open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dionė (palydovas)

**Dionė** arba **Saturnas IV** – natūralus Saturno palydovas, kurį 1684 m. kovo 21 d. atrado astronomas Giovanni Domenico Cassini. Palydovas pavadintas deivės Dionės vardu.

## Vardas

Cassini keturis atrastus palydovus (Tetiją, Dionę, Rėją ir Japetą) Liudviko XIV garbei pavadino „Sidera Lodoicea“ (). 1789 m. William Herschel atrado Mimą ir Enceladą. Kadangi tuo metu palydovai neturėjo pavadinimų, kartu su Titanu jiems dabartinius pavadinimus 1847 m. davė W. Herschel sūnus John Herschel.

## Fizinės charakteristikos

Dionė daugiausia sudaryta iš vandens ledo, tačiau pagal tai, jog yra trečias pagal tankį Saturno palydovas, turi turėti žymią dalį (~ 46 %) tankesnės medžiagos, pvz., silikatinių uolienų.

Dionė labai panaši į Rėją, abu turi panašų albedą. Pagrindinis Dionės pusrutulis nusėtas kraterių ir vienodai ryškus. Tuo tarpu kitas pusrutulis turi ryškų plonų ruoželių tinklą. Pastarieji vagoja ir kraterius, todėl yra už juos naujesni. Dabar žinoma, jog tai ledinės uolos.

## Šaltiniai


## Nuorodos

* Apie Dionę NASA Solar System Exploration puslapyje
Trast AC Leykōsía

**Trast AC** – buvęs Kipro futbolo klubas iš Nikosijos. Iširo dėl finansinių sunkumų.

## Istorija
Klubas įkurtas 1924 m. Tapo čempionais 1935 m.

1935, 1937, 1938 m. laimėjo futbolo taurę, tačiau turėjo finansinių problemų.

1938 m. buvo pašalinti iš čempionato. Klubas žlugo.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
Çetinkaya Türk SK

**Çetinkaya Türk SK** – Kipro futbolo klubas, Nikosijoje škurtas turkų.

## Istorija
Klubo ištakos 1930 m.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
Dubravos arboretumas

**Dubravos arboretumas** yra Girionyse, šalia kelio . Tai dendrologinė kolekcija į šiaurės rytus nuo vietos, kur išsišakoję keliai iš Vaišvydavos link Gervėnupio ir Žiegždrių. Joje kaupiami, saugojami ir eksponuojami vertingi mokslo, pažintiniu ir dekoratyviniu požiūriu vietinės ir įvežtinės dendrofloros augalai. Arboretumas užima 51,5 ha. Čia auginami daugiau kaip 800 rūšių, porūšių, varietetų ir kultivarų sumedėję augalai.

## Istorija
Arboretumas įkurtas 1958 m. kaip Dubravos miškų tyrimo stoties (dabartinė Dubravos eksperimentinė mokomoji miškų urėdija) padalinys. 2000 m. Aplinkos ministerija arboretumui suteikė dendrologinės kolekcijos statusą, jis paskelbtas saugomu gamtos paveldo objektu.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Dubravos arboretumas ir parkas
Nguyễn Minh Triết

**Ngujen Minčietas** (*Nguyễn Minh Triết*, g. 1942 m. spalio 8 d., Benkato apskritis, Bindinio provincija, Vietnamas) – Vietnamo Prezidentas. Prezidentu išrinktas 2006 m. birželio 27 d. nacionalinėje asamblėjoje surinkęs 464 balsus (94,12 %).

## Nuorodos
Tanžero krizė

**Tanžero krizė** arba **Pirmoji Maroko krizė** - tarptautinis konfliktas, vykęs nuo 1905 m. kovo iki 1906 m. gegužės. Konfliktas vyko dėl Prancūzijos ir Vokietijos ginčo dėl Maroko sultonato kontrolės.

Šiaurės Afrikos pasidalinimas prasidėjo dar 1830 m., kai Prancūzija užėmė Alžyrą, o 1881 m. ir Tunisą. Sekančia kolonija turėjo tapti Marokas tad Prancūzija XX a. pradžioje pradėjo ruošti „diplomatinę dirvą“. Pagal slaptą 1901 m. sausio 1 d. Prancūzijos – Italijos susitarimą, Libija atiteko Italijai, pagal 1904 m. balandžio 8 d. susitarimą Anglijai atiteko Egiptas, o pagal tų pačių metų spalio 7 d. Prancūzija ir Ispanija susitarė dėl Maroko padalinimo.

Prancūzija Marokui suteikė 62,2 mln. frankų paskolą, Marokui nepalankiomis sąlygomis. Bankai – kreditoriai gavo teisę ne tik į visus valstybės muito mokesčius, bet ir teisę kištis į šalies finansinę politiką. 1905 m. pradžioje Prancūzija pabandė priversti Maroką įsileisti į šalį karo patarėjus. Bet 1905 m. kovo 31 d. netikėtai į Tanžerą atvyko Vokietijos kaizeris Vilhelmas II, kuris palaikė Maroko nepriklausomybę ir pažadėjo paramą, bei pasiūlė sukurti gynybinę sąjungą. Šis Vokietijos žingsnis atitiko jos vykdomą politiką arabų šalių atžvilgiu. Aštrindama situaciją Maroke, Vokietijos diplomatai tikėjosi patikrinti Prancūzijos–Rusijos sąjungą, nes Rusija kariavo su Japonija (Rusijos–Japonijos karas) ir Prancūzija negalėjo tikėtis sąjungininkės paramos.

Vokietijos veiksmai sukėlė šoką, atsistatydino net karingasis Prancūzijos užsienio reikalų ministras Teofilis Delkasė (Théophile Delcassé). 1906 m. sausio 3 d. Prancūzija pradėjo armijos perdislokavimą prie Vokietijos sienos. Vokietijai reikalaujant buvo sukviesta, Ispanijos mieste Alchesirase, konferenciją (Alchesiraso konferencija), kuri vyko nuo 1906 m. sausio 16 d. iki balandžio 7 d. Konferencijos metu Vokietija atsidūrė politinėje izoliacijoje (ją palaikė tik Austro–Vengrija) ir turėjo atsitraukti. Prancūzijos siekis skelbti Maroką savo protektoratu buvo atidėtas. Po penkerių metų Prancūzija ir Vokietija vėl susikibo dėl Maroko kontrolės (žiūr. Agadiro krizė).

## Taip pat skaitykite
* Maroko istorija
* Agadiro krizė
Schema

**Schema** – grafinis vaizdas, kuriuo paaiškinamas bet kurio mechanizmo veikimo principas (kartais schemomis aiškinami gamtos reiškiniai, pvz., lietaus susidarymas); nuoseklus planas. Schemos taip pat gali būti kai kurios diagramos, modeliai ir pan. Įvairių diagramų sudarymas vad. **schematika**.

## Mechanika
Schemos vartojamos tuomet, kai brėžinyje nereikia parodyti sujungimų ar atskirų detalių konstrukcijos. Schema nuo brėžinio skiriasi tuo, kad joje detalės parodomos sutartiniais žymėjimais. Be to, pavaizduojamos ne visos detalės, iš kurių sudarytas surinkimo vienetas ar mechanizmas. Pvz., schemose, kurios aiškina, kaip viena mašinos detalė perduoda judesį kitai, braižomi tik tie elementai, kurie tiesiogiai dalyvauja judesio perdavime.

Priklausomai nuo vaizduojamo objekto, schemos skirstomos į:
* kinematines – vaizduojamos staklės, įvairūs mechanizmai ir pan. Paaiškina judesio perdavimą (kinematiką),
* elektrines – vaizduojami elektros įrengimai. Parodo elektrinį ryšį tarp elementų ir srovės tekėjimo nuoseklumą.
* funkcines – geometrinėmis figūromis vaizduojamos svarbiausios sistemos dalys bei funkcijos, o tas figūras jungiančiomis linijomis – tų dalių bei funkcijų tarpusavio ryšiai.

### Sutartiniai žymėjimai
Schema dažniausiai braižoma gaminio kontūre, kuris apvedamas ištisine plona linija. Sutartiniai žymėjimai, vartojami detalėms vaizduoti schemose, savo forma primena tas detales.

Kinematinėse schemose vartojami sutartiniai žymėjimai braižomi neatsižvelgiant į brėžinio mastelį, elektrinėse – žymėjimai turi būti standartu nustatyto dydžio.
Sunkio jėga

**Sunkio jėga** – jėga, kuria Žemė traukia kūną.

## Sunkio jėgos paaiškinimas

Sunkio jėgos poveikis pastebėtas dar senovės Graikijoje. Aiškindamas kūnų kritimą žemyn, graikų filosofas Aristotelis teigė, kad visi kūnai stengiasi patekti į pasaulio centrą, esantį Žemės centre. Jo manymu, ši savybė būdinga visiems kūnams, išskyrus ugnį, kuri stengiasi atitolti nuo pasaulio centro.

Iš Niutono nustatyto visuotinės traukos dėsnio matyti, kad sunkio jėga yra tik viena iš visuotinės traukos jėgos reiškimosi formų.

Sunkio jėga nukreipta į Žemės centrą. Veikiamas tik šios jėgos, kūnas laisvai krinta (A paveikslėlis). Taigi dabar jau galime nurodyti kūno laisvojo kritimo pagreičio priežastį – sunkio jėga.

Sunkio jėga veikia ne tik krintančius, bet ir nejudančius kūnus. Pakeldami kūną nuo Žemės paviršiaus, turime įveikti sunkio jėgą. Antai keldami akmenį, krepšį bulvių, ar bet kurį kitą daiktą, nugalime juos veikiančią sunkio jėgą. Savaime aišku, kad pakelti 2 kg pakelį miltų yra lengviau, negu 10 kg masės krepšį bulvių. Vadinasi, **kūną veikianti sunkio jėga priklauso nuo jo masės**.

## Kūno masės matavimas svarstyklėmis
Kiekvienas kūnas, turintis masę, tam tikra jėga traukia kitus masę turinčius kūnus (B paveikslėlis). Taigi kūno masę galima sužinoti matuojant sąveikio jėgą. Taip nustatyta kūno masė vadinama gravitacine mase. Ją rodo svirtinės svarstyklės. Kai svarstyklės yra pusiausvyros, kūną ir svarsčius veikia vienoda sunkio jėga.

## Formulės
Laisvojo kritimo pagreičio skaičiavimo formulė:

g=G\frac{M}{R^2}

Sunkio jėgos skaičiavimo formulė:

\mathbf{F_s}=m\mathbf{g}

Kūno masės apskaičiavimo formulė:

m=\frac{F_s}{g}  


Žemės spindulio apskaičiavimas:

R=\sqrt{\frac{GM}{g}}

Žemės masės apskaičiavimas:

M=\frac{gR^2}{G}

Jėgos, kuria kūnai traukia vienas kitą, apskaičiavimas:

F=G\frac{Mm}{r^2}

Didesniojo kūno masės apskaičiavimas:

M=\frac{Fr^2}{Gm}

Mažesniojo kūno masės apskaičiavimas:

m=\frac{Fr^2}{GM}

Atstumo tarp kūnų apskaičiavimas:

r=\sqrt{\frac{GMm}{F}}

### Formulių simbolių paaiškinimas

**g** – laisvojo kritimo pagreitis (9,83 m/s²).

**F<sub>s</sub>** – sunkio jėga.

**m** – mažesniojo kūno masė.

**M** – didesniojo kūno masė (dažniausiai Žemės masė).

**G** – gravitacijos konstanta (6,7*10-11).

**R** – Žemės spindulys.

**r** – atstumas tarp kūnų.

**F** – jėga kuria kūnai traukia vienas kitą.
Volinas

**Volinas** () – sala Baltijos jūroje, prie Lenkijos krantų, Oderio upės žiotyse. Į rytus nuo Uznamo salos, nuo kurios ją skiria Svinos upė, nuo žemyno ją skiria Dzivnos upė. Plotas ~265 km². Aukščiausias taškas – *Grzywacz* kalnas, 115 m.

Saloje esantis Volino miestas minimas nuo X a. Archeologinių radinių nedaug, bet jie išsidėstę didelėje ~20 ha teritorijoje. Manoma kad tai buvo viena svarbiausių vikingų amžiaus prekyviečių Baltijos jūroje, prilygstanti Birkai ir Hedebiui.

Salos viduryje yra Volino nacionalinis parkas.

Miestai:
* Svinoujscė (, )
* Miendždrojė (, )
* Volinas (, )

## Atstumai
* Ščecinas ~ 90 km
* Policės ~ 110 km
* Berlynas ~ 230 km
* Rostokas ~ 240 km
* Kopenhaga ~ 250 km
* Malmė ~ 250 km
* Varšuva ~ 650 km
Konecho sala

**Konecho sala** ( – 'triušio sala') – Hondūro valdoma sala netoli Hondūro krantų, Fonsekos įlankoje. Į salą pretenduoja ir kaimyninis Salvadoras. 1992 m. Tarptautinis teisingumo teismas nustatė sienos ribas tarp Salvadoro ir Hondūro, bet nepaisant Jungtinių Valstijų Organizacijos įsikišimo tolesnė sienos ribų demarkacija strigo, nes Salvadoras reikalavo mažos Konecho salos. Salvadoro ir Hondūro Lenka indėnai salą laiko sava. Pagal jų tautosaką, pirmieji žmonės buvo sutverti su šešių gyvūnų, tarp jų ir triušio, pagalba. Įlankos salos vis dar vadinamos toteminių Lenka gyvūnų vardais.

## Šaltiniai
Rostokas

**Rostokas** () – didžiausias Vokietijos Meklenburgo-Pomeranijos žemės miestas. Naujosios Hanzos sąjungos narys. Rostokas išsidėstęs aplink Varno upę. Miesto rajonas Varnemiundė yra Baltijos jūros kurortas.

## Istorija

IX a. polabai įkūrė gyvenvietę prie Warnow upės pavadintą *Roztoc*. Danų karalius Valdemaras I sudegino jį 1161 m. Vėliau ten apsigyveno vokiečių pirkliai.

Miestas pradėjo kilti įstojęs į Hanzos sąjungą. 1218 m. gavo Liubeko teisę. XIV a. jis tapo galingu uostu – turėjo 12 000 gyventojų ir buvo didžiausias Meklenburgo miestas. Buvo statomi laivai, 1419 m. įkurtas Rostoko universitetas.

XX a. pirmoje pusėje mieste buvo įsikūrusios lėktuvų gamyklos (Arado, Heinkel), jose buvo pagaminti pirmieji raketiniai ir reaktyviniai lėktuvai. Didelė miesto dalis buvo sugriauta Antrojo pasaulinio karo metais. Vėliau tapo VDR pramonės centru. Miestas yra vienas iš Europos plytų gotikos kelio stočių.

## Sportas
* FC Hansa Rostock (futbolas)

## Žymūs žmonės
* Joachim Gauck, (g. 1940), Vokietijos prezidentas

## Nuorodos
* Oficiali svetainė (vokiečių k.)
Kamščiatraukis

**Kamščiatraukis** yra virtuvės įrankis, kamščiams iš butelių ištraukti.

Kamščiatraukiai būna įvairių formų. Dažniausiai būna spiraliniai, nors anksčiau naudoti ir plunksniniai, kuriais naudojantis kamštis išlikdavo nesugadintas ir jį galima buvo pakartotinai naudoti.

1795 m. kamščiatraukio patentas buvo suteiktas anglų dvasininkui Samueliui Henshallui, kuris ant sraigto užmontavo nedidelį metalo skritulį (šiandien dar vadinamą Henshallo skrituliuku).

## Šaltiniai
Šiurpis (grybas)

**Šiurpis** (*Hypoxylon*) – elniagrybinių (*Xylariaceae*) šeimos grybų gentis.

Rūšys:

* Rausvasis šiurpis (*Hypoxylon fragiforme*)

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1
Rausvasis šiurpis

**Rausvasis šiurpis** (*Hypoxylon fragiforme*) – elniagrybinių (*Xylariaceae*) šeimos grybų rūšis.

Periteciai mažyčiai, 0,5-1 cm skersmens, apvalūs, rutuliški, iš pradžių rudai raudoni, plytos raudonumo, sendami tamsėja iki rudos, juodai rudos spalvos, viršuje su mažyte angele sporoms išbyrėti. Vidinė masė juodai ruda.
Sporos 11-15 x 5-7 μm.

Būdingi požymiai: jauni vaisiakūniai rudai raudoni, subrendę – juodai rudi, apvalūs.

Auga pavasarį – rudenį, pavieniui, bet vienas šalia kito, grupėmis ant nukritusių lapuočių medžių šakų, kurios atrodo lyg smulkiais gumbeliais apaugusios. Dažnas. Aktyvus saprotrofas. Nevalgomas.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, psl. 519
Valo salynas

**Valo salynas** (, ) – salynas Botnijos įlankos viduryje, Kvarkeno regione. Salos priklauso Suomijai.

Vardas *Valsörarna* yra švedų kilmės, grubiai verčiamas kaip *Banginių salos*. Manoma, kad salos taip pavadintos pagal akmenimis nuklotus krantus ir morenas, kurios priminė banginius.

1886 m. salose pastatytas švyturys.
Uznamas

**Uznamas** (, ) – sala Baltijos jūroje, Oderio upės žiotyse, Ščecino įlankoje. Didžioji, vakarinė dalis (373 km²) priklauso Vokietijai, Meklenburgo-Pomeranijos žemei, likusi dalis (72 km²) Lenkijai, Vakarų Pomeranijos vaivadijai. Bendras salos plotas 445 km², gyventojų skaičius 76,5 tūkst.

Nuo žemyno Uznamą skiria Pynės sąsiauris, nuo rytuose esančios Volino salos skiria Svinos protaka. Saloje yra Usedomo, Heringsdorfo, dalis Svinoujscės miesto. Prie Pėnės įsikūręs Pėnemiundės kaimelis, šalia jo esančiame poligone per Antrąjį pasaulinį karą buvo išbandytos raketos V-1 ir V-2.
Liepinis blizgiavabalis

**Liepinis blizgiavabalis** (*Ovalisia rutilans*) – blizgiavabalių (*Buprestidae*) šeimos vabalas. Kūnas 11 - 15 mm ilgio. Platokas, auksiškai žalias. metalo blizgesio. Priešnugarėlės ir antsparnių kraštai su auksiška rausva juostele. Kūno apačia ryškiai žalia. Antenos, blauzdos ir letenos juosvos.

Vabalai skraido aukštai tarp lajų, saulėtomis birželio – liepos mėnesių dienomis. Aptinkami pamiškėse, kur yra senų džiūstančių liepų.

lervos vystosi tik po džiūstančių mažalapių liepų (*Tilia cordata*) žieve ir medienoje.

Lietuvoje retas, įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.

## Taip pat skaitykite
*Blizgiavabaliai
*Lietuvos blizgiavabaliai

## Nuotraukos

Image:Ovalisia (Scintillatrix) rutilans bl2.JPG|viršus
Image:Ovalisia (Scintillatrix) rutilans front.JPG|priekis
Image:Ovalisia (Scintillatrix) rutilans side.JPG|šonas
Image:Ovalisia (Scintillatrix) rutilans underside.JPG|apačia
Našlaitis

**Našlaitis** – vaikas, kuris turi praradęs vieną ar abu tėvus. Tėvai gali būti mirę, dingę be žinios, palikę vaiką gatvėje ir pan. Našlaičiais laikomi ir įvaikiai, praradę įtėvius.

Anglų kalboje žodis *orphan* 'našlaitis' reiškia vaiką, kuris yra praradęs abu tėvus. Tuo tarpu vaikas, neturintis vieno tėvo vadinamas *half – orphan* 'pusnašlaitis'.

## Našlaičių dažnis

* 2001 m. skaičiai iš 2002 m. UNICEF/UNAIDS pranešimo.

## Našlaičiai Lietuvoje
Lietuvoje našlaičiai iki 18 m. turi teisę gauti našlaičių pensiją. Ją gali gauti ir vyresni žmonės, jei jie pripažinti neįgaliaisiais iki 18 m. ir būdami vyresni yra visiškai ar iš dalies nedarbingi. Įvaikinti našlaičiai ir toliau išlaiko teisę gauti našlaičių pensiją.

## Našlaičiai literatūroje
Našlaičiai dažnai naudojami literatūroje kaip veikėjai, ypač vaikų literatūroje ir maginėje fantastikoje.

Vaikai be tėvų gali gyventi įdomesnį, mažiau šeimyninių santykių reguliuojamą gyvenimą, patirti daugiau nuotykių ir bėdų. Jie gali būti savarankiški, labiau nusipelnantys užuojautos. Našlaičiai gali ieškoti savo dingusių tėvų, aiškintis savo giminystės ryšius, kas leidžia įdomiau plėtoti kūrinio siužetą. Našlaičio kaip veikėjo panaudojimas leidžia kūrinyje neaprašinėti tėvų, kurie kūriniui gali būti visiškai nereikalingi.

Vaikai našlaičiai dažni folklorinėse ir literatūrinėse pasakose.

Apie našlaičius rašė Čarlzas Dikensas, Markas Tvenas, Roaldas Dalis, J. K. Rowling ir daug kitų garsių rašytojų.

## Nuorodos
Remigijus Zolubas

**Remigijus Zolubas** (g. 1958 m. Vilniuje) – Lietuvos fotografas, Vilniaus dailės akademijos fotografijos ir medijos menų katedros docentas, savo vardo fotomokyklos įkūrėjas ir puoselėtojas. 

## Biografija
R. Zolubas gimė 1958 metais, Vilniuje. 1981 metais baigė Vilniaus universiteto ekonomikos fakultetą ir įgijo inžinieriaus ekonomisto specialybę. Fotografuoti pradėjo nuo 1977 m. 1989 m. tapo Lietuvos fotomenininkų sąjungos (LFS) nariu, rengė personalines parodas, dalyvavo grupinėse parodose Lietuvoje, Vokietijoje, Italijoje, Ispanijoje, Danijoje. Svarbiausi darbai:
* "*Promenada*" (1984 m.);
* "*Monstrai*" (1985 m.);
* "*Portretai*" (1998 m.);
1988 m. pradėjo dirbti Vilniaus Dailės akademijoje fotografijos mokymo procese.  Čia apsigynė docento vardą. Dailės Akademijos fotografijos ir medijos menų katedros dėstytoju dirbo daugiau nei 25 metus. Taikomąją fotografiją dėstė ir kitose aukštosiose mokyklose. 
1992 m. pradėjo dirbti taikomosios fotografijos srityje, tapo reklamos fotostudijos "Fotomanija" įkūrėju ir kūrybos vadovu. 1998 m. Remigijus Zolubas pradėjo vadovauti reklamos agentūrai "SRS". 2006 metais įkūrė savo vardo fotografijos mokyklą "R. Zolubo fotomokykla".

## Nuorodos

Remigijaus Zolubo Fotomokykla
Aukuras

**Aukuras** – aukojimui ir kitoms kulto apeigoms skirtas akmuo arba žemės kauburys. Jame buvo kūrenama amžinoji ugnis ir aukojamos aukos, apeiginis gėrimas, smilkomos kvapiosios žolės.

## Baltų aukurai

Apie baltų aukurų akmenis aprašyta P. Dusburgiečio, J. Dlugošo šaltiniuose. Akmeninių aukurų randama daugelyje Lietuvos vietų (Pakruojo, Ukmergės, Utenos, Skuodo, Šiaulių, Vilkaviškio ir kt. rajonuose).

### Reikšmė
Ant aukuro buvo kūrenama amžinoji ugnis, smilkomos kvapiosios žolės, aukojamos aukos: apeiginis gėrimas, javai, gyvuliai, kartais aukojimui degindavo ir žmones, dažniausiai – priešus. Ugnis, aukuras ir žolininkas pagoniškame pasaulyje buvo vientisa jungtis.

Kad amžinoji ugnis aukure neužgęstų, ją prižiūrėjo vaidilutės, o apeigas vykdydavo kriviai.

Aukurai buvo įrengiami alkose (alkavietėse). Dažnai tai buvo akmenys su įdubimu viduryje. Seniausi aukurai buvo akmenys arba žemės kauburėliai. Vėlesni rasti aukurai sudėlioti iš tašytų cilindro pavidalo akmenų (iki 1 cm skersmens ir 1 m aukščio) su viršutinėje dalyje iškaltu plokščiadugniu dubeniu (50 cm skersmens ir 10 cm gylio).

Netoli aukurų randama 1-1,5 m skersmens duobių, dažnai grįstų akmenimis, kuriose degė šventoji ugnis. Kulto akmenys turėjo skirtis nuo paprastų. Jie galėjo būti išmarginti ornamentais pačios gamtos. Žmonės ant jų iškaldavo įvairius dangaus kūnų simbolius. Manoma, kad aukojimui buvo naudojami akmenys su iškaltomis žmogaus ar gyvulio pėdomis ir vadinami *[[laumė|laumių]] stalu*, *[[velnias|velnio]] sostu* ir pan. Po Mosėdžio pelkyne surastu akmeniu buvo pelenų, puodų šukių.

### Krikščionybė
Įvedus krikščionybę, aukurų akmenys ir toliau buvo labai gerbiami ir nepamiršti. Kai kurie buvo įmūryti į bažnyčių pamatus ar sienas.

### Legendos
Ne viename istoriniame šaltinyje minimas aukų akmuo ant Rambyno kalno. Žinoma, kad jo paviršius buvo plokščias, o pats akmuo – 15 uolekčių apimties. Legendos byloja, kad *„[[laimė]] tol nepaliksianti šio krašto, kol akmuo stovės ir kalnas po juo“. O jei svetimšalio ranka prisilies prie šio akmens, prasmegsiąs kalnas [[Nemunas|Nemuno]] gelmėse.*
* *[[Vokietis]] Švarcas iš Bardinų kaimo, ieškodamas savo [[malūnas|malūnams]] [[girnos|girnų]], suskaldė šventąjį aukuro akmenį. Nuo to laiko užkeikimas ėmė pildytis – kalnas pradėjo smegti į Nemuną.*
Ahalo velajatas

**Ahalo velajatas** () yra Turkmėnistano pietuose, ribojasi su Iranu ir Afganistanu. Administracinis centras – Anau.

Sovietmečiu teritorija vadinosi **Ašchabado sritimi** ().

## Geografija

Didžiąją velajato dalį užima Karakumų dykuma, pietuose – Kopetdago kalnai (aukštis iki 2942 m). Klimatas ryškiai kontinentinis; vidutinė sausio temperatūra 4 °C, liepos 29 °C. Per metus vidutiniškai iškrenta ~100 mm kritulių. Vyrauja žolinė augalija su krūmų sąžalynais.

## Ekonomika

Lengvoji, maisto, mašinų, statybinių medžiagų pramonė. Drėkinamoji žemdirbystė (javai, medvilnė, vaisiai). Šilko gamyba.

## Didžiausi miestai
* Abadanas (Bezmeinas)
* Tedženas
* Anau
* Baharli
* Firiuza

## Skirstymas

Ahalo velajatą sudaro 8 rajonai:
* Abadanas (Bezmeinas)
* Akbugdajus
* Babdaihanas
* Baharly (Bacherdenas)
* Giokdepė (Geok Tepė)
* Kaka (Kaachkach)
* Ruhabatas
* Sarahsas (Serachsas)
* Tedženas

## Šaltiniai
Darželinė rožūnė

**Darželinė rožūnė** (*Lavatera trimestris*) – dedešvinių šeimos vienmetis augalas. Kilusi iš viduržemio pajūrio sričių. Žydi nuo rugpjūčio iki pirmųjų šalnų. Tinka skynimui.

Mėgsta saulėtas, šiltas vietas, apydrėgnėje, purioje, laidžioje dirvoje. Nepakenčia pažliugusios žemės.

## Augalo [[Morfologija (biologija)|morfologija]]
Gali užaugti iki 50-80 cm aukščio. Žiedai balti, rausvi arba tamsiai raudoni, dažniausiai su tamsiomis gyslomis, piltuvėlio formos. Lapai širdiški, matiniai, tamsiai žali, šiurkštūs, plaukuoti.
JK Sillamäe Kalev

**Silamejės „Kalev“** – Estijos futbolo klubas iš Silamejės.

## Istorija

2017 m. sezone buvo pašalinti iš elito pirmenybių, dėl to, kad turėjo finansinių įsipareigojimų, kurių nevykdė.

## Pasiekimai

* Estijos TSR taurės laimėtojas (1977, 1978 m.)
* Estijos TSR taurės finalininkas (1979, 1989 m.)

## Sezonai

|}

## Lietuviai
* Marius Činikas, 2013, 2015
* Kazimieras Gnedojus, gynėjas 2009, 2012
* Vilius Lapeikis, gynėjas 2008–2009
* Vitalis Stankevičius, puolėjas 2009–2010
* Evaldas Užkuraitis, gynėjas 2011-2012
* Eimantas Valaitis, gynėjas 2009, 2011-2013
* Edgaras Mastianica, saugas 2012
* Arvydas Veikutis, saugas 2010
* Audrius Veikutis, gynėjas 2010
* Vygantas Zubavičius, saugas 2010
* Nerijus Vasiliauskas, saugas 2010-2011
* Ramūnas Mačežinskas, puolėjas 2012
* Šarūnas Kazlauskas, vartininkas 2012-2013
* Gintas Podelis, puolėjas 2012
* Linas Savastas, saugas 2013
* Mindaugas Bagužis, gynėjas 2013-2016
* Rytis Leliūga, saugas 2015
* Darius Miceika, saugas 2015
* Mindaugas Kalonas, saugas 2017
* Gvidas Grigas, gynėjas 2009
* Gediminas Kruša, saugas 2011

## Išnašos

## Nuorodos
* UEFA oficiali svetainė
JK Nõmme Kalju

**Talino „Nõmme Kalju“** – Estijos futbolo klubas iš Talino.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1923 m., tačiau dabartinis klubas radosi 1997 m. 

2008 m. pateko į aukščiausią lygą. Netrukus, 2012 m. tapo šalies čempionais.

2021 m. liepos 20 m. Estijos futbolo taurės turnyre Nõmme Kalju sutriuškino FC Mulgi ekipą rezultatau 32:0.

2021–2022 m. Estijos futbolo taurės finale kovojo prieš Paidės ekipą. Paide Linnameeskond palaužė varžovus pratęsimo metu ir iškovojo šalies futbolo taurę.

## Pasiekimai

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
Dašoguzo velajatas

**Dašoguzo velajatas** () yra Turkmėnistano šiaurėje, Uzbekistano pasienyje. Administracinis centras – Dašoguzas.

Sovietmečiu teritorija vadinosi **Tašauzo sritimi** ().

## Geografija

Velajatas išsidėstęs Turano žemumoje (aukštis iki 209 m), kurios didžiąją dalį užima Karakumai. Klimatas ryškiai kontinentinis, sausringas. Vidutinė sausio temperatūra -6&nbsp;°C, liepos 27&nbsp;°C. Per metus vidutiniškai iškrinta ~100 mm kritulių. Šiaurėje yra pelkėta Amudarjos delta ir Sarykamyšo ežeras. Vyrauja dykumų augalija.

## Ekonomika

Lengvoji, maisto, metalo apdirbimo pramonė. Drėkinamoji žemdirbystė (medvilnė, javai, vaisiai, moliūginiai). Gyvulininkystė.

## Didžiausi miestai
* Dašoguzas (Tašauzas)
* Konja Urgenčas

## Skirstymas

Ahalo velajatą sudaro 8 etrapai ir 2 miestai:
* Dašoguzas
* Kunia-urgenčas
* Akdepės raj.
* Boldumsazo raj.
* Giorogly raj. (Tachta)
* Gubadago raj.
* Gurbansoltano raj. (Iljaly)
* Konja Urgenčo raj.
* Saparmurato Niazovo raj.
* Saparmurato Turkmėnbašy raj.

## Šaltiniai
Lebapo velajatas

**Lebapo velajatas** () yra Turkmėnistano šiaurės rytuose, Uzbekistano ir Afganistano pasienyje. Administracinis centras – Turkmėnabatas.

Sovietmečiu teritorija vadinosi **Čardžou sritimi** ().

## Geografija

Didžiąją velajato dalį užima Karakumų dykuma. Pačiuose rytuose yra Gisaro kanagūbrio pakraštys (aukštis iki 3139 m, Airababos k.). Klimatas ryškiai kontinentinis. Vidutinė sausio temperatūra -4 °C, liepos 28 °C. Per metus vidutiniškai iškrinta ~150 mm. Per Lebapą teka Amudarja, nuo jos atsišakoja Karakumų kanalas. Vyrauja dykumų augalija, upių slėniuose – krūmų sąžalynai (tugajai).

## Ekonomika

Lengvoji, odos, chemijos pramonė. Gamtinių dujų, sieros gavyba. Drėkinamoji žemdirbystė (medvilnė, vaisiai, moliūginiai).

## Didžiausi miestai
* Turkmėnabatas (Čardžou)
* Atamuratas (Kerkis)
* Magdanli (Gaurdakas)

## Skirstymas

Ahalo velajatą sudaro 15 rajonų ir 3 miestų savivaldybės:
* Magdanli
* Seidi
* Turkmėnabatas
* Atamurato raj.
* Bejik Turkmėnbašy raj.
* Biratos raj. (Dargan-Ata)
* Farapo raj. (Farabas)
* Galkynyšo raj. (Deinau)
* Garabekeviulio raj. (Karabekaulas)
* Garašsyzlyko raj.
* Halačo raj.
* Hodžambazo raj.
* Kojitendago raj. (Čaršanga)
* Magdanli raj.
* Sakaro raj.
* Sajato raj.
* Serdarabato raj.
* Seidi raj.

## Šaltiniai
Stokholmo salynas

**Stokholmo Archipelagas** () – didžiausias Švedijos ir vienas didžiausių Baltijos jūros salynų. Išsidėstęs tarp Stokholmo ir Alandų salų. Susideda iš maždaug 24 000 salų ir salelių. Didžiausia – Värmdön’o sala užimanti 180 km², trečia pagal dydį Švedijos sala.

Salynas yra populiari tarp Stokholmo gyventojų laisvalaikio praleidimo vieta. Didžiausi, be paties Stokholmo, salyno miestai yra Gustavsbergas ir Vaksholmas. Taip pat salyne yra Iterbio kaimelis, pagal kurį pavadinti keturi cheminiai elementai.
Maro velajatas

**Maro velajatas** () yra Turkmėnistano pietryčiuose, Afganistano pasienyje. Administracinis centras – Maras.

Sovietmečiu teritorija vadinosi **Marų sritimi** ().

## Geografija

Didžiąją velajato dalį užima Karakumų dykuma. Reljefe vyrauja Turano žemuma, pietuose pereinanti į Banchyzo ir Karabilo (aukštis iki 984 m) aukštumas. Klimatas ryškiai kontinentinis. Vidutinė sausio temperatūra nuo -2 °C iki 4 °C, liepos 28-32 °C. Per metus vidutiniškai iškrinta 100–300 mm. Teka Murgabo upė, eina Karakumų kanalas. Vyrauja dykumų augalija.

## Ekonomika

Gamtinių dujų gavyba. Metalo apdirbimo, lengvoji, chemijos, maisto pramonė. Yra šiluminė elektrinė. Drėkinamoji žemdirbystė (medvilnė, aliejiniai augalai).
 

## Didžiausi miestai
* Maras (Marai)
* Bairam Ali
* Serhetabadas (Kuška)
* Jolotenas

## Skirstymas

Ahalo velajatą sudaro 11 rajonų ir 1 miestų savivaldybė:
* Bairam Ali
* Bairam Ali raj.
* Garagumo raj.
* Maro raj.
* Murgabo raj.
* Ogužano raj.
* Sakarčiagės raj.
* Serhetabdo raj.
* Tachtabazaro raj.
* Turkmėngalos raj.
* Vekil Bazaro raj.
* Hodžambazo raj.
* Joloteno raj.

## Šaltiniai
Balkano velajatas

**Balkano velajatas** () – administracinis vienetas Turkmėnistano vakaruose, prie Kaspijos jūros. Ribojasi su Iranu, Kazachija, Uzbekija. Administracinis centras – Balkanabatas.

Sovietmečiu teritorija vadinosi **Krasnovodsko sritimi** ().

## Geografija

Didžiąją velajato dalį užima Karakumų dykuma, vakaruose – Pakaspijo žemuma (su Kara Bogaz Golo įlanka) ir Krasnovodsko plynaukštė. Aukščiausia vieta – 1880 m (Did. Balkano kalnagūbris). Klimatas ryškiai kontinentinis. Vidutinė sausio temperatūra 0&nbsp;°C, liepos 29&nbsp;°C. Per metus iškrenta ~150 mm kritulių. Pagrindinės upės – Atrekas ir Sumbaras. Druskingos dykumos.

## Ekonomika

Naftos, dujų, miralbito gavyba. Naftos perdirbimo, chemijos, metalo apdirbimo, žvejybos pramonė. Drkinamoji žemdirbystė Atreko slėnyje. Šilko gamyba.

## Didžiausi miestai
* Tiurkmenbaši (Krasnovodskas)
* Balkanabatas (Nebit Dagas)
* Hazaras (Čelekenas)
* Serdaras (Kyzyl Arvatas)
* Bereketas (Kazandžikas)
* Garabogazas (Bekdašas)
* Gumdagas (Kum Dagas)

## Skirstymas

Ahalo velajatą sudaro 6 rajonai ir 4 miestai:
* Balkanabatas
* Gumdagas
* Tiurkmenbaši
* Hazaras
* Esenguly raj.
* Garygaly raj. (Kara Kala)
* Bereketo raj.
* Serdaro raj.
* Kyzyl Atreko raj.
* Turkmenbašio raj.

## Šaltiniai
Elandas

**Elandas** () – sala Baltijos jūroje, prie Švedijos krantų. Priklauso Švedijai. Plotas – 1 342 km², ilgis – 137 km, plotis – 16 km, antra pagal dydį Švedijos sala. Aukščiausias taškas – *Högsrum* kalnas, 55 m. 1972 m. pastatytas tiltas sujungė salą su žemynu.

Administraciškai yra atskira Švedijos provincija, taip pat Kalmaro lėno dalis.
Hailuotas

**Hailuotas** – sala Baltijos jūroje, prie Suomijos krantų. Priklauso Suomijai, sudaro savivaldybę Oulu provincijoje. 2007 m. saloje gyveno 1000 gyventojų. Plotas – 196,56 km². Sala nuolat kyla dėl poledyninės izostazijos. Ji iškilo iš vandens prieš ~1700 m., prieš 200 m. susijungė dvi pagrindinės dalys – *Santonen* ir *Hanhinen*, ateityje ji susijungs su žemynu.
Žindyvė

**Žindyvė** – moteris, kuri žindo kūdikį.

Lietuvių kalboje žodis *žindyvė* turi du prasmės variantus:
* žindyvė – bet kuri žindanti moteris
* žindyvė – moteris, kuri žindo kitos moters kūdikį.

## Ne savo vaikų žindyvės
Žindyvės būdavo/yra reikalingos, kai:
* Moteris negali žindyti savo kūdikio, nes:
** yra mirusi
** prarado pieną
** nepakanka pieno (pvz., gimė ketvertukas)
** privalo gerti vaistus, kurie gali pakenkti kūdikiu
** jos profesinė ar kitokia veikla neleidžia būti su kūdikiu ir jį žindyti
* Moteris nenori žindyti, nes
** tai socialiai neprestižiška. Anksčiau aristokratės ir kitos aukštesnės socialinės padėties moterys kai kuriose šalyse savo vaikų nežindydavo, o samdydavo žindyves.
** trukdo psichologinės priežastys.

## Profesionalios žindyvės
Moteris gali dirbti žindyve tik tada, kai jai išsiskiria pienas. Paprastai manoma, kad žindyvėmis gali dirbti tik moterys, kurios yra neseniai gimdžiusios. Tačiau nuolat žindančios moters krūtys nuolat gamina pieną, todėl žinomi atvejai, kai moterys savo (ar svetimus) kūdikius žindydavo kelerius metus po gimdymo. Tai siejama su laktacijos reguliacija per refleksus – nuolatinis žindymas skatina nenutrūkstančią laktaciją.

## Nuorodos
Hinvilis

**Hinvilis** () – miestas ir savivaldybė Hinvilio rajone Ciuricho kantone Šveicarijoje. 9 758 gyventojų (2005).

Hinvile yra Formulės 1 BMW-Sauber komandos būstinė.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Ančėnai

**Ančėnai** – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Suginčių.

## Etimologija

Kaimo vardas kilęs iš asmenvardžio *Jančėnas*.

## Istorija

Minimi XVI a. pabaigoje Ukmergės teismo knygose.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Galiniškis (Molėtai)

**Galiniškis** – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Suginčių. Kaimo vardas gali būti kilęs iš asmenvardžio Galinis.

## Istorija

Nuo seniausių laikų iki 1830-1831 m. sukilimo priklausė Vilniaus vyskupo Kuktiškių dvarui, iki 1927 m. buvo Kuktiškių parapijoje. 1731 m. Galiniškio (Galinio) vienkiemis, kuriame gyveno bajoras Petras Eismantas, buvo Buitūnų vaitystėje. Tada turėjo 4/13 valako. Greta dar buvo Pagirio vienkiemis, turėjęs 1/10 valako. Pažymima, kad Galiniškyje prastos žemės. 1824 m. Galiniškyje buvo 3 ūkiai (Martyno Venclavo, Martyno Eismanto, Tomo Eismanto) 14 gyv. 1830 m. iš barono Ferdinando Karlo Didricho Franko paveldėtojų dalį Kuktiškių dvaro - Galiniškių palivarką - nupirko Pranciškus Aleksandras Ernestas  Frankas, vėliau pardavęs jį Tadui Grabovskiui. XIX a. pirmoje pusėje atsirado Galiniškio palivarkas, kuris vietos žmonių buvo vadinamas dvaru. 1846 1847 m. Galiniškio palivarką sudarė 1300 dešimtinių žemės, 1850 m. revizijos metu surašyti 230 dvarui priklausę valstiečiai. Prieš 1858 m. dvarą įgijo gubernijos sekretorius Boleslovas Anupras Mikoša. Daldė Fadėjus Grabovskis, vėliau kelias dešimtis metų jį valdė Mikošas. 1866 m. buvo 3 ūkiai 31 gyv. Palivarkui priklausė šios vietos: Andreikėnai, Navazai, Šakiai, Gaidiškės, Laukagalis. Dvare 1880 m. buvo 320 dešimtinių žemės, 1884 m. - jau tik 120, nes 1880-1882 m. didžioji dalis dvaro buvo parduota Paaisetės valstiečiams Dominykui Augustinui (75 dešimtinės), Antanui ir Adelei Deveikiams (40 d.) ir kt. XIX a. pabaigoje Galiniškio dvarą nupirko Putna(?) ir Graužinis(?), o iš jų Kraujelis ir Lunius. Užėjus bolševikams, Luniai buvo ištremti į Sibirą. Pokario metais buv. Galiniškio dvaro pastate veikė pradinė mokykla. Apie 1980 m. pastatas liko tuščias. Aplink jį išlikę daug senų medžių, menančių baudžiavos laikus.

## Gyventojai

1923 m. 2 ūkiai 22 gyv.

## Šaltiniai
Zanyla

**Zanyla** − upė Vilkaviškio rajone, Širvintos kairysis intakas.

Upės ilgis 22 km. Ji išteka Liubiškių apylinkėse, 8 km į šiaurės rytus nuo Vištyčio. Zanyla teka į šiaurės rytus ir rytus. Intakai: kairysis − Jevonis, dešinysis – Skardupis.

Zanyla įteka į Širvintą 32 km nuo jos žiočių, ties Karalkrėsliu, 14 km į pietvakarius nuo Vilkaviškio.

Upėvardžio Zanyla (arba Zanila, Zenila) kilmė ir daryba neaiški. Panašūs žinomi toponimai yra *Zaniula* (laukas prie Gudžiūnų) ir *Zaņa* (upė Latvijoje).

## Šaltiniai
Krūminis satyriukas

**Krūminis satyriukas** (*Coenonympha arcania*) – pleštekių (*Nymphalidae*) šeimos drugys. Gyvena pamiškių pievose, krūmynuose, laukymėse.

Morfologiniai ypatumai: lytinis dimorfizmas ryškus. Patinas smulkesnis, tamsesnis. Priekinis sparnas geltonai rudas su plačiu tamsiai rudu apvadu. Užpakalinis sparnas juodai rudas. Jo apačia su plačia balta juosta, kurios išoriniame krašte išsidėsčiusios 3-5 akinės dėmės.

Sparno ilgis: 17 – 20 mm.

(MHNT) Coenonympha arcania - Foret de Bouconne, France - male dorsal.jpg|*Coenonympha arcania* ♂ 
(MHNT) Coenonympha arcania - Foret de Bouconne, France - male ventral.jpg|*Coenonympha arcania* ♂  △
(MHNT) Coenonympha arcania - Foret de Bouconne, France - female dorsal.jpg|*Coenonympha arcania* ♀ 
(MHNT) Coenonympha arcania - Foret de Bouconne, France - female ventral.jpg|*Coenonympha arcania* ♀  △


Skraidymo laikas: V–VIII mėn.

Mitybiniai augalai: striepsnė (*Melica sp.*), strugė (*Brachypodium sp.*) ir kiti migliniai.
Biologija: kiaušinėlius deda ant mitybinių augalų. Išsiritę vikšrai maitinasi ir nevisiškai suaugę žiemoja. Pavasarį vikšrai vėl maitinasi ir ant mitybinių augalų, paklotėje virsta lėliukėmis.

Paplitimas: Europa, Mažoji Azija.

## Literatūra
Lietuvos dieniniai drugiai, Povilas Ivinskis, Jonas Augustauskas, Kaunas, LUTUTĖ, 2004, ISBN 9955-575-41-7, psl. 190
1950 m. Formulės 1 sezonas

**Formulės 1 sezonas 1950** buvo pirmasis FIA surengtas Formulės 1 čempionatas. Jis prasidėjo 1950 gegužės 13 ir baigėsi rugsėjo 3 d.; iš viso buvo surengtos 7 lenktynės. Čempionatą sudarė 6 GP Europoje ir Indianapolio 500 lenktynės JAV, kurios vyko pagal Amerikos automobilių asociacijos techninį reglamentą.

Dar kelios lenktynės buvo surengtos, tačiau neįtrauktos į oficialų Formulės 1 sezono čempionatą.

## Prieš Formulę 1
Prieš tai buvo rengiamos Grand Prix lenktynės. 1949 m. įvyko paskutinis Formulės A (kaip ji tuo metu buvo vadinama) sezonas. Paskutiniuose Grand Prix sezonuose dalyvavo dauguma 1950 m. debiutavusių Formulėje 1 lenktynininkų ir komandų.

## Sezono apibendrinimas
Pirmasis Formulės 1 čempionatas, kuriame buvo leista dalyvauti formulės automobiliams su taisyklėse nustatytu variklio tūriu kurie buvo 1,5 litro tūrio su turbo kompresoriumi arba 4,5 litrų tūrio be turbo kompresoriaus. Alfa Romeo komanda dominavo su savo 158 modeliu kuris buvo gerai paruoštas prieškarinis modelis. Komanda laimėjo visus 6 Europoje vykusius etapus. Alfa Romeo lenktynininkai pakaitomis dominavo čempionate. Giuseppe Farinaper plauką įveikė Juan Manuel Fangiosavo ketvirtosios vietos Belgijos Grand Prix dėka. Nors Indianapolis 500 lenktynės, vykusios pagal kitokį reglamentą,  išliko kalendoriuje iki pat 1960, jos susilaukė labai mažai dėmesio iš Europoje lenktyniaujančių lenktynininkų, priešingai, labai mažai amerikiečių dalyvaudavo Grand Prix lenktynėse Europoje.

Finišo taškai buvo duodami už pirmas 5 vietas (8, 6, 4, 3, 2). Vienas taškas atitekdavo greičiausio rato savininkui. Tik keturi geriausi iš septynių kiekvieno piloto rezultatų buvo įskaičiuoti į bendrą pilotų įskaitą. Taškai automobiliu besidalinusiems lenktynininkams būdavo skirstomi po lygiai, neatsižvelgiant į tai kiek kiekvienas iš jų įveikė ratų.

## Sezono apžvalga

Šiame pirmajame pasaulio čempionate dalyvavo 14 komandų (4 gamyklinės ir 10 nepriklausomų), kartu su privatininkais, šešiuose Europoje vykusiuose Grand Prix. Indianapolis 500 lenktynėse dalyvavo tik JAV komandos, gamintojai ir vairuotojai. Važiuoklių, variklių ir vairuotojų skaičius su kiekvienomis lenktynėmis vis kito.

## Etapai

## Dalyviai
Iš viso pirmajame Formulės 1 sezone bent vienose lenktynėse dalyvavo beveik 80 lenktynininkų, kurie atstovavo 30-iai komandų. 

Naujai sukurtame Formulės 1 čempionate dalyvavo ir anksčiau Grand Prix lenktynėse dalyvavusios komandos tokios kaip Scuderia Ferrari, Alfa Romeo, Maserati, Cooper ir kitos.

## Galutiniai čempionato rezultatai
{|
|- valign="top"
|

*  Greičiausias ratas(1 taškas)
* † Vieta pasiekta kelių pilotų vienu bolidu
* Tik 4 geriausi rezultatai įskaičiuojami į čempionato įskiaitą. Nepažymėti taškai yra čempionato taškai; pažymėti visi surinkti taškai.

## Neįskaitinės čempionato lenktynės

Žemiau išvardintos kitos vykusios formulės 1 lenktynės kurios neįėjo į pasaulio čempionatą, bet taip pat vyko 1950.

## Šaltiniai
TB Tvøroyri

**Tvioroirio TB** – seniausias Farerų futbolo klubas, įkurtas Tvioroiryje.

## Istorija
Klubas įkurtas 1892 m. gegužės 13 d. Kitados rungtyniavo aukščiausioje lygoje. Septynis kartus tapo šalies čempionais.

2017 m. aukščiausioje lygoje dalyvavo jungtinė trijų klubų komanda, kuri taip ir vadinosi: TB/FC Suðuroy/Royn. Tai buvo trijų klubų jungtinė komanda TB Tvøroyri/FC Suðuroy/BF Royn.

2019 m. šis bendradarbiavimas baigėsi, ir TB Tvøroyri išsaugojo vietą elito divizione, o kitų klubų komandos rungtyniavo žemesniųjų divizionų kovose.

## Pasiekimai

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

; Aprangų gamintojai
*  Joma

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Pavainikis

**Pavainikis** (pasenusi sąvoka) – ne santuokoje gimęs vaikas.

Anksčiau daugelyje šalių pavainikiai turėjo mažiau teisių, negu santuokoje gimę vaikai. Dažnai tokie vaikai (nesvarbu, maži ar jau suaugę žmonės) būdavo vadinami įvairiais pažeminančiais žodžiais.

## Aristokratų pavainikiai
Aristokratų pavainikiai paprastai irgi turėdavo mažesnes teises. Nesant teisėtų sūnų arba jiems mirus, pavainikiai neretai tapdavo pilnateisiais titulų paveldėtojais. Ne viena aristokratų giminė save kildina iš vieno ar kito karaliaus pavainikių palikuonių. Tačiau tai labai priklausė nuo šalies ir epochos. Kai kuriuose kraštuose pavainikio statusas dažnai labiau priklausė nuo to, ar tėvas pripažino jį savo sūnumi.
Fjölnir Reykjavík

**Fjölnir Reykjavík** – Islandijos futbolo klubas iš Reikjaviko.

## Istorija
**Ungmennafélagið Fjölnir**, žinoma trumpesniu pavadinimu kaip **Fjölnir**, yra sporto klubas iš Grafarvoguro dalies, Reikjavíke. 

Įkurtas 1988 m. kaip **Ungmennafélagið Grafarvogur**, tačiau kitas klubas jau vadinosi UMFG, todėl persivadino ir tapo **Ungmennafélagið Fjölnir**.

Klubas užsiima futbolu, krepšiniu, rankiniu, tekvondo, karate, tenisu, plaukimu, atletika bei gimnastika. O taip pat žaidžiama šachmatais.

Futbolo komanda aukštais pasiekimais pasigirti negali. Tiesa, du kartus jie iškopė į 2007 ir 2008 m. pateko į futbolo taurės turnyro finalus, bet abu kartus taurės iškovoti nepavyko.

## Pasiekimai

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia geltona mėlyna apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Þróttur Reykjavík

**Reikjaviko „Þróttur“ (Throttur)** – Islandijos futbolo klubas iš Reikjaviko.

## Istorija
Klubas įkurtas 1949 m. rugpjūčio 5 d. *Nissen* vakarinėje Reikjaviko dalyje. 1969 m. persikėlė į rytinę miesto dalį.

Labiau užsiėmė moterų rankinio komanda. Moterys dominavo šalyje 1957 m. Nuo 1974 m. užsiimta ir tinkliniu. Buvo susidomėta ir tenisu.

Futbolo komanda aukštais pasiekimais negali pasigirti. Vienintelį kartą 2005 m. Lygos taurės turnyre žaidė finale, bet trofėjaus neiškovojo.

## Pasiekimai

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia balta raudona apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
1. deild karla

**Pirmoji vyrų futbolo lyga** () – antrasis Islandijos futbolo sistemos lygmuo. Dvi aukščiausias vietas užėmusios ekipos perkeliamos į aukščiausiąją lygą, dvi paskutiniąsias vietas užėmusios ekipos iškrenta į II divizioną.

## Istorija

Lyga buvo įkurta 1955 m. kaip II divizionas, 1997 m. pervadintas I divizionu. Iki 2008 m. lygoje žaidė 10 komandų. Po 2007 m. sezono, plečiant aukščiausiosios lygos klubų skaičių nuo 10 iki 12, į aukščiausiąją lygą pakilo 3 klubai, o į žemesnę iškrito tik vienas. Nuo 2008 m. sezono pirmenybėse žaidė 12 komandų. 2020 m. dėl pandemijos grėsmių pirmenybės liko nebaigtos.

## Čempionai

*  – IBA Akureyri
*  – IBH Hafnarfjordur
*  – IF Keflavik
*  – Trottur Reykjavik
*  – IBA Akureyri
*  – IBH Hafnarfjordur
*  – IBI Isafjordur
*  – IF Keflavik
*  – Trottur Reykjavik
*  – IBA Akureyri
*  – Trottur Reykjavik
*  – Fram Reykjavik
*  – IBV Vestmannaeyjar
*  – IA Akranes
*  – Vikingur Reykjavik
*  – Breidablik Kopavogur
*  – Vikingur Reykjavik
*  – IBA Akureyri
*  – Vikingur Reykjavik
*  – FH Hafnarfjordur
*  – Breidablik Kopavogur
*  – IBV Vestmannaeyjar
*  – Trottur Reykjavik
*  – KR Reykjavik
*  – Breidablik Kopavogur
*  – KA Akureyri
*  – IF Keflavik
*  – Trottur Reykjavik
*  – Fram Reykjavik
*  – FH Hafnarfjordur
*  – IBV Vestmannaeyjar
*  – Volsungur Husavik
*  – Vikingur Reykjavik
*  – FH Hafnarfjordur
*  – Stjarnan Gardabaer
*  – Vidir Gardur
*  – IA Akranes
*  – Fylkir Reykjavik
*  – Breidablik Kopavogur
*  – UMF Grindavik
*  – Fylkir Reykjavik
*  – Fram Reykjavik
*  – Trottur Reykjavik
*  – Breidablik Kopavogur
*  – Fylkir Reykjavik
*  – FH Hafnarfjordur
*  – Tor Akureyri
*  – Valur Reykjavik
*  – IF Keflavik
*  – Valur Reykjavik
*  – Breidablik Kopavogur
*  – Fram Reykjavik
*  – UMF Grindavik
*  – IBV Vestmannaeyjar
*  – UMF Selfoss
*  – Vikingur Reykjavik
*  – IA Akranes
*  – Tor Akureyri
*  – Fjolnir Reykjavik
*  – Leiknir Reykjavik
*  – Vikingur Olafsvik
*  – KA Akureyri
*  – Fylkir Reykjavik
*  – IA Akranes
*  – Grotta Seltjarnarnes
*  – IF Keflavik
*  – Fram Reykjavik
*  – Fylkir Reykjavik
*  – IA Akranes
*  – IBV Vestmannaeyjar
*  – Þór Akureyri


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Championships - List of Second Level Champions (Icelandfootball.net)
Agorafobija

**Agorafobija** (: 'turgavietė', 'susirinkimų vieta' +  – 'baimė') – fobija, pasireiškianti atvirų visuomeninių, fobiją turinčiam asmeniui nejaukių vietų baime. Turintys agorafobiją asmenys bijo išeiti iš namų į jiems nesaugią, nekontroliuojamą aplinką: pavyzdžiui, nueiti į parduotuvę, apskritai kur nors važiuoti ar eiti, būti ten, kur daug žmonių – parduotuvėse, teatruose, kavinėse, ypač viešajame transporte. Būnant viešose vietose dažnai ištinka panikos priepuolis, kada žmogus jaučia prarandąs savo kūno kontrolę, siekia kaip įmanoma ištrūkti į „saugią vietą“. Priepuolio metu padidėja kraujospūdis, išdžiūsta burna, gali kilti nevalingas noras šlapintis, kyla baimė apalpti. Agorafobija sergantys žmonės vengdami tokių priepuolių ilgą laiką neišeina iš namų, vengia viešų erdvių. Šią ligą turintys žmonės paprastai nevengia bendrauti su žmonėmis, tačiau tai gali daryti tik jiems patogioje aplinkoje. Agorafobija dažniau serga moterys, tačiau ši liga pasitaiko ir vyrų tarpe.

Agorafobija dažnai eina drauge su sociofobija ar kitomis fobijomis bei asmenybės sutrikimais.

## Diagnostikos kriterijai
# Nerimas dėl to, kad neįmanoma nedelsiant pabėgti iš tam tikrų vietų ar situacijų prasidėjus panikos simptomams, priepuoliui. Dažniausiai agorafobija yra susijusi su baimėmis, kurios apima išėjimo iš namų situacijas: būti minioje ar stovėti eilėje, eiti per tiltą, keliauti autobusu, traukiniu ar automobiliu ir kt. Pastaba: Specifinės fobijos diagnozė rašoma tada, kai vengiama tik vienos ar tik kelių situacijų, o socialinė fobija – jei vengiama tik socialinių situacijų.
# Situacijų (t. y. važiuoti transportu ir kt.) vengiama ar jos toleruojamos tik būnant kartu su palydovu. Kartu tuo metu gali būti kankinančių minčių, kad tuoj prasidės panikos priepuolis ar į paniką panašūs simptomai.
# Dėl nerimo ar fobinio vengimo negalima diagnozuoti kito psichikos sutrikimo: socialinės fobijos (atsidurti žmonių dėmesio centre), obsesinio-kompulsinio sutrikimo (kai vengiama nešvarumų, įkyriai bijoma užsikrėsti), potrauminio streso sutrikimo (vengiama psichologinę traumą primenančių situacijų) ar atsiskyrimo nerimo sutrikimo (nerealiai jaudinamasi išeinant iš namų ar baiminamasi, kad artimieji išvyks ir nebegrįš).

## Šaltiniai
Kelminis juodvabalis

**Kelminis juodvabalis** (*Uloma culinaris*) – juodvabalių (*Tenebrionidae*) šeimos vabalas. Kūnas 8 - 11,5 mm, rausvai rudas, plikas, blizgantis.

Lervos ir vabalai vystosi po įvairių medžių žieve, trūnijančioje medienoje, senuose kelmuose.

Lietuvoje retas. Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
Ąžuolinis skaptukas

**Ąžuolinis skaptukas** (*Xestobium rufovillosum*) – skaptukų (*Anobiinae*) pošeimio vabalas. 
## Išvaizda
Kūnas tamsiai rudas, matinis, 5 – 9 mm ilgio. Apaugęs geltonų ir baltų plaukelių dėmėmis. Akys didelės, išgaubtos. Paskutiniai trys antenų nareliai smarkiai didesni nei likusieji.

## Biologija
Lervos gali būti iki 11 mm ilgio, vystosi sausoje senų, nudžiūvusių ąžuolų, rečiau gluosnių (*Salix*), tuopų (*Populus*) ir kitų plačialapių medžių. medienoje. Taip pat kartais apsigyvena ir mediniuose namuose iš ąžuolų rąstų. 

Vabalai aptinkami birželio mėn. ant nudžiūvusių ąžuolų kamienų. 

## Kultūra
Mediniuose namuose apsigyvenusių specifinis "tiksintis" skaptukų garsas buvo laikomas mirties pranašu. Pasak tautosakos, garsą dažniausiai girdėdavo sunerimę artimieji ir draugai, kurie sėdėdavo prie sunkiai sergančio žmogaus lovos, dažniausiai naktį. Anglų kalboje šios rūšies pavadinimas yra "Deathwatch beetle" (vabalas "Mirties laikrodis"), nors liaudyje "Deathwatch beetle" dažnai vadinami ir kitų rūšių skaptukai, pavyzdžiui naminis skaptukas (*Anobium punctatum*).

Skaptukas minimas ir Rėjaus Bredberio romane „Something Wicked This Way Comes“ ir Edgar Allan Poe apsakyme „The Tell-Tale Heart“.

## Paplitimas Lietuvoje

Lietuvoje reta rūšis. Aptinkamas senuose brandžiuose miškuose, kur yra senų nudžiūvusių ąžuolų. Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.

## Šaltiniai
Nykštukinė skruzdėda

* *Cyclopes didactylus catellus*
* *Cyclopes didactylus dorsalis*
* *Cyclopes didactylus eva*
* *Cyclopes didactylus ida*
* *Cyclopes didactylus melini*
* *Cyclopes didactylus mexicanus*

**Nykštukinė skruzdėda** (*Cyclopes didactylus*) – skruzdėdinių šeimai priskiriami gyvūnai. Gyvena Centrinės ir P. Amerikos atogrąžų miškuose nuo pietinės Meksikos dalies iki Bolivijos ir Brazilijos. Tai baikštūs gyvūnėliai, didesnę gyvenimo dalį praleidžiantys medžiuose ir tik retkarčiais nusileidžiantys ant žemės. Aktyvūs naktį, gyvena pavieniui arba poromis.

Puolamos skruzdėdos atsistoja ant užpakalinių kojų, tvirtai atsiremdamos į šaką ir prisilaikydamos uodega. Priekines letenas su aštriais nagais pakelia sulig snukučiu. Jei priešas nepabūgsta tokios pozos, skruzdėda puola pirma.

## Išvaizda
Daugumoje kalbų nykštukinės skruzdėdos pavadintos pagal jų du ilgus lenktus nagus, esančius ant antrojo ir trečiojo priekinių galūnių pirštų. Skruzdėdoms tai ne tik padeda pasiekti maistą, tvirtai įsikibti į medžių šakas, bet ir yra puikus ginklas. Didesnieji nykštukinių skruzdėdų giminaičiai tokių nagų neturi.

Kūno ilgis – 16-23 cm, uodegos – 16-30 cm. Svoris gali būti nuo 300 g iki 500 g. Kailio spalva – aukso geltonumo, ruda, pilka. Uodega ilga, tvirta, kibi.

## Mityba
Kaip ir jų didesnieji giminaičiai, nykštukinės skruzdėdos minta daugiausia skruzdėlėmis, taip pat termitais, bitėmis, kitais vabzdžiais.

Priekinių letenų nagais skruzdėdos išardo skruzdėlių ar kitų vabzdžių lizdus ir savo ilgu lipniu liežuviu gaudo grobį. Skruzdėdų burna mažytė ir bedantė, todėl sugautus vabzdžius sutrina specialūs skrandžio raumenys, tik po to grobis pradedamas virškinti.

## Dauginimasis
Apie skruzdėdų lytinį brendimą ir dauginimąsi žinoma palyginti nedaug. Manoma, kad patelės nėštumas trunka apie 6 mėnesius. Žiemą, gruodžio-sausio mėnesį gimsta vienas jauniklis. Šis iš pradžių minta motinos pienu, vėliau – apvirškintais vabzdžiais. Pirmus mėnesius motina nešiojasi jauniklį, tvirtai įsikibusį į jos uodegą. 9 mėnesių amžiaus jaunikliai tampa savarankiški. Lytinė branda – 1 metai.