Kalnalis

:: *Apie kaimą Šilutės rajone žr. [[Kalnalis (Šilutė)]]*.

**Kalnalis** – kaimas šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 6 km į pietvakarius nuo Salantų, Salantų RP, prie kelio , dešiniajame Salanto krante. Seniūnaitijos centras. Veikia Kalnalio Šv. Lauryno bažnyčia (nuo 1777 m.), klebonija, Kalnalio bendruomenė. Yra Kalnalio apžvalgos bokštas (15 m aukščio) Salanto senlėnio panoramai apžvelgti (pastatytas 2006 m. Salantų RP direkcijos iniciatyva).

## Etimologija

Pavadinimas kilo nuo žodžio  mažybinės formos žemaičių tarme (). *Kalnaliu* XVII–XVIII a. buvo vadinamas Klausgalvų kaimo šiaurės rytinėje dalyje buvęs aukštumos kyšulys, įsiterpiantis tarp Salanto ir Kūlupio senslėnių. Pastačius Šv. Lauryno bažnyčią, Kalnaliu nuo XVIII a. buvo pradėtas vadinti šalia jos besikuriantis bažnytkaimis. Vietovardis rašomas , , , .

## Geografija

Kaimas įsikūręs tarp Salanto ir Kūlupio slėnių stūksančios aukštumos šiaurinėje dalyje. Salantas teka rytiniu, o Kūlupis – vakariniu pakraščiu. Aukštumos šiaurės vakariniu šlaitu į Salanto senslėnį leidžiasi kelias . Centrinėje kaimo dalyje, aukščiausioje aukštumos vietoje stovi Šv. Lauryno bažnyčia. Kaimas ribojasi su Klausgalvais, Barzdžiais ir Skaudaliais.

## Istorija

Klausgalvų kaimo pakraštyje, *Kalnaliu* vadinamame aukštumos kyšulyje nuo XVII a. stovėjo Klausgalvų koplyčia. Vietoje jos kunigaikščiams Oginskiams 1777 m. pastačius Šv. Lauryno bažnyčią, XVIII a. pabaigoje susiformavo kelių kiemų gyvenvietė, XIX a. vadinta *Kalnalio [[miestelis|miesteliu]]*, o XX a. I pusėje – *bažnytkaimiu*.

1821 ir 1843 m. miestelyje buvo po 6, 1846 m. – 8, 1866 m. – 11 katalikų kiemų. Jame XIX a. I pusėje gyveno vyskupo Motiejaus Kazimiero Valančiaus sesuo Petronėlė Bagdzevičienė.

Įsteigus valstiečių luomo savivaldą, 1861 m. Kalnalis tapo Grūšlaukės (nuo 1880 m. – Salantų) valsčiaus seniūnijos administraciniu centru. 1863 m. atstatyta gaisro metu sudegusi Šv. Lauryno bažnyčia, 1884 m. greta jos pastatyta varpinė.

1923 m. Kalnalių bažnytkaimyje buvo 12 kiemų. 1926 m. gyvenvietė tapo Kalnalio parapijos centru. Joje atidaryta pašto agentūra, 1937 m. į kleboniją įvesta telefono linija, veikė J. Didelaičio laikrodžių remonto dirbtuvės ir fotografijos ateljė „FotoFuks“, Mortos Eisalaitės bakalėjos prekių krautuvė, Kretingos vartotojų bendrovės parduotuvė (nuo 1940 m.). Prie bažnyčios veikė vaikų „Angelo Sargo“ kuopa, lietuvių katalikių moterų ir vyrų draugijos, pavasarininkai (1940 m. išleido savo laikraštį „Velkė“). Veiklumu pasižymėjo Kalnalio šaulių būrys (įkūrėjas ir valdybos pirmininkas J. Kudarauskas).

Pokariu iki 1963 m. Kalnalis buvo apylinkės ir kolūkio administracinis centras. Jame veikė ryšių skyrius, parduotuvė, 1950–2009 m. – biblioteka, 1949 m. iš Klausgalvų kaimo atkelta mokykla (uždaryta 2002 m.).

## Gyventojai

## Kultūros paveldas
* Šv. Lauryno bažnyčia (1883 m.), architektūros paminklas.

## Literatūra
* Motiejus Valančius. Palangos Juzė. – Vilnius: Vaga, 1977
* Bronius Kviklys. Mūsų Lietuva. – Vilnius: Mintis, 1992. – T. 4. – P. 331
* Julius Kanarskas. Valančiai Kalnalio bažnyčios 1793–1821 m. krikšto metrikų knygoje. – Salantų bažnyčia: istorija, meno vertybės ir žmonės. – Žemaičių praeitis. – Vilnius: Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2011. – T. 15. – P. 329–377
* Kazys Misius, Romualdas Šinkūnas. Lietuvos katalikų bažnyčios: žinynas. – Vilnius: Pradai, 1993. – P. 375
* Audra Venckuvienė. Kalnalio staigmena – panorama nuo apžvalgos bokšto. – Vakarų ekspresas – 2007 m. liepos 18 d. – P. 10.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* [[Pajūrio naujienos] – 2009 m. spalio 13 d.]
* Kalnalis: Kretingos krašto enciklopedija
* Kalnalio Šv. Lauryno parapija
* Kalnalio Šv. Lauryno bažnyčia: Kretingos krašto enciklopedija