open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rimantas Baleišis

**Rimantas Baleišis** (1941 m. liepos 5 d. Užumiškis, Skapiškio valsčius) – Lietuvos zoologas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1964 m. baigė Vilniaus universitetą. 1973 m. biologijos mokslų kandidatas.

1964–1970 m. Vilniaus universiteto, 1970–2006 m. Zoologijos ir parazitologijos instituto (nuo 1989 m. Ekologijos institutas) mokslo darbuotojas.

## Mokslinė veikla
Tyrė briedžių amžiaus nustatymo būdus, pasiūlė, kaip reguliuoti briedžių tankį Lietuvos miškuose. Nustatė elninių gyvūnų pasiskirstymo ypatumus pagrindiniuose Lietuvos kraštovaizdžių biotopuose, pateikė rekomendacijų, kaip vykdyti šių gyvūnų medžioklę ir atranką. Paskelbė daugiau kaip 60 mokslinių straipsnių. Tarptautinės medžioklės ir gyvūnų apsaugos tarybos medžioklės trofėjų ekspertas.

## Bibliografija
* Briedis, monografija, 1977 m.
* Lietuvos medžioklės trofėjai, 1992 m.
* Pasaulio kanopiniai žvėrys, 2006 m.
* Medžiotojo vadovas, su kitais, 1980 m., 2 leid. 1996 m.
* Čepkelių rezervatas, su kitais, 1984 m.
* Lietuvos kanopiniai žvėrys, su kitais, 1987 m., 3 leid. 2003 m.
* Lietuvos fauna. Žinduoliai, su kitais, 1988 m.
* Žuvinto rezervatas, su kitais, rusų kalba, 1993 m.
* Taurieji elniai ir augmenija Žagarės draustinyje, su kitais, 1988 m.
* Žinduolių pavadinimų žodynas, su kitais, 2002 m.
* Didžioji Lietuvos medžioklės knyga, su kitais, 2 t. 2003–2005 m.

## Šaltiniai
Kęstutis Baleišis

**Kęstutis Baleišis** (g. 1955 m. rugpjūčio 10 d. Gelažiai, Panevėžio rajonas) – Lietuvos alpinistas, inžinierius energetikas.

## Biografija
1978 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1978–1980 m. projektavimo ir konstravimo biuro „Puntukas“ vyr. konstruktorius. 1980–1989 m. Agropramoninio komiteto inžinierius, vyr. inžinierius, 1991–1994 m. UAB „Lietuvos tiekimas“ komercijos, nuo 1995 m. fotopaslaugų UAB „Fudžija“ direktorius.

1988–1991 m. „Žalgirio“ alpinizmo sekcijos, 1989–1992 m. Vilniaus alpinistų klubo pirmininkas, 1993–1996 m. Lietuvos alpinizmo federacijos prezidentas.

## Sportiniai pasiekimai
* 1986 m. – Lietuvos alpinizmo čempionas
* 1983–1985 m. – Lietuvos alpinizmo prizininkas
* 1983–1986 m. – Lietuvos rinktinės narys, Pabaltijo alpinizmo čempionatų prizininkas.
* Pirmųjų pasaulio lietuvių alpinistų ekspedicijų dalyvis – 1989 m. Amerika, 1990 m. Tian Šanis
* 1984 m. – pirmasis įkopė į Šachdaro kalnagūbrio viršūnę (5998 m; Pamyro pietvakariai) ir pavadino ją Dariaus ir Girėno vardu
* 1984 m. kalnų slidėmis nusileido nuo Elbruso viršūnės (Kaukazas)
* 1986 m. – Mižirgi (4927 m; Kaukazas)
* 1986 m. – Šchara (5068 m; Didysis Kaukazas)
* 1987 m. – Lenino viršukalnė (7134 m; Pamyras)
* 1999 m. – Makinlio kalnas (6103]] m. Aliaskos kalnagūbris)
* 2002 m. – Akonkagva (6985 m; Andų kalnynas)
* 2005 m. susidomėjo ir išbandė orientacinio sporto šaką, priklauso OS klubui "Devyni", dalyvauja nacionalinėse ir tarptautinėse orientavimosi varžybose ir čempionatuose.
* 2009 m. – ekspedicijos, kuri Tian Šanio viršukalnei (4711 m; Ak-Su siena, Kirgizija) suteikė Lietuvos tūkstantmečio vardą, vadovas

## Šaltiniai
Jurgis Balčiūnas

**Jurgis Balčiūnas** (1906 m. balandžio 13 d. Rėčiūnai, Vištyčio valsčius – 1980 m. rugsėjo 6 d. Klyvlendas) – Lietuvos gydytojas, visuomenės veikėjas.

## Biografija

Brolis Vytautas Balčiūnas.

1933 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. Korporacijos „Gaja“ vienas steigėjų, kurį laiką jos pirmininkas. Vertėsi gydytojo praktika, 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1949–1950 m. Vokietijos lietuvių bendruomenės Krašto valdybos pirmininkas. Regensburge ir Šeinfelde suorganizavo Lietuvos Raudonojo kryžiaus skyrius ir jiems vadovavo. 1950 m. persikėlė į JAV. 1975–1977 m. Pasaulio lietuvių gydytojų sąjungos pirmininkas.

## Šaltiniai
Linas Balčiauskas

**Linas Balčiauskas** (g. 1957 m. balandžio 30 d. Biržai) – Lietuvos biologas teriologas, ekologas, vertėjas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1979 m. baigė Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakultetą, 1988 m. Kvalifikacijos kėlimo fakultete – programavimą. 1988 m. biologijos mokslų kandidatas.

Nuo 1979 m. Zoologijos ir parazitologijos instituto (nuo 1989 m. Ekologijos institutas) mokslo darbuotojas, nuo 2003 m. Žinduolių ekologijos laboratorijos vedėjas ir nuo 2008 m. direktoriaus pavaduotojas. 1997–2008 m. Vilniaus universiteto, nuo 2001 m. Šiaulių universiteto dėstytojas, nuo 2008 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Vienas žinduolių ekologijos ir socioekologijos tyrimų pradininkų Lietuvoje. Mokslinio darbo pagrindinė sritis – žinduolių ekologija, biologijos ir ekologijos įvairovė, socioekologija. Paskelbė daugiau kaip 120 mokslinių straipsnių, padarė daugiau kaip 70 pranešimų tarptautinėse konferencijose. Iš anglų kalbos išvertė daugiau kaip 30 biomedicinos ir informatikos srities knygų.

## Bibliografija
* Lietuvos kanopiniai žvėrys, su kitais, 1987 m. 3 leid. 2003 m.
* Lietuvos žinduolių, varliagyvių ir roplių atlasas, su kitais, 1997 m. 2 leid. 1999 m.
* Svarbios Lietuvos pelkės (*Important wetlands in Lithuania*), su kitais, 1999 m.
* Vilkų baimė: žmonių užpuolimų apžvalga (*Thefear of wolves: A review of wolf attacks on humans*), su kitais, 2002 m.
* Svarbios Baltarusijos–Lietuvos ir Lietuvos–Rusijos pasienio pelkės (*Important tramboundary Belarusian–Lithuanian and Lithuanian–Russian Wettands*), su kitais, 2003 m.
* Sausumos ekosistemų tyrimo metodai. Gyvūnų apskaitos, d. 1 2004 m.

## Šaltiniai
Magistralinis kelias A3 (Latvija)

**A3** – Latvijos kelias, besidriekiantis šalies šiaurės rytuose ir jungiantis Inčukalnį su Valka Estijos pasienyje. Sutampa su europine trasa .

## Šaltiniai
Martynas Pocius (1986)

**Martynas Pocius** (g. 1986 m. balandžio 28 d.) – buvęs Lietuvos krepšininkas, buvusio krepšininko Gintaro Pociaus ir lengvaatletės Jūratės Pocienės sūnus.
Vienas perspektyviausių Lietuvos krepšininkų. Atakuojančio stiliaus žaidėjas, visada pasižymintis geru pataikymu. Gali rungtyniauti dviejose pozicijose.

2009 m. liepos 31 d. pasirašė sutartį su Kauno „Žalgirio“ klubu. Po sėkmingų dviejų sezonų Kauno „Žalgiryje“, 2011 m. liepos 27 d., Martynas Pocius pasirašė dvejų metų sutartį su Madrido „Real“ komanda.
2013 m. rugpjūčio mėn. su Kauno „Žalgirio“ klubu pasirašė vienerių metų sutartį su galimybę ją pratęsti dar vienam sezonui.

2014 m. rugpjūčio mėn. pabaigoje su Stambulo „Galatasaray“ klubu pasirašė vienerių metų sutartį su galimybę ją pratęsti dar vienam sezonui. 2016 m. rugpjūčio 4 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Ispanijos ACB lygos Murcijos „UCAM“ klubu.

2013 m. vasario mėnesį patyrė stresinį dešinės kojos blauzdikaulio lūžį.

2013 m. birželio 27 d. vedė šokėją Viktoriją Kunauskaitę.

2017 m. birželio 16 d. paskelbė, kad baigia karjerą dėl nesibaigiančių traumų.

## Pasiekimai
* Lietuvos krepšinio lygos vicečempionas 2010 m.
* Baltijos krepšinio lygos čempionas 2010, 2011 m.
* Lietuvos krepšinio federacijos taurės vicečempionas 2010 m.
* Pasaulio krepšinio čempionato Bronzos medalis 2010 m.
* Lietuvos krepšinio lygos čempionas 2011, 2014, 2016 m.
* Lietuvos krepšinio federacijos taurės čempionas 2011 m.
* Ispanijos krepšinio taurės laimėtojas 2012 m.
* Ispanijos krepšinio lygos vicečempionas 2012 m.
* Ispanijos krepšinio lygos čempionas 2013 m.
* Europos krepšinio čempionato Sidabro medalis 2013 m.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Šaltiniai
Rytų Europos teisė

**Rytų Europos teisė** - Rytų Europos regiono valstybių nacionalinė teisė. Priklausomai nuo politinės, socialinės (teisinės) geografijos klasifikacijos priskiriama teisė tokių valstybių kaip Baltarusija, Moldavija, Rusija, Ukraina, Estija, Lietuva, Lenkija, Latvija ir kt.

## Mokslas ir studijos
Lietuvoje (Vilniaus universitete) veikia Rytų Europos teisės mokykla (pradėjusi veikti kaip Rytų Europos teisės centras, įsteigtas 2003 m.). 

Vokietijoje veikia Rytų Europos teisės institutas (). Jie veikia kaip universitetų padaliniai (tokiuose miestuose kaip Kelnas, Kylis, Miunchenas, Regensburgas). Leidžiamas teisės dalykinis leidinys „Ūkio ir teisės Rytų Europoje žurnalas“ ().

## Nuorodos
*Miuncheno Rytų Europos teisės instituto tinklalapis (vokiečių k.)
Taurapilio piliakalnis

**Taurapilio piliakalnis** stūkso Utenos rajone, ant pietinio Tauragno ežero kranto, šiaurės vakariniame Taurapilio kaimo pakraštyje. Iš trijų pusių piliakalnį supa vanduo, iš ketvirtosios – gynybiniai įrengimai.Piliakalnis įrengtas Tauragno ežero P krante. Aikštelė trapecinė, pailga R-V kryptimi, 90 m ilgio, 22 m pločio R gale, 14 m pločio V. V aikštelės krašte supiltas 1 m aukščio, 12 m pločio pylimas, R krašte – 6 m pločio, 0,4 m aukščio pylimas. Piliakalnio šlaitai statūs, 13-14 m aukščio.

V, P ir R pašlaitėse iškastas 220 m ilgio, 25 m pločio, 4 m gylio griovys 10 m pločio dugnu. Piliakalnio Š šlaitas ir aikštelės kraštas nuplauti ežero, aikštelėje iškastos 3 didelės duobės. Piliakalnis dirvonuoja, V ir R šlaituose įrengti laiptai.

V, P ir R papėdėse, 4 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rastas molinis verpstukas, brūkšniuotos, grublėtos, lygios ir žiestos keramikos, molio tinko, geležies gargažių.

500 m į PR yra V–VI a. pilkapynas (tyrinėtas 1970–1971 m.).

Piliakalnyje stovėjo Tauragnų pilis. Ji paminėta 1373 m. vasario 14 d., kai šalia pilies buvo apsistojusi kraštą niokojusi Livonijos ordino kariuomenė. Vėliau Tauragnai paminėti 1375 ir 1387 m. bei tiksliau nedatuotame XIV a. pabaigos dokumente. 1433 m. vasario pradžioje pilį sudegino Livonijos ordinas.

Piliakalnis datuojamas I tūkst. – XV a. viduriu.

Pasiekiamas iš Tauragnų-Kirdeikių plento ties Šimkūnais pasukus žvyrkeliu į kairę (Š) ir pavažiavus 2 km, tarp dviejų sodybų pasukus į kairę (Š), už 200 m.

## Legendos

Pasakojama, kad kalno viršūnėje senovėje augęs storas ąžuolas, jo šovoje gyvenęs vaidila, o vaidilutės kūrenusios ugnį. Įvedus krikščionybę ant kalno pastatyta bažnyčia, po kiek laiko išnykusi ir dabar esanti kalno viduje. Legenda byloja, kad sykį vienas drąsuolis atidžiau pažvelgęs į duobę ir pamatęs gelmėse apleistą bažnyčią su išgriuvusiais altoriais, o viduje groję vargonai. Šv. Jono naktį, lygiai per vidurnaktį piliakalnis atsidengiąs vienai sekundei – turintys geras akis gali pamatyti bažnyčią ir vargonus.

## Galerija

Vaizdas:Taurapilio piliakalnis is pietryciu puses.jpg|Taurapilio piliakalnis iš pietryčių pusės
Vaizdas:Taurapilio piliakalnis is rytu puses.jpg|Taurapilio piliakalnis iš rytų pusės
Vaizdas:Taurapilio piliakalnio informacine lenta.jpg|Taurapilio piliakalnio informacinė lenta
Vaizdas:Taurapilio senkapiai.jpg|Taurapilio senkapiai


## Nuorodos
* Piliakalniai.lt
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Strenčių savivaldybė

**Strenčių savivaldybė** () – buvęs administracinis vienetas šiaurės Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Strenčiai. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Valkos rajono dalies. Buvo suskirstyta į 2 valsčius (Jėrcėnų, Planių) ir 2 miestus (Sedą, Strenčius). Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Valmieros savivaldybės.

## Šaltiniai
Talsų savivaldybė

**Talsų savivaldybė** () – administracinis vienetas vakarų Latvijoje, Kurše, Irbės sąsiaurio ir Rygos įlankos pakrantėje. Ribojasi su Ventspilio, Kuldygos ir Tukumo savivaldybėmis. Plotas 2750,6 km², 35 699 gyventojai (2021 m.). Administracinis centras – Talsai. 

## Istorija
Dabartinė savivaldybė sudaryta 2021 m. liepos 1 d., sujungus Dundagos, Mėrsrago, Ruojos ir ankstesniąją Talsų savivaldybę. Savivaldybės teritorija atitinka iki 2009 m. administracinės-teritorinės reformos gyvavusio Talsų rajono ribas.

Ankstesnioji Talsų savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Talsų rajono dalies. Buvo suskirstyta į 4 miestus ir 14 valsčių, turėjo 1763,9 km² plotą ir 27 391 gyventoją (2021 m.). Administracinis centras buvo Talsuose.

## Suskirstymas
Savivaldybė skirstoma į 18 valsčių ir 4 miestus:

* Abavos valsčių
* Arlavos valsčių
* Balgalės valsčių
* Dundagos valsčių
* Gibulių valsčių
* Yvės valsčių
* Kolkos valsčių
* Kiūlciemo valsčių
* Laidzės valsčių
* Laucienės valsčių
* Lybagų valsčių
* Lubės valsčių
* Mėrsrago valsčių
* Ruojos valsčių
* Sabilės miestą
* Stendės miestą
* Strazdės valsčių
* Talsų miestą
* Valdemarpilio miestą
* Valdgalės valsčių
* Vandzenės valsčių
* Virbų valsčių

## Šaltiniai
Tėrvetės savivaldybė

**Tėrvetės savivaldybė** () – buvęs administracinis vienetas pietų Latvijoje, Žiemgaloje. Administracinis centras – Tėrvetė. Savivaldybė sudaryta 2002 m. reformos metu iš Duobelės rajono dalies. Buvo suskirstyta į 3 valsčius: Augstkalnės, Bukaišių ir Tėrvetės. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Duobelės savivaldybės.

## Šaltiniai
Magistralinis kelias A4 (Latvija)

**A4 – Baltezeras – Saulkalnė** – Latvijos magistralinis kelias; rytinė Rygos aplinkkelio dalis. Šiuo keliu eina europines trasos  ir .

Kelias kerta Didžiosios ir Mažosios Juglos upes.

## Šaltiniai
Tukumo savivaldybė

**Tukumo savivaldybė** () – administracinis vienetas vidurio Latvijoje, Žiemgaloje, Rygos įlankos pakrantėje. Ribojasi su Talsų, Kuldygos, Saldaus, Duobelės, Jelgavos, Marupės savivaldybėmis ir Jūrmalos miestu. Plotas 2450,1 km², 44 411 gyventojų (2021 m.). Administracinis centras – Tukumas.

## Istorija
Dabartinė savivaldybė sudaryta 2021 m. liepos 1 d., sujungus Engurės, Jaunpilio, Kandavos ir ankstesniąją Tukumo savivaldybę. Savivaldybės teritorija atitinka iki 2009 m. administracinės-teritorinės reformos gyvavusio Tukumo rajono ribas.

Ankstesnioji Tukumo savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Tukumo rajono dalies. Buvo suskirstyta į 10 valsčių ir 1 miestą, turėjo 1195,2 km² plotą ir 27 614 gyventojų (2021 m.). Administracinis centras buvo Tukume.

## Suskirstymas
Savivaldybė skirstoma į 21 valsčių ir 2 miestus:

* Cėrės valsčių
* Deguolės valsčių
* Džūkstės valsčių
* Engurės valsčių
* Irlavos valsčių
* Jaunpilio valsčių
* Jaunsatų valsčių
* Kandavos miestą
* Kandavos valsčių
* Lapmežciemo valsčių
* Lestenės valsčių
* Matkulės valsčių
* Pūrės valsčių
* Sėmės valsčių
* Slampės valsčių
* Smardės valsčių
* Tukumo miestą
* Tumės valsčių
* Vanės valsčių
* Viesatų valsčių
* Zantės valsčių
* Zemytės valsčių
* Zentenės valsčių

## Šaltiniai
Hermanas Vartbergietis

**Hermanas Vartbergietis** (, ; ~1330 m. – ~1380 m.) – Livonijos ordino metraštininkas, magistro kapelionas, XIV a. 2-ojoje pusėje parašęs Livonijos kroniką, daug kur minėdamas Lietuvos vietoves ir įvykius.

Hermanas Vartbergietis kilęs iš Vestfalijos. Manoma, kad į Livoniją atvyko 1358 m., nes nuo tada jo rašoma kronika tapo kur kas detalesnė. Kaip oficialus ordino asmuo dalyvavo diplomatinėse darybose, lydėjo ordino magistrus (Arnoldą fon Fėtingofą, Vilhelmą fon Frimshaimą) ir jų maršalus žygiuose į Lietuvą, kuomet buvo niokojami šiaurės, vidurio Lietuvos žemės iki pat Kauno.

Rašydamas kroniką rėmėsi Rygoje saugotais Ordino archyvais, Henriko Latvio, Eiliuotąja Livonijos kronikomis. Mini daug faktų apie Lietuvos dvasinę, materialinę kultūrą, administracines teritorijas, gyvenvietes, asmenvardžius.

## Šaltiniai
Gerardas Merkatorius

**Gerardas Merkatorius** (, ; g. 1512 m. kovo 5 d. Riupelmondėje – m. 1594 m. gruodžio 2 d. Duisburge) – flamandų geografas ir kartografas. Nors žinomas daugiausia kaip kartografas ir gaublių gamintojas, XVI a. Merkatorius buvo žinomas ir kaip kosmografas, teologas ir filosofas. Žymiausi kartografiniai veikalai – 1569 m. Merkatoriaus pasaulio žemėlapis ir 1595 m. Merkatoriaus pasaulio atlasas.

## Biografija
### Vaikystė ir išsilavinimas

Būsimasis geografas gimė Riupelmondėje, Flandrijos grafystėje. Gerhardas de Kremeris buvo šeštasis vaikas Huberto De Kremerio ir jo žmonos Emeransos šeimoje. Vaikystėje gyveno Gangelte, kur jo tėvas dirbo batsiuviu. Po tėvo mirties auklėtas Bendro gyvenimo brolijos Hertogenbose. Čia vienas iš jo mokytojų buvo Georgius Macropedius. Vėliau mokėsi Leuveno universitete, kur tapo geografo ir braižytojo Rainerio Gemo-Fryzo mokiniu. 

## Darbai

1532 m. baigė universitetą ir su Gemu-Fryzu pradėjo ruošti Žemės ir Mėnulio gaublius, taip pat gamino tikslius braižybos ir astronomijos instrumentus. 1537 m. išleido 6 lapų Palestinos žemėlapį, o 1538 m. pasaulio žemėlapį, kuriame pirmą kartą pažymėjo Pietų žemyną (*Terra Australis Incognita*). Šie du darbai išgarsino Merkatorių, todėl jam pavesta sudaryti Flandrijos žemėlapį, kurį jis paruošė 1540 m. Kitais metais Šv. Romos imperijos imperatorius Karolis V užsakė Merkatoriui paruošti tikslius astronominius instrumentus. Tais pačiais metais kartografas sudarė Žemės gaublį, o po 10 metų – Mėnulio gaublį ir 1552 m. padovanojo Šv. Romos imperatoriui.

1544 m. Merkatorius areštuotas ir apkaltintas erezija už protestantų palaikymą, bet greitai išvaduotas. Bijodamas dėl savo saugumo katalikiškoje Flandrijoje Merkatorius 1552 m. priėmė Klevo hercogo Julicho Klevo Bergo pakvietimą ir persikėlė į Duisburgą, kuriame gyveno iki mirties.

1544 m. Merkatorius išleido 15 lapų Europos žemėlapį, kuriame pirmą kartą teisingai pavaizdavo Viduržemio jūrą, ištaisydamas nuo Ptolemėjaus laikų darytas klaidas. 1563 m. sudarė Lotaringijos žemėlapį, 1564 m. – 8 lapų Britų salų žemėlapį. 1569 m. išleido veikalą *Chronologia* apie kartografinius ir astronominius darbus. Merkatorius per 3 metus paruošė naują Europos žemėlapį, 1578 m. sudarė graviruotą žemėlapį Ptolemėjaus „Geografijos“ naujam leidimui. 

1569 m. Merkatoriaus pasiūlyta lygiašonė cilindrinė projekcija buvo patogi jūrlapių sudarymui ir naudojimui. Be to, Merkatorius pirmasis pasiūlė įvairios paskirties žemėlapių sudarymui naudoti skirtingas projekcijas.

Merkatorius taip pat apskaičiavo magnetinio poliaus koordinates.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Л. Багров. История картографии. – Москва: Центрполиграф, 2004. ISBN 5-9524-1078-2.
* Mercator: The Man Who Mapped the Planet by Nicholas Crane, ISBN 0-8050-6624-1, Henry Holt & Company, Inc.; July 2002
* Atlas sive Cosmographicae Meditationes de Fabrica Mundi et Fabricati Figura (Atlas, or Cosmographical Meditations on the Frame for the World and its Form) by Gerardus Mercator, Duisburg, 1595; Lessing J. Rosenwald Collection, Library of Congress. ISBN 1-891788-26-4
Enocho knyga

**Enocho knyga** – vienas žinomiausių Senojo Testamento apokrifų. Ši knyga cituojama Judo laiške, įeinančiame į Naująjį Testamentą. Tekstas minimas ankstyvosios krikščionybės rašytojų – Tertuliano, Origeno ir kitų. Tačiau pats tekstas nebuvo žinomas iki XVIII a., kai Enocho knyga buvo surasta Etiopijos ortodoksų bažnyčios Biblijoje, kurioje ši knyga įeina į kanoną.

Nuo to laiko tekstas buvo ne kartą verčiamas ir perleidžiamas įvairiomis kalbomis. Į rusų kalbą knyga išversta iš vokiečių ir kartu su komentarais išleista 1888 m. Kazanėje protojerėjaus Aleksandro Smirnovo. 

Apokrifinėje Enocho knygoje rašoma, kad angelai ėmė sau į žmonas žemiškąsias moteris. Po viso to kilęs tvanas. Šis epizodas minimas ir Pradžios knygoje.

Be šio teksto, dar vadinamo Pirmąja Enocho knyga arba Etiopiškąja Enocho knyga, taip pat esama Slaviškosios Enocho knygos (Antroji Enocho knyga) ir Dangiškųjų Rūmų knygos (Trečioji Enocho knyga). Tarp savęs tekstai, neskaitant pagrindinio veikėjo vardo, jokių kitokių panašumų neturi.

## Nuorodos
* Enocho knyga ir kitos apokrifinės knygos  (rusų k.)
* Enocho knyga (pilna apokrifo versija) (rusų k.)
* Enocho knygos tekstas anglų kalba
Half-Breed

**„Half-Breed“** – 10-asis amerikiečių dainininkės ir aktorės Cher studijinis albumas, išleistas įrašų kompanijos „MCA Records“ 1973 m. spalį. Albumo išleidimui Cher vėl bendradarbiavo su Snuff Garrett ir Al Capps. „Half-Breed“ yra antrasis jos albumas išleistas su įrašų kompanija „MCA Records“ ir jis buvo pristatomas per sėkmingą Cher laidą „The Sonny & Cher Comedy Hour“. Po išleidimo albumas sulaukė įvairių vertinimų iš kritikų, o 1974 m. kovo 4 d. RIAA pripažino jį auksiniu. Albumas buvo antrasis sėkmingas Cher albumas 8-ajame dešimtmetyje.

## Albumo informacija
Antrasis 1973 m. Cher išleistas albumas yra „Half-Breed“. Po nesėkmingo ankstesniojo pop stiliaus albumo „Bittersweet White Light“ pasirodymo, Cher visam laikui atsisakė savo vyro Sonny Bono kaip albumų prodiuserio paslaugų. Po sėkmingo albumų „Gypsys, Tramps & Thieves“ ir „Foxy Lady“ pasirodymo Cher vėl bendradarbiavo su Snuff Garrett ir įrašė kitą pasakojamųjų baladžių albumą.

Pirmoji albumo daina yra Paul McCartney ir Linda McCartney koveris „My Love“, kuri buvo išleista 1973 m. kovą. Albume yra dar du koveriai: Bee-Gees „How Can You Mend a Broken Heart“ ir The Beatles „The Long and Winding Road“. Visos originalios dainos, kurias perdainavo Cher buvo hitai Nr.1 JAV tope „Billboard Hot 100“ 8-ajame dešimtmetyje.

David Paich prisidėjo prie dainos „David’s Song“ kūrimo ir albumo aranžuočių. Paskutinė albumo daina „Chastity Sun“ buvo perrašyta Cher. Originalus dainos pavadinimas yra „Ruby Jean & Billy Lee“, kuri buvo išleista lengvojo roko grupės Seals and Crofts 1973 m. albume „Diamond Girl“. Cher perrašyta versija buvo dedikacija jos pirmajam vaikui Chastity Bono.

1999 m. rugpjūtį šis ir albumas „Dark Lady“ buvo išleisti vienu CD pavadinimu „Half Breed/Dark Lady“. Jame yra visos dainos iš abiejų albumų.

## Pozicijos topuose

„Half-Breed“ tope Billboard 200 debiutavo 171-oje vietoje rugsėjo pabaigoje. Aukščiausia pasiekta pozicija – 21-oji vieta. 1974 m. pardavimai Šiaurės Amerikoje pasiekė 500 000 kopijų ir albumas buvo pripažintas Auksiniu.

Albumas taip pat pateko į Kanados albumų topą ir pasiekė 21-ąją vietą. Europoje jis pateko tik į Norvegijos albumų topą.

## Singlai
Kaip iš anstesnių sėkmingų Cher albumų „Gypsys, Tramps & Thieves“ ir „Foxy Lady“ taip ir iš šio buvo išleisti tik du singlai.
Pirmasis albumo singlas buvo „Half-Breed“. Tai antroji Cher daina, kuri pasiekė 1-ąją vietą Billboard Hot 100 tope bei pasiekė 3-iąją Adult Contemporary tope. Taip pat 1-ąją vietą užėmė Kanadoje ir Naujojoje Zelandijoje. Daina buvo gyvai atlikta laidoje „The Sonny & Cher Comedy Hour“, kurioje Cher buvo apsirengusi kaip indėnė.
Antrasis albumo singlas „Carousel Man“ buvo išleistas kaip reklaminis 1974 metais. Jis užėmė 11-ąją vietą Billboard Airplay tope.

## Albumo dainos

## Sudėtis
* Cher – pagrindinis vokalas
* Snuff Garrett – įrašų prodiuseris
* Al Capps – aranžuotojas
* David Paich – aranžuotojas
* Lenne Roberts – garso inžinierius
* Richard Grant – albumo meninė koncepcija
* Gene Trindl – viršelio nuotrauka
* J. Engstead – vidinės nuotraukos

## Šaltiniai
Psichastenija

**Psichastenija** – nebepripažįstamas psichikos sutrikimas.

Terminą įvedė prancūzų psichiatras Pierre Janet. Psichastenija laikyta neurastenijos atmaina. Pierre Janet tvirtino, kad dėl sumažėjusios smegenų energijos atsirandanti „abulija“. Kaip teigiama, P. Janet psichastenijai priskyrė kone visus psichiatrinius simptomus (neskaitant isterijos). 1903 m. išleistas šio autoriaus dviejų tomų veikalas „Obsesijos ir psichastenija“.

I. Pavlovas manė, jog psichastenija serga žmonės su silpna požievio struktūrų bei I signalinės sistemos veikla ir dominuojančia II signaline sistema.

## Šaltiniai
Fidžio herbas

**[[Fidžis|Fidžio]] herbas** buvo įteisintas 1908 m. liepos 4 d. Fidžio herbo skydas pavaizduotas ir šalies vėliavoje.

Fidžio herbe pavaizduoti tokie elementai:

* Skydas: jo viduje pavaizduotas Šv. Jurgio kryžius, virš kurio yra liūtas. Prie kryžiaus yra cukranendrė, kakavos palmė, bananų kekė ir taikos balandis.
* Skydo šonuose stovi du vietiniai kariai.
* Herbo viršūnėje yra baltai raudonas vainikas, virš kurio parodyta kanoja.
* Herbo apačioje parašytas nacionalinis šūkis „*Rerevaka na kalou ka doka na Tui*“ (Bijok Dievo ir gerbk karalių).
Mikronezijos Federacinių Valstijų herbas

**[[Mikronezijos Federacinės Valstijos|Mikronezijos Federacinių Valstijų]] herbas** – oficialus Mikronezijos Federacinių Valstijų simbolis. Herbas yra toks pats, kokį naudojo Ramiojo vandenyno salų globojamoji teritorija. Herbo rate parašytas valstijų pavadinimas anglų kalba. Šis herbas buvo įteisintas 1979 m. valstijų kongreso, kiek vėliau jį pripažino ir JAV kongresas. Šie metai pažymėti apatinėje herbo dalyje, o virš jų parašyta: taika, vienybė, laisvė.
Vainiaudos savivaldybė

**Vainiaudos savivaldybė** () – buvęs administracinis vienetas pietvakarių Latvijoje, Kuržemėje. Administracinis centras – Vainiauda. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Liepojos rajono dalies. Buvo suskirstyta į 2 valsčius: Embutės
ir Vainiaudos. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Pietų Kuršo savivaldybės.

## Šaltiniai
Valkos savivaldybė

**Valkos savivaldybė** () – administracinis vienetas šiaurės Latvijoje, Vidžemėje. Ribojasi su Valmieros ir Smiltenės savivaldybėmis bei Estijos Valgos apskritimi. Plotas 908,8 km², 7 596 gyventojai (2021 m.). Administracinis centras – Valka.

## Istorija
 
Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Valkos rajono dalies.

## Suskirstymas

Savivaldybė skirstoma į 5 valsčius ir 1 miestą:
 
* Ėrgemės valsčių
* Karkių valsčių
* Valkos miestą
* Valkos valsčių
* Vijciemo valsčių
* Zvartavos valsčių

## Šaltiniai
Auksinis pusmėnulis

**Auksinis Pusmėnulis** – regionas centrinės, pietų ir vakarų Azijos sankirtoje. Regioną sudaro trys valstybės – Iranas, Pakistanas, Afganistanas.

Afganistanas ir Pakistanas yra pasauliniai heroino gamybos lyderiai, Irano teritorija driekiasi didžiausias narkotikų tranzito kelias link Turkijos ir Europos Sąjungos. Per paskutinius 10 metų žymiai pasikeitė heroino gamybos apimtys. Mažėjant gamybai Auksinio Trikampio šalyse, žymiai išaugo apimtys Afganistane. Valdant Talibano režimui 2001 metais Afganistane pagaminta tik apie 18 tonų heroino, 2002 metais pasikeitus valdžiai gamyba išaugo 1888 % iki 340 tonų, 2007 metais pagamintas rekordinis kiekis 820 tonų. Afganistane pagaminama 92 % viso pasaulinio heroino.

## Šaltiniai
Galindų kalba

**Galindų kalba** – baltų kalbų grupei priklausanti mirusi kalba, iki išnykimo daugiausia naudota galindų. Kilo iš baltų prokalbės. Šia kalba nėra išlikusių jokių rašytinių šaltinių. Pats **pavadinimas ''galindų kalba'' yra dvireikšmis**: vakarų galindai kalbėjo vakarų baltų, o vadinamieji rytų galindai – Dniepro–Okos baltų kalba.

## Rytų galindų kalba

Rytų galindų kalba buvo vartojama Protvos upės baseine, aplink Možaiską, Maskvos apylinkėse. Rytų galindai minimi XI a. – XII a. rusų metraščiuose. Nukariauti rusų, rytų galindai galutinai nutautėjo turbūt apie XV a. Rytų galindų kalbos pėdsakų išlikę vietovardžiuose ir jų gyventą plotą užėmusiose rusų kalbos tarmėse.

## Vakarų galindų kalba
Vakarų galindų kalba nepaliko jokių rašytinių šaltinių. Galindų gyvenamos teritorijos, Galinda, priklausė prūsų žemių sąjungai. Seniau vakarų galindų gyventose vietovėse randami vietovardžiai ir vandenvardžiai atspindi tik bendruosius vakarų baltų kalbų bruožus, todėl labai tikėtina, kad galindai kalbėjo viena iš prūsų kalbos tarmių (bendrąją vakarų baltų kalbų charakteristiką žr. „Vakarų baltų kalbos“ ir „Prūsų kalba“).

## Išnašos

## Nuorodos
*Galindų kalba Linguist List 
*http://www.sil.org/iso639-3/documentation.asp?id=xgl
Pskovo metraščiai

**Pskovo metraščiai** – XIV–XVII a. Pskove rašyti senovės rusų metraščių sąvadai. Juose esama vertingų duomenų iš Šiaurės vakarų Rusijos žemių kovų su Livonijos ordinu, tų žemių santykių su LDK ir Abiejų Tautų Respublika, iš miestų ir Pabaltijo tautų istorijos.

Dabar išskiriami 3 Pskovo metraščiai (rasti 25 jų nuorašai). I metraščio pagrindas – 1469 ir 1481 m. Pskovo metraščių sąvadai. Šio metraščio sudarytojai buvo palankūs Maskvai, tačiau kritikavo jos vietininkų Pskove savivalę. II metraštis – 1486 m. sąvado nuorašas. III metraštis yra 1567 m. sąvadas. Pastarajame esama Maskvos vyriausybei priešiškų minčių.

Pskovo metraščius tyrė ir skelbė istorikas A. Nasonovas.

## Šaltiniai
Baltosios naktys

**Baltosios naktys** – laikotarpis, kai pilietinė prieblanda trunka visą naktį. Jų metu dangus pilnai nesutemsta, visą laiką būna sutemos.

Šiaurės platumose vasarą astronominės sutemos trunka ištisą naktį, jei vietovės geografinė platuma yra didesnė už 60,5° š. pl., pietų platumose – jei didesnė už 60,5° p. pl. Platumose už poliarinio rato baltosios naktys tęsiasi 1-3 savaites iki poliarinės dienos ir po jos pabaigos, tolstant nuo ašigalių, baltųjų naktų kiekis mažėja. Kuo arčiau saulėgrįžos diena, tuo šviesesnės naktys.

## Baltųjų naktų teritorijos
Šalys, kuriose būna baltosios naktys:
* visoje teritorijoje: Antarktida, Grenlandija, Islandija, Suomija.
* didesnėje teritorijos dalyje: Kanada, Norvegija, Švedija.
* mažesnėje teritorijos dalyje: Estijos šiaurinė dalis, JAV (Aliaska, išskyrus jos pietinius rajonus), Jungtinė Karalystė (Orknio ir Šetlando salos Škotijoje, Pietų Orknio salos Antarktidoje), Rusijoje (Sankt Peterburgas, Čerepovecas, Vologda, Nižnevartovskas, Surgutas, Petrozavodskas, Archangelskas, Severodvinskas, Narjan Maras, Murmanskas).
Rotuma

**Rotuma** – Fidžiui priklausanti salų grupė. Ši salų grupė išsidėsčiusi į šiaurę nuo pagrindinių Fidžio salų.

Rotumos salos atgavo nepriklausomybę nuo Jungtinės Karalystės 1970 m. spalio 10 d., tačiau iš karto nuo tos dienos tapo Fidžio dalimi.

Sala užima 44 kvadratinius kilometrus, o joje gyvena 2002 gyventojai (2007 m. duomenimis), dauguma – polineziečių kilmės rotumai.

Visas salynas yra dalinamas į septynius regionus, kurie turi savo merus.

Pagrindinėje Rotumos saloje yra oro uostas, iš kurio skrenda lėktuvai į Fidžio sostinę Suvą.
Kuocėnų savivaldybė

**Kuocėnų savivaldybė** () – buvęs administracinis vienetas šiaurės Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Kuocėnai. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Valmieros rajono dalies. Buvo suskirstyta į 5 valsčius: Berzainės, Diklių, Kuocėnų, Vaidavos ir Zilaiskalno. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Valmieros savivaldybės.

## Šaltiniai
Varaklianų savivaldybė

**Varaklianų savivaldybė** () – buvęs administracinis vienetas rytų Latvijoje, Latgaloje. Ribojosi su Maduonos, Rėzeknės, Preilių ir Jekabpilio savivaldybėmis. Plotas 278 km², 2 945 gyventojai (2021 m.). Administracinis centras – Varaklianai.

## Istorija
Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Maduonos rajono dalies. 2025 m. prijungta prie Maduonos savivaldybės.

## Suskirstymas
Savivaldybė buvo suskirstyta į 2 valsčius ir 1 miestą:
 
* Murmastienės valsčių
* Varaklianų miestą
* Varaklianų valsčių

## Šaltiniai
Varkavos savivaldybė

**Varkavos savivaldybė** () – buvęs administracinis vienetas pietryčių Latvijoje, Latgaloje. Administracinis centras – Vecvarkava. Savivaldybė sudaryta 2002 m. reformos metu iš Preilių rajono dalies, 2009 m. praplėsta. Buvo suskirstyta į 3 valsčius: Ruožkalnų, Upmalos ir Varkavos. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Preilių savivaldybės.

## Šaltiniai
Vecpiebalgos savivaldybė

**Vecpiebalgos savivaldybė** () – buvęs administracinis vienetas rytų Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Vecpiebalga. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Cėsių rajono dalies. Buvo suskirstyta į 5 valsčius: Dzėrbenės, Inešių, Kaivės, Taurenės ir Vecpiebalgos. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Cėsių savivaldybės.

## Šaltiniai
Vecumniekų savivaldybė

**Vecumniekų savivaldybė** () – buvęs administracinis vienetas pietų Latvijoje, Žiemgaloje. Administracinis centras – Vecumniekai. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Bauskės ir Aizkrauklės rajonų dalių. Buvo suskirstyta į 6 valsčius:  Barbelės, Kurmenės, Skaistkalnės, Stelpės, Valės ir Vecumniekų. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Bauskės savivaldybės.

## Šaltiniai
Ventspilio savivaldybė

**Ventspilio savivaldybė** () – administracinis vienetas vakarų Latvijoje, Kurše, prie Baltijos jūros. Ribojasi su Talsų, Kuldygos ir Pietų Kuršo savivaldybėmis. Plotas 2458,6 km², 10 777 gyventojai (2021 m.). Administracinis centras – Ventspilis (tačiau į savivaldybės sudėtį neįeina).

## Istorija
Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš visų Ventspilio rajono administracinių vienetų.

## Suskirstymas

Savivaldybė skirstoma į 1 miestą ir 12 valsčių:
 
* Ancės valsčių
* Jūrkalnės valsčių
* Piltenės miestą
* Piltenės valsčių
* Puopės valsčių
* Puzės valsčių
* Targalės valsčių
* Ugalės valsčių
* Usmos valsčių
* Užavos valsčių
* Varvės valsčių
* Zirų valsčių
* Zlėkų valsčių

## Šaltiniai
Viesytės savivaldybė

**Viesytės savivaldybė** () – buvęs administracinis vienetas pietų Latvijoje, Sėlijoje. Administracinis centras – Viesytė. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Jėkabpilio rajono dalies. Buvo suskirstyta į 1 miestą (Viesytę) ir 4 valsčius: Elkšnių, Ritės, Saukos, Viesytės. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Jėkabpilio savivaldybės.

## Šaltiniai
Viliakos savivaldybė

**Viliakos savivaldybė** () – buvęs administracinis vienetas šiaurės rytų Latvijoje, Latgaloje. Administracinis centras – Viliaka. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Balvų rajono dalies. Buvo suskirstyta į 1 miestą (Viliaką) ir 6 valsčius: Kupravos, Mednevos, Susajų, Škilbėnų, Vecumų, Žygurų. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Balvų savivaldybės.

## Šaltiniai
Vilianų savivaldybė

**Vilianų savivaldybė** () – buvęs administracinis vienetas rytų Latvijoje, Latgaloje. Administracinis centras – Vilianai. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Rėzeknės rajono dalies. Buvo suskirstyta į 1 miestą (Vilianus) ir 3 valsčius: Dekšarės, Sokolkų, Vilianų. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Rėzeknės savivaldybės.

## Šaltiniai
Zilupės savivaldybė

**Zilupės savivaldybė** () – buvęs administracinis vienetas pačiuose Latvijos rytuose, Latgaloje. Administracinis centras – Zilupė. Savivaldybė sudaryta 2002 m. reformos metu iš Ludzos rajono dalies, 2009 m. praplėsta. Buvo suskirstyta į 1 miestą (Zilupę) ir 3 valsčius: Lauderų, Pasienės, Zalesjės. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Ludzos savivaldybės.

## Šaltiniai
Arcana

**Arcana** – Švedijos neoklasikinės ir darkwave muzikos grupė, įkurta 1994 m. Jos įkūrėjai – Peter Bjärgö ir vokalistė Ida Bengtsson. Nuo 2002 m. grupės sudėtis pakito, ją sudaro Peter Bjärgö, Stefan Eriksson, Ann-Mari Thim, Ia Bjärgö ir Mattias Borgh.

Peter Bjärgö taip pat kuria martial industrial projektą *Sophia*, bei sukūrė bendrą albumą su Gustaf Hildebrand.

Arcana kūrybai būdinga melancholiška, paslaptinga melodija, gilūs vokalai. Kartais naudojami viduramžiški, rytietiški muzikos instrumentai, ypač albume *Le Serpent Rouge*.

## Diskografija
* *Dark Age of Reason* (1996 m.)
* *Lizabeth* (1997 m.)
* *Cantar de Procella* (1997 m.)
* *Isabel* (1999 m.)
* *…The Last Embrace* (2000 m.)
* *Body of Sin* (2002 m.)
* *Inner Pale Sun* (2002 m.)
* *The New Light* (kompilacija, 2004 m.)
* *Le Serpent Rouge* (2004 m.)
* *Raspail* (2008 m.)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
*
2000 metų JAV prezidento rinkimai

**2000 metų [[JAV prezidentas|JAV prezidento]] rinkimai** pasižymėjo kova tarp Respublikonų partijos kandidato, tuometinio Teksaso gubernatoriaus, buvusio prezidento Džordžo H. Bušo sūnaus Džordžo W. Bušo ir tuometinio viceprezidento JAV demokratų partijos kandidato Alo Goro. Tuometinis JAV prezidentas Bilas Klintonas, remiantis JAV konstitucijos 22-ąja pataisa, jau turėjo užleisti prezidento postą kitam asmeniui, nes Klintonas dirbo prezidentu dvi kadencijas. 

Džordžas Bušas per plauką laimėjo lapkričio 7 dieną vykusius rinkimus, surinkęs 271 rinkikų kolegijos balsą prieš 266 Alo Goro surinktus rinkikų kolegijos balsus (vienas rinkikų kolegijos narys susilaikė nuo balsavimo). Rinkimai pažymėtini dėl ginčų, kilusių nesutariant kaip išdalinti 25 Floridos valstijos rinkikų kolegijos balsus. Galiausiai balsai toje valstijoje buvo perskaičiuoti. Floridoje laimėjęs kandidatas gavo mažiau rinkėjų balsų, nei pralaimėjusysis. 

Šie rinkimai buvo lygiausi nuo 1876 metų, antri (po 1888 metų) rinkimai, kurių rinkikų kolegijos balsavimas neatspindėjo rinkėjų balsavimo rezultatų. Teisininkas ir politinis aktyvistas Ralfas Naderis taip pat dalyvavo prezidento rinkimuose kaip Žaliųjų šalies partijų asociacijos kandidatas.

## Šaltiniai
Halogalandas

**Halogalandas**, **Holugalandas** () - istorinis regionas Šiaurės Norvegijoje. Jis gavo savo pavadinimą nuo senovinės **Halogalando karalystės**, kuri egzistavo VIII-IX a., prieš Haraldui Gražiaplaukiui suvienijant Norvegijos karalystę 872 m. Po suvienijimo Halogalandas egzistavo kaip šiauriausia Norvegijos provincija. 

Halogalandas plačiai minimas skandinavų sagose, pvz., *[[Heimskringla|Heimskringloje]]*, o ypač - *Ynglingų sagoje* (). 
## Dabartinės reikšmės
Šiais laikais žodis *Halogalandas* nėra vienareikšmis:
*Kartais *Halogalandu* vadinama visa Šiaurės Norvegija, įskaitant Svalbardą ir Jano Majeno salą. 
**Halogalandu* gali būti vadinamas Nordlandas ir Tromsas kartu.
* *Halogalandu* ar net *Vidurio Halogalandu* () - dažnai vadina sritį, sudarytą iš mažesnių Ofoteno (*Ofoten*), Lofoteno (*Lofoten*) ir Vesteroleno (*Vesterålen*) rajonų bei Tromso apygardos Bjarkėjaus (*Bjarkøy*), Grantangeno (*Gratangen*), Harstado (*Harstad*), Ibestado (*Ibestad*), Kvefjordo (*Kvæfjord*) ir Skonlando (*Skånland*) savivaldybių. Retkarčiais *Halogalandu* vadina išvardintų teritorijų visumą be Lofoteno salyno. 
## Istorija
Nuo VIII a. Halogalandas buvo karalystė, kurios žemės buvo tarp Namdaleno (dabartiniame *Nord-Trøndelag*) ir Lyngeno (dabartiniame Trumse ()). Kadangi Halogalando teritorija turi daug kalnuotų fjordų ir salų, ji buvo puikus prieglobstis vikingų laivams bei bazė keliaujantiems į Baltąją jūrą. Galbūt žinomiausias šio krašto gyventojas buvo Otaras iš Halogalando, žymus norvegų keliautojas. 

Po Norvegijos suvienijimo 872 m., Halogalandas atiteko Norvegijos karalystei, bet iš karto atiduotas Ladės jarlui Hakonui Grjotgardsonui (*Håkon Grjotgardsson*) kaip asmeninė paveldima valda. Beje, šis Triondelago valdovas irgi buvo kilęs iš Halogolando. Ladės jarlai viešpatavo krašte iki 1015 m. 

Vėliau **Halogalando provincija** () tapo Norvegijos karalystės dalimi, tačiau buvo išskirtinė tuo, kad nepriskirta nė vienam iš keturių tingų. 1308 m. suformavus lėnus, ji priskirta Bergenhiuso lėnui. 1660 m. vykdant administracinę reformą, Halogalando provincija tapo Nordlandeno lėnu.

Antrojo pasaulinio karo laikais Narvikas buvo svarbi karo bazė. 2008 m. buvo siūlyta, kad pavadinimas Halogalandas tiktų nepriklausomai Šiaurės Norvegijos valstybei, jei tokia būtų.

## Nuorodos
JEY

**JEY**, **Jey** arba **jey** be taškų arba su taškais gali reikšti:
* **JEY** –  Džersis, triženklis šalies kodas pagal:
** Tarptautinės standartizacijos organizacijos standartą ISO 3166-1;
Al Gore

**Albertas Arnoldas „Alas” Goras jaunesnysis** (, g. 1948 m. kovo 31 d.) – JAV gamtosaugos aktyvistas, JAV prezidento Bilo Klintono prezidentavimo laikotarpiu, nuo 1993 iki 2001 m., ėjęs 45-ojo JAV viceprezidento pareigas. Jis taip pat yra knygų autorius, verslininkas, buvęs JAV senatorius ir žurnalistas. 2007 m. A. Goras kartu su Tarpvyriausybine klimato kaitos komisija buvo apdovanotas Nobelio Taikos premija.

A. Goras taip pat buvo pagrindinis 2006 m. dokumentinio filmo „Nepatogi tiesa” pasakotojas. 2007 m. filmas laimėjo Oskaro apdovanojimą. Goras taip pat parašė knygą „Nepatogi tiesa. Nepaprastas globalinio atšilimo pavojus Žemei ir kaip mes galime tai sustabdyti”. Knyga 2009 m. vasarį laimėjo Grammy apdovanojimą kaip geriausias šnekamosios kalbos albumas.

Alas Goras buvo įsitraukęs į JAV politinę veiklą 24-erius metus. Iš pat pradžių Goras dirbo JAV atstovų rūmuose (1977–1985 m.), vėliau JAV senate (1985–1993 m.). 1993 m. jis buvo išrinktas JAV viceprezidentu. 2000 m. Goras buvo JAV demokratų partijos kandidatas Į JAV prezidentus. Goras laimėjo rinkėjų balsavimą beveik puse milijono balsų, bet galiausiai pralaimėjo rinkikų kolegijos balsavimą Respublikonų partijos kandidatui Džordžui Bušui, kai susidariusį teisinį ginčą dėl Floridos valstijos rinkikų kolegijos balsų perskaičiavimo JAV Aukščiausiasis Teismas išsprendė balsavimu 5-4 Bušo naudai.

Šiuo metu A. Goras yra Klimato apsaugos aljanso įkūrėjas ir pirmininkas. Goras taip pat pirmininkauja Generation Investment Management valdybai, Current TV kompanijai. Alas Goras yra Apple direktorių valdybos narys ir vyriausiasis Google patarėjas. Goras vis dar yra kviečiamas dėstyti į universitetus.

## Šaltiniai

|-
Medumo valsčius

**Medumo valsčius** () – Latvijos valsčius, esantis Sėlijoje, Aukštutinės Dauguvos savivaldybės pietuose, Lietuvos pasienyje. Plotas 116,59 km². Gyventojų skaičius – 1189 žmonės, gyventojų tankumas – 10,2 žm./km². Valsčiaus centras – Medumo miestelis.

## Gamta

Valsčius yra Aukšžemės aukštumoje. Aukščiausia vieta 171,8 m virš jūros lygio. Pagrindinės upės – Laukesa ir Kumpuota. Gausu ežerų: Medumo ežeras, dalis Laukeso ežero, Škirstenių ežeras, Didysis Ilgio ežeras, Samankos ežeras, dalys Mažojo Kumpuočio ir Kampuočio ežerų, Kurcumo ežeras, Ruobežo ežeras, Švento ežero pakraštys. Yra dvi pelkės – Lininių ir Čūskų.

## Gyvenvietės

Pagrindinės gyvenvietės:
* Medumas
* Ilga
* Juneliai

## Nuorodos
* Medumo svetainė
Aukšžemės aukštuma

**Aukšžemės aukštuma** () – aukštuma pietryčių Latvijoje, Aukšžemėje, Baltijos kalvyno dalis. Aukštuma apima Alūkštos ir Skrundalienos kalvynus bei Sėlijos kalvagūbrį, nusidriekiantį link Lietuvos. Šiaurėje leidžiasi į Dauguvos žemumą, skiriančią su Latgalos aukštumos. Būdingas aukštis 100–110 m, tačiau tarp Sventės ežero ir Skrundalienos plyti įduba, kurioje būdingas aukšti tėra 20 m virš jūros lygio. Aukščiausia Aukšžemės aukštumos vieta – Egliukalnis (220 m).

Aukštuma ežeringa, didžiausias ežeras – Sventės. Auga spygliuočių ir plačialapių medžių miškai.
Afganistano Premjer lyga

**Afganistano Premier lyga** – buvusi Afganistano aukščiausia futbolo lyga.

## Istorija
Afganistano Premier lyga buvo įkurta 2012 m. ir pavaldi AFC.

Turėjo 8 komandas, kurios viena prieš kitą žaidė vieną kartą per sezoną Afganistano nacionaliniame stadione Kabule.

Po 2020 m. sezono ją pakeitė naujai sukurta Afganistano Čempionų lyga.

## Klubai (2020 m.)

## Lygos nugalėtojai
;Premjer lygos nugalėtojai ir antrosios komandos (nuo 2012 m.)

## Taip pat skaitykite
* Afganistano vyrų futbolo rinktinė
* Afganistano Čempionų lyga

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė (čempionai ir sezonai)
* oficiali svetainė (arch.)
* kabulpress.org svetainė
Šventės ežeras

**Šventės ežeras** arba **Šventas** () – ežeras pietryčių Latvijoje, Aukštutinės Dauguvos savivaldybėje, 8 km į pietvakarius nuo Daugpilio, Aukšžemės aukštumoje. Gylis iki 38 m. Kranto linija labai vingiuota, krantai lėkšti. Aplink stūkso miškingos kalvos. Yra keturios salos, kurių bendras plotas 4,2 ha: Višnių sala (1,7 ha), Linarto sala (0,6 ha) ir Sliapkino sala (0,5 ha, jungiasi su krantu) bei nedidelė 0,06 ha ploto salelė. Dugną dengia dumblingas smėlis.

## Šaltiniai
Pamieris

**Pamieris** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Rumšiškių, prie Pamiero ežero. Yra Pamierio geležinkelio stotelė prie Vilniaus–Kauno geležinkelio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Sausiai (reikšmės)

**Sausiais** vadinami kaimai:

* Klaipėdos rajone:
** Endriejavo seniūnijoje
** Veiviržėnų seniūnijoje
* Trakų rajone
Fidžio administracinis suskirstymas

**[[Fidžis]]** yra suskirstytas į keturis regionus, o šie dar dalinami į 14 provincijų. Kiek šiauriau esanti Rotumos sala turi dalinę vidinę autonomiją, tačiau taip pat priklauso Fidžiui. Kiekvienas iš keturių regionų turi savo merą, kurie paskiriami Fidžio vyriausybės. 

## Regionai ir provincijos

## Nuorodos
* Fiji: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Divisions of Fiji (Statoids.com)
PRK

**PRK**, **Prk** arba **prk** be taškų arba su taškais gali reikšti:
* **PRK** –  Šiaurės Korėja, triženklis šalies kodas pagal:
** Tarptautinės standartizacijos organizacijos standartą ISO 3166-1;
** Tarptautinį olimpinį komitetą, šis kodas yra naudojamas olimpinių žaidynių metu kaip šalies pavadinimo santrumpa;
* **** – Parauk kalba () kalbos kodas pagal ISO 639-3 standartą;
* **prk.** – perkeltinė prasmė;
* PRK (*[[fotorefrakcinė keratektomija]]*) – viena iš refrakcinių operacijų, atliekamų eksimeriniu lazeriu;
Livintai

**Livintai** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Beištrakių. Teka dešinysis Želvos intakas Livinta. Šiauriau kaimo auga Vadų, piečiau – Beištrakių miškas. Pro kaimą eina geležinkelis Vilnius–Klaipėda, buvusi Livintų geležinkelio stotis.

## Istorija

XIX a. kaimas priklausė Rumšiškių valsčiui.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Sausiai

**Sausiai** (anksčiau ***Bevandeniškės***) – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, į pietus nuo Rykantų, greta magistralės . Sausių geležinkelio stotelė (anksčiau vadinosi Bevandeniškių stotimi). Netoliese yra Sausių pilkapynas (vadinami Kapčiai). Veikia „Nostra“ tekstilės gamykla.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Centrinis Fidžio padalinys

**Centrinis Fidžio padalinys** – vienas iš keturių Fidžio padalinių (regionų). Centrinis padalinys skirstomas į penkias provincijas – Naitasiri, Namosi, Reva, Serua ir Tailevu. Šio padalinio sostinė, kaip ir visos šalies, yra Suva. Centrinis padalinys žeme ribojasi su Vakariniu šalies padaliniu. Su kitais padaliniais jis ribojasi tik jūra.

## Šaltiniai
Vakarinis Fidžio padalinys

**Vakarinis Fidžio padalinys** (*Western Division*) – vienas iš keturių Fidžio padalinių. Šis padalinys skirstomas į tris provincijas – Ba, Nadroga-Nasova ir Ra. Šio padalinio sostinė yra antras pagal dydį šalies miestas Lautoka. Žeme vakarinis padalinys ribojasi su Centriniu padaliniu, o su kitais ribojasi tik jūra.

450 km į pietvakarius nutolęs Konvėjaus rifas (*Ceva-I-Ra*) taip pat priklauso vakariniam padaliniui.

## Šaltiniai
Aronas Aleksandras Olizarovskis

**Aronas Aleksandras Olizarovskis** (; g. 1610 m. sausio 1 d. Belaja Cerkovėje, prie Kijevo, Ukraina – 1659 m. sausio 1 d. Karaliaučiuje) – SJ, gydytojas, teisininkas, kanonistas, Vilniaus jėzuitų akademijos profesorius, vienas pirmųjų Vilniaus universiteto teisės profesorių.

## Biografija
Mokėsi Poznanės kolegijoje (Lenkija), Graco akademijoje (Austrija). Mediciną studijavo Ingolštato, Paduvos ir Karaliaučiaus institutuose. Teisės daktaras (1644 m.), medicinos daktaras (1658 m.).

Nuo 1647 m. iki 1655 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete dėstė teisę.

1651 m. paskelbė veikalą „Apie politinę žmonių sąjungą“ (, Gdanskas, 1651 m.), kuriame (tarp kitko) pabrėžė amatų reikšmę ir net siūlė bajoraičiams jais susidomėti. Taip pat pasisakė prieš valstiečių engimą ir baudžiavą. Kalbant apie valdymo formą, Olizarovskis linko į neabsoliutinės monarchijos santvarką. Į dienos šviesą kėlė socialinius ir politinius klausimus – gynė valstiečius dėl žmogaus teisių ir pilietinių pažeidimų bajorų atžvilgiu.

XVII a. Vilniaus akademijos profesorius Aronas Aleksandras Olizarovskis vieną savo knygos „Apie politinį visuomeniškumą“ visą skyrių paskyrė kūno kultūrai (tai pirmasis bandymas nagrinėti kūno kultūros klausimus).

## Šaltiniai