open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aminai

**Aminai** – amoniako dariniai, kuriuose vienas, du arba trys vandenilio atomai yra pakeisti arilinėmis arba alkilinėmis grupėmis.

Aminai klasifikuojami pagal tai, kelios angliavandenilinės grupės prijungtos prie azoto atomo į tris grupes. Jeigu bent vienas iš pakaitų prie azoto yra aromatinio angliavandenilio žiedas, tokie aminai vadinami aromatiniais.

## Aminų grupės
* Pirminiai aminai: metilaminas, etilaminas, propilaminas, izopropilaminas, butilaminas, izobutilaminas, cikloheksilaminas. benzilaminas, anilinas, toluidinas, chloranilinas, bromanilinas, anizidinas, nitroanilinas.
* Antriniai aminai: dimetilaminas, dietilaminas, dipropilaminas, metilanilinas, difenilaminas.
* Tretiniai aminai: trimetilaminas, trietilaminas, tripropilaminas, dimetilanilinas

## Fizikinės savybės

Pirminiai ir antriniai aminai sudaro silpnus vandenilinius ryšius, todėl jų virimų temperatūra yra didesnė nei panašios molines masės angliandenilių. Taip pat pirminiai ir antrinai aminai tarpusavyje sudaro tarpmolekulinius vandenilinius ryšius, o tretiniai jų nesudaro.

## Cheminės savybės

### Degimas
Aminai lengvai dega (oksiduojasi):

: \mathrm{\ 4C_2H_5NH_2 + 15O_2 \ \longrightarrow \ 8CO_2 + 14H_2O + 2N_2}

Aminai yra gaunami kaitinant halogenalkanus su amoniaku:

: \mathrm{\ C_2H_5Br + NH_3 \ \longrightarrow \ C_2H_5NH_2 + HBr}

Esant amoniako pertekliui susidaro antriniai ir tretiniai aminai.

## Panaudojimas

Aminai yra naudojami dažams gaminti, nes, pavyzdžiui, oksiduojant aniliną susidaro skirtingų spalvų junginiai. Iš anilino taip pat gaminami vaistai (sulfanilamidiniai preparatai), sprogstamosios medžiagos.

## Literatūra

* Algirdas Šulčius. *Organinė chemija.* Vilnius: Alma littera, 2009, 198 p. ISBN 978-9955-38-341-3.
Sentenario rajonas

**Sentenaris** – vienas iš septynių rajonų Vidurio Mašonalando provincijoje, Zimbabvėje. Rajono administracinis centras – Sentenaris.
Didžioji Zimbabvė

**Didžioji Zimbabvė** (, ) – senovinio miesto liekanos dabartinės Zimbabvės valstybės pietinėje dalyje, Masvingo provincijoje. Vėlyvajame geležies amžiuje šis miestas buvo Zimbabvės karalystės sostine. Didžiosios Zimbabvės statybos pradėtos XI a. ir tęsėsi iki XIV a. Klestėjimo laikotarpiu miestas užėmė 722 ha plotą, spėjama, kad čia gyveno ~18 000 žmonių. Didžiojoje Zimbabvėje rezidavo karalystės valdovas, miestas buvo įtvirtintas masyviomis sienomis, pastatytomis nenaudojant skiedinio. XV a. miestas dėl gerai nežinomų priežasčių žlugo ir buvo apleistas. Europiečiai apie Didžiąją Zimbabvę plačiau sužinojo XIX a. pab. Pradžioje netgi buvo neigiama, kad šį miestą pastatė juodaodžiai, nes netikėta, kad jie galėję sukurti monumentaliosios architektūros statinių (Rodezijoje buvo draudžiama teigti afrikietišką šio statinio kilmę).

Miesto pavadinimas yra šonų kilmės, bet jo etimologija nėra aiški – siūlomi variantai yra „didieji akmenų namai“, „garbinimo namai“, „mirusiųjų namai“. Pietų Rodezijai paskelbus nepriklausomybę, Zimbabvės pavadinimas pasirinktas naujajai valstybei.

Miesto teritorija buvo gyvenama nuo IV a. žmonių, besivertusių žemdirbyste ir mokėjusių apdirbti geležį. Akmeninių konstrukcijų statyba pradėta XI a. ir tęsėsi 300 metų. Didžioji Zimbabvė yra vienas seniausių ir masyviausių statinių Pietų Afrikoje, savo amžiumi nusileidžianti tik Mapungubvei (PAR). Svarbiausias miesto statinys yra vadinamas didžiuoju užtvaru – jis turėjo 11 m aukščio ir 250 m ilgio sieną. Šis statinys yra didžiausias senovinis statinys visoje Užusachario Afrikoje. 1531 m. Didžiąją Zimbabvę (*Symbaoe*) aprašė portugalas Vicente Pegado. Aplink didįjį užtvarą gausu kitų archeologinių liekanų, kurios išskiriamos į „kalvų kompleksą“ ir „slėnio kompleksą“. Manoma, kad šie kompleksai išaugo palaipsniui – XII a. valdovo rūmai perkelti iš „kalvų komplekso“ į „didįjį užtvarą“, o XVI a. – į „slėnio kompleksą“.

Tarp žymiausių Didžiosios Zimbabvės radinių yra 8 Zimbabvės Paukščių egzemplioriai, išraižyti ant miesto sienų. Taip pat rasta skalūno figūrėlių, keramikos, geležies, dramblio kaulo dirbinių, auksinių papuošalų, bronzinių ietigalių, vario liejinių.

1986 m. Didžioji Zimbabvė įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.


Image:Zimbabwe wall.jpg|Miesto sienos
Image:Eastern-enclosure-great-zimbabwe.jpg|Granitinės sienos
Image:Conical tower.jpg|Bokšto liekanos
Image:Alloes-valley-great-zimbabwe.jpg|„Slėnio komplekso“ liekanos


## Taip pat skaitykite
* Sąrašas:UNESCO pasaulio paveldo objektai Afrikoje
Maunt Darvino rajonas

**Maunt Darvinas** (arba **Darvinas**) – vienas iš septynių rajonų Vidurio Mašonalando provincijoje, Zimbabvėje. Rajono administracinis centras – Maunt Darvinas.
Nagaoka

**Nagaoka** () – miestas Japonijoje, centrinėje Nijigatos prefektūros dalyje. Įsikūręs į pietvakarius nuo Nijigatos, prie Japonijos jūros. Per miestą teka Šinano upė. Gyventojų 266 tūkst. (2020 m.).

Yra geležinkeliai ir plentai į Tokiją, Nijigatą, Džioecu. Vystoma tikslioji, mašinų, naftos ir chemijos pramonės. Veikia Nagaokos technikos universitetas (įkurtas 1976 m.).

## Istorija
Tokugavos šiogūnatas 1616 m. Nagaokos feodalu paskyrė Naojori Hori, o šis netoli Šinano upės pastatė Nagaokos pilį, bet dėl to, kad vietovę dažnai užtvindydavo upė, nauja pilis buvo pastatyta dabartinės miesto traukinių stoties vietoje 1617 m.

Meidži restauracijos Bošino karo metu 1868 m. Nagaokos pajėgos, kurioms vadovavo generolas Tsuginosuke Kavai, sukilo prieš Meidži vyriausybę. Pajėgoms pralaimėjus, iš miesto liko griuvėsiai.

XX a. pradžioje atradus naftos telkinių, gyvenvietė ėmė plėstis. Nagaokos savivaldybė įkurta 1906 m. Antrojo pasaulinio karo pab. miestą bombardavo JAV B-29 bombonešiai, žuvo žmonių, didžioji dalis pastatų buvo sugriauta. Vėliau miestas atstatytas.

2004 m. Nagaoka nukentėjo nuo žemės drebėjimo.

## Miesto simboliai
Oficiali miesto gėlė yra azalija, medis – skirpstulas.

## Šaltiniai
Sergejus Ivanovas (1953)

**Sergejus Ivanovas** (, g. 1953 m. sausio 31 d. Leningrade) – rusų politikas, žvalgybininkas, valstybės veikėjas, Rusijos prezidento administracijos vadovas. Atsargos generolas pulkininkas.

## Biografija
1975 m. baigė Leningrado valstybinio universiteto Filologijos fakulteto vertimų skyrių, KGB aukštuosius kursus Minske (1976 m.) ir KGB institutą Maskvoje (1981 m.).

Iškart po universiteto baigimo pradėjo dirbti KGB Leningrado srities valdyboje, kur susipažino su ten dirbusiu būsimuoju Rusijos prezidentu V. Putinu. Nuo 1985 m. – žvalgybos rezidentas Suomijoje ir Kenijoje.

1991–1998 m. buvo Rusijos užsienio žvalgybos tarnybos darbuotojas.

1998 m. rugpjūčio mėn. tapo Rusijos federalinės saugumo tarnybos direktoriaus V.Putino pavaduotoju – Analizės, prognozių ir strateginio planavimo departamento viršininku. 1999 m. lapkričio mėn. paskirtas Rusijos Federacijos saugumo tarybos sekretoriumi.

2001–2007 m. buvo Rusijos Gynybos ministras, nuo 2005 m. – kartu ir vicepremjeras, vadovavo vyriausybės karinės pramonės komisijai. 2007 m. vasario mėn. atleistas iš Gynybos ministro pareigų, paskirtas Rusijos vyriausybės pirmuoju vicepremjeru. Tuo metu jis bei Dmitrijus Medvedevas buvo laikomi realiausiais pretendentais tapti V. Putino įpėdiniais.

V.Putinui tapus Rusijos premjeru, 2008–2011 m. buvo vicepremjeru, kuravo karinę pramonę.

2011 m. gruodžio mėn. paskirtas Rusijos prezidento administracijos vadovu.

## Papildoma informacija
* S.Ivanovas laisvai kalba anglų ir danų kalbomis.
* Žaidžia krepšinį, globoja Maskvos CSKA komandą, ne kartą lankėsi Lietuvoje stebėti rungtynių.

## Šaltiniai

|-

|-

|-
Khamis

**Khamis** () – senovinio miesto griuvėsiai Zimbabvėje, Šiaurės Matabelelande, 22 km į vakarus nuo Bulavajo. Tai XVI–XVIII a. Butua karalystės sostinė, valdyta Torvų dinastijos.

Khamis įkurtas apie 1450 m., jo įkūrimas sutampa su Didžiosios Zimbabvės žlugimo laikotarpiu. Miestas buvo akivaizdžiai paveiktas Didžiosios Zimbabvės architektūros stiliaus – būdingos be skiedinio sustatytos šlaitinės akmenų sienos, supančios centrinių rūmų kompleksą. Manoma, kad jos atliko ne tik gynybinę funkciją, bet ir suteikė komfortą valdovams – akmenų aptvare buvo vėsiau, ten būta mažiau maliariją pernešančių uodų.

1683 m. Khamį nusiaubė Rozvių imperijos antpuolis. Po to miestas žlugo, o galios centras persikėlė į Danamombę.

1986 m. Khamio griuvėsiai įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.


Image:Khamiruins1.jpg|Be skiedinio pastatytos sienos
Image:Khamiruins2.jpg
Image:Khami.jpg|Khamis 1906 m.


## Taip pat skaitykite
* Sąrašas:UNESCO pasaulio paveldo objektai Afrikoje
Borisas Gryzlovas

**Borisas Gryzlovas** (, g. 1950 m. gruodžio 15 d. Vladivostoke) – rusų politikas, valstybės veikėjas, valdančiosios partijos Vieningoji Rusija Vyriausiosios tarybos pirmininkas, buvęs Rusijos vidaus reikalų ministras (2001–2003 m.) ir IV bei V šaukimo Rusijos Federacijos Valstybės Dūmos pirmininkas.

## Biografija
1973 m. baigė Leningrado M. Bonč-Brujevičiaus ryšių elektrotechnikos institutą, radijo inžinierius. Dirbo elektroninių prietaisų gamykloje. 1996 m. tapo Baltijos technikos universiteto Sankt Peterburge Naujų technologijų mokymo ir metodinio centro direktoriumi.

1999 m. išrinktas Rusijos valstybės dūmos deputatu, „Vienybės“ frakcijos pirmininku. 2001–2003 m. buvo Rusijos Vidaus reikalų ministras.

2003–2011 m. buvo Rusijos valstybės dūmos pirmininkas. 2002 m. išrinktas „Vieningosios Rusijos“ Vyriausiosios tarybos pirmininku, 2004–2008 m. buvo šios partijos pirmininkas. Nuo 2008 m., kai partijos pirmininku tapo Vladimiras Putinas, o vėliau – Dmitrijus Medvedevas, vėl vadovauja Vyriausiajai partijos tarybai.

2011 m. išrinktas Dūmos deputatu, tačiau mandato atsisakė. Šiuo metu yra Rusijos valstybinės atominės energetikos korporacijos „Rosatom“ Priežiūros tarybos pirmininkas.

Nuo 2001 m. yra Rusijos Federacijos saugumo tarybos nuolatinis narys.

## Papildoma informacija
* B. Gryzlovas vidurinėje mokykloje mokėsi vienoje klasėje su dabartiniu Rusijos FSB direktoriumi N.Patruševu.
* 1999 m. vadovavo būsimojo Rusijos premjero V.Zubkovo rinkiminiam štabui kovoje dėl Leningrado srities gubernatoriaus posto. Rinkimai šiam kandidatui buvo nesėkmingi.
* B. Gryzlovas buvo pirmasis Rusijos Vidaus reikalų ministras, neturėjęs generolo karinio laipsnio.
* Jam priskiriama sparnuota tapusi frazė „Parlamentas-ne vieta diskusijoms“.

## Nuorodos
* Profilis „Vieningosios Rusijos“ tinklalapyje 
* Asmeninis tinklalapis 

## Šaltiniai

|-

|-
Pasaulio moterų rankinio čempionatas

**Pasaulio moterų rankinio čempionatas** – geriausių pasaulio moterų rankinio nacionalinių komandų varžybos, kurias rengia tarptautinė rankinio federacija.

## Čempionatai

## Lietuva čempionate
;Rengimas
*1975 m. pasaulio čempionatą rengė Lietuva, Rusija ir Ukraina. Vilniuje vyko A grupės varžybos ir 7-9, 10-12 vietų grupių varžybos.
;Laimėjimai
*1973 m. bronza: Rita Jasikevičienė, Anelė Gončarova
*1975 m. sidabras: Aldona Česaitytė-Nenėnienė
*1982 m. auksas: Sigita Strečen
*1990 m. auksas: Aušra Miklušytė
;Lietuvos rinktinė
*1993 m. Lietuvos moterų rinktinė iškovojo 13 vietą.

## Šaltiniai
Norvolkas (Kalifornija)

**Norvolkas** () – miestas JAV, Kalifornijos pietuose, Los Andželo apygardoje, 27 km į pietryčius nuo Los Andželo. 105 tūkst. gyventojų (2010 m.).

## Istorija
Miestas įkurtas vėlyvajame XIX a., Norvolko pavadinimas oficialiai suteiktas 1874 m. Miesto statusą įgavo 1957 m.
Genadijus Selezniovas

**Genadijus Selezniovas** (,  1947 m. lapkričio 6 d. Serove, Sverdlovsko sritis - 2015 m. liepos 19 d. Maskvoje) – rusų žurnalistas ir politikas, buvęs Rusijos Federacijos Valstybės Dūmos pirmininkas (1996–2003 m.).

## Biografija
Baigęs profesinę mokyklą, tarnavo armijoje, buvo komjaunimo funkcionierius. 1974 m. baigęs Leningrado universiteto žurnalistikos fakultetą, dirbo Leningrado srities komjaunimo laikraščio „Smena“ (*Смена*) redaktoriumi.

1980–1988 m. – „Komsomolskaja pravda“ (*Комсомольская правда*), 1988–1991 m. – „Učitelskaja gazeta“ (*Учительская газета*) vyr. redaktorius. 1991 m. vasario – rugpjūčio mėn. buvo TSKP CK organo Pravda vyr. redaktoriaus pavaduotojas, po pučo – vyr. redaktorius. 1990–1991 m. buvo TSKP CK narys.

1993 m. išrinktas 1-ojo šaukimo Rusijos Federacijos valstybės dūmos deputatu pagal RFKP sąrašą, 1995–1996 m. buvo Dūmos vicepirmininkas.

Valstybės dūmos deputatu buvo renkamas dar tris kartus (iki 2007 m.). Buvo 2-ojo ir 3-iojo šaukimo Rusijos valstybės dūmos pirmininkas (1995–2003 m.).

2003 m. spalio mėn. vienintelį kartą po Nepriklausomybės atkūrimo vizito į Lietuvą buvo atvykusi Rusijos Valstybės Dūmos Pirmininko G.Selezniovo vadovaujama delegacija.

## Nuorodos
* Profilis „Lentapedijoje“

## Šaltiniai

|-
Mana Pūlso nacionalinis parkas

**Mana Pūlso nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija šiaurės Zimbabvėje, Zambezės upės slėnyje. Apima 2500 km² teritoriją, į kurią patenka Zambezės ir jos intakų meandros, senvagės, pelkynės, upių salos ir seklumos, pakrančių miškai. Teritorija plačiai užliejama liūčių laikotarpiu, bet sausrų metu senvagės ir ežerai išdžiūva.

Mana Pūlso nacionalinis parkas yra svarbi savanos gyvūnų (dauguma kurių yra nykstantys) buveinė, girdykla. Čia gausu hipopotamų, Nilo krokodilų, sausrų metu atkeliauja didelės dramblių, buivolų, zebrų, vandeninių ožių, antilopių kaimenės, kurias seka hienos ir liūtai. Parke užfiksuota virš 450 paukščių rūšių.

Mana Pūlso nacionalinis parkas, kartu su Sapi ir Čevorės safario teritorijomis, 1984 m. paskelbtas UNESCO pasaulio paveldo objektu kaip reikšminga retų, saugotinų gyvūnų buveinė.


Image:Zambezi-at-Mutsango.JPG|Drambliai prie Zambezės
Image:ZmbziRvr.jpg|Zambezė parko teritorijoje
Image:Rukomechisand.JPG|Rukomeči upės vaga


## Taip pat skaitykite
* Sąrašas:UNESCO pasaulio paveldo objektai Afrikoje
Pietų Afrikos Respublikos demografija

Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **[[Pietų Afrikos Respublika|Pietų Afrikos Respublikos]] demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 48 810 427 (2012 m. apskaičiavimai) 

**Struktūra pagal amžių:**
**0–14 m.:* 28,4 % (6 955 602 vyrai ir 6 914 246 moterys)
**15–64 m.:* 65,7 % (16 172 553 vyrai ir 15 902 889 moterys)
**65 m. ir vyresni:* 5,9 % (1 151 510 vyrų ir 1 713 627 moterys) (2012 m. apsk.)

**Gyventojų amžiaus [[mediana]]:**
**bendras:* 25,3 m.
**vyrų:* 25 m.
**moterų:* 25,6 m. (2012 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** -0,412 % (2012 m. apsk.)

**[[Gimstamumas]]:** 19,32 gimimų/1000 gyv. per metus (2012 m. apsk.)

**[[Mirtingumas]]:** 17,23 mirčių/1000 gyv. per metus (aukščiausias rodiklis visame pasaulyje) (2012 m. apsk.)

**[[Migracijos indeksas]]:** -6,22 migrantų/1000 gyv. per metus (vienas žemiausių rodiklių pasaulyje) (2012 m. apsk.)

**[[Urbanizacija]]:**
* *mieste gyvenančių žmonių skaičius:* 62 % (2010 apsk.)
* *mieste gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:* 1,2 % (2010–15 m. apsk.)

**Lyčių pasiskirstymas:**
**gimimo metu:* 1,02 vyro vienai moteriai
**jaunesniems nei 15 metų:* 1,01 vyro vienai moteriai
**15–64 metų:* 1,02 vyro vienai moteriai
**65 metų ir vyresniems:* 0,67 vyro vienai moteriai
**visai populiacijai:* 0,99 vyro vienai moteriai (2011 apsk.)

**Kūdikių [[mirtingumas]]:**
**bendra:* 42,67 mirčių/1000 gimimų
**vyrų:* 46,54 mirčių/1000 gimimų
**moterų:* 38,73 mirčių/1000 gimimų (2012 m. apsk.)

**[[Vidutinė gyvenimo trukmė]]:**
**bendra:* 49,41 m.
**vyrų:* 50,34 m.
**moterų:* 48,45 m. (2012 apsk.)

**[[AIDS]]/[[ŽIV]]:**
**paplitimas tarp suaugusiųjų:* 17,8 % 
**bendras skaičius:* 5,6 mln. (aukščiausias rodiklis visame pasaulyje)
**mirčių skaičius:* 310 000 (2009 m. apsk.)

**15 m. ir vyresnių gyventojų [[raštingumas]]:**
**bendras:* 86,4 %
**vyrų:* 87 %
**moterų:* 85,7 % (2003 m. apsk.)

**15–24 m. amžiaus gyventojų [[nedarbo lygis]]:**
**bendras:* 48,2 %
**vyrų:* 44,6 %
**moterų:* 52,5 % (2009 m. apsk.)

**[[Religija|Religijos]]:**
* *protestantai:* 36,6 %
* *kiti krikščionys:* 36 %
* *netikintys:* 15,1 % 
* *katalikai:* 7,1 %
* *kiti:* 2,3 % 
* *musulmonai:* 1,5 % 
* *nenurodė:* 1,4 % (2001 m. surašymas)

**[[Rasė|Rasių]] pasiskirstymas:**
* *juodaodžiai:* 79 %
* *baltaodžiai:* 9,6 %
* *spalvotieji:* 8,9 %
* *indai/azijiečiai:* 2,5 % (2001 m. surašymas)

## Šaltiniai

*Pietų Afrikos Respublika CŽV pasaulio faktų knygoje (anglų kalba)
Algimanta Pabedinskienė

**Algimanta Pabedinskienė** (g. 1965 m. kovo 25 d. Liepojoje) – Lietuvos inžinierė, politinė bei visuomenės veikėja.

## Biografija
Gimė latvės ir lietuvio šeimoje, iki ketverių metų augo Durbėje. 1972–1975 m. mokėsi Kapsuko 5-ojoje vidurinėje mokykloje, 1975–1983 m. Kapsuko Juozo Žiugždos vidurinėje mokykloje. 1973–1983 m. lankė Kapsuko sporto mokyklą, buvo krepšinio komandos kapitonė, baigiant mokyklą žaidė miesto moterų krepšinio komandoje „Gija“. 1983–1988 m. studijavo Vilniaus inžinerinio statybos instituto Statybos fakultete, statybos inžinierė.

1988–1991 m. Vilniaus kolūkių statybos projektavimo instituto inžinierė konstruktorė. 1991 m. grįžo į Marijampolę, 1991–1994 m. A. Pabedinskienės dailiųjų amatų dirbtuvės steigėja ir vadovė. 1994 m. UAB „Auredi“ statybos inžinierė. 1994–2003 m. IĮ „Selema“ vadybininkė administratorė, 2003–2007 m. direktorė. 2004–2005 m. Marijampolės Jono Totoraičio vidurinės mokyklos ekonomikos mokytoja. 2005 m. Kauno technologijos universitete baigė vadybos ir verslo administravimo magistro studijas.

2005–2012 m. Marijampolės kolegijos lektorė. 2007–2012 m. Kauno prekybos, pramonės ir amatų rūmų Marijampolės filialo direktorė. 2012–2016 m. Algirdo Butkevičiaus Vyriausybėje – Lietuvos socialinės apsaugos ir darbo ministrė. 2023–2026 m. Lietuvos ūkininkių draugijos pirmininkė, nuo 2026 m. Lietuvos žemės ūkio rūmų pirmininkė.

Nuo 2007 m. Marijampolės profesinio rengimo centro tarybos narė, Kazlų Rūdos verslo inkubatoriaus tarybos narė, Marijampolės savivaldybės visuomeninės tarybos prie Marijampolės komisariato narė. 2008–2012 m. Marijampolės savivaldybės Smulkaus ir vidutinio verslo rėmimo fondo komiteto narė. 2008–2016 m. Darbo partijos narė. Nuo 2008 m. Verslo moterų tinklo narė. 2009–2010 m. Saulėtekio komisijos Biurokratinės naštos verslui mažinimo darbo grupės narė. Nuo 2009 m. asociacijos Kazlų Rūdos krašto draugijos steigėja ir valdybos pirmininkė.

Moka latvių, rusų, lenkų ir anglų kalbas.

## Bibliografija
* Marijampolės miesto įvaizdis šiandien: verslo gatvė, faktai… vizijos / Algimanta Pabedinskienė, Dana Liukinevičienė. – Marijampolė: Piko valanda, 2010. – 58 p.: iliustr.
* Kūryba: eilėraščiai / Algimanta Pabedinskienė. – Kaunas: RIDSALES kūrybinė spaustuvė, 2021. – 32 lap. – ISBN 978-609-489-036-9

## Šaltiniai

|-
Hvangės nacionalinis parkas

**Hvangės nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija vakarų Zimbabvėje, Matabelelando krašte, į pietryčius nuo Hvangės miesto. Tai didžiausias nacionalinis parkas šalyje.

Hvangės nacionalinis parkas yra Kalahario dykumos paribyje, todėl čia būdingi kserofitiniai krūmokšniai, negausūs vandens telkiniai. Parko teritorijoje gyvena ~100 žinduolių ir ~400 paukščių rūšių. Sutinkami liūtai, tiesiaragiai oriksai, rudosios hienos, reti Afrikos hieniniai šunys, leopardai, gepardai, dėmėtosios hienos, drambliai ir kt. Parke esančios šlapynės yra svarbios šių gyvūnų girdyklos.


Image:Hwange sunset.jpg|Saulėlydis parke
Image:Lion-hwange.jpg|Liūtas parke
Image:Wetland-hwange.jpg|Šlapynių plotai
File:Curious elephant, Zim.jpg|Drambliai miške
Šamvos rajonas

**Šamva** – vienas iš septynių rajonų Vidurio Mašonalando provincijoje, Zimbabvėje. Rajono administracinis centras – Šamva.

Šamvos rajone yra viena iš gausiausių aukso kasyklų Zimbabvėje, esanti 60 km į šiaurės vakarus nuo Hararės.
Mazovės rajonas

**Mazovė** – vienas iš septynių rajonų Vidurio Mašonalando provincijoje, Zimbabvėje. Rajono administracinis centras – Mazovė.
Oberforšneideris

**Oberforšneideris** (;  'pagrindinis patiekalų pjaustytojas') – Rusijos imperatoriaus dvaro rūmininko laipsnis, įsteigtas 1856 m. rugpjūčio 30 d. Aleksandro II karūnavimo proga ir priskirtas Rangų lentelės II rangui.

Oberforšneideris lydėdavo prie imperatoriaus stalo nešamus patiekalus, eskortuojamus dviejų Kavalergardų pulko karininkų su apnuogintais palašais, mėsą supjaustydavo ir dėdavo į imperatorių poros lėkštes..

Per visą laiką Rusijos dvare buvo 3 oberforšneideriai: N. Muchanovas (*Н. А. Муханов*), grafas S. Gendrikovas (*С. А. Гендриков*), kunigaikštis J. Urusovas (*Ю. Д. Урусов*).

## Nuorodos
Lagašas

**Lagašas** (šumerų kalba: ŠIR.BUR.LAKI / Lagas, ) – senovės Mesopotamijos miestas, buvęs dabartiniame Irake, į šiaurės vakarus nuo Tigro ir Eufrato santakos, į rytus nuo Uruko. Tai buvo vienas seniausių ir svarbiausių Šumero miestų.

## Istorija

Iš Girsu mieste rastų įrašų sprendžiama, kad Lagašas buvo svarbus Šumero miestas nuo III tūkstantmečio pr. m. e. Pirmuoju Lagašo valdovu laikomas Ur-Nanšas. Mieste buvo pastatyta E-Ninnu šventykla, skirta karo dievui Ningirsu. Apie 2450 m. pr. m. e. Lagašas kariavo su Uma. Eanatumo vadovaujami lagašiečiai šventė pergalę. Tai buvo vienas seniausių žinomų strateginių mūšių. 

XXIV a. pr. m. e. miestas užkariautas akadų, vadovaujamų Sargono, bet išlaikė savo reikšmę. Žlungant Akado imperijai, mieste atsikūrė vietinė dinastija, kur klestėjo per visą gutijų viešpatavimo laikotarpį. Jos žymiausiu valdovu tapo Gudėja, kuris vykdė prekybą su tolimais kraštais (Libanu, Sirija, Arabija), jo kariai kovėsi Elame. Jam valdant miestas klestėjo, sukurta daug meno, architektūros paminklų (pvz., Gudėjos skulptūros). Tuo metu Lagašas valdė ~1600 km² teritoriją, į kurią pateko 17 miestų. Pati valdovo rezidencija buvo Girsoje. Manoma, kad tarp 2075 ir 2030 m. pr. m. e. Lagašas buvo didžiausias miestas pasaulyje. Po to, kai Šumerą suvienijo Ūro valdovas Urnamu ir jo III Ūro dinastija, Lagašas nebeteko valstybingumo. Babilono laikais jo įtaka sumenko.

Lagašo telis yra vienas didžiausių regione, užimantis 400–600 ha plotą. Teritoriją kerta kanalo vaga. Vietovės kasinėjimus 1887 m. pradėjo Robert Koldewey. 1953 m. archeologinė vietovė identifikuota kaip Lagašas.

## Valdovai

Šumero karalių sąraše Lagašas nėra minimas. Nepaisant to, iš archeologinių kasinėjimų ir kitų šaltinių žinomos dvi Lagašo dinastijos, pirmoji ir antroji.
### Pirmoji Lagašo dinastija

### Antroji Lagašo dinastija
Ambersail

**Ambersail** – lietuvių valdoma Whitbread 60 tipo sportinė jachta.

## Tūkstantmečio odisėja
2008 m. spalio 5 d. – 2009 m. liepos 5 d. minint Lietuvos tūkstantmečio sukaktį jachta Ambersail išplaukė į tūkstantmečio odisėją aplink pasaulį. Per devynis mėnesius jachta aplankė 19 šalių 4-5 žemynuose. Ambersail aplankė 26 pasaulio lietuvių bendruomenes. Tūkstantmečio odisėją transliavo TV3 televizija.

## Varžybos
Jachta Ambersail atstovavo Lietuvai daugelyje žymių regatų:

;2010
* Pantaenius Rund Skagen – 6 vieta
* Eurocard Round Gotland Race – 7 vieta
* ROLEX Middle Sea Race – 5 vieta
* Sevenstar Round Britain & Ireland Race – 

;2011
* RORC Caribbean 600 – 5 vieta
* Transatlantic Race – 5 vieta
* Rolex Fastnet Race – 11 vieta
* Rolex Middle Sea Race – 5 vieta
* Volvo Legends Regatta – 

;2012
* Sydney to Hobart Yacht Race – 14 vieta

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Oberšenkas

**Oberšenkas** (;  'vynų saugotojas') – Rusijos imperatoriaus dvaro rūmininko laipsnis, įsteigtas 1723 m. ir priskirtas Rangų lentelės II rangui.

Oberšenko žinioje buvo rūmų vynai ir kitokie gėrimai. Jam buvo pavaldūs:
* mundšenkai (*мундшенк*) – vyno rūsių tvarkytojai,
* kofešenkai (*кофишенк*) – kavos ir arbatos ruošėjai,
* tafeldekeriai (*тафельдекер*) – atsakingi už stalo serviravimą,
* konditeriai,
* kelermeisteriai (*келлермейстер*) – maisto rūsių raktininkai.

Per XVIII a. buvo 5 oberšenkai, 1915 m. sausio 1 d. – buvo 1 oberšenkas.

## Nuorodos
Šumero karalių sąrašas

**Šumero karalių sąrašas** () – senovės manuskriptas, užrašytas šumerų kalba, išvardijantis Šumero (senovės pietų Irake) valdovus tiek iš šumerų, tiek ir iš kaimyninių dinastijų, jų  numanomus trukusios valdžios laikotarpius, „oficialių“ karalysčių vietas. Buvo tikėta, kad karalystės buvo perduodamos iš vieno miesto į kitą dievų dėka, atspindėdamos to regiono hegemoniją. Dokumento paskutinė vienintelė atestuota versija siekia Vidurinįjį bronzos amžių.
 
## Sąrašas

Ankstyviausios datos yra apytikslės, paremtos galimais archeologiniais šaltiniais. Šis sąrašas tėra vienintelis šaltinis ikiakadinio laikotarpio valdovams. Pradedant Lugal-zage-si ir III Uruko dinastija, kurią nugalėjo Sargonas iš Akado, čia išvardintų sekančių valdovų chronologija yra labiau suprantama.

### Prieštvaniniai valdovai

Archeologiniai, epigrafiniai ar kiti duomenys istoriškai nepatvirtina nė vieno iš ikidinastinių (t. y., prieš Pasaulio tvaną) valdovų. Galimai jie atitinka Ankstyvojo bronzos amžiaus Džemdet Nasro laikotarpio kultūrą, kuri baigėsi prieš ~2900 m. pr. m. e., prieš pat dinastijų periodą, jei jie nebuvo sukurti vien tik mitologiniu pagrindu. Šiam periodui būdingi neįtikėtinai ilgi valdymo periodai, tačiau archeologai patvirtina daugelio minimų senovės miestų-valstybių lokalizacijas. Lentelėje valdymo trukmė pateikiama šumerų matavimo vienetais *sarais* (= 3 600), *nerais* (= 600), ir *sososais* (= 60).

### I Kišo dinastija

### I Uruko dinastija

### I Uro dinastija

### Avano dinastija

### II Kišo dinastija

**I [[Lagašas|Lagašo]] dinastija** (~ 2500 – ~ 2271 m. m. pr. m. e.) neminima Karalių sąraše, nors ji gerai žinoma iš kitų įrašų.

### Hamazio dinastija

### II Uruko dinastija

### II Uro dinastija

### Adabo dinastija

### Mario dinastija

### III Kišo dinastija

### Akšako dinastija

### IV Kišo dinastija

### III Uruko dinastija

### Akado dinastija

### IV Uruko dinastija

::(Galimai žemutinės Mesopotamijos valdovai buvo amžininkai su Akado dinastija)

**II [[Lagašas|Lagašo]] dinastija** (prieš ~ 2093–2046 m. m. pr. m. e. (trumpoji chronologija)) neminima Karalių sąraše, nors gerai žinoma iš kitų įrašų.

### Gutijų valdymas

### V Uruko dinastija

### III Uro dinastija

Nepriklausomos amoritų karalystės žemutinėje Mesopotamijoje.
**[[Larsa|Larsos]] dinastija** (~ 1961–1674 m. m. pr. m. e. (trumpoji chronologija)) nuo šio laiko neminima Karalių sąraše. 

### Isino dinastija

* Šie epitetai ar vardai nėra įtraukti į visas Karalių sąrašo versijas.

## Taip pat skaitykite

* Akado karalių sąrašas

## Šaltiniai

## Literatūra

* „''The Sumerian King List''“  (Čikagos uiversiteto asirologijos studijų medž., 1939 m.) 
* Friberg, Jöran. ''„The Beginning and the End of the Sumerian King List“'' (*A remarkable collection of Babylonian mathematical texts: Manuscripts in the Schøyen Collection Cuneiform Texts I*, Springer, 2007, ISBN 0-387-34543-4)
Kišas

**Kišas** (, ) – senovės Šumero miestas, buvęs dabartiniame Irake, 12 km į rytus nuo Babilono, 80 km į pietus nuo Bagdado. Kiše buvo *E-meteursag* šventykla, kurioje garbintas dievas Zababa.

Kišo vietovė apgyvendinta nuo IV tūkstantmečio pr. m. e. (Džemdet Nasro laikotarpis). Pirmuoju miesto valdytoju laikomas Džurušas. Vėliau valdė keletas valdovų, dėl kurių realumo ginčijamasi (pavadinti gyvūnų pavadinimais, galimai semitiškos kilmės). Po to Kišą valdė Etana, žinomas iš babiloniečių mitų ir kartais laikomas tikruoju Kišo įkūrėju. ~XXVI a. pr. m. e. Kišo valdovu buvo Enmebaragesis – pirmasis iš archeologiškai paliudytų miesto valdovų. Vėliau miesto valdove buvo Kubaba – vienintelė moteris Šumero karalių sąraše. Kišo karinė reikšmė palaipsniui sumenko, tačiau daugelis kitų miestų valdovų save tituluodavo ir Kišo karaliais. Kišas buvo valdomas akadų, asirų, babiloniečių, kol galiausiai buvo apleistas.

Kišo archeologinė vietovė yra Uhaimyro tele bei kelete kitų aplinkinių telų, nusidriekusių palei išdžiuvusią Eufrato senvagę. Vietovėje rasta 1400 senojo Babilono lentelių su įrašais, partų, asirų radinių, zikurato liekanų.

## Išnašos
Akado karalių sąrašas

**Akado karalių sąrašas** () – tai sąrašas karalių, valdžiusių Akado imperijoje, senovės Mesopotamijoje III tūkstantmetyje pr. m. e. Šiuo metu tai regionas, apimantis Iraką, rytų Turkiją ir šiaurės Siriją.

## Taip pat skaitykite

* Šumero karalių sąrašas
Nintendo 3DS

**Nintendo 3DS** () – delninė žaidimų konsolė, sukurta bendrovės „Nintendo“. Tai autostereoskopinis įrenginys, gebantis vaizduoti stereoskopinius 3D efektus be specialių 3D akinių ar kitokių priedų. Konsolė oficialiai pristatyta 2010 m. E3 parodoje. Nintendo 3DS kaip ir jos konkurentė Sony PlayStation Vita yra aštuntosios kartos konsolė.

2012 m. liepos 28 d. pasirodė Nintendo 3DS XL modelis, turintis 90 % didesnius ekranus. 2013 m. išleistas biudžetinis variantas Nintendo 2DS, kuris nėra su atlenkiamais ekranais ir neturi 3D stereoskopinių efektų vaizdavimo galimybės.

2014 m. buvo išleisti atnaujinti konsolės modeliai New Nintendo 3DS ir New Nintendo 3DS XL, kurie buvo šiek tiek didesni, pakeisto dizaino, įskaitant papildomą *C-stick*, turėjo šiek tiek geresnį baterijos tarnavimo laiką. „Nintendo“ neatskleidė naujų konsolių procesoriaus specifikacijų, bet teigė, kad jos žymiai geresnės nei senesnių modelių, kas lėmė geresnį 3D vaizdo efekto perteikimą. Dėl pagerintų savybių tik šiems naujiesiems modeliams buvo išleistas žaidimas „Xenoblade Chronicles“ ir 2016 m. adaptuoti kai kurie populiarūs senos namų konsolės SNES žaidimai. 2017 m. tik „New“ modeliams išleistas „Minecraft“ žaidimas.

## Techniniai duomenys

## 3DS konsolių šeima
* Nintendo 3DS
* Nintendo 3DS XL
* Nintendo 2DS
* New Nintendo 3DS
* New Nintendo 3DS XL
* New Nintendo 2DS XL

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali svetainė (EU versija)
PlayStation Vita

**PlayStation Vita** (, sutr. **PS Vita**) – delninė žaidimų konsolė, sukurta bendrovės „Sony Computer Entertainment“. PS Vita kaip ir jos konkurentė Nintendo 3DS yra aštuntosios kartos konsolė. Pakeitė PlayStation Portable modelį. Europoje, Šiaurės ir Pietų Amerikoje bei Singapūre pasirodė 2012 m. vasario 22 d.

## Techniniai duomenys

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Nipūras

**Nipūras** (, ) – senovės Šumero miestas, buvęs dabartiniame Irake, šalia šiuolaikinio Afako miestelio. Nipūre buvo garbinamas dievas Enlilis.

Nors Nipūras niekad nebuvo savarankiškas miestas-valstybė, jis buvo strategiškai svarbus religinis centras, dėl kurio kovojo kitų miestų valdovai. Kišo valdovas Enmebaragesis pirmasis pastatė šventyklą Nipūre, miestas tuomet buvo Kišo įtakoje. 3 tūkstantmetį pr. m. e. Nipūras buvo valdomas Akado imperijos. Valdant valdovui Naram Sinui, atstatytos miesto sienos, šventykla. Vėliau Nipūrą užkariavo Ūro valdovas Urnamu, jis taip pat prisidėjo prie miesto plėtros (pastatytas zikuratas). Po priklausomybės Ūrui ir Isinui, Nipūrą užėmė elamitai. Babilonijos laikais miesto religinė reikšmė sumenko – dvasinis centras perkeltas į Babiloną, kur buvo garbinamas Mardukas. Kasitų laikais Nipūras tebegyvavo, bet valdant Asirijai patyrė nuosmukį, o Seleukidų laikais šventykla paversta tvirtove. Nipūras galutinai žlugo valdant Sasanidams.

Nipūro archeologinėje vietovėje rastas kanalų tinklas, daug molinių lentelių (>40 tūkst.), keramikos liekanų, šventyklos, rūmų griuvėsiai.
Siparas

**Siparas** () – senovės Šumero miestas dabartiniame Irake, 60 km į šiaurę nuo Babilono.

Siparas buvo įkurtas Eufrato pakrantėje, priešais Siparą-Amnanumą. Nors vietovė greičiausiai buvo gyvenama jau Uruko laikotarpiu (4 tūkstantmetis pr. m. e.), tačiau miestas išaugo 3 tūkstantmetyje pr. m. e., klestėjo Babilono ir Naujojo Babilono karalysčių laikais, o valdant persams palaipsniui žlugo. Sipare buvo *E-babbara* šventykla, kurioje garbintas saulės dievas Utu/Šamašas. Siparas siejamas su Biblijoje minimu Sefarvaimu.

Šumero karalių sąraše minimas Siparo valdovas Emedurankis. Šaltiniuose minima, kad Babilono valdovai ne kartą atstatinėjo miesto sienas ir šventyklą. Babilone Siparas buvo siejamas su paskutiniuoju „prieštvaniniu“ valdovu Ziusudra – pasakota, kad jis Sipare paslėpęs užrašus apie prieštvaninį pasaulį.

Siparo liekanos yra Abu Habos tele. Jame rasta dešimtys tūkstančių molinių lentelių, daugiausia iš Naujojo Babilono laikų.
Šurupakas

**Šurupakas** () – senovės Šumero miestas, buvęs dabartiniame Irake, netoli Eufrato upės, ~55 km į pietus nuo Nipūro. Šurupake buvo garbinama grūdų, derliaus deivė Ninlilė.

Šurupakas iškilo 4 tūkstantmetyje pr. m. e. ir buvo svarbiausias grūdų saugojimo centras visame regione. Miestas klestėjo III ankstyvajame dinastiniame laikotarpyje, kuomet užėmė ~100 ha plotą. Tuoj po 2000 m. pr. m. e. Šurupakas žlugo, miestą nusiaubė didelis gaisras.

Su Šurupaku siejamas Šumero karalių sąraše minimas „prieštvaninis“ valdovas Ubara Tutu. Šiam miestui taip pat priskiriami valdovai Ziusudra ir Atra-Hasis, tačiau jų istoriškumas nepatvirtintas.

Faros tele, kuriame stovėjo Šurupakas, rasta šimtai ikiakadinio laikotarpio molinių lentelių. Taip pat aptikta keramikos liekanų.
Enuma Eliš

**Enuma Eliš** (, ) – babiloniečių kosmogoninis mitas, užrašytas 7 molinėse lentelėse akadų kalba. Mitą sudaro ~1000 eilučių. Enuma Eliš dantiraščių lentelės rastos Ašurbanipalo bibliotekoje (Ninevija) anglų archeologo Austen Henry Layard (1849 m.). Vėliau rasta V lentelės kopija Huzirnoje (dab. Turkija).

Rasti dantiraščiai datuojami VII a. pr. m. e., bet manoma, kad pats mitas sukurtas anksčiau, greičiausiai dar bronzos amžiuje, Hamurabio laikais ar valdant kasitams (XVIII–XVI a. pr. m. e.).

Enuma Eliš mito tekstas būdavo recituojamas kasmetinės Akitu šventės metu – jos metu simboliškai būdavo atkuriamas pasaulis, todėl būdavo pasakojamas pasaulio sukūrimo mitas. Jame pasakojama apie dievo Marduko pergalę prieš chtoninę dievybę Tiamat. Epe minimi du pirminiai dievai – Apsu (gėlų vandenų dievas) ir Tiamat (vandenyno dievybė). Keletas kitų dievų (Enkis ir kt.) yra beribiame Tiamat kūne ir kelia triukšmą. Apsu triukšmautojus nori nužudyti, bet Tiamat neleidžia. Tada Apsu su viziriu Mumu rengia planą, kaip nužudyti jaunus dievus. Tačiau Tiamat perspėja Enkį, ir šis magijos pagalba nužudo Apsu. Tapęs valdovu, Enkis su Damgalnuna susilaukia sūnaus Marduko. Šis dievas tampa labai galingu, jam pavaldūs vėjai ir audros. Marduko keliamas triukšmas pradeda erzinti Tiamat kūne tebemiegančius kitus dievus.

Dievai įkalbina Tiamat atkeršyti už Apsu nužudymą. Ji sukuria 11 siaubūnų, kurių vienas, Kingu, tampa jos vyru. Vėliau aprašoma Marduko kova su Tiamat ir siaubūnais. Pasiekęs pergalę, Mardukas Tiamat kūnu papuošia dangų ir žemę, sukuria kalendorių, sutvarko žvaigždes ir planetas, Saulę, Mėnulį ir vėją.

Dievai, buvę Tiamat sąjungininkais, tampa Marduko ir jo sąjungininkų vergais, bet situacija pasikeičia, kai Mardukas nugali Kingu. Iš jo kraujo jis sukuria žmones, kad šie nudirbtų dievų darbus. Dievai įsikuria Babilone, o Mardukas 50-čia vardų imamas garbinti kaip aukščiausias dievas.

Enuma Eliš mitas turi daug panašumų su bibliniu Pasaulio Sutvėrimo mitu. Babiloniečių mito pavadinimas kilo nuo pirmųjų jo žodžių, reiškiančių „kuomet viršuj“. Mitas pradedamas šiais žodžiais:

## Nuorodos
* Originalus tekstas (transliteracija) ir angliškas vertimas
* Lietuviškas vertimas 
* Vertimas rusų k.
* Įgarsinta versija
Jokimas Liutauras Chreptavičius

**Jokimas** **Liutauras Chreptavičius** (, 1729 m. sausio 4 d. – 1812 m. kovo 4 d.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valstybės veikėjas, Edukacinės komisijos (1773–1781), Nuolatinės tarybos narys, rašytojas.

## Valstybės tarnyba

Nuo 1765 m. buvo Lietuvos Vyriausiojo Tribunolo maršalas. 1773–1791 m. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės pakancleris, vienas iš Edukacinės komisijos organizatorių, vadovavo LDK akademijų ir mokyklų departamentui. 1791 m. tapo pirmuoju užsienio reikalų ministru. 1792–1795 m. buvo Lietuvos didysis kancleris.

## Šeima
Grafas Chreptavičius buvo vedęs 1766 metų gruodžio 22 d. Konstanciją Antonovną Pšesdecką, Lietuvos pakanclerio Antano Pšesdeckio dukterį, su kuria susilaukė 4 sūnų ir vienos dukters: 
* Adomas Chreptavičius (1768 m. kovo 14 d.– 1844 m.) – rotmistras, vedė našlę grafienę Marianą Zamoiską-Granovskaitę,
* Eva Chreptavičiūtė (1769 gegužės 9 d. – 18.. m.) – buvo ištekėjusi už Minsko seniūno Mykolo Jeronimo Bžostovskio (1762–1806),
* Aleksandras Chreptavičius (1772 m. sausio 8 d.– 1782 m. kovo 27 d.),
* Ignacas Chreptavičius (1773 m. birželio 12 d.– 1793 m. gegužės 11 d.),
* Irenėjus Michailas Chreptavičius (1775 m. vasario 19 d.– 1850) – hofmeisteris, nuo 1808 metų buvo vedęs freiliną Karoliną Mariją fon Ren (1780–1846), generolo Karolio Ivanovičiaus Reno dukterį. 

## Patabos

## Nuorodos
* Proveniencijos (Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka) – Chreptavičius Joachimas Liutauras 

|-
Catalina Cruz

**Katalina Kruz** (; 1979 m. rugsėjo 13 d. Klivlandas, JAV) – amerikiečių pornografijos aktorė, modelis.

## Biografija
Gimė Klivlande, Ohajo valstijoje. Yra slovėnų kilmės. Kai kuriais duomenimis turinti kaukazietiško kraujo. Dirbo sekretore vienoje japonų komercijos įmonėje.

Iš pradžių fotografavosi sportiniams žurnalams, po to sekė erotinės fotosesijos. Vėliau Katalina pradėjo internete talpinti mėgėjiškus vaizdo įrašus, kuriuose buvo nufilmuotos meilės scenos su jos vaikinu

Į pornografijos pasaulį Katalina pateko gana vėlai – 2000 m. atidariusi pornografijos tinklalapį. Pradžioje ji slėpė savo amžių (dėl to, kad atrodo jaunesnė nei yra iš tiesų), todėl dirbo pasivadinusi slapyvardžiu **Jenna Z**.

Netrukus Katalina pasivadino pseudonimu **Cruz** – pagal savo pavardę, todėl dažnai ją tapatino su žinoma aktore: „Kiekvieną dieną man sakė, kad aš panaši į Penelopę Kruz su jos didelėmis krūtimis“.

Nekreipiant dėmesio į daugelio žinomų pornografijos studijų pasiūlymus, Katalina nusprendė likti nepriklausoma interneto aktore ir modeliu.

Filmavosi kartu su Džina Lyn.

Pastaruoju metu (2012 m.) aktorė gyvena Arizonoje.

## Seksualinė orientacija
Katalina yra biseksuali. Tačiau prioritetus ji aiškiai išvardino interviu: „Aš negaliu gyventi be vyrų, todėl pirmoje vietoje man yra heteroseksualūs santykiai. Seksas su moterimi – tai, greičiau, „premija“. Katalinai patinka brunetės, o viename interviu ji prisipažino, kad norėtų nusifilmuoti kartu su Tera Patrik.

Vienareikšmiškai nepriimtini lytiniai santykiai su gyvūnais ir mažamečiais, fistingas.

## Apdovanojimai ir nominacijos

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
* IMDb profilis
Larsa

**Larsa** () – senovės Šumero miestas, buvęs dabartinio Irako teritorijoje, 25 km į pietryčius nuo Uruko, netoli Šat el Nilo kanalo vagos. Mieste buvo garbinamas saulės dievas Utu.

Pagal Šumero karalių sąrašą, Larsa buvo vienas iš 5 miestų, prieštvaniniu laikotarpiu turėjusių savo valdovą. 

Miestas pakartotinai klestėjo Isino–Larsos laikotarpiu (XX-XVII a. pr. m. e.), kuomet jame įsitvirtino amoritų dinastija. 1940 m. pr. m. e. Ūro valdovo Ibi Sino tarnautojas Išbi Era persikėlė į Isiną ir iš ten užkariavo Ūrą, Uruką bei Lagašą, Larsa taip pat pateko jo įtakon. Vėliau Isino vietininkas Larsoje Gungunumas pasiekė nepriklausomybę, bei užkariavo Ūrą. Larsa tapo svarbiu prekybiniu centru prie Persijos įlankos kranto. Larsos valdovai atkirto Isino kanalus ir taip sužlugdė tą miestą. Labiausiai Larsa klestėjo valdant Rim Sinui (XVIII-XVII a. pr. m. e.), kuomet valdė ~10–15 kitų miestų. Mieste statytos šventyklos, plėstas kanalų tinklas. Hamurabiui nugalėjus Rimsiną, miesto reikšmė sumenko, jis palaipsniui išnyko.

Larsa buvo įsikūrusi Sinkaros tele. Rasta daugiausia Naujosios Babilono imperijos liekanų.

## Valdovai

Šumero karalių sąrašas mini Larsą vieną kartą, kuomet miestą valdė prieštvaninė dinastija. III tūkst. pr. m. e. Užfiksuotas vienintelis jos valdovas Ensipadzidana. III tūkst. pr. m. e. Larsos valdovai nėra žinomi. Vėlyvoji Larsos dinastija sąraše irgi nėra minima, tačiau tai daryta dėl politinių priežasčių: sąrašo kūrėjas buvo Larsos pagrindinis konkurentas Isino miestas, kurio valdovai norėjo legitimuoti Isino vienvaldystę Šumere, todėl Larsą nutylėjo. Vėlyvosios (amoritų) Larsos dinastijos valdovai yra žinomi iš atskiro Larsos valdovų sąrašo.

### Amoritų dinastija
Icamna

**Icamna** () – Majų mitologijoje buvo vienas iš svarbesnių dievų ir pasaulio kūrėjų. Jis gyveno danguje. Apie jį žinoma mažai, bet jis minimas pirmuose ispanų pranešimuose (*relaciones*) ir žodynuose. XX a. lakandonų tautosaka mini dievą kūrėją (Nohochakyum ar Hachakyum), kurio pirmtakas tikriausiai buvo Icamna. Ikikolonijiniais laikais Icamną vaizdavo senas dievas D, kuris dažnai sutinkamas knygose ir iš jų atsiradusiose keramikos scenose.

## Vardas

J. Eric S. Thompson manė, kad „Icamna“ reiškia *driežo namas* (itzam – iguana, naaj – namas), bet dabar šituo vertimu nepasitikima. Dabar nesutariama dėl dievo vardo kilmės, bet šaknis *itz* susijusi su įvairiomis išskyromis ir burtininkavimu. Nors niekur neminimas žodis *itzam* galėjo reikšti burtininką.

Pirmieji kolonijiniai šaltiniai identifikuoja ar sieja Icamną su Hunab Ku (nematomas vienintelis dievas), Kinich Ahau (saulės dievas) ir Jakskokahmutas (ženklų paukštis).

Patikimiausias šaltinis apie dievą yra Diego de Landa, kuris jį mini aprašydamas kalendorinius metus.
Wii U

**Wii U** – kompiuterinių žaidimų konsolė, sukurta bendrovės „Nintendo“. Tai pirmoji iš aštuntosios kartos namų žaidimų konsolių, kitos dvi – Xbox One ir PlayStation 4.

Wii U yra pirmoji „Nintendo“ konsolė, gebanti vaizduoti aukštos raiškos grafiką (iki 1080p taškų). Buvo išleistos dvi konsolės versijos: baltos spalvos, 8 GB vidinės atminties „Basic“ ir juodos spalvos, 32 GB vidinės atminties „Deluxe“/„Premium“. Į Deluxe pakuotę taip pat įeina stovai konsolei ir pultui, krovimo stovas ir „Nintendo Land“ kompiuterinis žaidimas. Konsolės pagrindinis pultas yra Wii U GamePad, turintis įmontuotą jutiklinį ekraną. Ekranas naudojamas perteikti papildomam televizoriaus vaizdui (pvz., žaidžiant dviese, vienas regi vaizdą TV ekrane, kitas – pulto ekrane), taip pat naudojamas žaidžiant žaidimus, kurie nereikalauja prieigos prie TV. Be to, pridėtas ir įprastesnis Wii U Pro Controller pultas, taip pat konsolė suderinta ir su Wii įrenginiais, kaip kad Wii Remote Plus ir Nunchuk.

„Wii U“ gamyba nutraukta 2016 m. lapkritį. Ją rinkoje pakeitė „Nintendo“ hibridinė konsolė „Switch“.
## Techniniai duomenys

## Wii U žaidimai
Populiariausių žaidimų „Wii U“ konsolei sąrašas (Pastaba. Pagal leidėjo pateiktus skaičius, tikrinta 2018 06 17):
* „Mario Kart 8“ (išplatintas 8,42 mln. kopijų tiražu, priklauso „Mario Kart“ žaidimų serijai)
* „Super Mario 3D World“ (5,78 mln., „Super Mario“)
* „New Super Mario Bros. U“ (5,77 mln., „Super Mario“)
* „Super Smash Bros. for Wii U“ (5,34 mln., „Super Smash Bros.“)
* „Nintendo Land“ (5,19 mln., „Wii serija“)
* „Splatoon“ (4,93 mln.)
* „Super Mario Maker“ (4,0 mln., „Super Mario“)
* „New Super Luigi U“ (3,03 mln., „Super Mario“)
* „The Legend of Zelda: The Wind Waker HD“ (2,26 mln., „The Legend of Zelda“)
* „Mario Party 10“ (2,18 mln., „Mario Party“)

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Lugalis

**Lugalis** ( – 'didelis žmogus') – vienas iš miesto valdovo titulų senovės Šumere. Kiti valdovą žymintys ženklai buvo *en* ir *[[ensi]]*. Tiksliai nėra žinoma, kuo šie žodžiai skiriasi, tačiau aišku, kad žodis „lugal“ buvo karaliaus atitikmuo šumerų kalboje, šiuo ženklu taip pat žymėtas kokio nors objekto savininkas, šeimos galva.

Lugalio terminas taip pat vartotas akadų, hetitų kalbose, nors akadai taip pat turėjo savo žodį karaliui įvardinti (*šarrum*).

Tyrinėtojai spėja, kad miesto valdytojai galėjo būti tituluojami „ensi“, o „lugal“ vadinti stambesnių konfederacijų valdovai. Lugaliai turėję atlikti dalį religinių funkcijų, organizuoti gynybą nuo priešų, spręsti teritorinius ginčus. Lugaliui mirus, sostą paveldėdavo vyriausiasis sūnus. En ar ensi labiau galėję atitikti žynio funkciją. Kiti mokslininkai mano, kad visi trys titulai yra sinonimiški.

Lugalio terminas plačiai sutinkamas Amarnos laiškuose, ten lugaliais vadinami ne tik Mesopotamijos valdovai, bet ir Egipto faraonai.

## Šaltiniai
Alulimas

**Alulimas** – pirmasis Eridu ir viso Šumero karalius (lugalis), remiantis Šumero karalių sąrašu. Pasakojama, kad kuomet Enkis dovanojo žmonėms civilizaciją, Alulimas nusileido iš dangaus ir valdė 28 800 metų.

Alulimas siejamas su bibliniu Enošu arba Adomu.
Inana

**Inana** () – šumerų meilės, vaisingumo ir karo deivė, nuo akadų laikų žinoma kaip ***[[Ištar]]***. Inana buvo garbinama Uruke, ten stovėjo jai paskirta E-anna šventykla. Dievavardis bandomas kildinti iš *Nin-ana*, reiškiančio „dangaus viešpatė“.

Inanos sesuo – požemio karalystės valdovė Ereškigalė, pasiuntinė – deivė Ninšubur.

Ankstyvojo dinastinio laikotarpio Faros dievų sąrašuose Inana įrašyta trečioje vietoje – po dievų An ir Enlilio.

Inana mitologijoje labai nepastovi, klastinga, gudri. Labiausiai paplitusi buvo tradicija, pagal kurią Inana laikyta dangaus dievo An dukra. Būta ir kitos tradicijos, pagal kurią ši deivė laikyta mėnulio dievo Nanos ir deivės Ningalės dukra. Kai kada laikyta ir Enlilio dukra. Pradžioje ji buvusi Aratos valdove, bet jos nuolaidumu vėliau ėmęs naudotis Urukas. Inana buvo glaudžiai susijusi su deive Nanaja, jos drauge garbintos Uruke ir Kiše.

Manoma, kad deivės vaizdinys susiklostė, susiliejus keletui vietinių dievybių, svarbiausia iš kurių buvo Uruko Inana. Taip pat būta vietinių Zabalos Inanos, Akado Inanos kultų.

## Mituose
Pasakojamas mitas apie Inanos mirtį – ji patekusi į požemio karalystę pas deivę Ereškigal. Ten buvo vedama per 7 vartus, kur ties kiekvienais turėjo atiduoti po vieną iš savo 7 magiškų apdarų. Praėjusi pro vartus ir likusi nuoga, Inana buvo nužudyta Ereškigal. Vėliau Enkis nusiuntė į požemį du demonus, kurie atgaivino Inaną. Tačiau ji negalėjo palikti mirusiųjų karalystės, neatsiuntusi ko nors vietoj savęs. Deivė sužinojo, kad jos vyras Dumuzidas Piemuo visiškai jos negedėjo ir mėgavosi malonumais, todėl pasirinko jį, kaip jos išpirką iš požemio. Demonai sučiupo Dumuzį ir nugabeno pas Erškigal. Dumuzio sesuo Geštinana pasiaukojo ir pusę metų pavaduodavo Dumuzį. Dumuzio sugrįžimas pas Inaną buvo siejamas su pavasario sugrįžimu ir švęstas vaisingumo orgijomis.

Apie Inaną taip pat pasakojama mite „Inana ir Bilulu“. Anot šio mito, deivė pavertusi senę Bilulu odmaišiu vandeniui, manydama, jog ši kalta dėl Dumuzio mirties.

Pirmojoje teksto „Gilgamešas, Enkidu ir požemio pasaulis“ dalyje pasakojama, kaip Inana Uruke persodina šventąjį *halub* medį. Vėliau iš šio medžio pagaminama deivės kėdė ir lova.

## Šaltiniai
Enlilis

**Enlilis** ( – 'audros valdovas') – šumerų vėjo, kvėpavimo, vaisingumo dievas. Vienas iš 3 didžiųjų dievų (su Ea ir Anu). Buvo garbinamas Nipūre (*[[E-kur]]* šventykla). Vėliau akadai, hetitai, kanaaniečiai jį garbino ***Elilio*** vardu. Įrašuose kartais įvardijamas ir Nunamniru.

Enlilio epitetai – „didysis kalnas“, „svetimųjų žemių karalius“, „šėlstanti audra“, „laukinis bulius“.

Kai kada Enlilis įvardijamas dangaus dievo An sūnumi, deivės Aruru broliu. Pagal mitus, jis atskyrė dangų nuo žemės, globojo gyvulininkystę ir žemdirbystę. Jis taip pat laikytas stichijų valdovu. Aptiktas tekstas, kuriame Enlilis įvardijamas šiaurės vėju ir rytų vėju. Pasak Gilgamešo epo, Enlilis buvo vienas iš pasaulio tvano, kuriuo dievai siekė sunaikinti žmoniją, rengėjų.

Enlilio žmona laikyta Ninlilė, jų vaikais – Nana (mėnulio dievas), Ninurta (karys), Nergalis (mirties, naikinimo dievas), Namtaras (dievų pasiuntinys).

III Ūro dinastijos laikais Enlilis garbintas kaip vyriausiasis dievas. Kasitų dinastijos laikais garbintas Dur Kurigalzu mieste.

Buvo siejamas su Jaučiaganio žvaigždynu.

Enlilio simbolis Naujosios Asirijos karalystės laikų mene – galvos apdangalas su ragais.

## Himnas dievui Enliliui

"Be Enlilio, Uolos Galingosios,

Miestas nepastatytas, gyvenvietė nepradėta,

Tvartas nepastatytas, aptvaras nepradėtas,

Neišaukštintas vadas, žynys nepagimdytas,

Orakulo neišrinktas šventnamio tarnas,

Kariuomenės būriuose nėra viršininkų,

Upokšniai vandens nepaduoda į kanalus. "

*Įrašas molinėje lentelėje*
*III tūkstm. pr. m. e.*

## Šaltiniai