Imperatorius Frydrichas II

**Frydrichas II** (, 1194 m. gruodžio 26 d. Džezis, Markė, Italija – 1250 m. gruodžio 13 d. Kastel Fiorentino, Apulija) – 1197–1250 m. Sicilijos karalius, 1212–1220 m. Vokietijos karalius, 1212–1250 m. Šventosios Romos imperijos imperatorius ir 1228–1235 m. Švabijos kunigaikštis **Frydrichas VI**.

## Biografija

Kilęs iš Hohenštaufenų dinastijos. Tėvas Imperatorius Henrikas VI. Frydricho I Barbarosos vaikaitis. Išaugo Sicilijoje, kurią, 1197 m. mirus jo tėvui, iki jo pilnametystės valdė Šventosios Romos imperijos kancleris.

### Santuokos ir vaikai

* *1-ji žmona:* ( nuo 1209 m. rugpjūčio 15 d.) − **[[Konstancija Aragonietė]]** (1179 − 1222 m. birželio 23 d.), Aragono karaliaus Alfonso II ir Sančos Kastilietės duktė. Vaikai: 
** **[[Henrikas VII Hohenštaufenas|Henrikas VII]]** (1211 − 1242 m. vasario 12 m.), nominalus Sicilijos karalius 1212−1217 metais (kaip *Henrikas II*), Vokietijos karalius 1220−1235 metais (kaip *Henrikas II*), Švabijos karalius 1217−1235 metais (kaip *Henrikas II*)
* *2-ji žmona:* (nuo 1225 m. lapkričio 9 d.) − **Jolanta Jeruzalietė** (1212 − 1228 m. balandžio 25 d.), Joano de Brieno ir Marijos Jeruzalietės vienintelė duktė. Vaikai: 
** **[[Imperatorius Konradas IV|Konradas IV]]** (1228 m. balandžio 25 d. − 1254 m. gegužės 21 d.), Jeruzalės karalius (1250−1254), Vokietijos karalius (1237−1254), Sicilijos karalius (1250−1254), Švabijos karalius (1235−1254)
* *3-ji žmona:* (nuo 1235 m. liepos 15 d.) − **Izabelė Anglė** (1214 − 1241 m. gruodžio 1 d.), Anglijos karaliaus Jono Bežemio ir Izabelės Angulemės duktė. Vaikai:
** **Jordanas** (1236−1236)
** **Agnesa** (1237−1237)
** **Margarita** (1237 − 1270 rugpjūčio 8 d.)
** **Henrikas Karlas Oto** (1238 m. vasario 18 d. − 1254 m. sausis)
** **Frydrikas** (1239−1286), žmona Elžbieta Austrė. 
** **Duktė** (1241−1241)
* *4-ji žmona:* (nuo 1246 m.) − **Bianka Lančija** (1210 − 1246 m. gruodžio 1 d.). Vaikai:
** **Konstancija** (1230/1231 − 1307 m. balandis), ištekėjo už Nikėjos imperatoriaus Jono III Duko Vatacio ir pakeitė į Anos vardą 
** **Manfredas** (1232 − 1266 m. vasario 28 d.), Sicilijos karalius (1258−1266), valdė po savo tėvo (iš pradžių kaip regentas, po to kaip uzurpatorius)
** **Violanta** (1233−1264), ištekėjo už Kaserto grafo Rikardo Sanseverino

## Valdymas

Aragono kariuomenei padedant sutramdė savarankiškus Sicilijos baronus ir saracėnus. Tapęs Vokietijos karaliumi 1212 m. sudarė sąjungą su Prancūzija. 1214 m. kartu su ja Buvino mūšyje galutinai sumušė Velfų dinastijos pretendentą į Vokietijos sostą Otoną IV. Tapęs imperatoriumi popiežiaus prašymu atskyrė Abiejų Sicilijų karalystę nuo Šventosios Romos imperijos, nominaliu jos valdovu paskelbė penkiametį savo sūnų Henriką VII.

1231 m. išleido vadinamąją Melfi konstituciją, kuria buvo sustiprinta valstybinė prekybos kontrolė, įkurta valstybinė civilinė tarnyba, tarnautojams rengti 1224 m. Neapolyje įsteigė pirmąjį Europoje valstybinį universitetą. Po 1226 m. Kremonoje (Šiaurės Italija) įvykusio Šventosios Romos imperijos kunigaikščių suvažiavimo, kuriame Frydrichas siekė pertvarkyti imperijos valdas Italijoje, susikūrė stipri opozicija jo siekiams – vadinamoji Lombardijos miestų lyga. Kita opozicija Italijoje tapo Romos popiežius Grigalius IX, kuris 1228 m. už netesėtą pažadą pradėti kryžiaus žygį į Palestiną, nes tarp kryžininkų, susirinkusių Brindizio uoste, išplito epidemija, jį ekskomunikavo.

Per 1228–1229 m. VI kryžiaus žygį daugiausia diplomatiniais metodais iš Egipto sultono buvo atgauti Jeruzalė, Betliejus bei Nazaretas. Frydrichas pasiskelbe Jeruzalės karaliumi ir valdė šią karalystę 1229–1243 m.

1230 m. grįžo į Siciliją, iš kur tęsė kovą su popiežiumi. 1230 m. šis anuliavo ekskomuniką. Kai 1238 m. jo nesantuokinis sūnus Enzigas vedė Sardinijos princesę ir tapo svarbiausiu kandidatu į Sardinijos sostą, kurios siuzerenu save laikė popiežius ir Popiežiaus valstybei iškilo grėsmė atsidurti apsuptam imperatoriaus šalininkų, 1239 m. Frydrichas buvo dar kartą ekskomunikuotas, formaliai dėl ketinimo išvyti popiežių iš Romos, kurioje buvo daug Frydricho šalininkų. Tačiau Frydrichas turėjo daugiau karinės jėgos ir 1244 m. popiežius Inocentas IV buvo priverstas bėgti į Lioną. Bet Frydrichas pralaimėjo propagandinį karą. 1245 m. Inocentas IV paskelbė atimąs iš jo imperatoriaus titulą. Dauguma Europos valdovų liko neutralūs, Frydricho neparėmė. Jis pradėjo stiprinti susvyravusią savo valdžią Vokietijoje, bet netikėtai mirė.

## Šaltiniai

## Nuorodos