open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jeronimas Chodkevičius (1560)

**Jeronimas Chodkevičius** (balt. *Геранім Хадкевіч*, lenk. *Hieronim Chodkiewicz*, 1560 m. – 1617 m. rugpjūčio 29 d., Kremeneco k., prie Lahoisko, palaidotas Berestovicoje, LDK) – Jurgio sūnus, rusėnų kilmės LDK didikų Chodkevičių giminės Supraslio šakos atstovas, LDK rūmininkas,  Šklovo, Bychovo ir Myšos grafas.

## Biografija

Gimė Trakų kašteliono Jurgio Chodkevičiaus ir Sofijos Olelkaitytės-Sluckos Chodkevičienės šeimoje. 
## Šeima ir vaikai
Buvo vedęs 4 kartus. 1582 m. susituokė su Bogdana Aleksandra Palubinskaite, su kuria susilaukė dukters Sofijos. Apie 1594 m. vedė Oną Tarlaitę, kuri pagimdė Joną Jeronimą ir Kristupą, dukras – Elžbietą, Oną, Barborą ir Kristiną. Trečiąja žmona XVII a. pradžioje tapo Dorota iš Rėjų giminės, o ketvirtąja – Sofija iš Korbačevo.

Mirė Kremeneco kaime prie Lahoisko, palaidotas – giminės dvare Berestovicoje.

## Valstybės tarnyba
Lietuvos didžiojo kunigaikščio rūmininkas, nuo 1588 m. – arklininkas, 1593 m. paskirtas Mstislavlio vaivada, 1595 m. – Vilniaus kaštelionu ir Bresto seniūnu. Dalyvavo karuose su Maskvos kunigaikštyste ir Švedijos karalyste. Zebžidovskio rokošo metu (1606–1609m.) rėmė karalių Zigmantą Vazą. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

|-
Knišino miesto herbas

**Knišino miesto herbas** () – vienas iš Knišino miesto simbolių.

## Aprašas
Perkirsto herbo skydo viršutiniame raudoname lauke sidabrinis pakeltus sparnus demonstruojantis erelis auksiniu snapu ir maža auksine karūna virš galvos. Ant erelio krūtinės auksinė monograma AS. Apatiniame auksiniame lauke rudas tauras pakelta uodega.

Monograma AS – karaliaus Žygimanto Augusto inicialai.

## Nuorodos

* Aprašymas apie herbą (angl.);
* Knišino miesto statutas (lenk.) .
Knišino miesto žydų kapinės

**Knišino miesto žydų kapinės** () - žydų kapinės įkurtos Knišino mieste apie 1750 metus. Kapinės užima 1,1 ha plotą. Kapinėse šiuo metu yra apie 200 antkapių.

## Literatūra

* Przemysław Burchard: Pamiątki i zabytki kultury żydowskiej w Polsce. Warszawa: 1990 m., s. 61.   
 
## Nuorodos

* Aprašymas apie kapines I (lenk.) 
* Aprašymas apie kapines II (lenk.);
* Aprašymas apie kapines III (lenk.)
Rytų provincija (Zambija)

**Rytų provincija** () – provincija pietryčių Zambijoje, ribojasi su Malaviu ir Mozambiku. Administracinis centras – Čipata.

2011 m. iš dalies Rytų provincijos sudaryta Mučingos provincija.

## Geografija

Didžiąją dalį teritorijos sudaro plokščiakalnis, o pačiuose rytuose iškilusios aukštumos, kuriose yra ir aukščiausia Zambijos vieta. Pagrindinė provincijos upė yra Luangva. Rytų provincijoje yra Luambės, Lukusuzio nacionaliniai parkai.

Svarbiausi miestai: Čipata, Petaukė, Katetė, Lundazis.

## Administracinis suskirstymas

Provincija padalinta į 14 apskričių (2022):

* Čadizos apskritis
* Čamos apskritis
* Časefu apskritis
* Čipangalio apskritis
* Čipatos apskritis
* Kasenengvos apskritis
* Katetės apskritis
* Lumezio apskritis
* Lundazio apskritis
* Lusangazio apskritis
* Mambvės apskritis
* Njimbos apskritis
* Petaukės apskritis
* Sindos apskritis
* Vubvio apskritis

## Šaltiniai
Knišino miesto sinagoga

**Knišino miesto sinagoga** () – Knišino mieste, *Tykockiej* gatvėje stovėjusi medinė sinagoga. Sinagoga buvo pastatyta XVIII a. 1915 m. sinagoga sudegė.

## Nuorodos

* Sinagogos aprašymas (lenk.) .
Knišino Oracho Chaimo sinagoga

**Knišino Oracho Chaimo sinagoga** () - Knišino mieste, *Grodzieńskiej* gatvėje stovėjusi mūrinė sinagoga. Sinagoga buvo pastatyta 1898-1900 metais. 1934-1935 m. pastatytas priestatas. Sinagoga buvo neoklasicistinio architektūros stiliaus. Per II pasaulinį karą sinagoga buvo suniokota, bet išlaikiusi kai kurias architektūrines detales. Po karo sinagogoje buvo įrengtas pašarinių augalų sandelis. Per 1982-1986 metus buvo galutinai nugriauta. 

## Literatūra

* Tomasz Wiśniewski, Bóżnice Białostocczyzny, Białystok 1991, ISBN 83-90032-70-8
Rytų provincija

**Rytų provincija** gali reikšti administracinius vienetus šiose šalyse:

* Rytų provincija – Zambijoje;
* Rytų provincija – Kamerūne;
* Rytų provincija – Ruandoje;
* Rytų provincija – Kenijoje;
* Rytų provincija – Saudo Arabijoje;
* Rytų provincija – Siera Leonėje;
* Rytų provincija – Šri Lankoje.
Baikų Zalesiai

**Baikų Zalesiai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Krypno valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į pietus nuo Monkų ir apie 35 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Kamenskojės kaimo gyvenvietė

**Kamenskojės kaimo gyvenvietė** () – kaimo gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities Černiachovsko rajone. Centras – Kamenskojė.

## Istorija
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2008 m. Ribojasi šiaurėje su Polesko rajono Zalesjės kaimo gyvenviete, Slavsko rajono Bolšakovo kaimo gyvenviete, rytuose su Kalužskojės kaimo ir Černiachovsko miesto gyvenvietėmis, pietuose su Svobodos kaimo gyvenviete ir Pravdinsko rajono Mozyrio kaimo gyvenviete, vakaruose su Gvardeisko rajono Zorino kaimo gyvenviete.

Gyvenvietės taryba renkama 5 metams, ją sudaro 10 deputatų, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką.

Kaliningrado srities įstatymu Kamenskojės kaimo gyvenvietę sudaro:    
* Kamenskojė, gyvenvietė,
* Deržavinas, gyvenvietė,
* Dovatorovka, gyvenvietė,
* Ganinas, gyvenvietė,
* Gluškovas, gyvenvietė,
* Gremiačjė, gyvenvietė,
* Jakovlevas, gyvenvietė,
* Jelnikai, gyvenvietė,
* Kabanovas, gyvenvietė,
* Krasnaja Gorka, gyvenvietė,
* Krasnooktiabrskojė, gyvenvietė,
* Kudriavcevas, gyvenvietė,
* Kurortnojė, gyvenvietė,
* Novokamenskojė, gyvenvietė,
* Okunevas, gyvenvietė,
* Orechovas, gyvenvietė,
* Ostrogorkos, gyvenvietė,
* Partizanskojė, gyvenvietė,
* Podubnojė, gyvenvietė,
* Rajevskojė, gyvenvietė,
* Riabinovojė, gyvenvietė,
* Rostovskojė, gyvenvietė,
* Saltykovas, gyvenvietė,
* Sirenevka, gyvenvietė,
* Sobolevas, gyvenvietė,
* Sovchoznojė, gyvenvietė,
* Žavoronkovas, gyvenvietė.

## Šaltiniai
Knišino karalių rūmai

**Knišino karalių rūmai** () – karalių rūmai, stovėję Lenkijoje, Knišino mieste.

## Istorija

Pusiau medinius-mūrinius rūmus su aplink supančiu parku XVI a. viduryje pastatė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir Lenkijos karalystės karalius Žygimantas Augustas. Rūmų architektas buvo Hiob Bretfus, kuris panašiu metu vadovavo ir Tikocino pilies statyboms. Šie rūmai buvo vieni iš labiausiai mėgstamų karaliaus Žygimanto Augusto. Rūmai buvo įrengti ir kaip gynybinė tvirtovė. Rūmų apylinkėse vykdavo karališkosios medžioklės. Kai atvykdavo karalius rūmų viduje buvo pakabinami arasai, kurių buvo apie 350. Kai karalius išvykdavo arasai būdavo pervežami į Tikocino pilį. Iš viso karalius lankėsi šiuose rūmuose 22 kartus, iš kurių ilgiausia viešnagė užtruko 495 dienas. 1572 m. liepos 7 d. karalius ir mirė šiuose rūmuose. 1580 m. rūmai atiteko Abiejų Tautų Respublikos kancleriui Jonui Zamoiskui. 1630 m. atiteko princui *Vladislavui*, nuo 1632 m. karaliui Vladislovui Vazai. XIX a. antrojoje pusėje dailininkas Napoleonas Orda nutapė rūmų griuvėsius.


Vaizdas:Death of Sigismund Augustus at Knyszyn.JPG|1886 m. Jan Matejko paveikslas *Žygimanto Augusto mirtis Knišino karalių rūmuose*
Vaizdas:Knyszyn.JPG|Napoleono Ordos XIX a. antrosios pusės Knišino karalių rūmų griuvėsių litografija


## Šaltiniai

* Aprašymas apie rūmus (lenk.).
Knišino Beisos Jašuro sinagoga

**Knišino Beisos Jašuro sinagoga** () - Knišino mieste, *Berka Joselewicza* gatvėje stovėjusi mūrinė sinagoga. Sinagoga buvo pastatyta XX a. pradžioje apie 1915 metus, kai sudegė senoji Knišino miesto sinagoga. Per II pasaulinį karą sinagoga buvo stipriai suniokota. Per 1950-1955 metus nugriauta.

## Literatūra

* Tomasz Wiśniewski, Bóżnice Białostocczyzny, Białystok 1991, ISBN 83-90032-70-8
Svobodos kaimo gyvenvietė

**Svobodos kaimo gyvenvietė** () – kaimo gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities Černiachovsko rajone. Centras – Svoboda.

## Istorija
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2008 m. Ribojasi šiaurėje su Kamenskojės kaimo, Kalužskojės kaimo ir Černiachovsko miesto gyvenvietėmis, rytuose su Gusevo rajono Majakovskojės kaimo gyvenviete, pietuose su Oziorsko rajono Krasnojarskojės Novostrojevo kaimo gyvenvietėmis, vakaruose su Pravdinsko rajono Mozyrio kaimo gyvenviete.

Gyvenvietės taryba renkama 5 metams, ją sudaro 10 deputatų, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką.

Kaliningrado srities įstatymu Svobodos kaimo gyvenvietę sudaro:    
* Svoboda, gyvenvietė,
* Berežkovskojė, gyvenvietė,
* Bolševskojė, gyvenvietė,
* Bogačiai, gyvenvietė,
* Dolininas, gyvenvietė,
* Kapustinas, gyvenvietė,
* Krasnopolianskojė, gyvenvietė,
* Lesnojė, gyvenvietė,
* Meždurečjė, gyvenvietė,
* Meždurečjė, geležinkelio stotis,
* Osinovka, gyvenvietė,
* Otradnojė, gyvenvietė,
* Pastuchovas, gyvenvietė,
* Penkos, gyvenvietė,
* Pereleskos, gyvenvietė,
* Podgornojė, gyvenvietė,
* Privalovas, gyvenvietė,
* Puškariovas, gyvenvietė,
* Rodnikovas, gyvenvietė,
* Sencovas, gyvenvietė,
* Stepnojė, gyvenvietė,
* Šliuznojė, gyvenvietė,
* Telmanovas, gyvenvietė,
* Triochdvorka, gyvenvietė,
* Ugriumovas, gyvenvietė,
* Ušakovas, gyvenvietė,
* Veršininas, gyvenvietė,
* Vesiolovka, gyvenvietė,
* Volodarovka, gyvenvietė,
* Zarečjė, gyvenvietė,
* Zarubinas, gyvenvietė,
* Zaria, gyvenvietė,
* Zelencovas, gyvenvietė,
* Zelionyj Boras, gyvenvietė.

## Šaltiniai
Čipata

**Čipata** () – miestas pietryčių Zambijoje, netoli Malavio sienos. Rytų provincijos administracinis centras. Pro miestą eina Lusakos-Lilongvės kelias, yra lėktuvų pakilimo takas, tiesiama geležinkelio linija iš Mčindžio. Verčiamasi žemės ūkiu ir prekyba žemės ūkio produkcija. Yra turgus, mečetė, golfo aikštelė, miesto arka. Iš Čipatos vyksta ekskursijos į Pietų Luangvos nacionalinį parką.

## Istorija

Kolonijiniais laikais miestas vadintas ***Fort Džeimsonu*** ().
Jonas Kazimieras Chodkevičius (1616)

**Jonas Kazimieras Chodkevičius** (1616 m. – 1660 m. kovo 13 d., palaidotas Didžiojoje Berestovicoje) – Kristupo sūnus, LDK didikas, didžiojo Lietuvos kunigaikščio rūmų didysis arklininkas (1633–1646 m.), Vilniaus kaštelionas (1646–1660 m.).

## Biografija

Gimė Vilniaus vaivados Kristupo Chodkevičiaus ir Elžbietos Kiškaitės Chodkevičienės šeimoje. Broliai – Vendeno vyskupas Aleksandras Kristupas (1618–1676)  ir Mozyriaus seniūnas Jeronimas Karolis (1621–1650).

## Šeima ir vaikai
1636 m. rugpjūčio 31 d. Vilniuje vedė Sofiją Pacaitę, Lietuvos pakanclerio Stepono Paco (1587−1640) ir Anos Dusiackos dukterį, su kuria susilaukė sūnų Jurgio Karolio (g. 1637 m.) ir Mykolo Konstantino (1641 m.) (abu mirė nuo maro 1663 arba 1653 m. Varšuvos priemiestyje Pragoje) bei dukrų:

* Teresės (1645–1672 m.) – Plocko vaivados Jono Bonaventūro Krasinskio žmonos ir
 
* Onos (mirė po 1690 m.) – Jurgio Jono Vandalino Mnišeko žmonos.

Palaidotas šeimos dvare, Didžiojoje Berestovicoje.

## Valstybinė tarnyba
1633 m. liepos 20 d. paskirtas LDK didžiuoju arklininku, 1646 m. kovo 13 d. – Vilniaus kaštelionu.

## Šaltiniai

## Nuorodos

|-
Kristupas Chodkevičius

**Kristupas Chodkevičius** (m. 1652 m. spalio 3 d.) – Jeronimo sūnus, LDK didysis vėliavininkas (1611–1623 m.), LDK didysis arklininkas (1623–1633 m.), Trakų kaštelionas (1633–1636 m.), Vilniaus kaštelionas (1636–1642 m.), Vilniaus vaivada (1642–1652 m.), Gardino, Bobruisko, Mozyriaus, Krėvos seniūnas.

## Biografija

Gimė Lietuvos didžiojo kunigaikščio rūmininko Jeronimo Chodkevičiaus ir Onos Tarlaitės Chodkevičienės šeimoje. 

1627 m. įsivėlė į ginčą dėl Supraslės Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai vienuolyno turtų, už ką 1650 m. gavo iš karaliaus papeikimą. 1636 m. rugpjūčio 3 d. Naugarduke įkūrė dominikonų vienuolyną, kurį vėliau rėmė materialiai ir finansiškai. 
## Šeima
Vedė du sykius. Pirmoji žmona Elžbieta Kiškaitė pagimdė tris sūnus – Aleksandrą Kristupą, Joną Kazimierą ir Jeronimą Karolį. Su antrąja žmona kunigaikštiene Sofija Stravinska vaikų neturėjo.

## Valstybinė tarnyba

LDK karų su Osmanų imperija, Švedijos karalyste ir Maskvos kunigaikštyste dalyvis. Su švedais kovėsi 1601 m. vasario 28 d. Pernu mūšyje, kuriame LDK kariuomenei vadovavo pusbrolis Jonas Karolis Chodkevičius. Karų su Maskva metu 1616–1617 m. vadovavo Lenkijos-Lietuvos nereguliariosios kavalerijos pulkui, veikusiam Maskvos kunigaikštystės teritorijoje, kuris 1616 m. užėmė Kurską ir kitas vietoves, dalyvavo pergalingame Bolchovo mūšyje (Oriolo sritis). 

Prasidėjus kazokų sukilimui, 1648 m. savo lėšomis išlaikė pėstininkų dalinį, kovojusį su sukilėliais.

1632 m. dalyvavo elekciniame seime, kuriame Lenkijos karaliumi ir Lietuvos didžiuoju kunigaikščiu buvo išrinktas Vladislovas Vaza. 1648 m. rėmė Jono Kazimiero Vazos išrinkimą Lenkijos ir Lietuvos valdovu. 1635, 1639, 1643, 1647 ir 1651 m. buvo renkamas Vyriausiojo Lietuvos Tribunolo maršalka.

## Šaltiniai

## Nuorodos

|-
Carl Spitteler

**Karlas Frydrichas Georgas Špiteleris** (; 1845 m. balandžio 24 d. – 1924 m. gruodžio 29 d.) buvo šveicarų poetas, kuris gavo Nobelio literatūros premiją 1919 m. Jis kūrė pesimistines ir heroines poemas.

## Biografija
Jis gimė Listalyje, o nuo 1863 m. studijavo teisę Ciuricho universitete. 1865–1870 m. jis studijavo teologiją ten pat. Vėliau jis dirbo mokytoju Rusijoje nuo 1871 m. rugpjūčio ir ten buvo kartais nuvykdamas į Suomiją iki 1879 m. Vėliau Špiteleris mokė pradinukus Berne, dirbo žurnalistu „Der Kunstwart“, redaktoriumi „Neue Zürcher Zeitung“. 1883 m. pavasarį jis vedė Marie op der Hoff, kurios mokytoju anksčiau buvo.

1881 m. jis išspausdino alegorinę prozinę poemą „Prometėjas ir Epimetėjas“ su slapyvardžiu **Carl Felix Tandem**. Špiteleris poemoje norėjo pavaizduoti kontrastą tarp idealų ir dogmų per du mitologinius herojus. Jo kūrinį interpretavo Karlas Gustavas Jungas knygoje „Psichologiniai tipai“ (1921 m.) Vėliau Špiteleris perdirbo poemą ir išleido tikru vardu pavadinęs „Prometėjas Kentėtojas“ (*Prometheus der Dulder*, 1924 m.).

1900–1905 m. jis kūrė alegorinę-epinę poemą „Olimpinis pavasaris“. Šis kūrinys, kuriame susimaišę fantastiniai, natūralistiniai, religiniai ir mitologiniai motyvai, nagrinėją žmogaus požiūrį į visatą. Jo proziniai kūriniai yra „Du maži mizoginistai“ (1907 m.) apie autobiografines vaikystės patirtis ir „Leitenantas Konradas“ (1898 m.), kuriame matyti natūralizmo įtaka, nors anksčiau Špiteleris jam priešinosi. Autobiografinis romanas „Imago“ (1906 m.) nagrinėja pasąmonės reikšmę konflikte tarp kūrybingo proto ir vidurinės klasės suvaržymų.

Per Antrąjį pasaulinį karą jis savo nepritarimą daugumos vokiškai kalbančių šveicarų palankumui Vokietijai išreiškė esė „Unser Schweizer Standpunkt“. Karlas Špiteleris mirė Liucernoje 1924 m.

## Kūriniai
* *Prometheus und Epimetheus* (1881)
* *Extramundana * (1883)
* *Schmetterlinge* (1889)
* *Der Parlamentär* (1889)
* *Literarische Gleichnisse *(1892)
* *Gustav* (1892)
* *Balladen *(1896)
* *Conrad der Leutnant* (1898)
* *Lachende Wahrheiten* (1898, esė)
* *Der olympische Frühling* (1900–1905, pataisymai 1910)
* *Glockenlieder* (1906)
* *Imago* (1906, romanas)
* *Die Mädchenfeinde *(1907)
* *Meine frühesten Erlebnisse *(1914, biografinis)
* *Prometheus der Dulder* (1924)
Zastočės geležinkelio stotelė

**Zastočės geležinkelio stotelė** () - geležinkelio stotelė Zastočės kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Monkų apskrityje. 1895 m. stotis įkurta tiesiant Balstogė - Karaliaučius geležinkelio liniją. Tai vienos platformos, vieno perono geležinkelio stotelė, per kurią eina Balstogė-Glomnas geležinkelio linija. Nuo stoties iki Knišino miesto geležinkelio stoties yra 3,9 km ir iki Čechoviznos geležinkelio stotelės 4,9 km.
 

## Nuorodos
* Aprašymas apie geležinkelio liniją Nr. 38 (lenk.);
* Aprašymas apie Zastočės geležinkelio stotelę (lenk.).
Luangva

**Luangva** () – upė rytų Zambijoje; Zambezės kairysis intakas. Prasideda Mafingos aukštumose šalies šiaurės rytuose, netoli Zambijos-Malavio-Tanzanijos sienų sandūros, ~1500 m aukštyje. Teka į pietvakarius per Šiaurės ir Rytų provincijas. Nuo vidurupio teka plačiu, pelkėtu slėniu, sudaro daugybę meandrų ir senvagių. Žemupyje prateka tarpekliu ir įteka į Zambezę ties Luangvos miesteliu.

Didžiausias intakas – Lukasašis. Upės slėnio plotis ties Mvufe ~100 km, salpos plotis – 10 km. Vėliau slėnis susiaurėja iki 50 km. Luangvos tapeklyje šlaitai siekia 200 m aukštį. Pačiame žemupyje salpa 3-5 km pločio. Luangva patvinsta tarp gruodžio ir kovo, o sausuoju metų laiku smarkiai nusenka.

Luangvos slėnis retai gyvenamas ir sudaro natūralų barjerą tarp Zambijos ir jos rytinės dalies, apgyvendintos niandžų. Pietinėje dalyje upę kerta tik vienas tiltas. Luangvos slėnis yra svarbus laukinės gamtos prieglobstis, čia įsteigti Šiaurės ir Pietų Luangvos nacionaliniai parkai.
Krypno Mergelės Marijos parapija

**Kripno Mergelės Marijos parapija** () - parapija įkurta 1906 m. sausio 1 dieną. Parapija priklauso Balstogės arkivyskupijai, Knišino dekanatui. 1881-1885 m. pastatytas Kripno Mergelės Marijos Kolegiatas.
Krypno Mergelės Marijos kolegiatas

**Kripno Mergelės Marijos Kolegiatas** () - kolegiatas esantis Kripno kaime. Kolegiatas priklauso Kripno Mergelės Marijos parapijai. Neoromantikinio, neogotikinio architektūros stiliaus kolegiatas pastatytas 1881-1885 metais. Architektas Feliks Nowicki. 1988 m. rugsėjo 26 d. kolegiatas įtrauktas į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.


Vaizdas:Podlaskie - Krypno - Krypno - Kolegiata NMP - Front.JPG
Vaizdas:Podlaskie - Krypno - Krypno - Kolegiata NMP - Tylny ołtarz - v-ESE.JPG
Vaizdas:Podlaskie - Krypno - Krypno - DW671 - Kolegiata NMP - Front.JPG


## Nuorodos

* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).
Boguševas (Tžcianų valsčius)

**Boguševas** () – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Tšcianės valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

## Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1995 m. kaime įkurta Boguševo Mergelės Marijos Lenkijos karalienės parapija.
Pietų Luangvos nacionalinis parkas

**Pietų Luangvos nacionalinis parkas** () – nacionalinis parkas rytų Zambijoje, Šiaurės, Centrinėje ir Rytų provincijose, Luangvos upės slėnyje. Užima 9050 km² plotą.

Parkas skirtas apsaugoti mažai žmogaus paliestą plataus ir pelkėto Luangvos slėnio ekosistemą. Parke būdingi du ekoregionai – miškingos savanos, kuriose dominuoja dryžmedžiai (*Brachystegia*) bei žemutinę slėnio dalį dengiantys paprastųjų ausuonių (*Colophospermum mopane*) miškai. Parke galima išvysti daugelį regionui būdingų gyvūnų: žirafų, zebrų, afrikinių buivolų, dramblių, begemotų, antilopių gnu, liūtų, krokodilų ir kt. Dėl brakonieriavimo 1987 m. išnyko čia iki tol gyvenę juodieji raganosiai. Pietų Luangvos nacionalinį parką galima pasiekti iš Mfuvės. Parke įsteigtas Mfuvės lankytojų centras.


Image:Giraffen.jpg|Žirafos
Image:Kobus ellipsiprymnus.jpg|Vandeninis ožys
Image:Hippo stampede (South Luangwa).jpg|Begemotai
file:Cathedral mopane forest - South Luangwa Valley.jpg|Paprastųjų ausuonių miškas
Johann Georg Gmelin

**Johanas Georgas Gmelinas** (, g. 1709 m. rugpjūčio 8 d. Tiubingene, Vokietija – m. 1755 m. gegužės 20 d. Tiubingene) – vokiečių gamtininkas, botanikas, geografas. 

## Biografija

J. Gmelinas gimė 1709 m. Tiubingene vietos universiteto profesoriaus šeimoje. Nuo 14 metų pradėjo mokytis šiame universitete. 1727 m. baigęs medicinos studijas, išvyko į stažuotę Rusijoje Sankt Peterbugo mokslų akademijoje, ten paskiriamas chemijos ir gamtos istorijos adjunktu. Pirmuosius trejus metus Rusijoje dirbo Kunstkameroje ir gamtos istorijos kabinete, kūrė mineralų ir fosilijų katalogus.

1733–1743 m. J. Gmelinas dalyvavo antrojoje Kamčiatkos ekspedicijoje, t. y., Didžiojoje Šiaurės ekspedicijoje, kurią organizavo keliautojas Vitus Beringas. Grįžęs į Peterburgą, iki 1747 m. sistemino ir aprašė surinktas kolekcijas. 1747 m. grįžo į Tiubingeną. Nuo 1749 m. iki pat mirties 1755 m. dirbo vietos universitete medicinos profesoriumi, botanikos sodo direktoriumi.

## Veikla

J. Gmelinas pagarsėjo savo darbais tyrinėjant Sibirą. Šiaurės ekspedicijos metu tyrė šiaurės vakarų Altajaus kalnus, Salajiro kalvagūbrį, Tomės, Jenisiejaus upes, Užbaikalę, toliau – Angaros, Lenos upes, Jakutiją. Savo darbuose aprašė lankytų vietų gamtą, surastus naudingųjų iškasenų telkinius. Keletą metų keliavo Vakarų Sibiro pietuose, Urale. 
Per 10 metų įveikė apie 10 000 km kelio.

1747–1759 m. J. Gmelinas leido daugiatomį veikalą „Sibiro flora“, kuriame aprašė beveik 1178 Sibiro augalų rūšis, tarp jų – 500 visiškai naujų, nupiešė 300 jų vaizdų. Remdamasis savo gausiomis kolekcijomis, jis vienas pirmųjų apibrėžė Rytų ir Vakarų Sibiro sąvokas. Taip pat Getingene išleido 4 tomus savo ekspedicijos dienoraščių „Kelionė po Sibirą nuo 1741 iki 1743 m.“ Šiuo veikalu pasipiktino Rusijos valdžia, nes jame nepalankiai buvo atsiliepiama apie valdžios vykdomą politiką Sibire. Dėl šios priežasties cenzūra neleido knygos išversti į rusų k.. Mirus J. Gmelinui, jo rankraščius ir augalų kolekcijas nupirko Peterburgo akademija. 

Pažymėdamas J. Gmelino mokslinį indėlį į botaniką, Karlas Linėjus jo garbei pavadino apie 60 augalų rūšių, pvz., *[[larix gmelinii]]*, *[[gmelina]]*, *[[viola gmeliniana]]* ir kt. 

## Nuorodos

* Gmelinų šeima
* Šiaurės–Rytų ekspedicijos 
* Tarptautinis augalų pavadinimų registras
Didlaukiai

**Didlaukiai** (, nuo 1938 m. liepos 16 d. , 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ***Telmanovas***, ) – gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Černiachovsko rajone, 7 km į pietus nuo Įsruties. Nuo 2008 m. birželio 30 d. Svobodos kaimo gyvenvietės kaimas.

## Istorija

Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. Jurgis Kalvaitis kaimą vadino ***Didlova*** – kaip ir čia tekančią upę. 1663 m. pastatyta bažnyčia, 1757 m. sudeginta rusų armijos, 1783 m. atstatyta.

1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Įsruties apskrities kaimas. 1947–2008 m. Svobodos apylinkės kaimas.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Lusa

**Lusa pistoletas kulkosvaidis** – kompaktiškas 9x19 mm Parabellum kalibro pistoletas kulkosvaidis, sukurtas 1983 m. Portugalijos kompanijos INDEP. Pradžioje skirtas kariškiams, vėliau imtas naudoti įstatymų priežiūros institucijų, o dar vėliau imtas naudoti asmens sargybinių ir specialiųjų operacijų dalinių.

Pavadinimas gautas sutrumpinus senovinį Portugalijos pavadinimą *[[Lusitanija]]*. Šis reiškė Romos imperijos provinciją, apėmusią šių dienų centrinę ir pietų Portugaliją.

## Kūrimas
XX a. 9-tojo dešimtmečio pradžioje INDEP pagal licencijas gamino šautuvus Heckler & Koch G3 ir Heckler & Koch HK21. Tai leido INDEP importuoto Vokietijos ginklų pramonės įrangą ir perimti techninę patirtį, kas stimuliavo naujų šaunamųjų ginklų kūrimą Portugalijoje.

Pistoletas kulkosvaidis *Lusa* dalį techninių ypatumų perėmė iš Heckler & Koch MP5, dalį iš Uzi pistoleto kulkosvaidžio. Taip nuleistuko grupė yra beveik identiška tokiai pačiai MP5 nuleistuko grupei. Vamzdis gali būti greitai pakeistas kaip ir Uzi.

2004 m. visą *Lusa* gamybos įrangą ir teises i jį pardavė:
* Stanui Andrevskiui (*Stan Andrewski*), kompanijos *Stan’s Gunsmithing* (Naujasis Hampšyras) savininkui,
* Džeriui Praserui (*Jerry Prasser*), kompanijos *Recon Ordnance* (Viskonsinas) savininkui ir
* Ralfui Dimikui (*Ralph Dimicco*), kompanijos *Riley’s Gun Shop* bendrasavininkiui.
Naujai sukurta kompanija buvo pavadintas *LUSA USA*.

*Lusa* pistoletas kulkosvaidis gavo leidimą iš BATFE (*Bureau of Alcohol, Tobacco, Firearms, and Explosives* 'Alkoholio, tabako, šaunamųjų ginklų ir sprogmenų biuro') būti pardavinėjamas civilinėje rinkoje kaip savitaisis ginklas. Automatinis variantas su ugnies režimo perjungikliu pardavinėjamas įstatymų priežiūros ir kitoms valstybinėms institucijoms, tiek JAV, tiek užsienio.

## Konstrukcija
Ginklas gaminamas iš štampuotų plieno lakštų. Šaudyti galima tie sustumta petine atrama, tiek su ištraukta. Antruoju atveju taiklumas geresnis. Petinė atrama ištraukiama paspaudus svirtelę dešinėje uokso pusėje ir patempus atramą atgal. Atrama juda atgal ir, pasiekus galinę poziciją, nusileidžia kiek žemyn ir užsifiksuoja. Tokia atramos padėtis leidžia naudoti žemesnius taikiklius.

Dėtuvė ilgos dėžutės tipo, šoviniai sudėti dviem eilėmis. Dėtuvė įstatoma į ilgą tvirtą dėtuvės šulinėlį, kuris naudojamas kaip priekinė rankena.

Nuo 2006 m. kompanija LUSA USA parduoda perdirbimo komplektus, leidžiančius pakeisti kalibrą į .22 Long Rifle arba .40 S&W. Ketinama sukurti .45 GAP kalibro komplektą. Kuriamos pavažos taikikliams ir nejudama petinė atrama. Parduodama ir šiam ginklui skirti duslintuvai.

## Variantai
* LUSA 94 LE – automatinis variantas. Skirtas įstatymų priežiūros institucijoms ir kariuomenei.
* LUSA SP89 Pistol – savitaiso pistoleto variantas.
* LUSA 94 SA – savitaisis karabinas.
* LUSA 94 AWB – savitaisis karabinas, šturmo variantas. Sustumiama petinė atrama.
* LUSA 94A AWB – savitaisis karabinas, šturmo variantas. Šonan užlenkiama petinė atrama.
* LUSA 94 PDW – savitaisis karabinas, standartinis variantas. Šonan užlenkiama petinė atrama.

## Nuorodos

* 9x19 mm LUSA
Roger Martin du Gard

**Roger Martin du Gard** (1881 m. kovo 23 d. – 1958 m. rugpjūčio 22 d.) buvo prancūzų rašytojas ir Nobelio literatūros premijos lauriatas 1937 m. Mokęsis paleografo ir archyvisto darbo, jis savo darbuose buvo labai objektyvus ir labai didelį dėmesį skyrė detalėms. Dėl jo susidomėjimo dokumentacija ir socialinės realybės įtaka individo vystimuisi jis du Gard buvo siejamas su XIX a. realizmu ir naturalizmu. Jo svarbiausias kūrinys buvo *Tibo šeima*, išspausdintas kaip aštuonių romanų rinkinys. Jame pasakojama brolių Antuano ir Žako istorija iki jų mirties. Jis taip pat parašė istorinį romaną *Jean Barois*, kuris vaizduoja Dreifuso bylos laikus.

Per Antrąjį pasaulinį karą, du Gard gyveno Nicoje ir rašė romaną, kurio taip ir nebaigė. Roger Martin du Gard mirė 1958 m. ir buvo palaidotas Cimiez vienuolyno kapinėse, Nicos priemiestyje.
Charitonas Laptevas

**Charitonas Laptevas** (, g. 1700 m. Pokarevo k. netoli Velikije Luki, dab. Pskovo sritis, Rusija – m. 1763 m. gruodžio 21 d.) – rusų poliarinis tyrinėtojas. 

## Biografija

Charitonas Laptevas gimė metais anksčiau, nei jo pusbrolis Dmitrijus Laptevas gretimame Bolotovo kaime. Ch. Laptevas pradėjo tarnauti Rusijos kariniame jūrų laivyne kadetu 1718 m. 1730 m. jis jau vadovavo laivui ir 1734 m. dalyvavo Gdansko apsiaustyje. 1739–1742 m. dalyvavo kaip vienas iš vadovų antrojoje Kamčiatkos ekspedicijoje – Didžiojoje Šiaurės ekspedicijoje.

## Veikla

Keliaudamas Ch. Laptevas aprašė tada dar nežinomą Taimyro pusiasalį nuo Chatangos iki Piasinos upių žiočių, be to, atrado šiame rajone keletą salų. Po Šiaurės ekspedicijos Ch. Laptevas nubraižė Sibiro ir Kamčiatkos pakrančių žemėlapį, toliau tęsė tarnybą karo laivyne. 1758 m. pakeltas į I rango kapitonus, vadovavo 66 patrankas turinčiam laivui.

## Atminimo įamžinimas

Ch. Laptevo vardu vadinamas pakrantės ruožas Taimyre, taip pat – keli kiti šio pusiasalio, Čeliuskino kyšulio objektai, viena iš Arkties vandenyno jūrų (kartu įamžinant ir D. Laptevo vardą).

## Taip pat skaitykite

* Laptevų jūra
* Dmitrijaus Laptevo sąsiauris

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Charitono Laptevo biografija 
* Charitono Laptevo užrašai 
* Pusbrolių Laptevų biografija
Dmitrijus Laptevas

**Dmitrijus Laptevas** (, g. 1701 m. Bolotovo k., netoli Velikije Luki, dab. Pskovo sritis, Rusija – m. 1771 m. sausio 31 d. ten pat) – rusų poliarinis tyrinėtojas. 

## Biografija
Dmitrijus Laptevas gimė metais vėliau, nei jo pusrolis Charitonas Laptevas gretimame Pokarevo kaime. Abu Laptevai pradėjo tarnauti Rusijos kariniame jūrų laivyne kadetais 1718 m. Vėliau D. Laptevas greitai kopė karinės karjeros laiptais. Tarnybą ėjo Kronštato eskadroje. Vadovavo įvairiems laivams, plaukiojo Baltijos jūroje. Į pensiją išėjo 1762 m., užsitarnavęs viceadmirolo laipsnį. 
 
## Veikla
Kaip vienas iš vadovų dalyvavo antrojoje Kamčiatkos ekspedicijoje – Didžiojoje Šiaurės ekspedicijoje. D. Laptevas turėjo užduotį ištirti Arkties pakrantę į rytus nuo Lenos žiočių. 1936 m. su komanda žygį pradėjo iš Jakutsko. Dėl nepalankių oro sąlygų , ledų sangrūdų išplaukti į atvirą jūrą sunkiai sekėsi. Dalį maršruto teko įveikti sausuma, įsirengiant nenumatytas žiemavietes, statant laivus naujiems žygiams. 1939 m. D. Laptevui pavyko ištirti Indigirkos upės deltą, vandenyno pakrantę tarp Alazėjos ir Kolymos. Pasiekęs Anadyrio upę, D. Laptevas nerizikavo žiemoti piešiškai nusiteikusių čiukčių krašte. 1741 m. rudenį žiemoti apsistojo Anadyrsko ostroge. Jo komanda per žiemą ir ateinančius metus aprašė Anadyrio ir Penžinos upes. 1742 m. gruodžio mėn. D. Laptevas su ekspedicija grįžo į Peterburgą. Toliau tęsė karinę tarnybą laivyne. 

## Atminimo įamžinimas

D. Laptevo atlikti poliariniai tyrimai suteikė neįkainojamų duomenų apie krašto geografiją, gamtines sąlygas, vietines tautas. Keliautojo garbei pavadinta jo vardu  keletas objektų tyrinėtose vietovėse: viena iš Arkties jūrų (kartu įamžinant ir Charitono  Laptevo atminimą), kyšuliai Lenos ir Kolymos žiotyse, sąsiauris.

## Taip pat skaitykite

* Laptevų jūra
* Dmitrijaus Laptevo sąsiauris

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Dmitrijaus Laptevo kelionės 
* Pusbrolių Laptevų biografija
Sinclair Lewis

**Harry Sinclair Lewis** (1885 m. vasario 7 d. – 1951 m. sausio 10 d.) buvo amerikiečių rašytojas ir dramaturgas. 1930 m. jis tapo pirmuoju amerikiečiu gavusiu Nobelio literatūros premiją „už energingą ir grafinį aprašymo meną ir jo gebėjimą sukurti su sąmoju ir humoru naujus charakterių tipus“. Jo kūriniai žinomi dėl įžvalgaus ir kritiško požiūrio į amerikietišką visuomenę ir kapitalizmo vertybes bei dirbančių moterų gero charakterizavimo.

## Kūriniai

* *Hike and the Aeroplane* (1912) (išleido kaip Tom Graham)
* *Our Mr. Wrenn* (1914)
* *The Trail of the Hawk* (1915)
* *The Innocents* (1917)
* *The Job* (1917)
* *The Willow Walk* (1918)
* *Free Air* (1919)
* *Main Street* (1920)
* *Babbitt* (1922)
* *Arrowsmith* (1925)
* *Mantrap* (1926)
* *Elmer Gantry* (1927)
* *The Man Who Knew Coolidge* (1928)
* *Dodsworth* (1929)
* *Ann Vickers* (1933)
* *Work of Art* (1934)
* *It Can’t Happen Here* (1935)
* *Jayhawker* (1935) (pjesė)
* *Rinktinės trumpos istorijos* (1935)
* *The Prodigal Parents* (1938)
* *Bethel Merriday* (1940)
* *Gideon Planish* (1943)
* *Cass Timberlane* (1945)
* *Kingsblood Royal* (1947)
* *The God-Seeker* (1949)
* *World So Wide* (1951) (išleista po mirties)
Milevas (Monkų apskritis)

**Milevas** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Tšcianės valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurę nuo Tžcianų, apie 6 km į vakarus nuo Monkų ir apie 44 į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Hakodatės mūšis

**Hakodatės mūšis** ((函館戦争, *Hakodate Sensō*) – 1868 m. spalio 20 d. – 1869 m. gegužės 17 d. Japonijoje įvykęs mūšis tarp Tokugavos šiogūnato armijos likučių (Ezo respublikos) bei jų prancūzų sąjungininkų ir Japonijos imperijos. Mūšis pasibaigė vienareikšme Japonijos imperijos pergale ir buvo paskutinis Bošino kare. Jis yra laikomas galutine feodalizmo Japonijoje pabaiga.
Centrinė provincija

**Centrinė provincija** gali reikšti administracinius vienetus šiose šalyse:

* Centrinė provincija – Zambijoje;
* Centrinė provincija – Kamerūne;
* Centrinė provincija – Papua N. Gvinėjoje;
* Centrinė provincija – Kenijoje;
* Centrinė provincija – Saliamono Salose;
* Centrinė provincija – Šri Lankoje.
Vario Juostos provincija

**Vario Juostos provincija** () – provincija vidurio Zambijoje, ribojasi su Kongo DR. Administracinis centras – Ndola.

## Geografija

Provincija apima Afrikos varingąją sritį, priklausančią Zambijai. Likusi šios srities dalis priklauso Kongo DR (Katangos provincija). Čia yra vieni didžiausių vario telkinių pasaulyje. Taip pat kasamas kobaltas, alavas, įvairūs kiti mineralai. Pagrindinė upė – Kafuė. Veikia Čimfunišio laukinių gyvūnų prieglauda.

Svarbiausi miestai: Kitvė, Ndola, Čingola, Mufulira, Luanšija, Kalulušis, Čililabombvė.

## Administracinis suskirstymas

Provincija padalinta į 10 apskričių:

* Čililabombvės apskritis
* Čingolos apskritis
* Kalulušio apskritis
* Kitvės apskritis
* Luanšijos apskritis
* Lufvanjamos apskritis
* Masaičio apskritis
* Mpongvės apskritis
* Mufuliros apskritis
* Ndolos apskritis

## Šaltiniai
Kalulušis

**Kalulušis** () – miestas Zambijoje, Vario Juostos provincijoje, 14 km į vakarus nuo Kitvės. Kasama vario ir kobalto rūda greta esančioje Čibulumos kasykloje. Į vakarus nuo miesto yra Čati miško rezervatas.

## Istorija

Kalulušis įkurtas 1953 m. kaip kalnakasių gyvenvietė. 1958 m. tapo miestu.
Čililabombvė

**Čililabombvė** () – miestas Zambijoje, Vario Juostos provincijoje, 10 km nuo Kongo DR sienos. Yra geležinkelio stotis. Verčiamasi daugiausia vario gavyba. Mieste yra vienas pagrindinių šalyje stadionų (Konkolos stadionas).

## Istorija

Miesto pavadinimas Čililabombvė reiškia „kvarkiančių varlių vieta“. Kolonijiniais laikais miestas vadintas ***Bankroftu*** ().

## Sportas
* Konkola Blades FC – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
* Namų rungtynes žaidžia „Konkolos“ stadione, talpinančiame 15 tūkst. žiūrovų.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Tšcianės žydų kapinės

**Tžcianų žydų kapinės** () - žydų kapinės įkurtos XIX a. Tžcianų kaime. Per II pasaulinį karą kapinės buvo sunaikintos. Kapinių teritorija 1,1 ha. 

## Literatūra

* Przemysław Burchard: Pamiątki i zabytki kultury żydowskiej w Polsce. Warszawa: 1990 m., s. 69.   
 
## Nuorodos

* apie kapines (lenk.).
Tšcianės Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija

**Tžcianų Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija** () – parapija įkurta 1496 metais. Parapija priklauso Balstogės arkivyskupijai, Monkų dekanatui. Parapiją įkūrė Lietuvos Didysis Kunigaikštis Aleksandras. XVI a. apie 500 m nuo bažnyčios įkurtos parapijos kapinės, kurios užima 3,5 ha.

## Nuorodos
* Parapijos tinklalapis (lenk.);
* Aprašymas apie parapiją (lenk.).
Laskoveco Švč. Jėzaus Širdies parapija

**Laskoveco Švč. Jėzaus Širdies parapija** () - parapija įkurta 1958 metais. Parapija priklauso Balstogės arkivyskupijai, Monkų dekanatui.

## Nuorodos

* Apie parapiją  (lenkų k.)
Barvikas

**Barvikas** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Tšcianės valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra Budų kaimo dalis.

## Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Pietų provincija (Zambija)

**Pietų provincija** () – provincija pietų Zambijoje, ribojasi su Zimbabve. Administracinis centras – Livingstonas (Maramba).

## Geografija

Pietinę provincijos dalį sudaro plokščiakalnis, pro kurį prasigraužia Zambezės upė, sudarydama Viktorijos krioklį. Čia taip pat telkšo didžiausias šalyje Karibos tvenkinys, susidaręs užtvenkus Zambezę. Šiaurinę provincijos dalį sudaro pelkėtos lygumos, kuriomis teka Kafuė upė. Pietų provincijoje įsteigti Kafuė, Ločinvaro ir Viktorijos krioklio nacionaliniai parkai.

Svarbiausi miestai: Livingstonas, Mazabuka, Čoma, Monzė, Siavonga, Mulobezis.

## Administracinis suskirstymas

Provincija padalinta į 15 apskričių (2022):

* Čikankatos apskritis
* Čirundu apskritis
* Čomos apskritis
* Gvembės apskritis
* Iteži Težio apskritis
* Kalomo apskritis
* Kazungulos apskritis
* Livingstono apskritis
* Mazabukos apskritis
* Monzės apskritis
* Namvalos apskritis
* Pembos apskritis
* Siavongos apskritis
* Sinazongvės apskritis
* Zimbos apskritis

## Šaltiniai
Pietų provincija

**Pietų provincija** gali reikšti administracinius vienetus šiose šalyse:

* Pietų provincija – Zambijoje;
* Pietų provincija – Kamerūne;
* Pietų provincija – Ruandoje;
* Pietų provincija – Naujojoje Kaledonijoje;
* Pietų provincija – Siera Leonėje;
* Pietų provincija – Šri Lankoje.
Pabaliai (Sencovas)

**Pabaliai** (, iki 1907 m. *Gut Pabbeln*, nuo 1938 m. liepos 16 d. , 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ***Sencovas***, ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Černiachovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Svobodos kaimo gyvenvietės kaimas.

## Istorija

Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos-vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Įsruties apskrities kaimas. 1947–2008 m. Svobodos apylinkės kaimas.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Peter Gabriel

**Pyteris Brajanas Gabrielis** (*Peter Brian Gabriel*; g. 1950 m. vasario 13 d.) – britų dainininkas, muzikos atlikėjas, dainų autorius, kompozitorius.

Pyteris Gabrielis savo muziko karjerą pradėjo anglų progresyviojo roko grupėje „Genesis“, kur jis buvo pagrindiniu vokalistu bei fleitininku. Ši grupė palaipsniui išpopuliarėjo ir apie 1970–1975 m. tapo viena savo stiliaus lyderių Britanijoje. Pats Gabrielis koncertų metu išsiskirdavo savo egzotiška apranga, neįprastu atlikimu.

1975 m. Gabrielis pasitraukė iš „Genesis“ ir po poros metų pradėjo solinę karjerą. Pirmieji jo albumai buvo progresyviojo, eksperimentinio roko stilistikos, bet vėliau atlikėjas susidomėjo etnine muzika, jos motyvais papildė savo trečiąjį albumą „Peter Gabriel“.

1989 m. Pyteris Gabrielis sukūrė garso takelį Martino Skorsezės filmui „The Last Temptation of Christ“. Prie šio takelio kūrybos prisėjo būrys etninės muzikos atlikėjų iš įvairių šalių, jis buvo įvertintas *[[Grammy]]* apdovanojimu bei nominuotas *[[Auksinis Gaublys|Auksiniam Gaubliui]]*. 1993 ir 1994 m. atlikėjas gavo *Grammy* apdovanojimus už videoklipus dainoms „Digging in the Dirt“ bei „Steam“, o 1996 m. – už koncertinį video „Secret World Live“.

Pyteris Gabrielis ypač prisidėjo prie pasaulio etninės muzikos populiarinimo: 1980 m. jis surengė pirmąjį ir tradiciniu tapusį pasaulio muzikos festivalį WOMAD, 1989 m. įkūrė „Real World Records“ įrašų kompaniją, kurios pagalba atlikėjams iš viso pasaulio suteikta galimybė populiarinti tradicinę muziką. 1982 m. įkūrė žmogaus teisių stebėjimo organizaciją „Witness“.

## Diskografija

;Soliniai albumai:
* *Peter Gabriel 1 (Car)* (1977 m.)
* *Peter Gabriel 2 (Scratch)* (1978 m.)
* *Peter Gabriel 3 (Melt)* (1980 m.)
* *Ein Deutsches Album* (1980 m.)
* *Peter Gabriel 4 (Security)* (1982 m.)
* *Deutsches Album* (1982 m.)
* *So* (1986 m.)
* *Us* (1992 m.)
* *Up* (2002 m.)
* *Scratch My Back* (2010 m.)
* *New Blood* (2011 m.)
* *[[I/O]]* (2023 m.)
* *O/I* (2026 m.)

;Garso takeliai:
* *Birdy* (1985 m.)
* ** (1989 m.)
* *OVO* (2000 m.)
* *Long Walk Home* (2002 m.)

;Koncertiniai albumai:
* *Plays Live* (1983 m.)
* *Secret World Live* (1994 m.)
* *The Warmup Tour Summer 07* (2007 m.)

## Nuorodos
* 
*
Jonas Mikalojus Ksaveras Chodkevičius

**Jonas Mikalojus Ksaveras Chodkevičius** (1738 m. gruodžio 14 d. Gdanske – 1781 m. vasario 2 d. Černobylyje, Abiejų Tautų Respublika) – Adomo Tado sūnus, *Grifo su kalaviju* herbo rusėnų kilmės LDK didikas, Šklovo ir Naujosios Myšos grafas, Žemaičių seniūnas (nuo 1765 m.), Veliuonos seniūnas.

## Biografija

Gimė Brastos vaivados Adomo Tado Chodkevičiaus ir Rozalijos Ievos Čapskytės-Hutenaitės Chodkevičienės šeimoje.
Mokėsi Vilniaus akademijoje, kurią baigęs 1757 m. paskirtas Lenkijos karalystės pulkininku. Septynmečiame kare 1758–1759 m. kovojo Prancūzijos pusėje. 1764 m. išrinktas į konvokacinį seimą, kuris rengė naujo Lenkijos karaliaus rinkimus. Palaikė Rusijos imperijos statitinio Stanislovo Augusto Poniatovskio kandidatūrą, pasirašė jo išrinkimo Lenkijos karaliumi aktą. 

Nuo 1764 m. gruodžio 31 d. generolas adjutantas, nuo 1765 m. rugpjūčio 19 d. Žemaičių maršalka, nuo 1765 m. spalio 2 d. – Žemaičių seniūnas. 

Baro konfederacijos metu užėmė dviprasmišką poziciją. Viešai apgailestavo, kad gimtąją šalį pavergė svetimšaliai, tačiau tai netrukdė jam remti Prūsijos ir Rusijos karvedžių, kurių kariuomenės saugojo jo valdas. 1778 m. tapo Rusijos imperijos kariuomenės generolu leitenantu.

1765 m. apdovanotas Šv. Stanislovo, 1774 m. gegužės 9 d. – Baltojo erelio ordinais.  

Palaidotas Supraslės bazilijonų vienuolyne.

## Šeima

1766 m. sausio 1 d. Podhorcuose (Lvovo sritis) vedė Mariją Liudviką Ževuskaitę (lenk. Maria Ludwika Rzewuska, 1744 m. – 1816 m. vasario 6 d. Černobilyje) Vaclovo Petro Rževuskio dukterį.

Vaikai:
*Vaclovas Chodkevičius (1767–1784), mirė Černobilyje, palaidotas Supraslėje
*Rozalija Chodkevičiūtė (1768–1794), kunigaikščio, Kijevo kašteliono, Prancūzijos generolo majoro Aleksandro Liubomirskio (m. 1808 m.) žmona
*Aleksandras Pranciškus Chodkevičius (1776–1803), Lenkijos karalystės generolas, senatorius, poetas, mokslininkas
*Juozapas Chodkevičius (XVIII a.), mirė kūdikystėje
*Elžbieta Chodkevičiūtė (m. po 1808 m.), kompozitoriaus, Lietuvos didžiojo pakamario, Vilniaus kašteliono, kunigaikščio Motiejaus Radvilos (1749–1800) žmona 
*Ksaveras Chodkevičius (XVIII a.), mirė kūdikystėje, palaidotas Černobylyje

## Nuorodos
Adomas Tadas Chodkevičius

**Adomas Tadas Chodkevičius** (1711 m. – 1745 m. rugpjūčio 3 d.) – Jono Karolio sūnus, *Grifo su kalaviju* herbo rusėnų kilmės LDK didikas, Bresto vaivada (1735–1745 m.), Veliuonos ir Bluduinės (Gudija) seniūnas.

## Biografija

Gimė Veliuonos, Baisogalos, Daugėliškio ir Bluduinės (Gudija) seniūno Jono Karolio Chodkevičiaus ir Cecilijos Sofijos Sapiegaitės Chodkevičienės šeimoje.

Gyveno Didžiosios Mažeikavos dvare (Gardino sritis). Paveldėjo Bluduinės ir Veliuonos seniūno pareigybes, 1735 m. buvo paskirtas Bresto vaivada. Supraslės bazilijonų vienuolyno ir Viešpaties Apsireikšimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčios koliatorius.

1740 m. rugpjūčio 3 d. apdovanotas Baltojo erelio ordinu.

## Šeima

Apie 1738 m. vedė Rozaliją Ievą, Pamario vaivados Petro Jono Čapskio dukterį. Su ja susilaukė vienintelio sūnaus Jono Mikalojaus Ksavero. Vyrui mirus, žmona apie 1749 m. ištekėjo už giminaičio Jokūbo Čapskio-Huteno.

## Nuorodos

|-
Jonas Karolis Chodkevičius (1686)

**Jonas Karolis Chodkevičius** (1686 m. – 1712 m. gruodžio 26 d.) – Jurgio Karolio sūnus, *Grifo su kalaviju* herbo rusėnų kilmės LDK didikas, Bluduinės (Gudija), Veliuonos, Baisogalos ir Daugėliškio seniūnas.

## Biografija
Gimė LDK rūmininko, Bluduinės (Gudija) seniūno Jurgio Karolio Chodkevičiaus ir Marijonos Teklės Naruševičiūtės Chodkevičienės šeimoje.

Gyveno Didžiosios Mažeikavos dvare (Gardino sritis), buvo Bluduinės (Gudija), Veliuonos, Baisogalos ir Daugėliškio seniūnas.

## Šeima
1710 m. Daugėliškyje susituokė su Cecilija Sofija Sapiegaite.

Vaikai:
* Adomas Tadas Chodkevičius (1711–1745), Bresto vaivada, Veliuonos ir Bluduinės (Gudija) seniūnas
* Kazimieras Chodkevičius (1712–XVIII a.), mirė vaikystėje.

## Šaltiniai
Boguševo Švč. Mergelės Marijos Lenkijos Karalienės parapija

**Boguševo Mergelės Marijos Lenkijos karalienės parapija** () – parapija įkurta 1995 metais. Parapija priklauso Balstogės arkivyskupijai, Knišino dekanatui. 1980 m. pastatyta parapijos bažnyčia.

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.) .
Belda

**Belda** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Raigardo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietvakarius nuo Raigardo, apie 12 km į rytus nuo Grajevo ir apie 73 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Nuo 1919 m. iki 1954 m. ir nuo 1973 m. iki 1976 m. kaimas buvo Beldos valsčiaus centras.
Mindaugas Survila

**Mindaugas Survila** (g. 1983 m. vasario 4 d.) – Lietuvos gamtininkas, operatorius, režisierius.

## Biografija

Biologijos bakalauras (2005 m., Vilniaus universitetas, Gamtos m. fak.), ekologijos ir aplinkotyros magistras (2007 m., Vilniaus universitetas, Gamtos m. fak.)).

Nuo 2007 m. dirba TV operatoriumi įvairiuose Lietuvos TV kanaluose. Laisvalaikiu filmuoja ir fotografuoja gamtą.

Sengirės fondo idėjos autorius ir pagrindinis iniciatorius.

## Kūryba
* 2007 m. – mėgėjiškas dokumentinis filmas „Susitikimas su žuvininkais“ apie erelius žuvininkus (). Režisierius ir operatorius.
* 2011 m. – dokumentinis filmas „Stebuklų laukas“. Režisierius ir operatorius.
* 2017 m. – dokumentinis filmas „Sengirė“. Režisierius ir operatorius.

## Apdovanojimai
* 2007 m. – Petro Abukevičiaus premija už filmą „Susitikimas su žuvininkais“ kaip geriausią metų Lietuvos dokumentinį filmą apie gamtą.
* 2009 m. – apdovanojimas „Golden Funnel” Rytų Europos forume Jihlavoje (Čekija). Kuriamas filmas „Stebuklų laukas“ apdovanotas kaip geriausiai išvystytas projektas.
* 2012 m. pelnė Sidabrinės gervės apdovanojimą už Metų geriausią ilgametražį dokumentinį kino filmą „Stebuklų laukas“ (rež. Mindaugas Survila, prodiuserės Jurga Gluskinienė ir Giedrė Beinoriūtė).
* 2018 m. pelnė Sidabrinės gervės apdovanojimą už Metų geriausią operatoriaus darbą filme „Sengirė“ (rež. Mindaugas Survila)
* 2021 m. apdovanotas gamtosaugine prezidento Valdo Adamkaus bibliotekos muziejaus ir Danos Gedvilienės fondo premija.
* 2022 m. – Valstybės dieną įteiktas valstybės ordino „Už nuopelnus Lietuvai” medalis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
** Sengirė (filmas)
** Oficialus Sengirės fondo puslapis
Ruivo kalnas

**Ruivo kalnas** () − kalnas Atlanto vandenyne, Madeiros saloje. Priklauso Portugalijai.

Ruivas yra aukščiausias taškas Madeiros saloje. Nuo kalno atsiveria puiki apžvalgos aikštelė aplinkinių kraštovaizdžių apžiūrai, tačiau orų nepastovumas gali sutrukdyti apžvalgai (pačią viršukalnę dažnai dengia debesys).

## Nuotraukos

## Nuorodos
* Madeiros geografija  (anglų k.)
Pasmakriai

**Pasmakriai** () – buvusi Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Černiachovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Kamenskojės kaimo gyvenvietės teritorija.

## Istorija

Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Įsruties apskrities kaimas, 1938 m. Pasmakriai ir Papelaukiai prijungti prie Gnytuvos. 1910 m. buvo 35 gyventojai.1947–2008 m. Kamenskojės apylinkės teritorija.

|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Rokiškis (reikšmės)

**Rokiškiu** vadinama:

* keli kaimai Kaišiadorių rajone;
* kaimas Kauno rajone;
* miestas šiaurės rytų Lietuvoje.