open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bandžulio aglomeracija

**Bandžulio aglomeracija** () – administracinė teritorija vakarų Gambijoje, prie Gambijos upės žiočių.

Sudaro šalies sostinė Bandžulis ir keletas jo priemiesčių (Serekunda, Bakau, Abukas ir kt.).

## Suskirstymas

Padalinys suskirstytas į 2 rajonus:
* Bandžulis
* Kanifingas
Brazilijos ralis

**Brazilijos ralis** – didžiausios automobilių ralio varžybos Pietų Amerikoje. Šiuo metu šis ralis yra vienas iš Pietų Amerikos ralio čempionato (SARC) etapų, kuris 1981 ir 1982 m. buvo patekęs ir į Pasaulio ralio čempionatą (WRC).

## Pasaulio ralio čempionato nugalėtojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus Pasaulio ralio čempionato tinklalapis
Dabikinės dvaras

**Dabikinės dvaras** – dvaras Akmenės rajono savivaldybėje, šiaurės Lietuvoje. Išlikę keletas ūkinių pastatų – klasicizmo bruožų ponų namas (1791 m.), arklidės, tvartas. Yra parkas.

## Istorija

Minimas nuo 1554 m.  1660 m., sudegus Jokūbo Daukanto namams ir turtui, jo nepilnamečiai vaikai Jonas ir Simonas Kazimieras už skolas užstatė Dabikinės dvarą Jonui Vambutui.
1890 m. Dabikinės upelio slėnyje buvusį Dabikinės dvarą nusipirko grafas Vladimiras Zubovas (1862–1933). Dvare įkūrė lietuvišką mokyklą valstiečių vaikams. 1902 m. dvare vyko varpininkų suvažiavimas, per kurį įkurta Lietuvių demokratų partija. 1910 m. Vladimiras Zubovas padovanojo dvarą sūnui Vladimirui Zubovui (1887–1959).

1915–1918 m. dvare buvo Dabikinės apskrities centras.

## Parkas

Dvaro teritorijoje išlikęs mišraus planavimo dvaro parkas. Nuo 1958 m. saugomas valstybės, nuo 1986 m. – gamtos paminklas.

## Žymūs žmonės
* Dabikinės dvare 1896 m. balandžio 5 d. gimė Lietuvos karinis veikėjas, Generalinio štabo pulkininkas Vincas Kiršinas.

## Šaltiniai

* Dabikinės dvaro parkas
Lietuvis (laikraštis)

**Lietuvis** – visuomenės, politikos, mokslo ir literatūros laikraštis, ėjęs 1906–1907 m. Vilniuje du kartus per mėnesį.

## Istorija
Leido Lietuvių mokytojų sąjunga. Pirmasis lietuviškas mokyklų reikalams skirtas periodinis leidinys. Spausdino M. Kuktos spaustuvė Vilniuje. Išėjo 5 numeriai.

Daugiausia rašė švietimo ir mokyklų, lietuvybės išsaugojimo klausimais. Bendradarbiavo Stasys Jurgelevičius, V. Melnikas, A. Mikaitis ir kt.

Oficialus redaktorius Jonas Basanavičius, faktiškieji – Pranas Klimaitis ir Liudas Gira.

## Šaltiniai
Lietuvininkų paslas

**„Lietuvininkų paslas“**, *„Lietutvininku Paslas savo Broliams Szwiezsiausiu Naujienų parneszas“*, iki 1864 m. nr. 26 *„Lietuwininku Paslas savo Broliams Būrams Naujienų parneszas“* – Vokiečių liberalų pažangos partijos savaitraštis, ėjęs 1863–1864 m. Šilokarčemoje (dab. Šilutė). 

## Istorija
Rinkimų į Prūsijos landtagą reikalams skirtas liberalus vokiečių laikraštis, oponavęs valdžioje buvusiems konservatoriams, dėl to persekiotas. Nustotas leisti dėl lėšų stokos. Spausdino F. V. Horcho našlės ir Zyberto spaustuvė. Spausdintas gotišku šriftu. Išėjo 97 numeriai. Leido ir redagavo Frydrichas Vilhelmas Zybertas. 

## Šaltiniai
Kliūtinis bėgimas

**Kliūtinis bėgimas** – lengvosios atletikos rungtis, kurioje bėgama vidutinio nuotolio distancija ir stengiamasi įveikti aukštus barjerus ir vandens kliūtį. Nuo 1968 m. vasaros olimpinių žaidynių rungtis įtraukta į olimpinę programą.

## Taisyklės
Stambiausiuose čempionatuose ir kitose varžybose dažniausiai vyksta 3000 m nuotolio bėgimas abejoms lytims. Jaunimo grupei distancija sumažinama iki 2000 m, kokia anksčiau buvo vykdoma moterų varžybose. Apibėgdamas ratą lengvaatletis turi įveikti keturis barjerus ir vieną vandens kliūtį. Viso sportininkas įveikia 28 barjerus ir atlieka septynis šuolius virš vandens baseiną. Pagal Tarptautinės lengvosios atletikos federacijos nustatytos taisykles vyrai turi įveikti 914 mm, o moteris 762 mm. Kitaip negu barjeriniame bėgime, kliūtis yra sunkios ir nenukrenta sportininkui atsimušus į ją. Vandens kliūties ilgis 3,66 m.
Grasas

**Grasas** () – Prancūzijos miestas, esantis Pajūrio Alpių departamente, įsikūręs kalnuose į šiaurę nuo Kanų, 13 km. nuo Viduržemio jūros pakrantės. Miestas garsus parfumerijos pramone bei laikomas Prancūzijos parfumerijos centru. Šis miestas viena iš Patriko Ziuskindo romano Kvepalai veiksmo vietų.

Miesto gyventojų skaičius siekia 50 tūkst.

## Istorija
Miestas įsikūrė XI amžiuje. 1125 m. tapo vyskupo Antibo rezidencija. 1155 m. Grasas tapo vyskupų miestu, atliko svarbų, prekybos atžvilgiu, vaidmenį su Genuja ir Piza. 1482 m. kartu su Provansu tapo dalimi Prancūzijos. Nuo XVI a. mieste pradėjo plėtotis parfumerijos pramonė.

1815 m. Napoleonas I, išsilaipinęs įlankoje, su nedidele armija patraukė Paryžiaus link, keliu, kuris po to buvo vadinamas Napoleono keliu.

Nuo 1939 m. gruodžio iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos – 1945 m., šeimos viloje gyveno Ivanas Buninas.
Lietuvis (Kaunas)

**„Lietuvis“** – Lietuvių tautininkų sąjungos visuomenės, politikos, mokslo ir literatūros laikraštis, ėjęs 1924–1928 m. Kaune.

## Istorija
Leido „Tautininko“ bendrovė. Pirmasis numeris išėjo 1924 m. lapkričio 14 d. Iš pradžių buvo savaitraštis, nuo 1927 m. – dienraštis. 

Rašė ekonomikos, švietimo, teisės, kalbos, politikos klausimais. 1928 m. vasario 1 d. prijungtas prie Kaune atkurto laikraščio „Lietuvos aidas“.

**Bendradarbiavo:** Vytautas Alantas, Bronė Buivydaitė, Valentinas Gustainis, Vincas Krėvė, Donatas Malinauskas, Pranas Mašiotas, Ona Pleirytė-Puidienė, Antanas Vienuolis, Antanas Vireliūnas ir kiti.

**Atsakingieji redaktoriai:** O. Ambraziejūtė, E. Mėlynaitė, E. Sidaravičienė, faktiškai redagavo Petras Vaičiūnas, Antanas Smetona, Augustinas Voldemaras, Liudas Noreika, Izidorius Tamošaitis.

## Šaltiniai
Lietuvis (Ryga)

**„Lietuvis“** – Latvijos lietuvių tautinės katalikiškos minties iliustruotas mėnesinis laikraštis, ėjęs 1933–1935 m. Rygoje.

## Istorija
Leido spaudinių bendrovė „Lietuvis“. Ėjo kartą per mėnesį. Spausdino Dailės bei K. Štuko spaustuvės Rygoje. Išėjo 18 numerių.  Leidimas nutrauktas po Latvijos valstybės perversmo.

Rašė aktualiais Latvijos lietuvių gyvenimo klausimais, apie Latvijos lietuvių draugijų veiklą, lietuvių tradicijas, kultūrą, įvykius Lietuvoje, religiją. Turėjo jaunimo, sporto skyrius, spausdino grožinės literatūros kūrinius.

Atsakingasis redaktorius Stasys Burlevičius, redaktorius Jonas Stabinis.

## Šaltiniai
Lietuvis (San Paulas)

**„Lietuvis“** – Brazilijos lietuvių savaitraštis, ėjęs 1929–1941 m. San Paule. 

## Istorija
Iki 1934 m. ėjo pavadinimu „Lietuvis Brazilijoj“.  Iš pradžių leido ir redagavo I. Ruškys, nuo 1930 m. – bendrovė „Šviesa“. Nuo 1937 m. leido priedą vaikams „Mažųjų pasaulis“. Uždarytas ypatingu karo metų įstatymu, draudžiančiu svetimšaliams leisti spaudą.

**Redaktoriai:** S. Puišys, Jonas Valaitis, L. Gaigalas, Stasys Vancevičius, Kostas Činčikas, Antanas Majus ir kiti.

## Šaltiniai
Serekunda

**Serekunda** () – miestas vakarų Gambijoje, prie Gambijos upės žiočių, Bandžulio aglomeracinėje teritorijoje. Formaliai, tai didžiausias šalies miestas. Be to, Serekunda sparčiai auga dėl didelės plėtros erdvės, priešingai nei Bandžulis, kuris yra saloje ir plėstis nebegali.

Prekiaujama žemės ūkio produkcija. Yra mečetė, medresė, turgus, imtynių arena. Priemiesčiai Bakau, Fadžara ir Kotu yra pajūrio kurortai.


Image:Gambia-kairabaav.JPG|Miesto gatvė
Image:Gambia Serekunda world66-2.jpg|Turgus
Image:1915211-Serrekunda-The Gambia.jpg
Rolandas Alijevas

**Rolandas Alijevas** (g. 1985 m. sausio 20 d. Kaune) – buvęs Lietuvos krepšininkas, treneris.

2011 m. balandžio 15 d. iki sezono pabaigos sudarė sutartį su Prienų „Rūdupio“ klubu.

2011 m. birželio 28 d. sudarė dvejų metų sutartį su Ukrainos Kijevo „Budivelnik“ klubu. 2012 m. vasario 13 d. sudarė dvejų metų sutartį su Rusijos Samaros „Krasnye Krylia“ klubu.

2012 m. gruodžio 29 d. iki sezono pabaigos pasirašė sutartį su Šiaulių „Šiaulių“ klubu.

2013 m. rugpjūčio viduryje pasirašė vienerių metų sutartį su Pasvalio „Pieno žvaigždžių“ klubu.

## Pasiekimai
* LKAL čempionas 2003 m.
* BBL čempionas 2015 m.
* Rusijos taurės laimėtojas 2012 m.
* Europos jaunimo (iki 20 metų) vicečempionas 2005 m.
* Pasaulio jaunimo (iki 21 metų) čempionas 2005 m.

## Trenerio karjera

* 2019–2020: Kauno „Atleto“ žaidžiantysis vyr. treneris
* 2020: Molėtų „Ežerūno-Atleto“ vyr. treneris

## Šaltiniai
Tomas Rakauskas

**Tomas Rakauskas** (g. 1981 m. birželio 2 d. Kaune) – Lietuvos krepšininkas, žaidžaintis NKL, Radviliškio "Radviliškio-Juodelių" komandoje.

2012 m. birželio pabaigoje pasirašė dvejų metų sutartį su Š. Marčiulionio krepšinio akademija-Twomenas klubu.

## Šaltiniai
Bakau

**Bakau** () – miestas vakarų Gambijoje, Atlanto vandenyno pakrantėje, Bandžulio aglomeracijoje, į šiaurę nuo Serekundos. Svarbus žvejybinis uostas ir žuvies turgus. Bakau yra pagrindinis Gambijos kurortas, yra viešbučių, restoranų, pakrantėse driekiasi smėlio paplūdimiai, įrengtas pagrindinis šalies stadionas *Independence Stadium*. Veikia botanikos sodas, Kačikalio muziejus ir šventasis krokodilų baseinas.

Bakau buvo įsikūrusi bendrovės Afrinat International Airlines administracija, veikia medicinos tyrimų centras, atliekantis maliarijos tyrimus, kelios aukštosios mokyklos.

## Istorija

Bakau išaugo XIX a., kai čia kūrėsi kolonistai, naujakuriai, buvo statomos kolonistų vilos, bei poilsiavietės.

## Sportas
* Steve Biko FC – futbolo klubas;

## Galerija

Image:Bakau fishmarket.JPG|Žuvies turgus
Image:Fishing boats in Bakau, Gambia, October 2006.jpg|Žvejybinės valtys
Image:Gambia Bakau 0002.jpg|Miesto gatvelė


## Nuorodos
* Informacija apie Bakau
Brikama

**Brikama** () – miestas vakarų Gambijoje, 21 km į pietryčius nuo Serekundos. Vakarų padalinio administracinis centras. Pro miestą eina Bandžulio-Somos plentas. Į šiaurę nuo Brikamos, ties Jundumu yra Bandžulio tarptautinis oro uostas.

Verčiamasi prekyba, žemės ūkiu. Veikia pedagoginė kolegija, 4 vidurinės mokyklos, mečetė, katalikų misija. Į rytus nuo Brikamos yra Furujaro miško parkas.

## Sportas
* Brikama United FC – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.

## Šaltiniai
Kerevanas

**Kerevanas** () – miestelis vakarų Gambijoje, 60 km į rytus nuo Bandžulio, dešiniajame Gambijos upės krante, prie jos intako Miniminijang Bolono žiočių. Šiaurinio Kranto padalinio administracinis centras. Pro miestą eina Esau-Farafenio plentas.
Farafenis

**Farafenis** () – miestas vidurio Gambijoje, Šiaurinio Kranto padalinyje, dešiniajame Gambijos upės krante. Gyventojų dauguma – volofai.

Farafenis yra svarbus transporto mazgas: keliai eina į Kaoloaką, Ziginšorą (Transgambijos plentas), Esau, Džandžanburę (Šiaurinio Kranto kelias).

Yra ligoninė, karinė bazė, vidurinė mokykla. Ties plentų sankryža yra prekybos centras ir viešbutis. Taip pat veikia keli turgūs.
Mansa Konko

**Mansa Konko** () – nedidelė gyvenvietė vidurio Gambijoje, tuoj į šiaurę nuo Somos, prie Transgambijos plento. Žemutinės Upės administracinis centras. Veikia vidurinė mokykla, yra kolonijinių laikų pastatų.

## Istorija

Ikikolonijiniais laikais Mansa Konko buvo vietinio genties vado būstinė, vėliau čia įsikūrė britų regioninė administracija. Pavadinimas mandingų kalba reiškia „valdovo kalva“.
Soma (Gambija)

**Soma** () – miestas vidurio Gambijoje, Žemutinės Upės padalinyje, į pietus nuo Gambijos upės. Svarbus transporto mazgas: susikerta Transgambijos plentas (Kaolakas-Ziginšoras) bei Pietinio kranto kelias (Bandžulis-Bas Santa Su).

Veikia ligoninė, turgus.
Džandžanburė

**Džandžanburė** () – miestas vidurio Gambijoje, Džandžanburės (arba Makarčio) saloje Gambijos upėje. Vidurinės Upės padalinio centras. Į miestą patenkama keltu, greta šiaurinio upės kranto praeina Šiaurinio kranto plentas.

Verčiamasi žemės ūkiu, žvejyba. 22 km į šiaurės vakarus nuo miesto yra Senegambijos akmenų ratai. Yra bažnyčia, aukštoji mokykla. Veikia pagrindinis šalies kalėjimas.

## Istorija

Miestą 1832 m. įkūrė britai ir pavadino **Džordžtaunu** (*Georgetown*). Ilgą laiką miestas buvo kolonijos administraciniu centru.


Image:Georgetown Ferry.jpg|Keltas į salą
Image:Georgetown ruin.jpg|Kolonijinio pastato liekanos
Image:1014088-Georgetown slave house-The Gambia.jpg|Buvę vergų namai
Akmenalių senosios kapinės

**Akmenalių senosios kapinės**, vad. *Marų kapeliais, Markapiais, Senkapiais* (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas - 24198; senas registro kodas - L532) – neveikiančios kapinės centrinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Akmenalėse (Darbėnų seniūnija), 80 m į šiaurės vakarus nuo kelio Vaineikiai–Grūšlaukė. 

## Vieta
Įrengtos Akmenos dešiniojo kranto aukštumos viršūnėje, ovalo plano, pailgos šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, apjuostos statinių tvora. Laidojimo žymių nesimato. Pakraščiuose ir viduryje auga pavieniai medžiai. 

Rytų pusėje stovi 3 medinės, stačiakampės stačiasienės koplytėlės. Viena – su dvišlaičiu, kita – kryžmišku, trečia – kupolo pavidalo stogeliu, kurie paremti ant profiliuotų kolonėlių. Koplytėlių viduje yra šventųjų skulptūrėlės ir religinio turinio paveikslėliai.

Teritorijos plotas – 0,03 ha, perimetras – 66 m.

## Istorija
Veikė XVI-XIX a. Vadinamos Markapiais, Marų kapeliais, Senkapiais. Jose laidoti Akmenalių bajorkaimio gyventojai. 

Pasakojama, kad kapinėse vaidendavosi: vaikščiodavo ugnelės, pasirodydavo šmėklos. Šv. Morkaus, Kryžiaus dienomis ir Šeštinių vakare gyventojai rinkdavosi kapinėse prie koplytėlių pasimelsti už mirusiuosius.

Kapinėse stovėjo keli ąžuoliniai kryžiai, statyti 1814, 1885, 1915 ir 1920 m. 1937, 1943 ir 1995 m. pastatytos 3 koplytėlės (pirmųjų dviejų autorius – Juozas Galdikas). 

Pirmoji koplytėlė su Šv. Barboros, Šv. Onos ir Kristaus skulptūromis ir antroji koplytėlė su Marijos skulptūra (autorius Juozapas Paulauskas) 1971 m. paskelbtos vietinės reikšmės dailės paminklais, įrašytos į kultūros vertybių registrą. Šv. Barboros ir Šv. Onos skulptūroms pradingus, jų vieton buvo pastatyta nežinomo meistro Marijos skulptūra. 2008 m. Darbėnų seniūnijos rūpesčiu registrinės koplytėlės atnaujintos.  

Kapinės 1972-1984 m. buvo vietinės reikšmės archeologijos paminklas AV490., 1997 m. įrašytos į Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (L532), 2005 m. pripažintos valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.

## Nuotraukos

Vaizdas:Akmenales koplytele1 1986.jpg|Akmenalių kapinių I koplytėlė (autorius J. Galdikas, 1943 m.)
Vaizdas:Akmenales Marijos skulptura1 1986.JPG|Marijos skulptūra (autorius nežinomas, XIX a. pab.)
Vaizdas:Akmenales Marijos skulptura2 1986.JPG|Marijos skulptūra (autorius J. Paulauskas, 1937 m.)
Vaizdas:Akmenales Kristaus skulptura 1986.JPG|Kristaus skulptūra (autorius nežinomas, XIX a. pab.)


## Šaltiniai

*Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas. - Vilnius, 1973. - P. 660.

## Nuorodos
*Kultūros vertybių registras: Akmenalių k. senosios kapinės
Bas Santa Su

**Bas Santa Su** () arba **Basas** (*Basse*) – pagrindinis rytų Gambijos miestas. Aukštutinės Upės padalinio centras. Įsikūręs kairiajame Gambijos upės krante, prie kelio, jungiančio Bandžulį ir Fatofą. Veikia turgus, kuriame prekiaujama rytų Gambijos produkcija.
Chasanas

**Chasanas** () – ežeras Rusijoje, Tolimuosiuose Rytuose, pačiuose Primorės krašto pietuose, 130 km į pietvakarius nuo Vladivostoko, kur susikerta Rusijos, Kinijos ir Šiaurės Korėjos sienos. Ilgis pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi 4 km, plotis iki 0,4 km. Išteka Tanbogato upė (Tumanajos intakas). Prie ežero įsikūręs Chasano kaimas.

Ežeras žymus tuo, kad prie jo 1938 m. vasarą vyko Chasano mūšis, kuriame TSRS atrėmė Japonijos antpuolį.

## Šaltiniai
Chasanas (gyvenvietė)

**Chasanas** () – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, pačiuose Primorės krašto pietuose, Chasano rajone. Tai toliausiai į pietus nutolusi Rusijos Tolimųjų Rytų gyvenvietė ir vienintelė Rusijos gyvenvietė Šiaurės Korėjos pasienyje. Greta telkšo Chasano ežeras ir teka Tumanajos upė.

Rusijos-Korėjos siena eina Tumanajos upės farvateriu, tačiau upė nuolat keičia vagą, mažina Rusijos teritoriją ir kelia užtvindymo grėsmę Chasano gyvenvietei bei Pesčanajos pasienio postui. Nuo 2003 m. vykdomi darbai siekiant apsaugoti gyvenvietę.

Į Chasaną eina plentas iš Usurijsko, taip pat eina geležinkelis Usurijskas-Tumanganas-Rasonas. Tiesa, geležinkelis menkai naudojamas, nes Korėjos pusėje dalis atkarpų nesutaisytos nuo karo laikų. Planuojama nutiesti Transkorėjos geležinkelį ir jį sujungti su Transsibiro geležinkeliu.

## Istorija

1951 m. įkurta Chasano geležinkelio stotis, o 1959 m. gyvenvietė. Miesto tipo gyvenvietės statusas suteiktas 1983 m.
1981 m. Pasaulio ralio čempionatas

**1981 m. Pasaulio ralio čempionatas** buvo devintasis Tarptautinės automobilių federacijos (FIA) rengiamas Pasaulio ralio čempionato sezonas, kurį sudarė 12 etapų. Nors etapų skaičius toks pats kaip praeitame sezone, tačiau čempionato kalendoriuje buvo vienas pakeitimas – „Naujosios Zelandijos ralį“ pakeitė „Brazilijos ralis“.

1981 m. Pasaulio ralio čempionato bendroje vairuotojų įskaitoje nugalėjo Ari Vatanenas, vairuojantis komandos „Rothmans Rally Team“ „Ford Escort RS 1800“. Tai buvo vienintelis kartas, kai privati komanda laimėjo vairuotojų čempionatą. Gamintojų čempionatą laimėjo „Talbot“ su automobiliu „Sunbeam Lotus“. Taip pat, šis sezonas buvo naujos eros pradžia šiame sporte, kadangi pasirodė „Audi Quattro“ – pirmasis automobilis visais varomaisiais ratais. Iš pradžių laikytas per sunkiu ir sudėtingu automobiliu raliui, tačiau jau debiutiniame sezone pasiekė tris pergales, įskaitant Mišelės Mouton pergalę „Sanremo ralyje“. M. Mouton yra vienintelė moteris laimėjusi Pasaulio ralio čempionato varžybas.

## Etapai

## Gamintojų čempionatas

## Vairuotojų čempionatas

## Nuorodos
* Oficialus Pasaulio ralio čempionato tinklalapis
Stasė Samulevičienė

**Stasė Samulevičienė** (1906 m. vasario 22 d. Arzgire – 1988 m. liepos 25 d. Kaune, palaidota Petrašiūnų kapinėse) – Lietuvos tautodailininkė.

## Biografija

Sūnus Raimundas Samulevičius, vyro brolis Antanas Samuolis. 1932 m. kartu su tėvais grįžo į Lietuvą ir apsigyveno Kaune. 1944–1960 m. gyveno Prauliuose. 1960 m. grįžo į Kauną, kur ir mirė.

1994 m. Prauliuose atidaryta ekspozicija Samulevičių memorialinėje sodyboje.

## Išleistos knygos
* „Padaužiukai“ (1976 m.),
* „Broliai nykštukai“ (1980 m.),
* „Nykštukai atostogauja“ (1981 m.),
* „Padaužiukų bičiuliai“ (1984 m.),
* „Broliukai nykštukai“ (1987 m.).

## Įvertinimas
1935 m. Paryžiaus pasaulinė paroda – aukso medalis.

1977 m. Šypsenos Ordinas.

## Nuorodos
* Stasės Samulevičienės nuotraukos įvairiais gyvenimo laikotarpiais 
* Apie S.Samulevičienę
Gramas (upė)

**Gramas** − upė vidurio Lietuvoje, Kėdainių rajone, Lankesos dešinysis intakas. Upė teka pro eglyną ir Šniūrų mišką. Gramas įteka į Lankesą 7 km nuo jos žiočių. Visa vaga sureguliuota.

Upė dar vadinama *Pagromela*, kas yra tarmybė (rotininkavimas) iš **Pagramelė*. Tai greičiausiai priešdėlio pa- vedinys nuo **Gramelė* (plg. prūsų *Gramen* ir *Gramuppen*). Šaknis *gram-* sietina su *gramėti* („smarkiai bėgti, lėkti, skęsti“).

## Šaltiniai
Transpoliarinis geležinkelis

**Transpoliarinis geležinkelis** (), dar vadintas „Mirties geležinkeliu“ – nebeveikianti geležinkelio linija Rusijoje, kurią 1949–1953 m. statė GULAG'o kaliniai. Statybas vykdė su GULAG’o padaliniai: 501-a statyba (iš vakarų) ir 503-statyba (iš rytų). Ilgis 1459 km. Driekiasi per itin atšiaurias, retai gyvenamas vietoves. Linija prasideda už poliarinio rato, Čiumo stotyje, Komijoje, prie Usos upės. Geležinkelis kerta Poliarinio Uralo kalnus ir pasiekia Labytnangų miestą prie Obės. Nuo ten linija eina per pelkėtą Vakarų Sibiro lygumą iki Igarkos (prie Jenisiejaus), o iš ten turėjo eiti iki Norilsko.

## Istorija

Statybos prasidėjo 1949 m., jose dirbo apie 80 tūkst. žmonių, projektui buvo skirta 42 mlrd. rublių. Linija turėjo padėti įsisavinti šiaurės Sibirą, aprūpinti Norilsko miestą bei Arkties laivyną. 1953 m., po Stalino mirties, buvo paskelbta masinė amnestija, todėl geležinkelio statybai pritrūko darbo jėgos. Nutarta laikinai nutraukti statybas, tačiau infrastruktūra greitai sunyko ir statybos darbai niekad nebebuvo atnaujinti.

2010 m. pradėti linijos nuo Salechardo iki Nadymo atstatymo darbai. 2015 m. nutiestas tiltas per Nadymo upę, visa linija turėtų būti atidaryta ~2018 m.

## Linijos būklė

Transpoliarinio geležinkelio linija daugelyje ruožų sunyko: įgriuvo tiltai, subyrėjo sankasos, išvogti bėgiai. Dalyje atkarpų bėgiai taip ir nebuvo nutiesti. Dabar pilnai eksploatuojamas 196 km ruožas Čiumas-Labytnangai. Planuojama tilto statyba per Obę į Salechardą. Geležinkelis nuo Obės iki Nadymo upių sunykęs. Ruožas nuo Senojo Nadymo iki Naujojo Urengojaus atstatytas 1970 m. radus gausius gamtinių dujų telkinius ir dabar atskiruose ruožuose naudojamas krovinių gabenimui. Ties Korotčajevu jungiasi su Sverdlovsko geležinkelio linija. Iki kitapus Pūro esančio Senojo Urengojaus tilto nėra, o iki Turuchano upės geležinkelis nebuvo pastatytas. Netoli Igarkos buvusi linija Janov Stanas-Jermakovas taip pat apleista.
Pūras

* Dainius Pūras (g. 1958 m.) – gydytojas vaikų ir paauglių psichiatras;
* Kazimieras Pūras (1926–2023) – žurnalistas, redaktorius, vertėjas.

:: Apie upę žr. Puras.
Eugenijus Jakimavičius

**Eugenijus Jakimavičius** (1929 m. rugsėjo 29 d. Marijampolėje – 2008 m. rugsėjo 28 d.) – Lietuvos pulkininkas leitenantas.

## Biografija

Mokėsi Rygiškių Jono gimnazijoje. Aktyviai dalyvavo pogrindinėje veikloje. 1951 m. baigė vidurinę mokyklą Pagėgiuose. Sovietinėje armijoje 1951–1954 m. mokėsi karo inžinerijos mokykloje Karaliaučiuje, ją baigęs tarnavo būrio vadu 16-osios lietuviškosios divizijos pionierių batalione Vilniuje. Diviziją išformavus išėjo į atsargą. 1956–1959 m. dirbo Lietuvos mokslų akademijos Ūkio skyriuje, 1960–1990 m. – Aukštojo ir specialaus vidurinio mokslo ministerijos Kapitalinės statybos skyriuje. 1962 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1990 m. įstojo į Lietuvos šaulių sąjungą, buvo Vilniaus rinktinės Senamiesčio kuopos vadu, vėliau – Šaulių sąjungos vado pavaduotoju mokymo reikalams. 1991 m. pradžioje dalyvavo Aukščiausiosios Tarybos gynyboje. 1991 m. suteiktas majoro laipsnis. Buvo paskirtas SKAT mokymo centro dėstytoju, vėliau – Vadų mokymo centro viršininko pavaduotoju. 1995 m. išėjo į atsargą. 1997–1998 m. dirbo „Geležinio Vilko“ brigados vado pavaduotoju. Parašė ir išleido keletą karo inžinerijos ir patriotinės tematikos leidinių, parengė spaudai Vytauto Bulvičiaus knygą „Karinis valstybės rengimas“ (1994 m.), „LLKS teisiniai norminiai dokumentai (partizanų statutas)“ (1995 m.), „Kovojanti Lietuva 1944–1953“ http://www.partizanai.org/failai/html/kovojanti_lietuva.htm (1996 m.), bendradarbiavo spaudoje (Čikagos lietuvių dienraštyje „Draugas“, „Savanoryje“ ir kituose leidiniuose).

## Apdovanojimai

* Sausio 13-osios atminimo medalis 1992 m.
* Savanorio kūrėjo medalis 1996 m.

## Nuorodos

http://www.partizanai.org/failai/html/kovojanti_lietuva.htm
Labytnangis

**Labytnangis** (, ) – miestas Rusijos šiaurėje, Jamalo-Nencų autonominėje apygardoje. Įsikūręs Obės kairiajame krante, priešais Salechardą. Į miesto aglomeraciją įeina Charpo ir Poliarno gyvenvietės.

Yra upinė prieplauka. Geležinkelio stotis prie Transpoliarinio geležinkelio linijos į Čiumą. Planuojama tilto per Obę statyba. Medienos apdirbimo pramonė, apylinkėse išgaunamos gamtinės dujos.

## Istorija

Pavadinimas chantų kalba reiškia „septyni maumedžiai“. XIX a. pab. susikūrė chantų gyvenvietė Labytnangis. Vėliau tapo prekybiniu centru, 1935 m. įsteigtas kolūkis. 1948 m. Labytnangį pasiekė geležinkelis. Sparčiau pradėjo augti 7-ajame dešimtmetyje apylinkėse radus dujų. 1975 m. suteiktas miesto statusas.


Obskaya (07).jpg|Geležinkelio stoties „Obskaja“ prieplauka
Вокзал города Лабытнанги.jpg|Labytnangio geležinkelio stotis
Лабытнанги. Порт - panoramio.jpg|Uostas
Лабытнанги - panoramio.jpg|Miesto ženklas


## Šaltiniai
Sanremo ralis

**Sanremo ralis** () – automobilių ralio varžybos vykstančios Sanreme, Italijoje. Šis ralis nuo 1973 iki 2003 metų, išskyrus 1995 m., buvo įtrauktas į FIA Pasaulio ralio čempionato kelendorių. Dabar šis ralis patenka į Tarpžemyninio ralio iššūkį (IRC) ir Italijos ralio čempionatą.

## Istorija

Pirmasis *Rallye Internazionale di Sanremo* buvo surengtas 1928 m. Ralio pavadinime prancūziškas žodis „rallye“, itališkai rašomas „rally“, buvo paimtas iš Monte Karlo ralio (*Rallye Automobile Monte Carlo*) pavadinimo. Po kito sėkmės susilaukusio ralio 1929 m., varžybos buvo perleistos naujiems organizatoriams, kurie nusprendė surengti lenktynes Sanremo miesto gatvėmis. Pirmosios *Circuito Automobilistico Sanremo* lenktynės buvo surentos 1937 m., kurias laimėjo Achile Varzi. Sanremo ralis atgijo tik 1961 m., nauju pavadinimu *Rallye dei Fiori* (Gėlių ralis) ir kasmet rengiamas iki šių dienų.

Nuo 1970 iki 1972 m. Sanremo ralis pateko į Tarptautinio gamintojų čempionato (IMC) sudėtį. Nuo 1973 iki 2003 metų ralis buvo vienu iš Pasaulio ralio čempionato etapų, išskyrus 1995 m., kai varžybos buvo tik FIA Pasaulio gamintojų čempionato dalimi. 1986 m. ralis tapo diskusijų centru, po to kai stiuardai, trečios dienos pabaigoje, diskvalifikavo Peugeot komandą, už tai, kad buvo naudojami neleistini slenksčių aptakai. Pergalė atiteko Lancia komandai. Peugeot naudojo tą pačią konfigūraciją ir ankstesniuose raliuose, kuriuose patikrą praeidavo be problemų. Peugeot apeliavo nutarimą, bet organizatoriai vistik neleido baigti varžybų. FIA vėliau patvirtino, kad pašalinimas buvo neteisėtas ir kad Peugeot automobiliai atitiko techninius reikalavimus. Buvo nuspręsta anuliuoti visus varžybų rezultatus.

Sanremo trasa yra mišrios dagos (žvyras ir asfaltas), bet nuo 1997 m. trasų danga yra vien tik asfaltinė. Po to kai ralis buvo pašalintas iš Pasaulio ralio čempionato kalendoriaus, jis tapo Italijos ralio čempionato dalimi. Nuo 2006 m. jis taip pat patenka į Tarpžemyninio ralio iššūkio sudėtį.

## Nugalėtojai

:  FIA vėliau anuliavo 1986 m. varžybų rezultatus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
* Oficialus Pasaulio ralio čempionato tinklalapis
Mykolo Žilinsko dailės galerija

**Mykolo Žilinsko dailės galerija** – M. K. Čiurlionio dailės muziejaus filialas Kaune, Nepriklausomybės aikštėje 12.

Galerijoje saugoma Mykolo Žilinsko Kaunui nuo 1974 iki 1988 m. padovanota 1683 meno kūrinių kolekcija.
Kolekcijai saugoti 1978 m. buvo pastatyta nauja paveikslų galerija K. Donelaičio gatvėje. M. Žilinskui ir toliau dovanojant naujus kūrinius, paaiškėjo, kad reikia naujo galerijos pastato, kuris buvo atidarytas 1989 m. birželio 30 d. Nepriklausomybės aikštėje (archit. Eugenijus Miliūnas, Kęstutis Kisielius, Saulius Juškys). 1991 m. šalia įėjimo pastatyta Petro Mazūro 1986 m. sukurta skulptūra „Žmogus“. 2020 m. postmodernistinis galerijos pastatas įtrauktas į Kultūros vertybių registrą.  

M. Žilinsko galerijoje eksponuojama: Senovės Egipto dailė, XVII–XX a. Europos taikomoji-dekoratyvinė dailė, XVII–XVIII a. italų tapyba, XIX a. antrosios pusės – XX a. Vakarų Europos tapyba, XX a. pirmosios pusės Baltijos šalių tapyba ir skulptūra. Trys galerijos salės skirtos keičiamoms Lietuvos ir užsienio dailininkų kūrybos parodoms. Prie galerijos įkurtas Šiuolaikinio meno informacijos centras, veikia lektoriumas, kino teatras „Menapilis“, vaikų estetinio lavinimo studija. Galerijoje veikia ekspozicija „Muziejus neregiui“, skirta regos negalią turintiems lankytojams.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Mykolo Žilinsko dailės kolekcija: iliustruotas inventorinis katalogas (sud. Violeta Krištopaitytė, Palmyra Sakalauskienė, Irmantė Randarčikaitė-Šarakauskienė). – Kaunas: Nacionalinis M.K. Čiurlionio dailės muziejus, 2006. – 599 p.: iliustr. – ISBN 9955-471-14-X

## Nuorodos
* Nacionalinis M. K. Čiurlionio muziejus. Mykolo Žilinsko dailės galerija 
* Mykolo Žilinsko dailės galerija
Naujasis Urengojus

**Naujasis Urengojus** () – miestas Rusijoje, šiaurės Sibire, Tiumenės srityje, didžiausias Jamalo nencų autonominėje apygardoje. Įsikūręs prie Pūro intako Jevo Jachos. Pro miestą eina nebaigtas Transpoliarinis geležinkelis. Dabar veikia ruožas iki Nadymo, o iš ten geležinkeliu pasiekiama Tiumenė.

Naujasis Urengojus yra didžiausias Rusijos gamtinių dujų gavybos centras ir vienas didžiausių dujų gavybos centrų pasaulyje. Mieste įsikūrę daug dujų gavybos bendrovių būstinių, dauguma jų pavaldžios „Gazprom“. Veikia naftos ir dujų pramonės institutas, keli universitetų filialai.

## Istorija

1949–1953 m. dabartinio miesto vietoje vyko Transpoliarinio geležinkelio statybos. 1966 m. atrastas Urengojaus dujų telkinys, 1973 m. pradėta gyvenvietės statyba, 1975 m. pradėta dujų gavyba. 1980 m. suteiktas miesto statusas. 1984 m. baigta dujotiekio Urengojus-Pomarai-Užhorodas statyba, pradėtas dujų tiekimas į Vakarų Europą. 2004 m. prie Naujojo Urengojaus prijungtos Korotčajevo ir Limbjachos gyvenvietės, miesto teritorija nusidriekė 80 km ruože.

## Šaltiniai
Urengojus

**Urengojus** () – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Tiumenės srityje, Jamalo nencų autonominėje apygardoje. Įsikūrusi Pūro dešiniajame krante, prie jo intako, Didžiosios Chadyrjachos, žiočių. Urengojus yra prie nebaigto statyti Transpoliarinio geležinkelio, tiltas per Pūrą nepastatytas, o trasa iki Igarkos nebaigta, apleista. Tačiau įrengtas pontoninis tiltas, kuriuo automobiliais galima pasiekti Naująjį Urengojų.

Verčiamasi daugiausia naftos ir gamtinių dujų gavyba ir jų eksportu. Yra cerkvė, 2 vidurinės, sporto mokykla.

## Istorija

Gyvenvietė įkurta 1966 m. geologų, netoliese atradus Urengojaus dujų telkinį. 1979 m. suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas.
Naujienų agentūra

**Naujienų agentūra** – žiniasklaidos organizacija, platinanti naujienas, bet ir finansų rinkų žinias, duomenis (pvz., „Reuters“)

## Istorija
Naujienų agentūrų pirmtakai atsirado XV–XVI a. Augsburgo (Vokietija) verslininkas *Jakob Fugger* kartu su savo korespondencija platino ir atitinkamų vietovių, iš ir į kurias keliaudavo laiškai, naujienas.

## Tarptautinės agentūros
* AFP, Prancūzija
* ANSA, Italija
* dpa (Deutsche Presse-Agentur), Vokietija

## Lietuva
Naujienų agentūros – ELTA, BNS ir kitos.
Tarko Salė

**Tarko Salė** () – miestas Rusijoje, šiaurės Sibire, Tiumenės srityje, Jamalo nencų autonominėje apygardoje. Įsikūręs šalia Piakupuro ir Aivasedapuro upių santakos, už kurios prasideda Pūro upė. Pūro rajono centras. Yra aerodromas, kelias į Naująjį Urengojų.

Vykdoma gamtinių dujų ir naftos gavyba.

## Istorija

Vietovės pavadinimas kilo iš nencų kalbos ir reiškia „gyvenvietė tarp upių“. Tarko Salė įkurta 1932 m., o miesto statusą įgijo 2004 m.
Piakupuras

**Piakupuras** () – upė Rusijoje, Jamalo Nencų autonominėje apygardoje; viena iš Purą sudarančių upių. Prasideda Sibiro skliautagūbriuose, susiliejus Jangjagūno ir Niučavotjachos upėms. Teka į šiaurės rytus pelkėta ir miškinga žemuma. Ties Tarko Salė miestu susilieja su Aivasedapuru ir sudaro Purą.

Didžiausi intakai: Vyngapuras (dešinysis), Purpė (kairysis). Upės baseine yra virš 32 600 ežerų, iš kurių didžiausias – Pjakutas.

Piakupuro poplūdis trunka nuo gegužės iki rugpjūčio. Ledu pasidengusi nuo spalio iki gegužės arba birželio. Svarbiausios gyvenvietės prie upės: Gubkinskis, Purpė, Tarko Salė.
Vyngapuras

**Vyngapuras** () – upė Rusijoje, Jamalo Nencų autonominėje apygardoje; dešinysis Piakupuro intakas (Puro baseinas). Prasideda Sibiro skliautagūbrių šiauriniame šlaite, 60 km į rytus nuo Nojabrsko. Teka į šiaurę pelkėta ir miškinga žemuma.

Didžiausi intakai: Apakapuras (dešinysis), Vengajacha (kairysis). Upės baseine yra virš 300 upių, kurių ilgis viršija 10 km.

Vyngapuro poplūdis trunka nuo gegužės iki birželio ar liepos. Metinis nuotėkis – 2,7 km³.
Gubkinskis

**Gubkinskis** () – miestas Rusijoje, Tiumenės srityje, Jamalo nencų autonominėje apygardoje. Įsikūręs Piakupuro upės kairiajame krante. Už 16 km yra Purpės geležinkelio stotis prie Tiumenės-Surguto-Naujojo Urengojaus linijos. Keliu galima pasiekti Muravlenko miestą.

Naftos ir gamtinių dujų gavyba bei eksportas.

## Istorija

Gyvenvietė įkurta 1986 m. ir pavadinta geologo Ivano Gubkino garbei. 1996 m. Gubkinskiui suteiktas miesto statusas.
BCS teorija

**BCS teorija** (pavadinta pagal John Bardeen, Leon Neil Cooper ir John Robert Schrieffer) – pirmoji mikroskopinė teorija, paaiškinusi superlaidumo reiškinį.

## Aiškinimas
BCS teorija teigia, kad superlaidumo reiškinys atsiranda dėl elektronų porų formavimosi, o pastarasis vyksta dėl to, jog elektronai vienas kitą traukia, veikiami atominės gardelės. Tuščioje erdvėje elektronai vienas kitą stumia, o ne traukia, todėl porų formavimąsi galima laikyti daugelio kūnų efektu.

Šalia esančiose iliustracijose pateikiamas paprastas elektronų traukos mechanizmo paaiškinimas. Galima įsivaizduoti, kad kristalinė gardelė iš pradžių yra ideali. Tam tikroje vietoje atsiradęs neigiamą krūvį turintis elektronas sukelia mažą trikdį (perturbaciją) – dėl Kulono jėgos pritraukia prie savęs teigiamai įelektrintus gardelės atomus. Palyginus su elektronais, atomai yra labai masyvūs, todėl atsiradęs gardelės pokytis yra nežymus. Be to, elektronai juda greitai, todėl maksimali deformacija gardelėje bus stebima, kai elektronas bus toli nuo aptariamos deformacijos vietos. Kitas elektronas aptartąjį gardelės trikdį jaučia kaip jėga, nes jį gardelės atomai traukia ta pačia Kulono jėga. Rezultatas - efektinė traukos jėga tarp dviejų elektronų.

## Šaltiniai
* Tinkham, M. Introduction To Superconductivity. 1st ed. McGraw-Hill, 1995. 454 p. ISBN 0070648786.
Nojabrskas

**Nojabrskas** () – miestas Rusijoje, Tiumenės srityje, Jamalo nencų autonominėje apygardoje. Įsikūręs Sibiro skliautagūbriuose, prie Surguto-Naujojo Urengojaus geležinkelio.
 
Naftos gavyba ir gamtinių dujų bei eksportas, dujų perdirbimas.

Veikia mokyklos, prekybos centrai. Prie Chanto ežero yra sanatorija.

## Istorija

Gyvenvietė pradėjo kurtis 1976 m. tiesiant geležinkelį į Naująjį Urengojų. 1982 m. suteiktas miesto statusas.
Tazovskis

**Tazovskis** () – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Tiumenės srityje, Jamalo nencų autonominėje apygardoje. Įsikūrusi Tazo kairiajame krante, 8 km nuo jo žiočių Tazo užutėkyje. Tazo rajono centras. Yra aerodromas.

Apylinkėse vykdoma naftos ir gamtinių dujų gavyba, vykdomas žemės ūkis, žvejyba. Veikia krašto muziejus, kuriame kaupiami nencų kultūros eksponatai bei radiniai iš Mangazėjos miesto.

## Istorija

Gyvenvietė įkurta 1883 m. ir vadinta **Chalmer Sedė** (*Хальмер-Седэ*), kas nencų kalba reiškia „mirusiųjų kalnas“. 1949 m. gyvenvietė pervadinta į Tazovskį, 1964 m. suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas.
Bernard Darniche

**Bernardas Darniche** (; 1942 m. kovo 28 d.) – buvęs prancūzų ralio pilotas. 1976 ir 1977 m. laimėjo Europos ralio čempionatą, o 1976 ir 1978 m. laimėjo Prancūzijos ralio čempionatą, vairuodamas Lancia Stratos HF. Jam priklauso daugiausiai laimėtų Korsikos ralio rekordas, kurį jis pasiekė laimėjęs 1970, 1975, 1977, 1978, 1979 ir 1981 m. ralius. Šį rekordą jis dalinasi su tiek pat Korsikos ralių laimėjusiu Didieriu Aurioliu.

Pasaulio ralio čempionate debiutavo 1973 m. ir laimėjo Maroko ralį, o Alpių ralyje užėmė antrąją vietą.

1979 m. jis taip pat laimėjo Monte Karlo ralį. Šiame ralyje pasiekęs rekordą, kaip daugiausiai kartų laimėjęs *Col de Turini* greičio ruožą – 1 600 m aukščio Alpių kalnų perėja, kuria paprastai lenktyniaujama naktį.

## Pasaulio ralio čempionato pergalės
:

## Šaltiniai
Mangazėja

**Mangazėja** () – buvęs rusų miestas šiaurės vakarų Sibire, prie Tazo upės (dabartinė Jamalo nencų autonominė apygarda, Tazo rajonas), prie tuometinio Mangazėjos jūrų kelio (nuo Šiaurinės Dvinos iki Turuchano).

Minėtu jūrų keliu XVI a. keliaudavo pomorai. Mangazėja įkurta 1601–1603 m. Tobolo šaulių ir kazokų. Statybos vykdytos 300 km aukštyn nuo žiočių, dešiniajame Tazo upės krante. Miestas turėjo 4 sienas, 5 bokštus ir greit tapo svarbiu prekybiniu centru. Iš čia buvo prekiaujama kailiais, vėplių iltimis su norvegų, danų, anglų pirkliais. 1619 m. Rusijos valdžia griežtai uždraudė prekybą per Mangazėją bijodama Europos kompanijų įsigalėjimo Sibire. Gyventojai toliau prekiavo kailiais su vietiniais gyventojais, vertėsi žvejyba, medžiokle, amatais, laivų statyba.

1619 m. miestą nusiaubė gaisras, daug gyventojų išsikėlė dėl sudėtingų gyvenimo sąlygų ir kailinių žvėrelių stygiaus. 1642 m. miestą vėl nuniokojo gaisras, o 1662 m. buvo galutinai apleistas. Mangazėjos įgula persikėlė į Turuchano žiemavietę, kur vėliau įkurta Naujoji Mangazėja (dab. Turuchanskas).

Archeologiniai tyrimai parodė, kad mieste stovėjo kremlius su dvaru, cerkve, sueigų namu, kalėjimu, buvo posada, kur stovėjo viešbutis, muitinė, pirklių namai, 3 cerkvės, laikrodžio bokštas, toliau buvo 80-100 gyvenamųjų namų, amatininkų dirbtuvės, kalvės ir kt.
Chalkidė

**Chalkidė** () – miestas Graikijoje, didžiausias Eubojos saloje. Įsikūręs ties siauriausia Euripo sąsiaurio vieta (40 m). Eubojos nomo centras. 1962 m. per sąsiaurį pastatytas automobilių kelio ir geležinkelio tiltas, jungiantis su žemynine Graikijos dalimi. Prekybos ir keleivinis uostas.

Cemento, maisto (alyvuogių aliejaus), chemijos pramonė. Apylinkėse auginami vynmedžiai, vilnamedžiai, alyvmedžiai, citrusiniai vaisiai. Veikia archeologinis muziejus, gotiško stiliaus bažnyčia (perstatyta XV a.), mečetė.

## Istorija

Manoma, kad miesto pavadinimas kilo nuo žodžio *χαλκός* 'varis'. Antikos laikais Chalkidė su aplinkine teritorija sudarė senovės graikų polį. Dėl patogios geografinės padėties, derlingų žemių, vario rūdos kasyklų tapo svarbiu Eubojos ekonomikos ir prekybos centru. Senovinė Chalkidė buvo viena didžiausių nepriklausomų miestų valstybių. Nuo VI a. pr. m. e. pab. tapo pavaldi Atėnams, 477 m. pr. m. e. prisijungė Delo jūrų sąjungos, o 377 m. pr. m. e. – prie Atėnų antrosios jūrų sąjungos. 338 m. pr. m. e. Chalkidė priklausė Makedonijai, nuo 168 m. pr. m. e. – Romai. 1209 m. Chalkidė tapo Venecijos valda ir vadinta **Negroponte** (). 1470 m. miestas užimtas osmanų.

## Šaltiniai
Chanty Mansijskas

**Chanty Mansijskas** (, ) – miestas Rusijoje, Tiumenės srityje, Irtyšiaus dešiniajame krante, 20 km nuo jo ir Obės santakos. Chantų Mansių autonominės apygardos administracinis centras. Upių uostas, tarptautinis oro uostas. Plentai į Tiumenę, Nižnevartovską, 2004 m. pastatytas tiltas per Irtyšių, per kurį eina kelias į Niaganę. Keleiviniai laivai vyksta į Tobolską, Omską, Salechardą.

Vystoma medienos apdirbimo, maisto (žuvų konservų, duonos, mėsos), statybinių medžiagų gamybos pramonė. Svarbus prekybinis centras. Veikia Tiumenės Žemės ūkio instituto, Nižnevartovsko pedagoginio instituto fakultetai. Yra kraštotyros muziejus, šalia jo – šiaurės tautų architektūros skansenas „Torum-Maa“, archeoparkas. Yra 4 cerkvės, slavų kultūros parkas, Pergalės parkas ir Didvyrių alėja, 6 bibliotekos, teatras, kinoteatras.

## Istorija

Gyvenvietė prie Obės ir Irtyšiaus santakos šaltiniuose minima nuo 1582 m. (vadinta Samarovu). Čia 1740 m. pastatyta observatorija, XIX a. pradėta statyti Dievo Motinos Globėjos cerkvė. 1931 m. pradėjo kurtis darbininkų gyvenvietė, pavadinta **Ostiako Vogulsku** (*Остяко-Вогульск*). Tais pačiais metais tapo Chantų mansių nacionalinės apygardos, nuo 1977 m. – Chantų Mansių autonominės apygardos centru. Chanty Mansijsku pervadinta 1940 m. Miesto teisės suteiktos 1950 m. XX a. pab. Chanty Mansijskas tapo svarbiu Vakarų Sibiro bei Sibiro tautų kultūriniu centru.

## Šaltiniai
Muravlenka

**Muravlenka** () – miestas Rusijoje, Tiumenės srityje, Jamalo nencų autonominėje apygardoje. Įsikūręs pelkėtoje lygumoje. Keliu galima pasiekti Gubkinskio ir Kogalymo miestus.

Naftos gavyba bei eksportas.

## Istorija

Gyvenvietės projektavimas pradėtas 1980 m., įkurta 1984 m. ir pavadinta naftos inžinieriaus Viktoro Muravlenkos garbei. 1990 m. Muravlenkai suteiktas miesto statusas.
1982 m. Pasaulio ralio čempionatas

**1982 m. Pasaulio ralio čempionatas** buvo dešimtasis Tarptautinės automobilių federacijos (FIA) rengiamas Pasaulio ralio čempionato sezonas, kurį sudarė 12 etapų. Iki šiol sezono grafikas išliko stabilus, bet kaip ir kasmet yra vienas kitas pakeitimas. 1982 m. į kalendorių sugrįžo Naujosios Zelandijos etapas pakeitęs „Argentinos ralis“.

1982 m. čempionate dominavo du Vokietijos gamintojai – „Audi“ ir „Opel“, užėmę pirmą ir antrą vietas gamintojų įskaitoje. „Opel“ vairuotojas Valteris Riolis nugalėjo vairuotojų bendroje įskaitoje. Geriausi „Audi“ pilotai Mišelė Mounton ir Hanu Mikola užėmė atitinkamai antrą ir trečią vietas bendrojoje vairuotojų įskaitoje ir to užteko, kad „Audi“ nugalėtų gamintojų čempionate. M. Mouton užimta vieta yra geriausias moters pasiektas rezultatas iki šių dienų.

Kaip ir ankstesniuose sezonuose visų 12 etapų rezultatai buvo skaičiuojami vairuotojų įskaitoje, o tik 10 etapų pateko į gamintojų čempionato įskaitą. Du etapai šiame sezone buvo skirti tik vairuotojams, tai „Švedijos“ ir „Dramblio Kaulo Kranto“ raliai. Sėkmingas V. Riolio pasirodymas šiuose etapuose galėjo stipriai įtakoti „Opel“ komandos poziciją komandinėje įskaitoje, jei šie etapai būtų įtraukti į gamintojų čempionato įskaitą.

## Etapai

## Gamintojų čempionatas

## Vairuotojų čempionatas

## Nuorodos
* Oficialus Pasaulio ralio čempionato tinklalapis
Taurieji metalai

**Taurieji metalai** – metalai, atsparūs korozijai ir oksidacijai drėgname ore. Taurieji metalai kartu yra ir **brangieji metalai**, nes jie gamtoje pakankamai reti. Žinomiausi taurieji metalai yra sidabras, auksas ir platina, taip pat šiai grupei priklauso platinos grupės metalai (rutenis, rodis, paladis, osmis, iridis).

Kartais tauriuoju metalu laikomi gyvsidabris ar renis.

Nepaisant didelio atsparumo korozijai tauriaisiais metalais nelaikomi titanas, niobis ir tantalas.

## Savybės
Paladis, osmis, platina, auksas ir gyvsidabris tirpsta karališkajame vandenyje (koncentruotame druskos ir azoto rūgščių mišinyje), bet iridis ir sidabras netirpsta. Sidabras tirpsta azoto rūgštyje. Rutenis karališkajame vandenyje tirpsta tik esant deguonies, o rodis – tik labai smulkiai disperguotas. Niobis ir tantalas atsparūs visoms rūgštims, įskaitant karališkąjį vandenį.

## Išnašos
Surgutas

**Surgutas** (, ) – miestas Rusijoje, Tiumenės srityje, Chantų Mansių autonominės apygardoje, Obės dešiniajame krante, 250 km į rytus nuo Chanty Mansijsko. Svarbus transporto mazgas: yra tarptautinis oro uostas, upių uostas, stotis prie geležinkelio Tiumenė-Naujasis Urengojus. Yra automobilių tiltas per Obę kuriuo eina kelias į Chanty Mansijską.

Surgutas yra Rusijos naftos gavybos sostinė. Veikia bendrovės „Surgutneftegaz“ ir „Gazprom“, vykdančios naftos ir gamtinių dujų gavybą Vakarų Sibire. Veikia dvi šiluminės jėgainės. Taip pat maisto (duonos, mėsos, alaus, konditerijos), statybinių medžiagų gamybos, įrenginių gamybos pramonė.

Veikia Surguto valstybinis, pedagoginis universitetai, pasaulinės ekonomikos ir verslo institutas, įvairių universitetų, institutų filialai ir kt. Yra 6 stačiatikių cerkvės, baptistų bažnyčia, mečetė. Pastatyta daug paminklų įvairių profesijų darbuotojams, žymioms Rusijos asmenybėms. 20 km į vakarus nuo Surguto yra Barsovo kalno archeologinis paminklas (senoviniai pilkapiai, gyvenvietės, šventyklos ir kt.).

## Istorija

Gyvenvietė įkurta 1594 m. netoli ostiakų kunigaikščio Bordako tvirtovės. XVI a. pastatyta tvirtovė, vėliau – rūmai. Miestas buvo svarbiu Sibiro kolonizacijos centru. 1782 m. tapo apskrities lygio miestu. Vėliau iškilus pietų Sibiro miestams Surguto reikšmė sumenko, gyventojai vertėsi žvejyba, miškų kirtimu. 1929 m. įkurtas kolūkis, vėliau miškų ūkis. XX a. antroje pusėje Surguto apylinkėse rasta naftos, miestas vėl įgijo didelę reikšmę. 1965 m. Surgutui sugrąžintas miesto statusas.

## Galerija

Image:Surgut (060).jpg|Surguto 2-oji šiluminė elektrinė 
Image:Surgut (004).jpg|Miestas žiemą
Image:Surgut, Russia 11.jpg|Saimos parkas
Nižnevartovskas

**Nižnevartovskas** () – miestas Rusijoje, Tiumenės srityje, Chantų Mansių autonominės apygardoje, Obės dešiniajame krante. Yra tarptautinis oro uostas, upių uostas. Nutiesta geležinkelio Tiumenė-Naujasis Urengojus atšaka. Keliai į Megioną, Radužną.

Svarbus naftos ir gamtinių dujų gavybos centras. Šalia miesto, prie Samotloro ežero yra didžiausias Rusijoje naftos telkinys. Taip pat maisto (mėsos, paukštienos, duonos), poligrafijos pramonė.

Veikia valstybinis universitetas, ekonomikos ir teisės institutas, įvairių universitetų ir institutų filialai. Yra Kristaus Gimimo cerkvė, įvairūs paminklai, stela, aviacinės technikos alėja.

## Istorija

1909 m. įkurta Nižnevartovskojos prieplauka, aplink ją išaugo gyvenvietė. Vėliau įkurtas kolūkis. Gyvenvietė pradėjo augti 1961 m. atradus Megiono, o 1965 m. – Samotloro naftos telkinius. 1972 m. Nižnevartovskui suteiktas miesto statusas.
Matematinė svyruoklė

**Matematinė svyruoklė** – supaprastintas svyruoklės (švytuoklės) matematinis modelis kuris tinka jei svyravimų kampas (\theta) nedidelis ir dauguma jos masės sukoncentruota apatiniame švytuoklės gale, siūlas ne tamprus, oro pasipriešinimo nėra. Matematinė svyruoklė paprastai vaizduojama kaip ant siūlo pakabintas rutuliukas, nes toks įrenginys į ją panašiausias. Matematinė svyruoklė yra harmoninis osciliatorius: jis aprašomas tomis pačiomis lygtimis kaip ir kiti žinomi harmoniniai osciliatoriai (spyruoklė bei virpamasis kontūras), tik lygties kintamųjų (išskyrus laiką) reikšmė skirtingose sistemose ne ta pati.

Svyruoklės kampo pagreitis bet kurio laiko momentu

: {\theta*} = - {g\over \ell} \sin\theta </math>,

kur <math>\theta</math> yra nukrypimo nuo vertikalės kampas, *l* – svyruokės ilgi, *g* – planetos gravitacijos stiprumą nusakantis laisvojo kritimo pagreitis. Planetoje su silpnesne gravitacija (tarkim, Mėnulyje) svyruoklė švytuotų lėčiau. Lėčiau taip pat svyruoja ilgesnė svyruoklė, o nuo rutuliuko masės ir švytavimų amplitudės šio abstraktaus prietaiso svyravimo periodas nepriklauso. Ši lygtis vadinama Émile Léonard Mathieu lygtimi. Jos sprendinys yra

: <math>\theta(t) = \theta_0\cos\left(\sqrt{g\over \ell\,}\,t\right)</math>,

kur <math>\theta_0</math> – pradinis atlenkimo kampas (kuomet *t = 0''). Matematinės svyruoklės periodas, kuris realioms svyruoklėms yra tik apytikslis, lygus

: T_0 = 2\pi\sqrt{\frac{\ell}{g}}

Ši lygtis dar vadinama Christiaan Huygens periodo taisykle.
Neftejuganskas

**Neftejuganskas** () – miestas Rusijoje, Tiumenės srityje, Chantų Mansių autonominės apygardoje, Obės upės saloje, prie Jugano Obės protakos. Yra upių uostas. Praeina Chanty Mansijsko-Surguto plentas. Už 42 km į pietus yra Pyt Jachės geležinkelio stotis prie Tiumenės-Žemutinio Urengojaus geležinkelio.

Neftejuganskas – svarbus naftos gavybos centras. Veikia bendrovė „Juganskneftegaz“ (seniau priklausė „Jukos“). Taip pat maisto, statybų pramonė.

Veikia muziejus, lėlių teatras, kinoteatras „Jugan“, viešoji biblioteka, menų galerija, kultūros centras.

## Istorija

Gyvenvietė pradėjo kurtis 1961 m. pradėjus naftos gavybą Jugano telkinyje. 1966 m. įkurta naftos ūkio valdybos įmonė „Juganskneft“, iš kurios vėliau išsivystė „Jukos“. 1967 m. Neftejuganskui suteiktas miesto statusas. 1984 m. per Jugano Obę pastatytas tiltas.
Niaganė

**Niaganė** () – miestas Rusijoje, Tiumenės srityje, Chantų Mansių autonominės apygardoje, netoli kairiojo Obės kranto. Pro Niaganę eina Ivdelio-Priobės geležinkelis bei plentas į Chanty Mansijską. Yra vietinis oro uostas.

Naftos ir gamtinių dujų gavyba, naftos perdirbimas, medienos apdirbimo, statybinių medžiagų gamybos pramonė.

Veikia 3 universitetų filialai.

## Istorija

Gyventojai į vietovę kėlėsi nuo 1930 m., 1954 m. prie Niagan Jugano upės įsteigta medienos apdirbimo įmonė. 1965 m. įkurta **Niacho** (*Нях*) gyvenvietė, 1966 m. – miškų ūkis. 1967 m. gyvenvietę pasiekė geležinkelis. 1978 m. pradėta naftos gavyba. 1985 m. gyvenvietei suteiktas miesto statusas, o pavadinimas pakeistas į Niaganę.

## Žymūs žmonės
* 1987 m. Niaganėje gimė viena geriausių pasaulio tenisininkių – Marija Šarapova.
Zaprešičius

**Zaprešičius** – miestas šiaurės Kroatijoje, į šiaurės vakarus nuo Zagrebo, prie Savos upės lygumoje. Susisiekimo mazgas. Yra muziejus, dailės galerija.

## Istorija

Minimas nuo 1334 m. Miesto teises gavo 1995 m.

## Sportas
* NK Inter Zaprešić (futbolo klubas)
* Stadion Intera arba ŠRC Zaprešić arba ankstesniais metais (iki 2003 m.) žinomas kaip Stadion Inkera.
Velika

**Velika** – miestas rytų Kroatijoje, Slavonijos regione, 12 km į šiaurę nuo Požegos. Geležinkelio stotis. Žemės ūkio centras. Išvystytas turizmas.

## Sportas
* NK Kamen Ingrad Velika (futbolas)
Metkovičius

**Metkovičius** – miestas pietinėje Kroatijoje, prie Neretvos upės. Šv. Elijo bažnyčia.

## Istorija
Romėnų laikas netoli dabartinio miesto buvo *Narona* gyvenvietė. Metkovičius minimas nuo 1422 m.

## Sportas
* NK Neretva (futbolo klubas)
* „Iza Vage“ stadionas