open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Salinė lapė

**Salinė lapė** (*Urocyon littoralis*) – šuninių (*Canidae*) šeimos žinduolis. Endeminis netoli Kalifornijos krantų esančiose Kanalo salose – Santa Katalinos, San Klementės, San Nikolaso, San Migelio, Santa Kruso ir Santa Rosos.

Salinė lapė primena nykštukinę pilkąją lapę ir yra mažiausia iš JAV gyvenančių lapių. Kūno ilgis iki uodegos galo 59–79 cm, aukštis ties pečiais 12–15 cm, sveria ~2 kg. Kailis pilkšvai baltas, su cinamoniniu poplaukiu šonuose bei balkšva, geltona ir geležies spalvos papilve. Uodega su juodu dryžiu.

Patelė jauniklius išnešioja per 50–63 dienas, vadą sudaro 2–3 (retai nuo 1 iki 5) jaunikliai. Patelė jauniklius atsiveda užimtoje slėptuvėje – urve, drevėje, landoje tarp uolų, krūmuose, žmogaus pastatytuose statiniuose. Lapiukai gimsta akli, žindomi 7–9 savaites.

Salinės lapės gyvena visuose Kanalo salų kraštovaizdžiuose – pievose, krūmynuose, čiaparalėje, kopose, miškuose, pajūryje, tarp uolų, pelkėse. Gyvena pavieniui, aktyviausios naktimis, bet dažnai sutinkamos ir dieną. Maitinasi viskuom – daugiausia vabzdžiais ir vaisiais, taip pat pelėmis, paukščiais, driežais, varlėmis, sraigėmis, žmonių paliktomis šiukšlėmis.

Kanalo salų indėnai salines lapes gerbė, jos buvo svarbios jų mitologijoje, atliko toteminę funkciją. Jų kailis naudotas strėlinėms, kepurėms, užklotams, ritualiniams galvos apdangalams gaminti. Neretai laikytos kaip naminiai gyvūnai.

Salinių lapių populiacija maža (~1000), labai jautri ligoms, buveinių kaitai. XX a. pab. sparčiai nyko dėl buveinių mažėjimo, konkurencijos su katėmis, atneštinių ligų, žūčių po automobilių ratais. Šias lapes ypač medžioja kilnieji ereliai. XXI a. pr., pradėjus šių lapių intensyvią apsaugą, populiacija atsistatė.


Catalina Island Fox (Urocyon littoralis catalinae) standing.jpg|Santa Katalinos salos lapė
Urocyon littoralis santacruzae (Santa Cruz island fox) FWS 007.jpg|Santa Kruso salos lapė
Island Foxes (19312558723).jpg|Patelė su jaunikliu
Island Fox II - Flickr - ~Shanth.jpg


## Šaltiniai
José Sócrates

**Žozė Sokratešas** (; g. 1957 m. rugsėjo 6 d. Vilar de Masadoje prie Portu) – sanitarijos inžinierius, Portugalijos politinis veikėjas.

## Biografija
Nuo 1981 m. Portugalijos socialistų partijos (PS) narys. Nuo 1987 m. Portugalijos parlamento narys, 1995 m. aplinkos valstybės sekretorius, 1997 m. jaunimo ir sporto ministras, 1999–2002 m. aplinkos ministras Antonio Gutiereso vyriausybėje.

2004 m. rugsėjo 24 d. 80 % balsų išrinktas PS generaliniu sekretoriumi, jam vadovaujant partija 2005 m. gavo 45 % balsų ir 121 vietą parlamento rinkimuose. Nuo 2005 m. kovo 12 d. Portugalijos ministras pirmininkas.

## Nuorodos
* Portugalijos vyriausybės svetainė
Edvardas Sokolovskis

**Edvardas Sokolovskis** (slapyvardis *Tomaš*, 1878 m. Vilniuje – 1932 m. balandžio 18 d. Maskvoje) – Lietuvos spaudos ir politinis veikėjas.

## Biografija

1889 m. – Vilniaus socialdemokratų grupės narys, 1896 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1897–1898 m. – partijos laikraščio „Echo zycia robotnickiego“ redaktorius.

1900–1901 m. – Lenkijos karalystės ir Lietuvos socialdemokratijos vyriausiosios valdybos narys. 1905 m. – revoliucinių įvykių Vilniuje dalyvis. 1905–1907 m. suimtas ir ištremtas. 1908–1910 m. – žurnalo „Trybuna“ redaktorius.

1911–1912 m. priklausė RSDDP Vilniaus organizacijai, 1910 m. vėl ištremtas į Sibirą. 1918–1919 m. – RSDDP menševikų grupės, Vilniaus darbininkų atstovų tarybos narys. 1919–1930 m. – Lenkijos komunistų partijos narys. 1919 m. – vienas visuotinio žemės ūkio darbininkų streiko organizatorių, 1923–1926 m. – Valstiečių Internacionalo tarybos narys. Nuo 1926 m. gyveno Rusijoje.
Argentinos vėliava

**[[Argentina|Argentinos]] vėliava** () 1812 m. sukurta trispalvė, sudaryta iš trijų lygių horizontalių dalių: žydros - baltos - žydros. 1818 m. vėliavos centre pridėtas saulės simbolis. Ornamentinė (be simbolio) ir oficiali vėliava (su saulės simboliu) juridiškai yra lygios, tačiau valstybinių švenčių metu, priimant užsienio svečius ir pan. naudojama oficiali vėliava.

## Istorija
1810 m. Gegužės Revoliucijos metu, savo sukurtą vėliavą mūšiuose prie Rosarijaus pradėjo naudoti Argentinos generolas Manuelis Belgranas. 1812 m. rugpjūčio 23 d. vėliava viešai iškelta Buenos Airėse ant Šv. Mykolo (*San Nicolás*) bažnyčios (dabar čia stovi monumentas valstybinei vėliavai). 1816 m. liepos 9 d. paskelbus nepriklausomybę, buvo pripažinta kaip valstybinė vėliava. 1818 m. pridėtas „Gegužės Saulės“ simbolis. 1978 m. buvo reglamentuoti matmenys ir spalvos.

Birželio 20 d. yra Valstybinės vėliavos diena (M. Belgrano mirties metinių diena).

## Matmenys
1978 m. patvirtinti tokie matmenys: ilgis – 1,4 m, plotis – 0,9 m. Horizontalios žydra - balta - žydra juostos (30 cm aukščio). Centre auksinis saulės simbolis „Gegužės Saulė“ (isp.* Sol de Mayo*).

## Spalvos

## Saulės simbolis
"Gegužės Saulė" nukopijuota nuo 8 eskudų (pirmiasis Argentinos piniginis vienetas) monetos. 1978 m. patvirtinta auksinio geltonumo (*amarillo oro*) spalvos saulė, kurios vidinis diametras 10 cm, išorinis 25 cm (5/6 baltos juostos aukščio). Turi 32 spindulius (16 banguotų, 16 tiesių).

## Reikšmė

Argentinos vėliava neturi oficialių spalvų reikšmių, todėl yra kelios jų aiškinimo versijos. Populiariausios:
* žydra – dangus, balta – debesys,
* žydra – La Plata, balta – sidabras (Arentinos pavadinimas kilo iš  – „sidabras“).

## Nuorodos
* vexilla - mundi.com 
* flags.net
Garso greitis

**Garso greitis** – atstumas, kurį per laiko vienetą įveikia garso banga, sklindanti tam tikroje terpėje. Garso greitis priklauso nuo terpę sudarančių medžiagų struktūros, priemaišų, temperatūros ir slėgio.

Garso greitis 0 °C temperatūros ore, esant 101 325 Pa slėgiui, yra lygus 331,5{\frac{m}{s}}. Garso greitį kitokios temperatūros ore galima apskaičiuoti pagal tokią apytikslią formulę:


c_{\mathrm{oro}} = (331,5 + (0,6 \cdot \theta)) \ {\frac{m}{s}}\, 


Jūros lygyje garso greitis (ore) priklauso tik nuo temperatūros (\theta tariama *teta*), čia matuojama °C.

## Garso greitis skysčiuose ir kietuose kūnuose
Garsas sklinda ne tik dujose (ore), bet ir kietuose bei skystuose kūnuose. Garso greitis juose yra daug didesnis negu dujose, nes tarpai tarp molekulių yra mažesni.

Greitis kietuose kūnuose apskaičiuojamas pagal formulę (E – Jungo modulis, ρ – tankis):

c_{\mathrm{kiet.}} = \sqrt{\frac{E}{\rho}}

Greitis skystuose kūnuose apskaičiuojamas pagal formulę (K – spūdos modulis, ρ – tankis):

c_{\mathrm{skyst.}} = \sqrt{\frac{K}{\rho}}

## Garso greitis dujose
Greitis dujose skaičiuojamas kaip ir skysčiuose (K – spūdos modulis, ρ – tankis):
: K = \gamma \cdot p, taigi c_{\mathrm{duju}} = \sqrt{\gamma \cdot {p \over \rho}} 

Čia:
: \gamma yra adiabatinis indeksas (šiluminių talpų santykis C_p/C_v)
: *p* slėgis.
: *<math>\rho</math>* tankis

Idealiosioms dujoms galima parašyti

: 
c_{\mathrm{ideal}} = \sqrt{\gamma \cdot {p \over \rho}} = \sqrt{\gamma \cdot R \cdot T \over M}= \sqrt{\gamma \cdot k \cdot T \over m}


kur
* c_{\mathrm{ideal}}  garso greitis idealiosiose dujose.
* R (=8,3145 J·mol-1·K-1) dujų konstanta.
* k Bolcmano konstanta
* \gamma adiabatinis indeksas (7/5 = 1,400 dviatomėms molekulėms, 5/3 = 1,6667 vienatomėms molekulėms).
* T absoliutinė temperatūra kelvinais.
* M molinė masė (kilogramas į molį). Sauso oro molio masė lygi 0,0289645 kg/mol.
* m molekulės masė kilogramais.

## Garso greitis įvairiose medžiagose

Garso greitis įvairiose medžiagose:

## Šaltiniai
Andinė lapė

**Andinė lapė** (*Lycalopex culpaeus*) – šuninių (*Canidae*) šeimos žinduolis. Paplitęs Pietų Amerikos vakarinėje dalyje, nuo Ekvadoro ir Peru šiaurėje iki Patagonijos pietuose, įveistas Folklando salose.

Dydžiu ir išvaizda primena rudąją lapę. Kailis rudas, pilkas, ant nugaros gali būti matomas dryžis. Gyvena atviruose, skurdžia augalija padengtuose plotuose: kalnų stepėse, Altiplane, Patagonijos plokščiakalnyje. Minta graužikais, triušiais, driežais, paukščiais, kartais užpuola avis, kartais maitinasi maita, augalais.
Poškakaimis

**Poškakaimis** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, tarp Bardžių ir Bijotų, praktiškai nėra ribos tarp šio kaimo ir Bijotų. Poškakaimyje žaliuoja Paškevičiaus parkas, jį, 1825 metais pasodino netikras D. Poškos brolis Norbertas Paškevičius. Parke auga keturkamienė liepa, 4,3 m apimties klevas, ąžuolai ir keliasdešimt tiesiakamienių smulkialapių liepų. Paribyje su Bijotais auga saugomas Bijotų ąžuolas.

## Etimologija

Čia yra gyvenęs lietuvių rašytojas Dionizas Poška, kuriam atminti kaimas ir pavadintas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Upyna (Telšiai)

**Upyna** – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, į rytus nuo Telšių. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Kaime stovi medinė Upynos Šv. Jono Labdario bažnyčia (pastatyta 1807 m.), bažnyčios varpinė (4 dailės paminklai – 3 bažnyčioje ir 1 varpinėje), veikia Upynos pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-88028).

Vakariniu pakraščiu prateka Upynos upelis. Aukščiausias pastatas kaime – vandens bokštas.

## Etimologija

Upyna – vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo Upynos upelio vardo.

## Istorija

XIX a. Upyna buvo miestelis ir dvaras Šiaulių apskrities Luokės valsčiuje.

2016 m. patvirtintas Upynos herbas.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
*
Aušra (Kėdainiai)

**Aušra** – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, prie kelio Dotnuva-Ąžuolaičiai, 3 km į pietvakarius nuo Dotnuvos, greta Dotnuvėlės upės. Rytiniu pakraščiu eina geležinkelis Šiauliai-Jonava. Aušros seniūnaitija.

## Istorija

1968–1975 m. buvo Dotnuvos apylinkės centras. 1950–1992 m. centrinė kolūkio gyvenvietė. Veikia Aušros ŽŪB, dujų įrangos gamybos ir remonto bendrovė „Kiropas“. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Bukančiai

**Bukančiai** (arba ***Bukončiai***) – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Ukrinų. Prieina Bukančių ir Ukrinų miškai. Kaimo rytiniu pakraščiu teka Kvistė (Varduvos kair. intakas).

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Bukančiuose gimė generolas Povilas Plechavičius (1890–1973).

## Šaltiniai

*
Užlieknė

**Užlieknė** – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, pusiaukelėje tarp Viekšnių ir Tirkšlių. Seniūnaitijos centras. Kaimas nuo seniūnijos centro Tirkšlių nutolęs 7 km, o nuo rajono centro į pietvakarius – 14 km. Užlieknės kaimas išsidėstęs prie pušynėlio. Tarp Lėlaičių ir Užlieknės driekiasi didelis Užlieknės miškas.

Yra Užlieknės Šv. Marijos Magdalietės bažnyčia, pastatyta 1857 m. Pačiame Užlieknės centre yra visi pagrindiniai žmonėms reikalingi objektai: parduotuvė, Užlieknės pagrindinė mokykla, bažnyčia, biblioteka. Per Užlieknę teka Šventupys.

Užlieknės kolūkio kūrimąsi aprašė rašytojas Jonas Avyžius apysakoje „Žmogus lieka žmogumi”.

Vasarą, liepos mėnesio pabaigoje, kasmet Užlieknėje vykdavo šv. Magdelenos atlaidai, į kuriuos suplaukdavo minios maldininkų. Tikintieji plaudavo Šventupio upelio vandeniu žaizdas, kiti semdavosi jo į butelius ir veždavosi į namus. Maldininkų atvykdavo net iš Vilniaus krašto.

## Istorija

Užlieknės kaimo įkūrimo datos, arba kada čia atsikraustė pirmieji gyventojai rašytiniuose šaltiniuose paminėta nėra. Pagal išlikusį originalų valstybinių valstiečių valdų žemėlapį, sudarytą 1867 metais, Užlieknėje buvo galima suskaičiuoti apie 20 sodybų, o 1923 metais kaime buvo 72 sodybos su 431 gyventoju.

LTSR laikais buvo kolūkio centras. Veikė parduotuvė, ryšių skyrius, felčerių ir akušerių punktas, kultūros namai (nuo 1965 m.), biblioteka (nuo 1963 m.), mokykla (nuo 1919 m. pradinė, nuo 1963 m. aštuonmetė).

|}

## Gyventojai

## Galerija

Uzliekne.centrine gatve.2006-07-12.JPG|Centrinė gatvė
Uzliekne.Azuolu g. 2006-07-12.JPG|Ąžuolų gatvė
Uzliekne.Ventos gatve. 2006-07-12.JPG|Ventos gatvė

Uzliekne1 2006-07-12.JPG|Įvažiuojant į Užlieknę nuo Medžialenkės kaimo pusės
Uzlieknes parduotuve, 2006-07-12.JPG|Vienintelė gyvenvietėje esanti privati parduotuvė
Uzliekne.kapines.2006-07-12.JPG|Gyvenvietės centre, šalia bažnyčios, yra kapinės


## Šaltiniai

* 
*
Bardžiai

**Bardžiai** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 2 kilometrai į šiaurės rytus nuo Bijotų. Kaimą kerta abu – naujasis ir senasis – Žemaičių plentai. Išlikęs vandens malūnas.

Ilgą laiką Bardžiuose gyveno rašytojas Dionizas Poška, čia turėjęs baudžiauninkų. Pakeliui nuo Bardžių link Bijotų yra Poškakaimis. 

## Istorija

XIX a. kaimas priklausė Raseinių apskrities Skaudvilės valsčiui.

Tarybiniais laikais gyvenvietėje veikė didelis gyvulininkystės kompleksas, kuris vėliau buvo sugriautas. Gyvenvietėje įsikūrusi medžio apdirbimo įmonė.

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Kirovas

**Kirovas** () – miestas Rusijoje, prie Viatkos upės, 896 km į rytus nuo Maskvos; srities centras. Išsidėstęs prie Viatkos upės. Geležinkelio mazgas (linijos į Sankt Peterburgą, Žemutinį Naugardą, Permę, Kotlasą), oro uostas. Išvystyta mašinų gamyba (taip pat ir žemės ūkio), metalo apdirbimas, gaminami elektros ir radijo prietaisai, medžio apdirbimas, lengvoji ir maisto pramonė. Yra 3 aukštosios mokyklos, 3 teatrai. V. ir A. Vasnecovų dailės muziejus, kraštotyros muziejus, Viatkos amatų muziejus, rašytojų A. Grino, M. Saltykovo-Ščedrino, K. Ciolkovskio aviacijos ir kosmonautikos muziejai. Trifono vienuolyno Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų soboras (XVII a.), klasicizmo namai (XVIII–XIX a.).

2010 m. 96,6 % gyventojų buvo rusai, 0,79 % – totoriai, 0,6 % – ukrainiečiai, 0,3 % – mariai.

## Istorija

Miestas žinomas nuo 1374 m., kuomet priklausė Naugardui. Iki 1781 m. vadinosi ***Chlynovas***, paskui vadintas ***Viatka***, o 1934 m. pervadintas tarybinio politiko S. Kirovo garbei ***Kirovu***. Miesto teisės suteiktos 1781 m., nuo 1796 m. – Viatkos gubernijos centras. XIX a. buvo politinės tremties vieta (žymiausi tremtiniai – A. Gercenas ir M. Saltykovas-Ščedrinas. Pirmųjų penkmečių metais labai išsiplėtė, tapo svarbiu sunkiosios pramonės centru.

## Šaltiniai
Kvala Lumpūras

**Kvala Lumpūras** () – Malaizijos sostinė ir svarbiausias šalies ekonominis centras. Miestas sudaro federalinę sostinės teritoriją. Įsikūręs Malakos pusiasalio pietvakariuose, prie Kelango ir Gombako upių santakos, Kelango slėnyje, ~35 km nuo Malakos sąsiaurio. Metropolinėje teritorijoje gyvena 7,6 mln. gyventojų (2016 m.). Didžiausi priemiesčiai – Petaling Džaja, Šah Alamas, Subang Džaja, Klangas, Ampang Džaja, Selajangas, Kadžangas. Didelis transporto mazgas, miestą aptarnauja du tarptautiniai oro uostai.

Mieste yra šalies parlamentas, veikia 3 universitetai. Malaizijos nacionalinis muziejus, planetariumas, zoologijos sodas, nacionalinė mečetė. Daug namų kiniško stiliaus, šventyklos, mečetės, malajų ir indų namai. Yra kinų, indų, malajų, europiečių kvartalai. Daug dangoraižių, paminklų, parkų. Stovi „Petronas Twin Towers“ – aukščiausi pastatai dvyniai pasaulyje. Mieste įsteigtas didžiausias pasaulyje atviras paukščių parkas – Kvala Lumpūro paukščių parkas.

## Istorija
Kvala Lumpūras įkurtas 1857 m., kaip miestas žinomas maždaug nuo 1880 m. – tada tai buvo Selangoro kunigaikštystės sostinė. 1946–1957 m. buvo anglų kolonijos Malajos Sąjunga (nuo 1948 m. Malajos Federacija) administracinis centras. 1957–1963 m. nepriklausomos Malajos Federacijos sostinė, nuo 1963 m. Malaizijos sostinė.

## Ekonomika
Išvystyta automobilių (bendrovė „Proton“), sunkvežimių, autobusų, motorolerių, mašinų (geležinkelio riedmenų ir įrenginių) gamyba, metalo (alavo, geležies) ir medienos apdirbimo, elektronikos ir elektrotechnikos (radijo imtuvų, televizorių, kondicionierių, akumuliatorių, kalkuliatorių), chemijos (muilo, sintetinio kaučiuko, gumos techninių gaminių), baldų, tekstilės, avalynės, statybinių medžiagų (cemento), maisto (ryžių valymo, kakavos, malimo, aliejaus, alaus, daržovių apdorojimo, tabako) pramonė. Amatai. Alavo, kaučiuko, palmių aliejaus prekių biržos, tarptautiniai bankai ir draudimo bendrovės.

## Sportas
* Kuala Lumpur FA futbolo klubas;
* „Kvala Lumpūro“ stadionas.

## Šaltiniai
Jangonas

**Jangonas** (; iki 1989 m. ***Rangūnas***) – didžiausias Mianmaro miestas; Jangono provincijos centras. 4,48 mln. gyventojų (2005). Didelis jūrų ir upių uostas, išsidėstęs prie Ajejarvadžio (Iravadžio) žiočių. Yra tarptautinis oro uostas. Išvystyta maisto, lengvoji, medienos, laivų remonto, naftos apdirbimo ir kt. pramonė. Klesti amatai. Yra Jangono, 2 medicinos, technologijos, Mianmaro jūrų, kompiuterijos universitetai, ekonomikos, pedagoginis institutai, kitos aukštosios mokyklos. Nacionalinis muziejus ir paveikslų galerija. Švedagono (*Shwedagon*) šventyklų kompleksas (pradėta statyti V a. pr. m. e., perstatyta XIV–XVIII a., aplinkiniai statiniai XIX–XX a.).

## Etimologija

Jangonas yra kildinamas nuo čia pratekančios upės Hlajingo (Iravadžio deltos atšaka) vieno iš vardų. Pagal kitą versiją, šis žodis reiškia „karo pabaiga“: *yan* reiškia „priešai“, *koun* – „pabėgantys“.

## Istorija

Senovėje dabartinio miesto teritorijoje buvusi gyvenvietė vadinosi ***Okala***, o V a. įkurtas miestas – ***Dagonas***. 1753 m. karalius Alaungpaja miestui suteikė dabartinį vardą – ***Jangonas***, bet 1852 m. Jangoną užėmė britai ir pervadino į ***Rangūną***. 1862 m. miestas tapo anglų valdų Birmoje administraciniu centru. 1948–2006 m., iki perkėlimo į Neipidą Jangonas buvo nepriklausomo Mianmaro sostinė. 1989 m. Mianmaro valdžia sostinę pervadino iš britų kolonistų kilusio pavadinimo *Rangūnas* į senąjį – *Jangonas*.

## Miestai partneriai
* Jangdžou, Dziangsu, Kinija (1997)
* Kunmingas, Junanas, Kinija (2008)
* Naningas, Guangsi, Kinija (2009)
* Hošiminas, Vietnamas (2012)
* Busanas, Pietų Korėja (2013)
* Turinas, Italija (2013)
* Fukuoka, Japonija (2016)
* Kesonas, Filipinai (2017)
* Katmandu, Nepalas

## Galerija

Shwedagon-Pagode.jpg|Švedagono pagoda
2016_Rangun,_Katedra_Najświętszej_Maryi_Panny_(07).jpg|Šv. Marijos katedra
Yangon-Markt-04-Marktfrauen-1976-gje.jpg|Rangūno gatvės turgus 1976 m.
Myanmar-Yangon-Main_train_station.jpg|Centrinė traukinių stotis
Main_building_of_the_University_of_Medicine_1,_Yangon,_2009.jpg|Medicinos universitetas


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Jangono miesto svetainė
Arubos liaudies rinkimų judėjimas

**Arubos liaudies rinkimų judėjimas** (**MEP**,* Movimiento Electoral di Pueblo*) – Karibų jūros Arubos saloje, turinčioje konstitucinę Nyderlandų autonomiją, veikianti kairioji demokratinio socializmo politinė partija.

## Istorija

Judėjimas įkurtas 1971 m. vieno populiariausių Aruboje gyvenančių kolonizatorių olandų palikuonio „Betiko“ Kroeso iniciatyva, siekiant visiškos salos nepriklausomybės nuo Nyderlandų. Jau 1975 m. tapo pačia didžiausia salos politine partija. Socialistų Internacionalo konsultacinis narys nuo 1980 m., tikrasis narys nuo 1997 m.

1986 m. pirmuosiuose parlamento rinkimuose, salai politiškai atsiskyrus nuo Nyderlandų Antilų, MEP gavo 27,7 % balsų ir buvo opozicijoje. 1989 m. partija laimėjo daugumą vietų parlamente, šalies ministru pirmininku paskirtas Nelsonas Oduberas. Tačiau 1994 m. rinkimuose laimė nelydėjo ir partija grįžo į opoziciją. 2001 m. rugsėjo 28 d. MEP vėl laimėjo rinkimus, surinkusi 52,4 % balsų ir užsitikrinusi 12 iš 21 parlamento vietos. 2005 m. rugsėjo 23 d. rinkimuose gavo 11 vietų parlamente, tačiau ministru pirmininku liko Nelsonas Oduberas.

## Pirmininkai
 
* 1971 m. – 1986 m. – Gilbertas Fransua Kroesas (1938 m. sausio 25 d. – 1986 m. lapkričio 26 d.),
* 1986 m. – Nelsonas Oduberas.

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Dūseikiai

**Dūseikiai** – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 13 km į rytus nuo Telšių, prie geležinkelio Šiauliai-Kretinga. Dūseikių seniūnaitija. Yra Dūseikių geležinkelio stotis, Dūseikių socialinės globos namai. Geležinkelio bėgiai skiria kaimą į dvi dalis: pirmoji gyventojų vadinama Durpynu ir Plytine, o antroji dalis – Pensionatu. Tai kaimo centras: parduotuvės, autobusų stotelės, darbovietės.

## Istorija

1941 m. buvusio dvarininko Budzerskio dvare buvo įkurti Dūseikių invalidų namai. 1945–1955 m. įstaiga vadinosi senelių invalidų namais, vėliau Dūseikių psichochronikų invalidų namai, o nuo 1990 m. vadinama Dūseikių pensionatu. Sovietinės okupacijos metais Dūseikiai buvo kolūkio pagalbinė gyvenvietė.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Pranciškus Kaupavičius (1799–1871), dvasininkas
* Domininkas Bubėnas (1856–1940), knygnešys

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Nuotraukos
Rainiai

:: *Apie kaimą Ignalinos rajone žr. [[Rainiai (Ignalina)]]*.

**Rainiai** – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Telšių, prie kelio  ir Mastupio upelio. Seniūnaitijos centras. Veikia mokykla-darželis, biblioteka, stovi Kančios koplyčia (pastatyta 1991 m.), gretimuose Stulpinuose – Veidrodžių koplyčia (1786 m). Rainiuose yra įsikūrusi statybos bendrovės „Vėtrūna“ centrinė būstinė. Rastas pilkapis su III–IV a. dirbiniais.

## Istorija

Rainiai šaltiniuose minimi nuo 1597 m. Kaime 1665 m. buvo 10, 1738 m. – 2 kiemai. XIX a. minimi Rainių kaimas ir dvaras.

II pasaulinio karo metu, naktį iš 1941 m. birželio 24 d. į 25 d., Rainių miškelyje Raudonoji armija nužudė apie 80 kalinių (intelektualų, teisininkų, politikų ir kitokių „liaudies priešų“, uždarytų į Telšių kalėjimą) – vyko Rainių žudynės.

Tarybiniais metais Rainiai buvo kolūkio pagalbinė gyvenvietė.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Išlikusi sodyba, priklausiusi dainininkui Kiprui Petrauskui (1885–1968).

## Šaltiniai
Saulius Sondeckis (1928)

**Saulius Sondeckis** (1928 m. spalio 11 d. Šiauliuose – 2016 m. vasario 3 d. Vilniuje) – Lietuvos dirigentas, smuikininkas, orkestrų vadovas, profesorius.

## Biografija
Lietuvos politinio veikėjo Jackaus Sondeckio-Sondos ir Šiaulių berniukų gimnazijos mokytojos Rozalijos Sondeckienės sūnus. Žurnalisto Sauliaus, smuikininko Pauliaus ir violončelisto Vytauto Sondeckio tėvas.

1935–1944 m. mokėsi Šiaulių gimnazijoje, 1946–1947 m. Vilniaus vidurinėje mokykloje. 1947–1952 m. studijavo LSSR konservatorijos Aleksandro Livonto smuiko klasėje. 1952–1959 m. Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos konservatorija, nuo 1955 m. M. K. Čiurlionio meno mokyklos dėstytojas, nuo 1957 m. LSSR konservatorijos dėstytojas. 1957–1960 m. mokėsi Maskvos konservatorijos neakivaizdinėje aspirantūroje. 1959–1987 m. LSSR konservatorijos styginių instrumentų katedros vedėjas, 1977 m. profesorius.

Nuo 1955 m. vadovavo M. K. Čiurlionio meno mokyklos moksleivių orkestrui, su juo 1976 m. Berlyno Herberto fon Karajano jaunimo orkestrų konkurse laimėjo I-ą vietą. 1960 m. balandžio 23 d. subūrė Lietuvos kamerinį orkestrą, su kuriuo koncertavo daugelyje pasaulio šalių ir vadovavo iki orkestro likvidavimo (2004 m.). Nuo 1989 m. Leningrado (dab. Sankt Peterburgas) valstybinio Ermitažo orkestro „Camerata Sankt Peterburg“ vadovas. Nuo 2004 m. kamerinio orkestro „Maskvos virtuozai“ kviestinis dirigentas. 2005 m. Lietuvos Baltijos kamerinio orkestro vadovas.

Dirigavo užsienio orkestrams, tarptautinių konkursų žiuri narys. Nuo 1966 m. Naujamečių koncertų Lietuvoje, „Nakties serenadų“ Palangos Tiškevičiaus rūmų rozarijuje, kamerinės muzikos festivalio Vilniuje, S. Sondeckio festivalio Šiauliuose iniciatorius ir vadovas.

Nuo 2004 m. LSDS narys.

2010 m jo vardu pavadinta Šiaulių konservatorija.

## Įvertinimas
* 1971 m. LSSR valstybinė premija
* 1974 m. LSSR liaudies artistas
* 1980 m. SSRS liaudies artistas
* 1987 m. SSRS valstybinė premija
* 1994 m. DLK Gedimino 5 laipsnio ordinas 
* 1997 m. DLK Gedimino 1-ojo laipsnio ordinas 
* 1998 m. Vyriausybės kultūros ir meno premija
* 1999 m. Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija
* 1999 m. birželio 16 d. pirmasis Šiaulių universiteto garbės daktaras
* 2000 m. kovo 9 d. Šiaulių miesto garbės pilietis 
* 2002 m. Sausio 13-osios atminimo medalis 
* 2002 m. Marijos žemės kryžiaus 4-ojo laipsnio ordinas (Estija)
* 2003 m. Pirmos klasės Austrijos garbės kryžius
* 2003 m. Lietuvos muzikos akademijos garbės daktaras
* 2004 m. Mažeikų rajono garbės pilietis
* 2006 m. Sankt Peterburgo konservatorijos garbės profesorius 
* 2009 m. Garbės ordinas (Rusija)
* Lietuvos muzikų sąjungos garbės narys

## Šaltiniai
Eugenijus Spontis

**Eugenijus Spontis** (, 1866 m. gruodžio 13 d. Sankt Peterburge – 1931 m. kovo 17 d. Minske) – italų kilmės Rusijos ir Lietuvos politinis veikėjas.

## Biografija

1887 m. baigė Petrapilio karo mokyklą. 1887–1889 m. tarnavo jaunesniuoju karininku Vilniuje, Troicko pulke, priklausė *narodovolcų* būreliui. 1889 m. išėjo iš karo tarnybos.

1892–1893 m. organizavo socialdemokratų grupę, kuri vėliau įsiliejo į Lietuvos socialdemokratų partiją ir Lietuvos darbininkų sąjungą. Prasidėjus areštams, išvyko į Maskvą.

1893–1894 m. Maskvoje priklausė marksistinei *Darbo išvadavimo sąjungos* grupei. 1894–1895 m. dirbo Maskvos darbininkų sąjungoje. 1895 m. išvyko į užsienį, bendradarbiavo su Lenkijos socialdemokratais. 1895 m. pabaigoje Varšuvoje suimtas, iki 1899 m. gyveno tremtyje Archangelske. 1905–1907 m. revoliucijos dalyvis, vėliau iš politinės veiklos pasitraukė.
Vida Stasiūnaitė

**Vida Stasiūnaitė** (g. 1953 m. liepos 16 d. Joniškėlyje, Pasvalio raj.) – inžinierė ekonomistė, Lietuvos visuomenės ir politinė veikėja.

## Biografija

1961–1972 m. mokėsi Šiaulių 8-oje vidurinėje mokykloje, 1972–1977 m. studijavo Vilniaus inžineriniame statybos institute.

1977–1979 m. Durpynų statybos valdybos meistrė, 1979–1980 m. Respublikinės Šiaulių ligoninės remonto tarnybos viršininkė, 1980–1987 m. Šiaulių miesto Vykdomojo komiteto Kapitalinės statybos skyriaus vyr. ekonomistė, 1987–1990 m. Ryšių statybos valdybos vyr. ekonomistė, 1990–1991 m. Šiaulių miesto tarybos sekretoriato vedėja, 1991–1992 m. Privatizavimo tarnybos viršininkė.

1992–1995 m. Šiaulių miesto mero pavaduotoja, 1995–1997 m. Laisvosios ekonominės zonos vystymo bendrovės „Šiaulių skrydis“ direktoriaus pavaduotoja. 1997–2000 m. Seimo narė, LSDP frakcijos narė. 2000–2001 m. – Šiaulių miesto savivaldybės merė. Nuo 2002 m. Šiaulių universiteto mokslo ir technologijų parko direktorė, Šiaulių universiteto dėstytoja.

1989 m. Šiaulių miesto Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio tarybos narė, ekonomikos komisijos narė. 1989–1992 m. ir 1994–1999 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narė, 1995–1998 m. LSDP Šiaulių skyriaus pirmininkė, 1996–1999 m. LSDP tarybos narė, 1997–1999 m. Prezidiumo narė, Šiaulių apskrities koordinatorė. 1999–2002 m. viena iš Naujosios Sąjungos organizatorių, partijos pirmininko pavaduotoja.

1995–1997 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narė, išrinkta pagal LSDP, Lietuvos liberalų sąjungos ir Lietuvos centro sąjungos sąrašą „Mūsų miestas – mūsų namai“. 2000–2003 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narė, išrinkta pagal Naujosios Sąjungos sąrašą.

## Šaltiniai
Ušuaja

**Ušuaja** () – miestas Argentinoje, Ugnies Žemės saloje, prie Byglio kanalo, Ugnies Žemės, Antarktidos ir Pietų Atlanto salų srities centras. Tai labiausiai nutolęs į pietus pasaulio miestas, turintis 73 541 gyventoją (2018 m.). Šiek tiek piečiau yra dar vienas miestas – Puerto Viljamsas, tačiau jame gyvena apie 2 000 gyventojų.

## Istorija

Pirmieji gyventojai prie Byglio kanalo apsigyveno maždaug prieš 10 000 metų. 1869 m. pirmieji europiečiai, apsilankę šiose apylinkėse ir įkūrę laikiną gyvenvietę, buvo britų misionieriai. Nuo 1884 m. gyvenvietė tapo nuolat gyvenama. Gyvenvietės pavadinimas *Ush* *Wuaia* indėnų jamanų k. reiškia „gili įlanka“. XX a. pirmoje pusėje Ušuaja buvo kalinių tremties vieta.

## Susisiekimas
Miestas plentu ir keltu sujungtas su Patagonijos pietine dalimi. Iš tarptautinio Ušuajos aerouosto vyksta reguliarūs skrydžiai į Buenos Aires, Patagonijos ir Čilės miestus. Keltų reisai į Folklando salas, Argentinos Antarktidą.

## Ekonomika
Žvejyba ir žuvies apdirbimas. Turizmas.

## Lankytinos vietos
12 km į vakarus nuo miesto prasideda Ugnies Žemės nacionalinis parkas. Jame, be nuostabių kraštovaizdžių galima pamatyti ir *[[Pasaulio Pakraščio traukinys|piečiausią pasaulyje geležinkelį]]* (8 km ilgio; dabar vežiojami tik turistai). „Pasaulio Krašto“ muziejus (*Museo del Fin del Mundo*). Pingvinų kolonijos Byglio kanale. Žiulio Verno aprašytas *Les Éclaireurs* švyturys, Byglio kanalo saloje. Cerro Castor slidinėjimo trasos taip pat yra piečiausiai esančios visame pasaulyje. Iš Ušuajos uosto vyksta kruiziniai reisai į Antarktidą.

## Nuorodos
* Tourist information (English – Spanish)
* Site of the television program (French – English) 
* www.ushuaia.gov.ar 

## Šaltiniai
Vladas Stašinskas

**Vladas Stašinskas** (1874 m. spalio 10 d. Dameliuose, Žagarės valsčius, Rusijos imperija – 1944 m. kovo 11 d. Kėdainiuose) – teisininkas, advokatas, savivaldybininkas, Lietuvos politinis veikėjas, pirmasis Lietuvos vidaus reikalų ministras.

## Biografija
1895 m. baigė Mintaujos gimnaziją, joje priklausė Kūdikio draugijai. 1902 m. baigė Maskvos universiteto Teisės fakultetą.

1902–1906 m. advokato padėjėjas, advokatas Kaune. 1906–1907 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos atstovas Rusijos II Valstybės Dūmoje. Joje 1907 m. gegužės 21 d. reikalavo panaikinti įstatymą, draudusį vaikų mokymą namie. 1907 m. birželio 3 d., paleidus Dūmą, jam, kartu su kitais socialdemokratais, iškelta byla, o nuo 1910 m. sausio 10 d. iki 1911 m. sausio 10 d. kalintas už Dūmos LSDP kuopos deklaraciją, reikalaujančią konfiskuoti dvarininkų žemę.

1918 m. nuo lapkričio 11 d. iki gruodžio 26 d. pirmojoje Vyriausybėje – vidaus reikalų ministras, 1918 m. gruodžio 17–20 d. savo aplinkraščiais nustatė savivaldos ir milicijos organizavimo Lietuvoje gaires. Nuo 1918 m. gruodžio mėn. iki 1919 m. balandžio mėn. – valstybės kontrolierius. 1919 m. sausio 22 d. bolševikų suimtas Vilniuje ir iki liepos mėn. kalintas Vilniaus, Daugpilio, Smolensko kalėjimuose. Paleistas apsikeitus politiniais kaliniais.

Vėliau advokatas Kaune, Lietuvos advokatų tarybos pirmininkas. Nuo 1928 m. – tautininkas. Nuo 1930 m. birželio mėn. iki 1938 m. rugsėjo mėn. – Lietuvos banko valdytojas. Nuo 1938 m. spalio 1 d. iki gruodžio 5 d. – Lietuvos teisingumo ministras. Nuo 1939 m. kovo mėn. gavo 1000 litų pensiją.

## Nuorodos
* Biografija.

|-
Badenas (reikšmės)

**Badenas**:

Istorinės valstybės Vokietijoje:
* Badeno markgrafystė;
* Badeno-Durlacho markgrafystė valdoma protetantiškosios Badeno dinastijos šakos;
* Badeno didžioji kunigaikštystė.

Geografinės vietovės:
* Badeno vyno regionas Vokietijoje;
* Badenas prie Brėmeno, taip pat Achimbadenas: Achimo vietovė Žemutinėje Saksonijoje;
* Badenas (Austrija): administracinė apskritis, kurortas Žemutinėje Austrijoje;
* Badenas-Badenas: kurortas Vokietijoje.

## Kitos geografinės vietovės

### Šveicarija
* Badenas (Šveicarija): miestas Argau kantone;
* Badeno kantonas: Helvecijos Respublikos laikotarpiu – kantonas;
* Badeno grafystė: anksčiau konfederacijai buvusi pavaldi teritorija (*gemeine Herrschaft*).

### Prancūzija
* Badenas (Morbihanas): savivaldybė Morbihano departamente.

### Kanada
* Badenas (Ontarijas): vietovė Ontarijo provincijoje;
* Badenas (Manitoba): vietovė Manitobos provincijoje.

### JAV
* Badenas (Pensilvanija): Pensilvanijos vietovė;
* Badenas: P. San Francisko (Kalifornija) pirminis pavadinimas.
Privati mokykla

**Privati mokykla** yra tokia mokykla, tarp kurios steigėjų nėra valstybės ar savivaldybės institucijų ir kuri nėra išlaikoma iš valstybės ar savivaldos institucijų biudžeto. Lietuvos teisės aktuose vadinama "nevalstybine mokykla".

## Steigėjai
Steigėjais gali būti tiek privataus, tiek ir viešojo sektoriaus asmenys – organizacijos, draugijos, fiziniai ar juridiniai asmenys, religinės bendrijos.

## Tipai
Privačios gali būti tiek pradinės, tiek bendrojo lavinimo, tiek ir aukštosios mokyklos.

## Lietuvoje
Lietuvoje privačios mokyklos išlaikomos privataus sektoriaus finansavimo pagalba. Remiantis LR Gyventojų pajamų mokesčio įstatymu, vaikų, lankančių privačias mokyklas, dirbantys (ir atitinkamai mokantys mokesčius į biudžetą) tėvai gali pervesti 2 % nuo gyventojų pajamų mokesčio.

## Nuorodos
* Lietuvos Respublikos Švietimo įstatymas
* Nevalstybinių mokyklų Lietuvoje sąrašas
Steponas Strazdas

**Steponas Strazdas** (1884 m. gruodžio 15 d. Trumpaitėliuose, Joniškio raj. – 1962 m. sausio 8 d. Bostone) – Lietuvos ir JAV visuomenės ir politinis veikėjas.

## Biografija

Mokydamasis Joniškyje Matui Slančiauskui padėjo rinkti tautosaką. 1905 m. dalyvavo revoliuciniuose įvykiuose Joniškyje ir Šiauliuose, buvo suimtas už revoliucinę veiklą. Paleistas 1906 m. išvyko į JAV.

Nuo 1906 m. – Amerikos lietuvių socialistų sąjungos (ALSS) narys, 1919 m. buvo prisidėjęs prie komunistų, vėliau – *sklokininkas*, grįžo į ALSS. 1915–1921 m. – laikraščių „Naujienos“, 1925–1930 m. – „Vilnis“ redakcijos darbuotojas.

Nuo 1930 m. – Lietuvių darbininkų draugijos veikėjas, CK narys. 1935–1943 m. – laikraščio „Nauja Gadynė“ bendradarbis, 1943 m. – redaktorius. 1943–1955 m. – laikraščio „Keleivis“ bendradarbis, 1947–1953 m. – laikraščio „Darbas“ redaktorius. *K. Valionio* slapyvardžiu bendradarbiavo laikraščiuose „Aušrinė“ ir „Kova“.
Petras Suknelevičius

**Petras Suknelevičius – Sulkevičius** (1871 m. vasario 22 d. Paliepiuose, Alytaus raj. – 1939 m. Kaune) – knygnešys, Lietuvos revoliucinis veikėjas.

## Biografija

Nuo 1890 m. padėjo gabenti caro administracijos draudžiamą politinę spaudą. Pats skaitė tik lenkiškai. 1893–1895 m. – Vilniaus darbininkų būrelio, vėliau – socialdemokratų grupės narys, Broniaus Urbonavičiaus mokinys. 1896 m. Vilniaus būrelius subūrė į vieną organizaciją.

1896 m. gegužės 1 d. – Lietuvos socialdemokratų partijos I suvažiavimo dalyvis. 1899 m. siekė suvienyti Lietuvos ir Lenkijos socialdemokratus. Policijos persekiojamas 1899 m. pasitraukė į Londoną, kur, gyvendamas lietuvių šeimoje, išmoko lietuviškai.

Grįžęs 1904–1905 m. buvo Rygos lietuvių socialdemokratų grupių narys. 1905 m. – Vilniaus odininkų organizatorius. 1914 m., prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, iš politinės veiklos pasitraukė.

Buvo vedęs Prano Eidukevičiaus seserį.
Thorvald Stauning

**Torvaldas Stauningas** (*Thorvald August Marius Stauning*, 1873 m. spalio 26 d. Kopenhagoje – 1942 m. gegužės 3 d. Kopenhagoje) – Danijos profsąjungų ir politinis veikėjas.

## Biografija
Iki 1891 m. – cigarų fabriko darbininkas, 1896–1908 m. – Cigarų rūšiuotojų profsąjungos lyderis. 1898–1904 m. – žurmalo „Samarbejdet“ (Kooperacija) leidėjas ir redaktorius. Nuo 1898 m. – Danijos socialdemokratų partijos (SFD) iždininkas, 1910–1939 m. – SFD pirmininkas.

1906–1940 m. – Danijos parlamento Folketingo narys. 1913–1920 m. – koalicinio kabineto kontrolės, socialinių reikalų ir darbo ministras, 1924–1926 m. – pirmasis socialdemokratas, Danijos Ministras pirmininkas mažumos vyriausybėje, o 1929–1940 m. – koaliciniame kabinete. 1933–1935 m. – dar ir gynybos ministras.

Jo vadovaujama Danijos vyriausybė per trumpą laiką sugebėjo šalyje sukurti industrinę ekonomiką, pradėjo kurti socialinės gerovės valstybę, per dvejus metus įveikė pasaulinę ekonominę krizę, o SFD tapo visos Danijos liaudies partija, derinančia savo veiklą su profsąjungomis.
Rio Grandė (Argentina)

**Rio Grandė** () – miestas Argentinos pietuose, Ugnies Žemės, Antarktidos ir Pietų Atlanto salų srityje, Ugnies Žemės salos šiaurėje, Atlanto vandenyno pakrantėje, prie Grandės upės žiočių. Išplėtota žvejybos ir žuvies apdirbimo, elektronikos pramonė. Netoli miesto išgaunama nafta ir dujos. Turizmas (daugiausia sportinė žūklė).

Vienas sparčiausiai augančių Argentinos miestų (52 681 gyv. – 2001 m., 98 277–2020 m.), XXI a. pr. aplenkęs Ušuają ir tapęs didžiausiu provincijos miestu. Auga dėl plėtojamos naftos ir dujų pramonės.

## Istorija
Prezidento Ipolito Irigojeno nutarimu, 1921 m. liepos 14 d. Rio Grandė (ispanų k. „didžioji upė“) įkurta kaip gyvulininkystės centras.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* www.safariexperts.com 
* www.portalpatagonico.com 
* www.patagonias/RioGrande.net
Julijonas Šalkauskis

**Julijonas Šalkauskis** (1849 m. spalio 11 d. Joniškyje – 1933 m. gegužės 12 d. Šiauliuose) – gydytojas, savivaldybininkas, Lietuvos politinis veikėjas.

## Biografija

Mokėsi Šiaulių, vėliau – Mintaujos gimnazijose, 1887 m. baigęs Petrapilio Karo medicinos akademiją, dirbo gydytoju Ariogaloje. 1882 m. vedė bajoraitę Barborą Goštautaitę.

Nuo 1888 m. dirbo Rygoje, nuo 1891 m. – Šiauliuose. 1905–1915 m. – Šiaulių miesto burmistras. 1912 m. rūpinosi, kad mieste būtų leista statyti elektrinę. Pirmojo pasaulinio karo metu 1915 m. pasitraukė į Maskvą.

Grįžęs į Šiaulius 1918 m. spalio mėn. pradėjo organizuoti savivaldybės tarybos rinkimus. 1918 m. lapkričio 24 d. Šiauliuose išrinkta pirmoji nepriklausomoje Lietuvoje savivaldybė.

Dirbo Šiaulių miesto savivaldybės sanitarijos gydytoju. Nuo 1919 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos Šiaulių organizacijos narys. Nuo 1925 m. sausio 24 d. – Šiaulių miesto savivaldybės gydytojas.

Dirbo iki 80 metų, išaugino 5 dukteris ir 4 sūnus, iš kurių Kazys ir Stasys tapo profesoriais.
Ispaninis ožys

**Ispaninis ožys** (*Capra pyrenaica*) – dykaraginių (*Bovidae*) šeimos žinduolis, priklausantis ožkų (*Caprinae*) pošeimiui.
Džalalas Talabanis

**Džalalas Talabanis** ( , ,  1933 m. lapkričio 12 d. –  2017 m. spalio 3 d.) – teisininkas, Irako Kurdistano politinis veikėjas, 2005–2014 m. Irako prezidentas.

## Biografija
Pradinį ir vidurinį išsilavinimą gavo Koi Sanjako mokykloje, studijavo Erbilo medicinos ir Kirkuko aukštosiose mokyklose. 1946 m. įsteigė slaptą moksleivių organizaciją, vėliau įstojo į Irano Kurdistano demokratinę partiją (KDP), 1951 m. išrinktas jo CK nariu. Iš medicinos mokyklos buvo pašalintas už aktyvią politinę veiklą. 1953 m. tęsė studijas teisės mokykloje, bet už Kurdistano studentų sąjungos įsteigimą buvo persekiojamas, vengdamas arešto pasitraukė į pogrindį.

1958 m. nuvertus Hašimitų monarchiją tęsė studijas, kartu dirbdamas laikraščių „Khabat“ ir „Kurdistan“ žurnalistu. 1959 m. baigęs teisės mokslus Bagdado universitete buvo paimtas į Irako kariuomenę, tapo tanko vadu. 1961 m. paskelbus Kurdų sukilimą grįžo į Kirkuką, kovojo fronte, organizavo pasipriešinimo būrius Mavate, Sezane, Karadage. 1962 m. vadovavo Šarbadezo regiono išlaisvinimui nuo Irako valstybinių pajėgų.

Atliko keletą diplomatinių misijų Europa|Europoje ir Vidurio Rytuose. 1963 m. vedė derybas su Irako prezidentu Abd al Salam Arifu. 1964 m. skilus KDP liko Politinio biuro grupėje. Grupei 1966 m. pradėjus ginkluotą kovą su KDP, buvo vienas 1970 m. taikos pasirašymo iniciatorių.

Numalšinus Kurdų sukilimą, 1975 m. įsteigė Irako Kurdistano patriotinę sąjungą (PUK), suteikdamas Kurdistano pasipriešinimui naują kryptį. 1976 m. jo iniciatyva buvo atnaujinta ginkluota kova už krašto išlaisvinimą. 1980–1988 m. vadovavo pasipriešinimui Sadamo Huseino pradėtai kurdų pavergimo kampanijai. 1988 m. Irakui prieš kurdus panaudojus cheminį ginklą, pasitraukė į Iraną.

1991 m. JAV karo prieš Iraką metu vadovavo Kurdistano vyriausybei, inicijavo Nacionalinės asamblėjos rinkimus. Tačiau 1994 m. santykiai su kita didžiausia Kurdistano partija KDP pašlijo. 1998 m. Vašingtone su KDP lyderiu M. Barzaniu pasirašė taikos sutartį ir sutarė kartu siekti krašto nepriklausomybės. 2003 m. JAV sutriuškinus S. Huseino režimą, buvo Irako laikinosios vyriausybės pirmininkas, užsienio reikalų ministras. 2005 m. balandžio 6 d. išrinktas Irako prezidentu. 2010 m. – perrinktas antrai kadencijai.

## Šaltiniai
Žilasis švilpikas

**Žilasis švilpikas** (*Marmota caligata*) – švilpikų (*Marmota*) genties graužikas. Paplitęs Šiaurės Amerikos šiaurės vakarų kalnuotoje dalyje. Didžiausia populiacija aptinkama Aliaskoje.

## Šaltiniai
Eurazijinės voverės skraiduolės

**Eurazijinės voverės skraiduolės** (*Pteromys*) – voverinių (*Sciuridae*) šeimos graužikų gentis.

Paplitusios Šiaurės ir Rytų Europoje, Sibire, Kinijoje, Sachalino ir Japonijos salose, Korėjos pusiasalyje. Gentyje yra dvi rūšys:
* Japoninė voverė skraiduolė (*Pteromys momonga*)
* Voverė skraiduolė (*Pteromys volans*)
Didžiosios voverės

**Didžiosios voverės**, arba **ratufos** (*Ratufa*) – voverinių (*Sciuridae*) šeimos graužikų gentis.

Paplitusios pietų ir pietryčių Azijoje. Gentyje yra 4 rūšys:
* Dvispalvė voverė, arba dvispalvė ratufa (*Ratufa bicolor*)
* Indinė didžioji voverė, arba indinė ratufa (*Ratufa indica*)
ir kt.

## Paplitimas
Iš didžiųjų voverių Indinė didžioji voverė ir *Ratufa macroura* paplitusios tik Indijoje ir Šri Lankoje. Dvispalvė voverė aptinkama didelėse Pietų ir Pietryčių Azijos dalyse nuo Nepalo ir Kinijos iki Indonezijos salų. *Ratufa affinis* paplitusi Malakos pusiasalyje ir Sumatros bei Borneo salose.

## Išvaizda
Tai viena didžiausių voverių rūšių pasaulyje, ilgis 25–45 cm, todėl didžiausi atstovai net didesni už kiaunę. Svoris gali siekti 2 kg, išskirtiniais atvejais – 3 kg. Uodega ilgesnė už kūną. Kailis spalvingas. Pėdos labai galingos, su aštriais nagais. Patelės turi 3 poras spenių.

## Šaltiniai
Tarptautinė tikinčiųjų socialistų lyga

**Tarptautinė tikinčiųjų socialistų lyga** (**ILRS**, *International league of religious socialists*) – tarptautinė tikinčiųjų organizacija, Socialistų Internacionalo asocijuota narė.

Įsteigta 1920 m., iki XX a. pabaigos veikė tik Europoje, bet jos įtaka pasaulyje vis didėja. 2004 m. lyga turėjo 200 tūkst. narių visuose žemynuose.
Pagrindinė veiklos forma – suvažiavimai ir seminarai. Siekia švelninti globalizacijos ir marginalizacijos pasekmes, kovoja už religinę toleranciją, prieš žmogaus teisių pažeidimus, religijos panaudojimą politikai ir bet kokių formų religinį fundamentalizmą.
 
## Nariai
 
* Australija – Ernesto Bergmano bendruomenė (*Ernest Burgmann Society*),
* Austrija – Krikščionių ir socialistų darbininkų sąjunga (ACUS, *Arbeitsgemeinschaft Christentum und Sozialismus*),
* Bulgarija – Tikintieji socialdemokratai (*Bulgarian Religious Social Democrats*),
* Didžioji Britanija – Krikščionių socialistų judėjimas (*The Christian Socialist Movement*), *Dominika – Nacionalinis kultų frontas (*Frente Nacional de Cultos*),
* Filipinai – *Contak*,
* Ispanija – PSOE krikščionys (*Norabideak/Cristianos en el PSOE*),
* Italija – Socialieji krikščionys (*Cristiano Sociali*),
* JAV – Religijos ir socializmo komisija (*Religion & Socialism Commission*),
* Kosta Rika – Krikščionys už išlaisvinimą (*Cristianos por la Liberacion*),
* Latvija – Krikščionių socialdemokratų organizacija,
* Lietuva – Tikintieji socialdemokratai,
* Norvegija – Brolybės judėjimas (*Kristne Arbeidere*),
* Nyderlandai – Vieningas žygis už socializmą (*Trefpunt van Socialisme en Levensovertuiging*),
* Pietų Afrikos Respublika – ANC religijos ir socializmo komisija (*ANC Commission on Religious Affairs*),
* Suomija – Krikščionių socialdemokratų sąjunga (*Kristillisten Sociolidemokraattinen Liitto*),
* Šri Lanka – *Satyoday*,
* Švedija – Brolybės judėjimas (*Broderskap Rörelsen*),
* Šveicarija – Vokiečių religinis socialistinis susivienijimas (*Religiös-Sozialistische Vereinigung der Deutschschweiz*),
* Vengrija – MSZP tikinčiųjų socialistų sekcija (*Religious Socialist Section of the MSZP*),
* Vokietija – Tikinčiųjų socialisčių ir socialistų sąjunga (*Bund der Religiösen Sozialistinnen und Sozialisten Deutschlands e. V.*),

Pirmininkas (nuo 2003 m.) – Peras Akselis Salbergas, Generalinis sekretorius – Endriu Hameris, valdybos narė nuo Lietuvos – Ona Kuprienė.

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Kaukazinė voverė

**Kaukazinė voverė** (*Sciurus anomalus*) – voverinių (*Sciuridae*) šeimos graužikas. Randamas Armėnijoje, Azerbaidžane, Gruzijoje, Graikijoje (tik Lesbo saloje), Irane, Irake, Izraelyje, Jordanijoje, Libane, Sirijoje ir Turkijoje.
Moka (gyvūnas)

**Moka** arba **uolinė kiaulytė** (*Kerodon rupestris*) – jūrų kiaulyčių (*Caviidae*) šeimos graužikų rūšis, vienintelė mokų (*Kerodon*) gentyje.

## Paplitimas ir buveinė
Paplitusi rytų Brazilijoje. Gyvena uolėtose srityse Mino Žeraiso, Bahijos ir Piaui valstijose.

## Išvaizda
Dydžiu panaši į jūrų kiaulytę, tačiau turi ilgesnes kojas. Svoris iki 1 kg. Kailis nugaros pusėje pilkas. Pilvo kailis gelsvai rudas. Uodega neryški arba jos nėra. Išvaizda ir įpročiais labai panašūs į nesusijusius Afrikos damaninių šeimos *Procavia capensis* (konvergencinės evoliucijos pavyzdys).

## Elgsena
Sutemus ir naktį kasasi į dirvą ieškodama maisto ir lipa į medžius valgyti lapų. Dieną miega tarp akmenų ir plyšių, kitų gyvūnų urvuose ar po erškėčių krūmais.

## Mityba
Žolėdžiai, minta jų teritorijose augančiomis krūminės augmenijos sėklomis ir lapais.

## Šaltiniai
Stanislavas Trusevičius

**Stanislavas Trusevičius** (slapyvardis *Kazimieras Zalevskis*, 1869 m. Vereskove prie Naugarduko – 1918 m. rugpjūčio 25 d. Možaiske) – Lietuvos spaudos ir revoliucinis – politinis veikėjas.

## Biografija

1889 m. – „Proletariato“ II partijos narys. 1896 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos LSDP I suvažiavimo dalyvis, 1895–1900 m. – Lietuvos darbininkų sąjungos organizatorius. 1897 m. – Vilniaus geležinkelininkų streiko organizatorius, vienas iš laikraščio „Przegląd Robotniczy“ redaktorių. 1899 m. kovo 12 d. areštuotas ir ištremtas.

1900 m. – Lenkijos karalystės ir Lietuvos socialdemokratijos (LKLSD) organizatorius, 1908 m. laikinai pašalintas už siūlymą bendradarbiauti su menševikais. 1907–1917 m. gyveno emigracijoje. 1910 m. atstovavo LKLSD II Internacionalo V kongrese.

1911 m. Levo Martovo redaguotame kolektyvinio veikalo „Obščestvennyje dviženija v Rossii“ (Rusijos visuomeniai judėjimai) IV tome išspausdino straipsnį „Načalnyje dviženija“ (Pirmieji judėjimai) apie lietuvių tautinį atgimimą. Nuo 1917 m. kovo mėn. dirbo laikraščio „Izvestija“ redakcijoje.
Proletariatas

**Proletariatas** (nuo lot. *„proletarius“* – duodantis palikuonius) – socialinė klasė (grupė), kurios atstovų pagrindinis pragyvenimo būdas – savo darbo jėgos pardavimas.

## Pirminė žodžio reikšmė
Senovės Romoje *proletarii* buvo piliečiai, turintys mažai, arba visiškai neturintys jokio turto. Gyventojų surašymo metu piliečių, kurių turto vertė buvo mažesnė, nei 11 000 asų, turtas nebuvo nurodomas, išskyrus jų vaikus – *proles* (nuo lot. „*prōlēs“ -* palikuonys). Iš to kilo žodis „*proletarius“*, arba „tas, kuris duoda palikuonis“. Senovės Romos visuomenėje buvo manoma, jog *proletarius* pagrindinė paskirtis – užauginti vaikus, kurie galėtų kolonizuoti Romos Respublikos ir, vėliau, Romos Imperijos užkariautas žemes.

## Proletariatas marksizme
Plėtodamas savo marksizmo teoriją, Karlas Marksas proletariato terminu įvardijo socialinę klasę, kuri neturi gamybos priemonių nuosavybės ir kurios vienintelės pajamos yra gaunamos parduodant savo darbo jėgą.

## Šaltiniai
Lietuviškoji tarybinė enciklopedija

**Lietuviškoji tarybinė enciklopedija** (santr. ***LTE***) – 1976–1985 m. leistas MELI instituto enciklopedinis leidinys.

Tikslai – pateikti informaciją, kad ji „*sudarytų žinių apie pasaulį sistemą, padedančią formuoti mokslinę materialistinę pasaulėžiūrą, ugdyti socialistinį internacionalizmą, tarybinį patriotizmą*“.

Istoriniai, religiniai bei politiniai straipsniai atspindi to meto politinę Lietuvos situaciją, todėl ryškus ateizmo, komunizmo idealų akcentavimas, nepriklausomos Lietuvos istorijos nutylėjimas arba prosovietinis atvaizdavimas, socialistinės ekonomikos propagavimas ir neigiamas požiūris Vakarų valstybių atžvilgiu („kapitalistinės“ ir „buržuazinės“ visuomenės smerkimas).

## Apimtis
Iš viso buvo išleista LTE 12 tomų ir 1 papildymų tomas po maždaug 640 puslapių.

LTE laikoma Visuotinės lietuvių enciklopedijos pirmtake, kurios 25 tomai ir 1 papildymų tomas (apie 20 000 puslapių) buvo išleisti iki 2015 m. 

## Išleisti tomai
* 1976, T. 1: A-Bangis, 640 p., [13] žml. lap.
* 1977, T. 2: Bangladešas-Demokratinis, 640 p., [4] žml. lap.
* 1978, T. 3: Demokratinis - Garibaldžio, 640, [8] iliustr. lap.
* 1978, T. 4: Gariga-Jančas, 639, [1] p., [6] žml. lap.
* 1979, T. 5: Janenka-Kombatantai, 640 p., [7] žml. lap.
* 1980, T. 6: Kombinacija-Lietuvos, 640 p., [7] žml. lap.
* 1981, T. 7: Lietuvos-Mordvių, 640 p.
* 1981, T. 8: Moreasas-Pinturikjas, 640 p., [3] iliustr. lap.
* 1982, T. 9: Pintuvės-Samneris, 640 p., [5] žml. lap.
* 1983, T. 10: Samnitai-Šternbergas, 640 p., [4] žml. lap.
* 1983, T. 11: Šternbergo-Vaisius, 640 p., [10] žml. lap.
* 1984, T. 12: Vaislapėlis-Žvorūnė, 635 p., [6] žml. lap.
* 1985, Papildymai. A-Ž, 640 p.

## Taip pat skaitykite
* Visuotinė lietuvių enciklopedija
* Enciklopedija
* Vikipedija
Vidutinieji žiurkėnai

**Vidutinieji žiurkėnai** (*Mesocricetus*) – žiurkėninių (*Cricetidae*) šeimos graužikų gentis.

Paplitę pietų ir rytų Europoje, pietvakarių Azijoje. Gentyje yra 4 rūšys:
* Sirinis žiurkėnas (*Mesocricetus auratus*)
* Branto žiurkėnas (*Mesocricetus brandti*)
* Dagestaninis žiurkėnas (*Mesocricetus raddei*)
* *[[Mesocricetus newtoni]]*

Naujausi tyrimai parodė, jog skirtingai nuo beveik visų kitų tirtų sausumos žinduolių, visos šios genties rūšys nemato spalvų.

## Paplitimas ir buveinė
Paplitę Pietryčių Europoje ir Artimuosiuose Rytuose. Dviejų rūšių paplitimo arealas nedidelis. Daugiausia gyvena nederlingose stepėse, bet taip pat sutinkami pievose ir laukuose.

## Išvaizda
Visos rūšys žymiai mažesnės už balėsas, kurių gimtinė taip pat Vidurio Europa. Tai stambūs žiurkėnai su trumpomis kojomis ir mažomis pėdomis, palyginti didelėmis ausimis ir maišeliais skruostuose. Turi trumpą uodegą. Kūno ilgis 120–280 mm, uodegos ilgis 13–39 mm. Gyvūnai sveria 80–320 g. Patelės turi 7–11 porų pieno liaukų. Turi 16 dantų.

## Šaltiniai