open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Košė

**Košė** – Rytų Europos virtuvėje paplitęs patiekalas iš vandenyje (piene ar sultinyje) virtų kruopų, į kurį gali būti įdėta druskos, cukraus. Taip pat grūdama iš virtų bulvių. Košės gali būti skaninamos riebalais (sviestu, spirgais, grietine), saldžiais priedais (šviežiais ar džiovintais vaisiais, uogienėmis, medumi). Valgoma kaip atskiras patiekalas arba patiekiamas kaip garnyras.

Žodis kilęs iš slavų kalbų (, ) – šis kilęs iš slavų prokalbės **kāsi̯ā* ('košti'; giminiškas ). lietuvių kalboje seniau buvo paplitęs finougriškos kilmės žodis putra (plg. , ), kurį išstūmė slaviškos kilmės žodis.

Būdingas Rytų Europos šalių patiekalas. Košės labai paplitusios rusų virtuvėje, bet taip pat ir baltarusių, ukrainiečių, lenkų, lietuvių virtuvėse. Rusijoje košės žinomos ir kaip kareiviškas patiekalas, kadangi jos kelis šimtus metų yra įprastinis patiekalas armijoje, ypač lauko sąlygomis. Dėl to armijos virėjai dar vadinami „košviriais“ (). Tarp žydų košių valgymas buvo siejamas su skurdu, dėl to ilgainiui išeiviai iš Rytų Europos šalių JAV nustojo jas valgyti arba jas ruošdavo kaip šventinius patiekalus.

Lietuvoje košė valgoma su duona, rūgpieniu, kartais su lašiniais, sviestu, silke, Žemaitijoje – su mirkalu (papilu) iš spirgų, taukų ir kvietinių miltų. Anksčiau košes virdavo molinėse puodynėse krosnyse, dabar – puoduose ant viryklių ar specialiuose induose mikrobangėse krosnelėse.

## Rūšys

Rytų Europoje paplitusių košių rūšys:
* grikių košė – didžiausias Rytų Europos košių tradicijos išskirtinumas. Dėl to anglų kalboje žodis *kasha* neretai naudojamas įvardinti tik šitą košės rūšį;
* kvietinė košė – verdama dažniausiai iš skaldytų kviečių kruopų;
* perlinė košė – verdama iš neskaldytų miežių kruopų;
* miežinė košė – verdama iš skaldytų miežių kruopų;
* avižinė košė – verdama dažniausiai iš avižinių dribsnių;
* žirnių košė – verdama iš žirnių;
* manų košė – verdama iš rupiai maltų kviečių krupų. Tradicija atkeliavusi iš Artimųjų Rytų šalių, dažniausiai tiekiama saldi;
* ryžių košė – dažniausiai verdama su pienu, saldi. Tradicija atkeliavusi iš rytų per pietų Europą;
ir kt.

## Šaltiniai
Softbolas

**Softbolas** – komandinis sportas, beisbolo perdirbinys, kurį Išrado George Hancock Čikagoje. Žaidimo tikslas kuo daugiau savo komandos žaidėjų padėti apibėgti kvadratą numušus kuoka kamuoliuką ir apibėgti aikštę taip pelnant taškus. Šis sportas labiausiai išpopuliarėja JAV ir Rytų Azijoje.

Nuo 1996 m. iki 2008 m. buvo olimpinė sporto šaka. Olimpinėse žaidynėse labiausiai dominavo JAV, Japonijos, Australijos ir Kinijos moterų ekipos.

Lietuvoje softbolo plėtra rūpinasi Lietuvos softbolo federacija.

## Šaltiniai
Greitasis maistas

**Greitasis maistas** – netrukus po užsakymo patiekiami valgiai, tokie kaip sumuštiniai, picos, mėsainiai, kebabai, gruzdintos bulvytės, vištienos sparneliai, tako, dešrainiai, kibinai, čeburekai. Daugelis greitojo maisto restoranų siūlo lėčiau gaminamo maisto, pvz., salotas.

Tiekiami viešojo maitinimo įstaigose, pvz., kioskuose, užkandinėse. Dažniausiai būna pigesnis meniu nei restoranuose, kuriuose klientai aptarnaujami prie stalų, gali būti pasirinkimas tik maistą išsinešti. Įprastai juose nepaliekami arbatpinigiai, naudojami vienkartiniai indai. Didžiuosiuose restoranų tinkluose paprastai patiekalai užsakomi savitarnos kasose ar per mobiliąją programėlę. Taip pat būna galimybė pasiimti maistą neišlipant iš automobilio.
 
Greitasis mastas kritikuojamas dėl menkavertės maistinės vertės, pramoniniu būdu apdorotų maisto produktų. Jame gausu kalorijų ir transriebalų, kurie susidaro pakartotinai kaitinant gruzdintiems patiekalams kepti skirtą augalinį aliejų.

## Istorija

Greitojo maisto atsiradimas siejamas su senovės kultūrų miestų prekyvietėmis Senovės Romoje, Pietryčių Azijoje, Vakarų Afrikoje ir Artimuosiuose Rytuose. JAV išpopuliarėjo po II pasaulinio karo, o su didžiųjų greito maisto restoranų tinklų plėtra ir kitose šalyse.

## Galerija

Hamburger (12164386105).jpg|Mėsainis
French Fries (8556689169).jpg|Gruzdintos bulvytės
Eataly Las Vegas - Feb 2019 - Sarah Stierch 12.jpg|Pica
Hotdog - Evan Swigart.jpg|Dešrainis
Pastrami grinder (2012).jpg|Sumuštinis „laivelis“


## Šaltiniai
Antanas Montvydas

**Antanas Montvydas** (1886 m. liepos 21 d. Papilės valsčius, Šiaulių apskrityje – 1966 m. rugsėjo 28 d. Čikagoje, Ilinojuje, JAV) – Lietuvos gydytojas, rašytojas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas.

## Biografija
Mokydamasis Liepojos gimnazijoje dalyvavo slaptoje lietuvių moksleivių veikloje, priklausė socialdemokratų rateliui. Bendradarbiavo laikraščiuose „Vilniaus žinios“, „Lietuvių laikraštis“, „Žarija“. Vėliau mokėsi gimnazijoje Sankt Peterburge. Už laikraštyje „Novaja žizn“ išspausdintą straipsnį, raginantį nuversti caro valdžią, suimtas ir įkalintas. Už užstatą išleistas, pasikeitė pavardę į Antonovo ir 1908 m. atvyko į JAV. 1919 m. baigė Lojolos universitetą (Čikaga).

JAV lietuvių kolonijose sakė revoliucines kalbas. Redagavo laikraščius „Pirmyn“ (1909 m.), „Keleivis“ (1910–1912 m.), „Pažanga“, „Laisvė“ (pirmasis redaktorius), „Vaidila“, „Naujienos“. 1914 m. Čikagoje leido laisvamanių mokslo žurnalą „Galvočius“.  1919–1920 m. ir 1946 m. Amerikos lietuvių darbininkų draugijos pirmininkas. Susivienijimo lietuvių Amerikoje veikėjas, 1930 m. švietimo komisijos narys, 1942–1952 m. įstatų komisijos narys; suorganizavo Čikagoje 6-tą kuopą, jos pirmininkas. Čikagos lietuvių draugijos veikėjas, pirmininkas ir daktaras-kvotėjas. 1921 m. redagavo žurnalą „Gydytojas“. 1922 m. įkūrė „Vaidilų broliją“ kovai su komunistais. Vienas Amerikos lietuvių tarybos organizatorių, veikėjas. 1957–1961 m. pirmasis Amerikos lietuvių gydytojų sąjungos pirmininkas. Pasirašinėjo slapyvardžiais: A. Barsius, A. Paukštis, Antanovas.

## Bibliografija
* Padaužų filosofija, 1908 m.
* Bomba, komedija, 1908 m. 2 leid. 1912 m.
* Beždžionių prezidentas, 1909 m.
* Mūsų padėjimas, 1909 m.
* Paparčio žiedas, 1909 m.
* Panelė švenčiausia Sasnavoje, 1912 m.
* Per skylę, 1912 m.
* Išvertė ir išleido A. Fedoro knygą *Moteris prieš teisybės ir logikos teismą*, 1908 m.

## Šaltiniai
Jonas Petrošius

**Jonas Petrošius** (1921 m. gruodžio 19 d. Reistruose, Žvingių parap., Šilalės valsčiuje – 2009 m. rugsėjo 8 d. Paryžiuje, Prancūzijoje) – Romos katalikų kunigas, prelatas (nuo 1987 m.), žurnalistas.

## Biografija
Jonas Petrošius mokėsi Gorainių pradinėje mokykloje ir Švėkšnos bei Tauragės gimnazijose, pastarąją baigęs vienerius metus mokytojavo Pajūralio pradžios mokykloje. 1942 m. įstojo į Telšių kunigų seminariją, kurioje baigęs du kursus ir pradėjęs 3-jį 1944 metų spalio mėnesio gale artinantis frontui ir antrajai sovietinei okupacijai, kartu su kitais kunigais ir klierikais pasitraukė į Vokietiją.

Studijavo Eichštėto, Tiubingeno ir Strasbūro kunigų seminarijose. Į pastarąją jis buvo priimtas 1948 metais, joje baigęs studijas ir kunigiškąją formaciją, Strasbūro vyskupo Weberio 1951 m. gegužės 16 d. buvo įšventintas kunigu ir paskirtas Mulhauso apylinkės prieglaudos kapelionu. 1955 m. lapkričio 8 d. Paryžiaus arkivyskupas kardinolas Keltin pakvietė į Paryžių ir buvo paskirtas lietuvių katalikų Prancūzijoje ir Belgijoje misijos vadovu. Šias pareigas vykdė iki savo išėjimo į pensiją 2002 metais.

1955 m. atvykęs į Prancūziją J. Petrošius tapo Prancūzijos lietuvių bendruomenės pirmininku. Jis aktyviai plėtojo šios organizacijos veiklą, nuo 1966 m. du dešimtmečius redagavo biuletenį „Prancūzijos lietuvių žinios“".

1958 metais minint šv. Kazimiero 500 metų gimimo sukaktį kun. J. Petrošius garsiajame Paryžiaus Katalikų institute () suorganizavo Lietuvos šventojo minėjimą, kurį globos Paryžiaus arkivyskupas kardinolas P. Feltin, pirmininkavo buvęs Prancūzijos ministras Robertas Šumanas (R. Schuman). Paskaitą skaitė vysk. J. Rupp. Ta proga 1958 m. kovo 16 d. katalikų žurnalas „La Croix“ išspausdino pokalbį su kun. J. Petrošiumi apie šv. Kazimierą, kuris iki mūsų dienų prancūzų katalikams lieka svarbiausiu žinių šaltiniu apie šį mūsų šventąjį.

1987 m. sausio 5 d. Lietuvos krikšto 600 metų jubiliejaus metais popiežius Jonas Paulius II kun. Jonui Petrošiui suteikė popiežiaus garbės prelato vardą.

Kunigas Jonas Petrošius mirė rugsėjo 8 d. Paryžiuje. Jo palaikai buvo pargabenti į Lietuvą ir pašarvoti Žvingių bažnyčioje. Prelatas palaidotas 2009 m. rugsėjo 17 d. Bikavėnų kaimo kapinėse šalia savo tėvų.

## Įvertinimas
* Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Karininko kryžius (1995 m.)
* Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro kryžius (2001 m.)

## Atminimo įamžinimas
* 2017 m. lapkričio 19 d. Paryžiaus Šv. Augustino bažnyčioje atidengta memorialinė lenta (skulptorius Gediminas Šibonis.

## Šaltiniai

* Jonas Petrošius // Visuotinė lietuvių encikopedija
Jonas Montvila

**Jonas Montvila** (1873 m. Ringovėlė, Marijampolės apskritis – 1910 m. lapkričio 19 d. Čikaga) – JAV lietuvių spaudos darbuotojas, vertėjas.

## Biografija
Mokėsi Marijampolės gimnazijoje. 1894 m. išvyko į JAV. 1897 m. redagavo laikraštį „Garsas Amerikos lietuvių“, 1897–1898 m. – jo priedą „Pasaulė“, 1899–1900 m. su V. S. Stagaru–Šlekiu – savaitraštį „Viltis“. Su Vytautu Montvila ir V. Varnagiriu 1899 m. Glazge leido pirmąjį Škotijos lietuvių savaitraštį „Vaidelytė“. 1900–1901 m. Čikagoje redagavo savaitraštį „Katalikas“, 1901–1902 m. Brukline – laikraštį „Žvaigždutė“. Išvertė F. Bernatovičiaus, M. Rodzevičuvnos, Henriko Sienkievičiaus, Levo Tolstojaus ir kitų rašytojų kūrinių.

## Šaltiniai
Vincentas Montvila

**Vincentas Montvila** (1846 m. – 1903 m.) – Lietuvos pomologas selekcininkas.

## Biografija
Kilęs iš bajorų dvarininkų Montvilų giminės. Baigė Peterburgo technologijos institutą. 1876 m. savo ūkyje Vaivadiškiuose (Ukmergės apskritis) įveisė didelį vaismedžių medelyną. Jame augino vietos sąlygoms tinkamus vaismedžius, 1880 m. Blinstrubiškių dvare (Raseinių apskritis) surado naują obelų veislę, kuri vėliau pavadinta „Montviliniu“ . Dažnai būdavo Vilniaus, Minsko, Vinycios, Varšuvos, Peterburgo sodininkystės parodų ekspertu, 1898–1903 m. vadovavo Rusijos sodininkystės draugijos Vilniaus skyriui ir jo pomologijos komisijai, kuri parengė ir 1899 m. paskelbė pirmąjį Lietuvoje augintinų vaismedžių sortimentą. Padėjo A. Hrebnickiui parengti veikalą „Vaisių atlasas“ (1903–1906 m.).

## Šaltiniai
Beicavimas

**Beicavimas** – tai sėklų, sodinukų dezinfekavimas prieš sėją ar sodinimą. Padeda sunaikinti grybinių, bakterinių, virusinių ligų pradus ir apsaugoti jaunus augalus nuo ligų. Būna cheminis bei terminis beicavimai.

## Cheminis beicavimas

Cheminis beicavimas, sėklose ar gumbuose esančių ligų pradų naikinimas chemikalais – beicais. Yra trys rūšys:
* sausasis cheminis beicavimas – sėklos apveliamos smulkiai sumaltais beico milteliais. Paprastai jie blogai prikimba prie sėklos ar gumbo, teršia aplinką.
* šlapiasis cheminis beicavimas – sėklos ar svogūnai pamirkomi skystame beice. Šis būdas beveik nevartojamas.
* drėgnasis cheminis beicavimas – sėklos apipurškiamos beico suspencija – mechaninių beico ir vandens mišiniu. Tai plačiausiai vartojamas būdas.

## Terminis beicavimas

Terminis beicavimas (*sin.* šiluminis beicavimas) mirkymas karštame (iki 50 °C) vandenyje arba apdorojimas karštu oru. Nuo to sunyksta gilesniuose sėklų, gumbų sluoksniuose esantys ligų pradai. Beicuojama spec. mašinomis, aparatais įrenginiais. Beicuojant laikomasi tokių darbo apsaugos taisyklių kaip ir dirbant su pesticidais.
Vytautas Montvila (1902)

**Vytautas Montvila** (1902 m. vasario 4 d. Čikaga – 1941 m. liepos 19 d. Kaunas) – Lietuvos poetas, vertėjas.

## Biografija

1906 m. su motina apsigyveno Marijampolėje, kai ji su šeima grįžo iš JAV. Senelis, norėdamas padėti be vyro gyvenančiai Montvilienei, nupirko kaime klėtį ir gyvenamąjį namą, kuriuos pastatė dabartinėje vietoje, tuometiniame Marijampolės priemiestyje Degučiuose.

1922–1924 m. mokėsi Marijampolės, 1925–1926 m. – Kėdainių mokytojų seminarijoje.

Įstojo į seminarijoje veikusią „Bešalio lavinimosi kuopą“. Tai nebuvo nei socialistinė, nei apskritai kairioji organizacija: jos nariai susirinkimuose diskutuodavo mokslo, kultūros, ateizmo, pasaulėžiūros klausimais. Vis dėlto „bešaliai“ domėjosi ir komunistinėmis idėjomis, skaitė ir aptarinėjo marksizmo veikalus, tarp jų – ir garsųjį „Komunistų partijos manifestą“, o kai kurie kuopelės nariai netgi turėjo kontaktų su komunistiniu pogrindžiu.

Trumpai studijavo Lietuvos universiteto Humanitarinių mokslų fakultete.

Bandė telkti kairiuosius literatus, 1929 m. parengė almanachą „Raketa“. Už revoliucinę veiklą 1929–1931 m. kalintas, 1935–1936 m. gyveno tremtyje Marijampolėje. Bendradarbiavo vienkartiniame leidinyje „Mūsų skardas“, žurnaluose „Aušrinė“, „Mūsų jaunimas“, „Kultūra“, almanachuose „Darbas“, „Prošvaistė“. Vertėsi atsitiktiniais darbais.

1940–1941 m. atsidėjo literatūrai, skaitė eilėraščius mitinguose. Prasidėjus TSRS–Vokietijos karui nesislapstė, įskųstas gestapui. Nacių sušaudytas Kauno VII forte.

## Kūryba
Eilėraščius pradėjo spausdinti 1923 m. Socialinius ir revoliucinius motyvus poezijoje derino su ekspresyviu avangardistinės poezijos stiliumi. Eilėraščių rinkinyje „Naktys be nakvynės“ – kovinga lyrika, skelbianti socializmo idealus, siekianti meną paversti pasaulio pertvarkymo priemone. Būdingos publicistinės ir oratorinės tendencijos, patosas, tiesus ir principingas žodis. 1940 m. eilėraščiuose sveikino tarybinės okupacinės valdžios vykdomas pertvarkas, šlovino komunistus, smerkė praeitį, skelbė pasaulinę revoliuciją. Veikiamas V. Majakovskio kūrė aktualią oratorinę poeziją. Tapo vienu tarybinės lietuvių poezijos pradininkų. Parašė apsakymų, romanų fragmentų.

Išvertė M. Gorkio romaną „Motina“ (2 t. 1934–1935 m.), apysaką „Buvusieji žmonės“ (1937 m.), E. Zola romaną „Žlugimas“ (pavadinimu „Sąmyšis“ 1936 m.), K. Hamsuno, V. Majakovskio, P. Lebreno kūrinių. Jo kūriniai versti į rusų kalbą. Tarybinio laikotarpio memuaristikoje, kritikoje, poezijoje tragiška jo baigtis gretinta su frankistų sušaudyto ispanų poeto F. Garsijos Lorkos likimu.

## Bibliografija
* Naktys be nakvynės, 1933 m.
* Į plačią žemę, 1940 m.
* Eilėraščio šūvis, 1975 m. Vaga, iliustravo R. Gibavičius
* Raštai, 2 t. Vilnius, 1982 m.

## Literatūra
* Atsiminimai apie Vytautą Montvilą, Vilnius, 1966 m.
* Justinas Kačiulis. Vytautas Montvila, Vilnius, 1977 m.
* Vytautas Montvila literatūros moksle ir kritikoje, Vilnius, 1982 m.
* Laimonas Inis. Paukštis be pastogės: Vytauto Montvilos gyvenimas, Vilnius, 1989 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Raketa. Vytautas Montvila. Laisvei
Andrius (filmas)

**Andrius** – 1980 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas meninis filmas vaikams. Lyrinė apysaka. Filmo trukmė – 63 min.

## Siužetas

Dešimties metų Andrius - ne toks kaip visi vaikai. Tyros ir patiklios širdies berniukas dažnai randa prieglobstį svajonių pasaulyje, kur nežinomos žemės, kur auksinės Prahos laikrodininkas, pasipuošęs poros šimtmečių senumo rūbais, kviečia vaikus pasivaišinti kava iš puošnaus servizo, o senukas Rukšėnas, skraidantis savo paties sukonstruotu sklandytuvu, kviečia vaikus į fantastinį miestą ieškoti ypatingos peteliškės, stingančios jo kolekcijai. Po paslaptingų žodžių „bitė-ritė-baltaragė“ Andrius, muzikos mokyklos mokinys, iškart pakliūdavo į svajonių pasaulį, kuriame nebuvo jokių problemų. Į Vilnių gastrolių atvažiuoja Prahos vaikų choras, Andriaus viešnia tampa mergaitė Jana. Vaikai susidraugauja. Vaikai kalba skirtingomis kalbomis, tačiau puikiausiai supranta vienas kitą. Andrius padovanoja Janai stebuklingus žodžius. Janai išvykus, Andriui lieka tik svajingas jos prisiminimas, ilgesys, išsiliejantis fleitos melodija...  

## Kūrybinė grupė
* Scenarijaus autorė – Violeta Palčinskaitė
* Režisierius statytojas – Algirdas Araminas
* Operatorius statytojas – Jonas Marcinkevičius
* Kompozitorius – Bronius Kutavičius
* Antrasis režisierius – Andrius Šiuša
* Garso operatorius – Juozas Tuita
* Montažo režisierius – R. Taraškevič
* Dailininkas statytojas – Algirdas Ničius
* Kostiumų dailininkė – Zita Gustienė.

## Vaidina
* Edvinas Menčikovas – *Andrius*
* Inga Brunzaitė – *Jana*
* Donatas Banionis – *Rauplėnas*
* Indraja Andrašiūnaitė – *Gabė*
* Irena Leonavičiūtė – *mokytoja*
* Gediminas Karka – *Janos senelis, Prahos laikrodininkas*
* Laima Štrimaitytė – *Andriaus mama*
* Andrius Šiuša – *muzikos mokytojas*
* Raimonda Buividavičiūtė – *čekų grupės vadovė*
* D. Bieliauskas, V. Bieliauskas – *Iržis ir Marekas*
* Augustas Šavelis – *akiniuotis*
* taip pat Lukas Žilys, A. Gudaitis, L. Paulauskas, D. Rupšys, D. Stulgytė, Giedrius Butvilas, Simonas Tarvydas ir kiti.

## Festivaliai, apdovanojimai
* 1981 m. – XIV sąjunginio kino festivalio Vilniuje antroji premija vaikų ir jaunimo filmų kategorijoje
* 1982 m. – Avelino vaikų ir jaunimo filmų festivalio prizas.

## Nuorodos
* Filmo aprašymas
Vytautas Montvila (1935)

**Vytautas Montvila** (1935 m. birželio 1 d. Kaunas – 2003 m. liepos 13 d. Vilnius) – Lietuvos kompozitorius, fagotininkas.

## Biografija
Baigė Lietuvos konservatorijos 1959 m. Kazimiero Paulausko fagoto, 1964 m. – J. Juzeliūno kompozicijos klasę.

1953–1954 m. Kauno muzikinio teatro orkestro, 1954–1958 m. Lietuvos operos ir baleto teatro orkestro fagotininkas. 1959–1961 m. Lietuvos radijo ir televizijos komiteto muzikos redaktorius, 1961–1975 m. garso režisierius. 1975–1999 m. Lietuvos kompozitorių sąjungos Įrašų studijos garso režisierius.

Koncertavo kaip solistas ir su ansambliais, orkestrais.

## Kūryba
Sukūrė daugiau kaip 300 kūrinių. Kūryba lyriška, kupina programinių lietuvių dailės ir architektūros, poezijos, gamtos ir visatos įvaizdžių. Joje vartojama ir įvairi XX a. kompozicinė technika, ir lietuvių liaudies muzikos archetipai, daugiausia sutartinės ir dzūkų melosas. Iš motinos M. Kasiulytės–Montvilienės (Perloja) išmoko daug dzūkų dainų, jų užrašė, harmonizavo, išplėtojo. Susirašinėjo su V. Bacevičiumi, kitais kompozitoriais, plėtojo jų kosminės muzikos idėjas. Parašė dramos spektaklių, kino muzikos.

## Kūriniai
* Mikalojus Konstantinas Čiurlionis, kantata, M. K. Čiurlionio žodžiai, 1975 m.
* Lietuviška kantata, liaudies žodžiai, 1980 m.
* Vizijos, kantata, liaudies žodžiai, 1986 m.
* Atgimimo simfonija, 1988 m.
* Dramatinė poema, simfoninė poema, 1964 m.
* Gotiškoji poema, simfoninė poema, 1970 m.
* Chorai, simfoninė poema, 1971 m.
* Šventinė poema, simfoninė poema, 1972 m.
* Koncertas fagotui, 1963 m.
* Koncertas fortepijonui, 1982 m.
* Koncertas dviem fortepijonams, 1986 m.
* Pastoralė obojui ir styginių orkestrui, 1974 m.
* Pavasaris fortepijonui, poema fleitai ir styginių orkestrui, 1975 m.
* Pagerbimas, styginių orkestrui, 1975 m.
* Adagio (Grave) Juliui Juzeliūnui, styginių orkestrui, 2001 m.
* styginių kvartetas, 1967 m.
* Du pučiamųjų kvintetai, 1975 m., Ženklai 2000 m.
* Sonata smuikui ir fortepijonui, 1962 m.
* Bokštų sonata, fortepijonui, 1979 m.
* Aušros sonata, 1984 m.
* Jūros sonata, 1986 m.
* Laisvės sonata, 1994 m.
* Ženklų sonata, 2002 m.
* Sonata vargonams, 1983 m.
* Aukuro sonata, kanklių trio, 1984 m.
* Paukščių giesmės, trio fleitai, obojui ir klarnetui, 1985 m.
* Bičiulystė, vokalinė poema, S. Nėries žodžiai, 1966 m.
* Dainavos triptikas, vokalinis ciklas, 1966 m.
* Rugiapjūtės dainos, vokalinis ciklas, 1967 m.
* Žemaičių dainos, vokalinis ciklas, 1967 m.
* Trys raliavimai, vokalinis ciklas, 1969 m.
* Lietuvių dainos, vokalinis ciklas, 1984 m.
* Trikampiai fleitai ir fortepijonui, 1968 m.
* Trys raliavimai fleitai, 1969 m.
* Valtornų chorai 4 valtornams, 1970 m.
* Trys pastoralės obojui ir fortepijonui, 1979 m.
* Kosmoso baladė, Skambesiai, Varpai, Šeši miražai, Šviesa fortepijonui, 1966–2001 m.
* Sodauto, choras, 1969 m.
* Kalnas, choras, 1984 m.
* Sutartinės, 2003 m.

## Įvertinimas
* 1957 m. TSRS fagotininkų konkurso Maskvoje laureatas.

## Šaltiniai
Anna Maria Jopek

**Anna Maria Jopek** (g. 1970 m. gruodžio 14 d. Varšuva) – Lenkijos pop, jazz, folk muzikos atlikėja.

## Diskografija
### Albumai
* *Ale jestem* (1997)
* *Szeptem* (1998)
* *Jasnosłyszenie* (1999)
* *Dzisiaj z Betleyem* (1999)
* *Bosa* (2000)
* *Barefoot* (2002)
* *Nienasycenie* (2002)
* *Upojenie* (+ Pat Metheny) (2002)
* *Farat* (live) (2003)
* *Secret* (2005)
* *Niebo* (2005)
* *ID* (2007)
* *BMW Jazz Club Volume 1: Jo & Co* (live) (2008)
* *Haiku* (2011)
* *Sobremesa* (2011)
* *Polanna* (2011)
* *Minione* (2017)
* *Czas kobiety* (2017)
* *Ulotne* (2018)

### Singlai
* *Chwilozofia 32-bitowa* (1996)
* *Ale jestem* (1997)
* *Joszko Broda* (1997)
* *Nie przychodzisz mi do głowy* (1997)
* *Cud niepamięci* (1998)
* *Przed rozstaniem* (1998)
* *Ja wysiadam* (1999)
* *Księżyc jest niemym posłańcem* (1999)
* *Na całej połaci śnieg* (+ Jeremi Przybora, 1999)
* *Nadzieja nam się stanie* (1999)
* *Smutny bóg* (2000)
* *Ślady po Tobie* (2000)
* *Szepty i łzy* (2000)
* *Jeżeli chcesz* (2000)
* *Henry Lee / Tam, gdzie rosną dzikie róże* (+ Maciej Maleńczuk, 2001)
* *Upojenie* (2001)
* *Na dłoni* (2002)
* *O co tyle milczenia* (2002)
* *I pozostanie tajemnicą* (2002)
* *Małe dzieci po to są* (2003)
* *Tam, gdzie nie sięga wzrok* (2003)
* *Mania Mienia* (2003)
* * Możliwe* (2004)
* *Gdy mówią mi* (2005)
* *Niebo* (2006)
* *A gdybyśmy nigdy się nie spotkali* (2006)
* *Teraz i tu* (2007)
* *Zrób, co możesz* (2007)
* *Skłamałabym* (2007)
* *Cisza na skronie, na powieki słońce* (2008)
* *Możliwe* (2009)
* *Sypka Warszawa* (2009)

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 

|-
Zbigniew Ćwiąkalski

**Zbigniew Ćwiąkalski** (g. 1950 m. kovo 9 d. Łańcute) – lenkų teisininkas, advokatas, nuo 2007 m. iki 2009 m. Lenkijos teisingumo ministras ir generalinis prokuroras.

## Biografija
1972 m. baigė Jogailos universiteto Teisės fakultetą. 1979 m. teisės mokslų daktaras. 1991 m. teisės mokslų habilituotas daktaras.

Nuo 1972 m. Jogailos universiteto Teisės fakulteto dėstytojas, 2002–2007 m. šio universiteto profesorius, taip pat Rzeszowo universiteto ir Rzeszowo Aukštosios administravimo ir vadybos mokyklos dėstytojas. Baudžiamosios teisės specialistas.

Nuo 1995 m. advokatas.

1972–1981 m. buvo Lenkijos vieningosios darbininkų partijos narys. Nuo 1981 m. Solidarumo narys.

1989–1991 m. Pilietinio parlamentinio klubo Seimo narių, 1991–1996 m. Nacionalinio švietimo ministrų, o nuo 1992 m. iki 1993 m. ministrės pirmininkės Hannos Suchockos patarėjas. Buvo Seimo komisijų ekspertas ir Pilietinės platformos programų tarybos narys.

Nuo 2007 m. lapkričio 16 d. iki 2009 m. sausio 20 d. Lenkijos teisingumo ministras ir generalinis prokuroras.

## Nuorodos
* Biografija (lenkų k.).
Aav

**Aav** − pavardė.

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Evald Aav (1900–1939) – Estijos kompozitorius, choro dirigentas;
Abdalchakas

**Abdalchakas** − pavardė.

Šią pavardę turi šie garsesni asmenys:
* Abu Jahija Bakras ibn Abdalchakas (g. 1258 m.), Marinidų dinastijos vadas;
* Mahometas I ibn Abdalchakas (g. 1244 m.), Marinidų dinastijos vadas;
* Usmanas I ibn Abdalchakas (g. 1240 m.), Marinidų dinastijos vadas;

**Abdalchakas** – vardas.

Šį vardą turi šie garsesni asmenys:
* Abdalchakas II Abu Mahometas (1419–1465), nuo 1420 m. Marinidų dinastijos Maroko sultonas;
Elżbieta Bieńkowska

**Elżbieta Ewa Bieńkowska** (g. 1964 m. vasario 4 d. Katovicuose) – lenkų ekonomistė, politikė, buvusi Lenkijos vicepremjerė ir regioninės plėtros ministrė (2007-2014 m.).

Nuo 2014 m. lapkričio 1 d. – EK narė, atsakinga už vidaus rinką, pramonę, verslumą ir MVĮ.

## Biografija
1989 m. baigė Jogailos universiteto Orientalistikos fakultetą, 1996 m. Lenkijos Nacionalinę viešojo administravimo mokyklą, o 1998 m. Varšuvos Aukštosios ekonomikos mokyklos podiplomines studijas. Moka persų kalbą.

1996–1998 m. Katovicų vaivadijos valdybos Ūkio departamento inspektorė, 1999 m. Katovicų vaivados Vaivadijos plėtros strategijos įgaliotinė, 1999–2007 m. Silezijos vaivadijos maršalkos valdybos Regioninės plėtros skyriaus direktorė.

2007 m. lapkričio 16 d. paskirta Lenkijos regioninės plėtros ministre, nuo 2013 m. lapkričio mėn. - kartu buvo ir vicepremjerė. 

Nuo 2014 m. lapkričio 1 d. – Jean-Claude Junckerio vadovaujamos Europos Komisijos narė, atsakinga už vidaus rinką, pramonę, verslumą ir MVĮ.

## Nuorodos
* http://www.mrr.gov.pl/ministerstwo/ministrowie/ministrowie/Strony/E_Bienkowska_CV.aspx .

|-

|-
Abromaitis

;Abromaitis
* Algirdas Abromaitis – inžinierius konstruktorius, spaudos darbuotojas, politikas
* Petras Abromaitis – kunigas, spaudos darbuotojas

;Abromaitytė
* Rita Vilienė-Abromaitytė (g. 1948 m.), pedagogė ir chorvedė;
* Zita Abromaitytė (g. 1942 m.), choro dirigentė ir muzikos mokytoja;

Pavardė kilusi iš biblinio vardo *Abrõmas, Abraõmas*.

## Šaltiniai
Abrūtytė

**Abrūtytė** – lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).

Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Abrūtienė (ištekėjusi moteris).

Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Abrūtis.

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Audronė Meškauskienė-Abrūtytė (g. 1965) – muzikos mokytoja ir chorvedė;
Acukas

**Acukas** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Acukienė (ištekėjusi moteris) ir Acukaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Jonas Asevičius-Acukas (1885–1976) – Lietuvos kariuomenės pulkininkas, docentas;
Adamaitis

**Adamaitis** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Adamaitienė (ištekėjusi moteris) ir Adamaitytė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Stanislav Adamaitis (g. 1955) – Lietuvos ir Vilniaus rajono politinis bei visuomenės veikėjas;
Adamkevičius

;Adamkevičius
* Edvardas Adamkavičius (1888–1957 m.) – karinis veikėjas, divizijos generolas.
* Valdas Adamkevičius (Adamkus) – Lietuvos prezidentas;
* Valentinas Adamkevičius (1925–1976) – dainininkas (tenoras), muzikos pedagogas;

;Adamkevičienė
* Danguolė Juodikaitytė-Adamkevičienė (1942–2020), dainininkė (sopranas);
* Julija Adamkevičienė-Bertašiūtė (*Adamkevičienė*, 1926–2012), televizijos režisierė, aktorė.

Pavardė populiariausia Dotnuvos–Kėdainių apylinkėse. Kilusi iš  – iš krikšto vardo *Adam* (*Adomas*).

## Šaltiniai
Adams

**Adams** − pavardė.

Šią pavardę turi šie garsesni asmenys:
* Bryan Adams (g. 1959 m.) – Kanados roko dainininkas ir muzikos autorius, fotografas. Pirmą kartą buvo nominuotas 28-ojoje „Grammy“ apdovanojimų ceremonijoje už „Reckless“ ir „It’s Only Love“ bei pelnė „Grammy“, o 1992 metais laimėjo „Geriausios dainos kino filmui, televizijai ar kitai vaizduojamajai žiniasklaidai“ kategorijoje. Jis pelnė daugybę Junos, MTV, ASCAP, Amerikos muzikos ir Ivor Novello apdovanojimų;
* Edis Adamsas (*Adams*, 1933 m.–2004 m.) – JAV fotografas, pasižymėjęs politikų ir žvaigždžių portretais, fotožurnalistu dirbęs trylikoje karų, už Vietnamo karo metu padarytą fotografiją apdovanotas Pulicerio premija;
* Džeinė Adams (1860 m.–1935 m.) – sociologė, socialinė darbuotoja, JAV socialreformizmo teoretikė;
* John Adams (1735 m.–1826 m.) – svarbus Amerikos revoliucijos veikėjas, pirmasis viceprezidentas (1789–1797) ir antrasis Jungtinių Valstijų prezidentas (1797–1801). Teisininkas;
* Džonas Kvinsis Adamsas (*Adams*, 1767 m.–1848 m.) – JAV prezidentas 1825–1829 m. Jo tėvas John Adams taip pat buvo JAV prezidentu;
* Michael Adams (g. 1963 m.) – JAV krepšinio treneris;
Abrutis

;Abrutis
* Adulfas Abrutis (g. 1951) – chemikas;

;Abrutytė
* Neringa Abrutytė (g. 1972) – poetė ir vertėja;

Pavardė kildinama iš vardo *Abrys* (<*Abromas, Abraomas*).

## Šaltiniai
Pudingas

**Pudingas** () – paprastai desertų rūšis, bet reiškia ir kai kuriuos baigiamuosius aštresnio skonio užkandžius ().

D. Britanijoje ir kai kuriuose Tautų Sandraugos šalyse *pudingais* vadina maistingus homogeniškus desertus, kurių pagrindas yra krakmolingi produktai ar pienas (pvz., ryžių pudingas, Kalėdų pudingas). Šnekamojoje kalboje taip gali vadinti ir bet kokį desertą. *Pudingais* vadina ir aštresnio skonio homogeniškus patiekalus su apvalkalu, pvz., juodasis pudingas ( 'kraujinė dešra'), lajaus pudingas ().
 
JAV *pudingais* vadina saldžius pieno desertus, panašius į kiaušininius saldžius kremus, bei labiau tradicinius pudingus (duonos pudingas, ryžių pudingas).

## Etimologija
Manoma, kad  kilęs iš , o šis iš  'maža dešra' (taip vadino mėsinius įdarus viduramžių Europos pudinguose).

Kitas aiškinimas –  iš s. 'gumbas', iš žemut.  'dešra', *puddig* 'ištinęs, išputęs'.

## Kepti, troškinti ir virti pudingai
Senesnis pudingų tipas buvo tvirta masė, gaunama sumaišius įvairius ingredientus su grūdų produktais ar kitais rišikliais (sviestas, miltai, dribsniai, kiaušiniai, taukai). Tokius pudingus kepdavo, troškindavo ar virdavo.

Šie pudingai kai kuriose vietovėse iki šiol paplitę, juos valgo kaip pagrindinį patiekalą ar desertą. Australijoje žodis  reiškia būtent tokius patiekalus, nors gali reikšti ir kremiškus antrojo tipo pudingus.

Daugelis šio tipo pudingų primena pyragus ar keksus, bet jiems būdingas didesnis drėgnis, jie paprastai patiekiami gabalais, o ne riekėmis. Nemažai šio tipo pudingų yra dešros pavidalo.
Desertiniai pudingai dažnai pagardinami kremais ar ledais.

Virti pudingai XVIII–XIX a. buvo įprastinis D. Britanijos karinio jūrų laivyno patiekalas laivuose (šiuo požiūriu primena rusų kariuomenės košes). Pudingas buvo pagrindinis patiekalas, į kurį įeidavo kasdieninė jūrininkui skirtas miltų ir taukų davinys.

### ''Suet pudding'' 'Taukinis pudingas'
Troškintus pyragus, dažnai – pašteto tipo ar kitoks įdaras taukinės tešlos apvalkale, taip pat vadina *pudingais*.), Jie gali būti tiek saldūs, tiek nesaldūs (pvz.,  'steiko ir inkstų pudingas').

## Kremiški pudingai

## Nuorodos
Adaškevičienė

**Adaškevičienė** – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).

Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Adaškevičiūtė (mergautinė pavardė).

Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Adaškevičius.

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Eugenija Adaškevičienė (g. 1944) – Lietuvos pedagogė, habilituota socialinių mokslų daktarė. 1963–1972 m. daugkartinė Lietuvos slidinėjimo čempionė ir prizininkė, sporto meistrė;
Addo

**Addo** − pavardė.

Šią pavardę turi šie garsesni asmenys:
* Eric Addo (g. 1978 m.) – futbolininkas, Ganos rinktinės ir Roda JC klubo saugas;
* Otas Adas (*Addo*, g. 1975 m.) – buvęs Ganos kilmės vokiečių futbolininkas, rungtyniavęs saugo pozicijoje, buvęs Ganos rinktinės nariu. Rungtyniavo įvairiuose Vokietijos klubuose;
Adomauskas

**Adomauskas** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Adomauskienė (ištekėjusi moteris) ir Adomauskaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Liudas Adomauskas (1880–1941) – Lietuvos komunistinės krypties veikėjas;
* Saulius Adomauskas (gimė 1969) – buvęs Lietuvos futbolininkas;
Joana Mureikienė

**Joana Mureikienė-Ulinauskaitė** (g. 1928 m. rugpjūčio 15 d. Zapyškis) – Lietuvos pasipriešinimo tarybiniam okupaciniam režimui dalyvė, politinė kalinė,  gydytoja pediatrė, rašytoja.

## Biografija
Vyras filosofas Juozas Mureika. Mokydamasi Kauno mergaičių „Aušros“ gimnazijoje buvo nelegalios organizacijos narė, Didžiosios Kovos apygardos partizanų ryšininkė. 1946 m. MVD karinio tribunolo Kaune nuteista 10 m. kalėti, kalinta Vorkutos, Irkutsko, Norilsko lageriuose; 1953 m. dalyvavo Norilsko politinių kalinių sukilime, buvo sužeista. 1954 m. grįžo į Lietuvą, dirbo medicinos sesele Prienų ligoninėje. 1971 m. baigė Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą.  Dirbo Vilniaus 1-osios vaikų poliklinikos vaikų gydytoja. Lietuvoje prasidėjus atgimimui ir po 1990 m. dalyvavo politinių kalinių organizacijos Norilsko vyčiai veikloje.

## Bibliografija
* Norilsko vergovėje, in Norilsko Vyčiai, sud. B. Zlatkus 1992 m.
* Bendraminčių ir bendražygių atsiminimai, in Esame: Stefanija Ladigienė, sud. E. Mikulėnaitė, 2003 m.
* Išgyvenom dėl to, kad tikėjom, in Apie laiką, apie Norilską, apie save, sud. G. I. Kasabova rusų kalba, 2005 m.
* Likimo išbandymai.  Sudarė J. Mureika. Vilnius: leidėjas J. Mureika, 2011. - 322p.: iliustr.
* Joana Mureikienė.  In Likome kovos kelyje. Sud. V. Bukauskas, N. Gudonytė. Vilnius: Vyzdys, 2012, 176-187 p.
* Likimo išbandymai. 2-ji patiksl. ir papild. laida. Serija: Neparklupdyta Lietuva, 1-ji knyga. Sud. J. Mureika. Vilnius: Versmė, 2013, -  407 p. : iliustr., port., žml.
* Likimo išbandymai. 3-ji laida. Serija: Neparklupdyta Lietuva, 1-ji knyga. Sud. J. Mureika. Vilnius: Versmė, 2014, - 407 p, : iliustr., port.,žml.
* Joana Ulinauskaitė-Mureikienė. Lemtingi gyvenimo posūkiai.  In Literatūra 8 klasei 2 dalis. Sudarė: Jurga Dzikaitė, Dainora Eigminienė, Darius Kuolys, Aušra Martišiūtė-Linartienė. Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, Vilnius, 2017, 158-166 p.
*Joana Ulinauskaitė-Mureikienė-Rasa: Norilsko vergovėje. In Gulago partizanai. Sud. P. Saudargas, G. Karazijaitė. Vilnius: Išleido ir spausdino UAB Petro ofsetas, 2018,- 35 - 64 p.
*Likimo išbandymai. Penktasis pataisytas ir papildytas leidimas. Sud. Juozas Mureika. Vilnius: Diemedžio leidykla, 2020, 320 p.: iliustr., prt., žml.

## Įvertinimas
* 2003 m. – Vyčio Kryžiaus ordino Riterio kryžius
* 2008 m. – Karė savanorė, apdovanota Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medaliu

## Šaltiniai
Adomynas

**Adomynas** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Adomynienė (ištekėjusi moteris) ir Adomynaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Edmundas Adomynas (g. 1958) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas;
Agintas

**Agintas** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Agintienė (ištekėjusi moteris) ir Agintaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Jokūbas Agintas (g. 1939) – Lietuvos politinis veikėjas;
Nijolė Murelė

**Nijolė Aleksandra Murelė-Murelytė** (g. 1938 m. birželio 1 d. Skardupio vienkiemis, Alūkstos rajonas, Latvija) – Lietuvos restauratorė.

## Biografija
1957–1959 m. baigė bibliotekininkystę Vilniaus kultūros ir švietimo technikume, 1970 m. – Lietuvos dailės institutą. 1960–1969 m. stažavo I. Grabario vardo Maskvos centrinėse restauravimo dirbtuvėse, 1975 m. – Varšuvos dailės kūrinių restauravimo centre. 1974 m. aukščiausios kategorijos restauratorė.

1960–2001 m. Lietuvos dailės muziejus P. Gudyno restauravimo centro restauratorė. Restauravo apie 1000 senosios ir šiuolaikinės dailės kūrinių: M. K. Čiurlionio pastelių iš ciklo „Laidotuvių simfonija“, „Fantazija“, J. Kamarausko, A. Galdiko, J. Vienožinskio piešinių. Išleido albumų: „Juozas Mikėnas“, su J. Umbrasu, 1983 m.

## Šaltiniai
Akelaitytė

**Akelaitytė** – lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).

Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Akelaitienė (ištekėjusi moteris).

Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Akelaitis.

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Joana Akelaitytė (g. 1937 m.) – lietuvių kilmės JAV teatro aktorė, režisierė, dramaturge, pedagogė;
Akramavičius

**Akramavičius** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Akramavičienė (ištekėjusi moteris) ir Akramavičiūtė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Zenonas Akramavičius (g. 1961) – Lietuvos ir Rokiškio rajono politinis bei visuomenės veikėjas;
Aksamitauskas

**Aksamitauskas** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Aksamitauskienė (ištekėjusi moteris) ir Aksamitauskaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Liudvikas Aksamitauskas (g. 1937) – Lietuvos architektas, alpinistas;
Aižinas

;Aižinas
* Mindaugas Aižinas – choro dirigentas ir pedagogas;
;Aižinienė
* Elena Aižinienė-Atkočiūnaitė – muzikos mokytoja ir chorvedė.

Paplitusi Panevėžio–Subačiaus areale. Gali būti nuo žodžių *éižėti* „eiženoti, skeldėti, trūkinėti“, *ei̇̃žti* „aižyti, iežti, gliaudyti, lukštenti; raižyti; skaldyti, trupinti…“, tačiau gali būti ir iš latviškos vardo *Eugenijus* santrumpos * Eiziņš, Eižens*.

## Šaltiniai
Aizinbudas

**Aizinbudas** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Aizinbudienė (ištekėjusi moteris) ir Aizinbudaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Leizeris Aizinbudas (g. 1921) – Lietuvos veterinarijos gydytojas, biologijos mokslų daktaras;
Inovacijų agentūra

**Inovacijų agentūra** – valstybinė įstaiga, skirta skatinti verslą ir inovacijas. Administruoja ES ir ir nacionalinę finansinę paramą.

## Istorija
1997 m. rudenį įkurta  **Lietuvos ekonominės plėtros agentūra** (LEPA, ), sujungus Lietuvos investicijų ir Lietuvos eksporto plėtros agentūras. Agentūra buvo pavaldi Europos reikalų ministerijai.

Ji buvo skirta skatinti bei pritraukti tiesiogines užsienio investicijas į Lietuvą, didinti Lietuvos prekių ir paslaugų eksportą, formuoti palankaus verslui ir investicijoms Lietuvos įvaizdį užsienio šalyse ir skatinti Lietuvos verslo konkurencingumo augimą.

LEPA struktūrą sudarė Investicijų skatinimo, Rinkodaros ir komunikacijos ir Tarptautinės prekybos plėtros departamentai, Administravimo ir plėtros, ir Analitinis skyriai bei dvi atstovybės (Vokietijoje ir Belgijoje) ir aštuoni informacijos centrai užsienyje (Lenkijoje, Ispanijoje, Vokietijoje, Rusijoje, Prancūzijoje, Italijoje, Suomijoje ir Jungtinėje Karalystėje). Agentūroje dirbo 65 darbuotojai.

1998 m. agentūra tapo pavaldi Ūkio ministerijai.

2009 m. LEPA išskaidyta į VšĮ **„Versli Lietuva“** ir VšĮ „Investuok Lietuvoje“.

2022 m. VšĮ „Versli Lietuva“ ir Lietuvos verslo paramos agentūros pagrindu bei konsoliduojant Mokslo, inovacijų ir technologijų agentūros vykdytas inovacinės veiklos funkcijas, įkurta **Inovacijų agentūra**.

## Direktoriai
* 2009–2013 m. Paulius Lukauskas
* 2013 m. Lina Vaitkevičienė
* 2013–2015 m. Mantas Nocius
* 2015–2017 m. Rūta Pentiokinaitė
* 2017–2021 m. Daina Kleponė
* Nuo 2022 m. Romualda Stragienė

## Išnašos
Almantas Mureika

**Almantas Mureika** (1958 m. lapkričio 25 d. Prienai) – Lietuvos architektas. 

## Biografija
Baigė Vilniaus 22 vidurinė mokykla. 1981 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. 1998 m. stažavo Stokholme.

1981–1990 m. Komunalinio ūkio projektavimo instituto Klaipėdos skyriaus architektas, grupės vadovas. Nuo 1990 m. Klaipėdos vyr. architektas, Architektūros ir miesto planavimo skyriaus vedėjas. 

;Vadovavo rengiant projektus:
* Klaipėdos bendrasis planas, 1997 m. ir 2007 m.
* Klaipėdos apskrities bendrojo plano preliminarūs sprendiniai, 1999 m.
* Klaipėdos rajono bendrasis planas, 2005 m.
* Skuodo miesto bendrasis planas, 2008 m.
* Kretingos rajono ir miesto bendrasis planas, 2008 m.
* Klaipėdos universiteto miestelio detalusis planas, su V. Mureikiene

;Pagal jo projektus pastatyta:
* kino teatras, Žemaičių Naumiestis, 1984 m.
* parduotuvė, Šilutė, 1985 m.
* poilsio namai, Šventoji, 1986 m.
* „Volvo“ automobilių centras, Klaipėda, 2000 m.
* Klaipėdos universiteto auditorijų korpusas, 2007 m.

## Šaltiniai
Danutė Murauskienė

**Danutė Murauskienė** (g. 1946 m. rugsėjo 28 d. Vilnius) – Lietuvos dailininkė restauratorė.

## Biografija
1964–1969 m. studijavo vokiečių kalbą Vilniaus universitete. 1977 m., 1980 m. stažavo Maskvoje, nuo 1981 m. aukščiausios kategorijos tekstilės dailininkė restauratorė.

Nuo 1972 m. dirba Lietuvos dailės muziejus restauravimo dirbtuvėse (nuo 1979 m. Prano Gudyno restauravimo centras), 1984–1998 m. Tekstilės restauravimo skyriaus vedėja. 1988–1990 m. ir 1991–1995 m. dėstė Kauno kolegijoje (iki 1989 m. Kauno S. Žuko taikomosios dailės technikumas, 1989–2000 m. Kauno aukštesnioji meno mokykla).

## Darbai
Svarbiausi restauruoti XVIII a. tekstilės kūriniai: siuvinėta ir tapyta ant šilko kiniška širma (1980 m.), reljefinio siuvinėjimo arnotas (1989 m.), vyskupo liturginis apavas (2002 m.), rekonstruota kontušo juosta (2006 m.), XVII a. gobelenai: Flandrijos manufaktūros „Panas ir Siringa“, su kitais, 1992–2002 m.), Briuselio – „Lapių medžioklė“ (su J. Bogdanaite, 2005–2009 m.).

## Šaltiniai
Romualdas Murauskas

**Romualdas Murauskas** (1934 m. gegužės 3 d. Kaunas – 1979 m. gegužės 23 d. Kaunas) – Lietuvos boksininkas, Melburno olimpinių žaidynių prizininkas.

## Biografija
Boksavosi mėgėjų pussunkio svorio kategorijoje. Jo treneriais buvo Leonas Misiūnas, Antanas Zaboras, Algirdas Šocikas.

## Sportiniai paiekimai
* 1954 m., 1956–1960 m. – 6 kartus Lietuvos čempionas
* 1960 m. Baltijos šalių čempionas
* 1956 m. TSRS bokso čempionatas – pirma vieta
* 1955 m. TSRS bokso čempionatas – trečia vieta
* 1959–1960 m. TSRS bokso čempionatas – trečia vieta
* 1956 m. TSRS tautų spartakiada – pirma vieta
* 1959 m. TSRS tautų spartakiada – trečia vieta
* 1956 m. vasaros olimpinės žaidynės, Melburnas – bronzos medalis.

## Šaltiniai
Leonidas Muraška

**Leonidas Muraška** (1924 m. rugpjūčio 27 d. Siniavka, Minsko sritis – 2009 m. kovo 9 d. Vilnius) – Lietuvos dainininkas (bosas).

## Biografija
Lankė pradžios mokyklą Baranovičiuose, 1930 m. su šeima persikėlė į Vilnių ir įstojo į rusų gimnaziją. Baigiantis Antrajam pasauliniam karui dalyvavo Baltarusijos kariniame dainų ir šokių ansamblyje. 1950 m. baigė Lietuvos konservatorijos K. Petrausko klasę. 1946–1955 m. ir 1962–1976 m. Lietuvos filharmonijos, 1950–1962 m. ir 1975–1988 m. Lietuvos operos ir baleto teatro solistas. Gastroliavo TSRS, Vengrijoje, Vokietijoje, Čekoslovakijoje, Lenkijoje, Ispanijoje, Jugoslavijoje, Rumunijoje, Italijoje. Nuolat rengdavo kamerinės muzikos koncertus, kūrybos vakarus, dalyvavo atliekant stambius oratorinio žanro veikalus. Atliko L. van Bethoveno, J. Haidno, V. A. Mocarto, D. B. Pergolezio, G. Sviridovo kūrinių solo partijas.

Nuo 1990 m. Vilniaus Šv. Dvasios vienuolyno katedros Šventinio choro regentas. Nuo 1996 m. Lietuvos gudų visuomeninių organizacijų susivienijimo prezidentas.

## Vaidmenys
* Greminas – Piotras Čaikovskis. Eugenijus Oneginas
* Končiakas – Aleksandras Borodinas. Kunigaikštis Igoris
* Pimenas – Modestas Musorgskis. Borisas Gadunovas
* Kecalas – Bedržichas Smetana. Parduotoji nuotaka
* Malūnininkas – Aleksandras Dargomyžskis. Undinė
* Ulrichas, Potikas – Vytautas Klova. Pilėnai
* Tyzenhauzas – Balys Dvarionas. Dalia
* Valdovas – Jurgis Juozapaitis. Marių paukštė
* Don Bartolas – Džoakinas Rosinis. Sevilijos kirpėjas
* Don Paskualė – Gaetanas Donicetis. Don Paskualė

## Įvertinimas
* 1956 m. Maskva – TSRS vokalistų konkurso laureatas

## Taip pat skaitykite
* Lietuvos baltarusiai
* Baltarusių dainos šventė

## Šaltiniai
Alantas (reikšmės)

**Alantas**:
* Alantas – nedidelis upelis, tekantis Plungės rajone, kairysis Minijos intakas;

**Alantas** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Alantienė (ištekėjusi moteris) ir Alantaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Vytautas Alantas;
Akstinavičius

;Akstinavičius
* Arvydas Akstinavičius (g. 1960) – gydytojas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas;

;Akstinavičienė
* Janina Akstinavičienė (1954–2004) – pedagogė, politinė bei visuomenės veikėja;

Pavardė su patronimine priesaga padaryta iš asmenvardžio *[[Akstinas]]* < *ãkstinas* „spyglys, dyglys; akuotas; rakštis; stiebas, stagaras; akstis; šakalys ir kt.“

## Šaltiniai
Akulavičius

**Akulavičius** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Akulavičienė (ištekėjusi moteris) ir Akulavičiūtė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Stanislovas Akulavičius (g. 1956) – Lietuvos ir Druskininkų politinis bei visuomenės veikėjas;
Albavičius

**Albavičius** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Albavičienė (ištekėjusi moteris) ir Albavičiūtė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Ignas Albavičius (1890–1970) – JAV lietuvių kunigas, visuomenės veikėjas;
Albinas

**Albinas** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Albinienė (ištekėjusi moteris) ir Albinaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Jurgis Albinas (g. 1570) – teologas, bibliofilas. Vilniaus katedros kantorius, sufraganas, Metonos titulinis vyskupas;
Albužienė

**Albužienė** – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).

Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Albužaitė (mergautinė pavardė).

Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Albužas.

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Alma Albužienė (g. 1958) – Lietuvos ir Kretingos rajono politinė bei visuomenės veikėja;
Albridzio

**Albridzio** − pavardė.

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Sergejus Albridzio (g. 1949) – italas, Lietuvos ir Visagino sporto ir politinis veikėjas;
Muoriškių pilkapynas

**Muoriškių pilkapynas** – pilkapynas Biržų rajono savivaldybės teritorijoje, Nemunėlio Radviliškio seniūnija, 1,2&nbsp;km į rytus nuo Muoriškių atodangos, apie 800 m į šiaurės vakarus nuo Tabokinės atodangos. Dalis pilkapių yra prie Muoriškių kaimo kapinių. 

## Pilkapynas
Pilkapynas apnaikintas kapų plėšikų ir laidojant mirusiuosius XVII a. – XIX a. Išliko 5 pilkapiai. Jų sampilai 8 12 m skersmens ir iki 1,5 m aukščio. Sampilus juosė 9–11 m skersmens akmenų vainikai. 1974 m. ir 1975 m. pilkapyną tyrė Biržų krašto muziejus (vadovai Eugenijus Jovaiša ir J. Merkelevičius). Rasti 58 kapai. Mirusieji laidoti nedeginti skobtiniuose karstuose, keliuose kapuose laidoti keli žmonės. Rasti 163 radiniai: papuošalai (smeigtukai, segė, žiedas, apyrankės, antkaklės, įvijos, pakabučiai), darbo įrankiai (peiliai, pjautuvėliai–dalgeliai, ylos), ginklai (siauraašmeniai pentiniai kirviai, rombo formos plunksnos ietigaliai). Datuojamas III a. – V a., priskiriamas sėliams. Radinius saugo Biržų krašto muziejus „Sėla“.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975. T. 2.
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998. T. 2.
Alechnavičius

;Alechnavičius
* Laimutis Alechnavičius (g. 1966 m.), teisininkas, teisėjas, tardytojas, prokuroras.

Pavardė kildinama iš , , kurios padarytos iš vardo *Aleksandras*.

## Šaltiniai
Aleknonis

**Aleknonis** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Aleknonienė (ištekėjusi moteris) ir Aleknonytė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Gintaras Aleknonis (g. 1961) – Lietuvos teatrologas, žurnalistas, humanitarinių mokslų daktaras;
Aleksejūnas

**Aleksejūnas** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Aleksejūnienė (ištekėjusi moteris) ir Aleksejūnaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Adolfas Aleksejūnas (g. 1937) – Lietuvos lengvaatletis, sporto žurnalistas;
Aleksis

**Aleksis** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Aleksienė (ištekėjusi moteris) ir Aleksytė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Aleksandras Aleksis-Aleksandravičius (1886–1983) – vargonininkas, chorvedys, kompozitorius, visuomenės veikėjas;
Aleksynas

**Aleksynas** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Aleksynienė (ištekėjusi moteris) ir Aleksynaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Konstantas Algirdas Aleksynas (1936–2025) – tautosakininkas, tekstologas, redaktorius.
Aleliūnas

**Aleliūnas** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Aleliūnienė (ištekėjusi moteris) ir Aleliūnaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Romualdas Aleliūnas (g. 1960) – Lietuvos dailininkas keramikas;
Picromerus

**Picromerus** – negausi skydblakių (*Pentatomidae*) šeimos blakių gentis.

Rūšys:
* Dvispyglė skydblakė *Picromerus bidens* (Linnaeus, 1758). Lietuvoje randama.
* *Picromerus conformis* (Herrich-Schaeffer, 1841)
* *Picromerus nigridens* (Fabricius, 1803)
Lilija Mulevičiūtė

**Lilija Mulevičiūtė-Tomkienė** (g. 1939 m. birželio 11 d. Šiauliai) – Lietuvos teatro aktorė.

## Biografija
Sutuoktinis Vytautas Tomkus. 1961 m. baigė Lietuvos konservatoriją.

1961–1971 m. Kauno dramos teatro, 1971–1996 m. Lietuvos akademinio dramos teatro, 1996–1999 m. „Vaidilos“ teatro aktorė.

## Svarbesni vaidmenys
* Amelija – Frederikas Garsija Lorka. Bernardos Albos namai, 1964 m.
* Liusi – Bertoldas Brechtas. Opera už tris skatikus, 1964 m.
* Nastenka – Stepančikovo dvaras ir jo gyventojai, pagal F. Dostojevskį, 1971 m.
* Luiza – Frydrichas Šileris. Klasta ir meilė, 1972 m.
* Benigna – Justinas Marcinkevičius. Mažvydas, 1978 m.
* Gonerilė – Viljamas Šekspyras. Karalius Lyras, 1983 m.
* Mamajeva – Aleksandras Ostrovskis. Kiekvienam gudruoliui pakanka kvailumo, 1984 m.
* Valerija – Maksimas Gorkis. Vasarotojai, 1986 m.
* Rozalija – Eduardas de Filipas. Filumena Marturano, 1996 m.

## Šaltiniai
Alesionka

**Alesionka** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Alesionkienė (ištekėjusi moteris) ir Alesionkaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Leonas Alesionka (g. 1949) – gydytojas, savivaldybininkas, Lietuvos politinis veikėjas;