open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Širmacherio oazė

**Širmacherio oazė** () – antarktinė oazė Princesės Astrid Krante, Karalienės Modos Žemėje, Antarktidos atlantinėje pakrantėje. Tai apie 35 kv. km teritorija, poliarinė dykuma, laisva nuo ledų, nuo Lazarevo jūros atskirta apie 80 km pločio šelfinio ledyno. Oazėje įsikūrusi Rusijos antarktinė stotis *Novolazarevskaja*, taip pat antroji nuolatinė Indijos antarktinė stotis *Maitri*.

Kraštovaizdyje vyrauja iki 221 m aukščio nugludintos kalvos, skiriamos daubų su telkšančiais daugybe nedidelių ežerų. Šiaurinėje oazės dalyje susiformavę vandens telkiniai, kurie po šelfiniu ledynu jungiasi su jūra. Apie tai byloja aiškiai pastebimi potvynių ir atoslūgių sukeliami vandens lygio svyravimai. Apie 100 m aukštyje esanti oazės plynaukštė užtveria kelią ledyno judėjimui į šiaurę.

Širmacherio oazės klimatas antarktinėmis sąlygomis palyginti minkštas, vidutinė metinė temperatūra yra −10,4 °C, vidutinis metinis vėjo greitis – 9,7 m/sek., vidutinis metinis kritulių kiekis – 264,5 mm, saulėtų valandų skaičius per mėnesį – 350. Uolingame grunte prisitaikiusios augti kai kurios neišrankios samanos ir kerpės. Gyvūnų reta, išskyrus kelias paukščių rūšis – antarktinius ir snieginius audrapaukščius (*Thalassoica antarctica, Pagodroma nivea*), antarktinius plėšikus (*Stercorarius antarcticus*), okeaninius būriuotojus (*Oceanites oceanicus*). Retkarčiais užklysta Adelės pingvinai.

Šios oazės kilmę aiškina kelios mokslinės teorijos, be kitų – geoterminės šilumos, tiesioginių saulės spindulių poveikis, taip pat iškelta hipotezė, kad ledų judėjimą blokuoja aplinkiniuose kalnuose vykstantys geologiniai procesai.

## Istorija

Oazę atrado 1939 m. vokiečių poliarinis tyrinėtojas Alfred Ritscher, su ekspedicija dirbęs Naujojoje Švabijoje. Luftwaffe lakūnai nudirbo didžiulį darbą, fotografuodami vietovę, todėl ši teritorija buvo pavadinta ekspedicijos dalyvio – piloto R. Širmacherio () garbei.

## Literatūra

* Richter, W., Bormann, P.: *Weather and climate. The Schirmacher Oasis, Queen Maud Land, East Antarctica, and its Surroundings*. Gotha 1995.

## Nuorodos

* Širmacherio oazė 1992 m. (''youtube.com'')
Didysis audrapaukštis

**Didysis audrapaukštis** (*Macronectes giganteus*) – petrelinių (*Procellariidae*) šeimai priklausanti jūrinių paukščių rūšis. Paplitęs Pietų vandenyne ir kitose pietų pusrutulio jūrose: jo arealas aprėpia erdvę nuo Antarktidos pakrančių iki subtropinių platumų. Gausios kolonijos peri Malvinų, Pietų Džordžijos, Pietų Orknio, Pietų Šetlando, Estadoso, Herdo, Makvorio, Krozė, Gofo ir kt. salose.

Didysis audrapaukštis yra didžiausias tarp petrelinių paukščių. Jo ištiestų sparnų plotis siekia 185–205 cm, nors dydis labai įvairuoja. Sveria 2,3–5,6 kg, patinai stambesni už pateles. Snapas ilgas, geltonas, kojos pilkšvai rudos. Plunksnos rudų atspalvių, tamsesnės nei panašaus šiaurinio audrapaukščio (*Macronectes halli*).

Maitinasi kriliu, kalmarais, dvėseliena. Peri gausiomis kolonijomis Pietų jūrų salose bei žemynų pakrantėse. Spalį ant samanų ar plikų uolų susuka lizdą iš samanų, kerpių, akmenų. Deda vieną kiaušinį, kurį peri 55–66 dienas. Išsiritęs jauniklis pradeda skraidyti po 104–132 dienų.


Giant petrel with chicks.jpg|Patelė su jaunikliu
Southern Giant Petrel (immature).jpg|Paaugęs paukštis
Pétrel géant MHNT.jpg|Kiaušinis
Paprastasis albatrosas

**Paprastasis albatrosas** (*Diomedea exulans*) – albatrosinių (*Diomedeidae*) šeimos jūrinių paukščių rūšis. Tai didžiausias albatrosinių šeimos atstovas ir vienas didžiausių pasaulio skraidančių paukščių.

Paplitę Pietų vandenyno salose, arealas pietuose siekia Antarktidą, šiaurėje Australijos, Naujosios Zelandijos pakrantes. Didžiąją gyvenimo dalį praleidžia skraidydami virš jūrų, ilgiau apsistoja tik perėjimui. Didžiausios perėjimo kolonijos yra Pietų Džordžijos, Princo Edvardo, Krozė, Kergeleno, Makvorio salose.

Paprastojo albatroso išskleistų sparnų plotis didžiausias iš visų paukščių – 2,5–3,5 m. Dėl tokių ilgų sparnų paukštis ore gali sklandyti net keletą valandų jais nesumojęs ir taip įveikti apie 500 km per dieną. Svoris – 5,9–12,7 kg (vidutinis patino svoris 8,4 kg, patelės – 6,2 kg). Kūnas baltas, o sparnai juodai balti. Jaunikliai gimsta tamsūs, su amžiumi šviesėja. Snapas ilgas, rausvas, kojos taip pat rausvos.

Maitinasi daugiausia naktį. Gaudo kalmarus, smulkias žuvis, vėžiagyvius. Kartais prisiėda tiek daug, kad negali pakilti nuo vandens paviršiaus. Mėgsta lydėti jūrinius laivus.

Peri kas antri metai. Iš samanų ir žolių susuktame lizde padeda vieną baltą kiaušinį (gruodžio–sausio mėn.), kurį abu tėvai peri 11 savaičių. Šeimos monogamiškos. Perėti pradeda sulaukę 11–15 metų.


Grand Albatros MHNT.jpg|Kiaušinis
Wonder albat.jpg|Perimvietėje (Pietų Džordžija)
Diomedea exulans 3 - SE Tasmania.jpg|Tasmanijoje
Wandering Albatross CW.jpg|Ties Dreiko sąsiauriu


## Šaltiniai
Kariba

**Kariba** () – miestas šiaurės Zimbabvėje, Vakarų Mašonalando provincijoje, netoli nuo Karibos užtvankos, Karibos tvenkinio šiaurės vakarinėje pakrantėje, Zambijos pasienyje. Veikia svarbi Karibos vandens jėgainė, verčiamasi žvejyba, turizmu. Veikia keletas viešbučių, yra krokodilų ūkis, siūlomos vandens pramogos. Yra oro uostas, prieplauka (keltais ir lėktuvais galima pasiekti Viktorijos krioklį).

## Istorija

Kariba susikūrė XX a. VI dešimtmetyje statant vandens jėgainę.

## Sportas
* ZPC Kariba – futbolo klubas;
* Namų rungtynes žaidžia „Nyamhunga“ stadione (), talpinančiame 5 tūkst. žiūrovų.

## Išnašos

## Nuorodos
* Turistinis gidas
GAZ-51

**GAZ-51** (*ГАЗ-51*) – tarybinis sunkvežimis, 1946–1975 m. gamintas Gorkio automobilių gamykloje. Pagaminta ~3,48 mln. vienetų. Šis automobilis buvo taip pat renkamas Lenkijoje (kaip *Lublin-51*), Šiaurės Korėjoje (kaip *Sungri-58*), Kinijoje (kaip *Yuejin NJ130*).

Automobilis buvo greitai surenkamas, plačiai pritaikomas, pasižymėjo tuo metu gana dideliu greičiu. Tuo metu buvo didelė sunkvežimių paklausa, nes reikėjo atstatyti karo nuniokotą šalies ūkį.

Standartinis GAZ-51 modelis buvo bortinis sunkvežimis, kurio ilgis 5715 mm, plotis 2280 mm, aukštis 2130 mm, ratų bazė 3300 mm, masė 2710 kg, kėbulo aukštis nuo žemės 245 mm. Sunkvežimio keliamoji galia – ~2,5 t. Automobilį varė 6 cilindrų, 3,5 l darbinio tūrio, 70 AG benzininis variklis. GAZ-51 išvystydavo iki 70 km/h greitį.

Sukurta daug GAZ-51 modifikacijų. Pagrindinės modifikacijos buvo nuo 1955 m. gaminamas atnaujintas GAZ-51A, bei visų keturių varomų ratų GAZ-63. Kitos modifikacijos buvo pritaikytos automobilį naudoti kaip savivartį, karinį sunkvežimį, krovininį taksi, vilkiką, autokraną, gaisrinės automobilį ir kt., modifikacijos su dujiniais varikliais, su papildomomis kuro talpomis. GAZ-51 kėbulo pagrindu gamintas autobusas GZA-651, sanitarinis automobilis GZA-653.


LKW GAZ-51.jpg|Bortinis sunkvežimis
Sevastopol Victory Day Parade IMG 1595 1725.jpg|Karinis sunkvežimis
GAZ-51 in the village Chuteevo in Chuvashia.jpg|Gaisrinis automobilis
Samochod (GAZ) Lublin-51.jpg|Lenkiškasis *Lublin-51* variantas
Valerijus Petrovas

**Valerijus Petrovas** (1908 m. birželio 19 d. Kaune – 1993 m. Sausio 1 d Maskva) – TSRS geologas, petrografas.

## Biografija
Gimė 1908 m. birželio 19 d. Kaune. Vaikystę praleido Kaukaze. 1927 m. baigė Leningrado universitetą. 1930 m. pradėjo užsiiminėti petrografija, tyrinėjo vulkanines uolienas. II pasaulinio karo metu Urale veikusiose gamyklose tyrinėjo ugniai atsparias medžiagas. Po karo tyrinėjo tektoninių procesų metu susidariusias uolienas. 1948 m. tapo mokslų daktaru. Nuo 1949 m. dirbo geologijos institute, dalyvavo tyrimuose pritaikant įvairias uolienas pramonės srityse. 1955 m. tapo perlito uolienos panaudojimo iniciatoriumi, TSRS tapo didžiausia perlito eksportuotoja visame pasaulyje. Per savo darbo metus išleido ir parašė apie 400 mokslinių straipsnių ir monografijų. Už savo nuopelnus geologijos mokslui buvo apdovanotas įvairiais TSRS ir kitų šalių apdovanojimais: Garbės ženklo ordinu ir Darbo raudonosios vėliavos ordinu. Priklausė tarptautinei mineralogijos komisijai.

## Darbai
* *Петрография Грузии* (1945)
* *Основы учения о древней коре выветривания* (1967)
* *Магма и генезис магматических пород* (1972)

## Nuorodos
* Biografija (rus.)
* Darbai (rus.)
GAZ-53

**GAZ-53** (*ГАЗ-53*) – tarybinis (vėliau Rusijos) sunkvežimis, 1961–1993 m. gamintas Gorkio automobilių gamykloje. Tai buvo pats populiariausias sunkvežimis visoje TSRS – nuo konvejerio nuriedėjo virš 4 mln. vienetų įvairių atmainų GAZ-53 sunkvežimių.

GAZ-53 gamintas lygiagrečiai su išoriškai nesiskiriančiu GAZ-52, tačiau nuo pastarojo skiriasi kitokiu varikliu ir ratais (GAZ-52 tebenaudojo GAZ-51 variklį ir važiuoklę). GAZ-53 kabinos išvaizda su laiku šiek tiek kito: pirmuosiuose GAZ-53 žibintai buvo viršuje, o posūkiai apačioje, tačiau nuo 1965 m. šių žibintų vietos sukeistos. Nuo 1984 m. pakeistas radiatoriaus grotelių dizainas. GAZ-53 buvo pritaikytas įvairioms ūkinėms reikmėms, gausiai eksportuotas į užsienį (Lenkiją, Čekoslovakiją, VDR, Rumuniją, Jugoslaviją, Suomiją, Vengriją, Kubą, Mongoliją, Laosą, Vietnamą, Bulgariją, Šiaurės Korėją).

Nuo 1984 m. gamintos modifikacijos GAZ-53-12 buvo 6395 mm ilgio, 2280 mm pločio, 2190 mm aukščio, 3700 mm ratų bazės, kėbulas 265 mm pakilęs nuo žemės, masė – 3,2 t, keliamoji galia – 1,3 t. Sunkvežimis naudojo ZMZ-53 benzininį, 8 cilindrų, 4,25 l darbinio tūrio, 115 AG variklį. Didžiausias greitis – 90 km/h.

Pradinis modelis buvo GAZ-53F su forsuotu varikliu, GAZ-53A – 1965–1983 m. atnaujinimas, GAZ-53-12 – 1984 m. atnaujinimas. Sukurta daug GAZ-53 modifikacijų: gaisrinės, krovininiai taksi, vilkikai, savivarčiai, varomi dujomis, autolaiptinės. GAZ-53 pagrindu gamintas autobusas KAvZ-685.


Vychegodsky (05).JPG|GAZ-53 su ankstesniu kėbulo dizainu
GAZ-53 Dushanbe 2.jpg|GAZ-53 šiukšliavežis
Cockpit. GAZ-52.Airfield Shevlino. (11015371105).jpg|Prietaisų skydelis
Бутаково пожарная машина.jpg|Gaisrinė
GAZ-3307

**GAZ-3307** (*ГАЗ-3307*) – rusiškas sunkvežimis, nuo 1989 m. gaminamas Gorkio automobilių gamykloje.

Tai ketvirtos kartos GAZ sunkvežimis, pakeitęs garsųjį GAZ-53. Nuo savo pirmtako skiriasi kvadratiška kabina, hidrauliniu vairo stiprintuvu, galingesniu varikliu. Vėliau sekė daug atnaujinimų ir modifikacijų.

Standartinis GAZ-3307 bortinis sunkvežimis yra 6550 mm ilgio, 2380 mm pločio, 2350 mm aukščio, 3770 mm ratų bazės, 4,5 t masės. Sunkvežimis 2008 m. naudojo ZMZ-5231.10 benzininį, 8 cilindrų, 4,67 l darbinio tūrio, 124 AG variklį. Didžiausias greitis – 90 km/h.


Автогидроподъемник ПКА-17 на шасси ГАЗ.JPG|Autokranas
Заправка воды в водовозку из гидранта.JPG|Vandenvežis (vaizdas iš galo)
GAZ-3307 Post.jpg|Su paštui pritaikytu kėbulu
2014-03-09. Протесты в Донецке 083.jpg|Milicijos sunkvežimiai
Badachšanas (reikšmės)

Žodis ***Badachšanas*** gali reikšti:
* Badachšanas – istorinis regionas;
* Badachšano provincija – Afganistano provincija;
* Kalnų Badachšano autonominė provincija – Tadžikijos provincija.
Janvangas

**Janvangas** (, liet "karalius Jama"), dar žinomas kaip **Janluo** () kinų liaudies mitologijoje – požeminio pasaulio valdovas; viešojoje religijoje Janvangas yra penktojo pragaro (Diju) linčo teismo viršininkas. Jo valdoje yra tarnautojai, sargybiniai – kipšai (gui) ir jų kunigaikščiai (guivang), pragaro teisėjas Panguan, atskirų pragaro „padalinių“ valdovai.

Janvango įvaizdis su budizmu atėjo iš Indijos į Kiniją. Jis kilo nuo indų mirusiųjų karaliaus Jamos. Toks pakitęs Jamos įvaizdis pateko ir japonų (kaip ), korėjiečių (kaip ) ir vietnamiečių (kaip *Diêm vương*) liaudies mitologijas.

## Šaltiniai
Natalija Višnevskaja

**Natalija Višnevskaja** (1907 m. gegužės 3 d. Kaune – 1989 m. gegužės 3 d. Leningrade, TSRS) – baltarusių rašytoja.

## Biografija
Gimė 1907 m. gegužės 3 d. Kaune, mokytojų šeimoje. Per Pirmąjį pasaulinį karą su tėvais pasitraukė į Samarą. Po karo gyveno Slucke, kur susipažino su rašytoju Jakubu Kolasu, kuris 1924 m. jai padėjo įstoti į Baltarusijos pedagoginį technikumą. Mokydamasi technikume rašė eilėraščius, kuriuos leido įvairūs Baltarusijos TSR leidiniai. 1926 m. kartu su Jevgenija Pfliaumbaum ir Zinaida Bandarina išleido eilėraščių rinkinius, tai buvo naujas feministinės literatūros reiškinys Baltarusijos literatūros istorijoje. 1928 m. baigusi mokslus susituokė su rašytoju Alesiu Dudaru, tačiau jos vyras greitai buvo suimtas už savo kūrybą ir ištremtas į Smolenską. 1929 m. įstojo į Baltarusijos universitetą. 1930 m. persikėlė gyventi į Maskvą, kur dirbo valstybinėje TSRS leidykloje Baltarusijos skyriuje. 1934 m. su vyru grįžo į Minską. 1936 m. vyras vėl buvo suimtas ir po metų sušaudytas kalėjime, todėl N. Višnevskaja išvyko slapstytis į Ukrainą. 1938 m. susituokė su rašytoju Janka Bobriku ir apsigyveno Leningrade. Antrojo pasaulinio karo metu pasitraukė į Gorkio sritį, tačiau vyras liko Leningrade, kur, blokados metu mirė iš bado 1942 m. Po karo rašytoja grįžo į Leningradą ir iki išėjimo į pensiją 1962 m. dirbo įvairiose miesto bibliotekose. Mirė 1989 m. gegužės 3 d. Leningrade. 

## Nuorodos

* Biografija (brus.)
Jaovangas

**Jaovangas** ( – 'medicinos karalius') daoistinėje ir vėlyvojoje kinų liaudies mitologijoje – vaistininkų ir gyduolių globėjas. Jaovangais senovėje vadindavo iškilius gydytojus.

Mitologiškai Jaovangas siejamas su Tang dinastijos gydytoju ir alchemiku Sun Simiao) ( (nors pagal kitas versijas tai buvęs budistų vienuolis Vei Gudao, ar Vei Šangdzunas, ar Bjang Dziao). Jaovango gimimo dieną, kuria laikyta 28 (ar 30) ketvirtojo mėnulio diena, minėdavo visi gydytojai, vaistininkai. Kartais Jaovangu buvo laikomas ir Šeng Nunas.

## Šaltiniai
GAZ-63

**GAZ-63** (*ГАЗ-63*) – tarybinis sunkvežimis, 1947–1968 m. gamintas Gorkio automobilių gamykloje. Pagaminta 474 464 vienetai.

Šis sunkvežimis gamintas GAZ-51 kėbulo pagrindu, tačiau buvo visų keturių varomų ratų, važiuoklė pritaikyta važiuoti pelkėtomis, šlapiomis, sniegu nuklotomis vietomis. Viduje įrengtas šildytuvas. Naudotas daugiausia karinėms reikmėms, gelbėjimo tarnyboms, ten, kur reikėjo gero pravažumo.

Standartinis GAZ-63 modelis buvo bortinis sunkvežimis, kurio ilgis 5525 mm, plotis 2200 mm, aukštis 2250 mm, ratų bazė 3300 mm, masė 3200 kg, kėbulo aukštis nuo žemės 270 mm. Sunkvežimio keliamoji galia – ~2 t. Automobilį varė 6 cilindrų, 3,5 l darbinio tūrio, 70 AG benzininis variklis. GAZ-63 išvystydavo iki 65 km/h greitį.

Sukurta daug GAZ-63 modifikacijų: gaisrinei pritaikytais, dengtais kėbulais, sanitarinis automobilis (AS-3). Bandytas gaminti triašis sunkvežimis GAZ-55, tačiau GAZ-51 variklis jam buvo pernelyg silpnas. GAZ-63 pagrindu gamintas šarvuotis BTR-40.


ГАЗ-63 пожарный.jpg|Gaisrinė
GAZ-63 01.JPG|Dengtu kėbulu
GAZ-63 back view.jpg|Vaizdas iš galo
Truck in Laos in the river.jpg|GAZ-63 Laose
GAZ-52

**GAZ-52** (*ГАЗ-52*) – tarybinis sunkvežimis, 1966–1989 m. gamintas Gorkio automobilių gamykloje. Pagaminta 1 006 330 vienetų.

Šis sunkvežimis pakeitė ligtolinį GAZ-51 (tiesa, 1966–1975 m. lygiagrečiai gaminti abu modeliai). GAZ-52 kabina nesiskiria nuo pirmų GAZ-53 laidos sunkvežimių kabinų. Pagrindinis GAZ-52 ir GAZ-53 skirtumas yra tas, kad GAZ-52 tebenaudojo tą patį 6 cilindrų variklį kaip ir GAZ-51, o į GAZ-53 buvo statomi nauji ZMZ-53 (8 cilindrų) varikliai. Be to, GAZ-52 naudojo tuos pačius ratus ir padangas kaip GAZ-51, o GAZ-53 ratai buvo didesni.

Sukurta daug GAZ-64 modifikacijų: buvo patrumpinto ir pailginto kėbulo atmainos, taip pat sunkvežimiai, pritaikyti gaisrinei, krovininiams taksi, vilkikams, savivarčiams, varomi dujomis.
Italijos futbolas 2015–2016 m.

**[[Italija|Italijos]] futbolo varžybos [[2015]]–[[2016]] m.**
*  prasidėjo 2015 m. rugpjūčio 22 ir baigėsi 2016 m. gegužės 16 d.;
* s turnyras prasidėjo 2015 m. rudenį, finalas įvyko 2016 m. pavasarį.

## 2015–2016 m. [[Serie A]]

**[[Serie A]]** – aukščiausioji futbolo lyga. Dalyvavo 20 komandų. **2015–2016 m. [[Serie A]]** – 84-ias aukščiausios Italijos futbolo lygos sezonas. Penktą kartą iš eilės šalies čempionais tapo Juventus klubas.

Iš viso čempionate dalyvavo 20 komandų – 17 iš 2014-2015 m. Serie A čempionato, 3 – geriausiai pasirodžiusios Serie B lygoje: Bologna FC 1909, Carpi FC 1909 ir Frosinone Calcio. Pastarosios dvi ekipos pirmąkart istorijoje pateko į aukščiausią Italijos futbolo lygą.

Šį sezoną pirmą kartą oficialiai buvo naudojama vartų linijos technologija.

Šiame sezone Juventus vartininkas Gianluigi Buffon pagerino ilgiausiai nepraleistų įvarčių rekordą – italas 974 minutes nepraleido įvarčio.

Gonzalo Higuaín pasiekė lygos (20 komandų) rekordą įmušęs 36 įvarčius.

Po šio sezono savo futbolininko karjeras baigė Luca Toni, Gianpaolo Bellini ir Christian Abbiati.

### Galutinė lentelė
* Čempionais tapo Juventus FC.

Rezultatyviausi žaidėjai:

Rezultatyvūs perdavimai:

{|class="wikitable" style="text-align:center"
|-
!Vieta
!Žaidėjas
!Komanda
!Perdavimai
|-
|rowspan=2|1
|align=left| Paul Pogba
|align=left|Juventus
|rowspan=2|12
|-
|align=left| Miralem Pjanić
|align=left|Roma
|-
|3
|align=left| Marek Hamšík
|align=left|Napoli
|11
|-
|rowspan=2|4
|align=left| Lorenzo Insigne
|align=left|Napoli
|rowspan=2|10
|-
|align=left| Riccardo Saponara
|align=left|Empoli
|-
|rowspan=2|6
|align=left| Diego Perotti
|align=left|Genoa / Roma
|rowspan=2|9
|-
|align=left| Paulo Dybala
|align=left|Juventus
|-
|8
|align=left| Giacomo Bonaventura
|align=left|Milan
|8
|-
|rowspan=6|9
|align=left| Franco Vázquez
|align=left|Palermo
|rowspan=6|7
|-
|align=left| Riccardo Meggiorini
|align=left|Chievo
|-
|align=left| Miroslav Klose
|align=left|Lazio
|-
|align=left| Valter Birsa
|align=left|Chievo
|-
|align=left| José Callejón
|align=left|Napoli
|-
|align=left| Álvaro Morata
|align=left|Juventus

## 2015–2016 m. [[Italijos futbolo taurė]] ''(Coppa Italia)''
* **[[Italijos futbolo taurė]]** () – pagrindinis atkrentamųjų varžybų tipo Italijos futbolo turnyras, organizuojamas Italijos futbolo federacijos.
* Taurės laimėtojais tapo Juventus FC.
#### Finalo ir pusfinalio rungtynės

#### Finalo rungtynės
----

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
* Foot.dk archyvas
* SOCCERWAY
Jajatis

**Jajatis** () – senovės Indijos karalius, Nahušos sūnus. Nuo savo žmonos Devajanės ir jos tarnaitės Šarmišthės Jajatis susilaukė penkių sūnų, tame tarpe Jadaus – Jadavų giminės, iš kurios kilo Krišna, pradininko – ir Puraus – epinių didvyrių Pandavų ir Kauravų protėvio. Kai Devajanė sužinojo, kad Šarmišthės vaikų tėvu yra jos vyras, tada pasiskundė savo tėvui, galingam brahmanui Šukrai. Šventikas prakeikė Jajatį, kad šis taptų nukaršęs ir bejėgis, tačiau su tokia išlyga, kad Jajatis galėtų perduoti savo senumą tam, kuris jį prisiimtų. Tada Jajatis savo sūnus ragino jam atiduoti savo jaunystę – keturi vyresnieji nesutiko tik jauniausiasis sūnus Purus. Tūkstantį metų Jajatis mėgavosi jo jaunyste, o tada dovaną grąžino Purui ir taip pat perdavė savo visą karalystę. Legenda apie Jajatį toliau plėtojama daugelyje Puranų.

## Šaltiniai
Reintrodukavimas

**Reintrodukavimas**, arba **reintrodukuota rūšis** – į tam tikrą teritoriją tam tikros rūšies augalų, grybų, gyvūnų porūšio arba rūšies atkėlimas ir gyvybingos bei stabilios jų populiacijos atkūrimas, kurie anksčiau ten savaime augo ar gyveno, bet dėl įvairių priežasčių, dažniausiai žmogaus ūkinės veiklos buvo išnykę.

## Reintrodukuotos rūšys Lietuvoje
Kaip pavyzdys, Lietuvoje buvo reintrodukuoti upiniai bebrai, taurieji elniai, stumbrai, kurie buvo savaiminės rūšys, bet tam tikrais istorijos laikotarpiais jos buvo išnykusios.

## Taip pat skaityti
* Endeminė rūšis
* Introdukuota rūšis
* Invazinė rūšis

## Nuorodos
* biaza.org.uk / Reintroduction, *[[Anglų kalba|anglų k.]]*
* aza.org / Reintroduction Programs, *anglų k.*
* google.co.uk / Reintroduction of a species (latest news), *anglų k.*
Pavirvyčio dvaro ąžuolas

**Pavirvyčio dvaro ąžuolas** – valstybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas, esantis Telšių rajone, apie 2 km į pietvakarius nuo Tryškių, Pavirvyčio kaime, prie Virvytės ir Juodupio santakos, netoli Pavirvyčio dvaro. Ąžuolas stūkso Virvytės hidrografiniame draustinyje. Kelyje  pastatyta rodyklė. Kitoje Juodupio pusėje auga Pavirvyčio alėjos ąžuolas.

Ąžuolas paskelbtas saugomu Lietuvos Respublikos aplinkos ministro 2012 m. birželio 13 d. įsakymu Nr. D1-495.

## Duomenys

* Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (*Quercus robur* L.)
* Kamieno apimtis 1,3 m aukštyje: 6,40 m
* Medžio aukštis – 27,0 m
* Lajos aukštis – 3 m
* Amžius – apie 350 m

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Pavirvyčio dvaro ąžuolas žemėlapyje
Naujoji Švabija

**Naujoji Švabija** () – teritorija Antarktidoje, „vokiečių antarktinis sektorius“ tarp 4°50' ir 16°30' rytų ilgumos, į kurį 1939–1945 m. reiškė teritorines pretenzijas nacistinė Vokietija. Formaliai nuo šių pretenzijų vokiečiai neatsiribojo iki šiol. Naujosios Švabijos teritorija buvo apibrėžta Karalienės Modos Žemėje, kurią nuo 1938 m. sava laiko Norvegija.

## Istorija

Naciams atėjus į valdžią Antarktida buvo laikoma potencialia Trečiojo Reicho interesų teritorija. Kilo idėja surengti į žemyną civilinę ekspediciją, palaikomą valstybės ir bendradarbiaujant su Lufthansa. Ekspedicija turėjo ištirti konkrečią teritoriją, vėliau ją paskelbti priklausančia Vokietijai. Kelionei pasirinktas transatlantinis laivas, pavadintas istorinio vokiečių regiono vardu „Švabija“, nuo 1934 m. gabenęs pašto siuntas. Ekspedicijai vadovavo patyręs poliarininkas kapitonas Alfred Ritscher. Hamburge prieš laivo išvykimą lankėsi amerikietis poliarininkas Richard E. Byrd, kuris buvo pakviestas dalyvauti ekspedicijoje, bet atsisakė.

Vokiečių antarktinė ekspedicija vyko 1938–1939 m. Jos metu buvo ištirtas didžiulis, apie 600 000 kv. km rajonas tarp 13° vakarų ilgumos ir 22° rytų ilgumos. Kas 25–30 km iš lėktuvų buvo išmesti riboženkliai, padaryta virš 11 000 fotonuotraukų, apėmusių apie 360 000 kv. km plotą. Ekspedicijos metu atrasta laisva nuo ledų Širmacherio oazė.

Į šį regioną planuotai kitai ekspedicijai sutrukdė prasidėjęs Antrasis pasaulinis karas. Vėliau sklandė gandai, neva vokiečiai ten įkūrę slaptą karinę bazę 211 „Naujasis Berlynas“. 

## Literatūra

* Alfred Ritscher: *Wissenschaftliche und fliegerische Ergebnisse der Deutschen Antarktischen Expedition 1938/39*. Koehler & Amelang, Leipzig 1942, S. 1–304.
* Heinz Schön: *Mythos Neuschwabenland. Für Hitler am Südpol – die deutsche Antarktisexpedition 1938–1939*. Bonus, Selent 2004, ISBN 978-3-935962-05-6.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Laivas „Švabija“ (nuotraukos)
Richard E. Byrd

**Ričardas Berdas** (; g. 1888 m. spalio 25 d. – 1957 m. kovo 11 d.) – amerikiečių jūrų laivyno karininkas, lakūnas, poliarinis tyrinėtojas, 1929 m. pirmasis istorijoje praskridęs virš Pietų ašigalio.. Taip pat teigė pirmasis lėktuvu pasiekęs Šiaurės ašigalį, tačiau abejojama, ar jis iš tiesų buvo pasiekęs ašigalį. Jo asmeninio dienoraščio užrašai rodo visai kitas skrydžio koordinates, nei pateiktos oficialioje ataskaitoje „National Geographic“.

## Biografija
1912 m. baigęs studijas JAV karinėje jūrų akademijoje pradėjo tarnauti Karo laivyne. R. Berdas vadovavo keturioms didelėms antarktinėms ekspedicijoms 1928–1930, 1933–1935, 1939–1941 ir 1946–1947 m., kurių metu buvo atrastos ir tiriamos didelės teritorijos Antarktidoje. 1929 m. žemyno pakrantėje įkūrė bazę *Little America*. Berdas suteikė pavadinimus eilei objektų Antarktidoje, pvz. Merės Berd žemė.

R. Berdas nuo 1926 m. iki 1996 m. buvo laikomas pirmuoju lakūnu, praskridusiu virš Šiaurės ašigalio.

Vėliau jis tapo JAV laivyno kontradmirolu. Berdo vardu pavadinta amerikiečių antarktinė Berdo stotis, Nacionalinis poliarinių tyrimų centras. 1926 m. gruodžio 21 d. už skrydį virš Šiaurės ašigalio R. Berdas buvo apdovanotas Garbės medaliu.

## Galerija

Lt com r e byrd.jpg|Karo laivyno karininkas
Lt com byrd and aircraft.jpg|Prie hidroplano
Richard-E-Byrd-6854e2.jpg|Antarktinėje stotyje 1955 m.
Admiral Byrd Antarctic Expedition 1933 Issue-3c.jpg|Pašto ženklas R. Birdo II ekspedicijai atminti
Dunedin Admiral Byrd Memorial.JPG|Paminklas Danidine (Naujoji Zelandija)
RADM Richard Byrd Memorial - Memorial Drive - Arlington National Cemetery - 2011.JPG|Paminklas Arlingtono kapinėse (JAV)


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Ričardas Berdas
Yehezkel Streichman

**Ezekielis Streichmanas** (1906 m. Kaune – 1993 m. sausio 12 d. Tel Avive, Izraelis) – Lietuvos žydų kilmės Izraelio dailininkas. Laikomas vienu iš Izraelio modernizmo dailės pradininkų.

## Biografija
Gimė 1906 m. Kaune. 1924 m. emigravo į Palestiną, 1924-1927 m. studijavo *Bezalelio* dailės ir dizaino kolegihoh Jeruzalėje. Vėliau mokėsi Paryžiaus *École des Beaux-Arts* mokykloje ir Florencijos dailės akademijoje 1928-1931 metais. Baigęs mokslus grįžo į Izraelį, kur dirbo dailės dėstytoju įvairiose mokyklose. 1944 m. kartu su Avigdor Stematsky įkūrė savo dailės mokyklą. Priklausė Tel Avivo dailininkų modernistų grupei *Ofakim Hadashim*. Paveikslus tapė prancūziškąja lyrinės abstrakcijos tematika. 1948, 1954 ir 1966 m. dalyvavo Venecijos bienalėje. Už savo kūrybą apdovanotas įvairiais Izraelio valstybiniais apdovanojimais. Mirė 1993 m. sausio 12 d. Tel Avive, po jo mirties viena iš miesto gatvių buvo pavadinta jo garbei.


Vaizdas:Streichman 001.jpg|Apie 1930 m.


## Nuorodos

* Darbai
* Biografija (ang.)
Slinkupis

**Slinkupis** – upelis Kretingos rajono savivaldybės teritorijos rytinėje dalyje, kairysis Minijos intakas.

Išteka 1,5 km į šiaurę nuo kelio  (), Dauginčių kaimo žemių šiaurės rytinėje – rytinėje dalyje. Teka šiaurės vakarų kryptimi. Aukštupyje vaga melioracijos ištiesinta, 300 m nuo ištakų kerta Vyšnių gatvę. Aplenkdamas iš pietvakarių pusės dvi vienkiemines sodybas, toliau leidžiasi nuo aukštumos šlaitu žemyn natūralia, vingiuota vaga. Toliau teka Minijos senslėniu, kuriame kerta į Šilpelkės mišką vedančią Kalno gatvę. Į Miniją įteka Dauginčių kaimo šiauriniame pakraštyje, 101 km nuo jos žiočių.

Minijos slėnyje dešinėje Kalno gatvės pusėje upelis dviejose vietose užtvenktas. I tvenkinio plotas – 0,38 ha, II tvenkinio – 0,63 ha.

Turi bevardį dešinįjį intaką.

Kairiajame krante stūkso Dauginčių II senosios kapinės (Prancūzkapiai), o priešais santaką su Minija – Dauginčių piliakalnis (Pilis). Šalia Kalno gatvės prie upelio pastatytas monumentalus kryžius.

Upėvardis kilęs nuo žodžio *slinkti* (lėtai judėti).
Sniegynų koplyčia

**Sniegynų koplyčia** – krikščionių koplyčia, esanti Antarktidoje, vulkaninėje Roso saloje. Sniegynų koplyčia yra antras piečiausias religinis pastatas Žemėje ir joje reguliariai vyksta katalikų ir protestantų apeigos. Šioje koplyčioje rotacijos būdu dirba kapelionai. Čia atliekamos ir mormonų, bahajų, budizmo tikėjimų apeigos, anoniminių alkoholikų užsiėmimai.

Šioje vietoje stovėjusi pirmoji Sniegynų koplyčia sudegė 1978 m., o jos vietoje pastatyta laikinoji. Dabartinė Sniegynų koplyčia atidaryta 1989 m. Koplyčios altorius buvo atvežtas iš didžiausios Naujosios Zelandijos Pietų salos Liteltono miesto koplyčios.

## Šaltiniai
Didysis Jomantų akmuo

**Didysis Jomantų akmuo** – valstybės saugomas geologinis gamtos paminklas, esantis Telšių rajone, Viešvėnų seniūnijoje, Survilų kaime, į pietus nuo Jomantų. Riedulys stūkso Varnių regioniniame parke prie Jomantų miško pažintinio tako, apie 2,3 km į rytus nuo kelio  (yra kelio nuorodos).

## Istorija

Kažkada akmuo slėpėsi po žeme, bet jį atkasė vienas iš čia dirbusių miškininkų, Survilų girininkijos girininkas Jonas Kulvinskas. Paskelbtas saugomu Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1964 m. kovo 27 d. įsakymu Nr. 76.

## Duomenys

Riedulio matmenys:
* Uoliena: migmatitas
* Aukštis: 2,58 m
* Ilgis: 4,7 m
* Plotis: 3,91 m

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Saugomų teritorijų valstybės kadastras. Jomantų didysis akmuo *stvk.lt/map*
Mars One

**Mars One** – buvo ne pelno organizacija iš Nyderlandų, pradėjusi Marso apgyvendinimo programą. Pagal turėtus planus organizacija planetoje iki 2027 m. turėjo apsigyventi pirmuosius žmones. Privačios iniciatyvos idėja kilo Nyderlandų verslininkui Bas Lansdorp, kuris šią programą pradėjo 2012 m. Projekto idėja, laiko, techniniai ir finansiniai planai buvo kritikuojami mokslininkų bei aeronautikos specialistų.

Programos idėja buvo iki 2020 m. nepilotuojamo erdvėlaivio skrydis į Marsą, ten ištiriant galimas apsigyvenimo vietas ir sąlygas. 2026 m. planetoje turėjo nusileisti pirmoji žmonių grupė.

2015 m. atrankos būdu buvo atrinkti 100 žmonių (50 moterų ir 50 vyrų) pirmiesiems bandymams ir kandidatavimui skristi į Marsą.

Nuo 2012 iki bankroto 2019 m. kompanija surinko apie dešimtis milijonų JAV dolerių.

2019 m. sausio 15 d. Šveicarijos teismas pradėjo kompanijos bankroto bylą ir kompanijos egzistavimas buvo sustabdytas.

„Mars One“ misija ir visa kompanijos veikla žiniasklaidoje dažnai buvo vadinama apgaule.

## Šaltiniai
Šikšnosparnių apsaugos Lietuvoje draugija

**Šikšnosparnių apsaugos Lietuvoje draugija** – 2005 metais įkurta nevyriausybinė organizacija, vienijanti žmones, vykdančius šikšnosparnių ir jų buveinių tyrimus, apsaugą bei šių darbų populiarinimą Lietuvoje. Nuo 2011 metų ŠALD yra tarptautinės šikšnosparnių apsaugos organizacijas vienijančios organizacijos „BatLife Europe“ nare.

Draugija įsikūrusi Mažeikiuose. ŠALD pirmininkas Deividas Makavičius.

## Taip pat skaityti
* Lietuvos šikšnosparniai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* raudonojiknyga.lt / Lietuvos Raudonoji Knyga: Žinduoliai
* siksnosparniai.lt / Šikšnosparnių apsaugos Lietuvoje draugija (ŠALD) bei šios draugijos puslapis facebook.com / Šiksnosparniai
* batlife-europe.info / BatLife Europe, *[[Anglų kalba|anglų k.]]*
* eurobats.org / Eurobats, *anglų k.*
The International (Dota 2)

**The International** – svarbiausias kasmetinis Dota 2 kompiuterinio žaidimo elektroninio sporto turnyras, organizuojamas Dota 2 kūrėjų Valve Corporation. Jame dalyvauja 16 stipriausių komandų iš viso pasaulio. Prizinis fondas surenkamas pardavinėjant virtualų „kompendiumą“ su informacija apie renginį, komandas, galimybe balsuoti už mėgstamiausius profesionalius žaidėjus bei komandas ir panašiai. „The International“ priziniai fondai dažnai muša elektroninio sporto prizų rekordus. 2015 m. turnyro prizinis fondas viršijo 15 milijonų JAV dolerių ir yra didžiausias elektroninio sporto istorijoje. Ankstesnis rekordas priklausė 2014 m. „The International“ su 11 milijonų JAV dolerių priziniu fondu.

Komandos į turnyrą patenka su vardiniais pakvietimais arba per mažesnius atvirus regioninius kvalifikacinius turnyrus, rengiamus atitinkamai Amerikos, Azijos, Pietryčių Azijos ir Europos regionams. Keturios komandos, kurioms regioniniuose turnyruose užima antras vietas, gauna papildomą galimybę varžytis tarpusavyje dėl paskutinių dviejų „The International“ dalyvių vietų.

„The International“ yra transliuojamas internetu, apžvelgiamas įvairiuose kompiuterinių žaidimų ir elektroninio sporto žurnaluose, o nuo 2014 m. transliuojamas ir ESPN televizijos.

2014 m. Valve Corporation išleido dokumentinį filmą „Free to Play“ apie 2011 m. „The International“

## Nuorodos ir šaltiniai
Gargždų dekanatas

**Gargždų dekanatas** – Telšių vyskupijos administracinis vienetas, apimantis 8 parapijas Klaipėdos rajone.

## Istorija

2009 m. gegužės 21 d. Gargždų dekanatą savo dekretu įsteigė Telšių vyskupas Jonas Boruta, dekanatui priskirtos 7 parapijos (Endriejavo, Gargždų, Judrėnų, Plikių, Priekulės, Veiviržėnų, Vėžaičių). Dekanu paskirtas Gargždų klebonas Jonas Paulauskas.

## Parapijos

|-
| Endriejavo šv. apaštalo Andriejaus parapija || Endriejavo šv. apaštalo Andriejaus bažnyčia || Žadeikių šv. Jono Krikštytojo koplyčia
|-
| Gargždų šv. arkangelo Mykolo parapija || Gargždų šv. arkangelo Mykolo bažnyčia || Gaigalaičio globos namų koplyčia
|-
| Judrėnų šv. Antano Paduviečio parapija || Judrėnų šv. Antano Paduviečio bažnyčia ||
|-
| Plikių Šv. Šeimos – Jėzaus, Marijos ir Juozapo parapija || Plikių Šv. Šeimos – Jėzaus, Marijos ir Juozapo bažnyčia ||
|-
| Priekulės šv. Antano Paduviečio parapija || Priekulės šv. Antano Paduviečio bažnyčia || Drevernos šv. Brunono Kverfurtiečio koplyčia
|-
| Slengių šv. Jono Pauliaus II parapija || Slengių šv. Jono Pauliaus II bažnyčia ||
|-
| Veiviržėnų šv. apaštalo evangelisto Mato parapija || Veiviržėnų šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia || Brožių Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo koplyčia,  Šalpės koplyčia,  Agluonėnų koplyčia
|-
| Vėžaičių šv. Kazimiero parapija || Vėžaičių šv. Kazimiero bažnyčia ||
|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Dekanato svetainė
Rimantas Latakas

**Rimantas Latakas** (g. 1971 m. vasario 21 d. Plungės raj.) – lietuvių ekonomistas, diplomatas, Lietuvos ambasadorius Moldovos Respublikoje (nuo 2014 m.).

## Biografija
1995 m. baigė Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetą, ekonomistas – prekių ekspertas.

1995–2004 m. buvo finansų ministerijos Biudžeto departamento Ūkio sektorių skyriaus vyriausiasis specialistas, 2004–2006 m. – Užsienio reikalų ministerijos Biudžeto ir finansų valdymo skyriaus vedėjas, vėliau – Finansų departamento direktorius.

2008–2011 m. buvo Lietuvos generalinis konsulas Gardine, grįžęs vėl vadovavo URM Finansų departamentui.

Nuo 2014 rugpjūčio 5 d. – Lietuvos Respublikos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Moldovos Respublikoje.

## Šaltiniai

|-
Vilniaus dekanatas

:: *Apie dabar veikiančius dekanatus žr. [[Vilniaus I dekanatas]] ir [[Vilniaus II dekanatas]].*

**Vilniaus dekanatas** – buvęs katalikų bažnyčios administracinis vienetas rytų Lietuvoje. Centras – Vilnius.

## Istorija

Dekanatas priklausė Vilniaus arkivyskupijai. 

1993 m. dekanatui priklausė 17 bažnyčių – Naujosios Vilnios šv. Kazimiero bažnyčia, Pavilnio bažnyčia, Vilniaus Dievo Apvaizdos Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia, Vilniaus pal. Jurgio Matulaičio bažnyčia, Vilniaus Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia, Vilniaus šv. arkangelo Rapolo bažnyčia, Vilniaus šv. Jono Bosko bažnyčia, Vilniaus šv. Jono Krikštytojo ir šv. Jono apaštalo ir evangelisto bažnyčia, Vilniaus šv. Kazimiero bažnyčia, Vilniaus šv. Mikalojaus bažnyčia, Vilniaus šv. Stanislovo ir šv. Vladislovo arkikatedra bazilika, Vilniaus Šv. Dvasios bažnyčia, Vilniaus šv. Onos bažnyčia, Vilniaus šv. Teresės bažnyčia, Vilniaus šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia, Vilniaus šv. apaštalų Pilypo ir Jokūbo bažnyčia, Vilniaus Visų Šventųjų bažnyčia. 2003 m. dekanate buvo 25 parapijos.

2014 m. dekanatas panaikintas per arkivyskupijos reformą, jo vietoje sudaryti Vilniaus I dekanatas (kairiajame Neries krante) ir Vilniaus II dekanatas (dešiniajame krante).

## Šaltiniai
Vilniaus II dekanatas

**Vilniaus II dekanatas** – Vilniaus arkivyskupijos administracinis vienetas, apimantis 7 parapijas Vilniaus mieste, dešiniajame Neries krante.

## Istorija

Įkurtas 2014 m. per arkivyskupijos reformą iš dalies Vilniaus dekanato parapijų, buvusių dešiniajame Neries krante. 2015 m. buvo 7 parapijos.

## Parapijos

|-
| Vilniaus pal. Jurgio Matulaičio parapija || Vilniaus pal. Jurgio Matulaičio bažnyčia ||
|-
| Vilniaus šv. arkangelo Rapolo parapija || Vilniaus šv. arkangelo Rapolo bažnyčia ||
|-
| Vilniaus šv. Jono Bosko parapija || Vilniaus šv. Jono Bosko bažnyčia || Vilniaus Prisikėlimo koplyčia
|-
| Vilniaus šv. Jono Pauliaus II parapija || nėra || Vilniaus šv. Jono Pauliaus II koplyčia
|-
| Vilniaus šv. Juozapo parapija || Vilniaus šv. Juozapo bažnyčia (statoma) || Vilniaus šv. Juozapo koplyčia
|-
| Vilniaus Švč. Jėzaus Širdies parapija || Vilniaus Dievo Apvaizdos bažnyčia || Vilkpėdės ligoninės koplyčia  Panerių Nukryžiuotojo koplyčia
|-
| Vilniaus Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo parapija || Vilniaus Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia ||
|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Dekanato informacija
Naujosios Vilnios dekanatas

**Naujosios Vilnios dekanatas** – Vilniaus arkivyskupijos administracinis vienetas, apimantis 11 parapijų Vilniaus rajone, 3 parapijas – Vilniaus mieste (Pavilnio ir 2 Naujosios Vilnios), 1 parapiją – Švenčionių rajone (Balingrado).

## Istorija

Įkurtas 2014 m. įvykdžius Vilniaus arkivyskupijos dekanatų pertvarką. 2015 m. buvo 13 parapijų.

|-
| Balingrado Dievo Apvaizdos parapija || Balingrado Dievo Apvaizdos bažnyčia ||
|-
| Bezdonių Švč. Mergelės Marijos Aušros Vartų Gailestingumo Motinos parapija || Bezdonių Švč. Mergelės Marijos Aušros Vartų Gailestingumo Motinos bažnyčia ||
|-
| Buivydžių šv. Jurgio parapija || Buivydžių šv. Jurgio bažnyčia || Pričiūnų šv. Ignoto koplyčia
|-
| Lavoriškių šv. Jono Krikštytojo parapija || Lavoriškių šv. Jono Krikštytojo bažnyčia || Kenos Švč. Aušros Vartų Dievo Motinos bažnyčia  Mostiškių Švč. Dievo Motinos Šeimų Globėjos koplyčia
|-
| Medininkų Švč. Trejybės ir šv. Kazimiero parapija || Medininkų Švč. Trejybės ir šv. Kazimiero bažnyčia ||
|-
| Mickūnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų parapija || Mickūnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia ||
|-
| Naujosios Vilnios Švč. Mergelės Marijos Taikos Karalienės parapija || Naujosios Vilnios Švč. Mergelės Marijos Taikos Karalienės bažnyčia || Vėliučionių Mūsų Viešpaties Jėzaus Kristaus Gerojo Ganytojo koplyčia
|-
| Nemenčinės šv. arkangelo Mykolo parapija || Nemenčinės šv. arkangelo Mykolo bažnyčia || Antavilių Šv. Šeimos koplyčia
|-
| Nemėžio šv. Rapolo Kalinausko parapija || Nemėžio šv. Rapolo Kalinausko bažnyčia ||
|-
| Rudaminos Švč. Mergelės Marijos Gerosios Patarėjos parapija || Rudaminos Švč. Mergelės Marijos Gerosios Patarėjos bažnyčia || Juodšilių palaimintojo Mykolo Sopočkos bažnyčia, Skaidiškių koplyčia
|-
| Rukainių šv. arkangelo Mykolo parapija || Rukainių šv. arkangelo Mykolo bažnyčia || Dobromislės koplyčia
|-
| Sužionių šv. Felikso Valua parapija || Sužionių šv. Felikso Valua bažnyčia || Skirlėnų koplyčia
|-
| Šumsko šv. arkangelo Mykolo parapija || Šumsko šv. arkangelo Mykolo bažnyčia || Kalvelių Dievo Gailestingumo bažnyčia
|-
| Vilniaus (Naujosios Vilnios) šv. Kazimiero parapija || Naujosios Vilnios šv. Kazimiero bažnyčia ||
|-
| Vilniaus (Pavilnio) Kristaus Karaliaus ir šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės parapija || Pavilnio Kristaus Karaliaus ir šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia ||
|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Dekanato informacija
Abramas Damskis

**Abramas Damskis** (1906 m. Kaune – 1988 m. Maskvoje, TSRS) – Lietuvos žydų kilmės TSRS architektas, specializavesis interjero architektūroje.   

## Biografija
Gimė 1906 m. Kaune. 1929 m. Maskvoje baigė medžio ir metalo apdirbimo studijas. 1939-1941 m. dalyvavo Tarybų rūmų statybose. Dalyvavo II pasauliniame kare. 1943-1949 m. dirbo Maskvos metro statybose, buvo atsakingas už *Taganskajos* ir *Oktiabrskojės* metro stotelių interjero įrengimą. Parašė nemažai mokslinių straipsnių apie dirbtinę šviesą ir spalvas pastatų interjere. Dalyvavo įvairių valstybinių įstaigų, gamyklų, švietimo įstaigų apšvietimo instaliacijos darbuose. Mirė 1988 m. Maskvoje.

## Darbai

* *Осветительная арматура* 1947
* *Светильники для жилых и общественных зданий массового строительства* 1962
* *Осветительная арматура для общественных и жилых зданий: по материалам выставки мебели и оборудования общественных зданий, организованной на ВДНХ в 1961 - 1962 гг. / Центральный институт научно-технической информации приборостроения, электропромышленности и средств автоматизации* 1963.
* *Искусственный свет в интерьере общественных зданий* 1964
* *Электрический свет в архитектуре города* 1970
* *Обои для современной квартиры* 1987

## Nuorodos

* Biografija (rus.)
Kepler-452b

**Kepler-452b** – egzoplaneta, skriejanti aplink į Saulę panašią žvaigždę Kepler-452, esančią Gulbės žvaigždyne. Nuo Žemės Kepler-452b nutolusi maždaug 1400 šviesmečių.

Kepler-452b gali būti uolėtą paviršių turinti superžemė arba į Neptūną panaši dujinė planeta. Ji yra maždaug 60 % didesnė už Žemę, aplink savąją žvaigždę Kepler-452 apskrieja per 385 paras. Egzoplaneta yra 3,29 karto masyvesnė už Žemę. Kepler-452b, kaip ir Kepler-452, susiformavo seniau nei Žemė: jos amžius siekia apie 6 milijardus metų. Egzoplaneta yra vadinamojoje gyvybės zonoje, todėl šioje planetoje potencialiai gali egzistuoti gyvybė. Tai pirmoji šioje zonoje aptikta į Žemę panašaus dydžio ir apie į Saulę panašią žvaigždę skriejanti egzoplaneta.

Atrasta Kepler kosminiu teleskopu, apie planetos atradimą pranešta 2015 m. liepos 23 d.

## Galerija

Kepler-452b System.jpg|Kepler 452b palyginimas su Saulės bei Kepler 186f sistema.
Kepler-452b and Earth Size.jpg|Kepler-452b ir Žemės palyginimas.


## Išnašos
2015 m. Vengrijos Grand Prix

**2015 m. Vengrijos Grand Prix** – 10-osios 2015 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko Hungaroring trasoje liepos 24-26 dienomis. Tai buvo 30-tas Vengrijos GP per visą Formulės 1 istoriją.

## Klasifikacija

### Kvalifikacija

### Lenktynės

## Čempionato įskaitos

;Lenktynininkų įskaita

;Komandų įskaita

* Rodomos tik pirmos 5 įskaitų vietos.

## Šaltiniai
Maseliškių akmuo

**Maseliškių akmuo su ženklais** (arba ***Masališkių akmuo su ženklais***) – mitologinis akmuo, riogsantis Lietuvoje, Vilniaus rajono šiaurėje, Paberžės seniūnijoje, Maseliškių kaimo pietuose. Pasiekiamas keliu , ties Burkilos kaimu pasukus link Petriškių, už 400 m į vakarus. Akmuo guli dirbamo lauko pakraštyje, šalia kelio. Pažymėtas ženklu. 2015 m. duomenimis ant akmens užverstas paprastas lauko akmuo, uždengiantis dalį ženklų.

Tai žmogaus apdorotas pilkai rausvos spalvos stambiagrūdžio granito riedulys. Jo pietrytinis kampas nuskilęs. Ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius 3,4 m, plotis iki 1,75 m (pietiniame gale), iškilęs 0,8 km virš žemės paviršiaus. Akmens paviršius išmargintas ženklais – viršuje iškalta data „1761“, raidė „E“, dvi 6 spindulių saulutės įdubimuose, neaiškūs ženklai.

Vietos gyventojai pasakoja, jog baudžiavos laikais dvarininko Jelenskio įgeidžiu šį akmenį atvežę baudžiauninkai jaučiais iš Glitiškių dvaro laukų ir paguldę dabartinėje vietoje. Pono įsakyti akmentašiai iškalė ženklus.


Masališkių akmenas 2.JPG|Akmens paviršius
Maseliškių akmenas, ženklai.JPG|Ženklai


## Šaltiniai
Vaineikupio ąžuolas

**Vaineikupio ąžuolas**, *Vaineikių ąžuolas* – valstybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas, esantis Kretingos rajone, Darbėnų seniūnijoje, Vaineikių kaime. Paskelbtas saugomu Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1960 m. rugsėjo 1 d. įsakymu Nr. 165.

Ąžuolas stūkso į pietus nuo Vaineikių esančiose Gargždupio senosiose kapinėse, jų šiaurės vakariniame pakraštyje. Medis kelio nuorodomis nepažymėtas, pasiekiamas iš kelio  ties Vaineikupio upeliu pasukus 200 m į vakarus.

Paminklinio medžio brandą liudija įspūdingas 5,35 m apimties kamienas su didžiule dreve. Jo laja žaliuojanti, su daugybe sausų šakų. Aplink medį pastatyta sena medinių statinių tvorelė.

2017 m. vasarą lenkiamas audros ąžuolo kamienas skilo išilgai per vidurį ir dalis jo išvirto ant kapinių tvoros, į lauko pusę, taip nepažeisdamas šalia stovinčios koplytėlės bei antkapinių kryžių. Visas medžio vidurys jau buvo kiauras, nuo laiko išdūlėjęs ir priaugęs grybų. Kol kas viena jo šaka žaliavo, o išvirtusią teko sutvarkyti ir išvežti.

## Duomenys

* Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (*Quercus robur* L.)
* Kamieno apimtis 1,3 m aukštyje: 5,35 m
* Aukštis – 29,0 m
* Amžius – nenurodoma

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Kretingos krašto enciklopedija: Vaineikupio ąžuolas
Tepe Hisaras

**Tepe Hisaras** () − senovinė gyvenvietė dab. Irano šiaurės rytuose, Semnano provincijoje, netoli dabartinio Damgano. Ji priskiriama Hesaro kultūrai.

## Istorija

Gyvenvietė įsikūrė patogioje vietoje tarp dykumos pietuose ir kalnų šiaurėje. Kalnai buvo turtingi titnago, alavo, medienos, vaisių ir buvo tinkami medžioklei, o dykumoje buvo randama vario, aukso, turkio. Gyvenvietė egzistavo V–II tūkst. pr. m. e. ir apėmė eneolito bei bronzos amžiaus laikotarpius.

Jos archeologiniai radiniai skirstomi į tris pagrindinius sluoksnius, kuriuos pasiūlė Erich Schmidt ir patikslino radiokarbono analizė. I (A-B): tarp 5000 ir 4000 m. pr. m. e.; IC/IIA: 3980-3865 m. pr. m. e.; IIB: c. 3365-3030 m. pr. m. e.; IIIB: 2400–2170 m. pr. m. e.; IIIC 2170–1900 m. pr. m. e.

V tūkst. pr. m. e. gyventojai statė tiesias sienas iš molinių plytų, vertėsi daugiausia medžiokle ir žvejyba, gamino pieštą keramiką, kurioje aptinkami geometriniai, augalų ir gyvūnų (gazelių, ožių ir paukščių) vaizdai.

Nuo IV tūkst. pr. m. e. gyventojai augino kelių rūšių kviečius bei miežius, alyvuoges, vynuoges, lęšius ir kitas daržoves. Galvijų ir avių figūrėlės rodo ir išvystyta gyvulininkystę.

Nuo III tūkst. pr. m. e. Tepe Hisaras aktyviai dalyvavo prekybinėje sistemoje, apėmusioje visą Irano kalnyną ir buvo viena iš tarpinių stočių lazurito prekyboje tarp Mesopotamijos ir Badachšano. III tūkst. pr. m. e. jis greičiausiai sudarė dalį Proto-Elamo kultūros. IIIC laikotarpiu jį kultūriškai labiau veikė ryčiau buvęs Baktrijos-Margianos archeologinis kompleksas.

Apie XIX a. pr. m. e. gyvenvietė apleista.

## Archeologija
Archeologinė vietovė užima 200x300 m plotą. Jau XIX a. senovinėje kalvoje buvo rasta artefaktų, kurie sukataloguoti 1925 m. 1931–1932 m. čia kasinėjo Pensilvanijos universiteto ekspedicija, vadovaujama Erich Schmidt. Vėliau keletą kartų daryti žvalgymai. 1995 m. Irano kultūros paveldo organizacijos užsakyti kasinėjimai vietovei padarė daug žalos.

Vietovėje rasta net 1600 kapų iš įvairių laikotarpių. Ypač daug archeologinių radinių suteikė keturi turtingi kapai iš III laikotarpio. Buvo rastos kelios molinės lentelės su senovinio rašto fragmentais.

## Nuorodos
* Straipsnis Encyclopaedia Iranica
Povilas Jurgis Grabovskis

**Povilas Jurgis Grabovskis** (1759–1794 m. lapkričio 4 d., Varšuva) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, generolas-leitenantas (1794), Lietuvos armijos generolas-inspektorius ir Valkavisko seniūnas (1784).

## Biografija
Lenkijos bajorų Grabovskių giminės atstovas, herbo „Okša“ savininkas. Generolo-majoro Jono Jurgio Grabovskio (m. 1789) ir Joanos Gruščinskos (apie 1730–1764) sūnus. Abu tėvai buvo kalvinistai.

1771 metais kartu su pusbroliu Steponu Grabovskiu įstojo į kadetų korpusą Varšuvoje, kur mokėsi iki 1775 metų. 1781 metais įstojo į masonų ložę. 1784 metais buvo paskirtas Lietuvos armijos generolu-inspektoriumi ir Valkavisko seniūnu. Tarnavo karininku Prancūzijos armijoje, po to Lietuvos pėstininkų 5-ame pulke paporučikiu ir pulkininku (1789 metais). 1789 metais buvo apdovanotas Švento Stanislovo ordinu.

1784 ir 1788 metais Povilas Grabovskis buvo išrinktas į seimus nuo Valkavisko pavieto. Ketverių metų seimo posėdžių metu pasisakė už armijos rinkimo pagreitinimą, įėjo į Ukrainos streikų klausimų deputaciją. 1791 metais kaip disidentas pasisakė dėl provoslavijos autonomijos ir dalyvavo Pinsko kongregacijoje.

## Literatūra
* Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 1: Абаленскі – Кадэнцыя. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 684 с.: іл. ISBN 985-11-0314-4.
* Herebst Stanisław. Grabowski Paweł // Polski Słownik Biograficzny. Tom 8. – Wrocław – Kraków, 1956.
Akmena (Širvinta)

**Akmena** – upė Lietuvoje, Vilniaus rajono šiaurėje; Širvintos kairysis intakas (Šventosios baseinas). Prasideda pelkėtuose miškuose prie Žagarinės kaimo. Teka daugiausia į šiaurės rytus miškingomis ir pelkėtomis vietovėmis. Vaga nuo vidurupio smarkiai vinguriuoja. Įteka į Širvintą 120,3 km nuo jos žiočių, ties Santaka.

Ženklių intakų neturi.

Upės aukštupio ir paties žemupio vagos ištiesintos. Žemupyje, 2,1 km iki žiočių įrengtas 14 ha Akmenos tvenkinys (nuo 1973 m.).

Prie upės įsikūrę kaimai: Perūnai, Kaniūkai, Nakštiškių Petriškės, Akmena, Maseliškės, Santaka.

Upėvardis kilo nuo žodžio *akmuo, akmenas*.

## Šaltiniai
Charčio sriuba

**Charčio sriuba** () – tradicinė gruzijos virtuvės sriuba arba troškinys kilusi iš Megrelijos (Gruzija).

Būdingi sriubos ingredientai – mėsa (paprastai riebi jautiena), slyvų tyrė, ryžiai, smulkinti graikiniai riešutai ir prieskonių mišinys Chmeli suneli, kuris skiriasi skirtinguose Gruzijos regionuose.

Sriuba patiekiama su smulkiai supjaustytomis šviežiomis kalendromis.  

Samegrelo regione megrelų kharcho gaminamas kaip troškinys, o ne sriuba. Jame nėra ryžių, ir jis paprastai patiekiamas ant *ghomi* (gruziniškos *polentos*) pagrindo.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* georgianrecipes.net
* rbth.co.uk straipsnis apie charčio
* sras.org straipsnis apie charčio
* „East European Food“ portalo straipsnis apie charčio
Sébastien Ogier

**Sebastjanas Ožjė** (; g. 1983 m. gruodžio 17 d.) yra ralio lenktynininkas, kilęs iš Prancūzijos, 9 kartus WRC čempionas.

2006 ir 2007 metais dalyvaudavo vien Prancūzijos raliuose. 2008 metais perėjo lenktyniauti Pasaulio ralio čempionate (WRC), jaunių pogrupyje. 2009 metais pradėjo lenktyniauti IRC (tarpžemyniniame) čempionate, o dar vėliau – pagrindinių vairuotojų WRC klasės serijoje. 

2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2020, 2021 metais laimėjo WRC ralį. Iš viso jis laimėjo 58 ralio etapus. Iki 2022 m. jam šturmanavo Julien Ingrassia. 2023 m. prancūzas pradėjo dirbti su Vincent Landais.

Sébastien Ogier yra vedęs Vokietijos laidų vedėją Andrea Kaiser.

## Statistika

### Čempiono titulai

### Pergalės
;WRC pergalės

### JWRC pergalės

### IRC pergalės

### Kitos pergalės

## Šaltiniai