open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kamil Mikulčík

**Kamil Mikulčík** (g. 1977 m. lapkričio 18 d. Trnava) – Slovakijos dainininkas ir aktorius.

Nuo 2004 m. Kamil yra vokalinės grupės Fragile narys. Su šia grupe yra išleidęs penkis albumus.

2009 metais su dainininke Nela Pocisková atstovavo savo šaliai Eurovizijos dainų konkurse. Jie buvo pirmieji šalies atstovai po dalyvavimo 1998 m. Duetas su balade „Leť tmou“ () pusfinalyje užėmė 18 vietą ir į finalą nepateko.

## Diskografija

### Albumai
Su grupe Fragile:
* 2007: *Voice Mail*
* 2009: *Vianoce*
* 2010: *Next Level*
* 2011: *Deťom*
* 2011: *Vianoce 2*

### Singlai
* 2009: *Leť tmou* (su Nela Pocisková)

## Nuorodos
* Grupės Fragile tinklalapis

|-
Dvikamienė pušis

**Dvikamienė pušis** – išskirtinės išvaizdos dvikamienė pušis, auganti Molėtų rajone, Inturkės seniūnijoje, Rudesos girininkijoje, Juodųjų Lakajų ežero šiaurės rytų krante, apie 0,5 km į rytus nuo Palakajo  kaimo. 

Pušis stūkso Labanoro regioniniame parke. Gali būti pasiekiama iš kelio . Kelyje nuorodų nėra. Miške prieinama nuo ežero pakrantės ties Ščiurio iškyšulio ir Cibaragio suformuota įlanka (apie 50 m). Prie paminklinio medžio įrengta atokvėpio vieta, yra informacinis stendas. 

Pušies kamienas prie pagrindo yra dvigubas. Medis dideliame aukštyje taip pat šakojasi į du kamienus su dviem viršūnėmis. Savivaldybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas.

## Duomenys

* Medžio rūšis: paprastoji pušis (*Pinus sylvestris L.*)
* Aukštis: 29 m
* Kamienų apimtys 1,3 m aukštyje: 1,77 m ir 0,93 m

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
Viešbutis Grand Hotel (TV serialas)

**„Viešbutis „Grand Hotel“** () – kostiuminis, draminis ispanų serialas. Serialą pastatė kompanija „Bambú Producciones“.

Ispanijoje rodytas nuo 2011 m. spalio 4 d. iki 2013 m. birželio 25 d. kanalu Antena 3. Lietuvoje buvo rodomas 2013 m. birželio–gruodžio mėn., LNK televizijos eteryje, vėliau ir per TV1.

Serialas nufilmuotas *[[Palace de Magdalena]]* rūmuose, Santandere. „Viešbutis „Grand Hotel“, kurio veiksmas vyksta XX a. pradžioje, karaliaus Alfonso XIII valdymo laikais, pelnė ne vieną apdovanojimą ir buvo puikiai įvertintas kritikų.

Serialas taip pat buvo rodomas Prancūzijoje, Jungtinėje Karalystėje, Estijoje, Rusijoje, Turkijoje, JAV, Venesueloje, Vokietijoje ir kitose šalyse.

## Siužetas

Serialas, kurio veiksmas vyksta aristokratiškame viešbutyje, pasakoja apie galingos Alarkonų šeimos ir viešbučio tarnų gyvenimą. Istorija prasideda sulig pagrindinio herojaus Chulijaus, pasiryžusio surasti savo seserį, atvykimu į viešbutį.

Kai Ispanijoje pasirodė vietos kino meistrų susuktas prabangusis „Viešbutis „Grand Hotel“, kritikai ir spauda jį apipylė liaupsėmis. „Tai puiki dovana žiūrovams“, – rašė žurnalas „Total TV Guide“. Žiūrovams nauja ispanų juosta primins rafinuotąjį „Downton Abbey”, šis britų serialas pelnė du „Auksinius gaublius“. „Viešbutis „Grand Hotel“ buvo pramintas „Ispaniškaja Dauntauno abatija“ ir tikrai pelnytai“, – pažymi „Radio Times“.

Filmas nukels žiūrovus į dvidešimt tojo amžiaus pradžią, auksinius karaliaus Alfonso XIII laikus, kai damų suknelės buvo įmantresnės viena už kitą, o interjerai akino nepaprasta prabanga. Čia vaizdai stebins akis ir aitrins jausmus, o protas įsisuks į painų detektyvinį siužetą. Mat kiekvienas „Viešbučio „Grand Hotel“ kambarys turi savo paslaptį.

„Labiau už nepunktualumą nekenčiu tik dviejų dalykų: klaidų ir melo.“ Ar tai buvo paskutiniai žodžiai, kuriuos išgirdo „Grand Hotel“ vyresnioji kambarinė Kristina tą dieną, kai dingo? Šie žodžiai tokie iškalbingi dar ir todėl, kad juos ištarė ponia Alarkon, prabangiojo „Grand Hotel“ savininkė.

Pasiryžęs išsiaiškinti, kur paslaptingai dingo Kristina, jos įžūlus, bet nepaprastai žavus brolis Chulijus įsidarbina viešbučio patarnautoju ir pradeda pavojingą tyrimą. Jis įsiskverbs į aukštuomenės sluoksnius, atskleis ne vieną sukrečiančią tiesą, jam atsivers durys, kurios niekada neturėjo atsiverti.

Bet svarbiausia – dingusios sesers paieškos pastūmės Chulijų į Alisijos Alarkon, nepaprastai gražios viešbučio savininkės dukters glėbį. Ši jauna, nepriklausomai mąstanti jauna moteris dėl šeimos verslo yra priversta ištekėti už ambicingo ir apsukraus viešbučio direktoriaus. Bet net ir sužinojusi, kas iš tikrųjų yra Chulijus ir ko jis siekia, Alisija sutinka padėti jam išsiaiškinti tiesą apie dingusią seserį – mesdama atvirą iššūkį savo šeimai ir rizikuodama gyvybe.

„Viešbučio „Grand Hotel“ veiksmas vyksta Ispanijoje 1905 metais.

## Vaidina

## Nuorodos
* Apie serialą oficialioje kūrėjų svetainėje
* Apie serialą Beta Film svetainėje 
* Apie serialą LNK televizijos svetainėje
Jeane Manson

**Jeane Manson** (tikrasis vardas *Jean Ann Manson*; g. 1950 m. spalio 1 d. Klivlande, Ohajuje, JAV) – amerikiečių modelis, dainininkė ir aktorė. 1974 m. nusifotografavo „Playboy“ žurnalo viršeliui.

Kine debiutavo 1967 m., nusifilmavusi dramoje „Hot Thrills and Warm Chills“. 1979 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „J’ai déjà vu ça dans tes yeux“ () užėmė 13 vietą. Per 1976–1996 m. laikotarpį Jeane pardavė apie 20 milijonų albumų kopijų.

## Diskografija

### Singlai
* Avant de nous dire adieu (1976)
* Une femme (1976)
* La chapelle de Harlem (1977)
* Ce n’est qu’un au revoir (1977)
* Un enfant est né (1977)
* No volveré (1977)
* Fais-moi danser (1978)
* J’ai déjà vu ça dans tes yeux (1979)
* Fly to New York city (1979)
* Vis ta vie (1979)
* Tu es venu (1980)
* L'étoile d''amour (1980)
* Amitié et amour (su Kenny Loggins) (1981)
* Comme un bateau ivre (1981)
* Et j’en ouble de pleurer (1981)
* Aimer c’est mourir un peu (1982)
* Need you (1982)
* Love moi dans tes bras (1983)
* Besoin d’un homme (1983)
* Lucie et Daniel (1985)
* Je suis perdue (1985)
* Ne dis rien (1986)
* Hymne à la vie (1987)
* Te buscaré (1988)
* L’amour prison (1989)
* Those were the days (1990)
* Guantanamera (1992)
* The world should be ours (1993)
* C’et toi que j’aime (1996)
* Rester ou partir (1996)
* Yobel n’ayons pas peur (1997)
* Partir avec toi (1998)

### Albumai
* Jeane Manson (1977)
* Lovingly (1977)
* Fly to New York city (1979)
* Stand by me (1980)
* Jeane Manson canta en Español (1980)
* Jeane Manson (1981)
* La belle histoire de Shirley Violette (1981)
* Aux USA (1982)
* Mes photos couleur (1983)
* Ange ou démon (1985)
* Song d’une nuit (1988)
* Jeane Manson y el Mariachi Mezcal (1992)
* Je n’aime que toi (1992)
* Dédicace – Concert à la salle Gaveau (1995)
* Country girl (1996)
* Un nouveau monde (1998)
* Jeane Manson chante les plus grands airs classiques (1999)
* Gospel (2001)
* Amour caché (2004)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė    

|-
Velvet

**Velvet** (anksčiau *Galerías Velvet*) – ispanų draminis televizijos serialas. Serialą pastatė kompanija „Bambú Producciones“.

Eteryje kanalu Antena 3 rodytas nuo 2014 m. vasario 17 d. iki 2016 m. gruodžio 21 d. Lietuvoje 2014–2017 m. laikotarpiu serialas rodytas per LNK ir TV1.

Serialas ne kartą nominuotas įvairiuose televizijos apdovanojimuose, o dalį nominacijų ir laimėjo. Susilaukė tarptautinės sėkmės, buvo rodomas Italijoje (TV kanalu Rai), Prancūzijoje (TV kanalu M6), Argentinoje, Graikijoje, Kinijoje, Čilėje ir daugelyje kitų šalių, taip pat prieinamas Netflix platformoje JAV, Kanadoje, Lotynų Amerikoje, Australijoje, Didžiojoje Britanijoje. Po sėkmingų keturių „Velvet“ sezonų nuspręsta kurti tęsinį „Velvet kolekcija“ (*Velvet Colección*), kuris rodytas mokamu Ispanijos kanalu Movistar+ ir tos pačios kompanijos internetinėje video platformoje nuo 2017 m. rugsėjo pab. 2019 m. gruodžio 2 d. šį serialą pradėjo rodyti TV1.

## Siužetas

Seriale „Velvet“ pasakojama XX a. viduryje prabangiuose Madrido mados namuose užgimusi „Velvet“ galerijų savininko Alberto ir siuvėjos Anos meilės istorija.

6-ojo dešimtmečio Madride, *haute couture* aukso amžiaus metu, yra vienas drabužių prekybos centras, kur kiekvienas norėtų apsipirkti bent kartą gyvenime – Galerias Velvet. Art deco stiliaus rūmai, stebuklinga akinančios prabangos ir žavesio vieta. Bet besižavintys parduotuvės langais ar vaikštinėdami viduje ir norėdami įsigyti dalelę svajonės, Madrido ponai ir ponios nepastebi švelnios meilės istorijos, kuri atsiskleidžia Galerias tarp Anos ir Alberto. Ji – nuolanki siuvėja; jis – savininko sūnus, pasiruošęs perimti šeimos verslą. Tarp elegantiškų audinių ir *haute-couture* suknelių Ana ir Albertas pasiduoda savo meilei, puikiai žinodami, kad Alberto šeima prieštarauja jo santykiams su neturtinga jauna darbuotoja.

Tačiau artėja 7-asis dešimtmetis ir net griežti Ispanijos papročiai ir socialinės tradicijos kinta: moterys nebesvajoja apie neįperkamus drabužius, bet reikalauja kokybiškos aprangos. Jos jau nebestovi nuošalyje, kai *haute couture* užleidžia kelią prêt-à-porter; jos yra pirmoje pokyčių, kurie nebesuteikia pirmenybės pasiturintiems klientams, eilėje, tokiu būdu keldamos grėsmę Galerias Velvet egzistavimui.

Intrigų pagausėja, kai Alberto ir jo pamotė Doña Glorija susiremia dėl Alberto planų modernizuoti parduotuvės idėją ir dėl vaidmens, kuris pagal Doños Glorijos norus, turi būti atliekamas jos dukters Patricijos. Užvirus šeimos konfliktui, įsimylėjėliai Albertas ir Ana kovoja už savo likimą ir siekia uždraustos meilės. Kai Albertas sukyla prieš jam keliamus lūkesčius, Ana, trokštanti tapti dizainere, stengiasi įrodyti esanti kūrybiška asmenybe. Abu jie turi nepaklusti senovinėms užkietėjusios visuomenės tradicijoms.

## Vaidina

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* 
* Apie serialą oficialioje kūrėjų svetainėje
* Serialo puslapis Beta Film svetainėje 
* Apie serialą LNK televizijos svetainėje
Kreiviškių akmuo

**Kreiviškių akmuo** – geologinis gamtos paveldo objektas Molėtų rajone, Dubingių seniūnijoje, Kreiviškių kaime, apie 900 m į rytus nuo kelio  į Bijutiškio pusę, atviro lauko pakraštyje. Kelio nuorodų nėra.

Riedulys vadinamas „Velnio akmeniu“. Šiaurės vakarų šoninėje plokštumoje ant akmens daug gamtinės kilmės įdubimų, kur įžiūrima „ėriuko pėda“, apie 90 cm ilgio „dvigubos grandinės“ atspaudai.

## Duomenys

* Aukštis: 1,4 m
* Ilgis: 4,9 m
* Plotis: 2,45 m	

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Kreiviškių akmuo
Achinoam Nini

**Achinoam Nini**, žinoma kaip **Noa** (; g. 1969 m. birželio 23 d. Tel Avive) – Izraelio dainininkė.

Kartu su arabų kilmės Izraelio dainininke Mira Awad, atstovavo Izraeliui 2009 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „There Must Be Another Way“ (), kuri finale užėmė 16 vietą.

## Biografija

Achinoam Nini gimė 1969 m. birželio 23 d. Bat Jame, netoli Tel Avivo, imigrantų iš Jemeno šeimoje. Jos tėvas – chemijos inžinierius, motina – vaikų psichologė. Būdama dvejų, su šeima persikėlė į Jungtines Amerikos Valstijas, Niujorke. Sulaukusi 17-ikos, metė studijas Niujorko dailės akademijoje ir grįžo į Izraelį, kur studijavo muziką. Ištekėjusi už pediatro Asher Barak. Pora turi tris vaikus Ayehli, Eyneha ir Yum.

## Diskografija
* *Achinoam Nini and Gil Dor Live* (1991)
* *Achinoam Nini and Gil Dor* (1993)
* *Noa* (1994)
* *Calling* (1996)
* *Achinoam Nini* (1997)
* *Achinoam Nini & the Israel Philharmonic Orchestra* (1998)
* *Blue Touches Blue* (2000)
* *First Collection* (2001)
* *Now* (2002)
* *Noa Gold* (2003)
* *Noa Live* – DVD/Double CD with the Solis Quartet (2005)
* *Genes & Jeans* (2008)
* *There must be another way* (su Mira Awad) (2009)
* *The Israeli Songbook* (2011)

## Nuorodos

* Oficiali svetainė – noasmusic.com
* Neoficialus tinklalapis – noasite.net 

|-
Sūliuras

**Sūliuras**, **Sūluras** () – 1213 km aukščio užgesęs ugnikalnis šiaurinėje Islandijos dalyje, Eijafjorde, netoli Akureirio. Kalnas turi 2 viršūnes – žemesnė yra 1144 m virš jūros lygio, aukštesnė – 1213 m.
Rokų herbas

**Rokų herbas** – pagrindinis Rokų kaimo ir Rokų seniūnijos (Kauno rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Sidabriniame lauke raudonas stulpas iš plytų, kurio abiejuose šonuose rangosi žali vijokliniai gebenių stiebai.

## Simbolika

Svarstant galimus herbo motyvus, bendruomenė išreiškė norą sieti simboliką su Jiesios kraštovaizdžio draustiniu ir Rokų plytine. Kaip vieni iš herbo simbolių siūlyti vabzdys, vadinamas giedančia cikada, ir į Lietuvos raudonąją knygą įrašyti augalai – rūtenis, kurio šaknis yra tuščiavidurė, ir gebenė. Po diskusijų Rokų herbe nuspręsta vaizduoti dvi žalias besiraitančias gebenės šakeles ir heraldinę figūrą – raudonų plytų stulpą, kuris būtų aliuzija į Rokus garsinančią plytinę.

Heraldinė simbolika:
* Sidabrinis skydo laukas – simbolizuoja pro seniūniją tekančią Jiesią;
* Stilizuotos gebenės – ištikimybės, nemirtingumo bei vaisingumo simbolis;
* Raudonų plytų stulpas – nuo seno veikusi Rokų plytinė.

## Istorija

Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas. 2013 m. gegužės 21 d. herbą dekretu Nr. 1K-1473 patvirtino prezidentė Dalia Grybauskaitė. Rokų seniūnija buvo 21-oji įgijusi savo herbą ir vėliavą seniūnija (iš 25) Kauno rajone.

## Šaltiniai
Kultūros paveldo departamentas

**Kultūros paveldo departamentas** – Kultūros ministerijos Lietuvos nekilnojamojo kultūros paveldo ir kilnojamųjų kultūros vertybių apsaugos institucija.

Prižiūri ir tvarko kultūros vertybes, veda kultūros paveldo apskaitą, pristato kultūros paveldą visuomenei.

## Istorija
1990 m. įsteigta Lietuvos Respublikos kultūros paveldo inspekcija, atsakinga už kultūros paveldo išsaugojimą, ir įkurtas paminklotvarkos departamentas.

1994 m. priėmus LR Nekilnojamųjų kultūros vertybių apsaugos įstatymą, LR kultūros paveldo inspekcija ir Paminklotvarkos departamentas reorganizuoti – įsteigtas Kultūros vertybių apsaugos departamentas, o tuo metu veikusios Kultūros paveldo inspekcijos apygardos reorganizuotos į Kultūros paveldo departamento teritorinius padalinus.

2005 m. institucija pervadinta į Kultūros paveldo departamentą.

## Skyriai
* Apskaitos ir paveldotvarkos planavimo;
* Kontrolės (Išvežamų į užsienį kultūros vertybių poskyris);
* Registro tvarkymo, viešųjų ryšių ir edukacijos;
* Juridinis (Personalo administravimo ir dokumentų poskyriai);
* Buhalterinės apskaitos ir atskaitomybės;
* Administracinis.

Departamentui priklauso 10 teritorinių padalinių, jie įsikūrę visose Lietuvos apskrityse.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Zdzisław Balicki

**Zdzislav Balicki** (1930 m. spalio 27 d. Nemenčinėje, Antroji Lenkijos Respublika – 1995 m. gegužės 16 d. Vroclave, Lenkija) – žurnalistas, Lenkijos seimo narys 1965-1980 m. ir 1985-1989 m., Lenkijos jungtinės darbininkų partijos narys.

## Biografija

Gimė 1930 m. spalio 27 d. Nemenčinėje. Baigė Vroclavo ekonomikos universitetą. 1973-1980 m. ir 1982-1983 m. Vroclavo *Darbininkų laikraščio* redaktorius. Nuo 1980 m. rugsėjo iki 1981 m. liepos buvo Lenkijos radiokomiteto vadovas. 1988-1990 m. buvo Lenkijos jungtinės darbininkų partijos politbiuro narys. Mirė 1995 m. gegužės 16 d. Vroclave.  

## Nuorodos
* Biografija (lenk.)
Leon Żebrowski

**Leon Žebrovski** (1876 m. balandžio 7 d. Pociškėje, Rusijos imperija – 1954 m. Maišiagaloje, Lietuvos TSR) – kunigas, 1922–1927 m. Lenkijos senato narys.

## Biografija

Gimė 1876 m. balandžio 7 d. Pociškėje. 1903 m. baigė Peterburgo dvasinę akademiją. 1904–1917 m. dėstė Vilniaus kunigų seminarijoje. 1920–1921 m. Gardino ligoninės ir karinio garnizono kapelionas. 1922 m. išrinktas į Lenkijos senatą. Po II pasaulinio karo persikėlė į Eišiškes, o vėliau į Maišiagalą, kur ir mirė 1954 metais.

## Šaltiniai

* (red. Jacek Majchrowski), Kto był kim w II Rzeczypospolitej, Warszawa 1994
Edita Tamošiūnaitė

**Edita Tamošiūnaitė** (g . 1976 m. vasario 28 d. Jauniūnuose) – mokytoja, politikė, nuo 2013 m. LR švietimo ir mokslo ministerijos viceministrė.

## Biografija

Gimė 1976 m. vasario 28 d. Jauniūnuose. 1998 m. baigė Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą ir įgijo lietuvių filologijos bakalauro kvalifikaciją. 2004 m. Vilniaus pedagoginio universiteto Pedagogikos ir psichologijos fakultete įgijo edukologijos (švietimo vadybos) magistro laipsnį. 2011 m. baigė Mykolo Romerio universiteto Viešojo administravimo fakultetą ir įgijo viešojo administravimo magistro laipsnį. Nuo 1998 m. iki 2001 m. dirbo lietuvių kalbos mokytoja Vilniaus r. Maišiagalos vidurinėje mokykloje. Nuo 2002 m. iki 2007 m. – Vilniaus r. Rudaminos Ferdinando Ruščico gimnazijos direktorė. Nuo 2007 m. iki 2009 m. dirbo Vilniaus miesto savivaldybės administracijos Kultūros ir ugdymo departamento direktoriaus pavaduotoja. Nuo 2009 m. iki 2011 m. vadovavo Vilniaus miesto savivaldybės administracijos Kultūros, sporto ir turizmo departamento Kūno kultūros ir sporto skyriui. Nuo 2011 m. iki 2013 m. dirbo Vilniaus miesto savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotoja. Nuo 2013 m. sausio 11 d. paskirta švietimo ir mokslo viceministre. Specialiųjų tyrimų tarnyba teigimu, buvusi sostinės vicemerė E. Tamošiūnaitė, eidama Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narės pareigas ir galimai piktnaudžiaudama tarnybine padėtimi, galimai padarė beveik 6,5 tūkst. eurų žalą sostinės biudžetui. Jai pateikti įtarimai dėl piktnaudžiavimo.https://www.lrt.lt/naujienos/lietuvoje/2/2335339/del-galimo-piktnaudziavimo-lesomis-itarimai-dviem-sostines-ir-marijampoles-politikams

## Šaltiniai
2. https://www.lrt.lt/naujienos/lietuvoje/2/2335339/del-galimo-piktnaudziavimo-lesomis-itarimai-dviem-sostines-ir-marijampoles-politikams
Libertavos ežeras

**Libertavos ežeras** –  ežeras Molėtų rajone, Balninkų seniūnijoje, 7 km į šiaurę nuo Balninkų, į šiaurės vakarus nuo rajoninio kelio . Vandens telkinio kodas LR ežerų klasifikatoriuje 12231671, plotas 7,1 ha. Priklauso Šventosios baseinui, tiesioginis vandentakis – Virintos kairysis intakas Pulšis, pietryčiuose išteka bevardis upelis. 

Ežeras telkšo slėnyje tarp kalvotų dirbamų laukų, ištįsęs šiaurės vakarų - pietryčių kryptimi 0,52 km, didžiausias plotis iki 0,2 km. Altitudė 120 m. Šiaurinė pakrantė labiau pelkėta, pietinė ribojasi su kalvos papėde, apaugusi krūmokšniais. Ežero pakrantėje įrengta maudykla su tilteliu.

Artimiausios gyvenvietės: Libertava, Vengriai. Pietrytinėje pakrantėse įsikūrusi buvusio Libertavos dvaro sodyba.

## Šaltiniai
Vladimiras Gelfandas

**Vladimiras Natanovičius Gelfandas** (), (1923 m. kovo 1 d., Novoarhangelskas Kirovohrado sritis, Ukraina – 1983 lapkričio 25 d., Dnepropetrovskas) – memuarų rašytojas, Antrojo pasaulinio karo dalyvis.

Žinomas kaip 1941–1946 m. paskelbtų dienoraščių autorius. Raudonosios armijos karininko Vladimiro Gelfando knyga *Deutschland-Tagebuch 1945–1946* su dienoraščio įrašais buvo pirmoji išleista Vokietijoje vokiečių kalba.

## Biografija
Nuo 1942 gegužės iki 1946 lapkričio tarnavo eiliniu, vėliau Raudonosios armijos karininku. 1952 m. baigė Permės Gorkio universitetą. Nuo 1952 iki 1983 m. dėstė teisę ir istoriją profesinėje technikos mokykloje.

## Bibliografija
* 2002 – bbb battert Baden Badenas, Vokietija, *Tagebuch 1941–1946* (ISBN 3-87989-360-8)
* 2005 – Aufbau Berlynas, Vokietija, *Deutschland Tagebuch 1945–1946* (ISBN 3-351-02596-3)
* 2006 – Ersatz Stokholmas, Švedija, *Tysk dagbok 1945–46* (ISBN 91-88858-21-9)
* 2008 – Aufbau-TB-Verlag Berlynas, Vokietija, *Deutschland Tagebuch 1945–1946* (ISBN 3-7466-8155-3)
* 2012 – Ersatz-E-book Stokholmas, Švedija, *Tysk dagbok 1945–46* (ISBN 9789186437831)
* 2015 – РОССПЭН Maskva, Rusija, *Владимир Гельфанд. Дневник 1941–1946* (ISBN 978-5-8243-1983-5)
* 2016 – РОССПЭН Maskva, Rusija, *Владимир Гельфанд. Дневник 1941–1946* (ISBN 978-5-8243-2023-7)
 
## Šaltiniai
* Vladimiras Gelfandas *
* Das Erste, *Das Deutschlandtagebuch eines Rotarmisten*, *
* Echo Moskvy *Цена Победы. Военный дневник лейтенанта Владимира Гельфанда*. *
* Echo Moskvy *Цена Победы. Дневники лейтената Гельфанда*. *
* BBC News *The rape of Berlin* *; BBC Radio *The rape of Berlin* *
Nicole & Hugo

**Nicole & Hugo** – popmuzikos duetas iš Belgijos.

Dueto nariai – Nicole Josy (tikrasis vardas – *Nicole Van Palm*, 1946 m. spalio 21 d. Vėmelyje – 2022 m. lapkričio 4 d.) ir Hugo Sigal (tikrasis vardas – *Hugo Verbraeken*, g. 1947 m. lapkričio 10 d. Leopoldvilyje (dabar – Kinšasa)).

1971 m. su daina „Goeiemorgen, morgen“ laimėjo Belgijos nacionalinį finalą į „Eurovizijos“ dainų konkursą. Tačiau prieš dalyvavimą konkurse Nicole susirgo gelta ir duetas negalėjo dalyvauti. Jie buvo pakeisti kitu atlikėjų duetu Jacques Raymond ir Lily Castel. „Eurovizijoje“ Jacques ir Lily tarp 18 dalyvių užėmė 14 vietą.

1971 m. gruodžio 1 d. Nicole & Hugo susituokė Vėmelyje (Belgija).

Po dvejų metų duetas sėkmingai dalyvavo „Eurovizijos“ dainų konkurse su kūriniu „Baby, Baby“, laimėję Belgijos nacionalinę atranką. Daina Flandrijos regione tapo hitu, tačiau likusioje Europoje nebuvo sėkminga. 1973 m. balandžio 7 d. Liuksemburge vykusioje „Eurovizijoje“ jie užėmė paskutinę vietą.

1974 m. Pasaulio dainų šventėje Tokijuje, Japonijoje, su daina „With the summer“ užėmė antrą vietą.

2005 m. pasirodė jubiliejiniame koncerte „Congratulations“, skirtame „Eurovizijos“ dainų konkurso 50-mečiui paminėti.

2008 m. pora išleido naujausią albumą „Eeuwig Geluk“, su hitais tapusiomis dainomis „Pastorale“, „Olé Ola“ ir kt. Dauguma dainų buvo parašytos dainininko ir dainų autoriaus Hans Lambrechts.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 

|-
Nemenčinės mūšis

**Nemenčinės mūšis** – 1794 m. sukilimo metu 1794 m. balandžio 27 d. įvykęs mūšis Nemenčinės mieste tarp sukilėlių ir Rusijos imperijos kariuomenės.

## Mūšio eiga

Vilniaus miesto sukilėlių komendantas Jokūbas Jasinskis sužinojęs apie Nemenčinėje esančius apie 450 iš Vilniaus pasitraukusius rusų karius įsakė sunaikinti priešus ir pasiuntė sukilėlių būrį, kuriam paskyrė vadovauti pulkininką Stefaną Grabowskį. Naktį tarp balandžio 26 d. ir balandžio 27 d. prie Kirejevo būrio prisijungė apie 1000 karių, vadovaujamų Fiodoro Levizos. 

Sukilėliai, nežinodami apie rusų karių pagausėjimą, užpuolė 4 kartus stipresnę kariuomenę. Įnirtingo mūšio metu nei viena pusė nepasiekė jokios persvaros. 

Sukilėliai po mūšio trumpam atsitraukė ir prie jų prisijungė dar 150 karių vadovaujamų Ignaco Eidziatovičiaus. Rusų kariuomenė tuo tarpu persikėlė į Mikailiškes. Mūšio metu žuvo 134 sukilėliai ir 280 rusai.

## Literatūra

* Mała Encyklopedia Wojskowa, Wydawnictwo Ministerstwa Obrony Narodowej, Warszawa 1967, Wydanie I, Tom II.
* Andrzej Grabski, Jan Wimmer i inni, Zarys dziejów wojskowości polskiej do roku 1864. Wydawnictwo Ministerstwa Obrony Narodowej. Warszawa 1966.
* Marian Kukiel: Zarys historii wojskowości w Polsce. London: Puls, 1993. ISBN 0907587992.
* Andrzej Zahorski, Wypisy źródłowe do historii polskiej sztuki wojennej. Polska sztuka wojenna w okresie powstania kościuszkowskiego, Zeszyt dziesiąty, Wydawnictwo Ministerstwa Obrony Narodowej, Warszawa 1960.
* Bolesław Twardowski: Wojsko Polskie Kościuszki w roku 1794. Poznań: Księgarnia Katolicka, 1894.
Sestre

**Sestre** – slovėnų vaikinų, pasirengusių merginų rūbais, vokalinė grupė.

Nariai – Srečko Blas (g. 1973 m., *Daphne*), Damjan Levec (g. 1979 m., *Emperatrizz*) ir Tomaž Mihelič (g. 1979 m., *Marlenna*).

Anksčiau grupė buvo pasivadinusi „Strumplantl Sisters“. Sestre 2002 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Samo ljubezen“ (dainos kompozitorius – Robert Pešut) užėmė 13 vietą. Tais pačiais metais Sestre laimėjo „Fesion“ apdovanojimą už geriausią savitą apsirengimo stilių ir „Golden Record“ apdovanojimą už singlą „Samo ljubezen“.

## Nuorodos
* Apie Sestre svetainėje ''queermusicheritage.com'' 

|-
Wham!

**„Wham!“** – britų George Michael ir Andrew Ridgeley pop duetas, susikūręs 1981 m. Jungtinėje Karalystėje.

Nors ir grupė pirmojoje 9-ojo dešimtmečio pusėje buvo populiari bei sėkminga, 1986 m. ji iširo dėl skirtingų narių interesų.

## Diskografija

### Studijiniai albumai

### Kompiliaciniai albumai

### Singlai

## Nuorodos

* ["Wham! " [Last.fm] svetainėje]
* ["Wham! " [Discogs] svetainėje]
* ["Wham! " [Rate Your Music] svetainėje]
Lincoln Red Imps FC

**Lincoln Red Imps FC** – pusiau profesionalus Gibraltaro futbolo klubas. Varžėsi Gibraltaro nacionalinėje futbolo lygoje.

## Istorija
Klubas įkurtas 1976 m. **Lincoln Red Imps FC** yra daugkartinis šalies čempionas.

2014 m. pirmą kartą Gibraltaro istorijoje šalies klubas žaidė UEFA turnyre – UEFA čempionų lygos pirmame atrankos etape šis klubas žaidė su Farerų HB Tórshavn klubu ir pralaimėjo bendru rezultatu 3-6.

2015–2016 m. sezone klubas 22 kartą istorijoje tapo šalies čempionu. 2016–2017 m. sezone  liko antri po Europa FC komandos.

## Pasiekimai

***[[Gibraltar Football League]] / Premier Division: 31**
:: 1984–85, 1988–89, 1989–90, 1990–91, 1991–92, 1992–93, 1993–94, 2000–01, 2002–03, 2003–04, 2004–05, 2005–06, 2006–07, 2007–08, 2008–09, 2009–10, 2010–11, 2011–12, 2012–13, 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2017–18 , 2018–19, 2020–21, 2021–22, 2022–23, 2023–24, 2024–25 m.
***Rock Cup: 20**
:: 1985–86, 1988–89, 1989–90, 1992–93, 1993–94, 2001–02, 2003–04, 2004–05, 2005–06, 2006–07, 2007–08, 2008–09, 2009–10, 2010–11, 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2020–21, 2021–22, 2023–24 m.

***Gibraltar League Senior Cup: 18**
:: 1986–87, 1987–88, 1988–89, 1989–90, 1990–91, 1991–92, 1992–93, 1999–00, 2001–02, 2002–03, 2003–04, 2004–05, 2005–06, 2006–07, 2007–08, 2010–11, 2011–12, 2013–14 m.

***Pepe Reyes Cup**
:: 2001, 2002, 2004, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2014, 2015, 2017 m.

## Sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
;Sportinės aprangos pokyčiai:
* Namuose žaidžia raudona juoda balta apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė 
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* gibraltarfa.com
* Globalsportsarchive
2014 m. Ispanijos Grand Prix

**2014 m. Ispanijos Grand Prix** – 5-tasis 2014 m. Formulės 1 sezono etapas. Jis vyko gegužės 9-11 dienomis Katalonijos trasoje.

## Kvalifikacija

;Pastabos:
* – Sebastian Vettel gavo 5 starto pozicijų baudą dėl pavarų dėžės gedimo.
* – Jean-Éric Vergne gavo 10 starto vietų baudą už nesaugų išvažiavimą techninio aptarnavimo zonoje treniruočių metu.
* – Pastor Maldonado nepasiekė kvalifikacijos 107 % laiko, bet teisėjai vėliau jam suteikė teisę dalyvauti lenktynėse.

## Lenktynės

## Čempionato įskaitos

;Lenktynininkų įskaita

;Komandų įskaita

* Rodomos tik pirmos 5 įskaitų vietos.

## Šaltiniai
Henryk Tomaszewicz

**Henrik Tomaševič** (1942 m. spalio 10 d. Saugūniškėse, Trečiasis Reichas) – hidrobotanikas, Varšuvos universiteto mokslininkas.

## Biografija

Gimė 1942 m. spalio 10 d. Saugūniškėse. 1966 m. baigė biologiją Varšuvos universitete, 1972 m. įgijo daktaro laipsnį. 1978 m. tapo habilituotu mokslo daktaru, 1991 m. profesoriumi. Buvo nacionalinės gamtos apsaugos tarnybos narys. Parengė ir parašė daug publikacijų ekologijos ir gamtos apsaugos srityje. Ilgametis Lenkijos botanikų draugijos narys. Lenkijos vyriausybei nusprendus tiesti Via Baltica trasą per Rospudos slėnį buvo vienas iš nedaugelio botanikų palaikiusių vyriausybės poziciją.  

## Darbai

* Henryk Tomaszewicz: Roślinność wodna i szuwarowa Polski : (klasy Lemnetea, Charetea, Potamogetonetea, Phragmitetea) wg stanu zbadania na rok 1975. Warszawa: Wydawnictwa Uniwersytetu Warszawskiego, 1979, seria: Rozprawy Uniwersytetu Warszawskiego = Dissertationes Universitatis Varsoviensis, 0509-7177. ISBN 83-00-01088-2.
* Zbigniew Podbielkowski, Henryk Tomaszewicz: Zarys hydrobotaniki. Warszawa: Wydawnictwo Naukowe PWN, 1982. ISBN 83-01-00566-1.

## Nuorodos

* Biografija ir darbai (lenk.)

## Literatūra

* Kto jest kim w botanice polskiej. Zbigniew Mirek, Lucyna Musiał, Jan J. Wójcicki (red.). Kraków: Wydawnictwa Instytutu Botaniki PAN, 1995, s. 88, seria: Polish Botanical Studies – Guidebook Series. ISBN 8385444343.
David Cohen

**David Cohen** (1887 m. Maišiagaloje, Rusijos imperija – 1972 m. Jeruzalėje, Izraelis) – rabinas, talmudistas, filosofas.

## Biografija

Gimė 1887 m. Maišiagaloje. Studijavo Rodūnios, Valažino ješivose ir Vilijampolės ješivoje. 1905–1907 m. Rusijos revoliucijos metu du kartus suimtas, bet neįkalintas. Prieš I pasaulinį karą išvyko studijuoti į Freiburgo universitetą. Prasidėjus Pirmajam pasauliniui karui suimtas kaip Rusijos imperijos pilietis, tačiau buvo paleistas ir išvyko į Šveicariją, kur Bazelio universitete studijavo filosofiją, klasikinę literatūrą. Bazelyje davė įžadus niekada nesikirpti plaukų, nevalgyti jokios mėsos ir kalbėti tik hebrajų kalba. Per savo gyvenimą parašė apie 30 rankraščių. Mirė 1972 m. Jeruzalėje. Sūnus She'ar Yashuv Cohen taip pat tapo rabinu.    

## Nuorodos
* Biografija (ang.)
Wacław Kapusto

**Vaclav Kapusto** (1925 m. liepos 29 d. Buivydžiuose, Antroji Lenkijos Respublika – 2018 m. kovo 19 d. Olštyne, Lenkija) – fotografas, fotoreporteris.

## Biografija
Gimė 1925 m. liepos 29 d. Buivydžiuose. Po II pasaulinio karo pasitraukė į Lenkiją, apsistojo Mrongove. Nuo 1951 m. gyveno Olštyne. Nuo 1961 m. Lenkijos meninės fotografijos draugijos narys. Nuo 1965 m. tarptautinės meninės fotografijos federacijos narys. 1946-1956 m. dirbo fotografu valstybinėje įstaigoje. Nuo 1957 m. dirbo fotoreporteriu. Parengė nemažai fotografijos parodų tiek Lenkijoje, tiek ir užsienyje. 

## Darbai
* Wacław Kapusto: Znany nieZnany : fotografika / Wacław Kapusto ; [red. Tomasz Śrutkowski]. Olsztyn: Galeria Sztuki Współczesnej BWA, 2005, s. 200. ISBN 838922836X.

## Nuorodos
* Biografija (lenk.)
Ingrid Peters

**Ingrid Peters** (g. 1954 m. balandžio 19 d. Dudveileryje, Saras) – Vokietijos dainininkė ir radijo laidų vedėja.

1986 m. atstovavo Vokietijai „Eurovizijos“ dainų konkurse, vykusiame Bergene. Daina „Über die Brücke geh’n“ su 62 taškais užėmė aštuntą vietą. Ingrid anksčiau bandė patekti į „Euroviziją“ 1979 m. su daina „Du bist nicht frei“ ir 1983 m., kai nacionaliniame finale atlikusi kūrinį „Viva la Mamma“ užėmė antrą vietą. Ingrid, kaip ypatingas svečias, pasirodė 1987 ir 2007 m. Vokietijos nacionalinių finalų metu.

## Diskografija

### Singlai
* 1976: *Komm doch mal rüber*
* 1977: *Geh an mir vorbei*
* 1977: *Aber nicht mit mir *
* 1978: *Schmeiß den Kuckuck aus dem Nest*
* 1979: *Du bist nicht frei*
* 1979: *Feigling*
* 1979: *Nicht zu fassen*
* 1980: *Weißt du wo du hingehst (Pilot of the Airwaves)*
* 1981: *Ich halte zu dir*
* 1981: *Weinen kann jeder*
* 1982: *Einmal bleibst du hier*
* 1982: *Berührungen (Dann gehören sie zusammen) / Sag' endlich „Ja“*
* 1983: *Afrika*
* 1983: *Viva la mamma* (su July Paul)
* 1984: *Tango*
* 1984: *Schwarz & weiß*
* 1984: *Lösch' das Feuer*
* 1985: *Noch eine Nacht (One More Night)*
* 1986: *Über die Brücke geh’n*
* 1997: *Komm und halt mich fest*
* 1999: *Wir ziehen in ein neues Jahrtausend* (su Peter Petrel, Florence Mottier ir Michel Suly)
* 2000: *Es wird alles gut*
* 2004: *Mitten im Sommer*

### Albumai
* 1976: *Komm doch mal rüber*
* 1983: *Schwarz & weiß*
* 1986: *Über die Brücke geh’n*
* 1994: *Aufgewacht*
* 1995: *Ihre großen Erfolge*
* 1999: *Musik ist Gefühl*
* 1999: *Weihnachten daheim*
* 2002: *Gänsehaut*
* 2004: *Weißt du, wo du hingehst*
* 2005: *Mit meinen Augen*
* 2006: *Meine Besten*
* 2009: *Es trommelt*
* 2012: *Lass es rocken*

## Nuorodos
* Oficiali svetainė

|-
2014 m. Kinijos Grand Prix

**2014 m. Kinijos Grand Prix** – 4-iosios Formulės 1 2014 m. sezono lenktynės. Jos vyko balandžio 18-20 dienomis Shanghai trasoje. Tai buvo vienuoliktos Kinijos GP lenktynės.

Lenktynėse vietoj planuotų 56 ratų buvo nuvažiuoti 54, kai finišo vėliava per klaidą buvo parodyta anksčiau. Finalinėms vietoms tai neturėjo įtakos.

## Kvalifikacija

;Pastabos:
*  – Pastor Maldonado nepasiekė kvalifikacijos 107 % laiko, bet teisėjai vėliau jam suteikė teisę dalyvauti lenktynėse.

## Lenktynės

## Čempionato įskaitos

;Lenktynininkų įskaita

;Komandų įskaita

* Rodomos tik pirmos 5 įskaitų vietos.

## Šaltiniai
Edward Pacewicz

**Edvard Pacevič** (1888 m. kovo 10 d. Mickūnuose, Rusijos imperija – 1962 m. birželio 24 d. Gdynioje, Lenkijos Liaudies Respublika) – Lenkijos karininkas, jūrininkas.

## Biografija

Gimė 1888 m. kovo 10 d. Mickūnuose. 1893 m. su tėvais ištremtas į Archangelską, kur 1908 m. baigė karininkų mokyklą. 1909 m. įstojo į Rusijos imperijos kariuomenę, tačiau kitais metais išleistas į rezervą. Pradėjo dirbti hidrografijos institute Sankt Peterburge. 1912 m. dirbo locmanu Alanduose. Prasidėjus I pasauliniam karui išsiųstas į karinį laivyną Kronštate. Po Spalio revoliucijos kovo baltųjų gretose į Lenkiją grįžo 1922 metais ir pradėjo tarnauti kariniame laivyne. 1927 m. išleistas į pensiją, pradėjo plaukioti prekybiniais laivais. Filmavosi filme *Pod banderą miłości*. 1939 m. liepos 29 d. išplaukė į Pietų Ameriką, tačiau prasidėjus karui kelionę baigė Resifėje ir artimiausiu laivu išvyko į Jungtinę Karalystę, kur prisijungė prie lenkų kariuomenės dalinių. Karo metu vadovavo laivui gabenusiam kanadiečių karius į Jungtinę Karalystę. Nuo 1940 m. spalio vadovavo laivui gabenusiam karius iš Indijos į Egiptą. Po karo grįžo į Lenkiją, mirė 1962 m. birželio 24 d. Gdynioje.

## Literatūra
* Małgorzata Sokołowska i Wiesława Kwiatkowska: Gdyńskie cmentarze, Oficyna Verbi Causa 2003, ISBN 83-91-8526-2-8
* Rocznik Oficerski Rezerw 1934
Slengių herbas

**Slengių herbas** – pagrindinis Slengių kaimo ir Sendvario seniūnijos (Klaipėdos rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbo skydo sidabriniame lauke raudona tetraskeliono iš 4 žalčių sujungtomis šakomis sagė.

## Simbolika

Svarstant galimus Slengių herbo motyvus, bendruomenės atstovai siūlė jūros, saulės ir baltiškos segės, t. y. žalčių kryžiaus-saulutės, primenančios svastiką, motyvus. Šis simbolis − dangumi keliaujančios saulės, ugnies, kartais žaibo ir griaustinio, dievo Perkūno simbolis, metų laikų kaitos bei amžinojo virsmo ženklas. Šį herbo variantą pasiūlė, Aukštkiemių kaimo gyventojai - Vaidas Lekstutis Žemaitis kartu su Sigita Bilote. Po diskusijų su Lietuvos heraldikos komisijos nariais, nuspręsta Slengių herbe vaizduoti būtent pastarąjį simbolį, kuris Lietuvos vietovių heraldikoje įamžintų puikų senosios baltų kultūros artefaktą. Segės motyvui pritarta dar ir dėl to, kad šį archeologinį radinį rado vietos gyventojas Vaidas Lekstutis Žemaitis, Aukštkiemių kaimo apylinkėse, esančiose netoli Slengių, Sendvario seniūnijoje.

Simboliniai motyvai:
* Sidabrinė spalva – simbolizuoja netolimą jūrą;
* Žalčiai – išminties, tiesos ir aiškiaregystės simbolis, žinotas ir gerbtas senojoje baltų ir lietuvių pasaulėžiūroje. Senovėje žalčiai, kaip ir kiti ropliai, dėl tariamo ryšio su saule būdavo siejami su kryžiumi. Buvo tikima, kad, kryžmai sudėjus du pagaliukus, galima būdavo prisivilioti žaltį. Esą atsigulęs ant šios kryžmos, nušvietus saulei, žaltys tapdavo nekenksmingas. Tikėta, kad namų dievybė – žaltys – moterų vaisingumo lėmėjas ir vaikų globėjas. Be to, žodis  reiškia 'šliaužti';
* Tetraskelionas – Saulės simbolis, o saulė – amžinybės, šviesos ir nenuilstamo judėjimo simbolis.

## Istorija

2012 m. birželio 12 d. herbą dekretu Nr. 1K–1090 patvirtino prezidentė Dalia Grybauskaitė. Herbo etalono autorė – vietos dailininkė Sigita Bilotė.

## Šaltiniai
Ikarus 260

**Ikarus 260** – Vengrijos gamyklos „Ikarus“ 1971–2002 m. gamintas autobusų modelis. Tai populiariausias visų laikų „Ikarus“ modelis, pritaikytas miesto ir priemiesčio maršrutams. Per 31 metus jų išleista 30 skirtingų modifikacijų. Ikarus 260 buvo vienas plačiausiai TSRS naudotų miesto autobuso modelių, Lietuvos gatvėse jie dar važinėjo apytiksliai iki 2010 m. TSRS jie tradiciškai buvo dažomi geltona ar oranžine spalva. Taip pat važinėjo daugelyje kitų „Rytų bloko“ šalių ir jų sąjungininkių: Vengrijoje, Lenkijoje, VDR, Čekoslovakijoje, Šiaurės Korėjoje, Kuboje ir kt. Dabar Ikarus 260 dar galima išvysti Rusijos, Baltarusijos, Ukrainos, Kaukazo, Vidurinės Azijos šalių gatvėse.

Įprastos modifikacijos Ikarus 260 yra 3 durų (jos „širmos“ tipo, sudarytos iš 4 dalių), 11 m ilgio, 2,5 m pločio, 5,4 m bazinio aukščio, sveria 9 t (pilnoje pakrovoje – 16 t). Autobusą varo dyzelinis variklis Raba-D2156НМ6U, 6 cilindrų, 192 AG, 100 km sunaudojantis 28,5 l degalų. Standartinė talpa – 22 sėdimos vietos. Gali išvystyti maksimalų 63 km/h greitį.

Taip pat gamintos dvidurės modifikacijos, skirtos priemiesčio maršrutams (durys „širmos“ arba „vartų“ tipo).


File:Икарус 260 Железногорск.JPG|Ikarus 260 "vartų" tipo durimis (Železnogorskas)
File:Ikarus 260 bus.jpg|Dviduris variantas (Dėras)
File:Ikarus-260.JPG|Ikarus 260 (Kurskas)
Vaizdas:Kėdainių autobusų parko Ikarusas.jpg|Ikarus 260 (Kėdainiai, ~1994 m.)
Ikarus 280

**Ikarus 280** – Vengrijos gamyklos „Ikarus“ 1973–2002 m. gamintas prailgintų autobusų modelis. Per 30 gamybos metų išleista apie 50 skirtingų modifikacijų. Ikarus 280 buvo vienas plačiausiai TSRS naudotų miesto autobuso modelių, Lietuvos gatvėse jie dar važinėjo apytiksliai iki 2005 m. TSRS jie tradiciškai buvo dažomi geltona ar oranžine spalva. Taip pat važinėjo daugelyje kitų „Rytų bloko“ šalių ir jų sąjungininkių: Vengrijoje, Lenkijoje, VDR, Čekoslovakijoje, Bulgarijoje, Kuboje ir kt. Tarp 1974 ir 1991 m. TSRS pasiekė 31 874 šio modelio autobusai. Dabar Ikarus 260 dar galima išvysti Rusijos, Baltarusijos, Ukrainos gatvėse, nors jie bebaigiami nurašyti. Vengrijoje jų gamyba nutraukta 1993 m., tačiau Rusijoje jie dar gaminti nuo 1994 iki 2002 m. (modelis 280.33).

Įprastos modifikacijos Ikarus 280 yra 4 durų (pradžioje gamintos „širmos“ tipo, sudarytos iš 4 dalių, vėliau – „vartų“ tipo, sudarytos iš 2 dalių), 16,5 m ilgio, 2,5 m pločio, 5,4 m bazinio aukščio, sveria 12,58 t. Autobusą varo dyzelinis variklis Raba-MAN D2156, 6 cilindrų, 141–184 kW pajėgumo. Standartinė talpa – 37 sėdimos vietos. Gali išvystyti maksimalų ~60 km/h greitį.

Ikarus 280 modifikacija 280.03 buvo dvidurė, skirta priemiesčio maršrutams (vienos durys prieš jungtį, kitos už). Maskvoje gamintas modelis 280.33C pasižymėjo šalimais įtaisytomis pirmomis ir antromis durimis. Nuo 1975 iki 1989 m. Ikarus 280 pagrindu gaminti troleibusai Ikarus 280T, dažniausiai varomi vengriškais varikliais Ganz.


File:Moscow bus Ikarus-280.33M 14207 20101016 0565 (11420201394).jpg|Ikarus 280.33 (Maskva)
File:Ikarus Trolleybus, Tallinn, Estonia May 1996.jpg|Ikarus 280T troleibusas (Talinas)
File:Szentendre, autobusz-allomas, Ikarus 280, Volanbusz.jpg|Tridurė modifikacija (Budapeštas)
File:Ikarus 280 20120918 2.jpg|Ikarus 280 (Budapeštas)


## Išnašos
Ikarus 256

**Ikarus 256** – Vengrijos gamyklos „Ikarus“ 1977–2002 m. gamintas tarpmiestinių autobusų modelis. Per gaminimo laikotarpį išleistos 6 modifikacijos. Plačiai naudoti TSRS šalyse (tradiciškai dažyti vyšnine spalva), Rytų Europoje. Maždaug iki 2010 m. dar vietomis važinėjo Lietuvoje.

Įprastos modifikacijos Ikarus 256 yra 2 durų („vartų“ tipo, sudarytos iš 1 dalies), 10,99 m ilgio, 2,5 m pločio, 5,33 m bazinio aukščio, sveria 10,4 t (pilnoje apkrovoje – 15,5 t). Autobusą varo dyzelinis variklis RABA D10 UTSLL-155,P6 ТД, 6 cilindrų, 250 AG, 10,35 darbinio tūrio. Standartinė talpa – 45+1+1 sėdimos vietos. Gali išvystyti maksimalų ~120 km/h greitį.

Ikarus 256 išoriškai mažai tesiskiria nuo Ikarus 250, yra 1 m trumpesnis ir 10 cm žemesnis. Taip pat išsiskiria diskiniais ratais ir patogiau įrengtu salonu – priešingai nei Ikarus 250, šiame modelyje ir galinės durys atidaromos automatiškai, sumažintas sėdimų vietų skaičius, bet padidintas jų patogumas, erdvumas, įrengtas geresnis apšvietimas, vėdinimas.


File:Ikarus 256 ve Vilniusu.jpg|Ikarus 256 Vilniuje (2008 m.)
File:Körös Volán bus2.JPG|Modifikuota versija (Budapeštas)
File:Икарус 256.74 Железногорск.jpg|Ikarus 256.74 (Železnogorskas)
File:Ikarus 256 Tom Tomsk.jpg|Ikarus 256 (Tomskas)
Bunda jau Baltija

**„Bunda jau Baltija!“** (, ) – trikalbė daina, sukurta Latvijos kompozitoriaus Boriso Rezniko. Daina skirta Baltijos keliui – didelei demonstracijai, vykusiai 1989 m. rugpjūčio 23 d., kuri buvo skirta Baltijos šalių Nepriklausomybei bei minint 50-ąsias Molotovo-Ribentropo pakto metines. Daina kartais vadinama Baltijos šalių himnu.

Dainos tekstas lietuvių kalba buvo atliekamas Žilvino Bubelio, latvių kalba – Viktoro Zemgalo, estų – Tarmo Pihlap.

## Išnašos
Rita Tamašunienė

**Rita Tamašunienė** (g. 1973 m. rugsėjo 27 d. Maišiagaloje, Vilniaus rajonas) – mokytoja, politikė.

## Biografija

1993 m. dirbo Kultūrinės veiklos centre prie Kultūros ir mokslo ministerijos meno vadove. 1994 m. baigė Vilniaus konservatoriją ir įgijo etninės kultūros pedagogės specialybę. 1994 m. Karvio pagrindinės mokyklos mokytoja. 

Nuo 1998 m. – Lietuvos lenkų sąjungos narė. 2002 m. baigė Vilniaus pedagoginio universiteto Pedagogikos ir psichologijos fakultetą ir įgijo edukologijos bakalauro kvalifikacinį laipsnį, 2003 m. šiame universitete baigė vokiečių filologiją. 2004 m. Pikeliškių pagrindinės mokyklos direktorė. 

2006 m. Mykolo Romerio universitete įgijo viešojo administravimo magistro kvalifikacinį laipsnį. 2006 m. Vilniaus rajono savivaldybės administracijos Kultūros, sporto ir turizmo skyriaus vedėjo pavaduotoja. 2007–2012 m. Vilniaus rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotoja. Nuo 2007 m. Vilniaus rajono vietos veiklos grupės narė, nuo 2009 m. – šios grupės valdybos narė. Nuo 2008 m. Lietuvos lenkų rinkimų akcijos narė, vyriausiosios tarybos narė. 

Nuo 2012 m. Lietuvos Respublikos Seimo narė, o 2019–2020 m. – vidaus reikalų ministrė.

## Šaltiniai

|-

|-
Nemėžio sutartis

**Nemėžio sutartis** – karinė sutartis, pasirašyta 1656 m. lapkričio 3 d. Nemėžyje tarp Abiejų Tautų Respublikos ir Rusijos carystės siekiant bendrai kovoti prieš Švedijos karalystę.

## Istorija
Į 1654–1667 m. ATR-Maskvos karą pamažu įsitraukė kitos Europos valstybės. Pirmoji savo karius į Respublikos teritoriją 1655 m. liepą įvedė Švedija. Tačiau, nepaisant Kėdainiuose 1655 m. spalį su švedais sudarytos sąjungos, Lietuvoje ir Lenkijoje išsilaikė neilgai. 1655 m. pabaigoje Lenkijoje, o sekančių metų pradžioje ir LDK prasidėjo prieš švedus nukreiptas partizaninis judėjimas. Švedai iki vasaros buvo išvyti iš Respublikos teritorijos, o 1656 m. vasarą kilo Rusijos ir Švedijos karas. Viena Rusijos kariuomenės dalis puolė Dauguvos-Rygos kryptimi, o kita – Tartu kryptimi ir miestą užėmė. Visa tai pagreitino Respublikos derybas su Rusija, todėl 1656 m. lapkričio 3 d. Nemėžyje buvo pasirašytos Respublikos ir Rusijos paliaubos ir sutartis nukreipta prie Švediją, kėlusią abiem šalims didelę grėsmę.

Dviejų valstybių suartėjimo iniciatoriumi buvo Rusijos caras Aleksejus Michailovičius. Derybose tarpininkavo ir Habsburgų imperijos diplomatai. Į Respublikos delegacijos sudėtį įėjo LDK didysis maršalka Kristupas Zaviša, LDK referendorius Kiprijonas Povilas Bžostovskis ir kiti paskirti komisarai. Rusija siekė užsitikrinti jos užimtų žemių pripažinimą, todėl pradžioje bandė papirkti delegacijos narius, taip pat caras pageidavo save matyti Respublikos soste. Po dvi savaites trukusių derybų pavyko pasiekti kompromisą.

Pagal pasirašytą sutartį abi valstybės nutraukė tarpusavio kovas ir sudarė antišvedišką bloką: draudžiama sudarinėti separatistines sutartis ir įsipareigota bendrai kariauti su priešiška puse. Respublikos atstovai, tarp kurių būta nemažai promaskvietiškos partijos atstovų, sutiko artimiausiame seime iškelti caro Aleksejaus Michailovičiaus kandidatūrą, tačiau jo elekcija turėjo vykti tik po Lenkijos karaliaus Jono Kazimiero Vazos mirties.

## Pasekmės
Nemėžio sutartis tapo svarbiu diplomatiniu abiejų šalių laimėjimu, ja pasinaudota tolesnėje karo eigoje. Tačiau sudaryta antišvediška koalicija nebuvo tvirta, abi pusės ir toliau, nepaisydamos įsipareigojimų, ieškojo naujų sąjungininkų ir geresnių sprendimų. ATR karalius Jonas Kazimieras Vaza neskubėjo šaukti seimo ir svarstyti Maskvos caro kandidatūros išrinkimo būsimu karaliumi. Tačiau, vykdant sutartį ir siekiant apsisaugoti nuo naujų rusų puolimų, 1658 m. vasarą paskubomis, kaip pareiškė LDK kancleris Kristupas Pacas, „dėl ramybės su Maskvos caru seimas liepos 10 d. sušauktas“. Jame priimta instrukcija nenumatė Maskvai jokių teritorinių nuolaidų, o sutikimas su caro kandidatūra buvo apsunkintas papildomomis sąlygomis. Taigi tuo Nemėžio sutartis nustojo galioti, prasidėjo naujos derybos su rusais.

## Literatūra

* Robert I. Frost, After the deluge: Poland-Lithuania and the Second Northern War, 1655–1660, Cambridge University Press, 2004, ISBN 0-521-54402-5,
* Zbigniew Wojcik, Russian Endeavors for the Polish Crown in the Seventeenth Century', Slavic Review, Vol. 41, No. 1 (Spring, 1982), pp. 59-72

## Šaltiniai
Vilnis

**Vilnis** gali reikšti:
* „Vilnis“ – JAV lietuvių socialistinės pakraipos laikraštis
* „Vilnis“ – Molėtų rajono laikraštis
* „Vilnis“ – Latvijos lietuvių visuomenės, politikos, literatūros ir mokslo laikraštis
LIFE

**LIFE** – tarptautinis teatrų festivalis, vykęs Vilniuje 1993, 1995, 1996, 1997, 1999 ir 2000 m. Festivaliui iki 1998 m. vadovavo Rūta Vanagaitė. Nuo 1998 m. ją pakeitė Tauras Čižas.

## Istorija

Po 1991 m. vasarą įvykusių sėkmingų Jaunimo teatro gastrolių JAV su Eimunto Nekrošiaus spektakliais „Kvadratas“ ir „Dėdė Vania“, Jaunimo teatro vadovė Rūta Vanagaitė paskelbė savajame teatre „šimto dienų moratoriumą“. Teatras buvo uždarytas žiūrovams, vyko intensyvios naujųjų spektaklių repeticijos. Iš teatro repertuaro išbraukta daug spektaklių, daugiausia režisuotų Dalios Tamulevičiūtės. „Moratoriumas“ buvo paskelbtas rugsėjo mėnesį, o spalį buvo įkurtas festivalis LIFE. Iš pradžių festivalį ketinta pavadinti „LiTeF“ pagal Jugoslavijos teatrų festivalį „BiTeF“, bet vėliau apsistota ties LIFE. Pasirengimas pirmajam festivaliui, trukęs dvejus metus, Lietuvoje inicijavo naujoves – savanorystę bei rėmimą.

Iki 1998 m. festivalis buvo orientuotas į tradicinio ir iškiliausio pasaulio teatro pristatymą, o 1998 m. žiūrovams buvo pateikta netradicinė, cirko ir akrobatikos elementų pilna programa, orientuota į platesnę publiką. Tais metais festivalis patyrė didelių nuostolių, o festivalio direktorė R. Vanagaitė, pareiškusi, kad Lietuvos publika nėra pakankamai supratinga ir išsilavinusi, pasitraukė iš savo pareigų, palikdama vadovavimą T. Čižui.

Penktasis LIFE festivalis, Tūkstantmečio minėjimo iškilmių proga pervadintas į „Vilnius 2000 – Skriejantis Žmogus“.

## Šaltiniai
Gianni Morandi

**Džanis Morandis** (tikrasis vardas *Gian Luigi Morandi*, g. 1944 m. gruodžio 11 d. Mongidore, Italija) – italų dainininkas ir aktorius, 1987 m. „Sanremo“ festivalio nugalėtojas.

1970 m. Gianni atstovavo Italijai „Eurovizijos“ konkurse su daina „Occhi di ragazza“ (), kuri užėmė 8 vietą. 1987 metais su Enrico Ruggeri ir Umberto Tozzi laimėjo „Sanremo“ festivalį. 1995 m. dainininkas užėmė antrą ir 2000 m. trečiąją vietas.

Gianni nusifilmavo keliuose filmuose, viename iš jų (*La forza dell’amore*) – kartu su dukra Mariana. Per savo karjerą atlikėjas yra išleidęs virš 30 albumų bei įrašė daugiau kaip 400 dainų.

## Diskografija
* 1963 – Gianni Morandi
* 1964 – Ritratto di Gianni
* 1966 – Gianni Tre
* 1967 – Gianni Quattro (Un mondo d’amore)
* 1967 – Per amore per magia
* 1968 – Gianni cinque
* 1970 – Gianni sei
* 1970 – Gianni sette
* 1971 – Un mondo di sonne
* 1972 – Il mondo cambiera
* 1973 – Jacopone
* 1975 – Il mondo di frutta candita
* 1976 – Per poter vivere
* 1977 – Old parade
* 1978 – Gianni Morandi
* 1979 – Abbracciamoci
* 1980 – Cantare
* 1982 – Morandi
* 1983 – La mia nemica amatissima
* 1984 – I grandi successi (Grazie perche')
* 1984 – Immagine italana
* 1985 – Uno su mille
* 1986 – Morandi in teatro
* 1987 – Le Italiane sono belle
* 1987 – Amici miei
* 1988 – Dalla Morandi
* 1989 – Varieta'
* 1992 – Morandi Morandi
* 1995 – Morandi
* 1997 – Celeste azzuro e blu'
* 1999 – 30 volte Morandi
* 2000 – Come fa bene l’amore
* 2002 – L’amore ci cambia la vita
* 2004 – A chi ama veramente
* 2006 – Il tempo migliore
* 2007 – Grazie a tutti
* 2008 – Ancora… grazie a tutti
* 2009 – Grazie a tutti – il concerto
* 2009 – Canzoni da non perdere
* 2013 – Bisogna vivere

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 

|-