open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bahreino karinės pajėgos

**[[Bahreinas|Bahreino]] karines pajėgas** sudaro Karališkosios Bahreino sausumos pajėgos, Karališkosios Bahreino jūrų pajėgos, Karališkosios Bahreino oro pajėgos, Karališkoji Bahreino gynyba ir Karališkosios Bahreino gynybos ligoninė. Karines pajėgas sudaro apie 13 000 aktyvaus personalo.

Visi kariniai daliniai atskaitingi Bahreino gynybos ministerijai, o pakrančių apsaugos tarnyba ir viešosios apsaugos skyrius – vidaus reikalų ministerijai.

Vyriausias karinių pajėgų vadas yra Bahreino karalius Hamad bin Isa Al Khalifa.

Bahreinas priklauso Persijos įlankos arabų šalių bendradarbiavimo tarybai ir įsipareigojęs nuolat stiprinti savo karines pajėgas dėl netoli vykusių Irako-Irano bei Persijos įlankos karų.

1982 m. ši taryba skyrė Bahreinui 1,7 milijardus JAV dolerių gynybos stiprinimui. Nuo to laiko šalies vyriausybė tolygiai finansuoja savo karines pajėgas. Kasmet joms išleidžiama apie 320 milijonų JAV dolerių.

Po Persijos karo Bahreinas stipriai bendradarbiauja su JAV. Ši šalis pardavė 54 M60 tankus, 12 F-16 Fighting Falcon naikintuvų, 14 „Cobra“ sraigtasparnių.

2003 m. tuometinis JAV prezidentas George W. Bush paskelbė Bahreiną pagrindine ne NATO šalimi sąjungininke.
Destalinizacija

**Destalinizacija** pradžioje tik Vakaruose naudota sąvoka, kuria apibūdinamos Sovietų Sąjungos valstybės ir partijos vadovybės vykdytos politinės, ekonominės ir visuomeninės reformos, užbaigusios stalinizmo laikotarpį. Reformomis panaikintas 1953 m. mirusio Josifo Stalino asmenybės kultas, apribota valstybės taikytos prievartos priemonės, skatinta vartojimo ekonomika. Po atsargios pradžios po Chruščiovo kalbos XX-ame partijos suvažiavime destalinizacija tapo oficialia partijos linija. Kitose Rytų bloko šalyse skirtingu intensyvumu taip pat pradėta taikyti destalinizacijos politika. 

## „Tylioji destalinizacija“ 1953–1956 m.: nuo Stalino mirties iki slaptosios Nikitos Chruščiovo kalbos

Pirmąsias destalinizacijos priemones įvedė Lavrentijus Berija praėjus trims savaitėms po Stalino mirties. Jis reabilitavo Kremliaus gydytojus, kurie prieš pat Stalino mirtį buvo apkaltinti sąmokslu, sustiprino sovietų respublikų nacionalinius kadrus ir sustabdė vieno svarbiausių valstybinių represijų organų "Kontrrevoliucinių nusikaltimų komiteto" darbą. Svarbiausiu veiksmu buvo apie 1,2 mln. lagerių kalinių paleidimas iš Gulago. Amnestija pritaikyta tik tiems kaliniams, kurie buvo nuteisti mažiau nei 5 metams. Tuo būdu amnestija praktiškai nepalietė politinių kalinių. Laukiami pokyčiai ir lagerių režimo palengvinimai nuo 1953 m. paskatino sukilimus lageriuose, kurie buvo nukreipti prieš išlikusias sunkias kalinimo sąlygas. 

## Nuorodos
Burgredas

**Burgredas** () – Mersijos karalius, valdęs 852–874 m.

## Biografija
Burgredas buvo išrinktas Mersijos karaliumi 852 metais, nusprendus vitenagemotui (senolių taryba). Jis sudarė sąjungą su Etelvulfu dėl bendro įsiveržimo į Šiaurės Velsą ir paėmė į žmonas Etelsvito dukrą. 868 metais, išsigandęs danų, užgrobusių Notingemą, aktyvumo, jis vėl kreipėsi dėl pagalbos į Veseksą. Rimto susidūrimo nebuvo pasiekta, bet vikingai nustojo atakuoti. Tačiau 874 metais danai užpuolė Mersiją, užgrobė Reptoną ir nuvertė Burgredą. Susitaikęs su pralaimėjimu, buvęs karalius išvyko į piligriminę kelionę į Romą, kur mirė po keliolikos metų. Jo karstas yra Šventos Marijos bažnyčioje Romoje.

## Literatūra
* Англосаксонские хроники
* Brown, Michelle P.; Farr, Carole A. Mercia: An Anglo-Saxon kingdom in Europe. – Continuum, 2001. – ISBN 0-8264-7765-8
* Yorke, Barbara Kings and Kingdoms of early Anglo-Saxon England. – London: Seaby, 1990. – ISBN 1-85264-027-8
* Kirby, D.P. The Earliest English Kings. – London: Unwin Hyman, 1991. – ISBN 0-04-445691-3

## Nuorodos
*
Kietoji galia

**Kietoji galia** () tarptautiniuose santykiuose pasižymi galimybe sukelti norimas pasekmes per grasinimus arba už atlygį. Skirtingai nuo švelniosios galios (*soft power*) kietoji galia savyje talpina labiau tradicinį galios apibrėžimą – kietąja galia disponuojančios šalys pasižymi prievartine diplomatija, kišimusi į kitos valstybės vidaus reikalus, atgrasymu, šantažu, karinių ir ekonominių sankcijų naudojimu ar grasinimu juos panaudoti.

## Istorija

Nors kietoji galia egzistuoja jau daugelį amžių, tačiau ilgą laiką ji egzistavo „galios“ sąvokos rėmuose. Terminas buvo pristatytas Harvardo universiteto dekano Josepho Nye 1990 metais straipsnyje „Soft power“, o vėliau „švelniosios“ ir „kietosios galios“ terminai plačiau buvo paaiškinti 2004 metais išleistoje knygoje *„Soft Power: The Means to Success in World Politics“*. J. Nye pristato naują terminą – „švelniąją galią“, kuri atspindi naujas, ne taip pastebimas valstybių galios formas, naudojamas užsienio politikoje tikslams pasiekti. Senosios formos (daugiausia karinės ir ekonominės) buvo priskirtos „kietosios galios“ terminui. Karinėje dimensijoje kietoji galia pasireiškia per valstybių prievartinę diplomatiją, karą, karinius aljansus ir sąjungas, kuomet siekiant atgrasymo politikos ir šalies saugumo naudojami grasinimai ir prievarta.

Kietosios galios dimensijai priklausančios ekonominės galios formos tokios kaip ekonominė parama, kyšiai, ekonominės sankcijos taip pat yra panaudojamos vienos šalies pranašumui prieš kitą pasiekti ir primesti norimą elgesį.

Kietosios galios strategijos priemonės apima platų priemonių spektrą, kuris susideda tiek iš grasinančių priemonių, tiek iš paveikių. Šios priemonės gali apimti tiek „lazdos“, (pvz., ginkluoto užpuolimo ar ekonominio embargo įgyvendinimo grėsmės naudojimą), tiek „morkos“ (pvz., karinės apsaugos pažadas ar prekybos kliūčių mažinimas) principus. Tačiau „lazdos“ principas tarp kietąja galia besiremiančių valstybių yra populiaresnis, nei „morkos“ principas. Todėl aktyviai kietąja galia besiremiančios valstybės yra linkę pernelyg dažnai grasinti ar naudoti karinę intervenciją, ekonomines sankcijas, prievartos diplomatiją ir kitas „lazdos“ principui priskiriamas kietosios galios sferas.

## Pavyzdžiai

Kietosios galios naujausi pavyzdžiai yra XXI amžiaus JAV politika Artimuosiuose Rytuose. Remdamasi vien karine jėga JAV paskelbė karo su terorizmu doktriną ir įsivėlė į karinius konfliktus su Iraku ir Afganistanu. Karinės intervencijos į minėtas šalis įvyko negavus tarptautinės bendrijos pritarimo – buvo remiamasi vien kietąja galia. George’o W. Busho administracija jo valdymo laikotarpiu labiau rėmėsi karine ir ekonomine galia neskirdama dėmesio minkštosios galios dimensijoms, tokioms kaip tarptautinės bendrijos nuomonė ir pritarimas.

Josephas Nye kietosios galios terminą panaudojo ir XXI a. JAV–Irano santykiams apibūdinti. Šalia Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos taikomų ekonominių sankcijų Iranui JAV uždėjo ir savąsias – Iranui taikė ekonomines sankcijas, tokias kaip eksporto apribojimai, investavimo į naftos gavybą sumažinimas ir kitas.

## Taip pat skaitykite
* Galia
* Švelnioji galia
* Galios projekcija
* Poliškumas
Jono Pauliaus II aikštė

**Jono Pauliaus II aikštė** – aikštė, esanti Vilniuje, Antakalnyje, prie Olandų žiedo ir šalia Vilniaus šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčios. Pavadinta Popiežiaus Jono Pauliaus II vizitui į Lietuvą ir Vilnių atminti jo vardu. Planuojama aikštę rekonstruoti. Numatoma ne tik šalia įrengti viešąją erdvę atitinkančią baroko stilių, bet ir atkurti XIX a. viduryje šalia bažnyčios stovėjusią koplyčią, įrengti Jonui Pauliui II skirtą paminklą (skulptūrą arba stelą). Tam Vilniaus miesto savivaldybė planuoja skelbti konkursą.

## Šaltiniai
* Vilniuje ketinama panaikinti Olandų žiedą 

## Nuorodos

* Jono Pauliaus II aikštė (Wikimapia)
Mariana Efstratiou

**Mariana Efstratiou** (, g. 1962 m. Atėnuose) – graikų dainininkė.

1987 metais, kaip dueto Bang narė pasirodė Eurovizijos konkurse. 1989 m. Efstratiou laimėjo Graikijos nacionalinį dainų konkursą, įveikdama graikų superžvaigždę Anna Vissi ir atstovavo Graikijai Lozanoje vykusioje Eurovizijoje su daina „To Diko Sou Asteri“ (). Daina užėmė devintą vietą. 1996 metais transliuotojo ERT pasirinkimu jai vėl buvo leista atstovauti Graikijai, šį kartą su daina „Emeis Forame to Himona Anixiatika“ (), kuri užėmė 14 vietą. Šiuo metu ji yra džiazo ansamblio Nova Mood vokalistė.

## Nuorodos
* Mariana Efstratiou IMDB svetainėje

|-
Zyggo

**Zyggo,** tikras vardas Deividas Žygas, (g. 1995 m. vasario 2 d. Utenoje) – Lietuvos muzikos prodiuseris, dainininkas, dainų kūrėjas atliekantis, kuriantis ir prodiusuojantis pop, šokių, edm stiliaus dainas. Daugybės tarptautinių ir respublikinių konkursų laureatas bei diplomantas. 2012 metais dalyvavo „Pildyk“ talentų konkurse, kuriame jam puikiai sekėsi ir nuo tada išgarsėjo su autorine daina „Sugrius pasaulis be tavęs“ (M. ir ž. Deivido Žygo, muz. prodiuseris Tautrimas Rupulevičius-ONSA). 2016 metų nacionalinės „Eurovizijos“ atrankos dalyvis. 2017 m. dalyvavo nacionalinėje atrankoje į Eurovizijos dainų konkursą, bet nepraėjo atrankų etapo.

## Biografija

Deividas Žygas gimė Utenoje. 2011 metais sėkmingai baigė Utenos muzikos mokyklos fortepijono specialybę. Mokėsi Utenos Vyturių pagrindinėje mokykloje, „Saulės“ ir Adolfo Šapokos gimnazijose. Jis buvo didelis aktyvistas, mokslo metais turėjo daugybę užklasinės veiklos. 2015 metais sėkmingai baigė verslo studijas viename iš geriausių Londono koledžų. Pirmąją dainą sukūrė būdamas vos 10 metų.

## Nuorodos

* Naujas veidas Lietuvos popscenoje – 17-metis D. Žygas (audio) 
* Deivido Žygo dainas prodiusuos visame pasaulyje žymus prodiuseris 
* Dainininkas Deividas Žygas vienas iš MTV atlikėjų
SPG-9

**SPG-9 Kopjo** (), *6G6* (, GRAU indeksas) – tarybinis stovinis prieštankinis granatsvaidis. Į ginkluotę priimtas 1963 m. Įgula – 4 žm., jie gali pernešti išardytą (žygio padėtyje) granatsvaidį didelius nuotolius, o sudėtą (kovinėje padėtyje) – perkelti iš vienos vietos į kitą keičiant ugnies pozicijas.

Vėliau granatsvaidžiui sukurta skeveldrinė priešpėstinė granata.

## Modifikacijos
* Desantinis granatsvaidis SPG-9D () (GRAU indeksas – *6Г7*)
* Modernizuotas granatsvaidis SPG-9M () (GRAU indeksas – *6Г13*)
* Modernizuotas desantinis granatsvaidis SPG-9DM () (GRAU indeksas – *6Г14*)
* Modifikacija su naktiniu taikikliu PGN-9 () (GRAU indeksas – *1ПН52*) – SPG-9N, SPG-9DN, SPG-9MN ir SPG-9DMN
* 73 mm kalibro lygiavamzdis pabūklas 2A28 Grom – naudotas kaip pabūklas pėstininkų kovos mašinose BMP-1. Sukurtas SPG-9M bazėje.

## Granatsvaidžio šaudmenys
* PG-9V (*ПГ-9В*; GRAU indeksas *7П3*) – su prieštankine granata PG-9 (*ПГ-9*)
* OG-9V (*ОГ-9В*; GRAU indeksas *7П4* – su skeveldrine granata OG-9 (*ОГ-9*)
* OG-9VM (*ОГ-9ВМ*; GRAU indeksas *7П4М*) – su skeveldrine granata OG-9M (*ОГ-9М*)
* OG-9VM1 (*ОГ-9ВМ1*; GRAU indeksas *7П4М1*) – su skeveldrine granata OG-9M1 (*ОГ-9М1*)
* PG-9VS ('ПГ-9ВС*; GRAU indeksas *7П14*) – su prieštankine granata PG-9S (*ПГ-9С*)
* PG-9VS1 (*ПГ-9ВС1*; GRAU indeksas *7П20*) – su prieštankine granata PG-9S1 (*ПГ-9С1*)
* PG-15V (*ПГ-15В*) – pabūklui [[2A28 Grom]]

== Techninės taktinės charakteristikos ==
* Granatsvaidžio masė:
** su taikikliu – 49,5 kg
*** trikojo stovo masė – 12 kg
*** ratinio stovo masė (SPG-9D) – 14 kg
* vamzdžio ilgis: 1850 mm
* šaudmens ilgis: 1115 mm (PG-9V) ir 1062 mm (OG-9V)
* granatsvaidžio ilgis: 2110 mm
* granatsvaidžio plotis: 1055 mm (kovinėje padėtyje)
* granatsvaidžio aukštis: 820 mm
* vamzdžio pakilimo kampas: +7° (PG-9V), +25° (OG-9V)
* horizontalaus taikymo kampas: ±15°
* pradinis granatos greitis: 435 m/s (PG-9V), 316 m/s (OG-9V)
* didžiausias granatos greitis: 700 m/s
* šarvų pramušamoji geba:
** šaudmuo PG-9V – 300 mm
** šaudmuo OG-9VS – 400 mm
* Didžiausias šūvio nuotolis: 1300 m
* Tiesaus šūvio nuotolis: 800 m
* Optinis taikiklis: PGO-9 (didinimas 4,2 karto)
* Naktinis taikiklis: PGN-9 (infraraudonasis)
* [[Šaudymo sparta]]: iki 6 šūv./min.
* Įgula: 4 žmonės (vadas, taikytojas, užtaisytojas, šaudmenų padavėjas)

== Šalys naudotojos ==


*  – 2002 m. rugpjūtį Bulgarija nemokamai perdavė Afganistano armijai 12 granatsvaidžių SPG-9
* 
* 
*  – gaminti ėmė 1966 m. SPG-9, vėliau sukūrė variantą *SPG-9DNM''
* 
* 
* : SZPG-9
* : SPG-9
* 
* 
* 
*  Kurdistano darbininkų partija 
* 
*  138 vnt.
* 
* 
* 
* 
* 
* : AG-9
* 
* 
* 
* 
* Sudano Liaudies Išsivadavimo Judėjimas Šiaurė,
*  Talibanas,

## Šaltiniai

## Nuorodos

* http://belostokskaya.ru/weapons_mp/antitank/spg9/ 
* SPG-9 fotografijos, charakteristikos
Saugumo sistema (filmas)

**Saugumo sistema** () – režisieriaus Sidney Lumet 1964 m. sukurtas nespalvotas politinis trileris apie Šaltojo karo laikotarpį, įtemptus JAV ir Sovietų Sąjungos santykius bei iškilusią branduolinio karo grėsmę. Filmas, nors ir nebuvo finansiškai sėkmingas, sulaukė labai teigiamų atsiliepimų. Juostoje nėra rodomi sovietai, tik telefoniniai pokalbiai su jais, be to, joje visiškai nėra muzikos.

2000 m. buvo sukurtas to paties pavadinimo televizijos filmas, kuriame vaidino George Clooney ir Harvey Keitel.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Henry Fonda – prezidentas
* Walter Matthau – profesorius Grotšilis
* Dan O’Herlihy – generolas Blekas
* Frank Overton – generolas Boganas
* Edward Binns – pulkininkas Greidis
* Fritz Weaver – pulkininkas Kasijo
* Sorrell Booke – kongreso narys Raskobas

## Turinys

1960-ieji metai. JAV gynybos koordinaciniame centre pastebimas neatpažįstamas skraidantis objektas. Į dangų pakyla bombonešių eskadrilė, vadovaujama pulkininko Greidžio. Nors objekto aptikti nepavyksta, įvyksta saugumo sistemos ir eskadrilė gauna signalą skristi ir numesti atominę bombą ant Maskvos. Skrydžių valdymo centrui nepavyksta atšaukti įsakymo ir iškyla reali karo su Sovietų Sąjunga tikimybė. Prezidento nurodymu eskadrilę ima vytis naikintuvai, turintys nurodymą numušti bombonešius, tačiau dėl kuro trūkumo nepasiekia tikslo ir nukrinta į vandenyną.

Prezidentas susisiekia su Sovietų Sąjungos vadovu ir perspėja apie įvykusį gedimą. Šis ilgai netiki, kad tai ne suplanuota akcija pradėti karą, tačiau vėliau sutinka bendradarbiauti. Tuo metu tarp amerikiečių generolų įsiplieskia ginčas, nes vieni mano, jog pranešti rusams savo naikintuvų koordinates ir būdą kaip juos sunaikinti yra teisinga, o kiti tikisi, kad pilotams pavyks ir karas prasidės. Sovietų naikintuvai pakyla į dangų, tačiau jiems nepavyksta sunaikinti visų bombonešių. Norėdamas įrodyti savo atsakomybę, prezidentas įsako pakelti į dangų dar vieną branduoliniu užtaisu ginkluotą bombonešį, kuris turės numesti bombą ant Niujorko, tokiu būdu kompensuodamas galimą tragediją, jei pulkininkas Greidis pasieks Maskvą.

Amerikiečiai visaip mėgina atšaukti pulkininką Greidį, tikindami, jog įvyko sistemos klaida, tačiau šis, vadovaudamasis instrukcijomis, neklauso nei prezidento, nei jo maldaujančios žmonos. Sovietai skubiai evakuoja vadovybę iš Maskvos. Netoli jos numušamas priešpaskutinis bombonešis, tačiau Greidžio lėktuvas pasiekia tikslą ir numeta bombą.

Gavęs patvirtinimą, prezidentas įsako numesti bombą ir ant Niujorko, nors tuo metu mieste yra jo paties žmona.

## Apdovanojimai
* BAFTA nominacija geriausiam režisieriui (Sidney Lumet)
* Laurel apdovanojimas nominacijos geriausiam dramos filmui ir geriausiam aktoriui (Henry Fonda)
Birštono tvenkinys

**Birštono tvenkinys** – tvenkinys Birštone, dešiniajame Nemuno krante, šalia kelio . Priklauso Nemuno mažųjų intakų (su Nemunu) baseinui. Tiesioginis vandentakis (upė) – Druskupis.

Miesto šiaurėje telkšantį Birštono tvenkinį sudaro trys tvenkiniai: Birštono I, II ir III tvenkiniai. Tvenkinių hidrologiniai numeriai atitinkamai 10050200, 10050201 ir 10050202.
Birštono I tvenkinys yra labiausiai į rytus nutolusi Birštono tvenkinio dalis. Jo plotas 2,16 ha, kranto linijos ilgis 0,75 km. Tvenkinio ilgis šiaurės vakarų-pietryčių-rytų kryptimi – 0,31 km, plotis – iki 0,1 km. Šiauriniame jo krante yra Vytautas Mineral SPA centras, vakaruose už Karalienės Barboros alėjos telkšo Birštono tvenkinio vidurinė dalis – Birštono II tvenkinys. Jo plotas 1,82 ha, kranto linijos ilgis 0,55 km. Ilgis iš vakarų į rytus – 0,17 km, plotis – iki 0,12 km. Labiausiai į vakarus nutolusi dalis yra Birštono III tvenkinys. Jo plotas 2,56 ha, kranto linijos ilgis 0,8 km. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,26 km, plotis – iki 0,13 km. Į šiaurę nuo jo stūkso Žvėrinčio miškas. Visų tvenkinių altitudės 51,5 m. Krantai žemi.

Iš trečiojo tvenkinio, esančio arčiausiai Žvėrinčiaus miško, tarpukariu gydykloms buvo kasamas gydomasis purvas. Ilgainiui susiformavo didelė dauba, todėl buvo nuspręsta kasti tvenkinį. Greta jo buvo iškasti dar du tvenkiniai, kurių vandenį nuolat atnaujina Druskupio upelis. Žemės iš kasamų tvenkinių buvo panaudotos krantinei palei Nemuno upę formuoti. Tvenkiniai priskiriami rekreacinei zonai, kurią numatoma plėtoti ir ateityje. Pirmajame ir antrajame tvenkinyje galima ir žvejyba.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Birštono tvenkinys ''Gamtos kataloge''
* Sąrašas:Lietuvos tvenkiniai
Laisvoji Lietuva (Kaunas)

**Laisvoji Lietuva** – antisovietinio pogrindžio laikraštis, leistas Kaune 1940 m.

Vlado Telksnio, Juozo Gražio, Povilo Malinausko, Kazimiero Ambrazaičio rengtas leidinys. Išėjo tiktai vienas numeris. Sovietinis saugumas suėmė daugumą grupės narių. dr. Kazimieras Ambrazaitis išvengė suėmimo nes tuo metu buvo išvykęs į savo tėviškę Raseinių apylinkėje.
Juknaičiai (Geldapė)

**Juknaičiai** (, nuo 1935 m. spalio 5 d. *Steinhagen*, nuo 1946 m. lapkričio 12 d. ) – Lenkijos Varmės Mozūrų vaivadijos Geldapės valsčiaus kaimas.
Sakalai (Geldapė)

**Sakalai** (, nuo 1938 m. liepos 16 d. *Hainholz*, nuo 1946 m. lapkričio 12 d. ) – kaimas Lenkijos Varmės Mozūrų vaivadijos Geldapės valsčiuje.
Bodšvinkiai

**Bodšvinkiai** (arba ***Batvinkiai***, , nuo 1938 m. birželio 3 d. *Bodschwingken, Herandstal*, nuo 1945 m. ) – kaimas Lenkijos Varmės Mozūrų vaivadijos Geldapės valsčiuje. Praeina Geldapės–Stara Ružankos kelias.
Jonas Kindurys

**Jonas Kindurys** (1946 m. kovo 10 d. Ignalinoje) – architektas, diplomatas.

## Biografija

Gimė 1946 m. kovo 10 d. Ignalinoje. 1968 m. baigė Kauno technologijos universitetą. Nuo 1998 m. dirba Lietuvos diplomatinėje tarnyboje. 1998-2002 m. buvo Lietuvos konsulas Seinuose. 2002-2003 m. dirbo Užsienio reikalų ministerijos Konsulinio departamento pirmuoju sekretoriumi. 2003-2006 m. dirbo konsulu Tilžėje. 2006-2009 m. generaliniu konsulu ir ministru patarėju Lietuvos generaliniame konsulate Varšuvoje, nuo 2009 m. liepos iki rugsėjo mėnesio dirbo ambasadoriumi ypatingiems pavedimams ministerijos Politikos planavimo departamente. 2009 m. gruodžio 14 d. apdovanotas medaliu „Už nuopelnus Lietuvos Respublikos diplomatinėje tarnyboje“.

## Nuorodos

* Už nupelnus Lietuvos diplomatinėje tarnyboje apdovanotas J. Kindurys
Stanislovas Pliateris

**Stanislovas Pliateris** (1784 m. gegužės 10 d. Senajame Daugėliškyje, Abiejų Tautų Respublika – 1851 m. gegužės 8 d. Volšteine, Prūsijos karalystė) – istorikas, geografas, karininkas, Liudviko Pliaterio brolis.

## Biografija
Gimė 1784 m. Senajame Daugėliškyje, Kazimiero Pliaterio ir Izabelės Borch šeimoje. 1806 m. įstojo į Napoleono kariuomenę kovojusią prieš Rusijos imperiją. 1815 m. įstojo į Lenkijos Kongreso karalystės kariuomenę, tapo artilerijos majoru, tačiau greitai pasitraukė į Prūsijos karalystę, kur atsidavė moksliniams tyrimams, rašė knygas apie Lenkijos ir Lietuvos istoriją ir geografiją.

## Darbai
* *Geografia wschodniej części Europy, czyli opis krajòw przez wielorakie narody sławiańskie zamieszkałych* (Breslauja, 1825)
* *Wybór dzieł dramatycznych A. Kotzebue* (Varšuva, 1826)
* *Lettres du roi de Pologne Jean Sobieski à la reine Marie Casimire pendant la campagne de Vienne 1683* (Paryžius, 1826)
* *Atlas historique de la Pologne* (Poznanė, 1827)
* *Plan des sièges et batailles qui ont eu lieu en Pologne pendant le XVII et XVIII siècle accompagnés d’un texte explicatif* (Breslauja, 1828)
* *Plan de siéges et batailles en Pologne pendant le XVII. et XVIII. siècle* (1828)
* *Les Polonais au tribunal de l’Europe* (Paryžius, 1831)
* *Mała encyklopedia polska* (Lissa 1841-47, 2 Bde.)
* *Atlas statystyczny Polski i krajów okolicznych*

## Išnašos

## Nuorodos
* Genealogija 

## Literatūra
* Plater. Meyers Konversations-Lexikon. 4. Auflage. Band 13, Bibliographisches Institut, Leipzig 1885–1892, S. 118.
* Платер // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона: В 86 томах (82 т. и 4 доп.). – СПб., 1890–1907.
* Русский биографический словарь: В 25 т. / под наблюдением А. А. Половцова. 1896–1918.
Vigmundas

**Vigmundas** (, m. 840 m.) – Mersijos karalius (840), Viglafo sūnus.

## Biografija
Vigmundas, galimai, valdė Mersiją trumpą laiką, po tėvo mirties. Tačiau pagal kitą versiją, jis buvo Viglafo bendravaldis ir mirė dar jam gyvam esant, o sostą iškart paveldėjo Vigstanas.

## Literatūra
* Brown, Michelle P.; Farr, Carole A. Mercia: An Anglo-Saxon kingdom in Europe. – Continuum, 2001. – ISBN 0-8264-7765-8
* Yorke, Barbara Kings and Kingdoms of early Anglo-Saxon England. – London: Seaby, 1990. – ISBN 1-85264-027-8
* Kirby, D.P. The Earliest English Kings. – London: Unwin Hyman, 1991. – ISBN 0-04-445691-3

## Nuorodos
*
Viglafas

**Viglafas** (, m. 839 m.) – Mersijos karalius (827–829 ir 830–839 m.).

## Biografija
Viglafas užėmė Mersijos sostą po dvejų metų uzurpatoriaus Ludekos valdymo. 829 metais į Mersiją įsiveržė Egbertas ir nuvertė Viglafą, bet po metų jam pavyko susigrąžinti sostą. Nėra žinoma, ar restauracija tapo mersiečių sukilimo prieš Veseksą pasekme ar Egberto siuzereniteto pripažinimo Viglafui pasekme. Tačiau, sprendžiant iš sekančio dešimtmečio raštų, Viglafas valdė Mersiją, kaip nepriklausomas karalius.

## Literatūra

* Англосаксонские хроники
* Brown, Michelle P.; Farr, Carole A. Mercia: An Anglo-Saxon kingdom in Europe. – Continuum, 2001. – ISBN 0-8264-7765-8
* Yorke, Barbara Kings and Kingdoms of early Anglo-Saxon England. – London: Seaby, 1990. – ISBN 1-85264-027-8
* Kirby, D.P. The Earliest English Kings. – London: Unwin Hyman, 1991. – ISBN 0-04-445691-3

## Nuorodos
*
Slavų įlanka

**Slavų įlanka** () – vidinė įlanka šiaurvakariniame Petro Didžiojo įlankos (Japonijos jūra) krante. Skalauja Primorės krašto Chasano rajono pakrantę.

Slavų įlanka yra tarp Briuso pusiasalio Briuso kyšulio ir pietinio Jankovskio pusiasalio galo. Įlankos ilgis apie 9,3 km, plotis ties įėjimu – 4,85 km, gylis iki 21 m. Įlankos plotas 42,7 km², kranto linijos ilgis – 35 km.

Šiaurvakarinėje Slavų ilankos dalyje yra Šiaurinis užutėkis. Įlankos vakarinis krantas ir Šiaurinio užutėkio centrinės dalies krantas yra žemi, apaugę žole ir krūmais. Į pietvakarinę Šiaurinio užutėkio dalį įteka upelis Brusja. Šiaurrytinį įlankos krantą sudaro kalnuotas Jankovskio pusiasalis, kuris su žemynu jungiasi žema sąsmauka. Iš rytų pusės Slavų įlanką dengia Sidorovo ir Gerasimovo salos, kurias skiria Stenino sąsiauris. 
Pietuose yra užutėkiai Apvalusis (), Nerpa ir Slavianka, kurių krantuose yra gyvenvietės Slavianka ir Baza Kruglaja.

Nuo kovo ar balandžio iki rugpjūčio įlankoje dažni rūkai. Vasarą vanduo sekliose vietose įšyla iki 25-28°C. Žiemą pirmas ledas įlankoje pasirodo gruodžio viduryje. Įlankoje ledas eižėti ima kovo pradžioje, o pirmą balandžio dešimtadienį įlanka lieka be ledo. Vandens skaidrumas – iki 25 m.

Įlankoje yra smėlio ir akmeningi paplūdimiai, kuriuose vasarą ilsisi vietiniai gyventojai ir atvykėliai iš centrinių Primorės krašto rajonų ir kaimyninių regionų. Poilsiautojus aptarnauja kelios poilsio bazės ir keli viešbučiai.. 
Įlanka yra ir populiari nardytojų zona.

## Nuorodos
* Славянский залив на Shamora.info
Briuso pusiasalis

**Briuso pusiasalis** () – pusiasalis Primorės krašte, vakariniame Amūro įlankos krante. Šis pusiasalis skiria Slavų įlanką ir Baklano užutėkį. Pusiasalio labiausiai rytinis taškas yra Briuso kyšulyje, tenai stovi Biusės švyturys ir gyvenvietė Majak Biusė. Pusiasalyje yra Čiroko kyšulys (, piečiau Briuso kyšulio) ir Slaviankos kyšulys (šiauriau Briuso kyšulio). Į šiaurinę pusiasalio dalį įeina Nerpos užutėkis, į pietinę dalį – Čiroko užutėkis. Pusiasalyje teka daug smulkių upelių.

Pusiasalio reljefas daugiausia kalnuotas. Aukščiausias taškas – 177 m. Krantas uolingas, su skardžiais. Jūroje ties pusiasaliu daug povandeninių ir antvandeninių uolų. 

Prie pusiasalio jūros gylis iki 35 m. Pietinėje pakrantėje, už 2,5 km nuo kranto yra maža Antipenkos sala. 

Pusiasalyje yra gyvenvietės Slavianka, Baza Kruglaja ir Majak Biusė. Pusiasalis naudojamas kaip poilsio zona.

## Pavadinimas
Pirmą kartą įlanką 1855 m. aprašė britų jūrininkai (laivai „Barracuda“ ir „Winchester“). Po 7 metų (1862 m.) įlanką pakartotinai aprašė V. Babkino ekspedicija. Nėra žinoma, kieno garbei taip pavadintas šis pusiasalis. Vienas aiškinimas yra toks, kad pusiasalį pavadino britų admirolo Briuso, kuris 1855 m. vadovavo eskadrai, aplankiusiai Petropavlovską, garbei. Kitas aiškinimas yra, kad pusiasalį pavadino Petro I bendražygio Jakovo Briuso garbei. XX a. pradžioje pusiasalį vadino Salvų pusiasaliu.

## Nuorodos
Majak Biusė

**Majak Biusė** (), *Biusė švyturys* (, nuo 2002 iki 2011) – gyvenvietė prie švyturio Chasano rajone (Primorės kraštas, Rusijos Federacija), įeinanti į Slaviankos miesto gyvenvietę (*Славянское городское поселение*). Yra Briuso pusiasalyje, Briuso kyšulyje. Su Slavianka sieja 6 km ilgio automobilių kelias.

## Istorija
Gyvenvietė įkurta 1895 m.. Švyturio statybos pradėtos 1907 m., baigtos 1913 m..

## Gyventojai
2005 m. sausio 1 d. gyvenvietėje gyveno 7 žmonės. 2010 m. čia gyveno 5 žmonės.

## Nuorodos
Naoki Urasawa

**Naoki Urasava** (; g. 1960 m. sausio 2 d.) – japonų manga kūrėjas, muzikantas. Triskart Shogakukan manga apdovanojimo, dukart Osamu Tedzukos vardo kultūros premijos ir vienąkart Kodansha manga apdovanojimo laureatas.

## Biografija
Gimė Fučiū, Tokijuje. Urasava baigė studijas Meisei universitete ir gavo ekonomikos diplomą. Kaip profesionalas debiutavo su manga kūriniu „Return“ 1981 m. Trys Urasavos istorijos („Yawara! A Fashionable Judo Girl“ (1986–1993 m.), „Master Keaton“ (1988–1994 m.) ir „Monster“ (1994–2001 m.) sulaukė ekranizacijos. Kitas žymesnis autoriaus kūrinys „20th Century Boys“ (2000–2006 m.) buvo adaptuotas į trijų dalių vaidybinių filmų seriją, kuri kino ekranuose pasirodė 2008 ir 2009 m. Jo kūriniai pasižymi giliu, kelių lygmenų, persipinančiu naratyvu bei nežinojimo jausmu, juose dažnai vartojami vokiečių kalbos rašmenys, vyksmas neretai vyksta Vokietijoje ar netoli jos ribų.

2008 m. Urasava dėstė paskaitas manga tema Nagojos Dzokei universitete nuo dvejų iki trejų metų, bet užsiėmimai vykdavo tik kas mėnesį.

Urasava yra roko grupės vokalistas ir gitaristas. Sceniniu vardu *Bob Lennon* įrašė keletą dainų.

## Kūriniai
* *Return* (1981 m.)
* *Beta!!* (1983 m.)
* *Yawara!* (1986–1993 m.)
* *Pineapple Army* (1986–1988 m.)
* *Dancing Policeman* (1987 m.)
* *Master Keaton* (1988–1994 m.)
* *NASA* (1988 m.)
* *Happy!* (1993–1999 m.)
* *[[Monster]]* (1994–2001 m.)
* *Jigoro!* (1994 m.)
* *20th Century Boys* (1999–2006 m.)
* *21st Century Boys* (2007 m.)
* *Pluto* (2003–2009 m.)
* *Billy Bat* (2008–2016 m.)
* *Master Keaton Remaster* (2012–2014 m.)

## Išnašos
Baza Kruglaja

**Baza Kruglaja** () – gyvenvietė Chasano rajone (Primorės kraštas, Rusijos Federacija). Priskirta Slaviankos miesto gyvenvietei (*Славянское городское поселение*).

Baza Kruglaja yra Briuso pusiasalyje, Slavų įlankos krante. Gyvenvietė 11 km ilgio keliu jungiasi su trasa A189 Razdolnojė-Chasanas. Atstumas iki rajono centro gyvenvietės Slavianka keliu – 5 km. Iki Vladivostoko – apie 180 km. Artimiausia geležinkelio stotis Bliucheris yra už 10 km  į vakarus, Slaviankoje. 

Kaimas įkurtas 1922 m..

2005 m. sausio 1 d. gyvenvietėje gyveno 13 žmonių.

## Nuorodos
Antipenkos sala

**Antipenkos sala** (), *Antipenka* – maža sala Japonijos jūroje, Petro Didžiojo įlankoje, ties įėjimu į Baklano užutėkį, už 47 km į pietvakarius nuo Vladivostoko. Priklauso Primorės krašto Chasano rajonui.

## Istorija
Salą ištyrinėjo ir pažymėjo navigaciniame žemėlapyje Rusijos laivyno šturmanų korpuso papulkininkio V. Babkino ekspedicija (1862–1863 m., korvetė „Kalevala“).

Salą pavadino korvetės „Kalevala“ mechaniko praporščiko I. Antipenkos garbei..

## Geografija

Antipenkos salos ilgis vakarų rytų kryptimi apie 1,8 km, šiaurės pietų kryptimi – 1,2 km. Didžiausias aukštis virš jūros lygio – 107 m. Didžioji dalis salos apaugusi plačialapiu mišku, o pietiniame krante ir ties šiauriniu kyšuliu – krūmais. Pietrytinėje saloje yra nedidelis užutėkis, kurį ribojantys kyšuliai uolingi ir skardingi. Šio užutėkio gilumoje – gargždo su rieduliais paplūdimys (žr. nuotrauką dešinėje). Užutėkio gylis 5-10 m, dugnas akmenuotas. Į užutėkį įteka upelis. Dar du maži gėli šaltiniai yra vakariniame ir šiauriniame salos krantuose.

Sąsiauryje tarp Antipenkos salos ir Sibiriakovo salos yra kekuras Kolona ir smėlio sekluma. Ties šiaurrytiniu salos galu yra mažytė salelė Ptičis (*Птичий* 'Paukščių').

Sala nuolatinių gyventojų neturi, tačiau vasarą ir rudenį salą aktyviai lanko turistai ir poilsiautojai.

## Nuorodos
LOSC šaudykla

**[[Lietuvos olimpinis sporto centras|Lietuvos olimpinio sporto centro]] šaudykla** – tarptautinius standartus atitinkanti sportinė šaudykla Vilniuje. Adresas – S.Batoro g. 90a. Šaudykla pritaikyta ilgavamzdžių šautuvų stendinio šaudymo olimpinėms rungtims į skriejančius taikinius – tranšetas, apvali aikštelė.

Kasmet LOSC vyksta tarptautinis Žalgirio didžiojo prizo tranšeto turnyras, kuris nuo 2011 m. gavo Europos taurės etapo statusą.

2014 m. šaudykloje vyko medžioklinio šaudymo (neolimpinio) *compak* rungties pasaulio taurės etapas.

## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Žalgiris Grand Prix
Maurice Strong

**Maurice Strong** (1929 m. balandžio 29 d. – 2015 m. lapkričio 27 d.) – kanadiečių verslininkas, Jungtinių Tautų darbuotojas, aplinkosaugininkas. Jis laikomas moderniojo aplinkosaugos judėjimo pradininku ir vienu iš didžiausių aplinkosaugos idėjų populiarintųjų tarptautiniu mastu.

## Biografija

Maurice Strong gimė Kanados Manitobos provincijoje. Kadangi užaugo vargingoje šeimoje, mokykloje mokėsi trumpai ir anksti pradėjo dirbti. Iš pradžių Arktyje veiklą vykdžiusioje Hudson's Bay kompanijoje. Vėliau trumpai Jungtinių Tautų organizacijos sekretoriate, tačiau poziciją greitai paliko ir perėjo į privatų energetikos sektorių, vadovavo įvairioms kompanijoms.

1970 m. sugrįžo į JTO, dvejus metus buvo Jungtinių Tautų Žmogaus aplinkos konferencijos generaliniu sekretoriumi. 1973 m. tapo pirmuoju Jungtinių Tautų Aplinkos apsaugos programos direktoriumi. 1976 m. vėl paliko JTO ir dvejus metus vadovavo naftos kompanijai Petro-Canada. 1983–1987 m. buvo Brundtland komisijos nariu. 1985 m. – JTO generalinio sekretoriaus pavaduotoju. 1992 m. vėl vadovavo didžiajai JTO aplinkosaugos konferencijai – Žemės susitikimui. Prieš pasitraukdamas iš aktyvios veiklos, Maurice Strong taip pat ėjo Pasaulio Banko prezidento vyresniojo patarėjo pareigas.

Už gyvenimo pasiekimus Maurice Strong yra gavęs garbės daktaro laipsnius iš 41 universiteto Kanadoje, JAV, Europoje.

## Šaltiniai
Masamune Shirow

**Masamunė Širo** (, tikrasis vardas – *Masanori Ota*; g. 1961 m. lapkričio 23 d.) – japonų manga kūrėjas, iliustruotojas. Geriausiai žinomas kaip „Ghost in the Shell“ manga autorius. M. Širo taip pat žinomas savos kūrybos erotiniais meno kūriniais.

## Biografija
Gimė Kobėje, Hiogo prefektūroje, Japonijoje. Apie 1985–90 m. mokėsi dailės aukštojoje mokykloje. Studijavo Osakos menų universitete tapybą aliejiniais dažais. Mokydamasis universitete, susidomėjo manga ir dėl to pats ėmė rašyti komiksus. Pirmasis jo užbaigtas kūrinys „Black Magic“ buvo išleistas manga fenzine „Atlas“. Jo darbas patraukė leidyklos „Seishinsha“ prezidento Harumichi Aoki dėmesį ir šis pasisiūlė išspausdinti jo kūrinius. Iš to išplaukė „Appleseed“, vieno tomo, gilaus siužeto drama, kurios veiksmas vyksta neaiškioje ateityje. Kūrinys tapo sensacija ir 1986 m. pelnė Seiun geriausios mangos apdovanojimą.

Po „Black Magic“ perleidimo ir antrojo „Appleseed“ tomo M. Širo išleido „Dominion“. Vėliau autorius sukūrė bene žymiausią savo kūrinį – „Ghost in the Shell“.

2007 m. jis bendradarbiavo su animacijos studija „Production I.G“ kuriant anime televizijos serialą „Shinreigari/Ghost Hound“. 2008 m. dalyvavo „Production I.G“ serialo „Real Drive“ kūrime.

## Manga
* *Black Magic* (1983 m.)
* *Appleseed* (1985 m.)
* *Dominion* (1986 m.)
* *[[Ghost in the Shell]]* (1991 m.)
* *Orion* (1991 m.)
* *Dominion: Conflict 1* (No More Noise) (1995 m.)
* *[[Ghost in the Shell|Ghost in the Shell 2: Man-Machine Interface]]* (2001 m.)
* *[[Ghost in the Shell|Ghost in the Shell 1.5: Human-Error Processor]]* (2003 m.)

## Išnašos
Sibiriakovo sala (Primorė)

**Sibiriakovo sala** (), *Sibiriakovas* – maža sala Japonijos jūroje, Petro Didžiojo įlankoje, ties įėjimu į Baklano užutėkį, už 50 km į pietvakarius nuo Vladivostoko. Priklauso Primorės krašto Chasano rajonui. 

## Istorija
Salą 1863 m. ištyrinėjo ir pažymėjo navigaciniame žemėlapyje Rusijos laivyno šturmanų korpuso papulkininkio V. Babkino ekspedicija (1862-1863 m., korvetė „Kalevala“).

Salą pavadino korvetės „Kalevala“ laivo gydytojo K. Sibiriakovo garbei. Tikslias salos koordinates 1882 m. nustatė leitenantas Lanevskis-Volkas..

## Geografija
Sibiriakovo salos ilgis iš pietvakarių į šiaurryčius apie 1,8 km, o didžiausias plotis – 1,2 km. Didžiausias aukštis virš jūros lygio – 105,2 m. Kranto linijos ilgis 5,8 km. 

Didžioji dalis salos apaugusi plačialapiais miškais. Krantai uolėti, skardingi. Pietrytiniame salos krante nedidelis užutėkis, kurią ribojantys kyšuliai aukšti ir skardingi. Ties užutėkio įėjimu gylis 8-10 m. Tolyn į užutėkį gylis mažėja. Į pietus nuo šiaurvakarinio užutėkio kyšulio grupė aštrių kekurų.. 

Saloje nuolatinių gyventojų nėra. Vasarą ir rudenį salą aktyviai lanko turistai ir poilsiautojai. 

## Nuorodos

* Остров Сибирякова на Shamora.info
Kauno regiono aplinkos apsaugos departamentas

**Lietuvos Respublikos Aplinkos ministerijos Kauno regiono aplinkos apsaugos departamentas** – Kaune buvusi viešojo administravimo įstaiga, vykdomosios valdžios institucija, įsteigta siekiant Kauno regione užtikrinti teisėtumą ir teisėtvarką aplinkos apsaugos srityje, organizuoti ir vykdyti valstybinę aplinkos apsaugos ir gamtos išteklių naudojimo kontrolę.

## Veikla

Departamentas siekė užtikrinti teisėtumą ir teisėtvarką aplinkos apsaugos ir gamtos išteklių naudojimo srityje vykdyti aplinkos apsaugos valstybinę kontrolę, išskyrus aplinkos apsaugos valstybinę kontrolę cheminių medžiagų ir preparatų tvarkymo, miškų būklės, naudojimo, atkūrimo, įveisimo ir apsaugos srityse.

Departamentas pagal kompetenciją įgyvendino valstybės politiką šiose srityse:
* aplinkos apsaugos valstybinės kontrolės ir taršos prevencijos,
* racionalaus gamtos išteklių naudojimo,
* klimato kaitos,
* aplinkos monitoringo,
* cheminių medžiagų ir preparatų valdymo,
* poveikio aplinkai vertinimo,
* atliekų (išskyrus radioaktyviąsias) tvarkymo,
* kraštovaizdžio ir biologinės įvairovės apsaugos,
* žemės gelmių,
* teritorijų planavimo,
* statybos,
* vandens ir nuotekų,
* genetiškai modifikuotų organizmų ir produktų valdymo.

## Struktūriniai padaliniai

* Gyvosios gamtos apsaugos inspekcija
* Atliekų tvarkymo ir taršos apskaitos skyrius
* Poveikio aplinkai vertinimo skyrius
* Taršos prevencijos skyrius
* Valstybinės analitinės kontrolės skyrius
* Teisės ir bendrųjų reikalų skyrius
* Finansų skyrius
* Kauno miesto agentūra
* Kauno rajono agentūra
* Kaišiadorių rajono agentūra
* Jonavos rajono agentūra
* Jurbarko rajono agentūra
* Raseinių rajono agentūra
* Kėdainių rajono agentūra

## Reorganizacija

Siekiant skaidresnės ir vienodesnės Lietuvos aplinkos apsaugos valstybinės kontrolės, 2018 m. buvo apjungti regioniniai aplinkos apsaugos departamentai ir įkurtas Aplinkos apsaugos departamentas prie Aplinkos ministerijos. Kaune, ten pat – Rotušės a. 12, įsikūrė Aplinkos apsaugos departamento prie Aplinkos ministerijos Kauno valdyba.

## Išnašos

## Nuorodos

* Departamento interneto svetainė
Muharakas

**Muharakas** () – trečias pagal dydį Bahreino miestas, iki 1923 m. – šalies sostinė. Įsikūręs Muharako saloje, esančioje ties šiauriniu Bahreino salos galu (su ja jungiasi tiltu). Yra Bahreino tarptautinis oro uostas, „Gulf Air“ būstinė, finansų, prekybos centrai, pramogų parkai, paplūdimiai. Yra senovinis arabiškas turgus (sukas), tradicinės architektūros statinių. Dabar Muharake gausu dangoraižių, vilų, įrengtos dirbtinės Amvadžo salos.

## Istorija

Muharakas gyvenamas nuo senovės. Prieš 5000 metų čia buvo viena iš Dilmuno gyvenviečių. Su Muharaku siejamas nuo VI a. pr. m. e. graikų minimas Tylo uostamiestis, kuriame garbintas dievas Avalas. V a. Muharakas tapo svarbiu Rytų krikščionybės (nestoriečių) centru. Čia jie slėpėsi nuo persekiojimų Bizantijoje. Vėliau įsitvirtino islamas. XV a. šį svarbų uostą užėmė portugalai ir netoliese pastatė Arado fortą. Vėliau Bahreine įsitvirtino britai ir Muharake įkūrė administraciją. 1923 m. sostinė perkelta į Manamą. 2012 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą (Bahreino perlų keliai). Paveldas apima 17 Muharako pastatų (pirklių namai, parduotuvės, sandėliai, mečetė).

## Sportas
* Al-Muharraq SC – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje lygoje.

## Galerija

Vaizdas:Isa Bin Ali House.jpg|UNESCO paveldas
File:Traditional Bahrain door.jpg|Tradicinė architektūra
File:Bahrain street.jpg|Miesto gatvė naktį
File:Bahrain minaret.jpg|Minaretas


## Išnašos
Žmogaus aplinkos konferencijos deklaracija

**Žmogaus aplinkos konferencijos deklaracija** (arba **Stokholmo deklaracija**) – dokumentas, 113 valstybių priimtas 1972 m. Stokholme vykusios Jungtinių Tautų Žmogaus aplinkos konferencijos metu. Joje įteisinti 26 pagrindiniai aplinkosaugos principai ir pridedamas veiksmų planas, turintis 109 rekomendacijas ir penkias rezoliucijas. Manoma, kad konferencijos populiarumas ir šio dokumento priėmimas buvo lūžis, parodantis, kad aplinkosauga tapo tarptautinės svarbos klausimu. Aplinkos apsauga netrukus tapo daugelio šalių valstybinės politikos dalimi, pradėta aktyviau svarstyti tarptautiniu mastu, įkurta speciali tai prižiūrinti JTO institucija – Aplinkos apsaugos programa.

## Turinys

Deklaracija prasideda pareiškimais apie aplinkos svarbą, būtinybę ją saugoti, kylančias aplinkos problemas, būtinybę suderinti vystymąsi ir aplinkosaugą. Toliau seka 26 principai, dėl kurių sutaria visos deklaraciją priėmusios šalys. Juose išreiškiamas palaikymas žmogaus teisėms, būtinybė saugoti natūraliuosius išteklius, laukinę gamtą, mažinti taršą, kurti kiekvienoje šalyje valstybinę aplinkos apsaugos politiką, padėti besivystančioms šalims vystytis nedarant žalos aplinkai, vystyti aplinkos tyrimus, kurti standartus, siekti glaudesnio tarptautinio bendradarbiavimo.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Deklaracijos tekstas  (anglų k.)
Tylusis pavasaris

**Tylusis pavasaris** () – amerikiečių biologės Rachel Carson parašyta aplinkotyros knyga, išleista 1962 m. Joje nagrinėjamas neigiamas pesticidų poveikis aplinkai, ypač paukščiams. R. Carson kaltino chemijos pramonę neatsakingumu ir dezinformacijos skleidimu, o valdžios institucijas – aplaidumu. Knyga sulaukė didelio susidomėjimo JAV ir padarė didelę įtaką modernaus aplinkosaugos judėjimo formavimuisi. Ji taip pat lėmė pesticidų naudojimo sugriežtinimą ir prisidėjo prie pesticido DDT naudojimo uždraudimo.

## Istorija

Rachel Carson susidomėjo pesticidais šeštajame dešimtmetyje ir pradėjo tirti jų poveikį gyvajai gamtai. Ypač jos dėmesį patraukė plačiai paplitęs DDT naudojimas. Radusi įrodymų jo neigiamu poveikiu, Carson bandė publikuoti straipsnius apie tai spaudoje, kad informuotų visuomenę, tačiau jos prašymai buvo atmesti. Įsitikinusi atradimų svarba, ji nusprendė parašyti apie tai knygą, kurią pavadino „Tyliuoju pavasariu“, teigdama, kad tolimesnis neapdairus pesticidų naudojimas prives prie pavasarių, kai nebeliks gyvosios gamtos ir stos tyla. Leidėjai taip pat atsisakė knygą spausdinti, kol galiausiai Carson idėjomis susidomėjo *The New Yorker* žurnalas. Sutrumpinti knygos skyriai buvo išspausdinti kaip straipsnių serija 1962 m. vasarą ir tapo sensacija, nes tuo metu DDT naudojimas buvo plačiai paplitęs ir nekvestionuojamas. Pilna knyga buvo išleista tų pačių metų rudenį.

## Kontroversija
Knyga nuo pat išleidimo yra kontroversiška. Iš pradžių ją kritikavo chemijos pramonė ir ūkininkai, kad informacija pateikiama pernelyg gąsdinančiai ir vienpusiškai. Vėliau, uždraudus DDT tarptautiniu mastu, „Tylusis pavasaris“ buvo kaltinamas prisidėjęs prie maliarijos plitimo besivystančiose šalyse, nes knygos dėka į DDT pradėta žiūrėti tik kaip į vien neigiamus padarinius sukeliantį pesticidą. Tačiau pati autorė neskatino visiško pesticidų atsisakymo ir pasisakė už apdairų jų naudojimą.

Nepaisant pradinės neigiamos reakcijos, „Tylusis pavasaris“ tapo itin įtakinga knyga, paskatinusia didelio masto diskusijas apie aplinkos apsaugą ir prisidėjusia prie griežtesnės pesticidų kontrolės. Su knyga siejamas ir JAV Aplinkos apsaugos agentūros įkūrimas 1970 metais.

## Šaltiniai
Rachel Carson

** Rašelė Karson** (1907 m. gegužės 27 d. – 1964 m. balandžio 14 d.) – amerikiečių biologė ir aplinkosaugininkė. Jos knyga „Tylusis pavasaris“ laikoma vienu iš svarbiausių kūrinių, prisidėjusių prie modernaus aplinkosaugos judėjimo atsiradimo.

## Biografija

Rachel Carson gimė 1907 m. JAV Pensilvanijos valstijoje. Iš pradžių planavo būti rašytoja, tačiau koledže pakeitė specialybę į biologiją. Magistro laipsnį apsigynė Johns Hopkins universitete, specializavosi jūrų biologijoje. Kelerius metus dėstė tame pačiame universitete. Vėliau įsidarbino valstybiniame Žvejybos biure. Laisvalaikiu rašė ir 1941 m. išleido gamtos tematikos knygą *Under the Sea Wind*. Po karo dirbo to paties biuro leidybos skyriaus vadove. 1951 m. išleido antrą knygą *The Sea around Us*, kuri buvo labiau mokslinio stiliau nei pirmoji, tačiau tapo itin populiari ir gerai perkama. Turėdama pakankamai lėšų pragyventi, Carson paliko darbą biure ir paskyrė laiką rašymui. 1955 m. pasirodė trečioji ir taip pat labai išpopuliarėjusi knyga *The Edge of the Sea*.

1957 m. gavusi laišką iš draugės apie išmirusius paukščius po purškimo DDT, Carson susidomėjo pesticidų poveikiu aplinkai. Per ateinančius metus ji parašė savo žymiausią knygą „Tylusis pavasaris“, kuri buvo išleista 1962 m. Joje autorė teigė, kad tolimesnis neapdairus pesticidų naudojimas prives prie pavasarių, kurie bus tylūs dėl išnaikintų paukščių ir kitos gyvosios gamtos. Knyga sulaukė didelio dėmesio, sukėlė plačias diskusijas ir įtakojo pesticidų naudojimo reguliavimo sugriežtinimą bei aplinkosaugos judėjimų atsiradimą.

Nepraėjus nei dvejiems metams po Tyliojo pavasario pasirodymo, Carson mirė nuo krūties vėžio 1964 m. balandį.

## Šaltiniai
Baš Ljobregatas

**Baš Ljobregatas** (*Baix Llobregat*) – komarka Barselonos provincijoje, Katalonijoje (Ispanija). Komarkos plotas 487,86 km², 694 646 gyv. (2009 m.).
Kadelas Dirnlugas

**Kadelas Blizganti Rankena** (; apie 430–apie 460) – Kategirno, Poviso karaliaus sūnus. Jo tėvas žuvo 447 metais mūšyje su saksais prie Epilsfordo. Tais pačiais metais Pouisą užpuolė airių pagonys, vadovaujami Banadlo, bet Kadelui pavyko išlaikyti Pouisą, sudeginus citadelę, kurioje buvo airiai. Puiso sostine prie Kadelo tapo Kair-Gurikonas. Kadelas vedė Gvelvilą, Brichano dukrą. Kadelas mirė 460 metais, jam tada buvo tik apie 30 metų.

## Nuorodos
* http://www.allmonarchs.net/uk/other/celtic/powys/cadell_ddyrnllwg.html 
* http://www.earlybritishkingdoms.com/bios/cadeldpw.html
Pavasariniai ritinėliai

**Pavasariniai ritinėliai** (, ) (arba rytietiški daržovių suktinukai) – Tolimųjų Rytų virtuvės užkandis.

Kildinamas iš Rytų Azijos ir Pietryčių Azijos kultūrų. Tradicinis pietų Kinijos ir Vietnamo patiekalas. Gaminamas per Kinų naujuosius metus, kurie dar vadinami *Pavasario festivaliu*, nuo ko ir kilo šio patiekalo pavadinimas.

Tešlos pyragėliai, įdaryti daržovėmis, kartais mėsa. Gaminami į ypač plonus ryžių tešlos lakštus (vadinamus ryžių popieriumi) įvyniojant įdarą ir kepant juos dideliame aliejaus kiekyje.

Populiarus greitas maistas Vakarų šalyse.

## Šaltiniai
Kardiofonas

**„Kardiofonas“** – Lietuvos roko grupė, įkurta 1984 m. tuometiniame Kauno politechnikos (dabar KTU) Kardiologijos mokslinio tyrimo institute. 1984m. grupė laimėjo pirmąją vietą saviveiklių ansamblių peržiūroje. 

Geriausiai žinomos dainos – „Kalėdų eglutė“ (pagal Antano A. Jonyno žodžius), „Šliaužk į kopas“, „Sutraiškytos medūzos“, „Joninių gatvės romansas“ (pagal Algimanto Mikutos žodžius). Grupė grojo „Lietuviško roko šventėje“, „Jaunimo estradoje“, festivalyje „Lituanika“.

## Diskografija
* „Šliaužk į kopas“, magnetinė juosta, 1987 m., perleistas CD 2000 m.
* „Kalėdų eglutė“, LP, 1988 m.

## Nuorodos
* Bernardinai.lt interviu su R. Giedraičiu
* M. Čižo biografija
* Grupės diskografija
Bet kokia kaina

**Bet kokia kaina** () – režisieriaus Giuliano Montaldo 1967 m. sukurtas veiksmo filmas apie ilgus metus planuotą deimantų vagystę iš banko saugyklos Rio de Žaneire karnavalo metu.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Janet Leigh – Merė Ana
* Robert Hoffmann – Žanas polis Odris
* Klaus Kinski – Erichas Veisas
* Edward G. Robinson – profesorius Džeimsas Andersas
* Adolfo Celi – Markas Milfordas
* Riccardo Cucciolla – Agostino Rosis
* George Rigaud – Gregas

## Turinys

Profesorius Džeimsas Andersas 30 metų dirbo mokytoju koledže Rio de Žaneire. Priešais jo mokymo įstaigos langus įsikūręs bankas, į kurį 2 kartus per metus yra atvežamos deimantų siuntos. 30 metų stebėdamas besikartojančią operaciją, profesorius suplanavo kaip pasisavinti deimantus mieste vykstančio karnavalo metu.

Išėjęs į pensiją, jis atvyksta į Niujorką pas savo pažįstamą gangsterį Marką Milfordą ir pasiūlo jam vagystės planą. Šis susidomi ir leidžia profesoriui surinkti komandą iš 4 asmenų. Buvęs kareivis, seifų specialistas, mechanikas ir lovelasas turi įgyvendinti planą per 30 minučių, o svarbiauja jo dalis – gauti raktą. Šį turi banko darbuotoja Merė Ana, kurią per 2 dienas reikia suvilioti. Ši plano dalis pavedama moterų numylėtiniui Žanui Poliui, tačiau netikėtai paaiškėja, kad Merė Ana visiškai juo nesidomi. Kol kiti komandos nariai treniruojasi jachtoje, Žanas Polis desperatiškai bando visas viliojimo priemones, tačiau nesulaukia atsako. Galiausiai, kai kareivis Erichas Veisas liepia jam bet kokia kaina gauti raktą, galbūt net nužudyti moterį, ši staiga atlyžta. Žanas Polis gauna raktą, komanda įvykdo apiplėšimą, tačiau jau kitą dieną Merė Ana tampa pagrindine įtariamąja. Moteris netenka darbo, o policija ima ieškoti Žano Polio. Po gaudynių ir tarpusavio rietenų gyvas lieka tik Erichas Veisas, kuris skuba į susitikimą su Milfordu, tačiau yra pastarojo nušaunamas. Milfordas pasiima lagaminėlį, tačiau, jį atidaręs, deimantų neranda.

Tuo metu Romoje profesorius Andersas susitinka su savo buvusia mokine Mere Ana. Ši, pakeitusi lagaminėlį su deimantais dar prieš juos padedant į seifą, atveža juos paslėpusi rankinės dugne, tačiau jiems besišnekučiuojant, rankinę nugvelbia pro šalį važiuojantis motociklininkas…