open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hiksai

**Hiksai** – Senovės Egipto 15-osios dinastijos valdovai, kilę iš išeivių iš Palestinos. Hiksais dažnai vadinami bendrai semitų kilmės svetimšaliai, įsigalėję Nilo deltoje Antruoju tarpuvaldžiu (apie 1650−1550 m. pr. m. e.).

Hiksais juos pavadino istorikas Manetonas (III a. pr. m. e.), I a. žydų istorikas Juozapas Flavijus tvirtino, kad jie buvo žydai. Egiptiečiai juos vadino *heka khaswt* („svetimšaliai valdovai“). Išeiviai iš Palestinos migravo į Nilo deltą Viduriniosios karalystės antroje pusėje (apie 1800−1650 m. pr. m. e.). Anksčiau buvo manoma, kad jų įsiveržimas buvo staigus, tačiau dabar linkstama tikėti, kad jie ilgainiui, silpstant faraonų centrinei valdžiai, paveržė politinę galią rytinėje Nilo deltos dalyje. Hiksų sostinė buvo Avaris. Hiksų karalių dinastija Senovės Egipto istorijoje atitinka 15-ąją dinastiją. Semitiški vardai nurodo jų neegiptietišką kilmę. Ilgainiui jų įtaka pasiekė vakarinę Nilo deltos dalį. Hiksų valdoma teritorija apėmė Memfį ir nusitęsė į pietus palei Nilą iki Asjuto. Aukštutinį Egiptą valdė 16-osios, labai menkai žinomos, dinastijos valdovai, kurie tikriausiai buvo hiksų vasalais. Apie 1580 m. pr. m. e. Aukštutinį Egiptą su Tėbų miestu pradėjo valdyti 17-osios dinastijos faraonai, kurie buvo ypač priešiškai ir kovingai nusiteikę hiksų atžvilgiu. Kermoje Nubijoje rasta antspaudų, kurie priskiriami anksčiausiai žinomam hiksų faraonui Saličiui. Tai gali rodyti, kad hiksai buvo sudarę karinę sąjungą su nubiečiais prieš Tėbų valdovus, apie ką rašoma ir Kamosio steloje iš vieno žygio prieš hiksus.

Naujosios karalystės laikotarpiu hiksų valdovai buvo ignoruojami, jų valdymas traktuotas kaip bandymas primesti svetimšalių kultūrą egiptiečiams, tačiau archeologiniai radiniai to nerodo. Manoma, kad tokį traktavimą lėmė egiptiečių neapykanta jiems. Hiksų laikotarpio meno normos atitiko Viduriniosios karalystės normas. Jie daugiausiai garbino dievą Setą, kuris tikriausiai tapatintas su Sirijos audros dievu Hadadu. Kitos garbintos dievybės buvo azijietiškos kilmės Anat ir Astartė. Hiksų valdovai perėmė įprastą egiptiečių faraonams karališkųjų vardų ir titulų kanoną. Turino karalių sąrašas rodo, kad hiksai vėliau egiptiečių visgi buvo pripažįstami legitimiais valdovais. Jie palaikė prekybinius ryšius su Artimaisiais Rytais ir Egėjo jūros graikų salomis. Jų valdymo pradžioje buvo vis daugiau naudoti arkliai ir išrastos karo vežėčios, kas leido naudoti naujas karo taktikas. Pradėtas naudoti lenktas kardas − chopešas, kartu su naujais galvos šalmais ir kūno šarvais. Galbūt šios naujos kariavimo priemonės kaip tik ir padėjo Tėbų 17-ajai dinastijai paimti valdžią Žemutiniame Egipte ir iš naujo suvienyti šalį. Tai padarė faraonas Amosis I apie 1550 m. pr. m. e.

## Literatūra

* Ian Shaw, Paul Nicholson. *The British Museum Dictionary of Ancient Egypt*. The American University in Cairo Press., 2002, p. 136
* Encyclopaedia Britannica, 2016 03 23
Pogostas

**Pogostas** (arba ***Pahostas, Paguostis***) gali reikšti:

## Baltarusija
* Užmiesčio Pahostas, kaimas Bresto srities Pinsko rajone;
* Minsko srityje:
** Pahostas, kaimas Berazino rajone,
** Salihorsko rajone:
*** Pahostas I,
*** Pahostas II;
* Naujasis Paguostis, kaimas Vitebsko srities Miorų rajone.

## Rusija
* senovės Rusijos valsčius.

## Ukraina
* Zaričnė (anksčiau Užupio Pohostas), miesto tipo gyvenvietė Rivnės srityje.
Valsčius (reikšmės)

**Valsčius** – terminas, turintis kelias reikšmes:

* Istorinis arba šiuo metu veikiantis mažesnysis administracinis teritorinis vienetas įvairiose šalyse:
** Valsčius – Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje, Abiejų Tautų Respublikoje, Lietuvos Respublikoje, Rusijos imperijoje ir kt. Lietuvoje panaikintas sovietmečiu.
** Valsčius (Estija) – Estijoje.
** Valsčius (Lenkija) – Lenkijoje.
** Valsčius (Latvija) – Latvijoje.
** Valsčius (Prūsija) – Prūsijoje.
** Valsčius (Rusija) – Rusijoje.
* Atskiri valsčiaus tipai:
** Kaimietiškas valsčius.
** Kaimo-miesto valsčius.
** Miestietiškas valsčius.
* Spauda:
** Valsčius (laikraštis) – Šakių rajone leidžiamas laikraštis.
LAN party

**LAN party** ("LAN vakarėlis") – žmonių su kompiuteriais ar žaidimų konsolėmis susibūrimas, kuomet tarp šių įrenginių, naudodami maršrutizatorių arba komutatorių, jie užmezga vietinį ryšį (LAN). Pagrindinė LAN party paskirtis yra žaisti kelių žaidėjų kompiuterinius žaidimus kartu. Šių tinklų dydis varijuoja nuo mažų (dviejų žaidėjų) iki labai didelių susibūrimų (šimto ir daugiau žaidėjų). Mažos sueigos gali susiformuoti spontaniškai ir pasinaudoti namų tinklo įranga, tačiau didesnės paprastai reikalauja daugiau planavimo, įrangos ir pasiruošimo.

Nuo 2013 m. LAN party dydžio pasaulio rekordas yra 17 403 sujungtų sistemų. Rekordas pasiektas „DreamHack“ festivalyje, Švedijos mieste Jonšiopinge.

LAN party skiriasi nuo LAN žaidimų centrų ir interneto kavinių tuo, kad dalyviai turi atsinešti savo pačių kompiuterius () ir tuo, kad jos nėra nuolatinė tokių renginių vieta. LAN party paprastai vyksta bendrose susitikimų vietose ar gyvenamosiose vietose.

## Išnašos
WU-17 rinktinė

**WU-17** – buvusi Lietuvos futbolo komanda iš Lietuvos, sudaryta jaunių rinktinės U–17 pagrindu, kuri 2017 m. žaidė Lietuvos moterų futbolo A lygoje.

## Istorija

2017 m. buvo suburta Lietuvos WU-17 rinktinė. 2017 m. išimties tvarka dalyvavo Lietuvos moterų futbolo A lyga pirmenybėse. 

Nesužaidė iki pirmenybių pabaigos (pasitraukė likus keletui turų iki A lygos sezono pabaigos).

## Klubo pavadinimas, logotipas ir spalvos

WU-17, tai merginų iki 17 metų Lietuvos rinktinė.

### Apranga

Žaidžia raudonomis, bei geltonai/žaliomis sportinėmis aprangomis.

; Aprangų gamintojai
* hummel

## Komandos personalas
* Kotryna Kulbytė (2017 m.) trenerė

## Išnašos

## Nuorodos
* Feisbuko paskyra: „Moterys už futbolą“
Tbilisio marios

**Tbilisio marios** () – tvenkinys šalia Tbilisio miesto. Tai didžiausias vandens telkinys Tbilisio apylinkėse, jo ilgis 8,75 km, plotis 2,85 km. Atidarytas 1953 m.

Tbilisio marios yra populiari poilsio vieta, o ateityje planuojama ją paversti parku su įvairia sporto infrastruktūra. 2012 m. miesto valdžia buvo nusprendusi iš miesto centro čia perkelti Tbilisio zoologijos sodą.

## Šaltiniai
Ekosisteminės paslaugos

**Ekosisteminės paslaugos** () – gamtos ir jos sukurtų ekosistemų (pvz., miškų, pievų, jūrų ir kt.) žmogui ir visuomenei teikiamos paslaugos. Šiomis paslaugomis yra reguliariai naudojamasi siekiant apsirūpinti švariu geriamuoju vandeniu ar šalinant atliekas (natūralus atliekų yrimas). 

Ekosisteminių paslaugų terminas buvo išpopuliarintas 2000 m. Jungtinių Tautų atlikto Tūkstantmečio ekosistemų vertinimo () pagalba. Šis tyrimas ekosistemines paslaugas suskirstė į keturias kategorijas:
* Aprūpinimo paslaugos (pvz., maisto ir vandens tiekimas);
* Reguliacinės paslaugos (pvz., klimato ir ligų kontrolė);
* Palaikymo paslaugos (pvz., maistinių medžiagų ciklai, pasėlių apdulkinimas);
* Kultūrinės paslaugos (pvz., teikiama dvasinė ir rekreacinė nauda).
Ekosisteminėms paslaugoms buvo priskirta ekonominė vertė siekiant pabrėžti jų dažnai sunkiai suprantamą ir apčiuopiamą naudą bei svarbą priimant lokaliu, regininiu ar nacionaliniu lygiu svarbius sprendimus. Bioįvairovės nykimas iškiriama kaip viena didžiausių grėsmių žmonijos gerovei.

## Išnašos

## Nuorodos
* CICES svetainė
Setai

**Setai** (savivardis: *setokõsõq, setoq*, , ) –  finougrų etninė grupė, kuriai priklauso apie 13 tūkstančių Estijos gyventojų, gyvenančių šalies pietryčių Verumos ir Pelvamos apskrityse. Nedidelė jų dalis –  214 žmonių (2010 m. duomenimis) – gyvena Rusijoje, daugiausiai pasienyje su Estija, Pskovo srities Pečioros rajone. Setų gyvenamos teritorijos vadinamos Setuma.

Oficialiai Estijoje setai nelaikomi nacionaline mažuma, jų kalba priskiriama pietų estų kalbos dialektui, dar vadinamam veru kalba.

## Kultūra ir religija

Kryžiuočiams užkariaujant Livoniją, dalis setų bėgo į rytus – Pskovo žemes, kur jie ilgai išlaikė pagonybę. Priešingai nuo estų liuteronų, setai yra stačiatikiai, šį tikėjimą priėmę XV–XVI a., iškart po pagonybės. Tuo tarpu patys estai  apsikrikštijo XIII a. (liuteronais tapo nuo XVI a.), todėl setai išlaikė seniausias finougrų ikikrikščioniškos kultūros tradicijas.

Kelis šimtmečius laikęsi stačiatikybės, setai neturėjo Biblijos vertimo. Šalia gyvenę rusai setų nelaikė tikrais krikščionimis, vadindami juos „pusiautikiais“ (). Dažnai šis pavadinimas tarnavo kaip etnonimas.

Setų tradicijos ir gyvenimo būdas pristatomi Obinitsos muziejuje (Estijoje, Veru apskr., Meremejės valsčiuje (*Meremäe vald*)), taip pat Sigovo (Radajos) kaimo muziejuje (Rusijoje, Pečioros rajone).

Iki šių dienų išlikę senovinių setų gyvenviečių bei tradicinių žvejų kaimelių. Šiai etninei grupei būdinga ne tik savita architektūra, tradicijos, kulinarija, rankdarbystė, bet ir savita kalba. Tradicinis setų kostiumas skiriasi nuo estų kostiumo, nes yra perėmęs daugelį rusų aprangos detalių. Moterys dėvėjo sarafanus, vyrai – šone užsegamus marškinius, vadinamus *kosovorotka*, nešiojo megztas pirštines, kojines su dvispalviu (baltu su rudu) geometriniu ornamentu.

Setai garsėja ir savitomis tradicinėmis dainomis, vadinamosiomis *[[leelo]]*, kurios įtrauktos į nematerialųjį pasaulio paveldo sarąšą. Tai toks dainavimo būdas, kai vienas dainininkas improvizuoja, o choras atkartoja šias improvizacijas. Tradicinėms setų sodyboms būdingas vidinis kiemas, kurį iš visų pusių apsupa trobesiai. Į kiemą patenkama pro aukštus vartus. Tai patvirtina principą „mano namai – mano tvirtovė“.


Radaja Seto Festival (2016) - 115.jpg|Setų moteris su tautiniais drabužiais
Radaja Seto Festival (2016) - 025.jpg|Setų šventė, 2016 m.
Peko, Radaja seto muuseum.jpg|Dievas *Peko* –  setų tautos simbolis
Obinitsa muuseum 2013 sügis.JPG|Obinitsos setų muziejus
Serga tsässon 2018.jpg|Viena iš setų koplyčių – *Serga tsässon*


## Šaltiniai

## Nuorodos

* „Svogūnų kelias“: unikalios kultūros salelė Peipsi ežero pakrantėse
* Setų tauta (rusų k.)
* Estų kultūros paveldas
Donguanas

Donguanas (anglų k. Dongguan) – miestas Guangdongo provincijos centre prie Perlų upės deltos. Šiaurėje ribojasi su provincijos sostine Guangdžou. Tai svarbus pramoninis  miestas, priklausantis didžiausiai pasaulyje Guangdžou aglomeracijai.

## Istorija

Miesto teises gavo 1985 metais, o prefektūros lygio miesto - 1988 metais. Nuo to laikotarpio iki dabar miestas iš agrokultūrinio miestelio tapo pramoninių inovatyvių technologijų gigantu.

## Įvykiai
2019 m. rugsėjo mėnesį mieste vyko Pasaulio vyrų krepšinio čempionato grupės H varžybos, kuriose rungtyniavo Lietuvos, Australijos, Kanados ir Senegalo būtų krepšinio komandos.
Metamfetaminas

**Metamfetaminas** – stiprus centrinės nervų sistemos (CNS) stimuliantas, dažniausiai naudojamas kaip narkotikas (afrodiziakas ir euforiantas) ir rečiau kaip priemonė aktyvumo ir dėmesio sutrikimui gydyti. Cheminis junginys, atrastas 1893 m., egzistuoja dviejose enantiomerinėse formose: L-metamfetaminas ir D-metamfetaminas. Terminas „metamfetaminas“ dažniausiai reiškia racematą, dviejų enantiomerų mišinį lygiomis dalimis. D-metamfetaminas pasižymi stipresnėmis stimuliuojančiomis savybėmis, nors dėl tų pačių savybių yra naudojamas ir pats racematas, kadangi šio gamyba yra palyginti nesudėtinga.

Tiek metamfetaminas, tiek D-metamfetaminas platinamas nelegaliai kaip pramoginiai narkotikai. Plačiausiai šie preparatai naudojami Azijoje, Okeanijoje bei Jungtinėse Amerikos Valstijose, kur yra klasifikuoti kaip II klasės kontroliuojami preparatai. L-metamfetaminu JAV prekiaujama kaip nereceptiniu vaistu kvėpavimo per nosį palengvinimui. Metamfetamino gamyba, platinimas, prekyba ir laikymas yra draudžiami daugelyje šalių.

Nedidelės metamfetamino dozės sukelia euforiją, padidėjusį susikaupimą bei energingumą, sumažina apetitą bei sukelia svorio praradimą. Didesnės dozės gali sukelti psichozę, skeletinių raumenų suirimą, epilepsijos priepuolius bei kraujo išsiliejimą į smegenis. Chroniškas didelių dozių naudojimas sukelia neprognozuojamą nuotaikų svyravimą bei agresyvų elgesį. Pastebėta, jog afrodiziakinės bei energizuojančios preparato savybės įgalina vartotojus kelias dienas nepertraukiamai užsiimti seksualine veikla. Prie metamfetamino lengvai priprantama bei sunkiai atprantama: dažnas preparato vartojimas sukelia kelis mėnesius trunkantį abstinencijos sindromą. Priešingai nei amfetaminas, metamfetaminas yra neurotoksiškas dopaminerginiams vidurinių žmogaus smegenų neuronams. Parodyta, jog preparatas taip pat žaloja CNS serotonino neuronus. Pažeidimai sukelia negrįžtamus pakitimus smegenų funkcijose bei struktūrose (sumažėja pilkosios medžiagos tūris įvairiose smegenų vietose).

## Šaltiniai
Astruvkos dvaras

**Astruvkos dvaras** – dvaras, esantis Astruvkoje, Širvintų rajone (Čiobiškio sen.). Dvaro sodybos fragmentai apie 3 km į š.v. nuo Čiobiškio: rūmai, kumetynas, ūkinių pastatų liekanos. Dvaro sodyba kūrėsi nuo XIX a. pradžios.  

XX a. pradžioje dvarą valdė rusų kilmės dvarininkas Petras Pimenas. Jis čia negyveno, dvaro reikalais rūpinosi ūkvedys.  

1940 m. dvarininkas Pimenas su žmona Valerija paliko dvarą (vaikų jie neturėjo). Buvusiame dvare pokariu veikė Čiobiškio kolūkio gamybos centras, gerokai nugyvenęs dvaro sodybą. Vieno aukšto Astruvkos dvaro pastato rūmai  apleisti ir netvarkomi nyksta. 

## Šaltiniai
Svirnų I dvaras

**Svirnų dvaras** – dvaras, esantis Svirnų I kaime (seniau – Aukštieji Svirnai), Kavarsko seniūnijoje, Anykščių rajone.

Dvaro sodyba 5 km į p. nuo Kavarsko, plentu Ukmergės link. Dvaro laikotarpio pastatai: rūmai, svirnas, du kumetynai, du tvartai, du gyvenamieji namai.

Dabartinė dvaro sodyba kūrėsi XIX a. pirmosios pusės. Svirnų dvaras minimas nuo 1593 m. Iki XIX a. pradžios dvaro savininkai dažnai keitėsi. Nuo XIX a. pradžios iki 1944 m. dvarą valdė Tanskių giminė, kilusi iš Mazovijos (dab. Lenkijos dalis Vyslos vidurupyje). Pokariu dvaro sodybos pastatais naudojosi kolūkis.

2006 m. išdegė rūmų vidus, liko tik sienos. Dabar dvaro sodyba privati nuosavybė, prastokai prižiūrima, todėl nykstanti.

## Galerija

Svirnų I dvaro rūmai.jpg|Svirnų I dvaro rūmai
Svirnų I dvaro ūkinis pastatas.jpg|Svirnų I dvaro ūkinis pastatas


## Šaltiniai
Aukštųjų Svirnų dvaras

**Aukštųjų Svirnų dvaras** – Aukštuosiuose Svirnuose, Vidiškių seniūnijoje (Ukmergės rajone). 

Archeologinė dvarviete yra prie kelio Ukmergė - Anykščiai, jau visai prie kaimyninio Anykščių rajono ribos, apie 1,5 km p.v. nuo Svirnų, ir Šventosios upės, mažiau kaip šimtas metrų nuo kelio Anykščių link. Dvarvietė yra Sikios upelio dešiniajame krante. Iš dvaro sodybos pastatų liko tik griuvėsiai.

## Šaltiniai
Anavilio dvaras

**Anavilio dvaras** – dvaras, esantis Anavilyje (Vilniaus rajone) apie 1 km į vakarus nuo Paberžės. Dvaras užima 454 km², 2023 m. buvo pardavinėjamas.

Dvaro sodybos fragmentai: rūmai, svirnas, kumetynas, keli gyvenamieji namai. Dvaro pastatai išlikę iš XIX a. antrosios pusės - XX a. pradžios.

## Šaltiniai
Avižienių dvaras

**Avižienių dvaras** – dvaras, esantis Avižieniuose, Leliūnų seniūnijoje, Utenos rajone.  

Dvaro sodybos fragmentai netoli Kauno - Zarasų plento, iš jo Antalgėje pasukus p.r. kryptimi: gyvenamasis namas, kumetynas, tvartas, spirito varykla, rūsys.  

Dvarą valdė Pamarnackiai. Tai buvo jų vasarvietė. XIX a. pabaigoje dvarą nupirko broliai Juozapas ir Liudvikas Žilėnai. Tarpukariu buvusioje spirito varykloje mokytojas Vladas Žilėnas rengė vaidinimus. Nugriovęs seną medinį dvaro ponų namą, 1928 m.pastatė naują gyvenamąjį būstą.  

## Šaltiniai
Bernardas Stanislovas Gozdskis

**Bernardas Stanislovas Gozdskis** (1704 - 1771) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas. 

## Biografija
1734 - 1762 - Karūnos prievaizas. 

1754 - generolas.

1762 - 1771 - Palenkės vaivada. 

## Apdovanojimai
* Aleksandro Neviškio ordinas (1764)

## Literatūra
* *Бантыш-Каменский Д.Н. Историческое собрание списков кавалерам четырех российских императорских орденов. - М., 1814. - С.205.*
* *Кавалеры императорского ордена Святого Александра Невского, 1725-1917. Биобиблиографический словарь в трех томах. Т.1. - М., 2009. - С.282.*
* *Leksikon historii Polski. - Warszawa, 1995. - s.213.*

|-
Bivylių dvaras

**Bivylių dvaras** – Bivyliuose, Užliedžių seniūnijoje (Kauno rajone).

Archeologinė dvarvietė yra kairiajame Nevėžio upės krante, tarp kelio Raudondvaris (Romainiai) – Babtai ir Nevėžio, priešais Bivylių kaimelį. Pietiniu dvarvietės pakraščiu teka upelis, įtekantis į Nevėžį. Dabar čia jau stovi jau ne dvaro laikotarpio medinis gyvenamas namas, keli ūkiniai pastatai.

Dvarvietę 1992 m. tyrinėjęs archeologas E. Ivanauskas rado žaliai glazūruotų koklių fragmentų, monetų. Dvarvietė datuojama XVII–XVIII a.

## Šaltiniai
Brūžės dvaras

**Brūžės archeologinė dvarvietė** yra Brūžės kaime, Batniavos seniūnijoje (Kauno rajone), apie 150 m į š.r. nuo Karklės upelio ir Nemuno santakos, į vakarus nuo Brūžės-Kriemalos kelio, aukšto Nemuno šlaito papėdėje. Dvarvietė dabar – dirvonuojantis laukas. Pastatų pėdsakų žemės paviršiuje jau nematyti. Teritorija ilgą laiką buvo ariama.

## Šaltiniai
Sankt Peterburgo stadionas

**Krestovskij stadionas** (, taip pat vadinamas **Zenit Arena**) – 2017 m. pastatytas stadionas Sankt Peterburge. Jame namų rungtynes žaidžia Rusijos Premjer lygos Sankt Peterburgo futbolo klubas FK „Zenit“.

Statybų kaina atsiėjo 1,5 mlrd. JAV dolerių, jis tapo vienu brangiausių visų laikų stadionų.

2017 m. FIFA konfederacijų taurės ir XXI pasaulio futbolo čempionato varžyboms stadionas buvo pervadintas į **Sankt Peterburgo stadioną**.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Valt Ernštreit

**Valtas Ernštreitas** (, ,
g. 1974 m. gegužės 26 d. Rygoje, Latvijoje) – lyvių kalbininkas, lyvių kalbos žinovas, vertėjas ir poetas, visuomenininkas, lyvių kalbos gaivinimo aktyvistas. Buvęs Lyvių kultūros centro () direktorius, vienas iš lyvių portalo *[[Livones.net]]* kūrėjų, Lyvių instituto vadovas.

## Biografija
1974 m. gegužės 26 d. gimė Rygoje.
Mokėsi Pirmojoje Rygos gimnazijoje, 1991–2002 metais Tartu universitete studijavo finougrų filologiją. 1994 metais įsteigė Lyvių kultūros centrą ir iki 1996 m. jam vadovavo, 2017 m. išrinktas jo direktoriumi. Buvo lyvių žurnalo *Õvā* (1995 m.) redaktorius, ypatingos valstybinės svarbos kultūrinėje istorinėje teritorijoje „Lyvių pakrantė” () dirbo vyriausiuoju specialistu ir direktoriaus pavaduotoju. Publikuoja lyvių ir latvių kalbomis sukurtą poeziją, jo eilėraščių rinkinių versta į estų (; 2013) ir anglų (; 2014) kalbas.

Nuo 2008 m. Talino Estų kalbos institute dirbo tyrinėtoju. Vienas iš RAB () „NicePlace” steigėjų ir jos direktorius.
Doktorantūros studijas tęsė Latvijos universitete ir Tartu universitete, kur apgynė filologijos daktaro laipsnį, darbo tema – „Lyvių raštų kalbos susidarymas” (, 2010 m.; žr. „Nuorodos“). Nuo 2011 m. Tartu universitete atlieka tiriamąjį darbą.

Lyvių-estų-latvių žodyno (2012 m.) dalies latvių kalba redaktorius.

2018 m. Rygoje įkurto Latvijos universiteto Lyvių instituto vadovas. Dirba lyvių ir estų kalbų vertėju žodžiu ir raštu, yra išvertęs ne vieną knygą, taip pat ir poezijos.

V. Ernštreitas dirba Valstybės kultūrinio kapitalo fondo taryboje, jis yra fondo literatūros srities ekspertų komisijos pirmininkas. 2024 m. sausio 15 d. patvirtintos Lyvių kalbos ekspertų komisijos sekretorius.

## Apdovanojimai
* Klavo Elsbergo premija už rinkinio „Inter/rational“ rankraštį (2003 m.)
* Latvijos ir Estijos Užsienio reikalų ministerijų Kalbos apdovanojimas už indėlį į kalbų tyrimus ir aukštos kokybės vertimus
* Estijos Marijos žemės IV laipsnio Kryžiaus ordinas (2012 m.)
* Suomijos Liūto ordinas (2013 m.)
* Norvegijos Šventojo Olavo ordinas
* Latvijos literatūros metų apdovanojimas (2019 m.) už poezijos rinkinį „Trillium“

## Publikacijos ir mokomoji literatūra
* Aš pagausiu tave, menke! ( – lyvių poezijos antologija lyvių ir estų kalbomis, 1998 m.)
* Lyvių-estų-latvių žodynas (vienas iš autorių)
* Kaip išnirsta lyviai (,  – lyvių ir latvių poezijos rinkinys, 2011 m.)
* Lyviai 44 atsakymai (leidinys kalbos ir istorijos mokytojams)
* Karlio Staltės knyga. „Gyvasis žodis. Abėcėlė ir skaitymo pradžiamokslis” ()
* Lyvių raštų kalba ( – lyvių kalbai skirta monografija)
* Lyviai. Istorija, kalba ir kultūra (straipsnių rinkinys apie lyvius)
* ,  (poezijos rinkinys, 2014 m.)
* Trillium (poezijos rinkinys, 2018 m.)

## Nuorodos
* Ištrauka iš 2010 m. gruodžio 10 d. Tartu universitete gintos disertacijos (nuo 30:08) lyviškai. Titruojama estų kalba.
* V. Ernštreitas lyvių kalba deklamuoja savo eilėraštį „Mäddõn āt telefōnlīnijd…“ („Mes turime telefono linijas…“).

## Šaltiniai
Tečio nacionalinis parkas

**Tečio nacionalinis parkas** () – nacionalinis parkas Malesia e Madės apygardoje, Škoderio apskrityje, šiaurės Albanijoje. Įkurtas 1966 m. Apsuptas Prokletijės kalnų. Parko plotas – 2630 ha. Jame yra įsikūrusi nedidelė gyvenvietė tuo pačiu pavadinimu.

Svarbesni traukos objektai: Gruno krioklys, bokštas bei kelios bažnyčios.

Nepaisant mažo ploto, parkas pasižymi labai didele augalų įvairove, priskaičiuojama nuo 1500 iki 1650 augalų rūšių, tarp kurių 70 yra nykstančios rūšys.

## Galerija

Vaizdas:Thethi Mountains Panorama.jpg
Vaizdas:Theti banner.jpg
Vaizdas:Thethi,Shk.jpg
Vaizdas:Thethi.jpg
Vaizdas:Ujevare.Theth-albania 01.jpg
Vaizdas:Gropat e Radohimes, Theth, Albania.jpg
Vaizdas:Vaskat ne Theth.jpg
Vaizdas:Ndërlysaj,_Theth_-_2018_05.jpg


## Šaltiniai
Kauno Žalgiris B

**„Kauno Žalgiris B“** – Lietuvos futbolo komanda iš Kauno, „Kauno Žalgirio“ dublerių ekipa.

## Istorija

2017 m. suburta Kauno Žalgiris B ekipa. Žaidė Antrojoje lygoje. 

2019 m. sezone ekipa žaidė banguotai, ypač pirmoje sezono pusėje, bet labai sėkmingai kovojo sezono pabaigoje. Kazlų Rūdos „Šilas“ jau buvo sužaidę visas 24 rungtynes ir buvo įsitvirtinę pirmoje pozicijoje, tačiau Kauno Žalgiris B, buvo sužaidę net keturiomis rungtynėmis mažiau. Atkeltas rungtynes kauniečiai sužaidė neprarasdami taškų ir aplenkė kazlųrūdiškių ekipą vos vienu tašku, bei išsiveržė į pirmą vietą. Kazlųrūdiškių ekipa nukrito į antrą poziciją.

2020 m. žaidė Pirmoje lygoje. Dėl licencijavimosi procese nustatytų pažeidimų turėjo trijų taškų nuobaudą. Po pirmojo etapo liko silpnųjų grupėje, o po antrojo etapo galutinėje komandų rikiuotėje užėmė vienuoliktą vietą.

2021 m. žaidė Pirmoje lygoje. Per 26 susitikimus iškovojo vos 14 taškų ir liko paskutinėje vietoje (keturiolikti).

2022 m. gavo Pirmos lygos licenciją, tačiau vistik buvo perkelti į 2022 m. Antrą lygą. Užėmė antrąją vietą ir iškovojo sportiniu principu kilti į Pirmą lygą. Sėkmingai licencijavosi ir žaidė 2023 m. Pirmoje lygoje.

## Apranga
### Spalvinė gama
Žali marškinėliai ir žalios spalvos šortai. Galimas atsarginis variantas – balta apranga su žaliais elementais.

## Sezonai

|}

## Stadionai
Komanda žaidė Tauro sporto mokyklos stadione, dabartiniame Kauno Žalgirio futbolo akademijos stadione.

## Sudėtis
*Atnaujinta *

## Treneriai
* Dainius Bučma, 2017–2019 m.
* Dominykas Galkevičius, nuo 2020 m.
* Nerijus Mačiulis, (nuo 2023 m. vasario)
* Karolis Palaima (nuo 2023 m. vasaros – iki 2025 m. lapkričio mėn.)

## Taip pat žiūrėti
* FK Kauno Žalgiris
* Kauno Žalgiris C

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* lietuvosfutbolas.lt (2021 m. Pirma lyga)
Pasimnių dvaras

**Pasimnių dvaro archeologinė dvarvietė** yra Pasimniuose, Simno seniūnijoje (Alytaus rajone), Simno ežero vakariniame krante, apie 300 metrų į rytus nuo kelio SImnas - Ažuožeriai.  

Dvarvietę žymi apie 450 metrų ilgio, 75 metrų pločio ir 2 metrų aukščio kalvelė. Ji iš dalies apaugusi eglėmis. Dvarvietės kultūriniame sluoksnyje randama koklių, puodų, stiklo šukių, monetų, geležies ir žalvario radinių. Tie radiniai gali būti susiję ne tik su dvaro, bet ir žymiai senesne netoliese dunksančio piliakalnio istorija. Dvarvietė datuojama XVII−XVIII a. 

## Šaltiniai
Ramulėnų dvaras

**Ramulėnų dvaras** – buvęs dvaras, esantis Ramulėnuose (Radviliškio rajone), į šiaurę nuo Radviliškio. Dvaro sodyba − perstatyti vienaaukščiai rūmai, akmens mūro svirnas, tvartas, daržinė.

## Istorija

1992 m. įrašytas į Kultūros vertybių registrą.

## Šaltiniai
Akmenėlių dvaras (Pakruojis)

**Akmenėlių dvaras** – dvaras, esantis Akmenėliuose, Pakruojo seniūnijoje (Pakruojo rajone), prie kelio Pakruojis-Linkuva, Kruojos upės dešiniajame krante.   

Dvaro sodybos fragmentai: atnaujinti apie dviejų šimtų metų senumo rūmai, ūkiniai pastatai iš lauko akmenų.   

Nuo 1780 m. Akmenėlių palivarkas priklausė Pakruojo dvarui, kurį valdė baronai von der Ropp’ai. Po Žemės reformos Lietuvoje jis buvo nuo Pakruojo dvaro atskirtas ir išnuomotas danui Svenui Bengstonui. Naujasis šeimininkas pradėjo tręšti laukus, kuriuose gerai augo javai, dobilai, liucerna, iš Danijos traukiniu atsivežė žalųjų veislės karvių ir veršiukų. Vasarą dvarelyje visada būdavo daug svečių - daugiausia vokiečių iš aplinkinų dvarų, taip pat ponų iš Kauno pasiuntinybės.  

Dabar buvęs palivarko centras priklauso Editai Aperavičienei. Dvaro rūmus atnaujino restauratorius ir interjero dizaineris Antanas Pužauskas.  

2019 m. rugsėjo 5 d. Akmenėlių dvare įsteigta atminties vieta dailininkui Stasiui Ušinskui, pašventintas akmuo, žymintis vietą, kur 2020 m. stovės skulptūra jo marionetei Arkliukas.

## Galerija

1 Akmeneliu dv gyvenamas namas.JPG|Akmenėlių dvaro gyvenamas namas (2017)
2 Akmeneliu dv gyvenamas namas.JPG|Akmenėlių dvaro gyvenamas namas (2017)
3 Akmeneliu dv klojimas.JPG|Akmenėlių dvaro klojimo griuvėsiai (2017)
4 Akmeneliu dv klojimas.JPG|Akmenėlių dvaro klojimo griuvėsiai (2017)
5 Akmeneliu dv klojimas.JPG|Akmenėlių dvaro klojimo griuvėsiai (2017)


## Šaltiniai
 

## Nuorodos
Registracija į Akmenėlių dvarą
Akmenėlių dvaras (Žeimelis)

**Akmenėlių dvaras** – dvaras, esantis Akmenėliuose, Žeimelio seniūnijoje (Pakruojo rajone), kelio iš Pakruojo į Žeimėlį dešinėje pusėje, jau visai netoli Žeimelio, kai iki miestelio lieka mažiau kaip du kilometrai, Beržtalio upelio kairiajame krante − dvaro rūmai, ūkiniai pastatai.  

Žeimelio dvaro savininkas P. Petrauskis XIX a. viduryje iškėlė dvarą iš Žeimelio į Akmenėlius. Naujoje vietoje perstatyti rūmai, lentpjūvė, vandens malūnas, spirito varykla. 

## Šaltiniai
Svėdasų kapinių koplyčia

**Svėdasų kapinių koplyčia** – koplyčia Anykščių rajone, Svėdasų miestelio veikiančiose kapinėse, prie kelių  ir  sankirtos. Koplyčia stūkso šiaurinėje kapinių dalyje, priešais pagrindinius arkinius vartus su ažūrinės ornamentikos geležiniais kryžiais. Šiuo metu tarnauja kaip šarvojimo koplyčia, joje atnaujintos pamaldos per Visus šventuosius.

Koplyčia su išmūrytu rūsiu, kuriame palaidotas maršalka Juozas Beleišis. Prie koplyčios durų tebėra įrėžti jo inicialai. 

## Istorija

Svėdasų kapinės, manoma, įkurtos XVII a. Iki tol mirusiuosius laidodavo bažnyčios šventoriuje. Svėdasų kapinės dabar gerokai išsiplėtusios. Į kapinių teritoriją šiuo metu patenka Svėdasų dvarvietė (unik. kodas ), kur seniau buvo Radvilų dvaro rūmai. Teritorijoje 1991 m. atlikti archeologiniai žvalgymai. Kasant laidojimo duobes, randama jų liekanų. Plotas nuo koplyčios iki dabartinio kelio prijungtas 1874 m. Žemę kapinių didinimui davė miesčionys, už tai jiems buvo pažadėta privilegija – laidojant kunigas pasitiks prie namų. 1964 m. kapinės dar padidintos. Jos aptvertos tvirta akmens siena.

Kapinėse nuo seno stovėjo jau griūvanti medinė koplyčia. Naujoms statyboms gauti leidimą iš caro valdžios nebuvo lengva. Todėl žmonės pasirūpino, kad valdžia „nematytų“, o patys 1884 m. skubiai sumūrijo naują koplyčią. Sienas iš lauko pridengė senomis lentomis, o stogą išmurzino, kad iš tolo nešviestų. Meistras – miestelio gyventojas Selickas.

Klebonas kun. Antanas Survila (parapijos administratorius 1935–1957 m.) uždėjo cinkuotos skardos stogą, išcementavo grindis. 1959 m. koplyčia naujai išdažyta, viduje pastatytas senos bažnyčios katafalkas. Altoriuje (po Nukryžiuotoju), ant karsto, vėliavų vaizduojams mirties simbolis – kaukolė ir sukryžiuoti kaulai.

## Galerija


Svėdasai, Lithuania - panoramio.jpg|Svėdasų kapinės
Svėdasai, kapinių koplyčia.JPG|Koplyčia orientuota į kapinių vartus
Apsidė. Svėdasai, kapinių koplyčia.JPG|Pastato apsidė
Kryžius. Svėdasai, kapinių koplyčia.JPG|Bokštelio kryžius
Svėdasų kapinės, Vaižganto tėvų kapas.JPG|Vaižganto tėvų kapas priešais koplyčią
Svėdasų kapinių koplyčia, interjeras 2.JPG|Koplyčios interjeras
Svėdasų kapinių koplyčia, interjeras.JPG|Vaizdas nuo katafalko


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Svėdasų kapinės
* Svėdasų parapijos istorija
Mantas Bartuška

**Mantas Bartuška** (g. 1984 m. liepos 8 d. Varėnoje) – Lietuvos vadybininkas, buvęs įmonės AB „Lietuvos geležinkeliai“ generalinis direktorius, taip pat buvo naftos produktų krovos įmonės AB „Klaipėdos nafta“ vadovas.

## Biografija
2003–2007 m. studijavo Vilniaus universitete, vadybos ir verslo administravimo bakalauras. 2005–2007 m. UAB BDO „Auditas ir apskaita" audito jaunesnysis konsultantas. 2007–2010 m. UAB „Ernst & Young Baltic“ audito vyresnysis konsultantas. 2010 m. rugsėjo mėn. – 2014 m. gruodžio mėn. Finansų ir administravimo departamento direktorius akcinėje bendrovėje „Klaipėdos nafta“, atsakingoje už Suskystintųjų gamtinių dujų terminalo projekto įgyvendinimą.

2013–2016 m. energijos išteklių biržos operatoriaus UAB „Baltpool“ valdybos pirmininkas. 2014–2016 m. AB „Klaipėdos nafta“ generalinis direktorius, valdybos narys. 2015 m. baigė valdybos nario studijas () Baltic Institute of Corporate Governance. 2015–2016 m. Pietų Danijos universitete įgijo vadybos ir verslo administravimo bakalauro laipsnį. 2016 m. *Cambridge Judge and Business school* baigė lyderystės studijas. Nuo 2016 m. gruodžio 16 d. AB „Lietuvos geležinkeliai“ generalinis direktorius, valdybos narys. 2021 m. gruodžio viduryje dėl baltarusiškų krovinių boikoto nevykdymo nusprendė pasitraukti iš užimamų pareigų „Lietuvos geležinkeliuose“. Tai padarė 2022 m. sausio 3 d.

M. Bartuška yra vedęs, turi sūnų. Mėgsta aktyvų laisvalaikį – žaidžia tenisą, badmintoną, krepšinį, patinka vandens sportas, snieglentės.

## Įvertinimas
* 2014 m. dienraščio „Verslo žinios“ ir Finansų analitikų asociacijos rinkimuose pripažintas Metų finansų vadovu
* 2015 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino medalis 

## Šaltiniai
Aleksandravėlės dvaras

**Aleksandravėlės dvaras** – dvaras, esantis Aleksandravėlėje, Obelių seniūnijojje (Rokiškio rajone), apie 11 kilometrų į p. r. nuo Obelių.

Dvaro sodybos fragmentai: dvaro laikų želdiniai, statinių liekanos.

Dvaras žinomas nuo XVII a. Iš pradžių priklausė Radviloms ir vadinosi Pilianava. Iš Radvilų dvarą pirko italų kilmės dvarininkai Morikoniai. Jie gyvenvietę prie dvaro pavadino Aleksandrava − šeimos koplyčios statyboje žuvusio tarno garbei.

Apie 1880 m. dvarą paveldėjo Petkevičius, o XIX a. pabaigoje – Petkevičiūtė. Pasakojama, dvarą ji pralošusi kortomis. Matyt, patekęs į atsitiktines rankas, dvaras ėmė nykti, dabar jo vietoje liko tik rūsių ir tvarto griuvėsiai.

## Šaltiniai
Amalijos dvaras

**Amalijos dvaras** – dvaras, esantis Amalijoje, Pakalniškių seniūnijoje (Radviliškio rajone), į šiaurę nuo Alksnupių, Amalijos miško pakraštyje.  Amalijos palivarkas įkurtas XIX a., pavadintas barono Vilhelmo fon Roppo dukters Anos Amalijos Julijos Luizos vardu.

Dvaro sodybos fragmentai: ponų namas, tvartas, akmens mūro svirnas. 

## Šaltiniai
Ambraziškių dvaras

**Ambraziškių dvaras** – dvaras, esantis Ambraziškiuose, Giedraičių seniūnijoje (Molėtų rajone), nedidelio Ambraziškių ežero p.r. krante.

Dvaro sodyba: du gyvenamieji namai, spirito varykla, tvartas ir sandėlis.

Dvaras kūrėsi XIX a. antroje pusėje ir XX a. pradžioje. Iš išlikusių sodybos statinių išsiskiria raudonų plytų gyvenamasis namas, spirito varykla, kurios raudonų plytų sienose dekoratyviniai atrodo stambių akmenų mūro intarpai.

Prieškariu šią valdą buvo įsigijęs Leonas Komaras. Dabar − privati nuosavybė.

## Šaltiniai
Adomas Jordanas

**Adomas Jordanas** (m. 1763 m. liepos 19 d.) – Voinicos kaštelionas 1760 metais, Karūnos armijos kavalerijos generolas-leitenantas 1759 metais, Karūnos armijos generolas-majoras 1758 metais.

## Literatūra
* Tomasz Ciesielski, Generałowie wojska koronnego w latach 1717-1763, w: Organizacja armii w nowożytnej Europie: struktura - urzędy - prawo - finanse, Zabrze 2011, s. 465.
* Urzędnicy województwa krakowskiego XVI-XVIII wieku. Spisy". Oprac. Stanisław Cynarski i Alicja Falniowska-Gradowska. Kórnik 1990, s. 228.

## Nuorodos
Vicemeras

**Vicemeras** ( + *maīor* 'didesnis') – daugelyje valstybių politikas, atliekantis realias arba simbolines vykdomosios valdžios vadovo pavaduotojo funkcijas savivaldos objekte, dažniausiai miesto ar rajono savivaldybėje. Tiek pareigų pavadinimas, tiek funkcijos skirtingose šalyse labai skiriasi. Lietuvoje priklausomai nuo gyventojų skaičiaus savivaldybėse gali būti paskiriamas vienas ar keli vicemerai.

## Nuorodos
* Lietuvos Respublikos Vietos savivaldos įstatymas
Anomislio dvaras

**Anomislio dvaras** – dvaras, esantis Anomislyje, Čiulėnų seniūnijoje (Molėtų rajone), pasiekiamas iš Molėtų-Utenos plento ties Toliejais pasukus dešinėn ir dar pavažiavus gal kilometrą.  

Dvaro sodybą sudaro gyvenamasis namas, svirnas, tvartas, daržinė, klojimas. Dvaras kūrėsi nuo XIX a. antrosios pusės. 

Dabar − privati nuosavybė. 

## Šaltiniai
Eugenijus Sabutis

**Eugenijus Sabutis** (g. 1975 m. rugsėjo 10 d. Jonavoje) – Lietuvos politikas, socialdemokratas, Seimo narys, buvęs Jonavos rajono meras, vicemeras. Nuo 2024 m. gruodžio iki 2025 m. rugsėjo ėjo Lietuvos Respublikos susisiekimo ministro pareigas.

## Biografija

### Išsilavinimas
Mokėsi dabartinėje Jonavos Jeronimo Ralio gimnazijoje (tuometinėje 1 vid. mokykloje). Studijavo Vytauto Didžiojo universitete, jį baigė 1998 m. (filosofijos bakalauras). 2001 m. tame pačiame universitete įgijo teisės magistro laipsnį.

Pomėgiai: knygos, kelionės, laisvalaikis su šeima.
Kalbos: anglų, rusų.

### Profesinė veikla
Baigęs studijas, 2001–2007 m. dirbo AB „Achema“ personalo vadybininku. 2007–2011 m. ėjo UAB „Projektų centras“ Personalo ir administravimo skyriaus viršininko pareigas. 2011–2015 m. kovo mėn. – VšĮ Jonavos greitosios medicinos pagalbos stoties direktorius. 

### Politinė karjera
2015 m. išrinktas į Jonavos rajono savivaldybės tarybą, balandžio mėn. tapo mero pavaduotoju. Šias pareigas ėjo iki 2016 m. gruodžio mėn. Nuo 2016 m. gruodžio mėn. iki 2017 m. gegužės mėn. laikinasis Jonavos rajono savivaldybės meras. 2017 m. gegužės mėn. tapo meru (išrinktas tiesioginiuose rinkimuose). Mero pareigas ėjo iki 2019 m. balandžio mėn., tuomet vėl tapo Jonavos rajono savivaldybės mero pavaduotoju. 2020 m. išrinktas į 2020–2024 m. Seimą.

#### ''Čekiukų'' skandalas (2025 m.)

2025 m. rugpjūčio 8 d. prokuratūra pranešė apie specialiojo liudytojo statuso suteikimą E. Sabučiui ikiteisminėje byloje susijusioje su *čekiukų* skandalu Jonavos savivaldybėje. 2025 m. rugpjūčio 11 d. generalinė prokurorė Nida Grunskienė patvirtino apie rengiamą E. Sabučio apklausą.

E. Sabučio specialiojo liudytojo statusas paaiškėjo praėjus dviem dienoms po to, kai politikas paskutinę akimirką atsiėmė savo kandidatūrą į Lietuvos ministro pirmininko postą. E. Sabutis savo kandidatavimą nutraukė vykstant socialdemokratų prezidiumo posėdžiui rugpjūčio 6 d., kurio metu buvo renkamas būsimosios vyriausybės vadovas po Gintauto Palucko atsistatydinimo. Rugpjūčio 12 d. E. Sabutis apklaustas Specialiųjų tyrimų tarnyboje Vilniuje.

Rugpjūčio 18 d. generalinė prokurorė N. Grunskienė oficialiai kreipėsi į Seimą dėl E. Sabučio teisinės neliečiamybės panaikinimo. Jam planuojama pateikti įtarimus dėl dalyvavimo „čekiukų“ byloje. Įtariama, kad E. Sabutis piktnaudžiavo Jonavos rajono savivaldybės tarybos nario pareigomis. Nusikalstamos veiklos požymiais įvardinti turto pasisavinimas, piktnaudžiavimas pareigomis, dokumentų suklastojimas ar disponavimas jais. Rugsėjo 18 d. pranešta, kad pagal įtariamai suklastotus dokumentus E. Sabutis galėjo neteisėtai pasisavinti 2955 eurus.

## Šaltiniai

|-
Aukštadvario dvaras (Pakruojis)

**Aukštadvario dvaras** – dvaras, esantis Aukštadvaryje, Guostagalio seniūnijoje (Pakruojo rajone), prie Plonės upelio.  

Dvaro sodybos fragmentai: rūmai, arklidė, daržinė, parkas.  

1931 m. gydytojas iš Rokiškio A. Žemaitis nusipirko dvarą iš Olgos Tornou. 

## Šaltiniai
Aukštadvario dvaras (Rokiškis)

**Aukštadvario dvaras** – dvaras, esantis Aukštadvaryje, Pandėlio seniūnijoje (Rokiškio rajone), prie kelio iš Panemunės į Kvetkus (Biržų r.), Nemunėlio kairiajame krante.  

Dvaro sodybos fragmentai: gyvenamojo namo, kitų pastatų, vartų liekanos. Dvaro sodyba buvo statoma nuo XIX a. pirmosios pusės iki XX a. pradžios. 

## Šaltiniai
Balelių dvaras

**Balelių dvaras** – dvaras, esantis Baleliuose, Taujėnų seniūnijoje (Ukmergės rajone), 7 kilometrai nuo Taujėnų link Panevėžio senuoju Vilniaus-Panevėžio plentu.  

Dvaro sodybos likučiai: rūmai ir svirnas. Rūmai tinkuoto mūro, pastatyti ant aukštų akmens mūro pamatų. Statinys ne kartą remontuotas, jau praradęs autentišką vaizdą, apsuptas kolūkinių laikų pastatų griuvėsių. Svirnas - avarinės būklės.  

Dvaro sodyba kūrėsi nuo XIX a. pradžios. Dabar sodyba jau sunykusi. Privati nuosavybė. 

## Galerija

Balelių dvaras 1.JPG|Balelių dvaras (2016 08 12) 
Balelių dvaras 2.jpg|Balelių dvaras (2016 08 12)  
Balelių dvaras 3.jpg|Balelių dvaras (2016 08 12)  
Balelių dvaro rūmai 1.JPG|Balelių dvaro rūmai (2016 08 12) 
Balelių dvaro rūmai 2.JPG|Balelių dvaro rūmai (2016 08 12) 
Balelių dvaro svirnas 1.JPG|Balelių dvaro svirnas (2016 08 12)  
Balelių dvaro svirnas 2.JPG|Balelių dvaro svirnas (2016 08 12)  
Balelių dvaro svirnas 3.jpg|Balelių dvaro svirnas (2016 08 12)  


## Šaltiniai
Balsių dvaras

**Balsių dvaras** – dvaras, esantis Balsiuose, Klovainių seniūnijoje (Pakruojo rajjone), apie 6 kilometrus į kairę nuo kelio iš Šiaulių į Pasvalį, prie Lašmens upelio.  

Dvaro sodybos fragmentai − dalis ponų namo, tvartas, dvi klėtys, parkas.  

Sodyboje stovintis tautodailininko R. Valterio stogastulpis primena, kad čia 1938−1941 metais gyveno poetas Kazys Binkis (1893−1942). Dvaras priklausė poeto žmonos Sofijos tėvams Kudrevičiams. 

## Šaltiniai
Baltpamūšio dvaras

**Baltpamūšio dvaras** – dvaras, esantis Baltpamūšyje, Saločių seniųnijoje (Pasvalio rajone), keliu nuo Saločių Dagių link, Mūšos upės krante. Seno parko išlikusiame fragmente auga 17 m aukščio veimutinė pušis – Pasvalio rajono savivaldybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas.
   
Dvaro sodyba − vienaaukštis gyvenamas namas su mansarda, keli ūkiniai pastatai. Rūmai neišliko, jų vietą žymi nedidelė kalva.  

Dvaras priklausė vokiečių kilmės baronams Behrams. Po 1924 m. parceliacijos likusį dvaro centrą su 60 ha žemės pirko Julija Brickienė. Dvaro centriniai rūmai neišliko, nes 1977 m. buvo nugriauti (toje vietoje išlikusi kalvelė).

Dvaro sodyba apleista.

XVIII–XIX a. sandūroje dvarą valdė Ropų giminė. Baltpamūšyje () susiformavo Ropų giminės atskira atšaka, kuriai priskiriami: Rusijos imperijos kariuomenės generolas leitenantas Christoforas Fromgoldas fon Ropas (gimimo vieta ir laikas nežinomi – 1728), Pakruojo dvaro savininkas ir dailės kolekcionierius baronas Teodoras fon Ropas (1783–1852) bei kt. iškilios asmenybės.

## Šaltiniai
Barkūniškio dvaras

**Barkūniškio dvaras** – buvęs dvaras Barkūkiškyje, Krakių seniūnijoje (Kėdainių rajono savivaldybė), netoli Barkūniškio tilto per Šušvės upę, prie kelio iš Krakių į Ažytėnus. Išlikę gyvenamieji ir ūkiniai pastatai, vandens malūnas (ant Šušvės kranto). Šiuo metu malūne (sodyba „Senas malūnas“) teikiamos kaimo turizmo paslaugos. Ponų namas medinis, apkaltas horizontaliomis ir vertikaliomis lentomis. Kumetynas − baltai tinkuotas vienaaukštis statinys. Vandens malūnas sumūrytas iš akmenų su mediniu antstatu.

## Istorija

Dvaras kūrėsi XIX a. pirmojoje pusėje. Dabar išlikę dvaro pastatai − trijų asmenų privati nuosavybė.

Pirmieji dvaro savininkai – Kušleikos. Tomas Kušleika buvo 1863 metų sukilimo dalyvis. Vėliau dvaras atiteko Sotero Kušleikos žentui Jacunskui (1881–1931). Šio duktė Jadvyga Jacunskaitė (Butkevičienė) valdė ir kitus malūnus – Padubysio, Angirių ir Skinderiškių vandens malūnai, taip pat Aukštadvario garo malūnas.

Vėliau dvaras atiteko Zulonui (1931–1951).

## Galerija

Barkūniškio dvaro kumetynas 1.JPG|Barkūniškio dvaro kumetynas (2016 08 05)
Barkūniškio dvaro kumetynas 2.JPG|Barkūniškio dvaro kumetynas (2016 08 05)
Barkūniškio dvaro kumetynas 3.JPG|Barkūniškio dvaro kumetynas (2016 08 05)


## Šaltiniai

* Bartkūniškio dvaro sodyba (Lietuvos dvarų duomenų bazė)
Aradninkų dvaras

**Aradninkų archeologinė dvarvietė** – dvaras Lietuvoje, Aradninkuose, Kučiūnų seniūnijoje (Lazdijų rajone), Veisiejo ežero š.v. krante, prie kelio iš Paveisiejų į Subačius, apie 750 metrų nuo Zapsės upelio įtakos į Veisiejo ežerą. Tai Veisiejo ežero pusiasalio kalva, kuri virš ežero pakilusi apie 15 metrų. Pusiasalis susidarė, kai ežere pakėlus vandens lygį, Zapsės žiotys tapo Veisiejo ežero įlanka.  

Dvarvietės kalva apaugusi mišku. Dvaras čia galėjęs būti XVI−XVIII a. Dvarvietės kultūriniame sluoksnyje randama senovės pinigų, kaulų, puodų šukių. Radiniai saugomi Lietuvos nacionaliniame muziejuje. Dvarvietė dar vadinama Kanarčiške, kadangi seniau čia gyvenęs Kanarskas. Pasakojama, kad per karus su švedais (XVII−XVIII a.) šiose vietose vyko smarkus mūšis.  

Dvarvietę tyrinėjo Lietuvos istorijos instituto (1962 m.) ir Kultūros paveldo centro (2001 m.) archeologai. Tyrimams vadovavo P. Kulikauskas ir E. Ivanauskas. Konstatuota archeologinė ir istorinė dvarvietės vertė. 

## Šaltiniai
Svėdasų Švč. Mergelės Marijos koplyčia

**Svėdasų dvaro Švč. M. Marijos koplyčia** – koplyčia Bajorų kaime, šalia Svėdasų miestelio, Anykščių rajone, 0,5 km į šiaurę nuo kelio . Stovi kryžkelėje prie senojo Svėdasų–Salų vieškelio,  1,5 km  pietvakarius nuo buvusios Svėdasų dvaro sodybos. Šalia koplytėlės esančiame miškelyje įrengti partizanų kapai ir paminkliniai akmenys, įamžinę partizanų J. Matulio, J. Budreikos, Č. Rimkaus, S. Repšio, P. Sprindžio, J. Čirūnos ir kitų atminimą. Pakelės ženklas nukreipia į holokausto aukų  atminimo vietą.

Koplytėlė lankoma, prižiūrima, yra įrengtas altorėlis su Švč. Mergelės Marijos skulptūra, vietos gyventojų naudojama gegužinėms pamaldoms. Čia pasimelsti ateina svėdasiškiai, dalyvauja parapijos klebonas.

## Istorija

Didikų Radvilų turėtą Svėdasų dvarą nuo XVIII a. antrosios pusės trumpai valdė Leonas Borovskis. Po jo dvaras visą šimtmetį - iki 1890 m. priklausė italų kilmės grafų Marikonių (Morikonių) giminei. Paskutinysis iš jų – grafas Liucijonas Morikonis buvo įsikūręs pastatytuose dvaro rūmuose prie Svėdaso (Beragio) ežero. Koplytėlė pastatyta šio grafo iniciatyva. Kilmingos Morikonių šeimos didikas, vildamasis, kad pasveiks jo paralyžiuota dukra, Dievo garbei pastatė koplytėlę ir net ketino įrengti Kalvarijas. Pasakojama, kad grafas iš savo dvaro ateidavo čia pasimelsti. Grafo dukra buvo palaidota Morikonių koplyčioje–mauzoliejuje Svėdasuose.

Atokiai stovinti koplyčia ne sykį buvo apvogta: dingo vertinga medinė Švč. M. Marijos skulptūra, vėliau ją pakeitusi meninės vertės neturinti statulėlė. Pavogtų Švč. M. Marijos skulptūrų vietoje atsirado kiti religiniai simboliai.

2018 m. Utenos apylinkės teismo sprendimu, Bajorų koplytėlė, kaip bešeimininkiu pripažintas statinys, buvo perduota į Anykščių rajono savivaldybės nuosavybę. 2018 m. vasarą iš seniūnijos kilusio verslininko Algimanto Čaplinsko pastangomis statinys buvo restauruotas. Buvo sutvarkytos tinkuotos sienos, jas užglaisčius, išlyginus ir nudažius. Pakeista stogo danga, uždengiant naujos spalvotos skardos lakštais. Pakeistos ir įstatytos naujos ąžuolinės durys. Koplytėlės langus papuošė nauji vitražai. Restauruotas viduje, ant pakylos stovintis altorius.

## Achitektūra

Koplyčios projekto autorius – Georgas Verneris. Pastatas 6,5 m aukščio ir 4×3 m dydžio, stačiakampio plano, turi neogotikinio stiliaus bruožų. Statinio mūras padengtas baltu tinku, kampuose sustiprintas laiptuotais kontraforsais, be apsidės. Priekinio fasado frotono reljefiškoje rozetėje pavaizduota Marijos monograma. Virš jos iškilęs dvišlaitis atikas su geležiniu kryžiumi. Durų ir langų angos arkinės, į viršų smailėjančios. Vidaus patalpos denginys – išgaubtas, kryžminis skliautas. Pakabintas dekoratyvus elektrinis šviestuvas.

## Galerija


Bajorai, koplyčia.JPG|Koplyčia stovi palaukės kryžkelėje
Svėdasų dvaro koplyčios vidus.jpg|Altorių anksčiau puošė Marijos monograma (2009 m.)
Bajorai, koplyčia 3.JPG|Vaizdas nuo altoriaus atnaujintoje koplyčioje
Svėdasų dvaro koplyčios vidus 2.jpg|Koplyčios dvivėrės durys


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Svėdasų parapijos istorija 
* Liūdnas pasivaikščiojimas senu vieškeliu 
* Po Svėdasų apylinkes pasižvalgius
Bekupės dvaras

**Bekupės dvaras** – dvaras, esantis Bekupėje, Giedraičių seniūnijoje (Molėtų rajone), apie 3,5 kilometro į š.v. nuo Giedraičių, prie kelio į Želvą, šalia Verbylos upelio (Širvintos intako).

Dvaro sodyba − gyvenamas namas, svirnas, du kluonai, tvartas.

Dvaro sodyba kurta nuo XIX a. pirmosios pusės iki XX a. pradžios. 1874 m. liepos 17 d. dvarą nusipirko Zigismundas Ruščicas, o 1935 m. dvaras iš Bagdono Ruščiso už skolas atiteko valstybei.

Dabar − privati nuosavybė.

## Šaltiniai
Birželių dvaras

**Birželių dvaras** – buvęs dvaras Birželiuose, Sidabravo seniūnijoje (Radviliškio rajono savivaldybė), prie pat ribos su Panevėžio rajonu, netoli Kiršino upelio. Dvaro sodybos fragmentai − medinis vienaaukštis ponų namas su drožiniais išpuoštu įėjimu, akmens mūro klojimas su mūro ornamentais dekoruotu fasadu, keli tvartai, kumetynas, malūno liekanos.

Rūmų pastatas ornamentuotas, dekoruotas, klojimas mūrytas iš skirtingų spalvų akmenų ir akmens skaldos, langų forma raudonų plytų apvadais, išryškinti karnizų profiliai.

## Istorija

Sovietmečiu kolūkis dvarvietę transformavo, pristatydamas naujų statinių, kurie disonuoja su senaisiais.

## Galerija

Birželių dvaras, akmuo su dubeniu.JPG|Akmuo su dubeniu svirno sienoje
Birželių dvaras, ūkio pastatas.JPG|Oficina
Birželių dvaras, tvartas.JPG|Tvartas
Birželių dvaras, pastatų griuvėsiai.JPG|Apgriuvę pastatai


## Šaltiniai
Branduoliškių dvaras

**Branduoliškių dvaras** – dvaras, esantis Branduoliškiuose (Aukštajame Gelgaudiškyje), Gelgaudiškio seniūnijoje (Šakių rajone), į rytus nuo Gelgaudiškio dvaro, prie Virangės upelio.

Dvaro sodybos fragmentai − ūkvedžio namas, arklidės griuvėsiai.

Buvęs Gelgaudiškio dvaro palivarkas. Kaip rašo savo istorinėje pažymoje Virginijus Jocys, XVII a. pradžioje priklausė Žemaičių vyskupui Jonui Jeronimui Kiršenšteinui, kurio tėvonija buvo Kidulių dvaras.

1794−1810 m. Aukštasis Gegaudiškis (Branduoliškiai), kaip ir kiti aplinkiniai dvareliai, prijungti prie Koidelio (Keudell) valdomo Gelgaudiškio dvaro.

Nuo 1892 iki 1940 metų Aukštasis Gegaudiškis (Branduoliškiai) Šemetų giminės nuosavybė.

Tarybiniu periodu dvaro pastatais naudojosi kolūkis. Iki mūsų laikų išliko dvaro ūkvedžio namas.

## Galerija

Branduoliškių (Aukštojo Gelgaudiškio) dvaro ūkvedžio namas (2015 10 24).jpg|Branduoliškių dvaro ūkvedžio namas (2015 10 24)
Branduoliškių (Aukštojo Gelgaudiškio) dvaro ūkvedžio namas 2015 10 24 2.jpg|Branduoliškių dvaro ūkvedžio namas (2015 10 24)
Branduoliškių (Aukštojo Gelgaudiškio) dvaro ūkvedžio namas 2015 10 24 3.jpg|Branduoliškių dvaro ūkvedžio namas (2015 10 24)
Branduoliškių (Aukštojo Gelgaudiškio) dvaro ūkvedžio namas 2015 10 24 4.jpg|Branduoliškių dvaro ūkvedžio namo pirmas aukštas (2015 10 24)
Branduoliškių (Aukštojo Gelgaudiškio) dvaro ūkvedžio namas 2015 10 24 5.jpg|Branduoliškių dvaro ūkvedžio namo laiptai į palėpę (2015 10 24)
Branduoliškių (Aukštojo Gelgaudiškio) dvaro ūkvedžio namas 2015 10 24 6.jpg|Branduoliškių dvaro ūkvedžio namo palėpė (2015 10 24)
Branduoliškių (Aukštojo Gelgaudiškio) dvaro ūkvedžio namas 2015 10 24 7.jpg|Branduoliškių dvaro ūkvedžio namas (2015 10 24)


## Šaltiniai