open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Karališkasis rojaus paukštis

**Karališkasis rojaus paukštis** (*Cicinnurus regius*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio rojaus paukščių (*Paradisaeidae*) šeimos paukštis.

Patinas tuoktuvinių ritualų metu išpučia plunksnas ir tampa beveik rutulio formos, o jo uodegos vimpelai banguoja virš galvos. Kūno ilgis 16-17 cm, o 2 plonos uodegos plunksnos dar 14 cm ilgio.
Juodžemis

:: *Apie buvusį kaimą Kaliningrado srityje žr. [[Juodžemiai (Polevojė)]]*.

**Juodžemis** – automorfinių karbonatingų dirvožemių sistematinė grupė. Tai stepių, miškastepių ir miško dirvožemis, pasižymintis dideliu derlingumu ir tamsia spalva, artima juodai. Susiformuoja po daugiametėmis žolėmis, miško paklote. Turi jam būdingą storą puveninį horizontą, patvarią trupininę struktūrą ir daug humuso.

Tamsią spalvą juodžemiui suteikia humusas – organinių liekanų puvenos, kurias dirvožemiui suteikia irdamos žuvusių gyvūnų ir augalų dalys – šaknys, nukritę spygliai, lapai, žievė, šakos.

Žemdirbystės požiūriu, juodžemis yra vienas geriausių dirvožemių tipų. Lietuvoje plačiai naudojamas daržininkystėje, kambarinių augalų auginimui, kapaviečių viršutiniam sluoksniui.

Juodžemis yra tarp tų dirvožemių tipų ar jų komponentų, dažniausiai kasamų prekybai: kaip žvyras, smėlis, molis ir pan. Teigiama, jog juodžemiai užima apie 6% žemės sausumos.

### Klasifikacija

Išskiriamos tokios juodžemio rūšys:
* paprastieji
* nujaurėjusieji
* gilūs trąšieji
* išplautieji
* karbonatiniai
* pievų
* sūrožemiški

Juodžemių skirstymas pagal puveninio horizonto storį:
* labai gilūs (humusingo sluoksnio storis >120 cm),
* gilūs (80-120 cm),
* negilūs (<40 cm).

Įvertinant humuso kiekį dirvožemiai yra skirstomi į trąšius (turi 8-9% humuso), vid. humusingumo (6-7%) ir mažo humusingumo (4-5%).

## Šaltiniai

*
Norvaišiai (Užpaliai)

**Norvaišiai** – kaimas Utenos rajono savivaldybės šiaurėje, 7 km į šiaurę nuo Užpalių, šalia kelio . Į pietvakarius nuo kaimo yra nelaidojamos kapinaitės. įrengtos supiltoje kalvoje, tarp dirbamų laukų. Auga šeši seni beržai.

## Istorija

Kaimas *(Narweysze)* minimas Užpalių dvaro 1663 m. inventoriuje. Tuomet gyveno Jerzy Matulianis, Stanislaw Narvoysz, Janas Pavilanis, Pavel Saladziun ir Janas Urbanonis. Be jų, po keletą margų žemės turėjo Simonas Dziak (Dijokas) iš Degesių kaimo ir Kazimieras Pavilanis iš Kaniūnų kaimo. Gyventojų surašymo duomenimis kaime 1897 m. buvo 276 gyventojai, 1923 m. – 220 gyventojų ir 39 sodybos.

Už dalyvavimą 1863 m. sukilime vienuolika kaimo šeimų buvo ištremta į Sibirą, jų sodybose apgyvendintos 22-jų stačiatikių (unitų) šeimos.

1912–1915 m. kaimas išskirstytas viensėdžiais, tais metais kaimo žemės plotas 542,2 dešimtinės ir 50 sodybų.

1926–1965 m. veikė pradinė mokykla, mokytojais dirbo Valerija Sunklodaitė, Jonas Tarvydas, Leonas Gabė, Valerija Čerškutė-Karpevičienė (nuo 1935 iki 1940 m.) Kazys Valevičius, Ona Dragaitė, Ona Stasiškytė, Aldona Jučienė, Emilija Gaučienė, Aldona Katinienė ir Kaminskienė.

Vokiečių okupacijos metais Jono ir Onos (Žvyuronaitės) Janonių šeima globojo kauniečių Žvyronų išgelbėtą žydų mergaitę Anusią Keilsonaitę, už tai buvo apdovanoti Žūvančiųjų gelbėjimo kryžiumi (2004 m., po mirties).

1941–1953 m. buvo represuoti, teisti arba nušauti 30 kaimo gyventojų, tarp jų Norvaišių apylinkės pirmininkas Maksimas Skarina ir pavaduotojas Gasparas Indrašius (abu nužudyti 1945 m. gegužės mėn). 1950 m. gruodžio 23 d. gyventojos Onos Indrašienės-Umarienės sodybos tvarte įrengtoje slėptuvėje mirtinai susižeidė partizanas Bronius Indrašius-Rimgaudas.

2017 m. lapkričio 22 d. kaimo centre pastatytas atminimo stendas Lietuvos kariuomenės plk. Pranui Gladučiui (1893–1939) atminti.

## Gyventojai

Iš čia kilęs tarpukario Lietuvos kariuomenės pulkininkas-leitenantas Pranas Gladutis (1893–1939), Ukmergės apskrities Balninkų policijos nuovados viršininkas Petras Ušakovas (1890–1928), žuvęs sulaikant plėšiką, „Audros“ būrio partizanų vadas, Vyčio kryžiaus ordininkas Jonas Abukauskas (g. 1927 m.), dabar gyvenantis gretimame Remeikių kaime, rašytojas kraštotyrininkas, 19-os knygų autorius Vytautas Indrašius (g. 1943 m.), pedagogė, Užpalių gimnazijos direktorė Virginija Bajoriūnaitė-Stukienė (g. 1967 m.)

## Šaltiniai

* Vytautas Indrašius „Antakalniai ir Norvaišiai“ (2011), psl.68-230
* Vytautas Indrašius „Užpalėnai – 1863 m. tremtiniai“, (monografija „Užpaliai“ I dalis, 2013, psl. 402–442)
* Vytautas Indrašius „Išginti į užmarštį“ (2015)
* Vytautas Indrašius „Pulkininko leitenanto Prano Gladučio tarnybos keliais“ (žurnalas „Indraja“(Utena), 2017 m. gruodis (Nr)
* Vytautas Indrašius "Norvaišių kaimo būtovės slėpiniai ir legendos". Utenis, 2022 10 15
Norvaišiai

**Norvaišiais** vadinami kaimai:

* Pakruojo rajone;
* Plungės rajone;
* Šiaulių rajone:
** Gruzdžių seniūnijoje;
** Kužių seniūnijoje;
* Šilalės rajone;
* Utenos rajone:
** Sudeikių seniūnijoje;
** Užpalių seniūnijoje.
Trakiškis

**Trakiškis** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybės rytuose, 9 km į rytus nuo Panevėžio, Juostos dešiniajame krante, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka, paštas (LT-38001).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vytauto Didžiojo ordino medalis

**Vytauto Didžiojo ordino medalis** – 24 pagal svarbą Lietuvos valstybės apdovanojimas, kuriuo Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu apdovanojami asmenys už nuopelnus Lietuvos valstybei. Pavadintas Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Vytauto (1350–1430 m.)vardu.

## Istorija
Įsteigtas 1930 m. Dailininkas Petras Tarabilda (1905–1978 m.). Kaldintas iš bronzos Šveicarijos firmoje „Huguenin Frères“. Medalio juosteles gamino Danijos firma „M. W. Morch and Sons“.

Atkurtas 1995 m., buvo trijų laipsnių. 2002 m. birželio 18 d. priėmus naują Valstybės apdovanojimų įstatymo redakciją liko vienas Vytauto Didžiojo ordino medalis. Kaldina Lietuvos monetų kalykla. Juosteles gamina „Morch and Sons“.

## Ordino ženklai

* Vytauto Didžiojo ordino Didysis kryžius (1 laipsnis)
* Vytauto Didžiojo ordino Komandoro didysis kryžius (2 laipsnis)
* Vytauto Didžiojo ordino Komandoro kryžius (3 laipsnis)
* Vytauto Didžiojo ordino Karininko kryžius (4 laipsnis)
* Vytauto Didžiojo ordino Riterio kryžius (5 laipsnis)
* Vytauto Didžiojo ordino 1-ojo laipsnio medalis (nebeapdovanojama)
* Vytauto Didžiojo ordino 2-ojo laipsnio medalis (nebeapdovanojama)
* Vytauto Didžiojo ordino 3-iojo laipsnio medalis (nebeapdovanojama)

## Aprašas

Vytauto Didžiojo ordino medalis – sidabrinis, 36 mm skersmens. Priekinėje medalio pusėje – Vytauto Didžiojo ordino kryžius. Kitoje pusėje – karališkoji karūna, įrašas „Vytautas Didysis“ bei jo valdymo metai „1392–1430“. Medalis tvirtinamas prie 32 mm pločio balto muaro juostos, su dviem oranžinėmis Vytauto Didžiojo ordino kaspinėlio juostelėmis kraštuose.

Jei Vytauto Didžiojo ordino medaliu apdovanojamas asmuo yra pasižymėjęs kovoje arba darbe, susijusiame su pavojumi gyvybei, ant medalio kaspinėlio tvirtinami sukryžiuoti sidabro kalavijai.

## Apdovanotieji
Prabangos prekės

**Prabangos prekės** – prekės, kurios yra brangesnės, prašmatnesnės, puošnesnės, komfortabilesnės negu kitos tokios pačios rūšies prekės.

## Priskyrimas prabangos prekių kategorijai
Ne visada lengva atskirti prabangos prekes nuo normalių prekių. Pavyzdžiui, ikrai Lietuvoje yra prabangus maistas, bet Sachalino saloje jie yra palyginti nebrangūs. Tą patį galima pasakyti ir apie kilimus. Klajoklių gentyse tai įprastas daiktas, tuo tarpu Lietuvoje kilimai – prabangos prekė. Prekių skirstymą į prabangias ir neprabangias apsunkina ir skirtingi šalių pragyvenimo lygiai. Skurdesnėse valstybėse nupirktas naujas automobilis parodo, kad žmogus yra turtingesnis, gali daugiau sau leisti išleisti pinigų, bet turtingose valstybėse tai normalus reiškinys. Ten laikoma, kad tik brangesnis automobilis yra prabangos prekė.

Prabangioms prekėms galima priskirti tas prekes, kurių egzistuojantys pakaitalai yra žymiai pigesni.

## Prabangos prekių vartojimas
Prabangių prekių vartojimas skiriasi nuo normalių prekių vartojimo. Augant jų kainai paklausa tarp turtingų žmonių auga dar greičiau (Vebleno efektas), bet smunkant turtingesnių asmenų pajamoms paklausa dar labiau smunka. Taip pat jų kainai mažėjant, jų paklausa tarp turtingų žmonių mažėja dar labiau, o gali visai nukristi (Snobo efektas).

## Prabangos prekių apmokestinimas
Vyriausybės, siekdamos surinkti daugiau mokesčių, kartais apmokestina prabangos prekes.

## Prabangių prekių gamyba ir pardavimas
Prabangos prekės dažnai turi savo prekinį ženklą. Dažnai jų gamintojai už parduotą prekę gauna daug didesnį pelną negu tokios pačios rūšies normalių prekių gamintojai. Prekės pardavinėjamos atskirose prabangiai įrengtose parduotuvėse, daug dėmesio skiriama pirkėjų aptarnavimui. Dažnai gaminami riboti prabangos prekių kiekiai, taip pabrėžiant jų „elitiškumą“.

## Taip pat skaitykite
* Pirmojo būtinumo prekės
Pigiausios prekės

**Pigiausios prekės** – pigiausios, būtiniausius žmogaus poreikius patenkinančios prekės.

Prie pigiausių prekių priskiriamos nekokybiškos, naudotos, tos rūšies prekės. Tai naudoti drabužiai, automobiliai, juoda duona, lašiniai. Augant žmonių pajamoms jų paklausa mažėja.  Gali būti toks atvejis, kad augant jų kainoms auga ir jų paklausa, nes žmonėms nelieka pinigų pirkti brangesnių prekių (Gifeno paradoksas).
Normalios prekės

**Normalios prekės** – prekės, patenkinančios įprastinius žmonių poreikius.

Šiai grupei priskiriamos visos prekės, kurios pagal laikmečio tradicijas naudojamos vidutines pajamas turnčių tam tikros teritorijos gyventojų. Augant kainai jų paklausa mažėja, kainai mažėjant jų paklausa didėja.
Būtiniausios prekės

**Būtiniausios prekės** arba **pirmojo būtinumo prekės** – prekės, būtiniausios gyvenimui.

Priskiriamos tokios prekių rūšys, kaip maistas, drabužiai, šildymas, transportas. Tokios prekių rūšis dažniausiai neturi substitutų. Augant ar krentant jų kainoms jų paklausa nesikeičia ar keičiasi mažai.
Statiškų išteklių teorija

**Statiškų išteklių teorija** – nurodo, kad ištekliai yra riboti, neauga ir dėl to augant žmonių skaičiui artėja katastrofa.
Teoriją XIX a. suformulavo Tomas Malthusas.

Teorija paremta G. Botero tvirtinimu, kad žmonija pasižymi tendencija neribotai ir nevaldomai augti. Iš kitos pusės A. Turgotas suformavo žemės ūkio mažėjančių išteklių teoriją (tai logiška, imant tą faktą, kad žemės ištekliai riboti). Iš šitų dviejų teiginių Malthusas padarė išvadą, kad jei žmonių skaičius augs geometrine progresija, o žemės ūkio produkcijos kiekis aritmetine progresija, tai žmonijai gresia katastrofa. Tokie pesimistiniai požiūriai vadinami maltuzjamizmu.

Priešinga yra dinamiškų išteklių teorija.
Dinamiškų išteklių teorija

**Dinamiškų išteklių teorija** – nurodo, kad ištekliai yra neriboti ir žmonijos skaičiaus didėjimas nebūtinai turi privesti prie katastrofos.

Jos autoriumi laikomas Deividas Rikardas. Teorija nurodo, kad ištekliai neriboti, tik ribotos žinios apie juos. Žmonijos vystymasis nebūtinai turi (kaip Statiškų išteklių teorijoje) privesti prie katastrofos, nes vystantis ūkis kas kart darosi vis taupesnis, suranda naujus išteklius ir išnaudoja vis naujus substitutus.
Adaptyvioji optika

**Adaptyvioji optika** – techninės priemonės, kuriomis galima greitai (per šimtąsias sekundės dalis) pakeisti antrinio arba papildomo specialaus veidrodėlio formą, siekiant ištaisyti teleskopo židinyje susidarančių kosminių objektų vaizdų iškraipymus dėl oro turbulencijos Žemės atmosferoje. Dėl to kelis kartus pagerėja vaizdo kokybė, skiriamoji geba. Žvaigždžių vaizdų dydis teleskopuose net kalnų sąlygomis retai kada būna mažesnis negu 1“. Adaptyvioji optika sumažina juos iki 0.1“. Adaptyvioji optika įrengiama daugelyje didelių šiuolaikinių teleskopų. Ji gali būti naudojama taip pat ir mikroskopuose  bei kitose optinėse sistemose. Atmosfera trukdo visiems didesnio nei 20 cm skersmens teleskopams.

Adaptyvi optika buvo pirmąkart pasiūlyta 1953 m, vėliau minėta fantastikoje, tačiau idėja įgyvendinta tik apie 1970-1980 m., pirmiausia JAV kariniuose projektuose. Buvo investuota apie milijardas dolerių. 

Adaptyviosios optikos nereikia painioti su aktyviąja optika, kurios paskirtis yra koreguoti pagrindinio (didžiojo) teleskopo veidrodžio formą dėl daug lėčiau kintančių faktorių - teleskopo deformacijos dėl svorio, šilumos, vėjo poveikio.

## Šaltiniai
Horacio Elizondo

**Orasijas Elisondas** (*Horacio Marcelo Elizondo*; g. 1963 m. lapkričio 4 d. Kilmese) – buvęs tarptautinės FIFA kategorijos futbolo teisėjas iš Argentinos. 2006 m. teisėjavo pasaulio futbolo čempionate atidarymo ir finalinėse rungtynėse, bei buvo pripažintas geriausiu metų teisėju.

Paskutinės jo teisėjautos varžybos – 2006 m. gruodžio 10 d. tarp Boca Juniors ir Lanus klubų. Elisondas karjerą baigė 6 metais anksčiau nei didžiausias teisėjauti leidžiamas amžius.

Elisondas baigė fizinio lavinimo studijas ir baigęs Argentinos futbolo asociacijos kursus pradėjo teisėjo darbą. Debiutavo 1992 m. Argentinos Primera diviziono varžybose tarp Deportivo Español ir Belgrano de Córdoba. 1994 m. gavo tarptautinę FIFA kategoriją ir spalio 9 d. teisėjavo pirmosiose savo tarptautinėse varžybose tarp Ekvadoro ir Kolumbijos rinktinių.

## Teisėjavimas pasaulio čempionate
2006 m. pasaulio čempionate Orasijas Elisondas atstovavo Argentiną ir dirbo su asistentais Darío García ir Rodolfo Otero. Teisėjavo trejoms grupės varžyboms: Vokietija-Kosta Rika, Čekija-Gana ir Šveicarija-Pietų Korėja. Taip pat arbitravo ketvirtfinalio varžybose tarp Anglijos ir Portugalijos bei finale tarp Italijos ir Prancūzijos. Elisondas – vienintelis pasaulyje teisėjas, teisėjavęs to paties pasaulio čempionato atidarymo ir finalinėse varžybose. Parodė iš viso 29 korteles, iš kurių 3 buvo raudonos. Varžybų vidurkis – 5,8 kortelės.

Atidarymo varžybose teisėjo darbas buvo ne itin pastebimas. Jis parodė vos vieną geltoną kortelę. Antrosios varžybos buvo sudėtingesnės: iš aikštės išvarytas čekų futbolininkas Tomáš Ujfaluši, paskirtas 11 m baudinys į Ganos vartus (jį per anksti mušė Asamoah Gyan, už tai gavo geltoną kortelę). Ypač daug diskusijų sukėlė teisėjo darbas varžybose tarp Pietų Korėjos ir Šveicarijos. Teisėjo asistentui pakėlus vėliavėlę ir užfiksavus nuošalę korėjiečiai nustojo gintis, tačiau Elisondas nefiksavo nuošalės ir šveicarai be didesnio vargo įmušė įvartį. Be incidentų nepraėjo ir Elisondo teisėjaujamos varžybos tarp Anglijos ir Portugalijos. Teisėjas iš aikštės išvarė Wayne Rooney, už tai, kad šis pastūmė Cristiano Ronaldo. Tačiau pačios sudėtingiausios ir daugiausiai emocijų sukėlusios buvo finalinės varžybos tarp Prancūzijos ir Italijos. Rungtynių pradžioje teisėjas paskyrė labai abejotiną baudinį į italų vartus, kurį realizavo Zinedine Zidane. O rungtynių pabaigoje (110 min.) Orasijas Elisondas po skandalingojo incidento tarp Zinedine Zidane ir Marco Materazzi iš aikštės išvarė karjerą baigiantį prancūzą.

## Nuorodos
* 2006 m. PČ profilis
Arsenal de Sarandí

**Sarandi „Arsenal“** (arba *Arsenal Fútbol Club*) – Argentinos futbolo klubas iš Sarandi miesto Aveljanedos partide.

## Istorija
1957 m. sausio 11 d. įkurtas klubas, pavadintas pagal Londono „Arsenal“ klubą. Nuo 1965 m. varžėsi Antrame divizione. Nuo 1986–1987 m. sezono žaidė trečioje pakopoje. Nuo 1992–1993 m. sezono rungtyniavo Antrame divizione. 2002–2003 m. sezono vėl rungtyniavo stipriausioje šalies futbolo lygoje – Primera División. 2017–2018 m. sezone liko dvidešimt septintoje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną. 2018–2019 m. sezoną praleido Antrame divizione, kur iškovojo antrą vietą ir buvo perkelti į stipriausią lygą.

Nuo 2019–2020 m. sezono rungtyniavo Primera División. 2023 m. sezone liko dvidešimt aštuntoje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną. Nuo 2024 m. sezono žaidė Antrame divizione.

## Sezonai

; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Emblema

Vaizdas:Arsenal de Sarandi.gif|
Vaizdas:Arsenal_Sarandí_emblema.png|


## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Argentinos nacionalinei rinktinei
*  Jorge Burruchaga, saugas (1979–1981 m.)
* Cristian Osvaldo Álvarez (2002–2003 m.)
* Antonio Valentin Angelillo (1952–1955 m.)
* José Luis Calderón (2004–2005 m.)
* Christian Gómez (2002–2004 m.)
* Alejandro Limia (1999–2000, 2001–2005 m.)
* Leonel Ríos (2005–2006 m.)

## Treneriai


*  Oscar López
*  Juan Emilio Elena (1961–72)
*  Roberto Iturrieta (1973–74)
*  Juan Emilio Elena (1974–82)
*  Roberto Iturrieta (1983–84)
*  Juan Emilio Elena (1985–89)
*  Roberto Iturrieta (1989–94)
*  Roberto Ferreiro (1994–95)
*  Humberto Grondona (1995)
*  Roberto Iturrieta (1995–97)
*  Roberto Ferreiro (1997–98)
*  José María Bianco (1998–01)
*  Roberto Mariani (2001)
*  Jorge Burruchaga (2002–2005)
*  José María Bianco (2005–2006)
*  Miguel Ángel López (2006)
*  Gustavo Alfaro (2006–2008)
*  Daniel Garnero (2008–2009)
*  Jorge Burruchaga (2009–2010)
*  Gustavo Alfaro (2010–2014)
*  Martín Palermo (2014–2015)
*  Ricardo Caruso Lombardi (2015)
*  Sergio Rondina (2015–2016)
*  Lucas Bernardi (2016)
*  Humberto Grondona (2016–2017)
*  Sergio Rondina (2018–2021)



## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Club Atlético Banfield

**Banfildo „Club Atlético“** – Argentinos futbolo klubas iš Banfildo gyvenvietės, esančios Lomas de Samoros partide (Buenos Airių provincija).

## Istorija
1896 m. įkurtas Banfilde gyvenusių britų prekybininkų bei geležinkeliečių.

## Pasiekimai

;  **[[Primera División (Argentina)|Pirmasis divizionas]]: 
*  **Čempionai (1)** 2009 m.

;  **Antrasis divizionas: 
*  **Nugalėtojai (3):** 1992–1993, 2000–2001, 2013–2014 m.

;  División Intermedia:
*  **Nugalėtojai (1):** 1919 m.

;  Segunda División / Primera B:
*  **Nugalėtojai (7):** 1899, 1900, 1912, 1939, 1946, 1962, 1973 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Argentinos nacionalinei rinktinei
*  Ricardo Lavolpe
* Mariano Barbosa
* Ángel Comizzo (1993–1996)
* Gabriel Paletta (2004–2006)
* Renato Civelli (2003–2006)
* Pablo Paz (1994–1996)
* Nestor Craviotto
* Jorge Núñez (2003–2004)
* Javier Zanetti (1993–1995)
* Cristian Leiva (2002–2006)
* Mauro Camoranesi
* Daniel Rubén Bilos (2001–2005)
* Jesús Dátolo (2004–2006)
* Gabriel Amato (2003–2004)
* Julio Cruz (1993–1996)
* Rodrigo Palacio (2004)
* Roberto Colautti (2002–2003)
; Užsieniečiai
*   James Rodríguez, saugas;

## Treneriai


*  Emilio Baldonedo
*  Dan Georgiadis (1958)
*  Adolfo Pedernera (1976)
*  Norberto Raffo (1977)
*  Ángel Cappa (1985–86), (1987–88)
*  Luis Garisto (2001–03)
*  Julio César Falcioni (2003–05)
*  Pablo Sánchez (2007)
*  Juan Manuel Llop (2007–08)
*  Jorge Burruchaga (2008–09)
*  Julio César Falcioni (2009–10)
*  Sebastián Méndez (2011)
*  Eduardo Acevedo (2012)
*  Daniel Garnero (2012–13)
*  Matías Almeyda (2013–15)
*  Claudio Vivas (2015–16)
*  Julio César Falcioni (2016–18)
*  Hernán Crespo (2018–19)
*  Julio César Falcioni (2019–20)
*  Javier Sanguinetti (2020–)



## Išnašos

## Nuorodos
* **[https://clubabanfield.org/ Oficiali klubo svetainė]**
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Žemės fizika

**Žemės fizika** – geofizikos ir geologijos mokslo šaka, tirianti žemės ir jos kietųjų geosferų fizikines savybes ir fikinius procesus.

## Žemės fizikos šakos
* gravimetrija (matuoja žemės paviršiaus įvairių taškų laisvo kritimo pagreitį, tiria jo matavimo metodus ir instrumentus).
* magnetometrija (matuoja žemės magnetinį lauką),
* seismologija (tiria žemės drebėjimus).
* geotermija (tiria žemės gelmių šiluminę būseną ir jos kitimą įvairiose geologinėse epochose).
* geofizinė žvalgyba – taikomoji žemės fizikos šaka (tyrimų tikslas – naudingų iškasenų paieškos ir žvalgyba).
CA Belgrano

**Kordobos „Belgrano“** (*Club Atlético Belgrano*) – Argentinos futbolo klubas iš Kordobos.

## Istorija
Įkurtas 1905 m. ir pavadintas šalies nepriklausomybės kovotojo Manuelio Belgrano garbei. Iki 1986 m. žaidė vietinėse lygose. 1992–1996 m. žaidė ''Primera'' divizione. 2006 m. Belgrano klubas įveikė „Olimpo de Bahía Blanca“ ir grįžo į aukščiausią lygą, tačiau 2007 m. vėl iškrito į žemesnę lygą.

## Laimėjimai
;  **[[Primera B Nacional|Antrasis divizionas]]: 
*  **Nugalėtojai (1):** 2022 m.
;  **Torneo Regional:**
*  **Nugalėtojai:** 1985–1986 m.
;  **Kordobos futbolo lyga:**
*  **Nugalėtojai:''' 1913, 1914, 1917, 1919, 1920, 1929, 1930, 1931, 1932, 1933, 1935, 1936, 1937, 1940, 1946, 1947, 1950, 1952, 1954, 1955, 1957, 1970, 1971, 1973, 1984, 1985, 2013 m.

## Sezonai

; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Argentinos nacionalinei rinktinei
*  Mario Bolatti, atraminis saugas;
*  Osvaldo Ardiles
* José Luis Cuciuffo
* Luis Galván
* Luis Fabián Artime
* José Luis Villarreal
* Luis Ernesto Sosa
* Juan Heredia
* Carlos Guerini
* Tomás Cuellár
* José Reinaldi
* Matiás Suárez
* Germán Montoya

## Treneriai
*  Carlos Ramacciotti (1991–1992, 2001, 2005–2006)
*  Gustavo Alfaro (2001)
*  Néstor Craviotto (2005)
*  Mario Griguol (2006–2007)
*  Ricardo Zielinski (2011–2016)
*  Leonardo Madelón (2016–2017)
*  Alfredo Berti (2019)
*  Guillermo Farré (2021–)
*  Ricardo Zielinski

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė]
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Tilžės keleivis

**Tilžės keleivis** – konservatyvios pakraipos Mažosios Lietuvos laikraštis lietuvių kalba tautinei Prūsijos lietuvių mažumai. Iš lietuviškų laikraščių Prūsijoje ėjo ilgiausiai (1883–1924 m.).

## Pozicija lietuvių atžvilgiu

„Tilžės keleivį“ leido Julius Reilenderis, 1883–1886 m. Adomas Einoras, spausdino Reilenderių spaustuvė. 1885-1894 m. leistos „Tilžės keleivio kalendros“, 1886–1910 m. priedas „Keleivio draugas“. 

Laikraštis bandė laviruoti tarp lojalumo Prūsijos valdžiai bei tautiškumo. Antai valstybinės vokiečių kalbos įvedimą kaip vienintelės Prūsijoje redakcija aiškino taip: „Vokietijos imperija „rubežiuose suvienijančią“ vokiečių kalbą įvedė ne dėl mažlietuvių išnaikinimo, o dėl imperijos stiprybės, dėl kovos prieš katalikus lenkus, prancūzus, čekus, kurie norėdami savo kalba mokyklose mokyti, sustiprintų Katalikų Bažnyčios galią ir susilpnintų imperiją.“ 

## Redaktoriai
* Jurgis Raudonius – 1883–1893 m.
* Jurgis Arnašius – 1893–1897 m. ir 1899–1924 m.
* T. K. Letcas, Ledraitis.

## Šaltiniai
Harry Longabaugh

**Harry Alonzo Longabaugh** (pavardė kartais rašoma kaip **Longbaugh**, žinomas pravarde **Saulės Šokio Vaikis**, , 1867 m. Mont Clare, Pensilvanijoje – m. apie 1908 m.) – Laukinių Vakarų plėšikas, Butch Cassidy „Laukinės Gaujos“ šaulys.

Longabaugh gimė Mont Clare, Pensilvanijoje. Manoma, kad su Butch Cassidy susitiko apie 1896-uosius, po šio paleidimo iš kalėjimo, ir prisijungė prie neseniai įkurtos gaujos, kuri ir išgarsėjo pavadinimu *Laukinė Gauja*. Kartu su kitais gaujos nariais, jie įvykdė ilgiausią sėkmingų bankų apiplėšimų seriją Amerikos istorijoje.

Nors apie Saulės Šokio Vaikį pasakojama, kaip apie šaulį, greitą griebtis ginklo, iš tiesų nėra žinoma, kad jis būtų nužudęs bent vieną žmogų iki vėlesnio susišaudymo Bolivijoje. Gali būti, kad ši jo reputacija yra klaidingai kilusi dėl pravardės, panašios į kito gaujos nario – *[[Curry Kid]]*, kurs iš tiesų buvo nušovęs nemažai žmonių. Daug straipsnių rašė tiesiog apie *Kid* (vaikis), todėl neaišku, kurį konkrečiai gaujos narį jie turėjo omenyje.

Vienintelis patvirtintas Longabaugh dalyvavimas susišaudyme buvo Vajomingo kalnuose gaujos slėptuvėje įvykusios šaudynės, kuriose jis sužeidė vieną policininką.

Pati gauja taip pat garsėjo sugebėjimu išvengti smurto. Apiplėšimai rėmėsi sėkmingu įbauginimu, grasinimais. Iš tiesų ši jų reputacija, vėliau dar labiau įtvirtinta Holyvudo filmų, nebuvo visiškai teisinga. Vien Kid Curry yra nužudęs penkis policininkus. Tačiau lyginant su dauguma plėšikų gaujų, ji tikrai nedaug smurtavo.

1901 metų vasario 20 dieną Longabaugh, Etta Place ir Cassidy įsėdo į britų laivą, plaukiantį į Buenos Aires, Argentina.

Priimta manyti, kad abu gaujos lyderiai 1908 lapkritį buvo kareivių nužudyti susišaudyme Bolivijoje, bandant apiplėšti kalnakasių kompaniją. Tačiau egzistuoja nuomonė, kad vienas ar abu liko gyvi ir grįžo į Jungtines Valstijas, kur Saulės Šokio Vaikis mirė apie 1936-uosius. Tvirtų įrodymų nėra nei vienai versijai.

Apie plėšiko gyvenimą iki jo susidėjimo su Cassidy gauja yra beveik nežinoma.

Jo atminimui Fort Worth miesto (Teksasas) centrinė aikštė pavadinta Saulės Šokio aikšte ().

## Žinomi slapyvardžiai
* Saulės Šokio Vaikis ()
* Frank Smith
* H. A. Brown
* Harry A. Place (Place – kompanionės mergautinė pavardė)
* Harry Long

## Nuorodos
* Butch Cassidy and Sundance Kid in Patagonia (ang.) 
* Trumpa biografija (ang.)
Adara

**Adara** (**Didžiojo Šuns Epsilon**, ε CMa) – 1,50 ryškio B2 spektrinės klasės šviesi Didžiojo Šuns žvaigždyno milžinė. Nuotolis nuo Saulės – 430 šviesmečių.
Robert Parker

**Robert LeRoy Parker** (geriau žinomas **Butch Cassidy** slapyvardžiu, 1866 m. balandžio 13 d. – 1908 m. lapkričio 7 d.) – garsus Laukinių Vakarų bankų ir traukinių plėšikas, *[[Laukinė Gauja|Laukinės Gaujos]]* lyderis.

Parker gimė Byveryje (Juta), buvo vyriausias vaikas trylikos mormonų persikėlėlių iš Anglijos šeimoje. Ankstyvoje paauglystėje paliko namus ir dirbo fermoje. Ten susipažino su *Mike Cassidy*, arklių ir karvių vagimi. Jo garbei vėliau pasivadino *Cassidy*, o vardas *Butch* kilo nuo darbo skerdiku ().

Pirmasis susidūrimas su teisėsauga įvyko jam esant tik apie 14 metų amžiaus. Nuvykęs ilgą kelią į Hay Springs drabužių parduotuvę, rado ją uždarytą. Tad įsilaužęs į vidų, pasiėmė džinsus ir paliko raštelį, kuriame nurodė savo asmens duomenis bei pažadėjo užmokėti vėliau. Tačiau savininkas, pasinaudodamas rastais asmens duomeninimis, paskundė paauglį teisėsaugai. Užsispyrusiai neigdamas savo kaltę, Parker sulaukė išteisinimo.

1894 metais Cassidy buvo areštuotas už arklių vagystes ir galimą fermerių reketą. Nuteistas dvejiems metams, iš kalėjimo buvo paleistas po 18 mėnesių. Išėjęs su keliais kitais žinomais plėšikais subūrė „Laukinę Gaują“ – vieną garsiausių Laukinių Vakarų plėšikų grupuočių. 1896 prie Gaujos prisijungė ir *[[Saulės Šokio Vaikis]]* – Harry Longabaugh.
Agena

**Agena** (arba **β Centauri, Kentauro Beta, [[Hadaras]]**) – Kentauro žvaigždyno žvaigždė. Matoma pietiniame pusrutulyje, Lietuvoje nematoma. Dešimta pagal ryškį dangaus žvaigždė. Tai baltai melsvos spalvos milžinė, cefeidė, nuo Saulės sistemos nutolusi 525 šviesmečius. 

Iš arabų  kalbos "Agena" reiškia "kelis". 

1935 J. G. Voute konstatavo, kad tai dvinarė sistema, antroji komponentė VOU 31 nutolusi per 1,3". Per tiek laiko atstumas tarp komponenčių beveik nepakito, tik šiek tiek pakito orbitinis kampas. Tai reiškia, kad periodas yra labai didelis. Kiti matavimai rodo, kad tai spektroskopinė dvinarė, periodas 352 d.
AGK katalogas

**AGK katalogas** () – tai vienas iš žvaigždžių katalogų serijos, išleistas Vokietijos astronomų. Kataloguose duodamos tikslios šiaurės dangaus pusrutulio žvaigždžių iki 9–10 ryškio koordinatės ir savieji judėjimai. Darbus su pirmuoju katalogu pradėjo Fridrichas Argelanderis. Yra žinomi trys katalogai: **AGK1** (1912 m.), **AGK2** (1951 m.– 1958 m.), **AGK3** (1975 m.).
 
Trečioji AGK versija turi 183145 šiaurinio dangaus pusrutulio žvaigždžių su deklinacija >–2,5°, su vidutinėmis paklaidomis ±0.13″ ir vidutinėmis savųjų judesių paklaidomis ±0.009″/metus.

1992 m. Bucciarelli ir kiti išleido naują katalogo versiją **AGK3U**, kurioje duotos patikslintos padėtys ir savieji judesiai 170464 žvaigždžių. Savųjų judesių tikslumas yra ±0.0082″/metus.

Visi matavimai pateikiami atžvilgiu 21499 atraminių žvaigždžių, kurių sąrašas yra pateikiamas 1990 m. **AGK3R** Smith kataloge.
Mastelis

**Mastelis** – sutartinis dydis, parodantis, kiek kartų vietovės vaizdas sumažintas plane arba žemėlapyje.

Masteliai būna trijų rūšių – skaitmeninis, linijinis ir vardinis.

Pagal dydį skirstomi taip pat į tris rūšis – vidutinis, stambus ir smulkus. Stambaus mastelio vienas centimetras žemėlapyje atitinka iki 2 km tikrovėje. Vidutinio – nuo 2 iki 10 km realybėje. Smulkaus yra nuo 10 km.

Skaitmeninis mastelis žymimas trupmena, kurios skaitiklis yra vienetas (brėžinių mastelis gali būti ir didesnis), o vardiklis rodo, kiek kartų tikrasis linijos ilgis yra didesnis (arba mažesnis) už jos vaizdą brėžinyje, plane, žemėlapyje, pvz., 1:500 000, 2:1. Grafinis mastelis būna linijinis (tiesės atkarpos, padalytos į lygias dalis su skaitmenimis dešimtųjų dalių tikslumu nurodytu tikruoju ilgiu, pavidalo) ir skersinis (lentelės, iš kurios galima rasti ir šimtąsias tikrojo ilgio dalis, pavidalo).

## Šaltiniai
Uris Geleris

**Uris Geleris** ( g. 1946 m. gruodžio 20 d. Tel Avivas) – Izraelio magas, tariamai sugebantis „proto jėga“ lankstyti šaukštus, šakutes ir kitus geležinius daiktus. 1967 metais tarnaudamas Izraelio armijoje desantininku buvo sužeistas, vėliau dirbo didžėjumi Izraelio naktiniuose klubuose slapyvardžiu „UGMystery“.

Išgarsėjo šaukštelių lankstymu, kompaso rodyklės judinimu ir kitais panašiais triukais, atliekamais tariama magijos jėga. Jo tikruosius metodus atskleidė James Randi, paskui Gelerio populiarumas smuko.

## Nuorodos
* Uri Gelerio puslapis  
* James Randi išaiškina Uri Gelerio stebuklus
Kazimieras Alminas

**Kazimieras Alminas** (iki 1939 m. *Alminauskis*, 1904 m. balandžio 15 d. Paulaičiuose, Švėkšnos valsčius, dab. Šilutės raj. – 1986 m. birželio 7 d. Santa Monikoje, Los Andželo priemiestis, Kalifornija) – kalbininkas, lietuvių kalbos vardyno rinkėjas bei tyrėjas, profesorius.

## Biografija

Gimė ūkininkų (tėvai turėjo 30 ha žemės) šeimoje. Mokėsi Švėkšnos pradžios mokykloje, 1918–1925 m. – Telšių gimnazijoje. 1925–1929 m. studijavo Lietuvos universitete, buvo Jono Jablonskio sekretorius.

1929–1934 m. tęsė studijas Leipcigo, Miuncheno, Heidelbergo, Vienos ir Karaliaučiaus universitetuose. 1934 m. Leipcigo universitete apgynė daktaro disertaciją „Lietuvių kalbos germanizmai“. 1934–1939 m. dėstė germanistikos disciplinas Vytauto Didžiojo, 1940–1943 m. – Vilniaus universitetuose; pastarajame dar vadovavo Vokiečių kalbos ir literatūros katedrai.

1943 m. su šeima grįžo į tėviškę. 1943–1944 m. dėstė lietuvių kalbą ir literatūrą Švėkšnos gimnazijoje. 1944 m. vasarą pasitraukė į Vakarus. 1944–1945 m. dirbo Austrijos MA fonogramų archyve Vienoje, 1945–1946 m. profesoriavo UNRRA universitete Miunchene. 1948–1972 m. buvo Lojolos universiteto Los Andžele vokiečių ir rusų kalbų profesorius.

## Darbai
Tyrinėjo vokiškus skolinius, vartojamus lietuvių kalboje; 1934 m. išleido 150 puslapių knygą vokiečių kalba „Die Germanismen des Litauischen“ (*Lietuvių kalbos germanizmai*), kuri iki šiol yra plačiausias lietuvių kalbos germanizmų tyrinėjimas. 1934 m. sudarė vietovardžių rinkimo instrukciją. 1934–1944 m. organizavo Lietuvos vietovardžių ir pavardžių rinkimą (prie Kultūros muziejaus buvo įsteigęs skyrių „Lietuvos žemės vardynas“). Padėjo atlietuvinti Vilniaus krašto lietuvių vietovardžius ir pavardes.

Paruošė ir 1943 m. išleido žodyną „Vokiškai – lietuviškas žodynas“. Sudarė Lietuvos istorijos šaltiniuose esamų lietuviškų tikrinių vardų kartoteką (per 200 tūkstančių lapelių).

1931–1939 m. leidinyje „Archivum Philologicum“ paskelbė Antano Baranausko 67 laiškus vokiečių kalbininkui H. Vėberiui  (dar 33 laiškai liko neišspausdinti, sutrukdė II pasaulinis karas), „Vytauto skundas prieš Jogailą ir Skirgailą“, „Dionizo Poškos „Mužiko“ kopija“ ir kt. publicistinius straipsnius. Taip pat kalbos klausimais rašė į žurnalą „Gimtoji kalba“.

Parašė leksikografijos darbų, rinko istorinių dokumentų, Lietuvos valdovų antspaudų fotokopijas. Rašė veikalą „Kryžiuočių keliai į Lietuvą“.

## Literatūra
* A. Rugytė. Švėkšna. Čikaga. 1974., psl. 417, 426, 429.
* Zigmas Zinkevičius. Kazimieras Alminas /Mūsų kalba. 1987 Nr.1, p. 51-52.
* Lietuvių enciklopedija. T1, p. 127.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kazio Alminauskio-Almino šimtosios gimimo metinės
Dariaus ir Girėno medalis

**Dariaus ir Girėno medalis** – Lietuvos valstybės apdovanojimas, skiriamas pagerbti asmenims, ypač nusipelniusiems Lietuvos aviacijai. Dariaus ir Girėno medaliu apdovanojami Lietuvos Respublikos ir kitų valstybių piliečiai, taip pat asmenys be pilietybės.

Dariaus ir Girėno medaliu paprastai apdovanojama Stepono Dariaus ir Stasio Girėno 1933 m. skrydžio per Atlantą metinių proga.

Valstybės apdovanojimų ženklų nešiojimo tvarka numato, kad Dariaus ir Girėno medalis – 41 pagal svarbą Lietuvos Respublikos apdovanojimas.

## Istorija
Įsteigtas 1993 m. liepos 1 d. Lietuvos Respublikos Seimo priimtu įstatymu Nr. I-196 „Dėl Dariaus ir Girėno medalio įsteigimo bei Lietuvos Respublikos ordinų, medalių ir kitų pasižymėjimo ženklų įstatymo pakeitimo ir papildymo“. 2002 m. priimtu Valstybės apdovanojimų įstatymu numatyta, kad Dariaus ir Girėno medaliu apdovanoja susisieikimo ir krašto apsaugos ministrai.

Lietuvos Respublikos krašto apsaugos ministro ir susisiekimo ministro 2003 m. gruodžio 15 d. įsakymu Nr. V-1346/3-672 patvirtintas Dariaus Ir Girėno medalio Statutas.

Medalio projekto autorius – skulptorius Petras Garška. Medalis gaminamas Lietuvos monetų kalykloje. Kaspinas buvo gaminamas Lietuvos tekstilės institute, vėliau – Danijos firmoje „Morch and Sons“.

## Aprašas
Dariaus ir Girėno medalis yra bronzinis, apskritas. Priekinės medalio pusės krašte yra 1,5 mm pločio ir 0,5 mm aukščio briauna. Medalyje yra reljefinis Stepono Dariaus ir Stasio Girėno galvų atvaizdas ir aplink įrašas „Darius ir Girėnas“. Kitos medalio pusės krašte yra tokia pat kaip ir priekinėje pusėje briauna. Per centrą, Dariaus ir Girėno maršrutus žyminčių kontinentų silueto fone, įrašas „1933 07 15-17 Už nuopelnus Lietuvos aviacijai“.

Medalio kaspinas žydras su dviem žaliomis juostelėmis. Medalio pakaitas yra medalio kaspino spalvų juostelė.

Dariaus ir Girėno medaliu apdovanojama šio medalio komisijos teikimu. Komisiją sudaro ordinų kancleris, susisiekimo ministras, krašto apsaugos ministras ir 2 nariai, kuriuos paskiria ordinų kancleris. Netekti Dariaus ir Girėno medalio galima tik teismo sprendimu. Asmenis, ypač nusipelniusius Lietuvos karo aviacijai, Dariaus ir Girėno medaliu apdovanoja krašto apsaugos ministras, o asmenis, ypač nusipelniusius Lietuvos civilinei aviacijai – susisiekimo ministras. Antrą kartą Dariaus ir Girėno medaliu neapdovanojama. Apdovanojimui Dariaus ir Girėno medaliu neteikiami asmenys, teisti už tyčinius nusikaltimus.

Apdovanotam Dariaus ir Girėno medaliu asmeniui įteikiamas medalis, jo pakaitas ir krašto apsaugos ar susisiekimo ministro pasirašytas ir antspaudu patvirtintas medalio liudijimas.

## Medalininkai
Pirmaisiais medaliais apdovanoti Lietuvos karo ir civilinės aviacijos veteranai. Vienas pirmųjų Dariaus ir Girėno medaliu pagerbtas visame pasaulyje žinomas akrobatinio pilotažo meistras Jurgis Kairys. Paprastai kasmet Dariaus ir Girėno medaliu apdovanojami 2-3 asmenys.

## Išnašos
Sausio 13-osios atminimo medalis

**Sausio 13-osios atminimo medalis** – Lietuvos valstybės apdovanojimas, skiriamas pagerbti Lietuvos bei užsienio valstybių piliečiams, pasižymėjusiems ginant Lietuvos laisvę ir nepriklausomybę 1991 m. sausio – rugsėjo mėnesiais. Medaliu apdovanojami Lietuvos ir kitų valstybių piliečiai, taip pat asmenys be pilietybės.

## Istorija
Įsteigtas 1991 m. gruodžio 18 d. Lietuvos Respublikos Seimo įstatymu Nr. I-2119 „Dėl Sausio 13-osios atminimo medalio įsteigimo ir Lietuvos Respublikos ordinų, medalių ir kitų pasižymėjimo ženklų įstatymo pakeitimo ir papildymo“ 1991 m. sausio 13 dienai atminti. Sausio 13-osios atminimo medalis – pirmasis atkurtoje Lietuvos valstybėje naujai įsteigtas apdovanojimas. 2002 m. birželio 18 d. Valstybės apdovanojimų įstatymu Nr. IX-957 įteisinti nauji medalio nuostatai.

Medalio projekto autorius – skulptorius Leonas Pivoriūnas. Medalis gamintas TŪB „Gurtana“, dabar – UAB „Metalo forma“. Kaspinas buvo gaminamas Lietuvos tekstilės institute, dabar – Danijos firmoje „Morch and Sons“.

## Aprašas

### 1991 m.

Sausio 13-osios atminimo medalis yra bronzinis, sidabruotas, apskritas. Priekinės medalio pusės krašte yra 1,5 mm pločio ir 0,5 mm aukščio briauna. Medalyje yra reljefinis sužeistojo karžygio, besiremiančio į angelą, atvaizdas; karžygio dešinėje rankoje – skydas su Gediminaičių stulpais. Viršuje įrašas „Sausio 13 d.“, o apačioje skaičiai „1991“. Kitos medalio pusės krašte yra tokia pat, kaip ir priekinėje pusėje, briauna; per centrą – horeljefinis žodis „Lietuva“, ant kurio mažesnėmis raidėmis reljefinis įrašas „buvom, esame ir būsim“. Medalio viršuje – reljefinis Vytis, apačioje – ąžuolo šaka. Medalio kaspinas geltonas, su vertikaliomis juoda ir raudona juostelėmis iš kraštų ir dviem žaliomis viduryje.

### 2002 m.

Sausio 13-osios atminimo medalis – sidabro, 38 mm skersmens. Priekinėje medalio pusėje sužeisto karžygio, besiremiančio į angelą, atvaizdas; karžygio dešinėje rankoje skydas su Gediminaičių stulpais. Viršuje įrašas „SAUSIO 13“, apačioje „1991“. Kitoje pusėje – įrašas „LIETUVA“, ant kurio mažesnėmis raidėmis įrašas „BUVOM, ESAME IR BŪSIM“. Viršuje – Vytis, apačioje – ąžuolo šakelė.
 
Kaspinėlis – geltono muaro, 32 mm pločio, su juoda ir raudona juostelėmis kraštuose ir dviem žaliomis viduryje.

Sausio 13-osios atminimo medaliu apdovanojama šio medalio komisijos teikimu. Komisiją sudaro ordinų kancleris ir Krašto apsaugos, Užsienio reikalų, Vidaus reikalų, Sveikatos apsaugos, Socialinės apsaugos ministerijų atstovai. Netekti Sausio 13-osios atminimo medalio galima tik teismo sprendimu. Apdovanotam asmeniui įteikiamas medalis, jo pakaitas ir medalio liudijimas.

## Medalininkai

Tai masiškiausias Lietuvos Respublikos apdovanojimas – juo pagerbti **4326** (2023 m. balandžio 19 d. duomenimis) Lietuvos bei užsienio piliečiai. Už tvirtą poziciją Lietuvos atžvilgiu, parodytą 1991 metais, medalis įteiktas ir pirmajam Rusijos Prezidentui Borisui Jelcinui. Juo apdovanoti ir kiti Lietuvos nepriklausomybei pritarę bei konkrečiais veiksmais ją parėmę užsienio šalių politiniai veikėjai.
Koigas

**Koigas** () arba **Koilas** (*Coyle*) – upė Argentinoje, Patagonijoje, Santa Kruso provincijos pietuose. Prasideda Anduose, kalnų ledynuose, prateka Esperansos ežerą. Teka daugiausia į rytus Patagonijos plokščiakalniu. Žemupyje pasuka į šiaurės rytus ir įteka į Atlanto vandenyną ties Puerto Koigu; sudaro estuariją.

Didžiausias intakas – Braso Sur del Rio Koigas (dešinysis).

Vietomis išdžiūsta, nesudaro ištisos vagos. Baseine vyrauja dykumos. Gyvenviečių prie Koigo nedaug – Esperansa, Gobernador Majeris, Puerto Koigas.

## Šaltiniai
Emu

**Emu** (*Dromaius novaehollandiae*) – beketerių (*Ratitae*) paukščių antbūrio eminių (*Dromaiidae*) šeimos paukštis. Šeimoje tik viena rūšis.

Aukštis iki 170 cm, masė 40-55 kg. Sparnai sunykę. Plunksnos pilkai rudos, šeriuotos ir nusvirusios. Jos turi papildomą stiebą, kuris didumu prilygsta pagrindiniam. Kojos didelės, sparnai mažyčiai. Pečių juostoje yra raktikaulių liekanos. Minta sėklomis ir uogomis. Ieškodami maisto nukeliauja didelius atstumus. Gyvena Australijos pusdykumėse.

## Etimologija
Pavadinimas per aplinkines kalbas kilęs iš  (‘strutis’) – taip pavadintas pagal panašumą. Portugališkas žodis neaiškios kilmės,
greičiausiai iš , aram. *na‘āmā* (‘strutis’).

## Šaltiniai
* Mačionis A., Stuburinių zoologija. Vilnius: Mokslas. 1989. 217 psl. ISBN 5-420-00277-9
Čikas

**Čikas** ( 'mažoji upė') – upė Argentinoje, Patagonijoje, Santa Kruso provincijoje. Prasideda Anduose, Karvių (*Sierra de las Vacas*) kalnagūbrio ledynuose. Pradžioje teka į šiaurės rytus, vėliau suka į pietryčius ir teka Patagonijos plokščiakalniu. Vidurupyje vingiuoja, suformuoja upines salas (didžiausia – Didžioji Čiko upės sala *Isla Grande del Río Chico*). Įteka į Atlanto vandenyną ties Puerto Santa Krusu. Suformuoja bendrą estuariją su Santa Kruso upe.

Didžiausi intakai: Belgranas (kairysis), Šehuenas (dešinysis).

Upė maitinama daugiausia sniego tirpsmo vandenų. Prie Čiko upės įsikūręs Gobernador Gregoreso miestas.

## Šaltiniai
ICMP

**ICMP** () – interneto kontrolės žinučių protokolas. ICMP priklauso TCP/IP protokolų šeimai ir priskiriamas OSI tinklo sluoksnio protokolams. Protokolas neturi jokio gavimo patvirtinimo funkcijos, todėl laikomas nepatikimu. Pagrindinė protokolo paskirtis – perduoti klaidos informaciją duomenų siuntėjui. Informacija dažniausiai perduodama tarp prie tinklo prijungto kompiuterio ir tinklinės įrangos, pvz., maršrutizatoriaus. Galimų klaidų pavyzdžiai: nutolusios aptarnavimo stoties prievadas yra nepasiekiamas arba maršrutizatorius nežino, kaip pasiekti gavėjo tinklą. Protokolas taip pat naudojamas atlikti užklausas.

Plačiausiai žinomi ICMP pritaikymai yra programos *ping* ir *traceroute*.

## ICMP antraštės sudėtis
ICMP antraštė seka iškart po IP antraštės.

### Antraštė

; Tipas : ICMP žinutės tipas. Klaidos pranešimai, užklausos ir atsakymai turi skirtingus tipo numerius.
; Kodas : Platesnė ICMP tipo specifikacija, pvz.: klaidos pranešime apie nepasiekiamą gavėją nurodoma priežastis, kodėl gavėjas yra nepasiekiamas.
; Duomenų patikros suma : Skaičius naudojamas patikrinti, ar gautos ICMP žinutės turinys yra nepakitęs.

### ICMP tipai
ICMP žinutės skirstomos į klaidos pranešimo, užklausos ir atsakymo tipus.

#### ICMP klaidos pranešimo tipai
3 – Nepasiekiama paskirtis (). Paprastai siunčiama maršrutizatoriaus siuntėjui, pranešant, kad siunčiamas duomenų paketas nepasiekė gavėjo dėl priežasties nurodytos ICMP kode.

4 – Šaltinio gesinimas (). Maršrutizatorius praneša siuntėjui, kad negalėjo persiusti jo duomenų paketo dėl nepakankamo maršrutizatorius pajėgumo.

5 – Gavėjo peradresavimas (). Siunčia maršrutizatorius prie to paties tinklo ar potinklio prijungtam kompiuteriui, jei duomenų paketo gavėjas yra pasiekiamas per kitą maršrutizatorių, prijungtą prie to paties tinklo ar potinklio. Taip maršrutizatorius nurodo artimesnį maršrutą, kaip pasiekti gavėją.

11 – Galiojimo laikas baigėsi (). Maršrutizatorius praneša siuntėjui, kad užtruko daugiau laiko nei leistina duomenų paketo perdavimui, todėl paketas nebuvo siunčiamas.

#### ICMP užklausų ir atsakymų tipai
0 – Atsakas į atsakymo užklausimą (). Išsiųsta ICMP žinutė kaip atsakas į 8 tipo žinutę. Naudojamas *ping* programos.

8 – Atsakymo užklausimas (). Ši ICMP žinutė siunčiama, kai norima, kad gavėjas išsiųstų atsakymą be jokios kitos informacijos. Taip gavėjas patvirtina, kad yra prijungtas prie tinklo. Naudojamas *ping* programos.

13 – Laiko užklausimas (). ICMP žinutė, skirta laiko sinchronizavimui tinkle. Siuntėjas prie žinutės prideda išsiuntimo laiką.

14 – Atsakymas į laiko užklausimą (). Ši ICMP žinutė išsiunčiama kaip atsakas į 13 tipo žinutę. Į atsakymą įtraukiamas 13 tipo žinutės gavimo laikas ir atsakymo išsiuntimo laikas.

17 – Potinklo kaukės užklausimas (). Naudojama nustatyti tiesiogiai prijungto tinklo IP adreso potinklio kaukę.

18 – Atsakymas į potinklo kaukės užklausimą (). Atsakymas į 17 tipo žinutę su savo IP adreso potinklio kauke.
ISO 3166

**[[International Organization for Standardization|ISO]] 3166** – trijų dalių geografinis kodavimo standartas, koduojantis valstybių ir priklausomų teritorijų pavadinimus.

Oficialus pavadinimas yra *Codes for the representation of names of countries and their subdivisions*.

* ISO 3166-1 valstybių ir priklausomų teritorijų pavadinimų kodai, pirmą kartą publikuota 1974 m.
** ISO 3166-1 alfa-2 dviejų raidžių valstybių kodai
** ISO 3166-1 alpha-3 trijų raidžių valstybių kodai
** ISO 3166-1 numeric trijų skaičių valstybių kodai
* ISO 3166-2 *Codes for the representation of names of countries and their subdivisions – Part 2: Country subdivision code* – tarptautinis standartas, naudojamas nurodyti pasaulio šalį ir joje esantį konkretų miestą ar rajoną.
** ISO 3166-2:2000-06-21 informacinis biuletenis I-1
** ISO 3166-2:2002-05-21 informacinis biuletenis I-2
** ISO 3166-2:2002-08-20 informacinis biuletenis I-3
** ISO 3166-2:2002-12-10 informacinis biuletenis I-4
** ISO 3166-2:2003-09-05 informacinis biuletenis I-5
** ISO 3166-2:2004-03-08 informacinis biuletenis I-6
** ISO 3166-2:2005-09-13 informacinis biuletenis I-7
** ISO 3166-2:2006-10-02 informacinis biuletenis I-9
* ISO 3166-3 nustato pakeistus ISO 3166-1 kodų kodus, pirmą kartą publikuota 1998 m.

## Nuorodos
* ISO internetineme puslapyje
** ISO 3166/MA-Secretariat 
** ISO 3166 ir Tu
** [[ISO 3166-1] įgyvendinimai]
* Valstybių kodai (lietuviškai)
* Valstybių kodai
Eurovizijos dainų konkursas 1989

**1989 m. Eurovizijos dainų konkursas** – trisdešimt ketvirtasis Eurovizijos dainų konkursas, vykęs 1989 m. gegužės 6 d. Šveicarijoje, Lozanoje. Konkurso nugalėtojais tapo Jugoslavijos atstovai – grupė Riva su daina „Rock Me“.

## Rezultatai

## Nuorodos
* Oficiali Eurovizijos svetainė
RTCP

**RTCP** () - duomenų perdavimo protokolas, užtikrinantis grįžtamąjį ryšį tarp siuntėjo ir gavėjo (grupės).

RTCP paskirtis - pateikti informaciją apie duomenų perdavimo terpės kokybę. Kiekvienas gavėjas periodiškai siunčia srauto priėmimo statistiką. Pagrindiniai parametrai: paketų praradimo procentas ir vėlinimo sklaida.

Labai svarbus RTP komponentas yra stebėsena. Tai RTP sesijos procesas, priimantis RTCP paketus ir atliekantis surinktos informacijos kaupimą, ilgalaikę analizę, vertinantis sistemos kokybės parametrus, kuriuos gali perduoti QoS valdymą užtikrinančiai sistemai. Trečiosios šalies monitoriaus funkcijas gali atlikti sistema, nedalyvaujanti RTP sesijoje.
Kauno šv. Jurgio Kankinio bažnyčia

**Kauno šv. Jurgio Kankinio bažnyčia** – rektoratinė bažnyčia, viena pirmųjų bažnyčių Kauno senamiestyje. Pastatas stovi Santakos parke priešais Kauno pilį. Kultūros paveldo objektas Nr. 22349. Šalia bažnyčios veikia Kauno bernardinų vienuolynas.

## Istorija

1468 m. prie Kauno pilies pastatyta medinė bažnyčia, skirta mieste įsikūrusiems vienuoliams bernardinams. 1471 m. pradėta statyti mūrinė šv. Jurgio bažnyčia. Tiksliai nežinoma, kada ji baigta, bet 1503 m. jau veikė. 1603 ir 1624 m. bažnyčią smarkiai apgadino gaisras, o karo su Maskva metu, 1656 ir 1659 m. – Maskvos kariuomenė.

Pasak 1819 m. Kaune apsilankiusio LDK politiko, literato Juliano Ursino Nemcevičiaus, 1812 m. prancūzmečiu Napoleono vadovaujama Didžioji armija čia įsirengė ginklų ir parako sandėlį, o traukdamiesi netyčia padegė, todėl dalis vienuolyno buvo susprogdinta. Paskutinį kartą kapitalinis remontas atliktas 1936 m. Po Antrojo pasaulinio karo buvo paversta vaistų sandėliu. Šalia esančiame vienuolyne sovietmečiu veikė P. Mažylio medicinos mokykla.

2005 m. vienuoliai atgavo labai prastos būklės bažnyčią. Prie bažnyčios prisišliejęs mūrinis XV a. pabaigoje – XVI a. pradžioje pastatytas vienuolyno pastatas, išlaikęs daug gotikos elementų. Šalia įrengtas Santakos parkas. 2009 m. liepą pradėti bažnyčios ir vienuolyno rekonstrukcijos darbai.

## Architektūra

Ši vėlyvosios gotikos šventovė yra viena iš penkių 1495–1510 m. statytų paminklų, priskiriamų originaliam Lietuvos nacionalinės gotikos architektūros paveldui. Tai monumentalus, ištįsęs (halės ilgis – 36,5 m, presbiterijos – 20,8 m), vertikalių proporcijų ir ritmiškos kompozicijos pastatas, kurio fasadus skaido smailiaarkiai langai bei liekni ir grakštūs daugiatarpsniai kontraforsai. Ypač saviti presbiterijos kontraforsai, tarsi kolonos visai nesiliečiantys su siena ir remiantys ne ją, o arkas virš langų ir pastogės karnizų.

Bažnyčia halinė; visos trys navos uždengtos bendru dvišlaičiu stogu, atskirta tik aiškiai žemesnė presbiterija, virš kurios iškyla tapybiškas barokinis bokštelis. Pats pastatas sumūrytas iš tamsraudonių plytų, taikant gotikinį jų rišimo būdą; puošybai saikingai naudotos perdegtos juodos spalvos plytos, iš kurių dažniausiai sudėlioti rombų ir kryželių raštai. Sienos labai storos: navų dalies – 1,3 m, presbiterijos – 1 m. Trys navos dalinamos į penkias travėjas, dengtas pusapskričiais kryžminiais skliautais. Bažnyčia ne kartą nukentėjo nuo gaisrų, karų ir buvo perstatyta.

## Literatūra
* Jonas Puzinas. Iš Kauno bažnyčių istorijos // Savivaldybė, 1928 m., Nr. 12, 10-12 psl. http://www.epaveldas.lt/vbspi/biRecord.do?biExemplarId=3090
* Kauno pranciškonų (bernardinų) šv. Jurgio bažnyčia (sud. Laima Šinkūnaitė). – Vilnius: Nestardartiniai. LT, 2010. – 40 p.: iliustr. – ISBN 978-609-95189-0-9
* Šinkūnaitė, Laima; Valinčiūtė-Varnė, Rima. Kauno šv. Jurgio Kankinio pranciškonų observantų konventas. Praeities vizija: monografija. Vilnius: Lietuvos Mažesniųjų brolių ordino šv. Kazimiero provincija, 2018.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* 
* Arkivyskupijos informacija
* Apie bažnyčią ir vienuolyną 
* Apie bažnyčios rekonstrukciją forume