open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kazimieras Simaška

**Kazimieras Simaška** (1914 m. rugsėjo 28 d. Mackonyse, Kavarsko valsčius – 1965 m. sausio 13 d. Vilniuje) – Lietuvos teatro aktorius.

## Biografija
1932 m. baigė Juozo Vaičkaus kino – teatro studiją, 1933 m. privačią Andriaus Olekos-Žilinsko studijaą.

1933–1934 m. Jaunųjų teatro (vadovas A. Oleka-Žilinskas), 1934–1937 m. Valstybės teatro, 1937–1939 m. Valstybės teatro Klaipėdos, 1939–1950 m. Šiaulių skyriaus, Šiaulių dramos teatro, 1950–1965 m. LTSR valstybinio dramos teatro aktorius. Be to, dėstė Vilniaus Kultūros mokykloje.

## Vaidmenys
* Jonas – Žemaitė. Marti,
* Radvila – Balys Sruoga. Apyaušrio dalia,
* Kleantas – Moljeras. Tartiufas,
* Rūta – Borisas Dauguvietis. Žaldokynė,
* Čarlis – Arturas Mileris. Kamivojažerio mirtis,
* Antonijus – Viljamas Šekspyras. Daug triukšmo dėl nieko,
* Bubnovas – Maksimas Gorkis. Dugne.

## Įvertinimas
* 1965 m. – Lietuvos nusipelnęs artistas.

## Šaltiniai
Alfonsas Radzevičius

**Alfonsas Radzevičius** (1905 m. kovo 19 d. Jekaterinoslave – 1979 m. kovo 31 d. Vilniuje) – Lietuvos aktorius.

## Biografija
### Mokslai ir studijos
* 1926–1929 m. Valstybės teatro Vaidybos mokykla, Boriso Dauguviečio kursas.

## Aktorinė veikla
* 1929–1931 m. Valstybės teatras
* 1931–1935 m. Valstybės teatro Šiaulių skyrius
* 1935–1939 m. Valstybės teatro Klaipėdos skyrius
* 1939–1943 m. Valstybės teatro Šiaulių skyrius
* 1943–1947 m. Vilniaus miesto teatras
* 1950–1965 m. LTSR valstybinis dramos teatras
* 1966–1975 m. Valstybinis radijo ir televizijos komitetas

## Režisūrinė ir pedagoginė veikla
* 1947–1949 m. Kauno valstybinis dramos teatras, vyriausiasis režisierius ir dramos studijos pedagogas.

## Filmografija
* 1957 m. – Ignotas grįžo namo, rež. Aleksandras Razumnas
* 1959 m. – Ochrankos viršininkas – Julius Janonis, rež. Balys Bratkauskas, Vytautas Dabašinskas
* 1967 m. – Sargas – Suaugusių žmonių žaidimai, rež. Ilja Rudas-Gercovskis, Algimantas Kundelis, Marijonas Giedrys
* 1969 m. – Mažylis – Ave, Vita, rež. Almantas Grikevičius
* 1970 m. – Sargas Valentinas – Visa teisybė apie Kolumbą, rež. Vytautas Žalakevičius
* 1972 m. – Vienuolis – Herkus Mantas, rež. Marijonas Giedrys
* 1972 m. – Bernardas Gruinius – Tadas Blinda, rež. Balys Bratkauskas
* 1975 m. – Kaimynas – Sadūto tūto, rež. Almantas Grikevičius.

### Publikacijos
* „Teatrinio gyvenimo etiudai“, atsiminimų knyga (1983 m.).
Ona Rymaitė

**Ona Rymaitė** (1889 m. sausio 1 d. Kaune – 1950 m. gegužės 10 d. Kaune. Palaidota Šančių kapinėse, 1958 m. palaikai perkelti į Panemunės kapines) – aktorė.

## Biografija

### Mokslai ir studijos
* 1915–1917 m. privati S. Chaliutinos dramos mokykla (Maskva)

### Aktorinė veikla
* 1911–1914 m. Kauno „Dainos“ draugija
* 1911–1914 m. A. Vitkausko skrajojamoji trupė
* 1911–1914 m. Kauno artistų bendrovė
* 1920–1926 m. Lietuvių meno kūrėjų draugijos Dramos vaidykla
* 1928 m. iki mirties Valstybės teatras

### Vadovaujamoji veikla
* 1926–1928 m. Mūsų teatras, įkūrėja, vadovė ir aktorė.

## Literatūra
* Antanas Vengris. *Nemuno mergaitė*: artistės Onos Rymaitės gyvenimas ir kūryba. Vilnius: Vaga, 1990.

## Šaltiniai
Juozas Stanulis

**Juozas Stanulis** (1897 m. balandžio 3 d. Šventežeryje, Seinų valsčius – 1991 m. balandžio 3 d. Kačerginėje) – Lietuvos teatro aktorius, režisierius.

## Biografija
1917–1918 m. mokėsi Imperatoriškojoje Aleksandro teatro dramos mokykloje (vadovas – R. Apolonskis), 1916–1918 m. J. Vaičkaus vaidybos mokykloje Sankt Peterburge.

1916–1918 m. J. Vaičkaus skrajojamojo teatro aktorius Sankt Peterburge, nuo 1918 m. Vilniuje. 1920–1921 m. Lietuvių meno kūrėjų draugijos Dramos vaidyklos (Kaunas), aktorius. 1923–1926 m. Liaudies teatro steigėjas, vadovas, režisierius, aktorius, 1924–1931 m. dar ir Valstybės teatro, aktorius. 1931–1935 m. Valstybės teatro Šiaulių skyriaus vadovas, režisierius ir aktorius, 1935–1939 m. Klaipėdos skyriaus direktorius, režisierius ir aktorius, 1939–1942 m. Valstybės teatro Šiaulių skyriaus direktorius, režisierius ir aktorius, 1943 m. „Vaidilos“ teatro, režisierius, 1944–1945 m. Vilniaus valstybinio dramos teatro direktoriaus pavaduotojas ir aktorius, 1945–1946 m. Vilniaus valstybinio dramos teatro direktorius ir aktorius, 1947–1958 m. LTSR valstybinio dramos teatro aktorius. Be to, dar ir LTSR valstybinės konservatorijos Aktoriaus meistriškumo katedros dėstytojas.

## Vaidmenys
* Mileris – Frydrichas Šileris. Klasta ir meilė,
* Radvila – Balys Sruoga. Apyaušrio dalia,
* Orgonas – Moljeras. Tartiufas.

## Pastatymai
* Petras Vaičiūnas. Patriotai,
* Vincas Mykolaitis-Putinas. Valdovas,
* S. Gariksas. Moteris,
* Juozas Šaltenis. Saulės vaikai,
* Kazys Binkis. Atžalynas,
* Sofija Čiurlionienė-Kymantaitė. Dvylika brolių juodvarniais laksčiusių.

## Įvertinimas
* 1957 m. – Lietuvos nusipelnęs artistas.

## Šaltiniai
Vincas Steponavičius

**Vincas Steponavičius** (1898 m. gegužės 22 d. Deveitoniuose, Pasvalio rajonas – 1958 m. kovo 1 d. Vilniuje) – Lietuvos aktorius, kolekcionierius.

## Biografija
Lietuvos savanoris, 1918 m. Gedimino kalne kartu su kitais iškėlė Lietuvos trispalvę. Baigė Voronežo lietuvių gimnaziją, studijas tęsė Rygoje, Prahoje, Vienoje. Kaip talentingas dramos aktorius dirbo įvairiuose teatruose Lietuvoje ir Estijoje. Domėjosi menais, buvo sukaupęs paveikslų kolekciją. 1951 m. nuteistas, paveikslų kolekcija konfiskuota. 1989 m. reabilituotas.

## Aktorinė veikla
* 1918 m. Juozo Vaičkaus skrajojamasis teatras (Lietuva)
* 1919 m. Tautos teatras
* 1920–1922 m. Lietuvių meno kūrėjų draugijos Dramos vaidykla
* 1921–1941 m. Valstybės teatras (su pertraukomis)
* 1926–1927 m. Rusų dramos teatras (Talinas)
* 1928–1929 m. Vasaros teatras (Kaunas), įkūrėjas, vadovas
* 1933–1934 m. Valstybės teatro Šiaulių skyrius
* 1945–1949 m. LSSR rusų dramos teatras 

## Šaltiniai

## Literatūra
* Vincas Steponavičius: bibliografijos rodyklė, 1965–2006 (sud. Emilė Bielskienė, Regina Murmokaitė). – Vilnius: Gimtinė, 2006. – 53 p.: portr. – ISBN 9955-9478-7-X
Ipolitas Tvirbutas

**Ipolitas Tvirbutas** (1899 m. rugpjūčio 23 d. Strelnioje prie Sankt Peterburgo – 1968 m. sausio 24 d. Hartforde, JAV) – Lietuvos teatro aktorius, režisierius.

## Biografija
Vaikystę ir jaunystę praleido Rusijoje. Mokėsi Sankt Peterburgo imperatoriškoje Aleksandros teatro mokykloje (vadovas – rež. J. Karpovas). 1917 m. baigęs vaidino A. Čechovo dramos teatre. 1922 m. grįžo į Lietuvą.

1924–1926 m. ir 1928–1931 m. Valstybės teatro, 1926–1928 m. „Mūsų teatro“ aktorius. 1931–1935 m. Valstybės teatro Šiaulių skyriaus, 1935–1939 m. Klaipėdos skyriaus, 1939–1940 m. vėl Šiaulių skyriaus režisierius ir aktorius. 1942–1944 m. Šiaulių miesto teatro meno vadovas ir režisierius. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, Kaselyje su kitais įsteigė lietuvių dramos studiją. 1956 m. išvyko į JAV. Iki 1960 m. dalyvavo lietuvių teatrinėje veikloje, Hartfordo lietuvių teatro režisierius ir aktorius. Kauno, Šiaulių ir Klaipėdos teatruose sukūrė per 70 vaidmenų.

## Pastatymai
Šiaulių ir Klaipėdos dramos teatruose:
* Otto Indigas. Žmogus po tiltu, 1937 m.
* Ignas Šeinius. Diplomatai, 1939 m.
* Vilhelmas Verneris. Žmonės ant ledo, 1939 m.
* Frydrichas Šileris. Klasta ir meilė, 1941 m.
* Gerhartas Hauptmanas. Dorotėja Angerman, 1942 m.
* Augustas Kitsbergas. Vilkatė, 1936, 1942 m.
* Morisas Rostanas. Žmogus, kurį užmušiau, 1944 m.
* Kazys Inčiūra. Vincas Kudirka", 1944 m.

## Šaltiniai
Antanina Vainiūnaitė-Kubertavičienė

**Antanina Vainiūnaitė-Kubertavičienė** (1896 m. gegužės 14 d. Odesoje, Ukraina – 1973 m. kovo 3 d. Kaune) – aktorė.

## Biografija
1915–1918 m. baigė P. Močialovo rusų teatro mokyklą.

Okupavus Vilnių, 1919 m. gegužės 19 d. su trupe pėsčiomis atvyko į Kauną ir gruodžio mėn. jau vaidino H. Zudermano „Joninėse“.  1935 m. apdovanota DLK Gedimino 3-ojo laipsnio ordinu.

Per 50 teatre praleistų metų suvaidino apie 300 vaidmenų: Dezdemoną ir ledi Makbet V. Šekspyro dramose „Otelas“ ir „Makbetas“, karalienę F. Šilerio „Don Karle“, Aną Andrejevną N. Gogolio komedijoje „Revizorius“ ir kitus. Ledi Milford F. Šilerio dramoje „Klasta ir meilė“ vaidino net 30 metų. 1956 m. jai suteiktas Lietuvos liaudies artistės garbės vardas. Palaidota Petrašiūnų kapinėse.

## Aktorinė veikla
* Odesos lietuvių mėgėjų spektakliai,
* Nuo 1912 m. „Rūtos“ lietuvių draugija,
* 1918 m. Jono Vaičkaus skrajojamojo teatro trupė (Vilnius),
* 1919–1920 m. Jono Vaičkaus skrajojamojo teatro trupė (Kaunas),
* 1920–1961 m. Lietuvių meno kūrėjų draugijos Dramos vaidykla.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Antaninos Vainiūnaitės laidotuvės (1973 03 06)
Nelė Vosyliūtė

**Nelė Vosyliūtė** (*Petronėlė Dauguvietienė*; 1899 m. gegužės 30 d. Marijampolėje – 1986 m. spalio 13 d. Vilniuje) – Lietuvos teatro aktorė.

## Biografija

### Mokslai ir studijos
* 1918 m. Voronežo Martyno Yčo gimnazija,
* Po 1918 m. Proletkulto dramos studija (Maskva),
* 1919–1922 m. Antano Sutkaus vaidybos mokykla.

### Aktorinė veikla
Sukūrė apie 200 vaidmenų (daugiausia charakterinių ir komedinių, dažniausiai melodramose).

* Marijampolės „Žiburio“ mergaičių gimnazijos vaidinimai,
* 1919–1922 m. Tautos teatras,
* 1919–1922 m. Vilkolakio teatras,
* 1922–1942 m. Lietuvių meno kūrėjų draugijos Dramos vaidykla,
* 1935–1936 m. Valstybės teatro Šiaulių skyrius,
* 1947–1955 m. LTSR valstybinis dramos teatras.

## Šaltiniai
Aleksandra Zdanavičiūtė-Gustaitienė

**Aleksandra Zdanavičiūtė-Gustaitienė** (1905 m. sausio 9 d. Jurbarke – 1996 m.) – aktorė.

## Biografija

### Mokslai ir studijos

* 1925 m. Antano Sutkaus vaidybos mokykla,
* 1927–1930 m. Valstybės teatro Vaidybos mokykla, A. Sutkaus kursas,
* 1933 m. privati Andriaus Olekos-Žilinsko dramos studija.

### Aktorinė veikla

* 1932 m. Valstybės teatras,
* 1933–1934 m. Jaunųjų teatras (vadovas Andrius Oleka-Žilinskas),
* 1934–1936 m. Valstybės teatras,
* 1936–1939 m. Valstybės teatro Klaipėdos skyrius,
* Po 1944 m. JAV teatro mėgėjų trupės; organizatorė, režisierė ir aktorė.
Petras Zulonas

**Petras Zulonas** (1910 m. lapkričio 16 d. Čiovydžiuose, Kupiškio rajonas – 1982 m. sausio 26 d. Vilniuje) – Lietuvos aktorius.

## Biografija
Baigė Kuosėnų pradžios mokyklą, 1930 m. Panevėžio vidurinę amatų mokyklą. 1931–1932 m. mokėsi Kauno aukštesniojoje technikos mokykloje, 1931–1933 m. Juozo Vaičkaus kino ir teatro studijoje.

1933–1934 m. Jaunųjų teatro, 1934–1936 m. Marionečių teatro, 1936–1940 m. Valstybės teatro aktorius. 1940–1982 m. LSSR dramos teatro aktorius, 1948–1954 m. Vilniaus Valstybės teatro direktorius.

Žmona – aktorė Adolfina Budrikaitė (1921–1985).

## Filmografija
* 1956 m. Tiltas, rež. Borisas Šreiberis
* 1956 m. Ignotas grįžo namo, rež. Aleksandras Razumnas
* 1959 m. Julius Janonis, rež. Balys Bratkauskas, Vytautas Dabašinskas

## Įvertinimas
* 1952 m. Stalino premija
* 1954 m. LTSR nusipelnęs artistas

## Šaltiniai
Elena Žalinkevičaitė-Petrauskienė

**Elena Žalinkevičaitė-Petrauskienė** (1900 m. rugsėjo 23 d. Padustėlis, Dusetų valsčius, Rusijos imperija – 1986 m. gegužės 23 d. Vilnius) – aktorė, poetė, dramaturgė.

## Biografija
Kaune lankė Petrovo baleto studiją, 1920–1922 m. mokėsi privačioje Antano Sutkaus vaidybos mokykloje, muzikos mokykloje mokėsi dainavimo.

1920–1922 m. Vilkolakio teatro ir Tautos teatro aktorė, nuo 1922 m. Valstybės teatro, nuo 1941 m. Kauno miesto teatro aktorė. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, dirbo Augsburgo lietuvių dramos kolektyve, spausdino eilėraščius tremties periodikoje, paruošė keletą vaidinimų stovyklos jaunimui. 1948 m. grįžo į Lietuvą. Nuo 1948 m. Kauno muzikinio teatro aktorė, 1950–1952 m. Liaudies dainų ir šokių ansamblio pranešėja, 1956–1957 m. LTSR valstybinio akademinio dramos teatro aktorė.

Režisavo spektaklius vaikams ir jaunimui, kūrė radijo vaidinimus. Paskelbė atsiminimų apie teatrą, parengė spaudai Kipro Petrausko atsiminimų.

Elena Petrauskienė nacistinės Vokietijos okupacijos metais globojo žymaus smuikininko Danieliaus Pomeranco dukrą Danutę Pomerancaitę. Už žydaitės gelbėjimą ji buvo pripažinta Pasaulio tautų teisuole.

## Bibliografija
* 1930 m. eilėraščių rinkinys „Eskizai“,
* Pjesės *Alės Sidabraitės* slapyvardžiu.

## Šaltiniai
Karenai

**Karenai** (arba ***kajinai***; : *Kayin lu myo*) – Mianmaro ir Tailando tauta.. Skiriamos kelios etninės grupės – baltųjų karenų (*kayin bju*), juodųjų karenų (*kayin net*), *dve jao* ir k.t. Raudonaisiais karenais vadinama kita Mianmaro tauta – kajahai (kareniai).

Tikslus karenų skaičius nėra žinomas, manoma, kad Mianmare gyvena 3,5-7 mln., Tailande – 200 000–400 000. Gyvena daugiausiai rytinėje kalnuotoje Mianmaro dalyje ir vakarų Tailande. Lygumų gyvenvietės prie upių bei kelių, būstai ant polių, kalnų – mažesnės, kupetinės.

Kalba karenų kalbomis, priklausančiomis kinų ir tibetiečių kalboms. Rašto pagrindas – mjanmų abėcėlė. Dauguma budistai, dalis krikščionys (baptistai), yra išpažįstančių tradicinius tikėjimus. Materialinė kultūra artima bamarams. Lygumose gyvenantys karenai užsiima ariamąja žemdirbyste – augina ryžius, kukurūzus, aliejinius augalus, verčiasi sodininkyste bei daržininkyste, kalnuose gyvenantys užsiima lydimine žemdirbyste, gyvulininkyste ir rinkimu.

Mianmare įsikūrusi Karenų valstija, kur ši tauta turi autonomiją.

## Šaltiniai
Rupkalviai

**Rupkalviai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, Nemuno deltos regioniniame parke, 3 km į pietvakarius nuo Šilutės, kelio  dešinėje pusėje, Nemuno užliejamų pievų ribose; daugybė kanalų. Rupkalvių kaimas ribojasi su Žalgirių, Šlažų, Šyšos kaimais. Yra dvejos evangelikų liuteronų senosios kapinės (1997 m. įtrauktos į Lietuvos Respublikos kultūrinio paveldo registrą).

Į pietus nuo kaimo plyti Rupkalvių pelkė (34 km²), aštunta pagal dydį Lietuvoje.

## Istorija

Nuo seno Rupkalviuose gyveno gyvulių augintojai – pievininkai; buvo įsikūrę ant nedidelių pakilimų, sukultūrinus Rupkalvių pelkę, Nemuno užliejamas pievas. 1872 m. pro Rupkalvius nutiestas plentas Šilutė-Rusnė. Iki 1912 m. Rupkalviai priklausė Verdainės, vėliau – Šilokarčemos parapijai.

2003 m. galvijus laikė 5 ūkiai (12 vienetų).

## Gyventojai

## Šaltiniai

* Šilutės kraštas. Enciklopedinis žodynas. Šilutė. 2000.
* ŽŪIKVC informacijos puslapis 
* Šilutės apskrities kaimų sąrašas (1910) 
* Šilutės apskritis seniūnijų sąrašas (1925)
.lt

**.lt** – aukščiausio lygio interneto adresų srities Lietuvos šalies kodas. Įsigaliojęs nuo 1992 m.

## Istorija

1992 m. birželio 3 d., padedant Norvegijos vyriausybei, Oslo universiteto prašymu internete buvo įkurtas .lt aukščiausio lygio domenas. Neilgai trukus po aukščiausio lygio .lt domeno įkūrimo 1993 m. užregistruoti pirmieji antrojo lygio domenai mii.lt, ktu.lt, vu.lt. Tuo metu interneto adresus galėjo turėti tik akademinė bendruomenė, valstybės institucijos ir įmonės. 1994 m. domeno administravimas iš Oslo universiteto buvo perduotas Kauno technologijos universitetui.

Dėl didėjančio poreikio 2000 m. liberalizuotas .lt domeno registravimo procesas sudarius galimybę įkurti domenus fiziniams asmenims. 2004 m. KTU įdiegė daugiakalbę domenų vardų sistemą, leidusią įkurti .lt domeno vardus su savitosiomis lietuviškos abėcėlės raidėmis. 2007 m. įsigaliojo Lietuvos nacionalinio .lt domeno procedūrinis reglamentas.

2009 m. iš viso buvo registruota 100 000 .lt domenų, o 200 000 domenų riba pasiekta 2020 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IANA .lt whois informacija 
* .lt domeno registracijos svetainė
Baskai

**Baskai** (*euskaldunak*) – Europos tauta, gyvenanti Pirėnų pusiasalio šiaurėje, Ispanijos ir Prancūzijos pasienyje (Baskijoje). Iš viso pasaulyje gyvena apie 1,25 mln. baskų, dauguma jų gyvena Baskijos autonominėje srityje Ispanijoje (apie 0,95 mln.), taip pat Prancūzijos Akvitanijos regione ir Atlanto Pirėnų departamente, Pietų Amerikoje.

Baskai giminingi seniesiems Pirėnų pusiasalio gyventojams iberams. Kalba baskų kalba, dalis ispanų ar prancūzų kalbomis. Dauguma katalikai. Tradiciniai verslai – žemdirbystė, gyvulininkystė, sodininkystė, žuvininkystė, jūrininkystė.

Baskai – viena ilgiausiai vienoje vietoje gyvenančių tautų, skirtingai nuo kitų senųjų Europos tautų, jie nepasidavė romanizacijai. Baskų kultūra (tautosaka, tautodailė, architektūra) turtinga. Baskų kilmė neaiški, kalba visiškai nepanaši į jokią kitą kalbą pasaulyje . Vienos teorijos teigia, kad baskai atkeliavo su indoeuropiečiais, kitos – kad žymiai seniau. Naujausi DNR tyrimai atskleidė, kad baskai nuo ispanų nors ir skiriasi genetiškai, tačiau šie skirtumai atsiradę gana neseniai – prieš 2500 m. (geležies amžiaus pab.). Generolo Franko diktatūros metais baskų kalba buvo uždrausta viešojoje erdvėje.

Gruzinai teigia, kad jie giminingi su baskais. Įrodymai labai silpni – didelės beretės, tęstinės liaudies dainos. Tiesa, yra vienas bendras žodis – *Iberija*. Tai viso pusiasalio pavadinimas. O *Iverija* – tai senasis Gruzijos vardas.
Kraujo grupė labai reta, beveik neturi ausies spenelio.

XIX a. kilus baskų tautiniam judėjimui, pradėta reikalauti nepriklausomybės ar bent autonomijos.
Turėjo gan didelę autonomiją iki 1936 metų. Vėliau ji centrinės Ispanijos valdžios atimta; baskų separatistai eina į pogrindį. 1956 metais įkurta ETA (*Euskadi Ta Askatasuna* 'baskų laisvė ir tėvynė') – baskų separatistų organizacija. Nepavykus pakelti visos tautos į aktyvią kovą, ėmėsi grynai teroristinių veiksmų. Baskijai suteikta autonomija XX a. aštuntojo dešimtmečio pabaigoje. 2006 m. ETA pareiškė, kad sudeda ginklus ir savo tikslų sieks tik taikiomis priemonėmis.

## Išnašos
Thang Online

**Thang Online** (tar. *feng onlain*) – nemokamas nuotykių MMORPG žanro kompiuterinis žaidimas, skirtas asmeniniams kompiuteriams, sukurtas „Comprozard Inc.“. Žaidėjų ratas nėra itin didelis, todėl jame yra ganėtinai daug draugiškų ir paslaugių žmonių. Žaidimo pradžioje žaidėjas gali pasirinkti vieną iš 3 veikėjų: iš kurių kiekvienas turi skirtingus aprėdus (šarvus):

* Rian (amazonė; XENA serveryje)
* Kanhoa (karys; AERICAN serveryje)
* On-OnDu Sham (burtininkė; RIRISHA serveryje)

## Thang legenda
Istorija prasidėjo rytinėje kontinento dalyje, vadintoje „Om Lit Praga“, kurioje žmonės ir dievai gyveno harmoningai, o gentys užuot tarpusavyje kariavusios gyveno taikoje. Žaidimo legenda pasakoja apie dievą On-Du. Legenda sakė, kad vieną dieną Manos tarpeklis prasivers ir On-Du apaks.

## Nuorodos
* Oficiali Thang Online svetainė
Kaukazo avarai

**Avarai**, taip pat vadinami **Naujaisiais avarais** (savivardis *ma’arulal*, kalnų tauta) yra tauta Kaukaze, iš viso apie 800 000.

Rusijos autonominėje Dagestano respublikoje avarai sudaro 28 % gyventojų ir yra didžiausia bei įtakingiausia gyventojų grupė. Gyvena daugiausia pietvakarinėje, kalnuotoje Dagestano dalyje, nedidelė mažuma gyvena Azerbaidžano šiaurėje ir apie 20 gyvenviečių yra Turkijoje. Avarai yra musulmonai sunitai.

Avarai kalba avarų kalba, kuri priklauso Dagestano kalboms, įeinančioms į Kaukazo kalbų grupę. Daugeliui Dagestano tautų ir tautelių avarų kalba yra tarptautinio bendravimo kalba. Vakarų Dagestane dauguma gyventojų be gimtosios kalbos moka dar ir avariškai.

Ar ši tauta yra susijusi su istorine raitelių avarų tauta, ar tai tėra atsitiktinis vardų sutapimas iki šiol nėra visiškai išsiaiškinta. Tiurkų kalbose žodis „*avare*“ reiškia klajoklis ir galėjo būti bendras pavadinimas, taikytas daugeliui etninių grupių. Arabų šaltiniuose minima pirmoji avarų valstybė (nuo VI a. iki XIII a.), kuri vadinta „Ssarir“. X a. arabų geografo ir keliautojo Ibn Rustos liudijimu Avarijoje valdė valdovas krikščionis. Daugelyje šaltinių minima, kad Avarijos (Kaukaze) gyventojai ankstyvaisiais viduramžiais buvo mongolų sąjungininkai. XIV–XV a. avarai išsivadavo iš svetimšalių valdžios ir susigrąžino vietinių vadų (nukalų) valdžią. XVIII a. susidarė avarų chanatas pradėjęs puolimus prieš kaimynines valstybes. Chanas Omaras privertė Šekių, Širvanio, Baku, Derbento chanus ir net Gruzijos karalių mokėti jiems duoklę. 1801 m. Omarui mirus, Sultan-Achmetas 1803 m. prisiekė Rusijai, bet nei pats, nei kiti chanai Rusijai nebuvo ištikimas, todėl rusams teko 1817 m., 1822 m. malšinti avarų sukilimus. 1823 m. iš Bucharos kilusiam Hass-Muhamedui supažindinus avarus (mulą Muhamedą ir kt.) su asketiniu islamo sufijų mokymu, čia prasidėjo miuridų judėjimas, kuris nesitenkino religiniais tikslais ir siekė šalies išvadavimo iš rusų valdžios. 1827 m. Gazi mula Hazi Muhamedas (1795–1832 m.) pasiskelbė imamu (valdovu) ir 1829 m. paskelbė šventąjį karą prieš Rusiją. Jo įpėdinis Hamzat – bekas (1832–1834 m.) ir ypač garsusis Šamilis (1834–1859 m.) sugebėjo ne tik suvienyti avarus ir kitas lezginų gentis su čečėnais ir iš dalies net čerkesais ir osetinais, bet ir ilgai priešintis rusų galiai, ypač remiantis tų tautų varguomene prieš rusų palaikomus pasiturinčius chanus ir bekus. Rusai juos galutinai įveikė tik 1863-1864 m., tačiau, 1877 m. kilus Rusijos-Turkijos karui, avarai su kitomis Kaukazo tautomis buvo prieš rusus sukilę.
Formosos provincija

**Formosos provincija** (isp.* Provincia de Formosa*) – provincija Argentinos šiaurės vakaruose, Paragvajaus pasienyje. Pietuose ribojasi su Čiako provincija, vakaruose – su Saltos. Sostinė – Formosa.

## Geografija
Visa provincijos teritorija patenka į Gran Čiako regioną. Paviršius lygus. Klimatas subtropinis. Rytinėje dalyje krituliai krenta ištisus metus (1000 mm per metus), vakarinėje yra sausasis žiemos sezonas (80 mm per metus). Vidutinė metinė temperatūra 21&nbsp;°C, tačiau vasarą gali viršyti 45&nbsp;°C. Dėl skirtingo drėgnumo augalija nevienoda: vakarinėje dalyje auga galeriniai tropiniai miškai, centrinėje – krūmų ir medžių sąžalynai, o Saltos provincijos pasienyje yra vadinamasis *[[El Impenetrable]]* regionas su skurdžia augalija ir kaktusų sąžalynais. Formosos provincijos vakariniu pakraščiu teka Paragvajaus upė, o iš rytų per visą provinciją jo intakai: Bermechas, Monte Lindo, Pilkomajas (teka siena su Paragvajumi). Daugelis mažesnių upių sausuoju metų laiku išdžiūsta. Daug pelkių, nedidelių ežerų. Provincijoje yra Pilkomajo nacionalinis parkas ir Formosos gamtos rezervatas.

## Ekonomika
Formosos provincija – žemės ūkio kraštas. Gyvulininkystė (galvijų auginimas). Auginama medvilnė (50 tūkst. t per metus), sojos (25 tūkst. t), kukurūzai (55 tūkst. t), bananai (70 tūkst. t), citrusai (15 tūkst. t). Taip pat užsiimama bitininkyste (273 t medaus per metus), miškininkyste (140 tūkst. t medienos). Tekstilės pramonė.

## Gyventojai
Provincijoje gyvena 1,2 % šalies gyventojų. Dauguma susitelkę vakarinėje dalyje. Rytinei pusei būdingos nedidelės gyvenvietės, susitelkusios apie geležinkelį ir plentą į Saltą.

Didžiausi miestai (2010 m.):
* Formosa (222,2 tūkst. gyventojų)
* Klorinda (52,8)
* Piranė (20,3)
* El Koloradas (14,2)
* Incheniero Chuaresas (12,7)
* Las Lomitasas (12,4)
* Ibareta (9,4)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Provincijos žemėlapis
* Turizmas Formosoje
Vilniaus miesto teatras

**Vilniaus miesto teatras** – 1785 m. įkurtas teatras Vilniuje. Įkūrė Lenkijos aktorius Vojciechas Boguslavskis.

Iš pradžių (1785–1789) veikė vadinamuosiuose Oskerkų rūmuose, vadovaujami Boguslavskio. Nuo 1796 m. veikė mažuosiuose Radvilų rūmuose.

1796 m. teatrui vadovauti ėmėsi Dominykas Moravskis, išsinuomavęs Radvilų rūmus. 1801–1805 m., jam mirus, teatrui ėmė vadovauti jo žmona Marijana Korvelytė-Moravskienė. 1805–1816 m. teatrui vadovavo Maciejus Kažynski.

Spektakliai Radvilų rūmuose tęsėsi iki 1845 m.

Galų gale teatras persikėlė į Vilniaus Rotušę, kur veikė nuo 1845 iki 1922 m.

## Išnašos
Formosa

**Formosa**, **Formoza** ( – „graži“) gali reikšti:
* Istorinis Taivano salos pavadinimas. Konkrečiai taip buvo vadinami šie objektai:
** Ispanijos Formoza – XVII a. ispanų kolonija Taivane
** Nyderlandų Formoza – XVII a. olandų kolonija Taivane;
** Formozos respublika – 1895 m. paskelbta respublika Taivano saloje;
** Formozos kalbos – austronezinių kalbų atšaka Taivano saloje;
** Formozos sąsiauris – kitas Taivano sąsiaurio pavadinimas;
* Melakoje statyta portugalų tvirtovė;
* Argentinoje;
** Formosos provincija;
** Formosa (Argentina);
** Formosos diecezija (Argentina);
* Brazilijoje;
** Formosa (Brazilija);
** Formosos diecezija (Brazilija);
* Šiaurės Amerikoje;
** Formosa (Ontarijus) – miestas Kanadoje;
** Formosa (Arkanzasas) – miestas JAV;
* Afrikoje;
** kitas Bioko salos pavadinimas;
** Formosa (Bisau Gvinėja) – sala Bisagų salyne;
** Formosos įlanka – senasis Pletenberg Bėjaus įlankos pavadinimas Pietų Afrikos Respublikoje;
** Formosos viršūnė – kalnas Pietų Afrikos Respublikoje, Cicikamos kalnyne;
Formosa (Argentina)

**Formosa** () – miestas Argentinos šiaurės rytuose, Paragvajaus pasienyje, prie Paragvajaus upės. Provincijos centras. 221,4 tūkst. gyventojų (2007).

## Istorija
Iki kolonizacijos Formosos žemės buvo gyvenamos vietinių indėnų genčių: daugiausia tobų ir vičių. 1879 m. balandžio 8 d. Formosą įkūrė komendantas *Luis Jorge Fontana*. 1884 m. tapo Čiako Nacionalinės Teritorijos sostine, o nuo 1955 m. balandžio 15 d. suformuotos Formosos provincijos sostine. Miesto pavadinimas kilo iš senovinio ispanų k. žodžio *fermosa* – „nuostabus“.

## Susisiekimas ir ekonomika
Per Formosą eina kelias Buenos Airės – Asunsjonas. Iš miesto eina kelias ir geležinkelis į Saltą. 7 km į pietus yra *El Pucú* oro uostas, iš kurio vyksta reguliarūs skrydžiai į Buenos Aires. Apdirbamos provincijoje išaugintos žaliavos (maisto, tekstilės pramonė). Uostas prie Paragvajaus upės, per kurį išgabenama provincijos produkcija į La Platos regioną.

## Lankytinos vietos
* *Nuestra Señora del Carmen* katedra,
* gubernatoriaus rūmai,
* botanikos sodas,
* provincijos istorijos muziejus,
* *Centenario* stadionas,
* gamtos rezervatas, Paragvajaus pakrantėje,
* *Isla de Oro* sala,
* *José de San Martín* centrinė aikštė,
* Nacionalinis Formosos universitetas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* www.formosa.gov.ar 
* Formosos universitetas 
* Dienraščio La Mañana svetainė
Atrajojimas

**Atrajojimas** (sin. *gromuliavimas*) – atrajotojų virškinimo proceso dalis. Atrajotojai gali greitai suėsti daug stambaus sunkiai virškinamo pašaro jo nesukramtydami, o tiesiog nurydami į didįjį prieskrandį. Kai gyvuliai neėda, išbrinkęs, suminkštėjęs, mikroorganizmų fermentuotas pašaras dalimis refleksiškai atryjamas į burną. Gromulas (atraja) gerai sukramtomas, suvilgomas seilėmis ir vėl nuryjamas. Per parą gyvuliai atrajoja vid. 6-8 kartus po 30-50 min.
Peliukas Mikis

**Peliukas Mikis** () – komiksų ir animacinių filmų herojus, žemas peliukas, tapęs Walt Disney kompanijos simboliu. Jis buvo sukurtas 1928 metų lapkričio 18 dieną Ubo Aiverkso (*Ub Iwerks*) ir įgarsintas Volto Disnėjaus.

## Istorija

1928 m. Peliuko Mikio personažas pasirodo kine – filme „Garlaivis Vilis“ (*Steamboat Willie*), kur jis vaizduojamas kaip laivyno puskarininkis, stengiantis patraukti pelytės Minės dėmesį. Netrukus jis pasirodo ir laikraščių puslapiuose, bei pasiūtas pliušinis Mikis – žaislas. 1932 m. Voltas Disnėjus gauna Oskaro prizą už filmą šiuo personažu. 1955 m. atsidarė parkas Disneylendas, o vėliau toks pat atrakcionų parkas įkurtas šalia Paryžiaus. 1993 m. žurnalas apie Peliuką Mikį pradėtas leisti Lietuvoje.

## Nuorodos

Peliukas Mikis švenčia 80-metį
Kurdai

**Kurdai** – iranėnų tauta, gyvenanti Irane, Irake, Sirijoje ir Turkijoje. Mažesnės bendruomenės yra Libane, Armėnijoje, Azerbaidžane (Kalnų Karabache), Kuveite, taip pat yra nemažos emigrantų bendruomenės Vakarų šalyse. Jų gyvenama teritorija vadinama Kurdistanu.

Kurdai kalba keletu kurdų kalbos dialektų. Kurdų kalba priklauso indoeuropiečių kalbų iranėnų kalbų grupei.

Visame pasaulyje yra 35-40 mln. kurdų, jie yra viena didžiausių tautų, neturinti savo valstybės. Dauguma tikinčiųjų musulmonai sunitai, taip pat yra šiitų, krikščionių, priklausančių įvairioms sektoms.


Kurdish-inhabited area by CIA (1992).jpg|Kurdistanas
Kurdish-inhabited_areas_of_the_Middle_East_and_the_Soviet_Union_in_1986.jpg|Kurdų išsidėstymas Artimuosiuose Rytuose
Mountain child.jpg|Kurdų mergaitė prie Palangano kaimo (Iranas)
Atrofija

**Atrofija** ( – nuvytimas) – ląstelių, audinių arba organų sumažėjimas ir funkcijos susilpnėjimas arba visiškas išnykimas. 

Būna fiziologinė ir patologinė atrofija:

* **fiziologinė atrofija** – dėl amžiaus nustojusių funkcionuoti organų vytimas.
* **patologinė atrofija** – organų vytimas dėl medžiagų apykaitos, nervinio jaudinimo, kraujo apytakos, spaudimo, neveiklumo, biologinių ir cheminių veiksnių poveikio. Skirstoma į bendrąją ir vietinę. Bendrąją sukelia ilgalaikis badavimas, o vietinę – organizmo neveiklumas.

## Šaltiniai
Zomčinė

**Zomčinė** – kaimas Marijampolės savivaldybėje, už 4 km į šiaurės vakarus nuo Igliaukos. Rašytojo Anzelmo Matučio (1923–1985) gimtinė, čia įsteigtas A. Matučio gimtinės muziejus, šalia jo – medžio skulptūrų parkas, kurio tema yra pasakų herojai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Merguva

**Merguva** – senvaginis ežeras vakarų Lietuvoje, Pagėgių savivaldybėje, apie 4,5 km į pietus nuo Lumpėnų, priešais Ragainę, prie Nemuno dešiniojo kranto. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 3,3 km, plotis iki 0,21 km. Altitudė 4,1 m. Gylis siekia ~3,5 m. Ežeras senvaginis (žiogė), lanko formos. Potvynių metu užliejamas Nemuno vandens. Krantai žemi, aplink plyti sukultūrintos lankos. Įteka Skraudupis ir M-1 upelis (iš Bitežerio), vakaruose protaka jungiasi su Nemunu. Į pietryčius nuo Merguvos yra Bitežeris – tos pačios senvagės dalis (prieš 150 metų šios dalys jungėsi). Rytinėje pakrantėje eina kelias  ir stūkso Bitėnų miškas.

Į šiaurę nuo Merguvos įsikūrę Bitėnai.

## Istorija

Merguva, senovėje dar vadinta Mergežeriu (*Mergilsee*), minima XIV a. kryžiuočių kelių aprašymuose.

Pavadinimas Merguva galimai kilęs nuo žodžio *merga, mergelė*, bet neatmestina ir kur kas archajiškesnė kilmė nuo šaknies *mer-* (plg. „marios“,  „pieva“), taip pat žr.  „menkas lietus“,  „lynoti“ ir pan.

## Šaltiniai
Palėkių ežeras

**Palėkių ežeras** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Jurbarko rajone, apie 2 km į pietryčius nuo Smalininkų, Palėkių kaime. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 1,75 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 10 m. Kranto linija labai vingiuota. Šiaurinis krantas aukštas. Pakrantėse plyti pievos, apaugusios krūmynais. Ežeras sudarytas iš 3 dalių, sujungtų viena su kita kelių metrų pločio sąsiauriais: vakarinė ir rytinė dalys platesnės ir gilesnės, vidurinė dalis siaura ir labai užžėlusi vandens augalija. Rytuose jungiasi upeliu su Ilginio ežeru (Nemuno baseinas). Į šiaurę stūkso Palėkių miškas.

## Šaltiniai
Ilginys

**Ilginys** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Jurbarko rajone, apie 3 km į pietryčius nuo Smalininkų. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,63 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 10 m. Krantai žemi, aplinkui plyti pievos. Šiaurės vakaruose išteka upelis link Palėkių ežero (Nemuno baseinas). Į šiaurę stūkso Palėkių miškas, į rytus įsikūrusi Greičių sodų bendrijos gyvenvietė.

## Šaltiniai
Aknystos

**Aknystos** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Debeikių miestelio. Seniūnaitijos centras. Per kaimą teka Aknysta. Išlikęs Aknystų dvaras. Iš pastatų išliko dalis rūmų, rūkykla, pastatyta apie 1900 m. su išorės laiptais ir atviromis antrojo aukšto galerijomis, T raidės plano kluonas. Jo vidurinė dalis pastatyta 1817 m., priestatai – 1910 m. Parke, kuris įkurtas 1809 m. ir turėjo angliškojo bei itališkojo parko bruožų, išliko dalis riešutmedžių alėjos, vertingų medžių. Buvusiame dvare nuo 1959 m. veikia Psichoneurologijos pensionas.

## Istorija

Minimos nuo 1538 m., kai Žygimantas Augustas Aknystas dovanojo Smolensko bajorui J. Kopčiui. 1807 m. dvarą paveldėjęs Romualdas Jelenskis įkūrė parką, pastatydino rūmus ir ūkinius pastatus.

## Gyventojai

## Galerija

Aknystos, globos namai.JPG|Socialinės globos namai
Unnamed2_-_panoramio_(5232).jpg|Gatvė Aknystose
Aknystos pavasarį.JPG|Pavasaris Aknystose


## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Aleksandravas

**Aleksandravas** – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 13 km į vakarus nuo Plungės, Minijos kairiajame krante ir 5 km į vakarus nuo Narvaišių, prie kelio . Per Miniją nutiestas Liepgirių tiltas. Aleksandravo seniūnaitija. Veikia Aleksandravo pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-90027).

Šiauriniu pakraščiu teka Minija. Gyvenvietė įeina į vandens turizmo maršrutą Stalgėnai–Gargždai–Kintai–Ventės ragas. Į pietus nuo kaimo prasideda Salantų regioninio parko ribos.

## Etimologija

Kaimo pavadinimas kilęs nuo asmenvardžio *Aleksandras*. Manoma, kad jis pavadintas pirmosios Lietuvos rašytojos, kūrusios prancūzų kalba Sofijos Tyzenhauzaitės de Šuazel-Gufjė sūnaus Aleksandro garbei.

## Istorija

Apylinkėse išliko senkapių.

1930 m. įkurta Aleksandravo pradinė mokykla. 1952 m. atidaryta biblioteka, nuo 1956 m. dirba kultūros namai. 1949–1993 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Juozas Šakinis, 1996–2000 m. Kretingos rajono savivaldybės meras

## Šaltiniai
Aleksandravėlė

**Aleksandravėlė** – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 11 km į pietryčius nuo Obelių ir 8 km į šiaurę nuo Antazavės. Seniūnaitijos centras. Stovi mūrinė 1796 m. pastatyta, 1876 m. rekonstruota Aleksandravėlės Šv. Pranciškaus Serafiškojo bažnyčia, kaimo bendruomenė. Priešais ją – dvi vienodos XVIII a. varpinės, šventoriaus tvoroje – 14 Kryžiaus kelio stočių. Veikia Aleksandravėlės Pauliaus Širvio pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-42010).

Aleksandravėlė garsėja Dievo Motinos atlaidais.

## Etimologija

XVII a. valdant Radviloms dvarvietė buvo žinoma kaip ***Pilianava***. Iš Radvilų dvarą nusipirkę Morikoniai gyvenvietę prie dvaro pavadino ***Aleksandrava*** šeimos koplyčios statyboje žuvusio tarno garbei.

## Istorija

Miestelis žinomas nuo XVII a., įkūrė Radvilos. Vėliau, XVIII a. Aleksandravėlės dvaras priklausė Morikoniams. 1865 m. atidaryta pradinė mokykla, 1947–1951 m. progimnazija, 1951–1993 m. septynmetė, aštuonmetė, devynmetė mokykla, nuo 1993 m. pagrindinė mokykla.

1949 m. įkurta biblioteka, 1952 m. atidaryti kultūros namai. Sovietmečiu buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Aleksandravėlėje mokėsi poetas Paulius Širvys (1920–1979).
* Aleksandravėlėje gimė matematikas, fizinių mokslų daktaras Juozas Juvencijus Mačys (1941–).

## Šaltiniai

* 

## Nuorodos
* Miesteliai.lt 
* Aleksandravėlės kaimo bendruomenės svetainė
Bildelis

**Bildelis** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Jurbarko rajone, apie 4 km į pietryčius nuo Smalininkų, 0,35 km į šiaurės rytus nuo Nemuno. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,25 km, plotis – iki 0,03 km. Altitudė 11 m. Krantai žemoki. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Ežeras nenutekantis, priklauso Nemuno baseinui.

## Šaltiniai
Bitežeris

**Bitežeris** – ežeras vakarų Lietuvoje, Pagėgių savivaldybėje, apie 8 km į pietus nuo Lumpėnų, Nemuno dešiniajame krante. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 1,61 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 5,2 m. Ežeras senvaginis (žiogė), potvynių metu užliejamas Nemuno. Krantai vietomis apaugę medžiais ir krūmais, neaukšti, sausi. Aplinkui plyti pievos. Seniau vakaruose jungėsi su senvagės tęsiniu Merguva, rytuose – su Juodežeriu. Pietine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Juodežeris

**Juodežeris** tai:

* Juodežeris – ežeras Lazdijų rajone;
* Juodežeris – ežeras Pagėgių savivaldybėje;
* Juodežeris – ežeras Radviliškio rajone;
* Juodežeris – ežeras Švenčionių rajone;
* Juodežeris - ežeras Tauragės rajone;
* Juodežeris – ežeras Telšių rajone;
* Juodežeris – ežeras Trakų rajone.
Juodežeris (Pagėgių sav.)

**Juodežeris** – ežeras vakarų Lietuvoje, Pagėgių savivaldybėje, apie 9,5 km į pietryčius nuo Lumpėnų, Nemuno dešiniajame krante. Ežeras siauras, senvaginės kilmės (žiogė), užliejamas Nemuno potvynių. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,57 km, plotis – iki 0,055 km. Altitudė 5,9 m. Krantai žemi, sausi. Seniau su Bitežeriu ir Merguva sudarė bendrą senvagę. Rytuose įteka upelis J-1, vakaruose išteka link Bitežerio. Šiaurinėje pakrantėje stūkso Šereitlaukio miškas, aplink kitas pakrantes plyti dirbami laukai ir pievos.

## Šaltiniai
Narvaišiai

**Narvaišiai** – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 12 km į vakarus nuo Plungės, prie plento Šiauliai-Palanga, dešiniajame Minijos krante. Pašto kodas LT-90391.

## Istorija

Prie kaimo kapinių yra Pakutuvėnų piliakalnis, Narvaišių kaimas istoriniuose šaltiniuose minimas 1581 m. 1948–1991 m. kolūkio centrinė gyvenvietė.

LTSR laikais atidarytas medicinos punktas, kultūros namai, 1982 m. atidaryta biblioteka, 1991 m. atidaryta devynmetė, nuo 1994 m. – Narvaišių pradinė mokykla. Veikė žemės ūkio bendrovė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kasikas (ežeras)

**Kasikas** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Jurbarko rajone, apie 2 km į pietryčius nuo Viešvilės, 0,1 km į šiaurę nuo Nemuno. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,14 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 10,4 m. Krantai neaukšti, vietomis apaugę medžiais ir krūmais. Ežerą iš pietryčių į šiaurės vakarus prateka Kasiko upė (Viešvilės intakas). Aplinkui plyti pievos. Į šiaurę stūkso Viešvilės miškas.

Ežerėvardis *Kasìkas* galimai kilęs nuo žodžio *kasti*.

## Šaltiniai
Paglūštės ežeras

**Paglūštės ežeras** arba **Paglūštis** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 5,5 km į pietus nuo Sarių. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,27 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 149,7 m. Krantai žemi, pelkėti, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Ežerą supa Ašvaraisčio miškas, o rytinėje pakrantėje plyti dirbami laukai. Pietvakariuose išteka upeliukas link Meros-Kūnos upės intako Santakos (Žeimenos upės baseinas).

## Šaltiniai
Acintas

**Acintas** – ežeras Švenčionių rajone, 14 km į šiaurės rytus nuo Pabradės, 1 km į šiaurės vakarus nuo . Įeina į Perūno telmologinį draustinį. Ilgis šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi 0,95 km, didžiausias plotis 0,41 km. Altitudė 146,6 m. Didžiausias gylis 2,6 m, vidutinis gylis 1,6 km. Kranto linijos ilgis 2,45 km. Krantai žemi, šiaurvakarinis ir pietrytinis pelkėti. Ežerą supa Ašvaraisčio ir Pabradės miškai. Pietryčiuose išteka bevardis upelis link Santakos upelio intako (Žeimenos upės baseinas).

Vandenvardis *Aci̇̀ntas* (*Aciuntas*) gali būti pakeistas iš **Asintas*, kuris – iš **Uosintas* (nuo medžio pavadinimo *uosis*).

## Šaltiniai
Gelednia

**Gelednia** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 8,5 km į pietryčius nuo Sarių, Daumilų miške. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,42 km, plotis – iki 0,31 km. Altitudė 158,2 m. Krantai žemi, pelkėti, ištisai apaugę medžiais. Ežerą supa Gelednės pelkė. Šiaurės vakaruose išteka upelis link Žeimenos upės intako Meros. Kiek atokiau į vakarus įsikūręs Gelednės kaimas.

## Šaltiniai
Perūnas

: 

**Perūnas** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 11 km į rytus nuo Pabradės, 2 km į šiaurės vakarus nuo Zalavo, Labanoro-Pabradės miškų apsuptyje. Telkšo Perūno aukštapelkės pietinėje dalyje. Ežeras pailgas, termokarstinės kilmės, 0,75 km ilgio (iš pietvakarių į šiaurės rytus), 0,54 km pločio. Altitudė 147,6 m. Seklus, gylis siekia 2,2 m. Krantai žemi, pelkėti, tik pietrytinis aukštesnis. Jo pakrantėje yra smėlio, o kitur dugną dengia sapropelingos durpės.

Iš ežero pietuose išteka Meros intakas M-4 (Žeimenos upės baseinas). Aplink ežerą sudarytas Perūno telmologinis draustinis.

Ežerėvardis laikomas kilusiu nuo slavizmo *Perūnas* („Perkūnas“).

## Šaltiniai
Ilma Didžioji

**Ilma Didžioji** (arba **Didžioji Ilma**) – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 9,5 km į pietryčius nuo Pabradės. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,47 km, plotis – iki 0,22 km. Altitudė 152,2 m. Krantai žemi, apaugę medžiais ir krūmais. Pietinėje pakrantėje plyti dirbami laukai, šiaurinėje ir rytinėje pakrantėse auga miškas. Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės intako Meros-Kūnos baseinui. Už 0,06 km į rytus telkšo mažesnis Ilmos Mažosios ežeras.

Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Piorkų kaimas.

## Šaltiniai
Venžerka

**Venžerka** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 2,5 km į šiaurės vakarus nuo Magūnų. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,13 km, plotis – iki 0,055 km. Altitudė 131,5 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę krūmais. Pakrantės miškingos, kalvotos. Iš šiaurės ir rytų ežerą supa Žaliašilio miškas. Vakaruose per pelkę įteka upeliukas. Ežeras nenutekantis, priklauso Neries upės baseinui.

Prie ežero yra nebegyvenamas Paežerių viensėdis.

## Šaltiniai
Detela

**Detela** (arba **Bratišius**) – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 2,5 km į šiaurės rytus nuo Magūnų, Baluošos miške. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,38 km, plotis – iki 0,32 km. Altitudė 146,8 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę medžiais ir krūmais. Vakaruose išteka upeliukas link Neries upės intako Perčinos. Į vakarus ir šiaurę nuo ežero plyti eksploatuojamas Baluošos durpynas.

## Šaltiniai
Kriauklė (ežeras)

**Kriauklė** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 1,5 km į vakarus nuo Magūnų. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,98 km, plotis – iki 0,32 km. Altitudė 123 m. Kranto linija vingiuota, iš pietų yra įsiterpęs platus pusiasalis. Krantai aukšti, miškingi. Pietryčiuose išteka upelis link Didėškos ežero (Neries upės baseinas).

Šalia įsikūręs Čerėnų kaimas.

## Šaltiniai
Didėška

**Didėška** arba **Didėkša** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 1,5 km į pietvakarius nuo Magūnų. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,15 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 123,2 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję, pakrantės miškingos. Šiaurinė pakrantė aukšta. Vakaruose įteka upeliukas iš netoliese telkšančio Kriauklės ežero, o pietvakariuose išteka upelis link Vaukštelio ežero (Neries upės baseinas).

## Šaltiniai
Galadnė

**Galadnė** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 1 km į pietvakarius nuo Magūnų. Ežeras ovalus, ilgis iš šiaurės į pietus – 0,13 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 121,7 m. Krantai žemi, pelkėti. Pakrantės kalvotos, aukštos, apaugusios mišku, tik pietinė pakrantė žema ir plyti pievos. Pietuose išteka upelis link Punžemio ežero (Neries upės baseinas).

## Šaltiniai
Punžemis

**Punžemis** arba **Puržemis** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 1,5 km į pietvakarius nuo Magūnų. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurę – 0,8 km, plotis – iki 0,21 km. Altitudė 120,8 m. Krantai daugiausia aukšti, apaugę medžiais ir krūmais. Vakarinėje pakrantėje stūkso miškelis, kitose pakrantės plyti pievos, dirbami laukai, auga sodai. Šiaurėje įteka upelis iš Galadnės ežero, vakaruose išteka upelis link Vaukštelio ežero (Neries upės baseinas).

Prie ežero įsikūręs Punžionių kaimas. Rytinėje ežero pakrantėje yra buvusio Punžionių dvaro sodyba.

## Šaltiniai
Ilma Mažoji

**Ilma Mažoji** (arba **Mažoji Ilma**) – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 10 km į pietryčius nuo Pabradės. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,26 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 152,2 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais ir krūmais, pietryčiuose pelkėti. Pakrantės apaugusios mišku. Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės intako Meros-Kūnos baseinui. Už 0,06 km į vakarus telkšo didesnis Ilmos Didžiosios ežeras.

Į pietus nuo ežero yra nebegyvenamas Vispos viensėdis, plyti Baltasamanės pelkė.

## Šaltiniai
Skeimis

**Skeimis** arba **Gelednia** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 11 km į pietryčius nuo Pabradės, Baltasamanės pelkės šiaurrytiniame pakraštyje. Kranto linija vingiuota, į pietus yra nutįsusi ~ 0,3 km ilgio įlanka. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,48 km, plotis – iki 0,44 km. Altitudė 151 m. Šiaurinėje ežero dalyje yra 0,04 ha dydžio priekrantės salelė. Krantai žemi, pietuose pelkėti, apaugę mišku. Šiaurėje išteka upelis link Žeimenos upės intako Meros. Ežeras įeina į Baltasamanės telmologinį draustinį.

Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Akolionijos kaimas.

## Šaltiniai
Vokšelis

**Vokšelis** arba **Vaukštelis** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 2,5 km į pietvakarius nuo Magūnų. Ežero ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,5 km, plotis – iki 0,21 km. Altitudė 117,1 m. Krantai aukšti, tik rytinis ir dalis pietinio krantų žemesni, pelkėti. Iš pietų prieina Balingrado miškas, kitose pakrantėse plyti pievos, dirbami laukai, auga krūmynai. Pietvakariuose išteka upelis link Neries upės.

Šiaurinėje ežero pakrantėje įsikūręs Čerėnų kaimas.

## Šaltiniai
Perčiniškis

**Perčiniškis** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 3 km į pietus nuo Magūnų, Buivydžių hidrografiniame draustinyje. Kranto linija vingiuota, į šiaurę yra nutįsusi įlanka. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,28 km, plotis – irgi 0,28 km. Altitudė 124,6 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę krūmais. Šiaurinė ir šiaurrytinė pakrantė aukšta, apaugusi mišku, vakarinėje pakrantėje auga miškelis, į pietvakarius plyti laukai, į pietryčius – pelkė. Pietuose išteka upeliukas link netoli telkšančio Mašnelio ežero (Neries upės baseinas).

Šalia įsikūręs Bareišiūnų kaimas.

## Šaltiniai
Mašnelis

**Mašnelis** tai:

* Mašnelis – ežeras Druskininkų savivaldybėje;
* Mašnelis – ežeras Švenčionių rajone.
Mašnelis (Švenčionių r.)

**Mašnelis** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 3,5 km į pietus nuo Magūnų, Buivydžių hidrografiniame draustinyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,22 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 124,4 m. Krantai apaugę krūmynais, medžiais, žemi, pelkėti, tik dalis rytinio ir pietinio kranto aukšti. Pakrantėse plyti pievos, dirbami laukai, rytuose auga miškelis. Ežeras nenutekantis, priklauso Neries upės baseinui.

Prie ežero įsikūręs Bareišiūnų kaimas.

## Šaltiniai
Veržinėlis

**Veržinėlis** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 3,5 km į pietus nuo Magūnų, Buivydžių hidrografiniame draustinyje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,14 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 124,6 m. Krantai žemi, pelkėti, tik rytinis krantas aukštas ir apaugęs miškeliu. Pakrantėse plyti dirbami laukai, o į šiaurę yra nutįsusi pelkė. Pietuose išteka upelis link Karackių ežero (Neries upės baseinas).

Šalia įsikūręs Bareišiūnų kaimas.

## Šaltiniai
Pačiūniškė

**Pačiūniškė** arba **Pasiūniškė** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 4 km į pietus nuo Magūnų, Buivydžių hidrografiniame draustinyje. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,3 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 122,2 m. Pietrytinis krantas aukštas, kiti žemesni, daugiausia apaugę medžiais ir krūmais. Iš vakarų prieina Bareišiūnų miškas, kitose pakrantėse plyti pievos, auga medžiai ir krūmai, rytuose – pelkė. Už 0,2 km į vakarus teka Neris. Ežeras nenutekantis, priklauso Neries upės baseinui.

Šalia įsikūręs Bareišiūnų kaimas.

## Šaltiniai
Inchenjero Chuaresas

**Inchenjero Chuaresas** (; *Ingeniero Guillermo N. Juárez*) – miestas Argentinoje, Formosos provincijos šiaurės vakaruose, 450 km nuo Formosos, prie kelio ir geležinkelio Formosa– Salta. Matakoso departamento centras. 12 tūkst. gyventojų; didelė dalis – indėnai.

Naftos gavyba. Miškininkystė. Į pietus nuo miesto yra Formosos gamtos rezervatas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Formosos gamtos rezervatas (1) 
* Formosos gamtos rezervatas (2)
Karis (ežeras)

**Karis** arba **Kario ežeras** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 6 km į pietus nuo Magūnų, Buivydžių hidrografiniame draustinyje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,31 km, plotis – iki 0,22 km. Altitudė 114,9 m. Krantai žemi, pelkėti, tik rytinis krantas aukštas. Pakrantės kalvotos, apaugę mišku – ežerą supa Bareišiūnų miškas. Šiaurėje įteka upelis iš netoliese telkšančio Karaičio ežero.

Kario ežeras nenutekantis, priklauso Neries upės baseinui.

## Šaltiniai
Pijuja

**Pijuja** arba **Pjauja** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 4,5 km į pietus nuo Magūnų, Buivydžių hidrografiniame draustinyje. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,22 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 122,8 m. Šiaurinis ir rytinis krantai aukšti, vakarinis – žemas ir pelkėtas. Iš pietų ir rytų prieina Bareišiūnų miškas, kitose pakrantėse plyti pievos, auga krūmynai. Ežeras nenutekantis, priklauso Neries upės baseinui.

Šalia ežero įsikūręs Bareišiūnų kaimas.

## Šaltiniai
Krakinis (Švenčionių r., Magūnų sen.)

**Krakinis** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 5 km į pietus nuo Magūnų, Buivydžių hidrografiniame draustinyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,37 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 117,7 m. Krantai aukšti, beveik ištisai apaugę medžiais – ežerą supa Bareišiūnų miškas. Ežeras nenutekantis, priklauso Neries upės baseinui.

Šiaurrytinėje pakrantėje įsikūrusi dalis Bareišiūnų kaimo.

## Šaltiniai