open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tėrvetės pilies mūšis (1279)

**Tėrvetės pilies mūšis**, latvių istoriografijoje vadinamas Tėrvetės pilies išvadavimu () – 1279 m. pavasarį įvykusios žiemgalių (galimai ir lietuvių) bei Livonijos ordino kautynės, Aizkrauklės mūšio tęsinys.

Nugalėję Aizkrauklės mūšyje žiemgaliai, vadovaujami Nameisio, sudarė sąjungą su Lietuvos valdovu Traideniu ir surengė žygį su tikslu atsiimti savo pagrindinę pilį Tėrvetėje, kurį ordinas buvo pavertęs fogtijos centru. 

Nameisio vadovaujamos pajėgos po nedidelių kautynių užėmė vokiečių kontroliuotą Tėrvetės miestą, o po kelių dienų kovų – ir pačią pilį. Sugauti ordino riteriai buvo išsiųsti į Lietuvą, o Tėrvetės fogtas buvo nubaustas mirties bausme. 

Po šių kautynių Nameisis, padedamas lietuvių, išplėtė karo veiksmus ir per trumpą laiką kalavijuočiai buvo išvyti ir iš kitų žiemgalių piliakalnių sričių, išskyrus Mežuotnę.

## Įvykių aprašymas Eiliuotoje Livonijos kronikoje
Kovų eiga aprašyta Eiliuotojoje Livonijos kronikoje. Joje teigiama, kad:1279 m. kovą žiemgaliai sulaužė 1271 m. su Livonijos ordinu sudarytą taikos sutartį ir pradėjo rengtis naujam karui. Žiemgalių paimtas į nelaisvę riteris Bertoldas () juos apmokė šaudyti iš arbaletų, kuriuos jie buvo paėmę kautynėse su kryžiuočiais.

„Kai žolė vėl sužaliavo“, žiemgalių kariuomenė surengė kruopščiai suplanuotą puolimą prieš ordino įgulą, įsitvirtinusią Tėrvetės pagrindiniame piliakalnyje. Numatytą dieną jie užpuolė priešpilį () ir paėmė į nelaisvę arba nužudė jo gyventojus. Penkiolika ordino riterių su tarnais užsibarikadavo netolimoje vidinėje pilyje ().

Kai žiemgalių kariai apsupo piliakalnį, gynėjai šaudė į puolėjus strėlėmis ir mėtė akmenis. Kai žiemgaliai veržėsi link pilies vartų per gynybinį griovį, Nameisis įsakė Bertoldui ir jo apmokytiems šauliams šaudyti iš arbaletų. Ketvirtą puolimo dieną likusieji riteriai nusprendė patys padegti pilį ir pasitraukti. Atvėrus pilies vartus, Nameisis savo kariams pasakė: „Na eikite, didvyriai, su jėga ir išpjaukite tą brolių gaują!“ Riterių pasipriešinimas greitai buvo palaužtas, o likę gyvi ordino broliai – paimti į nelaisvę.

Po kelių valandų nuo pergalės žiemgaliai susirinko į susirinkimą, kuriame nusprendė mirties bausme nubausti Tėrvetės fogtą, kuris, galbūt, anksčiau buvo įžeidęs Nameisį. Žiemgaliai sudarė didelį ratą, kuriame riteriui teko kautis dvikovoje – joje jis ir buvo nužudytas. Dalis belaisvių buvo išgabenta į Lietuvą.

Vėliau žiemgaliai su dideliu užsidegimu vėl iš naujo atstatė iš ordino atimtą Tėrvetės pilį.

Kai apie įvykius sužinojo Livonijos ordino magistro pavaduotojas Gerhardas, jis pasiuntė pasiuntinį į Vokiečių ordino 1280 m. konventą Elbinge. Pasiuntinys pranešė apie pralaimėjimą Žiemgaloje ir prašė atsiųsti papildomų pajėgų, „kad žemė būtų saugi prieplauka, kurios jau nebegriautų pagonys – reikia ten siųsti brolius, nes kitu atveju netrukus sulauksiančios kitokios žinios“. Po to Livonijos ordino magistras Konradas fon Foichtvangenas kreipėsi į Vokiečių ordino didįjį magistrą Hartmaną Helderungeną ir pranešė, jog nebegali išlaikyti ordino valdžios nei Livonijoje, nei Prūsijoje.

## Šaltiniai
Hwaseong FC

**Hwaseong FC** () – Pietų Korėjos futbolo klubas iš Chvasono (Kiongi provincija). 

## Istorija
2013 m. sausio 23 d. įkurtas futbolo klubas. Nuo 2013 m. sezono varžėsi Challengers League (IV). 

Nuo 2020 m. sezono rungtyniavo K3 League. 2023 m. sezono tapo Trečios lygos nugalėtojais. 2024 m. sezone liko antroje vietoje. 

2024 m. Hwaseong FC įgijo profesionalaus klubo statusą. Nuo 2025 m. sezono rungtyniavo K2 League.

## Pasiekimai

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}
Šaltiniai:

## Spalvinė gama

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai atstovavę šalies nacionalinei rinktinei
*  Byung-Soo Yoo, puolėjas;
; Užsieniečiai
*  Aleksandar Vojnović, atraminis saugas

## Sudėtis
: Atnaujinta 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* facebook paskyra
* K2 League
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt 
* Globalsportsarchive
Stasys Bilys

**Stasys Bilys** (g. 1934 m. rugsėjo 24 d. Margių k., Pagirių vlsč., Ukmergės aps.) – Lietuvos inžinierius elektrikas, energetikas. Dalyvavo montuojant pirmąsias 330 kV pastotes Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje, suformuojant pagrindinį 35-330 kV elektros perdavimo tinklą Lietuvoje. 

## Biografija

1954 m. baigė Elektros stipriųjų srovių specialybės kursą Kauno politechnikume.  1974 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, kur įgijo Pramonės įrenginių elektros pavarų ir automatizavimo specialybės inžinieriaus kvalifikaciją.

Darbo karjerą pradėjo 1953 m. tekstilės fabrike „Liteksas“ budinčiu elektriku. 1954-1956 m. buvo pašauktas į privalomąją tarnybą Sovietų kariuomenėje. 1956 m. įsidarbino Petrašiūnų statybos montavimo valdyboje elektriku. 1957 m. paskirtas darbų vykdytoju. 1959 m. perkeltas į tresto „Elektrocentromontaž“ Pabaltijo aikštelę darbų vykdytoju. 1962 m. paskirtas šio padalinio vyriausiuoju inžinieriumi. 

Nuo 1963 m. S. Bilys perkeltas darbui į Elektros tiekimo linijų statybos montavimo valdybą, dirbusią Lietuvoje ir Kaliningrado srityje (Rusija). 1964 m. paskirtas valdybos viršininko pavaduotoju, 1975 m. – valdybos viršininku. Jo vadovaujama įmonė formavo 35-330 kV elektros perdavimo tinklą Lietuvoje. 

1992 m. buvo įmonės „Tena“ generalinio direktoriaus pavaduotojas. Dirbdamas šioje įmonėje vadovavo Europos rekonstrukcijos ir plėtros banko paskolos valdymo grupei. 1995 m. išėjo į užtarnautą poilsį.

## Įvertinimas

* Lietuvos nusipelnęs inžinierius (1987)
* Lietuvos energetikų Garbės ženklas (2010)

## Bibliografija

* Hidroelektrinių miražai Lietuvoje. - 2010 
* Pirmosios elektrinės Lietuvoje. I, II, III d., - 2011, 2012, 2013 
* Lietuvos elektrifikavimas. Nuo pirmųjų elektrinių iki energetikos sistemos. - 2018
* Lietuvos elektrifikavimas. Antra dalis. Elektra Klaipėdos krašte. Apskričių centrų ir miestelių elektrinės. - 2021
Bendraautoris ar redkolegijos narys:
* Lietuvos elektrifikavimo istorija. I, II t., - 2006, 2013
* Mažoji hidroenergetika. - 2017
* Lietuvos energetika. V, VI, VII t. - 2015, 2017, 2018

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Energetikai. Stasys Bilys *vikis.lt/energetikai*
* Knygos ir leidiniai *vikis.lt/energetikai*
Karol Nawrocki

**Karolis Tadeušas Navrockis** (; g. 1983 m. kovo 3 d.) – Lenkijos istorikas ir politikas, nuo 2025 m. einantis septintojo Lenkijos prezidento pareigas. Nuo 2021 iki 2025 m. jis buvo Nacionalinės atminties instituto vadovas. Anksčiau, nuo 2017 iki 2021 m., jis buvo Antrojo pasaulinio karo muziejaus Gdanske direktorius.

Navrockio moksliniai tyrimai daugiausia susiję su antikomunistiniu pasipriešinimu Lenkijoje, organizuotu nusikalstamumu komunistinėje Lenkijoje (įskaitant pasekmes) ir sporto istorija. 2024 m. vasarį jis buvo įtrauktas į Rusijos Federacijos ieškomų asmenų sąrašą pagal baudžiamuosius kaltinimus dėl paminklų, skirtų Raudonajai armijai ir pastatytų 1944–1989 m., pašalinimo.

2024 m. lapkričio 24 d. Navrockis buvo paskelbtas „Teisės ir teisingumo“ (PiS) remiamu nepriklausomu kandidatu 2025 m. Lenkijos prezidento rinkimuose.

Navrockis išrinktas prezidentu antrajame ture, vykusiame birželio 1 d., surinkęs 50,89 % balsų. Inauguruotas kaip Lenkijos prezidentas 2025 metų rugpjūčio 6 dieną.

## Išnašos
2024–2025 m. Sirijos Premjer lyga

**2024–2025 m. [[Sirijos Premjer lyga]]** – aukščiausioji Sirijos futbolo lyga. Sezonas prasidėjo 2024 m. spalio 25 d., o baigėsi 2025 m. liepos 12 d. 

2024 m. gruodžio 4 d. čempionatas buvo sustabdytas dalyvaujančių klubų prašymu dėl Sirijos opozicijos puolimo.

2025 m. vasario 15 d. Sirijos futbolo asociacija paskelbė, kad čempionatas bus atnaujintas 2025 m. balandžio 10 d. Vėliau buvo nuspręsta atidėti iki 2025 m. gegužės 21 d. 

Žaista vienų rungtynių formatu, neutraliose arenose. Po pirmojo etapo keturi geriausi klubai pateko į finalines kovas dėl čempionų titulo. 

Pranešimuose teigiama, kad po 2024–2025 m. sezono neiškris nė viena komanda, ir, kad kitą sezoną iš žemesniojo diviziono pakils dvi komandos.

## Pokyčiai
Varžėsi 12 komandų; 10 senbuvių ir du nauji klubai: Al-Shouleh SC ir Al-Shorta SC.

## Turnyrinė padėtis
### Po pirmojo etapo
* Keturios geriausios komandos pateko į finalinį etapą.

### Finalinis etapas
* Al-Ittihad tapo čempionais. Septintąjį kartą klubo istorijoje.

* Po pirmojo etapo, pagal užimtas vietas, klubams skirti papildomi taškai: Al-Karamah 4, Al-Ittihad Ahli 3, Al-Wahda 2, Hutteen 1.
* Al-Ittihad Ahli nesugebėjo licencijuotis ir klubui nesuteikta AFC licencija. Al-Karamah ir Hutteen pateko į 2025–2026 m. AFC Challenge League turnyrą.

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
* SOCCERWAY (finalinis etapas)
* SOCCERWAY (pirmasis etapas)
* FLASHSCORE
* Globalsportsarchive
Lockheed C-130 Hercules

**Lockheed C-130 Hercules** – karinis keturių turbosraigtinių variklių transportinis lėktuvas, pradėtas gaminti 1954 m. Šį orlaivį gamina JAV kompanija „Lockheed Martin“.

C-130 gali leistis ir kilti nuo neasfaltuotų kilimo ir tūpimo takų ir iš pradžių buvo konstruojamas kaip kareivių, krovinių gabenimui ir gelbėjimo darbų vykdymui. Tačiau dėl savo lengvo pritaikymo orlaivis pradėtas naudoti ir kitoms užduotims, įskaitant oro puolimui, paieškos ir gelbėjimo operacijoms, mokslinių tyrimų paramai, orų žvalgybai, kuro papildymui ore, jūrų patruliavimui ir gaisrų gesinimui ore. Šiais laikais tai yra pagrindinis taktinis daugelio karinių pajėgų orlaivis. Iš viso C-130 turi apie 40 skirtingų versijų ir yra naudojamas daugiau nei 60 pasaulio valstybių.

1956 m. JAV karinės oro pajėgos pradėjo naudoti pirmąjį C-130 modelį. Per savo naudojimo metus C-130 dalyvavo daugybėje karinių, civilinių ir humanitarinės pagalbos operacijų visame pasaulyje. 2007 m. C-130 tapo penktuoju orlaiviu pasaulyje, naudotas savo pirmojo kliento daugiau nei 50 metų (šiuo atveju tai buvo JAV karinės oro pajėgos). C-130 yra ilgiausiai gaminamas karinis orlaivis, 2024 m. pasiekęs 70 metų gamybos sukaktį. 1999 m. nuvo pradėta gaminti nauja C-130 versija „Lockheed Martin C-130J Super Hercules“.

Nuo 2000 m. „Lockheed Martin“ ir JAV karinės oro pajėgos pradėjo vykdyti visų C-130 variklių atnaujinimo programą, kurios metu naudojami varikliai pradėti komplektuoti su naujais aštuonių menčių „UTC Aerospace Systems“ gaminamais propeleriais „NP2000". Šių atnaujinimų dėka buvo sumažintos kuro sanaudos bei variklių keliamas karštis. Skaičiuota, kad šis atnaujimas padėjo sutaupyti karinėms pajėgos apie 2 mlrd. JAV dolerių ir prailginti orlaivių tarnavimo laiką.

## Operatoriai
Šalys, naudojančios C-130:

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Techniniai duomenys

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Naujininkų viadukas

**Naujininkų viadukas** (arba ***Naujininkų tiltas***) – kelių transporto viadukas, stovintis Vilniuje, Naujininkuose, 0,85 km į pietvakarius nuo Vilniaus geležinkelio stoties, kertantis Vilniaus–Kauno geležinkelio ruožo kelyną. Viadukas iškyla Dariaus ir Girėno bei Švitrigailos gatvių ašyje, jungia Naujininkų gyvenamąjį rajoną su Naujamiesčiu ir stotimi. 

Šiuolaikinis statinys – metalinių konstrukcijų, sijinis tiltas, apie 90 m ilgio, 30 m pločio. Juo pravestos 6 eismo juostos (po tris priešingomis kryptimis), išskirti dviračių takai.

## Istorija

Vilniuje per geležinkelį 1871-1873 m. pastatytas metalinis arkinis transporto ir pėsčiųjų Škaplierinės tiltas. Buvo sugriautas per I pasaulinį karą. Praeityje Škaplierinės () vardu vadinta dabartinė Pelesos gatvė netoli šio tilto, Naujininkų pusėje išilgai geležinkelio. 

Baigiantis II pasauliniam karui, frontui nutolus į Vakarus, stoties ir aplinkinius rajonus dabartinio tilto prieigose, 800 m nuo stoties, sukrėtė 1945 m. Vilniaus geležinkelio katastrofa, pareikalavusi apie 100 aukų.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Wilno ok. 1910 - ul. Szkaplerna - wiadukt kolejowy *archiwum.allegro.pl*
Filonas Larisietis

**Filonas Larisietis** (, apie 159–84 m. pr. m. e.) – senovės graikų filosofas, akademinio skepticizmo mokyklos atstovas. Tikėtina, kad jo tikrasis vardas buvo Filionas (su antrąja jota raide). Jis buvo Klitomacho mokinys ir jo įpėdinis, eidamas Akademijos vadovo (scholarcho) pareigas. Mitridato karų metu, kai Akademija buvo sunaikinta, Filonas persikėlė į Romą, kur skaitė paskaitas retorikos ir filosofijos temomis. Žymiausias jo klausytojas buvo Ciceronas. Nė vienas Filono veikalas iki šių dienų neišliko.

## Biografija
Filonas gimė Larisos mieste apie 159 m. pr. m. e. Jaunystėje persikėlė į Atėnus, kur studijavo pas Klitomachą ir apie 110–109 m. pr. m. e. tapo vadinamosios Trečiosios (Naujosios) Akademijos vadovu. Pasak Seksto Empiriko, jis buvo Ketvirtosios Akademijos įkūrėjas, tačiau kiti autoriai nepripažįsta šios atšakos savarankiškumo.

Tarp jo mokinių buvo Antiochas Askalonietis, kuris vėliau tapo jo filosofiniu priešininku.

88 m. pr. m. e., vykstant Mitridato karams, Filonas paliko Atėnus ir apsigyveno Romoje, kur tęsė pedagoginę veiklą. Ten jis įgijo nemažai iškilių mokinių – garsiausias jų buvo Markas Tulijus Ciceronas, reiškęs didelį susižavėjimą Filonu.

Filonas laikomas paskutiniuoju neabejotinu Akademijos vadovu, kurio vadovavimo linija tiesiogiai siekė Platoną. Po jo mirties, 84 m. pr. m. e., Akademija suskilo į konkuruojančias mokyklas ir ilgainiui išnyko, kol nebuvo atgaivinta neoplatonizmo laikotarpiu.

## Filosofija
Kadangi Filono kūriniai neišliko, jo filosofinės pažiūros žinomos iš Seksto Empiriko, Numenijo ir Cicerono liudijimų. Filosofiškai jis atstovavo viduriniojo tipo akademinį skepticizmą, kuris skyrėsi nuo griežtesnės skepticizmo formos, būdingos Klitomachui ir Karneadui. Filonas pripažino, kad visiškas tikrumas yra neįmanomas, tačiau leido laikinas, tikėtinumo pagrindu grindžiamas nuostatas (*katalêptikê phantasia*), t. y. tikėtiną pažinimą be garantuoto tikrumo.

Jis teigė, kad objektai negali būti visiškai pažinti (*[[Akatalepsija|akatalêpta]]*), tačiau gali būti suvokiami pagal savo prigimtį. Neaišku, ar tai reiškė pojūčių perteikiamo vaizdo suderinamumą su tikrove, ar veikiau grįžimą prie Platono idėjos apie tiesioginį dvasinį pažinimą.

Skirtingai nei Antiochas Askalonietis, Filonas neskyrė Senosios ir Naujosios Akademijos, teigdamas, kad skepticizmo užuomazgų jau esama pas Sokratą ir Platoną. Tuo pat metu jis manė, kad ir skepticizmas gali būti laikomas tiesos paieškos forma. Viena vertus, jis neprieštaravo pojūčių teikiamam pasaulio vaizdui, tačiau skatino jį nuolat tikrinti ir kvestionuoti. Kita vertus, jis tikėjo, kad įmanoma pasiekti tvirtą įsitikinimą dėl galutinio gyvenimo tikslo.

## Šaltiniai
Marija Gylienė

**Marija Česnulevičiūtė-Gylienė** (1926 m. sausio 1 d. Dauguose – 2013 m. vasario 2 d. Vilniuje) – Lietuvos pedagogė, lituanistė, vadovėlių ir elementorių autorė.

## Biografija
Gimė Daugų vienkiemyje smulkaus valstiečio šeimoje.

1945 m. įstojo į Kauno mokytojų seminariją. Ją baigusi, dirbo mokytoja Kauno 9-oje ir 18-oje pradinėse mokyklose, taip pat Kauno 4-oje vidurinėje mokykloje.

1954 m. įstojo į Vilniaus pedagoginį institutą. Jį baigusi, dirbo Vilniaus 17-oje ir 15-oje vidurinėse mokyklose.

1968 m. apgynę disertaciją „Lietuvių kalbos rašybos įgūdžių formavimas 1–11 klasėse“. M. Gylienės mokslinių tyrimų pagrindu buvo patobulinta pradinių klasių programa.

M. Gylienė spausdino aktualius straipsnius pedagoginėje spaudoje, rengė vaizdines priemones, vedė seminarus mokytojams, tyrė mokinių nepažangumo veiksnius ir jų priežastis, parengė skaitymo pradmenų mokymo vaikų darželyje metodiką. Pasiūlė naują rašto mokymo būdą: mokytojas aiškiai taria žodį, tada jį taria ir į jį įsiklauso mokiniai. Taip nuo mažens vaikai išmoksta taisyklingai parašyti žodį iš klausos.

Sutuoktinis Juozas Hendrikas Gylys (1927–2017). Seserys Antanina Česnulevičiūtė (1922–2012) ir Ona Česnulevičiūtė (1930–2014) priklausė Eucharistinio Jėzaus kongregacijai, sovietų okupacijos metu ugdė religinį ir tautinį sąmoningumą, aktyviai prisidėjo prie „Lietuvos Katalikų Bažnyčios kronikos“ leidimo: rinko medžiagas, rašė straipsnius, redagavo, platino.


Vaizdas:Gyliene Vyturelis A.jpg|Elementorius „Vyturėlis A“
Vaizdas:Gylienes vadoveliai.jpg|Elementoriai „Vyturėlis“
Vaizdas:Gyliene didaktika.jpg|Lietuvių kalbos didaktinė medžiaga II klasei


## Bibliografija
* *Lietuvių kalbos vadovėlis I klasei*: silpnaregių mokykloms, 1977 m.
* *Lietuvių kalbos didaktinė medžiaga I klasei*: iliustruotos didaktinės medžiagos bei pratimų rinkinys skaitymo ir rašybos mokymui, 1978 m.
* *Lietuvių kalbos vadovėlis I klasei*: elementorius, Kaunas, Šviesa, 1978 m.
* *Diktantai 1–3 klasei*: 1980 m.
* *Vyturėlis*: L. Jakubauskienė, M. Gylienė, Kaunas, Šviesa, 1981 m.
* *Vyturėlis ABC*: vadovėlis-elementorius pirmokams, 1982 m.
* *Iliustruotas lietuvių kalbos vadovėlis 2 kl. ir rišliosios kalbos pratybų sąsiuvinis*: 1988 m.

## Šaltiniai
Antonio Vutov

**Antonijus Vutovas** (*Antonio Vutov*; g. 1996 m. birželio 6 d.) – Bulgarijos futbolininkas, saugas, puolėjas (*„vingeris“*). Atstovavo Bulgarijos jaunimo rinktinėms, kviestas į nacionalinę komandą.

## Karjera
Jaunystėje priklausė PFK Lokomotiv Mezdra, o nuo 2009 m. Sofijos „Levski“ jaunimo komandoms.

Karjeros pradžioje atstovavo Sofijos „Levski“ (Bulgarija). 2014 m. pasirašė sutartį su Udinese Calcio (Italija). Nuomos pagrindais perleistas kitiems klubams. 2015–2016 m. rungtyniavo Cosenza Calcio (Italija). 2016–2017 m. paskolintas US Lecce (Italija). 2017 m. perleistas Plovdivo „Botev“ (Bulgarija). Netrukus išnuomotas Sofijos „Levski“ (Bulgarija).

Nuo 2018 m. priklausė Plovdivo „Botev“ (Bulgarija). Nuo 2020 m. rungtyniavo Mezőkövesdi klube (Vengrija). 2022–2023 m. atstovavo Sofijos „Lokomotiv“ (Bulgarija). 2023–2024 m. priklausė Sofijos „CSKA 1948“ klubui (Bulgarija). 2024–2025 m. atstovavo Varnos „Spartak“ (Bulgarija). 2025 m. vasarą perėjo į PFK Arda (Bulgarija).

; 2025–2026 m. Konferencijų lyga
2025 m. rugpjūčio 7 d.  2025–2026 m. Konferencijų lygos trečiojo etapo rungtynėse prieš „Kauno Žalgirį“ išvykoje (Dariaus ir Girėno stadionas, Kaunas, Lietuva) „Arda“ futbolininkai minimaliu rezultatu 1-0 palaužė „Kauno Žalgirį“. Damjan Pavlovič už grubią pražangą jau antrąją rungtynių minutę iš pradžių buvo nubaustas geltona kortele. Po VAR peržiūros teisėjas pakeitė sprendimą ir parodė raudoną kortelę. Kauniečiai liko žaisti dešimtyje. Antonio Vutov antrojo kėlinio pradžioje pelnė vienintelį rungtynių įvartį.

## Rinktinės
Kitados atstovavo Bulgarijos U-17, U19, U-21 jaunimo rinktinėms.

2021 m. kovo 31 d. debiutavo nacionalinėje komandoje prieš Šiaurės Airiją. Susitikimas baigėsi nulinėmis lygiosiomis (0-0).

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt 
* Globalsportsarchive
2023–2024 m. Sirijos Premjer lyga

**2023–2024 m. [[Sirijos Premjer lyga]]** – aukščiausioji Sirijos futbolo lyga. Sezonas prasidėjo 2023 m. rugsėjo 22 d., o baigėsi 2024 m. balandžio 27 d. 

## Pokyčiai
Varžėsi 12 komandų; 10 senbuvių ir du nauji klubai: Al-Sahel ir Al-Hurriya.

## Turnyrinė padėtis
; 2023–2024 m. Sirijos Premjer lyga
* Al-Foutoua tapo čempionais. Ketvirtąjį kartą klubo istorijoje.

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė (2023–2024 m.)
* SOCCERWAY (2023–2024 m.)
* FLASHSCORE (2023–2024 m.)
* Globalsportsarchive (2023–2024 m.)
2022–2023 m. Sirijos Premjer lyga

**2022–2023 m. [[Sirijos Premjer lyga]]** – aukščiausioji Sirijos futbolo lyga. Sezonas prasidėjo 2022 m. rugsėjo 9 d., o baigėsi 2023 m. gegužės 31 d. 

## Pokyčiai
Varžėsi 12 komandų, dviem mažiau nei 2021–2022 m. sezone; 10 senbuvių ir du nauji klubai: Al-Majd ir Al-Jazeera.

## Turnyrinė padėtis
; 2022–2023 m. Sirijos Premjer lyga
* Al-Foutoua tapo čempionais. Trečiąjį kartą klubo istorijoje.

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė (2022–2023 m.)
* SOCCERWAY (2022–2023 m.)
* FLASHSCORE (2022–2023 m.)
* Globalsportsarchive (2022–2023 m.)
28-asis režimas (ES teisė)

**28-asis režimas** () – Europos Sąjungos teisės terminas, kuriuo apibūdinami ES lygmeniu galiojantys reguliaciniai režimai, nepakeičiantys valstybių narių teisės, o egzistuojantys šalia jos ir suteikiantys reguliuojamiems subjektams galimybę rinktis juos reguliuojantį režimą. Terminas „28-asis režimas“ kyla iš Europos Sąjungos valstybių narių ir jų teisinių sistemų skaičiaus (duotuoju metu – 27) ir nurodo, kad juo šis skaičius yra išplečiamas pasiūlant visos ES lygio alternatyvą.

Terminas atsirado XXI a. pirmojo dešimtmečio viduryje, pradėjus tokias ES lygmens reguliacines priemones, kaip Europos įmonės statutas ar Europos teritorinio bendradarbiavimo grupė, nors plačiau pradėtas naudoti tik 2025 m. pradžioje, po to kai sausio 29 d. Europos Komisija paskelbė konkurencingumo didinimui skirtų priemonių rinkinį – „Konkurencingumo kompasą“ (), viena kurio priemonių buvo siūlymas sukurti alternatyvų – 28-ąjį reguliavimo režimą, kuris būtų pasirenkamu visos ES mastu galiojančiu teisiniu režimu, taip supaprastinant galiojančias taisykles ir sumažinant tarptautinio verslo klaidų tikimybę. Šis pasiūlymas apimtų įmonių teisės, bankroto, darbo teisės ir mokesčių teisės klausimus. Konkretus teisėkūros pasiūlymo laukiama 2025 m. pabaigoje.

Pasiūlymo trūkumais laikomas jo pasirenkamas pobūdis – galimybė valstybėms narėms pasirinktinai dalyvauti tokiame režime, kas potencialiai gali sąlygoti finansinių rinkų fragmentaciją, sukurti „dviejų greičių“ rinkas, kas bus nenaudinga mažiau išsivysčiusioms rinkoms, sąlygoti regioninių rinkų formavimąsi ES viduje.

## Pavyzdžiai
Nors konkretus EK pasiūlymas dėl 28-ojo režimo buvo paskelbtas tik 2025 m. pradžioje, nuo XXI a. pradžios galioja keletas ES teisės režimų, atitinkančių 28-ojo režimo apibrėžimą – t. y. suteikiančių galimybę juo reguliuojamiems subjektams rinktis juos reguliuojantį teisinį režimą:

# Europos įmonės statutas;
# pasiūlymas dėl Europos sutarčių teisės;
# Europos draudimo teisė;
# Vieningas europinis patentas;
# Europos teritorinio bendradarbiavimo grupė,
# ES leidimas (autorizacija), numatyta Biocidinių produktų direktyvoje.

2025 m. Europos Komisijos pirmininkė Ursula von der Leyen įsteigė darbo grupę, kurios tikslas – parengti pasiūlymus dėl startuolių ir sparčiai augančių įmonių () reguliavimo 28-ojo režimo pagrindu.

## Išnašos
2024–2025 m. Thai League 1

**2024–2025 m. [[Thai League 1]]** – aukščiausioji Tailando futbolo lyga. Sezonas prasidėjo 2024 m. rugpjūčio 9 d., o baigėsi 2025 m. balandžio 30 d.

## Pokyčiai
Varžėsi 16 komandų; 13 senbuvių bei trys nauji klubai: Nakhon Ratchasima, Nongbua Pitchaya ir Rayong.

## Turnyrinė padėtis
; 2024–2025 m. galutinė komandų rikiuotė
* Buriram United tapo čempionais.

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Kavakamio apskritis (Hokaidas)

**Kavakamio apskritis** () – apskritis Kuširo subprefektūroje, Hokaido saloje, Japonijoje. Didžiausia gyvenvietė – Šibečia. Apskrityje gyvena 13 410 žmonių, o jos plotas – 1 873,7 km² (pagal 2025 m. duomenis).

## Istorija
Apskritis oficialiai įkurta 1869 m.

1947 m. Tešikagai suteiktas miestelio statusas. 1950 m. miestelio statusas buvo suteiktas ir Šibečios kaimui.

## Geografija

### Miesteliai ir kaimai
* Šibečia
* Tešikaga
## Išnašos

## Šaltiniai
* 角川日本地名大辞典 1 北海道
Generali Arena

**Generali Arena** – taip vadinami du stadionai:
* Franz Horr stadionas Vienoje (Austrija);
* Letnos stadionas Prahoje (Čekija).
Ostravos miesto stadionas

**Ostravos miesto stadionas** () – daugiafunkcis stadionas Čekijos mieste Ostravoje, pietiniame Vytkovicių mikrorajone. Vietos klubų Banik Ostrava ir Vitkovice Ostrava namų arena, kartais čia žaidžia , naudojamas atletikos varžyboms, čia vyksta pagrindinės Čekijos atletikos varžybos „Ostrava Golden Spike“. Šalia stadiono yra dirbtinės dangos aikštė.

## Istorija

Stadionas pastatytas 1939 m., atidarytas 1941 m. gegužės 30 d. XXI a. keliskart rekonstruotas.

## Šaltiniai
Armėnijos ir Azerbaidžano taikos susitarimas

**Armėnijos ir Azerbaidžano taikos susitarimas** – dvišalė tarptautinė sutartis, pasirašyta 2025 m. rugpjūčio 8 d. Vašingtone, Jungtinėse Amerikos Valstijose. Dokumentą pasirašė Armėnijos ministras pirmininkas Nikolas Pašinianas ir Azerbaidžano prezidentas Ilhamas Alijevas, dalyvaujant JAV prezidentui Donaldui Trampui kaip pagrindiniam tarpininkui. Sutartis užbaigė daugiau kaip tris dešimtmečius trukusį konfliktą tarp šių valstybių, kilusį dėl Kalnų Karabacho regiono.

## Istorinis kontekstas

Armėnijos ir Azerbaidžano konfliktas dėl Kalnų Karabacho prasidėjo dar 1988 m., nuo 1992 m. iki 1994 m.peraugo į plataus masto karą. Po paliaubų regioną faktiškai kontroliavo armėnų pajėgos, tačiau Azerbaidžanas nuosekliai siekė jo susigrąžinimo. 2020 m. ir 2023 m. kariniai veiksmai leido Azerbaidžanui atkurti kontrolę beveik visame regione, o tūkstančiai etninių armėnų paliko Karabachą.

## Sutarties turinys

Pasirašytas dokumentas numato:
* Diplomatinių santykių atkūrimą: šalys įsipareigoja atidaryti ambasadas, keistis diplomatiniais atstovais ir palaikyti nuolatinį politinį dialogą.
* Teritorinio vientisumo pripažinimą: Armėnija oficialiai pripažįsta Azerbaidžano sienas pagal tarptautinį pripažinimą, įskaitant Kalnų Karabachą.
* Zangezuro koridoriaus sukūrimą: 43 km ilgio tranzito maršrutas per Armėnijos Siuniko provinciją, jungiantis Azerbaidžaną su Nachičevanės autonomine respublika. Koridoriaus valdymas patikėtas JAV administracijai 99 metams, oficialus pavadinimas – *Trump route for international peace and prosperity* (TRIPP).
* Ekonominio bendradarbiavimo skatinimą: planuojami bendri infrastruktūros, prekybos, energetikos ir technologijų projektai.
* OSCE Minsko grupės veiklos užbaigimą: šalys sutaria uždaryti šį iki tol egzistavusį tarptautinį derybų formatą.

## Reakcijos
* : Prezidentas Donaldas Trampas pavadino susitarimą „istoriniu taikos laimėjimu“ ir įvardijo jį kaip „diplomatinę pergalę“ JAV užsienio politikai.
* : Pritarė susitarimui ir paragino skubiai jį įgyvendinti.
* : Santūriai įvertino sutartį, pastebėdama JAV įtakos augimą Pietų Kaukaze.
* : Opozicija kritikuoja valdžią dėl per didelių nuolaidų Azerbaidžanui ir JAV, ypač dėl koridoriaus kontrolės.

## Pasekmės

Sutartis laikoma lūžio tašku Pietų Kaukazo geopolitikoje. Ji sustiprino JAV pozicijas regione, sumažino Rusijos įtaką ir atvėrė naujas galimybes transporto bei prekybos ryšiams tarp Kaspijos regiono, Turkijos ir Europos. Tačiau kai kurie klausimai – ypač dėl pabėgėlių grįžimo ir tautinių mažumų teisių – liko neišspręsti, o jų sprendimas numatytas tolesnėse derybose.

## Šaltiniai
Vagonetė

**Vagonetė** – nedidelis atviras krovininis vagonas. Vagonetės naudojamos važiuoti siaurojo geležinkelio bėgiais. Jos taikomos prekėms, statybinėms medžiagoms, iškasenoms, žmonėms ar įrangai gabenti nedideliais atstumais pramoninėje aplinkoje, pavyzdžiui kasyklose, karjeruose, didelėse gamyklose. Vagonečių sąstatus paprastai traukia lokomotyvai, atskiros jos gali būti transportuojamos kitų vilkikų, lynų pagalba. Praeityje buvo naudojami gyvuliai, žmogaus jėga. 

Pagal paskirtį vagonetės skirstomos į krovinines, keleivines, specializuotas. Krovininę vagonetę sudaro kėbulas, rėmas, buferiai, įtvirtinti vilkimo, vertimo įtaisai. Skiriami įvairūs krovininių vagonečių tipai: su neapverčiamu kėbulu, su vartomu kėbulu, su atveriamu dugnu, su atveriamais šonais, plokščiadugnės platformos pavidalo.


30-cu.ft.Minecar.jpg|Šachtų vagonetės vertimo schema
X. Sekykla, vidus. Kleboniškis.jpg|Buvusi vagonetė Kleboniškio miške
Spurnagelhunt links.jpg|Žmogaus jėgos varoma priemonė, XVI a.
Grube Hansa Gedenklore Göttingerode 1.jpg|Akmenų pakrauta vagonetė


## Taip pat skaitykite

* Kleboniškio vagonetės-sekyklos

## Literatūra

* Вагонетка // Горная энциклопедия / Гл. ред. Е. А. Козловский. - М.: Советская энциклопедия, 1984. - Т. 1 (Аа-лава - Геосистема). - 560 с.

## Šaltiniai
Koiva

**Koiva** () – upė Rusijoje, Permės krašte; Čiusovajos dešinysis intakas (Kamos baseinas). Prasideda Vidurio Uralo kalnų vakariniuose šlaituose, šalia sienos su Sverdlovsko sritimi. teka daugiausia į pietus. Įteka į Čiusovają ties Ust Koiva, į rytus nuo Čiusovojaus miesto.

Didžiausi intakai: Didysis Tyrimas (kairysis), Kusia (dešinysis).

Slėnis siauras, stačiašlaitis. Upė maitinasi daugiausia sniego tirpsmo vandenimis. Naudota miško plukdymui. 1829 m. Koivos baseine aptikti pirmieji Rusijoje deimantų telkiniai. Pagrindinės gyvenvietės prie upės – Medvedka, Tioplaja Gora, Biseras, Kusje Aleksandrovskis.

Upėvardis kildinamas arba iš mansių „šviesi upė“, arba iš komių-permių „purslojantys vandenys“.

## Šaltiniai
Salda (Tura)

**Salda** () – upė Rusijoje, Sverdlovsko srityje; Turos dešinysis intakas (Irtyšiaus baseinas). Prasideda Urale, Blagodatės kalno pašlaitėje, į rytus nuo Kušvos miesto. Teka daugiausia į šiaurės rytus pelkėtomis vietovėmis. Įteka į Turą ties Ust Salda.

Didžiausi intakai: Jurja, Pija, Jukonka (dešinieji).

Upė maitinasi daugiausia sniego tirpsmo vandenimis. Užšąla spalį ar lapkričio pradžioje, atitirpsta balandį arba gegužės pradžioje. Prie Saldos įsikūrę Kušvos ir Krasnouralsko miestų pakraščiai.

Upėvardis neaiškios kilmės – vienur siejamas su udmurtų ir totorių žodžiais, reiškiančiais duobę, pelkę, klampynę, kitur – kildinama iš mansių kalbos *салт да*, reiškiančio „liepų upė“.

## Šaltiniai
Salda

**Salda** gali reikšti:
* Salda – ežeras Turkijoje;
* Salda – upė Rusijoje, Turos intakas;
* Salda – upė Rusijoje, Tagilo intakas;
* Salda – kaimas Estijoje;
* Salda – kaimas Rusijoje, Dagestane.
Salda (Tagilas)

**Salda** () – upė Rusijoje, Sverdlovsko srityje; Tagilo dešinysis intakas (Irtyšiaus baseinas). Prasideda Vidurio Uralo kalnų rytinėse pašlaitėse, į rytus nuo Žemutinio Tagilo. Teka daugiausia šiaurės rytų kryptimi.

Didžiausias intakas: Isa (kairysis).

Upė maitinasi daugiausia sniego tirpsmo vandenimis. Užšąla spalį ar lapkričio pradžioje, atitirpsta balandį. Prie Saldos įsikūrę Aukštutinės Saldos ir Žemutinės Saldos miestai. Ties jais upė patvenkta.

Upėvardis neaiškios kilmės – vienur siejamas su udmurtų ir totorių žodžiais, reiškiančiais duobę, pelkę, klampynę, kitur – kildinama iš mansių kalbos *салт да*, reiškiančio „liepų upė“.

## Šaltiniai
Nica (upė)

**Nica** () – upė Rusijoje, Sverdlovsko srityje; Turos dešinysis intakas (Irtyšiaus baseinas). Prasideda į rytus nuo Nevianskojės gyvenvietės, susiliejus Neivos ir Režo upėms, ištekančioms Uralo kalnuose, į šiaurę nuo Jekaterinburgo. Teka Vakarų Sibiro lyguma į rytus. Smarkiai vinguriuoja, sudaro daug senvagių. Įteka į Turą ties Ust Nicinskojės gyvenviete.

Didžiausi intakai: Murza, Irbitas (dešinieji), Kirga, Ilenka (kairieji).

Upė maitinasi daugiausia sniego tirpsmo vandenimis. Užšąla spalį ar lapkričio pradžioje, atitirpsta balandžio gale. Laivuojama. Pagrindinės gyvenvietės prie Nicos: Kliučiai, Irbitas, Elanė, Ust Nicinskojė.

## Šaltiniai
Nica (reikšmės)

**Nica** gali reikšti:
* Nica – kurortinis miestas Prancūzijoje;
* Nica – upė Rusijoje (Sverdlovsko sr.);
* Nica – ežeras Rusijoje (Pskovo sr.);
* Nyca – kaimas Latvijoje;
* Nica Monferatas – miestas Italijoje (Pjemonte);
* Nica di Sicilija – miestelis Italijoje (Sicilijoje).
Režas (upė)

**Režas** () – upė Rusijoje, Sverdlovsko srityje; Nicos dešinioji ištaka (Irtyšiaus baseinas). Prasideda rytiniuose Vidurinio Uralo šlaituose, ties Ajatskojės gyvenviete susiliejus Ajatės ir Didžiojo Sapo upėms. Vinguriuoja į rytus, už Režo miesto – į šiaurės rytus. Netoli Nevianskojės suteka su Neiva ir sudaro Turos intaką Nicą.

Didžiausias intakas – Adujis (dešinysis).

Upė maitinasi daugiausia sniego tirpsmo vandenimis. Užšąla spalio pabaigoje arba lapkritį, atitirpsta tarp balandžio pradžios ir gegužės. Režo vandens lygis reguliuojamas Ajatės ežero ir Režo tvenkinio. Upės vanduo naudojamas pramoninėms reikmėms. Režo pakrantėse iškilusios vaizdingos uolos. Pagrindinės gyvenvietės prie upės – Režas, Aramaševas, Koptelovas.

Upėvardis kildinamas iš finougriškų žodžių reiškiančių skardžius, skardingus krantus. Kitur siejamas su XVII a. Mangazėjos raštuose minimu žodžiu , reiškiančiu intaką.

## Šaltiniai
Režas

**Režas** () – miestas Rusijoje, Sverdlovsko srityje, ~80 km į šiaurės rytus nuo Jekaterinburgo, prie Režo upės, rytinėse Uralo kalnų pašlaitėse. Rajono centras. Praeina Jekaterinburgo–Alapajevsko plentas ir Jeketerinburgo–Meždurečinskio geležinkelis. Ant Režo upės sudarytas Režo tvenkinys. Nikelio metalurgijos, kabelių, duonos pramonė, kasama vario rūda.

Veikia istorijos muziejus, kultūros namai, Šv. Jono Krikštytojo cerkvė (1897–1902 m.).

## Istorija
Režas įkurtas 1773 m., Savai Jakovlevui pastatydinus metalurgijos gamyklą. TSRS laikais plėtota nikelio pramonė, veikė žemės ūkio technikumas. Miestas nuo 1943 m.

## Šaltiniai
Penas

**Penas** () – ežeras Rusijoje, Tverės srityje, Peno rajone, Volgos aukštupio ežeryne, Volgos aukštupio baseine. Nusidriekęs iš šiaurės į pietus 9 km, plotis iki 2 km, vidutinis gylis – 3,5 m.

Šiaurėje protaka jungiasi su Vselugo ežeru, pietryčiuose – su Volgo ežeru. Patenka į Volgos aukštupio tvenkinio patvanką. Krantai lėkšti, miškingi. Ežeras užšąla lapkritį, atitirpsta balandį arba gegužės pradžioje. Maitinamas daugiausia sniego tirpsmo vandenų.

Pietinėje pakrantėje įsikūrusi Peno gyvenvietė. Veikia turistinės bazės.

Vietovardis neaiškios kilmės. Galimai baltizmas, gretinamas su žodžiais , , vietovardžiais *Pienė, Pienauja, Pienupys, Pienapurvs, Pene, Penekayme*; taip galbūt pavadintas dėl balzganos vandens spalvos ar pieną primenančių putų. Mažiau tikėtina, kad pavadinimas kilęs nuo  'kelminis'.

## Šaltiniai
Vselugas

**Vselugas** () – ežeras Rusijoje, Tverės srityje, Valdajaus aukštumoje, Volgos aukštupio ežeryne, Volgos aukštupio baseine. Nusidriekęs iš šiaurės į pietus 14 km, plotis iki 4 km, vidutinis gylis – 7,7 m.

Šiaurėje protaka jungiasi su Steržo ežeru, pietuose – su Peno ežeru. Patenka į Volgos aukštupio tvenkinio patvanką. Atabradas 15–20 m pločio, dengiamas žvirgždo ir akmenų.

Centrinėje dalyje yra Zosimo ir Savatijos sala su cerkvėmis. Pakrantėse įsikūrę Zalozjės, Gorkos, Orlinkos, Zabelino ir kt. kaimai, turistinės bazės. Vykdoma žvejyba.

Vandenvardis 1588–1589 m. šaltiniuose minimas kaip *Вселук, Въселук*, nors dar 1375 m. prie jo minimas Lietuvos miestas *Селук*. Galimai baltizmas, kurio pirminė forma buvusi **Vis(i)-lank-* (t. y., „visų lankų“ – pagal raižytas pakrantes).

## Šaltiniai
Neiva (upė)

**Neiva** () – upė Rusijoje, Sverdlovsko srityje; Nicos kairioji ištaka (Irtyšiaus baseinas). Prasideda rytiniuose Vidurinio Uralo šlaituose, Taraskovo kaime, į vakarus nuo Tavatujaus ežero. Aukštupyje teka į šiaurę pro kalnakasybos rajonus, prateka tvenkinių ir karjerų virtinę. Toliau teka į šiaurės rytus Vakarų Sibiro lyguma. Netoli Nevianskojės suteka su Režu ir sudaro Turos intaką Nicą.

Didžiausias intakas – Siniačicha (kairysis).

Upė maitinasi daugiausia sniego tirpsmo vandenimis. Užšąla lapkritį, atitirpsta balandį. Neivos vanduo naudojamas vandentiekio reikmėms. Sudaryti stambūs Verch Neivinskio, Neviansko, Alapajevsko tvenkiniai. Pagrindinės gyvenvietės prie Neivos – Verch Neivinskis, Nevianskis, Petrokamenskojė, Neivo Šaitanskis, Alapajevskas.

Upėvardis XVII a. minimas kaip Nevja, todėl forma Neiva gali būti vėlesnis rusiškas arba komiškas perdaras. Jei forma Nevja pirminė, tada ji gretintina su chantų *неви, нави* 'baltas' ir mansių *я* 'upė'. Jei visgi forma Neiva pirminė, tada ji kildintina iš komių-permių *ниа* 'maumedis' ir *ва* 'vanduo'.

## Šaltiniai
Dāvids Sīmansons

**Davidas Simansonas** (,  – ) – pirmasis vyriausiasis Latvijos kariuomenės vadas, Lačplėsio karo ordino kavalierius. 

## Biografija
D. Simansonas gimė ūkininkų šeimoje Valmieros valsčiuje, Rusijos imperijoje. Baigė Limbažių apskrities mokyklą. 1880 m. pradėjo karinę tarnybą, savanoriškai įstodamas į Rusijos imperijos kariuomenę, 115-ąjį Viazmos pėstininkų pulką. Tarnybos metu buvo išsiųstas į junkerių mokyklą, kurią baigęs gavo karininko laipsnį. Po mokymų grįžo į Viazmos pėstininkų pulką. 1894 m. baigė Nikolajaus generalinio štabo akademiją ir po jos baigimo pradėjo vadovauti pulkui. Simansonas dalyvavo Rusijos–Japonijos kare, kur patyrė kontuziją. 1910 m. paaukštintas į pulkininką. 1912 m. balandžio mėn. buvo paskirtas 66-ojo Butyrsko pulko vadu. Vėliau Simansonas dalyvavo Pirmojo pasaulinio karo veiksmuose. 1914 m. spalio 27 d. jam suteiktas Šv. Jurgio ordino kardas. 1915 m. gegužę paaukštintas į generolą majorą, tuo pačiu metu paskirtas 17-osios pėstininkų divizijos 2-osios brigados vadu. 1917 m. spalio mėn. išėjo į pensiją.

Iki 1918 m. pabaigos jis gyveno Vitebske, bet vėliau persikraustė į Oriolą. 1919 m. sausio mėn. Simansonas atvyko į Rygą, o birželio 6 d. prisijungė prie Latvijos ginkluotųjų pajėgų. Liepos 10 d., suvienijus Šiaurės Latvijos ir Pietų Latvijos brigadas bei suformavus Latvijos kariuomenę, buvo paskirtas pirmuoju jos vyriausiuoju vadu. Nuo liepos 15 d. iki rugsėjo 10 d. taip pat ėjo gynybos ministro pareigas (nuo 1923 m. – karo ministro).

Po to, kai Pavelo Bermonto-Avalovo pajėgos pajudėjo Rygos link, fronto vadas Jorģis Zemitāns įsakė pasitraukti iš Rygos į pozicijas Jugloje. Naktį iš spalio 9-osios į 10-ąją generolas Simansonas atšaukė šį įsakymą, nes nusprendė priešintis Bermonto pajėgoms ir ginti Rygą. Savo energingais veiksmais jis pertvarkė kariuomenės pozicijas ir padėjo apginti Rygą nuo bermontininkų.

1919 m. spalio 16 d. pulkininkas Jānis Balodis, kuris buvo Rytų fronto ir Kuršo divizijos vadas, buvo paskirtas Latvijos kariuomenės vyriausiuoju vadu, pakeisdamas Simansoną.

Iki 1922 m. vasario Simansonas buvo Aukščiausiojo karo teismo narys. Pasitraukęs iš vyriausiojo vado pareigų, jis tęsė tarnybą Latvijos karo taryboje. 1925 m. vasarį (dėl ligos) išėjo į pensiją. Po tarnybos gyveno ramų gyvenimą, vengė aktyvios politinės ir visuomeninės veiklos.

1926 m. lapkričio 11 d. jam turėjo būti suteiktas trečiojo laipsnio Lačplėsio karo ordinas, tačiau Simansonas nedalyvavo ceremonijoje ir buvo apdovanotas vėliau.

1932 m. birželio mėn. karininko sveikata pablogėjo, gydytojai jam diagnozavo aterosklerozę. Liepos mėnesį dėl ligos paūmėjimo buvo perkeltas į Rygos karo ligoninę, kur praleido likusį savo gyvenimą. 1933 m. sausio 13 d., 14:10 val., 73 metų amžiaus Davidas Simansonas mirė Rygos karo ligoninėje. Sausio 18 d. buvo palaidotas Rygos Brolių kapų kapinėse už nuopelnus Latvijai.

## Išnašos
Rokų viadukas

**Rokų viadukas** – kelių transporto viadukas, nutiestas Kaune, Rokuose, virš Marijampolės plento, esančio pietrytinio aplinkkelio   kryptyje. Viaduku pravesta Rokų gatvė, kurios tęsinyje prasideda kelias . Viadukas aplinkkelį plane kerta įstrižai, yra apie 40 m ilgio.

Viadukas pastatytas 1966 m. Statinys trijų tarpatramių (11,36+16,78+11,36). Perdanga sudėta iš tėjinio skerspjūvio surenkamųjų, gelžbetoninių, karkasinių sijų. Tarpines atramas sudaro apvalios kolonos su kintamo skerspjūvio galvenomis. Užpiltinės krantinės atramos apsaugotos sutvirtintais žemių kūgiais.

Rokų viaduką statė Kauno kelių statybos rajonas Nr. 1. Šiuolaikiniu viaduku nutiestos dvi eismo juostos, nuo šalitilčių atskirtos betoniniais atitvarais su skylėmis. Įrengta vandens nuvedimo nuo tilto sistema.

## Šaltiniai
Zangezuro koridorius

**Zangezuro koridorius** – transporto kelias, jungiantis pagrindinę Azerbaidžano dalį su jos Nachičevanės autonomine respublika, kertantis pietų Armėnijos Siuniko sritį.

## Istorinė raida
### Sovietmetis
Sovietmečiu per Zangezurą ėjo geležinkelio linijos, jungusios Azerbaidžano SSR pagrindinę dalį ir Nachičevanę. Vėliau buvo nutiesta dar viena linija per Jerevaną–Idževaną–Kazachą, tačiau šios jungtys buvo nutrauktos dėl konflikto Kalnų Karabacho regione 1990-aisiais. 

### 2020 m. karas
2020 m. lapkričio 9 d. trišalėje taikos deklaracijoje tarp Armėnijos, Azerbaidžano ir Rusijos numatyta atblokuoti transporto jungtis tarp Azerbaidžano ir Nachičevanės, siekiant, kad sienos gynybos funkciją atliktu Rusijos pajėgos. Šiuo laikotarpiu Azerbaidžanas nutiesė įvairius susisiekimo punktus iki Armėnijos sienų.

### 2025 m. taika
2025 m. rugpjūčio 8 d. Armėnija ir Azerbaidžanas, JAV iniciatyva, pasirašė taikos deklaraciją, kurios dalis – koridoriaus, pavadinto „Trampo keliu tarptautinei taikai ir klestėjimui“ (*Trump Route for International Peace and Prosperity*, sutrumpintai TRIPP) vystymui. Armėnija suteikė 99 metų nuomos teisę JAV dirbti šioje zonoje, įskaitant komunalinės ir energetinės infrastruktūros priežiūrą.

## Ekonominė vertė ir perspektyvos
Koridoriaus atidarymas sumažins tranzito sąnaudas ir padidins patrauklumą tarptautiniam prekybiniam srautui. Tai leis išvengti prekių siuntimo per Gruziją ar Iraną.

## Šaltiniai
Jiesios III geležinkelio tiltas

**Jiesios III geležinkelio tiltas** – Kauno–Kybartų geležinkelio linijos tiltas per Jiesios upę Kauno rajone, Garliavos apylinkių seniūnijoje, Ražiškių kaime. Ties šia vieta prasideda Kauno ir Jiesios geležinkelio stočių tarpstotis. 

Trečiasis geležinkelio tiltas nuo kitų, kertančių Jiesios kilpas, išsiskiria po juo pratekančios upės kaskadomis. Patenka į Jiesios kraštovaizdžio draustinio teritoriją, kur upė srauni ir vingiuota. Po tiltu žmonių suformuotas trijų slenksčių krioklys, kurio šniokštimas toli girdėti. Vietinių dar vadinamas Ūžiančiu tiltu. Aukštupio pusėje, palei aukštą geležinkelio pylimą telkšo upės senvagė.
 
## Istorija

XIX a. viduryje tiesiant Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelį, nuo Lentvario pro Kauną nutiesta atšaka į Kybartus. Jiesios slėnyje pastatyti keturi geležinkelio tiltai. Reguliarus eismas visoje trasoje prasidėjo 1862 m. pavasarį.

Tiesiant Rail Baltica ruožą, apie 2014 m. (ar vėliau) geležinkelio tiltas rekonstruotas. Vykdant Via Baltica naujo dvikelio projektą, prie esamo numatomas naujas geležinkelio tiltas per Jiesią ir viadukas.

## Rekonstrukcija

Po rekonstrukcijos, vykusios apie 2014 m., vieno tarpatramio tiltas buvo perstatytas, išplatintas. Šalia dvikelio su rusiškos vėžės bėgiais paklotas trečias kelias su viena europine vėže. Buvusioje perdangoje prie buvusių dvitėjinio profilio sijų prijungtos kitos, taip pat gelžbetoninės sijos (priešingai nei gretimuose tiltuose su metalinėmis sijomis). Platinant ramtus, naujai vėžei krantuose pristatytos gelžbetoninės atramos aukštupio pusėje. Krioklio pusėje ramtuose išlikusi senoji tašyto akmens blokų konstrukcija su šiuolaikinio mūro fragmentais, pritaikytais naujų sijų atrėmimui. Bėgiai su pabėgiais nutiesti ant perdangos plokščių įrengto skaldos balasto. Patiltėje ant ramtų atraminių sienų, po sijomis įtaisyti metaliniai apeigos tilteliai. 

## Galerija


Jiesios tiltas, III. Bėgiai.JPG|Ant tilto viena iš trijų vėžių – europinė
Jiesios tiltas, III. Profilis.JPG|Išplatinta tilto pusė (prieš srovę)
Jiesia su kriokliu, tiltas.jpg|Žemiau tilto įrengti trys slenksčiai, 2025 m.
Jiesia. Geležinkelio tiltas-3.JPG|Siauras tiltas prieš rekonstrukciją, 2012 m.


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Tiltai per Jiesią
*
Barakamon

**Barakamon** () – japonų manga, kurią parašė ir iliustravo Satsuki Yoshino. 

Manga pradėta leisti 2008 m. „Square Enix“ žurnale „Gangan Powered“. Nuo 2009 m. buvo leidžiama „Gangan Online“, taip pat pasirodydavo „Monthly Shōnen Gangan“. Iš viso išleista 19 tomų, o paskutinis pasirodė 2023 m. 

2013 m. liepos mėn. pasirodė animė televizijos serialo adaptacija, kurią prodiusavo „Kinema Citrus“. Pirmasis ir vienintelis sezonas baigėsi rugsėjo mėnesį, jį sudarė 12 serijų. 11 serijų televizijos dramos adaptacija, kurią sukūrė „Kyodo Television“, buvo rodoma nuo 2023 m. liepos mėn. iki rugsėjo mėn. 

Nuo 2013 m. spalio mėn. iki 2016 m. rugsėjo mėn. žurnale „Monthly Shōnen Gangan“ buvo publikuojama mangos priešistorė, pavadinta „Handa-kun“. Ji buvo adaptuota į 12 serijų animė televizijos serialą, kurį sukūrė „Diomedéa“ ir kuris buvo rodomas nuo 2016 m. liepos mėn. iki rugsėjo mėn. 

## Siužetas
Seišū Handa – jaunas, tačiau jau profesionalus kaligrafas. Kai vienas garbaus amžiaus parodos kuratorius sukritikuoja jo darbą kaip pernelyg neoriginalų („tarsi iš vadovėlio“), Handa praranda savitvardą ir smogia jam. Dėl šio incidento tėvas išsiunčia jį į atokias Goto salas, netoli Kiūšiū. Ten Handa susipažįsta su spalvingais kaimelio gyventojais, pradeda su jais bendrauti ir po truputį atranda savo unikalų stilių.

Priešistorė „Handa-kun“ pasakoja apie Seišū Handos mokyklinius laikus, vykusius šešeriais metais anksčiau nei „Barakamon“ įvykiai.

## Veikėjai
**Seishu Handa** (半田 清舟, *Handa Seishu*)
* Įgarsino: Daisuke Ono (japonų k.)
* Dramoje suvaidino: Yosuke Sugino
**Naru Kotoishi** (琴石 なる, *Kotoishi Naru*)
* Įgarsino: Suzuko Hara (japonų k.)
* Dramoje suvaidino: Ririsa Miyazaki
**Miwa Yamamura** (山村 美和, *Yamamura Miwa*)
* Įgarsino: Nozomi Furuki (japonų k.)
* Dramoje suvaidino: Hana Toyoshima
**Tamako Arai** (新井 珠子, *Arai Tamako*)
* Įgarsino: Rumi Okubo (japonų k.)
* Dramoje suvaidino: Hana Kondō
**Hiroshi Kido** (木戸 浩志, *Kido Hiroshi*)
* Įgarsino: Koki Uchiyama (japonų k.)
* Dramoje suvaidino: Keito Tsuna
**Hina Kubota** (久保田 陽菜, *Kubota Hina*)
* Įgarsino: Rina Endō (japonų k.)
**Kentaro Ohama** (大浜 謙太郎, *Ōhama Kentarō*)
* Įgarsino: Seiya Kimura (japonų k.)
**Akihiko Arai** (新井 明彦, *Arai Akihiko*)
* Įgarsino: Megumi Han (japonų k.)
**Yūjirō Kido** (木戸 裕次郎 (郷長), *Kido Yūjirō*)
* Įgarsino: Tanuki Sugino (japonų k.)
* Dramoje suvaidino: Kazuki Iio
**Kazuyuki Sakamoto** (坂本 一行, *Sakamoto Kazuyuki*)
* Įgarsino: Fumihiko Tachiki (japonų k.)
**Takao Kawafuji** (川藤 鷹生, *Kawafuji Takao*)
* Įgarsino: Junichi Suwabe (japonų k.)
**Kosuke Kanzaki** (神崎 康介, *Kanzaki Kōsuke*)
* Įgarsino: Yuki Kaji (japonų k.)
**Kosaku Kotoishi** (琴石 耕作, *Kotoishi Kōsaku*)
* Įgarsino: Hiroshi Ito (japonų k.)
**Iwao Yamamura** (山村 巌, *Yamamura Iwao*)
* Įgarsino: Atsushi Ono (japonų k.)
**Seimei Handa** (半田 清明, *Handa Seimei*)
* Įgarsino: Kosuke Meguro (japonų k.)
* Dramoje suvaidino: Kenichi Endō
**Emi Handa** (半田 えみ, *Handa Emi*)
* Įgarsino: Yoshino Takamori (japonų k.)
## Medijos

### Manga
#### Tomai

### Animė
#### Serijos

## Išnašos
Jorkšyro slėnių nacionalinis parkas

**Jorkšyro slėnių nacionalinis parkas** () – 2 178 km² ploto nacionalinis parkas Šiaurės Anglijoje, garsėjantis kalvotais kraštovaizdžiais, slėniais ir kalkakmenio uolomis. Įsteigtas 1954 m., o 2016 m. išplėstas. Didžioji teritorijos dalis yra Šiaurės Jorkšyre, likusi – Kambrijoje ir Lankašyre.

Dauguma žemių yra privačios, jose veikia daug ūkių. 2020 m. parkui suteiktas Tarptautinio tamsaus dangaus rezervato statusas dėl mažos šviesos taršos. Jame gyvena apie 23,5 tūkst. žmonių, o kasmet apsilanko per 4 mln. turistų. Pagrindinės ekonomikos šakos – turizmas ir žemės ūkis.

## Geografija
Nacionalinis parkas yra apie 80 km į šiaurės rytus nuo Mančesterio. Į jo teritoriją įeina didžioji Jorkšyro slėnių dalis bei šiaurės vakaruose esančios Haugilo ir Ortono kalvos. Pietinės ir rytinės slėnių vietovės nepriklauso parkui – jos priskiriamos Niderdeilio išskirtinio gamtos grožio sričiai.

## Istorija
1947 m. A. Hobhauso ataskaitoje buvo rekomenduota įsteigti Jorkšyro slėnių nacionalinį parką, apimantį dalį Vakarų ir Šiaurės Jorkšyro grafysčių. 1954 m., įsteigus parką, į jo ribas nebuvo įtrauktas Niderdeilis. 1963 m. bandyta šį slėnį prijungti, tačiau vietos valdžia tam pasipriešino.

1974 m., įsigaliojus vietos valdžios reformai, didžioji parko dalis atiteko naujai Šiaurės Jorkšyro grafystei, o šiaurės vakariniai plotai – Kambrijai. 1997 m. parko valdymas perduotas Jorkšyro slėnių nacionalinio parko administracijai.

2016 m. parkas išplėstas į vakarus, įtraukiant dalį Lankašyro ir Vestmorlando iki M6 automagistralės. Teritorija padidėjo beveik ketvirtadaliu, į jos ribas pateko šiaurinė Haugilo ir didžioji Ortono kalvų dalis.

## Turizmas

Jorkšyro slėnių nacionalinis parkas populiarus tarp pėsčiųjų, dviratininkų ir aktyvaus poilsio mėgėjų. Jį kerta keli ilgo nuotolio pėsčiųjų ir dviračių maršrutai, įskaitant *Pennine Way*, *Dales Way*, *Coast to Coast Walk* ir *Pennine Bridleway*.

Vasaros savaitgaliais ir švenčių dienomis čia kursuoja *DalesBus* autobusai, jungiantys lankytinas vietas parke ir aplinkiniuose regionuose.

2020–2021 m. turizmą smarkiai paveikė COVID–19 pandemijos apribojimai, tačiau lankytojų skaičių skatino populiarus televizijos serialas „Didelės ir mažos širdys“, filmuotas Jorkšyro slėniuose.

Tarp svarbiausių lankytinų objektų – Malhamo įlanka su Gordeil Skaro tarpekliu, Džanet Foso krioklys, Malham Tarno ežeras, Riblhedo viadukas, Trys Jorkšyro viršukalnės (Inglboro, Pen i Gentas, Vernsaidas), Boltono pilis, Setlas, Sedbergas ir Houso liaudies muziejus.

## Šaltiniai