open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pleinlaukiai

**Pleinlaukiai** (, nuo 1938 m. *Insterbrück*) – buvęs kaimas Kaliningrado srityje, 2 km į pietvakarius nuo Kraupiško.

## Istorija

XX a. tarpukariu pro kaimą ėjo siaurasis geležinkelis Įsrutis–Ragainė, čia buvo stotelė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Taihapė

**Taihapė** () – miestelis Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės saloje, Manavatu-Vanganujaus regione, 70 km į šiaurės rytus nuo Vanganujaus, prie Hautapu upės, 11 km nuo jos santakos su Rangitikėjumi. Pro Taihapę praeina svarbiausias saloje Velingtono–Oklando plentas ir geležinkelis. Metalo apdirbimo (inžinerijos, geležies ir vario liejimo), baldų, cemento pramonė. Apylinkėse auginamos avys, pieniniai galvijai.

## Istorija
Gyvenvietė pradėjo kurtis 1894 m. prie geležinkelio stoties. Pradžioje vadinta Otaihape („Tajaus Kupročiaus viešpatija“). Vystėsi kaip miškų pramonės centras.

## Šaltiniai
Salų įlanka

**Salų įlanka** (, ) – Ramiojo vandenyno įlanka ties šiauriniais Naujosios Zelandijos Šiaurės salos krantais. Susidariusi vandenynui užliejus buvusį upės slėnių tinklą. Su vandenynu jungiasi 18 km pločio sąsiauriu tarp Breto kyšulio rytuose iki Vikivikio kyšulio vakaruose. Įlankos kranto linijos ilgis siekia ~800 km, joje yra apie 150 salų (didžiausios – Urupukapuka, Moturua, Moturoa, Motuarohija, Motukiekijė, Vaevaetarėja ir kt.).

1769 m. Salų įlanką pasiekė pirmasis europietis – Džeimsas Kukas. Po trejų metų prancūzų keliautojas Marionas Diufrenas (*Marion du Fresne*) Moturoa saloje įkūrė trumpai gyvavusią gyvenvietę. 1814 m. Reverendas Samuelis Marsdenas Salų įlankoje įkūrė pirmą nuolatinę europiečių gyvenvietę Naujojoje Zelandijoje – Rangihoua. XIX a. ketvirtajame dešimtmetyje įlankoje dažnai apsistodavo banginių medžioklės laivai. 1840 m. Salų įlankoje pasirašyta Vaitangio sutartis tarp britų ir maorių, Rasele įkurta pirmoji Naujosios Zelandijos kolonijos sostinė.

Dabar Salų įlanka – populiari kurortinė teritorija. Čia įsikūrę Vaitangio sutarties namai, užsiimama giliavandene žvejyba, medžiokle, apylinkės pasižymi vaizdingais kraštovaizdžiais. Pagrindinės pakrančių gyvenvietės – Raselas, Paihija, Kerikeris. Urapukapuka yra turistinis centras, o Opua įrengtas giliavandenis uostas.


00 1776 Bay of Islands, New Zealand.jpg|Salų įlankos reginys
Taupiri Bay (3387881153).jpg|Salų įlankos Taupirio įlanka šiaurės rytuose
Bay of islands at Waitangi, New Zealand.jpg|Įlanka ties Vaitangiu
NZ-BayOfIslands plain map.png|Įlankos žemėlapis


## Šaltiniai
Enkaustika

**Enkaustika** () – tapybos technika, kai paišant pigmentai sumaišomi su vašku. Vaškiniai dažai yra pakaitinami ir tepami teptuku ant sienos arba gruntuoto medinio paviršiaus. Enkaustikos atmaina yra vaškinė tempera, kuriai būdingas spalvų ryškumas ir sodrumas. 

Enkaustika buvo paplitusi Senovės Egipte, Bizantijoje, Romoje, Graikijoje. Jos atmainas aprašė romėnų gamtininkas, filosofas, rašytojas bei istorikas Plinijus Vyresnysis – 2 senoviškas (viena jų skirta tapyti ant dramblio kaulo) ir vieną modernią (laivams dekoruoti). Bizantijoje dažniausiai buvo naudojama ikonoms tapyti. Taip pat buvo naudojama ir Renesanso epochoje italų tapytojo Leonardo da Vinčio ir vokiečių dailininko Johano Frydricho Rafenštaino. 

Žinomiausi enkaustikos pavyzdžiai yra al Fajumo portretai (pavadinti pagal Fajumo miestą Egipte, kuriame rasta gausi antikinių pomirtinių Fajumo portretų kolekcija). Ryškiausias ikonografinis enkaustikos technikos pavyzdys yra Kristus Pantokratorius (VI a.), esantis Šv. Kotrynos vienuolyne.
Vaizdas:Egyptian - Mummy Portrait of a Man - Walters 323.jpg|Jauno egiptiečio portretas, I a.
Vaizdas:Spas vsederzhitel sinay.jpg|Kristus Pantokratorius, VI a.
Vaizdas:Martyrs kiev.jpg|Kankinys ir kankinė (VI-VII a.)
Vaizdas:Petersinai.jpg|Apaštalas Petras, VI a.


## Šaltiniai
Pūstlaukiai

**Pūstlaukiai** (arba ***Pūstlaukis***; , nuo 1938 m. *Hallenau*; nuo 1946 m. ***Lugovojė***, ) – buvęs kaimas Kaliningrado srityje, 6 km į pietryčius nuo Labguvos, kairiajame Deimės krante, į pietus nuo geležinkelio Tilžė–Labguva.

## Istorija

Iš pradžių įsikūrė Senieji Pūstlaukiai, vėliau greta – Naujieji Pūstlaukiai. Tai buvo kulmiškių kaimai. Senajame kaime veikė prieplauka. Sovietmečiu gyvenvietė sunaikinta.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Pūstučiai

**Pūstučiai** (, nuo 1938 m. *Antonswiese*; nuo 1946 m. ***Berezinas***, ) – buvęs kaimas Kaliningrado srityje, 2 km į pietvakarius nuo Kalnininkų, dešiniajame Lūjelės krante.

## Istorija

Kūrėsi drėgname Nemuno deltos lygumos plote, už kelių kilometrų į rytus nuo Kuršmarių rytinės pakrantės. XIX a. pradžioje buvo žemdirbių kaimas, kuriame žemės sausintos griovių tinklais, vėliau nuo potvynių įrengtas Didysis pamario pylimas. Sovietmečiu kaimas sunyko.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Aleksandra (Naujoji Zelandija)

**Aleksandra** (, ) – miestelis Naujojoje Zelandijoje, Pietų saloje, Otago regione, 110 km į šiaurės vakarus nuo Danidino, prie Klutos ir Manuherikijos santakos, trijų kalnagūbrių apsuptyje. Vidurio Otago apskrities centras. Keliai į Kvynstauną, Palmerstoną, Miltoną. Maisto (vaisių fasavimo) pramonė, turizmas. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (avininkystė, vaisių auginimas).

## Istorija

Gyvenvietė ėmė kurtis 1862 m., apylinkėse aptikus aliuvinio aukso. Pradžioje vadinta Lauer Danstanu ir Manuherikija, bet 1863 m. pervadinta į Aleksandrą Britanijos karalienės Aleksandros Danės garbei. Miestelis nuo 1867 m. Per Aleksandrą ėjo Vidurio Otago geležinkelis (dabar išardytas). Auksas kastas iki 1963 m.

## Šaltiniai
Aleksandra (reikšmės)

**Aleksandra** (iš  'žmonių gynėja') gali reikšti:
;Asmenybės
* Aleksandra – LDK kunigaikštienė;
* Aleksandra Romietė – krikščionių šventoji;
* Aleksandra – Jugoslavijos karalienė-konsortė;
* Aleksandra Danė – Britanijos karalienė-konsortė;
* Aleksandra Fiodorovna – Rusijos imperatorienė-konsortė;
* Aleksandra Fiodorovna (Karolina Prūsė) – Rusijos imperatorienė-konsortė;
* Aleksandra Romanova – kelių Rusijos imperatoriškosios šeimos narių vardas;
* Aleksandra (Saksonija-Altenburgas) – Saksonijos-Altenburgo princesė;
* Aleksandra Oldenburgietė – Rusijos imperatoriškosios šeimos narė;
* Aleksandra Georgijevna – Rusijos imperatoriškosios šeimos narė.
;Vietovės
* Aleksandra – miestelis N. Zelandijoje;
* Aleksandra – miestelis Australijoje (Viktorijoje);
* Aleksandra – miestas Pietų Afrikos Respublikoje;
* Aleksandros Žemė – sala Prano Juozapo Žemės salyne (Rusija).
Ragingė

**Ragingė** (, nuo 1946 m. ***Kliučevojė***, ) – buvęs kaimas Kaliningrado srityje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Lapynų.

## Istorija

Kūrėsi kaip pievininkų gyvenvietė kūrėsi Nemuno deltos žemumoje. XIX a. pradžioje buvo grafų kaimas, vėliau apylinkės nusausintos, upeliai kanalizuoti, nusausinti plotai paversti dirbamais laukais. 1923 m. prijungti Rogainiai. Sovietmečiu Ragingės kaimas sunyko.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
AO Rethymniaki Enosi Athliton

**moterų futbolo klubas REA** () – Graikijos futbolo klubas iš Retimno, Kretoje. 

Šis straipsnis apie **Retimno REA** arba **REA FC** komandą, žaidusią Graikijos A divizione, aukščiausioje Graikijos moterų futbolo lygoje.

## Istorija
2015 m. buvo suburta „Asteras Ladies“ moterų komanda ir atstovavo „Asteras Rethymno“ Graikijos C divizione. 2020 m. buvo perkeltos į Pirmąjį divizioną, kur rungtyniavo du sezonus. 2020–2021 m. sezone užėmė 8 vietą, o 2021–2022 m. sezone antroje grupėje užėmė 4 vietą.

2022 metais įvyko skilimas. Pakito pavadinimas ir spalvinė gama. Naujasis pavadinimas REA reiškia Rėją, deivę motiną graikų mitologijoje, o klubas pilnu pavadinimu žinomas kaip Rethymniaki Enosi Athliton (). Suburta moterų komanda, rungtyniavusi B divizione. Komandą sudarė buvusios „Asteras“ žaidėjos, pasirašytos sutartys su Marina Koutri ir Miljana Smiljkovic iš PAOK, Viverly Erazo iš „Millonarios“ ir Graikijos rinktinės gynėja Stela Kotsaki iš „Doxa 2016“.

2022–2023 m. sezone A divizione 2–ojoje grupėje buvo trečioje vietoje. Dėl šalies čempionių titulo kovojo atkrintamųjų rungtynių cikle, kuriame laimėjo ketverias iš šešių rungtynių ir galutinėje komandų rikiuotėje užėmė trečią vietą nusileidę tik PAOK FC ir Ergotelis. Gisela Arrieta buvo rezultatyviausia klubo žaidėja, pelniusi su 16 įvarčių. 

2023–2024 m. sezone buvo rungtyniaujama vientisoje lygoje, o REA moterys iškovojo penktą vietą. Komanda iškovojo 12 pergalių, pasiekė  8 lygiąsias ir patyrė 6 pralaimėjimus. Tânia Mateus buvo rezultatyviausia komandoje, pelniusi 15 įvarčių. 2023 m. gruodžio 21 d. treneris Nikos Kyriakopoulos paliko klubą. Jį pakeitė Stelios Kozanidis, kuris sezono pabaigoje su klubu pratęsė sutartį.

## Pasiekimai
;  A divizionas
*  **Trečioji vieta**: 2022–2023 m.

;  B divizionas
*  **Nugalėtojos (0):**

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Garsesnės žaidėjos
; Žaidėjos, atstovavusios nacionalinei rinktinei
*  Stela Kotsaki, gynėja;
*  Vasiliki Moskofidou, puolėja;
; Užsienietės
*  Yudaya Nakayenze, saugė;
*  Topister Situma, puolėja;

## Treneriai
*  Nikos Kyriakopoulos (2022–2023 m.)
*  Stelios Kozanidis (nuo 2023 m. gruodžio)

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SCCERWAY
* Globalsportsarchive
Dāvis Bertāns

**Davis Bertanis** (, g. 1992 m. lapkričio 12 d.) – Latvijos krepšininkas, žaidžiantis ABA lygoje besivaržančioje Dubajaus „Dubai“ komandoje.

2011 m. NBA naujokų biržoje Indianos „Pacers“ jį pasirinko 42-uoju šaukimu, tačiau iš karto jį išmainė į San Antonijo „Spurs“.

## Nacionalinė rinktinė
Davis Bertanis atstovavo Latvijos jaunimo krepšinio rinktinei 2010 m. Europos jaunimo iki 18 metų krepšinio čempionate, kuriame komanda iškovojo bronzą.

Latvijos vyrų krepšinio rinktinei atstovavo 2011 ir 2017 m. Europos krepšinio čempionatuose bei 2023 m. pasaulio krepšinio čempionate, kuriame debiutuojanti Latvijos rinktinė iškovojo penktąją vietą.

## Asmeninis gyvenimas
Bertanio vyresnysis brolis ir tėtis – taip pat krepšininkai. Brolis Dairis rungtyniavo NBA bei atstovavo Latvijos vyrų krepšinio rinktinei, o tėvas Dainis šiuo metu yra jaunimo treneris.

Jaunystėje padėdamas tėčiui elektriniu pjūklu pjaustyti malkas, jis nusipjovė dalį dešinės rankos bevardžio piršto.

## Pasiekimai

* 3× Serbijos krepšinio lygos čempionas (2012–2014 m.)
* Serbijos krepšinio taurės čempionas (2012 m.)
* Adrijos krepšinio lygos čempionas (2013 m.)
* 3× Slovėnijos krepšinio taurės čempionas (2010–2012 m.)

## Išnašos
OFI FC (moterys)

**moterų futbolo klubas OFI** () – Graikijos futbolo klubas iš Herakliono miesto, Kretos saloje.

## Istorija
Klubas įkurtas 1925 m. 2015 metais suburta moterų komanda, rungtyniavusi C divizione. 2015–2016 m. tapo C diviziono nugalėtojomis. 2016–2017 m. sezone žaidė B divizione ir tapo nugalėtojomis. Netrukus pateko į stipriausią šalies moterų lygą.

; A divizionas (I)
2017–2018 m. sezone rungtyniavo A divizione, tačiau debiutantės iškovojo vos tris pergales per dvidešimt du susitikimus ir iškrito į žemesnį divizioną.

; B divizionas (II)
2018–2019 m. sezone žaidė B divizione ir tapo nugalėtojomis savo grupėje. Vėl pateko į stipriausią šalies moterų lygą.

; A divizionas (I)
Nuo 2019–2020 metų sezono rungtyniavo aukščiausioje Graikijos futbolo lygoje. OFI pasirašė sutartis su garsesnėmis žaidėjomis, tokiomis kaip Ioanna Chamalidou, Maria Paterna ir Nasia Peiou, atstovavusioms Graikijos nacionalinei rinktinei, pasikvietė pajėgių užsieniečių tokių kaip Gerli Israel, Nikola Rybanská, Victoria Kaláberová, Andrea Gurtner ir Aqsa Mushtaq.

2023–2024 m. sezone čempionatas vyko vientisoje lygoje, kurioje OFI moterys iškovojo antrą vietą.

## Pasiekimai
;  A divizionas
*  **Antroji vieta (1):**  2023–2024 m.

;  B divizionas
*  **Nugalėtojos (2):** 2016–2017, 2018–2019 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Garsesnės žaidėjos
; Žaidėjos, atstovavusios nacionalinei rinktinei
*  Danai-Eleni Sidira, saugė;
*  Vassiliki Kydonaki, saugė;
*  Maria Paterna, gynėja;
*  Konstantina Strantzali, saugė;
; Užsiienietės
*  Shania van Nuland, vartininkė;
*  Peace Efih, saugė;
*  Susan Banda, saugė;
*  Hazel Nali, vartininkė;

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Taip pat skaitykite
* PAE OFĪ – apie klubo vyrų futbolo komandą;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* [ facebook paskyra]
* SCCERWAY
* Globalsportsarchive
Kaitangata

**Kaitangata** () – gyvenvietė Naujojoje Zelandijoje, Pietų saloje, Otago regione, prie Klutos žemupio atšakos Matau (6 km nuo jos žiočių Ramiajame vandenyne), 72 km į pietvakarius nuo Danidino, 10 km į pietryčius nuo Balklutos. Viena svarbiausių akmens anglies gavybos vietų šalyje (nuo 1970 m. kasama subbituminė anglis Kesl Hilo, Vangaloa kasyklose). Pienininkystės regiono centras.

## Istorija

Gyvenvietės pavadinimas maorių kalba reiškia „žmogėdra“ (pavadinta pagal paprotį mūšyje nugalėtojams valgyti pralaimėtojų kūną).

Kaitangata įkurta 1855 m. kaip angliakasių gyvenvietė, o 1876 m. atitiesta geležinkelio linija nuo Sterlingo. Savivaldą įgijo 1882 m.

## Šaltiniai
Havera

**Havera** () – miestelis Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės saloje, Taranakio regione, Vaimatės lygumoje, 3 km nuo Tasmano jūros Pietų Taranakio įlankos kranto, 60 km į pietryčius nuo Naujojo Plimuto. Pietų Taranakio apskrities centras. Praeina Naujojo Plimuto–Vanganujaus plentas ir geležinkelis, kelio atšaka į Opunakę. Maisto (mėsos šaldymo, pieno, konditerijos), metalo apdirbimo (inžinerijos, variklių, žemės ūkio įrangos), tekstilės, naftos dujų pramonė.

## Istorija

Gyvenvietės pavadinimas maorių kalba reiškia „degimas, išdagai“ (pavadinta pagal legendą apie tarpgentinį karą).

Havera ėmė kurtis 1870 m. aplink gynybinį įtvirtinimą, skirtą apsiginti nuo maorių antpuolių. 1882 m. sudarė apylinkę, po 1970 m. tapo apskrities centru.

## Šaltiniai
Stratfordas (Naujoji Zelandija)

**Stratfordas** () – miestelis Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės saloje, prie Patea upės, pietrytinėje Egmonto kalno papėdėje, 35 km į pietryčius nuo Naujojo Plimuto. Taranakio regiono ir Stratgordo apskrities administracinis centras. Praeina Naujojo Plimuto–Vanganujaus plentas ir geležinkelis. Gyvulininkystės regiono prekybinis centras. Praeina dujotiekis iš Kapunio verslovės į Oklandą. Turizmas (kelionės į Egmonto nacionalinį parką). Yra puošnus laikrodžio bokštas, paminklinis teatras.

## Istorija

Gyvenvietė pradėjo kurtis 1877 m. ir pavadinta Stratfordu prie Patea (pagal Šekspyro gimtinę Stratfordą prie Eivono). Daug miestelio gatvių pavadintos Šekspyro dramų veikėjų vardais. 1898 m. tapo miesteliu.

## Šaltiniai
Paeroa

**Paeroa** () – miestelis Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės saloje, Vaikato regione, prie Ohinemurio upės (šalia jos santakos su Vaihou), 55 km į šiaurės rytus nuo Hamiltono. Haurakio apskrities administracinis centras. Keliai į Taurangą, Pokeną, Hamiltoną, Koromandelį. Mineralinio vandens pilstymas. Žemės ūkio regiono prekybinis centras.

## Istorija
Gyvenvietės pavadinimas maorių kalba reiškia „ilgas gūbrys“.

Paeroa įkurta po 1880 m. kaip uostas prie Ohinemurio aukso kasyklos. Nuo 1891 iki 1930 m. (ar kiek vėliau) gavyba vykdyta Komata Rifso kasykloje už 10 km. Miestelis nuo 1915 m. Uostas veikė iki 1947 m. Seniau būta geležinkelio (nuardytas).

## Šaltiniai
Te Aroha

**Te Aroha** () – miestelis Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės saloje, Vaikato regione, prie Vaihou upės, 40 km į šiaurės vakarus nuo Taurangos. Matamatos-Piako apskrities administracinis centras. Keliai į Paeroa, Hamiltoną. Maisto (mėsos), odos, tekstilės, cemento, medienos apdirbimo, inžinerijos pramonė. Pienininkystės regiono centras. Mineralinių vandenų kurortas.

## Istorija
Gyvenvietės pavadinimas maorių kalba reiškia „mylimasis“. Taip vadinamas šalia stūksantis 953 m užgesęs ugnikalnis Koromandelio kalnagūbryje.

Te Aroha įkurta 1880 m. kaip uostas prie gretimos aukso kasyklos. Pradžioje vadinta Aroha Gold Fild Taunu, Morgantaunu, Aroha. Miestelis nuo 1886 m. Seniau būta geležinkelio (nuardytas) į Hamiltoną.

## Šaltiniai
Tokoroa

**Tokoroa** () – miestas Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės saloje, Vaikato regione, Vulkaninėje plynaukštėje, Vaikato aukštupio baseine, 30 km į pietvakarius nuo Rotorua. Pietų Vaikato apskrities administracinis centras. Praeina Velingtono–Oklando greitkelis, yra geležinkelio linija į Hamiltoną. Maisto (sūrio), medienos apdirbimo, inžinerijos pramonė, akmens skaldykla. Netoliese veikia stambus Kineleito popieriaus ir celiuliozės fabrikas. Pienininkystės ir avininkystės regiono centras, veikia medelynas.

## Istorija
Tokoroa pradėjo kurtis 1917 m. kaip gyvulininkystės ūkis. Išaugo XX a. vid. apylinkėse pastačius celiuliozės fabriką ir ėmus plėtotis kaip prekybiniam centrui. 1953 m. suteiktos miestelio teisės.

## Šaltiniai
Vaihis

**Vaihis** () – miestelis Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės saloje, Vaikato regione, prie Ohinemurio upės, vietoje, kur Vaihio lyguma pereina į Koromandelio pusiasalį, 40 km į šiaurės vakarus nuo Taurangos. Keliai į Taurangą, Oklandą, Tairua. Aukso gavyba. Maisto (pieno), cemento, medienos apdirbimo, inžinerijos, avalynės pramonė. Pienininkystės regiono centras. Už 11 km į rytus, prie Gausos įlankos, įsikūręs Vaihi Bičo kurortas. Veikia kalnakasybos muziejus. Yra turistinė Goldfildso geležinkelio linija Vaihis–Vaikinas.

## Istorija
Gyvenvietės pavadinimas maorių kalba reiškia „kylantys vandenys“.

Vaihis pradėjo kurtis po to, kai 1875 m. į šiaurę nuo dabartinės gyvenvietės rasta aukso ir sidabro. Gavyba vykdyta iki XX a. vid. Ir dabar išlikę dalis šachtų tiesiai po miesteliu. Auksas tebekasamas kasykloje į rytus nuo Vaihio.

## Šaltiniai
Mastertonas

**Mastertonas** (, ) – miestas Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės salos pietuose, Velingtono regione, prie Ruamahangos upės, 89 km į šiaurės rytus nuo Velingtono. Apskrities centras. Praeina Velingtono–Neipiro plentas ir geležinkelis. Maisto (mėsos, pieno), statybinių medžiagų (klinčių, cemento), tekstilės (vilnos, drabužių), medienos apdirbimo, baldų, plastiko, žemės ūkio įrengimų, buitinės technikos pramonė. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (avininkystė, pienininkystė, vaisių, javų auginimas). 

## Istorija
Mastertonas įkurtas 1854 m. ir pavadintas Vairarapos mažųjų ūkių asociacijos įkūrėjo Džozefo Masterso garbei.

## Šaltiniai
Porirua

**Porirua** (, ) – miestas Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės salos pietuose, Velingtono regione, prie Porirua užutėkio, 21 km į šiaurę nuo Velingtono. Praeina Velingtono–Oklando greitkelis ir geležinkelis. Automobilių surinkimo („Todd Corporation“, nuo 1975 m.), elektronikos, chemijos, aprangos pramonė.

## Istorija
Maoriai dabartinio miesto žemėse įsikūrė XII a. Nuo 1832 iki 1834 ir 1836 m. priešais Porirua esančioje Manos saloje veikė banginių medžioklės ir apdirbimo stotis. XIX a. pab. susikūrė gyvenvietė prie perkėlos, vėliau įkurta psichiatrinė ligoninė. Poritua išaugo XX a. vid. kai valstybė čia pastatė gyvenamųjų namų kompleksus.

## Šaltiniai
Aper Hatas

**Aper Hatas** (, ) – miestas Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės salos pietuose, Velingtono regione, prie Hato upės, 26 km į šiaurės rytus nuo Velingtono, priešsroviui nuo Louer Hato. Praeina Velingtono–Neipiro greitkelis ir geležinkelis (už miesto eina Rimutakos tuneliu per šalia stūksančius Rimutakos kalnus). Tai daugiausia gyvenamasis Velingtono priemiestis, tačiau vystoma inžinerijos, padangų, farmacijos pramonė, nedidelės apimties žemdirbystė. Veterinatijos gydyklų centras.

## Istorija
Miestas (ir upė) pavadintas pagal serą Viljamą Hatą – Naujosios Zelandijos kompanijos, 1840 m. pradėjusios krašto kolonizaciją, dalininką.

## Šaltiniai
Al Fajumo portretai

**al Fajumo portretai** – enkaustiniai mirusiųjų portretai, sukurti Romos Egipte I–III a. Pavadinti pagal Fajumo miestą Egipte, kuriame 1887 m. britų ekspedicijos, kuriai vadovavo garsiausias anglų kilmės egiptologas Flindersas Pytris, metu, rasta gausi antikinių pomirtinių portretų kolekcija. Dažniausiai tapyti vaško dažais ant medinių lentų, rečiau – ant drobės, priklijuotos ant lentų, buvo 20x30 cm dydžio, dažniausiai trapecijos formos. Jų saugoma daugelyje pasaulio muziejų, įskaitant Britų muziejų, Luvrą ir Metropoliteno muziejų. Juose vaizduota žmogaus galva, biustas, o kartais – visa figūra.

Šiuo metu žinoma apie devynis šimtus mirusiųjų portretų. Daugiausia jų rasta Fajumo nekropolyje. Dėl sauso Egipto klimato, portretai yra gerai išlikę. Portretuose pastebima helenistinių tradicijų.
Vaizdas:Mummy Portrait- Woman with Necklace - Google Art Project.jpg|Moteris su vėriniu, Meno istorijos muziejus, Viena
Vaizdas:Portrait du Fayoum 01a.JPG|Jaunos merginos portretas, Luvras, Paryžius
Vaizdas:Hawara MoS 1911.210.1.JPG|Barzdoto vyro portretas, Nacionalinis Škotijos muziejus, Edinburgas
Vaizdas:Fayum-02.jpg|Moters portretas ant kalkių lentos, Britų muziejus, Londonas
Vaizdas:Fayum-42.jpg|Berniuko, vardu Eutichijus, portretas, Metropoliteno muziejus, Niujorkas


## Šaltiniai
Virginija Manšienė

**Virginija Rindokaitė-Manšienė** (g. 1956 m. balandžio 4 d. Vilaičių k., Tauragės raj.) – choro dirigentė, pedagogė.

## Biografija
1967 m. baigė Urvinių (Tauragės r.) pradinę mokyklą, 1968–1971 m. mokėsi Sartininkų (Tauragės r.) aštuonmetėje mokykloje. Lankė Tauragės muzikos mokyklą, akordeono klasę. 1971–1975 m. – Klaipėdos Stasio Šimkaus aukštesniojoje muzikos mokykloje su pagyrimu baigė chorinio dirigavimo specialybę (dėstytojos S. Rimkevičiūtės dirigavimo klasė). 1975–1980 m. tęsė studijas Lietuvos valstybinėje konservatorijoje. Įgijo choro dirigento ir chorinių disciplinų dėstytojo kvalifikaciją (prof. K. Kavecko dirigavimo klasė).

### Profesinė veikla

Nuo 1980 m. dirbo Klaipėdos Stasio Šimkaus konservatorijoje. 1997 m. jai suteiktas vyresniosios dėstytojos statusas, o 2005 m. – mokytojos metodininkės kvalifikacija. Per savo pedagoginę karjerą parengė virš 70 jaunųjų dirigentų. Nuo 2006 m. ėjo choro dirigavimo skyriaus metodinės grupės pirmininkės pareigas.

1985–1991 m. vadovavo Klaipėdos miesto buities tarnybos darbuotojų moterų chorui, su kuriuo 1990 m. dalyvavo Respublikinėje dainų šventėje. Taip pat buvo Klaipėdos miesto dainų švenčių dirigentė (1985, 1987 ir 1989 m.).

1996–2009 m. vadovavo Klaipėdos aukštesniosios pedagogikos mokyklos (vėliau Klaipėdos kolegijos Pedagogikos fakulteto) choro studijai. 1996 m. šis choras dalyvavo Pasaulio lietuvių dainų šventėje. 2004–2009 m. dirbo Klaipėdos kolegijos lektore.

Nuo 2012 m. vadovauja Klaipėdos Trečiojo amžiaus universiteto vokaliniam ansambliui „JūrAinė“.

## Šaltiniai
Asimetrija

**Asimetrija** () – simetrijos nebuvimas: nevienodas atitinkamų visumos vienetų išsidėstymas ašinės linijos, nubrėžtos per *x* ašies tašką, atžvilgiu; vidurkio, medianos ir modos dydžių nesutapimas. 

## Gamtoje
Dėl nuolatinio ląstelių dalijimosi organizmuose dažnai pasitaiko asimetrijos. Dalis gyvūnų yra asimetriški, pavyzdžiui, poriferos, nepasižyminčios jokia simetrija.

## Architektūroje
Anksčiau architektūros stiliuose (pavyzdžiui, klasicizme) buvo linkstama pabrėžti simetriją. Tuo tarpu kai kurie šiuolaikiniai architektai (pavyzdžiui, Santiago Calatrava) linkę projektuoti asimetriškus statinius.
Vaizdas:Auditorio de Tenerife Pano.jpg
Vaizdas:MujeresBridgeCropped IMG 5968.jpg
Vaizdas:ProposedSFOBBEasternSpan.jpg


## Taip pat skaitykite

* Asimetrijos koeficientas

## Šaltiniai
Doxa 2016

: nemaišyti su kitais klubais, naudojančiais pavadinimuose žymenį **„Doxa“**: AS Doxa (Zakintas), Dóxa Dráma, Doxa Katokopias

**moterų futbolo klubas DOXA 2016** () – Graikijos futbolo klubas iš Dramos miesto šiaurės rytinėje Graikijoje.

Kituose šaltiniuose dar žinomas kaip **Doxa 2016 FCW**, **ΔΟΞΑ ΔΡΑΜΑΣ**.

## Istorija
Klubas įkurtas 2016 m., suburta moterų komanda, rungtyniavusi B divizione. 2023–2024 m. sezone tapo B diviziono nugalėtojomis savo grupėje ir pateko į stipriausią šalies moterų lygą. 

; A divizionas
Nuo 2024–2025 m. sezono rungtyniavo A divizione. 2024 m. spalio 6 d. debiutavo lygoje pralaimėjimu prieš „Asteras“ rezultatu 0-3. 2025 m. sausio mėn. daugelis žaidėjų paliko klubą. Vėliau klubas pašalintas iš čempionato, skirta taškų atėmimo nuobauda.

## Pasiekimai
;  A divizionas
* TBA

;  B divizionas
*  **Nugalėtojos (1):** 2023–2024 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Garsesnės žaidėjos
; Žaidėjos, atstovavusios nacionalinei rinktinei
*  Vasiliki Banti, saugė, (kapitonė)
; Užsiienietės
*  Heghine Chopikyan, saugė;

## Treneriai
*  Nikos Tsimplidis, iki 
*  Michalis Tsokatsidis, nuo 

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga.

; Aprangos gamintojai
*  Givova (nežinomi metai) 
*  Macron (nežinomi metai)

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
AO Agia Paraskevi (moterys)

: nemaišyti su kitais klubais, naudojančiais pavadinimuose žymenį **„Agia“**: AO Agía Nápa (Kipras), APS Granitis Agias Marinas, AO Megas Alexandros Agias Marinas.

**moterų futbolo klubas Agia** () – Graikijos futbolo klubas iš Atėnų priemiesčio Agija Paraskevi.

## Istorija
Klubas oficialiai įkurtas 1932 m., vėlesniais metais suburta moterų komanda, rungtyniavusi B divizione. 2023–2024 m. sezone tapo B diviziono nugalėtojomis savo grupėje ir pateko į stipriausią šalies moterų lygą. 

; A divizionas
Nuo 2024–2025 m. sezono rungtyniavo A divizione. 2024 m. spalio 6 d. debiutavo čempionate pergale prieš Trikala 2011 minimaliu rezultatu 1-0.

## Pasiekimai
;  A divizionas
* TBA

;  B divizionas
*  **Nugalėtojos (1):** 2023–2024 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Garsesnės žaidėjos
; Žaidėjos, atstovavusios nacionalinei rinktinei
*  Vasiliki Petraki (kapitonė)
; Užsiienietės
* 

## Treneriai
*  Glykeria Gkatzogianni (2022 m. – 2024 m. liepos 20 d.)
*  Giannis Charalampidis (nuo 2024 m. liepos 25 d.)

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga.

; Aprangos gamintojai
*  Givova (nežinomi metai)
*  Zeus (nežinomi metai)

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė]
* facebook paskyra WFC
* SOCCERWAY
* SOFASCORE
* Globalsportsarchive
AE Kifisia (moterys)

: nemaišyti su kitais klubais, naudojančiais pavadinimuose žymenį **„Kifisia“**: AE Kifisia FC, AOP Kifissia *(tinklinis)*.

**moterų futbolo klubas Kifisia** () – Graikijos futbolo klubas iš Kifisijos. Moterų futbolo asociacija „Kifisia“ arba tiesiog „Kifisia“,  Kifisijos miesto savivaldybės futbolo klubas. Iki 2023-24 metų sezono komandos pavadinimas buvo „Leontikos Kifissia Sports Club“, kitaip „Leontikos“ (). Klubo spalvos – mėlyna ir balta, o anksčiau – žalia ir geltona.

## Istorija
### „Leontikos“
Klubas oficialiai įkurtas 2016 m. „Leontikos Kifissia“ sporto klubą, kitaip „Leontikos“ () įkūrė Mario Dimitropoulos ir Dimitris Pontikidis. 2016–2017 sezone žaidė moterų C diviziono čempionate, 7 grupėje, kur iškovojo trečiąją vietą. Kitame 2017–2018 metų sezone liko penktoje vietoje. 2018–2019 m. sezone užėmė trečią vietą 3-ioje C Diviziono 3-iojoje grupėje.

; B divizionas
Nuo 2019–2020 m. sezono rungtyniavo B divizione. 2021–2022 metų sezone tapo B diviziono nugalėtojomis, bei pateko į A divizioną.

; A divizionas
2022–2023 m. sezone debiutavo A divizione, bet jame įsitvirtinti nepavyko. Po sezono iškrito į žemesnį divizioną.

; B divizionas
2023–2024 m. sezone tapo B diviziono nugalėtojomis savo grupėje ir pateko į stipriausią šalies moterų lygą.

### „Kifisia“
2024 m. birželio 21 d. klubas paskelbė apie susijungimą su „Kifisia“ ir klubo pervadinimą į Kifisia moterų futbolo asociaciją arba „Kifisia“.

; A divizionas
Nuo 2024–2025 m. sezono rungtyniavo A divizione. 2024 m. spalio 6 d. debiutavo čempionate pralaimėjimu prieš OFI rezultatu 0-2.

## Pasiekimai
;  A divizionas
* TBA

;  B divizionas
*  **Nugalėtojos (1):** 2023–2024 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Garsesnės žaidėjos
; Žaidėjos, atstovavusios nacionalinei rinktinei
*  Tonia Giannoutsou (kapitonė)
; Užsiienietės
* 

## Treneriai
*  Vangelis Karamoulas; (iki 2024 m. lapkričio 24 d.)
*  Giorgos Dimitropoulos

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga.

; Aprangos gamintojai
*  Givova (nežinomi metai)
*  Macron (nežinomi metai)
*  Erima (nežinomi metai)

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra WFC
* SOCCERWAY
* SOFASCORE
* Globalsportsarchive
Hipestezija

**Hipestezija** – sumenkęs aplinkos dirgiklių suvokimas.

Esant hipestezijai, atrodo, kad garsų šaltinis yra kažkur toli, šviesa prislopusi, nejaučiama būdingo maisto kvapo ir skonio. Dažnesnė esant depresijai arba apatijai, itin išsekusiems žmonėms. Pats asmuo neretai to nesupranta, tačiau pasitaiko, kad į medikus kreipiamasi nusideginus, kai kada skundžiamasi, kad kažkas ne taip su galūne. Kartais žmogus apskritai nebejaučia turįs ranką ar koją.

Hipestezijos pasireiškimo spektras platus – nuo nežymaus iki visiško nejautrumo skausmui.

## Išnašos
Vėžupiai

**Vėžupiais** vadinamos buvusios gyvenvietės:

## Lietuva
* kaimas Akmenės rajone.

## Rusija

Kaliningrado srityje:
* kaimas Pilkalnio apskrityje (dabar Krasnoznamensko rajone).
Antakalnio mūšis

**Antakalnio mūšis** – nedidelis Rusijos imperijos ir Prancūzijos imperijos karinių pajėgų mūšis prancūzmečiu, dviem etapais vykęs 1812 m. birželio 28 d. Vilniaus priemiestyje Antakalnyje, vienas Napoleono invazijos į Rusiją susirėmimų.

Napoleonas tikėjosi sumušti caro kariuomenę viename generaliniame mūšyje ir kaip galima greičiau sėsti už derybų stalo, pasiekti naują rytų sutartį ir išeiti kaip nugalėtojas. Pastebėjus, kad rusai sutelkė milžinišką armiją prie Vilniaus, ten Napoleonas ir tikėjosi generalinio mūšio. Rusijos karinė vadovybė nesiryžo atakuoti prancūzų ir pradėjo atsitraukimą.

Birželio 28 d. prasidėjusiuose susirėmimuose dėl Vilniaus Napoleono kariuomenė greitai nugalėjo rusų pajėgas. Ryte įvykusiuose kautynėse prie Rykantų prancūzų lengvosios kavalerijos daliniai išsklaidė besitraukusių rusų užnugario apsaugą, po ko prancūzų avangardo daliniai be didesnių susirėmimų žygiavo į Vilnių. Rusai nusprendė nemėginti organizuoti miesto gynybos ir traukėsi per Antakalnį. Atsitraukdami rusai padegė didelius maisto sandėlius Šnipiškėse, taip pat tiltą per Nerį.

Pirmajame susirėmimo etape prancūzų husarų avangardo dalinius atakavo ir nugalėjo iš kazokų ir jėgerių sudarytas rusų ariergardo dalinys. Susirėmime mažesnis prancūzų dalinys neteko kelių dešimčių žuvusiais ir kelių dešimčiųbelaisviais. Į nelaisvę pateko ir dalinio vadas pulkininkas (vėliau – generolas) Filipas Seguras ().

Tik pasibaigus pirmajam susirėmimui, rusų dalinius atakavo Napoleono armijoje buvusio Varšuvos kunigaikštystės kariuomenės 3-iosios divizijos 6-ojo ulonų pulko kuopa, vadovaujama majoro Tadeušo Suchorževskio (). Atsinaujinusiame mūšyje lenkai sėkmingai atakavo nespėjusius į kovinę rikiuotę išsirikiuoti rusus. Į nelaisvę paimta kelios dešimtys rusų karių.

Mūšyje kartu su lenkų kariuomene dalyvavo ir nedidelė Vilniaus studentų grupė.

## Literatūra
* 
* Sabutavičius, Šarūnas, 1812 m. karo mūšiai Lietuvoje, Praeities paslaptys, 2017.

## Šaltiniai
Žydų autonomizmas

**Žydų autonomizmas** – nesionistinis žydų politinis judėjimas ir ideologija, išsirutuliojęs Rusijos ir Austrijos-Vengrijos imperijose, o XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje išplitęs Rytų Europoje. XIX a. pab. žydų autonomizmas „drauge su sionizmu [laikytas] svarbiausia žydų tautos politine išraiška moderniojoje epochoje“.

Teorijos pagrindėjas – istorikas Šimonas Dubnovas. Autonomizmo idėjomis rėmėsi 1906 m. jo pastangomis įsteigta Liaudies partija (*Folkspartei*). Anot autonomizmo šalininkų, turėdami tautinę autonomiją, žydai gali sėkmingai gyvuoti diasporoje tol, kol išlaiko „dvasinį tautiškumą“.

Rusijoje autonomizmo idėjų įgyvendinimą sužlugdė Sovietų Sąjungos iškilimas, o Europoje – nacizmas ir holokaustas.

## Išnašos
Alija

**Alija** ( – 'kopimas') – žydų repatriacija į Izraelį.

Šis žodis vartotas jau senovėje, taip įvardijant žydų grįžimą į Izraelį iš Egipto ir Babilonijos, nes geografiniu požiūriu šie kraštai yra žemiau. Į vartoseną terminas grįžo XIX a. 9-ajame dešimtmetyje, atsiradus sionizmo judėjimui, kurio vienas kertinių siekių – atkurti žydų valstybę. XIX a. pab. 99,7 % pasaulio žydų gyveno už Palestinos regiono ribų, šiame regione žydai sudarė 2–5 % gyventojų.

Atsižvelgiant į tai, kiek buvo persikėlėlių, iš kokių kraštų ir dėl kokių priežasčių jie atvyko, 1882–1939 m. išskiriami 5 alijos periodai: 1882–1903 m., 1904–1914 m., 1919–1923 m., 1924–1928 m. ir 1929–1939 m.

Pažeisdami įstatymus, dar 100 000 žydų į tuometinę Jungtinės Karalystės mandatinę Palestinos teritoriją atvyko 1940–1948 m. Masinį pobūdį alija įgavo po Izraelio nepriklausomybės paskelbimo 1948 m. gegužės 14 d. Didžiuma persikėlėlių atvyko iš Šiaurės Afrikos, Artimųjų Rytų, Sovietų Sąjungos (labiausiai 1972–1991 m.). Nuo 1989 m. iš SSRS teritorijos atvyko apie 1,7 mln. žydų ir jų giminaičių.

Po 1948 m. į Izraelį persikėlė daugiau nei 3 mln. žydų. 2014 m. duomenimis, Izraelyje ir jo okupuotose teritorijose gyveno apie 42,9 % pasaulio žydų.

## Išnašos
Um al Džimalis

**Um al Džimalis** ( 'kupranugarių motina') – archeologinė vietovė šiaurės Jordanijoje, 17 km į rytus nuo Mafrako, 10 km nuo Sirijos sienos, Haurano regione. Tai senovės romėnų ir bizantiečių gyvenvietės liekanos.

Um al Džimalis, įsikūręs romėnų gyvenvietės vietoje, suklestėjo V–VIII a. pab., Bizantijos imperijos valdymo bei ankstyvojo islamo laikais. Haurano dykumų srityje šis miestas išsiskyrė savo derlingais dirvožemiais, kurių drėkinimui buvo įrengta irigacinė sistema. Seniausi archeologiniai radiniai Um al Džimalyje rasti iš I a., kai kraštą valdė Nabatėjų karalystė. Mieste rasta epigrafinių įrašų graikų, nabatėjų, safaitų, lotynų ir arabų rašmenimis. Klestėjimo metu čia gyveno 3000–7000 žmonių. Gyvenvietė galutinai apleista po 749 m. žemės drebėjimo.

Išlikę keliaaukščių gyvenamųjų namų su kiemais, išdėstytų trijuose kvartaluose, griuvėsiai, 16 skirtingų bažnyčių liekanos, perdaryti senesni romėnų kariniai statiniai. Pastatų architektūra nesudėtinga, pragmatiška, statyboms panaudotas bazaltas. Vienas iš Um al Džimalio pastatų rekonstruotas kaip muziejus.

Um al Džimalis saugomas kaip antikinio paveldo objektas nuo 1939 m., o 2024 m. paskelbtas UNESCO pasaulio paveldo objektu kaip pavyzdinė žemdirbių ir gyvulių augintojų gyvenvietė Haurano regione.


20100922 umaljamalx10.jpg|Katedros liekanos
Three-story Byzantine Tower Umm al-Jimal Jordan1033.jpg|Trijų aukštų namas
20100922 umaljamal90.jpg|Romėnų pretoriumas
20100922 umaljamal84.jpg|Nabatėjiškas įrašas


## Šaltiniai
Šaltosios Turano dykumos

**Šaltosios Turano dykumos** – UNESCO pasaulio paveldo objektas (nuo 2023 m.) Vidurinėje Azijoje, istoriniame Turano regione. Apima 14 objektų Kazachstano, Turkmėnistano ir Uzbekistano teritorijose, tarp Kaspijos jūros ir Turano kalnų (Tianšanio, Altajaus ir kt.).

Saugomos Vidurio Azijos dykumų, pasižyminčių labai kontrastingu klimatu (šaltomis žiemomis ir karštomis vasaromis) ekosistemos, išsibarsčiusios 1500 km ruože. Kiekvienas objektas pasižymi skirtinga biologine įvairove, dykumos pobūdžiu ir vykstančiais ekologiniais procesais.

## Objektai
;
* Altyn Emelio dykuma (3 objektai: rytų Altyn Emelis – 13 019 ha, vidurio Altyn Emelis – 5644 ha, vakarų Altyn Emelis – 33 306 ha);
* Barsakelmesas (2 objektai: Barsakelmeso rezervatas – 50 884 ha, Kaskakulanas – 109 942 ha);
;
* Bereketli Karakumai – 87 400 ha;
* Kaplankyro rezervatas – 926 203 ha;
* Rytų Karakumai (2 objektai: Repeteko rezervatas – 34 600 ha, Jeradži – 30 000 ha);
;
* šiaurės Ustiurto plynaukštė (4 objektai: Saigači – 575 335 ha, Saigači Beleuli – 21 765 ha, Saigači Duana – 23 454 ha, Saigači Žideili – 7746 ha);
* pietų Ustiurto plynaukštė – 1 447 143 ha.


Туранга Алтын-Эмель 2.png|Altyn Emelio nacionalinis parkas
Поющий бархан 6.jpg|Giedantis barchanas
Takirs of Karakum Desert.jpg|Karakumai
Ustjurt-plateau (6593022525).jpg|Ustiurto plynaukštė


## Šaltiniai
Dičpetris

;Dičpetris
* Aleksandras Dičpetris – poetas, rašytojas, mokytojas;
* Rasa Davies Dičpetris – Didžiosios Britanijos dainininkė;
;Dičpetrytė
* Marija Dičpetrytė – teatro aktorė.

Pavardė gausiau užrašyta Linkuvoje, Kavarske. Tai pavardės *Di̇̀džpetris* forma, sudaryta iš *di̇̀dis, di̇̀delis* ir *[[Petras|Pẽtras]]*.

## Šaltiniai
Sabos karalystės vietovės Maribe

**Sabos karalystės vietovės Maribe** – UNESCO pasaulio paveldo objektas (nuo 2023 m.), esantis Jemeno centrinėje dalyje, Maribo muchafazoje. Sudaro penki objektai, siejami su senovine Sabos karalyste.

Tai penkios archeologinės vietovės, liudijančios Sabos karalystės klestėjimą nuo I tūkstantmečio pr. m. e. iki islamo iškilimo VII a. Šie miestai iškilo prie svarbaus smilkalų kelio, besidriekusio tarp Laimingosios Arabijos ir Viduržemio jūros regiono bei Rytų Afrikos. Šie miestai buvo įsikūrę pusiau sausringuose slėniuose, o jų drėkinimui buvo įrengta sudėtinga irigacinė sistema, leidusi sukurti didžiausią to meto dirbtinę oazę pasaulyje. Miestuose išlikę šventyklų, karinių įtvirtinimų ir kitų statinių griuvėsiai.

Sabos karalystės vietovės Maribe įtraukus į pasaulio paveldo sąrašą, tuo pačiu įtrauktos ir į paveldo pavojuje sąrašą dėl vykstančio Jemeno pilietinio karo.

## Objektai

## Šaltiniai
Karjat al Favas

**Karjat al Favas** () – archeologinė vietovė pietų Saudo Arabijoje, ~100 km į pietus nuo Vadi ad Davasiro, dykumose vadinamajame „Tuščiajame Ketvirtyje“.

Karjat al Favas yra didelė kultūrinio kraštovaizdžio erdvė, gyventa nuo ankstyvojo akmens amžiaus iki vėlyvojo islaminio laikotarpio. Čia rasta nuo paleolito iki neolito laikotarpio archeologinių radinių, įskaitant titnaginius įrankius. Nuo antros III tūkstantmečio pusės iki II tūkstantmečio pr. m. e. pradžios būdingos laidojimo alėjos, sukrautos iš akmenų. Tuvaiko kalno papėdėje rasta daug XXI–XX a. pr. m. e. pilkapių, siejamų su klajokliais, atkeliavusiais iš Mesopotamijos.

I tūkstantmečio pr. m. e. viduryje Karjat al Favas tapo miestu svarbioje karavanų kelių oazėje. Jis gyvavo iki V a., kuomet buvo apleistas išnaudojus vandens išteklius. Karjat al Favas augo prie karavanų kelio tarp Nadžrano ir vidurio bei rytų Arabijos. Tuo metu pastatyta daug karavansarajų, tvirtovių, prekybinių ir gyvenamųjų pastatų, įrengti nekropoliai, sudėtingos drėkinimo sistemos. Karjat al Favas tuo metu buvo Kindos karalystės (arabų genčių federacijos) sostinė. Ant šventojo Kašm Karjacho kalno, namuose ir nekropoliuose rasti įrašai liudija, kad tai buvęs kosmopolitinis miestas.

Karjat al Fave rastas seniausias įrašas senuoju pietų arabų raštu, datuojamas I a. Mieste rasta įvairių freskų, keramikos, metalo dirbinių.

Karjat al Favas atrastas ir pradėtas tyrinėti XX a. vid., kai šioje vietoje dirbo „Saudi Aramco“ darbininkai.


من آثار قرية الفاو الاثرية.jpg|Pastato liekanos
Pergamon-Museum - Bronzekopf.jpg|Mieste rasta bronzinė galva (dabar Pergamono muziejuje Berlyne)
Pergamon-Museum - Wandmalerei 3.jpg|Freskos fragmentai (dabar Pergamono muziejuje Berlyne)
Thamudic - Qaryat al-Faw - on fragment - 20180430.jpg|Tamudiškas įrašas iš Karjat al Favo


## Šaltiniai
Uruk Bani Maaridas

**Uruk Bani Maaridas** () – saugoma teritorija Saudo Arabijoje, Rub al Chalio dykumos vakaruose. Objektą sudaro gamtinis rezervatas, zona, kur leidžiamas ribotas ganymas, ir medžioklės plotai. Bendras teritorijos plotas – 1,27 mln. hektarų. 2023 m. Uruk Bani Maaridas paskelbtas UNESCO pasaulio paveldo objektu.

Dėl įvairiopo krašto paviršiaus, čia susidariusios skirtingos ekosistemos. Čia plyti vienos didžiausių pasaulyje ilguminių kopų sistemų, išsidriekusių ant suskaidytos klintinės plynaukštės. Kopų ilgis siekia iki 200 km, aukštis iki 170 m. Taip pat būdingos parabolinės, rupaus smėlio kopos zibarai. Teritorija taip pat apimą pietinį Tuvaiko skardžio pakraštį, kuriam būdingi augalija apaugę vadžiai, žvyringos lygumos ir tarpkopių koridoriai.

Uruk Bani Maaridas – paskutinė vieta, kur gamtoje gyveno baltieji oriksai (*Oryx leucoryx*). 1995–2013 m. vykdyta jų reiktrodukavimo programa, 2013 m. laisvėje jau gyveno ~500 oriksų. Taip pat atkuriama arabinių smėlio gazelių (*Gazella marica*), paprastųjų gazelių (*Gazella gazella*) populiacija. Tarp kitų gyvūnų paminėtini – smėlinė lapė, rudoji lapė, margarita, kapinis kiškis, etiopinis ežys, pilkasis varanas, egiptinis šoklys, Čizmano smiltpelė, puošnusis einis, afrikinis ausuotasis grifas, gyvatėdis, įvairūs driežai, gyvatės, sulaukėję šunys. Daug augalų rūšių endeminės, prisitaikiusios prie sausros ir skurdžių dirvožemių – auga uolų plyšiuose, vadžiuose, tarpkopiuose (įvairios akacijos, saksaūlai, moringos, miramedžiai). Rezervate aptiktos 106 augalų rūšys.

## Šaltiniai
Narkus

;Narkus
* Jonas Narkus – vargonininkas ir chorvedys;
* Tomas Narkus – penkiakovininkas;
;Narkutė
* Ieva Narkutė – dainininkė.

Pavardė paplitusi šiaurės vakarų Žemaitijoje (Mosėdis, Skuodas, Plungė, Salantai, Darbėnai, Kartena, Kuliai ir kt.). Kaip ir *[[Norkus]]*, kilusi iš šaknies *nar-/nor-*, siejamos su žodžiais *norė́ti, nóras* ir pan.

## Šaltiniai
Kvevris

**Kvevris** (), vakarų Gruzijoje dar vadinamas **Čuri** () – Gruzijoje (Sakartvele) vyno gamybai naudojamos molinės puodynės tipas. Tai kiaušinio formos indas be rankenų, kurio talpa gali svyruoti nuo 20 iki 10 tūkst litrų. Dažniausiai talpa būna apie 800 l.

Kvevrio analogai yra senovės graikų amforos, Ispanijos *pitarra*, Portugalijos *talha*. Kvevryje fermentuojamo ir brandinamo vyno senovinės gamybos praktikos 2013 m. buvo paskelbtos UNESCO Nematerialiuoju paveldu.

## Aprašymas
Seniausi kvevrių prototipų pavyzdžiai randami jau iš VI tūkst. pr. m. e. Seniausi jų iškasti Kvemo Kartlyje Iš VII a. pr. m. e. randami jau visiškai susifrmavę kvevriai, kokie jie naudojami ir mūsų laikais.

Mūsų laikais kvevrių gaminimo meistrystė yra puoselėjama keliuose kaimuose: Atsana Gurijoje, Makatubani, Šroša, Tkemlovana ir Čchiroula Imeretijoje, Vardisubanis Kachetijoje. Gamybai tinka tik tam tikrose vietose randamas molis. Kadangi indas yra per didelis žiesti ant rato, jis yra lipdomas rankomis, sluoksnis po sluoksnio. Po to kvevris degamas specialiai sumūrytose krosnyse.

Vyno gamybai kvevris įkasamas į žemę, kad matytųsi tik kakliukas. Tokiu būdu temperatūra indo viduje išlaikoma pastovi. Prieš kiekvieną vartojimą kvevris iš vidaus vaškuojamas, kad sumažinti pralaidumą.

Gaminant vyną į indą supilamos vynuogių sultys su išspaudomis, ir puodynėje vyksta fermentacijos procesas, protarpiais pamaišant. Naudojami mediniai ar akmeniniai dangčiai. Vėliau išpompavus turinį vynas filtruojamas ir supilamas atgal brandinti. Kartais brandinimas kvevryje gali trukti metų metus. Brandindant nusistovi vyno sluoksniai. Apačioje nusėda drumzlės, o viršuje iškyla geriausias vynas. Tarp jų išskiriami dar 2-3 vyno sluoksniai.

## Kiti pasaulio paveldu pripažinti maisto gaminimo įrankiai
* Tondiras (2024, )

## Išnašos
A Estrada

**A Estrada** (,  'plentas') – miestelis šiaurės vakarų Ispanijoje, Galisijoje, Pontevedros provincijoje, 24 km į pietryčius nuo Kompostelos Santjago, tankiai gyvenamame tarpukalnių slėnyje. Keliai į Santjagą, Sotelo de Montesą, Kaldas de Reisą, Siljedą. Medienos kirtimo ir apdirbimo, pieno pramonė.

Apylinkėse yra romaninė Moreiros bažnyčia ir Okos rūmai su sodais (XVI–XVII a.). Tuojau į šiaurę nuo A Estrados yra vaizdingas San Šoan de Kovos tarpeklis, sudarytas Uljos upės.

## Šaltiniai
Abevilis (Pietų Karolina)

**Abevilis** () – mažas miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Pietų Karolinos šiaurės vakaruose, 72 km į pietus nuo Grinvilio. Apygardos centras. Praeina Atlantos–Grinvudo kelias ir geležinkelis. Vystoma nedidelio masto pramonė. Apylinkėse yra Samterio nacionalinio miško Long Kein Reindžerio zona. Mieste yra operos teatras.

2020 m. 48,8 % miesto gyventojų buvo baltieji, 46,7 % – afroamerikiečiai, 1,1 % – lotynoamerikiečiai, 3,2 % – mišrios kilmės.

## Istorija

Abevilį 1764 m. įkūrė prancūzų hugenotai ir pavadino pagal Abvilio miestą Prancūzijoje. Miestas dar vadinamas „Konfederacijos lopšiu ir kapu“: 1860 m. lapkričio 22 d. čia įvyko atsiskirti siekusių konfederatų susirinkimas, o 1865 m. gegužės 2 d. konfederatų prezidentas Džefersonas Deivisas čia susitiko su savo likusiais pareigūnais ir nutarė pasiduoti.

Ūkyje šalia Abevilio 1782 m. gimė JAV valstybės veikėjas Džonas K. Kelhunas.

## Šaltiniai
Abevilis

**Abevilis** ( <  = Abvilis) gali reikšti:

Gyvenvietės JAV:
* Abevilis – P. Karolinoje;
* Abevilis – Luizianoje;
* Abevilis – Alabamoje;
* Abevilis – Džordžijoje;
* Abevilis – Misisipėje.

* Abevilio apygarda – P. Karolinoje.
Bukaišių valsčius

**Bukaišių valsčius** () – valsčius pietvakarių Latvijoje, Žiemgaloje, Duobelės savivaldybėje. Ribojasi su Žagarės seniūnija Lietuvoje. Centras – Bukaišiai. 2024 m. jame gyveno 525 žmonės.

## Istorija
Bukaišių kaimas ir jo apylinkės minimos nuo 1605 m.

1945 m. valsčiuje buvo įkurta Bukaišių kaimo taryba, o 1949 m. pats valsčius panaikintas. Nuo 1949 m. veikė kolūkis. 1990 m. kaimas perorganizuotas į valsčių.

## Gyvenvietės ir gyventojai
Didžiausios gyvenvietės yra Bukaišiai, Bukaišių skuola, Ruocinios, Karklumuiža ir Mednė.

### Demografiniai duomenys

## Šaltiniai
Abevilis (Luiziana)

**Abevilis** () – mažas miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Luizianos pietuose, 32 km į pietvakarius nuo Lafajeto, prie Vermiliono upės. Vermiliono parapijos centras. Geležinkelis į Niu Aibiriją. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (ryžiai, medvilnė, cukrus), jūros gerybių ruošimas. Apylinkėse išgaunama nafta ir gamtinės dujos. Su Meksikos įlanka miestą jungia Frešvoter Baju giliavandenis kanalas.

2020 m. 44,4 % miesto gyventojų buvo baltieji, 42,3 % – afroamerikiečiai, 5,5 % – azijiečiai, 3,9 % – lotynoamerikiečiai, 3,5 % – mišrios kilmės.

## Istorija

Abevilį 1843 m. įsteigė kapucinų misionierius Peras Antuanas Deziras Megrė (*Père Antoine Desire Mégret*) ir pavadino gimtojo Abvilio Prancūzijoje garbei bei suprojektavo kaip Prancūzijos Provanso gyvenvietę. Pradžioje gyvenvietė dar vadinta ir La Šapeliu. Čia įsikūrė daugiausia akadiečiai iš Naujosios Škotijos. Megrė pastatyta koplyčia 1854 m. sudegė, jos vietoje 1910 m. pastatyta Šv. Marijos Magdalietės bažnyčia. Abvilis nuo 1854 m. – parapijos centras, nuo 1956 m. – miestas.

## Šaltiniai
AO Trikala 2011

: nemaišyti su kitais klubais, naudojančiais pavadinimuose žymenį **„Trikala“**: AÓ Trikala.

**moterų futbolo klubas Trikala** () – Graikijos futbolo klubas iš Trikalos. 

Moterų futbolo klubas **„Trikala 2011“** arba tiesiog **„Trikala“** rungtyniavo aukščiausioje Graikijos moterų futbolo lygoje.

## Istorija
Klubas oficialiai įkurtas 2011 m. Netrukus pateko į B divizioną. 2014–2015 m. sezone tapo nugalėtojomis B diviziono A grupėje. 2016–2017 m. sezone vėl tapo nugalėtojomis B diviziono A grupėje.

## Pasiekimai
;  A divizionas
* TBA

;  B divizionas
*  **Nugalėtojos (2):** 2014–2015, 2016–2017 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Garsesnės žaidėjos
; Žaidėjos, atstovavusios nacionalinei rinktinei
*  Rallou Tsouni (kapitonė)
; Užsiienietės
* 

## Treneriai
*  Giorgos Loules (), (2011–2024 m.)
*  Nikos Valomandras () nuo 2024 m.

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga.

; Aprangos gamintojai
*  Macron

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė]
* [ facebook paskyra] WFC
* SOCCERWAY
* SOFASCORE
* Globalsportsarchive
Kastoria GPO

: nemaišyti su kitais klubais, naudojančiais pavadinimuose žymenį **„Kastoria“**: AGS Kastoriá, AS Kastoria 1980.

**moterų futbolo klubas Kastoria** () – Graikijos futbolo klubas iš Kastorijos. 

Moterų futbolo klubas **„Kastoria GPO“** arba tiesiog **„Kastoria“** rungtyniavo aukščiausioje Graikijos moterų futbolo lygoje.

## Istorija
Klubas oficialiai įkurtas  m. Netrukus pateko į B divizioną. Nuo 2020–2021 m. sezono rungtyniavo A divizione *(pajėgiausia moterų lyga šalyje)*.

## Pasiekimai
;  A divizionas
* TBA

;  B divizionas
*  **Nugalėtojos ():** 

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Garsesnės žaidėjos
; Žaidėjos, atstovavusios nacionalinei rinktinei
*  Thenia Zerva, gynėja, saugė; (kapitonė)
; Užsiienietės
* 

## Treneriai
*  Antonis Siskos
*  Dimitris Rouvalis (2024)
*  Kyrillos Kallimanis

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga.

; Aprangos gamintojai
*  Acerbis
*  Legea

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė]
* facebook paskyra WFC
* SOCCERWAY
* SOFASCORE
* Globalsportsarchive
Gvaraniškoji Vikipedija

**Gvaranių kalba Vikipedija** () – gvaranių kalba kuriama laisvosios internetinės enciklopedijos Vikipedijos versija.

Tai lietuvių paauglio Šarūno Šimkaus ir Paragvajaus mokslininko Davido Galeano Oliveros bendradarbiavimo rezultatas.

## Išnašos

## Nuorodos
* Gvaranių kalba Vikipedija
*