open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hani Kolder

**Hani Kolder** () – 1971 m. britų sukurtas vesternas, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko Reičel Velš.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Raquel Welch – Hani Kolder
* Robert Culp – Tomas Liuteris Praisas
* Ernest Borgnine – Emetas Klemensas
* Jack Elam – Frankas Klemensas
* Strother Martin – Rufus Klemensas
* Christopher Lee - Beilis

## Turinys

Trys broliai Klemensai, sprukdami po banko apiplėšimo, atsiduria atokioje rančoje. Nužudę šeimininką, jie išprievartauja jo žmoną ir sudegina namus, tačiau moteriai pavyksta likti gyvai. Jai palaidojus vyrą, pasirodo nusikaltėlių medžiotojas Tomas Praisas, kurio Hani ima prašyti išmokyti šaudyti, kad atkeršytų savo skriaudikams. Praisas atsisako, tikindamas, kad ją bet kuriuo atveju nužudys, tačiau Hani nenusileidžia ir galiausiai jis sutinka.

Jiedu vyksta į Meksiką pas Praiso pažįstamą ginklų meistrą, kur Hani mokosi šaudyti, o šis pagamina specialiai jai pritaikytą ginklą.

Nusprendusi, kad yra pasirengusi, Hani vyksta ieškoti broliu Klemensų, nors Praisas mėgina ją atkalbėti. Jiedu susipyksta ir išsiskiria, tačiau Praisas nutaria užbėgti įvykiams už akių ir suimti Klemensus, tačiau žūva per susišaudymą ir Hani lieka viena vykdyti savo keršto plano.
Wired

**„Wired“** – spalvotas mėnesinis JAV žurnalas, skelbiamas tiek spausdintine, tiek internetine forma. Žurnalo turinys apima straipsnius apie tai, kaip naujos technologijos veikia mūsų kultūrą, ekonomiką ir politiką. Priklauso bendrovei „Condé Nast“, kurios būstinė įsikūrusi San Fransiske, Kalifornijoje. Leidžiamas nuo 1993 m. Tiražas siekia 851 823 egz. (2013 m. duomenys).

Ilgainiui pradėta leisti papildomus leidinius kitose šalyse: „Wired UK“, „Wired Italia“, „Wired Japan“ ir „Wired Germany“. Žurnalas turi priedą „Geekipedia“.

## Istorija

Žurnalą 1993 m. įsteigė amerikiečių žurnalistas Louis Rossetto ir jo partnerė Jane Metcalfe. Finansiškai prisidėjo verslininkas Charlie Jackson ir MIT Media LAB profesorius Nicholas Negroponte, kuris dar ir šešerius metus rengė žurnalui straipsnius. Už žurnalo dizainą buvo atsakingi John Plunkett ir Barbara Kuhr (Plunkett+Kuhr). Pirmasis „Wired“ leidimas išėjo 1993 m. sausio 2 d., „Macworld“ konferencijos metu. Per pirmuosius ketverius metus žurnalas pelnė Nacionalinių žurnalų apdovanojimus už meistriškumą ir dizainą. Pirmajame numeryje buvo menkinama Interneto reikšmė, rašoma apie interaktyvius žaidimus, įsilaužimus į mobiliuosius telefonus, skaitmeninius specialiuosius efektus, karinius simuliatorius ir japonų otaku judėjimą.

Vėliau buvo sukurta keletas susijusių internetinių projektų, kaip kad tinklalapiai HotWired, Webmonkey, paieškos sistema HotBot, tinklaraštis Suck.com 1998 m. birželį žurnalas net įsteigė savo akcijų indeksą *The Wired Index*, nuo 2003 m. liepos mėn. žinomą kaip *The Wired 40*'.

Sprogus Interneto bendrovių burbului, 1996 m. „Wired“ akcininkai, pasitelkdami IPO, nesėkmingai pabandė kompaniją paversti akcine bendrove. 1998 m. žurnalas buvo parduotas bendrovei „Advance Publications“, kuriai priklauso dabartinis leidėjas „Condé Nast“.

2012 m. Limor Fried tapo pirmąja moterimi inžiniere, pavaizduota ant „Wired“ viršelio.

## Bendradarbiai
Žurnalo gyvavimo laikotarpiu prie jo rengimo ir leidimo prisidėjo: Jorn Barger, John Perry Barlow, John Battelle, Paul Boutin, Stewart Brand, Gareth Branwyn, Po Bronson, Scott Carney, Michael Chorost, Douglas Coupland, James Daly, Joshua Davis, J. Bradford DeLong, Mark Dery, David Diamond, Patrick Di Justo, Cory Doctorow, Esther Dyson, Mark Frauenfelder, Simson Garfinkel, William Gibson, Dan Gillmor, Mike Godwin, George Gilder, Lou Ann Hammond, Chris Hardwick, Danny Hillis, Steven Johnson, Bill Joy, Jon Katz, Leander Kahney, Richard Kadrey, Jaron Lanier, Lawrence Lessig, Paul Levinson, Steven Levy, John Markoff, Wil McCarthy, Russ Mitchell, Glyn Moody, Charles Platt, Josh Quittner, Spencer Reiss, Howard Rheingold, Rudy Rucker, Paul Saffo, Adam Savage, Evan Schwartz, Peter Schwartz, Alex Steffen, Neal Stephenson, Bruce Sterling, John Hodgman, Kevin Warwick, Dave Winer, Belinda Parmar, Gary Wolf.

Kviestiniai redaktoriai: Rem Koolhaas, James Cameron, Will Wright, J. J. Abrams.

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
* Tinklalapio JK versija
Rokantiškių tvenkinys

**Rokantiškių tvenkinys** – tvenkinys rytinėje Vilniaus miesto dalyje, Rokantiškėse, susidaręs pastačius užtvanką per Vilnios upę.

Tvenkinys yra Neries mažųjų intakų (su Nerimi) baseine, 12 km atstumu nuo Vilnios žiočių, jo hidrologinis nr. 12050091. Vandens tūris – 126 tūkst. m³. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus 0,85 km, plotis 0,37 km. Altitudė 135,1 m. Kranto linija labai vingiuota. Pietinis ir šiaurinis krantai aukšti, apaugę medžiais. Krantai daug kur užpelkėję, ypač rytinėje dalyje. Tvenkinio vidurinėje dalyje yra keletas užpelkėjusių salų (didžiausia 0,7 ha). Skaičiuotinis tvenkinio debitas – 121 m³/s. Pietine pakrante eina kelias .

Rokantiškių užtvanka pastatyta 1823 m., jos aukštis 4 m, plotis 10 m, ilgis 40 m. Čia 2004 m. įrengta mažoji hidroelektrinė. Ji dirba nuo 2005 m., stovi viena 225 kW galios turbina.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998

## Nuorodos
* Rokantiškių tvenkinys ''Gamtos kataloge''
* Sąrašas:Lietuvos tvenkiniai
Grigiškių tvenkinys

**Grigiškių tvenkinys** – tvenkinys Vilniaus miesto savivaldybės vakarinėje dalyje, Grigiškėse, magistralės  pietinėje pusėje, susidaręs praplatėjus Vokės upei po užtvankos pastatymo. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 1,2 km, plotis – iki 0,13 km. Pietiniame gale yra 3 salos (0,7 ha, 0,15 ha, 0,13 ha). Altitudė 93,8 m. Pietvakarinis krantas status ir aukštas. Krantai daug kur apaugę krūmais ir medžiais. Užtvankos tiltu nutiesta Lentvario gatvė (kelias ). Tvenkinys įrašytas į valstybinių vandens telkinių sąrašą. Gamybiniams tikslams jo vandenį naudoja vietos stambi įmonė AB „Grigiškės“. Per tvenkinį gyventojų patogumui nutiestas betoninis, apie 55 m ilgio pėsčiųjų tiltas.

Tvenkinys yra Neries mažųjų intakų (su Nerimi) baseine, 2,7 km atstumu nuo Vokės žiočių, jo hidrologinis nr. 12050201. Tvenkinio plotas – 8 ha. Tvenkinys įrengtas 1934 m.

Prie tvenkinio 1999 m. įrengta 340 kW galios mažoji hidroelektrinė.  Šalia yra valstybės saugomas kultūros paveldo objektas Grigiškių akvedukas.

2012 m. buvo parengta galimybių studija dėl tvenkinio vandens lygio iki 20 cm pakėlimo, padidinant vandens saugyklos plotą nuo 9,1 iki 9,6 ha. Tvenkinio vandens lygį numatoma paaukštinti pritaikant ir panaudojant esamus slenksčio angų uždorius. Papildomų vandens pakėlimo konstrukcijų įrengimas nenumatomas.

2024 m. Vilniaus savivaldybė planavo nugriauti užtvanką dėl jos daromos žalos ekosistemai.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Grigiškių tvenkinys ''Gamtos kataloge''
* Sąrašas:Lietuvos tvenkiniai
Grigiškių akvedukas

**Grigiškių akvedukas** – vienintelis Lietuvoje akveduko statinys, esantis Vilniaus miesto savivaldybės vakarinėje dalyje, Grigiškėse. 

1997 m. Grigiškių akvedukas įtrauktas į LR Kultūros vertybių sąrašą (unik. kodas ) ir paskelbtas istoriniu, technologiniu ir architektūriniu paminklu. Išlikęs akvedukas ir didysis bei mažasis kanalai - užtvankų liekanos.
Šiuo metu akvedukas (dirbtinis kanalas vandeniui tiekti) naudojamas ne pagal paskirtį: apatinėje arkinėje akveduko dalyje įrengti garažai, viršutinėje – iš dalies nutiestos šiluminės trasos, kitur užimtos nedidelių statinių, prišiukšlintos ar tiesiog tuščios. 

## Istorija

Grigiškių akveduką 1930 m. pastatė Grigiškių popieriaus fabriko savininkas Grigas Kurecas. Pirminė akveduko paskirtis buvo tokia: didžiuoju kanalu ir akveduku tekantis vanduo buvo naudojamas hidroelektrinei. Mažasis kanalas tiekė vandenį į fabriką, popieriaus gamybai, taip pat buvo naudojamas vandens lygiui reguliuoti.

1928–1930 m. Grigiškėse buvo iškastas trijų kilometrų ilgio kanalas, pastatyta užtvanka penkių kilometrų atstumu nuo Vokės žiočių, kita užtvanka ant Merkio ir beveik visas jo aukštupio vanduo nukreiptas kanalu į Papio ežerą, iš kurio išteka Vokė. Taip pat buvo pastatytas iš surenkamų elementų naujoviškas technologinis įrenginys – 800 m ilgio betoninis akvedukas vandeniui tiekti. Grigiškėse buvo gautas net 25 m vandens kritimo aukštis, reikalingas dviejų 1000 AG galingumo vandens turbinų sukimui.

1930 m. pastačius Merkio-Vokės kanalą (iki šiol veikiantis), Grigiškių popieriaus fabrikas įrengė dvi 1000 AG hidroturbinas, kurios buvo naudojamos popieriaus gamybos mašinoms varyti. ir 150 AG hidroturbiną, skirtą 90 kW kintamosios srovės elektros generatoriams sukti. Vokės kanalas, vedantis į akveduką, kirto dabartinę automagistralę  maždaug naujojo pėsčiųjų viaduko vietoje, ir vandens srautas iki įrenginių buvo tiekiamas būtent šiuo akveduku.

## Duomenys

* Gelžbetonio statinio ilgis – 800 m
* Konstrukcijos skerspjūvis – 4,7 x 2,8 m
* Kanalas ir užtvanka – 8 m
* Kanalas su pylimu – 8 m

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Trumpa Grigiškių akveduko istorija 
* Akveduko nuotrauka (1935 m. ir dabar)
Nachararas

**Nachararas** ( 'pirmagimis') – vienas aukščiausių senovės ir viduramžių Armėnijos kilmingųjų titulų:
* Armėnijos ar Kilikijos Armėnijos karaliaus dvaro tarnybos *nachararijos* paveldimas vadovas. Šias garbės pareigas užimdavo pačių įtakingiausių kunigaikščių giminių atstovai, tėvai postą perduodavo vyriausiems sūnums.
* Po kurio laiko nachararais ėmė vadinti bet kuriuos Senovės Armėnijos aukštuosius kilminguosius, aristokratų giminių galvas. Šiuo požiūriu nachararo titulas tapo *mecamecų*, *išchanų*, *patrikų*, *archontų* ir melikų titulų analogu.
* Stambių kunigaikščių giminių atstovai ir gavarų paveldimi valdytojai Armėnijos karalystėje., kilmingieji sričių vadovai.

## Dabartis
Dabar Armėnijoje *nachararais* vadina ministrus, o ministerijas – nachararijomis ().

## Išnašos
Billboard

**Billboard** gali reikšti:
* Billboard – žurnalas, kurio turinys apima muzikos pramonės aktualijas;
** įvairūs žurnalo „Billboard“ sudaromi muzikos įrašų sąrašai:
*** Billboard Hot 100;
*** Billboard 200;
*** Billboard Pop 100.
** Billboard muzikos apdovanojimai – muzikos apdovanojimai, remiami žurnalo „Billboard“;
* Billboard Türkiye – oficialus Turkijos muzikos įrašų žurnalas, įsteigtas 2006 m.
Hermann Schapira

**Hermanas Šapira** (1840 m. rugpjūčio 4 d. Eržvilke, Rusijos imperija – 1898 m. gegužės 8 d. Kelne, Vokietijos imperija) – Lietuvos žydų kilmės Heidelbergo universiteto matematikos profesorius, Žydų nacionalinio banko ir Žydų nacionalinio fondo steigėjas, idėjos Palestinoje steigti žydų žemės ūkio gyvenvietes kibucus autorius.

## Biografija

Gimė 1840 m. rugpjūčio 4 d. Eržvilke, jo tėvas buvo malamedas. Nuo pat vaikystės pasižymėjo neeiliniais gabumais. Būdamas devynerių metų perskaitė žydų filosofo Mošės Maimonido veikalą. Mokėsi Kretingos ješivoje. Buvo Tirkšlių ješivos vadovas. 1864 m. jam į rankas atsitiktinai papuolė matematikos vadovėlis, kuris sužadino norą gilintis ir į pasaulietinius mokslus. 1866 m. persikelė gyventi į Kauną, po to – Vilnių, kur savarankiškai lavinosi. 

1887 m. įstojo į Berlyno pramonės akademiją. 1871 m. dėl lėšų stygiaus grįžo į Rusijos imperiją. Dirbo prekybinių firmų tarnautoju Odesoje, Kijeve, Žitomire, Vitebske. 1877-1878 m. Rusijos – Turkijos karo metu teikė karinę amuniciją. Sukaupęs pakankamai lėšų mokslui, nuo 1878 m. studijavo Heidelberge, ten 1880 m. gavo daktaro laipsnį, tapo matematikos profesoriumi. Tais pačiais metais iš hebrajų į vokiečių kalbą išvertė viduramžių geometrijos vadovėlį „Mišnat cha–middod“. Negavęs darbo Odesos universitete, Šapiro liko Heidelbergo universitete, nuo 1887 m. dirbo ektraordinariniu profesoriumi, pelnė visuotiną matematikų pripažinimą. Bet didelė dalis jo matematikos darbų liko neišspausdinta, nebaigta. Nežiūrint to, visą laiką stokojo lėšų. Vienu metu pragyvenimui net taisydavo laikrodžius. 

Šapira yra vienas iš *Hibbat Ciono* steigėjų, dirbęs kartu su L. Pinskeriu ir kėdainiškiu M. L. Lilienbliumu. Būtent 1881 m. su jais Odesoje įsteigė Hibbat Cion skyrių. 1884 m. Heilderberge įsteigė bendriją „Cion“, kurios tikslas buvo steigti žydų žemės ūkio gyvenvietes Palestinoje. Katovicų suvažiavime ir Bazelio sionistų kongrese jis pasiūlė du savo parengtus projektus: įsteigti Žydų nacionalinį fondą (Keren kajemet le Israel) ir Žydų nacionalinį banką, kuris kauptų lėšas žemei Palestinoje pirkti, taip pat įsteigti Jeruzalėje žydų aukštąją mokyklą su judaikos studijų, teorijos mokslų, technikos bei agronomijos žinių skyriais. 

Šapira kurį laiką buvo nusivylęs sionizmu, gilinosi į mokslus ir judaizmo galimą sintezę, bet 1897 m. po neilgų svarstymų jis palaikė T. Herclį ir sutiko dalyvauti  pirmajame sionistų kongrese, kuriame pakartojo savo du konkrečius pasiūlymus. Pirmasis pasiūlymas buvo patvirtintas per 5 –ąjjį sionistų kongresą 1901 m., antrasis per 11 –ąjį sionistų kongresą 1913 metais. Paskutiniais gyvenimo metais Šapira aktyviai propogavo sionizmo idėjas. Mirė skaitydamas paskaitą 1898 m. gegužės 8 d. Kelne. 1925 m. išėjo Hermano Šapiros straipsnių rinkinys apie žydų nacionalinį judėjimą.

## Literatūra
* Cantor: Schapira, Hermann. In: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Band 53, Duncker & Humblot, Leipzig 1907, S. 732 f.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Šapira Hermanas ;
* Biografija (vok.) .
Ivanas Urgantas

**Ivanas Andrejevičius Urgantas** (; g. 1978 m. balandžio 16 d.) – rusų aktorius, televizijos laidų vedėjas, muzikantas.

2009 m. gegužės 16 d. su dainininke Alsu vedė 2009 m. Eurovizijos finalą.

2012 m. Ivanas išleido pirmąjį solinį albumą „Estrada“.

|-
Tauras Jogėla

**Tauras Jogėla** (g. 1993 m. gegužės 2 d. Tauragėje) – Lietuvos krepšininkas.

2009 m. Lietuvoje vykusiame Europos jaunimo krepšinio čempionate iki 16 m. su Lietuvos rinktine laimėjo sidabro medalius ir buvo išrinktas naudingiausiu čempionato žaidėju. 2011 m. laimėjo Lietuvos moksleivių krepšinio lygos dėjimų konkursą.

2014 m. vasario mėn. pradžioje buvo paskolintas Kėdainių „Nevėžio“ klubui. 2014 m. rugpjūčio pradžioje sudarė vienerių metų sutartį su Pasvalio „Pieno žvaigždžių“ komandoje. 2016 m. liepos viduryje pasirašė vienerių metų kontraktą su Latvijos Rygos „Barons Kvartals“ klubu. 2024 m. liepos viduryje išvyko rungtyniauti į Filipinus, tačiau jau rugpjūčio viduryje pasirašė vienerių metų sutartį su Šiaulių „Šiaulių“ klubu.

## Pasiekimai

* 2009 m. Europos jaunimo iki 16 m. krepšinio čempionato sidabro medalio laimėtojas
* 2011 m. Lietuvos moksleivių krepšinio lygos dėjimų konkurso laimėtojas
* 2017 m. Latvijos lygos trečios vietos laimėtojas
* 2022 m. Austrijos lygos čempionas
* 2022 m. Austrijos krepšinio taurės čempionas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Profilis www.basketnews.lt;
* Interviu su Tauru Jogėla www.youtube.com;
* Jogėla – naudingiausias čempionato žaidėjas;
Feleščio rajonas

**Feleščio rajonas** () – vienas iš Moldovos administracinių vienetų, esantis šalies šiaurėje. Administracinis centras – Feleštis. 2012 m. duomenimis, rajone gyveno 92 400 gyventojų.

## Geografija

Feleščio rajonas šiaurėje ribojasi su Glodeniu, šiaurės rytuose su Belcio savivaldybe, rytuose su Sindžerėjaus rajonu, vakaruose turi pasienio ruožą su Rumunija. Kraštovaizdis nelygus. Rajone teka kelios upės: Prutas, Reutas. Aukščiausias taškas, siekiantis 389 m, yra *Maguros* kalva.

## Tautinė sudėtis
Viačeslavas Mogilnas

**Viačeslavas Mogilnas** (1971 m. gegužės 8 d. Dnepropetrovske) – ukrainiečių futbolinikas, buvęs Vilniaus Žalgirio vyr. treneris. Turi profesionalią „PRO“ trenerio licenciją ir yra įgijęs teisininko išsilavinimą. 2007 m. gavo UEFA A lygio trenerio licenciją.

## Karjera
Vartininko pozicijoje žaidė Ukrainos jaunių rinktinėje. Nuo 1990 m. atstovavo Kaliningrado „Baltika“ klubą. 1992–1995 m. žaidė Sočio „Žemčužina“. 1996 m. Krasnodaro „Kuban“. 1997–1999 m. Nižnevartovsko „Samotlor–XXI“ klube. Vėliau trejus metus Kaliningrade dirbo Benjamino Zelkevičiaus asistentu.

### Vilniaus Žalgiris
2007 m. Arminui Narbekovui palikus Vilniaus Žalgirį, Viačeslavas Mogilnas tapo klubo vyr. treneriu, prieš tai buvo klubo vartininkų treneriu.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Gavaras

**Gavaras** ( 'apskritis') – antra pagal dydį Armėnijos karalystės administracinių vienetų kategorija. Stambesni už gavarus buvo ašcharai.

Gavarai buvo sudaryti pervadinus *stratigijas*. Senovės Armėnija kaip ir Senovės Persija bei Seleukidų imperija buvo suskirstyta į stratigijas. Kiekvienam gavarui vadovavo karaliaus vietininkas *strategas*. Gavarų, sujungtų į ašcharus, skaičius svyravo nuo 120 iki 200. 

## Nuorodos
Billboard (žurnalas)

**„Billboard“** – JAV savaitinis muzikos žurnalas, kurio būstinė įsikūrusi Niujorke. Priklauso bendrovei „Prometheus Global Media“. Vienas seniausių prekybos leidinių pasaulyje. Pradžioje žurnalo turinys apėmė afišų skelbimus ir lauko pramogų aktualijas, į muzikos industriją specializuotasi XX a. 7-ąjį dešimtmetį.

Žurnalas rengia keletą tarptautiniu mastu pripažintų muzikos įrašų sąrašų, kuriuose kas savaitę skelbiami populiariausi albumai ir dainos pagal tam tikras kategorijas. Žymiausi muzikos įrašų sąrašai Billboard Hot 100 ir Billboard 200, kuriuose atitinkamai reitinguojami populiariausi albumai ir dainos, sudaryti atsižvelgiant į skaitmeninius parsisiuntimus, transliavimų radijuje ir internete trukmę. Spausdintinės žurnalo versijos tiražas siekia apie 16 tūkst. egz.

## Istorija
„Billboard“ 1894 m. lapkričio 1 d. Sinsinatyje įsteigė William H. Donaldson ir James Hennegan. Tuomet leidinys vadinosi „Billboard Advertising“. Jame buvo skelbiami įvairūs skelbimai. Po kelerių metų imta skelbti lauko pramogų aktualijas. Kiek vėliau leidinio turinys aprėpė informaciją apie cirkus, karnavalus, pramogų parkus, muges, vodevilį, menestrelius ir kitokius gyvų pasirodymų šou. 1909 m. žurnale pradėtos skelbti kino industrijos, o 3-ajame dešimtmetyje ir radijo programų aktualijos. Pirmosios „The Billboard“ sąsajos su muzika buvo 1913 m. išėjęs perkamiausių ir geriausių muzikos įrašų sąrašas.

Trečiajame XX a. dešimtmetyje atsiradus muzikos automatams, „Billboard“ ėmė publikuoti muzikos įrašų sąrašus. Iš pradžių buvo tik trijų žanrų sąrašai: pop, ritmenbliuzas ir kantri bei vakarietiška muzika. Šeštajame dešimtmetyje pristatyta televizijos industrijos skiltis, kurioje skelbti televizijos programų sąrašai. Mugių, karnavalų, pramogų parkų ir kitų lauko pramogų naujienos skelbtos iki 1961 m., kuomet šie skyreliai perkelti į naują savaitinį žurnalą, pavadinimu „Amusement Business“. Maždaug šiuo laikotarpiu televizijos naujienos taip pat perkeltos į atskirą leidinį.

1961 m. pradžioje „The Billboard“ pervadintas į „Billboard Music Week“. Turinį beveik išimtinai sudarė muzikos industrijos naujienų nušvietimas. 1963 m. pavadinimas sutrumpintas tiesiog į „Billboard“. 2005 m. žurnalas ir jo tinklalapiai pertvarkyti su tikslu pateikti visų skaitmeninių ir mobiliųjų pramogų formų įvykius.

## Muzikos įrašų topai

„Billboard“ pirmąjį muzikos hitų sąrašą išleido 1936 m. sausio 4 d. Pirmasis muzikos įrašų topas sudarytas 1940 m. liepos 20 d. Billboard Hot 100, kuriame publikuojami individualūs singlai, išėjo 1958 m. rugpjūčio 4 d. Billboard 200, kuriame reitinguojami albumai, pasirodė 1963 m. rugpjūčio 17 d. Šiandieną „Billboard“ rengia daugiau kaip 100 muzikos įrašų sąrašų, kurie atnaujinami kas savaitę.

## Taip pat skaitykite
* Billboard muzikos apdovanojimai
* Billboard Türkiye

## Šaltiniai

## Papildomam skaitymui
* Durkee, Rob. *American Top 40: The Countdown of the Century*. Schriner Books, New York City, 1999.
* Battistini, Pete, ''American Top 40 with Casey Kasem The 1980s. Authorhouse.com, January 31, 2005. ISBN 1-4184-1070-6

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
* „Billboard“ žurnalų archyvas svetainėje Google Books
Kristína Peláková

**Kristína Peláková** (profesionaliai žinoma kaip **Kristina**; g. 1987 m. rugpjūčio 20 d. Svidnyke) – Slovakijos dainininkė.

2010 metais Kristina laimėjo Slovakijos nacionalinę atranką ir atstovavo Slovakijai 2010 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Horehronie“. Pusfinalyje ji užėmė 16 vietą.

## Diskografija
### Albumai
* 2008 – *….ešte váham*
* 2010 – *V sieti ťa mám*
* 2012 – *Na slnečnej strane sveta*

## Nuorodos

* Daina ''Horehronie'' (Eurovizija 2010, Slovakija)

|-
Ašcharas

**Ašcharas** ( 'pasaulis'), **naangas** – pati didžiausia Armėnijos karalystės administracinių vienetų kategorija.

Ašcharai buvo skirstomi į gavarus, kurių ašcharuose būdavo nuo 8 (Copke) iki 36 (Vaspurakane).

## Sąrašas
Buvo 15 ašcharų:

# Aukštutinė Armėnija
# Copkas
# Aldznikas
# Turuberanas
# Mokas
# Korčaikas
# Nor-Širakanas
# Vaspurakanas
# Siunikas
# Arcachas
# Utikas
# Paitakaranas
# Taikas
# Gugarkas
# Airaratas

## Šaltiniai
Epyras (Romos provincija)

**Epyras** () buvo Romos provincija, įkurta 108 m. imperatoriaus Trajano laikais. Ji apėmė istorinį Epyro regioną, vakarų Akarnaniją, Kerkyros, Kefalonijos salas (dab. šaurės vakarų Graikija ir pietų Albanija).

Ji ribojosi su Makedonija šiaurėje ir rytuose, Achaja pietuose. Vėlesniais laikais, IV a. pradžioje iš Makedonijos atskyrus Naujojo Epyro provinciją, Epyro provincijai prigijo pavadinimas **Senasis Epyras** (, ).

## Raida
Kraštas iki romėnų nukariavimo buvo nepriklausoma Epyro karalystė. Romos imperijos prijungtas 167 m. pr. m. e. ir inkorporuotas į Makedonijos provinciją. 27 m. pr. m. e. nuo Makedonijos atskyrus naują Achajos provinciją, Epyro regionas perėjo jai, o 108 m., valdant imperatoriui Trajanui, atskirtas kaip atskiras administracinis vienetas. Provincijos sostine tapo romėnų įkurtas miestas Nikopolis dab. Prevezos teritorijoje.

IV a. pradžios administracinių reformų metu, į šiaurę nuo Epyro iš Makedonijos provincijos atskirtas Naujasis Epyras (pietų Ilyrijos regione). Kad atskirti, Epyro provincija pradėta vadinti Senuoju Epyru. Ji priskirta Makedonijos diecezijai.

VII a. provincijos teritorijas nusiaubė pietų slavai, kurie apgyvendino Makedoniją. Tarp jų svarbiausia gentis buvo vajunitai. Galiausiai beveik visa teritorija buvo prijungta prie Bulgarijos imperijos. IX a. Bizantijos susigrąžintos provincijos teritorijos perorganizuotos į Nikopolio temą.
Naujasis Epyras

**Naujasis Epyras** (, ), dar vadinamas **Graikų Ilyrija** () buvo Romos provincija, įkurta IV a. pradžioje, Diokletiano administracinių reformų metu, kuomet atskirtas nuo Makedonijos provincijos. Nors vadinosi Epyru, ji nebuvo istoriniame Epyro regione, o apėmė pietinę Ilyriją (dab. vidurio Albanija ir vakarinis Makedonijos valstybės pakraštys). 

Priklausė Makedonijos diecezijai. Ji ribojosi su Pirmąja ir Antrąja Makedonija rytuose, Senuoju Epyru pietuose, Prevalitana ir Dardanija (Dakijos diecezija) šiaurėje. Provincijos sostinė buvo Dyrachiumas, strategiškai labai svarbus imperijos uostas, nes per jį vyko jūrinė prekyba su Italija ir čia prasidėjo kelias Via Egnatia, kuris kirto Balkanus iki pat Bizantijaus.

VII a. provincijos teritorijas nusiaubė pietų slavai. Galiausiai beveik visa teritorija buvo prijungta prie Bulgarijos imperijos. IX a. Bizantijos susigrąžintos provincijos teritorijos perorganizuotos į Dyrachiumo temą.
Didžiausias jų grobis

**Didžiausias jų grobis** () – 1968 m. JAV sukurta kriminalinė komedija apie penketą nevykėlių nusikaltėlių, pagrobusių buvusį įtakingą gangsterį ir norinčių gauti už jį išpirką.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Vittorio De Sica – Čezarė Čelis
* Raquel Welch – Džiulijana
* Robert Wagner – Haris Praisas
* Godfrey Cambridge – Bendžaminas
* Davy Kayne – Devis Kolinsas
* Francesco Mule – Antonio Tozis

## Turinys

Penketas nevykėlių pagrobia buvusį įtakingą gangsterį Čezarę Čelį, tikėdamiesi už jį gauti išpirką – 50 tūkstančių dolerių, tačiau paaiškėja, kad šis tokių pinigų neturi, o jo buvę draugai neketina jam pagelbėti. Įsižeidęs Čelis pasiūlo savo pagrobėjams planą: apiplėšti platinos krovinį gabenantį traukinį ir, grobį pristačius į Maroką, už tai gauti 5 milijonus dolerių.

Gauja ima ruoštis, tačiau pagrobėjų lyderis ir gražiosios Džiulijanos širdies draugas Haris tikisi įvykdžius apiplėšimą atsikratyti Čelio, todėl paveda Džiulijanai šį suvedžioti ir sužinoti tarpininko Maroke pavardę.
Epyras (reikšmės)

**Epyras**, **Epiras** gali reikšti:

* Epyras – istorinis regionas, apimantis dabartinę šiaurės vakarų Graikiją ir pietų Albaniją. Jis dalinamas:
** Šiaurės Epyras – priklausanti Albanijai Epyro dalis;
** Graikijos Epyras – priklausanti Graikijai dalis;
* Šios istorinės valstybės:
** Epyro karalystė – istorinė valstybė, kurios centras buvo Epyro regione;
** Epyro despotija – viduramžių valstybė, kilusi iš Epyro regiono;
** Šiaurės Epyro Autonominė Respublika – 1914 m. egzistavusi valstybė Šiaurės Epyro regione;
* Šie istorinius administracinius vienetus:
** Epyras (Romos provincija) arba Senasis Epyras – Romos imperijos administracinis vienetas, egzistavęs II–VII a. istoriniame Epyro regione;
** Naujasis Epyras – Romos imperijos administracinis vienetas IV–VII a. istorinėje pietų Ilyrijoje;
** Janinos ejaletas, dar vadinamas Epyro kunigaikštyste – Osmanų imperijos administracinis vienetas Epyro istoriniame regione;
* Dabartinis administracinis vienetas Graikijoje: Epyro periferija (iki 1987 m. vadintas Epyro regionu)
Uodega vizgina šunį

**Uodega vizgina šunį** () – 1997 m. režisieriaus Barry Levinson sukurta politinė satyra, kurioje pagrindinius vaidmenis atliko Dustin Hoffman ir  Robert De Niro. 2 Oskarams nominuotame filme pasakojama apie politikos užkulisius JAV prezidento rinkimų išvakarėse. „Rotten Tomatoes“ jį įvertino 85% teigiamų atsiliepimų.

Juostos pagrindu tapo tuo metu neseniai pasibaigęs su JAV prezidentu Bilu Klintonu ir stažuotoja Monika Levinski susijęs sekso skandalas.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Dustin Hoffman – Stenlis Motsas
* Robert De Niro – Konradas Brenas
* Anne Heche – Vinifreda Ames
* Denis Leary – Fadas Kingas
* Kirsten Dunst – Treisė Laim
* William H. Macy – Čarlzas Jangas
* Woody Harrelson – seržantas Viljamas Šumanas

## Turinys

Iki JAV prezidento rinkimų likus 11 dienų, perrinkimo siekiantis šalies vadovas apkaltinamas seksualiai priekabiaujantis prie Baltuosiuose Rūmuose ekskursijoje apsilankiusios skautės. Problemą spręsti pakviestas Konradas Brenas sugalvoja nukreipti visuomenės dėmesį inscenizuojant galimą karinį konfliktą su Albaniją, kurios teroristai grasina šaliai. Planui įgyvendinti jis pasamdo Holivudo prodiuserį Stenlį Motsą, kuris entuziastingai imasi darbo.

Viskas klojasi sėkmingai, kol į netikrą karą ima kištis CŽV ir tenka keisti planus. Be to, iš nelaisvės išlaisvintu kariu jie pasirenka seržantą Šumaną, kuris, kaip paaiškėja, iš tiesų yra nuteistas armijos teismo. Karo planuotojams pavyksta sėkmingai baigti sumanymą, tačiau po to, kai prezidentas perrenkamas antrai kadencijai, Motsas pareiškia ketinantis visuomenei atskleisti visą tiesą.

## Apdovanojimai
### [[Oskaras]]
* Geriausias aktorius (nominacija) – Dustin Hoffman
* Geriausias adaptuotas scenarijus (nominacija) – Hillary Henkin, David Mamet

### [[Auksinis gaublys]]
* Geriausias filmas (nominacija)
* Geriausias aktorius (nominacija) – Dustin Hoffman
* Geriausias scenarijus (nominacija) – Hillary Henkin, David Mamet

### [[BAFTA]]
* Geriausias scenarijus (nominacija) – Hillary Henkin, David Mamet

### [[Satelito apdovanojimas]]
* Geriausias aktorius (nominacija) – Dustin Hoffman
* Geriausia antro plano aktorė (nominacija) – Anne Heche
Serbijos apygardos

**Serbijos apygardos** (oficialiai ***Serbijos administracinės apygardos***) – Serbijos administraciniai vienetai. Kiekviena apygarda apima keletą savivaldybių ir arba miestų. Serbija yra padalinta į 29 apygardas: 7-ios Voivodinoje, 8-ios Šumadijoje ir Vakarų Serbijoje, 9-ios Pietų ir Rytų Serbijoje ir 5-ios Kosove. Belgradas turi ypatingą statusą. Kiekviena apygarda turi administracinį centrą apygardos didžiausiame mieste.

Teritorinė Serbijos organizacija, reglamentuojama teritorinės organizacijos įstatymo, priimto Serbijos parlamento 2007 m. gruodžio 29 d. Pagal įstatymą, šalies teritorinę organizaciją sudaro savivaldybės ir miestai, Belgrado miestas bei autonominės provincijos.

## Apygardų sąrašas
### Šumadija ir Vakarų Serbija

### Pietų ir Rytų Serbija

### Voivodina

### Kosovas

## Taip pat skaitykite
* Serbijos administracinis suskirstymas

## Nuorodos
* Serbia: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Districts of Serbia (Statoids.com)
Gugarkas

**Gugarkas** (), klasikinė **Gogarena** () – viena iš 15 Didžiosios Armėnijos provincijų (ašcharų), buvusi Kuros aukštupyje. Šiuo metu ši teritorija priklauso dabartinėms Gruzijai, Turkijai ir Armėnijai.

## Aprašas
Movseso Chorenacio liudijimu Gugarkas ir anksčiau buvo Armėnijos dalis, bet ją vėliau užėmė iberai. Strabono liudijimu šią provinciją vėl, spėjama 170 m. pr. m. e., užėmė armėnų karalius Artašesas I. Armėnų kunigaikštis Smbatas nugalėjo iverus ir sujungė Gugarką su Didžiąja Armėnija. Vėliau Gugarką, kaip pasienio provinciją, valdė ypatingas vietininkas (*bdešchas*) su neribotais įgaliojimais.

Gugarke, ant Kuros kranto, stovėjo Cundos miestas. Kiti Gugarko miestai buvo Artachanas, Kadžacas, Kadžatunas, Gadženkas ir Loris. Iki 338 m. Gugarką sudarė 16 gavarų. 387 m. prie jų buvo prijungta likusi Gugarko dalis, išskyrus Ašocko gavarą, kuris buvo priskirtas prie Airarato ašcharo.
Gugarko plotas buvo 16765 km². Pagal VII a. armėnų geografą Ananiją Širakacį Gugarko provinciją sudarė:
* Dzoroporas,
* Coboporas,
* Kolboporas,
* Taširas,
* Trelys,
* Kangarys,
* Аrtachanas,
* Džavachkas
* Klardžis.

Gugarko gyventojai laikais, kai Gugarkas buvo Didžiosios Armėnijos dalis, buvo armėnai. Jie sudarė daugumą ir vėlesniais laikais. Padėtis pasikeitė po armėnų genocido.

## Nuorodos
Mūrinės Vokės tvenkinys

**Mūrinės Vokės tvenkinys** – tvenkinys vakarinėje Vilniaus miesto dalyje, Mūrinėje Vokėje, susidaręs pastačius užtvanką per Vokės upę.

Tvenkinys yra Neries mažųjų intakų (su Nerimi) baseine, 9,7 km atstumu nuo Vokės žiočių, jo hidrologinis nr. 12050200. Tvenkinio plotas – 10,6 ha. Tvenkinys yra saugomų ir globojamų žuvų migracijos kelyje, Vokės upė žemiau tvenkinio patenka į Vokės hidrografinį draustinį. Ilgis iš pietų į šiaurę – 0,86 km, plotis iki 0,19 km. Altitudė 113,8 m. Krantai vietomis aukštoki, beveik ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Rytinėje pakrantėje auga miškelis. Aplinkui plyti pievos ir krūmynai. Tvenkinio užtvanka eina kelias .

## Užtvanka

Užtvanka su malūnu Mūrinėje Vokėje pastatyta XIX a. Malūnas 1887 m. rekonstruotas į popieriaus fabriką. Mūrinės Vokės fabrikas veikė iki 1964 m. Išlikę hidrotechnikos statiniai įrašyti į LR nekilnojamų kultūros vertybių registrą (unik. kodas: ).

2010 m. buvo statoma 300 kW galios mažoji hidroelektrinė, elektros energijos gamybai panaudojant Vokės upės tranzitinį nuotėkį. Įrengus papildomą 200 kW turbiną ir užbaigus hidroelektrinės modernizavimą bus sudarytos sąlygos įrengti žuvitakį vertingų lašišinių žuvų migracijai ir nerštui tvenkinio aukštutinėje dalyje bei Vokės upės aukštupyje.
 
Užtvankos ilgis 180 m, plotis 7,3 m. Skaičiuotinis debitas 92,5 m³/s.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Mūrinės Vokės tvenkinys ''Gamtos kataloge''
* Užtvanka Mūrinėje Vokėje
* Sąrašas:Lietuvos tvenkiniai
Išlaisvink save nuo televizijos

**Išlaisvink save nuo televizijos** () – 2007 m. vokiečių-austrų sukurta drama, kurioje pagrindinį vaidmenį atliko Moritz Bleibtreu.

San Sebastiano filmų festivalyje juostos režisierius Hans Weingartner buvo nominuotas geriausiojo kategorijoje.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Moritz Bleibtreu – Raineris
* Elsa Sophie Gambard – Pega
* Milan Peschel – Filipas
* Gregor Bloeb – Mainvaldas
* Tom Jahn – Berndas

## Turinys

Televizijos kanalo prodiuseris Raineris gyvenime turėjo viską ir rūpinosi tik savimi, tačiau, patyręs automobilio avariją, susipažįsta su ją sukėlusia mergina Pega, kurios senelis nusižudė po to, kai Rainerio prodiusuota laida parodė jį šmeižiantį reportažą.

Atsitokėjęs Raineris ima suprasti, kad televizija savo prastomis laidomis įtakoja žmonių gyvenimą, todėl nusprendžia pamėginti tai pakeisti. Po ginčo su kanalo vadovu Filipu jis meta darbą ir kartu su Pega nusprendžia rasti būdą kaip klastoti TV programų reitingus, kad televizijos atsisakytų menkaverčių laidų rodymo. Prie jų prisideda Berndas, turinti adresus žmonių, kurių namuose sumontuoti TV metrai, pagal kuriuos nustatomi reitingai. Jų tikslas: kad būtų fiksuojami tik rimtų programų reitingai, tarsi žmonės būtų liovęsi žiūrėti pramogines laidas. Raineris nusamdo penketą bedarbių, kurie padėtų perprogramuoti sistemas, tačiau šie pradžioje kelia daugiau keblumų nei naudos. Pinigai baigiasi ir, nors jiems pavyksta pakeisti reitingus, o televizijų kanalai ima keisti programas intelektualesnėmis, buvęs jo viršininkas Filipas išsiaiškina, kad prie pasikeitusių reitingų nagus gali būti prikišęs Raineris.
Trakijos diecezija

**Trakijos diecezija** (, ) – Senovės Romos (Rytų Romos imperijos) administracinis vienetas (diecezija) dabartinės Bulgarijos, Europinės Turkijos ir šiaurės rytų Graikijos teritorijose.

Diecezija buvo įkurta apie 314 m., ir tapo viena iš 15 imperijos diecezijų. IV a. viduryje įsteigus dar stambesnius teritorinius vienetus – pretorines prefektūras, ji priskirta Rytų prefektūrai. 

Diecezijai priklausė 6 provincijos: Antroji Mezija, Trakija, Europa, Hemimontas, Rodopė ir Mažoji Skitija. Jos administracinis centras Filipopolis kartu buvo ir Trakijos provincijos centras. 

Kadangi ši diecezija buvo nuolatinis barbarų genčių taikinys, nuo 535 m. jos vikarai gavo pretoriaus laipsnį ir sukaupė kartu karinę ir civilinę valdžias. 536 m. dvi šiauriausios provincijos Antroji Mezija ir Mažoji Skitija buvo paverstos specialia karine provincija Quaestura exercitus.

VI a. diecezijos teritorijas apgyvendinus slavams, ir Bizantijai praradus kontrolę, diecezija nunyko. Didžiąją diecezijos dalį VII a. nukariavo Pirmoji Bulgarijos imperija.
Belmonto tvenkinys

**Belmonto tvenkinys** – tvenkinys rytinėje Vilniaus miesto dalyje, Pučkoriuose, Pavilnių regioniniame parke. Susidaręs užtvenkus bevardį upelį (Vilnios intakas) 0,1 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,48 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 123,7 m. Priešsroviui iškart telkšo V formos siauras ir ilgas 1,6 ha tvenkinys. Krantai žemi, vietomis užpelkėję. Aplinkui stūkso Pūčkorių miško parkas. Šiaurinėje pakrantėje yra buvusio Pučkorių dvaro sodyba.

Tvenkinys yra Neries mažųjų intakų (su Nerimi) baseine, jo hidrologinis nr. 12050092 .

Į pietus nuo Belmonto tvenkinio už 0,22 km ant Vilnios upės yra **Belmonto užtvanka**. Ji pastatyta 7,5 km nuo Vilnios žiočių.

## Užtvanka

Ties Vilnią tvenkiančia Belmonto užtvanka yra populiari poilsio vieta. Teritorijoje šiuo metu stovi restauruotas Prancūziškasis vandens malūnas su išplėtota aprūpinimo vandeniu sistema, vandens tėkmės reguliavimo įrengimais. Ant betoninių užtvankos atramų anksčiau stovėjo medinis tiltas per upę. Šiuo metu jo vietoje pastatytas pėsčiųjų lieptelis, kiek aukščiau kabo beždžionių tiltelis, atkurtas senasis vandens kanalas.
Bėgant metams Vilnios vandenų plaunama nuolaidi užtvanka įgavo krioklių pavidalą, tad dažnai ir visa vietovė pavadinama Belmonto kriokliais.

2016 m. gruodžio pabaigoje užtvanka įgriuvo, sukeldama pavojų neršiančioms žuvims: dėl padidėjusio srauto pagrindine vaga buvo nuoplautos nerštavietės, o aukščiau dėl nepakankamo vandens kiekio žuvims ėmė trūkti deguonies . 2017 m. birželį vanduo nuo Belmonto užtvankos nukreiptas į žuvitakį ir šalia esantį kanalą, pastačius upės vagoje apie 420 tonų smėlio maišų. Vilniaus savivaldybė 2017 m. spalio 30 d. pasirašė sutartį dėl Leoniškių Prancūziškojo vandens malūno, vad. Belmonto, statinių komplekso užtvankos remonto darbų. Joje konstatuojama padėtis: prakiurus užtvankos sienutei ir per ją prasiveržus vandeniui, užtvankoje vandens lygis sumažėjo 1-1,5 metro, pasviro ir pajudėjo centrinis tauras, susmuko į jį atremtas tiltelis. Numatyta, likviduojant avarijos grėsmę, užtvankos sienutes atstatyti ir atkurti taurą, pakeliant užtvankos vandens lygį iki buvusio, taip pat atlikti kitus darbus: atstatyti pėsčiųjų tiltelius, sutvarkyti aplinką.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Belmonto tvenkinys ''Gamtos kataloge''
* Sąrašas:Lietuvos tvenkiniai
Radijo trukdymai

Terminas ***radijo trukdymai*** reiškia kelis dalykus:

* radijo trukdžiai – natūralūs savaime gamtoje ar netikslingai dėl veikiančios įrangos susidarantys radijo signalai, kurie trikdo radijo aparatūros veiklą perduodant signalus.
* radijo trukdžiai – dirbtinai sukeliami radijo trukdžiai, naudojami kaip elektroninės kovos priemonė.
* radijo cenzūra – dirbtinai sukeliami radijo trukdžiai, naudojami kaip radijo cenzūros priemonė, neleidžianti klausyti tam tikrų radijo stočių.

## Nuorodos
Tuputiškių serpantinas

**Vilniaus Tuputiškių serpantinas** – vienintelis Lietuvoje akmenimis grįstas serpantinas, nutiestas rytinėje Vilniaus miesto dalyje, į vakarus nuo Naujosios Vilnios. Raizgytas kelias įrengtas Tuputiškėse, mišku apaugusioje Žiedų gatvės atkarpoje Pavilnių regioniniame parke. Gatvė jungia Žemąjį Pavilnį su Aukštuoju Pavilniu. Nei ilgiu, nei aukščiu šis serpantinas negali lygintis su kalnų serpantinais, bet vingių staigumu tikrai jiems nenusileidžia. 1997 m. jis įtrauktas į Kultūros paveldo objektų sąrašą (unik. kodas ). Prie jo pastatytas lankytiną vietą nurodantis kelio ženklas.

## Istorija

Serpantinas nutiestas XX a. pradžioje į Žemąjį Pavilnį – kaip geležinkelininkų gyvenvietę, pradėtą statyti 1908 m. Tuputiškės iki XX a. pradžios buvo retai apgyvendintos. 1912 m. iš Tuputiškių palivarko išskirta žemių Vilniaus geležinkeliečių kolonijai.
 
## Šaltiniai

## Nuorodos
* Tuputiškių serpantinas 
* Tuputiškių serpantinas (''panoramio.com)''
Nicholas Kin

**Nicholas Kin** (Nikolajus Jegorovas; g. 1987 m. Kaune) – iliuzionistas, mentalistas, tarptautinių konkursų laureatas, Baltijos šalių rekordininkas.

## Biografija

Mokėsi Kauno Aleksandro Puškino gimnazijoje, po kurios studijavo Kauno technologijos universitete (KTU) psichologijos katedroje. 2011 m. įstojo į Vytauto Didžiojo universitetą (VDU) Kaune, kur baigė sveikatos psichologijos magistrantūros studijų programą.

Iliuzijos menu Nicholas Kin susidomėjo dar vaikystėje, kai pirmąjį triuką jam pademonstravo jo tėtis. 2003 m. Nicholas Kin susidomėjo mentalizmo menu, o nuo 2004 m. pirmaisiais pasirodymais pradėjo savo kaip mentalisto karjerą.

2009 metais Nicholas Kin pristatė pirmąjį savo autorinį šou „Miražas“, o 2010 m. sukūrė programą „Enigma“. 2011 m. Nicholas Kin dalyvavo mentalisto Uri Geller organizuotame pasauliniame TV projekte Ukrainoje „Phenomenon“, kurį stebėjo daugiau nei 750 000 žiūrovų. Nuo 2012 m. Nicholas Kin tęsė savo autorines programas Lietuvoje – pristatė šou „Anapus realybės“, „Second Sight“, „inFamous“, o 2013 m. pabaigoje surengė savo pasirodymų „Mentalistas“ turą per Lietuvą.

## Pasiekimai

* 2008 m. pirmoji vieta tarptautiniame iliuzionistų kongrese Lenkijoje;
* 2010 m. „Merlin Award“ nominacija už patį originaliausią mentalizmo pasirodymą;
* 2011 m. Baltijos šalių iliuzionistų asociacijos AMBER Nicholas Kin pripažintas geriausiu metų mentalistu;
* 2012 m. Nicholas Kin tapo Baltijos šalių rekordininku, kai užrištomis akimis apvažiavo kartodromo trasą per 27,63 sekundės;
* 2012 m. įteiktas prestižinis apdovanojimas „The Geller’s Star“, kurį yra gavę tik 3 mentalistai iš viso pasaulio;
* 2013 m. iškovota prizinė II vieta tarptautiniame Ukrainos Magijos Kongrese.
* 2013 m. Apdovanotas prestižiniu  'Superstars of Magic' apdovanojimu.
* 2014 m. Apdovanotas prestižiniu 'Superstars of Mentalism' apdovanojimu.
* 2015 metais Nicholas tapo pirmasis mentalistas kuris demonstravo 100 metų senumo Houdinio išsivadavimo triuką, kurį Jis atliko 4 metrų gylyje Europos didžiausiame akvariume ‘MEGA’ šį pasirodymą stebėjo virš **700 tūkstančių žmonių.**
* 2015 metais Nicholas Kin užfiksavo Baltijos šalių Rekorda ‘SUSTINGĘS LAIKE’ jis išstovėjo 12val. 12 metrų aukštyje.

## Nuorodos
* Oficialus Nicholo Kin internetinis puslapis
Aureliano Dakija

**Aureliano Dakija** () buvo Romos provincija, įkurta III a. pabaigoje, imperatoriaus Aureliano. Nors vadinosi Dakija, ji nebuvo istoriniame Dakijos regione, o apėmė šiaurės vakarinę Trakiją (dab. vakarų Bulgarija ir rytų Serbija).

## Raida
Provincija buvo įkurta tarp 271 ir 275 m., kuomet Romos imperija galutinai atsisakė savo ambicijų kontroliuoti teritorijas į šiaurę nuo Dunojaus, istorinėje Dakijoje. Įsiveržus gotams, Dakijos provincija buvo panaikinta, o romėnų kolonistų ir romanizuotų dakų dauguma buvo perkelti į pietus nuo Dunojaus upės. Jiems iš trijų buvusių provincijų dalių (Žemutinės Mezijos, Aukštutinės Mezijos ir Trakijos) atskirta atskira provincija, kuri ir pavadinta Aureliano Dakija. Jos sostine tapo Serdika.

IV a. pradžioje, valdant Diokletianui, Aureliano Dakija padalinta į dvi dalis. Šiaurinė dalis vadinta **Paupio Dakija** (, ), ir jos sostinė buvo Ratiarija. Pietinė dalis vadinta **Viduržemio Dakija** (), ir jos sostine liko Serdika.

Abi Dakijos priklausė Dakijos diecezijai (kartu su Aukštutine Mezija, Prevalitana ir Dardanija). Jos ribojosi su Makedonijos diecezija pietuose ir Trakijos diecezija rytuose. IV–V a. provincijos buvo klestinti Rytų Romos imperijos pasienio teritorija. 440 m. jas nusiaubė hunai, o 586 m. – Avarų kaganatas.
Belchatuvo šiluminė jėgainė

**Belchatuvo šiluminė jėgainė** – didžiausia šiluminė jėgainė Europoje ir ketvirta iškąstini kurą deginanti elektrinė pasaulyje.

## Pajėgumai
2011 m. jėgainėje pastatytas didžiausias 858 MW šiluminis blokas. Iš viso jėgainė pajėgi sukurti 5298 MW energijos. Belchatuvo šiluminėje jėgainėje pagaminta elektra sudaro 20 % visos Lenkijos rinkos.

## Tarša
2007 m. Belchatuvo šiluminė jėgainė pagal anglies dioksido išmetimą į atmosferą užėmė 11 vietą Europoje. 2009 m. paskelbtame didžiausių teršėjų Europos Sąjungoje sąraše jėgainė užėmė pirmąją vietą.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Žmogus iš Žemės

**Žmogus iš Žemės** () – 2007 m. režisieriaus Richard Schenkman sukurtas mokslinės fantastikos filmas, kurio veiksmas vyksta viename name visą vakarą, kai grupė žmonių, susirinkusi išlydėti universiteto profesorių, išgirsta šio prisipažinimą esą jis nesendamas gyvena jau 14 tūkstančių metų.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* David Lee Smith – Džonas Oldmanas
* Tony Todd – Denas
* John Billinsley – Haris
* Ellen Crawford – Edita
* Annika Peterson – Sendė
* Richard Riehle – Vilas Gruberis

## Turinys

Universiteto profesorius Džonas Oldmanas, dirbęs šioje įstaigoje 10 metų, netikėtai nusprendžia išvykti. Apie tai sužinoję, pas jį į namus atvyksta draugai ir kolegos, norėdami sužinoti tokio netikėto sprendimo priežastis. Netikėtai Džonas jiems ima pasakoti esą jis gyvena jau 14 tūkstančių metų ir kaskart, vienoje vietoje pragyvenęs 10 metų, persikrausto kitur, kad žmonės nepastebėtų, kad jis nesensta.

Atsakinėdamas į skeptiškai nusiteikusių draugų klausimus, Džonas pamažu pasakoja savo gyvenimo istoriją, apie tai, kad buvo Budos mokiniu ir pažinojo Van Gogą. Negana to, jis tvirtina, kad norėjo žmonėms perduoti Budos mokymą, tačiau buvo ne taip suprastas ir kai kurie jo gyvenimo epizodai vėliau tapo žinomi kaip Jėzaus Kristaus veikla. Tai sukelia draugų pasipiktinimą ir šie palieka namus, kuriuose pasilieka tik Džonui neabejinga Sendė, trokštanti išvykti kartu su juo, ir psichiatras Gruberis. Džonui pasakojant apie savo gyvenimą prieš 60 metų, Gruberis, vaikystėje netekęs tėvo, staiga supranta, kad juo yra Džonas…

## Apdovanojimai
* Saturno apdovanojimas (nominacija) – geriausias DVD
* Rhode Island International Film Festival – geriausio režisieriaus ir geriausio scenarijaus prizai
Kristina Tamulevičiūtė

**Kristina Tamulevičiūtė** (g. 1989 rugpjūčio 6 d. Šiauliuose) – eseistė, poetė, vertėja.

## Biografija
Mokyklą baigė Šiauliuose. Vilniaus universitete studijavo lietuvių filologiją ir slovėnų kalbą. Stažavo Liublianos (Slovėnija) ir Sarajevo (Bosnija ir Hercegovina) universitetuose. 2014 metų Sarajevo ir Bolonijos (Italija) universitetuose baigė demokratijos ir žmogaus teisių magistrantūrą. Šiuo metu studijuoja Kauno Technologijos universiteto vertimo krypties magistrantūroje.

Pirmoji publikacija spaudoje – 2008 metais „Literatūroje ir mene“. Kūryba ir vertimai publikuoti „Šiaurės Atėnuose“, „Gintaro lašuose“, „Naujojoje Romuvoje“ bei kituose leidiniuose. 2013 metais Lietuvos rašytojų sąjungos leidyklos rengiamame pirmosios prozos knygos konkurse laimėjo pirmąją vietą. Tais pačiais metais buvo išleistas autorės esė rinkinys „Pasakojimas apie vieną miestą“. Verčia iš anglų, ispanų, slovėnų, kroatų, bosnių ir serbų kalbų. Nuo 2013 Lietuvos literatūros vertėjų sąjungos narė-kandidatė.

## Bibliografija
* Pasakojimas apie vieną miestą: esė. – Vilnius, Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2013

## Vertimai
* Jelena Brezovec „Saugūs gatvėje: žaidžiu ir mokausi saugiai elgtis“: užduočių knygelė vaikams. - Vilnius, Nieko rimto, 2015
* Peter Svetina, Damijan Stepančič „Antano cirkas“: knygelė vaikams – Vilnius, Nieko rimto, 2015

## Tekstai
* Šiaurės Atėnai
* Gintaro lašai
Prevalitana

**Prevalitana** () buvo Romos provincija, įkurta IV a. pradžioje, Diokletiano administracinių reformų metu, kuomet atskirta nuo Dalmatijos provincijos. Ji buvo istoriniame Ilyrijos regione ir užėmė dabartinės Juodkalnijos, šiaurės Albanijos, vakarų Kosovo ir vakarų Serbijos teritorijas. Provincijos teritorijos davė pradžią istoriniam Duklios regionui.

## Raida
Senosios šių teritorijų ilyrų gentys buvo labeatai ir dokletai. Nuo Ilyrijos užkariavimo II a. pr. m. e. regionas buvo valdomas kaip dalis Dalmatijos provincijos. Jame formavosi svarbūs antikiniai miestai, tokie kaip Skodra, Doklėja, Anderva, Akruviumas, Risiniumas ir Butua. Iki IV a. pradžios vietos gyventojai buvo pilnai romanizuoti ir kalbėjo romanine dalmatų kalba.

Diokletianas suformavo Prevalitaną kaip atskirą administracinį vienetą. Iš pradžių ji priskirta Mezijos diecezijai, tačiau 337 m. ją padalinus, Prevalitana tapo Makedonijos diecezijos dalimi. Vėliau ji priskirta Dakijos diecezijai. Provincija buvo vakariausia Rytų Romos imperijos teritorija. Ji ribojosi su Aukštutine Mezija šiaurėje, Dardanija rytuose ir Naujuoju Epyru pietuose. Vakaruose, ties Kotoro įlanka, ji ribojosi su Vakarų Romos imperija (Dalmatijos provincija). Provincijos sostinė buvo Doklėja, bet labai svarbus miestas buvo ir Skodra.

476 m. provincija atiteko Ostgotų karalystei, bet 535 m. ją susigrąžino Bizantija. 577 m. provinciją nusiaubė pietų slavai, kurie vėliau žinomi kaip duklianai. Tik pajūrio teritorijos, paskiri miestai Akruviumas, Budua ir Kavtatas liko kontroliuojamos Bizantijos.
Naftingasis skalūnas

**Naftingasis skalūnas** – skalūnų nafta praturtinta uoliena. Didžiausios sankaupos slūgso JAV, Rusijoje, Kongo Demokratinėje Respublikoje, Brazilijoje, Maroke, Estijoje.

## Energetika
Didžiausios naftingųjų skalūnų jėgainės:

## Taip pat skaityti
* Skalūnų dujos
Ebonas

**Ebonas** () – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Maršalo Salose, Raliko salų grandinės pietinėje dalyje. Atolas yra 155 km į pietvakarius nuo Džaluito atolo ir yra labiausiai į pietus nutolusi Maršalo Salų teritorija.

Atolas apskritimo formos, jo žiedą sudaro 22 salelės. Pietvakarinėje pusėje yra žiedą ir lagūną jungiantis kanalas. Didžiausios salelės: Ebonas, Toka, Eninaitokas, Enekoionas. Bendras sausumos plotas – 5,75 km². Lagūna užima 104 km².

XIX a. atole buvo banginių medžiotojų stotis, vėliau vokiečių prekybinis punktas, II pasaulinio karo laikais – japonų karinė bazė. Ebonas šaltiniuose minimas kaip *Boston, Covell’s Group, Fourteen Islands* ir *Linnez*.

1998 m. Ebono atole gyveno 714 žmonių. Dauguma gyvena Tokos salelėje bei Ebono salelės vakarinėje pusėje.
Džaluitas

**Džaluitas** () – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Maršalo Salose, Raliko salų grandinės pietinėje dalyje. Atolas yra 220 km į pietvakarius nuo Madžūro atolo. 155 km į pietvakarius nuo Džaluito yra Ebonas, už 48 km – Kilis, už 152 km į šiaurės vakarus – Ailinglaplapas.

Atolas netaisyklingos formos, ištęstas iš šiaurės vakarų į pietryčius. Koraliniame rife yra keletas pertrūkių. Atolo žiedą sudaro net 91 salelė; didžiausios: Džaluitas (10,4 km²), Džaboras, Imedžas, Adžedženas, Pinglepas, Bokanakė. Bendras sausumos plotas – 11,34 km². Lagūna užima 690 km². Tai vienas didžiausių Maršalo Salų atolų.

XIX a. atole veikė vokiečių prekybinis punktas, jis sudarė Vokietijų kolonijų protektoratą. Po Pirmojo pasaulinio karo atiteko Japonijai ir tapo Pietų Ramiojo Vandenyno Mandato Maršalo Salose administraciniu centru. Į atolą atvyko nemažai japonų, buvo įkurta karinė oro bazė. Vėliau, salyną užėmus amerikiečiams, krašto administracija persikėlė į Madžūrą.

1998 m. Džaluito atole gyveno 1669 žmonių. Dauguma gyvena Džaboro salelėje: joje yra oro uostas, dokas, viešbutis, kelios parduotuvės, degalinė, katalikų bažnyčia, mokykla. Taip pat žmonės gyvena Džaluito salelėje. Imedžo salelėje yra japonų karinės bazės, elektrinės, šintoistų šventyklos, ginkluotės liekanos.