open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Carlos Delfino

**Karlosas Fransiskas Delfinas** (*Carlos Francisco Delfino*, g. 1982 m. rugpjūčio 29 d., Santa Fė) – Argentinos krepšininkas, Argentinos krepšinio rinktinės narys, turintis dvigubą Argentinos ir Italijos pilietybę.

## Karjera

1998–2000 m. žaidė Argentinos lygoje („Olímpia de Venado Tuerto“, „La Unión de Colón“ klubuose). 2000 m. persikėlė į Italiją ir žaidė Serijos A Kalabrijos Redžo „Viola“, o kitus du sezonus – Bolonijos „Skipper“ komandoje.

2004 m. pakviestas į NBA (25 šaukimu) „Pistons“ klubą. Su nacionaline rinktine 2004 m. tapo Olimpiniu čempionu.

Vos tik pasibaigus 2006–2007 m. sezonui buvo išmainytas į „Raptors“ ekipą.

Prieš 2008–2009 m. sezono pradžią grįžo į Europą, pasirašydamas sutartį su Maskvos srities „Chimki“ klubu. 2009 m. rugpjūčio mėn. paliko „Chimki“ klubą.

Toronto „Raptors“ komandai priklausė jo teisės, todėl 2009 m. rugpjūčio 18 d. jis buvo iškeistas Milvokio „Bucks“ komandai. 2012 m. rugpjūčio viduryje pasirašė vienerių metų sutartį su galimybe ją pratęsti su Hiustono „Rockets“ klubu. 2013 m. liepos 30 d. kartu su Aaron Brooks buvo atleistas iš Hiustono komandos.

2025 m. spalį, būdamas 43-ejų metų, paskelbė apie karjeros pabaigą.

## Pasiekimai

* 2004 m. Eurolygos vicečempionas
* 2004 m. Olimpinis čempionas
* 2005 m. NBA vicečempionas
* 2008 m. – Olimpiados bronzos medalis
* 2011, 2022 m. – Amerikos krepšinio čempionato auksas; 2007 m. – sidabras.

## Nuorodos
* NBA puslapis apie C. Delfino
Wálter Herrmann

**Valteris Hermanas Hainrichas** (g. 1979 m. birželio 26 d., Venado Tuerte, Santa Fė prov.) – Argentinos krepšininkas, žaidęs šios šalies nacionalinėje rinktinėje.

Turi dvigubą Argentinos ir Ispanijos pilietybę.

1998–2002 m. žaidė Argentinos lygoje („Tuerto Olimpia Venado“, „Córdoba Atenas“ klubuose). 2002 m. persikėlė į Ispaniją, Fuenlabrados „Jabones Pardo“ klubą, o kitąmet tapo Malagos „Unicaja“ komandos nariu. Joje rungtyniavo iki 2006 m., kuomet pasirašęs kontraktą su Šarlotės „Bobcats“ ekipa, debiutavo NBA lygoje. Pirmąjį sezoną stipriausioje pasaulio lygoje krepšininkas sužaidė 48 rungtynes, aikštėje vidutiniškai praleisdamas po 20 minučių bei pelnydamas beveik po 10 taškų ir buvo išrinktas į antrąjį geriausių NBA naujokų penketą.

Antrasis sezonas NBA lygoje nebuvo toks sėkmingas. Vos ne visi statistiniai rodikliai suprastėjo dukart, o vidury sezono žaidėjas kartu su P. Brezecu buvo iškeistas į N. Mohammedą ir persikėlė į Detroito „Pistons“ klubą. Iki sezono pabaigos šioje komandoje argentinietis sužaidė vos 4 rungtynes.

2009 m. liepos 17 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Vitorijos „TAU Cerámica“.

2003 m. liepą automobilių avarijoje žuvo krepšininko sužadėtinė, motina bei jaunesnioji sesuo, o po metų nuo širdies smūgio mirė žaidėjo tėvas.

## Laimėjimai

**Su klubais**

* 2002 m. Argentinos čempionas;
* 2005 m. Ispanijos taurės laimėtojas;
* 2006 m. Ispanijos čempionas.

**Su nacionaline rinktine**

* 2004 m. Olimpinių žaidynių čempionas.

**Asmeniniai pasiekimai**

* 1999 m. geriausias Argentinos krepšinio lygos naujokas;
* 1999, 2000 m. Argentinos lygos dėjimo į krepšį konkurso laimėtojas;
* 2002 m. Argentinos lygos naudingiausias finalų žaidėjas;
* 2003 m. naudingiausias Ispanijos lygos žaidėjas;
* 2007 m. išrinktas į antrąjį geriausių NBA naujokų penketą.

## Šaltiniai
Pasamanė (Visagino sav.)

**Pasamanė** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Visagino savivaldybėje, apie 6 km į šiaurės rytus nuo Rimšės, Gaidės miške. Ežeras netaisyklingo lanko formos su iš pietryčių įsiterpusiu pusiasaliu. Ilgis pietų-šiaurės vakarų-šiaurės rytų kryptimis – 0,8 km, plotis – iki 0,21 km. Altitudė 148,1 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję – ežerą supa ~25 ha dydžio Pasamanės pelkė. Pietuose išteka Apvardų ežero intakas Apvardas (Drūkšių ežero baseinas).

## Šaltiniai
Pjemontas

**Pjemontas** () – regionas šiaurės vakarų Italijoje. Vakaruose ribojasi su Prancūzija, šiaurės vakaruose su Aostos slėniu, šiaurėje su Šveicarija, rytuose su Lombardija ir Emilija-Romanija bei pietuose su Ligūrija. Regione gyvena 4,2 milijonai gyventojų, sostinė – Turinas.

Krašto pavadinimas italų kalba reiškia „priekalnės, papėdė“.

## Geografija
Pjemonto šiaurę ir vakarus užima Vakarų Alpių kalnagūbriai – Leponto Alpės, Peninų Alpės (jose stūkso Pjemonto aukščiausia vieta – Diufūro kalnas Monte Rosos masyve; 4634 m), Grajaus Alpės, Kotijaus Alpės, Pajūrio Alpės ir jų prieškalnės. Pjemonto pietuose iškilę Ligūrijos Apeninai, šiauriau jų – Langės ir Monferato aukštumos. Pjemonto rytuose plyti Po lygumos vakarinė dalis.

Klimatas Pjemonte pereinamasis iš mediteraninio į vidutinių platumų. Alpėse – vertikalusis zoniškumas. Per metus iškrinta nuo 700 mm kritulių (Po lygumoje) iki 2000 mm (Alpėse), daugiausia balandį–birželį ir spalį–lapkritį. Turine aukščiausia temperatūra liepą 29 °C, sausį 4 °C, žemiausia (atitinkamai) – 19 °C ir -2 °C.

Per Pjemontą teka Po upė ir jos intakai: kairieji – Sezija, Dora Baltėja, Dora Riparija, dešinieji – Varaita, Tanaras (su intakais – Belbu, Bormida), Skrivija. Pjemonto šiaurės rytuose telkšo Madžorės ežeras ir Ortos ežeras. Alpėse – ledynai.

Dirvožemiai žemesnėse kalnų dalyse – rudžemiai, aukščiau – jauražemiai, kalkžemiai, kalnų papėdėse – derlingi išplautžemiai, Monferato aukštumoje – akmenuoti rudžemiai. Alpių prieškalnėse ir šlaituose auga miškai. Įsteigtas Gran Paradizo nacionalinis parkas (Grajaus Alpėse); daug nacionalinių ir regioninių gamtos parkų. Šventieji Domodosolos ir Gifos kalnai (Pjemonto šiaurėje) 2003 m. įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Didžiausi miestai

## Šaltiniai
Martinaitis

;Martinaitis
* Albertas Martinaitis – tautodailininkas, etnografas, politikas;
* Algirdas Martinaitis – kompozitorius;
* Antanas Martinaitis – tapytojas, poetas;
* Jonas Martinaitis – tapytojas, karikatūristas;
* Juozas Martinaitis – rezistentas;
* Jurijus Martinaitis – teisininkas, politikas;
* Marcelijus Martinaitis – poetas, visuomenės veikėjas;
* Pranas Martinaitis – karininkas, pulkininkas;
* Tomas Martinaitis – politikas;
* Vytautas Martinaitis (1949) – šilumos energetikos inžinierius;
* Vladislovas Martinaitis – inžinierius kelininkas, valstybės veikėjas.

;Martinaitienė
* Gražina Marija Martinaitienė – dailės istorikė, kultūrologė, humanitarinių mokslų daktarė;
* Zina Jockutė-Martinaitienė – dailininkė tekstilininkė, tapytoja.

;Martinaitytė
* Magdalena Karčiauskienė (*Martinaitytė*) – pedagogė, habilituota socialinių mokslų daktarė;
* Sabina Martinaitytė – dainininkė (sopranas).

Pavardė kilusi iš krikšto vardo *Martỹnas*.

## Šaltiniai
Kadeš

Egiptiečių mitologijoje **Kadeš** – vaisingumo, sekso deivė. Semitų kilmės deivė, kilusi iš Sirijos, Naujosios karalystės laikotarpiu buvo įtraukta į Egipto dievų panteoną. Jos vyras Rašefas įtrauktas į panteoną Viduriniosios karalystės metu. Panteone tapo vaisingumo dievo Mino motina. Su vyru Rašefu ir sūnumi Minu sudarė triadą. Dėl akivaizdžių priežasčių tapo populiari deivė, jos varžovė – deivė Hator, kuri tuo metu buvo garbinama kaip malonumų deivė. Galiausiai nugalėjus Hator, Kadeš tapo jos aspektu.

### Vaizdavimas
Kadeš buvo vaizduojama nuoga moterimi, stovinčia ant liūto nugaros, su mėnulio pjautuvu virš galvos, kuris simbolizuoja naktį. Dešinėje rankoje laikanti gyvates, kurios simbolizuoja vyro varpą, o kairėje – lotoso žiedą, kuris reiškia vulvą.
Lapės

**Lapės** (*Vulpes*) – šuninių šeimos gentis. Kartais vadinamos tikrosiomis lapėmis, kad atskirti nuo kitų bedrinėje kalboje lapėmis vadinamų gyvūnų, nepriklausančių šiai genčiai.

## Rūšys

Yra apibūdinta dvylika tebegyvenančių lapių genties rūšių (įskaitant Poliarinę lapę) ir keturios išnykusios rūšys. Poliarinės lapės klasifikacija nėra tvirtai aiški, dalis biologų ją priskiria šiai genčiai pavadinimu *Vulpes lagopus*, kiti – *Alopex* genčiai (*Alopex lagopus*).

Kai kurios rūšys:

*Kapinė lapė (*Vulpes chama*)
*Amerikinė lapė (*Vulpes macrotis*)
*Bengalinė lapė (*Vulpes bengalensis*) 
*Korsakas (*Vulpes corsac*)
*Rudoji lapė (*Vulpes vulpes*)
*Tibetinė lapė (*Vulpes ferrilata*)
*Vikrioji lapė (*Vulpes velox*)
*Fenekas (*Vulpes zerda*)
Ligūrija

**Ligūrija** () – regionas šiaurės vakarų Italijoje. Tai ilgas ir siauras pakrantės ruožas, driekiasi vynuogynais apaugusių kalnų papėdėje. Vakarinėje srities dalyje vyrauja lygumos, o rytinė dalis yra labiau raižyta, leidžiasi tiesiai prie jūros.
Pietuose ribojasi su Ligūrijos jūra, vakaruose su Prancūzija, šiaurėje su Pjemontu ir Emilija-Romanija, rytuose su Toskana. Regione gyvena 1,5 mln. gyventojų, sostinė – Genuja.

## Geografija
Ligūrija išsidriekusi palei Genujos įlanką.

Paviršius kalnuotas. Prancūzijos pasienyje yra Pajūrio Alpių dalis – Ligūrijos Alpės (aukštis iki 2651 m, Margvareiso kalnas), Ligūrijos vidurinėje dalyje – Ligūrijos Apeninai, rytuose įsiterpia Toskanos‑Emilijos Apeninai. Kalnagūbriai daugiausia prieina prie pat jūros, tik kai kur yra siaurų žemumų ruožų. Ligūrijos Alpėse yra karstinių reljefo formų, apie 1500 karstinių urvų.

Klimatas mediteraninis (kalnuose vertikalusis zoniškumas). Liepos mėnesio temperatūra 24–25 °C, sausio mėnesio 3–9 °C; per metus iškrinta 800–1300 mm kritulių. Pietinės dalies upės (Aroskija, Vara ir kitos) trumpos, teka į Genujos įlanką, šiaurinės dalies upės (Tanaras, Bormida, Orba, Taras) priklauso Po upės baseinui.

## Didžiausi miestai
* Genuja
* Specija
* Savona
* San Remas
* Imperija

## Ligūrijos provincijos
Ligūrija padalinta į keturias provincijas:

## Virtuvė
Ligūrijoje atsirado *pesto* padažas, vienas populiariausių italų virtuvėje. Jis gaminamas iš baziliko, kedro riešutų, alyvuogių aliejaus, česnako ir Parmezano sūrio.

## Išnašos
Leidenas

**Leidenas** – miestas Nyderlanduose, Pietų Olandijos provincijoje, šalia Senojo Reino (*Oude Rijn*) upės (Reino deltoje), netoli Hagos. Išvystyta mašinų, poligrafijos, medvilnės, siuvimo pramonė.

Mieste yra garsus Leideno universitetas, etnografijos muziejus, Rembranto namas-muziejus. Buvęs Gravensteno kalėjimas (XIII–XVII a.), Šv. Petro bažnyčia (XIV–XVI a.; vėlyvoji gotika), rotušė (XVI a.).

## Istorija

Žinomas nuo XIV a. XVI–XVII a. buvo svarbus medvilnės pramonės centras. 1573–1574 m. buvo užimtas ispanų.

## Sportas
* Ajax SC (futbolas)
Tiranozauras

**Tiranozauras** (*Tyrannosaurus rex*) – *[[Tyrannosauridae]]* šeimos mėsėdis dinozauras, gyvenęs kreidos periode. Liekanų rasta vakariniame Šiaurės Amerikos regione. Iškasenos priklauso Kreidos periodo paskutiniams milijonams metų (65–68 mln. metų senumo); tiranozaurai buvo tarp paskutinių dinozaurų, egzistavusių iki Kreidos-terciaro masinio rūšių išnykimo. Tiranozauro dydis tikriausiai trukdė vaikytis grobį, todėl tiranozauras ir medžiojo, ir mito dvėseliena.

## Išvaizda

Šio plėšrūno aukštis siekė apie 6 metrus, ilgis – apie 15 metrų. Turėjo didelius stiprius žandikaulius ir aštrius dantis plėšyti mėsai. Tiranozauro sukandimas prilygo trims tonoms arba vidutinio dramblio svoriui. Užpakalinės kojos buvo stambios ir stiprios, o priekinės pernelyg mažos, kad būtų tinkamos vaikščioti. Jomis turbūt, kaip ir dantimis, buvo plėšomas maistas. Veikiausiai šis dinozauras svėrė apie 6-8 tonas, negalėjo viršyti 40 km/h greičio ir užtrukdavo keletą sekundžių, norėdamas pasisukti 45 laipsnių kampu.

## Gyvenimo būdas
Kol kas daugiau teorijų nei patvirtintų faktų. Naujausiais skaičiavimais apie tiranozauro dydį, daugelis mokslininkų mano, kad pastarasis dėl savo masės turėjo misti kitų dinozaurų nužudytais padarais. Savo dydžiu išgąsdinęs kitą dinozaurą, tiranozauras iš jo atimdavo sumedžiotą grobį. Manoma, kad taip pat galėjo ėsti dvėselieną. Tiranozaurai yra laikomi vienais didžiausių grobuonių, kada nors gyvenusių Žemėje.
## Filogenetinis medis

## Nuorodos
* T. rex bite was world’s strongest, BBC , *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
Rio Kuartas

**Rio Kuartas** () – miestas Argentinoje, Kordobos provincijoje, 210 km į pietus nuo Kordobos, prie Kuarto (*Cochancharava*) upės. Departamento centras.

## Istorija
Iki XVI a. regione gyveno vietinės indėnų gentys. 1573 m. Lorenzo Súarez de Figueroa ekspedicija pasiekė dabartines miesto žemes. Miestas *Villa de la Concepción del Río Cuarto* įkurtas 1786 m. gubernatoriaus Rafael de Sobremonte. 1873 m. miestą pasiekė geležinkelis. Prasidėjo ispanų ir italų imigracija.

## Susisiekimas
Rio Kuartas – svarbus transporto mazgas visame pampų regione. Keliai į Kordobą, Bahija Blanką, Vilja Mersedesą, Rosariją, Buenos Aires. Į miestą sueina kelios geležinkelio linijos. Oro uostas.

## Ekonomika
Žemės ūkis. Maisto, cemento pramonė, žemės ūkio technikos, šaldymo įrenginių gamyba. Yra Rio Kuarto valstybinis universitetas.

## Lankytinos vietos
* Neoklasicistiniai XIX a. pab. savivaldybės rūmai,
* Miesto katedra,
* Neogotikinė Šv. Pranciškaus bažnyčia,
* Parkai (*Sarmiento, Sobremonte, Ecológico Urbano*),
* Istorijos muziejus,
* Senasis turgus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* www.riocuarto.gov.ar,
* Rio Kuarto universitetas,
* www.riocuartoeventos.com.ar
San Fransiskas (Argentina)

**San Fransiskas** () – miestas Argentinoje, Kordobos provicijos vakaruose, Santa Fė provincijos pasienyje, 205 km į rytus nuo Kordobos. San Chusto departamento centras.

Miestą 1886 m. rugsėjo 9 d. įkūrė *José Bernardo Iturraspe*. Pavadintas Šv. Pranciškaus garbei. XX a. pr. į miestą atvyko daug emigrantų iš Italijos (ypač Pjemonto). San Fransiskas – svarbus transporto mazgas. Keliai į Kordobą, Vilja Mersedesą, Santa Fė. Į miestą sueina 4 geležinkelio linijos. Žemės ūkio centras. Apylinkėse auginamos sojos, kukurūzai, linai. Galvijų auginimas. Maisto, tekstilės, metalo apdirbimo, baldų pramonė. San Fransisko technologijų universitetas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* www.sanfrancisco.gov.ar
Google Page Creator

**Google Page Creator** – nemokamas Google korporacijos teiktas produktas, debiutavęs 2006 metų vasario 23. 2008 metų rugsėjį Google paskelbė, kad nauji vartotojai nebebus registruojami, vietoj to skatinant vartotojus naudotis Google Sites. Paslaugą nustota teikti 2009 metais, perkeliant egzistuojančius puslapius į Google Sites.

Kaip ir Google Sites, Google Page Creator leido kiekvienam Gmail sąskaitą turinčiam vartotojui be ypatingų programavimo žinių susikurti paprastą interneto svetainę naudojant vizualią WYSIWYG rengyklę. Kiekvienas vartotojas gaudavo 100 MB talpos nemokamą hostingą su neribotu duomenų srautu. Sukurtus puslapius buvo galima pasiekti adresu **.

Tuoj pat po Google Page Creator pasirodymo, panašiai kaip ir kitos Google paslaugos, jis buvo užlietas milijono vartotojų.

## Nuorodos
* Google Page Creator
Danijos administracinis suskirstymas

Danija administraciškai skirstoma į 5 regionus (skliausteliuose – adm. centrai):
* Hovedstadeno regionas (Hileriodas)
* Pietų Danijos regionas (Vailė)
* Šiaurės Jutlandijos regionas (Olborgas)
* Vidurio Jutlandijos regionas (Viborgas)
* Zelandijos regionas (Sorė)

Iki 2007 metų šalis buvo suskirstyta į 13 amtų (*amter*) ir 271 komuną, iš kurių trys turi ypatingą statusą (pažymėti *kursyvu*).

Amtai (administraciniai centrai):
* *[[Bornholmo komuna]]* (Rionė)
* Fiuno amtas (Odensė)
* Frederiksbergo komuna (Frederiksbergas)
* *[[Frederiksborgo amtas]]* (Hileriodas)
* Kopenhagos amtas (Glostrupas)
* *[[Kopenhagos komuna]]* (Kopenhaga)
* Orhuso amtas (Orhusas)
* Pietų Jutlandijos amtas (Obenras)
* Ribės amtas (Ribė)
* Ringkiobingo amtas (Ringkiobingas)
* Roskildės amtas (Roskildė)
* Storstriomo amtas (Nestvedas)
* Šiaurės Jutlandijos amtas (Olborgas)
* Vailės amtas (Vailė)
* Vakarų Zelandijos amtas (Sorė)
* Viborgo amtas (Viborgas)

## Nuorodos
* Denmark: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Regions of Denmark (Statoids.com)
Chesus Marija

**Chesus Marija** () – miestas Argentinoje, Kordobos provincijoje, 48 km į šiaurę nuo Kordobos. Kolono (Kolumbo) departamento centras.

Vietovės apgyvendintos XVIII a. Oficialiai miestą 1878 m. įkūrė jėzuitai misionieriai. Pavadintas Jėzaus Kristaus ir Švč. Marijos garbei. Augo kaip stotis prie kelio tarp Peru kasyklų ir Atlanto vandenyno uostų. XIX a. pab. į miestą atvyko daug italų imigrantų. Maisto pramonė (vyno, likerio gamyba).

## Lankytini objektai ir pramogos
* Miesto parkas ir amfiteatras,
* Kasmetinis *Doma y el Folclore* festivalis,
* Nacionalinis jėzuitų muziejus,
* XIX a. pab. bokštas,
* *Nuestra Señora de la Misericordia*, *Jesús y María* bažnyčios,
* Sarmiento biblioteka,
* aikštės, monumentai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* www.jesusmaria.gov.ar
Raumeninis audinys

**Raumeninis audinys** – viena iš 4 pagrindinių gyvūnų audinių grupių. Jis atlieka judėjimo funkciją, nes yra sudarytas iš ypatingų ląstelių - miocitų, kurie gali susitraukti. Šios ląstelės cheminę energiją paverčia mechanine energija. Be raumeninių ląstelių į raumeninio audinio sudėtį įeina kolageninis jungiamasis audinys ir nervinio audinio elementai. Kūnas juda susitraukinėjant ir atsipalaiduojant raumenims.

## Morfologinis raumeninio audinio skirstymas
Raumeninis audinys pagal kilmę, morfologinius požymius ir funkcijas yra skirstomas į 3 rūšis:
* **[[Skersaruožis raumeninis audinys|Griaučių skersaruožiai raumenys]]** sudaryti iš ilgų, ruožuotų (dėl aktino ir miozino siūlų), daugiabranduolių, cilindro formos ląstelių. Griaučių skersaruožio raumens skaidulos išsiskiria iš kitų tipų tuo, jog turi daug branduolių, aktyviai dalyvaujančių ląstelės fiziologinės regeneracijos metu. Jos susitraukinėja valingai, todėl galime koordinuoti savo judesius.Šie raumenys susitraukinėja ne visada, tačiau susitraukdami atlieka didelį darbą ir greitai pavargsta.
* '''Lygieji raumenys''' sudaro skrandžio sienelę, stemplę ir daugelį kitų vidaus organų, kurie geba lėtai išsitempti ir susitraukti.Tokiuose organuose lygieji raumenys sudaro kelis, dažniausiai du sluoksnius. Vienas iš jų (vidurinis) išsidėsto žiedu, kitas (išorinis) - išilgai. Ląstelės neruožuotos, verpstės formos, vienabranduolės.Lygieji raumenys susitraukia ir atsipalaiduoja lėtai, o susitraukę gali išlikti nuo keleto valandų iki keleto parų. Išimtis - siaurinantys akies vyzdį rainelės raumenys, kurie susitraukia gana greitai. Susitraukinėja nevalingai, todėl negalime sąmoningai priversti savo vidaus organus atlikti kokį nors veiksmą, taip pat praktiškai negalime pasipriešinti, kai prasideda vėmimo procesas.
* **[[Širdies skersaruožis raumuo]]** turi tiek lygiųjų, tiek griaučių skersaruožių raumenų savybes, bet tai nėra skirtingų ląstelių mišinys. Jis sudarytas iš ruožuotų, vienabranduolių ląstelių, kurios šakojasi, jungiasi viena su kita įterptinėmis plokštelėmis, ir taip sudaro tvirtą vientisą raumens masę - miokardą. Atstatomoji miokardo regeneracija nevyksta, galima tik viduląstelinė regeneracija. Jis susitraukinėja nevalingai, tačiau griežtai kontroliuojant ir reguliuojant parasimpatinei nervų sistemai.

## Histogenetinis raumeninio audinio skirstymas
Raumeninis audinys vystosi iš įvairių šaltinių, todėl raumenys skirstomi į 5 tipus pagal histogenezę:
* Epidermaliniai (mioepitelinės ląstelės),
* Neuraliniai (rainelės raumenys),
* Mezenchiminiai (lygieji raumenys),
* Celominiai (širdies ruožuotasis raumeninis audinys),
* Miotominiai (griaučių ruožuotasis raumeninis audinys).

## Taip pat skaitykite
* Miokardo infarktas

## Šaltiniai
V.Žalgevičienė, A.Laurinavičienė - Bendrosios histologijos pradmenys (2009)
Gledičija

**Gledičija** (*Gleditsia*) – pupiečių (*Fabales*) eilės pupinių (*Fabaceae*) šeimos augalų gentis.

## [[Morfologija (biologija)|Augalų morfologija]]
Priklauso medžiai su stambiais dygliais.

## Rūšys
Gentyje yra 12 rūšių:
* *[[Gleditsia amorphoides]]* 
* *[[Gleditsia aquatica]]*
* *[[Gleditsia australis]]*
* *[[Gleditsia caspica]]*
* *[[Gleditsia delavayi]]*
* *[[Gleditsia fera]]*
* *[[Gleditsia ferox]]*
* *[[Gleditsia japonica]]*
* *[[Gleditsia macracantha]]*
* *[[Gleditsia microphylla]]*
* *[[Gleditsia sinensis]]*
* Tridyglė gledičija (*Gleditsia triacanthos*)

## Lietuvos gledičijos
Lietuvoje reta:
* Tridyglė gledičija (*Gleditsia triacanthos*)


Image:Gleditsia triacanthos01.JPEG
Image:Gleditsia texana 1.jpg
Anacron

**anacron** – Linux ir Unix programa periodiškam užduočių vykdymui, nenustatant konkretaus užduoties vykdymo laiko. Skirtingai nuo cron, *anacron* gerai tinka naudoti kuomet kompiuteris nėra nuolat įjungtas (kaip tipiškas naudotojo kompiuteris). Šiuo atveju su *anacron* galima nustatyti užduoties vykdymą kasdien ar kas savaitę (galima nurodyti bet kokį skaičių dienų). Užduotis bus įvykdyta kuomet, jos laikui atėjus, bus įjungtas kompiuteris.

*anacron* paprastai naudojama įvairioms „namų ūkio“ operacijoms (periodiškam pasenusių bylų trynimui, failų indeksavimui, automatinei paieškai ir pan). *anacron* gali konfigūruoti tik administratoriaus teises sistemoje turintis operatorius.

Anacron užduočių lentelės standartinė vieta yra failas */etc/anacrontab*. Šios lentelės stulpelių paskirtis yra tokia:

*Periodas Pauzė Darbo_vardas Komanda*

*Periodas* nurodomas dienomis, *pauzė* – minutėmis. *Darbo vardas* parenkamas laisvai, tačiau jame neturi būti tarpų ir įstrižų brūkšnelių. *Komanda* yra Linux komanda, kuri bus įvykdyta.

Pradėta vykdyti (paprastai automatiškai, įjungus kompiuterį) *anacron* perskaito užduočių lentelę ir patikrina, ar neatėjo laikas kurioms nors jos užduotims. Prieš pradėdama vykdyti užduotį, *anacron* palaukia skiltyje pauzė nurodytą trukmę. Jei vykdomas procesas išveda kokią nors informaciją, jis išsiunčiama administratoriui elektroniniu paštu.

Anacron parašė Itai Tzur.

## Literatūra
* Anacron lentelės formatas
* Anacron aprašymas
Amorfa

**Amorfa** (*Amorpha*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos *Faboideae* pošeimio krūmų ir puskrūmių gentis. Savaime auga Š. Amerikoje. Lapai plunksniški. Žiedai smulkūs, violetiniai, purpuriniai arba balti, susitelkę kekėmis ar šluotelėmis. Vaisius – viensėklė arba dvisėklė ankštis.

## Rūšys

## Lietuvos amorfos
Lietuvoje retokai auginama vienintelė dekoratyvinė rūšis:
* Krūminė amorfa (*Amorpha fruticosa*).
Dygliakrūmis

**Dygliakrūmis** (*Ulex*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos *Faboideae* pošeimio augalų gentis.

Visžali krūmai daugumoj paplitę Iberijoje.

Gentyje yra apie 20 rūšių:

Lietuvoje labai retai sodybose auginama rūšis
* **Europinis dygliakrūmis** (*Ulex europaeus*)

60-120 cm aukščio. Žydi gegužės-birželio mėn.
Sunkusis krašto puolėjas

**Sunkusis krašto puolėjas (sunkusis kraštas)** () – viena iš standartinių pozicijų krepšinyje, kitaip dar vadinama ketvirtojo numerio pozicija. Sunkusis krašto puolėjas priklauso priekinei linijai.

Dažniausiai sunkieji krašto puolėjai yra antri pagal ūgį tarp komandos draugų, taip pat svoriu nusileidžia vidurio puolėjams. Šiose vietose žaidėjai įprastai kovoja po krepšiais, bet daug sunkiųjų krašto puolėjų mėto ir tolimus metimus. Pagrindinis rodiklis įvertinant sunkųjį krašto puolėją – atkovoti kamuoliai, bei pelnyti taškai, asmeniniai sugebėjimai, prasiveržimai.

Žaidėjai dažniausiai būna aukštesni nei 200 cm, bet retai – nei 210 cm.

## Šaltiniai
Vim

**Vim** (*Vi IMproved*) – nemokama daugiaplatformė teksto redagavimo programa. Vim sukūrė Bram Moolenaar 1991 metais, pagal vi redaktoriaus pavyzdį. Šis redaktorius pritaikytas daugiausiai programuotojų reikmėms, todėl yra mėgiamas Unix tipo sistemų programuotojų.

Vim veikia tiek tekstiniuose terminaluose, tiek grafinėse
aplinkose. Darbui grafinėje aplinkoje skirta versija vadinasi gVim. Ji geresnė tuo, kad galima pasirinkti daugiau spalvų teksto dalims
atvaizduoti, todėl tekstas lengviau skaitomas, nevargina akių.

Pagrindinis dalykas, kuo Vim teksto redaktorius skiriasi nuo daugumos visų kitų
redaktorių, tai teksto redagavimo režimai.

Vim turi šiuos redagavimo režimus:
* normalusis
* įvedimo
* komandinis
* vizualusis
* žymėjimo.

Kiekvienas režimas gali turėti unikalias klavišų kombinacijas, kurių pagalba pasiekiamos įvairios funkcijos.

## Nuorodos
* Oficiali programos svetainė
* Bram Moolenaar asmeninė svetainė
Dirvenis

**Dirvenis** (*Ononis*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos *Faboideae* pošeimio augalų gentis.

Daugiamečiai žoliniai augalai su trilapiais lapais. Žiedai auga po 1-2 lapų pažastyse. Ankštys trumpos, truputį išpūstos.

Daug jų auga Viduržemio pajūrio srityje.

Gentyje yra apie 75 rūšis:

Lietuvoje auga trys rūšys:
* Šlaitinis dirvenis (*Ononis arvensis*)
* Šliaužiantysis dirvenis (*Ononis repens*)
* Dygliuotasis dirvenis (*Ononis spinosa*)
Barkūnas

**Barkūnas** (*Melilotus*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos *Faboideae* pošeimio augalų gentis.

Vienamečiai arba dvimečiai žoliniai augalai su stačiais, šakotais stiebais. Turi specifinį kvapą, kuris priklauso nuo visose augalo dalyse esančio kumarino.

Gentyje yra apie 20 rūšių:

Lietuvoje augančios rūšys:
* Baltažiedis barkūnas (*Melilotus albus*)
* Stambiašaknis barkūnas (*Melilotus altissimus*)
* Geltonžiedis barkūnas (*Melilotus officinalis*)
WYSIWYG

**WYSIWYG** () arba **„ką matau, tą gaunu“** – akronimas, kuris naudojamas kalbant apie kompiuterines programas, kurių darbinio turinio išvaizda rengimo metu yra labai panaši į galutinio produkto išvaizdą. Dažnai vartojamu tekstų rengyklės atveju KMTIB sąvoka reiškia, kad redaguojamo teksto išvaizda ekrane bus identiška atspausdinto teksto išvaizdai. Neretai ir kalbant apie kitas programas, kaip, pavyzdžiui, interneto puslapių rengykles, jos apibūdinamos kaip KMTIB programinė įranga.

## Reikšmės
Terminas dažniausiai apibūdina du dalykus:

* naudotojo sąsają, kuri leidžia naudotojui matyti kažką labai panašaus į galutinį vaizdą, kol dokumentas ar atvaizdas dar tebėra kuriamas. Pavyzdžiui, naudotojas teksto rengyklėje gali matyti kaip dokumentas atrodys, kai bus baigtas, t. y. išspausdintas ant popieriaus lapo.
* galimybę redaguoti dokumentą nerašant komandų, o tik pagal nuožiūrą pele ir klaviatūra tvarkyti norimą gauti vaizdą.

Daugelyje situacijų juntamas nežymus skirtumas tarp „to ką matote“ ir „to ką gaunate“. Iš tiesų programos naudotojui dažnai siūlo įvairius WYSIWYG režimus su skirtingais realistiškumo lygiais:

* Kompozicijos režimas, kuriame matoma kažkas panašaus į būsimą rezultatą, bet su papildoma informacija, kurios nebus galiniame rezultate, kaip, pavyzdžiui, tarpai tarp skyrių ar nespausdinami simboliai.
* Maketavimo režimas, kuriame matoma kažks panašaus į būsimą rezultatą, bet kartu ir papildomi objektai, kurie padeda taisyklingai ir tiksliai sumaketuoti gaminamą darbą, kaip, pavyzdžiui, paraščių linijos.
* Peržiūros režimas, kuriame programa bando kiek gali tiksliau ekrane atvaizduoti būsimą objektą.

## Šaltiniai
Vytautas Četkauskas

**Vytautas Četkauskas:**

* Vytautas Četkauskas (1910) – vargonininkas, chorvedys, pedagogas;
* Vytautas Četkauskas (1921) – vargonininkas, chorvedys, pedagogas;
* Vytautas Laimutis Četkauskas – chorvedys, pedagogas.
Vytautas Četkauskas (1910)

**Vytautas Četkauskas** (1910 m. spalio 28 d. Panemunio miestelyje, Rokiškio apskr. – 1986 m. vasario 21 d. Panemunyje) – vargonininkas, chorvedys, muzikos mokytojas.

## Biografija

Tėvas Matas Četkauskas buvo kaimo smuikininkas, savo gyvenime griežęs per 600 vestuvių. Iš Panemunio dvaro grafienės nupirko tris senus fortepijonus, kuriuos suremontavęs du padovanojo savo sūnums, o vieną – Nikodemui Martinoniui.

Vytautas, baigęs pradžios mokyklą, 1926–1929 m. pas brolius vargonininkus Petrą, Joną ir Povilą mokėsi vargonuoti, o Jonas Byra mokė muzikos teorijos. 1935 m. lankė Konrado Kavecko suorganizuotus vargonininkų kursus Rokiškyje.

Nuo 1930 m. savarankiškai pradėjo vargonininkauti Kriaunose, vėliau Panemunyje, Skapiškyje, Kavarske, Traupyje, Upytėje, Šimonyse, Krutkuose, Pandėlyje ir vėl Panemunyje. Visur buvo suorganizavęs nemažus chorus, kurie pajėgdavo atlikti sudėtingesnes giesmes ir mišias, dainas ir klasikinius kūrinius.

1945–1947 m. buvo muzikos mokytojas ir chorų vadovas Panemunio progimnazijoje ir Rokiškio gimnazijose. Panemunės progimnazijos chorą parengė 1946 m. respublikinei dainų šventei Vilniuje. Sukaupė nemažą įvairių kūrinių archyvą, surinko liaudies dainų ir giesmių. Išaugino keturis vaikus, iš kurių du – Regina ir Vytautas – pasirinko muzikų profesijas.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Aloyzas Jurgutis

**Aloyzas Jurgutis** gali eikšti:
* Aloyzas Jurgutis (1925) – muzikos mokytojas ir chorvedys;
* Aloyzas Jurgutis (1939) – dirigentas, pianistas, vargonininkas, pedagogas, kompozitorius.
Mamertas Karbauskas (1913)

**Mamertas Karbauskas** (1913 m. gegužės 15 d. Bostone, JAV – 1998 m. spalio 21 d.), vargonininkas ir chorvedys.

## Biografija

Jo muzikiniai sugebėjimai buvo lavinami nuo vaikystės, paūgėjęs lankė Bostono konservatoriją.

Nuo 1936 apie 30 metų vargonininkavo ir vadovavo chorui Nekalto Prasidėjimo lietuvių parapijoje Cambridge, MA. Taip pat dėstė muziką ir dainavimą įvairiose mokyklose, dalyvavo radijo programose ir „Darbininko" rengiamuose koncertuose.

Nuo 1936 ALRK Vargonininkų sąjungos narys, sukūrė ir muzikos kūrinių.

Mirė 1998 m. spalio 21 d., palaidotas Plimute.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Antanas Pocius

**Antanas Pocius:**

* Antanas Pocius (1884) – vargonininkas, chorvedys, pedagogas;
* Antanas Pocius (1913) – vargonininkas ir chorvedys;
* Antanas Pocius (1945) – choro dirigentas ir pedagogas;
* Antanas Pocius (1961) – politikas.
Dobilūnė

**Dobilūnė** (*Lespedeza*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos *Faboideae* pošeimio augalų gentis.

Žinoma apie 30 rūšių:

Lietuvoje retkarčiais auginama vienintelė dekoratyvinė rūšis
* Dvispalvė dobilūnė (*Lespedeza bicolor*)
Antanas Pocius (1945)

**Antanas Pocius** (g. 1945 m. rugsėjo 16 d. Betygaloje (Raseinių raj.) – choro dirigentas ir pedagogas.

## Biografija

Baigęs Betygalos vidurinę 1963 m. įstojo į Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokyklą, bet 1964 m. paimtas į sovietinę armiją – tarnavo Nižneudinske (baigė aviacijos mokyklą) ir Vengrijoje. Kariuomenėje vadovavo įvairiems meno mėgėjų kolektyvams, trimitu grojo pučiamųjų orkestre.

Grįžęs iš tarnybos, 1970 m. baigė Kauno J. Gruodžio aukštesniosios muzikos mokyklos akordeono klasę (dėst. A. Čiurlys). 1971–1976 m. neakivaizdiniu būdu choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. J. Barausko klasė).

Nuo 1970 m. – Ukmergės vaikų muzikos mokyklos akordeono disciplinos dėstytojas (nuo 1976 m. – skyriaus vedėjas) ir orkestro vadovas. Jo parengti akordeonistai – respublikinių konkursų laureatai. Kiek laiko vadovavo ir mokyklos vaikų chorui, kurį parengė 1980 m. respublikinei dainų šventei. 1986 m. suteiktas muzikos mokytojo metodininko vardas ir choro dirigento pirmoji kategorija.

Būdamas kultūros namų meno vadovas, subūrė estradinį ansamblį, kuris 1972 m. Aukštaitijos zonos meno kolektyvų apžiūroje tapo laureatu. 1976 m. pradžioje Ukmergės kultūros rūmuose suorganizavo mišrųjį (60–75 dalyvių) chorą ir išugdė jį į pajėgų meno kolektyvą „Vyturys" (1984 m.).

Su choru išlaikė Lietuvos konservatorijos choro dirigavimo valstybinius egzaminus, kasmet surengdavo po 10-15 koncertų; dainavo Ukmergėje, Šiauliuose, Vilniuje, Korėjoje (1981 m.), Latvijoje (1983 m.), Bulgarijoje (1986 m.), Ukrainoje (1992 m.), dalyvavo Ukmergės, Anykščių, Marijampolės rajonų dainų šventėse, 1980 ir 1985 m. respublikinėse dainų šventėse, 1990 m. Lietuvos tautinėje dainų šventėje, 1994 m. – I ir 1998 m. – II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Vilniuje, 1995 ir 1997 m. Baltijos ir Šiaurės šalių chorų šventėse Rygoje (Latvija) ir Gotlande (Švedija).

Respublikiniuose konkursuose choras pelnė prizinių vietų, o 1988 m. Juozo Naujalio konkurse Raudondvaryje tapo laureatu. Dirigentas „Vyturio" chorą išmokė apie 100 šiuolaikinių ir užsienio klasikinių kūrinių ir surengė per 200 koncertų.

Nuo 1980 m. – Ukmergės rajono dainų švenčių organizatorius ir vyr. dirigentas. Jis dirigavo Anykščių, Marijampolės, Ukrainos dainų šventėse ir 1995 m. Baltijos ir Šiaurės šalių chorų šventėje Rygoje.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Juozas Pranckevičius

**Juozas Pranckevičius:**

* Juozas Pranckevičius (1906) – vargonininkas, chorvedys;
* Juozas Pranckevičius (1940) – pedagogas, chorvedys;
* Juozas Pranckevičius (1952) – tapytojas, verslininkas.
Mamertas Karbauskas

**Mamertas Karbauskas** reikšmės:
* Mamertas Karbauskas (1882) – vargonininkas ir chorvedys;
* Mamertas Karbauskas (1913) – vargonininkas ir chorvedys.
Aloyzas Jurgutis (1925)

**Aloyzas Jurgutis** (1925 m. gruodžio 23 d. Gandlaukės k., Skuodo r.), muzikos mokytojas ir chorvedys.

## Biografija

1947–1951 m. choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje (dėst. J. Karosas).

1951–1960 m. Sedos vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, vyresniųjų klasių moksleivių mišriojo choro ir vokalinio – instrumentinio ansamblio vadovas. Taip pat vadovavo miestelio kultūros namų mišriajam chorui. Vienerius metus mokytojavo ir vadovavo moksleivių chorams Biržų vidurinėje mokykloje.

1961–1971 m. Mažeikių vidurinės mokyklos – internato muzikos ir dainavimo mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų bei vokalinių ansamblių vadovas. Mišrųjį chorą parengė 1964 ir 1969 m. respublikinėms moksleivių dainų šventėms, 1965 m. chorai dalyvavo kompozitoriaus J. Karoso autoriniame koncerte Mažeikiuose. Lygia greta mokytojavo ir Mažeikių vaikų muzikos mokykloje, vadovavo kultūros namų, elektromechanikos gamyklos ir kaimų chorams. Moksleivių ir suaugusiųjų chorai prizinių vietų pelnė Mažeikių rajono meno mėgėjų apžiūrose ir respublikiniuose konkursuose.

A. Jurgutis buvo Mažeikių rajono muzikos mokymo metodinės komisijos pirmininkas, Sedos ir Mažeikių rajonų dainų švenčių dirigentas. 1964 m. jis apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Juozas Pranckevičius (1906)

**Juozas Pranckevičius** (1906 m. lapkričio 13 d. Vilniuje – 1978 m. spalio 10 d. Vilniuje), vargonininkas ir chorvedys.

## Biografija

Kunigų globojamas privačiai mokėsi ir muzikos. 1935 Kaune lankė K. Kavecko vadovaujamus vargonininkų kursus. 1934–1945 vargonininkavo Siesikų miestelyje (Ukmergės r.), suorganizavo chorą ir pučiamųjų orkestrą, vaidino ir režisavo dramos spektaklius, rengė vakarus – koncertus. 1945–1951 vargonininkavo ir vadovavo chorui Vilniaus Šv. Dvasios bažnyčioje. 1948–1951 choro dirigavimo mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje (dėst. K. Kaveckas). 1946–1960 Lietuvos valstybinės filharmonijos mišriojo choro artistas ir chormeisteris.

Nuo 1960 buvo „Vaizdo" spaustuvės vyrų vokalinio ansamblio ir karių choro vadovas, muziką ir dainavimą dėstė S. Nėries vidurinėje mokykloje, Bartkuškio (Širvintų r.) žemės ūkio technikumo meno kolektyvų vadovas.

Nuo 1966 vargonininkavo Vilniaus Šv. Arkangelo Rapolo ir Šumsko (Vilniaus r.) bažnyčiose.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Stasys Selemenavičius

**Stasys Selemenavičius**:
* Stasys Selemenavičius (1918) – vargonininkas, chorvedys, pedagogas;
* Stasys Selemenavičius (1954) – choro dirigentas ir muzikos mokytojas.
Stasys Selemenavičius (1954)

**Stasys Selemenavičius** (g. 1954 m. rugpjūčio 27 d. Žiežmariuose, Kaišiadorių raj.) – choro dirigentas ir muzikos mokytojas.

## Biografija

Pirmasis muzikos mokytojas buvo tėvas Stasys Selemenavičius. 1961–1966 m. sūnus mokėsi Kauno vaikų muzikos mokykloje (A. Krevnevičiaus smuiko klasėje), 1971 m. baigė Kauno 2-ąją vidurinę mokyklą, 1974–1977 m. choro dirigavimo mokėsi Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. N. Baikienė ir Edmundas Sapranavičius). 1977–1982 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (doc. Gedimino Purlio klasė).

1983–1991 m. Kauno valstybinio mišriojo choro chormeisteris. Nuo 1991 m. rudens – Kauno 27-osios („Vyturio“) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, jaunių choro (80 dalyvių) vadovas. Chorą išmokė daug lietuvių ir užsienio kompozitorių kūrinių, dažnai pasirodė koncertuose, dalyvavo Kauno miesto dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose. Chorą parengė 1994 m. – I ir 1998 m. – II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje bei 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei – su juo dalyvavo konkurse, o 1996 m. – vaikų chorų festivalyje „Baltijos bangelės“ Palangoje.

Be pedagoginio darbo, S. Selemenavičius nuolat vadovavo ir suaugusiųjų chorams. 1979–1984 m. buvo Vilkijos apylinkės mišriojo choro dirigentas – parengė jį 1980 m. respublikinei dainų šventei. 1984–1986 m. Kauno politechnikos instituto studentų mišriojo choro „Jaunystė“ meno vadovas ir dirigentas. Kolektyvą parengė 1985 m. respublikinei dainų šventei ir konkursui bei tų metų chorų festivaliui „Jaunieji balsai“ Gorkyje (Rusija), kur jis tapo prizininku, koncertavo to miesto konservatorijoje, universitete ir televizijos studijoje. 1996 m. balandžio 26 d. Kauno muzikiniame teatre surengė „Jaunystės“ 60-mečio jubiliejinį koncertą – choras atliko Vlado Švedo kantatą „Jaunystė“ (solistas V. Čepkus).

1987–1991 m. „Kauno audinių“ mišriojo choro meno vadovas ir dirigentas. 1989 m. Lengvosios pramonės ministerijos sistemos meno mėgėjų apžiūroje choras laimėjo pirmąją vietą, dalyvavo 1990 m. Lietuvos tautinėje dainų šventėje, koncertavo Lenkijoje.

Nuo 1990 m. chorvedys – Kauno vyrų choro „Perkūnas“ chormeisteris, 1991–1993 m. – meno vadovas ir dirigentas (1991 m. choras perėjo Šaulių sąjungos žinion). Kolektyvą išmokė populiarių E. Gailevičiaus, Miko Petrausko, Stasio Šimkaus, Viktoro Kuprevičiaus, Jono Bendoriaus dainų, koncertavo Kaune, Marijampolėje, Šakiuose. Atnaujino L. Cherubini „Requiem“ – keletą kartų atliko bažnyčiose. S. Selemenavičius – Kauno miesto ir rajono dainų švenčių dirigentas.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Drugišius

**Drugišius** (*Oxytropis*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos *Faboideae* pošeimio augalų gentis.

Gentyje yra apie 200 rūšių:
* *Oxytropis campestris*
* *Oxytropis halleri*
* *Oxytropis jaquinii*
* *Oxytropis lapponica*
* *Oxytropis neglecta*
* Plaukuotasis drugišius (*Oxytropis pilosa*)
* *Oxytropis triflora*

Lietuvoje auga gana reta rūšis
* Plaukuotasis drugišius (*Oxytropis pilosa*)

Nemažai yra pašarinių, dekoratyvinių ir **[[nuodingieji augalai|nuodingų]]** augalų.
Povilas Gylys

**Povilas Gylys:**
* Povilas Gylys (1947) – choro dirigentas, pedagogas;
* Povilas Gylys (1948) – ekonomistas, politinis veikėjas.
Esparcetas

**Esparcetas** (*Onobrychis*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos *Faboideae* pošeimio augalų gentis.

Genties pavadinimas iš graikų k. žodžių *onos* – asilas ir *brychein* – ėsti, nes šie augalai tinka asilų pašarui.

Vienamečiai arba daugiamečiai žoliniai augalai, puskrūmiai ir nedideli krūmai. Lapai neporomis plunksniški. Žiedai sutelkti kekėse. Vainikėlis rožinis, baltas ar geltonas. Ankštys su 1, rečiau su 2-3 inkstiškomis sėklomis.

Gentyje yra apie 80 rūšių, augančių Vidurio ir Pietų Europoje, Šiaurės Afrikoje ir Vakarų Azijoje, tarp jų:
*Smiltyninis esparcetas (*Onobrychis arenaria*) 
**Onobrychis montana* 
*Sėjamasis esparcetas (*Onobrychis viciifolia*) 

Lietuvoje auga dvi rūšys:
*Smiltyninis esparcetas (*Onobrychis arenaria*)
*Sėjamasis esparcetas (*Onobrychis viciifolia*)
Jonas Kubilius

**Jonas Kubilius:**

* Jonas Kubilius (1921) – matematikas, Vilniaus universiteto rektorius;
* Jonas Kubilius (1939) – choro dirigentas, pedagogas.
Jonas Kubilius (1939)

**Jonas Kubilius** (1939 m. vasario 8 d. Stroliuose, dabar Biržų rajono savivaldybė) – choro dirigentas ir pedagogas.

## Biografija

Baigęs Biržų darbo jaunimo vidurinę mokyklą, 1961–1965 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos technikume (dėst. E. Jakštienė). Mokydamasis vadovavo miesto vokaliniams ansambliams ir muzikos mokykloje dirbo koncertmeisteriu. 1965–1970 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (docentė N. Kazakauskienės klasė). Studijų metais vadovavo Vilniaus kuro aparatūros gamyklos vyrų chorui ir vokaliniam ansambliui.

Nuo 1970 m. rudens Klaipėdos Stasio Šimkaus aukštesniosios muzikos mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytojas, 1973–1974 m. moksleivių choro studijos vadovas, išugdė būrį jaunųjų chorvedžių. 1971–1973 m. buvo ir Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų choro dirigavimo dėstytojas.

1970–1986 m. Klaipėdos mėsos kombinato vyrų, moterų ir mišriojo choro bei vokalinių ansamblių vadovas. Mišrųjį chorą parengė 1975, 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms, 1977 m. II Stasio Šimkaus chorų konkurse pelnė laureato vardą, o 1983 m. respublikinėje maisto pramonės darbuotojų meno mėgėjų apžiūroje šiam uostamiesčio chorui pripažintas absoliučiai geriausio kolektyvo vardas. Pirmaujančių gretose buvo ir J. Kubiliaus vadovaujami vokaliniai ansambliai.

Nuo 1993 m. J. Kubilius yra Klaipėdos Kristaus Karaliaus bažnyčios vargonininkas ir mišriojo choro vadovas. Choras per pamaldas gieda savo ir kitose Lietuvos bažnyčiose, 1995 m. giedojo Lenkijoje ir Prancūzijoje, o 1997 m. buvo išvykęs į Italiją. Romoje, Vatikane, chorą priėmė popiežius Jonas Paulius II, choras giedojo Kanados Šventųjų Kankinių bažnyčioje Romoje.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Garždenis

**Garždenis** (*Lotus*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos *Faboideae* pošeimio augalų gentis.

Daugiamečiai žoliniai augalai. Stiebai kylantys arba statūs. Lapai neporiškai plunksniški. Žiedai sutelkti skėtiškose kekėse. Peržydėjęs vainikėlis nukrinta. Ankštys linijiškos, daugiasėklės. (Botaninio genties pavadinimo reikia nepainioti su tropiniais vandens augalais – lotosais (*Nelumbo*).)

Gentyje yra apie 150 rūšių:

Lietuvoje auga 3 rūšys:
*Paprastasis garždenis (*Lotus corniculatus*)
*Pelkinis garždenis (*Lotus pedunculatus*)
*Siauralapis garždenis (*Lotus tenuis*)

Pastaba:
Venetas

**Venetas** (, ) – regionas šiaurės rytų Italijoje. Ribojasi su Friulio-Venecijos Džulijos regionu ir Adrijos jūra rytuose, Austrija šiaurėje, Trentinu-Pietų Tiroliu šiaurės vakaruose, Lombardija vakaruose ir Emilija-Romanija pietuose. Regione gyvena 4,5 mln. gyventojų. Veneto sostinė – Venecija.

## Ekonomika
Veneto BVP sudaro 9,4 % Italijos BVP, t. y. 138&nbsp;993,5 mln. eurų. Vienam gyventojui tenka 29&nbsp;225,5 eurų BVP. Svarbiausios ūkio šakos yra žemės ūkis (daržovės, obuoliai, vyšnios, cukriniai runkeliai, pašarai, tabakas, kukurūzai, žirneliai), žvejyba, maisto, tekstilės, metalo apdirbimo pramonė, turizmas, prekyba. Išgaunamos gamtinės dujos, kasamos cinko, švino rūdos, piritas, laužiamas marmuras. Alpėse ant upių įrengtos hidroelektrinės.

Venetas – svarbus turistinis Italijos regionas. Turistų gausiai lankomi Venecijos, Veronos, Padujos, Vičenzos miestai, yra pajūrio kurortų (Lido di Venecija, Lido di Jesolas), kalnų kurortų ir slidinėjimo centrų (Kortina d'Ampecas, Vitorio Venetas ir kt.).

## Geografija
Veneto šiaurinę dalį užima Karintijos Alpės ir Dolomitinės Alpės (aukščiausia vieta – Marmolados kalnas, 3343 m), pietinę – aliuvinė Po lyguma. Pastarojoje yra vulkaninės kilmės aukštumų (Beričiai, iki 444 m aukščio, Euganėjų aukštumos, iki 602 metrų). Venecijos įlankos krantai žemi, pelkėti, daug lagūnų (didžiausia – Venecijos lagūna).

Po, Adidžė, Pjavė, Brenta ir Livenca yra ilgiausios upės Veneto regione. Vakaruose siekia Gardos ežero krantus.

Veneto klimatas pietuose pereinamasis iš mediteraninio į vidutinių platumų, šiauriau – vidutinių platumų; kalnuose vertikalusis zoniškumas. Per metus iškrinta nuo 750 mm kritulių (Po lygumoje) iki 1500 mm (Alpėse).

Dirvožemiai kalnuose – akmenuoti rudžemiai ir kalciažemiai, kalnų keterose – kalkžemiai, priekalnių lygumose – rudžemiai, Po lygumoje – salpžemiai.

Po žemuma daugiausia sukultūrinta, Venecijos įlankos pakrantėse, Po deltoje yra šlapynių, o Alpėse veši kalnų miškai.

## Administracinis suskirstymas
Venetas suskirstytas į septynias provincijas:

* Beluno provincija
* Paduvos provincija
* Rovigo provincija
* Trevizo provincija
* Venecijos provincija
* Veronos provincija
* Vičencos provincija

## Gyventojai
Veneto regionas – vienas tankiausiai gyvenamų Italijoje. Gyventojai pasiskirstę labai netolygiai – gausiai gyvenama Po žemuma ir tarpukalnių slėniai, o Alpės apgyvendintos retai. Krašte vyrauja italų etnografinė grupė venetai, kalbantys venetų kalba. Yra nemažai imigrantų iš Rumunijos, Maroko, Kinijos, Albanijos, Moldavijos.

**Didžiausi miestai**

## Išnašos
Argentinos Antarktida

**Argentinos Antarktida** (ispanų kalba *Antártida Argentina*) – Antarktidos regionas, kurį Argentina laiko savo teritorijos dalimi. Šį regioną sudaro Antarktidos pusiasalis ir trikampis, besitęsiantis iki Pietų ašigalio, ribojamas 25º vakarų ilgumos ir 74º vakarų ilgumos bei 60º pietų platumos. Administraciškai priklauso Argentinos Antarktidos, Ugnies Žemės ir Pietų Atlanto salų provincijai. Provincijos administracinis centras yra Ušuaja, o Antarktidos regionui kiekvienais metais skiriamas gubernatorius, kuris šioje teritorijoje atstovauja civilinei valdžiai. Į daugumą Argentinos Antarktidos taip pat pretenzijas reiškia ir Čilė, kuri ją vadina Ohiginso žeme, bei Jungtinė Karalystė, todėl gubernatoriaus valdžia faktiškai apsiriboja Argentinos bazių teritorija.

Argentina žemyno tyrinėjimus pradėjo XX a. pradžioje. José María Sobral buvo pirmasis argentinietis, išsilaipinęs Antarktidoje (1901 m.), kur jis praleido du sezonus kartu su Švedijos antarktine ekspedicija, vadovaujama daktaro Otto Nordenskiöld.

2010 m. duomenimis Argentinos Antarktidos teritorijoje gyveno 230 gyventojai.  Kadangi teritorija priklauso Ugnies Žemės provincijai, gyventojai balsuoja Argentinos rinkimuose.

## Šaltiniai
Aosta

**Aosta** (, ) – miestas šiaurės vakarų Italijoje, Aostos slėnio srities centras. Įsikūręs Vakarų Alpėse, prie Dora Baltėjos upės (Po intakas), jos sudarytame slėnyje. Keliai į Šveicariją ir Prancūziją (per Didžiojo ir Mažojo Sen Bernaro perėjas). Juodosios metalurgijos, metalo apdirbimo, chemijos, tekstilės, maisto (sūrių, vyno) pramonė. Svarbus turistinis, žiemos sporto centras. Muziejus.

## Paveldas

Aostoje išlikusi romėnų laikų miesto dalis (stačiakampio plano). Yra miesto siena su dvejais vartais, tiltas, forumas, amfiteatras, imperatoriaus Augusto šventykla ir triumfo arka. Viduramžių architektūros paminklai yra romaninė katedra (perstatyta XV–XVI a., XIX a. perdirbtas fasadas) su lobynu ir XII a. grindų mozaika, XII-XV a. Šv. Petro bažnyčia su romanine arkada ir gotikiniu choru, kitos XII–XVIII a. bažnyčios ir rūmai. Taip pat greta Aostos stovi dvi viduramžių pilys.


Image:Aosta Cattedrale.JPG|Katedra
Image:Porta pretoria Aosta1.jpg|Miesto vartai
Image:Arco Augusto Aosta.jpg|Triumfo arka


## Istorija

Iki romėnų čia gyveno salasių gentys. Miestas įkurtas romėnų 25 m. pr. m. e. ir vadintas ***Salasių Augusta Pretorija*** (). Miestas tapo svarbiu kariniu garnizonu Alpių papėdėje. 451 m. tapo vyskupijos centru. Karolio Didžiojo laikais pro Aostą ėjo svarbus kelias į Romą.

## Šaltiniai
Liūneliai

**Liūneliai** tai:

* ežerai Ignalinos rajone:
** Liūneliai – ežeras Dūkšto seniūnijoje;
** Liūneliai – ežeras Rimšės seniūnijoje;
* kaimas Ukmergės rajone – Liūneliai (Ukmergė).
Liūnelių ežeras

**Liūnelių ežeras** arba **Liūneliai** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, Rimšės seniūnijoje, apie 3 km į pietus nuo Rimšės. Ežeras netaisyklingos formos, šiaurėje yra siaura įlanka, užsibaigianti duburiu. Ilgis iš šiaurės į pietryčius 1 km, plotis iki 0,77 km. Altitudė 144,1 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję – ežeras telkšo 267 ha dydžio Pušnies pelkės centrinėje dalyje. Šiaurėje upeliu jungiasi su Alksno ežeru (Dysnos upės baseinas). Už 700 m į rytus telkšo Alksnaitis.

Ežeras įtrauktas į Pušnies telmologinį draustinį. Netoli yra nebegyvenamas Mieleikiškės viensėdis.

## Šaltiniai
Alksnaitis (Ignalinos r., Rimšės sen.)

**Alksnaitis** arba **Liūneliai** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, Rimšės seniūnijoje, apie 3,5 km į pietus nuo Rimšės. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,86 km, plotis – iki 0,35 km. Altitudė 144 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję – ežeras telkšo 267 ha dydžio Pušnies pelkės pietrytinėje dalyje. Šiaurėje 80 m ilgio siaura protaka jungiasi su Alksno ežeru (Dysnos baseinas). Už 700 m į vakarus telkšo Liūnelių ežeras.

Ežeras įtrauktas į Pušnies telmologinį draustinį. Netoli yra nebegyvenamas Mieleikiškės viensėdis.

## Šaltiniai
Ilgaitis

**Ilgaitis** tai:

* du ežerai Ignalinos rajone:
** Ilgaitis – ežeras Ignalinos seniūnijoje;
** Ilgaitis – ežeras Rimšės seniūnijoje;
* du ežerai Švenčionių rajone:
** Ilgaitis – ežeras Kaltanėnų seniūnijoje;
** Ilgaitis – ežeras Švenčionėlių seniūnijoje.