open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sankt Lorencas I

**Sankt Lorencas** (, nuo 1945 m. , nuo 1946 m. ***Svetlovas***, ) – gyvenvietė Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, nuo 2006 m. gruodžio 28 d. Kovrovo kaimo gyvenvietės kaimas.

## Istorija

Sembos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities Sankt Lorenco dvaro palivarkas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. – 2006 m. Romanovo apylinkės kaimas.

|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Grasilda Blažiene: Hydronymia Europaea, Sonderband II, Die baltischen Ortsnamen. Wolfgang Schmid Hrsg., Steiner Verlag Stuttgart 2000.
* G. Gerullis: Die altpreußischen Ortsnamen. Berlin, Leipzig 1922.
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Aleksičė

**Aleksičė** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zabluduvo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į pietus nuo Zabluduvo ir apie 21 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.


Vaizdas:Podlaskie - Zabłudów - Aleksicze - N - droga - krzyż.JPG|Kaimo pakelės kryžius
Vaizdas:Podlaskie - Zabłudów - Aleksicze - N - droga - v-E.JPG
Vaizdas:Podlaskie - Zabłudów - Aleksicze - W - droga - v-E - pano.JPG
Kosciukuvka

**Košciukuvka** () – eigulio namelis Lenkijos šiaurės rytuose, Zabluduvo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Teodorovas

**Teodorovas** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zabluduvo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Zasciankai (Balstogė)

**Zasciankai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, 12 km į pietvakarius nuo Supraslio ir apie 5 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. 1992 m. kaime įkurta Šv. Kankinio Pantelemono parapija.

## Istorija

Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė LDK. XIX a. buvo kaimas Balstogės apskrities Dailidžių valsčiuje. 1973–1976 m. kaimas buvo Zašciankų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Kovaliovcė

**Kovaliovcė** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, 3 km į vakarus nuo Zabluduvo, 15 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija

Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė LDK. XIX a. buvo Zabluduvo valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Milano provincija

**Milano provincija** () – Italijos provincija Lombardijoje. Provincijos sostinė – Milanas. Provincija labai urbanizuota ir turi trečią didžiausią gyv. tankumą po Neapolio provincijos ir Moncos ir Briancos provincijos, kuri atsirado 2004 m. atskyrus Milano provincijos rytinę dalį.

## Galerija


Image:Milan – Duomo at dusk, November 2001.jpg|Milano katedra
Image:Full Milan skyline from Duomo roof.jpg|Milano panorama
Image:Milano Galleria Vittorio Emanuele II.jpg|Viktoro Emanuelio II galerija Milane


## Išnašos
Ro (Italija)

**Ro** () – miestas Italijoje, Lombardijoje, Milano provincijoje. Jis yra 14 km į šiaurės vakarus nuo Milano ir turi virš 50 tūkst. gyventojų.

## Geografija

Ro įsikūręs Olonos upės vingyje, per jį teka jos intakai Bocentė ir Lura, dabar beveik paslėpti tuneliuose. Ro yra geležinkelių Milanas-Novara ir Milanas-Varezė sankryžoje.

## Istorija

Ro pirmakart paminėtas 846 m. kaip mažas kaimelis, vadinamas *Vicus Raudus*. Pagal vieną reoriją pavadinimas kilo nuo *Campi Raudi*, kur Romos konsulas Gajus Marijus nugalėjo kimbrus. Kita teorija teigia, kad miestą įkūrė iš Rodo atvykę graikai.

Po 1000 m. Ro suklestėjo dėl savivaldos, bet 1160 m. Frydrichas I Barbarosa sugriovė miestą iki pamatų už maištą prieš Šventąją Romos imperiją. Miestas greitai atsigavo, bet jį 1313 m. užpuolė ir sugriovė Milano kariai. 1511 m. Ro sugriovė landsknechtai.

Miestui 1932 m. buvo suteiktas miesto titulas karaliaus dekretu.

## Išnašos
Variacijos koeficientas

**Variacijos koeficientas** – atsitiktinio dydžio santykinės sklaidos (paklaidos, kintamumo) matas, lygus to dydžio standartinio nuokrypio (standartinės paklaidos) ir vidurkio santykiui.

Tikimybių teorijoje ir matematinėje statistikoje atsitiktinio dydžio *X* variacijos koeficientas reiškiamas santykiu *σ/a*; čia *a = EX* – vidurkis, *σ² = E(x-a)²* – dispersija.

Imties *x<sub>1</sub>, …, x<sub>n</sub>* variacijos koeficientas:

* s/\bar{x}
** \bar{x}=\frac{x_1+\cdots +x_n}{n}
** s=\sqrt{\frac{(x_1-\bar{x})^2+\cdots +(x_n-\bar{x})^2}{n}}

## Šaltiniai
Tenkytai (Liotnojė)

**Tenkytai** (arba ***Tenkyčiai***; , nuo 1945 m. , nuo 1946 m. ***Liotnojė***, ) – gyvenvietė Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, 3 km į vakarus nuo Žuvininkų. Nuo 2006 m. gruodžio 28 d. Kovrovo kaimo gyvenvietės kaimas.

## Istorija

Sembos žemės kaimo pavadinimas *Tenkitai* prūsiškos kilmės. 1493 m. minimas *Tenkitten*. Spėjama, kad šiose vietose 997 m. žuvo prūsų krikštytojas Adalbertas Prahiškis (vyskupas Vaitiekus). Manoma, kad Vaitiekus buvo apsistojęs Tenkyčių šventajame miške, į kurį svetimi neturėjo teisės įeiti. Ordino laikais, populiarinant Adalberto kultą, Tenkyčiai tapo misionierių lankoma vieta, čia įkurti maldos namai.

1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas. Nuo 1930 m. Naujųjų Kuršių karinio aerodromo gyvenvietė. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. – 2006 m. Romanovo apylinkės kaimas.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Grasilda Blažiene: Hydronymia Europaea, Sonderband II, Die baltischen Ortsnamen. Wolfgang Schmid Hrsg., Steiner Verlag Stuttgart 2000.
* G. Gerullis: Die altpreußischen Ortsnamen. Berlin, Leipzig 1922.
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Kapoklinis tujenis

**Kapoklinis tujenis** (*Thujopsis dolabrata*) – kiparisinių šeimos ir vienintelė tujenių genties augalų rūšis.

## Paplitimas
Tai endeminė medžių rūšis, natūraliai gamtoje auganti tik Japonijos salose. Introdukuotas Šiaurės Amerikoje ir Europoje, įskaitant ir Lietuvą, kuris kartais auginmas parkuose ar pavienių žmonių kaip dekoratyvinis augalas.

## Apibūdinimas
Savo natūralaus paplitimo areale – Japonijos salose, užauga iki 40 m aukščio ir iki 1,5 m kamieno skersmens. Šis augalas priskiriamas prie nuolat žaliuojančių ir spygliuočių medžių. Jis panašus į kitus jam labai artimos tujų genties medžius, tik jo smulkūs lapeliai savitai kiek platesni ir *„mėsingai“* storesni už kitų tujų genties medžių rūšių. Tujenio žievė raudonai ruda, kuri lupasi vertikaliom atraižėlėm. Lapelių viršutinė pusė žvilgančiai žalia, apatinėje – ryškiai baltos dėmelės lapelių viduryje. Lapeliai auga porelėmis išsidėstę kryžmiškai ir primena savotiškus žvynelius 3–10 mm ilgio. Kankorėžėliai ovalios formos 7–15 mm ilgio ir 6–10 mm skersmens su 6-12 storų žvynelių.

## Porūšiai
* *Thujopsis dolabrata var. hondai* – Auga šiaurės Japonijoje. Atžalų šakelės tankesnės, bet su kiek mažesniais lapeliais. Retesni kankorėžėlių žvyneliai.
* *Thujopsis dolabrata var. dolabrata* – Auga centrinėje ir pietų Japonijoje. Atžalos ne tokios šakotos, truputį didesni lapeliai ir kurkas tankesni kankorėžėlio žvyneliai.

## Kita
Medis netoleruoja sausros, todėl sodinant būtina atsižvelgti kad vietovėje pakanka kritulių arba drėgnas, bet rūgštus, šarminis ar neutralus gerai pralaidus dirvožemis.

## Panaudojimas
Tujenis vertingas kaip dekoratyvinis augalas tiek Japonijoje, kur sodinamas aplink Šventyklas ir soduose, tiek Europoje bei Šiaurės Amerikoje. Japonijoje jais apsodinami miškai dėl patvarios ir kvapnios (perlaužus lapiją pakvimpa ananasu) vertingos medienos.

## Pavadinimai
Japonų vadinamas *„asunaro“*  arba *„hiba“* . Išikavos prefektūroje vadinami *„ate“*, Sado saloje – *„atebi“*.

## Galerija

Image:Thujopsis dolabrata2.jpg|Tujenio šakelės viršutinė ir apatinė dalys, bei subrendęs kankorėžėlis.
Image:Thujopsis dolabrata1.jpg|Tujenio lapija
Image:Thujopsis dolabrata0.jpg|Jaunas tujenio medelis
Image:Thujopsis_dolabrata3.jpg|Žievė


## Nuorodos
* Tujenio aprašymas per conifers.org svetainę, *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
* 
* Tujenio aprašymas per kew.org svetainę, *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
* Tujenio nuotraukų rinkinys per gymnosperms.org svetainę, *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
* Tujenio apibūdinimas per youtube.com svetainę. Šakelės, lapeliai, žievė, *[[Italų kalba|Italų k.]]*
* Tujenio apibūdinimas per youtube.com svetainę. Šakelės, lapeliai, kankorėžėliai, *[[Italų kalba|Italų k.]]*
Aukštutinė Sasandra

**Aukštutinės Sasandros regionas** () – vienas iš Dramblio Kaulo Kranto regionų. Yra šalies centrinėje dalyje, prie Sasandros aukštupio. Administracinis centras – Daloa.

## Gyventojai

Gyventojų daugumą sudaro betai.

## Administracinis suskirstymas

Regione yra 3 departamentai:
* Daloa departamentas
* Isijos departamentas
* Vavua departamentas
Bandamos Slėnis

**Bandamos Slėnio regionas** () – vienas iš Dramblio Kaulo Kranto regionų. Yra šalies šiaurės–centrinėje dalyje, prie Bandamos upės. Administracinis centras – Bvakė.

## Gyventojai

Gyventojų daugumą sudaro bauliai.

## Administracinis suskirstymas

Regione yra 5 departamentai:
* Beumio departamentas
* Bvakės departamentas
* Dabakalos departamentas
* Katiolos departamentas
* Sakasu departamentas
Dengelė

**Dеngelės regionas** () – vienas iš Dramblio Kaulo Kranto regionų. Yra šalies šiaurės vakarinėje dalyje, prie Gvinėjos ir Malio sienų. Administracinis centras – Odjenas.

## Gyventojai

Gyventojų daugumą sudaro maninkiai.

## Administracinis suskirstymas

Regione yra 3 departamentai:
* Odjeno departamentas
* Madinanio departamentas
* Minignano departamentas
Ežerų regionas (DKK)

**Ežerų regionas** () – vienas iš Dramblio Kaulo Kranto regionų. Yra šalies centrinėje dalyje, prie Bandamos upės. Administracinis centras – Jamusukras.

## Gyventojai

Gyventojų daugumą sudaro bauliai.

## Administracinis suskirstymas

Regione yra 3 departamentai:
* Tjebisu departamentas
* Tumodžio departamentas
* Jamusukro departamentas
Fromažė

**Fromažės regionas** () – vienas iš Dramblio Kaulo Kranto regionų. Yra šalies centrinėje–pietinėje dalyje. Administracinis centras – Gagnoa.

## Gyventojai

Gyventojų daugumą sudaro betai.

## Administracinis suskirstymas

Regione yra 2 departamentai:
* Gagnoa departamentas
* Umės departamentas
Lagūnų regionas

**Lagūnų regionas** () – vienas iš Dramblio Kaulo Kranto regionų. Yra šalies pietinėje dalyje, Atlanto vandenyno pakrantėje, išraižytoje lagūnų. Administracinis centras – Abidžanas.

## Gyventojai

Gyventojų daugumą sudaro akjai ir ebrijai.

## Administracinis suskirstymas

Regione yra 7 departamentai:
* Abidžano departamentas
* Alepės departamentas
* Dabu departamentas
* Gran Lahu departamentas
* Žakvilio departamentas
* Tjasalės departamentas
* Sikensio departamentas
Pietų Bandama

**Pietų Bandamos regionas** () – vienas iš Dramblio Kaulo Kranto regionų. Yra šalies pietinėje dalyje, prie Bandamos upės ir Atlanto vandenyno. Administracinis centras – Divas.

## Administracinis suskirstymas

Regione yra 4 departamentai:
* Divo departamentas
* Fresko departamentas
* Gitri departamentas
* Lakotos departamentas
Nzi-Komoė

**Nzi-Komoės regionas** () – vienas iš Dramblio Kaulo Kranto regionų. Yra šalies vidurio rytinėje dalyje, prie Komoės upės. Administracinis centras – Dimbokras.

## Gyventojai

Gyventojų daugumą sudaro bauliai ir anji.

## Administracinis suskirstymas

Regione yra 5 departamentai:
* Bokandos departamentas
* Bonguanu departamentas
* Daukro departamentas
* Dimbokro departamentas
* Mbahiakro departamentas
Pietų Komoė

**Pietų Komoės regionas** () – vienas iš Dramblio Kaulo Kranto regionų. Yra šalies pietrytinėje dalyje, Ganos pasienyje, prie Komoės upės ir Atlanto vandenyno. Administracinis centras – Aboisas.

## Gyventojai

Gyventojų daugumą sudaro anji.

## Administracinis suskirstymas

Regione yra 4 departamentai:
* Aboiso departamentas
* Adiakės departamentas
* Gran Basamo departamentas
* Tiapumo departamentas
Kudričė

**Kudričė** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zabluduvo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į šiaurės vakarus nuo Zabluduvo ir apie 9 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Vidurinė Kaveli

**Vidurinės Kaveli regionas** () – vienas iš Dramblio Kaulo Kranto regionų. Yra šalies vakarinėje dalyje, Liberijos pasienyje, prie Kaveli upės. Administracinis centras – Giljas.

## Gyventojai

Gyventojų daugumą sudaro ve tauta.

## Administracinis suskirstymas

Regione yra 3 departamentai:
* Duekuės departamentas
* Giljo departamentas
* Tulepleu departamentas
Vidurinė Komoė

**Vidurinės Komoės regionas** () – vienas iš Dramblio Kaulo Kranto regionų. Yra šalies rytinėje dalyje, Ganos pasienyje, prie Komoės upės. Administracinis centras – Abenguru.

## Gyventojai

Gyventojų daugumą sudaro anji tauta.

## Administracinis suskirstymas

Regione yra 3 departamentai:
* Abenguru departamentas
* Anjibilekru departamentas
* Betijė departamentas
Vorodugu

**Vorodugu regionas** () – vienas iš Dramblio Kaulo Kranto regionų. Yra šalies šiaurės vakarinėje dalyje, tarp Sasandros ir Bandamos upių. Tai rečiausiai apgyvendintas šalies regionas. Administracinis centras – Segela.

## Gyventojai

Gyventojų daugumą sudaro malinkiai.

## Administracinis suskirstymas

Regione yra 2 departamentai:
* Segelos departamentas
* Mankono departamentas
Savanų regionas

**Savanų regionas** yra administracinės teritorijos:

* Savanų regionas – Dramblio Kaulo Krante;
* Savanų regionas – Toge.
Savanų regionas (DKK)

**Savanų regionas** () – vienas iš Dramblio Kaulo Kranto regionų. Yra šalies šiaurinėje dalyje, Malio ir Burkina Faso pasienyje. Administracinis centras – Korhogas.

## Gyventojai

Gyventojų daugumą sudaro malinkiai, senufai ir fulbiai.

## Administracinis suskirstymas

Regione yra 4 departamentai:
* Bundiali departamentas
* Ferkesedugu departamentas
* Korhogo departamentas
* Tingrelos departamentas
Zanzanas

**Zanzano regionas** () – vienas iš Dramblio Kaulo Kranto regionų. Yra šalies šiaurės rytinėje dalyje, Ganos ir Burkina Faso pasienyje, prie Komoės upės. Administracinis centras – Bonduku.

Yra UNESCO pasaulio paveldo objektas – Komoės nacionalinis parkas.

## Gyventojai

Gyventojų daugumą sudaro brongai.

## Administracinis suskirstymas

Regione yra 7 departamentai:
* Bonduku departamentas
* Bunos departamentas
* Kun-Fao departamentas
* Nasiano departamentas
* Sandegės departamentas
* Tandos departamentas
* Transua departamentas
Novosadai (Zabluduvo valsčius)

**Novosadai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zabluduvo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Žemutinė Sasandra

**Žemutinės Sasandros regionas** () – vienas iš Dramblio Kaulo Kranto regionų. Yra šalies pietvakarinėje dalyje, Liberijos pasienyje, prie Atlanto vandenyno ir Sasandros upės. Administracinis centras – San Pedras.

Šį kraštą pasiekė pirmieji europiečiai – portugalų keliautojai. Iki šių dienų čia išlikę portugališkos kolonijinės architektūros miestų.

## Gyventojai

Etninė regiono sudėtis įvairi.

## Administracinis suskirstymas

Regione yra 4 departamentai:
* San Pedro departamentas
* Sasandros departamentas
* Subrės departamentas
* Tabu departamentas
Rafaluvka

**Rafaluvka** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zabluduvo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurę nuo Zabluduvo ir apie 13 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1608 m. Kristupas Radvila Jaunasis atidavė kaimo valdas kalvinistų pastoriui.


Vaizdas:Podlaskie - Zabludow - Rafalowka - school - front.JPG|Kaimo mokykla
Vaizdas:Podlaskie - Zabłudów - Rafałówka - S - droga - kapliczka.JPG|Kaimo pakelės koplyčia
Vaizdas:Podlaskie - Zabłudów - Rafałówka - S - droga - Krzyż.JPG|Kaimo pakelės kryžiai
Vaizdas:Podlaskie - Zabludow - Rafalowka - road - SSW.JPG
Vaizdas:Podlaskie - Zabludow - Rafalowka - road - WNW.JPG
Skribičė

**Skribičė** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zabluduvo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į šiaurės vakarus nuo Zabluduvo ir apie 8 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas XV a. amžiuje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Per kaimą teka Nevodnicos upė.
Manuel Martínez Valero stadionas

**Manuel Martínez Valero stadionas** (, 1976–1988 m. *Nuevo Estadio del Elche C.F.*) – stadionas Elčėje, Ispanijoje. Namų rungtynes žaidžia Elche CF. Pavadintas buvusio Elčės klubo prezidento Manuel Martínez Valero (1919–1983) garbei. Architektas – Juan Boix Matarredona. Stadionas turi 4 žvaigždučių UEFA sertifikatą.

## Istorija

Pastatytas 1976 m. vietoje seno *Campo de Altabix* stadiono, statyto 1923 m.  Naujasis stadionas atidarytas 1976 m. rugsėjo 8 d. kaip Elčės naujasis stadionas. Atidarymo dieną vyko futbolo rungtynės tarp Elche CF ir Meksikos vyrų futbolo rinktinės, kurios baigėsi 3–3.

Stadionas buvo vienas iš septyniolikos 1982 m. XII pasaulio futbolo čempionato stadionų, jame vyko 3 rungtynės. 1982 m. birželio 15 d. Vengrijos vyrų futbolo rinktinė įmušė rekordinį įvarčių skaičių prieš Salvadoro vyrų futbolo rinktinę: šios rungtynės baigėsi rezultatu 10–1.

Stadione 2002–2003 m. sezone vyko Copa del Rey finalas.

## Galerija

Estadio MartínezValero Elche.jpg
Martínez Valero desde un fondo2.JPG


## Šaltiniai
Titkai

**Titkai** (, nuo 1946 m. ***Korčiaginas***, ) – gyvenvietė Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, nuo 2006 m. gruodžio 28 d. Kovrovo kaimo gyvenvietės kaimas.

## Istorija

Sembos žemės kaimo pavadinimas prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities Maldaičių dvaro palivarkas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947–2006 m. Muromskojės apylinkės kaimas.

|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Grasilda Blažiene: Hydronymia Europaea, Sonderband II, Die baltischen Ortsnamen. Wolfgang Schmid Hrsg., Steiner Verlag Stuttgart 2000.
* G. Gerullis: Die altpreußischen Ortsnamen. Berlin, Leipzig 1922.
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Bogdankai

**Bogdankos** () – kaimas šiaurės rytų Lenkijoje, 9 km į pietus nuo Juchnoveco  ir 19 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. 1922 m. kaime pastatytas malūnas, kuris yra įtrauktas į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

## Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė LDK. XIX a. buvo kaimas Balstogės apskrities Zavykų valsčiuje.

## Galerija

Podlaskie - Juchnowiec Kościelny - Bogdanki - Szkoła 20120324 02.JPG|Kaimo mokykla
Podlaskie - Juchnowiec Kościelny - Bogdanki 20120324 03.JPG


## Šaltiniai
Tarvizijus

**Tarvizijus** (; ; ) – miestas Udinės provincijoje, šiaurrytinėje Friulio-Venecijos Džulijos dalyje (Italija). Išsidėstęs *Val Canale* slėnyje Pietinėse Klintinėse Alpėse, ties Italijos siena su Austrija ir Slovėnija (t. y., taške, kur susisiekia lotynų, germanų ir slavų Europos).

## Istorija
Miestas stovi ant senovinio prekybinio maršruto per Alpes į Veneciją. Tarvizijaus šaknys siekia dar Romos imperijos laikus.
1007 m. šv. Romos imperatorius Henrikas II perdavė naujai įkurtai Bambergo vyskupijai Karintijos markai priklausiusią *Val Canale* dalį iki Pontebos. Šis kraštas buvo laikomas svarbiu, nes netoliese buvo rūdos kasyklos ir geležies lydyklos, ypač prie *Fusine* (*Weißenfels*/*Bela Peč*) kaimo.

Tarvizijus buvo pietinis Bambergo kunigaikštinės vyskupijos eksklavas iki 1758 m., kai vyskupas jį pardavė šv. Romos imperatorei Marijai Teresei. Iki 1918 m. buvo Karintijos hercogijos dalis.

1909 m. Tarvizijus gavo miesto teises.

## Vaizdai

Žymiausias Tarvizijaus pastatas yra parapijos šv. Petro ir Pauliaus bažnyčia, pastatyta XV a.

Netoliese yra vaizdingi *Fusine laghi* kalnų ežerai. 1789 m aukščio *Monte Lussari* (*Luschariberg*/*Svete Višarje*) viršūnėje yra piligrimų lankoma bažnyčia, stovinti vietoje, kur, pagal legendą, 1360 m. aviganis rado šv. Marijos statulėlę. Bažnyčia ir netoliese esantį slidinėjimo centrą galima pasiekti lyniniu keltuvu iš *Malborghetto Valbruna*.

Apylinkės apie *[[Sella Nevea]]* kalnų perėją tarp Tarvizijaus ir *Chiusaforte* irgi populiarus slidinėjimo kurortas.

## Ekonomika
Daug metų Tarvizijaus ekonomiką palaikė žmonės, važinėję apsipirkti iš Austrijos ir Jugoslavijos. Tokios kelionės į Tarvizijaus gatvių turgus sunyko po Šengeno sutarties ir Euro zonos įsigaliojimo.

Dabar miesto ekonomika pagrįsta turizmu ir žiemos sportu Karavankėje, Karnijos Alpėse ir Julijos Alpėse. Tarvizijus garsėja giliu sniegu kalnuose, kuris pritraukia daug slidininkų ir snieglentininkų. Mieste vyko 2003 m. Žiemos universiada ir 2007 m. Alpių slidinėjimo pasaulio taurės varžybos.


Image:Tarvisio Hauptplatz mit Kirche 24062007 04.jpg|Pagrindinė Tarvizijaus aikštė su bažnyčia
File:Trbiz.JPG|Tarvizijaus aikštė
Image:Tarvisio Rathaus 24062007 02.jpg|Tarvizijaus merija
Image:Tarvisio Exit East 2008 08.JPG|Rytinis išvažiavimas iš Tarvizijaus į pagrindinę Italijos dalį


## Demografija
Pagal 1971 m. gyventojų surašymą 13,3% gyventojų buvo slovėnai.

## Nuorodos
Akmuo (filmas)

**Akmuo** ( – 2012 m. rusų režisieriaus Viačeslavo Kaminskio () psichologinis trileris.
 
Filmo premjera įvyko 2012 m. sausio 19 d. Rusijoje. DVD – 2012 m. vasario 16 d.
 
## Siužetas

Kai iš gerai žinomo verslininko pagrobia 7-metį sūnų, šis nežino, ko tikėtis toliau. Pasirodo, jog paslaptingasis grobikas nereikalauja jokios išpirkos, jo vienintelis tikslas - susidoroti su berniuko tėvu. Kitą dieną jis turi nuspręsti, kuris turės mirti: į neviltį patekęs tėvas ar jo pagrobtas sūnus..

## Aktoriai
* Sergejus Svetlakovas (Сергей Светлаков) – Piotras, pravarde Akmuo
* Olesia Sudzilovskaja (Олеся Судзиловская) – Kolios mama Natalija
* Nikolajus Kozakas (Николай Козак) – Kolios tėvas Vadimas
* Aleksandras Kolesnikovas (Александр Колесников) – Kolia
* Valda Bičkutė – „Gimtadienio dovana“ 
* Lena Koreneva (Елена Коренева) – Piotro kaimynė
ir kt.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
* Apdovanojimai ir nominacijos
Vidgirių kalnas

**Vidgirių kalnas** – kalva pietvakarių Lietuvoje, Vilkaviškio rajone, 1 km į pietvakarius nuo Vidgirių. Aukštis – 247 m. Kalva yra Sūduvos aukštumoje, rytinėje Vištyčio moreninio masyvo dalyje. Kalva moreninė, sankrovinė.

## Šaltiniai
Krasnotorovkos kaimo gyvenvietė

**Krasnotorovkos kaimo gyvenvietė** () – kaimo gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities Zelenogradsko municipaliniame rajone, Sembos pusiasalyje. Administracinis centras – Krasnotorovka. 2011 m. 36 kaimuose buvo 3 346 gyventojai.

## Istorija
Įsteigta 2005 m. vasario 18 d. vykdant municipalinę reformą, sujungus Šatrovo ir Povarovkos apylinkes. Ribojasi su Baltijos jūra, Kovrovo, Pereslavskojės kaimo gyvenvietėmis, Jantarno miesto apygarda ir Baltijsko rajonu.

Gyvenvietės taryba renkama 5 metams, ją sudaro 8 deputatai, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką. Gyvenvietės administracijai vadovauja konkurso tvarka skiriamas administracijos vadovas.

Kaliningrado srities įstatymu Krasnotorovkos kaimo gyvenvietę sudaro kaimai:    

## Šaltiniai
Versmynas

**Versmynas** – ežeras rytų Lietuvoje, Utenos rajone, apie 3,5 km į pietryčius nuo Leliūnų. Ežeras gan apskritos formos, jo ilgis ir plotis siekia 0,7 km. Altitudė 154,4 m. Krantai daugiausia aukšti, statūs, vakaruose ir pietuose – pelkėti. Pakrantės daugiausia miškingos – iš šiaurės vakarų prieina Versmyno, iš pietryčių – Pakalnių, miškai. Gausiai apaugęs vandens augalija. Pietuose įteka V-1 upelis iš Vidinksto ežero, vakaruose į Smulkį išteka Versmynas (Anykštos baseinas). Šalia ežero įsikūręs Aukštagirio kaimas.

1967 m. Versmyno ežeras paskelbtas ornitologiniu draustiniu.

## Šaltiniai
Ignatkai (Balstogės apskritis)

**Ignatkai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Juchnoveco valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimo plotas 381,8 ha. Per kaimą teka Nevodnicos upė.

## Istorija

Kaimas įkurtas XVI a. amžiuje. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1598 metais. Dokumentuose užrašomas kaip *Ichnatki*, *Ihnatki* ir *Hihnatki*. 1962 m. kaime įvesta elketra.
Verseka

**Verseka** vadinami objektai Šalčininkų rajone:

Kaimai:
* Dieveniškių seniūnijoje;
* Kalesninkų seniūnijoje:
** Verseka I;
** Verseka II;

Upės:
* Verseka – Merkio intakas;
* Verseka – Gaujos intakas.
Verškainių–Kertušos pelkė

**Verškainių–Kertušos pelkė** – pelkė (raistas) Lietuvoje, Ukmergės rajone, 4 km į pietvakarius nuo Šešuolių, Šešuolių girioje. Nusidriekusi iš šiaurės į pietus per 5 km ir užima ~6 km² plotą. Pietrytiniu pelkės pakraščiu teka Kertuša (Širvintos intakas), vakariniu – Kertušos baseino upės Parija ir Ąžuoluona. Rytuose telkšo Kertušo ežeras. Didesniąją, pietinę pelkės dalį sudaro raistinė aukštapelkė, mažesniąją, šiaurės rytinę dalį – tarpinė raistinė pelkė.

Pelkėje slūgso ~3,2 mln. m³ daugiausia kimininių durpių, kurių sluoksnio storis siekia iki 2 m. Durpių vidutinis drėgnumas 87 %, peleningumas 6,5 %, susiskaidymas 25 %. Po durpėmis driekiasi iki 0,8 m storio sapropelio sluoksnis, giliau – smėlis ir molis.

Šalia pelkės įsikūręs Kertušo kaimas.

## Šaltiniai
Ignatki Kolonija

**Ignatki Kolonija** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Juchnoveco valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurės vakarus nuo Juchnovec Košcelnų ir apie 8 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Ignatki Osiedlė

**Ignatki Osiedlė** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Juchnoveco valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Per kaimą teka Horodniankos upė, šalia kurios XIX a. pabaigoje buvo pastatytas vandens malūnas. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

## Literatūra

* Boniecki A. Herbarz polski. Warszawa 1899.
* Maroszek J. Szydłowski J. Ignatki. Biuro Badań i Dokumentacji Zabytków w Białymstoku
* Maroszek J., Ignatki. Kurier Poranny 15.03.1991 – Białystok
Snieglenčių sportas 1998 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[1998 m. žiemos olimpinės žaidynės]]** buvo debiutinės žaidynės **[[Snieglenčių sportas|snieglenčių sportui]]**. Tuo pačiu ši sporto šaka tapo pirmąja, kuri prieš įtraukiant ją į olimpinių žaidynių programą nebuvo parodomoji programa.

Šiose žaidynėse buvo surengtos dvi snieglenčių rungtys – pusvamzdžio ir didžiojo slalomo.

## Vyrų rungtys

### Didysis slalomas

### Pusvamzdis

## Moterų rungtys

### Didysis slalomas

### Pusvamzdis
Aukštasis Juchnovecas

**Aukštasis Juchnovecas** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, 1 km į pietus nuo Juchnoveco bažnytkaimio.

## Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė LDK. XIX a. Juchnovecas buvo Balstogės apskrities Juchnoveco valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Juchnovecas

**Juchnovecas** () – bažnytkaimis Lenkijos šiaurės rytuose, 11 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. 1764–1788 m. pastatyta Juchnoveco Dievo Motinos Šeimos Karalienės šventovė, įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. Piečiau bažnytkaimio yra du kaimai, anksčiau sudarę bendrą gyvenvietę – Aukštasis Juchnovecas ir Žemasis Juchnovecas.

## Istorija

1547 m. lapkričio 12 d. Lietuvos didysis iždininkas Stanislovas Zachareševičius įkūrė Juchnoveco Švč. Trejybės parapiją ir finansavo bažnyčios statybas. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė LDK.

XIX a. buvo Balstogės apskrities Juchnoveco valsčius.

## Galerija

Juchnowiec Koscielny - Kosciol pw. sw. Trojcy.jpg|Dievo Motinos Šeimos Karalienės sanktuariumas
Vaizdas:Podlaskie - Juchnowiec Kościelny - Juchnowiec Kościelny - Kościół - Pomnik JPII.JPG|Paminklas popiežiui Jonui Pauliui II


## Šaltiniai
Kleosinas

**Kleosinas** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Juchnoveco valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į šiaurę nuo Juchnovec Košcelnų ir apie 5 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Pirmą kartą kaimas paminėtas 1905 metais. Anksčiau kaimas buvo Ignatki Osiedle palivarko dalis. Kaime gyvena 43,8% viso *Juchnovec Košcelnių valsčiaus* gyventojų. 2002 m. liepos 22 d. įkurta Kleosino Teresos Kūdikėlio Jėzaus parapija. Per kaimą eina vaivadijos kelias Nr. .


Vaizdas:Kleosin nowy Barry Kent.JPG
Kojranai

**Kojranai** () – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Juchnoveco valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

## Nuorodos

* [Aprašymas apie kaimą [Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografinis žodynas|Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne], Tom IV (Kęs – Kutno) z 1883 r. (lenk.)].
Koplanai

**Koplanai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Juchnoveco valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurę nuo Juchnovec Košcelnų ir apie 7 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Per kaimą teka Nevodnicos upė. 

## Istorija

Kaimas įkurtas XVI a. amžiuje. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1622 metais. 1838 m. įkurta smuklė. 1954 m. kaime pastatyta maža koplyčia. Vienu ar kitu laikotarpiu kaimas dar buvo vadinamas *Niewodnica Koplańska*, *Niewodnica Koplany* ir *Niewodnica Siestrzewitowskich*.
Kirpainys

**Kirpainys** (, nuo 1939 m. *Kirpehnen*, nuo 1945 m. , nuo 1946 m. ***Povarovka***, ) – gyvenvietė Rusijoje, Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, Sembos pusiasalyje, nuo 2006 m. balandžio 3 d. Krasnotorovkos kaimo gyvenvietės kaimas.

## Istorija

Sembos žemės kaimo pavadinimas *Kirpainīs* prūsiškos kilmės. 1280 m. minimas *Kirpain*. 1405 m. vietovė minima *Kirpaynen* vardu. Galgenbergo (Kartuvių kalno) kalvoje išlikęs didžiausias žinomas Semboje prūsų Kirpainių kapinynas. 1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas. 1910 m. buvo 129 gyventojai.

Kirpėnų dvarininkai fon Aueris 1824-1833 m. ir fon Montowtas 1852-1854 m. buvo Žuvininkų apskrities landrato nariai.

1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2006 m. balandžio 3 d. Povarovkos apylinkės (*Поваровский сельский Совет*) centras.

|}

## Apylinkė

Povarovkos apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės: 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Grasilda Blažiene: Hydronymia Europaea, Sonderband II, Die baltischen Ortsnamen. Wolfgang Schmid Hrsg., Steiner Verlag Stuttgart 2000.
* G. Gerullis: Die altpreußischen Ortsnamen. Berlin, Leipzig 1922.
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Kožanai

**Kožanai** (, senąja rusų kalba *Кожаны*) – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Juchnoveco valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į pietus nuo Juchnovec Košcelnų ir apie 23 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Per kaimą teka Nevodnicos upė.

## Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XIX a. kaime buvo įkurta Kožanų Viešpaties Kryžiaus parapija. 1621 m. buvo pastatyta medinė cerkvė. 1833 m. pastatyta Kožanų Šv. Nukryžiavimo Kryžiaus cerkvė. 1886 m. pastatyta *Viešpaties Nukryžiavimo Kryžiaus cerkvė*, kuri yra įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.


Vaizdas:Podlaskie - Juchnowiec Kościelny - Kożany - cerkiew PKŚ - RFront,brama.JPG|Viešpaties Nukryžiavimo Kryžiaus cerkvė
Vaizdas:Podlaskie - Juchnowiec Kościelny - Kożany - cerkiew PKŚ - kapliczka.JPG|Šv. Nukryžiavimo Kryžiaus cerkvė
Vaizdas:Podlaskie - Juchnowiec Kościelny - Kożany - Krzyż N.JPG|Kaimo pakelės kryžius
Vaizdas:Podlaskie - Juchnowiec Kościelny - Kożany - N,v-N.JPG


## Nuorodos

* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).
Ksežinas

**Ksežinas** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Juchnoveco valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurę nuo Juchnovec Košcelnų ir apie 5 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1865 metais. 1983 m. kaime įkurta parapija ir pastatyta bažnyčia.


Vaizdas:Podlaskie - Juchnowiec Kościelny - Księżyno - Kościół JRz - L.JPG|Kaimo bažnyčia
Vaizdas:Podlaskie - Juchnowiec Kościelny - Księżyno - Szkolna.JPG


## Literatūra

* S. Niewiński. Juchnowiec: dzieje parafii. Białystok: Archiwum Diecezjalne: Wydawnictwo BUK, 2006. ISBN 8391931951, ISBN 8360329109
* Maroszek J., Kosmaczewska J., Postołowicz L. Księżyno. Biuro Badań i Dokumentacji Zabytków w Białymstoku.1985
Levickiai

**Levickiai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Juchnoveco valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurę nuo Juchnovec Košcelnų ir apie 8 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Per kaimą teka Nevodnicos upė. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XVIII a. pabaigoje - XIX a. pradžioje kaime pastatyti rūmai ir įkurtas parkas, kuris yra įtrauktas į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. Kaime yra Levickių geležinkelio stotelė.

## Geležinkelio ruožas


Vaizdas:Podlaskie - Juchnowiec Kościelny - Niewodnica Nargilewska - Pałac - Front.JPG|Rūmų griuvėsiai


## Nuorodos

* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).
Olmontai

**Olmontai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Juchnoveco valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 13 km į šiaurės vakarus nuo Juchnovec Košcelnų ir apie 11 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Į kaimą važinėja Balstogės miesto autobusai. 

## Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1562 m. šioje vietovėje minimas *Wolimontów* kaimas, kuris priklausė lietuvių didikams Valimantaičiams. 1769 m. liepos 13 d. šalia kaimo įvyko Olmontų mūšis tarp Baro konfederacijos ir Rusijos imperijos kariuomenės. Vienu ar kitu laikotarpiu kaimas buvo užrašomas kaip *Olemonty*, *Elmunty*, *Wolemunty*, *Wolimunty* ir *Volmunty*.


Vaizdas:Podlaskie - Juchnowiec Kościelny - Olmonty - Kapliczka.JPG|Kaimo pakelės koplyčia


## Lietartūra

* Piscowaja kniga Grodnienskoj ekonomii. Wilno 1882.
* Pietkiewicz K. Kieżgajłowie i ich latyfundium do poł. XVI wieku. UAM Poznań 1982
* Snopko J. Bitwa pod Białymstokiem - 1769 r.. Podlasie nr 3.Białystok 1990
* Rózga Z. Bitwa pod Olmontami. "Mówią wieki", 1962,z. 6-7, s.43
Vojškai (Balstogės apskritis)

**Vojškai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Juchnoveco valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į pietryčius nuo Juchnovec Košcelnų ir apie 21 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija

Kaimas įkurtas XVI a. amžiuje. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėtas 1562 metais. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XVI a. priklausė Stolovačo bajorkaimiui ir buvo užrašomas kaip *Wojśni*. 1865 m. kaime pastatyta Vojškų Šv. Arkangelo Mykolo koplyčia.
Šerenosai

**Šerenosai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Juchnoveco valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į vakarus nuo Juchnovec Košcelnų ir apie 12 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.


Vaizdas:Podlaskie - Juchnowiec Kościelny - Szerenosy - Droga - Centrum - v-S.JPG
Vaizdas:Podlaskie - Juchnowiec Kościelny - Szerenosy - Droga - W - v-E.JPG
Zajončkai

**Zajončkai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Juchnoveco valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į pietus nuo Juchnovec Košcelnų ir apie 23 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Atlikus archeologinius tryimus buvo nustatyta, kad šioje vietovėje jau X a. buvo žmonių gyvenvietė. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

## Literatūra

* Krasnodębski D. Badania Instytutu Archeologii i Etnologii PAN na terenie woj. białostockiego (podlaskiego) w latach 1990-2005 Karwowska H., Andrzejewski A. Stan badań archeologicznych na pograniczu Polsko-Białoruskim od wczesnego średniowiecza po czasy nowożytne, Muzeum Podlaskie w Białymstoku, Białystok 2006, s.66,74, ISBN 83-87026-70-0
Doktorcė

**Doktorcė** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suražo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į pietryčius nuo Suražo ir apie 23 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Šalia kaimo teka Narevo upė. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.


Vaizdas:Podlaskie - Suraż - Doktorce - S - Droga - Most - Narew.JPG|Šalia kaimo tekantis Narevas
Vaizdas:Podlaskie - Suraż - Doktorce - ENE - Droga - v-SW.JPG
Rynkai (Balstogė)

:: *Apie kaimą Lietuvoje žr. [[Rinkai]].*

**Rynkai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, 7 km į rytus nuo Suražo ir apie 21 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė LDK. XIX a. buvo Zavykų valsčiaus kaimas. 1919–1954 m. kaimas buvo Zavikų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Darbas (almanachas)

**Darbas** – literatūros almanachas, išėjęs 1932 m. Kaune.

## Istorija
Išleista tik viena knyga. Antroji knyga konfiskuota. Išspausdino Juozo Baltušio, Kazio Jakubėno, Vytauto Montvilos ir Antano Venclovos kūrinius.

Redaktorius Kazys Boruta.

## Šaltiniai
Mažieji Kuršiai

**Mažieji Kuršiai** (, nuo 1945 m. , nuo 1946 m. ***Filinas***, ) – gyvenvietė Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, Sembos pusiasalyje, nuo 2006 m. balandžio 3 d. Krasnotorovkos kaimo gyvenvietės kaimas.

## Istorija

Sembos žemės kaimo pavadinimas prūsiškos-vokiškos kilmės. 1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2006 m. balandžio 3 d. Povarovkos apylinkės kaimas.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Grasilda Blažiene: Hydronymia Europaea, Sonderband II, Die baltischen Ortsnamen. Wolfgang Schmid Hrsg., Steiner Verlag Stuttgart 2000.
* G. Gerullis: Die altpreußischen Ortsnamen. Berlin, Leipzig 1922.
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Zavykai

**Zavykai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose,  km į pietryčius nuo Suražo ir apie 25 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Šalia kaimo teka Narevo upė. Kaime stovi XVIII a. antroje pusėje pastatyta medinė koplyčia, kuri yra įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

## Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė LDK. XIX a. kaimas buvo Balstogės apskrityje, čia veikė Zavykų valsčius.

## Šaltiniai
Darbas ir duona

**Darbas** – LKP Šiaulių rajono komiteto leidinys, nelegaliai išėjęs 1929 m. sausį Šiauliuose.

## Istorija

Išspausdintas hektografu. Tiražas 100 egz.

## Šaltiniai
Zimnochi Šviechai

**Zimnochi Šviechai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suražo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į rytus nuo Suražo ir apie 21 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Kaime yra Zimnochų geležinkelio stotelė.

## Geležinkelio ruožas


Vaizdas:Podlaskie - Juchnowiec Kościelny - LK32 Zimnochy 20120324 01.JPG|Geležinkelio stotelė
Suražas

:: *Apie miestą Baltarusijoje žr. [[Suražas (Vitebskas)]]*.

**Sùražas**  () – miestas Lenkijos šiaurės rytuose, Narevo aukštupio slėnyje, šalia Narevo upės. Netoli miesto įsikūręs Narevo nacionalinis parkas. Tai vienas iš mažiausių Lenkijos miestų pagal gyventojų skaičių.

## Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis jotvingiai. Archeologinių tyrimų duomenimis jau XI a. šioje vietovėje buvo gyvenvietė. Apie 1300 m. įkurta Suražo Kristaus Kūno parapija. 1392 m. gyvenvietė buvo nusiaubta kryžiuočių ordino. XIII–XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII–XIV a. iki 1513 m. priklausė LDK Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. 1445 m. rugsėjo 16 d. gyvenvietei buvo suteiktos miesto teisės. XVI a. gyvenvietėje pastatyta nedidelė mūrinė pilis. Pilis buvo sugriauta Švedų tvano metu XVII a. viduryje. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose.

Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807-1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842-1914 m. Gardino gubernijai. 1865 m. mieste įkurtos Suražo žydų kapinės. 1874-1876 m. pastatyta Kristaus Kūno bažnyčia. 1910-1911 m. buvo pastatyta Suražo Senoji sinagoga. Iki I pasaulinio karo mieste stovėjo trys cerkvės. XIX a. tai buvo miestelis Balstogės apskrityje.

Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1919–1923 m. veikė Suražo valsčius, kurį sudarė tik pats miesto teisęs praradęs kaimas. 1923 m. vasario 26 d. gyvenvietė atgavo miesto teises. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Lapių rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiojo Reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai. Nuo 1954 m. iki 1975 m. priklausė Lapių apskričiai. 2001 m. lapkričio 29 d. pradėtas naudoti Suražo miesto herbas. 

## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

### Žymūs žmonės
* Leonardas Pociejus (1632-1695) - Vitebsko vaivada, Suražo seniūnas;
* Simonas Gorskis (1817-1885) - architektas ir inžinierius.

## Galerija

Suraz - Grodzisko Gora Krolowej Bony.jpg|Pilies kalnas
Suraz - Pomnik powstancow.jpg|Paminklas 1831 m. ir 1863 m. sukilėliams
Suraz - Kapliczka Jutrzence Krolowej Polski Maryi.jpg|Pakelės koplyčia


## Šaltiniai

* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).
Darbas (Brazilija)

**Darbas** – Brazilijos komunistų partijos lietuvių frakcijos laikraštis, ėjęs 1934 m. San Paule.

## Istorija

Išėjo trys numeriai. Redagavo Albinas Kynas.

## Šaltiniai
Darbai

**Darbai** – Lietuvos mokslų akademijos Ekonomikos instituto tęstinis leidinys, ėjęs 1953–1964 m. Vilniuje.

## Istorija

Nagrinėjo įvairius ekonomikos klausimus. Išėjo 15 tomų. Atsakingieji redaktoriai: Juozas Bulavas, Petras Gargasas, Vytautas Januškevičius, Vaclovas Mališauskas, Kazys Meškauskas, Jonas Poluikis, Juozas Pričinauskas, Vytautas Puronas ir Algirdas Vitkūnas.

## Šaltiniai
Bžozovo Chžčonai

**Bžozovo Chžčonai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Posventnės valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1875-1884 m. kaime pastatytas vėjo malūnas, kuris yra įtrauktas į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

## Nuorodos

* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).
Darbininkas komunistas

**Darbininkas komunistas** – Lietuvos ir Baltarusijos komunistų partijos CK leidinys, išleistas 1918 m. lapkritį Voroneže.

## Istorija

Išėjo vienas numeris. Redagavo Vincas Kapsukas, Justinas Bartkus. Bendradarbiavo Pranas Eidukevičius, Zigmas Angarietis.

## Šaltiniai
Grochai

**Grochai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Posventnės valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 2 km į šiaurės rytus nuo Pošvientnės ir apie 30 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Vangininkai (Jantarovka)

**Vangininkai** (, nuo 1945 m. , nuo 1946 m. ***Jantarovka***, ) – gyvenvietė Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, Sembos pusiasalyje, nuo 2006 m. balandžio 3 d. Krasnotorovkos kaimo gyvenvietės kaimas.

## Istorija

Sembos žemės kaimo pavadinimas *Vangenīks* prūsiškos kilmės. 1317 m. minimas *Wangenig*. 1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas. 1910 m. buvo 149 gyventojai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2006 m. balandžio 3 d. Povarovkos apylinkės kaimas.

|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Grasilda Blažiene: Hydronymia Europaea, Sonderband II, Die baltischen Ortsnamen. Wolfgang Schmid Hrsg., Steiner Verlag Stuttgart 2000.
* G. Gerullis: Die altpreußischen Ortsnamen. Berlin, Leipzig 1922.
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.