Klaipėdos krašto seimelis

**Klaipėdos krašto parlamentas** (Memelio atstovų rūmai, Seimelis) buvo autonominio Lietuvos regiono Klaipėdos krašto (Memelio teritorijos) parlamentas. Parlamentas buvo įsteigtas 1924 m. remiantis Klaipėdos krašto konvencija, o pirmieji rinkimai įvyko 1925 m. spalio mėn. Visuose rinkimuose pro-vokiškos partijos surinkdavo daugiau nei 80 proc. balsų. Tarp pagrindinių partijų buvo Memelio žemės ūkio partija (Memelländische Landwirtschaftspartei), Memelio liaudies partija (Memelländische Volkspartei) ir Memelio socialdemokratų partija (Sozialdemokratische Partei des Memelgebietes). Vokietijai palankus parlamentas dažnai konfliktuodavo su pro-lietuvišku Klaipėdos direktoratu (savivaldos vykdomąja valdžia), o pirmieji trys parlamentai buvo atleisti dar nesibaigus jų trejų metų kadencijai. Parlamentas buvo išformuotas po 1939 m. kovo mėn. ultimatumo ir vėlesnio nacių perėmimo regiono kontrolės.
## Istorija
Pagal 1919 m. pasirašytą Versalio taikos sutartį Klaipėdos kraštas (Memelio teritorija) buvo atsietas nuo Rytų Prūsijos, Vokietijos imperijos, ir laikinai pavaldus Tautų Sąjungai. Po lietuvių inicijuoto Klaipėdos sukilimo 1923 metais, krašto kontrolė buvo perduota Lietuvai su sąlyga, kad Lietuvos respublika laikysis Klaipėdos konvencijos sąlygų. Į Klaipėdos konvenciją buvo įtrauktas Klaipėdos krašto statutas, kuriame įtvirtinta regiono įstatymų leidyba, teisminė, administracinė ir finansinė autonomija nuo Lietuvos respublikos. Konvencija taip pat nustatė autonominių institucijų – vietos parlamento (Seimelio) ir Klaipėdos direktorato (vykdomosios valdžios) – santykį. Parlamentas buvo renkamas demokratiniu būdu proporcingai pagal gyventojų skaičių, kuriame 5 000 gyventojų buvo skiriama viena parlamentaro vieta. Parlamentas turėjo galią atleisti krašto direktoratą bei Lietuvos respublikos paskirtą regiono gubernatorių. Tokiu atveju nauji rinkimai įvykdavo per ateinančias šešias savaites. Gubernatorius turėjo veto teisę parlamento sprendžiamiems įstatymams, tačiau tik tuo atveju, jeigu parlamento svarstomi įstatymai pažeisdavo Klaipėdos konvencijos nuostatas, Lietuvos respublikos Konstituciją ar kitas tarptautines teises. Iš 165 priimtų įstatymų 1925-1938 m. laikotarpiu, 62 įstatymai buvo vetuoti. Parlamentas buvo atsakingas už krašto švietimą, religinius klausimus, visuomenės sveikatą ir gerovę, vietos infrastruktūrą, civilinę, baudžiamąją ir ekonominę įstatymų leidybą, finansus, teismų organizavimą ir kt.

Visuose parlamento rinkimuose buvo renkami 29 atstovai, kuriuose absoliučią pergalę užsitikrindavo pro-vokiškos partijos. Vokietijai palankus parlamentas dažnai konfliktuodavo su pro-lietuvišku direktoratu. Pirmuosius tris parlamentus paleido direktoratas kartu su gubernatoriumi. 1932 metais Hagoje veikusiame nuolatinio teisingumo teisme vienoje byloje teismas pripažino, kad Lietuvos respublika neturėjo pagrindo atleisti trečiąjį Klaipėdos parlamentą. Po krizės apėmusios nacių aktyvistų išteisinimą, centrinės Lietuvos respublikos valdžios sprendimu 1935 metų parlamento rinkimai buvo atidėti ilgesniam nei numatyta konvencijoje šešių savaičių laikotarpiu viliantis sukurti palankesnes sąlygas lietuvių kandidatams Klaipėdos krašte. Tuo pačiu buvo pakeistas ir rinkimų įstatymas – rinkėjai dabar turėjo pateikti 29 atskirus biuletenius kiekvienam pageidaujamam asmeniui, o ne vieną partijos biuletenį. Pro-vokiškos partijos pateikė jungtinį sąrašą, kai pro-lietuviškos partijos - šešis atskirus sąrašus.
## Parlamento pirmininkas

## Rinkimų rezultatai