Samuelis Edelšteinas

**Samuelis (Zelmanas) Edelšteinas** (*Samuel (Zelman) Edelsztejn*, g. 1890 m. birželio 24 d. – ?) – juvelyras, sidabro dirbinių fabriko įkūrėjas.

## Biografija
Samuelis Edelšteinas, žydų kilmės sidabro dirbinių meistras ir gamintojas Memelyje (dab. Klaipėda) XX a. pradžioje ir tarpukariu. Kartu su verslo partneriu Maksu Šatsu (*Max Schatz*, g. 1887 m. (Izaoko s.), kai kuriuose kataloguose minimas kaip A. Schatz) nuo 1922 m. Klaipėdoje Stoties gatvėje Nr. 4 (vėliau – Liepojos g. 12) įkūrė vienintelį Lietuvoje sidabro dirbinių fabriką, kuris garsėjo ne tik dideliu pagaminamų gaminių kiekiu, bet ir solidžia menine kokybe bei techninėmis galimybėmis – 22 metalo apdirbimo įrenginiais. Nuolat dirbo apie 18 darbininkų, todėl fabrikas galėjo gaminti sudėtingesnius ir meniškai reikšmingesnius produktus nei dauguma to meto smulkių juvelyrų.

S. Edelšteinas gamino laikotarpio madas atitinkančius daiktus, pirmasis iš visų auksakalių perėmė art deco stilistiką, dirbinių dekoras dažnai turėjo secesijos ir augalinių ar geometrinių ornamentų detales. Jo vadovaujama dirbtuvė gamino labai platų sidabro dirbinių asortimentą – nuo įprastinių stalo įrankių komplektų (šaukštų, šakučių, peilių), sūrio peilių, gabalinio cukraus žnyplių, konservų šprotų šakučių, samčių, kiaušinių ir kt. įvairių taurelių, servetėlių žiedų iki puošnių vaisių ir saldumynų vazų, žvakidžių, portsigarų, bloknotų viršelių, pudrinių ir net originalaus dizaino sidabrinių rankinių–delninių, sporto prizų.

1922 m. birželio 8 d. Lietuvoje Steigiamojo Seimo sprendimu valstybės mastu priimtas įstatymas, kuris įvedė lietuviškuosius prabavimo ženklus. Jame nurodoma, kad auksinių ir sidabrinių dirbinių gamintojai ir pirkliai, kurie turi teisę nustatyti dirbinio prabą, privalo išmušti savo inicialus ar monogramą, įregistruotą Prabavimo rūmuose, ir paskelbti juos gamintojo ar prekiautojo lėšomis „Vyriausybės žiniose“ ir „Lietuvos aide“. Vadovaujantis šiuo teisės aktu, fabriko produkcija buvo gaminama iš 800 prabos sidabro ir ženklinama nustatytais bei praktikoje naudotais autoriniais ženklais: „✡800 / SHATZ & EDELSTEIN / KLAIPEDA“, „✡800 / SE / SHATZ.EDELSTEIN / KLAIPEDA“, „S.E. / KLAIPEDA / ✡800“, „S.E. / ✡800“, „✡800 / SE“.

1939 m., kai vokiečiai aneksavo Klaipėdos kraštą, S. Edelšteinas kartu su partneriu persikėlė į Kauną, kur Vilijampolės rajone, Tilžės gatvėje Nr. 26 įsigijo buvusias dešrų fabriko patalpas ir su jam būdingais užmojais ėmėsi gamybos. Įdomus statistinis faktas, kad S. Edelšteino sidabro dirbinių fabrikas nuo 1938 m. gruodžio 10 d. iki 1939 m. gruodžio 31 d. sunaudojo 425 kg sidabro.

1938 m. gruodžio 10 d. – 1941 m. gruodžio 10 d. S. Edelšteiniui nuomos teisėmis priklausė bendrovė „Nauda“. Jis pats tuo metu gyveno Kaune, V. Putvinskio g. 14–4.

## Nuorodos
* ŠKIUDIENĖ, Rita. Tarpukario Kauno žydų meistrų įnašas į Lietuvos auksakalystę. *Lietuvos žydų kultūros paveldas: kasdienybės pasaulis*. Kn. 2. Vilnius: Lietuvos kultūros tyrimų centras, 2013, p. 427-458.
* *1918–1940 m. Lietuvos Kariuomenės ir Šaulių sąjungos sporto prizai ir dovanos Vytauto Didžiojo karo muziejuje* [parodos Katalogas]. Kaunas, 2020, p. 7–8, 18, 20, 21, 35, 39, 69, 127, 139.
* IVANAUSKAS, Eugenijus. *Lithuanian silver and gold halmmarks 1495–1945*. Kaunas, 2016, p. 247–248.
* ''Palangos tiltas'', 2024, gruodžio 6.

## Išnašos