open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rasių apylinkė

**Rasių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Bartninkų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kalvarijos rajonui. 1954 m. prijungtos Vartų apylinkė, dalis Vilkabalių apylinkės ir dalis Šilbalių apylinkės, o dalis Rasių apylinkės prijungta prie Būdviečių apylinkės. 1963 m. prijungta Būdviečių apylinkė. 1968 m. gegužės 29 d., 1970 m. rugsėjo 23 d. ir 1974 m. sausio 30 d. perkeltas apylinkės centras. 1979 m. rugpjūčio 29 d. Rasių apylinkė prijungta prie Bartninkų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Vagos“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 35 || 2202 () || „Vagos“ kolūkis, „Taikos“ kolūkis  || 14 kaimų
|-
| 1970-01  || || 1812 || || 25 kaimai 
|-
| 1972-10-01  || 73 || || Aistiškių kolūkis, „Jaunosios gvardijos“ kolūkis, „Taikos“ kolūkis, „Vagos“ kolūkis  || 28 kaimai
|-
| 1976-07-01  || || || || 28 kaimai 
|-
| 1979-01-17  || || 1639 || || 27 kaimai 
|}

## Šaltiniai
Danilavos apylinkė

**Danilavos apylinkė** (iki 1971 m. ***Danilovos apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Troškūnų apylinkės ir dalies Miškinių apylinkės. 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas. 1977 m. balandžio 4 d. prijungta prie Sužionių apylinkės.

|-
| 1959-01-15 || || 1223 () || || 
|-
| 1970-01  || || 1222 || || 25 kaimai, 5 viensėdžiai 
|-
| 1972-10-01  || 58 || || Danilavos vaismedžių medelynas  || 24 kaimai, 8 viensėdžiai
|-
| 1976-07-01  || || || || 24 kaimai, 8 viensėdžiai 
|}

## Šaltiniai
Eitminiškių apylinkė

**Eitminiškių apylinkė** (iki 1971 m. ***Jotainiškių apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Paberžės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Nemenčinės rajonui. 1954 m. prijungta dalis Dailidėnų apylinkės, Gružtelės apylinkė, dalis Šernų apylinkės ir dalis Melėnų apylinkės, o dalis Eitminiškių apylinkės prijungta prie Varniškių apylinkės. 1960 m. prijungta dalis Varniškių apylinkės. 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas. 1977 m. kovo 30 d. Eitminiškių apylinkė panaikinta, jos teritorija prijungta prie Nemenčinės apylinkės (didžioji dalis) ir Visalaukės apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || Budiono vardo, Ždanovo vardo ir „Tėvynės“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 53,52 || 1616 () || Budiono vardo kolūkis, Ždanovo vardo kolūkis, „Tėvynės“ kolūkis  || 17 kaimų, 37 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 1607 || || 50 kaimų, 3 viensėdžiai, 2 kaimų dalys, 1 viensėdžio dalis 
|-
| 1972-10-01  || 58 || || „Tėvynės“ kolūkis, Ždanovo kolūkis, „Žvaigždės“ kolūkis  || 49 kaimai, 4 viensėdžiai, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 49 kaimai, 4 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Kairėnų apylinkė

**Kairėnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Mickūnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Naujosios Vilnios rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. prijungta prie Baniškių apylinkės, kuri 1959 m. jau vadinama Kairėnų vardu, nors oficialiai Kairėnų apylinkė atkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Baniškių apylinkės. 1977 m. kovo 30 d. Kairėnų apylinkė prijungta prie Mickūnų apylinkės.

|-
| 1959-01-15 || || 1167 () || || 
|-
| 1970-01  || || 1634 || || 10 kaimų 
|-
| 1972-10-01  || 33 || || „Vilijos“ kolūkis  || 12 kaimų
|-
| 1976-07-01  || || || || 10 kaimų 
|}

## Šaltiniai
Avilių apylinkė

**Avilių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Antazavės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dusetų rajonui. 1954 m. prijungta dalis Mažvylių apylinkės. 1977 m. balandžio 4 d. Avilių apylinkė prijungta prie Imbrado apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Raudonosios Vėliavos“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 40,22 || 987 () || „Raudonosios Vėliavos“ kolūkis  || 1 miestelis, 35 kaimai, 1 vienkiemis
|-
| 1970-01  || || 786 || || 36 kaimai, 1 viensėdis, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 37,5 || || Avilių kolūkis  || 36 kaimai, 1 viensėdis, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 35 kaimai, 1 viensėdis, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Bikėnų apylinkė

**Bikėnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš dalies Degučių apylinkės, dalies Trinkūniškių apylinkės, dalies Berčiūnų apylinkės, dalies Kiemionių apylinkės ir dalies Grybiškių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. prijungta prie Salako apylinkės. Atkurta 1966 m. gruodžio 30 d. iš dalies Salako apylinkės, tačiau 1977 m. balandžio 4 d. vėl prijungta prie Salako apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Tarybų Lietuvos“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 51,3 || 1137 () || „Tarybų Lietuvos“ kolūkis, „Aušros“ kolūkis  || 38 kaimai
|-
| 1970-01  || || 850 || || 37 kaimai, 1 viensėdis 
|-
| 1972-10-01  || 112,1 || || „Aušros“ kolūkis  || 37 kaimai, 1 viensėdis
|-
| 1976-07-01  || || || || 37 kaimai, 1 viensėdis 
|}

## Šaltiniai
Molinių apylinkė

**Molinių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kybartų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kybartų rajonui. 1963 m. prijungta dalis Virbalio apylinkės. 1972 m. lapkričio 29 d. Molinių apylinkė performuota į Kybartų apylinkę.

|-
| 1954-05-25  || || || „Laisvės“ ir „Šilupės“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 36,4 || 1596 () || „Laisvės“ kolūkis, „Šilupės“ kolūkis  || 8 kaimai
|-
| 1970-01  || || 1654 || || 9 kaimai 
|-
| 1972-10-01  || 57 || || J. Janonio kolūkis, „Laisvės“ kolūkis, „Šilupės“ kolūkis  || 10 kaimų
|}

## Šaltiniai
Paežerių apylinkė (Vilkaviškis)

**Paežerių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pilviškių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilkaviškio rajonui. 1954 m. prijungta Būdviečių-Gudelių apylinkė, dalis Parausių apylinkės ir dalis Oželių apylinkės, o dalis Paežerių apylinkės prijungta prie Alksnėnų apylinkės. 1963 m. prijungta dalis Parausių apylinkės, o dalis Paežerių apylinkės prijungta prie Pilviškių apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras. 1974 m. kovo 22 d. Paežerių apylinkė prijungta prie Pilviškių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Lenino keliu“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 45 || 1840 () || „Lenino keliu“ kolūkis, „Paežerių“ kolūkis  || 19 kaimų
|-
| 1970-01  || || 1652 || || 25 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 71 || || „Gegužės 1-osios“ kolūkis, Paežerių kolūkis  || 22 kaimai, 5 kaimų dalys
|}

## Šaltiniai
Kavoliškių apylinkė

**Kavoliškių apylinkė** (iki 1971 m. ***Kovališkių apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Ramancų apylinkės, dalies Tabaro apylinkės, dalies Juozapavos apylinkės, dalies Karveliškių apylinkės ir dalies Berčiūnų apylinkės. 1963 m. prijungta dalis Bernotiškių apylinkės ir dalis Girsių apylinkės. 1966 m. atskirta dalis teritorijos prijungta prie naujos Ežerėnų apylinkės. 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas. 1976 m. rugsėjo 29 d. Kavoliškių apylinkė panaikinta, jos teritorija prijungta prie Ežerėnų apylinkės ir Magučių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || Stalino vardo, P. Cvirkos vardo kolūkiai ir Zarasų MTS  || 
|-
| 1959 m.  || 52,9 || 908 () || P. Cvirkos vardo kolūkis, Stalino vardo kolūkis  || 32 kaimai, 23 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 737 || || 30 kaimų, 21 viensėdis 
|-
| 1972-10-01  || 48,3 || || Lenino kolūkis, P. Cvirkos kolūkis  || 30 kaimų, 20 viensėdžių
|-
| 1976-07-01  || || || || 30 kaimų, 19 viensėdžių 
|}

## Šaltiniai
Samanių apylinkė

**Samanių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Aleksandravėlės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Obelių rajonui. 1954 m. prijungta dalis Kumpuolių apylinkės. 1975 m. sausio 29 d. Samanių apylinkė prijungta prie Suvieko apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Darbo“, „Lenino keliu“ kolūkiai ir Rokiškio tarybinio ūkio Kamariškio skyrius  || 
|-
| 1959 m.  || 53,5 || 1576 () || „Lenino keliu“ kolūkis, M. Melnikaitės vardo tarybinis ūkis  || 28 kaimai, 13 vienkiemių
|-
| 1970-01  || || 1241 || || 36 kaimai, 6 viensėdžiai, 3 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 62,9 || || „Lenino keliu“ kolūkis, „Tautų draugystės“ tarybinis ūkis  || 36 kaimai, 6 viensėdžiai, 3 kaimų dalys
|}

## Šaltiniai
Boketė

**Boketė** () arba **Bacho Boketė** (*Bajo Boquete*) – miestelis šiaurinėje Panamos dalyje, Čirikės provincijoje. Gyvenvietė nutolusi 60 km nuo pasienio su Kosta Rika. Miestelis įsikūręs kalnuose, ant Kalderos upės. Paplitusi agrikultūra. daugiausiai auginamos kavos pupelės.
Chuljan Augusto Saldivaras

**Chuljan Augusto Saldivaras** (), dar vadinamas **Posta Leiva** – miestas Paragvajuje, Centriniame departamente, 20 km į rytus nuo Ipanės. Per miestą eina kelio *[[Ruta 1]]* atšaka (vedanti į Kapiatą).

Chuljan Augusto Saldivaras yra žemdirbystės centras. Auginami mandarinai, salotos, svogūnai, kiti vaisiai ir daržovės. Dauguma gyventojų – katalikai, tačiau veikia ir mormonų bažnyčia.

## Istorija

Chuljan Augusto Saldivarą įkūrė donas Leiva, kurio garbei miestas neretai yra vadinamas. Jis įkūrė turgų prie svarbios kelių sankryžos. Vėliau ten išaugo gyvenvietė.

## Šaltiniai
Lambarė

**Lambarė** (, ) – miestas Paragvajuje, Centriniame departamente, Didžiojo Asunsjono aglomeracijoje, prie pietinio Asunsjono miesto pakraščio. Išsidėstęs kairiajame Paragvajaus upės krante, priešais Pilkomajo žiotis.

Verčiamasi prekyba, smulkia pramone, daugelis gyventojų dirba sostinėje. Yra bažnyčia (pastatyta 1846 m.), didelės kapinės, keli viešbučiai, mokyklos, sporto centrai ir kt.

## Istorija

Vietovės pavadinimas kilo iš gvaranių kalbos, nuo žodžio *El Ambaré*, reiškiančio „šešėlių kraštas“ (dėl nuo gretimos kalvos krentančio šešėlio). Ilgą laiką tai buvo kaimiška vietovė, kurioje verstasi žemdirbyste. Tačiau plečiantis Asunsjonui Lambarė buvo urbanizuota. 1962 m. buvo sukurta Lambarės savivaldybė.

## Šaltiniai
Limpijus

**Limpijus** () – miestas Paragvajuje, Centriniame departamente, 23 km į šiaurę nuo Asunsjono. Išsidėstęs kairiajame Paragvajaus upės krante, prie jo intakų – San Fransisko ir Salado. Pro Limpijų eina nacionalinis plentas *[[Ruta 3]]* (Asunsjonas-Belja Vista).

Verčiamasi prekyba, amatais, smulkia pramone (apdirbama mediena, iš jos gaminami įvairūs dirbiniai, pynimas). Taip pat užsiimama žemdirbyste, gyvulininkyste (auginamos daržovės, vaisiai, verčiamasi pienininkyste). Yra Pikete Kuė (*Piquete Cué*) upių uostas per kurį, iki pastatant tiltą per upę, buvo keliama į Gran Čaką.

Yra Šv. Juozapo bažnyčia, ligoninė, keletas kolonijinės architektūros pastatų, versmės, vietinių gyventojų laikomos šventomis, San Fransisko sala, paskelbta gamtos rezervatu.

## Istorija

Ikikolonijiniais laikais vietovė vadinta *Tapua*. 1537 m. ją pasiekė Domingo Martineso de Iralos ekspedicija. Čia jis vedė vietinio kasiko dukterį Yvoty Sa’yju. 1785 m. čia įsikūrė viena pirmųjų ispanų kolonijų Paragvajuje, ir buvo vadinama *San José de los Campos Limpios* (įkurta Luiso de Bolanjoso). Buvo įkurtas Pikete Kuė uostas, kuriuo vyko strateginė perkėla tarp Paranenijos ir Gran Čako.

## Galerija


Image:Perfil de la Iglesia de Limpo.jpg|Bažnyčia
Image:Frente de la Municipalidad en Limpio.jpg|Savivaldybė
Image:Barcos encallados en Piquete Cue1.jpg|Piketė Kuė uostas


## Šaltiniai
Reportaje al País. Tomo 2. Año 2001.
Saladas (Paragvajus)

**Saladas** () – upė Paragvajuje, Centriniame ir Kordiljeros departamentuose; Paragvajaus upės kairysis intakas. Išteka iš Ipakarajaus ežero šiaurinio galo. Teka į šiaurės vakarus, sudaro meandras ir senvages. Įteka į Paragvajų ties Limpiju, šalia Pikete Kuė uosto.
Ruta 3

**Ruta 3** – valstybinės reikšmės Paragvajaus plentas, oficialiai vadinamas ***Ruta Nacional N° 3 „Gral. Elizardo Aquino“***. Jungia šalies sostinę Asunsjoną su šalies šiaurėje, Brazilijos pasienyje esančiu Belja Vistos miestu. Ilgis – 475 km. Tai svarbi krovinių gabenimo arterija.

## Gyvenvietės

Svarbesnės gyvenvietės prie kelio:
Belja Vista

**Belja Vista** ( – „gražus vaizdas“) gali reikšti:

* Belja Vista – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje;
* Belja Vista – miestas Argentinoje, Korienteso provincijoje;
* Belja Vista – miestas Argentinoje, Tukumano provincijoje;
* Belja Vista – miestas Paragvajuje, Amambajaus departamente;
* Belja Vista – miestas Paragvajuje, Itapujos departamente;
* C.A. Bella Vista – Urugvajaus futbolo klubas.
Portugalijos ralis

**Portugalijos ralis** () – automobilių ralio varžybos, vykstančios Portugalijoje. Pirmą kartą surengtos 1967 m. 1973 m. septintą kartą vykstančios lenktynės pateko ir į FIA Pasaulio ralio čempionato kalendorių. Nuo to laiko šis ralis buvo vienu iš Pasaulio čempionato etapų, išskyrus 2002–2006 m. sezonus. Nuo aštuntojo iki ankstyvojo dešimto dešimtmečio ralio trasą sudarė mišrūs asfalto ir žvyro ruožai. Dabar jis vyksta tik žvyrine danga.

Portugalijos ralis buvo apdovanotas *Best Rally of the World* ir 2000 m. *Best Rally of the Year* nominacijomis. Įžymiausias lenktynininkas šio ralio istorijoje – francius Sebastienas Ogier, kuris ralį laimėjo šešis kartus (2009, 2010, 2013, 2014, 2017 ir 2024 m.).

## Nugalėtojai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
* Oficialus Pasaulio ralio čempionato tinklalapis
Marjano Roke Alonsas

**Marjano Roke Alonsas** () – miestas Paragvajuje, Centriniame departamente, Didžiojo Asunsjono aglomeracijoje, 21 km į šiaurę nuo Asunsjono. Išsidėstęs kairiajame Paragvajaus upės krante, į vakarus nuo Silvio Pettirossi tarptautinio oro uosto. Pro miestą eina nacionalinis plentas *[[Ruta 3]]* (Asunsjonas-Belja Vista) bei atsišakoja Transčako plentas (*Ruta 9*). Ties Marjano Roke Alonsu yra vienas iš dviejų tiltų (Remanso tiltas) per Paragvajaus upę Paragvajuje.

Marjano Roke Alonsas – svarbus pramoninis, prekybinis centras. Įkurtas Puerto Fenikso upių uostas. Veikia du popieriaus ir celiuliozės fabrikai, maisto (ypač mėsos) pramonė. Yra Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia, 34 mokyklos, 13 kolegijų, ligoninė, hipodromas, futbolo stadionas. Mieste vyksta kasmetinė Paragvajaus „Expo“ paroda.

## Istorija

Vietovė seniau buvo žinoma kaip *Corumbá cué* ir priklausė Limpijaus apygardai. 1927 m. 700 ha plotą čia išpirko kompanija „Lievig’s“. Miestas pradėjo greitai augti, 1945 m. gavo savivaldybės statusą. Pavadintas Paragvajaus karinio veikėjo Marjano Roke Alonso garbei.

## Galerija


Image:Ruta Transchaco en MRA.jpg|Plentas į Gran Čiaką 
Image:Municipalidad en MRA1.jpg|Savivaldybė
Image:Seccional en MRA.jpg


## Šaltiniai
* Mariano Roque Alonso Origen y Evolución – Homenaje a su Boda de Diamante – Dr. Alberto Ramón Marecos
Po lyguma

**Po lyguma** (it. *Pianura Padana* arba *Val Padana*) – vienas svarbiausių Italijos geografinių regionų. Ši lyguma tęsiasi šiaurės Italijoje iš rytų į vakarus apie 650 km. Po lyguma prasideda vakarinėse Alpėse ir baigiasi ties Adrijos jūra. Lyguma pavadinta pagal didžiausą Italijos upę Po, tekančią per lygumą.

Po lygumos aukščio skirtumai yra labai dideli – nuo 4 m žemiau jūros lygio šalia Po žiočių ties Adrijos jūra iki 2100 m virš jūros lygio Pjemonto regione Alpėse. Po lyguma teka labai daug upių, kurios įteką į Po.

## Istorija
Po lygumos miestai yra naujesni, nei pietinėje Italijoje. Pirmieji žinomi šio miškingo regiono gyventojai buvo Ligūrai. Po didelės keltų, geriau žinomų kaip insubrai, imigracijos VII amžiuje prieš mūsų erą šiame regione įsikūrė Etruskų tauta. Jų palikimu galima vadinti tokius miestus kaip Parma, Ravena ar Felsina (istorinis Bolonijos vardas). Etruskai darė didelę įtaką šiam regionui, tačiau gyvavo neilgai. V a. prieš mūsų erą gana lengvai šias žemes užvaldė keltai. Jie valdė visą Po lygumą, išskyrus Venecijos regioną, kuriame jau karaliavo etruskai ir graikai.

Nuo 286 iki 403 m. Po lygumoje buvo įkurta Vakarų Romos imperijos sostinė Mediolanumas (dabartinis Milanas). O iki imperijos žlugimo sostinė perkelta į Raveną.

Vėliau šį regioną užvaldė viena germanų genčių langobardai. Jie čia įkūrė langobardų karalystę, kuri gyvavo iki 774 m. Po to šias žemes užgrobė langobardų karaliaus Karoliaus Didžiojo ir frankų kariuomenės.

962 m. Po regionas buvo prijungtas prie Šventosios Romos Imperijos. Veneto regione, jūrų sostinėje Venecijoje, tuo metu buvo pradėti stiprūs ryšiai su Bizantijos imperija.

1866 m. visas regionas buvo prijungtas prie suvienytos Italijos ir nuo to laiko šis regionas pradėjo klestėti.
Ačera

**Ačera** – miestas Kampanijoje, Pietų Italijoje, Neapolio provincijoje, 20 km į šiaurės rytus nuo paties Neapolio. Jis yra Agro Ačerano lygumoje.

## Istorija

Ačera yra vienas seniausių miestų regione, kurį tikriausiai įkūrė oskai ir vadino **Akeru** (lot. *Acerrae*). Tai buvo pirmasis Romos respublikos miestas, kuriam buvo suteiktas *civitas sine suffragio* (pilietybė be teisės balsuoti) statusas 332 m. pr. m. e.

216 m. pr. m. e. miestą sugriovė Hanibalas, jį atstatė 210 m. pr. m. e.

90 m. pr. m. e. Ačera per karą su sąjungininkais buvo romėnų karinė bazė.

826 m. lombardai čia pastatė pilį, kurią sugriovė Bono Neapolietis. 881 m. Ačerą nusiaubė saracėnai. Vėliau miestas tapo normanų valda ir grafystės sostine.Neapolio karalystėje miestas priklausė Akvinams, Origlijoms, Orsiniams del Balzo, o 1496–1812 m. Kardenoms. Nuo 1927 m. Ačera priklausė Terra di Lavoro provincijai.

Teigiama, kad 2005 m. Švento Petro bažnyčioje Šventosios Mergelės statula pajudėjo ir nusidažė rožine spalva.
Skatikas

**Skatikas** – įvairių laikotarpių piniginis vienetas, cirkuliavęs Lietuvos teritorijoje:

* feodalinės Lietuvos piniginis vienetas;
* XVIII–XIX a. lenkiškas ir rusiškas grašis;
* XIX a. rusiška pusės kapeikos moneta;
* 1919–1922 m. Lietuvoje vartoto piniginio vieneto auksino šimtoji dalis.

Bendrinėje kalboje ir tautosakoje skatiku vadinami smulkūs pinigai.

## Etimologija

*Skatikas* yra susijęs su daugybe germanų kalbų žodžių, reiškiančių „pinigai, turtai“, pvz., gotų *skatts* – „moneta“, senovės islandų *skattr* – „mokestis“, senovės saksų *skat* – „moneta“ ir kt.

## Išnašos
Užsienietis

**Užsienietis** – užsienio valstybės pilietis, laikinai ar nuolatos esantis atitinkamos valstybės teritorijoje. Užsieniečio teisinę padėtį reguliuoja valstybių, kuriose jis yra, vidaus įstatymai, taip pat tarptautinės sutartys.

## Statusas

### Nacionalinis režimas
**Nacionalinis režimas** – kai valstybėje užsieniečiai naudojasi lygiomis su tos valstybės piliečiais teisėmis (išskyrus kai kurias politines teises, pvz., Rinkimų teisę). Nacionalinis režimas paprastai nustatomas vidaus įstatymais savitarpiškumo pagrindu.

## Didžiausio palankumo režimas
**[[Didžiausio palankumo režimas]]**: kai valstybė suteikia užsieniečiams tokias teises, kokiomis jos teritorijoje naudojasi kitų valstybių piliečiai. Toks režimas paprastai nustatomas tarptautinėmis sutartimis (pvz., dėl prekybos) arba panaudojant nediskriminavimo išlygą.

Valstybės, nustatydamos užsieniečiams konkretų teisinį režimą, neretai atsižvelgia į tai, laikinai ar nuolat jie gyvena valstybėje.
Paprastai užsieniečiai nesinaudoja politinėmis teisėmis – rinkimų teise, teise užimti valstybinius postus ir t. t. buvimo valstybėje jiems nereikia atlikti karinės prievolės. Neretai užsieniečiams ribojama teisė įsigyti nekilnojamą turtą.

Užsieniečiai į valstybės teritoriją gali įvažiuoti gavę vizas, išduotas atitinkamų valstybės organų, dažniausiai konsulinių arba diplomatinių atstovybių. vizos būna įvairios: daugkartinės (įvažiavimo, išvažiavimo), tranzito.

## Leidimai gyventi
* Leidimas nuolat gyventi – dokumentas, suteikiantis užsieniečiui teisę neterminuotai gyventi valstybėje, pasirinkti gyvenamąją vietą, ją keisti, išvykti iš valstybės ir grįžti į ją leidimo galiojimo laikotarpiu.
* Leidimas laikinai gyventi – dokumentas, suteikiantis užsieniečiui teisę terminuotai gyventi valstybėje.

## Leidimas dirbti

Leidimas nuolat gyventi suteikia užsieniečiui teisę (terminuotai arba ne) dirbti atitinkamoje valstybėje leidimo galiojimo laikotarpiu.

## Lietuva
Lietuvoje teises reglamentuoja iš esmės 2 įstatymai:
* Lietuvos Respublikos „Dėl užsieniečių teisinės padėties“ įstatymas (Žin., 2004, Nr. 73-2539; Žin., 2009, Nr.93-3984).
* Lietuvos Respublikos įstatymo „Dėl užsieniečių teisinės padėties“ įgyvendinimo įstatymas (Žin., 2004, Nr.73-2540).

Klausimus kuruoja Migracijos departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos (valstybės biudžetinė įstaiga).

## Nuorodos
* Užsieniečio statusas Lietuvoje  (Migracijos departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos)
Finansinės rizikos valdymas

**Finansinės rizikos valdymas** – ekonominės vertės sūkurimo praktika įmonėse, skirta neapdraustos rizikos valdymui. Tai finansinės priemonės, leidžiančios apsidrausti nuo paskolų, valiutų kursų, palūkanų normų bei kito finansinio turto kainos svyravimo rizikos.
Kosta Rikos akmeniniai rutuliai

**Kosta Rikos akmeniniai rutuliai** – daugiau nei 3000 įvairių akmeninių rutulių (petrosferų), išsibarsčiusių po Kosta Rikos teritoriją. Daugiausia jų randama Dikiso upės deltoje bei Kanjo saloje.

Sferų dydis vyrauja nuo kelių centimetrų iki daugiau nei 2 m skersmens bei 15 t masės. Dauguma sferų sudarytos iš bazaltinės medžiagos – gabro. Dar po tuziną rutulių iškalta iš klinties bei smiltainio. Pasižymi labai dideliu taisyklingumu, nors kai kurių rutulių nuokrypis siekia iki 5 cm.

Rutuliai priklauso Dikiso kultūrai ir buvo padaryti laikotarpyje nuo III a. pr. m. e. iki XVI a. Dauguma akmenų buvo iškalti ne tose vietose, kur jie rasti. Nei jų paskirtis, nei kūrėjai nėra žinomi. Tiesa, rutulių radimvietėse randama Aguas Buenaso kultūros keramikos liekanų.

Akmeniniai rutuliai rasti apie 1930 m., kai „United Fruit Company“ pradėjo kirsti džiungles bananų plantacijoms. Dalis rutulių smarkiai apgadinti buldozeriais, be to, keletas rutulių išgręžti bei išsprogdinti tikintis, kad juose paslėpti lobiai. 1948 m. pradėti pirmieji archeologiniai šių radinių tyrimai. 2014 m. keturios archeologinės vietovės, kur rutulių randama daugiausia, pakelbtos pasaulio paveldu.
## Susiję pasaulio paveldo objektai
* : Tija (1980)
* : Gočango, Huasuno ir Ganghua dolmenų vietovės (2000)
* , : Senegambijos akmenų ratai (2006)
* : Megalitinės ąsočių vietovės Sianghuange - Puodynių lyguma (2019)
* : Elnio akmens paminklai ir susijusios bronzos amžiaus vietovės (2023)

## Išnašos
Džeimso sala

**Džeimso sala** () – upinė sala Gambijoje, Gambijos upėje, 30 km aukštyn nuo žiočių, prie Džufurė miesto. Saloje yra anglų Džeimso forto liekanos. Šiaurinėje upės pakrantėje priešais Džeimso salą yra išlikęs prancūzų fortas Albreda.

## Istorija

Pirmieji saloje įsikūrė vokiečių kolonistai iš Kuršo hercogystės (buvo pavaldi ATR). Pradžioje sala vadinta Sent Endriusu, šį vardą buvo suteikę anglai. 1651 m. buvo pastatytas Fort Jakobo fortas, pavadintas hercogo Jakobo Ketlerio garbei. 1659 m. salą užėmė olandai, o po dvejų metų – anglai. Oficialiai fortas anglams perduotas 1664 m.

Anglai salą ir fortą pavadinto Jorko kunigaikščio (vėliau tapusio Anglijos karaliumi) Džeimso II garbei. Fortas buvo administruojamas „Royal Adventurers in Africa Company“ kompanijos, kuri vykdė aukso ir dramblio kaulo gavybą bei vergų prekybą Afrikoje. 1684 m. Karališkoji Afrikos kompanija perėmė forto, o tuo pačiu ir Gambijos kontrolę. XVII a. pab. – XVIII a. pr. Džeimso fortą kelis kartus buvo užėmę prancūzai bei piratai. XIX a. uždraudus vergų prekybą forto reikšmė sumažėjo, jis buvo apleistas.

## Fortas dabar

2003 m. Džeimso fortas bei kiti aplinkiniai kariniai objektai (Albreda, Džufurė, Buleno fortas) įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Sala labai paveikta erozijos. Joje išlikusios britų administracinio pastato liekanos, celė neklusniems kaliniams, molas, auga keletas baobabų.
Vogera

**Vogera** () – miestas Italijoje, Lombardijoje, Pavijos provincijoje. Nuo Pavijos Vogera yra nutolusi 30 km į pietus. Pro miestą teka Stafora (Po intakas).

Apylinkėse gaminama daug šilko bei javų ir vyno.

## Istorija

Senovėje miestas vadinosi Irija pagal upę, prie kurios stovėjo. Jis buvo ant kelio iš Pjačencos į Dertoną, o Augustas paskelbė ją kolonija (*colonia Forum Iulium Iriensium*).

I a. miestą sugriovė rugiai ir kitąkart jis buvo paminėtas kaip *Viqueria* X a. 1743 m. Vogera atiteko Savojiečiams. Po penkerių metų ji tapo provincijos sostine ir gavo miesto statusą.

1800 m. Vogerą užėmė Napoleono kariai, o Palazzo Dattili buvo jo būstinė per Montebelo mūšį. 1805 m. miestas atiteko Genujos departamentui, 1814 m. nugalėjus prancūzus jį užėmė austrai ir atidavė Pjemontui. Nuo 1860 m. Vogera priklauso Pavijos provincijai.

Per Antrą Pasaulinį karą, dėl to, kad buvo Milanas-Genuja ir Turinas-Bolonija kelių sankirtoje, sąjungininkai jį smarkiai bombardavo.

1962 m. gegužės 31 d. per geležinkelio avariją čia žuvo 62 žmonės.

## Žymūs žmonės
* Dizaineris Valentino Garavani, geriau žinomas kaip Valentino.
* Mauro Nespoli, lankininkas iš Italijos Nacionalinės rinktinės.
* Futuristas dailininkas Ambrogio Casati.
* Italijos boksininkas, pasaulio ir olimpinis čempionas Giovanni Parisi
* Kompiuterinio meno pionierius Aldo Giorgini.
* Rašytojai Alberto Arbasino, Carolina Invernizio ir Alessandro Maragliano.
* Laikrodžių gamintojas Giovanni Sordi
* Maserati broliai, automobilių inžinieriai
* Sandro Bolchi, kino režisierius
* Giovanni Plana, astronomas
Gametogenezė

**Gametogenezė** – lytinių ląstelių gametų susidarymo procesas. Išskiriamos dvi gametogenezės formos:  spermatogenezė (vyriškųjų gametų susidarymas) ir oogenezė (moteriškųjų gametų susidarymas). 

## Spermatogenezė

Spermatogenezė pastoviai vyksta subrendusio vyro sėklidėse esančiuose sėkliniuose kanalėliuose. Prasideda lytinio brendimo pradžioje, kai berniukui būna 11-14 metų, kuomet testosteronas suaktyvina miegančias nespecializuotas diploidines pirmines lytines ląsteles spermatogonijas. Tuomet spermatagonija dauginasi mitoziškai, taip sudarydama po dvi naujas ląsteles: spermatogovinją ir spermatocitą. Pirminis spermatocitas dalinas mejoziškai. Po pirmojo mejozės dalijimosi susidaro dvi haploidinės ląstelės, dar vadinamos antriniais spermatocitais. Antriniai spermatocitai dalinasi antruoju mejozės dalinimusi ir susidaro keturias haploidinės, bet dar nediferencijuotos ląstelės spermatidės. Vėliau spermatidės subręsta, įgyja būdingą sandarą ir virsta spermatozoidais. Iš viso spermatozoido formavimasis trunka apie 64 dienas.

## Oogenezė

Oogenezė trunka labai ilgai, bei su ilga pertrauka. Procesas prasideda dar mergaitės embrione. Diploidinės pirminės lytinės ląstelės migruoja į būsimą kiaušidę, kur jos dauginasi mitozės būdu (tokios besidalijančios ląstelės yra oogonijos). Kiekvieną oogoniją apsupa vienas sluoksnis epitelinių ląstelių, bei susidaro užuomazginiai folikulai. Vėliau oogonijos pradeda dalintis pirmuoju mejozės dalijimusi, tačiau šis sustoja pasibaigus konjugacijai ir krosingoveriui. Homologinės chromosomos gana stipriai išsivynioja. Nuo jų ima intensyviai nurašinėti genus ir sintetinti baltymus. Pirminis oocitas pastoviai kaupia maisto medžiagas ir auga kol įgyja būdingą kiaušinėlio sandarą  - sudaro skaidriąją zoną ir pomembranio pūsleles. Tuo tarpu somatinės ląstelės auga stadijoje G1, kai chromosomos dar vienchromatidės. Visi šitie procesai vyksta dar vaisiuje. Pirmieji kiaušinėliai pradeda bręsti lytinės brandos metu, kai prasideda menstruacijos. Kiekvieno ciklo metu toliau tęsiasi 15-20 pirminių folikulų brendimas. Juose baigiasi pirmasis mejozės dalinimasis ir chromosomos vėl susivynioja, išnyksta branduolio apvalkalas. Susidaro dvi skirtingo dydžio haploidinės ląstelės. Ovuliacijos metu antrinis oocitas išeina iš pratrūkusio folikulo ir pakliūva į kiaušintakį. Kai haploidiniai ootidės ir spermatozoido branduoliai pasiruošia susilieti, ootidė vadinama subrendusiu kiaušinėliu. 

## Šaltiniai
Angulemas

**Angulemas** – miestas pietvakarių Prancūzijoje, Naujosios Akvitanijos regione, Šarantos departamento centras. Romaninio stiliaus Šv. Petro katedra. Nuo XIV a. žinomas popieriaus gamybos centras. Plėtojama vyno prekyba, turizmas.

## Istorija
Nuo 379 m. vyskupijos centras, 507 m. Angulemas atiteko Chlodvigui ir buvo prijungtas prie Frankų valstybės. IX a. gyvenvietė buvo užpulta ir apiplėšta normanų. 1360 m. pagal pasirašytą *Brétigny sutartį* miestelis perleistas Anglijai. Antrojo pasaulinio karo metais miestas buvo okupuotas Trečiojo Reicho.

## Žymūs žmonės
* Jean-Louis Guez de Balzac (1594–1654 m.), rašytojas
* Curt John Ducasse- (1881–1969 m.) filosofas
* Maurice Duverger (gimė 1917 m.), teisininkas
* Charles-Augustin de Coulomb (1736–1806 m.), fizikas
* Charles Gaudichaud-Beaupré (1789–1854 m.), botanikas
* Mellin de Saint-Gelais (~1491-1558 m.), poetas
* Pierre-Jean Rémy, rašytojas
* Claude Arpi (gimė 1949 m.), rašytojas, žurnalistas, istorikas ir tibetologistas.

## Miestų partnerystė

## Sportas
* Angoulême Charente FC (futbolas)
Jules Bianchi

**Jules Bianchi** (1989 m. rugpjūčio 3 d. – 2015 m. liepos 17 d.) – automobilių sporto lenktynininkas iš Prancūzijos, dvejus metus lenktyniavęs Marussia F1 ekipoje. 2014 m. Japonijos lenktynėse prancūzas patyrė stiprią galvos traumą, po kurios ilgai buvo komos būsenoje. Iš jos jis nepabudo ir po 9 mėnesių mirė.

## Karjera
Sportininko karjerą prancūzas pradėjo kartingų lenktynėse.

2007 m. jis debiutavo Europos Formula Renault 2.0 čempionate, o tais metais taip pat nugalėjo Prancūzijos Formula Renault 2.0 čempionate.

2008 m. Jules perėjo į Formulės 3 čempionatą. Per 20 lenktynių prancūzas nugalėjo dvejose ir bendroje įskaitoje užėmė trečią vietą.

2009 m. buvo sėkmingiausi metai Jules karjeroje. Tais metais jis lenktyniavo net keturiuose čempionatuose – Formula Renault 3.5 Series, Didžiosios Britanijos Formulėje 3, Azijos GP2 serijoje ir Formulėje 3. Pastarojoje per 20 lenktynių pelnęs 9 pergales jis tapo čempionu.

2010 m. prancūzas lenktyniavo pagrindinėje GP2 serijoje. Per 20 lenktynių jis nepelnė nei vienos pergalės ir galutinėje įskaitoje liko trečias.

### [[Formulė 1]]
Pasibaigus 2010 m. Formulės 1 sezonui buvo surengti jaunųjų lenktynininkų bandymai. Ferrari ekipos gretose tuose bandymuose buvo Jules. Prieš šiuos bandymus 2010 m. lapkričio 10 d. Ferrari patvirtino, kad prancūzas 2011 m. sezone bus ekipos atsarginis lenktynininkas.

2014 m. spalio 5 d. J. Bianchi patyrė sunkią galvos traumą, „Marussia“ pilotas Jules Bianchi be sąmonės buvo išgabentas į ligoninę su greitosios pagalbos automobiliu po to, kai patyrė avariją viename iš Suzukos trasos posūkių. Lenktynės buvo sustabdytos iki finišo likus 9 ratams, kai minėtasis J. Bianchi patyrė avariją tame pačiame posūkyje, kuriame savo bolidą sudaužė ir Adrianas Sutilas. Vokiečio teigimu, prancūzas bolido šonu trenkėsi į traktorių, kuris buvo atvažiavęs išvežti „Sauber“ automobilio.

Po 9 mėnesių komos būsenoje prancūzas mirė 2015 m. liepos 17 d. Po šio įvykio FIA paskelbė, kad lenktynininko numeris 17 bus pagerbtas ir jokiam kitam sportininkui jo nebus galima naudoti.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė

## Šaltiniai
Nacionalinis olimpinis komitetas

**Nacionalinis olimpinis komitetas** arba **tautinis olimpinis komitetas** – iš viso 205 veikiančios valstybės ar teritorijos nevyriausybinės organizacijos, prižiūrinčios šalies sportinę veiklą ir atstovaujanti jai olimpinių žaidynių teisinėje ir etikos sistemoje. Visos 193 Jungtinių Tautų organizacijos narės turi savo nacionalinius olimpinius komitetus, kurie yra pripažinti tarptautinio olimpinio komiteto. Taip pat tautinius komitetus turi dar trylika teritorijų:
*Taivanas (žaidynėse dalyvauja kaip *[[Kinų Taipėjus]]*),
*Palestina,
*Kosovas,
*Keturios JAV neinkorporuotos teritorijos: Guamas, Amerikos Samoa, Puerto Rikas ir JAV Mergelių salos,
*Trys Jungtinės Karalystės užjūrio teritorijos: Bermuda, Britų Mergelių salos ir Kaimanų salos,
*Nyderlandų Karalystės teritorija - Aruba,
*Kinijos Liaudies Respublikos specialioji teritorija Honkongas,
*Naujosios Zelandijos asocijuota teritorija - Kuko Salos.

Jauniausi tautiniai olimpiniai komitetai (pripažinti 2015 m.) yra Kosovo ir Pietų Sudano.

## Nepripažinti olimpiniai komitetai
Makao (nuo 1987 m.) ir Farerų salų tautiniams olimpiniams komitetams leista dalyvauti parolimpinėse žaidynėse, bet joms nesuteikta teisė pasirodyti Olimpiadoje. Makao komitetui taip pat suteikta teisė dalyvauti Azijos žaidynėse.

Kitos teritorijos siekiančios nacionalinių olimpinių komitetų pripažinimo: Katalonija, Gibraltaras, Prancūzijos Polinezija, Niujė, Somalilandas, Naujoji Kaledonija, Kurdistanas, Abchazija,  Indėnai, Šiaurės Marianų salos, Angilija, Montseratas ir Terkso ir Kaikoso salos.

## Išnašos
Kuveito tautinis olimpinis komitetas

**Kuveito olimpinis komitetas** (**KUW**) – nevyriausybinė sporto organizacija, prižiūrinti Kuveito sportinę veiklą ir atstovaujanti šaliai tarptautiniame olimpiniame komitete.

2010 m. sausio 1 d. tarptautinis olimpinis komitetas suspendavo Kuveito nacionalinio olimpinio komiteto veiklą, dėl tariamo vyriausybės kišimosi. Organizacija negavo jokio olimpinio finansavimo, bei šalies sportininkai ir teisėjai oficialiai negalėjo dalyvauti žaidynėse.

2010 m. vasaros jaunimo olimpinių žaidynių metu Singapūre šalies atstovai privalėjo dalyvauti kaip nepriklausomi sportininkai, todėl varžėsi ne su Kuveito nacionaline vėliava, o su olimpine vėliava.

2012 m. liepos 14 d. suspendavimas panaikintas ir šalis galėjo dalyvauti 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.

2015 m. spalį Tarptautinis olimpinis komitetas antrąsyk suspendavo Kuveito olimpinį komitetą. Šalies sportininkams ir teisėjams neleista dalyvauti žaidynėse, o šalyje neleista rengti olimpinių atrankos varžybų. 2015 m. Azijos sportinio šaudymo čempionato, kuris turėjo būti Azijos kvalifikacinis turnyras, iškovoti olimpiniai kelialapiai buvo neįskaityti nes čempionatas vyko Kuveite.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
* OCA : Kuveitas
Baltarusijos tautinis olimpinis komitetas

**Baltarusijos Respublikos nacionalinis olimpinis komitetas** – nevyriausybinė sporto organizacija, skatinanti sportinę veiklą Baltarusijoje, atstovaujanti šaliai tarptautiniame olimpiniame komitete ir vykdanti anti-dopingo programą. Tautinio komiteto prezidentu išrinktas visos šalies prezidentas Aleksandras Lukašenka.

## Istorija
Baltarusijos Respublikos olimpinis komitetas buvo įkurtas 1991 m. kovo 22 d. dėl Tarybų Sąjungos iširimo. Lygi tol šalies sportininkai atstovavo Tarybų Sąjungos olimpiniai rinktinei. Visą veiklą kontroliavo Tarybų Sąjungos olimpinis komitetas, kuris nepanaikinta iki 1992 m. Tais pačiais metais Baltarusija dalyvavo vasaros ir žiemos olimpinėse žaidynėse kaip jungtinės komandos narė, kurią sudarė nepriklausomų valstybių sandraugos valstybės narės. 1993 m. 101 olimpinio komiteto susitikime Baltarusijos olimpinis komitetas tapo pilnaverčių nariu. Pirmuoju nacionalinio komiteto prezidentu išrinktas tuometisi sporto ir turizmo ministras Vladimiras Ryžernkovas. Šiose pareigose jis prabuvo lygi savo mirties 1996 m. Nuo 1997 m. postui vadovauja šalies prezidentas Aleksandras Lukašenka.

2011 m. sausio 12 d. Europos Parlamento pirmininkas pasiūlė Jerzy Buzek pasiūlė neleisti Baltarusijai dalyvauti olimpinėse žaidynėse ir FIFA pasaulio taurėje dėl prieštaringai vykusių Baltarusijos respublikos prezidento rinkimų 2010 m. gale.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Balázs Dzsudzsák

**Balažas Džudžakas** (*Balázs Dzsudzsák*; g. 1986 m. gruodžio 23 d.) – Vengrijos futbolininkas, saugas.

## Karjera
Vaikystėje treniravosi Debreceno futbolo mokykloje, vėliau žaidė trečiojo Vengrijos diviziono komandoje „Létavértes“. Profesionalo karjerą pradėjo 2005 m., debiutuodamas Debreceni VSC klube. 2008 m. žiemos transfero metu perėjo į Nyderlandų klubą PSV. Džudžakas buvo iš karto įtrauktas į pagrindinę sudėtį, o nuo 2009 m. pradėjo dažnai mušti įvarčius.

2011 m. birželio 12 d. pasirašė ketverių metų sutartį su FK Anži Mahačkala klubu. 2012 m. liepos 13 d. pasirašė 3,5 m. sutartį su FK Dinamo Moskva klubu.

Balažas Džudžakas žaidė Vengrijos jaunimo rinktinėse, o nacionalinėje komandoje debiutavo 2007 m. rungtynėse prieš Graikiją.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Laimėjimai

### Klubiniai
**Debrecen
* [[Vengrijos futbolo čempionatas]] (3): 2004–05, 2005–06, 2006–07
* [[Vengrijos futbolo supertaurė]] (3): 2005, 2006, 2007
* [[Nemzeti Bajnokság II]] (2 lyga) (1): 2020–21 m.

**PSV
* Eredivisie (1): 2007–08
* Nyderlandų futbolo supertaurė (1): 2008

**Al Wahda**
* JAE Prezidento taurė: 2016–17 m.
* JAE lygos taurė: 2017–18 m.
* JAE futbolo supertaurė: 2017, 2018 m.

### Asmeniniai
* Vengrijos metų futbolininkas: 2007

## Išnašos

## Nuorodos
*
François-Joseph Talma

**Fransua Žozefas Talma** (*François-Joseph Talma*; 1769 m. sausio 15 d. – 1826 m. spalio 19 d.) – prancūzų aktorius.

Fransua gimė Paryžiuje, stomotologo šeimoje. 1776 m. persikėlė į Londoną kur gavo gerą išsilavinimą. Grįžęs į Paryžių kurį laiką praktikavosi stomotologijos srityje, tačiau jo polinkis vaidybai ėmė viršų ir 1787 metais jis debiutavo *Comédie-Française* teatre Voltero tragedijoje „Mahometas“. Talma vaidindamas scenoje siekė istorinio tikslumo.

Talma vedė turtingą ir talentingą moterį – Julie Carreau.

Jis buvo artimas Napoleono Bonaparto draugas ir mėgstamiausias jo aktorius. Tarp Talmos draugų buvo Joseph Chénier, Georges Jacques Danton, Kamilė Desmoulins ir kiti revoliucionieriai.
Bosnijos ir Hercegovinos tautinis olimpinis komitetas

**Bosnijos ir Hercegovinos olimpinis komitetas** ()  – nevyriausybinė sporto organizacija, skatinanti sportinę veiklą Bosnijoje ir Hercegovinoje ir atstovaujanti šaliai tarptautiniame olimpiniame komitete.

Nacionalinis olimpinis komitetas buvo suformuotas 1992 m. birželio 4 d. Komitetas prižiūri 1984 m. žiemos olimpinių žaidynių muzieju. Pirmuoju komiteto vadovu išrinktas Stjepan Kljuić. Tarptautinis olimpinis komitetas Bosnijos ir Hercegovinos nacionalinį komitetą pilnateisiu nariu įteisino 1993 m.

Iškart po įkūrimo komitetas delegavo pirmuosius 10 sportininkų į 1992 m. vasaros olimpines žaidynes. Lygi šiol nei vienas nepriklausomos šalies atstovas nėra iškovojęs medalio saugusiųjų olimpinėse žaidynėse. 2010 m. jaunimo vasaros olimpinėse žaidynėse bronzos medalį pelnė tenisininkas Damir Džumhur.

## Išnašos

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
Vaidas Čepukaitis

**Vaidas Čepukaitis** (g. 1989 m. gegužės 16 d.) – Lietuvos krepšininkas, rungtyniaujantis vidurio puolėjo pozicijoje.

2010 m. lapkričio 19 d. buvo paskolintas Utenos „Juventus“ klubui. 2011 m. gruodžio 2 d. buvo paskolintas Panevėžio „Techaso“ klubui.

2014 m. rugpjūčio 8 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Utenos „Juventus“ klubu.

2018 m. rugpjūčio 6 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Utenos „Juventus“ klubu. 2021 m. sausio pradžioje sugrįžo į Uteną ir pasirašė sutartį iki sezono pabaigos su „Juventus“ klubu. Vėliau sezoną rungtyniavo Alytaus „Dzūkijoje“, pakviestas ir į ją perpirkusią „Wolves“ komandą, tačiau joje praktiškai nerungtyniavo ir išvyko į Ispanijos antro diviziono klubą iš Kasereso.

## Pasiekimai

* 2006 FIBA Europos jaunių (iki 18 metų) vicečempionas.
* 2008 FIBA Europos jaunimo (iki 20 metų) vicečempionas.
* 2011 m. BBL pirmos vietos laimėtojas (Iššūkio taurė).
* 2015 m. LKF ketvirtoji vieta.
* 2015 m. BBL trečioji vieta.
* 2015 m. LKL trečioji vieta.

## Nuorodos
* BasketNews.lt svetainės žaidėjo puslapis
Airijos lietuviai

**Airijos lietuviai** – lietuviai, laikinai ar nuolat gyvenantys Airijoje.

## Istorija
Iki 1990 m. apie lietuvius Airijoje žinių nėra. Po Lietuvos įstojimo 2004 m. į Europos Sąjungą Airija tapo viena pagrindinių šalių, į kurią vyksta ekonominiai emigrantai iš Lietuvos. Manoma, XXI a. pradžioje į Airiją ilgesniam ar trumpesniam laikotarpiui atvyko apie 120–150 tūkst. lietuvių. Nuo 2005 m. sausio 26 d. veikia Airijos lietuvių bendruomenė. Jos iniciatyva įkurtos lituanistinės mokyklos Dubline, Korke, Golvėjuje ir Dandolke.

Leidžiami laikraščiai: nuo 2004 m. „Lietuvis“, nuo 2005 m. „Saloje“, nuo 2011 m. leidžiamas žurnalas „Žingsniai“, veikia lietuvių internetinės svetainės.

## Šaltiniai
Estijos tautinis olimpinis komitetas

**Estijos olimpinis komitetas** () – nevyriausybinė sporto organizacija, skatinanti sportinę veiklą Estijoje ir atstovaujanti šaliai tarptautiniame olimpiniame komitete.

## Istorija
Estijos sporto federacija nusprendė įkurti Estijos nacionalinį olimpinį komitetą pirmajame Estijos sporto kongrese 1919 m. lapkričio 30 d. Oficialiai komitetas buvo sukurtas 1923 m. gruodžio 8 d. Pirmuoju nacionalinio komiteto prezidentu tapo Karl Friedrich Akel. Kaip nepriklausomos šalies Estijos tautinis olimpinis komitetas delegavo sportininkus į visas 1920-1936 vasaros žaidynes, bei 1928 ir 1936 žiemos olimpiadas. Po Tarybų Sąjungos okupacijos 1940 m. šalies sportininkai turėjo atstovauti Tarybų Sąjungos rinktinei.

NOK buvo atkurtas 1989 m. 1991 m. Berlyne vykusiame tarptautinio olimpinio komiteto suvažiavime Estijos olimpinis komitetas buvo oficialiai atkurtas. Po metų šalis delegavo pirmuosius sportininkus į žiemos ir vasaros olimpiadas.

## TOK nariai
Į tarptautinį olimpinį komitetą buvo patekusios šios Estijos asmenybės:
* Karl Friedrich Akel (1927–1932)
* Joakim Puhk (1936–1942)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Ekonomiškumas

**Ekonomiškumas** arba **ekonominė veikla** – didžiausias naudos pasiekimas mažiausia kaina, siekis taupiai naudojant turimus išteklius pagaminti kuo daugiau. Išskiriami trys ekonomiškumo tipai:

* Maksimizavimo principas (gaunamos didžiausios pajamos turimomis sąnaudomis)
* Minimizavimo principas (mažiausiomis sąnaudomis pasiekti numatytą apimtį)
* Optimizavimo principas (palankiausias santykis tarp sąnaudų ir pajamų)
Estijos lietuviai

**Estijos lietuviai** – lietuviai, laikinai ar nuolat gyvenantys Estijoje.

## Istorija
Pirmieji lietuviai Estijoje apsigyveno, manoma, dar XVI a. pabaigoje – XVII a. pradžioje, kai Dorpatas (dab. Tartu) buvo Abiejų Tautų Respublikos vaivadijos centras. XIX a.–XX a. pradžioje į Estiją lietuviai atvykdavo ieškodami darbo, t. p. studijuoti Dorpato universitete ir Estijos Veterinarijos institute; dalis čia tęsė studijas, pradėtas 1832 m. uždarytame Vilniaus universitete. Iš Lietuvos ištremti 1831 m. sukilėliai dirbo Revelio (dab. Talinas) uosto statybose.

1922 m. Estijoje gyveno 436 lietuviai. Nuo XX a. trečio dešimtmečio pabaigoje Estijoje lietuvių pradėjo sparčiai mažėti ir sovietų okupacijos pradžioje, 1940 m. birželio mėn. jų buvo 213.

Nuo XX a. penkto-šešto dešimtmečio lietuvių vėl ėmė daugėti. 1970 m. jų Estijoje gyveno 2500. Tai iš Sibiro grįžę tremtiniai, negavę LSSR valdžios leidimo apsigyventi Lietuvoje, t. p. kai kurių sričių specialistai, asmenys, apsigyvenę pas sutuoktinį. Daugiausia lietuvių gyvena Taline, jų t. p. yra Piarnu, Tartu, Tiūryje, Narvoje, Saaremoje.

## Organizacijos
Apie 1895 m. įkurta Dorpato lietuvių studentų draugija, veikusi iki 1918 m. 1916–1917 m. veikė lietuvių bolševikų organizacijų. 1917 m. įkurta Revelio (vėliau – Talino) lietuvių draugija, kurios tikslas buvo savišalpa ir švietimas.

1980 m. Estijos lietuviai gruodžio įkūrė Lietuvių draugiją; 1990 m. ji pertvarkyta į Estijos lietuvių bendruomenę (ELB). 1993 m. atkurta Tartu lietuvių draugija.

Lietuvių sambūrius globoja Estijos tautinių mažumų sąjunga, remiama Estijos kultūros ministerijos. 1998 m. ELB Vilniuje surengė Estijos lietuvių kultūros dienas. Taline veikia lituanistinė mokykla, rengiami lietuvių kalbos kursai suaugusiesiems. ELB ir Lietuvos ambasados Estijoje renginiuose dalyvauja ir lietuviai, studijuojantys Estijos aukštosiose mokyklose, tarp jų Baltijos gynybos koledže.

## Lietuviai

XIX a. pabaigoje Revelyje gyveno nemažai lietuvių inteligentų: Jonas Jablonskis, Andrius Bulota, Vincas Mickevičius-Kapsukas, Jonas Biliūnas, Vladas Kuzma, Vladas Lašas. 1897 m. Tartu hektografu išspausdinti Kazimiero Jauniaus lietuvių kalbos paskaitų užrašai, 1899 m. – Petro Avižonio „Lietuviška gramatikėlė“.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Estijos lietuvių bendruomenė (sud. Cecilija Rasa Unt). – Tallinn: C.R.Unt, 2006. – 176 p.: iliustr. – ISBN 9955-726-02-4
Dulutas

**Dulutas** () – miestas šiaurinėje JAV. Tai ketvirtas pagal dydį Minesotos miestas.

## Istorija

Pirmasis aplankęs dabartinio miesto teritoriją buvo Daniel Greysolon Dulhut. 1856 m. žemės sklypas buvo suskirstytas į mažesnius ir žmonės pradėjo keltis į juos. 1878 m. suteikts miesto statusas.
Ycuá Bolaños prekybos centro gaisras

**„Ycuá Bolaños“ prekybos centro gaisras** – pražūtingas gaisras, įvykęs 2004 m. rugpjūčio 1 d., 11:25 vietos laiku Paragvajaus sostinėje Asunsjone buvusiame trijų aukštų prekybos centre „Ycuá Bolaños“. Jį sudarė ne tik prekybos centras, bet ir restoranas, ofisai, požeminis garažas. Gaisro metu žuvo 394 žmonės (jų tarpe daug vaikų), 9 dingo be žinios, apie 500 buvo sužeista (iš jų 56 su III laipsnio nudegimais).

Manoma, kad gaisro priežastimi tapo iš kepsninės kamino nutekėjusios karštos dujos, kurios padegė grindis. Ugnis netrukus pasklido po visą pastatą. Į patalpas pasklidę dūmai sukėlė paniką. Išsigelbėjusių ir gaisrininkų liudijimu, prekybos centro savininkas Juan Pío Paiva ir jo sūnus Víctor Daniel Paiva prasidėjus gaisrui uždarė prekybos centro duris, kad jame buvę žmonės neišeitų neužmokėję už prekes. Centre nebuvo avarinių išėjimų bei tinkamos priešgaisrinės sistemos. Atvykę gaisrinės ir policijos pareigūnai evakavo žmones, tačiau dalies išgelbėti nebesugebėjo.

## Teismas

2005 m. gruodžio 5 d. Paiva, jo sūnus bei duris uždaręs apsaugininkas buvo apkaltinti netyčiniu nužudymu ir nuteisti iki 5 metų nelaisvės. Prokuroras tuo tarpu reikalavo 25 metų bausmės. Dėl tokios nedidelės bausmės, nukentėję gaisre ir žuvusiųjų artimieji sukėlė protestą. Teismo salėje kilo riaušės, kurios vėliau išplito ir po miesto gatves. Prokuroras teismo sprendimą padavė apeliacijai.

2008 m. kaltinamieji nuteisti netiesiogine žmogžudyste: Juan Pío Paiva gavo kalėti 12 metų, Víctor Daniel Paiva – 10 metų, apsaugos darbuotojas Daniel Areco – 5 metus. Pastato savininkas Humberto Casaccia nuteistas 2 metų nelaisvei už darbo saugos pažeidimus.
Ispanijos lietuviai

**Ispanijos lietuviai** – lietuviai, laikinai ar nuolat gyvenantys Ispanijoje.

## Istorija

Pirmieji lietuviai į Ispaniją pateko per Pirmąjį pasaulinį karą, pabėgę iš Rusijos imperijos kariuomenės dalinių, vykstančių į Salonikų frontą. Per 1936–1939 m. Ispanijos pilietinį karą abiejose kovojančiose pusėse kovėsi lietuvių savanorių iš Lietuvos, JAV ir Pietų Amerikos. Dar 1941 m. belaisvių stovykloje netoli Burgoso buvo 14 lietuvių. Per Antrąjį pasaulinį karą lietuvių mokėsi Saleziečių seminarijoje Madride. Po karo Madride kelerius metus gyveno dailininkas Kazimieras Žoromskis, surengta jo kūrinių parodų.

1955–1965 m. ir 1969–1975 m. per Ispanijos nacionalinį radiją kasdien buvo transliuojamos VLIK laidos lietuvių kalba.

1990–2004 m., ypač po 1999 m., kai buvo panaikintas vizų režimas, į Ispaniją dirbti, uždarbiauti ar studijuoti išvyko apie 50 000 lietuvių. Dauguma jų kuriasi Valensijos ir Almerijos žemės ūkio regionuose, pastarajame 2004 m. gyveno apie 80% visų Ispanijos lietuvių.

## Organizacijos
2001 m. Lietuvos ambasados Ispanijoje iniciatyva Madride įkurta Ispanijos lietuvių bendruomenė (); pirmininkas B. Monstavičius-Soriano, 2004 m. įregistruota oficialiai, pirmininkė L. Paulauskaitė. 2005 m., be centrinio skyriaus, lietuvių bendruomenės turėjo skyrius Katalonijoje (pirm. R. Michnevičius) ir Navaroje (pirm. S. Petkauskienė), taip pat Alikantėje, Andalūzijoje, Madride bei Valensijoje. Almerijoje veikia lietuvių švietimo ir kultūros informacijos centras.

Nuo 2003 m. Navaroje veikia lietuvių šeštadieninė mokykla „Saulutė“ (vedėja S. Petkauskienė), nuo 2004 m. veikia 3 lietuvių sekmadieninės mokyklos. Veikia 2 internetinės lietuvių svetainės.

## Šaltiniai