open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Janusz Iwaszkiewicz

**Janušas Ivaškevičius** (, 1879 m. vasario 16 d. Holčycas prie Slucko – 1944 m. rugpjūčio 6 d. Varšuva) – lenkų istorikas, archyvaras.

## Biografija
Studijavo Varšuvos ir Lvovo universitetuose. Simono Aškenazio mokinys. 1906–1918 dirbo Varšuvos priv. gimnazijose, įstaigose, 1918–1930 m. – Senųjų aktų archyve Varšuvoje, 1922–1943 m. su pertraukomis, 1939–1943 m. – slapta – Vilniaus universiteto dėstytojas. Gestapo sušaudytas per Varšuvos sukilimą.

## Mokslinė veikla
Tyrimų pagrindinės kryptys – XVIII a. pab.- XIX a. Lietuvos istorija, taip pat Abiejų Tautų Respublikos rytinių žemių privatūs archyvai. Tyrimus skelbė žurnaluose „Biblioteka Warszawska“, „Ateneum Wileńskie“, „Przegląd Wspólczesny“, „Archeion“ ir kituose. Leido J. Lelevelio (1924 m.), H. Klimaševskio (1929 m.), E. Voinitovičiaus (1931 m.), J. U. Nemcevičiaus (1939 m., tiražą sunaikino naciai) ir kitų atsiminimus. Dauguma jo veikalų vertingi ir dėl to, kad juose panaudota dokumentų, kurie vėliau, per Pirmąjį ir Antrąjį pasaulinį karus, buvo sunaikinti ar dingo.

## Bibliografija
* Lietuva 1812 metais (*Litwa w roku 1812*), Kraków-Warszawa, 1912 m.
* Lietuvos karo nuostolių po 1812 metų registracija ir indemnizacija (*Rejestracja i indemnizacja strat wojennych na Litwę po roku 1812*), 1917 m.
* 1773–1867 m. pasidalijusių valstybių konfiskuotų žemės valdų sąrašas (*Wykaz dóbr ziemskich skonfiskowanych przez rządy zaborcze w 1773–1867.*), 1929 m.
* Ignas Žegota Onacevičius – Lietuvos istorikas (*Ignacy Żegota Onacewicz- historyk Litwy*), išl. 1961 m.

## Šaltiniai
Lolita Jablonskienė

**Lolita Jablonskienė-Zabulytė** (1962 m. kovo 10 d. Vilniuje) – Lietuvos dailėtyrininkė, humanitarinių mokslų daktarė.

## Biografija
Tėvas Henrikas Zabulis. 1985 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1995 m. humanitarinių mokslų daktarė.

Nuo 1993 m. Vilniaus dailės akademijos dėstytoja. 1985–2002 m. Kultūros ir meno instituto, 2002–2004 m. Kultūros, filosofijos ir meno instituto Dailės istorijos skyriaus mokslo darbuotoja. 1993–1999 m. Dž. Soroso šiuolaikinio meno centro direktoriaus pavaduotoja. Nuo 2000 m. Lietuvos dailės muziejaus Šiuolaikinės dailės informacijos centro, nuo 2002 m. Lietuvos nacionalinės dailės galerijos vedėja. Dailės parodų „Po tapybos“, 1998 m., „Nekaltas gyvenimas“, 2000 m., abi Vilniuje, Lietuvos dailės ekspozicijos Venecijos bienalėje 1999 m., 2005 m. ir kitų kuratorė. 2004–2007 m. Lietuvos kultūros ir meno tarybos vicepirmininkė, ekspertų, rengusių projekto „Vilnius – Europos kultūros sostinė 2009“ paraišką Europos Sąjungai, narė.

## Bibliografija
* Dailės žodynas, su kitais, rengėja, 1999 m.
* Lietuvos dailės istorija, su kitais, rengėja, 2002 m.

## Šaltiniai
Krabaėdis meškėnas

**Krabaėdis meškėnas** (*Procyon cancrivorus*) – meškėninių (*Procyonidae*) šeimos žinduolių rūšis. Paplitusi Centrinės ir Pietų Amerikos miškuose ir pelkynuose.

Kūno ilgis 41-60 cm, ūgis 23 cm. Uodegos ilgis 20-42 cm. Sveria 2-12 kg. Patinai paprastai didesni už pateles. Išvaizda panašus į paprastąjį meškėną, bet už ji mažesnis ir trumpesniu kailiu.

Gyvena pavieniui, aktyvus naktį. Sutinkamas upių, ežerų pakrantėse. Maitinasi krabais, vėžiais, varlėmis, kiaušiniais, vaisiais.
Jonas Jablonskis (1932)

**Jonas Jablonskis** (1932 m. birželio 5 d. Gilvyčiai, Padubysio valsčiuje – 2020 m. spalio 1 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius hidrotechnikas, geografas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1939–1944 m. mokėsi Gilvyčių pradžios mokykloje, 1952 m. baigė Šiaulių J. Janonio vidurinę mokyklą. 1952–1957 m. studijavo Kauno politechnikos instituto Hidrotechnikos fakultete.

Nuo 1957 m. Energetikos ir elektrotechnikos instituto (nuo 1967 m. Fizikinių-techninių energetikos problemų institutas, nuo 1992 m. Lietuvos energetikos institutas) Hidroenergetikos laboratorijos jaunesnysis mokslinis bendradarbis, konstruktorių grupės viršininkas, vyresn. mokslinis bendradarbis, šio instituto sektoriaus vadovas (nuo 1981 m.), vyriausiasis mokslo darbuotojas, 1981–1986 m. Hidrometeorologinių procesų sektoriaus vadovas.

1977 m. tobulinosi tarptautiniuose UNESCO aukštuosiuose hidrologijos kursuose Maskvoje. 1993 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Mokslinė veikla
Tyrimų sritis – Lietuvos hidrologija, klimato ir nuotėkio kaita, vandens ir hidroenergijos ištekliai. 1980–2001 m. su Brunonu Gailiušiu ir Milda Kovalenkoviene ištyrė ir apibendrino Lietuvos paviršiaus vandens išteklius, jų kaitą ir naudojimą energetikai bei jūrų transportui. Paskelbė 132 mokslinius straipsnius, padarė per 80 pranešimų mokslinėse konferencijose, parengė 50 mokslinių ataskaitų, su kitais parašė 17 monografijų.

## Bibliografija
* Lietuvos TSR upių kadastras, su kitais, d. 1, 1959 m., d. 3, 1962 m.
* Šventosios baseino hidrografija, su kitais, 1973 m.
* Šešupės baseinas, su kitais, 1975 m.
* Pietryčių Lietuvos hidrografija (Upės), su kitais, 1975 m.
* Pietryčių Lietuvos hidrografija (Ežerai), su kitais, 1976 m.
* Lietuvos upių nuotėkio kaita, su kitais, 1978 m.
* Nemuno hidrografija, su kitais, 1993 m.
* Lietuvos mažosios hidroenergetikos žinynas, su kitais, 1996 m.
* Lietuvos upės. Hidrografija ir nuotėkis, su kitais, 2001 m.

## Įvertinimas
* 1965 m. LSSR valstybinė premija 
* 2002 m. Lietuvos mokslo premija

## Šaltiniai
Linas Jablonskis

**Linas Jablonskis** (g. 1959 m. sausio 27 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkas.

## Biografija
1982 m. baigė dailės istoriją ir teoriją Lietuvos dailės institute. Nuo 1977 m. dirba Vilniaus universiteto bibliotekos Grafikos kabinete.

## Kūryba
Kuria lakštinę grafiką, piešinius, autorinius atvirukus, dailininko knygas. Ankstyvieji kūriniai, atlikti daugiausia oforto ir sausosios adatos technika – galantiški vaizdai su stilizuotais, baroko ar rokoko dailės motyvais. Kompozicijos dažnai papildytos raižytais tekstais, natomis. Vėlesni kūriniai – pastele, spalvotais pieštukais, akvarele atlikti piešiniai; juose pabrėžiama siluetinė linija. Kūriniuose svarbi žmogaus figūra, galima įžvelgti erotinę potekstę.

Svarbiausi kūriniai: dailininko knygos „Laiškai“ 1989 m., „Gabrielio D'Anuncio laiškai arba Sentimentalios meilės istorijos“ 1991 m., estampai, „Besimaudanti“ 1992–1994 m., „Du personažai“ 1993 m., „Venecijietiškos figūros“ 1994 m. Surengė individualių parodų (Kaunas 1989 m., Osnabriukas 1990 m., Paryžius 1993 m., Vilnius ir Gdanskas 1996 m.), dalyvavo apie 20 grupinių parodų Lietuvoje ir užsienyje. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus.

## Šaltiniai
Stenografija

**Stenografija**, **tachigrafija** (, *stenos* 'siauras' + *γράφειν, graphein* 'rašyti') – greitraštis; rašymo būdas, trumpinant žodžius ir garsus, naudojant specialius simbolius, ženklus vietoje žodžių. Tikslas – greitai užfiksuoti, užrašyti norimą informaciją. Užrašytas tekstas vadinamas stenograma. Stenografija naudoja tam tikras savitas kiekvienai kalbai taisykles (pvz., viename iš metodų, jei angliškas žodis baigiasi **ing**, **ing** nerašoma ir vietoj to pabraukiama paskutinė raidė), tad metodai, taikomi vienoms kalboms, dažnai negali būti taikomi kitoms.

Stenografai gali užrašyti tokiu pačiu greičiu, kokiu kalbama. Buvo paplitusi iki kompiuterių ir skaitmeninių diktofonų atsiradimo. Stenografiją iki šiol naudoja žurnalistai, (konferencijų, vertimo žodžiu) vertėjai, (parlamento, teismo ir kt.) posėdžių sekretoriai, referentai, raštininkai.

Egzistuoja nemažai skirtingų stenografijos metodų. Jie yra sukurti įvairiomis kalbomis.

Lietuvišką sistemą 1926 m. Rygoje pagal latvišką Janio Ruozės sistemą sudarė Jurgis Stabinis, A. Dagienė ir Teodoras Ruozė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Parlamento ir derybų stenografų sąjunga Vokietijoje  (*Verband der Parlaments – und Verhandlungsstenografen*)
* Jadvyga Jackūnienė, Jurgis Stabinis „Stenografija“, Kaunas, Valstybinė pedagoginės literatūros leidykla, 1962, 124 psl.
Tarpupio sėklalesis

**Tarpupio sėklalesis** (*Sporophila zelichi*) – tanagrų (*Thraupidae*) šeimai priklausanti paukščių rūšis. Sutinkama Argentinoje (Mesopotamijoje), Urugvajuje ir Paragvajuje.

Gyvena subtropinėse ir tropinėse sausose lygumų pievose, bei laikinai užliejamose pievose. Reta rūšis, įtraukta į tarptautinę raudonąją knygą.
Pelkinis sėklalesis

**Pelkinis sėklalesis** (*Sporophila palustris*) – tanagrų (*Thraupidae*) šeimai priklausanti paukščių rūšis. Sutinkama Argentinoje, Urugvajuje, Brazilijoje ir Paragvajuje.

Ryškus lytinis dimorfizmas: patinas su balta gerkle, pilku viršugalvu, kaštoniniu pilvu, o patelės rudos. Gyvena Pietų Amerikos užliejamose lygumose. Žiemą migruoja į pietų Braziliją.

Rūšis nykstanti, saugoma.
Anapolis (Merilandas)

**Anapolis** () – miestas JAV rytinėje pakrantėje, prie Atlanto vandenyno, Česapyko įlankos vingyje, Merilando valstijos sostinė. Anapolis yra Vašingtono ir Baltimorės aglomeracijos dalis. Veikia keli teatrai, okeanografijos observatorija. Išlikę daug kolonijinio laikotarpio pastatų. Jachtų uostas. 2004 m. Anapolyje gyveno 36 408 žmonių.

## Istorija
Dabartinėje Anapolio vietoje 1649 m. buvo įkurta puritonų, atvykusių iš Virdžinijos kolonijos, gyvenvietė. Ji vadinta įvairiais vardais, kol 1694 m., perkėlus Merilando valstijos sostinę, buvo pervadinta Anapoliu. 1708 m. gyvenvietei suteiktos miesto teisės. Pasibaigus JAV nepriklausomybės karui, miestas nuo 1783 iki 1784 m. buvo JAV laikinoji sostinė. Tuo metu jame vyko JAV Kongreso sesija. 1845 m. Anapolyje įkurta JAV Jūrų Akademija.

## Sportas
Profesionalus vyrų lakroso klubas *Chesapeake Bayhawks*. Anapolio stadione vyko 1984 m. vasaros olimpiados preliminarios futbolo varžybos.

## Šaltiniai
Kaštoninis sėklalesis

**Kaštoninis sėklalesis** (*Sporophila cinnamomea*) – tanagrų (*Thraupidae*) šeimai priklausanti paukščių rūšis. Sutinkama Argentinoje, Urugvajuje, Brazilijoje ir Paragvajuje.

Kaštoninės spalvos, su baltomis dėmelėmis. Sparnai ir viršugalvis pilki. Gyvena subtropinėse ir tropinėse žole apaugusiose lygumose (pampose, Čiake, Serade).
Sėklalesiai

**Sėklalesiai** (*Sporophila*) – tanagrų (*Thraupidae*) šeimai priklausanti paukščių gentis. Sudaro ~30 rūšių, paplitusių daugiausia tropinėje Pietų ir Centrinėje Amerikoje. Kartais sėklalesiams priskiriamos *[[Oryzoborus]]* genties rūšys.

## Rūšys
* Gelsvapilvis sėklalesis (*Sporophila frontalis*)
* Teminko sėklalesis (*Sporophila falcirostris*)
* Pilkamelsvis sėklalesis (*Sporophila schistacea*)
* Švininis sėklalesis (*Sporophila plumbea*)
* Kaketos sėklalesis (*Sporophila murallae*)
* Pilkasis sėklalesis (*Sporophila intermedia*)
* Margasparnis sėklalesis (*Sporophila americana*)
* Įvairusis sėklalesis (*Sporophila corvina*)
* Baltakaklis sėklalesis (*Sporophila torqueola*)
* Rudakaklis sėklalesis (*Sporophila collaris*)
* Lesono sėklalesis (*Sporophila bouvronides*)
* Dryžuotasis sėklalesis, (*Sporophila lineola*)
* Juodai baltas sėklalesis (*Sporophila luctuosa*)
* Geltonpilvis sėklalesis (*Sporophila nigricollis*)
* Dubua sėklalesis (*Sporophila ardesiaca*)
* Kepurėtasis sėklalesis (*Sporophila melanops*)
* Dvikaklis sėklalesis (*Sporophila caerulescens*)
* Baltagerklis sėklalesis (*Sporophila albogularis*)
* Pilkšvagelsvis sėklalesis (*Sporophila simplex*)
* Baltapilvis sėklalesis (*Sporophila leucoptera*)
* Papūgasnapis sėklalesis (*Sporophila peruviana*)
* Juodarusvis sėklalesis (*Sporophila nigrorufa*)
* Kuoduotasis sėklalesis (*Sporophila bouvreuil*)
* Rausvakrūtis sėklalesis (*Sporophila minuta*)
* Rusvapilvis sėklalesis (*Sporophila hypoxantha*)
* Tamsiagerklis sėklalesis (*Sporophila ruficollis*)
* Pelkinis sėklalesis (*Sporophila palustris*)
* Kaštonpilvis sėklalesis (*Sporophila castaneiventris*)
* Pilkai kaštoninis sėklalesis (*Sporophila hypochroma*)
* Kaštoninis sėklalesis (*Sporophila cinnamomea*)
* Tarpupio sėklalesis (*Sporophila zelichi*)
* Juodapilvis sėklalesis (*Sporophila melanogaster*)
* Kaštongerklis sėklalesis (*Sporophila telasco*)
Flyvefisken klasės patrulinis laivas

**''Flyvefisken'' klasės patrulinis laivas** () – kai kurių specialistų korvetėms priskiriamas Danijos gamybos karo laivas. Iš viso pastatyta 14 laivų. Jų klasė taip pat vadinama **Standardflex 300** ar **SF300**. Pirmasis *Flyvefisken*, pagal kurį ir buvo pavadinta visa klasė, nuleistas 1986 m. balandžio 26 d. Iš viso buvo pagamintos 3 laivų modifikacijos.

Laivuose pritaikyta modulinė sistema, kuri leidžia per 48 valandas modifikuoti laivą pagal taikomą užduotį. Laivai gali būti naudojami, priklausomai nuo poreikio, kaip patruliniai, priešmininiai, priešpovandeniniai, raketiniai. Laivų korpusai pagaminti iš kompozicinių medžiagų – penopolivinilchlorido ir stiklaplastikio, kurios neturi magnetinių savybių. 

## Ginkluotė
Priklausomai nuo vykdomų užduočių, *Flyvefisken* klasės laivuose gali būti sumontuota tokia ginkluotė:
* 8 priešlaivinių raketų RGM-84 Harpoon Block II SSM paleidimo įrenginiai. Šios žemė-žemė tipo raketos skirtos paviršiaus mūšiams. Gali pasiekti taikinius už 120 km;
* 6 priešlėktuvinių raketų Sea Sparrow SAM paleidimo įrenginiai. Raketos pasiekia taikinius iki 14 km;
* 1 OTO Melara 76 mm/62 gun patranka. Turi didelę šaudymo spartą (120 šūv./min.). Pasiekia taikinius iki 16 km;
* 2 kulkosvaidžiai (12,7 mm);
* 2 torpedų (533 mm) leidimo aparatai. Naudoja valdomas torpedas, tinkamas prieš antvandeninius ir povandeninius laivus;
* 60 minų.

## Lietuvoje
Nuo 2008 m. Lietuvos karinių jūrų pajėgų turimi *Flyvefisken* klasės laivai saugo teritorinius vandenis ir išskirtinę ekonominę zoną Baltijos jūroje. Šie patruliniai laivai turi galimybę per trumpą laiką būti pritaikyti priešmininės ar viršvandeninės kovos funkcijoms. Laivų įgulos - iki 30 karių. Lietuvos *Flyvefisken* klasės laivai apginkluoti greitašaudžiais 76 mm „Oto Melara Super Rapid“ pabūklais ir stambaus kalibro kulkosvaidžiais. Šiuo metu Lietuvos Patrulinių laivų divizioną sudaro 4 „Flyvefisken” klasės laivai – „Žemaitis“ (P11), „Dzūkas“ (P12), „Aukštaitis“ (P14) ir „Sėlis“ (P15).

*Flyvefisken* klasės laivai pakeitė dvi Griša-III klasės korvetes, Lietuvos karinėse jūrų pajėgose naudotas nuo 1992 m.


LNF P11 Zemaitis.jpg|P11 „Žemaitis“
P12 Dzukas.jpg|P12 „Dzūkas“
FLYV 1.jpg|P14 „Aukštaitis“
Patrol vessel P15.jpg|P15 „Sėlis“


## Šaltiniai
La Serena

**La Serena** ( – 'Sirena') – miestas centro šiaurinėje Čilėje, Ramiojo vandenyno pakrantėje, 471 km į šiaurę nuo Santjago. Kokimbo regiono ir Elkės provincijos centras. 196 tūkst. gyventojų (2017 m.), drauge su priemiesčiais (Kokimbu ir kt.) – apie 300 tūkst. gyventojų. Yra La Floridos oro uostas. Kokimbe yra jūrų uostas. Maisto (įskaitant vyną) pramonė. Svarbus turistinis centras. Yra La Serenos universitetas, XIX a. katedra.

## Istorija

La Serena – vienas seniausių šalies miestų. Įkurtas 1544 m. savo amžiumi nusileidžia tik Santjagui ir Arikai. Miestą įkūrė Pedro de Valdivia kaip tarpinį uostą tarp Limos ir Santjago. 1549 m. miestą visiškai sugriovė indėnai, bet tais pačiais metais jis atkurtas kapitono Francisco de Aguirre.

## Šaltiniai
Kopjapo

**Kopjapo** () – miestas šiaurės Čilėje, 800 km į šiaurę nuo Santjago, Atakamos dykumos apsuptyje, 56 km nuo vandenyno kranto, prie Kopjapo upės. Atakamos regiono ir Kopjapo provincijos centras. Svarbus kalnakasybos centras. Kopjapo apylinkėse išsidėstę svarbūs vario ir geležies rūdos telkiniai. Tekstilės, maisto, metalurgijos pramonė. Auginami pomidorai, alyvuogės, avokadai, citrusai.

Veikia Atakamos universitetas (įkurtas 1981 m.), mineralogijos ir geležinkelio muziejai.

## Istorija

Ikikolonijiniu laikotarpiu Kopjapo slėnyje gyveno indėnai diagitai. Įkurtas 1540 m. Nuo 1744 m. miestas, tuomet vadintas ***San Fransisko de Selva*** (*San Francisco de Selva*). XIX a. apylinkėse rasta sidabro ir aukso. 1850 m. nutiestas Kopjapo–Kalderos geležinkelis buvo antras seniausias Pietų Amerikoje. Keletą kartų nukentėjo nuo žemės drebėjimų. Nuo 1925 m. miestas vėl atsigavo pradėjus vario gavybą ir apdirbimą.

## Šaltiniai
Fiambala

**Fiambala** () – miestelis vakarų Argentinoje, Katamarkos provincijoje, Tinogastos departamente. Yra 1505 m aukštyje virš jūros lygio, į šiaurę nuo Tinogastos, prie Abaukano ir Gvančino upių.

## Istorija

Miesto pavadinimas kilo iš indėnų kakanų kalbos žodžio *fiambalao*, reiškiančio „vėjo namai“. Miestas įkurtas 1702 m.

## Transportas

Per Fiambalą eina kelias tarp Aimogastos ir Čilės. 2009 m. čia buvo Dakaro ralio stotis.

## Šaltiniai
Naginės

**Naginės** – seniausias Lietuvos gyventojų apavas. Jos buvo daromos iš nuluptų nuo žvėrių kojų kailių.

Tokia bekulnė avalynė, siuvama iš galvijų, kartais kiaulių odos, buvo žinoma dar iki XX a. vid.

Naginės kaime buvo daromos iš kiaulės, galvijų, arklių odos, kurios, dėl patvarumo, būdavo raugiamos. Naginės rauktos iš 40–50 cm ilgio ir 30–35 cm pločio odos stačiakampių. Galuose ir šonuose praduriamos skylės naginių paburniui (priekiui) susiūti ir šonams aptraukti. Užkulnis paliekamas nesusiūtas. Naginių apyvarai daryti iš virvelių arba odinio dirželio.

## Šaltiniai
Cušimos mūšis

**Cušimos mūšis** (, , „Cušimos sąsiaurio mūšis“) – paskutinis ir lemtingiausias Rusijos–Japonijos karo jūrų mūšis, vykęs 1905 m. gegužės 27–28 dienomis (gegužės 14–15 d. pagal Julijaus kalendorių). Mūšyje Japonijos laivynas, vadovaujamas admirolo Heihachiro Togo sunaikino du trečdalius Rusijos laivyno, vadovaujamo admirolo Zinovijaus Roždestvenskio, kuris nuplaukė 33 000 km, kad pasiektų Tolimuosius Rytus. Istorikas Edmund Morris mūšį pavadino didžiausiu jūros mūšiu po Trafalgaro laikų.

## Priešistorė ir mūšio aplinkybių apžvalga

1904 m. vasario 8 d. Japonijos imperatoriškojo laivyno eskadriniai minininkai netikėtai užpuolė Rusijos Tolimųjų Rytų laivyną Port Artūre; užpuolimo metu buvo išvesti iš rikiuotės trys laivai – du linkorai ir kreiseris.

Prasidėjo Rusijos–Japonijos karas. Japonijos pagrindinis tikslas buvo apsaugoti savo komunikacijų ir tiekimo linijas į Azijos žemyninę dalį ir taip užsitikrinti galimybes kovoti su rusais Mandžiūrijoje. Tuo tikslu Japonijai reikėjo neutralizuoti Rusijos karines jūrų pajėgas Tolimuosiuose Rytuose. Iš pradžių Rusijos laivynas nesiėmė jokių veiksmų ir Japonija perkėlė savo pajėgas į Korėją nesutikusi pasipriešinimo, tačiau vadovaujant atvykusiam admirolui Stepanui Makarovui rusų laivynas suaktyvėjo ir pasiekė tam tikrų laimėjimų prieš japonus. Tačiau admirolo Makarovo linkoras „Petropavlovskas“ užplaukė ant minos. Įvykio metu žuvo pats admirolas, o jį pakeitę vadai nesugebėjo pasipriešinti Japonijos laivynui. Dėl to Rusijos laivynas faktiškai buvo užblokuotas Port Artūre. Gegužės mėnesį japonai išsilaipino Liaodunio pusiasalyje ir pradėjo Port Artūro apsiaustį.

Rusija uždraudė Japonijai eksploatuoti Mandžiūrijos išteklius, todėl admirolo Heihachiro Togo vadovaujamas Japonijos laivynas pradėjo Rusijos–Japonijos karą, artilerijos ugnimi ir torpedomis neutralizavęs Rusijos Ramiojo vandenyno flotilę Port Artūro ir Čemulpo (Korėjoje) uostuose. Įsiutęs caras Nikolajus II pasiuntė admirolo Zinovijaus Roždestvenskio vadovaujamą laivų iš Baltijos eskadrą aplink pasaulį atkeršyti už puolimus. Jo aštuonių šarvuotlaivių, aštuonių kreiserių ir devynių eskadrinių minininkų flotilė stojo prieš keturis Togo šarvuotlaivius, aštuonis kreiserius, dvidešimt vieną eskadrinį minininką ir šešiasdešimt torpedinių katerių – visi buvo daug naujesni už Rusijos laivus.

Togo rusus užpuolė iš pasalos tarp Honšiu ir Cušimos salų. Per valandą jis išvedė iš rikiuotės rusų flagmaną „Suvorovą“ ir sužeidė Roždestvenskį. Dar trys rusų šarvuotlaiviai nuskendo ir japonai torpedomis pradėjo apšaudyti likusius laivus. Žuvo apie 10 000 rusų jūreivių. Išliko tik vienas jų kreiseris ir du eskadriniai minininkai. Japonų pusėje nuskendo trys torpediniai kateriai, žuvo 1000 žmonių.

## Išnašos
Paprastasis nandas

**Paprastasis nandas** (*Rhea americana*) – neskraidantis paukštis, priklausantis nandinių (*Rheidae*) šeimai. Tai didžiausias Amerikos paukštis, gyvenantis Argentinoje, Brazilijoje, Bolivijoje, Paragvajuje ir Urugvajuje. Apie 100 nandų populiacija gyvena laisvėje šiaurės Vokietijoje.

Suaugęs paprastasis nandas sveria 23-27 kg, yra 129 cm ilgio ir 150 cm aukščio. Patinai didesni už pateles. Kojos tvirtos, su trimis pirštais. Sparnai gana ilgi, jais paukštis naudojasi bėgdamas, kad išlaikytų pusiausvyrą. Plunksnos pūkuotos, nestandžios, pilkos ar rudos spalvos, nors pasitaiko ir albinosų.

Gyvena aukštažolėse pievose, savanose, krūmynuose. Laikosi netoli vandens. Minta dviskilčių augalų lapais, sėklomis, vaisiais. Kartais gali misti vabzdžiais, dvėselena. Pagrindiniai nandų grobuonys – puma, jaguaras, sulaukėję šunys, karakara. Šarvuočiai gali suėsti kiaušinius.

Paprastojo nando patelė padeda 5-10 kiaušinių.
Čunga

: **Čunga** (*Chunga burmeisteri*)
: Kuoduotoji kariama (*Cariama cristata*)

**Čunga** (*Chunga burmeisteri*) – kariaminių paukščių (*Cariamiformes*) būrio, kariaminių (*Cariamidae*) šeimos plėšriųjų paukščių rūšis. Anksčiau kaip kariaminių šeimos rūšis buvo priskirta prie gervinių paukščių (*Gruiformes*) būrio.

Paplitusi Argentinoje, Bolivijoje ir Paragvajuje. Gyvena sausuose subtropikų ir tropikų miškuose bei krūmynuose.

Kūnas rusvai pilkas, kojos ir snapas juodi.

## Šaltiniai
Baskomo afera

**Baskomo afera** vadinamas JAV armijos leitenanto Džordžo Baskomo sukeltas konfliktas su apačių vadu Kočizu tapęs viena iš pagrindinių priežasčių, dėl kurių prasidėjo 25 metus trukę „Apačių karai“.

## Istorija
1861 m. kojoterai iš Džailos (nepriklausę apačių gentims) užpuolė Džono Vardo (*John Ward*) ūkį. Pagrobė keletą gyvulių ir metisą berniuką – 12-a metį Vardo posūnį Feliksą Vardą (*Felix Ward*). Džonas Vardas apie apiplėšimą pranešė artimiausiam kariniam postui, Buchano forto viršininkui pulkininkui leitenantui Morisonui, kuris pasiuntė leitenantą Džeromą Baskomą su dideliu pėstininkų būriu išlaisvinti vaiką.

Baskomas ir jo kariai neatskyrė, kurios genties atstovai įvykdė apiplėšimą. Baskomas nusprendė, kad tai apačių darbas. Morisonas įsakė Baskomui naudoti visas reikiamas priemones ir nubausti grobikus bei išlaisvinti vaiką. 1861 m. vasario 3 d. Baskomas, Vardas ir 54 pėstininkai atvyko į Apačių perėją, kur sutiko seržantą Danielių Robinsoną (*Daniel Robinson*), lydėjusį juos visos ekspedicijos metu. Baskomas išsiuntė laišką Kočizui kviesdamas susitikti. Manydamas, kad bus svarstomas koks nereikšmingas klausimas, Kočizas pasiėmė kartu penkis savo šeimos narius – brolį, du sūnėnus, vieną giminaitę ir vaiką. Atvykus apačiams ir suėjus į Baskomo palapinę, 12 kareivių ją apsupo ir leitenantas apkaltino Kočizą plėšimu bei pareikalavo grąžinti gyvulius ir berniuką. Kočizas buvo girdėjęs apie pagrobimą ir paaiškino, kad tai kojoterų iš Džailos darbas. Jis pareiškė, kad jie šiuo metu jau greičiausiai bus prie Juodųjų kalnų. Kočizas siūlėsi net organizuoti išpirkimą.Tačiau Baskomas, nieko neišmanydamas apie apačių garbės supratimą, laikėsi savo, liepė suimti vadą ir jo giminaičius bei pareiškė juos laikysiąs įkaitais tol, kol nebus grąžinti gyvuliai ir berniukas.

Kočizui pavyko pasprukti perpjovus palapinės brezentą. Jis buvo nesunkiai sužeistas į koją. Vado giminės liko nelaisvėje, tad norėdamas juos išvaduoti su savo kariais Baterfildo kelyje vasario 5 d. paėmė į nelaisvę tris baltuosius ir mėgino juos iškeisti į saviškius. Leitenantas sutiko tik su sąlyga, kad Kočizas grąžins dar ir pagrobtus gyvulius ir berniuką.

Įtūžęs dėl to, kad Baskomas juo netiki, Kočizas vasario 7 d. atakavo Apačių perėjos pašto stotyje įsikūrusį kareivių būrį. Tačiau leitenantas ir po to nesutiko grąžinti įkaitų. Apačiai nužudė paimtus amerikiečių belaisvius – nukankino juos ietimis, šį paprotį apačiai perėmė iš ispanų. Po kelių dienų leitenantas Baskomas pakorė visus Kočizo giminaičius ir grįžo į fortą.

Momentas, kai Kočizas aptiko nužudytus savo giminaičius vadimas momentu, kai indėnai (tiksliau čirikavų apačiai) savo neapykantą ispanams pakeitė neapykanta amerikiečiams. Kočizas prisijungė prie kito garsaus apačių vado Mango Colorado ir keršydamas rengė daugybę išpuolių prieš amerikiečių kolonistus, kurie virto 25-ių metų trukmės Apačių karais.

## Išnašos

## Nuorodos
* https://web.archive.org/web/20010823010553/http://jeff.scott.tripod.com/bascom.html
* http://www.militaryhistoryonline.com/civilwar/southwest/bascom.aspx 
* http://www.discoverseaz.com/History/Bascom.html
Šiaurės Kipro vyrų futbolo rinktinė

**Šiaurės Kipro vyrų futbolo rinktinė** – vyrų futbolo rinktinė, atstovaujanti *de facto* nepriklausomai šiaurinei Kipro salos daliai ir priklausanti „NF-Board“. Rinktinė nėra FIFA narė.

2006 m. birželį Vokietijoje laimėjo FIFI WILD taurę, o tų pačių metų lapkritį iškovojo ELP taurę.

## Istorija

Nors Šiaurės Kipro futbolo federacija (, KTFF) buvo įkurta 1955 m. (taip nutiko dėl to, kad kilus etniniam konfliktui iš Kipro sporto varžybų pasitraukė Kipro turkų klubai), nacionalinė komanda nežaidė iki 1962 m. (pirmąsias rungtynes žaidė prieš Turkiją). Ši rinktinė dalyvavo 1980 m. Izmire vykusiose Islamiškosiose žaidynėse. Jose buvo sutriuškinti Turkijos rinktinės rezultatu 5-0, taip pat 2–0 nusileido Saudo Arabijai, 2–1 įveikė Malaiziją bei lygiosiomis 1–1 sužaidė su Libija.

2004 m. Šiaurės Kipro futbolo federacija prisijungė prie NF-Board. 2005 m. šventė penkiasdešimtąsias futbolo federacijos įkūrimo metines. 2006 m. birželį Hamburge (Vokietija) laimėjo pirmąją „NF-Board“ organizuotą „FIFI Wild“ taurę – rezultatu 4-1 po baudinių serijos įveikė Zanzibarą. 2006 m. lapkritį Šiaurės Kiprui buvo pavesta organizuoti VIVA pasaulio taurę, bet šalis pasirinko organizuoti ELP taurę. Rinktinė pirmąsias rungtynes laimėjo rezultatu 5-0 (įveikė Krymo totorių rinktinę). Kitas rungtynes laimėjo net 10-0 (nugalėtas Tibetas).

## Išnašos
Mėlynvainikė aratinga

**Mėlynvainikė aratinga** (*Aratinga acuticaudata*) – papūgų (*Psittaciformes*) rūšis, priklausanti aratingų (*Aratinga*) genčiai. Paplitusi tropinėje Pietų Amerikoje: nuo rytų Kolumbijos iki šiaurės Argentinos.

Ilgis 37 cm, sveria 140–190 g. Kūnas ryškiai žalias, galva turi blizgiai melsvą atspalvį.

Lizdą suka medžio drevėje. Deda 3-4 baltus kiaušinius. Perėjimo laikotarpis – 26 dienos.
Meksikinė aratinga

**Meksikinė aratinga** (*Aratinga holochlora*) – papūgų (*Psittaciformes*) rūšis, priklausanti aratingų (*Aratinga*) genčiai. Paplitusi Centrinėje Amerikoje: nuo pietų Meksikos iki Nikaragvos.

Ilgis 32 cm. Kūnas žalias, snapas geltonas. Minta vaisiais, sėklomis, grūdais.

Lizdą suka medžio drevėje. Deda 3-4 kiaušinius.
Rausvagurklė aratinga

**Rausvagurklė aratinga** (*Aratinga rubritorquis*) – papūgų (*Psittaciformes*) rūšis, priklausanti aratingų (*Aratinga*) genčiai. Paplitusi Centrinėje Amerikoje: Salvadore, Gvatemaloje, Hondūre, Nikaragvoje.

Kūnas žalias, pagurklis oranžiškai raudonas. Gyvena drėgnuosiuose miškuose.
Kolumbinė aratinga

**Kolumbinė aratinga** (*Aratinga wagleri*) – papūgų (*Psittaciformes*) rūšis, priklausanti aratingų (*Aratinga*) genčiai. Paplitusi Pietų Amerikoje: Kolumbijoje, Ekvadore, Peru, Venesueloje.

Kūnas žalias, aplink akis – balta dėmė. Viršugalvis ir sparnų kraštai raudoni. Gyvena drėgnuosiuose ir sausuose miškuose, krūmynuose.
Raudonskruostė aratinga

**Raudonskruostė aratinga** (*Aratinga mitrata*) – papūgų (*Psittaciformes*) rūšis, priklausanti aratingų (*Aratinga*) genčiai. Paplitusi Pietų Amerikoje, Anduose: centrinėje Peru, Bolivijoje, šiaurės vakarų Argentinoje. Introdukuota Floridoje, Kalifornijoje, Havajuose.

Ilgis 34-38 cm. Kūnas žalias, veidas, pagurklis raudonas. Snapas dramblio kaulo spalvos. Gyvena 1000-3400 m aukštyje.
Nominalizmas

**Nominalizmas** ( 'vardai') – filosofinė teorija, teigianti, kad bendrybė neturi ontologinio turinio, klasės (aibės) neegzistuoja kaip daiktai arba substancijos, o tėra bendrieji vardai. Nominalizmo užuomazgų būta antikinėje filosofijoje; ypač išplėtotas viduramžiais, polemizuojant su realistais dėl universalijų prigimties. Nominalistai atmetė universalijų ontologizavimą, nelaikė jų savarankiškai egzistuojančiomis esybėmis. Kraštutiniai nominalistai (Ž. Roscelinas) teigė, kad bendrybė neįmanoma net mąstyme, universalijos – tik kalbinės formos, o giminės ir rūšys – subjektyvūs žmogaus proto kūriniai. Nuosaikusis nominalizmas (konceptualizmas) bendrybę laikė tik mąstymo padariniu, t. y. konceptu (P. Abelaras). 

Pagrindinis filosofijos klausimas buvo savitai sprendžiamas realistų ir nominalistų polemikoje. Viduramžių nominalizmas, teigdamas pirmenybę atskirybėms, orientavosi ne į abstrakčias spekuliacijas, bet į tikrovės tyrimą; šia prasme jis reiškė empirinę ir materialistinę tendenciją. Nominalizmo laikėsi L. Vala, T. Hobsas, Dž. Lokas, D. Hiūmas bei XVIII a. prancūzų materialistai. Dž. Berklis ir D. Hiūmas išplėtojo subjektyviojo idealizmo ir agnosticizmo prielaidas, glūdėjusias nominalizme. 

Šiuolaikinių nominalistų teigimu, abstrakcijos priklausančios nuo konteksto, jos esančios teiginių apie individualius objektus sutrumpinto reiškimo būdas. Šiuolaikiniame nominalizme numatyta galimybė pašalinti abstrakciją, radus jos empirinį modelį. 

XVI–XVIII a. Lietuvos scholastikai būdingas konceptualizmas – nuosaikusis nominalizmas.

## Šaltiniai
Genovaitė Jacėnaitė

**Genovaitė Jacėnaitė** (1933 m. birželio 1 d. Kuršėnuose, Šiaulių apskrityje – 2016 m. liepos 21 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkė keramikė.

## Biografija
1957 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokytojai – Liudvikas Strolis, Juozas Mikėnas. 1957–1999 m. Lietuvos dailės instituto (nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademija) dėstytoja, nuo 1996 m. docentė. Nuo 1994 m. ir Pedagogų profesinės raidos centro dėstytoja.

Lietuvos dailininkų sąjungos, Žemaičių bendrijos Vilniuje narė, 2008 m. gyventojų išrinkta Kuršėnų miesto garbės piliete.

Palaidota Rokantiškių kapinėse.

## Kūryba
Sukūrė keraminių skulptūrėlių ir jų kompozicijų („Piemenaitės“ 1970 m., „Žemaičių karys“ 1971 m., „Kerdžius“ 1980 m., ciklai „Cirkas“ 1973–1974 m., „Iš kareiviško gyvenimo“ 1977 m., „Sodininkai“ 1980 m., „Poliklinikoje“ 1982 m., „Neišaiškinti gamtos reiškiniai“ 1983 m., pano (Marijampolio, Alytaus ir kt. mokyklose). Kūriniai dažniausiai iš šamoto, raiškių formų, ekspresyvios lipdybos, įvairių faktūrų, matinių glazūrų, humoristiniai, vėlesni – istorinės mitologinės tematikos.

Nuo 1957 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje. Surengė 28 individualias parodas: Vilniuje 1973 m., 1974 m., 1983 m., 1995 m., 1998 m., 2000 m., 2002 m., 2005 m. ir kitur. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus.

## Šaltiniai
Aleksas Jacevičius

**Aleksas Jacevičius** (1885 m. liepos 10 d. Kaune – 1934 m. gegužės 19 d. ten pat) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.

## Biografija
Baigė Jelizavetgrado karo mokyklą. 

### Carinės Rusijos kariuomenėje ir Rusijos pilietiniame kare
Nuo 1906 m. tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje. Per 1918–1920 m. Rusijos pilietinį karą kovojo su Raudonąja armija; rotmistras. 

### Tarpukario Lietuva
1920 m. grįžo į Lietuvą. 1921 m. balandžio mėn. mobilizuotas tarpukario Lietuvos kariuomenėn – Dragūnų pulko eskadrono vadas, nuo 1921 m. spalio mėn. – pulko vado padėjėjas (pavaduotojas). 1922 m. gruodžio mėn. perkeltas į Pirmąją raitelių diviziją, iki 1926 m. pradžios ėjo jos, 1924–1926 m. sausio mėn. Atskirosios kavalerijos brigados štabo viršininko pareigas. 1926 m. sausio mėn. – 1927 m. kovo mėn. Aukštųjų karininkų kursų etatinis lektorius. Nuo 1927 m. pulkininkas, ypatingų reikalų karininkas prie Krašto apsaugos ministerijos.

## Šaltiniai
Anupras Jacevičius

**Anupras Jacevičius** (1797 m. Maironiai prie Kelmės – 1836 m. kovo 17 d. Nansi, Prancūzija) – 1831 m. sukilimo Lietuvoje veikėjas, generolas majoras.

## Biografija
Kilęs iš smulkiųjų bajorų. 1814 m. baigė Kražių gimnaziją. Studijavo Vilniaus universitete.

Telšių apskrities bajorijos sekretorius. Prasidėjus 1831 m. sukilimui kovo 28 d. sudarė vietos sukilimo valdžią ir, gavęs generolo majoro laipsnį, vadovavo Telšių apskrities sukilėliams, dalyvavo Darbėnų, Kretingos, Palangos ir Berkinionių mūšiuose. Sukilimui pralaimint 1831 m. rugpjūčio mėn. pasitraukė į Tilžę. 1833 m. apsigyveno Prancūzijoje. Parašė atsiminimų apie sukilimą, iš jų matyti, kad jis buvo baudžiavos priešininkas.

Tėvai Ignotas Jacevičius ir Teklė Jacevičienė - Godlevska palaidoti Tūbinių Šv. Kryžiaus koplyčioje.

## Šaltiniai
Raguotės

**Raguotės** (*Ceratophrys*) – varliagyvių gentis, priklausanti dantytųjų rupūžių (*Leptodactylidae*) šeimai. Paplitusios Pietų Amerikoje.

Kūnas apvalus, burna didelė. Virš akių yra ragus primenančios išaugos. Kai kurių rūšių patinai kvarkia. Gyvena tropiniuose drėgnuosiuose miškuose, užliejamose pievose, pelkėse. Minta vabzdžiais, žuvimis, mažesnėmis varlėmis ir driežais. Suaugusi puošnioji raguotė gali praryti net žiurkę. Turi aštrius dantis, kuriais tvirtai sukanda auką.

## Rūšys
* Puošnioji raguotė (*Ceratophrys ornata*)
* Surinaminė raguotė (*Ceratophrys cornuta*)
* Čiakinė raguotė (*Ceratophrys cranwelli*)
* Brazilinė raguotė (*Ceratophrys aurita*)
* Venesuelinė raguotė (*Ceratophrys calcarata*)
* Katingos raguotė (*Ceratophrys joazeirensis*)
* Ramiojo vandenyno raguotė (*Ceratophrys stolzmanni*)
* Ekvadorinė raguotė (*Ceratophrys testudo*)
Eteriai

**Eteriai** yra organinių junginių klasė turinti eterinę grupę (deguonies atomą susijungusį su dviem pakaitais). Eterius galima pavaizduoti bendra formule **R–O–R**'. Pagal juos sudarančius radikalus eteriai gali būti skirstomi į simetrinius ir asimetrinius, į alifatinius ir ciklinius bei į pirminius, antrinius ir tretinius.

## Nomenklatūra
Eteriai pagal IUPAC nomenklatūrą vadinami pagal vyresniškesnį radikalą, pridedant prie jo likusio radikalo pavadinimą su priesaga *" – oksi„*. Pavyzdžiui, junginio CH3-O-C2H5 pavadinimas būtų metoksietanas.

Pagal trivialiąją nomenklatūrą eteriai vadinami išvardinant radikalus abėcėlės tvarka ir pridedant žodį *“eteris"*, pavyzdžiui, etilo metio eteris. Dietilo eteris dažnai vadinamas tiesiog eteriu.

## Fizikinės savybės
Eteriai yra lakūs ir mažai tirpūs vandenyje. Šią jų savybę lemia tai, kad jų molekulės sudaro tik labai silpnus vandenilinius ryšius tiek su savo, tiek su vandens molekulėmis.

Eteriai yra silpnai polinės medžiagos, dėl maždaug 110 laipsnių eterinio ryšio kampo ir dviejų laisvų elektronų porų prie deguonies atomo.

Cikliniai eteriai yra gerai tirpūs vandenyje, nes juose eterinio ryšio kampas yra didesnis.
Dėl to gali lengviau susidaryti vandeniliniai ryšiai.

## Cheminės savybės

### Gavimas
* **Alkoholių dehidratacija**

: R-OH + R'-OH → R-O-R + H2O
: Eteriai gali būti gaunami iš alkoholių kaitinant juos 140 °C temperatūroje su sieros rūgštimi, kaip katalizatoriumi. Ši reakcija netinka asimetrinių eterių gavimui, nes jai vykstant susidaro įvairių eterių mišinys.

* **Williamson’o sintezė**

: R-O- + R'-X → R-O-R + X-
: Alkoholis iš pradžių paveikiamas stipria baze, kad susidarytų alkoksido anijonas.
Po to jis veikiamas atitinkamu junginiu su lengvai nueinančia grupe (R'-X). Tai gali būti jodidai, bromidai ar solfonatai. Ši reakcija netinka gauti eteriams, kuriuose deguonies atomas jungiasi tiesiai prie aromatinio žiedo arba prie tretinio anglies atomo.

* **Elektrofilinis prisijungimas**

: 
: Ši reakcija vyksta esant rūgštiniam katalizatoriui. Eterinis ryšys pagal Markovnikov’o taisyklę jungiasi susidaro su anglies atomu, turinčiu mažiau vandenilių.

### Reakcijos
* **Reakcija su vandenilio halogenidais**

: R-O-R' + HX → R-X + R'-OH
: Kaitinant eterius su vandenilio halogenidais (H-X, kur X = Cl, I, Br) susidaro halogenalkanai ir alkoholiai. Toliau vykdant reakciją pradeda reaguoti ir alkoholis. Susidaro kitas halogenalkanas ir vanduo. Jei po reakcijos susidaro fenolis, jis toliau su vandenilio halogenidais nebereaguoja.

* **Oksidacija**

: R-O-R' + O2 → CO2 + H2O
: Eteriai, kaip ir visos organinės medžiagos dega sudarydami anglies dioksidą ir vandenį.

: R-CH2-O-R' + O2 → R-CH(-O-OH)-O-R' 
: Veikiami šviesos ir oro deguonies eteriai gali sudaryti peroksidus. Dėl šios savybės juos geriausia laikyti sandariuose neperšviečiamose talpose. Jei įtariama, kad galėjo susidaryti peroksidai, juos galima neutralizuoti su geležies (II) cloridu arba specifiniais oksidatoriais (pvz., MnO4-).

## Nuorodos
* Alkoholiai, fenoliai, eteriai, tioliai ir sulfidai
* 
* Epoksidai
Bronislava Jacevičiūtė

**Bronislava** (**Bronė**) **Jacevičiūtė-Jėčiūtė** (1919 m. vasario 1 d. Šalteniuose, Kupiškio valsčius – 2013 m. liepos 3 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkė tapytoja.

## Biografija
1930–1933 m. mokėsi Kupiškio progimnazijoje, 1933–1938 m. Panevėžio mergaičių gimnazijoje. 1938–1942 m. studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą Vytauto Didžiojo universitete ir Vilniaus universitete. 1948 m. baigė Vilniaus dailės institutą. 1950–1976 m. su pertrauka Vilniaus dailės instituto (nuo 1951 m. LSSR dailės institutas) dėstytoja. 1953–1957 m. dirbo Liaudies kūrybos namuose. 

Palaidota Vilniaus Rokantiškių kapinėse.

## Kūryba
Nutapė teminių kompozicijų („Linelius roviau ne viena…“, 1959 m.; „Nemuno šalies pasakos jaunam P. Cvirkai“, 1963 m.; „Į šventę“, 1965 m.), peizažų (ciklas „Medžiai“, 1967 m.; „Ratnyčėlė“, 1975 m.), portretų (Janina Degutytė, 1973 m.; Jonas Biliūnas, 1975 m.; Vaižgantas, Antanas Vienažindys, abu 1983 m.; Antanas Miškinis, 1988 m.), natiurmortų. Ankstyvuosiuose paveiksluose ryškus siužeto akcentavimas, vėlesni, ypač peizažai – meistriškai atlikti, apibendrinto piešinio, sodraus potėpio, ryškesnių spalvų. Sukūrė plakatų.

Nuo 1949 m. dalyvavo parodose. Individualios parodos surengtos Vilniuje 1959 m., Kaune 1960 m., Šiauliuose 1969 m., Panevėžyje 1979 m. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus.

## Įvertinimas
* 1969 m. LSSR nusipelniusi meno veikėja
* 2008 m. Kupiškio rajono garbės pilietė 

## Šaltiniai

## Literatūra
* Tapytoja Bronislava Jacevičiūtė-Jėčiūtė / Aušra Jonušytė, vertėjas Mantas Marmakas. – Kupiškis: Kupiškio etnografinis muziejus, 2005. – 79 p.: iliustr. – ISBN 9955-9849-0-2
Vilmantas Marcinkevičius

**Vilmantas Marcinkevičius** (g. 1969 m. gruodžio 29 d. Kaune) – Lietuvos tapytojas neoekspresionistas.

1995 m. V. Marcinkevičius baigė Vilniaus dailės akademiją.

## Kūryba
Dailininko darbai išsiskiria ryškiomis ir netikėtomis spalvomis, plastiškomis linijomis, naiviais bei supaprastintais vaizdais. Nors autorius kuria spontaniškai, kiekvienas paveikslas turi pagrindinę temą.

## Parodinė veikla
Autorius yra surengęs 30 personalinių parodų Lietuvoje, Danijoje, Prancūzijoje, Švedijoje ir Farerų salose. Menininkas dalyvavo Kopenhagos, Kelno ir Gento meno mugėse.

## Portretai
Marcinkevičius yra tapęs Danijos karališkąją šeimą ir kitus žymius asmenis.

* 2007 m. – Peter Møller, Morsø Jernstøberi, Danija
* 2006 m. – Leif Davidsen, Danija
* 2006 m. – Britta Duelund, Faaborgo meras, Danija
* 2004 m. – Danijos karalystės princesė Alexandra ir princas Joachim
* 2004 m. – Peter Kirstein, University College London (UCL) profesorius, Londonas, Didžioji Britanija
* 2002 m. – Steffen Andreasen, Tjele meras, Danija

## Projektinė veikla
Marcinkevičius aktyviai dalyvauja įvairiuose meno projektuose Lietuvoje bei užsienyje. Jis buvo vienas iš projekto „Bitės Meno erdvės“ bendraautorių. Projekto metu Lietuvos ir užsienio menininkai tapė didelių formatų paveikslus viešose erdvėse: gatvėse, parkuose ir skveruose.

## Įvertinimas

* Lietuvos meno kūrėjų asociacijos premija (su Julija Dailidėnaite, 2018 m.) 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vilmanto Marcinkevičiaus oficialus puslapis
* Biografija
Karpotoji beždžionvarlė

**Karpotoji beždžionvarlė** (*Phyllomedusa sauvagii*) – medvarlinių (*Hylidae*) šeimai priklausanti varliagyvių rūšis. Paplitusi Gran Čiake (Argentinoje, Paragvajuje, Bolivijoje, Brazilijoje).

Ilgis 5-7 cm. Patelės už patinus didesnės 25 %. Juda lėtai, ropodamos, bet ne šokuodamos. Dieną šildosi saulės spinduliuose, o naktį gaudo vabzdžius. Buožgalviai vystosi medžių lapuose įrengtose veisyklose.
Ebbe Schwartz

**Ebbe Schwartz** (1901 m. gegužės 3 d. – 1964 m. spalio 19 d.) buvo danų futbolo administratorius. Pirmasis UEFA prezidentas.

## Karjera
* Nuo 1950 m. iki 1964 m. buvo Danijos futbolo asociacijos prezidentas.
* Nuo 1954 m. iki 1962 m. buvo UEFA prezidentas.
* Nuo 1962 m. iki 1964 m. buvo vykdomasis komiteto narys, taip pasaulio futbolo federacijos vice prezidentas.

## Šaltiniai
Gustav Wiederkehr

**Gustav Max Wiederkehr** (1905 m. spalio 2 d. – 1972 m. liepos 7 d.) buvo šveicarų futbolo administratorius. 1962 m. tapo antruoju UEFA prezidentu, šias pareigas ėjo iki 1972 m. Jis taip pat buvo FIFA narys.

## Išnašos
Bolivinė beždžionvarlė

**Bolivinė beždžionvarlė** (*Phyllomedusa boliviana*) – medvarlinių (*Hylidae*) šeimai priklausanti varliagyvių rūšis. Paplitusi Argentinoje, Bolivijoje, Brazilijoje.

Gyvena drėgnuosiuose lygumų tropiniuose miškuose, gėlavandeniuose tvenkiniuose ir šlapynėse.
Artemio Franchi

**Artemio Franchi** (1922 m. sausio 22 d. – 1983 m. rugpjūčio 12 d.) buvo italų futbolo administratorius, taip pat 1967–1976 m., bei 1978–1980 m. Italijos futbolo federacijos prezidentas. Trečiasis UEFA prezidentas valdęs nuo 1972 m. iki 1983 m. Tarp 1974 m. ir 1983 m. buvo FIFA vykdomasis narys. 1983 m. rugpjūčio 12 d. mirė auto avarijoje, netoli Sienos miesto, Toskanoje (Italija).

Italijos futbolo klubų ACF Fiorentina, bei AC Siena stadionai yra pavadinti jo garbei, taip kaip ir Artemio Franchi prizas.

## Išnašos
Dvispalvė beždžionvarlė

**Dvispalvė beždžionvarlė** (*Phyllomedusa bicolor*) – medvarlinių (*Hylidae*) šeimai priklausanti varliagyvių rūšis. Paplitusi Amazonijoje (Bolivijoje, Brazilijoje, Kolumbijoje, Peru, Vensueloje, Gvianoje).

Aktyvi naktį. Buožgalviai vystosi lapų įdubimuose susidariusiose balutėse.

Dvispalvės beždžionvarlės nuodingas vaškas naudojamas vietinių indėnų genčių (majorunų) kaip haliucinogeninė medžiaga.
Ščiolkinas

**Ščiolkinas** (, , ) – miestas Krymo rytuose, Lenino rajone, Azovo jūros pakrantėje, nutolęs 75 km nuo Kerčės. 2006 metais užregistruota 11,4 tūkst. gyventojų.

## Istorija
Miestas įsteigtas 1978 m. spalio mėn. kaip Krymo branduolinės jėgainės statytojų gyvenvietė. 1989 m. elektrinės statybos buvo įšaldytos.

Pavadintas tarybinio atomo fiziko Kirilo Ščiolkino garbei.

2008 m. vasarą šiame mieste buvo filmuojama dalis filmo „Gyvenama sala“.

## Ekonomika
Mieste pramoninė veikla nevykdoma.

Ščiolkinas vis labiau žinoma kaip kurortinis miestas. Azovo jūros pakrantė, prie miesto, pritraukia burlenčių bei jėgos aitvarų mėgėjus.

## Lankytini objektai
Netoli Ščiolkino, prie atominės elektrinės griuvėsių, yra saulės elektrinės ir vėjo jėgainių likučių.

Nuo 1993 iki 1999 metų Ščiolkino apylinkėse vykdavo kasmetinis elektroninės muzikos festivalis „Kazantip“.

## Nuorodos
* Ščolkinės forumas
Objektas

**Objektas** ( – daiktas, reiškinys) – realiai egzistuojantis pasaulis, žmogaus, kaip daiktinės praktinės ir pažintinės veiklos subjekto, priešybė. Visuomenės istorinėje raidoje sukurtos veiklos, kalbos, žinių formos (pvz., loginės kategorijos) taip pat yra objektas. Pažinimui iš empirinio darantis teoriniu, atsiranda teoriniai objektai. Jie iš esmės skiriasi nuo empirinių, nors nei vieni, nei kiti atskiros veiklos sričių ir nesudaro. Dalis teorinio pažinimo objektų (idealiosios dujos, idealiai kieti kūnai ir pan.) realiai neegzistuoja ir tėra būdas išskirti ir fiksuoti teorine kalba tuos objekto aspektus, kurie ne visai apima empirines žinias. Kiti teoriniai objektai, pavyzdžiui, atomai, elementariosios dalelės, ontologiniu požiūriu iš esmės nesiskiria nuo empirinio pažinimo objektų – makrokūnų. 

Stebėtojiško materializmo, pozytivizmo, fenomenologijos ir kitos koncepcijos teigia, kad pažinimo objektas yra tiesiogiai duotas subjektui ir kad pažinimo procesas visada yra tolimas nuo objekto. Kantizmo, pragmatizmo bei kai kurios kitos koncepcijos tvirtina, jog objektas – subjekto vidinio turinio motyvacija.

## Šaltiniai
Simonas Norkus

**Simonas Norkus-Narkevičius** (1841 m. kovo 15 d. Santakoje, dab. Marijampolės rajonas – 1912 m. gruodžio 30 d. Punske, dab. Palenkės vaivadija, Lenkija) – kunigas, poetas ir vertėjas.

## Biografija
Dalyvavo 1863 metų sukilime, bet bausmės išvengė. 1868 m. baigė Seinų kunigų seminariją. Vikaravo Prienuose, Gelgaudiškyje, Lukšiuose, Bartininkuose. Pastarajame kaime susipažino su Jonu Basanavičiumi, kuris paskatino Norkų bendradarbiauti lietuviškoje spaudoje. Rašė į „Naująjį keleivį“, „Aušrą“, „Žemaičių ir Lietuvos apžvalgą“, „Vienybę lietuvininkų“, „Šaltinį“, „Nedieldienio skaitymus“, „Lietuvišką ceitungą“. Organizavo ir koordinavo daraktorių ir knygnešių darbą.

Vertė Liudviko Kondratavičiaus - Vladislovo Sirokomlės, Adomo Mickevičiaus poeziją. Lenkų katalikų laikraštyje paskelbė Punsko bažnyčios istoriją. Parašė eilėraščių, religinių giesmių, sentencijų ir aforizmų, daugelis jų liko neišspausdinta. Poezijoje vyrauja tautiniai ir religiniai motyvai. Bendradarbiavo su Jonu Basanavičiumi, Vincu Kudirka. Surinko didelę biblioteką, kuri vėliau pateko į Seinų kunigų seminariją.

Nuo 1881 m. Punsko Švč. M. Marijos Dangun Ėmimo bažnyčios klebonas. Jis baigė sutvarkyti nebaigtą bažnyčią: sudėjo grindis, įrengė šoninius altorius ir vargonus (juos derino būsimas kompozitorius Juozas Naujalis). Šventorius buvo aptvetas akmenine tvora, įrengiant vienus didelius ir penkis mažus vartelius ir apsodinant medžiais. 1886 metais pastatė *špitolę* (namus bažnyčios tarnautojams ir neturtingiems parapijiečiams), vėliau namą kunigams. Punsko bažnyčioje įvedė pamaldas lietuvių kalba.
Nupirkęs iš Trakiškių ūkininkų šešis margus žemės, įsteigė naujasias Punsko kapines. Jose pastatė koplyčią, kurioje vėliau buvo palaidotas.

Nuo 1899 metų emeritas, jį pakeitė kunigas Motiejus Simonaitis.

## Bibliografija
* „Maža dovanėlė Lietuvos jaunimui“, J. Zavadskio spaustuvė, Vilnius, 1905 m.
* „Maža dovanėlė Lietuvos jaunimui“, (Pakartotinas leidimas Seinų ``Šaltinio`` spaustuvėje)

= Nuorodos =
* Gyvenimo aprašymas 
* Kunigo biografija
* Veikla klebono pareigose
Sen Moris sur Mozelis

**Saint-Maurice-sur-Moselle** yra gyvenvietė ir komuna Vogėzų departamente, šiaurės-rytinėje Prancūzijos dalyje. 1449 gyventojų (1999 m.).
Jacques Georges

**Jacques Georges** (g. 1916 m. gegužės 30 d. Saint-Maurice-sur-Moselle, Prancūzijoje – m. 2004 m. vasario 25 d.) – ketvirtasis UEFA prezidentas (1983–1990 m.). Nuo 1968 m. iki 1972 m. buvo Prancūzijos futbolo federacijos prezidentas.

## Išnašos
Enksetai

**Enksetai** arba **pietų lengua** – Pietų Amerikos indėnų gentis, gyvenanti Gran Čiako regione vakarų Paragvajuje. Populiacija ~6 tūkst. žmonių. Seniau vertėsi medžiokle ir rankiojimu, bet palaipsniui buvo priversti tapti darbininkais Čiako ūkiuose. Dauguma gyvena gyvenvietėse, remiamose krikščioniškųjų misijų.

Eksetai kalba lengua kalbos pietiniu dialektu. Dalis kalba gvaraniškai.
Lengua

**Lengua** – indėnų genčių grupė gyvenanti Gran Čiako regione, vakariniame Paragvajuje. Kalba mokojanų šeimai priklausančios lengua kalbos dialektais. Iš viso Paragvajuje gyvena 14 tūkst. lengua indėnų, o su giminigomis grupėmis – 17 tūkst.

Tradicškai lengua vertėsi medžiokle, žvejyba, rankiojimu. Medžioklei naudojo lankus, strėles, ietis, bolą. Medžiojo daugiausia tapyrus, pekarius, nandus, šarvuočius, iguanas. Rinkdavo algarobo ir kitus vaisius. Svarbią dietos dalį sudarė medus. Prasidėjus kolonizacijai pradėjo vystyti lydiminę žemdirbystę (manijokai, tabakas, ankštiniai, batatai, kukurūzai, medvilnė).

Ikikolonistiniu laikotarpiu tai buvo galinga gentis valdžiusi Gran Čiaką, bet kolonizacija, karai ir asimiliacija ją gerokai sumažino ir susilpnino.

Gyvena iš palmių lapų ręstose trobelėse.

## Gentys

Išskiriamos 2 lengua gentys:
* Enksetai arba pietų lengua – 5,8 tūkst. žmonių
* Enlhetai arba šiaurės lengua – 7,2

Taip pat lenguams giminingos šios gentys:
* Angaitai – 1,4
* Guanai – 1,6
* Sanapanai – 1,6
* Maskojai – 4,1

## Nuorodos
* Lengua indėnai
Kilovatvalandė

**Kilovatvalandė** (**kWh**) – ne SI sistemos energijos matavimo vienetas, dažniausiai naudojamas elektros prietaisų suvartotai ar pagamintai elektros energijai skaičiuoti.

SI sistemos energijos vienetas džaulis (J) lygus vienai vatsekundei(1W * 1 s = 1 Ws = 1 J), tad viena kilovatvalandė lygi 3 600 000 džaulių(1kWh = 1000 W * 3600 s = 3 600 000 Ws = 3 600 000 J) . Tai reiškia, kad 1000 vatų galios prietaisas, nuolat dirbantis vieną valandą, sunaudoja tiek elektros energijos.

Pvz., 100 vatų elektros lemputė per 10 valandų sunaudoja 1 kWh elektros energijos.

## Kartotiniai ir daliniai dydžiai

## Perskaičiavimai

## Taip pat skaitykite
* Ampervalandė
* Vatas
Emokų kalba

**Emokų kalba** (*Emok, Toba-Emok, Toba*) – maskojanų kalbų šeimai priskiriama praktiškai išnykusi kalba. Vartota Gran Čiako rytuose, netoli Asunsjono. 1981 m. emokų populiaciją sudarė 630 žmonių.

## Nuorodos
* 
*
Guanų kalba

**Guanų kalba** arba **kaskihų kalba** – maskojanų kalbų šeimai priskiriama kalba. Vartojama Gran Čiake, vakarų Paragvajuje gyvenančių indėnų guanų.

Išskiriami du dialektai:
* Layana (Niguecactemigi)
* Echoaldi (Echonoana, Chararana)

Guanų kalba artima sanapanų kalbai. Nesusijusi su kita guanų kalba (kalbama Brazilijoje), priklausančia aravakų kalboms.

## Nuorodos
* 
*