open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kurčiatovas (Kazachstanas)

**Kurčiatovas** () – Kazachstano miestas, esantis Rytų Kazachstano srityje, išsidėstęs kairiajame Irtyšiaus krante, tarp Semėjaus ir Pavlodaro miestų.

Miestas pavadintas Tarybų Sąjungos fiziko Igorio Kurčiatovo garbei, kuris gyveno ir dirbo Kurčiatove.

## Demografija
Tautybių pasiskirstymas (2010 m.):
* rusai – 5 746 gyv. (51,93 %)
* kazachai – 4 546 gyv. (41,08 %)
* ukrainiečiai – 216 gyv. (1,95 %)
* totoriai – 169 gyv. (1,53 %)
* vokiečiai – 154 gyv. (1,39 %)
* baltarusiai – 50 gyv. (0,45 %)
* kiti – 184 gyv. (1,66 %)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Kaihanas Kalhoras

**Kaihanas Kalhoras** (, ; g. 1963 m. lapkričio 24 d.) – kurdų kilmės Irano muzikantas, grojantis kamanču, klasikinės persų muzikos kompozitorius.

Gimė Kermanšahe, kurdų šeimoje. Augo Teherane. Būdamas 7-erių pradėjo mokytis muzikos, vėliau (nuo 13 metų) grojo Irano nacionalinio radijo ir televizijos orkestre. Mokėsi pas įvairius mokytojus groti persų radifo muzikinės tradicijos. Įstojo į Teherano muzikos konservatoriją, kur mokėsi pas Mohamadą Rezą Lotfi. Kalhoras keliavo po skirtingus Irano regionus, kur mokėsi tų kraštų muzikinių tradicijų. Vėliau Romoje ir Otavoje studijavo Europos klasikinę muziką.

Nors Kaihanas Kalhoras groja daugiausia kamanču ir setaru, jis yra įvaldęs daugelį instrumentų ir muzikos stilių. Rengia koncertus tiek su Irano (pvz., Ali Bahrami Fard, Ali Akbar Moradi, Hoseinu Alizadė) ir kitų šalių atlikėjais (Shujaat Khan, Swapan Chaudhuri, Erdal Erzincan), kuria muziką persų klasikinės muzikos vokalistams Mohamadui-Rezai Šadžarianui, Šahramui Nazeriui. JAV Kaihanas Kalhoras prisidėjo prie violončelininko Yo-Yo Ma sukurto muzikinio projekto „Silk Road Project“, taip pat dalyvavo „Kronos Quartet“ projekte, tarptautinį jo pripažinimą atspindi JAV vykusiame festivalyje „Mostly Mozart“ suteikta garbė pasirodyti su dviguba programa, kurios metu Kaihanas atliko žymųjį Mocarto kūrinį „Requiem“. Atlikėjo kūriniai buvo įtraukti į režisieriaus Frensio Fordo Kopolos filmo „Youth without youth“ garso takelį.
   
Kaihanas Kalhoras dabar savo karjerą vysto JAV, 2004 m. du jo albumai buvo nominuoti „Gremi“ apdovanojimams.

2012 m. gruodį šis Irano atlikėjas drauge su persų santūro atlikėju Ali Bahrami Fardu koncertavo Lietuvoje (Kaune ir Vilniuje). 2015 m. spalį vėl lankėsi, šįsyk drauge su turkų baglamos virtuozu Erdalu Erzindžanu.

## Diskografija
* *Ghazal: Lost Songs of the Silk Road* (1997 m.)
* *Solo Album Scattering Stars Like Dust* (1998 m.)
* *Ghazal 2: As Night Falls on the Silk Road* (1998 m.)
* *Shahram Nazeri and Dastan: Through Eternity* (1999 m.)
* *Ghazal 3: Moon Rise over the Silk Road* (2000 m.)
* *M.R. Shajarian: Night Silence Desert* (2000 m.)
* *Kronos Quartet: Caravan* (2000 m.)
* *Masters of Persian Music: It’s Winter* (2001 m.)
* *Yo-Yo Ma and Silk Road Ensemble: Silk Road Journeys: When Strangers Meet* (2001 m.)
* *Masters of Persian Music: Without You* (2002 m.)
* *Ghazal: The Rain* (2003 m.)
* *Ali Akbar Moradi: In the Mirror of the Sky* (2004 m.)
* *Masters of Persian Music: Faryad* (2005 m.)
* *Yo-Yo Ma and the Silk Road Ensemble: Silk Road Journeys: Beyond the Horizon* (2005 m.)
* *Erdal Erzincan: The Wind* (2006 m.)
* *Masters of Persian Music: Saze Khamoosh* (2007 m.)
* *Masters of Persian Music: Soroude Mehr* (2007 m.)
* *The Silk Road Ensemble with Yo-Yo Ma: New Impossibilities* (2007 m.)
* *Brooklyn Rider: Silent City* (2008 m.)
* *The Silk Road Ensemble: Off the Map* (2009 m.)
* *Voices of the Shades* (2011 m.)
* *I Will Not Stand Alone* (su Ali Bahrami Fard, 2012 m.)
* *Kula Kulluk Yakişir Mi* (su Erdal Erzincan, 2013 m.)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* 
* K. Kalhor ir Ali Bahrami Fard atlieka ''I Will Not Stand Alone''
Inčuanas

**Inčuanas** () – miestas vidurio Kinijoje, Hvanghės pakrantėje, Ningsia lygumoje; Ningsia hujų autonominės provincijos administracinis centras. Yra oro, upių uostai, geležinkelio stotis. Mašinų gamybos, chemijos, tekstilės pramonė, yra šiluminė elektrinė. Veikia universitetas.

Yra hujų mečetė, 2 pagodos, apylinkėse yra Vakarų Sia kapinynas, Didžiosios kinų sienos vakarinės dalies liekanos.

## Istorija

I a. pr. m. e. miestas vadintas ***Fupingu*** ir buvo apskrities centras. 907 m. žlugus Tangų dinastijai, miestą (tada vadintas ***Singčingu***) užėmė tangutai – jis tapo Vakarų Sia sostine. 1227 m. užimtas mongolų. 1928 m. Inčuanas tapo nuo Gansu atskirtos Ningsia provincijos sostine.


Image:YinchuanMosque2.jpg|Mečetė
Image:YinchuanWestPagoda.jpg|Vakarų pagoda
Image:Xixia.jpg|Vakarų Sia kapai


## Šaltiniai
Paladijo bazilika

**Paladijo bazilika** (arba Paladijaus bazilika, ) – XV−XVI a. rūmai Vičenzos mieste Italijoje. Rūmus juosia architekto Andrea Palladio lodžijos ir portikas, kurie yra tikriausiai pats žinomiausias jo kūrinys.

## Istorija
Gotikinio stiliaus rūmai buvo pastatyti XV a. pagal architekto Domenico da Venezia projektą. Rūmų stogas buvo apversto laivo dugno formos, kurio modelis paimtas iš Palazzo della Ragione Padujoje, dėl ko šie rūmai irgi buvo praminti Palazzo della Ragione. Antrajame aukšte įsikūrė Vičencos miesto vyriausybė (Taryba). Pastatui priklauso gretimai esanti kampanilė (varpinė). Rūmai buvo apjuosti dviguba lodžija 1481 − 1494 m. Apatinėje lodžijoje įsikūrė įvairios krautuvėlės. Tačiau jau po dvejų metų dalis lodžijos sugriuvo. 

Miesto taryba kvietėsi žymiausius to meto architektus sukurti naują projektą. Vyriausybės pasitikėjimą laimėjo Vičencos architektas Andrea Palladio. Spėjama, kad tuo metu jauno Vičencos architekto labui pasistengė įtakingas tarybos narys ir Andrea Palladio rėmėjas Giangiorgio Trissino. Kontraktas darbams buvo pasirašytas 1549 m. Darbai baigti tik 1614 m., gerokai po Andrea Palladio mirties (1580 m.). Andrea Palladio dirbo ties projektu visą likusį savo gyvenimą. Vičencos miestas jam kas mėnesį mokėdavo 5 dukatus. Renesanso stiliaus lodžijų ir portiko statybose buvo panaudotas baltas marmuras. Pastato pavadinimas „bazilika“ buvo paties Andrea Palladio sumanytas. Viduramžiais „bazilika“ reiškė ne vien bažnyčią, bet ir susirinkimų kambarį, salę, pastatą.

2007 m. buvo organizuotas kapitalinis bazilikos restauracinis projektas, kainavęs apie 21 mln. eurų. 2012 m. restauracija baigta ir pastatas šiuo metu yra parodų rūmai.

## Rūmų vaizdai


Basilica Palladiana Quattro Libri 1570.jpg | Paladijo bazilikos planas, Andrea Palladio piešinys, 1570 m.
Basilica Palladiana (Vicenza) - facade on Piazza dei signori.jpg|Bazilikos vaizdas
Palladio Palazzo della Ragione upper.jpg| Viršutinė lodžija
Vicenza Basilica Palladiana 14-09-08 f01.jpg| Paladijo bazilikos arkų forma tapo vėliau plačiai architektūroje naudoto „Paladijo lango“ prototipu


## Nuorodos

* 
* Paladijo bazilika Palladio architektūros centro tinklalapyje
* Vičencos muziejų tinklalapis 
* Vičencos miesto portalas
* Apie bazilikos restauracinį projektą
Bohajaus įlanka

**Bohajaus įlanka** arba **Bohaivanas** () – Geltonosios jūros įlanka, giliai įsiterpusi į šiaurės rytų Kinijos krantus. Apima ~78 tūkst. km² teritoriją. Įlankos ilgis 280 km, gylis siekia 40 m. Nuo Geltonosios jūros įlanka atskirta Liaodongo ir Šandongo pusiasaliais, jungiasi Bohajaus sąsiauriu. Kranto linija vingiuota, yra 3 didesnės įlankos – Laidžau, Liaodongo ir Bohajaus užutėkis. Pakrantės žiemą užšąla. Į Bohajaus įlanką įteka Huanghė ir Haihė. Jūros potvyniai vyksta kas pusė paros, jų aukštis iki 3,4 m.

Bohajaus įlanka labai intensyviai laivuojama, šelfe išgaunama nafta. Svarbiausi uostai: Tangšanas, Tiandzinas, Ingkou, Činhuangdao, Longkou, Huanghua.

## Šaltiniai
Pontkisiltės akvedukas

**Pontkisiltės akvedukas** (, ) – laivuojamas akvedukas, kuriuo prateka *Llangollen* kanalas per Di upės slėnį Velso šiaurės rytuose. Pastatytas 1795–1805 m., ilgiausias ir aukščiausias akvedukas Didžiojoje Britanijoje, nuo 2009 m. papildęs Pasaulio paveldo objektų sąrašą Europoje. JT agentūra šį paminklą pavadino „pramonės revoliucijos civilinės inžinerijos žygdarbiu“. Be to, pažymėta, kad statinys puikiai priderintas prie sudėtingo apylinkių reljefo, vėliau padaręs didelę įtaką tiltų statyboje.

## Pagrindiniai duomenys

* Statinio ilgis – 313 m
* Statinio akštis – 38
* Arkų skaičius – 19
* Atramos – akmeninės, tuščiavidurės, 8 m pločio prie pagrindo, 5 m – viršuje
* Kanalo vaga – ketinė, 1,6 m gylio, 3,6 m pločio
* Statybinis mišinys – kalkės, vanduo, jaučio kraujas


Vaizdas:Two way traffic on the Pontcysyllte Aqueduct - geograph.org.uk - 400684.jpg|Valtys kanale
Vaizdas:Crossing the Aqueduct. - geograph.org.uk - 31580.jpg|Mažasis laivas
Vaizdas:Under Pontcysyllte.jpg|Po akveduku – upė Di
Vaizdas:Aqueduct - geograph.org.uk - 32667.jpg|Vienas iš jungiamų krantų


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sąrašas:UNESCO pasaulio paveldo objektai Europoje
* Pontkisiltės akveduko statybos 3D vizualizacija
Irena Uss-Armonienė

**Irena Uss-Armonienė** (g. 1954 m. balandžio 6 d. Kaune) – Lietuvos pianistė, pedagogė. Lietuvos muzikos ir teatro akademijos profesorė, Koncertmeisterio katedros vedėja. Lietuvos Respublikos Vyriausybės kultūros ir meno premijos laureatė (2017 m.) 

## Biografija
Tėvas Vadimas Ūsas. Mama Anna Turovska-Ūsienė. Brolis Aveniras Ūsas 

1977 m. su pagyrimu baigė Lietuvos muzikos ir teatro akademiją (prof. J.Karnavičiaus klasę). 1986-1988 m. dėstė fortepijono specialybę Alžyro nacionaliniame muzikos institute (). Nuo 1988 m. dėsto Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje. Nuo 1999 m. docentė, nuo 2007 m. profesorė, nuo 2010 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijos Koncertmeisterio katedros vedėja.    Dėstomi dalykai:
Akompanimentas, Koncertmeisteris, Interpretacijos seminarai.

Koncertuoja Armonas Uss duo ir fortepijoninio Armonų trio sudėtyse Lietuvoje ir užsienio šalyse. 

Žymiausi mokiniai -.doc.dr Indrė Baikštytė, Jonė Punytė, Eglė Andrejevaitė, dr.Eglė Kižytė, Agnė Railaitė-Jurkūnienė, dr.Paulė Gudinaitė, Robertas Lozinskis,  Justas Čeponis, Feliksas Zakrevskis, Inga Vyšniauskaitė,

## Šaltiniai
Bohajaus sąsiauris

**Bohajaus sąsiauris** () – Geltonosios jūros sąsiauris, jungiantis pagrindinę jūros dalį su Bohajaus įlanka. Įsiterpęs tarp Liaodongo ir Šandongo pusiasalių (Kinija). Plotis siauriausioje vietoje – 105 km. Gylis siekia 36 m. Uostai: Dalianas, Jantajus, Liušunas.

Planuojama po Bohajaus sąsiauriu nutiesti povandeninį tunelį.

## Šaltiniai
Sen Benzė tiltas

**Sen Benzė tiltas**, arba **Avinjono tiltas** () – žymus viduramžių tiltas Avinjone pietų Prancūzijoje. Išlikusio tilto fragmentai kerta Ronos upę. Įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą 1995 m.

Statinio arkos yra elipsės formos, su ištęsta vertikalia ašimi. Tai buvo naujovė tiltų statyboje, leidusi įrengti iki 35 m ilgio tarpatramį, ilgesnį, nei romėnų arkinės konstrukcijos. Be to, atramos buvo su lytlaužomis iš abiejų pusių.

## Istorija

Tiltas buvo pastatytas 1171–1185 m., turėjęs apie 900 m pradinį ilgį, dažnai niokotas potvynių ir atstatinėtas. Šimtmečių bėgyje statinys tapo vis labiau keliančiu grėsmę saugumui, nes sugriuvusios akmens arkos buvo keičiamos medinėmis. Tiltas buvo strategiškai svarbi užtikrinta perėja per Roną kelyje tarp Liono ir Viduržemio jūros. Be to, jis jungė Romas popiežiaus kontroliuojamą anklavą su prancūzų monarchų teritorija. Abiejuose krantuose stovėjo sargyba, buvo renkami muito mokesčiai. Tiltas pagarsėjo XV a., sukūrus apie jį dainą *„Sur Le Pont d’Avignon“*.

Tiltą iš rikiuotės galutinai išvedė katastrofiškas 1668 m. potvynis, nunešęs didesnę tilto dalį. Nuo tada tiltas nebebuvo atstatomas, galiausiai liko keturios tilto arkos iš buvusių 22. Ant antrosios atramos išlikusi nedidelė Šv. Nikolajaus koplyčia.

## Nuorodos
* Sąrašas:UNESCO pasaulio paveldo objektai Europoje
* Sen Benzė tiltas
* Avinjono tilto istorija
Turfanas

**Turfanas** (, ) – miestas Kinijos Liaudies Respublikos vakaruose, Sindziange, oazėje Turfano įduboje. Prefektūros centras. Pro miestą eina Urumčio–Landžou geležinkelis bei atšaka į Kašgarą. Verčiamasi oazine žemdirbyste (vynuogės, melionai, arbūzai, medvilnė, kviečiai), amatais, vystomas turizmas.

## Paveldas

Turfane yra miesto muziejus, Emino minaretas (aukščiausias šalyje, 44 m), o apylinkėse gausu svarbių archeologinių paminklų: Gaočango, Dziaohė miestų griuvėsiai, Astanos kapinynas, Bezekliko budistiniai urvai, Tarimo mumijų radimvietės. Iš gamtos paminklų paminėtini yra Turfano ugnikalnis, Ugniniai kalnai, Aidingkiolis (žemiausia Kinijos vieta).

## Istorija

Miestas ir jo drėkinama oazė žinoma nuo seno, čia driekėsi šilko kelio maršrutas. Čia gyvavo Guši kultūra, siejama su senovės indoeuropiečių tauta tocharais (kinų šaltiniuose minimi kaip juedži). 107 m. pr. m. e. Tufaną užkariavo Hanų dinastija, jai subyrėjus – priklausė vietinėms valstybėlėms (praktikavusioms budizmą). V-VI a. į regioną ėmė kraustytis tiurkų gentys. Nuo VII a. dėl Turfano ir viso Tarimo baseino kovojo kinai, tibetiečiai ir tiurkai. 640 m. miestą užėmė Tangų dinastija, aktyviai prekiavusi su Sogdu (Turfanas buvo pagrindinis kinų-sogdų prekybinis centras). Vėliau teritoriją valdė uigūrai, bet juos užkariavo mongolai. Islamas Turfane paplito ir pakeitė budizmą tik XV a. Tuo metu prasidėjo karas tarp Mingų dinastijos ir kraštą valdžiusio Mogulistano.


Image:Turpan-minarete-emir-d06.jpg|Emino minaretas
Image:Chunche.jpg|Razinų saugyklos (čunčė)
Image:Turpan-gaochang-d08.jpg|Gaočango griuvėsiai netoli Turfano
Onkanas

**Onkanas** ( 'tilto galas, prietiltis'; ) – kaimas Meno saloje (Onkano parapija), šiauriniame Daglaso įlankos gale. Administraciškai yra kaimas, tačiau pagal gyventojų skaičių eina išsyk po Meno salos sostinės Daglaso, su kuriuo sudaro aglomeraciją.

## Istorija
Vikingų valdymo laikais Onkanas buvo *Middle* šedingo dalis. kaimo pavadinimas siejamas su Šv. Konachanu (*St Connachan*), kuris 540 m. buvo Sodoro ir Meno vyskupijos vyskupas ir kurio vardu buvo pavadinta Onkane stovėjusi bažnyčia (*Kirk Coonachan*). Ankstesnis kaimo pavadinimas yra *Kiondroghad*. Ankstyviausias žinomas rašytinis *Kiondroghad* paminėjimas yra įrašas 1643 m. dvaro inventoriuje, kai Onkanas buvo dar labai mažas. Pavadinimas *Kiondroghad* dar pasirodė 1841 m. surašyme, o dešimt metų vėlesniame jo jau nebeminėjo.

XX a. pradžioje Onkano Port Džeko (*Port Jack*) rajone kompanija *Douglas Bay Estate Company* plėtojo nekilnojamo turto verslą. Šios veiklos dalis buvo ir elektrinio miesto geležinkelio linijos nutiesimas. Ši linija vėliau tapo pakrantės geležinkelio linija pasiekusia Ramsio miestą. Tuo metu Onkanas buvo mišinys privačių namų, sublokuotų namų ir pensionų, kuriuose apsigyvendavo Daglaso lankytojų perteklius. Tolesnė kaimo plėtra vyko 4-tą dešimtmetį. Viktorijos ir Eduardo turizmo bumo metu Onkanas ėmėsi žygių tapti antruoju salos kurortu. Buvo skatinama statyti viešbučius ir pensionus. 1893 m. buvo pastatytas *Meno salos elektrinis geležinkelis* (*Manx Electric Railway*), o XX a. pradžioje Žemutinis Onkanas netoli Port Džeko buvo pirmasis Meno salos rajonas, kuriame ėmė veikti elektrinis gatvių apšvietimas, kuriam elektrą tiekė *Manx Electric Railway;; elektros generatoriai. Po Antrojo pasaulinio karo nekilnojamo turto vystymas tęsėsi. 7-tą dešimtmetį kaimo komisionieriai organizavo pastatų vietinei valdžiai statybą.

== Gubernatoriaus rezidencija ==
[[Meno salos gubernatorius|Meno salos gubernatoriaus]], kuris yra [[Meno salos lordas|Meno salos lordo]] ([[Karolis III (Britanija)|Karolio III]]) atstovas Meno saloje, oficiali rezidencija yra *Vyriausybės Namai* (*Government House*), pastatas su žemės sklypu gatvėje *Governor’s Road*. Pradžioje vadinosi *Bemahague House*, 1865 m. pastatas buvo išnuomotas gubernatoriui baronui Henriui Lochui (*Henry Loch, 1st Baron Loch''), o 1903 m. nupirktas Meno salos vyriausybės ir tapo oficialia suvereno atstovo rezidencija.

## Šaltiniai
Lioso plynaukštė

**Lioso plynaukštė** arba **Huangtu plynaukštė** () – gamtinė sritis Kinijoje, Huanghės vidurupio baseine. Apsupta Taihangšano, Dzinlino kalnų, Nanšano rytinių pakraščių. Apima ~430 tūkst. km² teritoriją. Būdingas aukštis 1200–1500 m, atskiri kalnagūbriai pasiekia 2500 m aukštį.

Plynaukštę sudaro storas (100–250 m storio) lioso sluoksnis. Teritorijoje labai paplitusi erozija – gausu griovų (tinklo tankis 5-6 km/km²), kurių gylis dažnai siekia 100–150 m. Upės Lioso plynaukštę kerta giliais tarpekliais, iš čia plukdo daug nešmenų. Plynaukštė labai derlinga, todėl išdirbta, paplitusi terasinė žemdirbystė. Auginama medvilnė, soros, kviečiai, sorgai. Nederlinguose regionuose yra išlikę stepių, miškastepių ruožų. Yra akmens anglies telkinių.

Lioso plynaukštė tankiai apgyvendinta (ypač Veihės slėnis). Didžiausi miestai – Sianas, Tajuanas.

## Šaltiniai
Didysis Chinganas

**Didysis Chinganas** (, ) – kalnagūbris šiaurės rytų Kinijos teritorijoje, sudaro ribą tarp Centrinės ir Rytų Azijos. Skiria Mandžiūrijos, Mongolijos, Daūrijos gamtinius regionus. Nusidriekęs iš pietvakarių į šiaurės rytus per 1200 km. Aukštis siekia 1949 m. Sudarytas daugiausia iš granito, kitų vulkaninių uolienų. Viršūnės plokščios, šlaitai lėkšti.

Šiauriniuose šlaituose auga šviesiųjų spygliuočių taiga, yra amžino įšalo teritorijų, pietuose – miškų plotai, miškastepės ir stepės.

Didysis Chinganas buvo kidanių tautos tėvynė. Dabar čia gyvena daugiausia mongolai, oročenai ir evenkai.

## Taip pat skaitykite
* Mažasis Chinganas

## Šaltiniai
Vulingjuanas

**Vulingjuanas** () – gamtinė sritis pietryčių Kinijoje, Hunano provincijoje, Džangdziadzijės prefektūroje; Vulingšano kalnų dalis. Kraštas pasižymi unikaliu slėniu, kuriame stūkso ~3000 kvarcitinio smiltainio bokštų, iš kurių dauguma viršija 200 m aukštį. Taip pat rasta virš 40 urvų ir du dideli gamtiniai tiltai.

Vulingjuanas yra 270 km į šiaurės vakarus nuo Čangšos, netoli Džangdziadzijės miesto, Džangdziadzijės nacionalinio miško parke. Šis vaizdingas gamtos paveldo objektas 1992 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.


Image:Wulingyuan 3.jpg
Image:Wulingyuan 4.jpg
Image:Wulingyuan from Tianzishan.jpg


## Šaltiniai
Sičuano dubuma

**Sičuano dubuma**, **Sičuano baseinas** () arba **Raudonasis baseinas** – žemumų sritis pietų Kinijoje, daugiausia Sičuano provincijoje, Jangdzės vidurupio kairiajame krante. Užima ~200 tūkst. km² plotą. Būdingas 400–500 m aukštis, pakraščiuose iškyla iki 1000 m. Padengta storu raudonspalvio smiltainio ir kitų nuosėdinių uolienų sluoksniu. Sudaro laiptuotą amfiteatrą, besileidžiantį pietų pusėn.

Sičuano dubuma yra svarbi žemdirbystės sritis, praktiškai visa teritorija yra išdirbta (auginami ryžiai, kviečiai, arbatmedžiai, tabakas, citrusiniai vaisiai ir kt.). Didžiausi miestai – Čungcingas, Čengdu.

## Šaltiniai
Žydų virtuvė

**Žydų virtuvė** – žydų tautinė virtuvė. Dažnai klaidingai tapatinama su Izraelio virtuve. 

Tradicinė žydų virtuvė aprašyta dar judaizmo ir krikščionybės šventraščiuose. Dėl plataus žydų tautos paplitimo žydų virtuvė skirtinguose regionuose perėmė ir tų vietų tradicijas, bet kultūrinė žydų virtuvė vis tiek išliko.

## Lietuviška žydiška virtuvė
Lietuviška žydiška virtuvė pasižymi adaptuotais tradiciniais žydų patiekalais. Tradicinis žydų troškinys (tsimmes), kuris dažniausiai gaminamas iš morkų, Lietuvoje dažnai buvo gaminamas iš ropių. Tradicinis Šabato žydiškas patiekalas Lietuvoje yra karvių šaltiena. Žydiškos virtuvės elementai paplito ir tarp lietuvių, kadangi abi virtuvės turi panašių elementų ir naudoja daug pieno produktų.

## Šaltiniai
Sinologija

**Sinologija** – tarpdisciplininė mokslo šaka, tyrinėjanti Kiniją (visų pirma – kultūrinę Kiniją) bei sinosferą. Priklauso orientalistikos mokslų krypčiai. Sinologijos mokslo sferai priklauso Kinijos kultūros ir istorijos, kinų kalbos tyrimai, iš Kinijos kilusių religijų (konfucianizmas, daoizmas, kinų liaudies religija) nagrinėjimas, kinų filosofijos supratimas. Taip pat nagrinėjami ir šiuolaikinės Kinijos kultūriniai, politiniai, ekonominiai pokyčiai.

Vakaruose pirmosios žinios apie Kiniją daugiausia atėjo XIII–XIV a. iš keliautojų Marko Polo bei Ibn Batutos aprašymų. Daugiau informacijos apie Kiniją sužinota nuo XVI a., kuomet portugalų jėzuitai šioje šalyje ėmė steigti savo misijas (Makao). Švietimo amžiuje Vakaruose pradėta domėtis kinų filosofija, estetika, teise, etika. Tuo laikotarpiu Kinija dažnai vakaruose vaizduota kaip išminties kraštas ir priešintas neseniai iš tamsiųjų amžių išėjusiai Europai.

1732 m. misionierius Matteo Ripa Neapolyje įsteigė kinų institutą, iš kurio vėliau išsivystė Neapolio Rytų studijų universitetas. Ripa dirbo imperatoriaus Kangsi rūmuose, o grįžęs į Europą su savimi atsigabeno 4 kinus krikščionis, kurie ėmėsi mokyti kinų kalbos. 1814 m. Prancūzijos kolegijoje atidarytas Kinijos padalinys, kuriame savamokslis kinų kalbos profesorius Jean-Pierre Abel-Rémusat ėmė dėstyti sinologiją. Rusijoje sinologijos pradininku laikomas Nikita Bičiurinas, kuris dirbo misionieriumi Pekine, išmokęs kinų kalbos ėmėsi versti kinų rankraščius.

XX a. antrojoje pusėje pradėjo formuotis atskiros sinologijos šakos: daologija, budologija, senovės Kinijos tyrimų ir kt. XX a. pabaigoje–XXI a. pradžioje, padidėjus Kinijos ekonominei galiai ir politinei įtakai, sinologijos centrai įsteigti daugumoje pasaulio valstybių, paplito kinų kalbų mokymas.

Lietuvoje sinologija dėstoma Vilniaus universiteto orientalistikos centre (nuo 2018 m. Azijos ir transkultūrinių studijų institute), ir VDU Kultūros studijų ir etnologijos katedroje, tyrimai vykdomi VDU Azijos studijų centre, taip pat veikia KLR įsteigtas Konfucijaus institutas, kuriame dirba kinų kalbos dėstytojai iš Kinijos.

## Išnašos

## Nuorodos
* Azijos studijų Lietuvoje svetainė
* Vilniaus universiteto Orientalistikos centras
* Vytauto Didžiojo universiteto Azijos studijų centras
Rundė (upė)

**Rundė** (), anksčiau *Lundi* – upė pietryčių Zimbabvėje, Savės intakas. Rundės didžiausi intakai yra Ngezis, Tokvė, Mutirikvė ir Čiredzis.

Rundės žemupys yra efemerinė smėlynų upė, kuri sausuoju sezonu sudaro nuolatinius ežeriukus. Upė yra mažai užteršta.

Salpa Rundės santakoje su Save yra svarbios šlapynės.

## Nuorodos
Komunistas (Niujorkas)

**Komunistas** – Lietuvių komunistų sąjungos centro biuro nelegalus laikraštis, ėjęs 1920 m. birželio 7 d. – 1923 m. sausį Niujorke.

## Istorija

Išspausdino JAV komunistų partijos programą, įstatus, partijos suvažiavimų, konferencijų rezoliucijas, Komunistų Internacionalo kongresų medžiagą, ištraukas iš V. Lenino knygos „Vaikiška „kairumo“ liga komunizme“ ir kt.

Redaktorius Antanas Bimba.

## Šaltiniai
Savė (upė)

**Savė** (), *Sabi* – 400 km ilgio upė pietryčių Afrikoje, tekanti Zimbabvėje ir Mozambike.

Upės ištakos yra 80 km į pietus nuo Hararės, toliau teka į pietus, po to – į rytus, iš Zimbabvės aukštutinio veldo iki santakos su Odzio upe.
Po to suka į pietus, krenta *Chivirira falls* ('Virimo vieta') kriokliuose ir nuteka Zimbabvės Rytinių aukštumų vakariniais šlaitais, kur sudaro sausą upės slėnį šių kalnų lietaus šešėlyje.

Netoli Mozambiko sienos į Savę įteka Rundė, formuodama žinomą santaką. Tada kerta Mozambiką ir įteka į Indijos vandenyną Mozambiko sąsiauryje ().

Vandenys naudojami drėkinimui.
100 km nuo žiočių atkarpa yra laivuojama. Istoriškai Savė buvo transporto magistralė, kuria gabeno auksą ir prekes tarp kranto ir Afrikos gilumos, kur XIII–XIV a. buvo miestas Didžioji Zimbabvė.

## Šaltiniai
Komunistų tiesa

**Komunistų tiesa** – savaitraštis, ėjęs 1920 m. sausio 15 d. – rugsėjo 9 d. Omske.

## Istorija

Nr. 1 ir nr. 2 vadinosi *„Tiesa“*. Leido RKP(b) Omsko organizacijos lietuvių sekcija, o nuo 1920 m. balandžio 29 d. – RKP(b) Omsko organizacijos Lietuvių ir baltarusių agitacijos ir propagandos Sibiro biuras.

Tiražas – 1000–1500 egz.

## Redaktoriai

* Pranas Plaušinis
* Augustinas Prapuolenis
* Juozas Steponaitis
* Juozas Vaitkevičius

## Šaltiniai
Centrinė provincija (Saliamono Salos)

**Centrinė provincija** – viena iš Saliamono salų provincijų, apjungianti Raselo salas, Ngelo salas (Floridos salas) ir Savo salą. Provincijos plotas apima 615 km². Sostinė – Tulagis.

## Salos ir gyvenvietės
* **[[Aeaunas]]**
* **[[Mbanika]]** – Jandina
* **[[Ngelo salos]]**
* **[[Raselo salos]]**
* **[[Savo sala]]** – Kusini, Reko
* **[[Tulagis]]** – Tulagis

## Šaltiniai
Kemanča

**Kemanča** ( – 'lankelis') – griežiamasis chordofonas, persų ilgakaklis smaiginis smuikas, giminingas smuikui. Vienas svarbiausių persų klasikinės muzikos instrumentų. Šaltiniuose minimas nuo X a. Paplitęs Irane, Armėnijoje, Azerbaidžane, Turkmėnistane, Uzbekistane, Kašmyre. 

Kemančą sudaro rutuliškas rezonatorius (dažniausiai skobiamas iš riešutmedžio, rečiau – iš kokoso riešuto ar moliūgo), iš viršaus trauktas ėriuko ar ožio oda, ir ilgas laibas kaklelis. Turi keturias plienines (seniau – šilkines) stygas. Laikomas statmenai, smaigas remiamas į kairįjį kelį. Griežiama nedideliu šiek tiek lenktu stryku. Tembras minkštas, aksominis, primena žmogaus balsą.

Žymūs kemančos virtuozai: Ali-Asgaras Bahari, Ardeširas Kamkar, Saejedas Faradžpuris, Keihanas Kalhoras (iš Irano), Habibas Alijevas (iš Azerbaidžano), Sajatas Nova (iš Armėnijos).

## Susijusios pasaulio paveldo tradicijos
* Tradicinė morin chuuro muzika (2008, )
* Praktikos susiję su imzadu tarp Alžyro, Malio ir Nigerio tuaregų bendruomenių (2013, , , )
* Pritariamasis dainavimas su gusle (2018, )
* Grojimas Kaustineno smuiku ir su juo susijusios praktikos bei išraiškos (2021, )
* Nyckelharpa tinklas, inovatyvi muzikos ir instrumento gamybos tradicijos sklaida kilusi iš Švedijos (2023, , geroji praktika)
* Lahutos grojimo, dainavimo ir gaminimo menas (2025, , reikalingas apsaugos)
* Kobyzo gamybos ir muzikavimo menas (2025, , reikalingas apsaugos)

## Panašūs instrumentai
* Rebabas
* Gidžakas
* Bizantijos lyra

## Nuorodos
* Kemanča groja Kayhan Kalhor
Vantinis tiltas (Ryga)

**Vantinis tiltas** (), anksčiau vadintas *Gorkio tiltu* () – vantinis tiltas per Dauguvą Rygoje, Latvijoje. Statinys sujungia Valdemaro (kairiajame krante) ir Kalnciemo gatves (dešiniajame krante). Pastatytas 1976-1981 m. Tuo metu tai buvo trečiasis tokios konstrukcijos tiltas Sovietų Sąjungoje.  

## Duomenys
Vantinis tiltas pasirinktas kaip mažiausiai trukdantis laivybai Dauguvoje. Ant tilto vyksta dvipusis automobilių ir troleibusų judėjimas keturiomis eismo juostomis, įrengti du šaligatviai pėstiesiems. Tai vieno pilono tiltas su pagrindiniu 312 m ilgio tarpatramiu. Kairiakrantis tarpatramis – 89,4 m, dešiniakrantė estakada – 87,5 m + 64,6 m. Tilto ilgis virš vandens – 595 m, o su estakada – 718 m. Bendras tilto plotis – 28,5 m, pilono aukštis – 109 m.

2012 m. Rygos dūma priėmė sprendimą saugoti tiltą visą parą dėl padažnėjusio chuliganų ir savižudžių laipiojimo ant tilto vantų, be to bandoma imtis kitų apsaugos priemonių, pvz., vantų apraizgymo spygliuota viela ir pan.

## Galerija

View from Saint Peter's, Riga.jpg
Вантовый_мост_(Рига)_ночью.jpg


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vantinis tiltas – latvių pasididžiavimas
Mazovė

**Mazovė** (), ***Luenja*** (), seniau dar ***Mazojė*** () – 400 km ilgio upė pietryčių Afrikoje, tekanti Zimbabvėje ir Mozambike, stambus Zambezės intakas.

Mazovės ištakos yra šiauriau Hararės (Zimbabvė), iš ten teka į šiaurę, paskui į šiaurės rytus. Ten dalis Zimbabvės-Mozambiko valstybės sienos eina Mazove. Įteka į Zambezę ().

Kaip ir daugelis pietų-centrinės Afrikos dalies upių Mazovė labai priklauso nuo sezoninių pokyčių – liūčių sezono metu būna patvinusi, o sausuoju laikotarpiu – labai mažavandenė. Liūčių sezonu audringi upės vandenys plauna krantus, neretai pridaro žalos pakrantės bendruomenėms ir plantacijoms.

Upės vandenys naudojami laistymui. 1920 m. vandens kaupimui 40 km į šiaurę nuo Hararės citrusų plantacijų laistymui buvo pastatyta Mazovės užtvanka.

Istoriškai Mazovė buvo svarbi prekybinė trasa, kuria ėjo vandens kelias iš Monomotapos karalystės. Juo buvo gabenamas auksas, dramblio kaulas ir kitos afrikinės prekės. Jos baseine koncentravosi svarbiausi Monomotapos miestai ir portugalų feiros. Mazovė ir jos intakai populiarūs aukso ieškotojų tarpe.

## Nuorodos
Kovos spaustuvė

**Kovos spaustuvė** – LKP CK pogrindinė spaustuvė, veikusi 1927–1928 m. ir 1934–1937 m. Kaune ir Yliškėse.

## Istorija

Buvo kilnojama iš vienos vietos į kitą, likviduojama. Spausdino komunistinius leidinius:
* „Kareivių tiesa“
* „Mūsų vėliava“
* „Naujokas“
* „Šalin fašizmas !“
* „Tiesa“

## Šaltiniai
Meno lordas

**Meno lordas** (; ) – Meno salos kaip Karūnos valdos lordas valdytojas () ir valstybės galva. Dabartinis Meno lordas yra Jungtinės Karalystės karalius Karolis III.

## Ryšiai su Britanijos karūna
Nuo 1399 m. Meno karaliai ir Meno lordai buvo Anglijos karalių vasalai, o vėliau – Didžiosios Britanijos karalystės bei Jungtinės Karalystės karalių, kurie buvo aukščiausieji Meno salos suverenai, vasalai. Lordo valdytojo teisės buvo perduotos Britanijos karūnai 1765 m. Meno salos pirkimo aktu. D. Britanijos karalius Jurgis III tapo pirmuoju Britanijos monarchu, kuris 1765 m. ėmė valdyti Meno salą kaip Meno lordas. Kultūriškai susiklostė tradicija ir toliau vartoti titulą *Meno lordas*. Dėl šių priežasčių šis titulas oficialiai Meno saloje lojalumo tostuose sakomas „Karalius, Meno lordas“ (*The King, Lord of Mann*).

Anglų kalboje titulas  neturi gramatinės giminės, jis vartojamas vienodai, nesvarbu ar Jungtinės karalystės monarchas yra vyras, ar moteris. Tiesa, dar valdant karalienei Viktorijai ją kaip Meno salos valdovę vadino *Meno ledi* ().

Formalus lotyniškas kreipinys yra .

Panašiai D. Britanijos monarchai, nepriklausomai nuo lyties, turi Lankasterio hercogo () titulą.

## Meno lordų sąrašas
Iki 1504 m. Meno salos valdovai turėjo Meno karaliaus () titulą.

### XVI a.
* 1504–1521 m. – *Thomas Stanley*, 2-asis Derbio erlas,
* 1521–1572 m. – *Edward Stanley*, 3-asis Derbio erlas,
* 1572–1593 m. – *Henry Stanley*, 4-asis Derbio erlas,
* 1593–1594 m. – *Ferdinando Stanley*, 5-asis Derbio erlas,
* 1594–1607 m. – ginčas dėl paveldėjimo tarp *Ferdinando Stanley* įpėdinių (dukterų ir brolio), taip pat ir karalienės Elžbietos I.
* 1607–1608 m. – *Henry Howard*, 1-asis Nortamptono erlas (regentas, dukterų naudai paskirtas Anglijos karaliaus Džeimso I).
* 1608–1609 m. – *Robert Cecil*, 1-asis Solsberio erlas,
Dukterims pasiekus pilnametystę Meno lordo titulas buvo parduotas jų dėdei (antroji ginčo pusė) Viljamui Stenliui. Tai patvirtino Parlamento aktas.

### XVII a.
* 1609–1612 m. – *William Stanley*, 6-asis Derbio erlas,
* 1612–1627 m. – *Elizabeth Stanley*, Derbio erlienė (mergautinė pavardė – *Elizabeth de Vere* (Meno lorde buvo paskirta)
* 1627–1651 m. – *James Stanley*, 7-asis Derbio erlas; žinomas ir kaip Didysis Stenlis (*Great Stanley*),
* 1651–1660 m. – *Thomas Fairfax*, 3-asis Kamerono Ferfakso lordas, paskirtas Oliverio Kromvelio,
* 1660–1672 m. – *Charles Stanley*, 8-asis Derbio erlas, Meno lordo teises jam grąžino karalius [Karolis II (Anglija)|Karlolis II,
* 1672–1702 n. – *William Richard George Stanley*, 9-asis Derbio erlas,
* 1702–1736 m. – *James Stanley*, 10-asis Derbio erlas,
* 1736–1764 m. – *James Murray*, 2-asis Atholo hercogas,
* 1764–1765 m. – *Charlotte Murray*, 8-oji Streindžo baronė (*James Murray* dukra) ir *John Murray*, 3-asis Atholo hercogas (*James Murray* brolis); jie buvo vyras ir žmona.

## Šaltiniai
Kova (Jelgava)

**Kova** – organizacijos „Draugas“ laikraštis, išėjęs 1905 m. vasario 2 d. Jelgavoje.

## Istorija

Daugintas hektografu. Išėjo vienas numeris, skirtas Kruvinojo sekmadienio įvykiams Peterburge.

Redaktorius Vincas Kapsukas.

## Šaltiniai
Kova (Panevėžys)

**Kova** – Panevėžio profesinių sąjungų nelegalus laikraštis, išėjęs 1928 m. gruodį Panevėžyje.

## Istorija

Daugintas hektografu. Redakcinėje komisijoje dirbo Motiejus Šumauskas ir Juozas Jurginis.

## Šaltiniai
Kova (Kaunas)

**Kova** – komunistinis žurnalas, nelegaliai ėjęs 1935 m. gruodį – 1936 m. Kaune.

## Istorija

Išėjo du numeriai. Redagavo Petras Mikutaitis, Juozas Pajaujis.

## Šaltiniai
Kova (1943)

**Kova** – Lietuvos antifašistų sąjungos CK laikraštis, ėjęs 1943 m. Kaune.

## Istorija

Daugintas hektografu. Išėjo trys numeriai. Ragino neklausyti okupacinės vokiečių valdžios įsakymų, priešintis mobilizacijai į vermachtą. Nustojo eiti suėmus Lietuvos antifašistų sąjungos narius.

Redaktorius Mykolas Kiaupa.

## Šaltiniai
Kova (1920)

**Kova** – JAV Lietuvių komunistų sąjungos nelegalus laikraštis, ėjęs 1920–1922 m. Niujorke.

## Istorija
Spausdino informaciją apie šios sąjungos veiklą, JAV komunistų judėjimą.

## Redaktoriai

* Kazimieras Vidikas – 1920 m.
* Antanas Bimba – 1920–1922 m.

## Šaltiniai
Kova (Šiauliai)

**Kova** – Šiaulių miesto darbininkų profesinės sąjungos valdybos laikraštis, išėjęs 1922 m. rugpjūtį Šiauliuose.

## Istorija

Rašė apie darbininkų padėtį Lietuvoje ir užsienyje. Redaktorius Robertas Celinas.

## Šaltiniai
Kova (1944)

**Kova** – komunistinis laikraštis, ėjęs 1944 m. pirmoje pusėje.

## Istorija

Leido LKP Pietų srities komitetas. Spausdintas sovietinių partizanų spaustuvėje Rūdninkų girioje. Informavo apie padėtį frontuose, ragino priešintis vokiečiams.

Redaktorius Genrikas Zimanas.

## Šaltiniai
Chevrolet SS

**Chevrolet SS** – 2013 metų pabaigoje pasirodysiantis didelės klasės automobilis, kurį gamins koncernas General Motors. SS *(Super Sport – trumpinys)* turėtų tapti prabangiausiu bei sportiškiausiu 4-durų sedanu, Chevrolet modelių gamoje. Automobilis bus parduodamas JAV rinkoje, kaip 2014 metų modelis bei bus gaminamas Pietų Australijoje

Šiuo metu apie automobilio technines charakteristikas yra žinoma nedaug, tačiau yra patvirtinta, kad jis bus gaminamas ant GM Zeta platformos bei bus stipriai paremtas ateinančios kartos Holden Commodore automobiliu, skirtu Australijos rinkai. Taip žinoma, kad SS naudos ateinančios kartos GM small-block V8 variklius. Oficialus automobilio pristatymas publikai turėtu įvykti 2013 metų pradžioje, sutapsiantis su pirmosiomis automobilio lenktynėmis 2013 metų NASCAR sezone.
Hondė

**Hondė** () – upė Rytų Aukštumose (*Eastern Highlands*) Zimbabvėje, tekanti Hondės slėniu. Ji teka nuo Njanganio kalno () vakariniame Hondės slėnio gale kur į ją įteka keli stambūs intakai – Mupenga, *Buu*, Mtarazis ir Ngarura. Hondė įteka į Pungvę, kuri pati įteka į Indijos vandenyną.

Vietoje, kur Mtarazis krenta nuo Rytinių aukštumų krašto į Hondės slėnį, yra Mtarazio krioklys (). Tai aukščiausias Zimbabvės krioklys. Jis yra piečiau Pungvės tarpeklio, netoli Njangos nacionalinio parko ribos. Dalyje pietinės Njangos Hondė palaiko vešlią augmeniją, kas labiausiai primena džiungles Zimbabvėje. Toliau į pietus Hondė aprūpina vandeniu šio sausringo rajono drėkinimo sistemas. 500 kvadratinių mylių Hondės slėnyje yra įdirbta ir drėkinama per irigacinius kanalus. Drėkinimui naudoja ir daug smulkių Hondės intakų, kurių gausu šioje Hondės slėnio dalyje.

Hondės upe eina dalis Mozambiko-Zimbabvės valstybinės sienos, o po to įteka į Pungvę, o ši įteka į Indijos vandenyną ties Beitos miestu (Mozambikas).

## Nuorodos
Kerbedžio tiltas

**Kerbedžio tiltas** () – pirmasis pastovus plieninis tiltas per Vyslą Varšuvoje, pastatytas 1864 m. pagal inžinieriaus Stanislovo Kerbedžio projektą. Tiltą pastatė prancūzų įmonė Ernest Goüin & Co.

## Istorija

Pradžioje planuota pastatyti per Vyslą vien geležinkelio tiltą, kuris sujungtų strategines Varšuvos-Vienos ir Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelių linijas. Tačiau tokio tilto miesto centre buvo atsisakyta, o geležinkelio tiltas pastatytas vėliau, po kelerių metų, į šiaurę nuo Kerbedžio tilto, ties Varšuvos citadele.

1859–1864 m. laikotarpyje pastatytas 6 tarpatramių po 74,7 m, geležinis santvarinis, su lygiagrečiomis juostomis tiltas, kurio atramoms pirmą kartą Rusijos imperijoje panaudoti kesonai. Važiuojamoji dalis įrengta santvarų apatinėje dalyje, ant jos nutiesti arklių tramvajaus bėgiai, Statinys sujungė Varšuvą su kairiajame krante esančiu Prahos priemiesčiu, į kurį vedė Maskvos plentas, Peterburgo–Varšuvos (dab. *Warszawa Wileńska* stotis) ir Varšuvos-Vienos geležinkeliai (dab. *Warszawa Śródmieście* stotis). Oficialiai pavadintas **Aleksandro tiltu** () caro Aleksandro II garbei, tačiau buvo prigijęs jį projektavusio ir stačiusio inžinieriaus S. Kerbedžio vardas. 1861 m. carinė vyriausybė buvo paskyrusi S.Kerbedį Lenkijos Karalystės geležinkelių viršininku. Jau gyvendamas Varšuvoje, jis ir projektavo bei vadovavo šio tilto statybos darbams. Po kiek laiko inžinierius vėl buvo atšauktas į Peterburgą, ėjo įvairias pareigas, tapo Rusijos imperijos Susisiekimo ministru.

Tiltas buvo sugriautas per abu pasaulinius karus. Pirmą kartą susprogdintas 1915 m. rugpjūčio 5 d. Rusijos kariuomenės, jai atsitraukiant iš Varšuvos. Atstatytas 1916 m. Antrą kartą tiltą susprogdino 1944 m. rugsėjo 13 d. Vokietijos kariuomenė. Ant išlikusių atramų 1948–1949 m. atstatytas tiltas pavadintas **Silezijos Dombrovos tiltu** ().

## Galerija

Warszawa most Kierbedzia 1862.jpg|Tilto statyba 1862 m.
Aleksander Gierymski, Piaskarze.jpg|Tilto fragmentas 1887 m. paveiksle
Dmowski Funeral8.jpg|Laidotuvių procesija ant tilto 1939 m.
Warsaw during WWII - Kierbedź Bridge.jpg|Tiltas per II pasaulinį karą
Most slasko-dabrowski warszawa.JPG|Silezijos Dombrovos tiltas 2011 m.


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Senojo Kerbežio tilto fragmentų iškėlimas
Viktoras Černomyrdinas

**Viktoras Černomyrdinas** (, 1938 m. balandžio 9 d. Orenburgo srityje – 2010 m. lapkričio 3 d. Maskvoje) – rusų politikas, gamybininkas, buvęs Rusijos ministras pirmininkas (1992–1998 m.), ambasadorius Ukrainoje (2001–2009 m.).

## Biografija
1966 m. baigė Kuibyševo politechnikos institutą, gavo inžinieriaus-technologo diplomą. 1967–1973 m. dirbo SSKP Orsko miesto komitete instruktoriumi, pramonės ir transporto skyriaus vedėju. 1973–1978 m. Orenburgo dujų perdirbimo gamyklos direktorius, vėliau – SSKP CK sunkiosios pramonės skyriaus instruktorius. 1982 m. paskirtas SSRS naftos ir dujų pramonės ministro pavaduotoju, kartu vadovavo Visasąjunginiam dujų gavybos pramonės gamybiniam susivienijimui Tiumenės srityje. 1985–1989 m. SSRS naftos ir dujų pramonės ministras. 1989 m. rugpjūčio mėn. reorganizavus ministeriją, tapo Gazprom bendrovės valdybos pirmininku.

1992 m. gegužės mėn. paskirtas Rusijos vicepremjeru, atsakingu už kuro ir energetikos klausimus. 1992 m. gruodžio 14 d. pasirtas Rusijos ministru pirmininku, juo dirbo iki 1998 m. kovo 26 d. 1995 m. įkūrė politinį judėjimą „Mūsų namai-Rusija“ („Наш дом – Россия“) ir jam vadovavo. Prasidėjus ekonominei krizei, 1998 m. rugpjūčio 23 d. S. Kirijenkos vyriausybė atsistatydino, o prezidentas Borisas Jelcinas V. Černomyrdiną paskyrė laikinai eiti premjero pareigas ir pavedė suformuoti vyriausybę, tačiau jo kandidatūros Rusijos Federacijos Valstybės Dūma nepalaikė.

1999 m. vasario mėn. V. Černomyrdinas paskirtas valstybės atstovu bendrovės Gazprom direktorių taryboje, vėliau jai vadovavo. 1999 m. balandžio mėn. paskirtas Rusijos prezidento specialiuoju atstovu konfliktui Jugoslavijoje sureguliuoti.

1999 m. gruodžio mėn. Jamalo Nencų autonominėje apygardoje išrinktas Rusijos valstybės Dūmos deputatu. Mandato atsisakė 2001 m. gegužės mėn., kai buvo paskirtas Rusijos ambasadoriumi Ukrainoje.
 Ambasadoriumi buvo iki 2009 m.

Nuo 2009 m. gegužės mėn. iki mirties buvo Rusijos prezidento D. Medvedevo patarėju – specialiuoju atstovu ekonominiam bendradabiavimui su NVS šalimis.

## Šaltiniai

|-
Tomb Raider (1996 kompiuterinis žaidimas)

**Tomb Raider** – pirmasis „Tomb Raider“ serijos kompiuterinis žaidimas. Jis skirtas: „Sega Saturn“, „PlayStation“, MS-DOS, „Windows“, Macintosh ir „Nokia N-Gage“ platformoms.

Vėliau žaidimas publikuotas „PlayStation Network“ ir „Steam“ tinkluose, GOG.com sistemoje. Išleistos adaptacijos „iOS“ ir „Android“ mobiliosioms platformoms. Bendri žaidimo pardavimai siekė 8 mln. kopijų. Metacritic.com duomenimis, žaidimas kritikų vidutiniškai įvertintas 91 balu iš 100 „PlayStation“ sistemai.
## Apie žaidimą

„Tomb Raider“ yra iš trečiojo asmens perspektyvos vieno žaidėjo žaidžiamas 3D grafikos žaidimas. Viso žaidimo metu žaidėjas valdo anglų archeologę Lara Croft. Su Lara atlikdamas įvairius akrobatinius triukus ir susidurdamas su įvairiais priešais, daugiausiai pavojingais gyvūnais, žaidėjas turi surinkti istorines relikvijas, išsibarsčiusias visame pasaulyje. Žaidime reikia ieškoti raktų, rasti durų atidarymo svirtis įvairių senovinių šventyklų viduje, kartais plaukti, perstumti kelią užtveriančius akmenų blokus, išvengti spąstų. PC ir Mac sistemose žaidimo eigą būdavo galima išsaugoti bet kuriame taške, „PlayStation“ ir „Sega Saturn“ platformose − tik prie žaidime randamų kristalų. Lara Kroft ginkluota dviem pistoletais, kuriais šaudo vienu metu su neišsenkančia šovinių atsarga. Kiti, galingesni ginklai (kaip Uzi automatai) randami žaidimo metu.

Žaidimo vietovės:

Treniruočių lygis:
* Kroft rūmai, Anglija.
Žaidimo lygiai:
* Peru;
* Graikija;
* Egiptas;
* Atlantida.

Vėlesnėje PC ir Mac žaidimo versijoje buvo įterpti 2 papildomi sunkesni lygiai po žaidimo pabaigos: „Shadow of the Cat“, kuriame Lara grįžta naujai misijai į Egiptą, ir „Unfinished Business“, kuriame Lara grįžta į Atlantidą. 2007 m. 10 metų „Tomb Raider“ išleidimo sukakčiai paminėti buvo išleistas žaidimo perdirbinys „Tomb Raider: Anniversary“.
## Siužetas

Žaidimas prasideda branduolinio užtaiso sprogimu JAV Los Alamoso atominių bandymų bazėje. Sprogimo vietoje parodomas kristalas ir jame moteriška būtybė. 

1996 m., Kalkuta. Su anglų archeologe Lara Kroft per jos draugą Larsoną susisiekia Džaklin Natla, „Natla Technologies“ kompanijos vadovė, kuri pasiūlo Larai ieškoti senovinio galios artefakto Peru vietovėje...

## Garso takelis

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* tombraidergirl.com 
* tombraiderchronicles.com
* tombraiders.net
Viktorijos krioklio tiltas

**Viktorijos krioklio tiltas** () – arkinis tiltas Afrikoje, kertantis Zambezės upę ir jos tarpeklį tuoj žemiau Viktorijos krioklio. Tiltas jungia Zambijos ir Zimbabvės valstybes. Pasienio postai yra abipus tilto – Viktorija Folse (Zimbabvė) ir Livingstone (Zambija).

Tiltas yra 198 m ilgio, virš vandens paviršiaus iškilęs 128 m, arkos plotis siekia 156,5 m. Tiltas pastatytas iš plieno, juo eina geležinkelis, automobilių kelias ir pėsčiųjų takelis. Viktorijos krioklio tiltas yra populiarus turistinis objektas – nuo jo atsiveria vaizdas į Zambezės kanjoną bei Viktorijos krioklį.

Viktorijos krioklio tiltas suprojektuotas Sesilio Rodeso iniciatyva, siekiant geležinkeliu sujungti Keiptauną su Kairu. Statinio projekto autorius – Ralfas Frymanas (1880–1950), kurio kiti garsūs tiltai yra Sidnėjaus uosto tiltas Australijoje (1932), Birčenafo tiltas Zimbabvėje (1935). Tiltas statyti pradėtas 1904 m., jau po Rodeso mirties. Tilto statybą kuravo inžinierius George Anthony Hobson, jį sukonstravo britų bendrovė „Cleveland Bridge & Engineering Company“. Iš Anglijos jis laivu nugabentas į Beirą, iš jos – naujai nutiestu geležinkeliu į Viktorija Folsą. 1905 m. Viktorijos krioklio tiltas atidarytas. Jis sujungė Pietinę Afriką su svarbiais mineralų telkiniais Šiaurės Rodezijoje, juo intensyviai gabentas varis, mediena, akmens anglys. 2006 m. tiltas rekonstruotas.
Kinų-korėjiečių draugystės tiltas

**Kinų-korėjiečių draugystės tiltas** (), iki 1990 m. *Jalu tiltas* () – automobilių ir geležinkelio tiltas per Jalu upę Kinijos ir Šiaurės Korėjos pasienyje, jungiantis kinų miestą Dandongą (Liaoningo prov.) su šiaurės korėjiečių miestu Sineidžu Pchenjan Pukto regione. Pastatytas Japonijos 1937–1943 m.

Tai vienas iš nedaugelio kelių patekti ar išvykti iš Šiaurės Korėjos. Pėstiesiems tiltu eiti neleidžiama. Šiuo tiltu reguliariai kursuoja traukinys Pekinas-Pchenjanas. 2004 m. Dandongo pasienio punktui teko 70 % eksporto iš Kinijos į kaimyninę šalį.

Šalia, už 60 m pasroviui, stovi senojo tilto liekanos. Jis buvo pastatytas 1911 m. Tai buvo 12 angų, 944,2 m ilgio santvarinis tiltas ant akmeninių atramų.

## Istorija

Abu tiltai buvo amerikiečių bombarduojami per Korėjos karą 1950–1951 m., siekiant blokuoti kinų pagalbos tiekimą šiaurės korėjiečiams. Nors tiltai kelis kartus buvo atstatomi ir remontuojami, tačiau senasis iš jų Šiaurės Korėjos pusėje pasiliko sugriautas. Korėjiečiai jo neatstato vien dėl to, kad jis liudytų praėjusį karą. Statinys pramintas „Sulaužytu tiltu“. 1993 m. senojo Jalu tilto išlikusi 4 tarpsnių dalis kinų pusėje yra pritaikyta turistų lankymui. Ant tilto nutiesti saugūs pėsčiųjų takai, jo priekyje įrengta apžvalgos aikštelė, žiūronai – populiari atrakcija turistams, siekiantiems pamatyti Šiaurės Korėją ar išvysti iš arti tilto bombardavimo pasekmes. Be to, turistai mažais laivais priplukdomi prie pat valstybinės sienos, praeinančios Jalu upe. 2006 m. Kinijos vyriausybė paskelbė Sulaužytą tiltą saugomu paminklu.


Vaizdas:SinoKorea Friendship Bridge.jpg|Išlikęs senasis tiltas Kinijos pusėje
Vaizdas:Sino-Korea Friendship Bridge 01.jpg|Traukinys įvažiuoja į Kiniją
Vaizdas:New Friendship Bridge link to North Korea.jpg|Naujasis (kairėje) ir senasis tiltai
Yalu River Sino-Korean Friendship Bridge as seen From Dandong, China 2002.jpg|Žvelgiant į tiltą iš Dandongo pusės


## Nuorodos
Generolo Rafaelio Urdanetos tiltas

**Generolo Rafaelio Urdanetos tiltas** () – tiltas Venesueloje, Sulijos valstijoje, kerta Marakaibo ežerą, taip sujungdamas Marakaibo miestą su šiaurine Venesuelos dalimi. Pavadintas vieno iš šalies nepriklausomybės didvyrių, Rafaelio Urdanetos, garbei.

Tai vantinis, gelžbetoninis 8,7 km ilgio tiltas, kuris kerta Marakaibo ežerą ties sąsiauriu, jungiančiu jį su Karibų jūra. Tiltą sudaro 5 pagrindiniai tarpatramiai (su mažesniais – 135), kurių kiekvieno ilgis siekia 235 m. Tiltą laiko 92 m aukščio pilioriai, virš vandens iškėlę tiltą per 46 m. Generolo Rafaelio Urdanetos tiltas skirtas automobilių eismui.

Tilto statyba pradėta 1958 m., vadovaujant italų inžinieriui Riccardo Morandi. Statybas vykdė kelios Vokietijos ir Venesuelos bendrovės. Generolo Rafaelio Urdanetos tiltas atidarytas 1962 m. Jis sujungė Marakaibo didmiestį su svarbiausiais Venesuelos miestais (iki tol sausuma tekdavo keliauti aplink visą Marakaibo ežerą). 1964 m. į tiltą atsitrenkė tanklaivis ir sugriovė vieną jo dalių (avarijos metu žuvo 7 žmonės).
Botnetas

**Botnetas** () – internetu sujungtas kompiuterių tinklas, užterštas kenkėjiška programine įranga. Kiekvienas iš minėto tinklo kompiuterių, kuriuose paleista minėta kenkėjiška programinė įranga (vad. „botas“), valdo tiek kompiuterio resursus tiek įvairius procesus, vykstančius tinkle. Naudojama dažniausiai nelegaliai ir neetiškai veiklai: elektroninio šlamšto („spam“) siuntimui, slaptažodžių parinkimui nutolusiose sistemose, įvairiuose įsilaužimuose.

## Išnašos
Vasko da Gamos tiltas

**Vasko da Gamos tiltas** () – tiltas Portugalijoje, kertantis Težo upės estuariją, ir sujungiantis šalies sostinę Lisaboną su Setubalio pusiasaliu. Tai ilgiausias tiltas Europoje; jis pastatytas 1998 m., siekiant sumažinti eismą, judantį per Balandžio 25-osios tiltą. Pavadintas garsaus portugalų keliautojo Vasko da Gamos garbei.

Tai vantinis, 17,2 km tiltas (įtraukiant ir viadukus ties įvažiavimu). Tiltą laiko 150 m aukščio cementiniai pilioriai, tarpatramių plotis siekia 420 m. Tiltu nutiestas greitkelis, iš viso turintis 6 eismo juostas, kuriomis galima judėti iki 120 km/h greičiu.

Vasko da Gamos tiltą statė konsorciumas „Lusoponte“, kurios didesnioji dalis kapitalo priklauso Portugalijos bendrovėms, likusi – Prancūzijos ir Jungtinės Karalystės bendrovėms.
FSB sprogdina Rusiją

**FSB sprogdina Rusiją** () – Aleksandro Litvinenkos ir Jurijaus Felštinskio knyga apie teroro aktų seriją – 1999 m. rugsėjo 4–16 d. Rusijos miestuose Buinakske, Maskvoje ir Volgodonske įvykdytus keturis gyvenamųjų daugiabučių namų sprogdinimus, kurių metu žuvo beveik 300 žmonių. Knygoje taip pat nuodugniai aprašomas nepavykęs bandymas 1999 m. rugsėjo 23 d. susprogdinti daugiabutį namą Riazanėje. Daroma išvada, kad visus šiuos sprogdinimus vykdė Rusijos FSB darbuotojai su FSB vadovybės žinia.

Iki šiol yra pasirodę trys knygos leidimai – 2002 m., 2004 m. (antrasis) ir 2011 m. (trečiasis, internetinis).

Knyga yra uždrausta Rusijoje, nes šios šalies valdžia mano, kad joje yra paviešintos valstybės paslaptys. Todėl ji yra spausdinama užsienyje&nbsp;– JAV, Estijoje, Didž. Britanijoje ir kitose šalyse. Bandymai įvežti knygą į Rusiją baigiasi jos konfiskavimu.

Vienas iš knygos autorių – Aleksandras Litvinenka – 2006 m. lapkritį buvo nužudytas.

## Išnašos