open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hidradenitas

**Hidradenitas** – prakaito liaukų uždegimas, kurį dažniausiai sukelia auksinis stafilokokas. Moterims dažniau būna pažastyse, vyrams – kirkšnyse. Pažeista vieta iš pradžių parausta, vėliau supūliuoja.

## Išnašos
Rožė (liga)

**Rožė** () – infekcinė liga, kurią sukelia *Streptococcus pyogenes*. Mikroorganizmai sukelia serozinį (išsiskiria serumas), kartais hemoraginį (kraujavimas) odos, o rečiau gleivinės uždegimą. Pakenkta oda stipriai parausta (nuo to ir kilo ligos pavadinimas) ir patinsta. Gali atsirasti ir kiti simptomai: pūslelės, karščiavimas, skausmas su karščio ir dilgčiojimo jutimu, vargina bendras organizmo silpnumas. Rožė gali būti eriteminė, eriteminė pūslinė, eriteminė hemoraginė, pūslinė hemoraginė.

Gydoma antibiotikais (penicilinu, eritromicinu, oksacilinu, ampicilinu, klindamicinu), esant sunkiai ligos formai, skiriami gliukokortikosteroidai. Gali būti taikomos fizioterapijos priemonės (viena jų – poliarizuotos šviesos terapija).

Sergamumas didesnis rudenį ir žiemą.

## Išnašos
Nudegimas

**Nudegimas** () – tai audinių pažeidimas, kurį sukelia vietinis šilumos, cheminių medžiagų, elektros srovės arba radiacijos poveikis.

Pažeidimo sunkumas priklauso nuo nudegimo laipsnio, nudegusio ploto ir vietos, jeigu nudega trečdalis ir daugiau kūno, toks nudegimas dažnai mirtinas. Stipriai nudegina liepsna, karšti skysti metalai, suslėgti garai gali nudeginti ertmes ir organus, susiliečiančius su atmosfera.
 
## Nudegimo laipsniai
Nudegimo laipsnis priklauso nuo temperatūros, jos veikimo trukmės. 

Skiriami trys nudegimo laipsniai:

* **Pirmojo laipsnio nudegimas** () – pasireiškia odos paraudimu ir patinimu. Toks nudegimas dažnai būna nuo saulės spindulių. Ligonis jaučia deginimą, perštėjimą. Praeina per 4–7 dienas. Lieka laikinai padidėjusi odos pigmentacija. Kliniškai būdinga kiek skausminga prisiliečiant, sausa ir paraudusi oda. Gali būti atskirų nedidelių pūslelių. Histologiniu tyrimu randama pažeistų epidermio ląstelių, pažeidimo gylis siekia Malpigijaus sluoksnį.
* **Antrojo laipsnio nudegimas** () – odos dalies nudegimas. Skiriamas:
** *Antrojo A laipsnio nudegimas* – paviršinės dalies odos storio nudegimas. Kliniškai būdingos didelės sveikos ar jau sprogusios subepiderminės pūslės bylojančios apie viso epidermio atsisluoksniavimą nuo pamatinės membranos. Pūslės esti gana didelės, pripildytos audinių skysčio, kartais ir kraujo. Jei pūslės sprogusios, žaizdos dugne matoma rausvos spalvos, drėgnas blizgantis ar kraujingas spenelinio tikrosios odos sluoksnio reljefas, jį lengva pažeisti. Žaizdą skauda prisilietus.
** *Antrojo B laipsnio nudegimas* – giliosios dalies odos storio nudegimas. Pūslės esti jau sprogusios ar nesusidaro iš viso. Kliniškai matomas nekrozės lopas, žaizdos paviršius ryškiai raudonos arba pilkos matinės spalvos. Skausmingumas išlieka, tačiau kapiliarai nebekraujuoja.
* **Trečiojo laipsnio nudegimas** () – oda, kaulai, raumenys suanglėja. Tokius pakitimus sukelia labai didelė temperatūra, gaisras, užtiškus skysto metalo. Šis nudegimas yra pats sunkiausias. Chirurgiškai tenka šalinti mirusius audinius, o nudegusį paviršių reikia uždengti persodinta oda.

## Nudegimų rūšys
* **Terminiai nudegimai** atsiranda tiesiogiai veikiant aukštai temperatūrai (liepsna, garai, karštas skystas metalas).
* **Cheminiai  nudegimai** atsiranda veikiant cheminėms medžiagoms (sieros, druskos, azoto rūgštys; kalio, natrio šarmai; fosforas, kalio permanganatas).
* **Elektros trauma** – nudegimai atsiranda elektros srovės įėjimo ir įšėjimo vietose, trenkus žaibui.
* **Radiaciniai nudegimai** – nudegimai, kuriuos sukelia jonizuojanti spinduliuotė (alfa, beta, rentgeno, gama spinduliai).

## Nuorodos
Programa

**Programa** gali reikšti:

* Programa (kompiuterio) – kompiuteriui ar interpretatoriui skirta instrukcijų seka;
* Programa (renginio) – renginyje (pvz., teatro) numatytų dalių aprašymas.
Auglys

**Auglys** (**navikas**, **tumoras**, **blastoma**) – pakitusių ir neribotai besidauginančių ląstelių darinys. Augliai gali būti piktybiniai ar nepiktybiniai. Piktybiniai augliai auga greitai, susidaro dėl vėžio, tokie augliai gali infiltruotis į aplinkinius audinius bei išplisti į kitas kūno vietas, sudarydami metastazes. Nepiktybiniai augliai neplinta į kitas vietas, bet gali išaugti labai dideli, atstumti aplinkinius audinius, tokie augliai po pašalinimo paprastai neatsinaujina.

Dažnai nepiktybiniai augliai virsta piktybiniais.

Augliai gydomi operacija, jonizuojančiąja spinduliuote, antiblastominiais vaistais. Augliai būdingi visiems stuburiniams gyvūnams.
Mokslas ir gyvenimas

**„Mokslas ir gyvenimas“** – mokslo populiarinimo ir mokslo istorijos mėnesinis žurnalas, leistas 1957–2012 m. Vilniuje.

## Istorija
Steigėja ir iki 1992 m. leidėja „Žinijos“ draugija, nuo 1992 m. leido „Mokslas ir gyvenimas“ redakcija. Sovietmečiu žurnalas publikavo straipsnius įvairiais mokslo, teisės, pramonės, švietimo, literatūros klausimais. Dėl to sparčiai didėjo jo tiražas, 1982 metais pasiekęs 185 tūkst. egzempliorių. Tam nemažai įtakos turėjo žurnalistai Elena Sliesoriūnienė, Antanas Semaška, Ričardas Gavelis, Gedvydas Vainauskas. Tiražas: 1994 m. – 10 000 egz., 2007 m. – 2500 egzempliorių.

## Veikla
Pagrindinės straipsnių temos: gamtos mokslai, visuomenės mokslai, filosofija, teisė, medicina, pramonė, žemės ūkis, transportas, ryšiai, kosmonautika, kultūra, švietimas, kalba ir literatūra, mokslo ir technikos istorijos klausimais, skelbė mokslo, technikos naujoves.

Redakcijos kolegija: Valdas Adamkus, Juozas Banionis, Edmundas Čapas, Algirdas Gaižutis, Jonas Grigas, Saulius Gulbinskas, Paulius Jurkus, Libertas Klimka, Juozapas Algimantas Krikštopaitis, Kęstutis Makariūnas, Vytautas Merkys, Gvidas Mikelinis, Stasys Vaitekūnas, Jurgis Vilemas, Aleksandras Vitkus.

## Vyriausieji redaktoriai
* 1957–1961 m. Karolis Jankevičius
* 1961–1975 m. Jonas Karosas
* 1975–2012 m. Juozapas Baldauskas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Mokslas ir gyvenimas“ – archyvas
Nekrozė

**Nekrozė** (iš senovės graikų kalbos νέκρωσης (nékrōsis) 'mirtis') - tai ląstelių sužalojimo forma, kai dėl autolizės per anksti žūsta gyvo audinio ląstelės. Terminas „nekrozė“ atsirado XIX a. viduryje ir dažniausiai priskiriamas vokiečių patologui Rudolfui Virchovui, kuris dažnai laikomas vienu iš šiuolaikinės patologijos pradininkų. Iš irstančių ląstelių atsiskyrę komponentai (tokie kaip  nukleotidai, fermentai, struktūriniai baltymai ar k.t.) patenka į kraują. Pavyzdžiui, žuvus kardiomiocitams iš jų atsipalaiduoja kreatinfosfokinazė, mioglobinas, nukleotidai, kuriuos kraujyje galima nustatyti jau pirmosiomis valandomis žuvus ląstelėms. Jie yra audinio nekrozės žymenys. Nekrozę gali sukelti:

* Mechaniniai veiksniai – sumušimas, suspaudimas.
* Fiziniai veiksniai – elektra, karštis, šaltis, spinduliai.
* Cheminės medžiagos.
* Mikrobinė infekcija.
* Intoksikacija.
* Sutrikusi širdies veikla.
* Vietinės kraujotakos sutrikimas – trombozė, embolija, ilgalaikis kraujagyslių spazmas.

## Išnašos
Opa

**Opa** () – odos, gleivinės ir gilesnių audinių defektas. Ją sukelia šios priežastys:
*Ilgai trunkantis spaudimas, trynimas, pragulos.
*Cheminės medžiagos (įvairūs cheminiai nudegimai stipriomis rūgštimis, šarmais ar kitomis medžiagomis).
*Infekcija.
*Vėžys ir kiti navikai.
*Centrinės ir periferinės nervų sistemos pažeidimas.
*Karštis, šaltis (nudegimai, nušalimai).  
*Spindulinis poveikis.
Stabligė

**Stabligė** () – ūminė infekcinė liga, kurią sukelia anaerobinė lazdelė *Clostridium tetani*, esanti dirvožemyje, užterštame gyvulių mėšlu. Patekusi į žaizdą, ji sekretuoja specifiniu veikimu pasižyminčius toksinus, kurie paveikia nugaros ir pailgąsias smegenis.

Ligoniui pasireiškia skersaruožių raumenų traukuliai. Ligos inkubacinis periodas – nuo 1 iki 21 dienos, paprastai 6–14 dienų. Užsikrečiama per nešvaraus daikto pradurtą žaizdą, kurioje ligos sukėlėjui susidaro anaerobinės sąlygos. Užkratas taip pat gali pateikti per dideles nešvarias žaizdas, atsiradusias po traumų, atvirų kaulų lūžių, nudegimų, nušalimų, abortų, operacijų.

Efektyviausias gydymo būdas – vakcinacija.

Pirmasis V a. pr. m. e. ligą aprašė Hipokratas. Kas sukelia ligą, 1884 m. nustatė Antonio Carle ir Giorgio Rattone (Turino universitetas), o vakcina sukurta 1924 m.

## Klinika
Esant stabligei, gali pasireikšti karščiavimas, galvos skausmas, ligonis greitai pavargsta, jį pila prakaitas, būna ryškūs sausgyslių refleksai, prasideda traukuliai. Būdingas trizmas – kramtomųjų raumenų spazmai, kuomet neįmanoma praverti burnos; grimasinga veido išraiška.

## Epidemiologija
2015 m. stablige pasaulyje užsikrėtė apie 209 000 žmonių, apie 59 000 iš jų mirė. Palyginus su 1990 m., kai mirė 356 000 žmonių, mirčių sumažėjo. JAV per metus registruojama apie 30 stabligės atvejų (beveik visuomet asmenys nebūna pasiskiepiję).

2010–2023 m. Lietuvoje užregistruoti 22 stabligės atvejai, 8 užsikrėtusieji mirė.

## Išnašos
Konfliktas (reikšmės)

Žodis ***konfliktas*** gali reikšti:

* Konfliktas – dviejų pusių priešiškumo būsena. Taip pat gali reikšti atvirą susidūrimą, kovą;
** Karas, paprastai vadinamas ginkluotu konfliktu;
** Pilietinis nepaklusnumas;
** Pilietinis karas;
** Revoliucija.
* Socialinis konfliktas – visuomeninėje sferoje egzistuojantis priešingų interesų, siekių susidūrimas;
* Politinis konfliktas – dviejų žmonių grupių, turinčių nesuderinamus tikslus, siekis apriboti kitos grupės galimybes siekti tikslo;
* Etninis konfliktas – konfliktas tarp dviejų ar daugiau etninių grupių;
* Religinis konfliktas.
Galvos smegenų sukrėtimas

**Galvos smegenų sukrėtimas** () – galvos smegenų pakitimai, atsirandantys nuo smūgio į galvą buku daiktu. Nukenčia smegenų molekulinė struktūra, todėl būna trumpalaikis sąmonės netekimas, pykinimas, vėmimas, retas pulsas ir kvėpavimas. Sunkesnio smegenų sukrėtimo atveju sužeistasis dažnai neatsimena įvykių prieš traumą.

Pykinimas ir vėmimas gali būti dėl staigaus vestibiulinės sistemos sukrėtimo (taip pat kaip besisukant aplink savo ašį ir paskui sustojus).
Galvos smegenų sumušimas

**Galvos smegenų sumušimas** () – smegenų sužalojimas, atsiradęs dėl sumušimo, peršovimo. Sumušimo židinys gali būti ir priešingoje smūgio pusėje, kai smegenys atsitrenkia į priešingos pusės kaukolės sienelę. Sužalotoje vietoje atsiranda kraujosrūvos ir nekrozė. Be ilgalaikio sąmonės netekimo, vėmimo, sutrikusių kvėpavimo ir širdies veiklos, prisideda raumenų paralyžiai, kalbos, jutimo sutrikimai ir kt. Gali užgyti savaime be medicininės intervencijos.

## Šaltiniai
Referendumas

**Referendumas** – visuotinis šalies, regiono ar valstybės piliečių apklausos būdas balsuojant dėl tam tikro klausimo patvirtinimo ar atmetimo. Referendumas gali būti rengiamas dėl konstitucijos pakeitimo ar patvirtinimo, išrinktojo atstovo atšaukimo, ar dėl kitų vidaus politikos klausimų. Referendumas dėl teritorinio apsisprendimo vadinamas plebiscitu. Numatytas daugelio šalių konstitucijose, o jo tvarką nustato įstatymai.

Įvairiose šalyse referendumai rengiami nevienodai dažnai. Labiausiai referendumai paplitę Šveicarijoje, kur jais sprendžiama palyginus labai daug įvairių klausimų, taip pat Australijoje. Kitur jie rengiami retai, pavyzdžiui Airijoje referendumu vien keičiama konstitucija; kitokie referedumai gali būti rengiami tik išimtinėmis aplinkybėmis ir tokių dar nė karto nėra pasitaikę.

## Lietuvoje

Lietuvoje pirmasis Referendumo įstatymas buvo priimtas 1989 m. lapkričio 3 d. Nuo 2022 m. Lietuvoje galioja Lietuvos Respublikos referendumo konstitucinis įstatymas.

Lietuvos Respublikos konstitucijos 9 straipsnyje sakoma, kad „Svarbiausi Valstybės bei Tautos gyvenimo klausimai sprendžiami referendumu.“ Referendumo skelbimo ir vykdymo tvarką nustato įstatymas.

Referendumai gali būti skelbiami:
* Įstatymų numatytais atvejais Seime
* Jeigu jo reikalauja ne mažiau kaip 300000 piliečių, turinčių rinkimų teisę.

## Šaltiniai
Žibuoklė

**Žibuoklė** () – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos augalų gentis.

Žibuoklės paplitusis Šiaurės pusrutulyje, dažniausiai vidutinių platumų klimato zonose.

## Rūšys
Žibuoklių rūšių sąrašas:
* *[[Hepatica acutiloba]]* DC. 1824
* *[[Hepatica americana]]* Ker Gawl. 1819
* *[[Hepatica conica]]* Kuntze 1891
* *[[Hepatica falconeri]]* (Thomson) Yuz. 1937
* *Hepatica falconeri* Steward 1927
* *[[Hepatica henryi]]* Steward 1927
* *[[Hepatica maxima]]* (Nakai) Nakai 1919
* *Hepatica nobilis* Mill. 1768
* *[[Hepatica nobilis]]* Schreb. 1771 - Triskiautė žibuoklė;
* *[[Hepatica transsilvanica]]* Fuss 1850 - transilvaninė žibuoklė; auga Karpatų kalnų regionuose.
* *[[Hepatica vulgaris]]* Mill.
* *[[Hepatica ×media]]* Simonk. 1887
* *[[Hepatica ×schlyteri]]* B.Mathew 2010

## Žibuoklės Lietuvoje
Lietuvoje savaime auga viena rūšis – triskiautė žibuoklė (*Hepatica nobilis*).

## Šaltiniai
Kraujavimas

**Kraujavimas** arba **hemoragija** – kraujo liejimasis iš pažeistų kraujo indų į aplinką arba į organizmo audinius ir organus.

Kraujavimas gali būti vidinis arba išorinis (per burną, nosį, ausį, šlaplę, makštį ar išangę, arba per žaizdą odoje). Kraujui srūvant į audinius susidaro kraujosruva, daug kraujuojant pasireiškia hematoma. Didžiulis kraujo tūrio organizme sumažėjimas vadinamas hipovolemija, per didelis kraujo netekimas gali baigtis mirtimi. Paprastai sveikas žmogus, nepatyręs rimtų medicininių traumų, gali netekti 10–15 % viso kraujo tūrio (palyginimui, kraujo donorystės metu netenkama 8–10 % kraujo tūrio). Nukraujavus pasireiškia odos blyškumas, silpnumas, galvos svaigimas, mirgėjimas akyse, sumažėja arterinis kraujospūdis, netenkama sąmonės.

## Rūšys
Kraujavimo gausumas priklauso nuo pažeistos kraujagyslės spindžio ir rūšies:

* *arterinis kraujavimas* – stipria pulsuojančia srove teka skaisčiai raudonas kraujas;
* *veninis kraujavimas* – lėtai teka tamsiai raudonas kraujas;
* *kapiliarinis* – negausiai srūva skaisčiai raudonas kraujas, kraujuoja audinio ar organo paviršius;

Staigiai pasireiškęs kraujavimas vadinamas *ūminiu*, gali kilti patyrus traumą, prakiurus skrandžio opai, plyšus aortos aneurizmai, padidėjus kraujagyslių pralaidumui ar sutrikus krešėjimui, pvz., sergant kai kuriomis ligomis. Ilgesnį laiką vykstantis, pasikartojantis, negausus kraujavimas vadinamas *lėtiniu*, gali pasireikšti yrant navikiniam audiniui, sergant opiniu gastritu, vaskulitu. Dėl lėtinio kraujavimo atsiranda mažakraujystė. Taip pat būna nepastebimo, *okultinio* kraujavimo, kuris nustatomas mikroskopu, spektroskopu ar tam tikrais reagentais.

## Priežastys
Kraujavimo priežastys būna šios:
* Padidėjęs kraujagyslių sienelių pralaidumas, pvz., sergant ūmine spinduline liga, C hipovitaminoze, esant uždegimui ir kt.
* Įgimtas ir/ar įgytas kraujo krešėjimo sutrikimas. Įgimtas kraujo krešėjimo sutrikimas yra hemofilija. Tai liga, kai organizme nuo pat gimimo stinga vieno kraujo krešėjimo faktoriaus. Dėl to kraujas nekreša arba kreša labai lėtai. Kraujo krešėjimas taip pat gali sutrikti sergant gelta, sepsiu, skarlatina ir kitomis ligomis.
* Kraujagyslių traumos ir ligos.

## Išorinis ir vidinis kraujavimas

Kai kraujuoja į išorę, toks kraujavimas vadinamas **išoriniu**, o kai kraujuoja į organizmo audinius ar kūno ertmes – **vidinis kraujavimas**.

## Pirminis ir antrinis kraujavimas
Yra pirminis ir antrinis kraujavimas.

Pirminis kraujavimas prasideda tuoj pat sužalojus kraujagyslę. Antrinis kraujavimas – vėliau, kai pirminis jau buvo sustabdytas ar sustojęs.

## Šaltiniai
Savilaida

**Savilaida** gali reikšti:

* **Savilaida** () – savarankiška autorių leidybą;
* Samizdat () – neoficialus, dažnai ir nelegalus knygų, žurnalų ir kitokių leidinių spausdinimas ar dauginimas Tarybų Sąjungoje ir kitose „realaus socializmo“ šalyse.
Sunkusis rokas

**Sunkusis rokas** () – roko muzikos forma, kurios šaknys siekia XX a. septintąjį dešimtmetį. Šioje muzikoje dominuoja atkaklus, „kalantis“ ritmas, trumpos melodinės frazės, ekspresyvus, forsuotas vokalas, palydimas aštraus, karkiančio gitarų gausmo, maištingas dainų turinys.

## Instrumentuotė

Tipiniai sunkiojo roko instrumentai – elektrinės gitaros, bosinė gitara ir būgnai. Dauguma sunkiojo roko grupių turėjo du gitaristus – ritmo ir solo. Solo gitaristas groja solo ir pagrindinius rifus. Sunkiojo roko solo gitaristai, norėdami padidinti solo ir rifų atlikimo greitį atrado įvairių alternatyvių grojimo būdų. Ritmo gitaristo pagrindinis vaidmuo – palaikyti ritmą, akompanuoti solo gitarai ir onizuoti visos grupės atliekamą muziką. Būgnininkas turi išlaikyti ritmą, o bosistas – išlaikyti harmoniją.

## Istorija
Sunkiojo roko šaknys siejamos su tokiomis roko grupėmis, kaip The Doors, The Rolling Stones bei kai kuriais bliuzo atlikėjais (pvz., Janis Joplin). Bei legendiniu roko gitaristu Jimmy Hendrix.

Sunkusis rokas po 1970 m. susiformavo į atskirą kryptį, kuri buvo aiškiai išreikšta Blue Cheer, Cream ir kitų grupių kūryboje.

Sunkusis rokas inicijavo metalo stilių atsiradimą, tiesa, pastarieji gerokai skiriasi savo muzikine struktūra. Sunkiojo metalo pradininkai – Led Zeppelin, Deep Purple ir Black Sabbath neretai priskiriami abiem stiliams iš karto, o grupės kaip AC/DC, Aerosmith, Nazareth ar KISS priskiriamos tik sunkiajam rokui.

Sunkiojo roko muzika didžiausią populiarumą pasiekė tarp 1969 ir 1985 m.
Pankrokas

**Pankrokas** (**punk rock**;  'atliekos', amer. angl. 'kekšė') – roko muzikos atmaina, susiformavusi JAV XX a. aštuntojo dešimtmečio pradžioje iš *garage rock*, pasižyminti paprastumu, energingumu, greitumu.

Jungtinę Karalystę pankroko banga užplūdo 1976-aisiais. Esminis postūmis buvo minėtais metais įvykęs niujorkiečių „The Ramones“ turas Didžiojoje Britanijoje, nors nemažai įtakos turėjo ir ankstesnė britų glamroko banga.

Nors iš esmės takoskyra tarp *[[garage rock]]* ir pankroko nėra griežta. Kaip pirmąsias JAV punk grupės būtų galima įvardinti *[[The Stooges]]* ir MC5 iš Detroito bei *[[New York Dolls]]*, *[[The Ramones]]* ir *[[The Dictators]]* iš Niujorko. Tarp pirmųjų grupių Jungtinėje Karalystėje – *[[Sex Pistols]]*, *[[The Clash]]*, *[[The Damned]]*
.
Tokios pankroko grupės kaip *[[Rancid]]*, *[[The Offspring]]*, *[[Bad Religion]]*, *[[Screeching Weasel]]*, *[[Green Day]]* pankroką iškėlė iš pogrindžio ir pristatė platesnėms masėms.

Pankroko muzikai būdinga paprasta muzikinė struktūra, didžioji dalis pankroko dainų neviršija dviejų minučių. Pankroko muzika yra neatsiejama pankų judėjimo dalis.

## Punk muzikos stiliai
* Anarcho-punk 
* Anti-folk 
* Dance punk
* Deathrock/Goth punk
* Garage punk
* Glam-punk 
* Electro-punk 
* Hardcore punk
* Horror punk 
* Oi! 
* Grunge-Punk
* Pop punk  
* Proto punk 
* Psychobilly 
* Queercore 
* Ska punk 
* Skate punk
* Straight edge
* Street punk

## Susiję muzikos stiliai
Pankrokui taip pat artimi stiliai yra:
* Deathrock
* Garage rock
* Gypsy punk
* Glam rock
* Grindcore
* Grunge 
* No Wave
* Post-punk
* Psychobilly
* Thrash
* New Wave
Gūžys (liga)

**Gūžys** () – skydliaukės išvešėjimas ar padidėjimas. Jis būna endeminis, sporadinis ir epideminis. Atsiradimo priežastys – jodo trūkumas aplinkoje, vitaminų trūkumas, blogos sanitarinės sąlygos. Anatomiškai gūžys gali būti tolygiai išsivystęs (*struma diffusa*), mazginis (*struma nodosa*) ir mišrusis (*struma diffusonodosa*).

Endeminė gūžio forma gydoma joduota druska, kitų gydymas medikamentinis, chirurginis.

## Išnašos
Nuožvarba

**Nuožvarba** () – lėtinis dermatitas, pasireiškiantis odos paraudimu ar pamėlynavimu. Pažeista oda niežti, kartais įplyšta, atsiranda opos.

Paprastai nužvarbsta rankų pirštai, bet gali būti pažeista nosis, ausys, blauzdos. Nuožvarbą sukelia nuolatinis nelabai stiprus ilgas atšalimas, pavyzdžiui, metalinių detalių čiupinėjimas ir kt. Teigiamai veikia šiltos vonios ir kitos šiluminės procedūros. Vasarą nuožvarbos reiškiniai paprastai pranyksta.

## Šaltiniai
Plukė

**Plukė** (*Anemone*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos augalų gentis. Gentį sudaro apie 120 rūšių. 

Lotyniškas pavadinimas kildinamas iš graikų k. žodžio *anemos* 'vėjas'; augalo vainiklapius nešioja vėjas. 

Daugiamečiai žoliniai augalai su cilindriškais arba gumbo pavidalo šakniastiebiais. Apatiniai lapai kotuoti, suskaldyti ar plaštakiškai įskelti. Stiebo lapai trys. Žiedai pavieniai, gana dideli. Apyžiedis paparastas, vainikėlinis. Kuokelių ir piestelių daug. Vaisiai – riešutėliai su trumpais snapeliais. 

Lietuvoje 3 rūšys:

Image:Anemone nemorosa0.jpg|Baltažiedė plukė
Image:Anemone ranunculoides 300303.jpg|Geltonžiedė plukė
Image:Anemone sylvestris flower 110503.jpg|Lieknoji plukė
Rezus faktorius

**Rezus faktorius** – eritrocitų antigenas (agliutinogenas), esantis tam tikrų beždžionių ir apie 85 % žmonių eritrocituose. Šis faktorius pirmą kartą buvo rastas beždžionių *[[Makaka|Macaca rhesus]]* kraujyje. Apie 15 proc. žmonių populiacijos šio faktoriaus neturi.

Tie žmonės, kurių kraujyje yra Rh faktorius, turint omenyje kraujo savybes, vadinami *rezus teigiamais* (Rh+), o tie, kurie jo neturi – *rezus neigiamais* (Rh-). Šis agliutinogenas skiriasi nuo AB0 kraujo grupių agliutinogenų tuo, kad Rh - žmonės iš anksto neturi antikūno (agliutinino) rezus faktoriui. Jei Rh neturinčiam žmogui bus perpilamas Rh+ kraujas, pasigamins rezus antikūnai ir gali įvykti hemolizė ar šokas.

Rezus antikūnai gali pasigaminti ir Rh - motinos kraujuje nėštumo metu, kai vaisius yra Rh+. Tuomet rezus antikūnai iš motinos kraujo pro placentą gali patekti į vaisiaus kraują. Dėl to neretai vaisius žūva, įvyksta persileidimas arba priešlaikinis negyvo vaisiaus gimdymas. Kartais motina išnešioja tokį vaisių, bet tada naujagimis gali sirgti įgimta hemolizine gelta. Šiuo atveju iš motinos kraujo patekę į vaisiaus kraują rezus antikūnai po gimdymo ardo naujagimio Rh+ eritrocitus. Ši liga nesunkiai pagydoma naujagimiui perpilant kraują, kuris neturi antikūnų prieš Rh+ eritrocitus.
Baltažiedė plukė

**Baltažiedė plukė** (*Anemone nemorosa*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos, plukių (*Anemone*) genties augalas.

Daugiametis (gyvena 5–8 metus), 6–30 cm aukščio žolinis augalas. Šakniastiebis ilgas (iki 30 cm), horizontalus rudas arba gelsvas. Stiebas stačias, plikas arba šiek tiek plaukuotas. Antroje vasaros pusėje stiebai ir lapai nuvysta, žiemoja šakniastiebis, kurio senoji dalis apmiršta, o auga naujos ataugos. Pamatinis lapas vienas (arba jo visai nebūna), ilgakotis, triskiautis, giliai suskaldytas. Stiebiniai: lapai trys, sudaro menturį, triskilčiai, vidurinė skiltis triskiautė, kraštinės dviskiautės, abipus negausiai plaukuoti. Iš stiebinių lapų menturio išauga žiedkotis, kurio viršūnėje yra žiedas. Apyžiedis paprastas. Žiedlapiai 6–12 – balti, išorinė pusė kartais švelniai rausva arba rausvai violetinė. Kuokelių daug, geltoni. Piestelių daug. Vaisiai – pailgi riešutėliai lenktais snapeliais, apaugę trumpais plaukeliais, su mėsingomis ataugėlėmis. Vaisius platina skruzdėlės.

Žydi balandžio – gegužės mėn., kol medžiai dar be lapų. Kartais žydi antrą kartą rugsėjo – spalio mėn. Auga lapuočių, spygliuočių ir mišriuose miškuose, krūmuose, parkuose, miškapievėse. Mėgsta vidutinio drėgnumo humusingus dirvožemius. Nuodingas.
 
Visose augalo dalyse yra saponinų, glikozido ranunkulino, askorbino rūgšties, mineralinių medžiagų.

Lietuvoje labai dažna. Rūšis paplitusi Vakarų Europoje. Augalas nuodingas. Darželiuose kaip dekoratyvinis augalas auginamos pilnavidurės formos.

## Literatūra
Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 44 psl.
Geltonžiedė plukė

**Geltonžiedė plukė** (*Anemone ranunculoides*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos, plukių (*Anemone*) genties augalas.

Daugiametis žolinis augalas. Šakniastiebis rudas, žvynuotas, šakotas. Stiebas stačias, 7-30 cm aukščio. Pamatinių lapų dažniausiai nėra arba tik vienas, su ilgu lapkočiu. Stiebiniai lapai trys, trumpakočiai, aukščiau vidurio sudaro menturį. Lapo lakštai suskaldyti į 3 pjūkliškai dantytais kraštais skiautes; viršutinė jų pusė plika, apatinė truputį plaukuota. Žiedai vienas arba du (labai retai daugiau), ant ilgų plaukuotų žiedkočių, gana dideli. Apyžiedžio lapeliai 5 (retai daugiau), geltoni, plaukuota apatine puse. Kuokelių ir piestelių daug, jie gerokai trumpesni už apyžiedžio lapelius. Vaisiai – plaukuoti, lenktais snapeliais riešutėliai, susitelkę į apskritą vaislapyną. Vaisius platina skruzdėlės.

Žydi balandžio – gegužės mėn., šiek tiek vėliau už baltažiedę plukę. Dažna visoje Lietuvoje. Auga miškuose, pamiškėse, krūmuose, parkuose, drėgnuose ir derlinguose dirvožemiuose.

Kaip ir dauguma vėdryninių – nuodinga. Kaip dekoratyvinė auginama soduose, parkuose, darželiuose.

Antžeminėje augalo dalyje yra alkaloidų, saponinų, lapuose – 0,1 % askorbino rūgšties, mineralinių medžiagų.

## Literatūra
**Pavasarį žydintys augalai*, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 46 psl.
Lieknoji plukė

**Lieknoji plukė** (*Anemone sylvestris*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos, plukių (*Anemone*) genties augalas.

Daugiametis žolinis augalas. Šakniastiebis trumpas, rudai juodas, vertikalus arba įstrižas, su gausiomis kuokštinėmis šaknimis. Stiebas 15-20 cm aukščio, su vienu, retai 2 žiedais. Apatiniai lapai ilgakočiai, plastakiškai įskelti į 3-5 dalis, plaukuoti. Stiebo lapai trys, maždaug stiebo viduryje sudaro menturį; lapkočiai trumpi, suskaldyti į 3 nusmailėjusiomis viršūnėmis dalis. Žiedai statūs, 3,5-7 cn pločio, ant ilgų žiedkočių. Apyžiedžio lapeliai 5 (rečiau 7-8), elipsiški, balti, išorinė pusė švelniai violetinė. Kuokelių daug, jie trumpesni už apyžiedį. Piestelių daug. Sutelktinis vaislapynas pailgai rutuliškas. Vaisiai – smulkūs, iki 3 mm ilgio, apaugę baltais minkštais plaukeliais, trumpais snapeliais riešutėliai.

Žydi gegužės – birželio mėn. Lietuvos šiaurinėje dalyje reta, į pietus dažnesnė, o vakarinėje dalyje visai neaptinkama. Auga sausesnėse vietose, pamiškėse, upių bei ežerų šlaituose, retuose pušynuose ir miško aikštelėse, aptinkama tik kalkinguose, lengvos sudėties dirvožemiuose. Augalas dekoratyvus, lapai turi daug askorbo rūgšties.

## Literatūra
Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 114 psl.
Šilagėlė

**Šilagėlė** (*Pulsatilla*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos daugiamečių augalų gentis. Tai gražiai žydintys pavasariniai augalai, turintys liemenines šaknis ir nešakotą stiebą, ant kurio auga suskaldyti į daugelį skilčių lapai. Auga Šiaurės Amerikos prerijose ir Eurazijoje.

Lietuvoje auga 5 rūšys:
*Vėjalandė šilagėlė (*Pulsatilla patens*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
*Paprastoji šilagėlė (*Pulsatilla vulgaris*). **Pav.**
*Pievinė šilagėlė (*Pulsatilla pratensis*) 
*Tamsiažiedė šilagėlė (*Pulsatilla nigricans*) Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Pelekas

**Pelekai** – žuvų neporinės ir porinės plaukimo plokštumos, žuvų giluminis vairas.

Neporiniai pelekai:
* nugarinis (vienas arba keli; *Dorsale*);
* uodeginis pelekas (*Caudale*);
* analinis pelekas (*Anale*).
Poriniai pelekai:
* krūtininiai pelekai (*Pectorale*);
* pilviniai pelekai (*Ventrale*).

Pelekai sudaryti iš kaulinių stipinų (). Pelekai išsivystė diferencijuojantis ištisinei nugaros pelekinei raukšlei.
Antriniai lytiniai požymiai

**Antriniai lytiniai požymiai** – lytį rodančių ir lytinės brandos metu atsirandančių požymių ir funkcijų visuma, susiformuojanti maždaug 10–18 gyvenimo metais. Skiriama nuo pirminių lytinių požymių, apibūdinančių lytinius organus. Šie požymiai priklauso nuo pirminių, jų raidą lemia lytiniai hormonai, jie pradeda ryškėti lytinės brandos metu.

Antriniams lytiniams požymiams priskiriama kaulų ir raumenų sandara, kūno sudėjimas (proporcijos), poodinis riebalų sluoksnis, plaukuotumas, krūtinės forma, pieno liaukų raida, balso tembras, specifinė elgsena. Tiek berniukams, tiek ir mergaitėms ima augti plaukai ant gaktos ir pažastyse, sparčiai vystosi lytiniai organai.

Labiausiai išoriškai pastebimi antriniai lytiniai požymiai yra krūtys, gaktos plaukų augimo forma (vyro auga link bambos, moters link vulvos), juosmuo (moters platesnis) ir pečių lankas (vyrų platesnis).

## Mergaitės
Veikiant moteriškiems hormonams, mergaitės pradeda sparčiau augti (padidėja ūgis ir svoris, sparčiai auga galūnės), keičiasi kaulų forma, praplatėja klubai, apvalėja kūno formos (ypač apie sėdmenis, šlaunis ir pilvą), oda tampa plonesnė ir švelnesnė. Pradeda formuotis krūtys, kuriose kaupiasi riebalinis audinys, išryškėja segmentinis apskritimas aplink spenelius, auga plaukai ant vulvos – pas mergaites gaktos plaukai ima augti anksčiau nei pas berniukus ir pasižymi moterims būdinga žemyn nukreipto trikampio forma, su aiškia viršutine linija virš gaktos. Prakaito liaukos, ypač esančios pažastyse, ima gaminti prakaitą, kuris turi moterims būdingą kvapą. Padidėjusi riebalų liaukų sekrecija skatina spuogų atsiradimą. Praėjus 2–3 metams nuo antrinių lytinių požymių pasirodymo (maždaug sukakus 12–13 metų), daugeliui mergaičių prasideda mėnesinės – pagrindinis lytinio subrendimo požymis, rodantis, kad organizmas jau yra pasiruošęs nėštumui. Tačiau organizmo visiškai subręsta tik po keleto metų, per kuriuos antriniai požymiai toliau vystosi ir dauginimosi sistema pasiruošia galimai motinystei.

## Berniukai
Berniukams antrinių požymių atsiradimas visų pirma susijęs su spartesniu augimu, raumenų masės didėjimu. Formuojasi vyriška figūra (praplatėja pečiai), sparčiau ima augti varpa ir sėklidės (dėl ko jas gali šiek tiek skaudėti), pasikeičia gerklų sandara, ima žemėti balsas („balso mutacija“), atsiranda sėklidžių kapšelio odos pigmentacija, auga plaukai ant gaktos (viršun kylanti gaktos plaukų linija – vyro trikampis) ir pažastyse, taip pat ant įvairių kūno vietų – krūtinės, pečių, kojų, rankų. Kalasi ūsai ir barzda, išryškėja Adomo obuolys. Šiuo laikotarpiu berniukams šiek tiek pabrinksta krūtinės liaukos, pajautrėja speneliai. Sulaukus 12–15 metų jau ima rastis lytinis susijaudinimas, o naktimis – savaiminiai sėklos išsiliejimai, vadinami poliucijomis.

## Šaltiniai
Laktacinė amenorėja

**Laktacinė amenorėja** – fiziologiniai pokyčiai moters organizme po gimdymo, kuomet moteris nepatiria mėnesinių. Šis laikotarpis trunka įvairiai – nuo 4 iki 24 mėnesių ir kartais dar ilgiau.

Tai vienas iš kontracepcijos būdų, kuris galioja tuomet, kai moteris žindo kūdikį (laktacijos metu). Šio metodo patikimumas siekia maždaug 98 proc., tačiau tam yra būtinos trys sąlygos:
* moteriai po gimdymo dar nėra prasidėjusios mėnesinės,
* kūdikis yra pusės metų amžiaus arba mažesnis,
* kūdikis maitinamas krūtimi reguliariai, jam neduodama jokių papildomų skysčių ar maisto, nenaudojamas čiulptukas ir žindoma be didelių pertraukų (pertraukos ne ilgesnės nei 4 valandos visą parą).

Jeigu bent viena iš šių trijų sąlygų neišpildyta – moteris turi imtis kito kontracepcijos metodo. Maitinančiai motinai geriausiai tinka prezervatyvas, diafragma, gimdos kaklelio gaubtuvėlis, gimdos spiralė arba spermicidinės priemonės. Mišrios hormoninės piliulės nerekomenduotinos dėl juose esančio hormono estrogenų, kuris slopina pieno gamybą.
Lytiniai požymiai

**Lytiniai požymiai** – fiziologiniai, anatominiai ir funkciniai požymiai, nustatantys priklausomybę kuriai nors lyčiai – vyriškai arba moteriškai. Kalbant apie žmonių lytinius požymius, dažniausiai išskiriamos dvi požymių grupės (priklausomai nuo to, kada jie atsiranda):

* pirminiai – tai požymiai, susiję su lytinių organų sandara; jie ima formuotis embriogenezės metu, dar įsčiose, o visai susiformuoja prieš gimstant;
* antriniai – šie požymiai tiesiogiai neatlieka dauginimosi funkcijos, tačiau jie padeda atsirasti lytinei traukai (tarpusavio traukai tarp lyčių), užsimegzti meilei. Jie priklauso nuo pirminių požymių, vystosi veikiami lytinių hormonų ir atsiranda lytinės brandos laikotarpiu.

Kai kurie autoriai išskiriai ir tretinius lytinius požymius (su lytimi susijęs elgesys ir mąstymo stereotipai).

## Šaltiniai
Virkštelė

**Virkštelė**, *bambagyslė* – virvelės pavidalo darinys, jungiantis placentą su vaisiumi. Virkštelę sudaro dvi arterijos, viena vena, jas supa drebutinis audinys, kurį daugiausia sudaro - hialurono rūgštis. Ji būna apie 50–60 cm ilgio. Pro virkštelės kraujagysles vaisius gauna iš motinos organizmo deguonies ir maisto medžiagų. Kartais nėštumo ar gimdymo metu virkštelė gali apsivynioti apie vaisiaus kūno dalį (ranką, koją ar kaklą), tuomet sutrinka vaisiaus vystymasis ir jis gali žūti.
Žmogaus vaisius

**Žmogaus vaisius** ( – 'atžala') – žmogaus vystymosi stadija tarp gemalo ir naujagimio. Trunka maždaug nuo trečiojo nėštumo mėnesio (devintosios savaitės), kai susidaro placenta, iki gimdymo.

Pirmąsias 8 nėštumo savaites nuo apvaisinimo žmogaus gyvybė vadinama gemalu. Apie devintą savaitę jis ima įgauti žmogui būdingų bruožų, 3-ojo mėnesio pabaigoje yra 8–9 cm dydžio, nėštumo viduryje apie 25 cm, prieš gimdant – apie 50 cm ūgio ir virš 3 kg svorio. Vaisiaus judesiai prasideda nuo 12-osios nėštumo savaitės, nors dažniausiai moteris juos pajunta ne anksčiau kaip 18–20-ąją savaitę. Apie 4 mėnesį ima formuotis išoriniai lytiniai organai. Nuo nėštumo vidurio jau galima aptikti širdies plakimą, kuris apie dukart dažnesnis nei mamos. 28-ąją nėštumo savaitę vaisius siekia 35 cm ūgio ir sveria apie 1 kg.

## Šaltiniai
Gemalas

**Gemalas**, **embrionas** () – organizmo vystymosi stadija pradedant zigota ir baigiant gimimu arba išsiritimu iš kiaušinio.

Organizmuose, kurie dauginasi lytiniu būdu, spermai apvaisinus kiaušialąstę susidaro ląstelė vadinama *zigota*, kuri turi abiejų tėvų DNR. Gyvūnų, augalų ir kai kurių protistų zigota pradeda dalintis mitozės būdu ir atsiranda daugialąstis organizmas. Šio proceso rezultatas yra embrionas.

## Žmogaus gemalas
Žmogaus gemalas – tai raidos stadija per pirmąsias 8 savaites po apvaisinimo. Ilgą laiką nesant technikos, leidžiančios pamatyti vaisiaus išvaizdą gimdoje ankstyvose vystymosi stadijose, buvo teigiama, kad iki 12-tos savaitės gemalas mažai panašus į žmogų.

## Augalų gemalas
Augalų gemalas – tai sėklos sudėtinė dalis, maisto medžiagų sandėlis jaunam daigui maitintis. Gemalas vystosi iš apvaisintos kiaušialąstės (*zigotos*). Zigota tuoj apsitraukia celiuliozine sienele ir pradeda dalytis.

Dviskilčių augalų gemalas iš pradžių išleidžia aiškiai įžiūrimą **šaknelę** (*radicula*), dvi sėklaskiltes ir tarp jų įsiterpusį **pumpurėlį** (*plumula*), sudarytą iš lapų pradmenų ir stiebo augimo kūgelio.

Vienaskilčių augalų subrendusios sėklos gemalą taip pat sudaro šaknelė ir pumpurėlis. Šaknelę gaubia šakniamakštė, o pumpurėlį – diegiamakštė.

## Gemaliniai lapeliai

Yra trys gemaliniai lapeliai: ektoderma, mezoderma ir endoderma, kurie susidaro iš epiblasto.

## Šaltiniai
Sula

**Sula** – maistinių medžiagų, sukauptų medžių šaknyse, tirpalas, kuris pavasarį perduodamas po žiemos atsigaunančio medžio vainikui. Iš beržų ir klevų gaunamos sultys, vartojamos kaip gėrimas.

## Maisto chemija
Suloje yra nemažai svarbių mineralinių medžiagų Šviežioje beržų suloje nustatyti devyni makro- ir mikroelementai.

mg kg-1:
* Cu vario 0,09
* Fe geležies 0,67
* Cr chromo 0,02
* Mn mangano 1,17
* Zn cinko 1,49
* Na natrio 14,5
* Mg magnio 22,0
* Ca kalcio 56,5
* K kalio 115,0

Beržų suloje būna 1-2 %, o klevų – 2-4 % (cukrinių klevų (*Acer saccharum*) – iki 20 %) cukraus.

## Gavimas
Lietuvoje sula buvo gana populiarus gėrimas iki XX a. vidurio.

Tinkama gėrimui sula pradeda bėgti, vidutinei paros temperatūrai pakilus iki 4-5 °C, tokia sula bėga 1-2 savaites. Klevai sulą ima duoti maždaug savaite anksčiau, nei beržai.

Sula gaunama, medžio kamieno apačioje pragręžus nedidelę, kelių centimetrų gylio skylutę, į kurią įstatomas latakėlis sulai surinkti. Baigus rinkti sulą, skylutė užkemšama šakele ar mediniu kamščiu, užtepama sodo tepalu arba derva. kad neįsimestų puvinys.

Per sezoną iš vieno beržo galima surinkti iki 100 ar daugiau litrų sulos. Klevai sulos duoda ne tiek daug, tačiau ji būna cukringesnė (senovėje naudota maisto saldinimui). Iš beržų, nedarant jiems žalos, galima saikingai leisti sulą 10 metų.
Paprastoji šilagėlė

**Paprastoji šilagėlė** (*Pulsatilla vulgaris*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos daugiametis žolinis augalas. Labai panaši ir maišoma su pievine šilagėle (*Pulsatilla pratensis*), nuo kurios skiriasi apyžiedžio lapeliais, kurie dukart ilgesni už kuokelius. Šakniastiebis tvirtas, stiebas status, jo pamate lapai sudaro skrotelę. Lapo lakštas plunksniškas, su įskeltomis dalimis. Žiedai pavieniai, iš pradžių varpelio pavidalo, vėliau prasiskečia. Apyžiedžio lapeliai melsvai violetiniai. Augalas kuokelių ir piestelių turi daug. Vaisiai apaugę plaukeliais. Šaknis siekia iki 1 m gylio.

Auga šlaituose, sausuose miškuose. Paplitusi Vidurio Europoje, pietų Skandinavijoje. Lietuvoje paplitimas neaiškus.
Sudėtis

**Sudėtis** – vienas pagrindinių aritmetikos veiksmų.
Paprasčiausiu atveju sudėtis du skaičius (**dėmenis**) paverčia vienu – **suma**. Sudedant daugiau nei du skaičius, sudėtis taikoma dviem skaičiams, tada rezultatas sudedamas su sekančiu ir t. t. Atvirkštinė sudėties operacija yra atimtis.

Sudėtis yra apibrėžiama natūraliųjų, sveikųjų, racionalių, iracionaliųjų, realiųjų ir kompleksinių skaičių aibėse. Be to, sudėtį taip pat galima atlikti ir su skaičiais susietomis struktūromis, pavyzdžiui, vektoriai ir matricos, kurių komponentai yra šie skaičiai.

## Savybės
### Komutatyvumas

Sudėtis yra komutatyvi operacija, tai reiškia, kad pertvarkius dėmenis rezultatas nepasikeičia:
:a + b = b + a.

Pavyzdžiui: 2+3= 5 = 3+2.

### Asociatyvumas

Sudėtis yra asociatyvi operacija, tai reiškia, kad grupuojant dėmenis rezultatas nepasikeičia:
:(a + b) + c = a + (b + c).

Pavyzdžiui: (3+5)+2=8+2=10=3+7=3+(5+2).

### Neutralus elementas
Pridėjus nulį prie bet kurio skaičiaus, tas skaičius lieka nepakitęs, kitaip tariant, nulis yra *neutralus sudėties elementas*:

:a + 0 = 0 + a = a.

Bet kokio skaičiaus sudėtis su jam priešingu (sudėties atžvilgiu) lygi 0.

Fizikos ir panašiose formulėse sudedami tik vienodais matavimo vienetais išreikšti dydžiai (m + m, kg + kg bet ne m + kg). Tuo sudėtis skiriasi nuo daugybos ir dalybos (m/s – greitis).

## Žymėjimas

Kai išrašomi visi dėmenys, suma žymima pliusu („+“). Jei kažkiek dėmenų praleidžiama, jie gali būti pakeisti daugtaškiu, taigi, pavyzdžiui, skaičių nuo 1 iki 100 suma rašoma taip: 1 + 2 + … + 99 + 100. Daugelio dėmenų suma žymima sumavimo simboliu – didžiąja graikiška raide sigma:
:  \sum_{i=m}^{n} x_{i} = x_{m} + x_{m+1} + x_{m+2} + \dots + x_{n-1} + x_{n}. 

Pliuso ženklas **+** (Unicode:U+002B; ASCII: `&amp;#43;`) yra lotyniško žodžio *et* (reiškiančio *ir*) santrumpa. Jis randamas matematiniuose tekstuose, parašytuose dar 1489 m.

## Nuorodos

## Šaltiniai
Menopauzė

**Menopauzė** ( – mėnesinės + *pause* – nutrūkimas) – moters mėnesinių ir tuo pačiu vaisingumo išnykimas, kuris pasireiškia 45–55 gyvenimo metais (vidutiniškai 52 metų) ir yra sąlygojamas susilpnėjusios kiaušidžių funkcijos. Tuo metu moters organizmas persitvarko, pakinta hormonų veikla – kiaušidės nustoja gaminusios estrogenus. Menopauzė nustatoma paprastai tik po to, kai ji įvyko – praėjus maždaug metams po paskutinių mėnesinių. Kartais (maždaug 1 proc. atvejų) menopauzė gali būti labai ankstyva (), kai kiaušidžių funkcija susilpnėja jau apie 40 gyvenimo metus.

Moters klimaksas susijęs su estrogeno lygio mažėjimu. Moteris klimakterinis periodas nusako psichologinius, emocinius, hormoninius bei fizinius pokyčius susijusius su menopauze. Skiriamos trys klimakso stadijos: premenopauzė (trunka iki 4 m., kol išnyksta mėnesinės); menopauzė (mėnesinių išnykimas, tarp 45–55 metų); postmenopauzė (prasideda išnykus mėnesinėms). Lytiniai hormonai, reguliuojantys ciklinius procesus, pasibaigus kiaušidžių veiklai, dar kurį laiką gaminasi.

Normalus klimaksas praeina be liguistų požymių. Sergančioms moterims sutrinka kraujagyslių veikla, nervai, atsiranda klimakterinis sindromas. Būdingi sutrikimai: vegetaciniai, kraujagyslių (muša karštis, svaigsta galva, pykina, prakaituojama, skauda sąnarius, stuburą, sutrinka pusiausvyra), neuropsichiniai (moteris tampa jautri, irzli, blogai miega, susilpnėja atmintis, atsiranda baimės jausmas, apima depresija); endokrininiai (sustiprėja antinksčių ir skydliaukės veikla); širdies ir kraujagyslių sistemos (svyruoja arterinis kraujospūdis, pulsas neritmiškas, kyla temperatūra). Būdingiausias simptomas – muša karštis. Tai trunka 2–3 mėnesius, kartojasi nuo kelių iki keliolikos kartų per parą. Kartais niežti išorinius lyties organus, dėl mėnesinių ciklo sutrikimų ilgai kraujuoja iš gimdos. Sunkiausia moterims, sergančioms cukriniu diabetu, hipertonine liga, bronchine astma. Klimakteriniams reiškiniams išvengti gydytojai gali skirti pakaitinę hormonų terapiją – tai specifiniai hormoniniai vaistai, kurie palaiko hormoninį moters organizmo ciklą.

Klimaksas susijęs su funkciniais sistemos, reguliuojančios organizmo ciklinius procesus, sutrikimais. Klimakso pradžią rodo sutrikęs mėnesinių ciklas – pakinta menstruacijų ritmas ir intensyvumas, makšties gleivinė suplonėja, tampa mažiau elastinga, sumažėja gimda. Klimakso vyksmą sąlygoja lytinių hormonų cikliškumo pokyčiai, kuriuos lemia hipofizės ir kiaušidžių veikla, mažiau gaminasi folikulino. Daugeliui moterų klimakso eigoje lytinis gyvenimas iš esmės nepasikeičia. Dėl menopauzės metu sumažėjusio hormonų kiekio moterims dažniau pasitaiko makšties sausumas. Retais atvejais moters lytiniai takai taip susiaurėja, kad sueitis tampa nemaloni, todėl moteris palaipsniui gali prarasti lytinį potraukį.

Panašus reiškinys (andropauzė) pasireiškia vyrams. Menopauzė būdinga ir kitiems primatams.

## Šaltiniai
Aruba

**Aruba** – sala Karibų jūroje, priklausanti Nyderlandams ir turinti autonomijos statusą. Administracinis centras – Oranjestadas. Arubos sala yra Pavėjinių salų grupėje. Oficialios kalbos – olandų ir papiamento.

## Istorija
Seniausi gyventojai aravakų genčių indėnai. Salą 1499 m. atrado ispanų konkistadoras A. de Ocheda (*Ojeda*). Nuo 1527 m. ji priklausė Ispanijai. XVII a. I pusėje dėl Arubos varžėsi Ispanija, Didžioji Britanija ir Nyderlandai ir 1634 m. sala atiteko pastarajai. XVII-XVIII a. buvo svarbus jūrų prekybos, iš Afrikos gabenamų vergų perskirstymo centras. 1863 m. panaikinus vergovę sala patyrė ekonominį nuosmukį. Iki XX a. vidurio Nyderlandų Antilų kolonijos dalis. Nuo 1954 m. Nyderlandų Antilų federacijos narė.

## Teisinis statusas
1986 m. Aruba išstojo iš federacijos ir įgijo specialų statusą, pagal kurį Nyderlandai kontroliuoja teritorijos gynybos ir užsienio politiką, o visus vidaus klausimus, įskaitant pinigų ir teismų sistemų, valstybės įstaigų darbą, teisingumo vykdymą, pajamų, mokesčių ir muitų politiką vykdo Arubos vyriausybė. Nyderlandų monarchas skiria Arubos gubernatorių, kuris yra formalus Arubos vadovas. Arubos įstatymus leidžia parlamentas, renkamas ketverių metų kadencijai. Parlamentą sudaro 21 narys. Vykdomąją valdžią vykdo Arubos vyriausybė, atskaitinga parlamentui.

## Geografija
Aruba yra 193 km² ploto Karibų sala. Salą supa koraliniai rifai, o jos paviršius yra iš klinties susidariusios žemos kalvos. Vyrauja tropinis klimatas. Didžiausias salos miestas po Oranjestado yra Sint Nikolasas. Saloje yra Arikoko nacionalinis parkas, kuriame yra aukščiausia šalies viršukalnė Jamanota (188 m). Parkas užima apie 18 % salos teritorijos.

### Klimatas
Aruba nėra uraganų zonoje, todėl ištisus metus saloje vyrauja vasariški orai ir vėsinantys pasatai. Oranjestade sausio viduryje temperatūra būna apie 26 laipsnius šilumos, o liepos – 29 laipsniai. Aruboje trūksta geriamojo vandens, todėl čia gėlinamas jūros vanduo.

## Ekonomika
Svarbiausia ūkio šaka – naftos perdirbimas. Čia perdirbama iš Venesuelos ir Meksikos atvežama nafta. Plėtojama chemijos, elektrotechnikos, maisto (tabako, romo) pramonė, laivų remontas. Saloje auginamos agavos, citrusiniai augalai, daržovės, tabakas. Žemės ūkis prastai išplėtotas. Vakarinė dalis pritaikyta turizmui. Svarbi žvejyba.

Svarbiausi Arubos prekybos partneriai yra Nyderlandai, JAV, Kolumbija ir Venesuela.

Oficiali salos valiuta yra Arubos florinas.

### Turizmas
Dėl palankaus klimato sala yra labai patraukli turistams. Poilsiautojai mielai laiką leidžia balto smėlio paplūdimiuose. Aruboje puikus klimatas banglentininkams, pakrantėse būna gana „geros bangos“ ir palankūs vėjai. Daugiausia turistų atvyksta iš JAV.

## Gyventojai
Miestuose gyvena 45,4 %, kaimuose 56,6 % gyventojų. Gyventojų prieaugis sudaro 6,1 %, tai yra 4 vieta pasaulyje.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Turizmo portalas
Versijų kontrolės sistema

**Versijų kontrolės sistemos** – sistemos, leidžiančios saugoti informaciją apie įvairias failų versijas. Šiuolaikinės versijos kontrolės sistemos atlieka ir daugiau funkcijų: sujungia keleto vartotojų vienu metu atliktus pakeitimus, kaupia duomenis apie tai, kas ir kaip keitė dokumentus, sukuria tekstus, glaustai parodančius, kaip pasikeitė dokumento turinys bei leidžia tinklo pagalba keisti šį turinį iš bet kurios pasaulio vietos. Versijų kontrolės sistema yra vienas pagrindinių laisvos programinės įrangos kūrimo įrankių, tačiau ji naudojama ir kitokiai techninei dokumentacijai rengti. Kai kada ją naudoja ir menininkai.

## Versijų kontrolės sistemos
* CVS
* Git
* Mercurial
* Microsoft Visual SourceSafe
* RCS
* Subversion

## Nuorodos
* GNU Revision Control System (RCS)
* GNU Concurrent Versions System (CVS)
* Subversion
Naujasis Testamentas

**Naujasis Testamentas (NT)** – Biblijos dalis, 27 krikščionių veikalai, parašyti IV a., dauguma jų labai trumpi. Parašytas senąja graikų kalba. Lietuvių kalba pirmą kartą išleistas 1701 metais.

Šią knygą sudaro 4 Evangelijos: Mato, Jono, Luko ir Morkaus, skirtingais aspektais nušviečiančios Jėzaus gyvenimą ir mokymą, kartu su Apaštalų darbais, kur tęsiama Evangelija pagal Luką ir pasakojama apie pirmuosius 30 krikščionių Bažnyčios gyvavimo metų. Vėliau yra 13 Pauliaus laiškų, parašytų įvairioms bažnyčioms ir asmenims; 8 kitų pirmųjų krikščionių valdovų laiškai; ir Apreiškimas Jonui – apokalipsės knyga: paskutinių dienų įvykiai prieš Paskutinį teismą.

Visos 27 NT knygos gali būti suskirstytos į tris dalis:
* Istorinės knygos:
** Mato evangelija
** Morkaus evangelija
** Luko evangelija
** Jono evangelija
** Apaštalų darbai
* Apaštalų laiškai:
** Laiškas romiečiams
** Pirmasis laiškas korintiečiams
** Antrasis laiškas korintiečiams
** Laiškas galatams
** Laiškas efeziečiams
** Laiškas filipiečiams
** Laiškas kolosiečiams
** Pirmasis laiškas tesalonikiečiams
** Antrasis laiškas tesalonikiečiams
** Pirmasis laiškas Timotiejui
** Antrasis laiškas Timotiejui
** Laiškas Titui
** Laiškas Filemonui
** Laiškas hebrajams
** Jokūbo laiškas
** Pirmasis Petro laiškas
** Antrasis Petro laiškas
** Pirmasis Jono laiškas
** Antrasis Jono laiškas
** Trečiasis Jono laiškas
** Judo laiškas
* Pranašystės:
** Apreiškimas Jonui