open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nandiniai

* *Rheinae* Bonaparte 1849

**Nandiniai** (*Rheidae*) – nandinių paukščių (*Rheiformes*) būrio šeima.

## Išvaizda
Išvaizda panašūs į afrikinius stručius, tik mažesni. Stambiausios rūšies patinų ūgis apie 1,5 m, masė iki 35 kg (tik retai pasitaiko dar didesnio svorio), patelės mažesnės apie 1,2 m ūgio ir sveria iki 25 kg. Kojos su trimis pirštais, sparnai gana išsivystę, tačiau netinkami skraidyti. Raktikauliai išnykę. Labai greiti gali išvystyti greitį iki 70 km/h. Paplitę Pietų Amerikos stepėse. Nandai prijaukinami ir yra veisiami nelaisvėje.

## Gyvenimo būdas
Jie gyvena daugpatystėje – paprastai vienas patinas su 3–5 patelėmis. Patinas iškapsto žemėje apie 1 m skersmens duobę, į kurią visos patelės sudeda savo kiaušinius. Jų dydis – iki 12,5 cm. Kiaušinių paprastai būna apie 30, bet kartais ir iki 50. Peri patinas šešias savaites. Po šešių savaičių jaunikliai jau gali gyventi savarankiškai. Tik patinas gali sušaukti juos savo šaižiu balsu; patelė balso neturi.

## Šeimos klasifikacija
Išskiriama viena gentis, 2 rūšys su 8 porūšiais:
* **Gentis: ''[[Rhea]]'' <small>Brisson, 1760</small> – [[Nandai]];**
** **Rūšis**: *[[Rhea americana]]* Linnaeus, 1758 – **[[Paprastasis nandas]]**; paplite Pietų Amerikos žemyno pietryčiuose.
*** Porūšis: *R. a. americana* Linnaeus, 1758; Brazilijos šiaurėje ir rytuose. 
*** Porūšis: *R. a. intermedia* Rothschild & Chubb, C, 1914; Brazilijos pietryčiuose ir Urugvajuje.
*** Porūšis: *R. a. nobilis* Brodkorb, 1939; rytiniame Paragvajuje. 
*** Porūšis: *R. a. araneipes* Brodkorb, 1938; pietvakarinėje Brazilijoje, rytinėje Bolivijoje ir vakariniame Paragvajuje.
*** Porūšis: *R. a. albescens* Lynch & Holmberg, 1878; šiaurės rytinėje ir rytinėje Argentinoje.
** **Rūšis**: *[[Rhea pennata]]* d’Orbigny, 1837 – **[[Mažasis nandas]]**; Pietų Amerikos žemyno pietuose.
*** Porūšis: *R. p. garleppi* Chubb, C, 1913; pietryčių Peru, pietvakarių Bolivijoje, šiaurės vakarinėje Argentinoje. 
*** Porūšis: *R. p. tarapacensis* Chubb, C, 1913; šiaurinėje Čilėje. 
*** Porūšis: *R. p. pennata* d’Orbigny, 1837; pietinėje Čilėje ir centro vakarinėje, pietinėje Argentinoje.

## Taip pat skaityti
* Pasaulio stambiausios paukščių rūšys

## Šaltiniai

* Mačionis A., Stuburinių zoologija. Vilnius: Mokslas. 1989. 216–217 psl. ISBN 5-420-00277-9
* Tadas Ivanauskas, „Pasaulio paukščiai“, Vilnius: „Vaga“, 1971 m.
Noibrandenburgas

**Neubrandenburgas** ( – Naujasis Brandenburgas) – miestas Meklenburgo-Priešakinėje Pomeranijoje žemėje. Miestas turi apie 67 000 gyventojų.

## Demografija
Kolonia Igvasu

**Kolonia Igvasu** () – miestelis rytų Paragvajuje, Aukštutinės Paranos departamente, 40 km į vakarus nuo Siudad del Estės. Apygardos centras. 12,3 tūkst. gyventojų (2002 m.).

Į šiaurę nuo miestelio telkšo Akarajaus tvenkinys. Per Kolonia Igvasu eina Siudad del Estės-Koronel Ovjedo plentas. Auginami kviečiai, soja, verčiamasi gyvulininkyste.

Vidutinė temperatūra – 21 °C, maksimali – 38 °C, minimali – 0 °C.

Miestelis įkurtas 1961 m. rugpjūčio 22 d., pagal Japonijos ir Paragvajaus migracijos sutartį, iš pradžių buvo administruojamas Japonijos tarptautinio bendradarbiavimo agentūros. Gyvena japonai, vokiečiai, brazilai.

## Šaltiniai
Erich Maschke

**Erichas Maškė** (, 1900 m. kovo 2 d. Berlynas – 1982 m. vasario 11 d. Heidelbergas) – vokiečių Prūsijos istorikas.

## Biografija
1919 m. baigė Askanijos gimnaziją Berlyne, studijavo mediciną Berlyne, Insbruke ir Freiburge, bet 1925 m. baigė Istorijos ir geografijos studijas Karaliaučiaus universitete, kur profesorius Erichas Kasparas jį sudomino Vokiečių ordino valstybės istorija. Šia tema 1929 m. apgynė disertaciją.

1929-1935 m. dėstė Karaliaučiaus, 1935-1939 m. – Jenos, 1942-1945 m. Leipcigo universitete, nuo 1935 m. profesorius. 1938 m. įstojo į Vokietijos nacionalsocialistų partiją, prasidėjus Antrajam pasauliniam karui tarnavo armijos štabe. 1942 m. grįžo prie mokslinio darbo. 1945 m. pateko į rusų nelaisvę, grįžo 1953 m., gyveno Špejeryje. Nuo 1956 m. – Heidelbergo universitete profesorius.

## Mokslinė veikla
Svarbiausių tyrimų kryptys – Vokiečių ordino valstybės vakarinių baltų žemėse susidarymas, jo kovos su prūsais ir santykiai su Lenkija, Vokietijos miestų istorija. Kritikavo lenkų istorikus dėl neobjektyvaus lenkų kunigaikščių veiksmų varžantis su Vokiečių ordino užkariaujant prūsus aprašymo – lenkai irgi norėję juos pavergti, bet neįstengę. Parašė studiją apie Vokietijos karalių ir imperatorių Štaufenų dinastiją (1138-1254 m.).

## Bibliografija
* Vokiečių ordinas ir Prūsija: Atvertimas ir užkariavimas per baltų prūsų misiją XIII a. (*Der Deutsche Orden und die Preussen: Bekehrung und Untenverfung in der preussisch-baltischen Mission des 13. Jahrhunderts*), 1928 m.
* Prūsų krašto istorijos šaltiniai ir aprašymai (*Quellen und Dartstelungen in der Geschichtsschreibung des Preussenlandes*), 1931 m.
* Lenkija ir Vokiečių ordino pakvietimas į Prūsiją (*Polen und die Berufung des Deutschen Ordens nach Preussen*), 1934 m.
* Vokiečių ordino valstybė (*Der deutsche Ordensstaat*), 1935 m.
* Viduramžių vokiškumas Lenkijoje (*Das mittelalterliche Deutschtum in Polen*), 1942 m.
* Štaufenų giminė (*Das Geschlecht der Staufen*), 1943 m.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Friedrich Facius, Jürgen Sydow (Hrsg.): Aus Stadt- und Wirtschaftsgeschichte Südwestdeutschlands. Festschrift für Erich Maschke zum 75. Geburtstag. Stuttgart 1975.
* Barbara Schneider: Geschichtswissenschaft im Nationalsozialismus – Das Wirken Erich Maschkes in Jena. In: Tobias Kaiser, Steffen Kaudelka, Matthias Steinbach: Historisches Denken und gesellschaftlicher Wandel. Studien zur Geschichtswissenschaft zwischen Kaiserreich und deutscher Zweistaatlichkeit. Berlin 2004, S. 91–114, ISBN 3-936411-23-9.
Skalusis kedrenis

**Skalusis kedrenis** (*Cedrela fissilis*, sin. *Cedrela tubiflora*) – melijinių (*Meliaceae*) šeimos medžių rūšis, paplitusi Naujojo Pasaulio tropinėse ir subtropinėse srityse. Auga Argentinoje, Brazilijoje, Bolivijoje, Kolumbijoje, Kosta Rikoje, Ekvadore, Panamoje, Paragvajuje, Peru, Venesueloje.

Aukštis iki 30 m, kamieno skersmuo 10-15 cm. Lapai 4-6 dm ilgio, sudėtiniai, sudaryti iš 12-15 lapelių. Sausuoju laikotarpiu nukrenta. Žiedai susitelkę 27-35 cm šluotelėse, žiedų ilgis – 8-9 mm. Žydi nuo rugpjūčio iki spalio. Vaisius – 5,5-10 cm ilgio, 1,5-1,8 cm pločio dėžutė. Vaisius veda lapkričio – vasario mėnesiais.

Mediena kaštoniškai rausva, vidutiniškai kieta, kokybiška. Naudojama drožyboje, baldų gamyboje, statyboje.
Gabono provincijos

Gabonas skirstomas į 9 provincijas:
# Estuarijos provincija
# Aukštutinės Ogovės provincija
# Viduriniosios Ogovės provincija
# Ngunio provincija
# Niangos provincija
# Ogovės-Ivindo provincija
# Ogovės-Lolo provincija
# Pajūrio Ogovės provincija
# Volijo-Ntemo provincija

Provincijos skirstomos į 50 departamentų.

## Nuorodos
* Gabon: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Provinces of Gabon (Statoids.com)
San Kristobalis (Paragvajus)

**San Kristobalis** () – miestelis rytų Paragvajuje, Aukštutinės Paranos departamento pietvakariuose. Apygardos centras. 0,5 tūkst. gyventojų (2002 m.). Eina Naranchalio-Buena Vistos kelias. Verčiamasi žemės ūkiu.

## Šaltiniai
Santa Rita (Paragvajus)

**Santa Rita** () – miestas rytų Paragvajuje, Aukštutinės Paranos departamente, 70 km į pietvakarius nuo Siudad del Estės. Apygardos centras. Per miestą eina Siudad del Estės-Enkarnasjono plentas, bei atsišakoja kelias į Domingo Martines de Iralą. Verčiamasi žemdirbyste (soja, kukurūzai, saulėgrąžos, rapsai) bei gyvulininkyste. Maisto pramonė. Santa Ritoje rengiama kasmetinė žemės ūkio paroda, sutraukianti ~100 tūkst. lankytojų. Apylinkėse vystomas kaimo turizmas.

## Istorija

Santa Rita įkurta 1973 m. Osvino Schneider’io, o 1990 m. suteiktas apygardos statusas.

## Šaltiniai
Santa Rita

**Santa Rita** reiškia šiuos objektus:

* Santa Rita de Kasija – miestas Brazilijoje, Bahijos valst;
* Santa Rita do Pardas – miestas Brazilijoje, Pietų Mato Groso valst;
* Santa Rita do Sapukajus – miestas Brazilijoje, Minas Žeraiso valst;
* Santa Rita do Pasa Kuatras – miestas Brazilijoje, San Paulo valst;
* Santa Rita – miestelis Salvadore;
* Santa Rita – miestelis Guame;
* Santa Rita – miestas Paragvajuje;
* Santa Rita – miestas Venesueloje;
* Santa Ritos kalnai – kalnai JAV, Arizonoje.
Pranciškus Masilionis

**Pranciškus Masilionis** (1902 m. vasario 26 d. Pažosiai, Joniškėlio valsčius – 1980 m. spalio 14 d. Šiauliai, palaidotas Sidabravo Švč. Trejybės bažnyčios šventoriuje) – SJ, Lietuvos kunigas, poetas.

## Biografija
1927 m. Lietuvos universitete baigė filosofiją ir teologiją, įšventintas kunigu. 1927–1929 m. Panevėžio katedros vikaras, Panevėžio kurijos kancleris, Panevėžio amatų ir ruošos mergaičių mokyklos kapelionas. Nuo 1929 m. jėzuitas. 1930–1931 m. ir 1937–1938 m. studijavo teologiją ir filosofiją Jėzuitų kolegijoje Insbruke. 1933–1937 m. Kauno arkivyskupijos Maldos ir vyrų apaštalavimo sąjungos direktorius. Nuo 1939 m. Šiaulių Šv. Ignaco Lojolos bažnyčios kunigas. 1948 m. TSRS valdžiai bažnyčią uždarius, iki 1952 m. Karsakiškio Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčios administratorius. 1953–1960 m. atstatė Palėvenės Šv. Domininko bažnyčią, 1960–1967 m. Saločių Šv. Juozapo bažnyčios kunigas, 1967–1969 m. Vyžuonų Šv. Jurgio bažnyčios, 1969–1977 m. Kriklinių bažnyčios kunigas, nuo 1977 m. dirbo Sidabrave ir Dapšioniuose (Radviliškio raj.).

Periodinėje katalikų spaudoje paskelbė religinės tematikos straipsnių, vedė rekolekcijas įvairiose parapijose, katekizavo vaikus ir jaunimą. TSRS okupacijos metais slapta vedė rekolekcijas kunigams, klierikams, vienuolėms. 1947 m. įkūrė Eucharistinio Jėzaus seserų kongregaciją darbui su vaikais, jaunimu. Pogrindinio kunigų Eucharistinio sąjūdžio iniciatorius; subūrė kunigų grupę, kuri vėliau aktyviai gynė tikinčiųjų teises. Už aktyvią religinę veiklą okupacinė valdžia buvo atėmusi kunigo registracijos pažymėjimą. Parašė ir savilaida išleido religinio turinio knygų.

## Bibliografija
* Meilės Magnificat, 8 d. rekolekcijos;
* Konferencijos, 2 t.;
* Malda, 2 t.;
* Mintys apie kunigystę;
* Eucharistinis Jėzus;
* Jaunoms širdims, eilėraščių rinkinys;
* I poemas. Gėlės nuo motinos kapo;
* Pirmosios Kalėdos, eilėraščių rinkinys;
* Per aukas į garbę eilėraščių rinktinė, išl. Cicere 1990 m.

## Literatūra
* Meilės jūra: tėvas Pranciškus Masilionis gyvenime ir atsiminimuose, Kaunas, 2003 m.

## Nuorodos
* Pranciškus Masilionis SJ, kunigas, jėzuitas (1902-1980)

## Šaltiniai
Bronius Masiokas

**Bronius Masiokas** (1916 m. liepos 1 d. Raguva – 2000 m. balandžio 11 d. Aurora, Kolorado valstija) – Lietuvos karininkas, inžinierius, žodynų rengėjas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas.

## Biografija
Baigęs Kauno „Aušros“ gimnaziją, pasirinko kariškio profesiją. 1938 m. baigė Karo mokyklą, suteiktas leitenanto laipsnis. Ketvirtojo artilerijos pulko Tauragėje II baterijos žvalgybos viršininkas. 1939 m. baigė aviacijos kursus Kaune. 1940 m. įgijo II eilės lakūno vardą ir ekipažo vado teises. 1944 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1944 m. pasitraukė į Vakarus. 1946–1949 m. studijavo Aukštojoje technikos mokykloje Karlsrujėje. 1949 m. išvyko į JAV. Dirbo transporto, erdvėlaivių inžinieriumi „Boeing“ įmonėje. 1981 m. apsigyveno Auroroje, kartu su žmona Evelina Masiokiene ėmėsi žodynininko darbo. Parengė lietuvių – anglų kalbų žodyną, anglų – lietuvių kalbų idiomų žodyną. 1992 lankėsi Lietuvoje, užmezgė ryšius su lietuvių kalbininkais. Prie Lietuvių fondo 1995 m. įsteigė E. Kolupailaitės-Masiokienės lietuvių studentų šalpos fondą, iš kurio kasmet skiriama vienkartinė 390 JAV dolerių stipendija jaunam studijuojančiam Lietuvos kalbininkui. Testamentu paliko Medininkų pilies atstatymo fondui 36 000 JAV dolerių.

## Bibliografija
* Žodžiai žodžiai (*Words-Words*), su E. Masiokiene 1992 m., 2 leid. 1993 m.
* Tai nėra tikslu! (It not exactly so!), su E. Masiokiene, 1995 m.
* Lietuviški posakiai ir jų amerikietiški atitikmenys (*Lithuanian expressions and their American couterparts*), 1999 m.

## Šaltiniai
Zuzana Masiulevičiūtė

**Zuzana Masiulevičiūtė** - Kauno valstybinio muzikinio teatro solistė, Lietuvos dainininkė (sopranas). Gimė 1921 m. gruodžio 14 d. Kalvarijoje – mirė 2018 m. gruodžio 6 d.

## Biografija
1949 m. baigė Lietuvos konservatorijos Pranės Kaupelytės-Kaveckienės klasę. 1949–1981 m. Kauno muzikinio teatro solistė, 1976–1981 m. dar ir režisieriaus padėjėja. Sukūrė daugiau kaip 50, daugiausia komiškų vaidmenų.,, 

## Filmografija
* Pampikienė – Žydrasis horizontas, 1957 m., rež. Vytautas Mikalauskas
* Smokas ir Mažylis, 1975 m., rež. Raimondas Vabalas

## Nuorodos
*Zuzanos Masiulevičiūtės sukurtų vaidmenų sąrašas
* "Žydrasis horizontas", Lietuvos kinofondas, Rež. Vytautas Mikalauskas, 1957 m

## Šaltiniai
Arvydas Masiulis

**Arvydas Masiulis** (g. 1956 m. kovo 1 d. Kaune) – Lietuvos mechanikos inžinierius, technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1979 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1993 m. technologijos mokslų daktaras.

1979–1991 m. Kauno politechnikos instituto, nuo 1991 m. Klaipėdos universiteto dėstytojas, 1995–2003 m. Technologijos studijų programų komiteto pirmininkas, nuo 1997 m. Klaipėdos universiteto Jūrų technikos fakulteto Technologijų valdymo ir renovacijų mokslinio centro direktorius, 1997–2000 m. Mechanikos inžinerijos katedros vedėjas, 1998–2002 m. Jūrų technikos fakulteto dekanas; nuo 1999 m. docentas. 2002–2003 m. Klaipėdos mokslo ir technologijų parko direktorius. Nuo 2007 m. Klaipėdos universiteto Studijų departamento direktorius.
 
## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritys – technologiniai įrenginiai, mechanikos inžinerija, inžinerinis projektavimas, studijų programos, mechaninių sistemų analizė ir sintezė. 4 išradimų autorius.

## Bibliografija
* Technologiniai perdirbimo įrenginiai, vadovėlis, 1999 m.
* Sraigtiniai įrenginiai, monografija, 2005 m.

## Šaltiniai
Boleslovas Jonas Masiulis

**Boleslovas Jonas Masiulis** (1889 m. sausio 21 d. Tverečius, Švenčionių apskritis – 1965 m. balandžio 18 d. Mičigan Sitis, Indianos valstija) – Lietuvos teisininkas, visuomenės ir politinis veikėjas.

## Biografija
1908 m. baigė Peterburgo gimnaziją, 1909–1915 m. studijavo Sankt Peterburgo universiteto Teisės fakultete, 1915–1916 m. Peterburgo universiteto Rytų kalbų fakultete. Teisininko diplomą gavo Lietuvos universitete.

1914–1915 m. Lietuvių draugijos nukentėjusiems dėl karo šelpti veikėjas. Grįžęs į Lietuvą, 1918–1919 m. mokytojavo Vilniaus gimnazijose, 1919–1920 m. taikos teisėjas Kaune.1920–1922 m. – Kauno apygardos teismo teisėjas, 1923–1926 m. vicepirmininkas. 1926–1928 m. Vyriausiojo tribunolo teisėjas. 1928–1934 m. – Valstybės Tarybos narys, nuo nuo 1934 m. liepos 15 d.– jos vicepirmininkas, 1938–1940 m. – pirmininkas. 1938 m. kovo 24 d. – spalio 1 d. XVIII Vlado Mirono Ministrų kabinete Lietuvos Respublikos teisingumo ministras, jį pakeitė Vladas Stašinskas. 1936–1940 m. Vyriausiosios rinkimų komisijos pirmininkas.

Nuo 1932 m. Lietuvių tautininkų sąjungos veikėjas, sąjungos fondo valdybos narys, 1933–1940 m. sąjungos garbės teismo pirmininkas. Lietuvių kalbos draugijos pirmininkas. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1945–1948 m. Kempteno karo pabėgėlių stovyklos lietuvių teismo pirmininkas. 1950 m. persikėlė į JAV.

Nuo 1913 m. bendradarbiavo lietuvių periodinėje spaudoje: „Viltis“, „Vairas“, „Lietuvių balsas“, „Teisininkų žinios“, „Dirva“. Į lietuvių k. išvertė knygų.

## Šaltiniai
Naranchalis

**Naranchalis** () – miestelis rytų Paragvajuje, Aukštutinės Paranos departamente, į pietvakarius nuo Siudad del Estės. Apygardos centras. 2,5 tūkst. gyventojų (2009 m.). Kelio atšaka į Buena Vistą (nuo Enkarnasjono-Siudad del Estės plento). Verčiamasi žemės ūkiu.

## Šaltiniai
Santa Rosa del Mondajus

**Santa Rosa del Mondajus** () – miestelis rytų Paragvajuje, Aukštutinės Paranos departamente, į pietvakarius nuo Siudad del Estės. Apygardos centras. 1,9 tūkst. gyventojų (2009 m.). Keliai į Los Sedralesą, Santa Ritą, Domingo Martines de Iralą. Verčiamasi žemės ūkiu.

## Šaltiniai
Stanislovas Mastauskis

**Stanislovas Mastauskis** (1890 m. birželio 14 d. Dauburaičiai, Krekenavos valsčius – 1978 m. balandžio 24 d. Kaunas) – Lietuvos agronomas, zoologas entomologas ir fitohelmintologas, biologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1917–1920 m. studijavo agronomiją Simferopolio universitete. 1953 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1961 m. biologijos mokslų daktaras.

1920–1924 m. Dotnuvos žemės ūkio technikumo dėstytojas, 1924–1974 m. dirbo žemės ūkio akademijoje. 1927–1940 m. dar ir Augalų apsaugos stoties Dotnuvoje Entomologijos skyriaus vedėjas. 1940–1943 m. Vilniaus universiteto Miškų fakulteto dėstytojas. 1945–1948 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos Taikomosios zoologijos, 1948–1962 m. Fitopatologijos ir zoologijos, 1962–1969 m. Augalų apsaugos katedros vedėjas, 1952–1955 m. dar ir Miškų ūkio fakulteto dekanas; nuo 1962 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Taikomosios entomologijos pradininkas Lietuvoje, daugelio vabzdžių kenkėjų lietuviškų pavadinimų autorius. Paskelbė apie 400 straipsnių. 25 knygų autorius ir bendraautoris.

## Bibliografija
* Augalų kenkėjai ir kova su jais, vadovėlis, 1925 m.
* Miškų kenkėjai ir kova su jais, 1928 m.
* Taikomosios entomologijos kursas, 4 d. 1928-1934 m.
* Zoologija ūkininkams ir šeimininkėms, 1939 m.
* Taikomoji zoologija, vadovėlis, 1947 m.
* Lauko kultūrų apsauga nuo kenkėjų, 1952 m., 1961 m.
* Biologinės kovos priemonės prieš augalų kenkėjus, su O. Pusvaškyte, 1969 m.

## Šaltiniai
Vytas Mašauskas

**Vytas Mašauskas** (g. 1938 m. sausio 4 d. Ruzguose, Šimonių valsčius) – Lietuvos agronomas agrochemikas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1945–1952 m. mokėsi Adomynės aštuonmetėje mokykloje, 1952–1956 m. Joniškėlio žemės ūkio technikume. 1959–1964 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje. 1973 m. žemės ūkio mokslų kandidatas.

1964–2009 m. dirbo Žemdirbystės institute; 1964–1970 m. Chemizavimo skyriaus, 1970–1980 m. Tręšimo sektoriaus, 1980–2004 m. Agrochemijos skyriaus vedėjas, nuo 2004 m. dirbo Augalų mitybos ir agroekologijos skyriuje.

Mokslinių tyrimų sritis – augalų mityba. Paskelbė apie 160 straipsnių. Išradimo autorius.

## Bibliografija

* Tręšimo moksliniai pagrindai (su kitais). – Vilnius, 1981 m., rusų k.
* Lauko, sodo ir daržo kultūrų tręšimas ir kalkinimas (su kitais). – Vilnius, 1983. – 115 p.
* Tręšimo sistemos ir dirvožemio derlingumas / Veronika Vasiliauskienė, Vytas Mašauskas. – Vilnius, 1994. – 380 p.: iliustr.
* Aplinkosauga ir tręšimo planavimas: mokymo priemonė. – Vilnius, 2009. – 96 p.: iliustr.
* Nitratinių trąšų tobulinimas, naujų sukūrimas ir jų efektyvumo įvertinimas: mokslinių straipsnių rinkinys / Romas Mažeika, Vytas Mašauskas. – Jonava: Achema, 2008. – 195 p.: iliustr. – ISBN 978-9986-9127-1-2


## Įvertinimas
* 1988 m. LSSR valstybinė premija (su kitais)

## Šaltiniai
Minga Pora

**Minga Pora** () – miestelis rytų Paragvajuje, Aukštutinės Paranos departamente, į šiaurės vakarus nuo Siudad del Estės. Apygardos centras. 2,5 tūkst. gyventojų (2009 m.). Per miestelį eina Siudad del Estės-Anahio kelias. Į rytus nuo Minga Poros driekiasi Itaipu tvenkinio užutėkis. Verčiamasi žemės ūkiu.

## Šaltiniai
Apache Maven

**Maven**&nbsp;– priemonė, skirta Java projektams valdyti bei diegimo procesams automatizuoti. Ją 2002 m. sukūrė Jason van Zyl iš Sonatype. Savo galimybėmis Maven panaši į Ant priemonę (ir kiek mažiau į PHP PEAR bei Perlo CPAN), tačiau turi paprastesnį XML grįstą diegimo konfigūracijos modelį.

„Maven“ taip pat gali būti naudojamas „statyti“ (ang. build) ir tvarkyti projektus parašytus C#, Ruby, Scala ir kitomis kalbomis. „Maven“ projektas yra globojamas „Apache Software Foundation“ licencijos.

## Pavyzdys
„Maven“ projektai yra konfigūruojami naudojant projekto objekto modelį, kuris yra saugomas `pom. [[XML|xml]]` faile. Tai minimalus pavyzdys:


```xml
<project>
  
  <modelVersion>4.0.0</modelVersion>
  
  
  
  <groupId>com.mycompany.app</groupId>
  <artifactId>my-app</artifactId>
  <version>1.0</version>

  
  
  <dependencies>
    <dependency>
    
      
      
      <groupId>junit</groupId>
      <artifactId>junit</artifactId>
      <version>3.8.1</version>
      
      
      
      <scope>test</scope>
      
    </dependency>
  </dependencies>
</project>
```


Šis projekto objekto modelis (POM) apibrėžia tik unikalius projekto identifikatorius ir jo priklausomybę nuo JUnit karkaso. „Maven“ projekto katalogas yra tokios struktūros:

## Išnašos
Mbarakaju

**Mbarakaju** (), arba **Kolonija Estigaribija** (*Colonia Estigarribia*) – miestelis rytų Paragvajuje, Aukštutinės Paranos departamente, į šiaurės vakarus nuo Siudad del Estės. Apygardos centras. 0,6 tūkst. gyventojų (2009 m.). Į rytus nuo Mbarakaju driekiasi Itaipu tvenkinio užutėkis. Verčiamasi žemės ūkiu (soja, kviečiai, manijokas, saulėgrąžos). Netoliese yra Itabo rezervatas.

## Šaltiniai
San Albertas

**San Albertas** () – miestelis rytų Paragvajuje, Aukštutinės Paranos departamente, į šiaurės vakarus nuo Siudad del Estės. Apygardos centras. 6,6 tūkst. gyventojų (2009 m.). Netoliese eina Siudad del Estės-Anahio kelias, teka Limojo upė (Paranos intakas). Verčiamasi žemės ūkiu (soja, kviečiai, manijokas, saulėgrąžos).

## Istorija

San Albertas įkurtas kolonjinės firmos Industrial Mbaracayu S. A. vadovo Alberto Fernandez Valenzuela.

## Šaltiniai
Itabo rezervatas

**Itabo rezervatas** () – biologinis rezervatas rytų Paragvajuje, Aukštutinės Paranos departamente, į šiaurės rytus nuo Siudad del Estės, dešiniajame ant Paranos upės įrengto Itaipu tvenkinio krante. Yra 80 km šiauriau Hernandarijaso miesto. Plotas 15 208 ha.

Paviršius lengvai banguotas. Rezervatą rytų – vakarų kryptimi kerta Itabo upė su savo dviem atšakomis – Pietų Itabo ir Šiaurės Itabo, bei intakais. Dirvožemiai lateritiniai, raudonos spalvos. Būdingas subtropinis klimatas: vidutinė metinė oro temperatūra 21-22 °C, metinis kritulių kiekis 1500–1700 mm. Santykinis oro drėgnumas 70-80 %.

Augalijoje vyrauja aukštieji miškai, su negausiais žemaisiais miškais, krūmynais ir pievomis. Gausu balamedžių, ruprechtijų, kedrenių, *Cabralea oblongifoliola*, *Cordia trichotoma*, amerikinių balfūrų, gyslotųjų kvebrachų, žaltinių karolmedžių, blizgiųjų piestojų ir kt. Iš žemųjų augalų vyrauja vienažiedė eugenija, *Campomanesia xanthocarpa*. Žolinę augaliją sudaro daugiausia įvairios bromelijos. Rezervate aptikta 40 rūšių žinduolių, 250 – paukščių ir 20 – roplių. Sutinkami pekariai, lyguminiai tapyrai, didžiosios mazamos, koačiai, šarvuočiai, iš paukščių – ibiškieji garniai, baltakakliai garniai, braziliniai kormoranai, antys *Cairina moschata*, ereliai žuvininkai, karališkieji grifai, iš roplių – kaisakos, koralinės gyvatės, plačiasnukiai kaimanai.


Image:Itabo01.png|Raudonžemio kelias
Image:Itabo19.png|Miško tankmė
Lietuvių kolegija

**Lietuvių kolegija** () – lietuvių studentams skirta Prahos universiteto mokykla, veikusi XV a. pirmoje pusėje.

## Istorija
Pirmiausia ketinta mokyti iš Lietuvos atvykusius studentus teologus, jau baigusius Filosofijos fakultetą, kad jie grįžę į Lietuvą skleistų krikščionybę gimtąja kalba. Lenkijos karalienė Jadvyga, pažadėjusi išlaikyti Lietuvių kolegiją, gavo iš Čekijos karaliaus Vaclovo IV privilegiją ir 1397 m. lapkričio mėn. pasirašė Lietuvių kolegijos įkūrimo aktą.

Faktiškai Lietuvių kolegija įkurta 1401–1404 m. Lietuvos Didžiojoje kunigaikštystėje tuomet nebuvo kolegijų, t. p. ir moksleivių, pasirengusių studijuoti teologiją universitete, todėl 1411 m. Lietuvių kolegijos pobūdis pakeistas, ji skirta šelpti ir remti neturtingiems studentams, ir ne tik iš Lietuvos. Lietuvių kolegija nustojo veikti XV a. pirmoje pusėje, bet jos pavadinimas Prahos universitete išliko iki 1704 m.

Nenustatyta, kokie studentai mokėsi kolegijoje. Spėjama, kad jos nariais galėjo būti XIV a. pab. – XV a. pr. Prahos universitete studijavę Baltramiejus Kęstutaitis, Mikalojus Kirsmantas, Kristupas iš Lietuvos, Motiejus Vilniškis.

## Literatūra
* Adolfas Šapoka. Karalienės Jadvygos Lietuvių kolegija Prahoje, Kaunas, 1939.

## Šaltiniai
Lietuvių laikraštis

**Lietuvių laikraštis** – literatūros, mokslo ir politikos savaitraštis, ėjęs 1904 m. gruodžio 1 d. – 1906 m. sausio 19 d. Sankt Peterburge, pirmasis legalus laikraštis lietuvių kalba Rusijoje, išėjęs po spaudos draudimo lotyniškais rašmenimis panaikinimo.

## Istorija
Leidimas spausdinti šį iliustruotą literatūros, mokslo ir politikos savaitraštį buvo gautas 1904 m. spalio 2 d. Laikraštį leido Antanas Smilga, remiamas Lietuvių ir žemaičių labdarybės draugijos ir Peterburgo dvasinės akademijos profesorių. Nuo 1905 m. liepos 29 d. turėjo savaitinį priedą „Lietuvių laikraščio lapelis“. Nors dažnai įvardijamas kaip katalikiškos krypties, aiškių ideologinių nuostatų neturėjo. Tarp leidinio rėmėjų ir bendradarbių buvo daug dvasiškijos atstovų, tačiau tai nė kiek neįtakojo jo turinio.

Laikraštis iš pradžių buvo spausdinamas Goldbergo ir Vildbergo spaustuvėje Glazovos gatvėje, Peterburge. Redakcijos ir administracijos adresas *Jekaterinskij kanal* 10 (dab. - Gribojedovo kanalas). Nuo 1905 m. vasario 24 d. (kovo 9 d.), Nr. 12 jau nurodoma, jog laikraštį spausdino sava, ten pat įsikūrusi „Lietuvių laikraščio“ spaustuvė. Dalis raidžių buvo nupirkta iš Goldbergo ir Vildbergo spaustuvės, o kita dalis – iš Lemano raidžių liejyklos. A. Smilga taip pat nupirko dvi dideles spausdinimo mašinas. Ten pat, Jekaterinskij kan. 10, buvo įsikūrusi ir A. Smilgos kanceliarinių reikmenų krautuvė, prekiavusi kanceliariniais rašalais, kopijavimo aparatais, popieriumi rašomosioms mašinėlėms ir kitokiam naudojimui, įvairia poligrafine bei kanceliarine technika, teikusi spausdinimo ir kopijavimo paslaugas. „Lietuvių laikraščio“ priešlapyje nuolat buvo didelė šios krautuvės ir jos teikiamų paslaugų reklama. Prie redakcijos taip pat veikė knygų krautuvė, kurios reklama taip pat buvo spausdinama laikraštyje. Leidinį greitai nukonkuravo „Vilniaus žinios“ ir kiti leidiniai, be to, Antanas Smilga nepaskaičiavo, jog skolos, pridarytos įsigyjant savo spaustuvę, dar ilgai negalės būti padengtos iš gaunamo pelno. Leidybai pritrūko laisvų pinigų ir laikraščio leidimą teko nutraukti, nors jo prenumeratorių buvo pakankamai, kad išsilaikyti.

## Redakcija
Atsakingieji redaktoriai A. Smilga ir K. Narutavičius, faktiškai nuo 1905 m. redagavo Karolis Račkauskas-Vairas. Korektoriumi dirbo studentas Antanas Purėnas. Bendradarbiavo Jonas Basanavičius, Peliksas Bugailiškis, Liudas Gira, Jonas Krikščiūnas-Jovaras, Sofija Kymantaitė, Martynas Yčas, Maironis, Juozas Tumas-Vaižgantas ir kiti.

## Šaltiniai
Raoul Trujillo

**Raulis Truchiljas** (*Raoul Trujillo*; g. 1955 m. gegužės 8 d. Santa Fė, Naujojoje Meksikoje) – JAV indėnų (apačių/jutų) kilmės aktorius, šokėjas, Amerikos indėnų šokio teatro choreografas. Rengia šokių programas. Jo karjera trunka daugiau nei 25 metus. Raulis Truchiljas bemaž geriausiai žinomas dėl savo vaidmens Melo Gibsono filme *[[Apokalipto]]*.

## Filmografija
* *Švino žmogus* – Raw (Bailus Liūtas)
* *[[Apokalipto]]* – Puolantis Vilkas
* *[[Naujas Pasaulis]]* – Tomokomas
* *Į vakarus* – Raudonasis Debesis
* *Frankenfish*
* *Mėlynas drugys*
* *[[Jos vardas Nikita]]*
* *[[Kalnietis III: Paskutinė dimensija]]*
* *Scanners II: The New Order*
* *Paris, France*
* *[[Baimės agentas]]*
* *[[Juoda gūnia]]* – Kiotseaton
* *Dancing* (PBS TV serijalas)
* *Proskyna* – Eugene
* *[[Ridikas (filmas)|Ridikas]]*
Jukatekų majų kalba

**Jukatekų majų kalba** – majų kalba, vartojama Meksikos Jukatano pusiasalyje, šiaurės Belize bei Gvatemalos regionuose. Vietiniai gyventojai ją vadina tiesiog majų kalba, tačiau lingvistai įvedė jukatekų terminą, idant atskirtų nuo kitų majų kalbų (pvz., kičių, icų). Meksikos Jukatano, Kintana Roo ir Kampečės valstijose yra išlikę daug žmonių, kurie šią kalbą vartoja kaip gimtąją.

## Fonologija

Charakteringa jukatekų kalbos (kaip ir kitų majų kalbų) savybė – ejektyviniai priebalsiai /p'/, /k'/, /t'/. Jie kartais vadinami glotalizuotais ir tariami daugiau ar mažiau panašiai kaip jų neabruptyviniai atitikmenys. Kalba prieš šiuos ženklus trumpam nutrūksta, o paskui išsilaisvina skleisdama sprogstamą garsą. Šie garsai rašytinėje kalboje žymimi apostrofais po raidės (pvz., *t'áan* – kalba, *táan* – krūtinė). Iki XX a. šie apostrofai naudoti retai, tačiau dabar jų populiarumas didėja.

Jukatekų majų kalba yra viena iš trijų majų kalbų (drauge su uspantekų ir vienu iš cocilių dialektų) išvysčiusių toninę sistemą. Išskiriamas aukštasis ir žemasis tonas. Viršutinis tonas atpažįstamas kirčio pagalba (á í é ó ú). Taip pat būdinga balsių laringizacija, pvz., daugiskaitos priesagoje *-o’ob*.

## Gramatika

Kaip praktiškai visose majų kalbose, jukatekų majų kalboje sakinys pradedamas tariniu. Žodžių tvarka gali varijuoti tarp veiksmažodis – objektas – subjektas ir veiksmažodis – subjektas – objektas, nors pirmasis variantas labiau paplitęs. Jukatekų kalba kaip ir grenlandų, gvaranių kalbose, kinų kalbos šiaurinuose dialektuose, neturi laiko kategorijos. Informacija apie laiką užkoduota veiksle ir sužinoma iš bendro konteksto. Taip pat unikali savybė – nebuvimas laiką jungiančių elementų, pvz., „prieš – paskui“.

## Raštas

Dar ikikolumbiniu laikotarpiu majai turėjo savo hieroglifinį raštą. Greičiausiai jis buvo naudojamas užrašyti čoltų kalbą, tuo metu buvusią regiono *[[lingua franca]]*. Tačiau yra įrodymų, kad majų raštas laikui bėgant buvo naudojamas užrašyti vis kitą majų kalbą, visų pirma jukatekų. Dabar kalba naudoja lotynišką raidyną. Jis XVI a. buvo įvestas ispanų, kad jukatekų žodžius būtų galima transkribuoti. Nuo to laiko išliko pasenusios ispaniškos ortografijos normos, pvz., raidė x, žyminti postalveoliarinį frikatyvą, tariamą kaip š. Ispanų kalboje šis garsas virto j (ch).

## Vartojimas

Jukatekų majų kalba transliuojamos radijo laidos Jukatane. Ši kalba buvo panaudota Melo Gibsono filme apie majus „Apokalipto“.

## Nuorodos
* 
*
Nijolė Dariūtė-Maštarienė

**Nijolė Dariūtė-Maštarienė** (1925 m. gegužės 10 d. Kaune – 1990 m. spalio 22 d. Kaune. Palaidota Jokūbavo kapinėse, Kretingos r. sav.) – Lietuvos gydytoja terapeutė, medicinos mokslų kandidatė, tapytoja, visuomenės veikėja.

## Biografija
Tėvas lakūnas, sporto veikėjas Steponas Darius, motina – pedagogė Jaunutė Liudvika Škėmaitė-Darienė-Čižinauskienė, vyras – gydytojas chirurgas Adolfas Maštaras, sūnus – miškininkas Skirmuntas Maštaras, duktė - dailės mokytoja Giedrima.

Mokėsi Kauno Jono Jablonskio mokykloje. 1948 m. baigė Kauno universitetą. Nuo 1963 m. medicinos mokslų kandidatė.

1951–1980 m. Kauno medicinos instituto dėstytoja, nuo 1964 m. – docentė. Spaudoje paskelbė per 60 straipsnių, iš jų – 40 mokslinių. Parengė mokomąjį filmą apie plaučių ir širdies perkusiją (stuksenimą). Taikant perkusijos metodą Kauno medicinos instituto rūsio sienoje 1963 m. aptikti užmūryti ir paslėpti karstai su lakūnų S. Dariaus ir S. Girėno palaikais, iki 1944 m. buvusiais VDU Medicinos fakulteto rūmų koplyčioje.

1973 m. pradėjo tapyti, nutapė per 150 paveikslų.

Rūpinosi S. Dariaus ir S. Girėno atminimo išsaugojimu. 1989 m. sukūrė natūralaus dydžio S. Dariaus ir S. Girėno galvų bronzos skulptūras. 1989 m. sudarė fotografijų albumą apie S. Darių ir S. Girėną, parengė spaudai originalų S. Dariaus dokumentų rinkinį. 1990 m. laimėjo II vietą S. Dariaus ir S. Girėno paminklo konkurse.

## Bibliografija
* Darius ir Girėnas: albumas / parengė Nijolė Dariūtė-Maštarienė. – Kaunas: Šviesa, 1991. – 159 p. – ISBN 5-430-00843-5
* Darius ir Girėnas: dokumentai, laiškai, atsiminimai / Nijolė Dariūtė-Maštarienė, Algirdas Gamziukas, Gytis Ramoška. – Kaunas: Lietuvos technikos muziejus „Plieno sparnai“, 1991. – 162, [1] p., [5] iliustr. lap. – ISBN 5-89942-599-7

## Šaltiniai

* Maštarienė Nijolė (Dariūtė). – Medicinos enciklopedija. – Vilnius, Mokslo ir enciklopedijų leidykla, 1993, t. 2, p. 498. ISBN 5-89950-006-9
Michael Beasley

**Maiklas Polas Beslis** (; g. 1989 m. sausio 9 d.) – JAV krepšininkas, žaidžiantis puolėjo pozicijoje. 2008 metų NBA naujokų biržoje Miami „Heat“ klubo pašauktas antruoju numeriu.

2010 m. liepos 12 d. buvo iškeistas Minnesota „Timberwolves“ klubui, už ateities šaukimus ir piniginę kompensaciją. 2012 m. birželio 30 d. komanda nutarė nepratęsti sutarties su žaidėju.

## Šaltiniai
Estuarijos provincija

**Estuarijos provincija** – viena iš devynių Gabono provincijų. Sostinė – Librevilis. Provincija užima 20 740 km² plotą. Estuarijos provincija ribojasi su Volijo-Ntemo provincija rytuose, Viduriniosios Ogovės provincija pietuose, Pajūrio Ogovės provincija pietvakariuose.

## Departamentai

Provincija padalinta į 3 departamentus:
* Komo departamentas (Kangas)
* Komo-Monda departamentas (Ntumas)
* Nojos departamentas (Kokobičas)

## Šaltiniai
Vidurinės Ogovės provincija

**Vidurinė Ogovė** – viena iš devynių Gabono provincijų. Užima 18,535 km² plotą. Provincijos sostinė – Lambarenė. Vidurinės Ogovės provincija ribojasi su Volijo-Ntemo provincija šiaurėje, Ogovės-Ivindo provincija rytuose, Ogovės-Lolo provincija pietryčiuose, Ngunio provincija pietuose, Pajūrio Ogovės provincija pietvakariuose, Estuarijos provincija šiaurės vakaruose.

## Departamentai

Provincija padalinta į 2 departamentus:
* Abanga-Binjės departamentas (Ndžolė)
* Ogovės ir Ežerų departamentas (Lambarenė)

## Šaltiniai
Dalia Mataitienė

**Dalia Mataitienė** (1936 m. birželio 6 d. Klaipėdoje – 2023 m. birželio 14 d.) – Lietuvos dailininkė scenografė.

## Biografija
Vyras Povilas Mataitis, duktė Rusnė Mataitytė. 1960 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1959–1961 m. Lietuvos akademinio dramos teatro, 1962–1964 m. Valstybinio dainų ir šokių ansamblio „Lietuva“, 1964–1965 m. Lietuvos kino studijos dailininkė. 1967 su P. Mataičiu įkūrė Lietuvių etnografinį ansamblį (1974–1990 m. Liaudies buities muziejaus Liaudies muzikos teatro trupė, nuo 1992 m. viešoji įstaiga Lietuvių folkloro teatras); jo dailininkė.

## Kūryba
Sukūrė etnografinio ansamblio scenografijų ir kostiumų. Sukūrė ornamentinės struktūros tapybos ir grafikos kūrinių. Kūrybai būdingas dekoratyvumas, emocingumas, scenovaizdžiai įtaigūs, kuria ryškią spektaklio aplinką. Nuo 1960 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje (Rusija, Brazilija, Italija, Danija, Prancūzija), individualios parodos surengtos Vilniuje 1973 m., 1994 m., 2002 m., 2007–2008 m., Taline 1974 m., Tartu 1974 m., Erfurte 1979 m., Kaune 2004 m. Jos kūrinių turi Lietuvos nacionalinis muziejus, Nacionalinis Mikalojaus Konstantino Čiurlionio dailės muziejus, Lietuvos teatro, muzikos ir kino muziejus, Maironio lietuvių literatūros muziejus, Centrinis A. Bachrušino teatro muziejus Maskvoje.

## Scenografija
**Etnografinė:**
* Scenos vaizdeliai, 1978 m.
* Lietuvių gaidos, 1982 m.
* Mano kanklės paauksuotos, 1985 m.
* Ir kelsis vėl iš tavo kraujo Lietuva, 1997 m.

**Teatruose:**
* Fiodoras Dostojevskis. Stepančikovo dvaras ir jo gyventojai, 1971 m., Lietuvos akademinis dramos teatras * Vincas Mykolaitis-Putinas. Valdovas, 1974 m., Šiaulių dramos teatras
* Balys Sruoga. Pajūrio kurortas, 1975 m., Šiaulių dramos teatras
* Džonas Milingtonas Sindžas. Narsuolis iš Vakarų pakrantės, 1975 m., Lietuvos akademinis dramos teatras
* Nazimas Hikmetas. Legenda apie meilę, 1976 m., Klaipėdos dramos teatras
* Kazys Saja. Jaučio metai, 1979 m., Erfurto dramos teatras
* Sigitas Geda. Bronius Kutavičius. Strazdas – žalias paukštis, 1984 m., Kauno dramos teatras
* Viljamas Šekspyras. Ričardas II, 1985 m., Kauno dramos teatras
* Džiuzepė Verdis. Nabuko, 1992 m., Lietuvos operos ir baleto teatro teatras
* Eduardas Balsys Eglė žalčių karalienė, 1995 m., Lietuvos nacionalinis operos ir baleto teatras
* Frydrichas Šileris. Marija Stiuart, 2004 m., Lietuvos nacionalinis dramos teatras

**Kino filmuose:**
* Don Žuanas, 1987 m., rež. Jonas Vaitkus
* Strazdas – žalias paukštis, 1990 m., rež. Jonas Vaitkus

## Įvertinimas
* 1984 m. – LTSR valstybinė premija;
* 1998 m. – Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino 1-ojo laipsnio medalis;
* 2010 m. – Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija.

## Literatūra
* Helmutas Šabasevičius. Dalia Mataitienė. Ženklai erdvėje Vilnius, 1998 m.

## Šaltiniai
Lietuvių keliaujantis knygynas

**Lietuvių keliaujantis knygynas** – pirmoji Mažosios Lietuvos kilnojamoji lietuvių biblioteka, veikusi 1906–1920 m. Balandžiuose (Ragainės apskritis) ir Šilokarčemoje.

## Istorija
Lietuvių keliaujantį knygyną įkūrė ir vadovavo Fridrichas Bajoraitis, po jo mirties – Marija Brinkmanaitė ir Jurgis Rupkalvis. Lietuvių keliaujantis knygynas buvo išlaikomas Mažosios Lietuvos, JAV ir Kanados lietuvių, komplektuojamas iš jų dovanotų ar pirktų knygų. Iš viso buvo 459 pavadinimų knygos (934 egz.) lietuvių kalba, 2 knygos vokiečių kalba ir 8 pavadinimų periodiniai leidiniai. Daugiausia buvo Didžiosios Lietuvos lietuvių literatūros, vengta katalikiškosios, apie 55 % fondo sudarė grožinė literatūra.

Iš pradžių knygos buvo perduodamos iš rankų į rankas, vėliau pradėta siųsti abonentams. 1906 m. abonentų buvo 27, 1908 m. – 24, 1909 m. – 30, 1910 m. – 32, 1911 m. – 34, 1912 m. – 28, 1913 m. – 27, 1919 m. – 10. Knygyno katalogas 1906–1920 m. skelbtas laikraščiuose „Nauja lietuviška ceitunga“, „Apžvalga“, „Birutė“, „Prūsų lietuvių balsas“. 1920 m. Lietuvių keliaujantis knygynas uždarytas dėl ekonominių sunkumų; dauguma knygų liko pas skaitytojus.

## Literatūra
* Domas Kaunas. Mažosios Lietuvos bibliotekos, Vilnius, 1987 m.

## Šaltiniai
Čultunas

**Čultunas** (maj. *Chultun*) – butelio formos požeminės sandėliavimo olos, įrengtos ikikolumbinių majų pietų Mezoamerikoje. Aplink čultuno angą būdavo įrengti latakai, nukreipdavę liūčių vandenį vidun. Daugelis šių olų buvo naudojamos vandens kaupimui.

Čultunai paprastai būdavo įrengiami ten, kur nebūdavo natūralių smegduobių vadinamų senotais, pavyzdžiui, Puuko apylinkėse. Kartais čultunus naudojo kaip maisto saugyklas, alkoholio raugyklas. Į nenaudojamas olas mesdavo atliekas arba įrengdavo kapavietę. Čultunai teikia daug informacijos apie senovės majų kasdienį gyvenimą, gyvenviečių žūtį.
Rusnė Mataitytė

**Rusnė Mataitytė** (g. 1962 m. rugsėjo 7 d. Vilniuje) – Lietuvos smuikininkė, tarptautinių konkursų laureatė, pedagogė.

## Biografija
Tėvai Povilas Mataitis ir Dalia Mataitienė. 1986 m. baigė Maskvos Piotro Čaikovskio konservatoriją, 1988 m. jos asistentūrą stažuotę pas I. Bezrodną.

1988–1990 m. dėstė Čiurlionio meno mokykloje. 1990–1993 m. Getingeno (Vokietija) simfoninio ir kamerinio orkestro koncertmeisterė bei kamerinio orkestro solistė. Nuo 2005 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijos ir nuo 2006 m. Čiurlionio menų mokyklos dėstytoja.

Koncertuoja solo ir su kameriniais ansambliais, orkestrais, „Gaidos“ ansamblio narė. Su pianiste M. J. Cimerman nuo 1997 m. rengė „Kaskados“ muzikos festivalį Kaselyje (Vokietija). Koncertavo Lietuvoje ir kitose Europos šalyse, JAV (2002 m. – „Carnegie Hall“, Niujorke), dalyvavo festivaliuose. Griežia klasikų ir šiuolaikinių kompozitorių kūrinius. Kompozitoriai Osvaldas Balakauskas ir Algirdas Martinaitis dedikavo jai koncertus smuikui.

## Įvertinimas
* 1974 m. Jaroslavo Kociano konkursas, Čekija – I vieta
* 1988 m. Davido Oistracho konkursas, Odesa, Ukraina – III vieta
* 1990 m. Liudvigo Sporo konkursas, Freiburgas, Vokietija – specialus prizas už geriausią sonatos atlikimą
* 2002 m. Johano Bramso konkursas, Pertšachas, Austrija, fortepijonų trio „Kaskados“ (su pianiste A. Šikšniūte ir violončelininku E. Kulikausku) – I vieta

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Rusnė Mataitytė (smuikas). Lietuvos muzikos atlikėjų informacijos centras
Aukštutinės Ogovės provincija

**Aukštutinė Ogovė** – viena iš devynių Gabono provincijų. Sostinė – Fransvilis. Provincija užima 36 547 km² plotą. Aukštutinės Ogovės provincija ribojasi su keletu Kongo Respublikos regionų: Vakarų Kuvetės regionu pietvakariuose, Kuvete šiaurėje, Plynaukštės regionu pietryčiuose, Lekumu regionu pietuose ir Niaro regionu šiaurės vakaruose, taip pat su Ogovės-Lolo ir Ogovės-Ivindo provincijomis.

## Departamentai

Provincija padalinta į 8 departamentus:

* Džuė departamentas (Onga)
* Džuurio-Agilio departamentas (Bongoville)
* Lekonio-Lekorio departamentas (Akieni)
* Lekoko departamentas (Bakoumba)
* Lembumbio-Leju departamentas (Moanda)
* Mpasos departmentas (Fransvilis)
* Plynaukštės departamentas (Leconi)
* Sebės-Brikolo departamentas (Okondja)

## Šaltiniai
Matelių lobis

**Matelių lobis** – vienas didžiausių Lietuvoje rastų sidabrinių monetų lobių. Rastas 1954 m. Mateliuose (Molėtų raj. Inturkės seniūnija) prie Baltųjų Lakajų ežero ariant dirvą.

## Tyrimai
Matelių lobis buvo drobiniame maišelyje. 1954 Lietuvos mokslų akademijos Istorijos instituto ekspedicija (vadovas Pranas Kulikauskas) radimo vietoje dirvoje surinko apie 100 monetų, iš gyventojų – dar 3322 monetas. 1956 Istorijos institutas perdavė Lietuvos istorijos ir etnografijos muziejui 3422 monetas. Manoma, lobyje buvo apie 5000-7000 monetų, dalis jų pateko į privačius rinkinius.

Muziejuje saugomą lobio dalį sudaro XV a. pab. – XVII a. pirmojo ketvirčio 2286 Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės, 882 Lenkijos, po vieną Austrijos, Brandenburgo, 2 Ciešino, 5 Čekijos, 10 Danijos, 3 Ispanijos, 5 Kuršo, 3 Legnicos-Bžego, 2 Nyderlandų, 38 Prūsijos, 103 Rusijos, 32 Švidnicos, 38 Šv. Romos imperijos, viena Transilvanijos, 9 Vengrijos monetos.

7 monetos – falsifikatai: Lietuvos – Žygimanto Senojo ir Žygimanto Augusto pusgrašių, Rygos – Zigmanto Vazos šilingų. 3421 lobio monetą saugo Lietuvos nacionalinis muziejus (1 moneta muziejuje dingo); dar žinoma apie 400 lobio monetų, saugomų privačiuose rinkiniuose. Manoma, lobis užkastas XVII a. 1 ketvirtyje, vėlyviausia moneta – Zigmanto Vazos ortas – nukaldinta 1622 m.

## Literatūra
* Eugenijus Ivanauskas. Lietuvos pinigų lobiai. Paslėpti 1390–1865 metais, Vilnius, 1995 m.
* Zenonas Duksa. Matelių lobis (Molėtų r. 1622/ 1954 m.). Numizmatika, 2000 t. I.

## Šaltiniai
Jonas Kazimieras Matickas

**Jonas Kazimieras Matickas** (g. 1941 m. birželio 20 d. Papyvesiuose, Pasvalio valsčius) – Lietuvos elektronikos inžinierius, technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1964 m. baigė Kauno politechnikos institutą (KPI). 1965–1974 m. KPI dėstytojas, 1977–1983 m. Matematinės įrangos katedros vedėjas, nuo 1975 m. docentas. 1971 m. technikos mokslų kandidatas. 1983–1992 m. KPI (nuo 1990 m. KTU) Skaičiavimo technikos, vėlau Informatikos fakulteto dekanas, nuo 2006 m. prodekanas.

Mokslinių tyrimų sritys: elektronikos aparatūros techninis projektavimas, kompiuterinės grafikos algoritmų kūrimas.

Ilgametis TSKP narys, vėliau prisijungęs prie Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio.

## Bibliografija

* Grafinės sistemos branduolys GKS: paskaitų konspektas / Jonas Matickas, Algimantas Vančkauskas. – Kaunas: Technologija, 1991. – 55 p.: brėž.
* Kompiuterizuota braižyba autoCAD: laboratoriniai darbai / Jonas Matickas, Antanas Šimaitis. – Kaunas: Technologija, 1991. – 28 p.: iliustr.
* Kompiuterinė grafika: vadovėlis / Antanas Lenkevičius, Jonas Matickas. – Kaunas: Technologija, 2000. – 208 p.: iliustr. – ISBN 9986-13-737-3
* Kompiuterinė grafika: vadovėlis / Antanas Lenkevičius, Jonas Matickas. – 4-asis leidimas. – Kaunas: Technologija, 2004. – 248 p.: iliustr. – ISBN 9986-13-737-3


## Šaltiniai
Neil Sanderson

**Neil Christopher Sanderson** (g. 1978 m. gruodžio 17 d., Peterborough, Ontarijas, Kanada) – Kanados roko grupės *[[Three Days Grace]]* būgnininkas.

## Biografija
1992 m. mokykloje susipažinęs su vokalistu Adam Gontier įkūrė grupę *Groundswell*. 1998 m. jie pakeitė pavadinimą į *Three days grace* ir persikėlė į Torontą.

Karjeros grupėje *Grounswell* metu, Sandersonas taip pat grojo tuometinėje *Trevor McNevan* (*Thousand Foot Krutch* dainininko) grupėje *Oddball*. Vedęs, turi dukrą.

## Nuorodos
* http://www.yamaha.com/Artists/ArtistDetail/0,,CNTID%25253D451470%252526CTID%25253D551076%252526CNTYP%25253DARTIST,00.html#
Čekiškasis kubizmas

**Čekiškasis kubizmas** – 1910–1925 m. architektūros ir dailės avangardinis judėjimas, daugiausiai vykęs Čekijos sostinėje Prahoje. Pagrindinė mintis buvo pritaikyti kubistinių paveikslų ypatybes 3D erdvėje, skiriamieji bruožai buvo aštrūs kampai, kristalinės figūros bei kapotos plokštumos. 

Šis judėjimas buvo įkvėptas Prancūzijos dailininkų kubistų paveikslų bei skulptūrų. Čekijos kubizmas labiausiai suklestėjo 1910–1914 m. Pirmasis Pasaulinis karas šį judėjimą pristabdė, o po karo gimė nauja kubizmo atšaka – rondokubizmas.   

## Pagrindiniai nariai
Pagrindiniai čekiškojo kubizmo nariai buvo: tapytojai František Kupka, Emil Filla, Bohumil Kubišta, Antonín Procházka, Vincenc Beneš ir Josef Čapek, skulptorius Otto Gutfreund, rašytojas Karel Čapek, architektai Pavel Janák, Josef Gočár, Vlastislav Hofman and Josef Chochol.
Kazys Matiukas

**Kazys Matiukas** (1909 m. balandžio 25 d. Rygoje – 1978 m. sausio 2 d. Kaune) – Lietuvos smuikininkas, pedagogas.

## Biografija
Broliai Pranas Matiukas ir Povilas Matiukas. 1937 m. baigė Kauno konservatorijos A. Metzo smuiko klasę. 1927–1935 m. Kauno mokytojų seminarijos muzikos mokytojas. 1930–1940 m. griežė Valstybės teatro orkestre.

1940–1941 m. ir 1944–1948 m. dėstė Kauno konservatorijoje, direktorius; nuo 1946 m. docentas. Nuo 1945 m. dar dėstė Kauno J. Gruodžio muzikos mokykloje. Nuo 1945 m. griežė I smuiku šios mokyklos pedagogų styginių kvartete. 1971–1978 m. vadovavo kameriniam orkestrui, su juo 1973–1976 m. daug koncertavo. Propagavo Juozo Gruodžio kūrybą.

Mokiniai: Saulius Sondeckis, Gediminas Dalinkevičius.

## Šaltiniai
Mezoamerikos piramidės

**Mezoamerikos piramidės** – piramidės formos statiniai būdingi senovinei Mezoamerikos architektūrai. Šie statiniai paprastai yra laiptuotosios piramidės su šventykla viršuje ir labiau primena Mesopotamijos zikuratus, o ne senovės Egipto piramides. Pati didžiausia ir masyviausia Mezoamerikos piramidė yra Didžioji Čolulos piramidė Meksikoje. Pagrindinės Mezoamerikos piramidžių statytojai buvo actekų, majų, taraskanų, Teotihuakano, Klasikinės Verakruso, sapotekų kultūros.

Actekai Mezoamerikoje dominavo XIII–XVI a. Jų sostinė buvo Tenočtitlano miestas prie Teskoko ežero. Actekai buvo susiję su Teotihuakano kultūra, kurių piramidžių statybos tradicijas ir tęsė. Pagrindinės piramidės: Malinalkas, Didžioji Tenočtitlano piramidė.

Majai gyveno Jukatane ir Centrinėje Amerikoje. Archeologiniai radiniai rodo, kad majai ceremoninę architektūrą turėjo jau prieš 3000 metų. Ankstyviausieji monumentai buvo paprasti pilkapiai. Didžiosios majų piramidės pradėjo kilti priešklasikinio laikotarpio pradžioje. Daugelis tų piramidžių sukonstruotos iš pagrindinės platformos ir ant jų įrengtos nedidelės šventyklos, skirtos kažkokiai vienai dievybei. Majų piramidės pasižymi didele architektūrine įvairove, skiriasi paskirtimi, regionu, statybos laikotarpiu. Pagrindinės piramidės įsikūrusios šiuose miestuose: Altun Ha, Kalakmulis, Karakolis, Komalkalkas, Kopanas, Čičen Ica, El Miradoras, Lamanajus, Palenkė, Tikalis, Ušmalis.

Taraskanų valstybė gyvavo dabartinėje Mičoakano valstijoje. Jų architektūrai būdingos T formos laiptuotos piramidės (vadinamos *yácatas*). Jų išlikusi piramidė yra Cincuncanas.

Teotihuakano civilizacija klestėjo tarp 300 m. pr. m. e. ir 500 m. bei apėmė didžiąją dalį Mezoamerikos. Jų piramidžių statybos tradicijas perėmė actekai. Pagrindinės piramidės: Saulės piramidė, Mėnulio piramidė, Plunksnuotosios Gyvatės šventykla, Šočikalko piramidė, Tulos piramidė.

Klasikinės Verakruso kultūros geriausiai žinoma piramidė yra El Tachino archeologinėje radimvietėje. Ji mažesnė nei aplinkinių tautų, bet įmantresnė.

Sapotekai buvo viena ankstyviausių kultūrų, gyvenusių Oašakos slėnyje. Ji gyvavo regione nuo pirmo tūkstantmečio pr. m. e. iki XIV a. Jų piramidės yra: Monte Albane ir Mitloje. Olmekai, gyvenę 1400–400 m. pr. m. e. piramidinius darinius statė La Ventoje.

Šiaurės Mezoamerikoje taip pat rasta šventyklų, kurių statytojai nėra gerai žinomi: Altavista – astrologinis ir ceremoninis centras bei La Kemada – dirbtinės terasos kalvos šlaite su tvirtove. Šie statiniai dažniausiai priskiriami čalčiuitesams.