open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dimstipatis

**Dimstipatis** – lietuvių mitologinė būtybė, namų sergėtojas, ugnies globėjas. Vardas kilęs iš žodžių *dimsti̇̀s* („sodyba, kiemas, ūkis“) ir *pats* („valdovas“).

## Paminėjimai
Pirmą kartą minimas (kaip *Dimstipan*) 1583 m. jėzuito Jokūbo Lavinskio. Jis rašė, kad Dimstipatį garbinę aukštaičiai, jam atlikdavę aukojimus. 1604 ir 1605 m. Dimstipatis minimas jėzuitų ataskaitose. XVIII a. Dimstipatį paminėjo kunigas Stanislovas Rostovskis. Šiuose šaltiniuose teigiama, kad Dimstipačiui buvo aukojamos įvairios aukos. Žmonės kartą per metus keldavo puotą ir šiam dievui aukodavo dvi juodas vištas, kurias suvalgydavo, o kas likdavo – kaulus, paplavas, išplovus puotos indus – supildavo į židinį ir sudegindavo. Kiti laiko jį šeimininkių dievu, kuriam pačios šeimininkės aukoja kiaulaitę: ją laiko moterys, stovėdamos ratu, o paskerdžia vyriausioji, po to kiaulaitės mėsą suvalgo.

## Interpretacijos
Vilhelmas Manhartas Dimstipatį apibūdino kaip sodybos globėją. Jonas Basanavičius, Jonas Balys laikė namų ugnies, vaisingumo, šeimininkių globėju. Jis esąs ugnies dievas, kuris rūpinosi visais trobesiais ir saugojo juos nuo gaisro. Tai galėjęs būti visų namų dvasių valdovas. Algirdas Julius Greimas tapatino su dievais Žemėpačiu ir Nunadieviu.

## Šaltiniai
Dirvolika

**Dirvolika** („likęs dirvoje“?, orig. *Dirvolira*) – lietuvių javų dievybė, kuri minima 1605 m. jėzuitų atskaitose, kartu su dievu *[[Nosolius|Nosolum]]*. Šiai dievybei buvo aukojami paršai.

Algirdas Julius Greimas siūlo vardą skaityti kaip *Dirvolika* ir mano, kad tai dievas, liekantis javų lauke per žiemą, kai jo brolis *Nosolum* parnešamas namo. Sietina su kitur minima Krūmine Pradžių Varpų. Anot Gintaro Beresnevičiaus, Dirvolika gali būti suprantama ir kaip moteriška dievybė, ir kaip *Nosolum* brolis-dvynys.

## Literatūra
Slenkstinis

**Slenkstinis** – namų dievas, gyvenęs po slenksčiu ir kertėse. Jis būdavo pagerbiamas per vestuvių ir laidotuvių apeigas.

M. Valančius mini, kad motinos, pasislėpusios nuo šeimynos, apdroždavo slenkstį ir sienas keturiose namo kertėse, paskui, pasisėmusios šukę žarijų, sumesdavo sudrožtąsias skiedras ir smilkydavo savo sirguliuojančius vaikus, kad šie nesirgtų.

Siekiant nukreipti nuo naujagimio namų dievo Slenkstinio užsirūstinimą, atvykus kūmai į krikštynas su dovanomis, sodindavo ją ant namų slenksčio. Paskui kūmą pasitikdavo pribuvėja ir, paėmusi iš jos dovanas, kviesdavo į vidų. Vežant naujagimį į krikštą, kūmai išeidavo pro duris ir sustodavo prie lango, o pribuvėja vaiką apnešdavo aplink židinį ir tik tada pro atidarytą langą paduodavo kūmams. Kūmai sugaudavo juodą vištą ir juodą gaidį, padėdavo ant namo slenksčio ir kirviu, nukirsdavo taip, kad jų galvos nukristų vienoje slenksčio pusėje, o kūnai liktų kitoje. Paskiau moterys vištą ir gaidį išskrosdavo, jų žarnomis apraizgydavo lopšį ir laukdavo, kol grįš kūmai iš krikšto. Atvežtą kūdikį įnešdavo į namus, vėl paduodami pro langą. Gaidį ir vištą aukodavo ant slenksčio, kad po slenksčiu gyvenanti dievybė nematytų vaiko – tada jis nemirsiąs, o kad Slenkstinio nesusitiktų, naujagimį išnešdavo pro langą.

## Išnašos
Mitiniai sargai

**Mitiniai sargai**

* *Svirnų sargai* – namų ir sodybos dievybės, kurie saugojo, kad blogosios dvasios ir kad aitvarai neišneštų iš svirnų javų ir kitokio namų turto. Žmonės garbindavo vieną akmenį, kuris jiems buvo vaisingumo ir namų laimės dievu. Svirnuose būdavo padedami tekiniai prieš aitvarų vagystes. Žmonės vežimų tekinius uždėdavo ir ant svirno kraiko, kad aitvaras, pavogęs grūdų, nenuneštų jų į kaimynų svirnus.Apeigos šio sargo garbei buvo atliekamos per kalendorines ir agrarines šventes. Rudenį, baigus laukų darbus, viso kaimo gyventojai rengdavo puotą, prašydami, kad padėtų nudirbti visus ūkio darbus. Puotai gamindavo patiekalus iš visokių rūšių javų ir gyvulių mėsos. Gyvulius šiam tikslui ne skersdavo, o užmušdavo kūle. Iš nuleisto gyvulių kraujo gamindavo specialų patiekalą, vadinamą maišymu, į kurį dėdavo alaus, midaus, pieno, burokų rūgštymo, rugių, miežių, kviečių ir kitų javų. Tą mišinį supildavo į kibirus, nešdavo į lauką ir išlaistydavo ant dirvų. Grižę iš lauko, paimdavo po gabaliuką visokių valgių, nunešdavo prie savo svirnų ir padėdavo po sąspara, kad sargai svirnus saugotų ir nepaliktų jų be globos. Paskui viso kaimo gyventojai pradėdavo valgyti. Tą vakarą reikėdavo suvalgyti visus patiekalus. Jei likdavo ko nors nesuvalgyta, manė, kad ateinančiais metais bus blogas javų derlius. Vaišių metu žiūrėdavo, kad kas nors nepasigertų. Nusigėrusį primušdavo. Po vaišių jaunimas, parinkęs šiaudų ir medžio šakų, kurdavo ugnį ir linksmindavosi.

* Buvo ir kitų mitinių sargų – gerųjų dievybių, globojusių įvairius gamtos reiškinius. Vieni globojo miškus, žvėris, medžiotojus, kiti – laukus, jų derlingumą, treti – vandenis, ketvirti – žmones, penkti – mirusiųjų vėles, šešti – kariaujančius, septinti, – pirklius, aštunti – žynius ir religiją, devinti – kelius. Jei keliauninkas paklysdavo, šaukdavosi kelio sargo, kuris, pasivertęs žmogumi ar gyvuliu, išvesdavo į kelią. Vaizduodavo tuos sargus ožiais, meškomis, vilkais, gaidžiais.

Sargai gynė žmones nuo įvairių piktų dvasių. Jei žmogus blogai elgėsi, sargai supykdavo ir jų nebeglobodavo, tol kol jiems nepaaukodavo aukų. Sargų šaukdavosi barstydami lysves pelenais, į sėklas maišydami šventintų grūdų, gyvuliams duodami šventintų žolių. Per vestuves, vardindami visokius būsimosios šeimininkės gerus darbus, priskaičiuodavo ir namų sargų mylėjimą.
Didžioji adatžuvė

**Didžioji adatžuvė**, arba **jūrų adata** (*Syngnathus typhle*) – adatžuvinių (*Syngnathidae*) šeimos žuvis. 

Kūnas 30-36 cm ilgio, apaugęs raginėmis plokštelėmis, žalsvos ar rausvai rudos spalvos su tamsiomis dėmelėmis. Krūtininis ir uodeginis pelekai labai maži. Galva su ilgu ir riestu snukiu.   

## Paplitimas
Paplitusi Europos jūrų pakraščiuose, taip pat Juodojoje ir Baltijos jūrose. Lietuvos pajūryje dažna. Aptinkamos maždaug 20 m gylyje.

## Šaltiniai
Jagaubis

**Jagaubis** – kitas ugnies dievo Gabjaujio (Gabjaujios) vardas. Jagaubį mini J. Brovskis ir P. Ruigys.

Gabjauja yra pati ankstyviausia matriarchato laikų jaujos ugnies deivė, tos ugnies globėja, o Gabjaujis bei Jagaubis atsirado vėliau, kai moteriškos dievybės neteko ankstesnės reikšmės. Su jaujos ugnimi artimai susijusi ir deivė Javinė, globojusi klojime sukrautus javus.

## Išnašos
Gyvatadatė

**Gyvatadatė**, arba **jūrų yla**, **mažoji adatžuvė** (*Nerophis ophidion*) – adatžuvinių (*Syngnathidae*) šeimos žuvis. Kūnas kirmėliškas, gelsvai žalsvos ar gelsvai pilkos spalvos su rusvais taškeliais, maža galva. Ilgis iki 29 cm.

Paplitusi Europos jūrų pakraščiais iki Skandinavijos. Dažna Baltijos jūros Lietuvos pakrantėse.
Galenitas

**Galenitas** – sulfidų klasės, švino sulfido, PbS, mineralas. Mineralo pavadinimas kilo iš lotynų kalbos – *švino blizgesys*.

Galenitas randamas kristalais, grūdeliais, stambiais agregatais hidroterminėse gyslose. Pasitaiko ir nuosėdinėse uolienose – klintyje,
dolomite, smiltainyje. Galenitas yra pagrindinė švino rūda, taip pat svarbus sidabro šaltinis. Galenito telkiniai aptinkami Vokietijoje, Prancūzijoje, Rumunijoje, Austrijoje, Belgijoje, Italijoje, Ispanijoje, Škotijoje, Anglijoje, šiaurinė Izraelio dalyje, Australijoje, Meksikoje ir JAV.

## Išnašos
Etonas

**Etonas** arba **Kaukazo erelis** graikų mitologijoje – milžiniškas erelis gimęs iš Tifono ir Echidnos sąjungos. Dzeusas liepė Etonui kiekvieną dieną atskridus kapoti prie Kaukazo kalno prikaustytam Prometėjui kepenis, kadangi šis pavogė ugnį iš Olimpo kalno. Kiekvieną naktį kepenys sugydavo tik tam, kad rytoj jas vėl suėstų Etonas. Galiausiai Heraklis išlaisvino Prometėją ir iš lanko nušovė Etoną.
Paprastasis kūjagalvis

**Paprastasis kūjagalvis**, arba **plernė**, arba **punda**, arba **ratisa** (*Cottus gobio*) – kūjagalvinių (*Cottidae*) šeimos žuvis. Kūnas plikas. Nugara ir šonai rusvos ar pilkos spalvos su daugybe tamsių dėmelių ir juostelių. Pilvas šviesus. Pelekai, išskyrus pilvinį, taip pat dėmėti. Šoninė linija eina kūno viduriu iki uodeginio peleko pamato. Galva plokščia, plati. Akys didelės, arti viena kitos.

Lietuvoje gyvena srauniuose upeliuose, slepiasi po akmenimis. Patinas įruošia duobutę ir vėliau saugo į ją išnerštus patelės ikrus.
Raibapelekis kūjagalvis

**Raibapelekis kūjagalvis**, arba **raibakojis kūjagalvis** (*Cottus poecilopus*) – kūjagalvinių (*Cottidae*) šeimos žuvis. 

Panašus į paprastąjį kūjaglvį. Kūno ilgis 8-10 cm. Visas kūnas ir pelekai dėmėti. Pilviniai pelekai dryžuoti. Šoninė linija eina viršutine šono puse ir nutrūksta ties antrojo nugarinio peleko viduriu.

Lietuvoje reta žuvis, aptiktas Neries baseine. Minta mažais bestuburiais.

## Šaltiniai
Maja (mitologija)

Graikų mitologijoje **Maja** – kalnų nimfa, viena iš septynių plejadžių, Atlanto ir Plejonės dukterų. Ji buvo vyriausia, gražiausia ir droviausia iš plejadžių. Majos vardas reškia „motina maitintoja“, jis rodo jos motiniškas funkcijas.

Arkadijos Kilenės kalno tarpeklyje Maja suartėjo su Dzeusu, kuriam pagimdė Hermį (aprašoma Homero himne). Maja atsisakė patikėti Dzeuso ir Apolono tvirtinimais, kad tą pačią dieną, kai gimė Hermis jis pavogė Apolono galvijus. Galiausiai Apolonas atgavo galvijus iškeitęs į lyrą. Ji užaugino Dzeuso ir nimfos Kalisto sūnų Arkadą (Arką). Kartu su seserimis plejadėmis Maja buvo paversta žvaigždėmis (Plejadės). Romėnai Mają tapatino su italų deive Maija (arba Maijeste), žemės derlingumo saugotoja.
Manija (mitologija)

Graikų mitologijoje **Manija** („beprotybė“) – beprotybės personifikacija. Ją pasiųsdavo žmonėms pažeidusiems nusistovėjusią tvarką. Manija indentifikuojama su eumenidėmis ir kitomis deivėmis keršytojomis. Toje vietoje, kur išprotėjo nužudęs motiną Orestas, stovėjo Manijos šventykla. Manijos vardu buvo vadinama visa tos šventyklos vietovė.

Romėnų mitologijoje **Manija** – mirusių deivė. Ji kartu su Mantu (*Mantus*) valdė pomirtinį pasaulį. Buvo sakoma, kad ji yra šmėklų, nemirėlių ir kitų nakties dvasių motina, panašių kaip larės ir manės. Etruskai turėjo analogišką deivę – Manėją.
Ragys

**Ragys** (*Myoxocephalus quadricornis*) – kūjagalvinių (*Cottidae*) šeimos žuvis. Kūnas lieknas, žalsvai ar rusvai pilkas, dėmėtas, 23-27 cm ilgio. Krūtininiai pelekai didesni. Šalia žiaunadangčių yra po 4 aštrias išaugas.

Dažnas Baltijos jūroje.
Teodoras Narbutas

**Teodoras Narbutas** (1784 m. lapkričio 8 d. Šiauriuose prie Gardino – 1864 m. lapkričio 27 d. Vilniuje) – lenkų-lietuvių istorikas romantikas, tautosakos ir kultūros tyrinėtojas, archeologas, inžinierius architektas.

T. Narbutas kolekcionavo istorinius dokumentus bei jų kopijas, ypač – įvairius dokumentus, susijusius su Lietuvos istorija. Studijavo tautosaką, panaudodamas liaudies pasakojimus savo darbuose, nuo 1813 m. organizavo archeologinius kasinėjimus. 1846 m. išspausdino Bychovco kroniką (išsamiausią Lietuvos metraščių versiją). 

Pagrindinis darbas – 9 tomų „Lietuvių tautos istorija“ (1835–1841), parašyta lenkų kalba, atspausdinta Vilniuje. Tai pirmas istorinis veikalas parašytas išimtinai iš Lietuvos perspektyvos, atskiriant LDK istoriją nuo Abiejų Tautų Respublikos istorijos. Darbas baigiasi ties Liublino Unijos pasirašymu (1569). T. Narbutas susirašinėjo su Simonu Daukantu, pirmosios Lietuvos istorijos lietuvių kalba autoriumi, jo knygos turėjo nemažą įtaką Lietuvos tautiniam atgimimui XX amžiaus pradžioje. Jonas Basanavičius į lietuvių kalbą išvertė T. Narbuto *Grovo Kyburg'o kelionė Lietuvona 1397 m*.

Teodoro Narbuto „Lietuvių tautos istorija“ šiuo metu vertinama gana prieštaringai: viena vertus, čia pateikiama daugybė unikalios, šiuo metu neprieinamos informacijos, įskaitant ir XIX a. pradžios tautosaką bei šiuo metu dingusius dokumentus, kita vertus, didelė šios informacijos dalis neparemta nuorodomis, todėl dažnai neįmanoma nustatyti, kur remtasi kitais dokumentais, o kur – tautosaka ar paties T. Narbuto spėlionėmis. Daugelis tyrinėtojų itin nepatikima laiko T. Narbuto surinktą etnografinę medžiagą, į kurią įterpta daug romėnų ir graikų kilmės legendų.
## Išleisti darbai

* Dzieje narodu litewskiego *("Lietuvių tautos istorija")*, 9 tomai. Vilnius:1835–1841
* Pomniki do dziejów litewskich Vilnius: Ruben Rafałowicz (1844)
* Dzieje narodu litewskiego w krótkości zebrane. Vilnius: Ruben Rafałowicz. (1847)
* Pomniejsze pisma historyczne szczególnie do historyi Litwy odnoszące się. Vilnius: T. Glücksberg. (1856)

## Vertimai į lietuvių kalbą

* Lietuvių tautos istorija, I tomas. Vilnius: Mintis, 1998.
* Lietuvių tautos istorija, II tomas. Vilnius: Mintis, 1995.
* Lietuvių tautos istorija, III tomas. Vilnius: Mintis, 1994.
* Lietuvių tautos istorija, IV tomas. Vilnius: Mintis, 1997.
* Lietuvių tautos istorija, V tomas. Vilnius: Mintis, 2001.
* Lietuvių tautos istorija, VI tomas. Vilnius: Mintis, 2020.
* Tikrosios Lietuvos sienų su slavų žemėmis aprašymas, Alkas. lt

## Šaltiniai
Nukleotidas

**(Deoksi)nukleotidai** – (deoksi)nukleozidų, kurie sudaryti iš heterociklinės bazės ir cukraus, fosfatai. Iš jų net tik sudaromi biopolimerai DNR ir RNR, bet jie įeina ir į kai kurių kofaktorių (NAD, NADP, KoA, FAD, FMN) sudėtį. Nukleotidai atlieka svarbų vaidmenį ląstelės metabolizme, signalo perdavime. 

## Nomenklatūra
Nukleotidų pavadinimai sudaromi iš keturių raidžių.
* Pirmoji (mažoji) nurodo ar nukleotidas yra ribonukleotidas, ar deoksiribonukleotidas. Ribonukleotido atveju pirmoji raidė nerašoma, o deoksiribonukleotido atveju rašoma **d**.
* Antroji (didžioji) raidė nurodo kokia heterociklinė bazė įeina į nukleotido sudėtį:
: G: Guaninas
: A: Adeninas
: T: Timinas *paprastai aptinkamas DNR sudėtyje*
: C: Citozinas
: U: Uracilas *paprastai aptinkamas RNR sudėtyje*
* Trečioji (didžioji) raidė nurodo kiek fosforo rūgšties liekanų yra nukleotido sudėtyje: viena (M; Mono-), dvi (D; Di-), trys (T; Tri-).
* Ketvirtoji raidė P nurodo, kad sudėtyje yra fosforo rūgšties liekanų.
 
Pavyzdžiui, *deoksi citidin tri fosfatas* sutrumpintai žymimas dCTP.

### (Deoksi)nukleotidų struktūra

Jei fosforo rūgšties liekana jungiasi prie ribonukleozidų, turime ribonukleotidus, jei prie deoksiribonukleozidų – deoksiribonukleotidus. Pirmieji yra RNR monomerai, antrieji – DNR monomerai. Jei fosforo rūgšties liekana jungiasi prie adenozino 5'-hidroksilo grupės, turime adenozin-5'-fosfatą, jei prie uridino 2'-hidroksilo grupės – turime uridin-2'-fosfatą, jei prie deoksitimidino 3'-hidroksilo grupės – deoksitimidin-3'-fosfatą.

### Nukleotidai

### Deoksinukleotidai

## Nukleotidų gavimas
Iš nukleotidų sudarytos nukleino rūgštys, tad nukleotidai paprastai gaunami jas hidrolizuojant. Hidrolizuojant RNR šarmais gaunama nukleozid-2'-fosfatų ir nukleozid-3'-fosfatų mišinys. Paveikus DNR arba RNR įvairiais fermentais, susidaro ir nukleozid-5'-fosfatų. Nukleino rūgščių hidrolizės produktai rodo, kas rūgšties liekana nukleotiduose gali jungtis prie nukleozidų 2'-hidroksilo, 3'-hidroksilo arba 5'-hidroksilo grupių.

## Nukleotidų funkcijos
Nukleotidai įeina ne tik į nukleino rūgščių, bet ir į nukleotidinių kofermentų
* nikotinamidadenindinukleotido (NAD+),
* jo fosforilinto analogo NADP+,
* flavinadenindinukletido (FAD),
* flavinmononukleotido (FMN),
* kofermento A (KoA) ir kt. sudėtį.
Organizme būna ir laisvų nukleotidų. Nukleotidais vadinami ir nukleozid-5'-difosfatai ir trifosfatai. Šie polifosfatai yra labai svarbūs ląstelės bioenergetikai, ypač adenozin-5'-trifosfatas (ATP). Nukleozid-5'-trifosfatai yra nukleino rūgščių biosintezės substratai. Labai svarbūs yra ir nukleozid-3',5'-ciklofosfatai, ypač adenozin-3',5'-ciklofosfatas, kuris yra daugelio hormonų veikimo tarpininkas.

## Šaltiniai
Bornholmas

**Bornholmas** – Baltijos jūros sala, priklausanti Danijai, į šiaurę nuo Lenkijos ir apie 40 km į pietus nuo Švedijos. Salos plotas – 588,4 km², gyventojų – 40 215 (2014 m.).

Administracinis centras – Rionė (apie 15 000 gyventojų). Bornholmas – (*Bornholms Regionskommune*) yra atskiras Danijos administracinis vienetas, turintis savivaldą.

## Pavadinimas
Pirmaisiais mūsų eros amžiais sala buvo vadinama *Burgundaholm* arba * Burgondhar* („Burgundijos sala“), nes į salą atsikėlė burgundų gentys.

## Istorija
Pirmieji žmonės apsigyveno maždaug prieš 12 000 metų, tai buvo medžiotojų ir rinkėjų grupelės. Seniausios būstų liekanos datuojamos apie 7000 m. pr. m. e. Maždaug 4000 m. pr. m. e. įsigali žemdirbystė. Yra išlikę bronzos amžiaus piešinių olose bei kapinynų.

Geležies amžiaus radiniai (apie 500 m. pr. m. e. – apie 800 m. e.m) byloja apie intensyvius prekybinius mainus.

Pirmąsyk rašytiniuose raštuose sala kaip atskira karalystė paminėta 890 m., kurią maždaug 961–985 m. užgrobė danų karalius Haroldas I Mėlyndantis. Po to kelis amžius truko vidiniai konfliktai tarp bažnytinės ir karaliaus valdžios. XII a. pastatytos Hammershus (karaliaus) bei Lilleborg (vyskupo) pilys.

1643–1658 m. salą buvo užgrobusi Švedija, po to vėl grįžo Danijai, po to saloje įsivyravo taika, suklestėjo amatai.

Antrojo pasaulinio karo metu 1940 m. Bornholmo saloje išsilaipino Vokietijos kariuomenė. Po to, kai 1945 m. gegužės 8 d. Vokietija pasirašė besąlyginės kapituliacijos aktą, Bornholme dislokuoti vermachto likučiai atsisakė kapituliuoti, dėl to Rønne ir Nexø miestai buvo bombarduojami. Salose iki 1946 m. buvo sovietų armijos daliniai.

## Kita informacija
Bornholmo liga – virusinė (*Coxsackie virus*) liga, pavadinta todėl, kad pirmąsyk buvo aptikta šioje saloje.

## Šaltiniai
Padrikasis spiečius

**Padrikasis spiečius** – žvaigždžių telkinys, susidedantis iš dešimčių, šimtų ar kartais tūkstančių gravitacijos siejamų žvaigždžių, be aiškaus centrinio branduolio. Žvaigždžių formavimasis sudaro tik trumpą tokio spiečiaus gyvavimo dalį, todėl visos žvaigždės daugmaž vienodo amžiaus. Panaši ir jų cheminė sudėtis. 

## Savybės
* Visos žvaigždės daugmaž *vienodai* nutolę (atstumai tarp jų daug mažesni nei atstumas nuo spiečiaus iki Saulės).
* Visos žvaigždės daugmaž *vienodo* amžiaus.
* Visos žvaigždės daugmaž tos pačios cheminės sudėties.
* Žvaigždžių masės *labai skirtingos*, nuo 80 – 100 iki mažiau nei 0,08 Saulės masių (M&#x2609;). 

Susiformavęs spiečius egzistuoja kosminiu mastu neilgai. Daugelis jų per maždaug 100 000 mln. metų išsisklaido, žvaigždėms tęsiant savo kelią nepriklausomai viena nuo kitos. 

Kai kurie padrikieji spiečiai (Sietynas, Hiadės, Mesjė 44) žmogaus žinomi nuo priešistorių laikų. Arčiausiai (pagal savo dydį labai arti) yra Didžiųjų Grįžulo Ratų spiečius, kuris jau atrodo kaip atskiros, skirtingiems žvaigždynams priklausančios žvaigždės.

## Šaltiniai
Sietynas (astronomija)

**Plejadės**, **Sietynas**, M45 – ryškus padrikasis spiečius Tauro žvaigždyne. Plika akimi lengvai matomos 6 žvaigždės, geresnėmis sąlygomis 9 ir daugiau. 1579 m, gerokai prieš išrandant teleskopą, buvo teisingai sužymėta 11 žvaigždžių. Iš viso spiečiuje yra daugiau nei 500 žvaigždžių, pasklidusių po Mėnulio pilnačiai prilygstantį plotą. Nuotolis nuo Saulės – 440 &#x00b1; 6 šm, skersmuo – keliasdešimt šm.

Plejadės – labai jaunas (apie kelis šimtus milijonų metų) ir nespėjęs išsisklaidyti spiečius, kuriam gyvuoti liko maždaug dar antra tiek. Jame gausu baltųjų milžinių ir raudonųjų nykštukių, įtariama jog yra rudųjų (panašiai Jupiterio skersmens bet 10 – 60 kartų masyvesnių). Tarp spiečiaus žvaigždžių yra apyskaidris atspindžio ūkas.

## Istorija ir mitai
Spiečius žinomas nuo priešistorinių laikų, minėtas dar Homero ir Hesiodo.

Lietuvių liaudies dainose sietynas yra personifikuojamas ir vadinamas „broleliu“.

Pavadinimas Plejadės kilo iš graikų mitologijos – taip pavadintos kalnų nimfos. Graikų mitologijoje žvaigždynas taip pat yra „septynios seserys“.

Senovės Egipto laikais netoli Plejadžių buvo pavasario lygiadienio taškas, todėl jų pasirodymas prieš saulėtekį simbolizavo pavasario pradžią.

Senovės indų legendose tai – septyni šokantys broliai. Stebuklinga melodija juos prikėlė iš miego ir šokdami jie pakilo į dangų. Tik vienas nukrito žemėn. Indiškas pavadinimas – * Kartikeya*.

Vikingams jis asocijavosi su Frėja.

**Ryškiausios Sietyno žvaigždės**:

## Kita informacija
Plejadės tapo Subaru kompanijos logotipu ir vardu (taip japoniškai vadinamos Plejadės).

## Šaltiniai
Sietynas

**Sietynu** vadinama:
* Sietynas – slapta 1892–1897 m. veikusi organizacija lietuviškai spaudai platinti jos draudimo metu.
* Sietynas – dvisavaitinis koperacijos, savivaldybės, ūkio, kultūros ir profesinio judėjimo laikraštis, savivaldybės, kooperacijos, ūkio ir kultūros žurnalas, leistas 1919 m. lapkričio 25 d. – 1922 m. gruodžio 24 d. Šiauliuose.
* Sietynas – žurnalas, leistas 1974–1992 m. Kanadoje.
* Sietynas – kultūros leidinys (žurnalas, jaunųjų kultūros mėnraštis), ėjęs 1988–1991 m. Vilniuje.
* Plejadės, Sietynas, M45 – ryškus padrikasis spiečius Tauro žvaigždyne.
* Sietynas – kaimas Kauno rajone, pietvakariniame Viršužiglio pakraštyje.
* **Sietynas** – kabantis, šakotas šviestuvas.
Johann Gutenberg

**Johanas Gutenbergas** (, pilnas vardas: ; apie 1398 m. – 1468 m. vasario 3 d.) – vokiečių metalo dirbinių gamintojas ir išradėjas. Išgarsėjo sukūręs spaudos presą, paremtą vyndarių pavyzdžiu, bei savo indėlio tobulinant spaudos technologijas (rašalai alyvos pagrindu, tikslių metalinių raidžių formų liejimas, klišių lydinys).

1455 m. vasario 23 d. Gutenbergas išspausdino pirmąją knygą (Biblija). Lapkričio 6 d. Maince išleistas aktas, numatantis J. Gutenbergo prioritetą knygų leidyboje.

Maiklo H. Harto sudarytame įtakingiausių pasaulio istorijos asmenybių sąraše Johanas Gutenbergas užėmė aštuntąją vietą.

Jis gimė 1398 m. Maince, Vokietijoje. Svarbiausias Gutenbergo nuopelnas yra tas, kad visas spausdinimo proceso dalis sujungė į efektyvią gamybos sistemą, nes spausdinimo privalumas yra masinė produkcija. Jis išrado raidėms tinkamą metalo lydinį, formadėžę tiksliam raidžių išdėstymui, dažus, kurių pagrindą sudarė nafta, bei spausdinimui tinkančią mašiną. Iš spausdinimo proceso keturių elementų – judančių raidžių, spausdinimo mašinos, tinkamo rašalo ir spausdinimui reikiamos medžiagos – tik ketvirtasis popierius buvo ne Gutenbergo išradimas – jį I a. išrado kinai.

Masinio spausdinimo privalumas yra masinė produkcija. Gutenbergas išvystė ne seriją patobulinimų, o visą gamybos procesą. Geriausiai žinomas darbas – Gutenbergo Biblija, buvo išspausdinta Maince 1455 m. Gutenbergo pavardės nėra jokioje jo išleistoje knygoje. Iš savo išradimo jis neužsidirbo daug pinigų. Jam kelis kartus buvo iškeltos bylos, viena jų baigėsi įrangos konfiskavimu ir perduota jo partneriui J. Fustui. J. Gutenbergas mirė 1468 m. vasario 3 d. skurde.

Gutenbergo vardu pavadinta 1971 m. įkurta nemokamų knygų elektroniniu formatu biblioteka – Gutenbergo projektas.

## Šaltiniai
1935 m. Europos krepšinio čempionatas

**1935 m. [[Europos krepšinio čempionatas|Europos vyrų krepšinio čempionatas]]** – pirmasis Europos krepšinio čempionatas vykęs Ženevoje (Šveicarija). Europos krepšininkams jis tapo repeticija prieš 1936 m. vasaros olimpines žaidynes Berlyne. Pirmajame Europos vyrų krepšinio čempionate varžėsi dešimties žemyno valstybių rinktinės.

## Galutinė rikiuotė

## Atrankos rungtynės
Prieš čempionatą Madride (Ispanija) vyko vienerios atrankos rungtynės, kuriose susitiko Ispanijos ir Portugalijos rinktinės. Pergalę jose 33:12 šventė ispanai, kurie ir pateko į Europos pirmenybes. Įdomu tai, kad rungtynėms teisėjavo Ispanijos rinktinės treneris Mariano Manent.

## Rezultatai

### Pirmasis etapas
Pirmajame etape komandos sužaidė po vienerias rungtynes. Trys iš penkių laimėjusiųjų iškart pateko į pusfinalius, o likusios dvi ekipos kovojo dėl paskutinio kelialapio į kitą etapą. Pralaimėjusieji tęsė kovą dėl 5-10 vietų.

Į pusfinalius patekusios **komandos** paryškintos

### Kova dėl 5-10 vietų
Belgija ir Italija iškart gavo teisę žaisti dėl 5-8 vietų, tuo tarpu kitos keturios komandos sužaidė po vienerias rungtynes, kurių pralaimėtojai turėjo varžytis dėl 9-10 vietų, o pergales iškovojusios rinktinės toliau žaisti dėl 5-8 vietų.

Rungtynių **nugalėtojai** paryškinti

#### Dėl 9-10 vietų

Prancūzija, Italija, Belgija ir Bulgarija kovojo dėl 5-8 vietų. Jos sužaidė po vienerias rungtynes, kurių nugalėtojai toliau žaidė dėl 5-6 vietų, o pralaimėjusieji dėl 7-8 vietų.

#### Dėl 7-8 vietų

#### Dėl 5-6 vietų

### Pusfinaliai
Pusfinaliuose jėgas išmėgino Latvijos – Šveicarijos ir Ispanijos – Čekoslovakijos rinktinės. Rungtynių nugalėtojai pateko į pirmenybių finalą, o pralaimėjusios ekipos kovojo dėl trečiosios vietos.

### Mažasis finalas

### Finalas

## Nugalėtojai
Europos čempionų vardus iškovojo Latvijos rinktinė:
* Rūdolfs Jurciņš
* Eduards Andersons
* Aleksejs Anufrijevs
* Mārtiņš Grundmanis
* Herberts Gulbins
* Jānis Lidmanis
* Džems Raudziņš
* Visvaldis Melderis
* Hudins
Antroje vietoje liko Ispanijos krepšininkai:
* Rafael Martin
* Emilio Alonso
* Pedro Alonso
* Juan Carbonell
* Armando Maunier
* Fernando Muscat
* Cayetano Ortega
* Rafael Ruano
Trečiąją vietą iškovojo Čekoslovakijos rinktinė:
* Jiří Ctyroky
* Jan Fertek
* Josef Franc
* Josef Klima
* Josef Moc
* František Picek
* Vaclav Voves
1949 m. Europos krepšinio čempionatas

**1949 m. [[Europos krepšinio čempionatas|Europos vyrų krepšinio čempionatas]]** – šeštasis vyrų Europos krepšinio čempionatas, vykęs Kaire (Egiptas). Jame dalyvavo septynios komandos. Pirmenybės buvo surengtos Egipte, nes 1947 m. Europos čempionė TSRS atsisakė jas rengti savo šalyje. Kadangi V Europos vyrų krepšinio čempionate, vykusiame Čekoslovakijoje, šeimininkai iškovojo antrąją vietą, nuspręsta nerengti pirmenybių toje pačioje valstybėje du kartus iš eilės. Tad čempionatą surengti garbė atiteko bronzos medalininkams egiptiečiams.

Daugelis valstybių, neatvykusių į šias pirmenybes, savo nedalyvavimo priežastimi nurodė nepatogų susisiekimą su Egiptu. Tad čempionate dalyvavo tik 4 Europos valstybės, tarp jų ir Turkija, kurios didesnė dalis yra Azijoje. Šis čempionatas laikomas pačiu silpniausiu per visą Europos pirmenybių istoriją, nes tik 3 dalyvės buvo anksčiau išmėginusios jėgas Europos čempionate.

## Rezultatai
Čempionato sistema buvo tokia pat, kaip ir III Europos vyrų krepšinio pirmenybių. Komandos sužaidė viena su kita po vienerias rungtynes. Už pergalę grupėje buvo skiriami 2 taškai, už pralaimėjimą – 1 taškas.

### Galutinė rikiuotė

### Rungtynių rezultatai

Rungtynių **nugalėtojai** paryškinti

## Nugalėtojai
Vienintelį kartą Europos čempione tapo valstybė iš kito žemyno – Egiptas:
* Youssef Mohammed Abbas
* Youssef Kamal Abouaouf
* Fouad Abdelmeguid el-Kheir
* Gabriel Armand „Gaby“ Catafago
* Nessim Salah el-Dine
* Abdelrahman Hafez Ismail
* Hussein Kamel Montasser
* Mohammed Ali el-Rashidi
* Wahid Chafik Saleh
* Mohammed Mahmud Soliman
* Albert Fahmy Tadros
* Medhat Mohammed Youssef
Antrąją vietą iškovojo Prancūzijos krepšininkai:
* André Buffière
* Robert Busnel
* René Chocat
* Jacques Dessemme
* Maurice Desaymonnet
* Louis Devoti
* Jacques Favory
* Fernand Guillou
* Jean Perniceni
* Jean-Pierre Salignon
* Jean Swidzinski
* André Vacheresse
* Jacques Freimuller
* Marc Quiblier
Trečiąją vietą užėmė graikai:
* Alekos Apostolidis
* Stelios Arvanitis
* Nikos Bournelos
* Thanasis Kostopoulos
* Giannis Lambrou
* Fedon Mattheou
* Nikos Nomikos
* Missas Pantazopoulos
* Nikos Skylakakis
* Alekos Spanoudakis
* Takis Taliadoros
* Sokratis Apostolidis
1959 m. Europos krepšinio čempionatas

Europos krepšinio čempionatas, vykęs 1959 m. Stambule (Turkija).

## Vietos
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#
1961 m. Europos krepšinio čempionatas

Europos krepšinio čempionatas, vykęs 1961 m. Belgrade (tuometinė Jugoslavija).

## Vietos
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#
1963 m. Europos krepšinio čempionatas

Europos krepšinio čempionatas, vykęs 1963 m. spalio 4-13 d. Vroclave (Lenkija). Visos rinktinės buvo suskirstytos į du pogrupius po 8 komandas. Grupių pirmųjų dviejų vietų laimėtojai susitiko pusfinaliuose. Čempionato finalą laimėjo TSRS rinktinė, rezultatu 61:45 įveikusi Lenkijos rinktinę. Tai buvo didžiausias Lenkijos vyrų krepšinio laimėjimas Europos čempionatuose. Rezultatyviausiu čempionato žaidėju tapo Jugoslavijos vyrų krepšinio rinktinės narys Radivojus Koračas.

## Vietos
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#
1965 m. Europos krepšinio čempionatas

Europos krepšinio čempionatas, vykęs 1965 m. Maskvoje ir Tbilisyje (tuometinė TSRS).

## Vietos
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#
1967 m. Europos krepšinio čempionatas

Vyko 1967 m. Helsinkyje ir Tamperėje (Suomija).

## Vietos
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#
1969 m. Europos krepšinio čempionatas

Čempionatas vyko 1969 m. nuo rugsėjo 27 d. iki spalio 5 d. Neapolyje ir Kazertoje (Italija).

Europos krepšinio čempionais tapo TSRS vyrų krepšinio rinktinė, finale 81:72 (41:33) nugalėjusi Jugoslavijos rinktinę. TSRS rinktinės sudėtyje žaidė ir Europos čempionu tapo Modestas Paulauskas.

## Rezultatai

### Pirmasis etapas
Pirmajame turnyro etape komandos buvo suskirstytos į dvi grupes – vienoje jų buvo šešios rinktinės. Kiekviena rinktinė sužaidė po vienerias rungtynes su visomis savo grupės komandomis. Už pergalę grupėje buvo skiriami 2 taškai, už pralaimėjimą – 0 taškų.

Pirmąsias dvi vietas kiekvienoje grupėje užėmę komandos pateko į pusfinalius. Kitos rinktinės buvo priverstos toliau žaisti dėl 5-8 ir 9-12 vietų.

#### A grupė

#### B grupė

## Vietos
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#
II amžius

**Antrasis mūsų eros amžius** – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs **101** metų sausio 1 dieną ir pasibaigęs **200** metų gruodžio 31 dieną.

Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis pr. m. e. – **[[1 tūkstantmetis]]** – 2 tūkstantmetis

Amžiai: I amžius – **II amžius** – III amžius

## Įvykiai
### Baltai
* Iki V a. Rytprūsiai ir Lietuva palaikė gyvus ir sudėtingus prekybos ryšius su Romos Imperija bei laisva Germanija. Niekad anksčiau baltai nesinaudojo tokiu metalo dirbinių gausumu ir įvairumu.
* **~[[150 m.]]** - Graikų mokslininkas Klaudijus Ptolemėjus (~87 ~168 m.) savo „Geografijoje“ pirmą kartą pateikė kartografinį Lietuvos vaizdą ir įvardijo bent keturis jo laikais į rytus nuo Vyslos žemupio ir Baltijos jūros gyvenusius sen. baltų etnosus, t. y. galindus (galindae), sūduvius (sudini), kuršius (carbones) ir sėlius (sali).
* Apie **[[150]]–[[200 m.]]** Vakarų Lietuvoje atsirado turtingų diduomenės kapų, susiformuoja vadystės. 
* Artėjant **[[190 m.]]** gotai toliau migruoja į pietus, išstumia vietinės baltų ir slavų gentis ir apsigyvena prie Vyslos ir Vakarų Bugo upių. Kai rytiniai germanai (gotai) išsikraustė į pietryčių Europą, baltai vėl pasistūmėjo iki Vyslos. Kernavėje ir kitose Lietuvos vietose atsiranda prūsams būdingų pilkapių.
* Kai germanų gentys pasitraukė iš regiono tarp Jutlandijos pusiasalio vakaruose ir Vyslos upės rytuose, dalis Pomeranijos baltų pasiliko.
* Šiaurės vakarų Lietuvoje kapai su akmenų vainikais mirusieji iki XIII a. laidoti nedeginti negiliose duobėse, apdėtose akmenimis, su įkapėmis. Nemuno deltoje kapinynuose iki IV a. mirusieji laidoti su gausiomis įkapėmis, priskiriami skalviams.

### Mokslas, technologijos
* **[[105]]** m. – Kinijoje išrandamas popierius.

### Karas, taika ir politika
* **[[184]]** m. Kinijoje kilęs „Geltonųjų raiščių“ sukilimas paspartino Han dinastijos žlugimą.

## Šimtmečio žmonės
* Popiežiai
* Japonijos imperatoriai
* Kinijos imperatoriai
* Partų imperijos valdovai

## Dešimtmečiai ir Metai
III amžius

**Trečiasis mūsų eros amžius** – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs **201** metų sausio 1 dieną ir pasibaigęs **300** metų gruodžio 31 dieną.

Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis pr. m. e. – **[[1 tūkstantmetis]]** – 2 tūkstantmetis

Amžiai: II amžius – **III amžius** – IV amžius

## Įvykiai
* **[[220]]** Kinijoje baigiasi Han dinastijos valdymas, prasideda politinio susiskaldymo periodas.
* **[[220]]-[[265]]** Cao Vei valstybė (Kinijos regione).
* **[[221]]-[[264]]** Šu Han valstybė (Kinijos regione).
* **[[221]]-[[280]]** Rytų U valstybė (Kinijos regione).
* **[[265]]-[[316]]** Vakarų Dzin valstybė (Kinijos regione).
* **[[269]]** – Imperatoriui Klaudijui II (*Claudius II*) kovojant su krikščionimis, buvo nukankintas Romos katalikų Bažnyčios kunigas Valentinas, vėliau tapęs visų įsimylėjėlių šventuoju.
### Baltai
* Užkariavus Dunojaus vidurio žemes, romėnai sukūrė gintaro prekyba dideliais mastais, organizuojant ekspedicijas skirtingais keliais iš Panonijos prie Baltijos jūros, ypatingai Sembos. Prekybos plėtros suklestėjimas priskiriamas III amžiuj. Pagrindinis prekybos gintaru centras Romos imperijoje buvo Aquileia [Adrijos jūros pakrantėje, vienas iš amatų centras Romoje].
* Vyslos žemupio gotams ėmus veržtis į pietus bei pietryčius, į pietus nuo rytinių baltų arealo susiformuoja užkariautojų gotų konsoliduota „alaniškai-sarmatiško“ etnoso Černiachovo kultūra - Aujum (Oium) valstybė.
* Žemaitijoje, Šiaurės ir Vidurio Lietuvoje atsirado turtingų diduomenės kapų, susiformuoja vadystės.
* Kernavėje Pajautos slėnyje III a.–IV a. klestėjo miestas. Archeologiniai radiniai rodo, jog čia gyveno labai specializuoti amatininkai (juvelyras, kauladirbys), pagal rastus importinius papuošalus galima spėti čia gyvenus turtingus miestiečius. 
* Apie 300 m. Lietuvos pajūryje gyvenviečių smarkai sumažėjo, nes kartu su Gotlando gyventojais gepidais link Juodosios jūros patraukė ir dalis pajūrio gyventojų, palikdami pakeliui būdingus vakarų baltų kultūrai pėdsakus.
* Išsiskyrė vakarinė geležies amžiaus archeologinė Djakovo kultūra arba piliakalnių kultūra, paplitusi prie Volgos, Okos aukštupių ir Valdajaus aukštumoje, su ryškia rytų baltų kultūros įtaka, kapų nerasta.
* Dalis galindų prisijungė prie gotų žygių ir dalyvavo Didžiajame tautų kraustymesi.
* Amžiaus pab. Lietuvos pietuose ir pietryčiuose plito apskriti pilkapiai su akmenų sampilais. Akmeningas kapinynas siejamas su jotvingiais.

## Dešimtmečiai ir Metai
IV amžius

**Ketvirtasis mūsų eros amžius** – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs **301** metų sausio 1 dieną ir pasibaigęs **400** metų gruodžio 31 dieną.

Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis pr. m. e. – **[[1 tūkstantmetis]]** – 2 tūkstantmetis

Amžiai: III amžius – **IV amžius** – V amžius

## Įvykiai
* **[[265]]-[[316]]** Vakarų Dzin valstybė (Kinijos regione).
* **[[304]]-[[439]]** Kinijos šiaurėje gyvuoja šešiolika penkių barbarų tautų valstybių.
* Amžiaus II pusėje iš rytų atklydo tiurkakalbiai hunai, sutriuškino Černiachovo kultūros nešėjus – gotus ir jų sąjungininkus, privertė juos trauktis į šiaurę. Europinių sarmatų genčių sąjunga sužlugo neatlaikiusi hunų puolimo.
* Apie **[[375 m.]]** Hermanarikas nusižudė. Ostgotai suskilo: vieni patraukė į vakarus pas vestgotus, o kiti pasidavė hunams.
### Baltai
* Prie Okos ir Dniepro upių aukštupių paplito geležies amžiaus archeologinė Moščino kultūra (iki VIII a.). Kultūra priskiriama baltams – rytų galindų gentims, mirusieji laidoti sudeginti.
* Aukštutinėje Padnieprėje, Aukštutinėje Panemunėje, palei Dauguvos aukštupį ir vidurupį paplito geležies amžiaus archeologinė rytų baltų Tušemlios kultūra (iki VIII a.). Piliakalniuose rasta apskrito plano šventyklų liekanų.
* Susiformavo Rytų Lietuvos pilkapių srities kultūra. Tarp Šventosios ir Nemuno upių, daug toliau į rytus nuo dabartinių Lietuvos ribų, susidarė lietuvių gentis. 
* Apie **[[350]]-[[376 m.]]** - pagal gotų epą („Getikoje“), atpasakotą Jordano (551 m.) ir Sakso Gramatiko (1218 m.) ostrogotų karalius Hermanarikas (Ermanaric) surengė karo žygį prieš aisčius, sukūrė plačią imperiją tarp Juodosios ir Baltijos jūrų, pajungdamas slavų bei aisčių gentis. "{120} Savo protų ir pažiba jis paklusdino ir Eisčių tautą, kuri gyvena pačiame Germanų Okeano (Baltijos) pakraštyje". [Jordanes, Getica].
* Pajautos slėnio (Kernavė) mediniai įtvirtinimai vėl buvo atstatyti. Kernavės medgrinda datuojama IV–VII amžiumi.
* Vilniaus Žemutinės pilies ir rūmų vietoje egzistavo įtvirtinta medinė gyvenvietė.
* Prekyba gintaru, mainai su Romos imperija palaipsniui aprimsta. Atsiranda turtingumu išsiskiriantys sūduvių ,,kunigaikščių” kapai.
* Amžiaus pab. Romoje sudarytas žemėlapis „Pointingerio kelių maršrutai“, jame nurodoma į Baltijos jūrą įtekanti upė Sellianus, kurią daugelis tyrinėtojų linkę laikyti Dauguva, o vardą sieti su sėlių gentimi.
* Po 391 m. mirė graikų kilmės romėnų istorikas Amianas Marcelinas (lot. Ammianus Marcellinus; g. ~325 -330 m. Antiochijoje). Romoje parašė istorijos knygą „Rerum gestarum libri“, aprašančia 352–378 m. įvykius. Mini gentis prie Nemuno  (lot. Chronius) ir Vyslą (lot. Vitula) upės ir neurus.

## Šimtmečio žmonės
* **[[350]]-[[376 m.]]** ostrogotų karalius Hermanarikas (Ermanaric)

## Dešimtmečiai ir Metai
VII amžius

**Septintasis mūsų eros amžius** – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs **601** metų sausio 1 dieną ir pasibaigęs **700** metų gruodžio 31 dieną.

Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis pr. m. e. – **[[1 tūkstantmetis]]** – 2 tūkstantmetis

Amžiai: VI amžius – **[[VII amžius]]** – VIII amžius

## Įvykiai
* **VII amžiaus pradžia** – avarai sunaikina Singidunumą
* **[[618]]** – Sui dinastijos (Kinija) žlugimas, Tang dinastijos valdymo pradžia.
* Apie **[[630]]** – Slavai užkariauja Singidunumą
* **[[654 m.]]** pab. prekybiniais kanalais "Justiniano maro" epidemija perėjo per Šiaurės Afriką, visa Europą.
* **[[690]]** – Kinijos imperatorienė U Džao paskelbia Džou dinastijos įkūrimą ir, pasivadinusi imperatore U Dzetiana, valdo iki 705 m.
### Baltai
* Senieji prūsų miestai Viskiautai ir Drusuo (Trusas) buvo pradiniai gintaro kelio į pietus taškai. Čia buvo vikingų prekybos kolonijos. Vulfstanas mini buvus Trusuo uostą, į kurį užsukdavę įvairiausių kraštų laivai ir pirkliai. Archeologų nustatyta, kad uostas apėmė apie 20 ha plotą.
* Rytų germanų paliktoje Pomeranijos baltų teritorijoje pradėjo kurtis slavai. Ten jie maišėsi su baltų likučiais, kuriuos ilgainiui asimiliavo.
* „Hervarar saga ok Heiðreks“ pasakoja, kad švedų karalius Ivar Vidfamne apie **[[675]]** m. valdęs Kuršą (Kúrland), Estiją (Eistland) ir kitus kraštus.
* Dniepro baltų likimą lėmė apie **[[VII a.]]** pab. prasidėjęs iki tol tik dab. Dešniakrantėje Ukrainoje gyvenusių rytinių slavų veržimasis į rytinę Dniepro baseino dalį. Išplitę slavai iki XII a. pab. asimiliavo visus Dniepro baltus, kartu perimdami daugelį baltų kultūros bruožų.

## Dešimtmečiai ir Metai
1975 m. Europos krepšinio čempionatas

**XIX [[Europos krepšinio čempionatas]]** vyko 1975 m. tuometinėje Jugoslavijoje (Serbijoje ir Kroatijoje): Belgrade, Splite, Karlovace ir Rijekoje.

## Vietos
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#
1981 m. Europos krepšinio čempionatas

**XXII Europos vyrų krepšinio čempionatas** vyko 1981 m. tuometinėje Čekoslovakijoje (Bratislava, Haviržovas, ir Praha). Čempionatą laimėjo TSRS krepšinio rinktinė, finale rezultatu 84:67 nugalėjusi Jugoslavijos rinktinę. Bronzos medalius iškovojo Čekoslovakijos vyrų krepšinio rinktinė, rezultatu 101:90 nugalėjusi Ispanijos rinktinę. TSRS rinktinės sudėtyje žaidė ir Europos čempionu tapo Sergejus Jovaiša.

## Rezultatai

### Pirmasis etapas
Pirmajame turnyro etape komandos buvo suskirstytos į dvi grupes – vienoje jų buvo šešios rinktinės. Kiekviena rinktinė sužaidė po vienerias rungtynes su visomis savo grupės komandomis. Už pergalę grupėje buvo skiriami 2 taškai, už pralaimėjimą – 1 taškas.

Po tris geriausias kiekvienos grupės komandas pateko į antrą – šešių komandų vieno pogrupio varžybų etapą, kuriame pirmąsias dvi vietas užėmusios komandos žaidė finalines rungtynes dėl aukso medalių, o trečią ir ketvirtą vietas pogrupyje užėmusios komandos kovojo dėl bronzos medalių. Likusios rinktinės žaidė dėl 7-12 vietų.

#### A grupė

#### B grupė

## Vietos
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#
VIII amžius

**Aštuntasis mūsų eros amžius** – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs **701** metų sausio 1 dieną ir pasibaigęs **800** metų gruodžio 31 dieną.

Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis pr. m. e. – **[[1 tūkstantmetis]]** – 2 tūkstantmetis

Amžiai: VII amžius – **[[VIII amžius]]** – IX amžius

## Įvykiai
* **[[705]]** – baigiasi Kinijos imperatorės U Dzetianos valdymas, į valdžią grįžta Tang dinastija.
* **[[732]]** – frankai sumušė arabus prie Puatjė.
* **[[755]]-[[763]]** – An Lušano sukilimas Kinijoje.
* **[[800 m.]]** Užšalo ne tik Juodojį jūra, bet ir Dardanelų sąsiauris. Ledo storis siekė 50 colių.
### Baltai
* **[[VIII a.]]** - **[[X a.]]** pirm. pusm. Drusuo buvo prūsų prekybos uostas prie kelio iš Baltijos ir Aistmarių į Vyslą, buvęs svarbus druskos prekybos centras. 
* **[[VIII a.]]** - **[[X a.]]** Okos baseino galindus nuo kitų, vakariau gyvenusių baltų atskyrė į šiaurę slenkantys slavai.
* Įsigali paprotys laidoti mirusius sudegintus kartu su įkapėmis.  Kuršių kapinynuose mirusieji iki IX a. laidoti nedeginti, su miniatiūrinėmis įkapėmis.
* Apie **[[700 m.]]** – mūšis Natangijos pietuose tarp prūsų ir Mozūrų gyventoju, prūsai laimėjo.
* Skandinavai jau apie **[[760 m.]]** gabendavo į Senają Ladogą gintarą. Tai rodo jų tarpininkavimą baltų – slavų prekyboje.
* Apie **[[770 m.]]** - Brovalos mūšis, kuriame švedų karalius Sigurdas Hringas įveikė danų karalių Haraldą Karo Dantį, dalyvavo kuršiai ir aisčiai (Saksas Gramatikas „Danijos istorija“).
* **[[790 m.]]** langobordų istorikas Paulus Diaconus (~720-800 m.) savo veikale „Historia Langobardorum“ paminėjo Galindą (Golanda).
 

## Dešimtmečiai ir Metai
1983 m. Europos krepšinio čempionatas

**XXIII Europos krepšinio čempionatas** vyko 1983 m. Prancūzijoje (Limožas, Kanas, ir Nantas). Čempionatą laimėjo Italijos krepšinio rinktinė, finale rezultatu 105:96 nugalėjusi Ispanijos rinktinę. Bronzos medalius laimėjo TSRS vyrų krepšinio rinktinė, rezultatu 105:70 nugalėjusi Nyderlandų rinktinę. TSRS rinktinės sudėtyje žaidė Valdemaras Chomičius, Sergejus Jovaiša ir į geriausių čempionato žaidėjų penketuką patekęs Arvydas Sabonis.
Šis čempionatas tai pirmas Sabonio tarptautinis pripažinimas, jis buvo aiškus lyderis SSRS rinktinėje. Visi lietuviai žaidė starto penkete ir buvo rinktinės lyderiais kartu su Myškinu (CSKA).

Jugoslavai į čempionatą atsivežė būsimą krepšinio žvaigždę Draženą Petrovičių.

SSRS rinktinei nepavyko pusfinalyje įveikti galingos Ispanų komandos, kurių gretose žibėjo San Epifanio (BC Bacelona) ir Madrido Realo įžaidėjas J.A. Corbalán, pastarasis ir gavo čempionato MVP už puikiai organizuotą visos komandos žaidimą.

Šis čempionatas visiems įsiminė dėl Jugoslavijos fiasko, kuri sugebėjo užimti tik 7 vietą, tai skaudus smūgis pasaulio ir Europos krepšinio čempionams. Jugoslavai pralaiminėdami svarbias paskutines rungtynes italams, sukėlė masines muštynes aikštelėje.
   

## Turnyras

### Pirmas raundas
Pirmajame turnyro etape komandos buvo suskirstytos į dvi grupes – vienoje jų buvo šešios rinktinės. Kiekviena rinktinė sužaidė po vienerias rungtynes su visomis savo grupės komandomis. Už pergalę grupėje buvo skiriami 2 taškai, už pralaimėjimą – 0 taškų.

Po keturias geriausias kiekvienos grupės komandas pateko į tolimesnį – atkrintamųjų varžybų etapą. Kitos rinktinės buvo priverstos toliau žaisti dėl 9-12 vietų.

### A grupė

### B grupė

## Vietos
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#
Reklamacija

Reklamacija ( 'garsus nepritarimas') – dažniausiai raštiškas pirkėjo ar užsakovo pareiškimas (skundas) pardavėjui arba tiekėjui dėl netinkamos prekių kokybės, reikalavimas pašalinti trūkumus, sumažinti kainą, padengti nuostolius.

Lietuvoje kokybės kontrolę vykdo ir vartotojų teises gina Kokybės inspekcija.

## Taip pat skaitykite
* ISO
* Standartas
* Vartotojų teisės

## Šaltiniai
* Tarptautinių žodžių žodynas, (c) Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985

## Nuorodos
* http://www.inspekcija.lt
1985 m. Europos krepšinio čempionatas

**XXIV Europos krepšinio čempionatas** vyko 1985 m. tuometinėje Vakarų Vokietijoje (Karlsrūhėje, Lėverkuzene ir Štutgarte). Čempionatą laimėjo Sovietų Sąjungos krepšinio rinktinė, finale rezultatu 120:89 nugalėjusi Čekoslovakijos rinktinę. Nugalėtojų komandoje žaidė keturi lietuviai Valdemaras Chomičius, Sergejus Jovaiša, Rimas Kurtinaitis ir Arvydas Sabonis, kuris tapo ir naudingiausiu (MVP) viso čempionato žaidėju. Šiame čempionate TSRS rinktinė paskutinį (14-ąjį) kartą tapo Europos vyrų krepšinio čempionais.

## Turnyras

### Pirmas raundas
Pirmajame turnyro etape komandos buvo suskirstytos į dvi grupes – vienoje jų buvo šešios rinktinės. Kiekviena rinktinė sužaidė po vienerias rungtynes su visomis savo grupės komandomis. Už pergalę grupėje buvo skiriami 2 taškai, už pralaimėjimą – 1 taškas.

Po keturias geriausias kiekvienos grupės komandas pateko į tolimesnį – atkrintamųjų varžybų etapą. Kitos rinktinės buvo priverstos toliau žaisti dėl 9-12 vietų.

### A grupė

### B grupė

## Atkrintamosios varžybos

## Vietos
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#
1987 m. Europos krepšinio čempionatas

**XXV Europos krepšinio čempionatas** vyko 1987 m. Atėnuose (Graikija). Čempionatą laimėjo Graikijos vyrų krepšinio rinktinė finale po pratęsimo rezultatu 103:101 (41:42, 89:89) laimėjusi prieš TSRS rinktinę, kurioje žaidė Šarūnas Marčiulionis, Sergejus Jovaiša ir Valdemaras Chomičius. Šeimininkė – Graikijos rinktinė pirmą kartą laimėjo Europos vyrų krepšinio čempionatą. Tai taip pat buvo pirmas kartas, kai Graikijos nacionalinė sporto rinktinė laimėjo tokio lygio turnyrą, todėl krepšinis tapo populiariausia sporto šaka Graikijoje. Rezultatyviausiu ir naudingiausiu čempionato žaidėju tapo Graikijos rinktinės lyderis Nikos Galis.

Čempionate puikiu žaidimu pasižymėjo ir SSRS rinktinės lyderiu tapo Šarūnas Marčiulionis, jis per rungtynes vidutiniškai įmetė po 19.3 tšk. Š. Marčiulionis iš karto pelnė tarptautinį pripažinimą ir NBA skautų dėmesį. Šiame čempionate dėl traumų nežaidė Arvydas Sabonis ir Rimas Kurtinaitis, tačiau kiti lietuviai buvo lyderiais. Labai svarbios ir įtemptos pusfinalio rungtynės su pajėgia Ispanija buvo laimėtos Š. Marčiulionio (26 tšk.) ir V. Chomičiaus (20 tšk.) dėka.

## Turnyras

### A grupė

### B grupė

## Atkrintamosios varžybos

## Vietos
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#
1989 m. Europos krepšinio čempionatas

**XXVI [[Europos krepšinio čempionatas]]** vyko 1989 m. Zagrebe (Kroatija, tuometinė Jugoslavija). Čempionate SSRS rinktinę treniravo Vladas Garastas, jos sudėtyje žaidė ir bronzos medalius laimėjo keturi Lietuvos krepšininkai: Arvydas Sabonis, Šarūnas Marčiulionis, Rimas Kurtinaitis, Valdemaras Chomičius. SSRS rinktinė pusfinalyje, po nepaprastai atkaklios kovos, rezultatu 80:81 pralaimėjo Graikijos rinktinei. Tai buvo paskutinis kartas, kai Europos krepšinio čempionate žaidė SSRS rinktinė.

## Turnyras

### A grupė

### B grupė

## Atkrintamosios varžybos

## Vietos
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Šaltiniai
1991 m. Europos krepšinio čempionatas

**XXVII Europos krepšinio čempionatas** vyko 1991 m. Romoje (Italija). Čempionatą penktą ir paskutinį kartą laimėjo Jugoslavijos vyrų krepšinio rinktinė, finale rezultatu 88:73 laimėjusi prieš Italijos rinktinę. Rezultatyviausiu žaidėju čempionų komandoje buvo T. Kukočius, įmetęs 30 taškų. Jis taip pat tapo ir naudingiausiu (MVP) viso čempionato žaidėju.

## Turnyras

### A grupė

### B grupė

## Atkrintamosios varžybos

## Vietos
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#
1993 m. Europos krepšinio čempionatas

**XXVIII Europos krepšinio čempionatas** vyko 1993 m. Vokietijoje (Berlynas, Karlsrūhė ir Miunchenas). Šiame čempionate Vokietijos komanda pirmą ir vienintelį kartą iškovojo aukso medalius, finale rezultatu 71:70 nugalėjusi Rusijos rinktinę.

## Lietuvos rinktinės pralaimėjimas atrankoje
Dėl tuomet galiojusios FIBA varžybų struktūros 1992 m. olimpinėse žaidynėse bronzos medalius laimėjusi Lietuvos rinktinė teisės kovoti dėl kelialapio į 1993 m. Europos krepšinio čempionatą neturėjo, nes atrankos etapas prasidėjo prieš FIBA atkuriant Lietuvos krepšinio federacijos narystę. Tačiau į Vokietijoje surengtą Europos krepšinio čempionatą buvo surengtas papildomas atrankos turnyras, o komandų, žaidusių čempionate skaičius padidintas nuo 12 iki 16. Vis tik, Lietuvos rinktinė nesugebėjo patekti į šį čempionatą, nes nepateko į kitą Vroclave surengto papildomo atrankos turnyro etapą. Lietuvos rinktinė trijų komandų pogrupyje rezultatu 102:99 įveikė Lenkijos rinktinę, tačiau antrose rungtynėse 80:88 pralaimėjo Baltarusijos rinktinei. Lenkijos rinktinei rezultatu 81:75 įveikus Baltarusijos komandą, ir visoms trims grupės komandoms pasiekus po vieną pergalę buvo skaičiuojamas įmestų ir praleistų taškų skirtumas. Lietuvos rinktinė pagal šį rodiklį atsidūrė paskutinėje vietoje. Pastebėtina, kad į čempionatą iš šio atrankos turnyro nesugebėjo patekti nei Lenkijos, nei Baltarusijos komandos.

## Turnyras

### Pirmas raundas

### A grupė

### B grupė

### C grupė

### D grupė

### Antras raundas

### E grupė

### F grupė

## Atkrintamosios varžybos

## Vietos
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Šaltiniai