open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sibiro gubernija

**Sibiro gubernija** () – Rusijos imperijos gubernija, gyvavusi 1708–1782 m. Uralo, Sibiro ir Tolimųjų Rytų teritorijose. Gubernija ribojosi rytuose su Kinija, vakaruose – su Kazanės ir Archangelsko gubernijomis. Didžiausia tarp imperijos gubernijų savo plotu. Gubernijos centras – Tobolskas.

## Istorija

Nuo 1637 m. Sibiro žemės buvo pavaldžios Sibiro prikazui (), į kurio sudėtį įėjo ujezdai, valdomi vaivadų, taip pat – valsčiai ir stanai. 1708 m. gruodžio 18 d. Petras I, vykdydamas administracinę reformą, įkūrė Sibiro guberniją. Iki reformos tai buvo Tobolsko ir kt. razriadai (*разряд*) – stambūs teritoriniai vienetai, apjungiantys po kelis ujezdus.

## Administracinis skirstymas
* 1719 m. birželio 9 d. gubernija suskirstyta į 2 provincijas: Solikamsko ir Viatkos;
* 1724 m. gruodžio 7 d. – jos sudėtyje įkurtos Tobolsko, Jeniseisko ir Irkutsko provincijos;
* 1727 m. gegužės 10 d. – Viatkos ir Solikamsko provincijos perduotos Kazanės gubernijai;
* 1736 m. vasario 10 d. – išskirta savarankiška Sibiro provincija (ją sudarė Tobolsko ir Jeniseisko provincijos), valdoma Sibiro gubernatoriaus, taip pat – Irkutsko provincija, valdoma vicegubernatoriaus. 
* 1737 m. rugpjūčio 24 d. – iš Sibiro gubernijos į Orenburgo guberniją perduota Isetsko provincija (ją sudarė 3 ujezdai).

### Sibiro carystė

* 1764 m. spalio 19 d. – Sibiro gubernija pavadinta Sibiro caryste. Į jos sudėtį įėjo Tobolsko ir Irkutsko generalinės gubernijos. Carystei buvo suteikta teisė kaldinti savo monetas su Sibiro herbu; 
* 1782 m. sausio 19 d. Sibiro carystė po Jekaterinos II administracinės reformos panaikinta.

## Sibiro herbas

1710 m. pagamintas Sibiro gubernijos antspaudas su jos trijų provincijų emblemomis. Heraldinę formą Sibiro emblema įgijo 1722 m. Nuo šio laiko iki pat 1917 m. Sibiro carystės herbas buvo vaizduojamas ant valstybinio Rusijos imperijos herbo.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Įsakas apie gubernijų steigimą ir joms priskiriamus miestus (1708 m.)
* Sibiro valdymas XVII–XIX a. 
* Sibiro carystės simboliai
* Vakarų Sibiro kultūros paveldas
Migučiai

**Migučiai** (, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ***Dunajevka***, ) – buvusi gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Gvardeisko rajone, nuo 2005 m. Zorino kaimo gyvenvietės teritorija.

## Istorija

Nadruvos žemės kaimo pavadinimas prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Vėluvos apskrities kaimas. 1910 m. buvo 65 gyventojai. 1927 m. prijungtas prie Aleksų. 1947–2005 m. Zorino apylinkės kaimas.

|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Jasionuvkos žydų kapinės

**Jasionuvkos žydų kapinės** () - kapinės įkurtos apie 1800 metus Jasionuvkos kaime. Kapinėse išlikę apie 400 antkapių. Kapinės užima 1 ha plotą. Taip pat netoliese yra Jasionuvkos senosios žydų kapinės.

## Literatūra

* Przemysław Burchard: Pamiątki i zabytki kultury żydowskiej w Polsce. Warszawa: 1990 m., s. 61.   
 
## Nuorodos

* Aprašymas apie kapines I (lenk.) 
* Aprašymas apie kapines II (lenk.).
Jasionuvkos senosios žydų kapinės

**Jasionuvkos senosios žydų kapinės** () - kapinės įkurtos apie 1750 metus Jasionuvkos kaime. Kapinėse buvo laidojami žmonės iki 1800 m. kai buvo įkurtos naujos Jasionuvkos žydų kapinės. Kapinės sunaikintos per II pasaulinį karą. Kapinėse neišliko nei vieno antkapio.  
 
## Nuorodos

* Aprašymas apie kapines (lenk.).
Čevų kalba

**Čevų kalba** arba **čičeva** bei **činiandža** (*chiChewa, chiNyanja*) – Nigerio-Kongo kalbų šeimos, bantų kalbų grupės kalba. Vartojama daugiausia čevų tautybės žmonių, taip pat dalies ngonių bei kundų. Plačiausiai vartojama Malavyje, Zambijoje (ypač Rytų provincijoje), Mozambike (Tete, Njasos provincijose), Zimbabvėje. Tai valstybinė kalba Malavyje bei regioninė kalba Zambijoje.

Čevų kalba turi šias tarmes: čevų, petų, ngonių, mangandžų, Niasos, kundų.

XIX a. pab. išleisti pirmi Biblijos vertimai bei gramatika šia kalba.

## Nuorodos
*
Petaras Stojanovas

**Petaras Stefanovas Stojanovas** (; g. 1952 m. gegužės 25 d. Plovdivas, Bulgarija) – bulgarų politikas, teisininkas, nuo 1997 iki 2002 m. trečiasis Bulgarijos Prezidentas.

Brolis Emilis Stojanovas, EP narys, politikas.

## Biografija
1976 m. Kliment Ohrid universitete su pagyrimu baigė teisę.

1978–1990 m. advokatas Plovdive.

1990 m. Plovdivo SDS pirmininkas. 1992 m. teisingumo viceministras (Filip Dimitrow vyriausybėje, SDS).

2001 m. po nesėkmingų rinkimų pasitraukė iš politikos.

Vedęs. Turi du vaikus.

Moka anglų, vokiečių kalbas.

## Nuorodos
* Biografija: ''Who‘s Who In Bulgarian Politics''
Šonų kalba

**Šonų kalba** arba **čišona** (*chiShona*) – Nigerio-Kongo kalbų šeimos, bantų kalbų grupės kalba. Vartojama daugiausia šonų tautybės žmonių, gyvenančių Zimbabvėje, Mozambike ir Zambijoje. Kartu su anglų ir šiaurės ndebelų kalba tai pagrindinė Zimbabvės kalba. Kalbančiųjų skaičius siekia 11-14 mln. žmonių.

Išskiriamos šios šonų kalbos tarmės:
* Hvesos
* Kanangos (pietų Zimbabvėje, apie Masvingą)
* Zezuru (Mašonalande ir vidurio Zimbabvėje)
* Korekore (šiaurėje, Mvurvi apylinkėse)

Šonų kalbai labai artima kalangų kalba. Ndau ir manjikų kalbos, vartojamos rytų Zimbabvėje ir Mozambike dažnai laikoma šonų tarmėmis.

Šonų kalboje skiemenys visad užsibaigia balsiu (pvz., *Zi/mba/bwe*). Garsai sv, zv, tsv bei dzv tariami švilpiančiai.

Šonų kalba pradėta užrašinėti XX a. pr., o galutinai standartizuota amžiaus viduryje. 1957 m. išleistas pirmas romanas šia kalba „Feso“ (Solomon Mutswairo).

## Nuorodos
*
Jasionuvkos Šv. Trejybės parapija

**Jasionuvkos Šv. Trejybės parapija** () - parapija įkurta 1553 m. Parapija priklauso Balstogės arkivyskupijai, Koricino dekanatui. Parapijos bažnyčia pastatyta XVII a., rekonstruota XVIII a. pabaigoje ir 1909-1911 metais.

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.).
Bagnas (Monkų apskritis)

**Bagnas** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jasvilų valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 2 km į pietus nuo Jašvilių 11 km į šiaurės rytus nuo Monkų ir 41 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Pakartojimas

**Pakartojimas** – retorinė sintaksinė figūra; vardijami tie patys žodžiai arba pasakymai. Šia retorine figūra siekiama sutelkti dėmesį, akcentuoti minties svarbą, daiktų gausą, veiksmo trukmę.

Išskiriamos šios pakartojimo atmainos: anafora, epifora, simploka, diafora, įrėminimas, anadiplozė.

## Išnašos
Brasta (Šalčia)

**Brasta** – upelis, Varėnos rajone, Valkininkų seniūnijoje; Šalčios kairysis intakas. Prasideda į pietus nuo Senųjų Naniškių kaimo ir greitai pasukusi į šiaurę teka pievomis greta šio dešiniajame upelio krante įsikūrusio kaimo. Ties Naujųjų Naniškių kaimu iš dešinės įteka vienas intakas (Šlekčianka) ir Brasta toliau teka į šiaurės rytus pievomis palei kairiajame krante įsikūrusį Daržininkų kaimą. Ši apie 3 km ilgio upelio aukštupio vaga numelioruota ir tik pasiekusi Kuršių kaimo pievas Brasta įgauna natūralaus upelio vaizdą. Kairiajame upelio krante stūkso miškas, o dešiniajame – pievos. Upelio krantai apaugę gluosniais. Žemupyje (1 km iki žiočių) smarkiai meandruoja. Apie 50 m. į vakarus nuo dešiniojo kranto pelkėtame alksnyne yra du mitologiniai Kuršių akmenys, kurių paviršiuje yra įvairaus dydžio duobučių, panašių į gyvulių ir žmogaus pėdas. Maždaug apie 200 m iki santakos abu upelio krantus supa miškai. Brasta įteka į Šalčią 8,0 km nuo jos žiočių.

Upelis daugiausia maitinamas gruntiniais vandenimis, todėl jo vanduo šaltas, o ir sausringomis vasaromis upelis išlieka vandeningas. Brastos vandenis pamėgę bebrai. Jie patvenkia upelį ir upelio vanduo užlieja pievas.

Greta Brastos yra Senųjų Naniškių, Naujųjų Naniškių, Daržininkų, Kuršių kaimai.

Upės pavadinimas kilo nuo žodžio *[[brasta]]* („sekli, perbrendama upės vieta; šlapias kelias, klampynė“).


Vaizdas:Tiltelis per Brastos upelį.JPG|Tiltelis per Brastos upelį


## Šaltiniai
Griunlindė (Jeršovas)

**Griunlindė** (, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ***Jeršovas***, ) – gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Gvardeisko rajone, nuo 2005 m. Zorino kaimo gyvenvietės kaimas.

## Istorija

Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos-vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Vėluvos apskrities kaimas, prie jo prijungus Mažuosius Mikelius pavadintas Griunlinde. 1947–2005 m. Zorino apylinkės kaimas.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Tumbukų kalba

**Tumbukų kalba** arba **čitumbuka** (*chiTumbuka*) – Nigerio-Kongo kalbų šeimos, bantų kalbų grupės kalba. Vartojama daugiausia tumbukų tautybės žmonių, paplitusi Malavyje (šiaurėje), Zambijoje (rytuose) bei Tanzanijoje. Kalbančiųjų skaičius – 1,5-2 mln. žmonių.

Išskiriamos šios tumbukų kalbos tarmės: čitumbuka, čikamanga (kamanga, henga), kandavire, čipoka, jombe, senga, fungve, venja, nenja, ngoni (magodi), fililva (filirva), heve (heva), nthali. Miestuose vartojama tumbukų kalba smarkiai paveikta čevų kalbos ir gerokai skiriasi nuo kaimuose vartojamos tumbukų kalbos. Rumfi gyvenvietės tarmė laikoma lingvistiškai gryniausia.

Rašytiniai šaltiniai žinomi nuo XX a. vid.

## Nuorodos
*
Toplaukių pilis

**Toplaukių pilis** – Vokiečių ordino pilis Priegliaus dešiniajame krante, Toplaukių kaime, dab. Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Gvardeisko rajone.

## Istorija
Prie Nadruvos žemės prūsų kaimo *Tapilauks*, prie sausumos kelio iš Karaliaučiaus į Įsrutį ir toliau į Lietuvą, bei vandens kelio Priegliaus upe 1336 m. Vokiečių ordinas pastatė medinę pilį, kurią 1376 m. užėmė ir sunaikino Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos kunigaiščio Kęstučio vedama kariuomenė. 1379 m. atstatyta mūrinė tvirtovė, kuri 1530 m. perstatyta į reprezentacinę pilį.
Parama ugnimi

**Parama ugnimi** (; ) – artilerijos ir kitų sunkiųjų ginklų ugnis ir aviacijos smūgiai priešui naikinti, slopinti ar stabdyti siekiant padėti kovojančiam vienetui arba jį apsaugoti.
Puolamosiose kariuomenės operacijose parama ugnimi yra nuoseklus priešo naikinimas (slopinimas) artilerijos ugnimi, raketų ir aviacijos smūgiais priešais atakuojančių pajėgų frontą ir sparnus. Paramos ugnimi tikslas: 
* neleisti priešui atkurti pažeistą ugnies ir valdymo sistemą, 
* trukdyti priešui šaudyti ir manevruoti, 
* sunaikinti jo ugnies priemones ir karius, 
* išlaikyti puolančių pajėgų ugnies pranašumą. 
Parama ugnimi pradedama pėstininkų ir tankų daliniams pasiekus atakos pradžios ribą ir tęsiama iki bus užimti 1-ojo ešelono pulkų (brigadų) gynybos rajonai. Skiriama artilerinė parama ir aviacinė parama.
Parasparnis

**Parasparnis** – lengvas, bet už orą sunkesnis skraidymo aparatas, neturintis standžios struktūros, sudarytas iš lengvos medžiagos ir stropų (plonų virvelių).

Naudojamas sklandymui kylančiuose šilto oro srautuose taip, kaip tai daro sklandytuvai ir skraidyklės. Parasparnis dažnai painiojamas su parašiutu. Iš tikrųjų, jie vizualiai panašūs, tačiau skiriasi paskirtis. Parašiutas skirtas saugiai nusileisti ant žemės, o parasparnis – kuo ilgiau skrieti ore. Parasparnis turi daug efektyvesnes aerodinamines savybes, tačiau nepritaikytas išsiskleisti laisvame kritime. 

Prižiūrint instruktoriui, skraidyti parasparniu galima išmokti atlikus 60 skrydžių ir praleidus ore 10 valandų ir išlaikius teorijos egzaminą. ParaPro-3 licenzija leidžia atlikti paprastus skrydžius be instruktoriaus priežiūros. Parasparnis skrydžiui paruošiamas per 5-10 minučių. Visa įranga sveria 3-25 kg ir telpa vidutinio dydžio kuprinėje. Pakilti į orą galima startuojant nuo kalvos šlaito, o lygumose – naudojant specialų išvilktuvą. Esant palankioms oro sąlygoms ir turint įgūdžius, galima visą saulėtą dieną skraidyti nenusileidžiant.

Parasparnio piloto „darbo vieta“ – pakabinimo sistema – specialus „krėslas“, kuriame patalpinamas atsarginis parašiutas, variometras-aukštimatis, navigacinė įranga (GPS), radio stotelė, vandens gertuvė ir kita įranga.

Skrydžio parasparniu nuotolio rekordas – virš 600 km, Lietuvoje – 345 km. Didžiausias parasparnio greitis – 60-65 km/h, kai kuriose aerobatikos figūrose – virš 100 km/h. Turėdamas minimalų žemėjimo greitį 1 m/s ir nedidelį viražo spindulį, parasparnis kildamas aukšty šiltuose oro srautuose sugeba aplenkti patį tobuliausią sklandytuvą. Parasparniu galima daryti įvairias aerobatikos figūras: „mirties kilpą“, „statinę“, „kūlverstį pirmyn“ ir kitas.

Lietuvoje yra 15 parasparnių klubų.  Klubus jungia Lietuvos Skraidyklių ir Parasparnių sporto federacija. Pagrindinės skraidymo disciplinos yra šios: 

**Maršrutiniai skrydžiai** (angl. XC - Cross Country) - skristi greičiau, toliau ir ilgiau. 

**Tikslusis nusileidimas** - pakilus nusileisti kuo tiksliau į taikinį. 

**Akrobatiniai skrydžiai** - pakilus kuo tiksliau atlikti akrobatinius manevrus: srauto nutrūkimą, plokščią suktuktuką(helikopterį), sūkimasi kuomet sųkimosi ašis yra tarp piloto ir kupolo (SAT), persivertimą (tumbling) ir kitus.
Jasvilai

**Jasvi̇̀lai**  () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, 12 km į šiaurės rytus nuo Monkų ir 42 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Valsčiaus centras.

## Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė LDK. XIX a. buvo kaimas, Balstogės apskrities Jasvilų valsčiaus centras.

1924 m. kaime įkurta Jašvilių Šv. Jėzaus Širdies parapija.

## Galerija

Podlaskie - Jaświły - Jaświły - Kościół NSPJ 20110925 07.JPG|Šv. Jėzaus Širdies bažnyčia
Podlaskie - Jaświły - Jaświły - Cmentarz - Kaplica 20110925 01.JPG|Kapinių koplyčia


## Šaltiniai
Jasvilų Šv. Jėzaus Širdies parapija

**Jašvilių Šv. Jėzaus Širdies parapija** () - parapija įkurta 1924 metais. Parapiją pašventino Vilniaus arkivyskupas Jurgis Matulaitis. Parapija priklauso Balstogės arkivyskupijai, Knišino dekanatui. 1986-1988 m. pastatyta nauja parapijos bažnyčia. 

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.) .
Bravia

**Bravia** – buvusi Portugalijos kompanija, automobilių gamintoja. Veiklą pradėjo atnaujindama karinius automobilius, o 1964 m. pati ėmė gaminti automobilių techniką. Žinomiausi jos gaminys – ratinis šarvuotasis transporteris „Bravia Chaimite“. 

## Gaminta technika
* Bravia Pantera 4x4
* Bravia Leopardo 6x6
* Bravia Commando MK III APC
* Bravia Chaimite
Knišino dekanatas

**Knišino dekanatas** () – tai vienas iš 13 katalikų Balstogės arkivyskupijos dekanatų. Dekanas – Szczepan Zagórski. Dekanatas įkurtas XVII a.

## Parapijos

Dekanate yra 7 parapijos:

* Boguševo Mergelės Marijos Lenkijos karalienės parapija – Boguševas;
* Stare Dolistovo Šv. Lauryno parapija – Stare Dolistovas;
* Jašvilių Šv. Jėzaus Širdies parapija – Jašviliai;
* Kalinuvkos Košcelnos Šv. Onos parapija – Kalinuvka Košcelna;
* Knišino Šv. Jono Krikštytojo ir Evangelistų parapija – Knišinas;
* *Krosno Dievo gailestingumo parapija* – Krosnas;
* Kripno Mergelės Marijos parapija – Kripnas.

## Nuorodos

* Dekanato aprašymas (lenk.).
Stare Dolistovo Šv. Lauryno parapija

**Stare Dolistovo Šv. Lauryno parapija** () - parapija įkurta 1500 m. vasario 6 dieną. Parapija priklauso Balstogės arkivyskupijai, Knišino dekanatui. 1789-1791 m. pastatyta Stare Dolistovo Šv. Lauryno bažnyčia.
Stare Dolistovo Šv. Lauryno bažnyčia

**Stare Dolistovo Šv. Lauryno bažnyčia** () – bažnyčia, esanti Stare Dolistovo kaime. Bažnyčia priklauso Stare Dolistovo Šv. Lauryno parapijai. Bažnyčia pastatyta 1789–1791 metais. 1803 m. šalia bažnyčios pastatyta varpinė. 1966 m. spalio 20 d. bažnyčia buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

## Nuorodos

* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.);
* Aprašymas apie parapiją (lenk.);
* Bažnyčios istorija (lenk.) .

## Literatūra

* Edmund Chodorowski Knyszyńskie szkice historyczne. Knyszyn 1997. ISBN 83-905287-4-6.
Dolistovo valsčius

**Dolistovo valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės rytų Lenkijos teritorijoje. Centras – Senasis Dolistovas, vėliau – Jasvilai.

## Istorija

Įkurtas po I pasaulinio karo, gyvavo iki II pasaulinio karo. Jam pasibaigus Dolistovo valsčiaus vietoje įkurtas Jasvilų valsčius.

## Šaltiniai
Giosuè Carducci

**Giosuè Alessandro Giuseppe Carducci** (1835 m. liepos 27 d. – 1907 m. vasario 16 d.) – italų poetas ir mokytojas. Jis buvo labai įtakingas  ir laikomas šiuolaikinės Italijos nacionaliniu poetu. 1906 m. jis tapo pirmu italu, laimėjusiu Nobelio literatūros premiją.

## Šaltiniai
Chobotkai

**Chobotkai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Knišino valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurės rytus nuo Knišino, 13 km į rytus nuo Monkų ir 31 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Perpulkos

**Perpulkos** (, nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ***Belovas***, ) – gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Gvardeisko rajone, Deimenos kairiajame krante, nuo 2005 m. Slavinsko kaimo gyvenvietės centras.

## Istorija

Sembos žemės kaimo pavadinimas *Perpulkōs* prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Vėluvos apskrities kaimas. 1910 m. buvo 70 gyventojų. 1947–2005 m. Slavinsko apylinkės (*Славинский cовет*) centras.

|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
2-asis lanserių pulkas (Portugalija)

**2-asis lanserių pulkas** () – Portugalijos armijos pulkas, atsakingas už armijos policijos () dalinių apmokymą, organizavimą ir palaikymą.

## Istorija
2-ojo lanserių pulko istorija siekia 1833 m. sukurtą Karalienės lanserių pulką, buvusį konstitucinės armijos dalimi. Idėja suformuoti tokį pulką kilo pasirėmus sėkminga lanserių kovine veikla Napoleono karuose. Nuo pat sukūrimo lanserių pulkas buvo elitinis dalinys, atsakingas už karališkosios šeimos apsaugą ir eskortavimą. Jo karininkais paprastai tapdavo aristokratijos nariai.

1834 m. reorganizuojant Portugalijos armiją buvo suformuoti du lanserių pulkai. 2-ojo lanserių pulko pavadinimas keitėsi taip:
* 1834 m. – 2-asis kavalerijos pulkas
* 1844 m. – 2-asis Karalienės lanserių kavalerijos pulkas
* 1884 m. – 2-asis kavalerijos pulkas
* 1888 m. – 2-asis princo Karloso kavalerijos pulkas
* 1890 m. – 2-asis Karaliaus lanserių kavalerijos pulkas
* 1911 m. – 2-asis kavalerijos pulkas
* 1948 m. – 2-asis lanserių pulkas
* 1975 m. – Karo policijos pulkas
* 1976 m. – Lisabonos lanserių pulkas
* 1993 m. – 2-asis lanserių pulkas

Lanserių pulko ginkluotėje kavaleristų pikos buvo iki Antrojo pasaulinio karo. Po to jos liko tik ceremoninės aprangos dalis. Prasidedant Antrajam pasauliniam karui pulkas buvo apginkluotas šarvuotaisiais automobiliais ir lengvaisiais tankais.

1953 m. buvo suformuota karo policija, ir 2-ajam lanserių pulkui buvo pavesta organizuoti, apmokyti ir palaikyti karo policijos (nuo 1976 m. – Armijos policijos) padalinius. Dėl to pulkas 1975 m. buvo pervadintas į Karo policijos pulką.
Kenoša

**Kenoša** () – miestas JAV, Viskonsino valstijos pietryčiuose, prie Mičigano ežero. 2010 m. jame gyveno 99 218 žmonės. Miestas priklauso Čikagos–Gario aglomeracijai. Svarbus metalo apdirbimo, baldų, trikotažo, automobilių gamybos centras. Reikšmingas transporto centras. Veikia istorijos ir meno muziejai, Viskonsino-Parkside universitetas. Plėtojamas turizmas. Nuo 1927 m. veikia seniausias JAV velodromas.

## Istorija
Kenoša miestas buvo įkurtas 1835 m. Netrukus tapo uostu prie Mičigano ežero ir Šv. Lauryno vandens kelio. Nuo 1902 m. iki 1988 m. buvo labai svarbiu JAV automobilių gamybos centru, kuriame kūrėsi įvairios šio verslo kompanijos, tarp jų American Motors, Hudson Commodore. Šiuo metu Kenošoje plėtojamos aukštosios technologijos, daug vietos gyventojų dirba Čikagoje.

## Lietuviai
Kenošoje pirmieji lietuviai įsikūrė 1896 m. Po penkerių metų įkurta šv. Petro lietuvių parapija. Iki Pirmojo pasaulinio karo Kenošoje gyveno apie 300 lietuvių šeimų. Nuo 1927 m. parapijai vadovavo marijonai, joje veikė choras. Po Antrojo pasaulinio karo, 1949 m. į miestą atvyko nauja lietuvių pabėgėlių banga. 1960 m. mieste ir apylinkėse gyveno apie 1000 lietuvių šeimų, aktyviai veikė Amerikos lietuvių tarybos nariai, ateitininkai, lituanistinė mokykla. XX a. pabaigoje Kenošoje liko mažai lietuvių.

## Šaltiniai
2011 m. Abu Dabio Grand Prix

**2011 m. Abu Dabio Grand Prix** buvo 18-os 2011 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko lapkričio 11-13 dienomis Yas Island trasoje.

Pole poziciją kvalifikacijoje pelnė vokietis Sebastianas Vettelis, tačiau dėl prakiurusios padangos pasitraukė iš lenktynių jau pirmame rate. Lenktynes laimėjo britas Lewis Hamilton iš McLaren ekipos.

S. Vettel pasitraukimas iš lenktynių buvo pirmas nuo 2010 m. Korėjos Grand Prix, kuriose jam sugedo variklis. Tuo pačiu šios lenktynės buvo pirmos sezone, kai ant podiumo nebuvo nei vieno Red Bull ekipos lenktynininko.

## Kvalifikacija

;Pastabos:
# – Pastor Maldonado buvo skirta 10 starto vietų bauda už panaudotą devintą variklį sezone.
# – Rubens Barrichello neparodė kvalifikacijoje greito rato dėl alyvos nuotėkio. Jam buvo leista startuoti lenktynėse, nes treniruočių metu brazilas buvo pasiekęs geresnį už 107 % laiką.

## Lenktynės

;Patabos
# – Pastor Maldonado ir Jaime Alguersuari po lenktynių gavo laiko baudas už mėlynų vėliavų nepaisymą, tačiau tai nepakeitė jų finišo vietų.

## Čempionato įskaitos

;Lenktynininkų įskaita

;Komandų įskaita

* Pateiktos tik penkios geriausios vietos

## Šaltiniai
2011 m. Brazilijos Grand Prix

**2011 m. Brazilijos Grand Prix** buvo paskutinės 19-os 2011 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko lapkričio 25-27 dienomis Autódromo José Carlos Pace trasoje.

Pirmųjų penktadienio treniruočių metu greičiausias buvo australas Mark Webber (1:13.811 min.). Už jo liko abu McLaren atstovai – Jenson Button (1:13.825) ir Lewis Hamilton (1:13.961).

Antrose treniruotėse greičiausią laiką parodė L. Hamilton (1:13.392). Antrą ir trečią vietas užėmė abu Red Bull Racing ekipos lenktynininkai – vokietis Sebastian Vettel (1:13.559) ir M. Webber (1:13.587).

Šeštadienio treniruotėse greičiausias buvo vokietis S. Vettel (1:12.460). Antras liko J. Button (1:12.547), trečias – vokiečio komandos draugas M. Webber (1:12.597).

## Kvalifikacija
Kvalifikacijoje triumfavo S. Vettel. Tai buvo 15-ta jo pole pozicija šiame sezone. Šis rezultatas yra Formulės 1 rekordas.

## Lenktynės
Lenktynėse pirmą savo pergalę šiame sezone pelnė australas M. Webber. Lenktynėse jis aplenkė savo komandos draugą S. Vettel, kuris buvo susidūręs su pavarų dėžės gedimu. Pergalė australui galutinėje sezono įskaitoje leido užimti trečią vietą.

## Čempionato įskaitos

;Lenktynininkų įskaita

;Komandų įskaita

* Pateiktos tik penkios geriausios vietos

## Šaltiniai
Verner von Heidenstam

**Carl Gustaf Verner von Heidenstam** (1859 m. liepos 6 d. – 1940 m. gegužės 20 d.) – švedų poetas ir novelistas, Nobelio literatūros premijos laureatas 1916 m. Jis buvo Švedijos akademijos nariu nuo 1912 m. Dauguma jo darbų patriotiškai vaizduoja švedų gyvenimą ir tradicijas.

## Biografija

Jis gimė Olshamare, Erebru lėne, kilmingoje šeimoje. Jis studijavo tapybą Stokholmo akademijoje, bet greitai išvyko keliauti po Europą, Afriką, Rytų šalis. Jo kūrinys *Vallfart och vandringsår* (Piligrimystė: klajonių metai, 1888 m.) yra poemų, kurias įkvėpė Rytų šalys, rinkinys. Jame jis apleido natūralizmą, kuris dominavo to meto švedų literatūroje.

Jo meilę grožiui vaizduoja alegorinė novelė *Hans Alienus* (1892 m.). *Dikter* („Poemos“, 1895 m.) ir *Karolinerna* (Karolio vyrai, 2 tomai, 1897–1898 m.), istorinis romanas, rodo didelį patriotizmą. Du tomus *Folkunga Trädet* (*Folkungo medis*, 1905–1907 m.) įkvėpė viduramžių kilminga šeima.

Jo poemų rinkinys *Nya Dikter*, išleistas 1915 m., nagrinėja filosofines temas, ypač žmogaus iškėlimą iš vienatvės į didesnį žmogiškumą. Jis mirė savo namuose Övralide.

## Kūriniai
* *Från Col di Tenda till Blocksberg * (1888 m.)
* *Vallfart och vandringsår* (1888 m.)
* *Renässans* (1889 m.)
* *Endymion *(1889 m., novelė)
* *Hans Alienus *(1892 m.)
* *Dykter* (1895 m.)
* *Karolinerna (*Karolio vyrai*, 1897–1898, romanas)
* *Sankt Göran och draken *(1900 m.)
* *Heliga Birgittas pilgrimsfärd (*Šventosios Bridžitos piligrimystė*, 1901 m.)
* *Ett folk * (1902 m.)
* *Skogen susar *(*Miško šnabždėtojai*, 1904)
* *Folkungaträdet *(*Folkungo medis*, 2 volumes, 1905–1907 m.)
* *Svenskarna och deras hövdingar* (1910 m., istorinės paskaitos)
* *Nya Dikter* (1915 m.).
Knišinas

**Kni̇̀šinas**  () – miestas Lenkijos šiaurės rytuose, Knišino valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Miestas yra maždaug už 16 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Per miestą eina vaivadijos kelias Nr. DW671.

## Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Gyvenvietė iš pradžių priklausė LDK maršalkai Mykolui Glinskiui. Vėliau šios žemės iš jo buvo atimtos ir jas 1507 m. perėmė LDK kancleriui Mikalojui Radvilai II. 1520 m. įkurta Knišino Šv. Jono Krikštytojo ir Evangelistų parapija. 1560 m. karalių rūmuose buvo įrengtos arklidės, kuriose galėjo tilpti apie 3000 arklių, tarp kurių buvo laikomi ir arabų arkliai. 1568 m. gyvenvietė gavo miesto teises iš karaliaus Žygimanto Augusto. Šio karaliaus valdymo laikai vadinami miesto aukso amžiumi, nes tuo laikotarpiu buvo pastatyta rotušė, turgus, pirtys, grįstos gatvės ir kiti įvairūs pastatai. Šis karalaius 1533-1572 m. mieste lankėsi 19 kartų. Vieną kartą praleidęs šiame mieste net 500 dienų. 1572 m. liepos 7 d. Knišino karalių rūmuose mirė ATR valdoves Žygimantas Augustas. XVIII a. pastatyta pirmoji Knišino miesto sinagoga. Apie 1750 m. įkurtos Knišino miesto žydų kapinės.

XIX a. buvo miestelis Balstogės apskrityje. 1895 m. atidaryta Knišino miesto geležinkelio stotis. 1898-1900 m. pastatyta Knišino Oracho Chaimo sinagoga. XX a. pradžioje pastatyta Knišino Beisos Jašuro sinagoga. 1981 m. pradėtas naudoti Knišino miesto herbas.

## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

### Žymūs žmonės
* Aleksandras Chodkevičius (1475-1549) – Naugarduko vaivada, Knišino seniūnas;
* Janas Zamoiskis (1542-1605) – Didysis karūnos kancleris, Didysis karūnos etmonas, Knišino seniūnas;
* Tomas Zamoiskis (1594-1638) – Didysis karūnos kancleris, karūnos pakancleris, Knišino seniūnas.

## Paminklai
* XVI a. miesto gatvių išdėstymas;
* 1520 m. pastatyta Šv. Jono Krikštytojo ir Evangelistų bažnyčia;
* XVI a. įkurtas dvaro parkas;
* XVI a. dvaro griuvėsiai, kuriame mirė karalius Žygimantas Augustas.

## Šaltiniai

* Miesto tinklalapis (lenk.)
* Aprašymas apie Knišino karalių rūmus (lenk.)
Mirabilitas

**Mirabilitas** – sulfatų mineralas, gamtinė Glauberio druska. Tai vienas iš lengviausių mineralų (tankis 1,49 g/cm³). Pavadinimas išvertus reiškia „nuostabi druska“; taip pavadinta, kadangi Kara Bogaz Golo įlankos (Turkmėnija) vandenyje ištirpusių Glauberio druskų nuosėdos tai pasirodo (iškrenta 5 laipsnių Celsijaus temperatūroje), tai vėl išnyksta (ištirpsta, atšilus orams).

## Ištekliai
Gamtiniai ištekliai pasaulyje:
* Apie 100 mln. tonų mirabilito rasta centrinėje Kanados dalyje;
* XIX a. mirabilito rasta Gruzijoje – 5 m storio druskos sluoksnis išdžiuvusiame druskingame 55 tūkst. m² ploto ežere;
* Kaspijos jūros Turkmėnijos pakrantėje: žiemos mėnesiais atvėsus vandenims iki 5,5–6 °C, mirabilitas iškrenta dideliais kiekiais bespalviais kristalais dugne ir pakrantėse, o atšilus orams vėl ištirpsta;
* Rusijoje: Vakarų Sibire Kučiuko ežere, Tomsko srities druskinguose ežeruose.

Kitur mirabilitas randamas gipso bei akmens druskos telkiniuose su didesne ar mažesne kitų mineralų priemaiša.

## Šaltiniai
Knišino Cisuvka

**Knišino Cisuvka** () – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Knišino valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietryčius nuo Knišino, 17 km į pietryčius nuo Monkų ir 23 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
FBP pistoletas kulkosvaidis

**FBP pistoletas kulkosvaidis** – 9 mm pistoletas kulkosvaidis, sukonstruotas Portugalijos armijos karininko *Gonçalves Cardoso* ir pradėtas gaminti 1948 m. Pirmas variantas buvo sukurtas 1940 m., bet vykstant Antrajam pasauliniam karui jo konstravimo darbai buvo nutrūkę. Pasibaigus karui buvo sukurtas galutinis šio ginklo variantas. 

## Konstrukcija
„FBP“ pistoletas-kulkosvaidis turi didelę spyną ir grąžinimo spyruoklę su teleskopiniu kreiptuvu kaip vokiškas „MP40“ ir sustumiamą vielinę peties atramą kaip amerikietiškas M3 pistoletas-kulkosvaidis. 

Skirtingai nei daugelis kitų pistoletų kulkosvaidžių, „FBP m/948“ ant vamzdžio turėjo movą su įtaisu portugališkam „Mauser“ tipo durkliškam durtuvui tvirtinti.

Pirmasis serijinis variantas „FBP m/948“ šaudė tik serijomis. 1961 m. pasirodęs variantas „FBP m/963“ leido pasirinkti šaudymo režimą – serijomis ar pavieniais šūviais. Paskutinis variantas „FBP m/973“ turi skylėtą vamzdžio apgaubą. 

## Istorija
„FBP“ pistoletą-kulkosvaidį gamino „Fábrica do Braço de Prata“ ginklų gamykla Lisabonoje. Ginklas pavadintas pagal gamyklos pavadinimo pirmąsias raides.

Pistoletas kulkosvaidis buvo priimtas ginkluotėn 1948 m. ir gavo pavadinimą „m/948“. 

Pradžioje „FBP“ buvo apginkluoti tik Portugalijos armijos ir saugumo pajėgų karininkai ir puskarininkiai. Kartu su „FBP“ ginkluotėje buvo ir po karo gauti vokiški „MP 34“ pistoletai-kulkosvaidžiai. 

Portugalijos ginkluotosios pajėgos šiais pistoletais-kulkosvaidžiais kariavo Angoloje, Portugalijos Gvinėjoje, Mozambike, Portugalijos Indijoje ir Portugalijos Timore. 

Palaipsniui ginkluotėje „FBP“ pakeitė 9 mm „Uzi“ ir „G3“ šautuvo variantas sustumiama peties atrama.

## Nuorodos
INDEP

**INDEP** (sutrumpinimas iš , „Viešoji korporacija Nacionalinė gynybos pramonė“), seniau „Fábrica do Braço de Prata“ – Portugalijos valstybės nuosavybėje esanti gynybos pramonės kompanija.

Gamino kelių tipų šaulių ginklus, tarp jų portugališkąją automatinio šautuvo „Heckler & Koch G3“ („Espingarda m/961“), plačiai naudotą 13 metų trukusiame Portugalijos kolonijiniame kare (1961–1974 m.)

Žinomiausi INDEP gaminti ginklai:
* 9 mm „FBP“ serijos pistoletai kulkosvaidžiai,
* 9 mm „Lusa“ serijos pistoletai kulkosvaidžiai,
* 60 mm „Morteirete“ minosvaidžiai,
* 7,62 mm „Espingarda m/961“ automatiniai šautuvai („G3“ versija).
Voituvcė

**Voituvcė** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Knišino valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

## Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

## Nuorodos

* [Aprašymas apie kaimą [Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografinis žodynas|Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne], Tom XIII (Warmbrun – Worowo) z 1893 m. (lenk.)].
Kaukalaukis (Jasenskojė)

**Kaukalaukis** (, nuo 1938 m. liepos 16 d. *Kuglack*, nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ***Jasenskojė***, ) – gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Gvardeisko rajone, nuo 2005 m. Slavinsko kaimo gyvenvietės kaimas.

## Istorija

Sembos žemės kaimo pavadinimas *Kaukalauks* lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Vėluvos apskrities kaimas. 1947–2005 m. Slavinsko apylinkės kaimas.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Liudvikas II (Bavarija)

**Liudvikas II** (1845 m. rugpjūčio 25 d. Nymfenburgo pilyje, Miunchene – 1886 m. birželio 13 d. netoli Bergo pilies, prie Štarnbergo ežero) – Bavarijos karalius.

## Biografija

Dėl romantiškos aistros menui Liudvikas įėjo į istoriją „pasakų karaliaus“ pravarde. Bavarijos karaliaus Liudviko I anūkas 1864 m. tapo Bavarijos valdovu sunkiais Vokietijos vienijimosi laikais, būdamas vos 18 metų. Bavarija nenoriai dalyvavo Austrijos pusėje jos kare prieš Prūsiją 1866 m. Prūsijos ir Prancūzijos karo metu 1870–1871 m. Liudvikas delsė vykdyti sutartyje numatytas pareigas Prūsijai. Jas vykdė tik gavęs nuolaidas. Laiške Prūsijos karaliui Vilhelmui I, kurį parašyti sumanė O. fon Bismarkas, Liudvikas paprašė imperatoriaus titulo. Liudvikas daugiausiai domėjosi menu, ypač savo garbinamo R. Vagnerio muzika. Nuo 1875 m. jis nesirodė viešumoje ir ėmėsi statyti pilis (Hernchimzė, Noišvanšteinas, Linderhofas), kuriose pakaitomis gyveno. Dėl begalės skolų bei progresuojančios psichinės ligos Liudvikas buvo paskelbtas neveiksniu. 1886 m. birželio 10 d. jo dėdė princas Liutpoldas tapo regentu. Po trijų dienų Liudvikas nuskendo kartu su psichiatru A. fon Gudenu iki šiol neišaiškintomis aplinkybėmis Štarnbergo ežere.

## Šaltiniai

## Galerija


Tumba de Luis II 1.jpg|Liudviko II karstas
Kalinuvkos valsčius

**Kalinuvkos valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės rytų Lenkijos teritorijoje. Centras – Kalinuvka Koscelna.

## Istorija

Įkurtas po I pasaulinio karo. 1952 m. liepos 1 d. įkurtos 37 gromados. Vykdant Lenkijos valsčių reformą, 1954 m. balandžio 1 d. apsikeista teritorijomis su Korycino valsčiumi (3 gromados prijungtos ir 4 perduotos), prijungtos 2 gromados iš Obrubnikų valsčiais ir perduotas 1 kaimas Čarna Vesės valsčiui. Netrukus valsčius 1954 m. rugsėjo 29 d. panaikintas.

## Šaltiniai
Mansa

**Mansa** () – miestas šiaurės Zambijoje, prie Mansos upės, 50 km nuo Kongo DR sienos. Luapulos provincijos administracinis centras. Yra kelias į Kasamą, lėktuvų pakilimo takas. Verčiamasi žemės ūkiu ir prekyba žemės ūkio produkcija. Kasama mangano rūda. Yra katalikų bažnyčia, viešbutis, mokytojų kolegija. Mansos apylinkės pasižymi krioklių gausa (artimiausias – Mumbulumos krioklys).
Skaičiavimo metodai

**Skaičiavimo metodai** arba **skaitiniai metodai** – viena iš matematikos sričių, nagrinėjanti apytikslio skaičiavimo algoritmus įvairiems matematiniams uždaviniams spręsti. Šiais laikais tokie skaičiavimai paprastai atliekami kompiuteriais.

Praktikoje skaičiavimo metodai naudojami prognozuojant orus, nustatant palydovų ir erdvėlaivių trajektorijas, konstruojant transporto priemones, sprendžiant ekonomikos ir finansų, optimizavimo uždavinius.

Tipiniai skaičiavimo metodų naginėjami matematiniai uždaviniai:
* tiesinių lygčių sistemos,
* netiesinių algebrinių lygčių sistemos,
* diferencialinės lygtys ir jų sistemos,
* integralinės lygtys,
* aproksimacijos uždaviniai,
* interpoliacijos uždaviniai,
* ekstrapoliacijos uždaviniai,
* optimizacijos uždaviniai.

## Šaltiniai
Zofiuvka (Monkų apskritis)

**Zofiuvka** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Knišino valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurės rytus nuo Knišino, 14 km į pietryčius nuo Monkų ir 29 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Gamtos paveldo objektas

**Gamtos paveldo objektas** – atskiras arba tankias grupes sudarantis kraštovaizdžio elementas, kuriam dėl jo vertės teisės aktais nustatytas specialus apsaugos ir naudojimo režimas.

Gamtos paveldo objektai yra:
* geologiniai – išskirtinių dydžių rieduliai, uolos, smegduobės ir olos, tipiškos arba unikalios, moksliniu požiūriu vertingos atodangos, fosilijų ir mineralų radavietės;
* geomorfologiniai – išskirtinių dydžių ir išvaizdos reljefo formos: kalvos, gūbriai, atragiai, daubos, raguvos, dubakloniai ir kitos reljefo formos;
* hidrogeologiniai – išskirtinio debito ir ypatingų savybių šaltiniai ir versmės;
* hidrografiniai – išskirtinių dydžių rėvos, senvagės, salos, kriokliai ir kiti hidrografinio tinklo elementai;
* botaniniai – išskirtinio amžiaus, matmenų, formų ar dendrologiniu bei estetiniu požiūriu vertingi medžiai, krūmai, saugomų augalų ir grybų rūšių augavietės (buveinės), unikalios ir nykstančios augalų bendrijos, dendrologiniai rinkiniai, dendrologinę vertę turintys parkai ir skverai;
* zoologiniai – saugomų gyvūnų rūšių radavietės (veisimosi ir maitinimosi vietos), gyvūnų kolonijos, unikalūs paukščių lizdai, kitos gyvūnų veiklos retenybės.

Gamtos paveldo objektai skelbiami saugomais vadovaujantis Gamtos paveldo objektų vertinimo ir reikšmingumo nustatymo kriterijų aprašu. Vertingiausi gamtos paveldo objektai skelbiami gamtos paminklais. Gamtos paveldo objektų apsaugos ir tvarkymo ypatumus nustato Saugomų teritorijų įstatymas, Specialiųjų žemės naudojimo sąlygų įstatymas ir Gamtos paveldo objektų nuostatai.

2022 m. Lietuvoje buvo 701 valstybės saugomas gamtos paveldo objektas (155 iš jų paskelbti gamtos paminklais) ir 232 savivaldybių saugomų gamtos paveldo objektų.

## Šaltiniai
Jacinto Benavente

**Jacinto Benavente y Martínez** (1866 m. rugpjūčio 12 d. – 1954 m. liepos 14 d.) buvo vienas svarbiausių XX a. ispanų dramaturgų. Jis laimėjo Nobelio literatūros premiją 1922 m.

## Biografija

Jis gimė Madride, garsaus pediatro šeimoje. Jis sugrąžino dramai realybę per socialinį realizmą: eiles pakeitė proza, melodramą – komedija, formules – patirtis, impulsyvius veiksmus – dialogai ir žodžių žaidimai. Benavente domėjosi estetika, o vėliau – etika.

Būdamas liberaliu monarchistu ir socializmo kritiku, jis nenoriai rėmė Franko diktatūrą kaip vienintelę alternatyvą jo nuomone katastrofiniam respublikos eksperimentui 1931–1936 m. Benavente mirė 87 metų. Jis niekada nevedė. Daugelis šaltinių nurodo, kad jis buvo homoseksualus

## Svarbiausi kūriniai
Jacinto Benavente parašė 172 kūrinius. Svarbiausi iš jų yra:
* Los intereses creados (Naudos ryšiai 1907 m.), dažniausiai statomas Benaventės kūrinys.
* *Rosas de otoño* (1905 m.), sentimentali komedija.
* *Señora ama* (1908 m.).
* *La malquerida* (1913 m.), drama.
* *La ciudad alegre y confiada* (1916 m.),*Los intereses creados* tęsinys.
* *Campo de armiño* (1916 m.)
* *Lecciones de buen amor* (1924 m.)
* *La mariposa que voló sobre el mar* (1926 m.)
* *Pepa Doncel* (1928 m.)
* *Vidas cruzadas* (1929 m.)
* *Aves y pájaros* (1940 m.)
* *La honradez de la cerradura* (1942 m.)
* *La infanzona* (1945 m.)
* *Titania* (1946 m.)
* *La infanzona* (1947 m.)
* *Abdicación* (1948 m.)
* *Ha llegado Don Juan* (1952 m.)
* * El alfiler en la boca* (1954 m.)

## Šaltiniai
Žygimanto Augusto ežeras

**Žygimanto Augusto ežeras** () – tvenkinys Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Monkų apskrityje, Knišino valsčiuje, netoli Čechoviznos kaimo. Tai nedidelis, po Nerešlo upės užtvenkimo susidaręs ežeras esantis Balstogės aukštumose.

Upė buvo užtvenkta 1559 metais, karaliaus Žygimanto Augusto valdymo laikais.
Irgalaukiai

**Irgalaukiai** (, nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ***Kalinkovas***, ) – gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Gvardeisko rajone, nuo 2005 m. Slavinsko kaimo gyvenvietės kaimas.

## Istorija

Sembos žemės kaimo pavadinimas *Irgalaukai* prūsiškos kilmės. 1483 m. minimi *Ergelawcken*. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Vėluvos apskrities kaimas. 1947–2005 m. Borskojės apylinkės kaimas.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Produkto pavyzdys

**Produkto pavyzdys** – tai parduodamo produkto tam tikra forma, kuri suteikiama potencialiam pirkėjui nemokamai arba už simbolinį mokestį, kad potencialus pirkėjas galėtų išbandyti produkto savybes prieš įsigyjant produktą iš pardavėjo.


## Nemokamas pavyzdys
Nemokamas produkto pavyzdys – tai produktas arba jo tam tikra dalis, suteikiama potencialiam pirkėjui nemokamai, kad potencialus pirkėjas galėtų išbandyti produkto savybes prieš įsigyjant produktą.
Nemokamo produkto pavyzdžio suteikimas potencialiam klientui suteikia galimybę susipažinti su parduodamu produktu, siekiant didesnių produkto pardavimų ateityje.


## Istorija
Muilo gamintojas Benjamin T. Babbitt 19-ame amžiuje vienas iš pirmųjų žinomų gamintojų, kurie suteikdavo nemokamus produktų pavyzdžius potencialiems pirkėjams.


## Mokamas produkto pavyzdys
Dažniausiai sutinkamas produkto pavyzdžių potencialiam klientui suteikimo būdas – mažesnio kiekio (pakuotės) įsigyjimas už simbolinę kainą. Tokiu būdu potencialus klientas, norėdamas išbandyti produktą, įsigyja produkto pavyzdį, nereikalaujantį sumokėti visos sumos už įprastos pakuotės produktą.
Černiachovsko miesto gyvenvietė

**Černiachovsko miesto gyvenvietė** () – miesto gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities Černiachovsko municipaliniame rajone. Centras – Černiachovskas. 2011 m. buvo 40 464 gyventojai.

## Istorija
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2005 m. gruodžio 15 d. Ribojasi šiaurėje su Kamenskojės ir Kalužskojės kaimo gyvenvietėmis, rytuose, pietuose ir vakaruose su Svobodos kaimo gyvenviete.

Gyvenvietės taryba renkama 5 metams, ją sudaro 19 deputatų, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką.

Kaliningrado srities įstatymu Černiachovsko miesto gyvenvietę sudaro:    
* Černiachovskas, miestas,
* Krasnovka, gyvenvietė,
* Petrozavodskojė, gyvenvietė,
* Šoseinojė, gyvenvietė,
* Timofejevka, gyvenvietė,
* Zagorodnojė, gyvenvietė.

## Šaltiniai
Tristania

**Tristania** – gothic metal stiliaus grupė iš Norvegijos.

1996 m. ją įkūrė Morten Veland, Einar Moen ir Kenneth Olsson. „Tristania“ muzika paprastai laikoma gothic metal su death/doom įtaka (ypač ankstyvuosiuose įrašuose). Kolektyvo pavadinimą galima sieti su norvegišku žodžiu „trist“, kuris reiškia „liūdnas“ arba „depresuotas“.

## Diskografija

### Albumai

* Widow's Weeds (1998)
* Beyond the Veil (1999)
* World of Glass (2001)
* Ashes (2005)
* Illumination (2007)
* Rubicon (2010)

### Gyvo garso albumai
* Widow's Tour (1999)

### Singlai, demo albumai

* "Tristania" (demo) (1997)
* "Angina" (1999)
* "Sanguine Sky" (2007)

## Nariai

### Dabartiniai nariai

* Anders Høyvik Hidle – gitara (1996–) / šiurkštus vokalas (2006–)
* Einar Moen – sintezatorius, programavimas (1996–)
* Mariangela Demurtas – vokalas (2007–)
* Gyri Smørdal Losnegaard – gitara (2009–)
* Ole Vistnes – bosas, papildomas vokalas (2009–)
* Tarald Lie Jr. – būgnai (2010–)
* Kjetil Nordhus – vokalas, akustinė gitara (2010–)

### Buvę nariai

* Morten Veland – šiurkštus vokalas, gitara (1996–2000)
* Rune Østerhus – bosas (1996–2009)
* Kenneth Olsson – būgnai (1996–2010)
* Vibeke Stene – vokalas (1997–2007)
* Kjetil Ingebrethsen – šiurkštus vokalas, akustinė gitara (2001–2006)
* Østen Bergøy – vokalas (2001–2010)
* Svein Terje Solvang – gitara, šiurkštus vokalas (2006–2008)
Knišino geležinkelio stotis

**Knišino geležinkelio stotis** () - geležinkelio stotis Knišino mieste, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Monkų apskrityje. 1895 m. stotis įkurta tiesiant Balstogė - Karaliaučius geležinkelio liniją. Tai trijų platformų, dvejų peronų geležinkelio stotis, per kurią eina Balstogė-Glomnas geležinkelio linija. Nuo stoties iki Borsukuvkos geležinkelio stotelės yra 7,1 km ir iki Zastočės geležinkelio stotelės 3,9 km.
 

## Nuorodos
* Aprašymas apie geležinkelio liniją Nr. 38 (lenk.);
* Aprašymas apie Knišino miesto geležinkelio stotį (lenk.).
Kalužskojės kaimo gyvenvietė

**Kalužskojės kaimo gyvenvietė** () – kaimo gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities Černiachovsko rajone. Centras – Zagorskojė.

## Istorija
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2008 m. Ribojasi šiaurėje su Nemano rajono Žilino ir Lunino kaimo gyvenvietėmis, rytuose su Gusevo rajono Kubanovkos ir Michailovskojės kaimo gyvenvietėmis, pietuose su Svobodos kaimo ir Černiachovsko miesto gyvenvietėmis, vakaruose su Kamenskojės kaimo gyvenviete, Slavsko rajono Bolšakovo kaimo gyvenviete.

Gyvenvietės taryba renkama 5 metams, ją sudaro 10 deputatų, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką.

Kaliningrado srities įstatymu Kalužskojės kaimo gyvenvietę sudaro:    
* Zagorskojė, gyvenvietė,
* Kalužskojė, gyvenvietė,
* Buchovas, gyvenvietė,
* Dačnojė, gyvenvietė,
* Jabločnojė, gyvenvietė,
* Jasnopolskojė, gyvenvietė,
* Kalinovka, gyvenvietė,
* Kozlovka, gyvenvietė,
* Košelevas, gyvenvietė,
* Kruglojė, gyvenvietė,
* Lipovka, gyvenvietė,
* Michailovka, gyvenvietė,
* Mostovojė, gyvenvietė,
* Nagornojė, gyvenvietė,
* Nizmenojė, gyvenvietė,
* Ovražnojė, gyvenvietė,
* Oziornojė, gyvenvietė,
* Perelesnojė, gyvenvietė,
* Pokrovskojė, gyvenvietė,
* Privolnojė, gyvenvietė,
* Pridorožnojė, gyvenvietė,
* Prioziornojė, gyvenvietė,
* Prirečnojė, gyvenvietė,
* Riabinovka, gyvenvietė,
* Sadovojė, gyvenvietė,
* Smorodinovas, gyvenvietė,
* Stepnojė, gyvenvietė,
* Ščeglai, gyvenvietė,
* Udarnojė, gyvenvietė,
* Višniovojė, gyvenvietė,
* Vozvyšenka, gyvenvietė,
* Vorotynovka, gyvenvietė,
* Zagorjevka, gyvenvietė,
* Zelionaja Dolina, gyvenvietė.

## Šaltiniai
Kalinuvkos Košcelnos Šv. Onos parapija

**Kalinuvkos Košcelnos Šv. Onos parapija** () – parapija, įkurta 1511 metais. Parapija priklauso Balstogės arkivyskupijai, Knišino dekanatui. Parapijos steigėjas buvo Mikalojus Radvila II. 1768–1774 m. pastatyta Kalinuvkos Košcelnos Šv. Onos bažnyčia.

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.) .
Kalinuvkos Košcelnos Šv. Onos bažnyčia

**Kalinuvkos Košcelnos Šv. Onos bažnyčia** () – bažnyčia, esanti Kalinuvkos Košcelnos kaime. Bažnyčia priklauso Kalinuvkos Košcelnos Šv. Onos parapijai. Pastatyta 1768–1774 metais. 1964 m. gruodžio 29 d. bažnyčia buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.


Vaizdas:Brama Kosciola Sw. Anny w Kalinowce Koscielnej.jpg
Vaizdas:Kosciol Sw. Anny w Kalinowce Koscielnej.jpg


## Nuorodos
* Bažnyčios nuotraukos;
* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.)