Kemperis

**Kemperis** – sausumos transporto priemonė, skirta keliavimui ir turinti vietą nakvojimui.

Įprastai kemperiuose būna įrengta virtuvė, tualetas, dušas, viena ar kelios lovos. Kemperių įrengimas įvairuoja nuo pačių paprasčiausių, kuriuose yra tik viena lova ir paprasta virtuvė, iki pačių prabrangiausių, turinčių kelis kambarius, oro kondicionierių, šildymą, televizijos ir palydovų ryšį.

Kemperiais gali būti ir priekabos, kurias traukia kitos transporto priemonės, arba važiuojančios sava eiga. Dauguma kemperių yra vieno aukšto, tačiau būna ir didesnių dviejų aukštų. Siekiant sutaupyti vietos keliaujant, didesni kemperiai dažnai turi ištraukiamus šonus, kurie padidina vietą kambariuose stovint aikštelėje.

## Istorija
Pirmieji kemperiai istorijoje buvo tempiami arkliais. Jie atsirado antrajame XIX a. dešimtmetyje, kaip kitų transporto priemonių adaptacijos: viešojo transporto karavanai, čigonų karietos, gyvenamieji autobusiukai, greitosios pagalbos vagonai ir avių ganytojų vežimai.

Pirmasis šiuolaikinis specialiai keliavimui sukurtas kemperis buvo „Wanderer“ vežimas, pagamintas 1884 m. Jungtinės Karalystėje „Bristol Wagon & Carriage Works“ kompanijos. Šios įmonės vadovas Dr. Gordon Stables buvo vienas iš Jungtinės Karalystės džentelmenų čigonų judėjimo, veikusio 1885–1914 m., pradininkų. Šis judėjimas propagavo arklių traukiamų namelių ant ratų teikiamą naudą ir įkvėpė 1907 m. įkurti pirmąjį pasaulyje kemperių klubą „The Caravan Club (UK)“. Po I pasaulinio karo arklių skaičiaus sumažėjimas lėmė, kad kemperių pramonė atsisuko į pigesnes, galingesnes ir labiau pasiekiamas transporto priemones – automobilius.

Pirmieji varikliu varomi nameliai ant ratų buvo garu traukiamos priekabos iš Prancūzijos, įskaitant 1896 m. princo Oldenburgo „Grande Diligence“ priekabą ir 1898 m. „De Dion Bouton“ priekabą Monsieur Rénodier.

Ansktyvajame XX a. namelių ant ratų gamintojai visame pasaulyje pradėjo eksperimentuoti su įvairiais kemperių tipais (pirikabinamais nameliais, karavanais, kemperiais, autobusiukais ir kt.). Ankstyvieji nameliai ant ratų dažniausiai būdavo perdaryti iš krovininių sunkvežimių ir buvo sunkūs, triukšmingi, nelankstūs ir brangūs, todėl jais galėjo naudotis tik turtingi arba patys galintys juos pasigaminti asmenys. Kompaktiški kemperiai masiškai gamyboje pasirodė tik po 1950 m., kuomet „Volkswagen“ pradėjo gaminti Volkswagen Type 2 kelioninį autobusiuką. Nuo to laiko keliavimas kemperiais pradėjo populiarėti dėl savo mažų kainų, atsparumo orams ir keliavimo lankstumo.

Nuo 1945 iki 1960 m. kemperiai klestėjo daugelyje Vakarų šalių, augant gyventojų pajamoms ir skiriant daugiau laiko laisvalaikiui. Buvo įkurtos specialios kemperių aikštelės (kempingai), skirtos patenkinti tiek trumpalaikių, tiek ilgalaikių kemperių naudotojų poreikius. Patobulinus kemperių technologijas, įskaitant baterijas, šaldytuvus, dujines virykles, tualetus ir lengvas konstrukcijos technikas, smarkiai pagerėjo kemperių komforto lygis. Galingesni benzininiai ir dyzeliniai varikliai leido padidinti kemperių dydį, svorį ir greitį. Daugelyje šalių buvo įvesti reglamentai, skirti kontroliuoti kemperių gamybą ir naudojimą.

## Galerija

File:1933 car&trailer.jpg|1933 m. automobilis su apžvalgine priekaba
File:JaycoPopupCamper-2009-11-17.jpg|Prikabinamas namelis su palapine
File:Recreational Vehicle.JPG|Dodge gyvenamasis mikroautobusas
File:1973 GMC Motorhome.jpg|1973 m. „GMC“ kemperis
File:17 ft. Seafoam Green fiberglass hull lightweight camper trailer.jpg|Šiuolaikinis prikabinamas namelis, pagamintas iš stiklo pluošto
File:Class-C.jpg|C klasės kemperis


## Šaltiniai