open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kruvinasis sekmadienis (1972)

**1972 m. Kruvinasis sekmadienis** vyko Šiaurės Airijoje, Derio mieste. Laikinoji Airijos Respublikonų armija (ARA) (angl. Provisional Irish Republican Army) porą metų prieš šį įvykį pradėjo rinkti jaunuolius į organizaciją, bet jos renginio suvokimas buvo tik dar viena proga papildyti savo armiją. Kruvinasis sekmadienis yra toks pastebimas todėl, kad viskas vyko visuomenės ir žurnalistų akyse.

## Eiga

Dauguma šios dienos įvykių yra ginčytini, nes nesutariama kiek tada buvo žygyje. Žygis buvo planuotas pradėti nuo rotušės, bet dėl armijos barikadų jis buvo nukreiptas į "Laisvojo Derio" kampą. Nedidelė grupelė paauglių atsiskyrė nuo žygio ir užsispyrė pralaužti barikadas ir eiti į rotušės pusę. Jie apmėtė barikadą akmenimis ir įžeidinėjo britų kareivius. Tada britų kareiviai atsakė vandens patranka, ašarinėmis dujomis ir guminėmis kulkomis. Du žmonės buvo nušauti ir britų kareivių.

Tam tikrame taške budėjo ir britų snaiperiai. Buvo duotas įsakymas šaudyti tikromis kulkomis ir pirmoji auka, jaunuolis, buvo nušautas traukiantis nuo britų karių. Galiausiai buvo duotas įsakymas mobilizuotis į arešto operaciją. Britų kariai nusivijo žygio dalyvius iki "Laisvojo Derio" kampo lauko.

Nepaisydami armijos vadovybės įsakymo nutraukti ugnį, kariai paleido beveik 100 šovinių į bėgančias minias. 12 žmonių buvo pakirsti kulkų, kai jie bandė suteiktį pagalbą sužeistiesiems. 14 žmonių buvo sužeista, 12 nuo kareivių kulkų, 2 nuo armijos šarvuočių.

## Pasekmės

13 žmonių buvo nušauti. Kitą diena paskelbtame raporte sakoma, kad kareiviai sureagavo į ginkluoto žmogaus grėsmę ir ARA sprogmenis. Žygio dalyviai, britų ir airių žurnalistai, rajono gyventojai teigia, kad kareiviai šaudė į neginkluotus žmones, taikėsi į bėgančius, bei kitiems padedančius žmones.

Po šių įvykių įtūžusi minia padegė Britanijos ambasadą Airijoje.

Žygyje buvo daug ARA žmonių, bet teigiama, kad jie buvo neginkluoti.

## Nuorodos

*
LitGRID

**LitGRID** – Lietuvos akademinių institucijų lygiagrečiųjų ir paskirstytų skaičiavimų tinklas. Tinklas jungia Lietuvos universitetus ir mokslo institutus bei verslo partnerį – IT kompaniją.

Šio tinklo technologijų pagalba sujungiami geografiškai nutolę paskirstyti kompiuteriniai resursai ir sukuriamas virtualus superkompiuteris, galintis spręsti didelės apimties skaičiavimo uždavinius. Taip pat į tinklą yra įtrauktos virtualios organizacijos, dalyvaujančios bendruose tyrimuose ar projektuose.

LitGrid tinklas ir jo resursai (pvz., saugyklos) remiasi Lietuvos mokslo ir studijų kompiuterių tinklo (LITNET) infrastruktūra.

LitGrid tinklas yra susijęs su kuriamu Baltijos šalių lygiagrečiųjų ir paskirstytų skaičiavimų tinklu BalticGrid bei Europos tinklu EGEE.

LitGrid veiklą remia Lietuvos Respublikos Švietimo ir mokslo ministerija.

## Nuorodos
* LitGRID
Pušinis plokščiavabalis

**Pušinis plokščiavabalis** (*Cucujus haematodes*) – plokščiavabalių (*Cucujidae*) šeimos vabalas. Gyvena pušynuose ir mišriuose miškuose, kur yra senų nudžiuvusių pušų, po medžių žieve. Lervos labai plėšrios.

Lietuvoje reta rūšis. Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą. 

## Taip pat skaitykite:
Purpurinis plokščiavabalis
Krikštas

**Krikštas** ( – „pasineriu", „esu panardinamas“, „nuskęstu“) – katalikybėje ir stačiatikybėje – svarbiausias iš septynių sakramentų, kuris nuplauna nuodėmes ir įjungia pakrikštytąjį į Bažnyčią. Krikšto sakramentą paprastai teikia vyskupas arba kunigas, o lotynų apeigų Bažnyčioje – dar ir diakonas, bet reikalui esant gali krikštyti bet kuris žmogus, net ir nepakrikštytasis, jei tik turi reikiamą intenciją, būtent nori atlikti tai, ką krikštijant atlieka Bažnyčia.

Evangelinėse bendruomenėse (radikaliosios reformacijos atstovai) tikima, kad krikštas yra vienas iš dviejų Kristaus paliktų apeigų (kita – šventosios vakarienės šventimas). Baptistų, sekmininkų ir charizmininkų bendruomenėse krikštijami tik suaugę (sąmoningi) žmonės. Šiose bendruomenėse tikima, kad krikštas yra laisvos valios aktas, išreiškiantis savo gyvenimo paaukojimą Dievui ir prisikėlimą naujam gyvenimui. Čia krikštas nėra siejamas su gimtosios nuodėmės atleidimu.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Krikštas – viena pagrindinių Biblijos doktrinų. 
* Anglikonų bažnyčios svetainė – Krikštas  
* Krikšto sakramentas – skirsnis iš Katalikų Bažnyčios Katekizmo
* Laiškas iš Taizé
Pūzrinis skydvabalis

**Pūzrinis skydvabalis** (*Ostoma ferruginea*) – skydvabalių (*Trogositidae*) šeimos vabalas. Kūnas plokščias, raudonai rudas, ovalus, 7-10 mm ilgio. 

Gyvena senoje, grybų pažeistoje medienoje. Vabalai aptinkami po atšokusia žieve, medienos trūnėsiuose, drevėse, senose kempinėse.
Lervos gali vystytis ir senų medinių statinių konstrukcijose.

Lietuvoje reta rūšis. Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
## Nuorodos:
*Nuotraukos iš viršaus ir apačios
Aleksandras Livontas

**Aleksandras Livontas** (1920 m. lapkričio 20 d. Charkovas, Ukraina – 1974 m. lapkričio 12 d. Vilnius) – Lietuvos smuikininkas, pedagogas, kultūros veikėjas, publicistas.

## Biografija
Gimė Ukrainos mieste Charkove. 1930 m. kartu su tėvais persikėlė į Odesą. 1930–1937 m. mokėsi Piotro Stoliarskio muzikos mokykloje. 1937 m. įstojo į Odesos konservatoriją, pas tą patį legendinį profesorių Stoliarskį, užauginusį tokias pasaulines smuiko žvaigždes kaip Davidą Oistrachą ir Nathaną Milsteiną. 1941 m. studijas teko nutraukti dėl kilusio Antrojo Pasaulinio karo. 1941 m. tarnavo kariuomenėje, o 1942–1945 m. grojo Maskvos sąjunginio radijo A. Aleksandrovo ansamblyje.

1944 m. baigė Maskvos konservatoriją, Davido Oistracho klasę. 1945 m. atvyko į Lietuvą. 1945–1948 m. buvo Lietuvos operos ir baleto teatro orkestro koncertmeisteris ir filharmonijos solistas. 1945 ir 1947 m. dėstė Kauno konservatorijoje, o 1946 m. dėstė tuometinėje Vilniaus konservatorijoje. 1948 m. galutinai įsikūrė Vilniuje ir atsidavė pedagoginiam darbui, bei koncertinei veiklai. 1948–1974 m. dirbo Lietuvos konservatorijoje (dab. Lietuvos muzikos ir teatro akademija) dėstytoju ir Vilniaus dešimtmetėje muzikos mokykloje vyr. mokytoju (dab. Nacionalinė M. K. Čiurlionio menų mokykla). 1954 m. Aleksandrui Livontui suteiktas docento vardas.

Aleksandras Livontas mirė 1974 m. lapkričio 12 d. Vilniuje, eidamas savo 54-sius metus. Po koncerto Filharmonijoje, pagriežęs E. Balsio II koncertą smuikui su Ulijanovsko simfoniniu orkestru, artistas sukniubo persirengimo kambaryje sustojus širdžiai. Profesorius palaidotas Vilniaus Antakalnio kapinėse.

## Profesinė veikla
Aleksandras Livontas buvo vienas įstabiausių ir garsiausių smuikininkų gyvenusių Lietuvoje. Aukštas meistriškumas išugdytas P. Stoliarskio ir D. Oistracho smuiko klasėse ryškiai nušvietė Lietuvos muzikinio pasaulio padangę. Jo griežimo stiliui buvo būdinga virtuoziškumas, emocingumas, dramatiška įtampa ir maksimali artistinė raiška. Savo koncertuose meistriškai atlikdavo įvairių epochų kūrinius. Svarbią vietą Livonto meninėje veikloje užėmė Lietuviška muzika. Jis aktyviai prisidėjo prie lietuvių muzikinės kultūros puoselėjimo. Atlikdavo lietuvių kompozitorių kūrinius, konsultuodavo, bendradarbiavo su rašančiais muziką smuikui Baliu Dvarionu, Stasiu Vainiūnu, Eduardu Balsiu ir kitais. Iš viso A. Livonto repertuare buvę daugiau nei 80 lietuvių kompozitorių kūrinių.

Kartu su savo žmona Olga Šteinbergaite surengė daug solinių rečitalių Lietuvoje ir kitose buvusios Sovietų Sąjungos šalyse. Grojo solo su įvairių šalių orkestrais Lietuvoje, Latvijoje, Ukrainoje, Baltarusijoje, Rusijoje. A. Livontas griežė žymaus XVIII a. smuikų meistro Guadagnini pagamintu instrumentu. Po jo mirties šiuo smuiku griežė R. Katilius. 

A. Livonto klasėje mokėsi visas būrys garsių smuikininkų: Jonas Urba, Kęstutis Alfonsas Ivaškevičius, Saulius Sondeckis, Feliksas Bajoras, Algis Gricius, Dalia Pomerancaitė, Raimundas Katilius, Beata Vasiliauskaitė, Edita Vasiliauskaitė. Daugelis iš jų tapo pedagogais išauginę visą kartą jaunųjų smuikininkų.
Epikūras

**Epikūras** (apie 341 m. pr. m. e. Samose, Graikija – 270 m. pr. m. e. Atėnai, Graikija) – graikų filosofas, materialistas ir ateistas, epikūrizmo kūrėjas, Demokrito pasekėjas.

Epikūras neigė dievų kišimąsi į pasaulio reikalus ir laikė materiją amžina, turinčia vidinį judėjimo šaltinį. Atgaivino Leukipo ir Demokrito atomizmą bei padarė jame originalių pakeitimų: tuščioje erdvėje vienodu greičiu judančių atomų susidūrimo galimybei paaiškinti jis įveda atomo spontaniško (iš vidaus sąlygoto) „nukrypimo“ nuo tiesios linijos sąvoką. Tai yra gilesnės pažiūros į būtinumo ir atsitiktinumo santykį pagrindas, žingsnis pirmyn, palyginus su mechaniniu Demokrito determinizmu.

Pažinimo teorijoje Epikūras yra sensualistas. Pojūčiai visada savaime esą teisingi, nes kylą iš objektyvios realybės; klaidos atsirandančios, aiškinant pojūčius. Pojūčių atsiradimą Epikūras aiškina materialistiškai: nuo kūnų paviršiaus nuolat srūva smulkiausios dalelės, „eidolos“, kurios įsiskverbia į jutimo organus ir sukelia daiktų vaizdus. Pažinimo tikslas esąs išvaduoti žmogų iš tamsumo ir prietarų, nuo dievų ir mirties baimės, nes be šito išvadavimo negali būti laimės.

Etikoje Epikūras grindžia protingą malonumą, kurio pagrindą sudaro individualistinis idealas vengti kančių ir siekti ramaus bei džiaugsmingo dvasios būvio. Protingiausias dalykas žmogui esąs ne veikla, o ramybė, ataraksija.
Laris

**Laris** () – oficiali Gruzijos valiuta. Dalijamas į 100 tetrių.

Gruzija TSRS rublius į larius pakeitė 1993 balandžio 5 d. Tuomet juos sudarė nuo 1 iki vieno milijono nominalo banknotai ir smulkiau nebuvo dalinami. Šie lariai patyrė hiperinfliaciją. 1995 m. spalio 2 d. šaliai vadovaujant Eduardui Ševardnadzei laikinieji lariai pakeisti į naujus santykiu vienas su milijonu. Naujieji lariai tapo gerokai stabilesne valiuta.

 
## Monetos
Išleistos 1, 2, 5, 10, 20 ir 50 tetrių, bei 1 ir 2 larių monetos.

## Banknotai
* 1 laris – dailininkas Niko Pirosmani
* 2 lariai – kompozitorius Zacharas Paliašvilis
* 5 lariai – istorikas Ivanas Džiavachišvilis
* 10 larių – poetas Akakijus Ceretelis
* 20 larių – poetas ir rašytojas Ilija Čavčavadzė
* 50 larių – Gruzijos karalienė Tamara
* 100 larių – poetas Šota Rustavelis
* 200 larių – gruzinų kareivis ir antisovietinių kovų lyderis (1921–1924) Kakuca Čokalašvili
* 500 larių – (naudojamas tik tarptautinėse operacijose) Gruzijos karalius Davidas IV
Diskriminacija

**Diskriminacija** ( – 'atskirti, atskyrimas') – teisių suvaržymas arba atėmimas asmeniui ar asmenų kategorijai dėl rasinių požymių, tautybės, kalbos, religinių ar politinių įsitikinimų, turtinės ar socialinės padėties, gimimo vietos ir kt. Tai taip pat priemonės, kuriomis valstybė ar kelios valstybės apriboja kurios nors valstybės, jos atstovų ar piliečių, juridinių ir fizinių asmenų teises.

Dažniausiai apibūdinama kaip asmens ar asmenų grupės teisių suvaržymas (teisinės padėties pakeitimas) be objektyviai pateisinamo pagrindo. Kraštutinės negatyviosios diskriminacijos formos (apartheidas, genocidas) pagal tarptautinę teisę laikomos tarptautiniais nusikaltimais.

## Diskriminacijos formos

Diskriminacija skirstoma:
* Negatyvioji diskriminacija – asmens ar asmenų grupės teisių suvaržymas ar atėmimas (teisinės padėties pakeitimas) be objektyviai pateisinamo pagrindo.
* Pozityvioji diskriminacija – teisinės normos taikomos diferencijuotai kai kuriems asmenims ar jų grupėms, kurie, kaip manoma nepajėgūs garantuoti savo teisių (pvz., neįgalieji, vaikai, tautinės mažumos).

## Tarptautinė diskriminacija
Jeigu valstybė ar kelios valstybės apriboja kurios nors valstybės, jos atstovų, juridinių ir fizinių asmenų teises, diskriminuojama valstybė, siekdama apsaugoti savo suverenumą ir priversti gerbti tarptautinės teisės garantuotas teises ir teisėtus interesus, paprastai imasi retorsijos priemonių paveikti kitą valstybę ar valstybių grupę nutraukti diskriminacinę praktiką, nedraugiškus veiksmus.

## Šaltiniai
San Migelio departamentas

**San Migelio departamentas** () – departamentas Salvadoro rytuose. Šiaurėje prieina prie Hondūro sienos, pietuose – prie Ramiojo vandenyno. Administracinis centras – San Migelis.

Auginama bananai, javai, kava, cukranendrės. Gyvulininkystė. Maisto, tekstilės, chemijos pramonė.

## Savivaldybės

Departamentas padalintas į 19 savivaldybių.
* Karolina
* Čapeltikė
* Činameka
* Čirilagva
* Siudad Barijosas
* Komakaranas
* El Transitas
* Lolotikė
* Monkagva
* Nueva Gvadalupė
* Nuevo Eden de San Chuanas
* San Antonijas
* San Cherardas
* San Chorgė
* San Luis de la Reina
* San Migelis
* San Rafaelis
* Sesoris
* Uluasapa

## Šaltiniai
San Salvadoro departamentas

**San Salvadoro departamentas** () – departamentas Salvadoro centrinėje dalyje. Tai daugiausiai gyventojų turintis ir tankiausiai gyvenamas šalies departamentas. Administracinis centras – San Salvadoras.

Auginama bananai, pupos, kava, cukranendrės. Gyvulininkystė. Pramonė.

## Savivaldybės

Departamentas padalintas į 19 savivaldybių.
* Agilaresas
* Apopa
* Ajutuštepekė
* Kuskatansingas
* Delgadas
* El Paisnalis
* Gvasapa
* Ilopangas
* Mechikanosas
* Nechapa
* Pančimalkas
* Rosario de Mora
* San Markosas
* San Martinas
* San Salvadoras
* Santjago Tesakuangosas
* Santo Tomasas
* Sojapangas
* Tonakatepekė

## Šaltiniai
San Visentės departamentas

**San Visentės departamentas** () – departamentas Salvadoro centrinėje dalyje. Pietuose siauru ruožu siekia Ramųjį vandenyną. Administracinis centras – San Visentė.

Auginama kava, cukranendrės. Gyvulininkystė. Tekstilės pramonė. Departamente iškilęs San Visentės ugnikalnis, rytiniu pakraščiu teka Lempos upė.

## Savivaldybės

Departamentas padalintas į 13 savivaldybių.
* Apastepekė
* Gvadalupė
* San Kajetano Istepekė
* San Esteban Katarina
* San Ildefonsas
* San Lorensas
* San Sebastianas
* Santa Klara
* Santo Domingas
* San Visentė
* Tekoluka
* Tepetitanas
* Verapasas

## Šaltiniai
Santa Anos departamentas

**Santa Anos departamentas** () – departamentas Salvadoro šiaurės vakarinėje dalyje. Ribojasi su Gvatemala ir Hondūru. Administracinis centras – Santa Ana.

Svarbi šalyje kavos auginimo sritis. Taip pat auginamos cukranendrės, javai. Cemento, maisto, tekstilės pramonė. Departamente iškilęs aktyvus Santa Anos ugnikalnis, telkšo Koatepekės, Guichos ežerai.

## Savivaldybės

Departamentas padalintas į 13 savivaldybių.

* Kandelarija de la Frontera
* Čalčuapa
* Koatepekė
* El Kongas
* El Porveniras
* Masahuatas
* Metapanas
* San Antonio Pachonalis
* San Sebastian Salitriljas
* Santa Ana
* Santa Rosa Gvačipilinas
* Santjago de la Frontera
* Tesistepekė

## Šaltiniai
Sonsonatės departamentas

**Sonsonatės departamentas** () – departamentas Salvadoro vakarinėje dalyje. Ribojasi su Ramiuoju vandenynu. Administracinis centras – Sonsonatė.

Aauginamos cukranendrės, javai, kava, medvilnė, vaisiai. Chemijos, maisto, tekstilės pramonė.

## Savivaldybės

Departamentas padalintas į 16 savivaldybių.

* Akachutla
* Armenija
* Kalukas
* Kuisnahuatas
* Icalkas
* Chuajua
* Nahuisalkas
* Nahulingas
* Salkoatitanas
* San Antonio del Montė
* San Chulijanas
* Santa Katarina Masahuatas
* Santa Isabel Ishuatanas
* Santo Domingas
* Sonsonatė
* Sonkakatė

## Šaltiniai
Usulutano departamentas

**Usulutano departamentas** () – departamentas Salvadoro pietinėje dalyje, palei Ramųjį vandenyną. Administracinis centras – Usulutanas.

Aauginamos cukranendrės, javai, kava. Į pietinę teritorijos dalį įsiterpusi Chikilisko įlanka. Svarbiausios upės – Lempa, Rio Grande de San Migelis.

## Savivaldybės

Departamentas padalintas į 23 savivaldybes.

* Alegrija
* Berlinas
* Kalifornija
* Koncepsion Batresas
* El Triunfas
* Eregvaikinas
* Estansuelasas
* Chikiliskas
* Chukuapa
* Chukuaranas
* Mersedes Umanija
* Nueva Granada
* Osatlanas
* Puerto El Triunfas
* San Agustinas
* San Buenaventura
* San Dionisijas
* San Fransisko Chavjeras
* Santa Elena
* Santa Marija
* Santjago de Marija
* Tekapanas
* Usulutanas

## Šaltiniai
Dari kalba

**Dari** (, [daɾi]) arba persų Dari (, [fɒɾsije daɾi]) – kalba, vartojama Afganistane tadžikų, hazarų, aimakų ir kai kurių kitų etninių grupių. Tai viena iš dviejų valstybinių Afganistano kalbų.

## Žodžio ''dari'' kilmė

Yra skirtingų nuomonių apie žodžio *dari* kilmę. Dauguma mokslininkų mano, kad *dari* susijęs su persišku žodžiu *darbār*, reiškiančiu *"dvaras"*, tai buvo oficiali sasanidų kalba. Ši nuomonė paremta viduramžių šaltiniais ir pirmais musulmonų istorikais.

Kai kurie mokslininkai teigia, kad žodis kilęs iš *dahr*, reiškiančio *"maža anga kalne arba urvas"*, kalbos, kuria iš pradžių kalbėjo kalniečiai, galbūt Hindukušo kalnuose (Afganistano šiaurėje).

Kiti mano, kad *dari* nurodo į achamenidų monetas, cirkuliavusias Baktrijoje ir vadintas *darikais*, kurios buvo dalinamos teismo. *Daric* reiškia "auksinis" 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* 
* Dari kalbos abėcėlė  en
Jonas Vilionis

**Jonas Vilionis** (g. 1947 m. liepos 30 d. Pašventupyje, Prienų rajonas) – Lietuvos ir Prienų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1967 m. baigė Kauno 13-ąją vidurinę mokyklą, tarnavo TSRS kariuomenėje. Grįžęs įstojo į Kalvarijos maisto pramonės technikumą. Jį baigęs Priekulės sūrių gamykloje pradėjo dirbti inžinieriumi technologu.

1976 m. Šilalės rajono Sviesto gamyklos direktorius, 1979 m. Žaliavų paruošimo skyriaus viršininkas, 1980 m. Šilalės rajono Komunalinių įmonių kombinato viršininkas, nuo 1987 m. Šilutės sūrių gamyklos direktorius, nuo 1996 m. Klaipėdos akcinės bendrovės „Klaipėdos pienas“ generalinis direktorius, nuo 1999 m. ūkininkauja.

Nuo 2007 m. Prienų rajono savivaldybės tarybos narys.

Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos narys, nuo 2006 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys.Iki 2021 m. buvo šios partijos Prienų skyriaus pirmininkas.

Prienų rajono žemdirbių asociacijos pirmininkas, kooperatyvo „Lietuviškas pienas“ pirmininko pirmasis pavaduotojas, Žemės ūkio rūmų tarybos narys. 2006 m. Lietuvos pieno gamintojų asociacijos pirmininkas.

Sutuoktinė Danutė, vaikai Danutė, Ingrida.

## Šaltiniai
Sonetas

**Sonetas** – lyrikos žanro, kanoniškos strofinės sandaros ir kanoniško rimavimo 14 eilučių eilėraštis.

## Rūšys
Sonetas būna dviejų rūšių – *itališkasis* (Petrarkos) ir *angliškasis* (šekspyriškasis). Itališkąjį sonetą sudaro 2 ketureiliai ir 2 trieiliai, o šekspyriškąjį – 3 ketureiliai ir 1 dvieilis. Soneto ketureiliai dažniausiai būna aprašomojo arba pasakojamojo pobūdžio, o trieiliai ir dvieiliai – apibendrinamojo, filosofinio. Eilutės paprastai rimuotos.

15 sonetų ciklas vadinamas *sonetų vainiku*, kurio kiekvienas sonetas pradedamas prieš jį einančiojo baigiamąja eilute, o paskutinis sonetas (magistralas) susideda iš visų sonetų pirmųjų eilučių.

Bene žymiausias sonetų rašytojas buvo Renesanso laikotarpio anglų dramaturgas ir poetas Viljamas Šekspyras, parašęs 154 sonetus. 1826 m. pasirodė Adomo Mickevičiaus taip pat garsus sonetų rinkinys „Krymo sonetai“. Jame sudėti sonetai, tremties metu Kryme parašyti lenkų kalba, Petrarkos stiliumi.

## Atsiradimo istorija
Soneto formą XIII a. pradžioje sukūrė Sicilijos notaras ir poetas Džiakomas da Lentini. Jo sukurta struktūra skyrėsi nuo šiandieninio soneto, kuris yra žymiai supaprastėjęs.

Vieno pirmųjų sonetų, vadinamojo *sonettus retrogradus*, kiekviena eilutė turėjo būti savarankiška, išbaigta mintis, taip pat privalo būti surimuotos eilučių ne tik pabaigos, bet ir pradžios. Šiandien šio poezijos žanro struktūra nėra tokia griežta.

## Lietuvių literatūroje
Pirmieji lietuviški sonetai, parašyti Andriaus Vištelio bei Vinco Kudirkos, buvo išspausdinti atitinkamai laikraščiuose „Aušra“ ir „Varpas“.

Lietuvių poetai, rašę arba rašantys sonetus:
* Maironis
* Pranas Vaičaitis
* Vincas Mykolaitis-Putinas
* Jonas Aistis
* Antanas Venclova
* Eduardas Mieželaitis
* Vytautas Mačernis
* Vacys Reimeris
* Justinas Marcinkevičius
* Antanas A. Jonynas
* Antanas Gailius
* Arvydas Genys

Soneto formą išbandė daugelis kitų XIX a. pab. – XX a. I pusės poetų.

XX a. pabaigoje lietuvių poezijoje soneto žanrą atgaivino Aidas Marčėnas.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Marcinkevičius, Justinas. *Dienoraščiai ir datos*. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2011. – p. 87-88. ISBN 978-9986-39-686-4
* Autorių kolektyvas. *Lietuvių sonetas*. – Vilnius: Vaga, 1985. – 301 p.

## Nuorodos
* Dešimt škotai sonetai  ("Ten Great Spenserian or Scottish Sonnets")
Tatjana Kriliuvienė

**Tatjana Kriliuvienė** (g. 1956 m. lapkričio 12 d. Telšiai) – Lietuvos ir Šiaulių rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.

## Biografija
1980 m. baigė Vilniaus universitetą, romanų – germanų filologijos dėstytoja.

Šiaulių r. Kuršėnų Lauryno Ivinskio gimnazijos anglų kalbos mokytoja ekspertė.

Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos, 2010 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šiaulių rajono skyriaus narė. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narė.

Sutuoktinis Arvydas, vaikai Lina, Povilas.

## Profesinė veikla
Mokytoja yra tarptautinio išorinio studijų kokybės vertinimo ekspertė, Microsoft „MS įrankiai ir programos švietimui“ mokytoja-konsultantė, ankstyvojo užsienio kalbų mokymo konsultantė, „Paramos kolegai“ modelio fasilitatorė, Microsoft pasaulinio mokyklų turo projekto koordinatorė.
Mokytoja yra parengusi ir išleidusi anglų kalbos mokymo priemones (vadovėlių, testų, darbo sąsiuvinių, mokytojo knygų, garso įrašų), kurios buvo patvirtintos Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerijos ir naudojamos bendrojo ugdymo mokyklose.

## Apdovanojimai
* 2015 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybė, Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerija už reikšmingus pedagogikos darbus, demokratinės kultūros, bendražmogiškųjų, tautinių ir pilietinių vertybių puoselėjimą suteikė Metų mokytojo vardą.

## Šaltiniai
Gediminas Čepulis

**Gediminas Čepulis** (g. 1963 m. rugpjūčio 8 d. Joniškis) – Lietuvos ir Joniškio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
Baigė Joniškio 3-ąją vidurinę mokyklą. 1987 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, statybininkas – inžinierius.

1987–1990 m. dirbo Joniškio rajoninėje statybos organizacijoje. 1990–1995 m. Joniškio valdybos Statybos skyriaus vedėjas.

1995–1997 m. Joniškio rajono savivaldybės mero pavaduotojas. Šiaulių apskrities viršininko administracijos Teritorijų planavimo ir statybos valstybinės priežiūros skyriaus vyr. specialistas. 2010–2011 m. Joniškio rajono savivaldybės administracijos direktorius, 2011–2019 m. Joniškio rajono savivaldybės meras.

1994 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, partijos Lietuvos krikščionys demokratai, 2006 m. Lietuvos liberalų sąjūdžio narys.

1995–1997 m., 1997 m. balandžio-rugpjūčio mėn., 2003–2007 m., 2008-2010 m. ir nuo 2011 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos narys.

Vienas iš Joniškio estrados žvaigždžių. Sutuoktinė Reda, vaikai Justina, Tautvydas..

## Šaltiniai
Turano žemuma

**Turano žemuma** – didelė žemai esanti dykumos teritorija, besitęsianti nuo pietų Turkmėnijoje per Uzbekiją į Kazachstaną. Žemumos teritorija yra į rytus nuo Kaspijos jūros ir pietvakarius nuo Aralo jūros. Tai viena didžiausių smėlio platybių pasaulyje. Vidutiniškai regione iškrenta mažiau nei 381 mm lietaus kritulių per metus. Karakumų dykuma yra pietinėje Turano žemumos dalyje. Klimatas kontinentinis, tik pietinėje dalyje – subtropinis.

Turano žemumoje yra trys dideli miestai: Dašoguzas Turkmėnijoje, Nukusas ir Urgenčas Uzbėkijoje. Akčano įduba Turkmėnijoje yra 81 m žemiau jūros lygio. Amudarja teka per žemumas pietryčių - šiaurės vakarų kryptimi.

## Šaltiniai
Zenata

**Zenatai** (berberų k.: ⵉⵣⵏⴰⵜⵏ *Iznaten*) – berberų genčių sąjunga, viduramžiais paplitusi vidurio Magrebe nuo Rifo kalnų iki Šelifo. Zenata laikoma viena iš trijų svarbiausių berberų gentinių sąjungų, greta Sanhadži ir Masmudų.

Ši gentis į šiaurės vakarų Alžyrą atkeliavo iš Tuniso dar prieš islamo laikus. Zenatams priklausė tokios svarbios gentys kaip magravai, ifranidai ir džeravai.

Viduramžiais zenatų gentys buvo pagrindinė politinė jėga Alžyre, Tunise ir Maroke. Iš jų kilo tokios dinastijos kaip Ziridai (Alžyre), Hamadidai (Alžyre), Marinidai (Maroke), Zajanidai (Tlemsene), Rustamidai (Alžyre) ir kt.

## Taip pat skaitykite
* Almoravidai
* Marinidai

## Nuorodos
Berberų gentis – Zenata
OMON

**OMON** ( – „specialiosios paskirties mobilus būrys“) – Tarybų Sąjungoje 1987 m. įkurti specialios paskirties milicijos daliniai, tebeveikiantys iki šiol Rusijoje, Tadžikijoje, Baltarusijoje.

## Operacijos
* Latvijos VRM užpuolimas, 1991 m.
* 1990–1991 m. Lietuvos pasienio kontrolės punktų puolimai
* 1993 m. Rusijos konstitucinė krizė (Maskvos ir kitų miestų OMON)
* Teritorijos apsauga įkaitų krizių metu (Nord-Ost, Beslano mokyklos įkaitų krizės)
* Opozicijos mitingų išvaikymai (įskaitant Nepritariančiųjų maršus 2006–2007 m.)

## Šaltiniai
Choja de Serenas

**Choja de Serenas** ( – Sereno deimantas) yra majų kaimelis palaidotas ugnikalnio išsiveržimo. Palaidotas po vulkaniniais pelenais jis puikiai išsilaikė todėl dar vadinama Amerikos Pompėja.

Serenas buvo pietrytiniame majų kultūros arealo pakraštyje, gyvenamas nuo 900 m. pr. m. e. 250 m. e. m. apleistas dėl Ilopango ugnikalnio išsiveržimo. Vėl apgyvendintas po 400 m. Galutinės evakuacijos metu buvo pavaldus San Andresui.

Apie 590 m. išsiveržė Loma Caldera, kitas šalia esantis ugnikalnis ir palaidojo kaimelį po 14 sluoksnių pelenų. Vietovę 1976 m. rado Payson Sheets, *Colorado at Boulder* universiteto antropologijos profesorius. Gyventojai spėjo pasitraukti laiku, nei vienas kūnas nerastas. Atkasta 70 pastatų. Taip pat rastas manijokų laukas – pirmas tiesioginis manijokų kultivavimo įrodymas.
Kyzylkumai

**Kyzylkumai** (,  'raudonas smėlis') – dykuma Centrinėje Azijoje. Užima apie 298 000 km² plotą ir patenka į Kazachstano, Uzbekistano ir Turkmėnijos teritorijas. Driekiasi Amudarjos ir Syrdarjos tarpupyje; iš šiaurės vakarų riboja Aralo jūra, iš šiaurės rytų – Syrdarjos slėnis, iš rytų – Tianšanio ir Pamyro Alajaus gūbriai, iš pietvakarių – Amudarjos slėnis.

## Geografija
Būdinga lyguma, iškylanti iki 300 m virš jūros lygio (pietryčiuose). Yra uždarų įdubų ir pavienių, labai erozijos suskaidytų kalnų-atlikuonių (Bukantau, Tamdytau, Kuldžuktau, Sultanuizdagas ir kt.), iškylančių iki 922 m. Didžioji dalis ploto padengta gūbrinėmis smėlio kopomis, yra barchanų, o šiaurės vakarinė dalis padengta molingais sluoksniais. Gausu takyrų. Šalia upių ir oazėse yra gyvenviečių, užsiimančių žemės ūkiu.

Klimatas ryškiai žemyninis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra nuo -9 °C iki 0 °C, liepos mėnesio +26–29 °C. Kritulių iškrenta ~200 mm per metus. Paviršinių vandens telkinių nėra, tačiau yra gruntinio vandens išteklių.

Dirvožemiai pilkai rudi ir smėliniai, yra druskožemių ir druskoežerių.

## Gyvoji gamta
Būdingi augalai – efemerai ir efemeroidai. Smėlio masyvuose auga saksaūlai, smiltyninės viksvos, molingose srityse – juodųjų saksaūlų miškai, Amudarjos ir Syrdarjos slėniuose – tuopų miškai, nendrynai.

Dykumoje gyvena saigos ir dideli, iki 1,6 m driežai (varanai), taip pat atskirose dykumos dalyse paplitę taurieji elniai, šernai, fazanai, kilnieji ereliai, džeiranai, kulanai, prževalskio arkliai, didieji einiai.

Kyzylumuose įsteigti Kyzylkumų, Karakulio rezervatai.

## Ekonomika
Kyzylkumo dykumoje yra aukso, urano, vario, aliuminio, sidabro, gamtinių dujų ir naftos klodų.

Drėkinamuose laukuose auginami vilnamedžiai, ryžiai. Yra ganyklų.

## Galerija

File:Kisil Kum Uzbekistan.jpg|Dykumos kopos
File:Cattle.JPG|Vietiniai dykumoje gano gyvulius
File:Dzhangeldy Uzbekistan 2008.JPG|Kyzylkumai į pietus nuo Džangeldi


## Šaltiniai
Stirenas

**Stirenas** (pasenęs terminas *stirolas*), sinonimai *vinilbenzenas* ir *feniletenas* - organinis junginys kurio cheminė formulė C8H8. Kadangi stireno molekulės sudėtis turi benzeno žiedą, stirenas yra aromatinis angliavandenilis. Normalioje temperatūroje ir slėgyje stirenas yra permatomas, bespalvis skystis, kuris gali gana lengvai susipolimerizuoti. Stirenas yra naudojamas pramonėje kaip monomeras gaminti polistireną ir kitus polimerus. 
:

## Gamyba
Pramonėje stirenas yra gaminamas naudojant šią cheminę reakciją, kurios metu išsiskiria vandenilis (H2): 
:
  

## Nuorodos
Vikas (reikšmės)

**Viku** vadinama:

* Vikas – gyvenvietė Islandijoje;
* Vikas – gyvenvietė Lenkijoje;
* Vikas – miestas Ispanijoje;
* Vikas – miestas Hailande (Škotija).
Atakamos druskožemis

**Atakamos druskožemis** () – druskožemis Pietų Amerikoje, Čilėje, Atakamos dykumoje, 55 km į pietus nuo San Pedro de Atakamos miestelio. Didžiausias druskožemis Čilėje ir antras didžiausias pasaulyje (po Salar de Ujūnio Bolivijoje). Plotas ~3000 km². Tęsiasi iš šiaurės į pietus daugiau nei 100 km. Vidutinis aukštis – 2300 m virš jūros lygio. Iš visų pusių apsuptas kalnų. Rytuose – pagrindinis Andų kalnagūbris, vakaruose – Domeikos kalnagūbris. Lygumą supa dideli ugnikalniai, tarp jų – Likankaburas, Akamaračis, Aguas Kaljentes ir Laskaras. Pastarasis yra aktyviausias Čilės ugnikalnis. Dalį lygumos užima Los Flamencos rezervatas.

## Naudingosios iškasenos
Atakamos druskožemyje, po kietai slūgsančiu natrio chloridu, yra dulkių slepiamo negilaus vandens pėdsakų. Didžiausiame Čilės druskos telkinyje slūgso ir pilkojo gipso klodai, yra lagūnos dydžio paviršinių ežerėlių. Preliminariais skaičiavimais, Atakamos druskožemyje yra apie 27 procentus pasaulinių ličio atsargų.

## Charakteristika
Nepaisant didžiulio šio regiono druskingumo ir svilinančios saulės, lygumoje telkšo virtinė pelkynų – čia prisitaikę augti keletas itin ištvermingų augalų, pavyzdžiui, medicinoje vartojama žolė *[[Ephedra breana]]* ir tik čia augantis žemaūgis *cachiuyo* krūmas – savo aplinkoje glaudžia neįtikėtinai daug įvairių gyvūnų, nuo Čilės flamingų ar Andų žąsų iki prijaukintų lamų ar jų laukinių giminaičių – guanakų. Sausame ore yra tiek mažai skraidančių dalelių, kad nevėjuotą dieną matomumas būna stebinantis: galima matyti 80 kilometrų plynę.

## Išnašos

## Nuorodos

* www.astro.cornell.edu
* www.gochile.cl
Volkswagen Corrado

**Volkswagen Corrado** – Volkswagen šeimos, trijų durų kupe, sportinis automobilis, kurį gamino Vokietijos automobilių koncernas „Volkswagen AG“. Jis buvo gaminamas nuo 1988 m iki 1995 m. Iš viso buvo pagaminta 97 521 automobilis. Corrado projektuotojas buvo Vokietijos firma „Karmann“.
El Pitalio kalnas

**El Pitalis** () – kalnas Salvadoro ir Hondūro pasienyje, aukščiausias Salvadoro kalnas; iškilęs 2730 metrus virš jūros lygio. Yra Salvadoro šiaurėje, Čalatenango departamente.

## Išnašos
Pranas Rutkauskas

**Pranas Rutkauskas** (1919 m. vasario 4 d. Borokovskoje k., Rusija – 1995 m. gruodžio 14 d. Pabaliuose, Alytaus raj.) – kovotojas už Lietuvos nepriklausomybę, partizaninės spaudos platintojas, Dainavos apygardos vado Adolfo Ramanausko-Vanago ryšininkas. Slapyvardis – Ruginis.
Isalkas

**Isalkas** () – „parazitinis“ Santa Anos ugnikalnio, esančio Salvadoro vakaruose, kūgis. Jis yra pietinėje Santa Ana vulkano dalyje. Santykinis aukštis – 650 m, absoliutinis – 1950 m. Kraterio skersmuo apie 250 metrų.

Isalkas beveik nuolat išsiverždavo nuo 1770 m. (kuomet jis iškilo) iki 1966 m. Per 1926 m. Išsiveržimą buvo palaidotas Matasano kaimas ir žuvo 56 žmonės. Nuo 1770 veržėsi apie 50 kartų. Šalia vulkano yra dirbamos žemės, o pietinėje šlaito dalyje apdorojamos kavos, kakavos ir cukranendrių plantacijos. Šiandieninis Isalkas pasireiškia fumarolėmis, šiltomis uolienomis ir retais požeminių dujų išmetimais.

## Šaltiniai
Turkmėnai

**Turkmėnai** (*vns.* *Türkmen* arba *Түркмен*, *dgs.* *Türkmenler* arba *Түркменлер*) – tiurkų tauta, gyvenanti Centrinės Azijos valstybėse: Turkmėnijoje, Afganistane ir šiaurės rytų Irane. Kalba turkmėnų kalba, kuri priskiriama prie vakarų oguzų kalbų šakos, tiurkų kalbų šeimos kartu su turkų, azerbaidžaniečių ir *turkomanų* kalbomis.

## Išnašos
Tekapa

**Tekapa** () – kompleksinis ugnikalnis (stratovulkanas) centrinėje Salvadoro dalyje.

## Šaltiniai
* - ''Smithsonian Institution'' duomenys apie ugnikalnį  en
Slovakijos futbolo supertaurė

**Slovakijos futbolo supertaurė** () – Slovakijos futbolo trofėjus, dėl kurio varžydavosi  ir . Tais metais, kai čempionais ir taurės laimėtojais tapdavo tas pats klubas, rungtynės nevykdavo.

## Istorija

Trofėjus įsteigtas 1994 m. Pagal rėmėjus jis vadintas:
* 1994–1998 Matičný Pribinov pohár
* 2002 m. Superpohár Matice slovenskej

## Titulai

1994–2014 m. supertaurę yra laimėję 7 klubai, tarp jų sėkmingiausi – „Slovan“ ir „Žilina“ (po 4 titulus).

|-
| Slovan Bratislava || 4 || 1994, 1996, 2009, 2014
|-
| MSK Zilina || 4 || 2003, 2004, 2007, 2010
|-
| MFK Kosice || 1 || 1997
|-
| Artmedia Petrzalka || 1 || 2005
|-
| Inter Bratislava || 1 || 1995
|-
| Spartak Trnava || 1 || 1998
|-
| Koba Senec || 1 || 2002
|}

## Rungtynės

|-
|  || Slovan Bratislava || Tatran Presov || 2-0 
|-
|  || Inter Bratislava || Slovan Bratislava || 3-2 
|-
|  || Slovan Bratislava || Chemlon Humenne || 3-1 
|-
|  || FC Kosice || Slovan Bratislava || 5-0 
|-
|  || Spartak Trnava || FC Kosice || 3-1 
|-
| 1999–2001 m. || colspan=3 | Nevyko
|-
|  || Koba Senec || MSK Zilina || 1-1 (baud. 4-3)
|-
|  || MSK Zilina || Matador Puchov || 2-0 
|-
|  || MSK Zilina || Artmedia Petrzalka || 2-1 
|-
|  || Artmedia Bratislava || Dukla Banska Bystrica || 3-1 
|-
|  || colspan=3 | Nevyko
|-
|  || MSK Zilina || ViOn Zlate Moravce || 1-1 (baud. 5-4)
|-
|  || colspan=3 | Nevyko
|-
|  || Slovan Bratislava || MFK Kosice || 2-0
|-
|  || MSK Zilina || Slovan Bratislava || 1-1 (baud. 4-2)
|-
| 2011–2013 m. || colspan=3 | Nevyko
|-
|  || Slovan Bratislava || MFK Košice || 1-0
|}

## Nuorodos
* Slovakia - List of Super Cup Finals (Rsssf.org)
* Slovakia Super Cup (Soccerway.com)
Rytas Ostrauskas

**Rytas Ostrauskas** (g. 1953 m. rugpjūčio 21 d. Kaune) – endokrinologas, medicinos mokslų daktaras.

## Biografija

1971 m. baigė Kauno I vidurinę mokyklą (dab. Kauno Aušros gimnazija). 1978 m. baigė Bukarešto Medicinos ir farmacijos institutą (dab. Bukarešto Karolio Davilos medicinos ir farmacijos universitetas), įgydamas gydytojo diplomą.

Nuo 1978 m. dirba Lietuvos sveikatos mokslų universiteto Medicinos akademijos Endokrinologijos institute Cukrinio diabeto laboratorijoje. 1991 m. apgynė medicinos mokslų daktaro disertaciją. Vienas ir su bendraautoriais paskelbė per 400 mokslinių publikacijų. Nuo 2005 m. Lietuvos sveikatos mokslų universitetoEndokrinologijos instituto direktoriaus pavaduotojas mokslui.
Sukimosi periodas

**Sukimosi periodas** - laikas, per kurį kūnas apsisuka vieną kartą.

## Sukimosi periodo paaiškinimas

Tiesiaeigį kūno judėjimą apibūdina pagreitis, greitis ir poslinkis, o judėjimą apskritimu dažniausiai - laiko tarpas, per kurį kūnas apsisuka vieną kartą. Pavyzdžiui, apibūdinant Žemės sukimąsi aplink Saulę, paprastai nurodomas ne Žemės sukimosi greitis, bet jos apsisukimo aplink Saulę laikas - 365,26 paros. Kalbant apie Žemės sukimąsi apie savo ašį, taip pat nurodomas jos apsisukimo apie savo ašį laikas - 24 valandos. Periodas formulėse žymimas raide (*T*) kadangi periodas yra tam tikras laiko tarpas, tai jis reiškiamas laiko matavimo vienetais - sekundėmis.

## Formulės

 
Norint apskaičioti kūno sukimosi periodą, reikia žinoti, kiek kartų (*N*) kūnas apsisuka per tam tikrą laiką (*t*).

Kūno sukimosi periodo apskaičiavimas:

 T=\frac{t}{N}

Laiko tarpo, per kurį kūnas apsisuka, apskaičiavimas:

t=T*N

Apsisukimų skaičiaus apskaičiavimas:

N=\frac{t}{T}

Linijinio kūno greičio apskaičiavimas:

V=\frac{2R\pi}{T}

Apskritimo spindulio apskaičiavimas:

R=\frac{VT}{2\pi}

### Simbolių paaiškinimas

**T** - sukimosi periodas

**t** - laikas per kurį kūnas apsisuka

**N** - kūno apsisukimo kartai

**V** - kūno greitis apskritime

**R** - Apskritimo spindulys

## Apskritimu judančio kūno koordinatės

Norėdami nustatyti, kaip kinta apskritimu judančio kūno koordinatės, atlikime paprastą bandymą. Prie siūlo pritvirtintą rutuliuką sukime vertikalioje plokštumoje pastoviu greičiu. Kadangi rutuliukas juda plokštuma, tai jo padėčiai nustatyti reikia dviejų koordinačių. Parinkime koordinačių sistemą taip, kad jos pradžia sutaptų su apskritimo centru. Sakykime, stebėjimo pradžioje rutuliukas yra taške A, taigi jo koordinatės atitinkamai lygios xA ir yA. Kai rutuliukas atsiduria kitoje padėtyje, taške B, jo koordinatės įgyja vertes xB ir yB. Vadinasi, rutuliukui sukantis apskritimu, jo padėtis, o kartu ir koordinatės kinta. Praėjus laiko tarpui, trunkančiam periode T, rutuliukas vėl atsiduria taške A ir jo koordinačių vertės pasikartoja: xA ir yA. tokios pat jos bus ir po dviejų, trijų ir t. t. periodų. Rutuliuko koordinatės atitinkamai kartosis ir taške B, ir kituose apskritimo taškuose. Iš šio pavyzdžio išplaukia pagrindinė judėjimo apskritimu savybė - po kiekvieno sukimosi periodo kūno koordinačių vertės pasikartoja. **Judėjimas, kurie apibūdinantys fizikiniai dydžiai periodiškai pasikartoja, vadinamas periodiniu.** Judėjimas apskritimu - periodinis judėjimas. Jo metu periodiškai kinta ne tik kūno koordinatės, bet ir jo greitis, bei pagreitis.
San Sebastianas

**San Sebastianas** () arba **Donostija** () – uostamiestis Baskijoje (šiaurės rytų Ispanija), prie Biskajos įlankos krantų; Gipuskoa provincijos centras. Išvystyta metalo, mašinų, chemijos, maisto pramonė. Svarbus pajūrio klimatinis kurortas, išvystytas turizmas. Mieste vyksta tarptautiniai kino festivaliai.

## Sportas
* Real Sociedad de Fútbol (futbolas)
Santa Koloma de Gramenetas

**Santa Koloma de Gramenetas** () – miestas Katalonijoje (šiaurės rytų Ispanija), į šiaurę nuo Barselonos. Į Barseloną veda trys tiltai, metropolitenas.

## Istorija

Šioje vietoje gyventa dar 3500 m. pr. m. e. Ankstyvaisiais viduramžiais čia jau buvo bažnyčia, sugriauta 985 m. Nauja, romaniškojo stiliaus bažnyčia pastatyta 1019 m.

### Pavadinimo kilmė

Miesto vardas mena šventąją Kolomą, kurią 274 m. Galijoje nužudė romėnai.
Siera Madrė

**Siera Madrė** () gali reikšti keletą kalnagūbrių:

* Meksikoje:
** Vakarų Siera Madrė, kalnagūbris šiaurės vakarų Meksikoj ir Arizonos pietuose;
** Rytų Siera Madrė, kalnagūbris šiaurės rytų Meksikoj;
** Oašakos Siera Madrė, kalnagūbris pietinėj ir centrinėj Meksikoj;
** Pietų Siera Madrė, kalnagūbris Meksikos pietuose;
** Čiapaso Siera Madrė, kalnagūbris prasidedantis pietryčių Meksikoje.

* Centrinėje Amerikoje:
** Čiapaso Siera Madrė, ir besitesiantis per Gvatemalą, Salvadoro šiaurę ir Hondūrą.

* Filipinuose:
** Siera Madrė (Filipinai), kalnagūbris Lusono saloje.

* JAV:
** Siera Madrės kalnai (Kalifornija), kalnagūbris Kalifornijos valstijoje.

## Taip pat skaitykite

* Siera Madrė (Kalifornija), miestas Los Andželo apskrityje San Gabrielio kalnų papėdėje.

* *[[Siera Madrės lobis]]* – 1927 m. novelė;
* ''Siera Madrės lobis'' (filmas), 1948 m. filmas pagal novelę.
Imk pinigus ir bėk

**Imk pinigus ir bėk** (*Take the money and run*) dokumentikos stiliaus kriminalinė komedija, pirmasis vieno Woody Alleno režisūrinis darbas. Jis taip pat jame vaidino ir parašė scenarijų kartu su Mickey Rose.

Filme pavaizduota nevykusio nusikaltėlio gyvenimo istorija. Kaip ir visos ankstyvosios Woody Alleno komedijos šis filmas pasižymi absurdo humoru ir balansuoja ant farso ribos.
Fonsekos įlanka

**Fonsekos įlanka** () – Ramiojo vandenyno įlanka prie Centrinės Amerikos krantų. Įsiterpia į Salvadoro, Hondūro ir Nikaragvos teritorijas. Plotas 1940 km². Yra keletas salų, iš kurių didžiausia – El Tigrė. Didžiausi uostai: La Unionas (Salvadoras), San Lorensas (Hondūras), Puerto Morasanas (Nikaragva).
Nekombatantas

Nekombatantas – civilis, nedalyvaujantis karo veiksmuose.

Nekombatantais taip pat laikomi:
* karo medikai bei karo kapelionai – dėl savo funkcijų, nors jie ir yra ginkluotųjų pajėgų nariai.
* sužeisti, sergantys kariai, numuštų lėktuvų įgulų nariai ir kitaip iš karo veiksmų iškritę kariškiai (*hors de combat*).

Nekombatantams nepriskiriami neteisėti kombatantai.

## Nuorodos
Ilopangas

**Ilopangas** () – vulkaninis ežeras Salvadoro centrinėje dalyje, San Salvadoro ir Kuskatlano departamentuose. Tai didžiausias šalies ežeras. Telkšo 8 x 13 km matmenų vulkaninėje kalderoje, netoli į rytus nuo San Salvadoro, 586 aukštyje.

Susidarė po katastrofiško ugnikalnio išsiveržimo V a. Išsiveržimo metu piroklastų srautai nusiaubė majų miestus, išmesta 25 km³ tefros. Vėlesni išsiveržimai sudarė lavos kupolus, iš kurių kai kurie tapo Ilopango ežero salomis (*Islas Quemadas*).

Sutinkamos 9 žuvų rūšys. Svarbiausias pakrantės miestas – Ilopangas. Ežeras – svarbus poilsinis, turistinis šalies objektas.

## Šaltiniai
Olomega

**Olomega** () – ežeras pietryčių Salvadore, San Migelio departamente, 15 km į pietryčius nuo San Migelio. Per ežerą prateka Rio Grande de San Migelio upė.

Ežere yra didelė žuvų įvairovė, lankosi paukščiai (baltieji garniai, antys). Turizmas.
Guicha

**Guicha** () – ežeras Salvadore (Santa Anos departamente) ir Gvatemaloje (Čikimulos departamente), 430 m aukštyje. Į ežerą suteka Ostua, Angės ir Kusmapos upės, o išteka Desagvės upė, įtekanti į Lempą. Į Guichą įsiterpia du dideli pusiasaliai. Ežere yra Teotipos, Sero de Tulės ir Igualtepeko salos. Jose 1924 m. rasta prieškolumbinės indėnų keramikos dirbinių. Ežerą supa užgesę Mitos, Siera Diego ir Monte Kemado ugnikalniai.
Medūzų įlankos nacionalinis istorinis parkas

**Lans o Medous** ( iš  – *medūzų įlanka*) – archeologinė vietovė šiauriniame Niufaundlendo salos pakraštyje, Kanados Niufaundlendo ir Labradoro provincijoje. Joje Norvegų tyrinėtojas Helge Ingstad su žmona Anne Stine Ingstad 1960 m. rado vikingų kaimelio liekanas. *Lans o Medous* yra vienintelė vikingų gyvenvietė šiaurės Amerikoje už Grenlandijos ribų, ji žymi tolimiausią europiečių tyrinėjimo ir kolonizavimo tašką naujajame pasaulyje iki Kristupo Kolumbo. Taip pat tai yra vienintelis tikras ikikolumbinio kontakto tarp dviejų pasaulių įrodymas. 1978 m. išrinkta Pasaulio paveldo objektu.

## Gyvenvietė

Mokslininkai spėja, kad Niufaundlande gyveno nuo 30 iki 160 žmonių, kurie vėliau apleido salą. Gyvenvietei ~1000 metų. Rasti 8 pastatai, tarp jų gyvenamieji pastatai ir dirbtuvės. Didžiausias pastatas buvo 28,8 m ilgio ir 15,6 m pločio, turėjo kelis kambarius. Rasta kalvė su šlako liekanom, staliaus dirbtuvė su medienos atliekom ir valčių dirbtuvė. Taip pat daug buities rakandų, rodančių skandinavišką kilmę. Manoma, kad ši vietovė yra vikingų sagose minimas *[[Vinlandas]]*.

Be vikingų, dar rasta penkių skirtingų indėnų gyvenviečių pėdsakų. Seniausia yra ~5000 m. amžiaus, bet nei viena negyvavo kartu su vikingų gyvenviete.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Parks Canada
Kara Bogaz Golas

**Kara Bogaz Golas** ( 'juodojo sąsiaurio ežeras') – druskinga Kaspijos jūros įlanka šiaurės vakarų Turkmėnijoje. Užima 15–18 000 km² plotą. užlieta žemuma. Kara Bogaz Golą nuo Kaspijos skiria siauras sausumos ruožas: vienoje jo vietoje yra siauras kanalas, kuriuo patenka jūros vanduo. Įlankoje vandens lygis sezoniškai kinta.

1980 m. Kara Bogaz Golą ir Kaspiją jungiantis kanalas užtvertas užtvanka, baiminantis, kad Kaspijos jūra gali išdžiūti. Kara Bogaz Golas tuo metu virto druskos lyguma. 1992 m. užtvanka atverta, ir įlanką vėl užliejo vanduo. Ši įlanka yra didžiausia pasaulyje mirabilito gavybos vieta.

Įlankos druskingumas siekia apie 35 %. Dėl šios priežasties beveik nėra jūrinės augmenijos. Daugiausiai druskos nuosėdų susikaupę pietiniame krante, kur ji buvo išgaunama vietos gyventojų nuo praėjusio amžiaus 3-io dešimtmečio. 4-ame dešimtmetyje druskos pramonė persikėlė į šiaurės vakarus šalia Bekdašo miesto. Nuo 6-o dešimtmečio dėl vertingesnių druskų rūšių pumpuojami požeminiai vandenys, esantys žemiau įlankos dugno. 1963 m. Bekdaše pradėtas statyti modernus druskų gavybos fabrikas, baigtas 1973 m.

## Šaltiniai
Sero Verdė

**Sero Verdė** () – užgesęs ugnikalnis vakarų Salvadore, Santa Anos departamente, Apanekos kalnagūbryje. Aukštis 2030 m. Krateris erodavęs, padengtas rūko mišku. Paskutinis išsiveržimas įvyko prieš 25 tūkst. metų.

Sero Verdė, kartu su Isalko, Santa Anos ugnikalniais ir Koatepekės ežeru įeina į Sero Verdės nacionalinį parką.
Kaponierius

**Kaponierius** – akmeninis ar betoninis skliautuotas fortifikacinis pastatas sausame tvirtovės griovyje, iš kurio patrankomis ir/ar šaulių ugnimi apšaudomi į griovį prasiveržę priešai. Kaponieriais vadina ir panašius lauko įtvirtinimus, skirtus patrankomis apšaudyti atakuojančio priešo sparnus.

Kai kuriuose bastioniniuose įtvirtinimuose kaponieriai buvo tik priedanga, leidusi gynėjams saugiau pasiekti išorinius tvirtovės įtvirtinimus. Juose griovį gindavo ugnimi nuo pagrindinio parapeto.

Pradžioje kaponieriais vadino dengtus praėjimus, kuriais pereidavo nuo tvirtovės sienų prie išorėje esančių ravelinų. Kadangi į šonus nukreipta ugnis iš tokių perėjimų efektyviai galėdavo nušluoti į griovį tarp ravelino ir pagrindinės sienos prasiveržusius priešus, bandančius šturmuoti pagrindinę sieną ar įsitvirtinti griovyje, buvusiame praėjime atsirado ambrazūros šaulių ginklams ir patrankoms.

Ėmus statyti daugiakampius fortus, kaponieriais imta vadinti tvirtovę supančio griovio kampuose esančius pastatus, gynusius griovį flangine ugnimi.

Kaponierius paprastai būdavo žemas pastatas, išsikišęs nuo pagrindinės tvirovės pusės, neretai įkastas griovio dugne. Į tokius kaponierius būdavo įeinama praėjimu nuo tvirtovės pagrindinės gynybinės sienos. Vėliau, kai gynybai nuo artilerijos ugnies pritaikomos tvirtovės ėmė darytis vis žemesnės ir vis labiau nirti po žeme, imta daryti tunelius, kuriais kaponierių įgulos iš tvirtovės patekdavo į kaponierius.

Kaponierių stogas būdavo labai storas ar apkastas storu grunto sluoksniu, kad artilerijos sviediniai jo nepramuštų, ir/ar išgaubtas, kad sviediniai nuslystų.

Tobulėjant fortifikacijai buvo sukurti specialūs artilerijos pabūklai kaponieriams ir panašiems įtvirtinimams apginkluoti. Tokie pabūklai turėjo specialius lafetus, pritaikytus įtvirtinti ambrazūrose.

## Nuorodos
* Crookhorn Redoubt - Tunnel No1  (su kaponierių schemomis)
* Fort Sothwick'o kaponieriaus (apie 1960 m. perstatyto į šiuolaikinę vadavietę) nuotrauka 
* The Caponier, Chatham
* North Caponier  (su geromis nuotraukomis)
* Fort Nelson
* Twin 76 mm Gun Half-Caponier #134, Minsk Fortified District, by Vladimir Yakubov 
* Fortification and siegecraft