open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kadrinos valsčius

**Kadrinos valsčius** () – valsčius šiaurės Estijoje, Vakarų Viru apskrityje. Jo administracinis centras – Kadrina (2,3 tūkst. gyv.). Valsčiuje gyvena 5,2 tūkst. žmonių (2004 m.), teritorija užima 329,26 km² (10% apskrities ploto). Šiaurėje ribojasi su Lahemos nacionaliniu parku. Teritoriją kerta Talino–Narvos kelias (europinio greitkelio E20 trasa), Talino–Sankt Peterburgo geležinkelis.

Valsčiaus ribos paskutinį kartą nustatytos 2005 m., kai buvo panaikintas Saksio valsčius, ir prijungti Kiku, Parisio ir Saldos kaimai. Didesnė naikinamo valsčiaus dalis tuomet buvo jungiama prie Tapos valsčiaus.

## Gyvenvietės

* Miesteliai:
Hulja, Kadrina

* Kaimai:
Ama, Arbavere, Hõbeda, Härjadi, Jõepere, Jõetaguse, Jürimõisa, Kadapiku, Kallukse, Kihlevere, Kiku, Kõrveküla, Lante, Leikude, Loobu, Läsna, Mõndavere, Mäo, Neeruti, Ohepalu, Orutaguse, Pariisi, Põima, Ridaküla, Rõmeda, Salda, Saukse, Sootaguse, Tirbiku, Tokolopi, Udriku, Uku, Undla, Vaiatu, Vandu, Viitna, Vohnja, Võduvere, Võipere.

## Galerija

Kallukse hiiemänd (foto Martin Suuroja).jpg|Kaluksės pušis
Viitna Suurjärv (foto Martin Suuroja).jpg|Pikjarvo ežeras
Kadrina jaama allee.JPG|Alėja Kadrinoje
Kadrina kirik talvel.JPG|Kadrinos bažnyčia
Undla mõisa peahoone.jpg|Undlos dvaras


## Nuorodos

* Valsčiaus internetinė svetainė
Haljalos valsčius

**Haljalos valsčius** () – valsčius šiaurės Estijoje, Vakarų Viru apskrityje. Valsčiuje gyvena 2,9 tūkst. žmonių (2000 m.), teritorija užima 183,02 km². 

Valsčiaus administracinis centras – Haljalos miestelis, įkurtas 1241 m., turintis 1,3 tūkst. gyventojų.

## Gyvenvietės

* Miesteliai:
Haljala

* Kaimai:
Aaspere - Aasu - Aaviku - Auküla - Essu - Idavere - Kandle - Kavastu - Kisuvere - Kõldu - Kärmu - Lihulõpe - Liiguste - Pehka - Põdruse - Sauste - Tatruse - Vanamõisa - Varangu - Võle.

## Galerija

Haljala kirik Lahemaa Rahvuspargis 2014.jpg|Haljalos bažnyčia
Kavastu mõisa tuvitorn.jpg|Kavastu dvaro bokštas – karvelidė
Kavastu mõisa (Haljala) tuuleveski2.JPG|Buvęs Kavastu malūnas
Steinhaufen Palmse.jpg|Riedulys – gamtos paminklas
Oruveski paisjärv.jpg|Oruveskio ežeras


## Nuorodos

* Valsčiaus internetinė svetainė
Dombai Ulgenas

**Dombai Ulgenas** (, ) – viršukalnė Kaukazo kalnuose, Didžiajame Vandenskyros kalnagūbryje, ties Rusijos (Karačajų Čerkesija) ir Abchazijos siena. Aukštis – 4046 m (aukščiausia Abchazijos vieta). Kalnas sudarytas iš gneisų, kristalinių skalūnų, granito. Viršūnę dengia amžinieji sniegynai ir ledynai.

Kalno šlaituose išteka Teberdos upė. Į šiaurę nuo kalno prasideda Dombajaus laukymė, yra Dombajaus gyvenvietė.

## Šaltiniai
Rakverės valsčius

**Rakverės valsčius** () – valsčius šiaurės Estijoje, Vakarų Viru apskrityje. Valsčiuje gyvena 2,3 tūkst. žmonių (2006 m.), teritorija užima 127,69 km². 

Valsčiaus administracinis centras įsikūręs Rakverės mieste (15,7 tūkst. gyv.). Valsčiuje taip pat yra 1 miestelis ir 19 kaimų.

## Gyvenvietės

* Miesteliai:
Lepna

* Kaimai:

Arkna, Eesküla, Järni, Karitsa, Karivärava, Karunga, Kloodi, Kullaaru, Kõrgemäe, Lasila, Levala, Mädapea, Paatna, Päide, Taaravainu, Tobia, Tõrma, Tõrremäe, Veltsi. 

## Galerija


Toolse rannamehe tütar 1.JPG|Gamtos paminklas – keista uola
Kloodi mõisa peahoone.jpg|Klodžio dvaras
Kloodi linnamägi.JPG|Klodžio piliakalnis
Selja jõgi Arknas.jpg|Upė Selja
Kunda mõis-Sämi tee Kohalas.jpg|Kraštovaizdis


## Nuorodos

* Valsčiaus internetinė svetainė
Dombajaus laukymė

**Dombajaus laukymė** () arba tiesiog ***Dombajus*** (*Домбай*) – tarpukalnių duburys ties šiauriniais Didžiojo Kaukazo (Pagrindinio kalnagūbrio) šlaitais. Driekiasi Rusijoje, Kabardoje-Balkarijoje, ties Teberdos ištakomis ir patenka į Teberdos rezervatą. Laukymę juosia iki 4046 m aukščio iškylantys kalnai (Dombai Ulgenas). Šlaituose iki 2300 m aukščio veši spygliuočių miškai.

Pagrindinė gyvenvietė – Dombajus. Dombajaus laukymė yra svarbi turistinė sritis – plėtojamas alpinizmas, kalnų slidinėjimas, žygiavimas. Gausu viešbučių, poilsio namų. Apylinkės garsėja vaizdingais kraštovaizdžiais – aukštomis viršukalnėmis, kriokliais, kalnų ežerais bei upokšniais.

Vietovardis kilo iš karačiajų *доммай*, reiškiančio „stumbrą“.


Домбай (2062160252).jpg|Dombajaus kurortas
Dombay, Caucasus, Russia.jpg|Kaukazo kalnai Dombajuje
Тебердинский заповедник 12.jpg|Baduksų ežerai


## Šaltiniai
Donguzorunas

**Donguzorunas** (, , ) – Kaukazo kalnų perėja, kertanti Didžiojo Kaukazo Pagrindinį kalnagūbrį ties Gruzijos (Svanetijos) ir Rusijos (Kabardos-Balkarijos) siena. Perėja jungia Baksano ir Ingurio aukštupių tarpeklius. Aukštis iki 3203 m.

Pavadinimas karačiajų kalba reiškia „kiaulių vieta; vieta, kur genamos kiaulės“.

## Šaltiniai
2019 m. pasaulio stalo teniso čempionatas

**2017 m. pasaulio stalo teniso čempionatas** – 55-asis geriausių pasaulio stalo teniso žaidėjų čempionatas, kuris vyko balandžio 21 d. – balandžio 28 d. Vengrijos sostinėje Budapešte. Tai yra ketvirtosios pasaulio pirmenybės, kurios vyko Vengrijoje.

## Medalininkai

## Lietuva čempionate

;Vienetai

;Dvejetai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Pakiršinio dvaras

**Pakiršinio dvaro sodyba** stovi Pakiršinyje, Baisogalos sen., Radviliškio rajone, netoli kelio . Išlikę parko želdinių, medžių alėja, tvenkinys. Iš buvusio dvaro sodybos stovi 10 pastatų ar jų fragmentų. Daugelis jų pritaikyti ūkio ir kultūros reikmėms. Veikia etninės kultūros ir amatų centras.

Nuo 1992 m. sodyba įrašyta Kultūros vertybių registrą .

## Istorija
Pakiršinio dvaras minimas nuo XVIII a., jo istorija susijusi su Kerbedžiais. Ši giminė 1789 m. įsigijo Pakiršinį, o jame pasistatė ir dvarą su ūkiniais pastatais. 1860 m. dvarą paveldėjo inžinierius ir tiltų konstruktorius Stanislovas Kerbedis (1810–1899). Po Pirmojo pasaulinio karo Kerbedžiai dvarą pardavė Radvilavičiams.

1923 m. dvarui priklausė 1 ūkinis kiemas su 114 gyventojų. Po Antrojo pasaulinio karo dvare įsikūrė Melioracijos statybos valdyba, išaugo melioratorių gyvenvietė. 1959 m. Pakiršinyje gyveno 156, 1970 m. – 513, 1986 m. – 964 gyventojai. 

Nuo 1923 m. dvaro kumetyne veikė pradinė mokykla. Vėliau šiame pastate įsikūrė siuvykla, pagrindiniame dvaro pastate veiklą vystė kultūros namai, kurie nuo 2011 m. tapo rajono savivaldybės etninės kultūros ir amatų centru. 

2021 m. buvo atnaujinta ir centro poreikiams pritaikyta buvusio dvaro oficina.

## Architektūra
Dvaro rūmai – moderno architektūros stiliaus, pastatyti XX a. pr. Rekonstruojant rūmus buvo išlaikytas pirminis tūris ir fasadai. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos dvarai 
* Pakiršinio dvaro tinklalapis
* Pakiršinio dvaro fotofiksacija
Doneckas (Rusija)

**Doneckas** () – miestas Rusijoje, Rostovo srityje, 171 km į šiaurę nuo Rostovo prie Dono, prie pat Ukrainos sienos, prie Severų Doneco upės. Pro miestą eina Volgogrado–Luhansko plentas, veikia pasienio postas „Doneckas–Izvarynė“. Prie Doneco yra prieplauka. Vykdoma akmens anglių gavyba (Donbaso dalis), vystoma tekstilės pramonė, ekskavatorių surinkimas. Veikia technikumas, Pietų universiteto padalinys, istorijos ir etnografijos muziejus. Stovi keletas cerkvių (Švč. Dievo Motinos Ėmimo Dangun, 1861 m. ir kt.), buvusi sinagoga, įvairūs XIX a. pab. – XX a. pr. statiniai.

## Istorija
1681 m. Dono kazokai įkūrė Gundorovskio (*Гундоровский*) gyvenvietę prie Doneco upės. Dėl upės potvynių gyvenvietė ne kartą keitė vietą. 1938 m. šalia Gundorovskio stanicos pradėtos kasti akmens anglys. Nuo 1945 m. – miesto tipo gyvenvietė, nuo 1951 m. – miestas (***Gundorovka***). 1955 m. miestas pervadintas Donecku.

## Šaltiniai
Doneco kalvagūbris

**Doneco kalvagūbris** (, ) – aukštuma Rytų Europos lygumos pietinėje pusėje, rytų Ukrainoje (Luhansko sritis ir Donecko sritis) ir Rusijoje (Rostovo sritis). Driekiasi iš šiaurės vakarų į pietryčius 370 km. Aukštis iki 367 m (Mohyla Mečetnos k., šalia Petrovskės miesto).

Masyvą sudaro daugiausia smiltainis, klintys ir skalūnai, su kuriais susiję gausūs akmens anglių telkiniai (Donbaso anglių baseinas). Būdingos banguotos aukštumos, kertamos gilių upių slėnių. Paplitę karstiniai reiškiniai, gausu kupolų, griovų, raguvų. Upių slėniai vietomis iki 150 m gylio, su atodangomis. Kalvagūbrį vagoja Donecas ir jo intakai (Aidaras, Luhanė, Derkulas).

Savaiminių kraštovaizdžių (ąžuolų, uosių, klevų miškų, stepių) išlikę nedaug, kraštovaizdis labai industrializuotas (karjerai, terikonai, geologiniai sąvartynai).

## Šaltiniai
Hedemėstės valsčius

**Hedemėstės valsčius** () – valsčius pietvakarių Estijoje, Pernu apskrityje. Jo administracinis centras – Hedemėstė (0,7 tūkst. gyv.). Valsčiuje gyvena 4982 žmonės (2017 m.), teritorija užima 493,6 km².

Valsčiuje yra 2 miesteliai ir 29 kaimai. Ribojasi šiaurėje su Pernu miesto valsčiumi, rytuose su Sardės valsčiumi, pietuose su Latvija ir vakaruose su Rygos įlanka. Patenka dalis Nigulos gamtos draustinio (*Nigula looduskaitseala*).

Hedemėstės valsčiaus teritorija pakito 2017 m. administracinės reformos metu, prijungiant Tahkuranos valsčių. 2010 m. sausio 1 d. valsčiuje buvo 2987 gyv., teritorija – 390,2 km²; 2017 m. sausio 1 d. – 4982 gyv., teritorija – 493,6 km².

## Gyvenvietės

* Miesteliai:
Hedemėstė, Veistė

* Kaimai:
Arumetsa, Ikla, Jaagupi, Kabli, Krundiküla, Laadi, Leina, Lepaküla, Majaka, Massiaru, Mereküla, Metsaküla, Metsapoole, Nepste, Orajõe, Papisilla, Penu, Piirumi, Pulgoja, Rannametsa, Reiu, Sooküla, Soometsa, Tahkuranna, Treimani, Urissaare, Uuemaa, Uulu, Võidu.

## Galerija

Häädemeeste õigeusu kirik 2012.JPG|Hedemėstės stačiatikių bažnyčia
Häädemeeste Seltsimaja 2012.JPG|Hedemėstės bendruomenės namai
Tolkuse raba laukad.jpg|Tolkusės pelkė
Aruoja rändrahn.jpg|Saugomas akmuo
Kabli 2012.JPG|Kaimo kraštovaizdis


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Valsčiaus internetinė svetainė
Pasaulio stalo teniso čempionatas

**Pasaulio fechtavimo čempionatas** – geriausių pasaulio stalo teniso atstovų čempionatas, kurį organizuoja Tarptautinė stalo teniso federacija.

## Čempionatai

## Nuorodos
*ITTF oficiali svetainė
Kihnu valsčius

**Kihnu valsčius** () – valsčius pietvakarių Estijoje, Pernu apskrityje. Valsčius apima visą Kihnu salą ir gretimas saleles, yra vienas mažiausių šalyje – teritorija sudaro 16,88 km². Valsčiuje gyvena 489 žmonės (2010 m. sausio 1 d.).

## Geografija

Kihnu valsčius įkurtas 1992 m. gegužės 21 d. Nuo šalies žemyninės dalies nutolęs apie 12 km. Valsčiaus administracinis centras įsikūręs Serėje (, 137 gyv.), šiaurinėje Kihnu salos dalyje. Sala užima 16,4 km², yra apie 7x3,3 km dydžio, iškilusi iki 9 m virš jūros lygio.

## Gyvenvietės

Valsčiuje yra 4 kaimai: Lemsi, Linaküla, Rootsiküla ir Serė.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Valsčiaus oficiali svetainė
Serė

**Serė** () – kaimas pietvakarių Estijoje, apie 40 km į pietvakarius nuo Pernu, Kihnu saloje. Yra  Kihnu valsčiaus administracinis centras. 2000 m. duomenimis, buvo 137 gyventojai.

Kaimas įsikūręs šiaurinėje salos dalyje. Be Serės saloje yra dar trys kaimai. Rašytiniai šaltiniai apie ruonių medžiotojus ir žvejus saloje siekia 1518 m. 

Serėje yra aerodromas su žolės danga, 2 pakilimo takais (sezoniniai skrydžiai iš Pernu), paštas, parduotuvė, kavinė. Vystomas turizmas.

## Šaltiniai
Sardės valsčius

**Sardės valsčius** () – valsčius pietvakarių Estijoje, Pernu apskrityje. Jo administracinis centras – Kilingi Nemė. Valsčiuje gyvena 4873 žmonės (2017 m.), teritorija užima 1064,8 km².

## Geografija

Sardės valsčius yra vienas iš 7, esančių Pernu apskrityje. Įkurtas 2017 m. teritorinės-administracinės reformos metu, apjungus Sardės ir Surju valsčių teritorijas. Valsčiuje yra 1 miestas (Kilingi Nemė), 1 miestelis (Tihemetsa) ir 35 kaimai. Ribojasi šiaurėje su Pernu valsčiumi, šiaurės vakaruose - su Viljandžio apskrities Pehja Sakalos valsčiumi, rytuose - su Viljandžio apskrities Mulgio valsčiumi, pietuose - su Latvija ir vakaruose - su Hedemėstės valsčiumi. 

## Demografija

2010 m. Sardės valsčiuje gyveno 4350 žmonės (707 km² teritorijoje), 2017 m. – 4873 žmonės (1064,8 km² teritorijoje). Administraciniame centre Kilingi Nemėje gyvena 1,7 tūkst. žmonių (2018 m.).

## Gyvenvietės

* Miestas:
Kilingi Nemė
* Miestelis:
Tihemetsa

* Kaimai:
Allikukivi, Ilvese, Jaamaküla, Jäärja, Kalda, Kalita, Kamali, Kanaküla, Kikepera, Kõveri, Kärsu, Laiksaare, Lanksaare, Leipste, Lodja, Lähkma, Marana, Marina, Metsaääre, Mustla, Oissaare, Pihke, Rabaküla, Reinu, Ristiküla, Saarde, Saunametsa, Sigaste, Surju, Tali, Tuuliku, Tõlla, Veelikse, Viisireiu, Väljaküla.

## Lankytinos vietos

* Alikukivio urvas (*Allikukivi koopad*)
* Lodjos pašto stotis (*Lodja postijaam*)
* Rae ežero pėsčiųjų takas (*Rae järve matkarada*)
* Sardės bažnyčia (*Saarde kirik*)
* Voltvečio dvaras (*Voltveti mõis*)


Lodja_postijaama_peahoone.jpg|Lodjos pašto stotis
Saarde_kirik.jpg|Sardės bažnyčia
Voltveti_mõisa_peahoone.jpg|Voltvečio dvaras


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Valsčiaus internetinė svetainė
Torio valsčius

**Torio valsčius** () – valsčius pietvakarių Estijoje, Pernu apskrityje. Jo administracinis centras – Sindis. Valsčiuje gyvena 11 716 žmonių (2017 m.), teritorija užima 611 km².

Naujasis Torio valsčius įkurtas 2017 m. teritorinės reformos metu, sujungiant Torio, Arės, Saugos valsčius, taip pat Sindžio miestą. Savivaldybėje yra 1 miestas, 3 miesteliai ir 41 kaimas.

## Gyvenvietės

* Miestas:
Sindis

* Miesteliai:
Arė, Sauga ir Toris

* Kaimai:
Aesoo, Eametsa, Eavere, Elbi, Elbu, Jõesuu, Kiisa, Kildemaa, Kilksama, Kuiaru, Kurena, Kõrsa, Lepplaane, Levi, Mannare, Muraka, Murru, Muti, Niidu, Nurme, Oore, Parisselja, Piistaoja, Pulli, Pärivere, Randivälja, Riisa, Rätsepa, Räägu, Rütavere, Selja, Suigu, Taali, Tabria, Tammiste, Tohera, Urge, Urumarja, Vainu, Võlla, Võlli.

## Galerija


Sindi_Eesti_Tarvitajate_Ühisuse_hoone.JPG|Sindžio muziejus
Riisa raba 2017.jpg||Rysos pelkė
Pärnu jõgi Tori sillalt.jpg|Pernu upė
Tori horse universal.jpg|Toryje išvesta žirgų veislė
EE Tori.png|Valsčiaus herbas iki 2017 m.


## Nuorodos

* Valsčiaus internetinė svetainė
Alanijos nacionalinis parkas

**Alanijos nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos sritis Rusijoje, Šiaurės Osetijoje (Alanijoje), Kaukazo kalnų papėdėje, prie Urucho slėnio. Įsteigtas 1998 m.

Kalnų Digorijos krašte įsteigtas parkas skirtas saugoti retas Kaukazo gyvūnijos ir augalijos rūšis bei išskirtinius kraštovaizdžius. Parke pastebėtos 34 žinduolių rūšys (tarp jų – dagestaniniai ožiai, gemzės, rudieji lokiai, šernai, lapės, stirnos, įveisti jakai), 116 paukščių rūšių (81 perinti rūšis; taurusis sakalas, kaukazinis tetervinas, karališkasis erelis, didysis apuokas, storkulnis, kilnusis erelis ir kt.). ~60 % Alanijos nacionalinio parko dengia miškai (pušynai, beržynai, baltalksnynai), kalnuose plyti subalpinės pievos, dubumose auga kserofitinė augmenija. Tarp retų rūšių – slėninis krokas (*Crocus vallicola*), baltoji snieguolė, Radės beržas (*Betula raddeana*), puošnusis vėlyvis (*Colchicum speciosum*), įvairios gegužraibės, belapė antbarzdė ir kt.).

Parke yra urvų ir grotų, kuriose priešistoriniais laikais apsistodavo žmonės, taip pat alanų kapinynų-katakombų (Donifarse, Kumbultoje), viduramžiškų osetinų bokštų (Achsau, Stur Digoroje, Kamatoje, Vakace, Machčeske, Aukšt. Fasnale), Sataji Obau osetinų šventykla. Be to, gausu kalnų ežerų, krioklių (didžiausias – Galdorionas), tarpeklių, stambių upinių riedulių.


С. Галиат.jpg|Galiato osetinų bokštas
Ущелье Донисар.jpg|Donisaro tarpeklis
Окресности базы Комы-Арт.jpg|Kalnų kraštovaizdžiai ties Komy Artu
Урух зимой 2.jpg|Urucho upė žiemą


## Šaltiniai
Tailando gatvės maistas

**Tailando gatvės maistas** apima įvairius paruoštus valgius, užkandžius, vaisius ir gėrimus, kuriuos gamina ir tiekia maisto prekybininkai ir išnešiotojai Tailando gatvėse, turguose. Tailandiečiai vartoja daug užkandžių visos dienos metu, dažnai tiesiog gatvėje. Tokį maistą siūlo mobilūs prekybos vežimėliai, gatvės prekystaliai, pavieniai prekiautojai. Gatvės maistą ragauja skubantys turistai, nes šie patiekalai atstovauja Tailando kulinarijos tradicijas. 
Gatvės maisto kultūra čia yra perėmusi daugelį prieskonių ir patiekalų iš Indijos, Malaizijos, Kambodžos, Kinijos.

## Istorija
Tradiciškai tajų maisto produktus kasdien ruošė namų šeimininkės kiekviename Tailando namų ūkyje. Prekyba maistu senajame Siame siekia Ajutajos karalystės laikus (1350–1767). Miestų kanaluose „plaukiojančiuose turguose“ buvo siūlomi įvairūs produktai, vaisiai ir tradiciniai patiekalai tiesiai iš valčių. Tai buvo įprasta ekonominė veikla tailandiečiams. Nuo XX a. pradžioje karaliaus Ramos V pradėtos šalies modernizacijos kanalų prekybą ėmė keisti veikla gatvėse, kurią įtakojo iš Kinijos atvykę žmonės.

2017 m. Bankoko metropolijos administracija ir policija ėmė riboti chaotišką gatvės prekiautojų veiklą, trukdančią eismui ir pėstiesiems, neatitinkančią švaros reikalavimų.

## Patiekalai
Savo patiekalų kiekiu ir įvairove, gatvių pardavėjų gausa garsėja sostinė Bankokas. Gatvės užkandžiais žymus kinų kvartalas, *Thong Lor* ir *Loong Perm* turgūs. Gatvės pardavėjai meniu įvairove gali konkuruoti su restoranais. Parduodama nuo šviežių vaisių iki mėsiškų patiekalų, pvz., marinuotos mėsos, keptos ant medinių iešmukų. Ten gausu makaronų patiekalų, gaminamu su sriuba, mėsos bei žuvies gabaliukais. Be makaronų, populiarūs garuose virti viščiukai su ryžiais ar austrių omletai. Iš lengvesnio maisto siūlomos žaliųjų papajų salotos su džiovintomis krevetėmis, žaliosios citrinos skiltelėmis, sūdytos žuvies padažu, užbertais ant viršaus trintais žemės riešutais. Prie tradicinių desertų skiriami kepinti bananai, įdaryti traškioje ryžių miltų tešloje, taip pat tailandietiški pyragaičiai ir sulipę ryžiai, ištroškinti kokosų piene. Egzotikos mėgėjams siūlomi paketai su kepintais, prieskoniais pagardintais tarakonais ar kitais vabzdžiais.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 6 vietos pasaulyje gatvės maisto gurmanams
Buzuluko šilo nacionalinis parkas

**Buzuluko šilo nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos sritis Rusijoje, Samaros ir Orenburgo srityse, 15 km į šiaurę nuo Buzuluko miesto. Įsteigtas 2008 m.

Parkas apima reliktinį šilą, esantį tarp Užvolgio bei Prieuralės stepių, 100–150 m pločio duburyje, sudarytame Borovkos upės (Samaros baseinas). Buzuluko šilas susidarė prieš 3000–4000 metų. Šile auga kelios 300–350 metų senumo pušys. Be šilo, parkas apima smiltynų plotus, paupio ąžuolynus, alksnynus, tuopų miškus. Parke stebėtos 39 žinduolių rūšys (tarp jų – bebrai, šernai, briedžiai, stirnos, barsukai, kiaunės, voverės), 144 paukščių rūšys (tarp jų – kilnusis erelis, karališkasis erelis, tetervinas, kurtinys), 8 roplių, 4 varliagyvių, 23 žuvų, ~800 vabzdžių rūšių.

1903 m. šile įsteigtas bandomasis miškų ūkis, 1933–1948 m. veikė rezervatas. 2008 m. pertvarkytas į nacionalinį parką. 2013 m. smarkiai nukentėjo nuo miško gaisro.

XX a. antrojoje pusėje Buzuluko šile buvo vykdoma naftos gavyba, bet 1971 m. darbai nutraukti. Nuo 2014 m. parko apylinkėse pradėti naftos žvalgybos darbai.

## Šaltiniai
Valdajaus nacionalinis parkas

**Valdajaus nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos sritis Rusijoje, Naugardo srityje, Valdajaus aukštumoje. Įsteigtas 1998 m.

Parkas skirtas apsaugoti vaizdingą Valdajaus aukštumą su ežerynais, kalvomis, miškais, retų augalų ir gyvūnų buveinėmis, istoriniu ir archeologiniu paveldu. Parke telkšo apie 200 ežerų, iš jų 56 didesni, nei 20 ha (didžiausi – Valdajaus ežeras, Seligeras, Veljo). 86 % parko ploto dengia miškai – daugiausia eglynai, pušynai, beržynai, yra ąžuolynų, uosynų. Daug aukštapelkių. Sutinkama būdinga miškų juostos gyvūnija – šernai, briedžiai, stirnos, lapės, lūšys, lokiai, kiškiai, barsukai, kiaunės, voverės, bebrai, ūdros, įvairios paukščių rūšys (tarp jų – retos: kilnusis erelis, gyvatėdis, didysis apuokas, juodasis gandras, sakalas keleivis, erelis žuvininkas, jūrinė šarka, didysis erelis rėksnys).

Be to, parke yra 82 archeologijos paminklai (piliakalniai, kapinynai, priešistorinės stovyklavietės), 9 saugomi sodai ir parkai (prie dvarų), 22 architektūros paminklai (tarp jų – Valdajaus Šv. Ivero vyrų vienuolynas Selvicų saloje). Valdajaus ežerynas nuo seno pamėgtas Rusijos rašytojų, poetų, dailininkų, kompozitorių, dabar čia plėtojamas turizmas.


Valdai National Park asv2018-08 img12 Bainyovo.jpg|Bainiovo kaimas su tradicine medine architektūra
Валдайское озеро. закат.jpg|Valdajaus ežero įlanka
Valdai IverskyMon asv2018 img47.jpg|Šv. Ivero vienuolynas
Valdai National Park asv2018-08 img01 Roschino.jpg|Pėsčiųjų takas „Miško paslaptys“


## Šaltiniai
Gatvės maistas

**Gatvės maistas** () – gatvėje tiekiamas paruoštas valgyti maistas ar gėrimas, pasižymintis savo įvairove, mažesnėmis kainomis, greitu pagaminimo būdu. Jį parduoda prekeiviai viešose vietose, pavyzdžiui, turguose, mugėse, miestų šventėse. Gatvės maistą prekiautojai siūlo išnešiodami, jį parduoda gatvės prekystaliuose, mobiliuose maisto produktų kioskuose, vežimėliuose, pritaikytuose furgonuose. 

## Vartojimo tradicijos

Kai kurie gatvės maisto produktai atstovauja regioninę virtuvę, tačiau daugelis jų išplito už savo kilmės regiono. Dauguma gatvės maisto produktų klasifikuojami kaip valgomi nenaudojant stalo įrankių ar greito maisto produktai, ir jie yra pigesni nei restoranų valgiai. Šio maisto tradicijos siejamos su šalies geografine padėtimi. Pagal JTO maisto ir žemės ūkio organizacijos 2007 m. tyrimą, 2,5 milijardo žmonių kasdien valgo gatvės maistą. Šiandien žmonės vartoja gatvės maistą dėl įvairių priežasčių: dėl patogumo, kaip užkandžių maistą už priimtiną kainą, norėdami išbandyti etninę virtuvę.

Gatvės maisto tradicijos siekia Senovės Graikijos laikus, kur gatvėse buvo pardavinėjama kepta žuvis, tačiau Teofrastas gatvės maisto vartojimo papročius mažai vertino. Pompėjos archeologinių kasinėjimų metu buvo atrasta daug gatvės maisto pardavėjų veiklos įrodymų. Gatvės maistas buvo paplitęs tarp neturtingų senovės romiečių, kurių namuose nebuvo krosnių ar židinių. Čia paprasčiausi patiekalai buvo paukštienos sriuba su duona ir grūdų pasta. Senovės Kinijoje gatvės maistas paprastai buvo skirtas vargšams, tačiau turtingesni gyventojai siųsdavo tarnus į gatvę nupirkti maisto ir jį parneštą valgydavo savo namuose.

Osmanų imperijos (dab. Turkijos)  miestuose buvo kebabų ir plovo pardavėjų. Walter Thornbury, kuris lankėsi Stambule 1859 m., rašė apie turkų gatvės maistą kaip išskirtinai tvarkingą ir gerai paruoštą..

Gausus gatvėje parduodamų patiekalų pasirinkimas buvo įprastas actekų miestuose prieš atsikeliant europiečiams. Tarp jų buvo *atole* (pagamintos iš kukurūzų miltų), keliolika *tamali* rūšių, kepami vabzdžiai. Kolonizacija Peru sukėlė tradicinių patiekalų išnykimą, o jų vietą gatvių prekystaliuose užėmė kepta jautiena.

Kolonijinėje Amerikoje miesto gatvėse buvo parduodami kukurūzai, austrės, saldumynai. 1707 m. pirmą kartą Niujorke buvo uždrausta pardavinėti paruoštą maistą. Didžioji dalis gatvės maisto, parduodamo JAV XIX a., buvo pyragai ir saldūs užkandžiai, o jų pardavimu daugiausiai užsiėmė juodaodės moterys. 

Gatvės maisto pasiūlymas XIX a. Londone apėmė keletą sriubų (žirnių sriubą, mėsišką troškinį), keptus žirnius, sraiges, jūros gėrybes ir ungurio patiekalus. 

XIX a. viduryje Prancūzijos gatvių kioskuose atsirado bulvytės fri, kurios iki šiol yra vienas iš populiariausių maisto produktų, parduodamų gatvėje.

## Galerija

Cookshop Vietnam(3).jpg|Maisto ruošimas gatvėje (Vietnamas)
Making candied fruit in Tianjin China.JPG|Saldumynų ruošimas Tiandzine (Kinija)
Obwarzanki na ulicy.jpg|Pavėsinė su pyragėliais (Lenkija)
Kwass kyjiw.jpg|Giros pardavėja Ukrainoje
StreetfoodNY.jpg|miniatiūra|250px|right|Maisto vežimėlis Niujorke
ChitosTultepec.JPG|Maisto vežimėlis Meksikoje


## Šaltiniai
Vodlozero nacionalinis parkas

**Vodlozero nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos sritis Rusijoje, Karelijoje (Pudožo rajonas) ir Archangelsko srityje (Onegos rajonas), Vodlozero apyežerėse. Įsteigtas 1991 m.

Parkas suskirstytas į keletą apsaugos zonų, iš kurių 99,4 tūkst. ha sudaro rezervatinė zona (nuo 2001 m. – UNESCO biosferos rezervatas). Parke saugoma kultūrinė Vodlozerjės (*Водлозерье*) sritis su senoviniais šiaurės Rusijos kaimais (XXI a. pr. parke buvo likę tik 5 tokie kaimai iš XX a. pr. buvusių 40). Taip pat saugomas išskirtinis Vodlozero ir Ileksos upės gamtinis kompleksas su mažai žmogaus paliestais miškų plotais ir gyvūnų buveinėmis. Beveik visą plotą dengia taiga, kurioje auga beržynai, pušynai, eglynai, drebulynai. Sutinkama būdinga miškų juostos gyvūnija – vilkai, briedžiai, stirnos, lapės, lūšys, lokiai, kiškiai, barsukai, kiaunės, voverės, bebrai, ūdros, erniai, įvairios paukščių rūšys (tarp jų – retos: kurtinys, tetervinas, gulbė giesmininkė, jūrinis erelis, erelis žuvininkas, pilkoji gervė).


Ilyinsky Vodlozersky churchyard 2010 by by Igor Georgievskiy.jpg|Medinė Šv. Elijo cerkvė
Водлозерский национальный парк.jpg|Parko ženklas
Vodlozersky National Park and horses 2010.jpg|Vodlozeras
01 vo p8 011.jpg|Valtis prie kaimo (Pudožo raj.)


## Šaltiniai
Ziuratkulio nacionalinis parkas

**Ziuratkulio nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos sritis Rusijoje, Čeliabinsko srityje (Satkos rajonas), 30 km į pietus nuo Satkos, Ziuratkulio apyežerėse. Įsteigtas 1993 m.

Parkas skirtas apsaugoti Pietinio Uralo gamtinius kompleksus su Ziuratkulio tvenkiniu – vieninteliu aukštikalnių (724 m virš jūros lygio) vandens telkiniu Pietų Uralo vakarinėje pašlaitėje. Parkas apima Ziuratkulio, Nurgušo kalnagūbrius (aukštis iki 1406 m). Parke susiduria taigos ir miškastepės gamtinės juostos. 90 % parko ploto dengia tamsioji taiga, vietomis yra beržynų. Čia auga tiek europinės, tiek sibirinės eglės. Tarp retųjų augalų rūšių – plačialapė klumpaitė, belapė antbarzdė, uralinė plukė, plačioji platužė, vyriškoji gegužraibė. Yra reliktinių maumedynų.

Sutinkama būdinga miškų juostos gyvūnija – vilkai, briedžiai, stirnos, lapės, šernai, lokiai, kiaunės, voverės, šermuonėliai, europinės audinės, įvairios paukščių rūšys (tarp jų – retos: kilnusis erelis, sakalas keleivis, didysis apuokas), upėse yra kiršlių.

Apyežerėse rasta 12 mezolito ir neolito stovyklaviečių, ~8000 metų senumo didelis briedžio geoglifas. Įrengtas žvėrynas.


Горы в районе поселка Тюлюк.jpg|Kalnų šlaitai prie Tiuliuko kaimo
Zyuratkul National Park - 2018.jpg|Ziuratkulio nacionalinis parkas žiemą
Хребет Зюраткуль.jpg|Ziuratkulio ežeras ir kalnagūbris
Мараловое хозяйство, Национальный парк "Зюраткуль".jpg|Žvėrynas


## Šaltiniai
Street Food Around The World

**Street Food Around The World** () – realybės televizijos serialas, pirmą kartą pristatytas Prancūzijos kelionių kanale „Voyage“ 2012 m. Kilmės šalis – Izraelis. Serialą transliavo „Fox Life“ ir „National Geographic Channel“, televizijos šou vedėjas – žydų kino ir televizijos aktorius Ishai Golan (g. 1973). 

Kiekvienoje serialo serijoje, trunkančioje po 25 min., tyrinėjamas pasaulio miestų gatvės maistas, laidose dalyvauja kviestinių svečių. Buvo filmuojamas 2 sezonus.

## Apdovanojimai

* Geriausia tarptautinė programa – 2013 m. „Tasty Awards“.

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Suomijos televizija

Pirmąsias **televizijos laidas Suomijoje** 1955 m. pradėjo transliuoti privati bendrovė. Spalvotosios televizijos transliacijos pradėtos 1969 m. Iki 1986 m. televizijos transliacijų monopolis priklausė valstybinei televizijos ir radijo kompanijai YLE. Nuo 2007 m. rugpjūčio pab. transliuojama tik skaitmeninė televizija.

2016 m. duomenimis, 47 % gyventojų naudojosi antžemine televizija, 43 % – kabeline, 11 % – IPTV, o palydovine televizija naudojosi 4 %.

## Televizijos kanalai

2019 m. „Yle TV1“ buvo populiariausias TV kanalas Suomijoje, jo auditorijos dalis siekė 28,4 proc. Jį valdė visuomeninis transliuotojas. Kanalo laidas kasdien žiūrėjo 42 proc. gyventojų. Komercinis „MTV3“ buvo antras žiūrimiausias televizijos kanalas, kurio dalis siekė 16,3 proc. Trečias – „Yle TV2“ (11,9 proc.).

## Išnašos
TW Engine

**TW Engine** – kompiuterinių žaidimų variklis, sukurtas bendrovės „Creative Assembly“, skirtas „Total War“ žaidimų serijai.

## Versijos ir žaidimai
Kenozero nacionalinis parkas

**Kenozero nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos sritis šiaurės Rusijoje, Archangelsko srityje (Plesecko ir Kargopolio raj.), Kenozero apyežerėje. Įsteigtas 1991 m.

Šiame nacionaliniame parke saugoma išskirtinė šiaurės Rusijos gamta ir kultūra. 2004 m. parkas įtrauktas į UNESCO biosferos rezervatų tinklą. Didžiumą (76 %) parko dengia tamsioji taiga, kur auga pušynai ir eglynai. Vietomis išlikę žmogaus neliestų, ~5000 metų senumo miškų sklypų. Didelius plotus užima pelkynai ir pelkėjantys ežerai, kur gausiai dera tekšės, mėlynės, bruknės, spanguolės, girtuoklės, varnauogės. Parko teritorijoje gyvena rudieji lokiai, lapės, baltieji kiškiai, briedžiai, erniai, miškiniai lemingai ir kt. Pastebėtos 263 paukščių rūšys, tarp jų – kilnusis erelis, medžioklinis sakalas, mažoji žąsis, geltonsnapis naras, sakalas keleivis, jūrinis erelis. Parko teritorijoje gausu ežerų, iš kurių didžiausi – Kenozeras ir Liokšmozeras.

Parko teritorijoje rasta neolitinei Kargopolio kultūrai priskiriamų archeologinių vietovių. Taip pat čia saugomi išlikę senoviniai šiaurės Rusijos kaimai su medinėmis koplyčiomis, cerkvėmis, vandens malūnais.


Часовня Сошествия Святого Духа.jpg|Medinė Glazovo koplyčia
Кенозерский нац.парк. Гужовская водяная мельница на Левусозере.jpg|Gužovo vandens malūnas
Вершинино на рассвете.jpg|Veršinino kaimas
Архангельский пейзаж.jpg|Ežeringas kraštovaizdis


## Šaltiniai
Arančinai

**Arančinai** () – itališki gruzdinti, kartais kepti įdaryti 8-10 cm dydžio ryžių kamuoliukai, apvolioti džiūvėsiuose. Išvaizda primena spurgas.

Šių gaminių pavadinimas reiškia „mažieji apelsinai“, nes, juos iškepus, arančinai įgauna geltoną spalvą, kurią suteikia į ryžius įdėtas šafranas.

Arančinai gaminami su mėsos įdaru, paskaninimui pridedant mocarelos, grybų, žaliųjų žirnelių, bešamelio padažo.

Įvairiuose Italijos regionuose būna skirtingų dydžių ir skonių, apvalūs ir kūgio formos arančinai . Sicilijoje kepami arančiniai būna pailgos formos, primenančios Etnos ugnikalnio viršūnę.

## Istorija
Manoma, kad pirmieji arančinai buvo gaminami jau X-ame amžiuje Sicilijoje, kai salą valdė arabai.

## Išnašos
52nd Street

**„52nd Street“** – šeštasis studijinis amerikiečių atlikėjo Billy Joel albumas, išleistas 1978 m. po sėkmingo pastarojo „The Stranger“, kuriame siekė sukurti džiazo skambesį, suteikiantį albumui tai, ko neturėjo ankstesnieji. Tai pirmasis iš keturių Bilio albumų, pasiekusių aukštas pozicijas JAV Billboard sąraše, su kuriuo jis netgi laimėjo du Grammy apdovanojimus. Trys dainos pateko į Top 40 JAV – „My Life“ (3 vieta), „Big Shot“ (14 vieta) ir „Honesty“ (24 vieta).

Albumas susilaukė panašaus teigiamo kritikų įvertinimo kaip ir pastarasis.

## Dainų sąrašas
Visas dainas parašė Billy Joel.

#### Pirmoji pusė

# „Big Shot“ – 4:03
# „Honesty“ – 3:52
# „My Life“ – 4:44
# „Zanzibar“ – 5:13

#### Antroji pusė

# „Stiletto“ – 4:42
# „Rosalinda's Eyes“ – 4:41
# „Half a Mile Away“ – 4:08
# „Until the Night“ – 6:35
# „52nd Street“ – 2:27

## Išnašos
Kasumigaseki golfo klubas

**Kasumigaseki golfo klubas** () – profesionalus golfo aikštynas Kavagojėje, Japonijoje.

2010 m. aikštyne vyko Azijos golfo čempionatas. 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių metu čia vyko olimpinės golfo vyrų ir moterų varžybos.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Kavagojė

**Kavagojė** () – miestas Japonijoje,Saitamos prefektūroje, Tokijo priemiestis. Žymus dėl savo Edo laikotarpio architektūros. Veikia penki universitetai, Kasumigaseki golfo klubas.

XV a. pastačius pilį, ėmė kurtis Kavagojė gyvenvietė. Tokugavų dinastijos (1603–1867 m.) laikotarpiu Kavagoe buvo unikalių baldų gamybos centras.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Al Aksos mečetė

**Al Aksa** (, „tolimiausia šventykla“) – pagrindinė Jeruzalės mečetė. Viena švenčiausių vietų tarp musulmonų.

Al Aksa mečetė yra ant Šventojo kalno Jeruzalėje, vietoje, kuri musulmonų vadinama „Haram eš šarif“ (Prakilnioji šventykla). Kartu su Uolos kupolo šventykla Al Aksa pastatyta kadaise buvusios judaizmo svarbiausios Saliamono šventyklos vietoje. Daugelio musulmonų tikėjimu, tai yra trečia pagal šventumą vieta islame po Mekos ir Medinos. Musulmonai tiki, kad Korano skyriuje „Nakties kelionė“ (*al-Isra*) minima šventykla *al-Aqsa* (iš arab. „tolimiausia“) yra būtent toji, kurioje dabar stovi Al Aksos mečetė. Pasak legendos, Mahometas ant dangiškos būtybės Burako per vieną naktį buvo perneštas iš Mekos į Jeruzalę. Beveik tikra, kad Korano teksto ir legendos sugretinimas ir sutapatinimas įvyko vėliau, nei buvo pastatyta Al Aksos mečetė. Korano komentatoriai nesutarė, kur galėtų būti minėta *al-Aqsa*, Mekoje ar Jeruzalėje, ir laikui bėgant įsitvirtino nuomonė, kad ji yra Jeruzalėje, toje vietoje, kur pastatyta Al Aksos mečetė. Daugelio musulmonų tikėjimu, Al Aksos mečetę iš pradžių pastatė kalifas Umaras (valdė 634−644 m.), kai lankėsi Jeruzalėje. Tačiau ši versija, tikėtina, yra vėlesnių interpretatorių prasimanyta.

Tikra, kad valdant Muavijai I (661−680 m.),  Al Aksos vietoje buvo pastatyta maža mečetė. Ji buvo sunaikinta ir toje vietoje pastatyta didesnė mečetė valdant Validui I (705−715 m.). Vėliau mečetė daug kartų buvo renovuojama ir perstatoma. Iš Valido I laikų išliko tik menki fragmentai, kurie rodė, kad mečetės navos buvo statmenos kiblai, kas buvo labai neįprasta ir priminė bizantietiškų statinių išplanavimą, pvz., Kristaus Gimimo bažnyčią Betliejuje. 748 m. žemės drebėjimas labai pakenkė mečetei ir ji buvo atstatoma valdant Abasidų kalifams Mansūrui (759 m.) ir Mahdžiui (775 m.). Pastarajam valdant buvo pastatyta pakelta centrinė nava, kuri vedė michrabo link ir prieš jį buvo pastatytas medinis kupolas. 1033 m. drebėjimas sugriovė šią mečetę ir 1035 m. ji buvo atstatyta valdant Fatimidų kalifui Ali az Zahirui. Tai buvo septynianavė mečetė, su centrine nava ir po tris iš abiejų jos pusių. Būtent šio pavidalo Al Aksa yra išlikusi iki šių laikų. Kryžiaus karų metu joje tamplieriai buvo įsirengę savo būstinę ir dalį jos pavertę koplyčia.  

## Šaltiniai
* Josef W. Meri. *Medieval Islamic Civilization*, 2005, p. 50–51
* Andrew Petersen. *Dictionary of Islamic Architecture*, 2002, p. 22–24
Vidaus vandens kelių direkcija

**Vidaus vandens kelių direkcija** – Lietuvos valstybinės reikšmės vidaus vandenų kelių valdytoja.

## Veikla
Plėtoja Nemuno upės, Kuršių marių ir kitus vidaus vandens kelius, eksploatuoja ir vysto keleiviams bei kroviniams vežti skirtą infrastruktūrą.

Turi specializuotą įrangą (žemsiurbę, žemkasę, motorlaivius, baržas, plaukiojantį kraną ir kt. , 2 uostus, 5 prieplaukas, laivų technikos priežiūros bazę.

Įmonės struktūroje sukurti skyriai: Kelių ir hidrotechninių įrenginių priežiūros, Hidrografijos, Technikos priežiūros ir gamybos ir kt. 

## Valstybiniai vidaus vandens keliai

Iš 822 km valstybinės reikšmės vidaus vandenų kelių eksploatuojami 435 km. Iš jų vandenų kelias Nemuno upe ir Kuršių mariomis nuo Kauno iki Klaipėdos yra tarptautinės reikšmės vidaus vandenų kelias E41 (ilgis – 291,2 km). Navigacija trunka iki 206 parų (balandžio 16 – lapkričio 7 d.), priklausomai nuo atskirų ruožų navigacijos trukmės.

## Pavaldūs uostai ir prieplaukos
* Kauno uostai:
** Kauno žiemos vidaus vandenų uostas (Raudondvario pl. 113, Vilijampolė): teritorijos plotas – 18,3845 ha, akvatorijos plotas – 8,0317 ha,  krantinės ilgis – 317 m; įrengtas slipas, gamybinė bazė.
** Kauno keleivinė prieplauka (Raudondvario pl. 107C, Vilijampolė): krantinės ilgis – 104,5 m, aikštelės plotas – 6285 m², įrengtas slipas.
** Marvelės krovininė prieplauka (Užnemunės g. 5, Marvelė): 120 m. ilgio krantinė, 0,65 ha ploto krovos aikštelė (I statybos etapas, 2015). 
** Kauno krovininė krantinė (I. ir M. Minkovskių g. 41A, Žemoji Freda): krantinės ilgis – 205 m.
** Kauno marių keleivinė prieplauka (T. Masiulio g. 21, Petrašiūnai): krantinės ilgis – 110 m.
* Nidos keleivinė prieplauka (Naglių g. 16, Nida): krantinės ilgis – 130 m, iš kurių 100 m yra šiaurinėje dalyje.
* Uostadvario vidaus vandenų uostas (Uostadvaris, Šilutės raj.): teritorijos plotas – 2,6 ha, akvatorijos plotas – 0,8 ha, krantinės ilgis – 211 m, naujos stacionarios krantinės ilgis – 53 m; mobilios prieplaukos ilgis – 60 m.

## Šaltiniai
Volodymyras Zelenskis

**Volodymyras Oleksandrovyčius Zelenskis** (, g. 1978 m. sausio 25 d. Kryvyj Rihe, Dnepropetrovsko sr.) – Ukrainos politikos ir visuomenės veikėjas, šeštasis Ukrainos Prezidentas, iki 2019 m. – aktorius, šoumenas, televizijos laidų vedėjas, režisierius.

2019 m. Ukrainos prezidento rinkimų antrajame ture didele persvara nugalėjo Petro Porošenką, surinkęs 73 proc. balsų.

2022 m. vasario 24 d. Rusijai užpuolus Ukrainą paskelbė karinę padėtį ir mobilizaciją. Atsisakė evakuacijos, liko Kijeve, išreiškė ukrainiečių ryžtą kovoti. Savo veiksmais ir laikysena pelnė ukrainiečių ir tarptautinį pripažinimą, tapo ukrainiečių pasipriešinimo simboliu. 2022 m. kovą pagal leidinio „Politico“ surengtą apklausą pripažintas įtakingiausiu žmogumi Europoje, o 2022 m. gruodį žurnalo „Time“ išrinktas Metų žmogumi.

## Biografija

V. Zelenskis pirmuosius 4 gyvenimo metus praleido Kryvyj Rihe, Ukrainoje. Jo šeima - žydų kilmės. Kartu su motina  Ryma Zelenska (g. 1950) persikėlė į Mongoliją, Erdenetą, kur dirbo jo tėvas, technikos mokslų daktaras, profesorius Oleksandras Zelenskis (g. 1947). Po 4 metų šeima grįžo į Ukrainą, Kryvyj Rihą. Mokėsi 95–ojoje gimnazijoje, kurioje buvo sustiprinta anglų kalba. Buvo gabus mokinys ir klasės seniūnas, užsiėmė įvairiapusiška veikla: lankė įvairias sporto treniruotes, dalyvavo mokyklos saviveikloje. 16 metų gavo garantą nemokamam mokslui Izraelyje, bet tam paprieštaravo tėvas. Mokyklą baigė 1995 m. Įstojo į Kijevo nacionalinio ekonomikos universiteto Kryvyj Riho ekonomikos institutą, kuriame įgijo teisinį išsilavinimą. Pagal specialybę vėliau nedirbo.

2003 m. V. Zelenskis vedė  Oleną Kijaško (g. 1978), kuri Kryvyj Rihe baigė architektūros studijas, dirbo šeimos šou versle. 2004 m. gimė dukra Saša, o 2013 m. - sūnus Kirilas.

2022 m. gruodžio 6 d. Lietuvos Respublikos Seimas V. Zelenskiui skyrė Laisvės premiją.

## Kūryba

Nuo pirmųjų studijų mėnesių V.Zelenskis įsitraukė į KVN (, 'Linksmųjų ir išradingųjų klubas') veiklą. Vėliau subūrė savo KVN komandą „95-ąjį kvartalą“, pavadintą pagal miesto „95-ąjį kvartalą“, kuriame buvo V. Zelenskio mokykla. Jis buvo komandos kapitonas ir daugumos numerių autorius. Po dvejų metų ukrainiečių komanda buvo pakviesta į Maskvą dalyvauti KVN aukščiausioje lygoje.

Vėliau įkurta „Studija Kvartalas-95“, o vienu jos savininkų ir autorių buvo V.Zelenskis. Studija kūrė sėkmės susilaukusius TV projektus: parodijų programa „Vakaro kvartalas“ (2005), humoro šou „Prajuokink komiką“ (2011), laida „Juoko lyga“ (2014), sukurta KVN pavyzdžiu, serialas „Svotai“ (2008) ir jo tęsiniai, tapę sėkmingiausiu ukrainietišku televizijos projektu. Studija filmavo ir pilno metražo filmus. Ypač sėkmingas buvo komiškas serialas „Liaudies tarnas“ (2015–2019), kuriame V. Zelenskis vaidino Ukrainos prezidentą.

## Politinės pažiūros

2014 m. jis palaikė Euromaidaną, Ukrainos armijos veiksmus Donbase, koncertavo ukrainiečiams kariškiams.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* V. Zelenskio tinklalapis

|-
Lamėslelis

**Lamėslelis** arba **Lamėstėlis** – ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, 1,5 km į rytus nuo Saldutiškio. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,27 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 160,9 m. Krantai žemi, apaugę medžiais ir krūmynais – ežerą supa Saldutiškio miškas. Pietryčiuose išteka upelis link Kemešos upelio (Aiseto ežero baseinas). Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Geniakalnio kaimas.

## Šaltiniai
Greitas maistas (filmas)

**Greitas maistas** () – airiška komedijinė drama, kuri pasirodė 2005 m. Scenarijų parašė ir filmą režisavo Anthony Byrne. Filmas pasirodė Airijoje 2005 m. kovo 1 d., o Prancūzijoje 2005 m. spalio 6 d. Filmo pagrindinė kalba yra anglų, kai kurie segmentai yra kitomis kalbomis.

## Siužetas

Šiame filme gausu virėjų pamąstymų apie tešlą ir orgazmus, apie omleto gaminimo paslaptis ir apie nekaltybės praradimą, apie dešrainius ir seksualinę frustraciją. Virėjai čia labiau filosofai gvildenantys egzistencines paslaptis. O po savo filosofijų jie užkanda greitai paruošiamu maistu, gardina maistą svogūnais, garstyčiomis, o kartais mėgaujasi rome išmirkytomis krevetėmis, arba ypatinga milanietiška veršiena (sąskaitas apmokėti vengiančių klientų šviežiai kapoti pirštai). Gyvenimas yra švediškas stalas, ir viskas yra „Trumpa tvarka“ ().

## Veikėjai
: *Aktorius – veikėjas*
*Emma de Caunes – Fiona (Fifi Koko)
*Rade Šerbedžija – Paulo Federico
*Cosma Shiva Hagen – Catherine
*Jack Dee – Harry Melville
*Paul Kaye – Burt Stone
*Vanessa Redgrave – Marianne
*John Hurt – Felix
*Jon Polito – Tony
*Paschal Friel – Pedro
*Tatianna Ouliankina – Stephanie (Stefani)
*Vincent Fegan – Master Chef / Sebastian Gruel
*Frédéric Andrau
*Eamonn Hunt – Jerry
*Terrence Orr – Butler
*John Henry – Sinatra
*Tommy O'Neil – Dapper Gent
*Marc Copeland – Barman
*Frederic Andrau – Peirre
*Roger Gregg – Lenny Green

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDb svetainėje (anglų k.)
Pono Byno atostogos

**Pono Byno atostogos** () – komedijinė drama, kuri pasirodė 2007 m. Šio filmo žvaigždė yra Rowan Atkinson, kuris vaidina poną Byną.

## Siužetas

Istorija apie poną Byną, kuris iš Anglijos keliauja į Kanus, Pietų Prancūziją. Šioje kelionėje pagrindiniam herojui bus lemta patirti įvairių nuotykių, o viena iš jo palydovių šioje kelionėje taps žavioji Sabina.

## Veikėjai
: *Aktorius – veikėjas*
*Rowan Atkinson – ponas Bynas
*Emma de Caunes – Sabine
*Maxim Baldry – Stepan Dachevsky
*Willem Dafoe – Carson Clay
*Jean Rochefort 
*Karel Roden – Emil Dachevsky
*Catherine Hosmalin 
*Urbain Cancelier 
*Stéphane Debac 
*Julie Ferrier 
*Steve Pemberton – vikaras
*Lily Atkinson as Lily

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDb svetainėje (anglų k.)
Šefas ant ratų

**Šefas ant ratų** () – amerikiečių komedijinė drama, kuri pasirodė 2014 m. Scenarijų parašė ir filmą režisavo Jon Favreau. Filmas pasirodė 2014 m.

## Siužetas

Pagrindinis herojus Karlas Kasperas (aktorius J. Favreau) dirba populiariame restorane, bet priverstas paklusti senamadiško savininko (jį vaidina kino legenda Dustinas Hoffmanas) reikalavimams. Kai pasklinda žinia, kad restorane ketina vakarieniauti įtakingas maisto kritikas (vaidmenį atlieka Oliveris Plattas), šefas imasi kurti valgiaraštį, kuris priblokštų bet kurį gurmaną. Viskas baigiasi tuo, kad šefas atleidžiamas iš darbo ir niekas jo nenori imti į darbą, nes ponas Riva pasirūpino, kad niekas jo nebeimtų į jokį restoraną net indų plauti. Karlas sugalvoja planą, nusiperka seną mašiną, kurioje įrengė virtuvę ir pradeda savo kelionę į Majamį. Jo paauglys sūnus šią kelionę ir fotografuoja ir filmuoja, viską deda į socialinius tinklus. Vis daugiau lankytojų sutinka šefą ant ratų vos atvykusį į naują miestą. Kelionės metu bus proga pabendrauti su sūnumi, ir visiems įrodyti, kad jo verslo idėja pasiteisino.

## Aktoriai
: *Aktorius – veikėjas*
* Jon Favreau – Carl Casper
* Sofía Vergara – Inesa
* Emjay Anthony – Persis
* John Leguizamo – Martin
* Scarlett Johansson – Molly
* Oliver Platt – Ramsey Michel
* Bobby Cannavale – Tonis
* Amy Sedaris – Džena
* Dustin Hoffman – ponas Riva (restorano savininkas)
* Robert Downey, Jr. – Marvinas
* Russell Peters – Majamio policininkas
* Jose Caridad Hernandez („Perico“) – Abuelito

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMBD svetainėje (anglų k.)
Lamėstas (ežeras)

**Lamėstas** – ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, 1 km į rytus nuo Saldutiškio. Ežero ilgis iš vakarų į šiaurės rytus – 2,05 km, plotis – iki 0,48 km, vidutinis plotis 0,29 km. Altitudė 160 m. Kranto linija vingiuota, iš šiaurės yra giliai įsiterpęs pusiasalis. Krantai daugiausia aukšti, apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Aplinkui plyti pievos, vietomis dirbami laukai. Iš vakarų į pietus ežerą prateka Kemešos upelis (Aiseto ežero baseinas).

Prie ežero įsikūrę Geniakalnio, Lamėsto ir Antalamėstės kaimai. Šiaurrytine pakrante eina kelias . Vakarinėje ežero pakrantėje ties Antalamėste yra poilsiavietė.

2014 m. atliktame ežero ichtiologiniame ištyrime nustatyta, kad žuvų ištekliai yra gausūs, ypač lynų.

Vandenvardis siejamas su žodžiais *lamas, lamatas* ('gabalas, luistas'), nors galima sąsaja ir su žodžiu *loma* ('slėnis, klonis').

## Šaltiniai
Laukinis

**Laukinis** – ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, 5 km į pietus nuo Tauragnų. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,44 km, plotis – iki 0,29 km. Altitudė 195,4 m. Krantai žemi, pelkėti, ištisai apaugę medžiais ir krūmynais. Ežerą supa miškas, tik šiaurvakarinėje pakrantėje plyti pievos. Pietuose išteka Gulbės (Laukinės) upelis link Vyžintos upės.

## Šaltiniai
2019 m. pasaulio BMX čempionatas

**2019 m. pasaulio BMX čempionatas** – 24-asis geriausių pasaulio BMX dviračių sporto čempionatas, kuris vyks liepos 23 d. – liepos 28 d. Belgijos mieste Hesdenas-Zolderis.

## Medalininkai
### Suaugusieji

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Laisvės kaina. Disidentai

**„Laisvės kaina. Disidentai“** – Lietuvos televizijos istorinis serialas, nuo 2019 m. sausio 10 d. iki balandžio 28 d. rodytas per LRT televiziją. Tai daugiaserijinių filmų „Laisvės kaina. Savanoriai“, „Laisvės kaina. Partizanai“ tęsinys. Serialą kūrė kompanija „Videometra“. Serialo veiksmas vyksta sovietinėje Lietuvoje 1956-1986 m. laikotarpiu, kai numalšinus partizanų judėjimą, pasipriešinimas okupacijai įgavo kitas neginkluoto pasipriešinimo formas. Seriale daugiausia dėmesio skiriama katalikų dvasininkų ir pasauliečių disidentams (ypač 1972 m. pradėtai leisti pogrindinei Katalikų bažnyčios kronikai).

Nors veikėjai ir siužetas išgalvoti, daug personažų remiasi realiai gyvenusių asmenybių gyvenimu. Vyskupo Marijono Šimonio netikslus prototipas - Teofilius Matulionis, 11-oje serijoje Juozapo Svirskio ginamajai kalbai panaudota autentiška kunigo Juozo Zdebskio  teisme pasakyta paskutinė ginamoji kalba, naudota ir šį kunigą sekusių saugumo pareigūnų surinkta medžiaga. Anot režisieriaus, kun. Svirskis turi ir Alfonso Svarinsko bruožų. Kaip ir ankstesnėje serialo dalyje, aukšto KGB pareigūno Vlado personažui didelę įtaką yra padariusi Juozo Markulio asmenybė.

Serialas taip pat pritaikytas neregių auditorijai - yra galimybė žiūrėti serijas su garsiniu vaizdavimu, kurį parengė garsinio vaizdavimo Lietuvoje pradininkė, Vilniaus universiteto Kauno fakulteto (VUKF) docentė Laura Niedzviegienė ir jos studentė Kristina Meilūnaitė.

Filmuota Kaune (įskaitant spaustuvę, kurioje buvo spausdinama Katalikų bažnyčios kronika), Valkininkuose ir kitur.

## Aktoriai
* Adelė Šuminskaitė - Dalia
* Petras Kuneika - Kostas Kubilius
* Saulius Bareikis - vyskupas Marijonas Šimonis,
* Arnoldas Jalianiauskas - kunigas Juozapas Svirskis,
* Sandra Daukšaitė-Petrulėnė - kolūkio pirmininkė Alė
* Nijolė Lepeškaitė - Marcelė Kubiliūtė-Boreckienė
* Tomas Erbrėderis - KGB padalinio viršininkas Vladas
* Tomas Pukys - KGB darbuotojas Algis
* Giedrius Arlauskas - milicininkas Tadas
* Artūras Dubaka - Vytautas
* Agnė Šiaulytė - Eglė
* Gintarė Šmigelskytė - Rima
* Giedrius Drukteinis - Vytauto tėvas
* Eugenija Bendoriūtė - Vytauto motina
* Arūnas Sakalauskas - KGB viršininkas
* Monika Bičiūnaitė - pogrindžio vienuolė Benedikta
* Jurgis Damaševičius - milicininkas Antanas
* Emilis Pavilionis - milicininkas-recidyvistas Viktoras
* Giedrius Kiela - kunigas Tomas
* Dalia Michelevičiūtė - ligoninės vedėja Zofija
* Jonas Verseckas - partizanas Jonas
* Agnė Buškevičiūtė - Kosto Kubiliaus žmona Miglė
* Daiva Rudokaitė - Miglės motina
* Aldona Janušauskaitė-Dausienė - vyskupo gaspadinė
* Rapolas Diržinauskas - Kostas Kubilius (vaikas)
* Greta Dobožinskaitė - Dalia (vaikas)

## Šaltiniai

*IMDB informacija
Reiva laikotarpis

**Reiva laikotarpis** ( – *Reiwa jidai*) – Japonijos istorijos laikotarpis, kartu ir japoniška era, prasidėjusi 2019 m. gegužės 1 d., kai imperatorius Akihito Japonijos sostą užleido savo sūnui Naruhito. Laikotarpio pavadinimas parinktas iš Nara laikotarpio poezijos rinkinio „Man'yōshū“. Neoficiali pavadinimo reikšmė yra „gražioji harmonija“.

## Reiva eros metų atitikmenys Grigaliaus kalendoriuje

## Šaltiniai
Ding Ning

**Ding Ning** (g. 1990 m. birželio 20 d.)  – Kinijos stalo tenisininkė, daugkartinė olimpinė ir pasaulio čempionė. 2019 m. balandį buvo pirmoji raketė pasaulyje.

## Medaliai
;Vienetai

;Dvejetai

;Komandos

## Nuorodos
* ITTF svetainėje