open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Berbera

**Berbera** () – miestas Somalio šiaurėje, prie Adeno įlankos; nepripažintoje Somalilando respublikoje. 263,0 tūkst. gyventojų. (2007 m.). Žvejybos ir prekybos uostas; eksportuojami galvijai, avys, oda, gumiarabikas. Oro uostas. Metalo apdirbimas, cemento pramonė. Netoli Berberos kasamas gipsas.

## Istorija

Miestas įkurtas IX a.; jame lankėsi arabų jūrininkai. XII–XVI a. priklausė Adalio sultonatui. 1875 m. atiteko Egiptui. 1884 m. miestą užėmė britai. Iki 1941 m. Berbera buvo Britų Somalilando sostine.

## Išnašos
Berberatis

**Berberatis** () – miestas Centrinės Afrikos Respublikos vakaruose, trečias pagal dydį šalyje. Mamberė-Kadėjaus prefektūros centras. 76,9 tūkst. gyventojų (2003 m.). Oro uostas, ligoninė. Deimantų, boksitų gavybos rajono centras. Miesto apylinkėse auginami kaučiukmedžiai.

## Išnašos
Berkšyras

**Berkšyras** () – grafystė pietinėje Anglijoje, į vakarus nuo Londono, tarp Oksfordšyro ir Bakingamšyro grafysčių. Sostinė – Redingas.

## Istorija

Romos imperijos laikais gyveno keltų gentis atrebatai. V–VII a. dėl teritorijos varžėsi anglosaksiškos Mersijos ir Vesekso karalystės. Grafystė pirmą kartą paminėta Anglosaksų kronikoje 860 m. Vilhelmas I Užkariautojas tuoj po Anglijos užkariavimo (1066 m.) pastatė medinę, didžiausią Anglijoje Vindzoro pilį (1179 m. pastatyta mūrinė). Anglijos revoliucijos metu per Berkšyrą ėjo riba tarp rojalistų ir parlamento šalininkų kontroliuojamų teritorijų. 1998 m. buvo panaikinta grafystės taryba.

## Didžiausi miestai
Tūkst. gyventojų, 2001 m.
* Redingas – 143,1
* Slau – 119,1
* Meidenhidas – 58,8
* Braknelas – 50,1
* Vokingamas – 30,4
* Niuberis – 28,3
* Vindzoras – 28,3

## Išnašos
Rokio tunelis

**Rokio tunelis** (, ) – kalnų tunelis Transkaukazo magistralėje, kertančioje Didžiojo Kaukazo kalnagūbrį. Vieninteliame kelyje jungiančiame Šiaurės ir Pietų Osetijas. Eismas tuneliu pradėtas 1984 m. lapkričio 27 d. Tunelis įrengtas daugiau nei 2 km aukštyje virš jūros lygio. Ilgis – 3 730 m.
Antonio Berni

**Delesio Antonio Berni** (1905 m. gegužės 15 d. Rosarijas – 1981 m. balandžio 12 d. Buenos Airės) – italų kilmės Argentinos tapytojas, grafikas; neorealizmo Argentinos dailėje pradininkas.

1926–1931 m. mokėsi Argentinos, Ispanijos, Italijos, Prancūzijos dailės mokyklose; buvo italų dailininko Giorgio de Chirico, meksikiečių dailininko David Alfaro Siqueiros mokinys. Argentinos nacionalinės dailės akademijos Buenos Airėse profesorius. Sukūrė paveikslų („Pasaulyje vidurnaktis“, „Po 1930“, „Medkirčiai“), sienų tapybos kompozicijų (Nacionaliniame teatre, Argentinos paviljone Pasaulinėje parodoje Niujorke, Taikos galerijose Buenos Airėse), grafikos ciklų, iliustracijų. Kūryboje derino Meksikos profesionaliosios dailės ir Argentinos indėnų genčių meno bruožus, plėtojo istorinių kovų už laisvę, buitinę tematiką. Kūriniai patosiški, dinamiškos kompozicijos, apibendrintų, ekspresyvių formų.

## Išnašos
Adolfo Bioy Casares

**Adolfas Biojus Kasaresas** (1914 m. rugsėjo 15 d. Buenos Airės – 1999 m. kovo 8 d. ten pat) – Argentinos rašytojas, fantastinės tematikos pradininkas Argentinos literatūroje.

Išgarsėjo romanu „Marelio išradimas“ (*La invención de Morel*, 1940 m.), už kurį apdovanotas Buenos Airių literatūros premija. Parašė keletą kūrinių drauge su Chorche Luisu Borchesu, Silvina Okampo. Kūrinių pagrindinė tema – netikėtose fantastinėse situacijose atsidūrusio veikėjo savijauta, beviltiškos pastangos prisitaikyti prie kintančių aplinkybių; jiems būdinga filosofiškumas, sąlygiškumas, ironija, detektyvinė intriga. 1990 m. apdovanotas Servanteso premija.

## Literatūra

### Novelės
* *La invención de Morel* (1940 m.)
* *Plan de evasión* (1945 m.)
* *El sueño de los héroes* (1954 m.)
* *Diario de la guerra del cerdo* (1969 m.)
* *Dormir al Sol* (1973 m.)
* *La aventura de un fotógrafo en La Plata* (1985 m.)
* *Un campeón desparejo* (1993 m.)

### Knygos
* *Prólogo* (1929 m.)
* *17 disparos contra el porvenir* (1933 m.)
* *La estatua casera* (1936 m.)
* *La trama celeste* (1948 m.)
* *Luis Greve, muerto* (1937 m.)
* *Las vísperas de Fausto* (1949 m.)
* *Historia prodigiosa* (1956 m.)
* *Guirnalda con amores* (1959 m.)
* *El lado de la sombra* (1962 m.)
* *El gran serafín* (1967 m.)
* *El héroe de las mujeres* (1978 m.)
* *Historias desaforadas* (1986 m.)

## Išnašos
Gagros kalnagūbris

**Gagros kalnagūbris** (, ) – pietinė Didžiojo Kaukazo kalnagūbrio atšaka Abchazijoje, tarp Psou ir Bzybės upių. Aukščiausias taškas – Agepsta, 3256 m.

Sudarytas daugiausia iš klinčių. Paplitę karstiniai reiškiniai, upės išgraužia gilius kanjonus. Gagros kalnagūbryje yra giliausias pasaulyje – Voronios urvas.

Prie Gagros miesto kalnagūbris priartėja prie jūros. Kalnagūbrio pakraščiu, Bzybės, Jupšaros, ir Gegos upių slėniais eina kelias link Ricos ežero.

## Išnašos
Fernando Birri

**Fernandas Biris** (g. 1925 m. kovo 13 d. – 2017 m. gruodžio 28 d.) – Argentinos kino režisierius, aktorius, poetas. Naujojo Lotynų Amerikos kino atstovas.

1950–1952 m. studijavo Eksperimentinio kinocentre Romoje, dirbo režisierių Vittorio De Sica, Cesare Zavattini asistentu, vaidino jų filmuose. Grįžęs į Argentiną 1956 m. įkūrė Kino institutą prie Litoralio universiteto Santa Fė, buvo jo direktorius. Tarptautinės kino ir televizijos mokyklos San Antonio de los Banjose (Kuba) vienas įkūrėjų (1986 m.) ir vadovas (1986–1990 m.).

Sukūrė neorealistinių, socialinės tematikos vaidybinių; kai kuriuose vaidino. Sukūrė 2 filmus apie Če Gevarą (*Mi hijo el Che* ir *Che, ¿muerte de una utopía?*). Parašė esė, eilėraščių.

## Filmografija
* *ZA 05. Lo viejo y lo nuevo* (2006 m.)
* *El siglo del viento* (1999 m.)
* *Che, ¿muerte de una utopía?* (1997 m.)
* *Mi hijo el Che* (1985 m.)
* *La pampa gringa* (1963 m.)
* *Los inundados* (1961 m.)
* *Buenos días, Buenos Aires* (1960 m.)
* *[[Tire dié]]* (1960 m.)
* *La primera fundación de Buenos Aires* (1959 m.)

## Išnašos
Kačio kalnas

**Kačio kalnas** () arba **El Libertadoras** (*Cerro el Libertador*) – užgesęs ugnikalnis Argentinos šiaurės vakaruose, Saltos provicijoje, Kalčakių slėnių regione, netoli Kačio miesto, Agvaskaljenteso kalnagūbryje. Aukštis 6720 m (kitais duomenimis 6380 m). Sniego riba 5500 m aukštyje.

Pavadinimas *Kak-chi* indėnų kakanų kalba reiškia „tylos akmuo“.

## Išnašos
Lichio kalnagūbris

**Lichio kalnagūbris** () – pietinė Didžiojo Kaukazo atšaka, jungianti Didįjį ir Mažąjį Kaukazą. Dalina Gruziją į rytinę ir vakarinę dalis. Aukščiausias taškas – 1 926 m. Suramio (949 m) ir Rikočio (996 m) perėjomis eina pagrindinės šalies transporto arterijos.

## Išnašos
Chramis

**Chramis** () – upė Gruzijoje, dešinysis Kuros intakas. Prasideda Trialetijos kalnagūbryje, Mažojo Kaukazo atšakoje. Maitinasi daugiausia sniego tirpsmo vandeniu. Pastatytos trys hidroelektrinės.

Didžiausi intakai – Debedas, Mašavera.

## Išnašos
Valų korgis kardiganas

**Valų korgis kardiganas** – bandšunis, kilęs iš Didžiosios Britanijos.

## Išvaizda
Ilgas, žemas šuo. Ausys labai didelės, stačios. Kaukolė plati ir plokščia. Uodega žemai nuleista. Krūtinė vidutiniškai plati. Akių spalva atitinka kailio spalvą. Trumpaplaukis kailis neperšlampamas. Pripažįstamos visos spalvos, tik baltymės neturi sudaryti daugiau kaip trečdalio viso kailio ploto. Dažniausi rudi su juodais dryžiais, juodi su baltymėmis, gelsvai rudi, melsvai juodi.

Kadaise kardiganai gelbėdavo žmones, patekusius į sniego griūtis.

## Priežiūra
Kardigano kailio priežiūra paprasta: patartina kartais iššukuoti nebegyvus plaukus. Šie šunys linkę tukti, todėl svarbu maitinti saikingai.

## Charakteris
Tai inteligentiškas, sargus šuo. Protingas, lengvai dresuojamas, ištvermingas, drąsus, prieraišus, ramaus būdo. Aktyvus namuose.

### Dresūra
Kardiganas lengvai dresuojamas, noriai mokosi komandų ir greitai jas išmoksta. Todėl neblogai pasirodo kai kuriose varžybose. Jauno šuniuko patartina ilgai nevedžioti, neleisti per dažnai vaikščioti laiptais, kad nebūtų pakenkta jo fiziniam vystymuisi.

### Elgesys su kitais gyvūnais ir žmonėmis
Kardiganas gali neapdairiai pulti didesnį šunį. Patartina anksti pripratinti prie kačių ir kitų gyvūnų, kad vėliau nekiltų problemų. Su vaikais paprastai sutaria.

### Mankšta
Šis šuo mėgsta ilgus pasivaikščiojimus, lakstyti lauke. Mielai žaidžia su kamuoliu, gaudo plastikinius diskus ir dalyvauja vikrumo varžybose.
Velykų salos vėliava

**Rapanujų vėliava** – rapanujų etnoso vėliava, vadinama *reimiro*. Vėliava stačiakampė, balta su raudonu simboliu (antkrūtininiu papuošalu). Simbolis yra dvipusiai simetriškas.

Simbolis primena raudoną pusmėnulį ragais į viršų. Ragai ne smailūs, o su vyrų veidų, žvelgiančių į virš ir šiek tiek pasuktais link simetrijos ašies, profiliais, kurie irgi pusmėnulių pavidalo.

Teigiama, kad tokius antkrūtininius papuošalus (pektorales) ceremonijose dėvėdavo rapanujų vadai.
Kaimanų Salų herbas

**[[Kaimanų salos|Kaimanų Salų]] herbo** elementai susideda iš skydo, skiauterėto šturvalo ir devizo. Trys žalios žvaigždės simbolizuoja kiekvieną iš trijų apgyventų salų (Grand Kaimanas, Mažasis Kaimanas ir Kaiman Brakas) jos yra žemesniuose skydo dviejuose trečdaliuose. Žvaigždės remiasi mėlynomis ir baltomis banguotomis grupėmis simbolizuojančiomis jūrą. Aukščiausiame trečdalyje skydo, raudoname fone, yra auksinis liūtas simbolizuojantis Britaniją. Virš skydo ant virvės ritės yra žalias vėžlys. Už vėžlio yra auksinis ananasas. Vėžlys simbolizuoja Kaimano jūrų istoriją; virvė, jos tradicinė šiaudų virvės pramonė; ir ananasas, jo sąsajos su Jamaika. Salų devizas „He hath founded it upon the seas“, yra išspausdintas skydo apačioje. Ši linija, eilėraštis iš 24 Psalmės, pripažįsta Kaimanų salų krikščionišką paveldą, taip pat salų sąsajas su jūra. Herbo elemento pasiūlymui pritarė Įstatymų leidžiamasis susirinkimas 1957 m.
Genovaitė Randienė

**Genovaitė Kvedaraitė-Randienė** (1923 m. gruodžio 21 d., Šalinėnuose, Antalieptės valsčius, Zarasų apskritis – 2005 m. spalio 23 d. Kaune) – Lietuvos mokytoja, poetė, prozininkė.

## Biografija
Ankstyvoje vaikystėje neteko tėvų ir likusi visiška našlaitė buvo globojama Švč. Jezaus Širdies vienuolyno Antalieptėje. Noras siekti žinių atvedė ją į *Širdiečių* gimnaziją Kaune. Čia buvo globojama Jadvygos ir Kazimiero Jokantų. 1941 m. birželio 14 d. Jadvyga ir Kazimieras Jokantai buvo ištremti į Sibirą, o Genovaitė vėl liko viena sudėtinguose to meto įvykiuose.

1943–1945 m. mokėsi Kauno mokytojų seminarijoje, kurią baigusi, 1945 m. rugsėjo 1 d. buvo paskirta mokytoja į Čekiškės progimnaziją. Vėliau dirbo Vilkijos vidurinėje, 34 metus mokytojavo Kauno apskrities ir miesto vidurinėse mokyklose.

Mirė 2005 m. spalio 23 d. Kaune. Palaidota Panemunės kapinėse.

## Kūryba
Eilėraščius rašė nuo 1937 m. Besimokydama mokytojų seminarijoje, dalyvavo literatų būrelio veikloje, o paskelbtame poezijos konkurse laimėjo antrąją premiją. Dirbdama mokyklose savo kūrybą publikavo Kauno rajono laikraščio puslapiuose bei pedagoginėje spaudoje ir žurnaluose. Nuo 1995 m. Lietuvos nepriklausomųjų rašytojų sąjungos (LNRS) narė.

Atgimimo metais išleido pirmąją savo publicistikos knygą „Išausiu audimėlį (1989 m.), vėliau – „Paskui žaltvykslę“ (1992 m.), „Iš tirpstančių akimirkų“ (1996 m.). Už šią knygą G. Randienei skirta LNRS mecenatės dr. N.Bataitytės-Glažė literatūrinio fondo (Los Andželas) S. Bataičio premija. Taip pat išleido kūrinius: „Skirmantė“ (1997 m.), „Nutildytųjų šauksmai“ (1999 m.), „Po rudeniniais vėjarodžiais“ (2000 m.), „Artimos tolumos“ (2003 m.).
Gasparas Barauskas

**Gasparas Barauskas** (, 1785 m. Gardino apskr. – m. po 1854 m. Balstogė) – lietuvių tapytojas.

## Biografija
1801-1807 m. mokėsi Vilniaus universitete pas P. Smuglevičių. 1808 m. tobulinosi Paryžiaus dailės akademijoje. 1810 m. gavo meno kandidato laipsnį.

1810-1812 m. mokytojavo Kaune, Minske, nuo 1813 m. – Balstogėje.

## Kūryba
Nutapė portretų (P. Smuglevičius, J. I. Kraševskis, J. Koženiovskis), peizažų, religinės, buitinės („Karčiama Vilniuje“, „Čigonų grupė“) ir mitų tematikos paveikslų, sienų tapybos kompozicijų („Apolonas, apsuptas mūzų“, iki 1812 m., „Kristus ant kryžiaus“). Kūryba klasicistinė, ankstyvąją kūrybą veikė barokas, būdinga monumentalios formos, ramios figūrų pozos, prislopintos spalvos; ryški P. Smuglevičiaus įtaka.

## Šaltiniai
Leonas Barauskas

**Leonas Barauskas** (1926 m. gegužės 25 d. Želvaičiai, Telšių valsčius – 1975 m. kovo 21 d. Čikaga) – JAV lietuvių mėgėjų teatro aktorius.

## Biografija
Lankė Žemaičių teatro studiją Telšiuose, pasitraukęs į Vokietiją – I. Tvirbuto dramos studiją. 1949 m. išvyko į Kanadą. Vaidino Monrealio lietuvių dramos teatre. 1963 m. persikėlęs į Čikagą buvo satyros ir humoro teatro Antrasis kaimas aktorius ir režisierius.

## Vaidmenys
* Gluosnis, Kazys, Antanas Škėma. Živilė, Pabudimas
* Girdvainis, Kazys Boruta. Baltaragio malūnas
* Zbignevas, Balys Sruoga. Milžino paunksmė
* Žilvinas, Kazys Jurašiūnas. Eglė žalčių karalienė
* Tėvas, Algirdas Landsbergis, Barzda

JAV išleistos plokštelės su jo įrašais „Leonas Barauskas“, „Arlekino meilė“

## Šaltiniai
Carlos Calvo

**Carlos Calvo** (1824 m. vasario 26 d. Buenos Airės – 1906 m. gegužės 2 d. Paryžius) – Argentinos diplomatas, istorikas, teisininkas, teisėtyrininkas tarptautininkas.

## Biografija

Savarankiškai studijavo teisę, specializavosi tarptautinėje teisėje.

Nuo 1860 m. pradėjo dirbti diplomatinėje tarnyboje. Tais pačiais metais Vyriausybės siuntimu dirbti Londone (Jungtinėje Karalystėje) ir Paryžiuje (Prancūzijoje). 1862–1969 m. išleido daugiatomį Lotynų Amerikos valstybių sutarčių ir kitų diplomatinių dokumentų rinkinį (*Colección completa de los tratados, convenciones, capitulaciones, armisticios y otros actos diplomáticos de todos los estados de la America latina* 15 t.), tapusį tarptautinės teisės teorijos ir praktikos šaltiniu, veikalu. 1864–1975 m. leido Lotynų Amerikos revoliucijos istorijos šaltinius (*Annales historiques de la révolution de l'Amérique latine* 5 t.). Veikale „Tarptautinė teisė Europos ir Amerikos teorijoje ir praktikoje“ (*Derecho internacional teórico y práctico de Europa y América*, 1868 m.) paskelbtais politiniais principais rėmėsi Lotynų Amerikos valstybės, sudarydamos tarptautines sutartis. Šie principai vadinami Kalvo doktrina.

1873 m. Gente (Belgija) dalyvavo steigiant Tarptautinės teisės institutą ). Jo vardu pavadinta viena iš tarptautinės teisės teorijos doktrinų (vad. *[[Calvo doktrina]]*), kuria remiantis tarp valstybinių ir užsienio kilmės privačių asmenų santykiai daro įtaką valstybių santykiams. Esant privatiniams teisiniams ginčams tarp užsienio valstybių (privačių) asmenų (fizinių, juridinių) taikytina atitinkamos buvimo valstybės jurisdikcija, o diplomatinė intervencija (diplomatinė gynyba) neleistina.

## Išnašos
Rimantas Barauskas

**Rimantas Barauskas** (g. 1953 m. gruodžio 28 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius mechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
Tėvas Antanas Barauskas. 1976 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1993 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Nuo 1976 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas. 1976–1986 m. dirbo mokslinio tyrimo sektoriuje „Vibrotechnika“, nuo 1997 m. Inžinerinės mechanikos katedros vedėjas, Konstrukcijų patikimumo centro direktorius. Nuo 1993 m. profesorius.

## Bibliografija
* Vibrovariklių skaičiavimas ir projektavimas, su kt., 1984 m., rusų kalba
* Preciziniai vibrovarikliai mikrorobotams, su kt., 1988 m., anglų kalba
* Tampriųjų konstrukcijų su vienpusiais ryšiais analizė ir sintezė, 1992 m., anglų k.
* Mechaniniai virpesiai, 1992 m.
* Baigtinių elementų metodo pagrindai, su kt., 1994 m.

## Įvertinimas
* 1996 m. Lietuvos mokslo premija (su V. Ostaševičiumi).

## Šaltiniai
Kalvo doktrina

**Kalvo doktrina** () – politinis principas, kurį 1868 m. paskelbė Argentinos diplomatas Carlos Calvo. Jame deklaruojama, kad skolų išgavimas iš įsiskolinusių valstybių intervencijos būdu yra neteisėtas.

Kalvo doktrina rėmėsi Lotynų Amerikos šalys, sudarydamos tarptautines sutartis (pvz., 1893 m. Italijos-Paragvajaus, 1894 m. Meksikos-Nikaragvos-Prancūzijos sutartys). 1902 m. Argentinos užsienio reikalų ministras Luis María Drago išplėtė ir šiek tiek pakeitė šį principą (Drago doktrina).

## Išnašos
Balys Barauskas

**Balys Barauskas** (1929 m. lapkričio 15 d. Ažėnuose, Ignalinos valsčius – 2003 m. balandžio 13 d. Klaipėdoje) – Lietuvos teatro ir kino aktorius. Žmona aktorė Marija Černiauskaitė.

## Biografija
1953 m. baigė Lietuvos dramos teatro studiją. 1953–1960 m. ir nuo 1961 m. Klaipėdos dramos teatro, 1960–1961 m. Kauno dramos teatro aktorius. Nuo 1959 m. vaidino Lietuvos kino studijos filmuose. 1979 m. neakivaizdiniu būdu baigė LSSR valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetus.

Per penkiasdešimt kūrybinės veiklos metų teatro scenoje sukūrė per šimtą įvairiausių komedijos, dramos, tragedijos žanro vaidmenų. Daugelis jo darbų turėjo etapinę reikšmę, jie ne kartą pažymėti kaip svarbus Klaipėdos dramos teatro pasiekimas. Jam suteiktas LSSR nusipelniusio artisto, 1979 m. – LSSR liaudies artisto garbės vardas.

Palaidotas Joniškės kapinėse.

## Kūryba
Vaidmenys teatre:
* 1959 m. Artūras – Etel Voinič. Gylys
* 1965 m. Tartalija, Karlas Gocis – Karalius Elnias
* 1970 m. Dausprungas – Justinas Marcinkevičius. Mindaugas
* 1973 m. Žygimantas Augustas – Juozas Grušas. Barbora Radvilaitė
* 1977 m. Henrikas IV – Luidžis Pirandelas. Henrikas IV
* 1978 m. Džordžas – Edvardas Olbis. Kas bijo Virdžinijos Vulf?
* 1986 m. Skirgaila – Vincas Krėvė. Skirgaila
* 1989 m. Rotmistras – Augustas Strindbergas. Tėvas
* 1997 m. Markizas – Marcelis Pagnolis. Duonkepio žmona
* 2002 m. Grafienė – Čarlzas Dikensas. Pikviko klubo užrašai

Vaidmenys kine:
* 1959 m. Julius Janonis, rež. Balys Bratkauskas, Vytautas Dabašinskas
* 1966 m. Naktys be nakvynės, rež. Algirdas Araminas, Gediminas Karka
* 1966 m. Jausmai, rež. Algirdas Dausa, Almantas Grikevičius
* 1967 m. Laiptai į dangų, rež. Raimondas Vabalas
* 1972 m. Čigonas Karmenas – Tadas Blinda, TV filmas, rež. Balys Bratkauskas
* 1975 m. Nerami rudens diena, rež. Algimantas Kundelis
* 1976 m. Milicininkas – Ilga kelionė prie jūros, rež. Algirdas Araminas
* 1980 m. Kunigo naudą velniai gaudo, TV filmas, rež. Balys Bratkauskas
* 1984 m. Jurgis Byla – Devyni nuopolio ratai, TV filmas, rež. Bronius Talačka
* 1988 m. Plonis – Vilius Karalius, rež. Vidmantas Bačiulis
* 1991 m. Ir ten krantai smėlėti, rež. Algimantas Puipa
* 1995 m. Tamangai, rež. Vaidas Lekavičius

## Šaltiniai
Skyways Express

**Skyways Express** buvo Švedijos regioninių ir tarptautinių skrydžių oro linijų bendrovė. Įsikūrusi Linčiopinge, Švedijoje. Pagrindinis oro uostas Stokholmo-Arlandos oro uostas. Taip pat bendrovė atlieka 4 skrydžius iš Kopenhagos oro uosto į Švediją. Iš viso bendrovės lėktuvai skrenda 21 maršrutu. Bendrovę valdo „Salenia“ (72,7 %), „SAS Scandinavian Airlines“ (25 %) ir „Janus“ (2,3 %). 2012 m. joje dirbo 740 darbuotojų.

2012 m. įmonė paskelbė apie bankrotą. 

## Istorija

Ponia ir Ponas Turingai (*Mr & Mrs Thuring*) 1940 metais įkūrė oro linijų bendrovę „Avia“. Antrojo pasaulinio karo metu, jos būstinė buvo *Farosunde*. Po karo (1945 m.) bendrovė išplėtė savo veiklą, skraidino paštą, rengė pilotus.

1976 metais Nilsas Bjorkmanas ir Lenartas Gustavsonas, gyvenę Gotlande, nupirko „Avia“. 1984 metais kompaniją įsigijo „Gotlandsbolaget“ ('Gotlando laivų kompanija'), kuri paliko bendrovės vardą „Avia“. 1986 metais „Avia“ pradėjo reguliarius reisus iš Vibio į Kalmarą ir Norkopingą. 1992 metais laivų kompanijos „Salenia“ valdomos oro linijų bendrovės „Salair“ ir „Avia“ sujungtos, paliekant Avia vardą. 1993 metais „Avia“ vardas pakeistas į „Skyways“.

1995 m. „Skyways“ tapo didžiausia Švedijos vidine oro linijų bendrove, turėjusia trylika Saab 340 ir tris Fokker 50 lėktuvus. Bendrovės lėktuvai skrido 22 maršrutais.

1997 m. buvo įsigyta oro linijų bendrovė „Highland Air“. Tais pačiais metais „Skyways“ ir „SAS“ tapo partneriais. 1998 metais įsigyta bendrovė „Airbone“, „SAS“ įsigijo 25 % bendrovės akcijų. 1999 metais įsigyta bendrovė „Air Epress“ ir „Skyways“ grupę jau sudarė keturios oro linijų bendrovės skridusios 35 maršrutais.

2000 m. buvo įsigyta bendrovė „Flying Enterprise“. Tais pačiais metais „Highland Air“, „Airborne“ ir „Air Express“ buvo sujungtos į „Skyways Regional“. „Flying Enterprise“ pakeitė vardą į „Skyways Enterprise“. Tais pačiais metais Skyways grupė pripažinta geriausia 2000–2001 metų regionine oro linija. Apdovanojimą skyrė Europos regioninių avialinijų asociacija. Tuo metu „Skyways“ priklausė 46 lėktuvai skridę 34 maršrutais.

2001 m. rugsėjo 11 dienos įvykių JAV stipriai bendrovei atsiliepė neigiamai, „Skyways“ uždarė kelis maršrutus, jų liko 30. 2002 metais buvo parduota „Skyways Regional“ ir bendrovė ėmė plėsti savo skrydžius iš Stokholmo Arlandos oro uosto ir Kopenhagos.

2003 m. buvo atidarytas maršrutas Arlanda–Dublinas. Tais pačiais metais startavo internetinis pardavimų puslapis, kurio pasisekimas buvo didžiulis ir bendrovės paslaugomis tais metais pasinaudojo 1,342 milijono keleivių.

2004 m. „Skyways“ atidarė maršrutus Arlanda–Birmingemas ir Lulea–Geteborgas. Pirmą kartą savo istorijoje ėmė konkuruoti viename iš maršrutų su „SAS“.
thumb|400px|right|Lėktuvas Fokker 50

2009 m. „Skyways“ atidarė naujus maršrutus: Arlanda–Vilnius ir Kopenhaga–Vilnius. Tiesa, po kelių mėnesių Kopenhaga–Vilnius kryptis buvo nutraukta dėl mažo keleivių skaičiaus.

## Partneriai

* SAS Scandinavian Airlines
* Blue1
* Widerøe
* Air Baltic
* Estonian Air
* Finnair

## Lėktuvai

## Nuorodos
* „Skyways Express“ tinklalapis
Kampana

**Kampana** () – miestas Argentinos rytuose, Buenos Airių provincijos šiaurėje, į šiaurės vakarus nuo Buenos Airių, Saratės-Kampanos aglomeracijoje. Partido centras. 77,7 tūkst. gyventojų (2001 m.).

## Istorija
Teritorijoje 1680 m. įkurta stotis. Vėliau Kampanos žemes valdė įvairūs žemvaldžiai. 1875 m. Luis Costa įkūrė Kampanos gyvenvietę. 1876 m. ją pasiekė geležinkelis, todėl prasidėjo Kampanos vystymasis.

## Geografija ir transportas

Kampana įsikūrusi prie Paranos žemupio šakos Parana de las Palmaso, netoli Paranos žiočių. Į Kampanos uostą įplaukia jūrų laivai. Per miestą eina kelias Buenos Airės-Rosarijas-Kordoba ir General Bartolomé Mitre geležinkelis į Tukumaną.

## Ekonomika
Chemijos ir naftos chemijos, popieriaus, maisto (daugiausia mėsos konservų) pramonė, metalo dirbinių gamyba. Prie Kampanos iš Paranos upės vagos kasamas kvarcinis smėlis. Per uostą eksportuojama nafta.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
José Miguel Carrera

**Chosė Migelis Karera Verdugas** (*José Miguel Carrera Verdugo*, 1785 m. spalio 15 d. Santjagas – 1821 m. rugsėjo 4 d. Mendosa) – Čilės generolas, vienas iš nepriklausomybės didvyrių.

## Biografija

Nuo 1806 m. gyveno ir mokėsi Ispanijoje, 1808 m. įsijungė į Ispanijos armiją kovose prieš Prancūziją. 1810 m. grįžo į Čilę, aktyviai įsijungė į nepriklausomybės karą. 1811 m. įvykdė karinį perversmą, paleido kongresą, įvedė karinės chuntos, kuriai ir vadovavo, diktatūrą. Paskelbė naują konstituciją, įvedė Čilės vėliavą, herbą. 1813 m. nuverstas. Kariavo prieš kitą išvaduotoją Bernardą o’Higinsą. 1814 m. susigrąžino valdžią. 1814 m. spalio Rankagvos mūšyje patriotinėms jėgoms pralaimėjus iš Peru įsiveržusiai Ispanijos kariuomenei, emigravo. Nuo 1816 m. gyveno Argentinoje, buvęs bendražygis Karlosas Marija de Alvearas jam suteikė politinį prieglobstį. Šį nuvertus, išvyko į JAV, kur gavo 5 laivų laivyną įsiveržimui į Čilę. Grįžęs į Buenos Aires buvo suimtas, o laivynas konfiskuotas. Tuo tarpu, Chosė de San Martinas išvadavo Čilę. Vėliau įsitraukė į Argentinos kovas tarp federalistų ir unitarų (buvo federalistų pusėje). 1821 m. gavo kariuomenę ir rengė žygį į Čilę, tačiau Mendosoje buvo sulaikytas savo armijos karių ir nužudytas.

## Išnašos
Algirdas Volungevičius

**Algirdas Volungevičius** (1923 m. spalio 25 d. Leipalingyje – 2008 m. gruodžio 11 d.) – nusipelnęs pedagogas, kraštotyrininkas, Leipalingio kraštotyros muziejaus įkūrėjas ir vadovas.

## Biografija

Algirdas Volungevičius 1941 m. baigęs Marijampolės Rygiškių Jono gimnaziją, pradėjo mokytojauti. 1943 m. dėstė Raudonikių kaimo pradinėje mokykloje.1945 m. perkeltas dirbti į Leipalingio gimnaziją, kur dėstė lotynų kalbą, logiką, psichologiją bei aritmetiką. 1947 m. pradėjo neakivaizdžiai studijuoti Vilniaus pedagoginio instituto geografijos fakultete. Netrukus mokytojas susipažino su žmona Adele Molyte, žemaite iš Telšių, kuri, vengdama išvežimo į Sibirą, atsidūrė Dzūkijoje.

## Profesinė veikla

40 m. (iki 2000 m. gruodžio 31 d.) A. Volungevičius dėstė geografiją Leipalingio vidurinėje mokykloje. Du kartus paskirtas mokyklos direktoriaus pavaduotoju mokymo reikalams. 1957 m. rugsėjo 2 d. įkūrė kraštotyros muziejų. Vadovavo mokyklos turistiniam, profsąjunginiam ir metodiniam darbui, būreliams, kurie atlieka darbus kraštotyros muziejuje.

### Įvertinimas

* 1968 m. – nusipelniusio mokytojo vardas;
* 1994 m. – geografijos mokytojas ekspertas;
* 1998 m. – kraštotyros ekspertas;
* 1981 m. – Lietuvos kraštotyros draugijos garbės narys;
* 1998 m. – Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino 1-ojo laipsnio medalis;
* 2003 m. – Mindaugo karūnavimo medalis.

## Nuorodos

Daugiau apie Leipalingio muziejų 

Pokalbis su mokytoju
Liudmila Barauskienė

**Liudmila Barauskienė-Stankevičiūtė** (g. 1927 m. sausio 18 d. Kaune) – Lietuvos gydytoja mikrobiologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

## Biografija
1950 m. baigė Kauno universitetą. 1978 m. medicinos mokslų daktarė.

1955–1968 m. dirbo Eksperimentinės ir klinikinės medicinos institute. 1968–1976 m. Tuberkuliozės instituto Mikrobiologijos laboratorijos vedėja. 1976–1982 m. dirbo Botanikos institute, 1982–1992 m. Epidemiologijos, mikrobiologijos ir higienos institute.

## Mokslinė veikla
Sukūrė naujų tuberkuliozės ir kitų sąlygiškai patogeninių mikobakterijų diferencijavimo ir identifikavimo metodų. 2 išradimų autorė. Vadovėlio „Medicininės klinikinės laboratorijos praktika“ (1959 m.) viena autorių.

## Šaltiniai
Paravanis

**Paravanis** () – ežeras Gruzijoje, tyvuliuojantis Džavachetijos plynaukštėje tarp Abul Samsario ir Džavachetijos kalnagūbrių.

Paravanis stūkso 2073 m aukštyje virš jūros lygio. Ežero paviršiaus plotas sudaro 37,5 km², o baseinas – 234 km². Jo didžiausias gylis yra 3,3 m, o vidutinis – 2,2 m. Vandens tūris sudaro 91 milijoną kubinių metrų. Vandens lygis žemiausias būna spalį ir lapkritį, o didžiausias – gegužę ir birželį. Žiemos metu ežeras užšąla, o ledo storis siekia nuo 47 iki 73 cm.

Paravanis gauna vandens iš sniego, lietaus ir požeminių versmių, bei nedidelių intakų – Šaorio, Sabadosckalio, Radionovskio Ckalio.

Pietinėje ežero dalyje ištakas pradeda Paravanio upė, kuri toliau tampa dešiniuoju Kuros upės intaku. Paravanis yra populiarus tarp žūklautojų.
Kastras

**Kastras** () – miestas Čilės pietuose, Los Lagoso regione, Čilojės salos rytiniame krante; Čilojės provincijos centras. 39,4 tūkst. gyventojų (2002 m.). Jūrų uostas prie fiordo. Oro uostas. Tekstilės pramonė, medienos apdirbimas. Kviečių, bulvių, daržovių, gyvulių auginimo regiono prekybinis centras. Regioninis ir meno muziejai. Yra į UNESCO paveldo sąrašą įtraukta Apaštalo Šv. Jokūbo bažnyčia. Miesto šiaurinėje dalyje, prie Gamboa upės, daugelis namų pastatyti ant polių (*[[palafito]]s*).

## Istorija

Kastras pradėjo kurtis 1567 m.; 1837 m. smarkiai nukentėjo nuo žemės drebėjimo.

## Išnašos
Castro

**Castro**:
* Kastras (*Castro*) – miestas Čilės pietuose, Los Lagoso regione, Čilojės salos rytiniame krante, Čilojės provincijos centras;

**Castro** − pavardė.

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Cristian Castro (g. 1974) – Meksikos pop dainininkas ir dainų autorius, Grammy apdovanojimo laimėtojas;
* Fidelis Kastro (*Fidel Alejandro Castro Ruz* g. 1926) – Kubos politikas. Šalies vadovas, 1959 m. nuvertęs diktatorių generolą Fulchensijų Batistą (Fulgencio Batista) ir tapęs šalies ministru pirmininku. Nuo 1965 m. yra Kubos komunistų partijos Centro komiteto pirmasis sekretorius, nuo 1976 m. iki 2008 m. vasario 19 d. ėjo Kubos respublikos prezidento pareigas
* Juan José Castro (1895–1968) – Argentinos kompozitorius, dirigentas;
* Raúl Castro (g. 1931) – Kubos prezidento Fidelio Kastro brolis, šalies gynybos ministras, nuo 2006 m. laikinai perėmęs respublikos prezidento pareigas, o 2008 m. Nacionalinės Asamblėjos išrinktas šalies vadovu;
Palafito

**Palafito** – tradiciškai mažas, vieno aukšto namas, įrengtas ant polių. Jie tvirtinami į nuosėdas, esančias po vandeniu. Būdingi Lotynų Amerikai. Statomi kur ramus vanduo – ant ežerų, lėtų upių, neaudringų užutėkių.

*Palafito* būdingi Karibų jūros pakrančių gyvenvietėms (Belize, Venesueloje), Paranos deltoje Argentinoje, ant Amazonijos džiunglių upių, Čilės Čilojės saloje.

Dėl *palafito* kilo Venesuelos pavadinimas: namai ant polių tyrinėtojui Amerigui Vespučiui priminė Veneciją, todėl jis Marakaibo ežero apylinkes pavadino „Mažąja Venecija“ – Venesuela.
Petras Baravykas

**Petras Baravykas** (1914 m. vasario 8 d. Kaunas – 1981 m. spalio 20 d. Vilnius) – Lietuvos baleto artistas.

## Biografija
1925-1932 m. mokėsi Valstybės teatro baleto studijoje Kaune. 1932-1959 m. Valstybės teatro, Lietuvos operos ir baleto teatro baleto trupių solistas. 1932 m. Vaikų teatro draugijos vienas steigėjų.

Sukūrė ryškių charakterinių vaidmenų. Pastatė šokių operose (Piotras Čaikovskis. Mazepa, 1930 m.).

## Vaidmenys
* Karalius, Piotras Čaikovskis. Miegančioji gražuolė, 1934 m.
* Rotbaras, Piotras Čaikovskis. Gulbių ežeras, 1948 m.
* Sanča Pansa, Liudvigas Minkus. Don Kichotas, 1936 m.
* Kopelijus, Leo Delibes. Kopelija, 1954 m.
* Pliauga, Julius Juzeliūnas. Ant marių kranto, 1953 m.
* Šnipas, Juozas Indra. Audronė, 1957 m.

## Šaltiniai
Juan José Castro

**Chuanas Chosė Kastras** (*Juan José Castro*; 1895 m. kovo 7 d. Aveljaneda – 1968 m. rugsėjo 3 d. Buenos Airės) – Argentinos kompozitorius, dirigentas.

## Biografija

Baigęs muzikines studijas Buenos Airėse mokėsi pas Vincent d'Indy Paryžiuje. 1929 m. Buenos Airėse įkūrė styginių kvartetą ir kamerinį orkestrą. 1930–1943 m. buvo Kolono teatro dirigentas. Dėstė Buenos Airių konservatorijoje (nuo 1939 m.), Puerto Riko konservatorijoje (direktorius 1959–1962 m.). Kaip dirigentas gastroliavo įvairiose šalyse, vadovavo Montevidėjo, Havanos, Melburno simfoniniams orkestrams. Sukūrė operų, baletų, 5 simfonijas, simfoninių poemų ir siuitų, koncertų fortepijonui, smuikui, kamerinės muzikos, kūrinių chorui.

## Darbai
* *Violin Sonata*, 1914 m.
* *Cello Sonata*, 1916 m.
* *Piano Sonata No. 1*, 1917 m.
* *A una madre*, 1925 m.
* *Symphony No. 1*, 1931 m.
* *Biblical Symphony*, 1932 m.
* *Mekhano*, baletas, 1934 m.
* *Sinfonia Argentina*, 1934 m.
* *Symphony No. 3*, 1936 m.
* *Symphony No. 4*, 1939 m.
* *Piano Sonata No. 2*, 1939 m.
* *Offenbachiana*, baletas, 1940 m.
* *Piano Concerto*, 1941 m.
* *String Quartet*, 1942 m.
* *La zapatera prodigosa* opera, 1943 m.
* *Martin Fierro*, kantata, 1944 m.
* *El Llanto de las Sierras*, 1947 m.
* *Corales Criollos No. 1 & 2*, 1947 m.
* *Proserpina y el extranjero* opera, 1951 m.
* *Bodas de sangre*, opera, 1952 m.
* *Corales Criollos No. 3*, 1953 m.
* *Symphony No. 5*, 1956 m.
* *Epitafio en ritmos y sonidos*, 1961 m.

## Išnašos
Vytautas Barauskas (1920)

**Vytautas Barauskas** (g. 1920 m. birželio 29 d. Praperša, Ramygalos valsčius – 2003 m. liepos 25 d. Kaunas) – Lietuvos agronomas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1948 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1953 m. apgynė disertaciją „Lietuvos sunkiųjų arklių kilmė ir charakteristika“, žemės ūkio mokslų kandidatas.

1949–1955 m. dirbo Žemės ūkio institute, 1955–1994 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas, nuo 1959 m. docentas. 
Su kitais 1963 m. išvedė Lietuvos sunkiųjų arklių veislę.
1997 m. apdovanotas Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino I-ojo laipsnio medaliu.

## Šeima
1949 m. vedė Vandą Valentinaitę. Vaikai Arūnas (1953) ir Jolita (1958).

## Bibliografija
* Žirgų auginimas ir treniravimas, 1960 m.
* Arklininkystė, 1965 m., 2 d. 1982 m.
* Zootechniko žinynas, su kt., 1963 m., 1985 m.
* Žemės ūkio gyvulių veisimo praktikos darbai, su J. Kuosa, 1970 m.
* Gyvulininkystė ir zoohigiena, su kt., 1972 m.
* Ūkininko pradžiamokslis, su kt., 1993 m.

## Šaltiniai
Vaclovas Baravykas

**Vaclovas Baravykas** (1909 m. sausio 3 d. Šalnos, Taujėnų valsčius – 1974 m. liepos 26 d. Vilnius) – lietuvių pedagogas, leksikografas.

## Biografija
1929–1936 m. studijavo Kauno universitete, 1935 m. – Londone. Nuo 1934 m. Pasvalio gimnazijos anglų kalbos mokytojas, 1944–1951 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1951–1962 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas.

## Bibliografija
* Anglų – lietuvių kalbų žodynas, 1958 m., 1961 m.
* Trumpas mokyklinis anglų – lietuvių ir lietuvių – anglų kalbų žodynas, su B. Piesarsku, 1966 m., 1971 m.

## Šaltiniai
Antanas Barčas

**Antanas Barčas** (1928 m. birželio 13 d. Paskynuose, Šimkaičių valsčius, Raseinių apskritis – 1990 m. rugsėjo 15 d. Kaune) – Lietuvos teatro aktorius.

## Biografija
1951 m. ištremtas į Sibirą už antisovietinę veiklą. Kalėjo Sverdlovsko srities lageriuose. Paleistas 1955 m. rugpjūčio 8 d. ir 1956 m. reabilituotas. 1957 m. baigė Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokyklą.

1957–1959 m. Kauno muzikinio teatro, nuo 1959 m. Kauno dramos teatro aktorius .

## Vaidmenys teatre
* Andrius – Juozas Grušas. Vedybų sukaktis, 1958 m.
* Šaronas – Michailas Bulgakovas. Moljeras, 1968 m.
* Kaminkrėtys – Kazys Saja. Mamutų medžioklė, 1968 m.
* Liudvikas Srėbalius – Kazys Saja. Mediniai balandžiai, 1975 m.
* Puskepalis – Balys Sruoga. Dobilėlis penkialapis, 1973 m.
* Vincas – Keturakis. Amerika pirtyje, 1974 m.
* Briedis – Vincas Krėvė. Šarūnas, 1980 m.
* Ponas Nemo – L. Vernejis. Nemo bankas, Lietuvos televizijos spektaklis, 1985 m., rež. Vidmantas Bačiulis

## Vaidmenys kine
Kine debiutavo 1965 m. epizodiniu Barzdos vaidmeniu Vytauto Žalakevičiaus filme „Niekas nenorėjo mirti“. Kiti vaidmenys: 
* Tichus. Vėtrų krantas, 1971 m., Tallinnfilm, rež. Kalju Kiiskas
* Stasys. Akmuo ant akmens, 1971 m., rež. Raimondas Vabalas
* Baronas fon Jukskiulis. Kruvinas akmuo, 1972 m., rež. M. Ojama
* Karlas Olis. Šaltinis miške, 1973 m., Tallinnfilm, rež. Leida Laius
* Kapitonas. Atpildo diena, 1975 m. rež. Stasys Motiejūnas, Algimantas Puipa
* Nerami rudens diena, 1975 m. rež. Algimantas Kundelis
* Misteris Finbou. Mirtis po burėmis, 1976 m., Rygos kino studija, rež. Ada Neretniecė
* Bugenis. Sodybų tuštėjimo metas, 1976 m., rež. Almantas Grikevičius
* Vaikinas iš Darbo gatvės, 1977 m., rež. Algirdas Dausa
* Jonas Didysis, partizanas. Ko verkė pušys, rež. Balys Bratkauskas,1977 m., LTV
* Mainai, 1980 m., rež. Raimondas Vabalas
* Broliai Riko, 1980 m., rež. Genadijus Ivanovas, Belarusfilm
* Raudonmedžio rojus, 1981 m., rež. Bronius Talačka
* Sindikatas-2, 1981 m., rež. Markas Orlovas, Ekran
* Policijos viršininkas. Turtuolis, vargšas..., 1983 m., Lietuvos kino studija, rež. Arūnas Žebriūnas
* Vokiečių karininkas. Neapykantos pamokos, 1983 m., rež. Antanas Maciulevičius
* Liaukonis. Mano mažytė žmona, 1984 m., Lietuvos kino studija, rež. Raimundas Banionis
* Kostas. Sūnus paklydėlis, 1984 m., rež. Marijonas Giedrys
* Šešiolikmečiai, 1987 m., rež. Raimundas Banionis
* Miškais ateina ruduo, 1990 m., rež. Raimondas Vabalas.

## Šaltiniai
Bardaitis

**Bardaitis** (prūsų kalba *Bardoayts*) – senovės prūsų jūreivystės dievas, jūreivių, žvejų, laivų globėjas. Jam būdavo aukojamos žuvys.

1530 m. Prūsijos, Pamario (Pomeranijos) ir Sembos vyskupų sinodo nutarimuose pateiktame dievų sąraše Bardaitis minimas po Patrimpo.

V. Toporovo teigimu, Bardaitis galėjo sudaryti porą su dievu Patrimpu. K. Būgos nuomone, Bardaičio pirminis vardas buvo **Gardaitis** (iš *garda* - laivas).

## Šaltiniai
Čako karas

**Čako karas** () – tarp Bolivijos ir Paragvajaus 1932–1935 m. vykęs karas, dėl Šiaurės Čako regiono (259 000 km² ginčytinos pasienio zonos), kuriame buvo rasta naftos. 

## Eiga
Bolivija siekė gauti išėjimą prie jūros Paragvajaus arba Pilkomajo upe. Nuo 1928 m. ginčytinoje teritorijoje vyko abiejų valstybių karinių dalinių susirėmimai. 1932 m. gegužės 10 m. Paragvajus oficialiai paskelbė karą Bolivijai. Karo pradžioje Paragvajaus kariuomenę sudarė ~150 tūkst. žmonių, turėjo 56 pabūklus, 232 sunkiuosius kulkosvaidžius, 2 kanonierinius laivus, ~30 lėktuvų. Paragvajiečiams vadovavo maršalas José Félix Estigarribia. Bolivijos kariuomenėje buvo ~210 tūkst. žmonių, 64 patrankos, 750 kulkosvaidžių, 5 tankai, ~40 lėktuvų. Bolivijiečiams vadovavo generolas Hans Kundt, nuo 1933 m. spalio Enrique Peñaranda Castillo.

Čako brūzgynuose ir pelkynuose kovoti geriau pasirengusi Paragvajaus kariuomenė iki 1934 m. užėmė beveik visą jo teritoriją, 1935 m. sausį įsiveržė į Boliviją. 1935 m. birželio 14 d. karo veiksmų išsekintos šalys pasirašė paliaubas. Per karą žuvo ~34 tūkst. Paragvajaus ir ~60 tūkst. Bolivijos karių. 1938 m. liepos 21 d. konferencijoje, kurioje taip pat dalyvavo Argentina, Brazilija, Čilė, Peru, Urugvajus, JAV pasirašyta taikos sutartis, pagal kurią du trečdaliai Šiaurinio Čako atiteko Paragvajui, likęs trečdalis su Puerto Kasado uostu – Bolivijai.

## Išnašos

## Nuorodos
Hezbollah judėjimo vėliava

**[[Hezbollah]] judėjimo vėliava** – Libano musulmonų šiitų politinės partijos vėliava: geltonas stačiakampis su vienu stambiu žaliu ir dviem mažesniais raudonais užrašais.

Viršutinis raudonas tekstas: „Tikrai Alacho partija yra tie, kurie triumfuos“ (*Hezbollah* pažodžiui reiškia 'Alacho partija'). Apatinis raudonas tekstas: „Islamo pasipriešinimas Libane“.
Žalias derinys centre yra partijos pavadinimas, kur pirmoji žodžio *Alachas* raidė baigiasi į viršų ištiesta ranka, laikančia automatą AK-47, su sukomponuotais Žemės rutulio, knygos ir ūglio atvaizdais.

## Nuorodos
* Party of God (Lebanon)
Jonas Bareišis

**Jonas Bareišis** (g. 1942 m. spalio 1 d. Puodžiuose, Utenos valsčius) – Lietuvos inžinierius mechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1956 m. baigė Biliakiemio septynmetę, 1960 m. – Utenos antrąją vidurinę mokyklas. 1965 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1995 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Nuo 1969 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas. 1993–2001 m. KTU Panevėžio filialo (nuo 2002 m. KTU Panevėžio institutas) Mechanikos inžinerijos katedros vedėjas, nuo 1999 m. direktoriaus pavaduotojas akademiniams reikalams, nuo 2001 m. Technologijos fakulteto dekanas. Nuo 1996 m. profesorius. Nuo 1998 m. dar ir Šiaulių universiteto Technologijos fakulteto Mechanikos inžinerijos katedros profesorius.

## Mokslinė veikla
Aptiko ir išaiškino plastikų ciklinio stiprėjimo mechanizmą ir priežastis, nustatė veiksnius, lemiančius medžiagų ciklinį stiprėjimą. Sukūrė daugiasluoksnių konstrukcinių elementų projektavimo teoriją. 12 išradimų autorius. Tarp jų varginimo mašina ir plastikų bei kompozicinių medžiagų ciklinio stiprumo bandymų metodika.

## Šaltiniai
Gabriel Casaccia

**Gabrielis Kasačija Bibolinis** (1907 m. balandžio 20 d. Asunsjonas – 1980 m. lapkričio 24 d. Buenos Airės) – Paragvajaus rašytojas.

Kasačijos romanams būdingas realizmas, visuomenės kriticizmas, vaizduojama provincijos inteligentų kasdienybė, išjuokiama šventeiviška dorovė. Taip pat parašė novelių.

## Literatūra
Romanai:
* *Hombres, mujeres y fantoches* (1930 m.)
* *Mario Pareda* (1939 m.)
* *La babosa* (1952 m.)
* *La llaga* (1963 m.)
* *Los exiliados* (1966 m.)
* *Los herederos* (1975 m.)
* *Los Huertas* (1981 m.)

## Išnašos
Vytautas Bareikis

**Vytautas Bareikis** (1937 m. sausio 5 d. Skribakiai, Joniškio valsčius – 1995 m. kovo 4 d. Vilnius) – Lietuvos fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija

1956 m. baigė Joniškio vidurinę mokyklą. 1961 m. baigė Vilniaus universitetą. 1982 m. fizikos ir matematikos mokslų daktaras.

1961–1967 m. dirbo Fizikos ir matematikos, 1967–1995 m. Puslaidininkių fizikos institute, Fliuktuacinių reiškinių laboratorijos vadovas, 1990 m. profesorius. 1972–1973 m. dirbo Didžiosios Britanijos, 1975 m. Italijos, 1977 m. Kanados, 1984 m. Prancūzijos, 1987–1988 m. JAV mokslo centruose. 1994–1995 m. dėstė Vytauto Didžiojo universitete.

## Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai iš puslaidininkių fizikos: apie karštųjų elektronų triukšmus puslaidininkiuose ir puslaidininkiniuose dariniuose, fliuktuacinius reiškinius, sparčiąją silpnųjų triukšmų mikroelektroniką. 8 išradimų autorius.

## Bibliografija
* Karštųjų elektronų difuzija, su kt., 1981 m., rusų kalba
* Fluktuaciniai reiškiniai puslaidininkiuose nepusiausviromis sąlygomis, su kt., 1989 m., rusų k.
* Karštųjų elektronų fliuktuacijų spektroskopija puslaidininkiuose, su kt., 1992 m., anglų kalba

## Įvertinimas
* 1985 m. LSSR valstybinė premija
* 1995 m. Lietuvos mokslo premija (po mirties)

## Šaltiniai
Saulius Bareikis

**Saulius Bareikis** (g. 1955 m. sausio 22 d. Vilniuje) – Lietuvos teatro aktorius, dainininkas.

## Biografija
Mokėsi Čiurlionio meno mokyklos smuiko klasėje, 1977 m. baigė Lietuvos konservatoriją. 1977–1981 m. Šiaulių dramos teatro aktorius. Nuo 1981 m. vaidina Jaunimo teatre. Kartu su savo kolegomis O. Ditkovskiu ir K. Smoriginu subūrė grupę „Aktorių trio“.

## Šeima
Tėvai – skulptoriai Stanislovas Bareikis ir Elena Nijolė Bučiūtė. Brolis Arvydas. Žmona – aktorė Danutė Kuodytė, sūnus – aktorius Jokūbas Bareikis.

## Vaidmenys
* Tarelkinas, Aleksandras Suchovo-Kobylinas. Tarelkino mirtis, 1979 m.
* Voicekas, Georgas Biuchneris. Voicekas, 1980 m.
* Romeo, Sigitas Geda ir Kęstutis Antanėlis. Meilė ir mirtis Veronoje, 1982 m.
* Haroldas, Kolinas Higinsas. Haroldas ir Modė, 1983 m.
* Mankurtas, Ilga kaip šimtmečiai diena, 1983 m., pagal Č. Aitmatovą
* Emilis, Žanas Kokto. Abejingas gražuolis, 1986 m.
* Jonelis, Ivanovas, Saulius Šaltenis. Duokiškis, 1987 m.
* Helmeris, Henrikas Ibsenas. Lėlių namai, 1996 m.

## Filmografija
* 1977 – Bendraamžiai, LTV videofilmas, rež. Danutė Keturakytė
* 1978 – Pasigailėk mūsų, rež. Algirdas Araminas
* 1979 – Paskutinis barjeras, LTV videofilmas
* 1981 – Lošimas be kozirių, rež. Algimantas Kundelis
* 1985 – Eksperimentas
* 1988 – Mėnulio pilnaties metas, rež. Arūnas Žebriūnas
* 1989 – Pabudimas, rež. Jonas Vaitkus
* 1990 – Metai baigiasi saulėlydžiu, rež. Sigitas Siudika
* 1991 – Meilė-mirtinas žaidimas, rež. Sergejus Aškenazis, Odesos kino studija
* 1998 – Kaukazo naktis (The Caucasian Night), rež. Gordian Maugg
* 1999 – Karininko romansas, rež. Vytautas V. Landsbergis
* 2001 – Likimo valsas, rež. Maris Martinsons
* 2003 – Julija
* 2008 – Savižudis, rež. Mindaugas Sruogius.
* 2022 – Stranger Things (liet. Keisti dalykai)

## Šaltiniai
Artūras Razbadauskas

**Artūras Razbadauskas** (g. 1964 m. gegužės 18 d. Melnragė, Klaipėda) – Lietuvos medikas, Klaipėdos universiteto rektorius, mokslininkas ir visuomenės veikėjas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija

1982 m. baigė Klaipėdos K. Donelaičio vidurinę mokyklą. 1988 m. baigė Vilniaus universiteto medicinos fakultetą, sutekta gydytojo profesinė kvalifikacija. 2001 m. Vilniaus universitete eksternu baigė doktoratūros studijas ir sėkmingai apgynė biomedicinos mokslų daktaro disertaciją tema „Fitz – Hugh ir Curtis sindromas. Diagnostika ir laparoskopinis gydymas“. 2010 m. baigė Mykolo Romerio universiteto strateginio valdymo ir politikos fakultetą, teisės ir valdymo magistras. Magistro baigiamojo darbo tema „Informuotas asmens sutikimas atliekant transformacines medicinos procedūras“.

## Profesinė veikla
1988–1989 m. Vilniaus m. VI – osios klinikinės ligoninės internas – chirurgas, 1989–1994 m. Klaipėdos miesto ligoninės (dab. Klaipėdos universitetinė ligoninė) chirurgas, nuo 1995 m. Klaipėdos jūrininkų ligoninės abdominalinės chirurgijos skyriaus chirurgas, nuo 2003 m. – Klaipėdos jūrininkų ligoninės chirurgijos klinikos vedėjas. 1995 m. – suteikta I–oji kvalifikacinė chirurgo kategorija, 1999 m. – licencijuotas bendrasis ir pilvo chirurgas.

Nuo 2001 m. Klaipėdos universiteto sveikatos mokslų fakulteto slaugos katedros vedėjas, Klaipėdos universiteto Senato narys, Sveikatos mokslų fakulteto mokslo tarybos pirmininkas, Sveikatos mokslų fakulteto dekanas, profesorius.

Nuo 2011 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys.
2018 m. gegužės 2 d. – 2019 m. kovo 1 d. Klaipėdos universiteto taryba paskyrė į laikinojo rektoriaus pareigas.
2019 m. vasario 21 d. Klaipėdos universiteto išrinko rektoriumi. Klaipėdos chirurgų draugijos pirmininkas, klubo Lions narys.

2024 m. vasario 13 d. Rusijos policija paskelbė Artūro Razbadausko tarptautinę paiešką.

## Šeima
Žmona Daiva, taip pat medikė, dirba farmacijos srityje, dukra Indrė baigė verslo administravimo studijas.

## Šaltiniai
Ilgis (matematika)

**Ilgis** – objekto ilgio matmuo, atstumas tarp dviejų taškų. SI sistemoje matuojamas metrais.

Ilgis yra vienos dimensijos matas, tuo tarpu plotas yra dviejų, tūris – trijų dimensijų matas.

Ilgis gali būti išreiškiamas tik teigiamu skaičiumi.

## Ilgio vienetai
SI sistemoje pagrindinis ilgio matas yra metras. Centimetras ir kilometras, išvesti iš metro, yra taip pat dažnai vartojami matai.

## Išnašos
Eidukevičius

**Eidukevičius:**

* Nerijus Eidukevičius – vadybininkas;
* Petras Eidukevičius – pedagogas, politikas;
* Pranas Eidukevičius – revoliucionierius, politikas;
* Vladas Eidukevičius – tapytojas.
Asjenda

**Asjenda** () – didelė privati žemės valda buvusiose Ispanijos kolonijose Lotynų Amerikoje. Susiformavo kolonijiniu laikotarpiu. XVI a. pab.-XVII a. pr. virto kolonistų valdomu dvaru, kuriame dirbo indėnai, susaistyti su žeme skolomis (enkomjenda), vėliau ir peonai – įsiskolinę samdiniai, padienininkai, vergai skolininkai. Įvairios peonažo formos asjendose išliko ir susikūrus nepriklausomoms valstybėms. Asjendos šeimininkas vadinamas *patrón*. Asjendos daugiausia išsilaikė iš gyvulininkystės, žemdirbystės (latifundijos), tačiau kai kur – ir iškasenų gavybos.

XIX a. pab.-XX a. asjendų reikšmė ir galia sumenko.

## Išnašos
Vytautas Eidukaitis

**Vytautas Eidukaitis:**

* Vytautas Eidukaitis (1923) – aktorius;
* Vytautas Eidukaitis (1948) – karo lakūnas.
Miguel Ángel Asturias

**Migelis Anchelis Asturiasas Rosalesas** (*Miguel Ángel Asturias Rosales*; 1899 m. spalio 19 d. Gvatemala – 1974 m. birželio 9 d. Madridas) – Gvatemalos rašytojas, diplomatas. Nobelio literatūros premijos laureatas (1967 m.).

Studijavo mediciną, teisę, dirbo advokatu. 1924–1933 m. gyveno emigracijoje Prancūzijoje, kur studijavo etnologiją, domėjosi prancūzų literatūra, vertė majų šventuosius tekstus. Grįžęs į Gvatemalą dirbo žurnalistu, buvo išrinktas į kongresą. Nuo 1946 m. dirbo diplomatu Meksikoje, Salvadore, Argentinoje, Prancūzijoje.

Išgarsėjo apsakymais (rinkinys „Gvatemalos legendos“, 1930 m.), kuriuose realistiniai vaizdai jungiami su mitiniais motyvais. Satyriniame romane „Senjoras Prezidentas“ (*El Señor Presidente*, 1946 m.) aprašė diktatoriaus Manuelio Kabreros valdymo žiaurumus. 1949 išleido romaną „Kukurūzų žmonės“ (*Nombres de maiz*, 1949 m.) apie indėnų buitį, papročius. Romanų trilogijoje „Uraganas“ (*Viento fuerte*, 1950 m.), „Žaliasis tėvas“ (*El papa verde*, 1954 m.), „Palaidotųjų akys“ (*Los ojos de los enterrados* 1960 m.) vaizdavo sunkų valstiečių gyvenimą, kovą dėl žemės su užsienio bendrovėmis. Taip pat parašė eilėraščių rinkinius „Vieversio smilkinys“ (*Sien de alondra*, 1948 m.), „Šviesios pavasario sutemos“ (*Clarivigilia primavera*, 1965 m.), novelių rinkinį „Savaitgalis Gvatemaloje“ (1956 m.), „Lidos Sal veidrodis“ (*El espejo de Lida Sal*, 1967 m.), istorinį romaną „Mulatė kaip mulatė“ (*Mulata de tal*, 1963 m.), autobiografinę apysaką „Didysis penktadienis“ (*Viernes de dolores*, 1972 m.). Parašė dramų, esė. Kūryboje būdingas istorizmas, magiškojo realizmo bruožai, gausu indėnų legendų motyvų.

## Išnašos
Argentinos australis

**Argentinos australis** () – Argentinos piniginis vienetas, galiojęs nuo 1985 iki 1991 m. Įvestas vietoje Argentinos peso (kursu 1 australis = 1000 pesų). 1992 m. pakeitė naujasis pesas (10 000 australių = 1 pesas).

Australis buvo suskirstytas į 100 sentavų. Simbolis – A raidė su 2 horizontaliais brūkšniais ().

Ant banknotų buvo vaizduojami:
* 1 australis – Bernardino Rivadavia
* 5 australiai – Justo José de Urquiza
* 10 australių – Santiago Derqui
* 50 australių – Bartolomé Mitre
* 100 australių – Domingo Faustino Sarmiento
* 500 australių – Nicolás Avellaneda
* 1000 australių – Julio Argentino Roca
* 5000 australių – Miguel Ángel Juárez Celman
* 10 000 australių – Carlos Pellegrini
* 50 000 australių – Luis Sáenz Peña
* 100 000 australių – José Evaristo de Uriburu
* 500 000 australių – Manuel Quintana

## Išnašos