open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Paul Strathern

**Polas Straternas** (; g. 1940 m. Londone) – britų rašytojas ir mokslininkas.

## Biografija

Studijavo Trinity College Dubline. P. Straternas yra sukūręs penkis romanus, parašęs daugybę knygų apie mokslą, filosofiją, istoriją, literatūrą, mediciną ir ekonomiką. Jo darbai išversti į daugiau nei dvidešimt pasaulio kalbų. 

## Apdovanojimai

*1972 m. jo romanas "A Season in Abysinia" laimėjo Somerseto Moemo premija. 
*Jo knyga apie chemijos istoriją "Mendelejevo sapnas" (2001) buvo patiekusi į galutinį kandidatų sąrašą *[[Aventis]]* prizui gauti.

## Knygos

* Philosophers in 90 Minutes;
* The Big Idea: Scientists Who Changed the World;
* The Medici: Godfathers of the Renaissance;
* Napoleon in Egypt (2007)

.
.
Pozicinis karas

**Pozicinis karas** arba **apkasų karas** () – kariavimo forma, naudojant užimtas teritorijas, sudarytas iš daugybės apkasų, kuriuose kariai yra labai gerai apsaugoti nuo smulkių priešo apšaudymų ir gerai apsaugoti nuo artilerijos ugnies. Ko gero, žymiausias pozicinio karo pavyzdys yra Vakarų frontas Pirmajame pasauliniame kare. Pozicinis karas tapo aklavietės ir beprasmiškos kovos simboliu.

Pozicinis karas vykdavo tuomet, kai naujos priešo apšaudymo technologijos nebuvo suderintos su panašia pažanga kariuomenės mobilume. Tokie technologiniai nesutapimai buvo priežastis varginančio karo, kuriame besiginanti pusė turėjo pranašumą. Pirmajame pasauliniame kare abi kariavusios pusės fronte pastatė sudėtingas apkasų ir griovių sistemas, apsaugotas nuo užpuolimo spygliuota viela. Teritorija tarp kariaujančių pusių apkasų linijų (žinoma kaip „niekieno žemė“) buvo visiškai pažeidžiama nuo artilerijos ugnies iš abiejų pusių. Net sėkmingos atakos dažnai pareikalaudavo daug aukų.

## Išnašos
Paežerojus

**Paežerojus (Paežeris)** – ežeras Kaišiadorių rajono savivaldybėje, Rumšiškių seniūnijoje. Ežeras telkšo Rumšiškių miške, šalia magistralės . Vandens telkinys savo forma ištisęs šiaurės – pietryčų kryptimi 0,59 km, didžiausias plotis iki 0,16 km. Altitudė 82,8 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Ežeras nenutekantis, priklauso Kauno marių intako Pravienos baseinui.

Prie Paežerojaus ežero , Rumšiškių pusėje, įrengta poilsiavietė  su miško baldais, laužaviete, kita minimalia rekreacine įranga lankytojams. Šalia veši prižiūrimi įvairaus tankumo medynai. Šiame pakraštyje vietovė pakili, su nuolydžiu į ežero pusę. Pakrantės pelkėtos, supantis pušynas ir mišrus miškas su pušimis priskiriamas kertinėms miško buveinėms.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sąrašas:Kaišiadorių rajono ežerai
Lauren Faust

**Loren Faust** (, g. 1975 m. liepos 25 d. netoli Anapolio) – JAV animatorė.

Mokėsi Kalifornijos menų institute.

Kūrė kadruotes animaciniam serialui „The Powerpuff Girls“. Ten susitiko su būsimu vyru, Kraigu MakKrakenu.

Vienu iš pagrindinių kūrinių laikomas animacinis serialas „My Little Pony: Friendship is Magic“.

## Išnašos

## Nuorodos
* Puslapis „DeviantArt“
Sosnovas (reikšmės)

**Sosnovu** () vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:

* Sosnovas (Štabino valsčius);
* Sosnovas (Barglavo valsčius).
Ilgiai (reikšmės)

**Ilgiai** gali reikšti:

* Kaimas Lietuvoje:
** Ilgiai (Zarasai);
* Ežeras Lietuvoje:
** Ilgiai;
* Kaimas Lenkijoje:
** Ilgiai (Lenkija);
* Ežerai Lenkijoje:
** Ilgiai (ežeras);
** Ilgiai (ežeras Lenkijoje).
Paganis

**Paganis** () – Italijos miestas Kampanijoje, Salerno provincijoje.

## Istorija

Prieš romėnams įsiviešpataujant Pietų Italijoje *Taurania* buvo svarbiausias miestas Sarno upės slėnyje. Herkulaniumas, Pompėja, Stabijos ir Sorentas buvo ne tokie svarbūs. Miestas buvo Romos sąjungininku iki 309 m. pr. m. e., kai prisidėjo prie sukilusių samnitų. 308 m. pr. m. e. Tauranija atmušė romėnus, kurie norėjo išsilaipinti Sarno žiotyse, bet 307 m. pr. m. e. miestas buvo apgultas ir pasidavė. Romėnų laikais miestas buvo vadinamas *Barbatianus*, su juo buvo elgiamasi gerai, tad jis išliko ištikimas net po Kanų mūšio.

Hanibalas sugriovė miestą 216 m. pr. m. e. Gyventojai sugrįžo atėjus taikai. Barbacianas buvo ištikimas per Sąjungininkų karą. 73 m. pr. m. e. jį nusiaubė Spartakas.

IX a. mieste gyveno maža saracėnų kolonija.

Miestas buvo sujungtas su Nočera Inferiore ir pavadintas *Nuceria Paganorum* pagal Paganių šeimą, kuri gyveno *Curtis in Plano* pilyje Paganyje.
Nočera Inferiorė

**Nočera Inferiorė** () – miestas Italijoje, Kampanijoje, Salerno provincijoje. Miestas yra Albino kalno papėdėje, 20 km į pietryčius nuo Neapolio.

## Istorija

Prieš romėnams įsiviešpataujant Pietų Italijoje *Nuceria Alfaterna* buvo vienas svarbiausių miestų Sarno upės slėnyje. Herkulaniumas, Pompėja, Stabijos ir Sorentas buvo ne tokie svarbūs. Miesto monetose pavaizduotas upės dievas. Nočera buvo ištikima Romai iki 309 m. pr. m. e., kai sukilo kartu su samnitais. Taip pat rastas alfabetas *nucerino*, kilęs iš etruskų rašto. 308 m. pr. m. e. Nočera atmušė romėnus, kurie norėjo išsilaipinti Sarno žiotyse, bet 307 m. pr. m. e. miestas buvo apgultas ir pasidavė. Romėnai su miestu elgėsi gerai, tad jis išliko ištikimas net po Kanų mūšio.

Hanibalas sugriovė miestą 216 m. pr. m. e. Gyventojai sugrįžo atėjus taikai. Nočera buvo ištikima per Sąjungininkų karą, nors priklausomi miestai sukilo, kai buvo suformuotos jų savivaldos. Nočerai atiteko Stabijos žemės po to, kai tą miestą 89 m. pr. m. e. sugriovė Sula. 73 m. pr. m. e. jį nusiaubė Spartakas.

Nočera anksti tapo vyskupystės centru ir XII a. palaikė popiežių Inocentą II kovoje su Rodžeriu Siciliečiu ir smarkiai nukentėjo dėl to pasirinkimo. XIII a. miestas vadinosi *Nuceria Christianorum* (Krikščionių Nočera), nes Frydricho II įkurta saracėnų kolonija Lučera anksčiau vadinosi *Nuceria de Apulia*. Tačiau pačioj Nočeroj buvo saracėnų kolonija IX a.

1385 m. Karolis III Neapolietis apgulė popiežių Urboną VI Nočeros pilyje.

Nuo XV a. iki 1806 m. miestas buvo vadinamas *Nuceria Paganorum*. Dabar 1,5 km į vakarus yra Paganio miestas.
Jalovas (reikšmės)

**Jalovu**  vadinami:

* Kaimai Lenkijoje ():
** Jalovas (Augustavo apskritis);
** Jalovas (Suvalkų apskritis);
* Ežeras Lenkijoje:
** Jalovas (ežeras).
Gurai (reikšmės)

**Gurais** vadinamos šios gyvenvietės:

* Lietuvoje:
** Gurai;
* Lenkijoje (): 
** Gurai (Palenkės vaivadija);
** Gurai (Sedlcų apskritis).

* Gurai - Gurijos gruzinai, kalbantys savita tarme.
* Gurai - Gurų kalbomis kalbančių tautų grupė Afrikoje.
Jeziorkai (reikšmės)

**Jeziorkais** () vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:

* Jeziorkai (Augustavo apskritis);
* Jeziorkai (Seinų apskritis);
* Jeziorkai (Suvalkų apskritis).
Skafatis

**Skafatis** () – miestas Italijoje, Kampanijoje, Salerno provincijoje.

Skafatis yra prie Sarno upės. Po tiltu per upę Sarnas pasidalina į atšakas.
Sant Antimas

**Sant Antimas** () – miestas Italijoje, Kampanijoje, Neapolio provincijoje. Miestas yra 13 km į šiaurę nuo Neapolio.
Rytų fryzų kalba

**Rytų fryzų kalba** arba ***Zaterlando fryzų kalba*** – iš germanų prokalbės kilusi kalba, vartojama šiaurės vakarų Vokietijoje. Ji artima kitoms fryzų kalbomis – šiaurės fryzų kalbai, kuria, kaip ir rytų fryzų, kalbama Vokietijoje, ir vakarų fryzų kalbai, kuria kalbama Nyderlanduose. Vartojama Zaterlando mieste ir apylinkėse.

## Senoji rytų fryzų kalba ir jos išnykimas
Senąja rytų fryzų kalba buvo kalbama Rytų Fryzijoje (*Ostfriesland*), regione tarp Lauverio ir Vėzerio upių, Žemutinėje Saksonijoje. Senoji kalba turėjo dvi dialektų grupes: Vėzerio fryzų (rytuose) ir Emso fryzų (vakaruose). Nuo 1500 m. kalbančiųjų pradėjo mažėti ir kalba neišliko iki šių dienų. Emso fryzų kalba išnyko XVII a. viduryje, o Vėzerio fryzų kalba laikėsi iki 1700 m. Šią kalbą dar buvo galima išgirsti 1723 m.

## Kalbantieji
Dabartine Rytų fryzų kalba šneka maždaug 2250 žmonių. 2000 žmonių ja kalba gerai, tai yra šių žmonių gimtoji kalba. Dauguma jų yra senosios kartos, dėl to Rytų fryzų kalba yra nykstanti kalba.

## Nuorodos
*
John Foster Dulles

**Džonas Fosteris Dalesas** (*John Foster Dulles*, 1888 m. vasario 25 d. – 1959 m. gegužės 24 d.) buvo JAV valstybės sekretorius, kol prezidento pareigas nuo 1953 iki 1959 m. ėjo Dvaitas Eizenhaueris. Dž. Dalesas buvo viena ryškiausių asmenybių Šaltojo karo pradžioje, žymus dėl savo kategoriško nusistatymo prieš komunizmą visame pasaulyje. Jis inicijavo prancūzų palaikymą Pirmojo Indokinijos karo metu bei buvo vienas pagrindinių žmonių, organizavusių CŽV operacijas perversmams Irane 1953 m. (Operacija Ajax) ir Gvatemaloje 1954 m. (Operacija PBSUCCESS).

|-
Pomiljano d'Arkas

**Pomiljano d’Arkas** () – miestas Italijoje, Kampanijoje, Neapolio provincijoje.

Mieste yra kelios automobilių ir aeronautikos gamyklos. Čia įsikūręs Elasis, Fiat tyrimų centras.

Per Antrą Pasaulinį karą Pomiljano d’Arke buvo pakilimo laukas ir bazė, kuriuos bombardavo JAV oro pajėgos. Vėliau tuo lauku naudojosi amerikiečiai.

## Sportas
* Pomigliano CF – futbolo klubas; rungtyniavo moterų Serie A.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Reigano doktrina

**Reigano doktrina** () buvo politinė strategija, kuria rėmėsi JAV prezidento Ronaldo Reigano administracija paskutiniaisiais Šaltojo karo metais siekdama sumažinti Tarybų Sąjungos įtaką pasauliui. Nors Reigano doktrinos buvo laikomasi mažiau nei dešimtmetį, ji buvo JAV užsienio politikos pagrindas nuo devintojo dešimtmečio pradžios iki pat Šaltojo karo pabaigos 1991 m. Laikydamasi šios politikos JAV rėmė prieš komunistus kovojančius sukilėlius bei karines diktatūras, tiekė ginkluotę, siekė pašalinti komunistus Afrikoje, Azijoje bei Lotynų Amerikoje.
Gulbinas (Gibų valsčius)

**Gulbinas** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Gibų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

## Istorija
Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.


Vaizdas:Gulbin - Cross.jpg
Sarnas

**Sarnas** () – miestas Italijoje, Kampanijoje, Salerno provincijoje. Miestas yra 60 km į rytus nuo Neapolio.

## Istorija

Prieš prijungiant miestą prie Neapolio karalystės, buvo Sarno grafystė, kurią valdė Orsinių, Kopolų, Sutavilų ir Kolonų šeimos.

1998 m. gegužės 5 d. Sarną ir aplinkinius Kvindičio, Siano ir Bračiljano kaimus nuniokojo nuošliaužos. 180 namų buvo sugriauti, 450 apgadinti, žuvo 161 žmogus. Nuošliaužas sukėlė stiprios liūtys, trukusios kelias dienas, bet kaltinamas ir aplinkos programų trūkumas. Italijos aplinkos apsaugos ministerija išleido keletą įstatymų, kurie vadinami Sarno vardu.

## Miestai partneriai
*  Abergavenis, Velsas, Jungtinė Karalystė (nuo 1998 m.)
Molotovo planas

**Molotovo planas** buvo 1947 m. sukurta Tarybų Sąjungos sistema, siekusi suteikti pagalbą nuo Antrojo pasaulinio karo nukentėjusioms Rytų Europos valstybėms. Tai buvo TSRS alternatyva Maršalo planui. Tarybų Sąjungos užsienio reikalų ministras Viačeslavas Molotovas atsisakė priimti Maršalo plano teikiamą pagalbą ir vietoje jo pristatė Molotovo planą, kuris vėliau išaugo į Ekonominės savitarpio pagalbos tarybą.

## Molotovo plano valstybių sąrašas
* Tarybų Sąjunga
* Lenkija
* Čekoslovakija
* Rytų Vokietija
* Vengrija
* Bulgarija
* Rumunija

## Išnašos
Supervalstybė

**Supervalstybė** – valstybė, užimanti dominuojančią poziciją ekonomikoje, tarptautiniuose santykiuose bei geopolitikoje, karinėje srityje. Ši sąvoka pirmą kartą buvo pavartota 1944 m., siekiant pakeisti imperijos sąvoką, mat ši kėlė nemalonių asociacijų su imperializmu ir okupacijomis, dėl kurių kilo I ir II pasauliniai karai.

Šia sąvoka buvo apibūdintos trys galingiausios valstybės – Britų imperija, Tarybų Sąjunga ir JAV. Po Antrojo pasaulinio karo Britų imperija pradėjo byrėti, karo nuostoliai buvo labai dideli, ekonomika beveik sunaikinta, kolonijos reikalavo nepriklausomybės, karinė galia ženkliai sumenko ir negalėjo sustabdyti atsiskyrimo. Prasidėjus tokiam imperijos nuosmukiui, JAV ir TSRS liko vienintelėmis supervalstybėmis pasaulyje. Negalėdamos pasidalinti įtakos zonų Europoje, Azijoje ir kituose žemynuose, pradėjo konkuruoti tarpusavyje, konfliktai vėliau peraugo į Šaltąjį karą. Pasibaigus Šaltajam karui ir 1991 m. žlugus Tarybų Sąjungai, JAV liko vienintelė supervalstybė pasaulyje.

Rusija, Brazilija, Kinija, bei Indija yra laikomos pagrindinėmis kandidatėmis tapti supervalstybėmis XXI a. Kinija ir Rusija yra laikomos realiausiomis kandidatėmis gauti supervalstybės statusą. Kinijos sparčiai besivystanti ekonomika ir didėjanti karinė galia meta iššūkį JAV dominavimui, o Rusijos karinės kampanijos ir geopolitiniai konfliktai didina galingiausios, po Jungtinių Valstijų, pasaulio valstybės įtaką tarptautinėje arenoje.

## Taip pat skaitykite
* G7
* G8
* G20
* BRICS

## Išnašos
Mesinos provincija

**Mesinos provincija** () – Italijos provincija Sicilijoje. Provincijos sostinė – Mesina.

Provincijos plotas – 3247 km², tai sudaro 12,6 % Sicilijos ploto. Mesinos provincijai priklauso Lipario salos (išskyrus Saliną), kurios yra Lipario savivaldybėje. Teritorija kalnuota, išskyrus lygumas upių žiotyse. Didžiausia lyguma yra tarp Milaco ir Barčelona Poco di Goto, kuri su Mesina sudaro miestų aglomeratą, kuriame gyvena apie 500 000 gyventojų. Dauguma gyventojų gyvena pajūryje, kalvų miestai apleisti nuo XIX a.

Per provinciją teka Alkantara ir Polina, kuri sudaro sieną su Palermo provincija vakaruose.

## Didžiausios savivaldybės

## Išnašos
Rosanas

**Rosanas** () – Italijos miestas Kalabrijoje, Kozencos provincijoje. Miestas yra 3 km nuo Taranto įlankos, jį garsina marmuro karjerai.

## Istorija

Miesto pavadinimas Romos imperijos laikais buvo *Roscianum*. Imperatorius Hadrianas II a. pastatė ar perstatė uostą, kuris galėjo priimti 300 laivų. Vėliau Rosanas minimas kaip galinga tvirtovė, kurios nesugebėjo užimti Alarikas I ir Totila.

Vietiniai buvo ištikimi Bizasntijai, čia buvo įsikūręs jos strategas. VI a. Rosano evangelijos turi didelę istorinę ir meninę vertę.

Saracėnai neužėmė miesto, o 982 m. imperatorius Otonas II trumpam atėmė Rosaną iš Bizantijos. Graikiškus bruožus miestas išsaugojo ilgai po normanų atvykimo, ką rodo Rosano polinkis į graikiškas, o ne lotyniškas bažnytines apeigas. Rosanas išsaugojo daug privilegijų valdant Štaufenams ir Angevinams, bet nusmuko po feodalizacijos 1417 m.

Rosanas atiteko Sforzoms ir Žygimantui Senajam, o 1558 m. Pilypas II Habsburgas jį prijungė prie Neapolio karūnos, nes nebuvo tikima Bonos Sforcos testamentu Giovanni Lorenzo Pappacoda naudai. Valdant Bonai ir jos motinai Izabelei Rozanas buvo literatūrinio gyvenimo centru. Valdant ispanams jis nusmuko.

1612 m. karalius pardavė Rosaną Aldobrandini šeimai, kuri 1637 m. perdavė jį Borgezėms, valdžiusioms iki 1806 m. Miestas priklausė Neapolio respublikai 1799 m. Gyvenimo sąlygos nepagerėjo po Italijos suvienijimo, tad daug gyventojų emigravo.

Rosanoje gimė popiežiai Jonas VII ir Urbonas VII. Čia gimė ir Šv. Nilas Jaunesnysis, kuris įkūrė Grotaferatos abatiją ir kurio gyvenimo aprašymas duoda daug žinių apie X a. Pietų Italiją.

## Šaltiniai
Sonata Vaicekauskienė

**Sonata Vaicekauskienė** – Lietuvos teisininkė, antstolė.

## Biografija

## Antstolės praktika

* Teismo antstolė nuo 1992 me. rugsėjo mėn. iki 2002 m. gruodžio mėn. Teismo antstolių kontoroje prie Kauno miesto apylinkės teismo.
* Nuo 2003 m. sausio 2 d. Antstolės Sonatos Vaicekauskienės kontora.
* Nuo 2003 m. iki 2011 m. Antstolių rūmų atstovė Kauno apygardoje, nuo 2011 m. Antstolių garbės teismo pirmininkė.

Sonata Vaicekauskienė yra susijusi su rezonansine pedofilijos byla, kuomet Kėdainių rajono apylinkės teismas 2011 m. gruodžio 16 d. priėmė sprendimą  Neringos Venckienės globojamą jos velionio brolio Drąsiaus Kedžio ir Laimutės Stankūnaitės dukrą perduoti jos motinai. Antstolė vadovavo Kėdainių teismo sprendimo sėkmingam įvykdymui, kuomet buvo prievarta paimta mergaitė iš globėjos namų Garliavoje 2012 m. gegužės 17 d. Tai sukėlė didžiulę prieštaringų vertinimų bangą. Prieštaringų vertinimų bangą buvo sukėlęs ir nepavykęs teismo sprendimo vykdymas, kovo 23 d. vykęs ten pat, globėjos N. Venckienės namuose.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sonatos Vaicekauskienės darbo istorija
Radiofonas

**Radiofonas** (*radio* +  balsas) − įstaiga, rengianti radijo programas ir perduodanti jas transliavimui arba transliuojanti jas pati. Dažniau apibrėžiama žodžiu „transliuotojas”, nors pastarasis turi platesnę prasmę ir apima ne tik įstaigas (juridinius asmenis), bet ir fizinius asmenis, rengiančius ir transliuojančius radijo programas.

Pagrindinės radiofono dalys:
* redakcija (korespondentai, redaktoriai, vertėjai),
* studija (garso įrašymo aparatūra, jos operatoriai, diktoriai),
* administracija (radiofono vadovybė).
Radiofono, kuris pats transliuoja savo parengtą programą, žinioje dar yra ir radijo stotis – techninių priemonių (siųstuvų, fiderių, antenų), skirtų parengtoms radijo programoms siųsti, visuma.

Lietuvoje radiofonijos vystymosi pradžioje (iki 1944 m.) veikė šie radiofonai:
* Valstybės radiofonas (Kaune) – nuo 1926 m.
* Vilniaus radiofonas – nuo 1927 m.
* Klaipėdos radiofonas – nuo 1936 m.

1944 m. šie trys radiofonai buvo sujungti į vieną – Radiofikacijos ir radiofonijos komitetą prie Lietuvos SSR Liaudies komisarų tarybos, tapdami šio komiteto redakcijomis.
Alstonia pneumatophora

***Alstonia pneumatophora*** – stepukinių (Apocynaceae) šeimos, *[[Alstonia]]* genties lapuotis medis.

## Paplitimas
Šie medžiai natūraliai paplitę Pietryčių Azijoje – Malakos pusiasalyje, Sumatros, Borneo ir Sulavesio salose.

## Biotopas
Auga iki 100 m aukščio altitudėse, dažniausiai gėlavandeninguose pelkynuose ar kitose šlapiose vietovėse, durpingame dirvožemyje bei gana derlinguose aliuviniuose – upių salpų dirvožemiuose.

## Matmenys
Tai greitai augantys medžiai, dažniausiai esantys aukščiausiose miško medžių pakopose. Užauga daugiau kaip 85 m į aukštį ir apie 205 cm kamieno skersmeniu.

## Požymiai
kamienas su baltomis, pieninėmis sultimis arba lateksu. Lapai kiek pailgi, atvirkščiai kiaušiniški, tai yra viršutinė dalis, tolyn nuo lapkočio platėjanti. Žiedai geltonai balti apie 7 mm skersmens. Vaisiai žali, 24 cm ilgio. Sėklos su plaukeliais, kurias nuo medžių išnešioja vėjas.

## Pavadinimai
Borneo saloje vietiniai gyventojai vadina *Pulai lilin*, *tambaelek* pavadinimais.
Mokslinio, lotynų kalba šios rūšies medžio pavadinimo autorius Cornelis Andries Becker, gyvenęs 1874–1963 metais.

## Nuorodos
* Mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per (theplantlist.org), (ipni.org), (tropicos.org), (kew.org) *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
* Apie Alstonia pneumatophora per asianplant.net, *Anglų k.*
* Apie Alstonia pneumatophora per florasingapura.com (iliustruota nuotraukomis) , *Anglų k.*
* Apie Alstonia pneumatophora per iucnredlist.org, *Anglų k.*
Oksana Malaja

**Oksana Malaja** (; g. 1983 m. lapkričio 4 d.) – 1991 m. Ukrainoje rasta sulaukėjusi 8 metų mergaitė, didžiąją dalį savo gyvenimo gyvenusi sulaukėjusių šunų gaujoje. Ji buvo perėmusi daug šunų elgesio ypatumų, jai buvo sunku išmokti kalbėti. Po suradimo ji gyveno Odesos klinikoje protiškai atsilikusiems žmonėms. 

## Biografija
Oksanos tėvai nesirūpino ja, ir būdama trejų metų Oksana atsidūrė ne namuose. Jos šeima gyveno nuskurdusioje vietovėje, kur klaidžiojo nemažai sulaukėjusių šunų. Mergaite ėmė rūpintis šunys, o ji išmoko jų elgesio. Valdžios atstovams aptikus šunų mergaitę ir pabandžius ją paimti, pirmą kartą nepasisekė, nes šunys ją apgynė. Oksana urzgė, lojo, bėgiojo keturiomis, prieš valgydama apuostydavo maistą. Pasirodė, kad jos klausa, uoslė ir rega tapo gerokai jautresnės. 

Vėl su žmonėmis atsidūrusi mergaitė mokėjo pasakyti tik „taip“ ir „ne“. Oksanai buvo sunku vystyti socialinius ir emocinius įgūdžius. Iki tol jai stigo stimulų vystyti intelektą ir socialinį bendravimą, ilgą laiką visa jos turėta bendravimo patirtis buvo su šunimis. Kadangi ji negirdėjo bendraujančių žmonių kalbos, jai buvo sunku vystyti savo kalbos gebėjimus.

Šiuo metu Oksana kalba, daugelis jos elgesio trūkumų ištaisyti. Ja besirūpinantys gydytojai teigia, kad labai mažai šansų, kad ji kada nors galės įsilieti į normalią žmonių visuomenę.

## Nuorodos
* Maugliai 
* ''Daily Telegraph'' article
* Оксана Малая. Девочка-собака.
Vakarų pusrutulis

**Vakarų pusrutulis** – Žemės rutulio paviršiaus dalis, esanti į vakarus nuo tarptautinio atskaitos meridiano (einančio per Grinvičą (D. Britanija)) ir į rytus nuo antimeridiano (tarptautinės datos keitimosi linijos). Priešingas pusrutulis vadinamas Rytų pusrutuliu.

Vakarų pusrutulyje yra Šiaurės Amerika, Pietų Amerika, pačios vakarinės Afrikos ir Europos dalys, labiausiai rytinis Rusijos galiukas, didžiuliai Okeanijos plotai ir dalis Antarktidos. Į jį neįeina Aleutų salos, esančios į pietryčius nuo žemyninės Aliaskos dalies.
Vakarų pusrutulyje gyvena daugiau kaip milijardas gyventojų.

Politinėje plotmėje naudojama Vakarų pusrutulio sąvoka apima tik Šiaurės ir Pietų Amerikas (Naujasis Pasaulis) ir gretimas salas.

Bandant Vakarų pusrutulį apibrėžti taip, kad į jį neįeitų jokia Senojo Pasaulio dalis, jo ribomis kartais laikomi 20-asis vakarų meridianas ir jam priešingas 160-asis rytų meridianas.
Taip apibrėžiant į Vakarų pusrutulį:
* visiškai neįeina Europos ir Afrikos žemyninės dalys,
* neįeina maža šiaurrytinės Grenlandijos dalis,
* įeina didesnė rytinės Rusijos ir Okeanijos dalis (pvz., Naujoji Zelandija).

## Šalys, esančios abiejuose pusrutuliuose
Valstybės, per kurias eina tarptautinis atskaitos meridianas (vardinamos nuo šiauriausių):
* 
*  (Dėl Sabos, Bonairės ir Sint Estatijaus salų, esančių Antiluose. Žemyninė Nyderlandų dalis yra Rytų pusrutulyje.)
* 
* 
* 
* 
* 
* 

Valstybės, per kurias eina 180-asis meridianas (vardinamos nuo šiauriausių):
* 
* 
* 
* 
*  (Prancūzijos užjūrio teritorijų dalis)

## Vakarų pusrutulio šalys, esančios ne Amerikos žemynuose
Sąraše pateiktos valstybės, kurios bent dalinai yra Vakarų pusrutulyje, bet ne Šiaurės ar Pietų Amerikose
* 
*  (JAV)
* 
* 
*  (Naujoji Zelandija)
*  (Danija)
* 
*  (Žemyninė Prancūzija)
** 
** 
* 
* 
*  (Danija) (Geografiškai dalis Šiaurės Amerikos, politiškai – dalis Europos)
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
** 
*  (Naujoji Zelandija)
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  (Naujoji Zelandija)
* 
* 
* 
** 
** 
** 
** 
** 
** 

## Išnašos
Boltenhagenas

**Boltenhagenas** () – Vokietijos kurortas prie Baltijos jūros.

Įsikūręs žvejybos uostas. Turistams siūlomi privatūs paplūdimiai. 

## Sportas
2012 m. mieste vyko pasaulio Laser Radial buriavimo čempionatas.

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
Platmena

**Platmena** (; iš  'viršutinė kardo geležtės dalis ties smaigaliu') – kardo geležtės praplatėjimas ties smaigaliu, būdingas daliai Azijos ir Rytų Europos kardų. Praplatėjimas padidina geležtės viršūninės dalies inerciją, kas didina kertamąją gebą. Tokiu kardu kertant ir mažesnė jėga užtikrina tokį patį efektyvumą. 

Platmena gali būti aiškiai išreikšta arba susidaranti geležtei tolydžiai platėjant. Vienuose karduose ašmenis turi tik priekyje, kituose – turi ašmenis ir nugarėlės pusėje. 


Vaizdas:Indian_tulwar_-_talwar_sword.jpg|Talvaras su silpnai išreikšta platmena
Vaizdas:Chinese saber.jpg|Kiniškas dao su ryškia platmena


## Nuorodos

Iliustracijos:
* Vengriško-lenkiško tipo kardas su platmena
Lamecija Termė

**Lamecija Termė** () – Italijos miestas Kalabrijoje, Katancaro provincijoje. Miestas yra rytiniame pakrantės lygumos, vadinamos Piana di Sant'Eufemia, pakraštyje.

## Istorija
Lamecija Termės savivaldybė atsirado 1968 m. sausio 4 d. sujungus Nikastrą, Sambiazę, Sant'Eufemija Lameciją.

### Nikastras
Nikastras atsirado IX a., kai Bizantija pastatė pilį, pavadintą Naująja (*Neo Castrum*). Normanų grafas Robert Guiscard čią įkūrė didelį Benediktinų vienuolyną, pavadintą Šv. Eufemijos vardu, 1062 m. Ilgą laiką miestas priklausė Karačiolų šeimai, o vėliau D'Akvinams. 1638 m. žemės drebėjimas sugriovė abatiją ir miestą (žuvo daugiau nei 100 gyventojų). Sugriuvo ir normanų pilis, kurią išplėtė imperatorius Frydrichas II. XVIII a. siautėjo potvyniai ir kiti žemės drebėjimai. Daugiausiai Nikastrą gyventojai paliko XIX a. pabaigoje, XX a. pradžioje ir po Antro Pasaulinio karo.

### Sambiazė
Sambiazės pirtys buvo labai garsios romėnų laikais. Jas vadino *Aque Ange*, o miestą - *Turres*. Anksčiau graikų valdymo laikais miestas vadinosi *Melea*, truputį vėliau *Terina*. miestą sugriovė ostgotai, bet VII a. jį kaip Sambiazę atstatė Bazilianiai, bėgantys iš Sicilijos. Jų vienuoliai pastatė daugybę bizantietiškų vienuolynų, įskaitant Šv. Blezo, nuo kurio kilo miesto pavadinimas. Vienuoliai švietė vietinius, užmezgė draugiškus santykius su kitais Bizantijos miestais (Neapoliu, Tarantu, Gaeta), o tai padėjo miestui eksportuoti alyvuoges, vynuoges, javus po visą imperiją. X a. mieste buvo daugybė bažnyčių, bet išliko tik penkios. Robert Guiscard bandydamas užkariauti Kalabriją čia apsistojo pirtyse. Nuo to laiko čia apsistodavo normanų kilmingieji, jie rėmė Sambezės universitetą ir aplinkines abatijas. Valdant Aragonui Sambezė sustiprino įtaką Neapoliui, nes iš universiteto atvykdavo daug astronomų, matematikų ir kitų specialistų.

### Sant'Eufemija Lamecija
Dabartinė Sant'Eufemija Lamecija nėra senojo miesto vietoje. Miestas atsirado po 1638 m. žemės drebėjimo. Dabartiniai kvartalai yra fašistų nusausintuose plotuose.

## Galerija

Image:LameziaBastioneDiMalta.jpg|Maltos bastionas 1550 m.
Image:SanTeodoroEcastelloNormSvevoLamezia.jpg|San Teodoro kvartalas ir normanų pilies griuvėsiai.
Image:CataudoLameziaVedutaEolieDaLameziaIllustrata.jpg|Lamecija naktį
Image:CattedraleLamezia.jpg|Lamecijos katedra
Rankšluosčių diena

**Rankšluosčių diena** minima kasmet gegužės 25 d., pagerbiant rašytoją Daglasą Adamsą. Šią dieną rašytojo gerbėjai su savimi nešiojasi rankšluostį, taip parodydami pagarbą Daglaso kūrybai. Ranšluostis, kaip šios dienos simbolis, parinktas neatsitiktinai – tai svarbus žymiausio Daglaso kūrinio „Keliautojo kosmostopu vadovas po galaktiką“ simbolis. Rankšluosčių diena pirmą kartą paminėta 2001 m., praėjus dviem savaitėms po D. Adamso mirties.

## Kilmė

Autentišką citatą, kuri paaiškina rankšluosčių svarbą, galime rasti trečiame skyriuje, Adamso kūrinyje „Keliautojo kosmostopu vadovas po galaktiką“. 

Straipsnis, kuris laikomas rankšluosčių dienos pradžia, buvo parašytas „Binary Freedom“ – trumpalaikiame atvirojo kodo forume.

Chris Campbell ir jo draugai užregistravo internetinį puslapį adresu TowelDay.org, kad paskleistų šią žinią pasauliui, primenant nepamiršti su savimi pasiimti rankšluosčio. Rankšluosčių diena greitai įgijo didžiulį pasisekimą tarp gerbėjų, daug žmonių siuntė nuotraukas, kuriose jie pozuoja su rankšluosčiais.

## Pripažinimas
Keli pasaulio naujienų šaltiniai yra paminėję rankšluosčių dieną, įskaitant ir vieną iš pagrindinių Norvegijos laikraščių „Aftenposten“ ir televizijos naujienų kanalą NRK Nyheter,. Šią šventę taip pat minėjo ir nacionalinis Los Andželo radijas.

2010 m. gegužės mėnesį, buvo pateikta internetinė peticija,  prašanti „Google“ pripažinti rankšluosčių dieną, sukuriant specialų šventinį logotipą (*Google Doodle*) arba tą dieną paieškos rezultatus pateikiant vogonų kalba.

### 2010
Kanadoje prancūziška/angliška televizijos laida „Volt“ sukūrė komišką filmuką, kuriame buvo paaiškinta ir parodyta rankšluosčių diena.

Ekvadore Radio City, BBC priklausanti radijo stotis, paėmė interviu iš vieno rankšluosčių dienos organizatoriaus Toronto mieste, kad klausytojams pristatytų rankšluosčių dieną. Interviu kalba buvo ispanų ir anglų.

### 2011
Jungtinėje Karalystėje Planet Rock transliavo Deivido Hadoko (*David Haddock*) laidą „Alternative Thought Of The Day“, skirtą rankšluosčių dienai paminėti., o Siren FM transliavo laidą „Dean Wilkinson & the Importance of International Towel Day“, tuo pačiu tikslu.

### 2012
Naujienų agentūra „Huffington Post“ įtraukė rankšluosčių dieną į švenčių ir tradicijų, susijusių su literatūra, sąrašą.

## Taip pat skaitykite
* Gegužės 25

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Towelday.org
Romainių dvaras

**Romainių dvaras** – buvusi dvaro sodyba Romainių kaime, Užliedžių seniūnijoje, Kauno rajone. Dvaro sodybos fragmentai plyti šiaurvakarinėje Kauno dalyje. Dabartinis dvarvietės adresas – Romainių g. 67, Romainiai, Šilainių seniūnija, Kauno miesto savivaldybė. 

## Istorija

Senieji dvaro rūmai buvo pastatyti apie XVI a. Ypač suklestėjo XVIII a., kai Romainius valdė Vitebsko kaštelionas Simonas Sirutis. Senieji dvaro rūmai buvo atstatyti ir restauruoti. Šiaurinėje rūmų pusėje buvo pastatyta kolonada, puošnūs marmuriniai laiptai, įrengtos prabangios vonios, salės išpuoštos freskomis. Buvo įrengtas centrinis šildymas karštu garu. Krosnių kokliai papuošti Lietuvos valdovų goreljefais, scenomis iš krašto praeities. Manoma, kad viename rūsyje buvo įrengtas kalėjimas baudžiauninkams.

XVIII a. pabaigoje Romainius paveldėjo Siručių vaikaitis Karolis Prozoras, dalyvavęs Tado Kosciuškos vadovaujamame 1794 m. sukilime. Romainiuose 1801 m., gimė Mauricijus Prozoras, Vilniaus Universiteto auklėtinis, draugavęs su Adomu Mickevičiumi, kuris ne sykį lankėsi dvare. M. Prozoras buvo aktyvus 1831 m. sukilimo dalyvis. Pralaimėjus sukilimui, jis pasitraukė gyventi į Prancūziją. 

Romainių savininkai nuolat keitėsi. Po 1831 m. sukilimo dvarą įsigijo bajoras Adomas Medekša, o po 30 metų dvaro šeimininku tapo Raudondvario dvarininkas grafas Benediktas Henrikas Tiškevičius. Po žmonos mirties jis išvyko į užsienį ir dvarą patikėjo valdyti Baleckiui, o už dviejų kilometrų buvusį dvaro palivarką išnuomojo kitam žmogui. Jam mirus, B.H. Tiškevičiaus sūnus palivarką pardavė carinės armijos pulkininkui A. Vakseliui, kuris, kaip tvirtinama, buvo vedęs kunigaikščio Aleksejaus Lvovo (1798–1870) dukrą. Tarpukario spaudoje buvo rašoma, kad carinės Rusijos valstybinio himno „Dieve, sergėk carą“ autorius A. Lvovas, kurio giminės šaknys Lietuvoje glūdi nuo XV a., devynerius metus iki mirties gyveno pas savo dukrą Romainių dvaro palivarke  (palaidotas Pažaislyje). Po Pirmojo pasaulinio karo A. Vakselis paskendo Nemune netoli Veliuonos, kur buvo jo dvaras. Atsikūrusi Lietuvos valstybė Romainių dvarą pardavė generolui Jonui Galvydžiui-Bykauskui, o palivarką su apgriuvusiais pastatais išnuomojo Draugijos kovai su tuberkulioze Kauno skyriui. Čia 1936 m. po didelio remonto buvo atidaryta Tuberkuliozės ligoninė.  Tarybiniais laikais dvare įsikūrė kolūkio kultūros namai, pradinė mokykla.

## Statiniai
 
Pagrindinis statinys virtęs daugiabučiu gyvenamuoju namu. Teritorijoje yra pastatytų sandėliukų, kitų panašių svetimkūnių, telkšo prižiūrimas tvenkinys

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos dvarai
* Romainių dvaro sodyba Lietuvos dvarų duomenų bazėje (nr.428) 
* Romainių dvaro sodybos teritorija 
* Romainių dvaras ir palivarkas
* Romainių dvaras
Sausumos pusrutulis

**Sausumos pusrutulis** () – Žemės rutulio paviršiaus pusė, taip išskirta, kad turėtų maksimalų sausumos plotą. Jos centras yra  (Prancūzijoje, *île Dumet* sala Biskajos įlankoje netoli Sen Nazero) arba  (Nantas, Prancūzija). 
Kitas analogiškas pusrutulis yra vandens pusrutulis.

Sausumos pusrutulyje yra beveik 7/8 Žemės sausumos: Europa, Afrika, Šiaurės Amerika, beveik visa Azija, dauguma Pietų Amerikos. Europa yra šio pusrutulio centre. Tačiau net ir sausumos pusrutulyje vandenynų plotas viršija, nors ir nedaug, sausumos plotą. Žemėje tik 29,2 % jos paviršiaus yra sausuma. Ir jei daugiau kaip 85,6 % šio ploto būtų viename pusrutulyje, jis turėtų daugiau sausumos nei vandens. Laikais, kai egzistavo toks superkontinentas kaip Rodinija, Žemėje egzistavo ir sausumos pusrutulis, kuriame dominavo sausuma.

## Nuorodos
Vandens pusrutulis

**Vandens pusrutulis** () – Žemės rutulio paviršiaus pusė, taip išskirta, kad turėtų maksimalų vandens plotą. Jo centras yra , netoli Naujosios Zelandijos Baunčio salų. Likusi Žemės pusė yra sausumos pusrutulis, kurio centras yra Prancūzijoje.

Vandens pusrutulyje yra tik 1/8 Žemės sausumos paviršiaus: Australija, N. Zelandija, Antarktida, Malajų salynas, pietinė Pietų Amerikos dalis, Vandens pusrutulį sudaro dauguma Ramiojo vandenyno ir Indijos vandenyno.

## Nuorodos
Rendė

:: *Apie kaimą Kaliningrado srityje žr. [[Rendė (Zalivinas)]]*.

**Rendė** () – Italijos miestas Kalabrijoje, Kozencos provincijoje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Kozencos. Mieste yra Kalabrijos universiteto būstinė.

## Istorija

Enotriai, atvykę iš Sant'Eufemijos lygumos, įkūrė prie jų vadintos *Acheronte* upės Acheruntiją, o vėliau Pandoziją. Vietovė netiko gynybai, tad Acheruntijos gyventojai apsistojo kur dabar yra Nogianas. Nauja gyvenvietė datuojama 520 m. pr. m. e. ir vadinosi Aruntia („Stipriųjų namai“), o vėliau *Arintha*. Romėnų laikais miestas turėjo municipiją, bet kai Spartakas keliavo per Kračio slėnį daug miesto gyventojų prie jo prisidėjo. 547 m. po stipraus pasipriešinimo miestą užėmė barbarai. Vėliau čia valdė Bizantija ir musulmonai. Tik 921 m. laimėjus svarbų mūšį saracėnai buvo išvyti iš Kračio slėnio. Tačiau jie grįžo ir vietiniai glaudėsi Siloje iki normanų atvykimo 1059 m. Arintą jie valdė tiesiogiai, ypač Robert Guiscard, kuris uždėjo miestui mokesčius ir paskyrė jį Kozencos archivyskupui. 1091 m. visa Kozencos apylinkė sukilo dėl didelių mokesčių. Tuo metų sritį valdė Roger Borsa, Robert Guiscard sūnus, paprašė dėdės Rodžerio I ir brolio Bohemondo pagalbos. Po to sritį valdė Bohemondas, kuris nusprendė pastatyti didelę pilį tarp  Surdo ir Emolio upių, kuri valdytų visą Kračio slėnį. Pilis buvo baigta 1095 m. Tuomet pirmąkart oficialiuose dokumentuose minima *Renne*, kuri senąja prancūzų kalba reiškė karalystę.

Rendės pilis buvo Bohemondo būstinė ruošiantis Kryžiaus žygiui 1096 m. Jis grįžo į pilį 1106 ir prieš mirtį 1111 m. Žemės drebėjimas 1184 m. apgadino pilį ir kelias bažnyčias, miestas patyrė recesiją. 1189-1194 m. vyko kova dėl Sicilijos sosto, kol imperatorius Henrikas VI, Konstancijos Sicilietės vyras, jo neužėmė. Vykdamas pro Rendė imperatorius apdėjo vietinius dideliais mokesčiais, o juos bandė ginti Konstancijos nuodėmklausys Joachimas Fiorietis, nes jis Rendės kalnuose praleido metus prieš tapdamas Koraco abatu. Po Henriko VI mirties jo našlės globojamas miestas atsigavo. Imperatorius Frydrichas II patvirtino, kad Rendė priklauso Kozencos archivyskupui. Frydrichui II atvykus į Kozencos katedros įnauguraciją 1222 m. Rendės gyventojai pasirodė su dabartiniu miesto herbu.

Po Frydricho mirties Karolis I Anžu nugalėjo Manfredą Benevento mūšyje 1266 m. ir tapo Sicilijos karaliumi. Po 1319 m. Migliarese šeima iš Rendės pradėjo tarnauti Anžu. 1437 m. Kalabriją užėmė Aragonas, o 1442 m. Rendė atiteko Adorno šeimai iš Genujos. Valdant imperatoriui Karoliui V Rendę valdė Fernando de Alarcón, Kozencos gubernatorius. 1531 m. Rendė tapo markizatu, o 1535 m. Rendės kariai pro Neapolį vyko į Tunisą kautis su maurais.  Alarcón de Mendoza šeima valdė Rendę iki 1817 m.

1794 m. Rendę pasiekė Prancūzijos revoliucijos idėjos. Mokesčiai ir neteisybė kėlė neapykantą Burbonų valdžiai. 1817 m. pilis buvo parduota Magdalone šeimai. Per Italijos suvienijimą daug Rendės gyventojų prisidėjo prie karbonarų ir dalyvavo sukilimuose 1820-21 m. ir 1831 m. 1860 m. Rendė teikė pagalbą Giuseppe Garibaldi, o rugpjūčio 24 d. sukilo prieš Burbonų valdžią.

## Nuorodos
* Miesto svetainė
Rytų pusrutulis

**Rytų pusrutulis** – Žemės rutulio paviršiaus dalis, esanti į rytus nuo tarptautinio atskaitos meridiano (einančio per Grinvičą (D. Britanija)) ir į vakarus nuo antimeridiano (tarptautinės datos keitimosi linijos, 180-ojo meridiano). Priešingas pusrutulis vadinamas Vakarų pusrutuliu.

Šiuo pavadinimu vadinamos Europa, Azija, Afrika ir Australazija, tuo tarpu Vakarų pusrutulis apima Amerikas. Kultūrine ir geopolitine prasme dažnai reiškia Senąjį pasaulį.

Rytų ir Vakarų pusrutulius skirianti linija yra susitarimo reikalas, skirtingai negu pusiaujas (ekvatorius). Pastarasis yra įsivaizduojama linija idealizuotame Žemės paviršiuje, vienodai nutolusi nuo geografinių ašigalių ir atskirianti Šiaurės ir Pietų pusrutulius.

Pradinis meridianas ties 0° ilgumos ir datos keitimosi linija ties 180° ilguma yra sutartinės pasirinktos linijos, skiriančios rytines ilgumas nuo vakarinių. Šis susitarimas buvo priimtas 1884 m. Tarptautinėje meridianų konferencijoje (*International Meridian Conference*), vykusioje Vašingtone. Konferencijoje buvo priimta standartinio laiko idėja, pasiūlyta Kanados geležinkelio inžinieriaus Senfordo Flemingo (*Sanford Fleming*). Naudojant šias demarkacines linijas atskiros Vakarų Europos, Afrikos ir rytų Rusijos dalys atsidūrė Vakarų pusrutulyje, kas sumažino patogumą kartografijoje bei geopolitikoje, kadangi visa Eurazija ir Afrika paprastai laikomos Rytų pusrutulio dalimis. Norint išvengti šių nepatogumų Rytų ir Vakarų pusrutulių ribomis dažnai laikomi 20-asis vakarų ir jam priešingas 160-asis rytų meridianai.
Naudojant šias ribas Rytų pusrutulis apima beveik visas žemynines Europos ir Afrikos dalis, bet į jį papuola nedidelė šiaurrytinės Grenlandijos dalis (ši sala paprastai laikoma Šiaurės Amerikos dalimi), o nepapuola didesnė Rytų Rusijos ir Okeanijos dalis (pvz., Naujoji Zelandija).
Iki šios tarptautinės konferencijos standartinio laiko priėmimo skirtingos šalys naudojo savus nulinius meridianus, o laikas būdavo skaičiuojamas pagal vietinius meridianus.

Rytų pusrutulio sausumos masė žymiai didesnė, negu Vakarų pusrutulio.

## Išnašos
Diktatorius (filmas)

**Diktatorius** – 2012 m. amerikiečių politinės satyros komedija. Joje vaizduojami išgalvotos Šiaurės Afrikos valstybės Vadijos diktatoriaus Aladino nuotykiai JAV. Pagrindinį vaidmenį sukūrė britų komikas Sacha Baron Cohen. Tai pirmasis tokio lygio Koheno filmas, sukurtas grynai kaip vaidybinis. Ankstesni jo filmai „Boratas“, „Brüno“ buvo pseudodokumentinio pobūdžio. Filmą, kaip ir ankstesnius Koheno filmus, režisavo Larry Charles.

## Siužetas

Vadija jau 14 metų valdoma diktatoriaus Aladino, kuris nusiteikęs prieš vakarus, žydus, kuria atominį ginklą ir yra saugomas sargybinių-amazonių. JTO saugumo tarybai pagrasinus karine intervencija į Vadiją, Aladinas išvyksta į JAV sakyti kalbos JTO rūmuose. Tačiau čia jis pagrobiamas, o Aladino dėdė Tamiras paskiria vaidinti Aladiną piemenį Efavadą. Tamiras siekia paskelbti demokratiją ir ja prisidengęs gauti pelną iš naftos eksporto. Tikrasis Aladinas išsigelbėja, bet netenka savo barzdos, todėl yra nebeatpažįstamas. Jis susipažįsta su feministe Zoja, o vėliau sutinka buvusį Vadijos branduolinės programos vadą Nadalį (kurį pasiuntė myriop, bet jis liko gyvas). Nadalis siekia padėti Aladinui grįžti į valdžią, kad toliau galėtų gaminti raketas. Aladinas įsidarbina Zojos parduotuvėje, kuri tiekia maistą „Lancaster“ viešbučiui, kur gyvena Vadijos delegacija, ir tikisi per ją patekti vidun. Su Nadalio pagalba Aladinas gauna barzdą ir ruošiasi pasirodyti JTO taryboje, tačiau Zoja, sužinojusi, kad bendrauja su diktatoriumi, nenori jam padėti. Patekęs į tribūną, Aladinas, priešingai nei visi tikėjosi (pagal Tamiro planą), paskelbė, kad diktatūra yra daug geriau, negu demokratija, tačiau vėliau išvydęs Zoją, persigalvoja, ir paskelbia įvesiąs demokratiją Vadijoje.

Vėliau vaizduojama, kad Vadijos „laisvuose rinkimuose“ visi balsavo už Aladiną. Po metų vyksta jo vestuvės su Zoja, tačiau paaiškėja, kad ji yra žydė.

## Aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*

* Sacha Baron Cohen – admirolas generolas Aladinas, jo dubleris Efavadas
* Ben Kingsley – Tamiras
* Jason Mantzoukas – Nadalis
* Anna Faris – Zoja
* Megan Fox – save
* John C. Reilly – Kleitonas
* Edward Norton – save


## Gamyba ir reakcijos
Filmas filmuotas Ispanijoje (Sevilijos „Plaza de España“ rūmuose, Fuerteventuroje), JAV (Niujorke). Buvo svarstymų taip pat filmuoti Maroke. Filme panaudoti vaizdo įrašai iš viešų Barako Obamos, Hilari Klinton ir Deivido Kamerono kalbų, smerkiančių Muamarą al Kadafį. Filmo garso takeliui panaudota Panjabi MC, Souad Massi, Khaled, Ali Hassan Kuban ir kt. muzika.

Kritikų vertinimai buvo teigiami, bet konservatyvūs ir mažesni, nei už „Boratą“. Filmą oficialiai uždrausta rodyti Tadžikistane, galimai Turkmėnistane ir Baltarusijoje.

## Išnašos
Kauno technologijos universiteto Humanitarinių mokslų fakultetas

**Kauno technologijos universiteto Humanitarinis fakultetas** - KTU padalinys, fakultetas.

## Istorija
Įgyvendinant KTU humanitarizavimo idėją, 2000 m. sujungus Humanitarinių mokslų institutą ir Užsienio kalbų centrą buvo įkurtas Humanitarinių mokslų fakultetas. Jo misija – ne tik mokyti filosofijos, lietuvių ir užsienio kalbų, bet ir skleisti humanitarinę dvasią visame Universitete bei būti atviru plačiajai visuomenei.

Tai viena iš nedaugelio vietų Lietuvoje, kur atliekami tarpdalykiniai filosofijos, filologijos bei menotyros sąveikos su technologijomis tyrimai. Nors fakultetas yra jaunas, tačiau per šį laiką sukurtos naujos mokslo tyrimų kryptys padėjo fakultetui įgyti pripažintą pažangių mokslo tyrimų terpės autoritetą.
Be to, fakultetas vienintelis Lietuvoje turi savo radijo stotį „Gaudeamus“, transliuojančią nekomercinę muziką (93.6 MHz FM), profesionalią garso įrašų studiją. Fakultete taip pat veikia Užsienio kalbų centras, Lietuvos – Prancūzijos asociacijos Robero Šumano centras, Vokiečių informacinis centras.

## Padaliniai
* Filosofijos ir kultūrologijos katedra
* Garso ir vaizdo menų technologijų katedra 
* Kalbotyros katedra 
* Užsienio kalbų centras 
* Vokiečių informacinis centras 

## Studijų kryptys
* Audiovizualinis menas
* Filologija
* Filosofija

## Mokslinių tyrimų kryptys
* Medijų filosofija
* Technologijos vieta dabarties pasaulyje ir poveikis kultūrai
* Technikos kalbos vertimas ir lokalizacija
* Terminija ir lietuvių kalbos norminimas
* Lingvistinė ir sociokultūrinė kalbos analizė
* Šiuolaikinių kalbų interferencija ir naujovių atsiradimo veiksniai
* Žmogaus kūrybinio proceso modeliavimas ir automatizavimas
* Muzikos akustikos ir kognityvinės muzikos psichologijos problematika

## Šaltiniai
* http://ktu.lt/turinys/humanitariniu-mokslu-fakultetas  HMF

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Džebedžiai

**Džebedžiai** () – Osmanų imperijos kariuomenės artilerijos korpuso dalinys. 

## Įkūrimas
Dalinio įkūrimo data nėra žinoma, bet manoma, kad jis buvo įkurtas XV a. Džebedžiai buvo vienu iš privilegijuotų osmanų kariuomenės dalinių. Jie buvo laikomi janyčarų dalimi, o verbuojami buvo naudojant *[[Devširmė|devširmės]]* procedūrą. Jų vadas būdavo vadinamas *džebedžibašis* (). Dalinys buvo nedidelis, rinktinis, jame daugiausia buvo 625 kariai (1574 m.).

## Pareigos
Džebedžių dalinys buvo atsakingas už ginkluotės priežiūrą ir laikymą, gabenimą ten, kur jos reikia. Taikos metais jie saugodavo ginklus arsenaluose, vadintuose *cephane*. Džebedžiai dalyvavo visose kampanijose, kurioms vadovaudavo sultonas ar didysis viziris. Kitose kampanijose dalyvaudavo tik dalis džebedžių.

## Panaikinimas
Daugelyje Stambulo maištų Osmanų imperijos stagnacijos ir žlugimo laikais džebedžiai veikė kartu su janyčarais. 1826 m. sultonas Machmudas II panaikino ne tik janyčarus, bet ir džebedžius.

## Nuorodos
Trapanis

**Trapanis** () – Italijos miestas vakarų Sicilijoje, Trapanio provincijos sostinė.

## Istorija

Trapanį įkūrė elymai kaip uostą Eričei, kuri yra ant San Džiulijano kalno. Iš pradžių miestas vadinosi *Drépanon* nuo graikų žodžio, reiškiančio pjautuvą, nes tokios formos yra uostas. Kartagina užėmė uostą 260 m. pr. m. e., bet perleido Romai 241 m. pr. m. e. po Egadijos salų mūšio per Pirmąjį Pūnų karą.

Viena legenda teigia, kad Trapanis atsirado iš Demetros pjautuvo, kurį ji pametė siekdama Persefonės, kurią pagrobė Hadas. Pasak antrą legendą, Saturnas nužudė tėvą Kroną su pjautuvu, kuris įkritęs į jūrą sukūrė miestą. Senovėje Saturnas buvo miesto globėjas. Dabar jo statula stovi miesto aikštėje.

Po romėnų miestą valdė vandalai, Bizantija ir arabai, kol jis atiteko Rodžerio I normanams. Jiems valdant miestas suklestėjo, turėjo didelį vaidmenį kryžiaus žygiuose kaip vienas didžiausių uostų Viduržemio jūroje. XVII a. Trapanis nusmuko dėl sukilimų, maro ir bado, bet kitą šimtmetį gyventojų skaičius išaugo nuo 16 iki 30 tūkst. gyventojų. Prekyba buvo tik vietinės reikšmės, bet kariniu požiūriu miestas buvo svarbus Neapolio karalystei.

Miestas buvo smarkiai sąjungininkų subombarduotas per Antrą Pasaulinį karą. Pokariu miestas išsiplėtė iki San Džiulijano kalno. Pastaruoju metu pagyvėjo turizmas, nes arti Eričė, Segesta ir Egadijos salos.

## Miestai partneriai
*  Konstanca, Rumunija
*  Le Sablė-d'Olonas, Prancūzija

## Šaltiniai
Trapanio provincija

**Trapanio provincija** () – Italijos provincija Sicilijoje. Provincijos sostinė – Trapanis.

Pantelerija ir Egadijos salos priklauso Trapanio provincijai.

Trapanio provincija pagamina daugiau vyno nei Pjemontas, Toskana, Čilė, Vengrija ar Austrija.

## Didžiausios savivaldybės



## Šaltiniai
Izabo

**Izabo** – Izraelio indie rock, disco ir Artimųjų Rytų muzikos stilių grupė.

2012 m. dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse su daina „Time“.

## Nariai
* Ran Shem-Tov, vokalas ir gitara
* Shiri Hadar, klavišiniai
* Jonathan Levy, bosinė gitara
* Nir Mantzur, būgnai

## Diskografija
* 2003: Fun Makers
* 2008: Super Light

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 

|-
Macara del Valas

**Macara del Valas** () – Italijos miestas Sicilijoje, Trapanio provincijoje. Miestas yra kairėje Macaro žiočių krante. Tai žemės ūkio ir žvejybos centras, kurio uoste yra didžiausias žvejybos laivynas Italijoje.

## Istorija

Miestą įkūrė finikiečiai IX a. pr. m. e. ir pavadino *Mazar* („uola“). Po to Macalą valdė graikai, kartaginiečiai, romėnai, vandalai, ostgotai, Bizantija, kol 827 m. atvyko arabai. Jiems valdant Sicilija buvo padalinta į tris administracinius regionus: *Val di Noto*, *Val Demone* ir *Val di Mazara*. Miestas buvo svarbus prekybos uostas ir švietimo vieta. Miesto centras *Kasbah* išlikęs iš tų klestėjimo laikų.

1072 m. Macarą užėmė Rodžerio I normanai, 1093 m. įkurta Macara del Valo vyskupystė.

Po imperatoriaus Frydricho II mirties Sicilija atiteko Angevinams, po to Aragono ispanams. Valdant Aragonui (1282–1409 m.) miestas nusmuko ekonomiškai, politiškai ir demografiškai. Nuo 1713 m. miestą penkerius metus valdė Savojiečiai, po to 16 metų Habsburgai, kol jis atiteko Burbonams. 1860 m. Macarą užėmė Giuseppe Garibaldi ir prijungė prie Italijos karalystės.

## Dabartis

Dabar miestas turi milžinišką laivyną ir kartais pykstasi su Šiaurės Afrikos šalimis dėl žvejybos teisių. šis sektorius po truputį nyksta ir dalies todėl, kad mažėja norinčių dirbti laivuose.

Macara del Valas pagal procentinę sudėtį yra tarp Italijos miestų, turinčių daugiausiai emigrantų. Didžioji jų dalis yra iš Tuniso ir kitų Magrebo šalių. Jie linkę gyventi netoli senamiesčio. Čia yra vietinė mokykla, valdoma Tuniso vyriausybės, kur mokama arabų ir prancūzų kalbomis. Tai buvo sukėlę ginčų.

1998 m. kovą miestas atsidūrė šalies žiniose, kai žvejų laivas 500 m gylyje netoli uosto rado bronzinę statulą, pavadintą „Šokantis satyras“. Manoma, kad ją sukūrė graikų skulptorius Praksitelis. Dabar ji yra vietiniame muziejuje po viešnagės Romoje ir Aičio prefektūroje, Japonijoje. Po to padidėjo turistų skaičius mieste, dar buvo vykdoma reklaminė kampanija su šūkiu *Mazara del Satiro*.

## Miestai partneriai

*  Santa Pola, Ispanija
*  Mahdija, Tunisas
*  Volas, Graikija
*  Trebisačė, Italija

## Šaltiniai
Niostveto ir Lihulto kultūros

**Niostveto ir Lihulto kultūros** – dvi artimai susiję mezolito archeologinės kultūros Skandinavijoje. Jos norvegiškasis variantas yra vadinamas **Niostveto kultūra** (), o švediškasis – **Lihulto kultūra** ().

## Arealas
Kultūros išsivystė iš Fosnos kultūros. Ankstyvoji kultūrų fazė (VIII–VII tūkst. pr. m. e.) yra vadinama **Sandarnos kultūra**. Lihulto kultūra VII – IV tūkst. pr. m. e. buvo paplitusi pietinėje Švedijoje, o Niostveto kultūra – Norvegijos pietinėje ir pietvakarinėje dalyse, iki pat Triondelago šiaurėje.

Į pietus nuo šių kultūrų (Danijoje ir Skonelande) buvo Kongemozės kultūra, kurią VI tūkst pr. m. e. pabaigoje pakeitė Ertebiolės kultūra. Per IV tūkst. pr. m. e. Niostveto ir Lihulto kultūros išsivystė į Duobelinės keramikos kultūrą, dalį jos pietinio arealo užgožė iš pietų (Danijos) atėjusi neolitinė Piltuvėlinės keramikos kultūra.

## Kultūra
Gyvenvietės atviros, nedidelės, bet linkę didėti, kas liudijo gyventojų sėslėjimą. Pajūrio gyvenviečių gyventojai vertėsi jūros žinduolių (ruonių) medžiokle, žvejyba ir maisto rinkimu, žemyninių – medžiojo šiaurinius elnius, briedžius, stirnas, šernus, žvejojo gėluose vandenyse ir rinko maistą. Gamino akmeninius dirbinius (būdingiausi – mikrolitai) iš kvarco, kvarcito, titnago.