open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ElGamal kriptosistema

**ElGamal kriptosistema** yra viešo rakto kriptosistema. Jos saugumas remiasi diskretaus logaritmo problemos sprendimo sudėtingumu.

## Raktų parinkimo algoritmas
Pasirenkame didelį pirminį skaičių p\,, ir tegu \alpha\, yra generojantis grupę Z_p^*\, elementas. Pasirenkame skaičių a\,, 1 \le a \le p-2\,, suskaičiuojame \alpha^a \pmod{p}\,.

Viešas raktas: K_v = \,

Privatus raktas: K_p = \,

## Šifravimas/dešifravimas

Tegu B nori perduoti m \in \{0, 1, \ldots, p-1\}\, – pranešimą A\,. B\, pasirenka atsitiktinai skaičių k\,, 1 \le k \le p-2\, ir apskaičiuoja \gamma = \alpha^k\ mod\ p\,, \delta=m(\alpha^a)^k\ mod\ p\,. Gautas šifras c = (\gamma, \delta)\,. B\, perduoda c\, A\,.

A\, dešifruoja šifrą c\, taip:
# naudojant privatų raktą a\,, suskaičiuoja \gamma^{p-a-1}\ mod\ p\,
# apskaičiuoja (\gamma^{-a})\delta \ mod\ p\, ir atstato m\,.

Pastaba: \gamma^{-a}\delta \equiv \alpha^{-ak}m\alpha^{ak} \equiv m \pmod{p}\,

## Literatūra
* A. Menezes, P. van Oorschot, S. Vanstone, 1996, *Handbook of Applied Cryptography*

## Kitos viešo rakto kriptosistemos

* Rivest-Shamir-Adleman kriptosistema, RSA
* Merkle-Hellman kriptosistema
* Rabin kriptosistema
Pereira

**Pereira** () – miestas Kolumbijos vakaruose, Kaukos upės slėnyje, prie Otuno upės. Risaraldos departamento administracinis centras. Transporto mazgas (per Pereirą eina Panamerikos plentas, Medeljino–Kalio geležinkelis, viadukas į Doskebradasą), Matekanjoso tarptautinis oro uostas. Prekybos kava ir galvijais centras. Maisto (kavos, pieno, cukraus), tekstilės (medvilnės), medienos apdirbimo, statybinių medžiagų, odos ir avalynės, chemijos (padangų gamyba, kita produkcija), popieriaus pramonė.

Yra Pereiros technologijos universitetas, Dievo Motinos katedra (1890 m.), vienas didžiausių Pietų Amerikoje Matekanjos zoologijos sodas.

## Istorija

Dabartinės Pereiros vietoje ikikolonijiniu laikotarpiu gyveno kimbajų gentis, garsėjusi auksinių meno dirbinių gamyba. Miestas įkurtas 1540 m.

## Sportas
* Deportivo Pereira – futbolo klubas;

## Šaltiniai
Rhyl FC

**Rilio FC** – Velso futbolo klubas iš Rilio.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1890 m. Yra tapę Velso čempionais.


Rhyl FC Logo.gif|
Rhyl FC emblema.png|

## Pasiekimai

## Sezonai

|}Šaltinis: 

### [[UEFA]] varžybos

 

|}

## Rekordai
* Didžiausias laimėjimas lygos rungtynėse: 15:2 prieš Ebbw Vale AFC 1997 metais
* Didžiausias pralaimėjimas lygos rungtynėse: 1:8 prieš Caernarfon Town FC 1996 metais

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
Aidas Vaišnora

**Aidas Vaišnora** (g. 1967 m. rugpjūčio 17 d. Kazlų Rūdoje) – Lietuvos ir Kazlų Rūdos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija

1974–1985 m. mokėsi Kazlų Rūdos vidurinėje mokykloje. 1992 m. baigė Kauno technologijos universiteto Mašinų gamybos fakultetą ir įgijo inžinieriaus mechaniko kvalifikaciją. 2001–2003 m. Kauno technologijos universiteto Socialinių mokslų fakultete įgijo viešojo administravimo magistro kvalifikacijos laipsnį.
 
1992–1993 m. AB „Eglė“ santechnikos ir ventiliacijos inžinierius, 1993–1994 m. katilinės viršininkas. 1994–2000 m. specialiosios UAB „Alytaus šilumos tinklai“ meistras. 2000–2003 m. ir 2003–2005 m. Kazlų Rūdos savivaldybės mero pavaduotojas, 2000–2007 m. Marijampolės regiono plėtros tarybos narys, Euroregiono „Šešupė“ tarybos narys. 2003–2004 m. Lietuvos delegacijos Europos Sąjungos Regionų komitete tikrasis narys stebėtojo teisėmis. 2005–2007 m. ir nuo 2011 m. Kazlų Rūdos savivaldybės meras. 2007 m. UAB Swedspan „Girių bizonas“ Techninės tarnybos vadovas.

1998–2003 m. Lietuvos centro sąjungos narys, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos, 2010 m. Naujosios sąjungos narys. 

2000–2003 m. 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kazlų Rūdos savivaldybės tarybos narys.

Sutuoktinė Daiva, vaikai Gabija, Milda.

## Šaltiniai
Ruiso ugnikalnis

**Ruisas** (), **Snieguotasis Ruisas** (*Nevado del Ruiz*) – ugnikalnis Anduose, šiauriausias ir aukščiausias Kolumbijoje aktyvus ugnikalnis. Vietinių vadinamas „Miegančiu liūtu“.

## Išsiveržimai

1595 m. laharai nuslinko Gvalio ir Laguniljaso upių slėniais. Žuvo 636 žmonės.

1845 m. laharai apie 70 km slinko Laguniljaso upės slėniu. Žuvo apie 1000 žmonių. Šioje vietoje buvo pastatytas Armero miestelis.

1985 m. lapkričio 13 d. įvyko didelis išsiveržimas. Piroklastiniai srautai ištirpdė sniegą ir ledą. Susidarę laharai su milžiniška griaunamąja jėga pradėjo tekėti į upių slėnius. Laharai buvo iki 50 m storio ir apie 100 km ilgio. Armero miestas buvo visiškai sugriautas, žuvo apie 25 tūkst. žmonių. Paskutinį kartą ugnikalnis išsiveržė 1991 m.

Pirmasis įkopė M. Rapas su komanda, 1936 m.

## Nuorodos

* Ugnikalnio išsiveržimų aprašymas
Manisalesas

**Manisalesas** () – miestas centrinėje Kolumbijoje, Kaukos upės slėnyje. Kaldaso departamento administracinis centras. Transporto mazgas (oro uostas, Panamerikos plentas, Medeljino–Popajano geležinkelis). Įrengtas keltuvų tinklas. Maisto, tekstilės, avalynės ir odos, cemento, farmacijos pramonė, žemės ūkio mašinų, šaldytuvų, baldų gamyba. Apylinkėse auginama kava, kakava, yra aukso ir sidabro telkinių. Veikia 7 koledžai ir universitetai. Yra katedra.

Apylinkėse stūkso Ruiso ugnikalnis, įsteigtas Los Nevadoso nacionalinis gamtos parkas.

## Istorija

Miestas įkurtas 1847 m. aukso ieškotojų. 1878 m. Manisalesas nukentėjo nuo žemės drebėjimų, 1922, 1925 ir 1926 m. – nuo gaisrų.

## Sportas
* Once Caldas – futbolo klubas;

## Šaltiniai
Valdas Kazlas

**Valdas Kazlas** (g. 1955 m. sausio 10 d. Alantoje, Molėtų rajonas) – Lietuvos ir Kazlų Rūdos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
 
1973 m. baigė Alantos vidurinę mokyklą, 1979 m. baigė Kauno Juozo Gruodžio aukštesniąją muzikos mokyklą, 1986 m. baigė Lietuvos valstybinę konservatoriją, 2003 m. baigė Kauno technologijos universiteto viešojo administravimo magistrantūrą.

1978–1988 m. Kazlų Rūdos pučiamųjų instrumentų orkestro vadovas, 1979–1988 m. Kazlų Rūdos bandomojo miškų ūkio klubo vedėjas, Kazlų Rūdos vaikų muzikos mokyklos mokytojas, Kazlų Rūdos vidurinės mokyklos mokytojas, Kauno miesto moksleivių pučiamųjų instrumentų orkestro koncertmeisteris. 1988–1995 m. vaikų muzikos mokyklos direktorius, 1995–1997 m. uždarosios akcinės bendrovės „Auredi“ vadybininkas. 1997–2000 m. Kazlų Rūdos seniūnijos seniūnas. 2000 balandžio 4 d. išrinktas, o gegužės 14 d., minint 256-ąsias miesto metines inauguruotas pirmasis Kazlų Rūdos savivaldybės meras, ėjo mero pareigas 2000–2003 m. ir 2003–2004 m. Kartu Lietuvos savivaldybių asociacijos valdybos ir tarybos narys, Lietuvos savivaldybių asociacijos savaitraščio „Savivaldybių žinios“ redakcinės kolegijos narys. 2004–2007 m. V. Kazlienės IĮ „Jūsų sveikata“, vadybininkas, 2007-2010 m. Kazlų Rūdos savivaldybės administracijos direktorius, nuo 2010 m. UAB „Jūsų sveikata“ direktoriaus pavaduotojas.

Nuo 1997 m. Lietuvos centro sąjungos, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos tarybos narys, LiCS Kazlų Rūdos skyriaus pirmininkas, LiCS savivaldybių forumo pirmininko pavaduotojas.

2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007 m. bei 2010-2011 m. ir nuo 2011 m. Kazlų Rūdos savivaldybės tarybos narys.

2000–2004 m. Nacionalinės sveikatos tarybos ir valdybos narys, Marijampolės regiono plėtros tarybos narys, euroregiono „Šešupė“ tarybos pirmininko pavaduotojas. Lietuvos vaikų teisių gynimo organizacijos „Gelbėkit vaikus“ Kazlų Rūdos padalinio įkūrėjas ir narys.

Žmona Vilija Kazlienė (g. 1957 m.), vaikai Greta, (g. 1981 m.) ir Mantas (g. 1985 m.) 

## Šaltiniai
Šanchajaus virtuvė

**Šanchajaus virtuvė** (kin. 淮扬菜, pinyin: *huaiyangcai*) – viena iš Tolimųjų Rytų virtuvių, taip pat viena iš keturių didžiųjų kinų virtuvių, kurios tradicijos paplitę Vidurio Kinijoje. Ji dar skaidoma į šias mažesnes virtuves:
*浙菜 *Zhecai* – *Zhejiang* virtuvę, vieną iš aštuonių didžiųjų.
*徽菜 *Huicai* – *Anhui* virtuvę, vieną iš aštuonių didžiųjų.
*苏菜 *Sucai* – *Jiangsu* virtuvę, vieną iš aštuonių didžiųjų.
*豫菜 *Yucai* – *Henan* virtuvę
*鄂菜 *Ecai* – *Hubei* virtuvę

## Virtuvės išskirtinumai
Šanchajaus virtuvės teritorija yra išsidėsčiusi ties Jangdzės upe. Vietovės pasižymi ypač geru klimatu, žemėmis. Tai yra bene geriausia teritorija visoje Kinijoje, neretai vadinama ryžių aruodu.

Vietiniai žmonės turi galimybių nuolat gauti puikios kokybės maisto produktus: ryžius, ką tik pagautą žuvį, mėsą, daržoves. Šanchajaus virtuvėje, kaip ir japonų, labai svarbi yra sezonų kaita: kiekvienas sezonas atneša naujus maisto produktus.

Ta priežastis nulėmė, kad Šanchajaus virtuvėje siekiama kuo labiau išryškinti tikrąjį produkto skonį, todėl čia vartojama labai nedaug prieskonių, o produktai maišomi ir apdorojami kuo mažiau. Labai dažnai Šanchajaus virtuvės šedevrai, kaip, pvz., Šanchajaus krabas ir pan., apsiriboja paprasčiausiu išvirimu ar patroškinimu. Visgi, žalia žuvis čia valgoma nėra. Tai nulemia greičiausiai tas faktas, kad dauguma pagaunamos žuvies yra upinė, kurią reikia termiškai apdoroti.

## Pagrindiniai patiekalai

## Maisto etiketas
Pekino virtuvė

**Pekino virtuvė** (kin. 鲁菜, pinyin: *lucai*) – viena iš Tolimųjų Rytų virtuvių, taip pat viena iš keturių didžiųjų kinų virtuvių, kurios tradicijos paplitę Šiaurės Kinijoje. Ji dar skaidoma į šias mažesnes virtuves:
*京菜 *Jingcai* – Sostinės virtuvę
*鲁菜 *Lucai* – *Shandong* virtuvę
*晋菜 *Jincai* – *Shanxi* virtuvę
*秦菜 *Qingcai* – *Shenxi* virtuvę

## Virtuvės išskirtinumai

Pekino virtuvė vienintelė iš Tolimųjų Rytų virtuvių tradiciškai naudoja labai mažai ryžių. Vietinis klimatas ir reljefas nėra tinkamas ryžių auginimui: per sausas oras, nėra galimybės kurti užliejamus laukus. Taigi, čia plačiai naudojami kviečiai, sorgas, soros ir kitos grūdinės kultūros. Toks maitinimosi būdas yra vadinamas 粉食 *fenshi*. Tai yra seniausia Tolimųjų Rytų virtuvė, kurios tradicijos radosi dar II tūkst pr. m. e., dar tada, kai ryžiai Kinijoje nebuvo žinomi.

Kvietinės tešlos išradimas inspiravo daugybę produktų ir patiekalų, kurie vėliau paplito visoje Kinijoje, tačiau tradiciškai priskiriami Pekino virtuvei. Tarp jų žinomiausi yra šie:

*Makaronai 麵 (*mian*), dažnai vadinami lakštiniais. Dažniausiai jie būna labai ilgi, ir džiovinami saulėje specialiose staklėse. Makaronų tradicijoms perėjus į Pietus, ten pradėti gaminti ryžių makaronai. Tarp Pekino virtuvėje kilusių lakštinių žinoma keletas rūšių.
**拉麺 *lamian* – labiausiai paplitusi makaronų rūšis, dažniausiai patiekiama su sriuba. Žinomas jos variantas yra japoniški *ramen*.
**撈麵 *laomian* – virti riebaluose makaronai
**冬粉 *dongfen* – makaronai iš pupelių *vigna radiata* tešlos.
**粉絲 *fensi* – plonesni *dongfen*.
*Papločiai 烙饼 (*laobing*) – apie vieno cm. storio specifinė nerauginta duona. Ji valgoma viena, arba pjaustoma ir verdama riebaluose su kitais produktais.
*Blynai 木須 (*muxu*) – lietinius primenantys blynai, kurie naudojami suvynioti daržovėms ir mėsai su padažu. Būtinas priedas valgant Pekino antį ir kitus garsius patiekalus.

## Pagrindiniai patiekalai

*Pekino antis 北京烤鴨 (*beijing kaoya*) – specialiai šerta ir gaminta antis, pasižyminti ypač traškia odele. Dažniausiai ir valgoma ši odelė, kuri patiekiama su daržovėmis, padažais ir valgoma vyniojant į blynelius *muxu*. Anties mėsa sunaudojama kitiems patiekalams, o kaulai – sriubai gaminti.
*Koldūnai 餃子 (*jiaozi*), kurie įdaromi mėsos ir daržovių įdaru. Jie paplitę ir Japonijoje (*gioza*) bei Korėjoje (*mantu*), Kantone (*gaauzi*). Pagaminti koldūnai valgomi juos mirkant padaže, pagamintame iš sojų padažo, acto ir kitų ingredientų. *Jiaozi* gali būti patiekiami virti (水餃 *shuijiao*), virti garuose (蒸餃 *zhengjiao*), kepti keptuvėje (鍋貼 *guotie*).
*Vontonai 餛飩 (*hundun*) – panašūs į koldūnus, bet daromi iš plonesnės tešlos ir pasižymi kitokia forma. Visada verdami, ir dažnai patiekiami sriuboje.
**Mantou* 饅頭 – pyragėliai iš kvietinės tašlos, įdaryti mėsos, daržovių, žuvies ar saldžiu įdaru. Jie verdami garuose.

## Maisto etiketas
Pastas

:: *Apie miestą Vengrijoje žr. [[Pastas (Vengrija)]]*.

**Pastas** arba **San Chuan de Pastas** () – miestas pietvakarių Kolumbijoje, Galeraso ugnikalnio papėdėje, 2527 m aukštyje virš jūros lygio, prie Panamerikos plento. Narinjo departamento administracinis centras. Oro uostas. Maisto, tabako, baldų, tekstilės, odos, medienos apdirbimo, metalurgijos pramonė, amatai (medžio, odos, lako, vilnos dirbiniai). Prekyba žemės ūkio produkcija (cukranendrės, kukurūzai, kviečiai, bulvės, kava), apylinkėse kasamas auksas. Veikia Narinjo universitetas (1827 m.), vulkanologijos ir seismologijos observatorija, aukso, žemės ūkio, karnavalo, religinio meno, fotografijos ir kiti muziejai, teatras *Imperia*.

Mieste kasmet, sausio 4–6 d., rengiamas „Juodųjų ir Baltųjų karnavalas“ (*Carnaval de Negros y Blancos*).

## Istorija
Pastas įkurtas 1539 m.

## Sportas
* Deportivo Pasto – futbolo klubas;

## Šaltiniai
Gvajaramerinas

**Gvajaramerinas** (, ) – miestas šiaurės rytų Bolivijoje, Benio departamente, Mamorės kairiajame krante, 1115 km nuo Trinidado, priešais Brazilijos miestą Gvažara Miriną. Svarbus prekybos centras ir uostas. Kaučiuko, medienos pramonė.

## Lietuviai

1940 m. gegužės 26 d. Guajaramerine mirė garsus lietuvių keliautojas Matas Šalčius. 2005 m. liepą – rugpjūtį Gintauto Babravičiaus vadovaujama ekspedicija Gvajaramerine rado keliautojo apytikslę palaidojimo vietą ir ją įamžino bareljefu. Mieste taip pat gyveno lietuvių misionierius Aleksandras Ferdinandas Bendoraitis.

## Šaltiniai
Hamamacu Arena

**Hamamacu arena** – universalus, tarptautinio lygio sporto, pramogų ir verslo kompleksas Hamamacu mieste, Šizuokos prefektūroje, Japonijoje. Arena buvo atidaryta 1990 m. ir talpina 8000 žiūrovų. Arenoje vyko 2006 m. Pasaulio krepšinio čempionato C grupės rungtynės, kur rungtyniavo ir Lietuvos vyrų krepšinio rinktinė.
Jurgis Staševičius

**Jurgis Staševičius**(g. 1958 m. spalio 27 d. Šaukėnuose, Kelmės rajonas) – Lietuvos, Kelmės rajono savivaldybės ir Telšių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1976 m. baigė Šaukėnų vidurinę mokyklą, 1979 m. – Panevėžio hidromelioracijos technikumą. 1987 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Mechanizacijos fakulteto neakivaizdinį skyrių, įgydamas inžinieriaus mechaniko specialybę.

1979–1991 m. Kelmės Melioracijos statybos montavimo valdybos technikas, darbininkas, brigadininkas ir vyr. mechanikas. 1991–1995 m. valstybinės agroserviso įmonės „Kelmės agrochemija“ vyriausias inžinierius. 2000 m. UAB „Aledabas“, komercijos direktorius. 2000 m. ir 2008–2010 m. Telšių apskrities viršininko pavaduotojas, 2002 m. UAB „Vėtrūna“ komercijos direktorius. Nuo 2010 m. UAB „Ežerūna“ darbų vadovas.

1995–2003 m. Kelmės rajono savivaldybės tarybos narys. 1995–1997 m. Kelmės rajono savivaldybės mero pavaduotojas, 1997–2000 m. Kelmės rajono savivaldybės meras. 2011 m. kovo-rugsėjo mėn. Telšių rajono savivaldybės tarybos narys.

1993 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, 2010 m. Krikščionių partijos narys.

Žmona Judita Staševičienė, Telšių rajono apylinkės teismo teisėja, sūnūs Tomas, Adomas.

|-

## Šaltiniai
Virginija Baltraitienė

**Virginija Baltraitienė** (g. 1958 m. kovo 4 d. Želvaičių kaime, Telšių raj.) – Lietuvos ir Kėdainių rajono politinė bei visuomenės veikėja.

## Biografija
1976 m. baigė Baisogalos vidurinę mokyklą. 1981 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, ekonomistė – organizatorė.

1981–1984 m. Radviliškio rajono Šušvės kolūkio darbo užmokesčio ekonomistė. 1984–1986 m. – Kėdainių rajono agropramoninio komplekso Statybos skyriaus ekonomistė, 1986–1990 m. – Kėdainių rajono vykdomojo komiteto plano komisijos ekonomistė, 1990–1994 m. – Kėdainių rajono valdybos Ekonomikos skyriaus vedėja-valdytojo pavaduotoja ekonomikai. 1994–1997 m. – AB „Ūkio bankas“ Kėdainių filialo buhalterė tarptautiniams atsiskaitymams, vyr. finansininko pavaduotoja. 1997–1999 m. – Kėdainių rajono savivaldybės administracijos Ekonomikos ir biudžeto skyriaus vedėja. 1999–2004 m. Kėdainių rajono savivaldybės administracijos direktorė.

2005 m. Kėdainių rajono savivaldybės merė. 2005–2008 m. ir 2012–2016 m. Seimo narė, 2006 m. Darbo partijos frakcijos seniūno pirmoji pavaduotoja, nuo 2007 m. frakcijos seniūnė. 2008-2012 m. Seimo narė, Seimo pirmininko pavaduotoja.

2000 m., 2005 m., 2007 m. ir 2019-2023 m. Kėdainių rajono savivaldybės tarybos narė.
 
2014–2016 m. Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministrė. 

Nuo 2017 m. Nacionalinio maisto ir veterinarijos rizikos vertinimo instituto bendrųjų reikalų skyriaus vedėja.

2003–2017 m. Darbo partijos narė.

## Šeima

Brolis Eugenijus Gentvilas. Vyras Regimantas Baltraitis – UAB „Kėdainių autoservisas“ direktorius. Turi du vaikus – Indrę ir Mantą.

## Nuorodos
 
* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai

## Išnašos

|-
Petras Baguška

**Petras Baguška** (g. 1941 m. liepos 24 d. Puškoniuose, Pasvalio rajonas) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas, buvęs Lietuvos teisingumo ministras.

## Biografija
1947–1958 m. mokėsi Pasvalio vidurinėje mokykloje. 1958–1961 m. Pasvalio rajono kooperatyvų sąjungos paruošų kontoros darbininkas. 1961–1964 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1964–1966 m. Pasvalio miesto namų valdybos valdytojas. 1966–1972 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete ir įgijo teisininko specialybę.

1966–1971 m. Pasvalio miesto tarybos Vykdomojo komiteto pirmininkas, 1971–1973 m. LKP Pasvalio rajono komiteto skyriaus vedėjas. 1974–1976 m. mokėsi Leningrado aukštojoje partinėje mokykloje. 1976–1982 m. Šilalės rajono Vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas. 1981–1985 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos Žemės ūkio ekonomikos ir organizacijos fakultete įgijo ekonomisto organizatoriaus specialybę. 1982–1987 m. Kupiškio rajono Vykdomojo komiteto pirmininkas. 1987–1990 m. Kėdainių rajono Vykdomojo komiteto pirmininkas.

1990–1995 m. Kėdainių rajono tarybos narys, 1990–1994 m. Kėdainių rajono savivaldybės tarybos pirmininkas. 1994–2002 m. Lietuvos žemės ūkio banko Kėdainių skyriaus valdytojas. 2003–2004 m. Kėdainių rajono savivaldybės tarybos sekretorius. 2004–2008 m. LR Seimo narys, Antikorupcijos komisijos pirmininkas. Nuo 2006 m. liepos 18 d. iki 2008 m. gruodžio 9 d. – Algirdo Brazausko ir Gedimino Kirkilo vyriausybėse – LR teisingumo ministras.

Nuo 1965 m. SSKP narys. 2003–2005 m. Darbo partijos narys, 2006–2008 m. Pilietinės demokratijos partijos narys.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Petras Baguška ir „Katalikų Bažnyčios Kronika“, 2008-01-24

|-
Cymru Premier

**Velso Premier lyga** () – aukščiausia Velso futbolo sistemos pakopa. Nors tai yra aukščiausia Velso futbolo klubų lygą, šeši stipriausi Velso klubai lygoje nežaidžia – Cardiff City, Swansea City, Wrexham AFC, Newport County ir Merthyr Town dalyvauja įvairiose Anglijos futbolo sistemos pakopose. Lygoje žaidžia 12 komandų, kurios varžosi dėl vietų Europiniuose klubų turnyruose – lygos laimėtojai patenka į UEFA čempionų lygos atrankinį etapą, kitos komandos patenka į UEFA konferencijų lygos varžybas.

## Istorija

Lyga sukurta 1992 m. UEFA reikalaujant atskirti šalių futbolo sistemas – iki tol daugelis Velso klubų žaidė Anglijoje, o Velse nebuvo nė vienų nacionalinių pirmenybių.


Logo Eng.jpg Website.jpg | Senesnioji emblema


Pagal rėmėjus lyga vadinta:
* 1992–1993 m. Konica League of Wales
* 2002–2004 m. JT Hughes Mitsubishi Welsh Premiership
* 2004–2006 m. Vauxhall Masterfit Retailers Welsh Premier League
* 2006–2011 m. Principality Building Society Welsh Premier Football League
* 2011–2015 m. Corbett Sports Welsh Premier League
* 2015–2017 m. The Dafabet Welsh Premier League
* 2017–2019 m. The JD Welsh Premier League
* nuo 2019 m. JD Cymru Premier

## Titulai

1993–2024 m. čempionais tapo 7 klubai, tarp jų daugiausia – The New Saints FC (17 titulų).

|-
| TNS Oswestry ||  || 1999–00, 2004–05, 2005–06, 2006–07, 2009–10, 2011–12, 2012–13, 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2018–19, 2021–22, 2022–23, 2023–24, 2024–25
|-
| Barry Town United ||  || 1995–96, 1996–97, 1997–98, 1998–99, 2000–01, 2001–02, 2002–03
|-
| Bangor City ||  || 1993–94, 1994–95, 2010–11
|-
| Connahs Quay Nomads ||  || 2019–20, 2020–21
|-
| Rhyl FC ||  || 2003–04, 2008–09
|-
| Llanelli AFC ||  || 2007–08
|-
| Cwmbran Town ||  || 1992–93
|}

## Čempionai

## Nuorodos
* 
* Wales - List of Champions (Rsssf.org)
* Samtlige mestre fra Wales (Foot.dk)
* Welsh Premier (Wfda.co.uk)
Vigimantas Kisielius

**Vigimantas Kisielius** (g. 1954 m. gegužės 23 d. Upytės kaime, Panevėžio rajonas) – inžinierius geodezininkas, Lietuvos ir Kėdainių rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija

1972 m. baigė Kėdainių 1-ąją vidurinę mokyklą. 1979 m. Vilniaus inžineriniame statybos institute baigė taikomąją geodeziją.

1979–1995 m. Kėdainių valstybinės melioracijos įmonės meistras, vyriausiasis darbų vykdytojas, baro vadovas, gamybinio skyriaus viršininkas, viršininkas, generalinis direktorius. 1998 m. UAB „Augiva“ konsultantas.

Nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys.

1995 ir 2000 m. Kėdainių rajono savivaldybės tarybos narys, 1995–1997 m. Kėdainių rajono savivaldybės meras.

Žmona Elvyra, dukra Elmantė.

|-
Eugenijus Gentvilas

**Eugenijus Gentvilas** (g. 1960 m. kovo 14 d. Želvaičiuose, Telšių raj.) – Lietuvos valstybės ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1978 m. baigė Radviliškio rajono Baisogalos vidurinę mokyklą. 1983 m. baigė Vilniaus universiteto Gamtos fakultetą, specialybė – geografija. 1993 m. apgynė mokslų daktaro disertaciją tema „Lietuvos glacigeninio reljefo epigenezės pagrindiniai bruožai“.

1983–1990 m. dirbo mokslinį darbą Mokslų akademijoje, 1993–1996 m. Klaipėdos universitete.

1990–1992 m. Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos–Atkuriamojo Seimo narys, Nepriklausomybės Akto signataras. 1991–1992 m. Seimo seniūnas. 1997–2001 m. Klaipėdos miesto savivaldybės meras. 2001 m. kovo mėn. – liepos mėn. Lietuvos Respublikos ūkio ministras, 2001 m. birželio – liepos mėn. – laikinasis Lietuvos Respublikos Ministras Pirmininkas. 2004–2009 m. Europos Parlamento narys, Liberalų ir demokratų aljanso už Europą frakcijos pirmininko pavaduotojas. 2009–2012 m. VĮ Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcijos generalinis direktorius.

Nuo 2012 m. Seimo narys.

1995–2004 m., 2007 m. (mandato atsisakė) ir 2009–2012 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys.

1993–2003 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys, 1996–1999 m. ir 2001–2003 m. partijos pirmininkas. 2003–2004 m. Liberalų ir centro sąjungos pirmininko pirmasis pavaduotojas. 2006–2007 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio Klaipėdos miesto skyriaus pirmininkas. 2012–2017 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio pirmininko pirmasis pavaduotojas. Nuo 2016 m. Seimo Liberalų frakcijos seniūnas. 2017–2019 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio pirmininkas.

Nuo 1995 m. Rotary klubo narys, nuo 2001 m. spalio mėn. – visuomeninės organizacijos „Liberalios reformos“ pirmininkas. Apdovanotas Prancūzijos, Norvegijos, Latvijos ordinais. Apie 20 mokslinių ir apie 500 publicistinių straipsnių autorius.

Žmona Aušra, sūnus Simonas, dukros Rūta ir Rasa. Sesuo Virginija Baltraitienė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Seimas (2012–2016). Seimo nariai: Eugenijus Gentvilas 

|-
Stasys Lekšas

**Stasys Lekšas** (g. 1946 m. lapkričio 9 d. Žagatų kaime, Šilutės raj.) – Lietuvos ir Kelmės rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1966 m. baigė Šilutės vidurinę mokyklą, 1972 m. baigė Kauno medicinos institutą, įgijo gydytojo specialybę.

1972 m. pagal paskyrimą atvyko dirbti į Kelmės ligoninę apylinkės pediatru. Vėliau konsultacijos vedėjas, vyr. gydytojo pavaduotojas laikinojo nedarbingumo ekspertizės reikalams. Nuo 1997 m. Viešosios įstaigos Šaukėnų psichiatrijos ligoninės direktorius, Kelmės rajono pirminės sveikatos priežiūros centro gydytojas pediatras.

1995–1997 m., 2003–2011 m. ir nuo 2013 m. Kelmės rajono savivaldybės tarybos narys. 1995–1997 m. Kelmės rajono savivaldybės meras.

1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys, nuo 1997 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, nuo 2001 m. partijos Lietuvos krikščionys demokratai narys.

Žmona Virginija. Sūnus Mindaugas, duktė Vaida Kalvaitienė, sūnus Salvijus.

|-

## Išnašos
Skaudvilės Šv. Kryžiaus bažnyčia

**Skaudvilės Šv. Kryžiaus bažnyčia** – katalikų bažnyčia, stovinti Skaudvilėje. Šv. Kryžiaus bažnyčios statinių kompleksas įrašytas į Kultūros vertybių registrą (Nr. 1670).

## Istorija

1750 m. istoriniuose šaltiniuose minima Skaudvilės koplyčia, kuri buvo Batakių parapijos filija. 1760 m. popiežius Klemensas XIII išleido bulę, kuria Skaudvilės koplyčiai suteikta teisė rengti Šventojo Kryžiaus atlaidus.

1797 m. Raseinių pavieto maršalka Batakių seniūnas Ignotas Micevičius savo lėšomis pastatė naują, dabartinę Skaudvilės bažnyčią. 1804 m. jai paskirtas 1 valakas žemės, Žemaičių vyskupo Juozapo Arnulfo Giedraičio teikimu įkurta parapija. XIX a. pradžioje buvo pastatyta varpinė, o XIX a. pabaigoje šventorius buvo aptvertas lauko akmens mūro tvora su vartais ir varteliais. 1820 m. minima parapinė mokykla. 1864 m. areštuotas ir uždarytas į Raseinių kalėjimą klebonas Juozapas Jankauskas.

Skaudvilės bažnyčioje nuo 1791 m. pradėtos vesti bažnyčios metrikos knygos. Didžioji dalis archyvinių dokumentų 1940 m. pateko į kartono fabriką sunaikinimui.

## Architektūra

Bažnyčia  liaudies architektūros formų, kryžminio plano, su bokšteliu. Priekiniu fasadu atsukta į miestelio turgaus aikštę. Pastatyta ant neaukštos kalvelės ir yra pagrindinė aikštės, miestelio dominantė. Įrengti 6 altoriai.

Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame – medinė, dviejų į viršų siaurėjančių tarpsnių, kvadrato plano varpinė. Jos smailę vainikuoja ornamentuotas kryžius. Varpinėje pakabintas 34,5 cm skersmens bronzinis varpas, 1889 m. pagamintas Varšuvoje, Antonio Zvolinskio liejykloje.

Tarp 1797–1806 m. nežinomo meistro padirbinti vėlyvojo baroko stiliaus vargonai. 1986 m. perstatyti iš pagrindų Rimanto Gučo vargonų dirbtuvėje (padaryti nauji didieji prospekto šoniniai sparnai).

## Galerija

Skaudvile003.jpg|Bažnyčios fasadas
2022, Skaudvilės bažnyčia.JPG|Bažnyčia
Skaudvilės bažnyčia, galinė dalis.JPG|Galinė dalis
Skaudvilė, varpinė.JPG|Varpinė
Skaudvilės bažnyčia, viduje.JPG|Viduje (prieš remontą)
Skaudvilės bažnyčia, vargonai.JPG|Vargonai


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Skaudvilės Šv. Kryžiaus parapija *taurageskatalikai.lt*
* Skaudvilės Šv. Kryžiaus parapija *telsiuvyskupija.lt*
* Panoraminė nuotrauka
* Bažnytiniai dokumentai
Skiemonių Švč. Mergelės Marijos Aplankymo bažnyčia

**Skiemonių Švč. Mergelės Marijos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Skiemonių miestelyje, prie kelio , kairiajame Luknos (Nevėžos ežero intakas) krante.

## Istorija

Pirmoji bažnyčia ar koplyčia pastatyta apie 1500 m. Skiemonys 1618 m. dovanoti Videniškių reguliariesiems atgailos kanauninkams, 1677–1832 m. veikė jų vienuolynas.

1677 m. pastatyta medinė bažnyčia. Jai sudegus, pamaldos laikytos laikinoje stoginėje. Skiemonių dvare 1714 m. savininkai Aloyzas Maleckis ir Vincas Maleckis pastatė medinę bažnyčią. Joje buvo 4 altoriai, 10 registrų vargonai. Prie bažnyčios stovėjo stulpinė varpinė su 3 varpais. Nuo 1777 m. veikė parapinė mokykla. 1782 m. bažnyčiai priklausė Jonydžių kaimas. 1812 m. bažnyčia sudegė, tais pačiais metais pastatyta laikina.

1832 m. uždarius vienuolyną, uždaryta ir bažnyčia. Jos turtas perduotas kitoms bažnyčioms. Be to, uždaryta bažnyčia apdegė. Gaisro apgadinti vargonai palikti. Vincas Maleckis 1835 m. prašė vyskupo kapų koplyčioje įrengti filinę bažnyčią. V. Maleckis 1838 m. kunigui skyrė namą, daržinę, įsipareigojo mokėti atlyginimą. 1840 m. kapų koplyčia, suremontuota ir išplėsta, tapo bažnyčia, jai paskirtas kunigas.

Kunigo K. Bernatavičiaus rūpesčiu 1884 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia, kunigo Nikodemo Petkaus iniciatyva 1903 m. – mūrinė varpinė. 1926 m. įsteigta parapija. 1930 m. įrengti nauji 10 registrų vargonai. 1962 m. liepos 13–14 d. anksčiau bažnyčiai priklausiusiame Janonių lauke aštuoniolikmetei merginai pasirodžiusi Dievo Motina, Atgimimo metais šioje vietoje pastatyta Janonių koplyčia. Nuo to laiko Skiemonis pradėjo lankyti maldininkai.

## Architektūra

Bažnyčia istoristinė, kryžminio plano (27×17 m), su portiku, vienabokštė. Vidus 3 navų, yra 3 altoriai. Atokiau nuo bažnyčios stovi mūrinė 3 tarpsnių varpinė (pastatyta 1903 m., 25 aukščio). Šventoriuje yra senos kapinės. Jo tvora akmenų mūro.

## Galerija

Skiemonys 29223, Lithuania - panoramio (7).jpg|2014 m.
Skiemonių bažnyčia.JPG|2013 m.
Skiemonių bažnyčia, galinis fasadas.JPG|Galinis fasadas
Skiemonių bažnyčia, varpinė.JPG|Varpinė
Skiemonys 29223, Lithuania - panoramio (2).jpg|Skulptūra šventoriuje
Skiemonių bažnyčia. Interjeras 2.JPG|Vargonai
Skiemonys, bažnyčios kryžius.JPG|Smailės kryžius


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Parapijos tinklalapis
Skirsnemunės šv. Jurgio bažnyčia

**Skirsnemunės šv. Jurgio bažnyčia** – katalikų bažnyčia Skirsnemunės kaime, Jurbarko rajone, 0,7 km į šiaurę nuo kelio . Kultūros paveldo objektas Nr. 33943.

Parapija garsėja Šv. Baltramiejaus atlaidais. Parapijoje atstatyta Pažėrų koplyčia.

## Istorija

Mikalojus Jonavičius Kęsgaila 1523 m. testamentu dalį turto paliko Skirsnemunės bažnyčiai. 1636 m. jai dovanotas Geišių kaimas, įsteigta parapija. 1791 m. pastatyta nauja bažnyčia. Po 1818 m. gaisro bažnyčia atstatyta. 1841 m. Skirsnemunėje gyveno 2 kunigai, parapijai priklausė 8 valakai ir 3 margai žemės.

Klebono Kazimiero Žekevičiaus (1840–1926; palaidotas šventoriuje) pastangomis architektas Ustinas Golinevičius 1892 m. suprojektavo mūrinę bažnyčią. Valdžia 1896 m. leido ją statyti. Sutikęs prižiūrėti statybą inžinierius Nikolajus Andrejevas 1898 m. perdarė projektą, pagal jį iki 1903 m. bažnyčia pastatyta. Ją 1919 m. konsekravo vyskupas Pranciškus Karevičius. Klebonas V. Semenavičius 1935 m. bažnyčią suremontavo.

## Architektūra

Bažnyčia neogotikinė, lotyniško kryžiaus plano, dvibokštė, su zakristijomis ir apside. Išlikęs nebenaudojamas 1632 m. H. Bedekerio liedintas varpas.

Bažnyčioje sumontuoti garsaus vargonų meistro Martyno Masalskio vargonai, apie 1903 m. sukurti meistro dirbtuvėje Panevėžyje. Šiais vargonais vargonavo kompozitorius Stasys Šimkus. Tai didžiausi istoriniai vargonai Jurbarko krašte.

Šventoriuje palaidotas kunigas Antanas Jakaitis (1907–1981).

## Galerija

Skirsnemunės_bažnyčia.JPG|Priekinio fasado fragmentas
Skirsnemunės katalikų bažnyčia.JPG|Priekyje kunigų kapai
Skirsnemunės bažnyčia, apsidė.JPG|Galinis fasadas
Skirsnemunės katalikų bažnyčioje.jpg|Interjeras
Skirsnemunė, kapas (K. Žekevičius).JPG|Bažnyčios statytojo kun. K. Žekevičiaus kapas
Skirsnemunės bažnyčia, atminimo lenta.JPG|Atminimo lenta kun. A. Petraičiui, perlaidotam iš Vytėnų koplyčios


## Šaltiniai

## Nuorodos

* 
* Arkivyskupijos informacija
* Bažnyčios vargonai
Skrebotiškio Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia

**Skrebotiškio Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Skrebotiškio kaime, 9 km į šiaurės vakarus nuo Pasvalio, 0,5 km į šiaurės rytus nuo kelio .

## Istorija

Bažnyčią norėta įrengti prieš Pirmąjį pasaulinį karą. Į Skrebotiškį 1918 m. atsiųstas kunigas Adomas Kačkus. Senas mūrinis grūdų sandėlis pertvarkytas į bažnyčią. Juozapas Žagrakalys jai 1922 m. dovanojo 15 ha žemės Kildiškių kaime. 1925 m. ši žemė pakeista į kitą, esančią netoli šventoriaus. Šventorius 1924–1925 m. apmūrytas. Jame 1935 m. pastatyta medinė varpinė. 1938 m. išdažytas bažnyčios vidus.

## Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano (31,2×11,3 m), žema, vienabokštė, su 2 šoniniais bokšteliais. Vidus 3 navų. Yra 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė varpinė.

## Galerija

Skrebotiksio baznycia is siaures vakaru puses.JPG|Skrebotiškio bažnyčia iš šiaurės vakarų pusės
Skrebotiksio baznycios varpine.JPG|Skrebotiškio bažnyčios varpinė
Skrebotiskio baznycia is vakaru puses.JPG|Skrebotiškio bažnyčia iš vakarų pusės


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Parapijos puslapis
Skriaudžių šv. Lauryno bažnyčia

**Skriaudžių šv. Lauryno bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Skriaudžių kaime, 4,5 km į pietvakarius nuo Veiverių, prie kelio . Neobarokinė, turi neorenesanso bruožų.

## Istorija

Pilviškių seniūnas Mikalojus Chrapovickis 1759 m. pastatė koplyčią, ji nuolatinio kunigo neturėjo. 1766 m. pradėtos rašyti metrikų knygos. 1778 m. įkurta parapija. 1802 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia, parapijai paskirti 3 valakai žemės. 1812 m. bažnyčia sudegė, pastatyta laikina.

1829–1834 m. pastatyta dabartinė bažnyčia. 1889 m. norėta padidinti, valdžia neleido. Kunigas M. Juodišius su parapijiečiais bažnyčią 1895–1896 m. perstatė ir padidino (sąmatinė vertė 12 611 rublių). Vargonininkas Pranas Puskunigis (1860–1946) Skriaudžiuose 1906 m. įkūrė kanklininkų būrelį. Kurį laiką kunigu tarnavo Antanas Radušis.

1907 m. įsikūrė „Žiburio“ draugijos skyrius, jis 1908 m. įsteigė biblioteką-skaityklą. Per Pirmąjį pasaulinį karą sudegė klebonija ir ūkiniai pastatai, apardyti bažnyčios skliautai. 1918 m. kunigo T. Žilinsko rūpesčiu bažnyčia suremontuota, uždengtas stogas. Ji remontuota ir po Antrojo pasaulinio karo. Klebonas Vincas Čėsna 8-ajame dešimtmetyje įdėjo naujas grindis.

## Architektūra

Bažnyčia neobarokinė, turi neorenesanso bruožų, kryžminio plano, dvibokštė. Vidus 3 navų, dengtų skliautais. Šventoriaus tvora su mūriniais stulpais (cokolis akmenų mūro). Jame stovi medinė šventoriaus koplyčia (2022 m. joje kilo gaisras).

## Galerija

Bažnyčia, Skriaudžiai.JPG|Bažnyčia iš rytų pusės
Skriaudžių bažnyčia.JPG|2018 m. vasarį
Skriaudžių šventoriaus koplyčia.jpg|Koplyčia 2018 m.
Skriaudžių šventorius.JPG|Koplytstulpis


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* 
* Vyskupijos informacija
* Skriaudžių šv. Lauryno parapija
Skudutiškio Švč. Trejybės bažnyčia

**Skudutiškio Švč. Trejybės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Skudutiškio kaime, 4 km į vakarus nuo kelio . Parapijoje yra Skudutiškio koplyčia.

## Istorija

1724 m. pastatyta koplyčia vietoj buvusios senesnės. 1782 m. vizitacijų aktuose nurodyta supuvusi bažnyčia. Metrikų knygos rašytos nuo 1756 m.

Kunigas Juozapas Poviliauskas su parapijiečiais 1859 m. ją perstatė ir padidino. 1882–1914 m. Skudutiškyje kunigo nebuvo (bažnyčia buvo Molėtų parapijos filija). 1915 m. paskirtas kunigas Julijonas Svirskis pastatė kleboniją, įsteigė lietuvių mokyklą, 1922 m. įkurta parapija.

1927 m. klebonas Stanislovas Čelkus su parapijiečiais 1939 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią. Jis 1946 m. suimtas ir nuteistas 10 metų kalėti, į Lietuvą grįžo 1956 m.

## Architektūra

Bažnyčia lotyniško kryžiaus plano, su aukštu bokštu, turi sudėtingos kompozicijos fasadą. Joje yra Švč. Marijos Sopulingosios paveikslas, tikinčiųjų laikomas stebuklingu. Šventoriaus tvora akmenų mūro, prie jos šliejasi medinė varpinė ir kryžius.

## Galerija

Skudutiskio baznyciaII 2015.JPG|Skudutiškio bažnyčia iš šono
Skudutiskio baznycios bokstai2015.JPG|Skudutiškio bažnyčios bokštai
Skudutiskio koplycia2015.JPG|Skudutiškio varpinė
Skudutiskio baznycia III 2015.JPG|Kryžius prie bažnyčios (aut. P. Savickas)
Prie skudutiskio baznycios2015.JPG|Šventoriuje
Skudutiskio baznycios sventoriuje2015.JPG|Sovietinio režimo aukoms skirtos paminklinės lentos
Church of Skudutishkis.jpg|Bažnyčia ~2006 m.
Skudutiškio bažnyčios interjeras 2.JPG|Vargonų choras
Skudutiškio varpinės kryžius.JPG|Varpinės kryžius


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
Sičuano virtuvė

**Sičuano virtuvė** (kin. 川菜, pinyin: *chuancai*) – viena iš Tolimųjų Rytų virtuvių, taip pat viena iš keturių didžiųjų kinų virtuvių, kurios tradicijos paplitę Sichuan ir aplinkinėse provincijose. Joje kaip atskiri vienetai išskiriamos šios mažesnės virtuvės:
* 湘菜 *Xiangcai* – *Hunan* virtuvė, viena iš aštuonių didžiųjų.
* 黔菜 *Qiangcai* – *Guizhou* virtuvė.
* 赣菜 *Gancai* – *Jiangxi* virtuvė, turinti ir nemažai bruožų iš Šanchajaus virtuvės.

## Virtuvės išskirtinumai
Iš karto į akis krentantis Sičuano virtuvės išskirtinumas – aštrumas. Tokį patiekalų aštrumą tikriausiai nulėmė gamtos sąlygos: aštrūs patiekalai padeda apsiginti tiek nuo žiemos šalčių, tiek nuo vasaros karščių.
Sičuano virtuvėje yra sukurta ištisa aštrumo filosofija. Aštrumas, vadinamas 麻辣 *málà*, būna dviejų rūšių: 麻 *má* sukelia Sičuano pipirai (*huājiāo*), jis šildo kūną iš vidaus, o 辣 *là* sukelia deginantys raudonieji pipirai. Be to, yra ir kiti aštrumo porūšiai. Pvz.:
* 香辣 *Xiānglà* – aštrumas, sukeliamas augalų, ypač česnakų ir svogūnų.
* 酸辣 *Suānlà* – rūgštus aštrumas
* 鹹辣 *Xiánlà* – sūrus aštrumas.

Aštrumui išreikšti, Sičuano virtuvė naudoja daugybes prieskonių, iš kurių pati garsiausia yra iš sojų ir raudonųjų pipirų gaminama pasta 豆瓣酱 *dòubànjiàng*. Dar specifinis prieskonis yra Sičuano pipiro milteliai kepinti su druska – 花椒鹽 *huājiāoyán*.

Šioje virtuvėje dėmesys kreipiamas ne tik į aštrumą, bet ir į kvapą. Dauguma patiekalų siekia išryškinti jo subtilumą.

Šioje virtuvėje, palyginti su kitomis Tolimųjų Rytų virtuvėmis, gausiai naudojama jautiena.

## Pagrindiniai patiekalai
* *Kung pao* viščiukas 宮保雞丁 – aštriai pagamintas viščiukas, keptas kartu su Sičuano pipirais, žemės riešutais, daržovėmis.
* *Húigūoròu* 回锅肉 (mėsa, sugrąžinta į keptuvę) – išvirta kiauliena, apkepinta su aštriais pipirais ir daržovėmis
* *Mápódòufu* 麻婆豆腐 (Aštriosios damos sojų varškė) – sojų varškė, kepta su aštriais prieskoniais
* *Shuǐzhǔ* 水煮 – nors reiškia „virtas vandenyje“, patiekalui vandens nevartojama. Tai yra mėsa, apkepta aliejuje, kuriame prieš tai kepti raudonieji pipirai. Tai – visa patiekalų grupė.
* *Huǒguō* 火锅 – bendrai verdamas valgis, kurį kiekvienas svečias deda į puodą, korėjietiško *jjigae*, japoniško *nabe*, vietnamietiško *lau* atitikmuo. Nors *huǒguō* egzistuoja ir Pekino virtuvėje tuo pačiu pavadinimu, Sičuano *huǒguō* pasižymi ypatingu aštrumu ir populiarumu.

## Maisto etiketas
Slavikų šv. Onos bažnyčia

**Slavikų šv. Onos bažnyčia** – bažnyčia, tituluojama šv. Onos vardu, stovinti Slavikų miestelyje, dešiniajame Šešupės krante.

## Istorija

Jurbarko seniūnas kunigaikštis Mykolas Čartoriskis iki 1752 m. pastatė medinę bažnyčią, nors kai kur nurodoma, kad ji pastatyta 1754 m. Ji buvo Jurbarko parapijos filija. 1795 m. įkurta Slavikų parapija. Pirmasis jos klebonas 1795–1827 m. buvo dominikonas Rapolas Aleknavičius (palaidotas šventoriuje). XIX a. pradžioje veikė parapinė mokykla.

Bernardino kunigo Lauryno Tautkevičiaus rūpesčiu 1835 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia (konsekravo vyskupas Povilas Strašinskis) ir klebonija. 1858–1888 m. klebonavęs Pranciškus Andriukaitis padėjo knygnešiams platinti draudžiamą spaudą. 1906 m. įsikūręs „Žiburio“ draugijos skyrius 1907 m. įsteigė biblioteką-skaityklą.

1914 m. rugpjūčio 13 d. vokiečių kariai sušaudė Slavikų vikarą Andrių Pesį. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia suremontuota.

2016–2019 m. buvo atlikti remonto darbai: atnaujintos bažnyčios sienos ir vidus, pakeistas stogas, aplink bažnyčią paklotas naujas takas.

## Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, bebokštė, su 2 bokšteliais. Šventoriaus tvora medinių statinių ir mūrinių stulpų. Šventoriuje stovi medinė 3 aukštų varpinė.

## Galerija

Slavikų bažnyčia, priekis.JPG|Bažnyčia prieš remontą
Slavikų bažnyčia.JPG|Šoninis fasadas
Slavikų bažnyčia, varpinė.JPG|Varpinė
Slavikų bažnyčia, vartai.JPG|Vartai
Slavikai, paminklas šventoriuje.JPG|Atminimo akmuo pirmajam klebonui


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos
* Slavikų parapija (*vilkaviskiovyskupija.lt*)
Smalvų Švč. Mergelės Marijos Rožančinės bažnyčia

**Smalvų Švč. Mergelės Marijos Rožančinės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Smalvų kaime, kaimo viduryje, kelių sankryžos suformuotoje aikštėje, 13 km i pietryčius nuo Zarasų. Kultūros paveldo objektas Nr. 1789. Liaudies architektūros formų. Parapijai priklauso Turmanto Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia kaip filija.

## Istorija

Breslaujos žemės teismo raštininkas Jonas Samsonas savo Smalvų pastatytai bažnyčiai 1598 m. paskyrė Jurgiškių sklypą, Bagdoniškės ir Pieviškės kaimus. 1600 m. įsteigtas reguliariųjų atgailos kanauninkų vienuolynas, jiems atiduota ir bažnyčia. Smalvų dvare koplyčia atsirado apie 1600–1609 m.

Breslaujos žemės teisėjas Kazimieras Podbereskis 1674 m. koplyčios vietoje pastatė naują medinę bažnyčią, ją konsekravo pavyskupis Mikalojus Slupskis. 1750 m. įkurta parapija, Podbereskiai įkurdino kanauninkus. 1766 m. bažnyčia perstatyta grafo Pliaterio ir parapijiečių pastangomis. 1804 m. minima parapinė mokykla. 1812 m. prancūzmečiu Napoleono kariuomenė apgriovė vienuolyną, 1832 m. jis uždarytas. Iki tol vienuolynui priklausė jurisdika Smalvose, Rotaniškės ir Jurgiškių kaimai. Grafas Pliateris Smalvų kapinėse 1855 m. pastatė šv. Rozalijos koplyčią.

Pliateriai su parapijiečiais 1857 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią. Klebonas Teofilius Rudžius 1866 m. už į atlaidus atvykusių svečių priėmimą klebonijoje nubaustas 50 rublių, už išvykimą į Gaidę – 25 rublių, 1868 m. už šoninio altoriaus įrengimą be valdžios leidimo – 100 rublių. 1869 m. ištremtas į Archangelsko guberniją. 1897 m. parapijos kapinės apmūrytos.

1902 m. žaibas trenkė į bažnyčios bokštą, jis apdegė. XX a. pradžioje Zaborskis bažnyčios interjerą papuošė spalvingu augaliniu ornamentu. 1920 m. Lietuvos–Lenkijos demarkacinė linija Smalvų parapiją perskyrė: rytinė dalis su Smalvomis liko Vilniaus vyskupijoje, vakarinė – Panevėžio. Lietuvos pusėje esančius parapijiečius aptarnavo Zarasų kunigai Pasmalvio dvaro koplyčioje.

1982 m. pristatytas dviejų aukštų atviras prieangis su dvišlaičiu stogu.

## Architektūra

Bažnyčios ilgis 25,2 m, plotis 17,6 m, aukštis apie 15 m. Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, vienabokštė, registruota Kultūros vertybių registre (unikalus kodas 1789). Šventoriaus tvora akmenų mūro. Šventoriuje stovi 3 tarpsnių medinė varpinė.

Dailės paminklas – žalvarinis 1780 m. varpas, nulietas klebono P. Zviagino iniciatyva su dviem ornamentų juostomis ir šv. Jurgio bareljefu. XX a. pradžioje bažnyčios interjeras dekoruotas spalvingu augaliniu ornamentu.

## Galerija

Smalvos church2.jpg|Vaizdas iš galo
Smalvos church3.jpg|Varpinė
Smalvos church4.jpg|Bažnyčia – architektūros paminklas


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Parapijos informacija
Smalininkų šv. Juozapo bažnyčia

**Smalininkų šv. Juozapo bažnyčia** – katalikų bažnyčia, stovinti Smalininkuose, piečiau kelio . Parapija garsėja Porciunkulės atlaidais (rugpjūčio 2 d.).

## Istorija

Telšių vyskupijos pastangomis 1932 m. iš ūkininko S. Žilaičio nupirktas namas ir jame įrengta katalikų koplyčia. Tai buvęs mokyklos pastatas. 1934 m. kunigas Nikodems Petkus įsigytame pastate įrengė naują mūrinę filijinę bažnyčią. Jo iniciatyva 1935 m. buvo aptvertas šventorius, įrengti nauji bažnyčios laiptai, padarytas vidaus remontas: pakeltos pastato lubos, įtaisyta vieta choristams, taip pat buvo nupirktas ir pakabintas varpas, įsigyta daug kitokio bažnytinio inventoriaus. 1935 m. liepos 18 d. jis pašventino naująją Smalininkų šv. Juozapo bažnyčią.
 
## Architektūra

Bažnyčia mūrinė, stačiakampio plano, su bokšteliu. Šventoriaus erdvė atsiveria iš rytų pusės nuo bažnyčios, jį juosia medinių statinių tvora. Kampe slūgso dviejų stambių girnų akmenys. Aikštelėje priešais vartus stovi aukštas medinis kryžius.

## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
Smilgių šv. Jurgio bažnyčia

**Smilgių šv. Jurgio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Smilgių miestelyje, netoli kelio . Kultūros paveldo objektas Nr. 992.

## Istorija

Šeduvos seniūnijos inventoriuje 1645 m. minima Smilgių bažnyčia ir 2 valakai klebonijos žemės. 1655 m. bažnyčiai dovanotas Gikonių kaimas su 17 valakų ir Čelkių kaimas su 6 valakais žemės. 1677 m. bažnyčiai dar priklausė Matarakų kaimas. Kunigo Jurgio Jakševičiaus rūpesčiu 1690 m. bažnyčia perstatyta.

1761 m. ji buvo sena ir netinkama naudoti. Klebonas Antanas Vertelis (Vaitelis), remiamas grafo Jono Jurgio Flemingo, 1764 m. pastatė naują bažnyčią. Statybai buvo naudojami pušiniai rąstai, tąšyti kirviais. Sienos suręstos sujungiant rąstus per išpjovas. Joje 1768 m. buvo 6 altoriai. 1820 m. klebonija turėjo 33 valakus žemės. 1858 m. perstatytas fasadas ir bokštai.

1873 m. klebono prelato J. Rodavičiaus (Smilgiuose 1869–1885 m.) rūpesčiu suveržtos bažnyčios sienos, perdažytas vidus, pertvarkyti altoriai, perlydyti varpai. Lietuviškos spaudos draudimo laikais kunigas M. Opulskis platino knygas, maldaknyges. Kunigas Domininkas Tuskenis-Tuskevičius 1896 m. įkūrė slaptą bibliotekėlę. 1919 m. ji perduota pavasarininkų kuopai. Kunigas dekanas Petras Kuzmickas po 1983 m. suremontavo bažnyčią, įvedė šildymą.

## Architektūra

Pastatas yra medinis, su 2 zakristijomis ir viškomis. Bažnyčios interjeras įrengtas pagal baroko epochos stilių. Didysis altorius su medinėmis skulptūromis pasižymi rokoko formomis. Bažnyčia barokinė, kryžminio plano (28×18 m), halinė, su trisiene apside, dvibokštė. Vidus 3 navų. XIX a. pabaigoje buvo pastatyta originali bažnyčios varpinė. Spaudos draudimo metais Smilgių bažnyčia prisidėjo prie tautiškumo puoselėjimo. Varpinėje knygnešiai slėpdavo lietuviškąją spaudą.

Bažnyčioje yra Povilo Puzino (1907–1967) tapytų paveikslų.

## Galerija

Smilgių bažnyčia.JPG|Smilgių bažnyčia
1. Smilgiai, bažnyčia.JPG|Bažnyčios profilis
Church Smilgiai - panoramio.jpg|2009 m.
Smilgiai, bažnyčia.JPG|2013 m.
Smilgiai, bažnyčios šventorius.JPG|Šventoriuje
Smilgiai, varpinė.JPG|Varpinė ir koplytstulpis
Smilgių bažnyčia, kryžius.JPG|Smailės kryžius


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Smilgių šv. Jurgio bažnyčia
*
Smilgių Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia

**Smilgių Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Smilgių kaime, 8 km į šiaurės vakarus nuo Pabiržės. Turi neoklasicizmo bruožų.

## Istorija

Apie 1757 m. bajoras Karolis Ciolkovičius Smilgių bajorkaimyje pastatė koplyčią. Šiai suirus, 1862 m. nupirkta nenauja Pabiržės kapų koplyčia ir, pakeitus supuvusius sienojus, pastatyta Smilgiuose. Įrengti 3 altoriai, tačiau pamaldos joje būdavo tik retkarčiais.

1915 m. liepą Smilgiuose apsigyveno kunigas Florijonas Juknevičius. Jis čia laikė pamaldas, pastatė prieglaudą, svirnelį. 1919 m. iškeltas. Žmonės prašė įsteigti parapiją. Smilgių kaimas bažnyčiai skyrė 15, o Toliūnų – 3 dešimtines žemės. Nors vyskupas parapijos neįsteigė, tačiau 1920 m. paskyrė kitą kunigą. Parapijos teisės suteiktos 1931 m. spalio 24 d.

Po 1936 m. pradėta ruoštis naujos mūrinės bažnyčios statybai. 1939 m. išmūryti pamatai, 1941 m. – pastatyta bažnyčia, įrengta 1942 m. ir tų pačių metų birželio 22 d. vyskupo Kazimiero Paltaroko konsekruota.

## Architektūra

Bažnyčia turi neoklasicizmo bruožų, stačiakampio plano, vienabokštė.

## Galerija

Church in Smilgiai - panoramio.jpg
Smilgiai (Biržai), bažnyčios galinis fasadas.JPG|Galinis fasadas
Smilgiai (Biržai), bažnyčios viduje.JPG|Viduje
Smilgiai (Biržai), lenta S. Masilioniui bažnyčioje.JPG|Atminimo lenta


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Parapijos puslapis
Spitrėnų Švč. Mergelės Marijos Taikos Karalienės bažnyčia

**Spitrėnų Švč. Mergelės Marijos Taikos Karalienės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Spitrėnų kaime, 11 km į rytus nuo Utenos, 4,5 km į pietryčius nuo plento . Bažnyčia ir jos aplinka sutvarkyta. Bažnyčioje įrengti vitražai (autorius – Andrius Cvirka), šventorių puošia stogastulpis kunigų atminimui (autorius – Romualdas Šimkūnas), paminklinis akmuo bažnyčios statytojams, dekoratyvinių augalų kolekcija. Bažnyčią administruoja Utenos Dievo Apvaizdos parapijos klebonas, Utenos dekanato dekanas Remigijus Kavaliauskas. Parapijoje veikia Radeikių koplyčia.

## Istorija

Utenos gyventojai, klebono Pranciškaus Turausko paraginti, dvaro savininkų Jono Balaišos ir Elenos Balaišienės remiami, 1917 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią (studento Pr. Gineičio projektas). 1919 m. į Spitrėnus paskirtas kunigas Petras Margevičius nupirko fisharmoniją, 1921 m. pastatė kleboniją, 1924 m. įrengė altorius (už Antano Jasūdžio pinigus). Vėliau įrengti 6 registrų vargonai, apmūrytas šventorius, bažnyčia apkalta lentomis. Noliškio dvaro savininkas 1927 m. bažnyčiai dovanojo 8 ha žemės.

Nuo 1964 m. bažnyčioje klebonu dirbo Julijonas Kuprys, 1974 m. – Vytautas Tvarijonas, 1986–2022 m. (iki pat mirties) – Povilas Klezys. Po Povilo Klezio mirties 2022 - 2024 parapiją administravo Utenos Kristaus Žengimo Į Dangų parapijos klebonas Algis Neverauskas.

## Architektūra

Bažnyčia pusiau kryžminio plano (20×11 m), vienabokštė. Turi 3 altorius. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė varpinė, kryžius.

## Galerija

Spitrėnų bažnyčia.JPG|Bažnyčios šoninis fasadas
Spitrėnų bažnyčia, vargonų choras.JPG|Vargonų choras
Spitrėnai, klebonija.JPG|Klebonija
Spitrėnų bažnyčia, šventoriaus akmuo.JPG|Šventoriuje
Spitrėnų bažnyčia, šventorius.JPG|Kunigų atminimui


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* Parapijos puslapis (Paneveziovyskupija.lt)