open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lietuvių ir polockiečių žygis į Didžiuosius Lukus (1198 m.)

**Lietuvių ir polockiečių žygis į Didžiuosius Lukus** – 1198 m. rudenį surengtas Polocko kunigaikštystės ir Lietuvos kariaunų plėšikavimo žygis Naugardo respublikai priklausiusių Didžiųjų Lukų miesto apylinkėse.

Žygis aprašytas Būtųjų laikų pasakojimo trečiojoje redakcijoje. Kronikoje pateikiamas labai trumpas žygio aprašymas – nurodoma, kad tų pačių metų rudenį kai į Lukus atsiųstas valdyti Naugardo kunigaikščio Jaroslavo Vladimirovičiaus sūnus Iziaslavas mirė (liepos 9 d.), pskoviečiai su Lietuva „uždegė trobas Lukuose“ (orig. *На ту же осень придоша полочяне съ Литвою на Лукы и пожьгоша хоромы*).

Kariaunų vadai, pajėgų dydžiai, taip pat grobio ar nuostolių dydžiai nenurodomi. Tikėtina, kad Polocko pajėgoms vadovavo pats kunigaikštis Vladimiras ().

Dabartinėje rusų literatūroje žygis pateikiamas kaip kovos dėl įtakos sferų epizodas. Nėra aišku ar tai buvo tik dvejų slavų valstybių – Polocko ir Naugardo konfrontacijos išraiška ar jau stiprėjančios Lietuvos ekspansijos elementas. Tikėtina, kad pskoviečiai mėgino pasinaudoti po valdovo mirties kilusia suirute. M. Strikovskio kronikoje pateikiama legenda, kad 1190 m. Polocką užėmė lietuvių kunigaikštis Mingaila, kuris jį atidavė valdyti krikšto metu Boriso arba Jurijaus vardą gavusiam sūnui Ginvilui. Visgi, aprašant jau 1191 m. įvykius, Ginvilas nebeminimas ir nurodoma, kad Polocko kunigaikščiai Velikije Lukuose susitarė su naugardiečiais dėl karo žygių į Lietuvą ir prieš čiudus (vepsus), o 1192 m. Polocko kunigaikštis Vladimiras surengė žygį į Lietuvą. Šis išpuolis atrodo keistai, nes tuo metu lietuviai buvo Minsko kunigaikščių sąjungininkais vidinėse slavų kunigaikštysčių kovose ir tikėtina, kad tai buvo tiesiog parama vienai iš vidiniame konflikte dalyvavusių lietuvių frakcijų.

1198 m. žygis iššaukė grįžtamąją reakciją – keršydami metų pabaigoje naugardiečiai surinko didelę savo žemės, taip pat pskoviečių, Ladogos apylinkių, čiudų kariuomenę ir įsiveržė į Polocko kunigaikštystę. Pastarosios valdovas didelėmis dovanomis ir pinigais atsipirko nuo savo žemių nuniokojimo.

## Šaltiniai

* *Александров Д. Н., Володихин Д. М.* Борьба за Полоцк между Литвой и Русью в XII–XVI веках .
* Евреиновская летопись.
* Карамзин, Николай Михайлович,  История государства Российского / сочинение Н. М. Карамзина. – Издание 5-е в 3-х книгах, заключающих в себе 12 томов, с полными примечаниями, украшенное портретом автора, гравированным на стали в Лондоне. – Санкт-Петербург : издание И. Эйнерлинга, 1842–1843., p. Прим. 101. Стб. 49;
* Набег литовских и полоцких войск на Великие Луки , Военные конфликты, кампании и боевые действия русских войск 860–1914 гг., Runivers.ru – Россия в подлиннике.
* Пашуто В. Т., Образование Литовского государства, М.: АН СССР, 1959. p. 50.
* Полное собрание русских летописей. Т. 3. С. 44, 238.
* *Войтович, Л..* Княжеские династии Восточной Европы

## Išnašos
Greimutas

**Greimutas** (, ) – miestas Naujojoje Zelandijoje, Pietų salos šiaurės vakaruose, Vestlando lygumos šiaurėje, vandenyno pakrantėje, prie Grėjaus upės žiočių. Didžiausias Vakarų Pakrantės regiono miestas ir apskrities centras. Transporto mazgas – geležinkeliai ir plentai į Vestportą, Kraistčerčą, Hokitiką, jūrų uostas. Medienos apdirbimo pramonė, kasama bituminė anglis. Taip pat cemento, baldų, maisto (alaus) pramonė. Apylinkėse veisiamos avys, galvijai.

2024 m. 90,9 % Greimuto gyventojų buvo europiečiai, 10,6 % – maoriai, 3,8 % – azijiečiai, 1,5 % – okeaniečiai.

## Istorija
Gyvenvietė įkurta 1863 m. kaip prekių saugykla. Išaugo apylinkėse radus aukso. Vietovė vadinta Kresent Sičiu, Bleiktaunu, Greitaunu, galiausiai Greimutu. Šis pavadinimas kilo nuo Grėjaus upės, kuri pavadinta gubernatoriaus Džordžo Grėjaus garbei. Miestas nuo 1864 m.

Aukso ištekliams išsekus, Greimutas plėtojosi kaip angliakasių ir medkirčių gyvenvietė.

## Šaltiniai
Nortlandas

**Nortlandas** (, ) – regionas Naujojoje Zelandijoje, pačioje Šiaurės salos šiaurėje. Administracinis centras – Fangarėjus.

## Geografija
Nortlandas faktiškai sutampa su Šiaurės Oklando pusiasaliu. Driekiasi 250 km į šiaurės vakarus, nuo Kaipara Harboro įlankos iki Reingos ir Šiaurės kyšulių, tarp Tasmano jūros vakaruose bei Ramiojo vandenyno rytuose.

Šiaurės Oklando pusiasalis pasižymi žemesniu reljefu, nei likusi Šiaurės salos dalis, bet Tutamoės ir Maungatanivos vulkaniniai kalnai iškyla iki 750 m. Vakariniai krantai lėkšti, smėlėti, išraižyti didelių, bet seklių Hokiangos bei Kaiparos įlankų. Rytiniai krantai uolėti, ten daug patogių užutėkių – Parengarengos, Rangaunu, Daubtleso, Brimo įlankos, Salų įlanka.

Nortlando regionas pasižymi švelniausiu klimatu Naujojoje Zelandijoje. Vasarą vyrauja 22–26 °C temperatūra, žiemą 13–19 °C. Šalnos retos. Per metus iškrenta 1500–2000 mm kritulių.

## Gyventojai

2023 m. etninė sudėtis:
* europiečiai – 73,0 %
* maoriai – 37,4 %
* okeaniečiai – 4,9 %
* azijiečiai – 4,8 %
* išeiviai iš Vidurinių Rytų, lotynoamerikiečiai, afrikiečiai – 0,7 %

97,0 % gyventojų vartojo anglų kalbą, 10,1 % – maorių.

### Didžiausios gyvenvietės
* Fangarėjus – 54,2 tūkst. gyventojų (2022 m.)
* Kerikeris – 8,0
* Kaitaja – 6,3
* Dargavilis – 5,2
* Kaikohė – 4,9
* Uan Tri Pointas – 2,8
* Ruakaka – 2,8
* Mangavai Hidsas – 2,7

## Apskritys
* Tolimosios Šiaurės apskritis (centras – Kaikohė)
* Fangarėjaus apskritis (centras – Fangarėjus)
* Kaiparos apskritis (centras – Dargavilis)

## Šaltiniai
Safa WFC

**moterų „Safa“ futbolo klubas** () – buvusi Libano moterų futbolo komanda iš Beiruto. 

## Istorija
2019 m. suburta moterų komanda, rungtyniavusi šalies moterų futbolo čempionate. 2019–2020 m. sezone galutinėje komandų rikiuotėje buvo antroje vietoje. 2020–2021 m. sezone iškovojo Libano čempionių titulą. 2021–2022 m. sezone liko antroje vietoje.

2022 m. rugpjūčio mėn. klubo atstovai pranešė, kad moterų futbolo komanda naikinama.

## Pasiekimai
;  Premjer lyga
*  **Čempionės (1):** 2020–2021 m.
*  **Antroji vieta (2):** 2019–2020, 2021–2022 m.
*  **Trečia vieta (0):** 

;  Libano moterų futbolo taurė
*  **Nugalėtojos (0)**:
*  Finalininkės (0):

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Garsesnės žaidėjos
*  Syntia Salha, saugė, puolėja (*vingerė*), (2020–2022 m.)

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Taip pat skaitykite
* Al-Safa' SC – apie „Safa“ klubą.

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė] 
* [ SOCCERWAY]
* Globalsportsarchive
Libano moterų futbolo rinktinė

**Libano moterų futbolo rinktinė** – nacionalinė šalies moterų rinktinė, Libanui atstovaujanti futbolo tarptautinėse varžybose. 

## Istorija
2006 balandžio 19 d. Aleksandrijoje (Egiptas) sužaidė pirmąsias oficialias tarptautines rungtynes prieš Alžyro rinktinę. Varžovės sutriuškino libanietes rezultatu 12-0.

2013 birželio 9 d. Amane (Jordanija) pasiekė triuškinančią pergalę prieš Kuveito rinktinę, rekordiniu rezultatu 12-1.

2015 kovo 12 d. Pejoje (Kipras) patyrė triuškinantį pralaimėjimą, kai rezultatu 0-14 nusileido Graikijos rinktinei.

## Treneriai

*   (laikinasis)
*  Wael Gharzeddine

## Žaidėjos

; vartininkės
* Lamitta El Dib
; gynėjos
* Dima Al Kasti 
* Waed Raed
; saugės
* Nathalie Matar (kapitonė)
* Syntia Salha
* Zahwa Arabi
* Stephanie El Kazzi
; puolėjos
* Lili Iskandar
* Christy Maalouf
* Cecile Iskandar

## Pasiekimai

## Rezultatai
;Spalvų reikšmės

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficialus puslapis
* FIFA svetainė
* WAFF svetainė
Oklando regionas

**Oklando regionas** (, ) – regionas Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės saloje, apima Oklando aglomeraciją. Administracinis centras – Oklandas.

## Geografija
Oklando regionas yra siaurymėje piečiau Šiaurės Oklando pusiasalio, gausiai išraižytas įlankų (Kaipara Harboro šiaurėje, Manukau Harboro pietuose).

## Istorija
Iki 2010 m. Oklando regionas buvo administracinis regionas su savo taryba, skirstytas į 4 miestus ir 3 apskritis. Po 2010 m. reformos regionas tapo pavaldus Oklando miesto tarybai. Manukau, Nort Šoro, Vaitakerės miestai prijungti prie Oklando.

## Gyventojai

2023 m. etninė sudėtis:
* europiečiai – 49,8 %
* maoriai – 12,3 %
* okeaniečiai – 16,6 %
* azijiečiai – 31,3 %
* išeiviai iš Vidurinių Rytų, lotynoamerikiečiai, afrikiečiai – 2,7 %

92,3 % gyventojų vartojo anglų kalbą, 2,6 % – maorių, 4,5 % – samojiečių.

### Didžiausios gyvenvietės
* Oklandas – 1440,3 tūkst. gyventojų (2022 m.)
* Hibiskus Koustas – 60,0
* Pukekohė – 27,0
* Vajuku – 9,7
* Vaiheke Vestas – 8,2
* Bičlandas-Pain Harboras – 7,6
* Varkvortas – 6,6
* Kumeū-Huapajus – 5,6

## Šaltiniai
Vaikato regionas

**Vaikato regionas**, **Vaikatas** (, ) – regionas Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės salos centrinėje dalyje. Administracinis centras – Hamiltonas.

## Geografija
Vaikato regionas apima kalnuotą Koromandelio pusiasalį ir gretimas Haurakio lygumas šiaurės rytuose, šiaurės vakaruose plyti derlingas Vaikato upės slėnis. Pietvakariai pasižymi kalvomis, klintiniais kaukarais ir kanjonais, o pietrytinė pusė užimta vulkaninės plynaukštės ir Taupo ežero. Iš vakarų skalauja Tasmano jūra, iš rytų – Ramusis vandenynas.

Koromandelio pusiasalio, supamo Temzo užutėkio ir Haurakio įlankos, miškai XIX a. daugiausia iškirsti, dabar ten plyti avių ganyklos ir poilsiavietės. Vaikato slėnis maorių laikais buvo tankiai gyvenamas ir pelkėtas, atkeliavę europiečiai šį kraštą numelioravo ir pavertė derlingomis ganyklomis. Kingo kraštas, besidriekiantis į pietus nuo Puniu upės, pasižymi skurdžiais dirvožemiais, miškingais kalnais ir vaizdingais Tasmano jūros krantais. Verčiamasi žemės ūkiu, miško pramone. Pietryčiuose iškilusi Šiaurės salos centrinė plynaukštė su sniego dengiamais Tongariro, Ngauruhoės ir Ruapehu kalnais (patenka į Tongariro nacionalinį parką) bei vulkaniniu Taupo ežeru-kaldera. Šiame krašte išplėtotas turizmas, avininkystė, miško pramonė.

## Gyventojai

2023 m. etninė sudėtis:
* europiečiai – 71,7 %
* maoriai – 25,2 %
* okeaniečiai – 5,2 %
* azijiečiai – 12,2 %
* išeiviai iš Vidurinių Rytų, lotynoamerikiečiai, afrikiečiai – 1,4 %

95,9 % gyventojų vartojo anglų kalbą, 6,3 % – maorių.

### Didžiausios gyvenvietės

* Hamiltonas – 179,9 tūkst. gyventojų (2022 m.)
* Taupas – 26,1
* Kembridžas – 21,6
* Tokoroa – 14,5
* Te Avamutu – 13,5
* Hantlis – 9,0
* Matamata – 8,7
* Morinsvilis – 8,5
* Ngaruavahija – 8,1
* Temzas – 7,6
* Fitianga – 6,4
* Vaihis – 5,8
* Tuakau – 5,8
* Pokenas – 5,0

## Apskritys
* Vaikato apskritis (centras – Ngaruavahija)
* Matamatos-Piako apskritis (centras – Te Aroha)
* Vaipos apskritis (centras – Te Avamutu)
* Pietų Vaikato apskritis (centras – Tokoroa)
* Vaitamo apskritis (centras – Te Kūitis)
* Temzo-Koromandelio apskritis (centras – Temzas)
* Otorohangos apskritis (centras – Otorohanga)
* Haurakio apskritis (centras – Paeroa)
* Taupo apskritis (dalis; centras – Taupas)
* Rotorua ežerų apskritis (dalis; centras – Rotorua)
* Hamiltono miestas

## Šaltiniai
Gausos įlankos regionas

**Gausos įlankos regionas** (, ) – regionas Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės salos šiaurės rytuose. Administracinis centras – Fakatanė.

## Geografija
Regionas apima žemumų juostą, nusidriekusią apie Gausos įlanką. Driekiasi nuo Matakanos salos vakaruose iki Pabėgimo kyšulio rytuose. Pagrindinės upės – Rangitaikis, Fakatanė ir Motu – teka įlankos link. Pietuose regionas pasiekia vulkaninę sritį – geizeriais, fumarolėmis, karštosiomis versmėmis, purvo ugnikalniais pagarsėjusią Rotorua kalderą.

## Gyventojai

2023 m. etninė sudėtis:
* europiečiai – 71,9 %
* maoriai – 30,6 %
* okeaniečiai – 4,3 %
* azijiečiai – 8,8 %
* išeiviai iš Vidurinių Rytų, lotynoamerikiečiai, afrikiečiai – 1,2 %

96,2 % gyventojų vartojo anglų kalbą, 9,0 % – maorių.

### Didžiausios gyvenvietės

* Tauranga – 158,3 tūkst. gyventojų (2022 m.)
* Rotorua – 57,9
* Fakatanė – 16,7
* Te Pukė – 10,2
* Kaverau – 7,7
* Katikatis – 5,5
* Opotikis – 5,3
* Ngongotaha – 5,1

## Apskritys
* Vakarų Gausos įlankos apskritis (centras – Grirtonas)
* Fakatanės apskritis (centras – Fakatanė)
* Kaverau apskritis (centras – Kaverau)
* Opotikio apskritis (centras – Opotikis)
* Taupo apskritis (dalis; centras – Taupas)
* Rotorua ežerų apskritis (dalis; centras – Rotorua)
* Taurangos miestas

## Šaltiniai
Gisborno regionas

**Gisborno regionas** (, ) – regionas Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės salos šiaurės rytuose. Administracinis centras – Gisbornas.

Iki 1989 m. Gisborno regionas buvo atskiras administracinis regionas, sudarytas iš 3 apskričių ir 1 miesto, bet po reformos visas regionas tapo pavaldus Gisborno miesto tarybai.

## Geografija
Regionas apima Rytų kyšulį – toliausiai į rytus nutolusią Šiaurės salos dalį. Taip pat regiono sudėtyje yra didžioji dalis Rakumaros kalnų, Vaipaoa ir Matos upės. Iš šiaurės ir rytų regioną skalauja Ramusis vandenynas.

Skurdo įlanka rytiniame krante garsi tuo, kad 1769 m. čia išsilaipino pirmasis europietis – Džeimsas Kukas.

Dauguma teritorijos iškilusi virš 600 m, lygumų nedaug (upių slėniai ir siaura pakrantės žemuma). Seniau kraštas buvo miškingas, bet dabar dauguma miškų iškirsta – lygumose plyti pasėliai, kalvose – ganyklos.

## Gyventojai

2023 m. etninė sudėtis:
* europiečiai – 56,5 %
* maoriai – 54,8 %
* okeaniečiai – 5,6 %
* azijiečiai – 3,8 %
* išeiviai iš Vidurinių Rytų, lotynoamerikiečiai, afrikiečiai – 0,7 %

96,1 % gyventojų vartojo anglų kalbą, 16,9 % – maorių.

### Didžiausios gyvenvietės

* Gisbornas – 37,7 tūkst. gyventojų (2022 m.)
* Tolaga Bėjus – 0,9
* Ruatorija – 0,8
* Te Karaka – 0,5
* Tokomaru Bėjus – 0,5

## Šaltiniai
Shabab Baalbeck SC

**„Shabab Baalbeck Sporting Club“**, o trumpai vadinamas **Shabab Baalbeck SC** () – Libano futbolo klubas iš Baalbeko.

## Istorija
Klubas įkurtas 1986 m. kaip **Nabi Chit Sport Club**.

2023–2024 m. Antrame divizione iškovojo antrą vietą ir pateko į pajėgiausią šalies futbolo lygą. 2024–2025 m. rungtyniavo pirmame divizione.

## Pasiekimai
;  **[[Libano Pirmasis divizionas|Pirmasis divizionas]] (I):**
* **Čempionai (0):**

## Sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Garsesni žaidėjai
; Žaidėjai, atstovavę Libano nacionalinei rinktinei
*   vartininkas;
*  , gynėjas;
*  , gynėjas;
; Užsieniečiai
* 

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė] 
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
* RSSSF duomenų bazė (sezonai ir čempionai)
Hoko įlankos regionas

**Hoko įlankos regionas** (, ) – regionas Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės salos rytuose. Administracinis centras – Neipiras.

## Geografija
Iš rytų regioną skalauja Ramusis vandenynas su Hoko įlanka. Tęsiasi nuo Mahijos pusiasalio šiaurės rytuose iki Tarnageino kyšulio apylinkių pietuose. Būdingi kalvoti kraštovaizdžiai, vakaruose siekia Huiarau, Maungaharuru, Kavekos ir Ruahinės kalnus. Vienintelis lygumų ruožas yra Heretaungos lyguma Hastingso apylinkėse. Pastatytas aukščiausias Australazijoje Mohakos viadukas.

## Gyventojai

2023 m. etninė sudėtis:
* europiečiai – 73,3 %
* maoriai – 28,6 %
* okeaniečiai – 6,2 %
* azijiečiai – 6,5 %
* išeiviai iš Vidurinių Rytų, lotynoamerikiečiai, afrikiečiai – 0,8 %

96,5 % gyventojų vartojo anglų kalbą, 7,2 % – maorių.

### Didžiausios gyvenvietės

* Neipiras – 66,8 tūkst. gyventojų (2022 m.)
* Hastingsas – 50,4
* Hevlok Nortas – 15,1
* Vaipukurau – 4,7
* Vairoa – 4,9

## Apskritys
* Centrinės Hoko įlankos apskritis (centras – Vaipava)
* Hastingso apskritis (centras – Hastingsas)
* Vairoa apskritis (centras – Vairoa)
* Neipiro miestas

## Šaltiniai
Velingtono regionas

**Velingtono regionas** (, ) – regionas Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės salos pietuose. Administracinis centras – Velingtonas.

## Geografija
Regionas apima pietinį Šiaurės salos pakraštį aplink šalies sostinę Velingtoną. Pietinė dalis yra Velingtono aglomeracija, o šiaurėje daugiausia plyti užmiesčio plotai. Į rytus nuo Velingtono driekiasi Rimutakos kalnagūbris, toliau į rytus – Vairarapos lyguma. Vakarinė ir pietinė pakrantės stačios, uolingos. Regionui priklauso Kapičio sala. Didžiausias ežeras – Vairarapa.

Velingtono regionas – svarbi gyvulininkystės (galvijai, avys) ir žemdirbystės sritis.

## Gyventojai

2023 m. etninė sudėtis:
* europiečiai – 72,6 %
* maoriai – 15,5 %
* okeaniečiai – 9,1 %
* azijiečiai – 15,2 %
* išeiviai iš Vidurinių Rytų, lotynoamerikiečiai, afrikiečiai – 2,3 %

96,2 % gyventojų vartojo anglų kalbą, 3,9 % – maorių, 2,8 % – samojiečių.

### Didžiausios gyvenvietės

* Velingtonas – 212,0 tūkst. gyventojų (2022 m.)
* Louer Hatas – 111,5
* Porirua – 60,2
* Aper Hatas – 44,8
* Paraparaumu – 30,4
* Mastertonas – 22,4
* Vaikanaė – 13,7
* Kartertonas – 5,9
* Otakis – 5,0

## Apskritys
* Kapičio kranto apskritis (centras – Paraparaumu)
* Pietų Vairarapos apskritis (centras – Martinboras)
* Kartertono apskritis (centras – Kartertonas)
* Mastertono apskritis (centras – Mastertonas)
* Porirua miestas
* Aper Hato miestas
* Louer Hato miestas
* Velingtono miestas

## Šaltiniai
Taurosta (Jonava)

**Taurosta** – Jonavos miesto dalis, esanti į pietryčius nuo miesto centro, kairiajame Neries krante, į vakarus nuo Vilniaus–Klaipėdos geležinkelio. Vietovę mena Taurostos gatvė ir Taurostos parkas, per gyvenvietę teka upelis Taurosta, rytiniame pakraštyje per Nerį nutiestas Taurostos tiltas.

## Istorija

Gyvenvietė minima ir žymima žemėlapiuose XX a. tarpukariu, jau tuo metu ji buvo priskirta prie Jonavos miesto. Po II pasaulinio karo nebeaptinkama.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Taurosta (reikšmės)

**Taurosta** vadinamo objektai:
* Taurosta, upelis, kairysis Neries intakas;
* Taurosta, pietrytinė Jonavos miesto dalis;
* Taurostos parkas;
* Taurostos tiltas;
* Taurosta (laikraštis).
Ghizlane Chebbak

**Gizlanė Šebak** (; g. 1990 m. rugpjūčio 22 d.) – futbolininkė, Maroko rinktinės saugė. Legendinio marokiečių futbolininko Larbi Chebbak, atstovavusio Maroko nacionalinei rinktinei, dukra.

## Karjera
Marokiečių futbolininkė pradėjo sportuoti Rachad Bernoussi klube. 2007 m. perėjo į Raja Aïn Harouda. 2008–2009 m. atstovavo Wydad klubui. 2009–2010 m. rungtyniavo Raja CA. 2010–2011 m. priklausė CM Laâyoune. 2011 m. persikėlė į Misr Lel-Makkasa SC (Egiptas). 2012 m. grįžo į Maroką ir prisijungė prie AS FAR.

2024 m. persikėlė į FC Levante Las Planas (Ispanija). Nuo 2025 m. rungtyniavo Al Hilal SFC (Saudo Arabija).

## Pasiekimai
; su AS FAR
* **Maroko čempionė (10):** 2013, 2014, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 m.
* **Maroko futbolo taurė (10):** 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 m.
* **UNAF moterų čempionių lyga (1):** 2021 m.
* **CAF moterų čempionių lyga (1):** 2022 m. 

; su **Maroko rinktine**
* moterų Afrikos Tautų taurė
** Finalininkė: 2022 m.
* Maltos tarptautinis turnyras
** Laimėtoja (1): 2022 m.

## Rinktinė
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2007 m. Su rinktine dalyvavo Afrikos žemyno turnyruose. 2023 m. FIFA moterų pasaulio taurės turnyre buvo komandos kapitonė.

## Išnašos

## Nuorodos
* Soccerdonna
* Globalsportsarchive
Misr Lel-Makkasa SC (moterys)

**Misr Lel Makkasa Sporting Club** – Egipto futbolo klubas, įsikūręs Fajume. 

## Istorija
Klubas buvo suformuotas 1937 m. Vėlesniais metais suformuota moterų komanda, rungtyniavusi aukščiausioje šalies lygoje.

## Pasiekimai

## Sezonai

; Pastarųjų metų sezonai

## Garsesnės žaidėjos
*  Ghizlane Chebbak, saugė (2011–2012 m.)

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia mėlyna žalia apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* **Oficiali klubo svetainė**
* Globalsportsarchive
Grūdinimasis

**Grūdinimasis** – procedūrų sistema, didinanti žmogaus organizmo atsparumą peršalimo ligoms, stiprinanti imunitetą.

Pamažu ir nuosekliai taikomų metodų išorės dirgiklių sukeliama stresinė organizmo reakcija. Hidroterapijos atveju grūdinamasi po šaltu dušu, panardinus galūnes šaltoje vonioje ar vėstant orams maudantis šaltame vandens telkinyje, eketėje. Taikant šalčio terapiją atvėsus orams galima vilkint plonus drabužius išeiti į lauką (net ir basomis) ar išėjus iš pirties galima atsivėsinti šaltame ore. Per ilgai užsibuvus šaltame vandenyje ar vėsiame ore procedūros gali sukelti hipotermiją. prie neigiamos temperatūros gali nušalti ir tam tikros kūno vietos, pvz., galūnės.

Grūdinimasis propoguotas senovės Graikijos ir Romos laikas. XVIII a. anglų teologas Džonas Veslis knygoje apie ligų gydymą siūlė grūdinimąsi šaltose voniose kaip ligos prevencijos būdą, bei teigė, kad sušalimas yra peršalimo priežastis. XIX a. šalto vandens terapiją pradėjo propaguoti vokiečių kunigas Sebastijanas Kneipas, nes būdamas jaunas susirgo džiova, o besigydydamas pradėjo maudytis šaltame upės vandenyje.

## Šaltiniai
Taranakio regionas

**Taranakio regionas** (, ) – regionas Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės salos vakaruose. Administracinis centras – Stratfordas.

## Geografija
Regionas apima Taranakio pusiasalį, užsibaigiantį Egmonto kyšuliu, išsišovusiu į Tasmano jūrą. Šiaurės Taranakio įlanka pasižymi skardingais krantais, o Pietų Taranakio įlankos krantai žemi, smėlėti. Pagrindinės upės – Vaitara, Patea. Centrinėje dalyje iškilęs Taranakio ugnikalnis, apie jį sudarytas Egmonto nacionalinis parkas.

Taranakio regionas – svarbi pieninės gyvulininkystės sritis. Derlingi plotai daugiausia driekiasi ratu apie ugnikalnį.

## Gyventojai

2023 m. etninė sudėtis:
* europiečiai – 83,6 %
* maoriai – 21,8 %
* okeaniečiai – 2,6 %
* azijiečiai – 5,7 %
* išeiviai iš Vidurinių Rytų, lotynoamerikiečiai, afrikiečiai – 0,8 %

97,4 % gyventojų vartojo anglų kalbą, 4,5 % – maorių.

### Didžiausios gyvenvietės

* Niu Plimutas – 58,5 tūkst. gyventojų (2022 m.)
* Havera – 10,4
* Vaitara – 7,3
* Stratfordas – 6,1
* Inglvudas – 3,8

## Apskritys
* Pietų Taranakio apskritis (centras – Havera)
* Niu Plimuto apskritis (centras – Niu Plimutas)
* Stratfordo apskritis (centras – Stratfordas)

## Šaltiniai
Manavatu-Vanganujaus regionas

**Manavatu-Vanganujaus regionas** arba **Manavatu-Vanganujus** (, ) – regionas Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės salos pietuose. Administracinis centras – Palmerston Nortas.

## Geografija
Regionas apima pagrindines Šiaurės salos lygumas ir Vanganujaus upės slėnį. Šiaurėje paviršius kyla į Kaimanavos kalnus palei Tasmano jūrą. Prateka Rangitikėjaus, Manavatu upės. Aukštutinis Vanganujaus slėnis buvo vienas svarbiausių maorių gyvenamųjų regionų, dabar sudarytas Vanganujaus nacionalinis parkas. Taip pat siekia pietinį Ruahinės kalnų pakraštį, rytuose prieina prie Ramiojo vandenyno (su Tarnageino kyšuliu).

Manavatu-Vanganujus – svarbi gyvulininkystės sritis. Auginami pieniniai galvijai, avys.

## Gyventojai

2023 m. etninė sudėtis:
* europiečiai – 78,1 %
* maoriai – 25,1 %
* okeaniečiai – 5,0 %
* azijiečiai – 7,7 %
* išeiviai iš Vidurinių Rytų, lotynoamerikiečiai, afrikiečiai – 1,0 %

96,6 % gyventojų vartojo anglų kalbą, 6,0 % – maorių, 1,0 % – samojiečių.

### Didžiausios gyvenvietės

* Palmerston Nortas – 81,2 tūkst. gyventojų (2022 m.)
* Vanganujus – 42,6
* Levinas – 19,0
* Feildingas – 17,8
* Daneverkas – 5,6
* Tamurunujus – 4,8
* Fokstonas – 3,3
* Ašharstas – 3,2
* Pahiatua – 2,8

## Apskritys
* Ruapehu apskritis (centras – Taumarunujus)
* Tararua apskritis (centras – Daneverkas)
* Rangitikėjaus apskritis (centras – Martonas)
* Manavatu apskritis (centras – Feildingas)
* Vanganujaus apskritis (centras – Vanganujus)
* Horofenua apskritis (centras – Levinas)
* Palmerston Norto miestas

## Šaltiniai
Jade Nassi

**Džeidė Nasi** (; g. 2004 m. balandžio 26 d.) – futbolininkė, Maroko rinktinės saugė. Kitados atstovavo Prancūzijos jaunimo rinktinėms. 2024 m. pakviesta į Maroko moterų nacionalinę rinktinę.

## Karjera
Marokiečių kilmės futbolininkė pradėjo sportuoti „Vannes“ klube (Prancūzija), o vėliau persikėlė į US Saint-Malo. 

2020–2022 m. priklausė US Saint-Malo klubui. 2022–2023 m. rungtyniavo FC Nantes.

Nuo 2023 m. priklausė Stade de Reims Féminines (Prancūzija). 2024 m. rugsėjo 21 d. pelnė savo pirmąjį įvartį Première Ligue rungtynėse prieš Saint-Étienne.

2025 m. liepos 14 d. persikėlė į Le Havre AC. 2025 m. rugsėjo 6 d. debiutavo rungtynėse su „Racing Club de Strasbourg“, kurios baigėsi esant lygiam rezultatui (2–2).

## Pasiekimai

## Rinktinė
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2024 m. Su rinktine dalyvavo Afrikos žemyno turnyruose.

## Išnašos

## Nuorodos
* Soccerway
* Soccerdonna
* Globalsportsarchive
Paryžius (Kaunas)

**Paryžius** – buvęs viensėdis dabartinėje Šilainių teritorijoje Kauno mieste.

## Istorija

Viensėdis kūrėsi į šiaurę nuo Aštuntojo forto. Apie XX a. vidurį sunyko ir buvo prijungtas į Kauno miesto teritoriją.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Marlboro regionas

**Marlboro regionas**, **Marlboras** (, ) – regionas Naujojoje Zelandijoje, Pietų salos šiaurėje. Administracinis centras – Blenimas.

## Geografija
Regionas driekiasi tarp Kuko sąsiaurio šiaurėje, Ramiojo vandenyno rytuose, Kenterberio regiono pietuose ir pietryčiuose, Tasmano ir Nelsono regionų vakaruose. Marlboro vakaruose iškilę Spenserio kalnai, kuriuose prasideda pagrindinė regiono upė Vairau, taip pat mažesni upeliai (Avaterė, Flaksbernas ir kt.).

## Ūkis
Blenimo ir Sedono apylinkėse plėtojama ariamoji žemdirbystė, Rajaus slėnyje – pienininkystė. Maisto, tekstilės, metalo apdirbimo ir inžinerijos pramonė. Iš Piktono į Velingtoną plaukioja automobilių ir geležinkelių keltai. Kroviniai lėktuvais skraidinami į Vudbourną (šalia Blenimo).

## Gyventojai

2023 m. etninė sudėtis:
* europiečiai – 85,9 %
* maoriai – 14,9 %
* okeaniečiai – 3,7 %
* azijiečiai – 5,4 %
* išeiviai iš Vidurinių Rytų, lotynoamerikiečiai, afrikiečiai – 1,5 %

97,5 % gyventojų vartojo anglų kalbą, 2,8 % – maorių, 0,7 % – samojiečių.

### Didžiausios gyvenvietės

* Blenimas – 29,0 tūkst. gyventojų (2022 m.)
* Piktonas – 4,8
* Renvikas – 2,6

## Šaltiniai
Tasmano regionas

**Tasmano regionas** (, ) – regionas Naujojoje Zelandijoje, Pietų salos šiaurėje. Administracinis centras – Ričmondas.

## Geografija
Regionas driekiasi tarp Tasmano ir Auksinės įlankų šiaurėje, Nelsono regiono šiaurės rytuose, Marlboro rytuose, Kenterberio regiono pietuose ir Vakarų Pakrantės vakaruose.

Pagrindinės upės – Buleris, Motueka ir Aorerė. Didžiausias ežeras – Rotoroa. Didžioji dalis teritorijos yra aukščiau 900 m, vietomis teritorijos nepasiekiamos, nes susikerta Tasmano, Vakamaramos, Pilo ir Arturo kalnagūbriai. Įsteigti Abelio Tasmano, Nelsono ežerų nacionaliniai parkai.

## Ūkis
Yra asbesto, molio, klinčių, anglių telkinių. Slėniuose ir žemumose auginamas tabakas, vaisiai, daržovės. Miškų kirtimas. Maisto, medienos apdirbimo, celiuliozės, remonto pramonė.

## Gyventojai

2023 m. etninė sudėtis:
* europiečiai – 90,7 %
* maoriai – 9,9 %
* okeaniečiai – 2,6 %
* azijiečiai – 4,0 %
* išeiviai iš Vidurinių Rytų, lotynoamerikiečiai, afrikiečiai – 0,8 %

97,8 % gyventojų vartojo anglų kalbą, 2,0 % – maorių, 0,5 % – samojiečių.

### Didžiausios gyvenvietės

* Ričmondas – 18,4 tūkst. gyventojų (2022 m.)
* Motueka – 8,3
* Veikfildas – 2,6

## Šaltiniai
Kakšiai

**Kakšiais** vadinamos Kaliningrado srities gyvenvietės, esančios Krasnoznamensko rajone:
* Didieji Kakšiai,
* Mažieji Kakšiai.

Buvusi gyvenvietė Ragainės apskrityje, dabar – Krasnoznamensko rajono teritorijoje:
* Kulmiškieji Kakšiai.
Kalkštainiai

**Kalkštainiai** (, nuo 1946 m. ***Uspešnojė***, ) – buvęs kaimas Kaliningrado srities vakaruose, prie Baltijos jūros, 2 km į vakarus nuo Žuvininkų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Rosella Ayane

**Rozela Ajanė** (; g. 1995 m. kovo 16 d.) – futbolininkė, Maroko rinktinės puolėja. Kitados atstovavo Anglijos jaunimo rinktinėms. 2021 m. pakviesta į Maroko moterų nacionalinę rinktinę.

## Karjera
Marokiečių kilmės futbolininkė pradėjo sportuoti „Reading“ klube (Anglija), o vėliau persikėlė į „Chelsea“. 

2013–2016 m. priklausė „Chelsea“ klubui, tačiau nuomos pagrindais buvo skolinama kitiems klubams. Atstovavo Millwall, Bristol City, Everton klubams (Anglija).

2017–2018 m. rungtyniavo Apollon Ladies klube (Kipras). Pirmame divizione per penkiolika rungtynių pelnė keturiolika įvarčių.

2018–2019 m. atstovavo Bristol City (Anglija). FA Women's Super League pasižymėjo pelnydama vieną įvartį.

Nuo 2019 m. priklausė Tottenham Hotspur (Anglija). 2024 m. nuomos pagrindais buvo perleista Chicago Red Stars (JAV). 2024 m. spalio 20 d. debiutavo klube rungtynėse prieš Washington Spirit.

Nuo 2025 m. rugsėjo 4 d. priklausė Leicester City (Anglija). Pasirašyta vienerių metų trukmės sutartis. 2025 m. rugsėjo 21 d. debiutavo Superlygos rungtynėse prieš „Chelsea“. 2025 m. rugsėjo 24 d. pelnė įvartį Lygos taurės turnyro rungtynėse prieš „Ipswich Town“ ir svariai prisidėjo prie pergalės rezultatu 5-1.

## Pasiekimai
; su Chelsea
* FA Women's Super League
::  **Čempionė (1)**: 2015 m.

* moterų FA futbolo taurė
::  **Nugalėtoja (1)**: 2014–2015 m.

; su **Maroko rinktine**
* moterų Afrikos Tautų taurė
** Finalininkė: 2022 m.
* Maltos tarptautinis turnyras
** Laimėtoja (1): 2022 m.

## Rinktinė
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2021 m. Su rinktine dalyvavo Afrikos žemyno turnyruose.

2021 m. birželio 11 d. pelnė pirmąjį savo įvartį atstovaudama Marokui draugiškose rungtynėse prieš Malį. Marokietės sutriuškino varžoves rezultatu 3-0.

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* Soccerdonna
* Globalsportsarchive
Imane Saoud

**Imane Saud** (; g. 2002 m. birželio 6 d.) – futbolininkė, Maroko rinktinės saugė, puolėja. Kitados atstovavo Prancūzijos jaunimo rinktinėms. 2021 m. pakviesta į Maroko moterų nacionalinę rinktinę.

## Karjera
; Vendenheim
Marokiečių futbolininkė profesionaliai pradėjo sportuoti „Vendenheim“ klube (Prancūzija). 

; Basel
2020–2022 m. atstovavo FC Basel Frauen (Šveicarija).

; Servette
Nuo 2022 m. rungtyniavo Servette FC Chênois Féminin (Šveicarija). Tuo pačiu metu šveicarų klubui atstovavo ir kita Maroko moterų rinktinės žaidėja Élodie Nakkach.

; Nantes
2025 m. persikėlė į Nantes (Prancūzija). 2025 m. birželio 10 d. klubas paskelbė, kad pasirašė vienerių metų trukmės sutartį su futbolininke. 2025 m. rugsėjo 6 d. debiutavo rungtynėse prieš AS Saint-Étienne ir svariai prisidėjo prie pergalės rezultatu 2-1. 2025 m. rugsėjo 27 d. pelnė pirmąjį įvartį atstovaudama klubui, rungtynėse prieš Lens. Šiame susitikime Imane Saoud dar atliko du rezultatyvius perdavimus ir svariai prisidėjo prie pergalės išvykoje rezultatu 4–3.

## Pasiekimai
; su Servette FC Chênois Féminin
* Šveicarijos Superlyga
::  **Čempionė (1)**: 2023–2024 m.

* Šveicarijos futbolo taurė
::  **Nugalėtoja (2)**: 2023, 2024 m.

; su **Maroko rinktine**
* moterų Afrikos Tautų taurė
** Finalininkė: 2022 m.
* Maltos tarptautinis turnyras
** Laimėtoja (1): 2022 m.

## Rinktinė
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2021 m. Su rinktine dalyvavo Afrikos žemyno turnyruose.

2021 m. birželio 11 d. pelnė pirmąjį savo įvartį atstovaudama Marokui draugiškose rungtynėse prieš Malį. Marokietės sutriuškino varžoves rezultatu 3-0.

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* Soccerdonna
* Globalsportsarchive
Kenterberio regionas

**Kenterberio regionas** (, ) – regionas Naujojoje Zelandijoje, Pietų salos vidurio rytinėje dalyje. Didžiausias šalies regionas. Administracinis centras – Kraistčerčas.

## Geografija
Regionas apima daugiausia Kenterberio lygumą ir driekiasi palei Ramiojo vandenyno pakrantę nuo Kaikouros apylinkių iki Vaitakio žiočių. Taip pat apima Bankso pusiasalį. Vakaruose regionas pasiekia rytinius Pietų Alpių šlaitus. Svarbiausios upės – Rakaja, Vaimakariris. Yra Artūro perėjos nacionalinis parkas.

## Ūkis
Verčiamasi daugiausia avininkyste ir javų auginimu. Upėse gaudomos lašišos. Huto kalnas – populiarus slidinėjimo kurortas.

## Gyventojai

2023 m. etninė sudėtis:
* europiečiai – 80,3 %
* maoriai – 10,6 %
* okeaniečiai – 3,7 %
* azijiečiai – 13,3 %
* išeiviai iš Vidurinių Rytų, lotynoamerikiečiai, afrikiečiai – 1,6 %

96,3 % gyventojų vartojo anglų kalbą, 2,1 % – maorių, 1,0 % – samojiečių.

### Didžiausios gyvenvietės

* Kraistčerčas – 377,9 tūkst. gyventojų (2022 m.)
* Timaru – 28,6
* Rolstonas – 28,0
* Ašbertonas – 20,6
* Rangiroa – 19,7
* Kajapojus – 13,4
* Linkolnas – 9,1
* Prebltonas – 5,2

## Apskritys
* Kaikouros apskritis (centras – Kaikoura)
* Hurunujaus apskritis (centras – Amberlis)
* Selvino apskritis (centras – Rolstonas)
* Vaimakaririo apskritis (centras – Rangiora)
* Ašbertono apskritis (centras – Ašbertonas)
* Makenzio apskritis (centras – Feirlis)
* Timaru apskritis (centras – Timaru)
* Vaimatės apskritis (centras – Vaimatė)
* Vaitakio apskritis (dalis; centras – Oamaru)
* Kraistčerčo miestas

## Šaltiniai
Vakarų Pakrantės regionas

**Vakarų Pakrantės regionas**, **Vakarų Pakrantė** (, ) – regionas Naujojoje Zelandijoje, Pietų salos vakarinėje dalyje. Administracinis centras – Greimutas.

## Geografija
Regionas nusidriekęs palei Tasmano jūros pakrantę. Didžiąją dalį užima Pietų Alpės su aukščiausia šalies vieta – Kuko kalnu (3754 m). Į šiaurės vakarus nuo kalnų į vandenyną teka Taramakau, Hokitikos, Vanganujaus ir Hasto upės, leidžiasi Prano Juozapo bei Fokso ledynai. Upės vagoja siaurą pakrantės žemumą, keletas jų prateka šalia Brunerio ir Kanierės ežerų.

Yra Aorakio-Kuko kalno, Vestlando, Aspairingo kalno nacionaliniai parkai, kurie įeina į Te Vahipounamu UNESCO pasaulio paveldo objektą.

## Ūkis
Vakarų Pakrantė nuo seno plėtojosi kaip aukso ir akmens anglių gavybos sritis. Taip pat kertama mediena. Pienininkystė, medienos apdirbimo pramonė. Turizmas.

## Gyventojai

2023 m. etninė sudėtis:
* europiečiai – 89,7 %
* maoriai – 13,5 %
* okeaniečiai – 1,6 %
* azijiečiai – 4,0 %
* išeiviai iš Vidurinių Rytų, lotynoamerikiečiai, afrikiečiai – 0,5 %

98,0 % gyventojų vartojo anglų kalbą, 2,3 % – maorių.

### Didžiausios gyvenvietės

* Greimutas – 8,3 tūkst. gyventojų (2022 m.)
* Vestportas – 4,2
* Hokitika – 2,8

## Apskritys
* Bulerio apskritis (centras – Vestportas)
* Grėjaus apskritis (centras – Greimutas)
* Vestlando apskritis (centras – Hokitika)

## Šaltiniai
Otago regionas

**Otago regionas**, **Otagas** (, ) – regionas Naujojoje Zelandijoje, Pietų salos pietrytinėje dalyje. Administracinis centras – Danidinas.

## Geografija
Regionas apima Otago kalnus. Driekiasi palei Ramųjį vandenyną, vakaruose paviršius kyla į Pietų Alpes. Kalnuose telkšo keletas vingiuotų ledyninių ežerų – Vakatipu, Vanaka ir Havea. Nuo kalnų link vandenyno teka vandeningiausia Naujosios Zelandijos upė – Kluta.

## Ūkis
Verčiamasi turizmu, avių auginimu, žemdirbyste. Danidinas – svarbus regioninis uostas.

## Gyventojai

2023 m. etninė sudėtis:
* europiečiai – 85,2 %
* maoriai – 9,9 %
* okeaniečiai – 3,4 %
* azijiečiai – 8,5 %
* išeiviai iš Vidurinių Rytų, lotynoamerikiečiai, afrikiečiai – 2,2 %

97,5 % gyventojų vartojo anglų kalbą, 1,9 % – maorių.

### Didžiausios gyvenvietės

* Danidinas – 102,4 tūkst. gyventojų (2022 m.)
* Kvynstaunas – 15,8
* Mazgilas – 14,5
* Oamaru – 13,9
* Vanaka – 12,1
* Kromvelis – 7,0
* Leik Heisas – 6,7
* Aleksandra – 6,0
* Balkluta – 4,3
* Aroutaunas – 2,9

## Apskritys
* Kvynstauno-Ežerų apskritis (centras – Kvynstaunas)
* Vidurio Otago apskritis (centras – Aleksandra)
* Klutos apskritis (centras – Balkluta)
* Vaitakio apskritis (dalis; centras – Oamaru)
* Danidino miestas

## Šaltiniai
Sautlando regionas

**Sautlando regionas**, **Sautlandas** (, ) – regionas Naujojoje Zelandijoje, Pietų salos pietinėje dalyje. Administracinis centras – Inverkargilas.

## Geografija
Sautlando regionas apima pietinį Pietų salos galą, supamą Tasmano jūros iš vakarų ir Fovo sąsiaurio iš pietų. Regionui taip pat priklauso pietuose esanti Stiuarto sala. Vakarinę regiono dalį užima kalnuotas ir fjordų išraižytas Fjordlando nacionalinis parkas (Te Vahipounamu pasaulio paveldo objekto dalis).

Sautlandui būdingi iki 1600 m iškylantys kalnai, gausiai išraižyti ledyninių slėnių. Juose telkšo Te Anau, Manapourio, Monovajaus, Hauroko, Poteriterio ežerai. Kalnuotoji dalis padengta tankiais miškais, čia per metus iškrinta 3650 mm kritulių.

## Ūkis
Verčiamasi turizmu, avių auginimu, pienine gyvulininkyste.

## Gyventojai

2023 m. etninė sudėtis:
* europiečiai – 84,1 %
* maoriai – 16,8 %
* okeaniečiai – 3,3 %
* azijiečiai – 7,1 %
* išeiviai iš Vidurinių Rytų, lotynoamerikiečiai, afrikiečiai – 1,0 %

97,3 % gyventojų vartojo anglų kalbą, 3,1 % – maorių.

### Didžiausios gyvenvietės

* Inverkargilas – 49,8 tūkst. gyventojų (2022 m.)
* Goras – 8,2
* Te Anau – 2,9
* Vintonas – 2,4
* Blafas – 1,8
* Mataura – 1,7
* Rivertonas – 1,6

## Apskritys
* Sautlando apskritis (centras – Inverkargilas)
* Goro apskritis (centras – Goras)
* Inverkargilo miestas

## Šaltiniai
Lietuvių žygis į Pskovą (1183 m.)

**Lietuvių žygis į Pskovą (1183 / 1184 m. žiema)** – 1183–1184 m. žiemą lietuvių surengtas savarankiškas žygis į Naugardo respublikai priklausiusią Pskovo respubliką, pasienio konfliktas, greičiausiai - plėšikavimo žygis.

Įvykis trumpai aprašytas Būtųjų laikų pasakojime. Metraštyje nurodoma, kad „tą žiemą pskoviečiai kovojo su lietuviais ir šie daug žalos padarė pskoviečiams“ ().

Lietuvių vado vardas, abiejų pusių karinių pajėgų dydžiai bei nuostoliai nenurodomi. Pskoviečiams greičiausiai vadovavo tuometinis Naugardo respublikos paskirtas valdovas kunigaikštis Mstislavas Romanovičius Senasis (1212–1223 m. buvęs Kijevo kunigaikščiu). Šiuolaikinėje literatūroje aprašant šį įvykį nurodoma, kad tai buvo plėšikavimo žygis, kuris greičiausiai apsiribojo Pskovo apylinkių apiplėšimu.

Tai, kad neminima apie atsakomuosius Pskovo kariaunos veiksmus, leidžia daryti išvadą, kad lietuviai su grobiu sėkmingai sugrįžo namo. Šis žygis buvo viena pirmųjų lietuvių savarankiškai surengtų karinių operacijų ir laikytinas Lietuvos valstybės formavimosi (atsikūrimo po XI a. vidurio Kijevo Rusios įsiveržimų) požymių.

## Literatūra

* Карамзин, Николай Михайлович,  История государства Российского / сочинение Н. М. Карамзина. – Издание 5-е в 3-х книгах, заключающих в себе 12 томов, с полными примечаниями, украшенное портретом автора, гравированным на стали в Лондоне. – Санкт-Петербург : издание И. Эйнерлинга, 1842–1843.
* Набег литовских войск на Псков , Военные конфликты, кампании и боевые действия русских войск 860–1914 гг., Runivers.ru – Россия в подлиннике.
* Полное собрание русских летописей. Т. 3.
* Соловьев, Сергей Михайлович (1820–1879)., История России с древнейших времен / соч. Сергея Соловьева. – Изд. 5-е. -Москва : В Унив. тип. (Катков и К°), 1874–1889.

## Išnašos
Haličo-Voluinės žygis į Lietuvą (1249)

**Haličo-Voluinės žygis į Lietuvą (1249)** – 1249 m. įvykęs Haličo ir Voluinės kunigaikštysčių kariaunų žygis į Lietuvą. Nors žygis paprastai aprašomas kaip konfliktas dėl teritorijų, po jo teritorinių pokyčių neįvyko, slavų kunigaikštysčių kariaunos apsiribojo apiplėšusios Lietuvos teritoriją.

Žygis aprašytas Haličo-Voluinės metraštyje. Jame užfiksuota, kad Haličo pajėgoms vadovavo kunigaikštis Danielius Haličietis, Voluinės – kunigaikštis Vasilko Romanovičius, prie kurių prisijungė apie 1234 m. prie Haličo-Voluinės prijungtos, tačiau atskiru dariniu išlikusios Belzo kunigaikštystės valdovas Levas Danilovičius. Laikoma, kad lietuvių pajėgoms vadovavo Mindaugas.

Manoma, kad Haličo-Voluinės pajėgos pajėgos judėjo maršrutu maršrutu Cholmas – Naugardukas. Apiplėšusios Naugarduko apylinkes ir greičiausiai po nepavykusio miesto šturmo Danieliaus Haličiečio pajėgos atsitraukė link Zditovo, Vasilko Romanovičiaus – link Valkovysko, Levo Danilovičiaus – link Uslonimo (Slanimo).

Apie lietuvių surengtą persekiojimą metraštyje neminima, todėl manytina, kad Haličo-Voluinės pajėgoms, išsiskaidžius į tris dalis, pavyko sėkmingai pasitraukti iš Lietuvos.

## Literatūra

* Галицко-Волынская летопись. p. 262.
* Набег русских войск на Литву , Военные конфликты, кампании и боевые действия русских войск 860–1914 гг., Runivers.ru – Россия в подлиннике.
* Полное собрание русских летописей. Т. 2.
* Соловьев, Сергей Михайлович., История России с древнейших времен / соч. Сергея Соловьева. – Изд. 5-е. -Москва : В Унив. тип. (Катков и К°), 1874–1889.

## Išnašos
Vaimakariris

**Vaimakariris** () – upė Naujojoje Zelandijoje, vidurio rytinėje Pietų salos dalyje, Kenterberio regione. Prasideda Pietų Alpėse, aukštupyje teka tarpukalnių slėniu į vakarus nuo Artūro perėjos. Teka daugiausia į pietryčius arba rytus. Žemupyje išsilieja į Kenterberio lygumą, kur vaga skaidosi į daugybę protakų ir yra sekli. Įteka į Ramųjį vandenyną (Pegaso įlanką) ties šiauriniais Kraistčerčo pakraščiais, šalia Kajapojaus miestelio.

Didžiausi intakai – Bilis, Poulteris, Eskas.

Dėl seklios vagos laivybai netinkama. Aukštupyje žiemomis kartais išdžiūsta. Vaimakaririo slėnyje ganomos avys, piečiau auginami javai.

Upės pavadinimas maorių kalba reiškia „šaltavandenė“.

## Šaltiniai
Haličo ir Černigovo žygis į Lietuvą

**Haličo ir Černigovo žygis į Lietuvą** – 1238 m. rudenį – 1239 m. žiemą vykęs slavų valstybių kariaunų (Černigovo kunigaikštystės ir Haličo-Voluinės kunigaikštystės) plataus masto karo žygis į Lietuvą. Kampaniją inicijavo Černigovo kunigaikštis Michailas Vsevolodovičius, į pagalbą pasitelkęs Haličo-Voluinės pajėgas. Žygis sutapo su sėkminga Vladimiro kunigaikščio Jaroslavo kampanija prieš neseniai Lietuvos kariuomenės užimtą Smolenską bei pakartotiniu mongolų įsiveržimu į Mordoviją ir Riazanės kunigaikštystę, Muromo ir Gorodeco sugriovimu.

## Istorija
1238 m. Vladimiro kunigaikštystės kariuomenė patyrė didelį pralaimėjimą mongolams mūšyje prie Sitės upės (dab. Rusijos Federacijos Tverės ir Jaroslavlio sritys), taip pat tais pačiais metais mirė Smolensko kunigaikštis Sviatoslavas Mstislavičius. Lietuvos valdovas Mindaugas pasinaudojo šia galimybe ir užėmė Smolenską. Sužinojęs apie tai, Vladimiro kunigaikštis Jaroslavas surinko likusias pajėgas ir netikėto antpuolio metu užėmė Smolenską. Įrašas apie tai, kad savo vietininku jis paskyrė Vsevolodą Mstislavičių, datuojamas 1239 m., nors po to įvykusios Aleksandro Jaroslavičiaus vestuvės su Aleksandra Brečislavovna datuojamos 1238 m.

1238 m. pabaigoje (arba 1239 m. pradžioje) Černigovo kunigaikščio Michailo iniciatyva buvo surengtas karo žygis į Lietuvą. Užpuolikai įsiveržė iš pietų. Žygyje dalyvavo Haličo kariauna, kurioje buvo ir tuo metu 12 metų amžiaus sulaukęs Rostislavas Michailovočius (), taip pat Černigovo pajėgos. Tyrinėtojai būtent su šiuo žygiu sieja dviejų Seversko Černigovo kunigaikščių žūtį: Romano Igorevičiaus sūnaus Michailo ir Vladimiro Igorevičiaus anūko Sviatoslavo Vsevolodovivičiaus. Kitų žygio detalių aprašymo neišliko.

Išvykus kariaunai ir vietos bajorams, Volynės kunigaikštis Danielius Haličietis pasinaudojo proga ir visiškai perėmė Haličo kontrolę. Iš žygio grįžusiam Rostislavui teko gelbėtis ir bėgti į Vengriją.

## Išnašos
Vaitakis

**Vaitakis** () – upė Naujojoje Zelandijoje, centrinėje Pietų salos dalyje, Kenterberio ir Otago regionuose. Prasideda Pietų Alpėse, kur upę maitina upeliai, tekantys iš Ohau, Pukakio ir Tekapo ežerų. Be to, ant Vaitakio aukštupio įrengta hidroelektrinių kaskada (sudaryti Vaitakio, Avimoro, Benmoro tvenkiniai), kanalų sistemos. Toliau upė teka į pietryčius, žemupio slėnio vaga skaidosi į protakas. Žemupyje sudaro Kenterberio ir Otago regionų ribą. Įteka į Ramųjį vandenyną šalia Glenavio, 113 km į šiaurę nuo Danidino.

Vaitakio hidroelektrinių kaskada – vienas didžiausių hidroenergijos projektų šalyje.

Upės pavadinimas maorių kalba reiškia „ašarojantys vandenys“.

## Šaltiniai
Rakaja

**Rakaja** () – upė Naujojoje Zelandijoje, vidurio rytinėje Pietų salos dalyje, Kenterberio regione. Prasideda Pietų Alpėse netoli Vaitkombo perėjos. Jos ištakas maitina Lajelo ir Ramzio ledynai. Upė teka į pietryčius, išsiliejusi į Kenterberio lygumą sudaro raizgų seklių protakų tinklą. Įteka į Ramiojo vandenyno Kenterberio įlanką į vakarus nuo Bankso pusiasalio.

Didžiausi intakai – Matijasas, Vilberforsas.

Žemupyje įsikūręs Rakajos miestelis ties kuriuo upę kerta pagrindinis salos plentas ir geležinkelis. Upės slėnin vėjo suneštas liosas sudaro derlingus dirvožemius, kuriuose auginami javai. Žvejojamos lašišos. Ties Haibanku Rakaja drėkinimo ir hidroenergijos kanalu sujungta su Rangitata.

## Šaltiniai
Tuv azarganuud

**„Tuv azarganuud“** () – Mongolijos futbolo klubas iš Centrinio aimako. Namų rungtynes žaidžia MFF futbolo stadione.

## Istorija
Klubas įkurtas 2018 m. Centriniame aimake. Nuo 2021–2022 m. sezono rungtyniavo stipriausioje šalies lygoje. Debiutiniame sezone užėmė penktą vietą.

## Pasiekimai
; Premjer lyga
* Penktoji vieta (3): 2021–2022, 2022–2023, 2023–2024 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

; Aprangos gamintojai:
*  Kelme

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* RSSSF (įkūrimo datos)
Vairau

**Vairau** () – upė Naujojoje Zelandijoje, Pietų salos šiaurinėje dalyje, Marlboro regione. Išteka iš Spenserio kalnų ir teka į šiaurės rytus tarp Sent Arnodo ir Raglano kalnagūbrių. Įteka į Kuko sąsiaurio Debesuotąją įlanką į rytus nuo Blenimo. Vairau nerija atriboja upės žiotis ir sudaro daugiau, nei 15 lagūnų tinklą. Dar maorių laikais šios lagūnos sujungtos tarpusavyje kanalais.

Didžiausi intakai: Reinbou, Brančas, Vaihopajus.

Upės žemupyje dažni potvyniai.

Pavadinimas *Wairau* maorių kalba reiškia „daug vandenų“. Ikikolonijiniais laikais maoriai buvo tankiai apgyvendinę Vairau žemupio slėnį. 1843 m. čia įvyko Vairau incidentas tarp maorių ir kolonistų.

## Šaltiniai
Al-Khabourah Club

**„al Khabourah“ klubas** arba **„Al-Khabourah Club“** () – Omano futbolo klubas iš *Al-Khabourah*.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1972 m. Kitados žaidė Pirmame divizione (II). 1995–1996 m. sezone Omano lygoje liko trylikti ir iškrito į žemesnį divizioną.

Nuo 2001–2002 m. sezono vėl rungtyniavo pajėgiausiame divizione. Ilgam jame įsitvirtinti nepavyko. 2004–2005 m. sezone Omano lygoje liko trylikti ir iškrito į žemesnį divizioną.

2005–2006 m. sezoną praleido antroje pakopoje. Nuo 2006–2007 m. sezono vėl žaidė stipriausioje lygoje. 2007–2008 m. sezono iškovojo trečią vietą. 2009–2010 m. sezone liko vienuolikti ir iškrito į žemesnį divizioną.

Nuo 2010–2011 m. sezono žaidė Pirmame divizione (I). 2013–2014 m. sezone tapo Pirmojo diviziono nugalėtojais ir pateko į stipriausią lygą.

Nuo 2014–2015 m. sezono rungtyniavo Profesionalų lygoje (I). Ilgam joje įsitvirtinti nepavyko. 2016–2017 m. sezone liko dvylikti ir iškrito į žemesnį divizioną. 

2024–2025 m. sezone rungtyniavo Profesionalų lygoje.

## Pasiekimai
; **[[Omano futbolo čempionatas|Omano PRO lyga]] (I):**
*  **Trečia vieta (1):** 2007–2008 m.

; **Omano futbolo taurė:**
: nežinoma

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Garsesni žaidėjai
; Žaidėjai, atstovavę Omano nacionalinei rinktinei
*  Mohannad Al-Zaabi, vartininkas;
*  Said Obaid Al-Abdulsalam, puolėjas;
; Užsieniečiai
*  Roger Tchouassi, puolėjas;

## Išnašos

## Nuorodos
* **Oficiali klubo svetainė**
* SOCCERWAY 
* FLASHSCORE 
* Transfermarkt 
* Globalsportsarchive
Hunters FC

**„Hanters“ futbolo klubas** () – Mongolijos futbolo klubas iš Ulan Batoro. Namų rungtynes žaidžia MFF futbolo stadione.

## Istorija
Klubas įkurtas 2019 m. šalies sostinėje Ulan Batore. Kitados rungtyniavo žemesniuosiuose divizionuose. 2023–2024 m. sezone tapo Pirmos lygos (II pakopa) nugalėtojais ir pateko į pajėgiausią divizioną. Nuo 202–2025 m. sezono rungtyniavo stipriausioje šalies lygoje.

## Pasiekimai
; Premjer lyga
* TBA

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* RSSSF (įkūrimo datos)
Obanas (Naujoji Zelandija)

**Obanas** – gyvenvietė Naujojoje Zelandijoje, Sautlande, pagrindinė Stiuarto saloje. Įsikūrusi salos šiaurės rytinėje dalyje, tarp Pusmėnulio įlankos ir Patersono užutėkio. Kelto linija į Blafą ir oro linija į Inverkargilą (Pietų saloje). Plėtojamas turizmas, žvejyba. Yra presbiterionų (nuo 1904 m.) ir anglikonų bažnyčios, Rakiuros muziejus. Rakiuros nacionalinio parko būstinė.

## Istorija

Obane įsikūrė išeiviai iš Škotijos ir pavadino pagal Obano miestelį Škotijoje (škotų gėlų kalba reiškia „maža įlanka“).

## Šaltiniai