Girutiškio gamtinis rezervatas

**Girutiškio gamtinis rezervatas** – tai unikali, saugoma gamtos teritorija (plotas apie 1400 ha) esanti rytų Lietuvoje, Švenčionių savivaldybėje, Labanoro seniūnijoje:
* nuo Labanoro miestelio apie 6 kilometrai į pietryčius, prie rezervato š.v. prieigų,
* nuo Prūdiškės kaimo apie 1400 m metrų į rytus.
* nuo Januliškio kaimo apie 800 metrų į šiaurės rytus, prie gamtinio rezervato p.v. ribos prieigų,
* nuo Švenčionėlių 7-8 km į šiaurės vakarus.
Rezervato pietiniu pakraščiu bei iš jo vakarinės pusės eina Švenčionėlius – Januliškį – Labanorą jungiantis žvyrkelis. Aplinkiniai miškai priklauso Švenčionėlių miškų urėdijai.

## Geografija
Girutiškio gamtinis rezervatas įtrauktas į bendrą Labanoro regioninį parką, kuris yra visos Labanoro girios ekosistemos dalis. Rezervato teritorija kiek pailga, vizualiai tęsiasi šiaurės – pietų kryptimi. Rezervatą supa daugiausiai paprastųjų pušų vyraujami medynai. Rezervate vyrauja Girutiškio ir Beržaloto pelkių kompleksai bei miškai. Rezervato šiaurinėje dalyje telkšo termokarstinis Girutiškio ežeras, kurį supa to paties pavadinimo aukštapelkė ir netoliese esantys kiti 4 ežerėliai. Į pelkę neįteka ir neišteka jokie upeliai, bet pavasario polaidžio metu susirinkęs gruntinio vandens perteklius kalvelėmis nuteka į netoliese esančius Peršokšnos ir Luknelės upeliukus. Rezervato pietinėje dalyje plyti plynraistinė Beržaloto aukštapelkė (245 hektarų) ir joje 10 reliktinių ežerėlių. Rezervato šiaurės rytiniu pakraščių sruvena Luknelės upelis, pietrytiniu kampu teka dalis Paluknos upelio. Čia vyrauja nemaži durpių klodai. Beržaloto pelkėje durpių klodo didžiausias storis – 8,4 m, nors vidutinis durpyno gylis 3,5 m. Po jomis 0,5 m ežerinio sapropelio sluoksnis, o šio dugne smėlis ir molis. Rezervato reljefas svyruoja tarp minimalios 146,9 m aukščio altitudės ir maksimalios – 162,5 m.

## [[Bioįvairovė|Biologinė įvairovė]]
Girutiškio gamtinio rezervato steigimo tikslas – išsaugoti unikalų Aukštaitijoje termokarstinės kilmės Girutiškio pelkyną su Beržaloto raistu ir čia esančią išskirtinę bioįvairovę, saugomų ir nykstančių žinduolių buveines, paukščių perėjimo vietas bei retus augalus. Čia aptiktos 187 stuburinių gyvūnų rūšys, iš kurių 145 paukščių, nors manoma, kad rūšių įvairovės sąrašas nėra galutinis. Rezervato vandens telkiniuose aptiktos 8 žuvų rūšys. Čia aptinkama 100 rūšių saugomų gyvūnų ir augalų rūšių, įtrauktų į Lietuvos raudonosios knygos sąrašus.

### Saugomi paukščiai
Iš paukščių, kurie įrašyti į Lietuvos raudonosios knygos saugomų sąrašus, po **0 (Ex) kategorija** čia aptinkami gyvatėdžiai, žvyrės. Taip pat juodakakliai narai, dirviniai sėjikai, didieji apuokai, žalvarniai, kurie pažymėti **1 (E) kategorija**. Iš saugomų **2 (V) kategorijoje**, čia gyvena juodieji pesliai, didžiosios kuolingos, kurtiniai ir kiti nepaminėtini šiame sąraše. Iš **3 (R) kategorijos** čia aptinkami juodieji gandrai, vapsvaėdžiai, jūriniai ereliai, pilkosios ir žaliosios meletos, švygždos, tulžiai, baltnugariai geniai, žvirblinės pelėdos, uldukai ir dar kitos neišvardintos rūšys. Iš ir įtrauktų į **5 (Rs) kategorijoją** rūšių čia gyvena griežlės, pilkosios gervės, plėšriosios medšarkės, pilkosios žąsys.

### Saugomi žinduoliai
Lietuvos raudonojoje knygoje įrašyti po **3 (R) kategorija** čia saugomi mažieji nakvišos bei lūšiai. Iš **(I) kategorijos** tai beržinės sicistos, šermuonėliai, baltieji kiškiai. Čia gyvenančios ūdros įtraukta į saugomų žinduolių **5(Rs) kategoriją**.

### Saugomi augalai
Taip pat čia auga ežerinės lobelijos, liekninės ir raistinės viksvos ir viena didžiausių beržų keružių populiacija Lietuvoje, įrašyta į saugomų žiedinių augalų 1 (E) **kategoriją** bei dar keletas augalų rūšių iš šios kategorijos. Iš **2 (V) kategorijos** liekniniai beržai, vėjalandės šilagėlės ir daug kitų augalų. Iš **3 (R) kategorijos** auga mėlynlapiai karklai, liūlinės viskvos. Iš **4 (I) kategorijos** čia auga aukštosios gegūnės, paprastosios vandens lelijos, lietuvinės naktižiedės ir dar keletas retų šios kategorijos rūšių.

### Saugomos samanos
Čia auga nemažai saugomų samanų, bet paminėtinos iš **1 (E) kategorijos** mažosios nertvės bei pataisininės grepanės.

## Istorija
Ramsaro (Iranas, 1971) konvencijos sekretoriatas 2011 metų lapkričio 15 dieną Labanoro regioniniame parke esantį Girutiškio gamtinį rezervatą įtraukė į Pasaulinės reikšmės šlapžemių sąrašus (Sąrašo Nr. 1993). Girutiškio gamtinis rezervatas įkurtas Beržaloto (įkurto 1974 m.) botaninio draustinio – spanguolyno ir Baranavos (įkurto 1960 m.) botaninio – zoologinio draustinio pagrindu.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Girutiškio gamtinis rezervatas žemėlapyje
* Labanoro regioninio parko svetainė  ir žemėlapis 
* Plačiau apie Girutiškio gamtinį rezervatą per ''prohosting.lt'' svetainę
* Girutiškio gamtinis rezervatas paskelbtas tarptautinės reikšmės saugoma šlapžeme (labanoras.am.lt) 
* Girutiškio gamtinis rezervatas prilygintas Šiaurės Amerikos didiesiems ežerams (grynas.lt)