open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Marcinkevičius

;Marcinkevičius
* Adauktas Marcinkevičius – fotožurnalistas, fotografas;
* Albinas Jonas Marcinkevičius – inžinierius, pedagogas;
* Algimantas Jonas Marcinkevičius – gydytojas kardiochirurgas;
* Antanas Marcinkevičius – žurnalistas, publicistas;
* Arūnas Marcinkevičius (1958) – filologas, žurnalistas, redaktorius;
* Audrius Marcinkevičius – futbolininkas;
* Aurimas Marcinkevičius – futbolininkas;
* Jonas Marcinkevičius (1900) – rašytojas, žurnalistas, dramaturgas;
* Juozas Marcinkevičius (1946) – poetas, prozininkas, dramaturgas;
* Juozas Marcinkevičius (1931) – bibliotekininkas, istorikas;
* Juozas Marcinkevičius (1952) – lėlių teatro aktorius;
* Justinas Marcinkevičius – poetas, dramaturgas, visuomenės veikėjas;
* Karolis Marcinkevičius – krepšininkas;
* Mindaugas Marcinkevičius – verslininkas;
* Mykolas Marcinkevičius – gydytojas terapeutas, mokslininkas;
* Stasys Marcinkevičius – buriuotojas;
* Vilmantas Marcinkevičius – tapytojas;
* Vytautas Marcinkevičius – geologas inžinierius, mokslininkas;
* Žilvinas Marcinkevičius – verslininkas.
;Marcinkevičienė
* Rūta Petrauskaitė-Marcinkevičienė – kalbininkė;
* Henrika Marcinkevičienė-Koryznaitė – audėja, tekstilininkė, tautodailininkė.
;Marcinkevičiūtė
* Audronė Marcinkevičiūtė – choro dirigentė ir pedagogė;
* Birutė Marcinkevičiūtė – aktorė, režisierė, choreografė, poetė;
* Marija Lipčienė (*Marcinkevičiūtė*) – dainininkė (mecosopranas);
* Ramunė Marcinkevičiūtė – teatrologė.

## Etimologija
Labai dažna pavardė Aukštaitijoje, Suvalkijoje, Vidurio Lietuvoje. Per ,  < *Marcin* arba su slaviška patronimine priesaga padaryta iš asmenvardžio *[[Marcinkus]], [[Martinkus]]* (<  – krikšto vardo *Martynas* trumpiniai).

## Šaltiniai
Balsys

;Balsys
* Adomas Balsys – verslininkas
* Eduardas Balsys – kompozitorius, pedagogas
* Linas Balsys (1961) – radijo ir televizijos žurnalistas, redaktorius
* Linas Balsys (1976) – lengvaatletis, silpnaregis
* Petras Balsys – tautodailininkas, medžio drožėjas
* Raimondas Balsys – teisininkas, politikas
* Rimantas Balsys – etnologas
* Vytautas Balsys (1923) – Lietuvos partizanas
* Vytautas Balsys (1956) – režisierius
* Vytautas Balsys (1958) – skulptorius
* Vladas Balsys (1902) – ekonomistas, spaudos darbuotojas
* Vladas Balsys (1924) – muzikos pedagogas, chorvedys
;Balsienė
* Aldona Balsienė – profsąjungų ir politinė veikėja
* Dalia Kudžmaitė-Balsienė – bibliotekininkė, poetė
;Balsytė
* Ilona Balsytė – aktorė
* Valerija Balsytė – dainininkė (sopranas), pedagogė

Dažna pavardė, ypač, Žemaitijoje. Yra dvejopos kilmės. Dauguma jų gali būti siejamos su **balsas* „baltas“ (plg. *bal̃sis* „baltas gyvulys“, *balsỹs* „baltas šuo, kiškis“, *bal̃svas* „balzganas, apybaltis“). Kitos gali būti vedamos iš *balsùs* „garsus, skambus“.

Taip pat:
* Balsys ir Kazlauskis – plėšikų pora;
* **[[Balsys (ežeras)|Balsys]]** – ežeras Vilniuje.

## Šaltiniai
Atlantiko departamentas

**Atlantikas** () – nedidelis departamentas Kolumbijos šiaurėje, Karibų jūros pakrantėje. Administracinis centras – Barankilja.

## Geografija

Departmentas išsidėstęs pajūrio žemumoje, einant į pietus paviršius kyla. Aukščiausia vieta – Sero Altas (523 m). Klimatas karštas ir ganėtinai sausas. Per departamentą teka Magdalenos upė.

## Etninė sudėtis
* Metisai ir baltieji – 87,73 %
* Indėnai – 10,84 %
* Juodaodžiai – 1,33 %
* Čigonai – 0,09 %

## Svarbiausi miestai
Didžiausi miestai 2018 m. (tūkst. gyv.):

* Barankilja (1205,2)
* Soledadas (602,6)
* Malambo (119,8)
* Sabanalarga (69,2)
* Galapa (56,1)
* Baranoa (51,7)
* Puerto Kolombija (42,8)
* Sabanagrandė (30,7)
* Santo Tomasas (28,0)
* Palmar de Varela (27,7)
* Kampo de la Krusas (19,9)


Barranquilla - Río Magdalena - panoramio (54).jpg|Magdalenos žemupys ties Barankilija
Bocas de cenizas pasaje rocas.JPG|Magdalenos žiotys (Bokas de Senisa)
Iglesia San Antonio de Padua - Soledad.png|Soledado miesto bažnyčia
2020 Barranquilla - Complejo Cultural de la Antigua Aduana Nacional.jpg|Barankilijos senamiestis


## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* [Atlantiko himnas](http://es.wikisource.org/wiki/Himno_de_Atl%C3%A1ntico_(Colombia))
* Wikitravel:Atlantico
Vėliaviniai chirurgai

**Vėliaviniai chirurgai** (*Paracanthurus*) – chirurgžuvinių (*Acanthuridae*) šeimos žuvų gentis, kurioje yra 1 rūšis – **melsvasis chirurgas** (*Paracanthurus hepatus*). Dydis – iki 12,2 cm. Kūnas mėlynas, su juodais dryžiais. Uodega geltona. Papalitę tarp koralinių rifų

## Nuorodos
* Paracanthurus hepatus (Linnaeus, 1766)
Numavičius

**Numavičius:**
* Nerijus Numavičius – verslininkas;
* Julius Numavičius – verslininkas;
* Vladas Numavičius – verslininkas.
Britpop

**Britpop** buvo britų alternatyvaus roko kultūrinis judėjimas, kuris pelnė populiarumą XX a. 10-ojo dešimtmečio viduryje Didžiojoje Britanijoje. Jam būdingas britų 7-to, 8-to dešimtmečio gitarinės pop muzikos įkvėptų atlikėjų ir grupių iškilimas. Nors ir šios grupės iš vis neturėjo juos vienijančio skambesio, jos buvo sugrupuotos kartu pagal savo įrašus pirmiau kaip estrados atlikėjai ir vėliau kaip nacionalinis kultūrinis judėjimas. Blur ir Oasis yra žymiausios šio judėjimo atstovės, kitos įtakingos grupės įvairiai siejamos su Britpop judėjimu yra Suede, Pulp, Elastica, Ocean Colour Scene, Supergrass ir The Verve. 

Judėjimas kilo kaip reakcija prieš įvairias muzikines ir kultūrines kryptis vėlyvuosiuose 9-tame ir 10-tame dešimtmečiuose. Acid house ir hiphopo iškilimas atnaujino domėjimąsi gruvu () ir „vežančio“ ritmo dainomis britų indie muzikoje, bei Madchesteriu. Dėl to labiau „tradicinė“ gitarinė muzika buvo „nustumta į šoną“. Shoegazing judėjimas  9-to ir 10-to sandūroje taip pat ėjo prieš madą kurti psichodelines, pasikartojančias dainas, ypač paveiktas tokių grupių kaip The Jesus and Mary Chain ir My Bloody Valentine.
Tolimos departamentas

**Tolimos departamentas** () – departamentas centrinėje Kolumbijoje. Administracinis centras – Ibagė.

## Geografija
Departamentas geografiškai dalinamas į tris dalis. Vakarinę jo dalį užima Centrinė Kordiljera, kuri rytuose leidžiasi į žemumas. Čia teka Magdalenos upė, formuojamti slėnį. Rytinį departamento pakraštį užima Rytų Kordiljera.  

## Istorija

Ikikolumbiniais laikais departamento teritorija priskiriama Andų Tolimosios šiaurės kultūrinei zonai. BDidžiojoje jos dalyje gyveno pichao () gentys, kurios garsėjo karingumu ir buvo sukūrę kelias gentines konfederacijas. Nuo X a. jas iš šiaurės kultūriškai paveikė karibai.Simón, Fray Pedro (1882). Noticias historiales de las conquistas de Tierra Firme en las Indias occidentales. Bogotá (vol. 5). Tolimos pavadinimas kildinamas iš pichao kalbos ir reiškia „sniegas“. 

Šiauriausiame pakraštyje gyveno pančiai, kultūriškai giminingi pichao, kurie sukūrė Tolimos kultūrą, garsėjusią aukso dirbiniais. Rytiniame departamento pakraštyje gyveno japorogai. 

XVI a. viduryje čia įsiveržė ispanai konkistadorai, jau nukariavę šiauresnes tautas, tačiau susidūrė su pasipriešinimu. Keli šimtus metų tęsėsi Pichao karai, ir kolonijinė valdžia buvo silpna. Svarbiausiu centru tapo Marikita, kuri tapo regiono aukso kasybos operacijų surinkimo vieta. Regioną Ispanija ir prijungė prie Peru vicekaralystės (Santa Fe de Bogotos karališkoji audiencija). Iš pradžių jis priklausė Marikitos provincijai, o 1905 m. suformuotas Tolimos departamentas.

## Ekonomika

Svarbus ryžių auginimo regionas. Taip pat auginama kava, medvilnė. Gyvulininkystė. Žvejyba. Miškininkystė.

## Etninė sudėtis
* Metisai ir baltieji – 94,46 %
* Indėnai – 4,32 % (daugiausiai pichao)
* Juodaodžiai – 1,22 %

## Didžiausi miestai
Didžiausi miestai ir gyvenvietės 2018 m. (tūkst. gyv.):
* Ibagė (492,5)
* Espinalis (50,6)
* Melgaras (29,7)
* Čaparalis (28,6)
* Marikita (27,9)
* Flandesas (24,5)
* Honda (23,6)
* Libanas (23,6)
* Gvamas (16,6)
* Fresnas (15,7)


Nevado del Tolima (6638741587).jpg|Tolimos ugnikalnis
Fresno4.jpg|Fresno miestas
Páramo Las Hermosas (10.1371-journal.pone.0237499) Figure S1.tiff|Las Hermosaso paramai
Armero casa.jpg|Armero miestas-vaiduoklis


## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* [Tolimos himnas](http://es.wikisource.org/wiki/Himno_de_Tolima_(Colombia))
Zebrinės chirurgžuvės

**Zebrinės chirurgžuvės** (*Zebrasoma*) – chirurgžuvinių (*Acanthuridae*) šeimos žuvų gentis. Paplitusios nuo Raudonosios jūros iki Havajų salų pakrančių. Gyvena tik šiltuose tropiniuose vandenyse.

Gentyje yra 7 rūšys.
* Raudonosios jūros chirurgžuvė (*Zebrasoma desjardinii*)
* Geltonoji chirurgžuvė (*Zebrasoma flavescens*)
* Mauritijaus chirurgžuvė (*Zebrasoma gemmatum*)
* Juodoji chirurgžuvė (*Zebrasoma rostratum*)
* Baltadyglė chirurgžuvė (*Zebrasoma scopas*)
* Buriapelekė chirurgžuvė (*Zebrasoma veliferum*)
* Geltonuodegė chirurgžuvė (*Zebrasoma xanthurum*)


Image:Zebrasoma desjardinii 1.jpg|Raudonosios jūros chirurgžuvė (*Zebrasoma desjardinii*)
Image:Zebrasoma scopas - Weißdorn-Segeldoktor.jpg|Baltadyglė chirurgžuvė (*Zebrasoma scopas*)
Image:Zebrasoma xanthurum pair.jpg|Geltonuodegė chirurgžuvė (*Zebrasoma xanthurum*)
Čoko departamentas

**Čoko departamentas** () – departamentas Kolumbijos šiaurės vakaruose, Panamos pasienyje, tarp Karibų jūros ir Ramiojo vandenyno. Administracinis centras – Kibdo.

Departamentas išsidėstęs labai sunkiai pasiekiamoje vietoje, apribotas Vakarų Kordiljeros ir kitų kalnų masyvų. Beveik visą teritoriją dengia upių vagojama selva. Svarbiausia upė – Atratas. Klimatas šiltas ir labai drėgnas. Ljoro savivaldybėje per metus iškrenta apie 13300 mm kritulių – tai viena drėgniausių pasaulio vietų. Šiaurinė dalis apima Darjeno regioną.

Auginami bananai, kukurūzai, ryžiai, kakava, kokosai. Gyvulininkystė. Medienos pramonė. Aukso, sidabro, platinos, vario, molibdeno gavyba. Čoko – labiausiai ekonomiškai atsilikęs Kolumbijos departamentas.

## Etninė sudėtis
* Metisai ir baltieji – 5,43 %
* Indėnai – 11,9 %
* Juodaodžiai – 82,68 %

## Pagrindiniai miestai
Didžiausi miestai 2018 m. (tūkst. gyv.):
* Kibdo (113,1)
* Istmina (22,2)
* Riosusijas (14,2)
* Tado (10,7)
* Belen de Bachira (10,4)
* Kondotas (9,6)


Playa de El Nativo.jpg|Ramiojo vandenyno pakrantė ties Bahija Solanu
Parroquia de Tadó - Chocó.JPG|Šv. Juozapo katedra Tado mieste
BETE donde creci, ahora Municio del medio Atrato Rio 02.JPG|Valtis Atrato upėje
El Darien y sus gigantes.jpg|Darjeno džiunglės Kapurganos apylinkėse


## Šaltiniai
Santraukos funkcija

**Santraukos funkcija** () – bendru atveju, vienos (didesnės) aibės atvaizdavimas į kitą (mažesnę) aibę. Santraukos funkcija labai svarbi kriptografijoje, tačiau gali būti naudojama ir kitose srityse.

h: A \to B,\ |A| > |B| \,.

Kriptografinei santraukos funkcijai keliami keli svarbūs reikalavimai.

= Kriptografinė santraukos funkcija =

Kriptografijoje naudojamos santraukos funkcijos, kurios atvaizduoja kintamo ilgio (baigtinio) žodžius į fiksuoto ilgio žodžius. Pastebėsime, kad tai neišvengiamai sudaro galimybę kolizijoms, t. y. \exists x,\ y ,\ x \ne y: h(x)=h(y) \,.

**Apibrėžimas**. Santraukos funkcija vadiname funkciją *h*, kuri turi mažiausiai šias savybes:

# Suspaudimą – funkcija paverčia kintamo ilgio eilutę į fiksuoto ilgio eilutę.
# Paprastumą – duotajam x \,, reikšmę h(x) \, lengva apskaičiuoti.

Santraukos funkcijos skirstomos į keletą rūšių:

# Modifikacijas nustatančios funkcijos (ang. modification detection codes, MDC)
## Vienakryptės santraukos funkcijos (ang. one - way hash function, OWHF): turint y=h(x) \, surasti x \, yra sunku.
## Kolizijom atsparios santraukos funkcijos (ang. collision resistant hash function, CRHF): sunku surasti x, y \,, kad h(x)=h(y) \,
# Santraukos funkcijos su raktu (ang. message authentication code, MAC): šios funkcijos rezultatas priklauso dar nuo papildomo argumento – rakto.

**Apibrėžimas**. Santraukos funkcija yra *atspari silpnai kolizijai* (ang. weak collision resistant), jeigu turint x \, surasti \hat{x},\ x \ne \hat{x} \,, kad būtų h(x)=h(\hat{x}) \, yra sunku.

**Apibrėžimas**. Santraukos funkcija yra *atspari stipriai kolizijai* (ang. strong collision resistant), jeigu surasti x \, ir \hat{x},\ x \ne \hat{x} \,, kad būtų h(x)=h(\hat{x}) \, yra sunku.

## Santraukos funkcijų pavyzdžiai
* Message-Digest algorithm 5 (MD5)
* Secure Hash Algorithm (SHA)
Plačiažiočiai šamukai

**Plačiažiočiai šamukai** (*Chacidae*) – šamažuvių (*Siluriformes*) šeima, kurioje yra 1 gentis ir 3 rūšys, auginamos ir akvariumuose. Dydis – iki 24 cm. Paplitę Indijoje, Borneo saloje.

## Nuorodos
* Family Chacidae – Squarehead or angler catfish
* Plačiažiočių šamukų (''Chacidae'') iliustracijos ir rūšių sąrašas
Paprastieji stikliniai šamai

**Paprastieji stikliniai šamai** (*Schilbeidae*) – šamažuvių (*Siluriformes*) šeima. Akvariumuose dažniausiai auginama viena rūšis. Paplitę Afrikoje ir pietų Azijoje gėluose vandenyse.

Šeimoje apie 13 genčių, 61 rūšis.
## Gentys
*Ailijos (*Ailia*)
**[[Clupisoma]]*
**[[Eutropiichthys]]*
**[[Irvineia]]*
**[[Laides]]*
**[[Neotropius]]*
*Parailijos (*Parailia*)
**[[Pareutropius]]* 
**[[Proeutropiichthys]]*
**[[Pseudeutropius]]*
*Šilbos (*Schilbe*)
**[[Silonia]]*
**[[Siluranodon]]*

## Nuorodos
*Family Schilbeidae – Schilbid catfishes 
*Paprastųjų stiklinių šamų (''Schilbeidae'') iliustracijos ir rūšių sąrašas
Šamai plėšikai

**Šamai plėšikai** (*Clariidae*) – šamažuvių (*Siluriformes*) šeima, kuriai priklauso oru kvėpuojantys ir sausuma vaikštantys šamai. 

Šeimoje yra 17 genčių, 109 rūšys.
## Gentys
*Njasos šamai plėšikai (*Bathyclarias*)
*Bepelekiai šamai plėšikai (*Channallabes*)
*Plokščiagalviai šamai plėšikai (*Clariallabes*)
*Klarijai (*Clarias*)
**[[Dinotopteroides]]*
*Tanganikiniai šamai plėšikai (*Dinotopterus*)
**[[Dolichallabes]]*
**[[Encheloclarias]]*
**[[Gymnallabes]]*
*Ilgaūsiai šamai plėšikai (*Heterobranchus*)
**[[Horaglanis]]*
**[[Platyallabes]]*
**[[Platyclarias]]*
**[[Tanganikallabes]]*
**[[Uegitglanis]]*
*Viktorijos šamai (*Xenoclarias*)
**[[Xenoglanis]]*

## Nuorodos
*Family Clariidae – Airbreathing catfishes
*Šamų plėšikų (''Clariidae'') iliustracijos ir rūšių sąrašas
Unguruodegiai šamai

**Unguruodegiai šamai** (*Plotosidae*) – šamažuvių (*Siluriformes*) šeima. Kūnas unguriškas. Dydis – 20-130 cm. Paplitę Indijos ir vakarinėje Ramiojo vandenyno dalyje. Maitinasi prie dugno.

Šeimoje 10 genčių, 36 rūšys.

## Gentys
**[[Anodontiglanis]]*
*Deltiniai unguruodegiai šamai (*Cnidoglanis*)
*Paprastieji unguruodegiai šamai (*Euristhmus*)
**[[Neosiluroides]]*
*Australiniai šamai (*Neosilurus*)
**[[Oloplotosus]]*
**[[Paraplotosus]]*
*Unguruodegiai rifiniai šamai (*Plotosus*)
**[[Porochilus]]*
*Gėlavandeniai unguriniai šamai (*Tandanus*)

## Šaltiniai
Asociatyvinis vienetas

**Asociatyvinis vienetas** () – objektas, įterpiamas tarp dviejų logiškai susietų objektų taip, jog sąsają „daug į daug“ pakeistų dvi sąsajos „vienas į daug“.

## Pavyzdys
Yra daug studentų ir daug neprivalomų (papildomų) paskaitų kursų universitete. Kiekvieną kursą studijuoja daug studentų, ir kiekvienas studentas studijuoja daugelį tokių kursų. Jei tenka rašyti tokią duomenų struktūrą turinčią programą, reikalingi algoritmai šios informacijos išsaugojimui ir paieškoms.

Dauguma programavimo kalbų turi lentelės struktūrą, kuri leidžia efektyviai dirbti kuomet **vieną** objektą (studentą ar kursą) atitinka susietas vienas kitas objektas. Duomenų bazių indeksai efektyviai palaiko ir „vienas į daug“ sąsajas (paieška pagal eilutės laukelio reikšmę). Tačiau galimybių tiesiogiai dirbti su sąsajomis „daug į daug“ paprastai nebūna.

Asociatyvinis vienetas yra pagalbinė struktūra, turinti nuorodas, indeksus ar duomenų bazės raktus į dvi kitas lenteles. Mūsų pavyzdyje kiekvienam kursui priklauso daug asociatyvinių vienetų ir kiekvienam studentui priklauso daug asociatyvinių vienetų, tačiau kiekvienas vienetas turi nuorodą tik į vieną kursą ir tik į vieną studentą. Tokią sistemą jau paprasta realizuoti naudojant dvi lenteles (kurso numeris į kursą ir studento numeris į studentą) ir bet kokią kolekciją, vektorių ar dar vieną lentelę visiems esantiems asociatyviniams vienetams saugoti.
Smolensko sritis

**Smolensko sritis** (rus. *Смоленская область*, *Смоленщина*) – sritis Rusijos europinės dalies centre, Centrinėje federalinėje apygardoje.

Smolensko sritis įkurta 1937 m. rugsėjo 27 d. Srities plotas – 49 800 km². Gyventojų – 1 005 900 (2006). Administracinis centras – Smolenskas. Srities gubernatorius – Viktoras Maslovas (*Виктор Маслов*).

## Geografija
Smolensko srities paviršius – kalvota ledyninės kilmės lyguma. Iš vakarų į rytus eina Smolensko, šiaurės rytuose – Viazmos (iki 319 m aukščio) aukštumos. Klimatas – kontinentinis vidurinių platumų.

Didžiausios upės – Dniepro (*Днепр*) aukštupys ir jo intakai: Sožas (*Сож*), Desna (*Десна*), Vopė (*Вопь*), Viazma (*Вязьма*). Šiaurės vakaruose yra ežerų: Kasplia (*Каспля*), Svadickojė (*Свадицкое*), Velistas (*Велисто*).

Smolensko srityje yra nacionalinis parkas – *Smolensko ežerynas* (*Смоленское Поозерье*).

## Administracinis suskirstymas
Smolensko sritis suskirstyta į 24 rajonus:

# Chislavičių rajonas (*Хиславичский район*)
# Cholm Žirkovskio rajonas (*Холм-Жирковский район*)
# Demidovo rajonas (*Демидовский район*)
# Dorogobužo rajonas (*Дорогобужский район*)
# Duchovščinos rajonas (*Духовщинский район*)
# Gagarino rajonas (*Гагаринский район*)
# Jarcevo rajonas (*Ярцевский район*)
# Jelnios rajonas (*Ельнинский район*)
# Jeršičių rajonas (*Ершичский район*)
# Kardymovo rajonas (*Кардымовский район*)
# Krasnojės rajonas (*Краснинский район*)
# Monastyrščinos rajonas (*Монастырщинский район*)
# Novodugino rajonas (*Новодугинский район*)
# Počinoko rajonas (*Починковский район*)
# Roslavlio rajonas (*Рославльский район*)
# Rudnios rajonas (*Руднянский район*)
# Safonovo rajonas (*Сафоновский район*)
# Syčiovkos rajonas (*Сычевский район*)
# Smolensko rajonas (*Смоленский район*)
# Šumiačių rajonas (*Шумячский район*)
# Temkino rajonas (*Темкинский район*)
# Ugros rajonas (*Угранский район*)
# Veližo rajonas (*Велижский район*)
# Viazmos rajonas (*Вяземский район*)

## Gyventojai

### Tautinė sudėtis

Tautinė sudėtis pagal 2010 m. surašymą:
* rusai – 94,6 %
* ukrainiečiai – 1,3 %
* baltarusiai – 1,3 %
* armėnai – 0,5 %
* ir kt.

### Miestai
Didžiausi miestai (tūkst. gyv., 2005 m.):
* Smolenskas – 317,9
* Viazma – 56,0
* Roslavlis – 55,9
* Jarcevas – 50,7
* Safonovas – 46,0
* Desnogorskas – 31,9
* Gagarinas – 27,4

## Nuorodos
* Smolensko sritis  
* Smolensko srities administracijos internetinė svetainė  
* Smolensko sritis internetinėje svetainėje „Mano miestas“
Molėtų šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia

**Molėtų šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Molėtuose, miesto centre. Kultūros paveldo objektas Nr. 17236.

## Istorija

Molėtai 1387 m. dovanoti Vilniaus vyskupui. Manoma, kad bažnyčia pastatyta XV a. antrojoje pusėje. Ji minima 1522 m. Per Šiaurės karą 1702 m. bažnyčia sugriauta, apie 1722 m. atstatyta. 1742 m. įkurta Švč. Mergelės Marijos brolija. Nuo 1777 m. veikė parapinė mokykla.

Kunigas Kazimieras Bandzevičius, Molėtuose klebonavęs 1900–1924 m., su parapijiečiais 1905–1907 m. pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią (statybos darbus prižiūrėjo inžinierius Stepanas Sestržencevičius). 1912 m. įrengti nauji vargonai, per Šv. Petro ir Povilo atlaidus kunigų K. Bandzevičiaus ir V. Jezukevičiaus rūpesčiu Molėtuose įvyko pirmas viešas lietuvių vaidinimas. 1912–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Jis 1913 m. įsteigė arbatinę. Dekanas Matas Lajauskas (1872–1941), Molėtuose klebonavęs nuo 1924 m., 1941 m. besitraukiančių raudonarmiečių nušautas.

1944 m. nugriauti bažnyčios bokštai atstatyti tik 1977 m. (trukdė vietos valdžia).

## Architektūra

Bažnyčia neobarokinė, lotyniško kryžiaus plano, su 2 aukštais bokštais ir išsikišusiu fasadu. Vidus 3 navų, altoriai barokinio dekoro. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Prieš bažnyčią įrengti 18 pakopų laiptai.

## Galerija

Molėtų bažnyčia, viduje.JPG|Interjeras
Molėtų bažnyčia, galinis fasadas.JPG|Galinis fasadas


## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Vyskupijos informacija
Europolas

**Europolas** () – Europos Sąjungos kriminalinės žvalgybos agentūra. Viršnacionalinė institucija, įkurta tarpvyriausybiniu lygmeniu, jo pirmtakas – Europos narkotikų padalinys (ENP). Jo tikslas – gerinti kompetentingų institucijų veiklą, veiksmingumą, bendradarbiavimą užkertant kelią pavojingoms tarptautinių nusikaltimų formoms bei kovojant su jomis. Iš pradžių šis tikslas apėmė nelegalią prekybą narkotikais, branduolinėmis ir radioaktyviosiomis medžiagomis, nelegalų gabenimą, prekybą žmonėmis bei su automobiliais susijusius nusikaltimus. Europole numatyta palengvinti keitimąsi informacija tarp valstybių. Europole dirba apie 700 tarnautojų.

## Istorija
Europolo įsteigimui pritarta 1992 m. ES valstybėms pasirašius Mastrichto sutartį. 1995 m. liepos 26 d. valstybės narės pasirašė Europolo konvenciją.

2010 m. Europolas buvo performuotas suteikiant jam pilnas ES agentūros teises. Tai Europolui suteikė daugiau įgaliojimų informacijos apie nusikaltimus kaupime. Taip pat nuo šiol Europos Parlamentas gali labiau kontroliuoti agentūros veiklą ir biudžetą.

## Uždaviniai
Europolas – teisėsaugos agentūra, atsakinga už kriminalinės žvalgybos duomenų mainus ir analizę. Jo užduotis – didinti ES teisėsaugos institucijų veiklos veiksmingumą ir gerinti jų bendradarbiavimą užkertant kelią sunkiam tarptautiniam nusikalstamumui ir terorizmui bei su jais kovojant ir tokiu būdu siekti saugesnės Europos visiems ES piliečiams.
## Lietuva ir Europolas

2003 m. spalio 30 d. Lietuva pasirašė bendradarbiavimo sutartį su Europos policijos biuru Europolu.

## Taip pat skaitykite
* Interpolas
Strūnaičio šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia

**Strūnaičio šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia** – katalikų bažnyčia, stovinti Naujo Strūnaičio kaime, 7 km į pietus nuo Švenčionių. Bažnyčia stūkso kaimo aukščiausioje vietoje, šalia kelio , kurio priešingoje pusėje įsikūrusios parapijos kapinės. Pripažinta architektūros ir istorijos paminklu (unik. kodas ).

## Istorija

Jonas ir Konstancija Hrebnickiai 1781 m. pastatė katalikų medinę bažnyčią. Įsteigta parapija, kurioje buvo 995 parapijiečiai. 1798 m. minima pirmoji parapinė mokykla, kurioje vaikus mokė klebonas. 1828 m. bažnyčia sudegė, pastatyta laikina.

Švenčionių apskrities teismo pirmininkas Konstantinas Maslovskis (kituose šaltiniuose – Konstantinas Mostovskis) 1847–1849 m. iš natūralių lauko akmenų, su skaldos mozaika pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią. 1861 m. bažnyčios fundatoriaus sūnus Konstantinas Joakimas Maslauskas 10 metrų nuo bažnyčios pastatė dviaukštę varpinę iš plytų.

Į Naują Strūnaitį 1893 m. atkeltas kunigas Juozapas Ambraziejus-Ambrozevičius bažnyčioje ėmė vartoti lietuvių kalbą. Jį 1895 m. pakeitęs kunigas Aleksandras Racevičius išsaugojo pirmtako pamaldų tvarką. 1906 m. paskirtas kunigas Jurgis Glodenis niekino lietuvių kalbą, kas antrą sekmadienį pamokslus sakė ir pamaldas laikė lenkiškai. Klebonas Juozapas Sadūnas (palaidotas šventoriuje) tikybos mokė lietuviškai. 1928–1930 m. veikė „Ryto“ draugijos skyriaus lietuviška mokykla.

1957–1958 m. kunigui Vaclovui Aliuliui vadovaujant atliktas varpinės kapitalinis remontas. 2009 m. šventoriuje kunigo Antano Domeikos rūpesčiu stulpinėje varpinėje pašventintas naujas varpas.

Bažnyčios rūsyje-kriptoje palaidotas fundatorius K. Maslauskas (miręs 1850 m.) su žmona.

## Architektūra

Spėjama, kad bažnyčią projektavo Vilniaus universiteto profesorius architektas Karolis Gregotovičius. Bažnyčia klasicistinio stiliaus, stačiakampio plano, bebokštė.  Priekiniame fasade frontonas iškeltas virš stogo. XX a. tarpukariu abipus frontono stovėjo du neaukšti bokštai. Sienas skaido tinkuoti piliastrai, platūs karnizai.

Didysis altorius yra orderinės sistemos, su keturių kolonų retabulu, su barokiškai išgaubtu anstatu. Centrinio Kristaus paveikslo šonuose pastatytos apaštalų skulptūros.

Bažnyčioje yra saugoma molbertinė tapyba ir arnotas. Šventoriuje stovi tinkuoto mūro dviaukštė koplyčia–varpinė su bokšteliu, siaurais arkiniais langais, komplikuotu stogu. Jos stilius panašus į bizantinį. Šventoriaus tvora akmenų mūro. 

## Galerija

Naujas Strunaitis church 2.jpg|Bažnyčia iš galo
Naujas Strunaitis church 3.jpg|Bažnyčia iš galo
Naujas Strunaitis bell tower.jpg|Naujoji varpinė su varpu
Naujas Strūnaitis, Lithuania - panoramio (21).jpg|Koplyčia–varpinė
N. Strūnaitis. Varpinė.jpg|Varpinėje vietoje varpo – kibiras
N. Strūnaitis, bažnyčios akmuo.JPG|Kertinis akmuo su data „1847“
N. Strūnaitis, bažnyčios šventorius. Juozapas Sadūnas.JPG|Kun. J. Sadūno kapas
N. Strūnaitis, bažnyčios vargonai.JPG|Vargonų choras


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Strūnaičio šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija 
* Bronius Kviklys. Lietuvos bažnyčios.– Čikaga, 1986. – T. 5, p. 296-298
* Vilnijos vartai. Strūnaičio seniūnija
Naujosios Ūtos šv. Vincento Pauliečio bažnyčia

**Naujosios Ūtos šv. Vincento Pauliečio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Naujosios Ūtos kaime, 7 km į rytus nuo Igliaukos, prie kelio . Liaudies architektūros formų.

## Istorija

Parapijiečių padedamas kunigas Vincentas Dumčius (1886–1986) 1924 m. pastatė medinę bažnyčią. 1944 m. ji sudegė, mišios buvo laikomos kitame pastate. 1963 m. ji uždaryta, 1990 m. atstatyta ir sugrąžinta katalikams.

## Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, vienabokštė, su apside, jos šonuose pristatytos žemos zakristijos.

## Galerija

1961-jų m. N.Ūtos bažnyčia.JPG
Bažn. pamatų šventinimas.JPG
Šventina pamatus.JPG
Bažnyčios statyba.JPG
Bažn. stat. talka 1990.JPG|Bažnyčios atstatymas 1990 m.
Prie koplytstulpio.JPG
Kryžiaus šventinimas .JPG
Ūtos bažn. švent..JPG
Atvyko vyskūpas.JPG
N.Ūtos b.fasad p.JPG
N.Ū.bažnyčia 2014 m..JPG
Naujosios Ūtos naujoji bažnyčia.JPG


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
Musninkų Švč. Trejybės bažnyčia

**Musninkų Švč. Trejybės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Musninkų miestelio centre, prie kelio . Kultūros paveldo objektas Nr. 16066. Turi neogotikos bruožų.

## Istorija

Pirmoji bažnyčia buvo pastatyta iki 1522 m., nuo XVI a. antrosios pusės priklausė evangelikams reformatams. Naują bažnyčią 1614 m. pastatė grįžęs į katalikybę Musninkų valdytojas Stanislovas Kiška III. Bažnyčiai užrašyti Cirkų, Draučių ir Vaitkūnų kaimai. 1642 m. įsteigta altarija. Tarp 1779 ir 1782 m. bažnyčia suremontuota. XVIII a. antrojoje pusėje veikė parapinė mokykla, joje 1781 m. vargonininkas mokė 13 mokinių. XVIII a. veikė Šv. Rožančiaus brolija.

1855–1861 m. senosios bažnyčios vietoje Musninkų (Musninkėlių) dvaro dvarininkas Mykolas Podbereskis su parapijiečiais pastatė dabartinę bažnyčią. Per Pirmąjį pasaulinį karą ji nukentėjo. 1914 m. buvo terorizuojami lietuviai giesmininkai. Klebonas Leonas Markuckis ir kunigas K. Pielutis su parapijiečiais 1930–1933 m. bažnyčią suremontavo.

1928 m. bažnyčios šventoriuje palaidotas Lietuvos nepriklausomybės akto signataras kunigas Alfonsas Petrulis, jam pastatytas paminklas.

## Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, turi neogotikos bruožų, su kvadratine presbiterija, 2 zakristijomis ir aukštu bokštu. Vidus 3 navų, atskirtų 4 poromis kolonų, skliautuotas. Šventorių juosia akmenų mūro tvora su stulpiniais vartais.

Bažnyčios medinė varpinė stovi 30 metrų į šiaurės vakarus už šventoriaus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
Naujosios Vilnios šv. Kazimiero bažnyčia

**Naujosios Vilnios šv. Kazimiero bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Vilniaus rytinėje dalyje Naujojoje Vilnioje, į šiaurę nuo Vilniaus–Turmanto geležinkelio ir geležinkelio stoties. Mišios vyksta lenkų ir lietuvių kalbomis.

## Istorija

Rokantiškėse (manoma, kad kairiajame Vilnios krante, prie pilies) iki 1542 m. pastatyta bažnyčia. 1588 m. jai paskirti 9 kaimai. 1621 m. bažnyčios valdos paimtos, liturginiai reikmenys perduoti Vilniaus Antakalnio bažnyčiai.

1903 m. į Naujosios Vilnios psichoneurologinės ligoninės koplyčią paskirtas kunigas, į čia vykstančias pamaldas galėjo ateiti apylinkių gyventojai. Vilniaus gubernatorius Konstantinas Palenas 1906 m. leido statyti bažnyčią ir laikinai laikyti pamaldas klebonijoje. Inžinierius Antonas Filipovičius-Dubovnikas suprojektavo mūrinę bažnyčią. 1909 m. projektas koreguotas – atsisakyta dalies išorės puošybos. 1908–1911 m. pastatyta dabartinė bažnyčia (statybą prižiūrėjo technikas Severinas Govaltas, o nuo 1909 m. – inžinierius Kazimieras Dobošinskas). Po Antrojo pasaulinio karo klebonas Kazimieras Valeikis bažnyčią suremontavo.

## Kunigai

Bažnyčios klebonai:
* Antoni Butkiewicz, 1906–1914 m.
* Tadeusz Makarewicz, 1914–1924 m.
* Julian Eydziatowicz, 1924–1934 m.
* Władysław Sadowski, 1933–1939 m.
* Stanisław Miłkowski, 1939–1946 m.
* Konstant Molis, 1946–1950 m.
* Paweł Jurkowlaniec, 1950–1954 m.
* Paweł Pieciukiewicz, 1954–1956 m.
* Vladas Gimžauskas, 1956–1963 m.
* Zenonas Patiejūnas, 1964–1966 m.
* Kazimieras Valeikis, 1966–1972 m.
* Jonas Grigaitis, 1973–1974 m.
* Juozas Poškus, 1974–1988 m.
* Jordanas Šlėnys, 1988–1991 m.
* Jonas Ulickas, 1992–1998 m.
* Wacław Wołodkowicz, 1998–2002 m.
* Jonas Varaneckas, 2002–2010 m.
* Eigantas Rudokas, nuo 2010 m.

## Architektūra

Bažnyčia istoristinė, kryžminio plano, vienabokštė, su trisiene apside. Vidus trijų navų, atskirtų pilioriais. Šventoriaus tvora medinių statinių.


Naujosios-Vilnios-baznycia.jpg|Bendras vaizdas
N. Vilnia, Pergales gatve.JPG|Tolumoje Naujosios Vilnios šv. Kazimiero bažnyčia, vaizdas iš Pergalės gatvės nuo kalno
Cross in memory of soviet deportations.jpg|Trėmimų aukoms skirtas kryžius


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Arkivyskupijos informacija
Nemajūnų šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia

**Nemajūnų šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Nemajūnų kaime, dešiniajame Nemuno šlaite, 6 km į pietryčius nuo Birštono. Kultūros paveldo objektas Nr. 21172.

## Istorija

Pirmąją medinę bažnyčią 1786 m. pastatydino Kristina Kačanauskienė; įkurta parapija. XVIII a. Nemajūnuose veikė parapinė mokykla. XIX a. viduryje senoji bažnyčia buvo suirusi. 1858 m. patvirtintas naujos medinės bažnyčios projektas, kurio atsisakyta, 1862 m. patvirtintas mūrinės bažnyčios projektas.

1863 m. areštuotas klebonas Pranas Kazlauskas, 1864 m. iš jo atimtas dvasininko titulas, išsiųstas į katorgą. Išmūrijus 1,5 m aukščio sienas, bažnyčią statyti uždrausta. Valdžia pasiūlė remontuoti senąją. Paaiškėjus, kad nėra ko remontuoti, prašyta leidimo perstatyti. Nesulaukęs oficialaus valdžios leidimo, kunigas Anzelmas Nonevičius 1877 m. pastatė naują medinę bažnyčią pagal Tomo Tišeckio 1861 m. parengtą ir 1876 m. patvirtintą projektą. Už savavališką statybą 1877 m. valdžia kleboną nubaudė 150 rublių. 1918 m. vokiečių žandarai sudegino bažnyčios ūkinius pastatus su javais.

## Architektūra

Bažnyčia neogotikinė, stačiakampio plano, halinė, su kvadratine presbiterija ir 2 šoninėmis zakristijomis, 2 fasado bokštais ir bokšteliu ant stogo. Vidus 3 navų, atskirtų kolonomis. Yra K. Rafalavičiaus, N. Silvanavičiaus tapybos kūrinių (tarp jų „Šv. apaštalai Petras ir Paulius“ didžiajame altoriuje, 1883 m.). Unikalus XIX a. tautodailės kūrinys – iš 64 jaunamarčių juostų surištas kilimas.

## Galerija

Nemajūnai, Lithuania - panoramio (13).jpg|Klebonija
Nemajūnai, Lithuania - panoramio.jpg|Bažnyčia nuo vartų
Nemajūnai,_Lithuania_-_panoramio_(5).jpg|Koplytstulpis šventoriuje


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
Nemenčinės šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

**Nemenčinės šv. arkangelo Mykolo bažnyčia** – bažnyčia Nemenčinėje, miesto centrinėje dalyje. Pamaldos laikomos lenkų ir lietuvių kalbomis. Parapijai priklauso Antavilių Šv. Šeimos koplyčia.

## Istorija

1387 m. Ldk Jogailos įsakymu pastatyta Nemenčinės bažnyčia – viena pirmųjų Lietuvoje bažnyčių (jos vieta nenustatyta), įsteigta parapija. Bažnyčiai turtų paskyrė Ldk Vytautas Didysis. Privilegijai dingus, ji patvirtinta 1525 m. Nemenčinės bažnyčia XVI a. viduryje buvo gana turtinga. Jai priklausiusioje žemėje buvo 81 valstiečių sodyba.

Maskvos kariuomenė bažnyčią 1655 m. sunaikino, iki 1680 m. atstatyta. Per Šiaurės karą (iki 1706 m.) bažnyčia sudeginta, po 1712 m. atstatyta. 1775 m. įkurta Šv. Rožančiaus brolija. XVIII a. pabaigoje – XIX a. pradžioje veikė parapinė mokykla.

Nemenčinėje 1774–1790 m. klebonavo poetas Adomas Naruševičius, vėliau Lucko vyskupas. Nemenčinės žemės 1803 m. paskirtos Vilniaus universitetui, kuris klebonui mokėjo atlyginimą. 1807–1824 m. Nemenčinėje klebonavo gamtininkas, Vilniaus universiteto profesorius Stanislovas Bonifacas Jundzilas (1761–1847), 1824–1840 m. – Florijonas Bobrovskis, 1882 m. Vilniuje išleisto lenkų-lotynų kalbų žodyno autorius.

1848–1855 m. vietoje 1842 m. sudegusios pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Statyba rūpinosi 1851–1857 m. klebonavęs Antanas Kitkevičius-Kikutis (1805–1857), kuris ir palaidotas Nemenčinėje. Bažnyčią 1855 m. rugsėjo 20 d. konsekravo vyskupas Vaclovas Žilinskis.

Ne visi Nemenčinės parapijos kaimų gyventojai 1849 m. kalbėjo lietuviškai. XIX a. pamaldos laikytos ir pamokslai sakyti tik lenkų kalba. 1892–1895 m. Nemenčinėje vikaravęs Mykolas Masiulis bažnyčioje pradėjo vartoti lietuvių kalbą. Jį iškėlus, parapija toliau lenkinta. XX a. pradžioje dar buvo 20 lietuviškai kalbančių parapijos kaimų. Lietuvių kalba bažnyčioje pradėta vartoti 1939 m., atgavus Vilniaus kraštą.

Bažnyčia 1947 m. apdegė. 1950 m. suremontuota.

## Architektūra

Bažnyčia klasicistinė, stačiakampio plano, vienabokštė. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora – akmenų mūro.

Šventoriuje stūkso Parčevskių koplyčia, kurioje palaidotas bažnyčios fundatorius Aleksandras Parčevskis.

## Galerija

Nemencines-baznycia.jpg|Bendras bažnyčios vaizdas (2009 m.)
Nemenčinės bažnyčia 2015.JPG|2015 m.
Nemencine churchyard.jpg|Šventorius
Nemenčinė, bažnyčia.JPG|Bažnyčios priekis. Virš durų – Gailestingumo jubiliejaus 2016 m. tema


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Parapijos informacija
* Parapijos puslapis
Kietaviškių Švč. Trejybės bažnyčia

**Kietaviškių Švč. Trejybės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Naujųjų Kietaviškių kaime, dešiniajame Spenglos upės krante, 4 km į pietvakarius nuo Elektrėnų.

## Istorija

Pirmoji bažnyčia pastatyta iki 1504 m. Ji minima ir 1522 m. Manoma, kad bažnyčia sunyko per reformaciją (1669 m. neminima). Antrąją bažnyčią 1676 m. pastatydino Leonardas Pacas. 1713 m. įsteigta Švč. Trejybės brolija. 1738 m. sudegė klebonija ir bažnyčios archyvas. 1744 m. parapijai priklausė Kietaviškių bažnytkaimis, dvaras, 4 palivarkai ir 12 kaimų. XVIII a. pabaigoje bažnyčiai priklausė Šuolių kaimas. 1782 m. Kietaviškėse pamokslai buvo sakomi tik lenkiškai.

1905 m. patvirtintas mūrinės bažnyčios projektas (architektas V. Michnevičius ar V. Soninas, inžinierius A. Soninas). 1906–1915 m. kunigai D. Valavičius ir Kajetonas Čepanas su parapijiečiais pastatė naują mūrinę bažnyčią (senoji išardyta 1915 m.). Klebonas K. Čepanas parapijos kaimuose per 1915–1918 m. vokiečių okupaciją įsteigė apie 30 lietuviškų pradžios mokyklų. Kunigas Teodoras Brazys užrašė daug liaudies dainų, įkūrė bažnytinį chorą.

Klebono Rapolo Juknio (Kaišiadorių vyskupijos kapitulos narys), vikaro P. Ašakos ir parapijiečių rūpesčiu bažnyčia 1956 m. suremontuota. Iki 1985 m. klebonavo Petras Valatka, Sibiro tremtinys.

## Architektūra

Bažnyčia istoristinė, stačiakampio plano, su apside, 2 bokštais. Vidus 3 navų. Šventorių juosia plytų mūro tvora su arkiniais vartais.

## Galerija

Kietaviskes church 2.jpg|
Kietaviskes church3.jpg|
Kietaviškės interior.jpg
Kietaviškės, bažnyčios profilis.JPG


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
Nedzingės Švč. Trejybės bažnyčia

**Nedzingės Švč. Trejybės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Nedzingės kaime, kairiajame Nedzingės upės krante. Kultūros paveldo objektas Nr. 33636.

## Istorija

Bažnyčia pastatyta 1841–1844 m. pagal 1840 m. architekto Karolio Gregotovičiaus projektą. Jos fundatorius – generolas Vincas Žilinskas, statytojas – jo brolis Domininkas (gyveno Nedzingės dvare). Bažnyčia konsekruota 1849 m., buvo Merkinės parapijos filija. 1862 m. įsteigta parapija.

1907 m. pastatyta prieglauda. Fundatoriai buvo lenkai, pamaldos laikytos lenkų kalba. Iki 1894 m. kas antrą sekmadienį per pamaldas buvo giedama lietuviškai. Vilniaus vyskupijos valdytojo 1911 m. įsakymu lenkiškos pamaldos bažnyčioje laikytos kas trečią šventadienį. Todėl J. Žilinskas atsisakė vykdyti tėvo testamentą ir neskyrė pinigų kunigo išlaikymui.

Klebonų Kazimiero Steberioko ir Donato Linarto (1874–1947; bolševikų nužudytas) rūpesčiu ir parapijiečių aukomis bažnyčia atnaujinta. Klebonas Zigmas Neciunskas 1946 m. nuteistas 10 metų kalėti, į Lietuvą grįžo 1956 m.

## Architektūra

Bažnyčia klasicistinė, vienanavė, tinkuoto mūro, bebokštė, su keturių kolonų portiku, lygiu trikampiu frontonu. Kolonos artimos graikų dorėniniam stiliui, nors ne visos detalės jį išlaiko – po frizo triglifais kabo tik po penkis lašus, o ne šešis, kaip pridera. Karnizų modiljonai dvigubi ir laiptuoti. Centre portalas, kurio šonuose nišos skulptūroms. Bažnyčios šonuose aukštai segmentinių arkų langai, kuriuos jungia plati ištisinė palangė.

Vidus erdvus, virš navos medinės lėkšto cilindrinio skliautinės lubos. Sienas puošia iliuzorinės tapybos piliastrai, o presbiterijos altorius – klasicistinių formų keturių kolonų portikai. Dvi kolonos remia vargonų chorų galeriją.

Šventoriaus tvora akmenų mūro. Klasicistinio stiliaus kvadratinės formos dviejų tarpsnių varpinė įjungta į šventoriaus tvorą. Apatinis tarpsnis sumūrytas iš lauko akmenų. Viršutinis iš plytų nutinkuotas baltai – jo fasade keturkampės įdubos ir segmentinių arkų formų angos varpams. Stilius panašus į bažnyčios. Stogas keturšlaitis.

Šventoriuje palaidotas Nedzingės klebonas Kazimieras Trimonis (1898–1989, Nedzingėje nuo 1964 m.), stovi medinis kryžius su koplytėle.

## Galerija

Nedzinge church2.jpg|
Nedzinge church3.jpg|
Nedzinge church4.jpg
Nedzingė, Lithuania - panoramio (15).jpg|Koplytėlė šventoriuje
Nedzingė,_Lithuania_-_panoramio_(17).jpg|Varpinė


## Literatūra
* A. Baliulis. Nedingės bažnyčia // PRPI, 1981.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
Nemunėlio Radviliškio Švč. Mergelės Marijos bažnyčia

**Nemunėlio Radviliškio Švč. Mergelės Marijos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Nemunėlio Radviliškio miestelyje, šalia Lietuvos–Latvijos sienos, prie Apaščios ir Nemunėlio santakos, netoli Nemunėlio Radviliškio tilto. Istoristinė, turi klasicizmo elementų.

## Istorija

Pirmoji katalikų koplyčia pastatyta 1719 m., apie 1782 m. pastatyta medinė bažnyčia. Ji turėjo vieną altorių, be zakristijos. Šventoriuje stovėjo varpinė. Nuo 1804 m. veikė parapinė mokykla. Nuo 1818 m. buvo nuolatinis kunigas filialistas Jonas Skapinavičius, jis pristatė zakristiją. Rusijos vidaus reikalų ministras 1849 m. leido Jonui Tiškevičiui Nemunėlio Radviliškyje pastatyti mūrinę bažnyčią. Ji pastatyta 1849–1854 m. 1907 m. suburtas bažnyčios choras.

Pirmojo pasaulinio karo metu 1915 m. sugriautas bokštas, sudegė lubos, stogas, altorius, vargonai. Pamaldos laikytos prieglaudoje. 1921–1928 m. bažnyčia atstatyta (pradėjo kunigas Feliksas Dėdelė, baigė kunigas Mykolas Jusys). Bokštas atstatytas kitokios formos. Per Antrąjį pasaulinį karą sudegė parapijos ūkiniai pastatai, apgriauta bažnyčia. Po karo administratoriaus kunigo Stanislovo Žalio ir kitų rūpesčiu bažnyčia apdengta lentelėmis, atstatytas gerokai žemesnis bokštas, ištinkuota presbiterija. Klebonijos vietoje pastatytas mažas namelis.

Nemunėlio Radviliškyje 1959–1976 m. gyveno ištremtas vyskupas Vincentas Sladkevičius. Tai pažymi čia 2001 m. atidengta ąžuolinė atminimo lenta su bareljefu (autorius Leonas Juozonis).

## Architektūra

Bažnyčia istoristinė, turi klasicizmo elementų, stačiakampio plano (27×19 m), vienabokštė. Vidus trijų navų, įrengti 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

## Galerija

2011 04 24NemunėlioRadviliškis01.JPG|Bažnyčia nuo miestelio
2011 04 24NemunėlioRadviliškis06.JPG|Bažnyčios vidus
2011 04 24NemunėlioRadviliškis09.JPG|Bažnyčios fasadas


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Apie bažnyčią
Nerimdaičių šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia

**Nerimdaičių šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Nerimdaičių miestelyje, 7,5 km į pietryčius nuo Nevarėnų, kairiajame Trimėsėdžio (kairysis Virvytės intakas) krante. Turi klasicizmo bruožų.

## Istorija

Kunigo Baltramiejaus Kristučio rūpesčiu 1860 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Iš pradžių ji buvo Telšių filija, 1923 m. įkurta parapija.

## Architektūra

Bažnyčia turi klasicizmo bruožų, stačiakampio plano, vienabokštė. Šventoriuje yra kapinės.

## Galerija

Nerimdaičiai, bažnyčia.JPG|Bažnyčia 2015 m.
Nerimdaičiai, bažnyčios kryžius.JPG|Smailės kryžius


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
Nevarėnų Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia

**Nevarėnų Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Nevarėnų miestelyje, prie kelio , dešiniajame Burbesio (Markijos baseino) krante. Liaudies architektūros formų, architektūros paminklas Nr. 1679. 

## Istorija

1602 m. grafas Zabiela pastatė bažnyčią, Žemaičių vyskupas Merkelis Giedraitis paskyrė šiai bažnyčiai kunigą, o ATR valdovas Zigmantas Vaza užrašė fundaciją. Ji buvo Alsėdžių, vėliau – Telšių parapijos filija. 1679–1842 m. Nevarėnai priklausė Telšių klebonui.

1785 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. Nuo 1814 m. veikė parapinė mokykla. Blaivybės įvedimo proga 1858 m. kapinėse pastatyta akmenų mūro koplytėlė. 1911 m. įkurta parapija.

## Architektūra

Bažnyčia vienanavė, liaudies architektūros formų, netipiško kryžminio plano, lubos ir sienos tapytos. Pagrindinis fasadas užbaigtas stoginuku, atskirtas frontonas, virš jo – keturkampis beveik neproporcingai mažas bokštelis su piramidiniu stogeliu.

Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi dviaukštė medinė varpinė (XVIII a.); čia palaidotas Nevarėnų klebonas Valentinas Šikšnys (1914–1984), 1948–1955 m. Sibiro kalinys, pastatytas paminklas Žemaitijos partizanams, už Lietuvos laisvę žuvusiems 1957 m.

## Kultūrinės vertybės

Bažnyčios viduje gana daug senų sakralinės dailės paminklų. Liaudiški, vietinių meistrų darbo altoriai. Jie turi klasicizmo ir ampyro stiliaus bruožų. Didžiajame altoriuje įkomponuota skulptūrinė Nukryžiavimo grupė: Švč. Mergelė Marija, Veronika ir Magdelena. Viename šoniniame altoriuje yra šv. Simono ir Judo Tado, kitame – šv. Jurgio paveikslas.

Mediniame chore, remiamame šešių kolonų, įrengti vargonai. Jų prospektas puoštas reljefiniu drožinėjimu, vazomis, kiauraraščiu ornamentu. Idomios vargonų choro grindys, sukaltos medinėmis didžiagalvėmis vinimis.

Vienas iš vertingesnių, kabančių ant sienos, yra šv. Romualdo paveikslas. Tai romantizmo epochos tapybos pavyzdys, sukurtas dailininko A. Čapskio 1839 m.

Bažnyčioje gausu įvairių medinių skulptūrų. Vargonų chore kabo stilizuotas Nukryžiuotasis su stilingu perizonijumi. Jis galėtų būti vienalaikis su didžiuoju altoriumi.

## Galerija

Nevarėnai, varpinė.JPG|Varpinė
Nevarėnai, bažnyčia, kryžius.JPG|Smailės kryžius


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Nevarėnų Nukryžiuotojo Jėzaus parapija
Nidos evangelikų liuteronų bažnyčia

**Nidos evangelikų liuteronų bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Nidoje. Kultūros paveldo objektas Nr. 16011.

## Istorija

Senojoje Nidoje (apie 2 km į pietus nuo dabartinės) 1569 m. buvo bažnyčia. Iki 1675 m. ją užpustė su visa gyvenviete. 1812 m. Gotlybas Dovydas Kuvertas pirko apleistą Kuncų bažnyčios pastatą. Iš jo plytų, sijų pastatyti užeigos namai ir gyvenamasis namas valdininkams, kuriame įrengta nedidelė salė pamaldoms laikyti. Ji pašventinama 1835 m. lapkričio 8 d., nuolatinis dvasininkas Gustavas Sylla paskirtas 1847 m.

1854 m. įsteigta Nidos parapija. Parapijai priskiriamos naujai įsikūrusios Pervalkos ir Preilos gyvenvietės. 1855 m. Gustavui Syllai mirus, iki 1861 m. Nidoje dvasininko nebuvo. 1861–1863 m. Nidos parapijoje dirbo J. Pipiras, 1863–1868 m. Albertas Hoffheinzas, 1868–1873 m. Ernstas Pohlis, 1873–1876 m. Augustas Jusas.

Senajam bažnyčios pastatui sunykus, liuteronų pastorius Gustav Echternach (Nidoje dirbo 1876–1894 m.) ėmėsi naujos bažnyčios statybos. Darbai pradėti 1886 m., sukaupus 38 000 markių, jie baigti ir bažnyčia pašventinta 1888 m. spalio 10 d. Po vietos gyventojų repatriacijos į Vokietiją joje retkarčiais buvo laikomos katalikų pamaldos.

Po Pirmojo pasaulinio karo čia kunigavo Johannes Magnus (1918–1923 m.), Paulius Schenckė (1923–1925 m.), Jurgis Henkys (1927–1929 m.), Ewaldas Edelhoffas (1929–1930 m.), Johannes Kypkė (1930–1935 m.), Ernstas Ribaitis (1936–1937 m.), Jonas Butkeraitis (*Buttgereit*; 1937–1940 m.), Walteris Palletinas (1941–1943 m.), Waldemaras Kütheris (1943–1944 m.).

Po Antrojo pasaulinio karo Nidos bažnyčios dokumentai buvo sunaikinti, sugriautas rytinis bokštelis, sunaikintas antrasis altoriaus paveikslas, demontuoti altoriaus stalas, bažnyčios suolai, langai, sakykla, vargonai. 1962 m. uždaryta.

1966–1988 m. veikė Neringos istorijos muziejus. Nuo 1988 m. pabaigos iki 2000 m. gegužės Nidos katalikai šią bažnyčią nuomojo iš evangelikų liuteronų. 1984 m. Vilniaus vargonų dirbtuvės (vad. Rimantas Gučas) bažnyčioje pastatė naujus 24 registrų vargonus. 1992 m. rugsėjo 20 d. iškilmingai atšventintas naujas, restauruotas interjeras, altorius ir sakykla.

## Architektūra

Bažnyčia neogotikinio stiliaus, raudonų plytų.

## Kultūrinės vertybės

Bažnyčioje yra langų vitražai, altoriaus paveikslas E. Molenhauerio „Kristus teikia ranką apaštalui Petrui, bijančiam nuskęsti“. Bažnyčioje įtaisyti Karaliaučiaus firmos „Gebauer“ vargonai bei kaizerio žmonos Augustės Viktorijos dovana – šviestuvai (šiuo metu bažnyčioje jų kopijos).

Greta bažnyčios yra žvejų kapinaitės (Nidos etnografinės kapinės), kuriose pastatyti krikštai. Čia palaidotas bažnyčios statytojas G. Echternachas.


Nidoskirche.jpg|Fasadas nuo laiptų
Nidos evangelikųkirche.jpg|Bažnyčios bokštas
Nidos vargonai.jpg|Nidos bažnyčios vargonai


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Nidos liuteronų parapija 
* Nidos evangelikų liuteronų bažnyčios vargonai
Norviliškių Švč. Mergelės Marijos Gailestingumo Motinos bažnyčia

**Norviliškių Švč. Mergelės Marijos Gailestingumo Motinos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Norviliškių kaime, 12 km į šiaurės rytus nuo Dieveniškių, Lietuvos–Baltarusijos pasienyje. Sudėtingos konfigūracijos. Pamaldos laikomos tik lenkų kalba.

## Istorija

Norviliškės XVI a. buvo Surviliškių dvaro palivarkas, kurį jo savininkė Darata Zenovičiūtė-Šorcienė su Peckūnų kaimu (25 valakai) paskyrė pranciškonams. Ji 1617 m. pastatė medinę bažnyčią, o buvusį mūrinį dvaro pastatą pertvarkė į vienuolyną. 1698 m. įkurta parapija. Pranciškonai 1745 m. pastatė naują bažnyčią. 1797 m. minima parapinė mokykla. Vienuolyno bibliotekoje 1820 m. buvo 284 leidiniai (tarp jų retų spaudinių ir dvi lietuviškos knygos). 1831 m. pradėta statyti nauja bažnyčia.

1832 m. caro valdžia vienuolyną ir bažnyčią uždarė. Bažnyčia nugriauta, medžiaga panaudota Alšėnų cerkvės ir Norviliškių kareivinių statybai. 1905–1915 m. vienuolyne veikė privati mergaičių žemės ūkio mokykla. 1909 m. norėta pastatyti mokinių koplyčią, bet statybos valdyba nepatvirtino prasto projekto. Surviliškių parapijiečių lėšomis 1929 m. pastatyta dabartinė bažnyčia.

## Architektūra

Bažnyčia sudėtingos konfigūracijos, vienabokštė, su penkiasiene apside ir bokšteliu. Centrinė nava dvigubai aukštesnė už šonines. Prie bažnyčios stovi mūrinė varpinė (XVII a. vidurys).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Norviliškių Švč. Mergelės Marijos, Gailestingumo Motinos, bažnyčia