Buvo palaidotas lagerio kapinėse tarp 42 ten mirusių Baltijos šalių karininkų. Apie 1990 m. tose kapinėse „Tremtinio“ klubo ir Lietuvos atsargos karininkų sąjungos iniciatyva pastatytas koplytstulpis, o jo palaikai atgabenti į Lietuvą ir palaidoti Kauno Petrašiūnų kapinėse šalia brolio dailininko K. Sklėriaus.

## Įvertinimas
* 1919 m. Vyčio Kryžiaus ordinas

## Šaltiniai