Walter HWK 109-500

**Walter HWK 109–500** – skystu kuru varomas „šaltosios reakcijos“, t. y. cheminė reakcija vyko be degimo, raketinis variklis, Antrojo pasaulinio karo metais sukurtas Vokietijos (Trečiojo Reicho) įmonėje „Walter“. Variklis buvo plačiai naudojamas kaip pagalbinis bombonešių ir kitų sunkiųjų lėktuvų variklis – raketinis greitintuvas.

## Aprašymas
„Walter 109–500“ yra autonominis, modulinis vienakomponenčio kuro (angl. *monopropelant*) pagalbinis variklis (vok. „*Starthilfe*“), išvystantis 500 kg (5 kN) trauką ir galintis ją palaikyti trisdešimt sekundžių. Sunaudojus degalus, variklis atkabinamas nuo lėktuvo ir parašiutu grąžinamas į žemę. Parašiutas montuojamas išorėje, supakuotas ant buko variklio gondolos priekio.

Vienkomponentis kuras (vok. ''T-Stoff'' – stabilizuotas vandenilio peroksido (H2O2) (80% – 85%), vandens ir iki 0,1% stabilizatorių mišinys) buvo laikomas variklio modulio priekinėje dalyje įrengtame dideliame sferiniame bake. Už jo buvo montuojama reaktoriaus kamera su atgal nukreipta išmetimo anga. Kameroje *T-Stoff* susimaišydavo su iš variklio viršuje prieš pat išmetimo angą įrengto nedidelio bakelio tekėjusiu katalizatoriumi (*[[Z-Stoffas|Z-Stoff]]* – natrio arba kalcio permanganato vandeniniu tirpalu). Kuro ir katalizatoriaus padavimą į reakcijos kamerą užtikrino iš penkių slėginių bakų tiektas suspaustas oras. Reaktoriaus vidinė struktūra buvo spiralinės formos su „sūkurinėmis pertvaromis“, kurios prailgindavo vienkomponenčio kuro ir katalizatoriaus sąlyčio laikotarpį, padidindavo katalitinės reakcijos švarumą. Susidarę dujos – vandens garai ir deguonis – išsiverždavo per išmetimo angą suformuodamos reaktyvinę čiurkšlę.

Variklio galia nebuvo reguliuojama.

Variklis pradėtas eksploatuoti 1942 m. Viso pagaminta apie 6000 šio modelio variklių. Pagridinis gaminotjas – „Heinkel“. Variklis buvo plačiai naudojamas įvairiuose orlaiviuose“, ypač nepakankama „Jumo 004“ variklių trauka pasižymėjusiuose reaktyviniuose bombonešiuose „Arado Ar 234 B". Šie varikliai taip pat buvo naudojami ir kaip sunkiųjų karinių transportinių sklandytuvų „Me 321“ pagalbiniai kilimo varikliai. Paprastai po kiekvienu orlaivio sparnu buvo montuojama po vieną „Walter HWK 109–500“, išskyrus sunkiuosius transporto sklandytuvus Messerschmitt Me 321, kuriuose buvo montuojami blokai po tris tokius variklius po kiekvienu sparnu.

XXI a. pradžioje muziejuose buvo eksponuojami keli „Walter 109–500“ varikliai. JAV Nacionaliniame aviacijos ir kosmoso muziejuje (angl. *National Air and Space Museum* – NASM) eksponuojamame restauruotame bombonešyje „Arado Ar 234B“ galima pamatyti ant lėktuvo sparno sumontuotą „Walter 109–500“, Berlyno aviacijos muziejuje (vok. *Berlin Gatow Luftwaffe museum*) eksponuojamas pavienis variklis.

## Naudojimas
"Walter 109–500", kaip pagalbinis ir kitų sunkiųjų lėktuvų variklis – raketinis greitintuvas, buvo montuojamas į šių modelių Liuftvafės orlaivius:
* Arado Ar 234
* Blohm & Voss BV 138
* Dornier Do 18
* Junkers Ju 88
* Heinkel He 111
* Messerschmitt Me 321- naudotas montuojant blokais po tris po kiekvienu sparnu
* Messerschmitt Me 323

## Techniniai duomenys
Duomenys iš: The race for Hitler’s X-planes: Britain’s 1945 mission to capture secret Luftwaffe technology, Die Deutsche Luftruestung 1933–1945 Vol.4 – Flugzeugtypen MIAG-Zeppelin.

#### Bendrosios charakteristikos

* **Tipas:** skysto kuro raketinis variklis
* **Ilgis:**
* **Skersmuo:**
* **[[Variklio sausas svoris|Sausas svoris]]:** 125 kg
* **Šlapias svoris:** 250 kg

#### Komponentai

* **Kompresorius:**
* **Degiklis:** katalitinis vandenilio peroksido (80% H2O2) skaidymas vienos kameros reaktoriuje be degimo.
* **Kuras:** vienkomponentis *[[T-Stoff]]* (80% vandenilio peroksidas, katalizuojamas permanganatu *[[Z-Stoff]]*)

#### Skrydžio duomenys

* **Maksimali trauka:** 4,90 kN
* **Traukos ir galios santykis (raketos galios perkrova):**
** esant užpildytam kuru: 2;
** Baigiant naudoti kurą: 4.

## Šaltiniai

* (EN) Christopher, John (2012). The race for Hitler’s X-planes : Britain’s 1945 mission to capture secret Luftwaffe technology. Stroud: History.
* (DE) Nowarra, Heinz J. (1993). Die Deutsche Luftruestung 1933–1945 Vol.4 – Flugzeugtypen MIAG-Zeppelin (in German). Koblenz: Bernard & Graefe Verlag.
* (EN) 
* (DE) Botho Stüwe, Peenemünde West: Die Erprobungsstelle der Luftwaffe für geheime Fernlenkwaffen und deren Entwicklungsgeschichte, Bechtermünz Verlag, 1995, 847 p.

## Išnašos