open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Najib Tun Razak

**Mohammad Najib bin Tun Haji Abdul Razak** (g. 1953 m. liepos 23 d.) – Malaizijos politikas, buvęs šalies ministras pirmininkas (2009–2018 m.), įvairių ministerijų ministras. 2015 m. įsivėlė į skandalą dėl didelio masto valstybės lėšų pasisavinimo ir iššvaistymo, dėl ko 2020 m. liepą buvo nuteistas 12 metų kalėjimo bausme.

## Biografija
Gimė 1953 m. liepos 23 d. Kuala Lipyje, Pahango valstijoje. Buvo šeštasis ir vyriausias Tun  Abdul Razako – politiko, 1970–1976 m. ėjusio šalies ministro pirmininko pareigas – sūnus. Vidurinį išsilavinimą gavo Šv. Jono mokykloje. Vėliau studijavo Didžiojoje Britanijoje Malverno koledže, ekonomikos bakalauro laipsnį įgijo Notingamo universitete. 1974 m. grįžo į Malaiziją ir dirbo centriniame banke, vėliau „Petronas“ naftos kompanijoje.

1976 m. vedė Tengku Puteri Zainah Tengku Eskandar, su kuria susilaukė trijų vaikų. 1987 m. išsiskyrė ir vedė Datin Seri Rosmah Mansor, su kuria susilaukė dviejų vaikų.

## Karjera

Politiko karjerą pradėjo būdamas 23 metų, kai 1976 m. mirus tėvui perėmė jo rinkiminę apygardą ir laimėjęs rinkimus pateko į parlamentą. 1986 m. buvo paskirtas jaunimo ir sporto ministru, vėliau vadovavo Gynybos ministerijai, dar po to buvo švietimo ministru. Kilo pareigose ir partijoje, kuriai priklausė – Jungtinėje malajų nacionalinėje organizacijoje (JMNO). 2004 m. buvo paskirtas tiek šalies vicepremjeru, tiek ir JMNO viceprezidentu. 2008 m. pradėjo eiti finansų ministro pareigas. 2009 m. buvo išrinktas į JMNO prezidentus, o po pusės metų ir į šalies ministrus pirmininkus. Poste ėmėsi reformų, paskelbė apie Malaizijos naujojo ekonominio modelio planą, kuris turėjo skatinti aukštą pridėtinę vertę sukuriančius pramonės sektorius. Taip pat su šūkiu *Vieninga Malaizija* siekė glaudesnio bendradarbiavimo tarp šalies etninių grupių.

## 1MDB skandalas

2015 m. vasarą buvo atskleista, kad Najib Razak siejamas su didelio masto valstybinių lėšų pasisavinimu iš Finansų ministerijos kontroliuojamo ir pačio Razak įsteigto bei prižiūrimo šalies vystymo fondo *1Malaysia Development Berhad* (1MDB). Tyrėjai aptiko, kad bendra beveik 700 mln. JAV dolerių suma pervesta iš fondo į ministro pirmininko asmenines sąskaitas. Vėliau JAV Saugumo departamentas išleido ataskaitą, kurioje teigiama, kad iš fondo pažeidžiant taisykles įvairioms institucijoms bei asmenims buvo pervesta virš 3,5 mlrd. JAV dolerių. Najib Razak ėmėsi veiksmų, kurie pristabdė įvykio tyrimą, šalino iš pareigų jį kritikavusius bendrapartiečius, buvo kaltinamas susidorojimu su opozicinėmis jėgomis, tačiau ir toliau ėjo ministro pirmininko pareigas.

Skandalas peraugo į teisminį procesą 2018 m., kai Najib Razak partija pralaimėjo rinkimus ir jis neteko premjero posto, jį užleisdamas Mahathir Mohamad. Netrukus po to Najib Razak ir susijusiems asmenims buvo pareikšti kaltinimai. Teismo procesas baigėsi 2020 m. liepos 28 d. nusprendus, kad Najib Razak padarė septynis nusikaltimus, siejamus su 1MDB lėšų pasisavinimu ir iššvaistymu. Jam skirta 12 metų įkalinimo bausmė ir 50 mln. JAV dolerių bauda. Najib Razak tapo pirmuoju istorijoje Malaizijos ministru pirmininku, kuris nuteistas kalėjimo bausme.

## Šaltiniai

|-

|-
Naujamiestis (Klaipėda)

**Naujamiestis** – Klaipėdos miesto dalis miesto centre, dešiniajame Danės upės krante. Vakaruose ribojasi su H. Manto, šiaurėje – su S. Daukanto gatvėmis, o rytuose – su Šiaurės prospektu. 

## Istorija

Iki XVIII a. buvo žinomas kaip ***Krūmamiestis*** (arba ***Krameistas***). Tai buvo pramoninio tipo rajonas, jis formuotas planingai, čia vyravo ilgesni ir erdvesni plotai. Prie Klaipėdos miesto Krūmamiestis buvo prijungtas 1595 m. XVII a. čia daugiausiai gyveno neturtingieji, XVIII a. pradėjo kurtis amatininkai ir pirkliai, kurie rajonui suteikė pramoninę funkciją, o priemiestis pradėtas vadinti ***Naujamiesčiu***. 1784 m. čia pastatyta katalikiška Klaipėdos Švč. Trejybės bažnyčia.

Rajono ašis ir didžiausia gatvė – *Liepų gatvė*. Amžių tėkmėje ji kelis kartus keitė pavadinimą. Kai Vokietijos kaizeris Frydrichas Vilhelmas II mieste susitiko su Rusijos imperatoriumi Aleksandru I, ji tapo . Klaipėdą prijungus prie Lietuvos, 1934 m. rugsėjo 9 d. buvo pavadinta *Smetonos alėja*.

## Šaltiniai
Sorė

**Sorė** () – miestas Zelandijos saloje, Zelandijos regione, rytų Danijoje. 2009 m. sausio 1 d. duomenimis mieste buvo 7708 gyventojų. Savivaldybės ir regiono administracinis centras.

## Istorija
1151 m. metraščiuose minima, kad būta medinės bažnyčios. Vėlesniais metais buvo pastatytas vienuolynas ir mūrinė bažnyčia.

## Galerija

File:Sorø_-_Klosterporten.JPG|Senamiestyje
File:Soroe_cemetery.jpg|kapinėse


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sorø miesto svetainė
* Tourist information
Nacionalinė parkų tarnyba

**Nacionalinė parkų tarnyba** (, sutr. ***NPS***) – Jungtinių Amerikos Valstijų federalinė agentūra, tvarkanti visų JAV nacionalinių parkų, daugelio nacionalinių paminklų ir kitų saugomų bei istorinių objektų reikalus. Tarnyba Kongreso sprendimu buvo įkurta 1916 m. rugpjūčio 25 d.

Nacionalinė parkų tarnyba yra Jungtinių Valstijų vidaus reikalų departamento agentūra. Nacionalinės parkų tarnybos valdybos narius Senatui pritarus skiria tarnybos vadovas. 

21 989 tarnybos darbuotojai prižiūri 392 administracinius tarnybos vienetus, iš kurių 58 yra nacionaliniai parkai.

## Šaltiniai
Mobilusis (knyga)

**Mobilusis** () – Stiveno Kingo romanas išleistas 2006 m.

## Siužetas

Pagrindinis romano veikėjas – Kleitonas Ridelas. Jis kaip tūkstančiai paprastų žmonių ryte žingsniuoja gatvė į darbą, tačiau netikėtai aplinkiniai pradeda elgtis keistai. Kai kurie tiesiog sužvėrėja ir puola kitus žmonės. Kleitonas supratęs kad kažkas čia netaip pradeda slėptis nuo jų ir ieškoti slėptuvės. Vėliau jis supranta kad dėl tokio žmonių elgesio kalti mobilieji telefonai. Signalas, paleistas iš telefono, padaro žmonės laukiniais.
Linkolno memorialas

**Linkolno memorialas** – paminklas Jungtinėse Amerikos Valstijose, pastatytas šešioliktojo JAV prezidento Abraomo Linkolno garbei. Paminklas yra Nacionalinėje alėjoje, JAV sostinėje Vašingtone. Memorialas buvo atidarytas 1922 m. gegužės 30 d. Statinio architektas buvo Henris Beikonas, pagrindinės statulos skulptorius – Danielis Česteris Frenčas, vidinių freskų tapytojas – Žiulis Guerinas. Linkolno memorialas yra vienas iš keleto JAV prezidentų garbei pastatytų paminklų.

Pastatas pastatytas graikų dorėnų šventyklos forma. Jame yra didžiulė sėdinčio Abraomo Linkolno skulptūra ir dviejų garsių, Linkolno pasakytų kalbų inskripcijos. Memoriale buvo pasakyta daug garsių kalbų, įskaitant ir Martino Liuterio Kingo kalbą „Aš turiu svajonę”, pasakytą 1963 m. rugpjūčio 28 d. masiniame mitinge, žygio į Vašingtoną pabaigoje.

Kaip ir kitus Nacionalinėje alėjoje esančius memorialus, įskaitant Vietnamo karo ir Korėjos karo veteranų memorialus, taip ir nacionalinį Antrojo pasaulinio karo memorialą, Linkolno memorialą administruoja ir prižiūri Nacionalinė parkų tarnyba. Linkolno memorialas nuo 1966 m. spalio 15 d. yra įtrauktas į nacionalinį istorinių vietų registrą. Paminklas yra atviras visuomenei visą parą.

## Galerija

Image:Lincoln Memorial overhead.jpg|Linkolno memorialo vaizdas iš oro
Image:He saved the union.jpg|Abraomo Linkolno skulptūra, memorialo viduje
Image:Lincoln Memorial (south wall interior).jpg|Getisbergo kalbos žodžiai, iškalti pietinėje sienoje memorialo viduje
Image:Lincoln Memorial toward pool.JPG|Vaizdas iš Linkolno memorialo vidaus, matomas Vašingtono paminklas

## Šaltiniai
Henry Bacon

**Henris Beikonas** (, 1866 m. lapkričio 28 d. – 1924 m. vasario 16 d.) – amerikiečių architektas, geriausiai žinomas dėl jo suprojektuoto graikų dorėnų stiliaus Linkolno memorialo, pastatyto JAV sostinėje Vašingtone. Šis projektas buvo paskutinis architekto gyvenime.

1884–1885 m. Ilinojaus pramoniniame universitete Urbanoje studijavo architektūrą. 1885–1887 m. architektūrinės bendrovės „Chamberlin & Whidden“, įsikūrusios Bostone, braižytojas. 1888–89 m. ir 1891–97 m. tuo metu vienos garsiausių Niujorko architektūrinės bendrovės „McKim, Mead & White“ darbuotojas, prisidėjo projektuojant Rod Ailando valstijos kapitolijų Providense. 1889 m. pelnė Rotcho stipendiją, apkeliavo Prancūziją, Italiją, Graikiją, Turkiją. 1897–1903 m. bendradarbiavo su architektu James Brite.

## Išnašos
Čoloma

**Čoloma** () – miestas Hondūro šiaurėje, Korteso departamente, šiaurinis San Pedro Sulos priemiestis. 152,1 tūkst. gyventojų (6-as pagal dydį šalies miestas). Per miestą eina San Pedro Sulos-Puerto Korteso plentas. Maisto pramonės centras. Laisvojoje ekonominėje zonoje įsikūrę daug gamyklų.

## Istorija

Prieš užkariavimą dabartinio miesto vietoje gyveno iš majų kilusi indėnų šikakų gentis, o vietovė vadinta Tolomaku. Iki XVII a. čia veikė pranciškonai, tačiau 1739 m. misijos sugriautos sukilimo, nukreipto prieš ispanų valdžią. 1894 m. įkurta gyvenvietė El Paraisas, o nuo 1933 m. vadinama Čoloma. Miestas iškilo kaip cukraus ir bananų eksporto centras.

## Šaltiniai
Eritorbo rūgštis

**Eritorbo rūgštis** (),*<small>D</small>-araboaskorbo rūgštis*, *izooaskorbo rūgštis* - askorbo rūgšties stereoizomeras. Tai iš daržovių išgaunamas maisto priedas (E315), susidarantis iš sacharozės. Plačiai naudojamas maisto produktuose kaip antioksidantas. 

Buvo atlikti klinikiniai tyrimai, kuriuose buvo tirta eritorbo rūgšties mitybinė vertė. Viename iš tyrimų buvo tirta, kaip eritorbo rūgštis veikia askorbo rūgšties (vitamino C) įsisavinimą ir šalinimą, bet neaptikta jokios įtakos.
Vėlesniuose tyrimuose buvo aptikta, kad eritorbo rūgštis yra efektyvus ne hemo geležies absorbcijos stipriklis.

## Šaltiniai
Tietė

**Tietė** () – upė pietryčių Brazilijoje, San Paulo valstijoje; kairysis Paranos intakas. Prasideda Sera do Maro kalnagūbryje, ~900 m aukštyje, ties Salesopoliu, visai netoli Atlanto vandenyno kranto. Teka į šiaurės vakarus per metropolinę San Paulo teritoriją. Įteka į Paraną ties Tres Lagoaso miestu.

Didesni intakai: Pinjeirosas, Tamanduatėjus, Batalija, Bauru, Kapivara, Doradas, Žakarė Guasu, Žakarė Pepira, Žau, Žundiajus, Pirasikaba, Sorokaba.

Natūralios vagos išlikę labai nedaug: aukštupyje vaga daug kur kanalizuota, o toliau įrengta ištisa hidroelektinių kaskada (Tres Irmaunoso, Promisauno, Bara Bonitos). Aukštupio baseinas smarkiai užterštas. Upė intensyviai laivuojama. Daug slenksčių ir krioklių (didžiausias – 22 m Itapuros krioklys žemupyje). Upė vandeningiausia vasarą.

Didesni miestai prie Tietės: Saleaspolis, San Paulas, Barueris, Santana de Parnaiba, Itu, Saltas, Porto Felisas, Tietė, Bara Bonita.

Upės pavadinimas kilo iš tupių kalbos ir reiškia „tikras (gausus, gilus) vanduo“.


Nascente do Tiete.jpg|Tietės ištakos
Barra Bonita navio REFON 150606.jpg|Laivyba Tiete ties Bara Bonita
Rio Tietê - Cidade de Salto 1.jpg|Tietės slenkstis ties Saltu
At São Paulo 2018 304.jpg|Upė San Paule


## Šaltiniai
San Paulas (valstija)

**San Paulas** () – valstija Brazilijoje, šalies pietrytinėje dalyje. Ribojasi su Minas Žeraisu šiaurėje, su Rio de Žaneiru šiaurės rytuose, su Parana pietuose ir Pietų Mato Grosu vakaruose. Iš rytų skalauja Atlanto vandenynas. Valstijos sostinė – San Paulas.

## Geografija

Valstija yra Brazilijos plokščiakalnyje, ją kerta Mantekeiros, Sera do Maro kalnagūbriai. Aukščiausia viršukalnė – Pedra da Mina (2798 m). Dėl intensyvios urbanizacijos ir žemdirbystės natūralių gamtos plotų valstijoje išliko nedaug. Vandenyno pakrantėje yra mangrovių sąžalynų, pakrantės kalnuose – drėgnųjų Atlanto miškų, giliau link žemyno yra subtropinių miškų, Serado pievų, araukarijų miškų. Dauguma San Paulo valstijos upių priklauso Paranos baseinui: Parana, Tjetė, Paranapanema, Grandė, Pirasikaba, Moži Gvasu ir kt. Tiesiai link vandenyno teka Pietų Paraiba, Ribeira de Igvapė. Ant daugelio upių įrengtos hidroelektrinių kaskados.

## Gyventojai

Etninė sudėtis:
* baltieji – 67,9 %
* pardo – 24,7 %
* juodaodžiai – 5,8 %
* azijiečiai – 1,3 %
* indėnai – 0,3 %

## Didžiausi miestai
* San Paulas – 11316 tūkst. gyv. (2011 m.)
* Guaruljosas – 1233,4
* Kampinasas – 1008,6
* San Bernardo do Kampas – 770,2
* Osaskas – 667,4
* Santo Andrė – 678,4
* San Žozė dos Kamposas – 615,8
* Sorokaba – 593,7
* Ribeiran Pretas – 612,3
* San Žozė do Rio Pretas – 412
* Maua – 421,1
* Santosas – 419,5
* Diadema – 388,6
* Karapikuiba – 371,5
* Moži das Kruzesas – 392,2
* Pirasikaba – 367,3
* Bauru – 346
* Itakuakesetuba – 325,5

## Šaltiniai
Mažiausia skelbta mirtinoji dozė

**Mažiausia skelbta mirtinoji dozė** (), **LD<sub>Lo</sub>** (iš  'mirtinoji dozė, mažiausia') - mažiausia cheminio junginio dozė, paskaičiuota kūno masės vienetui (paprastai miligramais kūno masės kilogramui; mg/kg), kuri sukėlė mirtį tam tikro gyvūnų rūšies atstovui. 

Užrašant LDLo nurodoma rūšis ir cheminio junginio įvedimo organizman būdas (pvz., nuryta, įkvėpta, įvesta intraveniškai).

## Taip pat skaityti
* Mažiausia skelbta toksinė dozė (TDLo)
* Medianinė mirtinoji doze (LD50)
* Mirtinoji dozė
Tedonganas

**Tedonganas** () – upė Šiaurės Korėjos centrinėje dalyje. Prasideda Rangrimo kalnuose, Pietų Hamgiongo provincijoje. Teka į pietvakarius daugiausia Vakarų Korėjos lyguma. Įteka į Geltonosios jūros Vakarų Korėjos įlanką.

Vasaros liūčių metu smarkiai ištvinsta. Žemupyje jaučiama jūros potvynių įtaka. Laivuojama žemupyje. Ties žiotimis patvenkta.

Tedongano slėnis laikomas Korėjos civilizacijos lopšiu; čia buvo senoji Korėjos sostinė Kogurio. Kiti dideli miestai – Tehungas, Sunčionas, Pchenjanas.

## Šaltiniai
Jules Guerin

**Žiulis Guerinas** (, 1866 m. lapkričio 18 d. – 1946 m. birželio 13 d.) – amerikiečių freskų tapytojas, dailininkas ir iliustratorius.

1912 metais, kaip architektas Henris Beikonas pradėjo dirbą Linkolno memorialo statybose Vašingtone, jis nusamdė Gueriną nutapyti dvi dideles freskas: „Susijungimas” ir „Išlaisvinimas”, dabar puošiančias memorialo vidų.
Vesa Vasara

**Vesa Vasara** (g. 1976 m. rugpjūčio 16 d.) – karjerą baigęs Suomijos futbolininkas, rungtyniavęs saugo pozicijoje.

## Karjera
Didžiąją karjeros dalį praleido Suomijos klubuose, daugiausia HJK Helsinki ir FC Honka. Nuo 1995 m. atstovavo HJK Helsinki, o 2001 m. sezone rungtyniavo FC Jokerit.

2002–2003 m. du sezonus žaidė Švedijos Kalmar FF. 2004 m. grįžo į Suomiją ir prisijungė prie FF Jaro, o nuo 2005 m. priklausė FC Honka.

## Trenerio karjera
Baigęs futbolininko karjerą ėmėsi trenerio veiklos. 2009–2011 m. darbavosi su Honka II komanda, o 2012–2013	m. tapo FC Honka vyr. trenerio asistentu. 

2014–2016 m. dirbo HJK vyr. trenerio asistentu.

2017–2023 m. vadovavo FC Honka pagrindinei ekipai, buvo vyr. treneriu. 2023 m. lapkričio 21 d. Esport Honka buvo paskelbtas bankrotas.

Nuo 2024 m. darbavosi Inter Turku. Pasirašyta dviejų metų trukmės sutartis.

## Rinktinė
1999–2002 m. atstovavo Suomijos nacionalinei rinktinei. 1999 m. rugpjūčio 18 d. debiutavo Suomijos rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Belgiją.

## Išnašos
Mirtinoji dozė

: *Kitos reikšmės – [[Dozė (reikšmės)]].*
**Mirtinoji dozė** () – tam tikros cheminės medžiagos ar spinduliuotės gebėjimo sukelti mirtį rodiklis. Medžiagų dozės paprastai išreiškiamos veikliosios medžiagos kiekiu kūno masės vienetui (dažniausiai mg/kg).

Net ir vienos rūšies skirtingų individų gebėjimas atsispirti kenksmingoms medžiagoms ar spinduliuotei yra skirtingas, be to, priklauso nuo fiziologinės būsenos, todėl ir mirtinosios dozės yra labai individualios. Pateikiant apibendrintas mirtinosios dozės išraiškas jos konkretizuojamos nurodant tikimybę, kad atsitiktinai paimtas individas mirs, arba dalį populiacijos, kurį žūtų, jei kiekvienas jos narys gautų tokią dozę.

Dažniausiai naudojamas mirtinumo (letalumo) rodiklis yra medianinė mirtinoji dozė (LD50, kitaip LD50) – dozė, nuo kurios miršta 50% populiacijos narių. LD50 charakteristika dažnai apibūdinamas nuodingųjų gyvūnų, pvz., gyvačių, nuodų mirtinumas.

Tiriant vaistus ar kitus preparatus, kurie gali būti toksiški, eksperimentuose su gyvūnais nustatinėjamos mirtinosios dozės.

Mirtinosios dozės priklauso ne tik nuo gyvūnų rūšies, bet ir nuo veikliosios medžiagos patekimo į organizmą būdo. Pvz., agentui patekus į kraują mirtinosios dozės būna mažiausios, o praryjant – didesnės.

Mirtinosios dozės žmonėms nustatomos ekstrapoliuojant dozes, nustatytas bandymuose su gyvūnais (pelėmis ar šunimis) arba žmonių ląstelių kultūromis. Pagal gyvūnus nustatytos mirtinosios dozės žmonėms koreliuoja su letalumu žmogui, tačiau klaidos kartais labai didelės, nes bandomųjų gyvūnų fizologija kartais labai skiriasi nuo žmogaus fiziologijos.
Daniel Chester French

**Danielis Česteris Frenčas** (, 1850 m. balandžio 20 d. – 1931 m. spalio 7 d.) – amerikiečių skulptorius. Jo žymiausia darbas – sėdinčio Abraomo Linkolno skulptūra, esanti Linkolno memoriale, JAV sostinėje Vašingtone.
Charles W. Bartlett

**Čarlzas Viljamas Barletas** (, 1860 m. birželio 1 d. Brindporte, Dorsete – 1940 m. balandžio 16 d.) – anglų tapytojas ir graviūrų meistras.

## Biografija

Čarlzas Viljamas Barletas mokėsi metalurgijos ir dirbo šioje srityje keletą metų. Būdamas 23 metų įstojo į Londono Karališkąją akademiją, kur mokėsi tapybos ir oforto. Po trejų studijų metų Londone Barletas įstojo į privačią menų mokyklą Paryžiuje Académie Julian.

1889 metais jis grįžo į Angliją ir vedė Emily Tate, tačiau netrukus po to jo žmona ir sūnus mirė gimdymo metu. Tada Barletas ėmė keliauti po Europą. Apsilankė Olandijoje, Bretanėje ir Venecijoje kartu su draugu ir kolega Frank Brangwyn (1867–1956). Barletui nutapius keletą jo svarbiausių ankstyvųjų darbų, 1897 metais buvo pakviestas į Société Nationale des Beaux-Arts Prancūzijoje. 1898 metais jis sugrįžo į Angliją ir vedė Catherine Kate Main. Su žmona jis sugrįžo į žemyną. Keletas muziejų įsigyjo jo darbus Société de la Peinture a l’Eau parodos metu, Paryžiuje.

Barletas kelis kartus nukeliavo į Bretanę ir Olandiją kartu su olandų menininku Nico Wilhelm Jungmann (1872–1935).
1913 metais dėka pasiturinčios žmonos Barletas nukeliavo į Pakistaną, Indiją, Ceiloną, Indoneziją, Kiniją ir Japoniją. 1915 metais atvykęs į Japoniją Barletas susipažino su medžio graviūrų mestru Watanabe Shozaburo (1885–1962), kuris buvo vienas svarbiausių XX amžiaus japonų menininkų. 1916 metais Watanabe pateikė 21 Barleto dizaino darbus, įskaitant 6 Japonijos peizažo graviūras. 1917 metais Barletas su žmona paliko Japoniją ir iškeliavo į Angliją, tačiau prieš tai sustojo Havajuose. Į Angliją jie taip ir negrįžo. 1919 metais jis aplankė Japoniją, kur sukūrė 16 graviūrų Watanabe`ui.

Honolulu menų akademijos įkūrėja Anna Rice Cooke (1853–1934) tapo Bartleto globėja. 1928 metais Bartletas padėjo įkurti Honolulu graviruotojų organizaciją kartu su Alexander Samuel MacLeod, John Melville Kelly, ir Huc-Mazelet Luquiens.Čarlzas Viljamas Barletas būdamas 79 metų mirė Havajuose 1940 balandžio 16.

## Kolekcijos ir parodos

Brandfordo muziejai ir galerijos (Pietų Jorkšyras, Didžioji Britanija), Bristolio miesto muziejus ir meno galerija (Bristolis, Anglija), Klyvlendo meno muziejus (Klyvlendas, JAV) , Honolulu meno akademija ir Kongero biblioteka (Vašingtonas, JAV) yra Čarlzo Viljamo Barleto kolekcijų saugotojai.
Honolulu meno akademija turi didelę Čarlzo Barleto tapybos ir graviūrų kolekciją. 8 Honolulu meno akademijos laikomos parodos:

Čarlzo V. Bartleto akvarelė, aliejiniai dažai ir nuotraukos, 1939 gegužės 30, – 1939 birželio 11.

Retrospektyvinė paroda – Tapyba ir piešiniai pagal Čarlzą V. Bartletą (1860–1940), 1946 vasario 5 – 1946 kovo 3.

Rojaus graviūros: Čarlzo V. Barleto menas ir gyvenimas, 2001 lapkričio 15 – 2002 sausio 6.

Čarlzo Bartleto Indijos vizijos, 2009 balandžio 30 – 2010 sausio 31.

Bartletas Havajuose, 2009 gegužės 7 – 2009 rugsėjo 13.

Bartletas Kinijoje, 2009 liepos 16 – 2009 lapkričio 1.

Bartletas Europoje, 2009 rugsėjo 17 – 2010 sausio 17.

Bartletas Javoje ir Ceilone, 2010 sausio 28 – 2010 birželio 6

## Nuorodos
Kvala Terenganu

**Kvala Terenganu** () – miestas Malaizijoje, Terenganu valstijoje; didžiausias valstijos miestas bei sostinė. Miestas yra 500 km į šiaurės rytus nuo šalies sostinės Kvala Lumpūro, Malakos pusiasalio rytuose, iš trijų pusių apsuptas Pietų Kinijos jūros, prie Terenganu upės žiočių. Jūrų ir oro uostai, plentai į Kota Baru, Kuantaną.

Medienos apdirbimas, valčių gamyba, žvejyba (lašišų apdorojimas), tekstilės pramonė. Ryžių auginimo regiono prekybos centras. Žalvario, vario dirbinių ir šilko (sarongų, batikos) audimo amatai. Jūroje išgaunama nafta ir gamtinės dujos.

Turizmas. Yra žvejybos, jūrų, amatų, istorijos ir kitų muziejų kompleksas, etninis kinų miestelis. Maziaho rūmai (1897 m.), Terenganu sultono rezidencija.

Mieste gimė Malaizijos sultonas Mizanas Zinalas Abdinas.

## Sportas
* Terengganu FA futbolo klubas.
* „Sultan Ismail Nasiruddin Shah“ stadionas.

## Šaltiniai
Kipras Mažeika

**Kipras Stasys Aras Mažeika** (, g. 1944 m. kovo 8 d. Kaune) – lietuvių kilmės sovietinis bei Rusijos žurnalistas, politikos apžvalgininkas.

## Biografija
Senelis – knygnešys Jonas Mažeika, tėvas – operos dainininkas Juozas Mažeika, sesuo – estrados dainininkė Džilda Mažeikaitė.

Baigė Maskvos universiteto Žurnalistikos fakultetą. 1967 m. pradėjo dirbti televizijoje. 1976–1981 m. SSRS Centrinės televizijos korespondentų punkto vadovas Šiaurės Afrikos valstybėse (Alžyras). 1985–1997 m. vadovavo SSRS Centrinės televizijos Vakarų Europos korespondentų punktui Briuselyje, išgarsėjo rengdamas dažnai ideologizuotus reportažus plačiai Sovietų Sąjungos žiūrovų auditorijai.

1993 m. išimties tvarka suteikta Lietuvos pilietybė. 1997–2001 m. laikraščių ir žurnalų bendrovės „Воскресение“ generalinio direktoriaus pavaduotojas, Maskvos srities vyriausybės spaudos ir informacijos ministro pavaduotojas. 2001–2003 m. „Achemos“ grupės komunikacijos departamento direktorius. 2004–2006 m. agentūros „Интермедиа-М“ generalinio direktoriaus pavaduotojas. Šiuo metu yra Rusijos žurnalo „Наша власть: дела и лица“ vyr. redaktoriaus pavaduotojas.

Nuo 2012 m. – Maskvos Tarptautinių santykių instituto (*МГИМО*) Interneto ir radijo žurnalistikos katedros vedėjas.

2009 m. vadovavo Maskvos lietuvių kultūros bendrijai, nuo 2009 m. vadovauja „Lietuvių sąjungai“.

## Įvertinimas

* Nusipelnęs Rusijos Federacijos žurnalistas (2020)
* Premija „Auksinė Rusijos plunksna“ (2024) 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* K. Mažeikos biografija (rusų k.)
Natrio askorbatas

**Natrio askorbatas** (), *mononatrio askorbatas*, C6H7NaO6 – natrio ir askorbo rūgšties druska, kuri yra lengviau įsisavinama vitamino C forma negu pati askorbo rūgštis.

1000 mg natrio askorbato turi 889 mg askorbo rūgšties ir 111 mg natrio.

## Panaudojimas
Natrio askorbatas naudojamas kaip maisto priedas (kodas E301) – antioksidantas ir rūgštiklis.

Natrio askorbatas gali sustabdyti aterosklerozės vystymąsi, saugo nuo miokardo infarkto.
 Natrio askorbatas taip pat svarbus sveikstant nuo lėtinių ir ūminių infekcijų.
Natrio askorbatas laikomas priešvėžiniu junginiu, nes citotoksiškai veikia daug piktybinių ląstelių linijų, tarp jų ir melanomos ląsteles, kurios yra ypatingai jautrios. 

## Šalutinis natrio askorbato veikimas
Natrio askorbatas yra palyginti saugus, tačiau dideli jo kiekiai gali sukelti rimtų šalutinių poveikių:
* Nuo natrio askorbato tirpalo injekcijų galimas deginimo, gėlimo jausmas, skausmas, patinimas.
* Alerginės reakcijos – išbėrimas, niežėjimas, dilgėlinė, spaudimas krūtinėje, veido (burnos, lūpų), liežuvio pabrinkimas; kaulų skausmas; raumenų silpnumas; rimtas ar ilgalaikis viduriavimas; nuotaikos ar intelekto pokyčiai.

## Nuorodos

* Ascorbate: Lies, Myths and Half-Truths
Juskaranas

**Juskaranas** () – miestas pietryčių Hondūre, 1007 m aukštyje virš jūros lygio, 68 km į pietryčius nuo Tegusigalpos. El Paraiso departamento administracinis centras. Vietiniu keliu jungiasi su plentu į Tegusigalpą. Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu. Aguardiento iš cukranendrių gamyba.

Miestelis apsuptas kalnų, juose yra išlikę pušynų. Išlikusi tradicinė kolonijinė architektūra.

## Istorija

Įkurtas 1730 m., XVIII–XIX a. Juskaranas buvo kalnakasybos gyvenvietė. 1869 m. įkūrus El Paraiso departamentą, Juskaranas tapo jo centru. 1979 m. miestas paskelbtas šalies istoriniu paminklu dėl išlikusios architektūros, senovinių kasyklų.

Pavadinimas Juskaranas vietine kalba reiškia „Gėlių namo vieta“.

## Šaltiniai
Branduolinė fotoemulsija

**Branduolinė fotoemulsija** – speciali fotoplokštelė padengta gana storu fotoemulsijos sluoksniu, turinti maksimaliai vienododą grūdėtumą.

Naudojama fiksuojant ir tiriant greitas, įkrautas elementariasias daleles, tokias, kaip nukleonai ir mezonai.

Po eksperimento, išryškinus ir užfikfiksavus emulsiją, naudojant mikroskopą galima stebėti kiekvienos dalelės paliktus pėdsakus.

1937 m. Marietta Blau ir Hertha Wambacher atrado branduolinį skilimą branduolinėje fotoemulsijoje, kurį sukėlė kosminė spinduliuotė, 2 300 m virš jūros lygio.

1947 m. Sesilis Pauelas su kolegomis, aukštikalnėse naudodami emulsiją atrado pioną.

## Literatūra
* J. Thewlis (ed.), *Encyclopedic Dictionary of Physics*, Pergamon Press, Oxford, 1962
* Robert Rosner, Brigitte Strohmaier (ed.): *Marietta Blau, Stars of Disintegration. A biography of a pioneer of modern particle physics*. Böhlau, Vienna 2003, ISBN 3205-77088-9
* Ishfaq Ahmad (ed.), *Absorption of Fast π± Mesons in Nuclear Emulsion *, University of Montreal, Canada, 1966.

## Nuorodos
* Ilfordo branduolinės emulsijos
E304

**E304** – nedidelė maisto priedų grupė, askorbo rūgšties ir kitų rūgščių esteriai. Jie yra riebaluose tirpi vitamino C forma, naudojama kaip antioksidantas. Tai askorbilo stearatas (dažniausiai E305) ar askorbilo palmitatas (dažniausiai E304).
Danli

**Danli** () – miestelis pietryčių Hondūre, El Paraiso departamente, 814 m aukštyje virš jūros lygio, 92 km nuo Tegusigalpos. Per miestą eina Tegusigalpos–Okotalio (Nikaragva) plentas. Svarbiausias šalyje kukurūzų auginimo rajonas. Miestą supa kalvos, apaugusios pušynais.

## Istorija

Danli įkurtas XVII a. antroje pusėje. Miesto statusą gavo 1843 m.

## Šaltiniai
Alubarenas

**Alubarenas** () – miestelis Hondūre, Fransisko Morasano departamento pietuose, į pietryčius nuo Tegusigalpos, greta nedidelio upokšnio, apsuptas miškingų kalvų. Beveik 1000 gyventojų. Pasiekiamas keliuku nuo Tegusigalpos-El Rosarijo plento.

## Istorija

Miestelis įkurtas prieš 1686 m. Per savo istoriją priklausė net keletui departamentų (Komajagvos, Čolutekos, La Paso), kol 1878 m. priskirtas Tegusigalpos (dabar Fransisko Morasano) departamentui.

Pavadinimas vietine kalba reiškia „šalia papūgų namų“.

## Šaltiniai
Ochochona

**Ochochona** () – miestelis pietų Hondūre, Fransisko Morasano departamente, 34 km į pietus nuo Tegusigalpos. Ochochona įsikūrusi plokščiakalnyje, 1436 m aukštyje, netoli Panamerikos plento. Verčiamasi žemės ūkiu, tradiciniais amatais – keramika ir medžio raižyba. Išlikusi kolonijinio stiliaus katalikų bažnyčia.

## Istorija

Ochochona įkurta 1579 m. kalnakasių, netoliese kasusių auksą ir sidabrą. 1889 m. tapo savivaldybės centru.

## Šaltiniai
Francisco Morazán

**Chosė Fransiskas Morasanas Kesada** (; 1792 m. spalio 3 d. – 1842 m. rugsėjo 15 d.) – karinis ir politinis Centrinės Amerikos veikėjas, Centrinės Amerikos federacijos, Hondūro, Salvadoro ir Kosta Rikos prezidentas.

## Biografija

Gimė Tegusigalpoje, iš Korsikos kilusių kreolų šeimoje. Įgijo teisininko išsilavinimą. 1821 m. tapo armijos leitenantu, dalyvavo Komajagvoje vykusiame Hondūro nepriklausomybės paskelbime. 1824 m. Hondūro valdžios paskirtas Generaliniu sekretoriumi, 1826 m. išrinktas į atstovų rūmus, buvo liberalų partijos lyderis. Po perversmo 1827 m. suimtas. Vėliau pabėgo į Salvadorą, iš ten – į Nikaragvą ir pradėjo rengti armiją prieš Hondūro valdžią. Įsiveržė į Hondūrą ir 1827 m. lapkričio 11 d. netoli Sabanagrandės nugalėjo generolo Justo Milla pajėgas. Lapkričio 26 d. įžengė į Komajagvą ir buvo paskelbtas šalies prezidentu.

Fransiskas Morasanas 1828-1829 m. nugalėjo konservatorių pajėgas Hondūre ir Gvatemaloje. 1829 m. kaip liberalų atstovas perrinktas Hondūro prezidentu. 1830 m. Morasanas išrinktas Centrinės Amerikos federacijos prezidentu, persikėlė į Gvatemalą, o Hondūro prezidento pareigas patikėjo José Santos del Valle. Savo valdymo metu toliau kovojo su konservatyviomis pajėgomis, 1835 m. perrinktas antrai kadencijai.

1837 m. dėl katalikų bažnyčios teisių Gvatemaloje suvaržymo prasidėjo sukilimas, be to, išplito choleros epidemija. Nors Morasanui pavyko įvesti dalinę tvarką, tačiau iš Federacijos pasitraukė Hondūras ir Kosta Rika, kur konservatoriai užėmė valdžią. Vėliau pasitraukė ir Nikaragva su dalimi Gvatemalos.

1839 m. išrinktas Salvadoro, kur dar vadė liberalai, prezidentu. 1840 m. organizavo karinį žygį į Gvatemalą, bet buvo nugalėtas jos prezidento Rafaelio Kareros. 1840 m. balandžio 5 d. Morasanas atsistatydino iš visų postų ir išvyko pradžioje į Kolumbiją, paskui – Čilę ir Peru. 1841 m. su grupe šalininkų iš Gvajakilio atvyko į Kosta Riką ir ten pasiskelbė prezidentu. Tačiau po kelių mėnesių buvo suimtas ir sušaudytas centrinėje San Chosė aikštėje.

Fransiskas Morasanas laikomas Hondūro tautos didvyriu, jo vardu pavadintas Fransisko Morasano departamentas.
Sabanagrandė

**Sabanagrandė** () – miestelis Hondūre, Fransisko Morasano departamento pietuose, į pietus nuo Tegusigalpos. Per miestą eina Tegusigalpos–El Rosarijo plentas. Verčiamasi pienine gyvulininkyste, žemdirbyste (pupelės, kukurūzai). Gaminama duona, konditerijos gaminiai.

## Istorija

Sabanagrandė minima 1791 m. kaip Ochochonos kurijos dalis. 1889 m. gavo apskrities centro statusą.

## Šaltiniai
Kalio askorbatas

**Kalio askorbatas** (), *monokalio askorbatas*, KC6H7O6 – kalio ir askorbo rūgšties druska, vienas iš mineralinių askorbatų.

Naudojamas kaip maisto priedas antioksidantas, kodas E303.

Kalio askorbatas veikia ir kaip kalio šaltinis. Manoma, kad žmogui per parą reikia 1,6-2,0 g kalio. Daug kalio gaunama su valgomais vaisiais ir daržovėmis. Jei maiste jų daug, iš jų žmogus gali gauti 8-11 g kalio per dieną. Tačiau su maistu gaunant daugiau kaip 18 g per dieną kalio suaugusiems žmonėms gali pasireikšti nuodingas kalio poveikis.
Žmonės su inkstų nepakankamumu neturėtų valgyti daug maisto su kalio askorbatu. Viename grame gryniausio komerciškai pardavinėjamo kalio askorbato yra 0,175 g kalio.

## Nuorodos
Mineralinis askorbatas

**Mineralinis askorbatas** () – askorbo rūgšties ir tokio elementų kaip kalis, natris, kalcis, druska. Askorbatai yra efektyvūs antioksidantai, naudojami kaip maisto priedai antioksidantai.

Pramoniniu būdu gaminami kaip milteliai, gaunami askorbo rūgščiai reaguojant su mineralinių karbonatų vandeniniais tirpalais. Reakcijos produktas džiovinamas ir malamas, kad gautųsi milteliai su reikiamo dydžio dalelėmis.
Gamyboje naudojami mineraliniai karbonatai – kalcio karbonatas, kalio karbonatas, natrio karbonatas, magnio karbonatas ir kt.

Daliai žmonių askorbatai tinkamesni nei labiau rūgštinė askorbo rūgštis. Jie rekomenduojami žmonėms, kurie patiria virškinimo trakto problemų (pilvo skausmas, viduriavimas) gerdami askorbo rūgštį. Geriant mineralinius askorbatus kaip vaistus ar juos gaunant su maistu kaip maisto priedus efektyviai įsisavinami tiek askorbato, tiek druskoje esančio metalo jonai. Todėl tenka atsižvelgti į mineraliniuose askorbatuose esančius mineralinius jonus.

Mineraliniai askorbatai:
* mononatrio askorbatas (E301)
* kalcio diaskorbatas (E302)
* monokalio askorbatas (E303)
* magnio diaskorbatas
* cinko askorbatas
* molibdeno askorbatas
* chromo askorbatas
* mangano askorbatas

## Nuorodos
Europos lengvosios atletikos čempionatas

**Europos lengvosios atletikos čempionatas** – Europos šalių lengvosios atletikos čempionatas, kurį rengia Europos lengvosios atletikos asociacija. Pirmosios varžybos įvyko 1934 m. ir buvo rengiamos kas ketverius metus tarp olimpinių žaidynių ir Sandraugos žaidynių. Nuo 2010 m. čempionatas rengiamas kas dvejus metus.

## Čempionatai

## Medalių lentelė

**Autorizuoti neutralūs atletai* – Rusijos sportininkai dalyvavę 2016 m. ir 2018 m. Europos lengvosios atletikos čempionatuose.

### Lietuvos medalininkai

### Lietuvos medalininkai kitų rinktinių sudėtyje

## Taip pat
* Sąrašas:Europos čempionato lengvosios atletikos rekordai
* Sąrašas:Europos lengvosios atletikos rekordai
* Europos metų lengvaatlečio apdovanojimas

## Nuorodos
* EAA oficiali svetainė
Uastekai

**Uastekai** (*Huaxtec*, , *Wastec*, save vadina ***tenekais*** – „gyvenantys lauke“) – Meksikos indėnų tauta, gyvenanti Meksikos Hidalgo, Verakruso, San Luis Potosi ir Tamaulipaso valstijose. Kalba majų kalbų grupei priklausančia uastekų (kitaip tenekų) kalba. Manoma, kad uastekai nuo majų atsiskyrė maždaug 2000 m. pr. m. e. Šia kalba šiuo metu kalba apie 66000 žmonių.

Į dabartinį Meksikos Uastekos regioną uastekai atkeliavo maždaug 1500 m. pr. m. e. Senoji uastekų kultūra priklauso ikikolumbinės Mezoamerikos kultūroms. Didžiausias jų civilizacijos klestėjimas buvo prieš pat Actekų imperijos iškilimą. Uastekai statė šventyklas, piramides ir net miestus, paliko skulptūrų, spalvotos keramikos.

Apie 1450 m. uastekus nugalėjo actekai, vedami savo vado Moktesumos I. Uastekai privalėjo mokėti duoklę actekų imperijai, nors išlaikė savarankiškumą. 1519–1530 m. jų kraštą nukariavo ispanai. Manoma, jog uastekų tuomet galėjo gyventi apie milijonas. Pirmasis uastekų kalbą aprašė vienuolis Andrés de Olmos, jis taip pat aprašė nahuatlių ir totonakų gramatikas.
Kalcio askorbatas

**Kalcio askorbatas** (), *kalcio diaskorbatas*, CaC12H14O12 – kalcio ir askorbo rūgšties druska, vienas iš mineralinių askorbatų.

Naudojamas kaip maisto priedas antioksidantas, kodas E302.
Vienas kalcio askorbatų panaudojimų – obuolių ir kitų pjaustytų vaisių apsauga nuo parudavimo. Šis patentuotas metodas naudojamas šviežiai pjaustytų vaisių ir daržovių laikymo trukmei pailginti.

## Nuorodos
Tikrasis plokštenis

**Tikrasis plokštenis** (*Schlumbergera truncata*) – kaktusinių (*Cactaceae*) šeimos augalų gentis, priklausanti plokštenių (*Schlumbergera*) šeimai. Kilęs iš Brazilijos, tačiau dabar kaip kambarinis augalas paplitęs visame pasaulyje. Natūraliai auga kaip epifitai drėgnuosiuose miškuose Brazilijos plokščiakalnyje (1000-1700 m aukštyje) į šiaurę nuo Rio de Žaneiro.

Augalas daugiametis, šakotas. Lapai mėsingi, be dyglių (tik su retais plaukeliais), segmentuoti. Žiedai rausvi, geltonais kuokeliais ir balta purka. Žydi labai gausiai.

Iš tikrojo plokštenio ir giminingų rūšių išvesta daug veislių. Jos vadinamos Velykiniais, Kalėdiniais kaktusais.

Augalas gležnas, lapo segmentai, žiedai gali lengvai nulūžti. Mėgsta drėgną, gerai vėdinamą dirvą, tačiau nereikia perlaistyti. Mėgsta šviesą, bet reikia vengti tiesioginių saulės spindulių. 

Dauginamas lapo segmentą įkišus į smėlingą dirvą. Per 2-3 savaites turi išleisti šaknis.
Baravykai (reikšmės)

**Baravykais** vadinami:

* grybai;
* kaimai:
** Jonavos rajone;
** Joniškio rajone;
** Šilalės rajone;
** Ukmergės rajone;
** Zarasų rajone.
Fumaro rūgštis

**Fumaro rūgštis** (), HO2CCH=CHCO2H – nesočioji karboksirūgštis, kurios kitas izomeras yra maleino rūgštis. Tai vaisių skonio balti kristaliniai milteliai. Fumaro rūgšties druskų pavadinimas – **fumaratai**.
*Fumaro rūgštis* pavadinta pagal žvirbliarūtės, kurioje aptinkama, lotynišką pavadinimą *Fumaria*.

Fumaro rūgštis naudojama kaip maisto priedas rūgštiklis, kurios kodas **E297**.

## Biologija
Nemažai fumaro rūgšties turi žvirbliarūtės (*Fumaria officinalis*), baravykai (ypač *Boletus fomentarius var. pseudo-igniarius*), kerpės (pvz., islandinė kerpena (*Cetraria islandica*)).

Fumarato jonai yra tarpinė medžiaga citrinos rūgšties cikle, kurio metu gaminamas ATP. Cikle fumarato jonai susidaro sukcinato dehidrogenazei oksiduojant sukcinato jonus, o po to veikiami fermento fumarazės jie virsta malato jonais.

Fumarato jonai gaminasi ir amoniaką verčiant šlapalu (šlapalo cikle).

## Panaudojimas

### Vaistai
Fumaro rūgšties esteriai kartais naudojami žvynelinei gydyti, kadangi buvo iškelta hipotezė, kad šią ligą sukelia fumaro rūgšties gaminimosi sutrikimas odoje.
Pradinė dozė būna 60-105 mg per dieną, po to palaipsniui didinama iki 1290 mg per dieną. Šalutiniai efektai yra inkstų ir virškinimo trakto sutrikimai, odos paraudimas, kuriuos sukelia per didelis fumaratų suvartojimas. Ilgai vartojant fumaratus kartais sumažėja leukocitų kiekis.

### Maisto priedas
Fumaro rūgštis naudojama kaip maisto rūgštiklis nuo 1946 m. Ji netoksiška, naudojamas gėrimuose ir kepimo milteliuose. Paprastai ji naudojamas kaip vyno rūgšties pakaitalas, kartais – vietoje citrinų rūgšties (0,91 g fumaro rūgšties pakeičia 1,36 g citrinų rūgšties).

Pudingų mišiniuose naudojama kaip koaguliantas.

### Kita
Fumaro rūgštis naudojama gaminant poliesterio dervas ir polialkoholius, taip pat kaip kandikas dažant.

## Sauga
Dalinai degdama fumaro rūgštis sudaro dirginamąją medžiagą maleino rūgšties anhidridą.

## Nuorodos
Mindaugas Karbauskis

**Mindaugas Karbauskis** (g. 1972 m. sausio 28 d. Naisiai, Šiaulių rajonas) – lietuvių teatro režisierius, kūręs Maskvoje. Brolis – Ramūnas Karbauskis.

## Biografija
Baigė Lietuvos muzikos ir teatro akademijos teatro meno fakultetą. 2001 m. baigė Rusijos teatro meno akademijos (РАТИ) režisūros fakultetą (P. Fomenkos studiją).

Sukūrė virš dešimties spektaklių įvairiuose Maskvos teatruose: O.Tabakovo teatre-studijoje, A. Čechovo dailės teatre, P. Fomenkos teatre-studijoje ir kt.

Laikomas vienu įdomiausių Maskvos teatrų režisierių, apdovanotas įvairiomis teatro premijomis:
* 2001 – Jaunimo premijos „Triumfas“ laureatas
* 2004 – K.Stanislavskio režisūros premija, „Sidabrinės Turandot“ premija
* 2005 – Rusijos nacionalinė teatro premija „Auksinė kaukė“ (nominacija Dramos režisūra)
* 2006 – „Krištolinės Turandot“ premija
* 2007 – Rusijos nacionalinė teatro premija „Auksinė kaukė“ (teatro žurnalistų ir kritikų nominacija).
* 2011 – Maskvos Majakovskio teatro meno vadovas..

2009–2011 m. M. Karbauskis dirbo Rusijos akademiniame jaunimo teatre. 2011–2022 m. Maskvos akademinio Majakovskio teatro meno vadovas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* M. Karbauskio režisuoti spektakliai
* Apie M. Karbauskio kūrybą
In Search of Truth

**In Search of Truth** – trečiasis Švedijos progresyviojo power metalo muzikos grupės Evergrey studijinis albumas.

## Dainų sąrašas
# "The Masterplan" – 04:46
# "Rulers of the Mind" – 05:58
# "Watching the Skies" – 06:16
# "State of Paralysis" – 02:14
# "The Encounter" – 04:38
# "Mark of the Triangle" – 06:23
# "Dark Waters" – 06:03
# "Different Worlds" – 05:29
# "Misled" – 06:00

## Personalas
### Grupė
* Tom Englund – vokalas/gitara
* Henrik Danhage – gitara
* Michael Håkansson – bosinė gitara
* Sven Karlsson – klavišiniai
* Patrick Carlsson – mušamieji
Skineikiai

**Skineikiai** – kaimas Zarasų rajono savivaldybės vakarinėje dalyje, 3 km į pietryčius nuo Dusetų, prie plento . Kaimo rytinėje dalyje yra Skineikių piliakalnis (respublikinės reikšmės archeologinis paminklas), senkapiai ir kapinės.

## Istorija

Skineikų vietovė minima 1607 m. Padustėlio dvaro inventoriuje. 1836 m. kaime gimė kunigas Jurgis Pranckūnas-Pranckevičius, kurio tėvus carinė valdžia 1864 m. ištrėmė į Samaros guberniją, o į sodybą atkėlė rusą.

Manoma, kad kaimo pavadinimas atsirado nuo žodžio „išskinti“ (iškirsti) mišką.

## Gyventojai

1923 m. buvo 10 ūkių ir 51 gyventojas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vytautas Indrašius. Svaitutėlės čiurlenimas. 2001, psl. 186–203.
Uaza (upė)

**Uaza** () – upė daugiausia šiaurės Prancūzijoje; Senos dešinysis intakas. Prasideda Ardėnų kalnuose, Belgijoje, Eno provincijoje. Pirmus 20 km teka per Belgiją, toliau į pietvakarius per Prancūziją. Kerta Esno, Uazos, Uazos slėnio, Ivlino departamentus. Įteka į Seną ties Konfan Sen Onoriną, į vakarus nuo Paryžiaus.

Didžiausi intakai: Teranas (dešinysis), Eletas, Esnas, Nonetas (kairieji). Upė intensyviai laivuojama, kanalais sujungta su Soma, Masu, Šelde. Įeina į planuojamą Senos-Šiaurės Europos kanalą.

Svarbesni miestai prie Uazos: Gizas, Nuajonas, Kompjenė, Krėjus, Overas prie Uazos, Pontuazas, Serži.

## Šaltiniai
Perako sultonatas

**Perako sultonatas** (malajų kalba: *Kesultanan Perak*) – istorinė musulmoniška valstybė, Malakos pusiasalio rytuose, egzistavusi nuo 1528 m. Tai buvo vienas iš dviejų Melakos sultonato palikuonių, XVI a. stipriai kontroliavęs prekybą Malakoje ir rytų Sumatroje. Oficialiai sultonato egzistencija nėra nutraukta. Jis yra įjungtas į Malaizijos sudėtį kaip Perako valstija.

## Istorija

Seniausia Perako teritorijoje egzistavusi valstybė buvo Ganga Negara, vėliau čia įsigalėjo Melakos sultonatas. Perako sultonatas yra tiesioginis Melakos sultonato įpėdinis. 1511 m. Portugalams paėmus Melaką, jos paskutinis sultonas Mahmud Šahas pabėgo į Pahangą. Vėliau jis įsitvirtino Bintano saloje, kol 1526 m. portugalai jo tvirtovės nesugriovė. Tada sultonas pabėgo į Sumatrą, kur mirė, palikdamas du sūnus. Vienas sūnus, Muzafar Šahas, įkūrė Perako sultonatą, o kitas sūnus, – Alauddin Riajat Šahas, – įsitvirtino salose, įkurdamas Džohoro sultonatą.

Perakas nepasiekė tokios galybės kaip Džohoras, kuris tuo metu įgijo hegemoniją didžiojoje dalyje malajų teritorijų, tačiau jis klestėjo dėl alavo prekybos ir dėl savo strategiškai palankios padėties. XVII a. pirmoje pusėje Peraką nusiaubė Ačeho sultonatas, kuris jį laikinai prisijungė.

Perakas buvo viena strategiškai svarbiausių valstybių olandams, kurie siekė įsigalėti Malakos sąsiauryje. 1650 m. olandai pasirašė sutartį su Perako sultonu, kuria ji galėjo pasistatyti tvirtovę pakrantėje. Tačiau labai greitai jungtinės Perako ir Ačeho pajėgo sumušė olandus ir išvijo juos. Per XVII a. olandai dar ne kartą nesėkmingai siekė įsitvirtinti krašte.

Per XVIII a. sultonatui galutinai nusilpus, XIX a. į jį kėsinosi Ačehas, Tailandas, bugiai. 1820 m. į šiuos reikalus įsikišo britai, išsaugodami Peraką nuo Tailando aneksijos. Santykiai su Didžiąja Britanija tapo vis tampresni, todėl 1896 m. jis oficialiai įsijungė į Britų Malają kaip Federacinė valstija.

1957 m. Malaizijai iškovojus nepriklausomybę, Perako sultonatas tapo viena iš Malaizijos valstijų. Jame išlaikyta sultono institucija.

## Perako sultonų sąrašas
Pahango sultonatas

**Pahango sultonatas** (malajų kalba: *Kesultanan Pahang*) – istorinė musulmoniška valstybė, Malakos pusiasalio rytuose, su pertraukomis egzistavusi nuo 1470 m. Oficialiai sultonato egzistencija nėra nutraukta. Jis yra įjungtas į Malaizijos sudėtį kaip Pahango valstija.

## Istorija

Kinų šaltiniai mini hinduistinę Pahango valstybę (vadino ją *Phang* ir kitaip), klestėjusią Malakos pusiasalyje dėl Transmalakinės prekybos jau I tūkst. VII–X a. ji buvo užimta Šrividžajos, vėliau laikinai Čolos, o XIII a. čia siekė įsigalėti Tailandas. Galiausiai teritorija atiteko Melakos sultonatui, kurio valdymo laikais čia įsigalėjo islamas.

1470 m., silpstant Melakos galiai, Pahangas tapo nepriklausomas, kaip sultonatas. Nepriklausomybė tęsėsi iki XVII a. pradžios, tačiau Pahangas patyrė daugybę karų, invazijų. Jų metu buvo išžudyti valdovai, daugybė gyventojų paversti vergais. 1615 m. jį nukariavo Ačeho sultonatas. Šiam atsitraukus, regione hegemoniją įgijo Džohoro sultonatas. Tačiau Pahangas turėjo atskirus valdytojus, kurie titulavosi *radža bendahara*.

1858–1863 Pahange vyko įpėdinystės karas, kuriuo pasinaudojo britai, plėsdami čia savo įtaką. Jų dėka Pahango valdytojai 1882 m. pradėti tituluoti sultonais, tačiau jų valdžia buvo nominali ir priklausė nuo britų rezidentų. 1896 m. Pahangas oficialiai įsijungė į Britų Malają kaip Federacinė valstija.

1957 m. Malaizijai iškovojus nepriklausomybę, Pahango sultonatas tapo viena iš Malaizijos valstijų. Jame išlaikyta sultono institucija.

## Pahango sultonų sąrašas

### Ankstyvieji sultonai
* 1470-1475:Muhammad Šahas I
* 1475-1475:Abdul Džamil Šahas
* 1475-1497:Ahmad Šahas I
* 1497-1519:Mansur Šahas II
* 1519-1530:Muhamad Šahas
* 1530-1542:Muzafar Šahas
* 1540-1555:Zainal Abidin Šahas
* 1555-1560:Mansur Šahas II
* 1560-1590:Abdul Kadir Alaudin Šahas
* 1590-1592:Ahmad Šahas II
* 1592-1614:Abdul Ghafur Muhiudin Šahas
* 1614-1615:Alauddin Riajat Šahas

### Radža bendahara
* Tun Abbas
* 1777–1802:Abdul Madžidas
* 1802–1803:Muhamadas
* 1803–1806:Koris
* 1806–1847:Ali
* 1847–1863:Mutahiras
* 1863–1882:Ahmadas

### Sultonai
* 1882-1914:Ahmad Muazzam Šahas
* 1914-1917:Mahmud Šahas
* 1917-1932:Abdula
* 1932-1974:Abu Bakaras
* 1974-dabar:Ahmad Šahas
Uaza

**Uaza** () reiškia šiuos objektus Prancūzijoje:

* Uaza – upė;
* Uaza – departamentas;
* Uazos slėnis – departamentas.
Betaninas

**Betaninas** (), *burokėlių raudonasis* () – raudonas glikozidinis maisto dažiklis (kodas E162), gaunamas iš burokėlių.
Hidrolizinant pašalinus gliukozės molekulę gaunamas *betanidinas*.

Betanino spalva priklauso nuo pH: tarp pH 4 ir 5 jis ryškiai melsvai raudonas, pH didėjant jis tampa mėlynai violetinis. pH tapus šarminiu betaninas tampa geltonai rudu.

## Betanino jautrumas
Betaninas skyla veikiamas šviesos, karščio ir deguonies, todėl jis naudojamas šaldytuose produktuose, produktuose su trumpa laikymo trukme ar produktuose, kurie pardavinėjami sausi. Produktuose su daug cukraus betaninas atlaiko pasterizaciją.

Jautrumas deguoniui didžiausias produktuose su daug vandens ir/ar su metalų jonais (pvz., geležies ir vario). Antioksidantai (pvz., askorbo rūgštis) ir atskyrikliai betanino oksidaciją lėtina, jei maisto produktas tinkamai supakuotas. Sausas betaninas deguoniui nejautrus.

## Gavyba
Betaninas paprastai išgaunamas iš burokėlių sulčių ekstrakto. Burokėliuose betanino būna iki 300–600 mg/kg. Kiti maistinio betanino ir kitų betalainų šaltiniai yra opuncijos, lapiniai runkeliai, kai kurių burnočių lapų.
Kiti pigmentai, esantys runkeliuose, yra *indikaksantinas* () ir *vulgaksantinas* ().

## Panaudojimas
Betaninu dažoma:
* Mėsa bei dešros;
* Ledai, nealkoholinių gėrimų milteliai;
* Cukrinėje konditerijoje – juo dažomi pomadinė masė, cukriniai karoliukai, glajus, vaisiniai ar grietinėlės įdarai. Gaminant saldainius karštais metodais betaninas gali būti pridedamas baigiant gaminti.
* Sriubose, pomidorų ir bekono gaminiuose.

Betaninas žarnyne gerai įsiurbiamas ir organizme veikia kaip antioksidantas.

## Nuorodos
Vakarų Malaizija

**Vakarų Malaizija** – vienas iš dviejų Malaizijos regionų. Šį regioną sudaro Malakos pusiasalio teritorija. Šiaurėje Vakarų Malaizijos regionas ribojasi su Tailandu, o pietuose – su Singapūro salomis. Didžioji dalis Malaizijos gyventojų (apie 80 %) gyvena Vakarų Malaizijoje. Taip pat šis regionas turi didelę reikšmę visos šalies ekonomikai.

Vakarų Malaizijoje yra 11 šalies valstijų ir dvi federalinės teritorijos.
Ubinskojės ežeras

**Ubinskojės ežeras** () – nenuotakus ežeras Rusijoje, Novosibirsko srityje, Barabos stepės šiaurėje. Tai antras pagal dydį srities ežeras (po Čanų). Ežeras telkšo 134 m aukštyje virš jūros lygio, ilgis 37 km, plotis iki 17 km. Labai seklus, gylis siekia 1 m (seniau buvo 4 m). Yra keletas salų (didžiausia – Medjakovskio). Krantai žemi, pelkėti, apaugę viksvameldžiais ir viksvomis. Dugnas padengtas storu dumblo sluoksniu.

Drėgnais pavasariais vandens lygis pakyla ir dalis vandens nuteka Ubinkos upe (Omės intakas, Irtyšiaus baseinas). Seniau ežere buvo gausu žuvies, bet XX a. pab. nusekus ežero vandens lygiui (kaip manoma, dėl blogai atliktos melioracijos) liko tik smulkūs karosai.

Prie Ubinskojės ežero įsikūrę kaimai: Čiornyj Mysas, Kreščenskis, Zarečnoubinskaja. Pakrantėje yra VI-XVIII a. kapinynas, sudarytas iš 160 kurganų.

## Šaltiniai
Ugličiaus tvenkinys

**Ugličiaus tvenkinys** () – tvenkinys Rusijoje, Tverės ir Jaroslavlio srityse, susidarė 1939 m. ties Ugličiaus miestu hidroelektrinės užtvanka patvenkus Volgos upę. Ilgis 143 km, plotis iki 5 km. Vidutinis gylis 5 m. Metinis vandens lygio svyravimas 5,5 m. Sudaryta giliavandenė laivybinė arterija, kuria pasiekiamas Maskvos kanalas. Tvenkinio vanduo naudojamas drėkinimui; vykdoma žvejyba.

Prie tvenkinio įsikūrę Kaliazino ir Kimrų miestai.

## Šaltiniai