open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Didžioji ugniažolė

**Didžioji ugniažolė** (*Chelidonium majus*) – aguoninių (*Papaveraceae*) šeimos, ugniažolių (*Chelidonium*) genties augalas. 

Daugiametis, 30-100 cm aukščio žolinis augalas, kurio visose dalyse yra oranžinių, tirštų, nemalonaus kvapo sulčių. Šakniastiebiai trumpi, šakoti. Stiebas status, šakotas. Lapai švelnūs, plunksniškai suskaldyti į 5-3 karbuotas skiltis. Apatiniai lapai kotuoti, viršūniniai bekočiai, viršutinė jų pusė žalia, apatinė pilkai žalia. Žiedai taisyklingi, po 4-8 susitelkę stiebų viršūnėse į skėtišką žiedyną. Taurėlapiai 2. Vainiklapiai 4, ryškiai geltoni. Kuokelių daug, jie 2 kartus trumpesni už vainikėlį. Piestelė viena, tokio pat ilgio kaip kuokeliai. Vaisius - ankštaros pavidalo dviskiltė dėžutė (skyla iš apačios į viršų). Sėklos juodos, pailgos, grublėtos, su mėsingu sėklagūbriu, kurį ėda skruzdėlės, kartu jos platina sėklas.

Žydi gegužės - rugsėjo mėn. Auga patvoriuose, šiukšlynuose, panamėse, soduose, krūmuose.

Vaistinei žaliavai vartojama žolė, šaknys ir šviežios sultys. Žolė pjaunama augalams žydint, šaknys kasamos vėlai rudenį arba anksti pavasarį.

Antžeminėje dalyje yra 1,87 % alkaloidų, 0,01 % eterinio aliejaus, dažinių, mineralinių medžiagų, 14,9 mg% karotino, iki 171 mg% askorbino rūgšties, taip pat obuolių, gintaro, citrinos, chelidono rūgščių, flavonoidų, saponinų, pektinų, gleivių, dervų.

Visos augalo dalys nuodingos.

Naudojamas liaudies medicinoje. Šviežiomis augalo sultimis naikinamos karpos.


file:Ugniazole.vaisiai1.jpg|Vaisiai
file:Chelidonium majus vlaštovičník větší 2.jpg|Žiedai


## Literatūra
Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 122 psl.
Šliaužiančioji tramažolė

**Šliaužiančioji tramažolė** (*Glechoma hederacea*) – notrelinių (*Lamiaceae*) šeimos, tramažolių (*Glechoma*) genties augalas. Liaudyje vadinamas liaukažole bei rėple.

Daugiametis žolinis augalas. Stiebas gulsčias, šliaužiantis arba kylantis, keturbriaunis, 20-40 cm ilgio, su ilgomis, įsišaknijančiomis palaipomis, plikas arba ties briaunomis plaukuotas. Lapai žiemojantys, priešiniai, ilgakočiai, apatiniai inkstiški, viršutiniai apskritai širdiški, karbuoti, viršutinė pusė tamsiai žalia, blizganti, apatinė žalia, matinė. Žiedai trumpakočiai, po 3-4 lapų pažastyse. Taurelė vamzdiškai varpiška, neryškiai dvilūpė, penkiadantė. Jos viršutinę lūpą sudaro 3 ilgesni, o apatinę 2 trumpesni danteliai. Vainikėlis violetinis arba rausvas, taip pat dvilūpis. Viršutinė vainikėlio lūpa plokščia, apatinės lūpos viduje yra plaukelių. Kuokeliai 4, viršutiniai ilgesni už apatinius. Mezginė dvilizdė. Vaisius suskyla į rusvus, šiek tiek tinkliškai raukšlėtus, elipsiškus riešutėlius.

Žydi balandžio - birželio mėn., kartais ir vėliau. Peržydėjęs augalas išleidžia daug palaipų, iš kurių kitais metais išauga nauji augalai. Labai dažnas visoje Lietuvoje. Auga miškuose, pamiškėse, krūmuose, upių ir ežerų pakrantėse, pakelėse, patvoriuose, panamėse, gana drėgnose vietose. Žinoma keletas šios rūšies formų, kurios skiriasi stiebo, lapo, žiedo didumu, plaukuotumu, forma.

Auga miškuose, upių pakrantėse, pakrūmėse, patvoriuose.

Vaistams naudojama žolė. Ji pjaunama augalams žydint. Žolėje yra 0,03-0,06 % eterinio aliejaus, 6,7 % rauginių medžiagų, cholino, glechomino, cukraus, acto, vyno rūgščių, askorbino rūgšties, antocianinių, dažinių, mineralinių medžiagų.

Augalas medingas, jauni lapai vartojami daržovių patiekalams paskaninti, jų dedama į salotas, troškinius, sriubas.

## Literatūra
Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 54 psl.
Šatrininkų seniūnija

**Šatrininkų seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Vilniaus rajono savivaldybės pietinėje dalyje, Dzūkijos etnografiniame regione. Centras – Šatrininkai.

Kultūrinis paveldas: Vėliučionių Mūsų Viešpaties Jėzaus Kristaus, Gerojo Ganytojo, koplyčia, Grigaičių kaimo senosios kapinės, Žydų žudynių vieta ir kapas (Veliučionyse), Kyviškių geležinkelio viadukas.

## Geografija

Seniūnija užima 3462 ha plotą, ji ribojasi su Vilniaus miesto Naujosios Vilnios seniūnija ir Vilniaus rajono Mickūnų, Kalvelių, Rukainių, Nemėžio seniūnijomis. Seniūnijos paviršius kyla į Medininkų aukštumą. Kraštovaizdžiai daugiausia sukultūrinti, urbanizuoti, išraižyti kelių ir geležinkelių. Šiaurėje teka Vilnia, link jos – Kyvė, Murlė, Šatrininkų upelis. Sudaryti Kyviškių, Grigaičių tvenkiniai.

Pagrindinis kelias – . Šiaurine dalimi eina Vilniaus–Minsko geležinkelis ir Kyviškių–Juodšilių geležinkelis. Rytuose yra Kyviškių aerodromas.


Kyve kyviskese2015.JPG | Kyvė Kyviškėse
Karklenu kapines.JPG | Karklėnų kapinės
Dobromisle vln 2015.JPG | Dobromislė


## Istorija

Seniūnija įkurta 1995 m. vietoje Grigaičių apylinkės. 2025 m. patvirtintas Šatrininkų herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

|-
| 2001-04  || || 3098 || 19 kaimų, 1 viensėdis
|-
| 2009-09-01  || 35 || 4124 || 19 kaimų, 1 viensėdis
|-
| 2011 m.  || || 3213 || 16 kaimų, 1 viensėdis
|-
| 2016-08-13  || || || 19 kaimų, 1 viensėdis
|-
| 2021 m.  || 35 || 2881 || 14 kaimų, 1 viensėdis
|}

## Seniūnai
* Veslav Starikovič, 2010 m.

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Aukštieji Karklėnai, k. || ||
|-
| Didieji Karklėnai, k. || ||
|-
| Dobromislė, k. || 205 || 244
|-
| Grigaičiai, k. || 1160 || 1325
|-
| Ivoniškės, k. || 32 || 30
|-
| Juodalaukis, k. || 31 || 50
|-
| Kalniškės, k. || 38 || 57
|-
| Kapitulščizna, k. || 60 || 49
|-
| Karklėnai, k. || 279 || 310
|-
| Kyviškės, k. || 300 || 336
|-
| Popielai, k. || || 5
|-
| Pupeliai, k. || || 0
|-
| Rokantiškės, k. || 25 || 13
|-
| Šatrininkai, k. || 137 || 162
|-
| Šiaudinė, vs. || 47 || 9
|-
| Užupiai, k. || || 8
|-
| Užupio Karklėnai, k. || || 0
|-
| Vėliučionys, k. || 463 || 516
|-
| Verbuškės, k. || 92 || 99
|-
| Žemieji Karklėnai, k. || ||
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įsteigtos 7 seniūnaitijos:
* **Grigaičių** seniūnaitija: Grigaičių k., Rokantiškių k.
* **Kalniškių ** seniūnaitija: Kalniškių k., Juodalaukio k., Užupio k.
* **Karklėnų** seniūnaitija: Karklėnų k., Popielių k.
* **Kyviškių** seniūnaitija: Kyviškių k., Dobromislių k.
* **Šatrininkų** seniūnaitija: Šatrininkų k., Šiaudinės k., Ivoniškių k., Kapitulščiznos k.
* **Veliučionių ** seniūnaitija: Veliučionių k.
* **Verbuškių ** seniūnaitija: Verbuškių k.

## Tautybės

Tautinė sudėtis (2011 m.):
* lietuviai – 17,3 %
* lenkai – 63,8 %
* rusai – 9,6 %
* baltarusiai – 6,8 %

## Šaltiniai
Raudonoji žiognagė

**Raudonoji žiognagė** (*Geum rivale*) – erškėtinių (*Rosaceae*) šeimos, žiognagių (*Geum*) genties augalas. Liaudyje dar vadinama benediktšakne, bičių duona, bičkoriu, čertažole, gegutės blūdeliais, gegutės duona, gegutės varpeliu, gegutės laikrodėliu.

Daugiametis, 15-75 cm aukščio žolinis augalas. Šakniastiebis storas, rudas. Stiebai 1-3, statūs arba kylantys, nešakoti arba į viršūnę kiek šakoti, plaukuoti. Pamatiniai lapai skrotelėje, pertrauktai lyriškai suskaldyti, ilgakočiai, stiebiniai trumpakočiai, triskilčiai; prielapiai smulkūs, apatinėje dalyje suaugę su lapkočiu. Žiedai stiebo viršūnėje, nusvirę, peržydėję statūs. Taurėlapių ir potaurio lapelių po 5. Taurėlapiai trikampiškai lancetiški, 8-12 mm ilgio. Potaurio lapeliai smulkūs. Vainiklapiai 5, beveik tokio pat ilgio kaip ir taurėlapiai, rausvi arba gelsvi, gysloti. Kuokelių daug. Piestelių taip pat daug, jos susitelkusios ant iškilaus žiedsosčio. Vaisiai – vienasėkliai plaukuoti riešutėliai su ilgu, viršūnėje kabliškai užsilenkusiu liemenėlio galu. Gana dažnai pasitaiko nenormalios sandaros žiedų: daugiau išauga vainiklapių, jie pažaliuoja arba, žiedo ašiai pailgėjus, ant jos išauga lapai ar žiedas. Toks reiškinys vadinamas profilikacija.

Žydi gegužės – birželio mėn. Dažna visoje Lietuvoje. Auga pievose, ypač drėgnokose, lapuočių ir mišriuose miškuose, miškų aikštelėse, žemapelkėse.

Vaistinei žaliavai vartojami šakniastiebiai. jie kasami rudenį arba anksti pavasarį.

Šakniastiebiuose yra rauginių, mineralinių, dažinių medžiagų, eterinio aliejaus, organinių rūgščių.

Augalas medingas, rauginis, prieskoninis.

## Literatūra

* Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 102 psl.
Mokslinės informacijos institutas

**Mokslinės informacijos institutas**, **MII** (, sntr. *ISI*) – privati įstaiga, teikiant mokamas paslaugas, susijusias su citavimo indeksais, mokslinių publikacijų vertinimais bei tokios informacijos paieška. Paslaugos teikiamos dažniausiai mokslininkams, bibliotekoms, leidykloms.

Institutas buvo įsteigtas 1956 m. Filadelfijoje, JAV. 

1992 m. „Thomson Scientific“ tapo instituto savininku.

MII administruoja duomenų bazę, kurioje fiksuojami straipsniai iš tūkstančių mokslinių žurnalų kartu su cituojama literatūra. Įtrauktiems į duomenų banką žurnalams taikomi griežti reikalavimai.

Visų žurnalų sąrašas (*Masterlist*) yra viešai prieinamas – jame ieškoti informacijos galima pagal kokią nors sritį.

Pažymėtina, kad MII (sudaromas, pvz., ISI) sąrašas, nors ir yra plačiausiai žinomo citavimo sąrašas, tačiau nėra vienintelis, pagal kurį galima būtų spręsti apie mokslo publikacijų lygį.

## Paslaugos
MII teikiamos paslaugos yra šios:
* ISI Citation Index: nurodoma, kur ir kaip dažnai buvo cituojamas koks nors straipsnis. Duomenų bazėje yra netgi atskiri sąrašai, pavyzdžiui, kaip *Science citation index, Arts & Humanities* ir kt.
* ISI Journal Citation Reports: nurodoma, kaip dažnai ir kada buvo cituojami kokio nors žurnalo straipsniai. Remiantis duomeninis, apskaičiuojamas taip vad. citavimo indeksas () – cituojamumas. Aukštas IF didina žurnalo prestižą.
* Current Content: pateikiamos (straipsnių) turinio santraukos.

## MII ir Lietuva
Lietuvoje MII laikomas vienu pagrindinių kriterijų, vertinant šalies mokslininkų ir įstaigų veiklą, jos lygį. Priklausomai nuo užimamų pareigų yra nustatyti reikalavimai per tam tikrą laiką publikuoti tam tikrą skaičių straipsnių mokslo žurnaluose, įtrauktuose į MII sąrašą.

Anksčiau netgi įstaigos ar projektų finansavimas galėjo priklausyti nuo tokių MII straipsnių skaičiaus. Nuo 2006 m. humanitarinių ir socialinių mokslų mokslininkų veiklos rezultatams vertinti netaikomas MII.

Iš Lietuvoje leidžiamų mokslinių leidinių jau 2004 m. į MII sąrašą pateko žurnalas „Baltic Astronomy“.

## Nuorodos
* Instituto tinklalapis

## Šaltiniai
Laumenė

**Laumenė** (*Doronicum*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų gentis. Lietuvoje darželiuose auginama rytinė laumenė (*Doronicum orientale*).
Norviliškės

**Norviliškės** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, pasienyje su Baltarusija, 11 km į šiaurės rytus nuo Dieveniškių, kairiajame Drukupės krante. Kaimas priklauso Dieveniškių istoriniam regioniniam parkui, yra medinė Švč. Mergelės Marijos Gailestingumo Motinos bažnyčia (statyta 1929 m.), išlikęs buvęs pranciškonų konventualų vienuolynas su renesansinio stiliaus rūmais, XVI a. pabaigos pilis, kapinės.

## Pilis

Norviliškių pilis – XVI amžiaus renesansinės gynybinės architektūros kompleksas. Kartu su vartų bokštu ir gynybiniu bokštu pilis sudarė tipišką uždarą gynybinės pilies sistemą su kiemu centre. Dabar pilyje rengiamos konferencijos, teminiai vakarai, pobūviai, vestuvės ir krikštynos. Viduje įrengti šiuolaikiniai patogumai. 2007–2010 m. pilies pašonėje vykdavo muzikinis festivalis Be2gether.

Iš pilies į varpinę veda tunelis. Apylinkių gyventojai teigia, kad būta tunelio nuo Norviliškių iki Alšėnų.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Norviliškių Švč. Mergelės Marijos, Gailestingumo Motinos, bažnyčia
* 
* Buvęs pranciškonų vienuolynas 
* Norviliškių pilis
Daulėnai

**Daulėnai** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybės pietryčiuose, prie pat Lietuvos ir Baltarusijos valstybės sienos.

## Istorija

Pokariu Daulėnuose įkurti 3 fiktyvūs kolūkiai – „Draugystės“, „Laimės“ ir „Čiapajevo“. Taip buvo siekiama parodyti ne tik lojalumą valdžiai, bet ir atsisakant kolektyvizacijos idėjos. Tačiau iš tiesų kolūkis neveikė, panašiai kaip ir Abolų kaime. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Geltonžiedis šalmutis

**Geltonžiedis šalmutis** (*Lamiastrum galeobdolon*) – notrelinių  (*Lamiaceae*) šeimos, šalmučių (*Lamiastrum*) genties augalas. Plačiai paplitęs Europoje, kitur introdukuotas.

Daugiametė, 15-45 cm aukščio žolė. Šakniastiebis šakotas, su ilgomis ir gausiomis palaipomis. Žydinčios palaipos stačios, bežiedės šliaužiančios. Stiebas kylantis, keturbriaunis, išaugantis iš peržiemojusios palaipos galo. Lapai priešiniai, pailgi, širdišku pagrindu, nelygiai karbuoti. Žemutiniai ilgakočiai, viršutiniai trumpakočiai, žali, rudeniop šviesiai dėmėti, išliekantys žali ir žiemą po sniegu. Žiedai bekočiai, susitelkę į menturius viršutinių lapų pažastyse. Taurelė penkiadantė. Vainikėlis didelis, ryškiai geltonas, dvilūpis. Viršutinė lūpa stipriai išgaubta, primenanti šalmą (nuo to kilęs ir augalo vardas), apatinė triskiautė, kraštinės skiltelės smailios, tamsiai geltonos. Kuokeliai 4, išsikišę iš vainikėlio vamzdelio. Žydi gegužės - birželio mėn. Vaisius skeltinis, subyrantis į 4 riešutėlius. Riešutėliai tribriauniai, pailgi, tamsiai rudi.

Auga mišriuose ir lapuočių miškuose, krūmuose, krūmais apaugusiuose šlaituose. Dažnas visoje Lietuvoje.

## Literatūra
Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 126 psl.
Vėliučionys

**Vėliučionys** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, prie kelio . Vėliučionių seniūnaitija. Yra Vėliučionių Mūsų Viešpaties Jėzaus Kristaus, Gerojo Ganytojo, koplyčia, Vėliučionių pagrindinė mokykla, Vėliučionių vaikų socializacijos centras, paštas (LT-13007).

## Istorija

1941 m. rugsėjo 20–22 d. 1159 žydai iš vietinių štetlų buvo masiškai išžudyti.

## Gyventojai

## Galerija

Mūsų Viešpaties Jėzaus Kristaus, Gerojo Ganytojo koplyčia.jpg|Vėliučionių koplyčia
Vėliučionių vaikų socializacijos centras.jpg|Vėliučionių vaikų socializacijos centras
Vėliučionys1.jpg
Upelis šalia Vėliučionių.jpg|Šaternikų upelis
Vėliučionys2.JPG


## Šaltiniai
Jazminas

**Jazminas** (*Philadelphus*) – hortenzijinių (*Hydrangeaceae*) šeimos augalų gentis. 

Nepainioti su , kuris lietuviškai vadinamas jazminaičiu.

Aukštis iki 5 m. Lapai kiaušiniški arba lacentiški. Žiedai balti arba gelsvi, susitekę kekėmis, daugelio rūšių itin kvapnūs. Nereiklūs dirvožemiui, pakenčia dulkėmis, dūmais užterštą orą. Jazminai auginami sodybose, parkuose, soduose. Mėgsta puveniningas purias dirvas. Medingas. 

## Jazminai Lietuvoje
Lietuvoje daugiausiai auginama:
* Darželinis jazminas (*Philadelphus coronarius*)
* Bekvapis jazminas (*Philadelphus inodorus*)
* Plačialapis jazminas (*Philadelphus pubescens*)

Respublikos botanikos soduose arba atskirų mėgėjų sodybose auginamos ir kai kurios kitos, dažniausiai hibridinės kilmės, jazminų rūšys. 

## Pavadinimo kilmė

Manoma, kad pavadinimas atėjęs iš Artimųjų Rytų, kadangi persiškai *yasmin* reiškia „Dievo dovana“, o šis žodis atėjęs iš arabų kalbos *Yasaman*. Spėjama, kad tokiu vardu buvo vadinama kokia nors žymi graži moteris, kurios vardas vėliau perteiktas ir gėlei.

## Šaltiniai
Heroes of Might and Magic

**Heroes of Might and Magic** (sutrumpintai **Heroes** arba **HoMM**) – kompiuterinių strateginių žaidimų serija. Seriją kuria „New World Computing“, „3DO Company“ padalinys. Šiuo metu yra išleistos šešios dalys. Žaidimas yra ėjimų strategija, kurioje esminį vaidmenį vaidina herojai. Herojai kontroliuoja armijas ir magiškas galias. Armijas gali sudaryti įvairios mitinės ir išgalvotos būtybės, kurios perkamos skirtingose pilyse. Kiekviena žaidimo dalis pasižymėjo unikalia grafika, skirtingomis pilimis ir būtybėmis.

## Žaidimo veikėjai
Pagrindiniai žaidimo veikėjai yra herojai. Žaidėjas gali herojus pasamdyti pilyje. Herojus valdo armijas, už laimėtus mūšius gauna patirties, laikui einant tobulėja. Herojaus statistiniai duomenys nulemia armijos būtybių parametrus. Herojai taip pat gali rinkti artefaktus − stebuklingus daiktus, kurie duoda papildomų priedų prie herojaus statistinių parametrų ar papildomų kasdienių resursų. Pirmose dalyse tik herojai, o vėlesnėse − ir tam tikros būtybės gali naudoti magiją.

Armijas sudaro įvairūs realūs, istoriniai, mitologiniai ir kūrėjų išgalvoti kariai. Visose dalyse buvo drakonai, elfai, druidai, riteriai, minotaurai. Pirmoje dalyje pilyje buvo po 5 skirtingas būtybių rūšis, vėliau skaičius didėjo, penktoje žaidimo dalyje galima nusipirkti 7 skirtingų rūšių būtybes.

## Istorija
* *[[Heroes of Might and Magic I]]*
** 4 pilys:
*** *Knight* (riterių pilis),
*** *Barbarian* (barbarų pilis),
*** *Sorceress* (kerėtojų pilis),
*** *Warlock* (magų pilis).
* *[[Heroes of Might and Magic II]]*
** 6 pilys:
*** *Knight* (riterių pilis),
*** *Barbarian* (barbarų pilis),
*** *Sorceress* (kerėtojų) pilis,
*** *Warlock* (magų pilis),
*** *Wizard* (burtininkų pilis),
*** *Necromancer* (nemirėlių pilis).
* *[[Heroes of Might and Magic III]]* ir du papildymai: *Armageddon’s Blade* ir *The Shadow of Death*.
** 9 pilys:
*** *Castle* (žmonių pilis)
*** *Stronghold* (orkų pilis)
*** *Tower* (magų pilis)
*** *Necropolis* (nemirėlių pilis)
*** *Dungeon* (požemio būtybių pilis)
*** *Rampart* (gamtos būtybių pilis)
*** *Inferno* (pragaro pilis)
*** *Fortress* (pelkės pilis)
*** *Conflux* (elementų pilis: Oras, Vanduo ir t. t.)
* *[[Heroes of Might and Magic IV]]* ir du papildymai: *The Gathering Storm* ir *Winds of War*.
** 6 pilys, suskirstytos pagal būtybių sritį:
*** Tvarka (magų pilis)
*** Chaosas (demonų pilis)
*** Šviesa (žmonių pilis)
*** Tamsa (nemirėlių pilis)
*** Gamta (gamtos būtybių pilis)
*** Laukinis šėlsmas (barbarų pilis)
* *[[Heroes of Might and Magic V]]* ir 2 papildymai: *Hammer of Fate* ir *Tribes of The East*.
** 8 pilys:
*** *Inferno* (demonų pilis)
*** *Heaven* (žmonių pilis)
*** *Necropolis* (nemirėlių pilis)
*** *Dungeon* (tamsiųjų elfų pilis)
*** *Academy* (burtininkų pilis)
*** *Sylvan* (šviesiųjų elfų pilis)
*** *Fortress* (nykštukų pilis)
*** *Stronghold* (orkų pilis)
Heroes

**Heroes** gali rekšti:
* Heroes – TV serialas;
* Heroes – 1977 m. David Bowie albumas;
* Heroes of Might and Magic – strateginių kompiuterinių žaidimų serija.
Fitolakiniai

**Fitolakiniai** (*Phytolaccaceae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) augalų šeima.

Lietuvoje retai sodybų želdiniuose aptinkama:

*Fitolaka (*Phytolacca*)

## Gentys
**[[Anisomeria]]*
**[[Ercilla]]*
**[[Gallesia]]*
**[[Gisekia]]*
**[[Hilleria]]*
**[[Ledenbergia]]*
**[[Lophiocarpus]]*
**[[Microtea]]*
**[[Monococcus]]*
*Petiverija (*Petiveria*)
*Fitolaka (*Phytolacca*)
**[[Rivina]]*
**[[Seguieria]]*
**[[Trichostigma]]*
Pilietinio pasipriešinimo diena

Lietuvoje gegužės 14-oji minima kaip **Pilietinio pasipriešinimo diena**.

1972 m. gegužės 14 d. Romas Kalanta nusižudė protestuodamas prieš tarybinę - socialistinę santvarką. Kauno muzikinio tetro sodelyje apsipylęs benzinu ir, sušukęs „Laisvę Lietuvai!“, susidegino. Jau kitą dieną kilo jaunimo neramumai, R. Kalantos laidotuvių dieną peraugę į spontaniškas eitynes Laisvės alėja.

LKP ir KGB pareigūnai R. Kalantą palaidojo slapta. Apie tai sužinoję žmonės pradėjo rengti demonstracijas, kurių metu buvo skanduojami įvairūs politiniai šūkiai. Neramumai nuslopinti tik gegužės 19 d., daugiau kaip 400 demonstrantų buvo suimti. Romas Kalanta išliko pilietinio pasipriešinimo okupacinei santvarkai simboliu.

Skatinant pilietiškumą Lietuvoje dienos metu vyksta Pilietiškumo egzaminas, kurį organizuoja Krašto apsaugos ministerija.

## Šaltiniai
Pavasarinė raktažolė

**Pavasarinė raktažolė** (*Primula veris*) – raktažolinių (*Primulaceae*) šeimos, raktažolių (*Primula*) genties augalas.

Daugiametis, 15–30 cm aukščio žolinis augalas. Šakniastiebis trumpas, gausiai šakotas. Visi lapai skroteliniai, pailgai kiaušiniški, šviesiai žali, su įdubusiomis gyslomis, dėl to lapų paviršius raukšlėtai vagotas, iš pradžių kraštai būna užsirietę, vėliau išsitiesia, apatinė pusė plaukuota. Lapkočiai su sparneliais. Iš lapų skrotelės išauga vienas arba keletas žiedstiebių. Žiedynas panašus į raktų ryšulėlį. Žiedai kvapūs, po 5–20 žiedyne. Žiedkočiai augalams žydint nulinkę, vėliau statūs. Taurelė piltuviška ar varpiška, šviesiai žalsva, plaukuota, ryškiai briaunota. Vainikėlis geltonas, su oranžiškai raudonomis dėmelėmis žiotyje. Kuokeliai 5, priaugę prie vainikėlio vamzdelio. Mezginė viršutinė. Vaisius – ruda dėžutė; joje subręsta rutuliškos, tamsiai rudos, smulkiai karpotos, apie 1,5 mm ilgio sėklos.

Žydi balandžio – gegužės mėn. Auga sausesnėse pievose, dirvonuose, pakelėse, šlaituose, sausesniuose šviesiuose miškuose ir miško aikštelėse. Mėgsta karbonatinius dirvožemius. Aptinkama visoje Lietuvoje. Dekoratyvus. Išvesta veislių, auginamų darželiuose.

## Gydomosios savybės
Vaistams vartojami lapai ir žiedai, kurie skinami raktažolėms žydint, požeminės dalys kasamos rudenį. Lapuose yra 2 % saponinų, 3 mg% karotino, iki 2,5 % askorbino rūgšties, žieduose – iki 4,7 % askorbino rūgšties, saponinų, flavoninių junginių, požeminėse dalyse – 5–10 % saponinų, 0,08 % eterinio aliejaus, glikozidų; visose dalyse yra iki 7 % mineralinių medžiagų.

Raktažolė padeda atsikosėjimui ir įeina į tam skirtų vaistažolių rinkinių sudėtį. Dėl glikozidų šaknys turi specifinį kvapą, tačiau manoma, kad jie padeda slopinti uždegimus. Liaudies medicinoje raktažolės šaknys naudotos sergant kokliušu, astma, podagra, kilus neuralginiams skausmams. Apie gydomąsias raktažolės savybes rašoma jau XVI-XVII a. medicinos knygose. Lapuose esantys eteriniai aliejai alergiškiems žmonėms gali sukelti odos išbėrimus. taip pat nepatartina vartoti augalą sergantiems anemija.

## Išnašos

## Literatūra
* Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 58 psl.

## Nuorodos
Kapiliaras

**Kapiliaras** – labai smulki kraujagyslė, kuri aprūpina krauju organizmo audinius.

Pirmasis kapiliarus 1661 m. aprašė M. Malpighi (Italija).

## Sandara
Tai trumpos (0,2–2 mm) ir labai mažo skersmens (6–8 μm) kraujagyslės. Sienelė yra sudaryta iš vieno sluoksnio ląstelių, kurios yra išsidėsčiusios ant pamatinės membranos.

Kapiliarais kraujas teka lėtai, 0,5–1 mm/s greičiu. Tankus kapiliarų tinklas turi didelį kontaktinį paviršių, pvz., žmogaus raumenų kapiliarų kontaktinis plotas yra 6300 m².

## Rūšys
Pagal sienelės struktūrą, kapiliarai skirstomi į:

* **somatiniai** – ištisinio tipo. Jų sienelę sudaro ištisas endotelio sluoksnis, o pamatinėje membranoje yra daugybė mikroskopinių porų, pro kurias nepraeina stambios molekulės. Tokių kapiliarų yra odoje, raumenyse, miokarde, smegenų žievėje.

* **visceraliniai** – langelinio tipo. Jie pamatinėje membranoje turi 0,1 μm skersmens langelius (plyšius), padengtus plona membrana. Visceralinių kapiliarų yra žarnyno gleivinėje, inkstų nefronuose, endokrininėse liaukose.

* **sinusoidiniai** – jų endotelyje yra porų, o pamatinėje membranoje – intersticinių plyšių, pro kuriuos praeina ne tik skysčiai, bet ir eritrocitai. Tokio tipo kapiliarai yra kaulų čiulpuose, kepenyse, blužnyje.
 
Kapiliarai būna:

* **magistraliniai kanalai** – jungia arterioles su venulėmis. Jų sienelėse yra raumeninės skaidulos, kurių distaliniame gale mažiau.

* **tikrieji kanalai** – jie stačiu kampu atsišakoja nuo magistralinių kanalų. Jų atsišakojimo vietoje raumenų skaidulos sudaro prekapiliarinį sfinkterį. Kitose kapiliarų vietose raumenų skaidulų nėra. Nuo prekapiliarinių sfinkterių tonuso priklauso patenkančio į kapiliarus kraujo kiekis.

Magistralinių ir tikrųjų kapiliarų santykis organuose nevienodas, pvz., raumenyse, kur metabolizmo lygis labai svyruoja, jis yra 1:8–1:10, žarnų pasaite – 1:2–1:3.

## Funkcijos
Kapiliaruose vyksta medžiagų, metabolitų ir dujų apykaita tarp kraujo ir intersticinio skysčio.

Per kapiliarų sienelę vyksta trys skirtingi apykaitos procesai:

* **difuzija** – pagrindinė dujų, vandens, maisto medžiagų ir metabolitų apykaita kapiliaruose vyksta abipusės difuzijos būdu. Ji tokia intensyvi, kad kapiliaruose kraujo plazma su audinių skysčiu pasikeičia 40 kartų. Šių skysčių maišymasis vyksta nuolat.
Kapiliarų laidumas įvairioms medžiagoms nėra vienodas – priklauso nuo tos medžiagos molekulių dydžio. Riebaluose tirpios medžiagos (alkoholiai, deguonis, anglies dioksidas) difunduoja lengvai pro visą kapiliarų membranos paviršiaus plotą. Riebaluose netirpios medžiagos (vanduo, gliukozė, šlapalas, NaCl) difunduoja pro poras, esančias kapiliarų sienelėje. Stambiamolekuliai junginiai (albuminai) difunduoja labai sunkiai, nes jų molekulių skersmuo dažnai būna didesnis už kapiliarų sienelės porų skersmenį.

* **filtracija ir reabsorbcija** – užtikrina apykaitą tarp kraujo ir audinių.

* **pinocitozė** – šiuo būdu didelės riebaluose netirpios molekulės pūslelių viduje pernešamos tarp kraujo ir intersticinio skysčio per kapiliarų endotelį.
Falanga

: *Apie voragyvius *'falangas** skaityti straipsnyje [[Solpūgos]].''



**Falanga*' – stačiakampė [[pėstininkai|pėstininkų]] rikiuotė, sudaryta iš sunkiųjų pėstininkų, ginkluotų [[ietis|ietimis]], [[pika|pikomis]], [[alebarda|alebardomis]] ar panašiais ilgakočiais [[ginklas|ginklais]]. Tai tipiška senovės Graikijos ar senovės Makedonijos rikiuotė (žodis kilęs iš  'pirštas'). [[Romėnai]] naudojo paprastas falangas, nors vėliau jas pakeitė [[manipula|manipulų]] rikiuotė. Falangos tipo rikiuotes naudojo ir kai kurios [[viduramžiai|viduramžių]] kariuomenės.

== Kilmė ==

Falanga, kaip kovinė pėstininkų rikiuotė, buvo žinoma ir iki graikų. Seniausios falangos tipo rikiuotės žinomos dar [[Šumeras|Šumere]] apie 2450 m. pr. m. e. Kariai būdavo ginkluoti ietimis, [[šalmas|šalmais]] ir dideliais [[skydas|skydais]], pridengiančiais visą kūną. Panašią rikiuotę naudodavo ir senovės Egipto kariuomenė. Istorikai iki šiol ginčijasi, ar graikai patys išrado falangą, ar jie pasinaudojo pirmtakų žiniomis.

== Archajinės ir klasikinės Graikijos falanga ==

Falangos gylis būdavo gana įvairus, nuo 4 iki 12 karių. Makedonijos karalius [[Pilypas II]] patobulino falangą. Jo falangos gylis būdavo 8–16 karių. 8 eilių falangos [[sarisa|sarisos]] būdavo 5,5–6 m ilgio. Priekinės sarisos styrodavo 4–4,5 m prieš rikiuotę. Gilesnių rikiuočių ietys nesiekdavo priešų, tad jas laikydavo įstrižai virš priekinių sarisoforų. Galinės rikiuotės savo mase palaikydavo priekines eiles. Priekinei eilei kritus galinės užimdavo jų vietą.

Falangos trūkumas buvo tas, kad ji buvo nejudri, jai sunku būdavo greitai manevruoti mūšio lauke, ji netiko veikti raižytoje ar medžiais apaugusioje vietovėje.

Senovės Graikijos falangos skirstomos į:
* *Klasikinė falanga* – sudaryta iš [[hoplitas|hoplitų]] , vienoje rankoje laikiusių didelį skydą, kitoje – ietį.
* *Makedoninė falanga'' – sudarytą iš sarisoforų, ginkluotų ilgomis sunkiomis sarisomis.

## Nuorodos
* Falangos piešinys
Amsterdamo sutartis

**Amsterdamo sutartis** – 1997 m. spalio 2 d. Amsterdame 15 Europos Sąjungos pasirašyta ir 1999 m. gegužės 1 d. įsigaliojusi sutartis. Ja buvo atliktos ankstesnių Europos Sąjungos ir Europos Bendrijos sutarčių pataisos, taip pat pakeistas sutarties straipsnių žymėjimas. Ši sutartis pakeitė ankstesnį Europos Sąjungos sutarties straipsnių žymėjimą raidėmis nuo A iki S į žymėjimą skaitmenimis. 

## Sutarties sąlygos
Sutartimi kai kurie bendradarbiavimo teisingumo ir vidaus reikalų srityse klausimai (prieglobsčio, vizų, imigracijos, išorinių sienų kontrolės) buvo perduoti Europos Sąjungos kompetencijai. Įsigaliojus Amsterdamo sutarčiai, Šengeno sutartis tapo Europos Sąjungos teisinės sistemos dalimi ir tuo metu buvo taikoma 13 ES valstybių.

Sutartis išplėtė Europos Parlamento teises, supaprastino nutarimų priėmimo Europos Sąjungos Taryboje procedūras, išplėtė Sąjungos kompetenciją teisingumo ir vidaus reikalų, taip pat bendros užsienio ir saugumo politikos srityje. Pagal Amsterdamo sutartį, bet koks bendradarbiavimas, siekiant ES tikslų, išskyrus Europos Bendrijos išimtinės kompetencijos sritis, turi apimti ne mažiau kaip pusę visų ES valstybių narių.

Amsterdamo sutartyje Europos Sąjunga savo pagrindine užduotimi pripažino ginti žmogaus teises, numatytas 1950 m. Europos žmogaus teisių konvencijoje ir įsipareigojo tas teises propaguoti. Sutartimi nustatyta, kad tuo atveju, kai valstybė narė pažeidžia demokratijos principus, tam tikros jos teisės, įskaitant jos atstovų teisę balsuoti Europos Sąjungos Taryboje, gali būti suspenduota.

## Šaltiniai
Folkloras

*Apie žurnalą skaitykite straipsnyje „[[Būdas]]“ (anksčiau „Liaudies kultūra“)

*'Folkloras*' (iš  – tauta, liaudis ir *lore* – žodinė [[tradicija]], paveldas) – tautos žodinės tradicijos visuma. Tai yra liaudies dainos, [[rauda|raudos]], [[pasaka|pasakos]], [[sakmė]]s, [[legenda|legendos]], [[padavimas|padavimai]], [[mitas|mitai]], [[mįslė]]s, [[minklė]]s, [[patarlė]]s, [[priežodis|priežodžiai]], [[žaidimas|žaidimai]], burtai ir kerėjimo formulės, oracijos. Kartais sąvoka suprantama plačiau ir įskaitoma dar papročiai, apranga, buities reikmenų, liaudies [[dailė]], muzikos instrumentai. Ribos nėra griežtai nustatomos. Siaurąja prasme atitinka sąvoką „tautosaka“ (vertinys iš *folk lore*), plačiąja – „liaudies kultūra“.

Folkloras klasifikuojamas į dainuojamą ir sakytinę tautosaką, tačiau ši klasifikacija sąlyginė – būna ir dainuojamos pasakos ar mįslės. Folkloras kaip mokslinė disciplina nagrinėjama [[folkloristika|folkloristikoje]], [[etnologija|etnologijoje]], [[kalbotyra|kalbotyroje]], [[literatūra|literatūroje]] ir (etno)[[muzikologija|muzikologijoje]]. Folkloro duomenys labai svarbūs nagrinėjant [[mitologija|mitologiją]] ir [[religija|religijos]] istoriją. Modernioji etnologija į folklorą įtraukia ir vadimąją miesto folklorą *graffiti'', bendravimo būdus telefonu, internetu ir kt.

Folkloras kai kur buvo ar liko svarbi priemonė tautinei identifikacijai, pvz., lietuviams ar estams Sovietų Sąjungoje. Su nepriklausomybe menkėjo folkloro reikšmė. Folkloras išliko sunormintas, stilizuotas, vaidinamas ir tapo savotiška preke turizmui ir eksportui.

## Išnašos
Golemas

**Golemas** (senovės hebr. *gōlem * – „nesusiformavusi, beformė masė“, „embrionas“) – žydų legendinė būtybė. Golemas būdavo suformuojamas iš molio ar purvo ir atgaivinamas magija. Viduramžiais buvo manyta, kad golemus valdo galingi burtininkai, kurie visiškai valdė savo nemąstančių tarnų veiksmus.

## Judaizmas
Tanache šis žodis pasirodo vos kartą (Ps 139:16). Tik ankstyvajame judaizme jis ima reikšti įsivaizduojamą būtybę, stebuklingai sukurtą iš purvo. Pirmoji istorija apie rabino sukurtą golemą paliudyta Babilonijos Talmude: "Rava pasakė: jei teisuolis norėtų, galėtų kurti pasaulį, nes parašyta: Bet jūsų kaltės atskyrė jus nuo jūsų Dievo (Iz 59:2). Mat Rava sukūrė žmogų ir pasiuntė jį r. Zeirai. Rabinas į jį kreipėsi, bet tas neatsakė. Tada jis tarė: Tu esi nuo pamaldžiųjų; grįžk į savo dulkes" (Sanhedrin 65b). Jau ši istorija perteikia vėlesnių legendų metmenis: golemus gali kurti tie, kurie Dievui labai artimi ir dalinasi su Juo išmintimi ir galia, tačiau "pamaldžiojo" kūrinys - golemas - tėra tik šešėlis to, ką sukuria Dievas.

## Valdymas ir aktyvacija
Golemo turėjimas ir valdymas buvo laikomi neapsakomos galios ir šventumo simboliu. Viduramžiais buvo žinoma daugybė pasakojimų apie rabinus ir golemus. Daugelyje pasakojimų minimi magiški ir religiniai žodžiai, kurie prikeldavo golemą. Minima, kad golemas aktyvuojamas jam ant kaktos užrašius ar po liežuviu pakišus lentelę su žodžiu „Emet“ (hebr. *אמת* – „tiesa“). Golemas „išjungiamas“ ištrynus žodžio „Emet“ pirmą raidę, tada gaunamas „Meit“ (hebr. מת – „negyvas“). Kitoje versijoje golemą atgaivina frazė "Dievas yra tiesa"; nutrynus alefą, susidaro žodžiai "Dievas yra miręs" - religingam senovės žydui ne tik šventvagystė, bet ir oksimoronas, nepamąstoma mintis.
Antanas Karoblis

**Antanas Karoblis** (1940 m. rugpjūčio 17 d. Daujėnuose, Biržų apskritis – 2007 m. birželio 19 d. Kaune) – matematikas, pedagogas, tikimybių teorijos tyrinėtojas, Lietuvos visuomenės bei politinis veikėjas.

## Biografija
1946–1947 m. mokėsi Daujėnų pradžios mokykloje, 1951–1957 m. Joniškėlio vidurinėje mokykloje, pašalintas už antisovietinę veiklą. 1957–1958 m. mokėsi Panevėžio neakivaizdinėje vidurinėje mokykloje. Jo nepriėmė studijuoti į Vilniaus universitetą (VU), todėl nuslėpė biografinius duomenis ir 1958 m. įstojo į Vilniaus pedagoginį institutą, iš kurio po dviejų mėnesių buvo pašalintas.

1959–1961 m. Purvių-Guodžių durpyno (Biržų rajonas), Pasvalio melioracijos statybos valdybos darbininkas. 1960 m. Žaidelių septynmetės mokyklos mokytojas. 1960–1966 m. neakivaizdiniu būdu studijavo VU Matematikos fakultete. 1961 m. Palėvenėlės kultūros namų direktorius, 1962–1967 m. Radviliškio rajono Vėriškių aštuonmetės, Grinkiškio vidurinės mokyklų mokytojas.

1967–1969 m. Kauno politechnikos instituto (KPI) asistentas. 1970–1973 m. mokėsi VU aspirantūroje, fizikos matematikos mokslų daktaras. 1973–1990 m. KPI vyr. dėstytojas, docentas. 1989 m. Vytauto Didžiojo universiteto (VDU) atkūrimo bei visuomeninio judėjimo „Sambūris“ atkūrimo iniciatorius. 1989–1991 m. VDU prorektorius, nuo 1993 m. VDU Informatikos fakulteto Taikomosios informatikos katedros docentas, 1989–1998 m. VDU Senato narys.

1988–1992 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Kauno tarybos narys, KPI Sąjūdžio tarybos pirmininkas. 1990–1992 m. Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos deputatas, Lietuvos Nepriklausomos valstybės atkūrimo akto signataras. 1992, 1996, 2000 m. nesėkmingai balotiravosi į LR Seimo narius. 1995 m. kartu su bendraminčiais įkūrė visuomeninį judėjimą – Lietuvos sambūrį, deja, po dvejų metų dėl finansinių sunkumų judėjimo veikla nutrūko. 2000–2003 m. Kauno rajono savivaldybės tarybos ir rajono valdybos narys.

Nuo 1998 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 2000–2001 m. Kauno rajono skyriaus pirmininkas, LSDP tarybos narys. Lietuvos mokslininkų sąjungos tarybos narys. Lietuvos Nepriklausomybės Akto signatarų klubo kancleris.

Tikimybių teorijos ir matematinės statistikos mokslinių straipsnių ir straipsnių periodikoje autorius. Metodinių mokymo priemonių funkcinės analizės, tikimybių teorijos ir atsitiktinių procesų klausimais bendraautoris. Periodinėje spaudoje yra paskelbęs straipsnių politikos, ekonomikos bei teisės temomis. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

## Įvertinimas
* 2000 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis 

## Šaltiniai

## Literatūra
* Antanas Karoblis / Lietuvos Nepriklausomybės akto signatarai (sud. Birutė Saulė Sabaitė). – Vilnius: Valstybės žinios, 2010. – 300 p.: iliustr. – ISBN 978-9986-18-199-6
Tukumas

**Tukumas** (, ) – Latvijos miestas, esantis senovės lyvių genties teritorijoje, šiuo metu priskiriamas Latvijos etnografinei sričiai Žiemgalai. Jame gyvena 20 134 gyventojai (2008 m.). Įsikūres Latvijos vakarinėje dalyje prie Rygos-Ventspilio geležinkelio linijos ir šalia Rygos-Ventspilio plento. Dailės ir kraštotyros muziejus.

Yra architektūros paminklų – pilies bokštas iš XIV amžiaus, Durbės pilis (1821 m.), Švč. Trejybės evangelikų liuteronų (1664 m.), Šv. Stepono katalikų (1897 m.) bažnyčios, XVIII a. pr. buvusi sinagoga ir rabino namai, Šv. Mikalojaus cerkvė (1871 m.).

## Istorija
Tukumas paminėtas XIII amžiuje. Nuo 1253 m. miestą valdė Livonijos ordinas. Po Livonijos ordino žlugimo, vietoj jo įkurta nauja šalis – Kuršo hercogystė. Kaip ir kitoms gyvenvietėms, Tukumui teko patirti didelius feodalų karus. Valdant hercogui Jakobui (1642–1682 m.) Tukumas atsigavo ekonomiškai. Tuo metu buvo nutiestas naujas prekybos kelias nuo Tukumo į Jelgavą, Kuršo hercogystės sostinę. Kelias tiestas nuo dabartinės Jelgavos gatvės, o kitas tiestas nuo dabartinės *Raudas* gatvės. 1795 m. suteiktos miesto teisės. 1930 m. Tukume gyveno 8000 gyventojų.

## Sportas
* FK Tukums 2000

## Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Tukumas yra užmezgęs partnerystės ryšius:
*  Frederiksverkas, Danija
*  Krasnogorskas, Rusija
*  Plungė, Lietuva
*  Kareličai, Baltarusija
*  Bnei Aišas, Izraelis
*  Šenevjerasas, Prancūzija
*  Šesėlis, Vokietija
*  Iziumas, Ukraina
*  Tidaholmas, Švedija

## Šaltiniai

## Nuorodos
* tukums.lv (latvių k.) 
* tukums.info (latvių k.)
Valerijus Makūnas

**Valerijus Makūnas** (g. 1955 m. spalio 29 d. Zapyškyje, Kauno rajonas) – pedagogas, Lietuvos ir Kauno rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1963–1972 m. mokėsi Zapyškio aštuonmetėje mokykloje, 1972–1974 m. Kačerginės vidurinėje mokykloje. 1974–1977 m. studijavo Lietuvos kūno kultūros institute.

1977–1979 m. Noreikiškių vidurinės mokyklos mokytojas. 1980–1986 m. Kauno rajono Švietimo skyriaus inspektorius, 1987–1990 m. skyriaus vedėjo pavaduotojas. 1991–1993 m. Kačerginės vidurinės mokyklos direktorius. 1993–2000 m. Noreikiškių vidurinės mokyklos direktorius.

2000–2006 m. Kauno rajono savivaldybės administracijos kultūros, švietimo ir sporto skyriaus vedėjas. 2006–2007 m. Kauno rajono savivaldybės administracijos direktorius. Nuo 2007 m. Kauno rajono savivaldybės meras.

Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) Kauno rajono skyriaus narys, nuo 2005 m. skyriaus pirmininkas, LSDP tarybos narys. 2003 m. kovo-balandžio mėn., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kauno rajono savivaldybės tarybos narys.

Lietuvai pagražinti draugijos narys. Ringaudų bendruomenės narys.

## Šaltiniai
Antanas Nesteckis

**Antanas Nesteckis** (g. 1956 m. sausio 26 d. Pelaičiuose, Plungės rajonas) – inžinierius, Lietuvos ir Kauno rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1974 m. baigė Rietavo vidurinę mokyklą, 1979 m. – Lietuvos žemės ūkio akademijos Elektrifikacijos fakultetą, inžinierius elektrikas.  2008 m. Lietuvos žemės ūkio universitete įgijo vadybos ir verslo administravimo magistro kvalifikaciją.

1979–1987 m. Kauno rajono „Pirmūno“ kolūkio vyr. energetiko pavaduotojas, vyr. energetikas. 1987–1992 m. Kauno rajono „Balandžio“ kolūkio valdybos pirmininkas.

1992–1996 m. ir 2012–2016 m. LR Seimo narys. 1996–1997 m. Valstybinės mokesčių inspekcijos prie LR finansų ministerijos viršininkas. 1997 m. „Tauro“ banko Kauno filialo valdytojas. 1997–1998 m. Lietuvos ir Šveicarijos įmonės draudimo kompanijos „Vicura“ ekonomikos direktorius, 1999–2002 m. draudimo kompanijos „Baltic polis“ Kauno filialo direktorius.

2002–2011 m. Kauno apskrities Valstybinės mokesčių inspekcijos viršininkas. 2011–2012 m. Kauno miesto savivaldybės administracijos direktorius, 2012 m. – direktoriaus pavaduotojas. 2017–2019 m. Kauno rajono savivaldybės administracijos direktorius. Nuo 2019 m. Kauno rajono savivaldybės mero pavaduotojas.

1990–1995 m. Kauno rajono tarybos deputatas, 1995–2012 m. Kauno rajono savivaldybės tarybos narys. 2000–2003 m. valdybos narys.

1982–1989 m. Lietuvos komunistų partijos, 1990–2001 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kauno rajono skyriaus narys, nuo 2001 m. LSDP Finansų komisijos narys.

Žmona Nijolė, sūnūs Saulius ir Tomas.

## Šaltiniai
Kęstutis Juknis

**Kęstutis Juknis** (g. 1959 m. birželio 29 d. Linkuvoje, Pakruojo raj.) –  Lietuvos profsąjungų ir politinis veikėjas.

## Biografija
 
1966–1977 m. mokėsi Linkuvos vidurinėje mokykloje, 1977–1978 m. Radviliškio technikos mokykloje, ją baigė su pagyrimu. 1983 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1998–2002 m. studijavo Kauno aukštesniosios ekonomikos mokyklos Teisės fakultete, teisės bakalauras.

1983–1984 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1984–1989 m. Pakruojo rajono „Jaunosios Gvardijos“ kolūkio vyr. specialistas, 1998–1999 m. Kauno regiono profesinių sąjungų susivienijimo inspektorius, Lengvosios pramonės ir paslaugų verslo mokyklos profsąjungos pirmininkas, nuo 1999 m. Lietuvos profesinės sąjungos „Sandrauga“ pirmininkas.

2003–2007 m. Kauno rajono savivaldybės tarybos narys, 2005–2006 m. mero pavaduotojas. Politinės partijos "Profesinių sąjungų centras" pirmininkas.
2011 m. Mykolo Romerio universiteto teisės bakalauras.

Lietuvos profesinė sąjunga ,,Sandrauga" vienintelė Lietuvoje, naudojanti konfidencialią ( nematomą) narystę  profsąjungoje.

## Nuorodos
Valmiera

**Valmiera** () – Šiaurės Latvijos miestas, Valmieros savivaldybės ir faktiškas Vidžemės kultūrinis ir administracinis centras. Architektūros paminklai: XIII amžiaus pilies griuvėsiai; Šventojo Simono bažnyčia, pastatyta 1283 metais.

Tai didžiausias Vidžemės miestas. Valmiera įsikūrusi prie Rygos – Tartu plento ir geležinkelio. Šalia Gaujos nacionalinis parkas. Per miestą teka upė Gauja.

Miestas maždaug 100 km nuo Rygos, apie 46 km nuo Estijos sienos ir 62 km nuo Rygos įlankos.

## Gyventojai-istorija

Žmonės apylinkėse gyveno jau 7000 metų prieš Kristų. Tai viena seniausių apgyvendintų vietovių Latvijoje. Apylinkėse nuo seno gyveno Lyviai, vėliau iš pietryčių į apylinkes atsikėlė baltų gentis Latgaliai, kurie lyvius išstūmė į vakarus nuo Valmieros, o likusius asimiliavo. Tai vienas pirmųjų Latvijos miestų, kronikose paminėtas 1323 metais, nors iš tikrųjų įkurtas mažiausiai 40 metų anksčiau, kai Livonijos ordino magistras Wilken von Endorp pastatė Valmieros pilį Wolmar’ą ir katalikų bažnyčią prie Gaujos upės pakrantės. XIV – XVI amžiuje Valmiera buvo Hanzos sąjungos nare. Narystė Hanzos sąjungoje miestui suteikė gyvybingumo. Per Šiaurės karą, 1792 metais, miestas suniokotas ir sudegintas.

Valmieroje 1919 metais įkurtas teatras, Vidžemės aukštoji mokykla.

## Miestai partneriai
*  Solna, Švedija
*  Viljandis, Estija
*  Marli, Prancūzija
*  Giuterslas, Vokietija
*  Heje-Tastrupas, Danija
*  Pskovas, Rusija
*  Zdunska Volia, Lenkija
*  Vilkaviškis, Lietuva

## Pramonė
Valmiera svarbus Latvijos pramoninis miestas. Čia dominuoja maisto pramonė: apdirbama mėsa, pienas, grūdai. Be to metalo ir medienos apdirbimo pramonė ir baldų gamyba.

## Sportas
* Valmiera FC (futbolo klubas)
* FK „Gauja“ (buvęs futbolo klubas; veikė iki 2003 m.)

## Žymūs žmonės
* Andris Piebalgs (g. 1957) – politikas, diplomatas
* Māris Štrombergs (g. 1987) – BMX lenktynininkas
* Dāvis Bertāns (g. 1992) – krepšininkas
* Rolands Šmits (g. 1995) – krepšininkas

## Nuorodos
* Valmieros oficiali svetainė
Varėnė

**Varėnė** – pietų Lietuvos upė; dešinysis Merkio intakas. Ištakos – Alytaus rajone, šalia Skraičionių kaimo. Aukštupyje teka į šiaurės rytus, vėliau pasuka į pietryčius, žemupyje prateka Varėnio ežerą. Įtekantis į Merkį 46 km nuo jo žiočių, prie Senosios Varėnos.

Intakai:
* dešinieji – Niedulė, Svetus, Abista;
* kairieji – Žiegždupis, Žižma, Dusmena, Musė.

Upė – vietomis stačiais smėlėtais krantais, iki 2,5 m gylio, apie 5 m pločio, vagos nuolydis 152 cm/km. Vaga vietomis (nuo ištakų iki 44 km nuo žiočių, ir 24-36 km nuo žiočių) sureguliuota. Upės slėnyje gausu šaltinių. Didžiausias upės debitas žiotyse siekia 40,2 m³/s. Vasarą vietomis išdžiūsta. Upės metinis nuotėkis pasiskirsto taip: pavasarį nuteka 36 %, vasarą 19 %, rudenį 21 %, žiemą 24 %. Žemupyje sudarytas 10 ha Varėnos HE tvenkinys.

Gyvenvietės prie Varėnės: Junčionys, Pavarėnys, Mikalavas, Vaikantonys, Vėžionys, Glūkas, Senoji Varėna. Ant aukšto pakrantės šlaito ten, kur Varėnė įteka į Merkį ir prie pat kelio į Varėną, įrengtas skulptūrų parkelis. 4 km į šiaurę nuo Senosios Varėnos prie upės stūkso Glūko geležinkelio tilto liekanos.

## Etimologija

Upėvardis (šaltiniuose minimas kaip , ) kildinamas iš šaknies *var-/ver-* siejama su žodžiais *varyti* („šalinti, ginti, vyti“), *verti* („durti, smeigti, kišti“),  („bėgti“),  („sukti, kreipti, lenkti“). Tačiau taip pat ši šaknis gali būti susieta su *virti* („verstis, kunkuliuoti“), *varus* („lengvai suverdąs“), *verėnas* („viralas“) arba su bendraindoeuropietiška šaknimi  („vanduo, lietus, upė“, plg.  „vanduo“, av. *vār* „lietus“, toch. *wär* „vanduo“). Užtat, pavadinimas *Varėnė* reikštų „verdanti, kunkuliuojati“ dėl savo sraunumo upė. Taip pat įmanoma kildinti iš žodžio *varýti* („versti judėti, ginti; nešti, stumti“) – dėl srauniai genamų vandenų.


Varene_springs.jpg|Šaltiniai prie Varėnės
Varene_slenis.jpg|Pelkėtas Varėnės slėnis
Varene_Varenis.jpg|Varėnė įteka į Varėnį
Varene tvenkinys.jpg|Išplatėjimas prieš Senąją Varėną
Daugų sen., Lithuania - panoramio (40).jpg|Varėnės aukštupys Daugų apylinkėse 


## Šaltiniai
Spanguolė

**Spanguolė** (*Oxycoccus*) – erikinių šeimos (*Ericaceae*) visžaliai augalai. Stiebas gulsčias, šakotas. Lapai smulkūs ovališki, trumpakočiai.

Anksčiau buvo laikoma atskira gentimi *Oxycoccus*, dabar kaip pogentė *oxycoccus* įtraukta į šilauogių (*Vaccinium*) gentį.

Yra šios rūšys:
* Paprastoji spanguolė (*Vaccinium oxycoccus*). Auga Lietuvoje
* Smulkiauogė spanguolė (*Vaccinium microcarpon*). Dabar laikoma paprastosios porūšiu.
* Stambiauogė spanguolė (*Vaccinium macrocarpon*). Kilusi iš Šiaurės Amerikos, auginama Lietuvoje.

Didžiausią ekonominę reikšmę turi stambiauogė spanguolė, auginama plantacijose Amerikoje, Europoje ir Azijoje. 2019 m. pagrindiniai spanguolių tiekėjai buvo JAV (359 110 t.), Kanada (172 440 t.), Čilė (141 338 t.).

Maži rausvi žiedai išauga ant kotelių. Spanguolės pražysta nuo gegužės pabaigos. Vaisiai – rutuliškos, iš pradžių gelsvos, paskui tamsiai raudonos uogos. Jos prinoksta rugpjūčio pabaigoje ir laikosi iki pavasario.

Auga aukštapelkėse ant kiminų ir kupstų. Vartojamos šviežios, virtos ir džiovintos maistui, vaistams.

Lietuvoje didžiausi spanguolynai yra Čepkelių, Kamanų, Žuvinto pelkynėse. Daug spanguolynų sunyko tarybiniais metais vykdant pelkių melioraciją, durpių gavybą. Dabar dauguma spanguolynų yra draustinių teritorijose.


Cranberry bog.jpg|Stambiauogė spanguolė
Cranberries20101210.jpg|Uogos
Dried-Cranberries.png|Džiovintos uogos


## Produkcija

## Šaltiniai
Astenosfera

**Astenosfera** ( – 'silpnas', *sphaira* – 'rutulys') – elastinga Žemės geosfera, slūgsanti po litosfera. Šis sluoksnis išskiriamas pagal jo fizikines savybes – mažesnį klampumą. Pagal medžiaginę sudėtį, astenosfera apima viršutinės mantijos viršutinę dalį ir pereinamąjį sluoksnį.

Jos viršutinė riba po kontinentais (žemynais kartu su jų šelfais) stipriai varijuoja ir yra apie 100−200 km žemiau jūros lygio (25−30 km po tektoniniais lūžiais, 400-500 km po skydais), po vandenyno dugnu apie 50−100 km, apatinė riba – 660−670 km gylyje.

Astenosferos medžiagos tankis ir klampumas mažesnis negu aukščiau ir žemiau esančių sluoksnių, mažesnis ir skersinių seisminių bangų sklidimo greitis (išilginių bangų greitis 7,8–8,2 km/s). Astenosferoje vyksta relaksacija, lėtas horizontalus medžiagos masių judėjimas sukeliantis tektoninius procesus, glūdi vulkaninės veiklos židiniai. Astenosferos buvimą numatė JAV geologas Dž. Barelis (1914), įrodė B. Gutenbergas (1926).
## Išnašos
Alma Monkauskaitė

**Alma Monkauskaitė** (1961 m. balandžio 21 d. Dagiuose, Mažeikių rajonas – 2018 m. balandžio 2 d.) – gydytoja higienistė, Lietuvos ir Kelmės rajono savivaldybės visuomenės bei politinė veikėja.

## Biografija
Gimė tremtinių šeimoje. 1979 m. aukso medaliu baigė Sedos vidurinę mokyklą, 1987 m. Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą, gydytoja higienistė epidemiologė. 1990 m. apgynė bendrosios higienos gydytojo I kvalifikacinę kategoriją. 1992 m. stažavosi Magdeburgo medicinos akademijoje, 1997 m. Berlyno Zelendorfo sveikatos centre. 2004 m. neakivaizdžiai baigė Kauno medicinos universiteto magistrantūrą, įgijo visuomenės sveikatos vadybos magistro laipsnį.

1987–1993 m. Kelmės sanitarijos epidemiologijos stoties skyriaus vedėja. 1993–1998 m. Kelmės higienos centro direktorė. 1998–2000 m. Šiaulių visuomenės sveikatos centro Kelmės filialo vyr. gydytoja, 2000–2012 m. direktorė.

1995–2012 m. Kelmės rajono savivaldybės tarybos narė. 2000–2003 m. Socialinių reikalų ir sveikatos apsaugos komiteto pirmininkė. 2012–2016 m. LR Seimo narė.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. LSDP Kelmės rajono skyriaus narė.

Nuo 1997 m. Kelmės rajono bendruomenės sveikatos tarybos narė, 2000 m. pirmininkė. Nuo 2004 m. Šiaulių teritorinės ligonių kasos stebėtojų tarybos narė. 2011 m. suteiktas Lietuvos nusipelniusio sveikatos sistemos darbuotojo vardas.

Nuo 1998 m. Rotary klubo narė, 2004–2005 m. pirmininkė.

Palaidota Sedos kapinėse.

## Bibliografija
* Mano kadencija. – Klaipėda: Baltic Printing House, 2017. – 143 p.: iliustr. – ISBN 978-609-460-153-8

## Šaltiniai