open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Krikštonių Kristaus Karaliaus bažnyčia

**Krikštonių Kristaus Karaliaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Krikštonių kaime, 9 km į pietryčius nuo Seirijų. Kultūros paveldo objektas Nr. 1000. Bažnyčia pavaizduota Krikštonių herbe.

## Istorija

Krikštonių parapija įsteigta 1925 m. Seirijų klebono Juozo Grajausko rūpesčiu iš parceliuojamo Zaleskovčiznos dvaro parapija gavo 8 ha žemės bažnyčiai ir klebonijos pastatams statyti ir 2 ha kapinėms. Kunigas Jonas Reitelaitis (1884–1966; istorikas, kraštotyrininkas) 1926 m. Krikštonyse pastatė laikiną medinę bažnyčią, 1927 m. – prieglaudą. Pats suprojektavo ir su parapijiečiais pradėjo statyti mūrinę bažnyčią. 1932 m. uždengtas stogas, 1934 m. rugsėjo 30 d. bažnyčia konsekruota. 1935 m. iš lauko nutinkuota.

Sovietiniais metais valdžia klebonijos pastatus atidavė kolūkiui „Paryžiaus komuna“. J. Reitelaičiui ir kitiems bažnyčios tarnams teko glaustis svetimuose namuose. Sovietmečio išbandymus atlaikė tik mūrinė bažnyčia ir keletas gyvenamųjų ir ūkinių pastatų. Klebonija buvo nugriauta. 1994 m. ant jos pamatų pastatyta dabartinė Krikštonių pagrindinė mokykla. Pastato fasaduose esančios iškyšos mena J. Reitelaičio statytos klebonijos stilistiką. Name, kuriame gyveno J. Reitelaitis, įkurtas memorialinis muziejus.

## Architektūra

Bažnyčia istoristinė, stačiakampio plano, dvibokštė, su šoninėmis zakristijomis. Vidus 3 navų. Į šventorių veda aukšti, platūs laiptai.

Pagrindiniu architektūriniu akcentu gyvenvietėje tapo mūrinė bažnyčia, o šalia jos glaudėsi klebonijos pastatai. Krikštonių klebonijai priklausė įprasti statiniai: klebonija, ūkiniai trobesiai (tvartas, kluonas, svirnas, ledainė), špitolė, parapijos salė, gyvenamieji namai bažnyčių tarnams. 

Mūrinė Kristaus Karaliaus bažnyčia – reikšmingiausias J. Reitelaičio kūrinys. Tai vienintelis žinomas kunigas, kuris Lietuvos tarpukariu pats suprojektavo ir pastatė bažnyčią. Unikali statinio plastika sukurta siejant liaudies ir profesionalios architektūros tendencijas. Autorius originaliai interpretavo neogotikos formas, taip pat panaudojo tuo laikotarpiu populiarius tautinio stiliaus elementus. Tradicinės medžiagas derintos su naujomis. Naudotas medis, akmuo, molis, plytos, skarda, betonas; plytų ir akmens rišimui – cemento, žvyro ir kalkių skiedinys; pastatų laikančiosioms konstrukcijoms ne tik medis, bet ir gelžbetonis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Krikštonių sakralinis kompleksas 
* Krikštonių bažnyčia Kultūros vertybių registre
Krinčino šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia

**Krinčino šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Krinčino miestelyje, 8 km į šiaurės rytus nuo Pasvalio, kairiajame Jiešmens (dešinysis Mūšos intakas) krante. Kultūros paveldo objektas Nr. 1526. Vėlyvojo baroko stiliaus.

Parapijoje yra Kraštų ir Raubonių koplyčios.

## Istorija

Pirmoji bažnyčia minima 1585 m. Antrąją bažnyčią 1611 m. pastatė Dimitrijus Kurbskis. Jai skyrė 7 valakus žemės su baudžiauninkais. 1611 m. įsteigta parapinė mokykla. 1643 m. pastatyta klebonija, mokykla.

1736 m. inventoriuje minima nauja bažnyčia. Per 1794 m. sukilimą pagrobta daug bažnyčios brangenybių. 1796 m. klebonijai priklausė 3 valakai žemės prie Krinčino ir Šniukštų kaimas (12 valakų).

Klebono kanauninko Jono Jeronimo Šarkevičiaus rūpesčiu 1777–1782 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Krinčine 6 metus vikaravo poetas Antanas Vienažindys (1841–1892). Klebonas M. Požėla 1908 m. pastatė plytų mūro varpinę. Meistras Antanas Krivickas bažnyčią 1939 m. naujai išdažė.

## Architektūra

Bažnyčia vėlyvojo baroko stiliaus, stačiakampio plano, bazilikinė, dvibokštė. Vidus 3 navų (šoninės siauros ir žemos). Vidurinę navą dengia cilindriniai skliautai. Yra 5 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų ir skaldos mūro. Prie tvoros priglaustos Kryžiaus kelio stočių koplytėlės. Šventoriuje stovi istoristinių formų 3 tarpsnių plytinė varpinė. Jame palaidotas kunigas Zenonas Karečka (1890–1952), 1946 m. buvo suimtas.

## Galerija

Krinčinas, bažnyčia su varpine.JPG|Bažnyčia su varpine
Krinčinas, bažnyčia.JPG|Galinis fasadas
Krinčino varpinė.JPG|Varpinė


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Parapijos puslapis
Krokialaukio Kristaus Atsimainymo bažnyčia

**Krokialaukio Kristaus Atsimainymo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Krokialaukio miestelyje, 10 km į šiaurės rytus nuo Simno.

## Istorija

Krokialaukyje bažnyčia pastatyta iki 1755 m. Po 1759 m. įkurta parapija. 1819 m. veikė parapinė mokykla. Inžinierius Rudzinskis 1857 m. suprojektavo naują mūrinę bažnyčią. 1858 m. pastatyta laikina, kadangi senoji buvo begriūvanti. 1860 m. pastatyta mūrinė klebonija.

1869–1872 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia, ją 1899 m. konsekravo vyskupas Antanas Baranauskas. 1906 m. įsteigtas „Žiburio“ draugijos skyrius. Jis Krokialaukyje surengė pirmą viešą lietuvišką vaidinimą. 1911 m. įkurta biblioteka-skaitykla. Vargonininkas Leonas Bujanauskas XX a. pradžioje subūrė bažnytinį chorą.

## Architektūra

Bažnyčia istoristinė, stačiakampio plano, dvibokštė, su žemesne stačiakampe apside ir zakristijomis prie jos. Įrengti 3 altoriai. Šventoriaus tvora medinių statinių, su mūriniais stulpais. Šventoriuje palaidotas Krokialaukio klebonas Antanas Liubšys (1941–1992).

## Galerija

Krokialaukis church5.jpg|Bažnyčia nuo kelio
Krokialaukis church3.jpg|Bažnyčia iš šono
Krokialaukis church4.jpg|Bažnyčia iš vidaus
Krokialaukis, bažnyčia.JPG|2014 m.


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
Krosnos šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia

**Krosnos šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Krosnos miestelyje, 8 km į vakarus nuo Simno, prie kelio . Pavadinta šv. Apaštalo Mato garbei.

## Istorija

Apie 1655 m. pastatyta ąžuolinė koplyčia, ją aptarnavo Simno kunigas. Metrikų knygos rašytos nuo 1759 m. 1760 m. įkurta parapija.

1840–1842 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia, ją 1843 m. konsekravo vyskupas Povilas Strašinskis. Bažnyčioje buvo įsikūręs „Žiburio“ draugijos skyrius, 1911 m. įsteigta biblioteka-skaitykla. 1913 m. bažnyčia padidinta. 1915 m. Rusijos kariai pasiėmė varpus (seniausias lietas 1655 m.). 1938 m. įsigytas naujas varpas. 1959 m. parengta bažnyčios restauravimo ir remonto sąmata.

## Architektūra

Bažnyčia klasicistinio stiliaus, turinti ir renesanso stiliaus bruožų. Pagrindinį fasado portiką imituoja keturi piliastrai (kolonos pavidalo sienos kyšuliai) ir žemas trikampis frontonas. Virš jo abiejose pusėse kyšo bokštai (aliuzija į romantizmo stilių). Jie pristatyti 1913 m. Šventoriaus tvora tinkuoto mūro. Į šventorių veda laiptai.

## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Bažnytiniai dokumentai
Kučiūnų šv. Kazimiero bažnyčia

**Kučiūnų šv. Kazimiero bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kučiūnų kaime, 12 km į pietus nuo Lazdijų, netoli Lietuvos–Lenkijos sienos.

## Istorija

Kučiūnų kaimas priklausė Berznyko (Beržininkų) parapijai. Kadangi lenkų tikintieji neleisdavo Berznyko bažnyčioje lietuviškai giedoti ir kėlė riaušes, tai 1907 m. lietuviams įsteigta Kučiūnų parapija. Gauti oficialų valdžios leidimą naujai parapijai įkurti būtų prireikę daug laiko, todėl 1907 m. per du mėnesius pastatyta laikina maldykla-daržinė. Kadangi vyskupijos valdytojas leido „daržinėje“ laikyti pamaldas, tai ir civilinė valdžia tam neprieštaravo. Parapiją steigė ir bažnyčios statybai vadovavo kunigas Juozapas Galeckas. Jis buvo ir 1909 m. įkurtos „Žiburio“ draugijos skyriaus pirmininkas, 1910 m. įsteigęs biblioteką-skaityklą. Nuo 1910 m. gegužės 5 d. „Žiburio“ draugijos skyrius rengdavo Kučiūnuose viešus lietuviškus vakarus su vaidinimais. 1918 m. kunigas J. Galeckas aplinkiniuose kaimuose įsteigė šešias pradines mokyklas. 1919 m. lenkų kariškiai užpuolė Kučiūnus, suėmė ir išvežė Juozą Galecką. Paleistas kunigas buvo perkeltas į Šlavantus, kur 1922 m. mirė.

1939 m. birželio 24 d. pašventinti būsimos mūrinės bažnyčios pamatai, statyba rūpinosi kun. Vincas Jonikaitis. Išmūrijus iki langų prasidėjo Antrasis pasaulinis karas, o vėliau tęsti statybas nebeleista. 1961–1982 m. kunigavo Juozas Kriščiūnas, vėliau – kun. Raimondas Žukauskas. 1991 m. statyba atnaujinta ir 1996 m. rugsėjo 22 d. nauja bažnyčia buvo pašventinta, o jos statytojui R. Žukauskui suteiktas Vilkaviškio vyskupijos garbės kanauninko vardas. Senoji laikina medinė bažnyčia nugriauta, jos vieta pažymėta paminkliniu akmeniu. Nuo 1999 m. Šv. Kazimiero bažnyčioje klebonavo kun. R. Venslova.

1907–2007 m. Kučiūnų parapijoje tarnavo 14 klebonų ir 3 atvažiuojantys kunigai.

## Architektūra

Šiuolaikinių formų (architektas Algimantas Mikėnas, konstruktorius J. Jasiūnas). Altoriaus autorius arch. V. Medelis, modernų šviestuvą suprojektavo skulptorius K. Želvys. Vitražus sukūrė J. Lazdanienė, o šv. Kazimiero skulptūrą virš pagrindinių bažnyčios įėjimo durų – Juozas Šlivinskas.

## Galerija

Kučiūnų bažnyčia 3.JPG|thumb|Kučiūnų bažnyčia 2023 m.
Kučiūnų bažnyčios šventorius.JPG|thumb|Kryžius šventoriuje
Kučiūnų bažnyčia 2.JPG|miniatiūra|Galinė dalis
Kučiūnai, bažnyčios akmuo.JPG|Buvusios bažnyčios altoriaus vietą žymintis akmuo


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Kučiūnų parapijai 100 metų (tęsinys) 
* Benjaminas Žilys. Dzūkijos ašara skaidri 
* Vyskupas Juozas Žemaitis MIC: Dievo namai statomi ne tam, kad papuoštų kraštovaizdį
Kudirkos Naumiesčio Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia

**Kudirkos Naumiesčio Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kudirkos Naumiestyje, miesto centre. Kultūros paveldo objektas Nr. 1615. Vėlyvojo baroko stiliaus, turi klasicizmo elementų.

## Istorija

1642 m. pastatyta koplyčia, ji 1644 m. paskirta karmelitams. Vienuoliai 1680 m. pastatė medinę bažnyčią; pradėtos rašyti metrikų knygos. Karmelitai 1781–1783 m. pastatė mūrinę bebokštę bažnyčią. Nuo 1802 m. veikė parapinė mokykla. Per 1803 m. miesto gaisrą apdegė bažnyčia, sudegė vienuolynas. Prūsijos valdžia 1805 m. uždarė vienuolyną. Kunigo Juozapo Marmos rūpesčiu 1870 m. pristatyti bažnyčios bokštai.

1906 m. jsteigtas „Žiburio“ draugijos skyrius, 1907 m. įkūręs biblioteką-skaityklą ir pradžios mokyklą. 1914 m. patrankų sviediniai apgadino bažnyčios bokštus, pramušė lubas.

1944 m. sudegė stogas, nugriuvo bokštai. Po karo kunigo Garmaus rūpesčiu uždengtas stogas, restauruotas vidus, 1950 m. atstatyti žemesni bokštai. Pokaryje, kol vyko bažnyčios atstatymo darbai, bažnytinės apeigos buvo vykdomos parapijos kapinių koplyčioje.

## Architektūra

Bažnyčia vėlyvojo baroko stiliaus, turi klasicizmo elementų, stačiakampio plano, bazilikinė, su pusapskrite apside ir bokšteliu. Vidus 3 navų, dengtų skliautais. Šventoriaus tvora mūrinė ir metalinė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Kudirkos Naumiesčio Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia
Kulvos Švč. Mergelės Marijos bažnyčia

**Kulvos Švč. Mergelės Marijos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kulvos kaime, prie kelio .

## Istorija

Manoma, kad pirmoji medinė koplyčia buvo pastatyta XVI a. pradžioje. Kulvoje nuolat gyveno kunigas. Jį išlaikė Kulvos (Žemutinės Kulvos) dvaras (dvarininkai Kulviečiai, perėję į reformaciją, koplyčią atidavė evangelikams reformatams). Skarulių klebonas Klimkevičius 1645 m. pradėjo bylinėtis dėl Kulvos koplyčios. Jono Parčevskio rūpesčiu išmūryta koplyčia su 3 valakais žemės ir 3 valstiečių šeimomis 1647 m. perduota katalikams. Koplyčia 1710 m. gerokai remontuota. Iki 1782 m. primūrytas priebažnytis.

1782 m. bažnyčia buvo Skarulių filija. 2 km į pietvakarius nuo Kulvos, Sangailiškiuose, buvo koplyčia. Joje taip pat laikytos pamaldos. Kauno maršalas J. Stanevičius ir kunigas Saulyta gavo iš vyresnybės pinigų ir bažnyčią 1847 m. atnaujino. Kunigo Julijono Norkevičiaus iniciatyva įsteigta parapijos bibliotekėlė. 1909 m. įsteigta parapija.

1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Vargonininkas Jonas Jakaitis XX a. pradžioje suorganizavo bažnytinį chorą. Nuo 1909 m. kas antrą sekmadienį pradėta giedoti lietuviškai. Bažnyčia 1911 m. perstatyta, paaukštintas bokštas. 

Per Antrąjį pasaulinį karą mūrinė bažnyčia sudegė. Išliko varpinė ir presbiterija, šventoriaus kampe – Daunoravičių koplyčia. Šiuo metu pagrindinio pastato pamatai užkonservuoti po stogeliu, varpinė tebenaudojama.

## Architektūra

Bažnyčia įrengta mūriniame gyvenamajame name su mansarda. Kulvoje ilgai klebonavo (nuo 1928 m. ir po karo) Antanas Sieklickas (1891–1980).

## Galerija

The church of Kulva002.jpg|Senosios bažnyčios liekanos ir varpinė, 2007 m.
Kulva, senoji bažnyčia.JPG|Atnaujinta senoji varpinė, 2015 m.
Kulva, sutvarkyta senoji bažnyčia.JPG|Senosios bažnyčios galinė dalis
Kulva. Bažnyčia ir koplyčia.JPG|Dabartinė bažnyčia ir koplyčia nuo senosios varpinės pusės
Kulva. Bažnyčia, šoninė nava.JPG|Šoninė nava su altoriumi
Kulva. Bažnyčia iš balkono.JPG|Vaizdas į centrinį altorių iš balkono


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
Kruonio Švč. Mergelės Marijos Angelų Karalienės bažnyčia

**Kruonio Švč. Mergelės Marijos Angelų Karalienės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kruonio miestelyje. Kultūros paveldo objektas Nr. 1362. Turi renesanso bruožų, būdingas stačiatikių kupolas. Yra renesansinių antkapinių paminklų.

## Istorija

Pirmąją bažnyčią Kruonyje įkūrė Ldk Kazimieras Jogailaitis 1472 m. Medinė bažnyčia buvo pastatyta katalikų kapinėse. 1866 m. ši bažnyčia uždaryta ir nugriauta.

Iki 1588 m. Kruonyje pastatyta stačiatikių cerkvė. Dvarininkas, LDK pulkininkas, Trakų pakamaris Bohdanas Oginskis 1610–1626 m. pastatydino pirmąją Lietuvoje unitų bažnyčią. 1628–1629 m. prie jos įsteigtas unitų vienuolynas. 1764 m. pastatyta katalikų bažnyčia. Iki 1775 m. unitų bažnyčia atiteko stačiatikiams, čia XVIII a. 2-ojoje pusėje – 1810 m. veikė stačiatikių vienuolynas.

1906 m. patvirtintas mūrinės bažnyčios projektas, bet jo atsisakyta ir 1907 m. pastatyta medinė bažnyčia (tada ir atkurta katalikų parapija). 1910–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius, kuris rengdavo viešus vaidinimus. 1910 m. vargonininkas P. Mažylis subūrė bažnytinį chorą, rinko liaudies dainas, užrašinėjo melodijas. 1913 m. įsteigtas Lietuvių katalikių moterų draugijos skyrius.

1919 m. pavasarį Kruonio cerkvę perėmė vietos katalikai. Medinės bažnyčios medžiaga 1925 m. panaudota parapijos salės ir prieglaudos statybai. Klebonas Petras Leskauskas (1903–1988) su parapijiečiais bažnyčią 1953–1956 m. suremontavo.

## Architektūra

Bažnyčia (buvusi stačiatikių cerkvė) turi renesanso bruožų, stačiakampio plano, su penkiasiene apside, 2 bokštais. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Yra Bohdano Oginskio ir jo sūnaus Samuelio Levo Oginskio antkapiniai paminklai, iškalti XVII a. iš violetinio atspalvio marmuro. Pirmasis yra renesansinio, antrasis – pereinamojo baroko stiliaus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
Kruopių šv. Onos bažnyčia

**Kruopių šv. Onos bažnyčia** – bažnyčia, tituluojama šv. Onos vardu, stovinti Kruopių miestelyje, prie kelio .

## Istorija

Pirmoji koplyčia Kruopiuose pastatyta apie 1780 m. 1784 m. įsikūrė Dievo apvaizdos brolija. 1785 m. pradėtos rašyti metrikų knygos. Šalia koplyčios 1786 m. pastatyta medinė bažnyčia. Iki 1800 m. kunigą išlaikė Kruopių dvaras.

1803 m. bažnyčiai dovanotas 1 valakas žemės, įkurta parapija. Nuo 1804 m. veikė parapinė mokykla. Kruopių klebonas Jonas Levanavičius po 1863 m. sukilimo ištremtas į Tobolską (Tobolsko gubernija). 1879 m. prašyta valdžios leidimo statyti naują mūrinę bažnyčią, kurios sąmatinė vertė 17 829 rublių. Valdžia leido pamatus padėti po 2 metų, o statyti tik surinkus 9000 rublių (pastatyta 1889 m.).

1944 m. bažnyčia (ir daug miestelio namų) sudegė. 1957 m. kovo 30 d. LTSR Ministrų Taryba leido atstatyti bažnyčią ir ji 1965 m. atstatyta.

## Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, dvibokštė. Šventoriuje stovi triaukštis mūrinis koplytstulpis su šventųjų figūromis. Už bažnyčios šventoriaus stovi mūrinė Kruopių kapinių koplyčia.

## Galerija

Kruopiai, bažnyčia 1.JPG|Bažnyčios profilis
Kruopiai, bažnyčia 2.JPG|Galinis fasadas
Kruopiai, koplytėlė.JPG|Koplytėlė prie šventoriaus vartų
Kruopiai church - panoramio.jpg|Vaizdas pro vartų arką


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Bažnytiniai dokumentai
* Kruopių šv. Onos bažnyčia *panoramas.lt*
Kupreliškio šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

**Kupreliškio šv. arkangelo Mykolo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kupreliškio miestelyje, 9 km į pietus nuo Papilio. Liaudies architektūros formų. Bažnyčia kartu su varpine ir šventoriaus vartais yra architektūros paminklas Nr. 29839. Su šventoriumi ribojasi Kupreliškio kapinės.

Parapijoje veikia Dilių koplyčia.

## Istorija

Pirmoji dvaro koplyčia Kupreliškio kapinėse pastatyta 1787 m. Raudondvario savininkė Elžbieta Kušeliauskienė 1861 m. pastatė bažnyčią. Ji turėjo 3 registrų vargonus, 2 varpus. Kunigo J. Ramono rūpesčiu 1898 m. bažnyčia išplėsta: pristatyta presbiterija ir 2 zakristijos, padidinta klebonija.

Bažnyčia turėjo 3,5 ha žemės, 1904 m. Jurgis Tunaitis jai dovanojo 15 ha. 1928 m. ir 1945 m. ji suremontuota: apdengta skarda, ištinkuoti pamatai, pastatyta suolų, perdažyti altoriai.

## Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano (26×10 m), bebokštė. Įrengti 3 altoriai. Akmenų mūro šventoriaus tvoros vartai trijų angų. Virš centrinės angos yra antras aukštas su daugeliu angų. Šventoriuje stovi medinė 3 tarpsnių varpinė. Kapinėse palaidoti Kupreliškio klebonai Aleksandras Papučka (1914–1977) ir Gediminas Ignas Blynas (1917–1981).

## Galerija

Kupreliškis, bažnyčia kapinėse.JPG|Galinis fasadas
Kupreliškis, bažnyčios vartai.JPG|Pagrindiniai vartai
Kupreliškis, bažnyčios vartai kampe.JPG|Kapinių vartai


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Parapijos puslapis 
* „Šiaurės rytai“. Kupreliškio šv. arkangelo Mykolo bažnyčia 
* „Žiemgala“. Kupreliškio bažnyčia
Kurklių šv. Jurgio bažnyčia

**Kurklių šv. Jurgio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kurklių miestelio centre. Turi liaudies architektūros ir neoklasicizmo bruožų.

Svarbiausia parapijos šventė – Karmelio kalno Švč. Mergelės Marijos (Škaplierinės) atlaidai, švenčiami liepos 16 d. arba artimiausią sekmadienį.

## Istorija

Iki 1669 m. pastatyta koplyčia, ją aptarnavo Kavarsko kunigai. 1700 m. įsteigtas Kurklių reguliariųjų atgailos kanauninkų vienuolynas, pastatyta pirmoji bažnyčia (fundatorius Kristupas Zaviša). 1735 m. pastatyta medinė bažnyčia, ją aptarnavo vienuoliai. Nuo 1782 m. veikė parapinė mokykla. Iki 1783 m. pastatytas priebažnytis. 1783 m. įsteigta parapija. Po 1831 m. sukilimo Rusijos valdžia 1832 m. vienuolyną uždarė. 1849 m. parapija priskirta Žemaičių vyskupijai.

1871 m. gautas leidimas statyti naują medinę bažnyčią. Ji pastatyta 1874 m. XX a. tarpukariu prie bažnyčios veikė pavasarininkai, katalikų vyrų sąjunga, angelaičiai, katalikių moterų sąjungos skyrius. Kurkliuose 1930 m. rugpjūčio 17 d. surengtas katalikiškų organizacijų kongresas (dalyvavo vyskupas Mečislovas Reinys, prof. Pranas Dovydaitis). 1938 m., minint Lietuvos valstybingumo atkūrimo 20-metį, prie bažnyčios pastatytas ornamentuotas kryžius. 1939 m. pastatyti parapijos namai.

1998 m. gruodžio 8 d. bažnyčioje kilus gaisrui, sudegė altorius, kilimai, apie 50 m² grindų, pajuodavo visas bažnyčios vidus, deformavosi 11 balsų vargonai (sutaisyti 2010 m.). Gaisro padariniai pašalinti per dvejus metus padedant valdžiai ir parapijiečiams: nuvalytos sienos, suremontuotos grindys, padarytas naujas altorius, baldai, įrengta nauja elektros instaliacija.

## Architektūra

Bažnyčia turi liaudies architektūros ir neoklasicizmo bruožų, kryžminio plano, žemu transeptu, su bokšteliu virš frontono. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su stulpiniais vartais. Jame yra aštuonkampė medinė varpinė, statyta 1874 m.

## Galerija

Kurkliai, bažnyčia.JPG|miniatiūra|Galinis fasadas
Kurkliai, varpinė.JPG|Varpinė
Kurkliai. Bažnyčios interjeras.JPG|Interjeras
Kurkliai. Bažnyčios vargonai.JPG|Vargonų choras
Kurkliai. Bažnyčia, klausykla.JPG|Klausykla
Kurkliai, bažnyčios šventoriaus kampas.JPG|Koplytėlė šventoriaus kampe


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* Kurklių parapija
* Kauno arkivyskupijos informacija
Kuršėnų šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

**Kuršėnų šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kuršėnuose.

## Istorija

Manoma, kad pirmoji koplyčia pastatyta 1523 m. (ją iki 1597 m. pasisavino evangelikai reformatai). 1622 m. bažnyčiai paskirtas 31 valakas žemės. 1700 m. per miestelio gaisrą bažnyčia ir visi klebonijos pastatai sudegė, tais pačiais metais pastatyta nauja. 1801 m. gerokai remontuota. Bažnyčiai 1806 m. priklausė Trauleinių kaimas. XIX a. pradžioje veikė parapinė mokykla.

1838 m. prašyta leisti statyti naują bažnyčią, tačiau stačiatikių dvasininkijos vyresnybė 4 metus nepareiškė savo nuomonės ir taip trukdė gauti leidimą. Medinė bažnyčia pastatyta 1842–1844 m. (architekto Krasinskio projektas). 1863 m. balandžio 13 d. kunigas Petkevičius bažnyčioje perskaitė sukilėlių atsišaukimą. 1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Per Pirmąjį pasaulinį karą bažnyčia sugriauta.

1927–1933 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Ją 1933 m. rugsėjo 29 d. konsekravo vyskupas Justinas Staugaitis. Statyba rūpinosi kanauninkas Vaclovas Dambrauskas (1941 m. nužudytas). Per Antrąjį pasaulinį karą bažnyčia gerokai apgriauta. Nugriautas bokštas po karo neatstatytas.

XX a. veikė Kuršėnų dekanatas.

## Architektūra

Bažnyčia istoristinė, stačiakampio plano, bazilikinė, su bokšteliais. Vidus 3 navų (šoninės žemesnės), turi 12 altorių. Šventorių juosia akmenų ir ažūrinė plytų mūro tvora.

## Galerija

Kuršėnai, bažnyčia 2.JPG|Galinis fasadas
Kuršėnai, bažnyčios šventorius, lurdas.JPG|Šventoriuje lurdas
Kuršėnai. Bažnyčios šventorius.JPG|Šventorius
Kuršėnai. Akmuo prie bažnyčios.JPG|Lietuvos tūkstantmečio akmuo


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* 
* Vyskupijos informacija
Kurtuvėnų šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia

**Kurtuvėnų šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kurtuvėnų miestelyje, patvenktos kairiajame Kurtuvos krante. Kultūros paveldo objektas Nr. 1619. Vėlyvojo baroko stiliaus.

## Istorija

Pirmąją bažnyčią ant Kurtuvėnų piliakalnio 1472–1495 m. pastatė Mykolas Jogelavičius. Ji minima ir 1597 m. Prie bažnyčios buvo varpinė su 2 varpais, klebonija. Parapijai priklausė malūnas prie Dubysos ir ūkis. Apie 1570–1614 m. evangelikai reformatai bažnyčią pasisavino. Jie po 1614 m. Kurtuvėnuose pasistatė bažnyčią. Ji XVII a. 2-ojoje pusėje sunyko.

1684 m. katalikai pasistatė naują bažnyčią. Nagurskiai 1783–1796 m. pagal Martyno Knakfuso projektą pastatė dabartinę. Nuo 1804 m. veikė parapinė mokykla. Kapinėse 1858 m. pastatyta koplyčia.

XIX–XX a. Kurtuvėnų parapijai priklausė Gordų filija. 1908–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.

## Architektūra

Bažnyčia vėlyvojo baroko stiliaus, halinė, dvibokštė, su apside. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora mūrinė. Jame stovi medinė varpinė.

## Galerija

Kurtuvėnai, bažnyčia., nuo galo.jpg|Bažnyčios profilis 
Kurtuvenai0905312025.JPG|Kurtuvėnų bažnyčia 
Kurtuvenai0905312030.JPG
Kurtuvenai0905312022.JPG|Kurtuvėnų bažnyčia nuo buvusios turgaus aikštės
Kurtuvėnųbažnyčia.JPG|Bažnyčios bokštai nuo dvaro pusės
Kurtuvenai1.jpg
Kurtuvenu baznycios bokstas.jpg|Kurtuvėnų bažnyčios bokštas
Kurtuvenubaznycia.jpg|Kurtuvėnų bažnyčia remonto metu
Kurtuvenubaznyciosvidus.jpg|Kurtuvėnų bažnyčios altorius
Kurtuvenubaznyciosvargonai.jpg|Kurtuvėnų bažnyčios vargonai
Kurtuvėnaipožemis1.JPG|Bažnyčios požemiai
NagurskioJokūbo.JPG|Bažnyčios fundatoriaus Jokūbo Nagurskio kapas


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Kurtuvėnų šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia
* Istorija 
* Keliautojo įspūdžiai apie bažnyčią
Kurų šv. Antano Paduviečio bažnyčia

**Kurų šv. Antano Paduviečio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Šniūraičiuose, buvusiame Kurų kaime, 0,8 km į rytus nuo kelio . Liaudies architektūros formų.

## Istorija

Apie 1765 m. Kuruose pastatyta koplyčia. Ji 1803 m. buvo atnaujinta. Priklausė Radviliškio parapijai. Kuruose gyveno kunigas. Radviliškio klebono iniciatyva 1857 m. pastatyta dabartinė koplyčia.

Po Antrojo pasaulinio karo vadinama bažnyčia.

## Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, su šoninėmis zakristijomis, trisiene apside ir bokšteliu. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su masyviais arkiniais vartais.

## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
Kvetkų šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

**Kvetkų šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – parapinė bažnyčia Kvetkų kaime, 3 km nuo Latvijos–Lietuvos sienos, 9 km į šiaurės rytus nuo Papilio, kairiajame Nemunėlio krante. Liaudies architektūros formų, turi ir baroko bruožų. Bažnyčios, varpinės ir sandėlio statinių komplesas įrašytas į Kultūros vertybių registrą Nr. 20572.

## Istorija

Kvetkų filija minima 1744 m. Dvarininkai Kamarauskai Kvetkuose 1770 m. įkūrė reguliariųjų atgailos kanauninkų vienuolyną. 1769 m. įsteigta parapija. Pranciškus Kamarauskas 1772 m. pastatė bažnyčią, ją 1777 m. konsekravo vyskupas Feliksas Jonas Tovianskis. 1848 m. pastatyta klebonija, 1884 m. – kitas parapijos gyvenamasis namas.

1875 m. bažnyčia padidinta. 1880 m. pastatyta nauja mūrinė varpinė. Per Pirmąjį pasaulinį karą trys varpai išvežti į Vokietiją. 1919 m. įsteigta pavasarininkų kuopa. Klebono Povilo Šalučkos rūpesčiu 1932 m. įsigyti du nauji varpai.

## Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, turi ir baroko bruožų, lotyniško kryžiaus plano, neobazilikinė, su trisiene apside, 2 zakristijomis, dvibokštė. Vidus 3 navų. Centrinę navą dengia cilindrinis skliautas. Yra 6 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi neorenesansinė triaukštė mūrinė varpinė su rūsiu (pastatyta 1880 m.).

## Galerija

Kvetkų bažnyčia su varpine.JPG|Bažnyčia su varpine
Kvetkai, bažnyčia.JPG|Iš priekio
Kvetkai, bažnyčios galinis fasadas.JPG|Galinis fasadas
Kvetkai, varpinė su vartais.JPG|Šventorius
Kvetkai, bažnyčia, bokštelio kryžius.JPG|Bokštelio kryžius


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Parapijos puslapis 
* Kvetkų šv. Jono Krikštytojo bažnyčia *panoramas.lt*
Narbūčiai (Akmenė)

**Narbūčiai** – kaimas rytinėje Akmenės rajono savivaldybės dalyje, 5 km į šiaurės rytus nuo Kruopių. Klinties ir dolomito telkinys.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Maušai

**Maušai** – kaimas rytinėje Akmenės rajono savivaldybės dalyje, 1 km į pietryčius nuo Kruopių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Karniškės

**Karniškės** – kaimas rytinėje Akmenės rajono savivaldybės dalyje, 5 km į pietryčius nuo Kruopių, prie kelio . Į vakarus nuo kaimo įkurtas Karniškių telmologinis draustinis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pagerviai

**Pagerviai** – kaimas rytinėje Akmenės rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietus nuo Kruopių, prie Gervės upokšnio. Eina kelias .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kužių Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia

**Kužių Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kužių miestelyje.

## Istorija

Žemaičių vyskupas Petras Parčevskis 1652 m. patvirtino Jono Kazimiero Godliausko Kužių koplyčiai paskirtus 36 valakus žemės su žmonėmis. Bažnyčiai 1653 m. dovanoti Kušleikių ir Minkštakių kaimai. Bažnyčiai sudegus, nauja pastatyta 1775 m. XIX a. pradžioje veikė parapinė mokykla.

1873 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia (Šiaulių parapijos filija). 1908–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Per Pirmąjį pasaulinį karą bažnyčia sudegė. Klebono Adolfo Keibos rūpesčiu 1920 m. pastatyta laikina. 

1929–1932 m. pastatyta gelžbetoninė bažnyčia, 1944 m. sugriauta. Netekus bažnyčios, pamaldos vykdavo Ilgviečių kaime, ūkininkų Jasukaičių sodyboje. Apgriuvusios bažnyčios sienos išsprogdintos apie 1965 m. 

Dabartinė bažnyčia 1946 m. įrengta mediniame pastate. Buvo panaudotos nugriautos medinės Gruzdžių kapinių koplyčios konstrukcijos. 1946 m. birželį pamaldos Kužiuose atnaujintos, pašventinus atstatytą bažnyčią. Sugriautos šventovės vietoje pastatyta Kužių mokykla, o medinė bažnyčia iškilo šalia, kitoje gatvės pusėje.

1987–1989 m. Kužių bažnyčia rekonstruota: paaukštintas bokštas, taip pat bažnyčios stogas ir jos vidaus erdvė. Virš didžiojo altoriaus buvo įstatytas langas, altorinę dalį apjuosė zakristijos ir pagalbinių patalpų priestatas. 2012–2014 m. atlikta bažnyčios pastato renovacija. Kužių bažnyčios 360 metų jubiliejaus proga 2013 m. prie buvusios bažnyčios mūro fragmento atidengta atminimo lenta. 2023 m. buvo pabaigtas bažnyčios išorinių sienų remontas.

## Architektūra

Bažnyčia darnių proporcijų, stačiakampio plano, vienabokštė, su trisiene apside.

## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Antano Krištopaičio medinių bažnyčių akvarelės *ausrosmuziejus.lt*
*
Kvėdarnos Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia

**Kvėdarnos Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kvėdarnos miestelyje, Šilalės rajone.

Parapijoje yra Žadeikių Nukryžiuotojo Jėzaus koplyčia, Drungeliškės Švč. Jėzaus Širdies koplyčia, Paskarbiškių šv. Ignoto Antiochiečio koplyčia.

## Istorija

Pirmoji bažnyčia pastatyta apie 1569 m., ji 1593 m. sudegė, 1609 m. pastatyta nauja medinė. Bažnyčiai dovanotas Visdžiaugų kaimas. 1609 m. įsteigta, 1782 m. atkurta parapinė mokykla. 1703 m. pastatyta kita bažnyčia, 1843 m. sudegė.

1845 m. pastatyta nauja bažnyčia. 1902 m. ji padidinta, iš šonų pristatytos 2 koplyčios. 1911–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. 1915 m. bažnyčia sudegė. Jos vietoje pastatyta laikina.

Naujos bažnyčios statybai 1936 m. valstybė skyrė miško medžiagos už 300 000 litų. 1941 m. sudegė laikina bažnyčia, nudegė neseniai pašventintos naujos mūrinės bažnyčios stogas (Romano Steikūno projektas, statyba rūpinosi klebonas J. Latvis). 1943 m. įrengta nebaigta statyti bažnyčia (liko be bokštų).

## Architektūra

Bažnyčioje 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame palaidotas nuo 1984 m. čia klebonavęs Alfonsas Klimavičius (1913–1991).

## Galerija

Kvedarnos baznycia.jpg|Vaizdas iš gatvės įkalnėje
BZNNeposkvrněnéhoPočetíPannyMarieKvėdarna01.jpg|Vartai į šventorių
2020. Kvėdarnos bažnyčia.JPG|Akmenų tvora
Kvėdarnos bažnyčia.JPG|Stačiakampio plano apsidė
Kvėdarnos bažnyčia, šventorius.JPG|Šventoriaus kampas su kryžiumi ir koplytėle


## Literatūra
* Kazys Žąsytis. *Kvėdarnos parapijos istorija**. - 2002. Šiauliai.
* 

== Nuorodos ==

* [https://telsiuvyskupija.lt/parapijos/kvedarna Kvėdarnos parapija] (vyskupijos informacija)
* [http://www.panoramas.lt/m_katalog.php?p_id=684&lg=2/ Kvėdarnos Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia] (*panoramas.lt'')
Saunoriai I

**Saunoriai I** – kaimas rytinėje Akmenės rajono savivaldybės dalyje, 1,5 km į pietvakarius nuo Kruopių. Išsidėstęs prie kelio Nr. 1027 Kruopiai–Mergeluičiai, teka upelis Debrėstis.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
*
Kalnelis (Akmenė)

**Kalnelis** – kaimas rytinėje Akmenės rajono savivaldybės dalyje, 1 km į vakarus nuo Kruopių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Gembūtės

**Gembūtės** – kaimas rytinėje Akmenės rajono savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Kruopių, prie kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Saunoriai II

**Saunoriai II** (seniau ***Salnoriai II***) – kaimas rytinėje Akmenės rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Kruopių. Per teritoriją teka Pusupis – kairysis Dabikinės intakas.

## Istorija

Žinomas nuo XIX a. vidurio, kai Rusijos caro valdžia jį išnuomavo Šiaulių evangelikų liuteronų parapijai. Kaime buvo įsikūręs dvaras su 11 ūkininkų ir 50 hektarų ariamos žemės. Gyveno evangelikų kunigas Aleksandras Henrikas Konradas Šulcas, kuris už nuomą valdžiai iki 1847 m. mokėjo 344 rublių metinį mokestį (vėliau buvo atleistas). Be Alkiškių bažnyčios dvasininkas aptarnavo Šiaulių, Joniškio ir Žagarės šventoves, o dvaro ūkiniais reikalais rūpinosi prievaizdas. Į Saunorių kleboniją kasmet rinkosi mokytis Alkiškių ir Žagarės parapijų konfirmantai. 

Patalpos buvo prastos ir naujasis Šiaulių evangelikų liuteronų bažnyčios kunigas Aleksandras Dovydas Emanuelis Distonas 1849–1850 metais inicijavo naujų gyvenamųjų namų statyba (ūkiniai jo lėšomis buvo pastatyti kiek anksčiau). 1868 m. suręsta pusė naujo konfirmantų pastato, vėliau iškilo ir visas.

Konfirmantai Saunoriuose buvo ruošiami vasaromis. Mokslas užtrukdavo tris savaites, mokydavo kantorius ir viena parapijietė. Po egzaminų, per Šv. Velykas buvo konfirmuojama. 

XX a. pradžioje mediniai pastatai sutrešo, todėl buvo nuspręsta statyti naujus, mūrinius. Alkiškių ir Žagarės parapijiečiai suvežė statybines medžiagas ir, pagal architekto Tonagelio projektą, 1909 m. buvo sumūryta naujas raudonų plytų konfirmantų namas. Po Pirmojo pasaulinio karo šiaudinis stogas buvo perdengtas gontais, o 1925 m. buvo pastatyti daržinė ir tvartas. 

Paskutinis dvasininkas, gyvenęs Saunoriuose, buvo Gustavas Rauskinis. Lietuvoje įsigalėjusi tarybų valdžia kleboniją ir kt. valdas nacionalizavo, o kunigą ištrėmė į Sibirą. Iki 1954 m. čia buvo įsikūręs Saunorių apylinkės centras. Vėliau sodyboje apgyvendinti kolūkiečiai, ilgainiui jie išsikėlė, o pastatai sunyko.
 
## Gyventojai

## Šaltiniai

* 
*
Clara Zetkin

**Klara Cetkin** (, mergautinė pavardė – **Eissner**, 1857 m. liepos 5 d. Wiederau, Vokietija – 1933 m. birželio 20 d. Archangelskojė, SSRS) – Vokietijos politikė, kovotoja už moterų teises, viena iš Vokietijos komunistų partijos įkūrėjų, tarptautinio komunistinio judėjimo veikėja. Manoma, kad ji pasiūlė švęsti Tarptautinę moters dieną (1911 m. kovo 8 d.).

## Biografija

Gimė 1857 m. liepos 5 d. Vokietijos Wiederau miestelyje. 1882 m. išvyko į Ciurichą, o vėliau į tremtį Paryžiuje. Ten pasikeitė pavardę į savo draugo, rusų revoliucinieriaus Osipo Cetkino, su kuriuo susilaukė dviejų sūnų.
1891–1917 m. redagavo SDP moterų laikraštį „Lygybė“ (Die Gleichheit).

Iki 1917 m. buvo aktyvi Vokietijos Socialdemokratų partijos narė, vėliau perėjo į kairįjį Vokietijos Nepriklausomos Socialdemokratų partijos (USPD) sparną, vėliau virtusį Vokietijos komunistų partija. Jai atstovavo Reichstage Veimaro respublikos laikotarpiu (1920–1933). 1933 m. naciai ištrėmė į Sovietų Sąjungą.

Mirė 1933 m. birželio 20 d. Archangelske (miestelyje šalia Maskvos). Palaidota Maskvoje, prie Kremliaus sienos.

## Nuorodos
* K. Cetkin archyvas (vokiškai);
* K. Cetkin marxists.org svetainėje (angliškai).
Klasicizmas

**Klasicizmas** ( – geriausias, pavyzdinis) – XVII a.–XIX a. I pusės Vakarų Europos literatūros ir meno epocha.

Esminis klasicizmo bruožas – sekimas Antikos meno ir literatūros kūriniais kaip pavyzdiniais. Iš jų buvo mokomasi pažinti žmogų, siekti idealios harmonijos, tobulumo, absoliutaus grožio, universalios tiesos.

## Literatūra
Klasicizmo autoriai, remdamiesi Antikos kūriniais, stengėsi objektyviai vaizduoti tai, kas žmogui būdinga, tipiška, o ne ieškoti kokių nors išskirtinių savybių; grožio norma jie laikė Antikos meną. Net literatūros žanrai, kūrinių tematika ir stilius atitiko Antikos laikų literatūros dvasią. Tragedijose buvo laikomasi veiksmo, vietos ir laiko vienumo taisyklės: dramos siužetas privalo turėti tik vieną liniją, veiksmas privalo vykti vienoje vietoje ir trukti ne ilgiau kaip vieną parą. Iš Antikos tragedijų perimtas „aukštasis stilius“ vaizduojant kilnius, didingus, tragiškus dalykus, iš komedijų – „žemasis“ (buitinis) stilius. Kilniems dalykams perteikti tiko tik „aukštieji“ žanrai – tragedija, odė, himnas, buitiniams – „žemieji“: komedija, satyra, epigrama. Kūrinių kompozicija ir pagrindinė mintis aiški, nuosekli. Literatūros kūriniams keliamus reikalavimus apibendrino Nikolas Bualo savo eiliuotame traktate „Poezijos menas“ (1674).

Garsiausi klasicizmo epochos rašytojai:
* Žanas de Lafontenas, kūręs pasakėčias pagal Ezopą;
* Pjeras Kornelis (tragedijos „Medėja“, „Sidas“, „Horacijus“),
* Žanas Rasinas (tragedijos „Andromachė“, „Ifigenija“, „Fedra“),
* Moljeras (komedijos „Tartiufas“, „Don Žuanas“, „Šykštuolis“, „Tariamas ligonis“).

## Architektūra

Architektūroje klasicizmas suprantamas kaip klasikinis stilius, paplitęs Europoje XVII a. pradžioje – XIX a., kurios svarbiausias bruožas buvo grįžimas prie antikinės architektūros principų – harmonijos, paprastumo, griežtumo, logiško aiškumo ir monumentalumo. Klasicizmo stiliaus statiniai buvo proporcingi, simetriški, kukliai dekoruoti. Klasicizmas kai kuriuos kraštuose vėlyvajame egzistavimo laikotarpyje perėjo į ampyrą.

## Lietuvoje
Žymiausias klasicizmo atstovas Lietuvos architektūroje – Laurynas Gucevičius

.
Oseči-riori

**Oseči-riori** (jap. 御節料理 *osechi - ryori*) – specifinis Naujųjų metų maistas, valgomas Japonijoje. Jis sudedamas į specialius kvadratinius lakinius indus *ojū* ir pasižymi ryškiomis spalvomis. Ypač svarbu, kad būtų naudojamos balta ir raudona (rausva, oranžinė) spalvos, kurių derinys, pasak papročių, neša laimę. Kadangi šis maistas turi pasaldinti gyvenimą, jam būdingas saldus skonis.
Svarbiausi šio maisto atributai yra šie:
* *Datemaki* – ryškios (dažniausiai geltonos) spalvos vyniotinis, gamintas iš žuvies pastos, plaktos su cukraus pudra ir kiaušinio baltymu.
* *Kazunoko* – silkių ikrai. Jie simbolizuoja gausumą
* *Mame* – sirupe virtos juodosios pupos, priduodančios energijos darbui ( – stropiai dirbti).
* *Tazukuri* – karamelėje virtos smulkios žuvytės, atnešančios derlingumą.
* *Kinkan* – cukruoti citrusiniai vaisiai. Senovėje jie buvo prieinami tik imperatoriui, todėl simbolizuoja prabangą.
* *Otoso* – saldi *[[sake]]* su specialiais prieskoniais
* *Ozoni* – sriuba, į kurią dedami ryžių kukulaičiai *mochi*, nešantys laimę.
Alternatyvusis metalas

**Alternatyvusis metalas** (angl. *Alternative metal, alt-metal*) – roko muzikos eklektinė forma, kuri išpopuliarėjo ankstyvajame 10-jame XX a. dešimtmetyje kartu su grandžo muzika. Daugeliu atveju šis žanras gali būti tiksliai apibrėžtas, kaip sunkiojo metalo ir alternatyviojo roko (ypač 9-to dešimtmečio indie roko) sintezė. Šį stilių galima atpažinti pagal sunkiajam metalui būdingais muzikiniais atributais (ypač galima pabrėžti „sunkius“ rifus), bet paprastai su ypatingai juntamu eksperimentinės muzikos pojučiu, įskaitant neįprastus dainų tekstus, nestandartinius muzikinius ritmo metrus, neprarastą grojimo techniką, pasipriešinimas tradiciniam sunkios muzikos traktavimui bei daug įtakos iš metalui visai negiminingų stilių.

## Pionieriai
* Faith No More
* Jane's Addiction
* Tool
* Rage Against The Machine
* The Smashing Pumpkins

## Apžvalga

Terminas „Alternatyvusis metalas“ – labai plati sąvoka, dažniausiai naudojama aprašyti muzikantus, grojančius stiliumi, kuris turi unikalią ir tik jam būdingą sąsają su metalo muzika ir kurį sunku priskirti tipiniam metalui ar alternatyviajai muzikai (dėl šios sąvokos platumo). Faith No More ar Tool geras grupės, kuri sąvo muzikoje įdiegusi abu šiuos kriterijus, pavyzdys.

Sunkusis metalas – neatskiriamas komponentas, bet ji labai skiriasi nuo 9-to dešimtmečio thrash metalo (treš metalo) pogrindinės muzikos. Pradžioje altenatyvusis metalas buvo nukreiptas patraukti alternatyviojo roko gerbėjus, kadangi faktiškai visos 9-to dešimtmečio alternatyvaus metalo grupių šaknys siekia Amerikos indie muzikos pogrindinę sceną. Alt-metalo grupės dažniausiai kilusios iš hardcore punk (tipinė grupė: *Corrosion of Conformity*), post-punk/gotinio roko (tip. grupė.: *Jane’s Addiction*), noizinio roko Big Black ir Sonic Youth „pigfuck“ (kiaulių kergimosi) garsas (tip. grupės.: *Helmet, White Zombie*), grandžo muzikos (tip. grupės.: *The Melvins, Soundgarden*), industrinės muzikos (tip. grupės.: *[[Ministry (grupė)|Ministry]], [[Nine Inch Nails]]*), ir kiti indie muzikos judėjimai pogrindinėje scenoje, nors ir nebuvo taip jau neįprasta grupėms sujungti plataus spektro žanrus į vieną visumą (tokios grupės kaip Soundgarden, kuri nurodo Bad Brains, Bauhaus, ir Butthole Surfers kaip pagrindinius šią grupę įtakojusius ansamblius). Šios grupės niekada nesuformavo atskiro individualaus muzikinio judėjimo, jos buvo apribotos tradicinio metalo skambesio jungimu su atviresniu eksperimentavimu su panašiomis šio stiliaus formomis. Pavyzdžiui, Jane's Addiction panaudojo performansą ir bohemišką estetiką. Kitos grupės, kaip Corrosion of Conformity, The Melvins ir dabar iširusi grandžo grupė Soundgarden, mėgo įvairiai savo muzikoje traktuoti 8-to dešimtmečio metalą, o Faith No More įdiegė funky ir repo elementų, tuo tarpu Primus apjungia funką, progresyvųjį roką, thrash metalo ir pankroko stilistiką.

## Šaltiniai
* Christe, Ian (2003). *Sound of the Beast: The Complete Headbanging History of Heavy Metal*. HarperCollins. ISBN 0-380-81127-8.
Padvarėliai

:: *Apie išnykusį kaimą Mažeikių rajone žr. [[Padvarėliai (Mažeikiai)]]*.

**Padvarėliai** – kaimas centrinėje Akmenės rajono savivaldybės dalyje, 3 km į vakarus nuo Akmenės, dešiniajame Dabikinės krante.

## Istorija

2016 m. birželio 15 d. prie Padvarėlių prijungta dalis Rūdupių kaimo.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kadagiai (Akmenė)

**Kadagiai** – kaimas centrinėje Akmenės rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietvakarius nuo Akmenės. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Didžiaakiai šamai

**Didžiaakiai šamai** (*Auchenipteridae*) – šamažuvių (*Siluriformes*) šeima. Dydis – nuo 3 iki 59 cm. Daugiausia su vandenyje esančia mediena susiję šamai, auginami ir akvariumuose. Paplitę upėse nuo Panamos iki Argentinos.

Šeimoje yra 19 genčių, apie 100 rūšių.
## Gentys
**[[Ageneiosus]]*
**[[Asterophysus]]*
*Pakaušpelekiai šamai (*Auchenipterichthys*)
*Paprastieji didžiaakiai šamai (*Auchenipterus*)
*Didžiaakiai šamai (*Centromochlus*)
**[[Entomocorus]]*
**[[Epapterus]]*
**[[Gelanoglanis]]*
**[[Glanidium]]*
**[[Liosomadoras]]*
*Šarvuotieji didžiaakiai šamai (*Parauchenipterus*)
*Išsprogtakiai gumbuotieji šamai (*Pseudauchenipterus*)
**[[Pseudepapterus]]*
**[[Pseudotatia]]*
*Tatijos (*Tatia*)
**[[Tetranematichthys]]*
**[[Tocantinsia]]*
*Dryžieji unguršamiai (*Trachelyichthys*)
**[[Trachelyopterichthys]]*
**[[Trachelyopterus]]*
*Brazilinės dryžosios katžuvės (*Trachycorystes*)

## Nuorodos
*Family Auchenipteridae – Driftwood catfishes 
*Didžiaakių šamų (''Auchenipteridae'') iliustracijos ir rūšių sąrašas
Genitalijų šamukai

**Genitalijų šamukai** (*Trichomycteridae*) – šamažuvių (*Siluriformes*) šeima.

Daug rūšių yra parazitinės žuvys, gyvenančios stambiųjų žuvų žiaunose. Kiaušintakių parazitiniai šamukai (*Vandellia*) gali patekti į žmogaus šlaplę ir sukelti rimtų pažeidimų.

## Gentys
Šeimoje 36 gentys, 214 rūšių.
*Akantopoma (*Acanthopoma*)
**[[Ammoglanis]]*
*Apomatoceros (*Apomatoceros*)
**[[Branchioica]]*
**[[Bullockia]]*
**[[Copionodon]]*
**[[Eremophilus]]* 
**[[Glanapteryx]]*
**[[Haemomaster]]*
**[[Hatcheria]]*
*Mažaūgiai genitalijų šamukai (*Henonemus*)
*Dėmėtieji genitalijų šamukai (*Homodiaetus*)
**[[Ituglanis]]* 
**[[Listrura]]*
**[[Malacoglanis]]*
**[[Megalocentor]]*
**[[Microcambeva]]*
**[[Miuroglanis]]*
**[[Ochmacanthus]]*
**[[Paracanthopoma]]*
**[[Parastegophilus]]*
**[[Paravandellia]]*
*Pareiodonai (*Pareiodon*)
*Šlapimtakių šamukai (*Plectrochilus*)
*Parazitiniai šameliai (*Pseudostegophilus*)
**[[Pygidianops]]*
**[[Rhizosomichthys]]*
**[[Sarcoglanis]]*
**[[Schultzichthys]]*
**[[Scleronema]]*
**[[Silvinichthys]]*
**[[Stauroglanis]]*
*Žiaunų parazitiniai šamukai (*Stegophilus*)
**[[Stenolicmus]]*
**[[Trichogenes]]* 
*Šlyžiniai parazitiniai šamukai (*Trichomycterus*)
*Tridančiai šamukai (*Tridens*)
**[[Tridensimilis]]*
*Tridančiai šameliai (*Tridentopsis*)
**[[Typhlobelus]]*
*Kiauštakių parazitiniai šamukai (*Vandellia*)

## Nuorodos
*Family Trichomycteridae – Pencil or parasitic catfishes 
*Genitalijų šamukų (''Trichomycteridae'') šeimos žuvų iliustracijos ir rūšių sąrašas
Didysis aštuonetas

**Didysis Aštuonetas** (**G8**) – tarptautinė, neturinti įstatų ir sekretoriato, organizacija, kurią sudarė Kanada, Prancūzija, Vokietija, Italija, Japonija, Rusija, Jungtinė Karalystė, ir JAV. Kartu šios šalys sukuria apie 50 % pasaulio produkcijos.

Šis forumas susidarė 1975 m. Prancūzijoje, tuomet susirinkus šešioms pasaulio valstybėms: Prancūzijai, Vakarų Vokietijai, Italijai, Japonijai, Jungtinei Karalystei ir JAV. Po metų organizacija tapo Didžiuoju septynetu prisijungus Kanadai. Nepaisant to, kad 1998 m. buvo prijungta Rusija, G7 veikia iki šiol. ES taip pat priklauso G8 grupei, tačiau ji negali rengti susirinkimų.

G8 kasmetinius susirinkimus rengia narės šalys, o jiems vadovauja šalių vyriausybių vadovai. Susirinkimus rengia vis kita šalis eilės tvarka.

2005 m. tuometinio JK premjero Tony Blair pasiūlymu buvo suburta G8+5 organizacija. Joje be G8 narių dar prijungtos 5 besivystančių rinkų lyderės – Brazilija, Kinija, Indija, Meksika ir PAR.

Dėl aktyvaus Rusijos dalyvavimo 2014 m. Krymo krizėje, buvo iškeltos didelės abejonės dėl šios šalies buvimo G8 grupėje. Kai kurie šalių lyderiai pritarė tam, kad Rusija būtų pašalinta iš šios organizacijos. Tuo pačiu pasiruošimas 40-ajam G8 susirinkimui Sočyje buvo sustabdytas. Kovo 24 d. G-8 vadovas Deividas Kameronas pareiškė, kad susitikimas Sočyje neįvyks, ir Rusija nedalyvaus G7 (Rusija lygtinai nėra G8 narė) susitikime Hagoje dėl branduolinio saugumo. Po šio sprendimo G8 metiniai susirinkimai vadinami G7 susirinkimais.

## Taip pat skaitykite
*Didysis septynetas
*G20

## Nuorodos
Filipas Marlou

**Filipas Marlou** (*Philip Marlowe*) – rašytojo Raimondo Čandlerio kūrinių literatūrinis personažas, privatus seklys.

Apie Filipą Marlou autorius parašė 7 kūrinius, pirmasis – „Didysis miegas“ (*The Big Sleep*, 1939). Tai privatus detektyvas, dirbantis dažniausiai Los Andžele, turintis unikalų požiūrį i savo darbą, neprarandantis humoro jausmo net ir sunkiausiose situacijose, filosofiškas, mėgstantis viskį, šachmatus ir poeziją. Marlou pasižymi ganėtinai tvirtu teisingumo jausmu, nemėgsta be reikalo švaistytis rankomis bei ginklu, bet jei reikia, tai daro gerai. Šis privatus seklys yra pamėgęs sentenciją: „Nemalonumai – mano biznis“

## Marlou bibliografija
**Romanai**
* *Didysis miegas* (*The Big Sleep*, 1939)
* *Sudie, mano gražute* (*Farawell, My Lovely*, 1940)
* *Aukštas langas* (*The High window*, 1942)
* *Ledi ežero dugne* (*The Lady in the Lake*, 1943)
* *Mažoji sesutė* (*The Little Sister*, 1949)
* *Ilgas atsisveikinimas* (*The Long Goodbye*, 1954)
* *Playback* (1958)
* *Poodle Springs* (1959, pabaigtas Robert B. Parker 1989)

**Apsakymai**
* *Finger Man* (1934)
* *Goldfish* (1936)
* *Red Wind* (1938)
* *Trouble is My Business* (1939)
* *The Pencil* (1961)
Dygiosios katžuvės

**Dygiosios katžuvės** (*Bagridae*) – šamažuvių (*Siluriformes*) šeima. Paplitusios Afrikoje ir Azijoje. Kai kurios rūšys žvejojamos maistui, kai kurios auginamos akvariumuose. Didžiausias ilgis – iki 2 m.

Šeimoje apie 33 gentys, 288 rūšys.

## Gentys
* *[[Amarginops]]*
* *[[Anaspidoglanis]]*
* Afrikinės katžuvės (*Auchenoglanis*)
* *[[Austroglanis]]*
* *[[Bagrichthys]]*
* Dygiosios šamažuvės (*Bagroides*)
* Dygieji šamai (*Bagrus*)
* *[[Batasio]]*
* *[[Bathybagrus]]*
* Afrikiniai šamai (*Chrysichthys*)
* Klarotai (*Clarotes*)
* Akmenyninės šamažuvės (*Gephyroglanis*)
* *[[Gnathobagrus]]*
* Indinės šamažuvės (*Hemibagrus*)
* *[[Hemileiocassis]]*
* Trumposios šamažuvės (*Horabagrus*)
* *[[Hyalobagrus]]*
* Azijinės šamažuvės (*Leiocassis*)
* *[[Lophiobagrus]]*
* Indinės katžuvės (*Mystus*)
* *[[Nanobagrus]]*
* *[[Notoglanidium]]*
* Didžiažiotės katžuvės (*Parauchenoglanis*)
* *[[Pardiglanis]]*
* *[[Pelteobagrus]]*
* *[[Phyllonemus]]*
* *[[Platyglanis]]*
* Bruzgiai (*Pseudobagrus*)
* *[[Pseudomystus]]*
* *[[Rama (žuvis)|Rama]]*
* *[[Rheoglanis]]*
* *[[Rita (žuvis)|Rita]]*
* *[[Sperata]]*

## Nuorodos
* Family Bagridae – Bagrid catfishes
* Dygiųjų katžuvių (''Bagridae'') iliustracijos ir rūšių sąrašas
Teatro aikštė

**Teatro aikštė** – centrinė Klaipėdos senamiesčio aikštė. Joje vyksta kasmetiniai Pilies džiazo festivalio, Jūros šventės renginiai, mugės.

Aikštėje yra miesto simboliu laikoma Anikės skulptūra fontanas − paminklas Klaipėdos krašto poetui Simonui Dachui, sukūrusiam virtusią daina poemą „Taravos Anikė“ (*Ännchen von Tharau*). Taip pat aikštėje yra Dramos teatras, fachverkinės konstrukcijos pastatų.

## Istorija
1819 m. užpylus dalį pilies griovių, dabartinės aikštės vietoje buvo atidarytas turgus. 1860 m. jo pakraštyje pastatyta turgaus halė. Įkūrus naująjį turgų, aikštė atsidūrė tarp dviejų prekyviečių ir vėliau susiliejusi su jomis virto turgaviete. Taip XX a. pirmoje pusėje Turgaus gatvė, Teatro aikštė, Naujasis turgus sudarė ilgą (nuo Jono bažnyčios iki pilies) prekyvietę.

Aikštė čia įrengta tik XIX a.

1912 m. buvo atidengtas paminklas Simonui Dachui − virš fontano iškilusi jo eilėraščio „Taravos Anikė“ herojės skulptūra (skulptorius Alfred Kühne), dingusi per Antrąjį pasaulinį karą. Kopija atstatyta 1989 m. lapkričio 18 d. (skulptorius H. Haacke).

1939 m. kovo 23 d. iš Dramos teatro balkono Klaipėdos krašto prijungimo prie Vokietijos proga kalbą pasakė Adolfas Hitleris.

## Šaltiniai
* http://www.klaipedainfo.lt/lt/index.php?page=6&sub=14