open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jorge Luis Borges

**Chorchė Luisas Borchesas** (;  1899 m. rugpjūčio 24 d. – 1986 m. birželio 14 d.) – Argentinos rašytojas, fantastinių novelių, esė, poemų autorius, literatūros kritikas, vertėjas.

## Biografija
Gimė pasiturinčioje teisininko šeimoje 1899 m. rugpjūčio 24 d. Buenos Airėse. Būdamas penkerių jau mokėjo skaityti ir rašyti. Namuose išmoko anglų k. Jau būdamas devynerių, išvertė į ispanų k. O. Vaildo pasaką *Laimingasis princas*. Mokyklą pradėjo lankyti nuo 11 metų, iki tol mokytas privačiai namuose. 1914 m. šeima išvyko atostogų į Europą, tačiau dėl prasidėjusio Pirmojo pasaulinio karo apsigyveno Ženevoje. 1918 m. baigė Ženevos koledžą. Šeima iki 1921 m. gyveno Šveicarijoje ir Ispanijoje. Šioje šalyje susipažino su avangardizmo krypties atstovais G. Apollinaire ir F. T. Marineti. 1919 m. pabaigoje žurnale *Grecia* buvo išspausdintas jo pirmasis eilėraštis. 

1921 m. grįžo į Argentiną. Buenos Airėse pradėjo leisti žurnalus *Prisma* ir, vėliau,  *Proa*. 1923 m. išleido savo pirmąjį poezijos rinkinį. Tais pat metais vėl išvyko į Ispaniją, o 1924 m. – dar kartą grįžo į Argentiną. Bendradarbiavo su keliais literatūros leidiniais. 1930 m. susipažino su rašytoju A. B. Kasaresu, su kuriuo kartu parašė keletą kūrinių. 1937 m. išleido Argentinos klasikinės literatūros antologiją. 1940 m. jie, kartu su Argentinos rašytoja S. Ocampo, sudarė Argentinos fantastinės literatūros, o 1941 m. – Argentinos poezijos antologijas. Kartu su A. B. Kasaresu parašė detektyvinių apsakymų. 1950 m. išrinktas Argentinos rašytojų sąjungos prezidentu. 1955 m. rugsėjo 16 d. Argentinoje įvykus revoliucijai, kurios metu buvo nuverstas prezidentas Ch. Peronas, J. L. Borges buvo paskirtas Argentinos nacionalinės bibliotekos direktoriumi. Tuo pat metu beveik apako. Buenos Airių universitete dėstė vokiečių kalbą. 1979 m. už nuopelnus ispanakalbei literatūrai buvo apdovanotas prestižine Servanteso premija. Paskutiniais gyvenimo metais išleido poezijos rinkinių. 1986 m. išvyko į Ženevą. Šiame mieste po sunkios ligos tų pačių metų birželio 14 d. mirė. Palaidotas Ženevos Karalių kapinėse.

Jo kūrybai įtaką darė tokių rašytojų kaip Dantės, Migelio Servanteso, Franco Kafkos, H. G. Velso, Artūro Šopenhauerio kūriniai. Borchesas laikomas vienu iškiliausių XX a. rašytojų. Buvo apdovanotas įvairiomis tarptautinėmis premijomis.

## Šaltiniai
Goco sala

**Goco sala** (, tariama – *Audeš*) – antroji pagal dydį Maltos archipelago sala. Drauge su kitomis septyniomis salomis sudaro Maltos Respubliką.

## Pavadinimo kilmė
Gocas − tai senų salos pavadinimų, tokių kaip *Gaulos*, vedinys.

## Geografija
Nominali Goco sostinė − Viktorijos miestas.

Goco salos plotas yra 67 kvadratiniai kilometrai, o jos dydis panašus į Panevėžio miesto dydį. Goco sala yra vos už šešių kilometrų nuo Maltos *Cirkewwa* uosto. Salos ilgis yra 14 kilometrų, o plotis 7 kilometrai.

Palyginus su Maltos sala, Goco sala yra mažiau urbanizuota bei kur kas žalesnė. Saloje plyti erdvūs laukai, didelė dalis pakrantės dar nėra apgyvendinta. Ypatinga Goco salos savybė yra kalvos – net oficialiame Goco herbe pavaizduotos trys kalvos. Šios trys kalvos yra matomos iš visų pusių, o didžiausia jų yra 190 metrų *Ta' Dbieg* kalva, netoliese San Lavrenco miestelio.

Kaip ir Maltos saloje, čia vyrauja uplėtos kalkakmenio pakrantės bei smėlėtos įlankos. Vakarinėje salos pakrantėje galima pasigrožėti stačiomis kalkakmenio uolomis, tuo tarpu rytinė dalis nėra stati ir joje galima džiaugtis smėlėtais paplūdimiais. Populiariausi iš jų San Blas ir Ramla.

## Istorija
Pirmieji gyventojai pasirodė 5 tūkstantmetyje pr. m. e., tikriausiai iš Sicilijos.

1551 m. liepą į Gocą įsiveržė ir jį nuniokojo osmanai. Jie pavergė visus 5 000 vietinių gyventojų ir išplukdė juos į Libiją.

Goco istorija visada tapatinama su Maltos istorija, nes jį visada valdydavo Malta, išskyrus trumpą laikotarpį nuo 1798 m. spalio 28 d. iki 1800 m. rugsėjo 5 d., kai Napoleonas užkariavo Maltą ir suteikė Gocui autonomijos teises.

## Goco herbas

Oficialus Goco herbas yra horizontaliai padalintas laukas: viršutiniai du trečdaliai yra sidabrinės spalvos, apatinis trečdalis − tai šešios lygiagretės banguotos juodos ir sidabrinės juostos. Vidury − trys nusmailinti juodi kalnai, simbolizuojantys kalvotą salos vietovę. Virš lauko − karūna. Šio herbo dėka Gocas turi pravardę − *Trijų kalvų sala*.

## Susisiekimas su Maltos sala
Daugelį metų buvo diskutuojama dėl tilto, jungiančio salas, statymo. 8-ajame XX a. dešimtmetyje jis netgi buvo pradėtas statyti, tačiau darbai buvo atšaukti dėl Goco salos gyventojų protestų.

Po sraigtasparnių oro uosto privatizavimo nebeveikia susisiekimas sraigtasparniais.

Tačiau tarp Maltos ir Goco reguliariai kursuoja keltai. Pagal 2015 m. duomenis, bilietas į abi puses vienam asmeniui kainavo 4,65 euro. Goco salos gyventojams taikomos nuolaidos, todėl kai kurie dažnai į Gocą keliaujantys Maltos salos gyventojai deklaruoja savo gyvenamąją vietą Goco saloje.

## Galerija

Malta Gozo Azure Window BW 2011-10-08 11-08-29.JPG|„Žydrasis Langas“
Ramla Bay.jpg|Ramlos įlankos paplūdimys
Malta Gozo Ta Pinu BW 2011-10-08 10-18-54.JPG|Ta'Pinu bazilika
Cave2.jpg|Kalipsės uola


## Nuorodos

* Goco ministerija  − išsami informacija apie sala ir jos įžymias vietas
* Išsami informacija apie salą
* Gocas turistams 
* Gocas ir Komino sala GuidetoMalta.net svetainėje 
* Goco nuotraukų kolekcija − su aprašymais ir žemėlapiais
* Goco salos nuotraukos 
* Maltos archipelago nuotraukos
Empanada

**Empanada** – Lotynų Amerikoje, Ispanijoje, Portugalijoje, Filipinuose paplitęs patiekalas. Tai sulenktas tešlos blynas, užpildytas įdaru. Lotynų Amerikoje dažnai parduodamos greito maisto restoranuose.

Šis patiekalas kilo iš Galisijos, o vėliau išplatintas po visą ispanakalbį pasaulį. Kiekviena šalis turi savo atskirą *empanada*. Galisietiška *empanada* įdaroma žuvimi arba vištiena. Lotynų Amerikoje gaminamos *empanadas* dažniausiai įdaromos jautiena, sūriu, pupelėmis, bulvėmis. Didelė tešlos įvairovė.

Pavadinimas *empanada* kilęs iš ispanų kalbos žodžio *empanar*, reiškiančio „patepti duoną“.

## Šaltiniai
Martino Garsijos sala

**Martino Garsijos sala** () yra La Platos estuarijoje, šalia Urugvajaus krantų, tačiau priklauso Argentinai ir yra eksklavas Urugvajaus teritoriniuose vandenyse. Plotas 1,84 km². Saloje gyvena ~150 pastovių gyventojų. Martino Garsijos sala priklauso Buenos Airių provincijai.

Ilgą laiką į salą karinė valdžia tremdavo politinius oponentus. Joje buvo įkalinti prezidentai Hipólito Yrigoyen, Juan Domingo Perón, Arturo Frondizi. Į salą pretenzijų turėjo Urugvajus, tačiau pagal 1973 m. susitarimą pretenzijos panaikintos. Įsteigtas gamtos rezervatas.
2007 m. Kirkuko sprogimai

**2007 m. Kirkuko sprogimai** buvo trijų savižudžių sprogdintojų teroristinė ataka, įvykusi 2007 m. liepos 16 d. šiaurinėje Irako dalyje esančiame Kirkuko mieste. Išpuolis nusinešė 86 gyvybes ir sužeidė iki 180 žmonių. Tai didžiausias teroristinis išpuolis Kirkuke nuo Irako karo pradžios 2003 m.

## Sprogimai
**Pirmasis sprogimas**, kuris sukėlė daugiausia mirčių, įvyko sausakimšame turguje, įsikūrusiame šalia „Patriotinės Kurdistano sąjungos“ partijos būstinės, kuriai vadovauja šalies prezidentas Jalal Talabani. Didžiulis sprogimas paliko kelių metrų pločio duobę žemėje. Sunaikinta buvo 20 automobilių ir du pastatai visiškai sugriauti. 

**Antrasis sprogimas** nugriaudėjo po 20 minučių už 640 m esančioje autobusų stotelėje prie kito „Haseer“ turgaus komerciniame rajone, pavadinimu Iskanas. Po pirmosios atakos turgus buvo ištuštėjęs, todėl sprogimas sužeidė tik vieną civilį žmogų. 

**Trečiasis sprogimas** įvyko po kelių valandų pietinėje Kirkuko dalyje „Domiz“ regione, nusinešęs vieno policininko gyvybę ir sužalojęs šešis asmenis.

Buvo rasta ir ketvirtoji užminuota transporto priemonė, tačiau ji buvo nukenksminta.
Mauritanijos vėliava

**Mauritanijos vėliava** – oficiali Mauritanijos valstybės vėliava, priimta 2017 m. rugpjūčio 5 d. Vėliavai būdingos vadinamos „afrikinės spalvos“ – fonas žalias, viduryje geltonas pusmėnulis galais į viršų, tarp kurių – penkiakampė žvaigždė, o viršuje ir apačioje – dvi gulsčios raudonos juostos. Būtent jomis 2017 m. priimta Mauritanijos vėliava skiriasi nuo ankstesnės, priimtos 1959 m. balandžio 1 d.

Mauritanijos vėliavos žalias fonas simbolizuoja islamą, o auksinė spalva – dykumą. Pusmėnulis su žvaigžde – taip pat islamo simbolis. Po 2017 m. referendumo pakeitimų pridėtos raudonos juostos simbolizuoja Mauritanijos nepriklausomybės kovose prieš Prancūziją pralietą kraują.

## Šaltiniai
Freiburgas

**Freiburgu** vadinami miestai:

* Breisgau Freiburgas – miestas pietvakarių Vokietijoje;
* Fribūras – miestas Šveicarijoje.
Kohorta

**Kohorta** (, dgs. *cohortes*) – senovės Romos kariuomenės karinis vienetas, dažniausiai susidedantis iš vieno tipo kareivių.

Iš pradžių, nuo Gajaus Marijaus reformų, kohorta buvo legiono dalis, kurią sudarė 600 kareivių ir 6 centurionai. Ji pati būdavo padalinta į šešias centurijas po 80 kareivių, kiekvienai vadovaudavo centurionas. Augusto laikais viena kohorta susidėjo jau tik iš 450 kareivių.

Romėnų pagalbinėse pajėgose kohorta susidėjo arba iš 500 kareivių (*cohors quingenaria*), arba iš 1000 (*cohors equitata*).

Skirtingiems kohortų tipams apibūdinti egzistavo skirtingi terminai:
* *Cohors alaria* – sąjungininkų ar auksiliarijų dalinys.
* *Cohors classica* – auksiliarijų dalinys, suformuotas iš jūreivių ir jūrų pėstininkų.
* *Cohors equitata* – auksiliarijų pėstininkų dalinys su keliais kavalerijos būriais.
* *Cohors peditata* – pėstininkų dalinys.
* *Cohors speculatorum* – taip buvo vadinamas asmeninis Marko Antonijaus sargybos dalinys, sudarytas iš žvalgų.
* *Cohors torquata* – auksiliarijų dalinys, turintis *torques* – tam tikri kariniai dekoracijos ženklai.
* *Cohors tumultuaria* – nereguliarios tarnybos auksiliarijų pėstininkų dalinys.

Taip pat žodis kohorta buvo naudojamas ir su kai kuriomis ne karinėmis organizacijomis, šiais atvejais kohorta nebūdavo legiono dalis. Pavyzdžiui, Miesto kohortos.

Šis žodis bendrojoje kalboje naudotas ir nusakyti tiesiog didelę žmonių grupę.
Kvailio matas

**Kvailio matas**, taip pat žinomas kaip „matas dviem ėjimais“ – greičiausias galimas matas šachmatuose. Vienas pavyzdžių:

: 1.f3 e5
: 2.g4 Vh4#

atveda iki parodytos pozicijos. Yra keletas nedidelių ėjimų eiliškumo variacijų. Baltieji gali žaisti f4 vietoj f3 ar paeiti pirma g – pėstininku, o ne f – pėstininku, o juodieji pirma gali žaisti e6, o ne e5. Ši šachmatų partijos pradžia ne visada baigiasi staigiu matu, nes gali būti išplėtota į Barneso debiutą.

Netgi tarp pradedančiųjų kvailio matas beveik niekada nepasitaiko. Bendras terminas „kvailio matas“ taikomas ir panašiems matams, kurie įvyksta žaidimo pradžioje, pavyzdžiui, 1.e4 g5 2.Žc3 f6 3.Vh5#. 

## Šaltiniai

## Taip pat skaitykite
* Vaikiškas matas
Uosis (reikšmės)

**Uosis** (**uosiai**) gali reikšti:

* Uosis – augalų gentis;
* Uosis (ežeras) – Lazdijų rajone;
* Alekso Povilaičio slapyvardis.
* Uosiai, kaimas Vilkaviškio rajone.
Elektros skaitiklis

**Elektros skaitiklis** – elektros energijos apskaitos prietaisas. Lietuvoje pradėtas gaminti 1950 m. Vilniaus elektros skaitiklių gamykloje (nuo 1974 m. Vilniaus elektros matavimo technikos gamykla). 1983 m. ši gamykla pagamino 3 285 000 elektros skaitiklių.

Naudojami dviejų rūšių elektros skaitikliai: elektromechaniniai (indukciniai) ir elektroniniai.

Elektroniniai skaitikliai su ryšio sąsajomis leido sukurti automatizuotas apskaitos sistemas (), kuriomis apskaitos duomenis iš skaitiklių surenkami automatizuotai pasitelkiant šiuolaikines ryšio ir informacinių technologijų priemones taip sukuriant intelektualiuosius tinklus.

Pasaulyje yra įgyvendinamos specialios indukcinių skaitiklių keitimo į elektroninius programos. Persiorientavimą į elektroninių skaitiklių naudojimą sąlygoja:
* Elektros rinkos liberalizavimas
* Padidėję reikalavimai apskaitos sistemų informatyvumui ir efektyvumui
* Pritaikymo naujiems poreikiams galimybės
* Prietaisų metrologinės ir techninės charakteristikos, saugumo parametrai

Elektroniniai skaitikliai elektrą apskaito 4 ir daugiau tarifų, tuo tarpu kai elektromechaniniai – ne daugiau dviem. Elektroninių skaitiklių ryšio sąsajos užtikrina dvipusį ryšį, todėl galima pritaikyti įvairias informacinių technologijų siūlomas priemones duomenų patikimumui padidinti. Tipinių elektromechaninių skaitiklių matavimo duomenys gali būti nuskaitomi tik rankiniu būdu (nurašant parodymus).

## Šaltiniai
Markas Kalpurnijus Bibulas

**Markas Kalpurnijus Bibulas** (*Marcus Calpurnius Bibulus*, m. 48 m. pr. m. e.) – vėlyvosios Romos Respublikos politikas, palaikęs optimatų partiją.

59 m. pr. m. e. Bibulas buvo išrinktas konsulu. Jį rėmė Gnėjus Pompėjus Didysis, optimatai ir dauguma pirmajam triumviratui besipriešinusių politikų. Antruoju konsulu tais metais buvo išrinktas pats Gajus Julijus Cezaris. Kadangi už Cezario stovėjo triumvirato įtaka, Bibulo konsulo valdžia buvo tik formali. Vieninteliai rimtesni jo priimti sprendimai buvo vetuoti Cezario siūlymą atiduoti Kampanijos žemes Pompėjaus legionų veteranams; bei vetuoti siūlymą liaudies asamblėjos susirinkimų dienas paskelbti religinėmis šventėmis. Pastarąjį pasiūlymą Cezaris vis tiek pateikė, o Bibului užprotestavus minia jį užpuolė ir sulaužė jo fascijas (ryšulin surištas vyteles, konsulo pareigų simbolį). Po šio įvykio Bibulas pasitraukė iš forumo, palikdamas visą konsulų valdžią vienam Julijui Cezariui.

Romoje egzistavo paprotys metus vadinti pagal vardus žmonių, kurie tuo metu ėjo konsulų pareigas. Pasitraukus Bibului, paplito juokelis, kad „šiais metais konsulauja Julijus ir Cezaris“.

Būdamas senatorius, 52 m. pr. m. e. Bibulas palaikė Pompėjų, Cezario priešą. 51 m. pr. m. e. jis tapo Sirijos vietininku, tačiau iškart susipyko su ten dislokuota armija, kadangi norėjo prisiimti garbę už pergalę, pasiektą dar iki jam ten atvykstant.

48 m. pr. m. e. pilietiniame kare jis vis dar palaikė Pompėjų ir vadovavo jo laivynui Adrijos jūroje. Bibulas sugebėjo įveikti ir perimti Cezario laivyną, tačiau ta pergalė turėjo menką reikšmę. Vėliau Cezaris įveikė Pompėjų Farsalų mūšyje. Tais pačiais metais Bibulas ir mirė.
Birkirkara FC

**Birkirkaros FC** – Maltos futbolo klubas, įkurtas Birkirkaroje sujungus Birkirkara United ir Birkirkara Celtic komandas.

## Istorija
Klubas įkurtas 1950 m. Vyrų komanda žaidžia aukščiausioje šalies lygoje. Yra tapęs šalies čempionais. Penkis kartus iškovojo taurę.

2022–2023 m. sezone Premjer lygoje liko antroje vietoje.

Moterų komanda pastaruoju metu dominuoja Maltos futbole, daugkartinės šalies čempionės ir taurės laimėtojos.
### Moterų komanda

Klubas turi moterų komandą, kuri yra viena tituluočiausių Maltoje.

## Pasiekimai

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}

## Spalvinė gama

## Emblema

Vaizdas:Birkirkara FC new logo.png|
Vaizdas:Birkirkara.png|


## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai atstovavę Maltos nacionalinei rinktinei
*  Alexander Satariano, puolėjas;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė 
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
Vaiguvos Vlado Šimkaus pagrindinė mokykla

**Kelmės rajono Vaiguvos Vlado Šimkaus pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vaiguvoje (Kelmės raj.), Alyvų g. 6, vykdžiusi pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190094541. Steigėjas – Kelmės rajono savivaldybės taryba. Dabar tai Užvenčio gimnazijos skyrius.

## Istorija

1804 m. prie Vaiguvos bažnyčios įsteigta parapinė mokykla. Oficiali valdinė pradžios mokykla pradėjo veikti 1908 m., joje mokėsi 50 mokinių. Visų dalykų buvo mokoma rusų kalba. 1910 m. mokykla perkelta į miestelį ir pastovios vietos neturėjo. 1918 m. įkurta lietuviška pradinė mokykla. 1932 m. baigtas statyti naujas mokyklos pastatas. Tai buvo tipinė pradžios mokykla. Mokykloje mokėsi 93 mokiniai. Per Antrąjį pasaulinį karą mokykla neveikė, čia buvo įsikūrusi vokiečių karo ligoninė.

1944 m. spalio 24 d. mokykla savo veiką atnaujino. 1946 m. čia jau mokėsi 94 mokiniai. 1948 m. mokyklai suteiktas progimnazijos statusas. 1949 m. mokykla perorganizuota į septynmetę, ją lankė 258 mokiniai, dirbo 12 mokytojų. 1956 m. ji tapo vidurine mokykla, po trejų metų išleista pirmoji abiturientų laida – 11 abiturientų. 2010 m. gegužės mėn. mokyklai suteiktas poeto, vertėjo Vlado Šimkaus (1936–2004) vardas. 2021 m. mokykla prijungta prie Užvenčio gimnazijos kaip skyrius.

2025 m. skyrius išregistruotas.

## Direktoriai
* 1985–2008 m. Liucija Pauliukėnienė
* 2008-2016 m. Irena Vileikienė

## Žymūs mokytojai
* Salomėja Aginskienė, direktoriaus pavaduotoja ugdymui
* Janė Rimeikienė, vokiečių kalbos mokytoja metodininkė
* Evaldas Butkus, istorijos mokytojas metodininkas
* Zofija Ramančiūnienė, fizikos mokytoja metodininkė
* Kornelija Norbutienė, dailės mokytoja metodininkė

## Žymūs mokiniai
* Alfonsas Eidintas
* Vida Kniūraitė
* Eugenijus Šaltis
* Ona Kanaporienė

## Himnas
;Čia ošia eglės, čia žydi rožės,
;Čia stiebias į saulę vaikai…
;Kiekvienas jaučiame sielos grožį,
;Čia mūsų antrieji namai.

;Čia teka Knituoja, Šarkiai tyvuliuoja
;Mintys vis skrenda laukais…
;O mokykla lyg gulbė baltoji
;Kas dieną vis moja sparnais.

;Čia šnara knygos verčiami lapai,
;Čia šnabžda lūpos raides.
;Taip gera visiems pabūti klasėj,
;Kai kyla mintis į erdves.

;Kiek visko būta, kiek visko bus dar-
;Nors verčiam knygas per lėtai.
;O mūsų vaikystė, o mūsų jaunystė
;Panorus išlikt amžinai.

;Apsaugok, Dieve, šią mokslo šventovę,
;Nurodyk teisingus kelius.
;Lai menas, dora, tikėjimas, meilė…
;Gyveniman veda vaikus.

*Žodžiai mokyt. F. Vasiliauskienės, muzika mokyt. R. Norkaus*

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mokyklos svetainė
Užvenčio Šatrijos Raganos gimnazija

**Užvenčio Šatrijos Raganos gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Užventyje (Kelmės raj.), P. Višinskio g. 5, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190092914. Steigėjas Kelmės rajono savivaldybės taryba.

Filialai:
* Užvenčio Šatrijos Raganos vidurinės mokyklos Junkilų pradinio ugdymo skyrius (iki 2011 m.)
* Užvenčio Šatrijos Raganos vidurinės mokyklos Pašilėnų pradinio ugdymo skyrius (2005–2008 m.)
* Užvenčio Šatrijos Raganos gimnazijos muzikos skyrius
* Užvenčio Šatrijos Raganos gimnazijos Minupių universalus daugiafunkcis centras
* Užvenčio Šatrijos Raganos gimnazijos Kolainių pagrindinio ugdymo skyrius-daugiafunkcis centras

## Istorija

Pirmoji mokykla Užventyje buvo parapinė – ji įsteigta 1609 m., 1804 m. joje mokykloje mokėsi 30 mokinių. 1853 m. veikė pradžios (parapinė) mokykla, kurią lankė 39 mokiniai, tačiau po 1863 m. sukilimo ji buvo uždaryta, o jos vietoje 1876 m. įsteigta rusiška liaudies mokykla. Prasidėjus anticariniam judėjimui, 1905 m. lapkričio 18 d. žmonės pareikalavo, kad rusas mokytojas paliktų mokyklą. Užvenčio klebono kunigo Boleslovo Vėgėlės rūpesčiu 1907 m. miestelyje įsteigta lietuviška mergaičių mokykla. 1904–1906 m. Užvenčio apylinkių vaikus dvare mokė Sofija Pečkauskaitė (rašytojos Šatrijos Raganos sesuo).

XX a. tarpukariu Užventyje veikė 6 skyrių pradžios mokykla, o progimnazija įsteigta 1944 m. gruodžio 9 d. (jai vadovavo lietuvių kalbos mokytojas J. Vaišnys). 1949 m. pertvarkyta į vidurinę mokyklą, kuri 1951 m. išleido savo pirmąją 23 abiturientų laidą.

2002 m. minint rašytojos Šatrijos Raganos (1877–1930) 125-ąsias gimimo metines mokykla pavadinta rašytojos vardu. 2010 m. vidurinė mokykla tapo gimnazija. 2013 m. prijungta Kolainių mokykla, 2021 m. – Vaiguvos Vlado Šimkaus pagrindinė mokykla, ikimokyklinio ir priešmokyklinio ugdymo skyrius.

## Direktoriai
* Genė Pulkienė 1996 08 25 - 2019 12 27

## Žymūs mokiniai
* Gediminas Beržinis
* Eligijus Butkus
* Klemensas Kučinskas
* Romualdas Neimantas
* Petras Skirmantas
* Aurelijus Veryga

## Nuorodos

* Mokyklos svetainė
Druskininkų Atgimimo mokykla

**Druskininkų „Atgimimo“ mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Druskininkuose, M. K. Čiurlionio g. 92, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190030357.

## Istorija
1944 m. įkurta Druskininkų miesto progimnazija – 4 vidurinės mokyklos klasės. Mokyklos įkūrėjas ir pirmasis direktorius Domininkas Viščinis. 1944–1945 m. mokyloje mokėsi 105 mokiniai, dirbo 6 mokytojai. 1947 m. progimnazija reorganizuota į Druskininkų miesto gimnaziją. Moksleivių skaičius išaugo iki 121, dirbo 12 mokytojų. 1949 m. išleista pirmoji 27 abiturientų laida, mokykloje dirbo 14 mokytojų. Nuo rugsėjo 1 d. mokykla vadinama Druskininkų miesto I vidurinė mokykla.

1958 m. mokykla persikėlė į M. K. Čiurlionio gatvėje esančias patalpas. Mokykloje dirbo 34 pedagogai. 1959 m. I vidurinė mokykla pertvarkyta į Druskininkų mokyklą-internatą, 1964 m. mokykla-internatas likviduota ir pertvarkyta į Druskininkų miesto I vidurinę mokyklą. Mokykloje mokėsi 784 mokiniai, dirbo 52 pedagogai. 1966 m. mokykla persikėlė į naujas patalpas M. K. Čiurlionio 92, dirbama kabinetine sistema, mokėsi 1001 mokinys, dirbo 52 mokytojai. 1972 m. mokykloje mokėsi per 1600 mokinių, dirbo 76 mokytojai. 1994 m. mokyklai suteiktas „Atgimimo“ vidurinės mokyklos vardas.

## Direktoriai
* 1944 m. Domininkas Viščinis
* 1949 m. Leonas Švėgžda
* 1950 m. Petras Gvazdaitis
* 1953 m. Marija Janulevičiūtė-Kalvelienė
* 1960 m. Vytautas Gavelis
* 1962 m. Vytautas Bazys
* 1988 m. Stasys Papartis
* Nuo 2000 m. Danutė Časienė

## Žymūs mokiniai
* Bronius Akstinas, žurnalistas
* Laima Liucija Andrikienė, europarlamentarė, buvusi ministrė
* Rimantas Daugelavičius, biochemikas, profesorius
* Irena Degutienė, Seimo Pirmininkė, buvusi ministrė
* Juozas Galdikas, Seimo narys
* Ričardas Gavelis, rašytojas
* Laimantas Jonušys, vertėjas, kritikas
* Algimantas Maknys, vadybininkas, buvęs Druskininkų meras

## Nuorodos
* Mokyklos svetainė
Druskininkų Senamiesčio vidurinė mokykla

**Druskininkų Senamiesčio vidurinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Druskininkuose, Klonio g. 2, veikusi 1988-2008 m. Įstaigos kodas 190030923.

Šiuo adresu dabar veikia Druskininkų Ryto gimnazija.

## Istorija
1982 m. gegužės 18 d. miesto Vykdomasis Komitetas skyrė 1 ha ploto žemės sklypą mokyklos statybai buvusiuose Druskonio kaimo valstiečių laukuose, ant iš Druskonio ežero ištekančio Vijūnėlės upelio kranto.

1986 m. lapkričio 23 d. miesto vyr. architektas išdavė leidimą Nr. 13 pradėti naujos mokyklos statybą. Mokyklos projektas buvo tipinis (tokios mokyklos jau buvo pastatytos Panevėžyje, Alytuje). Darbus atliko Druskininkų Statybos Valdyba. Statybos darbai pradėti 1987 m. vasario mėn., o baigti 1988 m. liepos mėn.

Druskininkų 4-oji vidurinė mokykla įkurta 1988 m.
Mokykla darbą pradėjo kabinetine sistema. Iš viso buvo įrengti 56 kabinetai, mokykla turėjo didelę sporto salę, aktų salę, valgyklą, medicinos kabinetą, dantų gydytojo kabinetą.

1988-1989 mokslo metais mokykloje mokėsi 1007 mokiniai, dirbo 67 pedagogai. Mokykla pasirinko sustiprinto anglų kalbos mokymo kryptį, ją dėstė mokytojos R. Šumskienė, A. Storoženkienė, L. Šerkšnaitė, mokytojas iš JAV - Vincent Kreder.

Lietuvos vyrų krepšinio rinktinė treniruodavosi mokyklos sporto salėje ruošdamasi 1992 m. Barselonos olimpiadai ir 1996 m. Atlantos olimpiadai.

1996 m. mokykloje įkurtas debatų klubas. Jam vadovavo mokytoja L. Šerkšnaitė.

1998 m. įkurta mokyklos biblioteka, 2003 m. bibliotekoje buvo 17000 knygų. 1999 m. mokykloje atidaryta skaitykla, 2001 m. sujungus patalpas su greta buvusio kabineto patalpomis įruošta erdvi, jauki, apstatyta naujais, moderniais baldais skaitykla, skaitykloje 9 kompiuteriai, televizorius, videoaparatūra. Čia veikė informacinės, meninės parodos, vyko paskaitos, susitikimai su rašytojais, buvo skaitoma poezija.

2000 m. 11-osios klasės perėjo prie profilinio mokymosi. 2000 m. spalio 29 d. mokyklai suteiktas Senamiesčio vidurinės mokyklos vardas. Jį rinko visa mokyklos bendruomenė. 2001 m. mokyklos sporto aikštyne pastatytos riedlenčių ir riedučių rampos. 2002 m. įkurta vienuoliktokų technologinė klasė, kurioje vidurinį išsilavinimą gali įsigyti Amatų mokyklos mokiniai. Mokykloje didelis dėmesys skiriamas vaikams su fizine negalia. Jiems sudarytos sąlygos visapusiškai integruotis.

2008 m. mokykla likviduota.

## Direktoriai
* Julius Matulevičius – 1988 m. 
* Gintaras Žaldokas – 1992 m. 
* Algis Bolys – 2004-2008 m.

## Mokiniai
Senamiesčio vidurinė į gyvenimą išleido 889 absolventus, 39 iš jų mokyklą baigė su pagyrimu. 

## Himnas
:Ant balto lelijos žiedo,
:Ant šerkšnu degančio sniego
:Aš tavo vardą rašau
:Ir atsiklaupęs prašau

:Daug šaunių vaikų išlydėjai,
:Į gyvenimą žengt jiems padėjai,
:Kūrybingų žmonių pakylėta.
:Tu brangi, sava, numylėta.

:Paukščių sparnais pakylėta,
:Įveikusi vėją ir lietų.
:Ant Vijūnėlio bangų
:Aš tavo vardą randu.

:Tu stipri ir tvirta,
:Būk visada šilta,
:Kai sunku, būk greta,
:Senamiesčio mokykla!

Žodžiai E. Skrėliūnienės, muzika D. Urniežienės

## Šaltiniai

## Nuorodos
*  Mokyklos Facebook puslapis
Širibešio subprefektūra

**Širibešio subprefektūra** () – subprefektūra, priklausanti Hokaido prefektūrai Japonijoje.

## Geografija

### Miestai
* Otaru

### Miesteliai ir kaimai
Miesteliai ir kaimai pagal apskritis.
* Abutos apskritis
** Kimobecu
** Kiougokas
** Kučianas (sostinė)
** Makaris
** Nisekas
** Rusucu
* Furubiros apskritis
** Furubira
* Furū apskritis
** Kamoenajus
** Tomaris
* Isojos apskritis
** Rankošis
* Ivanajaus apskritis
** Ivanajus
** Kiova
* Joičio apskritis
** Akaigava
** Joičis
** Nikis
* Sucu apskritis
** Kuromacunajus
** Sucu
* Šiakotano apskritis
** Šiakotanas
* Šimamakio apskritis
** Šimamakis

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Širibešio žemė

**Širibešis** (後志国; Shiribeshi – no – kuni) – trumpai egzistavusi senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra šiaurinė Hijamos subprefektūros dalis ir Širibešio subprefektūra, neskaitant joje esančios Abutos apskrities.

## Istorija
* 1869 m. rugpjūčio 15 d. įkurta Širibešio žemė su 17 jai priklausančių apskričių.
* 1872 m. šioje žemėje gyveno 19 098 gyventojų.
* 1882 m. žemė kartu su kitomis Hokaido žemėmis panaikinta. Jas netrukus pakeitė subprefektūros.

## Širibešiui priklausiusios apskritys
* Kudo apskritis (久遠郡)
* Okuširio apskritis (奥尻郡)
* Futoru apskritis (太櫓郡). Panaikinta 1955 m. balandžio 1 d.
* Setanos apskritis (瀬棚郡)
* Šimamakio apskritis (島牧郡)
* Sucu apskritis (寿都郡)
* Utasucu apskritis (歌棄郡). Panaikinta 1955 m. sausio 15 d.
* Isojos apskritis (磯屋郡, dabar – 磯谷郡)
* Ivanajaus apskritis (岩内郡)
* Furū apskritis (古宇郡)
* Šiakotano apskritis (積丹郡)
* Bikunio apskritis (美国郡). Panaikinta 1956 m. rugsėjo 30 d.
* Furubiros apskritis (古平郡)
* Joičio apskritis (余市郡)
* Ošijoro apskritis (忍路郡). Panaikinta 1958 m. balandžio 1 d.
* Takašimos apskritis (高島郡). Panaikinta 1940 m. rugsėjo 1 d.
* Otaru apskritis (小樽郡). Panaikinta taip pat 1940 m. rugsėjo 1 d.
Druskininkų švietimo centras

**Druskininkų švietimo centras** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Druskininkuose., M. K. Čiurlionio g. 80, vykdanti suaugusiųjų pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 300035075.

## Istorija

Įkurtas 2004 m. birželio 17 d.,  siekiant sudaryti miesto pedagogams galimybes tobulinti savo kvalifikaciją, nuolat atnaujinti ir gilinti metodines bei dalykines žinias, plėtoti profesinę kompetenciją. Atsižvelgiant į kintančios visuomenės poreikius, tarp jų - ir į poreikį mokytis visą gyvenimą, Švietimo centras vykdo formalųjį ugdymą bei neformalųjį suaugusiųjų švietimą, padeda savivaldybės gyventojams tenkinti savišvietos poreikius, plėtoti savo kultūrinius interesus, skatina ir diegia pažangias iniciatyvas (ieško būdų ir galimybių juos tenkinti), palaiko, plėtoja ir įgyvendina savivaldybės bendruomenei aktualias idėjas ir projektus.

## Direktoriai
* Vytautas Gintutis

## Nuorodos
* Svetainė
Matas

**Matas** gali reikšti:

* Matas (evangelistas);
* Matas (vardas);
* Matas (šachmatai);
* Matas (matematika).

Matavimo vienetą arba priemonę:
* Matas (vienetas);
* Matas (priemonė).

Taip pat daugiskaitoje
* Matai (kompiuterinė programa).
Vilniaus Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia

:: *Vilniaus Švč. Jėzaus Širdies parapija apima teritoriją aplink [[Vilniaus Dievo Apvaizdos bažnyčia|Vilniaus Dievo Apvaizdos bažnyčią]].*

**Vilniaus Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia** (arba ***Vilniaus vizitiečių bažnyčia***) – buvusi bažnyčia Vilniaus senamiestyje. Kultūros paveldo objektas Nr. 28120. XIX a. paversta cerkve, šiuo metu patenka į Vilniaus pataisos darbų kolonijos sudėtį.

## Istorija

1717 m. buvo pastatyta laikina mūrinė koplyčia, o 1729 m. pradėta bažnyčia. Statybos vyko pagal Juozapo Polos parengtą projektą. 1756 m. rugpjūčio 26 d. bažnyčia konsekruota. Tais pačiais metais pastatyta aukšta mūrinė tvora. Prie bažnyčios XVIII–XIX a. veikė vizitietės, jų vienuolyne buvo auklėjamos mergaitės. Bažnyčia buvo papuošta Simono Čechavičiaus paveikslais, vaizduojančiais ordino kūrėjus ir kitus ordino gerbiamus šventuosius. 1863 m. vienuolynas uždarytas, o nuo 1865 m. jame įsikūrė vienuolės stačiatikės. Bažnyčia perkurta į šv. Marijos Magdalenos cerkvę. Perkuriant buvo nugriauta šalia stovėjusi keturkampė varpinė, pakeistas kai kuris vidaus ir išorės dekoras. 1919 m. vienuolynas vėl grąžintas vizitėms, kurios čia prabuvo iki 1948 m. 1940 m. atstatyti rokoko stiliaus altoriai. 

Po Antrojo pasaulinio karo pastatuose įrengtas kalėjimas. Pertvarkytas vienuolyno namų planas, pakeistas bažnyčios interjeras. Septyniuose bažnyčios altoriuose buvę vertingi Simono Čechavičiaus paveikslai dabar yra Lietuvos dailės muziejaus rinkiniuose. Buvusį vienuolyną nuo gatves skiria mūrinė siena ir dveji vartai, kurių vienerius suprojektavo istorikas Teodoras Narbutas.

2006 m. po pataisos namų uždarymo bažnyčia ištuštėjo. 2009 m. menininkai viduje padarė kelias parodas.


Vilnia, Rosy, Vizycki. Вільня, Росы, Візыцкі (1751-99).jpg|Bažnyčios vaizdas XVIII a. viduryje
Monaster marii magdaleny vilnius2.jpg
Monaster marii magdaleny vilnius3.jpg
Wilno monaster marii magdaleny.jpg


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Bažnyčios ir vienuolyno istorija * Bažnyčios nuotraukos
Akis už akį (teisė)

**Akis už akį** (hebr. עין תּחת עין *ajin tachat ajin*), **dantis už dantį** – Sefer ha-Berit teisės principo dalis, įtvirtintas Toroje izraelitų tautai:
: *… taip turi atiduoti gyvybę už gyvybę, akį už akį, dantį už dantį, ranką už ranką, koją už koją…*

Akis už akį - aukos teisė kaltininkui atsilyginti jam už jo padarytą žalą nubausti jį pagal principą („kaip tu man, taip ir aš tau“); analogijos principas, veikimas tokiu pačiu būdu kaip ir pažeidėjas.

Vėliau įvestas talionas įtvirtino tokio atsilyginimo ribas - juo siekta sustabdyti keršto plitimą bei apriboti kaltininkui leidžiamos padaryti žalos dydį, įtvirtinant adekvatumo kriterijų. Taliono principą įtvirtino Mesopotamijos *[[Codex Ešnunna]]* (apie 1920 m. pr. m. e.):
: *Jei vyras nukanda ir atskiria [kito] vyro nosį, jis moka miną sidabro. Už akį jis moka vieną miną, už dantį - pusę minos, už ausį - pusę minos, už sudavimą į skruostą - 10 šekelių sidabro …*
Atpildas

**Atpildas** – reakcija į asmens padarytą pažeidimą; neigiamos pasekmės kaltininkui, kylančios dėl žalos fakto, pasireiškiančios įvairiomis priemonėmis.

Visuomeninių bei tarpusavio santykių srityje – individo atsakas, reagavimas į kito asmens jam padarytą žalą, kokį nors pažeidimą, veiksmą (darbo santykiuose – sabotažas, asmeniniuose santykiuose – pvz., „nekalbadienis“).

Teisėje valstybė, turėdama prievartos taikymo monopolį, atpildą už teisės pažeidimus įtvirtino kaip baudžiamųjų normų sankcijas. Sankcijų teisėje atpildas pasireiškia konkrečiomis neigiamomis kaltininko atžvilgiu priemonėmis (sankcijomis) – bausmėmis, kylant teisinei atsakomybei. Teigiamos sankcijos gali pasireikšti kaip apdovanojimai, ordinas ar kt. Baudžiamojoje teisėje taikomos griežtos bausmės – laisvės atėmimas ar pan.

Atpildas Senovės laikais dėl teisės pažeidimų buvo vykdomas kaip kerštas; pagal galimos žalos kaltininkui apimtį – neribotas (vėliau ribas siekta reguliuoti nustatant galimą apimtį, žr. *[[taliono teisė]]*). Šiuolaikinėje demokratinėje valstybėje tokie „atsilyginimo“ principai yra draudžiami įstatymų, už juos yra traukiama baudžiamojon atsakomybėn, o kalti asmenys yra baudžiami.
Judikatas (reikšmės)

Žodis ***judikatas*** reiškia:

* Judikatas – jurisdikcinis arba teisminės institucijos priimtas teisės aktas;
* judikatas – teisėjo valdymas. Pvz., Izraelio judikatas (13-11 a. pr. m. e.), žr. Teisėjų knyga;
* judikatas – feodalinė valstybė, susidariusi iš savarankiškumą įgavusios provincijos, kurioje valdovo titulas atsirado teisėjams įgijus ne tik teisimo, bet ir valdymo funkciją. Keturi judikatai egzistavo Sardinijoje IX–XV a.
Judikatas (teisės teorija)

**Judikatas** - jurisdikcinis arba teisminės institucijos priimtas teisės taikymo aktas. Teisminiai teisės aktai pagal savo turinį bei formą gali būti įvairūs - nuosprendis, nutartis, teismo nutarimas (pvz., EBTT preliminarusis nutarimas, LR KT nutarimas). Pagal turinį - sprendžiantis ginčą iš esmės; procesiniai (priimti kokiu nors teismo proceso klausimu, pvz., dėl teismo posėdžio dalyvių pašalinimo iš teismo salės), galutiniai ir neskundžiami judikatai.

Priimančios institucijos - valstybiniai teismai, bažnytiniai teismai, trečiųjų teismai, komercinis arbitražas ir kt.
 
Kiekvienas priimtas ir įsiteisėjęs judikatas turi prejudicinę reikšmę - vėlesnės bylos turėtų būti sprendžiamos neignoruojant ankstesniųjų judikatų analogiškose bylose, nagrinėjant analogiškus visuomeninius ginčus teisinėse institucijose.
Saviteismis

**Saviteismis** – privataus asmens ar asmenų grupės savarankiškai vykdomas teisės arba teisingumo atkūrimas, teisės pažeidimo tyrimas, įtariamų asmenų persekiojimas, jų nubaudimas, nesikreipiant į viešosios valdžios atstovus, institucijas; už teisės ribų vykdomas teisingumas; istorinis teisės institutas.

Saviteismis senovės laikais buvo įprasta teisingumo vykdymo forma. Monopolizavus prievartos taikymą, privačioji justicija buvo apribota ir vėliau visiškai uždrausta. Vakarų teisinėse sistemose saviteismis yra neteisėta veikla, draudžiamas dalykas. Teisinę prievartą demokratinėse valstybėse vykdyti yra įgaliotos valstybinės institucijos. Jos atlieka teisinį persekiojimą bei nubaudimą.

Saviteismis pasitaiko ir šiuolaikinėje visuomenėje. Grindžiamas justicijos neveiksmingumu arba neveikimu, neveiklumu atkurti teisingumą, netinkamai vykdoma teismine veikla (esant nepasitenkinimui teismų sprendimais, nuosprendžiais ir pan.). Taip pat pasitaiko organizuoto nusikalstamumo pasaulyje (susišaudymas, „santykių aiškinimasis“). Saviteismis taip pat plinta ginkluotų konfliktų metu, esant nestabiliai politinei situacijai, karui; keičiantis politiniams režimams ir teisėsaugos institucijoms negalinti užtikrinti teisėtvarkos, paplinta susidorojimo atvejai. Pvz., partizaninio, pogrindinio judėjimo dalyviai „įgyvendina teisingumą“ ne tik su politinių struktūrų atstovais, bet ir imasi fizinės prievartos civilių gyventojų atžvilgiu (pvz., ginklu keršijama konfliktuojantiems kaimynams, žudomi arba žalojami žmonės, jų nuosavybė ar pan.). Indijoje nusikalstamo susivienijimo vadeiva Phoolan Devi su savo gaujos nariais 1981 m. nužudė 22 vyrus (moterų žagintojus, savo gaujos išdavikus); Vokietijoje nukentėjusioji Marianne Bachmeier 1981 m. teismo salėje nušovė (įtariamą) savo dukters žudiką.
Talionas

**Talionas** (, iš *ius* 'teisė', *talio* 'kerštas'; iš  'lygus'; *taliono [[teisė]]*, *[[keršto teisė]]*) - leidimas padaryti kaltininkui ribotą pagal apimtį (pvz., lygiai tokią pačią) žalą, kokią kaltininkas padarė aukai. Talionas - archajiškas teisės principas; atsilyginimo rūšis.

Principas žinomas dar iš ankstyvosios antikos teisės šaltinių, kuriuose minimos taisyklės dėl žalos atlyginimo, pareiga laikytis adekvatumo tarp pažeidimo (nusikaltimo) ir atlygio (keršijimo). Senovės teisės kontekste - taliono teisė buvo modernus teisės institutas, kadangi ja buvo apribota keršto teisė; dažnai buvo keršijama nesilaikant kokių nors ribų arba jas nustatant savo nuožiūra. Talionas įtvirtino atsilyginimo ribas - pradžioje leidžiamas kelis kartus didesnė (už kai kurias veikas - iki 10 kartų, pvz., už tam tikras turtines veikas) apimtis, vėliau tik dvigubas dydis, sumažintas iki lygios pažeidimui apimties.

Talionas yra Biblijoje žinomo *[[Akis už akį (teisė)|akis už akį]]* principo porūšis, kai kaltininką leidžiama sužaloti tiek pat, kiek ir buvo sužalotas auka, bet ne daugiau. Talionas skiriasi nuo įvairių keršto formų.

*Ius talionis* principas buvo įtvirtintas *[[Codex Urnammu]]* (Ur-Nammu valdė apie 2112–2095 m. pr. m. e.): *Jei vyras nužudė, vyras turi būti nužudytas.* Lipit Ištar teisynas: *Jei kieno nors vergas arba vergė pabėgo miesto viduje ir įrodoma, kad jis kito [asmens] namuose išbuvo mėnesį, jis už vergą duos vergą.*
Semeliškių gimnazija

**Elektrėnų savivaldybės Semeliškių gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo gimnazija Elektrėnų savivaldybėje, Semeliškėse, Trakų g. 73, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190664977.

Filialai:
* Elektrėnų savivaldybės Semeliškių gimnazijos Pastrėvio skyrius.

## Istorija

Tarpukario metais Semeliškėse veikė pradinė mokykla. Tuomet ji glaudėsi parapijos patalpose. 1932–1936 m. buvo pastatyta nauja, tuo metu moderni pradinė mokykla. Ji buvo pastatyta pagal specialiai pasienio zonai skirtą projektą. Tokia pati mokykla tuo pačiu metu buvo pastatya ir Aukštadvaryje. Taip buvo daroma siekiant stiprinti lietuvybę pasienio zonoje, kurioje tuomet buvo labai daug lenkų tautybės gyventojų. Tuo metu mokyklai vadovavo A. Palionis. 1941 m. birželį jis buvo išvežtas į Sibirą ir nuo to laiko jo likimas liko neaiškus. Vokietijos okupacijos metais mokykla veikė, tačiau papildomai buvo pradėta dėstyti vokiečių kalba. 1944 m. mokykla buvo atkurta jau naujais sovietiniais pagrindais. Nuo 1945 iki 1949 m. ji buvo progimnazija, iki 1951 m. – septynemtė mokykla. Tais pačiais metais jai buvo suteiktas vidurinės mokyklos statusas. 1955 m. išleista pirmoji abiturientų laida. Tuo metu buvo įrengtos chemijos ir fizikos laboratorijos. 1963 m. mokyklos pastate pritrūkus vietos buvo pastatytas naujas 8 klasių priestatas. Pradėjus veikti vidurinei mokyklai šalia buvo pastatytas bendrabutis. 1974 m. šalia mokyklos buvo pastatytas aštuonių butų namas mokytojams.

1990 m. atkūrus Lietuvos nepriklausomybę buvo pradėtas naujos mokyklos statybos projektas. 1996 m. šis projektas buvo baigtas ir tais metais baigtas statyti naujas mokyklos pastatas.

2011 m. mokykloje išleista 56-ta abiturientų laida. 2012 m. vidurinė mokykla minėjo 80-ąsias metines.

2014 m. gruodžio 30 d. Elektrėnų savivaldybės tarybos sprendimu mokyklos statusas pakeistas į gimnaziją.

## Direktoriai
* 1932 – 1950 m. A. Palionis;
* 1950 – 1958 m. A. Almantas;
* 1958 – 1991 m. A. Speičienė, V. Januškienė, A. Petkuvienė, J. Červokas, K. Šaulys;
* 1991 – 2004 m. Irena Černiauskienė;
* 2004 - 2017 m. Irena Adomėnienė;
* Nuo 2018 m. - Asta Dzikevičienė.

## Nuorodos
* Mokyklos svetainė

## Šaltiniai
Valstybinė teisėsauga

**Valstybinė teisėsauga**, **justicija** ( 'teisė') – valstybinės teisėsaugos institucijos, jų visuma. Didžioji dalis yra teisminės valdžios struktūros (teismai, prokuratūra). Teisėtvarkos institucijos – teisėtvarką, t. y., praktinį teisės ir įstatymų vykdymą užtikrinti įgaliotos institucijos bei įstaigos (policija, muitinė). Jurisdikcinės valstybinės teisėsaugos institucijos – teismines galias turinčios institucijos, vykdančios teisingumą.

Notariato įstaigos prie valstybinės teisėsaugos priskiriamos teisinėse sistemose, kuriose notaras yra valstybės pareigūnas, tarnautojas, t. y., vykdomosios valdžios (viešojo administravimo) dalis.

Dalį teisėsaugos funkcijų delegavus privačiai veikiantiems asmenims („teisės privatizacija“), valstybinės teisėsaugos institucijomis nebelaikomi advokatai, teismo anstoliai (valstybėse, kur civilinio proceso vykdymas deleguotas privataus asmens statusą turintiems asmenims – teismo antstoliams, pvz., Lietuvoje). Notaras, kuriam yra deleguotos valstybinės funkcijos, veikiantis kaip privatus asmuo, valstybinės justicijos institucijoms nepriskiriamas.
Judikatūra

**Judikatūra** ( - teisti) - jurisdikcinių institucijų sprendimų (plačiąja prasme) arba judikatų, kitokių teisminių teisės taikymo aktų visuma.

Judikatūra apima tiek valstybinių, tiek ir nevalstybinių (pvz., bažnytinis teismas, komercinis arbitražas) teisminių institucijų priimtus teisės taikymo aktus. Teisminiai teisės aktai pagal savo turinį bei formą gali būti įvairūs - nuosprendis, nutartis, teismo nutarimas.
Justicija (reikšmės)

Žodis **justicija** (, *justitia*) gali reikšti:

* Justicija – romėnų deivė;
* justicija – valstybinė teisėsauga;
* justicija – teisės teorijoje ir teisės filosofijoje tai teisminėms institucijoms priskirtų bylų nagrinėjimas;
* Justitia (asteroidas) – asteroidas Nr. 269;
* justicija – augalų gentis;

Taip pat:
* Justitia – britų laivas, kuriuo XIX a. iš D. Britanijos buvo gabenami kaliniai;
* Justitia – teisės žurnalas.
Jurbarko Naujamiesčio progimnazija

**Jurbarko Naujamiesčio progimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Jurbarke, Kalninės g. 39, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190917932. Steigėjas Jurbarko rajono savivaldybės taryba.

## Istorija
1971 m. rugsėjo mėn. pradėta statyti Jurbarko 2-oji vidurinė mokykla. Mokykla įkurta dar prieš užbaigiant naujo pastato apdailos darbus ir pradėjo veikti nuo 1972 m. . Iškilmingas mokyklos atidarymas įvyko 1972 m. lapkričio 18 d. Pirmuoju direktoriumi paskirtas Jonas Martinaitis, pavaduotojomis: Dalia Stankevičienė, Regina Pauliukaitienė, Felicija Kuprevičienė. Mokytojų kolektyvą sudarė 53 mokytojai. Greta vokiečių kalbos mokymo buvo įvesta anglų kalba. 1973 m. mokykloje mokėsi 1027 mokiniai. 1973 m. vasarą išleista pirmoji 36 abiturientų laida – dvi vienuoliktos klasės. Violeta Dosinaitė, I-os laidos abiturientė, mokyklą baigė aukso medaliu. Nuo 1974 m. rugsėjo 1 d. įvestas sustiprintas matematikos mokymas. 1977 m. mokyklą baigė pirmoji sustiprintos matematikos mokymo klasė, 27 mokiniai – V abiturientų laida.

1990 m. įvestas tikybos ir etikos mokymas. 1993 m. kovo mėn. Jurbarko rajono tarybos sprendimu mokykla pavadinta Naujamiesčio vidurine mokykla. 1993 m. 8 mokyklos mokytojai apsigynė mokytojo metodininko, 18 – vyresniojo mokytojo vardą. Mokykla visą laiką dirbo dviem pamainomis, pamokos prasidėdavo 8 val., baigdavosi apie 20 val. 1995 m. kai pradėjo veikti Jurbarko Vytauto Didžiojo vidurinė mokykla, dalis mokytojų ir mokinių perėjo į naująją mokyklą, o Naujamiesčio mokykla pradėjo dirbti viena pamaina. 1997 m. rugsėjo 1 d. prie mokyklos prijungta suaugusiųjų 12-oji klasė. Nuo 2000 m. įvestas profilinis mokymas. 2003 m. prie mokyklos prijungtos „Nemunėlio“ ir „Šaltinėlio“ pradinės mokyklos. 2004 m. gegužės 7 d., minint 100-ąsias Lietuviškos spaudos atgavimo metines, įsteigtas mokyklos muziejus. 2006 m. prie mokyklos prijungta Jaunimo mokykla. 2007–2008 m.m. veikė 9-10 jaunimo klasės. 2007–2008 m. mokykla renovuota: pakeisti langai, apšiltintos pastatų sienos, suremontuoti gamtos mokslų kabinetai. Nuo 2012 m. rugsėjo 1 d. pagrindinė mokykla,  nuo 2018 m. rugsėjo 1 d. progimnazija.

Per visus mokyklos gyvavimo metus 14 mokinių baigė mokyklą aukso, 61 – sidabro medaliais, 8 įteikti atestatai su pagyrimu. 14 mokytojų yra buvę šios mokyklos auklėtiniai.

## Direktoriai
* 1972 m. Jonas Martinaitis
* 1976 m. Vytautas Atkočaitis
* 1980 m. Juozas Karvauskas
* 1982 m. Laimutis Kažerskas
* 1996 m. Larisa Šiupienienė (l.e.d.p.)
* 1997 m. Rimgailė Gulbinienė
* nuo 2005 m. Alma Uznienė-Uznė

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mokyklos svetainė
Justitia (reikšmės)

Žodis ***Justitia*** ( 'teisingumas') reiškia:

* Justicija;
* Valstybinė justicija – valstybinė teisėsauga;
* Justitia – teisinės literatūros leidykla Lietuvoje
* Justitia – dalykinis teisės žurnalas
Jurbarko Vytauto Didžiojo pagrindinė mokykla

**Jurbarko Vytauto Didžiojo pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Jurbarke, Vytauto Didžiojo g. 53A, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 191873296.

## Istorija
Jauniausia Jurbarko 3-oji vidurinė mokykla atidaryta 1995 m. rugsėjo 1 d. netoli Vytauto parko, kur stovi paminklas Lietuvos didžiajam kunigaikščiui Vytautui. Statyti pradėta 1989 m., kai dviejose miesto vidurinėse mokiniai mokėsi dviem pamainomis. Statinio projektą rengė Kauno miestų statybos projektavimo institutas. Sklype buvo gyventojų sklypai, Jurbarko rajono kooperatyvų sąjungos sandėliai, kolūkinė turgavietė. Pagal kapitalines statybos planą mokyklos statyba turėjo prasidėti 1989 m. liepos mėn. ir būti baigta 1990 m. gruodžio mėn., bet statyba užtruko, nes Valstybinės nežinybinės ekspertizės valdyba, inicijuota Žaliųjų judėjimo atstovų, atlikusi mokyklos projekto ekspertizę, nustatė, kad projekte numatyta sunaikinti 32 medžius. 1989 m. balandžio 28 d. Miesto kultūros rūmuose įvyko miesto gyventojų susirinkimas, kuriame nutarta mokyklą statyti pagal miesto generalinio plano projektą ir parengtą projektinę-sąmatinę dokumentaciją. Statybos darbams buvo skirta 257 000 rublių pamatams, rūsiui statyti, tinklams įrengti. Po 1990 m. kovo 11 d. statybos finansavimas nutrūko. 1995 m. Lietuvos Respublikos statybos ir urbanistikos ministerija išimties keliu leido priimti naudoti statomos mokyklos 3 aukštą su atskiru įėjimu. Galutinai mokyklos statyba užbaigta 1998 m. gruodžio 22 d.

1996 m. mokykloje 30 klasių mokėsi 732 mokiniai, iš jų 386 mergaitės. Pradėta dėstyti informatika, sustiprinta vokiečių kalba 5-oje klasėje, matematika 9 klasėje.
Jurbarko rajono savivaldybės tarybos 1999 m. gegužės 19 d. sprendimu mokyklai suteiktas Vytauto Didžiojo vardas. Vardas mokyklai buvo renkamas viešai – savo pasiūlymus teikė mokytojai, mokiniai, mokinių tėvai, miesto visuomenė. Nuo 2012 m. rugsėjo 4 d. pagrindinė mokykla, nuo 2018 m. rugsėjo 1 d. progimnazija, nuo 2024 m. rugsėjo 1 d. pagrindinė mokykla.

## Direktoriai
* 1995–2024 m. Viljamas Bakšys
* 2024 m. Jurgita Volbikienė

## Žymūs mokytojai
* Ramutė Beinerienė, direktoriaus pavaduotoja
* Asta Muleikienė, mokytoja

## Žymūs mokiniai
* Deividas Bastys, dainininkas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mokyklos svetainė
Linčo teismas

**Linčas**, **Linčo teismas** – savavališkas teisės pažeidimu įtariamojo arba nemėgstamo asmens teisimas be teismo (proceso); minios teismas.

Dėl sąvokos kilmės nėra vieningos nuomonės. Terminui pradžią tikėtinai davė kuris nors iš šių asmenų:
* Charles Lynch, savivale pagarsėjęs pulkininkas, šerifas ir teisėjas, leidęs JAV nepriklausomybės karo metais tiek lojalistus, tiek ir Jungtinės Karalystės šalininkus, taip pat ir tariamus nusikaltėlius bausti be teismo proceso (dažniausiai – nuplakant).
* John Lynch, su kuriuo XVI a. pab. Š. Karolinos gyventojai susidorojo be teismo ir vykdomosios valdžios leidimo.
* William Lynch (1742–1820 m.) iš Virdžinijos, organizavęs savigynos būrius, vykdžiusius pilietinę gynybą (*Pittsylvania County*), gaudžiusių plėšikus bei juos baudusius.
* James Lynch, Airijos miesto Galway burmistras, 1493 m. savo paties sūnaus byloje dėl nužudymo buvęs kaltintoju, teisėju bei po nuteisimo – budeliu.

## Literatūra
* James Allen (Hrsg.): *Without Sanctuary. Lynching Photography in America*. Twin Palms Publications, 2000, ISBN 0-944092-69-1 (mit Online-Begleitmaterial )
* Philip Dray: *At the Hands of Persons Unknown. The Lynching of Black America.* Random House, New York 2002, ISBN 0-375-50324-2 oder ISBN 0-375-75445-8

## Nuorodos ir šaltiniai