Douglas DF

**Douglas DF** () – Jungtinių Amerikos Valstijų įmonės „Douglas Aircraft Company“ XX a. ketvirtojo dešimtmečio viduryje sukurtas oro laineris – skraidanti valtis, paskutinė „Douglas“ sukurta skraidanti valtis.

## Konstrukcija ir gamyba
„Douglas“ sukurtas modelis „DF“ buvo pilnai metalinė (išskyrus drobe dengtus vairus) nehermetizuojama aukštasparnė dvimotorė skraidanti valtis, skirta pervežti 32 sėdinčius keleivius arba 16 keleivių miegamose vietose.

Orlaivis tapo komercine nesėkme. Nepisant patenkinamų valdomumo ir eksploatacinių charakteristikų, JAV aviakompanijos orlaiviu nesusidomėjo. „Douglas“ pavyko gauti eksporto leidimus. Du pirmieji serijiniai orlaiviai buvo parduoti Japonijai, kuri deklaravo juos įsigyjanti naudoti komerciniams pervežimams. Lėktuvai, gavę japonišką indeksą „Shisaku D-Gata Hikotei“ (D tipo skraidanti valtis) ir japoniškus registracijos numerius HXD-1 ir HXD-2, buvo bandomi Japonijos imperatoriškojo karinio jūrų laivyno arsenale. Po bandymų orlaiviai buvo perduoti aviakompanijai „Dai Nippon Koku KK“ (Didžiosios Japonijos oro linijos), kur buvo eksploatuojami su registracijos numeriais *J-ANES* ir *J-ANET*. Vienas jų sudužo 1938 m. tyrimo skrydžio metu.

Kiti du orlaiviai, gavę indeksą DF-195, 1937 m. buvo parduoti Sovietų Sąjungai. Po nedidelių modifikacijų abu orlaiviai buvo išardyti ir pervežti į SSRS, kur surinkti buvo naudojami sovietų valstybinės aviakompanijos „Aeroflot“ poreikiams. SSRS jie buvo priskirti Šiaurės jūrų kelio valdybai ir gavo numerius N205 (Н205) ir N206 (Н206).

Tiek Japonijoje ir SSRS šie orlaiviai buvo naudojamai atgalinės inžinerijos studijoms atitinkamų japoniškų ir sovietinių lėktuvų kūrimo procese. 1937 m. SSRS Karinio jūrų laivyno Mokslinių tyrimų instituto ir gamyklos Nr. 156 (CAGI bandomųjų konstrukcijų gamyklos) atstovai šių lėktuvų tyrimus vykdė Sevastopolyje lygiagrečiai su kitu amerikietišku lėktuvu „Sikorsky S-43“. Šių lėktuvų pagrindu vėliau buvo sukurti sovietiniai Berievo konstrukcijos hidroplanai, visų pirma skirti Šiaurės maršrutuose pakeisti pasenusius vokiškus „Dornier Do J Wal“. Po bandymų 1937 m. liepos mėn. orlaivis Nr. N206 buvo perduotas SSRS Šiaurės jūrų kelio (Glavsevmorput) Jenisiejaus aviacijos grupei ir 1937 m. rugsėjo mėn. dalyvavo avariją patyrusių SSRS lakūnų, į JAV skridusių perdirbtu bombonešiu „DB-A“, paieškose. 1940 m. abu orlaiviai buvo eksploatuojami Lenos aviacijos grupėje, 1941 m. – Jakutijos aviacijos grupėje, vėliau – karinės pagalbos tiekimo maršrute Aliaska-Sibiras. Orlaiviai užsirekomendavo kaip labai patikimi – 1943 m. jie pervežimų planą įvykdė 209%.

Orlaivių eksploatacija baigėsi 1946 m. – oficialiai teigiama, kad išnaudojus resursą, tačiau neatmestina, kad eksploatacijos pabaigos priežastimi galėjo tapti ir dėl prasidėjusio Šaltojo karo išnykusi galimybė įsigyti atsarginių dalių.

## Variantai

; DF-151
: Japonijai parduotiems dviem orlaiviams priskirtas kodinis pavadinimas.
; DF-195
: Sovietų Sąjungai parduotiems dviem orlaiviams priskirtas kodinis pavadinimas.

## Operatoriai

* Dai Nippon Kōkū
* Japonijos karinio jūrų laivyno aviacija

* Glavsevmorput (1937–1941)
* Aeroflot (1941–1946)

## Techniniai duomenys
*Duomenys iš* Jane’s all the World’s Aircraft 1937, McDonnell Douglas aircraft since 1920: Volume I, Biplanes, Triplanes, and Seaplanes, NICO BRAAS COLLECTION, No. 9317. Douglas DF-151.

**Bendrosios charakteristikos**

* **[[Įgula (mašinos)|Įgula]]:** 3 pilotų įgula + skrydžio palydovas
* **Talpa:** iki 32 keleivių keturiose aštuonvietėse kupe
* **Ilgis:** 69 pėdos 10,5625 colio (21,299488 m)
* **[[Sparno mojis]]:** 95 pėdos (29 m)
* **[[Fiuzeliažas|Fiuzeliažo]] plotis:** 10 pėdų 3 coliai (3,12 m) plačiausioje vietoje
* **Fiuzeliažo aukštis:** 13 pėdų (4,0 m) aukščiausioje vietoje
* **Aukštis:** 24 pėdos 6,25 colio (7,4740 m)
* **Sparno plotas:** 1 295 kv. pėdos (120,3 m2)
* **Vidutinė [[aerodinaminė chorda]]:** 14 pėdos 7 coliai (4,45 m)
* **[[Tuščios transporto priemonės svoris|Tuščio svoris]]:** 16 500 svarų (7 484 kg)
* **Pilno svoris:** 28 500 svarų (12 927 kg)
* **Jėgainė:** 2 oru aušinami 9 cilindrų žvaigždiniai varikliai „Wright SGR-1820G-2 Cyclone“, išvystantys po 1 000 AG (750 kW) galios
* **[[Propeleris|Propeleriai]]:** trimenčiai pastovaus greičio propeleriai

**Skrydžio duomenys**

* **[[V greičiai|Maksimalus greitis]]:**
** 167 mylios per valandą (269 km/h, 145 mazgai) jūros lygyje
** 178 mylios per valandą (155 mazgai; 286 km/h) 5 000 pėdų (1 500 m) aukštyje

* **Kreiserinis greitis:**
** 150 mylių per valandą (240 km/h, 130 mazgai) naudojant 75% galios jūros lygyje
** 156 mylios per valandą (136 mazgai; 251 km/h) naudojant 75% galios 5 000 pėdų (1 500 m) aukštyje
** 164 mylios per valandą (143 mazgai; 264 km/h) naudojant 75% galios 9 600 pėdų (2 900 m) aukštyje

* **Smukos greitis:** 66 mylios per valandą (57 mazgai; 106 km/h)
* **Skrydžio nuotolis:**
** 1 500 mylių (2 400 km, 1 300 jūrmylių) su 32 keleivių
** 3 300 mylių (2 900 jūrmylių; 5 300 km) su 12 keleivių

* **[[Skrydžio lubos]]:** 14 300 pėdų (4 400 m)
* **Absoliučios lubos:** 16 400 pėdų (5 000 m)
* **Kilimo greitis:**
** 550 pėdų/min (2,8 m/s) jūros lygyje
** 585 pėdų/min (2,97 m/s) skrendant 5 000 pėdų (1 500 m) aukštyje

* **Sparno apkrova:** 22 svarų/kv. pėdai (110 kg/m2)
* **Specifinė galia:** 0,07 AG/svarui (0,12 kW/kg)

## Išnašos