open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Samotrakės Nikė

**Samotrakės Nikė** – marmurinė Sen. Graikijos helenistinio laikotarpio II a. pr. m. e. skulptūra, vaizduojanti pergalės deivę Nikę. Viena žymiausių antikinių skulptūrų, saugoma Luvro muziejuje Paryžiuje.

## Apie skulptūrą
„Samotrakės Nikės“ skulptūra buvo iškasta 1863 m. Samotrakės salos krante prancūzų konsulo ir mėgėjo archeologo Charles Champoiseau. Tais pačiais metais persiųsta į Paryžių. 1939 m. statula sėkmingai buvo paslėpta su kitomis garsiausiomis Luvro statulomis nuo fašistų 2-ojo pasaulinio karo metu. Luvre ji eksponuojama Dariu laiptų viršuje, 2013 m. nuimta restauracijai.

Statula susideda iš dviejų dalių: sparnuotos deivės Nikės statulos (aukštis − 2,75 m), iškaltos iš Paro salos marmuro, pagrindo, vaizduojančio laivą (aukštis − 2,01 m) ir pjedestalo (aukštis − 36 cm). Pagrindas ir pjedestalas iškalti iš kitokios rūšies, tamsesnio, Rodo salos Larto skaldyklų marmuro. Statula stovėjo kalvos nišoje, iš kurios buvo vaizdas į dievų šventyklos teatrą Samotrakės saloje.

Statula tikriausiai buvo skirta pažymėti pergalei jūrų mūšyje. Galima spėti, kad ji buvo sukurta Rodo salos gyventojų paminėti pergalei 190 m. pr. m. e. prieš Sirijos valdovą Antiochą III. Kita versija, statula gali pažymėti paskutiniojo Makedonijos karaliaus Persėjo nugalėjimą ir sučiupimą Samotrakės saloje 166 m. pr. m. e. Statulą galėjo dedikuoti Pergamono valdovai, kurie buvo romėnų sąjungininkai, kai šie įveikė makedonus. Pirmą versiją palaiko Rodo salos marmuro panaudojimas, antrąją − stilistinės statulos ypatybės, kurios rodo Pergamono skulptorių mokyklos įtaką. Ant pačios statulos nėra jokių užrašų, antikiniuose šaltiniuose neminima. Gali būti, kad anksčiausiai statulą mini krikščionių rašytojas Nikostratas apie 500 m. Kitomis, mažiau paplitusiomis versijomis, statula galėjo simbolizuoti samotrakiečių jūrinį laivyną, galėjo būti pastatyta makedoniečių 323 m. pr. m. e. pažymint jų laivyno pergalę prieš atėniečius, Makedonijos karalius Demetrijus I galėjo ją užsakyti 306 m. pr. m. e., vėlgi, pažymint pergalę jūrų mūšyje. Bendru atveju laikoma, kad statula sukurta II a. pr. m. e. Statulos galva ir viena ranka neišliko. Kita ranka buvo sutrupėjusi ir iš dalies restauruota. Iš rankų padėties galima spėti, kad dešinę ranką Nikė buvo prisidėjusi prie burnos kviesdama pergalei.

## Taip pat skaitykite
* Milo Venera
* Delfų važnyčiotojas
* Pergamono altorius

## Išnašos
Baisiai džiugu!

**Baisiai džiugu!** – „Anties“ albumas, išleistas 2013 m. pabaigoje.

## Dainos
# Abejingas dievas (muzika: Vaclovas Augustinas, Viktoras Diawara, Algirdas Kaušpėdas)
# Tiesa (m.: Viktoras Diawara, Algirdas Kaušpėdas)
# Tendencija (m.: Vaclovas Augustinas, Viktoras Diawara, Algirdas Kaušpėdas)
# Žaislas (m.: Viktoras Diawara, Algirdas Kaušpėdas, Gintautas Rakauskas)
# Pomba – bomba (m.: Viktoras Diawara, Algirdas Kaušpėdas, Gintautas Rakauskas)
# Bomžas (m.: Viktoras Diawara, Algirdas Kaušpėdas)
# Muzika (m.: Algirdas Kaušpėdas, Gintautas Rakauskas)
# Kurti (m.: Viktoras Diawara)
# Debesys (m.: Vaclovas Augustinas, Algirdas Kaušpėdas, Gintautas Rakauskas)
2xANTIS

**2xANTIS (Duck Art Antis)** yra 2013 m. Anties DVD, kuriame yra koncertas Vilniuje, Katedros aikštėje. Kartu su DVD yra 2 CD su koncerto garso takeliu.

## DVD dainos

# ANTISimfonija
# Abejingas Dievas
# Tiesa
# Tendencija
# Žaislas
# Pompa – bomba
# Bomžas
# Muzika
# Kurti
# Debesys
# Danguje
# Rojus
# Sparnai
# Aš pasitaisysiu
# Nauji metai
# Mes rimti!
# Pokštas
# Mes – Pasaulio Lietuva
# Zombiai
# Kažkas atsitiko
# Lietuvos valstybė
# Alyvos
Labretė

**Labretė** (, iš  'lūpa') – įvėrinys apatinėje lūpoje. Jo vieta paprastai tarp smakro ir apatinės lūpos raudonio. Dažniausi papuošalai – labretės kaištis, rečiau – hanteliukas.

## Antropologija

Labretės buvo tradiciniai įvėriniai Šiaurės Amerikos šiaurės vakarų pakrantės indėnų gentyse. Ten labretės buvo statuso ženklas:

„Po 3000 m. iki dabar prasidėjo kultūrinė divergencija labrečių daryme šiaurinėje ir pietinėje pakrantėse. Šiaurėje prieš 1500–3500 m. labretės buvo daugiausia vyrų mada. Prieš 1500 m. labretės tapo moteriška tradicija. Pietuose prieš 2000–3500 m. labretės buvo tiek vyrų, tiek moterų mada. Maždaug prieš 2000 m. labretės praktiškai išnyksta, jas pakeičia laisvųjų vyrų ir moterų galvų deformavimas. Taip apie 4 tūkst. metų šiaurės vakarų pakrantėje buvo svarbu skirti žmones pagal išorinius požymius – pagal deformuotas galvas arba labretes. Šie kūno modifikavimai įvairavo priklausomai nuo lyties ir geografinio regiono.“

Kartais aukštą statusą rodė dėvima kaukė, tokiais atvejais kaukė buvo su labrete.

Labretės buvo labai paplitusios aukštos socialinės padėties tlinkitų moterų tarpe laikais, kai į Pietvakarių Aliaską atvyko europiečiai. Kraštą kolonizavę rusai tlinkitus vadino  pagal *Aluutiq* kalbos žodį, reiškusį 'labretė'.

## Labrečių rūšys
Šiuolaikinėje vėryboje skiriamos kelios labrečių rūšys, besiskiriančios vieta apatinės lūpos srityje:

* vertikalioji labretė () – papuošalas lenktinis hanteliukas, įvertas kanale, einančiame nuo apatinės lūpos raudonio viršutinės dalies iki odos žemiau apatinės lūpos raudonio.
* *snake bites* ('gyvatės iltys') – du simetriški įvėriniai, primenantys gyvatės nuodingąsias iltis.
* *spiderbites* – du arti esantys įvėriniai vienoje veido pusėje.
* loubretė ( ir  'žema' + *labret* 'labretė') – įvėrinys kuo žemiau ir arčiau smakro.

Pradinis kanalas daromas 1,2, 1,6 ar 2,0 mm skersmens. Žaizdelei sugijus kanalas gali būti palaipsniui platinamas tempiant. Kai kurie labrečių turėtojai kanalą praplečia iki 10 mm skersmens ir į jį įveria apvalią ar ovalią įvorę ().


Image:Vertical labret.png|Vertikalioji labretė
Image:Snakebites.png|*Snakebites*


## Nuorodos
Sigal Prishtina

**KB Sigal Prishtina** – krepšinio klubas iš Kosovo. Jis žaidžia aukščiausioje šalies lygoje, yra daugkartinis šalies čempionas (8 kartus). Savo namų rungtynes klubas žaidžia sostinės Prištinos „Pallati i Rinisë dhe Sporteve“ arenoje, kurioje telpa 3000 žiūrovų.

2013–2014 m. klubas žaidžia Balkanų tarptautinėje krepšinio lygoje.

## Žaidėjai

2012 m. kovo 15 d. duomenys.
Akrobatinis skraidymas

**Akrobatinis skraidymas** arba **aukštasis pilotažas** – aviacijos sporto rūšis, kurios tikslas lakūnams atlikti įvairius akrobatinius triukus su orlaiviais.

Populiariausios figūros: kilpa, suktukas, valdoma statinė, suktukinė statinė, viražas, varpas, vertikalė su vėduokle, arkos vertikalė ir kitos.

## Lietuvoje

1920 m. gruodžio 11 d. J. Dobkevičius pirmasis Lietuvoje pirmą kartą atliko kilpą.

Lietuvoje akrobatinį skraidyą kultivuoja ~ 50-60 sportininkų. Pagrindinės bazės yra Vilniaus (Kyviškių), Alytaus ir Kauno (S. Dariaus ir S. Girėno) aerodromuose.
Undervud

**Undervud** () – muzikos grupė, įkurta 1995 metais Simferopolyje (Ukraina).

Grupės dainos „Parabellum“ (*Парабеллум*) ir „Gagarin, ja Vas liubila“ (*Гагарин, я Вас любила*) tapo populiarios šalyje.

## Diskografija

### Studijiniai albumai
* 2002 – Всё пройдет, милая
* 2003 – Красная кнопка
* 2005 – Бабло побеждает зло
* 2007 – Опиум для народа
* 2008 – Все, кого ты так сильно любил
* 2011 – Бабл-гам
* 2013 – Женщины и дети

## Nuorodos

* Oficialus grupės tinklalapis
Žuvis–lašas

**Žuvis–lašas** (*Psychrolutes marcidus*) – giliavandenė jūros dugno žuvis, priklausanti buožgalvinių plernių šeimos paprastųjų buožgalvių plernių genčiai.

Dėl savo neįprastai bjaurios išvaizdos gličius drebučius primenanti žuvis–lašas buvo paskelbta Didžiosios Britanijos mokslo festivalyje Niukasle bjauriausiu padaru Žemėje. Populiarusis apdribęs žuvies-lašo įvaizdis kyla iš negyvų individų vaizdų ir visapusiškai neatspindi gyvos žuvies-lašo: iš jūros iškelta ši giliavandenė žuvis netenka formos, kurią vandenyje palaiko slėgis. Savo gyvenamojoje aplinkoje žuvis-lašas kur kas labiau primena kaulinių žuvų antklasį, kuriam priklauso.

Žuvis–lašas priskiriama prie endeminių rūšių. Ji gyvena pietryčių Australijos pakrantėje ir prie Tasmanijos krantų. Gyvenamoji aplinka siekia apie 600–1200 m gylį, kur slėgis dešimtis kartų viršija įprastą. Visą laiką ji praleidžia tūnodama gelmėje.

## Biologija

Žuvies kūno ilgis neviršija 30 cm. Galvos priekinėje dalyje yra atauga, panaši į nosį, šalia kurios abejose pusėse yra akys. Viena iš šios žuvies ypatybių – ji neturi plaukiojimo pūslės, kuri dideliuose gyliuose dėl patiriamo didžiulio spaudimo tiesiog negalėtų atlikti savo funkcijos. Išsilaikyti žuviai reikiamoje padėtyje padeda drebučius primenančio kūno tankis, kuris yra nedaug didesnis nei vandens. Tai padeda jai plaukioti be didesnių energiją eikvojančių pastangų. Ji neturi išvystytos muskulatūros, todėl išžiojusi nasrus lėtai plaukioja arba tūno vienoje vietoje tykodama praplaukiančio grobio ir prarydama smulkius vėžiagyvius. Kitas ypatingas bruožas – žuvis padėjusi ikrus „sėdi“ ant jų tol, kol išsirita palikuonys. Rūpestis palikuonimis nedingsta ir po jų pasirodymo.

Ši žuvis minta daugiausia omarais ir krabais, todėl dažnai kartu su jais patenka į žvejų tinklus ir žūsta, nors pati yra nevalgoma. Žuvis-lašas yra nykstantis gyvūnas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Giliavandeniai gyvūnai. Žuvis–lašas
Balkanų tarptautinė krepšinio lyga

**Balkanų tarptautinė krepšinio lyga** (angl. *Balkan International Basketball League*, **BIBL**) – tarptautinė profesionalių krepšinio klubų lyga, jungianti Balkanų krepšinio klubus. Šioje lygoje žaidžia Bulgarijos, Makedonijos, Juodkalnijos, Rumunijos, Bosnijos ir Hercegovinos, Kroatijos, Graikijos, Izraelio, Serbijos ir Kosovo komandos.

Lyga buvo įkurta 2008 m., joje žaidžia 12 komandų. Du kartus lygos čempionu tapo Izraelio Hapoel Gilboa Galil klubas.

## Nuorodos
* Oficiali lygos svetainė
Besiana

**Besiana (Podujevas)** (, *Podujevë*, *Podujeva*, ) – miestas ir savivaldybė Prištinos srityje, šiaurės rytų Kosove. Dėl srityje esančio greitkelio bei geležinkelio linijos Podujevas yra šalies strateginėje vietoje. Nutolęs 35 km į šiaurę nuo Prištinos. 

## Gyventojai
2012 m. duomenimis, savivaldybės teritorijoje gyveno 130 000 gyventojų. 

## Geografija
Netoli miesto telkšo Batlavos ežeras.

## Sportas
* KF Llapi futbolo klubas.
* KF Besiana futbolo klubas.
* KF Hysi buvęs futbolo klubas.

## Žymūs žmonės
Podujevo savivaldybėje, Pakašticos kaime, gimė Fatmir Sejdiu (antrasis Kosovo prezidentas, pareigas ėjęs 2006–2010 m.).

## Šaltiniai
Štimlė

**Štimlė** (, ) – miestas ir savivaldybė Uroševaco srityje, pietų Kosove. Savivaldybės teritorijos plotas – 134 km². 2011 m. duomenimis gyveno 27 324 gyventojai. 

## Šaltiniai
Terandė

**Terandė, Teranda (Suva Reka)** (, *Theranda* arba *Suharekë*, *Suhareka*; ) – miestas ir savivaldybė Prizreno srityje, Kosove. Nutolęs 18 km į šiaurę nuo Prizreno ir 57 km į pietvakarius nuo Prištinos.

## Pavadinimas
Serbų kalba *Suva Reka* reiškia „sausa upė“. 

Po Kosovo karo 1999 m. albanai vadina miestą *Theranda*. (Terandė arba Teranda).

## Sportas
* KF Ballkani futbolo klubas.

## Miestų partnerystė
*  Lilbarnas, JAV
*  Sarandė, Albanija

## Šaltiniai
Motorola 68008

**Motorola 68008** yra Motorola gamintas 8/16/32 bitų mikroprocesorius. Šis procesorius yra Motorola 68000 modelio atmaina su sumažinta 8 bitų išorine duomenų magistrale ir siauresne adresų magistrale.

Originalus 68000 modelio procesorius (pristatytas 1979 metais) turėjo 24 bitų adreso ir 16 bitų duomenų magistrales. Dėl šių santykinai plačių magistralių buvo sunku projektuoti žemos kainos sistemas, kuriose būtų naudojamas 68000 procesorius. Elektroninių plokščių schemos išdėstymas buvo sudėtingas ir reikalavo daug papildomos elektronikos. 16 bitų duomenų magistralė taip pat reikalavo dvigubai daugiau atminties modulių negu 8 bitų magistralė.

68008 buvo pristatytas 1982 metais ir buvo suprojektuotas dirbti žemos kainos 8 bitų atmintį naudojančiose sistemose. Dėl siauresnės duomenų magistralės jis buvo dvigubai lėtesnis už tokio paties taktinio dažnio 68000 procesorių, tačiau dėl 32 bitų vidinės architektūros jis buvo greitesnis už konkuruojančius 8 bitų mikroprocesorius. Išskyrus siauresnes duomenų ir adreso magistrales, 68008 veikė identiškai 68000 procesoriui ir turėjo tokią pačią vidinę struktūrą ir mikroarchitektūrą.

68008 lustas turėjo 70000 tranzistorių, veikė 8 arba 10 MHz dažniu. Taip pat buvo gaminamos dvi skirtingos lusto versijos. Pradinė versija naudojo 48 kojelių DIP korpusą ir 20 bitų adreso magistralę, leidusią adresuoti iki 1 megabaito atminties. Vėlesnė versija turėjo 52 kištukų PLCC korpusą ir 22 bitų adreso magistralę, kuri galėjo adresuoti iki 4 MB atminties.

Nedaug kompiuterinių sistemų naudojo 68008 procesorių, Sinclair QL asmeninis kompiuteris yra labiausiai žinomas iš jų. Tačiau 68008 modelis buvo populiarus įterptinėse sistemose.

Motorola 68008 mikroprocesoriaus gamybą nutraukė 1996 metais.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* MC68000 vartotojo vadovas, devintas leidimas
Christinos įvėrinys

**Christinos įvėrinys** (), kitaip dar *Veneros įvėrinys* () – moters genitalijų įvėrinys, vietoje, kur jungiasi didžiosios lytinės lūpos, žemiau gaktos.

Christinos įvėrinys yra vienas iš paviršinių įvėrinių, pasižymi didele slankos tikimybe. Dėl anatominių ypatumų šį įvėrinį galima padaryti ne kiekvienai moteriai. Įvėrinys nestiprina lytinio sužadinimo, gali būti nepatogus spaudžiant (pvz., ankštoms kelnaitėms).

## Istorija ir kultūra
Christinos įvėrinys kaip ir daugelis paviršinių įvėrinių yra šiuolaikinės kilmės. Pirmasis žinomas šio įvėrinio atvejis atliktas XX a. 10-tą dešimtmetį. Ši įvėrinių rūšis pavadinta, kaip kad įprasta vėrybos srityje, pagal pirmos moters, kuriai šis vėrinys padarytas, vardą. Pavadinimą suteikė pirmasis įvėrinio atlikėjas *Tom Brazda*. Įvėrinys turi dar vieną retesnį pavadinimą *Veneros įvėrinys* (), šis pavadinimas sukurtas pagal gaktos pavadinimą ( 'Veneros kalvelė').

## Gijimas
Įvėrinio kanalas paprastai gyja 3–4 mėnesius. Kadangi tai paviršinis įvėrinys, gijimo metu galimos komplikacijos. Vienos iš komplikacijų priežasčių yra santykinai ilgas įvėrinio kanalas, nuolatinis judėjimas ir trintis. Baigus gyti papuošalą iš kanalo reikia išimti, kai skutama gaktos sritis.

## Papuošalai

Christinos įvėriniuose naudojami pagal užsakymą daryti tiesūs ar lenktiniai hanteliukai. Kartais, jei anatomija leidžia, gali būti naudojamas ir karolinis žiedas (kaip pradinis papuošalas arba po to, kai kanalas sugyja).

## Nuorodos
Bar Kochba

**Bar Kochba** – buvusi Lietuvos žydų sporto organizacija.  

## Istorija
Nuo 1920 m. savarankiškai veikusi Klaipėdoje ir nuo 1931 m. – Kaune. Kultivavo krepšinį, ledo ritulį, lengvąją atletiką, plaukimą ir stalo tenisą. 1933 m. Klaipėdoje turėjo per 400, o Kaune – per 200 narių. 1937 m. Kauno Bar Kochba vėl prisijungė prie Makabi.

## Pasiekimai
Vyrų ir moterų krepšinio komandos dalyvavo Lietuvos čempionatuose: 1933 m. moterys užėmė 4, vyrai – 10 v., 1934 m. moterys – 5, vyrai – 7 vietą. Ledo ritulininkai 1933 m. čempionate buvo vienuolikti. Lietuvos lengvosios atletikos čempionai buvo: 1931 m. – S. Rozenbergas (110 m barjerinis bėgimas, 18,0 s), F. Hanemaitė (šuolis į tolį, 4,15 m), L. Šacheraitė (100 m bėgimas, 14,2 s), V. Benjaminaitė (800 m bėgimas, 3 min 27,4 s), 1932 m. – S. Rozenbergas (šuolis į aukštį, 1,66 m, ir 110 m barjerinis bėgimas, 17,0 s, Lietuvos rekordas), 1936 m. plaukimo čempionai: Javšicaitė (50 m nugara, 57,4 s), Landau, Javšicaitė ir V. Benjaminaitė (3×50 m kombinuotoji estafetė), 1937 Kaplanaitė užėmė 3 v. (50 m nugara). 1933 m. Lietuvos stalo teniso vicečempionai buvo: vyrų – C. Šimensas, mišriojo dvejeto – V. Viliamaitė ir C. Šimensas, vyrų dvejeto – M. Nomenunsas ir C. Šimensas, moterų dvejeto varžybose 3 v. užėmė M. Golšteinienė ir V. Viliamaitė, 1934 m. vyrų stalo teniso čempionas buvo C. Šimensas, vyrų dvejeto vicečempionai – L. Bernšteinas ir C. Šimensas, moterų vieneto varžybose V. Viliamaitė užėmė 3 vietą.

## Šaltiniai
Zubin Potokas

**Zubin Potokas** (;  arba *Zubin Potoku*) – miestas ir savivaldybė Kosovo Mitrovicos srityje, Kosove. Priklauso šiaurinei Kosovo daliai, kurios tautinę daugumą sudaro serbai. 2005 m. duomenimis, savivaldybės teritorijoje gyveno 14 900 gyventojų. Teritorija skirstoma į Zubin Potoko miestą bei į 28-is kaimus. Netoli miesto telkšo Gazivodos ežeras.

Savivaldybės ekonomika priklausoma nuo žemės ūkio. Dauguma fabrikų yra pagrindinių Serbijos įmonių ar fabrikų dukterinės imonės.

## Galerija

Vaizdas:Gazivode Lake.JPG
Vaizdas:Језеро Газиводе, Зубин Поток.png


## Šaltiniai
Zvečanas

**Zvečanas** (;  arba *Zveçani*) – miestas ir savivaldybė Kosovo Mitrovicos srityje, Kosove. Šiaurinė Kosovo dalis, kurios tautinę daugumą sudaro serbai. Savivaldybė skirstoma į Zvečano miestą bei į 35-is kaimus. Teritorijos plotas – 104 km². 2008 m. duomenimis, savivaldybės teritorijoje gyveno maždaug 17 000 gyventojų, iš kurių 94% buvo serbai.

## Istorija
Pirmą kartą paminėtas per pasienio konfliktus tarp serbų ir Bizantijos, tarp 1091 m. ir 1094 m. Po 1389 m., Kosovo mūšio, miestas atiteko Osmanų imperijai. Nuo 1878 m. iki 1908 m. priklausė Austrijos–Vengrijos imperijai. 1908 m. atiteko Turkijai.

## Galerija

Vaizdas:Tvrdjava Zvecan.jpg|Zvečano tvirtovė
Vaizdas:29.09.13 Zvečan 711.005 (10101084894).jpg|Geležinkelio stotis


## Šaltiniai
Marija Efrosinina

**Marija Oleksandrivna Jefrosinina** (; g. 1979 m. gegužės 25 d. Kerčėje) – ukrainiečių TV laidų vedėja.

## Biografija
Baigė vidurinę mokyklą su aukso medaliu. Jefrosinina mokėsi Kijevo universitete, užsienio kalbų katedroje kaip vertėja anglų ir ispanų kalbomis.

Būdama devyniolikos, ji debiutavo Pershyi Natsionalnyi programoje *Happy Bell*. 2002 metais ji gavo *Teletriumph* prizą nominacijoje Geriausias TV šou.

Ji kartu su Pavlo Shylko vedė 2005 m. Euroviziją, kuri vyko Kijevo sporto rūmuose, renginį stebėjo maždaug 150 milijonų žmonių.

2010 m. Jefrosinina pagal „Fokus“ (*Фокус*) žurnalą užėmė 77 vietą tarp įtakingiausių moterų Ukrainoje.
Tereza Kerndlová

**Tereza Kerndlová** (g. 1986 m. spalio 6 d. Brno) – Čekijos dainininkė. Atstovavo Čekijai 2008 m. Eurovizijoje su daina „Have Some Fun“, kurią parašė Gordon Pogoda ir Stano Simor. Kūrinį atliko per antrąjį konkurso pusfinalį gegužės 22 dieną ir su devyniais taškais užėmė 18 vietą iš 19 dalyvių.

## Diskografija
### Albumai
*Orchidej (2006)
*Have Some Fun (2007)
*Retro (2008)
*Schody z nebe (2011)
*Singles Collection (2013)

### Singlai
* Orchidej (2006)
* Careless Whisper (2007)
* Have Some Fun (2007)
* Anděl (2008)
* Holka Jako Já (2009)
* Já Chci Jen To Co Chci (2010)
* Schody Z Nebe (2010)
* Přísahám (2011)
* Všetko Sa Dá (su Mišo Biely) (2012)
* Klid,Mír a Pokora (su Richard Müller) (2012)
* Tepe Srdce Mý (2012)

## Nuorodos

* Oficiali svetainė  (čekų k.)

|-
Corinne Hermès

**Corinne Hermès** (tikr. *Corinne Miller*; g. 1961 ​​m. lapkričio 16 d.) – prancūzų dainininkė, 1983 m. Eurovizijos nugalėtoja.

Debiutavo 1979 m. su singlu „La ville où je vis“. 1983 metais ji atstovavo Liuksemburgui Eurovizijoje su daina „Si la vie est cadeau“ ir tapo nugalėtoja. Daina užėmė ketvirtą vietą Prancūzijoje, 13 – Švedijoje ir 14 – Šveicarijoje.

## Diskografija

* 1980 m. – *36 Front populaire*
* 1997 m. – *Ses plus grands succès*
* 2006 m. – *Vraie*
* 2008 m. – *Si la vie est cadeau – 25 ans*

## Nuorodos
* Oficiali svetainė (prancūzų k.) 
* Dainos ''Si la vie est cadeau'' žodžiai su vertimu į anglų k.

|-
Džeravica

**Džeravica** – antra pagal aukštį Dinarų kalnyno viršukalnė (2 656 m). Ji yra aukščiausia Kosovo vieta, esanti šalies pietvakariuose. Šis kalnas sudaro natūralų pasienio ruožą su Albanija.

## Nuorodos
* Apie Džeravicą summitpost.org svetainėje
Mikalojaus Daukšos ąžuolas (Betygala)

:*Apie to paties pavadinimo saugomą ąžuolą [[Kėdainiai|Kėdainiuose]] žr. [[Mikalojaus Daukšos ąžuolas]]*

**Mikalojaus Daukšos ąžuolas** (*Daukšos ąžuolas*) – išskirtinio amžiaus ąžuolas, augantis Raseinių rajone, Betygaloje. Miestelio centre pastatyta rodyklė (0,3 km), vedanti link ąžuolo į gyvenvietės šiaurinį pakraštį. Paskelbtas valstybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu Lietuvos Respublikos aplinkos ministro 2012 m. birželio 13 d. įsakymu Nr. D1-495. 

M. Daukšos ąžuolas patenka į Dubysos regioninio parko teritoriją. Medis ošia Vieviršės upelio šlaite. Link jo patogu nusileisti naujai įrengtais laiptais. Jų pradžioje (viršuje) pastatytas informacinis stendas, suteikiantis žinių apie objektą. Iš viršaus puikiai matomas ne tik pats ąžuolas, vingiuojančio upelio šlaitai, bet ir plati vietovės panorama kitame krante. Tame pačiame šlaite aplink ąžuolą pasklidusios apie 1930 m. kanauninko Pranciškaus Janulaičio sodintos ir skiepytos obelys. 

## Istorija

Ąžuolas – Betygalos simbolis, jis vietos gyventojų pageidavimu buvo pavaizduotas kuriant Betygalos herbą. Pasakojama, kad ąžuolas atsirado kartu su į Betygalą atvykusiu lietuviško žodžio puoselėtoju M. Daukša, klebonavusiu Betygaloje 1592–1609 m. Jis mėgdavęs netoli šio ąžuolo pasėdėti, pasigrožėti gamtovaizdžiu. Vieviršės pakrantėje auga ir daugiau mažesnių ąžuolų. Šiandien jau sunku pasakyti, ar M. Daukša pats pasodino tą didįjį ąžuolą, ar jo garbei kiti jį pasodino. Viena aišku: ąžuolas šioje atšlaitėje atsirado kartu su į Betygalą atvykusiu lietuviško žodžio puoselėtoju M. Daukša ir yra su juo susijęs. 

## Duomenys

Betygaloje augančio ąžuolo aukštis – 27,0 m, jo kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – 4,9 m, medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (*Quercus robur L.*). 


M. Daukšos ąžuolas, Betygala.JPG|Ąžuolas žiemą
M. Daukšos ąžuolas Betygaloje.JPG|Prie medžio veda laiptai
Betygalos ąžuolas.JPG|Prieigos


## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Dubysos regioninis parkas. Betygala ir M. Daukša
Grin Bėjus

**Grin Bėjus** () – miestas JAV, Viskonsino valstijos rytuose. Brauno apygardos administracinis centras. Įsikūręs Grin Bėjaus (Mičigano ežero atšaka) pakrantėje, prie Fokso upės žiočių. Nutolęs 180 km į šiaurę nuo Milvokio. 2010 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 104 tūkst. gyventojų.

Tai pramoninis miestas, yra uostas, keletas fasuotos mėsos gamyklų ir popieriaus fabrikų. Veikia Nacionalinis geležinkelių muziejus, Viskonsino–Grin Bėjaus universitetas.

## Istorija
Pirmasis europietis, apsilankęs dab. miesto vietovėje, buvo prancūzų traperis Žanas Nikoletas (*Jean Nicolet*) 1634 m. žiemą. Tais pačiais metais čia jis įkūrė prekybos postą, pavadinimu *La Baye* arba *La Baie des Puants* (iš ). Nikoleto sutikti vietiniai sijai, vinebagai užsiėmė ūkio kultūrų auginimu, lauko gėrybių rinkimu. Taip pat žvejodavo ir medžiodavo.

Dėl intensyvių Indėnų-europiečių karų vengta kurdintis šioje teritorijoje ilgesniam laikui. 1671 m. vietovėje įsteigta jėzuitų misija. 1717 m. įrengtas fortas. Miestelis įkurtas 1754 m., 1761 m. perėjo britų valdžion. Grin Bėjaus teritorija dar ilgokai liko britų sudėtyje, net ir pasibaigus JAV pilietiniam karui. Britų naujakuriai palaipsniui viršijo skaičiumi prancūzus, o Grin Bėjaus () pavadinimas tapo plačiau vartojamu. 1783 m. miestelis įjungtas į Jungtinių Valstijų sudėtį. Čia, ant Fokso upės krantų, 1816 m. įrengtas Hauardo fortas.

XIX a. pirmojoje pusėje ekonomika buvo pagrįsta kailių prekyba. Vėliau pamažu pakrypo prie miško ruošos. Pradėta lieti geležį, uoste išaugo kuro, maisto, medienos krovinių skaičius. Mieste 1833 m. išleistas pirmasis valstijos laikraštis „Green Bay Intelligencer“. 1854 m. suteiktas miesto statusas. 7-ajame dešimtmetyje nutiestas geležinkelis. 1865 m. atidarytas pirmasis popieriaus fabrikas.


Vaizdas:2009-0620-GB-BrownCtyCt.jpg|Brauno apygardos teismo rūmai
Vaizdas:St. Francis Xavier Cathedral, Green Bay, Wisconsin (cropped).jpg|Šv. Frensio Chavjero katedra
Vaizdas:2-8-0 at NRM, Green Bay, 20040426.jpg|Lokomotyvas Nacionaliniame geležinkelių muziejuje


## Šaltiniai
Durgos pūdža

**Durgos pūdža** (), dar žinoma kaip ***Durgotsava***, ***Šarodotsabas*** („rudens šventė“) – viena svarbiausių religinių hinduistųšvenčių; skirta deivės Durgos garbei. Švenčiama daugiausia Vakarų Bengalijoje, taip pat Orisoje, Asame, Džarkhande, Manipure, Tripuroje ir kitur. Tai svarbiausia bengalų nacionalinė šventė, švenčiama bengalų, gyvenančių tiek Indijoje, tiek už jos ribų. Durga Pūdža yra švenčiama penkias dienas. Jos data nustatoma pagal tradicinį hinduistų (Mėnulio) kalendorių vyksta Kartiko mėnesį, tarp 6 ir 10 dienų (spalio antrojoje pusėje). Ši šventė skirta pagarbinti deivei Durgai – motinai Žemei – bei pažymėti rudens laikotarpį (savo prasme panaši į Šiaurės Indijoje populiarią Divali šventę).

Nors Durgos garbinimo papročiai Bengalijoje buvo žinomi jau nuo XI–XIV a., bet ženklus šios deivės kultas susidarė tik XVI–XVII a., o pati Durga Pūdžos tradicija išsivystė jau Britų Indijos laikais (šaltiniuose minima nuo 1711 m., Ahomo karalystėje). XVIII a. ji tapo svarbia Bengalijos aristokratų (zamindarų) švente, o vėliau tapo bengalų nacionalizmo, pasipriešinimo britų kultūrai elementu.

Durgos pūdžos pradžią žymi ryte atliekamos mantros, skaitiniai, skirti deivės Durgos garbei. Per „All India radio“ transliuojama dviejų valandų programa, kurioje rečituojama „Devymahatmja“ – religinis tekstas apie deivės Durgos (Čandės) pergalę prieš demoną Mahišasurą. Tai Markandėjos puranos dalis, sukurta ~V a. Tada visur – gatvėse, aikštėse – pradedami statyti *pandal* – laikini statiniai iš bambuko ir audeklų – kuriuose atliekami aukojimai deivės Durgos statulėlėms (*[[murti|mūrčiais]]*). Šios statulėlės pagaminamos iš vaško, nudažomos ir išpuošiamos. Be pačios Durgos, savo dešimtyje rankų laikančios ginklus, dar vaizduojamas liūto puolamas Mahišasura bei 4 Durgos vaikai – Lakšmė, Sarasvatė, Ganeša ir Kartikėja. Prie deivės murti, kuriai aukojami žiedlapiai, sindūras, savo pasirodymus atlieka būgnininkai, grojantys skardžiais *dhak* būgnais, atliekamas *[[aarti]]* aukojimo ritualas ir ritualinis šokis. Durgos pūdžos metu miestai spalvingai išpuošiami, žmonės pasipuošia naujais rūbais, dalyvauja tiek religinėse apeigose, tiek pasaulietinėse pramogose.

Paskutiniąją šventės dieną (visoje Indijoje švenčiama kaip Dašera) vyksta Durgos nešimo ritualas. Murti išimamos iš pandalų ir nešamos gatvėmis lydint gausiai žmonių miniai, skanduojančiai „Šlovė Motinai Durgai“, ir būgnininkų būriui. Tada murti įleidžiamos į vandenį, taip simbolizuojant Durgos sugrįžimą pas Šivą. Po to, šventės dalyviai lanko vieni kitus, vaišinasi saldumynais.


File:Devotees - Durga Idol Immersion Ceremony - Baja Kadamtala Ghat - Kolkata 2012-10-24 1388.JPG|Festivalio dalyvės, išsitepusios sindūru
File:Durga Puja - Simurali 1020279.JPG|Durgai aukojami žiedlapiai
File:Harmasra-Durga-puja1.jpg|*Aarti* apeigos
File:Aarti-dance-bangalore-2009.jpg|*Aarti* šokis
File:Durga puja immersion i5650 CRPk-kalimandir-ThAkur-being-lifted-onto-truck.jpg|Durgos gabenimo ceremonija
File:Durga Puja Lights.jpg|Durga Pūdžos metu išpuošta Kolkata
Dženeral Jankovičius

**Dženeral Jankovičius** (; ; oficialiai **Elez Hanas** ) – miestas ir savivaldybė Uroševaco srityje, pietų Kosove, šalia pasienio su Makedonija. Savivaldybė įkurta 2005 m. rugsėjo mėnesį. Prieš tai buvo Kačaniko savivaldybėje. Savivaldybės plotas – 82,9 km². Šiaurėje ribojasi su Kačaniku bei pietuose su Makedonijos Skopjės regionu.

## Pavadinimas
Pirmasis miesto pavadinimas buvo *Sharr*. 1822 m. pakeistas į Elez Haną. 1914 m. Serbijos ministrų tarybos nutarimu, pervadintas serbų generolo Božidaro Jankovičiaus () garbei. 2012 m. Kosovo asamblėja patvirtino prieš tai buvusį miesto pavadinimą į Elez Haną.

## Šaltiniai
Lelyko atodanga

**Lelyko atodanga** yra Raseinių rajone, šalia Betygalos, Lelyko upelio dešiniajame krante. Miestelio centre pastatyta rodyklė (šv. Jono šaltinėlis – 0,7 km), vedanti link atodangos pro gyvenvietės vakarinį pakraštį. Objektas pasiekiamas nusileidžiant akmenimis grįstu keliuku į upelio slėnį. Paskelbta valstybės saugomu gamtos paveldo objektu 2012 m. Ji patenka į Dubysos regioninio parko teritoriją. Atodangos aukštis siekia 25 m, plotis – 60 m.

## Geologija

Lelyko–Dubysos kairiojo intako vandens nuotėkis per metus smarkiai svyruoja: sausmečiu upelis nusenka, o pavasarinio polaidžio metu ar po didesnių liūčių patvinsta. Dėl to Lelyko srovė ardo stačius upelio krantus, o artėjant prie Dubysos atidengia per amžius susiformavusią kraštovaizdžio vystymosi istoriją. Atodanga liudija sudėtingą Dubysos slėnio šlaitų sandarą ir gamtinės aplinkos raidą vėlyvajame ledynmetyje. Prieš 22–13 tūkst. metų ledyno pakraštyje stumdantis, tirpstant ledo sluoksniams susiklostė priesmėlio ir priemolio morena.

Įspūdingas viršutinis atodangos skardis, į kurį skverbiasi tvirtos liepų, obelų, baltalksnių šaknys. Žemiau yra susiformavęs nuobirinis šlaitas, daug kur apaugęs varnalėšomis, usnimis, šalpusniais, gervuogėmis ir varputiniais augalais. Atodangos žemutinė dalis nusėta molio gabalais, tarp kurių pastebimi įvairių uolienų ir suakmenėjusių priešistorinių organizmų (duobagyvių, galvakojų, pilvakojų moliuskų) fosilijų fragmentai. Papėdė šaltiniuota, vietomis sunkiasi požeminis vanduo.

Netoli atodangos, aukštupio pusėje, telkšo Betygalos tvenkinys, žemupio pusėje trykšta gausiai lankomas šv. Jono šaltinis.

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Naujai paskelbti valstybės saugomi gamtos paveldo objektai Raseinių rajone
Lelykas

**Lelykas** – nedidelė upė Raseinių rajone. Priklauso Dubysos baseinui, kairysis Dubysos intakas. Baseino plotas – 17,8 kv.m, upelio ilgis – 9,7 km, hidrologinis nr. – 14010410.

Lelykas prasideda Dickaimio apylinkėse. Vidurupyje kerta kelią . Žemupyje giliu slėniu iš vakarų pusės lenkia Betygalą, kur prateka Betygalos kraštovaizdžio draustinį. Upelio vaga raizgyta, krantai miškingi ir kalvoti. Lelyko vandens nuotėkis per metus smarkiai svyruoja: sausmečiu upelis stipriai nusenka, o pavasarinio polaidžio metu ar po didesnių liūčių patvinsta. Potvynio srovei ardant stačius šlaitus ties Betygala susiformavo 25 m aukščio Lelyko atodanga. Šalia telkšo bevardžio intako maitinamas Betygalos tvenkinys. Upelio žiotys yra už 1,5 km į pietvakarius nuo Betygalos.

Žymesnis Lelyko intakas – Vieviršė (kair.), įtekanti vidurupyje.

Gyvenvietės, įsikūrusios prie Lelyko: Dickaimis, Maskvitai, Betygala.

Upėvardis kildinamas nuo žodžių *lėlėti, lelėti* („silpti“), *išlelėti* („menkai užaugti“; plg. *leliušis* „lėtas, tylus žmogus“, *lėlyvas* „lėtas, tingus, ramus“).

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Apie Lelyką Gamtos katalogo portale
Žibulių dvaras

**Žibulių dvaras** (anksčiau vadintas *Ilgižių dvaru*) – buvusi dvaro sodyba Žibuliuose, Raseinių rajone, apie 11 km į šiaurės rytus nuo Betygalos, šalia kelio .

Žibulių dvaro sodyba įregistruota Kultūros vertybių registre 2008 m. gruodžio 12 d. (unik. kodas ).
 
Dvarvietė su išlikusiais rūmais ir keliais ūkio pastatais, pavieniais parko medžiais aptvarkyta, pastatyti vartai. Neoromantiniai rūmai pastatyti 1870 m. Išlikęs rūmų pastatas nebeturi centrinės dalies, prie jų prišlietas ne dvaro laikotarpio svetimkūnis gyvenamasis priestatas.

## Istorija

Pirmą kartą dvaras paminėtas 1593 m., kai tuometinis savininkas užrašė jį Pašušvės evangelikų bažnyčiai. Atslūgus reformacijos bangai, dvaras vėl tapo privačia nuosavybe. XIX a. pradžioje dvarui priklausė dideli žemės plotai, keli palivarkai, Ilgižių kaimas. Daug dvaro žemių buvo konfiskuota, nes dvaro savininkas Mykolas Vitkauskas buvo 1831 m. sukilimo dalyvis. 

Mūriniai dviaukščiai dvaro rūmai pastatyti 1870 m. Ilgižių dvaro suklestėjimo laikotarpis - XIX a. II pusė, kai jį valdė Vladislovas Chlevinskis (1826-1907). Dvaras buvo parduotas iš varžytinių po parceliacijos 1931 m. Vykdant parceliaciją dvaras pervadintas į Žibulių, norint jį atskirti nuo gretimo Ilgižių kaimo ir išparceliuotose dvaro žemėse įkurtos Ilgižių pieninės. Po varžytinių dvarą nupirko kultūrtechnikas K. Paliūnas. 

1940 m. dvaras nacionalizuotas. Sovietmečiu rūmuose veikė senelių namai, vėliau – kultūros namai. Nugriauti abipus dviaukščio rūmų pastato buvę mediniai flygeliai, vietoje vieno jų pastatytas dviaukštis menkavertės architektūros priestatas. Atgavus Nepriklausomybę dvaras grąžintas buvusiems savininkams.


Žibuliai. Dvaras.JPG|Rūmai 2018 m.
Žibuliai. Dvaras, balkonas .JPG|Balkono liekanos
Žibuliai, dvaras.JPG|Svetimkūnis priestatas
Žibuliai. Dvaras 4.JPG|Svirnas
Žibuliai. Dvaras 3.JPG|Statinys parko kampe


## Šaltiniai

 
## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos dvarai
* Žibulių dvaro nuotraukos (''miestai.net'')
Grinsboras

**Grinsboras** () – miestas JAV, Šiaurės Karolinos valstijos šiaurėje. Gilfordo apygardos administracinis centras. 2010 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 269 tūkst. žmonių.

## Istorija
Iki kol į teritoriją apie 1750 m. atsikraustė kvakerių bendruomenė, čia gyveno *Saura* genties žmonės, kurie kalbėjo sijų kalbų šeimai priskiriama kalba. Grinsboras įkurtas 1808 m. ir pavadintas generolo majoro Natanaelio Grino, kuris vadovavo amerikiečių pajėgoms Gilfordo mūšyje 1781 m., garbei. Nors amerikiečiai pralaimėjo, Grino vadovaujamos pajėgos nukovė didelį kiekį britų karių.

XIX a. 5-ajame dešimtmetyje nuspręsta Grinsborą įtraukti į naujai tiesiamo geležinkelio liniją. Naujuoju geležinkeliu gabenti tekstilės gaminiai. Po pilietinio karo Grinsboras pagarsėjo kaip buvusi paskutinė Konfederacijos sostinė. Amžiaus pabaigoje prasidėjus industrializacijai, Grinsboras sparčiai išaugo. Buvo atidaryta naujų fabrikų, gaminti džinsai, flanelinės kelnės, kombinezonai. Pastatyta daug prabangių komercinių ir visuomeninių pastatų. XX a. 7-ajame dešimtmetyje mieste vyko jaunų afroamerikiečių bendruomenės atstovų protestai, besitęsę net keletą mėnesių.

## Miestų partnerystė
Grinsboras bendradarbiauja su:
*  Monbeljaras, Prancūzija
*  Bujukanis, Moldova
*  Ingkou, Kinija

## Šaltiniai
Splaisosoma

**Splaisosoma** yra didelė ir sudėtinga molekulinė mašina, randama eukariotų branduolyje. Splaisosoma yra surinkta iš snRNP ir baltymų kompleksų. Splaisosoma pašalina intronus iš nurašytos pre-mRNR. Šis procesas vadinamas splaisingu.

## Sudėtis

Kiekviena splaisosoma yra sudaryta iš 5 mažų branduolio RNR (snRNR) ir keleto baltymų. Kai mažos branduolio RNR susijungia su baltymais, jie sudaro RNR-baltymo kompleksą – snRNP.

snRNR, kurie sudaro daugiausiai splaisosomos, vadinami U1, U2, U4, U5 ir U6 ir dalyvauja keliose RNR-RNR ir RNR-baltymo sąveikose.
Epikantoplastika

**Epikantoplastika** () – akies plastinės chirurgijos operacija, kurios metu pašalinamas epikantas. 

Epikanto šalinimas yra gan sudėtinga operacija, kadangi epikanto klostės dengia ašarų kanalėlius, pro kuriuos iš akies ašaros nuteka į nosiaryklę.
Epikanto buvimas dažnai koreliuoja su mažai išreikšta viršutinio voko raukšle, toks vokas dažnai vadinamas *viengubu voku* (), priešingai *dvigubam vokui* (). Šie du požymiai ne visada būna kartu, yra žmonių, kurie turi tik epikantą arba tik *viengubus vokus*. Viengubi vokai perdirbami į dvigubus atliekant Rytų Azijos blefaroplastiką.

Po epikantoplastikos gali likti įžiūrimi pochirurginiai randeliai. Tada paprastai atliekama randus koreguojanti Z plastika.

## Nuorodos
Sovnia

**Sovnia** () – tradicinis ilgakotis geležtinis Rusijos ginklas, panašus į japonų naginatą. Vienašmenė geležtė primena nedaug lenktą kardą. Populiarus Maskvos valstybės vėlyvųjų viduramžių kavalerijos ginklas, naudotas iki XVII a. vidurio. Sovniomis vadino visus gleivo tipo ilgakočius ginklus su vienašmenėmis geležtėmis. Tokio tipo ginklus naudojo daug pasaulio tautų. Toks ginklas galėjo būti papildytas kabliais ar spygliais. Pirmą kartą rusiškus ginklus sovnias paminėjo Aleksandras Viskovatovas, kuris sovnias laikė ragotinės atmaina. Dėl geležtės formos ypatumų sovnia galimos ne tik duriančios, bet ir kertančios bei pjaunančios atakos.

Sovnių analogai:
* V. Europa – gleivas,
* Kinija – guandao,
* Japonija – naginata,
* Sibiras – palma.

## Istorija

### Ankstyvieji duomenys
Tiksli data, kada Rusios kariuomenės ginkluotėje imtos naudoti sovnios, nėra žinoma. Vienas pirmųjų paminėjimų yra užfiksuotas Pirmajame Novgorodo metraštyje. 1234 m. novgorodiečiai, vadovaujami kunigaikščio Jaroslavo, sumušė lietuvius, kurie bėgdami paliko ginklų, kurių tarpe buvo ir sovnių (). Tačiau yra manančių, kad čia sovniomis pavadintos akstys (). Tai paremta faktu, kad metraščio originale nutrinta raidė tarp *со* ir *вни*, todėl nėra žinomas, koks terminas iš tikrųjų ten panaudotas. Ietis su peiliškais vienašmeniais antgaliais irgi kartais vadina sovniomis, nors tokios ietys buvo gana retos, aptinkamos daugiausia Šiaurės vakarų Rusioje. Ankstyvieji tokių antgalių radiniai Rusioje datuojami X amžiumi, be to, jie turėdavo gana trumpą geležtę. Tokios ietys nėra sovnios.

### Rusijos carystė
Sovnių naudojimas Rusijoje užfiksuotas XVII a. Sovnioms artimiausias ginklas tada, pagal Viskovatovą, buvo ragotinės su kalavijiškas antgaliais. Sovniomis buvo galima ne tik durti, bet ir kirsti bei pjauti. Antgalio smaigalys būdavo išlenktas aukštyn, kartais beveik statmenai. Matyt, sovnios buvo naudojamos daugiausia pėstininkų ir buvo karininkų ginklas. Pvz., yra išlikusi šaulių () galvos sovnia. Šiuo požiūriu sovnios buvo alebardų ir protazanų (partizanų) analogas.

Pagal Viskovatovo rekonstrukciją sovnias naudojo raitoji dvarų kariuomenė (). Tačiau reikia pažymėti, kad šiuo metu nežinomi rašytiniai ar dailės šaltiniai, kurie patvirtintų, kad kavalerija naudojo sovnias. Maskvos dokumentuose neaptinkamas ir pats terminas. Gali būti, kad tokie ginklai tada buvo vadinti *ragotinėmis*. Antgalio ilgis buvo iki 80 cm ilgio, įkotės ilgis – irgi praktiškai toks pat, plotis – apie 6 cm. Visgi sovnios nebuvo labai paplitusios, todėl jų muziejuose maža. Pvz., 1914 m. Ginklų palatoje () buvo tik viena sovnia – XVII a., iš Didžiojo valdovo iždo, Nr. 5644. Šis ginklas pasirodė esąs stambi ietis.

## Literatūra
* Viskovatov, Aleksandr (2008) [1841]. „II. Вооружение временных войск“ [II. Milicijos (šauktinių) ginkluotė]. Историческое описание одежды и вооружения российских войск [Istorinis Rusijos kariuomenės aprangos ir ginklų aprašymas] (rusų kalba)

## Šaltiniai
Rytų Azijos blefaroplastika

**Rytų Azijos blefaroplastika** (), kitaip dar *dvigubo voko operacija* () – kosmetinės chirurgijos operacija, kurios tikslas taip suformuoti viršutinio voko odą, kad ši turėtų raukšlę. T.y., kad taptų „dvigubu voku“ (). Tokios operacijos atliekamos žmonėms su „viengubais vokais“ ().

Anatomiškai Rytų Azijos tautų atstovų akys turi nemažai subtilių skirtumų lyginant su europidų akimis. Dalis Rytų Azijos atstovų turi dvigubus vokus, tačiau jų viršutinių vokų raukšlių buvimo vietos gali smarkiai skirtis. Viršutinio voko klostės gali skirtis – nuo 1 mm iki maždaug 10 mm virš blakstienų linijos.

Dvigubiems vokams sudaryti naudojami keli metodai – pilno pjūvio, dalinio pjūvio ir bepjūviai. Kiekvienas šių metodų turi savų privalumų, tad metodas pasirenkamas atsižvelgiant į paciento anatomiją ir norus.

Pranešama, kad Rytų Azijos blefaroplastika yra dažniausia estetinės chirurgijos operacija Pietų Korėjoje ir kitose Rytų Azijos dalyse.
Šio operacijos šiek tiek rizikingos dėl galimų komplikacijų, tačiau visiškai saugios, jei jas atlieka patyrę plastikos chirurgai. Šias operacijas atlieka plastikos chirurgai (veido plastinės ir atkuriamosios chirurgijos) otolaringologai, burnos ir žandikaulių bei veido chirurgai, okuloplastiniai chirurgai.

Rytų Azijos blefaroplastikos metu paprastai kartu pašalina ir epikantą. T.y., Rytų Azijos blefaroplastiką dažnai kartu lydi ir epikantoplastika.

Rytų azijiečiams būdingų „viengubų vokų“ perdarymas į „dvigubus vokus“ buvo kritikuojamas. Pvz., šių operacijų priešininkas Deividas Mura (*David Mura*) jas apibūdino kaip „indoktrinuotas europidų grožio standartų“.. O Niujorke dirbantis kosmetinis chirurgas dr. Edvardas Kvakas (*Edward Kwak*) teigia, kad daugelis šią operaciją užsakiusių pacientų nesistengia atrodyti europidais. Jie atrodo kaip azijiečiai, kurie turi vokus su raukšlėmis.
Tikima, kad žmonės, turintys dvigubus vokus, atrodo energingesni. Šios operacijos yra populiarios Kinijos jaunimo tarpe, nes šie tiki, kad po tokios operacijos jų įsidarbinimo perspektyvos pagerėja.

## Šaltiniai
Vokų klijai

**Vokų klijai** () – akių kosmetinė priemonė, naudojama Rytų Azijoje viršutinio voko formai keisti, t. y. iš „viengubų vokų“ išgauti „dvigubus vokus“. Tai vandenyje tirpūs klijai, kurie lengvai pašalinami nuo odos.

## Istorija
Japonijoje vokų klijai pasirodė XX a. 8-ojo dešimtmečio pabaigoje.

## Panaudojimas
„Dvigubi vokai“ Rytų Azijoje laikomi moteriško grožio požymiu. Kai kurios moterys tokią vokų formą sukuria naudodamos vokų klijus. Klijai užtepami ant viršutinio voko, o po to jis plastikine šakute pakeliamas aukštyn ir laikomas (apie minutę) kol klijai sustingsta.
Tokiu būdu sukuriama ar paryškinama viršutinio voko klostė (t. y., suformuojami „dvigubi vokai“), dėl ko išryškėja blakstienos.

Vokų klijus naudoja ir kai kurie vyrai.

Vokų klijai laiko neilgai, tad po kelių valandų juos reikia užtepti iš naujo. Klijai gali sukelti suerzinimus.

## Variantai
Klijus galima pakeisti *vokų lipniąja juostele* (). Tai elastiška juostelė, iš kurios būna iškirptos vokų formos skiautelės, kurios prilipinamos prie viršutinio voko. Tinkamai tai padarius suformuojama viršutinio voko raukšlė. Tokios juostelės turi būti pakeičiamos po kelių valandų, nes irgi neilgai laiko.

## Šaltiniai
Michailas Jefremovas

**Michailas Olegovičius Jefremovas** (*Михаи́л Оле́гович Ефре́мов*; g. 1963 m. lapkričio 10 d. Maskvoje) – sovietinis ir Rusijos kino ir teatro aktorius.

## Biografija
Gimė teatro aktorių šeimoje. Tėvas – Olegas Jefremovas, motina – aktorė Ala Pokrovskaja, senelis (iš motinos pusės) – operos režisierius Borisas Pokrovskis.

1982–1984 m. tarnavo sovietų armijoje.

1987 m. baigė Maskvos meninio–akademinio teatro mokyklą–studiją, vadovavo teatro studijai „Современник-2“.

1995 m. tapo *Nusipelniusiu Rusijos artistu*.

2009 m. vedė Rusijos Pirmojo kanalo televizijos laidą „Жди меня“.

2020 m. birželio 8 d. vairuodamas neblaivus Maskvos centre sukėlė avariją, per kurią kito automobilio vairuotojas. Už tai nubaustas 8 m. laisvės atėmimu.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDb profilis
Spektroskopija

**Spektroskopija** – sąveikos tarp medžiagos ir spinduliuojamos energijos tyrimas. Istoriškai, spektroskopija kilo tyrinėjant matomos šviesos išsisklaidymą pagal jos bangos ilgį, pvz., per prizmę. Vėliau ši sąvoka buvo gerokai išplėsta. Spektroskopijos duomenys yra dažnai atvaizduojami spektru.

## Spektroskopijos tipai

### Rentgeno spindulių fotoelektroninė spektroskopija

Atliekant šią spektroskopiją informacija apie cheminius ryšius gaunama iš fotoelektronų emisijos smailių poslinkių.

## Infraraudonoji spektroskopija

Infraraudonoji spektroskopija yra dažnai taikoma organinių ir kai kurių neorganinių junginių analizei.

## Kitos spektroskopijos

* Ultravioletinė ir matomos šviesos sugerties spektroskopija
* Branduolinė magnetinio rezonanso spektroskopija
* Ramano spektroskopija

## Šaltiniai
Džiakovicos sritis

**Džiakovicos sritis** (; ) – viena iš septynių Kosovo sričių. Administracinis centras – Džiakovica. Ribojasi su Pečo sritimi ir Prizreno sritimi. Vakaruose turi pasienio ruožą su Albanija.

## Savivaldybės
2011 m. duomenimis, srities teritorijoje gyveno 196 867 gyventojai. Žemiau yra pateikiamas savivaldybių sąrašas:

* Džiakovica ()
* Dečanai ( arba *Deçani*)
* Orahovacas ( arba *Rahoveci*)
* Junikas ()

## Tautinė sudėtis
Srities tautinė sudėtis 2011 m. duomenimis.

* albanai: 95,6 %
* čigonai: 3,9 %
* serbai: 0,07 %
* bosniai: 0,07 %
* kitos tautybės: 0,3 %
Lenktynės (filmas)

**Lenktynės** () – 2013 m. biografinis sporto filmas, režisuotas Ron Howard. Filmas pasakoja 1976 m. Formulės 1 sezono eigą ir konkurenciją tarp Niki Lauda ir James Hunt. Pagrindinius vaidmenis atlieka Chris Hemsworth ir Daniel Brühl. Filmas buvo parodytas Londono ir Toronto filmų festivaliuose, o kino ekranuose debiutavo 2013 m. rugsėjo 13 d.

## Pagrindiniai aktoriai

* Chris Hemsworth – James Hunt
* Daniel Brühl – Niki Lauda
* Olivia Wilde – Suzy Miller
* Alexandra Maria Lara – Marlene (Knaus) Lauda
* Pierfrancesco Favino – Clay Regazzoni
* David Calder – Louis Stanley
* Natalie Dormer – Nurse Gemma
* Stephen Mangan – Al-tair Caldwell
* Christian McKay – Alexander Hesketh
* Alistair Petrie – Stirling Moss
* Julian Rhind-Tutt – Bubbles Horsley
* Colin Stinton – Teddy Mayer
* Jamie de Courcey – Harvey Postlethwaite
* Augusto Dallara – Enzo Ferrari
* Ilario Calvo – Luca di Montezemolo
* Sean Edwards – Guy Edwards
* Martin J Smith – Jody Scheckter
* Rob Austin – Brett Lunger
* Tom Wl-chiha – Harald Ertl

Filmo pabaigoje rodomi archyviniai kadrai su tikrais N. Lauda ir J. Hunt.

## Šaltiniai
Kosovo sritys

**Kosovo sritys** (, *Regjion* arba *Qark*; ) – Kosovo (dalinai pripažintos respublikos) administraciniai vienetai. Sritys yra dar skirstomos į savivaldybes (; ).

## Sritys

1999 m. įkurtos Jungtinių Tautų laikinosios administracinės misijos Kosove nutarimu naujos sritys sudarytos 2000 m.

## Nuorodos
* Kosovo savivaldybės
* Kosovo: Administrative Division (Citypopulation.de)
Gėluvos dvaras

**Gėluvos dvaras** – buvusi dvaro sodyba Gėluvoje, Raseinių rajone, apie 4 km į pietryčius nuo Ariogalos, už 3 km nuo kelio .

Gėluvos dvaro sodyba įregistruota Kultūros vertybių registre 1995 m. (unik. kodas ).

Dvarvietėje išlikę rūmai, keli ūkio pastatai, pavieniai parko medžiai, teritorijoje yra ne dvaro laikotarpio svetimkūnių pastatų.

## Istorija

Dvaras minimas nuo 1578 m. Žinoma, kad 1611 m. Gėluvą valdė Kenstarai. Sebastijono Kenstaro našlė, vykdydama vyro prašymą, tais metais čia pastatė evangelikų bažnyčią ir mokyklą. 

1699 m. Gėluvą nupirko Vitebsko vaivadijos pastalininkas, katalikas B. Chlevinskis. Tuo metu Gėluva buvo gana didelis dvaras. Be mūrinių rūmų, jo teritorijoje stovėjo kelios arklidės, ant upelio kranto - bravoras ir du malūnai. Dvaro savininkas S. Chlevinskis 1738 m. gavo teisę rengti čia kasmetinius turgus. XIX a. I ketv. Gėluva priklausė Mykolui Chlevinskiui (1793-1831). Tai buvo Žemaitijos šviesuolis, švietimo ir kultūros mecenatas, Vilniaus universiteto garbės narys. Tuos laikus mena akmuo su įrašu dvaro sodybos teritorijoje, genealoginiai Chlevinskių kilmės dokumentai.

XIX a. pab. Gėluvos Chlevinskių palikuonė Teodora Burbienė savo šeimininkavimo metu perstatė senuosius dvaro rūmus, sutvarkė parką. Vėliau dvarą paveldėjo iš Austrijos-Vengrijos atvykęs tolimas giminaitis Mykolas Stanislovas Puzina. 

1922 m. dvaras buvo išparceliuotas. 1925 m. dvaro centrą nusipirko Elena Baltrušaitienė, vėliau pardavusi jį Vilkijos miestiečiui Aronui Aranauskui. Dvare jis pastatė lentpjūvę, karšyklą, suremontavo seną malūną. 

Pokario metais Gėluva tapo Ariogalos valstybinio sodininkystės ūkio centru. Teritorijoje iškilo nauji pastatai, nugriauta senoji rūmų dalis.

## Šaltiniai

 
## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos dvarai
* Apie Gėluvos dvarą Lietuvos dvarų duomenų bazėje 
* Apie Gėluvos dvarą Mažojoje Ariogalos enciklopedijoje
* Raseinių rajono kultūros paveldas
Gnilanės sritis

**Gnilanės sritis** () – viena iš septynių Kosovo sričių. Administracinis centras – Gnilanė. Srities teritorija atitinka prieš tai būvusią *Kosovo-Pomoravlės* sritį. Vakaruose ribojasi su Prištinos sritimi ir Uroševaco sritimi. Rytuose turi pasienio ruožą su Serbija.

## Savivaldybės
Žemiau yra pateikiamas savivaldybių sąrašas:
* Gnilanė ()
* Kosovska Kamenica ()
* Vitina ()
* Partešas ()
* Ranilugas ()
* Klokotas ()

## Tautinė sudėtis
2011 m. duomenimis, srityje gyveno 181 459 gyventojai. Daugumą sudarė albanai.
* albanai: 93,7 %
* serbai: 4,9 %
* turkai: 0,5 %
* čigonai: 0,4 %
* kitos tautybės: 0,4 %
Jonas Dereškevičius

**Jonas [[Dereškevičius]]**:

* Jonas Dereškevičius (1891) – Lietuvos pedagogas, visuomenininkas, spaudos bendradarbis
* Jonas Dereškevičius (1952) – buvęs lenktynininkas, automobilių sporto treneris
Kosovo Mitrovicos sritis

**Kosovo Mitrovicos sritis** (; ) – viena iš septynių Kosovo sričių. Administracinis centras – Kosovo Mitrovica. Pietuose ribojasi su Pečo sritimi ir Prištinos sritimi. Šiaurėje turi pasienio ruožą su Serbija.

## Savivaldybės
* Kosovo Mitrovica
* Leposavičius
* Srbica
* Vučitrnas
* Zubin Potokas
* Zvečanas

## Tautinė sudėtis
Kosovska Mitrovicos, Vučitrno ir Srbicos savivaldybėse albanai sudaro gyventojų daugumą, tuo tarpu Zubin Potoke, Zvečane ir Leposavičiuje gyventojų daugumą sudaro serbai. Serbų dauguma taip pat gyvena Kosovska Mitrovicos savivaldybės šiaurėje. Tai yra jų kultūrinis ir politinis centras Kosove.
Mintinis eksperimentas

**Mintinis eksperimentas** – eksperimentas, kuriame pasitelkiama vaizduotė norint ištirti daiktų arba reiškinių prigimtį. Mintinis eksperimentas yra visiškai savarankiškas tyrimo metodas ir yra ne tas pats, kaip paprasto fizinio eksperimento planavimas.

Garsūs mintinių eksperimentų pavyzdžiai yra Šriodingerio katė ir Maksvelo demonas.

## Šaltiniai