open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Armani

**Giorgio Armani S.p.A.** – Italijos mados namai įkurti 1975 metais. „Giorgio Armani“ gamina ir pardavinėja prabangius drabužius, aksesuarus, kosmetikos prekes, kvepalus, kremus odai, akinius, laikrodžius ir papuošalus.

2025 m. Mados namams „Giorgio Armani“ Italijos konkurencijos institucija skyrė 3,5 mln. eurų baudą už visuomenės klaidinimą dėl prekės ženklo socialinės atsakomybės. Įmonės teiginiai apie etines ir socialines sąlygas neatitiko faktinių darbo sąlygų pas tiekėjus.
 
Italijos konkurencijos institucija nustatė, kad „Giorgio Armani“ pažeidė socialinės atsakomybės reikalavimus, Mados namai buvo kaltinami nesilaikantys darbuotojų sveikatos ir saugos standartų, o tai prieštaravo jų viešoms deklaracijoms.

## Nuorodos
Italy antitrust fines Giorgio Armani 3.5 million euros for unfair commercial practices - *[[Reuters]]*, Elisa Anzolin and Philippe Leroy (1 August 2025)
Kilnojamųjų dailės parodų draugija

**Kilnojamųjų dailės parodų draugija, „Peredvižnikai“ ** () – Rusijos tapytojų draugija, veikusi 1870–1923 m. Sankt Peterburge.

## Istorija
Draugijos steigimo iniciatoriai: dailininkai Grigorijus Miasojedovas, Ivanas Kramskojus, Nikolajus Gė, Vasilijus Perovas. 1863 m. lapkričio 9 d. 14 žymiausių Imperatoriškosios dailės akademijos studentų, kuriems buvo leista toliau varžytis dėl pirmojo aukso medalio, kreipėsi į Akademijos tarybą, prašydami konkursinę užduotį – paveikslą pagal skandinavų epą apie Odiną pakeisti laisva tema. Tarybai atsisakius, jie visi paliko Akademiją ir įsteigė „Dailės artelę“, kuri 1870 m. reorganizuota į Kilnojamųjų dailės parodų draugiją.

## Draugijos nariai
Draugijai priklausė apie 100 dailininkų – Archipas Kuindžis, Isakas Levitanas, Ilja Repinas, Aleksejus Savrasovas, Vasilijus Surikovas, Ivanas Šiškinas, menotyrininkas Vladimiras Stasovas, vėliau prie jų prisijungė ir jų mokiniai Markas Antokolskis, Vasilijus Vereščiaginas, lietuvių dailininkas Jonas Mackevičius. Kilnojamųjų dailės parodų draugiją rėmė ir peredvižnikų kūrinius kolekcionavo Pavelas Tretjakovas.

## Veikla
Peredvižnikai siekė platinti meną po šalį, pabrėžė didaktinę meno funkciją, rėmėsi V. Belinskio, N. Černyševskio narodninkystės idėjomis. Surengė 48 kilnojamąsias parodas Rusijos miestuose, pirmoji apie 1871 m. Sankt Peterburgo dailės akademijoje.

Dailininkai savo kūriniuose kritikavo to meto politinę sistemą, vaizdavo socialines, politines, dvasines negeroves, neigė akademizmą, propagavo realistinės dailės principus, raiškiai perteikė vaizduojamų personažų psichologinę būseną. Paveiksluose vyravo Rusijos istorijos, buities, gamtos vaizdai, portretai. Draugijos dailininkų kūryba turėjo įtakos socialistinio realizmo dailei.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Peredvižnikų paroda
Ingrida Kilšauskaitė

**Ingrida Kilšauskaitė-Navickienė** (g. 1951 m. balandžio 9 d. Vilniuje) – Lietuvos aktorė.

## Biografija
1969 m. baigė Vilniaus 23-ąją vidurinę mokyklą, 1973 baigė Lietuvos konservatoriją. 1973-1990 m. Lietuvos dramos teatro, 1990-1993 m. teatro „Sietynas“ Vilniuje aktorė. Teatre sukūrė apie 50 vaidmenų, vaidino kino filmuose.

## Vaidmenys teatre
* Ledi Tiži – Ričardas Brinslis Šeridanas. Intrigų mokykla, 1974 m.
* Prokurorė – Rudis Štralis. Adomas veda Ievą, 1975 m.
* Varvara Michailovna – Maksimas Gorkis. Vasarotojai, 1986 m.
* Inga – Jurga Ivanauskaitė. Nežaiskite su mėnuliu, 1987 m.
* Ji – Vidmantė Jasukaitytė. Vilkų medžioklė, 1987 m.
* Ponia Jon – Gerhartas Hauptmanas. Žiurkės, 1988 m.

## Vaidmenys kino filmuose
* Irma – Kur iškeliauja pasakos, 1973 m., pagal L. Jacinevičių, rež. Algirdas Dausa
* Šarūnė – Perskeltas dangus, 1974 m., pagal V. Bubnį, rež. Marijonas Giedrys
* Deimantė – Nesėtų rugių žydėjimas, 1978 m., pagal V. Bubnį, rež. Marijonas Giedrys
* Alfreda Banytė – Parodų rūmai, 1987 m., rež. Marijonas Giedrys ir Andrius Šiuša
* Frida – Atleisk mums, Viešpatie!, 1989 m., rež. Bronius Morkevičius.

## Šaltiniai
Gražina Kirdeikienė

**Gražina Kirdeikienė** (g. 1944 m. lapkričio 20 d. Kaune) – Lietuvos architektė restauratorė.

## Biografija
1968 m. baigė Kauno politechnikos institutą. Nuo 1968 m. dirba Projektavimo ir restauravimo institute (iki 2002 m. veikė įvairiais pavadinimais), grupės vadovė, vadovaujanti architektė, projektų vadovė.

## Svarbiausi projektai
* Salų dvaro pastatų kompleksas, Rokiškio raj., 1978 m.
* Siesikų dvaro pastatai ir gynybinė sistema, 1991-2004 m.
* Plungės dvaro pastatai ir parkas, 1998-2005 m.
* Aukštutinės pilies teritorijos tvarkymas Vilniuje, 1994-1997 m.
* Maironio g. dalies tarp B. Radvilaitės–Išganytojo-Aukštaičių g. tvarkymas, su kitais architektais, 2002 m.
* Kūdrų g. atkūrimas, 2003 m.
* Pastatų komplekso Tilto g. pritaikymas Teisingumo ministerijos Centrinės hipotekos ir kitoms įstaigoms, su kitais architektais, 2004 m.
* Administracinio pastato Vasario 16 g. restauracija ir pritaikymas teismams, su kitais architektais, 2005 m.
* Administracinio pastato Žygimantų g. pritaikymas Lietuvos Respublikos Vyriausiajam administraciniam teismui, 2005 m.
* Tuskulėnų dvaro pastatų komplekso restauracija ir pritaikymas Genocido aukų muziejaus filialui, 2006 m.

## Šaltiniai
Algimantas Kirkutis

**Algimantas Kirkutis** (g. 1954 m. vasario 6 d. Kaune) – Lietuvos gydytojas kardiologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras, profesorius emeritas.

## Biografija
1978 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1992 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

1979–1993 m. dirbo Kauno medicinos institute (nuo 1989 m. Kauno medicinos akademija), 1981–1985 m. vyr. mokslo darbuotojas, nuo 1992 m. profesorius. 1989–1993 m. akcinės bendrovės „Cordelectro“ generalinis direktorius. Nuo 1993 m. Klaipėdos jūrininkų ligoninės Kardiologijos skyriaus vedėjas ir nuo 2004 m. Širdies aritmijų laboratorijos vadovas. 1998 m. Klaipėdos universitete su kitais įkūrė Sveikatos mokslų fakultetą, jo dekanas.

Laimėjo 2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimuose.

## Mokslinė veikla
Endokardinio širdies laidžiosios sistemos elektrofiziologinio tyrimo Lietuvoje vienas pradininkų. Įdiegė į klinikinę praktiką širdies elektros stimuliacijos per stemplę būdą. Paskelbė daugiau, kaip 160 mokslinių darbų.

## Bibliografija
* Širdies diagnostinis elektrostimuliavimas iš stemplės, monografija, su E. D. Rimša, 1984 m.
* Transezofaginis stimuliavimas (*Transoesophageal pacing*), monografija, su kitais, 1987 m.

## Šaltiniai
Tarptautinis Karinis Tolimųjų Rytų Tribunolas

**Tarptautinis karinis Tolimųjų Rytų tribunolas** (TKTRT; , IMTFE), dar vadinamas **Tokijo karo nusikaltimų tribunolu** arba **Tokijo procesu**, buvo sąjungininkų įsteigtas tarptautinis karinis tribunolas Japonijos politiniams ir kariniams vadovams teisti už Antrojo pasaulinio karo laikotarpio nusikaltimus.

Tribunolo pagrindas buvo nustatytas 1946 m. sausio 19 d. paskelbta TKTRT chartija (Tokijo chartija).
Posėdžiai vyko Tokijuje: tribunolas susirinko 1946 m. balandžio 29 d., o prokuratūra kaltinimą pradėjo dėstyti 1946 m. gegužės 3 d.; nuosprendžiai paskelbti 1948 m. lapkričio 12 d.

## Kaltinimai ir procesas
Tribunolas nagrinėjo kaltinimus dėl nusikaltimų prieš taiką, karo nusikaltimų ir nusikaltimų žmoniškumui. Iš viso 28 aukšto rango Japonijos vadovai buvo apkaltinti 55 kaltinimo punktais.
Proceso metu buvo apklausta šimtai liudytojų ir pateikta tūkstančiai įrodymų vienetų.

## Nuosprendis ir bausmės

Iš 28 kaltinamųjų du mirė proceso metu, vienas pripažintas nepajėgiu stoti prieš teismą; likę 25 buvo pripažinti kaltais bent dėl vieno kaltinimo punkto.

## Šaltiniai
Jonas Kirlys

**Jonas Kirlys** (1891 m. sausio 13 d. Nadiejiškis, Rokiškio valsčius – 1985 m. lapkričio 17 d. Kaunas, palaidotas Marijampolėje) – Lietuvos pedagogas, spaudos kolekcininkas.

## Biografija
Studijavo Panevėžio mokytojų seminarijoje, Petrogrado mokytojų institute.

1911–1914 m. dirbo žurnalų „Lietuvos žinios“ ir „Lietuvos ūkininkas“, 1916–1917 m. – „Naujoji Lietuva“, 1919 m. – „Švietimo reikalai“ redakcijose. Nuo 1919 m. pradinių mokyklų ir gimnazijų mokytojas. 1928–1932 m. mokytojavo Viekšnių mokykloje, 1932–1934 m. Kretingos gimnazijos, 1934–1940 m. Žagarės progimnazijos, 1940–1947 m. Veiverių, Leipalingio, Marijampolės gimnazijų direktorius. Marijampolėje priklausė pogrindinei organizacijai. 1945 m. liepos 18 d. suimtas, tačiau rugpjūčio 29 d. bylą nutraukus paleistas. Tikėtina, kad tuomet buvo užverbuotas NKVD. Vėliau persikėlė į Kauną, iki 1957 m. dirbo mokyklose mokytoju. Remiantis KGB dokumentais, agentas „Pravdivyj“ buvo geru, patikrintu agentu, turintis pažįstamų JAV, kurie domino KGB. Čekistams pranešinėjo apie savo draugų pažiūras, jų antisovietines kalbas.

Paskelbė straipsnių spaudos ir mokyklų istorijos klausimais.

## Spaudos kolekcijos
Nuo 1909 m. rinko lietuvišką periodinę spaudą, spausdintą spaustuvėje, daugintą šapirografu, rašytą ranka, išleistą legaliai ir pogrindyje bet kurioje šalyje nuo seniausių laikų. 1931 m. iš lenkų konsulo Rygoje gavo leidimą nuvykti į Vilnių, kur aplankė senuosius lietuvių inteligentus, visuomenės veikėjus, buvusius redaktorius ir savo spaudos rinkiniui parvežė vertingos medžiagos. Sukaupė didžiulę kolekciją, su kuria kartu keliaudavo perkeliamas iš vienos mokyklos į kitą.

Mokytojaudamas Viekšniuose 1932 m. Kaune surengė spaudinių parodą, kurioje rodė 1500 spausdintų ir 250 ranka rašytų laikraščių. 1934 m. Kretingos mokykloje įkūrė spaudos muziejų, kuriam atidavė dalį savo asmeninio spaudos rinkinio: 1600 pavadinimų atskirų spaudos leidinių numerių ir komplektų. 1935 m. Žagarėje savo lėšomis buvusio dvaro pirties pastate atidarė spaudos muziejų, kuriame 1935–1940 m. eksponavo apie 8000 laikraščių ir knygų – 3197 pavadinimų lietuvių periodinės spaudos pavyzdžių ir komplektų, taip pat diagramas, piešinius ir portretus. Perkeliams dirbti į Veiverių progimnaziją, muziejų 1940 m. pabaigoje uždarė, muziejaus medžiagą (10 000 vnt.) 1941 m. dalimis perdavė LTSR centrinei valstybinei bibliotekai, tačiau pokario metais Jono Kirlio kruopščiai rinktas turtas buvo iš dalies sunaikintas, iš dalies išblaškytas. Mažvydo bibliotekos Retų knygų ir rankraščių skyriuje ir buvusiame Lituanistikos fonde yra tik paskiri gražiu J. Kirlio spaudu pažymėtų retų periodinių leidinių numeriai. 1949 m. dar viena kolekcija perduota Partijos istorijos muziejui. 1956 m. Respublikiniam pedagogikos muziejui perdavė pusę sunkvežimio per ilgus metus sukauptos medžiagos.

Parengė veikalą „Lietuvos periodinė spauda, jos vystymas“ (rankraštis), parašė apybraižą apie Marijampolės J. Jablonskio vidurinę mokyklą, paskelbė straipsnių spaudos ir mokyklų istorijos klausimais.

## Bibliografija
* Šimtametė mokykla, apybraiža apie Marijampolės Jono Jablonskio vidurinę mokyklą, 1967 m.

## Šaltiniai
Kirsnos žmogus

**Kirsnos žmogus** – 1930 m. prie Kirsnos upės, ties Kamšų kaimu rasta ir Turlojiškės archeologiniam kompleksui priskiriama žmogaus kaukolė, datuojama vėlyvuoju bronzos amžiumi. Kirsnos žmogus įvardijamas kaip vienas seniausiai dabartinės Lietuvos teritorijoje gyvenusių žmonių.
 
## Tyrimai
Kirsnos žmogaus kaukolė kartu su mezolito dirbiniais 1930 m. melioracijos darbų metu aptikta Kirsnos upėje Kamšuose, Raudenio valsčius, Marijampolės apskr. Kaukolę 1931 m. aprašė J. Žilinskas, pakartotinai 1954 m. – estų antropologė K. Mark, antropologinę rekonstrukciją atliko Vytautas Urbanavičius.

Kirsnos žmogus, kaip ir Turlojiškės žmogus, priklauso vėlyvajam bronzos amžiui, kaukolė datuojama 895±55 m. pr. m. e. Kirsnos žmogus – pagyvenęs vyras masyvia dolichokranine smegenine, siauru ryškiai vertikaliai ir horizontaliai profiliuotu veidu, išsišovusiu tarpantakiu, vidutinio pločio nosimi su labai išvešėjusiu balneliu. Kirsnos žmogaus kraniologinės ypatybės svarbios Lietuvos gyventojų biologinės istorijos tyrimams. Kaukolę saugo Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto Anatomijos muziejus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Turlojiškės archeologinio komplekso medinių radinių konservavimas
Ekonominis burbulas

**Ekonominis burbulas** – didelis tam tikro turto kainos didėjimas besitęsiančiu procesu, kai pradinis kainos padidėjimas sukuria tolesnio didėjimo lūkesčius ir pritraukia naujų pirkėjų – daugiausia spekuliantų, kuriems rūpi pelnas iš prekybos turtu, o ne turto gebėjimas duoti pajamų.

## Spekuliacinis burbulas
„Burbulas“ investicijų pasaulyje suprantamas kaip skirtumas tarp turto, įskaitant vertybinius popierius, kainos ir fundamentalia analize pagrįstos jo vertės. Šiuo atveju perkama ne dėl patrauklių kainų, pelno perspektyvų bet todėl, kad ir kiti perka, tad galima tikėtis parduoti didesne kaina. Laikas nuo laiko spekuliaciniai „burbulai“ atsiranda, nepaisant patirtų nuostolių ir gautų pamokų.

„Burbulas“ atsiranda dėl įvairių veiksnių, pavyzdžiui, kai:

* investuotojai patiki, jog susidarė tam tikra nauja situacija ar realybė;
* dėl ekspansyvios centrinių bankų pinigų politikos rinkas užplūsta pinigai ir ima kilti kainos;
* dėl ekspansyvios vyriausybės biudžeto politikos padidėja ekonominis aktyvumas ir skatinamas tam tikro turto kainų augimas;
* padaugėja galimybių pasinaudoti finansiniais svertais (pvz., banko paskolos).

## Garsesni ekonominiai ir spekuliaciniai burbulai
* 1637 metais Nyderlandus apėmusi Tulpių manija;
* 1927–1929 m. JAV akcijų kainų burbulas;
* 1985–1989 m. Japonijos turto kainų burbulas;
* 1995–2000 m. Interneto bendrovių burbulas.

## Taip pat skaitykite
* Finansų krizė
* Nekilnojamojo turto burbulas
Danielius Kiršys

**Danielius Kiršys** (g. 1953 m. gegužės 17 d. Rietave) – Lietuvos baleto artistas, pedagogas.

## Biografija
1972 m. baigė Maskvos choreografijos mokyklą. 1972–1993 m. Lietuvos operos ir baleto teatro solistas. Nuo 1984 m. Čiurlionio menų mokyklos Baleto skyriaus (1986–2001 m. Vilniaus baleto mokykla) pedagogas, nuo 1994 m. Lietuvos operos ir baleto teatras režisieriaus padėjėjas. Gastroliavo Bulgarijoje, Vokietijoje, Graikijoje, Turkijoje.

Žymesni mokiniai: Mindaugas Baužys, Nerijus Juška, Aurimas Paulauskas.

## Svarbesni vaidmenys
* Albertas – Adolfas Adamas. Žizel, 1976 m.
* Ąžuolas – Eduardas Balsys. Eglė žalčių karalienė, 1977 m.
* Mėlynasis Paukštis – Piotras Čaikovskis. Miegančioji gražuolė, 1981 m.
* Princas – Sergejus Prokofjevas. Pelenė, 1984 m.
* Kalnietis – Justinas Bašinskas. Užkeiktieji vienuoliai, 1985 m.

## Šaltiniai
Gražvydas Kirvaitis

**Gražvydas Kirvaitis** (1939 m. gegužės 31 d. Rumokuose, Žaliosios valsčiuje – 2026 m. sausio 6 d. Vilniuje) – Lietuvos literatūros tyrinėtojas, vertėjas, humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
Brolis Raimundas Kirvaitis. 1962 m. Vilniaus universitete baigė anglų kalbą ir literatūrą. 1978 m. filologijos mokslų kandidatas.

Nuo 1968 m. dirbo Lietuvos mokslų akademijos Užsienio kalbų katedroje, nuo 1976 m. vedėjas, nuo 1984 m. docentas. 1991 m. dirbo Lietuvos informacijos biuro Londone vadovu.

Parašė vadovėlių vidurinėms mokykloms, lietuvių kalbos ir anglų – lietuvių kalbų žodynų vaikams, paskelbė straipsnių apie anglų rašytojus. Iš anglų kalbos išvertė apie 20 romanų ir apysakų, anglų ir amerikiečių pasakų, knygų vaikams, istorijos, ekonomikos, literatūros mokslo ir kt. veikalų.

Palaidotas Rokantiškių kapinėse.

## Bibliografija
* Anglų literatūra, su kitais, 1971 m.
* Amerikiečių literatūra, su kitais, 1992 m.

## Vertimai
* Rėjus Bredberis. Marso kronikos 1967 m., Pienių vynas 1969 m.
* Džonas Fenimoras Kuperis. Šnipas 1972 m.
* Herbertas Velsas. Laiko mašina, Daktaro Moro sala 1977 m.
* JAV istorijos apybraiža, 1995 m.
* JAV ekonomikos apybraiža, 1994 m.
* Amerikiečių literatūros apybraiža, 1996 m.

## Šaltiniai

* Musteikis A. (2010)  Vertėjas, sužavėjęs britų lordus. In: *Lietuvos žinios* (2010-08-18)
Raimundas Kirvaitis

**Raimundas Kirvaitis** (g. 1942 m. balandžio 23 d. Rumokuose, Žaliosios valsčius, Vilkaviškio apskritis) – Lietuvos radiotechnikas, elektronikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
Brolis Gražvydas Kirvaitis. 1959 m. sidabro medaliu baigė Vilniaus Salomėjos Nėries vidurinę mokyklą. 1959–1964 m. studijavo Kauno politechnikos instituto (KPI) Vilniaus filiale.

1961–1963 m. KPI Matematikos katedros laborantas. 1963–1964 m. KPI Radiotechnikos katedros asistentas. 1964–1966 m. KPI Vilniaus filialo Radijo aparatūros technologijos katedros asistentas. 1966–1969 m. KPI Vilniaus filialo Radijo aparatūros technologijos katedros aspirantūroje. 1972 m. technikos mokslų kandidatas.

1970–1973 m. VISI Radijo aparatūros technologijos katedros vyresnysis dėstytojas. 1988–2001 m. Elektronikos fakulteto prodekanas. 1991–1996 m. VGTU Radioelektronikos katedros docentas. 1995 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras. Nuo 1996 m. VGTU Radioelektronikos katedros profesorius. 2001–2002 m. Elektronikos fakulteto dekanas, nuo 2002 m. mokslo prorektorius.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų svarbiausios sritys: greitaveikių elektrodinaminių vėlinimo sistemų teorija, kompiuterinis modeliavimas, eksperimentinis tyrimas ir taikymas sparčiose ir tiksliose informacijos apdorojimo sistemose.

## Bibliografija
* Elektrodinaminės vėlinimo ir kreipimo sistemos: monografija, su Zenonu Vainoriu ir Stanislovu Štaru, 1986 m., rusų k.
* Elektrodinaminės vėlinimo linijos: monografija, 1995 m.
* Mikroelektronikos pagrindai: vadovėlis, su S. Štaru. – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidykla, 1995. – 292 p.
* Loginės schemos: vadovėlis. – Vilnius: Enciklopedija, 1999. – 255 p.
* Elektroninių schemų projektavimas kompiuteriais: vadovėlis, su kitais, 2001 m.
* Analoginė elektronika: vadovėlis aukštųjų mokyklų studentams / Raimundas Kirvaitis, Romanas Martavičius. – Vilnius: Technika, 2003. – 335 p.: iliustr. – ISBN 9986-05-685-3

## Įvertinimas
* 1978 m. LSSR valstybinė premija
* 1997 m. Lietuvos mokslo premija

## Šaltiniai
Slidinėjimo krosas

**Slidinėjimo krosas** – olimpinė slidinėjimo sporto šaka, kuri įeina į šiaurės dvikovės ir biatlono rungtis.

## Varžybos
Kaip sportas, slidinėjimo krosas yra vienas iš sudėtingiausių ištvermės sportų, ir tai (kaip ir bėgimas, irklavimas ir plaukimas) yra vienas iš sportų, kurių metu deginama daugiausia kalorijų per valandą. Šiuolaikinis krosas patiria revoliuciją, nes vis daugiau varžybų yra vykdomos auditorijai pritaikytais formatais, tokiais kaip masinis startas, sprintas, estafetės ir persekiojimas.

Šiandien, yra keli slidinėjimo rungties varžybų tipai (atstumai, pritaikyti moterims ir vyrams): 1 km sprintas, 2X1 km komandinis sprintas, 10 km/15 km individualios lenktynės, 15 km/30 km persekiojimas, 30 km/50 km masinis startas, ir 4x5 km/4x10 km estafetės.

Krosas yra viena iš žiemos olimpinių žaidynių šakų. Žiemą vyksta Tarptautinės Slidinėjimo Federacijos (FIS) rengiami pasaulio Slidinėjimo Čempionatai, bei FIS Pasaulio taurės varžybos.

Taip pat vyksta ir labai ilgų nuotolių slidinėjimo varžybų, vadinamų slidinėjimo maratonais. Kanados Slidžių Maratonas, nepaisant maratono vardo, nėra lenktynės, bet kelionė – ilgiausia pasaulyje – siekia net 160 km.

## Technika
### Klasikinis stilius

Klasikinis stilius yra dažnai naudojamas parengtose vėžėse, kurios turi du lygiagrečius įpjovimus į sniegą.
Slidės turi išlenkimus ir slidės centrinė dalis turi neliesti sniego, kai slidininkų svoris yra vienodai paskirstomas abiem slidėms. Klasikinės slidės centrinė dalis turi „žuvies žvynus“. Jei slidimo plokštuma neturi „žvynų“, tada reikia naudoti slidžių vašką, kuris padidina sukibimą su sniegu. Kai pilnas svoris yra perkeliamas vienai slidei, atsispyrimo zona kontaktuoja su sniegu. Slydimo vaškas yra naudojamas ant uodegų ir slidžių galų.

Dažnai naudojamos ilgos, siauros ir lengvos slidės. Kai slidinėjama toliau nuo paruoštų vėžių, kartais naudojama ir daug platesnės slidės. Lygumose, tokiose kaip Suomijos šiaurėje, kartais naudojamos milžiniškos 3 ar 4 m ilgio slidės.

Yra keturios pagrindinės technikos:

### Laisvas stilius
Čiuožiant pačiūžiniu žingsniu slidininkas atsispiria vieną paversta kampu slide, kad vidinė slidės pusė įsirėžtų į sniegą, kaip su pačiūžomis. Kaip klasikiniame stiliuje, visiškas svorio perkėlimas yra būtinas mokantis čiuožti. Tie, kas mokėsi čiuožti pačiūžomis ar riedučiais, gali lengviau išmokti čiuožti šiuo būdu. Laisva technika slidinėjime neturi būti supainiota su čiuožimu laisvu stiliumi, kuris apibūdina slidžių sportą, kur sportininkai varžosi mogule ir akrobatiniame slidinėjime.
Pačiūžinės slidės yra trumpesnės ir kietesnės negu naudojamos klasikinėje technikoje, ir slidžių lazdos ilgesnės. Nei „žuvies žvynų“ slidės, nei slidžių vaškas nėra naudojami.

## Nuorodos

* FIS internetinis puslapis
Žalvarių geologinis draustinis

**Žalvarių geologinis draustinis** – saugoma teritorija Molėtų rajone, draustinis.

Nedideliame draustinyje (11 ha ploto) saugomas ledyno paliktas riedulynas. Draustinio aplinka priklauso Molėtų aukštumos galinių morenų stambiam sudėtingam Giedraičių-Bijutiškio masyvui. Tai labai kalvota teritorija: joje kalvos kaitaliojasi su nuotakiais tarpukalviais ir aklinomis supelkėjusiomis daubomis. Draustinis apima keleta apystačių kalvų, tarp kurių esantys slėniukai pelkėti, užmirkę, palankūs specifinių rūšių augalams ir gyvūnams egzistuoti. Draustinyje yra ir miškų, krūmynų, tačiau vertingiausia jo dalimi laikomi nuo pusės iki trijų metrų skersmens rieduliai. Šie rieduliai į Žalvarių kaimo kalvas atkeliavo maždaug prieš 15 tūkstančių metų drauge su paskutinio ledėjimo laikotarpiu sukrautomis galinėmis morenomis.

## Šaltiniai
Kirpainių kapinynas

**Kirpainių kapinynas** – prūsų kapinynas Semboje, prie Kirpainių, buv. Žuvininkų apskritis, dab. Povarovka, Kaliningrado sritis. Vietovė 1405 m. minima *Kirpaynen* vardu.

## Tyrimai
Didžiausias žinomas Sembos kapinynas, 1&nbsp;km ilgio ir 0,2&nbsp;km pločio. Jo šiaurinė dalis yra vadinamojoje Galgenbergo (Kartuvių kalno) kalvoje. Kapinynas apardytas kasant smėlį. Kapinyną 1877 tyrinėjo V. Benigkas, 1902 m. – Emilis Holakas ir Karlas Štadis, 1907 m. – Adalbertas Becenbergeris, 1929 m. – Vilhelmas Gertė. Ištirti 329 kapai.

Mirusieji laidoti sudeginti urnose ar be jų su gausiomis įkapėmis. Išsiskiria du senojo geležies amžiaus kapai. Viename jų buvo kibiro formos urna, du sidabriniai lazdeliniai smeigtukai, sidabrinė antkaklė viela apvyniotais galais, sidabrinis ir žalvarinis žiedas, 4 ietigaliai, antskydis, pentinas, žąslai, diržų sagtys, pjautuvas, peilis, kirvis, drožtuvas, Domiciano laikų Romos moneta. Kitame kape rastos žirgo kamanos, puoštos sidabro ir sidabruotais apkalais, juose pavaizduoti skarabėjai. Rasta akinė ir romėniškoji segė, žiedas, šukos, peilis, du diržo galo apkalai, skiltuvas, trys įvairaus ilgio ylos, ietigalis, du galąstuvai, drožtuvas, adata. Šalia urnos rastas puodukas su miniatiūrinėmis įkapėmis.

Kapinyne rasta daug Romos monetų: Trajano (98-117 m.), Hadriano (117–138 m.), Marko Aurelijaus (161–180 m.), Domiciano, Faustinos II (175 m.), Komodo (180–192 m.). Dalis kapinyno tyrinėjimų duomenų neskelbta.

## Šaltiniai
Noel Kempff Mercado nacionalinis parkas

**Noel Kempff Mercado nacionalinis parkas** – nacionalinis parkas Bolivijoje, šiaurės rytinėje Santa Kruso departamento dalyje. Ribojasi su Brazilijos valstybine siena. Nacionalinis parkas buvo įkurtas 1979 m. birželio 28 d. Pradžioje parkas vadinosi „Parque Nacional Huanchaca“, tačiau vėliau, dėl įvairiapusės pagalbos parkui prof. Noel Kempff Mercado garbei, jis buvo pervadintas į „Parque Nacional Noel Kempff Mercado“. Noel Kempff Mercado nacionalinio parko teritorija šiaurės rytų Bolivijoje užima 15 234 km² vienos iš didžiausią biologinę įvairovę turinčios teritorijos pasaulyje. Bolivija, yra viena iš šalių, kuriuose vyrauja didelė klimato, augmenijos ir gyvūnijos įvairovė. Šioje teritorijoje, esančioje prie Brazilijos valstybinės sienos, egzistuoja gyvūnija, būdinga tik tropiniams miškams. Vidutinė temperatūra yra 25–29&nbsp;°C. Per metus iškrenta apie 1500 mm kritulių.

## Augmenija

Yra apskaičiuota, jog parke galima rasti apie 4.000 induočių augalų rūšių. Jame egzistuoja skirtingos bromelijų, pasiflorų, heliconijų, arácėjų ir palmių medžių rūšys. Taip pat yra svarbių medžių rūšių tokių kaip „Mara“. Teritorija apima penkias svarbias ekosistemas, pradedant Amazonės miškais ir baigiant užtvindytomis savanomis.

## Gyvūnija

Parke gyvena daugiau kaip 130 rūšių žinduolių (įskaitant upines ūdras, upinius delfinus, tapyrus, vorus, gigantiškus šarvuočius, jaguarus, esančius ant išnykimo ribos, taip pat ir juoduosius jaguarus), 640 rūšių paukščių (įskaitant 9 papūgų „Arų“ rūšis), ir 70 rūšių roplių, įskaitannt ir juodajį kaimaną.
Parke taip pat gyvena 347 vabzdžių rūšys, tarp kurių yra pačių keisčiausių bei rečiausių visame pasaulyje. Kaip bebūtų gaila, vabzdžiai šiame parke dar nėra ištyrinėti. Parke taip pat gyvena įvairiausių rūšių, įvairiaspalviai drugiai.

## Parko tikslai ir grėsmės

Pagrindinis tikslas – apsaugoti laukinės gamtos įvairovės kupiną teritoriją, kuri dar nėra apgyvendinta bei užteršta.

Kiti tikslai:

* Garantuoti ekosistemų apsaugą;
* padėti moksliniams tyrinėjimams;
* teikti malonumą parko lankytojams;
* rodyti žmonėms natūralaus grožio, neužterštą vietovę;
* padėti vietiniams gyventojams patobulinti jų gyvenseną.

Parkui kylančios grėsmės:

* Vėžlių medžioklė;
* žvejyba;
* industriniai miškų gaisrai;
* nelegalūs miško kirtimai;
* narkotikų keliai;
* finansinės problemos.

## Nuorodos
* Oficiali UNESCO interneto svetainė
* Trumpas, mėgejiškas reportažas Arco Iris krioklio Noel Kempff Mercado Nacionaliniame parke
* Trumpas, mėgejiškas reportažas Ahlfeld krioklio Noel Kempff Mercado Nacionaliniame parke
Bamir Myrteza Topi

**Bamir Myrteza Topi** (g. 1957 m. balandžio 24 d., Tiranoje, Albanijoje) – Albanijos prezidentas, šias pareigas ėjęs nuo 2007 m. liepos 24 d. iki 2012 m. liepos 24 d.

## Ankstyvasis gyvenimas ir visuomeninė veikla

Jis baigė biologijos – veterinaro studijas, ir apsigynė daktaro laipsnį. Buvo Tiranos veterinarijos studijų instituto vadovas. Buvo tris kartus išrinktas į Albanijos asamblėją kaip Albanijos demokratų partijos kandidatas. Pirmą kartą buvo išrinktas 1996 m. Dviejose kadencijose vadovavo asamblėjos demokratų partijos parlamentinei grupei. Jis buvo išrinktas, kai jai vadovavo Sali Berisha. Nuo 1996 iki 1997 m. užėmė žemės ūkio ir maisto ministro postą. Jis turi KF Tirana futbolo klubo garbės pirmininko vardą.

## Albanijos prezidentas

2007 m. kovo 7 d. Bamir Topi kaip vadovaujančios Albanijos demokratų partijos kandidatas iškėlė savo kandidatūrą į Prezidento postą. Jo kandidatūrą rėmė krikščionių demokratų ir respublikonų partijos. Buvo išrinktas ketvirtajame rinkimų ture. Prisiekė liepos 24 d.

Bamir Topi oficialiai atsisakė Albanijos demokratų partijos pirmininko pavaduotojo pareigų ir tuo pačiu išėjo iš partijos. Jis yra laikomas politiškai nešališku.

## Parama Kosovo nepriklausomybei

Prezidentas Bamir Topi visapusiškai parėmė Kosovo nepriklausomybę. Jis Europos Valdančiojoje Taryboje ir kitose tarptautinėse organizacijose griežtai pasisakė už nepriklausomą Kosovą.

Pasinaudodamas Kosovo prezidento Fatmir Sejdiu ir JT misijos vadovo Joachim Ruecker kvietimu Bamir Topi 2008 m. apsilankė Kosove. Tuo metu jis buvo paskelbtas Kosovo sostinės Prištinos garbės piliečiu ir buvo apdovanotas Sosto deivės aukso medaliu. Vizito metu jam buvo suteiktas Prištinos universiteto garbės daktaro laipsnis.

|-

## Šaltiniai
Gluosninė kreivabudė

**Gluosninė kreivabudė** () – šalmabudinių (*Mycenaceae*) šeimos, kreivabudžių (*Pleurotus*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Miškai, parkai, pakelės, sodybos, ant negyvų, rečiau gyvų lapuočių.
* **Augimo laikas**
Vasara, ypač ruduo, net pavasaris, šilta žiema.
* **Pagrindiniai požymiai**
Juodai pilka kepurėlė, kotas baltas, šoninis arba ekscentrinis.

Vaisiakūniai vidutiniai, dideli. Kepurėlė 5–12 (15) cm skersmens, vėduokliška, pusiau apvali, sena – paplokščia, mėsinga, paviršius lygus, pelenų, šiferio pilkumo, pilka, gelsvai pillka, juodai pilka, violetinio atspalvio. Lakšteliai balti, seni – gelsvai pilki, platūs, resvi, toli nuaugtiniai, pakraštėliai nedantyti. Kotas 1–5×0,5–2,5 cm, ekscentrinis arba šoninis, kietas, baltas, gelsvas, gelsvai rusvas, plaušuotas. Trama neplona, balta, minkšta, sultinga, nekarti, miltų kvapo. Sporos 8–12×3–4 μm.

**Būdingi požymiai:** vėduoklės formos vaisiakūniai, lakšteliai nedantyti.

Auga pavieniui, grupelėmis, kolonijomis. Vertingas valgomas grybas, daugelyje šalių (ir Lietuvoje) auginamas dirbtiniu būdu. Domisi medikai.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 195 psl.

## Nuorodos
*
Robertas Kočarianas

**Robertas Kočarianas** (g. 1954 m. rugpjūčio 31 d., Stepanakertas, Kalnų Karabachas, Azerbaidžanas, TSRS) – Armėnijos prezidentas, šias pareigas ėjo nuo 1998 m. vasario 4 d. iki 2008 m. balandžio 9 d.

## Asmeniniai duomenys

Robertas Kočarianas gimė Stepanakerte, Kalnų Karabache, tuo metu Azerbaidžano Tarybų Socialistinės Respublikos Kalnų Karabacho autonominėje srityje. Baigęs vidurinę mokyklą nuo 1972 iki 1974 tarnavo sovietų armijoje. Jis ir jo žmona, Bell Kocharyan, turi tris vaikus: Sedrak, Gayane, ir Lewon, iš kurie gimė Stepanakerte. Jo žmona, gimusi Stepanakerte, yra baigusi Jerevano medicinos institutą.

## Ankstyvoji karjera

1971 m. Robertas Kočarianas savo karjerą pradėjo inžinieriumi Stepanakerto elektrotechnikos gamykloje. Pradžioje dirbo tekintoju, jis vėliau užėmė inžinieriaus mechaniko pareigas. 1982 m. su pagyrimu baigė Jerevano politechnikos institutą Elektroakustinės Technikos skyrių.

Robertas Kočarianas įsitraukė į politiką prasidėjus judėjimui dėl Kalnų Karabacho, jo gimtinės, žemių perleidimo iš Azerbaidžano TSR į Armėnijos TSR. 1980 m. jis užėmė įvairius postus Kalnų Karabacho komunistinio jaunimo sąjungoje ir partijoje. 1988 m. vasario mėn. Robertas Kočarianas, kaip Krunk organizacijos narys, tapo vienu iš Kalnų Karabacho judėjimo lyderių. Po šios organizacijos skilimo, jis įkūrė Miatsum organizaciją. 1989 m. jis tapo Armėnijos Aukščiausiosios tarybos pirmininko pavaduotoju. 1991 m. Robertas Kočarianas buvo išrinktas deputatu į pirmąją Kalnų Karabacho Respublikos Aukščiausiąją Tarybą.

1992 m. rugpjūčio mėn. Robertas Kočarianas tapo Kalnų Karabacho Respublikos Valstybės gynybos komiteto vadu. Jis vaidino pagrindinį vaidmenį mobilizuojant karines pajėgas ir stabdant Azerbaidžano intervenciją. 1994 m. gruodžio 24 d. Robertas Kočarianas buvo išrinktas pirmuoju Kalnų Karabacho prezidentu.

1997 m. kovo 20 d. Robertas Kočarianas paliko Kalnų Karabacho prezidento postą ir buvo paskirtas Armėnijos ministrų pirmininku. 1998 m. vasario mėnesį, Armėnijos Prezidentas Levon Ter-Petrossian buvo priversta atsistatydinti.
Araonų kalba

**Araonų kalba** (*cavina*) – Pietų Amerikos araonų genties vartojama kalba. Araonai gyvena šiaurės vakarų Bolivijoje, Manupario upės ištakose. Iš 90 gentainių, priskiriamų araonams, 90 % gali laisvai susikalbėti araonietiškai (W. Adelaar). Šią kalbą gentis vartoja gana aktyviai, nors auga ir valstybinės ispanų kalbos įtaka. Araonų kalba išspausdinti keli žodynai bei atskiros Biblijos dalys.

## Nuorodos
*
Ellen Johnson-Sirleaf

**Ellen Johnson Sirleaf** (1938 m. spalio 29 d. Monrovijoje, Liberijoje) – Liberijos prezidentė. Pirmoji moteris Afrikoje išrinkta į šalies vadovo postą.

1979–1980 m. prezidentaujant William Tolbert buvo Liberijos finansų ministre. Dalyvavo 1997 m. prezidento rinkimuose, bet buvo neišrinkta. 2005 m. rinkimuose po antro turo buvo išrinkta Liberijos prezidente ir 2006 m. sausio 16 d. pradėjo eiti šias pareigas. 2011 m. ji buvo perrinkta ir laimėjo Nobelio taikos premiją už pastangas įtraukti moteris į taikos palaikymo procesą.

1948–1955 m. studijavo ekonomiką ir apskaitą vakarų Afrikos koledže (Monrovija). Ištekėjo 17-os metų už James Sirleaf.

Nuo 1961 m. studijavo Kolorado universitete (JAV) ir įgijo bakalauro laipsnį. 1969–1971 m. studijavo ekonomiką Harvardo universitete (JAV) ir įgijo viešojo administravimo magistro laipsnį.

2021 m. gruodį James Sirleaf, vienas iš Ellen Sirleaf sūnų, nežinomomis aplinkybėmis mirė savo rezidencijoje Liberijoje.

## Šaltiniai

|-
LKL 2007–2008 m. sezonas

**LKL 2007-2008 m. sezonas** – 15–as, jubiliejinis lygos sezonas. Lygoje triumfavo Kauno „Žalgiris“, finalo serijoje 4:1 įveikęs „Lietuvos rytą“.

## Transliacijos
Šį sezoną krepšinio gerbėjai LKL kovas galėjo matyti per LRT televiziją. Transliacijų laikas – šeštadieniais, po 16 val. „Žinių“, o kai žaidė „Žalgiris“ – „Lietuvos rytas“ – prieš „Panoramą“, t. y. 18:45 val.

## Reguliarusis sezonas

## Atkrintamosios varžybos

*Pastaba: rašomas serijos rezultatas*
Heinz Fischer

**Haincas Fišeris** (, g. 1938 m. spalio 9 d., Grace, Štirijoje, Austrijoje) – Austrijos prezidentas, šias pareigas ėjo nuo 2004 m. liepos 8 d. iki 2016 m. liepos 8 d.

Studijavo Vienos universitete, 1961 m. įgijo daktaro laipsnį. Be savo politinės veiklos Heinz Fischer tęsia ir savo akademinę karjerą. 1993 m. tapo Insbruko universiteto politinių mokslų profesoriumi.

Fischer yra nuo 1971 m. Austrijos parlamento narys ir nuo 1990 m. iki 2004 m. vienu iš parlamento pirmininkų. Vadovaujant Fred Sinowatz, nuo 1983 m. iki 1987 m. buvo Austrijos Mokslo ministru.
KTM Motor-Fahrzeugbau

**KTM Sportmotorcycle AG** – Austrijos motociklų gamintoja. Kompanija buvo įkurta 1934 m. inžinieriaus Hanso Trunkenpolzo. Iš pradžių įmonė apdirbinėjo metalą, o nuo 1954 m. pradėjo gaminti motociklus.

KTM labiausiai žinoma dėl savo gaminamų bekelei skirtų motociklų, tačiau pastaruoju metu ji veržiasi ir į miesto motociklų rinką.

2014 m. įmonė pradėjo gaminti ir tiekti dviračius plento lenktynių komandai iš JK „UCI Continental Circuits“. 2015 m. KTM pradėjo gaminti dviračius prancūzų komandai „Team La Pomme Marseille 13“.

## Struktūra
1992 m. kompanija buvo padalinta į tris departamentus:
* *KTM Sportmotorcycles GmbH*, 1994 m. pervadinta į *KTM Sportmotocycles AG*
* *KTM Fahrrad GmbH* (dviračiai)
* *KTM Kühler GmbH* (radiatoriai)

Lenktynėse KTM labiausiai žinoma dėl dalyvavimo Dakaro ralyje, kurį motociklų klasėje laimėjo pilotas su KTM kiekvienais metais nuo pat 2001 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Tarptautinė KTM svetainė
Ilhamas Alijevas

**Ilhamas Alijevas** (g. 1961 m. gruodžio 24 d., Baku, Azerbaidžane, TSRS) – Azerbaidžano prezidentas, šias pareigas eina nuo 2003 m. spalio 31 d.

## Biografija

Ilhamas Alijevas gimė Baku. Tėvas Heidaras Alijevas buvo Azerbaidžano komunistų partijos pirmininkas ir Azerbaidžano prezidentas. Mama Dr. Zarifa Aliyeva medicinos daktarė, sovietų politiko Aziz Aliyev dukra. Ilhamas Alijevas baigė Maskvos valstybiniame tarptautinių santykių universitete ir gavo filosofijos daktaro laipsnį ir jame dėstė. Turi tris vaikus: Leyla, Arzu ir Heydar.

1991-1994 užsiėmė privačiu verslu.

1994 m. gegužės mėn. buvo paskirtas Azerbaidžano valstybinės naftos kompanijos viceprezidentu, o vėliau pirmuoju viceprezidentu Juo buvo iki 2003 m. rugpjūčio mėn.

1995 ir 2000 m. buvo išrinktas deputatu į Azerbaidžano Respublikos Parlamentą. 2003 m. rugpjūčio 4 d. atsisakė deputato mandato ir buvo paskirtas eiti Azerbaidžano ministro pirmininko pareigas.

1997 m. tapo Azerbaidžano olimpinio komiteto prezidentu. Būdamas šiose pareigose sugebėjo pagerinti šalies sportinę infrastruktūrą. Jo iniciatyvos dėka pradėjo steigtis sporto mokyklos ir formuotis sportinės komandos. Už didelį indėlį vystant sportą ir olimpinį judėjimą apdovanotas Tarptautinio Olimpinio Komiteto ordinu.

1999 m. išrinktas Naujojo Azerbaidžano partijos pirmininko pavaduotoju, o 2001 m. pirmuoju pavaduotoju. 2005 m. išrinktas šios partijos pirmininku.

2001-2003 m. Azerbaidžano Respublikos Parlamento delegacijos Europos Taryboje pirmininkas.

2003 m. sausio mėn. išrinktas Europos Tarybos Parlamentinės Asamblėjos pirmininko pavaduotoju.
Bako Sahakianas

**Bako Sahakyan** (g. 1960 m. rugpjūčio 30 d., Stepanakertas, Kalnų Karabachas, Azerbaidžanas, TSRS) – Kalnų Karabacho prezidentas, šias pareigas eina nuo 2007 m. rugsėjo 7 d.

* 1977 m. baigė Stepanakerto vidurinę mokyklą;
* 1978–1980 m. tarnavo sovietų armijoje;
* Nuo 1981 m. dirbo kaip šaltkalvis – mechanikas tuo Stepanakerto gamybos ir mechanizacijos fabrike;
* Nuo 1982 m. perkeltas į Stepanakerto statybinių medžiagų fabriką;
* 1983–1987 m. dirbo kaip restauratorius į Stepanakerto mokslinio tyrimo instituto filiale atliekančiame senovės paminklų atkūrimą;
* 1990 m. įstojo į Kalnų Karabacho savigynos pajėgas;
* 1992–1993 m. Kalnų Karabacho savigynos pajėgų komiteto pirmininko pavaduotojas;
* 1993–1995 m. Kalnų Karabacho savigynos pajėgų štabo viršininkas;
* 1995–1996 m. Kalnų Karabacho gynybos vado pavaduotojas;
* 1997–1999 m. Armėnijos Vidaus reikalų ir nacionalinio saugumo ministro pavaduotojas;
* 1999–2001 m. Kalnų Karabacho vidaus reikalų ministras;
* 2001–2007 m. Kalnų Karabacho nacionalinio saugumo ministras;
* 2007 m. liepos 19 d. išrinktas Kalnų Karabacho prezidentu, gaudamas 57,8 tūkstančių rinkėjų balsų (85,4 %). Prisiekė rugsėjo 7 d.
Kilnojama televizijos stotis

**Kilnojama televizijos stotis** (**KTS**, ) – automobilio bazėje sumontuota televizijos stotis.  

KTS naudojama įvairių renginių (koncertų, sporto varžybų, įvairių įvykių ir pan.) tiesioginiam transliavimui ar šių renginių įrašymui. Palydovinio signalų perdavimo įranga galima operatyviai perduoti reportažus, transliuoti įvairius renginius iš bet kurios vietos, esančios palydovų tiesioginio matomumo zonoje.

## Galerija

Image:TVN24 van satellite Mercedes.jpg|TVN24 kilnojama televizijos stotis Poznanė, Lenkija
Image:Rt1.tv - outside broadcasting vans in Cologne.jpg|rt1.tv kilnojama televizijos stotis Kelnas, Vokietija
Image:Woz reporterski TVN Poznan.jpg|TVN kilnojama televizijos stotis, Lenkija
Image:Outside broadcast van.jpg|BBC kilnojama televizijos stotis 


## Nuorodos

* Historical Television
Seržas Sargsianas

**Seržas Sargsianas** (g. 1954 m. birželio 30 d., Stepanakertas, Kalnų Karabachas, Azerbaidžanas, TSRS) – Armėnijos prezidentas, šias pareigas ėjęs nuo 2008 m. balandžio 9 d. iki 2018 m. Jis laimėjo 2008 m. Armėnijos prezidento rinkimus remiamas Armėnijos respublikonų partijos, kurios pirmininku tapo 2008 m. balandžio mėn. 2015 m. Armėnijos piliečiai referendume balsavo už vykdomųjų valdžios galių perdavimą iš prezidento institucijos ministro pirmininko institucijai. Po dviejų 5 metų prezidento kadencijų S. Sargsianas 2018 m. balandį buvo paskirtas Armėnijos ministru pirmininku, tačiau pasitraukė jau po kelių dienų po viešų protestų kaltinant jį valdžios uzurpavimu.

## Asmeniniai duomenys

1971 m. įstojo į Jerevano valstybinį universitetą. 1971–1972 m. tarnavo sovietų armijoje. 1979 m. baigė Jerevano valstybinio universiteto filologijos fakultetą. 1983 m. vedė savo žmoną Rita Sargsiana. Turi dvi dukras Anush ir Satenik. Yra Armėnijos šachmatų federacijos pirmininkas.

## Šaltiniai
Visagino paramos vaikui centras

**Visagino paramos vaikui centras** (Visagino PVC) – mišri (stacionari ir nestacionari) socialinių paslaugų įstaiga, skirta vaikams, likusiems be tėvų priežiūros (netekusiems tėvų globos), bei vaikams ir asmenims (iki 21 metų), turintiems negalią. Įstaigos kodas 190230824. Steigėjas Visagino savivaldybės taryba. 

## Visagino PVC struktūra:
*Vaikų globos namai (30 vietų).
*Vaikų su negalia dienos socialinės globos skyrius (20 vietų).

## Istorija
Centro įsteigimo data 1986 m. liepos 1 d. Įstaiga – lopšelis-darželis Nr. 8 įsteigtas 1986 metais Ignalinos atominės elektrinės. 2000 m. rugsėjo 1 d. lopšelis-darželis reorganizuotas į Visagino specialiojo ugdymo ir socializacijos centrą „Vilties šaltinis“. Nuo 2008-05-01 d. pakeistas pavadinimas į Visagino paramos vaikui centrą.

## Direktorė

## Išnašos

## Taip pat skaitykite
*Visagino specialiojo ugdymo ir socializacijos centras Vilties šaltinis 

## Nuorodos
*Oficialus Visagino paramos vaikui centro tinklalapis
Vida Kirvelienė

**Vida Kirvelienė** (g. 1950 m. liepos 14 d. Kaune) – Lietuvos biochemikė, fizinių mokslų daktarė, profesorė.

## Biografija
Vyras Dobilas Jonas Kirvelis.

1973 m. baigė Vilniaus universitetą. 1985 m. Latvijos mokslų akademijos organinės sintezės institute apgynė „Kai kurių baltymų ir nukleino rūgščių kovalentinių kompleksų cheminis modeliavimas“, chemijos mokslų kandidatė, 2005 m. habilitacija.

Nuo 1973 m. Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakulteto dėstytoja, 2004–2012 m. Biochemijos ir biofizikos katedros vedėja, nuo 2005 m. profesorė. Stažavosi 1995 m. Norvegijoje, 2002 m. Didžiojoje Britanijoje.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritys – ląstelių biochemija, citotoksikologija. Vilniaus universiteto Onkologijos instituto tarybos narė.

## Bibliografija
* Saulius Bagdonas, Janina Didžiapetrienė, Vida Kirvelienė, Ričardas Rotomskis, Giedrė Streckytė. *Fotosensibilizacija biosistemose: taikymas ir perspektyvos*. Vilnius: Progretus, 2008. – 155 p.:iliustr. ISBN 978-9955-781-16-5

## Įvertinimas
* 2002 m. – Lietuvos mokslo premija už darbų ciklą „Fotosensibilizuota navikų terapija: fizikiniai, biocheminiai, ikiklinikiniai ir klinikiniai tyrimai (1986–2000 m.)“ (kartu su Algiu Petru Piskarsku, Ričardu Rotomskiu, Giedre Virgilija Streckyte, Benediktu Juodka, Liudvika Laima Griciūte, Konstantinu Povilu Valucku, Laima Bloznelyte-Plėšniene ir Janina Didžiapetriene).

## Šaltiniai
Viktoras Trofimovas

**Viktoras Trofimovas** (g. 1975 m. spalio 29 d. Panevėžyje) – Lietuvos ir Panevėžio miesto savivaldybės politinis ir visuomenės veikėjas.

## Biografija
1982–1993 m. mokėsi Panevėžio 17-oje vidurinėje mokykloje. 1998 m. baigė Kauno technologijos universiteto Panevėžio fakulteto studijas, vadybos bakalauras. 2003 m. baigė Kauno kolegijos studijas ir įgijo verslo teisės specializacijos teisininko kvalifikaciją.

1995–1997 m. V. Trofimovo individualios įmonės savininkas. 1997–2001 m. dirbo Panevėžio apskrities valstybinėje mokesčių inspekcijoje. 2001–2003 m. AB banko „Hansabankas“ paskolų projektų vadovas. 2003–2005 m. Panevėžio miesto savivaldybės mero patarėjas ekonomikos ir investicijų klausimais. 2005–2008 m. Panevėžio miesto savivaldybės administracijos Miesto ūkio skyriaus Vadovaujantysis eksploatavimo inžinierius. Nuo 2006 m. uždarosios akcinės bendrovės „Panevėžio gatvės“ valdybos pirmininkas, uždarosios akcinės bendrovės „Panevėžio regiono atliekų tvarkymo centras“ valdybos narys. 2008–2010 m. Panevėžio apskrities viršininkas, 2010–2016 m. Panevėžio teritorinės darbo biržos direktorius.

### Visuomeninė, atstovaujamoji veikla
Nuo 2009 m. lapkričio mėn. iki 2014 m. gruodžio mėn. Europos Sąjungos Regionų komiteto tikrasis narys (nuo 2010 m. vasario pakaitinis narys).

Nuo 2011 m. iki 2015 m. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys.

### Partinė veikla
Nuo 2005 m. partijos Tėvynės sąjunga (nuo 2008 m. partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai) narys, nuo 2008 m. Panevėžio miesto skyriaus sekretorius. Nuo 2008 m. LR Seimo nario Vito Matuzo padėjėjas – sekretorius. Nuo 2009 m. spalio mėn. Panevėžio miesto skyriaus pirmininko pavaduotojas.

Nuo 2014 m. spalio 6 d. nepartinis.

## Asmeninis gyvenimas
Domisi informacinėmis tecnologijomis, mėgsta medžioklę, futbolą. Moka anglų, rusų kalbas. Žmona Edita, vaikai Viktorija, Marija, Matas.

## Šaltiniai
Albertas II

**Albertas II** (, , g. 1934 m. birželio 6 d., Briuselyje, Belgijoje) – Belgijos karalius, (1993 m. rugpjūčio 9 d. – 2013 m. liepos 21 d.)

## Biografija

Yra jaunesnysis Belgijos karaliaus Leopoldo III (1901-1983) ir Švedijos princesės Astridos (1905-1935) sūnus. Jo krikštatėviais buvo Liuksemburgo princas Feliksas ir senelė iš tėvo pusės Belgijos karalienė Elizabeta.

Mokėsi Šveicarijos privačioje mokykloje Le Rosey institute. 1993 m. rugpjūčio 9 d., būdamas 59 metų, tapo Belgijos karaliumi pakeitęs savo vyresnįjį brolį Balduiną I. Iki tol buvo tituluojamas Liežo princu.
Vincas Kisarauskas

**Vincas Kisarauskas** (1934 m. kovo 1 d. Augmėnai, Baisogalos valsčius – 1988 m. spalio 27 d. Niujorkas, palaidotas Vilniuje) – Lietuvos tapytojas, grafikas, scenografas. Vienas ekslibriso kūrėjų judėjimo iniciatorių.

## Biografija

Baigė Baisogalos vidurinę mokyklą. 1959 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1965–1988 m. dėstė Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje-internate. Parašė dailės kritikos straipsnių.

Žmona Saulutė Stanislava Kisarauskienė. Dukra Aistė Kisarauskaitė, sūnus Danielius Kisarauskas.

## Kūryba
Kūryboje kėlė egzistencines problemas, plėtojo antikinę, biblinę, istorinę tematiką, klasikinės literatūros siužetus, kūriniams būdinga dramatizmas, konstruktyvumas, raiškiai deformuotos formos. Nutapė teminių kompozicijų („Aklas Edipas“ 1961 m., „Sūnus palaidūnas“ 1964–1981 m., „Žygimantas Augustas ir Barbora Radvilaitė“ 1972 m., „Teatrinis ciklas“ 1974–1980 m., „Ismenė ir Antigonė“ 1980–1981 m., „Vieniša kasdienybė“ 1985 m., „Ikaras“ 1986 m., „Mitas“ 1988 m.), portretų („Mano tėvukas“ 1973 m., „Jonas Rustemas“, 1979 m.). Sukūrė ekslibrisų (Algirdas Kaunas, 1968 m., Stasys Pilka, Stanislovas Kuzma, abu 1973 m.), estampų (ciklai „Raudančios moterys“ 1963 m., „Pakrypusios figūros“ 1981–1984 m.), knygų iliustracijų (Kristijonas Donelaitis. „Metai“ 1966 m.).

Vienas pirmųjų Lietuvoje pradėjo plėtoti koliažo, fotomontažo techniką, kurti asambliažus („Pirmoji aklo Edipo diena“ 1975 m., „Senas karalius“ 1982 m.). Sukūrė mozaikų (dabartinės Vilniaus miesto universitetinės ligoninės fasade, 1967 m.), medalių („Valentinui Antanavičiui 36 metai“ 1972 m., „Poetas vertėjas Sigitas Geda“ 1986 m.).

Apipavidalino teatro spektaklių (Rolandas Rastauskas. „Lenktynių aitvaras“, 1972 m., Jaunimo teatras), kino filmų (Ave, Vita 1969 m., rež. Almantas Grikevičius, „Mainai“ 1977 m., rež. Raimondas Vabalas).

Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus, Lenkijos, Prancūzijos, Rusijos, JAV muziejai. Nuo 1959 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje (Malborkas, Krokuva, Osaka, Nansi, Ryga).
**Individualios parodos:**
* Vilnius – 1961 m., 1976 m., 1981 m., 1984 m.
* Voersa, Danija, 1971 m.
* Minskas, 1977 m.
* Lipnas, Lenkija, 1983 m.

## Bibliografija
* Lietuvos knygos ženklai 1518–1918, monografija, Vilnius, 1984 m.
* Dienoraščiai, atsiminimai, sudarė S. Kisarauskienė, Vilnius, 1999 m.

## Įvertinimas
* 1988 m. LTSR valstybinė premija (po mirties).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Ekslibrisai. LIETUVOS NACIONALINĖ MARTYNO MAŽVYDO BIBLIOTEKA
Saulutė Stanislava Kisarauskienė

**Saulutė Stanislava Kisarauskienė** (g. 1937 m. birželio 2 d. Kaune) – Lietuvos grafikė, tapytoja.

## Biografija
1960 m. baigė tekstilę Lietuvos dailės institute. 1970–1982 m. dirbo Vilniaus universiteto bibliotekos Grafikos kabinete. 1994 m. įsteigė V. Kisarausko labdaros fondą.

Vyras Vincas Kisarauskas. Dukra Aistė Kisarauskaitė, sūnus Danielius Kisarauskas.

## Kūryba
Sukūrė estampų (ciklai „Arlekinai“, nuo 1961 m., „Šekspyro temomis“ 1962–1964 m., „Vilniaus motyvai“ 1965–1969 m., „Graikų tragedijos motyvai“ 1972–1979 m., Visiškoje tyloje, nuo 1979 m., „Prisiminimai“ 1982–1985 m.), ekslibrisų (V. Kisarausko, 1967 m., A. Tornau, 1974 m., D. Thiel, 2000 m.), knygų iliustracijų (Eduardas Mieželaitis. Autoportretai. Aviaeskizai 1961 m.), nutapė paveikslų („Figūra“ 1966 m., „Prie stalo“ 1968 m., „Kaukės“ 1969 m., „Kompozicija“ 1977 m., „Langas“ 1978 m., „Tarp juodo ir balto“ 1982 m.). Plėtoja monotipijos, moliotipijos, oforto, akvatintos, sausosios adatos, kartono, medžio raižinio, įvairias mišrias technikas. Grafikos kūriniams budinga improvizacija, grakščios linijos, įvairių faktūrų deriniai, tapybai – minimali spalvų gama, monumentalumas.

Nuo 1960 m. dalyvauja parodose Lietuvoje (individualios Vilniuje 1965 m., 1982 m., 1988 m., 1993 m., 1995 m., 1998 m.) ir užsienyje (Budapeštas, Krokuva, Malborkas, Torontas, Paduja). Kūrinių turi Lietuvos (Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus), Lenkijos, Rusijos, JAV muziejai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Saulutė Stanislava Kisarauskienė
Lesbietė

**Lesbietė** – homoseksuali moteris. Skirtingose epochose ir šalyse moterų homoseksualumas vertintas įvairiai, pvz.: Austrijoje moterų homoseksualumas vertintas kaip kriminalinis nusikaltimas, o Prancūzijoje 1861 m. damoms oficialiai leista lankyti specialius namus, kuriuose toleruojama tribadija.

Kai kurios studijos parodė, kad homoseksualių moterų yra apie 3 % (biseksualių – apie 7 %).

Lesbiečių glamonės gana įvairios – nuo paviršutiniškų bučinių iki abipusės masturbacijos. Kai kuriose šalyse išplito dirbtinės vyro varpos naudojimas. Sueities forma tarp lesbiečių vadinama tribadija.

## Žodžio kilmė

Lesbietės terminas kilo iš Lesbo pavadinimo – Graikijos salos Egėjo jūroje. Tai sala, kurioje gyveno poetė Sapfo, aprašiusi meilę tarp moterų; ar pati Sapfo buvo lesbietė, tiksliai nežinoma. Pagal jos vardą moterų homoseksualumas dar vadinamas sapfizmu.

## Išnašos