open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Arlauskas

;Arlauskas
* Algis Arlauskas – aktorius, režisierius;
* Andrius Arlauskas – futbolo žaidėjas;
* Danas Arlauskas – saugumo darbuotojas, verslininkas;
* Kęstutis Arlauskas – prozininkas;
* Mykolas Arlauskas – signataras;
* Romanas Arlauskas – šachmatininkas;
* Saulius Arlauskas – teisės filosofas, pedagogas;

;Arlauskienė
* Adolfina Arlauskienė-Danikauskaitė – muzikos mokytoja ir chorvedė;
* Aurelija Arlauskienė (*Liauškienė*) – diplomuota žurnalistė;
* Irena Arlauskienė (*Pupšytė*) – pedagogė, mokytoja ekspertė;
* Laima Arlauskienė (1942–2021) – aktorė, teatro dramaturgė.

;Arlauskaitė
* Gražina Arlauskaitė-Vingrienė – dalinininkė, tapytoja;
* Justė Arlauskaitė-Jazzu – dainininkė;
* Natalija Arlauskaitė – sociologė, literatūrologė;
* Zuzana Arlauskaitė-Mikšienė – aktorė, režisierė

Pavardė kilusi iš slaviškų pavardžių ,  – iš *орлов* ('erelių'), *орёл* ('erelis').

## Šaltiniai
El cóndor pasa

**El cóndor pasa** (, „kondoras skrenda, kondoro skrydis“) – tradicinė Peru *[[zarzuela]]* ir melodija. Muziką 1913 m. parašė Peru kompozitorius ir žymus etnomuzikologas Daniel Alomía Robles, libretą – Julio Baudouin. Kūrinys publikuotas 1933 m., jame pasakojama apie kolonijinio laikotarpio vergvaldžių ir indėnų santykius, o kondoras vaizduojamas kaip laisvės simbolis.

Populiariausia šios *zarzuela* dalis – melodija *„El cóndor pasa“*. Vėliau buvo paversta Andų muzikos melodija (*cashua*, panašia į *[[huayno]]*), jai suteikti kečujų kalbos žodžiai. Dainos pasakotojas kviečia Andų kondorą, kad šis grąžintų jį į senąją inkų karalystę – Maču Pikču.

2004 m. *„El cóndor pasa“* pripažinta nacionaliniu Peru kultūros paveldu.

## Interpretacijos
Sukurta daugybė šios melodijos interpretacijų, atliekamų įvairiais instrumentais ir įvairių atlikėjų. 1970 m. JAV duetas Simon and Garfunkel išleido dainą „El Condor Pasa (If I Could)“, paremtą šia melodija.

Lietuviškos *„El cóndor pasa“* interpretacijos:
* Virgio Stakėno „Erelio brolis“,
* Keistuolių teatro „Kalnų erelis“ iš spektaklio ir muzikinio filmo „Paskutiniai Brėmeno muzikantai“.

## Nuorodos
* El cóndor pasa atlieka ''Espíritu Andino''
Ngamio ežeras

**Ngamio ežeras** () – nenuotakus ežeras Botsvanoje, į šiaurę nuo Kalahario dykumos. Ežerą sezoniškai papildo Okavango upė per Okavango deltą. Ngamio ežeras išnykusio senovinio Makgadikgadžio ežero fragmentas. Nepaisant, kad ežeras nuolat mažėja nuo 1980 m., jis išlieka labai svarbi natūrali aplinka laukiniams paukščiams ir gyvūnams.

Ngamio ežerą XIX–XX a. lankė daug žymių žmonių. 1849 m. Deividas Livingstonas ežerą apibūdino kaip „tviskantį ežerą, apie 80 mylių ilgio ir 20 mylių pločo“. Taip pat jis paminėjo ir keistus vietinius žmones. XIX a. vid.. ežerą lankė Čarlzas Džonas Andersonas ir Frederikas Tomasas Grinas. Frederikas Lagardas vedė prie ežero britų ekspediciją 1896 m. Arnoldas Veinholdas Hodsonas lankėsi šiose apylinkėse jo kelionės metu iš Serovės link Viktorijos krioklio 1906 m.
Pataisa (reikšmės)

Žodis **pataisa** reiškia:

* pataisa – tam tikras programos patobulinimas;
* pataisa – matematinė operacija, kurią atlikus paslinktos statistikos vidurkis priartėja prie atitinkamo generalinės aibės parametro;
* pataisa – vertė, pridedama prie matuoklio rodmens siekiant panaikinti sistemingąją paklaidą;
* pataisa – taikymo duomenų keitimas atsižvelgiant į šaudymo sąlygas (artilerija, snaiperystė).
Imties statistika

**Imties statistika** – skaitinė imties charakteristika, apskaičiuota iš duomenų imties.

Naudojant tą pačią formulę apskaičiuota skaitinė generalinės aibės charakteristika vadinasi *parametras*. Pvz., imties vidurkis yra statistika, o generalinės aibės vidurkis – parametras.

Taisyklingai paimta imtis yra atsitiktinė, todėl visos imties charakteristikos yra atsitiktiniai dydžiai. Kadangi iš vienos generalinės aibės galima paimti labai daug atsitiktinių imčių, iš jų galima apskaičiuoti daug statistikų, kurios yra atsitiktinės ir sudaro savo skirstinį. Pvz., imčių vidurkiai būna pasiskirstę normaliuoju skirstiniu.

Remiantis tokio skirstinio savybėmis galima apskaičiuoti atitinkamą generalinės aibės parametrą, kuris negali būti tiesiogiai apskaičiuotas iš generalinės aibės duomenų. Generalinės aibės parametras aprašomas pasikliautinuoju intervalas.

## Paslinktos statistikos
Statistikos pagal artimumą parametrui būna dvejopos:
* *Nepaslinkta statistika* – tokia statistika, kad paėmus iš tos pačios generalinės aibės visas įmanomas to paties didumo imtis ir visoms šioms imtims paskaičiavus šią statistiką, šių statistikų vidurkis lygus generalinės aibės parametrui. Imties vidurkis yra nepaslinkta statistika.
* *Paslinkta statistika* – nuo nepaslinktos skiriasi tuo, kad visų to paties didumo įmanomų generalinės aibės imčių statistikų vidurkis nesutampa su generalinės aibės parametru. Paslinktos statistikos yra standartinis nuokrypis, dispersija, koreliacijos koeficientas ir kt.
Skaičiuojant parametrų pasikliautinuosius intervalus pagal paslinktas statistikas jos būna koreguojamos naudojant pataisas.

## Statistikų savybės
* Statistikos yra atsitiktiniai dydžiai.
* Statistika, būdama atsitiktinis dydis, praktiškai visada nesutampa su parametru.
* Kuo imtis didesnė, tuo statistika artimesnė parametrui. Kai imties dydis susilygina su generaline aibe, statistika tampa lygi generalinei aibei.

## Šaltiniai
Bražiukas

**Bražiukas** – upelis Kupiškio ir Panevėžio rajonuose, Vašuokos dešinysis intakas, kanalizuotas. 8,8 km ilgio Bražiukas prasideda Upiuose ir teka į šiaurę Laukiškių laukais, ties Senuoju Subačiumi suka į vakarus, pro Bražiškius, Ilčiūnus, Užusienį ir ties Pavašuokiais įteka į Vašuoką, 4,7 km nuo jos žiočių. Krantai neaukšti.

Upės kritimas – 18 m, nuolydis – 240 cm/km.

## Etimologija

Upėvardis kildinamas nuo žodžių *bražėti* („brazdėti, krebždėti“), *bražuoti* („skusti, gramdyti“).

## Šaltiniai
Didžiakarklis

**Didžiakarklis** – upelis Kupiškio rajone, Skapiškio ir Šimonių seniūnijose, Kupos kairysis intakas, kanalizuotas. 3,5&nbsp;km ilgio Didžiakarklis prasideda Kepurinės pelkėje, į šiaurę nuo Bagdonavos ir teka į šiaurės rytus Juodpėnų–Bonių žemių riba, vėliau į šiaurės vakarus Šilaikių laukais ir įteka į Kupą.
Dumblė

**Dumblė** – upelis Kupiškio rajone ir seniūnijoje, Lėvens dešinysis intakas. 1,5 km ilgio Dumblė įteka į Kupiškio marias ties Drūlėnų kaimo ribomis.

Upėvardis kilęs nuo žodžio *dumblas, dumblė* („purvas, purvynė, drumzlės“).

## Šaltiniai
Makgadikgadis

**Makgadikgadis** – grupė druskų lygumų šiaurės Botsvanoje. Didžiausios, *Sova*(*Sowa*), druskos lygumos plotas – 5 000 km². Bendras plotas – 16 000 km². Palyginimui, didžiausia pasaulyje druskos lyguma – Ujūnio druskos lyguma Bolivijoje yra 10582 km² ploto. Žemiausia lygumos vieta – 890 m.

Kadaise Zambezė, Čiobė ir Okavangas kartu tekėjo į pietus per Makgadikgadį į Limpopo upę. Prieš maždaug du milijonus metų pakilęs reljefas užtvenkė šiai upei kelią į Limpopo ir suformavo milžinišką ežerą. Vėliau geologiniai procesai atėmė iš ežero Zambezės vandenis, o prieš ~10 000 metų kylantis reljefas užkirto Čiobei kelią į pietus. Praradęs intakus ežeras nuseko. Dykuma susiformavo senovinio ežero vietoje.

Dalys lygumų reguliariai užtvindomos, lietinguoju sezonu susiformavę ežerai pritraukia būrius paukščių: pelikanų, flamingų, gandrų.

Nuo 1991 m. vykdoma pramoninė druskos ir natrio karbonato gavyba.

Pagrindinis dykumos vandens šaltinis yra upė *[[Nata (upė)|Nata]]* (Zimbabvėje vadinama *Amanzinyama*).

Vakarinėje dalyje išsidėstęs *Makgadikgadžio druskų nacionalinis parkas*, *Sova* lygumos šiaurėje – *Natos paukščių rezervatas*, pietvakariuose – *Kubu* uola.

## Šaltiniai
Šilėnai (Kuršėnai)

**Šilėnai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Ventos kairiajame krante, 4 km į šiaurės vakarus nuo Kuršėnų, prie kelio .

## Istorija

Istoriniuose šaltiniuose Šilėnų dvaras esantis kairiajame Ventos krante minimas 1596 m.,dešiniajame krante yra buvusio vandens malūno pastatas, minimas 1799 m. Netoliese stūkso Šilėnų piliakalnis. Saugoma Šilėnų liepa. Prie tilto per Ventą yra XIX a hidrotechnikos projekto paminklas – šliuzas.

1998 m. gruodžio 22 d. kelyje  ant Šilėnų (Šliuzo) tilto įvyko skaudi autoavarija. Į upę įkrito sunkvežimis, vežęs medkirčius, žuvo 10 žmonių.

## Gyventojai

## Galerija

Šliuzas.jpg|Šliuzas


## Šaltiniai
Garnupis

**Garnupis** – upelis Kupiškio rajone, Noriūnų seniūnijoje, Kupos kairysis intakas. 3,6 km ilgio Garnupis išteka iš Šepetos pelkės ties Paberžiais ir ties Smigaliais įteka į Kupą už 1,9 km nuo jos žiočių.

Upėvardis kildinamas nuo paukščio pavadinimo *garnys*.

## Šaltiniai
Gastamas

**Gastamas**, arba **Gaštamas** – upelis Kupiškio rajone, Subačiaus seniūnijoje, Lėvens kairysis intakas, dalis kanalizuota. 2,7 km ilgio Gastamas išteka iš Žvirblionių miško ir teka į šiaurę bei šiaurės vakarus pro Žvirblionis ir Skverbus. Įteka į Lėvenį už 89,2 km nuo jo žiočių, prieš Viešintos žiotis.

Upėvardžio kilmė neaiški, galbūt asmenvardinės kilmės.

## Šaltiniai
Ižena

**Ižena** – upelis Kupiškio rajone, Šimonių seniūnijoje, Aluoties dešinysis intakas, dalis ties žiotimis kanalizuota. 4,8 km ilgio Ižena išteka iš ežerėlio Šimonių girioje ir teka pro Aluotų ir Druskių kaimus. Ties Aluotomis užtvenktas, seniau būta Aluotų dvaro malūno. Į Aluotį įteka už 2,9 km nuo jo žiočių.

Upėvardis kildinamas iš žodžio *ižas* („upe plaukiantys ledai, ledo plėvė, šarma“).

## Šaltiniai
Iženo pelkė

**Iženo pelkė** – aukštapelkė Kupiškio rajone, Šimonių seniūnijoje, 3 km į rytus nuo Šimonių. Pelkės plotas apie 200 ha, telkšo Iženas. Durpių klodo didžiausias storis yra 6 m, o vidutinis – 3,06 m. Vidutinis susiskaidymas – 35 %.

## Išnašos
Hipiai

**Hipiai** – subkultūra, kilusi iš jaunimo judėjimo, prasidėjusio JAV septinto dešimtmečio pradžioje ir paplitusio visame pasaulyje. Pats žodis *hipis* yra kildinamas iš amerikietiško žodžio *hipster*, reiškiančio klubus aptempiančias kelnes. Sąvoka pirmą kartą panaudota apibūdinti bytnikus, atsikėlusius į San Francisko Haight-Ashbury rajoną. Šie žmonės neigė tradicinę kultūrą ir gyvenseną, kūrė atskiras bendruomenes, klausė psichodelinio roko, stovėjo seksualinės revoliucijos priešakyje ir vartojo narkotikus (dažniausiai LSD ir kanapes) kaip priemonę savo sąmonei tirti.

1967 metais „Žmonių Sueiga“ (*Human Be-In*) San Franciske išpopuliarino hipių kultūrą ir privedė iki legendinės „Meilės Vasaros“, vykusios vakarinėje JAV pakrantėje, ir 1969 metais vykusio Vudstoko festivalio rytinėje šalies dalyje.  Jungtinėje Karalystėje mobilios „taikos kolonos“ tarsi piligrimai keliavo į nemokamus muzikos festivalius Stounhendže. Judėjimas žymų mastą įgijo ir Meksikoje bei Naujojoje Zelandijoje, tačiau daugiau ar mažiau buvo aptinkamas beveik visur.

Hipių stilius, maniera ir vertybės turėjo didelį poveikį kultūrai, muzikai, televizijai, filmams, literatūrai ir dailei. Jau nuo septinto dešimtmečio pradžios vyraujanti visuomenės dalis įsisavino daugelį hipių kultūros aspektų. Hipių išpažįstamas religinis ir kultūrinis įvairumas susilaukė plačiai nusidriekusio pripažinimo, tokiu būdu Rytų filosofija ir jos dvasinės idėjos pasiekė Vakarų pasaulio auditoriją. Hipių kultūros palikimas šiuolaikinėje kultūroje yra sunkiai aprėpiamas, nes pasireiškia bemaž visur: nuo sveiko maisto iki muzikos festivalių, nuo šiuolaikinių seksualinių papročių iki kibernetinės revoliucijos.

## Šaltiniai
Smirnovas (pavardė)

**Smirnovas** (rus. *Смирнов*) – rusiška pavardė. Moteriška forma – *Smirnova* (*Смирнова*).

1910 m. žinyne „Весь Петербург“ (Visas Peterburgas), kuriame užfiksuota 200 000 pavardžių, pavardė *Smirnov* pagal dažnį buvo ketvirta (881 žmogus), po *Ivanov* (1908), *Vasiljev* (1352), *Petrov* (1325).

Pavardė kilusi iš pravardės (vardo) *Смирной* (Smirnoj 'Ramusis'). *Смирной* virto tėvardžiu (būdvardžio kilmininkas) *Смирного* (Smirnovo 'Ramiojo'). Pvz., Fiodoras (*Фёдор*), kurio tėvas buvo *Борис Смирной* (Boris Smirnoj), buvo vadinamas *Фёдор Борисов сын Смирного* (Fiodor Borisov syn Smirnogo 'Fiodoras Boriso sūnus Ramiojo') arba trumpai *Фёдор Смирного*. Tėvavardžio forma *Смирного* buvo nekaitoma, ji būdavo vienoda bet kokio linksnio.

Vėliau *Смирного* (Smirnovo, kilmininko forma) virto *Смирновa* (kilmininko forma, rašoma pagal tarimą). O ši vėliau (XVI a.) tapo pavarde pseudovardininko forma *Смирнов* (Smirnov, vardininkas), kuri imituoja pavardę iš daiktavardžio (pvz., *Бобров* (Bobrov)). Toks virsmas ištiko visas būdvardinės kilmės pavardes, tik nedaug pavardžių išlaikė senoviškesnę formą su *-ово*.

Vardas *Смирной* 'Ramusis' gali būti naudotas pavadinti vaikus, kurie būdavo labai ramūs.

*Смирной*, kaip ir *смиренный*, kilę iš  'padaryti saikingu, suminkštinti, nuslopinti', iš  'saikas, matas'.

## Nuorodos
Kramavos piliakalnis

**Kramavos piliakalnis** – prūsų sembų piliakalnis Sembos pusiasalio šiaurės vakarinėje dalyje, prie Kramavos kaimo, miške (buv. Žuvininkų apskritis, dab. Gračiovka, Zelenogradsko rajonas, Kaliningrado sritis).

## Istorija
Vietovė *Cromowo* vardu minima 1420 m. Piliakalnyje nuo III a. iki XIII a. gyveno prūsų gentys, vėliau jį savo reikmėms pritaikė kryžiuočiai. Manoma, iš pradžių buvusi tik mažesnė, rytinė aikštelė, vėliau įrengta antroji, galėjo būti ir priešpilis. XIV a. viduryje piliakalnis apleistas. Į vakarus nuo piliakalnio yra senovinė gyvenvietė.

## Piliakalnis
Piliakalnis yra dviejų nedidelių upelių santakoje su Katza. Piliakalnį iš rytų supa pelkėtas Katzos slėnis, iš pietų ir šiaurės – gilios upeliukų griovos, iš vakarų pusės – laukai. Šlaitai iš trijų pusių statūs, iš vakarų piliakalnis sutvirtintas trimis pylimais ir grioviais. Vidurinysis pylimas 3 m aukščio, išorinis griovys – 4 m gylio. Šiaurinėje pylimų dalyje yra senųjų vartų žymės. Piliakalnis turi dvi aikšteles, atskirtas 1 m aukščio pylimu ir grioviu. Vakarinė aikštelė 80 x 40 m, rytinė – 40 x 20 m dydžio.

## Tyrimai
Piliakalnio rytinę aikštelę 1950–1951 m. ištyrė archeol. Frida Gurevič. Rasta 11 pastatų liekanų, viename jų aptikta sudegusių grūdų. Tarp daugelio įvairių radinių – keramika, žirklės, gintaras, galąstuvas, žalvarinė apyrankė, pintas žiedas, indo fragmentai, svarstyklių dalys, kibiro rankena, stiklo ir emalio karoliukai, žvejybos kabliukas, pjūklas, verpstukas, žalvarinis pjautuvas.

## Šaltiniai
Anglijos herbas

**Anglijos herbas** – oficialus Anglijos ir jos monarchų simbolis. Raudoname herbinio skydo lauke trys auksiniai liūtai ginkluoti mėlynais liežuviais ir nagais.

Herbas yra Jungtinės Karalystės herbo sudedamoji dalis.

Nuo 1603 m. yra Anglijos karalystės herbas.

### Ankstesnieji herbai

Image:Royal Arms of England (1154-1189).svg|~1133-1198 m.
Image:Royal Arms of England (1198-1340).svg|1198-1340 m.

Image:Royal Arms of England (1340-1367).svg|1340-1406 m.
Image:Royal Arms of England (1399-1603).svg|1406-1603 m.
Vandens nuotėkis

**Vandens nuotėkis** – kritulių vandens dalis, žemės paviršiumi ar po žeme nutekanti į upes. Taip pat vadinamas šis tekėjimo procesas. Vandens nuotėkį sudaro paviršinis nuotėkis ir požeminis nuotėkis.

Nevienodas įvairiais metų laikais. Priklauso nuo klimato ir upės maitinimo pobūdžio. Įtakos turi pakrančių gruntas, ūkinė veikla upės baseine. Jei gruntas gali sugerti ir išlaikyti kritulius (pvz.: smėlis, žvyras), nuotėkis dėl kritulių keičiasi nedaug. Kur pakrančių gruntas nesugeria vandens (pvz., molis, dumblas), ar plotai padengti betonu, asfaltu, nuotėkio pakitimai pastebimi po kiekvieno lietaus.
Didysis Londonas

**Didysis Londonas** () arba **Londonas** – Anglijos administracinis vienetas sudarytas iš Londono miesto ir ceremoninės grafystės, esantis pietvakarių Anglijoje.

Didysis Londonas buvo įkurtas 1965 m. ir yra suskirstytas į 33 administracinius vienetus; 32 rajonų (angl. *boroughs*), ir Londono Sitis, kuris nėra rajonas. Trys rajonai, turi karališkosios savivaldybės statusą (angl. *royal boroughs*), tai - Kensingtonas ir Čelsi, Kingstonas prie Temzės ir Grinvičas.

Gyventojų – 8,17 mln. (2011 m. duomenys).

## Žemėlapis

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Atkočiškiai

**Atkočiškiai** – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės vakarus nuo Viešintų, šalia kelio Rudiliai–Plačeniškiai. Per kaimą teka Suosa, iš šiaurės prieina Šatiliškio miškas.

## Etimologija

Kaimo pavadinimas kilo iš pavardės *Atkočius*.

## Istorija

XVIII a. kaimas priklausė Ukmergės taurininko Jono Zigmanto Daunoravičiaus valdomam Jurgiškio–Pasuosių palivarkui, kurį 1781 m. įkeitė Jonui ir Magdalenai Petkevičiams. 1784 m. paminėtas Subačiaus parapijos vietovių sąraše, o 1797 m. nurodytas Viešintų parapijos gyventojų sąraše. 1861–1915 m. priklausė Ukmergės apskrities Subačiaus valsčiaus Atkočiškių (vėliau – Pelyšų) seniūnijai. 1919–1946 m. – Panevėžio apskrities Viešintų valsčiaus Starkonių seniūnijai.

1930 m. Atkočiškiuose buvo atidarytas Morkūniškio pradinės mokyklos I kompleksas, kuris veikė keletą metų. Dauguma vienkiemių sunyko vykstant melioracijai. 1949 m. birželio 4 d. buvo įkurtas kolūkis „Naujasis kelias“, o vėliau čia buvo „Laisvės“ kolūkio žemės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pakos lagūna

**Pakos lagūna** () – ežeras Peru, Chunino departamente, Mantaro slėnyje. Telkšo 3418 m aukštyje virš jūros lygio, šalia Chauchos miesto. Ežeras yra vaizdingoje vietoje, todėl tai populiari Chauchos gyventojų poilsiavietė, pakrantėje įsikūrę viešbučiai ir restoranai.

Lagūnos krantai apaugę totoromis, tarp kurių veisiasi vandens paukščiai. Apie ežerą sukurta daug legendų. Viena jų byloja, kad po Atahualpos nužudymo inkai į ežerą sumetę auksą ir sidabrą. Taip pat pasakojama, kad ežeras povandeniniu kanalu siejasi su Njahuimpukijo ežeru.
Jaroslavlio geležinkelio stotis (Maskva)

**Jaroslavlio geležinkelio stotis** () – geležinkelio stotis Rusijos sostinėje Maskvos šiaurės rytinėje dalyje, Komsomolskaja aikštėje. Jungia Maskvą su Rusijos miestais, tarp jų Jaroslavliu, regionais (Šiaurės Rusija, Uralas, Sibiras). Dirba visą parą, talpina 7700 keleivių, veikia 25 bilietų kasos, užima 18 440 m² plotą.

Architektūros paminklas, turintis rusų liaudies stiliaus.

## Istorija

Atidaryta 1862 m. Dabartinis pastatas pastatytas 1904 m. (architektas – Fiodoras Šechtelis), rekonstruotas 1980 ir 1995 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Jaroslavlio stotis
Arhuaturas

**Arhuaturas** () – archeologinė radavietė Peru, Chunino departamente, 15 km nuo Huankajo, Njahuimpukijo ežero pakrantėje. Tai huankų palikimas, sukurtas apie IX a. Sudaro 3 km ilgio akmens ir plaušplyčių mūro statinių juosta. Yra 27 statiniai (maisto saugojimo vietos, religinis centras).
Vatikano lira

**Vatikano lira** – piniginis vienetas cirkuliavęs Vatikano valstybėje nuo 1929 iki 2002 m. Vatikano lira buvo Italijos liros sudėtinė dalis, tačiau Italijoje 2002 m. įvedus eurą Vatikano lira buvo panaikinta. Vatikanas perėjo prie euro kursu 1 euras = 1936,27 liros. Šiuo metu Vatikanas leidžia į apyvartą savo euro monetas.

Nuo 1866 iki 1870 m. Popiežiaus valstybė naudojo savo valiutą. 1929 m. pasirašius Laterano susitarimą, Vatikanas turėjo ir savo valiutą. Ji buvo spausdinama Romoje ir legaliai cirkuliavo Italijoje ir San Marine.

1929 m. Vatikano lirų monetos buvo gaminamos iš vario, nikelio ir sidabro. 1939 m. aliumininė bronza pakeitė varį, o nerūdijantis plienas – nikelį.

1947 m. buvo pristatytos aliumininės monetos.

1985 m. pradėjo cirkuliuoti pirmosios Vatikano lirų monetos iš dviejų metalų.

Nuo 1967 m. Vatikanas pradėjo dažniau leisti romėniškais skaičiais pažymėtas monetos, kurios pakeitė arabiškais skaičiais pažymėtas monetas.
Liekninis viksvameldis

**Liekninis viksvameldis** (*Scirpus sylvaticus*) – viksvameldžių (*Scirpus*) genties rūšis.

Augalas daugiametis, iki 100 cm aukščio. Auga šlapiose vietose, pelkėse, pievose, grioviuose. Žydi birželio – liepos mėn. Žiedai sutelkti varputės pavidalo žiedynuose. Stiebas status, jo viršūnė dažniausiai nulinkusi.
Kalmaro unija

**Kalmaro unija** (dan., norv. ir ) – istoriografinis terminas personalinės unijos (su pertraukomis), sudarytos tarp Danijos, Norvegijos (su Islandija, Grenlandija ir Farerų salom) ir Švedijos (įskaitant dalį Suomijos) 1397–1524 m. nusakyti.

1389 m. Danijos karalienės Margaritos I kartu su sukilusios Švedijos diduomenės pajėgomis nugalėjo Švedijos karaliaus Alberto Meklenburgiečio kariuomenę. Tais pat metais Margarita I, būdama ir Norvegijos karaliaus Hokono VI našle, pasiekė, kad jos sūnėnas Erikas Pamarėnas būtų pripažintas Norvegijos sosto įpėdiniu. 1396 m. Margarita I buvo pripažinta visų trijų karalysčių regente. 1397 m. Kalmare Danijos, Švedijos ir Norvegijos didikai karūnavo Eriką Pamarėną savo karaliumi ir buvo paskelbtas Kalmaro unijos aktas. Pagal jį, unijos karaliumi turi būti danas, vadovavęs bendrai užsienio politikai. Nors šalys buvo valdomos vieno monarcho, bet jas administravo savi dignitoriai, jose galiojo savi įstatymai.

Nesutarimai (ypač švedų didikų nepasitenkinimas Danijos ir Holšteino dominavimu) skaldė uniją iki jos iširimo 1523 m., kai Gustavas I Vaza tapo Švedijos karaliumi. Unija formaliai nebuvo išardyta, bet kai kurie mokslininkai tvirtina, jog ji nebuvo ir ratifikuota. Oldenburgų dinastija dar kelis šimtmečius po unijos iširimo valdė Danijos-Norvegijos karalystę. 1536 m. Danija paskelbė Norvegiją savo provincija. Danijai atiteko Norvegijos valdyta Grenlandija, Islandija ir Farerų salos, tačiau Norvegija išlaikė atskirą teisinę sistemą.

## Šaltiniai
Vatikano eurų monetos

**Vatikano eurų monetos** – oficiali Vatikano valstybės valiuta. Monetas leidžia Vatikano miesto-valstybės filatelijos ir numizmatikos tarnyba, kaldina Poligrafijos institutas ir valstybinė monetų kalykla () Romoje (Italija).

## Istorija
Pirmosios Vatikano eurų monetos pasirodė 2002 m., panaikinus Vatikano lirą.

2005 m. mirus popiežiui Jonui Pauliui II, buvo išleista antroji Vatikano eurų monetų partija.

2006 m. buvo išleista trečioji Vatikano eurų monetų partija, išrinkus popiežių Benediktą XVI.

## Dizainas
*Monetų reversą ir detalų aprašymą rasite straipsnyje [[eurų monetos]]*.

### Pirmoji laida (2002–2005)
Pirmoji Vatikano eurų monetų laida buvo su Jono Pauliaus II atvaizdu. Jos buvo išleistos tik numizmatiniuose rinkiniuose. Kaina viršija tūkstantį JAV dolerių.

### Antroji laida (2005 m.)
Po popiežiaus Jono Pauliaus II mirties 2005 m., Vatikanas išleido specialias Sede vacante laikotarpio monetas su Apaštalų rūmų () emblema (t. y. du sukryžiuoti raktai po skėčiu) ir kamerlingo herbu.

### Trečioji laida (2006–2013)
2006 m. balandžio 27 d., po naujojo popiežiaus išrinkimo, buvo išleista trečioji Vatikano eurų monetų laida su popiežiaus Benedikto XVI atvaizdu. Ant monetų yra užrašas „CITTÀ DEL VATICANO“ () ir dvylika Europos žvaigždžių. Detalus monetų dizainas paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

### Ketvirtoji laida (2013–2016)
Po Benedikto XVI atsistatydinimo 2013 metais buvo išrinktas naujas Popiežius Pranciškus. Vatikano eurų monetas reikėjo perdaryti su Pranciškaus portretu kaip su nauju Vatikano valstybės vadovu. Pirmą kartą monetos bus trim skirtingais valdančio popiežiaus atvaizdais.

### Penktoji laida (nuo 2017 m.)
Ant penktosios serijos monetų, kurios išleistos į apyvartą 2017 m. kovo mėn., pavaizduotas Vatikano valstybės vadovo Popiežiaus Pranciškaus herbas.

## Proginės 2 € monetos

## Išnašos

## Nuorodos
* Apie Vatikano eurų monetas (Europos Centrinis Bankas)
* Vatikano numizmatinė tarnyba

;Euro informacinis tinklalapis
*  Vatikano monetų 1 laida
*  Vatikano monetų 2 laida
* Vatikano monetų 3 laida
Viasat

**„Viasat“** – televizijos kanalų ir turinio tiekėjas, buvęs skaitmeninės ir palydovinės televizijos operatorius, įkurtas 1991 m. „Modern Times Group“ Švedijos bendrovės. Transliuodavo ir retransliuodavo televizijos ir radijo programas „Sirius“ palydovo pagalba Šiaurės Europos ir Baltijos šalyse. Tiek vietines (TV3), tiek savo programas (TV1000 Premium Baltic, TV1000 Russkoe Kino, Viasat Sport Baltic, Viasat Explorer, Viasat History, Viasat Nature ir kt.).

Lietuvoje nuolatinę atstovybę turėjusi „Viasat“ teikė mažmeninės mokamos palydovinės televizijos platformos paslaugas ir iš abonentinio mokesčio finansuojamas vaizdo perdavimo paslaugas per „Viaplay“ platformą. 2017 m. „Bitė Lietuva“ įsigijo visas Estijos bendrovės „Viasat“ akcijas ir teisės transliuoti turinį Baltijos šalyse atiteko „All Media Baltics“ įmonei. 2020 m. „Viasat“ kartu su „Canal Digital“ įkūrė bendrą įmonę „Allente“ Skandinavijoje turiniui transliuoti.

## Šaltiniai
Njahuimpukijo lagūna

**Njahuimpukijo lagūna** (, ) – nedidelis ežeras Peru, Chunino departamente, Mantaro slėnyje. Telkšo 3400 m aukštyje, 5 km nuo Čiupakos, 11 km nuo Huankajo miestų. Šalia ežero yra Arauaturo archeologinė radimvietė. Lagūnos krantai apaugę totoromis. Vandenyje veisiasi upėtakiai.

## Šaltiniai
ISO 4217

**ISO 4217** – tarptautinis standartas, aprašantis trijų raidžių kodus (vadinamuosius **valiutų kodus**), apibrėžiančius valiutų pavadinimus, nustatytus Tarptautinės standartizacijos organizacijos (ISO).

## Kodai
Žemiau pateikiamas sąrašas kodų pagal ISO 4217 valiutų pavadinimus.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficialus ISO-4217 sąrašas (raidinis ir skaitinis) 
* ISO 4217 priežiūros agentūra
* Dar vienas ISO 4217 valiutų kodų sąrašas 
* Muitinės departamento įsakymas dėl valiutų sąrašo patvirtinimo
Vatikano ekonomika

**Vatikano ekonomika** – ekonomikos sistema, egzistuojanti Vatikano valstybėje. Pagrindą sudaro tikinčių katalikų suneštos aukos ir pinigai, gauti iš turistinių atributų pardavimo, Vatikano muziejų mokesčių, katalikiškų knygų pardavimo ir pinigų investavimo per Vatikano banką. Į Vatikano biudžetą kasmet surenkama vidutiniškai apie 209,6 milijonų JAV dolerių, o metinės išlaidos sudaro apie 198,5 milijonų JAV dolerių. Vatikane dirba apie 3000 darbuotojų. Jų algos yra žymiai didesnės nei Romoje. 
Vatikanas Europoje laikoma pasiturinčia valstybe.

2016 m. Vatikano mieste buvo įdarbinti 4822 darbuotojai.

## Valiuta
Vatikano oficiali valiuta yra Vatikano euras. Vatikano lira  cirkuliavo  nuo 1929 m. iki 2002 m. Vatikanas perėjo prie euro kursu 1 euras = 1936,27 liros. 

## Šaltiniai
Ašaninkai

**Ašaninkai** (), seniau taip pat ***kampai*** (*campa*) – indėnų tauta, gyvenanti Amazonijos selvoje Peru ir Brazilijos Akrės valstijoje. Senovėje gyveno Peru Chunino, Pasko, Uanuko, Ukajalio departamentų miškuose. Iš viso yra 25-45 tūkst. ašaninkų, kurių didžioji dauguma gyvena Peru. Yra ~200 šios tautos bendruomenių, kurios įsikūrusios selvos upių slėniuose. Indėnai kalba ašaninkų kalba, priklausančia aravakų kalbų šeimai.

Ašaninkai verčiasi žemės ūkiu, naudodami lydiminės žemdirbystės metodą. Augina juką, batatus, kukurūzus, bananus, ryžius, kavą, kakavą. Taip pat medžioja, žvejoja, renka vaisius, kitas gamtos gerybes.

Ašaninkai buvo žinomi inkams. Jie šiuos indėnus vadino *Anti* arba *Campa* ir dėl to vieną savo imperijos provincijų pavadino Antisujumi. Ašaninkai aktyviai priešinosi prieš bet kokius bandymus juos užkariauti. 80 % indėnų nužudyta kaučiuko bumo metu. Ašaninkai kentėjo ir nuo maoistų, narkotikų prekeivių, kontrabandininkų, naftininkų. Jie buvo priversti apleisti vakarines žemes ir traukti gilyn į džiungles. Ypač neigiamai ašaninkų bendruomenes paveikė Peru partizaninis karas. 2000 m. pradėtos grąžinti žemės šiai indėnų tautai, įsteigti jas saugantys nacionaliniai parkai ir rezervatai. Tačiau ir toliau grėsmę kelia miškų kirtimas, naftos pramonė, misionierių veikla.

## Šaltiniai
Ašaninkų kalba

**Ašaninkų kalba** – aravakų kalbų šeimai priklausanti kalba, vartojama indėnų ašaninkų, gyvenančių Peru ir Brazilijoje. Ja kalba apie 25-30 tūkst. žmonių, kurių daugumai – tai gimtoji kalba. Raštingumas 10-30 %. Yra didelė dialektų įvairovė.

## Nuorodos
*
Gran Pachonalis

**Gran Pachonalis** () – tarpupinis plokščiakalnis, iškilęs Peru, Ukajalio, Pasko ir Chunino departamentuose. Šiaurėje riboja Pičiso ir Pačitėjos upės, rytuose – Ukajalis, pietuose – Tambo ir Perenė, vakaruose – Andai. Iškyla į 1000–2000 m aukštį. Plokščiakalnį dengia drėgnieji „rūkų“ miškai, pasižymintys didele bioįvairove.

Gran Pachonalis nuo seno gyvenamas indėnų ašaninkų.
Paprastasis moliūgas

**Paprastasis moliūgas** (*Cucurbita pepo*) – vienmetis žolinis moliūginių (*Cucurbitaceae*) šeimos augalas.

Stiebas ilgas šliaužiantis, laipiojantis arba trumpas, plaukuotas; lapai dideli, šiurkštūs; žiedai dideli, geltoni; vaisiai dideli, pailgos formos.

Auginamas daržuose, žydi birželio-rugsėjo mėnesiais.

**Paprastasis moliūgas** yra vienas iš seniausiai auginamų kultūrinių augalų. Šiai rūšiai priklauso daugybė veislių, kurias galima sugrupuoti į šias pagrindines grupes:
cukinija (C. pepo var. cylindrica),
agurotis (C. pepo var. fastigata),
patisonas (C. pepo var. clypeata),
paprastojo moliūgo tipinis varietetas (C. pepo var. pepo),
"gilės" tipo moliūgai (C. pepo var. turbinata) 
ir kt.  

Moliūgo minkštime yra daug cukraus, baltyminių medžiagų, organinių rūgščių, vitaminų, mineralinių medžiagų. Sėklose riebalinis aliejus sudaro 20-50 %. Minkštimas vartojamas kaip dietinis produktas gydant cukraligę; gerina žarnyno darbą; taip pat kaip šlapimą varanti priemonė, naudingas sergant anemija, gelta, nutukimu. Sergant virškinamojo trakto ligomis vartojamos šviežios sultys. Sėklomis varomos kirmėlės. Moliūgo minkštimu taip pat gydomi nudegimai, pažeista oda.

Maistui moliūgas vartojamas virtas, keptas ar garintas. Kadangi moliūgas turi daug fluoro, pastoviai jį vartojant sumažėja karieso pavojus.
Žarnakvapiai

**Žarnakvapiai** (*Enteropneusta*) – pusiauchordinių tipo klasė. Tai antriniaburniai bestuburiai gyvūnai. Žinoma apie 70 rūšių. Visos rūšys jūrinės, bentosinės, gyvena įsirausę į dugną, filtruotojai arba minta nuosėdomis. Vienos rūšies individai išauga iki 2,5 m ilgio, bet dauguma žarnakvapių žymiai mažesni.

## Anatomija
Žarnakvapių kūnas cilindriškas, sudarytas iš trijų dalių: straublio, apykaklės ir liemens. Burna yra apykaklėje prieš straublį.
Oda padengta blakstienėlėmis ir gleivių liaukomis.
Gyvūnai juda blakstienėlių ir kūno susitraukimų pagalba.
Kvėpuojant vanduo įtraukiamas pro burną ir išeina per žiaunas.
Širdis atlieka ir inkstų funkcijas.
Kaip ir chordiniai, žarnakvapiai turi žiauninius plyšius ryklėje ir dažnai tuščiavidurį nervinį vamzdelį. Anksčiau manyta, kad žarnakvapių struktūra stomochordas yra homologiškas chordai, tačiau panašu, kad taip nėra.

## Gyvenimo būdas
Žarnakvapiai gyvena U formos urveliuse įvairiame gylyje. Dalis minta panašiai kaip sliekai – ryja dumblą ar smėlį, turintį organinių medžiagų. Kiti filtruoja mikroorganizmus ir kitas organikos daleles iš vandens.
Bušveldas

**Bušveldas** – pietų Afrikos tropinis savanos ekoregionas, kuris apima didesnę dalį Limpopo regiono ir pietų Afrikos šiaurės vakarų regiono. Bušveldas tęsiasi iki vakarų Botsvanos ir pietų Zimbabvės.

## Geografija
Regionas stūkso 750–1400 m aukštyje virš jūros lygio. Kasmet lietaus palyja nuo 350 mm vakaruose iki 600 mm šiaurės rytuose. Srityje yra trys reikšmingi kalnynai.

### Flora ir fauna
Gerai apaugusio regiono lygumos yra dalijamos į tankių medžių ir aukštų krūmų zonas. Tokios sąlygos leidžia čia veistis įvairiems žinduoliams, įskaitant baltuosius ir juoduosius raganosius, žirafas, kudu ir kelios antilopių rūšys.

## Geologija
Bušveldo regionas laikomas vienu iš turtingiausių regionų mineralais pasaulyje, kuris užima daugiau kaip 50.000 kvadratinių kilometrų plotą. Regione plyti dideli chromo, platinos, vanadžio ir kitų mineralų plotai.

## Ūkis
Kadangi didžioji dalis regiono sausėja, o regione auga tik keli atsparūs sausrai javai tokie kaip sorgas ir soros, visas ūkis paprastai yra drėkinamas.

## Regiono miestai

Regiono teritorijoje esantys kaimai ir miestai:

* Bela Bela
* Britsas
* De wildtas
* Hėnertsburgas
* Hamanskralas
* Lefalale
* Luis Trichardtas
* Mara
* Modimole
* Mokopanė
* Mookgofongas
* Nortamas
* Pienarsrivieras
* Polokwanė
* Roedtanas
* San Sitis
* Tabazimbis
* Valvoteris
* Vivo
* Ziono miestas Moria
Eurų monetos

**[[Euras|Eurų]] [[Moneta|monetos]]** turi vienodą reversą ir skirtingą nacionalinį aversą. Be to, keturios Europos mikrovalstybės ne Europos Sąjungos narės (Andora, Monakas, San Marinas ir Vatikanas) išleido savo monetas.

Vienas euras dalijamas į 100 euro centų (dažnai užrašoma kaip dešimtainė vieno euro dalis, pvz., 0,10 €). Iš viso yra aštuonios skirtingų nominalų eurų monetos.

Eurų monetos apyvartoje pasirodė 2002 m. sausio 1 d.

Monetos kaldinamos keliose nacionalinėse Europos Sąjungos šalių monetų kalyklose, pagal griežtai nustatytas kvotas.

## Reversas
Visos monetos turi vienodą reversą, kuriame nurodomas nominalas.

1, 2 ir 5 centų monetų dizainas simbolizuoja Europos vietą pasaulyje. 10, 20 ir 50 centų monetų reverse pavaizduotos Europos Sąjungos šalys – narės (ne Europos Sąjungos šalys taip pat pavaizduotos). 1 ir 2 eurų monetose pavaizduota Europa be sienų. Visose monetose yra 12 žvaigždžių.

Laidos metai negali būti ankstesni nei 1999 m., kai valiuta buvo formaliai įvesta (1999 metai kaldinami tik ant prancūziškų, ispaniškų, belgiškų, suomiškų ir olandiškų monetų). Šios šalys tradiciškai ant monetų užrašo tuos metus, kada moneta yra nukaldinama, o ne pasirodo apyvartoje.

### 1 laida


Common 1cent.gif|1 centas
Euro 2 Cent.png|2 centai
Euro 5 Cent.png|5 centai
Euro 10 Cent.png|10 centų
Euro 20 Cent.png|20 centų
Euro 50 Cent.png|50 centų
Euro 1.png|1 euras
Euro 2.png|2 eurai


### 2 laida


Euro 10 Cent new.png|10 centų
Euro 20 Cent new.png|20 centų
Euro 50 Cent new.png|50 centų
Euro 1 new.png|1 euras
Euro 2 new.png|2 eurai


## Aversas
Kiekviena euro zonos šalis, taip pat mikrovalstybės, turinčios sutartį dėl euro naudojimo, leidžia skirtingo averso (nacionalinės monetos pusės) eurų monetas.
Gumbinės karo ir domenų rūmai

**Gumbinės karo ir domenų rūmai** () arba Gumbinės karo ir domenų valdyba, Lietuvos karo ir domenų rūmai – 1736-1871 m. Prūsijos karalystės, nuo 1871 m. Vokietijos centrinės valdžios įstaiga Mažojoje Lietuvoje ir Mozūrijoje. 

Įsteigti Gumbinėje per Mažosios Lietuvos didžiąją vokiečių kolonizaciją vietoje čia veikusios Lietuvos deputacijos kolegijos. Buvo pavaldūs Rytų Prūsijos provincijos oberprezidentui, kuris rezidavo Karaliaučiuje. Kristijonas Donelaitis oficialiuose raštuose Gumbinės, Karaliaučiaus vyresnybei ir Berlyno vyriausybei šią instituciją vadino Karališkaisiais aukštaisiais Lietuvos karo ir domenų rūmais. 

1736-1818 m. administravo Lietuvos departamentą, 1818-1945 m. Gumbinės apygardą. Gumbinės karo ir domenų rūmai pirmiausia rūpinosi ūkio reforma ir vokiečių kolonistų atkėlimu į Mažąją Lietuvą po 1709-1711 m. didžiojo maro bei bado.

## Šaltiniai
Kvedaras

;Kvedaras
* Antanas Kvedaras – miškininkas, vienas pirmųjų Lietuvos aplinkosaugininkų;
* Audronis Kazimieras Kvedaras – statybos inžinierius, habilituotas technologijos mokslų daktaras;
* Bronislavas Kvedaras – matematikas, fizinių mokslų daktaras;
* Julius Kvedaras – futbolininkas, treneris, vadybininkas;
* Petras Kvedaras – pedagogas, chorvedys;
* Pranas Kvedaras – veterinarijos gydytojas, karininkas.
;Kvedarienė
* Aldona Kvedarienė – žurnalistė, redaktorė;
* Regina Kvedarienė – žurnalistė, redaktorė.
;Kvedaraitė
* Aldona Kvedaraitė – choro dirigentė ir pedagogė.
* Genovaitė Kvedaraitė-Randienė – mokytoja, poetė, prozininkė.

Pavardė kilusi iš slaviškų vardų , , reiškiančių „Teodoras“.

## Šaltiniai
Žukas

;Žukas
* Algirdas Žukas – politikas;
* Jonas Žukas – vargonininkas, pedagogas;
* Julius Antanas Žukas – politikas;
* Konstantinas Žukas – karininkas;
* Stasys Žukas – chorvedys, smuikininkas;
* Vytautas Jonas Žukas – karininkas;
* Vladas Žukas – chorvedys.
;Žukienė
* Rasutė Andriušytė-Žukienė – dailės istorikė, kritikė;
* Stasė Žukienė-Lukošiunaitė – choro dirigentė ir pedagogė;

## Etimologija
Pavardė kilusi iš slaviškų pavardžių , ,  – iš *жук* ('vabalas'), nors kai kuriais atvejais gali būti išverstas lietuviškas asmenvardis *Vabalas*.

## Šaltiniai
Vaidutė Strazdienė

**Vaidutė Strazdienė-Šumkauskienė** (g. 1970 m. rugsėjo 1 d. Lazdijai) – Lietuvos pedagogė, Vilniaus miesto politinė ir visuomenės veikėja.

## Biografija
2004 m. baigė Vilniaus pedagoginį universitetą, specialybė – edukologija, socialinė pedagogika. Vilniaus „Laisvės“ gimnazijos socialinė pedagogė, nuo 2007 m. gimnazijos direktorė. 2016 m. gruodžio mėn. atleista iš pareigų „Laisvės“ gimnazijoje.

Liberalų ir centro sąjungos narė. Labdaros fondo VLF „Vaikai ir pasaulis“ direktorė. Liaudies kūrybos klubo „Atžalynas“ narė.

Vaikai Gedvilė-Marija, Žygimantas, Karolis, Dovydas.

## Šaltiniai
Hadriano siena

**Hadriano siena** – akmens ir žemių įtvirtinimų linija Didžiojoje Britanijoje. Pastatyta senovės romėnų, 122–125 m. e. Tęsėsi nuo Šiaurės iki Airijos jūros. Skirta gynybai nuo piktų genčių išpuolių iš šiaurės. Tai antra ir geriausiai išsilaikiusi iš trijų tokių sienų Didžiojoje Britanijoje. Hadriano siena buvo labiausiai įtvirtinta Romos imperijos pasienio atkarpa.

Žymi sienos dalis išliko iki šių dienų, palei ją galima keliauti pėsčiomis, parengtas maršrutas turistams. Siena yra UNESCO pasaulio paveldo objektas nuo 1987 m. Nuo 2005 m. siena kartu su Romos imperijos sienos atkarpomis Vokietijoje yra didesnio pasaulio paveldo objekto „Romos imperijos pasienis“ (*Frontiers of the Roman Empire*) dalis.
Kietis (reikšmės)

Žodis **kietis** reiškia:

* kietis – astrinių šeimos augalų gentis
* kietis – kietųjų medžiagų savybė priešinti mechaniniam poveikiui, matuojamas kietumas
* kietis – vandens savybė, neleidžianti putoti muilui, susijusi su tam tikrų druskų buvimu
* Kietis – lietuviška pavardė

## Susiję terminai
* *puskietis* – būdvardis, apibūdinantis kietos medžiagos konsistenciją (mažiau kietas už kietą, bet kietesnis už minkštą), pvz., *puskietis sūris*
Šovinizmas

**Šovinizmas** – teorija, kad tik didelės tautos ir didelės valstybės gali išlikti, įsitvirtinti pasaulyje. Jos turi užvaldyti kitas silpnesnes tautas (kitos rasės, kito tikėjimo). Tai kraštutinis nacionalizmas, reiškiamas aklu savo tautos aukštinimu ir panieka bei neapykanta kitoms tautoms.

Šovinizmo plėtra Europoje padarė netiesioginę įtaką JAV politikai. Apie 1830 m. iš priklausomybės Ispanijai ir Portugalijai išsivadavo visos Pietų Amerikos šalys (kovai vadovavo Simonas Bolivaras), būtent jų atžvilgiu JAV pradėjo įgyvendinti Monro doktriną: ,,Šiaurės ir Pietų Amerikoje JAV yra įtakingiausia valstybė. Dėl to ji turi teisę kištis į kitų šio regiono valstybių reikalus".

Naudojantis savo „svoriu“ JAV amerikiečių verslininkams padėjo įsigalėti stambiausiuose Pietų Amerikos šalių sektoriuose. Taip buvo sudaryta galimybė ir papildomoms pajamoms, ir galimybei, esant reikalui, politiškai paspausti regiono šalis (neokolonializmas – valstybių santykiai, kada viena šalis kitai šaliai daro įtaką per ekonomiką).

Ši praktika tarptautiniuose santykiuose išlikusi iki mūsų dienų.
Geldapės apskritis (Prūsija)

:: *Apie dabartinę apskritį Lenkijoje žr. [[Geldapės apskritis]]*.

**Geldapės apskritis** () – 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos administracinis teritorinis vienetas Mažojoje Lietuvoje. Sudaryta po Vienos kongreso per 1815–1818 m. vykdytą reformą. Centras – Geldapė.

## Istorija

Apskrities plotas 1818 m. buvo 1000 km², buvo 20 430 gyventojų. Joje buvo šie valsčiai:
* Dubininkų valsčius
* Gavaičių valsčius
* Geldapės valsčius
* Grabavos valsčius
* Gurnių valsčius
* Mielkiemio valsčius
* Didžiosios Romintos valsčius (iki 1868 m.)
* Tolminkiemio valsčius
* Žydkiemio valsčius

Iš pradžių apskrityje vyravo karaliaus domenų žemėvalda. Dvarininkų valdų daugiausia buvo Dubininkų, Gurnių ir Geldapės valsčiuose. Geldapės apskrities teritorijoje iki 1709–1711 m. didžiojo maro ir bado ir po jo sekusios didžiosios Prūsijos kolonizacijos beveik visi gyventojai buvo lietuviai, nuo XVI a. iš Mažosios Lietuvos vidurio kėlėsi ir lietuvininkai. Pietinėje dalyje daugiau gyveno mozūrai, nuo XVII a. kėlėsi lenkai, kurie ilgainiui apsigyveno ir šiaurinėje dalyje. Pamaldos bažnyčiose nuo XVI a. iki XIX a. pradžios lietuvių kalba ir lenkų mozūrų tarme visose parapijose vykdavo iki XIX a. pabaigos, o kai kuriose, pav., Dubininkų parapijoje trimis kalbomis iki pat 1915 m.

1939 m. Geldapės apskrities plotas buvo 993 km², joje gyveno 45 825 žmonės. Iš 216 kaimų pavadinimų 198 buvo lietuviškos kilmės, keli prūsiškos, tik 12 dvarų – vokiškos. 1945 m. apskrityje buvo Geldapės miestas, 156 savivaldybės ir du valstybiniai medžioklės rezervatai. Po Antrojo pasaulinio karo apskrities šiaurinę dalį pavesta administruoti TSRS, pietinė atiteko Lenkijai, nuo 1999 m. įeina į Varmės–Mozūrų vaivadiją.

## Gyventojai

Gyventojų surašymo duomenimis, įskaitant nuo 1885 m. dislokuoto Pirmojo armijos korpuso kariškius, Geldapės apskrityje gyveno:

**Gyventojai pagal tikėjimą**

## Lietuviai

Vokiečių oficialios statistikos duomenimis, 1825 m. Geldapės apskrityje su kariškiais buvo 24 910 gyventojų, iš jų lietuviškai kalbančių šeimynų narių – 3560 (14,3 %), 1852 m. atitinkamai 32 960 ir 315 žm. (1 %), 1900 m. 44 815 ir 455 žm. (1 %). Evangelikų bažnyčios duomenimis, lietuviškai kalbančių užrašyta kur kas daugiau. Rinkimų statistikos duomenimis 1890 m. apskrityje gyveno per 1000 lietuvių ir 2100 lenkų. Vokietijos imperijoje lietuvininkai, kaip ir mozūrai, ėmė sparčiai nutautėti nuo XIX a. pabaigos sustiprėjus germanizacijai.

## Landratai
* 1884–1890: Nikolaus von Werder
* 1903–1906: Friedrich von Berg
* 1906–1919: Philipp von Gehren
* 1932–1945: Karl von Buchka

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kraštiečių tinklalapis
* Geldapės apskritis GenWiki
Kietis (medžiaga)

**Kietis**, kitaip *kietumas* – kietos medžiagos savybė priešintis kito, už jį kietesnio, kūno įsmigimui, įspaudimui. Nuo šios savybės priklauso medžiagų tinkamumas apdirbti pjovimu (pjauti, tekinti, gręžti, frezuoti ir kt.).

Terminai *kietumas* ir *kietis* skiriasi savo vartosena. *Kietumas* reiškia tiesiog savybę priešintis kitų kūnų įsiskverbimui, įsmigimui. Tuo tarpu *kietis* yra kietumas, išmatuotas konkrečiais vienetais.

## Matavimo būdai

### Brinelio būdas
Metalų kietumas dažniausiai nustatomas Brinelio būdu. Metalo bandinys dedamas po presu ir į jį įspaudžiamas plieninis grūdintas rutuliukas. Jis bandinio paviršiuje palieka duobutę. Išmatavus duobutės skersmenį, lentelėje surandamas bandinio kietumo skaitmeninis dydis.

### Rokvelo būdas
Matuojant medžiagos kietį šiuo būdu, į medžiagos paviršių įspaudžiama deimantinė prizmė. Matuojamas įspaudimo gylis.

### Šoro būdas
Matuojant metalo kietį Šoro būdu naudojamas skleroskopas. Matavimas nesudėtingas: iš nustatyto aukščio paleidžiamas kristi kietas plieninis rutuliukas. Metalo kietumas nustatomas pagal nuo bandinio atšokusio rutuliuko pakilimo aukštį. Šis būdas geras tuo, kad nepažeidžia bandomo metalo paviršiaus. Šoro būdu galima nustatyti ir pagamintos detalės kietumą.

### Vikerso būdas
Vikerso metodu panaudojant mažą apkrovą, dažniausiai matuojami plonų sluoksnių, negiliai užgrūdintos, cementuotų ir azotinių paviršių kietumas. Į metalo paviršių spaudžiama keturšonė deimantinė piramidė.

### Moso skalė
Kietumui kaip medžiagos gebėjimui priešintis brėžimui matuoti naudojama Moso skalė.
Darkiemio apskritis

**Darkiemio apskritis** () nuo 1938 m. **Angerapės apskritis** (*Kreis Angerapp*), nuo 1939 m. *Landkreis Angerapp*) – 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos administracinis teritorinis vienetas Mažojoje Lietuvoje. Sudaryta po Vienos kongreso per 1815–1818 m. vykdytą reformą smulkinant Rytų Prūsijos apskritis, nuo Unguros apskrities šiaurinės dalies atskyrus dalį valsčių. Centras – Darkiemis.

## Istorija
Darkiemio apskrities teritorijoje rasta seniausių vakarų baltų žmonių būstų: Menturio durpyne (2 km į šiaurės vakarus nuo Darkiemio) iš mezolito, Žiedmario (Cedmaro gyvenvietė) – iš neolito laikotarpio.

Darkiemio apskritis apėmė Mažosios Lietuvos pietinę dalį Unguros vidupio baseine. Apskrities plotas 1819 m. buvo 782 km², buvo 9 parapijos.

Darkiemio apskrityje buvo šie valsčiai:
* Baletų valsčius
* Darkiemio valsčius
* Dombrovkos valsčius
* Gudvalių valsčius
* Jurgaičių valsčius
* Klišių valsčius
* Trempų valsčius
* Vilemsberkio valsčius
* Žabynų valsčius.

1874–1945 m. žemės ūkio bendruomenės, dvarai ir girininkijos buvo sujungtos į 33 valsčius. 1939 m. apskrities plotas buvo 759,5 km², gyveno 31 550 gyventojų. 1945 m. sausio 1 d. apskrityje buvo Darkiemio miestas, 162 savivaldybės, 2 valstybiniai ūkiai, 279 kaimai.

1945 m. diduma Darkiemio apskrities teritorijos atiteko TSRS, sudarytas Kaliningrado srities Oziorsko rajonas, pietinė dalis priskirta Lenkijai, nuo 1999 m. įeina į Varmės–Mozūrų vaivadiją

## Gyventojai
Palyginti su kitomis Mažosios Lietuvos apskritimis Darkiemio apskrityje buvo daug vokiečių bajorų dvarų. Darkiemio apskrities teritorijoje iki 1709–1711 m. didžiojo maro ir bado ir po jo sekusios didžiosios Prūsijos kolonizacijos beveik visi gyventojai buvo lietuvininkai. Per marą apie pusei gyventojų išmirus atkelta vokiečių kolonistų.

Gyventojų surašymo duomenimis, įskaitant 1885 m. dislokuoto Pirmojo armijos korpuso kariškius, Darkiemio apskrityje gyveno:

**Gyventojai pagal tikėjimą**

## Lietuviai
1736 m. po masinės kolonizacijos, lietuvininkai dar sudarė daugumą Gudvalių (67,7 %), Jurgaičių (65,6 %) ir kituose valsčiuose. Daugelyje Darkiemio apskrities evangelikų liuteronų bažnyčių pamaldos lietuvių kalba vykdavo iki XIX a. vidurio. Paskutinės Baletuose ir Darkiemyje leikytos 1890 m. Oficialios statistikos duomenimis, per 1825 m. gyventojų surašymą iš 23 850 Darkiemio apskrities gyventojų lietuvių kalbą gimtąja laikė apie 3000 žmonių (apie 12,5 %), 1910 m. iš 31 485 tik 22 (-0,1 %).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kraštiečių puslapiai
* Darkiemio apskritis GenWiki
Vandens kietis

**Vandens kietis**, *vandens kietumas* – vandens savybė, neleidžianti putoti muilui, susijusi su tam tikrų kalcio ir magnio druskų buvimu.

Terminai *kietumas* ir *kietis* skiriasi savo vartosena. *Kietumas* reiškia tiesiog vandens savybę. Tuo tarpu *kietis* yra kietumas, išmatuotas konkrečiais vienetais (kurie dažniausiai rodo vandenyje ištirpusių Ca ir Mg druskų kiekį):
* mmol/l (milimoliai litre)
* mg/l (miligramai litre, CaCO3 ekvivalentas)

## Kietumo lygiai
* minkštas – 0–20 mg/l
* gana minkštas: 20–40 mg/l
* kietokas: 40–60 mg/l
* gana kietas: 60–80 mg/l
* kietas: 80–120 mg/l
* labai kietas: >120 mg/l

**Kietas vanduo** – vanduo, kuris yra kietas, turi daug (80–120 mg/l) tokių druskų. **Minkštas vanduo** – kuris tokių druskų turi mažai ar neturi visai (<20 mg/l).

## Vandens kietumo rūšys
* *karbonatinis kietis* (*karbonãtinis kiẽtis*, kitaip dar *laikinasis kietis*; ) – kietis, kurį lemia Ca, Mg ir Fe rūgštieji karbonatai. Jis lengvai sumažinamas kaitinant taip kietą vandenį – kaitinami hidrokarbonatai skyla, ir iš tirpalo nusėda kalcio ir magnio karbonato dalelės.
* *nekarbonatinis kietis* (*nekarbonãtinis kiẽtis*, kitaip dar *nuolatinis kietis*; ) – kietis, kurį lemia vandenyje ištirpusios stiprių rūgščių Ca arba Mg druskos (sulfatai, chloridai, nitratai).
* *suminis vandens kietis* – karbonatinio ir nekarbonatinio kiečių suma.

## Kieto vandens įtaka
Kietas vanduo prausiantis džiovina odą, kietame vandenyje prastai putoja muilas. Virinant kietą vandenį ant puodų, arbatinukų, katilų sienelių nusėda karbonatinės nuosėdos. Tokios nuosėdos gali labai susiaurinti karšto vandens vamzdžius. Naudojant per minkštą vandenį didėja vamzdynų korozijos rizika, kadangi vanduo praranda buferines savybes, kurias jam suteikia hidrokarbonatai.

### Įtaka sveikatai
Geriamas vanduo gali būti tiek kietas, tiek minkštas, sveikatai tai neatsiliepia.
Pasaulio sveikatos organizacija teigia, kad „atrodo, nėra jokių įtikinamų duomenų, kad vandens kietumas sukeltų kenksmingų poveikių žmonių sveikatai“. JAV Nacionalinė tyrimų taryba nustatė, kad kietas vanduo gali būti vartojamas kaip kalcio ir magnio dietinis papildas.

Kai kurie tyrimai aptiko silpną neigiamą vandens kietumo ir sergamumo širdies ir kraujagyslių ligomis priklausomybę tarp vyrų.  
PSO, išnagrinėjusi tokius duomenis, nutarė, kad duomenys nepakankami, kad būtų galima nurodyti rekomenduojamą vandens kietumą. Kai kurie autoriai rekomenduoja, kiek mažiausiai ir daugiausiai gali būti kalcio (40-80 mg/l) ir magnio (20-30 mg/l) geriamajame vandenyje ir kad jo suminis kietumas (kalcio ir magnio koncentracijų suma) turi būti 2–4&nbsp;mmol/l.

Kai kurie tyrimai aptiko kieto vandens vartojimo buityje koreliaciją su dažnesne vaikų egzema.
2008 m. buvo atliktas paminkštinto vandens įtakos vaikų egzemai tyrimas (). Reikšmingų skirtumų tarp vaikų, kurių namuose buvo naudojami vandens minkštinimo įtaisai, ir vaikų, kurių namuose tokių įtaisų nebuvo aptikta.

## Šaltiniai
Rusijos Federacijos komunistų partija

**Rusijos Federacijos komunistų partija** () – Rusijos Federacijos politinė partija. Dažnai laikoma Sovietų Sąjungos Komunistų partijos tęsėja; marksizmo-leninizmo ideologijų šalininkė.

## Nuorodos

*www.CPRF.ru