open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
2024 m. Europos vandens sporto čempionatas

**2024 m. Europos vandens sporto čempionatas** – 37-asis geriausių Europos vandens sporto šakų sportininkų čempionatas, kuris vyko birželio 10 d. – birželio 23 d. Serbijos sostinėje Belgrade.

Reaguojant į 2022 m. Rusijos invaziją į Ukrainą, čempionate neleista startuoti atletams iš Rusijos ir Baltarusijos. 

## Medalių lentelė

## Medalininkai
### Šuoliai į vandenį

### Atviras vanduo

### Dailusis plaukimas

### Plaukimas

## Lietuva čempionate
### Šuoliai į vandenį

### Plaukimas
;Vyrai

;Moterys

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 

## Šaltiniai
Delta (Mumford & Sons albumas)

**Delta** – ketvirtasis britų folk grupės „Mumford & Sons“ studijinis albumas, išleistas 2018 m. lapkričio 16 d. Tai – paskutinis grupės įrašas, kuriame groja gitaristas Winston Marshall, 2021 m. palikęs grupę. Įrašui pristatyti išleisti trys singlai: „Guiding Light“, „Beloved“ ir „Woman“.

Nepaisant vidutiniškų kritikų įvertinimų, albumas buvo komerciškai sėkmingas. Per pirmąją savaitę JAV parduota per 237 tūkstančiai kopijų ir jis debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tampant trečiuoju grupės įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. „Delta“ taip pat pasiekė aukštas daugelio kitų šalių reitingų vietas, tarp jų – ir antrąją Jungtinėje Karalystėje.

## Dainų sąrašas
Visas dainas parašė ir atliko „Mumford & Sons“.

## Išnašos
Emil Tîmbur

**Emilis Tymburas** (*Emil Tîmbur*; g. 1997 m. liepos 21 d.) – Moldavijos futbolininkas, vartininkas. Kitados atstovavo jaunimo rinktinėms, o 2022 m. debiutavo nacionalinėje rinktinėje.

## Karjera
Karjerą pradėjo Kišiniovo „Zimbru“ klube, kuriame rungtyniavo nuo 2013 m., vėliau persikėlė į Baltarusiją. Nuo 2018 m. vasaros priklausė FK Tarpeda-BelAZ (Žodinas). Aukščiausioje šalies lygoje nesužaidė nė vienerių rungtynių. 2019 m. vasarą trumpai priklausė SSU Politehnica Timisoara (Rumunija).

Nuo 2019 m. vasaros rungtyniavo FC Milsami. Šis Moldavijos klubas rungtyniavo Superlygoje ir atstovavo šaliai UEFA Europos konferencijų lygoje. Emilis Timburas žaidė ketveriose rungtynėse prieš „Panevėžį“ UEFA Konferencijų lygoje, bei praleido 3 įvarčius.

2024 m. vasarą Emilis Timburas perėjo į FK Panevėžys (Lietuva). 2024 m. gegužės 18 d. rungtynėse prieš Kauno rajono „Hegelmann“ po susidūrimo su varžovu, vartininkui Vytautui Černiauskui lūžo mažasis rankos pirštas. 2024 m. birželio 4 d. treniruotės metu Tomas Švedkauskas patyrė traumą. Vėliau tapo žinoma, kad įtrūko Achilo sausgyslė. Klubas liko be dviejų vartininkų, tad ieškota sprendimo.

2024 m. birželio 13 d. „Panevėžio“ klubas oficialiai paskelbė apie naujoką. Su futbolininku sudaryta sutartis iki 2024 m. A lygos sezono pabaigos.

2024 m. birželio 22 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš Alytaus „Dainavą“. Panevėžiečiai nugalėjo varžovus rezultatu 2-0. 2024 m. birželio 26 d. prasileido įvartį A lygos rungtynėse prieš Marijampolės „Sūduvą“. Panevėžiečiai nugalėjo varžovus rezultatu 3-1.

2024 m. gruodžio 21 d. tapo žinoma, kad sutartis su futbolininku nepratęsta.

### [[UEFA Europos konferencijų lyga 2022–2023 m.|2022–2023 m. Konferencijų lyga]]
2022 m. birželio 14 d. ištraukus UEFA Konferencijų lygos burtus tapo žinoma, kad „Milsami Orhei“ pirmame atrankos etape varžovais tapo „Panevėžio“ klubas.

2022 m. liepos 7 d. rungtynės prieš Panevėžio klubą baigėsi be įvarčių, nulinėmis lygiosiomis. Panevėžiečiai jas baigė be vieno pašalinto žaidėjo.

2022 m. liepos 14 d. įvyko atsakomosios rungtynės Moldavijoje. Jose pergalę rezultatu 2:0 šventė šeimininkai. Pirmąjį rungtynių įvartį pelnė Dan Spătaru Antrasis įvartis buvo pelnytas į savus vartus, kai nuo Joshua Akpudje kamuolys įskriejo į panevėžiečių vartus.

2022–2023 m. Konferencijų lygos pirmame etape bendru dviejų rungtynių rezultatu 2:0 nugalėjo „Milsamio“ klubas. Moldavijos atstovai pateko į kitą etapą, o lietuviams sezonas Europos turnyruose baigėsi.

2025 m. vasario mėn. futbolininkas prisijungė prie „Milsami“ klubo (Moldavija).

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  Ekipa žaidė A lygoje;

## Rinktinės
Kitados atstovavo šalies U-17, U-19, U-21 jaunimo rinktinėms. 

2022 m. pakviestas į Moldovos nacionalinę rinktinę. 2022 m. sausio 18 d. debiutavo Moldavijos rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Ugandą. Varžovai nugalėjo moldavus rezultatu 3-2.

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Vilniaus šv. Martyno bažnyčia

**Vilniaus šv. Martyno bažnyčia** (ar koplyčia) – buvę katalikų maldos namai Vilniuje, Aukštutinėje pilyje. Viena pirmųjų Vilniaus katalikiškų bažnyčių. Bažnyčios pėdsakų nelikę. 

Minima 1387 m. Jogailos dovanojimo rašte ir vėlesniuose istoriniuose šaltiniuose. Stovėjo Pilies (Gedimino) kalno rytinėje pusėje. Pastatyta prieš 1387 m., buvo skirta kitataučiams katalikams, dirbusiems Lietuvos didžiųjų kunigaikščių dvare dar nuo Gedimino laikų. Nuolat turėjo kleboną ir nepertraukiamai veikė iki XV a. pabaigos. 1500 m. bažnyčios parapijiečiai susibūrė į Šv. Martyno broliją ir persikėlė į ką tik pastatytą Šv. Onos bažnyčią prie bernardinų vienuolyno. Į ištuštėjusį pastatą tais pačiais metais perkeltas pilies arsenalas. 1530 m. kilus gaisrui buvusios bažnyčios mūrai sudegė, skliautai įgriuvo. Po gaisro pastatas neberemontuotas.

XVI a. kronikininkas Motiejus Strijkovskis mini nuo Plikojo kalno pusės matęs bažnyčios pastato liekanas su tapybos pėdsakais ant sienų ir sugriuvusius rūsius. XVI a. pab. Vilniaus miesto panoramoje iš Brejelio–Pliaterio rinkinių Aukštutinėje pilyje pažymėta Šv. Mikalojaus bažnyčia (*S. Nicolai in arce superiore*). Manoma, kad raižinio autoriaus suklysta, arba tuo metu bažnyčia vadinta kitaip.

## Šaltiniai
SCR Altach (moterys)

**Sportclub Rheindorf Altach** () – Austrijos futbolo klubas iš Altacho. Šis straipsnis apie moterų ekipą.

## Istorija
2012 m. buvo įkurtas „Vorderland“ moterų futbolo klubas. Nuo 2013–2014 m. sezono rungtyniavo 2. Frauenliga. 2016–2017 m. sezone tapo nugalėtojomis savo grupėje ir dėl patekimo į stipriausią šalies divizioną kovojo prieš „Erlaa“ klubą. 2017 m. birželio 10 d. pirmosiose rungtynėse rezultatas buvo lygus 2-2. 2017 m. birželio 17 d. atsakomosiose rungtynėse „Vorderland“ nugalėjo varžoves rezultatu 3-2. Bendras dviejų rungtynių rezultatas 5-4 Vorderland naudai reiškė, kad pateko į aukščiausią lygą.

Nuo 2017–2018 m. sezono „Vorderland“ rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje, moterų Bundeslygoje. Debiutantės užėmė aštuntą vietą.

2021 m. „Altach“ ir „Vorderland“ futbolo klubai subūrė jungtinę merginų komandą – **Altach/Vorderland** – rungtyniavusią aukščiausioje šalies lygoje, moterų Bundeslygoje. Nuo pat pradžių planas buvo visiškai prijungti komandą prie SCR Altach ir sudaryti palankias sąlygas moterų futbolui Reindorfe. Numatytas trejų metų pereinamasis laikotarpis.

Pasibaigus 2023–2024 m. sezonui pakito klubo pavadinimas. Ankstesnis **SPG SCR Altach/FFC Vorderland** tapo **SCR Altach**. Trejus metus moterų komanda buvo žinoma **SPG SCR Altach/FFC Vorderland** pavadinimu. 2024 m. pakeistas komandos logotipas ir pavadinimas, o komanda visiškai perkelta į SCR Altach. Ateityje numatoma sukurti „SCR Altach Frauen“ („Facebook“) ir „scraltachfrauen“ („Instagram“).

2024–2025 m. sezone po pirmojo etapo pateko į silpnųjų grupę, o galutinėje komandų rikiuotėje iškovojo penktąją vietą.

## Pasiekimai
; **[[ÖFB Frauen-Bundesliga|ÖFB-Frauenliga]]**
*  **Čempionės (0):** 
*  **Antroji vieta ():** 

; Austrijos futbolo taurė
*  **Nugalėtojos ():** 
*  **Finalininkės ():**

## Sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Taip pat skaitykite
* SCR Altach – apie futbolo klubą; pagrindinę vyrų komandą.
* FFC Vorderland – apie futbolo klubą;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė 
* [ facebook paskyra]
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
Kane Brown

**Keinas Alenas Braunas** (*Kane Allen Brown*, g. 1993 m. spalio 21 d.) – amerikiečių kantri muzikos atlikėjas ir dainų autorius. Savo karjerą pradėjo 2014 m., į įvairius socialinius tinklus keldamas savo atliekamus kitų atlikėjų kūrinius, taip susilaukiant didelio dėmesio. Debiutinį EP „Closer“ išleido 2015 m. birželį, o debiutinį albumą „Kane Brown“ – 2016 m. gruodį. 2024 m. duomenimis, Brown yra išleidęs tris studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Different Man“, išleistas 2022 m. rugsėjį.

## Diskografija
**Studijiniai albumai**
* *Kane Brown* (2016)
* *[[Experiment]]* (2018)
* *Different Man* (2022)

## Išnašos
Lustenau/Dornbirn

**Lustenau/Dornbirn** () – Austrijos futbolo klubas iš Lustenau ir Dornbirno. Šis straipsnis apie moterų ekipą.

## Istorija

2023 m. FC Lustenau 07 ir „Dornbirn“ futbolo klubai subūrė jungtinę merginų komandą – **Lustenau/Dornbirn** – rungtyniavusią aukščiausioje šalies lygoje, moterų Bundeslygoje. 2023–2024 m. sezone debiutantės užėmė septintą vietą.

## Pasiekimai
; **[[ÖFB Frauen-Bundesliga|ÖFB-Frauenliga]]**
*  **Čempionės (0):** 
*  **Antroji vieta (0):** 

; Austrijos futbolo taurė
*  **Nugalėtojos (0):** 
*  **Finalininkės (0):**

## Sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Taip pat skaitykite
* FC Lustenau 07 – apie futbolo klubą; pagrindinę vyrų komandą.
* FC Dornbirn 1913 – apie futbolo klubą; pagrindinę vyrų komandą.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė  
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
Jonas Ilskis

**Jonas Ilskis** (1907 m. balandžio 18 d. Medsėdžiuose, Ylakių valsčiuje – 1985 m. spalio 6 d. Viekšniuose) – kunigas, politinis kalinys, literatas.

## Biografija
J. Ilskis mokėsi Ylakių pradinėje mokykloje ir progimnazijoje, vėliau mokslus tęsė Telšių gimnazijoje ir Telšių kunigų seminarijoje (baigė 1934 m.).

Kunigystės šventimus priėmė 1934 m. gegužės 26 d. Iš pradžių vikaravo Tauragėje, 1935–1938 m. – Palangoje. Be to, buvo gimnazijos kapelionas, mokė tikybos Palangos mokyklose bei parapijos kaimų pradžios mokyklose. 1939 m. J. Ilskis tapo Skuodo vikaru ir gimnazijos kapelionu, o 1940 m. Švėkšnos gimnazijos kapelionu, paskui vikaru. 1941 m. paskirtas Palangos bažnyčios klebonu ir dekanu. 1948 m. gegužės mėn. tapo Viekšnių klebonu ir dekanu.

1949 m. kovo 24 d. sovietinės valdžios suimtas, tardytas, paskyrus 25 m. griežto režimo darbo lageriuose bausmę, ištremtas į Sibirą. Iš lagerio pabėgo, tremtyje kunigavo, įkūrė koplytėlę katalikų apeigoms. Galiausiai vietos valdžios sprendimu išsiųstas atgal į Lietuvą.

Į Lietuvą grįžo pašlijusia sveikata, paskirtas kunigu altaristu: 1956 m. – Akmenės, 1962 m. – Ylakių, o 1965 m. – Viekšnių (čia parašė neišlikusias Palangos ir Viekšnių parapijų istorijas).

Rašė prisiminimus, dalį jų išsaugojo vyskupas Antanas Vaičius, J. Ilskio pusbrolis. Vyskupo pastangomis 1998 m. išleista J. Ilskio prisiminimų knyga „Mano gyvenimo takelis. Curriculum vitae“.

2000 m. gegužės 7 d. popiežius Jonas Paulius II J. Ilskį paskelbė tarp 114 Lietuvos kankinių.

## Bibliografija
* „Mano gyvenimo takelis. Curriculum vitae“, 1998 m.

## Išnašos
Dievo tarnas

**Dievo tarnas** – Katalikų bažnyčioje naudojamas titulas, nurodantis, kad asmuo žengia pirmąjį žingsnį link potencialios kanonizacijos (pripažinimo šventuoju).

Terminu *Dievo tarnas* įvardijamas Katalikų bažnyčios narys, kurio gyvenimas ir darbai tiriami, siekiant, kad popiežius ir Katalikų bažnyčia pripažintų šventuoju danguje. Termino *Dievo tarnas* () nereikėtų painioti su vienu iš popiežiaus *Servus Servorum Dei* (Dievo tarnų tarno) titulų.

Terminas *Dievo tarnas* vartojamas pirmame iš keturių kanonizacijos proceso etapų. Pirmasis žingsnis – kandidato paskelbimas garbinguoju, kai  dekretu pripažįstama jo didvyriškumas arba kankinystė. Patvirtinus stebuklą, įvykusį kandidato užtarimu, seka beatifikacija.  Paskutinis žingsnis yra kanonizacija, kai kandidatas gauna šventojo titulą.  Beatifikacijos ir  kanonizacijos procesai priklauso Šventųjų reikalų kongregacijos jurisdikcijai.

## Lietuvoje
Lietuvos Katalikų bažnyčia po Nepriklausomybės atkūrimo pradėjo kelias beatifikacijos bylas: Mečislovo Reinio (1990 m.), Vincento Borisevičiaus (1991 m.), Adelės Dirsytės (2000 m.), Elenos Spirgevičiūtės (2000 m.). Bažnyčia taip pat rūpinasi Barboros Žagarietės ir Marijos Kazimieros Kaupaitės (tvarko Čikagos arkivyskupija) beatifikacija. 2003 m. Ufos (Baškirija) katalikų iniciatyva pradėtas Pranciškaus Budrio beatifikacijos procesas.

## Išnašos
Šveicarijos Iššūkio lyga

**Šveicarijos Iššūkio lyga** (, pagal rėmėjus *Dieci Challenge League*) – 2-osios pakopos Šveicarijos futbolo turnyras. Varžybos vyksta vieningoje lygoje, kartais joje žaidžia ir stipriausias Lichtenšteino klubas FC Vaduz.

## Istorija

Lyga įkurta dar 1898 m. Dabartinį pavadinimą turi nuo 2003 m.

Pagal rėmėjus lyga vadinta:
* 2008–2009 m. Dosenbach Challenge League
* 2012–2021 m. Brack.ch Challenge League
* nuo 2021 m. Dieci Challenge League

## Čempionai

*  – FC Schaffhausen
*  – Sport Yverdon
*  – FC Luzern
*  – Xamax Neuchatel
*  – FC Vaduz
*  – FC Sankt Gallen
*  – FC Thun
*  – Sport Lausanne
*  – FC Sankt Gallen
*  – FC Aarau
*  – FC Vaduz
*  – FC Lugano
*  – Sport Lausanne
*  – FC Zurich
*  – Xamax Neuchatel
*  – Servette Geneve
*  – Sport Lausanne
*  – Grasshopper Zurich
*  – FC Winterthur
*  – Sport Yverdon
*  – FC Sion


## Nuorodos
* 
* Challenge League (Soccerway.com)
TSRS I futbolo lyga

**TSRS I futbolo lyga** () – 2-osios pakopos TSRS futbolo turnyras. Varžybos iš pradžių vykdavo atskirose zonose, nuo 1970 m. – vieningoje lygoje. Kai kuriais sezonais lygoje žaisdavo Lietuvos komandos FK Atlantas (1 kartą) ir FK Žalgiris (7 kartus). Lygos sistema kito, įvairiais sezonais žaidė nuo 8 iki 147 komandų, buvo organizuojama nuo 1 iki 10 atskirų zonų varžybų.

## Istorija

Lyga įkurta 1936 m. pavasarį. Tais metais vyko du čempionatai – pavasario ir rudens, vėliau jie vyko kasmet nuo pavasario iki rudens. II pasaulinio karo metais 1941–1944 m. varžybos nevyko. Kai kuriuose sezonuose buvo nustatomi tik zonų, o ne visos lygos čempionai.

## Čempionai

*  (pavasaris) – Dinamo Tbilisi
*  (ruduo) – Serp i Molot Moskva
*  – Spartak Leningrad
*  – nevyko
*  – Kryla Sovetov Moskva
*  – Krasnaa Zara Leningrad
* 1941–1944 m. – nevyko dėl II pasaulinio karo
*  – Kryla Sovetov Kujbysev
*  – VVS Moskva
*  – Lokomotiv Moskva
*  – Lokomotiv Harkov
*  – Spartak Tbilisi
*  – VMS Moskva
*  – FK Kalinin
*  – Lokomotiv Harkov
*  – Sahter Stalino
*  – nenustatytas
*  – nenustatytas
*  – nenustatytas
*  – Avangard Leningrad
*  – SKVO Rostov
*  – nenustatytas
*  – nenustatytas
*  – nenustatytas
*  – nenustatytas
*  – Sinnik Aroslavl
*  – Lokomotiv Moskva
*  – Ararat Erevan
*  – Zara Lugansk
*  – Dinamo Kirovabad
*  – Uralmas Sverdlovsk
*  – Spartak Ordzonikidze
*  – Karpaty Lvov
*  – Dnepr Dnepropetrovsk
*  – Pahtakor Taskent
*  – Cernomorec Odessa
*  – Lokomotiv Moskva
*  – Kryla Sovetov Kujbysev
*  – Kajrat Alma-Ata
*  – Spartak Moskva
*  – Kryla Sovetov Kujbysev
*  – Karpaty Lvov
*  – Tavria Simferopol
*  – Metallist Harkov
*  – Žalgiris Vilnius
*  – Kajrat Alma-Ata
*  – Fakel Voronez
*  – Daugava Riga (1944)
*  – CSKA Moskva
*  – Cernomorec Odessa
*  – Pamir Dusanbe
*  – CSKA Moskva
*  – Spartak Vladikavkaz
*  – Rotor Volgograd


## Nuorodos
* СССР: Первая лига  (Wildstat.ru)
* Первая лига СССР (Footbook.ru)
* Чемпионаты СССР (Narod.ru)
* История футбола в СССР (Lg.ua)
* Чемпионат СССР D2 (Footballfacts.ru)
* USSR First League (Klisf.info)
Jean Racine

**Žanas Batistas Rasinas** (*Jean-Baptiste Racine*, 1639 m. gruodžio 21 d. – 1699 m. balandžio 21 d.) – prancūzų dramaturgas, poetas tragikas, istoriografas, vienas iš XVII a. Prancūzijos dramaturgijos klasikų.

## Biografija
Gimė administratoriaus šeimoje Pikardijoje, bet ankstyvoje vaikystėje neteko abiejų tėvų ir buvo užaugintas senelių. Apie 1646 m. su našle tapusia senele persikėlė į Port Rojalio abatiją šalia Paryžiaus, ten 1649–1659 m. jansenistų kolegijose įgijo klasikinį išsilavinimą. 1661 m. jansenistai išsiuntė Rasiną į Juzesą pietų Prancūzijoje studijuoti teologijos ir ruoštis dvasininko darbui, bet 1663 m. grįžo į Paryžių. Ten pradėjo rašyti pjeses teatrams, dėl ko atitolo nuo jansenitų, smerkusių teatrus. Nuo 1664 m. Rasino kūrinius pradėjo atlikinėti Moljero trupė. Vėliau savo kūrinius atidavė Burgonės viešbučio trupei, nuviliojo pagrindinę Moljero trupės aktorę Terezą diu Park.

Po sėkmingos pjesės „Faidra“, Ž. Rasinas netikėtai pasitraukė iš teatro ir tapo karališkuoju istoriografu. 1682 m. parašė karaliaus Liudviko XIV panegiriką. Nuo 1672 m. Prancūzų akademijos narys, 1674 m. gavo karaliaus iždininko titulą. Vėliau karaliaus žmonos Madam de Mantenon prašymu sukūrė dvi religines pjeses – „Esterą“ ir „Ataliją“. Taip pat parašė „Trumpą Port Rojalio istoriją“. 1699 m. mirė nuo kepenų vėžio. Ž. Rasino palaikai palaidoti Port Rojalyje, vėliau perkelti į Paryžiaus Šv. Stepono Kalno bažnyčią (*Saint-Étienne-du-Mont*).

## Kūryba
Ž. Rasino kūriniuose „Andromachė“, „Faidra“, „Ifigenija Aulidėje“ vaizdavo dramatišką, žudantį aistrų pasaulį, pjesėse „Aleksandras Didysis“, „Britanikas“ – politinės problemas. Kūriniai „Estera“, „Atalija“ pasižymi giliu psichologizmu.

Ž Rasinas atsisakė išorinio veiksmo, susitelkė į herojų vidinį pasaulį, psichologiją, emocijas ir jų kaitą. Įvedė į klasicistinę tragediją kasdienės kalbos posakių, gebėjo perteikti sudėtingus jausmus paprastais žodžiais, grakščiomis frazėmis; poetinei kalbai būdinga didelis prasmės krūvis, konkretumas, atsisakymas abstrakčios retorikos.

Ž Rasinas paliko ryškų pėdsaką prancūzų ir pasaulio literatūroje kaip psichologinės analizės meistras, juo sekė Volteras, Stendalis, Gėtė.

## Šaltiniai
Eugene O'Neill

**Judžinas O’Nilas** (, 1888 m. spalio 16 d. Niujorke, JAV– 1953 m. lapkričio 27 d. Bostone, JAV) – amerikiečių dramaturgas, Nobelio literatūros (1936) bei Pulicerio premijų (1920, 1922, 1928, 1957) laureatas. Kai kurie jo kūriniai yra išversti į lietuvių kalbą.

## Biografija
J. O’Nilas gimė 1888 m. spalio 16 d. Niujorko viešbutyje. Tėvas – Džeimsas O’Nilas (1847–1920) – garsus JAV aktorius, motina – Ela O’Nil (1857–1922). Lankė katalikišką mokyklą-internatą Niujorke, vėliau – Niulondone, kur jis pamėgo skaityti.

1902 m. jis įstojo į protestantų ir katalikų mokyklą-internatą Konektikute. Kai 1902 m. jo motinai baigėsi morfinas (nuo kurio ji buvo priklausoma dar iki J. O’Nilo gimimo), ji bandė nusižudyti. Galimai dėl šio įvykio, būdamas paaugliu, O’Nilas dažnai girtuokliavo, bet tuo pat metu lankėsi skirtinguose teatruose.

1906 m. įstojo į Prinstono universitetą, bet po metų nutraukė studijas. Dirbo įvairius darbus: buvo aktorius, aukso ieškotojas, žurnalistas. 1909 m. vedė prieš tėvo valią ir iškeliavo ieškoti ausko į Hondūrą, po to – į Angliją ir Argentiną, ten dažnai elgetavo, girtuokliavo ir pasinerdavo į depresiją. 1911 m. grįžo į Niujorką, ten gydėsi nuo tuberkuliozės.

1912 m. jis pradėjo rašyti pjeses. Rašė straipsnius „New London Telegraph“ žurnalui. Išsiskyrė su pirmąja žmona, su kuria susilaukė sūnaus Judžinio O’Nilo jaunesniojo.

1918 m. dar kartą vedė rašytoją Agnes Boulton. Susilaukė dviejų vaikų.

1920–1923 m. J. O’Nilas neteko tėvo, motinos ir brolio, o 1928 m. išsiskyrė su antrąja žmona. 1929 m. jis trečią kartą vedė aktorę Karlotą Montreuil, su kuria išvyko į Prancūziją.

1943 m., dėl nervų sistemos sutrikimo, dramaturgas visiškai prarado darbingumą. Paskutinius 10 gyvenimo metų O’Nilas nieko nerašė. Jis ir anksčiau turėjo problemų su sveikata, tačiau po kurio laiko jam pradėjo smarkiai drebėti rankos, todėl jis nebegalėjo rašyti savo kūrinių. Jis bandė samdyti stenografą, kad tas užrašinėtų jo mintis, tačiau po kurio laiko suprato, kad kurti tokiu būdu negalės.

J. O’Nilas mirė 1953 m. lapkričio 27 d. Bostono viešbutyje.

## Šaltiniai
Juozapas Lesauskis

**Juozapas Lesauskis** (1861 m. sausio 7 d. Kvėdarnos parapijoje, dab. Šilalės raj. – 1957 m. gruodžio mėn. Kaune) – lietuvių kunigas, teologas.

## Biografija
1885 m. priėmė kunigystės šventimus. Buvo įvairių parapijų vikaras (tarp jų Žemaičių Naumiesčio, Aluntos).

Dirbdamas pastoracinį darbą Smalvose, pasipriešino vaikų mokymui cerkvinėje mokykloje, dėl to carinė valdžia jį 1890 m. uždarė į Kretingos vienuolyną. Praėjus metams, planuodamas tęsti studijas, J. Lesauskis išsirūpino leidimą išvykti į užsienį gydytis. Studijavo Romoje, čia jam suteiktas teologijos daktaro laipsnis. Paskui grįžo į Lietuvą, buvo įvairių Žemaičių vyskupijos parapijų vikaras ir klebonas (maždaug 1919 m. klebonavo Papilėje).

Palikęs Papilę, kurį laiką profesoriavo Kaune veikusioje Žemaičių kunigų seminarijoje. Po to vyskupijos kurijoje užėmė aukštas pareigas.

Keleto teologijos knygų autorius (tarp jų „Kristaus bažnyčia“, „Mišių auka“).

## Išnašos
Perša liha

**Ukrainos I lyga** () – 2-osios pakopos Ukrainos futbolo turnyras. Varžybos vyksta dviejose grupėse, kurių stipriausios komandos II etape kovoja dėl čempionų vardo.

## Istorija

Dabartinė lyga įkurta 1992 m. Ukrainai gavus nepriklausomybę. 1992 m. sužaistas pirmasis sezonas.

## Čempionai

*  – Veres Rivne ir Krivbas Krivij Rig
*  – Niva Vinnica
*  – Prikarpatta Ivano-Frankivsk (1981)
*  – Zirka-NIBAS Kirovograd
*  – Vorskla Poltava
*  – Metalurg Doneck
*  – SK Mikolaiv
*  – Dinamo-2 Kiiv
*  – Dinamo-2 Kiiv
*  – Dinamo-2 Kiiv
*  – Volin-1 Luck
*  – Zirka Kirovograd
*  – Zakarpatta Uzgorod
*  – Stal Alcevsk
*  – Zora Lugansk
*  – Naftovik-Ukrnafta Ohtirka
*  – Illicivec Mariupol
*  – Zakarpatta Uzgorod
*  – PFK Sevastopol
*  – PFK Oleksandria
*  – Goverla-Zakarpatta Uzgorod
*  – FK Sevastopol
*  – Olimpik Doneck
*  – FK Oleksandria
*  – Zirka Kirovograd
*  – Illicivec Mariupol
*  – Arsenal Kiiv
*  – SK Dnipro-1
*  – FK Minaj
*  – Veres Rivne
*  – dėl Rusijos invazijos nebaigtas
*  – Polissa Zitomir
*  – Ingulec Petrove
* 2024–2025 – FK Epicentr


## Nuorodos
* 
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Перша ліга (Football.ua)
VDR futbolo lyga

**VDR futbolo lyga** () – 2-osios pakopos VDR futbolo turnyras, vykdavęs atskirose grupėse ir zonose.

## Istorija

Lyga įkurta 1950 m. – iki tol 2-ąja pakopa buvo VDR žemių lygos. Beveik visą laiką lyga veikė 2–5 zonose, tik 1955–1962 m. buvo vieninga lyga. Veikė iki 1991 m., kai iširo VDR – po to komandos buvo integruotos į Vokietijos futbolo sistemą.

## Čempionai
*  – Fortschritt Meerane
*  – Motor Jena
*  – Dynamo Berlin
*  – Chemie Zeitz
*  – Chemie Halle
*  – Turbine Erfurt
*  – Dynamo Dresden

## Nuorodos
* East Germany Second Level (Rsssf.org)
* DDR Liga (Ule.bplaced.net)
* F-archiv.de DDR-Ligen 1950-91
Eurovizijos dainų konkursas 2025

**Eurovizijos dainų konkursas 2025** buvo 69-asis Eurovizijos dainų konkursas, kuris vyko 2025 m. gegužę Bazelyje, Šveicarijoje. Ši šalis teisę rengti Eurovizijos dainų konkursą iškovojo po to, kai atlikėjas Nemo su daina „The Code“ laimėjo praėjusių metų konkursą. Pirmasis pusfinalis vyko gegužės 13 d., antrasis – gegužės 15 d., o finalas – gegužės 17 d. Tai buvo trečiasis kartas, kai konkursas vyko Šveicarijoje.

## Konkurso vieta
2025 m. konkursas vyko St. Jakobshalle arenoje, Bazelyje, Šveicarijoje. Tai buvo trečiasis kartas, kai konkursas vyko šioje šalyje, surengusioje pačią pirmąją Euroviziją 1956 m. Lugane ir 1989 m. konkursą Lozanoje. St. Jakobshalle arena, kuri koncertų metu talpina apie 12,4 tūkst. žiūrovų, konkursą rengė pirmą kartą.

### Pasiūlymų etapas
: *Plačiau apie Eurovizijos organizavimą skaitykite straipsnyje [[Sąrašas:Eurovizijos dainų konkurso miestai-šeimininkai|Eurovizijos dainų konkurso miestai-šeimininkai]].*

Oficialią paraišką rengti 2025 m. konkursą pateikė Bazelis, Bernas (jungtinė paraiška su Byliu/Bjenu), Ciurichas ir Ženeva. Liepos 19 d. buvo paskelbta, kad kovoje dėl konkurso rengimo lieka Bazelis ir Ženeva. Rugpjūčio 30 d. miestu-šeimininku buvo paskelbtas Bazelis.

## Lietuva Eurovizijoje

Lietuva patvirtino savo dalyvavimą 2025 m. Eurovizijoje. Kaip ir įprasta, Lietuvos nacionalinis radijas ir televizija (LRT), norėdami išrinkti dainą-atstovę, organizavo nacionalinę atranką, kurią laimėjo grupė Katarsis su daina „Tavo akys“. 

2025 m. Euroviziją Lietuvoje transliavo LRT. Tai buvo jau 25-asis kartas, kuomet Lietuva dalyvauja Eurovizijos dainų konkurse, kuriame debiutavo 1994 metais.

## Dalyvaujančios šalys
2025 m. Eurovizijos dainų konkurse dalyvavo 37 šalys. Konkurse nedalyvavo Moldova, o po 2 metų pertraukos sugrįžo Juodkalnija.

### 1 pusfinalis
Pirmasis pusfinalis vyko gegužės 13 d. 22.00 val. Lietuvos laiku. Jame dalyvavo 15 šalių. Į finalą pateko dešimt geriausiai žiūrovų įvertintų dainų. Šalis negalėjo balsuoti už save.

 šalys pateko į finalą.

### 2 pusfinalis
Pirmasis pusfinalis vyko gegužės 15 d. 22.00 val. Lietuvos laiku. Jame dalyvavo 16 šalių. Į finalą pateko dešimt geriausiai žiūrovų įvertintų dainų. Šalis negalėjo balsuoti už save.

 šalys pateko į finalą.

### Finalas
Finalas vyko gegužės 17 d. 22.00 val. Lietuvos laiku. Jame dalyvavo 26 šalys – automatiškai patekusios „Didžiojo penketo“ šalys, konkurso šeimininkė Šveicarija ir po dešimt žiūrovų geriausiai įvertintų šalių iš kiekvieno pusfinalio. Galutinius finalo rezultatus nulėmė profesionalų komisijos ir žiūrovų balsavimas.

Konkurso laimėtoju tapo Austrijos atstovas JJ su daina „Wasted Love”.

## Taip pat skaitykite
* Eurovizijos dainų konkursas 2024
* Vaikų Eurovizijos dainų konkursas 2024
* Lietuva 2025 m. Eurovizijoje

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* LRT svetainės skiltis apie Euroviziją
* Neoficiali fanų svetainė (eurovisionworld.com)
* 2025 m. sezono kalendorius (visų šalių atrankos ir oficialūs renginiai)

## Šaltiniai
Vengrijos II nacionalinis čempionatas

**Vengrijos II nacionalinis čempionatas** (, pagal rėmėjus *Merkantil Bank Liga*) – 2-osios pakopos Vengrijos futbolo turnyras. Varžybos vyksta vieningoje lygoje, iš kurios 2 geriausios komandos patenka į aukščiausiąją lygą (I nacionalinį čempionatą).

## Istorija

Lyga įkurta 1901 m. ir debiutavo kaip 8 komandų turnyras. Iš pradžių turnyre žaisdavo tik Budapešto komandos, po kelerių metų įsitraukė ir regioninės ekipos. Ilgus metus lygos turnyrai buvo zoniniai, kol 2013 m. buvo sudaryta vieninga lyga – taip varžybos vyksta iki šiol.

## Čempionai

*  – Spartacus Nyiregyhaza
*  – Vasas Budapest
*  – Gyirmot Gyor
*  – Puskas Akademia Felcsut
*  – MTK Budapest
*  – TE Zalaegerszeg
*  – MTK Budapest
*  – VSC Debrecen
*  – Vasas Budapest
*  – Diosgyor Miskolc
*  – Spartacus Nyiregyhaza


## Nuorodos
* 
* Federacijos svetainė
* Hlsz.hu
* NB II (Soccerway.com)
* Nemzeti Bajnokság II (Magyarfutball.hu)
Vokietijos II bundeslyga

**Vokietijos II bundeslyga** ( arba *Zweite Bundesliga*) – 2-osios pakopos Vokietijos futbolo turnyras. Varžybos vyksta vientisos lygos formatu.

## Istorija

Dabartinė lyga įkurta 1974 m. Iki tol 2-oji pakopa buvo Vokietijos regioninė lyga – varžybos vykdavo keliose regioninėse zonose, kurių geriausios komandos kovodavo dėl patekimo į aukščiausiąją lygą – bundeslygą. 1974 m. sudarytos dvi zonos – Pietų ir Šiaurės, kurios 1981 m. sujungtos į vieningą lygą. 1991–1992 m. vyko išplėstos pirmenybės, kadangi į Vokietijos futbolo sistemą buvo integruotos buvusios VDR komandos ir dėl to labai padidėjo bendrasis komandų skaičius.

## Čempionai

*  – SV Hannover ir SC Karlsruhe
*  – Tennis Borussia Berlin ir FC Saarbrucken
*  – Sankt Pauli Hamburg ir VfB Stuttgart
*  – Arminia Bielefeld ir SV Darmstadt
*  – Bayer Leverkusen ir TSV Munchen
*  – Arminia Bielefeld ir FC Nurnberg
*  – Werder Bremen ir SV Darmstadt
*  – Schalke Gelsenkirchen
*  – Waldhof Mannheim
*  – SC Karlsruhe
*  – FC Nurnberg
*  – FC Homburg
*  – SV Hannover
*  – Kickers Stuttgart
*  – Fortuna Dusseldorf
*  – Hertha Berlin
*  – Schalke Gelsenkirchen
*  – Bayer Uerdingen
*  – SC Freiburg
*  – VfL Bochum
*  – Hansa Rostock
*  – VfL Bochum
*  – FC Kaiserslautern
*  – Eintracht Frankfurt
*  – Arminia Bielefeld
*  – FC Koln
*  – FC Nurnberg
*  – SV Hannover
*  – SC Freiburg
*  – FC Nurnberg
*  – FC Koln
*  – VfL Bochum
*  – SC Karlsruhe
*  – Borussia Monchengladbach
*  – SC Freiburg
*  – FC Kaiserslautern
*  – Hertha Berlin
*  – Greuther Furth
*  – Hertha Berlin
*  – FC Koln
*  – FC Ingolstadt
*  – SC Freiburg
*  – VfB Stuttgart
*  – Fortuna Dusseldorf
*  – FC Koln
*  – Arminia Bielefeld
*  – VfL Bochum
*  – Schalke Gelsenkirchen
*  – FC Heidenheim
*  – Sankt Pauli Hamburg


## Nuorodos
* 
* 2. Bundesliga (Dfb.de)
* Samtlige vindere af 2 Bundesliga (Foot.dk)
* 2. Bundesliga (Soccerway.com)
* F-archiv.de 2. Bundesliga 1974-heute
Women's National League

**Women's National League** arba **Moterų Nacionalinė Lyga** () – aukščiausias moterų Airijos futbolo lygos divizionas. Čempionatą organizuoja Airijos Respublikos futbolo asociacija. Čempionės patenka į UEFA moterų čempionų lygos turnyrą.

## Istorija

Pirmoji moterų futbolo lyga buvo įkurta 1973 m., o dabartinė, vadinamoji *Women's National League*, įkurta 2011 m. ir startavo 2011–2012 m. sezone.

## Formatas

Dalyvių skaičius kito. Ankstesniais metais aštuonios komandos tarpusavyje sužaisdavo po trejas rungtynes. Iš viso per sezoną kiekviena komanda sužaisdavo po 21 rungtynes. Daugiausiai taškų turinti komanda tapdavo Airijos čempione.

2020 m. dalyvių buvo devynios komandos, tačiau dėl pandemijos grėsmių čempionatas vietoje numatytos 2020 m. kovo 15 d. prasidėjo tik rugpjūčio mėnesį. Komandos tarpusavyje sužaidė po aštuonis susitikimus, o tada lyga buvo skeliama pusiau: pirmasis penketas kovojo dėl medalių, o likusios keturios ekipos žaidė silpnųjų grupėje. Stipriųjų grupės komandos sužaidė po 12 rungtynių, o silpnosios – po 11.

2021 m. čempionatas vyko pandemijos sąlygomis, tačiau devynios ekipos sužaidė trimis ratais. Kiekviena komanda sužaidė po 24 susitikimus. Shelbourne vos vienu tašku aplenkė čempionių titulą gynusią Peamount United.

2022 m. dalyvavo dešimt komandų: lyga buvo išplėsta ir priimta naujai suformuota Sligo Rovers komanda. Nuo 2023 m. sezono varžėsi vienuolika komandų.

2025 m. sezone prie vienuolikos senbuvių prisijungė dvyliktoji komanda – Waterfotd.

## Dalyvės

## 2025 m. sezonas
### Galutinė lentelė

* Athlone Town komanda tapo čempionėmis.

## Čempionės ir prizininkės

## Išnašos

## Nuorodos
* WNL svetainė (archyvas) (anglų k.)
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
Airijos provincijos

**Airijos provincijos** () – istoriniai Airijos salos administraciniai-teritoriniai vienetai, dabar nebeturintys administracinio statuso, tačiau išlaikę kultūrinį ir istorinį savitumą. Provincijos apima Airijos Respubliką ir Jungtinei Karalystei priklausančią Šiaurės Airiją (dalis Alsterio – 6 iš 9 grafysčių).

## Provincijos

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Statistical Yearbook of Ireland 2016 (Cso.ie)
Captain Morgan's Revenge

**Captain Morgan's Revenge** – škotų sunkiojo metalo (piratų metalo) grupės Alestorm debiutinis studijinis albumas, išleistas 2008 m.

Būgnus įrašinėjo Migo Wagner, nes pagrindinis grupės būgnininkas negalėjo nuvykti į Vokietiją, kur buvo įrašinėjamas albumas.

2018 m. buvo išleista jubiliejinė, dešimties metų sukakčiai skirta albumo versija, į kurią įtrauktos gyvai atliekamų dainų versijos.

## Dainų sąrašas

## Kūrybinė grupė
* Christopher Bowes - vokalas, klavišiniai instrumentai, alavinis švilpukas
* Ian Wilson - mušamieji instrumentai
* Migo Wagner - būgnai, pritariamasis vokalas
* Dani Evans - bosinė gitara
* Gavin Harper - gitaros, pritariamasis vokalas, dambrelis, tambūrinas, papildomi būgnai
## Išnašos
Vilniaus šv. Onos bažnyčia (Žemutinė pilis)

**Šv. Onos bažnyčia** – buvę katalikų maldos namai Vilniuje, Žemutinės pilies teritorijoje. Viena pirmųjų Vilniaus katalikiškų bažnyčių. Bažnyčios liekanos – nacionalinės reikšmės kultūros paminklas, Arkikatedros bazilikos, Žemutinės ir Aukštutinės pilių pastatų, jų liekanų ir kitų statinių komplekso dalis. Pastatą mena Pilies kalno šiaurinėje papėdėje betoninėmis juostomis pažymėti pamatų kontūrai.

Pirmą kartą paminėta 1398 m. vyskupo Andriaus testamente, tačiau 1413 m. dokumente minima, kad bažnyčia stovėjo jau 1390 m. – kryžiuočiams puolant Vilnių apšaudyta iš Katedros į Šv. Onos bažnyčią ėjusi procesija. Iki 1534 m. bažnyčia priklausė vienuoliams pranciškonams, 1502–1507 m. remontuota, nes buvo be stogo. 1534 m. bažnyčia atiteko vyskupui Povilui Alšėniškiui. Jis ją 1551 m. perleido Žygimantui Augustui. Žygimantas Augustas bažnyčią nugriovė, o jos vietoje pradėjo naują, beveik tris kartus didesnę Šv. Onos ir šv. Barboros bažnyčią – savo šeimos mauzoliejų.

Archeologinių tyrimų duomenimis, bažnyčia buvo vienanavė, 20,5 m ilgio ir 9 m pločio. Joje buvo trys altoriai ir dvi chorą laikančios kolonos. Bažnyčia buvo tipiškas ankstyvosios gotikos halinis pastatas, iškart statyta iš plytų (niekada nebuvo medinė), dengta plokščių čerpių stogu.

Bažnyčioje buvo palaidota Vytauto žmona Julijona.

## Šaltiniai
Azerbaidžano I lyga

**Azerbaidžano I lyga** ( arba *Azərbaycan Birinci Divizionu*) – 2-osios pakopos Azerbaidžano futbolo turnyras. Varžybos vyksta vieningoje profesionalų lygoje.

## Istorija

Lyga įkurta 1992 m. po TSRS žlugimo. Iš pradžių turnyras vyko atskirose zonose, kol 1994 m. sudaryta vieninga lyga.

## Čempionai

Per 1992–2025 m. iš viso čempionais yra tapę 27 klubai.

|-
| MOIK Baki ||  || 2000–2001, 2018–2019
|-
| Qaradag Lokbatan ||  || 2011–2012, 2021–2022
|-
| FK Neftcala ||  || 2014–2015, 2015–2016
|-
| Turan Tovuz ||  || 2016–2017, 2019–2020
|-
| Araz Naxcivan ||  || 2013–2014, 2022–2023
|-
| Gilan Qabala ||  || 2005–2006, 2024–2025
|-
| Xazar Sumqayit ||  || 1995–1996
|-
| Bakili Baki ||  || 2007–2008
|-
| FK Agsu ||  || 2012–2013
|-
| Sahdag Qusar ||  || 1997–1998
|-
| Neftci-2 Baki ||  || 2020–2021
|-
| Suvalan Baki ||  || 2004–2005
|-
| Xazar Baki ||  || 2017–2018
|-
| Nicat Mastaga ||  || 1992
|-
| Metallurq Sumqayit ||  || 1993–1994*
|-
| FK Samkir ||  || 1994–1995
|-
| Sahdag Quba ||  || 1999–2000
|-
| Lokomotiv Imisli ||  || 2001–2002
|-
| Ganclarbirliyi Sumqayit ||  || 2003–2004
|-
| ABN Barda ||  || 2008–2009
|-
| Kapaz Ganca ||  || 2009–2010
|-
| MKT-Araz Imisli ||  || 2006–2007
|-
| FK Abseron ||  || 2010–2011
|-
| Azneftyag Baki ||  || 1993–1994*
|-
| Xazri Buzovna ||  || 1993
|-
| Cinar Goycay ||  || 1996–1997
|-
| FK Samaxi ||  || 2023–2024
|}

## Nuorodos
* I Liqa archive (Flashscore.com)
* Чемпионат Азербайджана D2 (Footballfacts.ru)
* Donnael.com
Zaccharie Risacher

**Zakaris Rizašeras** (, g. ) – Prancūzijos krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Atlantos „Hawks“ komandoje. Rungtyniauja lengvojo krašto pozicijoje.

## Ankstyvasis gyvenimas
Gimė Malagoje, Ispanijoje, kur jo tėvas Stefanas (*Stéphane Risacher*) profesionaliai žaidė krepšinį Malagos „Baloncesto“ klube. Jis trejus metus gyveno Ispanijoje, o vėliau užaugo Lione, kur žaidė nedideliame miesto priemiesčio klube „Tassin“.

2020 m. rugpjūčio mėn. prisijungė prie Vilerbano „ASVEL“ jaunimo programos.

## Profesionali karjera
2021 m. Rizašeras debiutavo su pagrindine Vilerbano ekipa prieš Paryžiaus „Metropolitans 92“.

2023 m. birželio 16 d. pasirašė savo pirmąją profesionalią sutartį su „ASVEL“, tačiau buvo 2023–2024 m. sezonui paskolintas Breso Burgo „JL“ klubui. 2023 m. lapkričio 29 d. buvo įtrauktas į LNB „Visų žvaigždžių“ rungtynių Prancūzijos komandą.

Tarptautiniu mastu Breso Burgo „JL“ žaidė 2023–2024 m. Europos taurės turnyre, kuriame pasiekė finalą. Balandžio mėnesį jam buvo įteiktas Europos taurės „kylančios žvaigždės“ apdovanojimas.

2024 m. gegužės 12 d. Rizašeras pripažintas geriausiu 2023–2024 m. Prancūzijos krepšinio lygos sezono jaunuoju žaidėju. Jis vidutiniškai pelnė po 10,1 taško ir atkovojo po 3,8 kamuolio per 22 minutes.****

### Atlantos „Hawks“ (2024–dabar)
2024 m. NBA naujokų biržoje Atlantos „Hawks“ pasirinko jį pirmuoju šaukimu.

## Nacionalinė rinktinė
Žaidė Prancūzijos jaunimo iki 17 metų krepšinio rinktinėje 2022 m. jaunimo iki 17 metų pasaulio krepšinio čempionate. Apskritai turnyre pasirodė solidžiai, tačiau pusfinalyje prieš Ispaniją pelnė 0 taškų ir 5 kartus prarado kamuolį. Jis vidutiniškai pelnė po 10,4 taško ir atkovojo po 4,4 kamuolio, o Prancūzija iškovojo bronzos medalį.

2024 m. vasarį puolėjas buvo atrinktas į pagrindinę Prancūzijos krepšinio rinktinę 2025 m. Europos krepšinio čempionato atrankos varžyboms.
## Statistika

### NBA
#### Reguliarusis sezonas

## Asmeninis gyvenimas
Tėvas Stefanas Rizašeras 2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse su Prancūzijos krepšinio rinktine iškovojo sidabro medalį.
## Apdovanojimai ir pasiekimai
### NBA
* Pirmosios NBA simbolinės naujokų komandos žaidėjas (2025 m.)
## Išnašos

## Nuorodos
* Zaccharie Risacher profilis „Proballers“ 
* Zaccharie Risacher profilis „EuroLeague“
Lietuvos ambasada JAV

**Lietuvos ambasada JAV** () – Lietuvos diplomatinė atstovybė JAV, įsikūrusi Vašingtone.

## Pastatas
Ambasados pastatas suprojektuotas George Oakley Totten Jr. ir buvo pastatytas 1909 m. Lietuva šį pastatą įsigijo už 90 000 dolerių 1924 m. 1979 m. gegužės 19 d. šalia esančioje Kubos ambasadoje įvyko bombos detonavimas, po kurio buvo pažeista ir Lietuvos ambasada. Tuo metu Lietuvos atstovybė veikė okupacijos lauku, tad menkas biudžetas neleido atstatyti pastato. Tuometinis reikalų patikėtinis Vašingtone Stasys Antanas Bačkis surengė lėšų rinkimą ir surinko 130 000 dolerių pastato remontui. Remontas buvo atliktas 1981–1983 m.

## Atstovybės istorija
Po Pirmojo pasaulinio karo Lietuva įsteigė atstovybes įvairiose šalyse, tarp jų ir JAV. Kadangi pagal tuometę diplomatinę praktiką ambasadorių titulais galėjo vadintis tik didžiųjų valstybių atstovai, aukščiausias diplomatinis rangas Lietuvoje iki pat okupacijos buvo nepaprastasis pasiuntinys ir įgaliotasis ministras. Po Antrojo pasaulinio karo šalys pradėjo įsteigti diplomatines atstovybes, tačiau Lietuva dėl Sovietų Sąjungos okupacijos to negalėjo padaryti.

Okupacijos periodu Lietuvos diplomatinės tarnybos veikimas buvo stipriai apsunkintas, kadangi Sovietų Sąjunga perėmė kai kuriuos pasiuntinybių pastatus ir Lietuvos aukso atsargas. Nepaisant griežtų Lietuvos atstovų protestų, dalis valstybių (Italija, Vokietija, Švedija, Prancūzija) patenkino neteisėtus sovietų reikalavimus. 1940 m. liepos 23 d. JAV valstybės sekretorius Sumner Welles pareiškė, kad JAV nepripažins Baltijos valstybių inkorporavimo į Sovietų Sąjungos sudėtį. JAV savo teritorijoje ir toliau leido veikti Lietuvos diplomatiniams atstovams bei atsisakė perduoti sovietams Lietuvos aukso atsargas. 1990 m. Baltijos šalys buvo vienintelės, JAV turinčios tik garbės konsulus.

Tarptautinei bendruomenei 1991 m. pripažinus Lietuvos valstybingumą, buvo atkurtas ir ambasados JAV statusas.

Nuo 2021 m. ambasadore JAV dirba Audra Plepytė-Jara.

## Nuorodos
*Oficiali ambsadaos svetainė 

## Šaltiniai
Senieji Vilniaus vyskupų rūmai

**Senieji Vilniaus vyskupų rūmai** – buvęs pastatas Vilniuje, Žemutinės pilies teritorijoje. Stovėjo prie pilies pietvakarių kampo gynybinio mūro, keliolika metrų į pietus nuo Katedros varpinės, dabartinės Katedros aikštės vakarinėje dalyje. Rūmus mena aikštės grindinyje rausvo atspalvio granito juostomis pažymėti jų kontūrai.

Po žeme išlikę rūmų pamatų ir pirmo aukšto sienų fragmentai – nacionalinės reikšmės kultūros paminklas, Arkikatedros bazilikos, Žemutinės ir Aukštutinės pilių pastatų, jų liekanų ir kitų statinių komplekso dalis.

## Istorija
Dailės istoriko Vlado Drėmos nuomone, XIV a. pabaigoje rūmai buvo Lietuvos didžiojo kunigaikščio Algirdo ir jo sūnaus Jogailos rezidencija. Po Lietuvos krikšto,1387 m., Jogaila mūrinius rūmus ir dar keturis medinius namus padovanojo Vilniaus vyskupui Andriui. Nuo to laiko iki 1534 m. pastate buvo įsikūrę Vilniaus vyskupai. Po 1530 m. gaisro vyskupas Jonas Žygimantaitis rūmus restauravo, tačiau jo įpėdinis Povilas Alšėniškis savo rezidenciją perkėlė į buvusius Trakų vaivados Stanislovo Goštauto rūmus (dabartinė Prezidentūra), o senajame pastate nuo 1536 m. apgyvendinti pilies sargybos kareiviai. XVI a. Vilniaus planuose (*[[Civitates orbis terrarum]]*) pastatas vadinamas sargybinių (*drabantų*) namais ().

XVII a. viduryje per karą pastatas apgriautas. XVIII a. pradžioje priklausė katedros kapitulai, kuri 1707–1726 m. rūmus restauravo ir pritaikė savo reikalams – juose apgyvendinti neįgalūs senyvo amžiaus kunigai, rūmai vadinti Invalidų kolegija (*Collegium dioecesanum Invalidorum*). 1765 m. kapitula pradėjo trečio aukšto statybas, tačiau dėl lėšų stokos darbai užsitęsė. 1790 m. pastatas vėl atiteko vyskupui. Juose įsikūrė konsistorijos teismas, o trečiojo aukšto kambariai buvo nuomojami. Čia pas draugus studentus lankydavosi ir būsimasis poetas Adomas Mickevičius.

Kilus 1831 m. sukilimui, Rusijos caro nurodymu Vilniaus pilių teritorijoje įrengta tvirtovė. Aplink tvirtovę esantys pastatai, įrengiant esplanadą, nugriauti. 1832 m. nugriauti ir Vyskupų rūmai.

## Architektūra
Iki rekonstrukcijos XVIII a. rūmai buvo dviejų aukštų, stačiakampio formos, kampuose turėjo po apvalų bokštą su suktiniais laiptais viduje. Ilgojoje šoninėje sienoje buvo keturios sąramos, pastogėje užsibaigiančios skliaustomis pusapskritėmis arkomis, su poriniais langais antrame aukšte. Pastato vidinė erdvė buvo padalinta į dvi dalis: platų koridorių vienoje pusėje ir sales bei kambarius kitoje.

Archeologinių tyrimų duomenimis, rūmai buvo 58 m ilgio ir 11 m pločio, turėjo du bokštelius vakariniame gale, iš katedros pusės buvo įrengtos dvejos durys.

## Šaltiniai
Krištolo urvas

**Krištolo urvas** () arba **Kryvčių urvas** – karstinis gipsinis urvas Ukrainoje, Ternopilio srities pietuose, Čortkivo rajone, prie Kryvčių kaimo. Ilgis – 22,6 km, bendras plotas – 36 000 m², bendras tūris – 105 000 m³, vidurinis angų plotis 2 m, maksimalus – 25 m (2008 m. duomenimis). Praėjimai ir grotos sudaro lygiagrečią sistemą, susidariusią tektoninių įplyšimų vietoje.

Krištolo urve būdingas sausas mikroklimatas, pastovi ~10 °C temperatūra.

Krištolo urvas šaltiniuose minimas nuo 1721 m. Pradėtas tyrinėti Klimo Gutkovskio 1908–1914 m. NKVD 1946 m. urve privertė slėptis Ukrainos sukilėlių armijos karius – šiems atsisakius pasiduoti, įėjimą į urvą susprogdino. Vėliau urvas tyrinėtas 1962–1963 m., paskelbtas ilgiausiu TSRS. 1963 m. paskelbtas gamtos paminklu, įrengta turistinė trasa (3 km).


Печера Кришталева. Борщівський район. Тернопільська область. 48°41'20N 26°5'16 E2015.jpg|Įėjimas į urvą
Гіпсові кристали в Кришталевій печері.jpg|Gipso kristalai ant urvo sienų
С. Кривче, Борщівський район, печера Кришталева.jpg|Urvo sienos


## Šaltiniai
Kristupas Trepočka

**Kristupas Trepočka** (g. 2006 m. gegužės 22 d.) – Lietuvos plaukimo rinktinės narys, Europos čempionatų prizininkas.

## Biografija
2024 m. Europos vandens sporto čempionate kartu su Lietuvos nacionaline rinktine iškovojo aukso medalius vyrų 4 x 200 m estafetės rungtyje.

## Pasiekimai

## Išnašos
Dovydas Romančenko

**Dovydas Romančenko** (g. 1998 m. birželio 1 d.) – Lietuvos krepšininkas, rungtyniaujantis Šiaulių „Šiauliai“ komandoje.

## Karjera
Karjerą pradėjo 2015 m. RKL besivaržančioje Vilniaus „VKC“ komandoje.

2017 m. prisijungė prie Klaipėdos „Neptūnas–Akvaservis“ komandos. 2020–2021 m. NKL sezone jis vidutiniškai pelnė po 11,7 taško per rungtynes ir 2021 m. rugpjūtį iš dublerių komandos persikėlė į Klaipėdos „Neptūno“ komandą.

Lapkričio mėnesį nutraukė sutartį su Klaipėdos ekipa ir prisijungė prie Bordo „JSA“ komandos Prancūzijos trečiojoje krepšinio lygoje, su kuria iš viso sužaidė tik 4 rungtynes.

2022 m. sausį prisijungė prie Gargždų „Gargždai“ komandos, su kuria laimėjo NKL finalą. Po sėkmingo pasirodymo finale jis buvo pakviestas rungtyniauti Utenos „Juventus“ klube.

Utenos komandai nepratęsus sutarties, D. Romančenko pasirašė ilgalaikę sutartį su Šiaulių „Šiauliai“ komanda.

Dalyvavo 2026 m. LKL „Snaiperio“ konkurse, kuriame iškrito pusfinalio etape.

## Nacionalinė rinktinė
D. Romančenko atstovavo Lietuvos jaunimo krepšinio rinktinei 2018 m. Europos jaunimo iki 20 metų čempionate.

Lietuvos vyrų krepšinio rinktinėje debiutavo 2024 m. birželio 10 d. draugiškose rungtynėse prieš Libano vyrų krepšinio rinktinę.

## Statistika

### LKL

|-
| style="text-align:left;"|2021–2022
| style="text-align:left;"|„Neptūnas“
| 5 || 0 || 07:30 || 0% || 0% || 0% || 0,8 || 0,4 || 0,4 || 0 || 0 || 0 || 0
|-
| style="text-align:left;"|2022–2023
| style="text-align:left;"|„Juventus“
| 35 || **2** || **16:57** || 57,8% || 26,9% || **83,3%** || **2,8** || 0,43 || 0,7 || 0,3 || 0,2 || 4,94 || 4,31
|-
| style="text-align:left;"|2023–2024
| style="text-align:left;"|„Šiauliai“
| 32 || 1 || 13:44 || 61% || 34,8% || 78,1% || 2,19 || 0,41 || **0,8** || 0,3 || **0,3** || 3,88 || 4,28
|-
| style="text-align:left;"|2024–2025
| style="text-align:left;"|„Šiauliai“
| **38** || 1 || 14:06 || **61,1%** || **41,7%** || 82,1% || 2,34 || **0,47** || 0,6 || 0,3 || 0,2 || **4,95** || **4,63**
|}

## Pasiekimai

* NKL čempionas (2022 m.)

## Išnašos
Vilniaus šv. Onos ir šv. Barboros bažnyčia

**Šv. Onos ir šv. Barboros bažnyčia** – XVI a. viduryje statyti (nebaigti) katalikų maldos namai Vilniuje, Žemutinės pilies teritorijoje. Bažnyčios mūro sienų ir pamatų liekanos – nacionalinės reikšmės kultūros paminklas, Arkikatedros bazilikos, Žemutinės ir Aukštutinės pilių pastatų, jų liekanų ir kitų statinių komplekso dalis. Pastatą mena Pilies kalno šiaurinėje papėdėje betoninėmis juostomis pažymėti pamatų kontūrai.

## Istorija

1551 m. Vilniaus vyskupas Povilas Alšėniškis perleido Lietuvos didžiajam kunigaikščiui ir Lenkijos karaliui Žygimantui Augustui Žemutinėje pilyje stovėjusią gotikinę Šv. Onos bažnyčią. Žygimantas Augustas, parsivežęs iš Krokuvos savo žmonos Barboros Radvilaitės palaikus, nusprendė senąją bažnyčią nugriauti, o jos vietoje pastatyti naują, skirtą savo šeimos mauzoliejui. Pagal jo sumanymą, bažnyčioje turėjo būti palaidotos jo žmonos Elžbieta ir Barbora ir jis pats. Tais pačiais ar kitais metais prasidėjo naujos, triskart didesnės Šv. Onos bažnyčios, kuri istoriniuose šaltiniuose kartais vadinama Šv. Barboros bažnyčia, statybos. Bažnyčią suprojektavo italų architektas Džovanis Činis, statė mūrininkas italas Benediktas ir akmenų tašymo meistras italas Bartolomėjus. 1553 m. Dž. Činis sukūrė bažnyčiai altorių.

1572 m. Žygimantas Augustas mirė, ir bažnyčios statyba sustojo. Elžbietos ir Barboros palaikai liko Katedroje, o pats karalius palaidotas Krokuvoje. 1655–1661 m. per ATR–Rusijos karą bažnyčia smarkiai nukentėjo, todėl 1666 m. gautas karaliaus Jono Kazimiero leidimas ją nugriauti. Plytos ir kita statybinė medžiaga panaudota Katedros atstatymui. Apie tai, kur bažnyčia stovėjo, sužinota tik 1955–1957 m. archeologams atkasus bažnyčios pamatus.

Už atraminės Pilies kalno sienos mūro, esančio prie bažnyčios liekanų, driekiasi Antrojo pasaulinio karo metu po Pilies kalnu nacių iškastas požeminis tunelis.

## Architektūra
Archeologinių tyrimų duomenimis, bažnyčia buvo 51,5 m ilgio ir 20 m pločio, vienanavė, su presbiterija, zakristija, kripta ir priestatais. Išorės sienos mūrytos iš tašyto akmens, su marmuro detalėmis, fasadai suskaidyti puošniais kontraforsais, skliautai dekoruoti nerviūromis.

## Šaltiniai
Experiment

**Experiment** – antrasis amerikiečių kantri atlikėjo Kane Brown studijinis albumas, išleistas 2018 m. lapkričio 9 d. Jam pristatyti išleisti trys singlai: „Lose It“, „Good as You“ ir „Homesick“.

Albumas susilaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir buvo komerciškai sėkmingas. Per pirmąją savaitę JAV parduota per 124 tūkstančiai kopijų ir jis debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tampant pirmuoju atlikėjo įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. 2020 m. kovo mėnesio duomenimis, JAV parduota per milijoną kopijų ir albumas tapęs platininiu.

## Dainų sąrašas
Visas dainas prodiusavo Dann Huff.

## Kūrybinė grupė

* Kane Brown – vokalas
* Dann Huff – buzukis, dobro, elektrinė gitara, klasikinė gitara, klavišiniai, pianinas, elektronikos programavimas, sitaras, solistas
* Brock Berryhill – elektronikos programavimas
* Ben Caver – pritariamasis vokalas
* Corey Crowder – elektronikos programavimas
* Charles Dixon – styginiai instrumentai
* Stuart Duncan – smuikas
* Sam Ellis – elektronikos programavimas
* Paul Franklin – gitara
* David Huff – elektronikos programavimas
* Charlie Judge – klavišiniai, elektronikos programavimas, styginių instrumentų aranžuotės, sintezatorius
* Russ Pahl – gitara
* Jimmie Lee Sloas – bosinė gitara
* Aaron Sterling – būgnai
* Russell Terrell – pritariamasis vokalas
* Ilya Toshinsky – bandža, buzukis, dobro, akustinė gitara, mandolina
* Will Weatherly – elektronikos programavimas
* Derek Wells – elektrinė gitara

## Išnašos