open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Teisėjo Rojaus Byno gyvenimas

**Teisėjo Rojaus Byno gyvenimas** () – 1972 m. JAV sukurtas komiškas vesternas, kurio scenarijų parašė lietuvių kilmės režisierius ir scenaristas Džonas Milius. Filmas, gavęs Oskaro nominaciją, sukurtas pagal iš tiesų gyvenusį asmenį Rojų Byną, pasiskelbusį „įstatymu į vakarus nuo Peko (upės)“.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Paul Newman – teisėjas Rojus Bynas
* Victoria Principal – Marija Elena
* Roy Jenson
* Gary Combs
* Fred Brookfield
* Bennie E. Dobbins
* Richard Farnsworth
* Roddy McDowall – Frenkas Gasas 
* Jacqueline Bisset – Rouzė Byn

## Turinys

Rojus Bynas, atvykęs į Teksaso pakraščio miestelį netoli sienos su Meksika, užeigoje sumušamas ir paleidžiamas į prerijas pririštas prie arklio mirti. Čia jį išgelbėja meksikietė mergina Marija Elena ir Bynas grįžta į miestelį, kad išžudytų visus užeigos lankytojus. Čia jis pasiskelbia miestelio teisėju ir tvarkos saugotoju, priimdamas sprendimus pagal savo paties teisingumo supratimą ir savaip traktuodamas įstatymus. Miestelis, pervadintas į Džersio Lilį, suklesti, nes teisėjas be gailesčio karia visus čia užklystančius nusikaltėlius.

Gimdymo metu mirus Byno žmonai Marijai Elenai ir šiam mėginant pakarti laiku neatvykusį gydytoją, tam pasipriešina naujasis meras ir Bynas palieka miestelį. Praeina keliolika metų, laikai keičiasi, Teksase atrandama naftos, o arklius pakeičia automobiliai. Byno dukteriai Rouzei gresia nemalonumai ir iškeldinimas, ir tada miestelyje vėl pasirodo teisėjas Bynas. Surinkęs likusius gyvus savo buvusius bendražygius, jis imasi vykdyti teisingumą sau įprastais metodais...

## Apdovanojimai
* Oskaras (nominacija) – geriausia daina 
* Auksinis gaublys (nominacija) – geriausia daina
* Auksinis gaublys (nominacija) – perspektyviausia nauja aktorė (Victoria Principal)
Mano mylimi vyrai

**Mano mylimi vyrai** () – 1978 m. Italijoje sukurta komedija, kurios pagrindinė aktorė Monica Vitti už vaidmenį buvo apdovanota „David di Donatello“ prizu.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Monica Vitti – Ana Liza Bjanči
* Edwige Fenech – Debora
* Johnny Dorelli – Marko Rosis
* Enrico Maria Salerno – Antonijo

## Turinys

Anos ir Marko santuoką ištinka krizė ir moteris ima ieškoti būdų padėčiai pataisyti. Prisiklausiusi patarimų apie tai, kad geriausia išeitis – turėti du vyrus, Ana susiranda meilužį. Praleisdama su kiekvienu vyru po pusę savaitės, Ana jaučiasi atradusi laimingo gyvenimo receptą, tačiau žinia, kad ji nėščia ir dilema kuris iš jos vyrų yra tikrasis tėvas, sukelia daug sumaišties. 

Kadangi gyvenimas tarp dviejų vyrų darosi vis labiau komplikuotas, Ana nusprendžia supažindinti Marko ir Antonijų, kad šie susidraugautų, o tada ji atskleistų jiems teisybę ir planą apie galimą bendrą gyvenimą keturiese. Čia paaiškėja, kad jos vyras (skulptorius) neabejingas vienam savo modelių Deborai, kuri padaro neatremiamą įspūdį ir Antonijui.
Mirties fantomas

**Mirties fantomas** () – 1988 m. Italijoje sukurtas trileris.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Michael York – Robertas Dominičis
* Edwige Fenech – Helena Martel
* Donald Pleasence – Inspektorius Datis
* Mapi Galan – Siuzana
* Antonella Ponziani – Glorija Dati

## Turinys

Pianistas Robertas Dominičis sužino sergantis genetine liga, kuri lemia greitą kūno senėjimą. Diagnozė sukelia Robertui pykčio priepuolius, kurių metu jis pradeda žudyti žmones. Bylą tiriantis inspektorius Datis greitai išsiaiškina tikrąjį žudiką, tačiau niekaip negali jo sugauti, nes jo persekiojamas asmuo greitai sensta ir tampa tiesiog neatpažįstamas.

Galiausiai, kai inspektorius jau praranda bet kokią viltį, Robertas, jausdamas artėjančią mirtį, pradeda medžioti inspektoriaus dukterį, tuo pačiu taikiniu pasirinkdamas moterį, kuri laukiasi jo kūdikio ir kuris, tikėtina, paveldės jo genetinę ligą...
Žadeikonių ąžuolas

**Žadeikonių ąžuolas** – išskirtinio amžiaus ąžuolas, augantis Pasvalio rajone, Saločių seniūnijoje, Žadeikonių kaime, apie 5 km į pietvakarius nuo Saločių, netoli kelio  (apie 300m į rytų pusę). Pasiekiamas netoli tilto per Kamaties upelį pasukus ties koplytstulpiu link ūkio pastatų (fermų). Medis keroja ant kalvelės esančiose senose kapinaitėse, aplink kurias driekiasi dirbami laukai. Gerai matomas nuo Kamaties tilto.

Įkalnėje prie ąžuolo, tuomet žieminiais kviečiais apsodintame ūkininko lauke, 2009 m. sausio mėn. buvo atsivėrusi 7x7 m pločio, daugiau nei 3 m gylio smegduobė (vėliau užpilta, kad netrukdytų ūkininkauti). 

Ąžuolas yra valstybinis botaninis gamtos paveldo objektas. Paskelbtas saugomu Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1960 m. rugsėjo 1 d. įsakymu Nr. 165. Medis informaciniu ženklu nepažymėtas. 

## Duomenys

* Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (*Quercus robur L.*)
* Kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – 6,05 m
* Aukštis – 22,0 m
* Amžius – neskelbiama

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
Girsūdų ąžuolas

**Girsūdų ąžuolas** – išskirtinio amžiaus ąžuolas, augantis Pasvalio rajone, Girsūdų kaime (Daujėnų sen.), 7 km į pietryčius nuo Pasvalio. Medis stūkso vidury kaimo – Žaliosios gatvės pakraštyje, prie jo pastatyta informacinė lentelė. 

Pasvalio rajono savivaldybės tarybos 2000 m. spalio 18 d. sprendimu Nr. 56 medis yra savivaldybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas. 

## Duomenys

* Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (*Quercus robur L.*)
* Kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – yra 3,85 m (3,8 m aukštyje šakojasi į 2 atšakas)
* Aukštis – 31,0 m
* Amžius – neskelbiama

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
Kiemelių ąžuolas

**Kiemelių ąžuolas** – išskirtinio amžiaus ąžuolas, augantis Pasvalio rajone, Kiemelių kaime, apie 1 km į šiaurės rytus nuo Pasvalio. Medis stūkso vidury kaimo, šalia Diliauskų g. 2, už 60 m nuo tilto per Pyvesą kelyje .

Šalia pastatyta informacinė lentelė (neįskaitoma), medis aptvertas grandine. Gatvėje ties įvažiavimu į sodybą guli akmuo su skaičiais „*1888*“. Netoli ąžuolo išlikęs neaukštas seno paminklo postamentas, ant kurio įtaisytos metalinės plokštelės su įrašais „*Mineikiškis*“ ir „*1941.VI.14*“. Tai garsių giminių atšakas menanti sodyba, Mineikiškio vienkiemis, kadaise vadintas palivarku.

Pasvalio rajono Liaudies deputatų tarybos vykdomojo komiteto 1990 m. vasario 19 d. sprendimu Nr. 18 ąžuolas paskelbtas saugomu. Medis yra savivaldybės botaninis gamtos paveldo objektas.

 
## Duomenys

* Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (*Quercus robur L.*)
* Kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – 4,29 m 
* Aukštis – 26,5 m
* Amžius – neskelbiama

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
Bjørn Tidmand

**Bjørn Tidmand** (g. 1940 m. sausio 24 d. Kopenhagoje) – Danijos pop dainininkas.

Bjørn vaikystėje buvo Kopenhagos berniukų choro narys. Vėliau jis pradėjo koncertuoti miesto restoranuose ir naktiniuose klubuose. 1957-aisiais Bjørn debiutavo televizijoje, o 1959 metais įrašė pirmąją dainą „Only Sixteen“.

1963 metais Bjørn dalyvavo Danijos atrankoje į „Euroviziją“ *Dansk Melodi Grand Prix*, tačiau nusileido nugalėtojams Grethe ir Jørgen Ingmann, kurie laimėjo tų metų „Eurovizijos“ konkursą. Po metų atlikėjas su daina „Sangen om dig“ laimėjo atranką. 1964 m. Eurovizijoje atlikėjas tarp 16 dalyvių užėmė devintą vietą.

## Nuorodos

* Atlikėjo tinklalapis – bjorntidmand.dk  (danų k.)

|-
Ellen Winther

**Ellen Winther Lembourn**  1933 m. rugpjūčio 11 d. Orhusas –  2011 m. rugpjūčio 13 d. Kopenhaga) buvo Danijos operos dainininkė ir aktorė.

Ellen, kaip profesionali operos dainininkė, debiutavo 1957 metais Kopenhagos Karališkame teatre, kur 30 metų dirbo dainininke ir aktore.

1962 metais Ellen su daina „Vuggevise“ laimėjo Danijos „Eurovizijos“ atranką. Su šiuo kūriniu atlikėja dalyvavo septintajame „Eurovizijos“ konkurse, vykusiame Liuksemburge kovo 18 dieną. „Vuggevise“ tarp 16 dalyvių užėmė dešimtą vietą.

1960–1966 m. buvo ištekėjusi už pianisto John Winther, pora susilaukė dviejų vaikų. 1973 m. Ellen antrąkart ištekėjo už rašytojo ir politiko Hans Jørgen Lembourn, su kuriuo gyveno iki pat jo mirties 1997 metais.

Ellen Winther mirė 2011 m. rugpjūčio 13 d. Kopenhagoje.

## Filmografija
* *De sjove år* (1959)
* *Landmandsliv* (1965)
* *I den grønne skov* (1968)
* *Sønnen fra Vingården* (1975)
* *Kassen stemmer* (1976)
* *Midt om natten* (1984)
* *Jul på slottet* (1986, 1991, 1998)
* *Kampen om den røde ko* (1987)
* *Jydekompagniet* (1988)
* *Kun en pige* (1995)

## Nuorodos

* Ellen Winther Lembourn IMDB svetainėje 

|-
Gauravabaliai

**Gauravabaliai** (*Lagriinae*) – juodvabalių (*Tenebrionidae*) pošeimis.

## Morfologija, biologija
Suaugėliai vidutinio dydžio (5–12 mm), kūnas kiek paplokščias, užpakalinė dalis kiek platesnė. Antenos siūliškos, iš 11 narelių, išaugusios prieš akis; antras narelis trumpiausias, galinis ilgiausias. Priešnugarėlė cilindriška, siauresnė už antsparnius. Antsparniai apaugę ilgais pasišiaušusiais plaukeliais, minkšti, į galą platėjantys. Letenos (*tarsi*) narelių skaičius 5-5-4 (priekinės, vidurinės, užpakalinės).

Lervos aptinkamos paklotėje, humusingoje dirvoje, po nukritusiais lapais ir augalų likučiais. Minta negyvais įvairių augalų lapais ir kitais augaliniais likučiais.

## Sistematika, paplitimas
Pasaulyje gauravabalių yra apie 2000 rūšių. Palearktikoje – 470 rūšių. Lietuvoje aptikta viena rūšis – paprastasis gauravabalis (*Lagria hirta*). Manoma, kad turėtų gyventi ir *[[Lagria atripes]]*.

Kartais gauravabaliai išskiriami į atskirą šeimą *Lagriidae*.

## Susiję puslapiai
* Juodvabaliai
* Lietuvos juodvabaliai
* Paprastasis gauravabalis

## Šaltiniai
Teodoro Grotuso ąžuolas

**Teodoro Grotuso ąžuolas** (**Gedučių ąžuolas**) – išskirtinio amžiaus ąžuolas, augantis Pasvalio ir Pakruojo rajonų paribyje, Vaškų seniūnijoje, šalia Gedučių kaimo, pamiškėje prie kelio . Prie ąžuolo pastatyta lentelė su įrašu *„Teodoro Grothuso ąžuolas“*, pagerbiant gretimame Gedučių dvare gyvenusį mokslininką Teodorą Grotusą (1785–1822). Teigiama, kad jis mėgdavo po juo sėdėti.

Paskelbtas savivaldybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu Lietuvos Respublikos aplinkos ministro 1999 m. lapkričio 3 d. įsakymu Nr. 345.  

2014 m. spalio 16 d. ąžuolas buvo vandalų padegtas.  Ugniagesiai didžiulį iš vidaus rusenantį medį išgelbėjo, išpjaudami dalį kamieno, kad būtų galima užgesinti ir iškasti lauk drevėje padegtus medienos trūnėsius. Žymi kamieno dalis tapo tuščia.

## Duomenys

* Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (*Quercus robur L.*)
* Kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – 5,6 m
* Aukštis – 26,0 m
* Amžius – neskelbiama

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* T. Grotuso atminimas
Nesėkmių ruožas

**Nesėkmių ruožas** () – 1982 m. Italijoje sukurta komedija.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Enrico Montesano – Marijo Milijo
* Edwige Fenech – Nina Milijo
* Marco Messeri – Spartakas
* Leo Gullotta – inspektorius
* Enzo Cannavale
* Daniela Poggi

## Turinys

Marijo dirba slaugytoju ligoninėje, o jo žmoną Niną kur kas labiau domina televizorius nei vyras. Netikėtai jis laimi loterijoje 15 milijonų lirų, tačiau nusprendžia niekam to nesakyti. Paslapčia jis įsigyja naują automobilį ir pradeda savo svajonių gyvenimą, tačiau problemos prasideda kai apiplėšimą įvykdžiusi gauja pavagia jo mašiną...
Paprastasis gauravabalis

**Paprastasis gauravabalis** (*Lagria hirta*) – juodvabalių (*Tenebrionidae*) šeimos vabalų rūšis.

## Susiję puslapiai
* Juodvabaliai
* Lietuvos juodvabaliai
* Gauravabaliai

## Šaltiniai
Ilja Volkovas

**Ilja Volkovas** (, ; g. 2002 m. balandžio 19 d. Minske) – Baltarusijos dainininkas.

Atlikėjas yra dalyvavęs daugybėje muzikos konkursų, tokiuose kaip „New Movement“, „European Cup“ ir „New Wave Junior“.

2013 m. su daina „Poy so mnoy“ atlikėjas išrinktas atstovauti Baltarusijai 2013 m. vaikų „Eurovizijos“ konkurse. Renginyje, vykusiame Kijeve, atlikėjas su 108 taškais užėmė trečiąją vietą tarp dvylikos dalyvių. Šiame konkurse anksčiau buvo pasirodęs 2012 metais, kaip dalyvio Jegoro Žesko šokėjas.

## Diskografija

### Singlai
* 2013: *Poy so mnoy*
* 2014: *With You*

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Atlikėjo tinklalapis 

|-
Sophie Hecquet

**Sophie Hecquet** (tikrasis vardas *Arlette Hecquet*; g. 1944 m. spalio 9 d. Dakse – m. 2012 m. spalio 28 d. Paryžiuje), buvo prancūzų šansono atlikėja ir radijo laidų vedėja.

1963 metais pasirodė filme „Cherchez l’idole“. 1975 m. kaip Monako atstovė 1975 m. „Eurovizijos“ konkurse su kūriniu „Une chanson c´est une lettre“ užėmė 13 vietą. Dainoje kalbama apie tai, ką labai sunku pasakyti realiame gyvenime, todėl geriau apie tai dainuoti ir kurti eiles.

Vėlesnėje karjeroje Sophie buvo RMC radijo laidų vedėja.

## Nuorodos
* Sophie svetainėje Internet Movie Database 

|-
Viktoras Palys

**Viktoras Palys** (1907 m. rugsėjo 25 d. Alytuje – 1987 m. balandžio 19 d. Kaune) – Lietuvos skulptorius, dailininkas, profesorius.

## Biografija

1929–1987 m. gyveno Kaune, išskyrus 1936–1938 m., kai mokėsi Estijoje.

Nuo 1930 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Teisės fakultete. 1931 m. įstojo į Kauno meno mokyklos prof. J. Zikaro vadovaujamą skulptūros studiją, kurią baigė 1936 m. Susidomėjo grafika. Skulptūros studijas tęsė Tartu „Pallas“ aukštojoje mokykloje pas Anton Starkopf. 1938 m. grįžęs į Kauną, mokytojavo 1-ojoje amatų mokykloje, daug kūrė, dalyvavo parodose. 1939 m. už skulptūrinę kompoziciją „Auka“ laimėjo Taupomųjų kasų premiją. Tais pačiais metais grįžo į VDU ir 1940 m. baigė Teisės fakultetą, apgynė diplominį darbą „Nusikaltimai turtui SSRS baudžiamojoje teisėje", tačiau teisininku niekada nedirbo.

Nuo 1940 m. dėstė dailę Kauno valstybinėje 3-ojoje amatų mokykloje; iki 1941 m. buvo jos direktorius. 1944–1951 m. buvo Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės instituto dėstytojas, 1947 m. tapo docentu, 1948 m. – profesoriumi. 1946–1951 m. dirbo pavaduotoju mokymo reikalams. Taip pat dėstė dailę, anatomiją ir rusų kalbą Kauno kunigų seminarijoje. Jo mokiniai – garsūs dailininkai G. Jokūbonis, K. Kisielis, J. Balčikonis ir kt., kuriuos ne tik mokė, bet ir gelbėjo nuo sovietinės armijos. 1952–1954 m. buvo Kauno „Dailės“ kombinato dailininkas, direktoriaus pavaduotojas, 1955–1960 m. – direktorius.

1960 m. Kaune įsteigus Lietuvos dailės instituto vakarinį taikomosios dailės skyrių, iki 1982 m. dėstė piešimą, skulptūrą ir plastinę anatomiją. Iliustravo knygas, kūrė skulptūras. Monumentalumu išsiskiria skulptūros „Mirties genijus“ (1937 m.); dekoratyvinė parko skulptūra Kauno Ąžuolyne „Sėdintis vyras“ (pozavo Petras Jankevičius-Jankus, 1938 m.) bei „Auka“ (1939 m.).

Sukūrė kamerinių skulptūrų („Bedarbis“ 1936, „Sėdinti mergaitė“ 1937, „Prie tvenkinio“ 1939), portretų (žmonos, 1937, „Abiturientė“ 1959, M. Romerio 1970), paminklų (Petro Cvirkos Kaune, 1958, Liudo Giros Vilniuje, 1974), reljefų, medalių „Petras Cvirka“ 1960, Maironio, M. Riomerio bareljefai, prof. P. Mažylio, chirurgo A. Stropaus ir kitų portretiniai biustai, kunigų K. Paltaroko, L. Mažonavičiaus, J. Lapio atvaizdai, iliustravo knygų (Bernardo Brazdžionio „Per pasulį keliauja žmogus“ 1943).

Skulptūroms būdinga neoklasicistinės, apibendrintos formos, monumentalumas. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus.

## Atminimas

2007 m. pažymint 100-ąsias gimimo metines, pagaminta memorialinė lenta: „Šiame name gyveno ir kūrė skulptorius Viktoras Palys, 1907–1987“. Buvo skirta pakabinti prie namo Žaliakalnyje, Klonio g. 4. 

## Šaltiniai
Araukanija

**Araukanija** () – istorinis kraštas vidurio Čilėje, buvęs mapučių (ispanų vadintų araukanais) svarbiausia žeme. Iki Čilės užkariavimo mapučių gyvenami plotai driekėsi nuo Itatos upės šiaurėje iki Tolteno pietuose. Po kelis šimtmečius trukusio Arauko karo šiaurinė Araukanijos riba nusidriekė iki Bio Bio upės.

Dabar istorinė Araukanija padalinta į Bio Bio ir Araukanijos regionus.
Ekvadoro kosta

**Ekvadoro kosta** arba ***Ekvadoro pakrantės regionas*** () – viena iš keturių gamtinių Ekvadoro sričių. Apima Ramiojo vandenyno pakrantės ruožą, o rytuose kyla į kalnų (Sieros) sritį. 7 šalies provincijos ar jų dalys patenka į Kostą: Gvajaso, Santa Elenos, Manabi, Santo Domingo de los Cačilaso, El Oro, Los Rioso ir Esmeraldaso. Didžiausias ir svarbiausias miestas – Gvajakilis.

Ekvadoro kosta apima 640 km ilgio šalies pakrantę, salas (didžiausia – Puna) bei pajūrio lygumą. Kostoje driekiasi paplūdimių juostos bei veši mangrovės, o kalvotą pakrantės žemumą raižo daug upių (svarbiausia – Gvajasas). Klimatas karštas, pietuose sausas, einant į šiaurę drėgnėja. Įsteigtas Mačaliljos nacionalinis parkas, Čurutės mangrovių draustinis.

Kostoje gyvena apie pusė Ekvadoro gyventojų (8,5 mln.). Priešingai nei kalnuose ir Amazonijoje, kur gyvena daugiausia indėniškos kilmės žmonės, čia vyrauja juodaodžiai. Jie sudaro 44 % Esmeraldaso provincijos, 10 % Gvajaso, 6 % Manabi gyventojų. Kiti gyventojai daugiausia maišytos rasės (metisai, mulatai), indėnų išlikę nedaug (kajapai, cačilai, emberai).

Kostoje daugiausia verčiamasi vaisių, daržovių auginimu (veši garsiosios Ekvadoro bananų plantacijos), žvejyba, turizmu.
Dzeržoniuvas

**Dzeržoniuvas** (;  arba *Reichenbach im Eulengebirge*) – miestas pietvakarių Lenkijoje. Priklauso Žemutinės Silezijos vaivadijai. Nuo 1975–1998 m. buvo Valbžycho vaivadijoje. Dzeržoniuvo apskrities administracinis centras. Miesto plotas – 20,1 km². 34 952 gyventojai (2011 m. duomenys). Pavadintas lenkų kunigo ir mokslininko Jano Dzeržonio () garbei.

## Istorija
Nuo seno miestas buvo žinomas kaip *Reichenbach* (*reich* 'turtingas', 'stiprus' ir *Bach* 'srovė'), lenkų kalba – *Rychbach*. Pirmą kartą paminėtas 1258 m. vasario 13 d. Nuo 1325 m. priklausė Bohemijos karalystei. 1338 m. Maltos Ordino riteriai pastatė mokyklą ir ligoninę.
Guer Aikės departamentas

**Guer Aikės departamentas** () – departamentas Argentinoje, Santa Kruso provincijos pietuose. Tai 4 pagal plotą ir 1-as pagal gyventojų skaičių Santa Kruso departamentas. Administracinis centras – Rio Galjegosas.

Šiaurėje ribojasi su Korpen Aikės ir Lago Archentino departamentais, pietuose ir vakaruose – su Čile, rytuose – su Argentinos jūra.

## Gyvenvietės

* El Turbijas (85 gyv., 2022 m.)
* Esperansa (49)
* Džulija Dufūr (493)
* Mina 3 (?)
* **[[Rio Galjegosas]]** (115 524)
* Rio Turbijas (11 077)
* Rospentek Aikė (252)
* Veintiočo de Novjembrė (9478)
* Čimen Aikė (61)
* Puerto Koigas (0)

Kitos vietovės:
* Monte Dineras
* Mergelių kyšulys
* Las Horketasas
* Monte Aimondas (22)
* Punta Lojola
* Kamusu Aikė (paskutinė vidurio tehuelčų gyvenvietė)
* Gobernador Majeris

## Šaltiniai
Karlas Briulovas

**Karlas Briulovas** (; 1799 m. gruodžio 12 d. – 1852 m. birželio 11 d.) – XIX a. rusų tapytojas, akademistas. Jis laikomas pirmuoju Rusijos dailininku, pasiekusiu reikšmingo pripažinimo Europoje. Garsiausiu jo paveikslu įvardijama „Paskutinė Pompėjos diena“.

## Biografija

Karlas Pavlovičius Briulovas gimė Sankt Peterburge 1799 m. gruodžio 12 d. (gruodžio 23 d. pagal Grigaliaus kalendorių). Jo tėvas Pavelas Briulo (*Bruleau*) buvo skulptorius akademikas. Giminė turėjo prancūziškų šaknų, o motina Marija Šrioder buvo kilusi iš vokiečių. Šeima savo pavardę 1821 m. rusifikavo.  Karlas mokėsi Imperatoriškojoje dailės akademijoje. Jo vyresnis brolis Aleksandras Briulovas taip pat buvo tapytoju. Po mokslų akademijoje baigimo 1823 m. Karlas Briulovas keliavo į Romą tobulintis, kur gyveno iki 1835 m. Jo kūryboje pradėjo ryškėti griežtų akademinių klasicizmo formų derinimas su romantiniais bruožais.

Garsiausiu Briulovo paveikslu yra 1830−1833 m. sukurta „Paskutinė Pompėjos diena“. Paveikslas sukėlė sensaciją savo dramatišku Vezuvijaus išsiveržimo ir žmonių žūties vaizdavimu raudono dangaus fone. Iš pradžių paveikslas buvo eksponuotas Romoje, po to Paryžiuje ir vėliau perkeltas į Rusiją užsakovui princui Anatoliui Demidovui. Paveikslas buvo toks garsus ir aukštai vertinamas, kad Aleksandras Puškinas jam skyrė panegirišką poemą. 

1836 m. grįžęs į Rusiją Karlas Briulovas gavo vietą Sankt Peterburgo imperatoriškoje dailės akademijoje, kur dėstė sekančius 12 metų. Tarp Rusijos aristokratijos Briulovas buvo populiariu portretistu. 1849 m. dėl prastėjančios sveikatos dailininkas pasitraukė iš akademijos, keliavo į Italiją, kur mirė 1852 m. birželio 11 d. (23 pagal Grigaliaus kalendorių) Romoje. Vienu jo mokinių buvo tapytojas ir vėliau garsus ukrainiečių poetas Tarasas Ševčenka, kurį Briulovas išpirko iš baudžiavos.

## Darbų galerija

Vaizdas:Karl Brullov - The Last Day of Pompeii - Google Art Project.jpg| „Paskutinė Pompėjos diena“ (1830−1833, Valstybinis rusų muziejus, Sankt Peterburgas)
Vaizdas:Brjullov Italianskij Poldenj.jpg| „Italų pusiaudienis“ (1827, Valstybinis rusų muziejus, Sankt Peterburgas)
Vaizdas:BrullovKP PtOOrlovDavydGTG.jpg| „Princesė Olga Ivanova Orlova-Davydova su dukterimi“ (1834, Tretjakovo galerija, Maskva)
Karl Brullov - Portrait of the Shishmareva Sisters - Google Art Project.jpg| „Seserys Šišmarevos“ (1839, Valstybinis rusų muziejus, Sankt Peterburgas)
Vaizdas:Karl Brullov 05.jpeg| „Kunigaikštis A. N. Golicynas“ (1840, Tretjakovo galerija, Maskva)
Vaizdas:Brulov saltykova.jpg| „Grafienė Saltykova“ (1841, Valstybinis rusų muziejus, Sankt Peterburgas)
 


## Šaltiniai

* Allison Lee Palmer. *Historical Dictionary of Romantic Art and Architecture*. Scarecrow Press, 2011, p. 45−47.
* Encyclopaedia Britannica
* Internet Encyclopedia of Ukraine
Kaldera (Čilė)

**Kaldera** () – miestas šiaurės Čilėje, Atakamos regione, Kopjapo provincijoje. Įsikūręs Ramiojo vandenyno pakrantėje, 75 km į pietus nuo Kopjapo, supamas Atakamos dykumos. Jūrų uostas (išvežama vario rūda). Auginami citrusiniai vaisiai, verčiamasi žvejyba, turizmu. Driekiasi Bahija Inglesos paplūdimys, yra Šv. Vincento bažnyčia (1862 m.), paleontologijos muziejus, Padre Negro urvas, išpieštas bibliniais motyvais. Netoliese stūkso Sero Baljenos kalva, kur randamos priešistorinių banginių fosilijos.

## Istorija

Kaldera įkurta 1850 m., o po metų nutiestas pirmasis šalyje geležinkelis Kaldera–Kopjapo, skirtas rūdų išvežimui. 1868, 1877 ir 1922 m. miestą nuniokojo žemės drebėjimai, 1891 m. balandžio 23 d. greta vyko Kalderos įlankos mūšis, kuriame Čilės vyriausybės pajėgos nuskandino revoliucinės chuntos fregatą.


File:Entrada Estación Caldera.JPG|Geležinkelio stotis
File:Bahia Inglesa.JPG|Bahija Inglesos paplūdimys
File:Iglesia de Caldera,Chile.jpg|Bažnyčia


## Šaltiniai
Kenterberio pasakojimai

**Kenterberio pasakojimai** – apsakymų rinkinys, kurį XIV a. pab. parašė Džefris Čoseris. Tai – viena pirmųjų anglų kalba parašytų knygų. Knygoje pasakojama apie grupę piligrimų, keliaujančių iš Londono į Kenterberį. Norėdami linksmiau praleisti laiką, kiekvienas iš jų turi papasakoti po vieną istoriją.

Iš pradžių Čoseris planavo sukurti 120 istorijų, bet teparašė 24. Du pasakojimai yra parašyti prozos stiliumi, o kiti – eiliuotai.
Give It Away

**„Give It Away“** – grupės „Red Hot Chili Peppers“ daina iš jų penktojo albumo „Blood Sugar Sex Magik“. Taip pat ji buvo 1991 m. rugsėjo 4 d. buvo išleista kaip pirmasis singlas, skirtas pareklamuoti albumą.

Nors kelios radijo stotys iškart atsisakė groti šią dainą, teigdami, jog joje trūksta melodijos, daina tapo itin populiari visame pasaulyje. Ji pasiekė pirmąją vietą Billboard *Modern Rock Tracks* tope, taip tapdama pirmąją grupės daina, pasiekusią tokį pasiekimą.

Dainai buvo sukurtas vaizdo klipas, kuris buvo toks populiarus, jog muzikiniai televizijos kanalai, tokie kaip MTV jį rodydavo net po kelis kartus į valandą. Daina laimėjo daugybę apdovanojimų, vienas iš jų – 1992 m. laimėtas „Grammy“ už geriausią sunkiojo roko dainą. „Give It Away“ yra viena dažniausiai grupės grojamų dainų, kuri atliekama kone kiekviename koncerte.

## Dainos
;JAV kasetės singlas (1991)
# „Give It Away“ (albumo versija) – 4:43
# „Search and Destroy“ (anksčiau neišleista) – 3:34

;Europietiškas kasetės singlas (1991)
# „Give It Away“ (albumo versija) – 4:43
# „Soul to Squeeze“ (anksčiau neišleista) – 4:52

;7" pirmasis singlas (1991)
# „Give It Away“ (albumo versija) – 4:43
# „Give It Away“ (12" Mix) – 6:02

;7" antrasis singlas (1991)
# „Give It Away“ (albumo versija) – 4:43
# „Search and Destroy (anksčiau neišleista) – 3:34

;12“ singlas (1991)
# „Give It Away“ (12" Mix) – 6:02
# „Give It Away“ (Rasta Mix) – 6:47
# „Give It Away“ (Single Mix) – 4:46
# „Search and Destroy“ – 3:34
# „Give It Away“ (albumo versija) – 4:43

;CD pirmasis singlas (1991)
# „Give It Away“ (albumo versija) – 4:43
# „Search and Destroy“ – 3:34
# „Soul to Squeeze“ – 4:52

;CD antrasis singlas (1991)
# „Give It Away“ (Single Mix) – 4:46
# „Give It Away“ (12" Mix) – 6:02
# „Search and Destroy“ – 3:34
# „Give It Away“ (Rasta Mix) – 6:47
# „Give It Away“ (albumo versija) – 4:43

;CD trečiasis singlas (1992)
# „Give It Away“ (Single Mix) – 4:46
# „Give It Away“ (12" Mix) – 6:02
# „Search and Destroy“ – 3:34
# „Give It Away“ (Rasta Mix) – 6:47
# „Give It Away“ (albumo versija) – 4:43
# „Soul to Squeeze“ – 4:52

;Europietiškas 12" (1993)
# „Give It Away“ (12" Mix) – 6:02
# „Give It Away“ (Rasta Mix) – 6:47
# „If You Have to Ask“ (Disco-Krisco Mix) – 7:12

;CD ketvirtasis singlas (1994)
# „Give It Away“ (Single Mix) – 4:46
# „Give It Away“ (12" Mix) – 6:02
# „Give It Away“ (Rasta Mix) – 6:47
# „Soul to Squeeze“ – 4:52

;CD penktasis singlas (1994)
# „Give It Away“ (Edit) – 3:46
# „If You Have to Ask“ (Friday Night Fever Blister Mix) – 6:34
# „If You Have to Ask“ (Scott & Garth Mix) – 7:12
# „Nobody Weird Like Me“ (koncertinis įrašas) – 5:03

## Topai
Alexandre Cabanel

**Aleksandras Kabanelis** (, 1823 m. rugsėjo 29 d. – 1889 m. sausio 23 d.) – XIX a. Prancūzijos tapytojas, akademistas. Jo paveikslas „Veneros gimimas“ laikomas vienu garsiausių XIX a. akademinio meno kūrinių.

## Biografija

Aleksandras Kabanelis gimė 1832 m. lapkričio 20 d. Monpeljė. Mokėsi Paryžiaus aukštojoje dailės mokykloje (*[[École des Beaux-Arts]]*), 1845 m. laimėjo mokyklos „Romos prizą“, skiriamą jauniesiems dailininkams, ir tobulinosi Romoje. Kabanelis buvo sėkmingas to meto Prancūzijos tapytojas. Tapė scenas klasikinės mitologijos motyvais ir portretus, iškilo iki mėgstamiausio Napoleono III dailininko. 1863 m. jis tapo Aukštosios dailės mokyklos profesoriumi. Tais pačiais metais sukūrė paveikslą „Veneros gimimas“, kuris sukėlė sensaciją Paryžiaus „Salone“. Paveikslą įsigijo Napoleonas III savo privačiai kolekcijai. Paveikslas tapo vienu būdingiausių ir žymiausių XIX a. akademinio meno pavyzdžių. Emilis Zola kritikavo paveikslą vadindamas Veneros kūną bekūniu ir bekrauju, pagamintu iš rožinio ir balto marcipanų. Kartu su Viljamu Bugro Kabanelis aktyviai priešinosi impresionistų priėmimui į akademinio Paryžiaus „Salono“ kasmetines parodas. Aleksandras Kabanelis mirė 1889 m. sausio 23 d. Paryžiuje.

## Galerija

Vaizdas:Alexandre Cabanel - The Birth of Venus - Google Art Project.jpg | „Veneros gimimas“ (1863, Orsė muziejus, Paryžius)
Vaizdas:Alexandre Cabanel - Catharine Lorillard Wolfe.jpeg| „Catharine Lorillard Wolfe portretas“ (1876, Metropoliteno meno muziejus, Niujorkas)


## Šaltiniai

* Allison Lee Palmer. *Historical Dictionary of Romantic Art and Architecture*. Scarecrow Press, 2011, p. 53.
* Orsė muziejaus svetainė
Čechovicės-Dzedzicės

**Čechovicės-Dzedzicės** () – miestas Silezijos vaivadijoje, pietų Lenkijoje. 35 543 gyventojai (2013 m. duomenys). Svarbus geležinkelio mazgas. Per miestą eina dvi svarbios geležinkelio linijos: iš rytų į vakarus (Tšebinia–Zebžydovicės) ir iš šiaurės į pietus (Katovicai–Belsko-Biala). Mieste veikia Belsko-Biala elektrinė.

## Istorija
Vroclavo arkivyskupystės lotyniškame *Liber fundationis episcopatus Vratislaviensis* dokumente buvo paminėtos dvi gyvenvietės. Čechovicės kaimas pirmą kartą paminėtas 1305 m., Dzedzicės – 1465 m. Šalia esantis Žebračo kaimas () pirmą kartą paminėtas 1443 m.

## Miestų partnerystė
*  Lomža, Lenkija
*  Hidenhausenas, Vokietija
*  Orlova, Čekija
*  Slanimas, Baltarusija
*  Žilina, Slovakija

## Galerija

Zamek i park 1.jpg|Rūmai
Jezus chrystus odkupiciel church.jpg|Bažnyčia
Fourth_elementary_school_czechowice.JPG
Railway_Station_Czechowice.JPG|Geležinkelio stotis
POL Czechowice-Dziedzice Plac Jana Pawła II z fontanną.jpg
Settlement-manhattan_czechowice.JPG
POL Czechowice-Dziedzice Urząd Miejski 2.JPG
Statue_brotherhood_of_weapon1.JPG|Paminklas
Community_centre_czechowice.JPG
Statue camp.jpg|Paminklas
Show Me Your Soul

**„Show Me Your Soul“** – grupės „Red Hot Chili Peppers“ daina, įrašyta ir išleista 1990 m. Daina buvo skirta filmo „Pretty Woman“ garso takeliui ir buvo išleista kaip singlas JAV ir Jungtinėje Karalystėje. Singlas pasiekė dešimtąją vietą JAV Billboard Modern Rock Tracks tope. Taip pat daina pasirodė ir geriausiųjų dainų rinkinyje „What Hits!?“. Dainai buvo sukurtas ir vaizdo klipas.

Nors daina buvo išleista kaip singlas, ji niekada nebuvo atlikta gyvai.

## Dainos
;12" radijo reklaminis singlas (1990)
# „Show Me Your Soul“
# „Show Me Your Soul“

;CD reklaminis singlas (1990)
# „Show Me Your Soul“

## Topai
Opolės technikos universitetas

**Opolės technikos universitetas** () – valstybinė aukštoji mokykla Opolėje, Lenkijoje. Lenkijos aukštųjų mokyklų reitinge jis užima 49 vietą, tuo tarpu pasaulio reitinguose – 2879 (pagal pasaulinį *Webometrics Ranking of World Universities* 2014 m. reitingą).

1959 m. Opolėje buvo atidarytas Silezijos technikos universiteto konsultacinis punktas, kurio pagrindu 1966 m. birželio 1 d. buvo įsteigta Aukštoji inžinerijos mokykla. Technikos universiteto statusas jai buvo suteiktas 1996 m. rugsėjo 1 d.

## Fakultetai
* Statybos fakultetas
* Gamybos inžinerijos ir logistikos fakultetas
* Elektrotechnikos, automatikos ir informatikos fakultetas
* Mechanikos fakultetas
* Kūno kultūros ir fizioterapijos fakultetas
* Ekonomikos ir verslo vadybos fakultetas

## Rektoriai

## Šaltiniai
Benelli

**Benelli** () – Italijos kompanija šaulių ginklų gamintoja, įkurta 1967 m., labiausiai žinoma kaip aukštos kokybės lygiavamzdžių šautuvų (), kuriuos visame pasaulyje  naudoja kariškiai, teisėsaugininkai ir civiliai savigynai, gamintojas. Būstinė – Urbine. Kompanija įkurta kaip „Benelli“ motociklų gamybos kompanijos atšaka. „Benelli“ ir  „Benelli USA“ kompanijų savininkas nuo 2000 m. yra kompanija „Fabbrica d'Armi Pietro Beretta“.

Vienas žinomiausių kompanijos gaminamų šautuvų yra *[[Benelli M3]]*, 12 kalibro ginklas, kuriuos labai dažnai naudoja JAV SWAT komandos. 

## Lygiavamzdžiai

Daugelis „Benelli“ lygiavamzdžių naudoja unikalų atatrankos inercijos panaudojimo mechanizmą, kurį išrado *Bruno Civolani*. 1999 m. „Benelli“ pateikė rinkon *[[Benelli M4 Super 90]]*, neįprastą savitaisį lygiavamzdį (naudojantį parako dujų pertaisymo variklį), skirtą kariškiams ir teisėsaugininkams. 
Savitaisis *Benelli Super Black Eagle* yra mėgstamas vandens paukščių medžiotojų. 

* M1 Super 90 (12 ir 20 kalibrai, savitaisis)
* M2 Super 90 (12 ir 20 kalibrai, savitaisis)
* M3 Super 90 (12 kalibras, savitaisis ar pompinis) 
* M4 Super 90 (12 kalibras, savitaisis)
* Raffaello (12 kalibras, savitaisis)
* Raffaello CrioComfort (12 ir 20 kalibrai, savitaisis)
* Raffaello Crio 28 (28 kalibras, savitaisis)
* Vinci (12 kalibras, savitaisis)
* Benelli Montefeltro (12 ir 20 kalibrai, savitaisis)
* Super Black Eagle I (12 kalibras, savitaisis)
* Super Black Eagle II (12 kalibras, savitaisis)
* Nova (12 kalibras, pompinis)
**Nova Tactical
**Nova Field
**Supernova (12 kalibras)

## Graižtviniai šautuvai
* Benelli Argo 
**Benelli Argo Comfortech
**Benelli Argo EL
**Benelli Argo Special
**Benelli Argo Deluxe
* Benelli MR1 (šoviniai 5,56 mm kalibro)
* Benelli R1

## Sportiniai pistoletai
* Benelli MP90S cal. 22
* Benelli MP90S cal. 32
* Benelli MP95E cal. 22
* Benelli MP95E cal. 32

## Kiti ginklai
Pistoletai:
* Benelli B76
Pneumatiniai pistoletai:

* Benelli Kite (Variantas: Benelli Kite Young)
Betūtis pistoletas kulkosvaidis:
* Benelli CB M2

## Nuorodos

* Official homepage - Italy
* Official homepage - USA
*
*
*
Kristupas Konstantinas Pacas

**Kristupas Konstantinas Pacas** (apie 1679–1725 m. rugpjūčio 11 d., Polockas) – LDK valstybinis veikėjas, Lietuvos didysis raštininkas (1710–1724 m.), Polocko kaštelionas (1724–1725 m.), Kauno, Pinsko ir Dudsko seniūnas.

## Biografija
Lietuvos magnatų Pacų giminės atstovas, herbo „Gozdawa“ savininkas. Kauno seniūno Mikalojaus Andžejaus Paco (m. apie 1710) ir Marianos Stadnickaitės (m. apie 1700) sūnus, Lietuvos dvaro vėliavininko Konstantino Vladislavo Paco (1620–1686) anūkas.

Nuo 1710 metų buvo karaliaus dvare, užimdamas Lietuvos didžiojo raštininko pareigybę. 1724 metais, į gyvenimo pabaigą gavo Polocko kašteliono pareigybę. Jam priklausė Kauno, Pinsko ir Didsko seniūnijos.

## Šeima ir vaikai
Buvo vedęs du kartus. 1712 metais vedė Kristiną Terezą Sapiegaitę (m. 1713), Trakų ir Mstislavlio vaivados Jurgio Stanislovo Sapiegos (apie 1668–1732) ir Izabelės Elenos Polubinskaitės dukterį. Vaikai nuo pirmos santuokos:

* Kazimieras Pacas (m. iki 1740), Kauno seniūnas

1715 metais vedė antrą kartą kunigaikštytę Barborą Oginskaitę (m. iki 1725), Vitebsko vaivados, kunigaikščio Marcijono Mykolo Oginskio (1672–1750) ir Terezos Bžoztovskaitės (m. 1721) dukterį. Vaikai nuo antros santuokos:

* Terezė Pacaitė, vyras – Hainecko seniūnas Mykolas Volodkovičius
* Rozalija Pacaitė, Ašmenos vaiskio Karolio Sulistovskio žmona
* Antonijus Mykolas Pacas (m. 1774), Lietuvos didysis raštininkas (1750), Lietuvos armijos pulkininkas (1754), Bortiansko seniūnas.

## Nuorodos
* Polski Słownik Biograficzny" (tom 24, str. 717)

|-
Jeronimas Dominykas Pacas

**Jeronimas Dominykas Pacas** (apie 1620–1662) – Lietuvos magnatas, Lietuvos didžiosios kunigaikštystės aristokratiškos giminės atstovas.

## Biografija
Kilo iš Lietuvos magnatų Pacų giminės, herbo „Gozdava“ savininkas. Trakų vaivados Petro Paco (apie 1570–1642) sūnus nuo antros santuokos su Elžbieta Šemetaite (m. 1652). Broliai – Lietuvos didysis pakamaris Feliksas Jonas, Lietuvos didysis stovyklininkas Bonifacijus Teofilis, Lietuvos didysis etmonas Mykolas Kazimieras ir Žemaitijos vyskupas Kazimieras.

Valdė Ašmenos pavietą ir valdas Žemaitijoje.

1661 metais Rusijos-Lenkijos karo metu Jeronimas Dominykas Pacas pateko į Rusijos nelaisvę ir buvo prievarta išvežtas į Maskvos valstybės gilumą. Sekančiais 1662 metais buvo išlaisvintas, bet mirė pakeliui į namus.

## Šeima ir vaikai

Buvo vedęs Aną Vainaitę (m. po 1669), nuo santuokos su kuria turėjo tris sūnūs ir dvi dukteris:

* Petras Mykolas Pacas (apie 1645–1696), Breslaujos vėliavininkas ir maršalka, Žemaitijos seniūnas (1684)
* Jonas Kazimieras Pacas (apie 1650–1696/1697), Breslaujos maršalka (1684), Lietuvos dvaro vėliavininkas (1687)
* Kazimieras Mykolas Pacas (apie 1655–1719), Maltos ordino riteris, vadas Poznanėje (1685) ir Stolovičiuose (1688), Lietuvos didysis raštininkas (1683–1710), Lietuvos dvaro maršalka (1708–1709)
* Karterina Pacaitė, Ašmenos pakamario Romano Danilovičiaus žmona
* Ana Pacaitė, Plocko žemė teisėjo Trajano Juzefo Pakošo žmona

## Nuorodos
* Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 788 с.: іл. ISBN 985-11-0378-0.
Petras Pacas

**Petras Pacas** (apie 1570–1642 m. birželio 19 d.) – LDK valstybinis ir karinis veikėjas, Lietuvos dvaro vėliavininkas (1613–1635 m.), Lietuvos dvaro paiždininkis (1635–1640 m.), Trakų vaivada (1640–1642 mm.), Mstislavlio, Radomlio ir Daugėliškių seniūnas.

## Biografija

Lietuvos magnatų Pacų giminės atstovas, herbo „Gozdawa“ savininkas. Vilniaus kašteliono Povilo Paco (apie 1530–1595) ir Rainos Valavičiūtės sūnus. Brolis – Žemaitijos vyskupas Mikalojus Pacas (1570–1624).

Valdė Ašmenos pavietą ir valdas Vidzoje. Taip pat jam priklausė Mstislavlio, Radomlio ir Daugėliškių seniūnijos.

Išsilavinimą gavo Vilniaus universitete ir Italijoje. 1592 metais Petras Pacas gavo valdyti Mstislavlio seniūniją. 1607 metais buvo paskirtas demarkacijos sienos atitraukimo tarp Bereslaujos pavieto ir Kurliandijos komisaru. Buvo renkamas pasiuntiniu į seimus.

ATR karų su Švedija, Rusijos valstybe ir Osmanų imperija dalyvis.

1613 metais Petras Pacas buvo paskirtas Lietuvos dvaro vėliavininku, 1635 metais gavo Lietuvos dvaro paiždininkio pareigybę. 1640 metais Petras Pacas tapo Trakų vaivada.

## Šeima ir vaikai

Petras Pacas buvo vedęs du kartus. Pirma jo žmona tapo Jadvyga Zavišaitė, nuo santuokos su kuria turėjo sūnų ir dukterį:

* Jonas Pacas (?–1650), Vilniaus kanauninkas, karaliaus sekretorius, Slanimo probstas, Infliantų vyskupas (1647),
* Sofija Pacaitė, Vilniaus vienuolė.

Antą kartą vedė Alšę (Elžbietą) Šemetaitę (m. 1652), Smolensko kašteliono Vaclovo Melchioro Šemetos (?–1599) ir Elžbietos Chodkevičiūtės dukterį. Vaikai:

* Kristupas Pacas (?–1633), karaliaus dvariškis,
* Vaclovas Pacas (mirė jaunystėje), Vokiečių imperatoriaus Ferdinando Habsburgo dvariškis,
* Feliksas Jonas Pacas (apie 1615–apie 1700), karaliaus dvariškis (1639), Lietuvos didysis taurininkas (1643), LDK stalininkas (1645), Lietuvos didysis pakamaris (1646–1698), Breslaujos seniūnas,
* Jeronimas Dominykas Pacas (apie 1620–1662),
* Bonifacijus Teofilis Pacas (apie 1622–1678), Trakų tijūnas (apie 1657), karaliaus pulkininkas (1665), Lietuvos didysis sargybinis (1669), Lietuvos didysis stovyklininkas (1676),
* Mykolas Kazimieras Pacas (apie 1624–1682), Lietuvos lauko etmonas (1663), Lietuvos didysis etmonas ir Vilniaus kaštelionas (1667), Vilniaus vaivada (1669),
* Kazimieras Pacas (?–1695), Slanimo (1643) ir Belostoko probstas (1654), Smolensko vyskupas (1662) ir Žemaitijos vyskupas (1666),
* Ana Pacaitė, pirmasis vyras buvo Lietuvos didysis medžioklis Karolis Petras Isaikovskis, antrasis – Lietuvos dvaro maršalka Teodoras Aleksandras Liackis.

## Nuorodos
* Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 788 с.: іл. ISBN 985-11-0378-0.

|-
Mykolas Jonas Pacas

**Mykolas Jonas Pacas** (1730–1787 m. spalis) – LDK valstybinis ir karinis veikėjas, Lietuvos armijos generolas-majoras (1764 m.), generolas-leitenantas (1766/1767 m.), Ziolovsko seniūnas. Augusto III kamergeris, Baro konfederacijos generalinis maršalka Lietuvos didžiojoje kunigaikštystėje (1769–1772 m.).

## Biografija

Lietuvos magnatų Pacų giminės atstovas, herbo „Gozdawa“ savininkas. Žemaitijos kašteliono ir Ziolovsko seniūno Juozapo Paco (apie 1685–1764) ir Elenos Bialozoraitės sūnus. Brolis – generolas-inspektorius (1760) ir Lietuvos didysis pataurininkis Ignotas Pacas (m. 1765).

Buvo prieš „Familija“ partiją, pasisakė prieš prorusiško kandidato Stanislovo Augusto Poniatovskio išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą. 1767 metais įstojo į Radomo konfederaciją. Tais pačiais metais Repnino seime įėjo į seimo delegacijos sudėtį. Ši delegacija, spaudžiant Rusijos pasiuntiniui, kunigaikščiui N. V. Repninui, buvo priversta pripažinti senos tvarkos išsaugojimą Abiejų Tautų Respublikoje. 1768 metais Mykolas Jonas Pacas prisijungė prie baro konfederacijos kaip Naugarduko pavieto maršalka.

1768 metų rudenį Mykolas Jonas Pacas Naugarduke įkūrė Lietuvos didžiosios kunigaikštystės Generalinę konfederaciją kaip dalį Baro konfederacijos, dalyvavo mūšiuose su Rusijos kariais. Po Baro konfederatų pralaimėjimo gyveno emigracijoje (Slovakijoje ir Silezijoje), po to išvažiavo į Prancūziją, kur 1776 metais gavo Prancūzijos pilietybę. Iki gyvenimo galo buvo Stanislovo Augusto Poniatovskio priešininkas ir protestavo prieš ATR padalijimus.

1787 metais Mykolas Jonas Pacas mirė Strasburge.

## Literatūra
* Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 788 с.: іл. ISBN 985-11-0378-0.
* Polski Słownik Biograficzny" (tom 24, str. 729)
Krovo nestabilumas

**Krovo nestabilumas** () aerodinamikoje apibūdinamas kaip linijinio srauto sūkurio nestabilumas. Šis nestabilumas dažniausiai stebimas iškart po didelių orlaivių paliekamų lėktuvų pėdsakų. Paprastai šis nestabilumas susidaro sąveikaujant sparno „snapeliui“ ir lėktuvų pėdsakams. Jų gyvavimo laikas trunka iki kelių minučių, santykinai, tai laikoma gana ilgas laiko tarpas. Šis reiškinys pavadintas jo atradėjo S. C. Crow garbei.

## Susidarymas

Kadangi Krovo nestabilumas susijęs su keletu susidarančių sūkurių nestabilumu, jis dažnai turi kelias susidarymo stadijas:
* Prieš laikrodžio rodyklę besisukantys sūkuriai veikdami vienas kitą padidina mažus sinusoidinius iškraipymus sūkurio formoje
* Nuo pradinio sutrikdymo priklauso simetriškos arba asimetriškos bangos susiformavimas
* Pats sutrikdymas auga eksponentiškai bangos amplitudėje, kartu sąveikaujant abiem sūkuriams ir varomai savo sukurtos indukcijos principu.
* Sūkurio amplitudės pasiekia kritines vertes ir atsiskiria nuo bendros linijos, taip sukurdamos sūkurio žiedus.

## Įtaka

Pavojingiausia stadija laikoma, kuomet lėktuvų pėdsakus pradeda veikti turbulencija (Krovo nestabilumas). Ypatingai didelę reikšmę turi mažesnių gabaritų orlaiviams, kurie skrenda iškart už didesnio orlaivio. Nekenksminga stadija pasiekiama, kuomet iš tiesių lėktuvo pėdsakų pereinama į „žiedo“ formos debesis arba pėdsakai visiškai išsisklaido.

## Šaltiniai
* Crow, S. C., Stability theory for a pair of trailing vortices, AIAA J., 8, 2172–2179 (1970).
* Saffman, P. G., Vortex Dynamics, Cambridge Uni. Press, New York (1992).
Meyer Schapiro

**Mejeris Šapiro** (1904 m. rugsėjo 23 d. Šiauliuose, Rusijos imperija – 1996 m. kovo 3 d. Niujorke, JAV) – Lietuvos žydų kilmės JAV meno istorikas, rašytojas, dėstytojas. Brolis Morris Schapiro buvo šachmatininkas.

## Biografija
Gimė 1904 m. rugsėjo 23 d. Šiauliuose, Natano Menachemo Šapiro ir Fani Adelman šeimoje. 1906 m. jo tėvas išvyko dirbti į Niujorką, kur įsidarbino mokytoju, 1907 m. į JAV atvyko ir likę šeimos nariai. 1920 m. įstojo į Kolumbijos universitetą, kur studijavo meno istoriją ir filosofiją. 1929 m. tapo meno istorijos mokslų daktaru. Nuo 1928 m. dėstė universitete, o 1952 m. tapo profesoriumi. Taip pat dėstė Niujorko, Harvardo ir Oksfordo universitetuose. Parašė kelias knygas apie dailininkų V. van Gogo ir P. Sezano kūrybą. Jis buvo vienas iš pirmųjų meno istorikų pradėjusių tyrinėti menininkų kūrybą atsižvelgiant į socialinį bei politinį kontekstą. Mirė 1996 m. kovo 3 d. Niujorke.

## Darbai
* *Vincent van Gogh*. New York: Harry N. Abrams, 1950 and reprints.
* *Paul Cézanne*. New York: Harry N. Abrams, 1952 and reprints.
* *The Parma Ildefonsus: A Romanesque Illuminated Manuscript from Cluny, and Related Works*. New York: College Art Association of America, 1964.
* *Words and Pictures. On the Literal and the Symbolic in the Illustration of a Text*. Approaches to Semiotics series 11, ed. Thomas A Sebeok. The Hague and Paris: Mouton, 1973.
* *Style, Artiste et Société*, trans. Blaise Allan et. a. Paris: Éditions Gallimard, 1982.
* *The Romanesque Sculpture of Moissac*. New York: George Braziller, 1985.(Reprint of Schapiro’s dissertation originally published in Art Bulletin. Includes photographs by David Finn)
* *Selected Papers IV: Theory and Philosophy of Art: Style, Artist, and Society*. George Brailler, 1994.
* *Mondrian: On the Humanity of Abstract Painting*. New York; George Braziller, 1995.
* *Meyer Schapiro : the bibliography* / compiled by Lillian Milgram Schapiro. New York : G. Braziller, 1995.
* *Words, Script, and Pictures: The Semiotics of Visual Language*. New York: George Braziller, 1996.
* *Impressionism: Reflections and Perceptions*. New York George Braziller, 1997.
* *A kind of rapture* / Robert Bergman ; introduction by Toni Morrison ; afterword by Meyer Schapiro. New York: Pantheon Books, 1998.
* *Worldview in Painting–Art and Society: Selected Papers, Vol. 5*. New York: George Braziller, 1999.
* *The Unity of Picasso’s Art*. New York: George Braziller, 2000.
* *Meyer Schapiro : his painting, drawing, and sculpture*. New York : Harry N. Abrams, Publishers, 2000.
* *Language of Forms: Lectures on Insular Manuscript Art*. New York: Pierpont Morgan Library, 2005.
* *Romanesque architectural sculpture: The Charles Eliot Norton lectures*. Chicago: University of Chicago Press, 2006.
* *Meyer Schapiro abroad : letters to Lillian and travel notebooks*. Los Angeles, Calif. : Getty Research Institute, c2009.

## Nuorodos
* Biografija (ang.)
* Nekrologas (ang.)
Fritz Scherwitz

**Fricas Šervicas** (1903 m. rugpjūčio 21 d. Šiauliuose, Rusijos imperija – 1962 m. gruodžio 14 d. Miunchene, Vakarų Vokietija) – Lietuvos vokiečių kilmės karininkas, esesininkas vadovavęs žydų priverstinei darbų stovyklai Rygoje. 

## Biografija
Gimė 1903 m. rugpjūčio 21 d. Šiauliuose. 1925 m. atvyko į Berlyną, kur dirbo įvairius nekvalifikuotus darbus. 1933 m. lapkričio 1 d. įstojo į SS. II pasaulinio karo metu Vokietijos kariuomenei užėmus Rygą, pradėjo čia dirbti policijos seržantu. Nuo 1942 m. vadovavo SD organizacijos administruojamoms gamykloms Rygoje. Surinkęs apie 1000 Rygos geto žydų privertė juos dirbti savo gamyklose. F. Šervicas neleido savo darbuotojų išvežti į naikinimo stovyklas ir tuo juos iš dalies saugojo. 1944 m. rugsėjį pasitraukė iš Rygos į Vakarų Vokietiją, kur apsimetinėjo žydu. 1948 m. balandžio 26 d. buvo suimtas ir apkaltinas priklausymu SS bei atsakingu už trijų žydų nužudymą. Nuteistas 6 metams kalėjimo, paleistas 1954 m. Vėliau dirbo prekybos agentu, mirė 1962 m. gruodžio 14 d. Miunchene. 

## Nuorodos
* Susijusi literatūra (vok.)
* Biografija (lat.)

## Literatūra
* Anita Kugler: Scherwitz, der jüdische SS-Offizier. Köln 2004, ISBN 3-462-03314-X
Morris Schapiro

**Morisas Šapiro** (1903 m. Šiauliuose, Rusijos imperija – 1996 m. gruodžio 23 d. Niujorke, JAV) – Lietuvos žydų kilmės bankininkas, šachmatininkas. Brolis Meyer Schapiro buvo meno istorikas.

## Biografija
Gimė 1903 m. Šiauliuose, Natano Menachemo Šapiro ir Fani Adelman šeimoje. 1906 m. jo tėvas išvyko dirbti į Niujorką, kur įsidarbino mokytoju, 1907 m. į JAV atvyko ir likę šeimos nariai. 1920 m. įstojo į Kolumbijos universitetą, kur studijavo inžineriją. Studijuodamas atstovavo savo universitetą įvairiuose šachmatų turnyruose. Buvo įkūręs investicinį banką *M. A. Schapiro & Company*, finansavo inžinerinius tyrimus Kolumbijos universitete. Mirė 1996 m. gruodžio 23 d. Niujorke.

## Nuorodos
* Nekrologas (anglų k.)
Jindržichūv Hradecas

**Jindržichūv Hradecas** (; ) – miestas Pietų Čekijos krašte, Čekijoje. 21 824 gyventojai (2013 m. duomenys).

Mieste esanti pilis su rūmais užima tris hektarus. Pagal plotą yra trečia dydžiausių šalyje (po Prahos ir Česky Krumlovo). Turi 320 kambarių ir daugiau nei 10 000 meno kūrinių bei tiek pat knygų.

Mieste išlikusios žydų kapinės. Yra kelios bažnyčios. Renesanso stiliaus pastate įsikūręs muziejus (vienas seniausių Bohemijos regioninių muziejų). Jame prieš tai buvo jėzuitų seminarija. Turgaus aikštėje esančiame gotikiniame pastate įsikūrusi miesto rotušė.

## Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1220 m. Manoma, kad tai buvo slavų gyvenvietė. XIII a. pradžioje pastatyta gotikinė pilis (XVI a. perstatyta pagal renesanso stilių). Jindržichūv Hradecas po Trisdešimtmečio karo buvo antras pagal dydį Bohemijos karalystėje.
Feliksas Jonas Pacas

**Feliksas Jonas Pacas** (apie 1615–apie 1700) – LDK valstybinis veikėjas, karaliaus dvariškis (1639 m.), Lietuvos didysis taurininkas (1643–1645 m.), Lietuvos didysis stalininkas (1645–1646 m.) ir Lietuvos didysis pakamaris (1646–1698 m.). Breslaujos, Rakiborsko, Dagėliškių, Dysnos ir Kurilovsko seniūnas.

## Biografija
Lietuvos magnatų Pacų giminės atstovas, herbo „Gozdawa“ savininkas. Trakų vaivados Petro Paco (apie 1570–1642) sūnus nuo antros santuokos su Elžbieta Šemetaite (m. 1652). Broliai – Jeronimas Dominykas, Lietuvos didysis stovyklininkas Bonifacijus Teofilis, Lietuvos didysis etmonas Mykolas Kazimieras ir Žemaitijos vyskupas Kazimieras.

Nuo 1639 metų Feliksas Jonas Pacas minimas kaip karaliaus dvariškis, 1643 metais tapo LDK taurininku, 1645 metais – Lietuvos didžiuoju stalininku. 1646 metais Feliksas Jonas Pacas gavo Lietuvos didžiojo pakamario pareigybę. Pakamariu išbuvo 52 metus, kas buvo vienu iš ilgiausių laiko tarpų buvimo vienose pareigose Lietuvos didžiojoje kunigaikštystėje.

## Šeima
Buvo vedęs tris kartus. 1651 metais pirma santuoka buvo su Ana Kontancija Zavišaite (?–1652). 1653 metais vedė antrą kartą Elžbietą Šemetaitę (m. 1655). Jo trečia žmona tapo Ana Jana Zyberg (?–1692). Nuo visų trijų santuokų palikuonių neturėjo.

## Nuorodos
* Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 788 с.: іл. ISBN 985-11-0378-0.