open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Izeras (departamentas)

**Izeras (38)** (, , ) – Prancūzijos departamentas šalies vakaruose, Overnės-Ronos-Alpių regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę, Ronos intaką. Pavadinimas kilęs iš keltų žodžio *Isar* – geležis.

Departamentą sudaro 3 apskritys, 29 kantonai, 43 municipaliniai susivienijimaai ir 512 komunų. Plotas – 7 431 km².

## Istorija
 
Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais ir apėmė dalį Dofeno provincijos.

Kartu su Ronos departamentu buvo kelis kartus pertvarkytas, atskiriant 1852 m. 4 komunas, 1967 m. – 23 komunas ir 1971 m. – vieną komuną.

## Geografija

Izero departamentas ribojasi su Ardešo, Luaros, Ronos, Eno, Aukštutinių Alpių, Savojos, Dromo departamentais.

Pagrindiniai miestai:
* Grenoblis (*Grenoble*), (416 000 gyventojų)
* Šamberi (*Chambéry*), (55 786)
* Tur diu Penas (*Tour – du-Pin*) (6540), subprefektūra
* Vjenas (*Vienne*) (29 930), subprefektūra

Teritoriją dalinama į Šaltąją žemę (*les Terres Froides*) šiaurėje, Šartrezo masyvą bei Graisivodano slėnį centre, Verkorą ir Beledoną vakaruose.

## Turizmas

Nemažai dėmesio skiriama sporto ir turizmo infrastruktūrai. Departamente rengiamos pasaulinio masto varžybos – Ikaro taurė. Svarbiausios kalnų slidinėjimo bazės:
* Šamrusas (*Chamrousse*) (1660–2250 m), olimpinės trasos
* Huezo Alpės (*l’Alpe d’Huez*) (1860 m)
* Dvi Alpės (*les Deux Alpes*) (1650-3600 m)
* Vijar de Lanas (*Villard – de-Lans*) (720–2286 m) Verkoro regioninis gamtos parkas

## Politika

Departamentą Prancūzijos senate atstovauja Ani David, Žanas Foras, Lui Mermazas ir Bernaras Sogi, Atstovų rūmuose – 9 atstovai. Generalinę tarybą sudaro 58 nariai.

### Prefektai

* 1800 m. – Gabriel-Joseph-Xavier Ricard
* 1802 m. – Joseph Fourier (Žozefas Furjė)
* 1998 m. – Alain Rondepierre
* 1800 m. – Michel Bart

## Nuorodos

* Prancūzijos regionai ir departamentai
* Prefektūra 
* Generalinė taryba
* Prekybos ir pramonės rūmai
Karelijos-Suomijos TSR

**Karelijos-Suomijos TSR** (pilnas pav. **Karelijos-Suomijos Tarybų Socialistinė Respublika**, suom. *Karjalais-suomalainen sosialistinen neuvostotasavalta*, ) – viena iš 16 Tarybų Sąjungos respublikų, egzistavusi nuo 1940 m. kovo 31 d. iki 1956 m. liepos 16 d.

Nors ir neatitiko sąjunginių respublikų standarto, Karelijos ATSR buvo reorganizuota į Karelijos-Suomijos TSR. Pagal sutartį TSRS su Vokietija (Ribentropo-Molotovo paktas), buvo planuota prijungti Suomiją. Tuo tikslu buvo suplanuotas ir pradėtas Žiemos karas, kurio tikslas –  nuversti esamą valdžią, suformuoti palankią, kuri paprašytų prisijungti prie TSRS. 1939 m. gruodžio 1 d. net buvo suformuotas vadinamasis Suomijos liaudies Ministrų kabinetas, kuriam vadovauti paskirtas suomių komunistas Otas Kūsinenas. Taip norėta pakartoti Baltijos šalių prisijungimo prie TSRS scenarijų.

Nors ir nepasisekė palaužti Suomijos kariniu būdu, Karelijos-Suomijos TSR sukūrimas jau buvo pradėtas įgyvendinti. Respublikai vadovauti paskirtas Otas Kūsinenas. Tokia forma respublika egzistavo iki 1956 m. liepos 16 d.

## Taip pat skaitykite
* Karelija
* Žiemos karas
Olandija

**Olandija** () – istorinis Nyderlandų regionas ir istorinė valstybė, dabartiniuose vakarų Nyderlanduose, prie Šiaurės jūros, viena iš Septyniolikos Provincijų viduramžiais. Tai buvusi viena iš Šv. Romos imperijos, taip pat Burgundijos ir Ispanijos Nyderlandų kunigaikštysčių. Olandija buvo viena iš septynių Jungtinių Nyderlandų Provincijų narių (1579–1795 m.), laikomų dabartinių Nyderlandų pagrindu.

Šiuo metu istorinė Olandija yra padalinta tarp dviejų Nyderlandų provincijų (Šiaurės Olandija ir Pietų Olandija, atskirtos 1840 m.).

Dėl istorinės svarbos ir iki pramonės revoliucijos didžiausio šalyje ekonominio išsivystymo, daugelyje Europos kalbų kasdieniuose diskursuose *Olandijos* pavadinimas kaip sinekdocha dažnai vartojamas apibūdnti visą šalį – *Nyderlandus*.

## Etimologija
Žodis *Olandija* kilęs iš olandiško žodžio *Holland* (prieš tai *Holtland* arba *Houtland* 'miškingas kraštas').

## Istorija

**Olandijos grafystė** () kaip atskira valstybė susiformavo IX a. pabaigoje, kuomet gavo savivaldą iš Šventosios Romos imperijos. Čia įsitvirtino Olandų dinastija, kurios pirmas istoriškai patvirtintas grafas buvo Dirkas I.

1299 m., po ilgo vietinės dinastijos valdymo, Olandija sudarė dinastinę uniją su Hainautu, iš kur atėjo nauja Avesnes dinastija. Tuo metu Olandija galutinai užvaldė Zelandiją. Vėliau, 1354 m., čia įsitvirtino Vitelsbachai iš Bavarijos. Valdant pirmajam Vitelsbachų atstovų, šie įsitvirtino taip pat ir Hainauto bei Flandrijos grafystės sostuose.

1428 m. Olandijos soste įsigalėjo Burgundų dinastija, ir grafystė buvo įjungta į Burgundijos Nyderlandus. Taip vėliau ji virto viena iš Septyniolikos Provincijų.

Per Nyderlandų revoliuciją Olandija prisijungė prie Jungtinių Nyderlandų provincijų ir tapo pagrindine provincija išsivadavimo kovoje. Taip ji tapo nepriklausomų Nyderlandų dalimi.

Po revoliucijos Olandijos valstybingumas galutinai panaikintas, tačiau šis regionas tapo svarbiausiu regionu Nyderlanduose, jų kultūrinis, ekonominis ir politinis centras. Svarbiausi čia įsikūrę miestai: Amsterdamas (Nyderlandų sostinė), Roterdamas, Leidenas, Haga, Delftas, Harlemas. Dėl tos priežasties nors Olandija tebuvo viena iš septynių 1579–1795 m. pagal Utrechto uniją į vieną valstybę susivienijusių Jungtinių Nyderlandų Provincijų, ši valstybė kartais netiksliai vadinama *Olandijos Respublika*.

XIX a. kuriant Napoleono sistemą Europoje, Nyderlandai trumpam buvo pavadinti Olandijos karalyste. Vėliau atkurtas Nyderlandų pavadinimas, ir Olandija vėl tapo vienu iš sudėtinių Nyderlandų regionų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Rudžiai

**Rudžiais** vadinami kaimai:

* Ignalinos rajone;
* Jurbarko rajone;
* Kaišiadorių rajone;
* Kėdainių rajone;
* Marijampolės savivaldybėje;
* Radviliškio rajone:
** Grinkiškio seniūnijoje,
** Sidabravo seniūnijoje;
* Raseinių rajone;
* Rokiškio rajone;
* Šakių rajone;
* Vilkaviškio rajone;
* Baltarusijoje:
** Ašmenos rajone;
** Breslaujos rajone;
** Pastovių rajone.
Vest Indijos kvaksės

**Vest Indijos kvaksės** (*Osteopilus*) – medvarlinių (*Hylidae*) šeimos varliagyvių gentis.

## Rūšys
* *[[Osteopilus brunneus]]*
* *[[Osteopilus crucialis]]*
* *[[Osteopilus dominicensis]]*
* *[[Osteopilus marianae]]*
* *[[Osteopilus pulchrilineatus]]*
* *[[Osteopilus septentrionalis]]*
* *[[Osteopilus vastus]]*
* *[[Osteopilus wilderi]]*
Luara (departamentas)

**Luara** (, , ) – Prancūzijos departamentas šalies centrinės dalies pietryčiuose, Overnės-Ronos-Alpių regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę, iš pietų į šiaurę departamento teritorija tekančia apie 100 km. Administracinis centras – Sent Etjenas (*Saint-Etienne*).

Departamentą sudaro 3 apskritys, 21 kantonas, 323 komunos. Plotas – 4 781 km².

## Istorija

Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1793 m. įstatymą pertvarkius Ronos ir Luaros departamentą Forezo provincijos.

Administracinis centras 1793–1795 m. buvo Fioras (*Feurs*), 1795–1855 m. Montbrizonas (*Montbrison*), nuo 1855 m. Sent Etjenas.

## Geografija

Luaros departamentas ribojasi su Ardešo, Ronos, Izero, Piui de Domo, Aukštutinės Luaros, Aljė, Sonos ir Luaros departamentais.

**Pagrindiniai miestai**:
* Sent Etjenas, (176 800 gyventojų), apskrityje – 19 kantonų, 74 komunos,
* Roanas (*Roanne*), (38 896 gyventojų), apskrityje – 11 kantonų, 115 komunų,
* Montbrizonas (160 289 gyventojų), apskrityje – 10 kantonų, 138 komunos,

## Politika

Departamentą Prancūzijos senate atstovauja Bernaras Furnjė, Žanas Klodas Frekonas, Žoziana Maton ir Mišelis Tioljeras, Atstovų rūmuose – 7 atstovai. Generalinę tarybą sudaro 30 narių.

### Prefektai

* 1831 m. – Adrien de Gasparin
* 1837 m. – Hippolyte Paul Jayr
* 2006 m. – Stéphane Bouillon

## Nuorodos
* Prancūzijos regionai ir departamentai
* Prefektūra 
* Generalinė taryba
* Luaros turizmas
* Ekonominės plėtros agentūra
Lygos taurė

**Lygos taurė** – profesionalių futbolo klubų varžybos, rengiamos kai kuriose šalyse:
* Airijos lygos taurė (*Football League of Ireland Cup*);
* Anglijos futbolo lygos taurė (*Football League Cup*);
* Islandijos lygos taurė (*Deildabikar*);
* Ispanijos lygos taurė (*Copa de la Liga*; 1982-1986);
* Prancūzijos lygos taurė (*Coupe de la Ligue*);
* Vokietijos lygos taurė (*Premiere Ligapokal*);
* Suomijos lygos taurė (*Liigacup*);
* Šiaurės Airijos lygos taurė (*Irish Football League Cup*);
* Škotijos lygos taurė (*Scottish League Cup*).
Europos kinas

**Europos kinas** – plačiąja geografine prasme Europoje kuriama kino produkcija. Skirtingose Europos valstybėse egzistuoja skirtingos kino mokyklos, todėl europietiškoji kinematografija – sąlyginai vientisa kinematografijos sritis Europos regione. Sąvoka *Europos kinas* vartojama kaip priešingybė holivudiškajam, pabrėžiant ne komerciją, o laisvesnės meninės išraiškos paieškas. Nors sustiprėjus nepriklausomam Amerikos kinui, Europoje sparčiai plintant komercinei filmų gamybai, skirtumai nėra ryškūs. Europietiškasis kinas nuo Amerikos pasižymi didesne tolerancija nuogumo ir seksualumo demonstravimui, tačiau laikosi griežtesnio požiūrio į smurtą.

## Šalys
Šiuo metu sąlyginai konkurencingą Holivudo produkcijai kino pramonę Europoje yra išvysčiusios Vokietija, Jungtinė Karalystė, Prancūzija, Italija, Rusija. Vis labiau populiarėja skandinavų kino kūryba, taip pat savo nišą Europos kine rado Balkanų pusiasalio šalys (ypatingai minėtinas Emiras Kusturica).

Ryškiausi Europos kino judėjimai yra Vokiečių ekspresionizmas, Italų neorealizmas, Prancūzų naujoji banga, Dogma 95.

## Festivaliai
Svarbiausi Europos kino festivaliai yra Kanų, Berlyno, Venecijos.

## Apdovanojimai
* Europos kino apdovanojimai
* Britų akademijos apdovanojimas
* Goja
* Cezario apdovanojimas
Rona (departamentas)

**Rona** (, ) – Prancūzijos departamentas šalies vakaruose, Overnės-Ronos-Alpių regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę, tekančia departamento teritorija. Administracinis centras – Lionas (į sudėtį neįeina).

Departamentą sudaro 2 apskritys, 13 kantonų, 208 komunos. Plotas – 2715 km².

## Istorija

Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais.

## Geografija

Ronos departamentas ribojasi su Eno, Ardešo, Luaros, Izero, Sonos ir Luaros departamentais.

Ronos departamento teritoriją iš šiaurės riboja Božolė kalnai, iš pietų – Liono kalnai, iš rytų – Sonos lyguma ir Ronos slėnis.

Pagrindiniai miestai:
* Lionas (453 187 gyventojai),
* Vilerbanas (*Villeurbanne*) (127 299 gyventojai),
* Venisjė (*Vénissieux*) (56 487 gyventojai),
* Kaluiras ir Kiuiras (*Caluire-et-Cuire*) (41 667 gyventojai),
* Sen Pristas (*Saint-Priest*) (41 213 gyventojai),
* Volks an Velinas (*Vaulx-en-Velin*) (39 466 gyventojai),
* Bronas (*Bron*) (38 058 gyventojai),
* Vilfranšas prie Sonos (*Villefranche-sur-Saône*) (31 213 gyventojai), subprefektūros centras.

## Ekonomika

Departamente susiklosčiusi darni visų trijų ekonomikos sluoksnių struktūra. Visame pasaulyje garsus Božolė vynas, gaminamas Božolė regione. Aukštutiniame Božolė klesti medienos apdirbimo pramonė. Liono technopolyje gaminama medicinos įranga, aukštųjų technologijų elektronika ir dalys, lengvieji automobiliai. Venisjė garsėja Reno (*Renault*) sunkvežimiais ir autobusais. Departamento pietuose sukoncentruota chemija|chemijos pramonė. Todėl tekstilės pramonės, kuria anksčiau garsėjo kraštas, krizė turėjo mažą poveikį gyvenimo lygiui.

Trečiajam sektoriui atstovauja pasaulyje garsūs bankai Lyonnaise de Banque-CIC, Crédit Lyonnais, Banque populaire. Ekonomikoje nedidelė dalis tenka turizmui, tačiau pajamos iš jo viršija kitų regionų pajamas, nes krašte daug lankytinų objektų, graži gamta, be to populiarus krašte ir kulinarinis turizmas.

## Politika

Departamentui Prancūzijos senate atstovauja 7 senatoriai, Atstovų rūmuose – 14 atstovų. Generalinę tarybą sudaro 50 narių.

### Prefektai

* 1800 m. – Raymond de Verninac de Saint-Maur
* 1810 m. – Pierre-Marie Taillepied de Bondy
* 2005 m. – Jean-Pierre Lacroix

## Nuorodos

* Prancūzijos regionai ir departamentai
* Prefektūra 
* Generalinė taryba 
* Ekonominės plėtros agentūra
Slabada (reikšmės)

**Slabada** vadinamos gyvenvietės:

## Baltarusija
* Gardino srityje:
** Slabada, kaimas Astravo rajone,
** Slabada, kaimas Ašmenos rajono Gruodžių apylinkėje;
* Gomelio srityje:
** Jakimava Slabada, kaimas Svetlahorsko rajone,
** Rovenskaja Slabada, agromiestelis Rečycos rajone,
** Slabada, agromiestelis Mozyriaus rajone;
* Minsko srityje:
** Kiščyna Slabada, kaimas Barysavo rajone,
** Slabada, kaimas Lahoisko rajono Ainos apylinkėje;
* Mogiliavo srityje:
** Kazimiravo Slabada, buvęs miestelis, dabar Mstislavlio miesto dalis;
* Vitebsko srityje:
** Slabodka, agromiestelis Breslaujos rajone.

## Lietuva
* senasis Miroslavo pavadinimas;
* Anykščių rajone;
* Kaišiadorių rajone:
** Slabada,
** Naujoji Slabada;
* Kazlų Rūdos savivaldybėje;
* Kėdainių rajone;
* Kelmės rajone;
* Kupiškio rajone;
* Molėtų rajone;
* Panevėžio mieste;
* Panevėžio rajone:
** kaimas,
** viensėdis;
* Prienų rajone;
* Raseinių rajone;
* Rokiškio rajone:
** Juodupės seniūnijoje,
** Obelių seniūnijoje;
* Šalčininkų rajone;
* Šilutės rajone;
* Švenčionių rajone;
* Trakų rajone;
* Ukmergės rajone:
** Lyduokių seniūnijoje,
** Pabaisko seniūnijoje,
** Šešuolių seniūnijoje,
** Veprių seniūnijoje;
* Vilniaus rajone:
** Lavoriškių seniūnijoje,
** Marijampolio seniūnijoje,
** Medininkų seniūnijoje.

## Kitos reikšmės
* 
* 
* Slobodka
Samara

**Samara** () – miestas Rusijoje, uostas prie Volgos upės prie Samaros žiočių; srities centras. Svarbus geležinkelio mazgas. Išvystyta mašinų, metalo pramonė, gaminama aviacijos, kosmoso, naftos, variklių, radijo, elektronikos prietaisai ir gaminiai, yra padangų, traktorių gamyklos. Taip pat išvystyta naftos, chemijos, metalurgijos, maisto, lengvoji pramonė.

Nuo 1987 m. veikia metropolitenas. Mieste yra 10 aukštųjų mokyklų (tarp jų ir universitetas), 4 teatrai (didžiausias – operos ir baleto), 5 muziejai (tarp jų – kraštotyros, dailės, zoologijos, Uljanovų, M. Gorkio literatūrinis).

2010 m. 89,4 % miesto gyventojų buvo rusai, 3,5 % – totoriai, 1,1 % – ukrainiečiai, 1,1 % – mordviai, 1,0 % – čiuvašai, 0,6 % – armėnai, po 0,3 % – azerbaidžaniečiai, uzbekai, žydai.

## Istorija

Miestas įkurtas 1586 m. kaip tvirtovė. 1670 m. užimta Stepano Razino sukilėlių. Nuo 1688 m. – miestas. 1773 m. Samaros gyventojai parėmė J. Pugačiovo sukilimą. Nuo 1780 m. apskrities, nuo 1851 m. Samaros gubernijos centras. XIX a. buvo svarbus prekybos centras (duona, lašiniai, vilna, oda). 1877 m. miestą pasiekė geležinkelis.

1918 m. birželį–gruodį Samaroje veikė pirmoji antibolševikinė Rusijos vyriausybė – Rusijos Steigiamojo susirinkimo narių komitetas. 1935–1991 m. vadinosi ***Kuibyševu*** rusų revoliucionieriaus Valeriano Kuibyševo (1888–1935) garbei. II pasaulinio karo metu į Kubyševą evakuota daug pramonės įmonių, valstybinių įstaigų, užsienio šalių diplomatinių atstovybių. Po karo išplėtota pramonė, miestas labai išaugo.

## Sportas
* PFK Kryl’â Sovetov Samara (futbolo klubas);
* Samaros miesto stadionas, kurio talpa daugiau nei 40 tūkst. žiūrovų.

## Išnašos

## Nuorodos
* Miesto svetainė
Vimpel

**Vimpel** – TSRS specialios paskirties karinė grupė tebeveikianti Rusijoje.

## Istorija
1981 m. rugpjūčio 19 d. TSRS Ministrų Tarybos ir Komunistų partijos politinio biuro bendrame posėdyje buvo priimtas sprendimas sukurti KGB „C“ skyriuje (nelegali žvalgyba) visiškai slaptą specialios paskirties grupę. Grupės pagrindą sudarė jau egzistavusių grupių Zenit, Kaskad ir Omega kariai jau spėję pakariauti Afganistane.

Pagrindinė grupės užduotis žvalgybinių – diversinių operacijų vykdymas už TSRS ribų. Kandidatai į grupę praeina specialią pusantro mėnesio atrankos programą. Įkuriant grupę programą praėjo virš 6 000 kandidatų, atrinkta buvo 200. Pagrindiniai atrankos kriterijai: psichologinė ir sveikatos būklė, užsienio kalbų žinojimas, drąsa, šaltakraujiškumas, mokėjimas improvizuoti ir priimti nestandartinius sprendimus nestandartinėse situacijose. Visi grupės nariai turi turėti aukštąjį išsilavinimą, bet nebūtinai karinį. Pavyzdžiui, karį, baigusį aukštąją Riazanės desantininkų mokyklą, grupėje ruošdavo dar dvejus metus, o tai byloja apie ypatingai aukštą karių parengimą.

Laikui bėgant miškuose prie Maskvos buvo įkurtas grupės mokymo centras.

1981 m. grupėje jau buvo 1 200 žmonių, 90 % sudarė karininkai kurių amžius nuo 27 iki 36 metų. Yra žinoma, kad grupė šalies viduje užgrobdavo strategiškai svarbius objektus ir taip vykdydavo mokymus, o tuo pačiu parodydavo objektų apsaugos spragas. Nuo 1988 m. grupė buvo siunčiama po karštus taškus iš vienos vietos į kitą.

1991 m. rugpjūčio pučo metu grupė nepalaikė GKČP ir įvykius nesikišo. 1992 m. grupė perduota VRM sistemai, protestuodami prieš tai 90 % grupės narių padavė atsistatydinimo raportus ir išėjo. 1992 m. pabaigoje grupės likučiai perduoti „Tarprespublikinei saugumo agentūrai“ vėliau „Rusijos federacijos federalinei saugumo agentūrai“.

1993 m. konstitucinės krizės metu grupė atsisakė šturmuoti Baltuosius rūmus Maskvoje, bet vėliau be mūšio įėję į rūmus suėmė Aleksandrą Ruckojų, Ruslaną Chasbulatovą, Barnikovą. Borisas Jelcinas neatleido už įsakymo nevykdymą ir atskiru nurodymu išformavo grupę. 1994 m. vėl atkurta grupė „Vimpel” dabar ji priklauso „Federalinei specialių operacijų ir kontržvalgybos valdybai“.

Yra žinoma, kad 1983 m. grupėje įkurtas kovinių plaukikų būrys. Apie jo veiklą nėra jokių duomenų.

## Nuorodos
* Vimpel tinklalapis
Dogma 95

**Dogma 95** – avangardinis kinematografijos judėjimas, kurio pradininkais laikomi danų režisieriai: Lars von Trier, Thomas Vinterberg, Kristian Levring ir Søren Kragh-Jacobsen.

Dogmos 95 tikslas buvo išgryninti filmo kūrimą atmetant brangius ir įspūdingus spec. efektus, postprodukcinius pakeitimus ir kitus bandymus priblokšti žiūrovą. Taip išgrynintos išraiškos priemonės judėjimo ideologų nuomone turėjo versti kūrėjus koncentruotis į pačią istoriją ir aktorių vaidybą. Tuo pačiu ir neapkrauti žiūrovai gali giliau įsigyventi į pasakojimą, nuotaikas.

## Judėjimo gimimas
Judėjimo pradžia laikoma 1995 m. kovo 22 d. Paryžiuje, konferencijoje, skirtoje aptarti neaiškią komercinio kino ateitį (*Le cinéma vers son deuxième siècle*). Joje pakviestas kalbėti Larsas von Trieras vietoj lauktos kalbos ėmė reklamuoti judėjimą Dogma 95.

## Dogmos 95 taisyklės
Buvo sukurtos filmo kūrimo taisyklės, vadinamieji *Tyrumo įžadai*:
* Filmas turi būti kuriamas konkrečioje vietoje. Negali būti naudojamos jokios kitos sceninės priemonės nei jau rastosios toje vietoje.
* Garsas negali būti sukurtas atskirai nuo vaizdo, ar atvirkščiai. Vadinasi, negali būti jokio dirbtinio muzikinio fono.
* Filmuoti galima tik nešiojama kamera. Leidžiamas vaizdo statiškumas ar judėjimas. (Filmas turi būti statomas ne ten, kur stovi kamera, o ten kur vyksta veiksmas).
* Filmas privalo būti spalvotas. Negalimas joks specialus apšvietimas. (Jei trūksta šviesos ekspozicijai, galima prie kameros prikabinti vieną lempą.
* Optinis darbas ir filtrai uždrausti.
* Filme negali būti paviršutiniškų veiksmų (žmogžudystės, ginklai ir t. t.)
* Negalimas vietos ar laiko atitolimas (Tai reiškia, kad filmas daromas čia ir dabar).
* Žanriniai filmai nepriimtini.
* Galutinis filmavimo rezultatas turi būti perkeltas į 35 mm filmo formatą su 4:3 raiška (vadinasi, negalimas plačiaekranis formatas).
* Režisieriaus vardas negali būti pristatomas kartu su filmu.
Pelkinės kvaksės

**Pelkinės kvaksės** (*Pseudacris*) – medvarlinių (*Hylidae*) šeimos varliagyvių gentis.

Paplitusios Šiaurės Amerikos rytuose.

## Rūšys
* Apalačinė kvaksė (*Pseudacris brachyphona*)
* Pakrantinė kvaksė (*Pseudacris brimleyi*)
* Kaliforninė pelkinė kvaksė (*Pseudacris cadaverina*)
* Stepinė kvaksė (*Pseudacris clarkii*)
* Pavasarinė pelkinė kvaksė (*Pseudacris crucifer*)
* *[[Pseudacris feriarum]]*
* *[[Pseudacris illinoensis]]*
* *[[Pseudacris maculata]]*
* *[[Pseudacris nigrita]]*
* Mažoji žolinė kvaksė (*Pseudacris ocularis*)
* Dailioji pelkinė kvaksė (*Pseudacris ornata*)
* *[[Pseudacris regilla]]*
* Balsingoji kvaksė (*Pseudacris streckeri*)
* Trijuostė pelkinė kvaksė (*Pseudacris triseriata*)


Image:P ocularis USGS.jpg| Mažoji žolinė kvaksė (*Pseudacris ocularis*) 
Image:Hyla regilla.jpg| *[[Pseudacris regilla]]* 
Image:Pseudacris ornata.jpg|Dailioji pelkinė kvaksė (*Pseudacris ornata*)
Flamandų kalba

**Flamandų tarmės**, **flamandų kalba** () – neoficialus, tradicinis olandų kalbos varianto, naudojamo flamandų Belgijoje, pavadinimas, taip pat flamandų kalba arba tarme vadinami Belgijoje (Flandrijos ir Briuselio regionuose) ir Pietų Nyderlanduose naudojami olandų kalbos dialektai ar dialektų grupės. Oficiali kalba tiek Flandrijoje, tiek Nyderlanduose yra olandų kalba.

Pavadinimas kilęs nuo viduramžių Flandrijos grafystės. Kalbančiųjų skaičius – apie 5,5 mln. Flamandiškasis variantas nuo bendrinės olandų kalbos skiriasi daugeliu fonetikos ir leksikos ypatybių. Yra vakarų, rytų, Brabanto ir Limburgo patarmės. Seniausi flamandų kalbos paminklai datuojami XI a. Literatūrinė flamandų kalba susiformavo XIX a. Vartojami lotyniški rašmenys.

## Nuorodos
* Pasiklausyti Belgijos flamandų regiono (VRT Radio 1) radijo stoties 
* 
*
Eurovizijos dainų konkursas 2000

**2000 m. Eurovizijos dainų konkursas** – keturiasdešimt penktasis Eurovizijos dainų konkursas, vykęs 2000 m. gegužės 13 d. Stokholme, Švedijoje, po Charlotte Nilsson pergalės praėjusiais metais Jeruzalėje vykusiame konkurse. Pirmą kartą nuo 1996 metų konkursas vyko žemyninėje Europoje. Renginį vedė Kattis Ahlström ir Anders Lundin. Konkurso nugalėtojais tapo Danijos atstovai Olsen Brothers su daina „Fly On The Wings of Love“.

## Rezultatai

## Balsavimų lentelė

### 12 taškų
Po 12 taškų surinkusios šalys

## Nuorodos
* Oficiali Eurovizijos svetainė
Riešinės

**Riešinės** (arba *rankovėčiai*) – ant rankos riešo maunamas megztas rankogalis.

Mezgamos virbalais iš storesnių vilnonių siūlų arba neriamos vąšeliu. Dažniausia jos vienspalvės, apie 6–15 cm ilgio, su skersiniais ar išilginiais dryžiais. Raštai nesudėtingi – eglutės, žiedų motyvai, grandinėlės, rombeliai, kryžiai ir kt. Pagražinimui buvo įmezgami balti ar spalvoti karoliukai. Nešiojamos apsaugoti rankas nuo šalčio ar dėl grožio.

Europoje riešinės paplito XIX a. Jos buvo dėvimos Skandinavijos šalyse, Latvijoje, Estijoje, taip pat Islandijoje, kur dėvimos iki šiol.

Lietuvoje riešinės dėvėtos XIX a. – XX a. pirmoje pusėje. Lietuvos regionuose riešinės buvo vadinamos įvairiais pavadinimais, dažnai skyrėsi spalvų ir raštų motyvų įvairove. Riešinės mezgamos virbalais arba vąšeliu iš vilnonių vienspalvių arba įvairiaspalvių siūlų. Kasdieninės vienspalvės riešinės dažniausiai megztos stulpeliu, šventadieninės – iš spalvotų siūlų, puoštos baltais, geltonais arba kitos spalvos karoliukais, trikampėlių, rombų raštais. Dėvėtos visuose Lietuvos etnogafiniuose regionuose iki XX amžiaus pradžios; išnyko pradėjus pirštines megzti ilgesniais riešais. XXI amžiaus pradžioje moterų kartais mūvimos kaip puošybos elementas.

## Literatūra
* Riešinės (sud. Irena Felomena Juškienė). – Vilnius: Petro ofsetas, 2008. – 196 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-815-63-1
Juodkalniečių kalba

**[[Juodkalniečiai|Juodkalniečių]] kalba** vadinamas iljekavų-štokavų dialektas, kuriuo kalbama Juodkalnijoje. Iš viso šia slavų kalbų grupei priklausančia kalba šneka apie 300 tūkst. gyventojų. Juodkalnijoje ši kalba yra valstybinė. Nuo serbų kalbos skiriasi tarimo ypatumais ir keletu žodžių, perimtų iš kitų kalbų.

## Nuorodos
* 
*
Kuibyševas

**Kuibyševu** vadinama:
* miestai Rusijoje:
** Samara;
** Kuibyševas (Novosibirsko srityje);
** buvęs Bolgaro miesto Tatarstane pavadinimas.

* Sovietų partinis veikėjas – Valerianas Kuibyševas
Morava

**Morava** gali reikšti:
* **[[Moravija]]** – istorinis Čekijos regionas;
* **[[Didžioji Moravija]]** – IX a. gyvavusi slavų valstybė;
* **[[Morava (upė)|Morava]]** – upė Čekijoje, Austrijoje ir Slovakijoje;
* **[[Didžioji Morava]]** – upė Serbijoje;
* **[[Pietų Morava]]** – upė Serbijoje;
* **[[Vakarų Morava]]** – upė Serbijoje.
Vandenkaupės

**Vandenkaupės** (*Cyclorana*) – medvarlinių (*Hylidae*) šeimos varliagyvių gentis.

Kai kurios rūšys įsirausia į žemę, kur nusineria kelis odos sluoksnius, kurie sudaro savotišką kūną gaubiantį kokoną. Po oda, kūno ertmėse, šlapimo pūslėje sukaupia daug vandens, todėl net iki 5 metų gali išlikti gyvybinga sausrų metu užsikasusi dirvožemyje. Tokias vandens atsargas vietos aborigenai naudoja kaip gyvąjį šaltinį, nes išsikasa varles ir iš jų išspaudžia susikaupusį vandenį.

## Rūšys
* Rausiančioji vandenkaupė (*Cyclorana alboguttata*)
* Didžiagalvė vandenkaupė (*Cyclorana australis*)
* Gelsvoji vandenkaupė (*Cyclorana brevipes*)
* Slėptausė vandenkaupė (*Cyclorana cryptotis*)
* Baubiančioji vandenkaupė (*Cyclorana cultripes*)
* Jautinė vandenkaupė (*Cyclorana longipes*)
* Dėmėtoji vandenkaupė (*Cyclorana maculosa*)
* Maino vandenkaupė (*Cyclorana maini*)
* Mažoji vandenkaupė (*Cyclorana manya*)
* *[[Cyclorana novaehollandiae]]*
* Plokščiagalvė vandenkaupė (*Cyclorana platycephala*)
* Virksnioji vandenkaupė (*Cyclorana vagitus*)
* Kauburiuotoji vandenkaupė (*Cyclorana verrucosa*)


Image:Cyclorana alboguttata.jpg|Rausiančioji vandenkaupė (*Cyclorana alboguttata*)
Image:Cyclorana verrucosa.jpg|Kauburiuotoji vandenkaupė (*Cyclorana verrucosa*)
Image:Cyclorana novaehollandiae07.jpg|*[[Cyclorana novaehollandiae]]*
Image:Cyclorana brevipes.jpg|Gelsvoji vandenkaupė (*Cyclorana brevipes*)
Jėga

**Jėga** – mechaninio poveikio ar kūnų sąveikos matas. Niutonas jėgą apibrėžė taip: pridėta jėga yra veiksmas, atliekamas su kūnu, siekiant pakeisti jo ramybės arba tiesiaeigio tolygaus judėjimo būseną. Tai vektorinis dydis, dėl kurio veikimo kinta kūno judėjimo kryptis, greitis arba kūnas deformuojamas. Jėgos vienetas – niutonas (N). Vieno niutono jėga suteikia 1 kg masės kūnui 1\frac{m}{s^2} pagreitį.

Jėgos rūšys (mechaninės ir fundamentalios):

* Tamprumo jėga,
* Sunkio jėga,
* Svoris,
* Trinties jėga,
* Elektromagnetinė jėga
* Silpnoji jėga
* Stiprioji jėga
* ir kt.

## Jėgos matavimo prietaisai

Prietaisas mechaninei jėgai matuoti vadinamas dinamometru ( – jėga + *metron* – matas). Dinamometrai būna įvairios konstrukcijos ir paskirties. Dinamometrai graduojami niutonais, šiais prietaisais galima matuoti ir labai mažą, ir labai didelę jėgą.

## Atstojamoji jėga

Dažnai kūną veikia ne viena, bet kelios jėgos, tuomet kelios vienu metu kūną veikiančios jėgos geometriškai sudedamos. Gaunama joms lygi jėga, kuri vadinama atstojamaja, o sudedamos jėgos – *dedamosiomis*. Tai taip pat kartais vadinama **jėgos superpozicijos principu**:

\vec F_1 + \vec F_2 + \vec F_3 + \cdots = \sum_i \vec F_i = \vec F_a ,čia

* \vec F_{1,2,3,...} - dedamosios jėgos
* \vec F_a - atstojamoji jėga

Pasinaudojus Niutono dėsniais ir jėgos superpozicijos principu galima spręsti sudėtingus mechaniko uždavinius.
Didžioji Morava

**Didžioji Morava** () – upė Serbijoje; Dunojaus dešinysis intakas. Susidaro susiliejus Pietų ir Vakarų Moravai ties Stalačo miesteliu (į šiaurės rytus nuo Kruševaco). Šios upės ištakas gauna Dinarų kalnuose. Teka šiaurės kryptimi per Serbijos centrinę dalį Vidurio Serbijos kalnais. Žemupys – Dunojaus vidurupio lygumoje. Įteka į Dunojų žemiau Smederevo. Ilgis 185 km (su V. Morava – 493 km, su P. Morava – 563&nbsp;km).

Didžiausi intakai: Resava (dešinysis), Jasenica (kairysis).
Antanas Valionis

**Antanas Valionis** (g. 1950 m. rugsėjo 21 d. Zabieliškyje, Kėdainių raj.) – Lietuvos diplomatas, politikas, buvęs Lietuvos užsienio reikalų ministras.

## Biografija
1968 m. baigė Kaišiadorių 1-ąją vidurinę mokyklą. 1974 m. baigė Kauno politechnikos instituto (dabar – Kauno technologijos universitetas) Mechanikos fakultetą ir įgijo inžinieriaus mechaniko specialybę. 1974–1976 m. dirbo Kauno mėsos kombinato Kompresorių skyriaus meistru, 1976–1980 m. – Tauragės mėsos kombinato Kompresorių skyriaus viršininku.

1980–1985 m. buvo LKP Tauragės rajono komiteto Pramonės ir transporto skyriaus instruktorius, 1985–1990 m. – LKP Centro komiteto Žemės ūkio ir maisto pramonės skyriaus instruktorius. 1990 m. ėjo Žemės ūkio ministerijos Maisto pramonės departamento Perspektyvinio planavimo ir užsienio ryšių skyriaus vedėjo pareigas. 1990–1994 m. studijavo Varšuvos universiteto Žurnalistikos ir politinių mokslų fakultete, kuriame apgynė politologijos ir socialinių mokslų daktaro disertaciją. Disertacijos tema – „ Lietuvos politinės santvarkos transformacija 1988–1993 metais“.

1994–2000 m. – Lietuvos Respublikos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Lenkijos Respublikoje. 1996–2000 m. – Lietuvos Respublikos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Rumunijai ir Bulgarijos Respublikai. Nuo 2000 m. lapkričio 9 d. – užsienio reikalų ministras vienuoliktojoje, dvyliktojoje ir tryliktojoje Vyriausybėse. 2004-2008 m. Seimo narys.

2004 m. paskelbta apie tai, jog A. Valionis buvo KGB atsargos karininkas. 2005 m. sudaryta Seimo komisija ištyrė jo veiklą ir išvadose pareiškė, jog šie duomenys visą laiką buvo vieši, su jais galėjo susipažinti visi norintys ir nėra duomenų, kad jis vykdė kokius nors KGB pavedimus ar buvo įsipareigojęs juos vykdyti ateityje. Komisija nusprendė, jog A. Valionio ministro pareigų ėjimas nekelia grėsmės nacionalinio saugumo interesams.

2006 m. pasikeitus politinių jėgų santykiui pasitraukė iš ministro posto.

2008 m. lapkričio 20 d. – 2011 m. birželio 19 d. Lietuvos ambasadorius Latvijoje. 2011–2017 m. Ambasadorius ypatingiems pavedimams.

Buvo TSKP, savarankiškosios LKP, Lietuvos demokratinės darbo partijos narys. 2002–2011 m. – Naujosios sąjungos (socialliberalų) narys, nuo 2004 m. – šios sąjungos pirmininko pavaduotojas. Nuo 2011 m. Socialdemokratų partijos narys.

Moka anglų, lenkų, rusų kalbas.

## Apdovanojimai
* Didžiojo Lietuvos Kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro kryžiumi už asmeninį indėlį plėtojant Lietuvos transatlantinius ryšius bei Lietuvos Respublikos pakvietimo į NATO proga.

|-

|-

|-

## Šaltiniai
Tinklaakės

**Tinklaakės** (*Nyctimystes*) – medvarlinių (*Hylidae*) šeimos varliagyvių gentis. Nuo kitų medvarlių šeimos genčių skiriasi tuo, kad apatinis akių vokas su linijų, gyslelių ir taškų raštu.

Paplitusios Naujojoje Gvinėjoje. Gyvena tropiniuose ir subtropiniuose kalnų drėgnuose miškuose.

## Rūšys
* Bebalsė tinklaakė (*Nyctimystes avocalis*)
* Rudoji tinklaakė (*Nyctimystes cheesmanae*)
* Alyvinė tinklaakė (*Nyctimystes dayi*)
* Gubrakojė tinklaakė (*Nyctimystes daymani*)
* Žaliaakė (*Nyctimystes disruptus*)
* Indonezinė tinklaakė (*Nyctimystes fluviatilis*)
* Žalioji tinklaakė (*Nyctimystes foricula*)
* Tinkliškoji tinklaakė (*Nyctimystes granti*)
* Dantytakojė tinklaakė (*Nyctimystes gularis*)
* Didžioji tinklaakė (*Nyctimystes humeralis*)
* Smėlyninė tinklaakė (*Nyctimystes kubori*)
* Kalninė tinklaakė (*Nyctimystes montanus*)
* Bukasnukė tinklaakė (*Nyctimystes narinosus*)
* Mažoji tinklaakė (*Nyctimystes obsoletus*)
* Ričardso tinklaakė (*Nyctimystes oktediensis*)
* Papuasinė tinklaakė (*Nyctimystes papua*)
* Luizinė tinklaakė (*Nyctimystes perimetri*)
* Juostakojė tinklaakė (*Nyctimystes persimilis*)
* Tylioji tinklaakė (*Nyctimystes pulcher*)
* Malukinė tinklaakė (*Nyctimystes rueppelli*)
* Pentinuotoji tinklaakė (*Nyctimystes semipalmatus*)
* Grublėtoji tinklaakė (*Nyctimystes trachydermis*)
* Tylerio tinklaakė (*Nyctimystes tyleri*)
* Zveifelio tinklaakė (*Nyctimystes zweifeli*)
Beždžionvarlės

**Beždžionvarlės** (*Phyllomedusa*) – medvarlinių (*Hylidae*) šeimos varliagyvių gentis. Kai kurios rūšys išskiria apsauginį sekretą, kuris sumažina vandens garinimą.

Paplitusios Centrinėje ir Pietų Amerikoje nuo Kosta Rikos iki Argentinos.

Gentyje yra apie 30 rūšių.

## Rūšys

* *[[Phyllomedusa atelopoides]]*
* *[[Phyllomedusa ayeaye]]*
* Pakrantinė beždžionvarlė (*Phyllomedusa bahiana*)
* Peruvinė beždžionvarlė (*Phyllomedusa baltea*)
* Dvispalvė beždžionvarlė (*Phyllomedusa bicolor*)
* Bolivinė beždžionvarlė (*Phyllomedusa boliviana*)
* Ekvadorinė beždžionvarlė (*Phyllomedusa buckleyi*)
* Burmeisterio beždžionvarlė (*Phyllomedusa burmeisteri*)
* *[[Phyllomedusa centralis]]*
* Paslaptingoji beždžionvarlė (*Phyllomedusa coelestis*)
* *[[Phyllomedusa danieli]]*
* Brazilinė beždžionvarlė (*Phyllomedusa distincta*)
* Dulmano beždžionvarlė (*Phyllomedusa duellmani*)
* Ekvatorinė beždžionvarlė (*Phyllomedusa ecuatoriana*)
* *[[Phyllomedusa hulli]]*
* Rausvakojė beždžionvarlė (*Phyllomedusa hypochondrialis*)
* *[[Phyllomedusa iheringii]]*
* Lemūrinė beždžionvarlė (*Phyllomedusa lemur*)
* Venesuelinė beždžionvarlė (*Phyllomedusa medinai*)
* *[[Phyllomedusa neildi]]*
* *[[Phyllomedusa oreades]]*
* Įvairiaspalvė beždžionvarlė (*Phyllomedusa palliata*)
* Purpurinė beždžionvarlė (*Phyllomedusa perinesos*)
* Baltaakė beždžionvarlė (*Phyllomedusa psilopygion*)
* Tinklašonė beždžionvarlė (*Phyllomedusa rohdei*)
* Karpotoji beždžionvarlė (*Phyllomedusa sauvagii*)
* Išrašytoji beždžionvarlė (*Phyllomedusa tarsius*)
* *[[Phyllomedusa tetraploidea]]*
* Rausvašonė beždžionvarlė (*Phyllomedusa tomopterna*)
* Baltadėmė beždžionvarlė (*Phyllomedusa trinitatis*)
* Žalioji beždžionvarlė (*Phyllomedusa vaillantii*)
* Raudonpilvė beždžionvarlė (*Phyllomedusa venusta*)

## Nuorodos
* The Monkey frogs Gallery
Pietų Morava

**Pietų Morava** () – upė Makedonijoje ir Serbijoje; viena iš Didžiosios Moravos ištakų.

Upė prasideda Makedonijoje, prie pat Serbijos sienos *Skopska Crna Gora* kalnuose (Dinarai).

Pietų Morava susidaro susiliejus *Ključevskos* ir *Slatinskos* upeliams. Aukštupyje vadinama *Binčaka Morava* ir *Preševska Moravica*. Teka kalnuota centrine Serbijos dalimi šiaurės kryptimi. Prie Stalačo miestelio susilieja su Vakarų Morava ir sudaro Didžiąją Moravą.

Didžiausi intakai:
* Dešinieji:
** Jablanica
** Veternica
** Pusta
** Toplica
* Kairieji:
** Vrla
** Vlasina
** Nišava
** Sokobanjska Moravica 

Prie Pietų Moravos įsikūręs Leskovaco miestas.
Politinė kairė

**Kairiosios pažiūros** – partijos ar politiko orientaciją ir planus nusakantis terminas. Paprastai kairieji atstovauja liberalizmui , socializmui, gamtos apsaugai (žaliesiems), anarchizmui, komunizmui, socialdemokratijai ir progresyvizmui. Klasifikavimas į kairę ir dešinę politikoje nėra tikslus ir neretai prieštaringas, nes ypač liberalai labiau gina veiklaus verslininko, bent jau smulkaus, interesus, teigia, jog valstybei nedera daug kištis, kas nuo komunizmo idėjų gana toli. Taip skirstoma, nes konservatoriai laisves vertina daugiau tik ekonominei sričiai savo valstybėje – liberalai mano, jog ir asmeninėje, socialinėje srityse geriau mažiau taisyklių ir apribojimų. Vėlgi liberalai ne visada mano, jog minimalios pajamos, valstybės remiamas išsilavinimas – būtinai blogai. Minimalias pajamas rėmė ir Lietuvos „atsakingo liberalizmo“ šalininkai.

Laikoma, kad kairieji tradiciškai oponuoja dešiniesiems. Kairės ir dešinės kaip politinių terminų opozicija atsirado Prancūzijos Generaliniuose luomuose Didžiosios Prancūzijos revoliucijos metu, kadangi ten, iš parlamento pirmininko pozicijų žiūrint, dešinėje sėdėdavo konservatyvūs deputatai, o kairėje – liberalai ir socialistai.

Gali būti, jog pažiūrų spektras iš tiesų yra uždaro žiedo pavidalo. Daugelis pripažįsta, jog tarp Stalino ir Hitlerio yra kažkas bendro, ir tuo pat metu mano, jog Stalinas priklauso kraštiniams kairiesiems, o Hitleris – kraštiniams dešiniesiems.

## Spektras

Raidės paryškintos yra *kairiosios pažiūros*.

## Šaltiniai
Vakarų Morava

**Vakarų Morava** () – upė vakarų Serbijoje; viena iš Didžiosios Moravos ištakų. Prasideda Golijos kalnuose (Dinarai), netoli Požegos miesto susiliejus Golijska Moravicos and Džetinjos upėms. Teka kalnuotomis vietovėmis rytų kryptimi. Ties Stalaču suteka su Pietų Morava ir sudaro Didžiąją Moravą. Vaga vingiuota.

Svarbiausias intakas – Ibaras (dešinysis).

Prie Vakarų Moravos išsidėstę Čačako, Kraljevo, Trsteniko miestai.
Mechaninis darbas

**Mechaniniu darbu** vadinamas fizikinis dydis, lygus kūną veikiančios jėgos modulio ir kūno poslinkio sandaugai:

A=Fs

Darbo vienetas SI sistemoje yra džaulis. Šis vienetas pavadintas anglų fiziko Džeimso Preskoto Džaulio garbei. Vieno džaulio darbas atliekamas tada, kai veikiant 1 N jėgai kūnas pasislenka 1 m atstumu.

1J=1N*1m

Tačiau mechaninis darbas – skaliarinis dydis, o jėga ir poslinkis – vektoriniai, todėl bendru atveju:

A=\vec{F}\vec{s}\equiv Fscos{\alpha};

kur α - kampas tarp jėgos ir poslinkio vektorių.

Priklausomai nuo jėgos ir poslinkio vektorių tarpusavio krypties, jėgos atliktas darbas gali būti tiek teigiamas, tiek neigiamas arba lygus nuliui.

1. Kai jėgos ir poslinkio vektorių kryptys sutampa arba kai kampas tarp šių vektorių yra smailus (virš 0 iki 90 laipsnių) - tada jėga atlieka teigiamą darbą. Sakome, kad tokia jėga padeda kūnui judėti. Pvz., žmogus kelia krepšį ar kitą krovinį aukštyn, tempia rogutes už virvutės - žmogaus raumenų veikimo jėga atlieka teigiamą darbą.

2. Kai jėgos ir poslinkio vektorių kryptys yra priešingos arba kampas tarp jų yra bukas (virš 90 laipsnių iki 180 laipsnių) - tada jėga atlieka neigiamą darbą. Sakoma, kad tokia jėga trukdo kūnui judėti. Pvz., trinties jėga.

3. Kai jėgos ir poslinkio vektoriai yra statmeni (kampas lygus 90 laipsnių) - tada jėga neatlieka jokio darbo. Pvz., idealaus slydimo atveju, kai lygiu ledu pastumsime kitą ledo gabalėlį, tai jo judėjimas ir sunkio jėga bus statmenos, tokiu atveju sunkio jėga neatlieka darbo ir neturi įtakos judėjimui.

Kai kūną veikia kelios jėgos ir kiekviena atlieka darbą, tai pilnutinis darbas lygus algebrinei atskirų jėgų atliktų darbų sumai.

CGS sistemoje yra naudojami darbo vienetai - ergai (erg).

A (erg) = F(dyn) × s(cm)
Fatih Akın

**Fatih Akin** (1973 m. rugpjūčio 25 d. Hamburge) – vokiečių – turkų kino riežisierius.

Turkų kilmės Fatih Akin’as gimė 1973 m. rugpjūčio 25 d. Hamburge. 1994 m. pradėjo sudijuoti Hamburgo Menų Koledže. Studijavo regimąją komunikaciją. 1995 metais sukūrė scenarijų ir nufilmavo trumpametražį filmą „Sensin - Tu esi vienintelis!“ (tur., vok. „Sensin – Du Bist Es!“), kuri gavo publikos abdovanojimą Hamburgo trumpametražių filmų festivalyje. Dar besimokydamas koledže 1998 m. režisavo pilnametražį filmą „Trumpas ir aštrus šokas“ (vok. „Kurz und schmerzlos“), kuris Lokarno (Šveicarija) kino festivalyje laimėjo „Bronzinį leopardą“ ir „Pjero“ prizą geriausiam jaunam režisieriui Bavarijos filmų festivalyje. Vėliau jis režisavo tokius filmus kaip „Liepą“ (*Im Juli*) 2000 m. , „Mes užmiršome grįžti“ (*Wir haben vergessen zurückzukehren*) 2001 m., „Solino“ 2002 m. Jo filmas „Galva į sieną“ (*Gegen die Wand *) gavo kelis apdovanojimus ir buvo ypatingai sėkmingas. Šis filmas buvo apdovanotas „Auksiniu lokiu“ Berlyno filmų festivalyje.
Lars von Trier

**Lars von Trier** (1956 m. balandžio 30 d.) – danų kino režisierius ir prodiuseris. Vienas iš judėjimo „Dogma 95“ pradininkų.

## Biografija
Lars von Trier gimė Kopenhagoje žydų šeimoje. Tėvai kairieji aktyvistai, susidomėję nudizmu. 

Pradėjo filmuoti būdamas 11 metų amžiaus. 1983 m baigė Danų kinemotografijos mokyklą. Dar besimokydamas nufilmavo keletą filmų: „Nocture“ (1980 m.), „Išsivadavimo vaizdas“ (1982 m.) ir „Paskutinė smulkmena“ (1981 m.), kurie buvo apdovanoti „Geriausias filmas“ nominacijoje Miuncheno filmų festivalyje. 1982 m. kartu su prodiuseriu P. A. Jensenu įsteigė kino bendrovę Zentropa. Laikomas vienu žymiausių postmodernistinio kino kūrėju.

Keturių vaikų tėvas.

## Apdovanojimai
Ryškiausi L. von Trier filmai, dar vadinami „Auksine Trier širdies trilogija“ yra „Prieš bangas“ (1996 m.), „Idiotai (filmas)“ (1998 m.) ir „Šokėja tamsoje“ (2000 m.). Šie trys filmai laimėjo daug apdovanojimų įvairiuose kino festivaliuose.

## Šaltiniai
Vokiečių ekspresionizmas

**Vokiečių ekspresionizmas** – kinematografinis judėjimas, gimęs Vokietijoje po Pirmojo pasaulinio karo. Vokiečių ekspresionizmo filmai pasižymi savita stilistika, gilia simbolika ir stipria nuotaikų išraiška scenografinėmis priemonėmis.

Žymiausi ekspresionistiniai filmai buvo „Daktaro Kalagario kabinetas“ (1920), „Golemas“ (1915) ir „Nosferatu“ (1922). Vėlesni Fritzo Lango darbai „Metropolis“ (1927) ir „M“ (1931) taip pat dažnai įvardijami kaip ekspresionistiniai.
Didelę įtaką šiam judėjimui padarė tuo metu Europoje populiarus dadaizmas. Todėl scenografija pasižymi visišku nerealistiškumu ir absurdiška geometrija. Vyraujantys „intelektualūs“ siužeto motyvai: pamišimas, beprotybė, išdavystė, buvo atsvara tą laikmetį vyravusiai nuotykių ir romantinei kinematografijai.

Ketvirtą dešimtmetį Holivude taip pat atsirado tamsios nuotaikos filmų. Pagrindinė to priežastis – kylantis nacizmas, privertęs daug kūrėjų pasitraukti už Atlanto. Būtent jų įtaka lėmė tokių žanrų kaip siaubo filmas ir *[[film noir]]* gimimą.
Bėk, Lola, bėk

**Bėk, Lola, bėk** () – 1998 m. vokiečių režisieriaus Tom Tykwer filmas. Originalus vokiškas pavadinimas pažodžiui reiškia *Lola bėga*, tačiau lietuviškas pavadinimo variantas verstas iš angliško vertimo – *Run Lola Run*.

Filmas visame pasaulyje uždirbo daugiau nei 22 mln. JAV dolerių. Buvo rodomas Venecijos kino festivalyje, kur rungėsi dėl Auksinio liūto statulėlės. Taip pat buvo nominuotas Europos kino apdovanojimui.

## Siužetas

Filme tris kartus trijose skirtingose realybėse parodoma ta pati dvidešimties minučių atkarpa. Kiekviena prasideda visiškai taip pat, tačiau vėliau atsiradę nežymūs skirtumai išsirutulioja į labai skirtingas pabaigas.

Lolos vaikinas Mani įsivėlęs į nelegalią prekybą narkotikais. Jo užduotis – perduoti 100 tūkstančių markių bosui Roniui. Lola turėtų jį nuvežti, tačiau jos mopedas – pavogtas. Mani važiuoja viešuoju transportu ir netyčia pamiršta krepšį su pinigais metro traukinyje, kai pamato į bilietų kontrolierius panašius žmones. Mani pinigus pasiima benamis valkata. Vaikinas skambina Lolai ir paaiškina situaciją, ši prisiekia gauti jam reikalingą pinigų sumą ir pristatyti per 20 minučių. Mani atsako, kad jei po tiek laiko jos nebus, jis eis plėšti supermarketo, kadangi nepristatęs bosui pinigų jis žuvęs. Nuo čia siužetas išsišakoja į tris skirtingus pabaigos variantus.

## Išnašos
Pasikalbėk su ja

**Pasikalbėk su ja** () – 2002 metų ispanų režisieriaus Pedro Almodóvaro filmas, laimėjęs Oskarą už originalų (ne adaptuotą) scenarijų,  Auksinio gaublio apdovanojimą už geriausią filmą užsienio kalba bei daug kitų apdovanojimų.
Žemuogių pievelė

**Žemuogių pievelė** arba **Laukinės žemuogės** () – 1957 metų švedų režisieriaus Ingmaro Bergmano nespalvotas filmas.

Čia režisierius pirmą kartą kaip simbolius panaudoja įvairias koncepcijas, kurios vėliau atsikartos ir kituose jo filmuose bei taps žinomos kaip prekinis ženklas (pavyzdžiui, žemuogės). Pagrindinius vaidmenis atlieka įprasti Bergmano aktoriai, vaidinę ne viename jo filme. Nors tai yra vienas ankstyvųjų režisieriaus darbų, daug kritikų šį filmą priskiria prie jo geriausių, kaip ir tais pačiais metais pastatytą Septintąjį antspaudą.

Scenarijų Ingmaras Bergmanas rašė gulėdamas ligoninėje.
Žiemos šviesa

**Komunija** arba **Žiemos šviesa** () – 1963 metų švedų režisieriaus Ingmaro Bergmano nespalvotas filmas. Išvertus originalus pavadinimas skambėtų taip: *[[Komunija|Komunijos]] priėmėjai*. Veiksmas sukasi apie pagrindinio veikėjo – kunigo – santykius su aplinkiniais ir kintantį požiūrį į Dievą bei religiją.

Pagrindinius vaidmenis atlieka įprasti Bergmano aktoriai – Max von Sydow ir kiti.
Šernai

**Šernai** yra:

* šernas – kiaulinių šeimos žinduolis;
* Lietuvos kaimai:
** Klaipėdos rajone;
** Marijampolės savivaldybėje;
** Vilniaus rajone.
Šiaudinė (reikšmės)

**Šiaudine** vadinami kaimai:

* Akmenės rajone;
* Anykščių rajone;
* Jonavos rajone;
* Kauno rajone;
* Kėdainių rajone;
* Panevėžio rajone;
* Rokiškio rajone;
* Šakių rajone;
* Tauragės rajone;
* Vilniaus rajone:
** Juodšilių seniūnijoje,
** Nemėžio seniūnijoje,
** Šatrininkų seniūnijoje.

## Kitos reikšmės
* Salomenka
Prancūzų naujoji banga

**Naujoji banga** () – terminas, nusakantis prancūzų kino kūrėjų grupės, dirbusios šeštojo dešimtmečio pabaigoje ir septintajame dešimtmetyje, meninę kryptį. Iš dalies įtaką šio judėjimo gimimui padarė italų neorealizmas. Nors Naujoji banga niekada nebuvo formaliai organizuotas kolektyvas, bet visus su ja susijusius režisierius vienijo sąmoningas tradicinės kinematografijos atmetimas ir ikonoklastinė dvasia.

Daugelis jų savo filmais buvo įsitraukę į to laikmečio socialines ir politines aktualijas, pasižymėjo radikaliais eksperimentais su montažu, vaizdu bei siužeto plėtote.

Žymiausi Naujosios bangos kūrėjai ir pradininkai buvo François Truffaut, Jean-Luc Godard, Éric Rohmer, Claude Chabrol ir Jacques Rivette.

Truffaut su savo filmu „400 smūgių“ (1959) ir Godardas su „Iki paskutinio atodūsio“ (*À bout de souffle*; 1960) susilaukė netikėtos tarptautinės sėkmės taip pritraukdami pasaulio dėmesį į Naująją bangą ir paskatindami šio judėjimo žydėjimą.

## Ryškiausios figūros
* François Truffaut
* Jean-Luc Godard
* Claude Chabrol
* Éric Rohmer
* Jacques Rivette
* Alain Resnais
* Louis Malle
* Agnes Varda
* Jacques Demy
Norilskas

**Norilskas** – miestas Krasnojarsko krašte, Rusijoje. Šiauriausias miestas Sibire ir antrasis pagal dydį miestas pasaulyje (po Murmansko), esantis Šiaurės poliaratyje. Norilskas ir Jakutskas – vieni didžiausių miestų amžino įšalo zonoje. Norilskas – šiauriausias miestas, turintis daugiau nei 100 tūkst. gyventojų. Pagrindinė darbdavė Norilsko rajone yra „Norilsk Nickel“ kasybos kompanija. Miestą aptarnauja Norilsko Alykelo oro uostas ir Norilsko Valeko aerodromas.

Tai vienas labiausiai užterštų šalies miestų. Kartais čia sninga juodomis snaigėmis, juntamas sieros kvapas. Čia veikia didžiausios pasaulyje gamyklos, perdirbančios varį, seleną, šviną, nikelį ir cinką. Nuo 2001 m. į miestą draudžiama įvažiuoti užsieniečiams.

## Istorija
Norilskas buvo įkurtas 1920 m., bet oficiali įkūrimo data tradiciškai laikoma 1935 m., kai Norilskas buvo išplėstas ir įkurtas Norilsko kasybos ir metalurgijos kompleksas. Miesto teises gavo 1953 m.

## Miesto pavadinimas
Manoma, kad miestas pavadinimą gavo nuo greta tekančios upės „Norilkos“ ir Norilsko kalnų. Evenkų kalbos žodis „narus“ reiškia pelkė. Iš šio žodžio, kaip spėjama, ir kilo upės bei kalnų pavadinimai.

## Oro temperatūra

## Kultūra
Norilskas garsėja savo istorijos muziejumi ir meno galerija, Norilsko Poliariniu dramos teatru, zoologijos sodu, kultūros centru, sporto ir pramogų kompleksu ir arena, paminklais ir istoriniais pastatais bei kitomis lankytinomis vietomis.

Vaizdas:Theatrenorilsk.jpg|Norilsko Poliarinis dramos teatras
Vaizdas:Nurd Kamal Mosque.jpg|*Nurd Kamal*, šiauriausia pasaulio mečetė
Vaizdas:Norilskmanmonument.jpg|Paminklas Norilsko miesto centro statybininkams


## Miestų partnerystė

*  Minusinskas, Rusija

## Įžymūs žmonės

* Dmitrijus Torbinskis – Rusijos futbolo rinktinės saugas.

## Šaltiniai