open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Leopoldas Šileikis

**Leopoldas Šileikis** (; 1911 m. kovo 17 d., Zarasų apsk. Imbrado vlsč. Ustronių km. (dabar kaimas išnykęs) – 1978 m. balandžio 8 d., Belsko Biala) – Lietuvos ir Lenkijos geodezininkas.

## Biografija
Gimė daugiavaikėje šeimoje, be Leopoldo joje augo dar dešimt vaikų. Jis 1930 m. baigė *Zarasų komercinę mokyklą*, toliau mokslą tęsė *Kėdainių aukštesniojoje kultūrtechnikos mokykloje*, kurioje įgijo kultūrtechniko (1933 m.) ir kultūrtechniko geodezininko (1934 m.) specialybes. Dirbdamas valstybinėje įmonėje sudarė keletą Zarasų krašto žemėlapių, atliko plento Kybartai–Kaunas kartografavimo darbus.
 
1935 m. Kauno karo mokykloje baigė aspirantų kursą, jam buvo suteiktas topografijos jaunesniojo leitenanto laipsnis. Tais pačiais metais pradėjo tarnauti Lietuvos kariuomenės štabo Karo topografijos skyriuje nuotraukų dalies būrio vadu. 1937 metais su Krašto apsaugos ministerijos stipendija pasiųstas į Graco *Aukštąją technikos  mokyklą* studijuoti geodeziją. 1940 m. gruodžio mėnesį baigė studijas, tačiau į okupuotą Lietuvą nebegrįžo. 
 
Antrojo pasaulinio karo metais atsidūrė nacių okupuotoje Lenkijoje, dirbo *Othmarr Steffek geodezinių paslaugų biure* Bielske. Teko vykdyti įvairius geodezinius darbus: trianguliaciją, poligonometriją, tachimetriją ir kt. Pokaryje dirbo geodezininku Belsko-Biala apskrities žemės tarnyboje. 1948 metais perkeltas inspektoriumi į Katovicų vaivadijos Geodezijos valdybą, ten darbavosi iki 1976 m. Lygiagrečiai dirbo geodezininku įmonėje „Geoplan“. Teko prisidėti koreguojant Lenkijos–Čekijoslovakijos tarpvalstybinę sieną, vykdyti vakarinių Lenkijos žemių matavimus bei kitus projektus. Priklausė *Lenkijos geodezininkų (matininkų) draugijai*.

Leopoldas Šileikis 1942 m. vedė lenkaitę Stefaniją Brodiak. 1943 m. jiems gimė dukra Danutė, o 1944 m. – sūnus Vytautas.
 
## Įvertinimas
* *Polonia restituta* (Lenkijos atgimimo) kryžius
* Ordino „Už nuopelnus Lenkijai“ Aukso kryžius
* Liaudies Lenkijos 30–mečio medalis

## Šaltiniai
* Šileikis Leopoldas 1911–1978
Bogūtis

**Bogūtis** – ežerėlis Lietuvoje, Lazdijų rajone, 8,5 km į pietvakarius nuo Seirijų, 1 km į vakarus nuo Avižienių. Ežerėlio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,11 km, plotis – iki 0,013 km. Altitudė 126,3 m. Krantai žemi, tik rytinis krantas aukštesnis. Vakarinėje pakrantėje auga miškelis, rytinėje – plyti pievos. Šiaurėje išteka upeliukas link bevardžio upelio (Vernijo ežero intako Morkavo upelio baseinas).

Vandenvardį *Bogū̃tis* bandoma sieti su žodžiais *boginti* („greitai, sunkiai nešti“), *bogūnas* („pabėgėlis“).

## Šaltiniai
Kuršių marės

**Kuršių marės** – Klaipėdos Lindenau laivų statykloje 1928 m. į vandenį nuleistas motorlaivis.

Tarpukaryje laivas Kuršių mariomis triskart per dieną su poilsiautojais kursavo linija Klaipėda–Juodkrantė arba linijoje Krantas–Klaipėda. Techniniai duomenys: maksimalus greitis 42,5 mazgo; dedveito tonažas (DWT): 100 t; bruto masė (GT): 348 t; ilgis × plotis: 52.89 m × 7.19 m. Priregistruotas Klaipėdoje, buvo vadinamas dvigubu vardu – *„Kuršių marės–Kurisches Haff“*. Prie motorlaivio šturvalo kartais stovėdavo patyręs laivavedys Karlas Hubertas Hocklingas (1885–1964), penkis kartus burlaiviais apiplaukęs Horno kyšulį. Ne visi reisai buvo sėkmingi: 1929 m. lapkričio 11 d.,  grįždamas iš Krancbeko, motorlaivis kliudė marių dugną ties Birštvyno ir Avino ragais.  

Po 1939 m. kovo 22 d. ultimatumo Lietuvai, Klaipėdos uostas kartu su laivais perėjo Trečiojo Reicho priklausomybėn. Antrojo pasaulinio karo metais, priartėjus frontui, šiuo laivu buvo nugabenti civiliai pabėgėliai iš Klaipėdos į šiaurės–vakarinę Vokietijos dalį. Tai buvo sunki žiemos kelionė Baltijos jūra laviruojant tarp ledo lyčių ir saugantis sovietinių lėktuvų antskrydžių. Pokaryje kurį laiko laivas plaukiojo tarp Vakarų Vokietijai priklaususių uostų Šiaurės jūroje.

1946 m. motorlaivį nupirko Italijos jūrų kompanija. Kiek modernizuotas ir pervadintas į „Faraglione“, jis kursavo Tirėnų jūra maršrutu Neapolis–Kaprio sala ir buvo skirtas keleiviams su automobiliais gabenti. Į paskutinį reisą keliavo 2009 m. vėliau prišvartuotas Neapolio uoste. Paskutinis savininkas – „Alilauro Gruson SPA“, operatorius – „Mulyiservia Gruop SRL“. Remontas neberentabilus, laivas greičiausiai bus supjaustytas į metalo laužą.

## Išnašos

## Šaltiniai
*  Romaldas Apanavičius. ''Iš Kuršmarių – į Viduržemio jūrą. Motorlaivis „Kuršių marės“'' – Klaipėda: Po muziejaus burėmis, Nr. 2015/4; psl. 8–13
* Asta Dykovienė. ''Klaipėdos miesto praeitis dūla Italijoje'' // Kauno diena, 2013–04–06
* „Fraglione“ techniniai duomenys ir nuotrauka
* Laivo švartavimo vieta Neapolyje
Betliejaus žvaigždė

**Betliejaus žvaigždė** – Mato evangelijoje aprašyta paslaptinga žvaigždė, susijusi su Jėzaus gimimu, buvusi kelrode trims išminčiams. Ji yra vienas iš reikšmingų Kalėdų simbolių, kuris gali būti vaizduojamas simboline žvaigžde ant Kalėdų eglutės viršūnės, dailės kūriniuose, proginiuose atvirukuose, heraldikoje. 

## Nuorodos

* Star of Bethlehem Bibliography
* Tyrimas: Betliejaus žvaigždė galėjo būti visai ne žvaigždė
Aivaras Prancūzevičius

**Aivaras Prancūzevičius** (g. 1960 m. kovo 17 d. Kaune) – Lietuvos filologas, kino ir televizijos kritikas, vadybininkas.

## Biografija

1978 m. baigė Kauno Juozo Aleksonio vidurinę mokyklą, 1986 m. – Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą.

1989–1994 m. bendradarbiavo periodinėje spaudoje, skelbė kino ir televizijos kritikos straipsnius. 1991–1992 m. Lietuvos televizijos programų direkcijos vyr. redaktorius, 1992–1994 m. užsienio programų įsigijimo tarnybos vadovas.

1994–1995 m. LitPoliinter radijo ir televizijos programos direktorius. 1995–1997 m. LNK televizijos generalinis direktorius. 1997–2000 m. BTV programų direktorius. 2000–2008 m. dirbo LRT, 2008–2011 m. – Lietuvos ryto TV. 2011–2018 m. LNK programų direktorius, nuo 2018 m. LNK grupės ekspertas-konsultantas.

## Išnašos
Mike Pompeo

**Maiklas Ričardas Pompeo** (, g. 1963 m. gruodžio 30 d.) – JAV politikas, karininkas, teisininkas, buvęs JAV valstybės sekretorius (2018–2021 m.). Maikas Pompeo taip pat yra buvęs JAV karininkas bei Centrinės žvalgybos valdybos direktorius, ėjęs pareigas nuo 2017 metų sausio iki 2018 metų balandžio mėnesio. 2011–2017 metais Maikas Pompeo ėjo JAV Atstovų Rūmų nario pareigas (atstovavo Kanzaso 4-ąją kongresinę apygardą). Jis taip buvo Kanzaso atstovas Respublikonų Nacionaliniame komitete bei Italijos amerikiečių kongresinės delegacijos narys. Pompeo taip pat yra Respublikonų partijos viduje veikiančio Arbatos partijos judėjimo narys.

|-
Uidė

**Uidė** arba **Lindė** – upė Lazdijų rajone.

Ištakos Šadžiūnų kaime, toliau plukdo vandenis pietų kryptimi. Kerta Ūdininkų ežerėlį ir įteka į Galadusį piečiau Ūdininkų kaimo. Vandenis neša ir per Buniškių bei Būdos kaimelių laukus. Aukštupis apaugęs miškais ir krūmais (sovietiniais laikais įėjo į valstybinės sienos apsaugos zoną ir ten žmonių veikla buvo draudžiama). Ilgis 9 km. Upės dešiniojo kranto slėnyje dunkso Buniškių piliakalnis, kairiajame krante – Ūdininkų piliakalnis ir Ūdininkų senovės gyvenvietės liekanos.

Greičiausiai pirminė vandenvardžio lytis bus *Li̇̀ndė* (*Ùidė* išsirutuliojusi vėliau), kuri laikoma jotvingiška (plg.  „slėnis, klonys“).

## Šaltiniai

* Upė žemėlapyje 
* Aprašymas internetinėje svetainėje ezerai.vilnius21.lt
Daunoris

**Daunoris** – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 3,5 km į pietus nuo Šventežerio miestelio. Ežero ilgis iš šiaurės vakarus į pietryčius – 0,16 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 133 m. Krantai aukštoki, pietinis ir rytinis krantai apaugę medžiais. Aplinkui plyti pievos. Pietuose išteka upelis link P-2 upelio (Prapunto ežero intakas, Baltosios Ančios baseinas). Šalia įsikūręs Mikyčių kaimas.

## Šaltiniai
Brandon Davies

**Brendonas Deivisas** (g. 1991 m. liepos 25 d.) – JAV krepšininkas, žaidžiantis vidurio puolėjo pozicijoje.

## Karjera
2017 m. birželio 23 d. pasirašė dviejų sezonų (pagal formulę 1+1) trukmės kontraktą su Kauno „Žalgirio“ klubu. 2018 m. balandžio 11 d. kontraktas pratęstas iki 2019–2020 m. sezono pabaigos. Vėliau perėjo į „Barseloną“. Devisas su Katalonijos klubu sykį tapo Ispanijos čempionu (2021 m.) bei dusyk laimėjo Karaliaus taurę. 2022 m. birželį sudarė 2 metų sutartį su Milano „Olimpia“.

## Pasiekimai
* FIBA Europos taurės vicečempionas (2016 m.)
* FIBA Čempionų lygos trečiosios vietos laimėtojas (2017 m.)
* Karaliaus Mindaugo taurės laimėtojas (2018 m.)
* Eurolyga: 2 vieta – 2021 m., 3 vieta – 2018 m.
* Eurolygos balandžio mėnesio naudingiausias žaidėjas (2018 m.)
* LKL čempionas (2018 m., 2019 m.)
* Naudingiausias LKL finalo serijos žaidėjas (2018 m.)
* ACB lyga (2021 m.)
* Ispanijos krepšinio taurė (2021, 2022 m.)
* Italijos krepšinio lyga (2023 m.)
* Adrijos lyga (2025 m.)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* B. Deiviso profilis lkl.lt
* B. Deiviso profilis zalgiris.lt
* B. Deiviso profilis euroleague.net
Demenas

**Demenas** – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 7 km į pietvakarius nuo Seirijų miestelio, Avižienių kaimo rytiniame pakraštyje. Ežeras ovalo formos, ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,31 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 124,8 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę medžiais ir krūmynais. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Pietuose išteka upelis link Morkavo ežero intako Baliūniškės upelio (Baltosios Ančios baseinas). Rytinėje pakrantėje įsikūręs Demeniškių kaimas. Ežeras visiškai užakęs, faktiškai virtęs pelke.

## Šaltiniai
Dubioji

**Dubioji** – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 5 km į šiaurės rytus nuo Lazdijų, Giraitės miške. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,18 km, plotis – iki 0,05 km. Altitudė 129,6 m. Kranto linija vingiuota. Krantai aukštoki, ištisai apaugę medžiais. Ežerą iš rytų į vakarus prateka Rimiečio ežero intakas Balinės upelis (Kirsnos upės baseinas). Į pietvakarius nuo ežero įsikūręs Papečių kaimas.

## Šaltiniai
Vaiguvos kapinių koplyčia

**Vaiguvos kapinių koplyčia** – medinė koplyčia, stovinti Vaiguvos miestelio civilinėse kapinėse, Kelmės rajone. Teritorija priklauso Vaiguvos Šv. Jono Krikštytojo parapijai.

## Istorija

Vaiguvos kapinių koplyčia 1845 m. perkelta iš Liupčių dvaro.

Koplyčia apie 2000 m. buvo suremontuota. Joje neišliko bažnytinio interjero, naudojama pasidėti kapinių inventoriui, seniems kryžiams.

2016 m. lapkričio 29 d. Kultūros paveldo departamento Vertinimo taryba sprendė dėl koplytėlės Vaiguvos miestelio kapinėse įrašymo į Kultūros vertybių registrą (protokolo Nr. VT-57).

## Architektūra

Koplyčia stovi kapinių viduryje, supama kapų, priekiniu fasadu orientuota į šiaurės rytus, Vaiguvos bažnyčios link. Statinys tradicinės architektūros, stačiakampio plano, vieno aukšto, su trisiene apside. Stogas virš koplyčios ir jos apsidės - trišlaitis. Stogo kraigo galuose iškilę du metaliniai kryžiai su ornamentų fragmentais. Sienų fasadai su stačiakampėmis langų ir durų angomis. Sienos apkaltos vertikaliomis medinėmis lentomis su lentjuosčių antdėklais. 
## Šaltiniai
Muavija II

**Muavija II** (, ~663 – 684 m.) – VII a. arabų kalifas, valdęs 683–684 m.

## Biografija
Muavija ibn Jazidas bin Abu Sufjanas buvo kalifo Jazido I sūnus. Jis gimė apie 663 m. Po tėvo mirties 683 m. jam buvo vos 20 metų. Jis buvo sergantis, labai religingas. Jam nelabai rūpėjo valdymas ir priesaikas jis priiminėjo prisivertęs. Skirtingomis versijomis, jis valdė tik 40 dienų, du mėnesius arba tris mėnesius iki mirties. Paprašytas paskirti įpėdinį jis esą pasakė, kad neturi jėgų valdyti ir tapo kalifu per prievartą, o kiti gali išsirinkti kalifą patys, nes jis tinkamo žmogaus nerado ir neturi nieko bendro su tuo. Po jo mirties prasidėjo Antrasis kalifato pilietinis karas.

## Šaltiniai
Teofilo Otonis

**Teofilo Otonis** () – miestas pietrytinėje Brazilijoje, Minas Žeraiso valstijoje, 478 km į šiaurės rytus nuo Belo Horizontės, prie Todos os Santoso (Mukuri intakas) upės. Pro miestą eina Rio de Žaneiro–Fortalezos plentas, yra nedidelis oro uostas. Brangakmenių kasyba ir apdirbimas (akvamarinai, topazai ir kiti), maisto (pieno) pramonė. Apylinkėse auginamos cukranendrės, manijokai, pupelės, ananasai, ryžiai, vystoma gyvulininkystė.

## Istorija
XVI a. dabartinio miesto apylinkėse (botokudų žemėse) pasirodė aukso ir deimantų ieškotojai. XVIII a. antroje pusėje ėmė kurtis pirmieji naujakuriai. 1853 m. įkurta Teofilo Otonio gyvenvietė, kuri pavadinta verslininko, vykdžiusio Makuri slėnio kolonizaciją, Teofilo Benedikto Otonio garbei. 1878 m. gavo miestelio teises ir savivaldą.

## Šaltiniai
Keimadosas

**Keimadosas** () – miestas pietryčių Brazilijoje, Rio de Žaneiro valstijoje, 50 km į šiaurės vakarus nuo Rio de Žaneiro, jo aglomeracijoje. Per miestą eina Rio de Žaneiro–Volta Redondos geležinkelis. Maisto (gėrimų) pramonė.

## Istorija
Miesto pavadinimas portugališkai reiškia „degimai“. Keimadosas pradėjo kurtis 1858 m., nutiesus kunigaikščio Petro II geležinkelį. Ilgą laiką buvo Nova Igvasu savivaldybės dalimi. 1990 m. nuo jos atsiskyrė ir gavo savivaldos teisę.

## Šaltiniai
Žakareji

**Žakareji** (*Žakarei, Žakarėjus*, ) – miestas pietryčių Brazilijoje, San Paulo valstijoje, 82 km į šiaurės rytus nuo San Paulo, prie Pietų Paraibos upės. Pro miestą eina San Paulo–Rio de Žaneiro geležinkelis. Vystoma maisto, chemijos, popieriaus ir plaušienos, karo pramonė, metalo apdirbimas. Veikia Paraibos slėnio archeologijos muziejus, yra Švč. Mergelės Marijos bažnyčia.

## Istorija
Pavadinimas Žakareji kilo iš tupių kalbos ir reiškia „aligatorių upė“ (*îakaré + 'y*).

Gyvenvietė *Nossa Senhora da Conceição da Paraíba* pavadinimu pirmąsyk minima 1652 m., o kitąmet įsteigtas miestelis. Miesto teisės suteiktos 1849 m.

## Šaltiniai
Žekijė

**Žekijė** () – miestas rytų Brazilijoje, Bahijos valstijoje, 365 km į pietvakarius nuo Salvadoro, de Kontaso upės kairiajame krante. Plentai į San Paulą, Fortalezą, Ubaitabą, Balsasą. Vystoma siuvimo, maisto pramonė. Apylinkėse auginama kakava, kava, javai, daržovės, vaisiai, laikomi galvijai, yra geležies rūdos, marmuro, klinties, granito telkinių. Plėtojami amatai, žvejyba. Veikia pietvakarių Bahijos universiteto padalinys, istorijos muziejus, teatras, XIX a. pav. Šv. Antano Paduviečio katedra.

## Istorija
Vietovės pavadinimas kilo iš tupių kalbos. Gyvenvietė pradėjo kurtis XIX a. antroje pusėje, o savivaldą gavo 1897 m. (atsiskyrė nuo Marakaso). 1911 m. Žekijė laikinai buvo Bahijos sostine (po to, kai Salvadoras buvo subombarduotas). 1914 m. miestą nusiaubė potvynis.

## Šaltiniai
Epidemis (Lazdijų r.)

**Epidemis** – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 4,5 km į šiaurės rytus nuo Lazdijų, Giraitės miško apsuptyje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,36 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 138,1 m. Kranto linija labai vingiuota. Krantai aukštoki. Šiaurinės ežero pakrantės apaugę medžiais, pietinėse pakrantėse plyti pievos, įsikūręs Marčiukonių kaimas. Pietryčiuose išteka upelis link Nemajūnės upelio (Kirsnos upės baseinas).

## Šaltiniai
Prūdelis (Lazdijų r.)

**Prūdelis** arba **Dzerviniškė** – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 6 km į pietvakarius nuo Seirijų miestelio. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,19 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 126,9 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję, apaugę negausiais medžiais ir krūmais. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Iš šiaurės į pietus ežerą prateka Baliūniškių upelis link Morkavo ežero (Baltosios Ančios baseinas). Į vakarus įsikūręs Paliūnų kaimas.

## Šaltiniai
Advento kalendorius

**Advento kalendorius** – kalendorius, skirtas skaičiuoti dienas nuo advento pradžios iki Kalėdų. Dažnai jis skirtas vaikams ir leidžia žaismingai pažymėti kiekvieną advento dieną belaukiant Kalėdų, pavyzdžiui, kasdien gaunant po nedidelę dovanėlę. Kadangi advento pradžia kasmet skiriasi, neretai masiškai gaminami advento kalendoriai vardan paprastumo prasideda gruodžio 1 d. ir baigiasi Kūčių dieną, bet yra ir besitęsiančių iki Naujųjų metų.

Advento kalendoriai gali atrodyti kaip storas tuščiaviduris kartono lakštas, vienoje pusėje turintis nedideles „dureles“ kiekvienai advento dienai skirtam skyreliui. Skyrelyje būna įdėtas saldumynas ar kitokia dovanėlė, užrašyta citata iš Biblijos, nupieštas teminis personažas ar pan. Bendras kalendoriaus dizainas dažniausiai siejamas su Kalėdomis, krikščioniškomis scenomis, Kalėdų Seneliu. Kalendorius gali būti išplanuotas ir kaip dėžutė ar lentynėlė su kiekvienai dienai skirtais stalčiukais.

Pirmieji advento kalendoriai atsirado Vokietijoje XIX a. viduryje tarp liuteronų. Masinė gamyba pradėta XX a. pradžioje Hamburge arba Miunchene (dėl tikslios vietovės nesutariama). Ypač išpopuliarėjo po Antrojo pasaulinio karo, paplito kitose Europos šalyse, Šiaurės Amerikoje ir kitur.

## Galerija

Minnie mouse Christmas calendar.jpg
Richard Ernst Kepler - Im Lande des Christkinds.jpg
Schneemann-Weihnachtskalender.JPG
Schokoladenpilz Adventskalender.jpg


## Šaltiniai
Gadeika (Straigiai)

**Gadeika** (arba ***Skuistas***) – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 5,5 km į vakarus nuo Seirijų miestelio. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,44 km, plotis – iki 0,22 km. Altitudė 137,7 m. Yra keletas smulkių salelių. Šiaurrytinis krantas aukštokas, kiti krantai žemi, vietomis pelkėti. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai, tik pietryčiuose prieina Trako miškas. Šiaurės vakaruose išteka Straigių upeliukas link Sutrės upės. Šalia įsikūręs Straigių kaimas.

Vandenvardis greičiausiai kilęs iš asmenvardžio *Gadeikà*.

## Šaltiniai
Gaigalinis

**Gaigalinis** – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 6 km į rytus nuo Seirijų miestelio, 1 km į šiaurės vakarus nuo Krikštonių. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,2 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 126 m. Krantai aukšti, tik pietinis krantas kiek žemesnis, beveik ištisai apaugę medžiais – aplink ežerą stūkso miškelis. Šalia įsikūręs Gudonių kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Nemuno intako Margotės upelio baseinui.

## Šaltiniai
Žagarės bažnyčios šventoriaus koplyčia

**Žagarės bažnyčios šventoriaus koplyčia** – buvusi šarvojimo koplyčia, stovinti prie Naujosios Žagarės bažnyčios, Joniškio rajone. Koplyčia prigludusi šventoriaus pietinėje pusėje, sutampa su tvora, besiribojančia su gatve. Bažnyčia ir šalia koplyčios stovintis koplytstulpis yra kultūros paveldo objektai. Koplyčia nuo 2019 m. taip pat įrašyta į LR Kultūros vertybių registrą. Ji yra regioninės reikšmės architektūros ir sakralinis paminklas.

## Koplyčios paskirtis

Koplyčia išskirtinė savo paskirtimi – ji stovi netradiciškai sukomponuotų šventoriaus Kryžiaus kelio stočių („stacijų“) linijoje. Baltasienės koplyčios galinė siena sudėta iš lauko riedulių, nenutinkuota, atsukta į gatvę,  sutampa su panašaus akmenų mūro tvora. Keturioliktosios stoties medinė koplytėlė (kitos yra mūrinės) įrengta šarvojimo koplyčios („kaulinyčios") pastate, pastatyta balkonėlyje, dvejomis kolonomis paremtame virš įėjimo į koplyčią. Medinė koplytėlė savo dydžiu ir forma atkartoja mūrines, išsidėsčiusias šventoriaus tvoros linijoje.

Toks koplytėlės ir šarvojimo koplyčios sąlytis turi religinį pagrindą: Kryžiaus kelio apeigose akcentuojama intencija – malda už mirusius. Įgyti atlaidai aukojami už skaistykloje kenčiančias sielas, ant paskutiniosios stoties dažniausiai būdavo įrašomi fundatorių vardai, kartais prašymas už juos pasimelsti. Kita vertus, šitaip išreiškiama sąsaja su Išganytojo mirtimi – paskutinioji stotis vadinasi „Kristus karste“.

## Istorija

1827 m. buvo kapitališkai sutvarkyta šventoriaus tvora: suremontuota mūrinė dalis, vietoje senos medinės tvoros kraštinės sumūryta nauja. Tais pačiais metais šventoriuje pastatyta akmens mūro koplyčia. Koplyčia su viena iš Kryžiaus kelio koplytėlių minimos 1856 m. Likusios koplytėlės buvo įterptos šventoriaus aptvare. Sovietmečiu Kryžiaus kelio stotys buvo suniokotos, 10 koplytėlių užmūrytos baltomis silikatinėmis plytomis. Keturios koplytėlės buvo paliktos atviros. Jose tikintieji įrengdavo altorėlius Devintinių procesijai, kuriai tuometinė valdžia neleisdavo išeiti į miestą. Kryžiaus kelio stotys, tarp jų ir keturioliktoji virš šarvojimo koplyčios, buvo visiškai atstatytos 2008 m. (įstiklintos, apšviestos). Jose buvo patalpinti dailininko iš Alytaus Evaldo Griniaus sukurti bareljefai su Kryžiaus kelių vaizdais.

## Šaltiniai
Amardasas

**Amardasas** (; 1479–1574 m.) – trečiasis iš dešimties sikhų gurų. Juo tapo 1552 m., sulaukęs 73 metų amžiaus.

Amardasas suskirstė Pandžabą į 22 sikhų religines sritis, rėmė sikhų misijas. Siekė iš sikhų religijos pašalinti hinduizmo priemaišas, skatino skirtingų luomų (varnų) žmonių vedybas, panaikino draudimą tekėti našlėms. Ypač griežtai kovojo su satės praktika. Jis kūrė ir rinko religines giesmes į *Pothi* knygą, kuri vėliau išsivystė į Adi Granthą.. Taip pat įvedė sikhų vardo davimo, vedybų, laidotuvių, kalendorinių švenčių šventimo papročių kanoną, parinko piligrimystės vietas bei vietą būsimai Auksinei šventyklai (Amritsare).

## Šaltiniai
Finagiejis

**Finagiejis** arba **Finaginis** – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 8 km į šiaurės vakarus nuo Kapčiamiesčio, tarp Juodo Kauknorio ir Balto Kauknorio miškų. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,26 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 112,9 m. Šiaurvakarinis ir pietrytinis krantai aukšti, pietvakarinis žemas ir pelkėtas. Rytuose protaka jungiasi su Duobelių ežeru, vakaruose išteka J.K.-1 upelis link Juodo Kauknorio ežero (Niedos baseinas).

## Šaltiniai
Ešerinėlis (Lazdijų r.)

**Ešerinėlis** arba **Ašarinėlis** – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 5 km į šiaurės vakarus nuo Veisiejų, 0,3 km į rytus nuo Šlavanto ežero, Rūdos miške. Ežeras beveik apvalus, jo skersmuo ~ 0,17 km. Altitudė 125,4 m. Šiaurinis ir rytinis krantai aukšti. Krantai ištisai apaugę medžiais. Šalia įsikūrusi Kalvelių kaimo šiaurinė dalis. Ežeras nenutekantis, priklauso Šlavantėlės upelio baseinui (Ančios ežero intakas).

## Šaltiniai
Kalėdų kalnai

**Kalėdų kalnai** (, ) – grupė suapvalėjusių viršukalnių, išsidėsčiusių apie 35 km ruože pietryčių Kanadoje, Naujojo Bransviko provincijos Nortumberlando grafystėje. Kalnai dunkso prie Šiaurės Ašigalio upelio () ir Mažojo Pietvakarių Miramičio (*Little Southwest Miramichi River*) ištakų, į vakarus nuo Didžiojo Plikojo kalno (*Big Bald Mountain*), į pietus nuo Karltono kalno (*Mount Carleton*). Kalnai iš dalies atskiria Miramičio, Gyvatinės (*Serpentine River*) ir Nepisiguito (*Nepisiguit River*) upių baseinus.

1964 m.  Arthur F. Wightman suteikė kalnagūbriui ir viršukalnėms pavadinimus, pastebėdamas, kad anksčiau buvusios bevardės viršūnės buvo iškilusios prie Šiaurės Ašigalio upelio ištakų, todėl šią Apalačų kalnų grandinę tiko pavadinti krikščioniškos Kalėdų šventės vardu – Kalėdų kalnais.

Tai 10 viršukalnių:
* Šiaurės Ašigalio (*North Pole Mountain*) – 690 m
* Šv. Nikolo (*Mount St. Nicholas*) – 625 m
* Veržlusis (*Mount Dasher*) – 750 m
* Šokėjas (*Mount Dancer*) – 670 m 
* Šoklusis  (*Mount Prancer*) – 580 m
* Pikčiurna (*Mount Vixen*) – 650 m 
* Kometa (*Mount Comet*) – 550 m
* Kupidonas (*Mount Cupid*) – 530 m
* Griaustinis (*Mount Donder*) – 730 m 
* Žaibas (*Mount Blitzen*) – 670 m

Aštuonios viršūnės pavadintos vardais Kalėdų senelio elnių, kurie buvo minimi 1823 m. išspausdintame Klemento Mūro eilėraštyje „Šv. Nikolo apsilankymas“ (*A Visit From St. Nicholas*). Nors vėlesnėje populiarioje kalėdinėje dainoje „Elnias Rudolfas Raudonnosis“ (*Rudolph the Red-Nosed Reindeer*) prie Kalėdų senelio kompanijos buvo pridėtas žymiausias devintasis elnias, kinkinio vedlys Rudolfas, tačiau šio vardo tarp Kalėdų kalnų taip ir neatsirado. 

## Miškų iškirtimai

Iki 1990–ųjų metų vidurio Kalėdų kalnų miškai nebuvo paliesti pramoninės miškotvarkos. Plačią valstybinio miško plotų juostą, plytinčią provincijos šiaurės rytinėje dalyje, administravo Naujojo Bransviko Gamtos išteklių departamentas. Vos keli keliai vedė į šią teritoriją, todėl Kalėdų kalnuose ilgai augo Akadijos senosios girios, kurios buvo unikalios Šiaurės Amerikos žemyno šiaurės rytuose. Naujojo Bransviko Gamtos išteklių departamentui išnuomojus Kalėdų kalnų miškų plotus JAV celiuliozės ir popieriaus kompanijai „Repap“ (atvirkščiai iš *Paper* – popierius), apie 1995 m. regione prasidėjo intensyvus miškovežių kelių tiesimas ir plynas miško kirtimas. Tai truko keletą metų, nekreipiant dėmesio į radikalių aplinkos apsaugos judėjimų protestus, nes buvo baiminamasi prarasti senuosius miškus. Nepaisant šių pastangų, dešimtmečio pabaigoje žymi dalis Kalėdų kalnų miškų buvo iškirsti.

## Šaltiniai
Naujos brolių Grimų pasakos

**Naujos brolių Grimų pasakos** () – 2003 m. Nyderlanduose sukurta komedija.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Halina Reijn – Marija
* Jacob Derwig – Džeikobas
* Teresa Berganza
* Johan Leysen
* Frank Lammers
* Annet Malherbe
* Laura Cepeda

## Turinys
 
Bedarbis tėvas, nebepajėgdamas išmaitinti šeimos, savo vaikus Džeikobą ir Mariją paklaidino miške. Sūnus randa kišenėje laiškelį su raginimu keliauti į Ispaniją pas judviejų dėdę. Išėję iš miško, broils ir sesuo laikinai įsikuria po tiltu, mirusios prostitutės palapinėje. Vėliau jiedu netyčia nužudo šios klientą, Džeikobas pavagia motorolerį ir jie leidžaisi į Ispaniją. Atvykę į vietą sužino, kad dėdė jau prieš metus mirė. Netrukus Marija susipažįsta su pasiturinčiu vyru ir įsikrausto į jo namus. Džeikobas įsikuria kartu, tačiau naujasis sesers draugas kelia jam įtarimų ir ne veltui – pastarojo sesuo sunkiai serga ir jai reikalingas inksto persodinimas. Naujasis Marijos draugas pasirodo besąs chirurgas, o reikalingą inkstą jis ketina gauti iš Džeikobo…

## Apdovanojimai
* Nyderlandų filmų festivalis – kritikų apdovanojimas 
* San Sebastiano filmų festivalis – nominacija
Skarulių aštuonmetė mokykla

**Jonavos rajono Skarulių aštuonmetė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Skaruliuose (Jonava), vykdžiusi pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba.

## Istorija

1781 m. minima pirmoji Skarulių parapinė mokykla klebono Akmenskio sodyboje, kurią lankė 14 vaikų: 10 bajorų ir 4 valstiečiai. 1812 m. Napoleono Bonaparto armijai keliaujant pro Skarulius špitolė buvo sudeginta. Skarulių parapijos klebonas Motiejus Gulbinas špitolę atstatė 1814 m. Nuo 1927 m. veikė Skarulių parapijinė pradžios mokykla, kurią atkūrė Julijonas Šakenis.

XVIII a. prie Skarulių bažnyčios veikė parapinė pradžios mokykla. 

Nuo 1945 m. mokykla veikė Skarulių dvare kaip septynmetė, vėliau aštuonmetė mokykla. Mokykla turėjo filialų, tarp jų – dabartinė Ruklos Jono Stanislausko pagrindinė mokykla, 1961–1963 m. veikusi kaip Skarulių aštuonmetės mokyklos filialas. Pradėjus veikti chemijos (azotinių trąšų) gamyklai G/S Azotas (dabartinė AB Achema), Skaruliai išnyko kaip gyvenvietė, tad 1984 m. mokykla uždaryta.

## Mokytojai
* Onutė Kazakaitytė,  J. Škėma ir kt.

## Mokiniai
* Viktoras Alekna (1915–2008), Lietuvos žurnalistas, politinis kalinys, poetas, prozininka
* Algis Krutkevičius  (1951–), choro dirigentas,  Kelmės miesto tarybos deputatas, Kelmės rajono garbės pilietis
* Antanas Utyra (1930–2018), Alytaus miškų urėdijos miškų urėdas
* Pranas Vilkas (1936–), ENIMS inžinierius

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Jonavos progimnazijos mokytoja Onutė Kazakaitytė su mokinėmis.1929 m.  
* Gotika šalia pramonės giganto
Žuazeiras

**Žuazeiras** () – miestas rytų Brazilijoje, Bahijos valstijoje, 502 km į šiaurės vakarus nuo Salvadoro, Sertauno srityje, San Fransisko upės dešiniajame krante, priešais Petroliną. Pro miestą eina Salvadoro–Petrolinos geležinkelis, yra upių uostas. Plėtojama maisto, statybinių medžiagų pramonė, odos apdirbimas, amatai (apdirbama mediena, oda, skarda). Žuazeiro apylinkėse auginamos cukranendrės, pupelės, pomidorai, kukurūzai, mangai, bananai, arbūzai, kiti vaisiniai augalai, veisiamos ožkos, avys. Į vakarus nuo miesto yra Sobradinijo hidroelektrinė ir tvenkinys.

## Istorija
Miestas pavadintas pagal čia augančius bolivinio zizifo (*Ziziphus joazeiro*), portugališkai vadinamo žuazeiru, medžius. 1706 m. pradėjo kurtis pranciškonų misionieriai, įsteigta *Nossa Senhora das Grotas do Juazeiro* misija. 1833 m. tapo gyvenviete, miesto teisės suteiktos 1878 m. Ėmė augti kaip svarbiausias upinis uostas San Fransisko upėje.

## Šaltiniai
Santana do Livramentas

**Santana do Livramentas** ( arba *Sant’Ana do Livramento*) – miestas pietų Brazilijoje, Pietų Rio Grandės valstijoje, 498 km į pietvakarius nuo Porto Alegrės, Urugvajaus pasienyje, priešais Riveros miestą. Transporto mazgas: yra oro uostas, plentai į Porto Alegrę, Rio Grandę, Montevidėją, geležinkeliai į Rio Grandę, Rosario do Sulį, Paisandu. Vystoma odos apdirbimo, maisto (mėsos, vyno), pramonė, turizmas. Svarbus gyvulininkystės (galvijai, avys) ir žemdirbystės (vynmedžiai, ryžiai, soja, vaismedžiai) centras, be to, išgaunami ametistai ir agatai.

Santana do Livramente veikia Kampanijos regiono universiteto skyrius (įkurtas 1989 m.), istorijos muziejus.

## Istorija
Į buvusias indėnų čarujų ir minuanų žemes naujakuriai ėmė keltis XIX a. pr. Pradėjus ispanų kolonijoms skelbti nepriklausomybę, 1810 m. Portugalijos Brazilijos pajėgos dabartinio miesto vietoje įkūrė karinį postą ir pastatė Šv. Onos koplytėlę. Santana do Livramento gyvenvietė oficialiai įkurta 1823 m., o 1857 m. gavo miesto teises. 1912 m. miestą pasiekė pirmoji Brazilijoje tarptautinė geležinkelio linija. Ja buvo galima patekti iš Brazilijos didmiesčių į Buenos Aires, Montevidėją. Dabar ja traukiniai nekursuoja.

## Šaltiniai
Paulo Afonsas

**Paulo Afonsas** () – miestas šiaurės rytų Brazilijoje, Bahijos valstijoje, San Fransisko upės dešiniajame krante, prie 80 m aukščio Paulo Afonso krioklio. Plentai į Salvadorą, Resifę, yra vietinės reikšmės oro uostas. Vystoma tekstilės pramonė, turizmas. Veikia vandens jėgainė. Įsteigtas Bahijos universiteto padalinys.

## Istorija
Jau 1708 m. prie krioklio ėmė kurtis katalikų misijos, o vėliau – pirmieji naujakuriai. 1725 m. čia žemę gavo žemvaldys Paulas Viveirosas Afonsas (*Paulo Viveiros Afonso*), nuo kurio kilo gyvenvietės pavadinimas. Pats Paulo Afonso miestas pradėjo kuris XX a. vid., statant jėgainę, o savivaldą gavo 1958 m.

## Šaltiniai
Pasosas

**Pasosas** () – miestas pietryčių Brazilijoje, Minas Žeraiso valstijoje, 352 km į pietvakarius nuo Belo Horizontės, prie Bokainos upės. Geležinkelis ir plentas į Belo Horizontę, yra nedidelis oro uostas. Vystoma maisto (cukraus, mielių, pieno, paukštienos), avalynės, siuvimo, cemento pramonė, automobilių dalių gamyba. Apylinkėse vystoma gyvulininkystė (galvijai), žemės ūkis (kava, cukranendrės, ryžiai, kukurūzai, medvilnė, pupelės). Veikia Minas Žeraiso universiteto padalinys, medicinos tyrimų kompleksas, Švč. Penjos Mergelės bazilika.

## Istorija
XVIII a. antroje pusėje dabartinio Pasoso vietoje ėmė kurtis naujakuriai. 1829 m. pastatyta Šv. Antano koplyčia. Aplink ją ėmė steigtis Pasaoso gyvenvietė, kuri 1848 m. gavo savivaldą, o 1858 m. – miesto teises.

## Šaltiniai
Patosas (Brazilija)

**Patosas** () – miestas rytų Brazilijoje, Paraibos valstijoje, Sertauno gamtinėje srityje, 316 km į vakarus nuo Kampina Grandės, prie Espinjaraso upės. Geležinkeliai ir plentai į Žuan Pesoją, Searos miestus, yra vietinis oro uostas. Vystoma medvilnės, avalynės, maisto (ypač aliejaus) pramonė, turizmas. Apylinkėse plėtojamas žemės ūkis (medvilnė, pupelės), yra rausvojo marmuro, aukso, geležies rūdos, klinties, kalnų krištolo telkinių. Yra XVIII a. Gijos Dievo Motinos katedra.

## Istorija
Gyvenvietė pradėjo kurtis XVIII a. vid. Pradžioje vadinta Itatiunga, bet vėliau gavo Patoso vardą (portugališkai – „antys“). 1772 m. pastatyta koplytėlė, pradėjo kurtis naujakuriai. 1788 m. tapo parapijos centru. 1833 m. Patosas gavo savivaldą, o 1903 m. miesto teises.

## Šaltiniai
Patosas (reikšmės)

**Patosas** gali reikšti:
* patòsas – senovės graikų estetikos, retorikos sąvoka;
* Pãtosas (pagal isp. ir  – 'antys'):
** Patosas – miestas Brazilijoje;
** Patos de Minasas – miestas Brazilijoje;
** San Žoaun dos Patosas – miestas Brazilijoje;
** Patoso lagūna – vandens telkinys Brazilijoje;
** Los Patosas – kalnas Anduose (Čilė/Argentina);
** Patoso sala – Venesuelos sala;
** Patoso upė – upė Argentinoje.
Tres Riosas

**Tres Riosas** (port. ir isp. „trys upės“) gali reikšti:
* Tres Riosas – miestas Kosta Rikoje;
* Tres Riosas – miestas Brazilijoje.
Gilujis

**Gilujis** arba **Tulupis** – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 5 km į šiaurės rytus nuo Lazdijų, Giraitės miške. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,33 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 134,5 m. Krantai žemi, pelkėti, tik pietvakarinis krantas aukštas. Ežero pietrytinėje dalyje yra plaukiojančių pelkinių augalų sąžalynų salų. Pakrantės kalvotos, ištisai apaugę medžiais. Iš rytų į vakarus ežerą prateka Balinės upelis (Kirsnos baseinas) link netoliese telkšančio Dubiosios ežero.

## Šaltiniai
Tres Riosas (Brazilija)

**Tres Riosas** () – miestas pietryčių Brazilijoje, Rio de Žaneiro valstijoje, 125 km į šiaurę nuo Rio de Žaneiro, prie Pietų Paraibos upės. Transporto mazgas: geležinkeliai ir plentai į San Paulą, Belo Horizontę, Rio de Žaneirą. Vystoma mašinų ir transporto priemonių, tekstilės, maisto pramonė. Veikia transporto muziejus, XIX a. Šv. Sebastijono bažnyčia, kultūros namai.

## Istorija
Gyvenvietė pradėjo kurtis XIX a. pirmoje pusėje ir pradžioje vadinta ***Entre Riosu*** (*Entre-Rios*). 1861 m. vietovę pasiekė geležinkelis, ėmė augti gyvenvietė. 1938 m. Entre Riosas gavo savivaldą, o 1943 m. pavadinimas pakeistas į Tres Riosą („trys upės“), pagal apylinkėse tekančias Pietų Paraibos, Piabanijos ir Paraibunos upes.

## Šaltiniai
Gudežeris

**Gudežeris** – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 3,5 km į vakarus nuo Veisiejų. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,45 km, plotis – iki 0,29 km. Altitudė 120 m. Krantai aukštoki, sausi, tik pietinis krantas žemesnis. Rytinis ir pietinis krantai apaugę medžiais ir krūmynais. Aplink ežerą plyti pievos ir dirbami laukai. Šalia įsikūręs Petroškų kaimas. Šiaurvakarine pakrante eina kelias . Ežeras nenutekantis, priklauso Veisiejo ežero baseinui.

## Šaltiniai
Gurtiškės ežeras

**Gurtiškės ežeras** arba **Dubioji** – ežerėlis Lietuvoje, Lazdijų rajone, 8 km į šiaurės rytus nuo Lazdijų, Verstaminų kaimo rytinėje dalyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,16 km, plotis – iki 0,055 km. Altitudė 146 m. Krantai aukšti, tik šiaurvakarinis krantas žemas ir užpelkėjęs. Aplinkui plyti pievos, dirbami laukai. Šiaurinė ežero dalis gausiai užžėlusi vandens augalais, užankanti. Ežeras nenutekantis, priklauso Kirsnos upės baseinui.

## Šaltiniai
Jonkiškės ežeras

**Jonkiškės ežeras** – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 2 km į šiaurės vakarus nuo Seirijų miestelio. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,41 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 163,7 m. Krantai žemi, pelkėti, tik rytinis krantas aukštesnis. Į šiaurės vakarus plyti virš 10 ha dydžio pelkė, prieina Trako miškas. Kitose pakrantėse plyti dirbami laukai. Prie ežero įsikūręs Jonkiškės kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Baltosios Ančios intako Seiros baseinui.

## Šaltiniai
Juodežeris (Lazdijų r.)

**Juodežeris** – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 9,5 km į šiaurės rytus nuo Lazdijų, 2 km į šiaurės rytus nuo Verstaminų, Kalniškės miško pietinėje dalyje. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,22 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 151,5 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę medžiais ir krūmais. Vakarinėje pakrantėje yra dirbamos žemės plotas. Ežeras nenutekantis, priklauso R-1 upelio baseinui (Kirsnos baseinas).

## Šaltiniai
Kanaukų ežeras

**Kanaukų ežeras** – ežerėlis Lietuvoje, Lazdijų rajone, 8 km į šiaurės vakarus nuo Veisiejų, Šlavantų miške. Ežeras netaisyklingo apskritimo formos, jo skersmuo ~ 0,09 km. Altitudė 124 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę medžiais ir krūmais. Į vakarus plyti pievos. Netoliese įsikūręs Kanaukų kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Šlavanto ežero upelio Š-1 baseinui.

## Šaltiniai
Aštadhjaja

**„Aštadhjaja“** ( „aštuondalė“) – pirmoji norminė sanskrito gramatika, sudaryta Indijos kalbininko Paninio (~V–IV a. pr. m. e.). Veikalą sudaro 8 dalys, kiekviena suskirstyta į 4 skyrius. Iš viso, tekstą sudaro 3996 sūtros (kelios gali būti neautentiškos). Paninio „Aštadhjaja“ išdėstytais principais remiasi visa klasikinio sanskrito gramatika – šis veikalas tapo pagrindu vėlesnėms sanskrito gramatikoms. Tai nėra pati seniausia sanskrito gramatika (Paninis mini kelis savo pirmtakus), bet seniausia išlikusi.

„Aštadhjaja“ yra ypač sudėtingas techninis tekstas, sudarytas algoritmų principu, neturintis analogų niekur tuometiniame pasaulyje.

„Aštadhjajos“ priedais laikomos Šivos sūtros, kuriose fonetiniu principu išdėstomi sanskrito garsai (savotiška „abėcėlė“, kurią pagrįstas ir visų Indijos raštų sistemų ženklų išdėstymas), taip pat „Dhatupatha“ – sanskrito žodžių šaknų žodynėlis. Apie II a. pr. m. e. „Aštathdajai“ sukurtas komentaras „Mahabhašja“ (*Mahābhāṣya*), priskiriamas Patandžaliui.

## Nuorodos
* Paninio „Aštadhjaja“. Transliteruotas pirminis tekstas
* Originalas ir Šrišos Čandros Vasaus vertimas į anglų k.

## Šaltiniai
Eksesyvas

**Eksesyvas** – linksnis, rodantis pokytį iš kur nors į kur nors. Šis linksnis sutinkamas Baltijos finų kalbose, pavyzdžiui, estų, vodų (dabar beveik išnykęs), suomių kalbos pietryčių ir Savonijos tarmėse.

Suomių tarmėse eksesyvas sudaromas su priesaga *-nta/-ntä*:
::*takanta* − 'iš užnugario', bendrine suomių kalba *takaa*
Estų kalboje sudaroma su priesaga *-nt*: 
::*tagant* − 'iš užnugario'.
Vodų kalboje buvo sudaromas su priesaga *-nD*:
::*takkanD* − 'iš užnugario'. 
## Išnašos
Ašvalajana

**Ašvalajana** () – senovės Indijos scholastas, egzegetas ir liturgininkas, gyvenęs apie V–IV a. pr. m. e..

Ašvalajana garsus tuo, jog sukūrė aukojimo (jadžnos) atlikėjams hotarams skirtą apeigyną – Ašvalajana šrauta sūtrą (*Āśvalāyana Śrautasūtra*), priklausančią Rigvedai. Ašvalajanai priskiriama viena grihjasūtra („namų apeigynas“) ir 4 aranjakos.

Ašvalajana laikomas Šaunakos sūnumi, vedinės mokyklos steigėju.

## Šaltiniai
Krikštonių ežeras

**Krikštonių ežeras** arba **Krikštonių ežerėlis** – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 7,5 km į pietryčius nuo Seirijų miestelio, Krikštonių kaimo pietinėje dalyje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,24 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 110,8 m. Krantai neaukšti, apaugę medžiais ir krūmais. Aplinkui plyti pievos, dirbami laukai, miškeliai. Pietryčiuose išteka Margotės upelis link Nemuno. Šalia įsikūrę Mangaroto ir Makariškės kaimai.

## Šaltiniai
Kukutis (ežeras)

**Kukutis** – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 4 km į šiaurę nuo Lazdijų, 0,23 km į šiaurės rytus nuo plento . Ežeras samtelio formos, ilgis iš šiaurės į pietus – 0,23 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 116,5 m. Krantai žemi, pelkėti, ištisai apaugę krūmynais ir medžiais. Aplinkui plyti dirbami laukai ir pievos. Šiaurėje išteka upelis link Rimiečio ežero (Kirsnos baseinas). Šalia ežero įsikūręs Karužų kaimas. Rytine pakrante eina kelias .

Vandenvardis siejamas su žodžiais *kukti* („linkti, svirti, klumpti“), *kukis* („kablys, vąšas, lazdos riestagalis“).

## Šaltiniai
Baulai

**Baulai** ( – „beprotis, paikšas“) – Bengalijoje ir kaimyniniuose kraštuose (Asame, Tripuroje) veikiantys elgetaujantys asketai-dainiai. Tai labai heterogeniška bendruomenė, susidedanti daugiausia iš vaišnavų ir sufijų. Nepaiso ortodoksinių religijos socialinių normų.

Pagrindinė baulų dvasinė praktika – dainavimas apie mistinę meilę pritariant ektaru (vienastygiu instrumentu). Dainų poetika panaši į sufijų bei bhakti judėjimo adeptų: paprastais žodžiais išreiškiama meilė vienatiniam Dievui, jo ilgesys. Dievas įžvelgiamas visame kame aplinkui ir savyje.

Baulų kilmė nėra aiški. Pats žodis bengališkuose tekstuose minimas nuo XV a. Šis judėjimas išsirutuliojo veikiant tiek vietinėms tantrinėms srovėms, tiek bhaktizmo, sufizmo, budizmo įtakoms. Iki pat XIX a. baulų tradicija gyvavo tik žodiniu pavidalu. 2008 m. baulų muzika, papročiai įtraukti į UNESCO nemedžiaginio paveldo sąrašą (kaip Bangladešo paveldas).

Žymiausi baulų dainiai: Lalonas, Bhaba Pagla, Parvatė Baul. Baulų poetika turėjo įtakos Rabindranathui Tagorei, Kazi Nazruliui Islamui ir kitiems bengalų poetams.

Baul Song Performance - Saturday Haat - Sonajhuri - Birbhum 2014-06-28 5286.JPG|Baulų grupė netoli Šantiniketano
Bauls in Poush Mela.JPG|Baulai Poušmelos šventėje
Parvati Baul performing at Bharat Bhavan Bhopal India (6).jpg|Baulų atlikėja Parvatė Baul


## Šaltiniai
Mahabhūta

**Mahabhūta** ( „didysis pradmuo“) – esminis Visatą sudarantis sandas indiškosios tradicijos požiūriu. Atitinka penkis elementus (, ) senovės graikų ir kinų tradicijose.

Samkhjos ir vedantos filosofinėse mokyklose skiriamos 5 mahabhūtos:
* eteris (आकाश = *ākāśa-*)
* oras (वायु = *vāyu-*)
* ugnis (अग्नि = *agni-*)
* vanduo (अप् = *ap*)
* žemė (पृथिवी = *pr̥thivī*)

Šitoks pradmenų išdėstymas pateikiamas jau Taitiryja upanišadoje, kalbant apie penkis purušą sudarančius sluoksnius.

Budizme dažniausiai kalbama apie 4 mahabhūtas, dar vadinamas *catudhātu* („keturios dalys“). Visas medžiagiškas pasaulis laikomas šių keturių pradmenų (oro, ugnies, vandens ir žemės) samplaika erdvėje (akašoje). Pali kanone kartais paminimi ir dar du pradmenys – ta pati akaša ir sąmonė (*vijñāna*).

## Šaltiniai
Lapšiaus ežeras

**Lapšiaus ežeras** – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 4,5 km į rytus nuo Seirijų miestelio, Lapšiaus kaime. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,27 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 128,6 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę medžiais ir krūmais. Aplinkui plyti pievos, įsikūrę sodybos. Ežeras nenutekantis, priklauso Lankuvos baseinui. Šiaurine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Bindus

**Bindus** ( „lašas, taškas“) – hinduistinio ir budistinio tantrizmo sąvoka, reiškianti tašką, sudarytą iš vyriškų ir moteriškų pradmenų. Vyrišką pradą simbolizuoja balta spalva, moterišką – raudona (arba purpurinė). Tikima, kad bindų yra visame kūne. Tibeto budizme bindus () nurodo į subtilųjį arba vaivorykštinį kūną.

Hinduistai bindus laiko dievo Šivos žmonos Šaktės apraiška, todėl pagal paprotį ištekėjusių moterų kaktoje kaip vaisingumo simbolis žymimas raudonas taškas, vadinamas bindi (बिंदी = *bindī*).

## Šaltiniai
Lapūkas

: *Apie ežerą panašiu pavadinimu ir perkirstą Lietuvos–Lenkijos tarpvalstybinės sienos – žr. [[Lapūkis]]*.

**Lapūkas** – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 3 km į vakarus nuo Veisiejų. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,53 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 121,6 m. Krantai aukštoki, apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Aplink ežerą plyti dirbami laukai ir pievos. Šalia įsikūręs Petroškų kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Veisiejo ežero intako V-3 baseinui.

Vandenvardis kildinamas nuo žodžio *lapūkas* („varnalėša; vandens lelija; puriena; lūgnė; žinginys“).

## Šaltiniai
Brahma samadž

**„Brahma samadž“** ( „Brahmano draugija“) – hinduistų religinė visuomeninė organizacija, 1828 m. įkurta bengalų brahmano Ramos Mohano Rojaus. Pradžioje vadinta ***Brahma sabha*** (ব্রাহ্মসভা = *Brāhmo sabhā*), o esamu pavadinimu atkurta 1861 m.

„Brahma samadž“ veikla laikoma bengalų tautinio atgimimo dalimi. Išsilavinę Bengalijos brahmanai ėmė siekti kultūrinių-visuomeninių reformų, kad Indijos visuomenė atsinaujintų ir pasipriešintų britų dominavimui. „Brahma samadž“ nariai siekė išgyvendinti iš indų visuomenės, jų požiūriu, ydingas praktikas: griežtą kastinį susiskirstymą, maldas prieš dievų atvaizdus (ikonolatriją), daugpatystę, vaikų vedybas, satės (našlės susideginimo) praktikas. Siekė reformuoti hinduizmą pagal brahmanistinę teologiją.

Apie 1830 m. organizacijos veikla prigeso, bet 1843 m. ją atgaivino Debendranathas Tagorė. XX a. pradžioje organizacija turėjo įtakos Indijos tautiniam judėjimui. „Brahma samadž“ pagrindu kūrėsi kitos panašios organizacijos Indijoje (žymiausia – „Arja samadž“). Po Indijos padalinimo „Brahma samadž“ praktiškai išnyko, bet jos atskala "„Adi Dharm“ tebėra skaitlinga organizacija.

## Šaltiniai
Brahmasūtra

**„Brahmasūtra“** ( 'veikalas apie Brahmaną') – vienas pagrindinių hinduizmo vedantos mokyklos tekstų, priskiriamas pusiau mitiniam scholastui, vedantos sistemintojui Badrajanai. Galutinė redakcija sudaryta ~I a. pr., nors atskiri tekstai klostėsi maždaug nuo V a. pr. m. e.

„Brahmasūtrą“ sudaro 4 skyriai (*adhyāya*), 555 aforizmai (*sūtra*). Pirmoje dalyje analizuojamos upanišados, antroje – samkhjos mokyklos filosofiniai bei religiniai pagrindai, apibūdinti budizmas ir džainizmas, trečioje ir ketvirtoje išdėstyti būdai, kaip išsivaduoti iš samsaros. Tekste aptariami Brahmano suvokimo būdai, Brahmano ir atmano sąryšis, karmos doktrina, praktinės, metodinės priemonės, vedančios į išsivadavimą.

„Brahmasūtrai“ komentarus sukūrė daugelis žymių hindų filosofų: Šankara, Ramanudža, Madhva, Valabha ir kt. Į vokiečių kalbą tekstą išvertė Paulas Desenas (*Paul Deussen*), į anglų – Džordas Tibo (*George Thibaut*). Lietuviškas fragmentas 1999 m. išverstas Audriaus Beinoriaus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Transkribuotas tekstas sanskritu
* Angliškas Tibo vertimas su Ramanudžos komentaru
Gilbietis (ežeras)

**Gilbietis** () – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone ir Lenkijoje, Palenkės vaivadijos Seinų valsčiuje, 10,5 km į vakarus nuo Lazdijų. Per ežerą eina Lietuvos-Lenkijos valstybinė siena. Lietuvoje yra ~ 6 ha ežero ir ~ 1 ha yra Lenkijoje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,42 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 146,8 m. Krantai aukštoki, daug kur apaugę medžiais. Aplinkui plyti krūmynais ar medžiais apaugusios pievos, miškeliai. Ežeras nenutekantis, priklauso Nemuno mažųjų intakų baseinui.

Vandenvardis *Gil̃bietis* greičiausiai kilęs iš žodžio *gilus*.

## Šaltiniai
Kalėdų giesmė (novelė)

**Kalėdų giesmė** () – Čarlzo Dikenso novelė, išleista 1843 m. Laikoma viena žinomiausių kalėdine tematika parašytų istorijų, tapusi bestseleriu jau po išleidimo ir išlaikiusi populiarumą iki šių dienų. Pagal ją yra pastatyti teatro spektakliai, kino filmai.

Novelėje pasakojama apie šykštų ir nelaimingą žmogų, vardu Ebenyzeris Skrudžas, kuris pasikeičia į geraširdį filantropą, kai jį aplanko vaiduokliai: buvęs verslo partneris Jacob Marley, Kalėdų praeitis, Kalėdų dabartis ir Kalėdų ateitis. Istorija skatina dalintis su mažiau turinčiais, kritikuoja godumą.

Novelė pirmą kartą suvaidinta teatre Londone 1844 m., adaptuota filmui 1901 m., o pirmasis radijo teatro spektaklis transliuotas 1934 metais JAV per CBS. Iki šiol yra pastatyta virš 200 novele paremtų kino ir televizijos filmų.

## Šaltiniai
Fabijoniškių baseinas

**Fabijoniškių baseinas** – 25 m ilgio, 8 takų baseinas Fabijoniškėse, Vilniuje. Baseinas turi taip pat tris pirtis ir treniruočių salę. Persirengimo kambariai - **nėra atskiri**. 

## Istorija
Statinio projektuotojai - UAB "Projektų rengimo centras", projekto vadovė - Ana Gurevičienė, autoriai - UAB "Tiksli forma" architektai Jokūbas Fišeris, Dovilė Gavėnė, Edvardas Šegžda.

Atidaryme dalyvavo meras Remigijus Šimašius, Lietuvos plaukimo federacijos prezidentas Emilis Vaitkaitis.

2019 m. lapkričio 15 d. Lietuvos plaukimo federacija baseine surengė pirmąsias oficialias varžybas – LPF taurę.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Dmitrijus Cvetkovas

**Dmitrijus Cvetkovas** (vod. *Dmitri Tsvetkov*, 1890 m. rugpjūčio 30 d. Krakoljės kaime, Sankt Peterburgo gubernijoje, Rusijos imperijoje – 1930 m. rugpjūčio 26 d. Estijoje) – vodų kilmės Rusijos ir Estijos kalbininkas bei pedagogas, vodų kalbos specialistas. 
## Biografija
D. Cvetkovas gimė Krakoljės kaime, Jamburgo apskrityje, Sankt Peterburgo gubernijoje, Rusijos imperijoje. Vodų valstiečių šeimoje jis buvo antrasis vaikas. Jo tėvas Pavelas buvo mokęsis tik dvejus metus, o motina Agafja buvo neraštinga.

Nuo 1911 m. iki Pirmojo pasaulinio karo D. Cvetkovas dirbo Karelijoje, o  1914-1916 metais mokėsi Peterbugo aukštojoje mokykloje. 1918 m. jis grįžo į gimtąjį kaimą, kur ketino dirbti mokytoju, tačiau nespėjo, nes buvo mobilizuotas į Ingermanlandijos pulką. Rusijos pilietinio karo metais kariavo baltųjų pusėje, todėl karui pasibaigus buvo priverstas pasilikti Estijoje, kur Venekiulės kaime įsidarbino rusų kalbos mokytoju. Be to, D. Cvetkovas studijavo Tartu universitete, kur buvo vienas iš nedaugelio vodų studentų. Dėl nelaimingos meilės nusišovė. Palaidotos Ivangorode.

## Vodų kalba
Jau Venekiulės kaime savo iniciatyva pradėjo tirti vodų kalbą. Per savo trumpą gyvenimą jis spėjo sudaryti vodų kalbos gramatiką ir vodų žodyną. Be to, į vodų kalbą išvertė A. Čechovo apsakymą „Vanka“, publikavo nedidelės apimties vodų kaimuose surinktą etnografinę medžiagą, 1924 m. parašė straipsnį „Šiek tiek papasakosiu apie vodus“, kuris buvo publikuotas 1931 m. Tartu, jau po rašytojo mirties.

## Šaltiniai