open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tomatina

**Tomatina** () – kasmetinė šventė, rengiama paskutinį rugpjūčio trečiadienį Ispanijos mieste Bunjolyje, Valensijos regione. Dešimtys tūkstančių dalyvių iš įvairių šalių atvyksta dalyvauti mūšyje, kuriame kaunasi mėtydami vienas į kitą pomidorus.

Festivalis trunka savaitę, kurios metu vyksta mugė, koncertai, paradas, šokiai ir fejerverkai. Naktį prieš pomidorų kovą vyksta paeljos gaminimo konkursas. Buñol gyvena viso 9 tūkstančiai, tačiau festivalio metu čia atvyksta iki 40 tūkstančių turistų. Buñolyje nepakanka apgyvendinimo visiems turistams, todėl daugelis dalyvių atvyksta traukiniu ar autobusu iš Valensijos, esančios už 38 km. Ruošdamiesi šventei, parduotuvės savininkai apkala savo įstaigų langus dideliais plastikiniais skydais, kad apsaugotų juos nuo artėjančio pomidoro mūšio, kurios metu sunaudojama apie 146 tonos pomidorų.

## Istorija
Festivalis rengiamas miesto globėjo Šventojo Liudviko Bertrano () ir gynėjos Dievo Motinos (*Mare de Déu dels Desemparats*) garbei.

Tradicija prasidėjo 1945 m. Teigiama, kad pirmasis pomidorų mūšis įvyko tarp draugų per tarpusavio ginčą festivalyje. Franco valdymo laikais ši šventė buvo uždrausta kaip neturinti religinės reikšmės, tačiau buvo atgaivinta aštuntajame dešimtmetyje.

Nuo 1980 m. Pomidorus festivaliui tiekia miesto valdžia, o 2002 m. Centrinis turizmo biuras suteikė festivaliui Buñol tarptautinį statusą .

## Mūšio aprašymas

Pirmieji Tomatina renginiai prasideda priešpiet 10 valandą. Sunkvežimiai, prikrauti pomidorų, važiuoja į centrinę *Plaza del Pueblo* miesto aikštę. Pomidorai atvežami iš kaimyninės Ekstremaduros autonominės bendruomenės, kur jie yra pigesni. Pagal taisykles festivalis prasideda tik po to, kai kas nors užlipa ant dviejų aukštų medinio stulpo, iš anksto ištepto muilu. Viršuje stulpo laimėtojo laukia prizas – vytintas kiaulienos kumpis. Mūšio pradžios signalas yra vandens patrankų šūviai. Mūšio metu kiekvienas dalyvis kovoja už save. Taisyklės numato, kad pomidoras prieš mėtymą turi būti susmulkintas ar pertrėkštas, kad nebūtų sužeistas priešininkas. Be to, pagal taisykles negalima su savimi atsinešti daiktų, kurie gali rimtai pakenkti, pavyzdžiui, stikliniai buteliai ar pan.

Mūšis trunka lygiai valandą. Po to patrankos iššauna antrą salvę, o tai reiškia mūšio pabaigą. Po šios akimirkos pomidorų nebegalima mėtyti. Po mūšio aplinkinių namų sienos tampa raudonos, o pomidorų masė ant grindinio pasiekia kulkšnis. Mūšiui pasibaigus ugniagesių mašinos nuplauna pomidorų likučius vandeniu, tiekiamu iš Romos akveduko, pastatyto šiaurinėje miesto dalyje. Dalyviai prausiasi upėje arba vietiniai gyventojai juos apipila vandeniu iš laistymo žarnų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali Tomatina svetainė
Waldemar Haffkine

**Valdemaras Mordechajus Volfas Hafkinas** (; 1860 m. kovo 15 d. – 1930 m. spalio 26 d.) – Rusijos imperijos bakteriologas, vėliau tapęs Prancūzijos piliečiu. Po emigracijos į Prancūziją jis dirbo Pastero institute, kur išrado choleros vakciną ir sėkmingai ją naudojo Indijoje. Pirmasis mokslininkas, išradęs ir sėkmingai naudojęs vakcinas nuo choleros ir buboninio maro. Jis išbandydavo vakcinas ant savęs. Dėl šių nuopelnų Hafkinas dažnai vadinamas žmonijos gelbėtoju.

Hafkinas buvo ketvirtas iš penkių vaikų šeimoje. Tėvai buvo žydai, gyvenę Rusijoje. Tėvas dirbo mokytoju. Valdemaras Hafkinas įgijo išsilavinimą Odesos universitete. Vėliau mokėsi Peterburge.

Hafkinas tęsė savo studijas nuo 1879 iki 1883 metų, vėliau iki 1888 m. dirbo Odesos zoologijos muziejuje, bet po caro Aleksandro Antrojo nužudymo, pasitraukė į Šveicariją ir pradėjo dirbti Ženevos universitete. 1889 m. prisijungė prie Pastero universiteto. 

Jis pradėjo mokslininko karjerą nuo zoologo ir protistologo. Apie 1885 m. pradėjo praktikuoti mikrobiologiją.

## Vakcina nuo choleros
19 amžiaus pabaigoje cholera siautėjo pasaulyje. Hafkinas išrado vakciną ir rizikuodamas gyvybe, išbandė ją ant savęs. Vakcina, kaip vėliau paaiškėjo, pasirodė nepaprastai veiksminga.

Hafkinas išvyko į Indiją, žinodamas, kad toje šalyje paplitusi cholera. Jo vakcina išgelbėjo tūkstančius žmonių. Jis dar dirbo Biologijos instituto vedėju Kalkutoje.

## Vakcina nuo buboninio maro
1896 m. Bombėjaus valdžia, matydama maro plitimo staigumą ir mirtingumą, paprašė Hafkino pagalbos. Po trijų mėnesių darbo, 1897 m. sausį vakciną pavyko išrasti.  

Rusijos imperija nesidžiaugė Hafkino pasiekimais, todėl kai kurie jo kolegos iš Rusijos atvyko pas jį į Indiją. Tačiau choleros protrūkio Rusijos imperijoje metu, Hafkinas nusiuntė savo vakciną į gimtąją šalį. Rusijoje vakcina buvo vadinta „лимфа Хавкина“ (Hafkino limfa). Ji išgelbėjo tūkstančius gyvybių visoje imperijoje.

XX a. pradžioje Hafkinas tapo Bombėjaus instituto vadovu (dabar Hafkino institutas). 1900 m. gavo Kamerono apdovanojimą.

Hafkinas pirmasis mokslininkas, sugebėjęs paruošti vakciną, naikinant choleros bakteriją 60 laipsnių pagal Celsijų temperatūroje. 

1905 m. atvyko į Angliją. Vėliau sugrįžo į Indiją ir dirbo iki išėjimo į pensiją 1914 m. Apie mokslininką ir jo darbus yra sukurtas minifilmas.

## Paskutiniai metai

1927 m. trumpam lankėsi SSRS. Paskutinius gyvenimo metus praleido Šveicarijoje. Mirė 1930 m. spalį Lozanoje.

## Religija
Hafkinas buvo tikintis žmogus. Praktikavo tiek stačiatikių, tiek judaizmo tikybą. Gerbė visas religijas. „Svarbu išpažinti kokią nors religiją. Nėra nei blogesnės, nei geresnės. Kiekvienas turi pasirinkimą“.

## Apdovanojimai
1900 m. Kamerono apdovanojimas.
1925 m. Bombėjaus instutas pervadintas Hafkino institutu.
1960 m. minint Hafkino 100 metų gimtadienį, Izraelyje įkurtas parkas jo garbei.
1964 m. Indijoje ant pašto ženklo buvo pavaizduotas Hafkinas.

## Šaltiniai
Valdymo forma

**Valdymo forma** – sistema, pagal kurią valdoma valstybė. Yra daugybė įvairių valdymo formas apibūdinančių sąvokų. Vienoje valstybėje galima suderinti keletą valdymo formų, kurios suteikia schematišką apibūdinimą apie valstybės vyriausybės galios struktūrą, tačiau kiekviena vyriausybė yra unikali, kaip ir kiekviena šalis bei jos konstitucija – pagrindinis įstatymas detaliai aprašantis valdymo formą.

Valdymo forma gali būti tiek demokratinė (tiesioginė demokratija, atstovaujamoji demokratija, kuri dar skirstoma į respublikinę arba parlamentarinę valdymo formas bei  konstitucinė monarchija), tiek nedemokratinė (autoritarizmas, totalitarizmas, oligarchija, technokratija, teokratija, diktatūra, absoliutinė monarchija). Taip pat išskiriamos ir kitos valdymo formos, pavyzdžiui, anarchija, aristokratija, plutokratija, meritokratija, kleptokratija ir kt.

Socioekonominiai judėjimai atsirado ir perėmė valdžią vadovaujami tam tikrų partijų. Dėl jų ilgametės buvimo valdžioje istorijos, stiprių ideologinių ryšių leido kai kuriems autoriams juos taip pat laikyti valdymo formomis (fašizmas, komunizmas, nacizmas, socializmas).

## Šaltiniai
Pavelas Tretjakovas

**Pavelas Tretjakovas** (, 1832 m. gruodžio 27 d. – 1898 m. gruodžio 16 d.) – rusų verslininkas ir mecenatas, kolekcionierius, įkūręs Tretjakovo galeriją. Maskvos garbės pilietis (1896 m.).

## Biografija
Pavelas Tretjakovas gimė 1832 m. Maskvoje pirklių šeimoje. Karjerą pradėjo prekyboje dirbdamas su tėvu. Kartu su broliu Sergejumi pastatė medvilnės verpimo fabrikus, juose dirbo keli tūkstančiai žmonių. 1856 m. pradėjo kolekcionuoti rusų dailininkų paveikslus. Jo kolekcijoje buvo I. Trutnevo, A. Savrasovo, F. Brunio ir kitų paveikslai. 1874 m. buvo pastatyta Tretjakovo galerija. 1892 m. padovanojo savo ir mirusio brolio Sergejaus kolekcijas Maskvos miestui. Už tai jis tapo Maskvos garbės piliečiu. Prieš mirtį gavo komercijos patarėjo garbės vardą. P. Tretjakovo žmona buvo mecenato Savos Mamontovo pusseserė Vera Mamontova. Jie susilaukė 6 vaikų. Mirė 1898 m. Maskvoje. Buvo palaidotas Danilovo kapinėse, bet 1948 m. palaikai buvo perlaidoti Novodevičės kapinėse.

## Šaltiniai
Sakinimas

**Sakinimas** – sakų gavyba pažeidžiant augančių medžių kamienus. Dažniausiai sakinami spygliuočiai medžiai, ypač, pušys. Sakinimas skirstomas į trumpalaikį (iki 5 metų), vidutinės trukmės (ilgesnį kaip 5 metai) ir ilgalaikį (30–40 metų) sakinimą. Procesas gali būti vykdomas natūraliai arba sutepant rėžius cheminiais stimuliatoriais.

Pirmiausia nužievinamas tam tikras pušies kamieno plotą (gali būti iš vienos pusės arba iš abiejų, priklausomai nuo medžio). Tada suraižomas su specialiu rėžtuku, padaromi grioveliai sakams nutekėti. Pritaisomi specialūs sakų surinkimo indeliai (būdavo moliniai ir metaliniai). Tą patį medį sakindavo keletą metų, todėl išraižytas plotas išaugdavo nuo 0,5 metro iki 3 metrų. Sakai buvo surenkami į kibirus, grūdami, kad būtų skystesni ir pilami į statines. Po kaimus važinėjo surinkėjai, kurie pilnas statines veždavo į punktus. Vėliau pradėta rėžius tepti sieros rūgštimi, kad neužgytų ir paskatintų sakų bėgimą.

Lietuvoje pušų sakinimas pradėtas vokiečių valdžios 1916–1917 m. Verslinė sakų ruoša plėtota nuo 1935 m. sakinant dažniausiai 10–15 m. pušis prieš kirtimą ir taikant abi sakinimo rūšis. TSRS laikais, įsteigus Vilniaus ir Kauno specializuotus miško chemijos ūkius, pušynai sakinti ypač sparčiai. Pušų sakų reikėjo terpentino ir kanifolijos pramonei. Darbų mastai pradėjo didėti nuo 1949 m. XX a. pabaigoje pradėjus gaminti daugiau sintetinių medžiagų, rūpinantis gamtos apsauga, pušų sakinimas buvo nutrauktas. Iš sakų buvo gaminamas tepalas batams, ratams, grindims – vaškas, kremai rankoms ir veidui. Pušų sakinimas vykdytas iki 1994 m. (kai buvo panaikinti Vilniaus ir Kauno miško chemijos ūkiai).

## Literatūra
* Jonas Račinskas. *Sakinimas*. Vilnius: Akademia, 1995.


Buckets used to collect pine resin. Bajouca, Portugal (396452860).jpg|Indeliai sakinimui (Portugalija)
CupGutterSystem.jpg|Pušų sakinimas Floridoje 1936 m.
PSM V48 D515 Scraping and dipping in a turpentine orchard.jpg|Sakinimo darbai JAV XIX a. pab.
Pin gemme a La Teste de Buch.jpg|Sakinimas (Landai, Prancūzija)


## Šaltiniai
Rena Niehaus

**Rena Nihaus** (; g. 1955 m. gruodžio 18 d. Oldenburge) –vokiečių kino aktorė, savo karjerą praleidusi Italijoje. Jos žymiausias vaidmuo – pagrobta mergina Eriprando Visconti filme Pabaisa ir jos tęsinyje Edipo pabaisa.

## Filmografija
* I baroni (1975)
* Šuns širdis (1976)
* Pabaisa (1976)
* Il maestro di violino (1976)
* Un amore targato Forlì (1976)
* Edipo pabaisa (1977)
* Una donna di seconda mano (1977)
* Nero veneziano (1978)
* Voglia di donna (1978)
* Ciao cialtroni! (1979)
* Arabella l'angelo nero (1989)
* Il ritmo del silenzio (1991)

## Nuorodos

* IMDb profilis

## Šaltiniai
Gaučas (filmas)

**Gaučas** () – 1964 m. režisieriaus Dino Risi sukurta komedija.

## Turinys

Į Argentinoje vykstantį kino festivalį pristatyti savo filmą atvyksta grupė italų, kur ją pradeda persekioti įvairios nelaimės ir nesusipratimai. Juos pasitinka emigrantas Maručelis, tapęs pasiturinčiu verslininku, tačiau nostalgiją gimtinei pavertęs savotiška manija. Vidutinio amžiaus aktorė Lučiana vis ieško potencialaus turtingo jaunikio, o prodiuseris  Marko, sutikęs seniai emigravusį draugą Stefaną, priverstas spręsti ir savo finansines problemas.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Vittorio Gassman – Marko
* Nino Manfredi – Stefanas 
* Silvana Pampanini – Lučiana 
* Amedeo Nazzari – Maručelis
* Maria Grazia Buccella – Mara
* Nelly Panizza – Inesa
* Annie Gorassini – Lorela
* Maria Fiore – Marija 
* Umberto D'Orsi – Džianis
* Nora Carpena – Lida 

## Apdovanojimai
* Grolla d'oro – geriausias aktorius (N. Manfredi)

## Šaltiniai
Geri ir blogi

**Geri ir blogi** () – 1976 m. režisieriaus Claude Lelouch sukurta kriminalinė drama.

## Siužetas

Prieškarinė Prancūzija. Du automechanikai Žakas ir Simonas verčiasi vagystėmis ir smulkiais apiplėšimais. Neseniai pasirodęs naujas Citroen markės automobilis „Traction Avant“ dėl savo didelio greičio tampa pagrindiniu jų įrankiu sprunkant nuo policijos, o inspektorius Bruno Dešampas jau kurį laiką juos nesėkmingai persekioja. Kuomet prasideda antrasis pasaulinis karas, prie jų prisideda prostitutė Lola ir trijulė tampa plėšikais. Jiems pavyksta pagrobti iš žydų kolekcininkų nusavintą paveikslų kolekciją, kurią buvo ketinta išgabenti į Vokietiją, tačiau kai šie pagrasina sušaudyti 50 civilių gyventojų, gražina paveikslus. Inspektorius Dešampas suima ir kankina Lolą, tuo tarpu Žakas ir Simonas pagrobia inspektoriaus žmoną Dominyką. Jiems nusprendus apsikeisti įkaitais, Žakas supranta, kad Dominyka seniai nebemyli savo vyro ir nusprendžia ją suvilioti, kad gautų informacijos apie policijos ir gestapo veiklą, kurią perduoda rezistentams. Kai galiausiai jie įkliūva, Žakas kankinamas, o žmona gestapui pareiškia, kad informaciją priešams teikė jos vyras. Inspektorius turi pasirinkti: nusižudyti arba nužudyti žmoną. Pasirinkęs antrą kelią, jis vis vien atsiduria kalėjime, iš kurio išlaisvinamas tik karui pasibaigus. Gavęs apdovanojimą ir grąžintas į tarnybą, inspektorius vėl susiduria su Žaku, Simonu ir Lola, kurie taip pat kaip ir jis laikomi pasipriešinimo didvyriais.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Marlene Jobert – Lola
* Jacques Dutronc – Žakas
* Brigitte Fossey – Dominyka
* Bruno Cremer – inspektorius Bruno
* Jacques Villeret – Simonas
* Valerie Lagrange – Fransua 

## Apdovanojimai
* Cezario apdovanojimas (nominacija) – geriausia antrojo plano aktorė (B. Fossey)

## Šaltiniai
Rosemarie Lindt

**Rozmari Lindt** (; g. 1939 m. Diuseldorfe) – vokiečių aktorė ir balerina.

## Biografija
Rozmari buvo profesionali baleto šokėja, mokėsi Esene ir Paryžiuje, šoko įvairiuose Vokietijos ir Italijos teatruose.

1963 m. Rozmari kartu su vaikinu, prancūzų aktoriumi Jacques Herlin, apsigyveno Romoje, kur netrukus gavo pirmus epizodinius vaidmenis kine. Jos filmografiją sudaro apie 30 filmų, daugiausia erotinių komedijų, siaubo bei eksploatacinių filmų. 

Baigusi vaidinti kine ir ištekėjusi už Alfredo Piccolo, ji persikėlė gyventi į JAV, kur kartu su vyru turėjo savo baleto mokyklą „Lindt Ballet Theater“ ir mokė šokio Hunterio koledže.

## Filmografija

* La ballata dei mariti (1963)
* Ercole l'invincibile (1964)
* I marziani hanno 12 mani (1964)
* Il compagno don Camillo (1965)
* Susanne, die Wirtin von der Lahn (1967)
* Frau Wirtin hat auch einen Grafen (1968)
* Frau Wirtin hat auch eine Nichte (1969)
* Femmine insaziabili (1969)
* Die fleißigen Bienen vom Fröhlichen Bock (1970)
* Canterbury proibito (1972)
* La polizia ringrazia (1972)
* Kas matė jos mirtį? (1972)
* Valerija viduje ir išorėje (1972)
* Decameron '300 (1972)
* Kung Fu nel pazzo West (1973)
* ...e continuavano a mettere lo diavolo ne lo inferno (1973)
* Maria Rosa la guardona (1973)
* Quando i califfi avevano le corna (1973)
* I racconti di Viterbury - Le più allegre storie del '300 (1973)
* I giochi proibiti dell'Aretino Pietro (1973)
* Eroi all'inferno (1973)
* Seduzione coniugale (1974)
* Tous les chemins mènent à l'homme (1974)
*  La cameriera (1974)
* Emanuelle e Françoise (Le sorelline) (1975)
* Calore in provincia (1975)
* L'uomo della strada fa giustizia (1975)
* Kitės salonas (1975)
* Vento, vento, portali via con te (1976)
* Bordella (1976)
* Vykdytojai (1976)
* Calde labbra (1976)
* Porno erotico western (1979)

## Nuorodos

* IMDb profilis

## Šaltiniai
Ernst Gamillscheg

**Ernstas Gamilšegas** (, 1887 m. spalio 28 d. Noihauzas, Austrija-Vengrija – 1971 m. kovo 18 d. Tiubingenas, Vakarų Vokietija) – austrų-vokiečių kalbininkas.

## Biografija

1909 m. vadovaujamas V. Mejerio-Liubkės Vienoje apgynė daktaro disertaciją „Romaniški elementai Luzernos vokiečių tarmėje“ (), disertacija buvo publikuota 1912 m. Vėliau Paryžiuje stažavo pas Ž. Žiuljeroną ir M. Rokė, po stažuotės 1913 m. habilitavosi Vienoje, pristatęs disertaciją „Romanų veiksmažodžio laikų priešistorės studijos“ (), 1970 m. šis darbas išleistas pakartotinai.

Tada tarnavo kariuomenėje, buvo sužeistas ir 1916 m., grįžęs iš fronto, ėmė dėstyti Insbruko universitete, nuo 1919 m. – romanų filologijos profesorius. Nuo 1925 m. dėstė Berlyno universitete. Sudarė etimologinį prancūzų kalbos žodyną (; 1926–1929, papildytas leidimas: 1966–1969). Vėliau dirbo prie fundamentalaus tritomio veikalo *Romania Germanica* (1934–1936), kuris skirtas germanų genčių Romos imperijoje istorijai – jų plitimui ir kalbinei raidai. Intensyviai tyrė rumunų kalbos susidarymo istoriją. 1940–1944 m. – Bukarešto Vokiečių mokslinio instituto direktorius ir kviestinis Bukarešto universiteto profesorius. Nuo 1946 m. dėstė Tiubingeno universitete. 1956 m. išėjo į pensiją. 1957–1958 m. publikavo monografiją „Prancūzų kalbos istorinė sintaksė“ ().

Tikrasis Prūsijos mokslų akademijos narys (1936), Bavarijos mokslų akademijos narys korespondentas (1938).

Sūnus – įžymus teisininkas Francas Gamilšegas.

## Išnašos

## Bibliografija
* E. Gamilšego bibliografija
.fr

**.fr** – interneto šalies kodo aukščiausio lygio domenas (ccTLD) Prancūzijos interneto domenų vardų sistemoje. Jį administruoja AFNIC. Domenas apima visus asmenis ir organizacijas, registruotus „Association française pour le nommage Internet en coopération“ (AFNIC).

Nuo 2004 m. svetaines, registruotas .fr domenu, archyvuoja ir saugo Prancūzijos nacionalinė biblioteka.

## Reikalavimai
Kad galėtų įsigyti ir naudoti .fr domeną, asmuo turi būti Europos Sąjungos arba ELPA valstybės narės (Šveicarijos, Norvegijos, Islandijos arba Lichtenšteino) gyventojas.

### Apribojimai britams
Dėl Jungtinės Karalystės išstojimo iš Europos Sąjungos, nuo 2021 m. sausio 1 d. JK gyventojai negali registruoti naujų .fr domenų. Tačiau AFNIC pareiškė, kad tai neturės įtakos visiems iki 2020 m. gruodžio 31 d. britų užregistruotiems domenams.

## Kiti Prancūzijos administruojami domenai
* .bl: CC TLD Šv. Bartolomėjaus salai
* .gf: CC TLD Prancūzijos Gvianai
* .gp: CC TLD Gvadelupai
* .mf: CC TLD Sen Martenui
* .mq: CC TLD Martinikai
* .nc: CC TLD Naujajai Kaledonijai
* .pf: CC TLD Prancūzijos Polinezijai
* .pm: CC TLD Sen Pjerui ir Mikelonui
* .yt: CC TLD Majotei

## Taip pat žiūrėti
* .eu: CC TLD Europos Sąjungai

## Išnašos
Pabaisa (filmas)

**Pabaisa** () – 1976 m. Italijoje sukurtas trileris apie paauglės pagrobimą. Juostos pavadinimas gali būti verčiamas kaip „Orka“ (anglų k. filmas žinomas kaip „Aistros belaisvis“ ()).

Po metų buvo sukurtas filmo tęsinys Edipo pabaisa.

## Turinys

Trys vyrai vidury dienos pagrobia jauną merginą Alisą ir paslepia ją apleistame name kaime. Vėliau jie priverčia ją parašyti laišką tėvui ir įteikia jį, reikalaudami išpirkos.

Alisa leidžia dienas prirakinta prie lovos, o ją prižiūri likęs vienas jaunas vaikinas Mikelė. Pagrobėjai tikisi, kad viskas greitai baigsis, tačiau merginos tėvas neskuba mokėti pinigų ir situacija užsitęsia kelias savaites. Kol kiti pagrobėjai svarsto, kaip paskubinti įvykius, Mikelė pradeda simpatizuoti merginai, kuri tampa jo fantazijų ir geismo objektu. Siekdama apsisaugoti, Alisa atsako jam tuo pačiu, jiedu suartėja, tačiau Mikelė stengiasi neišsiduoti prieš kitus bendrus.

Tuo tarpu policija išaiškina kitus du pagrobimo dalyvius, juos suima ir apsupa namą su įkaite. Išsigandęs Mikelė tikisi, kad mergina paliudys policijai, jog jis buvo jai geras ir menkai prisidėjo prie pagrobimo, tačiau Alisa, pasinaudojusi proga, pagriebia ginklą ir šaltakraujiškai jį nušauna. Įsiveržę policininkai nusprendžia pateikti oficialią versiją, kad pasipriešinusį pagrobėją nužudė jie.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Michele Placido – Mikelė
* Rena Niehaus – Alisa
* Carmen Scarpitta – Irena, Alisos motina
* Lisa Morpurgo – Eliza
* Flavio Bucci – Džinas
* Bruno Corazzari – Paolo
* Gabriele Ferzetti – Valerijus, Alisos tėvas
* Miguel Bose
* Vittorio Mezzogiorno 

## Šaltiniai
Edipo pabaisa

**Edipo pabaisa** () – 1977 m. režisieriaus Eriprando Visconti sukurta erotinė drama, filmo „Pabaisa“ tęsinys, veiksmas tarp kurių vyksta nepertraukiamai. 

## Siužetas

Išlaisvinta iš pagrobėjų, Alisa grįžta į namus. Kai baigiasi žurnalistų ir policijos dėmesys, pradeda ryškėti ankstesnės šeimos problemos. Alisa kaltina tėvą, jog šis delsė sumokėti išpirką ir dėl to ji patyrė daug kančių. Santykiai su vaikinu Umberto taip pat nesiklosto, nes Alisa vis atsimena pagrobėją Mikelę ir koks šis buvo jai švelnus. Ji įkalba Umberto kartu nuvažiuoti į namą, kuriame buvo kalinta, tačiau ir čia nesiseka rasti ramybės.

Po pokalbio su jaunesne seserimi, tvirtinančia, kad tėvas ją myli labiau, Alisa pradeda įtarti, kad Valerijus nėra jos tikrasis tėvas. Su motina ji vyksta pailsėti į šios vaikystės namus, kur Alisa vis labiau gilinasi į seną istoriją, kuomet jos tėvai buvo kuriam laikui išsiskyrę, o motina laiką leido Pompėjoje su nežinomu fotografu. 

Pakviestas Alisos, į namus atvyksta Valerijus, taip pat šeimos draugas Liucijus ir Umberto. Matydama Liucijaus elgesį su jos motina ir tai, kad jis mėgsta fotografuoti, Alisa pradeda įtarti, kad jis gali būti jos tėvas. Šiam ji prisipažįsta, kad nužudė vieną iš pagrobėjų, taip pat bando iškvosti apie galimai buvusį romaną su jos motina. Irena paprašo Liucijaus išvažiuoti. Alisa taip pat vyksta paskui jį į miestą, randa šio namus ir galiausiai šį sugundo.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Rena Niehaus – Alisa
* Carmen Scarpitta – Irena, Alisos motina
* Gabriele Ferzetti – Valerijus, Alisos tėvas
* Piero Faggioni – Liucijus 
* Miguel Bose – Umberto, Alisos vaikinas
* Michele Placido – Mikelė (epizoduose iš pirmojo filmo)

## Šaltiniai
RKL 2021–2022 m. sezonas

**[[RKL]] 2021–2022 metų sezonas** – 17-asis lygos sezonas, kuriame dalyvauja 41 klubas. Pajėgesniame A divizione tradiciškai žais 16 ekipų, o po reguliariojo sezono į atkrintamąsias pateks 12 geriausių. Pirmajame varžybų etape 1-4 vietas užėmusios ekipos pateks tiesiai į ketvirtfinalį, tuo tarpu 5-12 pozicijose likusios komandos kovos 1/8 finalo etape.

Tiek aštuntfinalyje, tiek ketvirtfinalyje bus žaidžiama serija iki 3 pergalių, tuo tarpu keturios stipriausios RKL komandos dėl čempionės titulo ir kelialapio į Nacionalinėje krepšinio lygoje (NKL) kovos antrą kartą organizuojamame finalo ketverto turnyre.

Tuo tarpu RKL B divizione šiame sezone grumsis net 25 kolektyvai, o pavasarį keturios stipriausios ekipos finalo ketverto turnyre išsidalins tiek medalius, tiek du kelialapius į 2022-2023 m. sezono aukštesnį A divizioną.  

Vasarą iš RKL pasitraukė 2 komandos: Kretingos „Kretinga“ perėjo į NKL, o iš A diviziono iškritusi Panevėžio „Bangenė-Aivera“ apskritai išnyko iš Lietuvos krepšinio žemėlapio.

Tuo tarpu prie lygos dalyvių gretų taip pat prisijungė net aštuoni nauji kolektyvai: Klaipėdos krepšinio mokykla, Kretingos „Kretingos-2“, Molėtų „Ežerūnas“, Panevėžio „Romeogym-R.Sargūno SG“, Skuodo KKSC-„Kuršasta“, Švenčionėlių „Rida“, Ukmergės sporto centras ir Vilniaus krepšinio mokyklos ekipa.

## Reguliarusis sezonas

### A divizionas

### B divizionas

## Atkrintamosios varžybos (A divizionas)

## Atkrintamosios varžybos (B divizionas)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali RKL svetainė
Pierre Bec

**Pjeras Bekas** (, , 1921 m. gruodžio 11 d. Paryžius, Prancūzija – 2014 m. birželio 30 d. Puatjė, Prancūzija) – prancūzų rašytojas, oksitaniškai rašęs poetas ir kalbininkas. Gimė Paryžiuje, vaikystę praleido Kazere, kur išmoko oksitanų kalbą. 1943–1945 m. buvo ištremtas į Vokietiją priverstiniams darbams. Grįžęs studijavo Paryžiuje, 1959 m. apgynė daktaro laipsnį. Jis buvo vienas iš Oksitanų studijų instituto steigėjų ir nuo 1962 iki 1980 m. jo prezidentas.

## Biografija
P. Bekas buvo Puatjė universiteto profesorius ir direktoriaus pavaduotojas Viduramžių civilizacijos aukštųjų tyrimų centre. Jis laikomas vienu svarbiausių oksitanų dialektologijos ir oksitanų viduramžių literatūros specialistų. P. Beko veikla apima oksitanų politiką, filologijos tyrimus ir literatūrinę kūrybą. Jis dirbo su tokiais leidiniais, kaip „Cahiers de Civilisation Médiévale“, „Revue de Linguistique Romane“, „Estudis Romànics“, „Oc“.

1982 m. drauge su Ž. Taupiaku ir M. Grosklodu dalyvavo Komisijoje dėl araniečių tarmės kalbinio sunorminimo: jie nustatė kai kurias kalbines normas, ofiacialiai priimtas 1983 m. sekant Oksitanų studijų instituto rekomendacijomis gaskonų kalbai.

Sulaukęs 92–ejų metų P. Bekas mirė 2014 m. birželio 30 d. Puatjė.

## Galų–Pietų Alpių kalbų hipotezė
P. Bekas savo darbe „Manuel pratique de Philologie romane“ (II t., p. 316) teigė, kad egzistuoja tam tikra diachroninė retoromanų kalbų (t. y. retoromanų, friulų ir ladynų) ir šiaurės italų, arba Pietų Alpių (vakarų lombardų, rytų lombardų, pjemontiečių, venetų, emiliečių-romaniečių ir ligūrų), kalbų vienovė. Šį klausimą toliau nagrinėjo australų kalbininkas Dž. Halas.

## Išnašos

## Bibliografija
* P. Beko bibliografija
Ščorsų valsčius

**Ščorsų valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Ščorsai.

## Istorija

Įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje. 1933 m. gruodžio 1 d. valsčiui perduota dalis Nalibokų valsčiaus.

|-
| 1877 m. || || 5175 || 537 kiemai  || 3 seniūnijos || 26
|}

## Šaltiniai

* Valsčiaus gyvenvietės (Radzima.net)
Varanavo valsčius

**Varanavo valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje, pasienyje su Lietuva. Centras – Varanavas.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1929 m. balandžio 11 d. iš dalies Mackiškių valsčiaus, dalies Sedliškės valsčiaus, dalies Benekainių valsčiaus ir dalies Žirmūnų valsčiaus.

## Šaltiniai
Naugarduko apskritis (1919–1940)

**Naugarduko apskritis** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje Baltarusijos teritorijoje. Centras – Naugardukas.

## Istorija

Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai. 1919 m. rugpjūčio 1 d. dalis apskrities perduota Baranovičių apskričiai. 1926 m. sausio 22 d. Haradziščos valsčius perduotas Baranovičių apskričiai, o Jaremičų valsčius – Stolpcų apskričiai, o Dvarčiaus valsčius ir Zietelos valsčius prijungti iš Slanimo apskrities.

## Administracinis suskirstymas

Apskričiai įvairiu metu priklausė 26 valsčiai:

## Šaltiniai
.de

**.de** – aukščiausio lygio šalies kodas (ccTLD), skirtas Vokietijos Federacinei Respublikai. Jį prižiūri DENIC. Įsigaliojo 1986 m. lapkričio 5 d.

## Šaltiniai
Pieskynė

**Pieskynė** – buvęs kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Kalvarijos, prie kelio .

## Istorija

Caro laikais XIX–XX a. vadinta slaviškai – Piaskino vardu. 1827 m. kaime buvo 1 namas ir 8 gyventojai, XIX a. pabaigoje – jau 4 namai ir 24 gyventojai. Čia ilgus metus buvo Kalvarijos valsčiaus centras. Sodyba buvo šalia Kalvarijos miestelio, į vakarus nuo jo, prie kelio link Gražiškių.

1923 m. surašyti 3 gyventojai.

## Šaltiniai
Jakob Jud

**Jakobas Judas** (, 1882 m. sausio 12 d. Vengis, Turgau, Šveicarija – 1952 m. birželio 15 d. Zėlisbergas, Uris, Šveicarija) – Šveicarijos kalbininkas, dialektologas, romanistas.

## Biografija
Baigęs mokslus Ciuricho universitete ir Paryžiaus bei Florencijos aukštosiose mokyklose nuo 1922 m. J. Judas Ciuriche ėjo romanų filologijos ir senosios prancūzų kalbos bei literatūros profesoriaus pareigas. Pagrindiniai jo tyrimų objektai buvo italų, prancūzų ir retoromanų dialektologija, onomastika.

Veikiamas savo dėstytojo H. Morfo jis prisidėjo prie Ž. Žiljerono kalbinės geografijos pakraipos, teigiančios „žodžių ir daiktų“ (Wörter und Sachen) idėjas, todėl, be grynai kalbinių reiškinių, J. Judas tyrė kalbos ir kultūros sąveiką. Jis susitelkė į šios pakraipos tyrimus. Kartu su K. Jabergu sudarė aštuonių tomų Italijos ir Šveicarijos „žodžių ir daiktų“ žodyną (, , AIS), jis buvo leidžiamas 1928–1940 m. Prie šio veikalo kaip tyrėjai prisidėjo P. Šojermajeris, G. Rolfsas ir M. L. Vagneris.

J. Judas priešinosi Italijos fašistų iredentizmui, kuomet retoromanų kalba buvo klasifikuojama kaip italų kalbos tarmė, J. Judas iš kalbotyros pozicijų gynė retoromanų kalbos savarankiškumą.

Su A. Šteigeriu leido mokslinį žurnalą „Vox Romanica“. Iš J. Judo mokinių žinomiausi R. Hocenkiocherlė ir F. Giozlingas.

## Išnašos

## Bibliografija
* J. Judo bibliografija
Johannes Chrysostomus Mitterrutzner

**Johanesas Krizostomusas Miterucneris** (, 1818 m. spalio 12 d. Tilsas, Pietų Tirolis – 1902 m. balandžio 15 d. Noištiftas, Pietų Tirolis) – kalbininkas, kunigas.

## Biografija
Studijavo Insbruke, Briksene ir Romoje. 1842 m. įstojo į Noištifto augustiniečių kanoninį vienuolyną, 1843 m. įšventintas į kunigus, 1844 ir 1846–1847 m. gyveno Romoje, 1847–1893 dirbo mokytoju Brikseno augustiniečių gimnazijoje, 1873–1891 m. buvo jos direktorius. 1869–1870 m. Vatikane ėjo generalinio skretoriaus vykupo Feslerio tarybos slaptojo sekretoriaus pareigas. J. K. Miterucneris mokėjo apie 18 kalbų, tarp jų ir Atrikos bei Rytų kalbas. Jis parašė kelias dideles katalikiškų pamokslų knygas, taip pat ne vieną apybraižą ir biografiją, ypač iš bažnyčios šiuolaikinės ir misijų istorijos. Buvo sudaręs retoladynų kalbos gramatiką.

## Išnašos

## Bibliografija
* J. K. Miterucnerio bibliografija
Plikakalnis (Alytus)

**Plikakalnis** – buvęs kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, netoli Balkūnų.

## Istorija

Caro laikais kaime buvo Balkūnų valsčiaus centras. XIX a. pabaigoje kaime buvo 3 namai su 14 gyventojų.

## Šaltiniai
Jauniūnų lobis

**Jauniūnų lobis** – arabiškų monetų (dirhemų) ir sidabrinių papuošalų lobis, aptiktas 1949 m. netoliese Maišiagalos esančiame Jauniūnų kaime (dab. Širvintų rajono savivaldybė).

Rasta apytikriai 20 VIII–X a. datuojamų dirhemų bei įvairių sidabrinių papuošalų. Kaip teigiama, lobis galėjo būti užkastas antroje X a. pusėje. Didžiuma šį lobį sudariusių monetų prarasta, išlikusios tik 3 (jos atsidūrė privačioje kolekcijoje). 2 dirhemai kaldinti Bagdade Abasidų dinastijos kalifų al Mansūro (754–775 m.) ir al Mamūno (813–833 m.) valdymo laikais, o trečiasis dirhemas kaldintas, valdant Samanidų dinastijos emyrui Nasrui ibn Ahmedui (914–943 m.).

## Išnašos
Gerhard Rohlfs

**Gerhardas Rolfsas** (, 1892 m. liepos 14 d. Lichtenfeldė (Berlynas), Vokietijos imperija – 1986 m. rugsėjo 12 d. Tiubingenas, Vakarų Vokietija) – vokiečių kalbininkas. Tiubingeno ir Miuncheno universitetuose dėstė romanų kalbas ir literatūrą. Buvo apibūdinamas kaip „žodžių archeologas“.

## Biografija
G. Rolfsas gimė Berlyne. Baigęs vidurinę mokyklą, Grenoblyje ir Berlyne studijavo romanų filologiją, Berlyne gavęs daktaro laipsnį 1922 m. tapo privatdocentu. 1926 m. buvo pakviestas į Tiubingeno universitetą dirbti romanų kalbų fakultete, čia jis dėstė iki 1938 m. Miuncheno universitete, kaip K. Foslerio įpėdinis, 1938 m. perėmė romanų filologijos katedrą, o 1957 m. išėjo į pensiją.

Labiausiai domėjosi Pietų Italijoje vartojamomis kalbomis ir tarmėmis, daug keliavo po šį kraštą. Tyrė grikų tarmę (keliose vietovėse Salente, pietų Apulijoje ir Bovesijoje, pietų Kalabrijoje vartojama graikų tarmė) ir nustatė keletą požymių, leidžiančių teigti, kad grikų tarmė yra tiesioginė palikuonė kalbos, kuria šnekėjo Didžiosios Graikijos kolonistai graikai. Pirmą kartą šią teoriją jis išplėtojo knygoje *Griechen und Romanen in Unteritalien* (1924). G. Rolfsas taip pat publikavo išsamius Bovesijoje (1938–1939) ir Salente (1956–1961) vartojamų tarmių žodynus.

Pagrindiniu G. Rolfso darbu laikoma „Italų kalbos ir jos tarmių istorinė gramatika“ (, 1949–1954). G. Rolfsui buvo suteiktas Kalabrijos ir Salento universitetų garbės daktaro vardas.

## Išnašos

## Bibliografija
* G. Rolfso bibliografija
Tas (filmas)

**Tas** () arba **Tas: pirmoji dalis** () – 2017 m. amerikiečių antgamtinio siaubo filmas, sukurtas pagal Stiveno Kingo siaubo romaną „Tas“. Filmo režisierius – Andy Muschietti.

2019 m. išleistas . 2025 m. išleistas HBO televizijos serialas apie ankstesnius įvykius – „Tas. Sveiki atvykę į Derį“.

## Siužetas

Šiame Stiveno Kingo romanu paremtame filme pasakojama apie nedidelį JAV miestelį Derį, esantį Meino valstijoje. Derio miestelyje laikas nuo laiko prapuola vaikas, tačiau suaugusieji gyvena toliau, tarsi to nebūtų nutikę. Kartą dingsta berniukas Džordžis, o jo vyresnysis brolis Bilas (vaidina Jaeden‘as Lieberher‘as) drauge su dar šešiais draugais įsivelia į keistus ir nepaaiškinamus įvykius, jiems vis pasirodo šiurpą keliantis klounas Penivaisas (akt. Bill‘as Skarsgård‘as). Mėgindami atskleisti vaikų dingimo paslaptį, septyni draugai išsiaiškina, jog klounas Deryje siaučia jau kelis šimtus metų. Supratę, kad tikėtis pagalbos iš suaugusiųjų neverta, jie pasiryžta stoti į lemtingą dvikovą.

## Aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Jaeden Lieberher – Bilas Denbrou
* Bill Skarsgård – Tas / Šokantysis Klounas Penivaisas
* Jeremy Ray Taylor – Benas Hanskomas
* Sophia Lillis – Beverli Marš
* Finn Wolfhard – Ričis Tozieras
* Wyatt Oleff – Stenlis Urisas
* Chosen Jacobs – Maikas Hanlonas
* Jack Dylan Grazer – Edis Kaspbrakas
* Nicholas Hamilton – Henris Bauersas
* Jackson Robert Scott – Džordžas Denbrou
* Geoffrey Pounsett – Zakas Denbrou

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* 
* Tas (filmas) svetainėje AllMovie
Plikakalnis (reikšmės)

**Plikakalnis** gali reikšti:

* buvęs kaimas Alytaus rajone;
* buvusi gyvenvietė Kauno miesto teritorijoje;
* viensėdis Vilniaus rajone;
* Kreivasis kalnas (arba Plikasis kalnas).
Tas: antroji dalis

**Tas 2** arba **Tas: antroji dalis** () – 2019 m. amerikiečių antgamtinio siaubo filmas, sukurtas pagal Stiveno Kingo siaubo romaną „Tas“. Jis yra 2017 m. siaubo filmo „Tas“ tęsinys. Filmo režisierius – Andy Muschietti.

2025 m. išleistas HBO televizijos serialas apie ankstesnius įvykius – „Tas. Sveiki atvykę į Derį“.

## Siužetas

Šio pagal vieną Stiveno Kingo romanų sukurto filmo pirmojoje dalyje bendromis pastangomis nugalėję klouną Penivaisą, nedideliame JAV Derio miestelyje gyvenantys septyni bičiuliai („Nevykėlių klubas“) pamažu užmiršta, ką patyrę vasarą. Visgi Penivaisas jų niekuomet neužmiršo.

Praėjus 27-eriems metams, klounas vėl sugrįžta terorizuoti Derį. Pajutę nepaaiškinamą trauką, jau suaugę „Nevykėlių klubo“ nariai taip pat sugrįžta namo, kur jų laukia lemiama akistata su savo vaikystės siaubais ir keršto ištroškusiu kraupiuoju Penivaisu.

## Aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Jessica Chastain – Beverli Marš
* James McAvoy – Bilas Debrou
* Bill Hader – Ričis Tozieris
* Isaiah Mustafa – Maikas Hanlonas
* Jay Ryan – Benas Hanskomas
* James Ransone – Edis Kaspbrakas
* Andy Bean – Stenlis Urisas 
* Bill Skarsgård – Šokantysis Klounas Penivaisas

## Išnašos
Penang FC

**„Penang Football Club“**, o trumpai vadinamas tiesiog **Peneng FC** – Malaizijos futbolo klubas iš Penango.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1920 m. 2020 m. pasikeitė klubo pavadinimą.

2021 m. žaidė šalies Superlygoje ir užėmė trečią vietą.

2022 m. sezone liko dvyliktoje vietoje, bet išsaugojo vietą Superlygoje.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* Transfermarkt 
* Globalsportsarchive
Mogiliavo gubernija

**Mogiliavo gubernija** () – Rusijos imperijos gubernija, apėmusi dabartinės Baltarusijos dalį. Administracinis centras – Mogiliavas. Gubernija kartu su Vitebsko, Vilniaus, Kauno, Gardino ir Minsko gubernijomis sudarė Šiaurės vakarų kraštą.

## Istorija

Gubernija sudaryta 1772 m. birželio 8 d. 1796 m. gruodžio 23 d. gubernija panaikinta, jos teritorija perduota Baltarusijos gubernijai, bet jau 1802 m. kovo 11 d. atkurta senosiose ribose. Galutinai panaikinta po I pasaulinio karo 1919 m. liepos 11 d., jos teritorija atiteko Gomelio gubernijai, išskyrus Siano apskritį (Vitebsko gubernijai) ir Mscislavo apskritį (Smolensko gubernijai).

## Miestai
* 11 apskričių centrų: Bychavas, Čavusai, Čerykavas, Gomelis, Horkos, Klimavičai, Mogiliavas, Mscislavas, Orša, Rahačovas, Siano;
* 2 ne apskričių centrai: Babinavičai, Kopysė.

## Administracinis suskirstymas

Mogiliavo gubernijai skirtingu metu priklausė 12 apskričių. 1772 m. ji suskirstyta į 4 provincijas (Mogiliavo, Mscislavo, Oršos, Rahačovo). 1773 m. rugpjūčio 2 d. įkurtos 8 apskritys (Bychavo, Čačersko, Čerykavo, Dubrounos, Gomelio, Milaslavičų, Siano, Šklovo), po gubernijų reformos 1777 m. balandžio 2 d. jos reformuotos į 12 apskričių (Babinavičų, Bielicos, Čavusų, Čerykavo, Klimavičų, Kopysės, Mogiliavo, Mscislavo, Oršos, Rahačovo, Siano, Starobychavo). 1840 m. panaikinta Babinavičų apskritis, 1854 m. Bielicos apskritis pervadinta Gomelio apskritimi, 1862 m. panaikinta Kopysės apskritis ir sukurta Horkų apskritis. 1913 m. buvo 11 apskričių.

1913 m. buvo 145 valsčiai, 2047 seniūnijos, 13 miestų, 8394 kitos gyvenvietės.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Radzima.net:
** gubernijos informacija Могилёвская губерния (1910)
** apskričių informacija Могилёвская губерния (1910)
* Могилевская губерния (Еврейская энциклопедия Брокгауза и Ефрона)
Walther von Wartburg

**Valteris fon Vartburgas** (, 1888 m. gegužės 18 d. Rydholcas, Šveicarija – 1971 m. rugpjūčio 15 d. Bazelis, Šveicarija) – šveicarų kalbininkas. Filosofijos daktaras, profesorius, akademikas, garbės daktaras.

Prancūzų kalbos tyrėjas. Pagrindinis V. fon Vartburgo darbas – „Prancūzų kalbos etimologinis žodynas“ (1922).

## Biografija
Berno, Ciuricho, Florencijos universitetuose mokėsi romanų kalbų, baigė Sorboną (1918). 1911 m. Ciuricho universitete apgynė romanų filologijos daktaro laipsnį. 1921 m. Berno universitete išėjo romanų filologijos habilitaciją.

Nuo 1921 m. Berno universitete dirbo privatdocentu, nuo 1928 m. profesorius. 1929–1939 m. Leipcigo universitete filosofijos fakulteto profesorius. 1935–1939 m. Čikagos universitete kviestinis profesorius.

Nuo 1948 m. Vokietijos (VDR) Berlyno mokslų akademijos ir Leipcigo, Florencijos, Romos, Amsterdamo, Stokholmo, Helsinkio, Bukarešto akademijų narys. Britų akademijos narys korespondentas (1965).

Lozanos ir Lidso universitetų garbės daktaras.

Civilinio ordino „Pour le Mérite“ („Už nuopelnus“) kavalierius (1963).

## Išnašos

## Bibliografija
* V. fon Vartburgo bibliografija
2021 m. pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo slalomo čempionatas

**2021 m. [[pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo slalomo čempionatas]]** – tarptautinės baidarių ir kanojų irklavimo federacijos organizuojamas geriausių pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo slalomo sportininkų čempionatas, kuris vyko rugsėjo 22 d. – rugsėjo 26 d. Slovakijoje.

Iš čempionato programos pašalintos mišrių porų varžybos, bet įtrauktos ekstremalaus irklavimo rungtys.

## Medalininkai
### Vyrai

### Moterys

## Lietuva čempionate
;Kanojos

;Baidarės

;Komandos

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Sri Pahang FC

**„Sri Pahang Football Club“** – Malaizijos futbolo klubas iš Kuatano.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1959 m. 2020 m. sukurtas naujas klubas, kuris licencijavosi ir pateko į šalies Superlygą.

2021 m. žaidė šalies Superlygoje ir užėmė dešimtą vietą.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Išnašos

## Nuorodos
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Globalsportsarchive
* Transfermarkt (Apie klubą)
UiTM FC

**„UiTM Football Club“** – Malaizijos futbolo klubas iš Šah Alamo. Šis klubas atstovauja UiTM arba Universiti Teknologi MARA (Maros Technologijos Universitetui). Tapo pirmuoju Malaizijos futbolo klubu, kuris atstovaudamas universitetui pateko į stipriausią šalies futbolo lygą (Superlygą).

## Istorija
Klubo ištakos siekia 2008 m., kai prie UiTM (Maros Technologijos Universiteto), buvo suburta futbolo ekipa.

Žaidė Premjer lygoje (antroji pakopa), o vėliau sėkmingai licencijavosi ir pateko į aukščiausią divizioną (Superlygą).

2021 m. žaidė Superlygoje, tačiau užėmė dvyliktą vietą iš dvylikos dalyvių ir iškrito iš aukščiausios lygos.

Vėlesniais metais prasidėjo klubo nuopolis. Iškrito į antrą pakopą, o netrukus į M3 lygą.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė]
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY 
* Globalsportsarchive
James Wan

**Džeimsas Vanas** (; , pinyin: *Wēn Zǐrén*, g. 1977 m. vasario 26 d.) – australų kino režisierius, scenarijų autorius, prodiuseris ir komiksų rašytojas. Dž. Vanas daugiausia dirba su siaubo žanru, labiausiai jį išgarsino tokie kūriniai kaip „Pjūklas“, „Tūnąs tamsoje“ ir „Išvarymas“. Pastarasis yra antra pelningiausia siaubo franšizė, jos vertė viršija 2 mlrd. JAV dol.

## Filmografija

## Išnašos
Dailusis čiuožimas 2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Dailusis čiuožimas]] [[2022 m. žiemos olimpinės žaidynės|2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse]]** vyko Sostinės arenoje, Pekine, Kinijoje.

Olimpinis komitetas sumažino dailiojo čiuožimo kvotų skaičių iki 144 dalyvių.

## Medalių lentelė

## Medalininkai

## Kvalifikacija

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Budelkiemio valsčius

**Budelkiemio valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Budelkiemis.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1874 m. birželio 4 d., panaikintas 1939 m. pavasarį prijungiant prie Vaidaugų valsčiaus ir Klausmylių valsčiaus.

|-
| 1925 m.  || || 1559 || || || 15 gyvenviečių 
|}

## Šaltiniai
Gobergiškės valsčius

**Gobergiškės valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Gobergiškė.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1939 m. pavasarį iš dalies Dovilų valsčiaus ir dalies Jokšų valsčiaus. Panaikintas baigiantis II pasauliniam karui.

## Šaltiniai
Gelžinių valsčius

**Gelžinių valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Gelžiniai.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1874 m. birželio 4 d. 1939 m. pavasarį panaikintas, jo teritorija atiteko naujam Grobštų valsčiui.

|-
| 1925 m.  || || 1218 || || || 11 gyvenviečių 
|}

## Šaltiniai
Grobštų valsčius

**Grobštų valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Grobštai.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1939 m. pavasarį, jam priskiriant panaikintą Gelžinių valsčių ir dalį Agluonėnų valsčiaus. Panaikintas baigiantis II pasauliniam karui.

## Šaltiniai
Jokšų valsčius

**Jokšų valsčius** (; arba ***Sėlinų valsčius***) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Didieji Jokšai.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1874 m. birželio 4 d. Panaikintas 1939 m. pavasarį prijungiant prie Plikių valsčiaus, Gobergiškės valsčiaus ir Kretingalės valsčiaus.

|-
| 1925 m.  || || 1552 || || || 12 gyvenviečių 
|}

## Šaltiniai
Kopgalio valsčius

**Kopgalio valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje, Kuršių nerijoje. Centras – Kopgalis.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1906 m. spalio 5 d. iš dalies Juodkrantės valsčiaus. Valsčius panaikintas 1939 m. pavasarį prijungiant prie naujo Melnragės valsčiaus.

|-
| 1925 m.  || || 21 || || || 1 gyvenvietė 
|}

## Šaltiniai
Melnragės valsčius

**Melnragės valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Melnragė.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1939 m. pavasarį iš Kopgalio valsčiaus ir dalies Kalotės valsčiaus. Gyvavo iki II pasaulinio karo pabaigos.

## Šaltiniai
Bomelio Vitės valsčius

**Bomelio Vitės valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Bomelio Vitė.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1874 m. birželio 4 d. 1919 m. vasario 17 d. panaikintas, priskiriant Kalotės valsčiui.

## Šaltiniai
Galų-romanų kalbos

**Galų–romanų kalbos** – vienas iš romanų kalbų pogrupių.
Į galų–romanų kalbų pogrupį įeina šios kalbos ir tarmės:
* Oil kalbos:
** Centrinės:
*** Prancūzų kalba (Il de Franso tarmė);
*** Orleano tarmė;
*** Tureno tarmė;
*** Beri tarmė.
** Šiaurinės:
*** Normandų kalba;
*** Pikardų kalba;
*** Valonų kalba.
** Vakarinės:
*** Anžu tarmė;
*** Meno tarmė;
*** Galo kalba (Bretanės prancūzakalbių gyventojų tarmė).
** Pietvakarių:
*** Angumua tarmė;
*** Puatu tarmė;
*** Sentonžo tarmė.
** Pietryčių:
*** Burgundų kalba;
*** Franš Kontės kalba;
*** Burbono tarmė.
** Rytinės:
*** Lotaringų kalba;
*** Šampanės kalba.
* Frankoprovansalų kalba – dažnai vertinama kaip prancūzų arba oksitanų tarmių grupė, užimanti tarpinę padėtį tarp prancūzų ir oksitanų kalbų.

Kai kurie kalbininkai į šią grupę įtraukia Pietų Prancūzijos kalbas – oksitanų ir gaskonų, rečiau Rytų Ispanijoje vartojamą katalonų kalbą. Tačiau dažniausiai oksitanų, gaskonų ir katalonų kalbos jungiamos į atskirą oksitanų–romanų kalbų pogrupį.

## Išnašos

## Pastabos
Tiesioginis apdorojimas

**Tiesioginis apdorojimas** (angl. Straight-through processing, STP) - tai nenutraukiamas, visiškai automatizuotas informacijos apdorojimo procesas. Pirminiai jo duomenys gali būti generuojami automatiškai arba įvedami rankiniu būdu, tačiau vėlesnis duomenų perdavimas ir apdorojimas yra visiškai automatinis.
 
Siauresne prasme STP technologija reiškia, kad finansų brokerių įmonė veikia kaip automatizuotas tarpininkas tarp klientų ir išorinės rinkos. Klientų pavedimai automatiškai persiunčiami sandoriams išorinėje rinkoje arba pagrindinei sandorio šaliai.
 
## Sandoriai
 
STP buvo sukurtas prekybai akcijomis 1990-ųjų metų pradžioje Londone, siekiant automatizuotai apdoroti vertybinių popierių rinkas.
 
Anksčiau atliekant mokėjimus visada reikėjo rankinio darbo. Šis procesas dažnai užtrukdavo kelias valandas. Be to, dėl papildomo žmogaus įsikišimo didėjo klaidų rizika.
 
Naudojant STP, pinigų ar vertybinių popierių sandorius galima apdoroti ir sudaryti tą pačią dieną.
 
Dėl įvairių priežasčių mokėjimai vis dar gali būti ne STP.
 
## Privalumai
 
Visapusiškai įgyvendinus STP, turto valdytojai gali gauti naudos, pavyzdžiui, sutrumpinti apdorojimo ciklus, sumažinti atsiskaitymų riziką ir sandorių sąnaudas.
 
Kai kurie pramonės analitikai mano, kad 100 % automatizavimas yra nepasiekiamas tikslas. Vietoj to jie propaguoja idėją didinti vidinės STP lygį įmonėje, skatindami įmonių grupes dirbti kartu, kad pagerintų sandorių informacijos automatizavimo kokybę tarpusavyje, dvišaliu pagrindu arba kaip naudotojų bendruomenė (išorinė STP).

## Išnašos
Greitasis čiuožimas trumpuoju taku 2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Greitasis čiuožimas trumpuoju taku]] [[2022 m. žiemos olimpinės žaidynės|2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse]]** vyko Sostinės arenoje, Pekine, Kinijoje.

Olimpinis komitetas sumažino šorttreko čiuožėjų kvotą iki 112 dalyvių atimdamas 8 kvotas. Į žaidynių programą pirmą kartą įtraukta mišrių porų estafetė.

## Medalių lentelė

## Medalininkai

### Vyrai

### Moterys

### Mišrios rungtys

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Barškių valsčius

**Barškių valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Barškiai.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1874 m. birželio 4 d., panaikintas 1939 m. pavasarį.

|-
| 1925 m.  || || 1140 || || || 11 gyvenviečių 
|}

## Šaltiniai
Asamo kalnai

**Asamo kalnai** arba ***Šilongo plynaukštė*** – kalnų masyvas šiaurės rytų Indijoje, Meghalajos ir Asamo valstijose. Tęsiasi iš vakarų į rytus ~350 km, plotis ~100 km. Iškyla iki 1963 m aukščio. Asamo kalnus sudaro pati Šilongo plynaukštė ir ją supantys Mikiro, Rengmos, Garo, Khasių ir Džaintijos kalnai.

Kalnai susidarę iš prekambro gneisų, kristalinių skalūnų, granito. Suskaidyti sprūdžių, smarkiai paveikti erozijos.

Asamo kalnai, aukštai iškylantys virš Brahmaputros lygumų sulaiko vasaros musonus, todėl jų pietiniams šlaitams tenka itin daug drėgmės – ~4000 mm kritulių (Čerapundžiyje – apie 12 000 mm). Kalnus dengia krūmynai, drėgnieji atogrąžų miškai.

## Šaltiniai
Italų-romanų kalbos

**Italų–romanų kalbos** – vienas iš romanų kalbų pogrupių, priskiriamas vakarų romanų kalboms, bet pasižymintis ir kai kuriais rytų romanų kalbų bruožais.

Italų–romanų kalboms priklauso:
* Italų kalba;
* Sardinų kalba;
* Istroromanų kalba;
* Korsikiečių kalba;
* Siciliečių kalba.

Kai kurie kalbininkai italų–romanų kalboms priskiria retoromanų kalbas.

Italų–romanų kalbas klasifikuoti sudėtinga dėl to, kad atskirų kalbų kilmė faktiškai yra skirtinga. Šiaurės Italijos tarmės panašiausios į oksitanų–romanų kalbas, o Pietų Italijos kalbos turi daugybę jas su rytų romanų kalbomis jungiančių ypatybių. Bendrinė italų kalba pasižymi tiek vakarų, tiek rytų romanų kalbų ypatybėmis.

## Išnašos