open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bagnakas

**Bagnakas** (, iš hindi žodžio, reiškiančio 'tigro nagas') – indiškas kasteto tipo kirstynių ginklas, užmaunamas ant krumplių arba slepiamas delne. Paprastai metalinis, su 4 ar 5 lenktomis geležtėmis, pritvirtintomis prie skersinio ar pirštinės. Skirtas kirsti odą ir raumenis, panašiai, kaip tigro nagai. Delne laikomas skersinukas gale dažnai irgi turi spyglį ar geležtę.

Ginklas atsirado Indijoje kaip savigynos priemonė. Kada atsirado, kol kas nežinoma.

Būna bagnakų, kurie turi papildomą žiedą nykščiui su papildomu „nagu“.
 Bagnakas dažnai sujungiama su bičva – arba prie bičvos lankelio pridedami bagnakiški spygliai, arba prie bagnako prijungiama bičviška geležtė. Pirmo tipo kombinuotieji ginkla paprastai stambesni už antrojo tipo.

Bagnakai yra paplitęs ginklas įvairiuose žaidimuose. ** – bagnakas yra mėgstamas asamitų klano ginklas. Taip pat jis populiarus *[[Final Fantasy]]*, *[[Street Fighter]]*, *[[RuneScape]]*, *Castlevania: Portrait of Ruin*, *[[Age of Empires III]]*, *Shining Soul 2*, *Seiken Densetsu 3*, *Dynasty Warriors*, *Disgaea: Hour of Darkness and Disgaea 2* ir *Star Ocean: The Second Story* ir kituose.

## Nuorodos
* Indian bagh – nakh
* Indian pattern – welded bagh – nakh
* (Veikėjas su hipertrofuotais bagnakais)
Rolandas Pocius

**Rolandas Pocius** (g. 1973 m. vasario 24 d. Mažeikiuose) – vienas žymiausių Lietuvos sportininkų – kultūristų.

Pradėjo sportuoti būdamas 18 metų Mažeikių sporto klube „Mažeikių Švyturys“, kurio narys yra ir dabar. Po poros metų pasaulio jaunimo kultūrizmo čempionate užėmė trečią vietą.

2002 m. pasaulio kultūrizmo čempionato metu R. Pociaus dopingo testas buvo teigiamas. Iškovotas sidabro medalis anuliuotas, sportininkas diskvalifikuotas dvejiems metams už nandrolono vartojimą.

2007 m. pasaulio kultūrizmo čempionate (svorio kategorijoje per 100 kg), vykusiame Čedžu mieste (Pietų Korėja), užėmė pirmą vietą ir tapo antruoju Lietuvos kultūristu, kuriam pavyko iškovoti planetos čempiono titulą. 2004 m. pasaulio čempionu buvo tapęs vilnietis Olegas Žuras, tada laimėjęs ir absoliučioje kategorijoje.

## Pasiekimai
* 2007 m.:
** 1 vieta Lietuvos vyrų reitinge
** 1 vieta pasaulio kultūrizmo čempionate (svorio kategorija per 100 kg)
** Lietuvos taurės laimėtojas

* 2006 m.:
** 2 vieta pasaulio kultūrizmo čempionate (svorio kategorija per 100 kg)
** Euro Elite Champions Tour serijos nugalėtojas
** Lietuvos taurės laimėtojas
** 1 vieta Lietuvos vyrų reitinge

* 2005 m.:
** 2 vieta tarptautiniame turnyre Mis ir misteris Baltija
** 2 vieta Lietuvos kultūrizmo čempionate (svorio kategorija per 90 kg)
** 3 vieta tarptautiniame turnyre Didysis Lietuvos prizas
** Lietuvos taurės laimėtojas (svorio kategorija per 85 kg)

* 2004 m.:
** 2 vieta pasaulio kultūrizmo čempionate (svorio kategorija per 90 kg)
** Lietuvos taurės laimėtojas (svorio kategorija per 85 kg)

* 2003 m.:
** Lietuvos štangos spaudimo gulint čempionas (245 kg / 125 kg)

* 2002 m.:
** 1 vieta Lietuvos reitinge

* 2001 m.:
** 1 vieta Europos kultūrizmo čempionate (svorio kategorija per 90 kg)
** 3 vieta pasaulio kultūrizmo čempionate(svorio kategorija per 90 kg)
** Lietuvos štangos spaudimo gulint čempionas (235 kg / 125 kg)
** 2 vieta tarptautiniame turnyre Mis ir misteris Baltija

* 2000 m.:
** 3 vieta Europos kultūrizmo čempionate (svorio kategorija per 90 kg)

* 1999 m.:
** 2 vieta Europos kultūrizmo čempionate (svorio kategorija per 90 kg)
** Lietuvos absoliutus kultūrizmo čempionas
** Lietuvos štangos spaudimo gulint absoliutus čempionas (255 kg / per 125 kg)
** 1 vieta Lietuvos reitinge

* 1998 m.:
** Lietuvos kultūrizmo čempionas (per 90 kg)
** Lietuvos štangos spaudimo gulint čempionas (235 kg / per 125 kg)
** 11 vieta Europos kultūrizmo čempionate (svorio kategorija per 90 kg)

* 1993 m.:
** 3 vieta pasaulio jaunimo kultūrizmo čempionate (svorio kategorija per 80 kg)
** Lietuvos jaunimo pirmenybių absoliutus nugalėtojas

## Išnašos

## Šaltiniai
* Sportininko pasiekimų sąrašas

## Nuorodos
* Rolandas Pocius: „Visada reikia siekti būti geriausiu“ 
* Pasaulio kultūrizmo čempionate - mažeikiškio R. Pociaus triumfas („Lietuvos rytas“)
* Rolandas Pocius (Youtube vaizdo įrašas)
Bo

**Bo** – ilga lazda japonų kovos menuose, pagaminta iš kietos medienos (pvz., baltojo ąžuolo) strypo, paploninto į abu galus, arba bambuko. Kartais *bo* gali būti metalinis ar sutvirtintas metalu.

## Konstrukcija
Viso ilgio *bo* vadinamas *rokushakubō* 'šešių pėdų bo', nes jos ilgis būna 6 pėdos (~1,82 m). *Bo* storis per vidurį būna apie 3 cm, o galuose – apie 2 cm. Toks storis leidžia tvirtai laikyti kartį blokuojant priešininko atakas. Bo skerspjūvis gali būti skirtingos formos:
* *maru-bo* – apvalus. Tai dažniausiais bo variantas
* *kaku-bo* – keturkampis
* *rokkaku-bo* – šešiakampis
* *hakkaku-bo* – aštuonkampis
Bo savo sandara gali būti gana įvairūs – nuo sunkių iki lengvų, nuo stangrių iki lanksčių, nuo paprastos lazdos iki įmantriai išraižyto meno kūrinio.

Japonijoje kautynių kartimi *bo* menas vadinamas *bōjutsu*. Paprastai *bo* laikomas ties *bo* trečdalių ribomis. Kai bo laikomas horizontaliai, dešinės rankos delnas nukreiptas nuo kūno, o kairės – į kūną. Tokia laikysena leidžia išsyk pradėti sukti *bo*. Daugelis atakų kartimi bo yra tokios pačios, kaip ir kaunantis ietimi ar naginata.

## Nuorodos
video:
* Bojutsu
* Dallas Ninjutsu Kukishin ryu Bojutsu › Ninjutsu › Grappling and Jiu-Jitsu › Fight Training
Butaforinis ginklas

**Butaforinis ginklas** – ginklas, skirtas naudoti vietoj kovinio ginklo teatre, kinematografe ir kitokiuose vizualiniuose menuose. Butaforiniai ginklai paprastai pasižymi išoriniu efektingumu, ypač žiūrint iš toliau. Jie paprastai gaminami iš prasto, bet pigaus metalo ar net medienos ar plastiko, dažyto taip, kad atrodytų kaip tikri koviniai.

Butaforiniai ginklai būna buki, todėl gana saugūs aktorių ar statistų rankose.
Undinėlė

**Undinėlė** (dan. *Den lille Havfrue*) yra danų rašytojo H. K. Anderseno pasakos "Undinėlė" pagrindinė veikėja. Pasaka remiasi mitologine undinės figūra ir tapo Antonino Dvoržako operos "Rusalka" libreto pagrindu.

Kopenhagos skulptoriaus Edvard Eriksen (1876-1959 m.) sukurta Undinėlės skulptūra tapo Kopenhagos simboliu. Undinėlės galvą jis sukūrė pagal baleriną Ellen Price (1878-1968 m.), kuri 1909 m. Kopenhagoje buvo labai mėgiama to paties pavadinimo baleto pagrindinė šokėja, o kūną pagal savo žmoną Eline (1881-1963 m.). Taip nutiko, nes Ellen Price nenorėjo pozuoti nuoga.

Užsakovu buvo mecenatas ir Kopenhagos alaus daryklos Carlsberg įkūrėjas Carl Jacobsen. 125 cm dydžio ir 175 kg svorio skulptūros kopija 1913 m. rugpjūčio 23 d. buvo pastatyta savo dabartinėje vietoje, šalia pakrantės promenados. Originalą Erikseno paveldėtojai saugo nežinomoje vietoje.

Skulptūra ne kartą buvo gadinama vandalų. 1964 ir 1998 m. buvo nupjauta skulptūros galva, vieną kartą jos ranka, o 2003 m., greičiausiai ne be sprogmenų pagalbos skulptūra numušta nuo savo uolos.

Daugelio pasaulio miestų kraštovaizdį puošia nukopijuotos ar panašios undinėlės. 2015 m. sausio mėn. Klaipėdoje taip pat atidengta undinėlės skulptūra (autorius – skulpt. Klaudijus Pūdymas). 2,0 m ilgio skulptūrai išlieti sunaudota 140 kg bronzos. Ją miestui dovanojo Lietuvos aukštoji jūreivystės mokykla.  

## Šaltiniai
Jaučio liežuvis

**Jaučio liežuvis** (; ) – sunki ietis plačiu dviašmeniu antgaliu, kiek primenančiu kalaviją, naudota Europoje (ypač Prancūzijoje ir Italijoje) daugiausia XV a. Antgalio pamatinė dalis kartais turi kyšulius, dėl kurių „jaučio liežuvis“ tampa artimas partizanui.

## Nuorodos
Iliustracijos:
* http://www.heraldica.org/topics/pictures/langue-de-boeuf.jpg 
* http://parleferetparleverbe.free.fr/images/Armes/anguedeboeuf-detail.jpg
Echidniniai

**Echidniniai** (*Tachyglossidae*) – kloakinių (monotremata) būrio gyvūnai. Tai nedidelis juodos, rudos spavos spygliais padegtu kūnu gyvūnas, panašus į dygliatriušį. Snukutis panašus į snapą, burna maža, dantų neturi. Kojos trumpos, stiprios, su ilgais nagais. Uodega neišsivysčiusi. Maitinasi termitais  ir skruzdėlėmis, kuriuos gaudo ilgu ir lipniu liežuviu. Paplitę Naujoje Gvinėjoje, Tasmanijoje ir Australijoje.

### Echidninių sistematika
* gentis Proechidna (Zaglossus)
** rūšis Proechidna (Zaglossus bruijni)
* gentis Echidna (Tachyglossus)
** rūšis Australijos echidna (Tachyglossus aculeatus)
** rūšis Tasmanijos echidna (Tachyglossus setosus)

## Arealas
Echidniniai netoleruoja aukštų temperatūrų. Siekdami apsisaugotų nuo atšiaurių oro sąlygų slepiasi olose ir uolų plyšiuose. Echidnos sutinkamos miškuose, slepiasi po augalija, šaknimis ar medžių nuolaužomis. 

Nepaisant jų išvaizdos, echidnos gali plaukti. Plaukdamos jos iškelia savo snukį ir yra žinoma, kad lipa į vandenį, kad galėtu pasimaitinti ar išsimaudyti.

## Kita informacija
Graikų mitologijoje Echidna – pabaisa gražios moters veidu ir gyvatės kūnu.

## Šaltiniai
Valaška

**Valaška** (; ; ) – lengvas kirvukas 1 m ilgio ar kiek ilgesniu tiesiu kotu. Pentis buka, gali būti naudojama kaip plaktukas. Savininkai kotą paprastai išraižydavo pagal savo skonį. Valaškos galvos viršus yra tokios formos, kad ją galima paimti į saują ir pasiramsčiuoti valaška kaip vaikščiojimo lazda. Šiuolaikinės valaškos daugiausia yra dekoratyvinės, labai puošnios ir laikomos meno kūriniais.

Valaškas kaip ginklą, kelioninę lazdą ir įrankį naudojo daugiausia slovakų, lenkų, vengrų, huculų piemenys, taip pat plėšikai.

Valaška dažnai minima slovakų folklore, jas naudoja liaudies šokiuose.
Kostas Doveika

**Kostas Doveika** (1912 m. lapkričio 18 d. Minčaičiai, Žagarės valsčius – 1999 m. vasario 7 d. Vilnius) – Lietuvos literatūros tyrinėtojas, humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
Baigė Telšių gimnaziją, 1935–1938 m. studijavo Vytauto Didžiojo universitete. 1946 m. baigė Vilniaus universitetą. 1955 m. filologijos mokslų kandidatas.

1940–1945 m. mokytojavo Šilalės gimnazijoje. 1946–1989 m. dirbo Lietuvių kalbos ir literatūros institute.

## Bibliografija
* Lietuvių rašytojai Didžiajame Tėvynės kare. (studija, 1967 m.)
* Liudas Gira. (monografija, 1974 m.)
* Kristijonas Donelaitis. (populiari knyga, 1963 m.)
* Literatūrinės vagos. (straipsnių rinkinys, 1981 m.)

* Jonas Šliūpas. Rinktiniai raštai. (rengėjas, 1977 m.)
* L. Gira. Kritikos baruose, (rengėjas, 1982 m.)
* Lietuvių literatūros kritika. T. 1, (1547–1917), T. 2, (1918–1940) (redaktorius ir sudarytojas, su kitais, 1971 m., 1972 m.)

## Šaltiniai
Ardeskas

**Ardeskas** graikų mitologijoje – Trakijos (dabartinė Bulgarija) upės dievas, potamas. Dabar upė vad. Maritsa, teka nuo Rodopės kalnų ir netoli Orestėjos (*Oresteia*) miesto įteka į Hebro upę.
Askanijus

**Arkanijus** graikų mitologijoje – upės personifikacija, upės dievas, potamas, Tetijos ir Okeano sūnus. Upė teka vakarinėje Bitinijoje Anatolijoje (Turkijoje). Askanijaus vaikai – najadės misiadės (*mysiai*) ir tikėtina, kad Kijos miesto šaltinio nimfa Melija.

Jis išteka iš to paties pavadinimo ežero ir įteka į Marmuro jūrą netoli Kijos (*Kios*) miesto. Kiti gretimi upės dievai Rindakas ir Aisepas vakaruose, Filis – šiaurėje ir Sagarijus – rytuose.

## Šaltiniai
Electro

**Electro** – elektroninės muzikos stilius, atsiradęs XX amžiaus devintame dešimtmetyje, Detroite, JAV. Electro stiliaus atsiradimui įtakos turėjo ritmo mašina *Roland TR-808*, keitaras su sintezatoriumi ir funko muzikos stilius; vokalui dažniausiai būdavo naudojamas elektroninis nenatūralus balsas.

## Istorija
Electro muzika gimė 1980 pradžioje. Didžiausias Electro muzikos populiarumas buvo 8-ojo dešimtmečio pradžioje ir viduryje, taip pat Electro vėl išpopuliarėjo XX a. pabaigoje.

1982 metais, Bronkse, atlikėjas Afrika Bambaataa išleido kūrinį „Planet Rock“, kuriame yra elementai Kraftwerk'o „Trans-Europe Express“ ir „Numbers“ (iš Kraftwerk'o „Computer World“ albumo). Šis kūrinys yra plačiai vertinamas kaip posūkis Electro muzikos link.

1983 metais lapkričio mėnesį, Hashim sukūrė žinomą electro funk kūrinį „Al-Naafiysh (Soul)“, tai buvo pirmas *Cutting Record's* leidinys.

Taip pat 1983 metais, Herbie Hancock išleido bene labiausiai žinomą Electro kūrinį „Rockit“.

Šiuolaikinė Electro House muzika (House muzikos atšaka) dažnai būna painiojama su tikruoju Electro. Žodžio Electro naudojimas, norint aprašyti šiuolaikinės „House“ muzikos stilius yra ginčytinas ir klaidingas.
Kupiškio apskritis

**Kupiškio apskritis** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurės rytuose, į rytus nuo Panevėžio. Centras – Kupiškis.

## Istorija

Kupiškio apskritį () sudarė vokiečiai 1915 m. gruodžio 12 dieną. 1915–1918 m. ji priklausė Oberosto Lietuvos sričiai. 1919 m. Lietuvos valstybės panaikinta.

Vėl apskritis sudaryta 1946 m. balandžio 24 d. iš Panevėžio apskrities Kupiškio, Subačiaus, Šimonių, Viešintų valsčių ir Rokiškio apskrities Skapiškio ir Svėdasų valsčių. 1950 m. birželio 20 d. apskritis panaikinta, jos teritoriją pertvarkant į Kupiškio rajoną (32 apylinkės), dalis teritorijos atiteko Anykščių (9 apylinkės), Pandėlio (3 apylinkės), Panevėžio (3 apylinkės), Troškūnų (11 apylinkių), Vabalninko (5 apylinkės) rajonams.

|-
| 1917 m. || 1835 || 43 943 || ||
|-
| 1946 m. || || || 6 valsčiai: Kupiškio valsčius, Skapiškio valsčius, Subačiaus valsčius, Svėdasų valsčius, Šimonių valsčius, Viešintų valsčius ||
* 1 miestas: Kupiškis
|-
| 1949-01-01  || 1523 || || 8 valsčiai (63 apylinkės)  ||
* 1 miestas
* 6 miesteliai: Geležiai, Skapiškis, Subačius, Svėdasai, Šimonys, Viešintos
|-
| 1950-01-19 || || || 63 apylinkės  ||
|}

## Literatūra
* 
* 
* 

## Šaltiniai
Skroblaus versmės

**Skroblaus versmės** arba **Bobos Daržo šaltinis** – šaltiniuota 2,8 ha ploto teritorija esanti Varėnos rajono Marcinkonių seniūnijoje, Margionių kaime. 1997 m. paskelbta hidrogeologiniu gamtos paminklu.

Skroblaus slėnyje – jo dugne ir šlaituose – gausu šaltinių, maitinančių upelį vandeniu. Bobos daržo šaltinis tik vienas iš daugelio, bet būtent jis yra Skroblaus upelio ištakos. Šioje vietoje išsikrauna gruntinis vanduo. Gruntinio vandens sluoksnis yra labai vandeningas, nes jį maitina ne tik krituliai, bet ir giliau slūgsančių tarpmoreninių sluoksnių vanduo. Šaltinio vanduo yra gėlas, skaidrus, bespalvis, bekvapis, pagal cheminę sudėtį – hidrokarbonatinio tipo.

Skroblaus aukštupys formavosi veikiamas ypatingų geologinių sąlygų. Nuo šiauriau stovėjusio paskutiniojo ledyno pakraščio pietų kryptimi plūdę tirpsmo vandenys suklojo smėlingą storymę, siekiančią iki 47 m storio, kurioje buvo „palaidoti“ ledo luistai. Pastariesiams tirpstant, formavosi termokarstinis slėnis. Ledo ertmėse klostėsi smėlingos nuosėdos, kurios vėliau, ištirpus ledui, liko stūksoti termokarstinio slėnio dugne kalvų pavidalu. „Palaidoto“ ledo tirpimas ir jį dengusių nuogulų įdubimas vyko keliais etapais. Apie tai byloja termokarstinio slėnio pakraščiuose esančios terasos.

Maždaug prieš 12-13 tūkst. metų, ištirpus paskutiniajam ledynui, termokarstinio slėnio dugne buvusiose įdubose tyvuliavo ežeriukai, kuriuose sėdo gėlavandenės karbonatinės nuosėdos. Jos aptinkamos atkarpoje tarp Margionių ir Kapiniškių. Tuo pat metu augalijos nesutvirtintos smėlingos nuogulos buvo intensyviai pustomos vėjo, formavosi kontinentinės kopos. Vėliau termokarstiniu slėniu pradėjo tekėti Skroblaus upelis.

## Nuorodos
* Dzūkijos nacionalinis parkas
* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
Aragono Mudecharų architektūra

**[[Aragonas|Aragono]] Mudecharų [[architektūra]]** yra UNESCO Pasaulio paveldo sąrašo objektas Ispanijoje.

Pirminis objekto pavadinimas buvo Teruelio Mudecharų architektūra. Keturios Teruelio bažnyčios: Šv. Marijos iš Mediavillo katedra, Šv. Petro, Šv. Martyno ir Šv. Salvatorės bažnyčios 1986 metais buvo įtrauktos į Pasaulio paveldo sąrašą.
2001 metais Saragosos gyventojų pastangomis šis objektas buvo praplėstas, į jį įtraukiant dar šešis monumentus Saragosoje ir jos apylinkėse: Šv. Marijos bažnyčią Calatayude, Šv. Marijos bažnyčią Tobede, Aljafería rūmus, Šv. Pauliaus bažnyčią ir Šv. Salvatorės katedrą Saragosoje.
Tuo pačiu pakeistas ir objekto pavadinimas į Aragono Mudecharų architektūra.

## Nuorodos
* Aragono Mudecharų architektūra
Kuršėnų apskritis

**Kuršėnų apskritis** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurės vakaruose, į šiaurės vakarus nuo Šiaulių. Centras – Kuršėnai.

## Istorija

Pirmąkart Kuršėnų apskritį () sudarė 1915 m. gruodžio 4 d. vokiečių valdžia iš buvusios Šiaulėnų apskrities. 1915–1918 m. priklausė Oberosto Lietuvos sričiai. 1919 m. apskritis panaikinta.

Vėl sudaryta 1947 m. spalio 21 d. iš Šiaulių apskrities 4 valsčių. 1950 m. birželio 20 d. pertvarkyta į Kuršėnų rajoną (26 apylinkės), dalis teritorijos perduota Akmenės (14 apylinkių) ir Žagarės (8 apylinkės) rajonams.

|-
| 1917 m. || 1649 || 38 646 || ||
|-
| 1947 m. || || || 4 valsčiai: Kruopių valsčius, Kuršėnų valsčius, Papilės valsčius, Tryškių valsčius ||
|-
| 1949-01-01  || 1336 || || 5 valsčiai (49 apylinkės)  ||
* 1 miestas: Kuršėnai
* 3 miesteliai: Kruopiai, Papilė, Tryškiai
|-
| 1950-01-19 || || || 48 apylinkės  ||
|}

## Literatūra
* 
* 
* 

## Šaltiniai
Kuršėnų rajonas

**Kuršėnų rajonas** – 1950–1962 m. LTSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurės vakaruose, į šiaurės vakarus nuo Šiaulių. Centras – Kuršėnai.

## Istorija

Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš buvusios Kuršėnų apskrities 26 apylinkių. 1950–1953 m. priklausė Šiaulių sričiai. 1962 m. kovo 31 d. prijungtas prie Šiaulių rajono.

Rajone buvo leidžiamas laikraštis „Komunizmo keliu“.

|-
| 1950 m.  || 673 || || 26 apylinkės || 1 miestas (Kuršėnai)
|-
| 1954 m.  || || || 12 apylinkių || 1 miestas, 2 miesteliai (Raudėnai, Tryškiai)
|-
| 1959 m.  || 673 || 26 975 || 12 apylinkių || 1 miestas, 2 miesteliai
|}

## Šaltiniai
Kuršas (reikšmės)

Žodis **Kuršas** reiškia:

* Kuršas, etninis – istorinis Latvijos regionas;
* Kuršo kunigaikštystė – buvusi feodalinė valstybė;
* Kuršo gubernija – carinės Rusijos teritorinis vienetas;
* „Kuršas“ – būsimas dangoraižis Klaipėdoje.
Tesla

**Tesla** – išvestinis SI sistemos magnetinio lauko indukcijos **B** matavimo vienetas. Kiek tikslesnis **teslos** apibrėžimas – magnetinio srauto tankis.
Šis matavimo vienetas buvo apibrėžtas 1960 metais ir pavadintas išradėjo, elektrotechnikos inžinieriaus Nikolo Teslos garbei.

: \mathrm{1\, T = 1\,\frac{V\cdot s}{m^2} = 1\,\frac{N}{A\cdot m} = 1\,\frac{Wb}{m^2} = 1\,\frac{kg}{A\cdot s^2} = 1\,\frac{kg}{C\cdot s}},

kur
: T – tesla,
: A – amperas,
: C – kulonas,
: kg – kilogramas,
: m – metras,
: N – niutonas,
: s – sekundė,
: V – voltas,
: Wb – vėberis.
Kler Litlton (Dingę)

**Kler Litlton** () yra fiktyvi veikėja ABC televizijos seriale *[[Dingę]]*, kurią vaidina australų aktorė Emilie de Ravin.
Džonas Lokas (Dingę)

**Džonas Lokas** () yra fiktyvus veikėjas ABC televizijos seriale *[[Dingę]]*, kurį vaidina Terry O'Quinn. Šio personažo vardas siejamas su garsiu mąstytoju ir filosofu Džonu Loku.
Narkozė (filmas)

**Narkozė** () – 2007 m. JAV psichologinis trileris, kurio režisierius ir scenarijaus autorius Joby Harold. Pagrindinius vaidmenis atlieka Jessica Alba ir Hayden Christensen.

Filmo premjera JAV įvyko 2007 m. lapkričio 30 d.
 
## Siužetas

Kiekvienais metais apie 21 mln. žmonių operacijos metu patiria pilną narkozę. Vienas iš 700 vis tiek lieka su sąmone. Kai Klaidas gulėsi planinei širdies operacijai, niekas nežinojo, kad jis bus vienas iš tų, kurio nepaveikė anestetikai. Operacijos metu jam netikėtai sugrįžta sąmonė. Būdamas paralyžiuotas, Klaidas negali pajudinti rankų ir kojų, bet jaučia kiekvieną skalpelio prisilietimą. O tuo tarpu jo žmonos Sem galvoje vyksta siaubinga kova su jos pačios baime…

## Aktoriai
* Jessica Alba – Sem
* Hayden Christensen – Klaidas
* Terrence Howard – gydytojas Džekas
* Lena Olin – Klaido motina Lilid
* Fisher Stevens – gydytojas Putmanas
ir kt.

## Nuorodos
* Apdovanojimai ir nominacijos svetainėje Internet Movie Database (anglų k.)
The Elder Scrolls II: Daggerfall

**The Elder Scrolls II: Daggerfall** – 1996 m. pasirodęs antrasis „The Elder Scrolls“ serijos kompiuterinis žaidimas, skirtas asmeniniams kompiuteriams.

## Apžvalga

„The Elder Scrolls II: Daggerfall“ yra antrasis RPG žanro žaidimas iš „The Elder Scrolls“ serijos, kurį kūrė „Bethesda Softworks“ kompanijos žaidimų kūrėjai. Žaidimas vyksta viduramžių fantastikos žanre, žemyno *Tamriel* teritorijoje. Žaidimas pasižymi vienu iš didžiausių žaidimų pasaulių videožaidimų istorijoje, plotu sulig Anglija.

Žaidime pasižymi galimybė būti laisvu, nes galima laisvai keliauti po visą žaidimo pasaulį, daryti užduotys savo noru ir rinktis jas, kautis su įvairiomis pabaisomis ir priešais. „The Elder Scrolls II: Daggerfall“ žaidimo žaidėjai gali pasirinkti savo gyvenimo būdą, jie gali būti garbingais riteriais arba samdomais žudikais, gali rinktis savo rasę ir gebėjimus. Vienas iš įdomių dalykų yra tas, kad žaidime yra 6 pabaigos ir pabaigą turi nuspręsti pats žaidimo žaidėjas. „The Elder Scrolls II: Daggerfall“ žaidimo minusas yra tik vienas, bet labai nemalonus, tai didelė gausa klaidų žaidime, kurios trukdo vykdyti žaidimo užduotis ir keliauti po jo pasaulį.

## Siužetas

Imperatorius iš *Daggerfall* miesto nusiunčia žaidėją vykdyti dviejų užduočių. Pirma užduotis yra karaliaus *Lysandus* sielos išvadavimas nuo kančių, o antra, *Lysandus* motinos laiško paieška. Žaidėjas suranda karaliaus *Lysandus* žudiką ir jį nužudo, o tada randa *Lysandus* motinos laišką, kuriame parašyta apie stebuklingą ginklą-dievą *Numidium*, kuris yra uždarytas su *Mantella* rakto pagalba. Nežinodamas kaip atrodo ir kur randamas *Mantella* raktas, žaidėjas keliauja pas galingą burtininką „King of Worms“, orkų karalių *Gortworg*, imperijos valdovus ir *Tamriel* žemyno „Illiac“ įlankos karalius. Iš jų žaidėjas sužino viską apie *Numidium* ir *Mantella*, dar susipažįsta su pirmojo *Numidium* ginklo sunaikintoju, *Underking* ir keliauja į galingojo ginklo slėptuvę. *Numidium* slėptuvėje žaidėjas randa ginklą ir nusprendžia jo ateitį…

### Siužeto pabaigos

„The Elder Scrolls II: Daggerfall“ žaidime yra 6 skirtingos siužeto pabaigos, kurias turi nuspręsti pats žaidimo žaidėjas:

* Jei žaidėjas nusprendžia pasiimti *Numidium* sau, jis miršta ir ginklą sunaikina imperijos pakalikai.
* Jei žaidėjas atiduoda *Mantella* *Underking’ui*, jis sugeria *Numidium* galią ir tampa stipriu burtininku.
* Jei *Gortworg* gauna *Numidium*, jis sunaikina imperijos ir *Illiac* įlankos karalius, pradeda kurti orkų karalystę.
* Jei imperijos karaliai gauna *Numidium*, jie sunaikina *Illiac* įlankos karalius ir orkus, sustiprina imperiją.
* Jei *Numidium* gauna įlankos karaliai, jie sunaikina visus savo priešus, bet yra patys nužudomi *Underking*.
* Jei „King of worms“ gauna *Mantella* ir atrakina *Numidium*, jis tampa dievu.

## Nuorodos

* http://www.elderscrolls.com/  Oficiali The Elder Scrolls II: Daggerfall žaidimo svetainė 
* http://www.uesp.net/ Kitas The Elder Scrolls II: Daggerfall žaidimo tinklalapis 
* http://www.uesp.net The Elder Scrolls žaidimų serijos mėgėjų svetainė
Dmitrijus Daugėla

**Dmitrijus Daugėla** (. , 1864 m. lapkričio 1 d. Kazėnai, Breslaujos apskritis, dab. Šumilino rajonas, Vitebsko sritis – 1942 m. balandžio mėn. Kazachstanas) – baltarusių istorikas, archyvaras, istorinių šaltinių tyrėjas.

## Biografija
Baigė Vitebsko seminariją ir 1894 m. – Sankt Peterburgo Dvasinę stačiatikių akademiją. Nuo 1896 m. Vitebsko centrinio archyvo vedėjas; redagavo jo istorinių šaltinių publikacijas. 1903 m. persikėlė į Vilnių, dirbo Senųjų aktų archyve, nuo 1906 m. redagavo laikraštį „Белая Русь“. 1906-1915 m. Vilniaus archeografijos komisijos narys, nuo 1913 m. pirmininkas. 1910-1914 m. redagavo leidinį „Записки Северо-Западного отдела Русского географического общества“, kuriame spausdino ir savo istoriografinius darbus. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui 1915 m. evakavosi į Mogiliavą, dirbo vietiniame archyve. 1917 m. išrinktas Visos Baltarusijos kongreso atstovu. Nuo 1921 m. Mogiliovo archyvo vedėjas.

Nuo 1925 m. istorinių šaltinių mokslą dėstė Baltarusijos universitete Minske, docentas, be to, Baltarusijos kultūros instituto bendradarbis. Nuo 1929 m. Baltarusijos mokslų akademijos bibliotekos direktorius. 1937 m. sausio 10 d. NKVD suimtas, 1939 m. ištremtas į Kazachiją 5 metams, bet ten mirė. 1964 m. reabilituotas.

## Mokslinė veikla
Su kitais parengė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės istorijai reikšmingų publikacijų:
* Istorinė ir teisinė medžiaga, paimta iš Vitebsko ir Mogiliavo gubernijų aktų knygų (Историко-юридические материалы. t. 27-32 1898-1906 m.)
* Vilniaus senovės aktų tyrimo archeografijos komisijos aktai (Акты, издаваемые Виленской комиссией. t. 32-37 1907–1912 m.),
* Baltarusijos archyvas (Беларускі архіў t. 1-3 1927–1930 m.).

Parašė daug istorinių apybraižų apie Baltarusijos ir Lietuvos miestus, miestelius, pilis, vienuolynus, archyvus.

## Bibliografija
* Радошковичи, заштатный город Виленской губернии. Вильна, 1907;
* З гісторыі беларускага пісьменства XVII ст. Мн., 1927
* Літоўская Мэтрыка і яе каштоўнасьць для вывучэньня мінуўшчыны Беларусі. Рыга, 1933
* Матэрыялы да гісторыі мануфактуры Беларусі ў часы распаду феадалізму. т. 1-2, Мн., 1934–1935
* Гісторыя Беларусі ў дакументах і матэрыялах. т. 1, Мн., 1936

## Šaltiniai
Lazdijų apskritis

**Lazdijų apskritis** – 1941–1950 m. administracinis vienetas Lietuvos pietuose. Centras – Lazdijai.

## Istorija

Apskritį 1941 m. liepos 17 d. sudarė vokiečių okupacinė valdžia iš 1919–1941 m. buvusios Seinų apskrities. Iki 1944 m. įėjo į Lietuvos generalinės srities Kauno krašto apygardą. 1945 m. balandžio 14 d. buvusi Seinų apskritis oficialiai pervadinta Lazdijų vardu. 1948 m. Sangrūdos valsčius perduotas Kalvarijos apskričiai.  1950 m. birželio 20 d. apskritis pertvarkyta į Lazdijų rajoną (27 apylinkės), dalis teritorijos perduota Veisiejų rajonui (20 apylinkių).

|-
| 1941 m. || || || 7 valsčiai ||
* 1 miestas: Lazdijai
|-
| 1942 m. || || 44.400 || ||
|-
| 1949-01-01  || 1189 || || 6 valsčiai (47 apylinkės)  ||
* 1 miestas
|-
| 1950-01-19 || || || 47 apylinkės  ||
|}

## Valsčiai

Valsčiai apskrities gyvavimo laikotarpiu:

## Literatūra
* 
* 
* 

## Šaltiniai
Kuršo gubernija

**Kuršo gubernija** (arba ***Kurliandijos gubernija***; ) – 1795–1917 m. buvęs Rusijos imperijos administracinis-teritorinis vienetas. Centras – Jelgava (Mintauja). Plotas 27 000 km². Gubernija buvo pramoninė, turėjo svarbius Liepojos ir Ventspilio uostus, žemės ūkis buvo vienas našiausių, o gyventojai vieni raštingiausių imperijoje (71 proc. 1897 m.). Priklausė Pabaltijo generalgubernatorijai.

## Istorija
Kuršo gubernija sudaryta 1795 m. gruodžio 8 d. iš buvusios Kuršo kunigaikštystės.

Kuršo guberniją 1915 m. vasarą okupavo Vokietijos imperijos kariuomenė. De jure nustojo egzistuoti 1918 m. kovo 3 d., kai Brest-Litovsko taikos sutartimi Rusija atsisakė savo teisių į Kuršą. 1918 m. lapkričio 18 d. Kuršas buvo paskelbtas Latvijos Respublikos dalimi.

## Suskirstymas

Iš pradžių buvo 9 apskritys (Aizputės, Bauskės, Jaunjelgavos, Jekabpilio, Jelgavos, Kuldygos, Liepojos, Tukumo, Ventspilio), vėliau sudarytos dar 3 apskritys (Alūkstos, Gruobinios, Talsų) ir panaikintos 2 apskritys (Jekabpilio, Liepojos). 1913 m. buvo 10 apskričių:
* Aizputės apskritis (Hazenpoto)
* Alūkstos apskritis
* Bauskės apskritis
* Duobelės apskritis
* Gruobinios apskritis
* Jaunjelgavos apskritis (Frydrichštato)
* Kuldygos apskritis (Goldingeno)
* Talsų apskritis
* Tukumo apskritis
* Ventspilio apskritis (Vindavos)

1913 m. iš viso buvo 222 valsčiai, 336 seniūnijos, 22 miestai, 24 496 kitos gyvenvietės.

## Lietuva

Į guberniją įėjo Palanga ir Šventoji. Palanga atskirta nuo Telšių apskrities 1819 metais. 1897 m. buvo 674 tūkst. gyventojų, iš jų 17 tūkst. lietuvių.

## Šaltiniai

* Kuršo gubernija
* Žemėlapis
Algirdas Dovydėnas

**Algirdas Dovydėnas** (1944 m. liepos 11 d. Pasvalyje, Biržų apskritis – 2015 m. gegužės 31 d.) – Lietuvos dailininkas vitražistas.

## Biografija
1948 m. su motina buvo ištremtas, 1948–1956 m. augo tremtyje Krasnojarsko krašte. 1956 m. grįžęs į Lietuvą, mokėsi ir 1962 m. baigė vidurinę mokyklą rusų kalba. 1962–1971 m. studijavo LSSR dailės institute vitražo dailę (dėstytojai Algimantas Stoškus ir Kazys Morkūnas). Studijų metais 1964–1967 m. atliko privalomąją karinę tarnybą sovietinėje kariuomenėje.

Po studijų dirbo reklamos dailininku, buvo paminklų restauravimo dirbtuvių vitražų restauratorius, restauravo Vilniaus Šv. Jonų bažnyčios vitražus. Nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademijos dėstytojas, nuo 1994 m. docentas, nuo 2003 m. Monumentaliosios dailės katedros vedėjas, einantis profesoriaus pareigas, nuo 2005 m. Vaizduojamosios ir taikomosios dailės fakulteto dekanas.

Nuo 1973 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje; 1993 m. surengta individuali paroda Pasvalyje. Nuo 1976 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Nuo 1999 m. jo iniciatyva rengiami tarptautiniai vitražo simpoziumai Vilniaus dailės akademijoje.

Jachtininkas, 1988 m. SSRS jūros jachtų lenktynių (II vieta) ir tarptautinės regatos Varnemiundėje (Vokietija, I vieta) dalyvis.

Žmona keramikė Nora Blaževičiūtė.

## Kūryba
Kūrė plonastiklius vitražus interjerams ir vitražines kompozicijas. Vitražai tektoniškos, motyvais ir stilistika su architektūra susietos kompozicijos. Ankstyvieji kūriniai realistiniai, vėlesni – sąlygiškesnio, ornamentinio pobūdžio, sudaryti iš spalvoto stiklo ritmiškų segmentu.

## Svarbiausi kūriniai
* 1975 m. sanatorija „Lietuva“, Druskininkai
* 1979 m. vaistinė „Žalioji“, Klaipėda
* 1984 m. Anykščių koplyčia
* 1989 m. Pedagogų profesinės raidos centras, Vilnius
* 1990 m. Litexpo parodų rūmai Vilniuje (erdvinės kompozicijos)
* 1993 m. Vatikano nunciatūra, Vilnius
* 1994 m. Rainių koplyčia „Lietuvos kankiniams“, Telšiai
* 2000 m. Šv. Pranciškaus vienuolynas prie Kryžių kalno, Šiaulių rajono savivaldybė
* 2005 m. Lietuvos kankinių bažnyčia, Domeikava
* iki 2015 m. Rokiškio Šv. Juozapo koplyčia (vitražų projektas), Rokiškis

## Įvertinimas
* 1994 m. Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija, už vitražus Rainiuose

## Šaltiniai

## Literatūra
* Algirdas Dovydėnas. Vitražas: katalogas. – Vilnius: Vilniaus dailės akademija, 1994. – 32 p.: iliustr. – ISBN 9986-571-01-4
* Vitražai: albumas / Algirdas Dovydėnas; parengė Dalia Ramonienė. – Vilnius: Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2013. – 227 p.: iliustr. – ISBN 978-609-447-069-1
Romintos giria

**Romintos giria** (, , ) – miškas ir tuo pačiu mezoreljefas Lietuvoje (Vilkaviškio rajone), Karaliaučiaus krašte (Nesterovo rajone) ir Lenkijoje (Varmijos Mozūrų vaivadijoje). Giria priklauso Sūduvos aukštumai, kuri yra viena iš Baltijos aukštumų dalių.

Giria Vištyčio aukštuma nuo Vištyčio ežero apie 27 km driekiasi į vakarus iki Geldapės, ir apie 15 km iš šiaurės į pietus. Girios plotas 350 km², iš jų 200 km² Kaliningrado srityje, 150 km² Lenkijoje. Girioje yra apie 20 ežerėlių. Per girią teka Rominta, Blindė, Juodupė, Pisa.

## Istorija

Romintos girią senieji prūsai laikė šventa, joje jau I–II a. buvo atliekamos aukojimo apeigos, vyko kitokios šventės. Kryžiuočiams užvaldžius šį kraštą, Romintos girioje medžiodavo ordino magistrai ir jų svečiai. Vėliau Romintoje ir Juodbūdėje pastatytuose vasarnamiuose vasaras praleisdavo, medžiodavo Prūsijos karaliai. Giria buvo paskelbta karaliaus nuosavybe. 2 500 ha buvo apjuosta lentų tvora su galerijomis. Medžioklės plotas priklausė Nesavo, Barckhauzo, Romintos ir Žydkiemio girininkijoms. Ypač girią mėgo Vokietijos imperatorius Vilhelmas II.

Ilgą laiką iš Romintos girios upėmis į Karaliaučiaus krašto didžiuosius miestus plukdyta mediena. Romintos gyvenvietėje veikė vilnų vėlykla, aliejaus spaudykla. Kiautų kaime buvo geležies liejykla, o XVIII a. – popieriaus ir celiuliozės fabrikas. 1756–1763 m. Septynerių metų karo tarp Prūsijos ir Rusijos metu Romintos girioje slėpėsi kariuomenės žiaurumų įbauginti apylinkių žmonės, tarp jų ir Tolminkiemio klebonas Kristijonas Donelaitis, kuris girioje slėpėsi 1757 m. rugpjūčio 10–27 d. Per Romintos girią 1927 m. nutiestas geležinkelis Geldapė–Gumbinė, veikęs iki 1944 m.

Antrojo pasaulinio karo išvakarėse Romintos giria buvo tapusi aukštų Vokietijos nacių medžioklės vieta. Feldmaršalas Hermanas Gėringas 1936 m. pastatydino medžioklės rezidenciją Jėgerhofą netoli Romintos gyvenvietės. Jis Romintos girioje nušovė patį didžiausią iki to meto Europoje sumedžiotą elnią. 1941 m. čia buvo įkurta Vokietijos oro pajėgų vyriausioji būstinė. Už 15 km, vakarinėje Geldapės ežero pakrantėje, pastatytos štabo vadovybės slėptuvės. Pokario metais Lietuvos partizanai per Romintos girią prasiveržė į Lenkiją ir toliau į Vakarus.

Po Antrojo pasaulinio karo Rytprūsiai buvo padalyti beveik tiesia linija. Pietinis girios ruožas teko Lenkijai, didžioji dalis atsidūrė Kaliningrado srityje. Lietuvai atiteko tik nedidelis ruožas pasienyje. Lenkijos pusėje kaimai priartėja prie pat girios pakraščio, rusiškoje pusėje dauguma jų išnykę.


Vaizdas:Romincka wiadukty.JPG|Buvusio geležinkelio tiltas Romintos girioje
Vaizdas:Romincka szosa.JPG|Kelias Geldapė - Vyžainys
Vaizdas:Romintosgiria2.JPG|Romintos giria nuo Kaliningrado srities
Vaizdas:Romintosgiria.JPG|Romintos giria nuo Makūniškių (Kaliningrado sritis)


## Šaltiniai
Toamasina

**Toamasina** (), dar žinoma kaip ***Tamatavė*** – Madagaskaro miestas.

Toamasina yra Acinananos regiono ir Toamasinos provincijos sostinė. Miestas yra svarbiausias Madagaskaro uostas, įsikūręs salos rytinio kranto centrinėje dalyje. Jame gyvena 179 045 gyventojų (2001 m. duomenys). Uostas svarbus dėl koralinio rifo, kuris suformavo didelį ir erdvų uostą su dviem išėjimais. Miestas įsikūręs smėlėtame pusiasalyje, kuris išsikišęs į jūrą.

Toamasinoje yra palmėmis apsodintos alėjos ir gražūs paplūdimiai, bet dėl ryklių ir užterštumo negalima maudytis. Bazary Be yra vienas iš gatvės turgų. Centrinis turgus yra viena lankomiausių miesto vietų. Mieste yra Toamasinos universitetas.

Valdant prancūzams Toamasinoje buvo keletas užsienio konsulų ir daugybė prancūzų pareigūnų. Per uostą buvo įvežami audiniai, miltų gaminiai, geležies ir plieno dirbiniai, o išvežamos aukso dulkės, guma, gyvūnai. Ryšys su Europa buvo palaikomas „Messageries Maritimes“ ir „Havraise“ kompanijų garlaiviais, o su Mauricijumi ir Šri Lanka – per britų „Union-Castle Line“.

Dėl dirvos ypatybių ir didelio gyventojų tankumo miestą dažnai užpuldavo epidemijos: 1898 ir 1900 m. kilo maras, bet nusausinus aplinkines pelkes padėtis pasitaisė. 1895 m. vietiniai gyventojai buvo perkelti iš miesto į naujai įkurtą kaimą šiaurės vakaruose. Miestą su sostine jungė 180 mylių ilgio telegrafas.

## Nuorodos

* Toamasinos Universitetas  
* Puslapis Acinananos regionui
Ąžuolija (Pajūris)

**Ąžuolija** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, šalia Pakisio kaimo, dešiniajame Kisės upelio krante. Aukščiausia kaimo vieta – 92,6 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Amboštra

**Amboštra** () – miestas centriniame Madagaskare. Tai Amoron’i Mania regiono ir Fianarancoa provincijos sostinė. Mieste yra Fidelio Rakotonarivo vadovaujama vyskupystė. Amboštroje gyvena 33 500 gyventojų.

## Išnašos
Vaikų linija

**Vaikų linija** – psichologinę pagalbą teikianti tarnyba vaikams ir paaugliams, Lietuvos telefoninių psichologinės pagalbos tarnybų asociacijos narė.

Vaikų liniją Vilniuje prižiūri VŠĮ "Vaikų linija", Kaune - Vaikų gerovės centras "Pastogė". Taip pat yra Vaikų linija Klaipėdoje.

## Išnašos

## Nuorodos
* Vaikų linijos svetainė
* „Vaikų linija“ galės efektyviau kovoti su patyčiomis mokykloje  (Sveikatos apsaugos ministerijos svetainė)
Vytautas Dovydaitis (1929)

**Vytautas Dovydaitis** (1929 m. rugsėjo 5 d. Tabariškiuose, Garliavos valsčiuje – 2022 m. gegužės 7 d. Kėdainiuose) – Lietuvos agronomas, žemės ūkio teoretikas.

## Biografija
1953 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1993 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

1953–1956 m. dirbo Dotnuvos bandymų stotyje, 1956–1999 m. Žemdirbystės instituto mokslinis bendradarbis.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo kryptis – ankštinių javų ir vienamečių žolių agrotechnika.

## Bibliografija
* Vienametės pašarinės žolės (1960 m.)
* Ankštinių-varpinių kult. ūnį mišiniai (1966 m.)
* Ankštinių javų sėklininkystė (su kt., 1981 m.)
* Žirnių auginimas (1984 m.)
* Javai (su kt., 1985 m.)
* Baltymingi pašarai (1988 m.)
* Baltymingi pašariniai augalai (monografija, 1992 m.)
* Vytautas Dovydaitis: bibliografija. Akademija (Kėdainių raj.): Lietuvos žemdirbystės institutas, 2005 m. ISBN 9955-650-03-6

## Šaltiniai
Bačiškė

**Bačiškė** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, kairiajame Jūros upės krante, 2 km į pietryčius nuo Pajūrio, į šiaurės vakarus nuo Didkiemio miško. Pro kaimą teka ir į Jūrą įteka Trumpės upelis. Ties kaimu, Jūros upės pakrantėje stūkso išskirtinis konglomerato luitas. Saugomos Bačiškės liepos.

## Gyventojai

## Galerija

Bačiškė, ūkis.JPG|Žvyrkelis. Priekyje nauja ferma
BačiškėsKonglomeratas.JPG|Konglomerato luitas Bačiškėje prie Jūros
KonglomeratBačiškė.JPG


## Šaltiniai
Barboravas

**Barboravas** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Pajūrio prie kelio . Pietiniu kaimo pakraščiu prateka Nemylas. Barboravo apylinkėse paviršius iškilęs iki 95,3 m aukščio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dapkiškė

**Dapkiškė** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1–3 km į pietus nuo Pajūrio. Tai aštuoneto sodybų kaimas. Ties Dapkiške per Jūrą yra lieptas, kuriuo galima pasiekti Gulbiškius. Taip pat prie kaimo ant Jūros upės kranto yra Dapkiškės piliakalnis, vadinamas Pile. 400 m į šiaurę nuo piliakalnio stūkso Dapkiškės mitologinis akmuo, o dar už 50 metrų yra senosios kaimo kapinės, jose stovi įmantrus akmeninis kryžius.

## Etimologija

Vietovardžio kilmė asmenvardinė – nuo pavardės Dapkus.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dapkiškės piliakalnis

**Dapkiškės piliakalnis** – piliakalnis dešiniajame Jūros upės krante, Dapkiškės kaimo teritorijoje, Pajūrio seniūnijoje, Šilalės rajone.Piliakalnis (*Pilė*) įrengtas aukštumos kyšulyje. Aikštelė 54 m skersmens, apvali, 3 m žemesne rytine puse. Jos vakarinėje pusėje supiltas 40 m ilgio, 3 m aukščio ir 19 m pločio pylimas, kurio išorinis 5,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 35 m ilgio, 10 m pločio ir 2 m gylio griovį. Šiauriniame šlaite šis griovys susiaurėja iki 3 m pločio, 0,5 m gylio, o už jo supiltas 50 m ilgio, 1 m aukščio ir 5 m pločio pylimas. Rytiniame šlaite, 3 m žemiau aikštelės krašto yra 9 su 15 m dydžio terasa, per 1 m žemėjanti į rytus. Pietinis aikštelės kraštas nugriuvęs į Jūrą. 
Piliakalnis niekada nebuvo tirtas.

## Nuorodos
* Dapkiškės piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Džiaugėnai

**Džiaugėnai** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Šilalės ir 5 km nuo Pajūrio, šalia kelio . Kaimo pietiniu pakraščiu prateka Nerema. Yra kapinės. Augo saugoma Džiaugėnų liepa.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Gulbiškiai

**Gulbiškiai** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, kairiajame Jūros upės krante, 0,5 km į šiaurę nuo Žvingių. Kaimo aukščiausias taškas – kelyje į Bačiškę – 71,9 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Jonaičiai (Šilalė)

**Jonaičiai** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurę nuo Pajūrio, dešiniajame Jūros upės krante. Kaimo pietuose prateka Šlaunis – dešinysis Jūros intakas. Kaimo apylinkės labai kalvotos, paviršius smarkiai kyla: į pietryčius nuo Jonaičių paviršius pasiekia 93 m virš jūros lygio, o į šiaurės vakarus už 2 km jau 110,5 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Liverpool LFC

**Liverpulio moterų futbolo klubas** () – Anglijos futbolo komanda iš Liverpulio, rungtyniaujanti moterų futbolo varžybose. 

## Istorija
Liverpulio FC filialas, įkurtas 1989 m. kaip *Newton L.F.C.* 

Vėliau komandos pavadinimą pakeitė į *Knowsley L.F.C.* ir pradėjo žaisti Moterų Premier lygoje. 

1994 m. pakeitė pavadinimą į *Liverpool L.F.C.*

2000 m. buvo perkeltas į Šiaurės čempionatą, kurį 2004 m. laimėjo.

2004 m. m. buvo perkeltas į moterų Premier lygą, kurioje žaidė neilgai, laimėjo tik dvejas varžybas. 

2007–2008 metų sezone iškovojo teisę žaisti aukščiausioje lygoje.

## Sezonai

## Žaidėjos
Atnaujinta; 2021 m. rugpjūčio 25 d.

## Personalas
* Vyr. treneris: David Bradley (buvęs)
* Vartininkių treneris: Chris Parry
* Fizioterapeutas: Peter Lyons
* Klubo sekretorius: Suey George
* Atstovas spaudai: Jared Robinson
* Klubo iždininkas: Paul Gamez-Calderon

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
Algis Viktoras Mekas

**Algis Viktoras Mekas** (g. 1928 m. liepos 6 d. Biržuose) – Lietuvos inžinierius energetikas, Garbės energetikas, ilgiausiai vienoje įmonėje dirbęs vyriausiuoju inžinieriumi.

## Biografija
1936–1940 m. lankė Biržų pradžios mokyklą. 1938 m. su tėvais persikėlė į Šlepščių kaimą. 1946 m. aukso medaliu baigė Biržų gimnaziją. 1946 m. įstojo ir 1951 m. gruodžio 13 d. su pagyrimu baigė Kauno politechnikos institutą, suteikta inžinieriaus elektriko kvalifikacija.

Studijų metais dirbo. Nuo 1947 m. gruodžio 10 d. Kauno politechnikos instituto Technologijos fakulteto Fizikos katedros vyr. preparatorius, nuo 1949 m. lapkričio 16 d. katedros vyr. laborantas, nuo 1951 m. sausio 1 d. iki lapkričio 1 d. Kauno medicinos instituto Fizikos katedros vyr. laborantas. 1949 m. įstojo į komjaunimą, bet tėvai buvo ištremti į Irkutsko sritį. Ir nors šis faktas nuolat buvo primenamas gamybinėse charakteristikose, gabus inžinierius neliko nepastebėtas.

1951 m. gruodžio 20 d. Lietuvos energijos rajoninės valdybos „Lietuvos energija“ vyriausiasis inžinierius Antanas Gruodis pasirašė nukreipimą jį paskirti į Rėkyvos-Bačiūnų valstybinę rajoninę elektros stotį Šiauliuose. Nuo 1952 m. vasario 15 d. Rėkyvos-Bačiūnų VRES Kapitalinės statybos skyriaus inžinierius, nuo 1952 m. liepos mėn. laikinai skyriaus viršininkas. Rugsėjo 1 d. įmonės direktorius Andrejus Nesterenko jį paskyrė inžinieriumi konstruktoriumi, nuo 1953 m. balandžio 27 d. – Eksploatavimo – derinimo skyriaus viršininku.

1956 m. Maskvoje su pagyrimu baigė šiluminių elektrinių vyriausiųjų inžinierių pasitobulinimo kursus. 1957 m. įkūrus Liaudies ūkio tarybos Energetikos ūkio tarybą ir centralizavus Lietuvos energetikos valdymą, 1957 m. rugpjūčio 5 d. paskirtas naujai formuojamo Elektros tinklų ir elektros stočių Šiaulių rajono, būsimųjų Šiaulių elektros tinklų, vyriausiuoju inžinieriumi.

Nuo 1962 m. balandžio 4 d. Lietuvos valstybinės rajoninės elektrinės Elektrėnuose vyriausiasis inžinierius, nuo 1991 m. technikos direktorius, nuo 1996 m. direktoriaus pirmasis pavaduotojas, nuo 2002 m. generalinio direktoriaus pirmasis pavaduotojas.

Yra paskelbęs straipsnių respublikinėje ir rajoninėje spaudoje.

2023 m. vasario 22 d. Elektrėnų savivaldybės tarybos posėdžio metu suteiktas Elektrėnų savivaldybės garbės piliečio vardas.

## Įvertinimas
* Keturi Vyriausybės Garbės raštai
* Garbės ženklo ordinas
* Lietuvos nusipelnęs energetikas
* Lietuvos Garbės energetikas
* Elektrėnų savivaldybės garbės pilietis

## Šaltiniai
Miežiškių herbas

**Miežiškių herbas** – pagrindinis Miežiškių miestelio ir Miežiškių seniūnijos (Panevėžio rajono savivaldybė) heraldinis simbolis.

## Aprašas

Sidabriniame skydo lauke žalias arka išsilenkęs tiltas su trimis atramomis ir turėklais, virš jo – raudonas vertikaliai kylantis mažas paukštis, demonstruojantis pakeltus sparnus.

## Simbolika

Istorinio herbo Miežiškiai neturėjo, nors tai sena gyvenvietė, Upytės pavieto teismų knygose minima nuo 1586 m. Ten buvo dvarininkų Rajeckų, žiauriai išnaudojusių savo valstiečius, dvaras. Svarstant herbo idėjas, buvo atsižvelgta į vietos bendruomenės siūlymą pavaizduoti senąjį Miežiškių tiltą, kuris nuo seno jungia abu Nevėžio krantus ir visus miežiškiečius.

Heraldinės reikšmės:
* Tiltas – tai jungtis per vandenis, skirianti šį ir pomirtinį gyvenimą;
* Paukštis – tarpininkas tarp žemės ir dangaus;
* Sidabrinė skydo spalva – turtas, dora ir skaistumas.

## Istorija

Miežiškių herbas patvirtintas 2008 m. gegužės 19 d. Lietuvos prezidento Valdo Adamkaus dekretu Nr. 1K-1346. Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.

## Šaltiniai
Brangioji Hani (filmas)

**Brangioji Hani** () – 2003 m. romantinė drama su Džesika Alba. Peržiūros amžiaus riba: N-7.

Filmo premjera įvyko 2003 m. lapkričio 24 d. JAV.

## Aktoriai
* Džesika Alba – Hani
* Mekchis Faiferis – kirpėjas Čazas
* Lilis Romeo – paauglys Benas
* Devidas Moskov – režisierius Maiklas Elis
* Zekeris Viljemsas – paauglys Raimondas
* Džoi Braijant – Hani draugė Džina
ir kt.

## Siužetas

Talentinga 22–jų metų hip-hipo šokėja Hani Danels visą savo gyvenimą laukė to momento, kada savo talentą galės parodyti pasauliui. Ji moko šokti jaunimą hip-hopą viename iš jaunimo centrų Niujorko Rytų Harleme ir stengiasi atitraukti juos nuo gatvės gyvenimo. Hani svajoja tapti muzikinių video klipų choreografe, nors tėvai ir draugai abejoja jos sugebėjimais užkariauti šią šou biznio sferą. Dieną ji moko šokio vaikus, vakarais dirba barmene naktiniame klube. Belaukdama pamainos pabaigos, kartą Hani išbėgo į sceną pašokti. Šokio energija ir meistriškumas atkreipė lankytojų dėmesį. Jos šokį pastebi įžymus režisierius Maiklas Elis ir pakviečia Hani nusifilmuoti video klipe. Studijoje atsiskleidė jos visas potencialas ir dabar jos išsvajota svajonė gali būti įgyvendinta…

## Nuorodos
* Oficiali filmo svetainė  (anglų kalba)
* Apdovanojimai ir nominacijos (anglų kalba)
Redingas

**Redingas** – miestas pietinėje Anglijoje, prie Temzės ir Keneto upių santakos; Berkšyro grafystės centras. Redingas yra didžiausia miestelio (*town*) statusą turinti Jungtinės Karalystės gyvenvietė.

## Istorija

Miestas įkurtas VIII a. ir lotyniškai buvo žinomas kaip *Readingum*. 1086 m. jame gyveno apie 600 žmonių. 1121 m. įkurta abatija. XVIII a. klestėjo geležies pramonė.

## Ekonomika

Svarbus technologinis ir prekybinis centras. Yra Temzės verslo parkas (Symantec, ING Direct, Microsoft, Oracle, Sage ir kt.). Yra Redingo universitetas (įkurtas 1892 m.).

## Sportas
* Reading FC (futbolo klubas)
Upninkų herbas

**Upninkų herbas** – pagrindinis Upninkų kaimo ir Upninkų seniūnijos (Jonavos rajono savivaldybė) heraldinis simbolis.

## Aprašas

Žaliame herbinio skydo lauke trys kairieji sidabriniai banguoti kaspinai.

## Simbolika
* upė – laikas, praeitis ir nuolatinis atsinaujinimas.
* Žalia spalva – laisvė, grožis, džiaugsmas, sveikata ir viltis.

Upninkai garsėja trimis upėmis – Nerimi, Šventąja ir Širvinta, kurios atspindėtos Upninkų herbe. Upninkai istorinio herbo neturėjo, nors rašytiniuose šaltiniuose minimi nuo XV a., kai dvaras priklausė didikams Astikams.

## Istorija

Upninkų herbas patvirtintas Lietuvos prezidento Valdo Adamkaus dekretu Nr. 1K-1347 2008 m. gegužės 19 d. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai
Lietuvos departamentas

**Lietuvos departamentas** () – 1736–1818 m. Prūsijos karalystės administracinis-teritorinis vienetas. Sudarytas baigiantis Mažosios Lietuvos didžiajai vokiečių kolonizacijai. Centras – Gumbinė. Pagrindinė administracinė įstaiga – Gumbinės karo ir domenų rūmai, kurie pakeitė Lietuvos deputacijos kolegiją. 1818 m. Lietuvos departamentas pertvarkytas į Gumbinės apygardą, gyvavusią iki 1945 metų.

## Geografija
Departamentas apėmė didžiąją Mažosios Lietuvos dalį – Lietuvos provinciją ir Mozūriją. Į departamentą įėjo Lietuvos dabartiniai Klaipėdos rajonas ir didesnioji Šilutės rajono dalis. Labguvos, Šakių, Tepliavos lietuviškos apskritys priklausė Rytų Prūsijos departamentui, kurį sudarė daugiausia jau suvokietėjusios apskritys ir valsčiai.

1800 m. departamento plotas buvo apie 17 000 km², gyveno apie 340 tūkst. žmonių (dauguma lietuviai ir lenkai; vokiečių valstiečių atkelta tik per XVIII a. pirmosios pusės kolonizaciją.

## Administracinis padalijimas
Lietuvos departamentui priklausė apskritys (centrai):
* Alėckos apskritis (Alėcka)
* Įsruties apskritis (Įsrutis)
* Johanisburgo apskritis (*Jansborko apskritis*; Pišas)
* Klaipėdos apskritis (Klaipėda)
* Lėciaus apskritis (Lėcius)
* Luko apskritis (Lukas)
* Ragainės apskritis (Ragainė)
* Reino apskritis (Rynas)
* Tilžės apskritis (Tilžė)
* Unguros apskritis (Ungura)
* Zėhesteno apskritis (Ščestnas)

Departamente buvo 20 miestų, 64 valstybiniai valsčiai su 164 palivarkais, 3256 kaimai, apie 41 500 sodybų. Lietuviškose apskrityse veikė 116 evangelikų liuteronų, 9 evangelikų reformatų ir 1 katalikų parapija.

## Kultūra
Valdžios reikmėms 1805 m. įsteigtas Hartungų spaustuvės Karaliaučiuje filialas; joje 1807 m. išspausdintas Prūsijos karaliaus Frydricho Vilhelmo III įsakas lietuvių kalba apie baudžiavos panaikinimą. Nuo 1811 m. leistas departamento oficiozas *Amts–Blatt der Koniglichen Litthauischen Regierung*, kuriame dalis medžiagos skelbta lietuvių kalba.

## Literatūra
* Klaus von der Groeben: Das Land Ostpreußen. Selbsterhaltung, Selbstgestaltung, Selbstverwaltung 1750 bis 1945. Quellen zur Verwaltungsgeschichte Nr. 7, Lorenz-von-Stein-Institut für Verwaltungswissenschaften an der Christian-Albrechts-Universität zu Kiel 1993.
* 

## Šaltiniai