open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nuno Guimarães

**Nuno Gimarainšas** (*Jorge Nuno Andrade Guimarães*; g. 1960 m. – m. 2013 m. balandžio 30 d.) – iš Mozambiko kilęs portugalų rašytojas, poetas, dėstytojas, kultūros veikėjas. Dirbo ir gyveno Lietuvoje, buvo pagrindinis Lietuvos-Portugalijos kultūrinių ryšių skleidėjas.

Gimė portugalų šeimoje Maputu mieste. Vėliau išvyko į Portugaliją, baigė civilinės inžinerijos studijas Porte. Organizavo kultūrinius renginius, rašė žurnalui „Primeiro de Janeiro“, „Rádio Clube de Matosinhos“ rengė laidą apie krepšinį. Pats žaidė krepšinį Portugalijos klube „Académico Futebol Clube“, vėliau dirbo treneriu.

1998 m. išleido savo pirmą poezijos rinkinį *Encontros, Desencontros e Contradições*. 2003 m. atvyko į Lietuvą, apsigyveno Vilniuje, dirbo inžinieriaus darbą. 2006 m. pradėjo kultūrinį, švietėjišką darbą – dėstė portugalų kalbą ir portugalų kultūrą Vytauto Didžiojo ir Vilniaus universitetuose (Instituto Camões docentas), dirbo Portugalijos ambasados kultūros atašė, rengė įvairius su Portugalijos kultūra susijusius renginius.

2009 m. išleido knygą *Rio que corre indiferente*, reprezentavo Portugaliją Lietuvos „Poezijos pavasario“ festivalyje. 2010 m. išleido dvikalbį leidinį *Vieniš(um)as – Solidão*, kuriame, su savo studenčių pagalba, pristatė 30-ies portugališkų eilėraščių vertimus. Dalyvavo projekte „Poezijos Signalai“, kur prisidėjo prie portugalų literatūros vertimų. Jo iniciatyva Lietuvoje buvo surenti portugalų atlikėjų Joana Amendoeira, Cristina Branco, Célia Leiria, Hélder Moutinho, Ricardo Parreira, Marco Oliveira, Mário Lajinha, Maria João koncertai.

2010 m. Vilniaus mero apdovanotas už kultūrinę veiklą. 2012 m. išrinktas Portugalijos-Lietuvos kultūros ir meno asociacijos (*Associação Cultural e Artistica Portugal-Lituânia*) prezidentu.

Nuno Gimarainšo poezijai buvo būdinga portugališkoji melancholija (*saudade*), romantizmas.

## Bibliografija
* *Encontros, desencontros e …contradições* (1998 m.)
* *Rio que corre indiferentes* (2009 m.)
* *Chei(r)os de palavras* (2010 m.)
* *Solidão/Vieniš(um)as* (2010 m.)
* *Por eu me lembrar de ti* (2011 m.)
* *Voar/Fly/Skristi* (2011 m.)
* *Por eu me lembrar da Morte* (2012 m.)

## Šaltiniai
Prekybos ir pramonės rūmai (Vilnius)

**Prekybos ir pramonės rūmai** – pastatas Vilniaus Naujamiestyje. Projekto autorius – Michailas Prozorovas.

## Istorija
Pastatyti 1912–1913 m.

1925 m. pastatą perėmė Vilniaus Prekybos ir pramonės draugija. 1933 m. statinys parduotas Lietuvių valstybinei pagalbos draugijai, 1936 m. rekonstruotas pritaikant ligoninei. 1937 m. pastatas perrašytas Lietuvių sanitarinės pagalbos draugijai.

1947 m. atlikta rekonstrukcija (projekto autorius – Vladislovas Mikučianis), rūmuose įsikūrė Vilniaus miesto vykdomasis komitetas. 1979 m. pastatas atnaujintas. 1984 m. Vilniaus miesto vykdomajam komitetui persikėlus į Gedimino pr. 9, čia liko Vilniaus miesto vykdomojo komiteto Urbanistikos ir plėtros skyrius.

2003 m. Vilniaus miesto savivaldybei išsikėlus į Šnipiškes, rūmai parduoti. 2009–2012 m. atnaujinti, pastatytas priestatas (projekto autorius – Alfredas Trimonis).

## Šaltiniai
Filas

**Filas** ( 'draugas', dgs. *philoi*) – senovės Makedonijos karaliaus (basilėjaus) artimų draugų ir patarėjų titulas. Juos asmeniškai pasirinkdavo karalius, jie galėjo būti kilę iš bet kurios graikų pasaulio vietos. Titulas paplito ir vėlesnėse helenistinėse karalystėse. Dalis Seleukidų imperijos rangų kilo iš šio titulo – *Protoi Philoi* ('pirmieji draugai'), *Timomenoi Philoi* ('nusipelniusieji draugai').
Įrašuose dažna frazė *Karalius, jo draugai ir kariuomenė* patvirtina *filų* titulo svarbą.

## Nuorodos
* The Cambridge Ancient History. By Frank William Walbank Page 68 ISBN 0-521-85073-8
* The Greek world after Alexander, 323-30 B.C. By Graham Shipley Page 76 ISBN 0-415-04618-1
Hetairai

**Hetairai** (), *kompanionai* – elitinė senovės Makedonijos kavalerija, žinoma nuo Pilypо II laikų, labiausiai pagarsėjusi Aleksandro Didžiojo laikais. Ji buvo laikoma geriausia tų laikų kavalerija. Rinktiniai hetairai tapdavo somatofilaksais (karaliaus asmens sargybiniais).

## Etimologija
Žodis *hetairoi* reiškia 'esantys greta karaliaus'. Hetairais galėdavo tapti Makedonijos aristokratai ar bet kurie graikų kilmės eiliniai vyrai, kuriais pasitikėjo Makedonijos valdovas.
Buvo švenčiama *Hetairidėja* – šventė, susijusi su švento ryšio tarp karaliaus ir jo kompanionų sudarymu.. Pvz., Makedonijos karalius Archelajas I Euripidą, garsų Atėnų dramaturgą, buvo paskelbęs savo *hetairu*. Titulus *[[filas]]* ('karaliaus draugas') ir *basilikoi hetairoi* ('karaliaus kompanionas') suteikdavo visam gyvenimui.

## Hetairų daliniai

### Įranga

Hetairai būdavo aprūpinti geriausiais žirgais bei geriausiais ginklais. Aleksandro laikais hetairai buvo ginkluoti ietimis *[[ksistonas|ksistonais]]*, vilkėdavo bronzines raumenines kirasas arba linines kirasas, pečius dengdavo antpečiai. Skydų hetairai nenaudodavo. Artimoms kautynėms naudodavo jataganiškai lenktus kopius ar tiesiageležčius ksifus.

### Organizacija
Hetairus sudarė daugiausia aukštųjų socialinių sluoksnių atstovai, kurie pajėgė įsigyti reikiamus šarvus, ginklus bei žirgus.

Pilypo II ir Aleksandro Didžiojo laikais hetairai sudarė 8 teritorinius eskadronus *ilai*. Kiekvieną *ile* sudarydavo 200–300 raitelių, kuriems vadovaudavo du vadai, kadangi, Arianas aiškino, Aleksandras „norėjo, kad niekas, net artimiausi jo draugai, nebūtų dėmesio centre“. Sūzuose gavęs pastiprinimus Aleksandras kiekviename eskadrone sukūrė po dvi kuopas. Jas vadino pagal teritoriją, kurioje buvo užverbuoti jų kariai arba pagal kuopos kapitono vardą.

Karališkajai *ile* vadovavo pats Aleksandras, o joje buvo dukart daugiau karių (apie 400), nei kitose. Hetairų eskadronai kartais buvo sujungiami po 2, 3 ar 4 ir taip sudarydavo dalinius *[[hiparchija]]s*, kuriems vadovavo hiparchai. Visoms hetairų pajėgoms vadovavo pats Aleksandras.

Aleksandro Balkanų kampanijų aprašymuose minima, kad hetairai buvo iš aukštutinės Makedonijos, vidurio Makedonijos lygumos ir Amfipolio. Žygyje link Graniko (*Granicus*) eskadronui vadovavo Sokratas Makedonietis iš Apolonijos prie Bolbės ežero (dabar Volvio ežeras). Aprašydamas Iso mūšį Arianas mini Antemo *ile* (Antemas buvo miestas pietvakarių Migdonijoje) bei *ile* iš *Leuge* (iki šiol neidentifikuotas miestas, galbūt buvo kažkur Pierijoje).

Teopompas (*Theopompus*) rašė (galbūt IV a. pr.m.e. viduryje), kad „hetairų yra ne daugiau kaip 800“ ir jie užverbuoti „dalis iš Makedonijos, dalis iš Tesalijos, kiti iš likusios Graikijos“. Rašoma, kad 338 m. pr. m. e. Aleksandras turėjo apie 2600 hetairų. Aleksandro pajėgoms artėjant link Indijos hetairų tarpe vis didesnę dalį sudarė barbarai. Gali būti, kad tai buvo viena iš makedoniečių maišto ties Opiu priežasčių. Vienu metu buvo 4 hiparchijos, suformuotos vien iš rytinių Makedoniečio žemių gyventojų, o viena – mišri, sudaryta tiek iš makedoniečių, tiek iš rytiečių.

## Nuorodos
Džunija

**Džunija** () – Libano pajūrio miestas, esantis 16 km į šiaurę nuo Beiruto. Džunija žinoma dėl pajūrio kurortų, naktinio gyvenimo, turgaus, uosto. Iš čia gondola pakylama į Harisą kalnuose, kur yra Libano ledi šventykla. Pakely į Harisą yra *Bkerké* kalva, nuo kurios matosi Džunijos įlanka. Ant jos yra įsikūręs Maronitų katalikų bažnyčios patriarchas. Džunijoje ir apylinkėse gyvena daug krikščionių maronitų. Tai didžiausias maronitų miestas pasaulyje, o Džunijos įlanka laikoma gražiausia Libane.

## Istorija
Džunija buvo sujungta su gretimomis vietomis keliais, kuriomis važinėdavo karietos. Tarp tų vietovių buvo *Bkerké*, kai Dawud Basha valdė Libano kalnus. Jis buvo sujungtas ir su Gaziru 1867–1868 m., nepaisant vietinių pasipriešinimo. Valdant Rustum Basha Džunija sujungta keliu su Beiruto tiltu. Valdant Wasa Basha (1883–1892 m.) kelias ėjo į šiaurę iki Batruno. 1892 m. Džunija geležinkeliu sujungta su Beirutu. 1876 m. mieste buvo virš 300 parduotuvių, 5 šilko fabrikai, 3 viešbučiai, 3 sulčių fabrikai, dirbtinio ledo fabrikas, „Baghos“ bankas, kelios burlaivių statyklos.

1906 m. Ibrahim Beik Al-Soud *Libano gidas* teigė, kad Džunijoje gyveno 2400 žmonių. Prancūzai ir maronitų patriarchas rėmė uosto atidarymą komerciniams laivams. Džunija suklestėjo, kai ji tapo oficialiu Libano kalnų uostu.

1913 m. ir mandato laikais Džunija patyrė nuosmukį, kai dalis prancūzų administracijos buvo perkeltos į Beirutą. Po Pirmojo pasaulinio karo Džuniją nusilpnino badas ir ekonominė stagnacija. 1932 m. mieste buvo 1286 šeimos. Vieninteliai aktyvūs sektoriai buvo mokyklos, smulkieji amatai, citrusinių medžių sodinimas, cukranendrių ir daržovių auginimas. Situacija pasikeitė tik valdant prezidentui Fuad Chehab, kuris modernizavo miestą, padedamas prancūzų inžinieriaus Ekochar. 1959 m. čia atsikėlė pirmieji bankai. 1975 m. buvo 6 bankai, dabar yra 38 bankai.

Žemės kaina pakilo penkis kartus 1960–1965 m.

Džunijoje išsiplėtė statybų sektorius, miestas tapo komerciniu ir turizmo centru.

1980–1990 m. Džunijoje apsigyveno daug Beiruto pirklių. Pasibaigus kovoms Libane, Džunija tapo sausakimšomis cemento džiunglėmis, pajūris ir žalios zonos buvo užstatytos.

## Miestai partneriai
*  Monakas, Monakas
*  Gustavija, Šv. Bartolomėjus, Prancūzija
*  Las Vegasas, JAV
*  Rio de Žaneiras, Brazilija
Batrunas

**Batrunas** (; ; finikiečių k.: בתרון *Bitron*) – Šiaurės Libano miestas, vienas seniausių pasaulio miestų. Tai Batruno rajono centras.

## Istorija

Batruną mini Amarnos laiškai XIV a. pr. m. e., taip pat Strabonas, Plinijus Vyresnysis, Klaudijus Ptolemėjus, Steponas Bizantietis, Hieroklis. Teofano raštuose Batrunas minimas kaip *Bostrys*.

Finikiečiai įkūrė Batruną pietinėje Teoprosopono kyšulio pusėje. Teigiama, kad Batruną įkūrė Tyro karalius Itobalas I, kurio duktė Jezabelė (897–866 m. pr. m. e.) ištekėjo už Ahabo.

Romėnų laikais miestas priklausė *Phoenicia Prima* provincijai, o paplitus krikščionybei – Antiochijos patriarchui.

551 m. Batruną sugriovė žemės drebėjimas, Teoprosopono kyšulys įskilo. Istorikai mano, kad tuomet atsirado natūralus Batruno uostas.

Batrune gimė šie graikų ortodoksų vyskupai: Porfyrijus 451 m., Elijas apie 512 m. ir Steponas 553 m. Miestas buvo graikų ortodoksų vyskupystės centras nuo X a. ir vadinamas *Petrounion*. Po musulmonų užkariavimų miesto pavadinimas arabizuotas į Batruną.

Viduramžiais kryžiuočiai pastatė Mseilha pilį ant lygumoje esančios stačios kalvos.

Valdant turkams, Batrunas buvo kazos centras, maronitų vyskupystės centras. Nuo 1999 m. Batrunas yra eparchijos centras.

## Išnašos
Maronitai

**Maronitai** – krikščionių etnoreliginė grupė Levante. Jų pavadinimas kilęs nuo sirų šventojo Marono, kurio pasekėjai persikėlė iš Šiaurės Sirijos į Libano kalnus ir ten įkūrė Maronitų bažnyčią.

Maronitai išlaikė savo atskirą statusą Libano kalnuose ir pajūryje po Islamo užkariavimų. Jie išlaikė savo religiją ir kalbą iki XIII a. Šiek tiek kalbančiųjų išliko Kipre ir uždaruose kalnų kaimeliuose, bet dėl vyriausybės standartizavimo daugelis jų pradėjo kalbėti arabiškai.

Europiečiai įkūrė Libaną, kad apsaugotų maronitus. XX a. pradžioje ir dėl Libano pilietinio karo 1975–1990 m. daug maronitų emigravo į Ameriką. Dabar ketvirtis Libano gyventojų yra maronitai. Be dviejų išimčių visi Libano prezidentai buvo maronitai, o istoriškai premjeras yra sunitas musulmonas.

## Išnašos
Drūzai

**Drūzai** – monoteistinė religinė bendruomenė Sirijoje, Izraelyje, Libane, Jordanijoje. 

Atsirado iš XI a. ismailizmo, šiizmo atšakos. Drūzų tikėjimas turi keletą abraominių religijų, gnosticizmo, neoplatonizmo, pitagorizmo bruožų. Drūzai save vadina Ahl al-Tawhid (monoteistais).

## Išnašos
Michael D. Higgins

**Maiklas Danielius Higinsas** (, ; g. 1941 m. balandžio 18 d. Limerike) – airių politikas ir rašytojas, ėjęs devintojo Airijos prezidento pareigas 2011–2025 m.

1981–1982 m. ir 1990–1991 m. buvo Golvėjaus miesto meras, nuo 1993 m. iki 1997 m. – kultūros, meno ir airių kalbos reikalų ministras. 1987–2011 m. buvo Irachto narys.

2014 m. balandžio mėn. tapo pirmuoju Airijos prezidentu, kuris su valstybiniu vizitu lankėsi Jungtinėje Karalystėje.

2011 m. spalio 27 d. kaip Leiboristų partijos kandidatas laimėjo Airijos prezidento rinkimuose septynerių metų kadencijai, surinkęs beveik 57 proc. balsų. 2018 m. spalio 26 d. buvo perrinktas antrai kadencijai (surinko ~56 proc. balsų).

## Šaltiniai

|-
Domai

**Domai** () – Artimųjų Rytų, Šiaurės Afrikos, Kaukazo, Centrinės Azijos ir Indijos tauta. Manoma, kad jie giminingi Indijos dombams.

## Kultūra
Savo kultūrą ir istoriją jie išreiškia muzika, poezija ir šokiais. Iš pradžių buvo tikima, kad jie giminingi čigonams, bet domų kalba rodo, kad jie išvyko iš Indijos subkontinento VI a. Čigonai visame pasaulyje vadina save romais, o tai jų kalba reiškia *žmonės*. Romai, domai ir lomai yra čigonų grupės, kurios skilo VI a. Vakarų Europą pasiekė romai, o Persijoje ir Turkijoje liko domai.

Viena iš domų grupių, gavazai, ypač pagarsėjo savo šokiais ir muzika. Gavazų šokėjai dalyvavo Egipte atsirandant *Raqs sharqi* šokio stiliui, iš kurio atsirado vakarietiškas pilvo šokis.

## Pasiskirstymas
Daugumą iš 2,2 mln. domų gyvena Turkijoje, Egipte ir Irane. Dalis jų yra Afganistane ir Irake. Šiek tiek jų yra Libijoje, Tunise, Alžyre, Maroke, Jordanijoje, Sirijoje ir kitose Vidurio Rytų šalyse.

Tikslus domų skaičius nežinomas, nes kartais jie neįtraukiami į gyventojų surašymus ar juose savęs neįvardija domais. Dauguma jų kalba tų šalių, kuriose gyvena, kalbomis, labai mažai vartoja domų kalbą. Iraniečiai ir afganai vadina juos *gurbati* ar *kouli*, o tai reiškia „užsieniečiai“. Irano dainininkė Googoosh sukūrė dainą *Koeli*, kurioje mini domus. Kita Irano domų grupė yra loriai, gyvenantys beludžių regione. Domai taip pat gyvena Pakistane.

Daug domų ir čigonų gyvena Jordanijoje, kur jie slepia savo tapatybę, nes ją atskleidus arabų visuomenė jų atsižada.

## Išnašos
Baataros tarpeklio krioklys

**Baataros tarpeklio krioklys** – krioklys, esantis Libano Tanurino savivaldybėje.

Kriolio vanduo krenta 255 m į Baataros skylę, Juros periodo klintinį urvą, Libano kalnų kelyje.

1952 m. jį atrado prancūzų bio-speleologas Anri Koifė (*Henri Coiffait*). Krioklį ir urvą XX a. devintame dešimtmetyje ištyrinėjo Libano speleologų klubas. Urvas žinomas kaip „Trijų tiltų urvas“. Keliaujant iš Lakluko į Tanuriną, praeinama pro Balos kaimą, o tada nuo „Trijų tiltų urvo“ () 5 min. kelione leidžiamasi žemyn į slėnio gelmę, kur galima išvysti natūraliai susidariusius tiltus, iškylančius vienas virš kito, ir kyšančius virš Libano kalnuose susidariusios bedugnės. Pavasarį tirpstant sniegui, 90–100 m kaskada krenta už tiltų ir po to į 250 m bedugnę. 1988 m. atlikus eksperimentą su šviečiančiais dažais, paaiškėjo, kad tas vanduo išteka upokšniu Dalėje.

## Šaltiniai
LSKL 2012–2013 m. sezonas

LSKL 2012–2013 m. sezonas – 15-as lygos sezonas, kuriame dalyvauja 17 komandų skirtingose grupėse.

Čempionate triumfavo:
* Vaikinų I grupė – MRU komanda
* Vaikinų II grupė – VDU 2 komanda
* Merginų grupė – VDU komanda

2012/2013 metų LSKL sezono vaikinų I grupės turnyrinė lentelė

## Reguliarusis sezonas
Tolujus

**Tolujus** (1192–1232 m.) buvo Čingischano jauniausias sūnus, kurio jis susilaukė su pirmąja žmona Borte. Jo paveldėta teritorija po Čingischano mirties 1227 m. (ulusas) buvo žemės gimtojoje Mongolijoje. Jis buvo regentas per tą laiką, kurio prireikė Ugedėjų paskirti antruoju Mongolijos imperijos kaganu (1206–1368 m.). Prieš tai jis pasižymėjo kovose su Dzin dinastija, Vakarų Sia, Chorezmšachais. Jis organizavo Mervo ir Nišapūro miestų žudynes. Jis yra tiesioginis daugelio Mongolijos imperatorių ir ilkhanidų protėvis.

Tolujus nesivadino kaganu, bet taip nesivadino ir Čingischanas bei pirmieji trys jo įpėdiniai. Kagano titulą jam suteikė sūnus Monkė, o šventyklos vardą – Chubilajus, kai jis kelias dešimtmečiais vėliau įkūrė Juan dinastiją.

## Jaunystė

Tolujus buvo per jaunas dalyvauti Čingischano iškilimo kovose. Kai jam buvo 5 metai, jo vos neužmušė totoriai. Jį išgelbėjo sesuo Altani ir du Čingischano kompanionai. 1203 m. jo tėvas surengė Tolujaus ir Sorkaktani Beki, Ongchano dukters, vestuves. Pirmasis jų sūnus Monkė gimė 1209 m. Pirmąkart Tolujus kovėsi su Dzin dinastija 1213 m., kai su svainiu Chiqu užlipo Desingo sienas.

1221 m. Čingischanas pasiuntė Tolujų į Chorasaną Irane. Šio regiono miestai keliskart sukilo. Nišapūro gynėjai nužudė Tolujaus svainį Tokucharą 1220 m. lapkritį. Jis išžudė Mervo ir Nišapūro gyventojus.

## Regentystė
Čingischanui senstant jis turėjo pasirinkti įpėdinį iš 4 sūnų. Tolujus buvo labai geras generolas, bet Ugedėjus buvo geresnis politikas. Čingischanas manė, kad Tolujus bus per daug atsargus, kad gerai valdytų. Tolujus su tėvu dalyvavo kovose su Vakarų Sia 1227 m.

Po Čingischano mirties Tolujus dvejus metus valdė Mongolų imperiją. Mongolų kilmingieji tai pripažino, nes pagal tradiciją jauniausias sūnus paveldi tėvo turtą ir Tolujus turėjo didžiausią armiją Centrinėje Mongolijoje. Tolujus sutiko su nauju kagano išrinkimu. Juo tapo Ugedėjus.

1231–32 m. Tolujus su Ugedėjumi ir Monke kariavo Šiaurės Kinijoje. Sutriuškinę Dzin, mongolai grįžo į šiaurę.

Ata-Malik Juvayni teigia, kad Tolujus mirė nuo alkoholizmo.

## Išnašos
Anna Rita Del Piano

**Anna Rita Del Pjano** (pilnas vardas – *Anna Rita Viapiano*; g. 1966 m.  Liepos 26 d. Kassano dele Murģe) – italų aktorė

## Nuorodos

* IMDb profilis
Lietuvos valstybinis komercinis bankas

**Lietuvos valstybinis komercinis bankas** – Lietuvos komercinis bankas, veikęs 1992–1998 m. Steigėjas – Lietuvos Respublikos Vyriausybė.

## Istorija

Bankas įsteigtas 1992 m., reorganizavus Lietuvos banko komercinę dalį ir perėmus Lietuvos banko Akmenės, Alytaus, Anykščių, Birštono, Druskininkų, Centrinį, Ignalinos, Jonavos, Kauno, Klaipėdos, Kėdainių, Kretingos, Marijampolės, Mažeikių, Palangos, Panevėžio, Plungės, Rokiškio, Šiaulių, Šilutės, Švenčionių, Tauragės, Telšių, Ukmergės, Utenos, Vilkaviškio ir Žirmūnų skyrius.

1993 m. prijungtas Lietuvos valstybinis komercinis bankas „Vytis“. 1994 m. veikė 29 skyriai. 1994–1996 m. buvo pertvarkyta banko vidinė struktūra, taip pat atsirado naujų skyrių.

1998 m. bankas buvo likviduotas, o jo turtas atiteko Lietuvos taupomajam, Turto ir Lietuvos bankams.

## Vadovai

* Algimantas Barusevičius – 1992–1993 m., 1993–1996 m.
* Virginijus Rimkūnas – 1993 m.
* Gintautas Čiapas – 1996–1997 m.
* Raimundas Spruntulis – 1998 m.

## Šaltiniai
Kęstas Rimdžius

**Kęstas Rimdžius** (g. 1981 m. gruodžio 17 d. Šiauliuose) – stilistas, profesionalus plaukų meistras, stiliaus studijos „K&S“ bendraturtis ir įkūrėjas. Laidų „Mados vartai“, „Stilinga!“ vedėjas, įvaizdžio namų „KUKLA Beauty Box“ vienas iš bendraturčių.

## Biografija

K. Rimdžiaus mama – buvusi pedagogė, jis yra baigęs Šiaulių 14-ąją vidurinę mokyklą - Lieporių gimnaziją, po to mokėsi Šiaulių buitininkų mokykloje, kur įgijo kirpėjo stilisto specialybę, stažavosi Italijoje, JAV, Rusijoje, Didžiojoje Britanijoje.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* K. Rimdžiaus veikla
Vėlyvoji Tang

**Vėlyvoji Tang** (923–936 m.) buvo viena iš Kinijos dinastijų Penkių dinastijų ir Dešimties karalysčių laikotarpyje. Tai pirmoji iš trijų Šatuo turkų dinastijų. Valdymo zenite Vėlyvoji Tang dinastija valdė beveik visą Šiaurės Kiniją.

## Dinastijos istorija

907 m. žlugus Tang dinastijai Vėlyvoji Liang dinastija, kurią įkūrė Dž Ven, varžėsi su Dzin karalyste, kurią įkūrė Li Kejong, dabartinėje Šansi provincijoje. Li Kejong sūnus Li Cunsu išplėtė valdas Vėlyvųjų Liang dinastijos sąskaita.

Li Kejong sudarė sąjungą su kidaniais, kurie irgi buvo stepių klajokliai, ir tai padėjo Šatuo turkų ekspansijai. 923 m. Li Cunsu sutriuškino Vėlyvąją Liang dinastiją ir pasiskelbė Vėlyvosios Tang dinastijos imperatoriumi, kurią jis vadino *atkurtąja*. Kaip restauracijos proceso dalis, sostinė buvo sugrąžinta į Luojangą.

Vėlyvoji Tang truko tik 13 metų. Li Cunsu valdė tik 3 metus po pasiskelbimo imperatoriumi. Jis buvo nužudytas per pareigūnų maištą 926 m. Li Sijuan, Li Kejong posūnis, perėmė dinastiją į savo rankas, bet ryšiai su kidaniais pablogėjo. Vidinės kovos apkartino likusius 10 dinastijos metų.

936 m. Ši Dzingtang, Li Sijuan žentas, sukilo, įsiveržė į sostinę su kidanių pagalba, įkūrė Vėlyvąją Džin dinastiją.

## Valdovai
Nacirema

**Nacirema** – hipotetinė gentis, kaip satyra panaudota antropologinio/sociologinio tipo aprašuose, nurodanti amerikiečius (*nacirema* iš kitos pusės perskaičius bus *american*).

Šį terminą sukūrė ir išpopuliarino amerikiečių antropologas Horace Mitchell Miner. Jis 1956 m. žurnale „American Anthropologist“ publikavo straipsnį *Body Ritual among the Nacirema* („Nasiremų kūno ritualai“). Jame antropologinio aprašymo forma aprašyta nasiremų genties, gyvenančios Šiaurės Amerikoje, tarp kri, jakių, tarahumarių, karibų ir aravakų, ritualai. Tekste rašoma, kad ši gentis be galo susirūpinusi kūno švara ir natūralų kūną laiko bjauriu – žmonės turi specialias ritualines švaros šventyklas (jose kasdien atlieka apeigas) ir maginių gėrimų atsargas savo namuose, savanoriškai leidžiasi kankinami burnos ir kūno šamanų ir, nepaisant kankinimų, pas juos eina net būdami leisgyviai. Kankinimams skirtos specialios šventyklos, o daugumą apeigų atlieka šventyklų mergelės. Tarp kitų neįprastų ritualų aprašomas moterų praktikuojamas savų galvų kepimas, krūtų deformavimas, storų žmonių ploninimas ir plonų storinimas ir kt. Šiuo tekstu satyriškai pajuokti amerikiečiai, aprašant jų gyvenimo būdą iš neutralios antropologinės perspektyvos. Kankinimo šventyklomis įvardintos ligoninės, švaros ritualų šventvietėmis – vonios kambariai, burnos švaros ritualu – dantų valymas ir kt.

Šis Miner tekstas tapo labai populiarus, imtas naudoti sociologijos ir antropologijos vadovėliuose. Kiti autoriai taip pat savo veikaluose panaudojo *nacirema* motyvą.

## Nuorodos
* ''Body Ritual among the Nacirema'' (anglų k.)
Al Birūnis

**al Birūnis**, pilnas vardas **Abu al Rahanas Muhamadas ibn Ahmadas al Birūnis** (, ; g. 973 m. rugsėjo 5 d. – m. 1048 m. gruodžio 13 d.) – persų mokslininkas, pasižymėjęs kaip polimatas: fizikas, alchemikas, astronomas, matematikas, istorikas, kalbininkas. Jo dėka į islamiškąjį mokslą integruoti indų mokslo pasiekimai, o dėl jo vykdytų Indijos mokslinių tyrimų, Al Birūnis vadinamas „pirmuoju indologu“.

## Biografija
Gimė tuo metu persų valdomame Chorezme. Pradžioje studijavo islamo teisę (fikh), teologiją, mediciną, matematiką. 995 m. Mamunidams užėmus Chorezmą, išvyko į Bucharą, ten susirašinėjo su Ibn Sina. 998 m. tapo Zijaridų rūmų valdovo Kabuso mokslininku. Ten parašė savo pirmąjį didelį veikalą *al-Athar al-Baqqiya 'an al-Qorun al-Khaliyya* apie „senovės tautų chronologiją“.

1017 m. Mahmudui Gaznaviečiui užkariavus Rėjų, al Birūnis, kaip ir kiti mokslininkai paimti nelaisvėn ir išvežti į Gaznavidų sostinę Gaznį. Ten jis tapo rūmų astrologu, plėtojo savo mokslinę veiklą, dalyvavo Mahmudo žygiuose į Indiją, apie kurią 1030 m. parašė *Kitab ta’rikh al-Hind* – „Indijos istoriją“. Joje Al Birūnis plačiai aprašė šalies gyventojus, jų papročius, mitus, taip pat apibūdino Indijos gamtą, turtus, architektūrą.

Daugumą savo knygų mokslininkas paskyrė astrologijai ir matematikai. Buvo besisukančios Žemės idėjų šalininkas, rėmėsi indų astronomų žiniomis. Fizikoje plėtojo statikos ir dinamikos, hidrostatikos dėsnius, mineralų tankio matavimą. al Birūnis buvo vienas lyginamosios religijotyros pradininkų – studijavo islamo, zoroastrizmo, judaizmo, krikščionybės, hinduizmo, budizmo veikalus, bandė rasti bendrą žmonių tikėjimo pradą.

Nors al Birūnis buvo plėšiamųjų Mahmudo žygių į Indiją dalyvis, jis pats indus vertino objektyviai, teigė, kad iš išsilavinusių indų yra daug ko pasimokyti, jų religiją laikė monoteistine. al Birūnis mokėjo ne tik chorezmų, persų, arabų kalbas, bet ir graikų, hebrajų, asirų, berberų, sanskritą. Iš sanskrito į persų kalbą išvertė * Ketāb Bātanjal* (Patandžalio jogasūtrą).

## Darbai
al Birūnis sukūrė daug kūrinių tiek persų, tiek arabų kalbomis. Jų priskaičiuojama 146. Svarbiausi veikalai:
* *Tarikh Al-Hind* („Indijos istorija“) arba *India*
* *Kitab al-tafhim li-awa’il sina‘at al-tanjim* („Astrologijos meno elementų instrukcijų knyga“)
* *‎ Kitāb al-āthār al-bāqiyah `an al-qurūn al-khāliyah* („Praeitų amžių išlikę ženklai“ arba „Senovės tautų chronologija“)
* *The Mas’udi Canon* („Masudo kanonas“ – geografijos, astronomijos, inžinerijos enciklopedija)
* „Chorezmo istorija“
* „Mahmudo Gaznaviečio istorija“
* „Brangakmeniai“

## Šaltiniai

## Literatūra
* 
*
Zaičunas

**Zaičunas** (*Zaichun*; 1856 m. balandžio 27 d. – 1875 m. sausio 12 d.) buvo dešimtasis Čingų dinastijos imperatorius. Kadangi savo karaliavimo metu 1861–1875 m. jis buvo paauglys, už jį valdė jo motina imperatorienė Cisi. Zaičunas neturėjo įtakos valdant šalį, bet jo vardu pavadinta *Tongdži restauracija*, nesėkmingas bandymas modernizuoti Kiniją.

## Biografija
Zaičunas buvo vienintelis išgyvenęs imperatoriaus Jidžu ir imperatorienės Cisi sūnus. Jo pirmasis valdymo vardas buvo Čisiangas (祺祥 *Qixiang*), kol jo motina parinko kitą vardą Tongdži (同歸與治 *Tongzhi*), kuris reiškia „kartu atstatyti tvarką“, o skaitant alternatyviai „mama ir sūnus imperatoriai“ (母子同治天下), o tai atitiko padėtį šalyje, nes iš tiesų valdė našlė Cisi.

Zaičunas tapo imperatoriumi būdamas 5 metų, kai mirė jo tėvas. Jo tėvo parinktą regentą Sušuną (*Sushun*) pašalino imperatoriaus našlės Cisi ir Cian bei princas Gongas.

Zaičunas vedė Siaodžeji (*Xiaozheyi*) iš mongolų klano. Jis mirė nuo raupų, būdamas 18 metų. Jis palaidotas Huilingo mauzoliejuje, Hebėjuje. Jis neturėjo sūnų paveldėti sostą.

Cisi ir Cian toliau valdė kaip regentės, kai nauju imperatoriumi padarė Zaitianą, princo Čuno sūnų, kuris valdė kaip imperatorius Guangsu. Siaodžeji mirė praėjus keliems mėnesiams po vyro mirties.
Didysis pasagnosis

**Didysis pasagnosis** (*Rhinolophus ferrumequinum*) – pasagnosinių (*Rhinolophidae*) šeimos šikšnosparnių rūšis. Paplitusi Pietinėje Europoje, Šiaurės Afrikoje, Centrinėje Azijoje, Kinijoje, Korėjoje, Japonijoje. 

Tai didžiausia pasagnosių rūšis. Atstumas tarp išskėstų sparnų siekia 35-50 cm, paties šikšnosparnio dydis 6-7 cm, svoris – apie 30 g. Kūnas padengtas minkštu tamsiai pilkos, rudos spalvos kailiu. 

Aktyvus naktimis. Minta daugiausiai vabzdžiais, ypač pelėdgalvių šeimos drugiais. Orientacijai naudoja echolokaciją. Žiemoja olose, šachtose.

## Šaltiniai
Oskaras II

**Oskaras II** (1829 m. sausio 21 d. – 1907 m. gruodžio 8 d.), pakrikštytas Oskaru Frydrichu, buvo Švedijos karalius nuo 1872 m. iki mirties ir Norvegijos karalius 1872–1905 m. Jis buvo Oskaro I ir Josephine Leuchtenberg trečiasis sūnus. Jis buvo Gustavo I palikuonis iš motinos pusės.

## Jaunystė

Oskaras II gimė Stokholme. Jam suteiktas *Östergötland* kunigaikščio titulas. Oskaras įstojo į laivyną, būdamas 11 metų, buvo paskirtas jaunesniuoju leitenantu 1845 m. liepą. Vėliau jis studijavo Upsalos universitete, kur pasižymėjo kaip matematikas. 1848 m. gruodžio 13 d. Oskaras II tapo Švedijos karališkosios mokslo akademijos nariu.

## Šeima
1857 m. birželio 6 d. Oskaras II vedė Viljamo Nasau jauniausią dukterį princesę Sofiją Vilhelminą (1836—1913), nuo kurios buvo keturi sūnūs:
* Gustavas V (1858−1950), Švedijos karalius
* Oskaras (1859−1953), Gotlandijos hercogas, Visborgo grafas 
* Karlas (1861−1951), Vestergiotlando hercogas 
* Eugenijus (1865−1947), Nerke hercogas, buvo vienas žymiausių Švedijos tapytojų. 

Kai tėvas mirė 1859 m., jis tapo pirmuoju eilėje į sostą, nes jo vyriausias brolis karalius Karolis XV neturėjo vaikų. Jo vyresnis brolis princas Gustavas mirė 1852 m.

## Karaliavimas

Oskaras II tapo karaliumi 1872 m. rugsėjo 18 d., o karūnuotas buvo 1873 m. liepos 18 d. Trondheime, Nidaroso katedroje. Nors vyriausybė buvo įsikūrusi Švedijoje, Oskaras II išmoko kalbėti norvegiškai ir iš pradžių suprato kokie sunkumai iškyla valdant dviejų šalių uniją.

Taikus Norvegijos-Švedijos unijos panaikinimas 1905 m. įvyko dėl karaliaus takto ir kantrybės. Norvegijos parlamentas jį nukarūnavo 1905 m. birželio 7 d., o jis pats atsisakė sosto spalio 26 d. Tačiau jis neleido jokiam švedų princui tapti Norvegijos karaliumi. Santykiai tarp šalių pasitaisė iki jo mirties 1907 m. gruodžio 8 d.

## Užsienio ir vidaus politika

1889 m., prašomas Vokietijos, Didžiosios Britanijos ir JAV, Oskaras II paskyrė vyriausią Samoa teisėją, jo paprašė vėl įsikišti į Samoa reikalus 1899 m.

1897 m. Oskarui II buvo suteikta teisė paskirti penktą arbitrą Venesuelos klausimo, jei jo prireiktų. Jis buvo arbitras Anglų-amerikiečių sutartyje, kurią panaikino JAV senatas. Oskaras II įgijo daug draugų Britanijoje, kai jis parėmė Antrąjį Būrų karą (1899–1902 m.), kai visuomenės nuomonė buvo jam nepalanki.

Karalius įkūrė premjero postą, pirmuoju ministru pirmininku tapo Louis De Geer. Žymiausias iš Oskaro II ministrų buvo Erik Gustaf Boström, kuriuo karalius labai pasitikėjo.

## Šaltiniai

## Literatūra
*
Šikšnosparnis (simbolis)

**Šikšnosparnis** yra heraldikoje gana reta mobilioji figūra. Dažnokai sutinkama buvusios Aragono karūnos miestų herbuose, paprastai kaip šalmo papuošalo dalis.

## Šikšnosparnio Aragono heraldikoje kilmė
Šikšnosparnis Valensijos, Katalonijos ir Balearų herbuose, manoma, kilo iš sparnuoto drakono (*vibra* ar *vibria*), kurio atvaizdas puošė Aragono karalių šalmus bei karūnas (kaip šalmo papuošalas). Tradiciškai teigiama, kad šalmą su drakonu jau naudojo karalius Jokūbas I Aragonietis (; 1208–1276 m.), patikimi šaltiniai teigia, kad sparnuotas drakonas (*cimera reial*) ant šalmų pasirodė tik valdant Petrui IV Aragoniečiui (; vald. 1319–1387 m.).

Yra legenda, kurioje pasakojama, kad įsikišus šikšnosparniui karalius Jokūbas I Aragonietis laimėjo lemiamą mūšį prieš saracėnus, ko dėka jis atkovojo savo karalystei Valensiją. Tačiau originaliuose dokumentuose aprašyta, kad tai buvo ne šikšnosparnis, o kregždė.

## Šikšnosparniai buvusio Aragono heraldikoje
Kai kurių Rytų Ispanijos miestų (pvz., Valensijos,, Maljorkos Palmos, Fragos ir Novaljo herbuose šikšnosparnio atvaizdas yra virš herbo skydo (paprastai kaip karūnos papuošalas).

Kitų miestų (pvz., Katarochos herbuose šikšnosparnis pavaizduotas pačiame herbo skyde.


File:Escut de València.svg|Valensijos miesto herbas
File:Coat of Arms of the City of Palma, Majorca.svg|Maljorkos Palmos herbas
File:Escudo de Teruel (oficial).svg|Naujasis Teruelio herbas
File:Escudo de Fraga.svg|Fragos herbas
File:Novallas nuevo.svg|Naujasis Novaljo herbas
File:Escut de Catarroja.svg|Katarochos herbas 


Anksčiau Barselonos herbas irgi turėjo karūną puošusį šikšnosparnį. Tačiau XX a. pradžioje šis skydo lementas dėl nežinomų priežasčių buvo pašalintas. Teruelio herbe virš skydo karūnos irgi pavaizduotas šikšnosparnis. Čia šikšnosparnis yra kaip simbolis, primenantis šio miesto vaidmenį Valensijos užkariavime. Naujajame herbe šikšnosparnis pavaizduotas tarp skydo ir karūnos.

Šikšnosparnis kaip mobilioji figūra gana dažna buvusiose Aragono karūnos žemėse, kitur gana reta. Ispaniškosios kultūros šalyse herbus su šikšnosparniais turi Albasetės herbas (Ispanija), *Santa Fe de Antioquia* (Kolumbija), *Pacora* (Panama) herbai. *Santa Fe de Antioquia* miesto herbas bordiūrą su šikšnosparniais gavo 1545 m. iš Kastilijos ir Aragono karaliaus Karolio I ir jo motinos Joanos Kastilietės.

File:Escudo de Albacete.svg|*Albacete* herbas
File:Escudo de Munera.svg|Muneros (Ispanija) herbas
File:Escudo de Santa Fe de Antioquia.svg|*Santa Fe de Antioquia* herbas su šikšnosparniais bordiūre. 
File:Escudo de Pácora.svg|*Pacora* herbas su šikšnosparniais bordiūre


## Šikšnosparniai kitų šalių miestų heraldikoje

### Prancūzija
Šikšnosparniai panaudoti kelių Prancūzijos miestelių herbuose.


File:Blason ville fr Massac 11.svg|*Massac* (*Aude* departamentas) komunos herbas
File:Blason ville fr Courniou (Hérault).svg|*Courniou* komunos herbas. 
File:Blason Gretz-Armainvilliers.svg|*Gretz-Armainvilliers* komunos herbas.
File:Blason ville fr Montchauvet (Yvelines).svg|*Montchauvet Yvelines* komunos herbas.
File:Blason ville fr Ourdis-Cotdoussan (65).svg|*Ourdis-Cotdoussan * komunos herbas.


## Nuorodos
Vedran Gerc

**Vedran Gerc** (g. 1986 m. vasario 14 d.) – Kroatijos futbolininkas, puolėjas.

## Karjera
Rijekoje gimęs puolėjas profesionalo karjerą pradėjo šio miesto ekipoje HNK Rijeka. 

2004/05 m. sezoną kroatas nuomos pagrindais praleido Slovėnijos NK Ljubljana klube. 

2011-aisiais futbolininkas persikėlė į kitą Kroatijos aukščiausiosios lygos komandą NK Zadar, po metų į NK Karlovac.

2012 sezoną V. Gercas užbaigė Malaizijoje, Kedah FA klube.

2013 m. sezone atstovavo Vilniaus „Žalgiriui“.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Darašuko

**Darašuko** (; g. 1615 m. kovo 20 d. – 1659 m. rugpjūčio 30 d.) – Mogolų dinastijos princas, Džahanšacho sūnus.

Jaunystėje buvo armijos generolu. Tėvas jį paskyrė savo įpėdiniu. 1645 m. Darašuko paskirtas Alachabado gubernatoriumi, 1648 m. jam paskirtas Gudžaratas. Silpstant Džahanšacho sveikatai, Darašuko gavo vis daugiau įgaliojimų. Tačiau kiti jo broliai taip pat siekė sultono titulo, todėl 1657 m. kilo karas dėl valdžios. Šudžašachas pasiskelbė Bengalijos valdovu, o Muradbakšas ir Aurangzebas susivienijo.

Nors Džahanchašas rėmė Darašuko, kiti jo sūnūs nugalėjo jų pajėgas 1658 m. Samugarho mūšyje. Darašuko atsitraukė į Agrą, iš ten išvyko į Gudžaratą, kur gavo vietinio valdovo Šachnavazchano palaikymą. Nesėkmingai bandė užsitikrinti radžputų paramą. Darašuko vėl pralaimėjo Aurangzebui ir tada pasitraukė į Sindhą. Tačiau vietinis valdovas išdavė Darašuko Aurangzebui. Princas buvo nugabentas į Delį, ten apkaltintas liaudies kurstymu ir islamo apostaze, ir nužudytas. Jo palaikai palaidoti Humajuno kapavietėje.

Darašuko, kaip ir jo prosenelis Akbaras Didysis, buvo mokslo, menų rėmėjas, gilinosi į dvasines temas, siekė islamo ir indų tikėjimų suartėjimo. Dėl savo polinkio į misticizmą, tradicinio islamo šalininkų buvo laikomas eretiku. Darašuko gerai sutarė su sikhais, buvo Guru Har Rai draugu. Princo iniciatyva 1657 m. parengtas 50-ies Upanišadų vertimas iš sanskrito į persų kalbą. Kūrinys pavadintas *Sirr-e-Akbar* („Didžioji paslaptis“) ir laikui bėgant pateko į islamo pasaulį, o XIX a. pasiekė Europą ir tapo vienu pirmųjų indų religinių šaltinių. Taip pat parašė kūrinių sufizmo, misticizmo temomis.
Jessica Jaymes

**Džesika Džeims** (tikrasis vardas – *Jessica Redding*; 1976 m. kovo 8 d. – 2019 m. rugsėjo 17 d.) buvo JAV pornografinių filmų aktorė.

## Biografija

Džesika Džeims gimė Ankoridže, Aliaskoje. Jos motina yra čekų ir prancūzų kilmės, o tėvas – seminolų genties indėnas, slaptasis agentas, dirbantis kovos su narkotikais skyriuje.

Džesikai sulaukus 10, šeima persikėlė į Arizoną, vėliau dar kelis kartus keitė gyvenamąją vietą ir jai teko mokytis pačiose įvairiausiose mokyklose. Džesika nuo vaikystės domėjosi menu, šokiais ir mokėsi skambinti pianinu. Be to, ją traukė darbas su vaikais, todėl ilgainiui ji apsisprendė tapti mokytoja.

Sulaukusi 15, ji išsikėlė iš namų ir nuo tada gyveno savarankiškai. Baigusi mokyklą, Džesika įstojo į Rio Salado Community koledžą, kurį baigusi, būdama 18, pradėjo dirbti mokytoja. Tai buvo Montesori principais besivadovaujanti mokymo įstaiga, kurioje Džesikai teko dirbti su 9–12 metų amžiaus vaikais.

Mokytojos karjera truko 3 metus. Apie posūkį į pornografiją Džesika sakė: „Jei mokytojams pakankamai mokėtų, manęs greičiausiai čia nebūtų“.

Pradžioje ji ėmė šokti naktiniame klube, įsikūrusiame netoli mokyklos. Čia kartais užsukdavo jos mokinių tėvai, tačiau jie niekam neskelbė apie mokytojos užsiėmimą, bijodami, jog ši pati juos apskųs jų žmonoms.

2001 metų balandį Džesika atsisveikino su mokykla, pasidarė krūtinės didinimo operaciją ir nusprendė tapti foto modeliu. Tam įtakos turėjo jos tuometis draugas, dirbęs žurnale „Playtime“.

Ji debiutavo 2002 metais filme „Seven Sexy Strugglers“ ir iki 2013 metų pradžios nusifilmavo daugiau kaip 90 juostų. Jos pseudonimą sudaro tikrasis vardas (Džesika) ir jos tuomečio draugo (James) pavardė.

Karjeros pradžioje Džesika filmavosi Playboy TV šou „Totally Busted“, vėliau – muzikinio kanalo VH1 realybės šou „Celebrity Rehab Sober House“ ir dviejuose serialo „Weeds“ epizoduose.

2004 metais ji laimėjo PPV televizijos realybės šou „Can You Be A Porn Star?“ ir 100 000 dolerių. Po šio konkurso ji tapo pirmąja „Hustler“ kontrakto mergina ir tais pačiais metais laimėjo „Hustler Honey of the Year“ titulą.

2008 metų rugpjūtį ji tapo „Penthouse“ mėnesio mergina.

## Apdovanojimai

## Šaltiniai

## Nuorodos

* IMDb profilis
* Oficiali svetainė
Bat Conservation International

**Bat Conservation International** – tarptautinė nevyriausybinė organizacija, kuri rūpinasi šikšnosparnių išsaugojimu pasaulyje. Organizaciją 1982 m. įkūrė JAV biologas Merlin Devere Tuttle, vadovavęs jai iki 2009 m. Įmonės būstinė yra Ostine.

Šiuo metu Bat Conservation International dirba apie 30 mokslininkų 60-yje skyrių visame pasaulyje.

## Nuorodos
* Oficiali kompanijos svetainė

## Šaltiniai
Chiroptofobija

**Chiroptofobija** – šikšnosparnių baimė, dažniausiai kylanti iš neteisingos informacijos ir išankstinių nusistatymų.

Šikšnosparniai yra naktiniai gyvūnai, dėl to dažnai siejami su įvairiais nakties pavojais ir kitomis nepagrįstomis baimėmis. Taip pat didelė dalis šikšnosparnių baimių siejamos su tuo, jog šie gyvūnai geria kraują, nors iš tikrųjų tokių šikšnosparnių yra viso trys rūšys, gyvenančios Pietų Amerikoje.

Dažnai šikšnosparniai įtariami nešiojant pasiutligę, tačiau tik 0,5 % vampyrų šikšnosparnių yra šios ligos nešėjai.

Kadangi ši baimė nėra pavojinga žmogaus gyvybei, ji gali būti ir negydoma.
Meiras Simča

**Meiras Simča** (1843 m. Butrimonyse, Rusijos imperija - 1926 m. rugpjūčio 14 d. Rygoje, Latvija) – rabinas, rašytojas, filosofas, anti-Sionizmo idėjų šalininkas, XX a. pradžioje buvo vienas iš Ortodoksinio judaizmo lyderių Rytų Europoje. 

## Biografija

Gimė 1843 m. Butrimonyse, tėvas *Samson Kalonymus* buvo prekybininkas. Būdamas 17 metų, 1860 m. vedė ir apsigyveno Balstogėje, kur toliau studijavo Talmudą, o žmona vertėsi prekyba. Po 23 metų gyvenimo Balstogėje gavo pasiūlymą tapti Daugpilio rabinu. Dirbdamas Daugpilyje gaudavo pasiūlymus tapti įvairių didelių miestų rabinu, tačiau visus pasiūlymus, tame tarpe Niujorko, Jeruzalės ir Kauno atmetė. Per savo gyvenimą parašė kelias knygas apie Talmudo studijas, Maimonidą, Halachą. 1926 m. atvykęs gydytis į Rygą mirė viename iš miesto viešbučių. 

## Nuorodos

* Biografija I (ang.) ;
* Biografija II (ang.).
Charlie Sheen

**Karlosas Irvinas Estevesas** (; g. 1965 m. rugsėjo 3 d.), geriau žinomas sceniniu **Čarlio Šyno** vardu – JAV aktorius. Vaidino tokiuose filmuose, kaip „Būrys“ (1986 m.), „The Wraith“ (1986 m.), „Volstrytas“ (1987 m.), „Major League“ (1989 m.), „Karštos galvos“ (1991 m.), „Karštos galvos 2“ (1993 m.), „Pats baisiausias filmas 3“ (2003 m.) ir „Pats baisiausias filmas 4“ (2006 m.). Taip pat žinomas dėl vaidmenų tokiuose televizijos serialuose, kaip „Spin City“, „Two and a Half Men“ ir „Anger Management“.

## Jaunystė
Čarlis (tikrasis vardas Karlosas) gimė Niujorke, aktoriaus Martino Šyno ir menininkės Džanetos Templton (*Janet Templeton*) šeimoje. Jo seneliai iš tėvo pusės buvo kilę iš Galisijos (Ispanija) ir Airijos.

Čarlis turi du brolius, Ramoną ir Emilijų Estevesus, bei jaunesniąją seserį Renė. Visi jie yra aktoriai. Jo tėvai persikėlė į Malibu (Kalifornija) po to, kai Martinas užbaigė savo vaidmenį Brodvėjaus pjesėje „The Subject Was Roses“. Čarlis pradėjo lankyti vidurinę mokyklą Santa Monikoje, kur buvo pagrindinis beisbolo komandos kamuolio padavėjas.

Besimokydamas Santa Monikos vidurinėje mokykloje, Čarlis susidomėjo vaidyba ir kartu su broliu Emilijumi bei draugais iš mokyklos, Robu Lou ir Šonu Penu, Super 8 kino kamera ėmė kurti mėgėjiškus filmus. Likus kelioms savaitėms iki mokyklos užbaigimo, Čarlis buvo išmestas iš jos dėl prastų pažymių ir nelankymo. Nusprendęs siekti aktoriaus karjeros, jis pasirinko Čarlio Šyno sceninį vardą. Jo tėvas šį vardą pasirinko pagerbdamas katalikų arkivyskupą ir teologą Fultoną Dž. Šyną (*Fulton J. Sheen*).

## Aktoriaus karjera
2010 m. Čarlis Šynas buvo daugiausiai uždirbantis televizijos aktorius. Jam buvo mokama po 1,8 mln. JAV dolerių už vaidmenį kiekvienoje serialo „Two and a Half Men“ serijoje.

## Asmeninis gyvenimas
Čarlis Šynas buvo vedęs tris kartus ir turi penkis vaikus. Pirmoji jo duktė Kasandra Džeid Esteves (*Cassandra Jade Estevez*) gimė 1984 m. jo mokyklos draugei Paulai Profit.

1990 m. sausį Čarlis netyčia iššovė savo sužadėtinei Kelei Preston į ranką ir ši netrukus nutraukė sužadėtuves.

Dešimtajame dešimtmetyje Čarlis susitikinėjo su eile pornografinių filmų aktorių, įskaitant Džinder Lyn ir Heather Hunter.

1995 m. rugsėjo 3 d. jis vedė Donna Peele.

2002 m. birželio 15 d. susituokė su Denise Ričards. Jiedu turi dvi dukras, Sem ir Lolą. 2005 m. Ričards padavė skyrybų prašymą.

2008 m. gegužės 30 d. Šynas vedė Bruk Miuler (*Brooke Mueller*), kuri vėliau pagimdė dvynius, Bobą ir Maksą. Bruk taip pat padavė skyrybų dokumentus 2010 m.

Šynas pagarsėjo didžiule priklausomybe nuo alkoholio ir narkotikų, taip pat tvirtinimais naudojant smurtą šeimyniniame gyvenime, dėl ko jo buvusi žmona Ričards padavė prašymą skirtis. Taip pat dėl šių priežasčių 2011 m. „CBS“ ir „Warner Bros.“ nutraukė su juo kontraktą dėl vaidmens seriale „Du su puse vyro“.

## Filmografija

### Kinas

### Televizija

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 
*
JAV valstijų šikšnosparniai

**JAV valstijų šikšnosparniai** – 2011 m. vasario mėnesį bent 3 JAV valstijos turėjo oficialų valstijos šikšnosparnį kaip valstijos atributą.

2007 m. Šiaurės Karolinos asamblėja svarstė įstatymo projektą, kuris turėjo paskelbti Rafinesko ausylį (; ) oficialiu valstijos simboliu.

Projektas buvo patvirtintas balsų santykiu 92-15, bet užgeso valstijos senate.
 

## Valstijų šikšnosparniai

## Nuorodos
Kamasocas

**Kamasocas** (, taip pat *Cama-Zotz, Sotz, Zotz*) – šikšnosparnis dievas majų mitologijoje.

## Etimologija
*Camazotz* kilęs iš  'mirtis' +  'šikšnosparnis'. Mezoamerikoje šikšnosparniai siejami su naktimi, mirtimi, aukojimu.

## Mitologija
Popol Vuhe Kamasocas yra šikšnosparniška pabaisa, kurią savo išbandymų požeminiame Šibalbos pasaulyje metu sutiko majų herojai dvyniai Hunahpu ir Šbalankė. Dvyniai turėjo praleisti naktį Šikšnosparnių Namuose. Tenai jie nakčiai įsispraudė į savo sarbakanus, kad apsisaugotų nuo ore skraidžiusių šikšnosparnių. *Hunahpu* iškišo galvą iš savo sarbakano, kad pamatytų, ar jau saulė patekėjo, ir tada Kamasocas praskrisdamas nutraukė jo galvą ir nunešė į žaidimų kamuoliu aikštelę, kur ją pakabino, kad kitą kartą dievai galėtų ją naudoti kaip žaidimo kamuolį.

## Šaltiniai

## Literatūra
* 
* 
* 
*
Šrinagaras

**Šrinagaras** (, ) – miestas šiaurės vakarų Indijoje, Kašmyro slėnyje, prie Dželamo upės. Džamu ir Kašmyro valstijos vasaros sostinė. Greta miesto telkšo kalnų apsuptas Dalio ežeras. Yra oro uostas, stotis prie Kašmyro geležinkelio ir atšakos į Lehą. Miestas yra svarbus kultūrinis, ekonominis, religinis Kašmyro centras. Verčiamasi turizmu, tradiciniais amatais, žemės ūkiu.

## Paveldas

Šrinagaras dėl savo kanalų ir ežerų dažnai vadinamas „Rytų Venecija“. Yra Šalimaro sodai (1619 m. įkurti Džahangiro), Nišato sodai, Šer Garhi rūmai (1772 m.), Hazrabalio šventykla (teigiama, kad joje yra pranašo Mahometo plaukas), Džamija mečetė (XVI a.), sufijų mistiko Hamza Makhdumo šventykla (XVI a.), hindų Khyr Bhavani šventykla, Duranio imperijos fortas ant Hari Parbato kalno (XIX a.), Šivai skirta Šankaračarjos šventykla, Roza Balio šventykla (dalis tikinčiųjų laiko, kad ten palaidotas Jėzus), įvairios kitos hindų ir musulmonų šventvietės. Šrinagare vyksta kašmyriečių muzikos, šokių pasirodymai.

## Istorija
Miestas buvo gyvenamas nuo senovės laikų. Jo pavadinimas sanskritu reiškia „malonusis/šventasis miestas“. Maurijų laikotarpiu čia išplito budizmas. VI a. kraštą užkariavo hefalitai. Nuo 960 m. Šrinagaras tapo Kašmyro sostine. Nuo XIV a. krašte paplito islamas, miestas tapo Mogolų imperijos dalimi. Jai žlugus, miestą valdė sikhai. Po Indijos ir Pakistano nepriklausomybės miestas tapo kovų židiniu. Vietinis Kašmyro maharadža siekė išlaikyti krašto nepriklausomybę, tuo tarpu Pakistanas ir Indija kovojo dėl galimybės teritoriją okupuoti.

Šrinagare ir toliau vyksta etninio pagrindo konfliktai – musulmoniško miesto gyventojai priešinasi Indijos valdžiai, kyla neramumai, susirėmimai ir žudynės. Po 1990 m. dauguma nemusulmonų miestą paliko.

## Sportas
* Real Kashmir FC (futbolo klubas);

## Galerija

File:Houseboat- Dal Lake, srinagar Kashmir.JPG|Valtis-namas Dalio ežere
File:Shalimar gardens.jpg|Šalimaro sodai
File:Islam in India.jpg|Mečetė Šrinagare
File:Rozabal.JPG|Rozabalio šventykla
Omar al-Bashir

Generolas leitenantas **Omaras Hasanas Ahmadas al-Baširas** (; g. 1944 m. sausio 1 d.) – dabartinis Sudano prezidentas. Būdamas brigadininku Sudano armijoje, 1989 m. surengė kruviną karinį perversmą ir paėmė valdžią.

2005 m. spalį al-Baširo vyriausybė derybomis užbaigė vieną iš ilgiausių ir kruviniausių karų XX a., Antrąjį Sudano pilietinį karą, ir suteikė ribotą autonomiją Pietų Sudanui. Tačiau tęsėsi smurtinis konfliktas Darfūre, per kurį žuvo tarp 200 000 ir 400 000 žmonių. Jo valdymo metu, šalyje susikūrė įvairios sukilėlių grupuotės ir Darfūre prasidėjo partizaninis karas. Dėl pilietinio karo 2,5 milijono žmonių neteko pastogės ir įsivyravo įtampa tarp Sudano ir Čado.

Al-Baširas - kontroversiška asmenybė tiek gimtinėję, tiek ir pasaulyje. 2008 m. liepos mėnesį, Tarptautinis Baudžiamasis Teismas (TBT) apkaltino al-Baširą dėl genocido, nusikaltimų žmoniškumui ir karo nusikaltimų rengimo Darfūre. 2009 m. kovo mėnesį, teismas išdavė al-Baširo arešto orderį dėl karo nusikaltimų ir nusikaltimų žmoniškumui, tačiau buvo nuspresta, jog nėra pakankamai įrodymų dėl genocido vykdymo. Tačiau, 2010 m. liepos 12 d. teismas nusprendė, kad iš tiesų yra pakankamai įrodymų, dėl genocido ir išdavė antrąjį orderį. Bet Sudano vyriausybė nevykdė teismo orderių. Al-Baširas yra pirmasis valstybės vadovas, kuriam kaltinimus pareiškė TBT. Teismo sprendimui pasipriešino Afrikos Sąjunga, Arabų Lyga, Neprisijungimo judėjimas, Kinija ir Rusija. Wikileaks paskelbė, jog Sudano prezidentas pasisavino 9 mlrd dolerių valstybinių lėšų.
Vėlyvoji Liang

**Vėlyvoji Liang** (tradic. kin. 後梁; supapr. 后梁; pinyin: *Hòu Liáng*) (907 m. liepos 1 d.–923 m.) buvo viena iš penkių dinastijų Penkių dinastijų ir Dešimties karalysčių laikotarpyje. Jos įkūrėjas yra Džu Ven, po mirties žinomas kaip Vėlyvųjų Liang Taidzu. Jis privertė atsistatydinti paskutinį Tangų imperatorių, o po to jį nužudė. Vėlyvoji Liang dinastija išsilaikė iki 923 m., kai ją sunaikino Vėlyvoji Tang.

## Susiformavimas

Džu Ven iš pradžių buvo Huang Čao leitenantas. Tačiau jis nuviliojo geriausius Huang kareivius ir įsikūrė kaip karo vadas Kaifenge. Iki 904 m. jis užvaldė abi Tangų sostines Čanganą ir Luojangą. Džu liepė nužudyti imperatorių Li Je 904 m. ir paskutinį Tangų imperatorių Li Džu nuvertė po trejų metų. 908 m. Li Džu irgi buvo nužudytas Džu Ven įsakymu.

Džu Ven pasiskelbė Vėlyvųjų Liang imperatoriumi 907 m. Liang pavadinimas susijęs su Henanu, kur buvo režimo centras.

## Sunaikinimas

Vėlyvoji Liang valdė beveik visą Šiaurės Kiniją. Vėlyvoji Liang turėjo įtemptus santykius su Šatuo turkais, nes turkų vadas Li Kejong pykosi su Džu Čuandzong nuo Tangų dinastijos laikų. Po Li Kejong mirties jo sūnus Li Cunsu plėtė Dzin karalystės valdas. Li sunaikino Vėlyvąją Liang 923 m. ir įkūrė Vėlyvąją Tangų dinastiją.

## Valdovai

## Išnašos