open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
SWAPO

**Pietvakarių Afrikos liaudies frontas** (, sutrump. **SWAPO**) – didžiausia Namibijos kairioji politinė partija.

## Istorija

Organizacija susikūrė Pirmojo pasaulinio karo metais kovai už Pietvakarių Afrikos išsilaisvinimą iš kolonizatorių jungo. Iki 1960 m. apjungė visas už Namibijos laisvę kovojusias grupes. Turėjo bazes Zambijoje, nuo 1975 m. Angoloje, bendradarbiavo su Angolos liaudies judėjimu už išsivadavimą (MPLA). Vadovavosi marksistine ideologija.
 
1990 m. Namibijai iškovojus nepriklausomybę, SWAPO tapo pagrindine Namibijos politine jėga. Jo lyderis Semas Nujoma buvo išrinktas pirmuoju Namibijos prezidentu. Siekdamas įtvirtinti demokratiją šalyje, S. Nujoma 2004 m. atsisakė būti renkamas prezidentu ketvirtai kadencijai. Šalies prezidentu buvo išrinktas Hifikeipunjė Pohamba.
2007 m. Semas Nujoma paliks ir SWAPO pirmininko postą, užleisdamas jį jaunimui.

2004 m. parlamento rinkimuose SWAPO gavo 55 vietas iš 72 Nacionalinio susirinkimo vietų.
 
Tapęs šalies valdančiaja partija SWAPO pakeitė ir ideologines nuostatas, naujoje partijos programoje akcentuojamas Demokratinis socializmas, žmogaus ir piliečio teisės, Afrikos šalių vienybės idėjos. Socialistų Internacionalo konsultacinis narys nuo 2003 m. spalio 27 d.
Ramučiai (Šilutė)

**Ramučiai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės rytus nuo Šilutės, 5 km į vakarus nuo Gardamo. Eina keliai į Gardamą ir Šilutę. Per Ramučius teka Tenenys (kairysis Minijos intakas), per jį nutiestas arkinis Ramučių tiltas. Pietrytinė kaimo dalis glaudžiasi prie Ramučio tvenkinio (įrengtas 1976 m., plotas 54 ha). Ribojasi su Eidaičių, Kurpų ir Žagatų kaimais. Seniūnaitijos centras.  Stovi Ramučių evangelikų liuteronų bažnyčia, veikia individuali pieno supirkimo įmonė, Ramučių bendruomenė. Šiaurės vakaruose nuo gyvenvietės yra Ramučių gynybiniai įtvirtinimai, vadinami „švedų pylimais“.

## Istorija

1855 m. Ramučiuose be lietuvininkų ir vokiečių gyveno ir pora žydų tautybės žmonių. 1878–1953 m. veikė pradinė mokykla, 1953–1963 m. – septynmetė, 1963–1986 m. – aštuonmetė, 1986–1998 m. – devynmetė, nuo 1998 m. – pradinė. 1900 m. pastatyta nedidelė laikina evangelikų liuteronų bažnyčia, 1929 m. – dabartinė (architektas *Gutknecht Kurt*).

Prieš II pasaulinį karą Ramučiuose be pradinės mokyklos dar buvo pašto agentūra, vandens malūnas, parduotuvė. 1939 m. vokiečiai Ramučius pervadino į *Tennetal*, bet po karo vėl buvo gražintas senasis pavadinimas.

Po II pasaulinio karo Ramučiuose pasikeitė gyventojai, daliai pasitraukus į vakarus, jų namuose apsigyveno atvykėliai iš gretimų Žemaitijos kaimų ir kitų Lietuvos vietovių. 1944 m. pradėjo veiklą pradinė mokykla, 1947 m. įsteigta biblioteka, 1959 m. – ryšių skyrius ir felšerių ir akušerių skyrius. 1950–1963 m. Ramučiai buvo Ramučių apylinkės centras.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* 
* Šilutės kraštas. Enciklopedinis žodynas. Šilutė, 2000.
Rėkyva (Šiauliai)

**Rėkyva** – Šiaulių miesto dalis rytiniame Rėkyvos ežero krante, prie kelio . Buvusi vakarinė Rėkyvos kaimo dalis. Yra Rėkyvos seniūnija, Rėkyvos pagrindinė mokykla, ambulatorija, Rėkyvos Šv. Juozapo Darbininko bažnyčia, Rėkyvos ežero tiltas, viešbutis-restoranas "Žvejų Užeiga", jachtklubas, Rėkyvos vandens klubas.

Į vakarus nuo gyvenvietės plyti 34 km² Rėkyvos pelkė, kurioje kasamos durpės. Sapropelio telkinys.

## Istorija

1578 m. minimas Rėkyvos dvaras. 1940–2007 m. veikė Rėkyvos šiluminė elektrinė, kurios darbuotojams ir pastatyta gyvenvietė. Gyvenvietė išaugo pastačius elektrinę, 1965 m. vakarinė Rėkyvos dalis prijungta prie Šiaulių, rytinė dalis gyvenvietės liko rajono teritorijoje.

## Galerija

Rekyva1.jpg|Naujasis individualių namų kvartalas
Rekyvabaznycia.jpg|Buvusi Rėkyvos dvaro koplyčia
Rekyvamokykla.jpg|Rėkyvos pagrindinė mokykla
Rekyvosdvaras.jpg|Rėkyvos antrasis dvaras


## Šaltiniai

* 
* 
* 
*
Namibijos demokratų kongresas

**Namibijos Demokratų kongresas** (**COD**, :) – antroji pagal dydį ir didžiausia opozicinė Namibijos politinė partija.

Nuo 1999 m. partijai vadovauja buvęs valdančiosios SWAPO partijos funkcionierius Benas Ulenga.

Socialistų Internacionalo konsultacinė narė nuo 2003 m. spalio 27 d.

## Istorija

Susikūrė 1999 m. šalies prezidentui Semui Nujomai paskelbus Namibijos demokratizacijos plėtrą. Tais pačiais metais dalyvavo rinkimuose į nacionalinį susirinkimą. Partijos įsikūrimą inicijavo buvę Namibijos liaudies fronto kovotojai, o Namibijai tapus nepriklausoma valstybe – ir didžiausios Namibijos partijos SWAPO nariai, vadovaujami Beno Ulengos. Daugelis partijos narių yra jauni žmonės, baigę aukštuosius mokslus užsienyje.

2004 m. parlamento rinkimuose gavo 5 vietas Nacionaliniame susirinkime.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Viešvilės seniūnija

**Viešvilės seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Jurbarko rajono savivaldybės vakarinėje dalyje, Mažosios Lietuvos etnografiniame regione. Centras – Viešvilė.

Svarbiausios įstaigos – seniūnijos administracija, Mažosios Lietuvos Jurbarko krašto kultūros centras, Viešvilės pagrindinė mokykla (200 mokinių), Viešvilės vaikų globos namai (94 vaikai), Viešvilės vaikų lopšelis-darželis, Pagėgių pasienio policijos rinktinės Viešvilės pasienio policijos užkarda, Viešvilės, Kalvelių, Jūravos girininkijos, Jurbarko miškų urėdijos Viešvilės medienos perdirbimo cechas, Viešvilės ambulatorija, UAB „Viešvilės vaistinė“, UAB „Kaskalniai“.

## Geografija

Seniūnija įsikūrusi dešiniajame Nemuno krante, didžiąją dalį jos teritorijos užima Viešvilės giria. Seniūnijos plotas 12 500 ha. Nedidelė dalis teritorijos priklauso Viešvilės gamtiniam rezervatui. Šiaurėje prateka Giluvė, pietuose į Nemuną įteka Viešvilės upelis, į ją – Kasikas, suformuoti nedideli tvenkiniai. Pagrindinis kelias – .

## Istorija

Įkurta 1995 m. vietoje Viešvilės apylinkės. 2011 m. patvirtintas Viešvilės herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

|-
| 2001-04  || || 1360 || 1 miestelis (Viešvilė), 11 kaimų, 3 viensėdžiai
|-
| 2009-09-01  || 121 || 1690 || 1 miestelis, 12 kaimų, 3 viensėdžiai
|-
| 2011 m.  || || 1076 || 1 miestelis, 10 kaimų, 3 viensėdžiai
|-
| 2016-08-13  || || || 1 miestelis, 12 kaimų, 3 viensėdžiai
|-
| 2021 m.  || 125 || 815 || 1 miestelis, 10 kaimų, 2 viensėdžiai
|}

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Antupiai, k. || 11 || 12
|-
| Apšriūtai, k. || || 10
|-
| Išdagai, k. || 11 || 11
|-
| Jūrava, k. || 25 || 41
|-
| Kalveliai, k. || 13 || 11
|-
| Leipgiriai, k. || 18 || 16
|-
| Naumalūnis, vs. || || 3
|-
| Pagenaičiai, k. || ||
|-
| Pagulbiniai, k. || 10 || 13
|-
| Ridelkalnis, k. || 83 || 106
|-
| Viešvilė, k. || ||
|-
| Viešvilė, mstl. || 623 || 843
|-
| Vilkdaubis, vs. || || 5
|-
| Žardeliai, k. || || 5
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įsteigtos 5 seniūnaitijos:
* **Drūtgalio** seniūnaitija (328 gyv.): Viešvilės mstl. Klaipėdos g. 1-54.
* **Jūravos** seniūnaitija (121 gyv.): Jūravos k., Leipgirių k., Žardelių k., Apšriūtų k., Antupių k, Kalvelių k., Išdagų k., Vilkdaubio k., Pagenaičių k.
* **Ridelkalnio** seniūnaitija (99 gyv.): Ridelkalnio k., Pagulbinių k.
* **Užupio** seniūnaitija (446 gyv.): Viešvilės mstl. Klaipėdos g. 96-120, Upelio g., Mokyklos g.
* **Vidurio** seniūnaitija (443 gyv.): Viešvilės mstl. Klaipėdos g. 55-95, Darželio g.

## Šaltiniai
Arimaičiai

**Arimaičiai** – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 6 km į rytus nuo Radviliškio. Į rytus ir pietryčius nuo kaimo telkšo Arimaičių ežeras, yra gamtos paminklas – Arimaičių šaltinis. Seniūnaitijos centras.

## Istorija

Iki XX a. vidurio kaimas minimas kaip ***Eirimaičiai***.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Naujienos (laikraštis)

**Naujienos** – įvairių lietuviškų laikraščių pavadinimas:
* Naujienos, 1901–1903 m. varpininkų leistas populiarus „Varpo“ priedas
* Naujienos (Čikaga), Amerikos lietuvių socialistų sąjungos (ALSS) laikraštis, nuo 1914 m. einantis Čikagoje.
* Naujienos (Jonava), Jonavos rajono laikraštis, „Achemos grupės“ leidinys.
Juozas Navickas

**Juozas Navickas** (1877 m. Matulikiuose, Vilkaviškio raj. – 1934 m. lapkričio 19 d. Masačiusetse, JAV) – knygnešys (slapyvardis *Kuprelis*), 1905 m. revoliucijos dalyvis.

## Biografija
Skaityti ir rašyti mokėsi pas mokytoją knygnešį Vincą Palukaitį. Dėl silpnos sveikatos – vaikystėje dėl nugaros traumos išaugo kupra, toliau mokėsi savarankiškai. Pamėgo knygas, daug skaitė. Knygnešys Juozas Kancleris prikalbino gabenti draudžiamą spaudą iš Mažosios Lietuvos, nes gyvenančiam netoli pasienio lengviau buvo gauti nuolatinį leidimą.

Spaudą imdavo iš Jurgio Lapino, Oto fon Mauderodės, vėliau ir iš Mortos Zauniūtės. Ją pristatydavo į Pilviškius Stasiui Matulaičiui, Juozui Kačergiui bei kitems knygnešiams. Knygų gabenimui vadovavo Jurgis Bagdonas, kuris papirkdavo pasienio sargybinius, nurodydavo adresus, kur slėpti knygas ir laikraščius.

1894 m. tapo „Sietyno“ draugijos nariu. Išvengęs bausmės už dalyvavimą „Sietyno“ draugijoje, spaudiniais aprūpindavo „Artojo“ draugijos narius.

1904 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos narys, aktyvus 1905 m. revoliucijos dalyvis, kalbėdavo mitinguose. 1906 m., vengdamas arešto, slapta išvyko į JAV. Buvo parašęs atsiminimus, bet giminės po mirties juos sudegino.

## Nuorodos
*
Tausalas

**Tausalas** – ežeras vakarų Lietuvoje, Telšių rajone, apie 6 km į šiaurę nuo Telšių. Telkšo rininiame duburyje, jo šiaurės vakariniai ir pietrytiniai šlaitai statūs (10–12 m). Ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius 3,4 km, plotis siekia iki 1,0 km. Altitudė 119 m. Giliausia vieta – 7 m. Kranto linija vingiuota, patys krantai žemi, pelkėti. Iš šiaurės supa dirbami laukai, pietuose prieina Pasvaigės ir Gaudikaičių miškai, o rytuose slūgso Tausalo durpynas. Rytuose iš Tausalo ežero išteka Tausalo upė (Pateklos intakas, Virvytės baseinas). Ežero pratakumas 53 % per metus.

Netoli ežero yra Patausalės, Micaičių, Jonauskių kaimai.

## Šaltiniai
Onuškis (Rokiškis)

**Onuškis** – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Juodupės, šalia Lietuvos–Latvijos sienos. Seniūnaitijos centras. Stovi Onuškio šv. arkangelo Mykolo bažnyčia (pastatyta 1908 m.) ir kulto pastatų ansamblis, Onuškio dvaras, veikia biblioteka, kultūros namai (nuo 1958 m.) su etnografijos muziejumi (nuo 1979 m.), medicinos punktas.

Į pietus nuo kaimo tyvuliuoja du Onuškio tvenkiniai, į šiaurę – Ablaino ežeras. Į vakarus nuo Onuškio yra Degesynės durpynas, į šiaurę − Alksnių, į šiaurės vakarus − Užubalių, į pietryčius − Sidabrinės ir Bryzgių piliakalniai. Į kaimą veda kelias .

## Etimologija

Vietovės vardas išgyveno ne vieną pasikeitimą. Iš pradžių tai buvo ***Hanuso dvaras***, vėliau ***Hanušiškiai, Onuškė***, XX a. tarpukariu minimas kaip ***Oniškis***, o vėliau nusistovėjo ***Onuškis***. Kaip ir Trakų rajono miestelis Onuškis, tai tikriausiai asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo asmenvardžio *Onusas* (vienas iš vardo *Jonas* fonetinių variantų).

## Istorija

Vietovė žinoma nuo 1499 m. Onuškio dvaras minimas jau 1522 m. Nuo XVII a. minimas Onuškio miestelis. XVIII a. jis perstatytas klasicizmo stiliumi. 1674 m. pastatyta mūrinė bažnyčia. 1774 m. pastatyta dabartinė, iki šių dienų išlikusi, medinė bažnyčia. 2023 m. pradėjus bažnyčią restauruoti, po tinko sluoksniu rasti unikalūs, vieninteliai Lietuvoje, ant medžio ištapyti piešiniai.

1863 m. įkurta pradžios mokykla. XIX a. Onuškis minimas kaip Zarasų apskrities miestelis ir dvaras.

Per II pasaulinį karą Onuškio apylinkėse veikė tarybinių partizanų Žemaitės junginys. Pokariu miestelis tapo kaimu. 1954 m. įkurta biblioteka.

2008 m. birželio 9 d. už 1 km nuo Onuškio užsidegė durpynas. Dėl sauso ir vėjuoto oro gaisrui artinantis prie gyvenvietės, taip pat dėl tankių dūmų iš Onuškio buvo evakuota apie 200 gyventojų. Vėliau jie sugrąžinti į savus namus.

|}

## Gyventojai

1923 m. Onuškio miestelyje gyveno 294, dvare – 160, kaime – 87 žmonės.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Rudamina

**Rudamina** yra vadinama:
* gyvenvietės:
** miestelis Lazdijų rajone;
** kaimas Lazdijų rajone;
** kaimas Vilniaus rajone;
* upė Vilniaus rajone;
* Andrius Rudamina (1596–1631), pirmasis lietuvių misionierius.
Keturiasdešimt Totorių

**Keturiasdešimt Totorių** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, į vakarus nuo kelio , 3 km į pietus nuo Pagirių. Seniūnaitijos centras. Maža šiaurinė kaimo dalis prijungta prie Vilniaus. Stačiakampio plano gatvinis kaimas, gatvėms būdingi statūs susikirtimai. Stovi Keturiasdešimt Totorių mečetė (pastatyta 1815 m., restauruota 1993 m., musulmonų dvasinis centras. Fasadus juosia platus profiliuotas karnizas). Kaime yra trejos senovės totorių kapinės. Netoli mečetės pastatytas Vytauto Didžiojo paminklas.

## Etimologija

Seniau kaimas vadinosi ***Kolnolarai, Kovnolarai*** ().

Liaudies etimologija paaiškina kaimo pavadinimą. Belaisviai totoriai, apgyvendinti Trakų kunigaikštystėje, iš Vytauto gavo privilegijų – išlaikyti savo tikybą ir papročius. Jiems leista ir paprotinė daugpatystė. Vienas totorius, čia apgyvendintas, turėjo keturias žmonas. Kiekviena jų pagimdė jam po 10 sūnų – iš viso 40 vaikų. Nuo to ir kilęs kaimo pavadinimas.

## Istorija

Keturiasdešimt Totorių – viena seniausių LDK totorių gyvenviečių. 1397 m. Ldk Vytautas parsigabeno pirmuosius totorius, kaip karo belaisvius iš sėkmingo karo žygio į Krymą, kur tuo metu telkėsi totorių karo pajėgos. Parsigabeno ir dalį jų apgyvendino prie Vokės upės. 1558 m. rašytiniuose šaltiniuose minima mečetė, kuri per Napoleono žygį į Rusiją sudegė. Apie 1630 m. kaime buvo 42 totorių namai.

1915 m. kaime pas mulą (musulmonų dvasininką) S. Poltarakevičių buvo rastas unikalus baltarusiškų tekstų rinkinys, rašytas arabų rašmenimis.

1950–1992 m. Vilniaus tarybinio ūkio technikumo pagalbinė gyvenvietė. 1965 m. įsteigta aštuonmetė mokykla, vėliau devynmetė, nuo 1991 m. Keturiasdešimt Totorių pagrindinė mokykla.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Nepalo kongreso partija

**Nepalo kongreso partija** (**NCP**, *The Nepali Congress*) Nepalo politinė partija.

## Istorija

Įkurta 1947 m. sausio mėn. Indijoje emigrantų iš Nepalo, susijungus *Nepalo nacionaliniam kongresui* ir *Nepalo demokratiniam kongresui*. Iniciatorius buvo Indijos Kongreso socialistų partijos narys Bišešvaras Prasadas Koirala.

Pagrindiniai NCP siekiai buvo pakelti šalies gyventojų politinę sąmonę, kad būtų nuverstas šimtmetį trukęs Ranų dinastijos viešpatavimas, likviduotas feodalizmas ir sukurta demokratinė konstitucinės monarchijos sistema. Nuo 1956 m. NCP demokratinio socializmo socialines transformacijas pripažino savo pagrindiniu veiklos principu.

Tačiau partijai teko sunkiai kovoti už savo tikslus. Tūkstančiai jos narių buvo nužudyti, kankinti, nuteisti, ištremti, o jų turtas konfiskuotas. 1951 m. vasario 18 d. nuvertus Ranas ir karaliui Tribuvanai panaikinus paveldimą ministro pirmininko pareigybę bei 1951 m. balandžio 10 d. patvirtinus laikinąją konstituciją, NCP tapo svarbiausia Nepalo politine jėga, o Bišešvaras Koirala 1959 m. tapo pirmuoju demokratiškai išrinktu ministru pirmininku. Tačiau žadėtos reformos buvo atidėtos, socialinė padėtis vis blogėjo, todėl karalius Mahendra Deva 1961 m. uždraudė politines partijas, paleido parlamentą ir sukūrė savivaldos iš apačios sistemą.

Jo įpėdinis karalius Bihendra, studijavęs Anglijoje ir JAV, 1972 m. šiek tiek atšildė politinį klimatą, bet 1976 m. iš tremties grįžęs Koirala buvo suimtas ir išlaisvintas tik reikalaujant JAV. 1981 m. rinkimus NCP boikotavo. 1982 m. po B. Koiralos mirties Kongresas vėl tapo rimta opozicine jėga. Tačiau tik 1990 m. Nepale prasidėjo demokratizacijos procesas, buvo pripažinta daugiapartinė sistema.

1991 m. rinkimuose dalyvavo 20 partijų, juos vėl laimėjo NCP, o partijos lyderis Girija Prasadas Koirala tapo ministru pirmininku. Tačiau politinio stabilumo pasiekti nepavyko dėl maoistinių ir komunistinių partijų destrukcijos, nors buvo bandymų sudaryti ir koalicines vyriausybes. 1994 m. Koiralos vyriausybė atsistatydino, bet naujuose rinkimuose daugumos nebegavo.

1998 m. viena kitą pakeitė net 4 vyriausybės. Tik 1999 m. Kongresui pavyko laimėti absoliučią daugumą, vyriausybę sudaryti buvo pavesta Krišnai Bhatarajui. Tačiau 2001 m. buvo išžudyta karaliaus šeima, tai vėl sukėlė tautos sąmyšį ir depresiją. Per keletą metų šiame pilietiniame kare žuvo daugiau, kaip 4000 žmonių.

**Pirmininkai:**
* 1991 m. K. P. Bhatarajis,
* 1999 m. Sušilis Koirala.

Socialistų Internacionalo narė nuo 1999 m. lapkričio 8 d.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Jeltjė van Nieuvenhoven

**Jeltjė van Nieuvenhoven** (oland.: *Jeltje van Nieuwenhoven*, g. 1943 m. rugpjūčio 2 d.) – bibliotekininkė, Nyderlandų politinė veikėja.

## Biografija

1960 m. Volvegos viešosios bibliotekos, 1965 m. Frizlando centrinės, 1966 m. Utrechto universiteto meno istorijos bibliotekos, 1974 m. Viardi Bekmano fondo bibliotekos tarnautoja.

Nuo 1970 m. Nyderlandų darbo partijos (PvDA) narė, 1978–1980 m. Vinkevino savivaldybės tarybos narė, 1979 m. PvDA pirmininko padėjėja. Nuo 1980 m. Amsterdamo savivaldybės tarybos narė. Nuo 1981 m. PvDA partijos biuro ir 1981–2004 m. Nyderlandų parlamento narė, 1989–1992 m. frakcijos pirmininko pavaduotoja, 1998–2002 parlamento pirmininkė, nuo 2002 m. kelis mėnesius buvo frakcijos pirmininkė.

2003 m. Socialistų Internacionalo pirmininko pavaduotoja.

## Nuorodos
Parlamento svetainė
Jadvyga Netupskaitė

**Jadvyga Netupskaitė** (1887 m. spalio 30 d. Vilniuje – 1942 m. vasario 14 d. Marijinske, Kemerovo sritis) – revoliucinė politinė veikėja.

## Biografija
Nuo 1906 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) Šiaulių organizacijos narė. Baigusi mokytojų kursus, 1907–1909 m. dirbo Vladimiro Zubovo dvaro darbininkų vaikų mokyklos mokytoja. 1907 m. LSDP VII suvažiavimo delegatė. 1908 m. nuteista 3 savaitėms kalėjimo už Gegužės 1-osios proklamacijų platinimą Gubernijos dvare.

Pirmojo pasaulinio karo metais kartu su Vladimiro Zubovo šeima pasitraukė į Rusiją. Nuo 1916 m. gyveno Petrograde. Nuo 1917 m. RSDDP(b) narė. Po Spalio perversmo dirbo įvairų partinį darbą. 1926–1935 m. Leningrado politinio švietimo instituto direktorė. 1933–1935 m. VKP(b) Leningrado srities komiteto narė, kandidatė į miesto komiteto narius, miesto tarybos deputatė. 1935 m. suimta, apkaltinta, kad 1925–1926 m. buvo naujosios opozicijos veikėja. Nusižudė tremtyje.

## Šaltiniai
Venera

**Venera** gali reikšti:
* Venera – antroji pagal atstumą nuo Saulės planeta;
* Venera – meilės, aistros ir sodų deivė;
* Venera – agrastų veislė;
Nevėža

**Nevėža** – ežeras rytų Lietuvoje, Anykščių rajone, apie 5,5 km į šiaurės vakarus nuo Skiemonių ir 9 km į pietryčius nuo Anykščių. Jo plotas – 163 ha, vidutinis gylis – 4,77 m, giliausia vieta yra pačiame ežero viduryje ir siekia 8,9 m, kranto linijos ilgis – 10,3 km. Altitudė 112,7 m. Pietinė ežero pakrantė ištisai apaugusi mišku, kitur plyti pievos. Vyraujantis dirvožemio tipas – priemoliai. Ežero krantai labai statūs, kai kur iškilę net 30 metrų virš vandens paviršiaus. Ežero konfigūracija ilga ir siaura. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 3,85 km, plotis – iki 1,55 km. Dugno paviršius gan vienodas: visur dumblėta, netgi vakarinės ežero dalies atabrade. Tiesa, rytinėje pusėje atabradas smėlėtas bei žvyringas.

Į Nevėžą įteka keli upeliai (Lukna, Kulševa), o išteka (pietinėje ežero dalyje) Nevėža, kuri netoli Kurklių įteka į Virintą, o toji savo ruožtu ties Zaviesiškiu – į Šventąją. Vandens apykaita per metus 311 %.
 
Nevėža yra pratakus ežeras, tad jame gyvena nemažai įvairių žuvų: lydekų, ešerių, pūgžlių, karšių, plakių, raudžių, kuojų, strepečių, meknių, šapalų, gružlių, karosų, karpių, kirtiklių, ungurių, aukšlių. Ežerą galima priskirti kuojinio lydekinio tipo ežerams, nes daugiau kaip 40 procentų visų meškeriojamų žuvų sudaro kuojos. Gana nemažai sužvejojama lydekų. 2016 m. atlikti ichtiologiniai tyrimai parodė, kad ežere žuvų ištekliai yra geresni už vidutinius.

Prie Nevėžos įsikūrę kaimai: Gabrėlai, Vaiveriškiai, Vaišviliškiai, Antežeris, Nagurkiškiai, Palionys, Palukniai, Paežeriai I. Veikia 3 kaimo turizmo sodybos, vandens pramogų parkas.

## Šaltiniai
Suosa (ežeras)

**Suosa** (arba ***Jurgiškio ežeras***) – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Anykščių rajone, apie 3 km į šiaurę nuo Viešintų, prie Jurgiškio kaimo. Šiauriniu krantu eina riba su Kupiškio rajonu. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 3,95 km, plotis iki 0,86 km. Altitudė 101,2 m. Gylis siekia 4,5 m. Kranto linija (ilgis >10 km) labai vingiuota, yra 3 dideli pusiasaliai. Prie pietinio kranto yra 0,05 ha ploto salelė. Krantai lėkšti, pelkėti, tik rytinis aukštesnis. Apyežerė miškinga (ypač iš pietų ir vakarų – stūkso Velnio Kaktos ir Jurgiškio miškai). Šiaurinėje ir rytinėje pakrantėse plyti dirbami laukai. Ežero dugną dengia sapropelis, sapropelingas molis ir dumblingas smėlis.

Į Suosą suteka Vėdrupys, šiaurės vakaruose išteka Suosa (Lėvens intakas).

Greta pietrytinio kranto eina kelias . Prie Suosos įsikūrę Jurgiškio, Varneliškių, Starkonių kaimai. Veikia kaimo turizmo sodyba šiaurinėje pakrantėje.

## Etimologija

Upės ir ežero pavadinimas gali būti finougrizmas (plg. ,  „bala“), nors kita vertus sietina su *suostis* („verkšlenti, krimstis“) bei bendra sausumo, džiuvimo reikšme.

## Šaltiniai
Nikaragvos sandinistų nacionalinis išvadavimo frontas

**Nikaragvos sandinistų nacionalinis išsivadavimo frontas** (**FSLN**, isp.: *Frente Sandinista de Liberación Nacional*) – Nikaragvos kairioji politinė partija. Pavadinta revoliucionieriaus Augusto Sandino garbei.

## Istorija

Politinė karinė FSNL organizacija įkurta 1961 m., prasidėjus išsivadavimo kovai prieš JAV viešpatavimą krašte Karlo Fonsekos ir Francisko Buitrago iniciatyva. Iki 1984 m. visas kraštas buvo išvalytas nuo somosininkų ir paskelbti laisvi rinkimai. Juose dalyvavo septynios partijos, FSNL surinko 67 % balsų prezidento ir 61 % Nacionalinės asamblėjos rinkimuose. 1985–1990 m. judėjimo lyderis Danielis Ortega Saavedra buvo išrinktas Nikaragvos prezidentu. Bet 1990 m. šį postą rinkimuose užleido opozicijos kandidatei Violetai Barrios de Čamoro, tapusiai pirmąja moterimi Centrinės Amerikos istorijoje – šalies vadove.

Partija FSNL tapo 1991 m. I suvažiavime, patvirtinusiame politinius principus, programą ir statutą, kurie buvo galutinai priimti 1994 m. Iki 2004 m. įvyko 3 paprasti ir 3 neeiliniai suvažiavimai. 2002 m. aprobuota nauja programa ir statuto pataisos, išrinkta nauja vadovybė. Suvažiavimas 4 metams renka 15 narių Tarybą, į kurią taip pat kooptuojami *Sandinistų jaunimo* organizacijos koordinatoriai, parlamento nariai ir 19 politinių sekretorių.

Prezidentui Danieliui Ortegai pralaimėjus kovą su JAV, partijos pozicijos susilpnėjo visur, išskyrus savivaldybes – jose FSNL nuolat gauna daugumą.

Tačiau pradėjus vykdyti liberalesnę politiką, sandinistai vėl atgavo liaudies pasitikėjimą ir 2006 m. jų kandidatas Danielis Ortega vėl tapo Nikaragvos vadovu.

Socialistų Internacionalo narė nuo 1996 m. rugsėjo 9 d.
Alksnas

**Alksnas** tai:
* ežerai Ignalinos rajone:
** Alksnas – ežeras Linkmenų seniūnijoje;
** Alksnas – ežeras Rimšės seniūnijoje;
* ežerai Utenos rajone:
** Alksnas – ežeras Kuktiškių seniūnijoje;
** Alksnas – ežeras Sudeikių seniūnijoje;
* Alksnas – ežeras Zarasų rajone;
* viensėdis Ignalinos rajone.
Svėdasas

**Svėdasas** (arba **Beragis**) – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Anykščių rajone, apie 1 km į šiaurę nuo Svėdasų. Nusidriekęs iš šiaurės rytų į pietvakarius 2,73 km, plotis iki 0,68 km. Altitudė 98 m. Ežero gylis siekia 24,7 m. Telkšo rininės kilmės duburyje, kurio šlaitai neaukšti, o krantai su terasomis, žemi, vietomis (šiaurėje, pietryčiuose, pietuose) užpelkėję. Krantai beveik ištisai apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Pietrytinį galą atskiria giliai įsiterpiantis pusiasalis. Šiaurėje yra pailga sala (0,64 ha). Svėdaso dugną dengia sapropelingas molis, pakrantes – dumblingas smėlis arba (šiaurėje, vakaruose) žvirgždas. Aplink ežerą plyti dirbami laukai.

Į Svėdasą suteka 6 upeliai (vienas jų – iš Alaušo), vakaruose išteka Jaros intakas Svėdasa (Bajorų upelė).

Prie ežero įsikūrę Bajorų ir Moliakalnio kaimai. Vakarinėje pakrantėje įsikūrusi buvusio Svėdasų dvaro sodyba ir parkas.

Ežero vardas yra sėliškos kilmės. Pavadinimas siejamas su žodžiu *svidus* („blizgus“) bei *svidėti, svydėti* („švytėti, blizgėti, blizgėti“). Taip pat galimai susijęs žodis *sveda* („bala, dedervinė“), nors jo paplitimas neaiškus.

## Galerija


Vaizdas:Beragio arba Svėdaso ežeras 2.jpg|thumb|Beragio arba Svėdaso ežeras
Vaizdas:Beragio arba Svėdaso ežeras 3.jpg|thumb|Beragio arba Svėdaso ežeras
Vaizdas:Beragio arba Svėdaso ežeras 4.jpg|thumb|Beragio arba Svėdaso ežeras



## Šaltiniai
Viešintas

**Viešintas** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Anykščių rajone, apie 1 km į vakarus nuo Viešintų. Ilgis iš rytų į vakarus 2,7 km, plotis iki 1,1 km. Altitudė 92 m. Gylis siekia 7,6 m. Ežeras susidaręs limnoglacialiniame duburyje (dviejose lūstavietėse), jo kranto linija vingiuota (ilgis 9&nbsp;km). Rytinė ežero dalis gili, o vakarinė sekli. Krantai pelkėti, žemi, susidariusi 1–1,5 m aukščio terasa. Krantai daugiausia apaugę miškeliais. Rytiniai ir pietrytiniai ežero duburio šlaitai statesni, ir aukštesni, jų aukštis 15–20 m. Apyežerį sudaro pievos ir dirbami laukai. Šiaurrytinėje pakrantėje plyti Paversmių pelkė. Atabradas pelkėtas, tankiai apaugęs vandens augmenija. Dugnas padengtas moliu, dumblu, molingu sapropeliu. Iš ežero išteka Lėvens intakas Viešinta.

Prie Viešinto esančios gyvenvietės: Viešintos, Viešintėlės, Laičiai, Juozapava, Smėlinka, Paežeriai. Rytinėje pakrantėje įrengtas paplūdimys.

Ežere atlikti 1999, 2007, 2010 ir 2016 metais ichtiologiniai tyrimai parodė vis didėjančią žuvų populiaciją – ežeras yra vienas iš pačių produktyviausių Lietuvoje.

Ežerėvardis kildinamas iš šaknies **vieš-*, kuri galėjusi reikšti „tekėti, bėgti“ (plg.  „tvenkinys“,  „liejasi, bėga“,  „vanduo“,  „klampus skystis, sultys“, sen.  „pelkė“).

## Šaltiniai
Alksnas (Ignalinos r., Rimšės sen.)

**Alksnas** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, Rimšės seniūnijoje, apie 1,5 km į pietus nuo Rimšės. Ežeras yra pelkėtoje vietovėje – supa 267 ha Pušnies pelkė. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 2,86 km, plotis iki 1,01 km. Altitudė 144 m. Telkšo ledyno lūstavietėje. Gylis siekia 4,6 m. Krantai žemi, pelkėti. Pakrantės vietomis apaugę krūmynais ir miškeliais. Ežero viduryje yra 1,34 ha Liepynės sala. Atabradas smėlingas, durpingas, apaugęs vešlia augalija.

Į Alksną suteka 10 upelių (tarp jų iš Ilgių, Liūnelių ežerų), rytuose išteka R-2 upelis į Rūžo ežerą (Dysnos baseinas). Alksnas ir jo pelkėta apyežerė paskelbta Pušnies telmologiniu draustiniu.

Netoli ežero yra Alksno, Mieleikiškės, Fermos kaimai.

## Šaltiniai
Juzefa Okuličienė

**Juzefa Okuličienė Povickaitė** (1875 m. Linkaučiuose prie Krekenavos – 1935 m. Latavėnų dvare, Troškūnų valsčius, palaidota Troškūnų kapinėse) – Lietuvių visuomenės ir politinė veikėja, knygnešė.

## Biografija
Tėvas dvarininkas bajoras Juozas Povickas, motina Antanina Ona Liutkevičiūtė (1850–1922 m.), sesuo Felicija Bortkevičienė. Vyras inžinierius Kazys Okuličius (1869–1919 m.), sūnūs Jurgis Okuličius ir Jonas Okuličius.

Nuo 1894 m. dalyvavo gabenant ir skirstant, slepiant nuo žandarų draudžiamą spaudą lietuvių kalba. 1905–1906 m. rėmė revoliucijos dalyvius, rinko aukas. Gyvendama Vilniuje, buvo viena iš sesers F. Bortkevičienės suburtų moterų giedotojų, kurios eidavo per Vilniaus bažnyčias ir visur giedodavo lietuviškas giesmes. Įstojusi į Lietuvos socialdemokratų partiją 1905 m. platino atsišaukimus Troškūnų apylinkėse, dalyvaudavo mitinguose. 1905 m. gruodžio 4-5 d. Didžiojo Vilniaus seimo dalyvė. Netrukus po Seimo jos dvare Latavėnuose Lietuvos moterų susivienijimas surengė Lietuvos moterų sodiečių susirinkimą, kuriam vadovavo viena iš moterų judėjimo lyderių Ona Brazauskaitė. Kaimo moterys ir pažangios dvarininkaitės jame pasisakė už lygias vyrų ir moterų politines ir ekonomines teises.

1906 m. už Vilniaus Seimo nutarimų vykdymą ir priklausymą Lietuvos socialdemokratų partijai suimta, kalinta Ukmergės, Panevėžio ir Kauno kalėjimuose, 1910 m. vasario 19 d. kartu su Kotryna Jonelyte ir Pranu Mažyliu ji buvo teisiama Vilniuje ir nubausta 9 mėn. tvirtovės kalėjimo. Kalinta Petropavlovsko tvirtovės kalėjime Sankt Peterburge (Rusija). Kalėjimuose susirgo džiova, vėliau visą gyvenimą jautė ligos pasekmes.

Grįžusi į Lietuvą, vėl įsitraukė į aktyvią visuomeninę veiklą, Lietuvos Dailės draugijos aktyvistė, Ukmergės apskrityje rinko ir teikė eksponatus šios draugijos parodoms. Pirmojo pasaulinio karo metais įvairių organizacijų labdaros lėšų rinkimo įgaliotinė Troškūnų apylinkėse. Pirmojo pasaulinio karo metais gynė žmones nuo neteisėtų vokiečių administracijos veiksmų.

1918 m., kai aktyviausios Lietuvos moterys pareiškė protestą Lietuvos Tarybai dėl to, kad jos nebuvo pakviestos į Lietuvių konferenciją ir į Lietuvos Tarybą, surinko 127 Troškūnų apylinkių moterų parašus, kuriais reikalauta teisių lygybės ir pati pasirašė pirmoji.

Likusi našlė, nuo 1919 m. iki gyvenimo pabaigos prižiūrėjo Latavėnų dvaro ūkį. 1922 m. buvo įpareigota vadovauti Lietuvos moterų sąjungos skyrių kūrimui Troškūnuose ir apylinkėse.

Palaidota Troškūnų kapinėse šalia motinos, vėliau toje pačioje kapavietėje palaidota ir sesuo F. Bortkevičienė. Kapą ženklina kuklus betoninis antkapis su kryželiu ir įrašu.

## Šaltiniai
Apvardai

**Apvardaĩ** () – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone ir Baltarusijoje, Breslaujos rajone, apie 4 km į rytus nuo Rimšės. Apie 119,3 ha ežero rytinės dalies priklauso Baltarusijai. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 3,5 km, didžiausias plotis 2,6 km. Altitudė 140,7 m. Giliausia vieta siekia 4,9 m. Ežero dubuo išgulėtas negyvo ledo luisto. Krantai neaukšti, daug kur pelkėti, ypač vakarinėje pakrantėje – plyti ~ 250 ha dydžio Agarinio pelkė. Dugnas lygus, padengtas molingu sapropeliu. Atabradas padengtas smėliu, žvyru, auga plati nendrių ir meldų juosta. Yra nedidelė salelė (0,21 ha). Įteka Gaidės (Apvardo), Žilmaičio (Žilmos) upeliai, išteka Drūkšos intakas Apyvardė.

Ežere aptinkama 14 žuvų rūšių: kuojos, lydekos, lynai, ešeriai, karšiai, meknės, raudės, karosai, plakiai, aukšlės, pūgžliai, starkiai, vėgėlės, unguriai.

Prie Apvardų ežero įsikūrę kaimai: Čepukai, Girdžiūnai, Mažviliškė, Kardeliškiai (Baltarusija).

Ežerėvardis yra priesagos *ap-* vedinys nuo šaknies *vard-*. Ši siejama su virimo, kunkuliavimo reikšme (*virti, verda, verdenė* ir kt.).

## Šaltiniai
Almajas

**Almajas** arba **Alma** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, Linkmenų seniūnijoje, apie 12,5 km į šiaurės vakarus nuo Ignalinos. Ilgis iš šiaurės į pietus – 1,82 km, plotis 1,02 km. Altitudė 139,3 m. Ežero dubuo išgulėtas negyvo ledo luisto. Rytiniai ir vakariniai krantai aukšti, terasuoti, o šiauriniai ir pietiniai – lėkštesni, kai kur užpelkėję. Dugnas pasidengęs dumblu. Ežerą supa Linkmenų ir Šiliniškės miškai. Šiaurėje įteka Pliaušės upelis, pietryčiuose išteka Almaja į Srovės upę (Žeimenos baseinas).

Almajo pietrytinėje pakrantėje įsikūrę Ginučiai, vakarinėje – Palmajė. Veikia kaimo turizmo sodyba.

Ežerėvardis kilo nuo žodžio *almėti* („pamažu sunktis, varvėti, sroventi“).

## Šaltiniai
Juozapas Olechnovičius

**Juozapas Olechnovičius** (1862 m. Vilniuje – 1905 m. Rytų Sibire) – Lietuvos revoliucinis ir politinis veikėjas.

## Biografija

1893 m. Eugenijaus Spončio darbininkų socialdemokratų grupės narys. 1896 m. gegužės 1 d. vykusio Lietuvos socialdemokratų partijos pirmojo suvažiavimo dalyvis. 1897 m. LSDP organizatorius Liepojoje, už politinę veiklą buvo suimtas, kalintas Vilniuje.

1898 m. LSDP Kauno skyriaus steigėjas. 1899 m. kovo 12 d. areštuotas ir ištremtas į Sibirą.
Asalnai

**Asalnai** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, Aukštaitijos nacionaliniame parke, apie 5,5 km į vakarus nuo Ignalinos. Ežero dubuo sudėtingos kilmės. Jis susidarė keliose susikertančiose rinose ir ledo luistų guolyje. Ežeras netaisyklingos formos. Jį sudaro ilga šaka pietryčiuose, plati įlanka šiaurėje ir atskira ežero dalis, kurią su Asalnų ežeru jungia protaka, vadinama Asalnykščiu (vakaruose). Ilgis iš vakarų į pietryčius 3,7, didžiausias plotis 2,09 km. Altitudė 138,5 m.

Kranto linija labai vingiuota, jos ilgis 14,74 km. Šiaurinis krantas aukštas, smėlingas, apaugęs pušynu kuriame auga labai dekoratyvūs smėlėtų pušynų augalai, į Raudonąją knygą įrašyti tamsialapiai skiautalūpiai ir siauralapės smiltės. vakarų – aukštas, molingas. Vandens telkinio nendrynuose peri ausuotieji kragai, laukiai, didžiosios antys, klykuolės, dančiasnapiai, nendrinės lingės ir gulbės nebylės. Ežerą iš šiaurės, rytų ir pietų supa miškai (Linkmenų, Pabiržės raisto miškai). Dugnas duobėtas, pietrytinėje įlankoje beveik lygus.

Ežeras patenka į Asalnų hidrografinį draustinį. Jame saugomi Asalnų ir Dringykščio ežerai bei pietvakarinės Dringio ežero įlankos ir jų apyežeriai, unikalus ir ypač vaizdingas ežerų įlankų bei protakų hidrografinis kompleksas su apyežeryje esančiomis saugomų augalų ir gyvūnų rūšių buveinėmis. Šiaurės rytiniame Asalnų ežero pusiasalyje galima rasti gamtos paminklą – Asalnų pušį.

Šiaurės vakaruose Asalnų ežeras jungiasi 120 m sąsiauriu su Asalnykščio, pietryčiuose 150 m sąsiauriu – su Lūšių ežeru (Žeimenos upės baseinas). Į pietrytinę įlanką iš Dringykščio ežero atiteka Dringykščios (Dringės) upelis. Prie Asalnų esantys kaimai: Pabiržė, Meironys, Puziniškis. Šiaurinėje pakrantėje yra įrengta stovyklavietė.

## Etimologija

Ežerėvardis *Asalnaĩ* kildinamas nuo žodžio *asys* („asiūklis“).

## Šaltiniai
Glikogenas

**Glikogenas** – polisacharidas (angliavandenis), kurį gyvūnų organizmai kaip energijos atsargas didžiąją dalį kaupia raumenyse ir apie 10 % kepenyse .

Glikogeno struktūra panaši į amilopektino, tačiau jis yra šakotesnis. Molekulinė masė siekia keletą milijonų Da. Glikogeno molekulėje yra vienas redukuojantysis galas ir daug neredukuojančiųjų. Tai iš gliukozės liekanų sudarytas polimeras, kuris, kai reikia energijos, gali būti suskaldytas į gliukozės molekules. Dauguma liekanų yra sujungtos α-1,4-glikozidiniu ryšiu, o šakos sukuriamos α-1,6-glikozidiniu ryšiu.

Glikogenas dar vadinamas gyvuliniu krakmolu: kaip augalai kaupia krakmolą, taip gyvūnai glikogeną kaupia kaip energijos atsargas. Energetiniu požiūriu, lyginant su triacilgliceroliais, glikogenas yra mažiau efektyvus: jį oksidavus gaunama 4,0 kcal/g, o triacilglicerolius – 9,2 kcal/g.

Kraujyje trūkstant gliukozės, organizmas jos pasigamina skaidydamas glikogeną. Taip yra palaikomas tinkamas gliukozės lygis kraujyje.

## Šaltiniai
Plutonas

**Plutonas** gali reikšti:

* nykštukinė planeta Plutonas
* Romėnų mitologijoje Plutonas – pomirtinio pasaulio dievas
Nepasitenkinimas

**Nepasitenkinimas** (, ; *kančia*) – pamatinė budizmo sąvoka minima Keturiose tauriosiose tiesose, pirmoji iš jų, ypač svarbi budistų pasaulėžiūrai.

Iškiriamas nepasitenkinimas susijęs su:
* gimimu (jātiduḥkha);
* senėjimu (jarāduḥkha);
* pasiligojimu (vyādhiduḥkha);
* mirtimi (maraṇāduḥkha); 
* taip pat nepasitenkinimą sukelia branginamų asmenų netektis ir aplinkybių pasikeitimas (priyaviprayogaduḥkha);
* priverstinis taikstymasis su nemaloniais asmenimis bei aplinkybėmis (apriyasaṃprayogaduḥkha);
* nusivylimas susijęs su nepatenkinamais troškimais (yad api icchayā paryeṣamāṇo na labhate tad api duḥkhaṃ);
* ir kančias būdingas prisirišimui prie tam tikrų polinkių (saṃkṣepeṇa pañcopādānaskandhaduḥkha).

Toks nepasitenkinimo sklidinas gyvenimo suvokimas leidžia prie nieko neprisirišti ir patirti aukščiausią laimę, nirvaną (*paramam sukham*).

## Išnašos
Ažvintis

**Ažvintis** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajono savivaldybės teritorijoje, 9,5 km į pietus nuo Salako, apie 14,5 km į vakarus nuo Dūkšto.

Plotas 268 ha. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 3,26 km, didžiausias plotis 1,68 km. Paviršiaus altitudė 164,8 m. Didžiausias gylis 23 m, vidutinis gylis 5,7 m. Baseino plotas 17,6 km². Kranto linija vingiuota, jos ilgis 10,87 km.

Šiaurės vakarų ir pietiniai krantai aukšti, kiti žemi, kai kur pelkėti. Iš rytų, pietų ir vakarų ežerą supa Sungardų, Balčio ir Minčios miškai. Yra dvi nedidelės salos (0,11 ha ir 0,07 ha). Sąsiauriais Ažvintis vakaruose jungiasi su Ažvintaičio ir rytuose (S-1 upelis) su Sugardo ežerais. Ažvintis priklauso Dysnos baseinui.

Vakariniame ežero krante įsikūręs Švedriškės kaimas, pietrytiniame – Ažvinčiai, šiaurvakariniame – Margavonė, šiauriniame – Jakėnai. Veikia kaimo turizmo sodyba. Vakarine ir pietine pakrantėmis eina kelias .

Ežerėvardis *Ažvìntis* laikomas priesagos *až-* vediniu, o šaknis **ven(t)-* siejama su lenkimu (plg., žvejybinis tinklas *venteris*).

## Šaltiniai
Jonas Pakalka

**Jonas Pakalka** (1894 m. sausio 18 d. Meištai, Kudirkos Naumiesčio valsčius, Šakių apskritis, Rusijos imperija – 1982 m. liepos 25 d. Niujorkas) – Lietuvos kooperatininkas, visuomenės ir politinis veikėjas.

## Biografija
Baigęs Naumiesčio pradžios mokyklą, tarnavo vartotojų kooperatyve „Diegas“, vėliau tėvui talkininkavo statybose. Pirmojo pasaulinio karo metais pasitraukė į Rusiją. 1915–1918 m. Rybinske ir Petrapilyje dirbo draugijos pabėgėliams šelpti CK, mokėsi bendrojo lavinimo kursuose.

1918 m. birželio mėn. grįžo į Lietuvą, išrinktas Kudirkos Naumiesčio burmistru. 1919 m. Kaune Antanui Sutkui padėjo organizuoti Valstybės teatrą.

1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas II (Kauno) rinkimų apygardoje. Seime priklausė Lietuvos socialdemokratų partijos frakcijai, frakcijos sekretorius.

1920–1940 m. „Paramos“ kooperatyvo valdybos narys, valdybos pirmininkas ir direktorius. Jam vadovaujant, „Parama“ tapo stambia kooperatine įmone. Dalyvavo steigiant Kooperacijos banką, Kooperacinę bendrovę „Lietūkis“, 1923–1944 m. – „Lietūkio“ direktorius.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. emigravo į JAV, gyveno Brukline. Nuo 1946 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos Užsienio delegatūros narys, LSDP atstovas VLIK‘e, jo finansų komisijos narys. 1953–1958 m. – Amerikos lietuvių socialistų sąjungos (ALSS) pirmininkas. 1967 m. rugsėjo 16 d. Niujorke išrinktas LSDP Užsienio delegatūros vadovybės nariu.

1970 m. gegužės 15 d. minint Steigiamojo Seimo 50-metį, kartu su kitais 6 emigracijoje gyvenusiais buvusiais Steigiamojo Seimo nariais: E. Draugeliu, M. Galdikiene, M. Krupavičiumi, A. Milčiumi, J. Pronckumi, K. Škirpa pasirašė kreipimąsi pasaulio Parlamentų, Senatų nariams ir kitoms demokratinėms šalių institucijoms dėl Lietuvos okupacijos.

## Literatūra
* Pakalka Jonas, Trumpos Steigiamojo Seimo narių biografijos su atvaizdais, Klaipėda, 1924, p. 40.
* Pakalka Jonas, Lietuvių enciklopedija, Boston, 1960, t. 21, p. 362.
* Mitrulevičius G., Pakalka Jonas, Lietuvos Steigiamojo Seimo (1920–1922 metų) narių biografinis žodynas, sud. A. Ragauskas, M. Tamošaitis, Vilnius, 2006, p. 261–262.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* PAKALKA Jonas (1894–1982), Lietuvos Steigiamojo Seimo narys | lrs.lt
Baluošas

**Baluošas** tai:
* Baluošas – ežeras Ignalinos rajone;
* Baluošas – ežeras Švenčionių rajone
Baluošas (Ignalinos r.)

**Baluošas** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, Aukštaitijos nacionaliniame parke, apie 8,5 km į šiaurės vakarus nuo Ignalinos. Ežeras ledyninės, rininės kilmės. Ežero duburį sudaro dvi lygiagrečios rinos, atskirtos povandeninio gubrio. Krantas labai vingiuotas, šiaurinis – smėlingas, lėkštas, kiti – aukštesni, žvyringi. Krantai beveik ištisai apaugę medžiais. Ežerą supa Ažvinčių-Minčios giria, auga saugomi Šuminų pušis, Trainiškio ąžuolas.

Baluošo ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 4,85 km, plotis 1,34 km. Altitudė 142,7 m. Kranto linijos ilgis 15,05 km, su salų krantų linijomis 19,4 km. Ežere yra 8 miškingos salos (Ilgasalė 6,12 ha, Liepų 4,13 ha, Degėsių 1,47 ha, bevardės 0,28 ha, 0,28 ha, 0,17 ha, 0,13 ha ir 0,03 ha). Vienoje iš jų salų, Ilgasalėje, yra nedidelis ežerėlis, kurį su Baluošu jungia sąsiauris. Šiaurėje įteka Būkos upė iš Utenykščio ežero, pietuose išteka Kragžlė (Srovė) į Baluošykščio ežerą (Žeimenos upės baseinas).
 
Žvejyba (lydekos, karšiai, kuojos, ešeriai, seliavos, aukšlės). Prie ežero esantys kaimai: Vaidžiuškės, Trainiškis, Šuminai, Strazdai, Ripelialaukis, Beržaragis. Veikia 4 kaimo turizmo sodybos. Pietine pakrante eina kelias . Šiauriniu krantu eina riba su Utenos rajonu.

Ežerėvardis *Baluõšas* kilęs arba nuo *balas* („baltas“), arba nuo *bala* („klampi vieta, klanas, valka“).

## Šaltiniai
Dysnykštis

**Dysnykštis** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajono savivaldybės teritorijoje, apie 6 km į pietus nuo Dūkšto, piečiau Dysnų ežero.

Priklauso Dauguvos baseinui. Plotas 555,2 ha. Ilgis iš vakarų į rytus 4 km, didžiausias plotis 2,4 km. Paviršiaus altitudė 144,6 m. Didžiausias gylis 5,2 m, vidutinis gylis 2,0 m. Kranto linijos ilgis 14,2 km (su salų kranto linijomis 15,46 km). Krantai lėkšti, smėlingi, vakaruose ir rytuose pelkėti (Kamuntavo, Petrikonių, Trako-Aukšliupio pelkės), apaugę krūmais, vietomis – mišku (Dysnalaukio, Gedžiūnėlių, Pušyno miškai). Yra 3,47 ha Liepinės sala ir 0,22 ha salelė. Dugne molingas ir sapropelingas dumblas, aplink Liepinės salą – smėlis.

Šiaurės rytuose įteka Dysnykščia (iš Dysnų ežero) ir 4 bevardžiai upeliai, vakaruose išteka Dysna. Pratakumas 44,7 %. Vandens skaidrumas vasarą 0,5 m, žiemą 2,4 m. Ežero vandens lygis sukeltas, kadangi 1959 m. pastačius Padysnio HE tvenkinį, pakilo Dysnos upės vandens lygis.

Sugaunamos žuvys: lydekos, karosai, kuojos, sterkai, karšiai, lynai, karpiai, ešeriai, pūgžliai, unguriai, vėgėlės, šamai, aukšlės, meknės.

Prie Dysnykščio yra Kazlupiškės, Merlieniškės, Liesniškės kaimai.

## Šaltiniai
August Palm

**Augustas Palmas** (, 1849 m. vasario 5 d. Malmėje – 1922 m. kovo 14 d.) – darbininkas, Švedijos politinis veikėjas.

## Biografija

Mokėsi tėvo mokykloje prie Malmės, 18 metų išvyko uždarbiauti į Daniją ir Vokietiją. 1874 m. vedė Johaną Larson. 1877 m. suartėjo su vokiečių socialdemokratais. Grįžęs iš Vokietijos 1881 m. lapkričio 6 d. Malmėje surengė pirmąją Švedijos istorijoje socialistų sueigą, taip pat apsilankė Geteborge ir Stokholme. 1882 m. Malmėje įsteigė dienraštį „Folkviljan“ (Liaudies viltis), 1885 m. – laikraštį „Social Demokraten“.

1889 m. – Švedijos socialdemokratų darbininkų partijos įkūrėjas. Marksistas, priešinosi Hjalmaro Brantingo reformizmui. 1900 m. lankėsi Amerikos skandinavų socialistų klubuose ir pritraukė į juos daug naujų narių.
Dringis

**Dringis** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajono teritorijoje, Aukštaitijos nacionaliniame parke, Žeimenos baseine, apie 4 km į šiaurės vakarus nuo Ignalinos.

Šiauriniame ežero krante yra Vaišniūnai, pietiniame – Meironys, rytiniame – Siūriai. Didžiausios ežero įlankos vadinamos Juodakampio, Stirniakampio, Giliakampio, Mikailakampio ir Karviakampio vardais. Yra daug pusiasalių: vakaruose – Ožių ragas, Pastirnaragis, Žydauskosios Kulalis, Kulalio ragelis; rytuose – Dringio ragas, Sūdaragis; pietuose – Ilgaragis. Į šiaurinę ežero dalį įteka Švogina ir Juodupė, į rytinę – Palaukinis ir bevardis upelis. Iš pietinės dalies išteka Švogina, kuri jungia Dringį su Dringykščiu. Be to, pietuose Dringis su Dringykščiu jungiasi ~ 40 m pločio protaka. Pratakumas 72 %. Yra 7 salos (Naršiuskio 1,83 ha, 1,41 ha, 1,27 ha, 1,16 ha, Alksnio 0,9 ha, 0,73 ha ir 0,13 ha).

Plotas 707 ha. Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 4,44 km, didžiausias plotis 3,9 km. Paviršiaus altitudė 139 m. Didžiausias gylis 24,0 m, vidutinis gylis 8,4 m. Baseino plotas 149,7 km². Krantai labai vingiuoti, daug įlankų. Kranto linijos ilgis 29,52 km, su salų krantų linijomis 33,34 km. Šiaurės vakarų ir šiaurės rytų krantai aukšti, statūs, kiti – daugiausia lėkšti, vietomis pelkėti. Krantuose yra daug šaltinių. Šiaurės vakarų, vakarų ir rytinės pakrantės apaugusios pušynais (Linkmenų, Ažvinčių, Mikalinės, Jonalaukio, Siūrių, Palūšės miškai).

Šiaurine pakrante eina kelias , šiaurrytine – . Veikia netoliese 2 kaimo turizmo sodybos. Šiaurinėje pakrantėje yra įrengta stovyklavietė.

2016 m. atliktame ežero ichtiologiniame ištyrime nustatyta, kad ežere yra gausūs karšių ištekliai.

Ežerėvardis *Driñgis* (arba *Driñgiai*) siejamas su žodžiais *dringti* („brinkti, sausėti, mažėti, nykti, atsileisti“), *drengti* („šlapdriba lyti, darganoti, šlapiai snigti“), toliau – su *drėgnas* („prisigėręs drėgmės“),  („pelkėta vieta“).

## Šaltiniai
Įtampos daugintuvas

**Įtampos daugintuvas** – diodų ir kondensatorių tinklas, verčiantis kintamąją srovę padidintos (neretai keturgubos) įtampos išlyginta išėjimo srove. Įtampos daugintuvai taikomi labai plačiai, pradedant keliolikas ar keliasdešimta voltų teikiančiais mikroskopiniais mikroschemų komponentais ir baigiant daugelio metrų aukščio bokštais dirbtiniams žaibams gauti.

## Greinacherio grandinė
Paprasčiausias įtampos daugintuvas yra Greinacherio grandinė, pasiūlyta šveicarų fiziko Henricho Greinacherio:

Grandinė dirba dviem taktais. Neigiamame kintamosios srovės pusperiodyje kondensatorius C1 įkraunamas iki maitinimo šaltini įtampos per diodą D1. Po jo sekančiame teigiamame kintamosios srovės pusperiodyje per diodą D2 kondensatoriui C2 tenka įtampa, lygi maitinimo šaltinio ir prieš tai įkrauto kondensatoriaus C1 įtampų **sumai**. Taigi C2 įkraunamas iki įtampos, dvigubai didesnės už maitinimo šaltinio įtampą.

## Viljardo kaskada
Populiariausias įtampos daugintuvo tipas yra įtampą keturgubinanti Vilardo kaskada, kurios veikimo ciklas susideda iš keturių žingsnių:

# Neigiamo pusperiodžio metu kondensatorius C1 per diodą D1 įsikrauna iki -Us įtampos (tarkim, 100 V).
# Sekančio teigiamo pusperiodžio metu diodas D1 yra uždarytas, tačiau atidarytas diodas D2, per kurį kondensatoriui C2 tenka įtampa, lygi prieš tai įkrauto kondensatoriaus C1 ir maitinimo įtampos Us sumai. Taigi kondensatorius C2 įsikrauna iki du kartus didesnės (2 Us) įtampos, nei tiekiamos maitinimo šaltinio (tarkim, 200 V).
# Toliau sekančio neigiamo pusperiodžio metu kondensatorius C3 per diodą D3 įkraunamas iki 2 Us (tarkim, 200 V).
# Sekančio teigiamo pusperiodžio metu kondensatorius C4 irgi įkraunamas iki 2 Us (tarkim, 200 V). Daugintuvo išėjimo įtampa lygi kondensatorių C2 ir C4 sumai, taigi ji pakyla iki 4 Us (mūsų pavyzdyje 400 V).

Vilardo kaskada susideda iš dviejų grandžių, C1-D1-D2-C2 ir C3-D3-D4-C4. Daugintuvas gali turėti ir daugiau grandžių, kurių kiekviena išėjimo įtampą padvigubina.

Šis veikimo principo aiškinimas perteikia esmę, tačiau yra supaprastintas. Iš tiesų išėjimo įtampa laikui bėgant kyla palaipsniui ir pasiekia keturgubą reikšmę po daugiau nei keturių pusperiodžių.

## Įtampos daugintuvų privalumai
* Transformatorius paprastai daug brangesnis už šioje schemoje jį pakeičiančius kondensatorius ir diodus.
* Nors visa schema gali generuoti ir itin aukštas įtampas, gretimų kaskadų įtampa skiriasi tik dvigubai, todėl detales palyginus lengva izoliuoti.
* Panašiai kaip ir nuo transformatoriaus atšakų, nuo tarpinių grandžių galima nuimti ir mažesnes už galutinę įtampas, jei tokios reikalingos.

## Nuorodos
* Kita transformatoriaus neturinti schema aukštoms įtampoms gauti yra Markso generatorius.
* Jei įtampos dauginti nereikia, naudojamas klasikinis elektros srovės lygintuvas.
* Įvairios įtampos daugintuvų schemos (anglų k)
* Atomo fizikoje naudojamų daugintuvų aprašymai (anglų k)
Dūkštas (ežeras)

**Dūkštas** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajono savivaldybės teritorijoje, Gražutės regioniniame parke, apie 5,5 km į šiaurę nuo Dūkšto. Mišku į vakarų pusę už kelių kilometrų telkšo Luodis, o į šiaurę – Šventas.

Plotas 498,1 ha. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 3,64 km, didžiausias plotis 2,22 km. Paviršiaus altitudė 152,7 m. Didžiausias gylis 10,5 m, vidutinis gylis 5,4 m. Baseino plotas 24,3 km².

Kranto linija nelabai vingiuota, jos ilgis 11,77 km. Krantai neaukšti, rytuose ir pietuose – pelkėti (Dūkšto, Galiniškės pelkės). Iš visų ežero pusių auga miškas (Sausašilio, Dūkšto miškai). Šiauriniame krante yra terasų. Ežere dvi miškingos salos (0,79 ha ir 0,59 ha). Atabradas smėlingas, bet po plonu smėlio sluoksniu yra durpių, išskyrus šiaurinę dalį, giliau dugne – dumblas. Vakaruose iš ežero išteka Šventoji, rytuose įteka Dk-1 upelis (išteka iš Beržinio ežero). Pratakumas 21 %. Vandens skaidrumas vasarą siekia 3 m.

Ežere sugaunamos žuvys: karšiai, kuojos, lydekos, lynai, karpiai, plakiai, karosai, aukšlės, seliavos, meknės, sterkai, pūgžliai, vėgėlės, ešeriai, unguriai.

## Etimologija

Ežerėvardis siejamas su  „pelkė, bala, valka“ ir  „purvinas, nešvarus“.

## Šaltiniai