open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Balsis (ežeras)

**Baltis** arba **Balsis** – ežeras pietų Lietuvoje, Lazdijų rajone, 5 km į šiaurės vakarus nuo Veisiejų. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 1,6 km, plotis iki 0,43 km. Altitudė 123,9 m. Gylis siekia 37,5 m. Krantai statūs, aukšti, ardomi, pietinis krantas žemas. Kranto linijos ilgis yra 4,1 km. Ežerą supa pušų jaunuolynai (Rūdos miškas). Atabradas siauras, padengtas smėliu, apaugęs nendrėmis, lūgnėmis, meldais. Dugnas padengtas sapropelingu moliu. Pietuose išteka L-1 upelis į Liūnelio ežerą. Baltis priklauso Baltosios Ančios baseinui (Nemuno vidurupio baseinas). Ežeras įeina į Veisiejų regioninį parką.

Sugaunama lydekų, karšių, kuojų ir kt.

Vandenvardis *Bálsis* vedamas iš žodžių *balsys, balsis, balsius* („baltas gyvulys“), *balsvas* („apybaltis“) ir reiškia „baltas, balzganas“.

## Nuorodos
* 

## Šaltiniai
Akmenių ežeras

**Akmenių ežeras** – ežeras Lazdijų rajone, 7 km į pietvakarius nuo Lazdijų, prie Lenkijos sienos, į rytus nuo kelio . Ilgis iš šiaurės vakarų į pietus – 2,52 km, didžiausias plotis 0,43 km. Altitudė 135,8 m. Ežeras rininis. Kranto linija labai vingiuota. Būdingi žemi, lėkšti, vietomis pelkėti krantai, daug kur apaugę medžiais. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai.

Įteka 7 upeliai, išteka Akmena (Alna) link Alnos ežero (*Jezioro Hołny*) Lenkijoje (Baltosios Ančios baseinas).

Rytinėje pakrantėje yra Akmenių kaimas, šiaurvakarinėje – Janaslavo kaimas.

## Nuorodos
* 

## Šaltiniai
Dumblinis (Lazdijų r.)

**Dumblis** arba **Dumblinis** – ežeras pietų Lietuvoje, Lazdijų rajone, Kapčiamiesčio seniūnijoje, apie 3 km į šiaurės rytus nuo Kapčiamiesčio, Ilgininkų hidrografiniame draustinyje. Ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius 1,42 km, o didžiausias plotis 0,33 km. Altitudė 109,7 m. Giliausia vieta siekia 24,5 m. Ežero dubuo rininės kilmės. Krantai daugiausia aukšti, paveikti erozijos, tik pietuose ir šiauriniame gale žemi ir pelkėti. Iš šiaurės prieina Ilgininkų miškas, iš rytų – Kuzabiškės miškas. Aplink kitus krantus plyti pievos ir dirbami laukai. Atabradas padengtas smėliu, labai siauras, negausiai apaugęs vandens augalija. Dugnas padengtas molingomis nuosėdomis.

Į Dumblį suteka 4 upeliai (vienas jų – Rietaviškės upelis iš Dumblelio ežero), o pietuose išteka Salotės upelis į Neviedžio ežerą (Baltosios Ančios baseinas).

Prie Dumblio įsikūrę Dumbliauskų, Valentų ir Juškonių kaimai.

## Nuorodos
* 

## Šaltiniai
Gailiekas

: *Apie ežerą šiaurės rytų Lenkijoje, Seinų valsčiuje žr. [[Gailiekas (ežeras Seinų vls.)]]*.

**Gáiliekas** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Lazdijų rajone, apie 3,5 km į pietryčius nuo Seirijų. Ilgis rytų-vakarų kryptimi 1,38 km, plotis iki 0,57 km. Altitudė 124,4 m. Giliausia vieta siekia 11,5 m. Ežero dubuo rininės kilmės. Vakarinis krantas aukštas, kiti krantai žemesni, pietinis krantas vietomis pelkėtas. Rytinę ežero dalį supa Cijūniškės miškas. Kitos ežero pakrantės irgi daugiausia apaugę mišku, tik pietinėje ir šiaurinėje pakrantėse vietomis yra dirbamos žemės ir pievų. Centrinėje dalyje yra 0,22 ha ploto sala. Įteka Gailieko upelis. Ežeras nenutekantis, priklauso Baltosios Ančios intako Seiros baseinui.

Pietinėje pakrantėje įsikūrusi Raganiškė, kitose pakrantėse – Lapšius ir Šilaičiai. Veikia kaimo turizmo sodyba.

## Pavadinimo kilmė

Manoma, kad ežero vardas yra jotvingiškas, nuo žodžio *gaylis* – „baltas“.

## Šaltiniai
Juodas Kauknoris

**Juodas Kauknoris** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Lazdijų rajone, apie 7 km į šiaurės vakarus nuo Kapčiamiesčio, Kapčiamiesčio girioje (Juodo Kauknorio ir Ustronijos miškuose), netoli Lenkijos sienos. Ežeras vingiuotos formos, driekiasi puslankiu. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 2,3 km, plotis iki 0,73 km. Altitudė 111,1 m. Gylis iki 13,9 m. Telkšo rininės kilmės duburyje. Krantai galuose neaukšti, pelkėti, šiaurinis ir pietinis krantai aukšti, ištisai apaugę medžiais. Šiaurės vakaruose įteka J.K.-1 upelis iš Balto Kauknorio ežero, pietryčiuose išteka Brasta į Kauknorėlio ežerą (Niedos upės baseinas).

Šiaurės vakariniame ežero pakraštyje įsikūręs Kauknorio kaimas, pietrytinėje pakrantėje – Subačių kaimas. Rytine pakrante eina kelias .

Vandenvardis *Kaũknoris* aiškinamas esąs sudarytas iš žodžio *[[kaukas]]* ir *nerti, narinti*. Galimas aiškinimas iš *kaukti* ir *norėti* mažiau įtikinamas.

## Nuorodos
* 

## Šaltiniai
Tiroksinas

**Tiroksinas** – skydliaukės gaminamas hormonas. Gaminant skydliaukei per daug tiroksino smarkiai pagreitėja medžiagų apykaita. Mažėja svoris, žmogus tampa dirglus, smarkiai prakaituoja, išsprogsta akys – suserga Bazedovo liga. Kai trūksta tiroksino, lėtėja medžiagų apykaitos procesai. Jei trūksta tiroksino ankstyvame amžiuje, vaikas lėtai auga (ypač nukenčia jų kaulų ir nervų sistema).
Palazdijis

**Palazdijis** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Lazdijų rajone, apie 3 km į pietus nuo Lazdijų. Nusitęsęs iš šiaurės į pietus 0,98 km, plotis iki 0,35 km. Altitudė 130,2 m. Ežeras gana švarus ir gilus, giliausia vieta siekia 21 metrą. Krantai sausi, aukšti, vakaruose – statūs, tik pietuose žemi ir pelkėti. Apyežerėje plyti daugiausia dirbami laukai, pievos, iš vakarų juosia miškas. Palazdijo ežeru prateka upelis į tuoj šiauriau telkšantį Baltajo ežerą (Kirsnos baseinas).

Šiame ežere yra gausu karosų, lydekų, karpių ir kuojų.

Rytinėje ežero pakrantėje įsikūrę Papalazdijai I, eina kelias .

## Nuorodos
*
Betono sakmės (2002 albumas)

**„Betono sakmės“** – trečiasis grupės G&G Sindikatas albumas, įrašytas 2001–2002 m. studijoje „Porno Sound“, išleistas „Bomba Records“.

## Dainos
# Intro - 0:25
# 1’as kraujaz - 3:49
# FM Hitas - 3:50
# Fuck You / Iš savo požemio - 4:36
# T.B.T.R. - 3:27
# F. N. Trick’onautaz - 2:09
# Pažadink šitą miestą - 3:49
# Vokiečių gatvė - 4:07
# Kol širdis plaka… - 4:06
# Kovine padetis (intro) - 0:22
# Kovine padetis - 3:50
# Mamania gets busy pt.2 - 1:20
# Nestumk - 3:15
# Siela – kulka - 5:01
# Vilnius 2002 - 7:45

## Kūrybinė grupė

* Svaras: mc, lyrika
* Kastetas: mc, lyrika
* Pushaz: mc, lyrika
* DJ Mamania: dj, muzika
* Donciavas: muzika, programavimas, instrumentai
* Justas Čekuolis: bosas
* Zhora (Lil Croo): mc, lyrika
* NeekOleen (Lil Croo): muzika, programavimas
* Viper: mc, lyrika, programavimas
* Shimek-la: mc, lyrika
* DJ Trick: dj
* Eglė: vokalas

## Nuorodos

* http://www.ore.lt/2002/06/asfaltas-ir-betonas-is-arciau
Ragažius

**Ragažius** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Lazdijų rajone, apie 2 km į šiaurės rytus nuo Kapčiamiesčio. Ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus 1,38 km, plotis iki 0,36 km. Altitudė 110,3 m. Ežeras telkšo ledyninėje rinoje, jo gylis siekia 9 m. Krantai daugiausia statūs, aukšti, ardomi, tik pietinis krantas žemas, pelkėtas. Ragažių supa Dumbliauskų ir Ilgininkų miškai.

Iš ežero pietinio galo išteka Ragažėlė (Baltosios Ančios baseinas).

Ragažius patenka į Veisiejų regioninį parką. Aplink išsibarsčiusios Dumbliauskų kaimo sodybos.

Vandenvardis kildinamas iš slavybės *ragãžius*,  („plačialapis švendras“).

## Šaltiniai
Senkutis

**Senkutis** (arba ***Bagdononių ežeras***) – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Lazdijų rajone, apie 5 km į pietryčius nuo Šventežerio. Ilgis iš šiaurės į pietus 1,5 km, plotis iki 0,35 km. Altitudė 123,8 m. Ežero gylis siekia 4,9 m. Krantai aukšti, pietinis žemas ir pelkėtas. Aplink ežerą plyti pievos ir dirbami laukai.
Per Senkutį iš Paliūnų ežero į Dusią teka Sutrė (Bagdononių upelis; Šešupės baseinas). Ežere sugaunamos lydekos, karšiai ir kt. žuvys (iš viso 10 rūšių).

Ežero pietrytiniame krante įsikūrę Bagdononys, vakaruose – Žališkė.

Vandenvardis *Senkùtis* greičiausiai kilęs iš asmenvardžio *Senkus*, nors įmanoma kilmė ir iš žodžio *sekti/senka* („slūgti“). XX a. pr. lenkiškuose šaltiniuose minimas kaip *Sejsłak*.

## Šaltiniai
Stirtos

**Stirtos** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Lazdijų rajone, apie 8 km į rytus nuo Kapčiamiesčio. Išsidriekęs iš šiaurės į pietus per 1,53 km, plotis iki 0,5 km. Altitudė 110,3 m. Ežero gylis siekia 20,3 m. Telkšo rininės kilmės duburyje. Krantai pietuose ir rytuose pelkėti, vakaruose – sausi. Iš rytų prieina mišrūs Norkūnų ir Valančiūnų miškai. Vakarinėje pakrantėje daugiausia plyti dirbami laukai.

Į Stirtas iš Vilkinio ežero įteka Vilkė, taip pat upelis S-2 iš Vidugašlio ežero, pietuose išteka Seiros intakas Stirta.

Greta ežero įsikūrę Smališkės (šiaurėje), Šutronių (vakaruose) ir Paliepio (pietuose) kaimai. Veikia kaimo turizmo sodyba. Vakarine pakrante eina kelias .

## Etimologija

Pavadinimas *Stirta* kilęs nuo bendrinio žodžio *stirta*, reiškiančio arba šieno, malkų kaugį arba nedidelę žuvelę.

## Šaltiniai
Šlavantėlis

**Šlavantėlis** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Lazdijų rajone, apie 3 km į šiaurės vakarus nuo Veisiejų, 0,6 km nuo pietinio Šlavanto galo, Veisiejų regioniniame parke, Balsio kraštovaizdžio draustinyje (nuo 1974 m.). Nusidriekęs iš šiaurės į pietus 1,16 km, plotis iki 0,8 km. Altitudė 123,1 m. Giliausia ežero vieta yra 28,1 m gylio. Pietuose įsiterpia pusiasalis ir 0,45 ha sala ir atskiria pietvakarinę įlanką. Krantai pietuose ir pietryčiuose pelkėti (Gailyno pelkė), žemi, o šiaurėje, šiaurės vakaruose ir šiaurės rytuose aukštoki. Aplink Šlavantėlį daugiausia dunkso miškai (Rūdos miškas).

Rytuose į Šlavantėlį įteka Š-1 upelis iš Liūnelio ežero, o vakaruose – Murgų upelis iš Šlavanto ežero. Pietuose išteka Šlavantėlė – į Ančios ežerą. Ežero pratakumas 203 % per metus.

Greta pietinio Šlavantėlio kranto įsikūrę Kalveliai. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos, KTU poilsiavietė.

Ežero vardas yra mažybinis vedinys iš *Šlavantas*, kuris kildinamas nuo žodžio *šluoti* (*šlavu, šlaviau*; „braukti, valyti su šluota“).

## Nuorodos
*
Vidugašlis

**Vidugašlis** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Lazdijų rajone, apie 10 km į rytus nuo Kapčiamiesčio. Telkšo rininės kilmės duburyje. Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 1,35 km, plotis iki 0,5 km. Altitudė 112,1 m. Krantai mažai vingiuoti, neaukšti, pelkėti, tik pietinis aukštesnis. Ežerą supa daugiausia miškai (Valančiūnų miškas) ir raistai, tik šiaurinėje pakrantėje – pieva. Šiaurrytinėje pakrantėje plyti virš 10 ha dydžio Giriabalės pelkė. Ežero dugnas padengtas sapropelingu moliu ir karbonatingu smėliu. Atabradas apaugęs vešlia vandens augalija. Vakaruose S-2 upeliu jungiasi su Stirtų ežeru (Stirtos upės baseinas).

Prie Vidugašlio įsikūrę Valančiūnų ir Smališkės kaimai.

Vandenvardis kildinamas iš kokios kitos vietos vardo *Vidùgašlis*, kuris būtų iš „vidus“ ir „gašlus“ („geidulingas, karštas“).

## Šaltiniai
Burokaraisčio ežeras

**Burokaraisčio ežeras** – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 4,5 km į vakarus nuo Perlojos. Ilgis šiaurės – pietų – rytų kryptimi 2,5 km, plotis iki 0,29 km. Altitudė 108,2 m. Ežeras L raidės formos, jo dubuo – rininės kilmės. Giliausia vieta siekia 21,5 m gylį. Krantai statūs, aukšti, daugiausia apaugę mišku – rytuose stūkso Karužų miškas, vakaruose ir pietuose – Burokaraisčio miškas. Rytuose išteka Perkaso upelis (Amarnios intakas, Merkio baseinas).

Burokaraisčio ežero vakarinėje ir šiaurinėje pakrantėse yra Burokaraisčio, o pietinėje – Burokaraistėlės kaimai. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos.

Ežero pavadinimas kilęs iš žodžių *[[runkelis|burõkas]], brõkas* („tokia daržovė“) ir *[[raistas|raĩstas]]* („mišku apaugusi pelkė“).

## Šaltiniai
Burokaraistis

**Burokaraistis** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, vakariniame Burokaraisčio ežero krante, apie 7 km į vakarus nuo Perlojos. Pro kaimą eina kelias, jungiantis plentą  ir Nedzingę; šalia jo – kaimo kapinės. Toliau rytuose, Karužų miške yra Burokaraisčio senosios kapinės ir Lietuvos partizano Prano Jazukevičiaus-Liepos kovos ir žūties vieta (1947 m. liepos 4 d.).

## Etimologija
Kaimas pavadintas pagal *Burokaraisčio* ežerą.

## Istorija

XIX a. pab. Burokaraistė pateko į Trakų apskrities Merkinės valsčių, buvo Merkinės dvaro valda. Iki 1954 m. – Burokaraisčio apylinkės centras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Sujainiai

**Sujainiai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, šalia Žemaičių plento, kiek į šiaurę nuo autostrados . Paliepių seniūnijos ir Sujainių seniūnaitijos centras. Yra kultūros centras. Greta kaimo teka Upė, kiek toliau jos intakas Alėja. Įrengtas Sujainių tvenkinys.

## Istorija

Rašytiniuose šaltiniuose Sujainiai minimi nuo 1590 m. XIX a. tai buvo kaimas Raseinių apskrityje, priklausęs Viduklės parapijai.

Tarybiniais metais buvo „Tarybiniu keliu“ kolūkio centrinė gyvenvietė. XXI a. pradžioje prie Sujainių priskirta didelė dalis Paliepių kaimo. 2020 m. patvirtintas Sujainių herbas.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Slengiai

**Slengiai** – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, į šiaurę nuo Sendvario, į rytus nuo Klaipėdos ir kelio . Sendvario seniūnijos centras. Veikia Plikių mokyklos skyrius, biblioteka. Pastatyta Slengių Šv. Jono Pauliaus II bažnyčia. Išlikusios kapinaitės. Praeina kelias .

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš pavardės *Slengis, Slengys*, kuri Lietuvoje visai nepaplitusi, bet paliudyta kaimo apylinkėse. Ji greičiausiai kuršiškos pravardinės kilmės, sietina su  ‚tinginys‘ (plg.  ‚šliaužti, ropoti‘, *sliñkti*, *sliñkas* ‚tingus‘,  ‚tingus‘, *sliñkuôt* ‚tingėti‘).

## Istorija

1785 m. minimas kaip karališkasis valstiečių kaimas, buvo 4 sodybos. XIX a. Slengiai buvo kaimas Klaipėdos apskrityje. Nuo XIX a. antros pusės kaime veikė pradinė mokykla. 1905 m. Slengiai turėjo kaimo bendruomenės statusą.

2012 m. patvirtintas Slengių herbas. XXI a. pr. sparčiai plečiasi kaip Klaipėdos priemiestis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Bariūnai

**Bariūnai** – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Joniškio, šalia kelio . Saugėlaukio seniūnijos ir Bariūnų seniūnaitijos centras. Yra paštas (LT-84034), Bariūnų pagrindinė mokykla, kultūros namai, biblioteka, pieninė. Rytiniu pakraščiu teka Audruvė.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas Šiaulių apskrities Pašvitinio valsčiuje.

1957–1992 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė, Bariūnų kolūkiui suteiktas Lenino ordinas – apdovanojimas už ypatingus laimėjimus. Nuo 1988 m. kolūkis tapo Bariūnų agrofirma, 1992 m. Bariūnų žemės ūkio bendrovė. Bendrovėje dirba 153 darbuotojai. Bariūnų ŽŪB yra pilno ciklo žemės ūkio įmonė.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Algirdas Briedis (1938–2022) – sporto gydytojas, Šiaulių miesto politinis ir visuomenės veikėjas.
* Gintaras Ramonas (1962–1997) – Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras, redaktorius.

## Šaltiniai
Baltarankis gibonas

**Baltarankis gibonas** (, , ) – gibonų (*Hylobatidae*) šeimos primatas. Abi lytys labai panašios ir sunkiai atskiriamos. Kailis nuo juodos iki smėlio spalvos. Rankos ir pėdos baltos. Gyvena medžiuose ir retai nulipa ant žemės. Turėdamas ilgas rankas lengvai ir greitai karstosi šakomis. Monogamai. Minta vaisiais, taip pat lapais, pumpurais ir vabzdžiais. Nėštumas trunka 7 mėnesius. Gimdo vieną jauniklį. Lytiškai subręsta apie 8 metų. Gyvena iki 25 metų.

Paplitęs tropiniuose miškuose pietvakarių Kinijoje (Junanis), Tailande, Malaizijoje, taip pat Sumatroje. Tai viena iš dažniausiai zoologijos soduose aptinkamų primatų rūšių.

Žinomi penki porūšiai.
Siamangas

**Siamangas** (*Symphalangus syndactylus*) – gibonų (*Hylobatidae*) šeimos monotipinės ***Symphalangus*** genties primatas. Kailis juodas. Kūnas iki 1 m ilgio, svoris – iki 23 kg. 

Paplitęs Malaizijos ir Sumatros miškuose.
Juodikis

**Juodikis** tai:
* Juodikis – ežeras Trakų rajone, Onuškio seniūnijoje;
* Juodikis - ežeras Trakų rajone, Trakų seniūnijoje;
* Juodikis – ežeras Varėnos rajone
Portas (reikšmės)

Žodžio ***portas*** reikšmės:

* portas – kompiuterių tinkluose naudojamas numeris;
* portas – sąsaja, įgalinanti kompiuterio sąveiką su išoriniais įrenginiais;
* Portas – Prancūzijos miestelis;
* Portas – Portugalijos miestas;
* portas – spirituotas desertinis vynas, kilęs iš Portugalijos.

Taip pat:
* *-portas* – sudėtiniuose žodžiuose reiškia 'uostas' (pvz., aeroportas 'aerouostas');
* *Port* ir *-portas* – žodis sudėtiniuose miestų pavadinimuose, reiškiantis 'uostas'. Pvz., Bridžportas (*Bridgeport*), Port Rojalis (*Port Royal*), Portsmutas (*Portsmouth*) ir t. t.
Lynelis

**Lynelis** – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 12,5 km į šiaurės vakarus nuo Senosios Varėnos, 6 km į rytus nuo Daugų, į pietvakarius nuo plento , paribyje su Alytaus rajonu. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 0,98 km, plotis iki 0,34 km. Altitudė 127,8 m. Giliausia vieta yra pietrytinėje dalyje, siekia 11 m. Ežero kilmė rininė. Krantai aukštoki, ištisai apaugę Gudžių mišku. Dugnas padengtas dumblu, įlankose kaupiasi durpės. Ežeras nenutekantis, priklauso Varėnės intako Abistos baseinui.

Į šiaurę įsikūręs Vėžionių kaimas.

## Etimologija
Ežerėvardis *Lynẽlis* yra dirbtinis (pagal žuvies pavadinimą *[[lynas (žuvis)|lynas]]*), tikrasis vardas yra *Bìbiškis* (šaltiniuose minimas kaip ) nuo *bibas* („varpa, penis“). Kaip ir keletas kitų aplinkinių ežerų taip, matyt, pavadintas dėl savo formos.

## Šaltiniai
Juodikis (Varėnos r.)

**Juodikis** – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 5,5 km į šiaurės vakarus nuo Naujųjų Valkininkų, 1 km į šiaurę nuo Puodžių. Ežeras lenktos formos, su galais, atsuktais į rytus. Ilgis iš šiaurės į pietus iki 0,82 km, plotis iki 0,58 km. Altitudė 136,6 m. Gylis siekia 4,5 m. Telkšo rininės kilmės duburyje, pasiekęs subrendimo stadiją. Krantai neaukšti, vakaruose ir pietuose pelkėti. Iš pietų, vakarų bei šiaurės ežerą supa Žilinų miškas. Vakaruose išteka upeliukas link Duobupio (Merkio intakas).

Juodikyje yra įveista peledžių. Rytinėje pakrantėje įsikūręs Vergakiemio kaimas, eina kelias .

Ežero pavadinimas kilęs nuo tokio pat žodžio, reiškiančio „juodas, pajuodėlis“. Suteiktas pagal tamsią vandens spalvą.

## Šaltiniai
Liškiavis

**Liškiavis** – ežeras Varėnos rajono savivaldybės teritorijoje, 10 km į rytus nuo Leipalingio, 2 km į šiaurės vakarus nuo Liškiavos.

Ežeras rininės kilmės. Krantai neaukšti; ežero galai pelkėti. Yra 0,1 ha sala. Pakrantės daugiausia apaugusios miškais, kai kur plyti pievos ir dirbami laukai. Pietinę ežero dalį supa Liškiavos miškas. Vakariniu krantu eina riba su Druskininkų savivaldybe.

Iš Vilkiautinio ežero įteka Vilkiautinė ir dar 4 upeliai, pietryčiuose išteka Nemuno kairysis intakas Krūčius. Ežeras priklauso Nemuno vidurupio baseinui. Ežero pratakumas 139 %. Atabradas siauras, smėlingas.

Plotas 59,9 ha. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 2,45 km, didžiausias plotis 0,45 km. Paviršiaus altitudė 116,2 m. Didžiausias gylis 21,2 m, vidutinis gylis 7,2 m. Baseino plotas 24,6 km². Aplink ežerą įsikūrę Vilkiautinio ir Liepiškių kaimai. Veikia 3 kaimo turizmo sodybos.

Ežerėvardis *Lìškiavis* kildinamas nuo Liškiavos gyvenvietės vardo. Visgi, labiau tikėtina, kad ežero ar Liškiavės (Krūčiaus) upelio vardas pirmesnis ir kilęs iš prūsiškų-jotvingiškų žodžių *liskas, liskis* „guolis, gulykla“.

## Šaltiniai
Savistas

**Savistas** – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 13 km į šiaurės vakarus nuo Senosios Varėnos, 4 km į pietryčius nuo Daugų, tarp rytinių Didžiulio ežero įlankų, paribyje su Alytaus rajonu. Ilgis iš šiaurės į pietus 1,74 km, plotis iki 0,77 km. Altitudė 128 m. Kranto linija labai vingiuota, jos ilgis 5,24 km. Yra įlankų. Krantai daugiausia žemi, o vakarinis pelkėtas. Iš vakarų juosia Papiškių miškas, į rytus ir pietus plyti pievos ir dirbami laukai. Šiaurėje protaka (Abista) jungiasi su Didžiuliu, o pietryčiuose išteka Abista (Varėnės intakas, Merkio baseinas). Ežeras patvenktas.

Rytinėje Savisto pakrantėje įsikūręs Papiškių kaimas, yra įrengtas paplūdimys.

Ežerėvardis *Savìstas* laikomas archajišku  „drėgmė, skystis“ bei **seu-* „drėgnas, sunktis, varvėti“ vediniu.

## Šaltiniai
Pabezninkų ežeras

**Pabezninkų ežeras** dar žinomas kaip ***Beznas*** – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 9,5 km į vakarus nuo Valkininkų geležinkelio stoties, 10,5 km į šiaurę nuo Senosios Varėnos. Ežeras beveik apskritas – jo skersmuo ~ 1 km. Altitudė 135,3 m. Didžiausias gylis – 3 m. Ežeras telkšo ledyno lūstavietėje. Krantai žemi. Šiaurėje stūkso Pabezninkų miškas. Kitose pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Ežere yra didelis miškingas pusiasalis (plotas 3,3 ha) vingiuota kranto linija, vadinamas sala, kurią nuo kranto atskiria patvinęs ežero vanduo. Saloje sovietmečiu vykdavo apylinkės festivaliai.

Pabezninkų ežero dugną dengia dumblingas molis. Atabradai smėlingi.

Pietvakariniame ežero krante įsikūręs Pabezninkų kaimas ir jo kapinaitės, pietrytiniame – Aukštakalnis. Veikia kaimo turizmo sodyba. Pietine pakrante eina plentas , vakarine – kelias Nr. 5023 (Pabezninkai – Sarapiniškės). Apie 100 metrų piečiau, kitapus plento, telkšo Vazgirdonių ežerėlis, link jo išteka upeliukas iš Pabezninkų ežero. Ežeras priklauso Varėnės baseinui.

## Etimologija
Dabartinis pavadinimas suteiktas pagal *Pabezninkų* kaimą. Anksčiau minimas kaip **Beznas** (, ). Iš lenkiško pavadinimo būtų galima spręsti, kad ežero pavadinimas reiškė „bedugnis“, nors ankstesnės rusiškos formos rodo, kad greičiausiai pavadinimas
iškraipytas. Galbūt galima sieti su ,  „alyva; šeivamedis“ arba su liet. šaknimi *bezd-* (plg. upelio vardas Rokiškio raj. *Bezdalýnė*, galimai *Bezdõnė* Vilniaus raj.).

## Šaltiniai
Jiezno ežeras

**Jiezno ežeras** – ežeras vidurio Lietuvoje, Prienų rajone, į pietus nuo Jiezno. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 1,76 km, plotis iki 0,57 km. Altitudė 96,5 m. Giliausia ežero vieta yra pietryčiuose, jos gylis 4,4 m. Pietrytinėje ežero pusėje yra dvi įlankos. Rytiniai ir šiaurės vakariniai krantai pelkėti. Šiaurinis ir pietinis krantai aukštoki. Dugnas padengtas sapropelingu ir dumblingu moliu. Į Jiezno ežerą įteka upeliai (Mekšrupis) ir (Jieznelė), išteka Mekšrupis į Verbliūdo ežerą (Verknės intakas). 1967 m. ežeras paskelbtas ornitologiniu draustiniu.

Šalia įsikūręs Strazdiškių kaimas. Šiaurinėje pakrantėje yra buvusio Jiezno dvaro sodyba, yra maudykla. Į vakarus nuo ežero eina kelias .

## Pavadinimo kilmė
Kalbininko K. Būgos nuomone, ežero pavadinimo šaknis yra jotvingiška. Bandoma sieti su žodžiu *iežti* („aižyti“).

Liaudies etimologija pasakoja, kad Jiezno ežeras buvo labai gilus, ir jo dugno nieks nepasiekdavo. Sakydavo, kad jis be dugno. Iki Pacų Jieznas priklausė Jekaterinos palikuonims. Vieną kartą puotaudami prie ežero jie nutarė įsitikinti, ar tikrai ežeras be dugno. Nėrė vienas – nepasiekė dugno, antras – taip pat. Pagaliau nėrė trečias ir ilgai neišnėrė. Visi nuščiuvę laukė. Pagaliau jis išniro ir sušuko: *Есть дно!* („Yra dugnas!“). Nuo to laiko ežerą vadino Jiezno vardu.

## Šaltiniai
Naudvaris

**Naudvaris** – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, į pietvakarius nuo Kelmės, faktiškai pietvakarinis Kelmės priemiestis, išsidėstęs šalia kelio .

## Istorija

1995–2019 m. Naudvaryje buvo Kelmės apylinkių seniūnijos centras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Varėnis

**Varėnis** – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 4 km į šiaurę nuo Senosios Varėnos, į vakarus nuo Glūko ežero. Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 0,9 km, plotis iki 0,42 km. Altitudė 108,3 m. Giliausia ežero vieta yra jo viduryje. Ežero dubuo termokarstinės kilmės, susidaręs Varėnės senslėnyje. Krantai gan aukšti, vietomis pelkėti, versmėti. Per Varėnio ežerą prateka Merkio intakas Varėnė, taip pat įteka V-1 upelis iš Glūko ežero. Aplink ežerą daugiausia auga Glūko miškai, tik pietvakarinėje pakrantėje – šlapios pievos ir dirbami laukai.

Ežeras labai žuvingas, todėl mėgstamas žvejų dėl gausių ir stambių laimikių. 1967 m. Varėnis paskelbtas ornitologiniu draustiniu.

Prie šio ežeriuko (ten, kur į jį įteka Varėnė), savitą kaimo turizmo sodybą įrengė politikas Gediminas Jakavonis. Netoli ežero buvo įrengta pirmoji Lietuvos valstybinė džiovos sanatorija. Maždaug poros kilometrų spinduliu nuo ežero yra rastos bent kelios akmens ir geležies amžių gyvenvietės. Šalia įsikūręs Glūko kaimas.

## Šaltiniai
Kašonių ežeras

**Kašonių ežeras** – ežeras vidurio Lietuvoje, Prienų rajone, apie 5 km į šiaurę nuo Jiezno, prie Kašonių. Ežeras trikampės formos, ilgis iš vakarų į rytus 1,07 km, plotis iki 0,72 km. Altitudė 99,2 m. Krantai žemi, daug kur, ypač šiaurėje ir vakaruose, pelkėti. Tankiai apaugęs nendrėmis, krūmų sąžalynais. Vakarinėje pusėje iš augalų susidariusi 1,9 ha sala ir smulkios salelės, kuriose gausiai peri vandens paukščiai. Aplinkui plyti dirbami laukai. Pietuose įteka du upeliai, vakaruose išteka upelis link Sobuvos upelio (Nemuno intakas).

Kašonių ežero vakarine pakrante eina kelias , už kurio telkšo bevardis 6,8 ha vandens telkinys, nepriskiriamas Kašonių ežerui. Šiaurrytinėje pakrantėje įsikūręs Slabados kaimas.

Ežerėvardis *Kašonių̃ ẽžeras* kilęs nuo Kašonių kaimo vardo.

## Šaltiniai
Pazelvės ežeras

**Pazelvės ežeras** – ežeras vidurio Lietuvoje, Prienų rajone, apie 5 km į šiaurę nuo Stakliškių. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 1,6 km, plotis – iki 0,33 km. Altitudė 93,7 m. Kranto linija labai vingiuota, yra keletas gausiai vandens augalija užžėlusių įlankų. Krantai daugiausia aukštoki, tik rytinis krantas žemesnis ir užpelkėjęs. Ežerą beveik iš visų pusių (išskyrus vakarinę dalį) supa Pazelvės miškas. Iš šiaurinės ežero dalies link Alšios upės išteka 2 upeliai: Krajonas ir bevardis upelis.

Prie vakarinių ežero krantų įsikūręs Pazelvės kaimas.

## Šaltiniai
Prienlaukio ežeras

**Prienlaukio ežeras** – ežeras vidurio Lietuvoje, Prienų rajone, apie 5 km į šiaurės vakarus nuo Prienų. Ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius 1,16 km, plotis iki 0,8 km. Altitudė 84 m. Gylis siekia 6,2 m. Krantai žemi, supelkėję. Ežeru prateka Jiesios intakas Šventupė, įteka Verksnia (Prienupė) ir dar 2 bevardžiai upeliai. 1976 m. patvenkus Šventupę, Prienlaukio ežero plotas padidėjo 21 ha.

Šalia pietinio ežero kranto praeina plentas . Aplink ežerą išsibarstę Prienlaukio ir Klebiškio kaimų sodybos.

## Šaltiniai
Veršiukas

**Veršiukas** (arba ***Antaveršis***) – ežeras vidurio Lietuvoje, Prienų rajone, apie 10 km į šiaurės rytus nuo Stakliškių. Ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus 1,12 km, plotis iki 0,55 km. Altitudė 193,1 m. Giliausia ežero vieta yra 25,7 m gylio. Krantai daugiausia statūs, aukšti, bet pietinis ir šiaurės vakarinis žemi ir supelkėję. Vakarinė pakrantė apaugusi mišku. Pietuose išteka upelis link Guostės upelio (Verknės baseinas).

Prie Veršiuko pietinio kranto yra Antaveršio, prie šiaurinio – Giriotiškių kaimai. Yra 2 kaimo turizmo sodybos.

Vandenvardis kilęs iš žodžio *veršis* („karvių jauniklis“).

## Šaltiniai
Šiaurinis baltaskruostis gibonas

** Šiaurinis baltaskruostis gibonas** (*Nomascus leucogenys*) – gibonų (*Hylobatidae*) šeimos primatas. Rūšis paplitusi Pietryčių Azijoje: atskiruose arealuose šiaurės Laose, Vietname, seniau gyveno ir Kinijoje, pietų Junane, bet 2013 m. pripažinti išnykusiais. Panašiame areale gyvena giminingas juodketeris gibonas (*Nomascus concolor*), o piečiau gyvenantys baltaskruosčiai gibonai 2001 m. atskirti į naują rūšį – pietinius baltaskruosčius gibonus (*Nomascus siki*).

Tiek patinai, tiek patelės panašaus dydžio – 45–63 cm ilgio, sveria ~5,7 kg – tačiau skiriasi kailio spalva. Patinai juodi, su baltais skruostais, o patelės kremiškai baltos, juodu snukiu. Galūnės labai ilgos, uodegos neturi. Prisitaikę gyventi medžiuose.

Šiaurinio baltaskruosčio gibono patelė po 7 mėnesių nuo apvaisinimo atveda vieną jauniklį. Jį žindo du metus. Nuo tėvų atsiskiria 6–7 metų amžiaus. Išgyvena ~28 metus.

Šie gibonai gyvena drėgnųjų atogrąžų miškų medžių lajoje, ant žemės beveik nenusileidžia. Juda galūnėmis kabindamiesi už šakų. Gyvena monogaminėmis šeimomis su 3–4 jaunikliais. Maitinasi daugiausia vaisių minkštimu, kartais ėda ir lapus, žiedus, vabzdžius. Didžiąją dalį dienos praleidžia judėdami medžiais ir ieškodami maisto.

Šiauriniai baltaskruosčiai gibonai kartais medžiojami dėl mėsos. Rūšiai gresia išnykimas dėl miškų kirtimo ir taip mažėjančių tinkamų buveinių bei maisto išteklių, miškų pramonės, karinių veiksmų.


Witwanggibbon (3882108926).jpg|Patelė
Witwanggibbon (5964541869) (3).jpg|Patinas
Белощекий гиббон (самка).jpg|Patelė su jaunikliu
Nomascus leucogenys at the Denver Zoo-2012-08-24-IMG 0102.jpg|Patelė krapšo patino kailį, ieškodama parazitų


## Šaltiniai
Antaveršis

:: *Apie ežerą žr. [[Veršiukas]]*.

**Antaveršis** – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Aukštadvario, prie Veršiuko ežero kranto.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Sidabrinis gibonas

**Sidabrinis gibonas** (*Hylobates moloch*) – gibonų (*Hylobatidae*) šeimos primatas, turintis labai ilgas rankas. Kūnas iki 8 kg svorio. Gyvena poromis. Minta vaisiais, lapais ir žiedais. Nėštumas 7 mėn. Kas treji metai atveda vieną jauniklį, kuris prižiūrimas apie 18 mėnesių. Lytiškai subręsta 8 metų.

Paplitęs Javos saloje.
Kašonys

**Kašonys** – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, prie kelio , 5 km į šiaurę nuo Jiezno. Rytuose telkšo Kašonių ežeras, maždaug už 2 kilometrų į vakarus teka Nemunas, į kurį per kaimą teka Sobuvos upelis. Nemuno kilpų regioninis parkas. Pietvakariuose Kašonys siekia Mediniškių mišką. Seniūnaitijos centras. Veikia biblioteka, parduotuvė, medienos perdirbimo įmonė, kultūros namai, paštas (LT-59046).

## Istorija

Į šiaurės vakarus nuo kaimo yra Pelekonių II piliakalnis, į rytus – Paukščių piliakalnis.

1918 m. įkurta pradinė mokykla, nuo 1963 m. aštuonmetė, 1993–2001 m. Kašonių pagrindinė mokykla,  2001–2004 m. Jiezno vidurinės mokyklos Kašonių pradinio ugdymo skyrius, likviduotas.

1950–1995 m. Kašonys buvo Būdos apylinkės centras ir Čiapajevo kolūkio centrinė gyvenvietė. 1957 m. įkurti kultūros namai.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Kaime gimė:
* Gintaras Čekanauskas, teisininkas, administracinio teismo pirmininkas.
* Juozas Skernevičius, prof., habil. dr., mokslininkas, pedagogas, sportininkas.
* Juozas Genevičius, doc. dr., mokslininkas, pedagogas, sporto organizatorius.

## Šaltiniai
Įsotinamas reaktorius

**Įsotinamas reaktorius** () – transformatoriaus naudojimo būdas, kuomet vienos apvijos induktyvumas keičiamas įsotinant šerdį kita (valdančiąja) apvija tekančia nuolatine srove. Šerdį magnetiškai įsotinus, induktyvumas labai sumažėja.

Įsotinamas reaktorius leidžia sklandžiai reguliuoti kintamosios srovės grandine tekančią srovę, keičiant valdančiosios grandinės nuolatinę srovę (didinant valdančią srovę, šerdis įmagnetinama, mažėja antrosios apvijos induktyvumas (taigi ir varža kintamajai srovei), ir kintamosios srovės grandinėje įjungta lempa ima šviesti ryškiau. Galima nustatyti tokį darbo režimą, jog palyginus nedidelis valdančios srovės pokytis sukeltų daug didesnį srovės pokytį valdomoje grandinėje – taigi įsotinamas reaktorius gali būti naudojamas kaip stiprintuvas. Yra magnetinių stiprintuvų, kurie naudoja tą patį principą, tačiau jų konstrukcija sudėtingesnė.

Parinkus tinkamą transformatoriaus konstrukciją, valdanti (dažnai žemos įtampos) ir valdomoji (gali būti ir aukštos įtampos) grandinės patikimai izoliuojamos viena nuo kitos. Valdomos grandinės srovę galima keisti sklandžiai ir per atstumą. Visa reguliatoriaus schema yra (palyginus, tarkim, su tiristoriniu reguliatoriumi) labai paprasta.

Reikalinga valdomoji srovė priklauso nuo valdomo elektros prietaiso galingumo. Serijiniu būdu gaminami įsotinamieji reaktoriai paprastai turi daugelį atšakų ir gali būti pritaikyti įvairaus galingumo prietaisams valdyti.

Pagrindinis šių įrenginių trūkumas yra dideli gabaritai, masė ir kaina. Todėl šiuo metu jie naudojami tik nedaugeliu atveju, kuomet schemai keliami ypatingi ar specifiniai reikalavimai. Daugumoje sričių juos pakeitė tiristoriai ir įvairūs kiti prietaisai.

## Taip pat skaitykite

* Magnetinis stiprintuvas

## Nuorodos

* Įsotinamojo reaktoriaus darbo aprašymas (anglų k)
Humusas

*Tai straipsnis apie dirvožemio tipą. Apie maisto patiekalą skaitykite straipsnyje [[Humusas (patiekalas)]]*

**Humusas** ( 'žemė, dirvožemis'), *puvenos* – organinė dirvožemio dalis, susidaranti dėl augalų ir gyvūnų liekanų biologinio ir biocheminio kitimo. Yra pagrindinis dirvožemio komponentas, skiriantis jį nuo dirvodarinės uolienos. Daugiausia humuso randama juodžemyje.

## Sudėtis
Į humuso sudėtį įeina įvairios specifinių organinių junginių grupės:
* humino rūgštis,
* fulvorūgštis,
* humatomelaninė rūgštis,
* nehidrolizuotoji liekana,
* bitumai,
* vaškai,
* dervos,
* lipoidai.

Humuse yra svarbiausių augalų mitybos elementų (anglies, azoto, fosforo, sieros ir kt.), kuriuos mikroorganizmų veikla daro augalų pasisavinamus.

## Skirstymas
Skiriamas švelnusis, šiurkštusis ir tarpinis humusas.
* **švelnusis humusas** (sin. *saldusis humusas, aktyvusis humusas*) yra neutralios reakcijos, tamsiai rudas arba juosvas, gerai susiskaidęs, sudaro homogenišką masę su mineraline dalimi. Būdingas plačialapiams medynams, derlingiausiam dirvožemiui (rendzinoms, rendzininiams, glėjiškiesiems rendzininiams, rudžemiams).
* **šiurkštusis humusas** (sin. *rūgštusis humusas*) yra rūgščios reakcijos, susidaręs iš perpuvusių spyglių, medžių žievės ir kitų mažai azoto ir bazių turinčių organinių likučių, išpintas grybų hifų. Būdingas spygliuočių medynams, jauroms, glėjiškosioms ir glėjinėms jauroms.
* **tarpinis humusas**, kuris užima tarpinę padėtį tarp švelniojo ir šiurkščiojo humuso, susidaro mišriuose spygliuočių ir lapuočių medynuose, vidutinio derlingumo dirvožemiuose
Gėgė

**Gėgė** – upė Pagėgių savivaldybės teritorijoje, Nemuno deltoje, Nemuno šakos Rusnės deš. intakas.

Gėgė išteka iš Velnežerio ežero, esančio 2 km į pietus nuo Pagėgių, ir teka ta pačia kryptimi, kaip ir Rusnė, į šiaurės vakarus; atstumas tarp upių nuo 1 iki 3 km. Gėgė teka pro Nausėdžius, Vičius, Kucius, Šilgalius ir ties Berštininkais pasuka į vakarus, teka pro Plaškius ir ties Pageldynais įteka į Rusnę, 38 km nuo Nemuno žiočių. Upės vaga labai vingiuota ir tik tarp Šilgalių ir Plaškių reguliuota. Per didelius potvynius Gėgę užlieja Rusnės vanduo.

Visas Gėgės plotas – 110,5 ha, vagos plotis 6–15 m, prie žiočių – 50 m, gylis 1,2-1,8 m, vidutinis nuolydis 0,12 m/km, srovės greitis 0,1 m/s, vidutinis nuolydis 19&nbsp;cm/km.

Gėgės baseinas yra labai kanalizuotas; jame daug salpinių ežerėlių. Tarp jų net 19 didesnių kaip 0,5 ha. Didžiausi Velnežeris (Pagėgių ež., 33 ha) ir Kurmežeris (8 ha).

Gėgė mėgiama žvejų mėgėjų. Ji turtinga lydekų, ešerių, raudžių, kuojų, plakių ir kt. žuvų.

Intakai:
* kairysis – Užlenkė (nuo žiočių 20,2&nbsp;km)
* dešinysis – Kamona (8,9), Vilka (14,9), G-4 (17,5).

## Pavadinimo kilmė

Upėvardžio kilmė neaiški. Vienas iš siūlymų nuo žodžio *gėgė* („gegutė“), kitas – nuo *gegis* („miškas, gojus“).

## Šaltiniai
Filipininis ilgakulnis

**Filipininis ilgakulnis** (*Tarsius syrichta*) – ilgakulninių (*Tarsiidae*) šeimos primatas.

Naktinis gyvūnas, kuris naktį ieško pagrindinio savo maisto – vabzdžių. Dieną miega.

Gali pasukti galvą 180 laipsnių, turi dideles akis, kurios palyginus su kūnu yra didžiausios žinduolių tarpe. 

Paplitęs Filipinuose, Sumatroje.
Veižas

**Veižas** (***Veržas***) – upė Šilutės rajono teritorijoje, Nemuno deltoje, Nemuno šakos Rusnės deš. intakas.

Prasideda Mediškiemiuose (Katyčių seniūnija), 3 km į pietryčius nuo Katyčių miestelio, ir reguliuota vaga teka į pietus. Ties Ulozais iš kairės įtekėjus dviem bevardžiams reguliuotiems upeliams (V-5 ir V-7), pasuka į pietvakarius ir pasiekusi Stubrių gyvenvietę nukrypsta į šiaurės vakarus, o nuo Šliaunių teka į pietvakarius pro Usėnus, Žemaitkiemį ir ties Šilininkais įteka į Nemuno atšaką Rusnę (iki Nemuno žiočių 32,8&nbsp;km). Žemupys dar vadinamas ***Senute***. Upės pradžia iki Stubrių ir nuo Žemaitkiemio iki žiočių yra reguliuota. Į Veižą įteka apie 14 bevardžių upelių, iš kurių 6 įrašyti į Lietuvos Respublikos upių klasifikatorių.

Bendras Veižo upės plotas 17,6 ha, vid. nuolydis 188&nbsp;cm/km. Daugiau kaip 10 gelžbetoninių tiltų. Sovietiniais laikais prie Veižo žiočių įrengta vandens siurblinė, pumpuojanti vandenį iš Veižo polderio.

Intakai:
* kairieji – V-1 (atstumas nuo žiočių 0,6&nbsp;km), V-3 (6,8), V-5 (22,2), V-7 (22,6).
* dešinieji – V-2 (0,8), V-4 (18).

## Pavadinimo kilmė
Manoma, kad pirminė upėvardžio lytis *Veržas* (tą rodytų ir vietovardis Veržininkai). Tokiu atveju pavadinimą galima kildinti nuo žodžio *veržtis* („su jėga eiti, trykšti“), *veržti* („stipriai spaudžiant rišti, spausti“).

## Galerija

Upelis Veižas. Reizgiai.JPG|Veižas Reizgiuose
Stubriai, upelis Veižas.JPG|Veižas Stubriuose
Veižas, Usėnai.JPG|Veižas Usėnuose
Veižas. Usėnai.JPG|Upėvardis


## Šaltiniai
Storauodegis galagas

**Storauodegis galagas** (*Otolemur crassicaudatus*) – galaginių (*Galagidae*) šeimos primatas.

## Išvaizda
Ilgis 30–37 cm, uodegos ilgis 42–47 cm. Svoris 1–2 kg. Kailis minkštas ir vilnonis, dažniausiai rudas arba pilkai rudas. Pilvas šviesesnis už nugarą. Uodega ilgesnė už kūną. Ausys didelės, o akys išsiplėtusios.
Molekulinė biologija

**Molekulinė biologija** – biologijos šaka, tirianti biologinius molekulinius procesus ir siekianti suprasti ląstelėje veikiančią biomolekulių sintezę, modifikaciją, mechanizmus ir sąveikas.

Šiuolaikinė molekulinė biologija baigia susilieti su biochemija ir abu terminai naudojami vienas vietoj kito arba kartu.

## Molekulinės biologijos metodai
Nuo 1950-ųjų pabaigos iki 1960-ųjų pradžios molekulinės biologijos biologai išmoko apibūdinti, izoliuoti ir manipuliuoti molekuliniai ląstelių ir organizmų komponentais. Šie komponentai apima ir DNR, ir RNR

## Šaltiniai
Aleno galagas

**Aleno galagas** (*Galago alleni*) – galaginių (*Galagidae*) šeimos primatas.

## Paplitimas ir buveinė
Paplitęs Kamerūne, Nigerijoje ir Bioko saloje (Pusiaujo Gvinėja). Buveinė – subtropiniai arba sausieji atogrąžų miškai.

## Išvaizda
Ilgis 20–28 cm, uodega 23–30 cm. Svoris 300–410 g.

## Šaltiniai
Leitė

**Leitė** () – upė Šilutės rajono teritorijoje, Nemuno deltoje, Nemuno šakos Rusnės dešinysis intakas.

Prasideda Stremenių kaime (Usėnų seniūnija), 4 km į šiaurę nuo Usėnų, teka į pietus, ties Reizgiais pasuka į vakarus, teka per Kavolių mišką, pro Žemaitkiemio apylinkes, Leitgirius, Kūlynus, Sausgalvius ir įteka į Rusnę ties Ragininkų sala (iki Nemuno žiočių 17&nbsp;km). Upės didesnė dalis yra reguliuota. Į Leitę įteka daug bevardžių upelių, iš kurių tik 7 įrašyti į Lietuvos Respublikos upių klasifikatorių.

Visas Leitės plotas 15,7 ha, plotis 7–12 m, gylis 0,3-1,5 m, vid. nuolydis 63&nbsp;cm/km, srovės greitis 0,1 m/s.

Leitės žemupys mėgstamas žvejų mėgėjų, kurie čia pagauna didelių lydekų, ešerių, raudžių ir kt. Be to iki 1945 Leitės žemupys iki Sausgalvių buvo naudojamas laivybai. 4 gelžbetoniniai tiltai. Leitės baseine įrengta polderių, iš kurių Leitgirių ir Sausgalvių siurblinės pašalina vandenį.

Intakai:
* kairieji – L-1 (atstumas nuo žiočių 3,5&nbsp;km), L-3 (7,0).
* dešinieji – L-2 (3,5), L-4 (11,6), Leitalė (12,8), L-6 (14,1), L-8 (20,0).

Upėvardis kildinamas nuo žodžio *lieti* („pilti“). Tačiau kadangi variantas su šaknies *ei* pasirodo tik Klaipėdos krašte ir netoliese, pavadinimas galėtų būti siejamas su kuršių palikimu.

## Šaltiniai
Kalotės ežeras

**Kalotės ežeras** – ežeras vakarų Lietuvoje, Klaipėdos rajone, apie 10 km į šiaurę nuo Klaipėdos, 1,5 km į šiaurės rytus nuo Girulių, į vakarus nuo Kalotės gyvenvietės. Įeina į Pajūrio regioninio parko teritoriją.

Ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius 1,01 km, didžiausias plotis 0,76 km. Paviršiaus altitudė 21,6 m. didžiausias gylis 2,4 m, vidutinis gylis 1,0 m. Ežeras ledyninės kilmės. Baseino plotas 1,74 km². Kranto linijos ilgis 3,5 km. Iš pietų prie ežero prieina Kukuliškių miškas. Šiauriniai krantai žemi, šiaurvakarinis ir šiaurės rytų krantai plačiai užpelkėję. Ežeras yra lyninio tipo.

Iš Kalotės ežero į Baltijos jūrą teka Cypa. Ežero pratakumas 101 %. Į šiaurę įsikūręs Bendikų kaimas.

## Etimologija
Kalotės gyvenvietė minima jau Ordino laikais, tačiau istoriniai šaltiniai ežero ilgai ne tik nemini, bet ir nerodo žemėlapiuose. Be to, ežero vardas niekur nepasirodo vardininko forma, taigi labiausiai tikėtina, kad ji reikia kildinti nuo gyvenvietės vardo *Kalótė*.

## Šaltiniai
Daugialąstis organizmas

**Daugialąstis organizmas** yra organizmas sudarytas iš daugelio ląstelių.

Ląstelės paprastai būna specializuotos.

Šiuolaikinis organizmų skirstymas į daugialąsčius ir vienaląsčius yra sąlyginis. Daug žinomų organizmų gali būti priskiriami bet kuriai grupei, ir visi daugialąsčiai organizmai bent trumpą laiko tarpą būna vienaląsčiai (pvz., zigota, kiaušialąstė, spermatozoidas).

## Atsiradimas

Manoma, kad daugialąsčiai organizmai atsirado tarp 110 ir 60 milijonų metų prieš Kambro periodą.

## Šaltiniai
Kapstatas

:: *Apie [[PAR]] miestą *'Kapštatą** žr. [[Keiptaunas]]''.

**Kapstatas** arba **Laigis*' – [[ežeras]] vakarų Lietuvoje, [[Klaipėdos rajonas|Klaipėdos rajone]], apie 1 km į šiaurę nuo [[Endriejavas|Endriejavo]]. Ilgis vakarų-rytų kryptimi 1,3 km, plotis iki 0,5 km. Gylis siekia 2,4 m. Altitudė 104,1 m. Krantai žemi, rytinis miškingas. Ežerą supa [[Paežerių žemapelkė]]. Rytuose įteka [[Dievupis]], vakaruose išteka [[Minija|Minijos]] intakas [[Veiviržas]]. Į rytus įsikūrę [[Kapstatai|Kapstatų]], į šiaurę – [[Ližiai|Ližių]] kaimai. Pietinėje pakrantėje yra paplūdimys. Į pietus eina kelias .

Vietovardis *Kãpstatas* kildinamas iš tokio pat žodžio, reiškiančio „vieta, aptverta nusmailintais kuolais“. Pavadinimas *Laigis* siejamas su *laigoti* („šokti“), *laigyti* („šokinėti, bėgioti, siausti“), *laiginti'' („raginti, skubinti“).

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Janavas

**Janavas** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Kalvarijos savivaldybėje, apie 3 km į šiaurės rytus nuo Kalvarijos, Janavo pelkėje. Ilgis šiaurės – pietų kryptimi 0,84 km, plotis iki 0,43 km. Altitudė 104,5 m. Krantai žemi, pelkėti, tik rytinis aukštesnis. Pakrantėse daugiausia plyti dirbami laukai. Į Janavą suteka 3 grioviai. Pietuose išteka upelis link Šešupės.

Janavo ežere sutinkamos į Lietuvos Raudonąją knygą įtrauktos paukščių rūšys – didysis baublys, ūsuotoji zylė, plovinė vištelė.

Prie ežero įsikūrusios gyvenvietės: Mikalauka, Kimšai, Jungėnai.

## Šaltiniai
Reketijos ežeras

**Reketijos ežeras** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Kalvarijos savivaldybėje, apie 5 km į pietryčius nuo Liubavo, 1,7 km nuo Lenkijos sienos. Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 1,03 km, plotis iki 0,61 km. Altitudė 139,3 m. Krantuose yra terasos, kranto linija vingiuota. Apyežerėje plyti dirbami laukai. Dugnas dengiamas molio. Šiaurės vakaruose iš ežero išteka Šelmentos intakas Reketija (Šešupės baseinas).

Prie ežero įsikūrę Kovų ir Reketijos kaimai, kaimo turizmo sodyba.

Ežerėvardis kildinamas nuo žodžio *reketis* („šakotas medis; vandens žolė, dumbliai“).

## Nuorodos
*
Šarkis

**Šarkis** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Kalvarijos savivaldybėje, apie 6,5 km į rytus nuo Liubavo. Ilgis iš šiaurės į pietus 0,6 km, plotis 0,48 km. Altitudė 137,1 m. Ežeras telkšo rininės kilmės duburyje. Rytiniai ir vakariniai šlaitai aukšti ir statūs, krantai su terasomis, pietvakariuose ir pietuose pelkėti, daugiausia apaugę medžiais. Aplink plyti dirbami laukai.

Pro Šarkio ežerą iš pietų į šiaurę teka Šarkyčia (iš Šarkaičio ežero per Kelmavytį į Šešupę).

Prie ežero įsikūrę Barkai, Šarkyčia, tolėliau – Šarkio kaimas.

Ežero pavadinimas kildinamas nuo paukščio pavadinimo *[[šarka]]*.

## Šaltiniai
Talaikė

**Talaikė** arba ***Triduonių ežeras*** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Vilkaviškio rajone, apie 6 km į pietus nuo Gražiškių, šalia Lenkijos sienos. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 0,77 km, plotis iki 0,67 km. Altitudė 227 m. Vakarinis krantas žemas ir pelkėtas, šiaurės rytuose ir pietryčiuose krantai aukšti, kai kur statūs. Iš pietų prieina Romintos girios miškai. Į Talaikę suteka du bevardžiai upeliai ir Triduonių upelis iš Armudiškių ežero, rytuose išteka Triduonių upelis (Prūdų upelio intakas, Šešupės baseinas).

Prie Talaikės yra Duoniškių kaimas.

## Šaltiniai
Kalotė

**Kalotė** (seniau ***Kolatė***) – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurę nuo Klaipėdos (3 km į rytus nuo Girulių). Kalotės seniūnaitijos centras, Naujosios Kalotės seniūnaitija. Yra biblioteka, senoji Kalotės mokykla, Kalotės geležinkelio stotelė, keletas sodybų, netoliese rasti kapai su akmenų vainikais (paplitę I tūkstm. 1-ojoje pusėje), karčiama. Netoliese stūkso Kalotės piliakalnis.

## Etimologija

Kalotės pavadinimas yra neaiškios kilmės. Ežero (dar žinomo kaip *Žvejonės ežeras*) pavadinimas minimas vėlai, todėl manoma, kad kaimo vardas pirminis. Jis istoriniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1253 m. (*Kalaten*). Vėliau šiuo vardu buvo vadinamas kaimas ir dvaras (*Callathen daß dorff*, 1511–1520 m.). Kazimieras Būga pavadinimą siejo su prūsišku asmenvardžiu *Kalioth* (< *kalė*), o Vilius Pėteraitis laikė baltiškos šaknies **kal-* 'šviesus, baltas' vediniu.

## Geografija

Vakaruose telkšo Kalotės ežeras. Priklauso Pajūrio regioniniam parkui. Rytinė Kalotės dalis priskirta Klaipėdos miestui. Prie kaimo kertasi plentai  ir . Dabartinio Kalotės kaimo ribos neatitinka istorinių ‒ prie jos prijungti keli aplinkiniai kaimai abiejose Palangos–Klapėdos plento pusėse, kaimas auga kaip Klaipėdos priemiestis.

## Istorija

Tai viena seniausių pajūrio gyvenviečių, minima nuo 1253 m. XV a. kaimo apylinkėse buvo surašytos žemės. Iš vienos privilegijuotos valdos išsivystė kulminis Kalotės dvaras, dominavęs gyvenvietėje iki XIX a. pradžios. Nuo 1552 m. minima karčema.

XIX a. pabaigoje nutiesus geležinkelį įkurta geležinkelio stotis, nuo 1895 m. ėmė veikti mokykla. Gyvenvietėje išsiskyrė dvarvietė, įsikūrusi į šiaurę nuo geležinkelio – ją sudarė gyvenamųjų ir ūkinių pastatų kompleksas, parkas. Išilgai kaimo keliuko, iš rytų į vakarus ežero link išsidėstė karčema ir dvaro valstiečių sodybos. Į rytus nuo dvaro, išilgai kito kelio įsikūrė mokykla ir plytinė.

Po II pasaulinio karo karo buvusioje dvarvietėje įsikūrė gamybinis centras, dalis pastatų buvo nugriauta. Sovietmečiu gyvenvietė buvo kolūkio centras, pastatyta naujų namų, viensėdžiai sunyko. 1996 m. dalis kaimo priskirta Klaipėdos miestui.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
*
Tadas Juozapas Bukota

**Tadas Juozapas Bukota** (; apie 1740 m. Šiluvos apylinkėse – 1795 m. gruodžio 16 d. Siemkave, Baltarusija) – Žemaičių vyskupas sufraganas, visuomenės veikėjas, literatas, religinių raštų rengėjas. Brolis ATR diplomatas Pranciškus Bukota.

## Biografija

Studijavo tikriausiai Vilniaus akademijoje. Nuo 1767 m. Šiluvos bažnyčios klebonas, vėliau Žemaičių vyskupijos oficiolas, vyskupas sufraganas, administratorius. Iš Londono parvežė marmurinę Mergelės Marijos su Kūdikiu statulą, kuri 1770 m. pastatyta Šiluvos Apsireiškimo koplyčios altoriuje.

Parašė lenkiškai ir, manoma, pats išvertė į lietuvių kalbą leidinėlį *Knigiale aprašanti Broctva Pamoksla Krikščioniška* (1773 m.).

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Lietuvių literatūros enciklopedija
Jonas Mykolas Burkus

**Jonas Mykolas Burkus** (1839 m. spalio 11 d. Noriuose, Pasvalio raj. – 1919 m. ten pat) – liaudies poetas.

Eiliavo kaimo buities, papročių temomis, parašė kūrinių, atsiliepiančių į platesnio gyvenimo įvykius (*Spaudos atgavimo daina*, 1904; *Japonų karo daina*, 1905). Parašytiems tekstams pats kūrė melodijas, žymėdamas jas savais ženklais. Populiarios emigrantų dainos *Užaugau Pasvaly* autorius. Eilės dainiškos formos, leksine ir poetine raiška artimos liaudies dainoms. Diduma jų likę rankraščiais.

## Šaltiniai
Melas

**Melas** – netiesos (klaidingo teiginio) deklaravimas, žinant, kad jis toks yra ir tikintis, kad gali būti palaikytas teisingu.

Skiriasi nuo tiesos nežinojimo – neteisingai sakantis žmogus gali nežinoti tiesos. Apkaltinant melavimu galima susilaukti atsakomybės už garbės ar orumo pažeidimą arba net kaltinimų šmeižtu.

Yra daugiau melo sąvokos apibrėžimų. Melas gali būti informacijos perdavimo kokybės matas. Kai asmuo sako tiesą, tai informacija perduodama 100% teisingai. Kai yra informacija nuslepiama ar iškreipiama, tai informacijos perdavimo kokybė mažėja ir gali artėti prie 0 %.

## Aptikimas
Melui išaiškinti naudojami psichologiniai būdai. Dažnai klausinėjant žiūrima į kūno kalbą, klausoma balso tembro pasikeitimų, stebimi odos pasikeitimai (pvz., paraudonavimas dėl jaudinimosi, odos plaukų pasišiaušimas, susikūprinimas ir t. t.).

Viena iš paprastų atpažinimo technikų yra 3x3. Užduodami 3 teisingi faktai ir stebima kūno kalba, klausiama 3 faktų patvirtinimo, kurie galėtų būti susieję su galimu melu. Pvz., Jonelio Petrauskio iš Vilnios klausiama 3 kartus:

# Ar tu esi Jonelis?
# Ar tu esi Petrauskis?
# Ar tu esi iš Vilnios?

Vėliau stebint jo kūno, balso pasikeitimus kiti 3 klausimai:
# Ar tu, Joneli, melavai vakar sakydamas, kad nebuvai namie?
# Ar tu, Petrauski, pavogei dviratį iš kaimynės?
# Ar tu, Joneli Petrauski, pardavei pavogtą dviratį?

Staigus perėjimas iš tikrų faktų į melo pagavimo klausimus, išduoda melagį. Ypač jei 3x3 techniką naudoji ilgesnį laiko tarpą.Psichologai mano, kad meluojantis asmuo visada pasąmoniškai siunčia signalus pagal kuriuos galima lengvai atpažinti melagį.

## Taip pat skaitykite
* Kūno kalba
* Poligrafas

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kas yra melas? Kas yra tiesa? 
* NLP ir kūno kalba melagio pagavimui