open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jonas Kairiūkštis

**Jonas Kairiūkštis** (1896 m. spalio 13 d. Seinuose – 1957 m. spalio 9 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytojas terapeutas, farmakologas, profesorius, akademikas, laisvamanis.

## Biografija
Motina Julija Vichert-Kairiūkštienė (1864–1949), tėvas Juozas Kairiūkštis (1855–1937), sesuo Halina Kairiūkštytė-Jacinienė, brolis Vytautas Kairiūkštis, sūnus Tomas Kairiūkštis, duktė Silvija Regina Kairiūkštytė-Raškauskienė.

1916 m. baigė Martyno Yčo gimnaziją Voroneže. 1917 m. dalyvavo revoliuciniuose įvykiuose Petrograde, Lietuvos socialdemokratų partijos Petrogrado organizacijos veikloje, buvo darbininkų deputatų tarybos narys. 1920 m. baigęs Petrogrado karo medicinos akademiją grįžo į Lietuvą.

1924 m. išlaikė valstybinius egzaminus gydytojo licencijai Lietuvoje gauti, dirbo gydytoju Kalvarijoje. 1924–1932 m. Tauragės valstybinės psichiatrinės ligoninės vedėjas. 1924–1925 m. Tauragės suaugusiųjų gimnazijos mokytojas. 1932 m. persikėlė į Kauną, kur tęsė dirginamosios terapijos eksperimentus. 1937 m. medicinos mokslų daktaras. Nuo 1937 m. dėstė Vytauto Didžiojo universitete, 1941 m. profesorius. 1942–1944 m. Vilniaus neurologinės ligoninės gydytojas. Nuo 1944 m. dėstė Vilniaus universiteto Medicinos fakultete, 1944–1948 m. Farmakologijos, 1944–1957 m. dar ir Fakultetinės terapijos katedros vedėjas, 1944–1951 m. Medicinos fakulteto dekanas. 1946 m. LSSR MA narys korespondentas.

Buvo „Kultūros“ bendradarbis. Vienas iš Laisvamanių sąjūdžio Lietuvoje iniciatorių, kartu su dr. Jonu Šliūpu, Jonu Ilgūnu, Karoliu Valašinu, Alfonsu Žukausku bei kt. 1924 m. Šiauliuose įkūrė Lietuvos laisvamanių etinės kultūros draugiją. 1933–1939 m. redagavo žurnalą „Laisvoji mintis“, bendradarbiavo žurnale „Kultūra“. Išleido darbų apie tuberkuliozę, bronchinę astmą, laisvamanybę. Eksperimentinės ir klinikinės farmakologijos pradininkas Lietuvoje. Sukūrė (su kitais) neobenzinolio preparatą kai kurių formų tuberkuliozei ir alergijai gydyti.

## Bibliografija
* Kur eini, katalikų jaunime? – Tilžė, 1925. – 16 p.
* Gamtos mokslų filosofija: straipsnių rinkinys pasaulėžiūrai kurti. – Tauragė, 1926. – 82 p.
* Bronchinės astmos gydymas benzinolio preparatais. – Kaunas: „Varpo“ spaustuvė, 1933. – 8 p.
* Laisvosios minties ABC: straipsnių rinkinys svarbiausiais laivamanybės klausimais. – Kaunas, 1934. – 80 p.
* Tuberkuliozės jaudinamoji terapija ir jos eksperimentinis pagrindas: disertacija medicinos daktaro laipsniui įgyti. – K., 1937. – 192 p.
* Alerginiai žarnų susirgimai. – Kaunas: „Varpo“ spaustuvė, 1938. – 9 p.
* Apie bronchinės astmos patogenezę ir gydymą. – Kaunas, 1938. – 71 p.
* Pažinkime gyvulių bei paukščių parazitus ir kovokime su jais kolūkių gyvulininkystės fermose. – Vilnius: Valstybinė politinės ir mokslinės literatūros leidykla, 1952. – 41 p.
* Imunitetas, tuberkuliozės dirginamoji terapija ir neobenzinolis, 1956 m., rusų k.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Laisvamanybė Lietuvoje, Aldona Gaigalaitė
Juozas Kairiūkštis

**Juozas Kairiūkštis** (1855 m. kovo 5 d. Girininkuose, Pakuonio valsčius – 1937 m. birželio 14 d. Kaune) – Lietuvos pedagogas, visuomenės veikėjas.

## Biografija
1870 m. baigęs Veiverių mokytojų seminariją mokytojavo prie jos veikiančioje pavyzdinėje pradinėje mokykloje. 1872 m. Frydrichui Kuršaičiui padėjo tyrinėti lietuvių kalbą. Dėl rūpinimosi lietuvių kalbos dėstymu seminarijoje Rusijos administracijos perkeltas mokytojauti į Seinus. 1889 m. baigė Vilniaus mokytojų institutą. 1903–1906 m. Veiverių mokytojų seminarijos mokytojas. Už dalyvavimą 1905–1907 m. revoliuciniuose įvykiuose ištremtas iš Lietuvos. 1906–1910 m. mokytojavo Jendžejovo mokytojų seminarijoje (, Šventojo Kryžiaus vaivadija, Lenkija). 1910–1915 m. dėstė lietuvių kalbą ir kitus dalykus Vilniaus gimnazijoje, įvairiuose kursuose.

Vienas lietuvių švietimo draugijos „Rytas“ steigėjų, nuo 1910 m. Lietuvių mokslo draugijos narys. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui su šeima evakavosi į Rusiją, 1915–1918 m. mokytojavo Voronežo lietuvių gimnazijoje. 1919–1927 m. iki uždarymo Vilniaus lietuvių mokytojų seminarijos direktorius. Bendradarbiavo žurnaluose „Lietuvos mokykla“, „Šaltinis“.

## Šeima
Kartu su žmona poete ir vertėja Julija Vichert-Kairiūkštiene (1864–1949) išaugino žinomas Lietuvos asmenybes: mokytoją Janiną Tumėnienę (1884–1972), geležinkelių inžinierių Kazimierą Kairiūkštį (1886–1918), gydytoją ir terapeutą Vladą Kairiūkštį (1887–1965), pedagogą Stasį Kairiūkštį (1889–1942), dailininką Vytautą Kairiūkštį (1890–1961)), rusų kalbos mokytoją Anatoliją Aldoną Dymnicką (1893–1980), menotyrininkę Haliną Kairiūkštytę-Jacinienę (1896–1984), medicinos akademiką Joną Kairiūkštį (1896–1957).

* Juozo ir Julijos Kairiūkščių pora buvo diametraliai vienas kitam priešingi žmonės. Jis – lietuvis, ji – lenkė, jis – praktikuojantis katalikas, ji – užkietėjusi ateistė. Visi vaikai (išskyrus vieną dukterį) išaugo lietuviais, vadinasi, tėvo tautybės, ir visi liko ateistais, motinos įsitikinimų.* (Rapolas Mackonis)

## Šaltiniai
Tomas Kairiūkštis

**Tomas Jonas Kairiūkštis** (1925 m. gruodžio 18 d. Tauragėje – 2003 m. sausio 16 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytojas patologas fiziologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1950 m. baigęs Vilniaus universitetą dirbo Eksperimentinės ir klinikinės medicinos institute, LSSR mokslų akademijos Eksperimentinės medicinos ir onkologijos institute. 1959 m. dalyvavo Londone vykusiame 4-ajame Europos alergologų kongrese. 1971 m. medicinos mokslų daktaras.

Tyrė kai kuriuos bendruosius nespecifinės terapijos poveikio dėsningumus ir galimus mechanizmus alerginių ir infekcinių alerginių ligų atvejais. Nebūdamas kalbininkas, pasižymėjo plačiu filologiniu išsilavinimu, gerai mokėjo nemažai svetimų kalbų. 1970–1987 m. 10 tomų instituto mokslinių darbų atsakingasis redaktorius.

## Šaltiniai
Čalukjų dinastija

*Šis straipsnis yra apie Badami Čalukjų dinastiją, valdžiusią 543–753 m. Apie vėlesnes dinastijos atšakas žiūrėti straipsnius [[Rytų Čalukjai]] ir [[Vakarų Čalukjai]]*

**Čalukjų dinastija** (Kanadų kalba: ಚಾಲುಕ್ಯರು) – kanadų kilmės Karnatakos dinastija Pietų Azijoje, valdžiusi 543–753 m. Didžiausio klestėjimo laikais ji kontroliavo ir Maharaštrą bei Andhrą, sukurdama **Čalukjų imperiją**. Tai buvo pirmoji didelė imperija Indijoje po ilgo smulkių karalysčių laikmečio (nuo Satavahanų dinastijos žlugimo III a.).

Ši dinastija Karnatakoje pakeitė Kadambų dinastiją, o ją pakeitė Raštrakutų dinastija. Jos sostinė buvo Badamis (Vatapis), dėl to ši dinastija dar vadinama **Badamio Čalukjais**.

## Istorija

Silpstant Kadambų valstybei, vienas iš vasalų, Pulakesis, įsitvirtino Badamio mieste, kur sukūrė savo karalystę. Tai buvo dinastijos pradžia. Valdant jo įpėdiniams, ypač Pulakesiui II (609–642), kuris galutinai sužlugdė Kadambas ir išplėtė savo teritoriją iš Badamio į pietus, iki tamilų sričių (Palavų karalystės), šiaurėje sustabdė Haršos imperijos ekspansiją, o vėliau užėmė Andhrą, valdytą Višnukundinų dinastijos. Tokiu būdu buvo sukurta galinga imperija. Pulakesis laikomas vienų didžiųjų Indijos valdovų.

Po neilgo tarpuvaldžio Čalukjos tęsė klestėjimą. VIII a. vudryje jiems net pavyko laikinai užimti tamilų Palavų sostinę. Tačiau labai netrukus po to, dinastija Karnatakoje buvo nuversta naujos, raštrakutų, dinastijos.

## Kultūros pasiekimai
Čalukjų imperijoje formavosi ir klestėjo kanadų identitetas, susiformavo ankstyvoji literatūra kanadų kalba, parašyti žymiausi kūriniai.

Taip pat čia susiformavo labai savitas architektūros stilius, vadinamas *vesara*. Jam buvo būdinga maišyti šiaurės Indijos architektūros tradicijas (*nagara*) ir tamilų architektūros stilių (*dravida*). Imperijoje buvo pastatyta pasaulio kultūros paveldo šventykla *Pattadakal*, kiti šedevrai.

## Valdovai
* Pulakesi I (543–566)
* Kirtivarman I (566–597)
* Mangalesa (597–609)
* Pulakesi II (609–642)
* Vikramaditya I (655–680)
* Vinayaditya (680–696)
* Vijayaditya (696–733)
* Vikramaditya II (733–746)
* Kirtivarman II (746–753)

## Kiti Čalukjai
Pulakesi II užkariavus Andhrą, joje ilgainiui susifomavo maža karalystė Vengi, kurią valdė Čalukjų atšaka. Šie Čalukjai vadinami Rytų Čalukjais, ir jie nebuvo užkariauti Raštrakutų, o vėliau sukūrė galingą telugu imperiją, valdžiusią iki XI a.

Tuo tarpu Karnatakoje X a. nusilpus Raštrakutų imperijai, Čalukjai vėl atgimė (kaip Vakarų Čalukjų dinastija) ir valdė ją iki XII a.
Vytautas Kairiūkštis (1930)

**Vytautas Kairiūkštis** (1930 m. birželio 17 d. Rinkūnuose, Garliavos valsčiuje – 2020 m. lapkričio 3 d. Vilniuje) – Lietuvos kompozitorius, dainininkas (tenoras), pedagogas.

## Biografija
1949–1950 m. mokėsi dainuoti Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokykloje. Lietuvos konservatorijoje 1955 m. baigė K. Petrausko dainavimo, 1959 m. J. Juzeliūno kompozicijos klasę.

1951–1959 m. dainavo Lietuvos radijo vokaliniame ansamblyje. 1960–1999 m. Lietuvos konservatorijos, nuo 1992 m. Lietuvos muzikos akademijos dėstytojas, nuo 1964 m. vyr. dėstytojas, nuo 1977 m. docentas, nuo 1993 m. profesorius. 

Parašė mokslo metodinių darbų: „Ritmo pratimai“ (I – 1970 m., II – 1973 m.), „Vienvardžių ir paralelių tonacijų sugretinimo panaudojimas solfedžio pamokose“ (1976 m.), „Šiuolaikinių lietuviškų melodijų rinktinė solfedžio pratyboms“ (1988 m.) ir kt. 1980 m. suteiktas nusipelniusio dėstytojo garbės vardas. Nuo 1960 m. Lietuvos kompozitorių sąjungos narys.

Kūryboje dominuoja vokalinė muzika – kantatos, oratorijos, kūriniai chorams ir vokaliniams ansambliams, vokaliniai ciklai, solo dainos bei romansai. Daug kūrinių įrašyta į plokšteles, publikuota įvairiuose rinkiniuose ir atskiruose leidiniuose. Trys dainos apdovanotos Stasio Šimkaus premijomis.

## Šaltiniai
Nastazija Kairiūkštytė

**Nastazija Kairiūkštytė** (1935 m. birželio 30 d. Samaniškės, Veiverių valsčius) – Lietuvos istorikė, humanitarinių mokslų daktarė.

## Biografija
Augo gausioje darbščių ūkininkų Stasio Kairiūkščio ir Onos Kleizaitės šeimoje. 1955 m. baigė Veiverių gimnaziją. Nesėkmingai bandė stoti į Kauno medicinos instituto Farmacijos fakultetą. Metus dirbo kolūkio apskaitininke. 1956 m. įstojo į Kauno kooperatinę mokyklą. Ją baigusi dirbo Šakių rajono vartotojų kooperacijos kooperatyvų sąjungoje organizatore – instruktore. 1964 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1964–1971 m. Daugų žemės ūkio technikumo dėstytoja. 1973–1998 m. Lietuvos istorijos instituto bendradarbė. 1989 m. istorijos mokslų kandidatė. Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorė.

## Bibliografija
* Klaipėdos miesto pramonė ir darbininkai 1945–1960 m. (monografija, 1987 m.),
* Vilniaus vadavimo sąjunga 1925–1938 m. (2001 m.).
* Dek, širdie, ant amžino aukuro. 1999 m., (sudarytoja, Vilniaus krašto lietuvių veikėjos M. Kubiliūtės 100-osioms gimimo metinėms paminėti).

## Šaltiniai
Rytų Čalukjų dinastija

**Rytų Čalukjų dinastija** (Telugų kalba: తూర్పు చాళుక్యులు) - Andhros dinastija Pietų Azijoje, valdžiusi telugų teritorijas 624-1189 m. Didžiausio klestėjimo laikais ji kontroliavo ir Kalingą. Jų valdoma valstybė ankstyvuoju laikotarpiu buvo vadinama **Vengi**. Dinastijos sostinė buvo Vengi.

Ši dinastija Andhroje pakeitė Višnukundinų dinastiją, o jų valdymo pabaigoje šalį nukariavo Čola imperija.

## Istorija
Valdovų dinastija buvo kanadų kilmės. Į Andhrą ji atėjo Karnatakos Čalukjams užkariavus jos teritorijas Pulakesio II (609 - 642) laikais. Šio brolis ėmė valdyti nedideles sritis aplink Vengi miestą prie jūros, kas greitai tapo nepriklausoma Vengi valstybėle.

Žlugus Čalukjų imperijai vakaruose, ir Karnatakoje įsigalėjus Raštrakutų imperijai, Rytų Čalukjai išsaugojo nepriklausomybę. Nors ji ne kartą buvo nusiaubta galingų kaimynių, Vidžajadita III (848 – 892) sustiprino šalį, ir ji pamažu išaugo į didelę valstybę, kuri valdė visą Andhrą ir taip pat užėmė Kalingą.

Nuo XI a. valstybės sostinė buvo Radžamahendra Radžamundris. Tuo metu augo tamilų Čola imperija pietuose, kuri 1030 m. pabaigė nepriklausomą valstybės istoriją, nors priklausomi valdovai valdė iki 1089 m.

## Kultūros pasiekimai
Nepaisant to, kad valdovai buvo kanadų kilmės, kilę iš Karnatakos, Rytų Čalukjų valstybė yra pirmoji nacionalinė telugų valstybė. Kadangi ji valdė telugų žemes, čia formavosi telugų identitetas. Buvo sukurti pirmieji kūriniai telugų kalba, kanadų rašto pagrindu formavosi nepriklausomas telugų raštas.

Valstybės architektūra bei menas buvo stipriai paveikttas Karnatakos Čalukjų meno. Čia suklestėjo savitas architektūros stilius, vadinamas *vesara*. Jam buvo būdinga maišyti šiaurės Indijos architektūros tradicijas (*nagara*) ir tamilų architektūros stilių (*dravida*).
Rona (reikšmės)

**Rona** () vadinami:
* Rona − upė, tekanti per Šveicariją ir Prancūziją;
* Prancūzijos departamentai:
** Rona (departamentas);
** Ronos delta;
* Rona-Alpės − Prancūzijos regionas;
* Ronos slėnio vynas.
Leonardas Kairiūkštis

**Leonardas Kairiūkštis** (1928 m. gruodžio 28 d. Papiškiuose, Panemunio valsčiuje – 2021 m. liepos 15 d. Kaune) – Lietuvos miškininkas, akademikas.

## Biografija
Brolis Klemensas Kairiūkštis.

Mokėsi Čedasų pradžios mokykloje, Pandėlio progimnazijoje, 1947 m. baigė Rokiškio gimnaziją. 1952 m. su pagyrimu baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Miškų fakultetą.

1956–1984 m. ir nuo 1988 m. Lietuvos miškų instituto bendradarbis, 1956–1957 m. Miško biologijos ir miškininkystės laboratorijos vedėjas, 1958–1969 m. instituto direktoriaus pavaduotojas, 1970–1984 m. ir 1988–1992 m. direktorius, 1992–1997 m. Ekologijos ir miškininkystės laboratorijos vedėjas. 1967 m. žemės ūkio mokslų daktaras. 1970 m. profesorius. 1972–1984 m. dar ir LSSR mokslų akademijos Chemijos ir biologijos mokslų skyriaus akademikas sekretorius. 1984–1987 m. dirbo Tarptautiniame taikomosios sisteminės analizės institute (Austrija).

Nuo 1972 m. LSSR MA tikrasis narys. Nuo 2011 m. – narys emeritas. 1997 m. Švedijos karališkosios žemės ir miškų ūkio mokslų akademijos užsienio narys, 1998 m. Petro mokslų ir menų akademijos Sankt Peterburge tikrasis narys.

## Veikla
Mokslinių tyrimų sritys – miškotyra, ekolologinė ir ūkinė klasifikacija. Parengė efektyvių mišriųjų medynų ugdymo būdų ir etaloninio miško formavimo modelių, sukūrė mišriųjų miškų formavimo teoriją, atrankinių kirtimų sistemą ir produktyviausio miško teoriją, už kurią gavo Europos miškininkystės W. L. Pfeilio premiją ir (su kitais) Lietuvos nacionalinę (mokslo) premiją. 1977–1983 m. keturių išradimų autorius. 1989–1995 m. žurnalo „Miškininkystė“ redaktorius.

## Bibliografija
* Labai produktyvių eglių ir lapuočių medynų formavimo moksliniai pagrindai, 1969 m., rusų kalba
* Mišrių medynų formavimas ir kirtimai, 1973 m.
* Etaloniniai medynai ir jų formavimas / Antanas Juodvalkis, Leonardas Kairiūkštis. – Vilnius: Mokslas, 1985. – 244 p.
* Dendrochronologijos metodai (*Methods of Dendrochronology*, su kitais), 1989 m.
* Lietuvos ekologinis tvarumas istoriniame kontekste (su kitais). – Vilnius, 1999. – 757 p. – ISBN 9986-9113-3-8
* Lietuvos miškų metraštis. XX a. (su kitais), 2003 m.
* Biržų krašto miškai ir miškų ūkis: monografija / Leonardas Kairiūkštis, Romualdas Mankus. – Kaunas: Lututė, 2006. – 279 p.: iliustr. – ISBN 9955-692-39-1
* Medynų formavimas ir kirtimai: vadovėlis aukštųjų mokyklų studentams / Antanas Juodvalkis, Leonardas Kairiūkštis. – Kaunas: Lututė, 2009. – 223 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-37-090-1
* Čedasų krašto žmonės (sud. G. Daugnorienė, L. Kairiūkštis). – Kaunas: Lututė, 2009. – 95 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-37-085-7

## Įvertinimas
* 1972 m. LSSR valstybinė premija
* 1974 m. LTSR nusipelnęs mokslo veikėjas
* 1978 m. Garbės ženklo ordinas
* 1992 m. Europos miškininkystės W. L. Pfeilio premija (Freiburgas, Vokietija)
* 2004 m. Lietuvos mokslo premija
* 2008 m. LDK Gedimino ordino Karininko kryžius 
* 2008 m. Rokiškio krašto garbės pilietis 

## Šaltiniai
Džabal Šamsas

**Džabal Šamsas** ( 'saulės kalnas') – aukščiausias kalnas Omano šiaurės rytuose, priklausantis Hadžaro kalnų grandinei. Aukštis 3075 metrų. Kalnas yra 240 km nuo Maskato. Vasaros metu laikosi ~20&nbsp;°C temperatūra, o žiemos metu atšąla iki 0&nbsp;°C.
Vakarų Čalukjų dinastija

**Vakarų Čalukjų dinastija** (Kanadų kalba: ಪಶ್ಚಿಮ ಚಾಲುಕ್ಯ) – kanadų kilmės Karnatakos dinastija Pietų Azijoje, valdžiusi 973–1189 m. Didžiausio klestėjimo laikais ji kontroliavo ir Maharaštrą bei vakarinęAndhrą, sukurdama **Vakarų Čalukjų imperiją**.

Ši dinastija Karnatakoje atgimė po 200 metų Raštrakutų dinastijos valdymo. Jų pirmtakai, žinomi kaip Badamio Čalukjai, Karnataką buvo valdę VI–VIII a.

Vakarų Čalukjų sostinė buvo Kaljanis, dėl to ši dinastija dar vadinama **Kaljani Čalukjais**.

Dinastija žlugo atsiskyrus jos valdomiems kraštams ir susikūrus trims atskiroms valstybėms: telugų srityse (Andhroje) susiformavo Kakatijų imperija, marathų srityse (Maharaštroje) prasidėjo Seuna dinastija, o etninėse kanadų srityse (Karnatakoje) susikūrė Hoišala imperija.

## Istorija

Silpstant centrinei Raštrakutų valdžiai, kadaise valdžiusios Čalukjų dinastijos atstovas Tailapa II sukilo, ir 973 m. užėmė imperijos sostinę Manjachetą. Sutramdžius maištaujančius kraštus, buvo atkurta centrinė valdžia.

Labai svarbios čalukjams buvo Andhros teritorijos, kurias senovėje valdė jų protėviai, ir kurių valdančioji dinastija buvo jiems giminingi Rytų Čalukjai. Silpstanti Rytų Čalukjų valstybė XI a. tapo nuožmios kovos tarp Vakarų čalukjų ir tamilų Čola imperijos objektu.

Somešvara II laikais 1042 sostine tapo Kaljanis. Jo sūnaus Vikramaditjos VI laikais buvo didžiausias valstybės suklestėjimas tiek kariniame, tiek kultūriniame lygmenyse.

## Kultūros pasiekimai
Čalukjų imperijoje klestėjo vietinė kanadų kultūra, literatūra ir mokslas. Architektūroje paplito ypatingai dekoratyvus, pilnas ornamentų stilius.

## Žlugimas
Po Vikramaditjos mirties prasidėjo imperijos silpimas. 1149 m. rytuose atsiskyrė Andhra, kur susikūrė Kakatijų imperija. 1157-83 m. Bidžalos II valdomi Kalačuriai pietuose užėmė sostinę Kaljani ir laikinai atsiskyrė nuo Imperijos, tačiau vėl buvo prijungti Somešvaros IV laikais.

1189 m. imperija nustojo egzistuoti ir buvo padalinta tarp Hoišalų imperijos pietuose ir Deogiri karalystės šiaurėje.

## Valdovai
* Tailapa II (957–997)
* Satjašraja (997–1008)
* Vikramaditja V (1008–1015)
* Džayasimha II (1015–1042)
* Somešvara I (1042–1068)
* Somešvara II (1068–1076)
* Vikramaditja VI (1076–1126)
* Somešvara III (1126–1138)
* Džagadhekamala II (1138–1151)
* Tailapa III (1151–1164)
* Džagadhekamala III (1163–1183)
* Somešvara IV (1184–1200)
Trojos uncija

**Trojos uncija** () – masės matas, naudojamas brangiesiems metalams, parakui ir brangakmeniams sverti.

**1** Trojos uncija lygi **31,1034768** gramo, trumpinys – *ozt*. Skiriasi nuo britų uncijos (), kuri lygi 28,3495225 g.

## Pavadinimo kilmė
Žodis *Troja* čia reiškia Prancūzijos Trua (*Troyes*) miestą, kuris viduramžiais garsėjo savo mugėmis.
Būkime kartu

**Būkime kartu** – socialinis – informacinis – kultūrinis renginys. Tai labdaros koncertas ir apdovanojimai. „Būkime kartu“ pradėtas rengti 2005 metais. Oganizatoriai – „Penktas kanalas“ ir Lietuvos žmonių su negalia sąjunga. Renginys vyksta kiekvienų metų rudenį, Vilniuje, „Siemens“ arenoje.

## Renginio pasiekimai
Renginys „Būkime kartu“ pripažintas didžiausiu žmonėms su negalia skirtu renginiu. Pirmasis „Būkime kartu“ renginys, vykęs 2005 metais, pateko į Lietuvos rekordų knygą kaip daugiausia negalią turinčių žmonių į vieną vietą surinkęs renginys. „Būkime kartu“ tapo masiškiausiu neįgaliųjų renginiu. „Siemens“ arenoje tada apsilankė net 5448 negalios paliesti žmonės. Iš viso renginį stebėjo 12 tūkstančių žmonių.

## Apdovanojimai
Trejus metus vykstančiame socialiniame – informaciniame – kultūriniame renginyje „Būkime kartu“ apdovanojami labiausiai nusipelnę tų metų neįgalūs žmonės – įvairios fizinės, psichinės arba protinės negalios žmonės, kurie nepaisydami savo negalios, turi didelių pasiekimų gyvenime, moksle, sporte ar darbe. Taip pat apdovanojami labiausiai prisidėję prie neįgaliųjų integracijos į visuomenę.

Nominantus atrenka speciali Atrankos komisija. Kasmet Lietuvos žmonių su negalia sąjunga kviečia metų neįgaliųjų nominacijų atrankos komisijai teikti labiausiai nusipelniusių įvairių miestų arba rajonų neįgaliųjų kandidatūras. Taip pat šiam renginiui neįgaliųjų meno kolektyvai kviečiami siūlyti koncertinius numerius.
Specialiai „Būkime kartu“ koncertui paruošiami bendri žmonių su negalia ir populiarių Lietuvos atlikėjų pasirodymai. Lietuvos atlikėjai šiame renginyje koncertuoja nemokamai.
Renginį, skirtą integruoti „sveikuosius“ į neįgaliųjų gyvenimą ir padėti keisti „sveikųjų“ požiūrį neįgaliųjų atžvilgiu, globoja pirmoji šalies dama p. Alma Adamkienė.

## Nuorodos
* Lietuvos žmonių su negalia sąjungos svetainė
Ford Model A

**Ford Modelis A** – lengvųjų automobilių modelis, kuris buvo antras pasisekimas Ford Motor kompanijai, po anksčiau buvusio Model T.

Ford Modelis A buvo pradėtas gaminti 1927 m.

## Savybės
Ford modelis A buvo įvairių modifikacijų: kupė, verslo kupė, sportinis kupė, kabrioletas, sedanas, dviejų langų tipo. Jį buvo galima nusipirkti keturių spalvų. Šis modelis turėjo 4 cilindrų variklį, kurio tūris buvo 3,3 litro. Kuro sąnaudos buvo 8-12 L / 100 km. Jo didžiausias greitis – 104 km/h.

## Filmai ir spauda
Šis modelis buvo pristatytas spaudoje kaip metų automobilis. Šis automobilis buvo naudojamas filme „King Kong“ kaip taksi ir policijos automobilis.
Footbag

## Istorija
**„Footbag“** žaidimą išrado amerikiečiai John Stalberger ir Mike Marshall 1972 m. ir iš pradžių pavadino „Hack the Sack“. Jie kartu sukūrė pirmąjį „tikrą“ kamuoliuką ir pavadino jį „Hacky Sack“ bei taisykles sportui, pavadintam „Footbag“. Netrukus buvo sukurta nacionalinė JAV „Hacky Sack“ asociacija, žaidimas ėmė sparčiai populiarėti. Vėliau autorinės teisės parduotos kompanijai „Kransco“ (prekinis ženklas „Wham-O“), vienintelei gaminančiai originalias „Frisbee“ skraidančiąsias lėkštes. Begant laikui „Footbag“ entuziastų atsirado visame pasaulyje, veikia 1248 klubai 49 šalyse, tarp jų – ir Lietuvoje, bet tai nelabai klubas, o tik draugija kartu žaidžianti ir besimokanti. Populiariausi yra du žaidimo stiliai: „Footbag net“ ir „Freestyle“.

## Kamuoliukų rūšys

Kaip ir bet kokie kamuoliai, taip ir *footbag* kamuoliukai yra skirtingi. Dažniausiai jie yra skirstomi į skirtus *freestyle* ir *net* žaidimams žaisti. Yra ir skirtų žaisti naktimis, šlapiu oru….

Kamuoliuko rūšį nulemia: 
#  **Svoris.** Standartinis *freestyle* kamuoliukų svoris yra 55 - 59 gramai. *Net* žaidimui skirti sunkesni kamuoliukai, sveriantys 45 - 75 gramų.
# **Dydis.** *Freestyle* žaidimui skirti kamuoliukai, kurių skersmuo yra 5 - 6 cm. *Net* žaidimo kamuoliukų skersmuo yra 4,5 - 6 cm.
# **Kietumas.** Šis požymis daug ką nulemia, nes nuo jo labai priklauso kiek aukštai nuo smūgio pakils kamuoliukas ir kaip lengva bus atlikti *delay* triuką.
# **Paviršių sudarančių „lopų“ skaičius.** Sunku pasakyti, ar didesnis, ar mažesnis kamuoliuko išorę sudarančių „lopų“ sudaro yra geriau, tačiau nuo to labai priklauso kamuoliuko kaina. Kamuoliukai, kuriuos sudaro daugiau „lopų“, brangiau kainuoja. Jų būna nuo 2 iki 136. Tačiau taisyklingųjų footbag'ų, kurių paviršių sudaro taisyklingieji daugiakampiai „lopai“, išorė būna sudaryti tik iki 62 „lopų“.

## Footbag freestyle

**Freestyle** – meninė žaidėjo įgūdžių išraiška. Žaidžiama stovint ratu ir kuo išradingiau perduodant kamuoliuką kitam. Tai populiariausias „Footbag“ žaidimas – nėra kovos dėl rezultato. Patyrę žaidėjai dalyvauja „Freestyle“ čempionatuose, kur jų pasirodymai vertinami už choreografiją, sudėtingumą, įvairovę ir techniką, taip pat už originalumą ir kūrybiškumą. 

## Footbag net

**Footbag net** žaidžiamas teniso aikštelėje per 1,5 metro aukštyje pakeltą tinklą vienas prieš vieną arba du prieš du. Žaidžiant vienas prieš vieną leidžiama kamuoliuką savo tinklo pusėje liesti du kartus, o žaidžiant du prieš du – tris, tačiau ne daugiau vieno karto vienam žaidėjui iš eilės.

## Nuorodos
*footbag.org
Arau

**Arau** – miestas Šveicarijos šiaurėje, į vakarus nuo Ciuricho, 381 m aukštyje. Per miestą teka Reino intakas Arė. Argau kantono administracinis centras. Mašinų gamyba, elektrotechnikos, tiksliosios mechanikos ir optikos, metalo ir medžio apdirbimo, poligrafijos, tekstilės, avalynės, chemijos pramonė. Varpų liejimas. Yra zoologijos sodas, vėlyvosios gotikos bažnyčia (1471–1478 m.), rotušė (1520 m., perstatyta 1762 m.), pilis (XI-XIV a., dabar istorijos muziejus), vėlyvosios gotikos ir barokiniai gyvenamieji namai (XVI–XVIII a.).

## Istorija

Arau įsikūrė apie 1250 metus. 1264 m. atiteko Habsburgams, 1415 m. – laisvajam Berno miestui. 1798 m. buvo Helvetijos Respublikos sostinė. Nuo 1803 m. – Argau kantono centras.

## Sportas
Mieste įsikūręs futbolo klubas FC Aarau.

## Šaltiniai
Abu Inanas Farisas

**Abu Inanas Farisas** (*abū `inān fāris ben `alīy*, arab.: أبو عنان فارس بن علي, g. 1329 m. arba 1317 m. – m. 1358 m.) – nuo 1348 m. Marinidų dinastijos Maroko sultonas.

Abu Inanas Farisas buvo Ali I Abdal Hasano sūnus.

## Istorija
Abu Inanas Farisas 1348 m. valdžią užėmė jėga, kol teisėtas Maroko sultonas, jo tėvas Ali I Abdal Hasanas, kariavo rytų Magrebe. 1352 m. Abu Inanas Farisas sutiuškino Zajanidus ir užėmė Tlemseną ir metų pabaigoje jis valdė visą vidurio Magrebą iki Bedžajos. 1357 m. vasarą buvo užimta Konstantina, rudenį – Tunisas, o 1358 m. pradžioje ir visas Oreso regionas.
1358 m. Abu Inanas Farisas netikėtai susirgo ir gruodžio mėn. jo vizirio *Alfodudlo* įsakymu buvo uždusintas. Naujuoju Maroko sultonu viziris paskelbė penkiametį Abu Inano Fariso sūnų Mahometą II-jį Assaidą.

Abu Inanas Farisas pastatė dvi medreses, vieną 1350 m. Meknese (*Bou Inania Madrassa* (Al – madrasa Al – abū `inānīya)), o kitą – 1357 m. Fese.

## Nuorodos
* ''Istorinis žodynas'' ;
* ''Musulmonų vadovai''.

## Išnašos
Arschotas

**Arschotas** – miestas Belgijoje, į šiaurės vakarus nuo Briuselio, prie Demero upės. Geležinkelio stotis. Baterijų gamyba, alaus darykla. Vystoma siuvimo pramonė.

## Istorija

Viduramžiais Arschotas buvo gelumbės audimo centras. Yra XIII-XV a. gotikinė bažnyčia.

## Šaltiniai
Osiotas

**Osiotas** (), seniau **Egedesmindė** (), ketvirtas pagal dydį Grenlandijos miestas, esantis Sakrdlito saloje, prie Disko įlankos (Bafino jūra). 3310 gyventojų (2005 m.). Su gretimais kaimais (Akunaku, Kitsisuarsuitu) sudaro savivaldybę. Žvejybos ir prekybos uostas. Žuvų perdirbimas, katerių statyba.

## Šaltiniai
Josh Lucas

**Josh Lucas** (g. 1971 m. liepos 20 d.) – JAV aktorius.

Gerai žinomas vaidmenimis Holivudo filmuose: „Šlovės kelias“ (*Glory road*) ir „Poseidonas“ (*Poseidon*).

## Biografija

Gimė Arkanzase. Tuo metu jo tėvai gyveno Indianos draustinyje. Josh’as užaugo keliaudamas į pietus su tėvais, jaunesniuoju broliu ir jaunesniąja seserimi. Nuo 13 metų gyveno trisdešimtyje skirtingų vietų. Galų gale šeima apsigyveno Gig Harbour miestelyje Vašingtone. Lankė Kopanchuk vidurinę mokyklą. 1989 m. baigė *Gig Harbour* vidurinę mokyklą. Šioje mokykloje vaidino pjesėse. Josh’as neįstojo į koledžą tam, kad galėtų tęsti aktoriaus karjerą.
Abakalikis

**Abakalikis** () – miestas Nigerijos pietryčiuose, Ebonio valstijos administracinis centras. 141,4 tūkst. gyventojų (2006 m.). Žemdirbystės rajono (auginami valgomieji batatai, manijokai, alyvpalmės) prekybos centras. Netoli Abakalikio yra cinko, alavo rūdų, klinties telkinių.

Dauguma miesto gyventojų yra igbo tautybės. Yra Ebonio valstijos universitetas.

## Šaltiniai
IBM Roadrunner

**Roadrunner** – superkompiuteris, kurį IBM pastatė Los Alamoso nacionalinėje laboratorijoje, Naujojoje Meksikoje, JAV. Šis greičiausias pasaulio kompiuteris, 133 milijonų dolerių kainavęs Roadrunner, yra skirtas pasiekti 1,7 petaflopų greičiui. Kol kas didžiausias jo pasiektas greitis yra 1.026 petaflopo, Roadrunner yra vienintelis iš superkompiuterių, išlaikiusių LINPACK 1 petaflopo testą. Šis kompiuteris yra sudėtas iš daugybės atskirų dalių, kuriose buvo pritaikyta daug naujausių dienų pasiekimų ir technologijų.

IBM kompiuterį pagamino JAV Energetikos Departamento ir Nacionalinės Branduolinės Apsaugos Administracijos reikmėms. Tai hibridinis kompiuteris su daugiau kaip 12,960 IBM PowerXCell 8i ir 6,480 AMD Opteron dvigubos šerdies procesoriais, specialiai sukurtais ašmenininiais serverių blokais, tarpusavyje sujungtais InfiniBand technologija. Superkompiuteris naudoja Red Hat Enterprise Linux ir Fedora operacines sistemas, kurios abi yra suderintos su xCAT paskirstytojo skaičiavimo programine įranga. Jis užima maždaug 560 m², 2008 metais pradėjo atlikinėti skaičiavimus.

JAV Energetikos Departamentas planuoja kompiuteriu simuliuoti branduolinių užtaisų skilimo amžių tam, kad JAV branduolinis arsenalas būtų saugus ir patikimas naudoti. Taip pat Roadrunner bus naudojamas mokslo, finansų ir aeronautikos skaičiavimams atlikti.
Zombis

**Zombis** – mitologijos ar fantastikos kūrinių būtybė prisikėlęs negyvėlis (nemirėlis). Pavadinimas kilęs iš JAV pietų, kur vergai užsiimdavo vudu.

## Haičio zombiai
Zombių pasaulio centru laikomas Haitis – sala Vest Indijoje. Čiabuviai valstiečiai tiki, kad piktieji burtininkai bokorai gali atgaivinti mirusius artimuosius ir grąžinti juos į gyvenimą, tačiau atgaivinti jie būna tarsi nemąstančios marionetės. Kalbama, kad tokius nelaiminguosius bokorai išnaudoja kaip savo vergus. Karibų jūros baseino gyventojai iš tikrųjų tiki, kad zombiai egzistuoja ir kad juos galima sutikti vaikštančius gatvėmis. Kai kurie teigia pažįstantys savo šeimos narių ar draugų, kurie esą buvo paversti zombiais. Norėdami apsidrausti daugelis neturtingų valstiečių ant savo artimųjų kapų uždeda sunkias akmens plokštes, kad bokorai negalėtų pagrobti jų kūnų.

1937 m. *Zora Neale Hurston*, tyrinėdama Haičio folklorą, užrašė istoriją apie kaimelyje pastebėta moterį. Viena vietinių šeima teigė, kad moteris yra jų giminaitė, kuri mirė ir buvo palaidota 1907 metais.

Po kelių dešimtmečių etnobotanikas *Wade Davis* išleido dvi knygas, kuriose buvo pristatytas jo požiūris apie tai, kaip žmonės galėtų būti paverčiami zombiais. Jo nuomone, gyvas žmogus gali būti paverstas zombiu, jei į jo kraujotakos sistemą patenka (dažniausiai per žaizdas) specialios sudėties milteliai. Miltelius galėtų sudaryti tetrodotoksinas, randamas tam tikros rūšies žuvyse, ir narkotinės medžiagos, randamos durnaropėse. Tetrodotoksinas sukelia raumenų paralyžių, papildomos medžiagos, įeinančios į miltelių sudėtį, galėtų sulėtinti metabolizmą ir širdies ritmą. Tokios būsenos žmogų nenaudojant specialios medicininės įrangos būtų sunku atskirti nuo mirusio. Žmogų palaidojus bokoras galėtų jį iškasti ir atgaivinti. Dėl smegenų pažeidimų, atsiradusių esant deguonies trūkumui, ir narkotinių medžiagų, duodamų prikeltam žmogui, šis neatgautų sveiko proto ir bokoras galėtų jį valdyti.

Knygose aprašytas „zombifikavimo“ procesas yra kritikuojamas dėl daugelio netikslumų (pvz., aprašant tetrodotoksino poveikį) ir eksperimentinių duomenų trūkumo. Zombių atsiradimą paaiškinti yra iškelta ir kitų hipotezių, pvz., zombiais galėjo būti laikomi įvairių psichinių ligų turintys žmonės.
ABC šalys

**ABC šalys, ABC jėgos** – nuo XX a. pr. vartojamas trijų Pietų Amerikos didžiųjų valstybių – Argentinos, Brazilijos, Čilės – pavadinimas. ABC buvo laikomos atsvara JAV viešpatavimui.

Tarp šių šalių 1915 m. gegužės 15 d. pasirašytas Konsultacijos, neagresijos ir arbitracijos paktas.

## Šaltiniai
Abvilis

**Abvilis** () – miestas Prancūzijos šiaurėje, Aukštutinėje Prancūzijoje, Somos departamente, į šiaurės vakarus nuo Amjeno, netoli Somos upės žiočių. 24,6 tūkst. gyventojų (2001 m.). Yra mažų laivų prieplauka. Vystoma mašinų gamyba, elektrotechnikos, maisto, tekstilės pramonė. Turizmas. Svarbiausi architektūrinia objektai: varpinė (XIII a.), bažnyčios (XV-XVII a.), XVIII a. pilis. 1954 m. jame atidarytas Žako Bušė de Perto muziejus.

## Istorija

Abvilio gyvenvietė žinoma nuo III a. (tada vadinosi *Abbatis vila*). Abvilis miesto statusą gavo 1184 m. Priklauso Prancūzijai nuo XV a. pabaigos. Miesto centras buvo labai sugriautas per Antrąjį pasaulinį karą.

## Šaltiniai
Gražina Drėmaitė

**Gražina Drėmaitė** (g. 1936 m. spalio 8 d. Vilniuje) – Lietuvos grafikos restauratorė, chemikė, visuomenės veikėja.

## Biografija
1954 m. baigė Vilniaus Salomėjos Nėries vidurinę mokyklą. 1957–1995 m. dirbo Lietuvos dailės muziejuje grafikos ir tapybos restauratore, grafikos restauravimo skyriaus vedėja. 1958 m. Maskvoje baigė I. Grabario restauravimo mokyklą, įgijo temperinės ir aliejinės tapybos restauratoriaus diplomą. 1959 m. stažavosi Varšuvoje (Lenkija). 1962 m. baigė Vilniaus universiteto Chemijos fakultetą, chemikė analitikė, apgynė diplominį darbą apie popieriaus restauravimą. Restauravo Lietuvos muziejų eksponatus, daugiausiai popierinius. 2000 m. suteikta restauratorės ekspertės kvalifikacija.

1995–1999 ir 2001–2003 m. Valstybinės paminklosaugos komisijos pirmininkė, 1999–2001 m. pirmininko pavaduotoja. Nuo 2009 m. Valstybinės kultūros paveldo komisijos pirmininkė.

Tėvas sovietmečiu 1940 m. dalyvavo „Agitpropo“ veikloje. 1940–1941 m. LTSR švietimo liaudies komisariato inspektorius.

1990 m. su kitais įkūrė Lietuvos restauratorių sąjungą, iki 1996 m. jos pirmininkė. Parengė keliasdešimt popieriaus restauravimo specialistų lietuvių ir užsieniečių. Vilniuje (1968, 1977, 1984 ir 1993 m.), Maskvoje (1977 m.), Rygoje (1978 ir 1987 m.) bei Taline (1981 ir 1990 m.) surengė grupines Lietuvos dailės muziejaus restauravimo centre restauruotų kūrinių parodas, sudarė jų katalogus. Kartu su Lenkijos restauratoriais ir kitais specialistais 2001 m. surengė konferenciją „Lietuvos dvarai – praeitis, dabartis ir ateitis“, 2002 m. – seminarą „Kultūros paveldo apsauga karo ir ekstremalių situacijų atvejais“ ir 2003 m. – konferenciją „Gynybinis paveldas Lietuvoje“.

2000 m. ir 2004 m. nesėkmingai kandidatavo savivaldybių tarybų rinkimuose bei rinkimuose į LR Seimą.

## Bibliografija
* Iš Lietuvos teatro istorijos šaltinių, 1761–1853 / Vladas Drėma; sud. Gražina Drėmaitė, Helmutas Šabasevičius. – Vilnius: Kultūros, filosofijos ir meno institutas, 2007. – 326 p. – ISBN 978-9986-638-88-9

## Įvertinimas
* 1998 m. Lenkijos ordino Kavalieriaus kryžius (*Krzyż kawalerski*)
* 2001 m. Lenkijos ordino Karininko kryžius (*Krzyż oficerski*)
* 2006 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžius 

## Šaltiniai
Saris (Iranas)

**Saris** (, maz.: ساری) – miestas Irano šiaurėje, Kaspijos jūros pakrantėje. Mazenderano provincijos administracinis centras. 195,9 tūkst. gyventojų (1996 m.). Maisto (jogurto, aliejaus, ryžių, mėsos), elektronikos pramonė.
Flibustjeras

**Flibustjerai** ( – laisvo grobio gavėjas, iš to , iš to ) – piratai avantiūristai, nuo XVII a. vidurio iki XVIII a. pabaigos siaubę ispaniškosios Amerikos salų pakrantes, daugiausiai ties Antilais.

## Flibustjerų kilmė
Pirmieji flibustjerai atsirado apie 1627 m. Tortugos saloje, kuri iki tol ėjo iš rankų į rankas. Ją savinosi ispanai, olandai, prancūzai, anglai, kol ji atiteko visomis šiomis kalbomis kalbėjusiems Karibų jūros kontrabandininkams ir piratams. Salos uostas tapo jų tvirtove, kai Prancūzijos kardinolas Rišeljė dviem jūrininkams, de Ruasi (*de Roissy*) ir Pjerui Belenui iš Esnambuko (Pierre Belain d’Esnambuc) pavedė įsteigti „San Kristofo ponų kompaniją“. Surinkęs prancūzų ir anglų komandą Belenas išvijo iš šios ir kitų salų ispanų kariuomenę ir pradėjo piratiškus ispanų laivų puldinėjimus. 1630 m. salą užėmė anglai, bet 1640 m. buvęs Prancūzijos karališkojo laivyno kapitonas hugenotas Fransua Lavasjo atsiėmė ją ir paskelbė karališkąja žeme. O tuo metu tarp Anglijos ir Prancūzijos buvo pasirašyta taika, todėl anglai jos nebeatsiėmė ir piratai galėjo laisvai plėšti ispanų laivus.

## Aukso amžius

Tačiau šią laisvą teritoriją netruko pastebėti nuo persekiojimų Europoje bėgantys protestantai. Tuo pretekstu Ispanija, į savo sostą pasodinusi prancūzų karalių ir užsitikrinusi Prancūzijos neutralumą, salą vėl užėmė. Flibustjerai buvo priversti bėgti į San Domingą.

1648 m. pasibaigus Trisdešimties metų karui ir Nyderlandų revoliucijai likę laisvi kariai ir jūrininkai buvo dar vienas flibustjerų papildymas. Aktyviausiai jie veikė po 1680 m., kai Prancūzija ir Anglija nusprendė flibustjerus išskaidyti. Dalis jų persikėlė į Afrikos pakrantes, dalis įsikūrė Galapagų salose.

## XIX a.

XIX a. flibustjerais vadinti asmenys, dėl įvairių priežasčių rengdavę karines ekspedicijas iš JAV teritorijos į kaimynines valstybes. Šios ekspedicijos rengtos siekiant prijungti prie JAV naujų teritorijų, įkurti naujas respublikas arba sukurti nepriklausomas valstybes siekiant jas valdyti ir iš jų pasipelnyti. Ekspedicijas rengdavo įvairių šalių piliečiai, taip pat politikai, karininkai, verslininkai. Prielaidos flibustjerų ekspedicijoms XIX a. buvo geografinis teritorijų artumas JAV, jų silpnumas ir palyginti silpna JAV centrinė valdžia.

## Žymiausi flibustjerai
* Henris Morganas, 1670 m. užėmęs Panamą ir tapęs Jamaikos gubernatoriumi.
* Pjeras Legrandas, su 28 žmonėmis paėmęs į nelaisvę ispanų admirolo laivą.
* Mišelis de Grandmontas, kuriam 1678 m. pasidavė Marakaibas, 1680 m. Puerto Kabelas, 1683 m. Vera Kruzas, 1685 m. Kampečė.
* Žanas Lafitas, įkūręs Batarijos karalystę prie Naujojo Orleano ir 1815 m. padėjęs generolui Endriu Džeksonui laimėti prieš anglus Šalmė mūšį.

## Šaltiniai

* Philippe Jacquin, Sous le pavillon noir: Pirates et flibustiers, Gallimard, 2002, Paris, 160 pages, ISBN 2-07-076361-7
Konstantinas Juonas

**Konstantinas Juonas** (, 1875 m. spalio 24 d. Maskva – 1958 m. balandžio 11 d. ten pat) – rusų tapytojas peizažistas, meno teoretikas, nuo 1947 m. TSRS Meno akademijos akademikas.

## Biografija
Brolis kompozitorius Pavelas Juonas. 1894−1898 m. studijavo Tapybos, skulptūros ir architektūros mokykloje, kur jo mokytojais buvo Abramas Archipovas, Nikolajus Kasatkinas, Konstantinas Korovinas ir kiti. 1899−1900 m. dirbo Valentino Serovo studijoje Maskvoje, čia jį sužavėjo impresionizmas. 1900 m. Maskvoje įkūrė dailės mokyklą, kurioje dėstė iki 1917 m. Joje mokėsi daug būsimųjų avangardistinės dailės kūrėjų, tokių, kaip Vladimiras Favorskis, Vytautas Kairiūkštis, Aleksandras Kuprinas, Vera Muchina, L. Petrova, Varvara Stepanova, N. Udalcova ir kt.)

1903 m. vienas Rusų dailininkų sąjungos steigėjų, dailininkų susivienijimo „Meno pasaulis“ (*Мир искусства*) narys. 1903 m. ir 1906 m. dalyvavo „Meno pasaulio“ parodose. 1913 m. priimtas į „Paryžiaus Rudens“ salonus. 1925 m. Revoliucinės Rusijos dailininkų asociacijos narys, dalyvavo kuriant spektaklių scenografiją. 1948-1950 m. TSRS mokslų akademijos Vaizduojamųjų menų teorijos ir istorijos mokslinio tyrimo instituto direktorius. 1952−1955 m. Maskvos V. Surikovo meno instituto profesorius. Nuo 1957 m. TSRS dailininkų sąjungos valdybos pirmasis sekretorius.

## Kūryba
Ankstyvuosiuose kūriniuose vaizduojama Rusijos gamta, bažnyčios, vienuolynai (Serija „Švč. Trejybės vienuolynas“: „Kovas“, 1903 m., „Žiema“, 1910 m., „Kovo saulė“ 1915 m.). Po 1917 m. Spalio perversmo sukurtuose paveiksluose aukštinama nauja santvarka („Nauja planeta“, 1921 m., „Pamaskvio jaunimas“, 1926 m.). Vėliau nutapė daug pompastiškų paveikslų („Paradas raudonojoje aikštėje 1941 m. lapkričio 7 dieną“, 1949 m.), netgi prasilenkiančių su realia istorija („Kremliaus šturmas 1917 m.“, 1947 m.)

Sukūrė scenografijų ir kostiumų teatrams (M. Musorgskio „Borisas Godunovas“, 1912-1913 m., „Chovanščina“, 1940 m.).

## Įvertinimas
* 1943 m. Stalino premija
* 1950 m. TSRS liaudies dailininkas
* Lenino ordinas
* Prie namo Maskvoje, Zemlianoj val 14-16, kuriame gyveno, pakabinta memorialinė lenta.

## Bibliografija
* Maskva mano kūryboje (*Москва в моем творчестве*, М., 1958)
* Apie meną (*Об искусстве*, т. 1-2, М., 1959).

## Šaltiniai

* Апушкин Я. В., К. Ф. Юон, М., 1936;
* Третьяков Н., К. Ф. Юон, М., 1957;
* К. Ф. Юон. Человек, художник, общественный деятель. Педагог. [Каталог-сборник], М., 1968;
* Ромашкова Л. Константин Юон. Альбом. М., 1973;
* К. Ф. Юон, Столетие со дня рождения, 1875–1975, М., 1976.
* Осмоловский Ю., К. Ф. Юон, М., 1982.
Ilja Kabakovas

**Ilja Josifovičius Kabakovas** (,  1933 m. rugsėjo 30 d. – 2023 m. gegužės 27 d.) – rusų ir JAV grafikas, tapytojas konceptualistas, instaliacijų kūrėjas.

## Biografija
1957 m. baigė V. Surikovo dailės institutą Maskvoje. Dirbo knygų, vaikiškų žurnalų iliustratoriumi, nuo aštuntojo dešimtmečio įsitraukė į avangardinį „socarto“ judėjimą, kuriam būdinga sovietinės dailės stereotipinių vaizdinių parodijavimas. 1965 m. jo darbai buvo eksponuoti Italijos komunistų partijos lyderio surengtoje parodoje Akiloje, Abrucai. Bet tada baigėsi ir chruščiovinis „atšilimas“. Jis tapo nepageidaitinas tarybinėje visuomenėje. 1988 m. emigravo iš TSRS, nuo 1992 m. gyvena Niujorke. Nuo devintojo dešimtmečio pradžios daugiausia kuria instaliacijas, jose reprezentuojama sovietinė gyvenimo realybė, gausu autobiografinių nuorodų („Raudonasis paviljonas“, „Įvykis muziejuje, arba Vandens muzika“, abi su V. Tarasovu, 1993 m.). Kūriniams būdinga ironija, yra poparto elementų. Iki 1989 m. dirbo su žmona Emilija. 1992 m. dalyvavo parodoje „Documenta 9“, 1988 ir 1993 m. – Venecijos bienalėje.

## Ekspozicijos
* 1994 m. „Auksinio undergraundo upė. Mano gyvenimo laivas. mano motinos albumas“. Nacionalinis šiuolaikinio meno centras, Grenoblis, Prancūzija
* 1995 m. „Be vandens“. Austrijos menų muziejus, Viena, nuolatinė ekspozicija
* 1995 m. „Kabakovas. Balsų jūra“. Bazelio meno muziejus, Šveicarija, nuolatinė ekspozicija
* 1995 m. „C'est ici que nous vivons“, Žoržo Pompidu centras, Paryžius
* 1995 m. „The Man Who Flew into Space from His Apartment“. Žoržo Pompidu centras
* 1995 m. „Žmogus, kuris niekada nieko neišmeta“. Nacionalinis šiuolaikinio meno muziejus, Oslas, Norvegija

I. Kabakovo darbai „Žuk“ ($5,8 mln., 2008) ir „Nomer liuks“ ($4,1 mln., 2006) – brangiausiai parduoti šiuolaikinio rusų meno kūriniai (abu – „Phillips de Pury“ aukcione, Londonas).

## Nuorodos

* Ilja Kabakovas 
* Iljos ir Emilijos Kabakovų svetainė

## Šaltiniai
Nikolajus Kasatkinas

**Nikolajus Kasatkinas** (, 1859 m. gruodžio 25 d. Maskva – 1930 m. gruodžio 17 d. Maskva) – rusų dailininkas impresionistas, pedagogas.

## Biografija

1873–1883 m. mokėsi Maskvos tapybos, skulptūros ir architektūros mokykloje pas Vasilijų Perovą, o 1894-1917 m. pats joje dėstė. Tarp jo mokinių Borisas Johansonas, Konstantinas Juonas, Vytautas Kairiūkštis, Nikolajus Krymovas ir daug kitų vėliau garsių dailininkų.

Nuo 1891 m. dailininkų grupės, pasivadinusios „Peredvižnikais“, narys. Nuo 1922 m. „Revoliucinės Rusijos dailininkų asociacijos“ narys.

## Darbų galerija

Nikolaj Alexejewitsch Kassatkin 001.jpg|thumb|left|150px|Darbininkų šeimoje, 1890– 1900 m.
В коридоре окружного суда.jpg| „Apygardos teismo koridoriuje“, 1897 m.
Nikolaj Alexejewitsch Kassatkin - Who?.jpg| „Kas?“, 1897 m.
Шахтерка.jpg| „Šachtininkė“, 1894 m.
Ifnis

**Ifnis** – 1 502 km² teritorija pietų Maroke, Atlanto vandenyno pakrantėje, į pietus nuo Agadiro ir priešais Kanarų salas. 1964 m. šioje teritorijoje gyveno 51 517 gyventojų ir daugiausiai vertėsi žvejyba.

Dabar ši teritorija priklauso Sus-Masa-Dra regionui.

## Istorija
789 m. Ifnis prijungtas prie Maroko.

1476 m. Ispanija užkariavo šią vietovę ir įkūrė *Santa Cruz de la Mar Pequeña* miestą (Mažylio Mer Šventas Kryžius), kuris tarnavo kaip vergų prekybos punktas. Iš čia vergai buvo plukdomi į Kanarų salų cukranendrių plantacijas. 1524 m. berberai iš šios teritorijos ispanus išstūmė ir iki XIX a. Ifnis priklausė Maroko sultonams.

1859 m. prasidėjus kovoms dėl Afrikos pasidalinimo, Ispanija ir Prancūzija pareiškė pretenzijas į Magrebą. Ispanijai pareikalavus pietinės Maroko dalies, kurioje iš seno buvo jos įtvirtinimai, 1859 m. spalio 22 d. Ifnis tapo Ispanijos užjūrio teritorija. Čia pastatytas žvejybos uostas Sidi Ifnis.

1934 m. Ifnis oficialiai tapo Ispanijos kolonija. Į Sidį Ifnį savo rezidenciją perkėlė Ispanijos Sacharos gubernatorius. 1958 m. Maroko išsivadavimo armija apsupo Ifnį, bet Ispanija apgynė savo koloniją ir Sadi Ifnį paskelbė savo užjūrio srities sostine. 1969 m. birželio 30 d. Ispanija Ifnį grąžino Marokui.

## Pašto ženklai

Pašto ženklus Ispanija Ifniui pradėjo leisti 1941 m., ant jų buvo užrašas „Territorio de Ifni“. Teritorijai tapus kolonija, šis užrašas dingo, o pašto ženklai buvo leidžiami iki 1968 m. lapkričio 23 d. Daugelis ženklų taip ir nebuvo panaudoti, o tai kėlė įtarimus, kad buvo siekiama pelno iš filatelistikos.

## Šaltiniai
Disney Channel

**Disney Channel** (; 1983–1997 m. vadinosi **The Disney Channel**, 1997–2002 m. – tiesiog **Disney**) – JAV abonentinės televizijos kanalas vaikams ir paaugliams. Priklauso bendrovei „The Walt Disney Company“. Įsteigtas 1983 m. balandžio 18 d. Burbanke, Kalifornijoje.

Disney Channel kanalo eterį sudaro originalios kūrybos televizijos serialai, kino teatruose rodomi ir tik televizijai skirti filmai bei kitos trečiųjų šalių programos.

## Išnašos
Merkinės herbas

**Merkinės herbas** – pagrindinis Merkinės miestelio ir Merkinės seniūnijos (Varėnos rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Mėlyname herbinio skydo lauke sidabrinis šokantis vienaragis, ginkluotas raudonu liežuviu ir auksiniais ragu bei kanopomis.

## Istorija

Herbas pirmą kartą patvirtintas 1569 m. gruodžio 7 d., kai Ldk Žygimantas Augustas suteikė miestui Magdeburgo teises. Privilegijos originalas su spalvotu miesto herbu neišliko, tačiau yra žinomas to meto privilegijos nuorašas Lietuvos Metrikoje.

Išliko ganėtinai daug kitų Merkinės herbo ikonografijos šaltinių (6 Merkinės miesto antspaudai). Apie herbo spalvas daug byloja 1792 m. Merkinės magistrato herbinis antspaudas. Jame pavaizduotas vienaragis klasicistiniame skyde, kurio laukas subrūkšniuotas smulkiomis horizontaliomis linijomis. Iš šafiravimo galima spręsti, kad vienaragis yra sidabrinis, o skydo laukas nudažytas mėlynai.

Vienaragis į Merkinės herbą atkeliavo iš Žygimanto Augusto aplinkos, taip pat nuo XVI a. pradžios buvo naudojamas Lietuvos valstybės herbe. Vienaragis pagal to meto sampratą buvo mėnulio ir kunigaikštyčių atributas bei simbolizavo nekaltumą, skaistybę ir buvo Švč. Mergelės Marijos atributas. Manoma, kad Merkinės vienaragis buvo susijęs būtent su bažnyčios tradicijomis.

Pagal ikonografinę medžiagą herbą atkūrė dailininkas Arvydas Každailis. Heraldikos komisija aprobavo 1996 m. sausio 25 d. Herbas patvirtintas 1996 m. vasario 20 d. prezidento Algirdo Brazausko dekretu Nr. 853.

## Šaltiniai
FK Merkinė

**Merkinės jaunimo futbolo klubas Merkinė** – Lietuvos futbolo klubas iš Merkinės.

## Istorija
Klubas įsteigtas 2006 m. Merkinėje. Aktyviai dalyvauja įvairiose varžybose. Organizuoja futbolo renginius, treniruotes. Rūpinasi inventoriaus atnaujinimu. Kelerius metus iš eilės kartu su rėmėjais organizavo Liepos 6 d. futbolo turnyrą karaliaus Mindaugo dienos paminėjimui. 2013 m. Varėnos r. futbolo pirmenybėse užėmė I vietą. 2013 m. įgyvendino stadiono atnaujinimo projektą. Vienas iš veiklos akcentų - vietiniai klubo derbiai tarp "Mūro" ir "Internacionalo" komandų. 

Dalyvauta: SFL Vilnius (žiemos sezonas), Kernavės taurė, Turnyras Elektrėnuose, Varėnos taurė, Varėnos r. pirmenybės, Alytaus SFL, Turnyras Matuizose (aikštyno atidarymo šventėje), Euro 2008 m. ir kiti turnyrai Merkinėje. vaikams organizuoti turnyrai: "Futboliukas", Liepos 6 d. minėjimo turnyrai Merkinėje, "Kalėdinės barzdos" turnyras, dalyvauta "Ežiogolo" pirmenybėse, turnyruose Alytuje.

Futbolas Merkinėje žaistas dar tarpukariu. Kalbama, kad tarpusavyje runkdavosi lietuvių ir žydų komandos (sporto klubas Maccabi). Merkinės komanda stipri buvusi ir sovietmečiu, dalyvauta Varėnos r. pirmenybėse, ne kartą užimtos prizinės vietos. Mokytojo Alberto Švilpos iniciatyva daug kartų Merkinės mokyklos salėje organizuoti Vasario 16 d. paminėjimo turnyrai, skirtingais metais dalyvaudavo net iki 8 komandų.

### Emblemos

Vaizdas:MerkineFK.gif|Pirmoji emblema (2006 m.)
Vaizdas:FKmerkine.gif|Antroji emblema (2010 m.)


## Sezonai

### [[SFL]] varžybos

|}

## Nuorodos