open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mark Lewis-Francis

**Mark Lewis-Francis** (g. 1981 m. rugsėjo 4 d.) – Jungtinės Karalystės lengvaatletis, kuris specializuojasi sprinto rungtyse. Nacionalinės 4x100 m estafetės rinktinės narys.

## Biografija
Mark Lewis-Francis tarptautinę karjerą pradėjo 1999 m. sudalyvaudamas pasaulio jaunių čempionate. Pirmą kartą tokiame organizuotame čempionate sportininkas tapo pirmuoju čempionu. Po metų bėgikas tapo ir jaunimo kategorijos pasaulio čempionu. 2001 m. sprinteris iškovojo ir senojo žemyno jaunimo pirmenybių aukso medalį. Tais pačiais metais Lewis-Francis startavo ir saugusiųjų varžybose. Žiemos sezono metu pasaulio uždarų patalpų čempionate jis iškovojo bronzos medalį, o vasaros sezono metu 2001 m. pasaulio čempionate jis pateko į pusfinalius ir galutinėje įskaitoje liko 9 vietoje. 2002 m. Europos uždarų patalpų čempionate lengvaatletis pelnė sidabro medalį. 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkui individualioje rungtyje pavyko pasiekti pusfinalį, o komandinėje estafetėje iškovojo aukso medalį. 2006 m. Europos čempionatas bėgikui tapo debiutinis. 100 m bėgimo distancijos rungtyje jis pasiekė finalą, kuriame liko penktas. 2005 m. ir 2007 m. pasaulio čempionatuose Lewis-Francis individualiose rungtyse nepasižymėjo, bet kartu su komanda iškovojo po bronzos medalį abiejose varžybose. 2010 m. Europos čempionatas sportininkui buvo antrasis. 100 m individualioje rungtyje jis pateko į finalą tik papildomo kelialapio dėka, bet finaliniame bėgime iškovojo sidabro medalį.

## Pasiekimai

## Nuorodos
* Mark Lewis-Francis IAAF svetainėje
Aleksandras Zubovas (1727)

**Aleksandras Zubovas** (, 1727 m. rugpjūčio 6 d. – 1795 m. vasario 20 d.) – grafas, Rusijos imperijos kariuomenės atsargos papulkininkis, Rusijos imperijos senato oberprokuroras, senatorius, tikrasis slaptasis patarėjas.

## Biografija
Gimė neturtingų kilmingųjų šeimoje. Karinę tarnybą pradėjo Rusijos imperijos kariuomenės Kavalerijos gvardijoje. 1751 m. buvo paskirtas kornetu, vėliau – poručiku. 1758 m. dėl ligos paleistas į atsargą ir pervestas į Landmilickio korpusą suteikiant atsargos papulkininkio laipsnį. Turėdamas valstybės tarėjo rangą dirbo provincijoje gubernatoriaus padėjėju ir Rusijos valstybės veikėjo Nikolajaus Saltykovo dvarų valdytoju.
1759 m. vedė Jelizavetą Voronovą (Елизавета Васильевна Воронова; 1742–1813), kuriai priklausė 1000 baudžiauninkų.

Sūnui Platonui Zubovui tapus imperatorės Jekaterinos II favoritu ir kylant tarnybinės karjeros laiptais, 1792 m. rugsėjo 22 d. paskirtas Rusijos Senato I-jo departamento oberprokuroru, senatoriumi. Gaudamas didžiules pajamas, Peterburge nusipirko namus, į kuriuos iš Maskvos perkėlė šeimą. Pasižymėjo kaip didelis kyšininkas.

1793 m. kartu su sūnumis gavo grafo titulą.

Vaikai:

* Nikolajus Zubovas (1763-1805) – grafas, imperatoriškųjų rūmų oberštalmeisteris, imperatoriaus Pavelo I žudikas.
* Dmitrijus Zubovas (1764-1836 – grafas, Rusijos imperijos kariuomenės generolas majoras.
* Platonas Zubovas (1767-1822) – grafas, Šv. Romos imperijos šviesiausiasis kunigaikštis, Rusijos generolas feldceichmeisteris, valstybės veikėjas.
* Olga Zubova-Žerebcova (1766-1849 m. kovo 1 d.) – grafienė, ištekėjo už Aleksandro Žerebcovo (1754–1807), su kuriuo susilaukė dukterų Anos (1783–1785), Jelizavetos (1787–1841) ir sūnaus Aleksandro (1781–1732). 1801 m. dalyvavo ruošiant sąmokslą prieš carą Pavelą I. Vėliau buvo Anglijos karaliaus Jurgio IV favoritė ir pagimdė nesantuokinį sūnų Georgijų Nordą.
* Valerijonas Zubovas (1771-1804) – grafas, Rusijos imperijos kariuomenės generolas anšefas ir generolas adjutantas.

## Šaltiniai
* Дворянские роды Российской империи. Т. 1, 1993.
Choras (reikšmės)

**Choras** gali reikšti:

* choras – dainininkų kolektyvas;
* choras – dramturgijoje ir teatre – kolektyvinis veikėjas;
* choras – bažnyčios dalis;
* Choras – upė Rusijoje;
* Choras – gyvenvietė Rusijoje, Chabarovsko krašte;
* Al Choras – miestas Katare;
* Choras – muzikanto Lino Zarecko slapyvardis.
* Choras – JAV serialas.
Koras

**Koras** gali reikšti:

* Santa Ana de Koras – miestas Venesueloje;
* Koro provincija – viena iš Didžiosios Kolumbijos administracinių teritorijų;
* Koras – sala Fidžyje;
* Koro jūra – Ramiojo vandenyno jūra;
* Koras – miestelis Dramblio Kaulo Krante;
* Koras – miestelis Malyje;
* Koro kalba – kinų-tibetiečių šeimos kalba.

## Panašūs žodžiai
* Choras (reikšmės);
* Kora.
Giedraičio spaustuvė

**Giedraičio spaustuvė** – spaustuvė, 1896–1897 m. veikusi Opstainyse, Tilžės apskritis, 1897–1900 m. – Klaipėdoje.

## Istorija
Savininkas Kristupas Giedraitis (prieš 1870 m. – po 1940 m.) nuo 1894 m. knygas leido su M. Jankumi Bitėnuose; nuo 1909 m. gyveno prie Įsruties, po Pirmojo pasaulinio karo – Gumbinėje. 

Giedraičio spaustuvėje išleista 18 daugiausia paties savininko iš vokiečių kalbos išverstų evangelikų liuteronų pamokslų ir giesmių knygų. Spausdino lietuvių ir vokiečių kalba du kartus per mėnesį leidžiamą laikraštį *„Ostpreussisches Evangelisches Lutheranisches Kirchenblatt“* (1896–1900 m.; redaktorius K. Lūšnaitis). K. Giedraitis nuolat prekiavo savo ir kitų spausdintomis knygomis. 

Giedraičio spaustuvė neišlaikė konkurencijos ir buvo parduota Klaipėdos spaustuvininkui H. V. Zybertui, kuris ją sujungė su savo įmone „Zyberto spaustuve“. 

## Šaltiniai
ŠK Eldus Močenok

**Močenoko „Eldus“** – Slovakijos futbolo klubas iš Močenoko.

## Istorija
Klubas įkurtas 2000 m. 

2006–2007 m. sezone žaidė aukščiausioje šalies lygoje, bet joje įsitvirtinti nepavyko.

2007 m. paskelbta apie klubo bankrotą.

## Pasiekimai
* s ketvirtfinalis (2006, 2007 m.)

## Sezonai

|}
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* RSSSF duomenų bazė (Slovakijos futbolo klubų spalvos)
* RSSSF duomenų bazė (čempionai ir sezonai)
* RSSSF duomenų bazė (taurės finalai)
* RSSSF duomenų bazė (Supertaurės)
FC Baník Prievidza

**Prievidzos „Baník“** – Slovakijos futbolo klubas iš Prievidzos.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1919 m. 

## Logotipas

Vaizdas:Fkmestoprievidzanew.jpg|„Mesto“ logo 2008 m.
Vaizdas:Baník Prievidza logo.png|„Baník“ logo 2017 m.


## Pasiekimai

## Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė] 
* SOCCERWAY
* RSSSF duomenų bazė (Slovakijos futbolo klubų spalvos)
* RSSSF duomenų bazė (čempionai ir sezonai)
* RSSSF duomenų bazė (taurės finalai)
* RSSSF duomenų bazė (Supertaurės)
Michailas Tomskis

**Michailas Tomskis** (,  1880 m. spalio 31 d. Kolpine, Peterburgo gubernijoje – 1936 m. rugpjūčio 22 d.) – komunistinio ir profsąjungų judėjimo dalyvis, buvęs Rusijos KP(b) Politinio biuro narys.

## Biografija
Tikroji pavardė Jefremovas (Ефремов). 1892 m. baigė pradinę mokyklą. Komunistų partijoje nuo 1904 m. Veikė pogrindyje, dukart kalintas ir ištremtas. 1917 m. tapo RKP(b) Peterburgo komiteto nariu, redagavo žurnalą „Metalistas“, vadovavo Maskvos profsąjungų tarybai.
1918-1921 m. ir 1922-1929 m. vadovavo tarybinėms profsąjungoms. 1921 m. buvo Visos Rusijos centro vykdomojo komiteto Turkestano komisijos pirmininkas.

M. Tomskio politinis oponentas Levas Trockis jį vadino „ryškiausiu darbininku, kurį iškėlė partija, o gal ir visa revoliucija. Būdamas katorgoje jis išsiugdė didžiulę fizinio ir moralinio pasipriešinimo jėgą. Jis suprato liaudies mases ir kalbėjo su jomis suprantama kalba“.

Nuo 1929 m. vadovavo Visasąjunginiam chemijos pramonės susivienijimui, buvo TSRS Aukščiausiosios Liaudies ūkio tarybos pirmininko pavaduotojas. Pasisakė prieš NEPo užbaigimą, dėl ko Stalinas apkaltino jį „dešiniuoju nukrypimu“ ir pašalino iš aukščiausių partinių postų.

1932-1936 m. vadovavo Valstybinių knygų ir žurnalų leidyklų susivienijimui.

1919-1934 m. buvo VKP(b) CK narys (nuo 1934 m. – kandidatas į CK narius), 1922–1930 m. – Politinio biuro narys.

Prasidėjus stalininėms represijoms, vykstant Zinovjevo-Kamenevo procesui, buvo paminėtas jų parodymuose. Apie tai paskelbus Pravdoje, nusišovė.

## Šaltiniai
Graužiškės

**Gráužiškės**  (, ) – kaimas Baltarusijoje, prie kelio Lyda – Dieveniškės – Ašmena, 13 km į pietvakarius nuo Ašmenos, 50 km į pietryčius nuo Vilniaus, prie Ašmenos dešiniojo intako Graužės upelio. Apylinkės ir kolūkio centras. Yra Graužiškių vidurinė mokykla, ligoninė, paštas, vaistinė.

## Etimologija

Kai kurie metraščiai teigia, kad šiose vietose Naugarduko kunigaikščio Erdvilo kariuomenės vadas *Grauža* pastatydino pilį. Tokiu atveju tai būtų asmenvardinis vietovardis.

## Istorija

Graužiškės minimos nuo XIII a. Iki 1795 m. priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštijai, vėliau Rusijos imperijai, 1920–1939 m. Lenkijai, nuo 1939 m. priklauso Baltarusijai. Apie 1495 m. pastatyta pirmoji Šv. Petro ir Povilo bažnyčia, manoma, apgriauta XVII a. viduryje per Lietuvos Didžiosios kunigaikštijos karą su Rusija, vėliau atstatyta. 1503 m. Graužiškių dvaro savininkas M. Butrimas bažnyčiai davė žemės ir baudžiauninkų, 1510 m. ir 1557 m. fundacija išplėsta.

1518 m. įkurtas Graužiškių miestelis. Nuo XVIII a. veikė parapinė mokykla. XVIII a. pabaigoje – XIX a. pradžioje pastatyta Graužiškių Šv. Jurgio bažnyčia. 1880 m. buvo 230 gyventojų, vyko kasmetinė mugė. XIX a. buvo miestelis ir dvaras Ašmenos apskrities Graužiškių valsčiuje.

1944 m. gegužės mėn. ties Graužiškėmis įvyko Vietinės rinktinės susirėmimas su Armijos Krajovos daliniu.


Graŭžyški, Römer. Граўжышкі, Ромэр (1901-14).jpg|Riomerių dvaras XX a. pr. 
Graŭžyški, Śviatych Piatra i Paŭła. Граўжышкі, Сьвятых Пятра і Паўла (1930).jpg|Išorinis bažnyčios vaizdas (1930 m.) 
Graŭžyški. Граўжышкі (1930) (4).jpg|Bažnyčios interjeras (1930 m.) 


## Gyventojai

### Lietuviai

Iki XIX a. vidurio Graužiškės priklausė ištisiniam lietuvių kalbos plotui. XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje vietos gyventojai sparčiai gudėjo, lietuviškai dar kalbėjo dvaro kumečiai, smulkieji bajorai ir vienkiemių gyventojai.

## Šaltiniai
NK Naklo

**Naklo NK** – buvęs Slovėnijos futbolo klubas iš Naklo.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1936 m., kai buvo įkurtas sporto klubas „Slovan“.

Nuo 1991 m. žaidė aukščiausioje šalies lygoje.

Nuo 1995 m. žinomas „NK Naklo“ pavadinimu.

2010 m. klubas žlugo. 

Pastaraisiais metais ekipa Nklo pavadinimu žaidė regioninėse priemnybėse.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
NK Jezero-Medvode

**Medvodžių „Jezero“** – Slovėnijos futbolo klubas iš Medvodžių.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1972 m.

1991–1992 m. sezone rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. Liko dvidešimtoje vietoje ir po sezono iškrito į žemesnį divizioną.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
NK Rudar Trbovlje

**Trbovlių „Rudar“** – Slovėnijos futbolo klubas iš Trbovlių.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1922 m. Nuo 1991 m. vadinosi „Oria“ pavadinimu. 

1991 m. pateko į aukščiausią lygą, tačiau joje įsitvirtinti nepavyko ir po sezono buvo perkelti į žemesnį divizioną. 

Nuo 1994 m. žinomas „Rudar“ pavadinimu.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
NK Železničar Maribor

**Mariboro „Železničar“** – Slovėnijos futbolo klubas iš Mariboro.

## Istorija

Įkūrimo metais laikomi 1927-ieji. Dalyvavo tuometinės Jugoslavijos čempionatuose.

Slovėnijai tapus nepriklausoma valstybe, dalyvavo šios šalies čempionatuose. 

Žaidė elito divizione vos vieną sezoną (1992/1993 m.). Vėliau iškirto į žemesnius divizionus.

2016/2017 m. pasitraukė iš regioninių pirmenybių (V pakopos) ir nebaigė sezono.

2019 m. lapkričio mėn. galutinai žlugo.

## Pasiekimai

## Spalvinė gama
* Tradicinės spalvos buvo mėlyna ir balta. Šias spalvas naudojo visi geležinkeliečių klubai Jugoslavijoje.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
NK Steklar Rogaška Slatina

**Rogaška Slatinos NK** – Slovėnijos futbolo klubas iš Rogaška Slatinos.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1950 m. Tuo metu vadintas **NK Steklar**.

## Spalvinė gama

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
*
NK Zagorje

**Zagorės NK** – Slovėnijos futbolo klubas iš Zagorės.

## Istorija
Klubas įkurtas 1923 m. Slovėnijai tapus nepriklausoma valstybe, klubas žaidė žemesniuosiuose divizionuose, regioninėse lygose.

## Emblema

File:Nk zgorje.jpg|2010 m. logotipas
File:NK_Zagorje_logo.png|Dabartinis logotipas


## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai:

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
ND Slovan

**Liublianos „Slovan“** – Slovėnijos futbolo klubas iš Liublianos.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1913 m. Nuo 2024–2025 m. sezono rungtyniavo Antroje lygoje.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
NK Dekani

**NK Dekani** dar žinomas kaip **Dekanų „Jadran“** – Slovėnijos futbolo klubas iš Dekanų.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1938 m. Susikūrus nepriklausomai valstybei, dalyvavo elito diviziono kovose, bet 1995 m. iškrito į žemesnį divizioną.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Logotipas

Vaizdas:Jadrandekani.gif|Senoji emblema
Vaizdas:NK Jadran Dekani logo.png|Naujoji emblema


## Spalvinė gama

## Apranga

## Garsesni žaidėjai
; Žaidėjai, atstovavę Slovėnijos nacionalinei rinktinei
*  

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
NK Kočevje

**Kočevės NK** – Slovėnijos futbolo klubas iš Kočevės.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1920 m.

1994 m. pateko į aukščiausią šalies lygą, tačiau 1994–1995 m. Pirmos lygos sezonas klostėsi nesėkmingai ir ekipa liko penkiolikta.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
NK Svoboda Ljubljana

**Liublianos „Svoboda“** – Slovėnijos futbolo klubas iš Liublianos.

## Istorija
Klubas įkurtas 1952 m. Susikūrus Nepriklausomai Slovėnijai rungtyniavo šalies futbolo sistemoje. Nuo 1991 m. žaidė aukščiausioje lygoje. Joje praleido keturis sezonus, o vėliau iškrito į žemesnius divizionus. Galiausiai, žaidė regioninėse pirmenybėse.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia raudona balta apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
ND Beltinci

**Beltincų ND** – Slovėnijos futbolo klubas iš Beltincų.

## Istorija

Ankstesniais metais (iki 2006 m.) gyvavo kitas klubas panašiu pavadinimu (NK Beltinci).

2006 m. įkurtas **ND Beltinci**. Nuo 2018–2019 m. sezono rungtyniavo Antroje lygoje.

## Sezonai

|}

## Spalvinė gama
Mėlyna ir geltona spalvos.

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai

## Garsesni žaidėjai
; Žaidėjai, atstovavę Slovėnijos nacionalinei rinktinei
*  

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
NK Beltinci

**Beltincų NK** – buvęs Slovėnijos futbolo klubas iš Beltincų.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1949 m. Ne kartą keitė pavadinimus. 

2006 m. išformuotas. 

## Spalvinė gama

## Pasiekimai

## Garsesni žaidėjai
; Žaidėjai, atstovavę Slovėnijos nacionalinei rinktinei
*  

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
NK Pohorje

**Rušių „Pohorje“** – Slovėnijos futbolo klubas iš Rušių.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1956 m.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
Hotanas (upė)

**Hotanas** (, ) – upė vakarų Kinijoje, Sindziange; Tarimo dešinysis intakas. Susidaro susiliejus Jurunkašo ir Karakašo upėms, kurios prasideda atitinkamai Kunluno ir Karakorumo kalnuose. Teka į šiaurę, kerta Takla Makano dykumą. Upės žemupys vandeningas paprastai būna tik poplūdžio metu (liepos-rugpjūčio mėnesiais).

Hotano slėnyje įsikūrusi Hotano oazė. Upės vaga eina kelias per Tarimo baseiną.

## Šaltiniai
Uigūrų kalba

**Uigūrų kalba** – tiurkų kalbų šeimos kalba, vartojama uigūrų, gyvenančių daugiausia vakarų Kinijoje, Sindziango provincijoje. Taip pat vartojama Kazachstane, Mongolijoje, Afganistane, Uzbekistane, Kirgizijoje bei po kitas pasaulio šalis išsibarsčiusių uigūrų. Ši kalba yra oficiali Sindziango kalba (greta kinų) ir vartojama kaip *[[lingua franca]]* ten gyvenančių kitų tautinių mažumų (sibų, vachanų, tadžikų, daūrų).

Išskiriamos trys pagrindinės uigūrų kalbos tarmės:
* vidurio – vartojama nuo Kumulo, į pietus link Jarkando
* pietų – vartojama Gumos apylinkėse
* rytų – vartojama regione tarp Čakarliko ir Čionkiolo

Apie 90 % uigūrų vartoja vidurio tarmę, ja pagrįsta rašytinė kalba. Šiauriniuose regionuose paplitusi balsių redukcija.

Uigūrų kalba, kuri turi rašto paminklų nuo V a., per rašytinės kalbos istoriją turėjo daug užrašymo formų. Dabartiniu metu kalba užrašoma arabų raštu, anksčiau vartoti ir kirilica bei lotyniška abėcėle pagrįsti raidynai.

Uigūrų kalba agliutinacinė, sakinio tvarka veiksnys-papildinys-tarinys. Daiktavardžiai kaitomi skaičiais ir linksniais, bet nekaitomi giminėmis, neturi artikelių. Skaičiai – vienaskaita ir daugiskaita, linksniai – vardininkas, kilmininkas, galininkas, naudininkas, vietininkas, abliatyvas. Veiksmažodžiai kaitomi laikais (esamasis, būtasis), rūšimis (priežastinė, neveikiamoji), veikslais, nuosakomis.

Uigūrų kalba pasižymi didele arabiškų ir persiškų skolinių gausa (religiniai žodžiai, seni terminai), nemažai naujų skolinių atėjo iš kinų ir rusų kalbų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Chroma

**Chroma** () – upė Rusijoje, šiaurės rytų Jakutijoje. Prasideda dvejomis ištakomis Polousno kalvagūbryje. Teka į šiaurės rytus pelkėta Janos-Indigirkos žemuma, sudaro meandras. Įteka į Rytų Sibiro jūros Chromos užutėkį.

Didžiausi intakai: Tenkelis ir Uriung Ulachas.

Upės baseine yra virš 8000 ežerų, kurių bendras plotas 1330 km². Upė užšąla rugsėjo pabaigoje – spalio pradžioje, atitirpsta birželio pradžioje.

Tarp Chromos ir Sundruno upių žemupių driekiasi Kytalyko pelkynė, kur įsikuria daug retų, saugomų paukščių.

## Šaltiniai
Stalininis ampyras

**Stalininis ampyras** arba **tarybinis monumentalusis [[klasicizmas]]** – XX a. trečiame-penktame dešimtmečiuose Tarybų Sąjungos architektūroje, monumentaliajame ir taikomajame mene vyravusi kryptis, pakeitusi iki tol buvusį racionalizmą ir konstruktyvizmą. Suklestėjo Stalino valdymo, ypač pokario metais, kuomet paplito ir Rytų Europos šalyse.

## Skiriamieji stiliaus bruožai
* ansamblinė gatvių ir aikščių statyba
* architektūros, skulptūros ir dailės sintezė
* tradicinio klasicizmo tobulinimas
* architektūrinės tvarkos naudojimas
* bareljefai su heraldinėmis kompozicijomis ir darbininkų vaizdavimas
* marmuro, bronzos, retų medienos rūšių ir lipdinių naudojimas apipavidalinant interjerus.

## Ryškiausi pavyzdžiai
Stilius susiformavo projektuojant taip ir nepastatytus Tarybų rūmus Maskvoje, tarybinius paviljonus pasaulinėms parodoms Paryžiuje (1937 m.) ir Niujorke (1939 m.). Ypač suklestėjo atstatant karo sugriautus TSRS miestus. Ryškiausi pavyzdžiai – septynių aukštuminių pastatų grupė Maskvoje (tame tarpe Maskvos universiteto centriniai rūmai), Liaudies ūkio pasiekimo parodos (LŪPP) Maskvoje paviljonų kompleksas, Maskvos metro stotys, Nepriklausomybės projektas Minske, Latvijos mokslų akademijos pastatas Rygoje, Kultūros ir mokslo rūmai Varšuvoje.

## Žymiausi kūrėjai
* Aleksejus Duškinas
* Borisas Jofanas
* Michailas Minkus
* Levas Rudnevas
* Dmitrijus Čečiulinas
* Aleksejus Ščiusevas.

## Stalininis ampyras architektūroje


Image:Dom sovetov spb.jpg| Tarybų rūmai Sankt Peterburge
Image:Belarus-Minsk-Railway_Station_Square-4.jpg| Minsko geležinkelio stoties aikštė
Image:Russian embassy Helsinki.JPG| TSRS ambasada Helsinkyje 
Image:Russian cake - Warsaw . Pastel ruso. Varsovia..jpg|Kultūros ir mokslo rūmai Varšuvoje
Image:Red Army Theatre in Moscow.jpg|Tarybinės Armijos teatras Maskvoje
Image:Metro SPB Line1 Avtovo.jpg| Metro stotis Sankt Peterburge
Vaizdas:URM by Augustas Didzgalvis.jpg|LTSR Ministrų tarybos (dabar-URM) pastatas Vilniuje
Image:Moscow State University, Stalinist architecture in Moscow, Russia.jpg|Maskvos universitetas


## Stalininis ampyras Lietuvoje
1947–1952 m. buvo parengtas generalinis Vilniaus plėtros planas, suformuotas naujas miesto centras, jame pastatyti ryškūs šios krypties architektūriniai akcentai: Geležinkelio stoties pastatas, skulptūromis papuoštas Černiachovskio tiltas, Lenino aikštė, Mokslininkų namai, Profsąjungų kultūros rūmai, Ministrų tarybos rūmai. Visų planų nebuvo spėta įgyvendinti.
Semionovo sala

**Semionovo sala** () – buvusi sala Laptevų jūroje, Naujojo Sibiro salyne, Liachovo salų grupėje. Jos plotas buvo 4 km². 1945 m. jos aukštis siekė 24 m virš jūros lygio.

Sala atrasta 1770 m. Ivano Liachovo arktinės ekspedicijos metu. Nuo atradimo laiko sala sparčiai mažėjo: 1832 m. plotas buvo 4,6 km², 1912 m. – 0,9 km², 1936 m. – 0,5 km², 1945 m. – 0,2 km². 1950 m. buvo likusi tik termokarstinė kalva, o 1952 m. erodavo iki smėlio nerijos. Kai vieta buvo aplankyta septintajame dešimtmetyje, čia buvo likusi tik smėlio sekluma.
NK Bela Krajina

**Črnomelio „Bela Krajina“** – Slovėnijos futbolo klubas iš Črnomelio.

## Istorija
Klubas įkurtas 1926 m. 

Dalyvavo Pirmos lygos kovose nuo 2004 m. Po trijų sezonų ekipa iškrito iš elito diviziono. 

2016 m. komanda išformuota, o klubas likviduotas.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Garsesni žaidėjai
; Žaidėjai, atstovavę Slovėnijos nacionalinei rinktinei
*  

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
Žanetos sala

**Žanetos sala** () – negyvenama sala Arktyje, Rytų Sibiro jūroje, Naujojo Sibiro salose, De Longo salų grupėje. Plotas 3,3 km². Aukštis iki 351 m. Sudaryta daugiausia iš klinties. Yra ledynų ir firno laukų.

Sala atrasta 1879–1881 m. amerikiečių poliarinio keliautojo Džordžo De Longo ekspedicijos metu. Pavadinta pagal vieną ekspedicijos laivų „USS Jeannette“.

## Šaltiniai
FC Oulu

**Oulu FC** – buvęs Suomijos futbolo klubas iš Oulu.

## Istorija

1991 m. įkurtas sujungus OTP Oulu ir OLS Oulu klubus.

## Pasiekimai

: Šaltiniai: RSSSF.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Helsingin Ponnistus

**Helsinkio „Ponnistus“** – Suomijos futbolo klubas iš Helsinkio.

## Istorija

## Pasiekimai

: Šaltiniai: RSSSF.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* foot.dk archyvas (arch.)
* SOCCERWAY
TP-Seinäjoki

**Seinejokio TP** – Suomijos futbolo klubas iš Seinejokio.

## Istorija

Įkurtas 1955 m. 2007 m. susijungė su kitu miesto klubu FC Sepsi-78 ir nustojo gyvavęs kaip savarankiška organizacija.

## Pasiekimai

: Šaltiniai: RSSSF.

## Lietuviai
* Darius Magdišauskas, gynėjas 1997

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
Gruzdžių žemės ūkio mokykla

**Gruzdžių žemės ūkio mokykla**, dab. **Joniškio žemės ūkio mokyklos Gruzdžių skyrius** – buvusi profesinė mokykla, valstybės biudžetinė įstaiga Gruzdžiuose (Šiaulių raj.), Jaunimo g. 1. Buvęs įmonės kodas 190890129. Steigėjas Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerija.

## Istorija
1923–1924 m. įkurta privati gyvulininkystės, 1925–1928 m. gyvulininkystės ir pienininkystės mokykla, 1928–1945 m. valstybinė aukštesnioji gyvulininkystės mokykla, 1945–1953 m. Gruzdžių veterinarijos technikumas, 1953–1955 m. Gruzdžių agrozootechnikumas, 1955–1975 m. Gruzdžių žemės ūkio technikumas, 1975–1990 m. Gruzdžių tarybinis ūkis-technikumas, nuo 1990 m. Gruzdžių žemės ūkio mokykla, nuo 2009 m. Joniškio žemės ūkio mokyklos Gruzdžių skyrius.

1924–1938 m. mokyklą baigė 31 gyvulininkystės ir 76 pienininkystės technikai, 67 pieno kontrolės asistentai, 211 veterinarijos felčerių. 1948–1995 m. technikumą ir žemės ūkio mokyklą baigė 3316 veterinarijos felčerių, 1187 zootechnikai, 47 žemės ūkio mechanizatoriai, 43 ūkininkai ir 25 namų ūkio ekonomės.

Rengia žemės ūkio gamybos verslo organizatorius, statybininkus, kirpėjus, kaimo verslų darbuotojus, stalius, apdailininkus. Mokymo trukmė 2-3 m. Turi 89 ha mokomąjį ūkį, gyvulininkystės fermą. 320 moksleivių, 28 mokytojai (2003 m.).

## Direktoriai
* 1928–1938 m. Juozas Žemaitis
* 1938–1946 m. B. Globys
* 1946–1955 m. V. Jucius
* 1955–1957 m. S. Bikelis
* 1957–1959 m. A. Mačionis
* 1959–1974 m. A. Bironas
* 1974–1988 m. S. Krikštanas
* 1988–1992 m. S. Jurgaitis
* 1992–2008 m. Eduardas Gasparaitis
* 2008–2009 m. Albertas Ožalinskas

## Galerija

Vaizdas:DSF6091.jpg
Vaizdas:DSF6088.jpg
Vaizdas:DSF6086.jpg
Vaizdas:DSF6066.jpg
Vaizdas:DSF6083.jpg
Vaizdas:DSF6074.jpg
Vaizdas:DSF6048.jpg
Vaizdas:DSF6056.jpg
Vaizdas:DSF6052.jpg
Vaizdas:DSF6033.jpg
Vaizdas:DSF6018.jpg
Vaizdas:DSF6027.jpg
Vaizdas:DSF5980.jpg
Vaizdas:DSF5986.jpg
Vaizdas:DSF5989.jpg


## Žymūs mokiniai
* Vincas Adomėnas, prozininkas, dramaturgas, vertėjas
* Ringaudas Songaila, sovietinis partinis veikėjas

## Šaltiniai
Aleksejus Rykovas

**Aleksejus Rykovas** (, 1881 m. vasario 25 d. Saratove – 1938 m. kovo 15 d. Maskvoje) – tarybinis valstybės ir partinis veikėjas, buvęs Rusijos ir TSRS TSRS Liaudies komisarų tarybos pirmininkas, Lenino įpėdinis.

## Biografija
Komunistų partijoje veikė nuo 1898 m. 1900 m. baigė Saratovo klasikinę gimnaziją, įstojo į Kazanės universiteto Teisės fakultetą, pašalintas po arešto. Veikė pogrindyje, buvo ištremtas.

1917 m. buvo Maskvos ir Peterburgo Tarybų prezidiumo narys. Pirmojoje tarybinėje vyriausybėje buvo Vidaus reikalų ministras.
 
1918–1921 m. ir 1923–1924 m. buvo Aukščiausios Liaudies ūkio tarybos pirmininkas. Nuo 1921 iki 1924 m. – RTFSR ir TSRS Liaudies komisarų tarybos pirmininko pavaduotojas. Po Lenino mirties 1924–1930 m. vadovavo Rusijos ir TSRS vyriausybėms, tuo pat metu 1926–1930 m. buvo TSRS Darbo ir gynybos komiteto pirmininkas.
 
1931–1936 m. buvo TSRS pašto ir telegrafo liaudies komisaras.

1905–1907 m., 1917–1918 m. ir 1920–1934 m. buvo RKP(b) CK narys (1907–1912 ir 1934–1937 m. – kandidatas į CK narius), 1924–1930 m. – VKP(b) CK Politinio biuro narys. 1937 m. vasario mėn. areštuotas, pašalintas iš CK ir iš partijos. Buvo teisiamas TSRS Aukščiausiojo Teismo karinės kolegijos atvirame parodomajame procese. Paskutiniame žodyje pasakė „Noriu, kad tie, kas dar neatskleisti ir nepasidavė, tuoj pat tai padarytų. Jūs turite padėti vyriausybei atskleisti ir likviduoti visų kontrrevoliucinių organizacijų likučius“.

1938 m. kovo 13 d. nuteistas mirties bausme, po dviejų dienų sušaudytas.

Reabilituotas tik 1988 m. Tuo pat metu TSKP CK Partinės kontrolės komitetas A. Rykovą vėl grąžino į TSKP narius..

A.Rykovas buvo ryškus bolševikinio judėjimo veikėjas, nuo jaunų dienų turėjęs savo nuomonę ir jos laikęsis: gimnazijoje puikiai mokėsi, tačiau negavo atestato su pagyrimu, nes demonstratyviai nelankė cerkvės. Pasisakė prieš kursą į socialistinę revoliuciją. Iš pirmosios tarybinės vyriausybės atsistatydino, reikalaudamas, kad ji būtų koalicinė, o ne grynai bolševikinė. Palaikė NEPo įvedimą, prieštaravo prieš ypatingomis priemonėmis diegiamą kolektyvizaciją ir industrializaciją, dėl ko buvo pašalintas iš aukščiausių postų.

## Nuorodos
* Рыков А.И.  Главы правительства: 1923–1991.

## Šaltiniai
Kajaanin Haka

**Kajanio „Haka“** – iš Kajanio.

## Istorija
1953 m. buvo įkurtas **Hevossuon Haka** klubas. 1963 m. pervadintas ir tapo **Kajaanin Haka**.

## Pasiekimai
Klubas niekada nežaidė Aukščiausiojoje lygoje, tačiau 1993 m. jam pavyko patekti į tarpinę lygą, kurioje kovojo 4 silpniausios komandos iš Aukščiausiosios lygos ir 4 stipriausios iš I lygos. Šiame turnyre *KajHa* užėmė 7-ąją vietą ir į kitų metų Aukščiausiąją lygą nepateko.
: Šaltiniai: RSSSF.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
Horodlė

**Horodlė** () – kaimas Lenkijoje, Liublino vaivadijos pietrytinėje dalyje, Bugo kairiajame krante, prie Ukrainos sienos. 1500 gyventojų. 

## Istorija

Gyvenvietė žinoma nuo ankstyvųjų viduramžių, pirmasis paminėjimas rašytiniuose šaltiniuose – 1287 m., tada priklausė Haličo kunigaikščiui Vladimirui. Nuo 1366 m. Kazimiero Didžiojo valdų valsčiaus centras. 1376–1377 m. buvo užėmę Lietuvos kunigaikščiai. 1388 m. Lenkijos karalius Vladislovas Jogaila Horodlę padovanojo Mazovijos kunigaikščiui Zemovitui IV, kuris vedė Jogailos seserį Aleksandrą. 1413 m. čia buvo sudaryta Lenkijos karalystės ir Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos Horodlės unija (Horodlės susitarimai). 

1432 m. gavo miesto teises. XVI a. – XVII a. pirmoje pusėje išsiplėtė. Per 1648-1667 m. ir 1700-1721 m. Šiaurės karus ne kartą svetimų kariuomenių užimta ir nusiaubta; smuko. Nuo 1772 m. priklausė Austrijai, nuo 1809 m. Varšuvos kunigaikštystės, nuo 1815 m. Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės miestas. 1870 m. neteko miesto teisių. 1939–1945 m. per Antrąjį pasaulinį karą prarado apie 50% gyventojų, daugiausia žydų. Horodlės apylinkėse veikė Armija Krajova.

## Ekonomika

Cukrinių runkelių auginimo regiono centras; prie Horodlės, Strzyžuve, yra cukraus fabrikas. 

## Architektūra
* Barokinė Rožinio Dievo Motinos ir Šv. Jackaus bažnyčia, 1739–1758 m.
* Medinė Šv. Mikalojaus cerkvė, 1928 m.,
* Medinė Viešpaties Prisikėlimo bažnyčia,1931 m. 

## Šaltiniai
Stanislovas Tiškevičius (1888)

**Stanislovas Tiškevičius** (, 1888 m. kovo 5 d. Lentvaryje – 1965 m. Lipnicoje, Lenkija) – Lietuvos-Lenkijos bajoras, didikas, Lelijos herbo grafas, Varšuvos burmistras.

## Biografija
Kilęs iš Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikų Tiškevičių giminės antrosios Biržų-Kretingos šakos. Tėvas Aleksandras Tiškevičius III. Motina Marija Puslovskaitė. Broliai Juozapas Tiškevičius, Kazimieras Viktoras Justinas Tiškevičius, Jurgis Tiškevičius, seserys Marija Tiškevičiūtė, Aleksandra Tiškevičiūtė, Elena Tiškevičiūtė, Ona Marija Tiškevičiūtė, Izabelė Tiškevičiūtė ir Imakulata Marija Elena Tiškevičiūtė.

Gyveno Lenkijoje, tarpukariu buvo išrinktas Varšuvos burmistru.
## Šeima
1915 m. vedė Mariją Milevskaitę (Maria Milewska).

Vaikai:
* Aleksandras Tiškevičius (Aleksander Tyszkiewicz, 1918 m. kovo 3 d. – 1995 m. vasario 17 d. Varšuvoje)
* Irena Marija Tiškievič-Mirovska (Irena Maria Tyszkiewicz-Mirowska) (1922 m. spalio 30 d. Varšuvoje – 1992 m. liepos 25 d. Varšuvoje)

## Šaltiniai

* Julius Kanarskas. Grafai Tiškevičiai: Aleksandras Tiškevičius – paskutinysis Kretingos dvaro savininkas. Pajūrio naujienos, 1995, rugpjūčio 31, rugsėjo 5.
* Julius Kanarskas. Grafai Tiškevičiai. – Kretingos muziejus grafų Tiškevičių dvare. Kretinga (Klaipėda: Druka), 2010, p. 10-21.

## Nuorodos
Henrietos sala

**Henrietos sala** () – negyvenama sala Arktyje, Rytų Sibiro jūroje, Naujojo Sibiro salose, De Longo salų grupėje. Tai toliausiai į šiaurę nutolusi salyno sala. Šiauriausias jos taškas – Melvilio kyšulys. Salos plotas 12 km². Aukštis iki 315 m. Sudaryta daugiausia iš klinties ir bazalto. Ledynai užima apie pusę salos ploto. Ledo kepurės storis iki 140 m.

Sala atrasta 1881 m. amerikiečių poliarinio keliautojo Džordžo De Longo ekspedicijos metu. 1937–1963 m. saloje veikė tarybinė poliarinė stotis.
Žochovo sala

**Žochovo sala** () – negyvenama sala Arktyje, Rytų Sibiro jūroje, Naujojo Sibiro salose, De Longo salų grupėje. Plotas 77 km². Aukštis iki 123 m. Sudaryta daugiausia iš bazaltinės lavos ir tufo. Paviršių raižo trumpi upokšniai, telkšo trys lagūnos, nuo jūros atskirtos smėlio nerijomis. Paviršių dengia tundros augalija (kerpės, samanos, žemaūgės žolės), gausu paukščių kolonijų.

Žochovo saloje rasta 6000 m. pr. m. e. joje gyvenusių mezolito žmonių įrankių. Šiuolaikiniai žmonės salą atrado 1914 m., Boriso Vilkickio ekspedicijos metu. Pavadinta ekspedicijos nario Aleksio Žochovo garbei.

## Šaltiniai
Beneto sala

**Beneto sala** () – negyvenama sala Arktyje, Rytų Sibiro jūroje, Naujojo Sibiro salose, De Longo salų grupėje (didžiausia jos sala). Plotas 150 km². Aukštis iki 426 m (De Longo kalnas). Sudaryta daugiausia iš klinties ir bazalto. Ledynai užima 65,87 km² plotą. Neapledėjusiose vietose auga samanos, kerpės, žemaūgės žolės.

Sala atrasta 1881 m. amerikiečių poliarinio keliautojo Džordžo De Longo ekspedicijos metu. Pavadinta ekspediciją finansavusio leidėjo Džeimso Beneto garbei. 1901–1902 m. salą pasiekė poliarinis laivas „Zaria“, kuriuo Eduardas Tolis ieškojo Sanikovo žemės.

## Šaltiniai
Vilkickio sala

**Vilkickio sala** () – negyvenama sala Arktyje, Rytų Sibiro jūroje, Naujojo Sibiro salose, De Longo salų grupėje (toliausiai į pietus nutolusi jos sala). Plotas 1,5 km². Aukštis iki 70 m. Sudaryta daugiausia iš smarkiai erodavusios bazaltinės lavos. Sala yra piečiau nuolatinio ledo ribos ir nėra padengta ledynais.

Sala atrasta 1913 m. poliarinės ekspedicijos, vadovaujamos Boriso Vilkickio. Pavadinta atradėjo garbei.
Moračos vienuolynas

**Moračos vienuolynas** () − romaninio stiliaus serbų stačiatikių vienuolynas centrinėje Juodkalnijos dalyje, prie Moračos upės, 40 km nuo Podgoricos, prie kelio Podgorica - Kolašinas (E65/E80). Moračos vienuolynas yra vienas iš svarbiausių serbų stačiatikių architektūros paminklų ir vienas iš nedaugelio iš viduramžių išlikusių Juodkalnijos statinių.

## Istorija

Vienuolyno įkūrimo istorija užrašyta virš vakarinio portalo. Moračos vienuolyną 1252 m. įkūrė Zetos kunigaikščio Vukano Nemanjičiaus (1190-1207, Stefano Nemanjos vaikaitis) sūnus Stefanas, greičiausiai savo žemėse. Jis vėliau čia buvo ir palaidotas. Pirmą kartą Osmanų sudegintas 1505 m., sukilimo Juodkalnijoje metu. Vienuoliai prisiglaudė Vasojevičiuose. Septynerius metus vienuolynas buvo apleistas. Susidarius palankiam politiniam klimatui valdant Sokolu Mehmed Pašai 1574 m. pradėtas atstatinėti ir atstatymas baigtas 1580 m. Darbams vadovavo vienuoliai Momo ir Mojsije, finansiškai rėmė vietiniai gyventojai, ypač kunigaikštis Vukičius Vučetičius.

Antrojo pasaulinio karo metu, 1944 m. liepą vienuolyne vyko trečioji Jugoslavijos žemės susirinkimo sesija, kurioje Juodkalnijos komunistai reikalavo "išimti atskirą Kotoro įlankos paminėjimą" (tai reiškė šios teritorijos inkorporavimą į Juodkalnijos liaudies respubliką).

## Kompleksas

Vienuolyno kompleksą sudaro pagrindinė Marijos Dangun Ėmimo cerkvė, mažesnė šv. Mikalojaus koplyčia ir vienuolių gyvenamosios patalpos, kurios taip pat buvo naudojamos piligrimų apgyvendinimui. Visą kompleksą supa aukšta mūrinė tvora. Į jį galima patekti per dvejus vartus. 

Pagrindinė cerkvė vienanavė, Raškos stiliaus (šios stiliaus statiniai būdingi 1170-1300 m. laikotarpiui ir skiriasi nuo Juodkalnijos pakrantės architektūros), su pusapvale apside, šoniniais chorais ir kupolu. Pirminės statybos cerkvė smarkiai nukentėjo, kai ją XVI a. pradžioje nusiaubė Osmanai - buvo nuimtas skardinis stogas, cerkvės vidus liko atviras orų poveikiui, vienuolynas buvo apleistas. Vienuolynas pradėtas atstatyti apie 1570 m. XVIII a. vienuolynas tapo Moračos slėnio ir gretimų klanų kovos su Osmanais centru. 1820 m. prijungtas prie nepriklausomos Juodkalnijos.

Iš romaninės architektūros išliko pagrindinis portalas, taip pat keletas freskų iš XIII a., kuriose vaizduojamas pranašo Elijo gyvenimas. Kitos freskos iš XVI ir XVII a. Pagrindinės salės freskų temos yra Jėzaus gyvenimas, taip pat svarbiausiųjų stačiatikių šventųjų atvaizdai.

Moračos vienuolynas turi ypač turtingą XVII-XVIII a. ikonų rinkinį. Dalis jų yra tarp 1600 ir 1617 m. sukurto prabangiai išraižyto ikonostaso dalimi.

Vienuolyno kompleksui priklausanti šv. Mikalojaus koplyčia pastatyta 1635 m. ant buvusio pagrindinio gynybinio bokšto pamatų. Tai primena kvadratinis planas be išreikštų apsidžių ir faktas, kad pastatas nėra orientuotas rytų-vakarų kryptimi. Koplyčia tiek iš vidaus, tiek iš išorės gausiai ištapyta freskomis, daugelyje scenų vaizduojamas šv. Mikalojaus gyvenimas.

## Nuorodos
Gaurai

**Gaurai** (, ) – miestelis Rusijoje, Pskovo sritis, Pytalovo rajonas, netoli plento E262 Ostrovas – Daugpilis, 17 km į pietus nuo Pytalovo (*Abrenės*}, 6 km nuo Latvijos sienos. 

## Istorija
Sena baltų gyvenvietė, pradėjusi slavėti apie XV a. Jos apylinkes tyrinėjo Augustas Bilenšteinas.

Apie 1875 m. iš Utenos apskrities į Gaurų valsčių, kuriame gyveno daugiausia latviai ir rusai, atsikėlė daugiau kaip 40 lietuvių. Jie čia sudarė Glemžino ir Černolesės kolonijas. 1920–1944 m. Gaurai priklausė Latvijos Abrenės apskričiai. 1930 m. Gaurų apylinkėse gyveno apie 100 lietuvių; vėliau dauguma nutautėjo. 

1944 m. rugpjūčio 23 d. TSRS AT prezidiumo dekretu Gaurai kartu su Abrenės apskritimi atskirti nuo Latvijos ir prijungti prie įkurtos Rusijos Federacijos Pskovo srities. Latvijai atkūrus nepriklausomybę liko Rusijai.  2005 m. municipalinio junginio Gaurų valsčius centras. 2009 m. spalio 11 d. referendume nutarta nuo 2011 m. sujungti Gaurų ir Dubnų valsčius.

Gauruose išlikę mediniai dvaro rūmai, mūriniai ūkiniai pastatai, keturi tvenkiniai, parko liekanos. Yra vidurinė mokykla, muitinės postas.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Nuotraukos Panoramio
Ostrogo vienuolynas

**Ostrogo vienuolynas** () − veikiantis stačiatikių vienuolynas Juodkalnijoje, 15 km nuo Danilovgrado miesto. Tai antras pagal svarbumą Juodkalnijos dvasinis centras, įsikūręs uolose, 900 m virš jūros lygio.

Ostrogo vienuolyną XVII a. įkūrė vienas iš keturių pagrindinių Juodkalnijos šventųjų − *Šv. Vasilijus Ostrožskis*, kurio palaikai, pasak tikinčiųjų, turėdami gydomąją galią, pavertė Ostrogo vienuolyną populiariausiu piligrimų traukos centru visuose Balkanuose. Tarsi išskaptuotas didžiulėje *Ostroška Greda* uoloje jau 300 metų Ostrogo vienuolynas traukia begales turistų iš viso pasaulio. Čia galima pamatyti ir *šv. Vasilijaus* relikvijas (*Sveti Vasilije Ostroški*) bei pasigrožėti įspūdingais kalnų vaizdais.

Šis vienuolynas yra vienintelis pasaulyje, kurį be stačiatikių lanko katalikai ir musulmonai. Čia nesvarbu, kas tu toks − svarbu, ko tu čia atėjai. Šalia vienuolyno yra šventinto vandens šaltinis, kuris išpilstomas į butelius ir nemokamai dalinamas piligrimams.

Dabartiniu metu vienuolyne gyvena 12 vienuolių.
Siuardo pusiasalis

**Siuardo pusiasalis** () − pusiasalis JAV, Aliaskos vakaruose, tarp Nortono ir Kocebaus įlankų.

Siuardo pusiasalis yra didžiausias JAV vakarinėje pakrantėje. Jis 320 km įsiterpia į Beringo jūrą. Pusiasalio ilgis yra apie 330 km ilgio ir 145−225 km pločio.

Siuardo pusiasalio plotas ~50 000 km². Paviršiaus didžiausias aukštis 1437 m. Pusiasalyje randama aukso.

Didžiausi Siuardo pusiasalio miestai ir gyventojų skaičius (2005):
Bir Tavilis

**Bir Tavilis** ( − *vandens šulinys*) yra smėlio ir uolų dykumos lopinėlis, esantis prie sienos tarp Egipto ir Sudano.

Bir Tavilis oficialiai jau yra tapęs mažiausiai pageidaujama teritorija pasaulyje. Bir Tavilis yra vienintelė mūsų planetos sritis, į kurią pretenzijų dar nepareiškė jokia valstybė, tarp jų ir jos kaimynai. Dėl teritorinių ypatumų, jei kuris nors kaimynas užsinorėtų taikiai užimti Bir Tavilį, jam tektų atsisakyti siekių įsitvirtinti Halaibo trikampyje. Ši teritorija iš esmės taip pat yra uolėta dykuma, tačiau yra dešimt kartų didesnio ploto nei Bir Tavilis ir turi priėjimą prie Raudonosios jūros.

Pagal 1899 m. pasirašytą bendro valdymo (kondominiumo) sutartį ties 22−ąja šiaurės lygiagrete tarp Egipto ir tuometinio Anglų−Egipto Sudano britai nubrėžė skiriamąją liniją. Taip atsirado maždaug 1240 km ilgio pasienis, nusidriekęs nuo Libijos iki Raudonosios jūros. Panašu, kad siena tarp Egipto ir Sudano pasirodė esanti truputėlį „per tiesi“. 1902 m. britai ją pakoregavo trijose vietose. Nedidelė teritorija į šiaurę nuo tos vietos, kur Nilas kerta sieną, buvo perduota Sudano kontrolei − su mintimi, kad iš pietų bus paprasčiau patekti į vietinius kaimus. Ties sienos smaigaliu esantis Vadi Halfos miestas vis dar priklauso Sudanui, tačiau pretenzijas į jį reiškia Egiptas.

Į rytus nuo Vadi Halfos ir į pietus nuo 22−osios lygiagretės esantis Bir Tavilis buvo perduotas Egiptui, nes Egipto pusėje gyvenusi gentis šią teritoriją naudojo kaip ganyklas. Panašiu principu į šiaurę nuo 22−osios lygiagretės ir su Bir Taviliu besiliečiantis Halaibo trikampis atiteko Sudanui, nes čia daugiausia dominavo Sudanui priklausančios gentys.

Iš tiesų Bir Tavilis yra ne trikampio, o trapecijos formos. Jo šiaurinis pakraštys (22−oji paralelė) yra 95 km ilgio, o jo pietinis pakraštys nusidriekęs 30 km į pietus ir yra iš viso 46 km ilgio. Bendras teritorijos plotas vos viršija 2000 km². Tuo tarpu Halaibo trikampio plotas yra maždaug 20 500 km².

Kol kas nėra duomenų, kad kuri nors šalis faktiškai kontroliuotų Bir Tavilį, o tai reiškia, jog šis plotas yra vienintelis niekam nepriklausantis kraštas pasaulyje − neskaitant Antarktidos.
Punios šilo pušis

**Punios šilo pušis** – viena aukščiausių Lietuvos pušų, auganti Alytaus rajone, Nemuno kilpų regioniniame parke, Punios šile, gamtinio rezervato teritorijoje. 2017 m. patvirtinta aukštesnė už ją Kiauneliškio dviviršūnė pušis (Švenčionių raj.).

Buvusi aukščiausia Lietuvoje Punios šilo pušis auga jau apie 170 metų, jos aukštis − 42 m, o kamieno apimtis − 210 cm. Medis dar nepasiekė gamtinės brandos ir yra stagnacijos fazėje.

Punios šilas yra vienas iš didesnių ir bene gražiausių botaninių−zoologinių draustinių Lietuvoje. Šilas yra didžiųjų praeities girių, besitęsusių abipus Nemuno, liekana. Jau prieš daugelį dešimtmečių šilas traukė miškininkų ir gamtininkų dėmesį gausiais augalijos ištekliais ir pirmasis pateko į saugomų miškų sąrašą. Čia išliko savita, nesudarkyta augalija, medžiai, vieni iš aukščiausių Lietuvoje, daugelis retų ir nykstančių augalų rūšių.

Nuo 1971 m. Punios šilo pušis yra valstybės saugomas botaninis gamtos paminklas. Medis auga rezervate, todėl jo lankymas yra ribojamas.

## Šaltiniai
NCSoft

**NCSoft** – Pietų Korėjos įmonė, kurianti interneto kompiuterinius žaidimus. Labiausiai žinoma savo sukurtais daugelio žaidėjų interneto žaidimais vaidmenimis, tokiais kaip „Lineage“, „Lineage II“, „Guild Wars“ serija ir „Aion“.

## Istorija
1997 m. kovo 11 d. Tack Jin Kimas, įvairių programų kūrėjas ir korėjiečių rašto Word pavadinimu *Hangul* autorius, įkūrė „NCsoft“. Vienas pirmųjų kompanijos produktų buvo *NC HTML Editor*.

1998 m. rugsėjo mėn. „NCsoft“ išleido savo pirmąjį ir sėkmingiausią žaidimą „Lineage“. „Lineage“ buvo pirmasis MMORPG žanro žaidimas, kurio abonentų skaičius Korėjoje viršijo 100 000 (2000 m. gruodžio mėn.). Neeilinė žaidimo sėkmė padėjo įkurti filialus Taivane, Kinijoje, JAV ir Europoje.

2001 m. kovą Ostine, Teksase, JAV, kompanija įkūrė filialą pavadinimu „NC Interactive“, įsigyjant „Destination Games“ įmonę, valdomą Ričardo ir Roberto Gariotų. „NCsoft“ programuotojas Džeikas Songas taip pat persikėlė į Ostiną, paskatinti kūrimą. „NC Interactive“ ir toliau kūrė ir leido MMORPG žanro žaidimus.

2004 m. balandžio 28 d. (tą pačią dieną) „NCsoft“ Š. Amerikoje išleido du MMORPG, „Lineage II“ ir „City of Heroes“. Iki šiol „NCsoft“ yra vienintelė du MMORPG žanro žaidimus per vieną dieną išleidusi kompanija.

2004 m. liepos mėn. Braitone, Anglijoje, „NCsoft“ įkūrė filialą pavadinimu „NCsoft Europe“. 2005 m. vasario 4 d. jie išplatino „City of Heroes“ keliose Europos šalyse bei taip pat įsteigė „Lineage II“ globalius serverius skirtus Europos žaidėjams.

2005 m. balandžio 28 d. kompanija išleido „Guild Wars Prophecies“, MMORPG žanro žaidimą, be jokio mėnesinio mokesčio. Vėliau sekė papildymai: „Guild Wars Factions“ (2006-04-28), „Guild Wars Nightfall“ (2006-10-27) ir „Guild Wars Eye of the North“ (2007-08-31). 2009 m. balandžio 24 d. „NCsoft“ pranešė, kad išviso buvo parduota daugiau nei šeši milijonai „Guild Wars“ vnt.

2007 m. „E3“ parodoje „NCsoft“ pranešė, kad sudarė sutartį su „Sony“ ir kurs žaidimus, skirtus PlayStation platformai.

2007 m. balandžio 27 d. Seulo policija pranešė, kad septyni buvę „NCsoft“ darbuotojai yra įtariami „Lineage III“ išeinamojo kodo pardavimu vienai didžiausių Japonijos kompiuterinių žaidimų kompanijai. Pasak „NCsoft“ nuostolis gali viršyti 1 milijardą JAV dolerių.

2008 m. rugsėjo 10 d. „NCsoft“ pranešė, kad įsitvirtino vakarų rinkoje. Būstinė – Sietlas, Vašingtonas.

2008 m. lapkričio 25 d. pasirodė pelningiausias produktas – „“, pralenkęs „Lineage“.

2009 m. gegužės 20 d. „Aion“ turėjo 3,5 mln. abonentų Azijoje. Žaidimas pelnė daug apdovanojimų, sumušė pardavimo ir lankomumo rekordus visoje Azijos rinkoje. Žaidimas uždirbo 40,6 mlrd. vonų ($32,7 mln.). Kinijoje per pirmąsias keturias dienas po žaidimo pasirodymo jau buvo prisijungę per 1 mln. žaidėjų.

## Žaidimai

„NCsoft“ tai pat kuria ir palaiko įvairius asmeniniam kompiuteriui pritaikytus stalo žaidimus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali „NCsoft“ svetainė  
* Oficiali „NCsoft“ svetainė
Baltoji sinagoga

**Baltoji sinagoga** − sinagoga Joniškyje, Miesto a. 4A, statyta 1823 m. Sinagogos išorės formose persipynė vėlyvojo klasicizmo  ir romantizmo stilių bruožai. 

Baltoji sinagoga stovi į pietus nuo
Raudonosios. Ji buvo vadinama „šule“ ir buvo skirta iškilmingoms progoms. Į ją atvykdavo *kantoriai*, *chazanai*. 

Joniškio baltoji sinagoga yra
stačiakampio plano, vientiso tūrio, dengta aukštu dvišlaičiu stogu. Fasadus vertikaliai skaido piliastrai ir aukšti pusapvalių arkų langai, o
horizontaliai juosia karnizas su smulkiais dantukais. Iš visų keturių pusių
stogo šlaitus pridengia frontonai, kuriuos, kaip ir sienas, simetriškai skaido
piliastrai ir pusapskričių arkų langai. Sinagogos eksterjeras artimas
pasaulietinės architektūros statiniams, jame nerasime aiškių judaizmo simbolių,
tik galinių fasadų frontonuose suporuoti maži pusapvalių arkų langeliai yra
užuomina į Dekalogo lenteles.

 Pastato rytų pusėje buvo erdvi vyrų maldų salė, o vakarų pusėje − prieangis su laiptais į antrojo aukšto moterų galeriją.  

 Po II pasaulinio karo pastate įrengtas sandėlis, vėliau − sporto salė. 1964 m. pastatytas priestatas. Pastato suplanavimas pakeistas, interjeras sunaikintas. Šiuo metu sinagogos pastatas restauruojamas.

## Istorija
Didesniuose Lietuvos miestuose stovėjo dvi, skirtingu laiku statytos, sinagogos. Iki šių dienų Lietuvoje išliko vos keletas dviejų sinagogų kompleksų - Kėdainiuose, Kalvarijoje ir Joniškyje. 

Joniškyje žydai įsikūrė apie XVIII a. vidurį, suteikus privilegiją Joniškiui ir Šiauliams. Žydų bendruomenės gyvenimo būdas buvo glaudžiai susijęs su religija ir kulto pastatais. 1797 m. Joniškio žydai gavo leidimą sinagogos statybai ir sklypą kapinėms. Pirmoji sinagoga minima 1823 m. Pagal 1825−1826 m. Šiaulių ekonomijos inventorių Joniškyje buvo 49 žydų šeimos. XIX a. viduryje mieste gyveno 1042 žydai. 1865 m. minima ir antroji sinagoga, o 1866 m. jau paminėtos trys sinagogos ir žydų prieglauda. 1897 m. Joniškio žydų bendruomenę sudarė 2277 asmenys. Trečioji sinagoga, stovėjusi Vilniaus gatvėje 8, buvo rekonstruota į parduotuvę ir gyvenamąjį namą1965−1966 m.

Joniškio sinagogų kompleksas įkurtas centrinės miesto aikštės rytų pusėje. Kompleksą sudaro du mūriniai, lygiagrečiai stovintys pastatai: „Baltoji“ ir „Raudonoji“  sinagogos. Abu pastatai nevienalaikiai, jų tūriai ir architektūra skiriasi. Tipiška tik šių statinių situacija − sinagogos pastatytos prie centrinės miesto aikštės, kvartalo gilumoje. Jos yra gerai matomos iš šalutinių gatvelių. Nuo pagrindinės gatvės pusės jas užstoja kiti pastatai. Abi sinagogos apstatytos žemesniais vienaukščiais ir dviaukščiais pastatais.

## Šaltiniai
Rekreo

**Rekreo** () – miestas Argentinoje, Katamarkos provincijoje, 270 km nuo Kordobos. 10 147 gyventojų.

## Istorija
Senovėje šioje vietoje gyveno indėnai diagitai. Miestas įkurtas 1875 m. tiesiant geležinkelį.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Diario digital de Recreo 
* El Portal de Recreo
Pastoliai

**Pastoliai** - laikina ar pagalbinė konstrukcija, naudojama statybose, atliekant remonto darbus. Tai dažniausiai yra dažytos arba cinkuotos modulinės sistemos iš metalinių strypų, kai kur iš bambuko (Azijoje).
Aukščiausi pastoliai siekia iki 195 metrų aukščio. 

## Tipai
* Fasadiniai pastoliai
* Moduliniai pastoliai
* Apsauginiai pastoliai
Porto Alegrės oro uostas

**Porto Alegrės oro uostas** (IATA **PGP**, ICAO **FPPA**) – vienas iš trijų San Tomė ir Prinsipės oro uostų. Šis oro uostas aptarnauja netoli esantį Porto Alegrė uostamiestį.

## Taip pat skaitykite
* Prinsipės oro uostas
* San Tomės tarptautinis oro uostas
Ringis

**Ringis** – buvęs viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Velykių.

## Gyventojai

## Šaltiniai