open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zita Bandzaitienė

**Zita Bandzaitienė** (g. 1942 m. sausio 1 d. Šeduva) – Lietuvos botanikė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

## Biografija
1966 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1999 m. habilituota biomedicinos mokslų daktarė

Nuo 1966 m. dirbo Botanikos institute; 1982–1994 m. mokslinė sekretorė.

Sutuoktinis Antanas Rimvidas Bandzaitis.

## Mokslinė veikla
Tiria augimo sąlygų įtaką natūraliose augavietėse augančių bruknių biologijos savybėms, derėjimo dėsningumus, uogų ir lapų cheminę sudėtį, bruknynų atžėlimą nupjovus ar po gaisro, bruknių generatyvinio ir vegetatyvinio dauginimo bei auginimo galimybes.

## Bibliografija
* Vaistiniai augalai, su kitais, 1969 m.
* Lietuvos laukiniai vaisiniai augalai, su kitais, 1983 m.
* Retesnieji sodo augalai, su kitais, 1990 m.
* Bruknės, Valstiečių laikraštis, 2002 m. bendraautoriai Remigijus Daubaras, Juozas Labokas ISBN 9986-847-59-1

## Šaltiniai
Kioto universitetas

**Kioto universitetas** (, sutrumpintai *Kyōdai* (京大)) – Japonijos prestižinis nacionalinis universitetas, įsikūręs Kiote, Honšiu saloje. Tai antrasis seniausias universitetas, anksčiau vienas iš Japonijos imperatoriškųjų universitetų, įkurtas 1897 m. (po Tokijo universiteto). Tai mokslo įstaiga, turinti tris universitetinius miestelius, jame mokosi apie 22 tūkst. studentų.

## Istorija
Kioto universiteto ištakos siekia 1869 m., kai Osakoje buvo atidaryta Chemijos mokykla (舎密局 Seimikyoku). Kioto imperatoriškasis universitetas (京都帝國大學, Kyōto teikoku daigaku), kaip Japonijos imperatoriškųjų universitetų sistemos dalis, įkurtas 1897 m. birželio 18 d. Nuo 2004 m. yra įtrauktas į Japonijos nacionalinių universitetų sistemą, jį iš dalies kontroliuoja šalies Švietimo ministerija (文部科学省, Monbu kagaku shō).

## Fakultetai
Universitetui priklauso įvairių lygių mokyklos, jame yra 10 fakultetų:

* Žmogaus studijų
* Filologijos
* Švietimo
* Teisės
* Ekonomikos
* Gamtos mokslų
* Medicinos
* Farmacijos
* Inžinerijos
* Žemės ūkio

## Pasiekimai
Kioto universitetą yra baigę 6 Nobelio premijos laureatai, keli šalies premjerai, kiti žymūs politikai. Jis pripažintas vienu iš dviejų geriausių Japonijos universitetų, konkuruojančių tik su Tokijo universitetu. Pasaulio geriausių universitetų sąraše užima 11-tą vietą  pagal Global University Ranking, 25-tą vietą pagal QS World University Rankings.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kioto universiteto oficiali svetainė  (anglų k.)
* Skaičiai apie universitetą (anglų k.)
* Kosminiai tyrimai universitete
* Apie Kioto universiteto paskaitas YouTube (rusų k.)
Antanas Rimvidas Bandzaitis

**Antanas Rimvidas Bandzaitis** (1937 m. birželio 28 d. Kaune – 2022 m. sausio 15 d. Vilniuje) – lietuvių fizikas.

## Biografija
1960 m. baigė Vilniaus universitetą, Adolfo Jucio skatinamas pradėjo domėtis kvantine atomų teorija. 1963 m. apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato (dabar – mokslų daktaro) disertaciją tema „Kai kurie sudėtingų atomų spektrų skaičiavimo metodų patobulinimai“. 1968 m. – fizikos ir matematikos mokslų daktaro disertaciją tema (dabar – habilituoto mokslų daktaro) „Kvantmechaninės judesio kiekio momento teorijos tolesnis plėtojimas ir panaudojimas atominiams spektrams skaičiuoti“.

1960–1964 m. dirbo Fizikos ir matematikos institute. Nuo 1964 m. – Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1971 m. – profesorius, 1971-2002 m. – Fizikos fakulteto Teorinės fizikos katedros vedėjas, 1982–1992 m. buvo Fizikos fakulteto dekanas.

Mokyklos „Fizikos Olimpas“ dėstytojas, Fizikos turnyro užduočių rengimo ir vertinimo komisijos pirmininkas. Visuotinės lietuvių enciklopedijos mokslinės redakcinės tarybos narys.

Sutuoktinė Zita Bandzaitienė.

## Mokslinė veikla
Išplėtojo judėjimo kiekio momento kvantmechaninę teoriją ir pritaikė ją atominiams spektrams skaičiuoti.

## Bibliografija
* Antanas Bandzaitis, Adolfas Jucys. *Judėjimo kiekio momento teorija kvantinėje mechanikoje* (). Vilnius: „Mintis“, 1965. – 463 p.:iliustr. (rusų kalba. 1977 m. išleistas pataisytas leidimas, 1987 m. perleido „Mokslas“)
* Antanas Bandzaitis, Donatas Grabauskas. *Kvantinė mechanika: vadovėlis aukštųjų mokyklų fizikos specialybei*. Vilnius: „Mokslas“, 1975. – 318 p.:iliustr.
* Antanas Bandzaitis, Romas Baubinas, Pavelas Bogdanovičius. *Olimpiadinis fizikos uždavinynas*. Kaunas: „Šviesa“, 1994. – 255 p.:iliustr.
* Antanas Rimvydas Bandzaitis, Vytautas Gudelis, Valdemaras Kevličius, Rimantas Jonas Rakauskas. *Fizika. Užduotys ir laboratoriniai darbai*. Vilnius: TEV, 2002. 265 p.:iliustr. ISBN 9955-491-27-2

## Įvertinimas
* 1984 m. – LTSR valstybinė premija už 1967–1983 m. darbus iš daugiadalelių sistemų teorijos.

## Šaltiniai
Eugenijus Bandzevičius

**Eugenijus Bandzevičius** (g. 1907 m. gruodžio 20 d. Ostrovas, Pskovo sr.) – lietuvių baleto artistas, baletmeisteris.

## Biografija
1925 m. baigė Valstybės teatro baleto mokyklą. 1925–1944 m. šio teatro baleto solistas, baletmeisteris. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. persikėlė į JAV. Iki 1952 m. dirbo baleto mokytoju Lubocke (Teksasas), 1952 m. čia įsteigė baleto studiją.

Sukūrė apie 60 vaidmenų baletuose ir operose.

## Žymiausi vaidmenys
* Pjero – Rikardas Drigo. Arlekinada, 1935 m.
* Toreadoras – Liudvigas Minkus. Don Kichotas, 1936 m.
* Ilarionas – Adolfas Adamas. Žizel, 1937 m.

## Šaltiniai
Asirų vėliava

**Asirų vėliava** (asir. ܐܬܐ ܕܐܬܘܪ, *Ata D’Atoor*) – asirų etnoso vėliava. Ši vėliava žymi visus asirus, ir gyvenančius istorinėje tėvynėje, ir kitose šalyse.

Dabartinę vėliavą 1968 m. sukūrė *George Atanos*. 1971 m. ją priėmė asirų organizacijos (, *Assyrian National Federation*, *Bet-Nahrain Democratic Party*).

Vėliavą sudaro šie elementai:
* baltas laukas
* mažas auksinis skritulys centre – reiškia saulę, kuri skleidžia šilumą ir šviesą, ir taip išlaiko visą žemę ir joje gyvenančias būtybes.
* senovės asirų dievo Ašuro emblema vėliavos viršutinėje dalyje, virš saulės disko. Šį elementą įdėjo nacionalistinė Bet-Nahrain Demokratinė Partija.
* saulės diską supa žydra keturkampė žvaigždė – simbolizuoja žemę, o žydra spalva – ramybę.
* trispalvės banguotos juostos, lyg spinduliai išeinančios iš centro ir platėjančios link kraštų – simbolizuoja tris didžiąsias istorinės tėvynes upes:
** tamsiai mėlynos juostos – Eufratas, kurio asiriškas pavadinimas *Frot* ar Prot *reiškia* 'gausa'.
** raudonos juostos – Tigras. Raudona spalva reiškia narsą, šlovę ir išdidumą.
** baltos juostos (tarp mėlynos ir raudonos) – Didysis Zabas. Balta spalva reiškia ramybę ir taiką.

Kai kas teigia, kad trispalvės juostos simbolizuoja kelius, kuriais po pasaulį išsiblaškę asirai grįš į senovinę tėvynę.
Latvija 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Latvija dalyvavo **[[2008 m. vasaros olimpinės žaidynės|2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse]]**. Tai devintasis pasirodymas vasaros olimpinėse žaidynėse.

## Medalininkai

## Nuorodos
* Oficiali 2008 m. Latvijos olimpinės komandos svetainė
Bandžiulystė

**Bandžiulystė** – lietuvių paprotys padegėliui ar kitam nelaimės ištiktam kaimynui sutartą laiką duoti naudotis savo gyvuliais, dažniausiai avimis.

Nukentėjusysis kartais pagal susitarimą gaudavo pusę jų produktų ir prieauglio, avių vilnos. Susibičiuliavę žmonės buvo vadinami bandžiuliais. Rytų Lietuvoje paprotys gyvavo dar XX a. pradžioje.

## Kiti straipsniai
* Bičiulystė
* Talka

## Šaltiniai
Jonas Banevičius

**Jonas Banevičius** (1803 m. Zedikonys, Upytės valsčius – 1881 m. Vilnius) – lietuvių tapytojas romantikas.

## Biografija
1820–1822 m. studijavo Vilniaus universitete pas J. Rustemą. Nuo 1831 m. tobulinosi Drezdeno ir Miuncheno dailės akademijose, Paryžiuje pas tapytoją H. Vernė.

Sukūrė portretų (aktorės L. Holpertaitės, 1844 m., dailininkų V. Neveravičiaus, J. Rustemo), alegorinių kompozicijų. Parašė atsiminimus „Jono Banevičiaus mintys ir jausmai“.

## Šaltiniai
Mykolas Banevičius

**Mykolas Banevičius** (tikroji pavardė *Michail Podšibiakin*, 1883 m. gruodžio 2 d. Vodianoje, Volgogrado sritis – 1963 m. kovo 10 d. Kaunas) – Lietuvos literatūros tyrinėtojas.

## Biografija
Rusas. 1910 m. Sankt Peterburgo universitete baigė teisę. Nuo 1921 m. gyveno Lietuvoje. Nuo 1924 m. dėstė rusų k. ir literatūrą Lietuvos universitete, Vytauto Didžiojo universiteto ir Vilniaus universitete.

Paskelbė straipsnių apie rusų literatūrą, V. Krėvės prozą. 1952 m. sovietinio saugumo suimtas, kalintas Macikų lageryje prie Šilutės, vėliau Kursko srityje. 1955 m. grįžo į Lietuvą.

## Bibliografija
* Proletarų literatūra Tarybų Rusijoje, 1930 m.
* Caras ir poetas, 1934 m.
* Puškino gyvenimas ir poezija, 1934 m.

## Šaltiniai
Lietuva 1996 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

**Lietuvos** sportininkai dalyvavo **[[1996 m. vasaros olimpinės žaidynės|1996 m. vasaros olimpinėse žaidynėse]]** Atlantoje, JAV.

## Medaliai

## Akademinis irklavimas

## Baidarių ir kanojų irklavimas

### Sprintas

## Boksas

## Dviračių sportas

### Plentas
;Vyrai

;Moterys

### Trekas
;Vyrai

;Moterys

## Dziudo

## Imtynės

## Krepšinis

;Vyrai

;Sudėtis
Artūras Karnišovas, Arvydas Sabonis, Darius Lukminas, Eurelijus Žukauskas, Gintaras Einikis, Mindaugas Žukauskas, Rimas Kurtinaitis, Rytis Vaišvila, Šarūnas Marčiulionis, Saulius Štombergas, Tomas Pačėsas

## Gimnastika

### Ritminė gimnastika

## Lengvoji atletika

;Vyrai

;Moterys

## Plaukimas

## Stalo tenisas

;Moterys

## Sunkioji atletika

## Šaudymas

## Šiuolaikinė penkiakovė

;Vyrai

## Šaltiniai
* Rezultatai Olympedia svetainėje
Rimantas Banevičius

**Rimantas Banevičius** (g. 1938 m. rugsėjo 15 d. Juodeliai, Grinkiškio valsčius) – Lietuvos inžinierius technologas, habilituotas fizinių mokslų daktaras. Paskelbė daugiau kaip 160 mokslinių straipsnių, 4 išradimai.

## Biografija
1962 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1985 m. fizikos ir matematikos mokslų daktaras.

Nuo 1962 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1986–1997 m. dekanas; nuo 1986 m. profesorius. Skaitė paskaitas JAV, Švedijos, Lenkijos, Didžiosios Britanijos, Italijos, Olandijos, TSRS universitetuose. 1990–1995 m. „Nordic-Baltic“ mechanikos tarybos, nuo 1993 m. Europos mechanikos sąjungos (EUROMECH) narys.

## Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai iš polimerų supermolekulinės struktūros ir mechaninių savybių tyrimo, termoplastinių šilumai atsparių polimerų perdirbimo technologijos, jų įtempių relaksacijos ir valkšnumo aukštoje ir žemoje temperatūroje, konstrukcinių polimerų mechaninio atsparumo labai didelės apkrovos sąlygomis.

## Bibliografija
* Termoplastinių šilumai atsparių polimerų mechanika, 1999 m., anglų kalba
* Mechanics of heat-resistant polymers, monografija, bendraautoris Paulius Banevičius. Kaunas, Technologija, 2003 m. ISBN 9955-09-562-8

## Šaltiniai
Toro karalystė

**Toro karalystė** – viena iš penkių tradicinių karalysčių Ugandos valstybės sudėtyje. Sostinė – Fort Portalas.

## Istorija

Toro karalystės žemes iki XIX a. valdė Bunjoro karalystė. Ji įkurta 1830 m., kai Bunjoro Omukamos *Nyamutukuros Kyebambe III* vyriausias sūnus *Kaboyo Olimi I* sukilo ir įkūrė savą karalystę. 1876 m. trumpam buvo įjungta į Bunyoro-Kitaros karalystę, bet 1876 m. nepriklausomybę atgavo.

Po nepriklausomybės Ugandos vyriausybė Toro monarchiją panaikino 1967 m., kartu su Bugandos, Bunyoro ir Busogos ir kitomis monarchijoms, bet 1993 m. karalystė vėl buvo atkurta.

Nuo 1963 m. karalystės vakarinėse dalyse gyvenę bakondžo ir baamba siekė savo atskiros valstybės. Jų siekis buvo įvykdytas tik 2008 m., pripažįstant Ruvenzururu karalystę.

## Toro Omukamų dinastija
# Olimi I – 1830 ? – 1860 ?
# Ruhaga (uzurpatorius) – 1860?
# Kyebambe I – 1860?-1870
# Rukidi I – 1870–1871
# Kyebambe I – 1871–1872
# Olimi II – 1872–1870?
# Kyebambe II – 1870?
# Rukidi II – 1870?
# Rububi Kyebambe III – 1870?
# Kakende – 1870?-1876
# be karaliaus, karalystė įjungta į Bunyorą – 1876–1891
# Kyebambe IV – 1891–1928
# Rukidi III – 1929–1965
# Olimi III – 1965–1967
# karalystė panaikinta
# Olimi III – 1993–1995
# Rukidi IV – 1995-dabar
Argentina 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

**Argentinos** sportininkai dalyvauja **[[2008 m. vasaros olimpinės žaidynės|2008 m. Vasaros olimpinėse žaidynėse]]** Pekine.

## Medalininkai

## Dalyviai

## Nuorodos
* Oficialus olimpiados tinklalapis Argentina olimpinėse žaidynėse (anglų, kinų, prancūzų k.)
Japonija 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Japonija dalyvavo **[[2008 m. vasaros olimpinės žaidynės|2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse]]**

## Medalininkai
Lietuva 1992 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

**Lietuvą 1992 m. vasaros olimpinėse žaidynėse** Barselonoje, Ispanijoje atstovavo 46-i sportininkai. Tai buvo trečiosios Olimpinės žaidynės, kuriose Lietuva dalyvavo kaip nepriklausoma valstybė ir pirmosios vasaros žaidynės, kuriose Lietuvos dalyvavo po Sovietų Sąjungos okupacijos.

## Medaliai

## Akademinis irklavimas

## Baidarių ir kanojų irklavimas

### Sprintas

## Boksas

## Buriavimas

## Dviračių sportas

### Plentas
**Vyrai**

**Moterys**

### Trekas
**Moterys**

## Dziudo

## Imtynės

## Krepšinis

;Vyrai

;Sudėtis
Romanas Brazdauskis, Valdemaras Chomičius, Darius Dimavičius, Gintaras Einikis, Sergėjus Jovaiša, Artūras Karnišovas, Gintaras Krapikas, Rimas Kurtinaitis, Šarūnas Marčiulionis, Alvydas Pazdrazdis, Arvydas Sabonis, Arūnas Visockas.

## Lengvoji atletika

;Vyrai

;Moterys

## Plaukimas

## Šiuolaikinė penkiakovė

;Vyrai

## Šaltiniai
* Rezultatai Olympedia svetainėje
Lietuva 1924 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

**[[Lietuva]]** pirmą kartą dalyvavo Olimpinėse žaidynėse 1924 m. Tai buvo vasaros olimpinės žaidynės Paryžiuje, Prancūzijoje. Olimpinėje paraiškoje Lietuva buvo įrašiusi septynias sporto šakas: boksą, dviračių sportą, fechtavimasį, futbolą, imtynes, gimnastiką ir sportinį šaudymą. Tačiau dėl vienokių ar kitokių priežasčių sportininkai buvo pasiųsti tiktai į futbolo ir plento dviračių varžybų rungtynes.

## Dviračių sportas

Isakas Anolikas ir Juozas Vilpišauskas dalyvavo atskirose laiko lenktynėse daugiau kaip 188 km plento atkarpoje. Dėl dviračių mechaninių gedimų abu sportininkai nebaigė lenktynių.

## Futbolas

Dėl lėšų, laiko ir bendros organizacijos stokos komanda buvo surinkta paskutinę minutę. Futbolininkai stokojo oficialių išvykimo dokumentų važiuoti į Paryžių, profesionalių uniformų, mokymo ir praktikos. Paskubomis surinkti vyrai neturėjo laiko pasitreniruoti prieš išvykimą į Olimpines žaidynes. Komanda abejojo, kad jie galės atvykti laiku į žaidynes, todėl paprašė atidėti pirmąjį etapą. Traukinio kelionė iš Kauno į Paryžių truko apie 40 valandų. Sportininkai atvyko 2:00, likus tiktai 12 valandų prieš pirmą kovą su Šveicarijos komanda, galutinę sidabro laimėtoją. Birželio pirmomis dienomis (tiksli data nenustatyta) Egipto delegacijos vadovų paprašyta, Lietuvos rinktinė žaidė treniruočių pobūdžio rungtynes, vėliau jos įformintos kaip oficialios. Pralaimėta Egipto rinktinei rezultatu 0:10.
;Komandos sudėtis:
*Valerijonas Balčiūnas
*Stasys Janušauskas
*Jurgis Hardingsonas
*Stasys Razma
*Vincas Bartuška
*Leonas Juozapaitis
*Edvardas Mikučiauskas
*Stasys Sabaliauskas
*Stepas Garbačiauskas
*Hansas Gecas
*Juozas Žebrauskas

; 1 raundas

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Į žaidynes be futbolo kamuolio
Egidijus Banionis

**Egidijus Banionis** (1948 m. lapkričio 20 d. Panevėžys – 1993 m. rugpjūčio 6 d. Vilnius) – Lietuvos istorikas, humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
Tėvas Donatas Banionis, brolis Raimundas Banionis. 1972 m. baigė Maskvos istorijos ir archyvų institutą. 1982 m. istorijos mokslų kandidatas, humanitarinių mokslų daktaras.

1974–1985 m. Lietuvos literatūros ir meno archyvo direktorius. Nuo 1985 m. Istorijos instituto mokslinis bendradarbis, Lietuvos Metrikos probleminės grupės vadovas, 1987–1988 m. instituto mokslinis sekretorius, nuo 1992 m. Archeografijos skyriaus vedėjas.

## Mokslinė veikla
Tyrė Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės centrinių valdymo organų, LDK raštinės veiklą, diplomatijos istoriją, Lietuvos Metrikos genezę, archyvistiką, organizavo Lietuvos Metrikos tyrimą ir leidybą, parengė spaudai Lietuvos Metrikos 5-ąją (1993 m.) ir 10-ąją (su A. Baliuliu, 1997 m.) knygas.

## Bibliografija
* Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės pasiuntinių tarnyba XV–XVI a., 1998 m. su bibliografija

## Įvertinimas
* Lietuvos mokslo premija (su kitais, 1998 m., po mirties).

## Šaltiniai
Lietuva 1928 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

**[[Lietuva]]** dalyvavo 1928 m. vasaros Olimpinėse žaidynėse Amsterdame, Olandijoje. Po prasto debiuto 1924 m. vasaros Olimpinėse žaidynėse, Lietuvos rinktinė buvo geriau paruošusi kovoms Amsterdame. Lietuvai atstovavo 12 sportininkų keturiose sporto šakose: lengvoji atletika, boksas, dviračių sportas ir sunkioji atletika. Geriausias rezultatą pasiekė boksininkas Juozas Vinča, kuris pasidalino 5–8 vietą. Tai buvo paskutinis šalies pasirodymas iki Tarybų Sąjungos okupacijos.

## Lengvoji atletika
Haris Šveminas varžėsi vyrų 100 m ir 200 m bėgimuose. 100 metrų jis baigė 5-asis  savo grupėje pirmame raunde ir nepateko į pusfinalius. Jis pasidalijo 63–71 vietomis tarp 75 bėgikų. 200 metrų bėgime Šveminas buvo trečias grupėj, bet to taip pat nepakako. Jis pasidalijo 31–44 vietas tarp 59 lengvaatlečių. Julius Petraitis varžėsi vyrų 5 000 m bėgime. Jis buvo dešimtas 2-oje grupėj ir toliau bepateko. Adolfas Akelaitis dalyvavo vyrų šuolyje į aukštį ir užėmė paskutinę vietą, pasiekęs 160 cm aukštį. Viktoras Ražaitis dalyvavo vyrų ieties metime. Jo rezultatas buvo 51.16 metrai. Sportininkas užėmė 26-ąją vietą tarp 28 konkurentų. Paulina Radziulytė tapo pirma moterimi, kuri atstovavo  Lietuvai olimpinėse žaidynėse. Ji startavo moterų 800 metrų bėgime. Galutinėje įskaitoje bėgikė dalinosi 23-24 vietas tarp 25 sportininkų. Ji taip pat tyrėjo teisę startuoti 100 metrų bėgimo rungtyje, bet nestartavo.

## Boksas
Lietuvai atstovavo du boksininkai: Juozas Vinča (iki 79.4 kg) ir Kazys Markevičius (iki 61.2 kg). Vinča laimėjo pirmą etapą prieš Robert Foquet iš Prancūzijos ir pateko į ketvirtfinalius, kur Donald McCorkindale iš Pietų Afrikos pašalino jį  iš tolimesnės kovos. Vinčai galutinėje įskaitoje dalinosi 5-8 vietas. Markevičius pralaimėjo pirmame susitikime su Georges Carcagne iš Prancūzijos.

## Dviračių sportas
Lietuvai dviračių sporto rungtyse atstovavo keturi sportininkai: Isakas Anolikas (taip pat dalyvavo 1924 Olimpinėse žaidynėse), Vladas Jankauskas, Jurgis Gedminas ir Tarchumas Murnikas. Visi keturi konkuravo atskirose kelio lenktynėse (168 kilometrų laiko lenktynės). Anolikas ir Jankauskas nebaigė lenktynių. Murnikas baigė lenktynes po 5 valandų 41 minutės ir užėmė 50-ąją vietą tarp 63 konkurentų. Gediminas buvo 55-asis (5 valandos 50 minučių).

## Sunkioji atletika
Pranas Vitonis, vienintelis Lietuvos sunkiaatletis Olimpinėse žaidynėse, konkuravo vyrų 75 kg klasėje. Jis gavo 275 taškus ir buvo 15–16 kartu su Ernst Trinkler iš Šveicarijos tarp 18 konkurentų.

## Šaltiniai
* Rezultatai Olympedia svetainėje
Bugandos karalystė

**Bugandos karalystė** – viena iš penkių tradicinių karalysčių Ugandos valstybės sudėtyje.

## Etimologija
Buganda (pažodžiui reiškia 'Gandos žemė') – karalystė, kurioje gyvena *Ganda* žmonės.
*Baganda* – žodžio daugiskaita, o *Muganda* – vienaskaita, šie žodžiai reiškia gandų tautos žmones. Gandai sudaro 16,7 % visų Ugandos gyventojų, tai didžiausia Ugandos etninė grupė.

Žodis *Uganda* yra suachiliškas Bugandos pavadinimas, kuri 1894 m. britų valdininkai panaudojo Ugandos protektoratui pavadinti.

## Ribos
Bugandos ribos:
* pietuose – Viktorijos ežeras
* rytuose – Baltasis Nilas
* šiaurėje – Kiogos ežeras

## Istorija

Buganda pradžioje buvo Bunyoro vasalinė valstybė. XVIII–XIX a. Bugandos įtaka vis didėjo. Bugandos kolonizatorių kariuomenės niekada nebuvo užkariavusios. Karalius Mutesa sutiko pasirašyti protektorato sutartį. Tuo metu Mutesa savomis laikė žemes toli į vakarus iki Alberto ežero. Jis manė, kad sutartis su Britanija yra dviejų lygių sąjungininkų sąjunga. Bugandos armijos ėjo įtvirtinti kolonijinę valdžią kitose žemėse, Bugandos valdininkai rinko mokesčius protektorate. Bugandos prekybiniai centrai tapo svarbiais Ugandos centrais. Gandai naudojosi prekyba su Europa ir Europos švietimo galimybėmis. 1962 m., kai Uganda gavo nepriklausomybę, gandų gyvenimo kokybė ir raštingumas buvo aukščiausi šalyje.
Verkianti moteris

**Verkianti moteris** arba isp. **La Llorona**, kartais vadinama **moteris baltais rūbais** - ispanų folkloro vaiduoklis. Mirusi moteris verkia dėl savo mirusių vaikų, kuriuos nuskandino keršydama neištikimam vyrui. Jos pasirodymas pranešdavo apie artėjančią mirtį. Ji pasirodydavo netoli vandens telkinių, šaltinių ir upių. Apie vaiduoklį egzistuoja populiarus pasakojimai Meksikoje ir JAV bei kitur Amerikoje, paplitę tarp lotynų amerikiečių.

## Pasakojimas
Egzistuoja įvairių versijų apie La Llorona (verkiančią moterį), todėl čia pateikiama populiariausia versija. Marija (La Llorona) buvo labai graži moteris, kuri ištekėjo už patikusio vyro. Po vestuvių jie susilaukė dviejų vaikų mergaitės ir vėliau berniuko. Marijos vyras pradėjo dirbti užmiestyje. Jis atvažiuodavo aplankyti vaikų, tačiau nelankydavo savo žmonos, į kurią nekreipė dėmesio. Kartą kai vyras grįžo jis atsivežė kitą moterį. Vyras pasakė vaikams, kad ketina vesti kitą moterį. Kai Marija tai sužinojo jai aptemo protas, dėl nepaaiškinamos priežasties ji labai supyko ant vaikų. Ji nusivedė vaikus prie upės, kur juos nuskandino. Vėliau supratusi ką padarė pradėjo verkti ir iš sielvarto nusižudė. Kitą rytą vyras iš kaimo papasakojo, kad rado Marijos lavoną ant upės kranto. Kaimiečiai ją palaidojo. Tačiau vidurnaktį jie girdėdavo verkiančią moterį dėl savo vaikų. Vėliau sužinojo, kad tai Marijos vaiduoklis, kurį jie pradėjo vadinti „La Lorona“ („verkianti moteris“).

Pagal kitą versiją ji ieško savo vaikų.

Marija ištekėjo už turtingo vyro, nors tai buvo nepriimta tuo metu šalyje. Pora susilaukė 2 berniukų ir mergaitės. Tačiau vyras paliko Marija dėl kitos moters. Apimta nevilties moteris nuskandino savo vaikus ir pati nusižudė nusiskandindama. Kai jos dvasia pasiekė Dangaus vartus, Dievas paklausė: „Kur tavo vaikai?“, Marija atsakė: „Aš nežinau, mano viešpatie“. Tada Dievas tarė: „Tu niekada neįeisi pro šiuos vartus be savo vaikų“. Nuo tada Marija klajoja po Žemė ieškodama savo vaikų palei Amerikos upių ir šaltinių krantus.

## Šaltiniai
Henrikas Banys

**Henrikas Banys** (1927 m. birželio 26 d. Šiluva – 1986 m. rugpjūčio 17 d. Vilnius) – Lietuvos baleto artistas.

## Biografija
Baigė Raseinių vidurinę mokyklą. Šokio mokėsi Šiauliuose, Kaune.

1945–1971 m. Lietuvos OBT solistas, 1971–1986 m. pedagogas repetitorius. 1978–1980 m. Bagdado teatro ir choreografijos mokyklos repetitorius. Gastroliavo Bulgarijoje, Lenkijoje, Belgijoje, Indijoje, Prancūzijoje.

## Vaidmenys
* Zygfrydas, Dezyrė, Piotras Čaikovskis. Gulbių ežeras, 1948 m., Miegančioji gražuolė, 1955 m.
* Marius, Julius Juzeliūnas. Ant marių kranto, 1953 m.
* Bazilis, Liudvigas Minkus. Don Kichotas, 1954 m.
* Albertas, Adolfas Adamas. Žizel, 1956 m.
* Ugnius, Juozas Indra. Audronė, 1957 m.
* Spartakas, Aramas Chačaturianas. Spartakas, 1964 m.

## Šaltiniai
Karūnacija

**Karūnacija** – realus ar simbolinis aktas, kuriuo monarchui – valdovui yra suteikiama karališkoji ar imperatoriškoji valdžia.

## Karūnacijos pasaulyje

### Anglijoje

Vestminsterio vienuolynas nuo seno naudojamas kaip Anglijos karalių karūnavimo vieta. 1066 m. gruodį jame karūnuotas Vilhelmas I Užkariautojas. Karūnuoti vienuolyne nebuvo tik trys valdovai – Džeinė Grei, Eduardas V ir Eduardas VIII.

Pavyzdžiui, karalienės Elžbietos II karūnacija vyko 1953 m. birželio 2 d., praėjus beveik šešiolikai mėnesių po jos įžengimo į sostą 1952 m. vasario 6 d., mirus jos tėvui Jurgiui VI. Karūnaciją atliko Kenterberio arkivyskupas Džefris Fišeris. Tai pirmas kartas, kai karūnaciją buvo galima stebėti per televiziją. Tiesioginę televizijos transliaciją Didžiojoje Britanijoje stebėjo daugiau nei 20 milijonų žmonių, dar 11 milijonų klausėsi radijo transliacijos.

### Lietuvoje

Lietuvoje yra įvykusi tik karaliaus Mindaugo ir jo žmonos Mortos karūnacija. Rygoje nukaltas Mindaugo ir Mortos karūnas parūpino magistras Andrius fon Štirlandas. 1253 m. vykusią karūnaciją atliko Kulmo vyskupas Henrikas, padedamas Kuršo ir Saremos vyskupų.

1429 m. Lucke vykusiame suvažiavime buvo pasiūlyta Vytautą Didijį karūnuoti karaliumi. Niurnbergo auksakaliai Vytautui ir jo žmonai Julijonai nukalė karūnas. Karūnacija planuota 1430 m. rugsėjo 8 d., tačiau lenkams nepraleidus vežamos karūnos, neįvyko.  

## Šaltiniai
Pakalniškių piliakalnis (Kaunas)

**Pakalniškių piliakalnis** yra Kauno rajone, kairiajame Nemuno krante, į rytus nuo dabartinės Zuikinės, Girionyse. Pasiekiamas iš Didžiosios g. Vaišvydavoje (apie 300 m). 2022 m. šalia išaiškintas Girionių piliakalnis.

Jis buvo supiltas netoli buvusio Pakalniškių kaimo, kuris atsidūrė Kauno marių dugne pastačius Kauno hidroelektrinę. Šiuo metu piliakalnis yra Kauno marių pakrantėje, atlikti piliakalnio sutvirtinimo ir tvarkymo darbai. Apžvalginis Pakalniškių ekologinis takas (3 km).

Legendos pasakoja, kad ant piliakalnio buvusi garsaus valdovo Vaišvydo medinė pilis, saugojusi nuo priešų. Tačiau kartą išdavikų padedami priešai pilį sugriovė iki pamatų ir po to ji nebebuvo atstatyta. Iki 1958 m. piliakalnio papėdėje buvo Pakalniškių kaimas, vėliau iškraustytas dėl Kauno HE statybos. Manoma, kad ant piliakalnio yra išlikusios I pasaulinio karo apkasų liekanos.


Pakalniškių piliakalnis (Kaunas). Ženklas prie įvažiavimo Vaišvydavoje.JPG|Rodyklė prie Didžiosios ir Garšvės gatvių sankryžos Vaišvydavoje
Pakalniškių piliakalnis (Kaunas). Papėdė prie Kauno marių.JPG|Piliakalnio papėdė marių pakrantėje
Pakalniškių piliakalnis (Kaunas). Viršūnė.JPG|Takas piliakalnio įkalnėje


## Nuorodos

* Pakalniškių piliakalnis
* Patvirtintas Pakalniškių piliakalnio su priešpiliu ir gyvenviete apsaugos specialusis planas
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Jonas Pranas Banys

**Jonas Pranas Banys** (1932 m. spalio 10 d. Rimšuose, Eržvilko valsčiuje – 2016 m. birželio 12 d. Vilniuje) – Lietuvos matematikas, fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1961 m. baigė Vilniaus universitetą. 1973 m. fizikos ir matematikos mokslų kandidatas.

Nuo 1967 m. Vilniaus pedagoginio instituto (nuo 1992 m. Vilniaus pedagoginis universitetas) dėstytojas, nuo 1976 m. docentas, 1977–1980 m. Algebros ir skaičių teorijos katedros vedėjas, 1983–1990 m. prorektorius, nuo 1992 m. Matematikos fakulteto dekanas. Pablogėjus sveikatai, 2011 m. pasitraukė iš fakulteto dekano pareigų.

Sūnus Juras Banys.

## Mokslinė veikla
Darbai iš tikimybių teorijos ribinių teoremų. Nustatė konvergavimo greičių įverčius ribiniams stabiliesiems dėsniams integralinėse ir lokaliosiose teoremose bei metrikoje.

## Šaltiniai
Algirdas Banys

**Algirdas Banys** (1929 m. kovo 17 d. Kilėviškiuose, Leliūnų valsčiuje – 2018 m. rugpjūčio mėn. Vilniuje) – Lietuvos zootechnikas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1958 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1988 m. žemės ūkio mokslų daktaras.

1951–1958 m. Lietuvos sunkiųjų arklių veislyno (Kėdainiai) direktorius. 1959–1971 m. dirbo žemės ūkio ministerijos Veislininkystės valdyboje. 1971–1990 m. žemės ūkio skaičiavimo centro Veislininkystės informacinės analizės skyriaus vedėjas. 1991–1992 m. Agroskaičiavimo centro direktoriaus pavaduotojas, nuo 1992 m. Gyvulių veislininkystės informacijos centro direktorius.

## Mokslinė veikla
Su kitais sukūrė Lietuvos sunkiųjų arklių veislę (1963 m.), naują Lietuvos žalųjų galvijų tipą (1985 m.), t. p. galvijų veislininkystės informacijos sistemą (1986 m.). Parengė Lietuvos žalųjų galvijų veislės struktūros klasifikatorius.

## Bibliografija
* Danijos žalieji galvijai, 1969 m., rusų kalba
* Lietuvos žalieji galvijai, 1988 m.
* Matematika žemės ūkiui, su kt., 1972 m.
* Lietuvos gyvulininkystės ekonomika, su kt., 1985, rusų k.

## Šaltiniai
Kalykla

**Kalykla** – speciali dirbtuvė, kurioje yra kalami medaliai, metaliniai pinigai ir kt. Pasak Herodoto, monetą buvo išradęs Lidijos karalius Gigas VII a. pr. m. e. Jis buvo įsteigęs pirmąją kalyklą.
Jūras Banys

**Jūras Banys** (g. 1962 m. gruodžio 30 d. Vilniuje) – lietuvių fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
Tėvas – Jonas Pranas Banys. Baigė Vilniaus 9-ąją vidurinę mokyklą. 1985 m. baigė Vilniaus universiteto Fizikos fakultetą. 1990 m. VU apgynė daktaro disertaciją tema „Puslaidininkinių kristalų TIB C minkštųjų segnetoelektrinių modų mikrobangiai tyrimai“. 2000 m. ten pat apgynė habilituoto fizinių mokslų daktaro disertaciją tema „Fazinių virsmų TiGaSe2 tipo chalkogeniduose, maišytuose betaino fosfato/betaino fosfito kristaluose ir CaMoO4 tipo kristaluose radio- ir mikrobangė spektroskopija“.

Nuo 1985 m. – Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 2000 m. – docentas. Nuo 1999 m. – VU Fizikos fakulteto Radiofizikos katedros Fazinių virsmų dielektrinės spektroskopijos laboratorijos vedėjas. Nuo 2003 m. liepos 1 d. iki 2007 m. buvo Fizikos fakulteto dekanas. Nuo 2007 m. buvo Vilniaus universiteto mokslo reikalų prorektorius. Nuo 2012 iki 2015 m. ėjo Vilniaus universiteto rektoriaus pareigas .

Nuo 2006 m. – Lietuvos mokslų akademijos narys ekspertas.2011 m. išrinktas Lietuvos mokslų akademijos tikruoju nariu. Nuo 2018 m.  Lietuvos mokslų akademijos prezidentas (išrinktas 2017 m. spalio 24 d.).

2016–2018 m. – Lietuvos mokslo tarybos Gamtos ir technikos mokslų komiteto pirmininkas.

## Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai iš fazinių virsmų kristaluose, feroelektros, feroelektrinių kristalų dielektrinės dispersijos, gardelės dinamikos tyrimų. Daugiau, kaip 200 mokslo darbų autorius.

## Narystė organizacijose

Latvijos mokslų akademijos užsienio narys, Saksonijos mokslų akademijos (Vokietija) narys korespondentas, Lietuvos fizikų draugijos valdybos narys, Žurnalo **“**Lithuanian Journal of Physics**”** redakcinės kolegijos narys,

Europos polinių dielektrikų taikymo komiteto narys, Europos feroelektrikų komiteto narys, Europos elektrokeramikų komiteto narys, Pasaulio feroelektrikų komiteto narys, AMPERO grupės komiteto narys, IEEE FerroCom narys, Užgorodo nacionalinio universiteto garbės daktaras (Ukraina).

## Įvertinimas
* 2000 m. – Lietuvos mokslų akademijos Povilo Brazdžiūno premijos laureatas.
* 2002 m. – Lietuvos mokslo premija už darbų ciklą „Fazinių virsmų kietame kūne teorinis ir eksperimentinis tyrimas (1985–2001 m.)“ (kartu su Sauliumi Lapinsku ir Evaldu Tornau).
* 2020 m. – apdovanotas Lietuvos Didžiojo kunigaikščio Gedimino ordinu (karininko kryžiumi).

## Šaltiniai
Ángel Matos

**Ángel Valodia Matos Fuentes** (g. 1976 m. gruodžio 24 d.) – Kubos taikvondo sportininkas.

Kovojo svorio kategorijoje virš 80 kg. 2000 m. Sidnėjaus olimpinėse žaidynėse ir 2007 m. Panamerikos žaidynių čempionas.

2008 m. Pekino olimpinėse žaidynėse dėl bronzos apdovanojimo kovojo su Kazachstano sportininku Armanu Čilmanovu. Kovos metu susižeidęs Matos paprašė medikų pagalbos, tačiau beteikiant pagalbą teisėjas iš Švedijos Chakir Chelbat paskelbė, kad pagalbai skirtas laikas baigėsi ir Kazachstano sportininkas skelbiamas nugalėtoju (nors kubietis iki tol pirmavo). Tuo pasipiktinęs Ángel Matos spyrė teisėjui koja į veidą. Pasaulio taikvondo federacija diskvalifikavo Ángel Matos ir jo trenerį Leudis Gonzalez visam gyvenimui.

## Nuorodos
* Matos'o smūgis teisėjui
Nicolae Ceaușescu

**Nikolajė Čaušesku** (; 1918 m. sausio 26 d. Skorničeštyje – 1989 m. gruodžio 25 d. Tirgovištėje) – Rumunijos politinis veikėjas.

## Biografija

Nikolajė Čaušesku gimė 1918 m. sausio 26 d. Skorničeštyje (Olto apskritis), jis buvo trečias vaikas iš devynių vargingoje valstiečių šeimoje. Jo tėvas Andruță (1886–1969) turėjo 3 hektarus dirbamos žemės ir kelias avis. Nikolajė padėjo šeimai dirbdamas siuvėju. Jis mokėsi kaimo mokykloje iki 11 metų, o po to išvyko į Bukareštą. Iš pradžių jis gyveno su seserimi Nikulina Rusesku, kol tapo batsiuvio pameistriu. Jis dirbo batsiuvio Alexandru Săndulesku, kuris buvo aktyvus tada nelegalios Rumunijos komunistų partijos veikėjas, dirbtuvėse. Čaušesku greitai įsitraukė į partijos veiklą, tapdamas nariu 1932 m. pradžioje, bet kadangi buvo paauglys, jam tekdavo nesvarbios užduotys. Jis pirmąkart buvo suimtas 15 metų 1933 m. dėl muštynių per streiką. 1934 m. Nikolajė Čaušesku vėl suimtas, kai rinko parašus peticijai, protestuojančiai prieš geležinkelio darbininkų teismą, ir dar du kartus už panašius nusižengimus. XX a. ketvirto dešimtmečio viduryje jis vyko į misijas Krajovoje, Kimpulunge ir Rimniku Vilčoje, kur buvo suimtas kelis kartus.

Slaptoji Rumunijos policija Čaušesku vadino „pavojingu komunistų agitatoriumi“ ir „komunistinės bei antifašistinės propagandos platintoju“. Dėl tokių kaltinimų Brašovo tribunolas 1936 m. birželio 6 d. nuteisė jį kalėti 2 metus ir pridėjo 6 mėnesius už teismo įžeidimą. Be to, jis turėjo po bausmės atlikimo 1 metus gyventi gimtajame kaime. Atlikęs bausmę Doftanos kalėjime 1939 m. jis sutiko Eleną Petresku, kurią vedė 1947 m. Ji vaidino vis svarbesnį vaidmenį jo politiniame gyvenime.

Netrukus po išėjimo į laisvę Nikolajė Čaušesku vėl buvo suimtas už „konspiraciją prieš socialinę tvarką“ ir karą praleido įvairiuose kalėjimuose. Tirgu Žiu internavo stovykloje, kur kalėjo vienoje kameroje su Gheorghe Gheorghiu-Dej ir tapo jo protežė.

1939–1940 m. Bukarešto komiteto narys, atsakingas už darbą su jaunimu. 1947–1952 m. Rumunijos žemės ūkio ministras. 1965 m. tapo Rumunijos komunistų partijos generaliniu sekretoriumi, o 1974 m. – Rumunijos prezidentu. 1989 m. pabaigoje prasidėjus neramumams, bandė su žmona pabėgti iš šalies, tačiau buvo sugautas ir sušaudytas.

Šalį valdė diktatoriškais metodais, siekė mažiau priklausyti nuo TSRS. Vykdė savarankišką užsienio politiką.

## Šaltiniai
Monpeljė

**Monpeljė** () – miestas Prancūzijos pietuose, prie Viduržemio jūros; Langedoko-Rusijono regiono ir departamento centras. Išvystyta mašinų, gėrimų pramonė. Daug muziejų, botanikos sodas, XIX a. teatras, Šv. Petro katedra.

## Geografija
Monpeljė yra maždaug 10 kilometrų už Viduržemio jūros, 45 kilometrų nuo Nimo, 130 kilometrų nuo Marselio ir 270 kilometrų nuo Nicos. Miestas yra subtropinio klimato zonoje.

## Istorija

985 m. pirmą kartą paminėta rašytiniuose šaltiniuose. 1180 m. įkurtas medicinos fakultetas, 1220 m. įkurtas universitetas.

## Miestai partneriai

## Sportas

### Futbolas

Miestą garsina Montpellier Hérault SC klubas.

1998 m. Monpeljė vyko XVI pasaulio futbolo čempionatas.

2010 m. mieste atidaryta universali Park&Suites Arena. 2011 m. arenoje vyko Europos ritminės gimnastikos čempionatas, o 2015 m. rugsėjo 5-20 dienomis – 2015 m. Europos krepšinio čempionatas.

## Švietimas
* École nationale de l'aviation civile

## Nuorodos
* Monpeljė miesto oficiali internetinė svetainė 
* Monpeljė miesto svečiams (angl.)
Lavonas

**Lavonas** – negyvas gyvūno, įskaitant ir žmogų, kūnas. Lavonais paprastai nevadinami gyvūnų, kurie paskersti maistui, kūnai.

## Žmonių lavonai
Žmonių lavonai, esant galimybei, šalinami tam tikru būdu (užkasami žemėje, sudeginami, palikimas paukščiams sulesti ir kt.), kuris būna kultūriškai priimtas visuomenėje ar bendruomenėje. Toks žmonių lavonų šalinimas vadinasi *[[laidojimas]]*. Su laidojimu buvo ir/ar yra susijusios kitos praktikos:
* Balzamavimas – kūno konservavimas prieš laidojant
* Pomirtinė kosmetika – kūno išvaizdos gerinimas kosmetinėmis ir susijusiomis priemonėmis
* Pomirtinės kaukės – nuo mirusio žmogaus veido būdavo daromi atspaudai, tiksliai atkartojantys veidą.
* Ekshumacija – palaidoto kūno iškasimas, paprastai kriminalistinei ekspertizei atlikti


Image:Vesalius Fabrica fronticepiece detail.jpg|Demonstracinis lavono skrodimas (iliustracija iš Vezalijaus De humani corporis fabrica (1543)
Image:Abu Ghraib 80.jpg|Lavonas maiše Abu Ghraibo kalėjime
Image:Embalmed body of a man.jpg|Balzamuotas išpreparuotas lavonas Estijos Sveikatos priežiūros muziejuje (Talinas)
Image:2350 - München - St Peterskirche.JPG|Šv. Mundicijos palaikai relikvijoriuje Šv. Petro bažnyčioje (Miunchenas)


Žmonių lavonai gali būti ir panaudojami:
* Lavonai buvo ir dar dabar yra naudojami tyrinėti žmogaus kūno sandarai.
* Lavonus naudodavo studentai medikai chirurginių operacijų įgūdžiams lavinti.
* Iš lavonų būdavo išgaunamos kai kurios biologiškai aktyvios medžiagos, kurios buvo naudojamos žmonėms gydyti.
* Iš šviežių lavonų, kurių audiniai dar nėra žuvę, imami atskiri organai ar audiniai transplantacijai.
* Lavonai panaudojami kaip pramoninė žaliava (plaukai, riebalai, kaulai, pelenai).
* Lavonų dalys panaudojamos kaip talismanai ir kitokie ritualiniai daiktai (skalpai, taurės iš kaukolių ir kt.)
* Panaudojami nustatyti mirties dėl nusikaltimo priežastims ir aplinkybėms.

Įsivaizduojamas panaudojimas – zombių darymas.

## Gyvūnų lavonai
Kai kuriais atvejais gyvūnų lavonai laidojami kaip ir žmonių. Šiais laikais paprastai laidojami namų augintiniai (šunys, katės, papūgėlės ir pan.). Nuo pavojingų infekcinių susirgimų žuvusių gyvūnų kūnai naikinami specialiais būdais (paprastai deginami) ar laidojami specialiose vietose.

Gyvūnų lavonai naudojami:
* moksliniuose tyrimuose (biologijoje, medicinoje ir kt.)
* daromos iškamšos, kurios naudojamos kaip pavaizdumo priemonės mokant ar kaip dekoratyviniai interjero elementai
* vaistinių preparatų išgavimui (pvz., hormonų)
* pramoninėms žaliavoms gauti (kailiai, odos, riebalai ir kt.)
* lavonų dalys gali būti naudojamos religiniuose ir maginiuose ritualuose, kaip įsivaizduojami vaistai. Pvz., tigro kaulai naudojami kaip afrodiziakas ir pan.
* iš atskirų dalių daromi medžioklės trofėjai. Tam gali būti panaudojami ragai, galvos, žandikauliai, iltys, letenos ir t. t.


Image:Cat's Corpse.jpg|Yrantis katės lavonas
Image:Cattle poison.jpg|~700 galvijų, kritusių nuo apsinuodijimo nuodingais augalais (1907 m.)
Image:Dollyscotland (crop).jpg|Klonuotosios avies *Dolly* iškamša
Image:Dead Rhinoceros Beetle.jpg|Negyvas vabalas raganosis
File:Squirel corpse 2.jpg|Miške rastas begalvis voverės kūnas
Tulnas

**Tulnas** – miestas šiaurės rytų Austrijoje, Dunojaus pakrantėje; politinis ir ūkinis derlingų Tulno lauko, esančio į pietus nuo Vienos miško ir į šiaurę nuo Vagramo, centras. Sodų supamas Tulnas kartais vadinamas „Gėlių miestu“. To paties pavadinimo apskrities centras.

## Istorija

859 m. pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėtas *Tullina* pavadinimu.
CD Trofense

**Trofos CD** – Portugalijos futbolo klubas iš Trofos.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1930 m. 

2007–2008 m. tapo Antros lygos nugalėtojais ir pateko į elito divizioną. 

2008–2009 m. Primeira lygoje liko 16 vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.

2020–2021 m. trečioje lygoje pateko į atkrintamąsias varžybos dėl vietos Antroje lygoje ir pateko į Antrą lygą.

## Spalvinė gama

## Emblema

Vaizdas:CD Trofense.png|
Vaizdas:CD Trofense logo.png|


## Pasiekimai

## Sezonai

|}

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Lietuva 2006 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Lietuva|Lietuvos]]** sportininkai dalyvavo **[[2006 m. žiemos olimpinės žaidynės|2006 m. žiemos olimpinėse žaidynėse]]** Turine, Italija.

## Rezultatai

### Kalnų slidinėjimas
;**Vyrų didysis slalomas**

;**Vyrų slalomas**

;**Vyrų Super-G**

### Biatlonas
;**Vyrų 10 km sprintas**

;**Moterų 7.5 km sprintas**

;**Moterų 10 km persekiojimas**

;**Moterų 15 km individualus**

### Slidinėjimas

#### Vyrai
* Aleksej Novoselkij
** Vyrų klasikinių 15 km
*# Starto pozicija: 35-asis, grupė 3 10:17:30 vasario 17-ąją
*# Finalas: **Nepabaigė**
*# Gedimas: 4.9 km: 14:43.1 (83-iasis); 9.9 km: nepabaigė
: Aleksej Novoselkij iškrito iš 15 km klasikinių slidinėjimo varžybų 5-jam kilometre, jis skundėsi dėl prastai vaškuotų slidžių.
** Vyrų sprintas
*# Starto pozicija kvalifikaciniam raunde: 61 vieta, 10:45:15 vasario 22-ąją 2006
*# Final: 2:28.04, **Nepateko**
*# Sekundės iki lyderio: 14.51
** Vyrų 50 km laisvojo stiliaus, masinė pradžia
*# Starto pozicija: 64-asis, 10:00 vasario 26-ąją
*# Final: **Nepabaigė**
*# Gedimas: 10.0 km: 26:15.0 (74-asis); 26.6 km: 1:13:45.4 (73-iasis); 40.0 km: neužbaigė
: Aleksej Novoselkij iškrito iš 50 km slidimo laisvu stiliumi, masinės pradžios 37-jam kilometre.

#### Moterys
* Irina Terentjeva
** Moterų 15 km persekiojimas (7.5+7.5)
*# Starto pozicija: 37-oji, 10:00 vasario 12-ąją
*# Finalas: 48:33.7 (**53** vieta)
*# Minutės iki lyderio: 5:45.0
*# Gedimas: 7.5 km klasikinis: 23:01.3 (56-asis); duobės sustojimas: 36.9 (34-asis); 7.5 km laisvas stilius: 24:55.4 (49-asis)
** Moterų sprintas
*# Starto pozicija kvalifikaciniam raunde: 50-oji, 10:12:30 2006 m. vasario 22-ąją
*# Finalas: 2:20.08, **Nepateko**
*# Sekundės iki lyderio: 7.63
** Moterų 30 km laisvuoju stiliumi, masinė pradžia
*# Starto pozicija: 35-toji, 11:30 vasario 24-ąją
*# Finalas: **Nebaigė**
*# Gėdimas: 10.0 km: nebaigė
: Irina Terentjeva iškrito iš moterų 30 km slidimo laisvu stiliumi, masinės pradžios 6-jam kilometre, skundėsi dėl kvėpavimo problemų.

### Dailusis čiuožimas
#### Šokiai ant ledo
* Margarita Drobiazko ir Povilas Vanagas
** Šokiai ant ledo - Privalomas šokis
*# Starto pozicija: 2-ieji, valsas
*# Privalomo šokio rezultatai: 35.23 taškai (8 vieta)
** Šokiai ant ledo - Originalus šokis
*# Starto Pozicija: 15-ieji, Samba, Rumba ir Cha Cha.
*# Tema: lotynų kombinacija
*# Originalių šokių rezultatai: 52.79 taškai (8 vieta)
*# Rezultatai po privalomo ir originalaus šokių: 88.02 (8 vieta)
** Šokiai ant ledo 0 laisvas šokis
*# Starto Pozicija: 16-ieji, Operos Fantomas
*# Laisvo šokio rezultatai: 7.17
*# Finaliniai taškai: 95.19 (**6** vieta)
* Aidas Reklys (Atsarginis šokėjas)

## Šaltiniai
Šeltis

**Šeltis**, **Šetlando aviganis** () - aviganis, kilęs iš Didžiosios Britanijos.
Patino aukštis ties gogu - 37 cm, kalės - 35,5 cm. Svoris - 5-10 kg. Plaukai ilgi, šiurkštūs, pavilnė minkšta, trumpa, tanki. Letenos su nuokaromis. Šelčiai būna įvairių rudų atspalvų - nuo šviesios smėlio iki raudonmedžio spalvos (plaukų galiukai gali būti juodi), melsvai juodi ir juodi su baltumu. Šelčiai yra vieni iš mažiausių aviganių pasaulyje. Jų tėvynė - Šetlando salos, esančios maždaug už 50 mylių į šiaurę nuo Škotijos.

## Charakteris
Šeltis yra labai nuovokus, ištvermingas, darbštus, stabilaus charakterio šuo. Kai kurie kinologai teigia, kad šeltis turi įgimtą ištikimybės ir paklusnumo šeimininkui jausmą. Šeltis lengvai prisitaiko prie šeimininko gyvenimo būdo – jei šeimininkas mėgsta aktyvų poilsį, šeltis bus puikus aktyvus kompanionas, tačiau jį tenkina ir neilgi ramūs pasivaikščiojimai.
Krivis

**Krivis** – senovės baltų vyriausias žynys, prižiūrėjęs šventąją ugnį, vadovavęs religinėms apeigoms, laidotuvėms. Pasak kronininkų, jis gyveno Romuvoje (Nadruva), jo klausė visos baltų tautos. Dalis gyventojų vadinę žynį kriviu, kiti – krivaičiu. Krivį mini Matas Pretorijus (XVII a.). Kai kurių istorikų manymu, krivis – kronikininkų pramanytas, Krivis tesąs konkretaus žmogaus vardas, kiti laiko jį bendruomenės pareigūnu, turėjusiu teisę šaukti susirinkimą (krivūlę).

Kronikininkų minimi baltų kriviai:
* Protenis
* Lizdeika

## Šaltiniai
BeWelcome

**BeWelcome** yra tarptautinis apsikeitimo svetingumu tinklas, pagrindinis ne pelno siekiančios organizacijos BeVolunteer  projektas, turintis apie 80'000 narių įvairiose pasaulio šalyse. Pagal „La Nación“, tai yra viena iš keturių labiausiai lankomų apsikeitimo svetingumo svetainių, ir viena iš 10 geriausių svetingumo/kelioninių svetainių, pagal „The Guardian“. *BeWelcome* buvo įsteigtas buvusių Hospitality Club savanorių 2007 m. vasario mėnesį. Tinklo nariai pagal tarpusavio susitarimą siūlo nemokamą nakvynę ir kitokią susijusią su kelionėmis pagalbą kitiems nariams.

*BeWelcome* taip pat yra pirmasis tokio tipo tinklas, savo vartotojams teikiantis daugiakalbę svetainės naudojimosi aplinką (*BeWelcome* svetainės puslapiai yra pilnai arba dalinai išversti į 20 pasaulio kalbų), bei galimybę sukurti daugiakalbę asmeninę nario anketą.

Nario registracija, kaip ir daugelyje kituose panašiuose tinkluose, yra nemokama.

*BeWelcome* taip pat naudoja nemokamą bei atviro kodo programinę įrangą.

## Istorija
*BeWelcome* projektas gimė po užsitęsusių 2006–2007 mm. konfliktų tarp *Hospitality Club* (*Svetingumo Klubo*) vadovybės bei šio tinklo aktyvių savanorių. Pastarieji iš pradžių siekė patobulinti ir demokratizuoti *Svetingumo Klubą*, tačiau vėliau to atsisakė dėl nepasitenkinimo *Svetingumo Klubo* vadovybės darbu ir principais: pvz., jie nesutiko su nuostata, kad tokio tipo tinklui reikalingas vienas lyderis, kuris kontroliuotų savanorių komandas; taip pat buvo pasigęsta atviro programavimo, finansinių reikalų aiškumo ir viešojo jų matomumo, bei legalaus organizacijos pagrindo. 
Kritikos objektu tapo taip pat *Svetingumo Klubo* pusiau automatinis žinučių tikrinimo mechanizmas (), kurio tikslas yra neleisti įvairių tipų brukalams pasiekti tinklo nario ateinančių žinučių dėžutę; kadangi šio mechanizmo funkcionavimas reikalauja patikimų tinklo savanorių įsikišimo ir patvirtinimo, žinutės dažnai vėluodavo; be to, buvo keliamas asmeninio privatumo klausimas.

*BeWelcome* įkūrimas bei jo reklama turėjo neigiamų pasiekmių keliems ypač aktyviems *Svetingumo Klubo* savanoriams, kurie liko pašalinti iš pastarojo tinklo. *Svetingumo Klubo* įkūrėjai taip pat sukūrė specialią svetainę, kur bandoma įrodyti, kad *BeWelcome* projektas nėra toks, kokį jį bando pateikti visuomenei jo kūrėjai. Nepaisant to, naujas projektas pritraukė nemažai labai aktyvių ne tik *Svetingumo Klubo*, bet ir CouchSurfing savanorių.

## Nuorodos
* BeWelcome.org svetainė 

## Išnašos
Lakenua

**Lakenua** () - bandšunis, sargšunis, kilęs iš Belgijos. Patino aukštis ties gogu 62 cm, kalės - 58 cm. Gali būti ne daugiau kaip 2 cm žemesnis ar ne daugiau kaip 4 cm aukštesnis. Belgų aviganių lakenua kailis suteikia šiam aviganiui unikalią išvaizdą. Lakenua plaukai šiurkštūs, pilkšvos smėlio spalvos, apie nosį ir uodegą tamsesni ruožai. Kūnas tvirtas ir taisyklingų proporcijų. Ausys nedidelės, aukštai ant galvos.

## Priežiūra
Šį šiurkščiaplaukį šunį maždaug du kartus per metus (nelygu kailis) reikia apkirpti. Negalima nukirpti šuns plikai, nes kailis bus sugadintas keleriems metams. Šunį būtina ne tik kartais apkirpti, bet ir šukuoti retomis šukomis. Pakankamai mankštinamas lakenua mielai gyvena būdoje, jei jam nestinga šeimininko dėmesio.

## Charakteris
Ištvermingas, drąsus, sargus, gyvus, prieraišus, tvirto būdo šuo.

### Dresūra
Lakenua auklėti nesunku. Šie šunys geriausiai tinka santūriems, stiprios valios, pasitikintiems savimi žmonėms. Lakenua itin nuovokūs ir mėgsta mokytis naujų dalykų. Šiems šunims netinka ilgos, vienodos treniruotės.

### Elgesys su kitais gyvūnais ir žmonėmis
Paprastai su vaikais lakenua sutaria, bet kitiems šunims per didelio palankumo nejaučia. Su katėmis ir kitai kambariniais gyvunėliais sugyvena, jei buvo tinkamai išauklėtas.

### Mankšta
Lakenua turi daug mankštintis. Jį būtina kiekvieną dieną ilgai vedžioti, leisti bėgioti, treniruoti.
Omukama

**Omukama** („vyresnysis pieno tiekėjas“), arba **mukama**, daugiskaita *abakama* – titulas, kuriuo vadinami monarchai įvairiose Afrikos Didžiųjų ežerų valstybėse, ypač dab. vakarų Ugandoje ir šiaurės vakarų Tanzanijoje.

Šiuo metu omukamos titulas naudojamas dviejose Ugandos karalystėse: Bunjore ir Tore. Bunjoro karalystė XVI–XIX a. buvo nepriklausoma, po to Ugandos kolonijos ir vėliau nepriklausomos Ugandos sudedamoji dalis. Bunyoro omukama iki šiol yra svarbi figūra Ugandos politikoje, ypač Bunjoro karalystės gyventojų nyorų tarpe.

## Valstybės, kurių valdovai titulavosi omukama
* Bunjoro karalystė;
* Toro karalystė;
* Mpororas ir jo palikuonės (Nshenyi, Rujumbura, Igara, Kajara, Rukiga, Obwera);
* Buhajos karalystės: Kiziba, Bugabo, Kyamutwara, Bukara, Kiyanja, Kanyangereko;
GS Dogana

**Doganos GS** – buvęs San Marino futbolo klubas iš Doganos.

## Istorija
* 1970 m. įkurtas klubas.
* 2000 metais prisijungė prie Juvenes Serravalle komandos. Ir sudarė AC Juvenes/Dogana klubą.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
*
Banjorai

**Banjorai** arba **njorai** (*Nyoro*, taip pat *Banyoro*, kartais – *Bunyoro* ar *Kitara*) – etninė bantų grupė, gyvenanti vakarų centrinėje Ugandoje. Dalis (~70 000) gyvena Kongo Demokratinėje Respublikoje (buv. Zaire).

Tradicinė ekonomika buvo susieta su dramblių, liūtų, leopardų, krokodilų medžiokle. Dabar užsiima žemės ūkiu – augina paprastus ir tikruosius bananus, soras, sorgus, manijokus, dioskorėjas (jamsus), medvilnę, tabaką ir kavamedžius. Amatai: kalvystė, puodininkystė, demblių pynimas.

Paplitę apvalūs namai. XX a. pab. buvo išlikęs patriarchatas. Turėjo paprotį skustis galvą ir išsimušti 6 priekinius dantis.

Ikikolonijiniais laikais njorai buvo sudarę vieną galingiausių šios Afrikos dalies valstybių – Bunjoro karalystę.

## Šaltiniai