open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mevlevi ordinas

**Mevlevi ordinas** (, ) – sufijų ordinas, kilęs iš Konijos miesto dabartinėje Turkijoje, įkurtas XIII a. žymaus poeto, mistiko, teologo Džalaladino Rumi. Ordinas dar žinomas „besisukančių dervišų“ pavadinimu dėl savo išskirtinės maldos praktikos šokti sukantis.

Ordinas įkurtas 1273 m., jau po Rumi mirties, jo pasekėjų, ypač Hiusametino Čelebio. Meveleviai tiki, kad atlikdami *[[zikr]]* šokio forma ritualinės muzikos fone gali pasiekti sąjungą su Dievu. Toks *zikr* ritualas sufijų vadinamas Sama. Šis šokis simbolizuoja mistinę vidinę žmogaus kelionę per protą ir meilę link tobulybės. Samos praktikos kūrėju laikomas Rumi – pasakojama, kad jis vaikščiojęs po turgų ir išgirdęs ritmingą auksakalių kalimą bei jų kalbamą *zikr* „la elaha ella’llah“. Rumi užliejęs džiaugsmas ir jis ėmęs suktis iškėlęs rankas į dangų.

Mevlevi dervišų atliekama Sema yra ceremonizuota, ją sudaro keturios dalys: *Naat* ir *Taksim* (muzikinė įžanga), *Devr-i Veled* (dervišų nusilenkimas vienas kitam), Keturi Selamai (dervišų šokis), Baigiamoji malda (citata iš Korano). Dervišai atlikdami Semą vilki specialius baltus, ilgaskvernius drabužius, ilgą kepurę (*kûlah*) sukasi ant dešinės kojos aplink šeichą, dešinė ranka ištiesta link dangaus.

Osmanų valdymo metais Mevlevi ordinas klestėjo, chanakos steigėsi ne tik Turkijos miestuose, bet ir Sirijoje, Libane, Balkanuose, Egipte. 1925 m. paskelbus Turkijos Respubliką ordinas buvo uždraustas, chanakos uždarytos, nariai persekioti. Nors pats ordinas taip ir neatkurtas, tačiau 1954 m. panaikinti apribojimai pasirodymams. Palaipsniui dervišų šokis tapo Turkijos turistiniu ženklu, dabar šie šokiai dažnai atliekami restoranuose, koncertuose, renginių metu ir kt.

## Nuorodos
* Tradicinė Mevlevi dervišų Sama
* Šiuolaikinė improvizacija
Paul di Resta

**Paul di Resta** (g. 1986 m. balandžio 16 d. Livingstone) – automobilių sporto lenktynininkas iš Škotijos. Nuo 2011 m. sezono jis lenktyniauja Formulės 1 komandoje Force India.

## Karjera
Savo lenktynininko karjerą Paul pradėjo kartingų čempionatuose. Juose jis lenktyniavo nuo 1994 iki 2002 m. 2001 m. jis tapo Didžiosios Britanijos kartingų klasės čempionu.

2003 m. jis perėjo prie Formulės čempionatų. Tais metais lenktynininkas debiutavo Formulės Renault Didžiosios Britanijos pirmenybėse. Jau kitais metais jis užėmė trečią vietą galutinėje šio čempionato įskaitoje. 2005-2006 m. sezonus jis praleido Europos Formulės 3 čempionatuose. 2006 m. jis tapo šios serijos čempionu.

2007-2010 m. Paul lenktyniavo DTM čempionate. Tris paskutinius sezonus galutinėse įskaitose jis užėmė pirmas tris vietas. Čempionu škotas tapo 2010 metais.

Tais pačiais metais jis tapo Force India ekipos lenktynininku bandytoju, o jau 2011 m. Australijos Grand Prix debiutavo lenktynininko vietoje ir pelnė savo pirmąjį karjeroje tašką.

## Formulės 1 rezultatai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Kazimieras Celestinas Alminas

**Kazimieras Celestinas Alminas** (g. 1941 m. balandžio 6 d. Šliktinėje, Mosėdžio valsčius) – Lietuvos ir Šiaulių miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas, poetas, disidentas.

## Biografija
Gimė devynių vaikų, iš kurių išgyveno keturi, šeimoje. 1981 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą, tiflopedagogas, tiflopsichologas. Studijavo Kijevo M. Gorkio pedagoginio instituto aspirantūroje.

Iki 1981 m. Šiaulių pedagoginio instituto estetinio lavinimo katedros dėstytojas, bet, atsisakius liudyti prieš Mečislovą Jurevičių, pradėtas persekioti Valstybės saugumo, pašalintas iš darbo, uždrausta mokslinė veikla. Dirbo kalviu, grojo kaimo kapelose. Rašė „Lietuvos katalikų bažnyčios kronikai“, ją platino.

1988 m. vienas Šiaulių sąjūdžio organizatorių, Šiaulių miesto Sąjūdžio iniciatyvinės grupės narys, Šiaulių sąjūdžio tarybos narys, Sąžinės laisvės ir etikos komisijos pirmininkas, Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Seimo narys, jo Nacionalinių klausimų komisijos narys, „Tremtinio“ klubo įkūrėjas, Žydų ir Ukrainiečių kultūros bendrijų atkūrimo iniciatorius. 1989 m. Tautinės dvasios kultūros konferencijos, Žemaičių etnografinės šventės Šiauliuose iniciatorius, žemaitiškų litų ir centų (dizaineris – Vilius Puronas, spaudė – spaustuvė „Titnagas“) bei Žemaičių paso idėjos autorius, po šventės – vienas Žemaičių kultūros draugijos „Saulaukis“ steigėjų. Vienas Vyskupo Motiejaus Valančiaus blaivystės sąjūdžio iniciatorių ir aktyvistų, Šiaulių tarybos narys.

Lietuvos krikščionių demokratų partijos, partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai Šiaulių skyriaus narys. Šiaulių Sausio 13-osios brolijos pirmininkas.

## Bibliografija
* Kaip žemaičiai dar kartą Lietuvą gelbėjo / Išsivadavimas. Savastis, Vilnius, 1998 m. p. 122–124.
* Tik mylėti…, eilėraščiai, Litera, 2011 m.

## Šaltiniai
Anapa

**Anapa** () – miestas Rusijoje, Krasnodaro krašte, Juodosios jūros pakrantėje, 170 km į vakarus nuo Krasnodaro, prie Anapkos protakos ir aplinkinių šlapynių. Rajono centras. Į miestą ateina Rostovo-Batumio plento atšaka.

Tekstilės, maisto pramonė. Svarbus kurortas. Veikia sanatorijos, stovyklos. Taikomas gydimas purvo terapija, rudenį praktikuojama ampeloterapija – gydymas vynuogėmis. Gydoma kvėpavimo organų netuberkuliozinės, nervų sistemos ligos, mažakraujystė.

Yra Gorgipijos archeologinis muziejus (senovinio miesto liekanos), turkų tvirtovės vartai, Šv. Onfurijaus cerkvė, švyturys. Greta miesto įkurtas Didžiojo Urtišo draustinis, kuriame saugomas reliktinis kadagių-pistacijų miškas.

## Istorija

Senovėje dabartinio miesto vietoje buvo sindų miestas ***Sindika***. Tapęs Bosporo karalystės dalimi (IV a. pr. m. e. – III a.) pavadintas ***Gorgipija*** (). XIV a. miestas tapo Genujos kolonija ***Mapa***. 1475 m. miestą užėmė Osmanų imperija, įkūrė tvirtovę. XVIII a. pab. rusams pasiekus gyvenvietę ji vadinta Anapa (adygų k. – „stalo kraštas“). Rusų-turkų karo metu miestas ėjo iš rankų į rankas, kol 1829 m. Adrianopolio taika priskirtas Rusijai. 1846 m. suteiktas miesto teisės, 1866 m. tapo kurortu.
 

Image:Gorgippia.JPG|Gorgipijos griuvėsiai
Image:Anapa. Svyato-Onufrievsky hram.jpg|Miesto cerkvė
Image:Anapa. Administration.JPG|Savivaldybė


## Šaltiniai
Laima Raubiškienė

**Laima Raubiškienė** (g. 1950 m. rugpjūčio 8 d. Nariūnuose, Zarasų rajonas) – Lietuvos ir Zarasų rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja, kraštotyrininkė, istorinio žanro publicistė.

## Biografija
1968 m. baigė Zarasų M. Melninkaitės vidurinę mokyklą. Zarasų krašto muziejaus muziejininkė.

Nuo 1997 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Zarasų rajono skyriaus narė. 2000–2003 m., 2003–2007 m. ir 2007–2011 m. Zarasų rajono savivaldybės tarybos narė, opozicijos frakcijos vadovė.

Zarasų rajono kultūros fondo sekretorė, Kultūros ir meno bendrijos pirmininko pavaduotoja. Zarasų krašto muziejaus profesinės sąjungos pirmininkė. Dokumentinių knygų: "Zarasų apskrities savivalda" (1999), "Pašauktas mylėti artimą" (2001) autorė, monografijos "Zarasai laiko vilnyse" (2006) sudarytoja, daugelio publikacijų spaudoje autorė.

Sutuoktinis Vincas, vaikai Ramūnas, Neringa.

## Šaltiniai
Kvartilis

**Kvartilis** – vienas iš trijų kvantilių, dalijančių skaitmeninių duomenų pasiskirstymą į 4 ketvirčius. Tai duomenų padėties skaitinės charakteristikos dalis. Iš viso yra 3 kvartiliai:
* *pirmasis kvartilis* (Q1), *apatinis kvartilis* – atkerta apatinius 25% duomenų (kitaip dar *25-as [[procentilis]]*)
* *antrasis kvartilis* (Q2), *[[mediana]]* – dalina duomenis per pusę (kitaip dar *50-asis procentilis*)
* *trečiasis kvartilis* (Q3), *viršutinis kvartilis* – atkerta viršutinius 25% duomenų arba 75% apatinių (kitaip dar *75-asis procentilis*)

Skirtumas tarp apatinio ir viršutinio kvartilių yra *tarpkvartilinis plotis* ().


Image:R-horsekick totals-histogram+quartiles.svg|Kavaleristų mirčių per metus Prūsijos karalystės kavalerijos korpuse nuo arklių spyrių histograma su pažymėtais kvartiliais
Image:R-US state areas-basicboxplot+colour.svg|Horizontalus grafikas „dėžutė su antenomis“, kur „dėžutės“ kraštai žymi apatinio ir viršutinio kvartilių padėtis, o brūkšnelis tarp jų rodo medianos vietą. 
Image:Polygone quartile.png|Kauptinė duomenų laužtė su pažymėtais kvartiliais


## Šaltiniai
Vilniaus žemės bankas

**Vilniaus žemės bankas** () – vienas pirmųjų Lietuvos teritorijoje įkurtų bankų.

## Istorija

Įkurtas 1872 m. rugpjūčio 17 dieną. Steigėjai – Sankt Peterburgo I. Gincburgo ir L. Rozenentalio bankiniai namai, taip pat Lietuvos didikai: kunigaikštis Peteris Vitgenenšteinas, grafai Nikolajus Zubovas, Adomas Pliateris ir kiti.

Veikė iki 1939 metų. Veiklos pradžioje specializavosi išduoti paskolas bajorams, užstatantiems savo turtą.

Prieš Pirmąjį pasaulinį karą banke dirbo keletas Vilniuje gyvenusių Lietuvos nepriklausomybės akto signatarų, tarp jų Antanas Smetona (1903–1915 m.), Jurgis Šaulys.

Bankui pastatytame pastate Gedimino prospekte šiuo metu įsikūręs Lietuvos bankas.

## Šaltiniai
Bebros nacionalinis parkas

**Bebros nacionalinis parkas** () – nacionalinis parkas šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Bebros žemumoje. Įkurtas 1993 m. rugsėjo 9 d., vienas iš 23 Lenkijos nacionalinių parkų. Parką sudaro Bebros upės slėnis ir Bebros pelkynai, į parką patenka apie 155 km upės. Šių apylinkių apsauga prasidėjo dar tarpukariu kai buvo įkurtas Červonės Bagno draustinis. 1989 m. buvo pradėta kelti idėja paversti parką nacionaliniu parku ir 1993 m. iš kraštovaizdžio parko buvo pakeistas į nacionalinį parką. 1995 m. parkas buvo įtrauktas į Ramsaro konvencijos saugomų pelkynų sąrašą.

## Parko augalija ir gyvūnija

Parke yra 49 žinduolių rūšys, 275 paukščių rūšys, 36 žuvų rūšys, 12 varliagyvių rūšių, 5 roplių rūšys, 700 drugių rūšių, 448 vorų rūšys, 500 vabalų rūšių, 19 dėlių rūšių ir 42 apsiuvų rūšys. Parke auga įvairūs pelkiniai ir durpynų miškai. Parke auga retų viksvų-samanų bendrijai priklausančių augalų. Taip pat auga šie augalai: liekninis beržas, laplandinis karklas, karališkoji glindė, raudonoji gegūnė, plačialapė klumpaitė, dvilapė blandis, tamsialapis skiautalūpis, plačialapis skiautalūpis, mažoji spanguolė, apskritalapė saulašarė, ilgalapė saulašarė, pataisas varinčius, vaistinis pataisas, atgiris. Parke gyvena daug įvairių vandens ir pelkių paukščių rūšių. Parkas yra viena iš svarbiausių sėjikinių paukščių perėjimo vietų Centrinėje Europoje. Taip pat parke gyvena šie paukščiai: gaidukas, meldinė nendrinukė, stulgys, perkūno oželis, didžioji kuolinga, juodkrūtis bėgikas, pilkoji gervė, baltasparnė žuvėdra, baltaskruostė žuvėdra, didysis apuokas, mažasis erelis rėksnys ir balinė pelėda. Parke gyvena nemažai briedžių ir žiemoja šikšnosparniai.


Vaizdas:Biebrza National Park headquarters.JPG|Parko administracija Osovieco gyvenvietėje
Vaizdas:Biebrza001xx.jpg|Parko laukai
Vaizdas:Rozlewiska_Biebrzy.jpg|Patvinusi upė netoli Bžostovo
Vaizdas:Wetlands001.jpg|Patvinusi upė netoli Osovieco
Vaizdas:Moose-Gustav.jpg|Briedžiai – Bebros nacionalinio parko karaliai


## Nuorodos

* Parko tinklalapis (lenk.);
* Parko nuotraukų galerija ;
* Vaizdinė medžiaga apie parką.
Anapolis (Brazilija)

**Anapolis** () – miestas vidurio Brazilijoje, Gojaso valstijoje, 171 km į pietvakarius nuo Brazilijos miesto. Įsikūręs Brazilijos plokščiakalnyje, 1017 m aukštyje (vienas aukščiausiai esančių miestų šalyje). Yra oro uostas, geležinkelio stotis, pro miestą eina Brazilijos-Gojanijos greitkelis bei plentas į Beleną. Anapolis yra augantis industrinis centras. Maisto, chemijos pramonė. Apylinkėse išgaunamas nikelis, varis, deimantai, auksas. Vystoma žemdirbystė (cukranendrės, bananai, apelsinai). Veikia 2 universitetai. Yra karinė oro bazė.

## Istorija

Anapolis susikūrė XIX a. pab. Miesto teisės suteiktos 1907 m.

## Šaltiniai
Nintendo 64

**Nintendo 64** (, kartais vadinama tiesiog **N64**) – trečioji „Nintendo“ video žaidimų konsolė. Pavadinimas kilo nuo jos 64 bitų procesoriaus. Tai paskutinė „Nintendo“ konsolė, naudojusi žaidimų kasetes (vėlesnė „Nintendo“ konsolė, GameCube, naudojo miniDVD formatą).

N64 pasirodė kartu su keliais žaidimais – „Super Mario 64“, „Pilotwings 64“ ir „Saikyō Habu Shōgi“. Tuo metu jos kaina buvo $199 JAV dolerių, vėliau buvo pardavinėjama su šūkiu – „Nusipirk N arba išeik lauk!“. Konsolės vienetų parduota apie 32,93 mln. pasauliniu mastu (2003 m. duomenimis). Įvairių skirtingų dydžių bei spalvų konsolės variantų buvo išleista mažiausiai 8.

Nintendo 64 buvo vėliausiai pasirodžiusi iš penktosios žaidimų konsolių kartos, todėl buvo labiausiai technologiškai pažengusi. Tačiau turėjo ir trūkumų. Ji tebenaudojo žaidimų kasetes, o jose palyginus su konkurenčių naudojamais kompaktiniais diskais (CD) buvo galima sutalpinti daug mažiau informacijos, taip pat ir gamybos išlaidos buvo didesnės. Žaidimų kūrėjai turėjo įdėti daug pastangų, kad sutalpintų visą žaidimo informaciją. Kitas techninis trūkumas buvo ribota tekstūrų talpykla, kurioje buvo galima laikyti tik mažų matmenų ir sumažinto spalvų sodrumo tekstūras, kurios turėjo būti ištemptos, kad uždengtų didesnį žaidimo paviršių.

2009 m. IGN Nintendo 64 išrinko devinta geriausia visų laikų žaidimų konsole iš 25.

## Techniniai duomenys
* **Matmenys**: 260 × 190 × 73 mm
* **Svoris**: 880 g be maitinimo šaltinio
* **Procesorius**: SGI (NEC) 64 bitų MIPS RISC R4300i (93,75 MHz), 24 KB L1 spartinančioji atmintis, 125 Mips, 250 MB/sek. magistralė
* **[[Koprocesorius]]**: SGI 64 bitų RCP (62,5 MHz), 100 MFLOPS, 150K Polygons/sek., 32 bitų spalvos, 500 MB/sek. magistralė
* **[[Atmintis (kompiuteris)|Atmintis]]**: 500 MHz DRAM (4 MB ar 36 Mbps, papildymas su 8 MB ar 72 Mbit)
* **Vaizdas**: 256 × 224–646 × 486 (NTSC) ar 768 × 576 (PAL) pikselių rezoliucija
** 32 bitų spalvos
** Jungtys: Composite ir S-Video
* **Garsas**: ADPCM, 16 bitų stereo (44,1 kHz), *Dolby Surround*
## Nintendo 64 žaidimai
Populiariausių žaidimų „Nintendo 64“ konsolei sąrašas (Pastaba. Duomenys ne pilnai patikrinami):
* „Super Mario 64“ (išplatintas 11,89 mln. kopijų tiražu, priklauso „Mario“ žaidimų franšizei)
* „Mario Kart 64“ (9,87 mln., „Mario Kart“)
* „GoldenEye 007“ (8,09 mln., „James Bond“)
* „The Legend of Zelda: Ocarina of Time“ (7,60 mln., „The Legend of Zelda“)
* „Super Smash Bros.“ (5,55 mln., „Super Smash Bros.“)
* „Pokémon Stadium“ (5,45 mln., „Pokémon“).
* „Donkey Kong 64“ (5,27 mln., „Donkey Kong“)
* „Diddy Kong Racing“ (4,88 mln., „Donkey Kong“)
* „Star Fox 64“ (4,03 mln., „Star Fox“)
* „Banjo-Kazooie“ (3,63 mln., „Banjo-Kazooie“)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Nintendo 64  Open Directory Project svetainėje 
* N64 žaidimų sąrašas. NESWORLD.com
Apopleksija

**Apopleksija** ( – paralyžius) – kraujo išsiliejimas į galvos smegenis, sukeliantis paralyžių.

Insultas – kraujotakos sutrikimas smegenyse, kuris pažeidžia smegenų ląsteles (neuronus) ir sukelia neurologinę simptomatiką bei sutrikdo paciento sveikatą, sukelia grįžtamus ar negrįžtamus pokyčius, o kartais baigiasi mirtimi. Insultas skirstomas į hemoraginį (kai kraujas išsilieja smegenyse) ir išeminį (kai užsikemša smegenų kraujagyslė).

## Šaltiniai
Anna Komorowska

**Ana Komorovska** (g. 1953 m. gegužės 11 d., Varšuvoje) – lenkų klasikinė filologė, pirmoji Lenkijos ledi, Lenkijos Prezidento Bronislavo Komarovskio žmona.

Anna Dziadzia ((jos mergautinė pavardė, vėliau pakeista į Dembowska) gimė 1953 metų gegužės 11 dieną, Varšuvoje. Ji yra pirmasis Juozapo Deptulos ir Janės Dziadzia vaikas. Jos motina buvo žydė, Lenkijos žydų vado ir Esteros Rojer dukra, ir dirbo Služba Bezpieczeństwa kaip aukšto lygio narė, vidaus žvalgybos agentūroje, kuri buvo įkurta Komunistinėje Lenkijos Liaudies Respublikoje. Komorowskos tėvas dirbo Lenkijos viešajame saugume, Lenkijos komunistų slaptosios policijos, žvalgybos ir kontržvalgybos tarnyboje. Jos tėvai pakeitė savo šeimos pavardę į Dembowski. Nuo 1954 m. Ji turi jaunesnę seserį Elzbieta Dembowska. Anna Dembowska mokėsi licėjuje, vėliau Varšuvos universiteto Klasikinės filologijos katedroje, kurią baigusi 1977 m. įgyjo magistro laipsnį. Vėliau ji buvo lotynų kalbos mokytoja vidurinėje mokykloje. Su Bronisław Komorowski ji susitiko 1970 metais, kai ji buvo Juodosios Jedynkos narė. Jie susituokė 1977 metais. Dabar abudu turi penkis vaikus: Zofiją (g. 1979), Tadeušą (g. 1981), Mariją (g. 1983), Petrą (g. 1986) ir Elžbietą (g. 1989). Po karo įvedimo Lenkijoje, jos vyras buvo internuotas. Apie 1981 metų gruodžio 31 dieną ji pasiekė Internowanie stovyklą, kaip vieną iš pirmųjų trijų moterų kada nors tai padariusi. Po komunizmo žlugimo Lenkijoje, ji dirbo draudimo bendrovėje penkerius metus.
Kriaušinė bligija

**Kriaušinė bligija** (*Blighia sapida*) – sapindinių (*Sapindaceae*) šeimos medžių rūšis. Paplitusi tropinėje Vakarų Afrikoje: nuo Gabono pietryčiuose iki Senegalo šiaurės vakaruose. Įveista Karibų salose, Floridoje.

Tai apie 10 m aukščio visžalis medis trumpu kamienu ir tankia laja. Lapai sudėtiniai, plunksniški, stora vaškine danga, 15-30 cm ilgio, sudaryti iš 6-10 lapelių, kurių ilgis 8-12 cm. Žiedai kvapnūs, vienalyčiai, žalsvai baltos spalvos, susitelkę į kekes. Prinokęs vaisius raudonos spalvos, nokstant prasiveria. Viduje yra 3 didelės juodos sėklos, gaubiamos minkštos, kremiškos, gelsvos sėklamakštės. Vaisius sveria 100–200 g.

Gelsvos prinokusių bligijų sėklamakštės naudojamos maistui. Neprinokusių, nevirtų bligijų vaisiai turi toksinų ir sukelia pykinimą, vėmimą, todėl ruošiant bligijų minkštimą, jis verdamas bent pusvalandį. Patiekiamos kaip garnyras, ypač populiarios Jamaikos virtuvėje. Bligijų vaisiuose gausu nepakeičiamųjų riebalų rūgščių, vitamino A, cinko, proteino.


Image:Ackee Flower 001.JPG|Žiedynas
Image:Akee.jpg|Prasivėręs vaisius
Image:Ackee and Saltfish.jpg|Jamaikietiškas patiekalas iš žuvies ir bligijos
Sosnovo šliuzas

**Sosnovo šliuzas**, **Pušyno šliuzas** () – antrasis Augustavo kanalo šliuzas (nuo Bebro upės). Per Antrąjį pasaulinį karą šliuzas buvo visiškai sugriautas, o 1948 m. atstatytas. Šalia šliuzo yra stovyklavietė ir eina pėsčiųjų bei dviračių takas. Pastatytas 1835–1836 m. Statyboms vadovavo *Vojciechas Korčakovskis* (Wojciech Korczakowski).

* **Vieta**: 13,2 kanalo kilometre;
* **Vandens lygio skirtumas**: 2,77 m.;
* **Ilgis**: 43,5 m.;
* **Plotis**: 6,10 m;
* **Vartai**: metaliniai;
* **Pastatymo metai**: 1835–1836 m.;
* **Statyboms vadovavo**: *Vojciechas Korčakovskis* (Wojciech Korczakowski).

## Literatūra
* Irena i Wojciech Baturowie: PO ZIEMI AUGUSTOWSKIEJ. Wydawnictwo HAŃCZA, 1997 m. ISBN 83-904804-9-2.
Borkų šliuzas

**Borkų šliuzas**, **Šilų šliuzas** () – trečiasis Augustavo kanalo šliuzas (nuo Bebro upės). Kaip ir Sosnovo šliuzas, šis šliuzas buvo visiškai sugriautas per antrąjį pasaulinį karą ir vėliau atstatytas. Pastatytas 1835–1836 metais. Statyboms vadovavo inžinierius Vojcechas Korčakovskis (*Wojciech Korczakowski*).

* **Vieta**: 19,25 kanalo kilometre;
* **Vandens lygio skirtumas**: 2,89 m.;
* **Ilgis**: 44 m.;
* **Plotis**: 6,10 m;
* **Vartai**: metaliniai;
* **Pastatymo metai**: 1835–1836 m.;
* **Statyboms vadovavo**: *Vojcechas Korčakovskis* (Wojciech Korczakowski).

## Literatūra

* Irena i Wojciech Baturowie: PO ZIEMI AUGUSTOWSKIEJ. Wydawnictwo HAŃCZA, 1997 m. ISBN 83-904804-9-2.
Bialobžegų šliuzas

**Bialobžegų šliuzas** (arba ***Baltakrančių šliuzas***, ) – ketvirtasis Augustavo kanalo šliuzas (nuo Bebro upės). Šalia šliuzo yra Bialobžegų kaimas. Šliuzas yra apie 150 m. nuo kelio Augustavas-Balstogė. Pastatytas 1825–1826 m. Statyboms vadovavo inžinierius *Vojcechas Korčakovskis* (Wojciech Korczakowski). Kariniais tikslais šliuzas buvo sugriautas ir iš naujo atstatytas per 1959–1964 m.

* **Vieta**: 26,9 kanalo kilometre;
* **Vandens lygio skirtumas**: 2,08 m.;
* **Ilgis**: 42,8 m.;
* **Plotis**: 5,90 m;
* **Vartai**: metaliniai;
* **Pastatymo metai**: 1825–1826 m.;
* **Statyboms vadovavo**: *Vojcechas Korčakovskis* (Wojciech Korczakowski).

## Literatūra
* Irena i Wojciech Baturowie: PO ZIEMI AUGUSTOWSKIEJ. Wydawnictwo HAŃCZA, 1997 m. ISBN 83-904804-9-2.
Paprastasis gumenis

**Paprastasis gumenis** (*Manilkara zapota*, ) – medžių rūšis, priklausanti sapotinių (*Sapotaceae*) augalų šeimai. Natūraliai auga Meksikoje, Karibų salose ir Centrinėje Amerikoje, ypač dažnas Jukatano ir Peteno mangrovėse. Įveistas Pietryčių Azijoje, Indijoje, Pietų Amerikoje.

Tai iki 30 m užaugantis visžalis ilgaamžis medis (įprastas dydis 9-15 m). Kamieno skersmuo paprastai neviršija 50 cm (nors užauga iki 1,5 m skersmens). Žievėje gausu latekso. Lapai priešiniai, elipsiški arba kiaušiniški, 7-15 cm ilgio. Žiedai neišvaizdūs, balti.

Vaisius, dar vadinamas **sapodilija** – 4-8 cm skersmens valgoma uoga, primenanti bulvę plona žievele. Viduje yra 2-5 juodos sėklos su kabliukais. Minkštimas geltonas arba rudas, mėsingas. Vaisiuose gausu latekso, jie neprinoksta kol nenukrenta ar nėra nuskinami. Skonis labai saldus, primena karamelę. Neprinokusiuose vaisiuose esantis saponinas džiovina burną.

Paprastojo gumenio lateksas naudojamas gumos gamybai.


Image:Sapodilla Malay with seeds.jpg|Vaisiai
Image:Sapodilla Hasya01 F&SPark Asit.jpg|Vaisiai
Image:Sapodilla tree.jpg|Medis
File:സപ്പോട്ടപ്പൂവ്‌.JPG|Žiedai
Augustavo šliuzas

**Augustavo šliuzas** () – penktasis Augustavo kanalo šliuzas (nuo Bebro upės). Šliuzas yra Augustavo mieste. Pastatytas 1825–1826 m. Statyboms vadovavo inžinierius *Konstantinas Juodka* (Konstanty Jodko). 1944 m. šliuzas buvo susprogdintas ir 1947–1948 m. atstatytas. Persikėlimas šliuzu vyksta apie 7 minutes.

* **Vieta**: 32,5 kanalo kilometre;
* **Vandens lygio skirtumas**: 2,44 m.;
* **Ilgis**: 46,8 m.;
* **Plotis**: 6,02 m;
* **Vartai**: metaliniai;
* **Pastatymo metai**: 1825–1826 m.;
* **Statyboms vadovavo**: *Konstantinas Juodka* (Konstanty Jodko).


Vaizdas:Augustow - sluza.JPG
Vaizdas:Poland Augustow - channel lock.jpg


## Literatūra
* Irena i Wojciech Baturowie: PO ZIEMI AUGUSTOWSKIEJ. Wydawnictwo HAŃCZA, 1997 m. ISBN 83-904804-9-2.
Volkušeko šliuzas

**Volkušeko šliuzas** () – šešioliktasis Augustavo kanalo šliuzas (nuo Bebro upės). Šliuzas yra Baltarusijoje, apie 1,6 km nuo Lenkijos ir Baltarusijos valstybės sienos. Pastatytas 1829 m. Statyboms vadovavo inžinierius *Vojcechas Korčakovskis* (Wojciech Korczakowski). 2005–2006 m. rekonstruotas.

* **Vieta**: 85 kanalo kilometre;
* **Vandens lygio skirtumas**: 4,33 m.;
* **Ilgis**: 44 m.;
* **Plotis**: 5,90 m;
* **Vartai**: mediniai;
* **Pastatymo metai**: 1829 m.;
* **Statyboms vadovavo**: *Vojcechas Korčakovskis* (Wojciech Korczakowski).

## Literatūra
* Wanda Bednarczuk-Rzepko, Wojciech Marek Darski: Pojezierze Suwalskie i Puszcza Augustowska. Wydawnictwo Pascal, 2003 m. ISBN 83-7304-165-6.;
* Augustavo kanalo istorija .
Sapotiniai

**Sapotiniai** (*Sapotaceae*) – žiedinių augalų šeima, priklausanti erikiečių (*Ericales*) eilei. Ją sudaro ~800 visžalių medžių ir krūmų rūšių, suskirstytų į 65 gentis.

Daugelio rūšių vaisiai valgomi, dalis augalų gamina lateksą.

## Gentys
Žymesnės gentys:

* Sargetis (*Pouteria*)
* Arganas (*Argania*)
* Bailonas (*Baillonella*)
* Geltis (*Chrysophyllum*)
* Maduka (*Madhuca*)
* Gumenis (*Manilkara*)
* Gutamedis (*Palaquium*)
* Grundis (*Payena*)
* Kaitulis (*Synsepalum*)
* Makoras (*Tieghemella*)
* Sviestmedis (*Vitellaria*)
* ir kt.
Dambruvkos šliuzas

**Dambruvkos šliuzas**, **Ąžuolyno šliuzas** () – septynioliktasis Augustavo kanalo šliuzas (nuo Bebro upės). Šliuzas yra Baltarusijoje. Pastatytas 1829 metais. Statyboms vadovavo inžinierius *Jurgis Arnoldas* (Jerzy Arnold). 2005-2006 m. rekonstruotas.

* **Vieta**: 91,5 kanalo kilometre;
* **Vandens lygio skirtumas**: 3,04 m.;
* **Ilgis**: 43,9 m.;
* **Plotis**: 6,10 m;
* **Vartai**: mediniai;
* **Pastatymo metai**: 1829 m.;
* **Statyboms vadovavo**: *Jurgis Arnoldas* (Jerzy Arnold). 

## Literatūra
* Informacija apie Augustavo kanalą ;
* Augustavo kanalo istorija .
Nemuno šliuzas

**Nemuno šliuzas** (, ) - aštuonioliktasis Augustavo kanalo šliuzas (nuo Bebro upės). Šliuzas yra Baltarusijoje prie Nemuno upės. Pastatytas 1829 metais. Statyboms vadovavo inžinierius Jonas Paulius Lelevelis (Jan Paweł Lelewel). Iš pradžių šliuzas buvo trijų lygių, bet vėliau po 2004-2006 m. rekonstrukcijos buvo pridėtas dar vienas papildomas vandens nuotėkio lygis. Tai paskutinis Augustavo kanalo šliuzas.

* **Vieta**: 101,2 kanalo kilometre;
* **Vandens lygio skirtumas**: 9,80 m.;
* **Ilgis**: 43,5 m.;
* **Plotis**: 5,90 m;
* **Vartai**: mediniai;
* **Pastatymo metai**: 1828-1830 m.;
* **Statyboms vadovavo**: Jonas Paulius Lelevelis (Jan Paweł Lelewel). 

## Literatūra
* Praca zbiorowa pod red. Janusza Kopciała: Kanał Augustowski szlak wodny Euroregionu Niemen. Augustavas-Suvalkai, 2000 m.;  
* Informacija apie Augustavo kanalą ;
* Augustavo kanalo istorija .
Lipščanų-Sofijevo pasienio punktas

**Lipščanų-Sofijevo pasienio punktas** () – Baltarusijos-Lenkijos valstybinės sienos pasienio punktas, šalia Lipščanų kaimo, Liepinės valsčiuje, Augustavo apskrityje iš Lenkijos pusės ir šalia *Sofijevo* kaimo iš Baltarusijos pusės. Pasienio punktą nutarta atidaryti 2003 m., o 2007 m. gruodžio 20 d. pasienio punktas buvo atidarytas. Per ši punktą gali važiuoti ne sunkesnės nei 3,5 t mašinos. Ties pasienio punktu baigiasi vaivadijos kelias Nr. .

## Šaltiniai

* Informacija apie pasienio punktą ir sienos kirtimą (lenk.);
* Informacija apie pasienio punktą (lenk.) .
FK Vilnius

**Viešoji įstaiga – futbolo klubas „Vilnius“** – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

## Istorija

Klubas įkurtas 2019 m. sausio mėn. Buvo suburtos FK Vilnius vyrų ir FK Vilnius moterų futbolo komandos.

Buvo skelbiama apie ateities tikslus tapti A lygos pirmojo ketverto komanda. 

Šio klubo steigėjas biuro baldų gamybos verslininko Petro Narbuto įkurtas „Narbuto paramos fondas“.

Stasys Petrauskas paskirtas klubo direktoriumi. Ivanas Švabovičius, tapo sporto direktoriumi (jis taip pat ėjo ir BFA direktoriaus pareigas).

2019 m. vasario 6 d. įvyko klubo prisistatymas. Buvo pristatyta klubo vizija, logotipas ir pranešta, kad pirmuoju klubo treneriu tapo Igoris Morinas.

FK Vilnius ėmė bandradarbiauti su Baltijos Futbolo Akademija (BFA), kuri padavė paraišką dalyvauti 2019-ųjų Pirmos lygos pirmenybėse. Komanda sėkmingai licencijavosi, ir dalyvavo pirmenybėse pavadinimu **FK Vilnius**. Naujokams sunkiai sekėsi Pirmoje lygoje ir nuo pat pirmenybių pradžių buvo tarp atsiliekančių komandų. Galutinėje rikiuotėje tarp 15 komandų liko vienuoliktoje vietoje.

2019 m. gruodžio mėn. paskelbta, kad klubas į A lygą nesiveržia, nors metų pradžioje daug rašyta apie norą dalyvauti A lygoje. 
Direktoriaus postą paliko Stasys Petrauskas, o klubo atstovai išplatino pranešimą, kad ekipa traukiasi į Pirmos lygos. Bendradarbiavimas su Baltijos Futbolo Akademija buvo nutrauktas, Baltijos Futbolo Akademija licencijavosi į I lygą savo jėgomis.

Prie FK Vilnius įkurta "Vilnius Kickers" futbolo mokykla treniruoja jaunimą, buvo ieškoma galimybių įkurti savo sporto bazę jaunimo treniravimui bei klubui FK Vilnius.

2022 m. klubas trumpam sugrįžo į didijį futbolą – žaidė SFL D divizione **FK Vilnius Spark Energy** pavadinimu.

## Sezonai

|}

### [[SFL]] varžybos

|}

## Personalas (2019 m.)
* Prezidentas: Petras Narbutas
* Direktorius: Stasys Petrauskas
* Sporto direktorius: Ivanas Švabovičius
* Vyr. treneris: Igoris Morinas
* Treneris: Dmirtijus Kartašovas;
* Treneris: 
* Vartininkų treneris: Pavelas Leusas
* Fizinio rengimo treneris: 
* Gydytojas: 
* Fizioterapeutas:

## Spalvinė gama
* Namų aprangos yra raudonos spalvos su baltais žymenimis: , .
* Svečiuose žaidžia mėlynomis aprangomis su baltais žymenimis: , .

; Aprangų gamintojai
* Nike nuo 2019;

### Logotipas

Vaizdas:FK Vilnius logo.jpg|Pirmasis pristatymas
Vaizdas:FK Vilnius logotipas.png|Klubo logotipas


## Sudėtis
Atnaujinta; *[[2020]] m. [[sausio 27]] d.* 

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

 *(pasiskolintas iš [[FK Riteriai]])*

## Treneriai
*  Igoris Morinas (2019)
*  Markas Razmaratas (2022)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* Klubo Facebook paskyra
* Pirmalyga, FK Vilnius profilis
Skersinė

**Skersinė** – šiaurinė Vilniaus miesto dalis, esanti miesto pakraštyje, abipus kelio . Iš pietų, rytų ir vakarų supa Vanaginės miškas (skiria nuo Santariškių, Bajorų ir Visorių), šiaurėje ribojasi su Vanagine. Šiaurės vakaruose prasideda Vanaginės geomorfologinis draustinis. Stovi medinis kryžius. Būdingi nuosavi gyvenamieji namai, sodai.

Skersinę aptarnauja 87 maršruto autobusas (Skersinės st.).

## Istorija

1905 m. Riešės valsčiaus Skersinės kaime gyveno 99 žmonės, 1931 m. – 63.

## Šaltiniai
Smalinė (Vilnius)

**Smalinė** – vakarinė Vilniaus miesto savivaldybės dalis, esanti tarp Pilaitės ir Buivydiškių. Kolektyviniai sodai, nausėdijų kvartalai.

## Istorija

Iki XX a. pabaigos – kaimas Buivydiškių apylinkėje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Didžiojo vingio nacionalinis parkas

**Didžiojo vingio nacionalinis parkas** () – nacionalinis parkas Teksase, JAV. Tai 1,5 kilometro aukštyje esantis milžiniškas beveik 290 tūkstančių hektarų ploto užimantis parkas. Jis įkurtas 1944 m., norint išsaugoti Čihuahua dykumos gyvūniją ir augmeniją. Aukščiausia Čisoso kalnų viršūnė – beveik 2,5 kilometro iškilusi Emorio viršukalnė. Čisoso kalnų apačioje teka Rio Grandės upė, skirianti dvi valstybes – JAV ir Meksiką.

## Galerija

Image:Emory Peak Summit.jpg|
Image:Big Bend South Rim 2008.jpg|
Image:FouquieriaSplendens_2006_BigBend.jpg|
Autostrada A8 (Lenkija)

**A8** – nedidelio ilgio automagistralė Lenkijoje. Ji aplenkia Vroclavo miestą ir nukreipia transporto srautus nuo jo. Ilgis – 26,8 km.

Anksčiau buvo planuota, kad A8 automagistralė eis nuo Lodzės, per Vroclavą ligi Čekijos sienos. Apie 2000 m. buvo nuspręsta, kad tik Vroclavo aplinkkelis bus automagistralė, o link Varšuvos eis žemesnės kategorijos S8 greitkelis.

Automagistralė atidaryta 2011 m. rugpjūčio 31 d.
Paprastasis rambutanas

**Paprastasis rambutanas** (*Nephelium lappaceum*) – sapindinių (*Sapindaceae*) šeimos augalų rūšis, plačiausiai auginama iš visos rambutanų genties. Natūraliai auga Pietryčių Azijoje, Šri Lankoje. Auginamas įvairiuose tropiniuose kraštuose.

Tai 12-20 m aukščio visžalis medis. Lapai pražangūs, plunksniški, 10-30 cm ilgio, sudaryti iš 3-11 lapelių, kurių ilgis 5-15 cm, plotis 3-10 cm. Medžiai dvinamiai. Žiedai smulkūs, susitelkę į šluoteles. Vaisius – 3-6 cm skersmens kaulavaisis. Susitelkę į kekes po 10-20 vienetų. Vaisių dengia raudonas apyvaisis su „plaukeliais“. Minkštimas rausvas arba balsvas, saldus, kiek rūgštokas. Viduje yra 1-1,3 cm ilgio ruda sėkla. Žalia ji šiek tiek nuodinga, tačiau paruošta tinkama valgymui. Rambutano vaisiai prinoksta tik nukritę arba nuskinti.

Rambutano vaisiai valgomi švieži, konservuojami, iš jų gaminami džemai. Savo sudėtyje turi kalcio, fosforo, geležies, vitamino C, niacino. Augalo lapai ir šaknys naudojami liaudies medicinoje. Iš sėklų spaudžiamas aliejus naudojamas muilo ir žvakių gamyboje.


Image:Starr 071106-0005 Nephelium lappaceum.jpg|Vaisiai
Image:Buds on branch of rambutan tree.JPG|Žiedai ir pumpurai
Image:Starr 070906-8584 Nephelium lappaceum.jpg|Lapai
Rambutanas

**Rambutanas** (*Nephelium*) – sapindinių (*Sapindaceae*) šeimos augalų gentis, kilusi iš Pietryčių Azijos. Ją sudaro 25 visžalių medžių pluksniškais lapais rūšys. Rambutanų vaisiai valgomi, komerciškai svarbiausia rūšis – paprastasis rambutanas.

## Rūšys
* Paprastasis rambutanas (*Nephelium lappaceum*)
* Stambiavaisis rambutanas (*Nephelium cuspidatum*)
* *[[Nephelium hypoleucum]]*
* Trumpašeris rambutanas (*Nephelium mutabile*)
* ir kt.
Strielčiukai

**Strielčiukai** – rytinė Vilniaus miesto dalis, esanti kairiajame Vilnios krante, į pietryčius nuo Naujosios Vilnios. 

## Geografija
Vakaruose ribojasi su Aukštuoju Pavilniu, pietuose – su Rokantiškių kaimu (skiria Juodšilių–Kyviškių geležinkelio linija), pietryčiuose – su Grigaičių gyvenviete, rytuose laukai skiria nuo Naujosios Vilnios. Iš šiaurės ir rytų Strielčiukus supa Pavilnių regioninio parko miškai.

Šiauriau pagrindinio kelio išlikęs senasis gatvinis kaimas, Strielčiukų kapinės. Aplinkui, ypač buvusio kolūkio teritorijoje, būdingos nausėdijos, nuo XXI a. pradžios rajonas sparčiai plečiasi. Įrengtos pirmosios Lietuvoje teritoriškai uždaros bendruomenės. Dalis apleistų dirbamųjų laukų apžėlė medžiais. Dauguma gatvių pavadintos Lietuvos Nepriklausomybės Akto signatarų, kitų žymesnių tarpukario lietuvių vardais. Aplink Džiaugsmo, S. Lozoraičio, J. Urbšio gatves išlikusios senos medžių alėjos. Šiaurės vakaruose prieina Žaliakalnio parkas, stūkso Rokantiškių kalva.

## Istorija
Gyvenvietės pavadinimas susijęs su netoliese esančia Rokantiškių piliaviete, kurios sargai, vadinami strielčiukais, gyveno šioje vietovėje.

1905 m. Mickūnų valsčiaus Strielčiukų kaime ir miško kvartale gyveno 81 žmogus., 1931 m. – 119 gyventojų.

## Susisiekimas
Strielčiukus aptarnauja 31 maršruto autobusai bei 122 maršruto mikroautobusai (stotelės Strielčiukai, Alėja).

## Šaltiniai
Šilas (Vilnius)

**Šilas** (arba ***Šilai, Balžio Šilas, Bildžių Šilas***) – Vilniaus miesto dalis, esanti miesto šiaurės rytiniame pakraštyje, prie Meiriškių, 2 km į rytus nuo Antavilių. Yra Antavilių miško apsuptyje, atokiai nuo kitų miesto dalių, greta Balžio ežero. Netoliese taip pat telkšo Skarbelio, Juodžio ežerai. Yra individualūs gyvenamieji namai, poilsiavietės, buvusios sanatorijos pastatas. Už Skarbelio ežero yra „Girių aido“ bendrijos kolektyvinių sodų kompleksas. Pro Šilą eina vienintelė Balžio gatvė, jungianti Nemenčinės plentą su Bezdonimis.

Šilą aptarnauja 39 maršruto autobusas.

## Šaltiniai
Šilėnai (Vilnius)

**Šilėnai** – Vilniaus miesto dalis, esanti į šiaurę nuo Kairėnų, prie kelio link Aukštosios Veržuvos, Lavoriškių-Nemenčinės miškų pietiniame pakraštyje.

## Istorija

1905 m. Mickūnų valsčiaus Šilėnų užusienyje (Tiškevičių valda) gyveno 10 žmonių. 1931 m. Šilėnų kaime gyveno 22, užusienyje – 26 gyventojai.

## Šaltiniai
Vaistinis citrinmedis

**Vaistinis citrinmedis** (*Citrus medica*) – rūtinių (*Rutaceae*) šeimos daugiamečių augalų rūšis. Kilusi iš Vakarų Azijos, Indijos, Viduržemio jūros regiono, dar senovėje paplito po Europą. Dabar auginamas daugelyje šiltesnio klimato šalių.

Tai krūmas ar nedidelis medis, užaugantis iki 3 m aukščio. Lapai stambūs, ovalūs. Žiedai balti, dideli, žydi pavieniui ar susitelkę į žiedynus. Vaisius – **citronas**, didžiausias iš visų citrusinių vaisių. Jo ilgis 12-40 cm, skersmuo 8-28 cm. Pailgas, citrininės spalvos arba oranžiškas, labai stora (2,5-5 cm) odele.

Citrono minkštime yra iki 5 % citrinos rūgšties, iki 2,5 % cukrų, žievelėje yra iki 0,2 % eterinio aliejaus. Vaisiaus minkštimas labai rūgštus ir šviežias nevalgomas, tačiau naudojamas konditerijos pramonėje, uogienių gamyboje. Žievelė aromatinga, valgoma išmirkyta sūryme, iš jos išgautas eterinis aliejus naudojamas kulinarijoje.

Rytų Azijoje populiarus vaistinio citrinmedžio variatetas, vedantis šakotus vaisius, vadinamus „Budos rankomis“.


Image:2008 07 Botanical Garden Meran 71800R0442.jpg|Augalas
Image:Citrus medica 001.JPG|Žiedai
Image:Ordang multi.jpg|Vaisius
File:Buddhas hand 1.jpg|„Budos ranka“
Saguaro nacionalinis parkas

**Saguaro nacionalinis parkas** () – nacionalinis parkas Arizonoje, JAV. Tuksono didmiestis šį parką dalija į dvi dalis, viena nutolus nuo miesto rytų link beveik 32 kilometrus, o kita – tęsiasi į vakarus beveik 24 kilometrus. Tai 37 tūkstančių hektarų ploto užimantis parkas. 28,694 hektarų jo ploto sudaro laukinė gamta. Tiek viena, tiek kita parko dalis apima gražius Sonoros dykumos ruožus, kuriuose yra kalvagūbriai bei Tuksono ir Rinkono kalnų grandinės. Parko pavadinimas kilęs nuo saguaro kaktuso. Šiame parke taip pat gausiai auga ir kitų rūšių kaktusai. Saguaro parke gyvena viena sparčiai nykstanti šikšnosparnių rūšis bei Dėmėtoji pelėda.
Ustronė (Vilnius)

**Ustronė** – šiaurės rytinė Vilniaus miesto dalis, esanti miesto pakraštyje 2 km nuo Kalino, šiauriau Pagubės, susiliejusi su Sakališkėmis.

## Istorija

XX a. pr. Ustronė buvo Žukovskių giminei priklausęs palivarkas.

Iki 1996 m. – kaimas Riešės apylinkėje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Užukampis (Vilnius)

**Užukampis** – vakarinė Vilniaus miesto dalis, įsikūrusi į vakarų nuo Trakų Vokės ir į pietus nuo Lentvario, šalia plento . Tai buvusi rytinė Užukampio kaimo dalis.

## Istorija

1996 m. didžioji dalis Trakų rajono Užukampio kaimo perduota Vilniui.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaguva

**Vaguva** – rytinė Vilniaus miesto dalis, esanti prie Veržuvos upelio, tarp Aukštosios Veržuvos ir Žemosios Veržuvos. Vaguva – kaimiška Vilniaus dalis, išsibarsčiusi tarp miškų prie Šilėnų gatvės. Greta teka Veržuva su bevardžiu intaku (V-1).

Vaguvą aptarnauja 38 maršruto autobusas.

## Istorija

1931 m. Mickūnų valsčiaus Vaguvos kaime gyveno 66 gyventojai.

## Galerija

File:Kairėnų miškas.JPG|Kairėnų miškas prie Vaguvos
File:Upelis Vaguvoje.JPG|Bevardis Veržuvos intakas Vaguvoje


## Šaltiniai
Vaidegiai

**Vaidegiai** – vakarinė Vilniaus miesto dalis, esanti tarp Trakų Vokės (rytuose) ir Lentvario (vakaruose), piečiau Vilniaus–Kauno geležinkelio.

## Istorija

Šis Trakų rajono kaimas 1996 m. prijungtas prie Vilniaus miesto.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaidotai (Vilnius)

**Vaidotai** – pietinė Vilniaus miesto dalis, esanti kairiajame Vokės krante, į pietryčius nuo Vaidotų kaimo. Pietuose ribojasi su Pagiriais ir Keturiasdešimt Totorių, vakaruose su Metropoliu ir Daniliškėmis. Stūkso Vaidotų piliakalnis.

Šią Vaidotų dalį aptarnauja 3 autobusas (Vėjo st.).

## Istorija

Dabar Vilniui priklausanti Vaidotų dalis iki 1996 m. buvo atskiras kaimas Trakų Vokės apylinkėje, Trakų rajone (dabartinė Vaidotų gyvenvietė įėjo į Vaidotų apylinkę).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Varnė

**Varnė** – vakarinė Vilniaus miesto dalis, buvęs viensėdis į vakarus nuo Pilaitės prie kelio Sudervėn. Ribojasi su Plytine šiaurėje, Zujūnais (miesto dalimi) rytuose, Padekaniškėmis pietuose, Papiškėmis vakaruose. Plečiasi nausėdijos.

## Istorija

XIX a. pab. Varnės užusienis pateko į Riešės valsčių, Pilaitės apylinkę (1865 m. – Fričinskių Pilaitės dvaro valda). Iki XX a. pabaigos Varnė buvo viensėdis Buivydiškių apylinkėje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkeliškės (Vilnius)

**Vilkeliškės** – vakarinė Vilniaus miesto dalis, esanti į vakarus nuo Pilaitės, pietvakariniame Gelūžės ežero krante. Buvusi šiaurinė Vilkeliškių kaimo dalis. Vakaruose ribojasi su Kriaučiūnais, pietuose su Vilkeliškių kaimu, rytuose su Dvarykščiais. Netoliese taip pat telkšo ežeras Baltieša.

## Šaltiniai
Magistralinis kelias A12 (Latvija)

**A12** – magistralinis Latvijos kelias. Sutampa su europinės reikšmės keliu . Prasideda Jekabpilyje, baigiasi ties Rusijos siena. Prie kelio įsikūrę Ludzos, Rezeknės, Varaklianų, Vilianų ir Zilupės miestai.

## Šaltiniai
Vismalai

**Vismalai** – šiaurės rytinė Vilniaus miesto dalis, esanti 1,5 km į pietus nuo Antavilių, šalia kelio , Antavilių miško apsuptyje. Toliau vakaruose yra Pečiukai, pietuose – Karačiūnai. Sudaro keletas gyvenamųjų namų.

Vismalus aptarnauja 17 nr. autobusas (Šilo st.)

## Istorija

1905 m. Mickūnų valsčiaus Vismalų kaime gyveno 16 žmonių. 1931 m. – 25 gyventojai.

## Šaltiniai
Visoriai

**Visoriai** – šiaurinė Vilniaus miesto dalis, esanti į vakarus nuo Santariškių. Ribojasi su Santariškėmis ir Jeruzale rytuose (skiria Geležinio Vilko gatvė), Fabijoniškėmis pietuose, Bajorais vakaruose ir Skersine šiaurėje. Apylinkės miškingos, bet dėl naujų statybų miškingumas sparčiai mažėja. Visorius sudaro dvi dalys – šiaurinė, kurioje būdingi daugiausia naujos statybos daugiabučiai, yra 2002 m. įkurtas Visorių informacinių technologijų parkas, prekybos centrai „Iki“, Maxima, Lidl ir pietinė, kurioje plyti Visorių sodai.

Visorius aptarnauja 34, 120, 121, 125 autobusas (Visorių, Jono Kairiūkščio, Geležinio Vilko, Akademijos st.) bei 49, 50 ir 57 autobusas (Chemijos instituto st.).

## Šaltiniai
Žvejai (Vilnius)

**Žvejai** (arba ***Žvejų priemiestis***) – buvusi gyvenvietė Vilniaus miesto savivaldybėje, esanti į šiaurę nuo miesto centro, dešiniajame Neries krante, Žirmūnų pietuose. Dabar čia stovi Vilniaus sporto rūmai.

## Istorija

Dabartinių Žirmūnų pietinėje dalyje nuo XIV a. kūrėsi Žvejų priemiestis, kuriame ties „Žalgirio“ stadionu buvo žydų kapinės (XVI–XIX a.), Vilniaus Šv. Marijos Teresės bažnyčia (XVII–XIX a.), o XIX a. buvo įrengta Rusijos imperijos karinė tvirtovė.

Žvejų priemiestis, manoma, formavosi nuo XIV a. pabaigos. Spėjama, kad istoriniuose šaltiniuose kaip Žvejų gyvenvietė minimas priemiestis pradėjo kurtis iš žvejų kaimelio. XVI a. Žvejų priemiestyje buvo vienintelis LDK stiklo fabrikas. 1536 m. pastačius pirmąjį tiltą per Nerį priemiestis tapo miesto dalimi. XVI a. čia vyravo mediniai namai.

XVI a. Žvejų priemiestis atsiskyrė iš Šnipiškių priemiesčio. 1534 m. Vilniaus kanauninkas V. Protasevičius Žvejuose, priešais pilį, pirko sklypus vasaros rezidencijai pasistatyti, čia norėjo įsikurti jėzuitai, buvo įrengti prekių sandėliai. XVII a. pabaigoje karmelitai Žvejų priemiestyje buvo pastatę šv. Marijos Teresės bažnyčią, kuri XIX a. sugriuvo. Dešiniajame Neries krante buvęs Žvejų priemiestis ilgą laiką buvo siaubiamas upės potvynių. 1847 m. patvinusi Neris sugriovė mūrinę Šv. Marijos Teresės bažnyčią, stovėjusią tarp gyvenamųjų namų, priklausiusią Pilies kalno tvirtovės gynybos sistemai.

## Šaltiniai
Akytoji anona

**Akytoji anona** (*Annona reticulata*) – lapus metančių augalų rūšis, priklausanti anoninių (*Annonaceae*) šeimai. Kilusi iš Karibų salų ir Centrinės Amerikos, dabar natūralizuota daugelyje tropinių kraštų.

Tai 8-10 m aukščio medis, atvira netaisyklinga laja. Lapai beplaukiai, 10-20 cm ilgio, 2-7 cm pločio. Žiedai gelsvai žali, susitelkę į 2-3 cm ilgio žiedynus po 3-4. Vaisius (vadinamas *kreminiu obuoliu*) sferiškas arba širdiškas, 7-12 cm skersmens. Prinokęs vaisius yra rudas ar gelsvas. Minkštimas malonaus aromato, saldus, primena kremą iš kiaušinių, pieno ir grietinėlės. Sėklos nuodingos.

Vaisiai valgomi švieži, iš jų gaminamas kremas. Lapų nuoviras vartojamas parazitinėms kirmėlėms iš organizmo varyti. Neprinokusių vaisių ir žievės nuoviras naudojamas nuo dizinterijos ir diarėjos. Šaknų nuoviras vartojamas karščiavimui slopinti.


Image:Annona reticulata Blanco1.197-cropped.jpg|Požymiai
File:Annona glabra 03.jpg|Lapai
File:Anona-custard-apple-inside2.jpg|Perpjautas vaisius
File:Custard-apple.JPG|Vaisius ant medžio
Magistralinis kelias A11 (Latvija)

**A11** – magistralinis Latvijos kelias. Prasideda Liepojoje, baigiasi ties Lietuvos siena (Rucavos gyvenvietėje). Lietuvos teritorijoje kelias turi kitokį numerį – **[[A13 (Lietuva)|A13]]**.

## Šaltiniai
Anona

**Anona** (*Annona*) – anoninių (*Annonaceae*) šeimos augalų gentis. Ją sudaro 110 rūšių, kilusių iš Amerikos ir Afrikos tropikų. Pavadinimas anona kilęs iš tainų žodžio, reiškiančio „vaisius“.

Gentį sudaro įvairūs medžiai ir krūmai dalies kurių vaisiai yra valgomi. Daugelis rūšių turi medicininių savybių.

## Rūšys
Žymesnės rūšys:
* Peruvinė anona (*Annona cherimola*)
* Baltoji anona (*Annona diversifolia*)
* Sodinė anona (*Annona × atemoya*)
* Dygliuotoji anona (*Annona muricata*)
* Akytoji anona (*Annona reticulata*)
* Pilkoji anona (*Annona glabra*)
* Žvynuotoji anona (*Annona squamosa*)
* ir kt.
Odaiba

– didelė dirbtinė sala Tokijo įlankoje, Japonijoje, besitęsianti nuo centrinio Tokijo iki Vaivorykštės tilto. Ši sala buvo pastatyta gynybiniais tikslais XVIII a. šeštajame dešimtmetyje prieš prasidedant Meidži restauracijai. XX a. antrojoje pusėje sala ėmė smarkiai plėstis ir gavo uostamiesčio srities vardą, o 1990 m. Odaiba tapo viena iš svarbiausių komercijos, prekybos ir poilsio zonų. Odaiba kartu su Minato Mirai 21 Jokohamoje yra vienintelės vietos Didžiojo Tokijo metropolyje, kurios turi laisvą priėjimą prie pajūrio.

 yra vadinama viena iš Minato seniūnijos apygardų.

## Istorija

Pavadinimas *Odaiba* kilo iš šešių gynybai skirtų salų, kurios Tokugavomų įsakymu buvo supiltos 1853 m. (darbų vykdytojas Egava Hidetacu). Šiogūnatas manė jas padėsiant apginti Edą (dabartinį Tokiją) nuo Jungtinių Valstijų komodoro Matthew Perry'io laivyno. Iš vienuolikos planuotų salų-fortų buvo pastatytos tik penkios mažos ir viena didesnė. Žodis *Daiba* japonų kalba reiškia patrankų fortą. 

1928 m. sala *Dai-San Daiba* (第三台場), arba "Trečiasis fortas", buvo renovuota, čia atidarytas dar ir dabar veikiantis Metropolinis Daibos parkas. Didžiausia sala Odaiba tapo reikšmingesnė 1941 m. joje įsikūrus Tokijo uostui. Iki 1960 m. teliko dvi salos - *Dai-San Daiba* ir *Dai-Roku Daiba* (第六台場), kitos buvo panaikintos. *Dai-Roku Daiba* yra negyvenama. Japonijos vyriausybės sprendimu patekimas į salą draudžiamas, tad ji išliko tokia, kokia buvo 1853 m.

1990 m. tuometinis Tokijo gubernatorius Šiuniči Suzuki pradėjo didįjį Odaibos plėtros projektą. Jis sumanė įkurti komercijos ir paslaugų centrą, apgyvendinti šimtus tūkstančių gyventojų. Svarbiausia jo idėja buvo paversti salą pagrindine Tokijo televizijos stotimi. Šiam projektui įgyvendinti jis turėjo laiko iki 1996 m. pavasario.

Kadenciją baigusį Suzukį pakeitė Jukio Aošima, kuris toliau tęsė darbą, tačiau 1995 m. projektas buvo sustabdytas dėl finansavimo trūkumo. Saloje įsikūrusios stambios kompanijos ir parduotuvės bankrutavo, o naujai rekonstruota gyvenamoji zona buvo labai retai apgyvendinta. Tuo metu į salos plėtrą investuota virš 1 milijardo jenų. Po šio nuosmukio į Odaibą imta žiūrėti skeptiškai. Dauguma verslininkų netenkino salos geografinė padėtis, į ją vedantys keliai, nes Vaivorykštės tiltu ar Jurikamome  geležinkelio linija keliauti užtrunka pernelyg ilgai.

Po kelerių metų Odaibos gyvenimas grįžo į ankstesnes vėžes. Čia įsikūrę prabangūs viešbučiai ir prekybos centrai tapo turistų traukos centru. Į salą savo būstines perkėlė kelios didelės įmonės kaip antai Fudži televizija. Patobulėjo ir transporto ryšiai. Įkurta nauja, centrinį Tokiją ir Odaibos salą jungianti Rinkai linija. 1996 m. čia pastatytas *Tokyo Big Sight* muziejus tapo viena svarbiausių tarptautinių parodų vietų Tokijuje.
Salotė (Vilnius)

**Salotė** – vakarinė Vilniaus miesto dalis, esanti į pietvakarius nuo Pilaitės. Buvusi šiaurinė Salotės kaimo dalis. Yra tarp Pilaitės šiaurėje, Dvarykščių vakaruose, Salotės kaimo rytuose. Pietuose telkšo Salotės ežeras. Sparčiai besiplečiantis naujų gyvenamųjų namų rajonas.
Kvapioji pasiflora

**Kvapioji pasiflora** (*Passiflora edulis*) – pasiflorinių (*Passifloraceae*) šeimos augalų rūšis. Kilusi iš Brazilijos, Paragvajaus ir šiaurės rytų Argentinos, dabar auginama daugelyje tropinių kraštų.

Tai sumedėjęs vijoklinis augalas, kurio ūgliai siekia 10 m ilgį. Lapai pražangūs, tamsiai žali, lygūs, triskiaučiai, 5-25 cm ilgio ir pločio. Žiedas 6-8 cm skersmens, pereinantis iš purpurinio į baltą spalvą. Jį sudaro 5 kuokeliai, toks pats taurėlapių ir vainiklapių skaičius. Vaisius – valgoma uoga, maždaug vištos kiaušinio dydžio ir formos, rusvai purpurinės spalvos. Viduje gausu juodų sėklų, kurias supa sultingas, geltonas, želę primenantis minkštimas. Porūšio *flavicarpa* vaisiai geltoni.

Vaisius valgomas šviežias, naudojamas konditerijoje, iš jo spaudžiamos sultys, ruošiami sirupai ir t. t. Šviežiuose vaisiuose yra beta karoteno, kalio, gausu vitamino C.

Kitų kalbų pasifloros pavadinimas *marakuja* kilo iš gvaranių kalbos žodžio *mburucuya*, kilusio nuo *mberu kuja*, kas reiškia „musių veisykla“.


Vaizdas:Passion fruits - whole and halved.jpg|Vaisiai
Vaizdas:Starr 061128-1641 Passiflora edulis.jpg|Vaisiai ant žolės
Vaizdas:Maracuyá.jpg|*Flavicarpa* porūšis
Vandens atėmėjai

**Vandens atėmėjai** – medžiagos, galinčios chemiškai ar fiziškai atskirti vandenį nuo kitų medžiagų.
Pvz.: koncentruota sieros rūgštis

(C6H10O5)n(k.) + x*H2SO4(konc.) → 6nC(k.) + xH2SO4(aq)

x*- molių skaičius gali kisti.

CuSO4(aq) + H2SO4(konc.) → H2SO4(aq) + CuSO4(k.)

Naudojami medžiagų džiovinimui ir gryninimui.
Kapitolijaus rifo nacionalinis parkas

**Kapitolijaus rifo nacionalinis parkas** () – JAV nacionalinis parkas, esantis Jutos valstijoje. Tai 160 km ilgio, bet ganėtinai siauras ir 979 km² ploto užimantis parkas. Jis buvo įsteigtas 1971 m. Kapitolijaus rifo nacionalinis parkas apsaugo spalvingus tarpeklius, kalvagūbrius bei kalnus stačiais šlaitais ir plokščiomis viršūnėmis. Parkas apima Vandens telkinio įdubą – išraižytą kalnų keterą besidriekiančią nuo Tūkstančio ežerų kalno iki Pauelo tvenkinio.

## Galerija

File:Capitol Reef - Hickman Bridge.jpg
File:Cassidy Arch, Capitol Reef National Park.JPG
File:GoldenThrone.JPG
File:CapReefMerged.jpg
Juodasis Kelias

**Juodasis Kelias** – pietrytinė Vilniaus miesto dalis, esanti 3 km į šiaurės rytus nuo Nemėžio, prie kelio . Rytuose praeina geležinkelis. Pavadinta pagal istorinį Juodąjį kelią, prie kurio yra įsikūrusi.

## Istorija

Iki 1996 m. – gyvenvietė Nemėžio apylinkėje.

## Gyventojai

## Šaltiniai