open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Marie Taglioni

**Marie Taglioni** (1804 m. balandžio 23 d. Stokholmas, Švedija – 1884 m. balandžio 24 d. Marselis, Prancūzija) – italų šokėja, baletmeisterė, pedagogė.
Viena garsiausių romantizmo epochos šokėjų, padariusi didelę įtaką Europos šokio raidai.

## Biografija

Marie Taglioni gimė Stokholme, Švedijoje italų choreografo Philippe Taglioni ir švedų šokėjos Sophie Karsten šeimoje. Mokėsi pas: Philippe Taglioni – Viena, Jean-Francois Coulon – Paryžius. 1832 Londone ištekėjo už grafo Gilbert de Voisins, tačiau po trejų metų išsiskyrė. Su grafu susilaukė sūnaus. 1847 Taglioni atsisveikina su scena. 1870–1871 metais, karo metu, moteris praranda visą turtą ir yra priversta užsidirbti pragyvenimui mokydama pramoginių šokių. Romantinės scenos žvaigždė mirė 1884 metais Marselyje.

## Veikla

### Svarbiausi pasirodymai

* 1822 birželio 10 debiutuoja Vienoje, spektaklyje: „La Réception d'une jeune nymphe à la cour de Terpsichore“
* 1826 pasirodo Vokietijoje, Štutgarte ir Miunchene spektaklyje: „Danina“ (sukuria pagrindinį vaidmenį)
* 1827 šoka Paryžiuje, spektaklyje „Le Sicilien“

Taip pat Paryžiuje šoko:

* 1829 – „La Belle au bois dormant“ („Miegančioji gražuolė“)
* 1830 – „Le Dieu et la bayadère “
* 1832 – „La Sylphide“ („Silfidė“)

Nuo 1837 iki 1842 šoko Sankt Peterburge:

* 1838 – „Miranda“, „La Gitana“
* 1839 – „L'Ombre“
* 1842 – „Queen of the Elfrides “

1847 surengė paskutinį pasirodymą.

### Pedagoginis darbas

Marie Taglioni dėstė:

* Emma Livry

### Kūriniai

1860 – „Le Papillon“, vienintelis Marie Taglioni kaip choreagrafės kūrinys, skirtas jos mokinei Emma Livry.
„Le Papillon“ („Drugelis“) – dviejų veiksmų „fantastinis baletas“. Choreaografija – Marie Taglioni, muzika – Jacques Offenbach.
Libretas – Jules-Henri Vernoy de Saint-Georges (1861), pakeitė Marius Petipa (1874).

## Šokio stilius

Kartu su tėvu Philippe Taglioni šokėja sukūrė naują šokio stilių. Taglioni šokyje atsirado puantai, dideli šuoliai ir nauja balerinos išvaizda – baltos tunikos, panašumas į fantastines būtybes. Šokis tapo bendravimo su žiūrovais priemone. Šokio pagalba Marie atskleisdavo savo sielą, parodė kiek daug reiškia artisto individualybė. Puantų ir šuolio dėka šuolis atrodė labai lengvas. Šokis su puantais tapo svarbiausia moterų šokio savybe. Iki Taglioni toks šokis buvo pateikiamas kaip triukas. Marie Taglioni pirma pradėjo rodyti dideles pozas, prailgino kūno linijas („atidarinėjo“ griežtas rankų pozicijas).

## Įamžinimas

1855 Johann Strauss II (Jaunesnysis) iš baletų kuriuose šoko Marie muzikos sukūrė **Taglioni Polka**.

## Šaltiniai

# Šokio žodynas
# „Baleto menas“, Vytautas Grivickas. Leidykla „Atkula“.
Plūdė (augalas)

**Plūdė** (*Potamogeton*) – plūdinių (*Potamogetonaceae*) šeimos vandens augalų gentis.

Auga stovinčio vandens telkiniuose. Yra daug hibridinių rūšių.

## Lietuvoje augančios rūšys
* Smailialapė plūdė (*Potamogeton acutifolius*) – įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą
* Alpinė plūdė (*Potamogeton alpinus*)
* Berchtoldo plūdė (*Potamogeton berchtoldii*)
* Garbiniuotoji plūdė (*Potamogeton crispus*)
* Tankialapė plūdė (*Potamogeton densus*)
* Laiboji plūdė (*Potamogeton filiformis*)
* Dygliaviršūnė plūdė (*Potamogeton friesii*)
* Įvairialapė plūdė (*Potamogeton heterophyllus*)
* Pertaruktavarpė plūdė (*Potamogeton interruptus*)
* Lietuvinė plūdė (*Potamogeton lithuanicus*)
* Ilgalapė plūdė (*Potamogeton longifolius*)
* Blizgančioji plūdė (*Potamogeton lucens*)
* Plūduriuojančioji plūdė (*Potamogeton natans*)
* Nariuotoji plūdė (*Potamogeton nodosus*)
* Bukalapė plūdė (*Potamogeton obtusifolius*)
* Palerminė plūdė (*Potamogeton panormitanus*)
* Šukinė plūdė (*Potamogeton pectinatus*)
* Permautalapė plūdė (*Potamogeton perfoliatus*)
* Rūgčialapė plūdė (*Potamogeton polygonifolius*)
* Ilgoji plūdė (*Potamogeton praelongus*)
* Rausvoji plūdė (*Potamogeton rutilus*)
* Siūlinė plūdė (*Potamogeton trichoides*) – įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą
* Volfgango plūdė (*Potamogeton wolfgangii*)
* Plokščioji plūdė (*Potamogeton zosterifolius*)
* Meinshauzeno plūdė (*Potamogeton x meinshauzenii*) – įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą
* Spindinčioji plūdė (*Potamogeton x nitens*)
* Zwaardfonteinkruid (*Potamogeton x sparganifolius*)
* Dryžuotoji plūdė (*Potamogeton x zizii*)
Nijolė Gaigalaitė

**Nijolė Gaigalaitė** (1928 m. gruodžio 10 d. Gaižūnuose, Linkuvos valsčiuje – 2009 m. birželio 18 d. Vilniuje) – Lietuvos skulptorė.

## Biografija
Sesuo Aldona Gaigalaitė, brolis Algirdas Gaigalas. 1953 m. baigė Lietuvos dailės institutą. Nuo 1953 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narė.

## Kūryba
Sukūrė skulptūrinių portretų (Janina Degutytė, 1962 m., Salezijus Pavilonis, 1979 m., Elena Nijolė Bučiūtė, 1985 m.), antkapinių paminklų (Rapolas Jakimavičius, 1963 m., Nepriklausomos Lietuvos kariams, kritusiems kovose su lenkais 1994 m., abu Vilniuje), dekoratyvinių („Jūratė ir Kastytis“, Palanga, 1961 m.) ir kamerinių (triptikas „1863 metų atminimui“ 1967 m., „Lopšinė“ 1972 m.) kompozicijų. Vėlesnėje kūryboje vyrauja religinės tematikos skulptūros, dažna Pietos tema („Pieta Nr. 3“ TV bokšto gynėjams, 1992 m.). Bronzos, marmuro, granito, medžio skulptūros ekspresyvios, apibendrintų formų. Nuo 1953 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje.

## Šaltiniai
Davey Havok

**David Paden Marchand** (sceninis slapyvardis **Davey Havok**, g. 1975 m. lapkričio 20 d. Rochester, Niujorkas, JAV) – amerikiečių grupės AFI vokalistas.

## Diskografija
### Su AFI

**Albumai**

* *Answer That and Stay Fashionable (1995)*
* *Very Proud Of Ya (1996)*
* *Shut Your Mouth and Open Your Eyes (1997)*
* *Black Sails in the Sunset (1999)*
* *The Art Of Drowning (2000)*
* *Sing the Sorrow (2003)*
* *Decemberunderground (2006)*
* *Crash Love (2009)*

**EP**

* *Dork (1993)*
* *Behind the Times (1993)*
* *Eddie Picnic's All Wet (live) (1994)*
* *This is Barkley, Not West Bay (1994)*
* *Bombing the Bay (1995)*
* *Fly in the Ointment (1995*)
* *AFI/Heckle Split (1995)*
* *A Fire Iside EP (1998)*
* *Black Sails (1999)*
* *All Hallow's EP (1999)*
* *The Days of the Phoenix (2001)*
* *336 (2002)*

### Su Son of Sam

* *Songs from the Earth (2001)*

### Su Blaqk Audio

* *CexCells (2007)*
* *Bright Black Heaven* (2010)

## Nuorodos

* AFireInside.net
Gediminas Gaigalas

**Gediminas Gaigalas** (g. 1959 m. spalio 14 d. Kaune) – Lietuvos fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
Tėvas Algirdas Gaigalas. 1982 m. baigė Vilniaus universitetą. 2001 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Nuo 1992 m. Teorinės fizikos ir astronomijos instituto (nuo 2002 m. Vilniaus universiteto Teorinės fizikos ir astronomijos institutas) mokslo darbuotojas, vyriausiasis mokslo darbuotojas, nuo 1998 m. dar ir Vilniaus pedagoginio universiteto dėstytojas, nuo 2003 m. Bendrosios fizikos katedros vedėjas. Nuo 2002 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Sukūrė efektyvią integravimo sukininių ir kampinių kintamųjų atžvilgiu metodiką atomo teorijos uždaviniams spręsti. Remdamasis šia metodika parašė 12 kompiuterinių programų, kurios naudojamos Vilniaus universiteto Teorinės fizikos ir astronomijos institute, Oksfordo, Briuselio Laisvojo, Kaselio universitetų moksliniuose centruose ir kitur. Jo sukurta metodika ir programinė įranga sudaro prielaidas gauti gana tikslų atomų ir jonų energinį spektrą, nustatyti elektronų šuolių bangos ilgius, osciliatorių stiprius, šuolių tikimybes, sužadintųjų lygmenų gyvavimo trukmes ir kt. atomines charakteristikas. Išleido mokomųjų priemonių studentams.

## Šaltiniai
Virginija Gaigalaitė

**Virginija Gaigalaitė** (g. 1954 m. gegužės 19 d. Linkuvoje) – Lietuvos matematikė, gydytoja neurologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė, fizinių mokslų daktarė.

## Biografija
1977 m. baigė Vilniaus universiteto Matematikos fakultetą. 1981 m. fizikos ir matematikos mokslų kandidatė. 1987 m. baigė Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą. 2002 m. habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

1982–1991 m. dirbo Vilniaus universiteto Širdies ir kraujagyslių klinikoje, 1991–2002 m. Neuroangiochirurgijos klinikoje. Nuo 1991 m. dėsto Vilniaus universiteto Medicinos fakultete. Nuo 2002 m. dar ir Neurologijos ir neurochirurgijos klinikos vyriausioji mokslo darbuotoja.

Mokslinio darbo kryptis – insulto diagnostika ir gydymas, Parkinsono ligos gydymas. Parašė apie 100 mokslinių straipsnių.

## Šaltiniai
Kleopas Gaigalis

**Kleopas Gaigalis** (1879 m. rugsėjo 25 d. Užpaliai – 1957 m. rugsėjo 1 d. Kaunas) – Lietuvos radiotechnikas.

## Biografija
1905 m. baigė Sankt Peterburgo elektrotechnikos institutą. Statė radijo stotis Rusijos Tolimuosiuose Rytuose ir šiaurėje. 1917–1919 m. Rusijos radijo departamento direktorius. 1919–1923 m. Rusijos Šiaurės radijo rajono valdytojas. 1923–1926 m. vadovavo Kauno radijo stoties statybai; 1930–1934 m. jos viršininkas. 1926–1947 m. dėstė Kauno aukštesniojoje technikos mokykloje.

## Šaltiniai
Kukunoras

**Kukunoras** (), **Činghajus** () – druskingas ežeras centrinėje Kinijoje, Činghajaus provincijoje, apie 100 km į vakarus nuo Siningo, didžiausias šalyje. Telkšo Nanšanio kalnų rytinėje pašlaitėje, Tibeto kalnyno dubumoje, 3205 m aukštyje virš jūros lygio. Ilgis 105 km, plotis 65 km. Krantai nesmarkiai raižyti, išvystytos senovinės ežero terasos (aukštis iki 50 m). Dugną dengia dumblas. Yra keletas smėlio salų. Į Kukunorą įteka 23 upės, iš jų didžiausia Buchyn Golas, sudaranti deltą. Vasariniai upių poplūdžiai lemia ežero vandens lygio svyravimą. Vasarą vandens temperatūra sušyla iki 18-20°С, nuo lapkričio iki kovo vandens paviršius pasidengia ledu. Vandens mineralizacija sausuoju laikotarpiu siekia 11 g/l. Žvejyba (gaudomos daugiausia karpinės žuvys).

1872 m. Kukunoro ežerą tyrinėjo Nikolajaus Prževalskio ekspedicija.

Ežero pavadinimas kilęs iš  „žydrasis ežeras“. Tą patį reiškia ir kiniškas pavadinimas.

## Šaltiniai
Alfonsas Gailevičius

**Alfonsas Gailevičius** (1910 m. liepos 28 d. Rygoje, Latvija – 1998 m. vasario 24 d. Vilniuje) – sovietinis administracinis ir saugumo veikėjas, vienas iš aktyviausių stalininių represijų Lietuvoje organizatorių, LSSR AT deputatas, SSRS vidaus tarnybos generolas majoras, LSSR ministras, ministro pavaduotojas.

## Biografija
1928–1929 m. LKJS Biržų parajonio komiteto sekretorius, 1929–1930 m. LKP Biržų parajonio komiteto sekretorius. Nuo 1928 m. dalyvavo antivalstybinėje komjaunimo, nuo 1929 m. Lietuvos komunistų partijos veikloje, už tai 1935–1940 m. buvo kalinamas. 1940 m. sovietams okupavus Lietuvą, iš kalėjimo išleistas. 1940 m. birželio-rugpjūčio mėn. Saugumo departamento Ypatingojo skyriaus viršininkas, vėliau LSSR NKVD-NKGB viršininkas. Aktyviai dalyvavo 1940 m. liepos 11-12 d. ir kitose masinėse Lietuvos gyventojų suėmimo ir trėmimo akcijose. Prasidėjus SSRS-Vokietijos karui, 1941 m. pasitraukė į SSRS. 1943–1944 m. Lietuvoje vadovavo specialiajai žvalgų grupei „Sakalai“.

1944–1948 m. SSRS Religinių kultų reikalų tarybos įgaliotinis Lietuvos SSR. Kontroliavo ir varžė Lietuvos religinių bendruomenių, daugiausia Katalikų bažnyčios, veiklą, rengė dvasininkų represijas. 1948–1953 m. LSSR valstybės saugumo, 1953–1954 m. vidaus reikalų ministro pavaduotojas. 1954–1962 m. LSSR vidaus reikalų, 1962–1968 m. viešosios tvarkos apsaugos ministras. 1957 m. SSRS vidaus tarnybos generolas majoras. Vienas stalininių represijų Lietuvoje organizatorių. 1958 m. jo siūlymui tremti į Lietuvą grįžusius politinius kalinius sovietinė administracija nepritarė.

1954–1970 m. LKP CK narys. 1955–1959 m. ir 1963–1971 m. LSSR AT deputatas.

## Šaltiniai
Emerikas Gailevičius

**Emerikas Gailevičius** (1874 m. spalio 5 d. Žagarė – 1949 m. sausio 17 d. Hamburgas) – Lietuvos kompozitorius, kapelmeisteris.

## Biografija
Sūnus Stasys Gailevičius. Mokėsi Rietavo muzikos mokykloje, Varšuvos muzikos instituto kontraboso, kapelmeisterių, kompozicijos klasėse, Maskvos konservatorijos S. Tanejevo kompozicijos klasėje.

Griežė kariniame orkestre Rygoje, Zimino operos teatre Maskvoje. Nuo 1920 m. Valstybės teatro kontrabosininkas, koncertmeisteris, nuo 1922 m. prie Švč. Trejybės bažnyčios veikusios Šv. Cecilijos muzikos mokyklos mokytojas ir vedėjas, nuo 1929 m. ir Kauno karo muziejaus orkestro kapelmeisteris. 1925–1933 m. Kauno muzikos mokyklos, nuo 1933 m. Kauno konservatorijos klarneto ir kontraboso, nuo 1934 m. ir kapelmeisterių klasės vedėjas. Nuo 1944 m. gyveno Vokietijoje.

## Kūryba
Sukūrė kantatą „Darius ir Girėnas“ (išl. 1938 m.), intermezzo simfoniniam orkestrui „Vestuvinė eisena“, maršų, fantazijų, parafrazių pučiamųjų ir simfoniniams orkestrams, chorų, dainų. Rinko ir harmonizavo liaudies dainas. Instrumentavo J. Žilevičiaus simfoniją (1922 m.), Č. Sasnausko „Requiem“ (1936 m.), J. Naujalio simfoninę poemą „Ruduo“ (1930 m.) ir kitus šio kompozitoriaus kūrinius, V. Kudirkos „Tautišką giesmę“.

Mokiniai: Povilas Bekeris, Juozas Gaudrimas, Klemensas Griauzdė, Bronius Jonušas.

## Įvertinimas
* 1931 m. Vytauto Didžiojo 5 laipsnio ordinas

## Šaltiniai
Bonaventūra Gailevičius

**Bonaventūra Gailevičius** (1752 m. Raseinių apskritis – 1834 m. liepos 23 d. Varniai) – Lietuvos kunigas, filosofijos daktaras.

## Biografija
Mokėsi Raseinių mokykloje. Nuo 1773 m. studijavo Vilniaus universitete, 1775 m. filosofijos daktaras. Nuo 1781 m. mokėsi Varnių kunigų seminarijoje. 1783 m. įšventintas kunigu. S. Giedraičio kvietimu nuvykęs į Varšuvą dalyvavo taryboje, valdžiusioje Žemaičių vyskupiją. Nuo 1784 m. Varnių klebonas ir konsistorijos narys, Žemaičių vyskupijos kapitulos narys, nuo 1791 m. kanauninkas, konsistorijos sekretorius, nuo 1808 m. prelatas ir vyskupijos oficiolas. Nuo 1813 m. generalinis vikaras, valdė vyskupiją vietoj sergančio vyskupo J. A. Giedraičio. T. Kosciuškos vadovaujamo sukilimo Telšių apskrities tvarkomosios komisijos narys.

Parengė katechetinių aiškinimų knygelių, krikščionybės 1825 m. jubiliejaus leidinių. Parašė giesmių, prisidėjo prie A. J. Giedraičio Naujojo testamento vertimo, rūpinosi religinės literatūros lietuvių kalba leidimu. Finansiškai rėmė Varnių bažnyčią, globojo žydus.

## Bibliografija
* Mokslas krikščioniško įstatymo, 1821 m.
* Metai šventi, arba Jubileušas didis, 1826 m.
* Atmintinė Jubileušo, arba pamokslas apie pakūtą, 1828 m.

## Šaltiniai
Augustas Vossas

**Augustas Vossas** (; 1919 m. spalio 30 d. Saltykovo gyvenvietėje, Omsko gubernija – 1994 m. vasario 10 d. Maskvoje) – latvių sovietinis ir partinis veikėjas.

## Biografija
Baigė Tiumenės mokytojų institutą. 1939–1940 m. vidurinės mokyklos mokytojas. Nuo 1940 m. Raudonosios armijos politinis darbuotojas. 1945 m. atsiųstas į Latviją partiniam darbui.

Nuo 1960 m. Latvijos KP sekretorius, nuo 1966 m. I sekretorius, šiame poste pakeitė į Maskvą pervestą Arvydą Pelšę.1984–1989 m. SSRS Aukščiausiosios Tarybos Tautybių tarybos pirmininkas. 1966–1989 m. SSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatas. 1971–1990 m. SSKP CK narys.

Palaidotas Maskvos Trojekurovo kapinėse. Latvijoje Augustas Vossas buvo ypač nemėgstamas, kadangi nemokėjo latvių kalbos ir buvo laikomas svetimu statytiniu.
B'Day Anthology

** ''B'Day Anthology'' ** – Amerikos R&B atlikėjos Beyoncé videoalbumas, išleistas kartu su albumu B'Day Deluxe Edition Amerikoje 2007 m. balandžio 3 dieną.
Šiam DVD albumui buvo sukurti devyni nauji vaizdo klipai.

## Dainos
Romualdas Gailys

**Romualdas Gailys** (1941 m. vasario 2 d. Padarbuose, Židikų valsčiuje – 2017 m. vasario 15 d. Kaune) – Lietuvos gydytojas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1964 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1975 m. medicinos mokslų kandidatas.

Nuo 1964 m. dirbo Kauno raj. centrinėje ligoninėje. Nuo 1966 m. Kauno medicinos instituto (nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas, nuo 2010 m. Lietuvos sveikatos mokslų universitetas) dėstytojas, 1990–1992 m. Patologinės anatomijos katedros vedėjas, nuo 1998 m. medicinos fakulteto dekanas. Nuo 1993 m. profesorius. Nuo 2002 m. Patologinės anatomijos klinikos vadovas.

Mokslinio darbo svarbiausia kryptis – širdies vainikinių arterijų sienos ir nervinio aparato pokyčiai ištikus miokardo infarktui.

Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

## Bibliografija
* Patologinė anatomija, vadovėlis, su kitais, 1986 m., 2 leid. 2001 m.

## Šaltiniai
Kulunda (upė)

**Kulunda** () – upė Rusijoje, Altajaus krašto šiaurės vakaruose. Prasideda Paobės plynaukštėje, teka į vakarus Kulundos stepe. Įteka į nenuotakų Kulundos ežerą.

Upė vandenis gauna iš kritulių ir sniego tirpsmo. Minimalus debitas netoli žiočių 0,036 m³/s, didžiausias 336 m³/s. Užšąla 45-100 dienų laikotarpiui, kartais įšąla iki dugno.

Prie Kulundos upės įsikūręs Bajevo miestelis.

## Šaltiniai
Kulunda

**Kulunda** reiškia šiuos objektus Altajaus krašte:

* Kulunda – upė;
* Kulunda – gyvenvietė;
* Kulundos ežeras;
* Kulundos stepė;
* Kulundos magistralinis kanalas.
Pranas Gailiūnas

**Pranas Gailiūnas** (1913 m. sausio 5 d. Katiliai, Griškabūdžio valsčius – 1977 m. liepos 24 d. Vilnius) – Lietuvos kalbininkas, pedagogas, humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
1939 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1965 m. filologijos mokslų kandidatas.

Mokytojavo Raseiniuose, Eržvilke, Švėkšnoje, 1945–1949 m. Švėkšnos vidurinės mokyklos direktorius. 1949–1958 m. dirbo Švietimo ministerijoje. Nuo 1959 m. Vilniaus universiteto dėstytojas; nuo 1969 m. docentas.

Tyrė lietuvių kalbos veiksmažodžio nuosakas, dėstymo metodiką. Su kitais parengė mokomųjų knygų mokykloms.

## Bibliografija
* Lietuvių kalbos gramatika, vienas autorių, t. 2 1971 m.
* Lietuvių kalbos metodika, studijų vadovas aukštosioms mokykloms, 1977 m.

## Šaltiniai
Saima

**Saima** (, ) – ežeras pietryčių Suomijoje. Ežero plotas – 4400 km². Tai didžiausias ežeras Suomijoje ir ketvirtas pagal dydį Europoje. Saimos ežero pakranėje įsikūrę Lapenrantos, Imatros, Savonlinos, Mikelio, Varkauso ir Joensū miestai.

Iš Saimos į Ladogos ežerą teka Vuoksa. Saimos kanalas jungia Saimos ežerą su Suomių įlanka. Kiti kanalai jungia su mažesniais rytų Suomijos ežerais.

Ežere gyvena Saimos žieduotasis ruonis.
Petras Gailevičius

**Petras Gailevičius** (1928 m. birželio 9 d. Rezgiai, Kėdainių apskritis – 1998 m. spalio 28 d. Kaunas) – Lietuvos gydytojas dermatovenerologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1953 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1994 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras. Nuo 1996 m. profesorius.

Nuo 1953 m. Kaišiadorių raj. ligoninės darbuotojas, nuo 1958 m. iki 1960 m. vyr. gydytojas, nuo 1960 m. Kauno medicinos instituto (dab. Kauno medicinos universitetas), nuo 1969 m. iki 1974 m. Odos ir lytiškai plintančių ligų katedros vedėjas, nuo 1991 m. iki 1998 m. Kauno medicinos akademijos Odos ir venerinių ligų klinikos vedėjas.

## Bibliografija
* Odos ir veneros ligų praktikos darbai, vadovėlis, 1970 m.
* Užkrečiamosios odos ligos, monografija, 1986 m.
* Ikinavikinės odos ligos ir odos navikai, monografija, 1989 m.
* AIDS, su kitais, 1991 m.
* Alerginės dermatozės, monografija, 1992 m.
* Dermatologija, monografija, 1994, anglų k.
* Plaukų ligos, monografija, 1995 m.
* Odos ir lytiniu būdu plintančių ligų burnos gleivinės pažeidimai, monografija, 1996 m.
* Odos ir venerinės ligos, vadovėlis, 1985 m. 2 leid. 1996 m.
* Vaikų dermatozės, monografija, 1998 m.
* Odos ir venerinės ligos, atlasas, su kitais, 1998 m.
* Vaikų odos ligos, vadovėlis, 2001 m.

## Šaltiniai
Kulundos ežeras

**Kulundos ežeras** () – nenuotakus, druskingas ežeras Rusijoje, Altajaus krašte, Kulundos stepės vakaruose, 64 km į rytus nuo Slavgorodo miesto, 99 m aukštyje virš jūros lygio. Skersmuo ~35 km. Ežeras seklus, vidutinis jo gylis 2,5-3 m. Šiauriniai ir vakariniai krantai statūs, rytiniai – lėkšti. Ežere daug salų. Kulundos ežero vanduo žiemą neužšąla, o vasarą sušyla iki 26&nbsp;°C. Pietuose protaka jungiasi su Kučiuko ežeru. Įteka Kulundos upė. Gausu mirabilito telkinių.

## Šaltiniai
Alina Gailiūnienė

**Alina Gailiūnienė-Vyšniauskaitė** (g. 1933 m. balandžio 1 d. Kaune) – Lietuvos pediatrė endokrinologė, sporto medikė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.  

## Biografija
1958 m. baigė Minsko valstybinį medicinos institutą. 1990 m. medicinos mokslų daktarė. 

1965-1968 m. dirbo Baltarusijos mokslų akademijos Branduolinių tyrimų instituto Endokrinologijos skyriuje. 1968-1992 m. ir nuo 1996 m. Lietuvos kūno kultūros instituto (nuo 1999 m. Lietuvos kūno kultūros akademija), 1991-1992 m. ir 1996-2001 m. Fiziologijos ir biochemijos katedros vedėja. Nuo 1992 m. profesorė. 

1976-1980 m. TSRS moterų rankinio rinktinės gydytoja, 1980-1989 m. – Lietuvos sunkiosios atletikos, irklavimo, baidarių ir kanojų irklavimo, sportinių žaidimų rinktinėse. 

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo sritis: amžiaus tarpsnių fiziologija, medžiagų apykaita, stresas ir adaptacija, nuovargio ir persitreniravimo sindromai. 

## Bibliografija
* Sporto biochemija, 1978 m., 2 leid. 1981 m.
* Humoraliniai nuovargio pagrindai, 1990 m.
* Biochemija, 1999 m.
* Sporto biochemija, su K. Milašiumi, 2001 m.

## Šaltiniai
Kulundos stepė

**Kulundos stepė** (), **Kulundos lyguma** (*Кулундинская равнина*) – lygumų sritis Vakarų Sibire, Rusijos Altajaus krašte bei Kazachstano Pavlodaro srityje. Driekiasi Obės ir Irtyšiaus tarpupyje, šiaurėje ribojasi su Barabos stepe, pietryčiuose – su Altajaus priekalnėmis. Paviršius banguotas (aukštis iki 250 m) su charakteringomis griovomis ir dubumomis, kurios užimtos upėmis (Kulunda, Burla) ir ežerais (Kulundos, Kučiuko, Didysis Jarovojės, Mažasis Jarovojės, Petuchovo, Tantaros ir daug kitų). Ežerai nenuotakūs, druskingi, juose kaupiasi sodos, glauberio, valgomoji druskos.

Klimatas žemyninis, pasižymintis karšta, sausringa vasara ir šalta, nesnieginga žiema. Vidutinė sausio temperatūra -17–19 °C, liepos mėnesio +19-22 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis 250–350 mm. Žiemą būdingos stiprios vėtros. Šiaurėje ir rytuose vyrauja varpinių stepės, pietuose ir vakaruose – kiečių ir varpinių stepės, yra pušų giraičių.

Kulundos stepė – svarbus Altajaus krašto žemdirbystės regionas. Išdirbtose stepėse auginami javai, techninės kultūros.

## Šaltiniai
Antanas Gailius

**Antanas Gailius** (g. 1951 m. balandžio 11 d. Švendriškiuose, Jurbarko rajonas) – Lietuvos poetas, vertėjas.

## Biografija

1968 m. baigė Raseinių pirmąją vidurinę mokyklą. 1973 m. Vilniaus universitete baigė vokiečių kalbą ir literatūrą. 1978–1986 m. „Vagos“ leidyklos redaktorius, 1986–1989 m. „Vyturio“ leidyklos vyr. redaktoriaus pavaduotojas. 1989–1996 m. redagavo kultūros almanachą „Proskyna“, 1992–1994 m. – savaitraštį „Amžius“. Nuo 1988 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.

## Kūryba
Antano Gailiaus poezija pasižymi skaidria ir harmoninga krikščioniška pasaulėjauta bei etika, ramiu ir santūriu tonu. Autorius meistriškai valdo klasikines formas, tačiau nemaža ir eilėraščių parašytų verlibru.

Išvertė daug vokiečių, olandų prozos, kultūros, filosofijos veikalų, o iš lietuvių į vokiečių kalbą vertė S. Gedos eilėraščius. Yra vienintelis vertėjas, kuris už vertimus buvo įvertintas Lietuvos nacionaline kultūros ir meno premija.

## Bibliografija
* Peizažas su žmogumi, eilėraščiai. Vilnius, Vaga, 1987 m.
* Sonetai, eilėraščiai. Vilnius, Vaga, 1990 m.
* Šičia, eilėraščiai. Vilnius, Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 1997 m.
* Penkiapėdžio sugrįžimas. Vilnius, Apostrofa, 2013 m.

**Vertimai**
* Francas Kafka – Procesas 1981 m., Pilis, Laiškas tėvui, abu 1994 m., Amerika. – Vilnius: Vaga, 1997 m.;
* Reineris Marija Rilkė – Maltės Lauridso Brigės užrašai 1985 m., Laiškai jaunam poetui 1992 m., Duino elegijos, Auguste Rodin, abu 1998 m.;
* Tomas Manas – Daktaras Faustas 1988 m., Juozapas ir jo broliai, tetralogija, 1996–2003 m.;
* Stefanas Cveigas – Marija Stiuart 1989 m.;
* Žozefas Fušė. Politikos veikėjo portretas. – Vilnius: Tyto alba, 2000 m.;
* Frydrichas Šileris – Laiškai apie estetinį žmogaus ugdymą: esė. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 1999 m.;
* Johanas Huizinga – Viduramžių ruduo, 1996 m., Erazmas, 2000 m., Homo ludens, 2018 m., Rytdienos šešėliuose, 2020 m.;
* E. Auerbachas – Mimesis, 2003 m.;
* Imanuelis Kantas – Politiniai traktatai Vilnius, Aidai, 1996 m.;
* Ketvirtoji knyga, poezijos vertimų rinkinys, 2001 m.

## Įvertinimas
* 1993 m. Austrijos kultūros ministerijos paskatinamoji premija už knygą „Dešimt austrų poetų“
* 2000 m. Fondo „Į laisvę“ metinė premija
* 2004 m. Lietuvių PEN centro premija – Metų vertėjo krėslas
* 2005 m. Gedimino ordino Karininko kryžius
* 2008 m. Nacionalinė kultūros ir meno premija

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Biografija (''rasytojai.lt'') 
* Lietuvos literatūros vertėjų sąjunga. Antanas Gailius
Kulunda (Rusija)

**Kulunda** () – kaimo gyvenvietė (anksčiau miesto tipo gyvenvietė) Rusijoje, Altajaus krašto vakaruose, netoli sienos su Kazachstanu, Kulundos stepėje. Rajono centras. Geležinkelių mazgas (linijos į Barnaulą, Tatarską, Astaną). Taip pat praeina Alėjsko-Pavlodaro kelias. Statybinių medžiagų, maisto, avalynės pramonė.

## Istorija

Kulunda įkurta 1917 m. kaip geležinkelio statybas aptarnaujanti gyvenvietė.

## Šaltiniai
Pranas Gailius

**Pranas Gailius** (g. 1928 m. sausio 22 d. Mažeikiuose – m. 2015 m. gruodžio 12 d. Paryžiuje) – Lietuvos ir Prancūzijos tapytojas, grafikas.

## Biografija
Mokėsi Mažeikių gimnazijoje. Per Antrąjį pasaulinį karą pasitraukė į Vakarų Europą. 1945 m. apsigyveno Strasbūre, piešimo mokėsi Taikomosios dailės mokykloje. 1950 m. studijavo F. Léger meno akademijoje, nuo 1953 m. – Aukštojoje nacionalinėje dailės mokykloje Paryžiuje.

## Kūryba
Ankstyvojoje tapyboje yra tašizmo bruožų, siekta abstrakčios formos plastinio raiškumo (ciklas „Intra muros“ 1965 m.), vėliau išryškėjo japonų kaligrafijos įtaka, minimalistinė raiška („Šešėliuotos aukštumos“ 1985 m.). Grafikos kūriniai pasižymi kontūro ekspresija, jie aiškių siluetų, dinamiškų linijų, derintas ornamentinis linijinis piešinys, gamtos elementų vaizdai, šriftas, taikyta reljefinė spauda.

Žymesni kūriniai: „Puikusis pavasaris“, „Tarantulas“, ciklai „Metamorfozės“ (1963 m.), „Incablock“, „Kammerblock“ (abu aštuntame dešimtmetyje). Sukūrė unikalių dailininko knygų. Nuliejo akvarelių („Geltona figūra“, „Ritmas geltoname fone“, abi septintasis dešimtmetis), sukūrė taupia, spontaniška raiška išsiskiriančių piešinių („Autoportretas *en arlequin*“ 1950 m.). Kūryba turi abstrakčiojo ekspresionizmo bruožų, vyrauja poetinė nuotaika, yra šiek tiek tautodailės įtakos („Sielrankšluosčiai“ 1987 m.). Surengė parodą 2005 m. Vilniuje.

## Bibliografija
* Lietuviškoji siuita (*La Suite Lituanienne*) 1967-1968 m.
* Jūra (*La Mer*) 1970 m.
* Saulė (*Le Soleil*) 1977 m.
* Antroji lietuviškoji siuita (*Deuxième Suite Lituanienne*) 1983-1986 m.

## Šaltiniai
Aleksandras Gudaitis-Guzevičius

**Aleksandras Gudaitis-Guzevičius** (1908 m. birželio 7 d. Maskvoje – 1969 m. balandžio 18 d. Vilniuje) – tarybinis partinis ir NKVD veikėjas, rašytojas.

## Biografija

### Okupuota Lietuva

1948 m. Vilniuje eksternu baigė 8 gimnazijos klases. 1956 m. neakivaizdiniu būdu baigė tris Maskvos Literatūrinio instituto kursus. 

## Rangai, apdovanojimai
* 1941 m. sausio 2 d. – valstybės saugumo vyresnysis majoras;
* 1943 m. vasario 14 d. – valstybės saugumo komisaras;
* 1945 m. liepos 9 d. – generolas majoras.
* 1942 m. gruodžio 19 d. – krūtininis ženklas „Nusipelnęs TSRS NKVD darbuotojas“
* 1943 m. rugsėjo 20 d. – Raudonosios Žvaigždės ordinas;
* 1945 m. gegužės 31 d. – Raudonosios vėliavos ordinas;
* 1951 m. – Stalino premija, du Lenino ordinai, Darbo raudonosios vėliavos ordinas;
* 1968 m. – Lietuvos SSR liaudies rašytojas.

## Kūriniai
* Vėliavnešys (1935 m.);
* Kalvio Ignoto teisybė – 2 tomai (1949 m., Stalino premija, pagal šį romaną Lietuvos kino studijoje sukurtas meninis filmas „Ignotas grįžo namo“);
* Broliai – 4 tomai (1955 m.);
* Sąmokslas (1965 m.);
* Spalio komisaras (1967 m.).

## Nuorodos

* ГУЗЯВИЧЮС (ГУДАЙТИС-ГУЗЯВИЧЮС) Александр Августович
Brunonas Gailiušis

**Brunonas Gailiušis** (g. 1939 m. balandžio 17 d. Adutiškyje) – Lietuvos inžinierius hidrotechnikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1960 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1989 m. geografijos mokslų daktaras.

Nuo 1960 m. Fizikinių ir techninių energetikos problemų instituto (nuo 1990 m. Lietuvos energetikos institutas) mokslo darbuotojas, nuo 1988 m. Hidrologijos laboratorijos vedėjas. 1993–1997 m. dar Vilniaus universiteto dėstytojas. Nuo 1994 m. profesorius.

Tiria upių nuotėkį, vandens ūkį. Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorius.

## Bibliografija
* Lietuvos TSR upių kadastras, d. 4 Nuotėkio reguliavimas, su J. Burneikiu, 1970 m.
* Lietuvos upių nuotėkio naudojimas, 1986 m., rusų k.
* Lietuvos upės, 2001 m.

## Įvertinimas
* 2002 m. Lietuvos mokslo premija

## Šaltiniai
Steponas Jurgis Gailiušis

**Steponas Jurgis Gailiušis** (1912 m. kovo 20 d. Umėnai, Troškūnų valsčius – 2002 m. rugpjūčio 29 d. Kenebunkportas, Meino valstija) – Lietuvos kunigas.

## Biografija
1934 m. pranciškonas. Studijavo Italijoje, Kauno kunigų seminarijoje. 1940 m. įšventintas kunigu. 1942 m. baigė Miuncheno aukštąją teologijos mokyklą. 1943-1944 m. Kretingos parapijos vikaras ir konvento Pajūryje gvardijonas. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Nuo 1945 m. lietuvių karo pabėgėlių stovyklos Fiusene (Bavarija) kapelionas. 1947 m. persikėlė į JAV, lankė lietuvių kolonijas. 1949-1967 m. vienuolyno Kenebunkporte vyresnysis. 1952-1958 m., 1959-1964 m., 1971-1979 m. JAV ir Kanados lietuvių pranciškonų Šv. Kazimiero provincijos provincijolas. 1953 m. Toronte įsteigė vienuolyną ir lietuvių parapiją, 1958 m. įsteigė vienuolynus Ročesteryje, Bridževilyje, 1975 m. Saint Petersburge. 1956 m. Kenebunkporte įkūrė Šv. Antano lietuvių kolegiją, jos rektorius, 1964 m. pastatydino koplyčią. 1976 m. prie vienuolyno Brukline jo iniciatyva įkurta A. Galdiko dailės galerija. Rūpinosi žurnalų ir knygų leidyba.

## Šaltiniai
Gailiutiškės pilkapynas

**Gailiutiškės pilkapynas** arba *Santupių pilkapynas* – pilkapynas Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, apie 1,3&nbsp;km į šiaurės vakarus nuo Gailiutiškės vienkiemio ir 0,5&nbsp;km į vakarus nuo Santupių kaimo (Turmanto seniūnija) ir kelio Švenčionys – Zarasai, Gailiutiškės miške, abipus Smalvų girininkijos 13 ir 18 kvartalo kvartalinės proskynos. Kultūros vertybės kodas A 1012 P/

## Tyrimai
Apardytas, apie 0,46 ha plote išliko daugiau kaip 30 pilkapių. Sampilai 8–10 m skersmens ir iki 1,5 m aukščio, jų pagrindus supa grioviai. 1914 m. Gailiutiškės pilkapyną kasinėjo Dūkšto dvarininkas, 1933 m. – Varšuvos archeologai. Rasta žąslų, balno kilpų (radiniai neišliko). 1958 m. ir 1972 m. žvalgomuosius tyrimus atliko Istorijos instituto archeologai. Pagal pilkapių formą ir sampilus Gailiutiškės pilkapynas datuojamas IX a. – XII a. 0,4&nbsp;km į pietryčius nuo Gailiutiškės pilkapyno yra Gailiutiškės pilkapis.

## Šaltiniai
Kuma

**Kuma** () – upė Rusijoje, Šiaurės Kaukaze. Prasideda Karačajų Čerkesijoje, Kaukazo kalnų Uoliniame kalnagūbryje. Teka į šiaurės rytus, pradžioje kaip kalnų upė, toliau teka Stavropolio kraštu, už Mineralinių Vandenų virsta lygumų upe, pradeda daryti meandras, skaidytis į protakas. Už Neftekumsko Kuma patenka į Pakaspijo žemumą, kur išsiskiria į kelias protakas, sudarančias ribą tarp Dagestano ir Kalmukijos, kurios paprastai Kaspijos jūros nepasiekia.

Pagrindiniai intakai – Podkumokas, Zolka, Darja (dešinieji), Tomuzlovka, Sausasis Karamykas, Drėgnasis Karamykas, Drėgnoji Buivola (kairieji).

Vanduo labai drumzlinas. Upės vanduo naudojamas drėkinimui, atsišakoja Tersko-Kumos, Kumos-Manyčiaus kanalai. Patvenkta Otkaznojės tvenkiniu.

Prie Kumos įsikūrę miestai: Mineraliniai Vandenys, Zelenokumskas, Budionovskas, Neftekumskas.

## Šaltiniai
Kuma (Japonija)

**Kuma** () – upė Japonijoje, Kiūšiū saloje, Kumamoto prefektūroje. Tai viena greičiausiai tekančių šalies upių (po Mogamio ir Fudži). Įteka į Jacuširo jūrą ties Jacuširu.

Upės vanduo naudojamas ryžių laukams drėkinti. Kumos upė yra populiarus vandens turizmo objektas.
Degalų pagerinimas vandeniliu

**Degalų pagerinimas vandeniliu** – vidaus degimo variklio efektyvumo didinimas degalus papildant vandeniliu. Tai atliekama vandenilį ar degųjį mišinį su vandeniliu įpurškiant į variklio degalų kolektorių arba naudojant degalinėse paruoštus vandenilio ir suslėgtų gamtinių dujų mišinius.

Vandenilio ir suslėgtų gamtinių dujų mišinyje yra 4–9 % vandenilio (skaičiuojant pagal degant išskiriamos energijos kiekį). Dujų mišinio, kuriame vandenilio kiekis neviršija 50 %, keliamas nuotėkio ir degumo pavojus yra toks pat, kaip grynų suspaustų gamtinių dujų. Naudojant tokius mišinius nereikia saugotis nuo vandenilinio trapėjimo. Mišiniai ruošiami vandenilio degalinėse. Vandenilio ir suslėgtų gamtinių dujų degalinių yra Norvegijoje ir Kanadoje.

Automobilio vandenilio įpurškimo sistemos įpurškia degųjį mišinį su vandeniliu arba gryną vandenilį į variklio degalų kolektorių. Kai kuriais atvejais kartu keičiamas oro–degalų santykis ir įpurškimo laikai. Nedidelis vandenilio priedas variklio įsiurbiamoje oro ir degalų porcijoje leidžia varikliui veikti su liesesniu oro ir degalų mišiniu. Mišiniui pasiekus santykį 30:1 degimo temperatūra žymiai sumažėja, dėl to sumažėja ir azoto oksidų susidarymas.

Benzininių variklių daugumos krūvių atveju normaliam greitėjimui reikalingi beveik stechiometriniai oro – degalų mišiniai, tačiau veikiant tuščia eiga, esant sumažintiems krūviams arba nuosaikiai greitėjant vandenilio priedas į liesą degimo mišinį užtikrina normalų variklio veikimą, tuo pačiu metu sumažindamas išmetamųjų dujų kiekį ir degalų sunaudojimą. Variklio našumo padidėjimas viršija energijos sąnaudas vandeniliui pagaminti, tai galioja naudojant automobilyje sumontuotus vandenilio generatorius.

Apibendrinant vandenilio ir benzino savybių palyginimą, išskirtina vandeniliu pagerintais degalais veikiančio variklio savybė dirbti naudojant liesą (ar ypač liesą) degimo mišinį, tokiu būdu sumažinant išmetamų dujų kiekį ir taupiau naudojant degalus. Vandeniliu pagerintais degalais veikiančios sistemos pranašesnės už grynu vandeniliu varomus vidaus degimo variklius, nes joms reikia mažesnių variklio ir kuro tiekimo (ir laikymo) sistemos pakeitimų.

Liesam ar ypač liesam degimo mišiniui sukurti reikia modifikuoti elektroninę įpurškimo sistemą arba karbiuratorių.

Vandenilio gamyba elektrolizės būdu naudojant automobilio generatoriaus ar akumuliatoriaus tiekiamą elektros srovę ir dyzelino pagerinimas vandeniliu senesniuose dyzeliniuose vilkikuose gali padėti sutaupyti iki 40 % kuro ir tiek pat sumažinti išmetamų dujų kiekį, šis metodas taikomas Kanadoje ir JAV. 

## Nuorodos
* Kokiu principu veikia modernus automobilinis vandenilio generatorius
Epupos krioklys

**Epupos krioklys** (, ) – krioklys Kunenės upėje, Angoloje ir Namibijoje. Aukštis 20 m, plotis 0,5 km. Sudarytas iš keleto krioklių, krentančių į siaurą tarpeklį. Vidutinis debitas 500 m³/s. Dėl planuojamos įrengti Epupos hidroelektrinės krioklys gali būti apsemtas.

## Šaltiniai
Kunenė

**Kunenė** (*Kunene, Cunene*) – upė pietvakarių Afrikoje. Prasideda Angoloje, Bijės plokščiakalnyje. Teka į pietus tarpekliais, sudaro slenksčius ir krioklius (Ruakanos, Epupos). Žemupyje pasuka į vakarus ir sudaro Angolos-Namibijos sieną. Įteka į Atlanto vandenyną.

Sausrų metu vietomis išdžiūsta. Atskirose atkarpose laivuojama. Prie upės Angoloje įrengti 3 nacionaliniai parkai: Bikuario, Mupos ir Jonos.

## Šaltiniai
Ruakanos krioklys

**Ruakanos krioklys** () – krioklys Angoloje ir Namibijoje, Kunenės upės vagoje, šalia Ruakanos miesto. Aukštis 124 m, plotis potvynio metu iki 695 m. Vidutinis debitas 283 m³/s.

135 km upe žemyn yra Epupos krioklys.

## Šaltiniai
Adomo obuoliai (filmas)

**Adomo obuoliai** () – 2005-ųjų metų danų filmas, kurį režisavo Anders Thomas Jensenas. Filmo siužetas paremtas religinėmis idėjomis iš Jobo knygos.

## Aktoriai

: *Aktorius – filmo veikėjas*
* Ulrich Thomsen – Adam Pedersen
* Mads Mikkelsen – Ivan
* Nicolas Bro – Gunnar
* Paprika Steen – Sarah Svendsen
* Ali Kazim – Khalid
* Ole Thestrup – Dr. Kolberg
* Nikolaj Lie Kaas – Holger
* Gyrd Løfquist – Poul Nordkap
* Lars Ranthe – Esben
* Peter Reichhardt – Nalle
* Tomas Villum Jensen – Arne
* Peter Lambert – Jørgen

## Siužetas

Buvęs neonacių gaujos lyderis Adomas, kurį neseniai paleido iš kalėjimo, yra išsiųstas priverstiniam perauklėjimui ir turi kelis mėnesius praleisti mažoje religingų žmonių bendruomenėje.
Bendruomenės dvasinis vedlys yra kunigas Ivanas – nepataisomas optimistas. Tuo pat metu perauklėjami ir kiti du kaliniai: Khalidas, arabų vagis, kuris kartais užgrobia degalines laikydamas tai tam tikra protesto forma, ir Gunaras, apkūnus alkoholikas kleptomanas, kaltintas išprievartavimu. Ivanas šventai tiki žmonių dieviškumu ir nemato kalinių besitęsiančių piktadarysčių.

Ivanas pasako Adomui, kad perauklėjimas pavyks tada, kai šis pasirinks tikslą ir jį įvykdys. Pasiekęs tikslą Adomas galės palikti parapiją. Stengdamasis išprovokuoti kunigą, Adomas pasirenka tokį tikslą – iškepti obuolių pyragą. Ivanas priima šį tikslą, tačiau iškelia sąlygą – pyragas turi būti iškeptas iš obuolių nuo obels augančios bažnyčios sode, kuri nėra itin prižiūrėta. Adomas pradeda rūpintis obelimi, tačiau viskas klostosi ne taip ir gerai.

## Nuorodos
* Oficiali filmo svetainė 
* kinas.info puslapis apie filmą
Kupers Krykas

**Kupers Krykas** (), aukštupyje **Barkū** (*Barcoo River*) – upė centrinėje Australijoje. Prasideda Kvinslando valstijoje, vakariniuose Didžiojo Vandenskyros kalnagūbrio šlaituose. Teka į pietvakarius Didžiojo Artezinio baseino pusdykumėmis ir dykumomis. Toliau upės vaga eina Pietų Australijos valstija ir užsibaigia Eiro ežere.

Pagrindinis intakas – Tomsonas.

Pastovią tėkmę turi tik aukštupyje, kitur vandens yra tik atskiruose ruožuose. Į vientisą vagą susijungia retai, tik po stiprių vasaros liūčių.

## Šaltiniai
Chalifa bin Hamadas al Tanis

**Chalifa bin Hamadas al Tanis** (, g. 1932 m. Dohoje, Kataras) – aštuntasis Kataro emyras, valdęs nuo 1972 m. iki 1995 m.

1972 m. vasario 22 d. šeichas Chalifa Bin Hamadas Bin Abdula al Tanis perėmė valdžią iš savo pusbrolio, Ahmado ibn Ali al Tanio, kad taptų Kataro emyru, ir pradėjo vyriausybės reorganizavimą. Pirmoji šeicho užduotis buvo paskirti užsienio reikalų ministrą ir patarėją, konsultuojanti emyrą kasdieniais šalies reikalais. 1972 m. balandžio 19 d. jis pataisė konstituciją ir padidino ministrų kabinetą. 1989 m. liepos 18 d. ministrų taryba buvo pergrupuota pirmą kartą, pakeičiant daugumą buvusiųjų ministrų, ir dabar susidėjo iš penkiolikos ministrų. Ministrų kabinetas buvo pakartotinai pergrupuotas 1992 m. rugsėjo 1 d., padidinus jį iki septyniolikos narių.

1991 m. Katare Šiauriniame rajone pradėta dujų gamyba. Šiame rajone yra ~7100 km³ dujų atsargos ir galimai net 14200 km³ atsargos. Tuo tarpu tęsėsi naftos telkinių žvalgyba.

1995 m., kai Chalifa bin Hamadas al Tanis buvo Ženevoje (Šveicarija), jo sūnus Hamadas bin Chalifa nuvertė jį per kruviną valstybės perversmą. Nuo tos dienos jis gyveno tremtyje Prancūzijoje. Į Katarą grįžo 2004 m. Jis buvo daug konservatyvesnis, nei jo sūnus, bet, apskritai, manoma, kad tai jis pradėjo šalies modernizacijos procesą.

Jis turi penkis sūnus.
Muhamadas bin Tanis

**Muhamadas bin Tanis** (g. 1800 m. – m. 1878 m.) – Šeichas, pirmasis Kataro emyras. 1868 m. rugsėjo 12 d. jis su pulkininku *Lewis Pelly*, britų atstovu Persijos įlankoje, pasirašė sutartį, kuria buvo pripažinta Kataro nepriklausomybė. Jis tapo Kataro emyru ir valdė iki savo mirties.

## Šaltiniai
* Shaikh Mohammad Bin Thani
Džasimas bin Muhamadas al Tanis

**Jasimas bin Muhamadas al Tanis** (g. apie 1825 m. – m. 1913 m.) – Šeichas, Kataro emyras ir valdė nuo 1878 m. iki 1913 m. Šeichas laikomas dabartinio Kataro įkūrėju.

## Šaltiniai
* Jassim Bin Mohammad Bin Thani
Kureika

**Kureika** (), dar vadinama **Liuma, Numa** (*Люма, Нума*) – upė Rusijoje, Krasnojarsko krašto šiaurėje; Jenisiejaus dešinysis intakas. Prasideda Evenkijoje, Putorano plynaukštės šlaituose. Aukštupyje teka į pietus Vidurio Sibiro plokščiakalniu, vėliau pasuka į šiaurę, o pasukusi į pietvakarius sudaro Taimyro-Evenkijos ribą. Vaga daug kur slenkstėta. Kureika prateka gilius, pailgus Anamos ir Diupkuno ežerus. Įteka į Jenisiejų ties Kureikos gyvenviete.

Pagrindiniai intakai – Beldunčana, Jaktalis, Arvamas, Tiptur Orokta, Didžioji Kožarka (dešinieji), Endė, Degenas (kairieji).

Upė laivuojama 98 km nuo žiočių. Ties Svetlogorsku Kureikos upėje įrengta Kureikos hidroelektrinės užtvanka.

## Šaltiniai
Aukštelkės pensionatas

**Aukštelkės socialinės globos namai** (anksčiau – **Aukštelkės pensionatas**) – valstybinė stacionari socialinės globos įstaiga, skirta gyventi suaugusiems neįgaliems asmenims, sergantiems lėtinėmis psichikos ligomis, turintiems intelekto sutrikimų, kurie negali gyventi savo namuose ar savarankiškai ir jiems būtina priežiūra, slauga ar medicininis aptarnavimas. Adresas: Poilsio g. 16A, Aukštelkės km, LT-80013 (Šiaulių rajonas).

Yra Pagryžuvio filialas.

## Istorija

1949 m. buvusiame Aukštelkės dvare įsteigti senelių ir invalidų namai. Tuo metu buvo apgyvendinti 25 globotiniai. O dirbo 7 darbuotojai. 1954 m. pastatytas nedidelis 2 aukštų medinis namas, kuriame įsikūrė raštinė bei apgyvendinti pensionato darbuotojai. 1956 m. pensionato vadovu tapo Jonas Gilys, kuriam vadovaujant 1958–1959 m. buvo pastatytas dviejų aukštų mūrinis 80 vietų pirmasis korpusas. 1960 m. pastatytas naujas pastatas, kuriame buvo: pirtis, skalbykla, katilinė bei minkšto inventoriaus sandėliai.

1962 m. panaikintas „Auksinės varpos kolūkis“, o jam priklausiusi 400 ha žemė perduota globos namams. 1963 m. užbaigtas statyti (pradėtas 1961 m.) didelis dviejų aukštų antrasis korpusas. Jame buvo 200 vietų kambarių globotiniams, virtuvė, valgykla, salė-biblioteka, medicinos punktas. 1965 m. į visus namus buvo įvestas vanduo, kanalizacija ir šildymas.

1969 m. pensionate gyveno 400 globotinių ir dirbo 76 darbuotojai. 1985 m. antrame korpuse išplėsta virtuvė, valgykla. Globotiniai pradėjo valgyti viena pamaina. 1996 m. pensionatas tapo psichoneurologinio profilio, skirtas gyventi suaugusiems asmenims, turintiems psichikos ar proto negalia.

2006 m. atidarytas Aukštelkės pensionato filialas Pagryžuvio kaime (Kelmės raj.).

## Nuorodos
* Aukštelkės socialinės globos namų tinklavietė
Čiuko kalba

**Čiuko kalba** (dar vadinama **Trukų**) – austronezinių kalbų šeimos čiuko kalbų pogrupio kalba; šnekama pirmiausia Čiuko salose (Karolinų salos, Mikronezija). Yra nedidelės kalbančiųjų grupės Ponapės ir Guamo salose. Apytikriais skaičiavimais šia kalba šneka apie 45000 žmonių, įskaitant tuos, kam ji yra antroji.

Čiuko kalba priklauso didžiulei malajų-polineziečių kalbų šeimai, vienai iš pagrindinių austronezinių kalbų grupių. Kitos pagrindinės grupės, bendrai žinomos kaip Formozos kalbos, yra aptinkamos tik Taivane, tuo tarpu malajų-polineziečių kalbų grupė susidaro iš kalbų, paplitusių Ramiojo vandenyno salose, Indonezijoje, Filipinuose, Malaizijoje ir Madagaskare.

Čiuko kalboje turi neįprastą savybę, leidžiančią priebalsio, kuris yra žodžio pirma raidė, *geminatą* (padvigubinimą). Manoma, kad kalbos, iš kurių kilo vakarų mikroneziečių kalbos, turėjo tokią savybę, bet dauguma tų kalbų šiuolaikinių variantų ją prarado.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Trumpas čiuko kalbos žodžių sąrašas
Hamadas bin Džasimas bin Džaberas al Tanis

**Hamad bin Jassim bin Jaber Al Thani** (g. 1959 m.) – Šeichas, karališkosios Kataro šeimos narys ir dabartinis ministras pirmininkas bei užsienio reikalų ministras.

Jis yra Kataro užsienio reikalų ministru nuo 1992 m. Jis yra dabartinio emyro, šeicho Hamado bin Chalifos al Tanio, pusbrolis, o jo tėvas, šeichas Chalifa bin Hamadas al Tanis, skyrė jį į šias pareigas; jis išsaugojo savo postą, kai dabartinis emyras atėjo į valdžią po 1995 m. perversmo.

2007 m. balandžio 3 d. jis buvo paskirtas ministru pirmininku Abdulos bin Chalifo al Tanio atsistatydinimo, nors ir tęsė darbą kaip užsienio reikalų ministras.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Ministro pirmininko puslapis Kataro užsienio reikalų ministerijos tinklalapyje
Gaiteinių kapinynas

**Gaiteinių kapinynas** – prūsų kapinynas Sembos pusiasalyje, netoli Gaiteinių arba Gaitėnų kaimo (, Žuvininkų apskritis, nuo 1946 m. , Zelenogradsko rajonas, Kaliningrado sritis, prie Aleikos upelio tvenkinio.

## Tyrimai
1906 m. tyrinėjo Emilis Holakas ir Adalbertas Becenbergeris. Ištyrė 4 mirusiųjų kapus ir žirgo palaidojimą. Mirusieji laidoti sudeginti urnose, kapo viršus apdėtas akmenimis. Įkapės: žeberkliniai ietigaliai, stiklo ir gintaro karoliai, peiliukų fragmentai, lankinė segė palenkta kojele, kibirėlio formos pakabutis. Vienas mirusysis buvo palaidotas su nedegintu žirgu; rasta kamanų sagtys ir žąslai. Vieno mirusiojo kapo vietą žymėjo didelis akmuo.

## Šaltiniai
Benediktas Gaižauskas

**Benediktas Gaižauskas** (g. 1928 m. lapkričio 17 d. Leilėnuose, Tryškių valsčius - 2018 m. birželio 27 d. Klaipėdoje) – Lietuvos biologijos mokytojas, ekologas.

## Biografija
1959 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1951–1953 m. dirbo mokytoju Klaipėdoje, 1953–1959 m. – Švėkšnos mokykloje, nuo 1959 m. Klaipėdos K. Donelaičio vidurinės mokyklos biologijos mokytojas, nuo 1994 m. mokytojas ekspertas. 1978 m. įkūrė ir vadovauja pirmajam mokyklos gamtos apsaugos muziejui. Jo mokiniai visų respublikinių biologų olimpiadų dalyviai, laimėjo 43 prizines vietas, iš jų 20 pirmųjų. 1990–1992 m. Tarptautinio Baltijos jūros projekto Lietuvos Respublikos moksl. koordinatorius. Skaitė pranešimus tarptautinėse konferencijose Suomijoje, Danijoje, Švedijoje, JAV

Vieninteliame šalyje mokyklos Gamtos apsaugos muziejuje sukaupta per 5 000 unikalių eksponatų, tiriamojo darbo aprašymų, veikia ekspozicija apie Žemę, jos sandarą, turtus ir ekologinę būklę.

## Bibliografija
* Baltijos pajūryje, 1988 m.
* Ekologijos ugdymas mokykloje, 2000 m.
* Gamtos pažinimo kelyje, 2006 m.
* Prisiminimų pasaulis, 2013 m.

## Įvertinimas
* 1988 m. TSRS valstybinė premija 
* 2001 m. LR prezidento Valdo Adamkaus premija už aplinkosauginę veiklą.

## Šaltiniai
Tarazas

**Tarazas** – miestas pietų Kazachijoje, prie Talaso upės; Žambylo srities centras. Geležinkelio mazgas. Išvystyta chemijos, mašinų, maisto, statybų pramonė. Yra 3 aukštosios mokyklos, istorijos ir kraštotyros muziejus, 2 teatrai, Karachano mauzoliejus (XI a.).

## Istorija
Žinomas nuo V amžiaus kaip Tarazas arba Talasas. 
Iki 1936 m. vadintas Aulije Ata (), 1936–1938 m. vadinosi Mirzojanas (komunisto L. Mirzojano garbei), po to ***Džambulas*** (poeto Džambulo Džabajevo garbei) iki 1992 m., ***Žambylas*** iki 1997 m. ir galiausiai vėl pavadintas savo pirminiu vardu.

## Sportas
* FK Taraz – futbolo klubas.
* Centrinis stadionas – futbolo stadionas, kuriame namų rungtynes žaidžia vietos komanda.

## Šaltiniai
Neapolis (reikšmės)

**Neapoliu** vadinama:

* miestas Graikijoje;
* miestas Italijoje;
* anksčiau vadintas Limasolis, miestas Kipre.
Marija Aldona Gaižutienė

**Marija Aldona Gaižutienė-Meškauskaitė** (g. 1937 m. balandžio 28 d. Kaune) – Lietuvos biochemikė, keramikė, daktarė.

## Biografija
Tėvas gydytojas Juozas Meškauskas. 1944 m. su tėvais pasitraukė į Vokietiją. 1949 m. persikėlė į JAV. 1963 m. baigė Veino universitetą. 1962–1965 m. dirbo Ilinojaus universitete Čikagoje, 1966–1973 m. M. Reeso ligoninėje ir medicinos tyrimų centre. 1973 m. daktarė. 1980–1994 m. „Moraine Valley“ koledžo chemijos instruktorė, nuo 1994 m. dirba De Paulio universitete Čikagoje. Paskelbė mokslinių straipsnių iš biochemijos.

Apie 1973 m. susidomėjo daile, ypač keramika. Keramikos kursus lankė Haid Parko dailės centre, mokėsi Čikagos meno institute. Nuo 1976 m. dalyvauja parodose. Parodos: Čikaga 1977 m., 1980 m., 1983 m., Detroitas 1979 m., 1990 m., Klyvlendas 1983 m., Bostonas 1990 m., Torontas, Niujorkas 1989 m. Nuo 1985 m. Lietuvių tautodailės instituto Toronte, nuo 1979 m. Lietuvių moterų dailininkių draugijos narė. Priklauso ateitininkų organizacijai, „Giedros“ korporacijai.

## Šaltiniai
Kronokų ežeras

**Kronokų ežeras** () – ežeras Rusijoje, Kamčiatkos krašte, Kamčiatkos pusiasalio rytuose. Telkšo Kronokų rezervate, 30 km į šiaurę nuo Geizerių slėnio, 8 km į vakarus nuo Kronokų Sopkos ugnikalnio. Plotas 242 km² (didžiausias gėlavandenis ežeras Kamčiatkoje). Ilgis 29 km, plotis 18 km. Gylis iki 148 m. Ežeras susidarė prieš 10 tūkst. metų lavai patvenkus Kronockajos upę.

Kronokų ežeras užšąla gruodžio pabaigoje, atitirpsta gegužę. Ežere yra 11 salų. Įteka 10 upių: Listveničnaja, Uzonas, Unana, Severnaja, Perevalnaja ir kt., išteka Kronockaja (įteka į Kronokų įlanką). Ežere sugaunamos dviejų rūšių žuvys – nerkos ir arktinės palijos.