open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
LNB Pro A

**LNB Pro A** () – stipriausia Prancūzijos krepšinio lyga, įkurta 1987 m., Prancūzijos nacionalinio čempionato tęsėja. Pirmajame divizione žaidžia 18 komandų.

## Turnyro sistema
Reguliarusis sezonas žaidžiamas dviejų ratų sistema: kiekviena ekipa sužaidžia su kiekvienu savo varžovu dvi rungtynes (namuose ir išvykoje). 8 geriausiai pasirodžiusios komandos patenka į atkrintamąsias varžybas. Visuose atkrintamųjų varžybų turuose (išskyrus finalą) žaidžiama iki dvejų pergalių. Finale buvo žaidžiamos vienerios rungtynes Paryžiaus *Palais omnisports de Paris-Bercy* arenoje. Nuo 2013 m. grąžinta finalo serija.

## Visi Prancūzijos čempionai
Pastaba: iki 1949 lyga vadinosi „Excellence“, nuo 1950 iki 1993 – „Nationale 1“, ir tik nuo 1994 dabartiniu pavadinimu – „LNB Pro A“.

* 1921 Évreux AC
* 1922 ICAM Lille
* 1923 École Normale Arras
* 1924 FA Mulhouse
* 1925 FA Mulhouse
* 1926 FA Mulhouse
* 1927 Stade Français
* 1928 FA Mulhouse
* 1929 FA Mulhouse
* 1930 FA Mulhouse
* 1931 FA Mulhouse
* 1932 CAUFA Reims
* 1933 CAUFA Reims
* 1934 Olympique Lillois
* 1935 CA Mulhouse
* 1936 SC de PO
* 1937 CA Mulhouse
* 1938 SC de PO
* 1939 US Métro
* 1942 US Métro
* 1943 FC Grenoble
* 1944 FC Grenoble
* 1945 Championnet Sports
* 1946 ESSMG Lyon
* 1947 Paris UC
* 1948 UA Marseille
* 1949 Vilerbano ASVEL
* 1950 Vilerbano ASVEL
* 1951 Racing CF
* 1952 Vilerbano ASVEL
* 1953 Racing CF
* 1954 Racing CF
* 1955 Vilerbano ASVEL
* 1956 Vilerbano ASVEL
* 1957 Vilerbano ASVEL
* 1958 Charleville-Mézières
* 1959 Ruano Chorale
* 1960 Charleville-Mézières
* 1961 Alsace Bagnolet
* 1962 Alsace Bagnolet
* 1963 Paris UC
* 1964 Vilerbano ASVEL
* 1965 AS Denain Voltaire
* 1966 Vilerbano ASVEL
* 1967 Alsace Bagnolet
* 1968 Vilerbano ASVEL
* 1969 Vilerbano ASVEL
* 1970 Antibes
* 1971 Vilerbano ASVEL
* 1972 Vilerbano ASVEL
* 1973 AS Berck
* 1974 AS Berck
* 1975 Vilerbano ASVEL
* 1976 ASPO Tours
* 1977 Vilerbano ASVEL
* 1978 Le Mans
* 1979 Le Mans
* 1980 ASPO Tours
* 1981 Vilerbano ASVEL
* 1982 Le Mans
* 1983 Limožo CSP
* 1984 Limožo CSP
* 1985 Limožo CSP
* 1986 Po Ortezo Élan Béarnais
* 1987 Po Ortezo Élan Béarnais
* 1988 Limožo CSP
* 1989 Limožo CSP
* 1990 Limožo CSP
* 1991 Antibes
* 1992 Po Ortezo Élan Béarnais
* 1993 Limožo CSP
* 1994 Limožo CSP
* 1995 Antibes
* 1996 Po Ortezo Élan Béarnais
* 1997 Paryžiaus Basket Racing
* 1998 Po Ortezo Élan Béarnais
* 1999 Po Ortezo Élan Béarnais
* 2000 Limožo CSP
* 2001 Po Ortezo Élan Béarnais
* 2002 Vilerbano ASVEL
* 2003 Po Ortezo Élan Béarnais
* 2004 Po Ortezo Élan Béarnais
* 2005 Strasbūro SIG
* 2006 Le Mans
* 2007 Chorale Basket
* 2008 Nansio SLUC
* 2009 Vilerbano Asvel
* 2010 Chorale Basket
* 2011 Nansio SLUC
* 2012 Šalono Elan
* 2013 Nantero JSF
* 2014 Limožo CSP
* 2015 Limožo CSP
* 2016 Vilerbano ASVEL
* 2017 Šalono Elan
* 2018 Le Mano Sarthe Basket
* 2019: LDLC ASVEL
* 2020: *nebaigtas*
* 2021: LDLC ASVEL
* 2022: LDLC ASVEL
* 2023: AS Monaco
* 2024: AS Monaco
* 2025: Paryžiaus Basketball

## Nugalėtojai pagal titulus

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Adrijos krepšinio lyga

**Adrijos krepšinio lyga** () arba ***ABA lyga*** – tarptautinė krepšinio lyga, kurioje žaidžia 14 komandų iš Bosnijos ir Hercegovinos, Kroatijos, Serbijos, Juodkalnijos, Makedonijos ir Slovėnijos. Visos šios valstybės anksčiau buvo Jugoslavijos sudėtyje.

Lygoje seniau taip pat varžėsi klubai iš Izraelio, Bulgarijos, Čekijos, Vengrijos.

Lyga gyvuoja kartu su nacionaliniais šalių čempionatais. Lygą organizuoja Adrijos krepšinio asociacija, kuri yra pilnateisė ULEB organizacijos narė. Baltijos krepšinio lyga buvo sukurta atsižvelgiant į Adrijos lygos pavyzdį.

## Istorija

Lyga įkurta 2001 metais. Pirmajame sezone žaidė 12 stipriausių buvusios Jugoslavijos komandų. Kitame sezone prie lygos prisijungė Izraelio čempionas Tel Avivo „Maccabi“ klubas. Nors 2003–2004 metų sezone „Maccabi“ ir paliko lygą, ji išsiplėtė iki 14-os, o 2004–2005 metų sezone – iki 16-os klubų. Tačiau pastaruosius sezonus lygoje dalyvauja 14-a ekipų.

Nuo įsikūrimo pradžios lyga vadinosi generalinio remėjo vieno žinomiausių padangų ir gumos gamintojo *[[Goodyear]]* pavadinimu, bet 2006 m. rudenį pasirašė remimo kontraktą su *Nova ljubljanska banka* (NLB) ir pakeitė pavadinimą į *NLB Liga*. *Goodyear* išliko vienu pagrindinių remėjų.

## Varžybų sistema

Kaip daugelis Europos lygų, reguliarusis sezonas žaidžiamas dviejų ratų sistema, kuomet kiekviena komanda su kiekviena sužaidžia po vienerias rungtynes išvykoje ir namuose. Geriausiai pasirodžiusios 8 ekipos patenka į atkrintamąsias varžybas. Ketvirtfinalio etape žaidžiama iki dviejų pergalių, o laimėtojas išaiškinamas finalinio ketverto varžybose.

## Lygos čempionai

* 2001–02  Union Olimpija
* 2002–03  Zadar
* 2003–04  Reflex FMP
* 2004–05  Hemofarm
* 2005–06  FMP
* 2006–07  Partizan
* 2007–08  Partizan Igokea
* 2008–09  Partizan Igokea
* 2009–10  Partizan
* 2010–11  Partizan
* 2011–12  Maccabi Electra Tel Aviv
* 2012–13  Partizan mt: s
* 2013–14  Cibona
* 2014–15  Crvena zvezda Telekom
* 2015–16  Crvena zvezda Telekom
* 2016–17  Crvena zvezda mts
* 2017-18  Buducnost VOLI
* 2018-19  Crvena Zvezda mts
* 2019–20 *nutraukta dėl [[KOVID-19]]*
* 2020–21  Crvena Zvezda mts
* 2021–22  Crvena Zvezda mts
* 2022–23  Partizan
* 2023–24  Crvena Zvezda mts
* 2024–25  Partizan

## Nugalėtojai pagal trofėjus

## Nuorodos

* Oficialus puslapis
Turkijos krepšinio lyga

**Turkijos krepšinio lyga**, oficialiai ***Krepšinio superlyga*** () – stipriausias vyrų krepšinio turnyras Turkijoje. Turnyre žaidžia 16 komandų, kurios kiekviena su kiekviena reguliariajame sezone susitinka po du kartus. Reguliariojo sezono pabaigoje išsiaiškinamos 8 stipriausios komandos, kurios suskirstomos į keturias grupes po dvi komandas. Keturios stipriausios komandos patenka į pusfinalius, kur išsiaiškinamos dvi turnyro finalistės.

## Čempionai pagal metus

* 1966–67: Altınordu
* 1967–68: İTÜ
* 1968–69: Galatasaray
* 1969–70: İTÜ
* 1970–71: İTÜ
* 1971–72: İTÜ
* 1972–73: İTÜ
* 1973–74: Muhafızgücü
* 1974–75: Beşiktaş
* 1975–76: Eczacıbaşı
* 1976–77: Eczacıbaşı
* 1977–78: Eczacıbaşı
* 1978–79: Efes Pilsen
* 1979–80: Eczacıbaşı
* 1980–81: Eczacıbaşı
* 1981–82: Eczacıbaşı
* 1982–83: Efes Pilsen
* 1983–84: Efes Pilsen
* 1984–85: Galatasaray
* 1985–86: Galatasaray
* 1986–87: Karşıyaka
* 1987–88: Eczacıbaşı
* 1988–89: Eczacıbaşı
* 1989–90: Galatasaray
* 1990–91: Fenerbahçe
* 1991–92: Efes Pilsen
* 1992–93: Efes Pilsen
* 1993–94: Efes Pilsen
* 1994–95: Ülker
* 1995–96: Efes Pilsen
* 1996–97: Efes Pilsen
* 1997–98: Ülker
* 1998–99: Tofaş
* 1999–00: Tofaş
* 2000–01: Ülker
* 2001–02: Efes Pilsen
* 2002–03: Efes Pilsen
* 2003–04: Efes Pilsen
* 2004–05: Efes Pilsen
* 2005–06: Ülker
* 2006–07: Fenerbahçe Ülker
* 2007–08: Fenerbahçe Ülker
* 2008–09: Efes Pilsen
* 2009–10: Fenerbahçe Ülker
* 2010–11: Fenerbahçe Ülker
* 2011–12: Beşiktaş Milangaz
* 2012–13: Galatasaray Medical Park
* 2013–14: Fenerbahçe Ülker
* 2014–15: Pınar Karşıyaka
* 2015–16: Fenerbahçe
* 2016–17: Fenerbahçe
* 2017–18: Fenerbahçe Doğuş
* 2018–19: Anadolu Efes
* 2019–20: *nutrauktas*
* 2020–21: Anadolu Efes
* 2021–22: Fenerbahçe Beko
* 2022–23: Anadolu Efes

## Čempionai pagal titulus

## Nuorodos

* Oficiali Turkijos krepšinio lygos svetainė
Kaukysa

**Kaukysa** – nedidelis upelis Vilniuje; Vilnios kairysis intakas. Prasideda kalvose ties Ribiškėmis. Giloku slėniu teka į šiaurę. Upelį kerta kelias  (Didžioji Ribiškių g.) ir Vilniaus–Naujosios Vilnios geležinkelio atkarpa. Toliau Kaukysa teka pro Markučius. Įteka į Vilnią ~4 km nuo jos žiočių, ties šios vingiu tarp Subačiaus g. daugiabučių ir Markučių dvaro parko.

Visas baseinas patenka į Pavilnių regioninį parką.

## Etimologija

Upėvardis nuo XVIII a. minimas kaip *Каукиса, Коукииса*. Kildinamas iš šaknies *kauk-*, siejamos su kauku.

## Literatūra
* Razauskas, Dainius *[http://www.sovijus.lt/wordpress/wp-content/uploads/2016/07/8_Razauskas.pdf Kaukysa ir kaukai] *, Sovijus, 2016, Nr. 1, Lietuvos kultūros tyrimų institutas

## Šaltiniai
Aleksandras Zacharčenka

**Aleksandras Zacharčenka** (;  1976 m. birželio 26 d. Donecke, Ukrainos TSR –  2018 m. rugpjūčio 31 d. Donecke) – rytų Ukrainos separatistas, karinis veikėjas.

## Biografija
Baigęs su pagyrimu Donecko pramoninės automatikos technikumą (6–tos kategorijos technikas–elektromechanikas), pradėjo dirbti šachtoje elektromechaniku. Vėliau verslavo akmens anglies pramonėje, vadovavo. Mokėsi Ukrainos Vidaus reikalų ministerijos Donecko Juridiniame institute, turėjo nebaigtą aukštąjį išsilavinimą.

Vadovavo Charkovo visuomeninės organizacijos „Oplot“ (*liet.* „Tvirtovė“) Donecko padaliniui. Vykstant 2014 m. pavasario prorusiškiems neramumams, 2014 m. balandžio 16 d. vadovavo septynių ginkluotų žmonių grupei, užėmusiai Donecko administracijos pastatą. Jis tai paaiškino nepasitikėjimu Ukrainos Regionų partija ir siekiu pareikalauti iš Kijivo valdžios surengti vietos referendumą.

2014 m. gegužę paskirtas Donecko karo komendantu, vėliau – DLR "vidaus reikalų ministro" pavaduotoju. Vadovavo DLR karinių pajėgų „Oploto“ padaliniui. Dalyvavo mūšiuose prieš Ukrainos ginkluotąsias pajėgas, buvo sužeistas į ranką. 2014 m. liepos 23 d. Rusijos kariuomenė suteikė majoro laipsnį.

2014 m. rugpjūčio 8 d. DLR "aukščiausioji Taryba" paskyrė A. Zacharčenką DLP "Ministrų Tarybos" pirmininku (už – 50 deputatų, 6 – susilaikė, 1 – prieš).

2014 m. rugpjūčio 30 d. prieš A. Zacharčenką įvykdytas pasikėsinimas. Jis nenukentėjo, jo automobilio vairuotojas buvo sužeistas.

2014 m. lapkričio 3 d., po visuotinių rinkimų DLR, Vyriausioji rinkimų komisija paskelbė apie A. Zacharchenkos pergalę: už jį balsavo 765 tūkst. gyventojų (75% balsavusiųjų). Savo priešrinkiminėje kampanijoje jis potencialiems rinkėjams kalbėjo, jog jis nori, kad gyventojų pensijos būtų aukštesnės nei Lenkijoje, o pensininkai turėtų pinigų bent kartą į metus nuvykti į Australiją pamedžioti kengūrų. Pasak A. Zacharčenkos, tai visiškai įmanoma, nes jų regionas yra kaip Jungtiniai Arabų Emyratai, labai turtingas, turintis anglį, metalurgiją, dujas, tik, skirtingai nuo Emyratų, vyksta karas. Žadėjo sukurti normalią valstybę, už kurią mirė kovotojai ir tebežūna civiliai.

Rusijos Užsienio reikalų ministerija pareiškė gerbianti Donecko regiono žmonių pasirinkimą, o ES, JAV, Ukrainos vyriausybės, taip pat JT Generalinis Sekretorius Ban Ki Munas pareiškė laikantys įvykusius rinkimus negaliojančiais ir pažeidžiančiais 2014 m. rugsėjį pasiektus Minsko susitarimus. A. Zacharčenka Minske buvo DLR pusės derybininkas.

2014 m. lapkričio 4 d. Donecko Akademiniame muzikos ir dramos teatre įvyko A. Zacharčenkos inauguracija. Prisiekė, padėjęs ranką ant Biblijos.

2018 m. rugpjūčio 31 d. susprogdintas Donecko kavinėje „Separ“. Joje susitiko su DLR „finansų ministru“ Aleksandru Timofejevu ir dar vienu asmeniu.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* https://www.alfa.lt/straipsnis/50321389/per-sprogima-nuzudytas-donecko-liaudies-respublikos-vadovas-a-zacharcenka
* Donbaso viršininkas (''Русский репортёр'') 
* Ukrainos sukilėlių lyderio inauguracija (''buzzfeed.com'')

|-
Virtukų mūšis

**Virtukų mūšis** – kautynės, įvykusios 1945 m. liepos 22 d. Virtukų miške tarp Lietuvos partizanų Žebenkšties rinktinės ir jų stovyklą apsupusių NKVD karių.

## Pasiruošimas
Žebenkšties rinktinę NKGB sekė nuo 1945 m. gegužės. Tų pačių metų vasarą rinktinė persikėlė iš Bedančių miško į Virtukų pušyną ir įsikūrė stovykloje su žiediniu apkasu, bunkeriais ir ugnies taškais. Į partizanų gretas NKGB pavyko infiltruoti agentą slapyvardžiu Vytulis, kuris susekė rinktinės štabo vietą. Mūšio dieną, 1945 m. liepos 22 d., NKGB operatyvininkai Raseinių apskrityje suėmė 24 žmonių grupę, įtariamą bendradarbiavimu su LLA ir partizanais.

## Eiga
Mūšis prasidėjo apie 10 val. NKVD pajėgoms apsupus partizanų stovyklą Virtukų miške. Partizanams pritrūkus amunicijos pradėtas atsitraukimas. Atsitraukimą pridengė Liolių būrys, vadovaujamas Liudo Jankausko. Mūšis baigėsi apie 13 val.

## Pasekmės
Po mūšio partizanai atsitraukė nuo Dubysos į arčiau Šiaulių esančius miškus. Žuvusiųjų palaikai užkasti Paraseinyje, Vedecko ąžuolyne, netoli Vedecko sodyboje įsikūrusios NKVD būstinės.

## Atminimas
Minint 50-ąsias kautynių metines, 1995 m., partizanų palaidojimo vietoje Paraseinyje pastatytas ir pašventintas memorialas laisvės kovų aukoms atminti. 

## Šaltiniai
Tomas Dobrovolskis

**Tomas Dobrovolskis** (1966 m. gruodžio 28 d. Vilniuje – 2015 m. sausio 6 d. Vilniuje) – kompozitorius, perkusininkas, multiinstrumentalistas, išradęs varinį mušamąjį instrumentą Varinį Gaublį, kuriam sukūrė specialią grojimo techniką, skiemenuotę ir muzikinį raštą.

## Biografija
Baigė Juozo Tallat-Kelpšos aukštesniąją muzikos mokyklą, akademinius mušamuosius. Toliau sekė studijos LMTA. Įstojo į Klaipėdos universitetą, Menų fakulteto Džiazo katedrą, bet po pusmečio mokslus metė. Negalėjo mokytis, nes Klaipėdoje neuždirbdavo pakankamai, kad galėtų išlaikyti šeimą. Vėliau tapo reklamos agentūros bendrasavininkiu. 7 metus dėstė reklamos verslą kolegijoje. Vilniuje vadovavo prekybos centro rinkodaros skyriui. Kurį laiką buvo reklamos redaktorius Baltijos televizijoje, LTV komercijos direktorius, po to dirbo dar vienoje reklamos agentūroje.

Grojo solo ir bendruose akademinės, eksperimentinės, improvizacinės, džiazo ir pasaulio muzikos bei šokio, teatro, TV ir kino projektuose, aktyviai koncertavo.

Jo muzika skambėjo Lietuvoje, Lenkijoje, Latvijoje, Danijoje, Švedijoje, Anglijoje, Belgijoje, Suomijoje, Islandijoje, Alandų salose, Izraelyje, Austrijoje, Italijoje, JAV (Niujorko, Čikagos, San Francisko, Nevados – „Burning Man“ festivalyje), Pietų Korėjoje.

Ryškiausias muzikos ir šokio projektas – tai „TRIMATRIX“ spektaklis (šokėjai Loreta Juodkaitė, Andrius Žužžalkinas ir Igoris Zaripovas) Menų spaustuvėje. Muzikiniai projektai – „Sainkho & The new art trio“ su Sainkho Namtchylak, Raimondu Sviackevičiumi ir Andre Pabarčiūte, „SoloDuo“ projektas su japone Satoko Aoki, „Folkex.lt“ su Sauliumi Petreikiu, „Exlex“ su Neda Malūnavičiūte. Soliniai projektai – „Varinis Gaublys“ ir paskutinis, ryškiausias, brandžiausias – „AXIS. The Brass Globe“.

Nuo 2006 m. grupės Ženklas X narys.

Naktį iš 2014 m. gruodžio 23 į 24 d., apie 3 val. Tomas Dobrovolskis buvo žiauriai sumuštas Vilniuje, Vingrių gatvėje, šalia naktinio baro. Kompozitorius patyrė sunkią galvos traumą, jį ištiko koma. Kitų metų sausio 6 d. buvo paskelbta, jog menininkas mirė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Profilis ritmasirperkusija.info svetainėje 
* Profilis menuspaustuve.lt svetainėje 
* Tomas Dobrovolskis. Muzika, reklama ir varinis gaublys
Buratino ordinas

**Buratino ordinas** () – visuomeninis Rusijos Federacijos apdovanojimas. Įsteigtas 2005 m. birželio 21 d., steigėjai kūrybinis susivienijimas „Tikrieji Buratino draugai“ (*Настоящие друзья Буратино*) ir municipalinio susivienijimo „Zelenogradsko rajonas“ (Kaliningrado sritis) administracija. Kartu buvo įsteigtas ir Buratino medalis.

## Išvaizda
Eskizą sukūrė G. Poliščiukas (*Г. Г. Полищук*) padedant P. Astapenkai (*П. В. Астапенко*). Buratino figūrėlę sukūrė dailininkas V. Stilvė (*В. А. Стильве*),

Pagrindinė ordino medžiaga – gintaras, kitos medžiagos – tompakas, bronza. Apdaila – sidabravimas ir oksidavimas.

## Kas apdovanojami
Buratino ordinu apdovanojami kultūros, meno ir literatūros veikėjai, mokslininkai, pedagogai ir kiti suaugusieji, labai daug pasiekę ugdydami vaikuose ir paaugliuose vidinę laisvę, dorą, pilietinį aktyvumą, pasitikėjimą savimi.

Buratino ordino kavalieriai yra kino režisierius Leonidas Nečiajevas (*Леонид Нечаев*), mokytojas ir psichologijos mokslų daktaras Šalva Amonašvilis (*Шалва Амонашвили*), dailininkas iliustratorius Leonidas Vladimirskis (*Леонид Владимирский*), kompozitoriai Maksimas Dunajevskis (*Максим Дунаевский*) ir Aleksejus Rybnikovas (*Алексей Рыбников*), psichologijos mokslų daktaras, profesorius Aleksandras Suvorovas (*Александр Суворов*, aklas ir kurčias nuo vaikystės).

## Nuorodos
* Настоящие друзья Буратино — награды 
* Кавалер ордена Буратино  // «Новая газета». — 6 июля 2009.
* Буратино выбрал самых достойных // «Учительская газета». — 23 июня 2009.
2 eurų proginės monetos

**2 eurų proginės monetos** – specialios 2 eurų monetos, kurias nuo 2004 m. gali išleisti kiekviena Euro zonos narė. Šios monetos nuo kitų eurų skiriasi tik aversu, kuriame dažniausiai pavaizduojamas koks nors istorinis įvykis ar kita proga. Šios eurų monetos galioja visoje euro zonoje kaip legali mokėjimo priemonė.

Bent vieną proginę 2 eurų monetą kasmet išleidžia Vatikanas, San Marinas, Suomija, Italija ir Liuksemburgas.

2015 m. gruodžio 14 d. Lietuvos bankas vieno milijono tiražu į apyvartą išleido pirmąją lietuvišką 2 eurų proginę monetą. Ji skirta lietuvių kalbai – averse iškaltas žodis „Ačiū“.

Nuo 2012 m. kiekviena euro zonos valstybė per metus gali išleisti iki 2 tokių monetų ir iki 5 procentų visų monetų apyvartos.

Dažnai 2 eurų proginės monetos yra kolekcionuojamos, o kai kurios iš jų net gaminamos iš brangesnių metalų, drauge jų vertė padidėja.

## Leidimai

### 2004 m. monetos

### 2005 m. monetos

### 2006 m. monetos

### 2007 m. monetos

#### Moneta, skirta Romos sutarties 50-osioms metinėms

### 2008 m. monetos

### 2009 m. monetos

#### Moneta, skirta ekonominės ir pinigų sąjungos dešimtmečiui

##### Siūlyti monetos dizainai

Vaizdas:2 Euro economic issuing country 2007.jpg|1 vieta (41,48%)
Vaizdas:Proposta 2 € commemorativo UEM 2009 n.1.jpg|2 vieta (32,67%)
Vaizdas:Proposta 2 € commemorativo UEM 2009 n.2.jpg|3 vieta (11,15%)
Vaizdas:Proposta 2 € commemorativo UEM 2009 n.3.jpg|4 vieta (7,71%)
Vaizdas:Proposta 2 € commemorativo UEM 2009 n.4.jpg|5 vieta (7,01%)


### 2010 m. monetos

### 2011 m. monetos

### 2012 m. monetos

#### Moneta, skirta eurų banknotų ir monetų dešimtmečiui

##### Siūlyti monetos dizainai

Vaizdas:2 Euro economic issuing country 2012.jpg|1 vieta (34%)
Vaizdas:Proposta 2 € commemorativo UEM 2012 n.1.jpg|2 vieta (33%)
Vaizdas:Proposta 2 € commemorativo UEM 2012 n.2.jpg|3 vieta (13%)
Vaizdas:Proposta 2 € commemorativo UEM 2012 n.3.jpg|4 vieta (11%)
Vaizdas:Proposta 2 € commemorativo UEM 2012 n.4.jpg|5 vieta (9%)


### 2013 m. monetos

### 2014 m. monetos

### 2015 m. monetos

#### Moneta, skirta ES vėliavos trisdešimtmečiui

##### Siūlyti monetos dizainai

Vaizdas:2 Eurai ES vėliava issuing country 2017.png|1 vieta (30%)
Vaizdas:2 Eurai ES vėliava issuing country 2017 1.png
Vaizdas:2 Eurai ES vėliava issuing country 2017 2.png
Vaizdas:2 Eurai ES vėliava issuing country 2017 3.png
Vaizdas:2 Eurai ES vėliava issuing country 2017 4.jpg


### 2016 m. monetos

### 2017 m. monetos

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Milijonas 2 eurų monetų su žodžiu „Ačiū“ mokys europiečius lietuvių kalbos
Cerruti

**„Cerruti“** – mados namai, stilisto ir mados dizainerio Nino Cerruti įkurti 1967 m. Paryžiuje.

„Cerruti“ kuria, gamina ir platina tokias prabangos prekes, kaip džinsai, kvepalai, sportinė apranga, odos gaminiai, laikrodžiai ir aksesuarai. Šios prekės ženklinamos dvejais skirtingais prekiniais ženklais, *Cerruti 1881* ir *18CRR81 Cerruti*.

Nuo 2010 m. gruodžio kompanija priklauso Kinijos bendrovei „Trinity Ltd“ („Li & Fung Group“).

## Istorija

Kompanijos istorija prasidėjo 1881 metais Italijos šiaurinėje dalyje esančiame Bjelos mieste (Pjemontas). Istoriškai susiklostė taip, kad čia susikoncentravo geriausių audinių gamyba. Kompaniją „Lanificio Fratelli Cerruti“ įsteigė trys broliai Cerruti: Antonio, Kvintino ir Stefano. Jie šiame mieste atidarė tekstilės gamyklą. Kompanijai sekėsi sunkiai, teko atlaikyti karo sunkumus.

Permainų vėjas papūtė 1955 metais, kai kompanijai pradėjo vadovauti dvidešimtmetis Nino Cerruti. Naujas direktorius įkvėpė kompanijai naują gyvenimą ir nustatė vystimosi kryptį. Jau 1957 metais Nino Cerruti pristatė pirmą savo vyriško stiliaus drabužių kolekciją *[[prêt-à-porter]] de luxe*. Tai buvo tikra revoliucija. Nino Cerruti kostiumas „Hitman“ turėjo didžiulį pasisekimą. Naujas madingas kostiumas, žinoma, reikalavo tam tikrų aksesuarų, tad Nino Cerruti pasuko ir šia nauja kryptimi. 1967 metais kompanija persikėlė į Paryžių. Labai greit mados namų klientais tapo visas Prancuzijos elitas. 1974 metais „Cerruti“ priėmė asistento pareigoms jauną dizainierį Giorgio Armani, kuris vėliau pradėjo kurti savo prekės ženklą. 1976 metais buvo pristatyta linija moterims. Greit „CERRUTI 1881“ užkariavo visą Europą.

1980 metais pristatyta pirmoji laikrodžių kolekcija. Laikrodžiai „CERRUTI 1881“ panaikino ribas, skiriančias du skirtingus laikrodžių pasaulius: tradicinių, klasikinių ir neįprastų madingų laikrodžių. Tradicinis stilius asocijuojasi su pastovumu, madingumas su pokyčiais.

Nuo 1980 metų „Cerruti“ kuria drabužius geriausiems kino filmams. „CERRUTI“ drabužiais ir aksesuarais puošiasi Michael Douglas, Jack Nicholson, Tom Hanks, Bruce Willis, Sharon Stone, Harrison Ford ir daugelis kitų. Nuo 1994 metų „Cerruti“ oficialus dizaineris garsaus Scuderia Ferrari.
Naujoji Rusija (reikšmės)

**Naujoji Rusija** arba **Novorosija** () gali reikšti:
* Naujoji Rusija – Rusijos imperijos regionas dab. Ukrainos teritorijoje;
* Naujosios Rusijos gubernija – dvi Rusijos imperijos gubernijos, egzistavusios 1764–1783 ir 1796–1802 m.;
* Naujosios Rusijos-Besarabijos generalgubernija – Rusijos imperijos generalgubernija, egzistavusi 1822–1874 m.;
* Novorosijos Federacija – nepripažinta valstybė, įsikūrusi 2014 m. Ukrainos teritorijoje;
* Novorosija (Primorės kraštas) – Rusijos gyvenvietė;
Žikaronių akmuo

**Žikaronių akmuo** – stambus riedulys, saugomas geologinis gamtos paveldo objektas Žikaronių kaime, (Kietaviškių sen.) Elektrėnų savivaldybėje. Akmuo slūgso atviroje vietoje, kaimo šalikelėje prie dviejų medžių, šalia pastatytas medinis ženklas su jo pavadinimu.

Akmuo yra saugomas remiantis Kaišiadorių rajono savivaldybės Tarybos 1995 m. lapkričio 9 d. sprendimu Nr. 73.

## Duomenys

* Aukštis: 1,30 m
* Ilgis: 2,78 m
* Plotis: 1,50 m

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Kietaviškių seniūnijos lankytinos vietos
Buratinas (gėrimas)

**„Buratinas“** – nealkoholis gazuotas gaivusis gėrimas, vienas iš limonadų, gamintų TSRS. Dabar gaminamas Rusijoje ir kai kuriose kitose buvusiose TSRS respublikose.

Tai buteliuose pardavinėjamas gazuotas gėrimas, auksaspalvis, saldrūgščio kartoko skonio. Butelių etiketėse pavaizduotas Buratinas – populiarus pasakos personažas.
„Buratinas“ pardavinėtas maisto parduotuvėse, tamsiai žalio ar tamsiai rudo stiklo 0,5 litro talpos buteliuose su skardiniais kamšteliais. Laikymo trukmė būdavo 7 paros. Kai kurių maisto parduotuvių bufetinėse sekcijose „Buratiną“ pardavinėdavo pilstomą į briaunotas 250 g talpos stiklines.

0,5 litro gėrimo kainuodavo 10 kapeikų (be butelio kainos). „Buratiną“ gamindavo daugelis įmonių. Pvz., Rusijoje Gorkio vyno gamykla, Pavlovo maisto kombinatas (Gorkio sritis), Ostankino vaisvandenių gamykla, Riazanės alaus ir nealkoholių gėrimų gamykla, Kazanės gamykla „Krasnyj Vostok“, Jaroslavlio alaus ir bealkoholių gėrimų gamykla, Čitos alaus ir nealkoholių gėrimų kombinatas ir kt.

## „Buratinas“ šiandien
Šiomis dienomis prekės ženklas „Buratinas“ plačiai žinomas masinių nealkoholinių gėrimų rinkoje Rusijoje. Dabar jis pilstomas tiek į stiklinius, tiek į plastikinius butelius, nuo 0,5 iki 2,0 litrų talpos. Gamintojai neretai stengiasi reklamuoti savo gaminamus „Buratinus“ kaip tarybinio „Buratino“ analogus, tačiau dabartiniuose paprastai būna konservantų, dažniausiai natrio benzoato, su kuriuo limonadas gali būti laikomas iki 6 mėn.

Oficialus prekės ženklo Buratinas savininkas yra AAB „Žiguliovskoje pivo“ (*ОАО «Жигулёвское пиво»*, Samara). Šis prekės ženklas užregistruotas 1993 m.

XX a. 10-tą dešimtmetį kaip šiuolaikinių reklamų parodija buvo pasirodęs humoristinis šūkis „pagamintas iš natūralaus medinių žmogeliukų ekstrakto“.

## Nuorodos

* „Buratinas“ vs „Coca-Cola“
Katinas Bazilijus

**Katinas Bazilijus** () – Aleksejaus Tolstojaus pasakos „Buratinas arba auksinis raktelis“ (išleista 1936 m.) veikėjas. Manoma, kad autorius šį vardą sugalvojo kaip itališką variantą būdingo rusiško katinų vardo *Vaska* (*Vasilijus*). 

Kino filme „Buratino nuotykiai“ katiną Bazilijų vaidino aktorius Rolanas Bykovas (*Ролан Быков*). Pasakoje Buratinas, dar prieš sutikdamas sukčių Bazilijų, jau buvo sutikęs kitą katiną Bazilijų.

## Veikėjo charakteris
Katinas Bazilijus, kaip ir jo sėbrė lapė Alisa – prisiekęs sukčius ir, be abejo, yra neigiamas veikėjas. Išmaldos rinkimui apsimeta aklu elgeta. Jis gana aiškiai kvailesnis už savo bendrininkę Alisą, todėl komiškesnis nei Alisa.  

Siekdami pasipelnyti Alisa ir Bazilijus stengiasi išgauti penkias auksines monetas, kurias Buratinas buvo gavęs iš Karabaso Barabaso.
Lapė Alisa

**Lapė Alisa** () – Aleksejaus Tolstojaus pasakos „Buratinas arba auksinis raktelis“ (išleista 1936 m.) veikėja.
Karlo Kolodžio knygoje „Pinokio nuotykiai“ (*Le avventure di Pinocchio. Storia d’un burattino*) vietoje lapės veikia lapinas. Kai kuriuose vertimuose išversta, kad tai lapė.

Lapė Alisa yra Katino Bazilijaus bendrininkė. Alisa labai gudri, kas būdinga visoms lapėms rusų folklore. 

Kino filme „Buratino nuotykiai“ lapę Alisą vaidino aktorė Jelena Sanajeva (*Елена Санаева*).
Pajurgiškių akmuo

**Pajurgiškių akmuo** – stambus riedulys, saugomas geologinis gamtos paveldo objektas Pajurgiškių kaime, (Beižionių sen.) Elektrėnų savivaldybėje, apie 3,5 km į pietryčius nuo Beižionių. Pasiekiamas iš kelio  pasukus į pietvakarius ir pavažiavus gruntiniu keliu apie 1,6 km.

Akmuo slūgso nuošalioje vietoje, pietiniame Pajurgiškių ežerėlio krante, įkalnėje, aptverto pasodinto miško kampe, prie keliuko. Pastatytas medinis informacinis ženklas su jo pavadinimu. Apatinė riedulio dalis apkaupta gruntu.  

Akmuo yra saugomas remiantis Elektrėnų savivaldybės tarybos 2008 m. rugsėjo 24 d. sprendimu Nr. TS-184, siekiant išsaugoti išskirtinės kristalų formos, vieną aukščiausių riedulių savivaldybės teritorijoje.

## Duomenys

* Aukštis: 2,60 m
* Ilgis: 2,50 m
* Plotis: 1,10 m

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
Jagėlonių akmuo

**Jagėlonių akmuo**, vadinamas **Gaideliu** – mitologinis akmuo Jagėlonių kaime (Kietaviškių sen.), Elektrėnų savivaldybėje. Akmuo slūgso atviroje vietoje tarp dviejų sodybų, prie kelio , pažymėtas mediniu ženklu. Stambus riedulys 1995 m. įtrauktas į Kultūros paveldo registrą ().

Istoriko Tado Šidiškio surinkti pasakojimai byloja apie ant akmens pasirodydavusį gaidį, kuris klaidindavo keleivius. Pasak vietinių gyventojų, šalia jo vaidendavosi, matydavo ant jo tupintį gaidį, todėl ir pramintas Gaidelio akmeniu. Kiti žmonės pasakoja, kad pro šalį važiuojantys susivėlinę keleiviai girdėdavo kalimą, matydavo kažką sėdint ant akmens ir net eidavo pypkę užsidegti, nes būdavo šaukiami tikraisiais vardais. Kartais tiesiog klaidžiodavo ir negalėdavo pro tą vietą pravažiuoti – sukdavo ratu. Viskas išnykdavo tik užgiedojus gaidžiui. Netoli akmens yra rastas akmeninis kirvis keturkampe pentimi. 

## Aprašymas

Natūralus riedulys – šviesiai rausvas, vidutinio grūdėtumo granitas, netaisyklingos formos, pailgas, maždaug 3,5 m ilgio ir iki 2,6 m pločio bei nuo 0,7-1 m aukščio rytų šone iki 2 m aukščio vakarų šone. Šalia šio akmens yra kitas pilkai rausvo, vidutinio grūdėtumo akmuo, pailgas, maždaug 1,15 m ilgio iki 0,8 m pločio ir iki 0,55 m aukščio nuo dabartinio žemės paviršiaus. Didesnysis akmuo smarkiai apskeldėjęs, apkerpėjęs.

## Nuorodos

* Mitologinis akmuo Gaidelis
* Kietaviškių seniūnijos lankytinos vietos
Paazovjė

**Paazovjė**, **Prieazovjė** (, ) – istorinis-kultūrinis regionas Ponto stepės teritorijoje. Šiuo metu yra pietryčių Ukrainoje ir gretimose srityse Rusijoje.

## Geografinė padėtis
Šiuo metu Paazovjė apima pietines Donecko ir Zaporožės sričių teritorijas dabartinėje Ukrainoje bei pietvakarinę Rostovo srities dalį Rusijoje. Regionas koncentruojasi šiauriniame Azovo jūros krante. Apima apytikriai pakrantės atkarpą tarp Moločna ir Dono upių žemupių.

Šiaurėje uždaro Zaporožės kalvagūbris, kuris skiria nuo Zaporožės regiono šiaurės vakaruose, ir Doneco kalvagūbris, kuris skiria nuo Donbaso šiaurės rytuose. Vyrauja stepinis klimatas.

## Istorija

Manoma, kad geležies amžiuje IX–VII a. pr. m. e. regione gyveno gimiriai, minimi Mesopotamijos tautų šaltiniuose. Vėliau juos išstūmė skitai, atėję iš Kazachijos stepės. VI a. šį regioną laivais pasiekė senovės graikai. Kadangi jie vadino Azovo jūrą „Meotijos pelke“ (), visa teritorija Paazovjės teritorija jiems buvo žinoma kaip **Meotidė**. Šis kraštas graikams buvo vienas šiauriausių tyrinėtų jų Oikumenos vietų. Čia jie įkūrė pačias tolimiausias savo kolonijas – Kremnus () dab. Taganrogo vietoje ir Tanaidę () prie Dono žiočių.

I mūsų eros amžiuje skitus Ponto stepėje pakeitė sarmatai, III a. šiuos išstūmė gotai. Vėliau čia viešpatavo hunai, kutrigurai, Didžioji Bolgarija, Chazarų kaganatas. Pastarųjų sostinė Sarkelis buvo Paazovjės regione, prie Dono upės. X a. susilpnėjus chazarams įtaką regione didino Kijevo Rusia, kuriai regionas buvo svarbus prekyboje su Bizantija. Čia kūrėsi slavų gyvenvietės, tokios, kaip Belgorodas.

Vėliau atėję pečenegai X a. regione paliko nemažai vadinamųjų akmens bobų. Pečenegus XI a. išstūmė torkai, kuriuos XI a. viduryje išstūmė polovcai. Jie valdė regioną ir visą Ponto stepę iki pat XIII a. Mongolai pasiekė Paazovę 1220 m., ir čia jų armija susidūrė su Kijevo Rusios pajėgomis 1223 m. Kalkos mūšyje. Šio pralaimėjimas Rusiai lėmė ilgalaikį mongolų-totorių jungą ir Aukso ordos įsitvirtinimą stepėje.

Aukso orda administravo Paazovję kaip dalį administracinio vieneto Krymo jurto su sostine Kryme. Vėliau Aukso ordai subirus, čia tiesiogiai valdžią paėmė Krymo chanatas.
 
Nėra tiksliai žinoma, kada regioną ėmė kolonizuoti kazokai iš šiaurės (Zaporožės). Visiškai patikimi duomenys yra iš XVIII a. vidurio, nors manoma, kad kolonizacija prasidėjo gerokai anksčiau. XVIII a. pabaigoje į regioną plūdo ir kita tauta – graikai, šimtus metų gyvenę Kryme ir vykdę čia prekybą. Jie dalinosi į dvi grupes – graikiškai kalbančius rumėjus bei tiurkų kalbą perėmusius urumus. Aštrėjant įtampai tarp Krymo ir Rusijos, ortodoksai graikai masiškai kėlėsi iš musulmonų valdomo Krymo į Rusijos teritorijas. 1779 m. Jekaterina II jiems skyrė nederlingas ir neįsisavintas Paazovjės žemes, kur buvo įkurtas Mariupolio miestas. Paazovjės graikai iki dabar sudaro reikšmingą tautinę mažumą regione.
Vinica (Makedonija)

**Vinica** () – miestas Rytų Makedonijos regione, Makedonijoje. Vinicos savivaldybės administracinis centras. Įsikūręs Plačkovicos kalno papėdėje, pietrytinėje Kočanų slėnio dalyje. Per miestą teka Bregalnica. 10 863 gyventojai (2002 m. duomenys).

Pagrindinės pramonės šakos: žemės ūkis, tekstilė ir medinių baldų gamyba. Mieste yra kelios mokyklos, biblioteka, kultūros namai, kinoteatras.

## Istorija
Dabartinio miesto teritorijoje žmonių gyvenama nuo neolito. Bizantijos laikais turėjo fortą. XIV–XX a. priklausė Osmanų imperijai.

## Sportas
* FK Sloga 1934 Vinica (futbolo klubas)
* Vinicos miesto stadionas; talpa 2 tūkst. žiūrovų

## Tautinė sudėtis
2002 m. duomenimis, mieste gyveno 10 863 gyventojai. Žemiau yra pateikta gyventojų tautinė sudėtis:

* Makedonai 9 706 (89,84 %)
* Čigonai 809 (7,49 %)
* Turkai 216 (1,99 %)
* Arumunai 101 (0,93 %)
* kiti 31

## Galerija

Vinica crkva Sv.Arh.Mihail 2008.JPG|Bažnyčia Vinicoje
Vinica,_old.jpg|Senas vaizdas


## Nuorodos
*Oficiali savivaldybės svetainė 
*Vinica.org
Malvina (personažas)

**Malvina** () – Aleksejaus Tolstojaus literatūrinės pasakos „*Buratinas arba auksinis raktelis*“ (išleista 1936 m.) veikėja.

## Vardas
Vardas *Malvina* buvo populiarus vardas rusų romantinėje poezijoje. Jį savo poezijoje naudojo V. Žukovskis, K. Batiuškovas, A. Puškinas. Šis vardas pasklido iš XVIII a. škotų poeto Džeimso Makfersono sukurtų Osiano giesmių – garsios mistifikacijos.

Iš poezijos vardas Malvina perėjo į romansus. A. Tolstojus savo heroję pavadino vardu, kuris rusų skaitytojams nebuvo naujiena.

## Malvinos istorija
Malvina – tai „mergaitė su garbanotais žydrais plaukais“, „pati gražiausia sinjoro Karabaso Barabaso lėlių teatro lėlė“.
Lėlės Malvinos galva buvo porcelianinė, o liemuo prikimštas vatos.

Malvina pabėgo iš žiauriojo Karabaso Barabaso į mišką, kur ir gyveno, kol sutiko Buratiną. Malvina rūpinosi visi miško gyventojai: „žvėrys, paukščiai ir net kai kurie vabzdžiai labai ją mėgo, tikriausiai todėl, kad ji buvo išauklėta ir romi mergaitė… Žvėrys ją aprūpindavo viskuo, ko tik reikėjo.“

Greta Malvinos visuomet būdavo pudelis Artemonas.

## Prototipas
Malvinos prototipas yra Karlo Kolodžio knygos apie Pinokį veikėja geroji fėja, „gyvenusi miško pakraštyje jau daugiau kaip tūkstantį metų“, „graži mergaitė su žydriausios žydrumos plaukais“. Kai Pinokis nuo jos pabėga, fėja iš nusivylimo miršta, o vėliau, kai jie vėl susitinka, fėja jau suaugusi moteris, „kuri, galbūt, galėjo būti jo motina“.

Malvinoje galima aptikti ir Kolombinos – tradicinio italų kaukių komedijos personažo, – bruožų. Kolombinai visada būdinga grožis, sąžiningumas, dorumas, gera nuotaika. Itališkąjį prototipą atitinka ir tai, kad Malviną įsimylėjęs melancholiškas poetas Pjero.

## Malvinos ištakos rusų kultūroje
Malvinos vaizdinio ištakų galima įžiūrėti rytų slavų folklore, pvz., pasakose apie Vasilisą ir Jūrų carą (), kur Vasilisos užduotis noriai atlieka vabzdžiai: „Hei, skruzdėlės ropojančiosios! Kiek tik jūsų baltajame pasaulyje yra, ropokite čionai ir išrinkite grūdus iš tėvelio stirtų, švariai švariai, iki paskutinio grūdelio… Hei, bitės darbininkės! Kiek tik jūsų baltajame pasaulyje yra, skriskite visos čionai!“

Žydraplaukės lėlės vaizdinyje galima aptikti ir Babos Jagos bruožų. V. Propas manė, kad Baba Jaga yra nevienareikšmis personažas. Savo knygoje „Istorinės stebuklinių pasakų šaknys“ (*Исторические корни волшебной сказки*) jis rašė, kad Jaga labai sunkiai analizuojamas personažas. Jos vaizdinį sudaro labai daug detalių iš skirtingų pasakų. Šias detales jungiant į vieną vaizdinį jos kartais prieštarauja viena kitai ir į vieną vaizdinį nesijungia. Pagal Propą pasakose egzistuoja trys skirtingi Babos Jagos vaizdiniai.

Malvina gyvena miške, ji maitina ir girdo herojų, paguldo jį miegoti, jai paklūsta žvėrys, paukščiai ir vabzdžiai. Šie bruožai būdingi Jagai davėjai, visų žvėrių motinai ir šeimininkei.

A. Tolstojaus aprašytos Malvinos išvaizda irgi neįprasta, nes ji žydraplaukė. Senojoje slavų pasaulėžiūroje mėlyna ir žydra spalvos buvo siejamos su „anuo pasauliu“, nešvarių jėgų gyvenamosiomis vietomis, buvo laikomos svetimos erdvės atributu, kas atitinka A. Tolstojaus traktuotę.

## Nuorodos
Birutės rinktinė (Jūros)

**Birutės rinktinė** (dar vadinta **Žebenkšties**, **Šerno** ir **Savanorio** rinktine) – Lietuvos partizanų rinktinė.

## Istorija
Rinktinę apie 1945 m. pradžią suformavo pirmasis jos vadas Juozas Čeponis-Tauragis. 1945 m. liepos 22 d. NKVD pajėgoms apsupus Virtukų miške (Kelmės vls.) įrengtą rinktinės partizanų stovyklą, įvyko Virtukų mūšis, kuriame žuvo apie 15 partizanų ir apie 40 NKVD kariškių.

## Pavadinimų kaita
* Žebenkšties – nuo 1945 m. liepos
* Šerno – nuo 1946 m. rugpjūčio
* Savanorio – nuo 1946 m. lapkričio
* Birutės – nuo 1948 m. pavasario

## Vadai

## Šaltiniai
Medičių koplyčios

**Medičių koplyčios** () – muziejus Florencijoje, apimantis Šv. Lauryno bazilikos Princų koplyčią ir Naująją zakristiją.

## Istorija
Medičių giminės ryšiai ir rėmimas, susiję su Šv. Lauryno bažnyčia, žinomi nuo XIV a. pabaigos. Bankininkas Džovanis di Bičis Medičis buvo palaidotas su žmona XV a. pradžioje Bruneleskio projektuotoje Senojoje zakristijoje. XVI a. pradžioje įtakingos Florencijos Medičių giminės atstovai, popiežius Leonas X ir Džulijus Medičis (būsimasis popiežius Klemensas VII), nusprendė pradėti dedikuoto giminei mauzoliejaus statybas. 1520 m. prasidėjo Naujosios zakristijos statybos, kurioms vadovavo Mikelandželas. Joje Mikelandželas turėjo sukurti kapus 4 Medičių giminės nariams: Lorencui Medičiui Puikiajam, jo broliui Džuljanui, Lorencui, Urbino hercogui, ir Džuljanui, Nemuro hercogui. Po 1534 m. Mikelandželui išvykus į Romą buvo sukurti tik 2 kapai, nelabai garsiems Urbino ir Nemuro hercogams. Be šių kapų koplyčioje yra Mikelandželo nebaigta Madonos su Kūdikiu statula, bei Šv. Kozmės ir Šv. Damiano statulos, kurias atliko Mikelandželo mokiniai Montorsoli ir Baccio da Montelupo atitinkamai.

Nuo 1604 iki 1644 m. vyko Princų koplyčios statybos, kurioms vadovavo architektas Matteo Nigetti, daugiausia remdamasis hercogo brolio Džuljano de Medičio, kuris buvo architektas mėgėjas, eskizais. Princų koplyčios kupolas buvo projektuotas Bernardo Buontalenti ir baigtas tik XX a. Vidinio koplyčios interjero dekoras, kuriame gausu pusbrangiųjų akmenų ir marmuro, buvo baigtas XIX a. pradžioje, kai Medičių giminė jau buvo išmirusi ir Florenciją valdė lotaringiečiai. Princų koplyčia yra skirta Medičiams – Toskanos didiesiems hercogams, palaidoti. Viso šeši hercogai palaidoti koplyčioje. Koplyčios kriptoje yra vieno garsiausių Medičių narių Kozimo Medičio Senojo kapo sarkofagas, kurį XV a. sukūrė Andrea del Verokjas. Medičių koplyčių muziejus visų pirma vertinamas dėl Mikelandželo skulptūros ir architektūros, kurie yra ryškūs manieristinio meno pavyzdžiai.

## Vaizdai

Vaizdas:Detail of Cappelle Medici - Basilica di San Lorenzo - Florence - Italy.jpg  | Naujoji zakristija
Vaizdas:Florenz - Neue Sakristei Lorenzo II.jpg  | Mikelandželo kurta hercogo Lorenco Medičio statula
Vaizdas:Florenz - Neue Sakristei, Nacht, Grabmal Giuliano II.jpg  | Mikelandželo kurta hercogo Džuljano Medičio kapo statula „Naktis“
Vaizdas:Brogi, Giacomo (1822-1881) - n. 3515 - Firenze - S. Lorenzo Cappella dei Principi (1870s).jpg | Princų koplyčios vidaus vaizdas


## Nuorodos

* florenceartmuseums.com
* museumsinflorence.com
* visitflorence.com
Sveti Nikolė

**Sveti Nikolė** (; reiškia 'šv. Nikolajus') – miestas Rytų Makedonijos regione, Makedonijoje. 13 746 žmonės (2002 m. duomenys). Sveti Nikolės savivaldybės administracinis centras, kuriame gyvena 18 497 gyventojai (2002 m. duomenys). Pagrindinė pramonės šaka – maisto gamyba ir gyvulininkystė. Auginamos avys. Pagal legendą, miestas pavadintas pagal XIV a. statytą šv. Nikolajaus bažnyčią. Savivaldybės teritorijoje yra daug archeologinių kasinėjimo vietų.
 

Sveti-Nikole-Belfry.jpg|Bažnyčios varpinė
Sveti Nikola Tower.jpg|Bokštas Sveti Nikolėje
Resenas

**Resenas** () – miestas Pelagonijos regione, pietvakarių Makedonijoje. Tarp Bitolos ir Ochrido. 8 748 gyventojai (2002 m. duomenys). Reseno savivaldybės administracinis centras, kuriame 2002 m. duomenimis, gyveno 16 825 žmonės. Miestas iškilęs 880 m virš jūros lygio. Netoli telkšo Prespos ežeras.

## Istorija
Romos imperijos laikais per miestą buvo nutiestas *Via Ignacia* kelias. Viduramžiais priklausė Bulgarijos imperijai. Vėliau buvo valdomas Osmanų imperijos. Nuo 1929 iki 1941 m. buvo Jugoslavijos karalystės sudėtyje.

## Tautinė sudėtis

* Makedonai 6 431 (73,5 %)
* Turkai 1 369 (15,7 %)
* Albanai 325 (3,7 %)
* kiti 623 (7,1 %)


Resen old.jpg|Resenas XX a. pr.
Sarajcrop.jpg|Neoklasikinis pastatas
St. George Church in Resen 13.JPG|Šv. Jurgio bažnyčia


## Išnašos
Luhansko pasienio pajėgų bazės apgultis

**Luhansko pasienio pajėgų bazės apgultis** buvo dvi dienas trukę susidūrimai prie Ukrainos pasienio pajėgų bazės netoli Luhansko.

## Kovos
Vykstant kovoms Donbase, 2014 m. birželio 2 d. apie 12:30 100 separatistų užpuolė pasienio pajėgų bazę, tačiau pasieniečiai atsakė ugnimi ir sugebėjo atremti ataką. Tuomet užpuolikų skaičius išaugo iki 400 ir, pasieniečių teigimu, jie patraukė į gyvenamuosius rajonus bei ėmė šaudyti nuo netoliese esančių gyvenamųjų namų stogų. Prieš pasieniečius buvo naudojami automatiniai ginklai ir granatsvaidžiai. 

Ukrainos naikintuvai atakavo separatistų pozicijas Luhanske, neileisdami jiems užimti patogesnių pozicijų ir susiroroti su pasieniečiais. Iš viso, kariškių pateikta informacija, tą dieną Luhansko apylinkėse buvo įvykdyta 150 atakų iš oro.

Pirmosios apgulties dienos pabaigoje paaiškėjo, kad puolimas nepavyko, o pasieniečiai liko savo pozicijose, nors 7 iš jų buvo sužeisti.

Birželio 3 d. situacija buvo ramesnė, tačiau sukilėliai išlaikė bazę apsiaustyje.

Birželio 4 d. Ukrainos pajėgos pasidavė. Pasieniečiams buvo leista pasitraukti iš bazės ir jie buvo perkelti kitur.

## Išnašos
Anton Geesink

**Antonijus Gesinkas** (; 1934 m. balandžio 6 d. – 2010 m. rugpjūčio 27 d.) – Nyderlandų dziudo imtynininkas iš Utrechto, vasaros olimpinių žaidynių čempionas, dukart pasaulio čempionas, 21 kartą Europos čempionas.
Ūgis – 1,98 m. Svoris – 120 kg.

## Karjera

A. Gesinkas pirmą kartą dalyvavo Europos čempionate 1951 m. ir pelnė sidabro medalį savo svorio kategorijoje. Kitais metais jis tapo Europos čempionu. Iki 1967 m. jis surinko 21 Europos čempiono titulą.

1956 m. A. Gesinkas pralaimėjo pasaulio čempionato pusfinalyje prieš Yoshihiko Yoshimatsu.
A. Gesinkas pirmą kartą tapo pasaulio čempionu 1961 m., nugalėjęs Koji Sone atviroje svorio kategorijoje. A. Gesinkas buvo pirmasis ne japonas dziudo pasaulio čempionas.

1964 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, vykusiose Japonijoje, dziudo tapo olimpine sporto šaka. Japonija pelnė auksą 3-iose iš 4 svorio kategorijų. A. Gesinkas nugalėjo savo svorio kategorijoje Akio Kaminaga, Japonijos čempioną.

Jis užsiiminėjo dziudo sportu iki 1967 m.

## Šaltiniai
Energinis sertifikavimas

**Pastatų energinio naudingumo sertifikavimas** – Lietuvos teisės aktų reglamentuotas procesas, kurio metu apskaičiuojamas pastato energijos sunaudojimas, pastatas priskiriamas energinio naudingumo klasei ir išduodamas pastato energinio naudingumo sertifikatas. Energinį sertifikavimą atlieka tik atestuoti ekspertai, kurie turi teisę išduoti juridinę galią turinčius energinio naudingumo sertifikatus. Lietuvoje energinis sertifikavimas atliekamas vadovaujantis STR 2.01.09: 2005 „Pastatų energinis naudingumas. Energinio naudingumo sertifikavimas“.

## Sertifikatas

Tai nustatyta tvarka suteikiamas dokumentas, kuriame nurodoma:
* Pastato (ar jo dalies) paskirtis;
* Šildomas plotas;
* Vienam kvadratiniam metrui reikalingas energijos kiekis (kWh/1m²);
* Pastato energinio naudingumo klasė.
Pastato energinio naudingumo sertifikatas galioja ne ilgiau kaip 10 metų.

## Energinio naudingumo klasės
Pastatai pagal energetinį naudingumą skirstomi į devynias klases: A++, A+, A, B, C, D, E, F ir G. A klasės pastatams reikalingos šiluminės energijos sąnaudos yra pačios mažiausios. B ir C klasės pasižymi mažomis energijos sąnaudomis ir atitinka galiojančių normų reikalavimus. D, E, F ir G klasės pasižymi pačiu didžiausiu energijos sunaudojimu.

## Sąlygos
Yra sąlygų, kurioms esant būtina atlikti pastato energetinį sertifikavimą:
* prieš pripažįstant pastatą ar jo dalį tinkamais naudoti;
* jei parduodant pastatą jo sertifikato galiojimo laikas pasibaigė arba pastatas nebuvo sertifikuotas, sertifikavimą būtina atlikti prieš įforminant pastato pardavimą;
* jei išnuomojant pastatą jo sertifikato galiojimo laikas pasibaigė arba pastatas nebuvo sertifikuotas, pastatų sertifikavimas turi būti atliktas prieš įforminant pastato nuomą.
* jei pripažįstama tinkama naudoti naujai statomo ar renovuojamo pastato dalis, kuri gali būti naudojama neatsižvelgiant į tai, ar likusių dalių statyba užbaigta, šios pastato dalies sertifikavimas privalomas.

## Didžiausi sertifikuoti pastatai [[Lietuva|Lietuvoje]]


Vaizdas:PC Europa.jpg|Europos bokštas
Vaizdas:Litexpo.jpg|Litexpo
Vaizdas:Plq-apt-aug222008.jpg|Palangos oro uostas
Vaizdas:Lithuanian University of Agriculture.jpg|Aleksandro Stulginskio universitetas


## Nuorodos
* Pastato energinio naudingumo sertifikatas. Kas tai?
* 63 proc. visų šiais metais Lietuvoje sertifikuotų statinių gavo žemiausią „G“ energinio naudingumo klasę
Birutės rinktinė

**Birutės rinktinė**:

* Birutės rinktinė (Jūros) – Jūros partizanų sričiai priklausiusi rinktinė;
* Birutės rinktinė (Nemuno) – Nemuno partizanų sričiai priklausiusi rinktinė.
Borkoldojus

**Borkoldojus** arba ***Borkoldajus*** () – kalnagūbris pietryčių Kirgizijoje (Isyk Kulio srityje), Tianšanio kalnuose, Naryno kairiajame krante. Ilgis ~100 km. Aukštis siekia 5049 m (vidutinis – 4300 m). Sudarytas iš kristalinių uolienų, marmuro, granito. Būdingas aukštikalnių kraštovaizdis. Auga pusdykumių augalija. Šiaurinius šlaitus dengia ledynai.

## Šaltiniai
Borovecas

**Borovecas** () – miestelis Bulgarijoje, žymus kalnų klimatinis kurortas. Įsikūręs Sofijos srityje, 10 km nuo Samokovo, 73 km nuo Sofijos, Rilos kalnuose (1350 m aukštyje). Labiausiai garsėja kaip žiemos kalnų slidinėjimo centras. Įsikūrusios vilos, viešbučiai, turistinė infrastruktūra. Yra buvusi karališka rezidencija Carska Bistrica.

## Istorija

Vietovė įkurta 1896 m., buvo Bulgarijos didikų medžioklės vieta. Vėliau įsikūrė kurortas. Iki XX a. vid. vadinta ***Čamokrija*** (*Чамкория*). Čia 1981 ir 1984 m. vyko pasaulio slidinėjimo čempionato etapai.

## Šaltiniai
Valandovas

**Valandovas** () – miestas Pietryčių Makedonijos regione, pietryčių Makedonijoje. Valandovo savivaldybės administracinis centras. Savivaldybės teritorijoje, 2002 m. duomenimis, gyveno 11 890 gyventojų.

## Istorija
Dabartinio miesto teritorijoje, žmonės gyvena maždaug nuo X–VII a. prieš mūsų erą. Romos laikais buvo žinomas kaip *Mal Konstantinopol* ().

XIX a. pab. – XX a. pr. priklausė Osmanų imperijai. Po Balkanų karų, 1913 m., tapo Serbijos karalystės dalimi, vėliau iki 1941 m. buvo Jugoslavijos karalystės sudėtyje. Nuo 1941 iki 1944 m. buvo okupuotas Bulgarijos karalystės.

## Tautinė sudėtis
Žemiau yra pateikta gyventojų tautinė sudėtis 2002 m. duomenimis:

* Makedonai: 9 830 (82,67 %)
* Turkai: 1 333 (11,21 %)
* Čigonai: 32 (0,27 %)
* Serbai: 639 (5,37 %)
* Bosniai: 1
* Valakai: 1
* kiti: 52 (0,45 %)
Burabajus

**Burabajus** () – kurortinė gyvenvietė Kazachstano šiaurėje, Akmolos srityje, Burabajaus rajone, 25 km į šiaurę nuo Ščučinsko. Įsikūręs Kokšetau aukštumoje, pušyne, sąsmaukoje, skiriančioje Burabajaus ir Didįjį Čebačijės ežerus. Tai klimatinis ir druskų kurortas. Veikia sanatorijos, kuriose naudojamas mineralinis natrio chlorido vanduo, dumblingas molis. Gydoma tuberkuliozė, kvėpavimo takų ligos.

## Istorija

Įkurtas XX a. pr. Nuo 1939 m. – miesto tipo gyvenvietė. Iki XX a. pab. vadintas ***Borovojė*** (*Боровое*).

## Šaltiniai
Paryžiaus sutartis

**Paryžiaus sutartis** – 1951 m. balandžio 18 d. 6 valstybių pasirašyta sutartis, kuria įsteigta Europos anglių ir plieno bendrija. Ši bendrija vėliau tapo Europos Sąjungos dalimi.

1952 m. liepos 23 d. Paryžiaus sutartis įsigaliojo 50 metų laikotarpiui. Sutartį pasirašė Belgija, Nyderlandai, Liuksemburgas, Italija, Prancūzija ir Vakarų Vokietija. Sutartis baigė galioti 2002 m.

## Sutarties tikslas

Sutarties tikslas – tarpusavio priklausomybė anglių ir plieno pramonės srityje, kad nė viena šalis nebegalėtų mobilizuoti ginkluotųjų pajėgų kitoms apie tai nežinant. Tai sumažino po Antrojo pasaulinio karo tvyrojusį nepasitikėjimą ir įtampą.

## Sąsaja su Europos Sąjunga

Šios pirmosios sutarties tiesioginis tikslas buvo sukurti bendrą anglių ir plieno – to meto strateginių žaliavų – rinką. Ja taip pat norėta padėti ekonominės bendrijos, palaipsniui įgausiančios vis daugiau politinės bendrijos bruožų, pamatus.

Šioje sutartyje, kuria įsteigta Vyriausioji valdyba, Bendroji asamblėja, Specialioji ministrų taryba ir Teisingumo Teismas, glūdi dabartinės Europos Sąjungos institucinės sistemos ištakos.