open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zakopanė

**Zakopanė** () – miestas pietų Lenkijoje, Mažosios Lenkijos vaivadijoje. Tatrų apskrities centras.

## Geografinė padėtis
Zakopanė įsikūrusi Podhalės regiono pietuose, ilgame slėnyje vakarų Tatrų kalnuose, prie Gubaluvkos kalno (). Tai Lenkijos slidinėjimo centras. Į Zakopanę žiemą suvažiuoja daug turistų. Miestas tituluojamas Lenkijos žiemos sostine. Čia yra ir kalnų slidinėjimo kurortai *Kasprowy Wierch*, *Nosal* ir *Gubałówka*. 

Tai aukščiausiai virš jūros lygio esantis Lenkijos miestas – jis yra maždaug kilometro aukštyje. Didžiausi Lenkijos kalnai (iki 2499 m) iš dalies yra Zakopanės savivaldybės ribose. Aukščiausias kalnas Zakopanės teritorijoje yra Švinica (2301 m). Miesto centras (Krupowki ir Kosciuszko gatvių sankryža) yra 838 m virš jūros lygio aukštyje. Pietuose su miestu ribojasi Aukštųjų Tatrų nacionalinis parkas. Virš miesto yra keturi Zakopanės kalnai - Nosalas, Gievontas ir Kasprovy Vierch į pietus nuo centro Vakarų Tatruose ir Gubaluvka į šiaurę nuo centro Pogórze Gubałowskie kalnuose. Į pastarasias dvi viršūnes veda lynų keliai.

Zakopanės plotas yra 84,35 km², iš jų 31 % naudojama žemės ūkiui, o 57 % ploto užima miškai. Pats miestas užima 17,89 % ploto.

Su Zakopane ribojasi Bukovina Tatržanska rytuose, Košcielisko vakaruose ir Poroninas šiaurėje. Per pagrindinę Tatrų grandinę Zakopanė ribojasi su Slovakija pietuose.

## Klimatas

Dėl savo padėties aukštai virš jūros lygio Zakopanei būdingos žemesnės temperatūros ir žymiai gausesni krituliai, ypač snygis, nei vietovėse lygumose ar pietinėje Tatrų pusėje. Vėjai, atnešantys drėgnas oro mases bei gausius kritulius (lietų ir sniegą) šiaurinėje ir vakarinėje Tatrų pusėje, pučia daugiausia iš šiaurės ir šiaurės vakarų žiemą. Jie vadinami "Orawski" vardu. Sausi ir šilti pietų vėjai kaip fenas pučia per pagrindinę Tatrų grandinę rudenį ir pavasarį. Jie vadinami "Halny" vardu. Žiema Zakopanės mieste trunka nuo lapkričio iki kovo pabaigos. Šilčiausias mėnuo paprastai yra liepa, o šalčiausias - vasaris.

## Sportas
Zakopanėje vyksta kalnų slidinėjimo, biatlono ir Šuolių su slidėmis Pasaulio taurės varžybos.

## Turizmas
Zakopanėje yra kalnų slidinėjimo bei pasivaikščiojimo po kalnus trasos. Zakopanėje gaminami vietiniai sūriai iš avių pieno. Zakopanės architektūros vyraujantis stilius kalnų eglės formos stilizuoti namai yra sukurti lietuvių architekto Stanislovo Vitkevičiaus ir vėliau tobulinti jo sūnaus.

## Galerija

Vaizdas:Zakopane at night.jpg|Zakopanė naktį
Vaizdas:Wielka krokiew.jpg|Šuolių su slidėmis tramplinas
Vaizdas:Zakopane1.JPG|Zakopanės Šventosios Širdies bažnyčia
Vaizdas:Kaplica Jaszczurowka.jpg|*Jaszczurowka* koplyčia
Vaizdas:Oscypek sheeps cheese stalls, Zakopane.JPG|Sūrio turgus Zakopanėje
Vaizdas:Zakopanė.jpg|thumb|Zakopanės vaizdas vasarą nuo Tatrų
Vaizdas:Paminklinė lenta rašytojui Jonui Biliūnui.jpg|thumb|Paminklinė lenta Lietuvos rašytojui Jonui Biliūnui buvusioje rašytojo kapavietės vietoje Zakopanėje
Kalmukai

**Kalmukai** (*Хальмгуд*) – terminas vartojamas apibūdinti vakarų mongolų tautos oiratų subgrupei, XVII a. atklydusiai iš Vidurinės Azijos. Šiandien kalmukai sudaro daugumą (53,3 %) vakariniame Kaspijos jūros krante esančios Kalmukijos Respublikos gyventojų (2002 m. duomenimis). Dėl emigracijos, mažos kalmukų bendruomenės įsikūrė JAV, Prancūzijoje, Vokietijoje, Šveicarijoje ir Čekijoje. Keli gyvena Lietuvoje.

## Šaltiniai
Klibanarijai

**Klibanarijai**, *klibanoforai* ( 'stovyklos krosnies nešiotojas', iš  'stovyklos krosnis; metalinis ugniakuras') – Sasanidų imperijos, vėlyvosios Romos imperijos, Bizantijos sunkioji kavalerija. Panašiai kaip ir katafraktai klibanarijai dėvėdavo sunkius šarvus ir jodinėjo ant visiškai šarvuotų žirgų.

Klibanarijų pavadinimą aiškina kelios hipotezės:
* pavadinimas *klibanoforai* yra pravardė, reiškianti 'stovyklos krosnies nešiotojai', nes jie nešioja tiek metalo, kad kautynėse labai sparčiai užkaista.
* pavadinimas kilęs iš  ar  'kaklo apsaugos nešiotojas'.

Klibanarijai buvo naudojami daugelio Rytų kraštų kariuomenėse. Pvz., Palmyros imperijos klibanarijai kovėsi prieš Romos kavaleriją Imės ir Emesos mūšiuose. Sasanidai naudojo klibanarijus savo vakarinėse armijose kovai su Rytų Romos imperija. Sasanidų klibanarijai buvo labiau šarvuoti, negu jų Bizantijos kolegos.

Šapuro II klibanarijus aprašė istorikas Amianas Marcelinas, buvęs romėnų štabo karininku, tarnavęs Konstancijaus II armijoje Persijoje:
: „Visos kuopos buvo šarvuotos geležimi, visas jų kūno dalis dengė storos plokštės, kurios buvo taip suderintos, kad sudarydavo tvirtus sunėrimus tose vietose, kur yra kūno sąnariai; jų veidus dengiantys šarvai itin kruopščiai pritaikyti prie galvų, ir, kadangi visas jų kūnas padengtas metalu, į juos krentančios strėlės randa tik mažutes skylutes vietose prieš jų akis ir ties nosies galiuku, kad galėtų lengviau kvėpuoti. Tie, kurie ginkluoti pikomis, stovi nejudėdami, kad pamanytum, jog pikas laiko bronziniai veržtuvai.“
: „Persai prieš mus pasiuntė būrius grandiniais šarvais apsaugotų raitelių, kurie jojo taip arti vienas kito, kad jų judančių kūnų, padengtų sandariai sudurtomis geležies plokštėmis, akino akis bežiūrintiems į juos, o visi jų arkliai buvo šarvuoti odos dangalais.“
Nekropolis

**Nekropolis** – senovinis laidojimo kompleksas; kapinynas. Nekropolių būta prie didelių gyvenviečių.

Senovės Egipte žymiausias nekropolis buvo karališkasis kapinynas su piramidėmis, šventyklomis, patalpomis, skirtomis mirusiesiems balzamuoti, administraciniais pastatais; netoli piramidžių buvo didikų mastabos. Naujosios karalystės laikotarpiu Egipte (Karalių slėnyje, Nilo dešiniajame krante, priešais Karnaką) ir kitose Artimųjų Rytų šalyse (Izraelyje, Anatolijoje, Persijoje) atsirado nekropolių uolose. Jie dažniausiai buvo netoli kulto centrų. Kartais nekropoliuose būdavo įrengiami šachtiniai kapai (Mikėnuose). Graikų (Dipilono kapinės Atėnuose), romėnų (kolumbariumas prie Apijaus kelio), etruskų (Orvjeto kapinės) nekropoliai buvo prie pagrindinių kelių, didelėse aikštėse (Izola Sakros kapinės Ostijoje), įrengiami po žeme (katakombos).

## Šaltiniai
Nekrobakteriozė

**Nekrobakteriozė** – infekcinė naminių gyvulių, paukščių ir daugelio žvėrių liga, kuria dažniau serga elniai, avys (ypač jaunikliai), rečiau – galvijai, kiaulės, arkliai, paukščiai.

Nekrobakteriozę sukelia *Furobacterium necrophorum* rūšies bakterijos, dažniausiai patenkančios į organizmą pro pažeistą snukio gleivinę ir galūnių odą; sukelia audinių ir organų nekrozę.

Elniams liga dažniausiai reiškiasi pūlingu flegmoniniu apynagės uždegimu, galvijams ir avims – tarpunagės ir apynagės uždegimu, veršeliams – snukio ir gerklų gleivinės nekroziniu uždegimu, paršeliams – nekroziniu stomatitu, arkliams – gangreniniu slėsnos ir plaštakos srities uždegimu, paukščiams – galvos srities gleivinių, skiauterės ir barzdelės nekroze.

Nekrobakteriozė gydoma dezinfekuojančiais, prideginančiais ir antiseptiniais preparatais.

## Šaltiniai
Londono universitetas

**Londono universitetas** () – vienas didžiausių ir seniausių Didžiosios Britanijos universitetų.

## Istorija
Įkurtas 1836 m. karaliaus Vilhelmo IV Karališkąja chartija, sujungus Londono universitetinį koledžą, įkurtą 1827 m.) ir Londono karališkąjį koledžą, įkurtą 1829 m. 1878 m. pirmasis Didžiojoje Britanijoje suteikė moterims teisę studijuoti. Nuo 1979 m. universitetas leidžia laikraštį „London Student“. 

## Struktūra
* Birkbeko koledžas
* Goldsmitso koledžas
* Heitropo koledžas
* Karališkasis Holovėjaus koledžas
* Karalienės Marijos universitetas
* Karališkasis Londono koledžas
* Karališkasis veterinarijos koledžas
* Londono universitetinis koledžas
* Šv. Jurgio koledžas
* Biblioteka, įkurta 1870 m. (apie 3 mln. egz.).
* Centrinė oratorystės ir dramos mokykla
* Farmacijos mokykla
* Londono ekonomikos ir politikos mokslų mokykla
* Londono higienos ir atogrąžų medicinos mokykla
* Londono verslo mokykla
* Rytų studijų mokykla
* Afrikos studijų mokykla
* Kurtauldo meno institutas
* Edukacijos institutas
* Vėžio tyrimų institutas
* Karališkoji muzikos akademija 
;Mokslo institutai
* Amerikos studijų institutas
* Anglų kalbos studijų institutas
* Filosofijos institutas
* Germanų ir romanų kalbų studijų institutas
* Istorijos tyrimų institutas
* Klasikinių studijų institutas
* Londono universiteto institutas Paryžiuje
* Milporto jūrų biologijos institutas
* Muzikos tyrimų institutas
* Pažangiųjų teisės studijų institutas
* Sandraugos studijų institutas
* Varburgo institutas

## Universiteto žmonės
;Universitete dirbo:
* Patrikas Aberkrombis, architektas, urbanistas, architektūrologas
* Viras Gordonas Čaildas, archeologas
* Bernardas Kacas, fiziologas, Nobelio fiziologijos ir medicinos premijos laureatas
 
;Universitete studijavo: 
* Tomas Rys Deividsas, archeologas 
* Eltonas Džonas, dainininkas, kompozitorius
* Mahatma Gandis, Indijos politinis veikėjas
* Karlas Kapeleris, sanskritologas, etnografas
* Džonas Kenedis, JAV prezidentas
* Ronaldas Haris Kouzas, ekonomistas, Nobelio ekonomikos premijos laureatas
* Frensis Komptonas Krikas, biochemikas ir genetikas, Nobelio fiziologijos ir medicinos premijos laureatas
* Deividas Livingstonas, keliautojas, geografas
* Karlas Poperis, filosofas, logikas
* Romanas Prodis, Italijos ministras pirmininkas
* Džordžas Sorosas, finansininkas, mecenatas
* Herbertas Velsas, rašytojas fantastas

## Lietuviai
;Universitete dirbo:
Elena Gaputytė, Egidijus Jaržemskas, Raimundas Jasinevičius, Rimantas Kačianauskas, Kazys Algirdas Kaminskas, Algis Krupavičius, Vaidutis Kučinskas, Audronis Kazimieras Kvedaras

;Universitete studijavo: 
Jonas Bučas, Leopoldas Dymša, Mykolas Jonas Henrikas Giedraitis, Arminas Lydeka, Andrius Smaliukas

## Šaltiniai
Neliečiamieji

**Neliečiamieji** (t. p. dalitai, haridžanai) – indai, priklausantys žemiausiosioms kastoms. Šiandieninėje Indijoje 16–17 % hinduistų yra neliečiamieji.

Pasak hinduizmo, neliečiamieji nepriklausė nė vienai iš 4 varnų, į kurias pagal tradiciją buvo suskirstyta Indijos visuomenė. Viduramžiais neliečiamaisiais laikyti vergais tapę bendruomenininkai, baudžiauninkai, žmonės, vertęsi „nešvariomis“ profesijomis (odininkai, valytojai, skalbėjai, žvejai); naujaisiais ir naujausiaisiais laikais – kumečiai, juodadarbiai, odininkai, asenizatoriai. Hinduizme aukštesniųjų kastų žmonėms neleidžiama bendrauti su neliečiamaisiais. Bet koks bendravimas laikomas susitepimu. Pietų Indijoje apribojimai dar griežtesni – tikintieji vengia net artintis prie neliečiamųjų.

Neliečiamieji susidarė arba iš bendruomenių, kurios liko už brahmaniškos sistemos ribos, arba iš žmonių, kurie kadaise buvo kastų sistemoje, bet iš jos iškrito dėl to, kad neatliko kokių nors apeigų ar funkcijų. Įprastai neliečiamieji turėdavo garsiai pranešti apie savo pasirodymą, kad aukštesnio statuso žmonės galėtų nuo jų pasitraukti. Iki XX a. jiems buvo draudžiama patekti į hinduistines šventyklas.

1955 m. Indijos vyriausybė uždraudė neliečiamųjų diskriminaciją, tačiau kai kurių tradicinių apribojimų išliko. Prasidėjus Indijos modernizacijai, daugelis šalies švietėjų (ypač Mahatma Gandis) kovojo prieš kastų sistemą. Kai kurie veikėjai neliečiamųjų padėtį stengėsi pagerinti juos atverčiant į kitą religiją (pvz., Ambedkaras – į budizmą). Indijos vyriausybė pradėjo taikyti pozityviąją diskriminaciją, skiriant dalitams vietas mokslo įstaigose.

## Šaltiniai
Ausanas

**Ausanas** (senovės pietų arabų kalba: ʾWS1N, ,  *Awsan*) – istorinis Senovės Jemeno regionas ir valstybė, buvęs dabartinio Jemeno pietuose, su kultūriniu politiniu centru vadi Markha. Šiaurėje jis susisiekė su Katabano regionu, o rytuose – su Hadramautu.

Ausano gyventojai buvo labai artimi katabaniams, o įrašai vietine kalba artimi katabanių kalbai.

## Geografija
Ausano kultūrinis ir politinis centras buvo kalnuotose vietovėse ties vadi Markha, kur koncentravosi pagrindiniai miestai, tarp jų ir Hagar Yahirr (dabar išlikusi tik kalva). Didžiausio klestėjimo laikais Ausanas kontroliavo daugumą Jemeno pietinio pajūrio miestų, įskaitant ir Adeną.

## Istorija
Kaip ir kitos Senovės Jemeno tautos, Ausanas konsolidavo valdžią tikriausiai I tūkst. pr. m. e. pradžioje. Tuo metu tai buvo viena stipriausių Pietinės Arabijos valstybių, kontroliavusi svarbiausius jūrinius uostus pietinėje pakrantėje, tarp kurių didžiausias buvo Adenas. Tuo metu Ausanas jau kontroliavo pelningus smilkalų prekybos kelius ir konkuravo su Hadramautu rytuose ir Saaba toliau šiaurėje. Jo sostinė buvo vienas didžiausių Senovės Jemeno miestų. Ausano pirkliai buvo vieni pirmųjų Senovės Jemene, kurie kūrė savo kolonijas Afrikos pakrantėje, t. y. dab. Etiopijos teritorijoje.

Augant Ausano galybei ir stiprėjant konkurencijai, VII a. pr. m. e. Saaba pradėjo karą prieš Ausaną, gaudama gretimų valstybų – Katabano ir Hadramauto paramą. Ausanui pralaimėjus karą, Adenas atiteko Saabai, ir valstybė prarado ekonominės galios svertą. Vėliau Ausanas nebesivystė kaip atskira valstybė, o buvo kultūriškai ir politiškai absorbuotas šiaurinio kaimyno Katabano. Dėl to regionas vėliau nebeatskiriamas nuo Katabano.

## Valdovai
* 'Amkarib (VIII a. pr. m. e.)
* Ḏkrʾl Lḥyn (apie 700 m. pr. m. e.) – buvo tituluojamas mukaribu
* Muratta' (*Martaw*) – VII a. pr. m. e. kovojo ir pralaimėjo Saabos Kariba-il Vatarui
* Ma’ad’il – mūsų eros pradžia
* Yasuduq’il Far’a – I a.
* Ma’ad’il Salhan – I a.
* Yasuduq’il Far’a Šarah’at – I a.
* 'Ammyitha' Ghailan Gašmu
Lozanos universitetas

**Lozanos universitetas** () – vienas seniausių ir žymiausių Šveicarijos universitetų. Apie 11 500 studentų, 2200 dėstytojų.

## Istorija
1537 m. įkurta Lozanos teologijos akademija, 1890 m. tapo universitetu. XIX a. pabaigoje universitete ekonomistai Leonas Valras (Šveicarija) ir Vilfredas Pareto (Italija) įkūrė vadinamąją neoklasikinės ekonominės minties mokyklą (Lozanos mokykla). 

## Struktūra
* Ekonomikos ir verslo administravimo fakultetas
* Biologijos ir medicinos fakultetas
* Menų fakultetas
* Socialinių ir politinių mokslų fakultetas
* Teisės fakultetas
* Teologijos ir religijos studijų fakultetas
* Žemės ir aplinkosaugos mokslų fakultetas
* Kriminalinės teisės mokykla
* Prancūzų kalbos (užsieniečiams) mokykla
* Farmacijos skyrius
* Kantonų ir universiteto biblioteka, įkurta 1587 m., 1,7 mln. egz.

## Universiteto žmonės
Universitete studijavo:
Jozefas Blateris, Rama IX, Tailando karalius, Benitas Musolinis, Brolis Rožė, Jonas Savimbis, Verneris fon Šulenburgas

## Šaltiniai
Lvovo universitetas

**Lvovo nacionalinis Ivano Franko universitetas** () – seniausias Ukrainos ir vienas seniausių Rytų Europos universitetų. Apie 12 000 studentų, 1000 dėstytojų.

## Istorija
Įkurtas 1661 m. sausio 16 d. Lenkijos karaliui Jonui Kazimierui suteikus Lvovo jėzuitų kolegijai, įkurtai 1608 m., universiteto statusą. Iki 1773 m. universitetą valdė jėzuitai. 1773–1784 m. universitetas buvo uždarytas. 1881–1918 m. universiteto pagrindiniuose rūmuose buvo įsikūręs Galicijos ir Lodomerijos karalystės Seimas.

1940–1999 m. Lvovo Ivano Franko valstybinis universitetas.

## Struktūra
* Biologijos fakultetas
* Chemijos fakultetas
* Ekonomikos fakultetas
* Elektronikos fakultetas
* Filologijos fakultetas
* Filosofijos fakultetas
* Fizikos fakultetas
* Geografijos fakultetas
* Geologijos fakultetas
* Istorijos fakultetas
* Kultūros ir menų fakultetas
* Mechanikos ir matematikos fakultetas
* Ikiuniversitetinio lavinimo fakultetas
* Taikomosios matematikos ir informatikos fakultetas
* Tarptautinių santykių fakultetas
* Teisės fakultetas
* Užsienio kalbų fakultetas
* Žurnalistikos fakultetas
* Mokymo metodologijos departamentas 
* Mokslinių tyrimų departamentas
* Archeologijos institutas
* Europos integracijos institutas
* Ivano Franko studijų institutas
* Tarptautinis regioninių ekologinių problemų institutas
* Istorijos tyrimų institutas
* Literatūros studijų institutas
* Slavų studijų institutas
* Tęstinių studijų institutas
* Žiniasklaidos institutas
* Ekologijos institutas
* Teisės, Gamtos mokslų koledžas
* Mokytojų mokymo koledžas
* Regioninės plėtros agentūra
* Fizikos ir matematikos licėjus
* Laisvųjų menų gimnazija
* NATO žiemos akademija
* Italų kalbos ir kultūros tyrimo ir mokymo centras
* Mokslinių techninių žemųjų temperatūrų tyrimo ir mokymo centras
* Biblioteka, įkurta 1608 m., 1848 m. per gaisrą sudegė apie 51 000 universiteto knygų
* Zoologijos muziejus
* Botanikos sodas

## Universiteto žmonės
;Universitete dėstė: 
Stefanas Banachas, Michailo Gruševskis, Vladislavas Jakovickis, Leonas Kozlovskis, Vaclavas Sierpinskis

;Universitete studijavo: 
Janas Adamus, Vlodzimežas Antonievičius, Helena Cehak-Holubovičova, Janušas Ivaškevičius, Algirdas Chominskis, Bogdanas Chmelnickis, Liudvikas Kšivickis, Vincas Krėvė-Mickevičius, Stanislavas Lemas, Aloiza Paškievič, 

## Šaltiniai
Laukagaliai (Vadokliai)

**Laukagaliai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Vadoklių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Novodevičės kapinės

**Novodevičės kapinės** () – viena iš garsiausių mirusiųjų laidojimo vietų Maskvoje, miesto pietvakarinėje dalyje, šalia UNESCO saugojamo Novodevičės vienuolyno.

Kapinės atidarytos 1898 m.

Pirmieji (XVI a.) čia laidoti Novodevičės vienuolyno dvasininkai. XIX a. pabaigoje kapinės praplėstos, čia pradėti laidoti pirkliai, rašytojai, muzikantai, mokslininkai. Nauji sklypai suformuoti 1949 ir 1970 m. 

Šiuo metu Novodevičės kapinės išsidėsčiusios keturiose teritorijose, užimančiose 7,5 ha. Iš viso čia palaidota 26 000 žmonių, XX a. viduryje pastatytame kolumbariume yra virš 7 000 urnų. 

Šiose kapinėse palaidoti rašytojai Nikolajus Gogolis, Michailas Bulgakovas, Julianas Semionovas, poetas Vladimiras Majakovskis, dainininkai Fiodoras Šaliapinas, Markas Bernesas, Leonidas Utiosovas, režisieriai Sergejus Eizenšteinas, Michailas Romas, Ivanas Pyrjevas, Sergejus Bondarčiukas, Sergejus Gerasimovas, kompozitoriai Sergejus Prokofjevas, Dmitrijus Šostakovičius, muzikantai Sviatoslavas Richteris, Mstislavas Rostropovičius, aktoriai Jurijus Nikulinas, Jevgenijus Jevstignejevas, Olegas Jankovskis, Inokentijus Smoktunovskis, Michailas Uljanovas, Vasilijus Lanovojus, Vladimiras Menšovas, aviakonstruktorius Andrejus Tupolevas, lakūnas Aleksejus Maresjevas, generolas Ivanas Černiachovskis, politiniai veikėjai Lazaris Kaganovičius, Anastasas Mikojanas, Viačeslavas Molotovas, Andrejus Gromyka, antroji J. Stalino žmona N. Alilujeva, Raisa Gorbačiova. Lietuvių kilmės generolas majoras Jonas Blaževičius.

Šiose kapinėse palaidoti buvę TSRS ir Rusijos vadovai Nikita Chruščiovas, Michailas Gorbačiovas bei Borisas Jelcinas.

Šiose kapinėse yra palaidotas chemikas Valerijus Legasovas.

Daugelis antkapių – originalūs meno kūriniai. Novodevičės kapines daugelis turistinių firmų įtraukusios į lankomų vietų sąrašą.



## Žymių žmonių antkapiai



|Nadežda Alilujeva, Stalino žmona
| Aleksejus Tolstojus, rašytojas
File:Bulgakow Grab.JPG|Michailas Bulgakovas, rašytojas
File:Grave of Anton Chekhov.jpg| Antonas Čechovas, rašytojas
|Sergejus Eizenšteinas, kino režisierius
File:Гоголь Николай Васильевич.JPG|Nikolajus Gogolis, rašytojas
| Andrejus Gromyka, politikas
File:Boris Yeltsin's Grave.jpg|Borisas Jelcinas, politikas
File:Памятник на могиле Вячеслава Молотова на Новодевичьем кладбище.jpg|Viačeslavas Molotovas, politikas
File:V Majakovskij.jpg|Vladimiras Majakovskis, poetas
File:Grave of Sergei Sergeyevich Prokofiev.jpg|Sergejus Prokofjevas, kompozitorius
File:DmitriSjostakovitsj.JPG|Dmitrijus Šostakovičius, kompozitorius
File:Могила Александры Коллонтай на Новодевичьем кладбище.jpg|Aleksandra Kolontaj, diplomatė
|Leonidas Sobinovas, operos dainininkas
|Galina Ulanova, balerina
|Nikolajus Polikarpovas, aviakonstruktorius
Aleksejus Ščiusevas, architektas



## Šaltiniai

## Taip pat skaitykite
* Trojekurovo kapinės
Madrido universitetas

**Madrido Komplutensės universitetas** () – svarbiausias Ispanijos valstybinis universitetas Madride; vienas seniausių ir didžiausių pasaulyje. Apie 100 000 studentų, 10 000 dėstytojų. 

## Istorija
1293 m. Kastilijos ir Leono karalius Sančesas IV įkūrė Alkalos pagrindinę mokyklą Alkala de Henarese () mieste. 1499 m. popiežius Aleksandras VI kardinolo Cisneroso prašymu mokyklai suteikė Komplutensės universiteto vardą (*Complutense* reikia 'gimęs Komplutume'). Studijos prasidėjo 1508 m. 1836 m. universitetas perkeltas į Madridą ir pavadintas Centriniu universitetu. 1970 m. vykdant aukštojo mokslo reformą padalytas, atskirti Madrido universitetas ir Madrido politechnikos universitetas. 1977 m. senojo universiteto Alkala de Henarese patalpose įsteigtas Alkalos universitetas.

## Struktūra
* Biologijos fakultetas
* Chemijos fakultetas
* Dailės fakultetas
* Dokumentikos fakultetas
* Ekonomikos ir verslo fakultetas
* Farmacijos fakultetas
* Filologijos fakultetas
* Filosofijos fakultetas
* Fizikos fakultetas
* Geografijos ir istorijos fakultetas
* Geologijos fakultetas
* Informacijos mokslų fakultetas
* Informatikos fakultetas
* Matematikos fakultetas
* Medicinos fakultetas
* Odontologijos fakultetas
* Pedagogikos fakultetas
* Politikos mokslų ir sociologijos fakultetas
* Psichologijos fakultetas
* Teisės fakultetas
* Veterinarijos fakultetas
* Optikos universitetinė mokykla
* Slaugos, fizioterapijos ir pediatrijos universitetinė mokykla
* Socialinio darbo universitetinė mokykla
* Statistikos universitetinė mokykla
* Verslo universitetinė mokykla
* 38 tyrimų centrai ir institutai
* 9 profesinės specializacijos mokyklos
* Užsienio universitetuose veikia 2 Madrido universiteto katedros ir 2 koledžai.
* 5 ligoninės ir 4 klinikos.
* Centrinė biblioteka įkurta 1499 m.; 2 mln. egz., 30 specializuotų bibliotekų
* 6 sporto arenos
* Botanikos sodas

## Universiteto žmonės
Universitete studijavo: Luisas Bunjuelis, Chuanas Karlosas I

## Šaltiniai
Ekskubitoriai

**Ekskubitoriai**, *ekskubitai* (;  – kareiviai iš kohortos, kuri saugojo Romos imperatoriaus rūmus. Kohortos vadas vadinosi *ekskubitorių tribūnas* (). Ekskubitoriai egzistavo ir Bizantijoje, kur buvo pirmųjų Bizantijos imperatorių gvardija, o vėliau tapo viena iš tagmų.

Ekskubitoriai ne tik saugojo Romos imperatoriaus rūmus ir lydėdavo imperatorių, kai šis keliaudavo į kitų namus.

Ekskubitorių kohortą 461 m. įkūrė imperatorius Leonas I Didysis, ją suformavo iš tvirtų ir karingų izaurų. Kohorta turėjo atsverti Asparo vadovaujamus kareivius germanus.
Bizantijos ekskubitorių kohortą sudarė 300 karių, jiems vadovavo *ekskubitorių komesas* (). Tai buvo labai įtakingas postas, jo vadai nesykį tapo imperatoriais (Justinas I, jo sūnėnas Justinianas I, Tiberijus II).

Dalinys egzistavo ir vidurinėje Bizantijoje (VII–XI a.). 767 m. ekskubitoriai buvo reorganizuoti į ekskubitorių tagmą, kuri buvo elitinis sunkiosios Bizantijos kavalerijos pulkas. VIII a. pabaigoje ekskubitoriai buvo išvesti iš Konstantinopolio ir bazavosi Mažojoje Azijoje.

## Nuorodos
* О новой гвардии – excubitores
Carlos Ruiz Zafón

**Karlosas Ruisas Safonas** (, 1964 m. rugsėjo 25 d. Barselonoje – 2020 m. birželio 19 d. Los Andžele) – ispanų rašytojas. Nuo 1993 metų iki pat mirties gyveno Los Andžele (JAV). Rašė scenarijus kino filmams iki tol, kol prasidėjo jo kaip romanų autoriaus karjera.

Jo pirmasis romanas suaugusiems, *[[Vėjo šešėlis]]*, buvo puikiai parduodamas, prie to prisidėjo ir ispanų bei tarptautiniai literatūros kritikai (kurie jį pripažino vienu didžiausių pastarojo meto literatūros atradimų). Šis romanas išverstas į 45 kalbas, parduota daugiau nei 10 milijonų egzempliorių visame pasaulyje ir gavo daugybę tarptautinių premijų. 2007 metais išleistas rinkinys pavadinimu *Ūkų trilogija*, kurią sudaro pirmieji jo darbai *Ūkanų valdovas*, *Rugsėjo šviesos* ir *Vidurnakčio rūmai*.

Karlosas Ruisas Safonas 2008 metų balandžio 17 dieną pristatė savo naują kūrinį *Angelo žaidimas*, kurį vieno milijono egzempliorių tiražu išleido *Planetos* leidykla. *Planetos* leidykla teigė, kad ši knyga taps istoriniu hitu Ispanijoje.

Safonas buvo šiuolaikinis ispanų autorius, kurio kūrinys išverstas į daugiausiai kalbų (45), po jo rikiuojasi Chavieras Sierra (42) ir Chuanas Gomesas-Churado (41).

## Autoriaus bibliografija

### Romanai
* Angelo žaidimas (Planeta, 2008)
* Vėjo šešėlis (Planeta, 2001)

### Literatūra jaunimui

* Ūkanų valdovas (Edebé, 1993)
* Vidurnakčio rūmai. (Edebé, 1994)
* Rugsėjo šviesos (Edebé, 1995)
* Marina (Edebé, 1999)

## Gautos premijos

* Edebé leidyklos literatūros premija už *Ūkų valdovą*, 1993
* Fernando Lara premijos už metų romaną finalistas su *Vėjo šešėliu*, 2000
* Britanijos apdovanojimas – metų autorius, 2006
* Prancūzijos premija už geriausią užsienio autoriaus knygą, 2004
* Kanados knygų pardavėjų asociacijos premija
* Voces Novoa premija, Portugalija
* Bjornson Order ordinas už nuopelnus literatūrai, Norvegija
* Barry apdovanojimas už geriausią romaną, JAV
* Originalaus balso apdovanojimas, JAV
* "Neužmirštama 2004 metų knyga" išrinkta centrinės New York bibliotekos, JAV
* Prasmingos knygos premija, 2005, JAV
* Nielsen apdovanojimas, UK
* José Manuel Lara Hernández premija už geriausiai parduodamą 2004 metų kūrinį
* Leidėjų premijos finalistas
* Ottakar’s apdovanojimas, UK

## Nuorodos

* Biografja (katalonų kalba)
* Oficiali Carlos Ruiz Zafón internetinė svetainė 
* Oficiali ''Angelo žaidimo'' internetinė svetainė
Juškėnai

:: *Apie kaimą Zarasų rajone žr. [[Juškėnai (Zarasai)]]*.

**Juškėnai** – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 6 km nuo Sudeikių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Botmingenas

**Botmingenas ** (, ) – miestelis Šveicarijos šiaurėje, Bazelio srities kantone. Botmingeno pilis yra įrašyta į Šveicarijos kultūrinių paminklų sąrašą. Šiame miestelyje gyvena tenisininkas Rodžeris Federeris.

## Nuorodos
* Botmingeno internetinis puslapis
Marburgas

**Marburgas prie Lano** () – miestas Vokietijos vidurinėje dalyje, Heseno žemėje, į pietvakarius nuo Kaselio, abipus Reino intako Lano upės.

## Istorija
Įsikūrė kelių iš Kelno į Prahą ir nuo Šiaurės jūros Italijos link susikirtimo vietoje, kurią saugojo IX a. – X a. Giso giminės pastatyta pilis. Pirmąkart minimas 1130 m., priklausė Tiuringijos landgrafams. 1140 m. jau buvo miestas – tai atsispindi monetose. 1211 m. gavo privilegijų. Marburge nuo 1228 m. gyveno ir rūpinosi ligoniais šv. Elžbieta Vengrė. Nuo 1248 m. Heseno landgrafų rezidencija. 1527 m. įkurtas pirmasis Europoje protestantų universitetas. 1485–1500 m. ir 1567–1604 m. Heseno-Marburgo landgrafystės centras, dėl žemių daug kariavo su Mainco arkivyskupu. Po 1618–1648 m. Trisdešimties metų karo smuko. Atsigavo po 1866 m. Austrijos-Prūsijos karo, kai buvo prijungtas prie Prūsijos ir Marburgo universitetas tapo regiono akademiniu centru.

## Architektūra
* Gotikinė Šv. Elžbietos Vengrės bažnyčia (1235–1283 m., 1290 m. altorius, skulptūra „Nukryžiuotasis“ 1931 m., skulptorius E. Barlachas)
* Švč. Mergelės Marijos bažnyčia (XIII a. – XV a.)
* Marburgo universiteto bažnyčia (1300–1320 m.)
* Vienuolynas (1485 m.)
* Šv. Mykolo koplyčia (1270 m.)
* Vėlyvosios gotikos rotušė (1514 m., 1582 m. laikrodis)
* Landgrafų rūmai (XIII a. – XVI a., dabar Kultūros istorijos muziejus
* Marburgo universiteto architektūrinis ansamblis:
** senieji rūmai (1870–1891 m.)
** biblioteka (1900 m.)
** Fizikos instituto rūmai (1917 m.)
* Vėlyvojo ekspresionizmo „Jubiliejaus“ statinys (1927 m.)

## Ekonomika
Išplėtota chemijos ir farmacijos (Behringwerke AG įmonės), elektrotechnikos, elektronikos, metalo apdirbimo, poligrafijos pramonė.

## Kultūra, švietimas
Yra Marburgo universitetas; universiteto biblioteka. Aukštoji specialioji archyvistikos mokykla, aklųjų specialioji mokykla su audiobiblioteka; federacinė sutrikusio intelekto žmonių ugdymo ir švietimo ministerija. Vokietijos kilmingųjų archyvas, Vokietijos liaudies pasakojimų centrinis archyvas.

Kultūros istorijos, vaikystės muziejai, universiteto meno ir kultūros istorijos, mineralogijos, kiti muziejai. Brolių Grimų svetainė. Keletas teatrų. Botanikos sodas.

## Šaltiniai
Antakalniai

**Antakalniais** vadinami kaimai:

* Anykščių rajone;
* Antakalnis Kaišiadorių rajone;
* Širvintų rajone;
* Utenos rajone:
** Užpalių seniūnijoje,
** Vyžuonų seniūnijoje;
* Vilniaus rajone:
** Antakalniai,
** Geležių Antakalniai.
Utenos valsčius

**Utenos valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Utena, 1932 m. būstinė buvo Laimės gatvėje.

## Istorija

Valsčius minimas nuo 1510 m., kai priklausė Vilniaus pavietui. Caro laikais įkurtas 1864 m. Kauno gubernijoje. 1909 m. atidaryta nauja mūrinė valsčiaus ligoninė. 1947 m. dalis teritorijos perduota naujam Skudutiškio valsčiui. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Utenos rajonui (9 apylinkės).

|-
| 1877 m. || || 6106 || 540 kiemų  || 21 seniūnija || 84
|-
| 1923 m.  || 308 || 14 881 || 3063 || || 198 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 250 || 9330 || || 12 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 226 || || || 9 apylinkės  ||
|}

## Vadovai
* Antanas Araminas, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1878 || Puodžiai || Antanas Jasūdis, aktorius mėgėjas || 1963
|-
| 1883 || || Elena Baronienė, pedagogė || 1961
|-
| 1895 || Antakalniai || Balys Matulionis, gydytojas || 1974
|-
| 1900 || Juškėnai || Jonas Dikinis, aktorius || 1978
|-
| 1906 || Grybeliai || Adolfas Šapoka, istorikas || 1961
|-
| 1907 || Ampolis || Leonas Katinas, tapytojas || 1984
|-
| 1910 || Ažudvariai || Antanas Liuima, teologas jėzuitas || 2000
|-
| 1936 || Dičiūnai || Gintautas Grigas, informatikas || 
|-
| 1942 || Puodžiai || Jonas Bareišis, inžinierius mechanikas ||
|-
| 1944 || Vijeikiai || Vitas Antanas Kelevišius, karininkas ||
|-
| 1945 || Juodiškis || Gediminas Kalinauskas, futbolo istorikas ||
|}

## Šaltiniai

* XIX a. Utenos valsčiaus turgus. Riedėjo diližanai: fotoalbumas (sud. Vida Navikienė). - Utena: Utenos kraštotyros muziejus, 2007. - 80 p.: iliustr. - ISBN 978-9955-9815-2-7
Padovinio valsčius

**Padovinio valsčius** (; ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje. Centras – Padovinys.

## Istorija

Valsčius buvo įkurtas 1867 m. Suvalkų gubernijoje. 1930 m. 3 kaimai perduoti Gudelių valsčiui, 1931 m. keli kaimai – Marijampolės valsčiui. Panaikintas 1931 m.

|-
| 1888 m.  || || 3774 || || ||
|-
| 1923 m.  || 146 || 2896 || 497 || || 21 gyvenvietė 
|}

## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 2896 žmonės:
* Lietuviai – 97,89% (2835);
* Vokiečiai – 1,96% (57);
* Kiti – 0,1% (4).

### Žymūs žmonės

|-
| 1850 || Vidgirėliai || Antanas Varnagiris, kunigas, gydytojas || 1918
|-
| 1872 || Putriškiai || Andrius Bulota (1872), teisininkas, publicistas || 1941
|-
| 1877 || Panausupys || Juozas Ambraziejus (1877), spaudos darbuotojas || 1959
|-
| 1892 || Daukšiai || Juozas Lazauskas (1892), pedagogas, publicistas || 1970
|-
| 1900 || Geležiniai || Sergijus Staniškis, karininkas, partizanas || 1953
|-
| 1907 || Putriškiai || Andrius Bulota (1907), teisininkas || 1974
|-
| 1918 || Putriškiai || Juozas Bulota, žurnalistas, rašytojas || 1994
|-
| 1923 || Putriškiai || Jonas Bulota, žurnalistas, pedagogas || 2004
|-
| 1930 || Gyviškiai || Vytautas Vincentas Makarevičius, inžinierius mechanikas || 2016
|}

## Šaltiniai

* Aruodai.lt (gyvenvietės)
Burėjos kalnagūbris

**Burėjos kalnagūbris** () – kalnagūbris Rusijoje, Chabarovsko krašte ir Amūro srityje, į rytus nuo Burėjos upės. Ilgis apie 400 km, didžiausias aukštis – 2072 m (šiaurėje). Burėjos kalnagūbris susidaręs iš granitų, gneisų, nuosėdinių ir vulkaninių uolienų. Skiria Amgūnės, Urmio ir Burėjos baseinus.

## Šaltiniai
Nathaniel Hawthorne

**Natanielis Hotornas** (; 1804 m. liepos 4 d. Saleme, Masačusetsas – 1864 m. gegužės 18 d.) – JAV rašytojas, rašęs romanus ir trumpus apsakymus. Gimė Nathaniel Hathorne ir Elizabeth Clarke Manning Hathorne šeimoje. Pakeitė pavardę (pridėjo raidę "w"), norėdamas nuslėpti giminystės ryšius su raganų medžiotoju John Hathorne.
Jan-Michael Gambill

**Janas Maiklas Čarlzas Gambilas** (; g. 1977 m. birželio 3 d.) – profesionalus JAV tenisininkas. Jis tapo profesionalu 1996 metais. 14, aukščiausią savo poziciją ATP reitinguose Janas pasiekė 2001 metais. Šis amerikietis geriausiai žinomas dėl neįprasto smūgio dvejomis rankomis iš dešinės.
Statistas

**Statistas** – kino, TV, teatro arba operos aktorius, atliekantis nedidelį vaidmenį. Vaidindami statistai paprastai nekalba arba kalba labai nedaug ir dažniausiai vaidina pagrindinių kūrinio įvykių fone (pvz., praeivius, restorano lankytojus, žiūrovus ir pan.) Dideliuose spektakliuose, operose, kariniuose ir epiniuose filmuose gali vaidinti net keli tūkstančiai statistų.

Statistų atrankos kriterijai priklauso nuo kūrinio. Statistams nebūtina turėti daug vaidybos patirties arba šie gebėjimai iš viso nereikalaujami. Dažniausiai svarbesnis yra punktualumas, patikimumas ir gebėjimas vykdyti režisieriaus nurodymus.

Statistus samdo kino studijos arba specialios agentūros. Samdydami statistus, režisieriai paprastai ieško konkrečios išvaizdos žmonių, kurie padėtų kurti filmo atmosferą, pavyzdžiui, „studentų“, „pasiturinčių vidutinio amžiaus piliečių“ ir pan. Kartais iš statistų pageidaujama tam tikrų gebėjimų, kaip antai važinėti riedučiais arba šokti. Be to, statistai dažnai turi patys pasirūpinti atitinkamais drabužiais ir kitu rekvizitu. Nedidelio biudžeto filmuose statistai gali būti samdomi arba kviečiami vaidinti nemokamai be atrankos.

Statistų užimtumas priklauso nuo režisieriaus poreikių. Kartais jie samdomi dienai ar dviem, kol bus nufilmuota konkreti scena ar scenos, o kartais tenka dirbti ilgiau. Pavyzdžiui, Džeimso Kamerono (*James Cameron*) filme „Titanikas“, 150 „svarbiausių statistų“ vaidino filmo keleivius viso filmavimo metu.

## Šaltiniai
Marselio universitetas

**Marselio universitetas** arba **Ekso-Marselio universitetas** () – vienas seniausių Prancūzijos ir Europos universitetų, nuo 2004 m. Ekso-Marselio akademijos, nuo 2007 m. Mokslinių tyrimų ir aukštojo mokslo centras (Pôle de recherche et d'enseignement supérieur).

## Istorija
Marselio universitetas įkurtas 1409 m. Provanso Ekse. Steigėjas – Provanso grafas Liudvikas II Anžu. 1791 m. universitetas suskirstytas į du autonominius universitetus Provanso Ekse ir Marselyje. Pagal 1968 m. Prancūzijos aukštojo mokslo įstatymą nuo 1969 m. universitetas suskirstytas į 3 universitetus: 
* Ekso-Marselio I, nuo 2000 m. Provanso universitetas (*Université de Provence*)
* Ekso-Marselio II, nuo 1994 m. Viduržemio jūros universitetas (*Université de la Méditerranée*)
* Ekso-Marselio III – Teisės, ekonomikos ir mokslų universitetas, nuo 2000 m. Polio Sezano universitetas (Université Paul-Cézanne). 

Nuo 2009 m. lapkričio mėn. visi trys universitetai susijungia į Ekso-Marselio akademiją, vadovaujamą vieno rektoriaus 

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Ekso-Marselio akademija
Lucas Arnold Ker

**Lukas Arnoldas Keras** (; g. 1974 m. spalio 12 d.) – profesionalus Argentinos tenisininkas. 1998 m. jis buvo pakilęs į 77 ATP reitingų vietą. Jis buvo pirmasis Rodžerio Federerio varžovas šveicaro profesionalioje karjeroje.

## Vėžys
2006 m. rugpjūtį, argentiniečiui buvo diagnozuotas sėklidžių vėžys. Sėklidės buvo pašalintos ir jam sėkmingai atlikta chemoterapija. 2008 metais, argentinietis sugrįžo į profesionalų tenisą.

## Šaltiniai
Marco Chiudinelli

**Markas Čiudinelis** (*Marco Chiudinelli*, g. 1981 m. rugsėjo 10 d.) – profesionalus Šveicarijos tenisininkas. Jis šiuo metu užima 54 ATP reitingų vietą.

## Biografija
Markas užaugo Miunchenšteino priemiestyje, Bazelio srities kantone, netoli Bazelio. Jis lankė mokyklas Miunchenšteine ir Bazelyje.
Tenzin Delek Rinpočė

**Tenzinas Delek Rinpočė** (; Wylie: Bstan 'dzin bde legs, g. 1950 m. Litange, Tibete) – budistų aktyvistas iš rytinio Tibeto. Jis buvo teistas už tariamus neišaiškintus sprogdinimus Rytų Tibete ir 2002 m. gruodį kartu su Lobsangu Dhonsupu, savo giminaičiu, nuteistas mirties bausme. Lobsangui mirties bausmė buvo įvykdyta nedelsiant, pirmąkart po 20 m. pertraukos taikyta už politinius nusikaltimus nuteistam tibetiečiui, o Tenzinui Delekui bausmė atidėta dvejiems metams. Įvairios už žmogaus teises kovojančios organizacijos ir JT žmogaus teisių ekspertai protestavo prieš tokį sprendimą, kritikuodami teismo eigą, blogą elgesį su kaliniu.

2005 m. sausio 26 d. nuosprendis buvo sušvelnintas iki įkalinimo iki gyvos galvos. Tačiau daug Tenzino gynėjų toliau siekė pakartotinio bylos svarstymo.

Tenzinas Delekas plačiai žinomas ir dėl veiklos vystant socialines, medicinines, švietimo ir religines institucijas tibetiečių klajokliams rytų Tibete bei aplinkosaugos gynimo, kritikuojant netvarkingus miško ruošos ir angliakasybos projektus.

Komentuodamas jam mestus kaltinimus, Tenzinas pasakė šiuos žodžius:

## Šaltiniai

## Nuorodos
* SaveTenzin.org
Anitava

**Anitava** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Vadoklių. Yra išlikę dvaro griuvėsiai.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Vaidotas Antanaitis, miškininkas, politinis veikėjas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Šaltiniai
Šišapangma

**Šišapangma** (, ) – keturioliktas pagal aukštį pasaulio kalnas. Kalnas yra Tibete, priklauso Himalajų kalnynui. Kalno aukštis – 8027 m.

Nors Šišapangma yra žemiausias iš keturiolikos aukštesnių nei 8000 m kalnų, į jį pirmą kartą įkopta vėliau nei į bet kurią kitą šios grupės viršūnę: pirmieji tai 1964 m. gegužės 2 d. padarė Kinijos alpinistai. Pirmuoju lietuviu, įkopusiu į Šišapangmą, 2004 m. tapo Mindaugas Leskauskas.

## Išnašos
Makgilio universitetas

**Makgilio universitetas** () – vienas seniausių ir didžiausių Kanados universitetų Monrealyje, Kvebekas, Kanada. Apie 31 000 studentų, 7700 dėstytojų ir mokslo darbuotojų. Dėstoma anglų kalba. 

## Istorija
Universitetą 1821 m. įkūrė Monrealio pirklys Džeimsas McGillis. Nuo 1884 m. jame studijuoja ir moterys. 1907 m. pastatyti universiteto antrieji rūmai. Universitete (iki 2007 m.) studijavo ar dėstė 7 Nobelio premijos laureatai. 

## Struktūra
* Desautels'io vadybos fakultetas
* Edukologijos fakultetas
* Humanitarinių mokslų fakultetas
* Inžinerijos fakultetas
* Medicinos fakultetas
* Odontologijos fakultetas
* Religijotyros fakultetas
* Teisės fakultetas
* Gamtos mokslų fakultetas
* Žemės ūkio ir aplinkos apsaugos fakultetas
* Nuotolinių studijų centras 
* Magistrantūros ir doktorantūros studijų centras 
* Europos studijų institutas
* Matematikos institutas
* Parazitologijos institutas
* Organizacijų strateginių studijų centras
* Skausmo centras
* Sveikatos ir socialinės politikos
* Verslo ir vadybos tyrimų centras
* Architektūros mokykla
* Dietologijos ir mitybos mokykla
* Informatikos mokykla
* Kompiuterijos mokykla
* Šulicho muzikos mokykla
* Slaugos mokykla
* Socialinio darbo mokykla
* Urbanistikos mokykla
* Makgilio konservatorija 
* Makgilio Red Path muziejus, įkurtas 1882 m.
* Red Path biblioteka, įkurta 1893 m.
* 8 ligoninės
* Herbariumų kolekcija, surinkta XIX a. pradžioje

## Asmenybės
Universitete studijavo: Zbignevas Bžezinskis, Rudolfas Markusas, Džeimsas Neismitas, Ernestas Rezerfordas, Vaira Vykė-Freiberga, Žiuli Pajet.

## Lietuviai
Universitete dirbo: Bronius Povilaitis, Tadeusz Romer, studijavo Kas Vidruk.

## Šaltiniai
Pietų Europa

Terminu **Pietų Europa** dažniausiai apibūdinamos šalys, esančios Europos žemyno pietinėje dalyje. Tačiau dažnai šis terminas vartojamas skirtingai, tiek socialine, kultūrine, geografine ar politine prasme. Dauguma pietų Europos šalių yra prie Viduržemio jūros.

## Geografinis skirstymas

Geografiškai pietų Europos dalimi vadinamos šalys, kurių teritorijos yra pietų Europoje. Nors aiškaus geografinės pietų Europos apibrėžimo nėra, priimta manyti, kad pietų Europos šiaurinės ribos yra Alpių kalnai Italijoje ir centrinis masyvas Prancūzijoje. Šalys, geografiškai priklausančios pietų Europai yra šios:

### [[Iberijos pusiasalis]]
* Ispanija
* Andora
* Gibraltaras
* Portugalija

### [[Apeninai]]
* Italija
* San Marinas
* Vatikanas

### [[Balkanai]]
* Kroatija (teritorija tik į pietus nuo Savos ir Kupos)
* Rumunija (tik šiaurės Dobrudža ir Valachija) 
* Juodkalnija
* Serbija (teritorija į pietus nuo Savos ir Dunojaus)
* Bulgarija
* Makedonija
* Graikija (įskaitant Egėjų salas, Kretos salą, Jonijos salas)
* Bosnija ir Hercegovina
* Albanija
* Kosovas
* Turkija (pietų Europai priklauso tik Rytų Trakija)

### Kitos šalys ir dalys
* Slovėnija (pietų Europai priskiriamas tik Slovėnijos Pajūris) 
* Malta (su Goco sala)
* Kipras (Geografiškai Azija, bet kultūriškai ir istoriškai laikomas pietų Europos dalimi)

## Politinis skirstymas

Jungtinės Tautos įvairiuose dokumentuose ir darbuose Europą skirsto į regionus. Pietų regionui, pagal JT klasifikavimą, priskiriamos šios šalys:

* Albanija
* Andora
* Bosnija ir Hercegovina
* Gibraltaras
* Graikija
* Ispanija
* Italija
* Juodkalnija
* Kosovas
* Kroatija
* Makedonija
* Malta
* Portugalija
* San Marinas
* Serbija
* Slovėnija
* Vatikanas

## Klimatinis skirstymas

Pietų Europos klimatas priklauso viduržemio tipui. Klimatas pasižymi šiais požymiais:

* sausos kalvos
* mažos lygumos
* pušų miškai
* alyvmedžių plantacijos

Šalys, kurios pasižymi pietų Europos (viduržemio) klimatu:

* Albanija
* Bosnija ir Hercegovina
* Prancūzija
* Gibraltaras
* Graikija
* Ispanija
* Italija
* Juodkalnija
* Kipras
* Kroatija
* Malta
* Monakas
* Portugalija
* Serbija
Monrealio universitetas

**Monrealio universitetas** () – vienas didžiausių Kanados ir prancūzakalbių šalių universitetų Monrealyje; vienas svarbiausių mokslinių centrų Kanadoje. Apie 56 000 studentų, 4400 dėstytojų.

## Istorija
Monrealio universitetą 1878 m. įsteigė Lavalio universitetas. 

## Struktūra
* Aukštojo mokslo ir doktorantūros fakultetas
* Edukologijos fakultetas
* Farmacijos fakultetas
* Medicinos fakultetas
* Menų ir mokslų fakultetas
* Muzikos fakultetas
* Nuolatinio mokymosi fakultetas
* Projektavimo fakultetas
* Slaugos mokslo fakultetas
* Stomatologijos fakultetas
* Teisės fakultetas
* Teologijos ir religijos mokslų fakultetas
* Veterinarijos fakultetas
* Kineziologijos skyrius
* Optometrijos mokykla
* Monrealio politechnikos mokykla, įkurta 1873 m., prie universiteto prijungta 1887 m.
* Cheminės inžinerijos skyrius
* Civilinės geologijos ir kasybos inžinerijos skyrius
* Elektros inžinerijos skyrius
* Pramoninės inžinerijos skyrius
* Mechanikos inžinerijos skyrius
* Medžiagų inžinerijos skyrius
* Informatikos inžinerijos ir logistikos skyrius
* Branduolinės inžinerijos institutas
* Biomedicinos inžinerijos institutas
* Verslo aukštojo mokslo mokykla, įkurta 1907 m., prie universiteto prijungta 1915 m.
* Finansų studijų skyrius
* Žmogiškųjų išteklių valdymo skyrius
* Informacinių technologijų skyrius
* Vadybos skyrius
* Rinkodaros skyrius
* Logistikos ir vadybos valdymo skyriai
* 18 bibliotekų
* apie 100 mokslo tyrimų institutų ir mokslo centrų
* 2 universitetinės ligoninės. 

Leidžia leidinius „L'Ingėnieur“, „L'Actualité économique“, „Annuaire général“, „La Revue de biologie“, „Acta criminological“, „Études francaises“, „Chercher / Découvrir / Transmettre“, „Forum“ ir kita.

## Šaltiniai
Julianas Semionovas

**Julianas Semionovas** (, tikrasis vardas Julianas Liandresas, 1931 m. spalio 8 d. Maskvoje – 1993 m. rugsėjo 5 d. Maskvoje) – žydų kilmės tarybinis rašytojas, kino scenaristas, žurnalistas. Laikraščio „Visiškai slaptai“ įkūrėjas (1989), vienas iš žurnalistinio tyrimo ir politinio detektyvo pradininkų Tarybų Sąjungoje.

## Mokslai
Mokėsi Maskvos orientalistikos institute, iš kurio buvo pašalintas kaip „liaudies priešą“ areštavus jo tėvą. Vėliau jam buvo leista grįžti mokytis, instituto Artimųjų Rytų fakultetą baigė 1953 m.

Maskvos universitete mokėsi Istorijos fakultete ir tuo pat metu dėstė afganų (puštūnų) kalbą.

## Kūryba
J. Semionovas – daugelio politinių detektyvų autorius. Vienas populiariusių tarybinių personažų – jo sukurtas herojus štandartenfiureris Štirlicas, TSRS žvalgas iš romanų „Septyniolika pavasario akimirkų“, „Briliantai proletariato diktatūrai“, „Majoras Viesulas“ ir kt. Pagal jo romanus ir scenarijus sukurta daug meninių filmų: „Septyniolika pavasario akimirkų“, „Majoras Viesulas“, „TASSas įgaliotas pareikšti“, „Petrovka 38“, „Ogariovo g. 8“, „Isajevas“ ir kt.
Lavalio universitetas

**Lavalio universitetas** () – seniausias Kanados ir ketvirtas Amerikos žemuno universitetas Kvebeko mieste. Dėstoma prancūzų kalba. Apie 44 000 studentų, 1900 dėstytojų.

## Istorija
1663 m. Kvebeko vyskupas Fransua de Moromorensy-Lavalis įsteigė seminariją. Jos pagrindu karalienė Viktorija 1852 m. Kvebeke įkūrė Lavalio universitetą. Lavalio universitetas 1878 m. įsteigė Kvebeko universitetą Monrealyje  

## Struktūra
Universitete 17 fakultetų, 66 skyriai, mokyklos, institutai ir mokslo centrai. Lavalio universiteto biblioteka turi surinkusi 5000 atlasų, 125 000 žemėlapių, 160 000 aerofonuotraukų, 16 500 filmų, kurie baigiami skaitmeninti.

## Lietuviai
Universitete dirbo Julius Dudonis, Emilijus Knystautas

Universitete studijavo Birutė Ciplijauskaitė

## Šaltiniai
Shiva in Exile

**Shiva in Exile** – vokiečių etninės/darkwave/gotikinės muzikos projektas. Sukurtas 2003 m. kompiuterinių žaidimų muzikos kompozitoriaus Stefan Hertrich. Jis taip pat yra projektų „Spi-Ritual“ ir „Darkseed“ autorius. Shiva in Exile išleido du albumus.

Muzikai būdingi elektroninės, etninės, klasikinės muzikos motyvai, vyrauja Azijos, Arabijos (ypač antrajame albume), Afrikos liaudies melodijų ritmai. Vokalinę dalį atlieka Jana Veva iš Rusijos (Theodor Bastard).

Grupės pavadinimas „Shiva in Exile“ (Šiva tremtyje) – aliuzija į dvasingumo krizę šiuolaikiniame pasaulyje.

## Diskografija

* *Ethnic* (2003 m.)
* *Nour* (2008 m.)

## Nuorodos
*
Senovės Hadramautas

**Hadramautas** (senovės pietų arabų kalba: ḥḍRMT, ) – istorinis Senovės Jemeno regionas ir valstybė, buvęs dabartinio Jemeno rytinėje dalyje, iš dalies ir vakariniame Omane. Vakaruose jis susisiekė su Ausano, o vėliau Katabano karalyste. Šiaurės vakaruose jį ribojo Ramlat al-Sabatain dykuma.

Hadramauto tauta buvo vadinama **hadramiais**, kurie kalbėjo hadramių kalba.

## Geografija
Hadramautas buvo didžiausias Senovės Jemeno regionas, nusidriekęs palei pietinę Arabijos pusiasalio pakrantę. Hadramauto kultūrinis ir politinis centras buvo kalnuotose vietovėse ties vadi Irma, kur koncentravosi pagrindiniai miestai, pirmiausia sostinė Šabvatas, tačiau Hadramautas konroliavo ilgą pajūrio ruožą, kur stipriausias uostas buvo Qana.

## Istorija
Kaip ir kitos Senovės Jemeno valstybės Hadramautas konsolidavo savo valdžią tikriausiai I tūkst. pr. m. e. pradžioje, o VIII a. pr. m. e. pastatyta sostinė Šabvatas. Atokesnė padėtis kitų valstybių atžvilgiu nulėmė tai, kad Hadramautas ilgai išsaugojo nepriklausomybę. Po to, kai VII a. pr. m. e. kaimyninį Ausaną nusiaubė Saabos valdovo Kariba-il Vataro kariuomenė, Hadramautas buvo priverstas pripažinti Saabos hegemoniją. Nepaisant to, valstybė išsaugojo nepriklausomybę, ir plėtė savo įtaką į vakarus. V a. pr. m. e. ji jau kontroliavo dabartinio Omano vakarines teritorijas, kur suklestėjo kitas svarbus uostas – Sumhuramas

V a. pr. m. e. sugriuvus Maribo užtvankai ir Saaboje prasidėjus nelaimėms, Hadramautas ėmė konkuruoti dėl prekybos su kitomis iškilusiomis Jemeno valstybėmis – Mainu ir Katabanu.

I a. pr. m. e. klajokliai himjaritai sukūrė Pirmąją Himjaro imperiją, kuri kontroliavo didžiąją dalį Senovės Jemeno. Himjarui atiteko ir vakarinės Hadramauto teritorijos, tačiau nepriklausomybė išsaugota. Kuomet II a. Himjaras subyrėjo, Hadramautas ne tik susigrąžino buvusias teritorijas, bet ir okupavo kaimyninį Katabaną, trumpam tapdamas stipriausia valstybe. Himjarui vėl sustiprėjus, IV a. Hadramautas galutinai nebeteko nepriklausomybės. Himjaro valdžioje jis išliko iki VI a., t. y. iki Aksumo imperijos įsigalėjimo.

Po islamizacijos VII a. regionas išliko kaip atskiras kultūrinis-istorinis vienetas Jemene, ir išlaikė savo pavadinimą Hadramautas.

## Valdovai

* Yada’il (apie 685 m. pr. m. e.) – kovojo su Saabos Kariba-il Vataru
* Nežinomi valdovai
* Šahr Alhan (apie 350 m. pr. m. e.)
* Malik Karib
* Yada’il Bay’in I
* Yitha’il (340–320 m. pr. m. e.)
* Tikriausiai priklausė Katabanui: 320–150 m. pr. m. e.
* 'Il’add Yalut (I a. pr. m. e.)
* ??
* Rabb Šams I (110–125 m.)
* Yada’il Bay’in II (125–150 m.)
* Yada’ab Gailan I (150–160 m.)
* ‘Ilriam Yadum (160–170 m.)
* Rabb Šams II (170–190 m.)
* ‘Illazz (190–200 m.)
* ‘Illazz Yalut ben Amhadar (200–230 m.)
* ?
* Yada’ab Gailan II ben Umain (260–280 m.)
* Yada’il Bay’in III (280–300 m.)
* Šarakhil (300-c. 320 m.)
* Rabb Šams III (300-)