open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
FK Dnepr-Mogilëv

**Mogiliavo futbolo klubas „Dnepras-Mogiliavas“**, o trumpai **FK „Dnepras-Mogiliavas“** () – Baltarusijos futbolo klubas iš Mogiliavo.

## Istorija
### [[FK Dnepr Mogilëv|Dnepr]]
Kai Dniapro 2018 m. Baltarusijos Aukščiausiosios lygos sezone liko paskutiniai, turėjo iškristi iš elito diviziono. Klubas buvo likviduotas.

### [[FK Dniapro]]
2019 m. Mogiliavo komanda susijungė su „Luč“ komanda iš Minsko.

Naujas klubas pavadintas **FK „Dniapro“**, tačiau dauguma žaidėjų buvo iš „Luč“. 2019 m. sezonas susiklostė nesėkmingai, komanda liko tarp prasčiausiųjų ir turėjo iškristi iš Aukščiausios lygos. Miesto valdžia nebenorėjo remti šio klubo ir jis oficialiai buvo likviduotas..

### „Dnepras-Mogliavas“
2020 m. sausio 14 d. buvo įkurtas naujas futbolo klubas ir pavadintas "Dnepras-Magliavas" (). 

Šis naujadaras pradėjo žaisti Antroje lygoje (trečiame divizione). Naujai sukurtoje klubo svetainėje patalpinta informacija apie Dniepro tradicijas ir pasiekimus nuo 1960 m..

## Sezonai

|}Šaltinis:

## Stadionas
Namų rungtynes komanda žaidžia „Spartako“ stadione, Magiliave, kuris talpina 7,3 tūkst. žiūrovų.

## Taip pat skaitykite
* FK Dnepr Mogilëv
* FK Luč Minsk (2012)
* FK Dniapro

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė 
* RSSSF duomenų bazė
Zabieliškio III tvenkinys

**Zabieliškio III tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kėdainių miesto pietrytiniame pakraštyje, pramonės rajone, Nesekės upelio (Šerkšnio intakas, Nevėžio baseinas) pietrytinėje pakrantėje. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,14 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 47,4 m. Krantai žemi, plačiai apaugę medžiais. Netoliese į vakarus telkšo Zabeliškio II tvenkinys. Į pietus įsikūręs Zabieliškio kaimas. Tvenkinys nenutekantis.

## Šaltiniai
FK Traktar

**Minsko futbolo klubas „Traktar“**, o trumpai **Minsko „Traktar“** – buvęs Baltarusijos futbolo klubas iš Minsko. Dar žinomas **Minsko „Tarpeda-MTZ“**, bei **Minsko MTZ** pavadinimais.

## Istorija
1947 metais suburta komanda prie traktorių gamyklos MTZ. 1948 ir 1949 m. ji laimėjo Sovietų Baltarusijos pirmenybes ir tapo čempionais.

Ji vadinosi "Tarpeda-MTZ" (1949–1957). Nuo 1958 m. žinoma MTZ pavadinimu. Baltarusijai tapus nepriklausoma valstybe, komanda žaidė žemesniuose divizionuose.

2002 m. susijungė su Minsko „Darbo rezervų-RIPO“ (Trudovye Rezervy-RIPO) klubu. Naujadaras pavadintas MTZ-RIPO Minsk.

## Stadionas

„Traktaro“ stadionas Minske eilę metų (1950–1994, 1998–2001) buvo komandos namų arena.

## Pasiekimai
* **Aukščiausia lyga (D1):**
: **Čempionai:** 1948, 1949 m.
* **Antra lyga (D3):**
: **Nugalėtojai:** 1999 m.

## Sezonai

|}

|}
Šaltinis:

## Taip pat skaitykite
* FK MTZ-Ripo Minsk;
* FK Traktor (2007);
* Traktaro stadionas.

## Išnašos

## Nuorodos
* Apie stadioną
Alfonsas Pilka

**Alfonsas Pilka** (1935 m. vasario 27 d. Trakiniuose, Kurklių valsčiuje – 2020 m. rugsėjo 10 d. Vilniuje) – Lietuvos filologas, kraštotyrininkas, pedagogas.

## Biografija
A. Pilka gimė 1935 m. vasario 27 d. Trakinių kaime Stasės Pilkienės (Juškaitės) ir Prano Pilkos šeimoje, 4-ių vaikų šeimoje. Baigęs Antanavos pradžios mokyklą, jis mokėsi Anykščių Jono Biliūno vidurinėje mokykloje. 1954–1958 metais studijavo Vilniaus pedagoginiame institute, įgijo anglų kalbos mokytojo išsilavinimą. Baigęs studijas ir apsigyvenęs Klaipėdoje, 1958–1959 metais buvo Klaipėdos 4-osios vidurinės mokyklos anglų kalbos mokytojas, 1959–1962 m. – Klaipėdos jūreivystės mokyklos anglų kalbos dėstytojas. Sugrįžęs į Vilnių, 1962–1996 metais dėstytojavo Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute (nuo 1992 m. – Vilniaus pedagoginis universitetas). Nuo 1988 m. – docentas.

1963–1965 m. stažavosi Rygos universitete, vėliau – Didžiojoje Britanijoje. 1984 m. Vilniaus universitete apsigynė filologijos mokslų kandidato disertaciją „Lietuvių kalbos nežymimieji determinatyvai (gretinant su anglų kalba)“, 1993 m. nostrifikuotas humanitarinių mokslų, filologijos daktaras.

Palaidotas Anykščių rajono Kurklių kapinėse.

## Mokslinė veikla
A. Pilkos mokslinių tyrimų sritis buvo loginė-semantinė anglų ir lietuvių kalbų gretinamoji analizė. Jis paskelbė profesinės ir mokslinės srities straipsnių „Kalbotyroje“, rinkiniuose „Kalba ir mintis“ (1980 m.), „Žodžiai ir prasmės 1“ (1991 m.) ir kitur, publikavo šalies spaudoje kraštotyros tyrimų apie gimtojo kaimo ir jo apylinkių iškilius žmones: spaustuvininką Martyną Kuktą, arkivyskupą Teofilių Matulionį, kunigą Stasį Ylą.

## Šaltiniai
Raudonžiedė pasiflora

**Raudonžiedė pasiflora** (*Passiflora incarnata*) – pasiflorinių (*Passifloraceae*) šeimos augalų rūšis.

## Apibūdinimas
Raudonžiedė pasiflora yra sparčiai augantis daugiametis vijoklinis augalas. Augalo stiebai ilgi, besidriekiantys, turintys daug ūselių, gali būti lygūs arba pūkuoti. Lapai dažniausiai triskiaučiai, 6–15 cm ilgio. Žiedą sudaro penki melsvai balti vainiklapiai. Tarp kuokelių ir vainiklapių yra smulkios struktūros, baltai purpurinės spalvos vainikas. Sunokę vaisiai – gelsvos, kiaušiniškos formos uogos.

Paplitusi JAV pietuose. Gamtoje auga tankmėse, šalia upių krantų bei nešienaujamų ganyklų, kelkraščių, geležinkelių.

## Panaudojimas
Raudonžiedės pasifloros vaisiai gali būti naudojami uogienėms, džemams ir desertams gaminti, išspaustomis sultimis gardinami gėrimai. Augalo sudėtyje gausu flavonoidų ir alkaloidų. Tradicinėje medicinoje raudonžiedė pasiflora buvo naudojama nerimo, nemigos ir hipertenzijos sutrikimams gydyti. Nedidelių klinikinių tyrimų teigimu, raudonžiedės pasifloros veiksmingumas yra tikėtinas siekiant palengvinti nestiprius psichinio streso simptomus ir pagerinti miego kokybę.
Vaizdas:Passiflora incarnata seeds.jpg|Sėklos
Vaizdas:Passion Vine NBG LR.jpg|Žiedas
Vaizdas:Passiflora incarnata fruit.jpg|Vaisius


## Šaltiniai
Ščiutino apskritis

:: *Apie apskritį, buvusią dabartinės Lenkijos teritorijoje, žr. [[Ščučyno apskritis]]*.

**Ščiutino apskritis** (, ) – Lenkijos (1929–1939 m.) ir Baltarusijos TSR (1939–1940 m.) administracinis teritorinis vienetas dabartinėje Baltarusijos teritorijoje. Centras – Ščiutinas. 

## Istorija

Apskritis įkurta 1929 m. gegužės 21 d. iš dešimties nuo Lydos ir vieno nuo Gardino apskrities atskirtų valsčių. Priklausė Naugarduko vaivadijai. Plotas 2273 km², 107,2 tūkst. gyventojų (1931 m.). Nuo 1939 m. gruodžio 4 d. priklausė Baltarusijos TSR Baranovičių sričiai, 1940 m. sausio 15 d. likviduota, apskrities teritorijoje įkurti Ščiutino, Vosyliškių ir Žaludko rajonai.

## Administracinis suskirstymas
* Arlios valsčius;
* Astrynos valsčius;
* Dambravos valsčius;
* Kamenkos valsčius (buvęs Gardino apskrities valsčius)
* Lebedos valsčius;
* Naujadvario valsčius;
* Ražankos valsčius;
* Sabackinės valsčius;
* Ščiutino valsčius;
* Vosyliškių valsčius;
* Žaludko valsčius.

## Šaltiniai

*
Muodris Tenisonas

**Muodris Tenisonas** (; 1945 m. kovo 19 d. Rygoje – 2020 m. rugsėjo 16 d. ten pat) – mimas, pantomimos meno pradininkas Lietuvoje bei Latvijoje. Savo karjerą pradėjo ir išgarsėjo Lietuvoje. Muodris taip pat buvo teatro režisierius, scenografas ir teatro konsultantas.

## Biografija
Muodris anksti neteko tėvo, todėl dar būdamas vaikas turėjo išmokti savarankiškumo įgūdžių. Mokyklą lankė Rygoje.

### Mimo karjera
Baigęs Taikomosios dailės mokyklą Rygoje, ketverius metus mokėsi pantomimos meno pas Robertą Ligerą. Tarnaudamas armijoje įsimylėjo lietuvaitę ir todėl emigravo į Lietuvą. 1966 m. Kaune, Lietuvoje, įkūrė pirmą profesionalią pantomimos trupę Sovietų Sąjungoje. Jis režisavo keletą profesionalių pantomimos ir radijo spektaklių, tarp jų *Ecce homo!* (1967 m.), *Sapnų sapnai* (1968 m.), *Saugokit peteliškę! (*1969 m.), *XX amžiaus capriccio*, 1970 m.), *Koliažas*, 1971 m.). 1975 m. Valmieros dramos teatre (Latvija) pastatė G. Kuprevičiaus miuziklą Ugnies medžioklė su varovais. Tik po metų šio veikalo premjera įvyko Lietuvoje.

Muodris buvo mylimas ir gerbiamas lietuvių, kurie jį laikė savotišku vietiniu Čarliu Čaplinu. Lietuvos vyriausybė 2003 m. Muodrį  pagerbė Gedimino ordinu už indėlį į pantomimos meną. Jis daugelį metų buvo pensininkas, tačiau kaip dailininkas vis gaudavo naujų užsakymų.

### Asmeninis gyvenimas
Po Romo Kalantos susideginimo Kaune, Muodris turėjo palikti Lietuvą ir grįžti į gimtąją Rygą.

Jis pergyveno savo žmoną Ilzę Tenisonę ir turėjo du sūnus – Juverį ir Peterį, kurie gyvena Anglijoje. Jis gyveno su savo dukra Ilze bei gyvenimo partnere ir asistente Simona Orinska. Palaidotas Rygos Matyso kapinėse (*Matīsa kapi*), šeimos kape.

## Nuorodos
HIP 70849 b

**HIP 70849 b** – egzoplaneta, skriejanti apie K7V spektrinės klasės žvaigždę HIP 70849, esančią Vilko žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 76,9 šviesmečio (23,6 parseko).

HIP 70849 b yra dujinė milžinė. Tiksli HIP 70849 b masė nėra žinoma, planeta yra 9 (-6 +6) kartus masyvesnė už Jupiterį. Planetos orbitos didysis pusašis yra 10 (-5,5 +5,5) av, apie savo žvaigždę planeta apskrieja per 10 000 (-8000 +8000) parų, jos orbitos ekscentricitetas –  0,6 (-0,13 +0,13).

Apie HIP 70849 b atradimą pranešta 2009 m. Planeta aptikta Čilėje, Atakamos dykumoje esančioje La Siljos observatorijoje, taikant radialinių greičių metodą. Tai vienintelė HIP 70849 sistemoje aptikta planeta (2020 m. duomenimis).

## Šaltiniai
Baranovičių sritis

**Baranovičių sritis** (, ) – Baltarusijos Tarybų Socialistinės Respublikos administracinis vienetas, gyvavęs 1940–1954 m. Administracinis centras – Baranovičiai. Sričiai priklausė kai kurios dabartinės Lietuvos teritorijos vietovės (dabartinė Kaniavos seniūnija).

## Istorija

Sritis sudaryta 1939 m. gruodžio 4 d. TSRS Aukščiausios Tarybos Prezidiumo nurodymu Vakarų Baltarusijos teritorijoje, buvusios Naugarduko vaivadijos vietoje. Faktiškai įsteigta 1940 m. balandžio 4 d. užėmus Vakarų Baltarusiją.

1954 m. sritis panaikinta – jos teritorija padalinta Bresto, Gardino, Minsko ir Maladečinos sritims.

## Administracinis suskirstymas

Iki 1940 m. skirstyta į 8 apskritis (pavietus): Baranovičių, Valažino, Lydos, Nesvyžiaus, Naugarduko, Slanimo, Stolpcų, Ščiutino.

1940–1944 m. skirstyta į 26 rajonus: Bycenio, Valeukos, Vosyliškių, Valažino, Varanavo, Haradziščos, Zietelos, Žaludko, Zelvos, Vijos, Ivenčiaus, Klecko, Kazlouščynos, Lydos, Liubčios, Liachavičų, Myriaus, Mastų, Nesvyžiaus, Naugarduko, Naujosios Myšos, Rodūnios, Slanimo, Stolpcų, Ščiutino, Jurotiškių. 1944 m. 9 rajonai perduoti Gardino sričiai, 3 – Maladečinos sričiai.

1947 m. srityje buvo 7 miestai, 8 miesto tipo gyvenvietės, 215 apylinkių.

## Šaltiniai
Lelionių I tvenkinys

**Lelionių I tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Prienų rajonas, 3 km į pietryčius nuo Stakliškių, Lielionių kaime. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Guostės intakas, Verknės baseinas) jo aukštupyje 2,1 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,14 km, plotis – iki 0,055 km. Altitudė 88,9 m. Krantai neaukšti, aplinkui plyti pievos. Priešsroviui iškart telkšo Lelionių II tvenkinys. 

## Šaltiniai
Maladečinos apskritis

**Maladečinos apskritis** (, ) – Lenkijos (1927–1939 m.) ir Baltarusijos TSR (1939–1940 m.) administracinis teritorinis vienetas dabartinėje Baltarusijos teritorijoje. Centras – Maladečina. Įkurta 1927 m. balandžio 1 d. iš penkių nuo Vileikos ir po vieną nuo Ašmenos, Valažino ir Stolpcų apskrities atskirtų valsčių. Priklausė Vilniaus vaivadijai. Plotas 1898 km², 91,3 tūkst. gyventojų (1931 m.). Nuo 1939 m. gruodžio 4 d. priklausė Baltarusijos TSR Vileikos sričiai, 1940 m. sausio 16 d. likviduota, apskrities teritorijoje įkurti Maladečinos ir Radaškonių rajonai.

## Suskirstymas

Apskričiai priklausė 8 valsčiai:

## Išnašos

## Nuorodos
* Bronius Kviklys, ''Maladečinos apskritis'', „Mūsų Lietuva“, t. 1, p. 241. Bostonas, Lietuvių enciklopedijos leidykla, 1964 m.
Revuonos tvenkinys

**Revuonos tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Prienų rajone, Prienų miesto vakariniame pakraštyje . Sudarytas užtvenkus Revuonos upelį (Nemuno intakas) 1,8 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,19 km, plotis – iki 0,035 km. Altitudė 72,4 m. Krantai aukštoki. Tvenkinį supa Prienų šilas (išskyrus rytinę dalį).

## Šaltiniai
Manfredas Ruzgis

**Manfredas Ruzgis** (g. 1997 m. sausio 5 d.) – Lietuvos futbolininkas, puolėjas.

## Karjera
Žaidė Vokietijoje SC Paderborn 07 jaunimo komandoje (2014–2016). O nuo 2016 m. atstovavo 1. FC Köln II ekipą.

Nuo 2020 m. žaidė Liuksemburge ir atstovavo FC UNA Strassen. 2020 m. rugsėjo 12 d. pelnė pirmąjį savo įvartį Liuksemburgo čempionate. „UNA Strassen” klubo puolėjas pasižymėjo 85 minutę. Kadangi jo atstovaujama ekipa buvo praleidusi keturis įvarčius, tai buvo garbės įvartis, o galutinis rezultatas buvo 4-1 „Fola“ klubo naudai. Po šių rungtynių varžovai buvo pirmi turnyro lentelėje, o Manfredo Ruzgio atstovaujama ekipa paskutinėje (šešioliktoje) vietoje.

Dvejus metus rungtyniavo Vokietijoje, „Wiedenbrück“ klube (ketvirta pakopa). 2022–2023 m. sezone „Wiedenbrück“ gretose sužaidė 26 rungtynes, pelnė devynis įvarčius, bei atliko keturis rezultatyvius perdavimus.

2023 m. birželio mėn. tapo žinoma, kad persikėlė į Oberhauzeno „Rot-Weiss“ klubą.

2023 m. sausio 24 m. pranešta, kad žaidėjas paliko Oberhauzeno „Rot-Weiss“ ir grįžo į SC Wiedenbrück. Atstovaudamas Oberhauzeno „Rot-Weiss“ sužaidė šešiolika lygos rungtynių ir įvarčiais nepasižymėjo.

2024 m. vasarą persikėlė į KF Vora (Albanija). 2024 m. rugpjūčio 24 d. debiutavo rungtynėse prieš Apolonia Fier. Šiose rungtynėse lietuvis užsidirbo geltoną kortelę, o jo atstovaujamas klubas minimaliu rezultatu 1-0 nugalėjo varžovus. 2024 m. rugpjūčio 31 d. pelnė pirmąjį savo įvartį Pirmos lygos rungtynėse prieš „Kukësi“. Rezultatas tuo metu buvo 1-0, o Manfredas Ruzgis įtvirtino pergalę (2-0). 2024 m. lapkričio mėn. pabaigoje tapo rezultatyviausiu lygos žaidėju. 2025 m. liepos mėn. tapo žinoma, kad futbolininkas ir toliau atstovaus klubui. 2025 m. rugpjūčio 12 d. treniruotės metu futbolininkas patyrė traumą. Vėliau tapo žinoma, kad lūžo koja.

## Žaidimas rinktinėse

### U–21 rinktinė
U–21 rinktinėje sužaidė keturias rungtynes ir pasižymėjo pelnydamas įvartį.

Jo debiutas įvyko 2016 m. rugsėjo 1 d. rungtynėse prieš Andoros rinktinę. (Lietuva laimėjo 1-0.)

Antrose rungtynėse, kurios įvyko 2016 m. spalio 7 d. Manfredas Ruzgis pelnė vienintelį rungtynių įvartį ir Lietuva šventė pergalę 1-0.

2016 m. spalio 11 d. žaidė prieš italus. Šios rungtynės baigėsi be įvarčių (0-0).

2017 m. rugsėjo 5 d. žaidė prieš danus. Šias rungtynes lietuviai pralaimėjo 0-6.

2017 m. lapkričio 14 d. žaidė prieš Gruzijos bendraamžius. Pralaimėta rezultatu 0-1.

2018 m. kovo 23 d. žaidė prieš suomius. Patirtas pralaimėjimas rezultatu 0-2.

2018 m. kovo 27 d. žaidė penkias minutes prieš lenkus. Šias rungtynes Lietuva pralaimėjo rezultatu 0-1.

### Nacionalinė rinktinė
2016 m. lapkričio 11 d. žaidė nacionalinėje rinktinėje pasaulio čempionato atrankos rungtynėse prieš Slovakiją. Pasirodė pačioje rungtynių pabaigoje ir sužaidė keturias minutes. Lietuva pralaimėjo slovakams 0-4.

Antrą kartą rinktinėje sužaidė po ilgos pertraukos, 2025 m. kovo 25 d. prieš Suomiją, kuomet susitikimas baigėsi lygiosiomis 2-2. Rungtynes pradėjo kaip atsarginis, o aikštėje pasirodė 58 min. vietoje Armando Kučio ir žaidė iki finalinio švilpuko.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
Etta James

**Jamesetta Hawkins**, geriau žinoma sceniniu vardu **Etta James**  1938 m. sausio 25 d. – 2012 m. sausio 20 d.) – amerikiečių dainininkė, kuri atliko įvairių žanrų muzikinius kūrinius, tarp jų bliuzo, R&B, soul, rokenrolo, džiazo ir gospelo muziką. Kaip atlikėja, pasižymėjo itin stipriu ir sodriu vokalu, kuris puikiai tiko ritmenbliuzui ir rokenrolui. Ji yra laimėjusi šešis Grammy apdovanojimus ir septyniolika „Blues Music Awards“ apdovanojimų. 1993 m. buvo įtraukta ir Rokenrolo šlovės muziejų, o 1999 m. į Grammy šlovės muziejų. 2001 m. įtraukta į Bliuzo šlovės muziejų.

Karjerą pradėjo nuo pat 1954 m. ir nuo to laiko išgarsėjo tokiais hitais kaip „The Wallflower“, „At Last“, „Tell Mama“, „Something’s Got a Hold on Me“ ir „I’d Rather Go Blind“. Per savo gyvenimą ji patyrė daug asmeninių problemų, tarp jų buvo heroino vartojimas, dažnas fizinis smurtas ir net įkalinimas. Po ganėtinai ilgos pertraukos, 1989 m., Etta išleido naują albumą „Seven Year Itch“ – tai pirmasis albumas nuo pat 1980 m. Žurnalas „Rolling Stone“ skyrė jai 22-ą vietą iš 100 tarp visų laikų geriausių dainininkų.

## Diskografija

* *At Last!* (1960)
* *The Second Time Around* (1961)
* *Etta James* (1962)
* *Etta James Sings for Lovers* (1962)
* *Etta James Top Ten* (1963)
* *The Queen of Soul* (1965)
* *Call My Name* (1966)
* *Tell Mama* (1968)
* *Etta James Sings Funk* (1970)
* *Losers Weepers* (1971)
* *Etta James* (1973)
* *Come a Little Closer* (1974)
* *Etta Is Betta Than Evvah!* (1976)
* *Deep in the Night* (1978)
* *Changes* (1980)
* *Seven Year Itch* (1989)
* *Stickin' to My Guns* (1990)
* *The Right Time* (1992)
* *Mystery Lady: Songs of Billie Holiday* (1994)
* *Time After Time* (1995)
* *Love’s Been Rough on Me* (1997)
* *Life, Love & the Blues* (1998)
* *Heart of a Woman* (1999)
* *Matriarch of the Blues* (2000)
* *Blue Gardenia* (2001)
* *Let’s Roll* (2003)
* *Blues to the Bone* (2004)
* *All the Way* (2006)
* *The Dreamer* (2011)

## Šaltiniai
Lietuva (Varanavas)

**Lietuva**, arba ***Litvyčia*** (, ) – kaimas Baltarusijoje, Gardino srityje, Varenavo rajone, Benekainių apylinkėje. Yra 2,5 km į pietryčius nuo Benekainių, 4,5 km nuo Lietuvos Respublikos sienos. Praeina Benekainių–Remežiškių kelias.

## Istorija
1866 m. Lietuvoje gyveno 116 gyventojų (katalikų).

Iki 1926 m. pateko į Dieveniškių valsčių, bet paskui priskirtas Benekainių valsčiui.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Johann Gottlieb Fabricius

**Johanas Gotlybas Fabricijus**, arba **Bogumilas Fabricijus** (, 1681 m. vasario 12 d. Šverinas – 1741 m. gruodžio 30 d. Kotbusas) – Vokietijos liuteronų kunigas, sorbiškų knygų leidybos pradininkas.
## Biografija
Jis buvo lenkų tautybės. Žemutinių sorbų miestelyje Karene (dabar Kotbuso rajonas) tarnavo parapijos kunigu. Išmoko žemutinių sorbų kalbą, į Kotbuso tarmę ėmė versti religinę literatūrą. Karene J. B. Fabricijaus įkurtoje tipografijoje 1706 m. buvo išleistas „Mažasis katekizmas“, o 1709 m. – „Naujasis Testamentas“. 1712 m. kunigaudamas Peice iš Prūsijos karaliaus Frydricho I gavo užduotį steigti naujas mokyklas.

1726 m. Kotbuse ėjo superintendento (bažnytinės apygardos vadovo) pareigas. J. B. Fabricijus paliko rankraštį „Lexici Sorabici Lusatiae inferioris primae lineae“, jį vėliau papildė A. Frencelis, tačiau šis rankraštis nebuvo išleistas.
## Išnašos

## Nuorodos
*Brokhauzo ir Jefrono enciklopedinis žodynas, 86 t. (82 t. ir 4 papildomi). — СПб., 1890–1907.: Фабрициус, Богумил
Šleifė

**Šleifė** (, ) – komuna Vokietijoje, Saksonijos žemėje. Priklauso Drezdeno administracinei apylinkei. Įeina į Giorlico apskritį, pavaldi Šleifės valdybai. Plotas – 41,87 km². Oficialusis kodas – *14 2 84 360*.

Komuna daloma į 3 kaimo apylinkes.
## Gyventojai
Šleifėje gyvena 2400 žmonių (2019 m. gruodžio 31 d. duomenys).

Komuna įeina į Sorbų gyvenamąją sritį. Be vokiečių kalbos, oficiali yra ir sorbų kalba.

## Įžymūs žmonės
* Šleifėje gimė Kitas Lorencas (1938) – sorbų rašytojas, eseistas, vertėjas, pasakininkas ir pasakėčių rašytojas  
## Išnašos
Bad Muskau

**Bad Muskau** (, , ) – miestas Vokietijoje, Saksonijos žemėje. Priklauso Drezdeno administracinei apylinkei. Įeina į Giorlico apskritį, pavaldus Bad Muskau valdybai. Plotas – 15,35 km². Oficialusis kodas – *14 2 84 010*.

Miestas suskirstytas į 3 miesto rajonus.
## Gyventojai
Bad Muskau gyvena 3686 žmonės (2019 m. gruodžio 31 d. duomenys).

Miestas įeina į Sorbų gyvenamąją sritį. Be vokiečių kalbos, oficiali yra ir sorbų kalba.
## Įžymybės
Miestas pasaulyje išgarsėjo dėl kunigaikščio H. fon Piuklerio-Muskau, aplink savo dvarą sukūrusio puikų kraštovaizdžio parką. Šis parkas tapo unikaliu kraštovaizdžio ir architektūros meno šedevru. Muskau parkas įtrauktas į UNESCO pasaulinio paveldo sąrašą.

## Išnašos
Havliko dėsnis

**Havliko dėsnis** – slavų kalboms bendra taisyklė, nustatanti redukuotųjų balsių, jiems išnykus, likimą skirtingose žodžio vietose. Dėsnis pavadintas jį 1889 m. suformulavusio čekų mokslininko Antonino Havliko garbei.

## Stiprieji ir silpnieji redukuotieji balsiai
Pasak Havliko dėsnio, visi redukuotieji balsiai skirstomi į „stipriuosius“ ir „silpnuosius“. Silpnieji išnyksta be pėdsakų, o stiprieji balsiai virsta sveikaisiais (neredukuotais) balsiais. Nelyginiai redukuotieji, skaičiuojant nuo žodžio galo, yra silpnieji, lyginiai, iki susidarant sveikajam balsiui, –  stiprieji. Tada vėl viskas prasideda nuo silpnųjų redukuotųjų: *въ лъбъ* → *в лоб* 'į kaktą', *въ лъбу* → *во лбу* 'kaktoje'.

## Literatūra
* Havlík A. K otázce jerové v staré češtině // Listy filologické, 1889, № 16. — с. 45-51.
* Schenker, Alexander M. (1995). *The Dawn of Slavic: An Introduction to Slavic Philology.* New Haven: Yale University Press. ISBN 0-30005-846-2.
* Townsend, Charles and Laura Janda (1996). *Common and Comparative Slavic Phonology and Inflection: Phonology and Inflection : With Special Attention to Russian, Polish, Czech, Serbo-Croatian, Bulgarian.* Bloomington, USA: Slavica. ISBN 0-89357-264-0.
* Журавлёв В. К. Гавлика закон // Лингвистический энциклопедический словарь / Главный редактор В. Н. Ярцева. — М.: Советская энциклопедия, 1990. — 685 с. — ISBN 5-85270-031-2.
* Журавлёв В. К. Правило Гавлика и механизм падения славянских редуцированных // Вопросы языкознания, 1977, № 6.
## Išnašos
Surviliškės

**Surviliškės** (, ) – kaimas Baltarusijoje, Gardino srityje, Vijos rajone, Trobų apylinkėje. Yra ~30 km į pietus nuo Ašmenos, 5 km į šiaurės vakarus nuo Trobų, 3 km nuo Lietuvos Respublikos sienos, prie Trapiatuškos upelio (ir jo tvenkinio). Praeina Trobų–Norviliškių kelias. Veikia mokykla, felčerių ir akušerių punktas, biblioteka, klubas. Yra katalikų Švč. Trejybės bažnyčia (dab. pastatas – 1992 m.), varpinės liekanos, XIX a. dvaro ir parko fragmentai.

## Istorija

Surviliškių kaimas (*Surwillendorffe*) minimas 1385 m. kryžiuočių kelių aprašymuose. Tada priklausė Ašmenos seniūno Mingailos broliui Survilai.

LDK laikais minimas Surviliškių dvaras. 1560 m. Jonas ir Rožė Gaikauskai paskyrė didelę dalį turto bažnyčios statybai. Ji pastatyta 1591 m., o 1758 m. ją perstatė jėzuitai. Šiai vienuolijai 1678 m. kaimą dovanojo LDK maršalka Palubinskis. Vėliau dvaras atiteko Lydos pilies raštininkui-iždininkui Juozui Kazimierui Stypalkovskiui.

XIX a. pab. kaimas pateko į Trobų valsčių, veikė vandens malūnas. Lenkmečiu turėjo miestelio statusą.

## Galerija

Surviliški, Papłaŭski. Сурвілішкі, Паплаўскі (1919-39).jpg|Dvaro rūmai tarpukariu
Сурвілішкі. Рэшткі гаспадарчых пабудоў (02).jpg|Varpinės griuvėsiai
Сурвілішкі. Будынак пач. 20 ст (01).jpg|Buvęs paštas


## Šaltiniai
HD 290327 b

**HD 290327 b** – egzoplaneta, skriejanti apie geltonąją nykštukę HD 290327, esančią Oriono žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 186,1 šviesmečio (57 parsekus).

HD 290327 b yra dujinė milžinė. Jos masė siekia 2,54 (-0,14 +0,17) Jupiterio masės, o spindulys – apytikriai 1,18 karto didesnis nei Jupiterio. HD 290327 b orbitos didysis pusašis yra 3,43 (-0,12 +0,12) av, apie savo žvaigždę ši egzoplaneta apskrieja per 2443 (-117 +117) paras, jos orbitos ekscentricitetas – 0,08 (-0,03 +0,03). HD 290327 b pusiausvyros temperatūra – 132,1 K.

Apie HD 290327 b atradimą pranešta 2009 m. Planeta aptikta Čilėje, Atakamos dykumoje, esančioje La Siljos observatorijoje, taikant radialinių greičių metodą. Tai vienintelė HD 290327 sistemoje aptikta planeta (2020 m. duomenimis).

## Šaltiniai
RKL 2020–2021 m. sezonas

**[[RKL]] 2020–2021 metų sezonas** – 16-asis lygos sezonas, kuriame dalyvauja 35 klubai. Pajėgesniame A divizione tradiciškai žais 16 ekipų, o po reguliariojo sezono į atkrintamąsias pateks 12 geriausių. Pirmajame varžybų etape 1-4 vietas užėmusios ekipos pateks tiesiai į ketvirtfinalį, tuo tarpu 5-12 pozicijose likusios komandos kovos 1/8 finalo etape.

Tiek aštuntfinalyje, tiek ketvirtfinalyje bus žaidžiama serija iki 3 pergalių, tuo tarpu keturios stipriausios RKL komandos dėl čempionės titulo ir kelialapio į Nacionalinėje krepšinio lygoje (NKL) kovos pirmą kartą organizuojamame finalo ketverto turnyre.

Tuo tarpu RKL B divizione antrus metus iš eilės grumsis 19 kolektyvų. Pavasarį keturios stipriausios ekipos dėl čempionės titulo kovos finalo ketverto turnyre, o dvi stipriausios komandos užsitikrins teisę varžytis tarp šešiolikos stipriausių 2021–2022 m. sezono RKL komandų.

Vasarą iš RKL pasitraukė 4 komandos: Vilkaviškio „Perlas“ perėjo į NKL, A divizione nebežais Kelmės „Kelmė“, tuo tarpu B divizione nebedalyvaus Kelmės sporto centras ir Užpalių „Užpaliai“.

Tačiau prie lygos dalyvių gretų taip pat prisijungė penki nauji kolektyvai: Kazlų Rūdos SC-„Ataka“, Kupiškio KK „Kupiškis“, Raseinių „Raseiniai-KKSC“, Šiaulių r. Kuršėnų SM-„Grafų Furniture“ ir Vilniaus „Rytas-MRU-VKM“.

## Reguliarusis sezonas

### A divizionas

### B divizionas

## Atkrintamosios varžybos (A divizionas)

## Atkrintamosios varžybos (B divizionas)

### Atrankos etapas

## Atkrintamosios varžybos („TOPsport“ taurė)

### Aštuntfinaliai

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali RKL svetainė
Slovėnijos futbolas 2020–2021 m.

**[[Slovėnija|Slovėnijos]] futbolo varžybos [[2020]]–[[2021]] m.**
*  prasidėjo 2020 m. rugpjūčio 22 d., baigėsi 2021 m. gegužę.
* s turnyras prasidėjo 2020 m. rugsėjo 2 d., finalas įvyko 2021 m. gegužės 25 d.

## 2020–2021 m. PrvaLiga
* **PrvaLiga** arba **Pirma lyga** – aukščiausioji futbolo lyga.
* 30-asis nepriklausomos Slovėnijos čempionatas.
* Dalyvavo 10 komandų.

Pokyčiai:

* Rudar Velenje ir Triglav prarado vietas Pirmoje lygoje.. 
* Iš Antros lygos buvo perkelti FC Koper, ND Gorica klubai.

Komandos:

### Galutinė lentelė
*  Čempionais tapo NŠ Mura. Tai pirmasis čempionų titulas per šio klubo gyvavimo istoriją. Klubas pateko į Čempionų lygos turnyro atrankas. 
* Antra, trečia ir ketvirta komandos pateko į UEFA Konferencijų lygą.

* Tarpusavio akistatos: Mura 7, Maribor 4.
* Tarpusavio akistatos: Aluminij 7, Celje 4.
* Liublianos „Olimpija“ pateko į 2021/22 m. Konferencijų lygą nuo antrojo kvalifikacinio etapo, nes tapo 2020/21 m. Slovėnijos futbolo taurės laimėtojais.

### Pereinamosios rungtynės
* FC Koper dėl vietos Pirmoje lygoje kovojo su Antros lygos NK Krka.
* Rungtynės vyko 2021 m. gegužės 30 d. ir birželio 2 d.

----

* **[[FC Koper]] nugalėjo bendru dviejų rungtynių rezultatu 4:3 ir išsaugojo vietą Pirmoje lygoje.**
-----------------------

## 2020–2021 m. Antra lyga
* **Antra lyga** – antros pakopos pirmenybės.
* Dalyvavo 16 komandų.
* Pirmame etape visos ekipos sužaidė po rungtynes tarpusavyje.
* Po XV (15) turų pirmenybės buvo skeliamos pusiau: kovojo stipriųjų ir silpnųjų grupėse.
* NK Radomlje tapo pirmenybių nugalėtojais ir iškovojo teisę žaisti Pirmoje lygoje.
* NK Krka liko antroje vietoje ir dėl vietos Pirmoje lygoje kovojo pereinamosiose rungtynėse su Pirmos lygos ekipa.

### Turnyrinė lentelė
; Stipriųjų grupė.

; Silpnųjų grupė.

## 2020–2021 m. [[Slovėnijos futbolo taurė]]
* **[[Slovėnijos futbolo taurė]]** – pagrindinis futbolo klubų taurės turnyras Slovėnijoje. Vyksta nuo 1991 metų.
* Tai buvo 30-asis taurės turnyras nepriklausomoje Slovėnijoje.
* Turnyras prasidėjo 2020 m. rugsėjo 2 d. (EN)
* Finalo rungtynės įvyko 2021 m. gegužės 25 d. Koperyje.
### Finalo rungtynės
-------------

* **[[NK Olimpija Ljubljana|Liublianos „Olimpija“]] nugalėjo varžovus rezultatu 2:1 ir iškovojo šalies futbolo taurę.**
------------------------------------------------

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali Prvaliga svetainė
* Taurės turnyras (Flashscore)
Trobos (Vija)

**Tróbos**  (, ) – agromiestelis Baltarusijoje, Gardino srityje, Vijos rajone; apylinkės centras. Yra ~35 km į pietus nuo Ašmenos, 7,5 km nuo Lietuvos Respublikos sienos, prie Klevos upės. Keliai į Jurotiškes, Alšėnus, Surviliškes, Subatnykus. Yra Švč. Mergelės Marijos katalikų bažnyčia, Šv. Petro ir Šv. Pauliaus cerkvė. Veikia agrofirma, mokykla, ligoninė, vaistinė, kultūros namai, ryšių skyrius, biblioteka, veterinarijos ligoninė, valgykla. Prie miestelio yra piliakalnis, ant kurio XIV–XV a. stovėjo medinė pilis.

## Istorija

Pasak legendų, Trobų įkūrimas siejamas su kunigaikščiu Trabusu. XV a. pab. Trobos priklausė Trakų vaivadai Jonui Goštautui. Nutrūkus Goštautų giminei, 1543 m. jų valdos (tarp jų – Trobos) atiteko karaliui Žygimantui I. Šis Trobas perleido sūnui Žygimantui Augustui. 1569 m. Trobos priklausė prie karaliaus stalo turtų. 1598 m. tapo seniūnijos centru.

1410 m. pastatyta pirmoji bažnyčia Trobose (1534 m. atnaujinta, 1905 m. perstatyta). 1784 m. pastatyta stačiatikių cerkvė, taip pat veikė žydų sinagoga. 1882 m. miestelyje gyveno 1238 gyventojai, klestėjo puodininkystės, mezgimo amatai, smulkioji prekyba.

Trobų apylinkėse nuo seno vartota lietuvių kalba. Ji čia išnyko apie 1890 metus.

Lenkmečiu buvo Valažino apskrities Trobų valsčiaus centru.

## Galerija

Трабы. Царква Святых Пятра і Паўла.jpg|Šv. Petro ir Šv. Pauliaus cerkvė
Трабы. Местачковая забудова (02).jpg|Troba Trobose
Traby, Klava, Naradžeńnia. Трабы, Клява, Нараджэньня (1915).jpg|Trobos. Tiltas per Klevą. 1915 m.
Traby, Rynak. Трабы, Рынак (1916).jpg|Turgaus aikštė. 1916 m.


## Šaltiniai
Kryžkalnio viadukas

**Kryžkalnio viadukas** – automobilių transporto viadukas, stovintis Kryžkalnyje, senojo Žemaičių plento ir kelio  sankirtoje, šalia automagistralės . Tai pirmoji Lietuvos plentuose įrengta skirtingo lygio sankryža.

Viaduko važiuojamąja dalimi praeinantis Žemaičių plentas šioje vietoje dalijamas į dvi atkarpas –  ir . Statinys priskiriamas pastarajam keliui, iškilęs virš kelio A12. Netoliese, 200 m į Tauragės pusę, šį kelią kerta ir automagistralės Kaunas–Klaipėda viadukas, 84 m ilgio, pastatytas 1984 m.  

## Istorija

1934 m. pradėjus tiesti 195 km ilgio magistralinį plentą iš Kauno į Klaipėdą, 111–ajame kilometre, Kryžkalnyje, buvo baigtas pirmasis statybų darbų etapas. Šis ruožas sujungė Kauną per Žemaičių plentą su Pagėgių–Joniškio plentu. Abiejuose keliuose tuomet nebuvo intensyvesnio eismo, tačiau buvo numatomas jo augimas kartu su kuriama gyvenviete sankryžos zonoje. Įvertinus ir kitas aplinkybes, nutarta įrengti dviejų plentų sankryžą skirtinguose lygiuose. Tyrinėjimų metu vietovėje surinkus reikiamus duomenis, sudarytas situacijos planas ir profiliai, parengtas Kryžkalnio viaduko projektas. 1937 m. buvo pastatytas 4,5 m aukščio, 23 m ilgio viadukas dviejų lygių sankryžoje su keturiomis nuovažomis.

Pagal Kelių muziejaus direktoriaus J. Stepankevičiaus užrašytus liudininko prisiminimus, viaduką statybos metu aplankė prezidentas Antanas Smetona. Tuo metu buvo pilamas betonas į kraštinės atramos klojinį. Prieš išvažiuojant linkėdamas, kad viadukas ilgai stovėtų, A. Smetona pagal paprotį įmetė į betoną penkių sidabrinių litų monetą. Jam išvažiavus darbininkai liovėsi betonavę ir pradėjo ieškoti brangaus pinigo. Tačiau monetos rasti nepavyko.

## Duomenys

Statinys gelžbetoninis, rėminės konstrukcijos, 10 m pločio, 4,5 m aukščio, važiuojamosios dalies plotis 7 m, šalitilčiai po 1 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kryžkalnio viadukas plane, žemėlapyje *([[maps.lt]])*
Kvapioji dracena

**Kvapioji dracena** (*Dracaena fragrans*) – smidrinių šeimos (*Asparagaceae*), dracenų (*Dracaena*) genties augalų rūšis, kilusi iš Afrikos.

## Apibūdinimas
Kvapioji dracena yra lėtai augantis, keliastiebis, žydintis krūmas. Pilnai suaugusi gali pasiekti didesnį nei 15 m aukštį ir užaugina siaurą vainiką plonomis, stačiomis atšakomis. Senesnių augalų stiebai gali užaugti iki 30 cm skersmens. Jauni augalai vystosi iš vieno stiebo, vėliau išsišakoja į kelis ar daugiau stiebų. 

Lapai žalios spalvos, ietiški, blizgūs, 20–150 cm ilgio ir 2–12 cm pločio. Jauni lapai auga stačiai, seni – nusvyra.

Žiedus formuoja 15–160 cm ilgio šluotelėse. Žiedai – 2.5 cm skersmens, su šešiaskilčiu vainikėliu, labai kvapnūs ir mėgstami apdulkinančių vabzdžių. Vaisiai – oranžinės-raudonos spalvos, 1–2 cm skersmens uogos su keliomis sėklomis. 

## Panaudojimas
Afrikoje auginama kaip gyvatvorė. Pasaulyje kvapioji dracena yra populiarus, įvairiaspalvių veislių kambarinis augalas. NASA tyrimo teigimu, gali valyti uždarų patalpų ore esantį formaldehidą, ksileną ir tolueną.


Vaizdas:Starr-060826-8661-Dracaena fragrans-flowers-Makawao-Maui (24236260464).jpg|Žiedai
Vaizdas:Dracaena fragrans, vrugte, Manie van der Schijff BT.jpg|Vaisiai
Vaizdas:Dracaena deremensis lemon lime.jpg|Kambarinė veislė "Lemon Lime"
Yoshihide Suga

**Jošihidė Suga** (, g. 1948 m. gruodžio 6 d. Ogačyje) – Japonijos politikas, Atstovų rūmų narys, buvęs šalies ministras pirmininkas (2020–2021 m.), Japonijos ministrų kabineto generalinis sekretorius (2012–2020 m.), vidaus reikalų ir ryšių ministras (2006–2007 m.).

## Biografija
Gimė Ogačyje (dab. Judzava, Akitos prefektūra). Hosei universitete Tokijuje įgijo bakalauro laipsnį. Vienuolika metų dirbo parlamento nario padėjėju. Nuo 1984 m. dirbo Užsienio prekybos ir pramonės ministerijoje. Vėliau Jokohamos miesto tarybos narys.

Pirmą kartą į Japonijos parlamentą išrinktas 1996 m. pagal Liberalų demokratų partijos sąrašą. Iš pradžių buvęs Keizo Obuchi frakcijos narys, paliko frakciją po to, kai atsisakė palaikyti B. Obuchi kandidatūrą į partijos lyderio rinkimus 1998 m. po Rjutaro Hašimoto atsistatydinimo.

Nuo 2006 m. rugsėjo mėn. dirbo pirmajame Šinzo Abė kabinete. Iki 2007 m. rugpjūčio buvo vidaus reikalų ir ryšių ministras.

2020 m. rugsėjo 14 d. nuo valdančiosios partijos iškeltas į Japonijos ministrus pirmininkus, o po dviejų dienų oficialiai patvirtintas parlamente. Premjero pareigas ėjo iki 2021 m. spalio 4 d., kada jį pakeitė Fumijo Kišida.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 

|-
Griliažas

**Griliažas** – saldumynų rūšis, gaminama iš plokščių skaldytų kietojo cukraus saldainių gabalėlių ir smulkių (karijos, migdolų ar žemės) riešutų. Griliažas turi daugybę atmainų visame pasaulyje, pavyzdžiui, *pasteli* Graikijoje, *croquant* Prancūzijoje, *alegría* arba *palanqueta* Meksikoje, *gozinaki* Gruzijoje, *gachak* ir *chikki* Indijoje, *kotkoti* Bangladeše. Viduriniųjų Rytų šalyse populiariausi griliažų riešutai yra pistacijos, o daugelyje Azijos šalių naudojamos sezamo sėklos ir žemės riešutai.

Tradiciškai cukraus ir vandens tirpalas yra kaitinamas iki karamelizavimosi stadijos, atitinkančios maždaug 150 °C temperatūrą, nors kai kuriuose receptuose taip pat naudojami tokie ingredientai kaip gliukozė ar druska. Riešutai sumaišomi su karamelizuotu cukrumi. Pridedama prieskonių, puriklio, taip pat sviesto (tinka ir žemės riešutų sviestas). Karšti saldainiai atvėsinami, vėliau supjaustomi į nelygias dalis.

## Šaltiniai
Baltasis cukrus

**Rafinuotas, kristalinis** arba **baltasis cukrus** – rafinuotas cukrus, paprastai vartojamas Šiaurės Amerikoje ir Europoje, išgaunamas iš cukrinių runkelių arba cukranendrių. Baltojo cukraus molekulinė formulė – C12H22O11.

Cukrų rafinuojant visiškai pašalinama melasa. Po rafinavimo cukruje lieka apie 99,7% sacharozės. Iš cukranendrių ir cukrinių runkelių pagamintas baltasis cukrus chemiškai nesiskiria, vis dėlto įmanoma nustatyti jo kilmę atliekant anglies-13 analizę. Baltasis cukrus, gautas iš cukranendrių, gali būti ir ne veganiškas, nes jį rafinuojant gali būti panaudoti kaulų suodžiai. Cukrus gautas iš cukrinių runkelių visada yra veganiškas.

Cheminiu ir mitybos požiūriu baltame cukruje, palyginti su ruduoju cukrumi, nėra kai kurių mineralų (tokių kaip kalcis, kalis, geležis ir magnis), esančių melasoje, net jei rudajame cukruje šie kiekiai yra labai nedideli. Taigi vieninteliai pastebimi skirtumai yra balta spalva ir ne toks intensyvus skonis kaip rudojo cukraus.

## Šaltiniai
Dambrava (Ščiutinas)

**Dambrava** arba ***Dembrava*** (, ) – agromiestelis Baltarusijoje, Gardino srityje, Ščiutino rajone; apylinkės centras. Yra ~20 km į vakarus nuo Ščiutino, prie Spušos (Spušankos) upelio. Keliai į Ščiutiną, Skidlių, Astryną. Yra katalikų Švč. Trejybės bažnyčia (XVIII a.), Šv. Jono stačiatikių cerkvė (XIX a.), dvaro rūmai ir parko fragmentai. Veikia vid. mokykla, ligoninė, paštas.

## Istorija
Dambrava minima nuo XVI a. kaip dvaro valda Lydos apskrityje. 1674 m. Penkaslauskiai-Rimvydai Dambravoje pastatė medinę bažnyčią, kurią aptarnavo jėzuitų misija. XVII a. suteiktas miestelio statusas, veikė mokykla. Po sukilimo, 1870 m., bažnyčia buvo uždaryta.

1920 m. rugpjūčio 20 d. Dambravą trumpam užėmė Lietuvos kariuomenė. Lenkmečiu buvo Ščiutino apskrities (iki 1929 m. – Lydos apskrities) Dambravos valsčiaus centru. Tuo metu Dambravos valsčiuje surašyti 205 lietuviai.


Dembrava. Дэмбава. Гасціны двор.jpg|Buvęs užvažiuojamasis namas
Dembrava, Belarus - panoramio.jpg|Dambravos cerkvė
Dembrava, Bahasłoŭskaja. Дэмбрава, Багаслоўская (1900).jpg|Cerkvė 1900 m.


## Šaltiniai
HD 240210 b

**HD 240210 b** – egzoplaneta, skriejanti apie K spektrinės klasės žvaigždę HD 240210, esančią Kasiopėjos žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 466,4 šviesmečio (143 parsekus).

HD 240210 b yra dujinė milžinė. Jos masė siekia 6,9 Jupiterio masės (kitais duomenimis – 5,21 MJ), o spindulys – apytikriai 1,14 karto didesnis nei Jupiterio. Apie savo žvaigždę ši egzoplaneta apskrieja per 501,75 (± 2,33) paros, jos orbitos didysis pusašis yra 1,33 av, o ekscentricitetas – 0,15 (± 0,02).

Apie HD 240210 atradimą pranešta 2009 m. Planeta atrasta Čilėje, Atakamos dykumoje, esančioje La Siljos observatorijoje, taikant radialinių greičių metodą. Tai vienintelė HD 240210 sistemoje aptikta planeta (2020 m. duomenimis).

## Šaltiniai
Gaudava

**Gaudavà**  (arba ***Holdava***; , ) – agromiestelis Baltarusijoje, Gardino srityje, Lydos rajone, Chodaraucų apylinkėje. Yra ~30 km į pietvakarius nuo Lydos, ~30 km į šiaurės rytus nuo Ščiutino, prie Gaudavėlės (Holdaukos) upelio. Keliai į Chodaraucus, Feliksavą, Radivoniškes. Veikia cerkvė (1795 m., perstatyta XIX a.), yra dvaro liekanos.

## Istorija

Gaudavoje buvo Višnovieckių dvaras. Vėliau jį valdė Trizna, nuo 1622 m. – Jonas Nevarauskas, nuo 1718 m. – Pranas Vicekavičius, nuo 1762 m. – LDK iždininkas Antanas Skarbek-Važinskis. 1866 m. Gaudavoje gyveno 247 gyventojai.

Lenkmečiu priklausė Lydos apskrities (nuo 1929 m. – Ščiutino apskrities) Lebiodos valsčiui. 1940–2013 m. – Gaudavos apylinkės centras.

## Šaltiniai
Austrijos futbolas 2020–2021 m.

**[[Austrija|Austrijos]] futbolo varžybos [[2020]]–[[2021]] m.**
*  prasidėjo 2020 m. rugsėjo 11 d., baigėsi 2021 m. gegužės 23 d.;
* s turnyras prasidėjo 2020 m. rudenį, finalas įvyko 2021 m. gegužės 1 d.

## 2020–2021 m. Tipico Bundesliga

* **[[Austrijos Bundeslyga|Bundeslyga]]** – pirmos pakopos, elito divizionas, aukščiausioji futbolo lyga.
* **[[Austrijos Bundeslyga|Bundesliga]]** pagal rėmėjo pavadinimą vadinosi **Tipico Bundesliga**.
* 2020–2021 m. dalyvavo 12 komandų.

### Dalyviai

### Turnyrinė lentelė po pirmojo etapo

### Turnyrinė lentelė
*  Čempionais tapo Zalcburgo „Red Bull“ komanda. Tai buvo 15–asis šio klubo čempionų titulas.
#### Stipriųjų grupė

#### Silpnųjų grupė

## Pereinamosios rungtynės
Kadangi dvi pirmas vietas Antroje lygoje užėmę klubai nesiekė Bundesliga licencijų, todėl dėl išlikimo kovojo paskutinę vietą Bundeslygoje užėmusi ir panorę siekti Bundeslygos licencijos Klagenfurto „Austrija“.

#### Pirmosios rungtynės
----

----

#### Atsakomosios rungtynės
----

* Klagenfurto „Austrija“ nugalėjo varžovus bendru dviejų rungtynių rezultatu 5–0 ir pateko į Bundeslygą.
----

## 2020–2021 m. [[Austrijos 2. Liga]]

* **[[Austrijos 2. Liga]]** – antros pakopos pirmenybės. Radosi nuo 2018/2019 m. po lygų restruktūrizacijos.
* 2020–2021 m. dalyvavo 16 komandų. 
* SK Rapid Wien II (jaunimo ekipa) tapo lygos naujokais. Jie pakeitė į Bundeslygą perkeltą SV Ried.
* Prasidėjo 2020 m. rudenį ir baigėsi 2021 m. pavasarį.

### Dalyviai
# SK Austria Klagenfurt (2007)	 	
# SC Austria Lustenau	
# FC Blau-Weiß Linz	 
# FC Dornbirn 1913	 
# SV Lafnitz	
# SV Horn	 
# SK Vorwärts Steyr	
# FC Liefering	 
# Grazer AK 	 
# FC Juniors OÖ	 
# SKU Amstetten	 
# FC Wacker Innsbruck (2002)	 
# Floridsdorfer AC	
# Young Violets Austria Wien yra Austria Wien jaunimo komanda	
# Kapfenberger SV
# SK Rapid Wien II (jaunimo ekipa); lygos naujokai

### Turnyrinė lentelė

## 2020–2021 m. [[Austrijos futbolo taurė]] ''(OFB Cup)''
* **[[Austrija|Austrijos]] futbolo taurė** – pagrindinis taurės turnyras Austrijoje. Rengiamas nuo 1918 metų.
#### Finalo rungtynės
----

* **[[Red Bull Salzburg]] finalo rungtynėse nugalėjo varžovus rezultatu 3:0 ir iškovojo šalies futbolo taurę.**
------------------------------------------------------------------------------------------

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
* Bundesliga flashscore
* Flashscore taurės turnyras
Kamenka (Ščiutinas)

**Kãmenka** (, ) – agromiestelis Baltarusijoje, Gardino srityje, Ščiutino rajone; apylinkės centras. Yra 16 km į vakarus nuo Ščiutino. Už 4 km į šiaurę praeina Lydos–Gardino plentas. Yra katalikų Šv. Antano Paduviečio bažnyčia (1908 m.), žydų kapinės. Veikia vidurinė mokykla, ligoninė, biblioteka, paštas, kultūros namai.

## Istorija

LDK laikais Kamenka buvo Tyzenhauzų valda. 1580 m. pastatyta bažnyčia (po gaisro perstatyta XX a. pr.). 1706 m., švedų okupacijos metu, Kamenkoje buvo sustojęs karalius Karolis XII, kur paskelbė raštą prieš Augustą II ir ragino gyventojus paklusti Stanislovui Leščinskiui.

XIX a. buvo Gardino apskrities miestelis ir dvaras, Kamenkos valsčiaus centras. XX a. tarpukariu buvo valsčiaus centras, veikė valsčiaus įstaigos, mokykla, policija ir kt.

## Šaltiniai
Nordzucker

**Nordzucker AG** – antras pagal dydį Europoje cukraus gamintojas. Būstinė – Braunšveigas, Vokietija. Cukraus, skystojo cukraus ir kitų cukraus produktų, skirtų naudoti mitybos, gėrimų ir saldumynų pramonėje, taip pat cukraus gaminių, tokių kaip rafinuotas cukrus, cukraus pudra, gabalinis cukrus, uogienių cukrus, arbatos cukrus ir aromatizuotas cukrus, produkcija. „Nordzucker“ taip pat gamina gyvūnų pašarus ir bioetanolį iš cukrinių runkelių. 2017/2018 m. bendrovė pagamino 2,7 mln. tonų cukraus iš 17 mln. tonų cukrinių runkelių, kurie buvo auginami 239 tūkst. ha plote. Pardavimai sudarė € 1,65 mlrd., grynosios pajamos – € 118 mln.

## Istorija
„Nordzucker AG“ buvo įkurta 1997 m. sujungus Braunšveige įsikūrusią „Zuckerverbund Nord AG“ (ZVN) ir Ilceno „Zucker-Aktiengesellschaft Uelzen-Braunschweig“ (ZAG).  1999–2003 m. „Nordzucker“ atidarė gamyklas Lenkijoje ir Slovakijoje. 2003 m. į grupę buvo integruota Nordštemene įsikūrusi „Union-Zucker Südhannover GmbH“. 2009 m. kovo mėn. „Nordzucker“ už 730 mln. įsigijo Kopenhagoje įsikūrusį cukraus gamintoją „Nordic Sugar A/S“ (anksčiau – „Danisco Sugar“). 

„Nordic Sugar“ valdo cukraus gamyklas Danijoje, Švedijoje, Suomijoje ir Lietuvoje.

## Vietos

### Cukraus gamyklos

* Klauenas (Vokietija)
* Klain Vaznlėbenas (Vokietija)
* Nordštemenas (Vokietija)
* Šladenas (Vokietija)
* Ilcenas (Vokietija)
* Opalenica (Lenkija)
* Chelmža (Lenkija)
* Trenčianska Tepla (Slovakija)
* Nakskovas (Danija)
* Niukiobingas (Danija)
* Ortofta (Švedija)
* Kėdainiai (Lietuva)
* Sekiulė (Suomija)

### Skystojo cukraus gamyklos

*Groz Muncelis (Vokietija)
*Nordštemenas (Vokietija)
*Arliovas (Švedija)
*Porkalainiemis (Suomija)

### Rafinavimo gamyklos

*Arliovas (Švedija)
*Chelmža (Lenkija)
*Porkalainiemis (Suomija)

## Šaltiniai
Saldumas

**Saldumas** – vienas pagrindinių skonių, dažniausiai jaučiamas valgant cukringus maisto produktus. Saldus skonis paprastai laikomas maloniu, išskyrus, kai produktas yra per saldus. Be cukrų, tokių kaip sacharozė, saldūs yra daugybė kitų cheminių junginių, įskaitant aldehidus, ketonus ir cukraus alkoholius. Kai kurie jų yra saldūs labai mažomis koncentracijomis, todėl juos galima naudoti kaip nekaloringus cukraus pakaitalus, pvz. sacharinas ir aspartamas. Kiti junginiai, pavyzdžiui, mirakulinas, gali pakeisti paties saldumo pojūtį.

Chemosensorinis saldumo nustatymo pagrindas, kuris skiriasi tiek tarp individų, tiek tarp rūšių, pradėtas suprasti tik XX a. pabaigoje. Vienas iš teorinių saldumo modelių yra daugiataškio prisijungimo teorija, pagal kurią saldumo receptorius ir saldi medžiaga jungiasi į daugybę jungimosi vietų.

Tyrimai rodo, kad reakcija į cukrų ir saldumą turi labai senas evoliucines ištakas ir pasireiškia chemotakse net tokiose judriose bakterijose kaip *[[E. coli]]*. Naujagimiai ir kūdikiai taip pat demonstruoja pirmenybę didelei cukraus koncentracijai ir teikia pirmenybę tirpalams, kurie yra saldesni už motinos piene esančią laktozę. 

Saldumas turi aukščiausią skonio atpažinimo slenkstį – žmogus aptinka sacharozės dalį, esančią 1:200 santykio tirpale. Palyginimui, kartumas turi mažiausią aptikimo slenkstį – žmogus atpažįsta maždaug 1 dalį iš 2 milijonų tirpale esančio chinino. 

Natūralioje aplinkoje, kurioje išsivystė žmogaus protėviai, saldumo intensyvumas rodė maiste esantį energijos kiekį, o kartumas – toksiškumą. Dėl aukštos saldumo aptikimo ribos ir mažos kartumo aptikimo ribos, žmonių protėviai ieškojo saldaus (ir suteikiančio daug energijos) maisto ir vengė kartaus maisto.

## Šaltiniai

## Literatūra
*
Pavenčių cukraus fabrikas

**Pavenčių cukraus fabrikas** (vėliau – Pavenčių cukraus kombinatas, AB „Pavenčių cukrus“, AB „Panevėžio cukraus“ Kuršėnų padalinys) – buvusi maisto pramonės įmonė Kuršėnuose, Pavenčiuose. Veikė nuo 1935 m. iki XXI a. pirmojo dešimtmečio. Gamino smulkųjį cukrų, o nuo 1938 m. ir gabalinį (vienintelis iš Lietuvos cukraus fabrikų).

## Istorija
Tarpukariu Lietuvos vyriausybės pastangomis pradėta rūpintis vietinio cukraus gamyba. Numatyta įvairiuose šalies regionuose pastatyti po cukraus fabriką. Pirmasis – pastatytas Suvalkijoje, Marijampolėje, 1931 m. Antrasis fabrikas turėjo iškilti Žemaitijoje, jam pasirinkta vieta Pavenčiuose, šalia Kuršėnų. Fabrikas pastatytas 1935 m. Marijampolės cukraus fabriko pavyzdžiu, turėjo savo vandentiekį, elektros stotį, dirbtuves. Centrinis pastatas – fabriko korpusas, pastatytas 18 m aukščio, virš 60 m ilgio, 25 m pločio. Katilinės kaminas – 90 m aukščio. Pastatus statė brolių Ilgovskių bendrovė, vidaus įrengimus montavo čekoslovakų bendrovė „Škoda“. Nuo Pavenčių stoties į fabriką nutiestos geležinkelio atšakos. Fabriką 1935 m. spalio 8 d. iškilmingai atidarė žemės ūkio ministras Stasys Putvinskis. Buvo numatyta, kad dirbdamas normaliu režimu fabrikas perdirbs iki 800 t runkelių, o didžiausiu pajėgumu – iki 1000 t runkelių per dieną.

Po karo vėl pradėjo veikti 1944 m. rudenį. Sovietmečiu gamybos sezoniškumui sumažinti nuo šeštojo dešimtmečio cukrus gamintas ir iš kubietiško cukranendrių pusgaminio – geltonojo cukraus. 1953 m. pavadintas Pavenčių cukraus kombinatu, 1978 m. pradėtas rekonstruoti. 1985 m. kombinate dirbo 920 darbuotojų, pagaminta 13 950 t cukraus iš cukrinių runkelių ir 36 150 t cukraus iš cukranendrių pusgaminio. Beveik visas cukrus (49 070 t) buvo rafinuotas.

Nuo 1997 m. cukrus vėl gamintas tik iš cukrinių runkelių. 1998 m. fabrikas privatizuotas, 2003 m. 50 % jo akcijų valdė Danijos bendrovė „Danisco Sugar“. 1999 m. prijungtas prie „Panevėžio cukraus“. Nuo XXI a. pirmojo dešimtmečio – nebeveikiantis.

## Šaltiniai
Pajiesio tiltas

**Pajiesio tiltas** – automobilių transporto tiltas per Jiesios upę kelyje , Kauno rajone, Garliavos apylinkių seniūnijoje, Pajiesio kaime. Tiltas stovi už 1 km į vakarus nuo Linksmakalnio, 1,7 km į šiaurę nuo Išlaužo, paribyje su Prienų rajonu. Prieigose (nuo Prienų pusės) tyvuliuoja Pajiesio tvenkinys. Gelžbetoninis tiltas per Jiesią buvo pastatytas 1962 m.

## Rekonstrukcija

Praėjus 20-čiai eksploatavimo metų, 1981-siais tiltui atliktas nedidelis remontas. Per keletą dešimtmečių nuo pastatymo tilto laikančiosios konstrukcijos kelininkų nebuvo tvarkomos, laikui bėgant susidėvėjo: surūdijo armatūra, aptrupėjo plokštės, išsikraipė kraštinių atramų konstrukcijos. Vidurinių atramų deformacijos kėlė pavojų tilto stabilumui. 2014-2015 m. Pajiesio tiltą rekonstravo tiltų statybos bendrovė „Latvijas tilti“. Atlikti reikšmingi darbai: sutvirtinti pamatai, pastatytos naujos platesnės atramos, sumontuota nauja perdanga, sutvarkyta upės vaga. Rekonstrukcijos metu buvo pastatytas laikinasis tiltas, eismas pagrindiniu tiltu apribotas 8 mėnesius.

## Konstrukcija

1962 m. statybos tiltas buvo sijinis, karpytas, 38 m ilgio. Perdanga buvo sudaryta iš 7 tėjinio skerspjūvio sijų, krantuose paremta ant užpiltinių polių, viduryje – sieninio tipo taurų. Tiltas – 3 tarpatramių po 11,35 m, jo važiuojamoji dalis – 8,4 m pločio. 

## Galerija


Prienų-Kauno rajonas. Kelias 130. Ant tilto.png|Ant tilto (nuo Prienų pusės)
K130, tiltas.png|Tiltas nuo žemupio pusės
Prienų-Kauno rajonas. Kelias 130. Po tiltu.JPG |Patiltė


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Tiltai per Jiesią