open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Grenados herbas

**[[Grenada|Grenados]] herbą** sudaro daug simbolių. Herbo centre yra skydas, padalintas į keturias dalis. Šio skydo centre yra Kristupo Kolumbo laivo *Santa Maria* vėliava. Viršutinėje kairėje ir apatinėje dešinėje skydo pusėse pavaizduotas liūtas raudoname fone, o priešingose pusėse lelija. Skydo viršuje yra auksinė karūna papuošta bugenvilijos vainiku. Po vainiku pavaizduotos septyni rožės žiedai, simbolizuojantys septynias Grenados provincijas. Iš abiejų herbo pusių yra du gyvūnai – kairėje šarvuotis laikantis kukurūzo stiebą, dešinėje – karvelis laikantis banano stiebą. Apačioje herbą juosia juosta, ant kurios parašytas nacionalinis šūkis: „Visada tikėdami Dievu, mes siekiame, statome ir žengiame į priekį kaip kiekvienas žmogus“ (angl. *Ever conscious of God we aspire, build and advance as one people*).

Herbas buvo įteisintas 1974 m.
Jonas Šimkus (1906)

**Jonas Šimkus ** (1906 m. rugpjūčio 17 d. Rygoje – 1965 m. spalio 28 d. Vilniuje) – Lietuvos rašytojas, žurnalistas, redaktorius, komunistų partijos pareigūnas.

## Biografija
1925 m. baigė Palangos progimnaziją, 1927 m. persikėlė į Kauną, mokėsi suaugusiųjų gimnazijoje. 1930–1931 m. vienas žurnalo „Trečias frontas“ organizatorių ir bendradarbių. 1933–1940 m. dirbo laikraščio „Lietuvos žinios“ redakcijoje, bendradarbiavo laikraštyje „Sekmadienis“. 1940–1941 m. redagavo laikraščius „Lietuvos aidas“, jį pakeitusius „Darbo Lietuva“ ir „Tarybų Lietuva“.

Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, dirbo Maskvos radijo lietuviškų laidų redakcijoje. 1942 m. redagavo laikraštį „Tiesa“, 1943–1945 m. „Tarybų Lietuva“ ir jo priedus „Literatūra ir menas“ (1942–1944 m.), „Pionierius“ (1943–1944 m.). 1946–1949 m. laikraščio „Tiesa“ redaktoriaus pavaduotojas ir savaitraščio „Literatūra ir menas“ vyriausiasis redaktorius. 1946 m. dalyvavo karo nusikaltėlių Niurnbergo teismo procese, parašė apybraižų iš šio proceso. 1948–1954 m. Lietuvos rašytojų sąjungos pirmininkas. 1954–1957 m. žurnalo „Pergalė“ vyriausiasis redaktorius. 1956 m. LSSR nusipelnęs kultūros veikėjas.

1949–1952 m. kandidatas į LKP CK narius, 1947–1959 m. LSSR AT deputatas.

## Kūryba
Eilėraščius pradėjo spausdinti 1925 m. Išleido poezijos, apsakymų rinkinių, parašė kritikos straipsnių, recenzijų, feljetonų, atsiminimų apie Petrą Cvirką, Liudą Girą, išvertė užsienio rašytojų kūrinių. 

Jono Šimkaus poezijai būdinga miglotas lyrizmas, prozaizmai, šūksminga retorika, miesto peizažas. Prozoje ryškios socialinio supriešinimo tendencijos, natūralizmo ir ekspresionizmo apraiškos. Kaip literatūrinio gyvenimo administratorius, pokariu vykdęs publikuojamų kūrinių ideologinę priežiūrą, turėjo didelės įtakos lietuvių literatūros sovietizacijai.

## Bibliografija
* *Užu durų*, poezija, 1927 m.
* *Pasakos iš cemento*, 1929 m.
* *Kova dėl Dievo*, apsakymai, 1937 m.
* *Apsakymai*, 1953 m.
* *Ryt bus gražu*, apsakymai, 1962 m.
* *Apie literatūrą*, kritikos straipsnių, recenzijų rinkinys, 1956 m.
* *Raštai*, T. 1-5, 1968–1971 m.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Stasys Lipskis. Jonas Šimkus, Vaga, 1981 m.
Bronius Šimkus

**Bronius Šimkus** (1924 m. kovo 3 d. Radviliškyje – 2000 m.) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1948–1949 m. mokėsi Respublikinėje partinėje mokykloje. 1949–1951 m. dirbo LKP Centro komitete, 1951–1952 m. – Respublikiniame radijo komitete atsakinguoju redaktoriumi. 1952–1953 m. laikraščio „Tarybinė Klaipėda“ skyriaus vedėjas, 1953–1962 m. – leidinio „Agitatoriaus bloknotas“ redaktorius, 1962–1966 m. – Ukmergės rajono laikraščio „Gimtoji žemė“ redaktorius. 1967–1988 m. Lietuvos radijo laidų redaktorius, 1989–1991 m. dirbo „Sąjunginės spaudos“ respublikinėje valdyboje. 

## Šaltiniai
Aleksandras Šimkus (1897)

**Aleksandras Šimkus** (1897 m. vasario 17 d. Vašilėnuose, Kražių valsčius – 1975 m.) – Lietuvos karininkas, žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1918 m. įstojo savanoriu į Lietuvos kariuomenę. 1919 m. baigė Kauno karo mokyklą, dalyvavo Lietuvos nepriklausomybės kovose; apdovanotas Vyčio kryžiaus I laipsnio ordinu. Vytauto Didžiojo universitete studijavo teisę, baigė Aukštąją intendantūros mokyklą Čekoslovakijoje, dirbo kariuomenės štabo spaudos ir švietimo skyriuje. Redagavo žurnalus „Kardas“, 1933–1940 m. „Mūsų žinynas“. Bendradarbiavo žurnaluose „Karys“, „Trimitas“, rašė įvairiais kariuomenės bei karo klausimais.

## Šaltiniai
Lūšis (upė)

**Lūšis** () – upė Lietuvoje (Mažeikių rajonas) ir Latvijoje (Saldaus savivaldybė, Nygrando valsčius); Ventos kairysis intakas. Prasideda šalia Skliaustės (Skuodo rajonas), 5 km į šiaurės vakarus nuo Židikų. Pradžioje teka 6 km į šiaurę Dautarų miškų pakraščiu, ties Palūše pasuka į rytus ir 18 km vingiuoja Lietuvos–Latvijos siena. Likusius 6 km teka į šiaurės rytus Latvijos teritorija. Įteka į Ventą 174 km nuo jos žiočių.

Intakai:
* kairieji: Angeldis, Jonupis, Zverupė, Dargė, Spinis;
* dešinieji: Gudonis.

Lūšis žemupyje patvenkta hidroelektrinės užtvanka, yra Kanaviškių tvenkinys. Nedidelis tvenkinys yra ir ties Grantiniais. Gyvenvietės prie upės: Strėliškiai, Palūšė, Bataičiai (Lietuva), Stūriai, Kalnai, Gundega, Kanaviškės (Latvija).

Upėvardis (dar žinomas kaip *Lūšė*) kildinamas nuo žvėries (arba paukščio) pavadinimo *lūšis*.

## Šaltiniai
Antanas Šimkūnas

**Antanas Šimkūnas** (1931 m. gegužės 27 d. Petraičiuose, Pasvalio valsčiuje – 2025 m. vasario 21 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, kraštotyrininkas.

## Biografija
1962 m. Vilniaus universitete baigė žurnalistikos specialybę.

Nuo 1951 iki 1962 m. su pertraukomis dirbo laikraščio „Panevėžio tiesa“ redakcijoje. 1964 m. pradėjo dirbti Valstybiniame televizijos ir radijo komitete įsteigtoje komentatorių-tarptautininkų grupėje. Lietuvos radijuje rengė komentarus, laidą „Pasaulis ir Lietuva“. 1992 m. leido laikraštį „RTV bangos“. „Versmės“ leidyklos redaktorius.

## Bibliografija
* *Lietuva [[1991]] m. [[sausio 13]] d.*,
* *Daujėnai. Gyvenimas ir rezistencija prie Orijos*, sudarė, 1997 m.
* *Daujėnai*, serija „Lietuvos valsčiai“, vyriausiasis redaktorius ir sudarytojas, rengiama spaudai 2014 m.

## Šaltiniai
Bukaučiškės

**Bukaučiškėmis** vadinami kaimai Alytaus rajone:

* Bukaučiškės I, į šiaurę nuo Daugų;
* Bukaučiškės II, į pietus nuo Daugų, prie Didžiulio ežero.
Izidorius Šimelionis

**Izidorius Šimelionis** (1919 m. Dubiniuose, Rodūnės valsčius, Lydos apskritis – 2011 m. birželio 3 d.) – Lietuvos žurnalistas, kraštotyrininkas.

## Biografija
Mokėsi Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnazijoje. Baigė Berdaukos žemės ūkio mokyklą, įgijo agronomo specialybę.

1963–1987 m. dirbo įvairų žurnalistinį darbą Lietuvos televizijos ir radijo komiteto laidų lenkų kalba redakcijoje. Kartu ruošė trimis kalbomis laidas Vilniaus rajonui.  Vilnijos draugijos steigimo iniciatorius, Pelesos lietuvių visuomeninio susivienijimo „Gimtinė“ garbės pirmininkas.

## Įvertinimas
* 2009 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino medalis 

## Bibliografija
* Vilnija šimtmečio verpetuose. – Vilnius: Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 2002. – ISBN 9955-475-18-8
* Žydai mano gyvenime: prisiminimai. – Vilnius: Versus aureus, 2009. – 240 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-34-232-8

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Izidorius Šimelionis. Mano pilsudskiada // Šiaurės Atėnai, 2008-09-19, nr. 909
Leonora Šileikaitė

**Leonora Šileikaitė** (g. 1932 m. kovo 13 d. Kėdainiuose) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė.

## Biografija
1955 m. Vilniaus universitete baigė žurnalistiką. 1952 m. pradėjo dirbti laikraščio „Lietuvos pionierius“ redakcijoje. 1972–1988 m. šio laikraščio redaktorė. 

## Šaltiniai
Butrimiškės (Alovė)

**Butrimiškės** – buvęs kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Alovės, ryčiau plento .

## Istorija

Sovietmečiu buvo kolūkio centrinė gyvenvietė, veikė parduotuvė (nuo 1950 m.), Einorų ryšių skyrius, Dušnionių girininkija.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Bikuškio dvaras

**Bikuškio dvaras** – dvaras Utenos rajone, netoli Sudeikių. Anksčiau dvarui priklausė septyni aplinkiniai kaimai, veikė spirito gamykla, didžiulė kalvė. Dvarui priklausė daugiau nei 500 ha žemės.

Po II pasaulinio karo Bikuškyje įsikūrė kolūkio kontora, atsikraustė nauji gyventojai, dvaro žemės buvo užstatytos gyvenamaisiais namais. 1980 m. buvo nugriautas kumetynas. Šiuo metu išlikęs gyvenamasis klasicizmo stiliaus namas, XIX a. medinė klėtis, kalvės bei buvusios spirito gamyklos, vėliau daržinės, griuvėsiai.

## Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose dvaras minimas jau XIV a. viduryje.

Dvaro savininkai:
* XV a. – Radvila Astikaitis, Užpalių pilies viršininko sūnus
* Oginskiai – Tadas Pranciškus Oginskis (1712–1783), Trakų vaivada, buvo vedęs Izabelę Radvilaitę (1711–1761)
* Prošynskiai () – Elžbieta Proszynska 1782 m. (pagal Bronių Kviklį) paežerėje pastatė koplyčią.
*Kazimieras Plevaka
* Benieckiai
* XIX a. – Julijonas Drazdauskas () – atėjo užkuriom, vedęs Benieckaitę. Drazdauskai buvo liuteronų tikėjimo, juos vadino Strazdais

Vėliau dvaras išskaidytas vaikams:
* Marija Drazdauskaitė – ištekėjo už Povilo Puzinausko, paveldėjo Bikuškio dvarą, tada turėjusį 415 deš.
* Stefanija Drazdauskaitė (1861–1936) – ištekėjo už Liucijaus Jablonskio, buvo vertėja
* Vladislovas Drazdauskas – valdė Novosiolkų palivarką (166 deš.)
* Mikalojus Drazdauskas – valdė Nemuniškio palivarką (101 deš.)

Dvarui priklausė šie palivarkai – Nemuniškis, Juliškis, Pusbėdis, Novosiolkos, Sirutiškis (juos valdė Julijono Drazdausko sūnūs), Alinauka (skirta dukrai Alinai), ir kaimai: Šeimyniškiai, Toleikiai, Kušnieriūnai, Nolėnai.

1923 m. dvare buvo 67 gyventojai. 1928 m. Bikuškio dvaro savininkės Marijos Puzinauskienės žemė (194 ha) buvo parduota.

Nepriklausomybės metais Bikuškio dvaras priklausė Julijos Elžbietos Puzinauskaitės (1899 - 1972) vyrui, Utenos apskrities gydytojui Povilui Svilui (1889 - 1953). Lietuvai atgavus nepriklausomybę, 1992 m. dvarą paveldėjo dr. Svilo sūnus Ričardas Svilas 1921 - 1996), gyvenęs Klaipėdoje. Dabar dvarą paveldėjęs Gintaras Eugenijus Gruodis yra saugumo sumetimais pakeitęs pavardę. Kartu su žmona Dalia dvarą valdo nuo 1996 m.

## Kultūrinė veikla
Dabartiniai dvaro savininkai savo lėšomis suremontavo dvarą. Dvare vyksta tapytojų plenerai, profesionalaus teatro spektakliai, simfoninės muzikos koncertai. Veikia meno galerija, taip pat kuriamas granito skulptūrų parkas. Dalia Gruodienė už kūrybines iniciatyvas 2003 m. buvo apdovanota Šv. Kristoforo statulėle.

## Nuorodos
* 
* 
* Bikuškio dvaro sodyba
* Bikuškio dvaro sodybos fotofiksacija 
* Bikuškio dvaras
Karališkių ežeras

**Karališkių ežeras** – ežeras Lietuvoje, Anykščių rajono pietuose, Molėtų rajono paribyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Balninkų. Ilgis vakarų-rytų kryptimi 2,6 km, plotis iki 0,37 km. Altitudė 114,5 m. Krantai statūs, vietomis paveikti erozijos ir apaugę medžiais. Atabradas siauras. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Į ežerą suteka 3 didesni upeliai: iš Plaštakos ežero (šiaurėje) Plaštakos, K-2 iš Alaušų ežero (pietuose) ir K-1 iš Smėlinio ežero (rytuose). Vakaruose išteka Siesarties intakas – Plaštaka.

Šalia ežero įsikūrę kaimai: Karališkiai, Kibildžiai, Pagojai, Antaplaštakis. Šiaurinėje pakrantėje veikia kaimo turizmo sodyba. Šiaurrytine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Golubiškis

**Golubiškis** gali reikšti:

* buvęs viensėdis Anykščių rajone;
* Zarasų rajone:
** buvęs kaimas Imbrado seniūnijoje,
** buvęs viensėdis Suvieko seniūnijoje.
Raimondas Šeštakauskas

**Raimondas Šeštakauskas** (g. 1957 m. rugpjūčio 27 d. Kaune) – Lietuvos radijo ir televizijos žurnalistas, redaktorius, žiniasklaidos vadybininkas.

## Biografija
1975 m. baigė Kauno J. Jablonskio vidurinę mokyklą, 1981 m. – Vilniaus universiteto Filologijos fakultete – anglų kalbos mokytojo specialybę. 1991–1992 m. tobulinosi JAV: televizijos stotyje CNN Atlantoje ir JAV informacijos instituto Televizijos vadybos programoje Vašingtone.

1981–1982 m. dirbo Kauno rajono Domeikavos aštuonmetėje mokykloje. Nuo 1982 m. – Lietuvos radijo laidų užsieniui redakcijos anglų skyriaus redaktorius, Informacijos redakcijos atsakingasis sekretorius, Kauno redakcijos radijo komentatorius, 1990–1993 m. – Lietuvos radijo ir televizijos Kauno programų direkcijos direktorius. 1993–1996 m. dirbo bendrovių „Riva“ ir „Modern Times Group“ reklamos ir marketingo konsultantu Baltijos šalyse, TV3 SIA grupės vadovu Rygoje, „Kaunas plius TV“ reklamos skyriaus vadovu. 1996–2001 m. Lietuvos radijo ir televizijos darbuotojas, Europos radijo ir televizijos sąjungos koordinatorius, užsienio ryšių skyriaus vedėjas, 1997–1998 m. Lietuvos nacionalinio radijo ir televizijos generalinio direktoriaus pavaduotojas televizijai, 

Nuo 1998 m. Tarptautinės reklamos asociacijos Lietuvos skyriaus direktorius. 2001–2002 m. TV4 televizijos žinių tarnybos vadovas, 2002–2004 m. generalinis direktorius. 2004–2014 m. UAB „Alphatec Baltic“ generalinis direktorius.

## Šaltiniai
Dirksteliai

**Dirksteliai** – pietvakarinė Telšių miesto dalis, įsikūrusi prie kelio į Žarėnus, į vakarus nuo Masčio ežero. Šiauriniu pakraščiu teka Durbinis.

## Istorija

Iki 1940 m. buvo Dirkstelių dvaras. Ankstyvuoju sovietmečiu veikė malūnas ir plytinė.

## Gyventojai

## Išnašos

*
Dukurniai (Šiauliai)

**Dukurniai** – buvęs kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 12 km į pietus nuo Kuršėnų, kairiajame Ventos krante. Aptiktas Dukurnių kapinynas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dvarčėnai (reikšmės)

**Dvarčėnais** vadinamos gyvenvietės:

* Lietuvoje:
** Alytaus rajone;
** Dvarčionys Vilniaus mieste;
** Dvarykščiai Vilniaus rajone.
* Lenkijoje ():
** Dvarčėnai (Gibų valsčius);
** Dvarčėnai (Seinų valsčius).
Degučiai (Marijampolė)

**Degučiai** – šiaurinės Marijampolės miesto dalies mikrorajonas, įsikūręs į vakarus nuo Kauno gatvės ir į rytus nuo Šešupės. Ribojasi su Mokolų mikrorajonu ir Mokolų kaimu. Prie upės šiaurėje įkurtas Pašešupio parkas, rytuose yra Marijampolės centrinė ligoninė.

## Etimologija

Degučių pavadinimas kildinamas iš čia įsikūrusio kaimo, kuris minimas nuo 1682 m. Vardo kilmė, kaip ir kitų pašešupio kaimų, siejama su mišku ir miško verslais. Nuo XVI a. Vakarų Europoje labai padidėjo paklausa miško turtams. Itin pelninga buvo organizuoti apdorotos miško produkcijos eksportą. Miškuose pirmiausiai buvo statomos būdos – darbininkų ir medžiotojų laikini nameliai. Iš tokių būdų kilusių kaimų ir gyvenviečių pavadinimų Sūduvoje buvo gausu (pvz., Būdos, Būdelės, Būdviečiai, Griškabūdis, Varnabūdė ir pan.). Tokiuose gyvenvietėse buvo pjaunamos storos lentos, parenkami medžiai laivų stiebams, gaminami ąžuoliniai, pušiniai šuleliai statinėms gaminti, įvairių matmenų lentelės. Medžių atliekos buvo deginamos ir paverčiamos anglimi bei pelenais (potašu), degutu, derva – iš to verslo kilę kaimų pavadinimai Degučiai ir Patašinė. Per Degučių kaimą tada ėjo kelias į Pilviškius, o kartu ir į Kauną. Kelias nuo miesto iki Degučių kaimo vėliau tapo Šaulių gatve.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas Marijampolės apskrities Šunskų valsčiuje, priklausęs Marijampolės parapijai.

Sovietmečiu Degučių mikrorajone iškilo Marijampolės ligoninė, Sūduvos gimnazija (1975 m. pirmieji mokslo metai ir vadinosi 6-oji vidurinė mokykla), 4 vaikų darželiai, dabartiniai gyvenamieji daugiabučiai nuo Kauno gatvės iki Pašešupio parko. Juknevičiaus g. (tada Pušinio g.) ir Šaulių gatvių sankirtoje veikė konservų fabrikas.

Nepriklausomos Lietuvos metu Degučiuose pastatytas tiltas per Šešupę, jungiantis R. Juknevičiaus ir Mokolų gatves. R. Juknevičiaus ir Šaulių gatvių sankirtoje buvęs konservų fabrikas nugriautas, o jo vietoje pastatytas prekybos centras „Jotvingis“. 2011 m. renovuojami Marijampolės ligoninės pastatai.

|}

## Švietimas

Šiuo metu Degučiuose veikia:
* Sūduvos gimnazija
* „Saulės“ pradinė mokykla
* Mokykla-darželis „Žiburėlis“
* Degučių mokykla-darželis
* Vaikų lopšelis-darželis „Šypsenėlė“

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Degučiuose gimė gydytojas chirurgas, medicinos mokslų kandidatas Kazys Katilius (1904–1976).

## Šaltiniai
Eidžiotoniai

**Eidžiotoniai** – buvęs kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurę nuo Vaškų.

## Istorija

1642 m. kaime buvo 4 valakai žemės ir 8 kiemai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Eketė (Klaipėda)

**Eketė** (arba ***Akutė***) – buvęs kaimas Klaipėdos rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, prie Eketės upelio. Kaimą mena Eketės piliakalnis.

## Istorija

Minima nuo 1252 m. Iki II pasaulinio karo buvo Eketės dvaras, vėliau sunaikintas.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* 
* 
*
Eketė

**Eketė** gali reikšti:

* Eketė – nedidelė skylė, pragręžta vandens telkinio lede;
* Eketė – upė Klaipėdos rajone;
* Eketė – buvęs kaimas Klaipėdos rajone.
Jolanta Miškinytė

**Jolanta Miškinytė-Šeštakauskienė** (g. 1965 m. rugpjūčio 8 d. Kalveliuose Anykščių rajonas) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė.

## Biografija
1983 m. baigė Anykščių Antano Vienuolio vidurinę mokyklą, 1988 m. – žurnalistikos studijas Vilniaus universitete. 1992 m. baigė Vilniaus universiteto Kalbų mokyklą.

1988 m. Vilniaus rajono laikraščio „Draugystė“ korespondentė, 1989 m. – Vilniaus universiteto Žurnalistikos katedros Periodinės spaudos mokslinio tyrimo laboratorijos jaunesnioji mokslinė bendradarbė. 1989–1990 m. dar ir Vilniaus rajono Rukainių rusų-lenkų vidurinės mokyklos lietuvių kalbos mokytoja. Nuo 1990 m. savaitraščio „Kalba Vilnius“ korespondentė, nuo 1996 m. – atsakingoji sekretorė, 1997–2000 m. – vyriausioji redaktorė. Daugiausia rašė radijo ir televizijos temomis. 

2001–2005 m. žurnalo „Ieva“ žurnalistė ir 2001–2002 m. Tarptautinės reklamos asociacijos Lietuvos skyriaus atsakingoji sekretorė. 2004–2005 m. vedė Žinių radijo pokalbių laidą „Prieš srovę“, bendradarbiavo ir žurnale „Žmonės“. 2005–2006 m. žurnalo „Istorijos“ vyriausioji redaktorė, 2005–2007 m. – interneto portalo „www.femina.lt“ vyriausioji redaktorė, 2006–2007 m. – „LTV2“ laidos „Kuluarai“ autorė ir vedėja. 2006–2009 m. dirbo žurnalo moterims „Lilit“ redakcijoje, 2006 m. vykdančioji redaktorė, 2007–2009 m. – vyriausioji redaktorė. Nuo 2009 m. interneto projekto „www.gyva.lt“ komandos narė, nuo 2010 m. Kultūros paveldo departamento prie Lietuvos Respublikos kultūros ministerijos atstovė ryšiams su visuomene. Nuo 2012 m. - komunikacijos konsultantė ir laisvai samdoma žurnalistė, bendradarbiaujanti su portalu lrytas.lt, žurnalu "Moteris", Lietuvos televizijos laida "Stilius". 

## Šaltiniai
Nathan Cummings

**Nathan Cummings** (1896 m. Sent Džonas – 1985 m. Monrealis) buvo iš Lietuvos žydų kilęs Kanados verslininkas, filantropas, įkūręs korporaciją „Consolidated Foods“, kurios žymiausia produktų linija buvo „Sara Lee“, valdyta to paties pavadinimo „Sara Lee Corporation“ kompanijos.

## Vaikystė
Nathan Cummings yra pirmas vaikas Lietuvos žydų šeimoje. Jis gimė ir užaugo Kanadoje, nors jo tėvai emigruodami iš Lietuvos norėjo išlipti Niujorke, tačiau išsilaipino Kanadoje. Vėliau, suvokę savo klaidą, Cummings vis dėlto pateko į JAV, apsistojo Masačiusetso valstijoje, kur atidarė nedidelę batų parduotuvę. Verslas nesisekė, tad šeima vėl grįžo į Kanadą. Montrealyje apsistoję Nathan nepavyko pabaigti vidurinę mokyklą dėl Pirmojo pasaulinio karo. Tada Nathan įstojo į *Dry Goods Economist Training School* mokyklą Niujorke. Ją pabaigęs jis grįžo į Kanadą.

## Karjera
1924 m. Cummings jau buvo įkūręs savo batų gamyklą bei parduotuvę. Tačiau dėl Didžiosios depresijos jam 1932 m. teko paskelbti savo verslo bankrotą.

Vėliau jis įsigijo biskvitų ir saldumynų kompaniją „McCormicks“. Kompanija suklestėjo ir 1939 m. jis pardavė kompaniją bendrovei „Weston“. Po šio įvykio jis vadovavo ir nuo 1941 m. nusipirko Baltimorėje įsikūrusiai kavos, arbatos ir cukraus verslo kompanijai „C. D. Kenny Company“. Ši sėkmė paskatino jį plėtoti gatavų maisto gaminių verslą ir netrukus Cummings 1945 m. įkurtą kompanija „Consolidated Foods Corporation“ (kurios būstinė buvo Čikagoje) pradėjo supirkinėti maisto gamyklas. „Time“ žurnalas Nathan Cummings pavadino „Duke of Groceries“ ('Bakalėjos kunigaikštis').

Jis puikiai suderino laikmečio konjunktūros sąlygotą pusfabrikačių gamybą ir tiekė Šiaurės Amerikai, o vėliau – ir visam pasauliui lengvai paruošiamus maisto produktus.

1954 m. kompanija persivadino į „Consolidated Foods Corporation“. 1985 m. kompanija įgijo dar vieną pavadinimą „Sara Lee Corporation“.

1968 m. Nathan atsistatydino iš vadovaujančio posto ir tapo garbės pirmininku iki savo mirties.

## Meno kolekcija
Cummings nuo 1945 m. pradėjo rinkti įžymius paveikslus ir meno dirbinius. Pirmasis buvo Paryžiuje įsigytas Camille Pissarro paveikslas „Bountiful Harvest 1893“. Vėliau jis įsigijo tokių menininkų, kaip Henry Moore, Pablo Picasso, Marc Chagall, Georges Braque, Giacomo Manzù ir Alberto Giacometti, kūrinius. Taip pat jis su šiais menininkais draugavo.

## Filantropija
Nuo 1950-ųjų metų Cummings tapo įvairių ligoninių], universitetų, meno organizacijų ir žydų kultūros rėmėju. Jis įkūrė Nathan Cummings Arts Center menų centrą Stanfordo universitete. Taip pat įkūrė Joanne and Nathan Cummings Art Center menų centrą Konektikuto koledže. 1949 m. jis įkūrė labdaros fondą pavadinimu Nathan Cummings Foundation, kuris naudojasi daugiau nei 200 milijonų JAV dolerių lėšomis.

## Šeima
1919 m. jis vedė Ruth Kellert ir per šešerius metus susilaukė trijų vaikų: Beatrice, Herbert ir Alan.

## Taip pat skaitykite
* Sąrašas:Litvakai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Meno kolekcininkas 
* Apie Nathan Cummings
Lizdinis parazitizmas

**Lizdinis parazitizmas** – parazitizmo forma paplitusi tarp kai kurių paukščių, kai kiaušiniai dedami į svetimus (šeimininkų) lizdus. Šeimininkai paprastai peri kiaušinius ir rūpinasi jaunikliais.

Lizdiniai parazitai būna dviejų tipų:

* *Vidurūšiniai parazitai* - kai vienos rūšies paukščiai kiaušinius deda į svetimą tos pačios rūšies lizdą. Dažniausiai taip elgiasi patelės, kurios neturi ar prarado savo lizdą. Nustatyta, kad viename iš trijų varnėnų lizdų yra svetimas kiaušinis.
* *Tarprūšiniai parazitai* - kai vienos rūšies paukščiai kiaušinius deda į kitos rūšies lizdą. Manoma, kad pastarieji evoliucionavo iš vidurūšinių parazitų. Priskaičiuojama apie 80 tokių paukščių rūšių (1% nuo visų rūšių), kurioms tai būdinga.

Tarp paukščių šeimų tarprūšiniai parazitai pasiskirstę nevienodai. Pagrindinės grupės:
* Medaus rodytojai - geninių būrio šeima, kurios atstovai gyvena Afrikoje ir Azijoje. Daugelis jų parazituoja ūsinių ir kitų geninių būrio šeimų paukščius.
* Gegutės - gegutinių būrio šeima, kuriai priklauso apie 50 rūšių, kurioms būdingas lizdinis parazitizmas. Parazituoja paprastai mažesnius už save vabzdžialesius paukščius.
*Našlyčiai - žvirblinių būrio šeima, kurios atstovai paplitę Afrikoje. Kiekviena rūšis parazituoja vieną rūšį. Paprastai šeimininko jaunikliai užauga kartu su parazito.

Lizdiniai parazitai sumažina paukščių į kurių lizdus deda kiaušinius sumažina reprodukcines galimybes. Kai kurie parazitai savo šeimininkų kiaušinius išmeta iš lizdo ar juos pažeidžia, kad šie žūtų taip skatindami juos dėti naują dėtį. Parazito jauniklis paprastai išsirita anksčiau. Kai kuriais atvejais, jis išstumia šeimininko kiaušinius (pvz., taip elgiasi gegutės). Kitais atvejais užauga kartu, bet paprastai parazito jauniklis būna stambesnis ir geriau konkuruoja su šeimininko jaunikliais dėl maisto.

Dažniausiai parazitai ir šeimininkai pasižymi kontraadaptacijomis. Parazitai įvairiai prisitaikę padėti kiaušinį į svetimą lizdą. Kai kurių gegučių rūšių patinai pamėgdžiodami potencialių šeimininkų giedojimą išvilioja juos iš lizdo, o patelė tuo metu padeda savo kiaušinį. Kiti tiesiog dėl savo dydžio išveja šeiminkus iš lizdo. Dalis parazitų turi išsikišančią kloaką, dėl ko lengviau gali padėti kiaušinius į sunkiau prieinamas vietas, pavyzdžiui, uoksus. Jie sugeba kiaušinius sulaikyti kloakoje, kad galėtų greitai juos padėti į svetimą lizdą. Gegučių kiaušinių lukštas yra storas ir net dedant jį iš didesnio aukščio nedūžta ir normaliai vystosi. Kiaušinių mimikrija taip pat įprastas reiškinys tarp lizdinių parazitų. Tų rūšių jaunikliai, kurie auga kartu su šeimininko yra į juos ir panašūs.

Daugelis lizdinių parazitų produkuoja mažus kiaušinius, nes jie pasižymi geresne mimikrija ir jų inkubavimo laikotarpis yra trumpesnis ir jų galima padėti daugiau. Gegutė per sezoną padeda 12-25 kiaušinius ir tai yra gerokai daugiau, nei paukščiai šeimininkai.

## Išnašos
Erdmonas Šesnakas

**Erdmonas Šesnakas** (apie 1797 m. Gastose – 1864 m. gegužės 17 d. Tilžėje) – Mažosios Lietuvos mokytojas, lietuviškų raštų leidėjas, vertėjas.

## Biografija
Baigė Karalienės mokytojų seminariją, kur buvo dėstoma ir lietuvių kalba. 1813-1863 m. mokytojavo Gastose ir Tilžėje. Organizavo privačius lietuvių kalba kursus Tilžėje. 1846-1862 m. su Jonu Urbonu rengė ir redagavo pirmąjį Mažosios Lietuvos kalendorių „Prūsiškos kalendros“, kurias spausdino Horcho spaustuvė. Išvertė iš vokiečių kalbos ir parengė tikybinio turinio knygeles *„Gyvasties medis“* (1846 m.) *„Nusidavimai švento rašto“* (1855 m.) medicinos vadovą *„Reikmenų pagalbos knygelė“* (1848 m.) 

## Šaltiniai
Girmiestis

**Girmiestis** – buvęs kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Baisogalos, prie geležinkelio.

## Istorija

Sovietmečiu veikė lentpjūvė, buvo Baisogalos girininkija. 1972 m. kaimas panaikintas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Grenados administracinis suskirstymas

**Administraciškai [[Grenada]] skirstoma** į 6 parapijas:
# Šv. Andriaus
# Šv. Deivido
# Šv. Jurgio
# Šv. Jono
# Šv. Morkaus
# Šv. Patriko

Šalies sostinė Sent Džordžas yra Šv. Jurgio parapijoje, kuri yra didžiausia ir labiausiai apgyvendinta – jos plotas siekia 570,10 km², o gyventojų skaičius – 37 057 (2001 m.).

## Nuorodos
* Grenada (Citypopulation.de)
* Parishes of Grenada (Statoids.com)
Lee Young-Pyo

**Li Jong Pjo** (이영표; g. 1977 m. balandžio 23 d.) – Pietų Korėjos futbolininkas, gynėjas. 

## Karjera
Atstovavo Pietų Korėjos FC Seoul.

## Karjera rinktinėje
1999–2011 m. rungtyniavo Pietų Korėjos rinktinėje. 

2011 m. sausio 27 d. paskelbta, kad bebeatstovaus nacionalinei rinktinei.

## Laimėjimai

 **[[FC Seoul|Anyang LG Cheetahs]]**
* K-League: 2000
* Korėjos supertaurė: 2001

 **[[PSV Eindhoven|PSV]]**
* Eredivisie: 2003, 2004-05
* KNVB taurė: 2005

 **[[Tottenham Hotspur|Tottenham]]**
* Football League Cup: 2008

 **[[Al-Hilal]]**
* Saudo profesionali lyga: 2009-10
* Saudo princo taurė: 2010

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Cha Du-Ri

**Ča Du Ri** (차두리; g. 1980 m. liepos 25 d.) – buvęs Pietų Korėjos futbolininkas, gynėjas pozicijoje.

## Karjera
Nuo 2001 m. rungtyniavo Pietų Korėjos rinktinėje.

2010 m. liepos 2 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Celtic klubu. 2012 m. birželio 9 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Vokietijos TSV Fortuna Düsseldorf klubu.

Ča Du Ri yra geriausio visų laikų Pietų Korėjos futbolininko Ča Bum Kuno sūnus. Gimė ir karjerą pradėjo Vokietijoje.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Mažieji Gulbinai

**Mažieji Gulbinai** – Vilniaus miesto dalis, esanti į šiaurinėje miesto pusėje, 3 km į rytus nuo Didžiosios Riešės. Ribojasi su Didžiaisiais Gulbinais šiaurėje, su Dvarykščiais rytuose, su Gulbinėliais pietuose, su Vanagine pietvakariuose.

Plečiasi nausėdijos.

## Istorija

Iki 1996 m. buvo kaimas Riešės apylinkėje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Guobos (Vilnius)

**Guobos** – Vilniaus miesto dalis, esanti į pietvakarius nuo miesto centro, 5 km į vakarus nuo Pagirių, prie Daniliškių–Juodbalių kelio. Šiaurės vakarinė gyvenvietės dalis yra Vilniaus rajone.

## Istorija

Iki 1996 m. buvo Trakų Vokės apylinkėje (Trakų rajonas).

## Šaltiniai
Baltijos ledyninis ežeras

**Baltijos ledyninis ežeras** – Baltijos jūros geologinės raidos stadija, kai maždaug prieš 12–10 tūkst. metų jos dubumoje telkšojo uždaras gėlo vandens baseinas. Ežero chronologinės ribos apima 13 000–10 300 m. pr. m. e. laikotarpį. Ežeras susiformavo Baltijos jūros baseine, besitraukiant ledynui pleistoceno pabaigoje. Ežero egzistavimo pabaiga laikomas laikotarpis, kai atsivėrė susisiekimas su Atlanto vandenynu per dabartinę Švedijos teritoriją ir gėlas ežero vanduo pradėjo maišytis su druskingu Atlanto vandeniu.

Baltijos ledyninį ežerą nuo sūraus Atlanto vandens saugojo ledyno liežuviai ir morenų ruožai. Baltijos ledyninio ežero vandens lygis buvo 25 metrais aukštesnis už dabartinį jūros lygį. Tuometinis jūros lygis buvo žemiau už dabartinį.

## Formavimasis

Besitraukiantis paskutinis ledynmetis paliko šiaurinę Lenkijos dalį apie 14 000 m. pr. m. e. (nuo tada datuojama Baltijos jūros istorija) ir pasitraukė pietinės Baltijos baseino dalies link apie 13 500–13 000 m. pr. m. e. Per kelis paskesnius šimtmečius dabartinės Baltijos jūros vietoje susiformavo didelis gėlo vandens telkinys. Tuo metu ežero vandens lygis buvo 40 metrų aukščiau dabartinio jūros lygio.

Apie 12 000 m. pr. m. e. ledyno ribos driekėsi per pietinę Švedijos dalį ir palei šiaurinę Estijos pakrantę. Botnijos ir Suomių įlankos buvo užšalę. Atšilimo metu iškilęs Jutlandijos pusiasalis neleido gėlam ežero vandeniui maišytis su druskingu Atlanto vandeniu. Vienintelis susisiekimas su Atlantu buvo nedidelis sąsiauris dabartinio Eresuno vietoje, tačiau ežero vandens lygis buvo 25 metrais aukščiau jūros lygio, todėl vanduo nesimaišė.

Dėl ledo tirpsmo vandens lygis ežere nuolat didėjo, kol apytiksliai 11 200 m. pr. m. e. jis pralaužė siaurą koridorių pietvakarių Švedijoje. Apie 10 800 m. pr. m. e. vandens lygis ežere nukrito daugiau nei 50 metrų. Tada vėl įvyko klimato atšalimas, dėl kurio užšalo koridorius, jungęs Baltiją su Atlantu. Dėl to vandens lygis pakilo apie 25 m. Tuo metu Suomių įlanka buvo atitirpusi.

Apie 10 300 m. pr. m. e. vanduo vėl pralaužė daug koridorių pietvakarių Švedijoje ir galiausiai jo lygis susilygino su jūros lygiu. Kita Baltijos jūros raidos stadija – Joldijos jūra.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* The Development of the Baltic Sea  (angl.)
Šv. Katerinos kalnas

**Šv. Katerinos kalnas** – aukščiausias kalnas Grenadoje. Šis kalnas yra stratovulkanas, jo aukštis siekia 840 m.

## Išnašos
Jokūbas Bernardas Šernas

**Jokūbas Bernardas Šernas, Žakas Sernas** (, , 1925 m. liepos 30 d. – 2015 m. liepos 3 d.) – Prancūzijos, Italijos, JAV kino aktorius, Prancūzijos žurnalistas.

## Biografija

Tėvas Lietuvos Nepriklausomybės Akto signataras Jokūbas Šernas, motina rašytoja Vera Fainbergaitė. Po tėvo mirties 1926 m. motina su mažamečiu sūnumi Jokūbu išvyko į Prancūziją. 1935–1940 m. Jokūbas mokėsi Henriko IV elzasiečių mokykloje (), 1942 m. Klermone-Ferane gavo savo pirmąjį licenciatą, o 1945 m. Liono universitete – antrąjį. Vokiečiams okupavus Prancūziją, Šernas įsijungė į Prancūzijos pasipriešinimo judėjimą, 1943 m. suimtas, kalėjo Buchenvaldo koncentracijos stovykloje, dalyvavo 1945 m. balandžio 11 d. stovyklos sukilime. Sugrįžęs į Paryžių, kurį laiką dirbo laikraščio „Combat“ korespondentu Niurnbergo karo nusikaltimų tribunole. Tačiau sveikatai sušlubavus, šį istorinį procesą stebėjo trumpiau, 15 dienų. Apie Niurnbergo bylą parašė tris straipsnius.

1946 m. režisierius Raimonas Lari jį pakvietė Batlingo Džo (*Battling-Joe*) vaidmeniui dramatiniame filme „Miroir“ (*Veidrodis*), kur pagrindinius vaidmenis atliko Žanas Gabenas, Martina Karol, Gabrielė Dorziat. Vėliau filmavosi Italijoje, Anglijoje, JAV. Iki 1955 m. Jokūbas Šernas pasirodė 34 kino filmuose, o iki 1999 m. net 85 kino filmuose. Be to, nuo 1973 iki 2006 m. jis nusifilmavo net dešimtyje italų teleserialų. 2004 m. pavasarį Jokūbas Šernas pirmąsyk sugrįžo į savo tėvynę.

1955 m. vedė Mariją Stelą Sinjorini. Po dvejų metų jiedu sulaukė dukros Frančeskos.

## Filmografija

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Jacques Sernas
Grenados transportas

Šiame straipsnyje pateikiama **[[Grenada|Grenados]] transporto** sistemos aprašymas.

Šalyje yra tik vienas geležinkelio kelias, kuris naudojamas pramonei.

Grenados sausumos keliai sudaro 1 127 km (2001 m.), iš kurių 687 km yra asfaltuoti. Šalyje eismas vyksta kaire kelio puse. 

Grenada turi tris oro uostus (1999 m.)
Grenados karinės pajėgos

Atskiros **kariuomenės [[Grenada]]** neturi, o pagrindines jos funkcijas atlieka sukarintos *karališkosios Grenados policijos* ir *pakrančių apsaugos* pajėgos.

Grenados policija atsakinga už baudžiamosios, imigracijos ir jūrų teisių laikymąsi šalyje. Taip pat policijos pajėgos rūpinasi pakrančių apsauga bei ugniagesių paslaugų teikimu.

Iš viso šalyje yra 15 policijos būstinių, kuriose dirba 900 darbuotojų. Kasmet pajėgos ištiria 15 000 įvairaus pobūdžio bylų.

Antroji šalies karinė institucija yra pakrančių apsaugos tarnyba. Pagrindinės tarnybos funkcijos yra gelbėjimas ir paieškos, taip pat narkotikų kontrabandos užkardymas. Iš viso šioje tarnyboje dirba apie 60 pareigūnų.

## Šaltiniai
Pakrio salos

**Pakrio salos** () – dvi Estijos salos Suomijos įlankoje – **Didysis Pakris** () ir **Mažasis Pakris** ().

Salos yra už 2,5 km nuo Paldiskio, kuriam priklauso administraciškai. 1345 m. jose apsigyveno penkios švedų šeimos iš Padisės vienuolyno apylinkių. Jos salas pavadino švediškai – *Rågöarna* („rugių salos“). 1934 m. salos tebebuvo savarankiška bendruomene su 5 kaimais ir 354 gyventojais. 1944 m. rugpjūtį visi gyventojai buvo evakuoti į Švediją.

Iki 1992 m. Tarybinė Armija naudojo salas kaip bombardavimo poligoną. 


Abandoned church on Suur-Pakri.jpg
Suur-Pakri põhjarannik.JPG
Pakri saarte vaheline sild.JPG
Väike-Pakri kabelitorn 2011.JPG
Grenados tarptautiniai santykiai

**[[Grenada|Grenados]] tarptautiniai santykiai** labiausiai susiję su JAV, Kuba, Venesuela ir Kinija, kurios turi savo ambasadas saloje. 

Grenada tapo JT nare 1974 m. Tais pačiais metais Grenada prisijungė prie Amerikos Valstybių organizacijos, Tarptautinis valiutos fondo ir Pasaulio Banko. Šalis taip pat priklauso Karibų vystymosi bankui, Karibų sandraugai, Rytų Karibų valstybių organizacijai ir Tautų Sandraugai.
Danutė Šepetytė

**Danutė Šepetytė-Aleliūnienė** (g. 1949 m. vasario 11 d. Kazliškiuose, Ukmergės apskritis) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė.

## Biografija
1972 m. baigė Vilniaus universitetą, įgijo žurnalistės specialybę.

1972–1974 m. dirbo Varėnos rajono laikraščio „Raudonoji vėliava“ redakcijoje laiškų skyriaus vedėja. Nuo 1975 m. žurnalo „Jaunimo gretos“ jaunesnioji redaktore, vėliau skyriaus redaktorė, vyriausiojo redaktoriaus pavaduotoja, 1991–1992 m. žurnalo Jaunimo gretos vyriausioji redaktorė. 1993–1994 m. – žurnalo „Veidas“ skyriaus redaktorė. Nuo 1994 m. laikraščio „Respublika“ reporterė. Daugiausia rašė moralės ir kultūros temomis. 

## Šaltiniai
Ravšanas Irmatovas

**Ravšanas Irmatovas** (*Ravshan Ermatov*; g. 1977 m. rugpjūčio 9 d.) – tarptautinės FIFA kategorijos futbolo teisėjas iš Uzbekistano.

Tarptautinę kategoriją įgijo 2003 m. Pirmas stambus jo tarptautinis turnyras buvo 2007 m. FIFA U-20 pasaulio čempionatas. 2008 m. teisėjavo FIFA Klubų pasaulio čempionate, 2008, 2009 ir 2010 m. išrinktas geriausiu Azijos teisėju.

2010 m. Ravšanas Irmatovas teisėjavo net 5 pasaulio čempionato varžybose (visų pasaulio čempionatų rekordas): nuo atidarymo varžybų iki pusfinalio. Teisėjavo 2011 m. AFC Azijos taurės finale tarp Japonijos ir Australijos.

## Laimėjimai
* **AFC metų teisėjas**
** **Laimėtojas (3):** 2008, 2009, 2010

## Svarbiausios varžybos
* **[[2011 m. AFC Azijos taurė]]**
**  vs 
**  vs 
**  vs  (ketvirtfinalis)
**  vs  (finalas)
* **[[PAR 2010|2010 m. FIFA pasaulio čempionatas]]**
**  vs  (atidarymo varžybos)
**  vs 
**  vs 
**  vs  (ketvirtfinalis)
**  vs  (pusfinalis)
* **[[2008 FIFA pasaulio klubų taurė]]**
** Al-Ahly vs Pachuca (ketvirtfinalis)
** LDU Quito vs Manchester United (finalas)
Robert Ley

**Robertas Lėjus** (, 1890 m. vasario 15 d. Nyderbreidenbache – 1945 m. spalio 25 d. Niurnberge) – Vokietijos politinis veikėjas, reichsleiteris, SA obergrupenfiureris, VNSDP organizacinio skyriaus vadovas, nuo 1933 m. iki karo pabaigos vadovavo Vokietijos Darbo Frontui.

## Biografija
Į VNSDP įstojo 1923 m., netrukus po Alaus pučo. Greit buvo paskirtas Kelno gauleiteriu. G. Štraserio ir Hitlerio konflikto metu palaikė pastarąjį, todėl greit kilo partinės karjeros laiptais – pradėjo vadovauti partijos organizaciniam skyriui (atsakė už partijos kadrų politiką), Darbo frontui. Šiose pareigose paleido Vokietijos profsąjungas, konfiskavo jų turtą, suėmė vadovus. 1935 m. jis paskelbė, kad Vokietijoje nebėra klasių kovos.

Pripažįstama, kad pavyko iš dalies pagerinti Vokietijos darbininkų materialinę padėtį, sukurti poilsio sistemą. Jam užsakius Ferdinandas Porsche vidutinės klasės poreikiams sukūrė "liaudies automobilį" Volkswagen.

Baigiantis karui suėmė sąjungininkai ir perdavė Niurnbergo tribunolui. Jis buvo kaltinamas karo organizavimu, karo nusikaltimais ir nusikaltimais prieš žmoniją. Dar prieš prasidedant procesui pasikorė ant kanalizacijos vamzdžio Špandau kalėjimo kameroje.

Vienas iš nedaugelio Hitleriui iki galo ištikimybę išlaikiusių bendražygių.

## Papildoma informacija
* R. Lėjus buvo vedęs R.Heso seserį
* Pirmojo pasaulinio karo metais karo lakūno R. Lėjaus lėktuvas buvo numuštas, jis pats sunkiai sužeistas, ištiktas klinikinės mirties. Gydymo proceso metu priprato prie medikamentų ir tapo chronišku alkoholiku ir narkomanu. Nepaisant to jis paskelbė pirmąją nacionalinę kovos prieš girtavimą kampaniją, siekiant šeimos biudžeto taupymo.

## Šaltiniai
Kuršlaukė

**Kuršlaukė** (arba ***Kuršlaukiai***) – pietvakarinė Gargždų miesto dalis, esanti 1,5 km nuo miesto centro. Gargždų pramoniniame rajone yra Kuršlaukio gatvė. Saugomos Kuršlaukio senosios kapinės.

## Etimologija

Pavadinimas kilęs iš asmenvardžio *Kuršis* arba etnonimo *[[kuršiai|kuršis]]* ir *laukas* (). Kad apylinkėse gyventa Kuršo kilmės žmonių, rodo čia gausiai paplitę asmenvardžiai su šaknimi *Kurš-*.

## Istorija

Minimas nuo 1685 m. 1785 m. nurodomas kaip karališkasis valstiečių kaimas. 1960 m. kaime atidarytas Gargždų silikatinių gaminių kombinatas. 1967 m. liepos 22 d. kaimas prijungtas prie Gargždų miesto.

## Gyventojai

;Žymūs žmonės
* Jurgis Sprogys (1902–1967), liuteronų dvasininkas.

## Šaltiniai
Kalnuotė III

**Kalnuotė III** – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km nuo Eitminiškių.

## Istorija

Panaikintas 1988 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Karaciškių ežeras

**Karaciškių ežeras** arba (***Karažiškių ežeras***) – ežeras pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone, Trakų seniūnijoje, apie 6,5 km į vakarus nuo Trakų. Ežero forma netaisyklinga. Ilgis iš šiaurės į pietus iki 0,83 km, plotis iki 0,56 km. Altitudė 150,8 m. Krantai žemi, pelkėti, o šiaurės rytinis ir rytinis – aukšti. Krantai ištisai apaugę medžiais ir krūmynais. Aplink ežerą plyti krūmais apaugusios pievos, auga miškeliai.

Karaciškių ežeras rytuose plačiu (~70 m) sąsiauriu jungiasi su Alsakio ežeru. Vakaruose išteka upelis į M-2 upelį, Margio ežero intaką (Strėvos baseinas).

Prie ežero įsikūrę Glitų ir Seimėnų kaimai.

## Šaltiniai
Lentainiai

**Lentainiai** (arba ***Lantainiai***) – buvęs kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Domeikavos ir 4 km į vakarus nuo Lapių, dešiniajame Neries krante. Kaimą mena Lentainių piliakalnis.

## Istorija

1919 m. įkūrus Lapių valsčius, kurį laiką Lentainiuose buvo valsčiaus būstinė. Ji veikė buvusiuose rusų valdiškuose namuose. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lūžos

**Lūžos** – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km piečiau Antalieptės, prie Lūžų miško. Miške stūkso Lūžų piliakalnis, aptiktas Lūžų pilkapynas, yra Lūžų akmuo.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Naujaneriai

**Naujaneriai** (anksčiau ***Viljanavas***) – šiaurinė Vilniaus miesto dalis dešiniajame Neries krante, prie kelio Naujieji Verkiai–Nemenčinė. Šiaurėje driekiasi Raudondvario miškas. Šiaurinėje Naujanerių pusėje, už 3 km yra Europos parkas, o pietinėje pusėje – Balsio ežeras, priklausantis vienam iš 6 vadinamųjų Žaliųjų ežerų, esančių Verkių regioniniame parke.

Naujaneriuose nuo seno yra dvi sodų bendrijos „Gulbinai“ ir „Komunalininkas“ gilumoje yra Naujanerių (Viljanavo) dvaro fragmentai bei holokausto aukų kapai. Želmenų gatvėje – senosios Kryžiokų kaimo kapinaitės. Į šiaurės rytus nuo Naujanerių yra Kryžiokų geomorfologinis draustinis. Naujanerius aptarnauja 36, 65, 66 ir 76 autobusai – stotelės Naujaneriai ir Juozapiškės (66 maršrutas), priemiestiniai autobusai nekursuoja nuo 2016 m. birželio 13 d. (146 maršrutas).

## Istorija

XIX–XX a. buvo žinomas kaip *Viljanavas*. 1979 m. gruodžio 29 d. įkurta viena didžiausių Vilniaus mieste ir Verkių seniūnijoje sodų bendrija „Gulbinai“. Iki 1996 m. tai buvo kaimas Riešės apylinkėje.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Kurpiai

**Kurpiai** gali reikšti:
* kurpiai – batsiuviai.
 
## Lenkija
* Kurpiai (etnografinė grupė),
* kaimas Lomžos apskrityje.

## Lietuva
* gyvenvietės:
** Kupriai Prienų rajone;
** Kurpai Šilutės rajone.
Kauliai

**Kauliai** – buvęs kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Šėtos.

## Istorija

Minimi nuo 1534 m.

Bukonių apylinkės Kaulių kaimas 1983 m. gruodžio 28 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Didieji Pupojai

**Didieji Pupojai** – Vilniaus miesto dalis, esanti į šiaurės rytus nuo miesto centro, ryčiau Antakalnio. Didieji Pupojai šiaurėje ribojasi su Dvarčionimis (Juodvarnių sodais), vakaruose ribojasi su Kalnais ir Mileišiškėmis (Viršupio sodais), pietvakariuose ir pietuose ribojasi su Rokantiškėmis (Rokantiškių, Uosių sodais), pietryčiuose ribojasi su Mažaisiais Pupojais (Šiaurės sodais). Šiaurės rytinėje pusėje teka Dvarčios upelis, skiriantis nuo Galgių. Aplink Dvarčią yra Dvarčionių geomorfologinis draustinis.

Didžiąją (vakarinę) dalį sudaro Pupojų sodai, rytinė dalis apstatyta mažiau, ten kuriasi nausėdijos, daugiabučių rajonas „Naujasis Antakalnis“, yra išlikę senojo Pupojų kaimo sodybų. Yra mažos kapinaitės. Susisiekimo viešuoju transportu nėra, artimiausios stotelės yra Rokantiškėse (115 autobusas).

## Istorija

1958 m. dalis Didžiųjų Pupojų, o 1996 m. – likusioji dalis prijungta prie Vilniaus miesto.

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Mažieji Pupojai

**Mažieji Pupojai** – Vilniaus miesto dalis, esanti į šiaurės rytus nuo miesto centro, į pietryčius nuo Didžiųjų Pupojų. Rytinėje pusėje teka Dvarčia.

## Istorija

Iki XX a. pab. tai buvo kaimas Mickūnų apylinkėje.

## Gyventojai

## Galerija

Pupojų kapinnės1.JPG
Pupojų mažosios kapinės2.JPG


## Šaltiniai

*
Parija III

**Parija III** – buvęs viensėdis Ukmergės rajono savivaldybėje, 10 km į pietus nuo Ukmergės.

## Istorija

Panaikintas 1979 m. lapkričio 28 d.

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Degsnio dvaras

**Degsnio dvaras** – dvaras Utenos rajone, Degsnio kaime, į pietus nuo Antandrajos, esantis į šiaurės vakarus nuo kelio  atkarpos Utena–Zarasai, šalia rajoninio kelio .

Šiuo metu išlikęs nerestauruoti centriniai dvaro rūmai ir pagalbiniai pastatai. Dvarui priklausė 63 valakai žemės, 7 ežerai, 2 palivarkai, 7 kaimai. Dvaro laukuose yra 3 piliakalnėliai, kalbama, kad likę nuo kovų su Livonija.

## Istorija
Pirmieji užfiksuoti dvaro šeimininkai buvo Kozielos-Poklevskiai () – kalbama, kad jie gyvenę čia nuo Ivano Rūsčiojo (1530-1584) laikų, tik vėliau priėmę katalikybę. 

1872 m. Kozielos užgrobė Novynos viensėdį prie Toleikių kaimo. Ūkininkai išvijo naują šeimininką, bet ponai pasikvietė žandarus. 

1882 m. vasarą dvare subruzdo valstiečiai – atsisakė į dvarą eiti lažo, mojuodami kastuvais numušė atvykusiam pristavui antpečius. Valstiečiai pasipriešino dėl servitutų – teisės į ganyklas. Buvo pasitelkta caro kariuomenė ir valstiečiai nubausti.

Degsnėnus 1889 m. kartu su Jotaučių dvaru bei Kastulyne Utenos valsčiuje valdė trys dvarininko kataliko Povilo Kozielos-Poklevskio sūnūs (jie kartu turėjo 778 dešimtines dirbamos, 81 nedirbamos, 380 dešimtinių miško (iš viso 1244 dešimtines) žemės):
* Steponas - valdė Degsnio dvarą, ilgokai čia gyveno, paskui išvyko į Lenkiją. Dvare buvę knygų pilnos spintos, turėjo paveikslų, kuriuose buvo vaizduojami Lietuvos kunigaikščiai.
* Tomas - valdė Kastulynę, buvęs apsišvietęs, nevedęs, turėjęs daug senų knygų. Palaidotas Taukelių koplyčioje.
* Adomas - valdė Jotaučių dvarą, palaidotas Sudeikiuose. 

Taip pat dvaras turėjo 4 karčemas: Kirkliuose, Degučiuose, Rukliuose ir Sudeikiuose, o dvare – bravorą. 

Iš dvaro buvęs išskirtas Taukelių dvarelis (čia buvusioj koplyčioj ir buvo laidojami dvarininkai). Vėliau Degsnio ir Jotaučių dvarų savininkai 2 valakus žemės Sudeikiuose paskyrė bažnyčiai. Poklevskių-Kozielų giminė buvo palaidota bažnyčios šventoriuje (yra išlikę paminklai). Prieš pastatant Sudeikių bažnyčią jie melsdavosi akmeninėje Taukelių koplyčioje, kur buvęs altorėlis. Utenos kunigo Adomo Vyšniausko laikais iš Bikuškio koplyčios viskas buvo pervežta į Sudeikių bažnyčią. 

1923 m. dvare buvo 5 ūkiai, 80 gyventojai.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Degsnio buv. dvaro sodybos fragmentai
* Degsnio dvaro sodyba slepia lobius ir nerašytus pasakojimus
*
Jonas Šepetys (1885)

**Jonas Šepetys** (1885 m. rugpjūčio 28 d. Pladiškyje, Biržų apskritis – 1942 m. Sibire) – visuomenės veikėjas, literatas.

## Biografija
1903-1904 m. studijavo Briuselio universitete, 1904-1905 m. padėjo V. Kapsukui leisti žurnalą „Draugas“. 1905-1907 m. dalyvavo revoliuciniame judėjime, 1908 m. išvyko į užsienį. 1909-1913 m. faktinis „Rankpelnio“ redaktorius. 1913 m. grįžo i Lietuvą. Už revoliucinę veiklą ištremtas. 1919-1920 m. nelegaliai gyveno Kaune, bendradarbiavo laikraštyje „Darbininkų gyvenimas“. 1922-1924 m. dėstė Vakarų tautinių mažumų universitete Maskvoje, 1927-1938 m. dirbo spaudos ir pedagoginį darbą Baltarusijoje. 1938 m. neteisėtai represuotas.

Parašė satyrinių eilėraščių, eiliuotų feljetonų, paskelbė literatūros kritikos straipsnių,
 išvertė teorinių politinių veikalų.

## Šaltiniai
Petras Šatkus

**Petras Šatkus** (g. 1942 m. spalio 19 d. Dusetose, Zarasų apskritis - mirė 2025 m. rugpjūčio 27 d. Vilniuje, palaidotas Karveliškių kapinėse) – Lietuvos rašytojas, spaudos darbuotojas, publicistas.

## Biografija
Baigė Kauno milicijos mokyklą, dirbo Vidaus reikalų ministerijoje. Nuo 1969 m. bendradarbiauja periodinėje spaudoje. Parašė detektyvinio pobūdžio kūrinių, daugiau kaip 200 apybraižų, straipsnių, korespondencijų, kt. rašinių. Jų paskelbė leidiniuose „Socialistinė teisė“, Švyturys, „Jaunimo gretos“, „Tiesa“, „Czerwony Sztandar“, „Sovetskaja Litva“, „Mūsų žodis“, per radiją ir televiziją. 1991–1993 m. redagavo laikraštį „Ugniagesys“. 1991–1997 m. – žurnalo „Rankas aukštyn!“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, redagavo savaitraščius „Žvilgsnis“, „Europos centras“.

1995–1997 m. Lietuvos nepriklausomųjų rašytojų sąjungos Vilniaus skyriaus pirmininkas. Kartu su kitais 1997 m. įkūrė Lietuvos detektyvų rašytojų sąjungą.

Romanuose pasakojama apie žydrųjų palydovių biznį, asmeninių sargybinių saugomus verteivas, sprogdinamus automobilius. Pasakojimui stinga intrigos paslapties, personažų dialogams savitos frazeologijos. 

## Bibliografija
* *Labirintas*, apsakymų rinkinys, Kaunas, Šviesa, 1990 m.
* *Pabėgimas*, pasaka vaikams, 1991 m.
* *Paslaptinga liga*, pasaka vaikams, 1991 m.
* *Amba!*, apysaka, Spauda, 1992 m.
* *Įtariami visi*, romanas, Mintis, 1993 m.
* *Mirties kanjonas*, romanas, 1994 m.
* *Dvikova*, romanas, 1995 m.
* *Po banko skliautais*, romanas, 1995 m.
* *Bosas paskambins vidurnaktį*, romanas, 1995 m.
* *Užkeikti pasauliai*, pasaka vaikams, 1998 m.
* *Ar esame saugūs?*, publicistikos knyga, 1998 m. ISBN 9986-9233-0-1
* *Muitininko liudijimas*, romanas, 1998 m. ISBN 9986-479-43-6
* *„Kardinolo“ šūvis*, romanas, 1999 m.
* *Spąstai*, romanas, 1999 m. ISBN 9986-895-08-1
* *Monstras*, romanas, 2000 m.
* *Bausmė*, romanas, 2000 m. ISBN 9986-895-22-7
* *Mutantai*, romanas, Mokslo aidai, 2003 m.
* *Iššūkis*, romanas, 2007 m. ISBN 9986-795-36-2
* *Iššūkis 2*, romanas, 2008 m. ISBN 978-9986-795-49-0
* *Iššūkis 3*, romanas, 2008 m. ISBN 978-9986-795-54-4
* *Būti savimi*, 2009 m. ISBN 978-9986-940-47-0

## Šaltiniai
Tomas Šarkus

**Tomas Šarkus** (1940 m. gruodžio 29 d. Panevėžyje – 1993 m. spalio 14 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
Mokėsi Daugų vidurinėje mokykloje. 1962 m. įstojo į Vilniaus pedagoginį institutą, baigė 3 kursus. 1970 m. baigė žurnalistikos studijas Vilniaus universitete.

1964–1968 m. dirbo Palūšės turistinės bazės instruktoriumi. 1967–1977 m. dienraščio „Tiesa“ korespondentas, 1978–1992 m. – Lietuvos radijo ir televizijos Informacijos vyriausiosios redakcijos korespondentas, vyresnysis redaktorius, 1992–1993 m. – žurnalo „Karys“ redaktoriaus pavaduotojas. Rašė ir rengė laidas laisvalaikio, turizmo, ekologijos, žemės ūkio temomis. 

## Šaltiniai
Kampiškiai (reikšmės)

**Kampiškiais** vadinami kaimai:

* Birštono savivaldybėje;
* Kauno rajone:
** Alšėnų seniūnijoje,
** Kampiškės Kauno marių dugne.
Kampiškiai (Birštonas)

**Kampiškiai** – buvęs kaimas Birštono savivaldybėje, 8 km į pietryčius nuo Prienų, kairiajame Nemuno krante priešais Birštoną, palei Alksniakiemio mišką.

## Etimologija

Kaimo vardą tikriausiai lėmė geografinė padėtis – jis buvo įsikūręs ties Nemuno kilpa, kur ji pasisuka beveik stačiu *kampu*.

## Gyventojai

## Šaltiniai