open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nida Grunskienė

**Nida Grunskienė** (g. 1969 m. gegužės 21 d. Subačiuje) – Lietuvos prokurorė, šiuo metu einanti Lietuvos generalinės prokurorės pareigas nuo 2021 m.

## Biografija
1992–1998 m. Kupiškio rajono apylinkės prokuratūros stažuotoja, tardytoja, prokurorė. 1998–1999 m. Panevėžio apygardos prokuratūros prokurorė. 1999–2006 m. Panevėžio apygardos prokuratūros Organizuotų nusikaltimų ir korupcijos tyrimo skyriaus prokurorė.

2006–2011 m. Panevėžio apygardos prokuratūros Organizuotų nusikaltimų ir korupcijos tyrimo skyriaus vyriausiojo prokuroro pavaduotoja. 2011–2013 m. Panevėžio apygardos prokuratūros Organizuotų nusikaltimų ir korupcijos tyrimo skyriaus prokurorė. 2013–2021 m. Panevėžio apygardos prokuratūros vyriausioji prokurorė.

2021 m. sausio 14 d. tapo Lietuvos Respublikos generalinė prokurore.

Specializavosi prekybos žmonėmis nusikaltimų tyrime.

Aktyviai dirbo tyrimo grupėse tiriant rezonansinius prokuroro G. Sereikos, policijos pareigūno S. Piskunovo ir prokurorės V. Kazlauskaitės, „Mažeikių naftos“ vadovo G. Kiesaus ir jo sūnaus bei vairuotojo, nužudymus, palaikė valstybinį kaltinimą byloje dėl nusikalstamo susivienijimo „Vyšniukai“ padarytų nusikaltimų.

## Įvertinimas
* 2003 m. vardinis ginklas
* 2008 m. Lietuvos „Caritas“ generalinio direktoriaus kunigo R. Grigo padėkos raštas
* 2008 m. Vidaus reikalų ministro padėkos raštas
* 2009 m. Panevėžio vyskupo J. Kaunecko padėkos-palaiminimo raštas
* 2009 m. Prokuroro garbės ženklas „Už nuopelnus‚ 2-ojo laipsnio medalis Nr. 030
* 2010 m. Policijos generalinio komisaro apdovanojimas - policijos pasižymėjimo ženklas „Angelas sargas“
* 2012 m. Utenos AVPK viršininko vardinė dovana
* 2013 m. išrinkta „Metų prokurore“ pirmosios vietos laimėtoja
* 2013 m. Lietuvos policijos konkurso „Metų seklys“ - 3-iosios vietos nugalėtoja
* 2013 m. Panevėžio apskr. VPK viršininko padėka
* 2015 m. Kalėjimų departamento prie LR Teisingumo ministerijos padėka
* 2015 m. „Krištolinės kaklajuostės“ apdovanojimas sektiniausiam prokuratūros bendruomenės nariui
* 2015 m. Valstybinės vaiko teisių apsaugos ir įvaikinimo tarnybos direktorės padėka
* 2015 m. Vaiko teisių apsaugos kontrolieriaus įstaigos kontrolierės padėka
* 2015 m. Generalinio prokuroro pavaduotojo, einančio generalinio prokuroro pareigas padėka
* 2016 m. Valstybės sienos apsaugos tarnybos prie LR VRM vado padėka
* 2017 m. Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnybos prie LR VRM direktoriaus apdovanojimas - pasižymėjimo ženklas „Už nepriekaištingą tarnybą“
* 2017 m. Specialiųjų tyrimų tarnybos direktoriaus padėka
* 2017 m. Utenos AVPK viršininko padėka „Už aktyvų bendradarbiavimą su policija vykdant prevencinį renginį „Stabdykime prekybą žmonėmis“ Utenos krašto gyventojams“
* 2018 m. Kalėjimų departamento prie LR Teisingumo ministerijos direktoriaus įapdovanojimas - trečiojo laipsnio garbės ženklas „Už nuopelnus“
* 2018 m. Specialiųjų tyrimų tarnybos direktoriaus apdovanojimas - medalis „Už nuopelnus“
* 2019 m. Valstybės sienos apsaugos tarnybos prie LR VRM vado apdovanojimas - Antrojo laipsnio pasižymėjimo ženklas „Už nuopelnus“

## Šaltiniai
NGC 4833

**NGC 4833** – kamuolinis spiečius, esantis Musės žvaigždyne. Nuo Žemės nutolęs apie 21 200 šviesmečių, kitais duomenimis, 19 600 šviesmečių. Regimasis ryškis siekia 6,91, o regimasis skersmuo  – 13,5.

NGC 4833 pasižymi ypač mažu metališkumu; taip yra dėl to, kad šio spiečiaus žvaigždės susiformavo iš dujų, kuriose būta tik nedidelio kiekio sunkiųjų elementų. Palyginus su Saule, vienoje spiečiaus žvaigždėje vidutiniškai esama 1/60 sunkiųjų elementų.
 
Būdamas Pietų Afrikoje, objektą 1752 m. kovo 17 d. atrado Nicholas Louis de Lacaille, stebėjimus vykdęs Gerosios Vilties kyšulyje.

## Išnašos
Romanas Polianskis

**Romanas Polianskis** (, g. 1983 m. lapkričio 9 d., Omske, Rusijoje) – Rusijos aktorius.

## Biografija
Baigė muzikos mokyklą, klarneto klasę. Įstojo į Omsko muzikos koledžą, kur įvaldė tenorinį saksofoną. Nuo antro kurso pradėjo lankyti teatro studiją. Tada įstojo į Teatro mokyklą, kurią baigė 2008 m.

2009 m. Romanas Viktyukas pakvietė aktorių į savo teatrą – į spektaklį „Romeo ir Džuljeta“, kuriame vaidino Merkucijų ir brolį Lorenzą. Dalyvavo Romano Viktyuko spektaklyje „Ferdinando“. Verslo teatro trupėje „Laisvoji scena“ vaidino pastatymuose „Vyresnysis sūnus“ (Kudimovas) ir „Otelas“ (Cassio).

Kine sukasi nuo 2006 m., kai pasirodė filme „Liuba, vaikai ir gamykla“ (), kur suvaidino studentą.

Režisierė Elena Nemych pakvietė jį į savo filmą „Aš grįšiu“. Vėliau filmavosi komedijoje „Naujųjų metų tarifas“ ir melodramoje „Paimk mane su savimi“. 

Pirmojo populiarumo sulaukė po komedijinio serialo „Žaislai“, skirtame biuro darbuotojų gyvenimui.

Įkūnijo Sergejaus Efrono vaidmenį filme „Veidrodžiai“. 

Atliko daugybę vaidmenų, o dažnai tekdavo vaidinti suktus, niekšingus herojus.

## Taip pat skaitykite
*  Roman Polański
* Galite mane vadinti Tėtuku

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Goša Kucenko

**Goša Kucenko** arba **Jurijus Kucenka** (, g. 1967 m. gegužės 20 d., Zaporožėje) – Rusijos aktorius, kino režisierius, scenaristas, prodiuseris, dainininkas ir visuomenės veikėjas. Rusijos Federacijos nusipelnęs menininkas (2013 m.).

Sulaukė didelio populiarumo dėl vaidenų veiksmo filmuose „Mama, neverk“, „Antikileris“.

## Biografija
Kine sukasi nuo 1993 m., kai pasirodė filme „Svajonės“. Atliko daugybę vaidmenų, kuriame buvo komiškas personažas, kartais banditas. 

Pirmasis didelis dramatiškas vaidmuo, jo paties prisipažinimu, buvo įkūnytas psichoterapeutas Jurijus Štalis TV seriale „Nemiga“, pasirodęs 2021 m. spalį.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali Kucenkos svetainė
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Aleksandras Konstantinovas

**Aleksandras Konstantinovas** (, g. 1980 m. rugpjūčio 15 d., Džankojuje, Kryme, Ukrainoje) – Rusijos aktorius.

Sulaukė didelio populiarumo dėl vaidenų filmuose, seraluose „Suaugusi dukra arba testas...“, „Kaimietė“, „Psichologiūkštės“.

## Biografija
Kine sukasi nuo 2006 m., kai pasirodė filme „Garbės kodeksas“. 

Dirbo Jevgenijaus Vachtangovo teatre nuo 2008 m.. Šioje scenoje jis pirmą kartą pasirodė savo mokytojo Vladimiro Ivanovo spektaklyje „Baltoji akacija“, vaidindamas narsųjį jūrų kapitoną Konstantiną Kuprijanovą. Teatro žiūrovams muzikinė komedija taip patiko, kad paėmė ją į repertuarą, tais pačiais metais jis pelnė „Auksinio lapo“ apdovanojimą geriausio ansamblio nominacijoje. 

Pasirodė filmuose „Don Žuanas“, „Tikriausia vieno ketvirčio legenda“ ir spektaklyje „Madmuazelė Nituš“.

Mirus teatro vadovui Michailui Uljanovui, atėjo naujas meno vadovas – Rimas Tuminas, o po kurio laiko visi spektakliai, kuriuose vaidino Konstantinovas, buvo išbraukti iš repertuaro aktoriui neliko net mažų epizodų. Dėl nesutarimų su Tuminu paliko teatrą. Aktorius nusprendė atsiduoti kinui.

Atliko daugybę vaidmenų, o įkūnydavo teigiamus herojus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Aleksandra Bulyčiova

**Aleksandra Bulyčiova** (, g. 1987 m. sausio 1 d., Glazove) – Rusijos aktorė.

## Biografija
2012 m. baigė Ščiukino Teatro institutą (meno vadovai V. V. Ivanovas ir M. G. Malinovskis).

Vaidmenys edukaciniuose spektakliuose: Katia Lavrova („Neišsisiskirk su artimaisiais“), Nina („Apelsinai iš Maroko“), Ariadna Koromyslova („Kurtinių lizdas“), Marija Antonovna („Vyriausybės inspektorė“), Blancša ( Tramvajus pavadinimu Desire). 

Dalyvavo teatro projekte „Platforma“ – vaidino Andželiką spektaklyje „100% FURIOSO“. 

Nuo 2007 m. vaidino filmuose. Pirmieji vaidmenys buvo epizodiniai ir antraeiliai. Filmavosi serialuose „Kulaginas ir partneriai“, „Univeras“, „Realūs vaikinai“, „Šalis ShopE“, „Kaip aš sutikau tavo motiną“, „Teisė į tiesą“, „Smalsioji Barbara“.

2015 m. komedijoje „Visiška transformacija“ įkūnijo sekretorę Dianą. Sukūrė kaprizingos imerginos įvaizdį. Filmas sulaukė didelio žiūrovų pasisekimo. Dėl šio vaidmens, ji nusidažė plaukus ugningai raudona spalva ir aktyviai užsiėmė kūno rengyba, kad pasiektų tobulą figūrą. Šiame filme vaidino Olegas Haasas ir Arina Postnikova.

Didelio populiarumo aktorei atnešė Vikos vaidmuo seriale „Mamytės“, kurio pirmasis sezonas buvo išleistas 2015 m., o 2016 m. – antrasis komedijos sezonas. Šiam vaidmeniui aktorė ryžosi pradurti ausis ir išmoko nešioti auskarus, nors anksčiau buvo nešiojusi tik segtukus. „Bet kai mamų scenarijuje perskaičiau, kad auskarams buvo suteiktas visas siužetas, priėmiau tokį sprendimą“, – sakė ji. Seriale vaidino ir Elena Nikolajeva, suvaidinusi jos draugę Anią.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Jurijus Čursinas

**Jurijus Čursinas** (, g. 1980 m. kovo 11 d., Prioziorske, Kazachijoje) – Rusijos teatro ir kino aktorius.

## Biografija
2001 m. baigė B. V. Šukino vardo aukštesniosios teatro mokyklos vaidybos skyrių (kurso meno vadovas Jurijus Šlykovas).

Daugiau nei dešimtmetį dirbo teatruose, tačiau 2014 m. vasarą visiškai perėjo prie filmų ir televizijos laidų.

Nuo 2021 m. vėl vaidino teatre: rugsėjį grįžo į Kirilo Serebrenikovo pjesę „Miškas“.

2022 m. spalio mėn. pradėtas filmuoti serialas „Amžinojo įšalo žemė“ (), kuriame vaidina ir Svetlana Chodčenkova.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Bilietas į Tomahauką

**Bilietas į Tomahauką** () – 1950 m. JAV komedinis vesternas. Režisierius – Richard Sale, scenarijaus autoriai – Mary Loos ir Richard Sale, prodiuseris – Robert Bassler. Pagrindinius vaidmenis atliko Dan Dailey, Anne Baxter ir Rory Calhoun. Šiame filme, vaidindama šokėją, Marilyn Monroe atliko savo vieną pirmųjų vaidmenų.

## Siužetas
1876 metai. Geležinkelio vadovo duktė Kitė Dodž jaunesnioji (*Kit Dodge Jr.*) – rimta šaulė, tačiau jai gali prireikti šiek tiek pagalbos, kai teks konkuruoti su Dakota, negailestingu diližanų bendrovės atstovu. Gražus ir iškalbingas keliaujantis pardavėjas Džonis (*Johnny Behind-the-Deuces*) pasirodo esąs kaip tik jai reikalingas sąjungininkas, kai ji bando nugalėti Dakotą lenktynėse, kuriose traukinys varžosi su diližanu.

## Aktoriai
* Dan Dailey – Johnny Behind-the-Deuces
* Anne Baxter – Kit Dodge Jr.
* Rory Calhoun – Dakota
* Walter Brennan – Terence Sweeny
* Charles Kemper – Deputy Chuckity Jones
* Connie Gilchrist – madam Adelaide
* Arthur Hunnicutt – Liūdnosios Akys (*Sad Eyes*)
* Will Wright – Dodge
* Chief Yowlachie – Pawnee
* Victor Sen Yung – Dodge
* Marilyn Monroe – Clara (titruose nenurodyta)
* Olin Howland – traukinio konduktorius (titruose nenurodytas)
* George Melford – stoties viršininkas (titruose nenurodytas)
* Charles Stevens – Trancos (titruose nenurodytas)

## Garso takelis

## Žiūrovų vertinimas
Vertinimų apibendrinimo svetainėje „Rotten Tomatoes“ žiūrovai (daugiau kaip 200 balsų) filmui suteikė 50% reitingą.

## Nuorodos
* Filmas „Bilietas į Tomahauką“ („YouTube“ svetainė, anglų k.)

## Išnašos
Artūras Smolianinovas

**Artūras Smolianinovas** (, g. 1983 m. spalio 27 d., Maskvoje) – Rusijos aktorius.

## Biografija
Augo Kaliningrade (Maskvos sritis).

### Filmavimai
1998 m. išleistas filmas „Kas, jei ne mes“. Jį filmuojant aktoriui 14 metų. Po sėkmingo debiuto kine vaidino filme „Triumfas“ (2000).

2005 m. plačiai išgarsėjo suvaidinęs šauktinį Olegą Liutajevą („Liutą“) filme apie Afganistano karą „Devinta kuopa“ (rež. Fiodoras Bondarčukas).

2012 m. pasirodė serialas „Samara“, kuriame atliko pagrindinį vaidmenį – greitosios medicinos pagalbos gydytojo Olego Samarino („Samara“). 2014 m. išleistas antrasis sezonas „Samara 2“.

2025 metų Prahos nepriklausomo kino festivalyje Arturas gavo Geriausio aktoriaus apdovanojimą už savo vaidmenį filme „Aš niekada nepasakiau sudie“, kurį režisavo Yev K'banchik. Tai buvo jo pirmas vaidmuo anglų kalba.

### Emigracija
2022 m. ne kartą pasisakė prieš Rusijos invaziją į Ukrainą.

2022 m. rudenį išvyko iš Rusijos. Nuo 2022 m. gruodžio mėn. podcast'o „Tiesiog daina!“ vedėjas.

2023 m. sausį pasakojo, kad dirba Latvijoje, lanko atrankas reklamos agentūrose. Kartu jis skundėsi, kad Latvijoje jis nėra toks paklausus kaip Rusijoje, todėl darbo tenka ieškoti „bendrai“.

2023 m. sausio 13 d. Rusijos justicijos ministerija įtrauktas į „užsienio agentų“ sąrašą.

### Šeima
Motina - Maria Vladimirovna Smolianinova, menininkė, dailės mokytoja. Tėvas - Povolockis Sergejus Jakovlevičius (muzikos mokytojas), paliko šeimą, kai Artūrui buvo 5 metai. Artūro krikštatėvis – Ivanas Ochlobystinas. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDb profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Elena Podkaminskaja

**Elena Podkaminskaja** (, g. 1979 m. balandžio 10 d., Maskvoje) – Rusijos aktorė.

## Biografija
Baigė Boriso Ščiukino teatro institutą (2001 m. A. A. Širvindto kursas).

Debiutas kine – Ursulos Bourne vaidmuo filme „Puaro nesėkmė“ (rež. Sergejus Ursulyakas, 2002 m.).

Nuo 2012 m. filmavosi komediniame televizijos seriale „Virtuvė“.

2013 m. birželio mėn. pasirodė ant vyrų žurnalo „Maxim“ viršelio.

2013 m. lapkričio 30 d. ji tapo šou „Šok su žvaigždėmis“ nugalėtoja, suporuota su šokėju Andrejumi Karpovu.

2014 m. rugsėjo 6 – gruodžio 28 dienomis ji kartu su dailiuoju čiuožėju Piotru Černyševu dalyvavo televizijos laidoje „Ledynmetis-5“. 
: Jie laimėjo publikos simpatijų apdovanojimą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Viktorija Isakova

**Viktorija Isakova** (, g. 1976 m. spalio 12 d., Dagestane) – Rusijos aktorė.

## Biografija
Gimė Dagestano ASSR. Tėvas Jevgenijus Gerceljevičius Isakovas (g. 1946 m.), tautybė – kalnų žydas – poetas, buvęs FK Andži administratorius ir buvęs FK Vidnoje generalinis direktorius. Būdama 13 metų Viktorija su šeima persikėlė į Maskvą.

Baigusi mokyklą ji įstojo į Rusijos teatro meno akademiją, o po metų studijų perėjo į Maskvos meno teatro mokyklą Olego Efremovo kursą. 1999 metais ji baigė Maskvos meno teatro mokyklą.

Debiutas ekrane įvyko 1998 m., kai ji pasirodė epizodiniame vaidmenyje televizijos seriale „Čechovas ir Co.“

2000 m. vaidino seriale „Imperija puolama“. Nuo 2002 m. nuolat vaidino filmuose.

2005 m. Isakova atliko savo pirmąjį svarbų vaidmenį bendrame Rusijos ir Ukrainos projekte „Visada bučiuoja ne tuos“.

2006 m. ji išgarsėjo po vaidmenų veiksmo filme „Piranijų medžioklė“ ir dramoje „Reikia auklės“.

2006 m. už Kiros, pravarde „Zebra“, vaidmenį Jurijaus Morozo filme „Taškas“, gavo prizą nominacijoje „Geriausia metų aktorė“ Čikagos tarptautiniame kino festivalyje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Jelena Nikolajeva

**Jelena Nikolajeva** (, g. 1983 m. vasario 9 d., Maskvoje) – Rusijos aktorė.

## Biografija
1998 m. baigė I. A. Moisejevo baleto mokyklą-studiją. 2006 m. baigė GITIS (O. L. Kudriašovo kursas).

Vaidino pagrindinius vaidmenis spektakliuose „Švediškas mačas“, „Figaro. Vienos dienos įvykiai“, „Elektra“, „Meilužės“ ir kiti. Teatro kritikė Oksana Kušliajeva rašė: „Elektra Jelena Nikolajeva, atrodo, yra tragiška herojė. Pikta, bjauri, stipri, ji muša šiame plastikiniame narve, įnirtingai užkalbina, šaukia į dangų. Nikolajevos aistringai, su deramu tragišku patosu ištartas Euripido tekstas, jos monotoniškas nešvarių vyriškų marškinėlių plovimas, įvedimas į transą – visa tai primena heroję, kurią galima pamatyti „pažangiame“ tragedijos pastatyme, kur režisieriai įvairiomis šiuolaikinėmis priemonėmis bando prasiveržti į neracionalią sferą“.

Kritikai labai palankiai įvertino jos Brigitos vaidmenį spektaklyje „Meilužės“.

Nuo 2003 m. vaidino filmuose. Atliko pagrindinius vaidmenis filmuose „Pavasario skambučio istorija“, „Mergaitė“, „Aistros fonograma“, „Kvankos“, „Salos“ ir TV serialuose „Plunksnas ir kardas“, „Aš“ grįšiu“, „Mano antroji pusė“, „Froido metodas“, „Dvi žiemos ir trys vasaros“, „Mamytės“, „Vestuvės ir skyrybos“, „Miša viską gadina“.

2008 m. II tarptautiniame Andrejaus Tarkovskio kino festivalyje „Veidrodis“ ji gavo specialų festivalio prezidento prizą už filmą „Mergaitė“.

2010 m. XVIII tarptautiniame kino aktorių festivalyje „Žvaigždynas“ ji gavo žiūrovų apdovanojimą už vaidmenį filme „Aistros fonograma“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Mila Sivackaja

**Mila Sivackaja** arba **Liudmila Sivackaja** (, g. 1998 m. gruodžio 3 d., Kijeve) – Ukrainos aktorė, laidų vedėja, dainininkė, modelis ir sportininkė. Dalyvavo projekte Ukrainos šou „Balsas. Vaikai“, atliko pagrindinius vaidmenis serialuose „Likimo gijos“, „Sužeista širdis“, „Lietaus gėlės“, taip pat vaidybinėje komedijoje „Paskutinis herojus“ ir siaubo filme „Synevyr“.

## Biografija
Anksti pradėjo modelio karjerą, o nuo 2011 m. rimtai užsiėmė dainavimu. Nepaisant kitų talentų, aktorystė tapo pagrindiniu Milos gyvenimo verslu. Būdama 8 metų susipažino su režisieriumi Anatolijumi Mateško, kuris ieškojo balerinos detektyvui „Tuščios vietos genijus“. Pagal scenarijų buvo numatyta, kad vaidins berniukas, bet Sivackaja užkariavo savo charizma, tad scenarijus buvo perdarytas „mergaitei“.

Serialas „Likimo gijos“ išgarsino aktorę, įkūnijusią merginą, vardu Olga, atskirtą nuo sesers Katios (Evgenija Rozanova) vaidmenį.

2018 m. vasarą tapo žinom, kad seriale „Grand“ pagrindinį vaidmenį atliks Mila Sivackaya. Tai „Virtuvės“ ir „Viešbučio Eleono“ tęsinys. Veiksmo scena persikėlė į prabangų viešbutį „Grand Lion“, o pagrindinė veikėja – ambicinga viešbučių verslo fakulteto studentė Ksenija, kuri nusprendė įsidarbino minėtame viešbutyje. Kartu su Mila seriale dalyvavo Aleksandras Lykovas, Olga Filimonova ir daugelis ankstesnių serialo dalių aktorių: Jelena Ksenofontova, Jekaterina Vilkova, Sergejus Lavyginas ir kiti.

2022 m. balandį Milai Sivackajai, kaip ukrainiečių menininkei, pasmerkusiai Rusijos kariuomenės veiksmus Ukrainos teritorijoje, buvo uždrausta atvykti į Rusijos Federacijos teritoriją ateinančius 50 metų. Į ką aktorė atsakė savo „senstančia“ nuotrauka nuotraukų redaktoriuje su prierašu „Tai aš 2072 m., „Didžiojo“ tęsinio filmavimo aikštelėje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk
Nikita Panfilovas

**Nikita Panfilovas** (, g. 1979 m. balandžio 30 d., Maskvoje) – Rusijos aktorius.

## Biografija
1996 m. baigęs vidurinę mokyklą įstojo į Maskvos Šiuolaikinio meno instituto vaidybos skyrių. Tada jis atliko karinę tarnybą pagal šaukimą Rusijos ginkluotųjų pajėgų gretose. Po tarnybos jis kreipėsi į kelias Maskvos aukštąsias teatro mokyklas iš karto.

2002 m. įstojo, o 2006 m. baigė Maskvos meno teatro mokyklos-studijos vaidybos skyrių Maskvoje (kurso vadovai - Igoris Zolotovickis ir Sergejus Zemcovas) .

2005 m. debiutavo seriale „Meilės adjutantai“. Vėliau buvo nedideli vaidmenys filmuose „Smėlio virvė“, „Vykis angelą“, serialuose „Atlantis“, „Keliautojai“, „Katė ir pamotė“ ir kt. 2012 metais buvo išleistas vaidybinis filmas „Bedvasis“, kuriame Nikita Panfilovas vaidino Misha Voodoo.

2015 m. aktorius sulaukė didelio populiarumo, kai atliko pagrindinį vaidmenį seriale „Šuo“. 

Pavelas Prilučnas gavo pagrindinį vaidmenį seriale „Mažoras“, o Panfilovas įkūnijo antagonisto Stanislavo Agapovo vaidmenį. Už jį buvo apdovanotas Kino ir televizijos prodiuserių asociacijos televizijos kino srities profesionaliu prizu. „Geriausias antro plano aktorius televizijos filme/seriale“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDb profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Irina Pegova

**Irina Pegova** (, g. 1978 m. birželio 18 d., Vyksoje) – Rusijos aktorė.

## Biografija
1995 m. įstojo į Gorkio teatro mokyklos vaidybos skyrių (kūrybos vadovas - Vasilijus Bogomazovas).

1997 m. išvyko į Maskvą ir įstojo į GITIS Piotro Naumovičiaus Fomenkos vaidybos ir režisūros kursą.

Nuo 2001 m. vaidino spektakliuose „Baltosios naktys“, „Vilkai ir avys“, „Vienas visiškai laimingas kaimas“, „Karas ir taika. Romano pradžia“, „Pamišėlė iš Šakot“ ir kt.

2003 m. ji suvaidino pirmąjį svarbų vaidmenį Aleksejaus Uchitelio filme „Pasivaikščiojimas“.

2022 m. sausį pasirodė romantinė komedija „Svingeriai“ su Dmitrijumi Nagijevu, kurioje Irina Pegova atliko vieną pagrindinių vaidmenų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Marina Koniaškina

**Marina Koniaškina** (, g. 1985 m. liepos 7 d., Minske) – baltarusių kilmės Rusijos aktorė.

## Biografija
2005 m., dar būdama teatro universiteto studentė, debiutavo kine, suvaidinusi pagrindinį Nadios vaidmenį karinėje dramoje „Gili srovė“ (produkcija – „Belarusfilm“), pastatytoje pagal romanus „Snieguotos iemos“ ir baltarusių rašytojo Ivano Šamiakino „Gilioji srovė“, skirta pergalės Didžiojo Tėvynės karo 60-osioms metinėms.

2007 m. baigė Boriso Ščiukino teatro instituto vaidybos skyrių (Pavelo Lyubimcevo kursas).

Nuo 2009 m. dalyvavo spektakliuose „Pikviko klubas“, kurį režisavo Jevgenijus Pisarevas, ir „Bajorų lizdas“, kurį režisavo Marina Brusnikina. Bendradarbiauja su A. P. Čechovo vardo Maskvos dailės teatru.

Vėlesniais metais filmavosi rusiškuose ir ukrainietiškuose serialuose.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Mažieji Bortnikai

**Mažieji Bortnikai** (, ) – kaimas rytų Baltarusijoje, 2 km į šiaurės rytus nuo Didžiųjų Bortnikų.

## Istorija

XIX a. minimas Bortnikų kaimas ir dvaras Babruisko apskrities Bortnikų valsčiuje.

## Šaltiniai
Šiaulių menų mokykla

**Šiaulių menų mokykla** – meninio ugdymo institucija, veikianti Šiauliuose. Tai neformaliojo vaikų švietimo mokykla ir formalųjį švietimą papildančio ugdymo mokykla, suaugusiųjų švietimo mokykla. Įstaigos kodas 190530992, steigėjas – Šiaulių miesto savivaldybė.

## Istorija

Įstaiga įkurta 1955 m. rugsėjo 1 d. kaip ***Šiaulių moksleivių namai***. Čia įsteigti choreografijos, dramos, piešimo, darbščiųjų rankų, jaunųjų mičiūrininkų, radijo technikų, aviamodelistų, elektrotechnikų, foto mėgėjų, šaškių-šachmatų ir turizmo būreliai. Toliau buvo plečiama būrelių veikla, kasmet ieškoma įvairesnių darbo formų ir metodų. 2019 m. birželio 27 d. įstaiga tapo ***Šiaulių menų mokykla***.

Mokykla įsikūrusi tarpukariu pastatytame karininkų ramovės pastate.

## Direktoriai
* Virginija Daugėlienė
* Kęstutis Šaltis (2022)
* Valerijus Simulik (nuo 2024.03)

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Aventino kalva

**Aventino kalva**, arba **Aventinas** () – viena iš septynių Romos kalvų, ant kurių išsidėstęs senovinis Romos centras.

Aventino kalva buvo už senovinės šventosios miesto ribos – pomerijaus. Kalva nuo seno buvo siejama su plebėjais ir svetimšaliais. Čia stovėjo senovinė Cereros šventykla, taip pat Dianos, teikusi prieglobstį vergams, Junonos, Minervos, Lunos, Floros ir Merkurijaus šventovės.

## Pavadinimo kilmė
Aventino kalva savo pavadinimą, pasak Livijaus ir Ovidijaus, gavo dėl ten palaidoto legendinio Albos karaliaus Aventino. Anot Varono, kita pavadinimo istorija yra susijusi su lotynišku žodžiu *aves* (paukščiai), mat ant kalvos suskrisdavę daug paukščių.

## Mitologija
Aventino kalva nuo seno buvo svarbi romėnų mitologijos vieta. Vergilijaus *[[Eneida|Eneidoje]]* Aventino šlaito oloje gyveno milžinas Kakas, kurį Heraklis nužudė už tai, kad jis pavogė galvijus. Romos įkūrimo mite dvyniai Romulas ir Remas surengė augurų (pranašavimo iš paukščių) varžybas, kurių rezultatai turėjo lemti, ant kurios kalvos bus statomas miestas ir kuris iš dvynių jam vadovaus. Daugumoje mito versijų Romulas savo augurų palapinę įkurdino ant Palatino, o Remas – ant Aventino. Abu dvyniai skaičiavo dieviškąjį pritarimą reiškiančius paukščius, kurių Remas pamatė mažiau, todėl miestas buvo įkurtas ant Palatino kalvos ir pavadinamas Roma pagal Romulą.

## Šaltiniai
Pomerijus

**Pomerijus** () – šventoji Romos miesto riba.

Pasak mitologijos, pomerijus žymėjo vagą, kuria Romulas nustatė savo miesto ribas. Pavadinimas kildinamas iš lotyniškų žodžių *post murum* (už įtvirtinimų). Tai buvo religinės, administracinės, civilinės ir karinės valdžios riba. Tik už pomerijaus galiojo Romos magistratų karinė valdžia ir tik už jo ribos buvo galima statyti šventyklas svetimiems dievams.

Pomerijaus viduje buvo draudžiama laidoti mirusiuosius ir nešiotis ginklą. Net aukščiausi Romos magistratai pomerijaus ribose neturėjo visiškos galios. Tai buvo simbolizuojama iš liktorių nešamų fascijų pašalinant kirvius. Provincijų valdytojams ir generolams buvo draudžiama įžengti į pomerijų, išskyrus, jei jiems buvo suteikiama triumfo teisė. 

## Šaltiniai
Eskvilino kalva

**Eskvilino kalva**, arba *Eskvilinas* () – viena iš septynių istorinių Romos kalvų. Eskvilino kalva turi tris viršūnes – Cispijų, Opijų ir Fagutalį.

## Istorija
Pasak romėnų istoriko Livijaus, Roma išsiplėtė į Eskvilino kalvos pusę maždaug VI a. pr. m. e., valdant šeštajam Romos karaliui Servijui Tulijui.

Eskvilino kalva visais amžiais buvo populiarus turtingų romėnų gyvenamasis rajonas. Imperatoriaus Augusto bičiulis ir meno rėmėjas Mecenatas ant Eskvilino įkūrė savo sodus, pirmuosius helenistinio stiliaus sodus Romoje.

Imperatorius Neronas ant Opijaus (vienos iš Eskvilino viršūnių) pradėjo statyti ekstravagantiškus mylios ilgio rūmus *Domus aurea*, kurių vietoje vėliau imperatoriai Titas ir Trajanas pastatė termas, kurių griuvėsiai matomi ir šiandien.

III a. ant Eskvilino buvo įkurti vadinamieji Licinijaus sodai, kuriuose su savo dvaru rezidavo imperatorius Galijenas.

## Šaltiniai
Sciapai

**Sciapai** (, ) – kaimas pietryčių Baltarusijoje, 7 km į šiaurės rytus nuo Ščadryno.

## Istorija

XIX a. pabaigoje buvo kelios gyvenvietės – kaimas ir palivarkas Senieji Sciapai, taip pat kaimas Naujieji Sciapai, kuriame buvo Babruisko apskrities Sciapų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Marina Mitrofanova

**Marina Mitrofanova** (, g. 1992 m. birželio 7 d., Surgute) – Rusijos aktorė.

## Biografija
Debiutavo kine 2013 m., atlikdama nedidelį vaidmenį filme „Meluok, jei myli“.

Pirmąjį svarbų vaidmenį ji gavo 2014 m. – Aleksandro Zamiatino televizijos seriale „Gražus gyvenimas“. Jos herojė Irina Subbotina pateko į meilės keturkampį: Irina myli Jurą (akt. Jevgenijus Širikovas), jis atsako, tačiau juo domisi Iros draugė Žana (akt. Agata Muceniece), kaprizinga įtakingų tėvų dukra. Galiausiai Žanos brolis ir geriausias Juros draugas Saša (Kirillas Žandarovas) dega aistra Irinai…

Vėlesniais metais filmavosi rusiškuose ir ukrainietiškuose serialuose.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Balandinės telmologinis draustinis

**Balandinės telmologinis draustinis** – saugoma gamtos teritorija (valstybinis draustinis) Jurbarko rajone, 1 km į pietus nuo Eržvilko, Balandinės miške; apima Balandinės pelkę.

Įsteigtas 2010 m., siekiant išsaugoti vertingą aukštapelkę, kurioje yra saugomų augalų ir gyvūnų rūšių. Ji priskiriama degradavusių aukštapelkių buveinėms.

## Šaltiniai
Lietuvos žaibo šachmatų čempionatas

**Lietuvos žaibo šachmatų čempionatas** tai  atviros varžybos, skirtos išaiškinti Lietuvos  čempioną, žaidžiantį pagal žaibo šachmatų laiko kontrolę.  Beto, pagal jame pasiektus rezultatus, išaiškinami moterų, jaunimo bei senjorų  čempionatų  nugalėtojai bei prizininkai.
## Čempionato nuostatai
Nuostatai (formatas, laiko kontrolė, nugalėtojų nustatymas ir apdovanojimai) laikui bėgant keitėsi. Žemiau pateikiami 2022 m. čempionato nuostatai.
### Dalyvių atranka
Turnyre yra atviras: jame gali dalyvauti užsiregistravę dalyviai, tačiau dalyvių skaičius neturi viršyti 150. 
### Formatas
Varžybos vyksta šveicariškąja sistema vieną, kai žaidžiami 9 ratai, ar dvi dienas, kai žaidžiama daugiau ratų. Atliekama atskira vyrų, moterų, vaikinų ir merginų (J20)  bei senjorų S50 ir S60 rezultatų apskaita bei apdovanojimai.

### Laiko kontrolė
Kiekvienam žaidėjui iki partijos pabaigos skiriama laiko: 3 min. + nuo 1-o ėjimo - 2 sek.

### Nugalėtojo nustatymas
Nugalėtojas nustatomas pagal taškus: pergalė – vienas, lygiosios – pusė, pralaimėjimas – nulis taškų. Daugiausiai taškų surinkęs dalyvis tampa nugalėtoju. 

Keliems dalyviams, surinkus vienodai taškų, pirmumą turi žaidėjas, kurio  pasirodymo turnyre papildomas rodiklis, paskaičiuotas eilės tvarka, yra aukštesnis:
 
# Bucholcas be blogiausio rezultato;
# Bucholco koeficientas;
# Progreso koeficientas;
# Aranzo sistema;
# Soneborno-Bergerio koeficientas.
### Apdovanojimai
Pirmąsias tris vietas dalyviai apdovanojami medaliais, gauna piniginius prizus. 
## Istorija

Tik nuo 2009 m.  pradėta naudoti laiko kontrolę: 3 min. +2 sek. Iki tol (2005-2008 m.) ji buvo 5 min. Po atlikto ėjimo papildomos sekundės nebuvo pridedamos.

## Atvirojo turnyro prizininkai

## Moterų čempionato prizininkės

**Pastaba.** Pavardės, dalyvių titulai ir reitingai atitinka varžybų metu turėtas pavardes, titulus bei reitingus. Lentelėje naudojami žaibo reitingai. Jei dalyvis žaibo r. neturėjo, tai naudotas greitųjų r. ar standartinis reitingas.

Ženklas "*"  ̈taškų stulpelyje  reiškia, kad informacijos šaltinis duomenų  apie surinktus taškus nepateikė.

## Šaltiniai

## Išorinės nuorodos

̽Lietuvos sporto žinynas

Greitųjų ir žaibo šachmatų čempionatai

Taujėnuose išaiškėjo naujieji Lietuvos greitųjų ir žaibo šachmatų čempionai
Ančios kraštovaizdžio draustinis

**Ančios kraštovaizdžio draustinis** – saugoma gamtos teritorija (valstybinis draustinis) Tauragės rajone, apima Ančios upelio slėnį tarp Skaudvilės ir Batakių.

Įsteigtas 1992 m., siekiant išsaugoti Ančios upės slėnio kraštovaizdį su raiškiomis erozinėmis formomis. Šiame upės slėnyje buvo išskirta 16 miško, pievų, upių ir kitų buveinių tipų, o taip pat saugomas retas drugys – kraujalakinis melsvys.

## Šaltiniai
Celijaus kalva

**Celijaus kalva** () – viena iš septynių Romos kalvų, ant kurių išsidėstęs senovinis Romos centras.

## Istorija
Kaip teigia romėnų autorius Varonas, kalva savo pavadinimą gavo nuo etruskų herojaus Celijaus Vibeno, kuris arba čia gyveno, arba buvo palaidotas. Manoma, kad ankstesnis kalvos pavadinimas buvo Kverkvetulanas (*Querquetulanus mons*) dėl čia augusios ąžuolų giraitės (lot. *quercus*). Valdant trečiajam Romos karaliui Tului Hostilijui ant Celijaus kalvos buvo priverstinai perkelti visi Albos Longos gyventojai.

Manoma, kad Romos miestas išsiplėtė ant Celijaus kalvos maždaug VII a., valdant karaliui Ankui Marcijui. Kalva visą laiką buvo žymių ir turtingų romėnų namų vieta. Didžioji kalvos dalis buvo už pomerijaus ribų, todėl čia buvo leidžiama statyti šventyklas svetimoms dievybėms.

Imperijos laikais, kalvos dalyje, esančioje prieš Koliziejų, ant didžiulės platformos buvo pastatyta sudievinto imperatoriaus Klaudijaus šventykla.

II a. imperatorius Septimijus Severas Lateranų giminei priklausiusiose žemėse ant Celijaus kalvos įkūrė Imperatoriaus gvardijos kareivines (*castra priora equitum singularium*). Imperatoriui Konstantinui panaikinus šios gvardijos korpusą, kareivinių vietoje pastatyta pirmoji Romoje krikščionių bazilika, vėliau tapusi Laterano Šv. Jono arkikatedra bazilika.

Po Alariko Romos užėmimo 410 m. dauguma Celijaus kalvos pastatų smarkiai nukentėjo ir nebebuvo atstatyti. Taip palaipsniui kalva buvo apleista ir deurbanizuota. Daug amžių čia buvo įsikūrę įvairūs vienuolynai ir jų sodai.

## Šaltiniai
Senosios Rusnės ornitologinis draustinis

**Senosios Rusnės ornitologinis draustinis** – saugoma gamtos teritorija (valstybinis draustinis) Pagėgių savivaldybėje, 8 km į vakarus nuo Pagėgių, 6 km į pietus nuo Rukų, Nemuno žemupio slėnyje. Apima senvaginius Senrusnės ir Sennemunės (dalį) ežerus.

Įsteigtas 2005 m., siekiant išsaugoti juodųjų žuvėdrų, griežlių bei migruojančių baltakakčių žąsų santalkų vietas. Ežerai sudaro natūralių eutrofinių ežerų su aštrių arba plūdžių bendrijomis buveinę.

## Šaltiniai
Aitros hidrografinis draustinis

**Aitros hidrografinis draustinis** – saugoma gamtos teritorija (valstybinis draustinis) Šilalės rajone ir Rietavo savivaldybėje, apima Aitros upės slėnį nuo santakos su Lauke (ties Vincentavu, į pietus nuo Tverų) iki pat santakos su Jūra (Lembo apylinkėse).

Įsteigtas 1992 m., siekiant išsaugoti negilaus salpinio slėnio vingiuotą Aitros žemupį bei vidurupį. Saugomos ūdrų, ovaliųjų geldučių gyvenamosios erdvės, įvairių paupių pievų, šlapių miškų, upių sraunumų bei šaltinių buveinės.

## Šaltiniai
Lapgirių botaninis draustinis

**Lapgirių botaninis draustinis** – saugoma gamtos teritorija (valstybinis draustinis) Jurbarko rajone, 7 km į rytus nuo Eržvilko, Lapgirių miško šiaurėje, tarp Lapgirių, Žukaičių ir Butkaičių kaimų, į pietus nuo Šaltuonos upės. Patenka į Vadžgirio girininkiją.

Įsteigtas 1992 m., siekiant išsaugoti retų rūšių augalų augavietes.

Vertingiausia Lapgirių botaninio draustinio dalis – plačialapių miškas, esantis Šaltuonos upės slėnio šlaite. Čia auga nemažai didelių, senų ąžuolų. Rastas retas grybas – krokinis minkštenis.

## Šaltiniai
Varonas

**Markas Terencijus Varonas** (, 116–27 m. pr. m. e.) – romėnų mokslininkas universalas ir autorius. Varonas laikomas labiausiai išsimokslinusiu Antikos žmogumi.

## Biografija

Varonas gimė Reate (dabar – Rietis Italijoje), kaip manoma, raitelių luomo šeimoje. Iš pradžių gan aktyviai dalyvavo politikoje, buvo tapęs liaudies tribūnu, kvestoriumi, kuruliniu edilu ir pretoriumi.

Nors Varonas palaikė Gnėjų Pompėjų ir netgi vadovavo vienai iš jo kariuomenių, Cezaris jam suteikė malonę ir 47 m. pr. m. e. paskyrė prižiūrėti Romos viešąją biblioteką.

## Darbai
Varonas buvo itin produktyvus rašytojas ir sukūrė daugiau kaip 74 lotyniškus veikalus įvairiomis temomis. Daugybė jų buvo prarasti ir žinoma tik iš fragmentų. Svarbiausiais laikomi du Varono darbai: *Devynios disciplinų knygos* ir *Žmogiškų ir dieviškų dalykų istorija*. Varono darbai tapo pavyzdžiu vėlesniems enciklopedistams, ypač Plinijui Vyresniajam. 

*Devyniose disciplinų knygose* Varonas pirmą kartą bandė susisteminti ir aptarti dalykus, būtinus romėno piliečio išsilavinimui: gramatiką, dialektiką, retoriką, geometriją, aritmetiką, astronomiją, muziką, mediciną ir architektūrą. Remiantis šiuo Varono sąrašu vėlesniais laikais buvo apibrėžta septynių klasikinių viduramžių mokyklų „laisvųjų menų“ sistema.

Taip pat išliko maždaug penktadalis iš 25 knygų traktato *Apie lotynų kalbą* (*De lingua Latina*), kuriame Varonas nagrinėjo etimologijos, morfologijos, sintaksės klausimus. Vienintelis pilnai išlikęs Varono darbas – dialogo formos *Žemės ūkio reikalai* (*Rerum rusticarum libri tres*).

## Šaltiniai
Stemplių kraštovaizdžio draustinis

**Stemplių kraštovaizdžio draustinis** – saugoma gamtos teritorija (valstybinis draustinis) Šilutės ir Šilalės rajone, 11 km į rytus nuo Švėkšnos, 5 km į šiaurės vakarus nuo Tenenių, prie Stemplių ir Šerlaukio kaimų. Apima Žaliosios mišką aplink Ašvos, Stigrės ir Juodupio upelius.

Įsteigtas 1992 m., siekiant išsaugoti Vakarų Žemaičių pietinėms moreninėms lygumoms būdingą Ašvos-Stigrės upelių santakos kraštovaizdį. Saugomos buveinės: vakarų taiga, plačialapių ir mišrūs miškai, pelkėti lapuočių miškai. Retos rūšys – kraujalakinis melsvys, ovalioji geldutė.

## Šaltiniai
Jūros botaninis draustinis

**Jūros botaninis draustinis** – saugoma gamtos teritorija (valstybinis draustinis) Šilalės rajone, tuoj į pietryčius nuo Žvingių, dešiniajame Jūros krante, priešais Bikavos ir Lolyčios žiotis.

Įsteigtas 1974 m., siekiant išsaugoti retų rūšių augalų augavietes. Saugomos pievų buveinės: stepinės pievos, rūšių turtingi briedgaurynai, rūšių turtingos ganyklos ir ganomos pievos, šienaujamų mezofitų pievos, aliuvinės pievos. Saugoma raudonoji lelija, dėmėtoji ir raudonoji gegūnė, šakotasis šiaudenis.

## Šaltiniai
Upynos geomorfologinis draustinis

**Upynos geomorfologinis draustinis** – saugoma gamtos teritorija (valstybinis draustinis) Šilalės rajone, tuoj į vakarus nuo Upynos, tarp Upynos, Vytogalos ir Papaukštkalnio gyvenviečių.

Įsteigtas 1992 m., siekiant išsaugoti būdingą Žemaičių aukštumos pietinio šlaito reljefą. Saugomos buveinės: pelkėti lapuočių miškai, skroblynai, aliuvinės pievos, šienaujamų mezofitų pievos.

## Šaltiniai
Kybartų miesto stadionas

**Kybartų miesto stadionas** – įvairios paskirties stadionas su futbolo aikšte Kybartų miesto rytinėje dalyje, prie kelio , į rytus nuo Kybartų Saulės progimnazijos. Aikštės danga – žolė. Stadione yra beveik 500 sėdimų vietų, bendra talpa – apie 2000 žiūrovų.

## Istorija

Kybartuose futbolo aikštė buvo jau 1902–1903 m., kai kareivių pratybų aikštėse buvo nufotografuoti futbolo vartai. 1919 m. įkurtas FK Sveikata klubas, seniausias vis dar gyvuojantis Lietuvos futbolo klubas.

Stadionas pastatytas 1930 m. arba 1931 m. Tačiau „Lietuvos aidas“ 1934 m. kovo 29 d. rašė, kad Kybartų miesto savivaldybė rūpinosi, kad geležinkelių valdyba skirtų žemės sklypą moderniam sporto stadionui įrengti.

XXI a. stadionas ilgai nebuvo atnaujinamas, finansavimo buvo ieškoma nuo 2015 m. 2019 m. birželio 8 d. vyko šventė, į stadioną susirinko bent pusė miesto gyventojų (~2000), kurie stebėjo, kaip buvo atidengtas paminklas Kybartų futbolo patriarchui Vytautui Kochanauskui. Šventėje dalyvavo buvęs Lietuvos premjeras Algirdas Butkevičius, seimo narys Kęstutis Smirnovas, Marijampolės, Vilkaviškio futbolo vadovai.

2020 m. lapkričio 5 d. patvirtintas stadiono tribūnų rekonstrukcijos projektas. Sutartis buvo pasirašyta 2021 m. spalio 19 d., planuojant padidinti žiūrovų skaičių iki 500 vietų. Rekonstrukcija buvo pabaigta 2023 m., stadionas oficialiai atidarytas liepos 4 d.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos futbolo stadionai
Laipsnis (kampas)

Matematikoje **laipsnis** – kampo dydžio matavimo vienetas. Jis žymimas simboliu ^{\circ}, kur 360^{\circ} atitinka pilną apskritimą.

Pagrindinis SI sistemos kampo matavimo vienetas yra radianas, tačiau laipsnis taip pat yra priimtinas vienetas.

## Istorija
Tikroji priežastis, kodėl pasirinktas laipsnis kaip kampo matmuo, yra nežinoma. Viena teorija teigia, kad tai susiję su tuo, kad metuose yra maždaug 360 dienų ir kai kurie senoviniai kalendoriai, pavyzdžiui, persų ir babiloniečių, naudojo 360 dienų metuose.

Kita teorija teigia, kad babiloniečiai padalijo apskritimą naudodami lygiakraščio trikampio kampą. Tada kampas buvo padalintas į 60 dalių. Taip yra todėl, nes jie naudojo šešiasdešimtainę skaičių sistemą.

## Žymėjimas

Laipsnio ženklas **°** (Unicode:U+00B0; ASCII: `&amp;deg;`) taip pat naudojamas temperatūros vienetuose Celsijaus ir Farenheito skalėse, bet ne Kelvino. Simbolis taip pat naudojamas kai kuriuose kituose žymėjimuose, pavyzdžiui vandens kietumo (°dH).

## Šaltiniai
Michailas Porečenkovas

**Michailas Porečenkovas** (, g. 1969 m. kovo 2 d., Leningrade) – Rusijos aktorius, produseris ir režisierius.

## Biografija
1996 m. baigė LGITMiK (kurso vadovas Benjaminas Filštinskis). Dirbo Sankt Peterburgo teatruose.

2002 m. pasirodė Maskvos meninio akademinio teatro scenoje (spektaklis „Ančių medžioklė“). 

Pagarsėjo vaidmeniu 1999–2005 m. seriale „Valstybės saugumo agentas“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDb profilis
* Allmovie
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Ilja Liubimovas

**Ilja Liubimovas** (, g. 1977 m. vasario 21 d., Maskvoje) – Rusijos aktorius.

## Biografija
1999 m. debiutavo filme „Rytas – ne laikas merginoms“, kurį režisavo ir prodiusavo Aleksandras Šeinas. 

Po to jis vis dažniau pradėjo pasirodyti ekranuose nedideliais ir epizodiniais vaidmenimis.

Labiausiai įvertinti vaidmenys filme „Neadekvatūs žmonės“ bei šio filmo tęsinyje. 

Vaidino serialuose „Mažoras“ ir kituose projektuose.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDb profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Lygiakraštis trikampis

**Lygiakraštis** arba **taisyklingas(-is) trikampis** – trikampis, kurio visos kraštinės lygios.

Euklido geometrijoje lygiakraštis trikampis turi lygius 60° vidinius kampus. Taip pat šio trikampio pusiaukraštinės, pusiaukampinės, vidurio statmenys ir aukštinės yra lygios ir susikerta centre, kuris aukštines dalija santykiu 1:2 (skaičiuojant nuo pagrindo krašto).

Kadangi trikampio vidinis kampas yra lygus 60°, tai nubraižius lygiakraštį trikampį galima nubrėžti 30°, 60°, 120° ir t. t. didumo kampus.

## Formulės
**Pastaba**: Šiose formulėse *a* yra kraštinės ilgis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Konstantinas Solovjovas

**Konstanitinas Solovjovas** (, g. 1974 m. sausio 28 d., Maskvoje) – Rusijos aktorius.

## Biografija
1999 m. baigė B. V. Ščukino vardo aukštosios teatro mokyklos Vaidybos skyrių (V. V. Ivanovo kursas).

Kurį laiką dirbo Maskvos valstybiniame akademiniame E. Vachtangovo vardo teatre. Vedė amerikietę ir persikėlė gyventi į JAV. Kine debiutavo ne aktoriaus darbe, kaskadininku – dar antrame kurse teatro mokykloje atliko kaskadininko vaidmenį filme „Juodasis vandenynas“. Tada buvo vaidmenys filmuose „Prezidentas ir jo anūkė“, „Karalienės gambitas“, serialuose „Susipažinkime“. 

2000 m. jis suvaidino savo pirmąjį rimtą vaidmenį filme „1944 m. rugpjūtį“, suteikusį pripažinimą kine.

Vaidino serialuose, filmuose ir kituose projektuose. Perkopė vieną šimtą dalyvavimų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* [ IMDb profilis]
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Daugiaveika

**Daugiaveika** () – tariamas žmogaus gebėjimas sutelkti savo dėmesį į keletą dalykų vienu metu. Manoma, kad daugiaveika yra asmens sugebėjimo mechaniškai atlikti tam tikrus didelio dėmesingumo nereikalaujančius ir nuolat pasikartojančius dalykus pasekmė. Manoma, kad jeigu asmuo geba įgusti ką nors daryti pakankamai gerai, tuomet įmanoma ir savo dėmesį sutelkti į kelis dalykus iškart. Terminas pirmąkart panaudotas 1995 m. apibūdinant universaliojo kompiuterio „IMB System/160“ daugiaprogramio apdorojimo galimybes. Vėliau ši koncepcija pradėta taikyti ir žmonėms.

## Tyrimai
Nuo XX a. 7 deš. psichologai atliko keletą eksperimentų apie žmogaus daugiaveikos prigimtį bei ribas. Pagrindinis eksperimentinis metodas, naudojamas tiriant žmogaus daugiafunkcinį darbą, yra vadinamasis psichologinio atsparumo periodo efektas. Jo metu žmonių prašoma atskirai reaguoti į kiekvieną iš dviejų dirgiklių, pateiktų arti laiko. Labai dažna išvada buvo sulėtėjusi reakcija į antrą kartą pasirodantį dirgiklį.

Tyrėjai jau seniai teigė, kad galvos smegenyse galimai yra tam tikra apdorojimo kliūtis, neleidžianti smegenims vienu metu apdoroti pagrindinius abiejų užduočių aspektus. Dėl šios kliūties žmonės turi ribotus dėmesio išteklius, tad saugoma tik svarbiausia informacija. Daugelis tyrinėtojų mano, kad kognityvinė funkcija, kuriai būdinga didžiausia kliūtis, yra veiksmų planavimas ir informacijos atgaminimas iš atminties. Idėjos kritikas psichiatras Edvardas M. Helouvelas (*Edward McKey Hallowell*) daugiaveiką apibūdino kaip „mitinę veiklą, kai žmonės tiki, kad gali atlikti dvi ar daugiau užduočių vienu metu taip pat efektyviai, kaip ir vieną“.

## Išnašos
Konstantinas Strelnikovas

**Konstanitinas Strelnikovas** (, g. 1976 m. sausio 31 d., Ufoje) – Rusijos aktorius.

## Biografija
Suvaidino daug ryškių antraeilių ir pagrindinių vaidmenų. Verta paminėti filmus „Keleivis be bagažo“, „Vysockis“, Ačiū, kad gyvas“, „Einšteinas. Meilės teorija“, „Už žaidimo ribų“ ir „Drakono šešėlis“. Vaidino serialuose, filmuose ir kituose projektuose.

2001 m. debiutavo filme „Kobra“, o vėliau pakviestas į filmavimą „Po šiaurės žvaigžde“, tačiau jo pavardė nebuvo nurodyta titruose.

2003 m. vaidino kaip antraplanis personažas Chuato Achmetovo filmee „Keleivis be bagažo“. 

Iki 2007 m. jis gaudvo nedidelius vaidmenis: filmuose ir televizijos serialuose „Oro uostas“, „Daktaras Živago“, „Meilės mašina“, „Kareiviai – 3“ ir „Buvusioji“.

2007 m. Aleksejus Kolmogorovas pakvietė aktorių atlikti pagrindinį vaidmenį nuotykių filme „Sekundė iki...“. Tais pačiais metais buvo numatyta sukurti filmą „Tunguskos meteoritas“, tačiau projektas nebuvo baigtas.

2009 m. Strelnikovas tapo kazachų režisierių filmo „Butelio delfinų šuolis“ žvaigžde.

2010 m. dalyvavo iš karto trijuose projektuose – „Daktaras“, „Kartą policijoje“ ir „Brolis broliui“. 

2011 m. jis pasirodė filme „Vidurdienį ant molo“, taip pat seriale „Uždara mokykla“.

2014 m. įsiminė filmais „Meteoritas“ ir „Vėjas veide“, kuriuose jam atiteko pagrindiniai vaidmenys. 

2015 m. pasirodė darbuose „Vaikantis praeitį“ ir „Vilties laiškase“.

2018 m. Strelnikovas bendradarbiavo su Baltarusijos ir Rusijos režisieriais filmuodamas „Briliantinę karjerą“. Projekte aktorius gavo kardiologo vaidmenį. 

Tais pačiais metais suvaidinti pulkininką leitenantą filme „Raštinės žiurkė“. 2019 m. pasirodė šio projekto tęsinys.

2020 m. gavo pagrindinį vyro vaidmenį melodramoje „Auskarai su safyrais“ ir detektyvinėje istorijoje „Drakono šešėlis“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDb profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Aleksandras Jacko

**Aleksandras Jacko** (, g. 1958 m. birželio 13 d., Minske) – iš Baltarusijos kilęs Rusijos aktorius.

## Biografija
1980 m. baigė Baltarusijos politechnikos instituto Architektūros fakultetą.

1985 m. baigė Gorkio vardo Maskvos meno teatro mokyklos vaidybos skyrių.

1985 m. debiutavo kine, kur suvaidino Vermachto oberleitenantą Maksą fon Giorlicą.

Nuo 1985 m. dirbo teatruose, vėliau įgarsino dokumentinius filmus, TV laidų anonsus ir reklamas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDb profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Olga Medynič

**Olga Medynič** (, g. 1981 m. gruodžio 16 d., Leningrade) – Rusijos aktorė.

## Biografija
2003 m. ji baigė Sankt Peterburgo valstybinę teatro meno akademiją (SPbGATI) ir įgijo lėlių teatro aktorės specialybę Nikolajaus Petrovičiaus Naumovo kurse.

2013 m. persikėlė į Maskvą. Suvaidino daugiau 50 vaidmenų filmuose, serialuose ir kituose projektuose.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Anastasija Panina

**Anastasija Panina** (, g. 1983 m. sausio 15 d., Tulos sritis) – Rusijos aktorė.

## Biografija
Gimė tuometiniame Severo Zadonsko mieste, Tulos srityje. (2005 m. šis miestas prijungtas prie Donskojaus miesto.)

2000 m. Severo Zadonske baigė vidurinę mokyklą, tada kartu su mama ir seserimi išvyko į Maskvą.

Į aktorystę patekau atsitiktinai. Jos draugai, išvydę skelbimą laikraštyje apie aktorių atranką į istorinį televizijos serialą „Vargšė Nastja“ (2003–2004), pakvietė ją dalyvauti. Po ilgos atrankos iš kelių tūkstančių jaunų pretendentų Panina buvo priimta į Aleksandro Akopovo ir kino kompanijos „Amedia“ aktorystės kursus, specialiai sukurtus šiam televizijos projektui. Kartu su studijomis aktorystės kursuose Panina dalyvavo projekto „Vargšė Nastia“ atrankoje.

Nuo 2006 m. vaidino filmuose. O žinomiausias vaidmuo įkūnytas seraile „Fizrukas“. 2014–2017 m. kurtas serialas sulaukė pripažinimo, o pagrindiai aktoriai šiame prjejte buvo Dmitrijus Nagijevas ir Anastastija Panina.

Vėlesniais metais (2017–2019) kurtas serialas „Psichologiūkštės“ irgi susilaukė dėmesio, kuriame vaidino kartu su Sofija Kaštanova ir Anna Staršenbaum.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Ana Staršenbaum

**Ana Staršenbaum** (, g. 1989 m. balandžio 26 d., Maskvoje) – Rusijos aktorė.

## Biografija
Aktorės karjerą pradėjo būdama keturiolikos metų, kai baigė mokyklą ir įstojo į Maskvos jaunimo teatrą, vadovaujamą Viačeslavo Spesivcevo. Kitados tenkinosi masinėse scenose būdama statiste.

2008 m. atliko pirmąjį pagrindinį vaidmenį Leonido Rybakovo filme „Pasakyk Leo“, laimėjusiame tarptautinį Ramiojo vandenyno meridiano filmų festivalį Vladivostoke nominacijoje „Publika už geriausią rusų filmą“.

2010 m. dalyvavo erotinėje fotosesijoje Dahabe ir davė ilgą interviu žurnalui Maxim, kur sulaukė palyginimų su Mila Jovovič ir Natalie Portman. Vėliau ji apgailestavo dėl atviros fotosesijos.

2017 m. pradėjo filmuotis seriale „Psichologiūkštės“ kartu su Anastasija Panina ir Sofija Kaštanova.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Antonina Komisarova

**Antonina Komisarova** (, g. 1986 m. gegužės 26 d., Maskvoje) – Rusijos aktorė.

## Biografija
Būdama 16 metų Antonina debiutavo vaidybiniame kine, vaidino romantiškoje komedijoje „Mylėkimės“. 

Paskatinta tokios sėkmės, skubiai baigė mokyklą eksternu, nusprendusi atsiduoti kinui, tačiau kito pasiūlymo teko laukti ilgus 6 metus.

2008 m. vaidino su Aleksejumi Paninu ir Dmitrijumi Maryanovu veiksmo filme „Miražas“, kurio siužetas buvo paremtas rusų turistų dingimo Artimųjų Rytų šalyse tematika.

Filmas „Šviesoforas“ atnešė aktorei sėkmę. Aktorė suspėjo tuo metu filmuotis serialuose „Likimo bučinys“, „Baltoji varna“ ir „Agurkų meilė“. 

Populiarumo susilaukė lyrinė komedija „Abchazijos pasaka“, veiksmo filmas „Juodoji upė“, meilės istorija „Vasaros atostogos“. 

2013 m. aktorė buvo patvirtinta antraplaniui vaidmeniui fantastiniame trileryje „Angelas arba demonas“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* [ IMDB profilis]
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Kirilas Poluchinas

**Kirilas Poluchinas** (, g. 1968 m. gegužės 3 d., Leningrade) – Rusijos aktorius.

## Biografija
Nuo 2000 m. vaidino filmuose, debiutavo seriale „Pelenės medžioklė“. 

Vėliau buvo „Nacionalinio saugumo agentas“, „Tyrimo paslaptys“, „Mongas“, „Mano siena“, „Moterų logika-4“ ir kt.

Išpopuliarėjo sūkūręs daugybę kariškių, policininkų ir kriminalinių elementų vaidmenų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDb profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru