open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Didelių granuliuotų limfocitų leukemija

**Didelių granuliuotų limfocitų leukemija** () – T ląstelių ir NK ląstelių kilmės ne Hodžkino limfomų ir lėtinių leukemijų grupė, kuriai būdingi dideles granules turintys limfocitai kraujyje. Dažniausiai didelių granuliuotų limfocitų leukemija yra lėtinės ir neagresyvios eigos liga, neretai ji diagnozuojama atsitiktinai.

## Epidemiologija
Didelių granuliuotų limfocitų leukemija yra vyresnio amžiaus žmonių liga, amžiaus mediana diagnozės metu yra 60 metų.

## Susijusios ligos
Beveik pusei ligonių sergančių didelių granuliuotų limfocitų leukemija, nustatoma kita sisteminė liga:
* Autoimuninės ligos: reumatoidinis artritas, sisteminė sklerozė, sisteminė raudonoji vilkligė, Sjogreno sindromas, opinis kolitas, autoimuninis hepatitas.
* Onkologinės ligos: lėtinė limfoleukemija, mielominė liga, plaukuotųjų ląstelių leukemija, blužnies limfoma su vilioziniais limfocitais, ūminė mielogeninė leukemija
* Kitos kraujo ligos: paroksizminė naktinė hemoglobinurija, aplastinė anemija, mielodisplastiniai sindromai, imuninė trombocitopeninė purpura, autoimuninė hemolizinė anemija
* Po kaulų čiulpų arba kitų organų transplantacijų

## Diagnostika
Pagal PSO apibrėžimą, didelių granuliuotų limfocitų leukemija diagnozuojama esant kraujyje didelių granuliuotų limfocitų skaičiui 2-20x109/L ir išliekant šiam padidėjimui mažiausiai 6 mėnesius. Tai nustatoma atliekant mikroskopinį kraujo tyrimą. Galutinai leukemiją gali patvirtinti nustatytas T ląstelės receptoriaus geno persitvarkymas. Laboratoriniais tyrimais nustatoma neutropenija, limfocitozė, rečiau trombocitopenija.

## Simptomai
Dėl lėtinės eigos liga dažnai nustatoma atsitiktinai, atliekant tyrimus dėl kitų priežasčių. Liga pažeidžia kaulų čiulpus, blužnį, dažnai nustatoma kepenų infiltracija. Dažniausias simptomas yra splenomegalija, rečiau pasitaiko anemija, B simptomai. Dėl neutropenijos gali būti padažnėjusios kvėpavimo takų, odos bakterinės infekcijos.

## Gydymas
Šios ligos gydymas yra empirinis, klinikinių tyrimų nėra, todėl nėra ir standartinių gydymo schemų. Gydymas paprastai pradedamas tik esant simptomams: dažnoms infekcijoms dėl neutropenijos arba esant išreikštai splenomegalijai. Efektyvus yra imunosupresinis gydymas ciklosporinu A, metotreksatu, ciklofosfamidu, fludarabinu. Gali būti taikomas ir trumpalaikis gydymas kortikosteroidais.

## Šaltiniai
Antavilis (upė)

**Antavilis** – Vilniaus miesto savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, Antaviliuose, ištekanti nedidelė upė. Priklauso Neries mažųjų intakų (su Nerimi) baseinui, Neries kairysis intakas, įtekantis už 181,8 km nuo jos žiočių. Upės hidrologinis nr. 12010360, ilgis – 2,7 km, baseino plotas – 20,5 m².
 
Upelio ištakos yra pelkynėse šalia Šeškučių. Nuo ten jis teka Nemenčinės miškais į šiaurės vakarus ir sujungia ežerų virtinę: Lydekinį, Tapelių ežerą, Juodį, Balžį, Skarbelio ežerą, Antavilio ežerą. Antavilio vardu išteka Antavilio ežero vakariniame krante. Teka pietvakarių kryptimi. Vidurupyje kerta kelią  (Nemenčinės plentą). Daugelyje vietų upės vaga prateka pro sodų bendrijas, yra ištaisyta ar kanalizuota. Aukštupyje ir žemupyje Antavilis užtvenktas, suformuoti nedideli tvenkiniai.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Apie Antavilio upelį Gamtos katalogo portale
Ilyrijos pretorinė prefektūra

**Ilyrijos (Ilyriko) pretorinė prefektūra** (, ) – vėlyvosios Romos imperijos administracinis vienetas, viena iš keturių pretorinių prefektūrų. Jis apėmė Ilyrijos ir Graikijos istorinius regionus: dabartinės Graikijos, Albanijos, Makedonijos, Serbijos, Kosovo, Juodkalnijos teritorijas. Pradiniu laikotarpiu prefektūrai taip pat priklausė ir Panonija (dab. Kroatijos, Bosnijos ir Hercegovinos, Vengrijos ir dalies gretimų šalių teritorijos).

## Raida
Prefektūra buvo įkurta vėliausiai iš visų pretorinių prefektūrų, 347 m. Jos teritorijos (3 diecezijos) buvo atskirtos nuo Italijos pretorinė prefektūros. Tačiau iki pat 395 m. Ilyrijos prefektūros likimas buvo permainingas: ji buvo tai atkuriama, tai naikinama, ją visą ar jos dalis prijungiant prie Italijos. Kaip atskiras administracinis vienetas ji egzistavo 347–461 m. ir 375–379 m. Galiausiai, padalinus Romos imperiją į dvi dalis, Ilyrijos prefektūra priskirta Rytų Romos imperijai, bet ji prarado Panonijos dieceziją. Tuo metu jos sostinė galutinai nusistovėjo Tesalonikuose.

VII a. dėl slavų invazijų Bizantija neteko beveik visų prefektūros teritorijų. Paskutiniaijos likučiai buvo aplink sostinę Tesalonikus. Tačiau prefekto () titulas išlaikytas iki pat IX a. pradžios. Vykdant Bizantijos administracinę reformą, iki 840 m. prefektūros likučiai paversti Tesalonikų tema.

## Sandara
Iš pradžių prefektūrai priklausė šios diecezijos:

* Dakijos diecezija su centru Serdikoje ir 5 provincijomis;
* Makedonijos diecezija su centru Tesalonikuose ir 7 provincijomis;
* Panonijos diecezija su centru Sirmijume ir 7 provincijomis;
Po 395 m. Panonijos diecezija atiteko Italijos pretorinei prefektūrai.
Veržuva (upė)

**Veržuva** – Vilniaus miesto savivaldybės šiaurės rytuose tekanti nedidelė upė. Priklauso Neries mažųjų intakų (su Nerimi) baseinui, Neries kairysis intakas, įtekantis už 179,2 km nuo jos žiočių. Upės hidrologinis nr. 12010370, ilgis – 8,3 km, baseino plotas – 41,2 m².

Upė prasideda Kairėnų miško apylinkėse, teka iš rytų į vakarus. Žemupyje kerta kelią  (Nemenčinės plentą). Turi dešinįjį intaką (Puškarnia). Didžioji dalis vagos saugoma Veržuvos hidrografiniame draustinyje. Slėnis gilus, miškingas. Upės vaga vingiuota, joje gausu išvartų, srauni, šaltavandenė. Prie Žemosios Veržuvos yra medinės užtvankos liekanos, brasta.

Prie upės įsikūrusios gyvenvietės: Aukštoji Veržuva, Vaguva, Vismaliukai, Žemoji Veržuva, Vinciūniškės, Veržuva.

Upėvardis kildinamas nuo žodžio *veržtis* („su jėga eiti, trykšti“), *veržti* („stipriai spaudžiant rišti, spausti“). Dar upė žinoma kaip *Varžuvka* (*Warżowka*), *Veržė*, *Varžė*, *Viržupis*. Gali būti, kad seniau upė vadinta *Viršupiu* – šitokio pavadinimo dvaras buvęs pavilniuose. XVI–XVIII a. šiaurėje jo valdų ribos siekė Veržuvos upelį.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Apie Varžuvką Gamtos katalogo portale
Murlė

**Murlė** – Vilnios kairysis intakas rytinėje Vilniaus miesto dalyje, Rokantiškėse. Murlė įteka į Vilnią 13,6 km atstumu nuo jos žiočių, priklauso Neries mažųjų intakų (su Nerimi) baseinui. Upelio hidrologinis nr. 12010455.
 
Upelis prasideda Vilniaus rajono paribyje, ties Grigaičiais. Teka šiaurės kryptimi, vietomis patvenkta. Prateka Pavilnių regioninio parko rytiniu pakraščiu. Vidurupyje, kairiajame krante, stūkso Rokantiškių piliakalnis. Žemupyje teka labai urbanizuota teritorija.


Užtvengta Murlės upė1.JPG|Užtvenkta Murlės upė iš šiaurinės pusės
Užtvengta Murlės upė 2.JPG|Užtvenkta Murlės upė iš pietinės pusės


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Apie Murlę Gamtos katalogo portale
Bričenio rajonas

**Bričenio rajonas** – vienas iš Moldovos administracinių vienetų, esantis šalies šiaurės vakaruose. Administracinis centras – Bričenis. Kitas svarbus rajono miestas – Lipkanai. Taip pat rajone yra 11 kaimų ir 26-ios komunos. 2012 m. duomenimis, rajone gyveno 74 700 gyventojų.

Bričenio rajonas šiaurėje turi pasienio ruožą su Ukraina, rytuose ribojasi su Oknica, pietuose su Jedinecu bei vakaruose Pruto upė pasienyje skiria nuo Rumunijos.

Rajone gimė buvęs Moldavijos prezidentas – Marian Lupu.

## Tautinė sudėtis
Maršalo Salų tarptautinis oro uostas

**Maršalo Salų tarptautinis oro uostas** () (IATA; **MAJ**, ICAO: **PKMJ**), dar žinomas kaip **Amata Kabua tarptautinis oro uotas** – oro uostas, įsikūręs vakarinėje Rairoko dalyje, Madžūro atolo, Maršalo Salų sostinės, pietuose.

Oro uosto terminalą sudaro keletas vienaaukščių statinių (nedideli angarai). Oro uostas geba aptarnauti visus sraigtinius ir turbosraigtinius lėktuvus, reaktyvinius verslo orlaivius bei mažo ir vidutinio dydžio reaktyvinius orlaivius (pvz., Boeing 737, Boeing 727). Galima nutupdyti ir Boeing 767.

## Istorija
Oro uostas nutiestas po Antrojo pasaulinio karo, apie 1943 m., *Anenelibw* ir *Lokojbar* salelėse. Jis pakeitė koralinės dangos Madžūro aerodromą Delapo saloje, netoli rytinio Madžūro atolo pakraščio, kurį 1942 m. įrengė Japonijos okupacinės pajėgos. Iki XX a. 8-ojo dešimtmečio oro uoste nebuvo jokių pastatų. Dabartinis terminalas pastatytas 1971 m. Kilimo ir tūpimo takas nutiestas tais pačiais metais.

Siekiant apsaugoti įpylimą, kuris panaudotas oro uostui įrengti, nuo užliejimo, įrengtos jūros sienos. 2007 m. atnaujintas ir perdažytas kilimo tako paviršius. Naujai nutiesta aikštelė priešais angarus. Prie buvusių 3 gaisrinių automobilių pridėti dar du.

## Šaltiniai
Humajūnas

**Nasiras ud-Dinas Muhamadas Humajūnas** (, ; g. 1508 m. kovo 7 d. – m. 1556 m. sausio 17 d.) – Mogolų imperatorius, valdęs po savo tėvo Baburo (1530–1556 m.).

Priklausė Didžiųjų Mogolų dinastijai, kilusiai iš Timūro. Dar jaunystėje (būdamas 23 m.) tapo Mogolų imperatoriumi, mirus tėvui Babūrui. Humajūno jaunesniajam pusiau broliui Kamranui Mirzai atiteko valdos Afganistane. Savo valdymo pradžioje susidūrė su Suro sultonu Šerchanu bei Gudžarato sultonu Bahaduru. Pradžioje Humajūnas su savo konkurentais sugyveno sąlygiškai taikiai, bet vėliau surengė žygį prieš Bahadurą, kuris su portugalų pagalba ruošėsi pulti Mogolus. Tuo pasinaudojęs Šerchanas bandė užkariauti Mogolų žemes. Humajūnas apgynė Agrą, bet Gauras buvo nuniokotas. Vėliau armijos stojo į mūšį netoli Benareso – Humajūnas pažadėjo valdas Šerchanui Bengalijoje mainais už taiką. Šerchanas priėmė taiką, bet naktį užpuolė nepasiruošusius Mogolus. Imperatorius pabėgo įšokęs į Gangą. Pasiekęs Agrą jis ėmė ruoštis artėjančiam Šerchano antpuoliui. 1540 m. armijos susidūrė Kanaudžo mūšyje – čia imperatorius vėl pralaimėjo ir buvo priverstas atsitraukti į Lahorą.

Šerchanas tuo tarpu įsteigė Suro imperiją šiaurės Indijoje. Jis siekė išstumti Humajūną iki pat Kabulo, tačiau šį miestą valdęs Kamranas Mirza nenorėjo priimti brolio. Šerchanas su hindų radža Maldeo Rathoru privertė Humajūną palikti Lahorą. Mogolai pasitraukė į Taro dykumą ir pasiekė Sindhą. Ten Humajūną priėmė Sindho valdovas Huseinas Umranis. Čia imperatorius iš likusių mogolų, sindhų ir beludžių sudarė naują armiją ir 1543 m. išžygiavo į Kandaharą, kur siekė nuversti jį išdavusius brolius. Tačiau Mogolai pergalės nepasiekė ir Humajūnas pasitraukė į Safavidų valdytą Persiją. Herate Mogolai buvo sutikti kaip garbūs svečiai. Kazvine Humajūnas susitiko su persų šachu Tahmaspu I.

Gavęs Safavidų armijos pastiprinimą, Humajūnas apgulė Kandaharą. Miestas pasidavė, tada buvo užimtas Kabulas, tačiau po taktinių pergalių Mirza miestus susigrąžino. 1552 m. Mirza bandė gauti paramą iš naujo Suro valdovo Islamšacho, bet negavęs buvo sulaikytas Mogolams ištikimų gakharų. Humajūnas brolio nenužudė, bet įsakė apakinti ir išsiuntė į Meką.

1554 m. žuvo Islamšachas ir Suro imperija liko be valdovo. Tuo pasinaudojo Humajūnas ir su Bairamchano vadovaujama armija 1555 m. užėmė Delį. Užėmęs Mogolų sostą ir nebeturėdamas dėl jo konkuruojančių brolių, Humajūnas pradėjo karines kampanijas, siekdamas atkurti imperijos valdas. Savo antrojo valdymo laikotarpiu, imperatorius taikė persišką valdymo ir administracijos modelį, skatino menus.

1556 m. Humajunas mirė, pasak legendos, lipdamas laiptais jis išgirdo azaną, klupo melstis, bet užkliuvęs nukrito ir smarkiai susitrenkė. Pradžioje buvo palaidotas Purana Kilos tvirtovėje, bet po Hemos antpuolio palaikai perlaidoti Humajūno kapavietėje, pastatytoje 1570 m. Delyje. Po Humajūno Mogolų valdovu tapo jo sūnus Akbaras.

## Šaltiniai
Atsparumas aktyvuotam C proteinui

**Atsparumas aktyvuotam C proteinui** () – trombofilija dėl kraujo krešėjimo V faktoriaus atsparumo proteinui C. Dėl to V faktorius negali būti inaktyvuojamas ir padidėja trombozės rizika.

## Patogenezė
Normaliomis sąlygomis aktyvus proteinas C jungiasi prie V krešėjimo faktoriaus ir jį suardo. Šitaip nutraukiama kraujo krešėjimo kaskada ir sustabdomas trombo formavimasis. Būklė, kai šis aktyvuotas proteinas C negali prisijungti ir sustabdyti krešėjimo proceso, vadinama atsparumu aktyvuotam C proteinui.

## Priežastys
Atsparumas aktyvuotam C proteinui gali būti dėl įgimtų priežasčių arba dėl įgytų faktorių. Dažniausia priežastis apskritai ir dažniausia įgimta priežastis yra Leideno faktorius – V krešėjimo faktoriaus mutacija.. Ji nustatoma 95% atsparumo aktyvuotam proteinui C atvejų.

## Diagnostika
Atsparumas aktyvuotam proteinui C gali būti nustatomas specialiais laboratoriniais tyrimais. Paprastai visi jie pagrįsti dalinio aktyvuoto tromboplastino laiko nustatymu. Tyrimo norma priklauso nuo naudojamų reagentų ir laboratorijos. Tyrimas tik parodo atsparumo aktyvuotam proteinui C egzistavimą, jo priežasčiai nustatyti reikalingi kiti tyrimai, pirmiausiai PGR Leideno mutacijos nustatymui.

## Šaltiniai
Basarabiaskos rajonas

**Basarabiaskos rajonas** – vienas iš Moldovos administracinių vienetų, esantis šalies pietuose. Skirstomas į administracinį centrą – Basarabiaska, 3 kaimus ir 6-ias komunas.

## Geografija
Basarabiaskos rajonas šiaurėje ribojasi su Čimišlija, rytuose turi pasienio ruožą su Ukraina, vakaruose ir pietuose ribojasi su Gagaūzija.

Rajonas yra Kogilniko upės, kuri teka šiaurės pietų kryptimi, baseine. Dauguma ežerų yra dirbtinės kilmės.

## Tautinė sudėtis
Trombozė

**Trombozė** – kraujagyslės (venos arba arterijos) užsikimšimas jos spindyje susiformuojančiu kraujo krešuliu. Priklausomai nuo kraujagyslės vietos ir tipo, trombozė gali būti įvairių ligų (širdies infarkto, galvos smegenų insulto) ir kitų patologinių būklių priežastis. Padidėjęs polinkis trombozei vadinamas trombofilija.

## Šaltiniai
Leideno faktorius

**Leideno faktorius (Leideno mutacija, V faktoriaus Leideno mutacija)** – dažniausia įgimta trombofilijos (polinkio trombozėms) priežastis. Tai yra V krešėjimo faktoriaus mutacija, dėl kurios jis nebegali būti deaktyvuojamas aktyvuoto proteino C, todėl nebegali būti stabdomas kraujo krešėjimo procesas.

## Istorija
Mutacija atrasta 1994 metais Nyderlandų Leideno mieste, pagal ką kilo ir jos pavadinimas.

## Epidemiologija
Leideno mutacija randama 5% asmenų (kai kuriais šaltiniais Europoje net 8%), o tarp trombofilija sergančiųjų jos paplitimas siekia iki 40 %. Heterzigotinė Leideno mutacija padidina trombozės riziką 4-8 kartus, homozigotinė mutacija 40-80 kartų. Nėštumo metu Leideno faktorius taip pat ženkliai padidina trombozės riziką, taip pat rizika papildomai ženkliai padidėja vartojant hormoninius kontraceptikus bei rūkant.

## Patogenezė
Normaliomis sąlygomis V krešėjimo faktorius gali būti suskaidytas proteino C. Leideno faktorius yra V krešėjimo faktoriaus mutacija, perduodama autosominiu dominantiniu būdu. Mutacija yra F5 gene, 10 egzone. Dėl mutacijos susiformuoja atsparumas aktyvuotam C proteinui, t. y. aktyvuotas proteinas C nebegali suskaidyti V faktoriaus, todėl nenutraukiama kraujo krešėjimo kaskada, kas pasireiškia padidėjusiu trombino susidarymu ir polinkiu trombozėms. Faktorius V nėra visiškai atsparus proteinus C, tiesiog jo suskaldymas užtrunka kur kas ilgiau. Mutacija dažniausiai žymima G1691A (aminorūgšties arginino pakeitimas glutaminu 1691 pozicijoje).

## Diagnostika
Diagnostika pagrįsta atsparumo aktyvuotam C proteinui nustatymu. Paprastai tai atliekama nustatant dalinį aktyvuoto tromboplastino laiką paciento kraujo serume su ir be aktyvaus proteino C. Skirtumas pateikiamas santykiu tarp šių skaičių ir parodo, ar yra atsparumas aktyvuotam C proteinui. Pati Leideno mutacija gali būti randama molekuliniais genetiniais metodais, PGR.

## Gydymas
Paprastai mutacijos ieškoma jau pasireiškus trombozei, taigi ligonis bet kuriuo atveju jau būna gavęs ar gauna atitinkamą gydymą antikoaguliantais. Aiškių gydymo rekomendacijų nėra, kadangi trombozės rizika priklauso ne tik nuo Leideno mutacijos, bet ir nuo daugelio kitų veiksnių. Paprastai heterozigotinę mutaciją turintys asmenys negydomi, jei jiems nepasireiškė trombozė. Nustačius mutaciją gali būti rekomenduojama trombozės profilaktika kai kuriose rizikos situacijose (skrydžių metu, po operacijos). Moterims turinčioms Leideno faktorių nerekomenduojami estrogenų turintys hormoniniai kontraceptikai. Nėštumo metu būtina dažnesnė kontrolė, gali būti skiriami antikoaguliantai.

## Kita
Tyrimų duomenys rodo, mad Leideno mutacija turi privalumų: jos nešiotojai praranda mažiau kraujo traumų ar operacijų metu, pavieniai tyrimai rodo galimai mažesnę riziką mirti esant sunkiai infekcijai (sepsiui).

## Šaltiniai
Juodis (Vilniaus m.)

**Juodis** – nedidelis ežeras šiaurės rytinėje Vilniaus miesto dalyje, apie 0,5 km į pietus nuo Balžio ežero Tapelių kraštovaizdžio draustinyje. Prie ežero esanti Vilniaus miesto dalis – Šilas.

Juodis priklauso Neries mažųjų intakų (su Nerimi) baseinui (Antavilio upelio baseinui). Ežero hidrologinis nr. 12030091, plotas – 9,1 ha. Vandens telkinys savo forma ištįsęs šiaurės-rytų kryptimi 0,73 km, plotis iki 0,17 km. Altitudė 135,8 m. Ežeras telkšo Antavilio ir Kairėnų miškų apsuptyje, maitinamas tarp Balžio ir Tapelių ežero pratekančio A-2 upokšnio. Krantai aukštoki, tik šiaurinis krantas žemas ir pelkėtas.

Ežero pavadinimas kilo nuo žodžio *juodas, juoda*.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Vilniaus miesto ežerai
* Apie Juodį Gamtos katalogo portale
Beilerbėjus

**Beilerbėjus** ( 'visų bėjų bėjus'), *beglerbegas* (sen.turk. *Beglerbeg*), *beklerbekas* – Safavidų valstybės Irane ir Osmanų imperijos vietininkas, pavaldus tik monarchui (šachui Irane ar sultonui Osmanų imperijoje), kurio rankose buvo tiek civilinė, tiek karinė valdžia. Jo valdoma valstybės dalis sudarė administracinį teritorinį vienetą beilerbėjiją. Būdavo skiriamas iš chanų.

Europinis beilerbėjaus atitikmuo – generalgubernatorius. Arabų ekvivalentas – *amir al-umara*.

## Iranas
Irane šis titulas buvo ir valdant Afšaridų, Zendų ir Kadžarų dinastijoms.

Sefevidų laikais Užkaukazėje egzistavo 4 beilerbėjijos:
* Tebrizo chanatas,
* Čuchur-Saadas,
* Karabacho chanatas,
* Širvanas.

## Osmanų imperija
Osmanų imperijoje egzistavo 2 beilerbėjijos:
* Rumelija (europinėje dalyje),
* Anatolija (azijinė dalis).

## Nuorodos
* Беглербег, или бейлербей // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона: В 86 томах (82 т. и 4 доп.). – СПб., 1890–1907.
* BEGLERBEGĪ. Энциклопедия Ираника
Nacionalinė Lietuvos elektros asociacija

**Nacionalinė Lietuvos elektros asociacija** (**NLEA**) – elektros tiekėjų asociacija, veikianti Lietuvoje. Būstinė Juozapavičiaus g. 13, Vilnius.

Asociacija įsteigta 2011 m. birželio 6 d.

Atstovauja Lietuvai Eurelectric asociacijoje.

## Nariai
# Lesto
# Lietuvos energija
# Litgrid
# Technologijų ir inovacijų centras

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Rytų pretorinė prefektūra

**Rytų pretorinė prefektūra** (), **Anatolijos pretorinė prefektūra** () – vėlyvosios Romos imperijos, vėliau Bizantijos imperijos administracinis vienetas, viena iš trijų (vėliau keturių) pretorinių prefektūrų. 

Ji apėmė teritorijas Balkanuose (Trakiją), Mažojoje Azijoje, Sirijoje ir Egipte: buvo dabartinių Bulgarijos, Turkijos, Sirijos, Libano, Izraelio, Egipto, rytų Libijos teritorijose.

## Raida
Prefektūra buvo įkurta 337 m., po Konstantino mirties, kuomet trys jo sūnūs pasidalino imperiją į tris prefektūras. Rytų prefektūra atiteko jo sūnui Konstancijui II, ir pradžioje ją sudarė keturios diecezijos. 395 m. padalinus Romos Imperiją į dvi dalis, prefektūra priskirta Rytų Romos imperijai. Tai tapo svarbiausia imperijos prefektūra, kurios administracinis centras Konstantinopolis sutapo su visos imperijos sostine. Jos prefektas pagal statusą buvo antrasis žmogus po imperatoriaus.

Pretorinė prefektūra nunyko VII a., kuomet neteko teritorijų Trakijoje (jas nukariavo slavai), Egipte ir Sirijoje (jas nukariavo Kalifatas). Prefektūros likučiai Mažojoje Azijoje ir Balkanuose buvo perorganizuoti į temas.

## Sandara
Prefektūrai priklausė 5 diecezijos:
* Trakijos diecezija su centru Filipopolyje ir 6 provincijomis;
* Azijos diecezija su centru Efese ir 11 provincijų;
* Ponto diecezija su centru Amasijoje ir 12 provincijų;
* Rytų diecezija su centru Antiochijoje ir 16 provincijų;
* Egipto diecezija su centru Aleksandrijoje ir 6 provincijomis, apie 381 m. atskirta nuo Rytų diecezijos;
Kosmoso mokslų ir technologijų institutas

**Kosmoso mokslų ir technologijų institutas** – Lietuvos kosmoso asociacijos privati tyrimų organizacija, įsteigta 2010 m.

Kosmoso mokslų ir technologijų institutas prisidėjo prie pirmojo lietuviško palydovo LitSat-1 kūrimo.

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
Subaru R2

**Subaru R2** – „Subaru“ kompanijos automobilis, nuo 2003 m. lapkričio iki 2010 m. kovo gamintas Japonijoje. Šiuo modeliu „Subaru“ kompanija mėgino grįžti į perspektyvią mažalitražių automobilių rinką (kei-car automobiliams Japonijoje taikomos mokesčių lengvatos). „R2“ pavadinimas jau buvo naudojamas 1969–1972 m. „R2“ išorė labai panaši į „Subaru Pleo“ modelį, bet skirtingai nei kampuotos „Pleo“ formos, turėjo apvalias kėbulo linijas.

Į „Subaru R2“ buvo montuojamas vienas variklis „EN07“. Šio variklio darbinis tūris (cilindrų skersmuo ir stūmoklio eiga – 56×66,8 mm) – viso labo 658 cm³. Tai keturių cilindrų, I4 variklis su kuro įpurškimo sistema. Šis variklis ypatingas tuo, kad „Subaru R2“ buvo montuojamas trijų skirtingų modifikacijų (priklausomai nuo automobilio modifikacijos). Pažangus variklio darbas išvysto iki , esant 6400 aps./min. ir 63 Nm sukimo momentui; taip pat yra variantas su suslėgėju () ir suslėgto oro aušintuvu (), kuris išvysto 64 AG.

Automobilis galėjo būti nudažytas viena iš 11 skirtingų spalvų, o vidaus apdaila buvo 3 skirtingų variantų (po vieną skirtingai variklio modifikacijai).

2005 m. sausio 4 d. buvo pristatytas „Subaru R1“ modelis – dviduris „R2“ modelio variantas su trumpesne ratų baze ir mažesniu kėbulu.

## Šaltiniai
Čimišlijos rajonas

**Čimišlijos rajonas** – vienas iš Moldovos administracinių vienetų, esantis šalies pietuose. Administracinis centras – Čimišlija. Tai pat yra 22 kaimai bei 16 komunų. 2012 m. duomenimis, rajone gyveno 61 300 gyventojų.

## Geografija
Čimišlijos rajonas šiaurėje ribojasi su Hinčeščiu ir Jaloveniu, rytuose su Keušeniu, pietryčiuose su Basarabiasku bei Ukraina ir pietuose su Gagaūzija.

Šiaurinė rajono dalis kalvota. *Centrinė Moldovos plynaukštė* iškilusi iki 250 m virš jūros lygio. Altitudė – nuo 50 iki 200 metrų.

## Tautinė sudėtis
Fiat 2800

**Fiat 2800** arba **Fiat 2800 CMC** – „Fiat“ kompanijos automobilis, gamintas 1938–1944 m.

Reprezentacinės klasės automobilis „Fiat 2800“ pradėtas gaminti 1938 m. Šis modelis buvo pirmasis „Fiat“ kompanijos automobilis, kuris pradėtas gaminti su nauja priekine dalimi, vadinama „musone“ (didelė nosis). Automobilis buvo gaminamas iki 1941 m.

Karo metais „Fiat 2800“ pabrėžė savininko socialinę būseną. Automobilis buvo populiarus tarp italų elito, juo važinėjo karalius Viktoras Emanuelis III, taip pat Romos popiežius.

Per visą gamybos laikotarpį buvo pagaminti 624 „Fiat 2800“ (abiejų tipų) vienetai, iš kurių 210, pavadinimu „2800 CMC“, buvo pagaminti Italijos ginkluotosioms pajėgoms.

## Varikliai
* Variklio tipas: I6;
* Variklio darbinis tūris: 2852 cm³
* Variklio galia: 85 AG
* Didžiausias greitis: 130 km/h

## Fiat 2800 CMC

1939 m. pasirodė „2800“ modelio modifikacija su trumpesne (3,0 m vietoje 3,2 m) ir sustiprinta važiuokle. Automobilyje buvo montuojami didesni ratai, kurie leido važiuoti prastesnės būklės keliais, taip pat automobilis tapo patogesnis kariuomenei. Ši modifikacija buvo gaminama iki 1943 m. Paskutinis egzempliorius buvo surinktas 1944 m.

Ši modifikacija buvo skirta tik Italijos ginkluotojų pajėgų vadovybei.

## Nuorodos

* „Fiat 2800“ trimatis modelis
Didysis županas

**Didysis županas** (; ; ) – pietų slavų titulas, atitinkantis kitų šalių titulą didysis kunigaikštis. 

## Viduramžiai
### Bulgarija
Dekoruota sidabrinė taurė su viduramžių graikų kalbos įrašu rodo, kad didžiojo župano titulas buvo naudotas IX a. Pirmojoje Bulgarijos imperijoje. Įraše minimas Sivinas, kuris valdant Borisui I (852-889) m., turėjo didžiojo župano titulą. Sivinas buvo vienas iš Bulgarijos bojarų, palaikiusių šalies sukrikščioninimą.

### Serbija
Viduramžių Serbijoje didysis županas () valdė kunigaikštystę, kurią sudarė keli feodai, tad Serbijoje šis titulas reiškė aukščiausią visų valdų valdovą. Tuo tarpu *župano* titulas buvo antras pagal vyresnumą, jį gaudavo didžiojo župano broliai ar kiti giminaičiai. Žinomiausias didysis županas buvo Stefanas Nemanja, Nemanjičių dinastijos įkūrėjas. 

## XX a.
XX a. Nepriklausomoje Kroatijos valstybėje didžiaisiais županais buvo vadinti asmenys, valdę stambiausius administracinius vienetus *didžiąsias župas*. 

## Nuorodos
Megakariocitas

**Megakariocitas** – kaulų čiulpuose randama kraujodaros ląstelė. Megakariocitai gamina kraujo plokšteles ir yra vienos didžiausių ląstelių žmogaus organizme, jų skersmuo siekia 0,1 mm. Normaliems megakariocitams būdinga ląstelės branduolio segmentacija.
Subaru R1

**Subaru R1** – „Subaru“ kompanijos automobilis, kuris nuo 2005 m. balandžio 4 d. iki 2010 m. kovo buvo gaminamas Japonijoje. Tai dviduris „R2“ modelio variantas su trumpesne ratų baze ir mažesniu kėbulu. Šiuo modeliu „Subaru“ kompanija ketino grįžti į perspektyvią mažalitražių automobilių rinką („kei-car“ Japonijoje taikomos mokesčių lengvatos).

Neįprasta tai, kad „R1“ modelyje neišnaudotas didžiausias leistinas automobilio ilgis, kuris Japonijoje ribojamas mokesčių lengvatas turintiems „kei-car“ klasės automobiliams. Tačiau tuo naudojasi visi kiti gamintojai, pradedant 1989 m. „Autozam Carol“, baigiant „Suzuki Twin“ ir europietišku „Smart Fortwo“ modeliu.

Iki pat 2005 m. pabaigos „Subaru R1“ automobiliuose buvo montuojamas vienintelis variklis „EN07“. Šio variklio darbinis tūris (cilindrų skersmuo ir stūmoklio eiga – 55×66,8 mm) – viso labo 658 cm³. Vėliau, kaip ir „R2“ modelyje, šis variklis pradėtas montuoti su trimis skirtingomis modifikacijomis (priklausomai nuo automobilio modifikacijos). *I* automobilio versijos variklis išvystė 46 AG, patobulintos *R* versijos variklis išvystė iki 54 AG, esant 6400 aps/min. ir didžiausiam sukimo momentui – 63 Nm be įpūtimo; taip pat buvo gaminamas variantas *S* su suslėgėju () ir suslėgto oro aušintuvu (), išvystantis 63 AG.

„R1“ pozicionuojamas kaip asmeninis automobilis arba kaip vidutinio amžiaus jaunavedžių poros antrasis automobilis. Galima komplektacija su natūralia oda ir alkantara. Visi „R1“ automobiliai buvo komplektuojami su CVT sistema, tiek priekiniais, tiek visais ratais varomose automobilių modifikacijose.

Reklamose „R1“ modelis dažnai lyginamas su „Subaru 360“ – pirmuoju kompanijos „Subaru“ automobiliu.

Ant „R1“ bazės sukurti:
* „Subaru R1e“ – eksperimentinis elektromobilis, ribotu kiekiu gaminamas užsakovams Japonijoje. Šiuo modeliu labai domisi JAV, nes jis komplektuojamas su didelės talpos ličio jonų akumuliatoriais, kurie 80 % įkrovą gali pasiekti tik per 15 min.
* „Prodrive P2“ – koncepcinis sportinis automobilis.

## Šaltiniai
Ratako salos

**Ratako salos** () – salų grupė Mikronezijoje, viena iš dviejų, sudarančių Maršalo Salų valstybę. Šios salos yra į rytus nuo Raliko salų; jų pavadinimas maršaliečių kalba reiškia „saulėtekis“. Ratako grandinė povandeniniais gūbriais tęsiasi į pietus kaip Gilberto salos, priklausančios Kiribačiui.

Ratako grupėje yra Maršalo Salų sostinė Madžūras (Delapas–Uliga–Džaritas). 1999 m. Ratake gyveno 30 925 žmonių.

Grupę sudaro šie atolai ir salos:

* Bokakas
* Bikaras
* Utirikas
* Taka
* Medžitas
* Ailukas
* Džemas
* Likiepas
* Votjė
* Erikubas
* Maloelapas
* Auras
* Madžūras
* Arnas
* Milis
* Noksas
Maršalo Salų salos

**[[Maršalo Salos|Maršalų Salų]]** valstybę sudaro 29 atolai, sudaryti iš daugelio mažų salelių, ir 5 salos. Kiekvienas jų, išskyrus negyvenamas salas, sudaro atskirą administracinį vienetą. Iš viso tokių administracinių salų yra 24. Salos skirstomos į dvi pagrindines salų grupes – Ratako ir Raliko.

## Gyvenamos salos ir atolai
Šios salos ar salų grupės sudaro administracinius vienetus.

## Negyvenamos salos
Negyvenami atolai ir salos administruojami iš gretimų atolų.
Raliko salos

**Raliko salos** () – salų grupė Mikronezijoje, viena iš dviejų, sudarančių Maršalo Salų valstybę. Šios salos yra į vakarus nuo Ratako salų; jų pavadinimas maršaliečių kalba reiškia „saulėlydis“.

Raliko grupėje yra didžiausias Maršalo Salų atolas Kvadžaleinas. 1999 m. Ralike gyveno 19 915 žmonių.

Grupę sudaro šie atolai ir salos:

* Enivetokas
* Udželangas
* Bikinis
* Rongdrikas
* Rongelapas
* Ailinginaė
* Votas
* Udžaė
* Laė
* Kvadžaleinas
* Libas
* Namu
* Džabatas
* Ailinglaplapas
* Džaluitas
* Kilis
* Namdrikas
* Ebonas
Cedronas

**Cedronas** taip pat ***Kedronas, Baltupis*** – upelis Lietuvoje, Vilniaus miesto savivaldybėje; dešinysis Neries intakas. Prasideda miškelyje į rytus nuo Fabijoniškių, Cedrono aukštupio kraštovaizdžio draustinyje. Teka į rytus, kerta Geležinio Vilko, Kalvarijų gatves. Tada vingiuoja labai giliu slėniu per Verkių parką. Įteka į Nerį ties Trinapolio bažnyčia.

Apie 1980 m. Baltupiuose Cedronas patvenktas (susidaręs Cedrono tvenkinys). Netoli tvenkinio yra saugoma augalų rūšių, įrašytų į Raudonąją knygą, augavietė. Ant tilto per upelį yra viena iš Kalvarijų kryžiaus kelio stotelių.

Upelio dalis, tekanti per Kalvarijų parką, laikoma šventa. Upelis žemupyje, kur jo vandeniui teikiamos nepaprastos savybės, teka į rytus, Neries link. Savybė „tekėti į rytus“, „tekėti prieš Saulę“ – būdingas senųjų baltų šventų šaltinių ir upelių bruožas.

Upė pavadinta pagal Cedrono upę Jeruzalėje (), o pavadinimas Baltupis kildinamas nuo žodžio *baltas, baltasis, baltajis*, taip pat plg. albanų *baltë* „ežeras“, *baltësi* „pelkė“, senovės slavų **balta, baltьce* – „pelkė, raistas“.

## Taip pat skaitykite

* Pagardenis

## Galerija

## Nuorodos

* Apie Baltupio upę Gamtos katalogo portale
Upelė

**Upelė** (taip pat vadinama *Kaira*, *Kairėna*) – upė Lietuvoje, Neries mažųjų intakų (su Nerimi) baseine; Neries kairysis intakas. Prasideda šalia Kairėnų, teka į šiaurės vakarus per Baniškių, Smėlynės sodus, kerta Nemenčinės plentą. Įteka į Nerį 177,4 km nuo jos žiočių, priešais Naujuosius Verkius.

Turi kairįjį intaką Dvarčią.

Upėvardis kildinamas nuo žodžio *[[upė]]* („vandens srautas“).

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Neries intakai
* Gamtos katalogas
Alsas

**Alsas** – ežeras Lietuvoje, Vilniaus miesto savivaldybėje, Neries mažųjų intakų (su Nerimi) baseine. Telkšo Verkių regioniniame parke, Ežerėlių geomorfologiniame draustinyje, į šiaurės rytus nuo Sauso ežerėlio , į rytus nuo Mažųjų Gulbinų. Ežeras netaisyklingo pavidalo, labai vingiuotos kranto linijos, jungiasi siauromis sąsmaukomis. Pakrantės miškingos – stūkso Verkių miškas. Also ežeras termokarstinės kilmės, sparčiai pelkėjantis, beveik visą paviršių apžėlusi vandens augalija (gausu vandens lelijų, meldų, lūgnių ir kt.). Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0.37 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 130,9 m. Pietuose išteka upelis link už 0,17 km telkšančio 2,2 ha dydžio bevardžio ežero. Pietine pakrante eina Žaliųjų Ežerų gatvė.

Ežerėvardžio etimologija nėra labai aiški. Pasak vienos hipotezių, susidarė iš šaknies *als-* (plg. *alsa* „nuovargis“, *alsus* „varginantis, tvankus“), kuri galėtų sietis su vandens lėtumu.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Wikimapia
* Apie Alsą Gamtos katalogo portale
Arkadijus Kolesnikovas

**Arkadijus Kolesnikovas** (1907 m. gruodžio 5 d. Jurbarke, Rusijos imperija – 1978 m. balandžio 4 d. Sevastopolyje, Ukrainos TSR) – TSRS mokslininkas, hidrologas, geofizikas, okeanologas ir akademikas.

## Biografija
Gimė 1907 m. gruodžio 5 d. Jurbarke, inžinieriaus statybininko Georgijaus Kolesnikovo šeimoje. 1914 m. prasidėjus I pasauliniam karui kartu su motina pasitraukė į Tulą. Baigęs mokslus trumpai dirbo geležinkelių tiesimo statybose, vėliau įstojo į Maskvos universiteto fizikos-matematikos fakultetą. Po I semestro perėjo mokytis į mechanikos fakultetą, kurį baigė 1930 metais. 1930–1932 m. dirbo šiluminės inžinerijos institute, o vėliau termoinžinerijos katedroje. 1937 m. apsigynė disertaciją ir pradėjo dirbti geofizikos instituto jūrų departamente, kur tyrinėjo garavimo ir ledo augimo sąsajas. 1943 m. Kazanėje apgynė daktaro disertaciją apie ledo augimą jūrose. Apgynęs disertaciją pradėjo dėstyti Maskvos universiteto fizikos katedroje.

1949 m. pradėjo dirbti Jūrų hidrografijos institute. Dalyvavo moksliniuose tyrimuose Arkties vandenyne, Antarktidoje, Baikale ir kitose jūrose. Jo vadovaujama grupė mokslininkų sukūrė seriją turbulimetrinių kanalų skirtų hidrografijos sąlygų viename taške matavimui (gylis, temperatūra, vandens srautas), ši technika plačiai naudojama aplinkos monitoringe. 1959 m. ši technologija buvo pristatyta Niujorke vykusioje tarptautinėje hidrologų konferencijoje ir davė pradžią vandens turbulencijos moksliniams tyrimams. 1962–1974 m. buvo pirmasis Sevastopolio jūrų hidrofizikos instituto direktorius. 1967 m. tapo Ukrainos TSR mokslų akademijos nariu. 1970 m. gavo TSRS valstybinę premiją. Mirė 1978 m. balandžio 4 d. Sevastopolyje, po mirties 1979 m. apdovanotas Ukrainos TSR valstybine premija už nuopelnus moksle.


Vaizdas:2010-08-06 Sewastopol Gedenktafel Kolesnikow1 – Angela M. Arnold fec.jpg|Atminimo lenta paskutinėje darbovietėje Sevastopolyje


## Literatūra
* Молявко Г. И. и др. Геологи. Географы. – Киев, Наукова думка, 1985.
* Храмов Ю. А. Физики. – Киев, Наукова думка, 1977.
* Академик АН УССР Аркадий Георгиевич Колесников (к столетию со дня рождения). Морской гидроф изический журнал, 2007, № 6.

## Nuorodos
* Method of producing fertilizers from sea-like waters (ang.);
* Activity of A. G. Kolesnikov at the Geophysical Branch and the Chair of Physics of Sea and Land Waters at the Department of Physics of the Moscow State University (ang.);
* On the 90th birthday of Arkady Georgievich Kolesnikov (ang.);
* Аркадий Георгиевич Колесников (К 100-летию со дня рождения) (rus.);
* Kapo nuotraukos ;
Dondušenio rajonas

**Dondušenio rajonas** – vienas iš Moldovos administracinių vienetų, esantis šalies šiaurėje. Administracinis centras – Dondušenis. 2012 m. duomenimis, rajone gyveno 44 800 gyventojų.

## Geografija
Dondušenio rajonas šiaurėje ribojasi su Oknica, vakaruose su Jedinecu, pietuose su Raškaniu, pietryčiuose su Drokija bei rytuose su Soroka. Šiaurės rytuose turi pasienio ruožą su Ukraina.

Moldavijos plynaukštėje esantis Dondušenio rajono reljefas yra daugiausia plokščias. Erozija nėra intensyvi. Juodžemis užima 80% rajono ploto. Aukščiausias taškas, siekiantis 247 m, yra netoli Pocrovcos kaimo.

## Tautinė sudėtis
Trombocitozė

**Trombocitozė** – kraujo plokštelių (trombocitų) skaičiaus padidėjimas kraujyje. Viršutinė normos riba yra maždaug 450x109/L. Trombocitozė atsiranda dėl padidėjusios trombocitų gamybos kaulų čiulpuose. Ji gali būti suaktyvėjusi dėl pačių kaulų čiulpų ligos ar pažeidimo arba kaip reakcija į kitą ligą.

## Klasifikacija
Reaktyvios priežastys:
* Fiziologinė trombocitozė: dėl streso, nėštumo, sunkaus fizinio krūvio
* Paraneoplastinė trombocitozė: dėl piktybinių kraujo ligų ar piktybinių navikų
* Lėtinės infekcinės ligos: tuberkuliozė, osteomielitas
* Lėtinės uždegiminės ligos: Krono liga, opinis kolitas, sarkoidozė
* Būklė po blužnies pašalinimo (splenektomijos)
* Potrauminė trombocitozė: po didelių operacijų, sunkių traumų
* Geležies trūkumo anemija
* Esant ūminiam kraujavimui
* Atsistatant kraujo rodikliams po radioterapijos ar chemoterapijos
* Piktybiniai navikai

Kraujo ligų sąlygota trombocitozė gali būti dėl:
* Lėtinių mieloproliferacinių ligų: esencinė trombocitemija, tikroji policitemija, lėtinė mieloleukemija, pirminė mielofibrozė
* Kitų piktybinių kraujo ligų: MDS su izoliuota 5q delecija, refrakterinė anemija su žiediniais sideroblastais ir trombocitoze, ūminė mielogeninė leukemija

## Simptomai
Padidėjęs trombocitų kiekis kraujyje gali padidinti kraujo krešėjimo aktyvumą ir sukelia trombofiliją. Esant labai dideliems skaičiams (daugiau nei 1 000 000x109/L), ypač sergant tikraja policitemija arba esencine trombocitemija, gali paradoksaliai padidėti kraujavimo rizika.

## Gydymas
Trombocitozė pati neturi būti gydoma, reikia gydyti ją sukeliančią ligą.

## Šaltiniai
Kairėnų ežeras

**Kairėnų ežeras** – nedidelis ežeras šiaurės rytinėje Vilniaus miesto dalyje, Antakalnio seniūnijoje, į vakarus nuo Kairėnų gyvenvietės.

Kairėnų ežeras priklauso Neries mažųjų intakų (su Nerimi) baseinui. Ežero hidrologinis nr. 12030170, plotas – 1,8 ha. Ežeras savo forma primena ovalą, jo ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,2 km, plotis iki 0,12 km. Altitudė 128,6 m. Ežero krantai žemi, apaugę Kairėnų mišku, maitinamas gruntinių vandenų. Rytuose išteka upelis link Kairos upelio. Ežero kaimynystėje įsikūrusios sodų bendrijos (Baniškės), čia prasideda ir į Nerį teka Kairos upelis. Šiaurinėje pakrantėje yra paplūdimys.

Veši lūgnės, vandens lelijos.

Ežero pavadinimas kilo nuo Kairėnų gyvenvietės.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Vilniaus miesto ežerai
* Apie Karėnų ežerą ''Gamtos kataloge''
* Kairėnai (''vilnijosvartai.lt'')
Hadera

**Hadera** () – miestas Izraelyje.

## Istorija
Hedera buvo įkurta 1891 m. Hovevei Zion zionistų misionierių iš Lietuvos ir Latvijos kaip žemės ūkio kolonija. 1948 m. Hadera jau buvo regioninė sostinė, o 1952 m. gyvenvietei suteiktas miesto statutas. Nuo 1990 m. miestas sparčiai augo dėl imigrantų skaičiaus iš Rusijos ir Etiopijos.

## Ekonomika
1953 m. Haderoje atidaryta pirmoji Izraelio spaustuvė. Nuo 1981 m. Haderoje veikia didžiausia Izraelio elektrinė Orot Rabin.

## Žymūs gyventojai
* Sarit Hadad, dainininkė, Eurovizijos dalyvė

## Sportas
* Haderos „Hapoel“ futbolo klubas.
* FC Givat Olga futbolo klubas.
* Beitar Hadera futbolo klubas.
* Maccabi Kishronot Hadera FC moterų futbolo klubas.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Orot Rabin

**Orot Rabin** () – šiluminė jėgainė Haderoje, Izraelis. Didžiausia elektrinė šalyje. Pavadinimas išvertus iš hebrajų kalbos reiškia *rabino šviesas*.

## Istorija
Pirmojo bloko statybos prasidėjo 1973 m. Jis pradėtas eksploatuoti 1981 m. Elektrinė stovi ant jūros kranto, todėl specialiai jai buvo pastatytas tiesioginis uostas, kuris gali priimti atplukdomą akmens anglį. Elektrinės projekte numatytos dar dviejų galimų blokų statybos prie jau dabar veikiančių šešių blokų.

Pradžioje elektrinė buvo pavadinta *Maor David*, IEK vadovo ir šalies politiko David Shiffman garbei. Vėliau pervadinta nužudyto politiko Ichako Rabino garbei.

## Pajėgumai
Šiuo metu jėgainės pajėgumas yra 2590 MW ir tai sudaro 23% viso Izraelio elektros korporacijos pagaminamo energijos kiekio. Per parą elektrinė sudegina 18 tūkst. tonų akmens anglies ir panaudoja 320 tūkst. tonų jūros vandens.

Jėgainė parengta taip, kad prireikus anglį būtu galima pakeisti *[[fuel-oil]]* kuru arba nafta.

## Šaltiniai
Rutenbergo šiluminė jėgainė

**Rutenbergo šiluminė jėgainė** – šiluminė jėgainė Aškelone, Izraelis.

## Istorija
Elektrinė pavadinta Pinhas Rutenberg garbei. Statybos prasidėjo dar XX a. 9 deš. Pirmasis blokas pabaigtas 1990 m. Iš pradžių akmens anglis gabenta per Ašdodo uostą, bet vėliau pastatyta speciali prieplauka prie jėgainės.

2008 m. patvirtintas jėgainės plėtimosi planas, pagal kurį elektrinės pajėgumas išaugtų iki 3500 MW ir taptų didžiausiu Izraelio energijos tiekėju.

## Pajėgumai
Rutenbergo šiluminė jėgainė yra antra pagal pajėgumą elektrinė Izraelyje. Jėgainė pajėgi pagaminti 2250 MW elektros energijos ir tai yra beveik 20 % IEK tiekiamo energijos kiekio. Jėgainė per parą panaudoja 18 240 tonų akmens anglies ir 330 tonų vandens vėsinimui per valandą.

## Šaltiniai
Eškolo šiluminė jėgainė

**Eškolo šiluminė jėgainė** – šiluminė jėgainė Ašdode, Izraelis. 

## Istorija
1953 m. Izraelio vyriausybė priėmė sprendimą statyti elektrinę šalies pietuose. 1958 m. buvo pradėta eksploatuoti Eškolo šiluminė jėgainė, kurios pajėgumas tada buvo tik 145 MW.

Jėgainė pavadinta premjero Levi Eshkol garbei.

## Pajėgumai
Jėgainė pajėgi pagaminti 1449 MW elektros energijos ir tai 7,3 % IEK tiekiamo energijos kiekio. Trečia pagal pajėgumą jėgainė šalyje.

Jėgainė pastatyta taip, kad prireikus gamtines dujas būtu galima pakeisti mazutu ar *[[fuel-oil]]*. Reikiamą kurą elektrinei gali tiekti Ašdodo uostas.
Izraelio elektros korporacija

**Izraelio elektros korporacija** () – pagrindinė elektros energijos tiekimo įmonė Izraelyje.

1923 m. įmonę įkūrė Pinhas Rutenberg. IEK atstovauja Izraelį Eurelectric asociacijoje stebėtojo statusu.

## Jėgainės

Izraelio elektros korporacija valdo 17 jėgainių, tarp jų ir 5 pagrindines šalies šilumines jėgaines. Iš viso visos valdomos elektrinės pagamina 10 899 MW elektros energijos.

Didžiausios jėgainės:
* Orot Rabin 2590 MW
* Rutenbergo šiluminė jėgainė 2250 MW
* Eškolo šiluminė jėgainė 1449 MW

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Empire

**Empire** – britų mėnesinis filmų žurnalas, leidžiamas bendrovės „Bauer Media Group“. Tai perkamiausias filmų žurnalas Jungtinėje Karalystėje. Jo tiražas – 160 067 egz. (2013 m. duomenys). Žurnalas taip pat leidžiamas JAV, Australijoje, Turkijoje, Rusijoje ir Portugalijoje.

Žurnale skelbiami filmų naujienos, anonsai, recenzijos. Apžvelgiami tiek *mainstream* filmai, tiek meniniai filmai, bet daugiausia koncentruojamasi ties meniniais. Taip pat sudaromi įvairūs filmų topai, pora skilčių skiriama diskusijoms su žvaigždėmis, kuriems užduodami ar tai neįprasti klausimai, ar klausimai, susiję su filmais, kuriuose jie vaidina. Nuo 167 leidimo publikuojama apybraiža *Masterpieces* ('šedevrai').

Žurnalas taip pat organizuoja kasmetinius Empire apdovanojimus, kuriuos anksčiau rėmė „Sony Ericsson“, o nuo 2009 m. – „Jameson“. Apdovanojimų laureatus renka žurnalo skaitytojai.

## Istorija
Pirmasis leidimas išėjo 1989 m. liepos mėn. Jį ir vėlesnius leidimus rengė Barry McIlheney, o leido bendrovė „Emap“. 2008 m. pradžioje „Bauer“ įsigijo „Emap“.

## Redaktoriai
* Barry McIlheney (1–44 leidimai)
* Phil Thomas (45–72 leidimai)
* Andrew Collins (73–75 leidimai)
* Mark Salisbury (76–88 leidimai)
* Ian Nathan (89–126 leidimai)
* Emma Cochrane (127–161 leidimai)
* Colin Kennedy (162–209 leidimai)
* Mark Dinning (210–dabar)

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Empire apdovanojimai

**„Empire“ apdovanojimai** () – apdovanojimai, perkamiausio britų filmų žurnalo „Empire“ teikiami asmenims už jų meistriškumą tiek vietinėje, tiek globalioje kino industrijose.

Apdovanojimų laureatus renka žurnalo skaitytojai. Laureatai paskelbiami kasmetinėje „Empire“ apdovanojimų ceremonijoje, kuri apžvelgiama „Empire“ žurnale ir kartais taip pat transliuojama per televiziją. Nuo 8-os iki 13-os ceremonijos apdovanojimus rėmė „Sony Ericsson“, 12-ieji apdovanojimai neturėjo ceremonijos, nuo 14-os ceremonijos apdovanojimus remia bendrovė „Jameson Irish Whiskey“.

Pirmoji apdovanojimų ceremonija surengta 1996 m. su tikslu pagerbti išskirtinius pasiekimus 1995 m. kino industrijoje.

## Apdovanojimų kategorijos

### Esamos
2012 m. duomenys:
* Geriausias aktorius (nuo 1996 m.)
* Geriausia aktorė (nuo 1996 m.)
* Geriausias britiškas filmas (nuo 1996 m.)
* Geriausia komedija (nuo 2006 m.)
* Geriausias režisierius (nuo 1996 m.)
* Geriausias filmas (nuo 1996 m.)
* Geriausias siaubo filmas (nuo 2006 m.)
* Geriausias pradedantysis aktorius/aktorė (nuo 1996 m.)
* Geriausias mokslinės fantastikos/fentezi filmas (nuo 2006 m.)
* Geriausias trileris (nuo 2006 m.)
* Done In 60 Seconds apdovanojimas (nuo 2008 m.)

### Buvusios
* Geriausias britų aktorius (1996–2005 m.)
* Geriausia britų aktorė (1996–2005 m.)
* Geriausias britų režisierius (1997–2001; 2005 m.)
* Sony Ericsson Scene metų scena (2003–2007 m.)
* Sony Ericsson garso takelio apdovanojimas (2008–2009 m.)

## Specialūs apdovanojimai

### Esami
* Empire herojaus apdovanojimas (nuo 2010 m.)
* Empire įkvėpimo apdovanojimas (1997; 1999–2002; 2004–2006; 2008; 2010–dabar)
* Ikonos apdovanojimas (2006; 2008–dabar)

### Buvę
* Mūsų laikų aktorius (tik 2009 m.)
* Įnašas į kiną (tik 2000 m.); Išskirtinis įnašas į Britanijos kiną (2005–2006; 2008–2010 m.)
* Empire karjeros pasiekimų apdovanojimas (tik 2004 m.)
* Empire nepriklausomos dvasios apdovanojimas (2002–2005 m.)
* Empire apdovanojimas už gyvenimo pasiekimus (1996–2004; 2006 m.)
* Empire filmo šedevro apdovanojimas (1999–2000 m.)
* Apdovanojimas Heath Ledger pagerbti (tik 2009 m.)
* Dešimtmečio ikona (tik 2005 m.)

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
* Empire apdovanojimų profilis svetainėje Internet Movie Database
Mažasis Gulbinų ežeras

**Mažasis Gulbinų ežeras** – ežeras Lietuvoje, Vilniaus miesto savivaldybės šiaurėje, Žaliųjų ežerų grupėje. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,83 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 132,9 m. Krantai aukšti, ištisai apaugę mišku – ežerą supa Gulbinų miškas. Vakaruose 35 m protaka jungiasi su didesniu Gulbino ežeru (Riešės upės baseinas). Šiaurinėje pakrantėje yra ežero apžvalgos aikštelė.

## Nuorodos
* Apie Mažąjį Gulbinų ežerą Gamtos katalogo portale
Makedonijos diecezija

**Makedonijos diecezija** (, ) – Senovės Romos (Rytų Romos imperijos) administracinis vienetas (diecezija) dabartinės Graikijos, Albanijos ir Makedonijos teritorijose. Jis apėmė Senovės Graikijos, Senovės Makedonijos, Pajonijos ir pietų Ilyrijos istorinius regionus.

## Istorija

Diecezija buvo įkurta apie 306 m., ir tapo viena iš 15 imperijos diecezijų. Jos pirmtakė buvo trumpai egzistavusi Mezijos diecezija (įkurta 293 m.), kuri vėliau padalinta į tris smulkesnes dalis (kitos buvo Dakijos diecezija ir Achaja). IV a. viduryje įsteigus dar stambesnius teritorinius vienetus – pretorines prefektūras, ji priskirta Ilyrijos prefektūrai. Diecezijos sostinė Tesalonikai nuo 379 m. kartu buvo ir prefektūros administracinis centras.

Diecezijai priklausė 7 provincijos: Pirmoji Makedonija, Antroji Makedonija, Tesalija, Senasis Epyras, Naujasis Epyras, Achaja ir Kreta. Tarp jų Achaja turėjo specifinį prokonsulinės provincijos statusą.

VI–VII a. diecezijos teritorijas apgyvendinus slavams, ir Bizantijai praradus kontrolę didžiojoje jos dalyje, diecezija nunyko.
Raistelis (ežeras)

**Raistelis** – nedidelis ežeras šiaurinėje Vilniaus miesto dalyje, Verkių regioniniame parke, šiauriau Gulbino ežero, Šilinėje.

Raistelio ežeras priklauso Neries mažųjų intakų (su Nerimi) baseinui. Ežero hidrologinis nr. 12030126. Ežeras savo forma ištįsęs pietų–šiaurės kryptimi, jo ilgis 0,18 km, plotis iki 0,10 km. Altitudė 132,8 m. Ežero krantai aukšti, apaugę Gulbinų mišku. Raistelį pietuose jungia apie 100 m ilgio upokšnis su Gulbino ežeru.

Ežerėvardis kilo nuo žodžio *raistas* („medžiais ir krūmais apaugusi klampynė“).

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Vilniaus miesto ežerai
* Raistelis ''Gamtos kataloge''
Drokijos rajonas

**Drokijos rajonas** – vienas iš Moldovos administracinių vienetų, esantis šalies šiaurėje. Administracinis centras – Drokija. 2012 m. duomenimis, rajone gyveno 89 500 gyventojų.

## Geografija
Drokijos rajonas šiaurės vakaruose ribojasi su Dondušeniu, rytuose su Floreščiu ir Soroka, pietuose su Sindžerėju bei pietvakariuose su Raškaniu.

Rajonas yra Reuto upės baseine (Dniestro upės didžiausias intakas). Ilgis – 286 km. Dauguma ežerų yra dirbtinės kilmės.

## Tautinė sudėtis
Bokakas

**Bokakas** () arba ***Taongis*** – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Maršalo Salose, Ratako salų grandinės šiaurėje. Atolas yra 684 km į šiaurę nuo Madžūro, 174 km į šiaurės rytus nuo artimiausio Bikaro atolo. Tai pats atokiausias iš Maršalo Salų atolų.

Atolas pusmėnulio formos, ilgis 18 km, plotis 9 km. Rifas nenutrūkstantis, jo pietrytinėje pusėje yra 10 salelių, iš kurių didžiausia – Sibilos (ilgis 7,2 km). Atolo sausumos plotas 3,2 km², lagūnos plotas 78 km². Bokakas pasižymi neliesta gamta, čia auga 9 augalų rūšys, sutinkamos 26 paukščių rūšys.

Atolą 1526 m. išvydo ispanų ekspedicija, vadovaujama Alonso de Salasaro, ir pavadino *San Bartolome*. Bokakas niekad nebuvo gyvenamas, čia kartais užklysdavo maršaliečiai, rinkę paukščių kiaušinius, kokosus, yra laivų nuolaužų, II pasaulinio karo japonų komunikacijos bokšto liekanos.

Bokaką savo valda laiko nepripažinta, į tarptautines aferas įsivėlusi Melchisedeko dominija.


File:Taongi Atoll - EVS Precision Map (1-110,000).jpg|Atolo žemėlapis
File:Taongi Frigatebird.jpg|Didžioji fregata Bokake
File:Taongi IJN Landing Craft.jpg|Japonų laivo liekanos 1953 m.
Makaronų sriuba

**Makaronų sriuba** – sriubų, kurios verdamos su makaronais lengvame sultinyje, rūšis. Kilo iš pietų ir pietryčių Azijos. Populiarus greitas maistas ir pusfabrikatis daugelyje šalių. Dažniausiai gaminamas su ryžių arba kvietinių miltų makaronais.

Populiariausios makaronų sriubos atmainos: ramen (Japonija), fo (Vietnamas).