open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kęstutis Bubnaitis

**Kęstutis Bubnaitis** (g. 1947 m. gruodžio 18 d. Kaune) – Lietuvos architektas, restauratorius.

## Biografija
1972 m. baigęs Lietuvos dailės institutą dirbo Kauno paminklų restauravimo projektavimo institute.

## Svarbiausi projektai
* Šv. arkangelo Mykolo (Įgulos) bažnyčios fasadų restauravimas, Kaunas, 1975 m.
* Lietuvos liaudies buities muziejaus Rumšiškėse kai kurių pastatų restauravimas, 1974–1979 m.
* Kavinė „Bernelių užeiga“, Kaunas, 1980 m.
* Kavinė „Ugnė“, Kaunas, 1984 m.
* Maironio memorialinio namo restauravimas, Bernotai, Raseinių raj., 1988 m.
* Biržiškų tėviškės namo restauravimo ir pritaikymas, Viekšniai, 1992–1998 m.
* XIX a. pastato restauravimas ir pritaikymas Ūkio banko Kėdainių filialui, 1999 m.
* Viešbutis, Vilkaviškis, 1994 m.

## Šaltiniai
Algimantas Justinas Bubnys

**Algimantas Justinas Bubnys** ( 1937 m. lapkričio 16 d. Kaune – 2012 m. liepos 2 d.) – Lietuvos gydytojas chirurgas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1962 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1994 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

1962–1966 m. dirbo Pagėgių (Šilutės raj.) ligoninėje. Nuo 1970 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1988–1990 m. medicinos fakulteto Fakultetinės chirugijos katedros vedėjas, 1990–2002 m. Abdominalinės chirurgijos klinikos vadovas; nuo 1995 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo svarbiausia kryptis – išopėjusios dalies ir skrandžio sekrecinės funkcijos chirurginė korekcija gydant gastroduodenines opas. Sukūrė originalių skrandžio ir dvylikapirštės žarnos opaligės operacijų metodų. Minimaliai invazyvių (lendoskopinių ir laparoskopinių) operacijų Lietuvoje vienas pradininkų.

## Bibliografija
* Gastritas ir opaligė, 1977 m.
* Endoskopinių tyrimų organizacija gydymo įstaigose, 1986 m.
* Laparoskopinė cholecistektomija, 1996 m.
* Ūminis apendicitas, 2002 m.

## Šaltiniai
Arūnas Bubnys

**Arūnas Bubnys** (g. 1961 m. lapkričio 7 d. Ignalinoje) – Lietuvos istorikas, humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
1985 m. baigė Vilniaus universitetą. Nuo 1985 m. dirba Lietuvos istorijos institute. 1994 m. humanitarinių mokslų daktaras. 1993–1998 m. Lietuvos ypatingojo archyvo direktorius. 2009–2021 m. – Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centro Genocido ir rezistencijos tyrimo departamento direktorius, nuo 2021 m. balandžio 22 d. – Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centro generalinis direktorius. 

Tiria Lietuvos padėtį per Antrąjį pasaulinį karą, Lietuvos antinacinį pasipriešinimą.

## Bibliografija
* Lietuvių antinacinė rezistencija 1941–1944 m., Vilnius, 1991 m.
* Lenkų pogrindis Lietuvoje 1939–1940 m., Vilnius, 1994 m.
* Vokiečių okupuota Lietuva (1941–1944), Vilnius, 1998 m.
* Nazi resistance movement in Lithuania 1941–1944, Vilnius, 2003 m.
* The Holocaust in Lithuania between 1941 and 1944, Vilnius, 2005 m. (su Dalia Kuodyte)
* Holokaustas Lietuvoje 1941–1944 m., Vilnius, 2011 m.

## Šaltiniai
Vladas Tumasonis

**Vladas Tumasonis** (g. 1945 m. spalio 20 d. Alytaus raj.) – Lietuvos informatikas, Vilniaus Universiteto docentas.

## Biografija
1962–1965 m. mokėsi Vilniaus Universiteto Fizikos ir Matematikos fakultete.
1965-1968 m. mokėsi Maskvos Universiteto Mechanikos ir matematikos fakultete, kurį baigė gaudamas matematiko kvalifikaciją.
1968-1971 m. – aspirantūra Maskvos universiteto Mechanikos ir matematikos fakultete, vėliau – Skaitmeninės matematikos ir kibernetikos fakulteto Sisteminio programavimo katedroje.
1971-1977 m. – vyr. dėstytojas Vilniaus Universiteto Matematikos fakultete.
1972 m. apsigynė informatikos daktaro (tada – fizikos – matematikos mokslų kandidato) disertaciją „Reiškinių ekvivalenčių transformacijų sistema“.
Nuo 1972 m. – docentas VU Matematikos fakultete, vėliau Matematikos ir informatikos fakultete.

Lietuvos standartizacijos departamento 37-ojo technikos komiteto „Terminologija“ 2-ojo pakomitečio „Kompiuterių taikymas terminologijoje“ pirmininkas.

Daugiau kaip 40 mokslinių straipsnių autorius.

## Moksliniai interesai
* Kompiuterinė algebra ir simbolinės skaičiavimo sistemos
* Programavimo kalbos
* Programinės įrangos lokalizavimas, lingvistiniai ir kultūriniai ypatumai informatikos technologijose
* Simbolių kodinių lentelių standartizavimas
* Kompiuterijos lietuviška terminija

## Nuorodos

* Vladas Tumasonis
Simonas Buchvicas

**Simonas Buchvicas** ( m. po 1565 m.) – XVI a. Vilniaus patrankų liejimo meistras.

## Biografija
Veikiausiai buvo evangelikas reformatas. Teigiama, kad jis Lietuvos didžiajam kunigaikščiui Žygimantui Augustui vienu liejimu per dieną išliedino 18 pabūklų. Už tai valdovas iškėlęs jam vestuves, pakėlęs jį į bajorus ir skyręs algą iš karaliaus iždo. Paskutinį kartą minimas 1565 m., kai nuliejo laikrodžio varpus vienai Krokuvos bažnyčių.

Manoma, kad patrankų ir varpų liejimas buvo Buchvicų giminės tradicija. Simono Buchvico darbą pirmasis veikale „Hetmanų knyga“ (*Księgi hetmańskie*) apie 1575-1577 m. aprašė jį pažinojęs lenkų karo ir teisės istorijos tyrinėtojas S. Sarnickis.

## Šaltiniai
Brabham

**Brabham** buvo Didžiosios Britanijos Formulės 1 komanda. Ją 1960 m. įkūrė du australai: pilotas Jackas Brabhamas ir dizaineris Ron Tauranac. Komanda per visą savo 30-ties metų istoriją laimėjo 4 pilotų ir 2 konstruktorių pasaulio čempionų titulus. Iki šiol 1966-ųjų metų Jacko Brabhamo laimėtas čempionatas yra vienintelis toks kartas, kai čempionatą laimi pilotas su savo vardu pavadinta ekipa.

Brabham šeštajame dešimtmetyje buvo didžiausia automobilių gamintoja ir yra pagaminusi daugiau nei 500 automobilių iki 1970 m. 

Britų verslininkas Bernie Ecclestoneas įsigijo Brabham ekipą septintajame dešimtmetyje, o vėliau pradėjo vadovauti Formulės 1 komercinei pusei. Iki šiol jis šias pareigas ir užima. Ekipą britas pardavė 1988 m. Paskutinis komandos savininkas tapo Japonijos inžinierių įmonė Middlebridge Group. 1992 m. komanda patyrė bankrotą ir išnyko iš Formulės 1 čempionato.
Pranas Buckus

**Pranas Buckus** (1928 m. kovo 17 d. Valkininkuose – 2001 m. gruodžio 6 d. Vilniuje) – Lietuvos chemikas organikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1945–1950 m. studijavo Vilniaus universiteto (VU) Chemijos fakultete. 1950–1954 m. Maskvos valstybinio universiteto aspirantas. 1954–1963 m. VU Chemijos fakulteto vyr. dėstytojas ir docentas.

1963–1994 m. Vilniaus pedagoginio instituto (VPI, nuo 1992 m. VPU) dėstytojas, 1963–1987 m. prorektorius mokslui; nuo 1968 m. profesorius. 1967 m. chemijos mokslų daktaras. 1987–1990 m. vadovavo VPI Chemijos katedrai. 1967 m. SSRS pedagogikos mokslų akademijos narys, 1999 m. Rusijos švietimo akademijos užsienio narys.

## Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai iš organinių junginių reaktyvumo priklausomybės nuo jų struktūros tyrimo.

## Bibliografija
* Organinės chemijos skaitiniai, rusų kalba, 1985 m.; lietuvių kalba, 1994 m.

## Įvertinimas
* 1974 m. LSSR nusipelnęs mokslo veikėjas 
* 1995 m. Gedimino 4 laipsnio ordinas 

## Šaltiniai
Bernardas Bučas

**Bernardas Bučas** (1903 m. lapkričio 18 d. Naurašiliai, Smilgių valsčius – 1979 m. gruodžio 21 d. Kaunas) – Lietuvos skulptorius. Palaidotas Romainių kapinėse Kaune.

## Biografija
Augo gausioje mažažemio valstiečio šeimoje. Brolis architektas Kazimieras Bučas. Bernardas buvo vyriausias vaikas šeimoje. Mokėsi Smilgių pradžios mokykloje. G. Petkevičaitės-Bitės globojamas 1920–1926 m. mokėsi Panevėžio gimnazijoje, kurioje piešimą dėstė tuomet jau žinomas skulptorius Juozas Zikaras.

1926–1928 m. studijavo Romos, 1928–1929 m. Briuselio karališkojoje dailės akademijoje. 1930 m. grįžo į Lietuvą. Atlikęs karinę tarnybą, nuo 1932 m. įsikūrė Panevėžyje, kur dirbo kaip laisvas menininkas. Nuo 1932 m. dalyvavo dailės parodose.

1936 m. rudenį gavo Švietimo ministerijos stipendiją. 1936–1937 m. tobulinosi Paryžiuje. 1936 m. gruodžio 12 d. vienoje Paryžiaus merijų susituokė su Salomėja Nėrimi. Po studijų menininkų pora grįžo į Lietuvą ir apsigyveno Palemone, Kauno priemiestyje. Čia skulptorius pats projektavo ir statė namą, pasisodino didelį sodą. 1937 m. spalio 23 d. gimė sūnus Saulius.

1940–1941 m. dėstė Kauno prekybos vidurinėje mokykloje dekoravimą. Ilgus metus vadovavo Kauno „Dailės“ kombinato meno tarybai.

## Kūryba

Sukūrė skulptūrų, skulptūrinių grupių, statulų, antkapinių paminklų, reljefų, biustų, tapybos ir grafikos kūrinių. Ankstyvajai kūrybai būdinga stilizacija, yra *[[art deco]]* bruožų, kompozicijos darbo tema realistiškesnės. Po karo sukurtos skulptūros natūralistinės.

Žymiausi kūriniai:
* L. Didžiulienės-Žmonos antkapinis paminklas (Griežionėlės, 1932 m.)
* 3 bareljefai Žemės bankui (Kaunas, 1933–1935 m.)
* Antkapinis Maironio bareljefas (Kauno arkikatedra, 1934 m.)
* Mokytojos V. Būtėnienės antkapinis paminklas (Panevėžio senosios kapinės, 1935 m.)
* Sėjėjas (1935 m., II variantas 1939 m.)
* Vaižgantas, biustas (Svėdasai, 1937 m.)
* Petras Vileišis, biustas (Kaunas, 1938 m.)
* Martynas Jankus, biustas (Kaunas, 1939 m.)
* Felikso ir Magdelenos Siručių antkapinis paminklas (Liudvinavas, c. 1948 m.)
* Pramonė ir žemės ūkis. Skulptūrinė grupė ant Žaliojo tilto, su P. Vaivada (Vilnius, 1951 m.)
* Salomėja Nėris (Kaunas, 1955 m.)
* Gabrielė Petkevičaitė-Bitė, biustas (Panevėžys, 1970 m.)
* „Melioratorius“ (Ariogala, 1977 m., atstatytas ~1990 m.)


Maironis 2009-04-22-2.JPG|Maironio bareljefas, Kauno arkikatedra
Liudvinavas, paminklas Siručiams (vikiteka).jpg|Siručių antkapinis paminklas, Liudvinavas
Ariogala, paminklas melioratoriui (vikiteka).JPG|Paminklas melioratoriams, Ariogala


## Literatūra

* Saulutė Genovaitė Markauskaitė. *Skulptorius Bernardas Bučas*. Pasaulio lietuvių centras, 2016, 432 p. ISBN 978-609-8167-10-8.

## Šaltiniai
1954 m. Formulės 1 sezonas

**1954 m. Formulės 1 sezonas** buvo penktas FIA Formulės 1 sezonas, kuris tęsėsi nuo sausio 17 iki spalio 24 d. Jį sudarė devynios lenktynės.

## Sezono apžvalga
Šiais metais Formulėje 1 startavo 2.5 litrų varikliai. Taip pat šį sezoną debiutavo Mercedes GP ekipa, kuriais atstovavo Juan Manuel Fangio ir Karlas Klingas. Savo pirmosiose lenktynėse Prancūzijoje ekipa pelnė dvigubą pergalę. Didžiojoje Britanijoje jų bolidas nepritapo, tačiau laimėjo kitas trejas lenktynes iš eilės. Čempionu nesunkai tapo argentinietis J. M. Fangio. Jam tai buvo antras laimėtas čempionatas.

Taškai sezone buvo skirstomi penkiems pirmiems pilotams (8, 6, 4, 3, 2). Taip pat už greičiausią ratą buvo skiriamas 1 taškas. Į bendrą įskaitą buvo įskaičiuoti tik geriausi penki iš devynių pasiekimų. Taškai pilotams, besidalinusiems vienu bolidu, buvo dalinami atsižvelgiant į ratų skaičių.

## Sezono tvarkaraštis

## 1954 m. sezono galutiniai rezultatai

* † Pilotai dalinosi vienu bolidu.
* ‡ Keliais bolidais buvo dalinamasi šiose lenktynėse.

## Šaltiniai
Dangun Žengimo sala

**Dangun Žengimo sala** () – vulkaninė sala pietiniame Atlanto vandenyne, ~1600 km nuo Afrikos krantų, 1287 km nuo Šv. Elenos salos. Priklauso Šv. Elenos teritorijai (Jungtinės Karalystės užjūrio valdos). Plotas 91 km².

Dangun Žengimo sala yra virš vandens iškilusi Vidurio Atlanto kalnagūbrio dalis. Aukštis iki 859 m (Žaliasis kalnas). Dideli lavos laukų plotai. Klimatas subtropinis, temperatūra vyrauja apie 20–31&nbsp;°C. Daugiausia kritulių iškrenta sausio-balandžio laikotarpiu.

Dangun Žengimo salą 1501 m. atrado portugalų jūrininkas Žuanas da Nova (*João da Nova*), tačiau jokių salos aprašymų nepaliko. 1503 m. salą pakartotinai atrado kitas portugalų jūreivis Afonsas de Albukerkė, jai suteikęs ir Kristaus Dangun žengimo vardą. Sala buvo negyvenama iki 1815 m., kai joje įsikūrė Britų įgula. 1836 m. saloje lankėsi gamtininkas Č. Darvinas. 1898 m. per salą buvo nutiestas telegrafo kabelis iš Jungtinės Karalystės į Pietų Afriką. Antrojo pasaulinio karo metu, JAV pajėgos, pagal sutartį su Jungtine Karalyste, saloje įrengė lėktuvų kilimo taką, kuriuo tranzitu buvo gabenami kroviniai į karo veiksmų zonas Afrikoje ir Europoje. Per salą vykdomas Jungtinės Karalystės oro susisiekimas su Folklandų salomis.

Dangun Žengimo saloje gyvena ~800 gyventojų, iš kurių didesnė dalis – Džordžtauno gyvenvietėje. JAV karinė oro bazė.

## Šaltiniai
Džordžtaunas (Dangun Žengimo sala)

**Džordžtaunas** () – pagrindinė gyvenvietė Atlanto vandenyne esančioje Dangun Žengimo saloje (JK užjūrio valda). 560 gyventojų (2003 m.). Šv. Marijos bažnyčia, paštas, policijos stotis, ligoninė, biblioteka. Aplinkinėse kalvose Antrojo pasaulinio karo metu buvo įrengti fortai.
Edinburgas (Tristanas da Kunja)

**Septynių Jūrų Edinburgas** (), arba tiesiog **Edinburgas** – pagrindinė gyvenvietė Atlanto vandenyne esančioje Tristano da Kunjos saloje (JK valda, Šv. Elenos teritorija). ~250 gyventojų. Nedidelis uostas, administracijos pastatas, paštas.

Edinburgas įkurtas 1815 m. Pavadintas Edinburgo kunigaikščio princo Alberto garbei. 1961 m. gyvenvietę nusiaubė ugnikalnio išsiveržimas, bet 1963 m. atstatyta.

Edinburgas – viena atokiausių gyvenviečių pasaulyje. Iki artimiausios gyvenamos vietos – Šv. Elenos salos atstumas siekia 2400 km.
Neuroglija

**Glijos**, **glijos ląstelės**, **neuroglijos**, **gliocitai** (nuo gr. „klijai“) - pagalbinės nervų sistemos ląstelės, kitos nei neuronai, kurios palaiko nervų sistemą ir aprūpina ją maistu, palaiko homeostazę, gamina mieliną, bei dalyvauja nervinių impulsų perdavime. Apskaičiuota, kad žmogaus smegenyse neuroglijos ląstelių yra apytiksliai 10 kartų daugiau, nei neuronų.

Neuroglijos prilyginamos nervų sistemos klijams, nors pagal funkcijas turėtų būti traktuojamos kaip neuronų partneriai. Keturios pagrindinės neuroglijų funkcijos:
* Apsupa neuronus ir juos prilaiko vietoje
* Tiekia neuronams maisto medžiagas ir deguonį
* Atskiria neuronus vieną nuo kito
* Naikina patogenus bei pašalina negyvus neuronus.
Taip pat moduliuoja neurotransmisiją.

## Neuroglijų tipai

* **Mikroglijos** yra specializuoti makrofagai, vykdantys fagocitozę, taip apsaugantys centrinės nervų sistemos neuronus. Yra visose galvos ir nugaros smegenų srityse, gali judėti iš vienos vietos į kitą, ir daugintis, kai smegenys pažeidžiamos. Mikroglijos sudaro apie 15 % visų centrinės nervų sistemos ląstelių, ir yra mažesnės nei makroglijos.
* **Makroglijoms** priskiriamos kelios grupės skirtingas funkcijas atliekančių ląstelių: astrocitai, oligodendrocitai, ependimocitai, radialinės glijos, Švano ląstelės ir amficitai.

Glijos ląsteles 1856 m. atrado vokiečių patologas Rudolf Virchow, ieškodamas smegenų „jungiamojo audinio“.
Emociškai nestabilaus tipo asmenybės sutrikimas

**Emociškai nestabilaus tipo asmenybės sutrikimas** – asmenybės sutrikimas, kuriam būdinga ryškus polinkis elgtis impulsyviai, neatsižvelgiant į pasekmes ir afektų nestabilumas. Sugebėjimas planuoti ateitį gali būti minimalus ir smarkaus pykčio proveržiai dažnai gali pasireikšti smurtu ar „elgesio iškrovomis“; pastarųjų pasireiškimą ypač paskatina aplinkybės, kai impulsyvūs veiksmai yra kritikuojami arba jiems trukdoma.

Yra skiriami du šio asmenybės sutrikimo tipai. Abiem būdingas impulsyvumas ir savikontrolės stoka:

## Impulsyvusis tipas

Vyraujantys požymiai – tai emocinis nestabilumas ir nepakankama impulsų kontrolė. Dažnai sutinkami smurto ar grėsmingo elgesio protrūkiai, ypač reaguojant į kitų asmenų kritiką. Apima eksplozyvaus ir agresyvaus tipo asmenybės sutrikimą.

## Ribinis tipas

Būdingi keli emocinio nestabilumo požymiai; be to, dažnai yra neaiškus ar sutrikęs paciento savęs suvokimas, tikslai ir vidinių vertybių (tarp jų ir seksualinių) pasirinkimas. Paprastai pasireiškia nuolatinis tuštumo jausmas. Dėl polinkio įsitraukti į įtemptus ir nestabilius santykius gali kartotis emocinės krizės, pastangos bet kokia kaina išvengti išsiskyrimo ir daugybė suicidinių grasinimų ar savęs žalojimo veiksmų (nors jie gali pasireikšti ir be akivaizdžių priežasčių). Apima ribinio tipo asmenybės sutrikimą.

## Nuorodos
* Apie sutrikimą tara4bpd.org
Carolina Ardohain

**Ana Carolina Ardohain Dos Santos** (g. 1978 m. sausio 17 d., Santa Rosa, La Pampa, Argentina) – supermodelis ir taip pat garsi televizijos žvaigždė Argentinoje, taip pat gerai žinoma kaip **Pampita**.

## Biografija
Jos mama Tanhia Dos Santos yra brazilė, su dukra ji kartu užsiima Capoeira (tai egzotiškas susiliejimo šokis su vidine kova). Kai Carolinai sukako 17 metų, ji paliko namus ir atvyko į Bueno Aires. Dirbo pardavėja tol kol, ją pastebėjo vienas prodiuseris, kuriam buvo reikalinga daili mergina su charakteriu. Taigi Pampita atitiko jo reikalavimus.

Carolina susituokė su modeliu bei fotografu Martín Barrantes 2002 metų lapkritį. Tačiau po trejų metų, jie išsiskyrė. Greitai po to, ji pradėjo gyventi su Benjamín Vicuña (garsiu aktoriu iš Santjago, Čilės). Netrukus laikraščiai išspausdino nuotraukas, kuriose ji vedžioja savo skaliką ir aiškiai matyti, kad ji yra nėščia. Carolina ir Benjamin susilaukė dukros vardu Blanca (toks buvo Benjamin senelės vardas). *"Šis vaikas buvo tai, ko mes taip laukėme ir dukrelę pamilome vos tik ją pamatę. Aš esu tokia laiminga…*" - sakė aktorė. Gimimas taip pat padėjo susitaikyti Benjaminui ir jo mamai.

2008 m. vasario 29 d. Vicuña ir Ardohain susilaukė sūnaus Bautistos.

## Karjera
Carolina taip pat užsiima fotografavimuosi, nes jai labai patiko *Victoria’s Secret* ir *Wonderbra*. Ji tapo mašinų ženklo „Honda", bei „Coca - cola" veidu Argentinoje. Taip pat ji dalyvavo televizijos šou: "El Rayo" ir "El Sitio", kurie turėjo labai aukštus reitingus. *FIFA World Cup South Korea-Japan [[2002]]* kampanijoje, ji buvo nacionalinės futbolo komandos atstovė ir buvo vadinama *Gerąja motuše*.

Ardohain buvo pakviesta į ispanų televizijos šou „El Show de Flo" 2002 metų rugsėjį.

Aktorės karjerą pradėjo Argentinos serialuose: "Rebelde Way" (2003) ir "Doble Vida" (2005). 2004 metų vasario menesį, ji buvo žiuri nare, tarptautiniame muzikos festivelyje Čileje. Tapo labai populiari Lotynų Amerikoje bei Jungtinėse Amerikos Valstijose.

Carolina yra ne tik natūralaus grožio mergina, bet ir labai įdomi asmenybė bei įdomaus charakterio žmogus. Ji taip pat labai mėgsta viską, kas yra susiję su šokiu. Ardohain dalyvavo Čilės televizijos šou "Šokis su žvaigžde", kol nepradėjo lauktis antrojo vaiko. Dabar ji paliko truputi nuošaliau savo karjerą ir didžiausią laiko dalį skiria šeimai, taip pat užsiima įvairiais darbais.

## Filmografija

## Nuorodos
* Oficiali Pampitos svetainė
Kelly Rowland diskografija

Tai yra amerikiečių pop ir R&B dainininkės **[[Kelly Rowland]] diskografija**. Diskografijos pagrindą sudaro 2 studijiniai albumai, 13 singlų, 13 vaizdo klipų, 8 garso takeliai ir vienas DVD albumas.

## Albumai

## Singlai

## Kitos dainos

### Garso takeliai

## Videografija

### DVD

* ''BET Presents Kelly Rowland''

### Vaizdo klipai

## Taip pat skaitykite
* Beyoncé diskografija
* Destiny's Child diskografija

## Šaltiniai

## Nuorodos
* KellyRowlandOnline.com – oficiali svetainė
Pietų Kaukazas

**Pietų Kaukazas** (arba **Užkaukazė**) – regionas, esantis į pietus nuo Didžiojo Kaukazo kalnagūbrio. Užkaukazei priskiriamas pietinis Didžiojo Kaukazo šlaitas, Mažasis Kaukazas, Karabacho kalnai, Talyšo kalnai, Kolchidės žemuma, Kuros-Arakso žemuma, Lenkoranės žemuma. Vakaruose yra Juodoji jūra, rytuose – Kaspijos jūra.

Regione išsidėsčiusios Armėnijos, Azerbaidžano ir Gruzijos valstybės.

Šiame regione yra naftos, mangano rūdos, auginama arbata, vaisiai, čia yra senos vyndarystės tradicijos.

Pietų Kaukazas nuo seno svarbus geopolitinis regionas, grandis tarp Vakarų ir Rytų. IX–VI a. pr. m. e. gyvavo viena seniausių valstybių – Urartija.

## Vynas
Pietų Kaukaze, šiuolaikinės Turkijos, Gruzijos, Armėnijos ir Irano teritorijose yra gaminamas vynas ir auginamas tikrasis vynmedis. Kai kurie ekspertai teigia, jog vyno gaminimo ištakos gali būti šiame regione. Archeologinių kasinėjimų metu regione buvo rasta vynuogė, kurios amžius yra apie 7000–5000 m. pr. m. e.

## Taip pat skaitykite
* Kaukazo kalnai
* Didysis Kaukazas
* Mažasis Kaukazas

## Šaltiniai
Nesantuokiniai santykiai

**Nesantuokiniai santykiai** – terminas, apibūdinantis asmenų, kurie nėra santuokoje, seksualinius santykius.

Daugelyje šalių nesantuokiniai santykiai nėra teisiškai kontroliuojami, jei jie nepažeidžia leidžiamo seksualinių santykių amžiaus. Tuo tarpu dalyje Artimųjų Rytų šalių nesantuokiniai santykiai yra draudžiami įstatymo. Daugelis religijų (krikščionybė, islamas, judaizmas) smerkia nesantuokinius santykius ir laiko nuodėme.

## Taip pat skaitykite
* Paleistuvystė

## Šaltiniai
Kauno Kaunas

**Kaunas Triobet** - buvęs profesionalus krepšinio klubas iš Kauno, įkurtas 2008 m. Pirmaisiais gyvavimo metais priimtas į LKL ir BBL. Klubo branduolį sudarė buvę Kauno „Žalgirio-Sabonio mokyklos“ auklėtiniai. Galimybę žaisti LKL komanda gavo 2008 m., „Žalgiriui–Sabonio mokyklai" laimėjus Nacionalinę krepšinio lygą. 2009 m. prieš prasidedantį LKL sezoną klubas susijungė su kitu Kauno klubu „Aisčiais“, vietoje „BC Kaunas Triobet“ įkurtas „Aisčių sportas“. Toliau tapo Kauno Baltai, o šis klubas - LSU-Baltai.

## Pasiekimai

### LKL
* 2008–2009 m. 6 vieta

### BBL
* 2008–2009 m. 6 vieta ("Iššūkio taurė")

## Žymesni žaidėjai
* Artūras Milaknis (2008 m.)
* Šarūnas Vasiliauskas (2008 m.)
* Povilas Butkevičius (2008/2009)
* Siim-Sander Vene (2008/2009)
* Adas Juškevičius (2008/2009)

## Nuorodos
Achalkalakis

**Achalkalakis** ( „Naujas miestas“; , „Akhalkalak“') – nedidelis miestas pietinėje Gruzijos dalyje, Samcchė-Džavachetijos administraciniame regione, istorinėje Džavchetijos srityje.

Otomanų imperijos valdytas miestas po 1828–1829 m. Rusijos-Turkijos karo atiteko Rusijos imperijai.

Apie 93,8 % gyventojų – armėnai (2014 m.).

Miestas išsidėstęs taro dviejų Kuros upės baseino upių, kurios susijungia šiaurinėje miesto dalyje. Pietrytinėje dalyje yra didelė kalva, kurią gyventojai vadina „Tašvanka“. Anksčiau apaugusią spygliuočiais kalvą gyventojai ekonomiškai sunkiais 1990 m. praretino. Šalia kalvos yra miesto kapinės.

## Šaltiniai
Sofija Veiverytė

**Sofija Veiverytė** (1926 m. balandžio 13 d., Naujatrobių kaime, Kauno rajonas – 2009 m. liepos 23 d. Vilnius) – Lietuvos monumentaliosios ir dekoratyvinės tapybos dailininkė, profesorė.

## Biografija
1935 m. baigė Kauno Saulės gimnaziją, 1941 m. – Kauno suaugusiųjų gimnaziją, 1949 m. baigė Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institutą, kur studijavo monumentaliąją tapybą (vad. Stasys Ušinskas).
Lietuvos dailininkų sąjungos narė nuo 1957 m.

1948 m., dar nebaigusi studijuoti buvo pakviesta dėstyti piešimą Kauno dailės institute. Nuo 1952 m. LTSR valstybiniame Dailės institute Vilniuje dėstė piešimą, vėliau tekstilės katedroje. 1968 m. pradėjo vadovauti freskos ir mozaikos studijai. Dailininkė gilinosi į molbertinės tapybos specifiką, nuo 1978 m. tapybos katedros tapybos studijos vadovė. Nuo 1966 m. docentė, nuo 1982 m. profesorė.
Sūnus Marius Liugaila, duktė [Živilė Liugailaitė](https://www.archyvas.ldsajunga.lt/Nariai-356-Zivile_Bieliniene_(Liugailaite)).

## Kūryba

Dailininkės kūryboje galima išskirti tris sritis: monumentaliąją dailę, molbertinę tapybą ir piešinį. Figūrinėse kompozicijose, portretuose ryškus autorės sugebėjimas perteikti vaizduojamo asmens dvasios būseną, monumentaliai ir drąsiai apibendrinti psichologinį tipą. Kartais autorė naudoja grotesko, deformavimo, neišbaigtumo raišką,
kartu pabrėždama stipraus, gražaus žmogaus idėją. Nuo 9-o dešimtmečio S. Veiverytės kūryboje ima vyrauti romantizuoti žvėrių, žirgų motyvai, istorinės temos. Atsiskleidžia improvizacinė dailininkės prigimtis, minkštėja linijų plastika. Kūriniai monumentalūs, ekspresyvūs, didelės apimties, jiems būdinga raiškus piešinys, subtilūs tonų ir pustonių deriniai. Sukūrė A. Savicko, N. Ambrazaitytės, R. Staliliūnaitės, J. Kuzminskio, R. Katiliaus, K. Simanonio ir kt. portretus. 13 darbų yra P. M. Tretjakovo galerijoje ir Puškino muziejuje, 3 paveikslai Sofijos nacionalinėje galerijoje. Nemažai darbų įsigiję įvairių šalių kolekcininkai.

## Premijos ir apdovanojimai
* 1971 m. visasąjunginės parodos Maskvoje garbės raštas už paveikslus „Fechtuotojai“ ir „Žokėjai".
* 1972 m. Pabaltijo bienalės pirmoji premija.
* 1973 m. respublikinė premija.
* 1974 m. LTSR nusipelniusi meno veikėja.
* 1974 m. LTSR valstybinė premija.
* 1976 m. LTSR liaudies dailininkės garbės vardas.
* 1981 m. TSRS valstybinė premija.
* 1981 m. TSRS Dailės akademijos sidabro medalis už paveikslą „Jaunoji šeima".
* 1981 m. Pabaltijo trienalės pirmoji premija.
* 1984 m. tarptautinės portreto bienalės Jugoslavijoje (Tuzla) premija.
* 1986 m. Tautų draugystės ordinas.
* 1996 m. Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Gedimino 3 laipsnio ordinas.
* 2004 m. Estijos Valstybės Baltosios Žvaigždės ordinas.
* 2006 m. I-a premija piešinių konkurse.
* 2006 m. P. Aleksandravičiaus vardo premija
* 2009 m. Vyriausybės kultūros ir meno premija

Taip pat diplomai ir garbės raštai Lietuvoje ir užsienyje.

## Nuorodos

3. https://www.lrt.lt/mediateka/irasas/2000171048/legendos-siandien-ir-visados-zinomi-kurejai-prisimena-dailininke-sofija-veiveryte-uztekdavo-kad-ji-eitu-koridoriumi-1
Voyager (interneto naršyklė)

**Voyager** – interneto naršyklė, skirta AmigaOS. Buvo kuriama „VaporWare“ kompanijos.

Voyager palaikė HTML 3.2 ir iš dalies HTML 4, JavaScript, CSS, SSL.

Naršyklė buvo pritaikyta ir MorphOS operacinei sistemai.

1999 m. gegužės mėn. Oliver Wagner leidiniui „Amiga Format“ papasakojo apie planuojamą išleisti Voyager 3 naršyklės versiją. Kaip nurodė O. Wagner, ši versija palaikysianti JavaScript, DOM (pagal Internet Explorer modelį) bei CSS. Naujoji Voyager 3 versija buvo įvertinta daugiausia palankiai, „Amiga Format“ pažymėjo, kad naršyklė sparčiai vykdanti JavaScript ir atvaizduojanti lenteles, tačiau kritiškai įvertino naršyklės spausdinimo funkciją bei pasenusią dokumentaciją.

2017 m. naršyklės išeitinis kodas buvo išleistas pagal GPL licenciją. Tai padaryta po naršyklės autoriaus Oliver Wagner mirties 2016 m.

## Išnašos
Japonų teatras

**Japonų teatras**, manoma, išsivystė iš pirmykščių šokių ir Šinto dievybių garbinimo apeigų. Jis paprastai skirstomas į tradicinį ir naujovišką. Pirmosios tradicinio teatro formos randamos Kanazavos miesto apylinkėse. Žinomiausios jo rūšys yra Bugaku, No, Kabuki, Kiogen, bei Bunraku, arba lėlių teatras. Naujoviško teatro garsiausi žanrai Simpa, Sinkokugeki, Singeki. Taip pat japonai perėmė vakarietiško teatro tradicijas ir rūšis: operą, baletą.
 
## Tradicinis japonų teatras
Kelios žinomiausios tradicinio japonų teatro formos yra No, Bugaku, Kabuki, Kiogen bei lėlių teatras Bunraku.

### No

No - tradicinis japonų vaidinimas, kuriame į viena sujungiama muzika, šokis, drama, poezija, sukuriamas nepaprastai gražus scenos menas. Daugiausia No kolektyvų yra Tokijuje, Osakoje, Kiote.

### Kiogen

Kiogen yra komedijos žanras, kuris tarsi atsveria rimtą No, vietoj dainų naudojami dialogai. Vis dėlto šie du teatro stiliai yra labai panašūs. Aktorių treniruočių programos nedaug kuo skiriasi. Kartais Kiogen aktoriai netgi suvaidina antraeilius No vaidmenis ar atvirkščiai.

### Bugaku

Bugaku turbūt yra pats neįprasčiausias iš japonų teatro žanrų, kadangi į jį įeina daugybė kaimyninių tautų (Indijos, Kinijos, Korėjos, pietryčių Azijos)tradicinių elementų. Bugaku metu šokama ir dainuojama, naudojamos kaukės. Šis stilius dar vadinamas Gagaku.

### Kabuki

Žinomiausias japonų teatro žanras yra kabuki. Jame naudojami įspūdingi kostiumai, kovos kardais (iki 1680 m. jie buvo tikri). Pirmą kartą tokio stiliaus vaidinimas buvo pastatytas 1603 m. kaip priešingybė No teatrui.

### Bunraku

Bunraku - tai tradicinis lėlių teatras, kurios ištakos siekia Edo periodą. Bunraku spektaklių metu groja tradiciniai japonų instrumentai. Lėlės būna maždaug vieno metro aukščio, joms valdyti reikia bent jau trijų žmonių. Kiekvienas žmogus atsako už skirtingas lėlės kūno dalis.

## Modernus teatras

Naujieji teatro žanrai Japonijoje atsirado po Meidzi revoliucijos. Tai buvo Simpa - išaugusi iš įprasto teatro XIX a. pabaigoje, singeki - europietiško tipo drama bei kitos šakos. Taip pat Japonijoje paplito Europos teatro šūšys: opera, operetė, baletas ir daugybė kitų.

## Nuorodos ir šaltiniai:
* waseda.jp
* nohkyogen.jp
Jonas Bučas

**Jonas Bučas** (1900 m. lapkričio 24 d. Puodžiūnuose, Linkuvos valsčius – 1973 m. spalio 15 d. Vilniuje) – Lietuvos ekonomistas, Vilniaus universiteto rektorius.

## Biografija
1919–1921 m. Lietuvos kariuomenės savanoris. 1925 m. baigė Linkuvos gimnaziją, 1929 m. Lietuvos universitetą. 1929–1931 m. studijavo Frankfurto prie Maino ir Londono universitetuose. 1931–1940 m. Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakulteto Politinės ekonomijos ir statistikos katedros dėstytojas. 1933 m. ekonomikos daktaras. 1934 m. docentas.

Nuo 1940 m. dėstė Vilniaus universitete (VU). 1941 m. profesorius. 1944 m. VU Ekonomikos fakulteto dekanas, 1945–1947 m. prorektorius. 1946 m. LSSR mokslų akademijos narys korespondentas. 1948–1956 m. VU rektorius. 1951–1958 m. LSSR AT deputatas.

Rašė ūkio planavimo, mokesčių, pensijų ir pašalpų fondų klausimais. Svarb. veikalas: Ekonominio pajėgumo principas mokesčių paskirstymo teorijoje (1935 m.). 2008 m. rugpjūčio 29 d. VU atidaryta profesoriaus ekonomisto Jono Bučo vardo auditorija.

## Įvertinimas
* 1965 m. LTSR nusipelnęs ekonomistas

## Šaltiniai
Puerto Edenas

**Vilja Puerto Edenas** (), arba tiesiog **Puerto Edenas** – gyvenvietė pietų Čilėje, Magelano ir Čilės Antarktidos regione, Ultima Esperansos provincijoje, Velingtono saloje (pagrindinė jos gyvenvietė). 176 gyventojai (2002 m.). Yra nedidelis uostas. Laivais pasiekiamas iš Puerto Monto, Puerto Nataleso ir Punta Arenaso. Puerto Edene išlikusi labai negausi indėnų alkalufų bendruomenė.

Kartu su Velykų sala ir Vilja Las Estreljasu Puerto Edenas yra atokiausia Čilės gyvenvietė.
Vidinė ausis

**Vidinę ausį** sudaro smilkinkaulio kaulinis labirintas, sudarytas iš dviejų pagrindinių dalių:
* Vestibiuliarinio aparato, sudaryto iš pusratinių kanalų ir prieangio;
* Klausos organo - sraigės.
Kaulinio labirinto viduje yra jo kontūrus atitinkantis mažesnis plėvinis labirintas. Jo vidus yra užpildytas endolimfa. Tarp plėvinio ir kaulinio labirinto esanti ertmė yra pripildyta perilimfos. Plėviniame labirinte išsidėsto pusiausvyros ir klausos periferinė grandis. Tam tikrose šio labirinto vietose yra išsidėsčiusios juntamosios sritys:
* Dvi dėmės, esančios skilvelyje ir maišelyje, prieangyje;
* Trys skiauterės, esančios pusratiniuose kanaluose;
* Spiralinis organas, esantis sraigėje.
Kitos plėvinio labirinto sienelės dalys yra išklotos indiferentiniu epiteliu. Receptorinių sričių epitelį sudaro dviejų rūšių ląstelės:
* Juntamieji plaukuotieji epiteliocitai (sensoepitelinės ląstelės);
* Atraminės ląstelės.
Kobern Taunas

**Kokbern Taunas** () – Terkso ir Kaikoso salų (JK valda) administracinis centras, išsidėstęs Grand Terko saloje. ~3,7 tūkst. gyventojų. Jūrų uostas. Muziejus.

## Istorija

Kokbern Taunas įkurtas čia atvykusių druskos kasėjų 1681 m., toje vietoje kur buvo išsilaipinęs konkistadoras Juan Ponce de León.
Kazimieras Bučas

**Kazimieras Bučas** (1908 m. gruodžio 6 d. Naurašiliai, Smilgių valsčius – 1992 m. sausio 17 d. Vilnius) – Lietuvos architektas.

## Biografija
Brolis skulptorius Bernardas Bučas. 1941 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą, 1944–1949 m. dėstė Kauno universitete (iki 1946 m. Vytauto Didžiojo universitetas). 1944–1948 m. ir 1952–1978 m. dirbo Respublikinio planavimo ir projektavimo treste Vilniuje (nuo 1961 m. Miestų statybos projektavimo institutas); skyriaus viršininkas, grupės vadovas, projektų vyr. architektas.

## Projektai
* Kauno generalinis planas, 1953 m.
* Šiaulių generalinis planas, 1964 m.
* Girulių poilsio zonos detalusis planas, 1965 m.
* Anykščių generalinis planas, 1965 m.
* Pasvalio generalinis planas, 1966 m.
* Širvintų generalinis planas, 1967 m.
* Vilniaus generalinis planas, 1967 m.
* Trakų centrinės miesto dalies detalusis planas, 1968 m.
* Trakų poilsio zonos detalusis planas, 1970 m.
* Naujosios Akmenės generalinis planas, 1973 m.
* Poilsio zonos prie Rėkyvos ežero detalusis planas, 1974 m.
* Vilniaus Neries pakrantės Žirmūnuose poilsio zonos detalusis planas, 1974 m.
* Žaliųjų ežerų prie Vilniaus poilsio zonos detalusis planas, 1976 m.

## Šaltiniai
Velingtono sala

**Velingtono sala** () – sala Čilės salyne, Ramiajame vandenyne, į vakarus nuo Pietų Patagonijos ledlaukio. Priklauso Magelano ir Čilės Antarktidos regionui. Plotas 5556 km². Aukštis iki 1046 m (Nuestra Senjoros k.). Nuo žemyno atskirta Mesijė sąsiauriu, nuo Dievo Motinos salos – Trinidado sąsiauriu. Didžioji Velingtono salos dalis įeina į Bernardo O’Higinso nacionalinį parką. Apaugusi mišriaisiais miškais.

Saloje gyvena apie 250 gyventojų, susitelkusių Puerto Edeno miestelyje. Yra išlikusių indėnų alakalufų. Verčiamasi žvejyba, miško ruoša.

## Šaltiniai
Osakos pilis

**Osakos pilis** – laikoma svarbiausiu Japonijos pilių gynybos kompleksu, esančiu Osakos mieste. Pilis baigta statyti 1586 metais, nors vėlesniais laikotarpiais buvo plečiama ir toliau. Pilis buvo ne kartą apsiausta, o per Antrąjį pasaulinį karą buvo apgriauta.

## Istorija

Tojotomi Hidejoši pradėjo pilies statybas 1583 metais. Osakos pilis buvo pradėta statyti buvusioje įtvirtintos šventyklos vietoje, o svarbiausi statybų darbai užtruko iki 1586 metų. Pasibaigus Osakos pilies statybai, jai, pasak amžininkų, nebuvo lygių. Tojotomi Hidejoši Osakos pilis tapo svarbiausia rezidencija, todėl pilis tapo politiniu centru vienijant šalį.

1614–1615 m. pilis buvo apsiausta (Osakos apsiaustis), kai prieš Tokugava Iejasu sukilo Tojotomi Hidejori, galiausiai 1615 m. vasarą didžioji dalis pilies buvo sudeginta, Tojotomi klanas buvo sunaikintas. Bet pilis netrukus buvo atstatyta. Iki pat XIX amžiaus pilis buvo vienas svarbiausių šalies centrų. 1858 metais prasidėjus karui pilis buvo nuniokota gaisro. Pilies restauracija prasidėjo tik 1931 metais, 1945 m. pilis vėl nukentėjo karo metu.

Šiuo metu pagrindinis pilies donžonas yra trečios kartos statinys.

## Šaltiniai

* Stephen Turnbull. *Japanese Castles 1540–1640*. Osprey Publishing, 2003. ISBN 1-84176-429-9
* Osaka Castle . Žiūrėta 2008-09-19
Nagojos pilis

**Nagojos pilis** – viena iš žinomiausių Japonijos pilių, pastatyta Nagojos mieste 1612 metais. Pilis klestėjo Edo periode, o per Antrąjį pasaulinį karą didžioji pilies dalis buvo sugriauta.

## Istorija

Nustatyta, kad Nagojos pilies teritorijoje XVI amžiuje stovėjo kita pilis, kuri vėliau buvo apleista ir sunyko. Nagoja buvo vienas iš svarbiausių Japonijos centrų todėl netrukus prasidėjo naujos pilies statybos. Pradėti statybas nurodė Tokugava Iejasu, kuris perleido pilies valdymą savo sūnui Tokugavai Yoshinao. Pilies statyba užtruko iki 1612 metų. Nagojos pilis buvo viena iš svarbiausių Tokugavos šeimos rezidencijų ir konkuravo su Osakos pilimi.

Pilies aukso amžius siejamas su Edo periodu, nors pilies svarba išliko iki pat Meidži restauracijos. Per Antrąjį pasaulinį karą pilis buvo naudojama karinio belaisvių stovyklos reikmėms. 1945 metais didžioji dalis pilies buvo sunaikinta. Šiuo metu pilis yra moderni rekonstrukcija.

## Šaltiniai

* Stephen Turnbull. *Japanese Castles 1540-1640*. Osprey Publishing, 2003. ISBN 1-84176-429-9
* Nagoya Castle. Žiūrėta 2008-09-18
CM Punk

**Phillip Jack Brooks** (g. 1978 m. spalio 26 d.), geriau žinomas savo ringo vardu **CM Punk** – amerikiečių profesionalus imtynininkas, sporto komentatorius, aktorius ir buvęs mišrių kovos menų kovotojas. Šiuo metu jis yra pasirašęs sutartį su „World Wrestling Entertainment“ (WWE). Imtynėse jis geriausiai žinomas dėl savo darbo 2010-aisiais, kai jo rankose WWE čempiono titulas išbuvo 434 dienas – tai yra septintas ilgiausias titulo laikymas per visą titulo istoriją.

## Titulai ir apdovanojimai
* WWE čempionas (2 kartus)
** Pasaulio sunkiasvorių čempionas (3 kartus)
** ECW pasaulio čempionas (1 kartą)
** Tarpžemyninis čempionas (1 kartą)
** Pasaulio komandinis čempionas (1 kartą)
** „Money in the Bank“ kontrakto laimėtojas (2008, 2009)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* CM punk tinklalapis
FK Fakel Voronež

**Voronežo futbolo klubas „Fakelas“** – Rusijos futbolo klubas iš Voronežo.

## Istorija
Klubas įkurtas 1947 m. Pastaraisiais metais dalyvavo antros pakopos pirmenybėse. 2017/2018 m. sezone liko paskutinėje vietoje, bet išliko pirmenybėse, nes buvo klubų, kurie bankrutavo, turėjo finansinių problemų arba nesugebėjo licencijuotis pirmenybėms.

2022–2023 m. sezone rungtyniavo Premjer lygoje, tačiau liko keturiolikti ir dėl išlikimo žaidė pereinamąsias rungtynes. Jų varžovais tapo „Jenisiejaus“ klubas. Išvykoje, Krasnojarske, minimaliu rezultatu 1:0 „Fakelo“ futbolininkai šventė pergalę, o namuose, Voroneže, dar kartą nugalėjo varžovus (2:0). Bendras dviejų rungtynių rezultatas buvo 3:0, tad klubas išsaugojo vietą aukščiausiame divizione.

## Emblema

File:Logo of FC Fakel Voronezh.png|
Vaizdas:FK Fakel Voronež emblema.png|


## Pasiekimai

## Sezonai

|}
Šaltiniai:

## Lietuviai
* Edgaras Jankauskas, puolėjas 2011
* Andrius Jokšas, saugas 2003
* Pavelas Leusas, vartininkas 2002
* Andrius Sriubas, gynėjas 2002–2003

## Išnašos

## Nuorodos
*
FK Lada Tolʹâtti

**Toljačio futbolo klubas „Lada“**, o trumpai **Toljačio „Lada“**– Rusijos futbolo klubas iš Toljačio.

## Istorija
**Torpedo** futbolo klubas buvo įkurtas 1970 m. Nuo 1989 m. žinomas **Lada** pavadinimu.

2010 m. paskelbta, kad komanda išformuojama, o klubas likviduojamas.

2012 m. paskelbta apie klubo atgaivinimą.

2020–2021 m. sezone rungtyniavo Antrojo diviziono (III pakopa) 4-oje zonoje, kurioje užėmė tryliktą vietą. 
Sekančiame sezone liko penkiolikti ir po sezono turėjo būti perkelti į žemesnį divizioną.

## Pasiekimai

Šaltiniai:

## Sezonai

|}

### [[Antrasis divizionas (Nacionalinė futbolo lyga)|Antrasis divizionas]]

## Lietuviai
* Nerijus Barasa, gynėjas 2003

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* ''transfermarkt.ru''  (apie klubą)
Sidabriai

**Sidabriai** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Dubingių. Šalia kaimo tyvuliuoja Gaveikių ežeras, tolėliau į šiaurės rytus yra Asvejos ežero galas. Rytuose veši eglynas. Šalia kaimo praeina kelias , prie jo stovi kryžius. Yra kaimo turizmo sodyba.

## Istorija

1744 m. kaimas užrašytas Vilniaus vyskupijos sinodo nutarimuose. Tada jis priklausė Dubingių parapijai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Minardi

**Minardi** buvo Formulės 1 komanda iš Italijos. Ji buvo įkurta 1979 m. Giancarlo Minardi. Formulėje 1 ji dalyvavo nuo 1985 m. iki 2005 m. sezono. 2001 m., norint išgelbėti komandą nuo bankroto, ji buvo parduota Australijos verslininkui Paul Stoddartui, kuris jai vadovavo 5 metus iki 2005 m. Po to ji buvo parduota Red Bull Racing kompanijai, kuri ją pervadino į Scuderia Toro Rosso.

## Rekordai
Per visą Formulėje 1 praleistą laiką ekipa surinko 38 taškus (pagal naująją sistemą jų būtų 126). 16 iš jų (32 pagal naująją sistemą) buvo surinkti pirmojo komandos piloto Pierluigi Martini. Martini taip pat pasiekė vienintelį komandos startą iš pirmosios eilės: 1990 m. JAV GP kvalifikacijoje jis startavo iš antrosios vietos. Taip pat pilotas pasižymėjo 1989 m., kai vieną ratą buvo lyderis Portugalijos GP metu. Deja, be šių rezultatų komanda negali pasigirti nors viena pergale. Geriausias jos rezultatas buvo tris kartus pasiekta 4 vieta: Martini dukart 1991 m. ir Christian Fittipaldi 1993 m.

Nors ekipa visada turėjo patį mažiausią biudžetą Formulėje 1, ji sugebėjo išauginti tokius žymius lenktynininkus kaip Alessandro Nannini, Giancarlo Fisichella, Jarno Trulli, dukart pasaulio čempioną Fernando Alonso, IndyCar serijos laimėtojus Christianą Fittipaldi ir Alex Zanardi.

## Ekipos savininkai
* Savininkai

** 1985–2000 Giancarlo Minardi
*** 1996 Flavio Briatore – bendrasavininkas
*** 1996–2000 Gabriele Rumi – bendrasavininkas
** 2001–2005 Paul Stoddart
* Technikos direktoriai
** 1985–1988 Giacomo Caliri
** 1989–1995 Aldo Costa
** 1996–1998 Gabriele Tredozi
** 1999–2000 Gustav Brunner
** 2001–2005 Gabriele Tredozi

## Nuorodos

* Oficiali Minardi svetainė
Kerli

**Kerli Kõiv** (g. 1987 m. vasario 7 d. Elva) – Estijos dainininkė.

14 metų laimėjo tarptautinį Baltijos šalių muzikinį konkursą ir taip pradėjo savo muzikinę karjerą.

## Albumai

## Singlai

## Apdovanojimai ir nominacijos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė ;
* MySpace puslapis;
* Oficialus fanų puslapis ;
* .
Geismas

**Geismas** – troškimų kompleksas, nukreiptas nevaldomam savo seksualinių instinktų tenkinimui. Pasidavimas geismui gali sukelti seksualinę priklausomybę, svetimavimą, paleistuvystę, iškrypimus, prievartavimą. Katalikybėje geismas laikomas mirtina nuodėme.

## Šaltiniai
Geltonpėdiniai

**Geltonpėdiniai** () – baravykiečių (*Boletales*) eilės grybų šeima.

Lietuvoje auga šios gentys:
* Geltonpėdė (*Gomphidius*)
* Gelsvabudė (*Chrogomphus*)
Paleistuvystė

**Paleistuvystė** (arba *ištvirkavimas*) – seksualinių veiksmų ir troškimų visuma, savo lytinių troškimų tenkinimas vardan malonumo, pažeidžiant tradicines dorovės normas. Įvairiose religijose (krikščionybėje, islame, judaizme, dalyje Rytų religijų) paleistuvystė yra laikoma itin nuodėminga. Paleistuvystė religijos požiūriu pasireiškia lytinių partnerių keitimu, prostitucija, svetimavimu, neatsakingais, nesantuokiniais santykiais, iškrypimais, neskaistumu.

## Šaltiniai
Grand Terkas

**Grand Terkas** () – sala Vest Indijoje, Terkso ir Kaikoso teritorijoje, didžiausia Terkso salų grupėje. Plotas 18 km². Saloje gyvena apie 3,7 tūkst. gyventojų. Čia įsikūrusi Terkso ir Kaikoso salų sostinė Kobern Taunas. Yra oro uostas.

Pavadintas pagal saloje augančius, Turko kepurę primenančius kaktusus (Melocactus).
Irena Bučienė

**Irena Bučienė** (1940 m. sausio 1 d. Šiauliai – 2001 m. rugsėjo 8 d. Vilnius) – Lietuvos teatro ir televizijos režisierė.

## Biografija
1962 m. baigė Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą, 1969 m. – Lunačiarskio teatro meno institutą Maskvoje.

Lietuvos dramos teatro, 1969–1972 m. Lietuvos televizijos režisierė. Nuo 1970 m. Lietuvos konservatorijos dėstytoja.

Režisavo spektaklių Lietuvos valstybiniame jaunimo teatre, Kauno dramos teatre, Vengrijos, Rumunijos teatruose.

## Pastatyti spektakliai
**Jaunimo teatre:**
* Nikolajus Pogodinas. Rudė, 1968 m.
* Karojis Sakonis. Televizijos trukdymai, 1975 m., 1998 m.
* Moljeras. Tartiufas, 1993 m.
* Arturas Mileris. Komivojažieriaus mirtis, 1997 m.

**Nacionaliniame dramos teatre:**
* Arturas Mileris. Kaina, 1970 m.
* Aleksandras Volodinas. Dulsinėja iš Toboso, 1971 m.
* Mykolas Sluckis. Ar tavo šuo nepasiutęs?, 1973 m.
* Karelas Čapekas. Makropulo receptas, 1973 m.
* Frydrichas Diurenmatas. Vaidinam Strindbergą, 1975 m.
* Džonas Milingtonas Sindžas. Narsuolis iš Vakarų pakrantės, 1975 m.
* Džeimsas Metju Bari. Piteris Penas, 1976 m.
* Aleksandras Gelmanas. Protokolas, 1976 m.
* Aleksandras Vampilovas. Ančių medžioklė, 1977 m.
* Žakas Anujis. Antigonė, 1978 m.
* Antonas Čechovas. Vyšnių sodas, 1978 m.
* Sofija Čiurlionienė-Kymantaitė. Dvylika brolių juodvarniais laksčiusių, 1979 m.
* Kazys Saja. Ubagų sala, 1980
* Pagal J. Ekholmą. Liudvikas Keturioliktasis, 1981 m.
* Aleksandras Gelmanas. Akis į akį su visais, 1982
* Pranas Treinys. Ančiuko kryžius, 1984 m.
* Michailas Bulgakovas. Moljeras, 1984 m.
* Milenko Vučetič. Liubica – daugiskaitos pirmasis asmuo, 1986 m.
* Viljamas Šekspyras. Hamletas, 1987 m.
* Anatolijus Kimas. Praėjo du šimtai metų, 1988 m.
* Slawomiras Mrożekas. Emigrantai, 1989 m.
* Antanas Miškinis. Laiškas broliui Motiejui, 1989 m.
* Džordžas Bernardas Šo. Pigmalionas, 1991 m.
* Moljeras. Šykštuolis, 1999 m.

**Kauno dramos teatre:**
* Eduardas de Filipas. Vaiduokliai, 1969 m.
* Peteris Šaferis. Juodoji komedija, 1971 m.
* Kazys Saja. Sielų mainai, 1981 m.

**Televizijoje:**
* Jonas Drucė. Visų švenčiausia, 1978 m.
* Juozas Grušas. Pijus nebuvo protingas, 1985 m.

**Vilniaus Žemutinėje pilyje:**
* Justinas Marcinkevičius. Mindaugas, 1994 m.
* Juozas Grušas. Barbora Radvilaitė, 1995 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Virtuali paroda „IRENA BUČIENĖ. …kiekviena pjesė – tai mažas visuomenės modelis“
Jonas Nekrašius

**Jonas Nekrašius** (g. 1949 m. rugpjūčio 18 d. Šiauliuose) – teisininkas, advokatas, buvęs teisėjas, Pakruojo rajono apylinkės teismo pirmininkas, kultūrologas, kraštotyrininkas, fotografas, keliautojas.

## Biografija
1967 m. baigė Šiaulių 2-ąją vakarinę vidurinę mokyklą, 1967–1969 m. mokėsi Šiaulių 13-oje profesinėje techninėje mokykloje (įgijo tekintojo specialybę). 1969–1973 studijavo Charkovo juridiniame institute (Ukraina), baigęs įgijo teisininko specialybę.

1973–1974 m. Joniškio rajono žemės ūkio valdybos juriskonsultas. 1974–1975 tarnavo Tarybinėje Armijoje. Nuo 1975 m. iki 1976 m. Molėtų rajono apylinkės teismo teisėjas-stažuotojas, 1976–1979 m. Šalčininkų rajono liaudies teismo teisėjas, 1979–1992 m. Pakruojo rajono apylinkės teismo pirmininkas. Nuo 1992 m. Šiaulių advokatų kontoros advokatas, nuo 2002 m. advokato Jono Nekrašiaus kontoros advokatas. Šiaulių universiteto Humanitarinio fakulteto Filosofijos katedros dėstytojas.

Nuo 2005 m. Lietuvos advokatų tarybos narys.

Žmona Janina (g. 1950 m.).

2024 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos Kelionių žurnalistų klubo ekspedicijos „Alžyras‘ 2024 Vincui Uždaviniui atminti“ dalyvis.

## Kūryba
Dalyvavo ekslibriso, grafikos, fotografijos ir mail art’o (laiško meno) parodose Belgijoje, Japonijoje, Ispanijoje, Olandijoje, JAV ir kitose šalyse. Keliolikos fotografijų konkursų kelionių ir turizmo tema diplomantas ir prizininkas. Tarptautinių ekslibriso konkursų Šiauliuose organizatorius, Ekslibrisų muziejaus ordanizatorius ir vadovas.

Knygų „Keliant teisinę kultūrą“ (1982), “Teismas eina” (1983), „Priima teisėjas“ (1988), „Žmogus atėjo į teismą“ (1988), „Ex libris. Dailininkas Gerardas Bagdonavičius“ (1998), “Ex libris. Mikalojaus Daukšos “Postilei” – 400” (1999), “Fluxus: šiuo atveju” (kartu su G. Mažeikiu, 2002), „Minčių namai“ (2003), „Gubernija. Ex libris. Saulės žiedu nuo 1665“ (kartu su D. Dragūnu, 2006) ir kitų leidinių autorius ir sudarytojas, apie 1500 populiarių str., žinučių apie teisę, dorovę, antropologiją, kultūrą, meną, keliones, įžymius žmones autorius.

## Apdovanojimai

* 2012 m. įteikta Mato Šalčiaus premija
* Šiaulių miesto savivaldybės tarybos 2024 m. rugsėjo 5 d. sprendimu Nr. T-323 suteiktas Šiaulių miesto garbės piliečio vardas.

## Fotografijos parodos
* 1983 m. „Iš įdomių kelionių sugrįžus“ (Pakruojis)
* 1999 m. „Laiko ženklai“, „Afrikos dienoraštis“ (Šiauliai)
* 2001 m. „Nepalas – Himalajų širdis“ (Šiauliai)
* 2001 m. „Budos ženklai“ (Vilnius)
* 2001 m. „Kelionė po Egiptą amžių sandūroje“ (Šiauliai)
* 2002 m. „Nuo Žiemgalos iki Himalajų“ (Pasvalys, Pakruojis, Šiauliai)
* 2003 m. „Šveicarijos Alpės. Materhorno papėdėje“ (Vilnius, Šiauliai, Klaipėda)
* 2003 m. „Nuo Žiemgalos iki Himalajų“ (Vilnius)
* 2003 m. „Paliekame ar grįžtame?“ (Šiaulių dailės galerija, kartu su J. Bindoku ir A. Musneckiu)
* 2004 m. „Šiaurės keliu“ (Vilnius)
* 2004 m. „Kelionių ženklai“ (Šiauliai)

## Šaltiniai
Antanas Bučinskas

**Antanas Bučinskas** (g. 1946 m. sausio 6 d. Bagamolai, Viduklės valsčius) – Lietuvos politologas, humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
1961 m. baigė Raseinių raj. Bagdonavos septynmetę mokyklą, 1965 m. baigė Raseinių rajono Viduklės vidurinę mokyklą. 1972 m. baigė Vilniaus universitetą. 1981 m. istorijos mokslų kandidatas.

1965–1971 m. dirbo mokytoju Viduklės vidurinės mokyklos, 1971–1973 m. Šiaulių F. Žemaičio vidurinėje mokyklos mokytojas. 1977–1990 m. Šiaulių pedagoginio instituto Klaipėdos fakulteto, nuo 1991 m. Klaipėdos universiteto dėstytojas, 1994–1999 m. Politologijos katedros vedėjas, 1998-2018 m. Socialinių mokslų fakulteto dekanas; nuo 1986 m. docentas. Nuo 2018 m. rugsėjo mėn. iki 2019 m. birželio mėn. Socialinių ir humanitarinių mokslų fakulteto dekano patarėjas.

Klaipėdos universiteto tarybos mokslinis sekretorius, Senato narys, Socialinių mokslų fakulteto tarybos narys. Nuo 1989 m. sausio mėn. iki 1990 m. balandžio mėn. nenutraukdamas darbo aukštojoje mokykloje dirbo LKP Klaipėdos miesto komiteto sekretoriumi. 1998 m. Lietuvos socialdemokratų partijos, 2008 m. narys. 2014 m. dalyvavo Klaipėdos universiteto rektoriaus rinkimuose. 

## Mokslinė veikla
Pagrindinės mokslinės veiklos kryptys: pilietinės visuomenės formavimasis ir šiuolaikinės politikos ištekliai Lietuvoje.

## Šeima
Sutuoktinė Irena, dukros Rūta, Ieva.

## Nuorodos
* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai

## Išnašos
Geltonpėdė

**Geltonpėdė** () – geltonpėdinių (*Gomphidiaceae*) šeimos grybų gentis.

Lietuvoje auga trys rūšys:
* Gličioji geltonpėdė (*Gomphidius glutinosus*)
* Rožiaspalvė geltonpėdė (*Gomphidius roseus*)
* Variaspalvė geltonpėdė (*Chroogomphus rutilus*)