open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Stačioji notra

**Stačioji notra** (*Stachys recta*) – notrelinių (*Lamiaceae*) šeimos notros (*Stachys*) genties augalų rūšis. Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

## Paplitimas ir augavietės
Paplitusi Rytų, Vidurio ir Pietų Europoje, Kaukaze, Mažojoje Azijoje. Lietuvoje labai reta.

Auga sausuose saulėtuose šlaituose, sausose pievose, palaukėse, pūdymuose, pakrūmėse.

## Biologija

Tai daugiametis žolinis augalas. Šakniastiebis trumpas ir šaknis ilgai išsilaikanti. Stiebas status, 10–50 cm aukščio, tvirtas, kartais kylantis, paprastas arba šakotas, apaugęs minkštais, šeriškais plaukeliais, rečiau plikas. Žemutiniai lapai pailgai lancetiški, 3–5 cm ilgio ir 0,5–2 cm pločio, dantyti, trumpakočiai. Viršutiniai lapai kiaušiniški arba pailgi, lygiakraščiai, bekočiai, mažesni už žemutinius. Visi lapai iš abiejų pusių apaugę retais, prigulusiais plaukeliais.

Žiedynas ilgas, varpos pavidalo. Menturiai sudaryti iš 6–10 žiedų, viršūnėje sutankėję, prie pagrindo išretėję, išaugę viršutinių lapų pažastyse. Pažiedėlės šeriškos, kartais jų nėra. Žiedai 1–2 cm ilgio, su trumpais kotais arba bekočiai. Taurelė varpiška, penkiadantė, apaugusi į viršų nukreiptais, prigulusiais plaukeliais arba plika; jos danteliai trikampiški, su smailiomis viršūnėmis, pliki. Vainikėlis šviesiai geltonas, oranžinės spalvos žiotimis, plikas arba kiek plaukuotas, jo vamzdelis ilgesnis už taurelę, vidus pervertas plaukelių vainiku. Viršutinė lūpa lygiakraštė, įskilusia viršūne, trumpesnė už apatinę, jos kraštai atgal atsilenkę; apatinė lūpa triskiautė, nulinkusi, ties pagrindu su raudonomis dėmėmis. Kuokelių viršūnės labai išsilenkusios.

Žydi birželio–spalio mėnesiais. Vaisius – riešutėlis, apskritai kiaušiniškas, apie 2 mm skersmens, rudas, kartais su neryškiais taškeliais. Dauginasi vegetatyviniu būdu ir sėklomis.

## Apsauga ir grėsmės
Į saugomų Lietuvos augalų sąrašus įrašyta nuo 1981 m. Nyksta dėl augaviečių užžėlimo ir pavėsio susidarymo.

## Porūšiai
Išskiriami apie 5 porūšiai :
* *Stachys recta* subsp. *baldaccii* (K.Malý) Hayek
* *Stachys recta* subsp. *doerfleri* (Hayek) Hayek
* *Stachys recta* subsp. *labiosa* (Bertol.) Briq.
* *Stachys recta* subsp. *rhodopaea* (Velen.) Chrtek
* *Stachys recta* subsp. *subcrenata* (Vis.) Briq.

## Galerija

Lamiaceae_-_Stachys_officinalis-1.JPG|Žiedynas
Lamiaceae_-_Stachys_recta.JPG|Žiedai
Lamiaceae_-_Stachys_recta-1.JPG|Lapas


## Literatūra
* Lietuvos TSR Flora, Lietuvos TSR mokslų akademija (dab. Lietuvos mokslų akademija), Vilnius, Mokslas, 1980, V tomas, 340 p.

## Nuorodos
* Stačiosios notros mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai Theplantlist.org  svetainėje (anglų k.)

## Šaltiniai
Laukagalio akmuo su žmogaus pėda

**Laukagalio akmuo su žmogaus pėda** – mitologinis akmuo Laukagalio kaime (Žaslių sen.), Kaišiadorių rajone. Riedulys slūgso nuošalioje drėgnoje vietoje, laukymėje, iš visų pusių supamoje melioruotų laukų, apie 1 km į vakarus nuo Paparčių, 0,5 km į šiaurės vakarus nuo kelio . Prie akmens išlikęs senas betoninis stulpas be metalinio skydo, žymėjusio paminklą.

Riedulys 1992 m. įtrauktas į Kultūros vertybių registrą.. Archeologas Vykintas Vaitkevičius yra surinkęs pasakojimų apie ant akmens įspaustą pėdą.

## Akmuo

Akmuo pilko stambiagrūdžio granito, atrodo, kad perskilęs į dvi dalis, didžioji dalis 2,2 m ilgio, 0,9 m pločio ir iki 40 cm aukščio, mažesnioji – 1,45 m ilgio, 0,75 m pločio bei iki 40 cm aukščio. Akmens didesniojoje dalyje, jos pietvakarių pusėje pastebimas maždaug 35 cm ilgio iki 12 cm pločio bei 2-3 cm gylio natūralus įdubimas, vadinamas „Žmogaus pėda“. Netoliese dar vienas akmuo guli 6 m į pietvakarius nuo pirmųjų ir yra 1,35 m ilgio, 0,7 m pločio bei iki 50 cm aukščio. Akmenys apsamanoję, apardyti ilgalaikių arimų.

Kaime yra dar vienas mitologinis akmuo – Laukagalio akmuo su dubenėliais.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kaišiadorių rajono kultūros paveldas 
* Laukagalis
Piasečnas

**Piasečnas** () – miestas Mazovijos vaivadijoje, Lenkijoje. Nutolęs 16 km į pietus nuo Varšuvos. Piasečno apskrities administracinis centras. 44 017 gyventojų (2013 m. duomenys).

## Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose nuo XIII a. minimas kaimas, priklausęs Bohemijai. 1429 m. lapkričio 5 d. suteiktas miesto statusas. 1537 m. tapo karaliaus nuosavybe. XVI a. antroje pusėje miestelyje gyveno 1 200 žmonių. XVI–XVII a. nukentėjo nuo gaisrų. 1736 m. miestelyje pastatyta bažnyčia. Per Antrąjį Abiejų Tautų Respublikos padalijimą Golkuvo mūšio metu, 1794 m. liepos 9–10 dienomis, buvo sudegintas. Išliko tik bažnyčia ir keli pastatai.

## Miestų partnerystė
*  Uplands Vesbis, Švedija
*  Harku savivaldybė, Estija
*  Voluinės Naugardas, Ukraina
*  Guadiksas, Ispanija

## Žymūs žmonės
Gimęs Trakuose ir emigravęs 1958 m. Piasečne gyveno dailininkas Edward Narkiewicz (1938-2007 m.).

## Galerija

POL Piaseczno3.jpg|Piasečno rotušė
Piaseczno.jpg|Miesto centras
POL Piaseczno1.jpg|Šv. Onos bažnyčia
Mazovijos Ostruva

**Mazòvijos Òstruva**  () – miestas šiaurės rytų Lenkijoje. Mazovijos Ostruvos apskrities administracinis centras. 23 540 gyventojų (2008 m. duomenys).

## Istorija

Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1414 m. 1434 m. suteiktos miesto teisės. XIX a. buvo miestas, Lomžos gubernijos Ostruvos apskrities centras. 1975–1998 m. buvo Ostrolenkos vaivadijoje, nuo 1999 m. priklauso Mazovijos vaivadijai.

## Miestų partnerystė
*  Brembate di Sopra, Italija
*  Iziaslavas, Ukraina

## Šaltiniai
Jacques Pills

**Jacques Pills** (tikrasis vardas *René Ducos*; g. 1906 m. sausio 7 d. Tiulyje – m. 1970 m. rugsėjo 12 d. Paryžiuje) buvo prancūzų dainininkas ir aktorius.

1959 metais atlikėjas atstovavo Monakui 1959 m. „Eurovizijos“ konkurse su daina „Mon ami Pierrot“ (). Gavęs tik 1 tašką, šalies atstovas tarp 11 dalyvių užėmė paskutinę vietą. Beje, įdomus faktas, kad Jacques Pills dukra Jacqueline Boyer 1960 m. Eurovizijoje atstovavo Prancūzijai ir nugalėjo.

Jacques Pills buvo du kartus vedęs, tačiau abi santuokos baigėsi skyrybomis.

## Filmografija
* 1933 – *Mademoiselle Josette, ma femme*
* 1934 – *Princesse Czardas*
* 1936 – *Prends la route*
* 1936 – *Toi, c’est moi*
* 1942 – *Pension Jonas*
* 1945 – *Marie la Misere*
* 1945 – *Seul dans la nuit*
* 1949 – *Une femme par jour*
* 1954 – *Boum sur Paris*

## Nuorodos
* Jacques Pills svetainėje Internet Movie Database 

|-
Matthias Reim

**Matiasas Reimas** (; g. 1957 m. lapkričio 27 d. Korbache, Vokietijoje) – vokiečių dainininkas ir dainų autorius. Jo 1990 m. išleistas singlas „Verdammt, ich lieb' dich“ („Velnias, aš tave myliu“) tapo hitu daugelyje Europos šalių, 16 savaičių iš eilės praleido Vokietijos topų viršūnėje. Netikėtai grįžo į topus 2013 m. su savo singlu „Unendlich“ („Nesibaigiančiai“).

## Biografija

M. Reimas gimė Korbacho miestelyje, Heseno federalinėje žemėje. Augo Homberge. Studijavo 18 semestrų vokiečių ir anglų filologiją Getingeno universitete. Matiasas Reimas pats rašo, aranžuoja ir atlieka dainas. Pirmoji ir didžiausia sėkmė – 1990 m. išleistas hitas „Verdammt, ich lieb' dich“ („Velnias, aš tave myliu“). Iki 1999 m. jis išleido papildomus devynis albumus su „Polydor“.

## Albumai

* 1990: *Reim*
* 1991: *Reim 2*
* 1993: *Sabotage*
* 1994: *Zauberland*
* 1995: *Wonderland (Zauberland Kanadoje)*
* 1995: *Alles Klar*
* 1997: *Reim 3*
* 1998: *Sensationell*
* 1999: *10 Jahre intensiv*
* 2000: *Wolkenreiter*
* 2002: *Morgenrot*
* 2003: *Reim*
* 2004: *Déjà Vu*
* 2005: *Unverwundbar*
* 2006: *Die Fan-Edition*
* 2007: *Männer sind Krieger*
* 2010: *Sieben Leben*
* 2011: *Sieben Leben Live 2011*
* 2013: *Unendlich*
* 2014: *Die Leichtigkeit des Seins*
* 2016: *Phoenix*
Dubrovački trubaduri

**Dubrovački trubaduri** buvo Jugoslavijos liaudies ir pop muzikos grupė iš Dubrovniko. Kolektyvas suburtas 1961 metais kompozitoriaus ir gitaristo Đelo Jusić. Grupė buvo labai populiari 7 ir 8 dešimtmečiuose buvusioje Jugoslavijoje. Atlikėjai Vakarų Europoje išgarsėjo 1968 metais, kai pasirodė 1968 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, vykusiame Londone. Jame Jugoslavijos valstybei atstovavo dueto nariai Luciano Kapurso ir Hamo Hajdarhodžić. Jie atliko baladę „Jedan dan“ (), kurioje dainuojama apie laimę ir jos reikiamybę kasdieniniame gyvenime. Ant scenos pasirodę paskutiniu – 17 – numeriu, atlikėjai sulaukė 8 taškų, kurie tais metais, taip pat kaip ir Monako bei Belgijos atstovams, garantavo 7 vietą.

## Nuorodos
* Daina ''Jedan dan''

|-
Kauno Apreiškimo Švč. Dievo Motinai parapija

**Kauno Apreiškimo Švč. Dievo Motinai parapija** – viena iš Kauno stačiatikių dekanato parapijų, Kaune. Parapijai priklauso Kauno Apreiškimo Švč. Dievo Motinai soboras, Kauno Kristaus Prisikėlimo cerkvė ir Užusalių Šv. Aleksandro Neviškio cerkvė.

## Istorija

1824 m. įsteigta Kauno stačiatikių parapija. 1937 m. parapijoje buvo 4560 tikinčiųjų, 2 šventikai. 1945 m. parapijoje buvo 580 tikinčiųjų. 1947 m. sovietų valdžia parapiją įregistravo kartu su Kristaus Prisikėlimo cerkve. 1957 m. soborui priklausė 2385 stačiatikiai. Nuo 1986 m. parapijai priskirta ir Užusalių Šv. Aleksandro Neviškio cerkvė.

## Nuorodos

* Parapijos rekvizitai.

## Literatūra

* G. Szlewis, Православные храмы Литвы, Свято-Духов Монастыр, Vilnius 2006, ISBN 9986-559-62-6
Berta Ambrož

**Berta Ambrož** (g. 1944 m. spalio 29 d. Kranyje – m. 2003 m. liepos 1 d. Liublianoje) buvo slovėnų dainininkė.

Berta kaip atlikėja debiutavo 1965 m., Slovėnijos festivalyje atlikusi dainą „Luči Ljubljane“.

1966 m. su daina „Brez besed“ () atstovavo Jugoslavijai 1966 m. „Eurovizijos“ konkurse, vykusiame Liuksemburge. Tai buvo pirmoji daina, konkurse nuskambėjusi slovėnų kalba. Surinkusi iš viso 9 taškus (5 balus skyrė Švedija, 3 – Vokietija ir 1 – Suomija), atlikėja kartu su Ispanijos atstovu Raphael pasidalino 7 vietą tarp 18 dalyvių.

## Diskografija
* *Ne Glej Me Čez Ramo* (1965) – EP
* *Brez Besed* (1966) – EP

## Nuorodos
* Daina ''Brez besed''

|-
Be1 Nacionalinė futbolo akademija

**Be1 Nacionalinė Futbolo Akademija** – futbolo akademija, įsikūrusi Kaune nuo 2006 metų. Akademijoje ugdomi jaunieji futbolininkai bei ruošiama Lietuvos nacionalinės rinktinės pamaina, taip pat keliama trenerių, teisėjų ir kito personalo kvalifikacija. Į akademiją surenkami talentingiausi žaidėjai iš visos Lietuvos ir skirstomi į grupes pagal meistriškumą ir amžių. Jauniesiems futbolininkams sudaromas specialus mokymosi ir treniruočių tvarkaraštis, visi žaidėjai gyvena kartu, nuolat vykdomi žaidėjų pasirengimo testavimai. Akademija naudojosi šalia esančiu **Kauno futbolo maniežu**, kuris šiuo metu vadinasi LFF Kauno treniruočių centras.

## Istorija

**Nacionalinės futbolo akademijos** (arba Jaunimo techninio tobulinimo centro) projektas prasidėjo 1999 metų pabaigoje. Per dešimtmetį buvo įrengtas modernus futbolo centras su maniežu, techninio aprūpinimo centru, treniruočių aikštėmis ir stadionu, sutvarkyta aplinka. Nacionalinėje futbolo akademijoje gyvena ir mokosi daugiau kaip 40 jaunųjų futbolininkų iš visos šalies, kurie sudaro jaunimo futbolo rinktinių pagrindą ir ateityje papildys nacionalinės rinktinės sudėtį. Akademijos aikštynuose treniruojasi mėgėjų ir profesionalų futbolo komandos, įvairaus amžiaus vaikai, vyksta įvairūs sporto bei masiniai renginiai, rengiami seminarai bei mokymai. NFA buvo išlaikoma iš LFF biudžeto.

2019 m., atsižvelgiant į kritiką dėl prastų rezultatų, nepakankamų investicijų ir aukštų treniruočių kainų, LFF restruktūrizavo NFA. FK NFA buvo išformuota. Taip pat reorganizuota UAB "Futbolo stadionas" veikla. Veikla buvo perleista „Be1SC“ sporto klubui (VšĮ „Kauno futbolo akademija“), kuriai vadovauja Andrius Markevičius. Pačią NFA bazę LFF pasiliko savo nuosavybėje. Akademija pakeitė pavadinimą į  **„Be1 Nacionalinė Futbolo Akademija“**. LFF apibūdina „Be1SC“ kompaniją ir akademiją kaip strateginę partnerę, ir savo vizijoje turi po tokį partnerį kiekviename Lietuvos regione.

2020 gruodžio 14 dieną Be1 NFA pranešė, kad pateikė prašymą klubo komandai Be1 NFA dalyvauti 2021 m. LFF I lygoje. Klubo vadovai motyvavo sprendimą kad jau yra futbolininkų karta, kuri išaugo jaunimo futbolą ir daug žaidėjų yra pasiruošę žaisti vyrų futbolo lygmenyje. FK NFA komanda jau turėjo I lygos licenciją ir žaidė joje 2018 m., tačiau sezono pabaigoje buvo išformuota.

## Komandos
2021 metų duomenimis, BE1 NFA turi šių amžiaus grupių futbolo komandas:

* U19
* U17
* U16
* U14
* U13
* U11
* U10
* U9

## Akademijos auklėtiniai
* Aurimas Vilkaitis
* Lukas Lidakevičius
* Martynas Dapkus
* Tomas Dombrauskis
ir daugelis kitų

## Šaltiniai
Kauno muziejus neregiams

**Kauno muziejus neregiams** – Kauno senamiestyje (Nepriklausomybės a. 14), Šv. Mykolo Arkangelo (Įgulos) bažnyčios rūsiuose įsikūręs muziejus. 

## Istorija
Kauno technologijos universiteto Studentų atstovybės organizuoto tarptautinio mainų projekto „XXI amžiaus katakombos“ metu (2005 m. rugsėjo mėnesį) Lietuvos ir užsienio šalių studentai, vadovaujami skulptoriaus, Nacionalinės premijos laureato Roberto Antinio sukūrė muziejų neregiams. Muziejaus idėja – jutiminė patirtis ir šios patirties raiškos būdai (klausa, uoslė, lytėjimas). Erdvines instaliacijas primenančią muziejaus ekspoziciją „XXI amžiaus katakombos“ sudaro aštuonios skirtingos dalys: brasta, landa, sodas, pirmas slenkstis, riba, antras slenkstis, fragmentai, atmintis. Ekspozicija yra visiškai nematoma, lankytojai ją gali tik pajausti per garso, lytėjimo bei uoslės pojūčius. Anot R. Antinio, muziejaus lankytojai turi brautis pro kabančius daiktus, elastingas juostas, garsų, kvapų, pirštų lietimo erdves. Informacija lankytojams pateikiama Brailio raštu ir įprastais ženklais bei užrašais. 

## Nuorodos
* Įgulos bažnyčios požemiuose - muziejus neregiams
* Kauno Soboro požemiuose įsikurs muziejus neregiams 

## Šaltiniai
Tautinės muzikos muziejus

**Tautinės muzikos muziejus** (anksčiau ***Kauno Povilo Stulgos lietuvių tautinės muzikos instrumentų muziejus***) – muziejus Kauno senamiestyje, L. Zamenhofo g. 12/Kurpių g. 12. Tai vienintelis Lietuvoje muziejus, skirtas liaudies muzikinei kultūrai. Muziejuje rengiamos tautinės muzikos istorijos, liaudies meno ir kitos parodos.

## Istorija

1985 m. balandžio 26 d. atidarytas Lietuvių tautinės muzikos instrumentų muziejus (LTSR liaudies buities muziejaus skyrius). 1989 m. muziejus atsiskyrė nuo LTSR liaudies buities muziejaus, 1995 m. jam suteiktas Povilo Stulgos, kultūrinio palikimo rinkėjo ir tyrinėtojo, vardas. 1988–2003 m. prie muziejaus veikė tautinė vaikų muzikos mokykla „Tututis“. Muziejus veikia kelių restauruotų senovinių pastatų komplekse. Vienas iš pastatų – gotikinis miestiečio gyvenamas namas, pastatytas XVI a. II pusėje. Muziejaus steigėjas – Kauno miesto taryba.

2013 m. lietuvių tautinės muzikos instrumentų muziejus tapo Kauno miesto muziejaus skyriumi.

## Ekspozicijos

* **Lietuvių liaudies [[Pučiamieji instrumentai|pučiamieji muzikos instrumentai]].** Eksponuojami visi lietuvių liaudies pučiamieji instrumentai. Tai skudučiai, lamzdeliai, molinukai, ragai, daudytės, ožragiai, dūdmaišiai ir įvairių tipų birbynės. Prie pučiamųjų instrumentų eksponuojamas ubikas, tošelės, šukos, ūkai.
* **Styginiai lietuvių liaudies muzikos instrumentai.** Eksponuojamos šiaurės rytų aukštaičių, žemaičių, sūduvių, Mažosios Lietuvos žinomų ir nežinomų meistrų kanklės. Jų išdėstymas atspindi regioninius savitumus, istoriškumą ir kanklių vystymosi raidą.
* **Lietuvių folkloro teatro ekspozicija.** Ekspozicija skirta Lietuvių folkloro teatrui, kuriam 1968–1990 m. vadovavo menininkai Dalia Mataitienė (dailininkė scenografė) ir Povilas Mataitis (vadovas režisierius). Tai vienintelis teatras Lietuvoje, kurio repertuarą sudarė autentiška liaudies kūryba: dainos, sakmės, pasakos, instrumentinė muzika.
* **Bendratautiniai liaudies muzikos instrumentai.** Ekspozicija įkurta vaizdingame XVI a.–XVIII a. gotikinio stiliaus pastate. Kolekciją sudaro fisharmonijos, armonikos ir kai kurie kiti bendratautiniai instrumentai. Eksponuojamas ir itin retas instrumentas – fisharmonijos ir vargonų derinys. Turtingoje armonikų kolekcijoje – beveik visų šalių, laikotarpių ir tipų instrumentai, taip pat lietuvių liaudies meistrų padirbdintos armonikos. Ekspoziciją papildo būgnai, basetlės, varpai ir kiti instrumentai.
* **Pasaulio tautų muzikos instrumentai.** Eksponuojami tautiniai muzikos instrumentai iš įvairių pasaulio šalių. Šią kolekciją sudaro muziejaus lankytojų iš užsienio dovanoti instrumentai, knygos, nuotraukos, atvirutės.

## Nuorodos
* Tinklalapis 

## Šaltiniai
Kauno miesto dienos

**Kauno miesto dienos** – kasmetinis renginys, švenčiamas Kaune gegužės 20 d., būtent šią dieną 1463 m. kunigaikštis Kazimieras Jogailaitis patvirtino ir praplėtė miesto teises. Pagrindiniai šventės renginiai keletą dienų vyksta Senamiesčio gatvėse, prie Kauno pilies bei kitose miesto vietose. Miesto dienai kasmet sukuriama eilėraščių apie Kauną antologija, šventės simbolis Kaunutis, Tauro moneta. Mieste vyksta mugės, koncertai.

## Šaltiniai
Dos Vort

**Dos Vort** (*Žodis*) – prosionistiškos socialistiškos orientacijos dienraštis ėjęs 1924–1940 m. Kaune jidiš kalba. Laikraštį leido sionistų socialistų partija.

## Istorija

Šio leidinio redaktoriumi buvo Ginbergas Efroimas, o tiražas buvo pasiekęs 6 tūkst., visgi tiek savo apimtimi, tiek populiarumu nusileido dienraščiui „Idiše štime“. „Dos Vort“ skelbiamos idėjos buvo patrauklios ne tik žydų darbininkams, bet ir tarnautojų, smulkiųjų prekybininkų, laisvųjų profesijų viduriniam sluoksniui. Laikraštyje plačiausiai buvo bandoma nušviesti socialiniai klausimai, žymiai mažiau straipsnių nagrinėjančių politinius šalies įvykius, o apie kultūrą buvo beveik nerašoma.

## Šaltiniai
Kauno stačiatikių dekanatas

**Kauno stačiatikių dekanatas** – vienas iš penkių Vilniaus ir Lietuvos stačiatikių arkivyskupijos dekanatų. Dekanato centras yra Kaune, dekanas *Nikolajus Murašovas*. Dekanatas įkurtas 2014 m. panaikinus Kauno-Klaipėdos stačiatikių dekanatą.

## Parapijos
Dekanate yra 6 parapijos:

* Kauno Apreiškimo Švč. Dievo Motinai parapija
* Kėdainių Viešpaties Atsimainymo parapija
* Šiaulių Šv. apaštalų Petro ir Povilo parapija
* Kybartų Šv. Aleksandro Neviškio parapija
* Marijampolės Švč. Trejybės parapija
* Ukmergės Viešpaties Prisikėlimo parapija

## Nuorodos

* Aprašymas apie dekanatą (rus.).
Hombre (filmas)

**Hombre** – 1967 m. JAV sukurtas vesternas, kuriame pagrindinius vaidmenis atliko aktoriai Polas Njumanas ir tuometinė Šono Konerio žmona Diane Cilento.

Interneto svetainėje „Rotten Tomatoes“ filmas vertinamas 100% teigiamų atsiliepimų.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Paul Newman – Džonas Raselas
* Diane Cilento – Džesė
* Frederic March – Feivoras
* Richard Boone – Grimas
* Cameron Mitchell – Bradenas
* Barbara Rush – Audra Feivor
* Margareth Blye – Bilė Ly
* Martin Balsam – Mendesas 

## Turinys

Džonas Raselas, baltasis, užaugęs indėnų apačių gentyje, sužino, kad paveldėjo viešbutį, kurį prižiūri moteris vardu Džesė. Apsilankęs jame, Džonas nusprendžia, kad gyvenimas mieste jam netinka ir nusprendžia viešbutį parduoti.

Prie miestelio artėja geležinkelio tiesimas ir diližanas čia nebevažinėja. Tuo anksčiau vertėsi Džono draugas Mendesas, tačiau ir jis lieka be užsiėmimo. Netrukus pas jį atvyksta profesorius Feivoras su žmona ir pasiūlo užmokėti, jei Mendesas nuveš juos į kitą miestą. Jis paskubomis surenka ekipažą, tačiau atsiranda visas būrys norinčių išvažiuoti iš miesto, tarp kurių Džonas ir darbo netekusi Džesė. 

Pakeliui diližaną užpuola banditai, kurių taikinys – profesorius Feivoras ir jo pinigai. Džonas, kurį kiti keleiviai pradžioje buvo atstūmę dėl jos draugystės su indėnais, pasipriešina banditams, tačiau kovą laimės tie, kuriems nepristigs kantrybės ir vandens...

## Apdovanojimai
* Laurel apdovanojimas – geriausia drama (3 vieta)
* Laurel apdovanojimas (nominacija) – geriausias aktorius (Paul Newman)
* Laurel apdovanojimas (nominacija) – geriausias antrojo plano aktorius (Frederic March)
Kauno kolelis

**Kauno kolelis** – žydų religinė mokykla, veikusi Kaune 1877–1891 metais.

## Istorija

Musaro žydų religinio judėjimo entuziastų pastangų dėka 1877–1878 m. pradėtas steigti kolelis Kaune daugiausiai rabinų Yisroel Salanter ir Natano Cvi Finkelio pastangomis. Kolelyje kitaip nei kitose mokyklose buvo teikiamos stipendijos ir susituokusiems studentams. Pirmaisiais metais mokėsi 10 studentų, kurie be Talmudo ir Toros studijavo ir musar judėjimo literatūrą. 1879 m. mokyklos vadovu tapo Yitzchak Elchanan Spektor. 1880 m. iš mokyklos pasitraukė Natanas Cvi Finkelis, kuris pradėjo kurti naują Vilijampolės ješivą. Tais pačiais metais pasitraukė ir Yitzchak Elchanan Spektor, naujuoju vadovu tapo Yitzchak Blazer, po kurio pasitraukimo 1891 m. kolelis prijungtas prie Viljampolės ješivos.

## Literatūra

* Immanuel Etkes, Rabbi Israel Salanter and the Mussar Movement, 275

## Šaltiniai
Kauno IX forto žudynės

**Kauno IX forto žudynės** – didžiausios IX Kauno forte įvykdytos žudynės 1941 m. spalio 29 d., kurių metu nužudyta apie 10 000 žydų tautybės žmonių.

## Istorija

Žudynių išvakarėse gestapininkai Kauno gete mirčiai atrinko apie 10 tūkst. žydų. Sušaudyti atrinktos daugiavaikės šeimos, fiziškai silpni asmenys, seneliai ir ligoniai. 1941 m. spalio 29 d. pasmerktieji iš Kauno geto buvo išvaryti į IX fortą ir ten sušaudyti iš anksto iškastuose didžiuliuose grioviuose. Žudynės vyko visą dieną ir baigėsi temstant. Daugiausia šaudė Tautinio darbo apsaugos bataliono 3-ioji kuopa ir apie 20 vokiečių gestapininkų. Pagal Karl Jäger ataskaitą, 1941 m. spalio 29 d. IX forte nužudyta 9200 žydų: 2007 vyrai, 2920 moterų ir 4273 vaikai. Šias žudynes Karl Jäger ciniškai pavadino „geto valymu nuo nereikalingų žydų“.

## Šaltiniai
Ritersverderio pilis

**Ritersverderio pilis** – medinė kryžiuočių pilis, stovėjusi 1391 m. rudenį Nemuno saloje Lampėdžiuose.

## Istorija
Kryžiuočiai pastatė pilį po to, kai jiems nepavyko užimti Vilniaus, po penkių savaičių apgulties 1390 m. rugsėjo-spalio mėnesiais. Ritersverderio pilis buvo tapusi Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytauto būstine, kai jis kovėsi su savo pusbroliu Jogaila Lietuvos pilietiniame kare (1389–1392). 1392 metų pavasarį Henrikas Mazovietis, Plocko vyskupas, atvyko į pilį slapta susitarti dėl taikos tarp Jogailos ir Vytauto. Pusbroliams susitaikius, Vytautas sudegino Ritersverderį ir dar dvi kryžiuočių panemunės pilis prieš grįždamas į Vilnių.

Per 1394 m. išpuolį prieš Lietuvą kryžiuočiai siekė atstatyti pilį, tačiau dėl nuolatinių lietuvių antpuolių pabaigti statybos nespėjo ir pilį apleido, kad galėtų apgulti Vilnių antrą kartą.

Kai 1404 metais Vytautas patvirtino Racionžo taiką Kaune, Ordino magistras išleido kelis dokumentus šioje saloje, tačiau jokios pilies nebeminima. Nuo to laiko sala išnyko, nes Nemunas kelis kartus keitė vagą. Šiuo metu manoma, kad sala virto į pušimis apaugusią kalvą dešiniajame Nemuno krante, Lampėdžiuose.

## Nuorodos

* Vytautas Lampėdžiuose 

## Literatūra

* Jonas Zinkus, et al., ed. (1985–1988). „Ritersverderis“. Tarybų Lietuvos enciklopedija 3. Vilnius, Lithuania: Vyriausioji enciklopedijų redakcija. p. 555. LCC 86232954.

## Šaltiniai
Klaipėdos stačiatikių dekanatas

**Klaipėdos stačiatikių dekanatas** – vienas iš penkių Vilniaus ir Lietuvos stačiatikių arkivyskupijos dekanatų. Dekanato centras yra Klaipėdoje, dekanas *Vladimiras Artomonovas*. Dekanatas įkurtas 2014 m. panaikinus Kauno-Klaipėdos stačiatikių dekanatą.

## Parapijos

Dekanate yra 10 parapijų:

* Klaipėdos visų Rusijos Šventųjų parapija
* Klaipėdos Šv. kankinių Veros, Nadeždos ir Liubovės bei jų motinos Sofijos parapija
* Klaipėdos Mykolo Apvaizdos parapija
* Palangos Iveros Dievo Motinos ikonos parapija
* Telšių Šv. Nikolajaus Stebukladario parapija
* Mažeikių Dievo Motinos Dangun ėmimo parapija
* Kolainių Dievo Motinos ikonos „Smolenskaja“ parapija
* Tauragės Šv. Vilniaus kankinių Antano, Jono ir Eustachijaus parapija
* Viekšnių Šv. Sergijaus Radonežiečio parapija
* Šilutės Arkangelo Mykolo parapija

## Nuorodos

* Aprašymas apie dekanatą (rus.) .
Simonas Morkūnas

**Simonas Morkūnas** (1902 m. vasario 16 d. Valtūnuose, dabartinis Ukmergės rajonas – 1997 m. liepos 5 d. Su Sityje, Ajova, JAV) – kunigas, visuomenės veikėjas.

## Biografija

Gimė 1902 m. vasario 16 d. Valtūnuose. Pradžios mokyklą lankė Žemaitkiemyje, vėliau dirbo tėvų ūkyje ir privačiai mokėsi Videniškiuose. Pasimokęs Kėdainių suaugusiųjų gimnazijoje, išlaikė 5 klasių egzaminus. 1926 m. įstojo į Kauno kunigų seminariją, 1933 m. balandžio 1 d. arkivysk. Juozapo Skvirecko buvo įšventintas kunigu. 1935 m. JAV, Ajova, Su Sityje skaitė išsamų pamokslą apie Teofilijaus Matulionį ir jo kančias, taip pat apie jį parašė straipsnį vietiniam vyskupijos laikraščiui Globe. Būdamas Kauno Prisikėlimo bažnyčios vikaru, pastatė senelių prieglaudą ir įkūrė tris vaikų darželius.  Už savo gerą širdį buvo vadinamas Ubagų karaliumi.

1941 m. birželio 28 d., po Lietūkio garažo žudynių, kartu su gydytoju Baliu Matulioniu kreipėsį į arkivyskupą Skvirecką, kad katalikų bažnyčia užtartų lietuvių žudomos žydus.  II pasaulinio karo metais rizikuodamas gyvybe globojo žydus. 

1944 m. rugpjūčio 2 dieną pasitraukė iš Lietuvos į Vokietiją ir Austriją, kur Kufšteine ir Hechingene buvo pabėgėlių stovyklos kapelionas, o nuo 1946 m. tautinės Popiežiaus misijos, kuriai vadovavo kan. Feliksas Kapočius, prokuratorius. 1949 metais emigravo į JAV, kur kelis mėnesius buvo Su Sičio slaugos namų kapelionas, vėliau kelerius metus dirbo Šv. Petro ir Povilo bažnyčios vikaru. 1951 m. balandžio 14 d. paskirtas Su Sičio Šv. Kazimiero lietuvių bažnyčios klebonu. 1988 m. balandžio 27 d. popiežius Jonas Paulius II oficialiai paskelbė prelatu. Mirė 1997 m. liepos 5 d. Su Sityje. Už sielovadą, visuomeninį bei Lietuvos išlaisvinimo darbą ir aktyvią kultūrinę veiklą prel. S. Morkūnui suteiktas Garbės daktaro vardas.

## Šaltiniai
SG-1000

**SG-1000** (; dar žinoma kaip **Sega Game 1000**) – žaidimų kasetes naudojanti kompiuterinių žaidimų konsolė, sukurta įmonės „Sega“ ir išleista Japonijoje, Australijoje bei keliate kitų šalių. Išleidusi šią konsolę, „Sega“ žengė pirmąjį žingsnį namų kompiuterinių žaidimų konsolių rinkon. Konsolė pirmiausia publikai buvo pristatyta 1983 m., Japonijoje SG-1000 buvo išleista tą pačia dieną, kai „Nintendo“ išleido Famicom. Buvo sukurta keletas konsolės versijų, kaip antai SC-3000 kompiuteris ir perprojektuotas variantas SG-1000 II, pasirodęs 1984 m.

Konsolė buvo sukurta atsižvelgiant į 1982 m. žaidimų automatų rinkos nuosmukį.

## Techniniai duomenys

## Žaidimai

Prieš išleisdama šią konsolė „Sega“ užsiiminėjo veikla žaidimų automatų rinkoje, tad SG-1000 konsolės pasirodymas sulaukė daug dėmesio.

Iš viso konsolei buvo išleista 200 žaidimų, jų kūryba oficialiai nutraukta 1987 m.

### Žymesni žaidimai

* Choplifter
* Elevator Action
* Gulkave
* Doki Doki Penguin Land (Penguin Land pirmtakas)
* Dragon Wang (Kung-Fu Master variantas)
* Hyper Sports
* Lode Runner
* Ninja Princess (perkurtas nuo žaidimo automato, vėliau išleistas Mark III konsolei pavadinimu The Ninja)
* Pachinko
* Pitfall!
* Sega Flipper
* Hang On 2
* Sega Galaga
* Sega Mahjong
* Soukoban
* Space Invaders
* Star Force
* Wonder Boy
* Zaxxon

## Šaltiniai
Pitrufkenas

**Pitrufkenas** () – miestas ir komuna Čilėje, Araukanijos regione, Kautino provincijoje, prie Tolteno upės, į pietus nuo Temuko. Svarbus pieno, medienos apdirbimo ir baldų pramonės centras. Apylinkėse vystoma gyvulininkystė (auginami pieniniai ir mėsiniai galvijai). Pro miestą eina Santjago–Puerto Monto plentas ir geležinkelis. Veikia 2 licėjai.

## Istorija

Spėjama, kad miesto pavadinimas mapučių kalba gali reikšti „pelenų vieta“.

1836 m. čia pradėjo keltis pirmi kolonizatoriai, o gyvenvietė valdiškai įkurta 1897 m. ir vadinta pagal jos įkūrėją *Lisperguer*. 1902 m. įkurta Pitrufkeno savivaldybė. Į miestą atsikėlė nemažai olandų, prancūzų, vokiečių atvykėlių.

## Šaltiniai
Merginos gyvenimas (filmas)

**Merginos gyvenimas** () – 2003 m. JAV sukurta drama, kurioje rodomas kasdienis pornografiniuose filmuose vaidinančios merginos gyvenimas.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Juliette Marquis – Mūn
* James Woods – Popsas
* Kip Pardue – Kipas
* Tomas Arana – Aronsonas
* Michael Rapaport – Teris
* Rosario Dawson – Martina
* Cheyenne Silver – Čejenė 
* Kam Heskin – Džesė 

## Turinys

Mūn – pornografinių filmų aktorė, gyvenanti kartu su Parkinsono liga sergančiu tėvu Popsu. Kartą jos draugė Džesė suorganizuoja aklą pasimatymą su vaikinu vardu Kipas. Jis palieka Mūn gerą įspūdį, tačiau žinia kuo mergina verčiasi, jį gerokai šokiruoja. Vis dėlto po keleto pasimatymų jis siūlo būti su ja, jeigu Mūn ryšis pasitraukti iš pornografijos.

Po to, kai Džesė kreipiasi į Mūn pagalbos prašydama „patikrinti“ ar jai pasipiršęs vaikinas bus jai ištikimas, mergina nusprendžia, kad tai gali būti jos verslo idėja. Tuo pat metu ji sužino, kad vienas iš kolegų aktorių yra ŽIV nešiotojas ir galėjo užkrėsti kitas partneres. Baimė, Kipo draugystė, nuolatinias rūpestis dėl tėvo sveikatos ir susidūrimas su agresyviu automobilių pardavėju Teriu, kurį ji bando „patikrinti“, vis labiau skatina Mūn apsispręsti dėl tolesnio savo gyvenimo...
Sega Nomad

**Sega Nomad** (dar žinoma kaip **Sega Genesis Nomad**) – delninė žaidimų konsolė, sukurta įmonės „Sega“ ir 1995 m. spalį išleista tik Šiaurės Amerikos rinkai. Tai „Sega“ kompiuterinių žaidimų konsolės Sega Genesis (už Šiaurės Amerikos ribų žinoma kaip Mega Drive) nešiojamoji versija. Konsolė projektuota **Mega Jet** pagrindu ir buvo skirta naudojimui skraidant Japonijos avialinijomis. Nomad pasižymėjo viena išskirtine savybe – ją galima buvo naudoti kaip įprastą namų konsolę, pajungus prie televizoriaus.

Nomad gyvavimo laikotarpis buvo gan trumpas. Ja galima buvo žaisti iki 500 konsolės Genesis žaidimų, prieinamų žaidimų bibliotekoje, bet pačiai Nomad konsolei žaidimų nebuvo išleista. Visą dėmesį sutelkusi į Sega Saturn, „Sega“ konsolę Nomad paliko nuošalyje, ji nebuvo suderinama su Genesis išoriniais įrenginiais, tokiais kaip Sega CD ir Sega 32X. Nomad pakeitė ankstesniąją Sega Game Gear konsolę ir buvo paskutinioji delninė žaidimų konsolė, kurią išleido „Sega“. Pardavus vos apie vieną milijoną vienetų, ji laikyta komerciškai nesėkmingu produktu.

## Techniniai duomenys
* **Pagrindinis [[procesorius]]**: 16 bitų Motorola 68000 (taktinis dažnis iki 7,67 MHz)
* **[[Koprocesorius]]**: 8 bitų Zilog Z80A (taktinis dažnis iki 3,58 MHz)
* **[[Kompiuterio atmintis|Atmintis]]**:
** 64KB RAM
** 64 KB VRAM
** 8 KB RAM Z80 (kartais pavadinama garso RAM)
* **Vaizdas**:
** pasyvių spalvų LCD ekranas
** 320 × 224 pikselių rezoliucija, 64 spalvos
** 512 spalvų paletė (RGB)
** spruklių dydis: (8, 16, 32) x (8, 16, 32)
* **Garsas**: 10 kanalų sistema (3 PSG-Square Waves, 1 PSG-noise, FM 6)

## Išnašos
Anita Simoncini

**Anita Simoncini** (g. 1999 m. balandžio 14 d. Montedžardine, San Marine) – San Marino dainininkė.

2014 m. kaip merginų grupės „The Peppermints“ narė atstovavo San Marinui 2014 m. vaikų „Eurovizijos“ dainų konkurse. „The Peppermints“, atlikusios dainą apie nelaimingą paauglišką meilę „Breaking My Heart,“ sulaukė 21 taško ir užėmė penkioliktą vietą.

2014 m. lapkričio 27 d. San Marino nacionalinis transliuotojas RTV paskelbė, kad Anita Simoncini kartu su Michele Perniola atstovaus San Marinui 2015 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse Vienoje. Tai buvo jauniausias duetas, kuris kada nors dalyvavo „Eurovizijos“ dainų konkurse.

## Diskografija
* 2014: *Breaking My Heart* (kaip grupės The Peppermints narė)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Anita Simoncini & Michele Perniola - Chain of Lights

|-
Viljarikos ežeras

**Viljarikos ežeras** (), vietinis pavadinimas ***Maljolafkenas*** () – ežeras pietinėje Čilėje, Araukanijos regione, Kautino provincijos pietryčiuose. Telkšo Andų pašlaitėje, 230 m aukštyje. Pietinėje ežero pakrantėje stūkso itin veiklus Viljarikos ugnikalnis. Ilgis 23 km, plotis iki 11 km.

Viljarikos ežerą maitina iš Andų atitekanti Trankuros upė, o vakaruose išteka Toltenas.

Vasarą ežero vanduo įšyla iki 19–22 °C, žiemą neužšąla, laikosi 9–10 °C temperatūra. Vystomos vandens pramogos, žvejyba (vaivorykštiniai upėtakiai, šlakiai). Prie Viljarikos ežero yra kurortinės Viljarikos ir Pukono gyvenvietės.


File:El sabor de la mañana.JPG|Aušra paežerėje
File:Lago Villarrica - Flickr - rgamper.jpg|Viljarikos bangos
File:Lago Villarrica mit Vulkan Villarrica.jpg|Viljarikos ežeras ir ugnikalnis


## Šaltiniai
Toltenas

**Toltenas** () – upė pietinėje Čilėje, Araukanijos regione, Kautino provincijoje. Išteka iš Viljarikos ežero ties Viljarikos miestu ir teka į šiaurės vakarus bei vakarus. Žemupyje išplatėja, vinguriuoja, ties Pitrufkenu skaidosi į atšakas, sudaro daug salų. Įteka Ramųjį vandenyną ties Punta Niguė vietove.

Didžiausias intakas – Aljipenas (dešinysis).

Didesnės gyvenvietės prie Tolteno: Viljarika, Pitrufkenas, Teodoro Šmitas, Nueva Toltenas.

Tolteno upe nuo seno ėjo riba tarp dviejų mapudungunų kalba šnekančių tautų – mapučių (šiaurėje) ir huiljičių(pietuose). Ši upė taip pat buvo svarbi riba, trukdžiusi kolonistams užkariauti Araukaniją. 1880 m. per Tolteną nutiestas pirmasis geležinkelio tiltas.
Trankura

**Trankura** (), dar vadinama ***Pukonu*** (*río Pucón*), ***Minetuė*** (*Minetúe*) – upė Čilėje, Araukanijos regione, Kautino provincijoje. Prasideda Kiljelhuė lagūnoje Anduose, teka į vakarus. Įteka į Viljarikos ežerą ties Pukonu (Ramiojo vandenyno baseinas).

Didesni intakai – Liukura, Turbijus.

Upe populiarus plaukimas plaustais.
Šenandoa (filmas)

**Šenandoa** () – 1965 m. JAV sukurtas ir „Oskarui“ nominuotas filmas apie JAV pilietinį karą.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* James Stewart – Čarlis Andersonas
* Doug McClure – Semas
* Glenn Corbett – Džeikobas
* Patrick Wayne – Džeimsas
* Rosemary Forsyth – Džeinė
* Katharine Ross – Ana

## Turinys

Virdžinijoje, Šenandoa mieste, gyvena našlys fermeris Čarlis Andersonas kartu su 6 sūnumis ir dukra. Nors visai greta vyksta mūšiai tarp Konfederacijos ir Šiaurės kariuomenių, Andersonas neleidžia savo sūnums veltis į konfliktą, kartodamas, kad tai ne jų karas. Vis dėlto iki galo likti nuošalyje nepavyksta, nes jauniausias Andersono sūnus per klaidą palaikomas kareiviu, suimamas jankių ir įkalinamas su kitais belaisviais. Andersonas su savo sūnumis priverstas imti į rankas ginklą ir ieškoti jaunėlio…

## Apdovanojimai
* Oskaras (nominacija) – geriausias garsas
* Auksinis gaublys(nominacija) – perspektyviausia aktorė (Rosemary Forsyth)
* Laurel apdovanojimas (nominacija) – geriausia drama
Puntas

**Puntas** (), kitaip **Dievų žemė** () – tolimas kraštas, žinomas iš rašytinių šaltinių kaip Egipto prekybos partneris, su kuriuo prekiauta XXV a. pr. m. e.-XI a. pr. m. e. Tiksli Punto vieta iki šiol nėra nustatyta.

## Lokalizacijos bandymai

Nors tiksli Punto vieta iki šiol nėra nustatyta, dažniausiai linkstama lokalizuoti šią šalį į pietryčius nuo Senovės Egipto. Afrikinė hipotezė teigia, kad ji galėjo būti ten, kur dabar yra šiaurės Somalis, Džibutis, Eritrėja, šiaurės Etiopija ir rytų Sudanas. Nemaža dalis autorių sieja Puntą su dab. Jemenu, arba lokalizuoja jį abiejose Raudonosios jūros pakrantėse.

Tokią lokalizaciją lemia ne tik egiptiečių kelionių aprašymai į Punto šalį, bet ir šios šalies Egiptui tiektos prekės: auksas, mira, juodmedis, taip pat egzotiški gyvūnai (žirafos, begemotai, leopardai, babuinai). Šios rūšies produktai ir dabar yra randami minėtame regione, ypač afrikinėje dalyje ir labiau palaiko afrikinę hipotezę.

Archeologiniai duomenys patvirtina, kad visoje šitoje teritorijoje (tiek Afrikos, tiek Azijos dalyje) II tūkst. pr. m. e. pabaigoje-I tūkst. pr. m. e. išsivystė aukšto lygio Jemeno civilizacija, kuri galėjo būti senojo egiptiečių minimo Punto palikuonė.

## Egipto prekyba su Puntu

Seniausias žinomas Punto paminėjimas egiptiečių šaltiniuose yra aptinkamas iš faraono Sahure laikų (XXV a. pr. m. e.), nors šaltiniai teigia, kad prekyba su šia šalimi pradėta dar seniau. Pagrindinis Nilo miestas, per kurį vyko prekyba su Puntu, buvo Koptas, iš kurio keliu per dykumą buvo patenkama prie Raudonosios jūros (Kuseiro). Iš čia vykdavo jūriniai laivai į pietus.

Prekyba vyko per visą Senąją ir Viduriniąją karalystes. XII Egipto dinastijos laikais Puntas buvo aprašytas garsiame literatūros kūrinyje.

Daugiausiai žinių apie Puntą suteikia Egipto XVIII dinastijos faraonės Hatčepsut (XV a. pr. m. e.) laikais įvykusi ekspedicija į Puntą. Ši ekspedicija, vadovaujama rūmininko Nehsi, buvo oficialiai traktuojama kaip duoklės rinkliava iš Egiptui pavaldaus Punto. Iš esmės tai buvo prekybinė misija, kurios metu Nubijos auksas buvo išmainytas į egzotiškas prekes, tokias kaip smilkalai, asfaltas, ligroinas. Punto žmonės svetingai priėmė Egipto ekspediciją. Tuo metu Puntą valdė karalius Parahu ir karalienė Ati. Jie ne tik pardavė Egiptui vietines prekes, tokias kaip juodmedis ir smilkalai, bet ir prekes iš aplinkinių kraštų, tokias kaip dramblio kaulas ir kailiai.

Ekspedicija į Puntą yra detaliai vaizduojama faraonės Hatčepsut mauzoliejuje Deir al-Bahryje. Gausūs reljefai ir piešiniai vaizduoja laivus, svetimą kraštą, vietos žmones, papročius.

Egipto prekyba su Puntu tęsėsi iki pat XX dinastijos pabaigos. XI a. pr. m. e. ši prekyba nunyko, ryšiai su Puntu nutrūko, ir ši šalis Egiptiečiams tapo pasakiška, bet nerealia šalimi.

## Nuorodos
Faraono kariuomenė (filmas)

**Faraono kariuomenė** () – 1995 m. sukurtas filmas apie JAV pilietinį karą. Juostoje nerodomi karo veiksmai, o pasakojama apie paprastų žmonių bandymus išgyventi. Titruose pažymima, kad filmo pagrindas yra tikra istorija, o pagrindinis herojus – berniukas – neturi vardo.

Pavadinimas „Faraono kariuomenė“ paimtas iš Senojo Testamento citatos, kuomet kunigas pasakoja berniukui apie žydų pabėgimą iš Egipto per Raudonąją jūrą.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Chris Cooper – kapitonas Džonas Halas Abstonas
* Patricia Clarkson – Sara Anders
* Kris Kristofferson – kunigas
* Robert Joy – Čikaga
* Richard Tyson – Rodis
* Frank Clem – Nelis 
* Will Lucas – berniukas 

## Turinys

Kentukio valstija, JAV pilietinio karo metai. Filmas prasideda Saros Anders dukters laidotuvių scena. Moters vyras išėjo į karą Konfederacijos kariuomenės pusėje ir moteris liko su paaugliu sūnumi. Naktį po laidotuvių Šiaurės kariuomenę palaikantys žmonės iškasa mergaitės palaikus ir įpykusi motina palaidoja ją savo kieme.

Po keleto dienų Andersų namuose pasirodo Šiaurės kariuomenės karių būrys, turintis įsakymą konfiskuoti viską, ką ras jos namuose. Darant kratą vienas iš kareivių nukrinta nuo kopėčių ir sunkiai susižaloja. Būriui vadovaujantis kapitonas Abstonas nusprendžia keletą dienų palaukti, kol šis pasijus geriau. Nors moteris ir kareiviai neslepia vienas kitam priešiškumo ir neapykantos, jie priversti leisti laiką kartu. Kapitonas, pats buvęs fermeris, bando pagelbėti Sarai ūkio darbuose, taip tarsi mėgindamas kompensuoti netektį, kurią jie patys ir sukelia. Aiškėja, kad kareiviai nėra dalyvavę mūšiuose, kad į kariuomenę atėjo turėdami pačius įvairiausius tikslus, o kapitonui vis sunkiau suvaldyti vyrus, ypač Rodį, vienintelį turintį kovinės patirties. Bijodama dėl savo ir sūnaus gyvybės, Sara slapčia nusiunčia jį pas vietinį kunigą, kad šiam praneštų apie apylinkėse pasirodžiusius jankius...
Claudio Villa

**Claudio Villa** (tikrasis vardas *Claudio Pica*; g. 1926 m. sausio 1 d. Romoje – m. 1987 m. vasario 7 d. Padujoje) buvo italų dainininkas ir aktorius.

1962 metais Claudio Villa išrinktas atstovauti Italijai 1962 m. „Eurovizijoje“ su daina „Addio, addio“, kuri užėmė 9 vietą. Kūrinį „Addio, addio“ sukūrė dainos „Volare“ autoriai Domenico Modugno ir Franco Migliacci.

Po 5 metų atlikėjas 1967 m. „Eurovizijoje“ su kūriniu „Non andare più lontano“ užėmė 11 vietą.

Claudio Villa yra vienas žinomiausių Italijos populiariosios muzikos dainininkų, atlikėjas išgarsėjo 1955 metais, kai jis pirmą kartą dalyvavo Sanremo dainų festivalyje. Per savo karjerą šį prestižinį konkursą laimėjo tris kartus (1957, 1962 ir 1967 m.), įrašė daugiau nei 3000 dainų, pardavė 45 milijonus įrašų visame pasaulyje ir nusifilmavo 25-iuose miuzikluose.

## Nuorodos

* Claudio Villa IMDB svetainėje 

|-
Orion

**Orion** () – erdvėlaivis, galintis talpinti iki 4 astronautų ir nuskraidinti juos toliau nei žemesnioji Žemės orbita. Erdvėlaivį sukūrė ir išbando NASA. Orion padės ištirti Mėnulį, asteroidus ir Marsą.

Programa buvo pradėta 2011 m. gegužės 24 d. Ji paremta pagal atšauktą Project Constellation programą.

Orion erdvėlaivis susideda iš dviejų pagrindinių dalių – komandų modulį sukūrė Lockheed Martin, o serviso modulį – Europos kosmoso agentūra su Airbus Defence and Space.

2014 m. gruodžio 5 d. Orion įvykdė pirmąjį nepilotuojamą skrydį į Žemės orbitą. Jį iškėlė Delta IV Heavy raketa, skrydis truko 4 val. 24 min., o pabaigoje Orion kapsulė sėkmingai nusileido Ramiajame vandenyne.

Pirmasis pilotuojamas Orion skrydis planuojamas ne anksčiau 2022 m.

## Orion misijos

## Šaltiniai
Šešupės žemuma

**Šešupės žemuma** arba ***Užnemunės žemuma*** – žemumų plotai Lietuvoje (Suvalkijoje) bei Karaliaučiaus srities rytuose, Šešupės baseine, tarp Nemuno slėnio šiaurėje, Veiverių kalvagūbrio rytuose, Sūduvos aukštumos pietuose ir Vilkyškių kalvagūbrio vakaruose; Lietuvos Vidurio žemumos pietinė dalis. Paviršius žemėja nuo ~80 m pakraščiuose iki <50 m Šešupės slėnyje.

Pagrindinių Šešupės žemumos sluoksnių paviršius slūgso 60 m žemiau jūros lygio. Jis susidarė daug kartų užslenkant ledynams ir pripildant pažemėjimą moreninėmis nuogulomis. Paviršių dengia prieledyninės ežerų nuosėdos. Rytinė dalis, kur dabar veši Kazlų Rūdos miškai, pridengta senovinės deltos smėlynais. Išskyrus šią dalį, likusioji mažai miškinga, daugiausia sukultūrinta.

Šešupės žemumoje įsikūręs Vilkaviškis, Šakiai, Kazlų Rūda.

## Šaltiniai
Francišekas Charvatas

**Francišekas Charvatas** (; 1881 m. balandžio 12 d. Stanislavivas (dab. Ivano Frankivskas), Austrija-Vengrija – 1943 m. Rio de Žaneiras, Brazilija) – Lenkijos diplomatas.

## Biografija

Pradėjo dirbti Lenkijos užsienio reikalų ministerijoje netrukus po šalies nepriklausomybės atkūrimo. Nuo 1918 m. gruodžio iki 1919 m. buvo Lenkijos respublikos konsulato Vroclave vadovas. Taip pat konsulu Berlyne, kur nuo 1919 m. vasario 1 d. iki 1920 m. kovo 8 d. vadovavo ir Lenkijos pasiuntinybei. 1921 m. konsulato Hamburge vadovas. Tais pačiais metais ėjo ir Lenkijos Užsienio reikalų ministerijos Konsuliarinio skyriaus vadovo pareigas.

Nuo 1921 m. rugsėjo iki 1923 m. rugpjūčio – Lenkijos *charge d’affaire* Charkove. Po to vadovavo konsulatui Rygoje (1923–1924 m.). 1924 m. paskirtas Lenkijos *charge d’affaire* Taline, nuo 1926 m. iki 1928 m. nepaprastasis pasiuntinys ir įgaliotasis ministras Estijoje. Nuo 1928 m. iki 1936 m. tokias pat pareigas ėjo Suomijoje.

1936 m. sausio 1 d. tapo Lenkijos respublikos pasiuntiniu Rygoje. 1938 m. kovą Lenkijai ir Lietuvai užmezgus diplomatinius santykius tapo pirmuoju oficialiu diplomatiniu Lenkijos atstovu Kaune. 1939 m. spalio 10 d. Lietuva ir Sovietų Sąjunga pasirašė Vilniaus ir Vilniaus srities Lietuvos Respublikai perdavimo ir savitarpio pagalbos sutartį. Francišekas Charvatas išreiškė protestą dėl šių įvykių spalio 12 d. įteikdamas notą Lietuvai ir kartu su pasiuntinybės personalu spalio 14 d. išvyko iš Lietuvos.. Tai buvo pirmasis ir vienintelis Lenkijos diplomatinis atstovas Lietuvoje per visą pirmosios nepriklausomybės laikotarpį.

## Ordinai ir apdovanojimai
* Lenkijos atgimimo ordino Komandoro kryžius (1929)
* Laisvės kryžius (III kategorijos, II klasės) (Estija, 1925)
* Erelio kryžiaus ordinas (Estija, 1931)

## Šaltiniai
Svažendzas

**Svažendzas** (; ) – miestas Poznanės metropolijoje, Lenkijoje. Nuo 1999 m. priklauso Didžiosios Lenkijos vaivadijai. 1975–1998 m. buvo Poznanės vaivadijoje.

## Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1366 m. 1377 m. paminėta klebonija. 1638 m. suteiktas miesto statusas. 1793 m., po Antrojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo, tapo Prūsijos dalimi. 1807–1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystei. Žlugus kunigaikštystei, vėl tapo valdomas Prūsijos.

1887 m. per Svažendzą nutiesta geležinkelio linija, sujungusi Poznanę su Vžesnia. 1919 m. gražintas Lenkijai.

## Šaltiniai
Iečialapė kalpokė

**Iečialapė kalpokė** (*Scutellaria hastifolia*) – notrelinių (*Lamiaceae*) šeimos kalpokės genties augalų rūšis. Augalas žinomas dar kaip **driaučlapė kalpokė**, **pievinė kalpokė**, **žiupsnialapė kalpokė**. Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

## Biologija

Tai daugiametis žolinis augalas, užaugantis iki 10–40 cm aukščio. Turi laibą, šliaužiantį šakniastiebį. Stiebas kylantis, šakotas arba nešakotas, plikas ar pagal briaunas apaugęs plaukeliais. Lapai pailgai kiaušiniški ar pailgai lancetiški, 1–2 cm ilgio ir 0,5–1,2 cm pločio, su apskritais ar nukirstais pagrindais. Lapkočiai 2–5 (10) mm ilgio. Viduriniai, kartais ir žemutiniai lapai ietiški, su 1–4 bukais danteliais ties pagrindu, likusioje dalyje lygiakraščiai, bukomis viršūnėmis.

Žiedai po du išaugę viršutinių lapų pažastyse, jų žiedkočiai su liaukiniais plaukeliais. Žiedynas – kekė, trumpa, reta, vienašalė. Taurelė 2,5–4 mm ilgio, dažniausiai apaugusi tankiais liaukiniais plaukeliais, paprastai violetinė spalvos. Vainikėlis 17–22 mm ilgio, melsvai violetinis, jo išorinė pusė apaugusi liaukiniais plaukeliais. VIršutinės lūpos skaiutės apskritos. Kuokeliai 4, 2 trumpi ir 2 ilgi.

Žydi birželio–rugpjūčio mėnesiais. Vaisius – riešutėlis, toks pat kaip ir pelkinės kalpokės (*Scutellaria galericulata*). Dauginasi vegetatyviniu būdu ir sėklomis.

## Paplitimas ir augavietės
Paplitusi Vakarų ir Vidurio Europoje, Kaukaze, Mažojoje Azijoje. Lietuvoje reta.

Auga pievose, pagrioviuose, paupiuose, pakrančių krūmuose.

## Apsauga ir grėsmės
Nuo 1981 m. įrašytas į Lietuvos saugomų augalų sąrašus. Rūšies išlikimas priklauso nuo žmogaus ūkinės veiklos, t. y. kasmetinio pirmosios žolės šienavimo, galvijų ganymo.

## Nuorodos
* Iečialapės kalpokės mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per Theplantlist.org  (anglų k.)
* Nature Gate (anglų k.)

## Literatūra
* Lietuvos TSR Flora, Lietuvos TSR mokslų akademija (dab. Lietuvos mokslų akademija), Vilnius, Mokslas, 1980, V tomas, 380–381 p.

## Išnašos
Šešuolių miškai

** Šešuolių miškai** arba *** Šešuolių giria*** – miškų masyvas Lietuvoje, Širvintų ir Ukmergės rajonuose, 2 km į šiaurės vakarus nuo Širvintų. Priklauso Ukmergės miškų urėdijai (Šešuolių, Pakertušės, Širvintų girininkijoms). Apima 51,1 km² plotą.

Šešuolių miškų masyvą sudaro Šešuolių, Trakų, Kyvonių, Parijos, Verškainių miškai. Vyrauja velėniniai jauriniai glėjiški ir glėjiniai priemoliai, aukštapelkinio ir tarpinio pobūdžio durpžemiai. Miškas labai pelkėtas, šiaurėje tyvuliuoja Kertušos, Verškainių aukštapelkės. Miškai patenka į Širvintos baseiną – pietuose teka Širvinta su intaku Augūne, mišką kerta kitas intakas Kertuša (su Balže, Parija, Ąžuoluona). Pats šiaurinis pakraštys patenka į Šešuolos (Siesarties intakas) baseiną. Miške telkšo Kertušo ežeras.

Medynai:
* eglynai: 39 %
* beržynai: 23 %
* drebulynai: 15 %
* pušynai: 12 %
* juodalksnynai: 3 %
* baltalksnynai: 3 %
* ąžuolynai: 3 %
* uosynai: 2 %

Jaunuolynai sudaro 16 % medynų, pusamžiai medžiai 44 %, pribręstantys 24 %, brandūs 16 %.

Šešuolių miškuose gyvena šernai, briedžiai, stirnos, elniai, kiškiai, kiaunės, lapės, usūriniai šunys, vilkai, voverės, barsukai, bebrai, kanadinės audinės, ondatros, slankos, jerubės, perkūno oželiai. 77 Šešuolių girininkijos kvartale yra Pavydžių pilkaynas.

Prie miškų įsikūrusios gyvenvietės: Pakertušė, Kertušas, Augūnija, Navasiolkai, Juozapava, Čepėniškis, Krikštėnai, Liūnai, Bartkūnai, Žvyginė, Alionys, Aukštagiris, Kyvonys, Drublionys.

## Šaltiniai
Vžesnia

**Vžesnia** (; ) – miestas Lenkijoje, prie Vžesnios upės (Vartos intakas). Vžesnios apskrities administracinis centras. Nuo 1999 m. priklauso Didžiosios Lenkijos vaivadijai. 1975–1998 m. buvo Poznanės vaivadijoje.

## Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1256 m. 1375 m. suteiktos miesto teisės. Miestelio gyventojų daugumą sudarė lenkai, bet nuo XVII a. vidurio Vžesnioje gyveno ir vokiečių. 1793 m., po Antrojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo, tapo Prūsijos dalimi. 1807–1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystei. Žlugus kunigaikštystei, vėl tapo valdomas Prūsijos.

1905 m. miestelyje gyveno 7 000 žmonių, iš kurių 65,4 % buvo lenkai, 28,9 % – vokiečiai ir 5,5 % – žydai.

## Galerija

Wrzesnia Wreschen Marktplatz Rynek.JPG|Pagrindinė miesto aikštė
Kosciol Swietego Krzyza we Wrzesni.jpg|Šv. Kryžiaus bažnyčia
Wrzesnia Wreschen Dworzec.JPG|Geležinkelio stotis


## Šaltiniai