open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kristalas

**Kristalas** – kietasis kūnas, turintis tvarkingą vidinę struktūrą. Jį sudaro tvarkingai susigrupavusios dalelės: atomai, jonai (krūvį turinčios dalelės) arba molekulės (atomų junginiai).

Kristalas susidaro iš tirpalų, aušinant išlydytą kietąją medžiagą, o šis susidarymo procesas vadinamas kristalizacija. Susidarant kristalui, jo atomai, jonai ar molekulės tvarkingai išsidėsto lygiagrečiomis eilėmis, kurių grupės sudaro kristalų gardeles. Gardelė lemia kristalo formą. Kai prie jos jungiasi daugiau atomų, jonų ar molekulių, kristalas auga. Taškai, kuriuose išsidėsčiusios struktūrinės dalelės, vadinama gardelės mazgais. Molekulinėje kristalinėje gardelėje molekules sieja Van der Valso jėga. Pats mažiausias tūris, tiksliai pasikartojantis visame kristale, vadinamas elementariąja gardele. Kristalą sudaro gardelių kombinacijos. Druska ir cukrus turbūt yra žinomiausios kristalinės medžiagos, bet, pavyzdžiui, molis ar plienas irgi susideda iš kristalų. Daugelio gamtinių medžiagų kristalinę sandarą sunku įžiūrėti, nes kristalai dažniausiai būna sulipę. Tokios iš daugelio kristalėlių sudarytos medžiagos yra vadinamos polikristalinėmis.

Kristalų simetrijos elementai yra ašys, plokštumos ir centrai.

## Nuorodos
* AR žinai? portalo straipsnis
Karčiuotasis vilkas

**Karčiuotasis vilkas** (*Chrysocyon brachyurus*) – šuninių (*Canidae*) šeimos žinduolis. Gyvena iki 15 metų. Įrašytas į Tarptautinę raudonąją knygą. Medžioja puldamas staiga. Visaėdis – minta beveik viskuo ką randa – nuo smulkių gyvūnų iki vaisių. Aktyviausias naktimis. Gyvena P. Amerikos (Brazilijos, Paragvajaus, Bolivijos, Urugvajaus, Šiaurės Argentinos)  miškinguose rajonuose, savanose, pelkių pakraščiuose, apaugusiuose aukšta žole.

## Išvaizda

Sveria 20-23 kg. Nuo kitų šuninių skiriasi trumpa uodega ir ilgesnėmis už kūną kojomis, atrodančiomis, tarsi gyvūnas avėtų kojines. Kailis rausvai geltonas. Turi dideles ausis ir puikią klausą. Snukis tamsus. Ant sprando ir nugaros yra trumpi statūs tamsesnio plauko karčiai. Pūkuotos uodegos galas dažniausiai būna baltas. Tai nei šuo, nei lapė, bet kartais jis vadinamas ilgakoje lape.

## Dauginimasis
Karčiuotieji vilkai gyvena pavieniui, išskyrus poravimosi laikotarpį. Po 60-65 dienas trukusio nėštumo, gimsta 2-3 jaunikliai, kurie subręsta 2-aisiais gyvenimo metais.

## Šaltiniai
Petras Petraitis (1907)

**Petras Petraitis** (1907 ? ? Homesteade, Pensilvanija – JAV – ?) – vargonininkas, chorvedys, dainininkas (baritonas).

## Biografija

Studijuodamas Pitsburgo Carnegie Technologijos institute, kartu mokėsi dainuoti pas prof. G. Henvigą.

Nuo 1927 m. studijavo Filadelfijos Curtis muzikos institute, kur pas prof. R. Hgemaną mokėsi operinio meno. Dar nebaigęs studijų, 1928–1929 m. dainavo Schuberto teatre Niujorke, dalyvavo „Musik in May“ veikale. 1930 m. grįžęs tęsti studijų į Filadelfiją, dainavo ir Civic operoje. 1931 m. vadovavo ir redagavo dvisavaitinį žurnalą „Nauja mintis“. Suorganizavo mišrųjį chorą „Nauja mintis“ ir vadovavo „Dainos“ chorui. Statė muzikinius veikalus: Č. Sasnausko kantantą „Broliai“, J. Žilevičiaus operetę „Lietuvaitė“, S. Šimkaus operetes „Išeivis“ ir „Čigonai". Organizavo koncertus, dalyvavo tarptautiniuose renginiuose, vadovavo radijo valandėlėms. Su chorais ir kaip solistas koncertavo daugelyje lietuvių kolonijų, įdainavo keletą plokštelių. Kurį laiką vargonininkavo Šv. Kazimiero Patersone, Naujajame Džersyje, Šv. Pranciškaus Lawrence, ir Šv. Roko Brocktone, Masačiusetse, lietuvių parapijose. Chorus išmokė nemaža giesmių ir dainų, keletą mišių ir mišparų. Pas J. Žilevičių mokėsi kompozicijos ir bandė kurti, spaudoje rašė įvairiais muzikinio gyvenimo klausimais.

Nuo 1932 m. – ALRK Vargonininkų sąjungos narys ir šios sąjungos Niujorko – Niudžersio provincijos narys, 1932 m. jis buvo rinktas Centro valdybos vicepirmininku.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Hieninis šuo

**Hieninis šuo** (*Lycaon pictus*) – šuninių (*Canidae*) šeimos žinduolis.

Tai ne šuo, nes kilęs ne iš vilko. Jis priklauso atskirai *Lycaon* genčiai. Būdinga sudėtinga bendravimo sistema. Šiuo metu nykstantis bendruomeninis plėšrūnas. Gyvena Afrikos savanose.

## Išvaizda
Plonų, raumeningų ir palyginus ilgų kojų dėka, gali nukeliauti gana tolimus atstumus. Ausys didelės, snukis platus, trumpas. Margas, trumpas kailis neleidžia bėgančiam hieniniam šuniui perkaisti. Vienintelis iš visų šuninių turi priekines kojas su keturiais, o ne penkiais pirštais.


Image:Hyaenenhund-drawing.jpg|Afrikos hieninis šuo
Image:African wild dog.jpg

## Šaltiniai
Norfolkas (sala)

**Norfolko sala** (, norf. *Norfuk Ailen*) – Australijai priklausanti sala Ramiajame vandenyne. Vakaruose yra Australija, pietuose Naujosios Zelandijos, o šiaurėje Naujoji Kaledonija. Salos administracinis centras – Kingstonas.

Nuo Australijos Norfolko sala nutolusi 1500 km. Salos plotas – 34,6 km². Norfolko sala kartu su dviem šalia esančiomis salomis sudaro vieną iš Australijos teritorijų. Gyventojų – 1 841 (2004).

Norfolko salą 1774 m. atrado anglų keliautojas Džeimsas Kukas. Saloje vyrauja jūrinis tropinis klimatas. Auginami citrusai, bananai, daržovės.

Saloje nėra geležinkelių, autostradų, uostų ir prieplaukų. Yra tik vienas oro uostas. Keliai su tvirta kelio danga sudaro apie 80 km. Nepaisant to, kad Norfolko salos administraciniu centru laikomas Kingstono miestas, labiau svarbesniu  laikomas salos centre esantis Bernt Paino miestelis. Jame yra pagrindinis prekybos centras, pašto skyrius, telefono stotis ir kiti svarbūs objektai. 

Norfolko saloje įsteigtas Norfolko salos nacionalinis parkas, užimantis maždaug 10 % salos teritorijos. Parke auga įžymioji Norfolko pušis – Norfolko salos simbolis. UNESCO saugoma viena iš Australijos nuteistųjų kolonijų.

## Nuorodos
* Norfolko salos oficiali internetinė svetainė  
* Norfolko sala. Turizmas
Miškinis šuo

**Miškinis šuo** (*Speothos venaticus*) – šuninių (*Canidae*) šeimos žinduolis. Gyvena Pietų Amerikos tropinėse srityse, atvirose vietose prie vandens.

## Išvaizda
Gyvūnas panašesnis į barsuką ar ūdrą, o ne šunį. Kojos, kaip nebūdinga šuniniams, yra trumpos. Kailis rusvas.


File:Speothos venaticus Zoo Praha 2011-1.jpg
File:Speothos venaticus Zoo Praha 2011-2.jpg
File:Speothos venaticus Zoo Praha 2011-3.jpg
File:Speothos venaticus Zoo Praha 2011-4.jpg

## Šaltiniai
Poliarinė lapė

**Poliarinė lapė** (*Alopex lagopus*, sin. *Vulpes lagopus*) – šuninių (*Canidae*) šeimos vertingas kailinis žinduolis. 

Kūno ilgis, įskaitant apie 35 cm uodegą, yra 65-90 cm. Svoris apie 5 kg. 

Būdingos dvi spalvinės atmainos: žiemą kailis baltas, slepiantis sniego ir ledo fone (**baltoji lapė**) ir šviesiai rudas, melsvo atspalvio kailis (**žydroji lapė**). Pirmoji atmaina daugiau paplitusi tundroje, o antroji – pajūrio ir krūmingose buveinėse. Pirmoji visą laiką būna palša, o antroji žiemą pabąla. Poliarinių lapių krūtinė ir pilvas dažniausiai būna blyškios pilkai baltos spalvos.

Gyvena poromis, priklausant nuo to, kiek yra maisto, ypač lemingų. Dėka savo storo kailio ir plaukuotų letenų poliarinė lapė gali išgyventi iki –50&nbsp;°C temperatūroje. Lapės guolius daro tundroje. Pustant išsikasa urvą sniege. 

Nėštumas 50-56 dienos. Atveda 7-10 jauniklių balandžio mėnesį. Minta daugiausia graužikais, paukščiais, jų kiaušiniais, išmestais į krantą ruonių lavonais, lemingais, tačiau gaudo ir paukščius, o bado prispirtos maitinasi ir vaisiais, sėklomis, vabzdžiais, žuvimis, visokiomis atliekomis. Jos priklauso šuninių šeimai, tačiau yra mažesnės, ir, užuot vijusios grobį, dažnai jį puola kaip katės. Didžiausias poliarinių lapių priešas – žmogus, medžiojantis jas dėl gražaus kailio. Kailinis gyvūlėlis auginamas ir žvėrininkystės fermose.

## Šaltiniai
Pilkoji lapė

**Pilkoji lapė**, arba **medlaipė lapė** (*Urocyon cinereoargenteus*) – šuninių (*Canidae*) šeimos žinduolis. Kūnas pilkšvai išmargintas, ant sprando ir nugaros yra nedideli tamsiai pilki karčiai. Kaklas, šonai ir kojos raudono atspalvio, o smakras ir pilvas gelsvai rudi arba balti. Gerai laipioja medžiais, todėl guolį įsirengia medžio drevėje arba sename urve. Atsiveda vidutiniškai 4 jauniklius. Gyvena Šiaurės Amerikoje. 


Image:Urocyon cinereoargenteus laying.jpg|Pilkoji lapė
Image:Urocyon cinereoargenteus in brushwood.jpg
Amerikinė lapė

**Amerikinė lapė** (*Vulpes macrotis*) – šuninių (*Canidae*) šeimos žinduolis. Įprastas Šiaurės Amerikos žvėris, daugiausia aptinkamas JAV vakaruose, atvirose prerijose, lygumose ir dykumose. Arealas apima ir šiaurinę Meksikos dalį. Kailis paprastai pilkas su rusvais pustoniais, uodegos galas juodas.

Medžioja daugiausia naktį.
Fenekas

**Fenekas** (*Vulpes zerda*) – mažiausias šuninių (*Canidae*) šeimos žinduolis. Sveria 0,68-1,6 kg. Iš kitų lapių išsiskiria itin didelėmis ausimis. Kailiukas kreminės spalvos, uodegos galas tamsus.  Kojų padai apaugę plaukais, todėl lengvai gali vaikščioti biriu ir karštu smėliu. Fenekai aktyvūs naktį. Maitinasi graužikais, kiaušiniais, vabzdžiais, driežais, vaisiais, sėklomis. Skirtingai nei kitos lapės, gyvena grupėmis iki 10 individų. Gyvena urvuose, kuriuos išsikasa kiekvienas narys. Gimdo 2-5 jauniklius, kurie 2 mėnesius praleidžia guolyje. Po 11 mėnesių subręsta. Paplitęs Šiaurės Afrikoje ir Vakarų Azijoje.  

Ausų kaušeliai dideli, čia daug kraujagyslių. Jose cirkuliuojantis kraujas į aplinką atiduoda šilumą ir atvėsina kūną. Dieną praleidžia urve. Naktį, kai karštis atlėgsta, išlenda medžioti. Gali negerti kelis mėnesius, pakanka vandens, kurį gauna iš suėsto maisto.
Žebenkštis

**Žebenkštis** (*Mustela nivalis*) – kiauninių šeimos plėšrus žinduolis. Minta daugiausia smulkiais graužikais. Trumpos kojos ir plonas kūnas leidžia žebenkščiai įlįsti į aukų urvelius.

## Paplitimas
Žebenkštis paplitusi šiaurinėse Europos, Azijos, Šiaurės Amerikos dalyse, išskyrus Airiją, Islandiją ir rytų Kanadą. Buvo introdukuota Naujojoje Zelandijoje ir Australijoje.

Paplitusi visoje Lietuvoje, tačiau niekur nėra dažna.

## Išvaizda
Smulkiausias iki šiol Lietuvoje gyvenantis plėšrūnas. Sveria 70–120 g. Spalva, forma ir gyvenimo būdas panašus į šermuonėlio. Skiriasi trumpesne, iki trečdalio kūno ilgio, vienodos rudos arba baltos spalvos uodega. Vasarą žebenkšties viršutinė kūno pusė ruda, apatinė – balta. Žiemą visas kūnas baltas. Patinai panašūs į pateles.

## Buveinė
Aptinkama miškuose, jų pakraščiuose, krūmais apaugusiose pievose, dirvonuose, soduose, parkuose, miško parkuose, gyvenvietėse, o rudenį – dirbamuosiuose laukuose, pavyzdžiui, burokų, runkelių, – visur, kur yra smulkių graužikų. Apsigyvena pelių urveliuose, po medžių kelmais, šaknimis, sustumtomis akmenų, kelmų, žemių krūvomis. Čia gyvena ir žebenkšties medžiojamieji objektai: pelės, pelėnai bei kiti smulkūs žinduoliai.

Veikli ištisus metus. Medžioja prieblandomis, naktį, kai kada ir dieną. Žebenkštis labai judri, gerai bėgioja, plaukioja ir laipioja.

## Veisimasis
Poruojasi gegužės–rugsėjo mėnesiais, tačiau dažniausiai pavasarį. Nėštumas trunka 34–35 paras. Per metus išaugina 1 vadą, kurią sudaro 4–7 jaunikliai. 2–3 mėnesių jaunikliai pradeda maitintis savarankiškai. Subręsta 9–10 mėnesių.

## Mityba
Maitinasi smulkiais graužikais, taip pat paukščiais ir jų kiaušiniais, vabzdžiais ir kitais bestuburiais.

## Amžius
Gyvena 3–4 metus.

## Priešai
Lapės, kiaunės, usūriniai šunys, plėšrieji, pelėdiniai, varniniai paukščiai, rečiau – katės. Žūva ruošiant dirvą, nuimant derlių laukuose. Kaip ir šermuonėliai, labai nukenčia besniegėmis žiemomis, nes baltą žebenkštį lengvai pastebi ją gaudantys plėšrūnai.

## Veiklos žymės
* Sniege ir ant žemės prie vandens telkinių- pėdos ir „tuneliai“;
* Sudraskytų paukščių plunksnos, pelių ar pelėnų liekanos;
* Išmatos ant takų, akmenų, nuvirtusių medžių stiebų.

## Vertė
Puošnus, įdomus žvėrelis, mėgstamas sodybose, nes išbaido ir sunaikina daug graužikų.

## Apsauga
Lietuvoje nesaugoma, tačiau globotina.

## Šaltiniai
* Algirdas Navasaitis. „Miško žvėrys“, 2007 m.
Europinė audinė

**Europinė audinė** arba kartais **švitras** (*Mustela lutreola*) – kiauninių šeimos plėšrus žinduolis.

## Išvaizda
Dydžiu ir išvaizda panaši į šešką ir ūdrą. Europinė audinė labai panaši į kanadinę audinę, tik truputį mažesnė. Kailis nuo rudos iki tamsiai durpinės spalvos, tankus, žvilgantis, lūpos ir pakaklė baltos.

## Gyvenama aplinka ir elgesys
Gyvena arti vandens, gerai plaukioja ir nardo. Minta vandens gyviais – žuvimis, varlėmis, vėžiais, taip pat ir paukščiais.

## Paplitimas
Natūraliai gyveno ar gyvena atskiruose Ispanijos, Prancūzijos, Rumunijos, Rusijos, Ukrainos regionuose. Reintrodukuota į Hyjumos salą Estijoje.

Gyveno ir Lietuvoje. Paskutiniai žvėreliai pastebėti 1978 — 1979 m. pietų Lietuvoje, Merkio baseine.
## Grėsmingai nykstanti rūšis
Iki XIX a. vidurio europinių audinių arealas apėmė plotą nuo Ispanijos iki Obės upės ir Kaukazo. Tačiau per pastaruosius 150 metų europinių audinių populiacija sumažėjo daugiau nei 85%. 
Didžiausią grėsmę rūšiai kelia XX a introdukuotos didesnės kanadinės audinės.

Rūšis įrašyta į Tarptautinę raudonąją knygą, CR (Critically Endangered) kategoriją.

Europinė audinė nuo 1989 iki 2019 m. buvo įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą, į 2019 m. sąrašą buvo nutarta šios rūšies jau nebeįtraukti, kadangi pripažinta kaip jau išnykusi rūšis ir dėl to neįmanoma išsaugoti.

## Taip pat skaityti
* Istoriniais laikais išnykę vietinės Lietuvos žinduolių rūšys

## Šaltiniai
SMTP

**SMTP** (trumpinys nuo  'paprastas pašto perdavimo protokolas') – elektroninio pašto protokolas, naudojamas elektroniniams laiškams persiųsti tarp kelių interneto serverių.

**SMTP** protokolas yra santykinai paprastas. Siunčiančioji pusė (klientas) duoda tekstines komandas, gaunančioji (serveris) apie komandų vykdymo rezultatus praneša grąžindama „klaidų (būsenos) kodus“. Originali SMTP protokolo versija reikalavo, kad tiek komandos, tiek laiško turinys būtų ASCII koduotėje. Dėl to buvo komplikuota siųsti dvejetainius failus. Šiai problemai spręsti buvo naudojamas MIME protokolas arba 8BITMIME išplėtimas.

Praplėsta SMTP versija – **ESMTP** (), apibrėžta 1995, dokumentavo iki to laiko susikaupusius protokolo patobulinimus ir standartizavo SMTP protokolo išplėtimo galimybes.

## Pagrindinės komandos
; HELO siuntėjo.domenas: Pirmoji komandą prisijungus prie **SMTP** serverio
; EHLO siuntėjo.domenas: Pirmoji komanda prisijungus prie **ESMTP** serverio

; MAIL FROM : siuntėjo nurodymas
; RCPT TO : gavėjo adresas, vienos sesijos metu gali būti nurodyti keli gavėjai

; DATA: instrukcija, kad klientas pasiruošęs siųsti el.pašto laiško turinį

; QUIT: paskutinė sesijos komanda

## Klaidų kodai
*Klaidų kodai* yra tekstas, susidedantis iš 3 skaitmenų, skyriklio (tarpo simbolio arba minuso) ir paaiškinimo žmogui tiesiogiai suprantama kalba. Tarpas naudojamas, kai atsakymas užima vieną eilutę, jei atsakymas užima daugiau eilučių, tai visose jose, išskyrus paskutinę, naudojamas minusas. Pagrindiniai **SMTP** protokolo klaidų kodai:

; 220 Service ready: serveris pasiruošęs priimti komandas
; 250 Requested mail action okay, completed: komanda įvykdyta (dažniausiai reiškia, kad laiškas priimtas pristatymui)
; 354 Start mail input; end with. (a dot): serveris pasiruošęs priimti laiško turinį, laiškas turi būti užbaigtas tašku atskiroje eilutėje
; 450 Requested mail action not taken: mailbox unavailable (E.g., mailbox busy): serveris šiuo metu negali priimti laiško tokiu adresu, reikia bandyti siųsti vėliau
; 500 Syntax error, command unrecognized: neatpažinta komanda
; 501 Syntax error in parameters or arguments: neteisingi komandai pateikti argumentai
; 503 Bad sequence of commands: neteisinga komandų seka
; 550 Requested action not taken, mailbox unavailable: serveris nežino tokios pašto dėžutės, laiško siuntimas neturėtų būti kartojamas

## Šaltiniai
Tamsusis šeškas

**Tamsusis šeškas** (*Mustela putorius*), taip pat žinomas kaip **paprastasis šeškas** arba **laukinis šeškas**, – kiauninių šeimos plėšrus žinduolis. Tamsieji šeškai, dar vadinami miškiniais arba juodaisiais šeškais, plačiai paplitę Europos miškuose. Gyvena ir Lietuvos teritorijoje.

## Fiziologija

Kūnas 30–45 cm ilgio, uodega – 10–15 cm. Gyvūnas sveria 1–1,5 kg. Turi purų ir švelnų kailį, kuris tamsiai rudas arba juosvas (akuotplaukiai), vilnaplaukiai šviesiai gelsvi. Pasturgalyje turi nemalonų kvapą skleidžiančią liauką.

Balandžio–gegužės mėnesiais veda 3–6 jauniklių vadą. Jie subręsta pirmaisiais–antraisiais metais.

## Ekologija

Šeškas gyvena miškuose, pamiškėse, upių ir ežerų pakrantėse, krūmynuose. Lankosi prie kaimų, priemiesčių trobesių, sandėlių. Gyvena paties išsikastame urve, arba po šakų, akmenų šūsnimi, medžių šaknimis, išpuvusiais kelmais.

Lietuvoje dažnas, paplitęs visoje šalyje.

## Mityba

Plėšrūnas. Maitinasi daugiausia pelėmis, pelėnais ir kitais smulkiais graužikais, paukščiais, varliagyviais, ropliais. Pjauna vištas (daugiau, nei gali suėsti).

## Reikšmė

Tamsusis šeškas – svarbus kailinis žvėrelis, kurio kailis naudojamas kailinių gamyboje. Paprastai šeškai kailiams gaudyti spąstais rudenį arba žiemą.

## Šaltiniai
Ispaninė lūšis

**Ispaninė lūšis** (*Lynx pardinus*) – katinių (*Felidae*) šeimos plėšrus žinduolis. Paplitusios Pirėnų pusiasalyje. Šiuo metu ispaninėms lūšims gresia didžiausias pavojus išnykti iš visų kačių rūšių. Manoma, kad 2005 m. jų tebuvo 100−120.. Smulkesni už paprastasias lūšis. Ispaninių lūšių kūno svoris 5–15 kg, kūno ilgis 65–100 cm, aukštis pečių lygyje 60–70 cm. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* soslynx.org / Iberian Lynx
* youtube.com / Spain's Last Lynx - Nature Documentary
* iucnredlist.org / Lynx pardinus
* panda.org / Iberian lynx 
* arkive.org / Iberian lynx (Lynx pardinus) 
* wildcatconservation.org / Iberian lynx
* theguardian.com / Spain's endangered Iberian lynx brought back from brink of extinction
Maltos transportas

Maltoje nėra geležinkelių ar vidaus vandens kelių, yra 1 742 km greitkelių, trys uostai (Marsaxlokk, Valletta, Mgarr), vienas oro uostas (Tarptautinis Maltos oro uostas).
 
Sausumos transportas – autobusai ir taksi. Anksčiau buvo 508 maršrutiniai autobusai, visi privatūs. Nuo 2011 metų Liepos 1d. Maltos autobusų sistemą kontroliuoja ir prižiūri Anglijai priklausanti bendrovė Arriva. Senieji autobusai atrodė keistokai, jų modeliai pardavinėjami suvenyrų parduotuvėse, kaip senieji Londono autobusai, dar pora važinėja turistų mėgstamiausiais maršrutais. Tai tautos relikvija, kuri išsaugota iki pat šių dienų.

Sausumos keliai:
* iš viso: 1 742 km
* asfalto danga: 1 677 km
* negrįsti: 65 km (1997)
Brauno judėjimas

**Brauno judėjimas** – skysčiuose (arba dujose) esančių dalelių šiluminis judėjimas. 1905 metais Albertas Einšteinas sukūrė Brauno judėjimo molekulinę kinetinę teoriją. Ją sukūrus ir prancūzų fizikui Ž. Pereno bandymais patvirtinus, molekulinė kinetinė teorija galutinai įsitvirtino.

## Judėjimo stebėjimas
Pirmą kartą šį reiškinį 1827 metais pastebėjo anglų botanikas Robertas Braunas (*Robert Brown*, 1773–1858), tyrinėdamas pro mikroskopą vandenyje plaukiojančias pataisų sporas. Dabar paprastai stebimos vandenyje netirpstančių gumiguto dažų dalelės. Šios dalelės visą laiką netvarkingai juda. Nuostabiausia ir neįprasta yra tai, kad šis judėjimas niekada nenutrūksta. Mes esame pripratę, kad bet kuris judantis kūnas anksčiau ar vėliau sustoja. *Brauno judėjimas yra šiluminis judėjimas ir jis negali nutrūkti*. Kylant temperatūrai judėjimas intensyvėja.

Brauno judėjimą galima stebėti ir dujose. Taip juda ore pakibusios dulkių ir dūmų dalelės.

Šiuo metu „Brauno judėjimo“ sąvoka turi platesnę prasmę. Pavyzdžiui, Brauno judėjimu laikomas jautrių matavimo prietaisų rodyklių virpėjimas. Jis atsiranda dėl prietaisų detalių ir aplinkos atomų šiluminio judėjimo.

## Judėjimo aiškinimas
Brauno judėjimą galima paaiškinti, tik remiantis molekuline kinetine teorija. Dalelės juda, nes molekulių smūgiai į ją nekompensuoja vienas kito. Netvarkingai judančios molekulės perduoda Brauno dalelei iš kairės ir iš dešinės nevienodą impulsą. Todėl nebus lygi nuliui slėgimo jėgų atstojamoji, kuri ir keičia dalelės trajektoriją.

Dujose ir skysčiuose yra tam tikra vidutinė slėgimo jėga, bet visada pasitaiko nežymių atsitiktinių nukrypimų nuo vidutinės slėgimo jėgos. Kuo mažesnis kūno plotas, tuo didesni slėgimo jėgos, veikiančios šį plotą, nukrypimai. Jeigu plotelis yra kelių molekulės skersmenų didumo, tai molekulei pataikant į jį veikianti jėga keičiasi šuoliškai nuo nulio iki tam tikro baigtinio dydžio.
Karakalas

:: *Apie Rumunijos miestą žr. [[Karakalis]]*.

**Karakalas** (*Caracal caracal*) – katinių (*Felidae*) šeimos plėšrus žinduolis. Ilgą laiką laikytas lūšimi dėl panašios išvaizdos, tačiau dabar išskirtas į atskirą gentį. Paplitęs Afrikos savanose ir pusdykumėse, Artimuosiuose Rytuose, vakarų Indijoje, Vidurinės Azijos pietuose.

Kūno ilgis 65-82 cm, uodegos ilgis 25-30 cm. Aukštis 45 cm, masė 11-19 kg. Ausys stačios, didelės (5 cm). Kailis trumpas, tankus, smėlio spalvos. Nors panašus į lūšį, karakalas morfologiškai artimesnis pumai ar servalui.

Karakalas aktyvus naktį, nors žiemą ir pavasarį sutinkamas ir dieną. Miega tarp uolų arba lapių ar dygliatriušių urvuose. Karakalas ilgai bėgti negali, todėl medžioja auką puldamas iš pasalų staigiu ir dideliu (iki 4,5 m) šuoliu. Medžioja smulkius graužikus (šoklius, starus, smiltpeles), kiškius, smulkias antilopes (pvz., džeiranus). Kartais puola paukščius (tarp jų ir naminius), ežius, dygliatriušius, driežus, lapes ir mangustas. Karakalas gali ilgai išgyventi be vandens, naudodamas iš maisto gautą vandenį. Kaip ir leopardas, karakalas savo grobį užvelka į medį, kad apsaugotų nuo kitų plėšrūnų.

Karakalas nesunkiai prijaukinamas. Indijoje, Persijoje prijaukintais karakalais medžiodavo kiškius, fazanus, antilopes.

## Etimologija

Pavadinimas karakalas kilo iš turkų kalbos žodžio *karakulak*, reiškiančio „juoda ausis“, kadangi karakalo ausų išorinė pusė yra juoda.
 
## Šaltiniai
Ocelotas

**Ocelotas** (*Leopardus pardalis*) – katinių (*Felidae*) šeimos plėšrus žinduolis.

Šio plėšrūno kūno ilgis siekia iki 1 m, uodegos – iki 40 cm. Gyvūno aukštis – iki 50 cm. Galva pailga, ausys apvalios. Ant kaktos ir skruostų matomos dvi juodos juostos. Nugaros ir šonų kailis – geltonas arba pilkas, su juodomis išilginėmis juostomis, kurias sudaro arti viena kitos esančių juodų dėmių eilės. Krūtinė ir pilvas – gelsvi. Kojos – taškuotos. Dėl gražaus kailio ocelotai yra medžiojami.

Išore ocelotas panašus į kitą savo genties atstovę – ilgauodegę katę, tik yra stambesnis.

## Paplitimas ir porūšiai
Ocelotas paplitęs Amerikos žemyne. Jo arealas driekiasi nuo Centrinės Amerikos iki Pietų Amerikos centrinės dalies.

Labiausiai į šiaurę nutolusi ocelotų paplitimo sritis – Teksaso valstija (JAV). Kiek rečiau ocelotai sutinkami Trinidado saloje (Karibuose).

Tankiausia ocelotų populiacija yra tropiniuose miškuose. Atvirų vietovių plėšrūnas vengia.

Amerikos kontinente yra priskaičiuojama 11 oceloto porūšių:
* *Leopardus pardalis pardalis* – gyvena Amazonės baseino regione
* *Leopardus pardalis aequatorialis* – sutinkamas Andų kalnyno šiaurėje
* *Leopardus pardalis albescens* – arealas – Meksika, Teksasas
* *Leopardus pardalis maripensis* – Venesuela, Gajana, Trinidadas
* *Leopardus pardalis mearnsi* (**kostarikinis ocelotas**) – retas, arealas – Centrinė Amerika
* *Leopardus pardalis mitis* (**brazilinis ocelotas**) – retas, sutinkamas tropiniuose miškuose Pietų Brazilijoje, taip pat Argentinoje, Paragvajuje
* *Leopardus pardalis nelsoni* – Meksika
* *Leopardus pardalis pseudopardalis* – Kolumbija
* *Leopardus pardalis puseaus* – Ekvadoras
* *Leopardus pardalis sonoriensis* – Meksika
* *Leopardus pardalis steinbachi* – Bolivija

## Gyvenimo būdas
Ocelotai gyvena miškuose ir tankiuose krūmuose, gerai laipioja medžiais. Šios katės yra aktyvios sutemose ir naktį.

Subrendę plėšrūnai sugeba pagauti ir įveikti mažesnes beždžiones. Ocelotas taip pat medžioja paukščius, graužikus, roplius.

Oceloto patelė paprastai atsiveda du jauniklius. Mažyliai motinos pienu maitinasi septynias savaites. Vėliau į jų racioną įeina ocelotės sumedžiotas grobis. Jauni ocelotai bręsta iki 2 metų amžiaus. Tuomet palieka gimtąjį arealą ir keliauja ieškoti savų medžioklės plotų.

## Nuorodos
* Ocelotai Jungtinėse Amerikos Valstijose 
* Ocelotai Amazonės baseine
Tigras

: *Šis straipsnis – apie gyvūną. Apie upę skaitykite: [[Tigras (upė)]].*
: 

**Tigras** (*Panthera tigris*) – stambiausia katinių (*Felidae*) šeimos plėšriųjų žinduolių rūšis.

## Paplitimas
Savaime paplitę Azijoje, tarp kurių daugiau kaip pusė visų tigrų gyvena Indijoje. Tai miškų ir džiunglių gyventojai.

## Medžioklė
Tigras – vienišas gyvūnas, medžiojantis tiek dieną, tiek naktį. Šviesus su tamsiais dryžiais kailis padeda jam gerai užsimaskuoti ir pakankamai priartėti prie aukos. Medžiodamas sėlina link grobio arba puola jį iš pasalų. Gali pargriauti stambų galviją. Įprastas jo maistas – elniai ir ožkos, bet kai kurie tigrai, ypač seni ar sužeisti, puola ir žmogų. Palyginimui, jo žandikaulių sukandimas beveik dvigubai stipresnis už liūto sukandimą.

## Tigrų porūšių klasifikacijos
Iki istoriniais laikais išnykę kardadančiai tigrai nebuvo tigrų porūšis, nepriklausė ir panterų (*Panthera*) genčiai, bet buvo atskira katinių (*Felidae*) šeimos išnykusi smilodonų (*Smilodon*) gentis.

### Tradicinė tigrų porūšių klasifikacija
Šiuo metu išlikę 6 tigrų porūšiai, dar 3 porūšiai išnyko istoriniais laikais. Baltasis tigras yra bengališkojo tigro atmaina.
**Iki šiol išlikę arba išskiriami 6 tigrų porūšiai:**
* *Panthera tigris altaica* (Temminck, 1844) – Amūrinis tigras
* *Panthera tigris amoyensis* (Hilzheimer, 1905) – Pietų Kinijos tigras
* *Panthera tigris corbetti* (Mazak 1968) – Indokininis tigras
* *Panthera tigris jacksoni* (Luo et al., 2004) – Malakos tigras. Pasiūlytas kaip atskiru porūšiu nuo 2004 m. Anksčiau buvo laikomas indokininių tigrų populiacijos dalimi.
* *Panthera tigris sumatrae* (Pocock, 1929) – Sumatrinis tigras
* *Panthera tigris tigris* (Linnaeus, 1758) – Bengalinis tigras

**Istoriniais laikais išnykę 3 tigrų porūšiai:**
* † *Panthera tigris balica* (Schwarz, 1912) – Balinis tigras
* † *Panthera tigris sondaica* (Temminck, 1844) – Javinis tigras
* † *Panthera tigris virgata* (Illiger, 1815) – Kaspijinis tigras

### 2015 m. tigrų porūšių klasifikacija
Per naujai pasiūlytą 2015 m. tigrų porūšių klasifikaciją, buvo išskirti tik du porūšiai:
* *Panthera tigris tigris* Linnaeus, 1758. Gyvenantys žemyninėje Azijoje.
* *Panthera tigris sondaica* Temminck, 1844. Gyvenantys Sundos salose.

## Apsauga
1930 m. tigrų buvo apie 100 tūkst. Dabar kur kas mažiau – tigras laikomas nykstančiu gyvūnu. Natūrali šių gyvūnų aplinka griaunama, juos dažnai nusižiūri brakonieriai. 1970 m. Indijoje buvo visiškai uždrausta tigrų medžioklė. Tigrų naikinimui nesumažėjus, 1972 m. įvykdytas *Tigro* projektas. Buvo išleistas įstatymas, kuris tigro kailio pirkimą, pardavimą paskelbė kriminaliniu nusikaltimu. Draustiniuose, vad. tigrų priebėgose, ribojamas naminių gyvulių ganymas, o miškų kirtimas uždraustas. Šiuo metu plėšrūnų pagausėjo.


Vaizdas:Tiger1.jpg|Bengalinis tigras
Vaizdas:Tiger 032.jpg|Indokininis tigras
Vaizdas:Sumatraanse Tijger.jpg|Sumatros tigras
Vaizdas:Berlin Tierpark Friedrichsfelde 12-2015 img25 Siberian tiger.jpg|Amūrinis tigras
Vaizdas:Panthera tigris amoyensis.jpg|Pietų Kinijos tigras
Vaizdas:BaronOscarVojnich3Nov1911Ti.jpg|1911 m. sumedžiotas Balio tigras


## Išnašos
Tarptautinis paprotys

**Tarptautinis paprotys** – vienas iš tarptautinės teisės šaltinių, kaip bendrosios praktikos įrodymas.
Tarptautinio papročio elementai yra du:
* bendra praktika, kuri reiškia tam tikrų faktų, elgesio, veiksmų ar neveikimo pasikartojimą ar pastovumą, ir,
* tokios praktikos pripažinimas teisine norma, kas reiškia, kad valstybės ne tik laikosi tam tikrų įprastinių taisyklių, bet aiškiai išreiškia savo įsitikinimą (*opinio juris*), kad tokia taisyklė yra privaloma.
Nacionalinėje teisinėje sistemoje akivaizdžiu teisinio papročio įrodymu gali būti teisminė praktika, kurią aukščiausieji teisminiai organai pripažįsta privaloma. Taigi, iškyla praktinių sunkumų įrodant atitinkamo papročio egzistavimą. Kaip įrodymai gali būti naudojami valstybių vidaus teisės aktai, tam tikros pozicijos laikymasis rengiant atitinkamos konvencijos projektą, komentarai dėl projekto turinio.

## Sąlygos
Kad susiformavo paprotys gali paliudyti 4 sąlygos:
* nuostata yra teisinė norma;
* ji neturi išlygų;
* dalyvavimas konvencijoje yra platus ir reprezentatyvus;
* norma atspindi vieningą praktiką, kurios laikosi ypatingai suinteresuotos ją taikyti valstybės.
Bendrieji teisės principai

**Bendri teisės principai** – teisės principai, galiojantys visai teisinei sistemai, teisės šakoms; vienas iš teisės šaltinių, teisinės technikos taisyklės.

Bendrieji teisės principai tarptautinėje teisėje - tokie principai, kuriuos pripažįsta civilizuotos tautos; dažnai susiformavę tam tikros tarptautinės teisenos, procesinės tvarkos metu, todėl gali būti paprasčiau identifikuojami bei pripažįstami. Materialinės teisės bendrieji principai labiau priimtini tada, kai nusistovėjusi praktika leidžia juos taikyti, todėl jie iš esmės tampa tarptautiniais papročiais. Yra lengviau įrodyti procesinių principų taikymą tarptautinėje teisėje, nes jie dažniausiai išplaukia iš procesinių veiksmų logikos.
Monizmas

**Monizmas** ( – vienas) – metafizinė ir teologinė pažiūra, kad visa tikrovė yra vieninga, – pavyzdžiui, sudaryta iš vienos esybės, substancijos ar energijos, paklūstanti vienam principui. Monizmui priešingi dualizmas (požiūris, kad tikrovėje yra du pagrindiniai principai) ir pliuralizmas (požiūris, kad pagrindinių principų yra daugiau negu du).

Filosofijos ir religijos istorijoje galima skirti daug įvairių monizmo formų. Todėl šis terminas yra labai daugiareikšmis ir netikslus. Dauguma monistų (monizmo gynėjų) savo pažiūrų nevadino tiesiog „monizmu“. Dėl to monizmo terminas nėra populiarus ir filosofijos istorikų tyrimuose.

Monistines pažiūras viena ar kita forma gynė šie Vakarų filosofai:
* Antikoje – kai kurie ikisokratikai, Demokritas Abderietis, neoplatonikai
* Naujaisiais amžiais – Benediktas Spinoza, Georgas Hėgelis

Taip pat Naujųjų amžių ir XX a. filosofijoje monistais galima pavadinti visus autorius, kurie sąmonės filosofijoje gynė materializmą ar fizikalizmą (atmetė R. Dekarto dualizmą).

Monistų buvo ir Indijos filosofijoje (pavyzdžiui, Advaita vedanta mokykla).

## Tarptautinė teisė

## Bibliografija
* Leonas Gineitis „Būties vienovė“. – Vilnius, Pradai, 1997, ISBN 9986-776-47-3
Tarptautinės teisės šaltiniai

**Tarptautinės teisės šaltiniai** – viešosios tarptautinės teisės normų šaltiniai; teisės aktai, veiksmai, iš kurių kyla tarptautinės taisyklės (tarptautinės teisinės normos).

Tarptautinės teisės subjektai – valstybės, tarptautinės organizacijos ir kiti subjektai – nėra vien tik pasyvūs subjektinių teisių ir pareigų turėtojai,- jie tiesiogiai dalyvauja kuriant tarptautinę teisę.

Tarptautinės teisės šaltinių sąrašas pateiktas Tarptautinio Teisingumo Teismo Statuto 38 str.:
* tarptautinės konvencijos
* tarptautinis paprotys
* bendrieji teisės principai
* teismų sprendimai ir viešosios teisės specialistų doktrina
* tarptautinių organizacijų rezoliucijos
* vienašaliai aktai

Tarptautinėje teisėje nebūdinga griežta teisės šaltinių hierarchija: tarptautinė sutartis nebūtinai yra viršesnė ar turi pirmenybę prieš paprotį.

JT atskirų konvencijų neratifikavimas nebūtinai sąlygoja tai, kad sutartys nėra teisės šaltiniai atskiriems subjektams, normos išlieka privalomos; neratifikuotos normos taikytinos kaip tarptautiniai papročiai. Net ir tada, kai beveik visos valstybės yra šalys sutarties, kodifikuojančios tarptautinės teisės normas, šios normos išlieka kaip teisiniai papročiai.
Valstybės pripažinimas

**Valstybės pripažinimas** – oficialus politinis teisinis aktas, kurį viena valstybė siunčia kitai konstatuodama pastarosios egzistavimo faktą ir siūlydama užmegzti atitinkamo lygio tarptautinius santykius. Valstybės pripažinimo klausimas iškyla, kuomet atsiranda naujas tarptautinės teisės subjektas – valstybė.

Po Antrojo pasaulinio karo susiformavo apie 100 naujų valstybių. Tarptautinis teisinis pripažinimo institutas formavosi jau feodalizmo laikotarpiu. 1949 m. Jungtinės Tautos Tarptautinės teisės komisijai pavedė parengti konvenciją, kurioje atsispindėjo pagrindinės normos, kurių pagrindu vykdomas valstybių pripažinimas. Nors konvencijos ir nėra, tačiau valstybių pripažinimas vyksta.

Pagrindiniai svarbūs valstybių pripažinimo kriterijai:
* realaus suvereno pirmas pripažinimas;
* gyventojų plačiai remiamas civilinės valdžios funkcionavimas;
* valstybės gebėjimas kontroliuoti teritoriją;
* valstybės gebėjimas vykdyti tarptautinius įsipareigojimus.

## Rūšys
Tarptautinėje teisėje išskiriamos 3 valstybių pripažinimo rūšys:
* de jure – tai pilnas pripažinimas, po kurio užmezgami aukščiausio lygio diplomatiniai santykiai;
* de facto – pasirašomos sutartys, daugiausia konsuliniai santykiai (trūksta aukščiausio lygio);
*  – pasirašoma vienintelė sutartis, kuri lyg ir demonstruoja, kad subjektas pripažintas tam tikram atvejui.
Moralės norma

**Moralinės normos** – elgesio taisyklės, nusistovėjusios visuomenėje pagal jos žmonių požiūrį į gėrį ir blogį, teisingumą, pareigą, garbę. Tai kultūros sandaros elementas, stabilizuojantis visuomeninę sistemą, susiformavęs keičiant tradicijas ir kategoriškumus, atitinkantis konkrečios kultūros ir laikmečio moralės supratimą.

## Filosofija
Marija Osovska propagavo ir išskyrė septynis aspektus:
# Moralinės normos biologinio egzistavimo atžvilgiu.
# Moralinės normos tinkamumo atžvilgiu.
# Moralinės normos nepriklausomybės atžvilgiu.
# Moralinės normos privatumo atžvilgiu.
# Moralinės normos vartojimo atžvilgiu.
# Moralinės normos teisingumo atžvilgiu.
# Moralinės normos sprendžiant visuomeninius konfliktus.

## Išnašos
Teisiniai santykiai

**Teisiniai santykiai** – visuomeniniai santykiai, kuriems suteiktas privalomos teisių ir pareigų vienovės pavidalas. Santykiai, reguliuojami Teisės normomis. Tai socialiniai, socializuoti tarpusavio santykiai, kurių dalyvius saisto viešosios organizacijos (pvz., valstybės) ginamos abipusės teisės, pareigos, jų visuma ir pusiausvyra. Teisinis santykis – visuomeninio santykio ir teisės normos vienovė.

## Požymiai

Vienas svarbiausių – normatyvumas, kadangi teisiniai santykiai atsiranda ir funkcionuoja tik teisės normos pagrindu. Be to teisiniai santykiai yra teisės normų įgyvendinimo forma; teisės norma – tam tikras idėjinis norminis teisinio santykio modelis. Teisės normos nesukuria teisinių santykių, o tik suteikia jiems teisinę formą ir vertybinę kryptį. Valstybė remdamasi teisės normomis negali savavališkai keisti socialinių santykių pobūdžio ar juos savo nuožiūra sukurti, neatsižvelgiant į jomis įgyvendinamų žmogaus teisų specifiką. Teisės norma ir teisinis santykis yra sudedamosios teisinio reguliavimo mechanizmo dalys.

## Atsiradimo, buvimo prielaidos

* Teisės norma
* teisiniai faktai
* teisinis subjektiškumas (teisnumas ir veiksnumas kaip santykio dalyvių teisinės charakteristikos).

Tik būdamos kartu šios prielaidos sudaro pagrindą atsirasti ir funkcionuoti teisiniam santykiui.

## Struktūra
# Teisinio santykio objektas – tai tos vertybės, kurias santykio dalyviai gali legaliai įgyti ir naudotis (žmogus nėra objektas)
* Materialiosios vertybės (gamtos ir kultūros daiktai).
* Asmeninės nematerialios vertybės (garbė, orumas, laisvė, saugumas ir kt.).
* Teisinio santykio subjektų elgesys, įvairios paslaugos, jų rezultatai.
* Dvasinės kūrybos rezultatai (intelektinė nuosavybė).
* Vertybiniai popieriai, oficialūs dokumentai (obligacija, vekselis, pinigai ir kt.).
# Subjektas – yra teisės subjektai, turintys vienas kito atžvilgiu įstatymo ginamas teises ir pareigas. Kad taptų tokių santykių subjektas, konkretus asmuo ar organizacija turi pasižymėti teisiniu subjektiškumu (teisnumas ir veiksnumas).
# Turinys – teisinių santykių subjektų teisės ir pareigos.

## Rūšys
Pagal subjektus:

* fizinių asmenų tarpusavio teisiniai santykiai
* fizinių ir juridinių asmenų teisiniai santykiai
* piliečių ir valstybės teisiniai santykiai
* valstybių tarpusavio teisiniai santykiai.

Pagal subjektų skaičių:

* Absoliutūs teisiniai santykiai – nustatoma tik viena šalis (pvz., Nuosavybės teise daiktą valdantis asmuo, kuriam priešinama pareiga visų kitų asmenų, galinčių su juo santykiauti tam tikru būdu)
* Santykiniai teisiniai santykiai – apibrėžiami abu dalyviai (pvz., pirkėjas ir pardavėjas). Santykio dalyvio teisės siejamos su konkrečia jo pareiga kitam santykio dalyviui.
Teismų sprendimai ir viešosios teisės specialistų doktrina

**Teismų sprendimai ir viešosios teisės specialistų doktrina** – vienas iš tarptautinės teisės šaltinių, pagalbinė priemonė teisės normoms nustatyti ir aiškinti. Išlyga – teismo sprendimas yra privalomas tik šalims ir tik konkrečioje byloje.

Formaliąja prasme teismo precedentas nėra privalomo pobūdžio tarptautinės teisės šaltinis. Jų pagalba gali būti nustatoma, kad egzistuoja konkreti tarptautinės teisės norma, jos turinys. Teismų ir arbitražų sprendimai gali parodyti, kad susiformavo tam tikra anksčiau formaliai neįtvirtina norma. Pavyzdžiui, Europos Žmogaus Teisių Teismo sprendimai yra svarbi priemonė Europos Žmogaus Teisių Konvencijos nuostatoms aiškinti. Teismų sprendimai ir viešosios teisės specialistų doktrina formaliąja prasme nėra privalomi.

Pagal Tarptautinio Teisingumo Teismo Statutą teisės doktrina - pagalbinė priemonė tarptautinėms teisės normoms nustatyti. Mokslinė analizė gali gana tiksliai paaiškinti tarptautinės teisės normas ir jų turinį, nes jų vaidmuo yra svarbus kodifikacijos procese.
Vienašaliai aktai

**Vienašaliai aktai** – valstybių aktai (taip pat veiksmai), kurie gali būti pripažinti tarptautinės teisės šaltiniais, jei sukuria tarptautinius įsipareigojimus.

## Formos
Dažniausiai vienašalis aktas yra valstybės ar vyriausybės pripažinimas, kurio pasekmė yra ta, jog viena valstybė nustato savo teisinę poziciją kitos atžvilgiu. Tai nėra pareiga, tačiau jos atšaukti po to negalima. Ji įgyja teisinę galią.
Malajinis lokys

**Malajinis lokys** (, sin. *Ursus malayanus*, , ) – lokinių (*Ursidae*) šeimos žinduolis. Paplitęs Pietryčių Azijoje. 

Tai vienas iš mažiausių lokių. Kailis juodas ir trumpas. Malajiniai lokiai gyvena tropinio klimato juostos miškuose. Minta vaisiais ir įvairiais gyvūnais. Didelę gyvenimo dalį jie praleidžia medžiuose. 

## Šaltiniai
Gvadalupė

**Gvadalupė** () gali reikšti:

* Gvadalupė – kitas Gvadelupos salos Karibuose pavadinimas;
* Gvadalupė – miestelis Kolumbijoje, Antiokijoje;
* Gvadalupė – miestelis Kolumbijoje, Santandere;
* Gvadalupė – miestelis Kosta Rikoje;
* Gvadalupė – miestelis Salvadore;
* Gvadalupė – miestas Brazilijoje, Pjaujyje;
* Gvadalupė – miestas Meksikoje, Nuevo Leone;
* Gvadalupė – miestas Meksikoje, Sakateke;
* Gvadalupė – miestelis Meksikoje, Čihuahua valstijoje;
* Gvadalupe Etla – miestelis Meksikoje, Oachakoje;
* Gvadalupe de Ramiresas – miestelis Meksikoje, Oachakoje;
* Gvadalupe i Kalvas – miestelis Meksikoje, Čihuahua valstijoje;
* Gvadalupės sala – Meksikai priklausanti sala netoli Kalifornijos krantų;
* Gvadalupė – miestas Peru;
* Gvadalupė – miestelis Portugalijoje, Azoruose;
* Gvadalupė – miestelis San Tomėje ir Principėje;
* Gvadalupė – miestelis Ispanijoje, Estremadūroje;
* Gvadalupė – upė Ispanijoje;
* Gvadalupė – miestelis JAV, Kalifornijoje;
* Gvadalupė – miestelis JAV, Arizonoje;
* Gvadalupės kalnai – JAV, Teksase ir N. Meksikoje;
* Gvadalupės viršūnė – kalnas JAV;
* Gvadalupės kalnų nacionalinis parkas – JAV, Teksase ir N. Meksikoje;
* Gvadalupė – upė JAV, Teksase;
* Gvadalupė – ispaniškas moteriškas vardas;
* Gvadalupės Mergelė – Šv. Marijos hipostazė.
Tarptautinių organizacijų rezoliucijos

**Tarptautinių organizacijų rezoliucijos** (TOR) – tarptautinės teisės aktai. Jie tampa Tarptautinės teisės šaltiniai tokiais **atvejais**:
* kai TOR pačios įtvirtina tarptautinės teisės normas;
* kai jomis patvirtinama universali tarptautinė sutartis.

## [[JTO]] GA rezoliucijos

Generalinės Asamblėjos rezoliucija tiesiogiai nesukuria valstybėms teisių ar įsipareigojimų.

## Požymiai
TOR kaip tarptautiniai aktai turi tam tikrų pranašumų universaliųjų konvencijų ar papročių atžvilgiu.
* Jų priėmimo procedūra yra greitesnė, o jų turinys yra formaliai apibrėžtas.
* Jos yra ne tik teisiniai, bet ir politiniai aktai.
* Dauguma tarptautinių organizacijų rezoliucijų – neturi privalomos galios (išimtis – kai kurių specializuotų JT įstaigų reglamentai, pvz., ICAO, tačiau tai iš esmės yra techninės taisyklės).
Akiniuotasis lokys

**Akiniuotasis lokys** (*Tremarctos ornatus*) – lokinių (*Ursidae*) šeimos žinduolis.

Gyvena Pietų Amerikos vakaruose, Andų kalnuose.

## Aprašymas

Akiniuotasis lokys yra vienintelė lokinių šeimos rūšis, paplitusi Pietų Amerikoje. Tai vidutinio dydžio lokinių šeimos atstovas. Kailis – juodos spalvos, nors būna individų su tamsiai rudu ar rausvu atspalviu. Rūšis paprastai turi skiriamąsias smėlio arba imbiero spalvos žymes ant snukio ir ant viršutinės krūtinės dalies. Patinai yra trečdaliu didesni už pateles ir sveria kartais dvigubai daugiau. Patinai sveria nuo 100 iki 200 kg, patelės – nuo 35 iki 82 kg. Kūno ilgis be uodegos – nuo 120 iki 200 cm. Uodega 7 cm ilgio, pečių aukštis nuo 60 iki 90 cm.

## Šaltiniai
Hobitas (1977 filmas)

**Hobitas** () – 1977 m. animacinis filmas, sukurtas studijos „Rankin-Bass“ pagal Džono Ronaldo Ruelio Tolkino knygą „Hobitas“. Filme atpasakojama dauguma knygos „Hobitas“ įvykių. Pagrindinį veikėją Bilbą Maišėną įgarsino Orsonas Bynas (*Orson Bean*), Gandalfą – Džonas Hiustonas (*John Huston*). Animacinis filmas sukurtas „Rankin-Bass“ studijoje.

Pirmąkart filmas transliuotas per NBC. Filmas aiškiai buvo skirtas vaikams: pasakojimo stilius aiškus ir suprantamas, daug melodingų dainų (daugumos tekstai iš knygos), istorija daug kur supaprastinta.

Animaciją vieni giria, kiti kritikuoja. Tolkino gerbėjai buvo nepatenkinti kai kurių detalių pakeitimu: pavyzdžiui, Gandalfas vietoj kepurės dėvi apsiausto gobtubą, Golumas panašesnis į varlę nei į Golumą, Elrondas su barzda (nors knygoje aiškinama, kad elfai barzdų neturi), Miško elfai atrodo bjauresni nei goblinai, o jų karalius kalba su ryškiu vokišku akcentu. Smogas pernelyg plaukuotas.

Prie knygos įvykių scenaristas naujų nepridėjo bei nekeitė jau esamų, tačiau išmetė ne vieną buvusį.

1978 m. NBC, Rankinas ir Basas už šį filmą gavo „Peabody“ apdovanojimą (teikiamą JAV televizijos bei radijo programoms). Filmas taip pat nominuotas fantastikos „Hugo“ premijai už geriausią draminį filmą, tačiau pralaimėjo „Žvaigždžių karams“.

## Nuorodos

* imdb apie šį filmą
* Lietuviškai apie filmus pagal Tolkiną
Filmai pagal Tolkiną

Pagal Džono Ronaldo Ruelio Tolkino knygas sukurta keletas filmų. Pirmoji ekranizacija – 1977 m. animacinis filmas „Hobitas“ (režisieriai Jules Bass ir Arthur Rankin Jr.). 1978 m. pasirodė animacinis filmas „Žiedų valdovas“ (rež. Ralph Bakshi), 1980 m. – Rankin ir Bass „Karaliaus sugrįžimas“. Pirmoji ir kol kas vienintelė vaidybinė „Žiedų valdovo“ versija – Piterio Džeksono „Žiedų valdovas“ (2001–2003).

Tolkino kūrinių ekranizacijomis susidomėta išpopuliarėjus „Žiedų valdovui“. Su savo leidėju Stanley Unwin Tolkinas susitarė, kad ekranizacijos teises parduos tik tuo atveju, jeigu scenaristai pagarbiai elgsis su siužetu arba jeigu bus pažadėtas didelis užmokestis. 1957 m. pabaigoje trys amerikiečiai kreipėsi į Tolkiną ir parodė būsimojo animacinio „Žiedų valdovo“ eskizus. Tačiau šiame scenarijuje su knyga toli gražu nebuvo elgiamasi pagarbiai: daug vardų iškraipyti, didžiuma siužete buvusio keliavimo išbraukta, Žiedo Draugija beveik visur skraidinama erelių, o elfų kelionduonė lembasas apibūdinta kaip „maisto koncentratas“. Todėl derybos su šiais amerikiečiais buvo nutrauktos.

Teises ekranizuoti „Žiedų valdovą“ bei „Hobitą“ Tolkinas pardavė 1968 m. „MGM / United Artists“ studijai. „United Artists“ filmo nesukūrė, ir dauguma teisių 1976 m. parduotos „Tolkien Enterprises“.

## Rankin ir Bass „Hobitas“

Šiame animaciniame muzikiniame filme atpasakojama dauguma knygos „Hobitas“ įvykių. Pagrindinį veikėją Bilbą Maišėną įgarsino Orsonas Bynas (*Orson Bean*), Gandalfą – Džonas Hiustonas (*John Huston*). Filmas sukurtas Rankin-Bass studijoje, pirmąkart transliuotas per NBC.

## Bakshi „Žiedų valdovas“

1978 m. pasirodęs Ralpho Bakshi animacinis „Žiedų valdovas“ aprėpė maždaug pusę knygos įvykių. Kritikų ši versija nesužavėjo.

## Rankin ir Bass „Karaliaus sugrįžimas“

1980 m. televizijai skirtas animacinis filmas pagal antrąją „Žiedų valdovo“ pusę. Stilius artimesnis Rankin-Bass „Hobitui“ nei Bakshi „Žiedų valdovui“.

## Vaidybinis „Žiedų valdovas“

Piterio Džeksono filmų trilogija, ekranuose pasirodžiusi 2001–2003 m. ir pritraukusi tūkstančius žiūrovų.
Žiedų valdovas (1978 filmas)

**Žiedų valdovas** () – Ralph Bakshi režisuotas animacinis filmas, sukurtas pagal „Žiedų valdovo“ pirmąją pusę. Kino teatruose filmas pasirodė 1978 m. Kritikų šis filmas buvo išpeiktas. Dėl finansinės nesėkmės Bakshi buvo priverstas atsisakyti minties kurti tęsinį.

Filme naudojama ir rotoskopinė technika: medžiaga su filmuotais gyvais aktoriais derinama su pieštais elementais.

Filmo siužetas baigiasi po Helmo daubos mūšio (knygos „Žiedų valdovas“ antrasis tomas). Istoriją pabaigė „Rankin-Bass“ studija su filmu „Karaliaus sugrįžimas“ (1980).

## Nuorodos
* imdb apie šį filmą
* Lietuviškai apie filmus pagal Tolkiną
Karaliaus sugrįžimas (1980 filmas)

**Karaliaus sugrįžimas** () – 1980 metais režisierių A. Rankin ir J. Bass sukurtas animacinis filmas, užbaigiantis 1978 metų filme „Žiedų valdovas“ pradėtą istoriją.
Filmą kūrė ta pati komanda kaip ir 1977-tųjų „Hobitą“.

Siužeto pradžia pasirinktas maždaug tas pats istorijos taškas, kuriame pasibaigė ankstesnis „Žiedų valdovas“, tačiau filmas visiškai kitokio stiliaus nei filmas, kurtas Bakshi. Nuo knygos siužetas vietomis smarkiai skiriasi.

## Nuorodos

* imdb apie šį filmą
* Lietuviškai apie filmus pagal Tolkiną
Vėplys

**Vėplys** (*Odobenus rosmarus*) – monotipinės **vėplinių** (*Odobenidae*) genties jūros žinduolių rūšis. Paplitęs Arkties jūrų pakraščiuose.

Kūnas iki 4 m ilgio, masė iki 2,5 tonos. Patelės trečdaliu smulkesnės. Oda stora, patinų kaklo ir pečių srityje iki 10–15 cm. Turi tik 18 dantų, viršutinės iltys iki 80 cm ilgio. Išorinių ausų neturi.

Vėpliai gyvena dideliais būriais po 100–1000 individų. Daugiausia laikosi ant ledo. Po vandeniu gali išbūti iki pusės valandos ir panerti į 90 m gylį. Vasarą patinai ir patelės dažniausiai atskirose teritorijose. Poruojasi sausio–balandžio mėnesiais; patinai kaunasi, pateles vilioja specialiais garsais. Nėštumas trunka 15–16 mėnesių; kas 2–3 m. veda storu juodu kailiu apaugusį, 1,2 m ilgio, 45–75 kg masės 1 jauniklį. Patelės subręsta 4–6 m., patinai 7 m., gyvena iki 30 metų.

Iltimis dugne rausia moliuskus, lipdamas iš vandens jomis kabinasi už ledo bei ginasi nuo priešų. Minta daugiausia jūrų dugne randamais moliuskais, rečiau krabais, holoturijomis, gaubtagyviais.

Pagal rusišką vėplio jauniklių ( 'vėplio jauniklis') pavadinimą pavadinta Baltosios jūros kranto dalis Abramovo krantas (). Šiame kranto ruože pomorų verslovininkai medžiodavo metų nesulaukusius vėpliukus.

Žodis *vėplỹs* – tarpukariu įvestas naujažodis. Padarytas iš žodžio *vėp̃ti(s), viẽptis* ‘rodyti dantis, šieptis, daryti grimsas’ (plg. *vėplỹs, vėpla* ‘išžiojėlis, žioplys’).


NOR-2016-Svalbard-Sjuøyane-Phippsøya-Atlantic Walrus (Odobenus rosmarus rosmarus) 03.jpg|Grupė vėplių Svalbarde
Лежка моржей на острове Нортбрук.jpg|Vėplių gulykla Prano Juozapo Žemėje
8 Walross 1999.jpg|Vėplio snukis
Walrus cow and calf on the ice close up detailed picture.jpg|Patelė su jaunikliu


## Šaltiniai
Paprastoji geneta

**Paprastoji geneta** (*Genetta genetta*) – viverinių (*Viverridae*) šeimos žinduolis.

Kūno sandara ir medžioklės būdas labai panašūs į kačių, nors, kaip ir kiti viveriniai, ji artimesnė mangustoms. Turi įtraukiamus nagus, gerai laipioja medžiais. Auką nužudo perkąsdamos kaklą. Medžiodama geneta gali nušokti į tolį daugiau kaip 2 metrus. Aktyvios naktį. Minta smulkiais žinduoliais, paukščiais, driežais, varliagyviais, vabzdžiais ir net vaisiais.

Kartais laikomos kaip egzotiški augintiniai.

## Šaltiniai
Dalis informacijos paimta iš leidinio Gyvūnijos pasaulyje.