open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dešimties Tūkstančių Dūmų slėnis

**Dešimties Tūkstančių Dūmų slėnis** () – vulkaninės kilmės slėnis Jungtinėse Amerikos Valstijose, Aliaskos valstijos pietuose, Aleutų kalnagūbryje, 425 km į pietvakarius nuo Ankoridžo, Katmajaus nacionaliniame parke. Ilgis apie 20 km, plotas 145 km². Pavadinimas kilęs nuo daugybės fumarolių, besiveržusių iš slėnio dugno.

Dešimties Tūkstančių Dūmų slėnis susidarė per 1912 m. Katmajaus ir Novaruptos ugnikalnių išsiveržimą, kai iš kraterių ir plyšių išveržę karšti piroklastiniai srautai šiaurės vakariniais šlaitais nusileido į Ukako upės slėnį ir virto vulkaniniu tufu. Ilgą laiką pro tūkstančius tufo plyšių tryško karštų garų fontanai (fumarolės). Ilgainiui, tufo dangai auštant, fumarolių skaičius mažėjo, kol beveik išnyko. Išsiveržimas buvo toks galingas, kad į atmosferą buvo išmesta 29 km³ uolienų, Kodiako sala užklota 30 cm storio pelenų sluoksniu, rūgštūs lietūs iškrito 300 km spinduliu, dangus apsiblausė iki pat Vašingtono, o šiaurės pusrutuliui vasarą teko 10 % mažiau Saulės šviesos.

Vietovė pradėta tyrinėti 1916 m. Tuo metu čia šnypštė ir tryško dešimtys tūkstančių fumarolių srautų, kurie pūtė iki 649° C įkaitusias dujas iš iki 46 m gylio ertmių. Visa augalija ir gyvūnija išsiveržimo metu išnaikinta – augalai į šį slėnį pradėjo grįžinėti labai lėtai. Po 60 metų slėnyje teliko apie 12 fumarolių. Dešimties Tūkstančių Dūmų slėnis naudotas kosmonautų nusileidimo Mėnulyje pratyboms.

Dešimties Tūkstančių Dūmų slėnis dabar yra populiarus turistinis objektas. Pasiekiamas autobusu arba pėsčiomis iš nacionalinio parko stovyklavietės prie Brukso upės.


Valley of Ten Thousand Smokes from Overlook Cabin.jpg|Reginys į visą slėnį
Warm springs at the base of the northernmost lava flow from Southwest Trident 3 08182013 (13543243524).jpg|Trykštančios karštosios versmės
Ukak River downstream of Ukak Falls (13543084794).jpg|Uolienos prie Ukako upės
Contributions in geographical exploration (1920) (14758408146).jpg|Slėnis su rūkstančiomis fumarolėmis 1920 m.
Extinct fumarole, Valley of Ten Thousand Smokes (13542660775).jpg|Užgesusi fumarolė


## Šaltiniai
Jiesios tiltas (Rokai)

:: *Apie tiltą [[Jiesia (Kaunas)|Jiesioje]] prie santakos su [[Nemunas|Nemunu]] žr. [[Jiesios tiltas]]*

**Jiesios tiltas** – automobilių tiltas Kaune, pierytiniame aplinkkelyje , Marijampolės plente, paribyje su Ražiškiais. Nutiestas slėnyje per Jiesios upę, Rokų mikrorajone. Patenka į Jiesios kraštovaizdžio draustinio teritoriją. 
 
1966 m. pastatytas gelžbetoninis tiltas per Jiesią. Jis trijų tarpatramių, vienšarnyrės-rėminės sistemos. Šarnyras įrengtas rėmo viduryje. Tarpatramio perdanga sumontuota iš dėžinio profilio gelžbetoninių blokų, įtempiant didelio atsparumo vielos pluoštus. Skersiniame pjūvyje - dvi blokų eilės. Ant krantinių atramų pamato įrengtos stačiakampės, 40x70 cm dydžio kolonos ir užbetonuoti monolitiniai rygeliai su atraminėmis sienutėmis. Dėžinių sijų galai atremti į spyruoklinius amortizatorius. Pastatytos monolitinio gelžbetonio tarpinės atramos, sudarytos iš stačiakampio skerspjūvio kolonų porų, įrengtų ant polinių pamatų. Viršuje atramos apjungtos skersinėmis diafragmomis. Tiltas 76 m ilgio, važiuojamoji dalis - 9 m pločio. Tiltą statė Kauno tiltų statybos valdyba Nr. 1.

2016 m. tiltas rekonstruotas. Eismas tiltu per Jiesios upę buvo uždarytas apie 9 mėnesius, kol vyko rekonstrukcijos darbai. Atlikus nuodugnius tyrimus paaiškėjo, kad tiltas buvo avarinės būklės. Beveik 1,5 mln. eurų kainavusius darbus vykdė bendrovė  „Hidrostatyba“.

## Galerija


Jiesia, tiltas.jpeg|Ant tilto. Atnaujinta viršutinė tilto dalis
Rokai, po tiltu.jpeg|Perdanga atremta į dvi išilgines dėžines sijas 
Rokai, tilto sija.jpeg|Dėžinė sija su kiaurymėmis iš vidaus
Rokai, tilto spyruoklė.jpeg|Sijos galą remiantys amortizatoriai


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Tiltai per Jiesią
* Kauno savivaldybė. Po devynių mėnesių rekonstrukcijos atidarytas Jiesios tiltas! *facebook.com*
Siauralapė smiltė

**Siauralapė smiltė** (*Eremogone procera* arba *Arenaria procera*) – gvazdikinių šeimos (*Caryophyllaceae*) daugiamečių žolinių augalų rūšis. Paplitusi Vidurio ir Rytų Europoje, pietvakarių Sibire ir Vidurinėje Azijoje. Auga daugiausia vidutinių platumų klimato juostoje.

Augalas 20–40 cm aukščio. Šakniastiebis šakotas. Stiebų daug, jie nešakoti, pliki, dažnai išlenktu pamatu, su šeriškų lapų kuokštais pamatuose. Lapai linijiški arba linijiškai lancetiški, šiurkščiais, labai smulkiai dantytais kraštais. Žiedai – gausiažiedėse skėtiškose šluotelėse. Viršutinės pažiedės ištisai plėvinės, apatinės ištisai žolinės. Vainiklapiai balti, dukart ilgesni už taurelę. Žydi birželio–liepos mėnesiais, dauginasi tiek sėklomis, tiek vegetatyviškai.

Siauralapė smiltė auga sausuose pušynuose, šlaituose, smiltpievėse, sausose pievose. Lietuvoje rūšis reta, įtraukta į Raudonąją knygą. Auga daugiausia pietiniuose ir pietrytiniuose rajonuose, taip pat pavienės radavietės žinomos Kauno, Kelmės, Raseinių rajonuose. Siauralapei smiltei pavojų kelia augaviečių stoka – jos netrunka užaugti žolėmis ir krūmais. Gali susiformuoti laikinos, nebūdingos buveinės išartose kvartalinėse, kirtavietėse.

## Šaltiniai
Novarupta

**Novarupta** () – vulkaninė anga ir lavos kupolas Jungtinėse Amerikos Valstijose, pietvakarių Aliaskoje, Katmajaus nacionaliniame parke, į pietvakarius nuo Katmajaus viršūnės. Aukštis – 841 m.

Ugnikalnis susidarė 1912 m. birželio 6 d. prasidėjus išsiveržimui, kuris tapo didžiausiu per visą XX amžių (panašaus masto buvo 1991 m. Pinatubo išsiveržimas ir 1902 m. Santa Marijos išsiveržimas). Išsiveržimo metu į stratosferą (iki 32 km aukščio) išmesta apie 28–29 km² tefros. Vulkaniniai pelenai krito 7800 km² teritorijoje ir vietomis užklojo žemę storesniu nei 30 cm sluoksniu. Aplink buvęs žaliuojantis slėnis virto neatpažįstama dykyne su gausybe trykštančių fumarolių (Dešimties Tūkstančių Dūmų slėnis). Aplinkinį slėnį pelenai užnešė apie 200 m sluoksniu. Maždaug po valandos po pirmojo ir didžiausio išsiveržimo, sprogimo garsas buvo girdėti Džune (už 1200 km). Kodiako miestas užklotas storu pelenu sluoksniu. Išsiveržimo metu Broukeno ir Beikedo kalnai buvo sulyginti, o Novaruptos maginė ertmė išsprogo. Už 6 km stūksantis Katmajaus kalnas nuslinko į naujai susidariusią kalderą.

Po keleto dienų vulkaniniai pelenai pasklido po visą vakarų Kanadą ir keletą vakarinių JAV valstijų. Liepos 17 d. Novaruptos vulkaninių pelenų jas rasta Alžyre. Dėl daugybės į atmosferą išmestų pelenų, dulkių ir sieringų dujų kaip manoma kilo sausra Kinijoje, o kitais metais Indijoje musono būta silpnesnio. Kadangi išsiveržimas įvyko negyvenamose vietose, tiesiogiai nuo jo žmonės nenukentėjo, tačiau smarkiai išnaikino pietų Aliaskos fauną ir florą, o lašišų ištekliai atsigavo tik 1919 m. Novaruptos išsiveržimas išnaikino vietinę uodų populiaciją, dešimtys tūkstančių gyvūnų žuvo dėl bado ir pelenų sukeltų kvėpavimo ligų. Keletas inuitų kaimų Katmajaus pusiasalyje buvo apleisti. 1912 m. vasara Šiaurės pusrutulyje buvo šaltesnė, čia teko 10 % mažiau Saulės šviesos.

Vietovę 1916 m. pradėjo tyrinėti Nacionalinės geografijos draugijos ekspedicija. Naujai vulkaninei angai suteiktas Novaruptos pavadinimas (iš lotynų kalbos „naujas išsiveržimas“).

## Šaltiniai
Antalieptės vandens malūnas

**Antalieptės vandens malūnas** – neveikiantis vandens malūnas Antalieptės miestelyje, prie Šventosios upės, 0,45 km žemiau nuo Antalieptės HE. Į Lietuvos kultūros vertybių registrą įtrauktas 1993 m. gegužės 18 d. (unik. objekto kodas 15817), suteiktas valstybės saugomo objekto statusas.

## Istorija
Prieš dabartinį malūną šioje vietoje buvo mažiausiai du malūnai, abu mediniai, vėlesnis pastatytas 1782 m. Dabartinis malūnas pastatytas 1855 m. Jo statybose dirbo vietos meistrai ir mūrininkas; statomas buvo iš skaldytų ir apvalių akmenų, raudonų plytų ir kalkių skiedinio, Vasaknų dvaro savininko grafo Jono Tiškevičiaus iniciatyva. Į malūną vanduo atitekėdavo kanalu nuo Šventosios užtvankos. Pietvakarinėje (stovinčioje virš kanalo) dalyje buvo vandens ratas, pušiniais velenais, sujungtas su 3 poromis girnų. Šiaurės rytinė dalis buvo sudaryta iš malūnininko virtuvės su virykle ir krosnimi, 3 kambarių. Stogas dengtas gontais. 1865 m. malūnas remontuotas: pataisytos ir atnaujintos visos mašinos, įrengimai ir tiltai virš kanalo ir pagrindinės užtvankos. 1914 m. malūną iš Tiškevičių nusipirko Vanda Grabovska-Modzelevska. Pirmojo pasaulinio karo metu į malūną pataikė artilerijos sviedinys, jis sudegė. 1918 m. malūną įsigijo uteniškis Antanas Katinas. Jis malūną atstatė ir modernizavo, o 1924 m. įrengė elektros generatorių, energiją teikusį Antalieptei ir apylinkėms. Nuo 1956 iki 1966 m. malūno įrengimus suko elektra. Po to vandens pavaros mechanizmai sunyko. Užtvanka išardyta, kanalas užpildytas gruntu. Nuo 1966 iki 1977 m. malūnas priklausė Antalieptės žemės ūkio technikumui. Visos patalpos buvo nenaudojamos, išskyrus šiaurės rytinį galą, kuriame tuomet gyveno dvi šeimos. Gontų stogas pakeistas metalinėmis čerpėmis.

Po Lietuvos nepriklausomybes atkūrimo malūnas atiteko buvusio savininko A. Katino dukrai Leonilei Katinaitei. Ji malūną su kitais komplekso pastatais atidavė dabartiniams savininkams Jūratei ir Jonui Puniams. 2005 m. jų iniciatyva pastatas suremontuotas, atkastas kanalas ir sutvarkyta aplinka, planuojama įrengti turistams, vasarotojams tinkamas patalpas.

## Architektūra
Malūnas stačiakampio plano, vieno aukšto su pastoge. Stogas pusvalminės formos, su plytų mūro dūmtraukiu. Langų ir durų angos stačiakampės, su pleištinėmis plytų mūro sąramomis ir raudonų plytų mūro apvadais. Pastatas romantizmo stiliaus. Šiaurės vakarinis ir pietrytinis fasadai papuošti profiliuotais plytų mūro karnizais, o pietvakarių ir šiaurės rytų fasadų bei pietrytinio fasado pagrindinio įėjimo frontonai – plytų mūro profiliuotais apvadais. Malūne ryškus dekoratyvus akmens sienų mūras su tamsios spalvos akmenukų užpildu, pietryčių ir šiaurės rytų fasaduose įmūrytos girnapusės, virš durų šiaurės vakarų fasade įmūrytas akmuo su užrašu: „R. 1855 H. J. T.“ Šiaurės rytų ir pietvakarių frontonų apačia paryškinta plytų mūro juostomis. Malūno pamatas yra su akmens mūro cokoliu. Yra pralaida su plytų mūro centrine sąrama. Perdanga sijinė, medinė. Stogo konstrukcija medinė. Technologinę įrangą sudaro transmisijos velenas su mediniais skriemuliais pastogėje, turbina.

## Šaltiniai
Jiesios IV geležinkelio tiltas

**Jiesios IV geležinkelio tiltas**, – Kauno–Kybartų geležinkelio linijos tiltas per Jiesios upę Kauno rajone, Garliavos apylinkių seniūnijoje, Ražiškių kaime. Stovi už 170 m į pietus nuo miesto pietrytinio aplinkkelio  ties Ražiškių viaduku, Kauno ir Jiesios geležinkelio stočių tarpstotyje. Patenka į Jiesios kraštovaizdžio draustinio teritoriją. Netoli šio tilto link aukštupio per Jiesios kilpas slėnyje pastatyti kiti trys geležinkelio tiltai.

## Istorija

XIX a. viduryje projektuojamas Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis turėjo kirsti Lietuvos teritoriją. 1854 m. rudenį Stanislovo Kerbedžio vadovaujama ekspedicija atvyko į Lietuvą ištirti galimų susisiekimo krypčių. Buvo pasiūlyta nuo Lentvario pro Kauną nutiesti atšaką į Kybartus, taip pasiekiant Prūsijos geležinkelių tinklą. Jiesios slėnyje pastatyti keturi geležinkelio tiltai. Jiesios tiltų nuotraukos buvo vienos pirmųjų ir seniausių šių inžinerinių statinių nuotraukos, fotografuotos 1861 m. rudenį statybos metu arba vos ją užbaigus. Reguliarus eismas visoje trasoje prasidėjo 1862 m. pavasarį.

Per Pirmąjį ir Antrąjį pasaulinius karus tiltas buvo sugriautas. 

Tiesiant Rail Baltica ruožą, apie 2014 m. (ar vėliau) geležinkelio tiltas buvo perstatytas, išplatintas. Nutiestos trys geležinkelio vėžės: prie dvikelio geležinkelio rusiškos vėžės bėgių paklotas trečias kelias su europine vėže.

Tiltas vieno tarpatramio. Perdangoje sudėtos plieninės dvitėjinio profilio sijos, sutvirtintos skersiniais ryšiais, laikančios gelžbetonines plokštes. Bėgiai nutiesti ant skaldos balasto, paskleisto ant perdangos plokščių. Tilto ramtus iš dalies dengia sutvirtinti žemių kūgiai. Patiltėje ant ramtų atraminių sienų įtaisyti metaliniai apeigos tilteliai. Tiltas yra apie 46 m bendro ilgio (su ramtais).

## Galerija


Jiesios IV tiltas, nuo Ražiškių.jpeg|Nuo aukštupio pusės
Jiesios IV tiltas, sijos.jpeg|Patiltė, sijų konstrukcijos


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Tiltai per Jiesią
Ražiškių viadukas

**Ražiškių viadukas** – viadukas pierytiniame Kauno aplinkkelyje , Rokų plento pakalnėje, Ražiškių kaime, prie įvažos į  rašytojo Kazio Borutos sodybą („lankytino objekto“ ženklas). Nutiestas virš geležinkelio linijos Kauno ir Jiesios geležinkelio stočių tarpstotyje. Patenka į Jiesios kraštovaizdžio draustinio teritoriją. Už 180 m į miesto pusę aplinkkelyje stovi Jiesios tiltas.
 
2017 m. viadukas rekonstruotas. Pusmetį trukusiems darbams buvo numatyta apie 0,6 mln. eur. Statinio techninė būklė kėlė grėsmę eismo saugumui dėl slinkusių šlaitų ir nusidėvėjusių gelžbetonio konstrukcijų. Sutvarkytos tilto sijos, sutvirtinti šlaitai, įrengta nauja vandens nutekėjimo sistema, nauji laiptai. Atnaujinta viršutinė dalis: praplatinti šalitilčiai, pastatyti cinkuoti važiuojamosios dalies atitvarai. Rekonstrukcijos darbus atliko bendrovė „Kauno tiltai“.

Viaduku nutiestos dvi kelių eismo juostos, po juo – trys geležinkelio vėžės. Statinys trijų tarpatramių. Perdangoje sudėtos gelžbetoninės tėjinio profilio sijos. Tarpines atramas sudaro apvalios kolonos su kintamo skerspjūvio galvenomis. Užpiltinės krantinės atramos apsaugotos sutvirtintais žemių kūgiais. Viadukas apie 54 m ilgio.

## Galerija


Jiesia, viadukas.jpeg|Viadukas nuo įvažos į K. Borutos sodybą
Ražiškiai, kelio viadukas.jpg|Viaduką remia dvi tarpinės kolonos
Glž. Jiesia Kaunas.jpeg|Vaizdas nuo viaduko Kauno kryptimi


## Šaltiniai
1938 m. Europos moterų krepšinio čempionatas

**1938 m. Europos moterų krepšinio čempionatas** – pirmasis Europos moterų krepšinio čempionatas, vykęs 1938 m. spalio 12-16 d. Italijos sostinėje Romoje. Pirmąja Europos čempione tapo Italijos moterų krepšinio rinktinė. Sidabro medalius laimėjo Lietuvos moterų krepšinio rinktinė, bronzos – Lenkijos moterų krepšinio rinktinė.

## Grupės lentelė

## Galutinė rikiuotė

## Nuorodos
* FIBA archyvas
Al-Merreikh SC

**Al-Merreikh Sporting Club** (), o trumpiau žinomas kaip **Al-Merreikh SC** arba trumpai **Al-Merreikh** – Sudano futbolo klubas iš Omdurmano. Rungtyniavo Sudano aukščiausioje lygoje, o 2024–2025 m. sezone varžėsi Mauritanijos Superlygoje.

## Istorija
1908 m. įkurtas klubas žinomas kaip Al-Maslamah. Nuo 1927 m. žinomas kaip Al–Merrikh SC. Pateko į aukščiausią šalies divizioną. Daugkartiniai Sudano čempionai. Atstovavo šaliai Afrikos žemyno turnyruose. 

2020–2021 m. čempionatas buvo sustabdytas dėl pandemijos. 2022–2023 m. sezonas buvo sustabdytas dėl šalyje kilusių neramumų ir pilietinio karo.

Dėl pilietinių neramumų Sudane, 2024–2025 m. sezone Super D1 (Mauritanijos Superlygoje) varžėsi du klubai iš Sudano: Al-Merreikh ir Al-Hilal (Omdurmanas). Pastarasis klubas galutinėje komandų rikiuotėje buvo pirmoje vietoje, tapo garbės čempionais. Mauritanijos čempionais paskelbti antroje vietoje likę FC Nouadhibou futbolininkai. Al-Merreikh SC futbolininkai galutinėje komandų rikiuotėje liko šeštoje vietoje.

## Pasiekimai
;  **[[Sudano futbolo lyga|Premjer lyga]]:**
*  **Čempionai (19):** 1970, 1972, 1974, 1977, 1982, 1985, 1990, 1993, 1997, 2000, 2001, 2002, 2008, 2011, 2013, 2015, 2018, 2018–2019, 2019–2020 m. 

;  **Sudano futbolo taurė:**
*  **Laimėtojai (19):** 1951,1955, 1961, 1962, 1991, 1993, 1994, 1996, 2001, 2005, 2006, 2007, 2008, 2010, 2012, 2013, 2014, 2015, 2018 m.

## Sezonai
; Mauritanijos Superlygoje

; Sudano Premjer lygoje

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai atstovavę Sudano nacionalinei rinktinei
*  Amir Kamal, gynėjas;
*  Salah Nemer, gynėjas;
*  Ramadan Ajeb, saugas;
*  Mohamed Al-Rasheed, saugas;
*  Al-Samani Al-Sawi, saugas;
*  Musa Kanti, puolėjas;
; Užsieniečiai
*  Berlohd Mbemba, gynėjas;
*  Gaston Houngbédji, saugas;
*  Obino Chisala, saugas;
*  Ricky Banda, puolėjas;

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė]
* SOCCERWAY 
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
2024–2025 m. Mauritanijos Super D1

**2024–2025 m. [[Mauritanijos Super D1]]** – aukščiausioji Mauritanijos futbolo lyga. Sezonas prasidėjo 2024 m. rugsėjo mėn., o baigėsi 2025 m. gegužės mėn.

Dėl pilietinių neramumų Sudane, 2024–2025 m. sezone Super D1 (Mauritanijos Superlygoje) varžėsi du klubai iš Sudano: Al-Merreikh ir Al-Hilal (Omdurmanas). Pastarasis klubas galutinėje komandų rikiuotėje buvo pirmoje vietoje, tapo garbės čempionais. Mauritanijos čempionais paskelbti antroje vietoje likę FC Nouadhibou futbolininkai.

## Galutinė lentelė
; 2024–2025 m. Championnat National de Première Division

*  FC Nouadhibou tapo Mauritanijos čempionais. Tryliktasis šio klubo čempionų titulas per klubo gyvavimo istoriją. 

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Globalsportsarchive
Jiesios geležinkelio tiltas (reikšmės)

**Jiesios geležinkelio tiltas** – panašiai vadinami keli geležinkelio tiltai, kertantys pasroviui Jiesios upės kilpas, stovintys Kauno rajone, Garliavos apylinkių seniūnijoje:

# Jiesios I geležinkelio tiltas – I tiltas Rinkūnuose;
# Jiesios II geležinkelio tiltas – II tiltas Rinkūnuose, dar vadinamas Pajiesio geležinkelio tiltu (pagal KVR);
# Jiesios III geležinkelio tiltas – III tiltas Ražiškiuose;
# Jiesios IV geležinkelio tiltas – IV tiltas Ražiškiuose.

Gretimas kelio tiltas per Jiesios kilpą:

:5. Jiesios tiltas (Rokai) – tiltas Rokuose, pietrytiniame aplinkkelyje .

## Šaltiniai
Lapių salos

**Lapių salos** (, ) – toliausiai į rytus nutolusi Aleutų salų dalis (Aliaska, JAV). Driekiasi 500 km į pietvakarius nuo Aliaskos pusiasalio galo ir patenka į Aliaskos jūrinį nacionalinį laukinės gamtos draustinį. Lapių salas sudaro – Akutanas, Unalaska, Umnakas. Umnako sąsiauris, skiriantis Lapių salas nuo likusios Aleutų salų dalies, yra pagrindinė salyno laivybinė arterija. Yra keletas veikiančių ugnikalnių (Makušino ugnikalnis Unalaskoje, 2036 m, Okmoko kaldera Umnake, 1073 m).

Lapių salos gyvenamos retai, dauguma gyventojų aleutai. Verčiamasi daugiausia žvejyba. Lapių salose yra pagrindinė Aleutų gyvenvietė ir žvejybos uostas – Unalaska.

Lapių salų pavadinimą XVIII a. suteikė rusų pirkliai.

## Šaltiniai
Žiurkių salos

**Žiurkių salos** (, , aleut. *Qax̂um tanangis*) – negyvenamų salų grupė Aleutų salose (Aliaska, JAV). Tęsiasi 175 km į pietvakarius, tarp Andrejanovo salų rytuose ir Artimųjų salų vakaruose.

Žiurkių salas sudaro: Amčitka (~300 km²), Kyska (278 km²), Semisopočnojus (222 km²), Mažasis Sitkinas, Segula, Žiurkių sala (Havadaksas), Chvostovo sala, Davidovo sala, Mažoji Kyska. Amčitkos sąsiauris, skiriantis nuo Andrejanovo salų, yra viena svarbesnių Aleutų laivybinių trasų. Žiurkių salos patenka į Aliaskos jūrinį nacionalinį laukinės gamtos draustinį. Semisopočnojaus saloje yra aktyvus ugnikalnis (1221 m), išsiveržęs kelis kartus po XVIII a.

1827 m. Žiurkų salõs vardą suteikė rusų keliautojas Fiodoras Litkė, nes į šią salą buvo patekę žiurkių. Vėliau žiurkės saloje išnaikintos, o 2012 m. sala pervadinta Havadaksu. II pasaulinio karo metais Kyskos salą buvo užėmę japonai. 1965, 1969 ir 1971 m. JAV gynybos departamentas bei Atominės energetikos komisija Amčitkos saloje vykdė branduolinius bandymus. 1965 m. vasario 3 d. įvyko Žiurkių salų žemės drebėjimas – vienas stipriausių, kada nors išmatuotų drebėjimų pasaulyje (8,7 Mw).


File:Rat Islands II.jpg|Žiurkių salų žemėlapis
Kiska Island volcano.jpg|Ugnikalnis Kyskos saloje
Amchitka Island, Harlequin Beach.jpg|Amčitkos salos krantai
EasternCerberusCone.JPG|Cerberio ugnikalnis Semisopočojaus saloje


## Šaltiniai
Artimosios salos

**Artimosios salos** (, , aleut. *Sasignan tanangin*) – toliausiai į vakarus nutolusi salų grupė Aleutų salose (Aliaska, JAV). Jos driekiasi už 2400 km nuo vakarinio Aliaskos pusiasalio galo. Į rytus nuo Artimųjų salų yra Buldiro sala ir Žiurkių salos, į vakarus – Komandoro salos.

Artimąsias salas sudaro: Atu (893 km²), Agatu (222 km²) ir smulkios Semičio salos (Alaidas, Nizkis, Šemia). Artimosios salos patenka į Aliaskos jūrinį nacionalinį laukinės gamtos draustinį. Šemios saloje veikia Ireksono karinė oro bazė.

Saloms pavadinimą XVIII a. suteikė rusų keliautojai, nes jos buvo artimiausios Rusijai Aleutų salos. II pasaulinio karo metais Atu salą buvo užėmę japonai (viena iš kelių JAV teritorijų, užimtų japonų). Po karo Artimosios salos, būdamos arti Tarybų Sąjungos, turėjo strateginę reikšmę. Iki 2010 m. Atu saloje veikė pakrančių apsaugos bazė. Ją uždarius, Artimosios salos liko negyvenamos.


Near Islands.jpg|Artimųjų salų žemėlapis
Agattu Island Steller Sea Lion bull.jpg|Jūrų liūtas Agatu saloje
Valley in shadow, Attu Island (39729655531).jpg|Atu salos kraštovaizdis
Shemya Island-color.jpg|Šemios salos karinė oro bazė


## Šaltiniai
2025 m. pasaulio žaidynės

**2025 m. pasaulio žaidynės** () – dvyliktos pasaulio žaidynės, 2025 m. rugpjūčio 7-17 d. vykusios Kinijos Čengdu mieste. Tai buvo trečios žaidynės, rengtos Azijoje, ir pirmosios Kinijoje.

## Lietuva žaidynėse
Lietuvai šiose žaidynėse atstovavo 5 sportininkai standartinių šokių, breiko ir diskgolfo rungtyse.

Sportinių šokių pora Simonas Seikauskas ir Liucija Norušaitė užėmė 7 vietą, diskgolfo atstovai Gabrielius Gricius ir Mireta Jurgelevičiūtė liko 12 vietoje, o breiko šokėja Dominika Banevič pelnė bronzos medalį.  

## Sporto šakos
2025 m. pasaulio žaidynėse vyko 34 sporto šakų ir 60 disciplinų rungtys. Buvo išdalinti 253 medalių komplektai. Pirmą kartą žaidynėse vyko komandų palaikymo ir motorinių valčių varžybos. Asmenų su negalia sporto rungtyse debiutavo laisvojo nardymo ir džiudžitsu rungtys. Iš 2025 m. programos buvo išbrauktos boulingo, vandens slidžių, meninio riedučių čiuožimo varžybos ir sumo. 

## Kalendorius
2024 m. gegužės 21 d. buvo patvirtintas žaidynių varžybų kalendorius.





## Šaltiniai

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
Edžmondas

**Edžmondas** () – kaimas ir civilinė parapija Anglijos Šropšyro grafystėje, Telfordo ir Rekino savivaldybėje. 2021 m. čia gyveno 2033 gyventojai. Kaimas yra apie 1,6 km į šiaurės vakarus nuo Niuporto.

Edžmonde veikia dvi aludės („The Lion“ ir „The Lamb“), bendruomenės namai, parduotuvė ir pašto skyrius. Netoliese įrengta rekreacinė erdvė su sporto aikštynais ir vaikų žaidimų zona. Apylinkėse populiarūs pasivaikščiojimų ir dviračių takai, o viena iš lankytinų vietų – buvęs smiltainio karjeras „Rock Hole“, iš kurio, manoma, imta medžiaga vietos bažnyčiai statyti.

Netoliese esantis senasis kanalas veda į Niuportą. Nors vidaus laivybai jis nebenaudojamas, pakrantėse dažnai vyksta žvejybos varžybos. Kartais svarstoma apie Šrousberio ir Niuporto kanalo atkūrimą.

Kaimo anglikonų bažnyčia, skirta šv. Petrui, priklauso Salopo arkidiakonatui ir Ličfildo vyskupijai. Greta jos stovi karo memorialas – smiltainio kryžius su Kristaus atvaizdu, kareivio ir slaugės figūromis, skirtas Pirmojo pasaulinio karo aukoms atminti.

## Etimologija
Pavadinimas „Edžmondas“ kilęs iš anglosaksų kalbos ir reiškia „pelkės pakraštys“ (). Į šiaurę nuo gyvenvietės yra Edžmond Maršo kaimelis.

## Švietimas
Edžmonde veikia anglikonų Šv. Petro pradinė mokykla. Kaimo pakraštyje įsikūręs Harperio Adamso universitetas, kuriame studijuoja daug tarptautinių studentų. Pagrindinės studijų sritys – žemės ūkis, maisto tiekimo grandinė. 1982 m. universiteto teritorijoje užfiksuota žemiausia oro temperatūra Anglijoje – –26,1 °C.

## Žymūs gyventojai
* Ričardas Barnfildas (1574–1620 m.) – poetas, galimai susijęs su Viljamu Šekspyru.
* Tomasas Gilbertas – puritonų rektorius (1648–1662 m.), vadintas „Šropšyro vyskupu“.
* Tomasas Loidas – rektorius ir Salopo arkidiakonas (1888–1896 m.).
* Seras Lovelėjus Steimeris – rektorius ir Šrousberio vyskupas (1896–1905 m.); jo iniciatyva kaime plėtota infrastruktūra.
* Šarlotė Bern (1850–1923 m.) – folkloristė, vaikystėje gyvenusi Edžmonde.

## Papročiai
Edžmondo bažnyčioje kasmet vyksta tradicinė *Clipping service* apeiga – viena seniausių tokio pobūdžio Anglijoje. Jos metu bendruomenės nariai susikimba rankomis ir apsupa bažnyčią, taip simboliškai išreikšdami vienybę ir ištikimybę parapijai.

Anksčiau kaime buvo gyvas *souling* paprotys – mirusiųjų minėjimo apeigos, kai vaikai eidavo per namus, giedodami dainas ir prašydami vaišių mainais už maldas už mirusiųjų sielas. Ši tradicija laikoma vienu iš šiuolaikinio Helovino pirmtakų. Ji įamžinta liaudies dainoje „The Edgmond Man’s Souling Song“, kurią 1976 m. įrašė Džonas Kirkpatrikas ir Sju Haris.“

## Parapijos teritorija
Be pagrindinio Edžmondo kaimo, parapijai priklauso ir Edžmond Maršo bei Edenio kaimeliai.

## Transportas
Edžmondą su Niuportu, Tibertonu, Velingtonu ir Šrousberiu jungia autobusų maršrutai.

## Šaltiniai
Ekhaya FC

**Ekhaya FC** – Malavio futbolo klubas iš Blantairo. Angliškuose šaltiniuose žinomas kaip **Ekhaya Football Club**. 

Namų rungtynes žaidžia „Kamuzu“ stadione (), talpinančiame 40 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
2022 m. įkurtas futbolo klubas. Rungtyniavo žemesniuose divizionuose. 2024 m. sezone tapo Antros lygos (II) nugalėtojais Pietų regione ir pateko į pajėgiausią šalies futbolo divizioną.

Nuo 2025 m. sezono rungtyniavo Malavio Superlygoje. Debiutantai iškovojo septintąją vietą tarp šešiolikos dalyvių.

## Pasiekimai
;  Malavio Superlyga (I) 
: Antroji vieta: 
: Trečioji vieta:

## Sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose rungtyniauja tradicine apranga.

## Garsesni žaidėjai
; Klubo žaidėjai, atstovavę Malavio nacionalinei rinktinei.
*  Emmanuel Saviel, puolėjas;
*  *Fanizo Mwansambo*, gynėjas;

## Garsesni treneriai
* 

## Išnašos

## Nuorodos
* **Oficiali klubo svetainė**
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
CD Matola

**CD Matola** arba **Desportivo da Matola** () – Mozambiko futbolo klubas, įsikūręs Maputu. 

Namų rungtynes žaidžia „Matolos“ stadione (), talpinančiame 5 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
1953 m. įkurtas klubas. 2024 m. sezone tapo Pietų zonos nugalėtojais antrame divizione ir pateko į stipriausią šalies futbolo lygą.

2025 m. sezone debiutavo stipriausioje šalies lygoje – Moçambola.

## Pasiekimai
;  **[[Moçambola]]:**
: **Čempionai (0):**  
;  **[[Mozamibiko futbolo taurė]]:**
: **Nugalėtojai (0):** 
;  **Supertaurė:** (*Supertaça de Moçambique*)
: **Nugalėtojai (0):**

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai.

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY 
* FLASHSCORE 
* Transfermarkt 
* Globalsportsarchive
Pribylovo salos

**Pribylovo salos** (, , aleut. *Amiq*) – salų grupė Beringo jūroje, 500 km į vakarus nuo Aliaskos žemyninių krantų, 400 km į šiaurę nuo Aleutų salų. Priklauso JAV, Aliaskos valstijai. Salyną sudaro dvi pagrindinės salos – Šv. Jurgio (90 km²) ir Šv. Pauliaus (110 km²), taip pat dvi uolingos salelės (Ūdrų ir Vėplių).

Salos sudarytos ir bazaltinės lavos. Vyrauja tundros augalija. Pribylovo salos žymios gausia šiaurinių jūrų lokių populiacija. Nuo balandžio iki lapkričio Pribylovo salų gulyklose susirenka apie 800 tūkst. jūrų lokių (2/3 pasaulinės populiacijos). Čia šie jūrų lokiai yra medžiojami dėl kailių (1911 m., vėliau 1957 m. uždrausta pelaginė jūrų lokių medžioklė, nuo tada jie gaudomi Pribylovo salose, kur galima išrinkti vienišus patinus, neardant šeimų). Taip pat salose gyvena poliarinės lapės, šiauriniai elniai, pakrantėse sutinkami ruoniai, banginiai, lašišos, paltusai. Per salas migracijų metu praskrenda apie 3 milijonus paukščių (apie 220 rūšių, įskaitant mormonus, alkas, tripirščius kirus). Nuo 1984 m. Pribylovo salos įtrauktos į Aliaskos jūrinį laukinės gamtos draustinį.

Pribylovo salose 2024 m. gyveno 502 gyventojai – 439 Sent Polo miestelyje, 63 – Sent Džordže. Dauguma gyventojų – aleutai. Verčiamasi daugiausia žvejyba (snieginių krabų ir paltusų). Abiejose gyvenamose salose yra po uostą ir oro uostą.

Salos pavadintos jas 1786 m. pasiekusio rusų kailių prekybininko Gavrilo Pribylovo garbei. Čia jis atrodo dideles jūrų lokių gulyklas. Nors salos buvo negyvenamos, 1788 m. į jas atitrėmė aleutus, kad šie gaudytų jūrų lokius. 1867 m., kartu su visa Aliaska, salos atiteko JAV. 1870 m. Aliaskos komercinė bendrovė (*Alaska Commercial Company*) monopolizavo prekybą jūrų lokių kailiais. Kitą dešimtmetį į jūrų lokių gaudymą įsitraukė ir kitos šalys, populiacija smarkiai sunyko. Nuo 1910 m. jūrų lokių gaudymas pradėtas reguliuoti. 1966 m. Prbylovo salų gyventojams suteikta savivalda (ligtol teritorija traktuota kaip JAV žuvų ir laukinės gyvūnijos tarnybos valda), kuri praplėsta 1971 m. (įsteigtos mokyklos vietos bendruomenėms, tarybos).


St. George Island sunset (5944746349).jpg|Šv. Jurgio salos skardžiai
St George the Great Martyr Russian Orthodox Church.jpg|Stačiatikių cerkvė Šv. Jurgio saloje
Landscapes--St. Paul - DPLA - 2b499786889d4fcc968c3db0d3faba63.JPG|Šv. Pauliaus salos kraštovaizdis
Saint Paul Island, Alaska 2.jpg|Sent Polo gyvenvietė
Fur seal rookery on St. Paul Island (6383866587).jpg|Jūrų lokių gulykla Šv. Pauliaus saloje


## Šaltiniai
Songwe Border United FC

**Songwe Border United FC** – Malavio futbolo klubas iš Karongos. Angliškuose šaltiniuose žinomas kaip **Songwe Border United Football Club**. 

Namų rungtynes žaidžia Karongos miesto stadione (), talpinančiame 20 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
2022 m. įkurtas futbolo klubas. Rungtyniavo žemesniuose divizionuose. 2024 m. sezone tapo antrojo diviziono nugalėtojais Šiaurės regione ir pateko į stipriausią šalies futbolo divizioną.

2025 m. sezone debiutavo Malavio Superlygoje, tačiau tarp šešiolikos dalyvių liko paskutinėje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.

## Pasiekimai
;  Malavio Superlyga (I) 
: Antroji vieta: 
: Trečioji vieta:

## Sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Garsesni žaidėjai
; Klubo žaidėjai, atstovavę Malavio nacionalinei rinktinei.
*  nežinoma
; Užsieniečiai
*  nežinoma

## Garsesni treneriai
* 

## Išnašos

## Nuorodos
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Globalsportsarchive
Michailas Šufutinskis

**Michailas Šufutinskis** (; g. 1948 m. balandžio 13 d. Maskvoje, Rusijos TFSR, TSRS) – Sovietų Sąjungos ir Rusijos dainų autorius ir atlikėjas (baritonas), pianistas bei muzikos prodiuseris. Rusijos Federacijos nusipelnęs menininkas (2013). Taip pat pelnęs ir kitų premijų bei apdovanojimų.

2023 m. sausio 7 d. Ukrainos vyriausybė įtraukė jį į sankcijų sąrašą, kaip asmenį, „kurie viešai ragina pradėti agresyvų karą, pateisina Rusijos Federacijos ginkluotą agresiją prieš Ukrainą, laikiną Ukrainos teritorijos okupaciją“, tačiau pats dainininkas vengia viešų pasisakymų šia tema.

## Biografija
M. Šufutinskis gimė 1948 m. balandžio 13 d. Maskvoje žydų šeimoje. Tėvas – Zacharas Šufutinskis – gydytojas bei Antrojo pasaulinio karo veteranas. Jo močiutė Berta Davidovna (1894–1975) bei senelis Davidas Jakovlevičius (1894–1959) kilę iš dabartinės Ukrainos. Jie augino berniuką po jo motinos Jelenos Podolskajos (1925–1953) mirties. Michailui tuo metu buvo penkeri metai.

Baigė muzikos mokyklą, ten išmoko groti akordeonu. Taip pat baigė Valstybinį muzikos ir pedagogikos institutą, kur įgijo dirigento, choro vadovo ir muzikos bei dainavimo mokytojo specialybes. Tame pačiame institute tuo pačiu metu mokėsi ir žymi sovietinė ir Rusijos popdainininkė Ala Pugačiova.

Koncertavo su įvairiais ansambliais Maskvoje ir Magadane. 1971–1974 m. dirbo Magadano restorane „Severnyj“. Restoranuose dainavo žymių rusų atlikėjų, tokių kaip Aleksandras Vertinskis, Piotras Leščenko, Viačeslavas Dobryninas, dainas.

1981 m. su šeima emigravo į Jungtines Amerikos Valstijas, kur tęsė atlikėjo karjerą. 1994 m. išleido savo žymiausią dainą „3 сентября“ („*rugsėjo 3“*). 2003 m. grįžo į Rusiją.

## Šaltiniai
Bradford Park Avenue AFC

**Bradfordo „Park Avenue“** (arba ***Bradfordo FC***) – Anglijos futbolo klubas iš Bradfordo miesto Vakarų Jorkšyre. Pavadintas pagal „Park Avenue“ stadioną, kuriame anksčiau žaisdavo namų rungtynes. Vėliau šis stadionas tapo kriketo arena.

## Istorija

Įkurtas 1907 m., 1914 m. pateko į I divizioną, iš kurio iškrito 1921 m. Vėliau ne kartą leidosi ir kilo lygų sistemoje, o 1970 m. iškrito iš Futbolo lygos. 1973 m. pardavė „Park Avenue“ stadioną, 1974 m. patyrė bankrotą. Netrukus buvo atkurtas, 1987 m. reformuotas. 2025 m. žaidžia 8-ojoje pakopoje.

## Pasiekimai
* 3-osios pakopos čempionas (1928)
* 7-osios pakopos čempionas (2001)
* 8-osios pakopos čempionas (1995, 2008)

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
2022 m. Moçambola

**2022 m. [[Moçambola]]** – aukščiausioji Mozambiko futbolo lyga. Sezonas prasidėjo 2022 m. gegužės mėn., o baigėsi 2023 m. gruodžio mėn.

## Galutinė lentelė
; 2022 m. Moçambola turnyrinė lentelė

*  UD Songo tapo Mozambiko čempionais. Trečiasis šio klubo čempionų titulas per klubo gyvavimo istoriją. 

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Globalsportsarchive
Viekšnių kabamasis tiltas

**Viekšnių kabamasis tiltas** – pėsčiųjų tiltas Mažeikių rajono savivaldybėje, nutiestas per Viekšnių malūno tvenkinį, sudarytą užtvenkus Ventą. Iš Viekšnių miesto Akmenės gatvės tiltu nueinama į Užventę, kur pušyne vyksta bendruomenės renginiai, įrengta Juodeikių poilsiavietė.

1989 m. netoli Viekšnių vandens malūno Ventos krantus sujungė „beždžionių tiltas“. Jis tapo tiesiausiu keliu Užventės, Gyvolių, Gudų kaimų žmonėms susisiekti su Viekšniais. Po 20 metų naudojimo, tiltas tapo prastos būklės, reikalavo kapitalinio remonto. 2011 m. tiltui ir jo prieigų savalaikiam sutvarkymui seniūnijai gauti lėšų sutrukdė šio statinio bešeimininkis statusas, užsitęsusios įteisinimo procedūros.

Tiltas metalinis, vienos angos, laikomas tempiamųjų lynų, įtvirtintų ant krantuose stovinčių metalinių rėminių pilonų. Ėjimo takas sudėtas iš skersinių lentų, kraštuose ribojamas metaliniais turėklais. Bendras tilto ilgis (atstumas tarp atramų) apie 70 m. 
## Šaltiniai

## Nuorodos

* Viekšnių kabantis tiltas per Ventą *pamatyklietuvoje.lt*
* 
* Kabantis tiltas Viekšniuose *saugoma.lt*
Moses Wright

**Mozisas Entonis Raitas** (*Moses Anthony Wright*, , g. 1998 m. gruodžio 23 d.) – Jungtinių Amerikos Valstijų krepšininkas, rungtyniaujantis vidurio puolėjo pozicijoje. Turi Kipro pilietybę.

## Biografija

Gimė Rolyje (Šiaurės Karolina). Ten mokėsi *Enloe* vidurinėje mokykloje.

## Karjera

### Karjera universitete

2017–2021 m. atstovavo Džordžijos technologijų universiteto komandai „Yellow Jackets“. 2020–21 m. sezone tapo Atlanto pakrantės metų žaidėju.

### Profesionali karjera

2021 m. NBA naujokų biržoje Mozisas Raitas nebuvo pašauktas. Pasirašė trumpalaikį kontraktą su Los Andželo „Clippers“, pasirodė tik viename NBA susitikime, daugiau žaidė dukterinėje komandoje G lygoje. 2022 m. pasirašė dvišalį kontraktą su Dalaso „Mavericks“, pasirodė rungtynėse tik 3 kartus, o daugiau varžėsi G lygoje (2022 m. išrinktas į G lygos geriausiųjų penketuką) bei Kinijoje.

2023–2024 m. sezoną varžėsi Turkijoje (spėjo sužaisti tik penkis mačus, per kuriuos vidutiniškai rinko po 26,4 taško, 8,4 atkovoto kamuolio ir po 1,4 blokuoto metimo), o 2024–2025 m. – Pirėjo „Olympiakos“, su kuriuo pasiekė Eurolygos finalo ketvertą (Eurolygoje per 17 mačų vidutiniškai aikštėje praleido po 12 minučių, įmetė po 5,1 taško, atkovojo po 2,5 kamuolio ir rinko po 5,6 naudingumo balo). 2025 m. vasarą perėjo į Kauno „Žalgirį“.

## Vyrų krepšinio rinktinė

2024 m. Mozisui Raitui suteikta Kipro pilietybė, kad galėtų atstovauti šiai šaliai 2025 m. Europos krepšinio čempionate.

## Pasiekimai
* Graikijos krepšinio lyga: 2025 m.
* Graikijos krepšinio taurė: 2024 m.
* Graikijos krepšinio supertaurė: 2024 m.
* Karaliaus Mindaugo taurė: 2026 m.
* Karaliaus Mindaugo taurės MVP: 2026 m.

## Šaltiniai
Palnosų–Santeklių tiltas

**Palnosų–Santeklių tiltas** – tiltas per Ventą kelyje , 1,6 km į rytus nuo santakos su Virvyčia, 0,6 km į pietvakarius nuo kelio . Stovi Mažeikių rajono savivaldybėje, Viekšnių seniūnijoje, tarp Palnosų ir Santeklių.

Santeklių pusėje netoli tilto kryžkelėje stovi medinis stogastulpis, 1999 m. pastatytas atminti buvusį Santeklių dvarą. Šiame dvare dar ir po Antrojo pasaulinio karo veikė vandens malūnas ir keltas per Ventą. Juo keldavo pėsčiuosius, raitelius, arklių traukiamus vežimus.

1966 m. pastatytas gelžbetoninis tiltas. Jis trijų tarpatramių (11,38+11,38+11,38 m), karpytos sistemos, sijinis, 40 m ilgio. Tarpatramiai perdengti keturiomis gelžbetoninėmis plokštėmis. Šiuolaikinis tiltas išlikęs siauras, be šalitilčių. Metaliniai turėklai įtaisyti ant betoninių krašto atitvarų. Prieigose pastatyti eismo pirmumo ženklai.

## Šaltiniai

## Nuorodos

*
2022–2023 m. South African Premiership

**2022–2023 m. [[South African Premiership]]** – aukščiausioji PAR futbolo lyga. Sezonas prasidėjo 2022 m. rugpjūčio mėn., o baigėsi 2023 m. gegužės mėn.

## Galutinė lentelė
; 2022–2023 m. South African Premiership dėl rėmimo sutarčių dar žinomas kaip **DSTV Premiership** 
*  Mamelodi Sundowns iškovojo čempionų titulą.

* N. Klubas, perkeltas iš žemesniojo diviziono;

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Globalsportsarchive
Mažeikių geležinkelio pėsčiųjų tiltas

**Mažeikių geležinkelio pėsčiųjų tiltas** – viadukas, stovintis Mažeikių miesto centre, Mažeikių geležinkelio stotyje, 180 m į pietryčius nuo stoties rūmų. Skirtas saugiam pėsčiųjų judėjimui per stoties kelyną.

## Istorija

Plečiantis Mažeikių daugiabučių namų kvartalui priešingoje nuo stoties bėgių pusėje, daugėjo žmonių, kuriems reikėjo patekti į senojoje miesto dalyje įsikūrusias įstaigas ir atvirkščiai. Pėstieji ir dviratininkai buvo priversti kirsti geležinkelį nesaugiose vietose. 1970 m. prie stoties pastatytas pėsčiųjų tiltas per geležinkelį. Jis tuo metu tapo vienu iš miestiečių traukos objektų: nuo jo atsiverdavo tiek senamiesčio panorama, tiek naujų kvartalų vaizdai.

Laikui bėgant, prastai prižiūrimo tilto būklė darėsi kritiška: tiltą veikė vibracija, ištrupėjusios sijos, atitrūkę betono gabalai kėlė pavojų traukinių ir žmonių judėjimui, galiausiai vėtrų neatlaikė tilto turėklai. Po daugiau kaip dviejų dešimtmečių eksploatacijos judėjimas pėsčiųjų tiltu buvo uždarytas. 

2002 m. vasarą buvo nuimti po tiltu kabėję šilumos energijos tiekimo vamzdžiai. 2003 m. liepos-rugpjūčio mėn. senąjį tiltą išmontavo UAB „Mažeikių strėlė". Po tilto nugriovimo jo vietoje kurį laiką buvo įrengta speciali geležinkelininkų perėja, kuria nelegaliai naudojosi ir miesto gyventojai. Bėgius įveikti ilgą laiką buvo galima tik dviejose vietose, kurias skyrė beveik du kilometrai, tad miestiečiai dažnai juos kirsdavo neleistinose vietose, dėl to būta ir nelaimingų nutikimų. Nesant pėsčiųjų tilto, 2010-2014 m. stoties teritorijoje įvyko aštuoni eismo įvykiai, kurių metu traukinių mirtinai traumuoti ar sunkiai sužeisti žmonės.

## Tiltas su liftais

2016 m. liepos 15 d. buvo pradėta naujojo pėsčiųjų tilto statyba. Jo atidarymas ir pašventinimas įvyko 2017 m. rugpjūčio 31 d. Tiltą pastatė UAB „Hidrostatyba“. Naujojo statinio statybos projekto bendra vertė – per 930 tūkst. eurų. Viaduko ilgis – daugiau nei 50 m, plotis – 3,5 m, jo aukštis virš geležinkelio bėgių – daugiau nei 10 m. Tiltas vieno tarpatramio, sumontuotas iš metalinių santvarų. Ėjimo takas nutiestas erdvinės santvarinės konstrukcijos apačia, iš šonų ribojamas vertikaliomis santvaromis su dengiančiomis saugumo grotelėmis, apsaugotas stogu. Tiek tiltas, tiek dengtų laiptų galerijos atremtos į apvalaus skerspjūvio gelžbetonines kolonas.

Tiltas tapo vienu moderniausių šalyje, nes buvo įrengti du šiuolaikiški vertikalūs liftai, skirti žmonėms su dviračiais, neįgaliųjų ir vaikiškais vežimėliais. Liftų naudai atsisakyta įrengti nuovažas, kurių reikalaujamas 12 proc. nuolydis ištįstų iki 120 m. Padaryti patogūs privažiavimai iki tilto, taip pat nutiesti vedimo takeliai regos sutrikimų turintiems žmonėms. Tuomet tai buvo vienintelis toks viešasis statinys su liftais Lietuvoje. Abiejose tilto pusėse įrengtais liftais vienu metu gali keltis 21 žmogus, du dviratininkai arba du žmonės neįgaliojo vežimėliuose. Lifto keliamoji galia numatyta 1000 kg. Liftuose įrengtos šildymo priemonės ir terminiai davikliai palaikyti 10 laipsnių temperatūrai.

## Šaltiniai

## Nuorodos

*
Biržulio sąsmaukos tiltas

**Biržulio sąsmaukos tiltas** – kelio tiltas, nutiestas per Virvytės ištaką iš Biržulio ežero, Telšių rajono savivaldybėje, Varnių seniūnijoje, 4 km į vakarus nuo kelio . Stovi Pabiržulio kaime, paribyje su Karkliškiais. Šalia tilto stūkso Biržulio ežero paukščių stebėjimo bokštelis,  atminimo kryžius vietiniams 1941 m. birželio sukilėliams. Sąsmauka garsėja buvusia ežero perkėla, archeologiniais radiniais Pabiržulio archeologiniame draustinyje.  150 m į pietryčius nuo tilto saugomas paminklas Karkliškių senovės gyvenvietė, vadinama Biržulio sąsmauka. 
 
## Istorija

Praaeityje Biržulis buvo gerokai ištįsęs šiaurės ir pietų kryptimis tarp Janapolės  ir Pavandenės, prieš nusausinimus plačiai išsiliedavęs. Šiaurinę ir pietinę ežero dalis jungė siauras vandens ruožas, vadinamas Sąsmauka. Tarpukaryje šioje vietoje veikė keltas, galėjęs perkelti ne tik pėsčiuosius, bet ir keturis porinius vežimus. Jis buvo pastatytas Varnių valsčiaus viršaičio Kalvaičio iniciatyva. Keltas labai sutrumpino kelią iš Varnių į Luokę bei kaimus, esančius antroje ežero pusėje nuo valsčiaus centro: Baltininkus, Barzdžius, Šūkainius, Miksodį ir kitus. Žmonėms persikelti buvo plukdoma ir nemaža valtis. Keltą aptarnavo Karkliškių gyventojas Jonas Karpys. Prasidėjus karui ir sovietų okupacijai, keltas sunyko.

Biržulis vos ne metru nusekintas, kai po Pirmojo pasaulinio karo imtasi pelkių nusausinimo. Plečiant dirbamos žemės plotus, po 1952 m. toliau buvo tuštinamas ežeras. Siekiant didesnio vandens nuotėkio, buvo gilinama ir keičiama Virvytės vaga, kasami melioracijos kanalai. Sąsmauka melioratorių buvo galutinai užpilta žeme, padarytas naujo kelio pylimas. 1968 m. Biržulis bent iš dalies vėl atkurtas – buvusioje kelto vietoje, kur nenuleisto ežero plotis siekė apie 70 m, pastatyta užtvanka su reguliatoriumi. Taip sukaupta vandens pietinėje ežero dalyje ties Pavandene, o šiaurinė dalis palikta likimo valiai. Vietiniai tą vietą ties užtvanka tebevadina „Ties keltu“ arba „Sąsmauka“.

## Gelžbetoninis tiltas

Per sąsmauką vedančiame žvyrkelyje pastatytas šiuolaikinis gelžbetoninis tiltas, po juo – nedidelė užtvanka, toliau žemupyje plyti užpelkėjęs ežeras. Vandens žygeivių vertinimu, iš ežero ištekančios upės plotis apie 10 m, srovė lėta. Maždaug už 1 km (matuojant pagal tėkmę) stovi Karkliškių kaimo medinis tiltas. 

Sąsmaukos tilto bendras ilgis yra apie 15 m. Jį sudaro keturi trumpi tarpatramiai, perdengti gežbetoninėmis plokštėmis. Perdanga padėta ant stačiakampio skerspjūvio rėminių atramų ir krantinių atraminių sienučių, nuo vandens srovės apsaugotų šoniniais sparnais.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Biržulio ežeras 2024 *youtube.com* (0:56).
*  (10:55).
Barou kyšulys

**Barou kyšulys** (, ) – kyšulys Jungtinėse Amerikos Valstijose, šiaurės Aliaskoje, 14 km į šiaurės rytus nuo Utkiagviko; toliausiai į šiaurę nutolusi Aliaskos ir visų JAV vieta. Išsikiša į Arkties vandenyną ir žymi ribą tarp Čiukčių jūros vakaruose ir Boforto jūros rytuose.

Inuitų grupė inupiakai kyšulyje gyveno maždaug nuo VI a. (yra Tulės kultūros Nuvuko archeologinė vietovė). 1826 m. kyšulį pasiekęs britų jūrininkas Frederikas Viljamas Bičis pavadino jį britų geografo, valstybės tarnautojo Džono Barou garbei. Barou kyšulys buvo svarbus ankstyvojoje Arkties aviacijoje. 1928 m. iš jo pakilo Džordžas Habertas Vilkinsas kelionei link Šiaurės ašigalio. 1935 m. netoli Barou kyšulio sudužo žymaus aviatoriaus Vilio Posto pilotuojamas lėktuvas (kartu su humoristu Vilu Rodžersu). Nuo madžaug 1940 iki 1980 m. Barou kyšulyje veikė JAV arktinių tyrimų stotis. Apylinkėse glūdi gausūs naftos ir gamtinių dujų telkiniai.

## Šaltiniai
Orbit College FC

**„Orbit College FC“**, o angliškuose šaltiniuose **Orbit College Football Club** – Pietų Afrikos futbolo klubas iš Rustenburgo miesto, Šiaurės Vakarų provincijos.

## Istorija
Kitados rungtyniavo žemesniuose divizionuose. Nuo 2013–2014 m. sezono žaidė Šiaurės Vakarų arba kitaip North-West (III) lygoje.

Nuo 2023–2024 m. sezono rungtyniavo National First Division (II). Debiutantai iškovojo devintąją vietą. 2024–2025 m. sezone Nacionaliniame Pirmame divizione užėmė antrąją vietą ir kovojo atkrintamųjų rungtynių cikle dėl teisės rungtyniauti šalies aukščiausioje lygoje. 

Nuo 2025–2026 m. sezono varžėsi stipriausiame šalies futbolo divizione – South African Premiership.

## Laimėjimai
;  **[[South African Premier Division|Premier lyga]]** (I)
:  **Čempionai (0)**
:  **Antroji vieta (0):** 
:  **Trečia vieta (0):**
;  **Nedbank FA Cup**:
:  **Nugalėtojai (0)**:
:  **Antroji vieta (1):** 2024–2025 m.

## Sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
;Sportinės aprangos pokyčiai:
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Garsesni žaidėjai
; Atstovavo PAR nacionalinei rinktinei
*  Monnapule Saleng, saugas;
*  Bathusi Aubaas, saugas;
*  Mohau Mokate, puolėjas;
; Užsieniečiai
*  Sekhoane Moerane, vartininkas;
*  Tšoarelo Bereng, saugas;

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė]
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY 
* FLASHSCORE 
* Transfermarkt 
* Globalsportsarchive
Prudhou Bėjus

**Prudhou Bėjus** () – gyvenvietė Jungtinėse Amerikos Valstijose, šiaurės Aliaskoje, prie Boforto jūros Prudhou įlankos, 320 km į pietryčius nuo Barou kyšulio, tarp Kukpuko ir Sagavanirktoko žemupių. Oro uostas yra gretimoje Dedhorso gyvenvietėje. Eina Daltono plentas į Ferbanksą.

Prudhou Bėjus – svarbus naftos gavybos centras. 1968 m. aplink Prudhou įlanką pradėta siurbti nafta. Iš čia nutiestas Transaliaskos naftotiekis į Valdizo neužšąlantį uostą pietinėje pakrantėje (už 1300 km).

2020 m. 78,3 % gyventojų buvo baltieji, 5,3 % – čiabuviai, 2,4 % – afroamerikiečiai, 1,8 % – okeaniečiai, 1,1 % – azijiečiai, 11,2 % – kiti/mišrios kilmės.

## Istorija
Įlankai (o pagal ją pavadinta ir gyvenvietė) vardą 1826 m. suteikė britų jūrininkas Džonas Franklinas, skyręs jį savo klasės draugo, jūrininko Eldžernono Persio (Prudhou barono) garbei.

## Šaltiniai
Utkiagvikas

**Utkiagvikas** (, ), iki 2016 m. **Barou** () – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, šiaurės Aliaskoje, prie Čiukčių jūros, šalia Barou kyšulio. Tai toliausiai į šiaurę nutolusi JAV gyvenvietė. Yra oro uostas (skrydžiai į Ankoridžą, Ferbanksą). Susisiekimo sausuma nėra. Verčiamasi daugiausia naftos gavyba, taip pat plėtojamas turizmas (paukščių stebėjimas, vasarvydžio saulės stebėjimas). Taip pat užsiimama medžiokle ir žvejyba. Veikia Ilisagviko koledžas (įkurtas 1995 m. buvusios JAV karinio laivyno tyrimų laboratorijos vietoje), Inupiatų paveldo centras (nuo 1999 m.). Išlikusi Smaito kyšulio banginių medžioklės ir prekybos stotis (1893 m., seniausias karkasinis pastatas Arktyje). Vyksta kasmetinė grenlandinių banginių medžioklė ir šventė.

2020 m. 53,8 % gyventojų buvo čiabuviai, 14,1 % – baltieji, 12,1 % – azijiečiai, 5,8 % – okeaniečiai, 1,5 % – afroamerikiečiai, 12,6 % – kiti/mišrios kilmės.

## Istorija
Vietovė nuo seno gyvenama inuitų ir jų protėvių (Barou kyšulyje yra Nuvuko archeologinė vietovė). 1881 m. amerikiečiai čia įkūrė meteorologinę stotį. 1888 m. įsteigta presbiterionų misijos bažnyčia, o 1893 m. – banginių medžioklės stotis. 1935 m. apylinkėse nukritus lėktuvui žuvo aviatorius Vailis Postas ir komikas Vilas Rodžersas.

1959 m. Barou suteiktas miesto statusas. 1977 m. čia įvyko pirmoji inuitų viso poliaračio konferencija, kurioje dalyvavo JAV, Rusijos, Grenlandijos ir Kanados inuitai. 2016 m. Barou pervadintas į Utkiagviką. Šis pavadinimas minimas dar XIX a. pab. europiečių keliautojų raštuose. Jis kilęs nuo inupiakų žodžio *utqiq*, reiškiančio augalą gumbinę kleitoniją (*Claytonia tuberosa*) – jos šaknis čiabuviai vartoja maistui.


Barrow Church.jpg|Presbiterionų bažnyčia
Уткиагвик, Аљаска.jpg|Arka iš banginio kaulų
Iñupiat Heritage Center.jpg|Inupiatų paveldo centras
Barrow AK.jpg|Miesto reginys iš aukštai


## Šaltiniai
Barou

**Barou** gali reikšti:
* Barou – miestas JAV, Aliaskoje (dabar Utkiagvikas);
* Barou kyšulys – kyšulys Aliaskoje;
* Ferneso Barou – miestas Anglijoje;
* Barou – upė Airijoje;
* Barou prie Hamberio – kaimas Anglijoje;
* Barou – kaimas Argentinoje, Buenos Airių prov.;
* Barou apygarda – JAV apygarda Džordžijoje;
* Barou pusiasalis – pusiasalis Bafino Žemėje (Kanada);
* Barou sąsiauris – sąsiauris Kanados Arktiniame salyne;
* Barou Krikas – kaimas Australijoje (Šiaurinė teritorija);
* Barou sala – sala Vakarų Australijoje.