open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Regztukas

**Regztukas**, *regztis*, *tinklelis* () – tinklelio pavidalo krepšelis pirkiniams, nupintas iš tvirtos virvelės. Paprastai naudotas pirkiniams iš parduotuvės parsinešti. Tuščias regztukas užima labai mažai vietos, telpa į rankinuką, portfelį ar kišenę. TSRS laikais žmonės dažnai nuolat su savimi nešiodavosi regztukus, nes į juos dėdavo pirkinius, kurių aptikdavo per pietų pertrauką ar po darbo grįždami namo. Tuo metu parduotuvėse nebūdavo veltui dalijamų ar perkamų plastikinių pirkinių maišelių, juos pavaduodavo regztukai.
Regztukai plačiai naudoti Tarybų Sąjungoje, tarp jų ir Lietuvoje. Dabar jie išnykę, juos išstūmė plastikiniai pirkinių maišeliai.

Regztukų virvelinės rankenos dažnai būdavo pastorintos užmautu guminiu ar plastikiniu vamzdeliu, kad sunkiai prikrauto regztuko rankenos neįsirėžtų į delną. Naudojant regztukus būdavo naudingas specialus pakabinimo kabliukas, kuris leisdavo regztuką pakabinti ant stalo krašto ar ant vamzdžio visuomeniniame transporte, už kurio laikomasi.. Tai buvo svarbu, nes ant žemės padėjus regztuką jis ir jame esantys pirkiniai galėdavo išsipurvinti, o patys pirkiniai išvirsti, nes regztukas neturi savo formos.

## Išradimas
Regztukai buvo išrasti Čekijoje apie 1920 m. Vavržinas Krčilas () gamino plaukų tinklelius. Dingus jų paklausai jis pridėjo rankenas ir taip atsirado regztukai, kurie netrukus tapo populiarūs.

## Vartojimo ypatumai
Privalumai:
* Sulankstytas regztukas užima labai mažai vietos.
* Lengvai skalbiamas ir sparčiai džiūsta.
* Kieti daiktai aštriais kampais regztuko nepraplėšia (aštrus kampas paprastai išlenda pro tinklelio akutę), kas nutinka su plastikiniais paketais.

Trūkumai:
* Matyti viduje esantys pirkiniai.
* Prairus sunkus sutaisyti.

Regztukus naudodavo ne tik pirkiniams nešioti, bet ir:
* Daržovėms saugoti – regztuką su svogūnų ar česnakų ropelėmis kabindavo ant sienos.
* Mėsai, žuviai šaltyje laikyti – žiemą regztuką su sudėtais produktais pro atidarytą langą kabindavo ant namo sienos ar išorinės palangės.
* Vėžiams gaudyti.

## Nuorodos
The Cardigans

**The Cardigans** – Švedijos poproko muzikos grupė, kuri susikūrė 1992 m. Grupė pasiekė tarptautinio žinomumo dainomis „Carnival“(1995), „Lovefool““(1996), „Erase/Rewind“(1998), bei nebūdingo Europos grupėms populiarumo Japonijoje. Šiuo metu grupė faktiškai išsiskirsčiusi.

## Biografija

The Cardigans įkurta 1992 m. Jonšiopinge, Švedijoje gitaristų Peter Svensson ir Magnus Sveningsson, kurie kartu anksčiau grojo heavy metal grupėje. Kontroversiškai, The Cardigans nieko neturės bendro su sunkiuoju roku. Į grupę buvo pakviesti „angeliško balso“ vokalistė Nina Persson, anksčiau neturėjusi muzikinės patirties, klavišininkas Lars-Olof Johansson, bei būgnininkas Bengt Lagerberg, kurie sudarė klasikinę pop grupės sudėtį.

1994 m. grupė įrašė pirmus demo įrašus ir išleido singlą „Rise & Shine“, kuris susilaukė didelio dėmesio Švedijos radijo stotyse. Su įrašų kompanija Stockholm Records 1994 m. išleidžiamas debiutinis albumas *„Emmerdale“* ir vietinis hitas „Sick and Tired“, kurie sudomino ir tarptautinę auditoriją. Grupė išvyksta į turą po Europą, o 1995 m. grupės įdirbį vainikuoja albumas *„Life“*, kuris parduodamas daugiau nei 1 mln. kopijų tiražu ir netikėtai tampa populiariu Japonijoje. Albume žiba viena įsimintiniausių grupės dainų „Carnival“, o, taip pat, įtrauktos geriausios dainos iš *„Emmerdale“*.

1996 m. The Cardigans pasiekia plataus pasaulinio populiarumo, tarp jų ir JAV. Albumas *„First Band on the Moon“* parduodamas daugiau nei 2,5 mln. tiražu, o daina „Lovefool“ (JK – 2 vieta), panaudota filmo „Romeo ir Džuljeta“ garso takelyje, tampa dideliu radijo stočių ir MTV hitu. Grupė pripažįstama kaip geriausia metų Švedijoje ir gauna Švedijos vyriausybės apdovanojimą kaip geriausias muzikinis šalies eksportas. Daina „War“ panaudojama 1997 m. filmo „Tas keistas gyvenimas“ garso takelyje. 1998 m. albumas *„Gran Turismo“*, su dainomis „Erase/Rewind“ ir „My Favourite Game“ (tema komp. žaidime „Gran Turismo 2“), pasirodė ne mažiau sėkmingas. Taip pat parduodamas daugiau nei 2,5 mln. tiražu.

1999–2003 m. periodu grupė padarė pertrauką karjeroje, atsidėdami soliniams darbams. 2003 m. įrašomas albumas *„Long Gone Before Daylight“*, o 2005 m. – *„Super Extra Gravity“*. Abu albumai pasižymėjo aukštesne įrašų kultūra ir profesionalumu, tačiau dainos nebepasiūlė išskirtinių melodijų, būdingų ankstesniems darbams. Šiuo metu grupė faktiškai išsiskirsčiusi.

2008 m. The Cardigans kūrybinį kelią susumavo 22 dainų rinkinys *„The Best Of“*.

## Nariai

* Nina Persson – vokalas;
* Peter Svensson – gitara;
* Magnus Sveningsson – bosinė gitara;
* Lars-Olof Johansson – klavišiniai;
* Bengt Lagerberg – mušamieji;

## Diskografija

* 1994 Emmerdale
* 1995 Life
* 1996 First Band on the Moon
* 1998 Gran Turismo
* 2003 Long Gone Before Daylight
* 2005 Super Extra Gravity
* 2008 The Best Of (rinkinys)

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 
* Allmusic apie The Cardigans: biografija, reviu
*
Zensburgo apskritis

:: *Apie apskritį dabartinėje Lenkijoje žr. [[Mrongovo apskritis]]*.

**Zensburgo apskritis** () – 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos, nuo 1905 m. Alnaštyno apygardos administracinis teritorinis vienetas. Sudaryta po Vienos kongreso per 1815–1818 m. vykdytą reformą. Centras – Zensburgas.

## Geografija

Zensburgo apskritis apėmė pietrytinę Rytų Prūsijos provincijos dalį, ribojosi su Ortelsburgo, Rešliaus, Rastenburgo, Lėciaus ir Johanisburgo apskritimis.

Apskrities plotas 1231,5 km², iš jų 54,7% užėmė naudingas plotas, 25,8% miškas, 12,5% vandenys. 1945 m. sausio 1 d. apskrityje buvo Nikolaikų ir Zensburgo miestai bei 121 savivaldybė.

## Istorija

Buvusios Prūsijos kunigaikštystės Lietuvos departamento Zensburgo apskritis įsteigta 1818 m. reorganizuojant krašto valdymą. Zensburge įkurta Landrato įstaiga. Apskrityje buvo 9 parapijos. 1905 m. Zensburgo apskritis priskirta naujai suformuotai Alnaštyno apygardai. 1938 m. dalis prūsiškų ir lenkiškų vietovardžių suvokietinta, pav., Grabava pavadinta Grabenhof, Rudžionys – Niedersee, Šimonkai – Schmidtsdorf, Voznicos – Julienhöfen.

1945 m. apskritis atiteko Lenkijai, jos teritorijoje buvo suformuotas Mrongovo pavietas, kuris nuo 1999 m. įeina į Varmės–Mozūrų vaivadiją.

## Gyventojai

1890 m. lenkais užsirašė 29 400 gyventojų.

**Gyventojai pagal tikėjimą**

## Landratai
* 1818: von Grabowski
* 1847: Wilhelm von Saltzwedel
* 1867: Trotta von Treyden
* 1868: Otto Engelhard von Schwerin
* 1893: Georg von Schwerin
* 1919: Hermann von Kühlewein
* 1928: Eduard Mertinkat
* 1928: Dr. Alfred Stange
* 1932: Oskar Funk
* 1934: Paul Hundrieser
* 1937: Günther Nikolaus
* 1941: Grigo

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Zensburgo apskrities kraštiečių tinklalapis 
* Zensburgo apskrities datos
* Zensburgo apskritis GenWiki
Linas Ryškus

**Linas Ryškus** (g. 1970 m. gegužės 15 d. Kaune) – Lietuvos prodiuseris, režisierius ir aktorius.

## Biografija
1987 m. baigė Kauno Salomėjos Nėries vidurinę mokyklą, 1992 m. Vilniaus universiteto Filosofijos fakultetą, 1996 m. Lietuvos muzikos akademijos Kino ir TV fakultetą, 2002 m. Kanados kino institutą.

1998–2000 m. TV3 vyr. prodiuseris. 2000 m. laidos „Robinzonai“ prodiuseris ir režisierius. 2001–2003 m. Lietuvos nacionalinio radijo ir televizijos vyr. prodiuseris. 2004–2008 m. 5 kanalo generalinis direktorius ir filmų įgarsintojas. 2009–2011 m. TV3 laidos „Dar pažiūrėsim“ scenaristas, 2010–2011 m. aktorius. 2011–2012 m. BTV laidos „Šeštasis pojūtis“ vedėjas. Nuo 2013 m. sausio mėn. iki 2019 m. balandžio mėn. Lietuvos ryto TV generalinis direktorius.

Išsiskyręs. Buvusi žmona Gabija Jaraminaitė-Ryškuvienė (g. 1972 m.), aktorė. Gyvenimo draugė Edita Užaitė (g. 1981 m.), aktorė, TV laidų vedėja. Pora turi dukrą (g. 2011 m.).

## Šaltiniai
Lėciaus apskritis (Prūsija)

:: *Apie dabartinę apskritį Lenkijoje žr. [[Lėciaus apskritis]]*.

**Lėciaus apskritis** () – 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos, nuo 1905 m. Alnaštyno apygardos administracinis teritorinis vienetas. Sudaryta po Vienos kongreso per 1815–1818 m. vykdytą reformą. Centras – Lėcius.

## Geografija

Lėciaus apskritis apėmė Rytų Prūsijos provincijos centro pietrytinę dalį, ribojosi su Zensburgo, Rastenburgo, Unguros, Alėckos, Luko apskritimis ir Johanisburgo apskritimis. Apskrities plotas 898,8 km², iš jų 70% užėmė dirbama žemė, 12,5% vandenys, iš 46 ežerų 23 didesni, kaip 0,5 km². 1945 m. sausio 1 d. apskrityje buvo Lėciaus ir Reino miestai bei 86 savivaldybės.

## Istorija

Buvusios Prūsijos kunigaikštystės Lietuvos departamento Lėciaus apskritis įsteigta 1818 m. reorganizuojant krašto valdymą. Ryne įkurta Landrato įstaiga, 1820 m. ji perkelta į Lėcių. Apskrityje buvo 7 parapijos, 3924 ūkiai. 1905 m. Lėciaus apskritis priskirta naujai suformuotai Alnaštyno apygardai.

1945 m. apskritis atiteko Lenkijai, jos teritorijoje buvo suformuotas Gižycko pavietas, kuris nuo 1999 m. įeina į Varmės–Mozūrų vaivadiją.

## Gyventojai

1890 m. lenkais užsirašė 19 000 gyventojų.

**Gyventojai pagal tikėjimą**

## Landratai
* 1812: Karl Theodor von Przyborowski (nuo 1820 m. Ryne)
* 1826: Paul Karl von Jastrzemsbki
* 1832: Stechern
* 1841: Friedrich Bielitz
* 1872: Max von Wurmb
* 1876: Emil Ernst Horst Julius Freiherr von Lyncker
* 1890: Christiam Carl von Byla
* 1900: Bernuth
* 1901: Arnim von Tyszka
* 1923: Ludwig von Herrmann
* 1933: Ernst Speidel
* 1942: Carl Rachor

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lėciaus apskrities kraštiečių tinklalapis 
* Lėciaus apskritis GenWiki
Svebodzinas

**Svebodzinas** (; ) – miestas Lenkijos vakaruose. Svebodzino apskrities administracinis centras. 20 138 gyventojai (2011 m. duomenys). Nuo 1999 m. priklauso Liubušo vaivadijai. 1975–1998 m. buvo Zelionos Guros vaivadijoje. Nutolęs 39 km į šiaurės rytus nuo Zelionos Guros, 195 km į šiaurės vakarus nuo Vroclavo bei 110 km į vakarus nuo Poznanės.

Svarbus susisiekimo mazgas. Netoli miesto eina E65 greitkelis.

2010 m. lapkričio 21 d. pastatyta didžiausia pasaulyje Kristaus statula.

## Galerija

Vaizdas:Swiebodzin zamek.jpg
Vaizdas:Swiebodzin zamek2.jpg
Vaizdas:Swiebodzin ratusz 0.jpg
Vaizdas:Swiebodzin szkola.jpg
Vaizdas:Laweczka Czesław Niemen Świebodzin.jpg
Vaizdas:Swiebodzin chrystus statua.jpg
Airajus

**Airajus** () – viena iš Palau valstijų. Administracinis centras – Airajus.

Valstija yra Babeltuapo salos pietuose. Tai antra pagal gyventojų skaičių valstija šalyje (po Kororo), o jos administracinis centras – antra pagal dydį gyvenvietė. Būdingas kalvotas, džiunglėmis apaugęs paviršius. Airajuje yra pagrindinis šalies oro uostas, nutiestas Kororo-Babeltuapo tiltas į Kororo salą. Yra vienas iš 4 bajų (bendruomenės namų) šalyje.

## Šaltiniai
Luko apskritis (Prūsija)

:: *Apie dabartinę apskritį Lenkijoje žr. [[Luko apskritis]]*.

**Luko apskritis** () – 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos, nuo 1905 m. Alnaštyno apygardos administracinis teritorinis vienetas. Sudaryta po Vienos kongreso per 1815–1818 m. vykdytą reformą. Centras – Lukas.

## Geografija

Luko apskritis apėmė Rytų Prūsijos provincijos pietrytinę dalį, ribojosi su Johanisburgo, Lėciaus ir Alėckos apskritimis bei Lenkijos karalyste. Apskrities plotas 1910 m. buvo 1 114,03 km².

## Istorija

Buvusios Prūsijos kunigaikštystės Lietuvos departamento Luko apskritis įsteigta 1818 m. reorganizuojant krašto valdymą. Luke įkurta Landrato įstaiga. Apskrityje buvo 9 parapijos. 1905 m. Luko apskritis priskirta naujai suformuotai Alnaštyno apygardai. 1920 m. liepos 11 d. apskritis padalyta tarp Vokietijos ir Lenkijos. 1945 m. sausio 1 d. apskrityje buvo Luko miestas bei 157 savivaldybės.

1945 m. po Raudonosios armijos puolimo iš 52 795 gyventojų neliko 10 789; apskritis atiteko Lenkijai, jos teritorija priskirta Balstogės vaivadijai, 1975 m. – Suvalkų vaivadijai, nuo 1999 m. įeina į Varmės–Mozūrų vaivadiją.

## Gyventojai

1890 m. lenkais užsirašė 39 000 gyventojų.

**Gyventojai pagal tikėjimą**

## Landratai
* 1818: Ernst Friedrich Philipp von Kannewurf
* 1837: Willwodinger
* 1843: Anton von Wegnern
* 1852: Lauterbach
* 1853: Rudolf von Kannewurff
* 1857: Rudolf Levin von Marschall
* 1857: Hermann Wilhelm Karl August von Brandt
* 186?: von Trotta gen. von Treyden
* 1867: Eugen Drewello
* 1875: Robert von der Marwitz
* 1888: Karl von der Groeben
* 1893: Friedrich Wilhelm Max Tappenbeck
* 1900: Franz Behrend
* 1905: Georg Wilhelm Suermondt
* 1913: Max Peters
* 1928: Ernst Adolf Döbereiner
* 1935: Knispel
* 1939: Kulessa
* 1939: Dietrich von Ploetz

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Luko apskrities kraštiečių tinklalapis
* Luko apskritis GenWiki
Unguros apskritis (Prūsija)

:: *Apie dabartinę apskritį Lenkijoje žr. [[Unguros apskritis]]*.

**Unguros apskritis** () – 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos administracinis teritorinis vienetas Mažojoje Lietuvoje. Sudaryta po Vienos kongreso per 1815–1818 m. vykdytą reformą. Centras – Ungura.

## Geografija
Unguros apskritis apėmė centrinę Rytų Prūsijos provincijos dalį, ribojosi su Rastenburgo, Girdavos, Darkiemio, Alėckos ir Lėciaus apskritimis. Apskrities plotas 925,44 km².

## Istorija
Buvusios Prūsijos kunigaikštystės Lietuvos departamento Lėciaus apskritis įsteigta 1818 m. reorganizuojant krašto valdymą. Unguroje įkurta Landrato įstaiga. Apskrityje buvo 9 parapijos. 1938 m. prūsiški kai kurių gyvenviečių pavadinimai suvokietinti, pav. Grondiškės pavadintos Gronden, Didieji Sakaučiai – Großsackau, Papieliai – Albrechtswiesen, Sabiečiai – Salpen. 1945 m. sausio 1 d. apskrityje buvo Unguros miestas bei 70 savivaldybių.

1945 m. apskritis atiteko Lenkijai, jos teritorijoje buvo suformuotas Unguros pavietas, kuris nuo 1999 m. įeina į Varmės–Mozūrų vaivadiją.

## Gyventojai

**Gyventojai pagal tikėjimą**

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Unguros apskrities kraštiečių tinklalapis 
* Unguros apskritis GenWiki
Ngarardas

**Ngarardas** () – viena iš Palau valstijų. Administracinis centras – Ulimangas.

Valstija yra Babeltuapo salos šiauriniame gale. Būdingas miškingas, kalvotas paviršius. Yra ligoninė, pradinė mokykla. Seniau valstija vadinta *Kerradel*, o jos sostinė buvo Ngebukede.

Ngararde yra šie kaimai: Čolas, Elabas, Ngebukedas, Ngkeklau, Ulimangas.

## Šaltiniai
Ngarčelongas

**Ngarčelongas** () – viena iš Palau valstijų. Administracinis centras – Mengelangas.

Valstija yra pačiame Babeltuapo salos šiauriniame kyšulyje. Būdingas miškingas, kalvotas paviršius. Valstijoje yra senovinių šventų akmenų ir megalitų. Vykdomi archeologiniai kasinėjimai.

Ngarčelonge yra šie kaimai: Mengelangas, Olėjus, Ngebėjus, Iebukelis, Ngerbau, Ngrilas, Ngeiungelis, Ngermetongas.

## Šaltiniai
Kaimiškas valsčius

**Kaimietiškas valsčius** () – Lenkijoje naudojamo administracinio tipo pobūdis, kai valsčių sudaro tik kaimai ir nėra miesto statusą turinčių gyvenviečių.

## Taip pat skaitykite

* Kaimo-miesto valsčius;
* Miestietiškas valsčius;
* Valsčius (Lenkija);
* Valsčius.
Ngardmau

**Ngardmau** () – viena iš Palau valstijų. Administracinis centras – Urdmangas.

Valstija yra Babeltuapo salos vakaruose. Būdingas miškingas, kalvotas paviršius, rytinėje pusėje stūkso aukščiausias šalies kalnas – Ngerčelčusas. Ties jo pietine papėde dunkso seniausias ir vertingiausias Palau miškas. Krenta Taki krioklys.

Ngardmau yra šie kaimai: Ngetbongas, Ngerutojus, Urdmau.

## Šaltiniai
Kaimo-miesto valsčius

**Kaimo-miesto valsčius** () – Lenkijoje naudojamo administracinio tipo pobūdis, kai valsčių sudaro miesto statusą turinti gyvenvietė ir ją supantys kaimai.

## Taip pat skaitykite

* Miestietiškas valsčius;
* Kaimietiškas valsčius;
* Valsčius (Lenkija);
* Valsčius.
Ngaremlengujis

**Ngaremlengujis** () – viena iš Palau valstijų. Administracinis centras – Imeongas.

Valstija yra Babeltuapo salos vakaruose, didžiausia iš 16 Palau valstijų. Būdingas miškingas, kalvotas paviršius, rytinėje pusėje stūkso žemi kalnai. Pakrantė apaugusi mangrovėmis.

Ngaremlengujyje yra šie kaimai: Imeongas, Ngčemesedas, Ngermetengelis.

## Šaltiniai
Ngatpangas

**Ngatpangas** () – viena iš Palau valstijų. Administracinis centras – Ngatpangas.

Valstija yra Babeltuapo salos vakaruose. Būdingas miškingas, kalvotas paviršius, rytinėje pusėje stūkso žemi kalnai. Iš vakarų gylyn į valstiją įsiterpia Ngeremedu įlanka.

Ngatpange yra šie kaimai: Ibobangas, Mečebečubelas, Nekengas, Ngatpangas.

## Šaltiniai
Ngčesaras

**Ngčesaras** () – viena iš Palau valstijų. Administracinis centras – Ngersulas.

Valstija yra Babeltuapo salos pietryčiuose. Būdingas miškingas, kalvotas paviršius, pakrantėse veši mangrovės.

Ngčesare yra šie kaimai: Ngeruiklas, Ngerausas, Ngčesaras, Ngerkesou, Ngerngesangas, Ngersulas.

## Šaltiniai
Ngivalas

**Ngivalas** () – viena iš Palau valstijų. Administracinis centras – Ngerčelukas.

Valstija yra Babeltuapo salos šiaurės rytuose. Būdingas miškingas, kalvotas paviršius, pakrantėse driekiasi smėlio paplūdimiai. Veikia pradinė mokykla, viešoji biblioteka.

Ngivale yra šie kaimai: Ngelau, Ngerčelukas, Ngermečau.

## Šaltiniai
Alėckos apskritis (Prūsija)

:: *Apie dabartinę apskritį Lenkijoje žr. [[Alėckos apskritis]]*.

**Alėckos apskritis** (), 1939–1945 m. **Troiburgo apskritis** () – 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos administracinis teritorinis vienetas Mažojoje Lietuvoje. Sudaryta po Vienos kongreso per 1815–1818 m. vykdytą reformą. Centras – *Margrabovas* (šnekamąja kalba – Alėcka), 1928–1945 m. Troiburgas ().

## Geografija

Alėckos apskritis apėmė rytinę Rytų Prūsijos provincijos dalį, ribojosi su Luko, Lėciaus, Unguros ir Geldapės apskritimis. Apskrities plotas 1910 m. buvo 855,24 km².

## Istorija

Buvusios Prūsijos kunigaikštystės Lietuvos departamento Alėckos apskritis įsteigta 1818 m. reorganizuojant krašto valdymą. Alėckoje įkurta Landrato įstaiga. Apskrityje buvo 7 parapijos. 1938 m. liepos 16 d. prūsiški ir mozūriški kai kurių gyvenviečių pavadinimai suvokietinti, pav. parapijų centrai Čychenas pavadintas *Bolken*, Gonskai – *Herzogskirchen*, Mierūniškai – *Merunen*, Veličkos – Wallenrode. Liko nepakeisti tik Šventainių ir Šareikų vardai. 1945 m. sausio 1 d. apskrityje buvo Alėckos (Troiburgo) miestas bei 99 savivaldybės ir valstybinis medžioklės rezervatas.

1945 m. apskritis atiteko Lenkijai, jos teritorijoje buvo suformuotas Alėckos pavietas, kuris nuo 1999 m. įeina į Varmės–Mozūrų vaivadiją.

## Gyventojai

1890 m. 24 000 gyventojų užsirašė lenkais.

**Gyventojai pagal tikėjimą**

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Alėckos (Troiburgo) apskrities kraštiečių tinklalapis
* Alėckos apskritis GenWiki
* Apskrities istorinis žemėlapis
Ngardokas

**Ngardokas** () – ežeras Palau, Babeltuapo salos rytuose, Melekeoko valstijoje. Tai didžiausias gėlavandenis ežeras visoje Mikronezijoje. Pakrantės pelkėtos, apžėlusios vandens augmenija. Iš Ngardoko į vandenyną išteka Ngerdorčo upė.

Ežere ir jo pakrantėse gyvena briaunagalviai krokodilai, endeminiai Palau vaisiniai purpleliai, Palau vėduokliauodegiai, mikroneziniai didieji vaisialesiai karveliai, nendrinės vištelės, pilkosios kryklės, mangroviniai musgaudžiai, vaisėdžiai šikšnosparniai. Ežeras paskelbtas draustiniu.
Raigardo valsčius

**Raigardo valsčius** () – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Grajevo apskrityje. Centras – Raigardas. Ribojasi su Barglavo, Goniondzo, Grajevo, Kalinavo ir Prostkų valsčiais.

## Istorija
Nuo V a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Apie XV a. šias vietoves pradėjo kolonizuoti mozūrai ir lenkai. Nuo XIII-XIV a. iki 1513 m. dabartinės valsčiaus žemės priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, o nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1815 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, 1837–1866 m. Augustavo gubernijai, 1867–1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1870–1923 m. veikė iš miesto teises praradusio Raigardo miesto sudarytas Raigardo valsčius. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. ir 1944 m. valsčius priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Grajevo rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.

## Paviršiaus struktūra

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 207,16 km², iš kurių:
* ariama žemė: 58%
* miškai: 29%
* vandens telkiniai: 13%
Valsčius sudaro 21,42% Grajevo apskrities.

## Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2008 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1330,28 zlotai.

## Administracinis suskirstymas
Belda, Biebža, Budai, Bukovas, Ciševas, Čarna Viešas, Danovas, Karčevas, Karvovas, Kolakai, Kosilai, Kosuvka, Kozluvka, Kuligai, Lazažė, Miečė, Ožechuvka, Pienčikovas, Pienčikuvekas, Piklai, Pžeima, Pžestželė, Raigardas, Ribčizna, Ridzevas, Skrodzkiai, Solkai, Stočekas, Tama, Turčinas, Vikovas, Voidai, Vožnaviešas, Vulka Mala ir Vulka Piotrovska.

## Šaltiniai
Fojė

**Fojė** ( – židinys) – didelė, erdvi patalpa visuomeniniame pastate, dažniausiai teatre, kino teatre, koncertų salėje. Fojė yra skirta žiūrovams laukti renginio ar joje leisti laiką pertraukų metu.

Dažniausiai fojė patalpos būna specialiai suprojektuotos, nors kartais joms pritaikomi dideli koridoriai, esantys šalia pagrindinės renginių salės. Fojė apstatomos baldais, puošiamos meno kūriniais, jose vyksta nuolatinės ar laikinos parodos, kartais įrengiami bufetai lankytojams.

## Šaltiniai

## Taip pat skaitykite

* Vestibiulis
Prieangis (patalpa)

**Prieangis** – atviras priestatas, per kurį patenkama į pastatą. Prieangiai pabrėžia pastato fasado vaizdą ir pagrindinį įėjimą. Tai fasadų dekoratyvinė dalis, turinti ir praktišką paskirtį – apsaugo pagrindines įėjimo duris nuo kritulių, suteikia pavėsį poilsiui. 

Prieangiai gali būti:
* integruoti į bendrą pastato planą, t. y., būti įrengti po tuo pačiu stogu, nišoje;
* atviri priestatai: su atraminiais stulpais, kolonomis arba be jų, vienšlaičiais ir dvišlaičiais stogeliais ir pan. 

## Nuorodos

* Tradicinės lietuvių trobos 
* Bažnyčios prieangis 

## Taip pat skaitykite

* Gonkos
* Veranda
Valsčius (Prūsija)

**Valsčius** () – 1874–1945 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos ir iki 2010 m. sausio 1 d. Šveicarijos Berno kantono administracinis teritorinis vienetas.

## Istorija

1872 m. gruodžio 13 d. Vokietijos imperijos įstatymu „Dėl apskričių pertvarkymo šešiose Rytų Prūsijos provincijose“, siekiant pašalinti policinį dvarų valdytojų smurtą, žemės ūkio bendruomenės, dvarai ir girininkijos (valstybiniai medžioklės rezervatai) nuo 1874 m. sausio 1 d. buvo sujungti į valsčius. Prūsijos valsčius neturėjo savivaldos teisių, tačiau jis nebuvo pavaldus ir apskrities administracijai.

Valsčiaus valdytojas, renkamas, arba karaliaus, vėliau valdančiojo prezidento skiriamas 6 metų kadencijai, buvo vyriausia krašto policijos institucija. 1920 m. Gdansko mieste kadencija sutrumpinta iki 4 metų, Klaipėdoje – iki 3 metų.
Pistoleto dėklas atrama

**Pistoleto dėklas atrama** () – specialus kietas dėklas, kuris gali būti pritvirtintas prie pistoleto ir tada tarnauja kaip petinė atrama didinanti pistoleto pastovumą šaudant ir kartu taiklumą. Pirmieji tokie dėklai būdavo mediniai, vėliau pasirodė ir plastikiniai (pistoletai Mauser C-96, APS, *Browning Long 09*, kinų Tipas 80). Kitas variantas - atrama yra šautuvo buožes pavidalo lenta, prie kurios pritvirtintas įprastinis odinis pistoleto dėklas. Tokius dėklus atramas turėjo parabelis ir *[[Browning High Power]]*. 

Tokie dėklai paprastai nešiojami ant portupėjos, nes paprastam juosmens diržui būna per sunkūs.

## Pistoletai su dėklais atramomis
### Mauser C-96
Pistoletai Mauser C-96 turėjo medinius dėklus iš riešutmedžio. Plonajame apatiniame dėklo gale buvo plieninis elementas su kyšuliu, kuris jungiasi su specialiu fiksatoriumi pistoleto rankenoje. Dėklo atverčiamas medinis dangtis taikantis remiasi į šaulio petį. 

Dėklo atramos ilgis 35,5 cm, plotis plonojoje dalyje 4,5 cm plačiojoje - 10,5 cm. Kartais dėklas būdavo aptrauktas oda ir galėjo turėti kišenes atsarginėms apkaboms ir pistoleto ardymo ir valymo įrankiams laikyti. Dėklas buvo nešiojamas pakabintas ant siauro per petį einančio odinio diržo. 

Dėklas atrama pasirodė itin naudingas didinant automatinio mauzerio, sukurto 1931 m. („712 modelis“, kitaip „1932 m. modelio Mauzeris“), taiklumą šaudant serijomis. Šis pistoleto variantas turėjo ugnies perjungimo svirtelę, kuria buvo galima pasirinkti šaudymo pavieniais šūviais ar serijomis režimus. 

Kinijos konstruktoriai sukūrė automatinio mauzerio variantą Tipas 80, priimtą į ginkluotę 1980 m., kuris turi du petinės atramos variantus. Vienas jų – speciali nuimama petinė atrama, antras – klasikinis dėklas atrama. 

### Automatinis Stečkino pistoletas
Igorio Stečkino sukonstruoto pistoleto APS taiklumą, ypač šaudant serijomis, didina prie pistoleto rankenos jungiamas dėklas atrama. Tačiau pats APS gana sunkus, o su dėklu atrama jis dar sunkesnis. Didelė masė ir griozdiškumas buvo viena iš priežasčių, dėl ko šie pistoletai gana greitai buvo išimti iš ginkluotės ir atsidūrė rezervo sandėliuose. 


Vaizdas:Mauser C96 M1916 Red 9 5.JPG|Mauser C96 
Vaizdas:1637 - Salzburg - Festung Hohensalzburg - Armeepistole und Revolver.JPG|Mauzeris su atrama muziejaus vitrinoje.


## Nuorodos
Prieangis (reikšmės)

**Prieangis** – ši sąvoka  gali reikšti:

* prieangis () – anatominė struktūra: centrinė kaulinio labirinto dalis;
* prieangis – atviras priestatas prie laukinių namo durų; priemenė, prieškambaris.

## Šaltiniai
Vestibiulis

**Vestibiulis** (,  'prieangis') – visuomeninio pastato prieangis, pagalbinė patalpa, iš kurios patenkama į pagrindines patalpas .

Terminas susijęs su Senovės Romos namų židinio saugotojos deivės Vestos vardu, kurios garbei buvo įrengiamas nedidelis kiemelis.

Vestibiulio patalpa skirta sutikti ir praleisti į pagrindines pastato patalpas dideliam srautui žmonių teatruose, viešbučiuose, stotyse, konferencijų salėse ir pan.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vestibiulis prekybos centre 
* Vestibiulis akvaparke

## Taip pat skaitykite
* Fojė
Senojo Hario uolos

**Senojo Hario uolos** yra dvi kreidinės jūros uolos esančios netoli Purbeko salos, Dorsete, pietų Anglijoje.

## Vieta
Senojo Hario uolos yra Studlendo rytuose, apie 4-is kilometrus nuo šiaurės rytų Svanadžo ir apie 10 kilometrų nuo didžiųjų pietinių miestų Pulo ir Bornmuto.

## Legendos
Yra dvi istorijos apie uolų vardo kilmę. Viena legenda sako, kad Velnias (tradiciškai žinomas kaip „Senasis Haris“) miegojo ant šių uolų.
Kita teigia, kad uolos buvo pavadintos Hario Pėjaus, prastos reputacijos Pulo pirato, kuris netoli šios vietos apsirūpino kontarabanda, vardu.
Polabės slavai

**Polabės slavai** – tai slavų genčių grupė, gyvenusi apie Elbės upę ir į rytus nuo jos. Šių slavų genčių kalbos priskiriamos vakarų slavų kalbų pogrupiui. Jie į germanų žemes atsikėlė VII a. pastariesiems ėmus migruoti į pietus ir dėl to labai praretėjus gyventojų kiekiui į rytus nuo Elbės. Polabės slavai išplito apie Elbės upę, tai yra (šiaurėje į pietus nuo Baltijos jūros, š.v. – iki Kylio rytų ir p.r. prieigų, vakaruose – iki Magdeburgo rytų prieigų ir į rytus nuo Zalės upės, p.v. – iki Frankonijos, pietuose – iki Sudetų ir rytuose – iki anuometinės vakarų Lenkijos pakraščių.

Polabės slavai pagal TSRS didžiąją enciklopediją buvo trijų genčių (obodritai, veletai ir Luzitanijos sorbai). Pagal Bavarų geografo surinktą medžiagą 830 metais iš Regensburgo, nurodytos šios (su genčių sąjungomis):

* Ranai gyveno Riugeno saloje ir palei šią salą žemyne. Kartais priskiriami prie veletų genčių sąjungos.

* Obodritai:
** (
** drevanai
** linonai
** moričianai
** polabai
** rarogai
** travjanai
** vagrai
** varnai

* Veletai:
** redarai (pagrindinė veletų genčių sąjungos gentis)
** chižanai
** circipanai
** dolenėnai
** hevelai – gyveno apie Hafelio upę, kuri yra Vokietijos Brandenburgo žemėje.
** sprevanai
** ukranai
** užpėnėnai (

* Sorbų tautos protėvių genčių sąjunga:
** cutai
** dalemincai
** koledai
** liusičiai
** milčanai
** žermuntai
** žiticai

XVIII a. pirmojoje pusėje Polabės slavai beveik visi buvo galutinai suvokietinti, išskyrus sorbus, kurie iki šiol išlaikė savo kalbą, kultūrą ir gyvena Kotbuso apylinkėse ir į pietus nuo jo – Vokietijos rytuose.

Polabės slavų genčių nuo VII a. apgyvendintoje teritorijoje, dabar įsikūrę tokie svarbūs Vokietijos šiaurės rytų ir rytų dalies miestai kaip Berlynas, Liubekas, Rostokas, Šverinas – š.r. ir Dresdenas, Leipcigas, Chemnicas, Halė – šalies rytuose.
Kaimo gyvenvietė

**Kaimo gyvenvietė** () – vienas iš Rusijos municipalinių darinių, jungiantis bendroje kaimiškojoje teritorijoje esančias vieną ar kelias gyvenamąsias vietoves: gyvenvietes, kaimus, kišlakus, aūlus ir kt.

## Statusas
Kaimo gyvenvietės statusas numatytas 2003 m. įstatyme „Apie Rusijos Federacijos vietinės savivaldos bendruosius principus“ ir įvestas vykdant 2008 m. municipalinę reformą. Į kaimo gyvenvietę gali įeiti tik viena kaimo gyvenamoji vietovė su 1000 gyventojų; tankiai apgyvendintose teritorijose – su 3000 gyventojų, arba kelios gyvenamosios vietovės su mažiau kaip 1000 gyventojų; tankiai apgyvendintose teritorijose – su mažiau kaip 3000 gyventojų.

Kaimo gyvenvietė turi savo administracinį centrą, kuris parenkamas atsižvelgiant į vietos tradicijas ir susiklosčiusią socialinę infrastruktūrą. Be to, administracinis centras turi būti nutolęs ne daugiau, negu gali būti pasiekiamas pėsčiomis (su grįžimu atgal) per vieną darbo dieną. Kaimo gyvenvietės statusą suteikia Rusijos Federacijos subjektai.

Kaimo gyvenvietė įeina į municipalinio rajono sudėtį.

Kaimo gyvenvietės gyventojai vietos savivaldą įgyvendina tiesiogiai ar per renkamus vietinės valdžios organus.

2010 m. sausio 1 d. Rusijos Federacijoje buvo 19 591 kaimo gyvenvietės statusą turintis municipalinis darinys.
Miesto gyvenvietė

**Miesto gyvenvietė** () – vienas iš Rusijos municipalinių darinių, miestas arba gyvenvietė, kurių gyventojai vietos savivaldą įgyvendina tiesiogiai ar per renkamus vietinės valdžios organus.

## Statusas
Miesto gyvenvietės statusas numatytas 2003 m. įstatyme „Apie Rusijos Federacijos vietinės savivaldos bendruosius principus“ ir įvestas vykdant 2008 m. municipalinę reformą. Į miesto gyvenvietę gali įeiti tik vienas miestas arba gyvenvietė ir teritorija, to administracinio vieneto generaliniame plane numatyta jo plėtrai, įskaitant gyvenvietes ir kaimo gyvenamąsias vietoves, kurios nėra municipalinis darinys.

Miesto gyvenvietė, jeigu ji nėra miesto apygarda, įeina į municipalinio rajono sudėtį. Miesto gyvenvietės statusą suteikia Rusijos Federacijos subjektai.

2010 m. sausio 1 d. Rusijos Federacijoje buvo 1739 miesto gyvenvietės statusą turintys municipaliniai dariniai.
Municipalinis rajonas

**Municipalinis rajonas** () – vienas iš Rusijos municipalinių darinių, jungiantis bendroje teritorijoje kelias kaimo ir/ar miesto gyvenvietes bei tarp jų esančias (jei jų yra) tarpgyvenvietines teritorijas.

## Statusas
Municipalinio rajono statusas numatytas 2003 m. spalio 6 d. įstatyme „Apie Rusijos Federacijos vietinės savivaldos bendruosius principus“ ir įvestas vykdant 2008 m. municipalinę reformą. Municipalinio rajono statusą suteikia Rusijos Federacijos subjektai.

Municipalinis rajonas turi savo administracinį centrą, kuris parenkamas atsižvelgiant į vietos tradicijas ir susiklosčiusią socialinę infrastruktūrą. Įgyvendinant reformą buvo atsižvelgiama į buvusių TSRS rajonų ribas.

2010 m. sausio 1 d. Rusijos Federacijoje buvo 1829 municipalinio rajono statusą turintys municipaliniai dariniai.

## Įgaliojimai
Municipalinio rajono taryba ir jos sudaryta administracija rajono teritorijoje organizuoja sveikatos apsaugos ir švietimo, archyvų, bibliotekų, globos ir rūpybos veiklą, gyvenviečių prijungimą prie komunikacijų, automobilinių kelių plėtrą ir priežiūrą, buitinių ir pramoninių atliekų utilizavimą ir t. t. Municipalinė milicija užtikrina viešąją tvarką rajono teritorijoje.

Municipalinis rajonas valdo visų savo administracinių subjektų konsoliduotą biudžetą.
2011 m. Singapūro Grand Prix

**2011 m. Singapūro Grand Prix** buvo 14-as 2011 m. Formulės 1 sezono etapas. Lenktynės vyko rugsėjo 23-25 dienomis Singapūro trasoje.

## Kvalifikacija

**Pastabos:**
# – Adrian Sutil ir Paul di Resta neišvažiavo į trasą 3-ioje kvalifikacijos dalyje, o Michael Schumacher nuvažiavo tik apšilimo ratą.
# – Kamui Kobayashi patyrė avariją antros kvalifikacijos apšilimo rate.
# – Vitantonio Liuzzi buvo skirta 5 starto vietų bauda už avarijos sukėlimą 2011 m. Italijos Grand Prix.

## Lenktynės

**Pastabos:**
# – Jaime Alguersuari patyrė avariją 60 rate, bet buvo klasifikuotas kaip baigęs lenktynės, nes nuvažiavo daugiau nei 90% lenktynių distancijos.

## Čempionato įskaitos

;Lenktynininkų įskaita

;Komandų įskaita

* Pateiktos tik penkios geriausios vietos

## Šaltiniai
BraMit

**BraMit** (, iš **''бра**тья **Мит**ины* 'broliai Mitinai') – vienas pirmųjų tarybinių [[ginklo duslintuvas|duslintuvų]], sukurtas XX a. 4-tą dešimtmetį ir skirtas revolveriams *naganams'' ir Mosino šautuvams. Duslintuvą išrado broliai Mitinai. 

BraMit'as buvo cilindriško vamzdelio pavidalo, viduje buvo keli guminiai diskai statmenai išilginei ašiai su kryžminėmis prapjovomis kulkai pralėkti. Jis būdavo tvirtinamas prie vamzdžio. 

Šie duslintuvai pasižymėjo prastu patikimumu (juos reikėjo dažnai valyti), buvo trumpaamžiai, nes guminiai diskai greitai susidėvėdavo. Pats duslintuvas buvo didelis ir išderindavo ginklo subalansuotumą.

## Nuorodos
* брамит для нагана
* Наган с Брамитом
*
Grabavos valsčius

**Grabovo valsčius** () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Kolno apskrityje. Centras – Grabovas. Ribojasi su Biala Piskos, Kolno, Pžitulų, Staviskų ir Vonsošo valsčiais.

## Istorija
Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XV a. šias vietoves pradėjo kolonizuoti mozūrai ir lenkai. Nuo X a. iki 1526 m. priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei. Nuo 1529 m. iki 1569 m. Liublino unijos Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Augustavo gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. ir 1944 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Kolno rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.

## Paviršiaus struktūra

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 128,48 km², iš kurių:
* ariama žemė: 75 %
* miškai: 20 %
* vandens telkiniai: 5 %
Valsčius sudaro 13,67 % Kolno apskrities.

## Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1469,94 zlotai.

## Administracinis suskirstymas
Andrichai, Baginskiai, Božimai, Chelchai, Cemianka, Dombrova, Galozkai, Gnatovas, Golankai, Grabovas, Grabovskiai, Grondų Michalai, Grondų Moždženiai, Gutų Podlešnė, Jadluvekas, Kaminskiai, Konopkų Bialistokas, Konopkų Monetai, Kovnacinas, Kurkovas, Lebkų Dužė, Lebkų Malė, Lubianė, Markai, Milevo Galozkai, Pasichai, Pžiborovas, Rosochatė, Sivkai, Skroda Velka, Stare Gutai, Stavianė, Suralai, Švidrų Podlešnė, Švidrų Dobžicė, Višovatė, Voislavai ir Žebrkai.

## Šaltiniai
Ženklas (reikšmės)

**Ženklas** – ši sąvoka  turi įvairias reikšmes:

* Ženklas – abstraktus, daugiaprasmis dalykas, reiškiantis kokio nors objekto būdingą natūralią žymę, kito kokio nors objekto daiktinę ar vaizdinę žymę;
* Pranašiškas ženklas magijoje – fenomenas, kaip tikima, pranašaujantis ateitį;
* Ženklas (kalbotyra) – kalbotyroje – tam tikras simbolis (žodis, piešinys, garsas etc.), siejantis reikšmę su prasme.

Susiję:
* Ženklų kalba – kalba suprantama vizualiai, perduodama gestais;
* Ženklodara () – įmonės, produkto ar paslaugos identiteto modelio kūrimas.

Taip pat:
* Diakritinis ženklas
* Europos paveldo ženklas
* Frontininko ženklas
* Integralo ženklas
* Įspėjamasis ženklas
* Kelio ženklas
* Korektūros ženklas
* Lietuviškas prekybinis ženklas
* Notaro ženklas
* Pašto ženklas
* Prabos ženklas
* Prekės ženklas
* Rašto ženklas
* Valstybinis TSRS kokybės ženklas
* Vyčio ženklas
* Zodiako ženklai
* Ženklas Chasano mūšių dalyviui
* Ženklas Už sužeidimą
* Ženklas X

## Šaltiniai
Antbaliai

**Antbaliai**, **Jukučiai** (, nuo 1938 m. *Abendwalde*) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 19 km į pietvakarius nuo Pilkalnio, 13 km į šiaurę nuo Gumbinės, prie Žąsupės.

## Istorija

Anksčiau vadinti Jukučiais (*Juckutschen*). Po 1709–1711 m. maro į kaimą atkelta zalcburgiečių kolonistų: 1736 m. kaime gyveno 2 zalcburgiečių ir 5 lietuvių šeimos. 1785 m. buvo mišrusis kaimas su 16 ugniakurų, 1821 m. – mišrusis kaimas su 120 gyventojų. 1854 m. Antabaliuose buvo 19 gyvenamųjų pastatų ir 180 gyventojų. 1723–1818 m. priklausė Įsruties apskrities Brakupėnų domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Malviško valsčiaus kaimas. Tikintieji nuo 1617 m. priklausė Nybudžių, nuo 1718 m. – Malviško evangelikų liuteronų parapijai. 

Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. kaimo teritorija priklauso Gusevo rajono Kubanovkos kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kororas (valstija)

**Kororas** (, pal. *Oreor*) – viena iš Palau valstijų. Administracinis centras – Kororas. Tai gausiausiai apgyvendinta ir strategiškai svarbiausia šalies valstija.

Valstija yra į pietus nuo Babeltuapo salos ir tęsiasi iki Peleliu salos pietuose. Gyvenamos yra tik trys šiauriausios salos: Kororas, Ngerekebesangas ir Malakalis (*Ngemelachel*), kur įsikūręs Kororo uostas. Piečiau jų esančios Uolų salos yra negyvenamos (išskyrus kelis gyventojus Delfinų įlankoje).

## Gyvenvietės

Kororo valstija dalinama į gyvenvietes:
* Kororo miestas:
** Madalay (*Madalaii*)
** Dngerongeras (*Dngeronger*)
** Ikelau
** Ngerbeedas (*Ngerbeched*)
** Ididas (*Idid*)
** Mekety (*Meketii*)
** Jebukelis (*Yebukel*)
** Ngerkesoaolis (*Ngerkesowaol*)
** Ngereemis (*Ngerechemi*)
** Ngermidas (*Ngermid*)
* Ngerekebesango sala:
** Mejunsas (*Meyuns*)
** Ngerkebesangas (*Ngerkebesang*)
** Eangas (*Echang*)

## Šaltiniai
Neseseras

**Neseseras** (, iš  'būtinas') – dėklas, skrynelė ar rankinė, skirta tam tikros paskirties smulkiems daiktams sudėti. Juos saugomi asmeninės higienos, manikiūro, kosmetikos, siuvimo ar rankdarbių reikmenys. Paprastai kiekvienas nesesere laikomas daiktas turi savo skyrelį, dėl ko nesesero turinys nesusimaišo. 

Neseserai atsirado XVIII a. pradžioje. Tada jie buvo dvejopi - staliniai ir kišeniniai.. Kišeniniai neseserai XVIII ir XIX a. dažnai buvo kostiumo puošmenomis, juos nešiodavo ant specialios grandinėlės, pritvirtintos prie diržo. Dabar paplitę daugiausia kišeniniai neseserai, paprastai odiniai.

## Tualetinis neseseras
Neseseras, kuriame laikomi asmeninės higienos reikmenys, reikalingi kelionei su viena ar daugiau nakvynių. Tokie neseserai paprastai reikalingi žmonėms, keliaujantiems pėsčiomis, viešuoju transportu ir pan. Jie daiktus gabenasi kuprinėse, sakvojažuose, lagaminuose ir pan., tad tualetiniai neseserai jiems svarbūs. 

Tualetinio nesesero turinys (ne visi surašyti daiktai privalomi):
* Dantų šepetukas ir dantų pasta (taip pat gali būti dantų siūlai, krapštukai)
* Skutimosi priemonės (barzdaskutė ar skustuvas, putų kremas)
* Šukos ar plaukų šepetys
* Tualetinis vanduo ir/ar odekolonas
* Losjonas, purškalas ar gelis nuo saulės
* Kontaktiniai lęšiai, lęšių dezinfekavimo skystis
* Žirklutės ar nagakirpė
* Kosmetinis pincetas

## Nuorodos
Peleliu

**Peleliu** (pal. *Beliliou*, ) – sala, sudaranti vieną iš Palau valstijų.

Peleliu sala yra pietinėje pagrindinės Palau salų grupės dalyje, į pietus nuo Kororo salos ir į šiaurės rytus nuo Angauro. Sala žema, išsidriekusi šiaurės rytų-pietryčių kryptimi. Iš rytų ir vakarų Peleliu salą supa koralinis rifas, kuris apima visą pagrindinę Palau salų grupę. Šiaurinėje salos pusėje yra giliai įsiterpianti įlanka. Saloje yra oro uostas.

Saloje yra šie kaimai: Kloulklubedas, Imelečolas, Lademisangas, Ongeuidelas.

1944 m. rugsėjo 15-lapkričio 27 d. ties šia sala vyko nuožmus Peleliu mūšis tarp JAV ir Japonijos.

## Šaltiniai
Kajangelis

**Kajangelis** () – atolas, sudarantis vieną iš Palau valstijų.

Kajangelio atolas yra toliausiai į šiaurę nutolusi Palau teritorija. Jis išsidėstęs į šiaurę nuo Babeltuapo salos, 24 km nuo Kororo. Atolą sudaro šiaurės-pietų kryptimi ištįsęs rifas, kurio rytinėje ir pietinėje pusėje yra kelios mažos salelės: Kajangelis, Ngeriungsas, Ngerebelasas, Orakas. Vakarinėje rifo pusėje yra sąsiauris (2-4 m gylio). Atolas kartu su lagūna užima 21,6 km², o vien sausuma sudaro 1,39 km². Lagūnos vidutinis gylis 6 m, didžiausias – 9,6 m.

Kajangelio valstijai taip pat priklauso Ngaruangelio rifas – apsemtas atolas, užimantis 20,1 km² teritoriją. Jis yra 8,7 km į šiaurės vakarus nuo Kajangelio, atskirtas 786 m gylio sąsiauriu. Lagūna sekli, iki 6 m gylio, jungiasi keletu sąsiaurių su atvira jūra. Atole yra maža, negyvenama Ngarungelio sala (plotas – 0,02 km², ilgis 200 m, plotis 65-105 m). Į pietus nuo salos driekiasi smėlio nerija.

Į šiaurę nuo Ngarungelio driekiasi didelis Velasko rifas, kurio plotas 330 km². Jo ilgis 30 km, plotis iki 14 km. Lagūnos gylis 31-55 m.

Vienintelė gyvenama teritorija valstijoje yra Kajangelio salelė, joje yra 5 kaimai: Orukėjus, Dilongas, Doko, Olkangas, Dimesas. Veikia pradinė mokykla, energija aprūpina saulės baterijos. Su Babeltuapu susisiekiama kateriais ar žvejų valtimis.

## Šaltiniai
Sakvojažas

**Sakvojažas** ( 'kelioninis krepšys') – paprastai odinė vidutinio dydžio kelioninė talpyklė, kurios korpusas dažniausiai paprastas, o viršus suveriamas ir susegamas. Turi paprastai vieną kietą rankeną, bet rankenos gali būti ir dvi. Lyginant su portfeliu paprastai pasižymi didesne talpa. 

Šiuolaikinio sakvojažo prototipas buvo paprastas bagažinis krepšys, pasiūtas iš seno kilimo gabalų. Dėl to JAV sakvojažus iki šiol vadina  'kiliminis krepšys'. XIX a. 5-6 dešimtečius tokie *carpetbags* buvo labai madingi JAV, juos naudodavo keliaudami JAV geležinkeliais. Sakvojažai savo populiarumą išlaikė ir toliau, ne tik dėl pigumo, bet ir dėl patogumo ir patvarumo, nes kiliminę medžiagą pakeitė oda. Odiniai sakvojažai pasidarė pasiturinčiųjų atributas.
 
Po JAV Pilietinio karo JAV atsirado sąvoka *sakvojažininkas* (). JAV pietuose tai buvo neigiama sąvoka, reiškusi šiaurietį, atvykusį į pietų valstijas be nieko, tik su sakvojažu, ir besistengusiu pigiai supirkti nuskurdusių pietiečių turtą. 

## Nuorodos
Auto (reikšmės)

**Auto** ( 'savo') – ši sąvoka gali reikšti:

* **auto**  – šiuo terminu, sudurtiniame žodyje atliekančiu afikso vaidmenį, apibrėžiama:
** kas nors *savo* – autobiografija, autoportretas;
** *savaime* veikiantis, automatinis – automatas;
** susijęs su automobiliu – automagistralė, autotransportas;
* auto  – XIII–XVIII a. vieno veiksmo biblinio siužeto vaidinimas Ispanijoje ir Portugalijoje.
Panašūs:
* Autai – medžiagos gabalas, vyniojamas ant kojos.

## Šaltiniai
Dikšiai (Abramovas)

**Dikšiai** (, nuo 1938 m. liepos 16 d. *Lindbach*, nuo 1945 m. , nuo 1946 m. ***Abramovas***, ) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, 11 km į šiaurės vakarus nuo Lazdynų, 20 km į pietryčius nuo Ragainės, Šešupės kairiajame krante, prie Liepupės; Abramovo gyvenvietės dalis Krasnoznamensko rajone, Aleksejevkos kaimo gyvenvietėje.

## Istorija

Įkurti apie 1650 m. 1785 m. buvo karališkųjų valstiečių kaimas su 9 ugniakurais (gyvenamaisiais pastatais), 1821 m. – kaimas su 53 gyventojais. 1854 m. Dikšiuose buvo 12 gyvenamųjų pastatų ir 75 gyventojai.

1736–1818 m. priklausė Įsruties apskrities Leskaminio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Tupų valsčiaus kaimas. Tikintieji iki 1902 m. priklausė Lazdynų, vėliau – Vėdaraitiškių evangelikų liuteronų parapijai. 1905 m. Dikšiuose buvo 43 sodybos, 242 gyventojai, iš jų – 49 lietuviai (20 %, 1 katalikas). Kaime buvo mokykla, veikė perkėla per Šešupę.

Po Antrojo pasaulinio karo, vietiniams gyventojams pasitraukus į Vokietijos gilumą, sunyko, iki XXI a. pr. buvo likę tik pora sodybų. Nuo pokario metų Dikšių ir Rudminėlių kaimų liekanos vadinamos bendru Abramovo pavadinimu.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šilavoto apylinkė (Marijampolė)

**Šilavoto apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Liudvinavo valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Marijampolės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Gulbiniškių apylinkės ir Liudvinavo apylinkės.

## Šaltiniai
Angauras

**Angauras** (pal. *Ngeaur*, , ) – sala, sudaranti vieną iš Palau valstijų.

Angauro sala yra toliausiai nutolusi į pietus Palau salų pagrindinėje grupėje, išsidėsčiusi į pietvakarius nuo Peleliu. Yra nedidelis lėktuvų pakilimo takas, buvusi pakrantės sargybos stotis, kapinės, savivaldybė. Sala žema, miškinga.

Saloje yra du kaimai – Ngeremasas (*Ngeremasch*) ir Roisas (*Rois*). Oficialios Angauro kalbos yra anglų, vietinė palaujiečių kalbos tarmė ir japonų (vienintelė vieta už Japonijos ribų, kur japonų kalba yra oficiali). Vietos vadai tituluojami uerbelau (*ucherbelau*).

1909–1954 m. Angaure vykdyta fosfatų gavyba.

## Šaltiniai
Prienų apylinkė (Prienai)

**Prienų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Prienų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Prienų rajonui. Panaikinta iki 1954 m.

## Šaltiniai