open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Amerikos ristūnai

**Amerikos ristūnai** – lengvųjų (sportinių) arklių veislė. Išvesta JAV XIX a. pradžioje iš Norfolko ristūnų ir Olandų važiuojamųjų, sukryžmintų su grynakraujais jojamaisiais.

Lengvo sudėjimo, labai nevienodo eksterjero. Galva vidutinio dydžio, kaklas ilgas, gogas aukštas, liemuo lygus. Aukštis ties gogu 154-167 cm, įstrižas liemens ilgis 154-158 cm, krūtinės apjuostis 170-185 cm, plaštakos apjuostis 18-20 cm, Eržilo vidutinė masė 450 kg, kumelės 350 kg. Dažniausiai bėri, juodbėri ir juodi.

Rusijoje XIX a. pabaigoje iš Amerikos ristūnų, sukryžmintų su Orlovo ristūnais, sukurta Rusų ristūnų veislė. Nuo 1961 m. Rusų ristūnus vėl imta kryžminti su Amerikos ristūnais.

Iš pradžių buvo naudojami važiavimui veliau tik sportui. Pagrindinė veislinė kryptis – didinti greitį risčia. Jau dvejų metų amžiaus pasiekia gerų rezultatų lenktynėse.

1987 m. pasaulio rekordai:
* risčia eržilas Mak Labelis 1600 m nubėgo per 52,2 s,
* eidine eržilas Niatrosas – per 1 min 49,2 s.

Paplitę JAV, Kanadoje, Italijoje, Vokietijoje, Švedijoje, Suomijoje.
Musaičiai

**Musaičiai ** – buvęs kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, Šilutės seniūnijoje, 12 km į šiaurės rytus nuo Šilutės, 3 km į vakarus nuo Žemaičių Naumiesčio; tarp Šusties upelio ir kelio Šilutė–Žemaičių Naumiestis, prie Klaipėdos krašto ribos.

Musaičiai ribojosi su Metirkviečių (Šilutės sen.), Snukalių (Gardamo sen.), Kulėšių (Ž. Naumiesčio sen.) kaimais.

Musaičiuose yra evangelikų liuteronų senosios kapinės (1997 įtrauktos į Lietuvos Respublikos kultūrinio paveldo registrą, kaip esančios Metirkviečių kaime). Šiose kapinėse palaidotas Musaičiuose gimęs Mažosios Lietuvos poetas, kultūros ir visuomenės veikėjas Mikelis Hofmanas-Ateivis (1889–1921). Antkapio marmurinėje plokštėje buvo iškalti jo eilėraščio „Girioje“ posmas:

Sovietmečiu antkapinis paminklas buvo sunaikintas, XX a. pab. šviesuolių iniciatyva poeto kapas pažymėtas nauju mediniu kryžiumi.

## Istorija

XX a. 1-ojoje pusėje Musaičiai priklausė Verdainės parapijai. Musaičiais su Metirkviečiais sudarė Metirkviečių seniūniją, kurioje 1925 m. buvo 405 gyventojai.

## Gyventojai

## Šaltiniai

* 
* Kazys Marcinauskas. Dviračiu po Žemaitiją. Vilnius, 1990, p. 149.
* LR kultūros paveldo registras
Metirkviečiai

**Metirkviečiai** (arba ***Meterkviečiai, Metrikviečiai***) – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 11 km į rytus nuo Šilutės, 4 km į vakarus nuo Ž. Naumiesčio; tarp Šusties upelio ir kelio Šilutė – Žemaičių Naumiestis. Metirkviečiai ribojasi su Laučių, Musaičių, (abu Šilutės sen.), Kulėšų (Žemaičių Naumiesčio seniūnija) kaimais.

Metirkviečiuose yra dvejos evangelikų liuteronų senosios kapinės (1997 m. įtrauktos į Lietuvos Respublikos kultūrinio paveldo registrą; registre minimos trejos, kadangi prie jų įskaitytos išnykusio Musaičių kaimo kapinės), kapinynas (rastos VIII–XIII a. įkapės, perduotos į Karaliaučiaus Prūsijos muziejų, neišliko: nežinoma ir tiksli kapinyno vieta).

## Istorija

XX a. priklausė Verdainės parapijai. Metirkviečiai su Musaičiais sudarė Metirkviečių seniūniją, kurioje 1925 m. buvo 405 gyventojai. 1858–1970 m. Metirkviečiuose veikė pradinė mokykla.

XX a. 1-ojoje pusėje pro kaimą ėjo Šilutės–Kulėšų geležinkelis, kaimė įrengta Metirkviečių geležinkelio stotelė.

Metirkviečiuose 1997 m. buvo 33 gyventojai (16 ūkiai), 2003 – 6 ūkiai.

## Gyventojai

## Šaltiniai

* 
* LR kultūros paveldo registras 
* ŽŪIKVC informacijos puslapis
Skaisgiris

**Skaisgiriu** vadinamos gyvenvietės:

* Skaistgirys Joniškio rajone;
* Skaistgiriai Panevėžio rajone.
Estijos himnas

**Mu isamaa, mu õnn ja rõõm** (lietuviškai: Mano Tėvynė, mano laimė ir džiaugsmas) – Estijos Respublikos valstybinis himnas. Žodžių autorius Johanas Voldemaras Jansenas. Melodiją sukūrė (1848 m.) vokiečių kompozitorius Frydrichas Pacius. Melodija yra tokia pati, kaip ir Suomijos ir lyvių himnų. Himnas pirmąkart viešai atliktas 1869 m. Estijos dainų šventėje. Netrukus tapo Estijos išsivadavimo judėjimo simboliu. 1920–1956 m. buvo Estijos valstybiniu himnu, tačiau 1956 m. pakeistas. 1990 m. vėl grąžintas.
Dažniausiai grojamas tik pirmas posmas. Kiekvieno posmo paskutinės keturios eilutės kartojamos.

## Eilės

Mu isamaa, mu õnn ja rõõm,
kui kaunis oled sa!
Ei leia mina iial teal
see suure, laia ilma peal,
mis mul nii armas oleks ka,
kui sa, mu isamaa!

Sa oled mind ju sünnitand
ja üles kasvatand;
sind tänan mina alati
ja jään sull' truuiks surmani,
mul kõige armsam oled sa,
mu kallis isamaa!

Su üle Jumal valvaku,
mu armas isamaa!
Ta olgu sinu kaitseja
ja võtku rohkest õnnista,
mis iial ette võtad sa,
mu kallis isamaa!

## Nuorodos
* Žodžiai su vertimu į lietuvių kalbą, vokalinis garso įrašas – tinklalapis Himnai.lt
* Laisvas lietuviškas vertimas
* Vokalinė versija 
* Instrumentinė versija
Raudontaškis neonas

**Raudontaškis neonas**, **raudondėmė tetra** (*Hyphessobrycon erythrostigma*) – mažųjų lašišakarpių (*Characidae*) šeimos akvariuminė žuvis. Dydis apie 12 cm. 

Paplitęs Amazonės aukštupio baseine. Poravimosi metu patinai pešasi tarpusavyje. Akvariumas turi būti erdvus, vanduo 23-28 laipsnių šilumos.
Smiltainis

**Smiltainis** – nuosėdinės kilmės uoliena, sudaryta iš smėlio dydžio mineralų ar kitų uolienų nuolaužų dalelių ir sucementuotu įvairių cementu. Dažniausiai smiltainis sudarytas iš kvarco ir feldšpato mineralų (šie mineralai labiausiai paplitę Žemėje). Smiltainio spalva labai įvairi, priklauso nuo mineralinės sudėties.

Kai kurios smiltainio rūšys labai atsparios dūlėjimui. Atsparumas ir smiltainio kietumas priklauso nuo mineralinės sudėties, smėlio dalelių apzulinimo laipsnio, smiltainio tekstūros. Tokie smiltainiai naudojami statybose, o kai kurie kaip galąstuvas.

Smiltainis – klastinė uoliena, susidariusi iš anksčiau susidariusių uolienų dalelių ir cemento. Smėlio dalelės gali būti vieno mineralo. Toks smiltainis yra *monomineralinis*. Jei kvarco kiekis viršija 90 % jis vadinamas kvarciniu.

Cementas dažniausiai būna trijų tipų:
* kalcitinis
* molio
* silikatinis
 
Kiekvieno smiltainio susidarymui būdingos dvi stadijos. Pirmoji – sedimentacinė – kai susiklosto smėlis. Smėlis gali nusėsti upės, ežero dugne, jį gali supustyti vėjas dykumoje ar kitaip. Sedimentacijos stadijoje susidaro smiltainiui būdinga tekstūra. Antroji stadija – cementacinė. Joje į smėlyje likusias poras pradeda skverbtis mineralinės nuosėdos ir sucementuoja smėlį.
Sedimentacinės sąlygos yra pagrindinis veiksnys, formuojantis smiltainio savybes. Išskiriamos šios smiltainio susidarymo sąlygos:

* Sausumos
** upės
** išnašų kūgio
** ledyninės nuoplovos
** ežerų
** dykumų
* Jūrinės
** deltos
** paplūdimio
** nerijos
** audrų suklostytos nuogulos
** turbididų
Raudonasis neonas

**Raudonasis neonas** (*Paracheirodon axelrodi*) – mažųjų lašišakarpių (*Characidae*) šeimos akvariuminė žuvis. Dydis iki 3 cm. Tai viena populiariausių akvariumuose laikomų žuvų.

Paplitęs Amazonės baseine (Orinokas, Rio Negras).
Neoninė tetra

**Neoninė tetra**, **paprastasis neonas** (*Paracheirodon innesi*) – mažųjų lašišakarpių (*Characidae*) šeimos akvariuminė žuvis. Dydis apie 4 cm. Panaši į raudonąjį neoną, nuo kurio skiriasi tik užpakalinėje kūno dalyje esančia raudona spalva (raudonojo neono raudona spalva tęsiasi nuo galvos iki uodegos). 

Paplitusi Peru rytinėje dalyje.
San Fransisko piranija

**San Fransisko piranija** (*Pygocentrus piraya*) – mažųjų lašišakarpių (*Characidae*) šeimos akvariuminė žuvis. Tai viena iš didžiausių ir agresyviausių piranijų. Kūnas iki 50 cm ilgio.

Paplitusi Amazonijoje, San Fransisko upės baseine (Brazilija).
Raudongalvis hemigramis

**Raudongalvis hemigramis**, arba **ugniagalvė tetra** (*Hemigrammus bleheri*) – mažųjų lašišakarpių (*Characidae*) šeimos akvariuminė žuvis. Dydis apie 4,5 cm. Galva ir šiek tiek kūno yra raudonos spalvos. Taikios, laikosi grupėje. 

Paplitusios Brazilijoje, Rio Negro vidurupyje. Akvariumuose vanduo turi būti labai minkštas, rūgštus, 22-26 °C temperatūros.
ISBN

**ISBN** ( – **tarptautinis standartinis knygos numeris**) – unifikuotas knyginės produkcijos identifikavimo kodas, kurį naudoja leidėjai, bibliotekos ir knygų prekybos organizacijos. ISBN sistema sukurta Jungtinėje Karalystėje 1966 metais knygų ir kanceliarinių prekių pardavėjų „W. H. Smith“. Tada ši sistema vadinosi „Standard Book Numbering“ (SBN) ir toks pavadinimas buvo vartotas iki 1974 m. 1970 metais šis standartas buvo adaptuotas kaip tarptautinis.

## Taip pat skaitykite
* Bibcode
* ISSN
* LCCN

## Šaltiniai
Bermechas

**Bermechas** ( 'raudonoji upė', tobų k. *Teuco*, ) – upė Pietų Amerikoje; Paragvajaus dešinysis intakas.

Prasideda Bolivijoje, Tarichos departamente, Santa Viktorijos kalnagūbryje (Anduose), susiliejus San Fransisko ir Grande de Tarichos upėms, netoli Mekojos miestelio. Aukštupyje teka kalnais, sudaro Bolivijos–Argentinos sieną. Nuo San Ramon de la Nueva Orano teka į pietryčius per Gran Čaką Argentinos teritorija. Nuo vidurupio skaidosi į kintančias protakas, teka savo buvusio intako ***Teuko*** () vaga. Likusi senvagė vadinama Bermechitu. Įteka į Paragvajų šalia Puerto Bermecho miestelio (Čako provincija), netoli Paragvajaus santakos su Parana.

Didžiausi intakai: Lipeo, Grande de Taricha (kairieji), Iruja, San Fransiskas (dešinieji).

Vidurupis laivuojamas (254 km), bet jame gausu seklumų. Žemupyje išsišakoja į daug pratakų, kurių dauguma sausuoju laikotarpiu išdžiūsta. Bermechas – viena daugiausiai (8 kg/m³) pasaulyje nešmenų plukdanti upė (vidutiniškai apie 100 mln. t/m). Dėl nešmenų gausos gali keistis Bermejo tekėjimo vaga ir gylis.

Pagrindinės gyvenvietės prie upės – Bermechas (Bolivija), Agvas Blankasas, San Ramon de la Nueva Oranas, El Sausalitas, Presidensija Roka, El Koloradas, Vilja Eskolaras. Prie upės įsteigtas El Impenetrablės nacionalinis parkas.


Bermejo River seen from Mansilla-Eva Perón bridge to the South.JPG|Bermecho žemupys šalia Puerto Eva Peron miestelio
Rio Bermejo.jpg|Seklumos Bermecho vagoje
Pescando en el Río Bermejo, cerca de Orán..jpg|Urvinis šamukas *Pseudoplatystoma corruscans*, pagautas Bermeche netoli Orano
Puente Internacional - Vista Rio Bermejo - panoramio.jpg|Bermechas nuo tilto, jungiančio Argentiną ir Boliviją ties Bermecho miestu


## Šaltiniai
Paprastoji ternecija

**Paprastoji ternecija**, arba **juodoji tetra**, **juodoji našlė** (*Gymnocorymbus ternetzi*) – mažųjų lašišakarpių (*Characidae*) šeimos akvariuminė žuvis. Dydis apie 5,5 cm. Akvariuminei žuvininkystei išvestos kelios formos, kurios skiriasi spalva ir pelekais. 

Paplitusi Bolivijoje ir Brazilijoje.
Tautos teatras

**Tautos teatras** – Kaune 1919–1923 m. ir 1923–1924 m. veikęs teatras.

Įkūrėjas ir režisierius Antanas Sutkus, dailininkas Vladas Didžiokas, kompozitorius Juozas Tallat-Kelpša. Iki 1919 m. vidurio buvo finansiškai remiamas valstybės. Didžioji dalis statytų spektaklių sukurti lietuvių dramaturgų. Teatrui iširus, dauguma jo aktorių 1926 m. prisijungė prie Valstybės teatro kolektyvo.

## Teatre pastatyti spektakliai

* Dvi Moteri „Litvomanai“,
* Aleksandras Fromas-Gužutis „Ponas ir mužikai“,
* Fiodoras Komisarževskis „Visi žmonės“,
* Vincas Krėvė „Šarūnas“,
* V. Perzynski „Iškrikusi sesuo“,
* Gabrielė Petkevičaitė-Bitė „Kova“,
* Kazys Puida „Mirga“,
* T. Vaišnoras (Vytautas Pranas Bičiūnas) „Gedimino sapnas“, (pagal Fromą-Gužutį),
* Vydūnas „Vaidilutė“,
* Vydūnas „Žvaigždžių takai“,
* Jerzy Zulawski „Mirtų vainikas“.

## Teatre vaidinę aktoriai

* Elena Bindokaitė-Kernauskienė,
* Nastė Jurašūnaitė-Michailovienė,
* Kazys Jurčys,
* Henrikas Kačinskas,
* Teodora Liaugaudaitė-Mačiulienė,
* Jadvyga Oškinaitė-Sutkuvienė,
* Potencija Pinkauskaitė,
* Juozas Siparis,
* Vincas Steponavičius,
* Petronėlė Vosyliūtė-Dauguvietienė,
* Elena Žalinkevičaitė-Petrauskienė.
Vilkolakio teatras

**Vilkolakio teatras** – Kaune 1920–1925 m. veikęs teatras.

Įsikūrė 1919 m. kaip menininkų klubas. Klubo iniciatoriai: tapytojai Vytautas Pranas Bičiūnas, Vladas Didžiokas, Vladimiras Dubeneckis, Olga Dubeneckienė, Adomas Galdikas, dailininkas – grafikas Paulius Galaunė, dramaturgas Balys Sruoga, režisierius Antanas Sutkus.

Klubas veikė Liaudies namų patalpose (Laisvės alėja, nr. 3). 1919–1920 m. vadovavo B. Sruoga, 1920–1925 m. – A. Sutkus. Klube buvo rengiami menininkų susitikimai, vakaronės, diskusijos, skaitomos paskaitos, leidžiamas žurnalas „Dainava“.

1920 m. menininkų klubas virto eksperimentiniu ir improvizaciniu satyros teatru. Vaidybos būdas aštrus, su grotesko elementais, vyravo satyra, vėliau alegorija ir simbolika, aktorių grimas pabrėžtas, primenantis kaukes. Teatro vaidyba rėmėsi  principais – ekspromtu, improvizacija, komiška ir liaudiška vaidyba, pantomima. Scenografija buvo kuriama be eskizų, spektaklio erdvę ženklinant dekoratyviomis detalėmis. Pastatymuose buvo pastebimos sąlyginio teatro scenografijos užuomazgos.

1925 m., po socialiai aštrių premjerų, teatras užsidarė.

1926 m. A. Sutkus ir teatro aktoriai perėjo į Valstybės teatrą, čia A. Sutkus paskirtas teatro direktoriumi.
Karių teatras

**Karių teatras** – Kaune 1919–1939 m. veikęs teatras.

Išsivystė iš Karių prietelių draugijos dramos mėgėjų kuopos, įsisteigusios 1919 m. Kareivių klube (Maironio g., nr. 3). Vadovas – pulkininkas Vladas Braziulevičius. Nuo 1920 m. – Karių teatras.

Karių teatras savo spektaklius pristatydavo Lietuvos karinėms įguloms ir visuomenei. Didžiąją teatro repertuaro dalį sudarė mėgėjų teatrų vaidinami dramos veikalai.

## Teatre vaidinę aktoriai

* Emilija Grinkevičiūtė,
* Ona Juodytė,
* Antanas Mackevičius,
* Antanas Zauka,
* Antanas Gedmantas.

## Pastatyti spektakliai

* Petras Pundzevičius-Petliukas „Velnias – ne boba“,
* Sofija Kymantaitė-Čiurlionienė „Kuprotas oželis“,
* Mikas Petrauskas „Užburtas kunigaikštis“.

## Masiniai misterijų spektakliai, kuriuose dalyvavo Karių teatro trupė

* 1925 m. Liudas Gira „Stebuklo valanda“ (Kaunas, Ąžuolynas),
* 1929 m. Liudas Gira „Paparčio žiedas“,
* Liudas Gira „Kovos trimitai“,
* 1930 m. Liudas Gira „Vytauto žemė“,
* Vincas Mykolaitis-Putinas „Nuvainikuota vaidilutė“, (Kaunas, Palanga 1927, 1928, 1930 m.).
Šaulių sąjungos teatras

**Šaulių sąjungos teatras** – Kaune 1922–1940 m. veikęs teatras.

Įsikūrė Liaudies namų patalpose prie Lietuvos karinės Šaulių sąjungos. 1929 m. prie Šaulių sąjungos įkurta dramos studija, kurioje pedagogais dirbo Borisas Dauguvietis, Vera Sotnikovaitė, Ignas Šlapelis. 1933 m. lapkričio 11 d. atidarytas Šaulių eksperimentinis dramos teatras, vėlesnis pavadinimas – Eksperimentinis teatras, įkūrėjas Vladas Fedotas-Sipavičius.

## Teatre dirbę režisieriai

* iki 1922 m. Stasys Pilka,
* 1923 m. Juozas Vaičkus,
* 1924 m. Juozas Stanulis,
* 1930 m. Antanas Gedmantas,
* 1930 m. Kazys Jurašūnas,
* 1930 m. Vladas Fedotas-Sipavičius,
* 1931 m. Vytautas Pranas Bičiūnas,
* 1936–1939 m. Unė Babickaitė-Graičiūnienė.

## Teatre pastatyti spektakliai

* Charles Dickens apysakos „Svirplys užkrosnyje“ inscenizacija, rež. Juozas Vaičkus,
* Dvi Moteri „Dumblynė“, rež. J. Vaičkus,
* Tatjana Sčepkina-Kupernik „Flaviją Tesini“, rež. J. Vaičkus,
* Paulio Gavoult „Mažoji Šokoladininkė“, rež. J. Vaičkus,
* Juhan Henning Berger „Tvanas“, rež. J. Vaičkus,
* Ch. Schmidto apysakos J. Chociszewskio inscenizacija „Genovaitė“, rež. Juozas Vaičkus,
* Bronius Laucevičius-Vargšas „Žmonės“, rež. J. Stanulis,
* Petras Vaičiūnas „Gyvenimo bangos“, rež. J. Stanulis,
* Nikolajus Gogolis „Vedybos“, rež. Petras Kubertavičius,
* Kazys Gaigalas „Laisvės kovotojai“, rež. P. Kubertavičius,
* Bronius Laucevičius-Vargšas „Pirmieji žingsniai“, rež. P. Kubertavičius,
* Kazys Inčiūra „Savanorio duktė“, rež. Kazys Jurašūnas ir Antanas Gedmantas,
* Kazys Inčiūra „Tėvynės sargyboje“, rež. K. Jurašūnas ir A. Gedmantas,
* Keturakis „Amerika pirtyje“, rež. K. Jurašūnas ir A. Gedmantas,
* Vladas Fedotas-Sipavičius, „Vyties žemėje“, rež. V. F. Sipavičius,
* Jacint'o Benavente'so Martinez'o pjesė „Išvirkščias gyvenimas“ „Gyvenimas – juokai, rež. V. F. Sipavičius,
* Vladas Putvinskis, pasaka „Giedrė“, rež. V. P. Bičiūnas,
* Vytautas Pranas Bičiūnas, pjesė „Trimitai šaukia“, rež. V. P. Bičiūnas.
Liaudies teatras

**Liaudies teatras** – Kaune 1924–1926 m. veikęs teatras.

Liaudies teatras vaidino Lietuvos katalikų draugijos Liaudies namuose. Teatrą iš buvusios Šaulių sąjungos teatro trupės subūrė Juozas Stanulis.

Pastatymai buvo demokratiškos pakraipos, orientuoti į valstiečius ir darbininkus, repertuarą sudarė nesudėtingos buitinės pjesės, socialinės melodramos. Liaudies teatras rengdavo koncertus, kuriuose dalyvaudavo Jono Dambrausko vadovaujamas choras „Gabija", baleto studija (vadovė Olga Iljinskaitė-Mintaučkienė).

## Pastatytų spektaklių scenarijų autoriai

* Sofija Kymantaitė-Čiurlionienė,
* Dvi Moteri,
* Kazys Puida,
* Jonas Strazdas-Jaunutis,
* Bronius Laucevičius-Vargšas,
* Gabrielius Landsbergis-Žemkalnis.

## Teatre dirbę režisieriai

* Petras Kubertavičius,
* Stasys Pilka,
* Juozas Stanulis.

## Teatre dirbę aktoriai

* Elena Bindokaitė,
* Alfonsas Kernius-Kernauskas,
* Stasys Pelaitis,
* Juozas Sliesoraitis.
Mūsų teatras

**Mūsų teatras** – Kaune 1926–1928 m. veikęs teatras.

Įkūrėja Ona Rymaitė. Teatro aktorių daugumą sudarė profesionalai.

## Teatre vaidinę aktoriai

* Zuzana Arlauskaitė,
* Aleksandras Kupstas,
* Ipolitas Tvirbutas,
* Stasys Pelaitis,
* Potencija Pinkauskaitė,
* Elena Bindokaitė,
* Juozas Laucius,
* Jurgis Petrauskas,
* Petras Kubertavičius,
* Stasys Pilka,
* Vincas Steponavičius,
* Stasys Merčaitis.

## Teatre pastatyti spektakliai

* Henrikas Ibsenas „Nora“,
* Carlo Goldoni „Mirandolina“,
* Fridrichas Šileris „Klasta ir meilė“,
* Petras Vaičiūnas „Tuščios pastangos“,
* D. Nicodemi „Neūžauga" („Gatvės vaikas“),
* Paulis Gavoult „Išdykusi mergiotė“,
* Maksas Dreyeris „Septyniolikos metų“,
* Kazys Puida „Mirga“,
* Ivanas Togobočnis „Iš meilės“,
* Aleksandro Vitkausko inscenizuota melodrama „Genovaitė“,
× Kazys Inčiūra "Pasiilgę Aušros Vartų".
Stedra (teatras)

**Stedra** – Kaune 1931–1934 m. veikęs teatras.

Pavadinimas kilęs iš Studentų teatro draugijos trumpinio „Stedra“. Įkūrėjas Balys Sruoga. 1934 m. Studentų teatro draugija Universiteto senato sprendimu buvo uždaryta.

## Teatro veikloje dalyvavo

* Romualdas Juknevičius,
* Juozas Grybauskas,
* Kazimiera Kymantaitė,
* Algirdas Jakševičius,
* Juozas Gustaitis,
* Aleksandra Zdanavičiūtė,
* Pulgis Andriušis.

## Teatre pastatyti spektakliai

* 1931 m. Moljeras „Skrajojantis gydytojas“, dailininkas Stepas Žukas.
Eksperimentinis dramos teatras

**Eksperimentinis dramos teatras** – Kaune 1931–1934 m. veikęs teatras.

Įkūrėjas ir vadovas Vladas Fedotas-Sipavičius. 1935 m. pabaigoje teatrui kurį laiką vadovavo Elena Zalinkevičaitė-Petrauskienė. Prie šio teatro 1931–1934 m. veikė Eksperimentinė dramos studija.

## Teatre pastatyti spektakliai

* Žemaitė „Rudens vakaras“,
* Marija Pečkauskaitė (Šatrijos Ragana) „Irkos tragedija“,
* „Raudonkepuraitė“.
Universiteto vaidybos studija

**Universiteto vaidybos studija** – Kaune 1937–1939 m. veikusi teatro studija.

Įsikūrė prie Universiteto teatro draugijos. Įkūrėjas Balys Sruoga, vadovas Algirdas Jakševičius, dekoratorius Antanas Gudaitis.

## Dėstyti dalykai

* Vaidyba ir sceninė kalba (dėst. Algirdas Jakševičius ir Balys Lukošius, Henrikas Kačinskas),
* Teatro istorija,
* Teatro teorija (dėst. Balys Sruoga),
* Meno istorija (dėst. Paulius Galaunė),
* Dramaturgija (dėst. Vincas Krėvė),
* Estetika (dėst. Vosylius Sezemanas),
* Lietuvių kalba (dėst. Pranas Skardžius).

## Teatro studijoje pastatyti spektakliai

* 1938 m. Eugene O'Neill „Kur kryžius padėtas“,
* 1938 m. Vinco Adomėno inscenizacijos pagal Džeko Londono novelę „Nakties stovykla“,
* 1938 m. Antono Čechovo vodevilis „Jubiliejus“.

## Studijos dalyviai

* Viktoras Miliūnas,
* Dalia Kubertavičiūtė,
* Vincas Adomėnas,
* Antanas Rūkas,
* Jurgis Blekaitis,
* Juozas Kanopa,
* Jonas Čepaitis,
* Kazys Preikštas.
Vilniaus lietuvių teatras

**Vilniaus lietuvių teatras** – Vilniuje 1936–1945 veikęs teatras.

Įkūrėjas Antanas Krutulys. Nuo 1940 m. vadovas ir režisierius Algirdas Jakševičius. 1939 m. Juozo Kanopkos iniciatyva pervadintas Vilniaus skrajojamuoju teatru „Vaidila“. 1939 m. Švietimo ministerija teatrui skyrė finansinę paramą. 1945 metais „Vaidilos“ trupė buvo prijungta prie Vilniaus valstybinio dramos teatro.

## Teatre dirbę režisieriai ir aktoriai
* Juozas Kanopka;
* Mykolė Krinickaitė;
* Jonas Astaška;
* Pranas Žemaitis.
* Vladas Jurkūnas;
* Kazys Inčiūra;
* Aldona Liobytė;
* Napoleonas Bernotas;
* Vaclovas Ivanauskas;
* Viktoras Miliūnas;
* Petras Morkūnas;
* Stasys Audėjus;
* Dana Rutkutė:
* Jonas Sakas.

## Teatre pastatyti spektakliai
* Marcelinas Šikšnys-Šiaulėniškis „Pilėnų kunigaikštis“;
* Gabrielius Landsbergis-Žemkalnis „Birutė“;
* Sofija Kymantaitė-Čiurlionienė „Aušros sūnūs“;
* Liudvika Didžiulienė-Žmona „Lietuvaitės“;
* išverstos rusų ir lenkų autorių pjesės.
Darbo rūmų teatras

**Darbo rūmų teatras** – Kaune 1937–1940 m. veikęs teatras.

Įsikūrė kaip Darbo rūmų kultūros klubo scenos mėgėjų kuopelė. 1938 m. pasivadino Darbo rūmų teatro studija. Nuo 1938 m. vadovas Juozas Miltinis. Dailininkas – Vsevolodas Dobužinskis. 1940 m. teatro kolektyvas perėjo į naujai įsisteigusį Panevėžio dramos teatrą.

## Teatre pastatyti spektakliai

* 1940 m. Juozas Miltinis „Tango ir kalėjimo grotos“, rež. Juozas Miltinis,
* 1940 m. Svendas Rindomas „Gera pamoka“, rež. Kazys Jurašūnas,
* 1940 m. Sofija Kymantaitė-Čiurlionienė „Pinigėliai“, rež. Aleksandras Šležas.

## Teatre vaidinę aktoriai

* Veronika Ruminavičiūtė,
* Jonas Alekna,
* Vaclovas Blėdis,
* Bronius Babkauskas,
* Kazys Vitkus,
* Janina Dulskytė,
* Jadvyga Matulytė;
* Konstancija Bialopetraviečienė
Vilniaus teatras

**Vilniaus teatras** – Vilniuje 1927–1928 veikęs teatras.

## Teatre vaidinę aktoriai
* Elena Bindokaitė;
* Alfonsas Kernius-Kernauskas;
* Jonas Laumakys;
* Vincas Marcinkus.

## Teatre pastatyti spektakliai
* Fridrichas Šileris „Klasta ir meilė";
* Tatjana Sčepkina-Kupernik „Flavija Tesini".
Jaunųjų teatras

**Jaunųjų teatras** – Kaune 1933–1934 m. veikęs teatras.

Steigėjai Balys Sruoga, Vincas Krėvė-Mickevičius, Mstislavas Dobužinskis, Jurgis Karnavičius, Stasys Šilingas, Stasys Ušinskas, Pranas Skardžius, Vera Sotnikovaitė. Įsikūrė prie Lietuvos teatro draugijos. Teatro vadovai Andrius Oleka-Žilinskas ir jo žmona Vera Solovjova.

Trupę sudarė buvę Valstybės teatro Vaidybos mokyklos Andriaus Olekos-Žilinsko kurso studentai, jauni Valstybės teatro aktoriai ir privačios Olekos-Žilinsko studijos studentai. Režisieriai Romualdas Juknevičius, Balys Lukošius.

## Teatre pastatyti spektakliai

* 1933 m. Harriettos Beecher-Stove romano inscenizacija „Dėdės Tomo lūšnelė“,
* 1934 m. Balys Sruoga „Milžino paunksmė“.

## Teatre vaidinę aktoriai

* Juozas Palubinskas,
* Aleksandras Kernagis,
* Balys Lukošius,
* Stasys Čaikauskas,
* Mečys Chadaravičius,
* Aleksandra Zdanavičiūtė,
* Valerija Bačiulytė,
* Ona Petravičiūtė,
* Aleksas Šimkūnas,
* Romualdas Juknevičius,
* Algirdas Jakševičius,
* Kazimiera Kymantaitė,
* Juozas Grybauskas,
* Juozas Gustaitis,
* Ona Juodytė,
* Olga Mažeikytė,
* Edvardas Kaštanas.
Žvaigždikis (teatras)

**Žvaigždikis** – Kaune 1931–1932 m. veikęs teatras.

## Teatre pastatyti spektakliai

* Gabriela Zapolska „Miesčionis“,
* Petras Gintalas „Septynerios durys“,
* Vytautas Pranas Bičiūnas „Ponia Barbė“,
* Vytautas Pranas Bičiūnas „Rezervas“,
* Vytautas Pranas Bičiūnas „Trilbi“,
* Vytautas Pranas Bičiūnas „Velnio tuzinas“.

## Teatre vaidinę aktoriai

* Natalija Bičiūnienė,
* Antanas Komskis ir kiti.
Vaikų teatro draugija

**Vaikų teatro draugija** – Kaune 1930–1932 m. veikusi teatro draugija.

## Istorija
Draugijos iniciatoriai: Liudas Gira, Petras Vaičiūnas, Juozas Geniušas, Bronius Žygelis, Rapolas Pašakarnis. Dailininkas Stepas Žukas, muzikinės dalies vedėjas Klemensas Griauzdė, baletmeisteriai Olga Dubeneckienė ir Petras Baravykas. Draugijos tikslas buvo rengti koncertus vaikams ir įkurti Vaikų teatrą. Dėl lėšų stokos tikslas nebuvo įvykdytas.

## Teatre pastatyti spektakliai
* 1930 m. D. Ždanovas „Saulės vaikai“,
* 1930 m. Petro Babicko libretas, K. Griauzdės muzika „Paukščių koncertas“.

## Teatre dirbę režisieriai

* Mykolas Kukinas,
* Julija Dvarionaitė,
* Juozas Laucius.
Marionečių teatras (Kaunas)

**Marionečių teatras** –  1934–1936 m. Kaune veikęs lėlių teatras. Įkūrėjai Stasys Ušinskas ir Petras Zulonas. Kompozitorius Viktoras Kuprevičius, scenografijos ir lėlių autorius St. Ušinskas. Teatre buvo naudojama 20 lėlių, suvaidinta apie 50 spektaklių.

## Aktoriai
* Olga Mažeikytė;
* Napoleonas Nakas;
* Jonas Kalvaitis;
* Monika Mironaitė.

## Režisieriai
* Henrikas Kačinskas;
* Balys Lukošius;
* Vladas Fedotas-Sipavičius.

## Spektakliai
;Teatre pastatyti spektakliai 
* Antanas Gustaitis „Silvestras Dūdelė" (premjera 1936 m. gegužės 6 d. Kauno kino teatre „Metropolitain").

## Šaltiniai
Vilniaus trupė

**Vilniaus trupė** (*Vilner trupe*), pirminis pavadinimas – Žydų dramos artistų susivienijimas – Vilniuje nuo 1916 m. veikusi žydų teatro trupė.

Įkūrėjai Mordechajus Mažo ir Leibas Kadisonas-Šusteris. Vaidino Varšuvoje bei kituose Lenkijos miestuose, gastroliavo daugelyje užsienio kraštų. Plačiausiai žinomas Vilniaus trupės spektaklis - An - skio (Šloimė Rapoportas) „Dibukas", kurį 1920 metais jidiš kalba pastatė Dovidas Hermanas.

Ketvirtajame dešimtmetyje Vilniaus trupė skilo. Per 15 veiklos metų teatras pastatė 91 dramos veikalą.
Žydų liaudies teatras

**Žydų liaudies teatras** (Jidiser Folks - teater) – Vilniuje 1908–1936 veikęs teatras.

Įkūrėjas Nachumas Lipovskis. Teatro vadovai Nachumas Lipovskis ir Mošė Karpinovičius. Spektakliai vyko Cirko teatre Lukiškių aikštėje, Filharmonijoje. Teatras turėjo savo chorą ir orkestrą, jame šokdavo Anetos Reizer vaikų baleto trupė.

## Kūrinių, sudariusių teatro repertuarą, autoriai
* Jakobas Gordinas;
* Perecas Hiršbeinas;
* Augustas Strindbergas;
* Osipas Dymovas;
* Šolom Aleichemas;
* Nachumas Lipovskis.

## Teatre dirbę režisieriai
* J. Strugačas;
* Rudolfas Zaslavskis.
Vilniaus žydų lėlių teatras

**Vilniaus žydų lėlių teatras** **Maidim** – 1933–1941 metais  Vilniuje veikęs lėlių teatras.

## Istorija
Teatro iniciatorius Aronas Bastomskis, dailininkas ir scenografas Bencionas Michtomas, orkestro vadovas Elijahu Teitelboimas, režisieriaus padėjėjas Alošė Ranas. Pirmasis spektaklis parodytas 1933 m. rugsėjį. Vaidino jidiš kalba. Lėlės kumštinės, vėliau – marionetės. Teatro repertuarą sudarė žydų folkloras – vienuolika programų, iš jų dvi skirtos vaikams. Teatras vaidino Vilniuje, kituose Lietuvos miestuose, taip pat Lenkijoje.

## Aktoriai
* Jechielis Burginas;
* Hiršas Porudominskis;
* Matlė Zavadski;
* Chaja Kagan;
* Pinchusas Mendelsonas;
* Mejeris Rudenėkis;
* Dovydas Rogovas;
* Cilė Žiburkienė.

## Šaltiniai
Naujasis žydų teatras

**Naujasis žydų teatras** – Kaune nuo 1922 m. iki 4-to dešimtmečio vidurio veikęs teatras.

Vadovas D. Michailovas. Teatras išsilaikė iki ketvirtojo dešimtmečio vidurio, bet spektaklių lygis dažnai nepakildavo aukščiau vidutinio.
Imperatoriškoji tetra

**Imperatoriškoji tetra**, **karališkoji tetra** (*Nematobrycon palmeri*) – mažųjų lašišakarpių (*Characidae*) šeimos akvariuminė žuvis. Dydis iki 6 cm. Akys žalsvai mėlynos. Tinka gausiai žolėmis apsodintas akvariumas, kuriame paliekama laisvos neužsodintos vietos plaukiojimui. Tinka minkštokas rūgštus arba vos šarminis vanduo, tačiau reikia nuolat keisti dalį vandens. Vandens tempertatūra 23-27 laipsniai.

Paplitusi Kolumbijoje.
Juodasis neonas

**Juodasis neonas** (*Hyphessobrycon herbertaxelrodi*) – mažųjų lašišakarpių (*Characidae*) šeimos akvariuminė žuvis.

Dydis iki 5 cm. Nuo galvos iki uodegos peleko pagrindo tęsiasi vaivorykštinė auksinės ir žalios spalvos linija. Žemiau jos eina plati juoda juosta.

Akvariumui tinka labai minkštas rūgštus vanduo. Dažna akvariuminės žuvininkystės rūšis.

Paplitusi Brazilijoje.
Hanoverio arkliai

**Hanoverio arkliai** – arklių veislė. Išvesta XVIII a. Hanoveryje (Vokietija) iš vietos arklių, sumišrintų su grynakraujais jojamaisias, Holšteino, arabų veislės arkliais.

Hanoverio arklių yra sunkesnių (važiuojamųjų) ir lengvesnių (jojamųjų). Sportui ypač geri Hanoverio arklių ir grynakraujų jojamųjų mišrūnai.

Eržilo aukštis ties gogu 165-175 cm, krūtinės apjuostis 183-200 cm, plaštakos – 20-23 cm. Masė 600-700 kg. Dažniausiai bėri.

Auginami Vokietijoje, Rusijoje (Kaliningrado sr.), Lietuvoje (Žagarės žirgyne 1995 m. buvo ~150 šios veislės arklių).

## Nuorodos

* Hanoverio arkliai
Valdeso pusiasalis

**Valdeso pusiasalis** () yra Argentinoje, Čubuto provincijoje, į šiaurės rytus nuo Puerto Madrino, išsikišęs į Atlanto vandenyną, siaura *Carlos Ameghino* sąsmauka jungiasi su žemynu. Plotas 3625 km². Pusiasalyje yra keletas druskingų ežerų, iš kurių viename yra viena žemiausių Pietų Amerikos vietų -40 m žemiau jūros lygio. Visa teritorija – gamtos rezervatas.

1999 m. Valdeso pusiasalis įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Pakrantėse yra jūrų žinduolių, pvz., žieduotųjų ruonių, jūros dramblių gulyklos. Pusiasalis nuo jūros atitvėręs Naująją įlanką (*Golfo Nuevo*), kurioje galima sutikti ūsuotųjų banginių. Taip pat pakrantėse lankosi orkos.

Sausumoje gyvena nandu, guanakai, maros, lapės, skunkai, kormoranai. Pakrantėse apsilanko pingvinai. Iš viso pusiasalyje galima išvysti 181 paukščių rūšį.


File:Southern right whale7.jpg
File:Tail of a whale near Valdes Peninsula.jpg
File:Halbinsel Valdes Pinguine.jpg
File:Chubut-PeninsulaValdes-SeaLions-P2230742b.jpg|Jūrų liūtų gulykla


## Nuorodos
* Straipsnis apie Valdeso p – lį
* Puerto Pirámides miestelio, esančio pusisalyje, svetainė
Dzimdzi drimdzi

**Dzimdzi drimdzi** – Kaune 1924–1926 m. veikusi estradinė grupė.

Vadovas Antanas Vanagaitis.

Estradinės grupės programa buvo rodoma Amerikos lietuvių kolonijose. 1926 m. Viktorui Dineikai ir Jonui Dikiniui iš JAV grįžus į Lietuvą, grupė iširo, tačiau Juozas Olšauskas ir Antanas Vanagaitis JAV tęsė atnaujintus pasirodymus.

## Estradinės grupės dalyviai
* Jonas Dikinis,
* Viktoras Dineika,
* Juozas Olšauskas,
* Antanas Vanagaitis.
Linksmieji broliai

**Linksmieji broliai** – Kaune 1926–1940 m. veikusi estradinė grupė.

Vadovai Jonas Byra, vėliau – Stepas Graužinis. Įsikūrė prie Valstybinio teatro. Koncertavo Kaune ir kitose Lietuvos vietose. Repertuarą sudarė humoristinės programos ir ironiški kupletai. Grupės programos buvo transliuojamos per Kauno radiją.

## Estradinės grupės dalyviai

* Viktoras Dineika,
* Julius Duršliokas,
* Henrikas Kačinskas,
* Jurgis Petrauskas,
* Juozas Siparis,
* Juozas Lupeika.

## Išnašos
Vilniaus valstybinis lėlių teatras

**Vilniaus valstybinis lėlių teatras** – 1944–1949 metais Vilniuje veikęs lėlių teatras.

## Istorija
Įsteigtas 1944 m. spalio 11 d. 1946 m., jo steigėja ir pagrindinė režisierė Mykolė Krinickaitė-Astaškienė. Gaisro metu sudegė teatro patalpos, dauguma dekoracijų ir lėlių. 1949 m. dėl materialinių sunkumų ir kvalifikuotų darbuotojų trūkumo teatras uždarytas, teatro trupė prijungta prie Kauno jaunojo žiūrovo teatro.

## Šaltiniai
Čakas

**Čakas** gali turėti kelias reikšmes:

* **[[Čako provincija|Čakas]]** – provincija Argentinoje;
* **[[Gran Čakas]]** – regionas Pietų Amerikoje;
* **[[Čako karas]]** – karas tarp Paragvajaus ir Bolivijos;
* **[[Čakas (dievas)|Čakas]]** – majų lietaus dievas.
Kauno jaunojo žiūrovo teatras

**Kauno jaunojo žiūrovo teatras** – Kaune, Laisvės al. 71, 1940–1959 m. veikęs teatras.

Teatras įrengtas čia veikusio, 1928 m. pastatyto kino teatro „*Metropolitain*" vietoje. Pastatas 2010 m. įtrauktas Kultūros vertybių registrą (kodo nr. ). Teatro rekonstrukcija pagal 1953–1956 m. ruoštą projektą buvo vienu unikaliausių Stalino epochos socialistinio realizmo stilistikos objektų Kaune (arch. Kazimieras Bučas). Senasis  buvusio kino teatro art deco formų fasadas, originalus pasažas neišliko. Nepakito tik statinio plano branduolys - salė ir fojė. Iš pagrindų rekonstruota scena, fojė ir vestibiulio patalpos, naujai pristatytos pagalbinės darbo patalpos, scenos dirbtuvės. Išspręsta priėjimo prie teatro problema, perkeliant pagrindinį įėjimą į Laisvės alėją. Virš įėjimo įrengtos teatro administracinės patalpos. Ant fasado buvo įtaisytos architektoniškos žmonių figūrų skulptūros (skulp. Romanas Kazlauskas).

1949–1952 m. prie teatro veikė lėlių teatro trupė (vadovė Mykolė Krinickaitė-Astaškienė).

Teatre vaidino:

* Valerija Bačiulytė
* Janina Berūkštytė
* Janina Budrikaitė
* Alfonsas Dobkevičius
* Vytautas Dumšaitis
* Julija Dvarionaitė
* Vytautas Grivickas
* Vaclovas Ivanauskas
* Aldona Jodkaitė
* Juozas Katelė
* Petras Keidošius
* Zita Kėvalaitytė
* Petras Kubertavičius
* Elena Dauguvietytė-Kudabienė
* Petras Likša
* Teodora Liaugaudaitė-Mačiulienė
* Ona Kurmytė-Mazurkevičienė
* Zuzana Arlauskaitė-Mikšienė
* Bronė Kurmytė-Monkevičienė
* Kostas Ostrauskas
* Stasys Petraitis
* Stasys Radzevičius
* Ona Sauleckaitė
* Pranas Stankevičius
* Ksana Dauguvietytė-Šniukštienė
* Genovaitė Tolkutė
* Genovaitė Vaiginytė
* Henrikas Vancevičius
* Aldona Vederaitė
* Antanas Žekas
* Elena Žekienė
* Olga Mažeikytė-Zavadskienė

Teatre dirbo režisieriai, kompozitoriai, dailininkai, vedėjai:

* Mykolė Krinickaitė-Astaškienė
* Klemensas Griauzdė
* Stasys Čaikauskas
* Kira Katerina Daujotaitė
* Vytautas Jasinskas
* Kazys Jurašunas
* Aleksandras Vytautas Kupstas
* Mykolas Labuckas
* Juozas Laucius
* Vladas Norkus
* Marija Červinskaitė-Pauliukonienė
* Stasys Santvaras
* Vladas Fedotas-Sipavičius
* Jurgis Talmantas

## Pavadinimų kaita

* Nuo 1940 m. spalio 17 d. – Kauno vaikų teatras,
* nuo 1941 m. kovo 28 d. – Kauno jaunojo žiūrovo teatras,
* nuo 1941 m. gruodžio 30 d. – Kauno jaunimo teatras,
* nuo 1943 m. lapkričio 9 d. – Kauno jaunasis dramos teatras,
* nuo 1944 m. rugsėjo 5 d. – Kauno jaunimo teatras,
* nuo 1949 m. lapkričio 29 d. – Kauno jaunojo žiūrovo teatras,
* 1959 m. gegužės 1 d. teatras sujungtas su Nacionaliniu Kauno dramos teatru.

## Šaltiniai
Pampos

**Pampos** (, *Llanura Pampeana*) – regionas Pietų Amerikoje, apima visą Urugvajų, vidurio rytų Argentiną (Buenos Airių, La Pampos, Kordobos, Santa Fė provincijas) bei Brazilijos Pietų Rio Grandės valstijos pietus.

Užima apie 750 000 km² teritoriją.

## Gamta
Išsidėsčiusios tarp Andų kalnų vakaruose, Atlanto vandenyno – rytuose, Patagonijos – pietuose ir Čiako – šiaurėje. Visas paviršius – plokščia lyguma (*pampa* – kečujų k. reiškia „lyguma“), tik netoli Bahija Blankos iškyla Ventanijos kalnų masyvas. Klimatas subtropinis; švelnus. Metinis kritulių kiekis 600–1200 mm. Žiemos vėsios, sniegas iškrenta retai, tačiau nereti speigai, pavasarį dažnos audros, vasaros karštos, daug kritulių. Vakaruose išskiriamos sausosios pampos, rytuose – drėgnosios. Būdingiausi dirvožemiai – juodžemiai. Vyrauja gausi žolinė augalija su pavieniais medžiais, būdinga prerijoms ir stepėms. Tipiški pampų augalai – pampų žolė (*Cortaderia selloana*) ir adatinės žolės (*Stipa*).

## Ekonomika
Pampos – Argentinos ir Urugvajaus žemės ūkio „aruodas“. Auginami kviečiai, sojos, linai, soros, saulėgrąžos. Ypač vystoma ganyklinė gyvulininkystė (galvijų auginimas), todėl Argentina pirmauja pasaulyje pagal galvijų sk. viename km².

## Taip pat skaitykite
* Stepės

## Nuorodos
* Straipsnis apie pampas
* www.worldwildlife.org puslapis apie drėgnasias pampas
* www.worldwildlife.org puslapis apie sausasias pampas
* fao.org statistika apie žemės ūkį
Kampanija

**Kampanija** () – pietinės Italijos regionas. Vakaruose ir pietvakariuose ribojasi su Tirėnų jūra, šiaurėje su Lacijumi ir Molize bei rytuose su Bazilikata ir Apulija. Tai tankiausiai gyvenamas bei antras pagal gyventojų skaičių Italijos regionas, sostinė Neapolis.

Krašto pavadinimas kilęs iš  'laukas, lyguma'.

## Geografija
Kampanija driekiasi palei Tirėnų jūrą. Kranto linija vingiuota, yra įlankų (Neapolio, Salerno). Tirėnų jūroje sričiai priklauso keletas salų: Kapris, Iskija, Pročida ir kitos.

Didumą Kampanijos teritorijos užima Pietų Apeninų kalnai; didžiausias aukštis 2050 m (Mileto kalnas; Kampanijos šiaurėje). Netoli Neapolio įlankos stūkso veikiantis Vezuvijaus ugnikalnis. Prie Tirėnų jūros – pajūrio žemuma.

Klimatas mediteraninis. Per metus iškrinta nuo 750 mm iki 2000 mm (kalnuose) kritulių; aukščiausia temperatūra (30 °C) būna rugpjūčio mėnesį.

Didžiausios upės – Volturnas ir Selė.

## Gyventojai

Kampanijos gyventojai turi turtingą bendrą istoriją, bet provincijos tapatybė yra stipresnė nei regioninė, tad žmonės iš Neapolio provincijos (kurie sudaro pusę Kampanijos gyventojų) vadina save *Neapolitan*, o Salerno provincijos – *Salernitan* (vietine kalba *Salernitani*). Neskaitant pietų italų, vietiniai gyventojai taip pat save sieja su graikais, ypač dėl Didžiosios Graikijos ir graikų-romėnų kultūros. Tai iliustruoja posakis *„una faccia, una razza“* (Vienas veidas, viena rasė). Vidutinis Kampanijos italas turi 15 procentų graikiškos kilmės, o šis skaičius žymiai mažesnis šiaurės Italijoje.

Priešingai nei šiaurės ir vidurio Italijoje, į Kampaniją neatvyko daug emigrantų. Italijos nacionalinis statistikos institutas apskaičiavo, kad 2007 m. sausį Kampanijoje gyveno 98 052 užsienyje gimę emigrantai. Tai yra 1,7 % regiono gyventojų. Pagrindinė priežastis yra ta, jog šiaurėje yra geresnė galimybė įsidarbinti nei Pietų Italijoje.

### Didžiausi miestai




## Istorija

Kampanija kažkada buvo senovės graikų kolonija, vėliau užkariauta senovės romėnų. Viduramžiais regionas buvo arabų valstybės dalis, XI a. atiteko Šventajai Romos imperijai.

## Žymios vietos
* Vezuvijus
* Pompėja

## Išnašos
Argentinos tarpupis

**Argentinos tarpupis** arba **Argentinos Mesopotamija** () – regionas šiaurės rytų Argentinoje, tarp Paranos, Urugvajaus, Igvasu, San Antonijo ir Pepiri Guasu upių. Sudaro Misioneso, Korienteso ir Entre Rioso provincijos. Galima išskirti 3 dalis: drėgnąsias pampas pietuose, Čiakui būdingą augaliją turintį centrinį regioną, ir drėgnųjų atogrąžų miškų zoną šiaurėje. Būdingas drėgnas ir šiltas klimatas. Gausu vandeningų upių, pelkių. Įvairi gyvūnija: pumos, kapibaros, tapyrai, lokiai, pekariai ir kt., daug paukščių rūšių.
Berasategis

**Berasategis** () – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, Buenos Airių aglomeracijoje, šalia La Platos estuarijos. Apygardos (*partido*) centras. 150 tūkst. gyventojų.

Miestas susidarė 1960 m. Berasategio apygardą atskyrus nuo Kilmeso apygardos. Čia gimė garsus golfo žaidėjas Roberto de Vicenzo ir garsi dainininkė Daniela Herrero. Plačiai kultyvuojamas sportas: lengvoji atletika, futbolas, krepšinis, dviračių sportas.

## Lankytinos vietos
**Selva Marginal de Hudson* gamtos rezervatas,
**Pereyra Iraola* parkas,
*Botanikos sodas priemiestyje *Ranelagh*,
*kolonijinės architektūros pastatai.

## Nuorodos
*www.berazategui.gov.ar 
*berazategui.info 
*Argentinos informacinės agentūros pranešimai apie Berasategį 
*Sportinės veiklos svetainė
Zuzana Arlauskaitė-Mikšienė

**Zuzana Arlauskaitė-Mikšienė** (Orlauskaitė, 1889 m. rugpjūčio 25 d. Šiauliai – 1973 m. spalio 2 d. Detroitas, JAV) – Lietuvos ir JAV lietuvių aktorė, režisierė.

## Biografija
Brolis Juozas Orlauskis, sūnus Žibuntas Mikšys. Baigė Šiaulių gimnaziją. 1908–1912 m. Rygos „Žvaigždės“ draugijos lietuvių mokyklos mokytoja, 1912–1919 m. Peterburgo ir Carskoje Selo lietuviškos mokyklos vedėja ir mokytoja. 1912–1916 m. Peterburgo lietuvių savitarpinės pagalbos draugijos veikėja, kultūrinio darbo ir teatro organizatorė.

### Teatrinė veikla
1920–1931 m. Lietuvių meno kūrėjų draugijos Dramos vaidyklos (su pertrauka) aktorė, 1926–1928 m. „Mūsų teatro“, 1931–1932 m. „Žvaigždikio“ teatro, 1941–1944 m. Jaunojo žiūrovo teatro aktorė.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1945–1949 m. Austrijos Ingolštato miesto lietuvių vaidintojų trupės įkūrėja ir režisierė. Persikėlusi į JAV, 1949–1970 m. Detroito lietuvių mėgėjų teatro būrelio režisierė ir pedagogė.

### Žymesni vaidmenys
* 1911 m. Laimutė – Marcelinas Šikšnys, „Pilėnų kunigaikštis“
* 1916 m. Marė – Adamas Asnykas, „Kęstutaitis“
* 1922 m. Ledi Milford – Frydrichas Šileris, „Klasta ir meilė“
* 1923 m. Ragnytė – Julijus Slovackis, „Mindaugas“
* 1924 m. Hana – Gerhartas Hauptmanas, „Vežėjas Henšetis“

## Įvertinimas
* 1930 m. Vytauto Didžiojo ordinas 

## Šaltiniai
Konjunkcija (logika)

**Konjunkcija** ( – sujungimas, ryšys) – loginis veiksmas - dviejų ar daugiau paprastų teiginių sujungimas jungtimi *ir*. Naujas sudėtinis teiginys bus teisingas tik tada, kai teisingi *visi* jį sudarantys teiginiai. Visais kitais atvejais jis klaidingas.

Programavime teiginių sujungimo jungtuku „ir“ veiksmas vadinamas konjunkcija ir žymimas sutartiniu žodžiu „and“ arba simboliais ∧, &, &&.

Programavime skiriami du konjunkcijos atvejai: pirmuoju (žymimas &), atliekant konjunkciją, prieš tai apskaičiuojamos abi reiškinio pusės. Antruoju (žymimas &&), jei pirmasis reiškinys neteisingas, į antrąjį nekreipiama dėmesio ir jis neapskaičiuojamas. Tuomet tampa svarbu greičiau nustatomą teiginį rašyti pirmą. Galutinis abiejų tipų rezultatas sutampa, tačiau skaičiavimų eiga skiriasi, todėl jos žymimos skirtingai. Jei jungiami daugiau nei du teiginiai, ženklu && pažymėta konjunkcija visos operacijos reikšmę nustato apskaičiuodama (iš kairės į dešinę) reiškinius iki pirmos *false* reikšmės (jei rezultatas lygus *klaidinga*) arba iki reiškinio pabaigos (jei visos reikšmės ir rezultatas *teisinga*).
## Galimos konjunkcijos reikšmės (sujungiant du teiginius x ir y)

Pavyzdžiui, konjunkcinis teiginys „Sode auga braškės ir vyšnios“ yra sudarytas iš dviejų paprastųjų teiginių „Sode auga braškės“ (žymime *x*) ir „Sode auga vyšnios“ (*y*).

Pirmuose dviejuose stulpeliuose surašyti visi keturi galimi teiginių *x* ir *y* teisingumo ir klaidingumo variantai:
* Teiginys „Sode auga braškės“ teisingas; teiginys „Sode auga vyšnios“ teisingas - konjunkcija teisinga.
* Teiginys „Sode auga braškės“ teisingas; teiginys „Sode auga vyšnios“ klaidingas - konjunkcija klaidinga.
* Teiginys „Sode auga braškės“ klaidingas; teiginys „Sode auga vyšnios“ teisingas - konjunkcija klaidinga.
* Teiginys „Sode auga braškės“ klaidingas; teiginys „Sode auga vyšnios“ klaidingas - konjunkcija klaidinga.
Kadangi *konjunkcija teisinga, kai teisingi visi jos nariai*, konjunkcija „Sode auga braškės ir vyšnios“ bus teisinga tik tada, kai teisingi bus visi duotieji teiginiai (t. y., sode auga ir braškės, ir vyšnios). Taigi, konjunkcija teisinga tik vieninteliu pirmuoju atveju, kai visi (abu) duotieji argumentai (*x* ir *y*) yra teisingi. Kitais atvejais konjunkcija visada bus klaidinga.

## Šaltiniai

## Taip pat skaitykite
* Inversija
* Disjunkcija
Valerija Bačiulytė

**Valerija Bačiulytė** (1908 m. Karsakiškyje – ????) – lietuvių aktorė.

## Biografija

### Mokslai ir studijos

1930–1933 m. Valstybės teatro Vaidybos mokykla, Boriso Dauguviečio kursas.

### Aktorinė veikla

* 1933–1934 m. Jaunųjų teatras;
* 1934–1937 m. Valstybės teatras;
* 1940–1944 m. Vaidilos teatras;
* 1944–1945 m. Vilniaus valstybinis lėlių teatras;
* 1945–1947 m. Klaipėdos muzikinės dramos teatras;
* 1947–1949 m. Vilniaus valstybinis lėlių teatras;
* Nuo 1949 m. Kauno jaunojo žiūrovo teatras.
Elena Bindokaitė-Kernauskienė

**Elena Bindokaitė-Kernauskienė** (1899 m. vasario 2 d. Vilkaviškyje – 1990 m. vasario 10 d. Klaipėdoje) – aktorė.

## Biografija

### Mokslai ir studijos

* 1926–1929 m. Valstybės teatro Vaidybos mokykla, Boriso Dauguviečio kursas.

### Aktorinė veikla

* 1918 m. mėgėjų vaidinimai (Venciūnai);
* 1919 m. Tautos teatras;
* 1920–1924 m. mėgėjų trupės;
* 1924–1926 m. Liaudies teatras;
* 1926–1928 m. Mūsų teatras;
* 1929–1931 m. Valstybės teatras;
* 1931–1935 m. Valstybės teatro Šiaulių skyrius;
* 1935–1939 m. Valstybės teatro Klaipėdos skyrius;
* 1939–1961 m. Valstybės teatro Šiaulių skyrius.
Jurgis Blekaitis

**Jurgis Blekaitis** (1917 m. liepos 8 d. Kellomakki mieste, Suomija – 2007 m. birželio 25 d. JAV) – aktorius, poetas, teatrologas.

## Biografija

### Mokslai ir studijos
* Vytauto Didžiojo universitetas,
* Balio Sruogos teatro seminaras,
* 1937–1939 m. Studentų teatro draugija (vadovas Algirdas Jakševičius).

### Aktorinė ir režisūrinė veikla
* 1940–1941 m. Vilniaus valstybinis teatras,
* 1942–1944 m. Vaidilos teatras, aktorius ir režisierius,
* 1943 m. baigtas Vilniaus universitetas, Humanitarinių mokslų fakultetas.

### Režisūrinė veikla
* Lietuvių teatro mėgėjų trupė „Aitvaras“,
* Lietuvių teatro mėgėjų trupė „Atžalynas“,
* Čikagos lietuvių teatras,
* Čikagos vaikų teatras,
* Monrealio lietuvių teatras,
* Naujasis Niujorko rusų teatras.

### Publikacijos
Literatūrologiniai, teatrologiniai straipsniai šiuose leidiniuose:
* Straipsniai leidinyje „Aidai“,
* Straipsniai leidinyje „Literatūros lankai“,
* Straipsniai leidinyje „Naujienos (2)“,
* Straipsniai leidinyje „Metmenys“,
* Knyga „Algirdas Jakševičius – scenos poetas“ (Vilnius, Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas) 1999.
Stasys Čaikauskas

**Stasys Čaikauskas** (1912 m. balandžio 26 d. Sankt Peterburge – 1988 m. sausio 20 d. Kapsuke) – Lietuvos aktorius, režisierius, pedagogas.

## Biografija
1928–1931 m. lankė Valstybės teatro vaidybos mokyklą (Konstantino Glinskio kursas). 1931–1933 m. ir 1934–1941 m. Valstybės teatro aktorius. 1933–1934 m. Jaunųjų teatro aktorius. 1941–1948 m. Jaunimo teatro aktorius ir režisierius.

1941–1948 m. Kauno jaunojo žiūrovo teatro, 1947–1950 m. Kauno muzikinės komedijos teatro režisierius. 1956–1962 m. Kapsuko dramos teatro vyriausiasis režisierius. 1962–1964 m. Kapsuko liaudies teatro režisierius. 1966–1973 m. Kapsuko kultūros mokyklos dėstytojas.

## Filmografija
* 1961 m. Kanonada, rež. Arūnas Žebriūnas, Raimondas Vabalas
* 1964 m. Marš, marš, tra-ta-ta!, rež. Raimondas Vabalas
* 1969 m. Birželis, vasaros pradžia, rež. Raimondas Vabalas

## Šaltiniai
Michailas Čechovas

**Michailas Čechovas** (1891 m. rugpjūčio 28 d. Sankt Peterburge, Rusijos imperija – 1955 m. rugsėjo 30 d. Beverli Hilse, JAV) – rusų režisierius ir aktorius. Rašytojo Antono Čechovo sūnėnas.

## Biografija

### Mokslai ir studijos

* 1911 m. baigė Literatūros ir meno draugijos (A. Suvorino) teatro mokyklą (Peterburgas);
* 1913 m. Maskvos dailės teatro trupė (Maskva).

### Kūrybinė ir pedagoginė veikla

* 1919–1922 m. M. Čechovo studija, vadovas;
* Nuo 1924 m. Maskvos dailės teatro Pirmoji studija, vadovas;
* Nuo 1928 m. Vakarų Europos ir JAV teatrai, režisierius, aktorius, pedagogas;
* 1932–1934 m. darbas Latvijoje;
* 1932–1933 m. Kaune Valstybės teatras, aktorius;
* 1932–1933 m. Valstybės teatro Vaidybos mokykla; aktorius;
* 1932–1933 m. Valstybės teatras, režisierius.

Parašė knygas „Aktoriaus kelias“ (1928 m.) ir „Apie aktoriaus techniką“ (1946 m.).

## Šaltiniai
Borisas Dauguvietis

**Borisas Dauguvietis** (1885&nbsp;m. kovo 26 d. Dauguviečiuose, Biržų apskritis&nbsp;– 1949&nbsp;m. liepos 13 d. Vilniuje)&nbsp;– Lietuvos režisierius, aktorius, pedagogas, dramaturgas

## Biografija

#### Mokslai ir studijos
* 1903–1905&nbsp;m. Rygos agronomijos ir ekonomikos politechnikumas;
* 1906–1909&nbsp;m. Peterburgo imperatoriškoji teatrinė mokykla (kurso pedagogai&nbsp;– S. Jakovlevas ir V. Davydovas).

#### Aktorinė ir režisūrinė veikla
* 1909–1913&nbsp;m. Peterburgo literatūros ir meno draugijos teatras;
* 1914–1920&nbsp;m. antreprizė Gardine, vadovas;
* 1921–1923&nbsp;m. Mūzos draugija Biržuose;
* 1923–1935&nbsp;m. ir 1936–1941&nbsp;m. Valstybės teatras;
* 1931–1935&nbsp;m. Valstybės teatro Šiaulių skyrius;
* 1945–1949&nbsp;m. Vilniaus valstybinis dramos teatras.

#### Pedagoginė veikla
* 1924–1933&nbsp;m. Valstybės teatro Vaidybos mokykla, pedagogas.

### Šeima
Pirma žmona - Olga Kuzmina-Dauguvietienė, su kuria susilaukė penkių dukterų.
* Marija Dauguvietytė-Budreckienė
*Ksenija Dauguvietytė-Šniukštienė (1912 -2004 m.)
* Anastasija (Asia) Dauguvietytė-Dubrovskaja (1917-1991 m.)
* Dara Dauguvietytė-Hanfman (1920-1996 m.)
* Elena (Nelli) Dauguvietytė-Kudabienė (1922-2003 m.)
Antra žmona - Petronėlė Vosyliūtė-Dauguvietienė, kuriai tai buvo trečia santuoka.
* Ella Galina Dauguvietytė (1926-2015)

## Publikacijos
* 1928&nbsp;m. knyga „Teatrališkoji Maskva“;
* Nuo 1946&nbsp;m. pjesės „Žaldokynė“, „Uždavinys“,“ Naujoji vaga“, „Naktigonė“, „Mokytoja Sukackienė“;
* Prieškaryje B. Dauguviečio pastangomis įkurtas meno žurnalas „7 meno dienos“.

## Atminimas
* Iš 100 Lietuvos asmenybių, per tūkstantmetį labiausiai nusipelniusių Lietuvai, įamžintų Tado Gutausko granitinėje skulptūroje „Vienybės medis“, paminėtas ir Borisas Dauguvietis.
* Tarptautinę teatro dieną už scenoje nuveiktus darbus geriausiam metų teatro menininkui, be kitų apdovanojimų, teikiamas „Boriso Dauguviečio auskaras“.

## Šaltiniai

* „Perpetuum mobile: atsiminimų knyga“ (sud. Inga Liutkevičienė).&nbsp;– Vilnius: Tyto alba, 2002.&nbsp;– 255 p.&nbsp;– ISBN 9986-16-231-9