open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aidahas

**Aidahas** () – 43-oji JAV valstija, įkurta 1890 m. liepos 3 d. Sostinė ir didžiausias miestas – Boisis. Plotas 216,9 tūkst. km²; 1,9 mln. gyventojų (2020 m.).

Aidaho valstija vadinama „Brangakmenių valstija“ () dėl joje esančių naudingųjų iškasenų. Valstijos devizas – *Esto Perpetua* („Tebūnie ji amžina“).

## Istorija

Žmonės šias vietas apgyvendinę jau daugiau nei 14 tūkst. metų. Iki 1846 metų priklausė Didžiajai Britanijai, vėliau JAV. Pirmos organizuotos gyvenvietės įkurtos apie 1860 metus. Teritoriją norėta padalinti Nevados ir Vašingtono, bet 1890 pasiekė valstijos statusą. Garsėjo kaip kalnakasybos, turizmo ir žemdirbystės valstija. Dabar ketvirtadalį pajamų gauna iš mokslo ir technologijų srities.

## Geografija

Aidahas ribojasi su Vašingtono, Oregono, Nevados, Jutos, Montanos, Vajomingo valstijomis ir Kanados Britų Kolumbija. Reljefas nelygus, retai kur apgyvendintas. Uoliniuose kalnuose daugybė naudingų išteklių. Gyvačių upė teka pro Pragaro kanijoną.

Didžiausios Aidaho upės: Gyvačių upė (), Skaidriavandenė upė () ir Lašišų upė ().

Aidaho aukščiausia vieta Boraho viršūnė (3862 m). Žemiausia vieta Liuistonas () (217 m).

Rytų Aidahe yra „Aidaho nacionalinė laboratorija“ (*Idaho National Laboratory*), kurios istorijoje buvo virš 50 branduolinių reaktorių naudojami branduolinės energijos tyrimams.

### Klimatas

Klimatas žemyninis, nors vis tiek jam daro įtaką Ramusis vandenynas. Skirtingose valstijos vietose klimatas skiriasi. Žiemos sausokos šaltos, vasaros drėgnos, karštos (iki 38&nbsp;°C).

## Gyventojai
Rasinė sudėtis 2020 m.:
* baltieji – 82,1 %
* lotynoamerikiečiai – 12,2 %
* azijiečiai – 1,5 %
* indėnai – 1,4 %
* afroamerikiečiai – 0,9 %

Dauguma gyventojų vokiečių, anglų, airių, škotų, meksikiečių, filipiniečių, kinų kilmės. Yra indėnų bendruomenių (nespersai, šošonai).

### Didžiausi miestai

2021 m. duomenys

* Boisis (231 537 gyv.)
* Meridianas (115 227 gyv.)
* Nampa (98 881 gyv.)
* Aidaho Folsas (64 339 gyv.)
* Kaldvelas (58 872 gyv.)

### Demografija

### Religija

2004 metų apklausos duomenimis

* Krikščionys – 65 %
** Protestantai – 29,3 %
** Mormonai – 22,8 %
** Katalikai – 14,3 %
* Netikintys – 20 %
* Kiti – 7,2 %

## Ekonomika

2004 metais valstija uždirbo 43,6 milijardų dolerių. Valstijos ekonomikoje svarbus vaidmuo tenka žemės ūkiui, čia užauginama beveik trečdalis visų JAV bulvių.

## Šaltiniai
Ajova

**Ajova** () – 29-oji JAV valstija, esanti šalies Vidurio Vakaruose. Įsteigta 1846 m. gruodžio 28 d. Plotas – 145,7 tūkst. km². Sostinė – Di Moinas.

## Geografija

Ajova yra Centrinėse lygumose, būdingas 400–500 m aukštis. Vyrauja kalvoti kraštovaizdžiai. Aukščiausias taškas (Hokaji Pointas, 510 m) yra šiaurės vakaruose. Ajovos šiaurės rytinė dalis dėl gražaus kraštovaizdžio vadinama „Mažąja Šveicarija“.

Ajovos klimatas žemyninis. Šiaurės vakarų vėjai atšaldo orą iki -18&nbsp;°C žiemą, vasarą šilto oro srovės atneša didelį karštį (>38 °C). Di Moinee sausio vidutinė temperatūra –5 °C, liepos 22 °C. Per metus iškrinta apie 800 mm kritulių. Dažnos smarkios audros, tornadai.

Ajova ribojama dviejų upių: Misisipės iš rytų bei Misūrio iš vakarų. Per pačią valstiją teka jų intakai – Di Moinas, Ajova, Sidaras, Mažoji Sijų upė. Šiaurėje yra nedidelių ežerų, ant upių įrengta tvenkinių.

Ajovai natūraliai būdingos prerijos (dabar didžioji dalis sukultūrinta). Miškai užima 7 % ploto. Įsteigta nacionalinių miškų, saugomų prerijų plotų.

## Gyventojai
2020 m. Ajovos rasinė sudėtis:
* baltieji – 85,9 %
* lotynoamerikiečiai – 6,8 %
* afroamerikiečiai – 5,2 %
* azijiečiai – 3,0 %
* indėnai – 1,4 %
* kiti – 1,3 %

Baltieji daugiausia vokiečių, anglų, airių, norvegų kilmės, lotynoamerikiečiai – meksikiečiai, puertorikiečiai, kubiečiai. Yra indėnų bendruomenių (saukai, foksai).

### Didžiausi miestai

2020 m. duomenys

* Di Moinas (214,1 tūkst. gyv.)
* Sidar Rapidsas (137,7)
* Davenportas (101,7)
* Su Sitis (85,7)
* Ajova Sitis (74,8)
* Vest Di Moinas (68,7)
* Ankenis (67,9)
* Vaterlo (67,3)
* Eimsas (66,4)
* Kaunsil Blafsas (62,7)
* Dubjukas (59,6)

### Religijos

* krikščionys – 80 %
** protestantai – 42 %
*** baptistai – 9 %
*** metodistai – 5 %
*** liuteronai – 4 %
*** kiti – 24 %
** Romos katalikai – 31 %
** mormonai – 6 %
** kiti – 1 %
* kitos religijos – 2 %
* netikintys – 18 %

## Ekonomika

Ajovos ekonomika remiasi daugiausia žemės ūkiu. Pagrindiniai verslai valstijoje yra maisto produktų apdirbimas, bei su žemės ūkiu susijusius gaminius, pvz., žemės ūkio mašinas. Auginamos kiaulės, galvijai.

Cementas yra vienas iš svarbiausių mineralinių gaminių. Mažais kiekiais kasamas gipsas, smėlis, žvyras.

## Šaltiniai
Arkanzasas

*Šis straipsnis yra apie JAV valstiją. Apie upę žiūrėkite: [[Arkanzasas (upė)]]*

**Arkanzasas** () – 25-oji JAV valstija, esanti šalies pietinėje dalyje. Sostinė – Litl Rokas. Plotas – 137,7 tūkst. km².

## Istorija

JAV valstija paskelbta 1836 m. liepos 15 d.

## Geografija

Valstijos rytinę ir pietinę dalį užima Misisipės žemumos dalis. Šiaurės vakaruose paviršius kyla į Ozarko plynaukštę, vakaruose – į Vošitos kalnus. Aukščiausia vieta – Vošitos kalnuose iškilęs Magazino kalnas (839 m).

Klimatas drėgnas, subtropinis, vasaros ilgos ir karštos, žiemos švelnios. Vasaros karštos (25–32 °C), žiemos vėsios (5–10 °C), būna didesnių šalčių, pūgų. Per metus iškrinta iki 1300 mm kritulių, dažnos audros, nereti tornadai.

Rytine valstijos riba teka Misisipė, o per pačią valstiją – jos intakai (Arkanzasas, Vait Riveris, Sent Fransisas, Vošita, Red Riveris). Ozarko plynaukštėje ir Vošitos kalnuose yra ežerų. Gausu tvenkinių (Bul Šoalso, Vošitos, Grirs Ferio, Biverio ir kt.).

59 % Arkanzaso ploto dengia miškai, daugiausia pušynai ir ąžuolynai. Yra Hot Springso nacionalinis parkas, Vošitos, Ozarko–Sent Fransio nacionaliniai miškai, Bafalo upės draustinis.

## Gyventojai
2020 m. rasinė sudėtis:
* baltieji – 73,2 % (anglų, vokiečių, škotų, airių, prancūzų, olandų kilmės)
* afroamerikiečiai – 16,2 %
* lotynoamerikiečiai – 8,5 % (daugiausia meksikiečiai, salvadoriečiai)
* indėnai – 3,4 %
* azijiečiai – 2,2 %

### Didžiausi miestai
2020 m. duomenys

* Litl Rokas (202,5 tūkst. gyv.)
* Fajetvilis (94,3)
* Fort Smitas (89,1)
* Springdeilas (87,3)
* Džonsboras (78,5)
* Rodžersas (69,9)
* Nort Litl Rokas (64,6)
* Konvėjus (64,1)
* Bentonvilis (54,2)

## Ekonomika

Nuo XIX a. plėtojusi žemės ūkio pramonę, dabar valstija įvairina savo pramonės asortimentą. Medvilnė yra svarbi žemės ūkio kultūra, bet ją aplenkė sojų pupelės ir ryžiai. Arkanzasas tapo vienas iš pirmaujančių paukščių augintojų šalyje. Kalakutai, pieno produktai, šamai yra svarbūs valstijos ekonomikai.

Pagrindiniai valstijoje išgaunami mineralai yra bromas, nafta, gamtinės dujos, bei boksitai.

## Šaltiniai
Džordžija

**Džordžija** () – 4-oji JAV valstija, esanti šalies pietryčiuose. Sostinė – Atlanta. Plotas – 153,9 tūkst. km².

Įsteigta 1788 m. sausio 2 d.

## Geografija
Valstija yra Atlanto vandenyno pakrantėje. Kranto linijos ilgis 161 km. Pakrantėje gausu nedidelių įlankų, salų, užutėkių. Vyrauja daugiausia lygumos (Atlanto pakrantės žemuma), šiaurėje siekia Apalačų kalnų (Mėlynojo kalnagūbrio) pietinį pakraštį (aukščiausia vieta – Brastaun Boldo kalnas, 1458 m). Kalnuose yra karstinių reljefo formų ir urvų (didžiausio – Elisono urvo – ilgis 19,5 km, gylis 324 m). Tarp žemumos ir kalnų kyla Pidmonto plynaukštė.

Klimatas drėgnas subtropinis. Sausio mėnesio vidutinė temperatūra Atlanto pakrantės žemumos šiaurėje ir Apalačų priekalniuose +7 °C, žemumos pietuose – +12 °C, kalnuose – +4 °C, liepos – žemumoje ir priekalniuose +20 °C, kalnuose – +23–26 °C. Žemumoje ir priekalniuose iškrinta 1200–1300 mm, kalnuose – iki 1900 mm kritulių per metus. Žiemomis pasitaiko sniego. Džordžijoje retai, bet būna uraganų.

Dauguma valstijos upių teka į Atlanto vandenyną (Savana, Ogičis, Oltamaha), tačiau pietvakarinės dalies upės (Čatahučis, Flintas) teka į Apalačikolą, įtekančią į Meksikos įlanką. Gausu tvenkinių (Seminolų, Vest Pointo, Stromo Tarmondo ir kt.). Floridos pasienyje tyvuliuoja didelė Okefenokio pelkė.

Miškai užima 66,5 % Džordžijos teritorijos. Vyrauja taksodžiai, virginiai kadagiai, pušys, dervamedžiai. Dalis Okefenokio pelkės paskelbta rezervatu, saugoma Kamberlando sala, gausu istorinių paminklų.

## Gyventojai
2020 m. etninė sudėtis:
* baltieji – 53,2 % (anglų, airių, vokiečių, škotų, italų, prancūzų kilmės)
* afroamerikiečiai – 32,3 %
* lotynoamerikiečiai – 10,5 % (meksikiečiai, puertorikiečiai)
* azijiečiai – 5,2 % (vietnamiečiai, kinai, korėjiečiai, indai, arabai)
* indėnai – 1,5 %
* kiti – 1,3 %

### Didžiausi miestai

2020 m. duomenys

* Atlanta (498,7 tūkst. gyv.)
* Kolambusas (206,9)
* Ogasta (202,0)
* Meikonas (157,3)
* Savana (147,7)
* Atensas (127,3)
* Sandi Springsas (108,0)
* Saut Fultonas (108,0)

## Ekonomika

Nors paslaugų ir aptarnavimo sektorius užima didelę dalį valstijos ekonomikos, žemės ūkis ir gamyba taip pat išlieka svarbūs. Medvilnė, buvusi Džordžijos pagrindinis žemės ūkio produktas, dabar nusileidžia tokiems žemės ūkio produktams kaip riešutai, tabakas, kukurūzai.

Tekstilės produktų gamyba ilgą laiką išlieka tarp lyderiaujančių ekonomikos šakų. Taip pat valstijoje gaminami transporto įregimai, popierius, chemikalai, apdirbami žemės ūkio produktai. Automobilių pramonė susitelkusi ties Atlanta. Džordžija yra šalies lyderė medienos masės gamyboje. Svarbiausios valstijos mineralinės iškasenos yra molis, akmuo, marmuras, smėlis, žvyras. Valstija yra populiari tarp turistų.

## Šaltiniai
Indiana

**Indiana** () – 19-oji JAV valstija, esanti šalies Vidurio Vakaruose. Sostinė – Indianapolis. Plotas – 94,3 tūkst. km².

## Istorija
Įsteigta 1816 m. gruodžio 11 d.

## Geografija

Iš šiaurės Indiana ribojasi su Mičigano ežeru ir Mičigano valstija, rytuose su Ohaju, šiaurėje su Kentukio valstija, vakaruose su Ilinojumi. Indiana iš viso užima 92 896 km² plotą.

Indianos paviršius neaukštas – būdingos lygumos ir plynaukštės. Šiaurinėje Indianos dalyje, kurią nuo centrinės žemės ūkio lygumos skiria Vobašo upė, telkšo daug ežerų. Pietinėje Indianos dalyje yra daug žemumų, į kurias įsiterpia kalvos, slėniai, siauri tarpekliai (Pietinės žemosios plynaukštės). Aukščiausias taškas – Huserio kalva (383 m) – iškilęs rytiniame Indianos pakraštyje. Mičigano ežero pakrantėje driekiasi plati kopų juosta.

Klimatas vidutinių platumų, žemyninis. Sausio vidutinė temperatūra šiaurinėje dalyje –4 °C, pietinėje dalyje +3 °C, liepos (atitinkamai) +23 °C ir +26 °C. Per metus iškrinta 900–1000 mm kritulių (daugiausia kovo–rugsėjo mėnesiais). Vasaros antroje pusėje nereti tornadai. Aplink Mičigano ežerą žiemomis dažnai daug prisninga.

Pietine Indianos riba teka Ohajo upė, vakarine – jos intakas Vobašas. Pastarojo intakai (Tipekanu, Vait Riveris, Misisineva) vagoja didžiąją dalį valstijos ploto. Indianos šiaurinėje ir vidurinėje dalyse daug nedidelių ežerų (didžiausias – Vavasis). Dirvožemiai Indianos šiaurinėje ir vidurinėse dalyse išplautžemiai, Vobašo ir Vaito upių slėniuose – derlingi juosvažemiai, Indianos pietinėje dalyje – rūgštžemiai.

Indianos miškingumas – 21 %. Miškai (daugiausia lapuočių) susitelkę valstijos pietuose. Būdingi sukultūrinti kraštovaizdžiai. Mičigano ežero pakrantėje įsteigtas Mičigano kopų nacionalinis parkas, pietinėje dalyje – Huserio nacionalinis miškas. Yra nedidelių krioklių, urvų, versmių.

## Gyventojai
2020 m. etninė sudėtis:
* baltieji – 79,1 % (daugiausia anglų, vokiečių, airių, lenkų kilmės)
* afroamerikiečiai – 10,8 %
* lotynoamerikiečiai – 8,2 % (daugiausia meksikiečiai)
* azijiečiai – 3,1 % (indai, kinai, birmiečiai, filipiniečiai)
* indėnai – 1,6 %

### Didžiausi miestai

2020 m. duomenys

* Indianapolis (887,6 tūkst. gyv.)
* Fort Veinas (263,9)
* Evansvilis (117,2)
* Saut Bendas (103,4)
* Karmelis (99,7)
* Fišersas (99,0)
* Blumingtonas (79,1)
* Hamondas (77,8)
* Lafajetas (70,7)

## Ekonomika

Didžiąją dalį Indianos ekonomikos sudaro gamyba, trys ketvirtadaliai žemės naudojama žemės ūkiui. Auginamos grūdinės kultūros, daugiausia kukurūzai, kviečiai. Sojų pupelės ir šienas yra viena iš svarbiausių žemės ūkio kultūrų, taip pat auginamos įvairios daržovės, bei vaisiai. Auginamos kiaulės, galvijai. Nepaisant to, kad miestų populiacija lenkia kaimo, dauguma miestų yra svarbūs žemės ūkiui.

Indianos valstija gamina plieną, geležį, įvairius elektros prietaisus, tranporto įrangą, chemikalus, apdirba maisto produktus.
Valstijoje yra gausu naudingųjų iškasenų, tokių kaip akmens anglis ar akmuo.

## Šaltiniai
Merilandas

**Merilandas** () – 7-oji JAV valstija, esanti šalies šiaurės rytuose, Vidurio Atlanto regione. Sostinė – Anapolis, didžiausias miestas – Baltimorė. Plotas – 32,2 tūkst. km².

Valstija nuo 1788 m. balandžio 28 d.

## Geografija
Valstija labai netaisyklingo plano, įsiterpusi tarp Pensilvanijos, Delavero, Virdžinijos ir Vakarų Virdžinijos bei Vašingtono (Kolumbijos apygardos).

Rytinę valstijos dalį (vadinamą Rytų Krantu – Delmarvos pusiasalio dalis) atskiria giliai į žemyną įsiterpusi Atlanto vandenyno Česapyko įlanka. Jos krantai labai raižyti, gausybė įlankų, pusiasalių, nedidelių žemų salų.

Merilando teritorijos didesniąją dalį užima Atlanto vandenyno pakrantės žemuma, vidurinėje dalyje yra Pidmonto plynaukštė, vakaruose – Apalačų kalnų dalys (aukštis iki 1024 m, Stuburo kalnas).

Klimatas subtropinis, jūrinis. Sausio vidutinė temperatūra nuo –2 °C (vakaruose) iki +2 °C (rytinėje pakrantėje), liepos – nuo +18 °C (vakaruose) iki +24–27 °C (rytuose). Per metus iškrinta 970–1170 mm kritulių. Žiemą dažnai būna daug sniego. Vasaros pabaigoje rytines pakrantes retkarčiais pasiekia jau nusilpę uraganai.

Valstiją vagoja į Česapyko įlanką tekančios upės – Potomakas, Saskvehana, Pataksentas.

Merilando miškingumas – 39,2 %. Apalačų kalnų šlaituose yra plačialapių miškų. Pakrantėje vyrauja pušynai ir ąžuolynai. Saugomos pakrančių šlapynės, miškai, upės.

## Gyventojai
Valstija tankiai gyvenama. Daugelis žmonių susitelkę Baltimorės–Vašingtono metropolinėje teritorijoje. Rytiniai ir vakariniai pakraščiai apgyvendinti rečiau.

2021 m. etninė sudėtis:
* baltieji – 50,0 %
* afroamerikiečiai – 31,3 % (daug išeivių iš Etiopijos, Nigerijos, Karibų)
* lotynoamerikiečiai – 10,6 % (salvadoriečiai, meksikiečiai, gvatemaliečiai, hondūriečiai)
* azijiečiai – 6,7 % (kinai, indai, korėjiečiai, filipiniečiai, vietnamiečiai)
* indėnai – 0,6 %
* mišrios kilmės – 2,9 %

### Didžiausi miestai
2020 m. duomenys

* Baltimorė (585,6 tūkst. gyv.)
* Kolumbija (104,6)
* Džermantaunas (91,2)
* Valdorfas (81,4)
* Silver Springas (81,0)
* Frederikas (78,1)
* Elikot Sitis (75,9)
* Glen Bernis (72,8)
* Geitersbergas (69,6)

## Ekonomika
Nors Merilande pramonė gerokai nusveria žemės ūkį, jis vis vien yra svarbus. Pagrindiniai žemės ūkio produktai yra kukurūzai, tabakas, sojų pupelės. Pajamos gaunamos iš gyvulininkystės, ypač pieno produktų, yra beveik dvigubai didesnės nei gaunamos iš pasėlių.

Akmuo, anglis ir geležis, daugiausia išgaunami vakarinėje valstijos dalyje, šiuo metu yra mažiau svarbesni, nei XIX a. Valstijoje gaminamos trąšos, transporto įranga, apdirbami žemės ūkio produktai. Taip pat daug pajamų gaunama iš jūrų uostų, turizmo, biotechnologijos, leidybos pramonės.

## Šaltiniai
Misūris

**Misūris** () – 24-oji JAV valstija, esanti šalies Vidurio Vakaruose. Sostinė – Džeferson Sitis, didžiausias miestas – Kanzas Sitis. Plotas – 180,7 tūkst. km².

## Istorija
Valstija įsteigta 1821 m. rugpjūčio 10 d. vietoje ligtolinės Misūrio teritorijos.

## Geografija
Didžiumą Misūrio teritorijos užima banguota lyguma, aukštėjanti į vakarus. Pietuose kyla Ozarko plynaukštė, kurios aukščiausia dalis vadinama Sent Fransiso kalnais (aukštis iki 540 m, Tam Sako k.). Daug karstinių reljefo formų.

Klimatas vidutinių platumų, žemyninis. Sausio vidutinė temperatūra –4–3 °C, liepos – +18–32 °C. Per metus iškrinta nuo 860 mm (šiaurės vakaruose) iki 1270 mm (pietryčiuose) kritulių. Būdingos smarkios audros ir tornadai.

Rytine valstijos riba teka Misisipė, o per pačią valstiją – jos didžiausias intakas Misūris. Kitos didesnės upės – Misūrio intakai Oseidžas, Gaskoneidas, Grandas; Misisipės intakas Sent Fransisas. Sudaryta daug tvenkinių (Ozarko, Teibl Roko, Hario S. Trumano, Marko Tveno ir kt.).

Miškai užima 32 % Misūrio teritorijos. Būdingi plačialapių miškai. Vietomis yra prerijų. Yra Vartų arkos nacionalinis parkas, Marko Tveno nacionalinis miškas.

## Gyventojai
Misūrio gyventojai susitelkę Kanzas Sičio ir Sent Luiso aglomeracijose. Likusi valstijos dalis gyvenama retokai, ypač šiaurė ir pietūs.

2020 m. etninė sudėtis:
* baltieji – 79,7 % (vokiečių, anglų, airių, prancūzų kilmės)
* afroamerikiečiai – 11,8 %
* lotynoamerikiečiai – 4,4 % (meksikiečiai, kolumbiečiai)
* azijiečiai – 2,3 % (filipiniečiai, kinai)
* indėnai – 0,4 % (čerokiai)

### Didžiausi miestai

2020 m. duomenys

* Kanzas Sitis (507,9 tūkst. gyv.)
* Sent Luisas (301,5)
* Springfildas (169,1)
* Kolumbija (126,2)
* Independensas (123,0)
* Lis Samitas (101,1)
* O'Falonas (91,1)
* Sent Džozefas (72,4)
* Sent Čarlzas (70,5)
* Blu Springsas (58,6)

## Ekonomika

Misūris yra daugiau žemės ūkio nei pramonės valstija. Pagal fermų skaičių valstija nusileidžia tik Teksasui. Fermose auginamos sojos pupelės, kukurūzai, kviečiai, gaminami pieno produktai. Misūryje aeronautika ir transportas yra svarbiausios pramonės šakos. Taip pat apdirbami maisto produktai, chemikalai, įvairūs įrengimai, metalai, elektros įranga.

Anglis kasama vakaruose, bei šiaurėje, cinkas pietvakariuose. Gaminamas cementas, išgaunamas akmuo.

## Šaltiniai
Ministras

**Ministras** ( − „tarnas, tarnautojas“) – politikas, vadovaujantis šalies ar administracinio regiono ministerijai. 

Daugelyje šalių ministrai sudaro ministrų kabinetą. Kai kuriose valstybėse ministrais gali būti tik politikai, išrinkti į parlamentą (Jungtinė Karalystė, Kanada).

**Ministras be portfelio** – nevadovaujantis ministerijai kai kurių šalių vyriausybių narys, kurio statusas artimas ministrui.
Šermukšnis

**Šermukšnis** (*Sorbus*) – erškėtinių (*Rosaceae*) šeimos obelinių (*Maloideae*) pošeimio augalų gentis.

Genties pavadinimas iš  – siurbti, valgyti.

## [[Augalų morfologija]]
Vasaržaliai krūmai arba medžiai, išaugantys iki 3-20 m aukščio. Žievė lygi.

Pumpurai su plikais arba plaukuotais žvyneliais.

Lapai neporomis plunksniški.

Žiedai sukrauti skėtiškose kekėse. Žydi gegužės – birželio mėn.

Vaisiai raudoni arba oranžiniai obuolėliai. Subręsta rugsėjo – spalio mėn. Valgomi.

## Rūšys
Gentyje yra apie 100–200 rūšių.
* **Pogentė**. *Sorbus*
** Paprastasis šermukšnis (*Sorbus aucuparia*)
** *[[Sorbus commixta]]*
* **Pogentė**. *Cormus*
** *[[Sorbus domestica]]*
* **Pogentė**. *Airija*
** Miltingasis šermukšnis (*Sorbus aria*)
* **Pogentė**. *Chamaemespilus*
** *[[Sorbus chamaemespilus]]*
* **Pogentė**. *Torminarai*
** *[[Sorbus torminalis]]*

## Lietuvos šermukšniai
Lietuvoje auga viena savaiminė ir kelios introdukuotos rūšys:
* Paprastasis šermukšnis (*Sorbus aucuparia*)
* Miltingasis šermukšnis (*Sorbus aria*)
* Švedinis šermukšnis (*Sorbus intermedia*)

## Sudėtis
Vaisių sudėtyje yra 4,6 % cukraus, 2,5 % rūgščių, mineralinių druskų ir vitaminų.

## Mityba
Iš šermukšnių vaisių gaminamas vynas.


Image:Rowanberries in late August 2004 in Helsinki.jpg|*Sorbus aucuparia*
Image:Sorbus aucuparia Wilde lijsterbes bloeiwijze.jpg|*Sorbus aucuparia*
Image:Pihlaja_kukkii.jpg
Image:Pihlaja.jpg
Image:Sorbus-aria.JPG|Sorbus aria
Meškytė

**Meškytė** (*Symphoricarpos*)  – sausmedinių (*Caprifoliaceae*) šeimos augalų gentis. Pavadinimas iš graikų k. žodžių *symphora* – susibūrimas, *karpos* – vaisius; vaisiai sukrauti tankiose kekėse. Kilusi iš Šiaurės Amerikos. 

## Rūšys

Lietuvoje kaip puošnus dekoratyvinis augalas auginama viena rūšis – **[[baltauogė meškytė]]** (*Symhoricarpos albus*). 

Kitos rūšys:
*Ilgažiedė meškytė (*Symphoricarpos rotundifolius*)
*Apskritalapė meškytė (*Symphoricarpos orbiculatus*)
*Sodinė meškytė (*Symphoricarpos ×chenaultii*)
*ir kt.
Refleksija (programavimas)

**Refleksija** – galimybė programinėmis priemonėmis išgauti aukšto lygio programos struktūrą – informaciją apie tipus, klases, klasių metodus ir pan. Kai kuriose programavimo kalbose refleksija suteikia galimybę modifikuoti programos struktūrą (dinamiškai kurti klases, funkcijas). Refleksija būdinga aukšto lygio programavimo kalboms, tokios kalbos kompiliavimo metu ne tik sukuria vykdymo kodą, bet ir išsaugo metainformaciją apie struktūrą, todėl atsiranda galimybė programos kode tirti šiuos metaduomenis, pavyzdžiui, dinamiškai perrinkti tam tikros iš anksto nežinomos klasės metodus, taip pat juos vykdyti.

Vienaip ar kitaip dinaminę refleksiją palaiko nemaža dalis interpretuojamų kalbų, pilnai – objektinės kalbos. Kai kurios refleksiją palaikančios kalbos:
* SmallTalk
* Lisp
* Java
* Objective-C
* .NET kalbos (C#, VB.NET)
* PHP
* JavaScript
* Python
* Ruby
Stalkerio algoritmas

**Stalkerio algoritmas** – paieškos eilutėje algoritmas, kai tekstiniame dokumente ieškomi tam tikri fragmentai, apsupti nežinomo ilgio markeriais, kurių dalis yra konservatyvi ir gali padėti rasti reikiamą informaciją.

## Algoritmo parašymas
Jei ieškoma skaičių tekste

     rqefscasdfawexhrtcvhhcx1uuuuucewrexcx2uuurrrxttttttabcx

kairysis markeris gali būti ex*cx o dešinysis u+, žvaigždute žymint bet kokią simbolių seką, o pliusu – kad raidė 'u' gali pasirodyti vieną ar daugiau kartų. Radus tinkamo ilgio markerius, jais galima išgauti reikiamą informaciją ir iš naujų, nesužymėtų dokumentų. Tarkim, naujame tekste

     cexarccxabcuxyzfff

algoritmas atkreips dėmesį į abc, kuris, nors ir nebūdamas joks skaičius, turi panašią aplinką.

Stalkerio algoritmas yra genetinis algoritmas, kuriama vyksta dirbtinė kairiojo ir dešiniojo markerių evoliucija. Nauji markeriai kuriami paimant atsitiktinio ilgio ieškomo teksto fragmentui gretimą seką ir dalį atsitiktinai parinktų simbolių joje pakeičiant sutartiniais kodais: „bet kokia simbolių seka“ (žvaigždutė), „bet koks simbolis“ (procento ženklas), gali būti taip pat „bet koks skaitmuo“ ar „šis simbolis vieną ar daugiau kartų“ bei panašiai (skirtingose programose sutartiniai kodai gali skirtis). Kai kada ieškomas teksto fragmentas laikomas trečiuoju markeriu ir taip pat aprašomas sutartiniais kodais (tarkim, *@* – elektroninio pašto adresas).

Atranką lemia tai, kiek žymėtų fragmentų markerių pora aptiko teisingai ir kiek kartų ji klaidingai nurodė nepažymėtas sekas.

Dirbtinei evoliucijai pasibaigus, bus rasta geriausiai tinkanti markerių pora, tačiau ji nebūtinai aptiks visus reikiamas rasti fragmentus. Jei kai kurių fragmentų rasta markerių pora „nemato“, dirbtinės evoliucijos procesas kartojamas kiek reikia kartų, kiekvienąsyk iš žymėtų fragmentų aibės pašalinant turimais markeriais jau randamas sekas. Taigi algoritmas pateikia markerių porų seką. Galutinė programa turi ieškoti fragmentų pagal visas markerių poras (pateikimo eilės tvarka) ir pateikti jungtinį rezultatą.

Sudėtingesnė (pilna) Stalkerio algoritmo realizacija ieškomus fragmentus hierarchiškai skaido į smulkesnius vienetus. Tarkim, iš pradžių algoritmas pritaikomas informacijai apie asmenį rasti, paskui tas pats algoritmas pritaikomas pavardei ir adresui rastame vienete aptikti.

## Šaltiniai
Naujasis Džersis

**Naujasis Džersis** () – 3-oji JAV valstija, esanti šalies šiaurės rytuose, Atlanto vandenyno pakrantėje. Sostinė – Trentonas. Plotas – 22,6 tūkst. km².

## Istorija

Henris Hadsonas atplaukė į Niuarko įlanką 1609 m., taip duodamas pagrindą olandams pareikšti pretenzijas į žemes. Mažos gyvenvietės išsibarstė po dabartinę miesto teritoriją. 1676 m. išleistu aktu teritorijos buvo padalintos į Rytų ir Vakarų Džersį. 1681 m. aktą perpirko kvakeriai iš G. Kartereto našlės. 1702 m. žemės savininkų pasipiktinimas dėl vyresnybės privertė kvakerius perleisti žemes D. Britanijai. Naujojo Džersio nepriklausomybė nuo Niujorko buvo pripažinta, tačiau iki 1738 m. teritorijas valdė Niujorko gubernatorius. 1787 m. gruodžio 18 d. valstijai suteikta nepriklausomybė.

## Geografija

Naujajį Džersį iš rytų skalauja Atlanto vandenynas, iš pietų – Delavero įlanka. Kranto linija vingiuota, daug užutėkių, maršų, barjerinių salų (Long Bičo, Absekono).

Naujojo Džersio teritorijos pietinę ir vidurinę dalį užima Atlanto vandenyno pakrantės žemuma, šiaurinę – Apalačų kalnų dalys (Kitatinio kalnai, aukščiausias taškas – Hai Pointas, 550 m).

Klimatas subtropinis, jūrinis. Sausio vidutinė temperatūra –1 °C, liepos +23 °C. Per metus iškrinta 1140 mm kritulių. Uraganai valstiją pasiekia retai, žiemą dažnos audros, pūgos.

Valstijos pakraščiais teka Delavero ir Hadsono upės, per valstiją – Paseikas su Hakensaku, Raritanas. Didžiausias ežeras – Hopatkongas. Daug pelkių.

Naujojo Džersio miškingumas siekia 42,3 %. Daugiausia auga ąžuolai, beržai, uosiai, laukinės azalijos. Įsteigtas Pušynų nacionalinis rezervatas, Žako Kusto estuarijų tyrimų rezervatas ir kt.

## Gyventojai
Naujasis Džersis – tankiausiai apgyventa JAV valstija. Didelė dalis valstijos patenka į Šiaurės Rytų megalopolį (vadinamą Bosvašu) ir patenka į Niujorko priemiesčių zoną. Rečiau gyvenama pietinė dalis ir Apalačų kalnai šiaurės vakaruose.

Etninė sudėtis 2020 m.:
* baltieji – 54,5 % (anglų, italų, arabų, rusų, portugalų, lenkų kilmės)
* lotynoamerikiečiai – 21,6 % (puertorikiečiai, dominikiečiai, meksikiečiai, kubiečiai, perujiečiai, brazilai)
* afroamerikiečiai – 13,6 %
* azijiečiai – 11,0 % (indai, bengalai, kinai, korėjiečiai, filipiniečiai)
* indėnai – 0,7 %
* kiti – 1,9 %

### Didžiausi miestai

2020 m. duomenys

* Niuarkas (311,5 tūkst. gyv.)
* Džersi Sitis (292,7)
* Patersonas (159,7)
* Elizabetas (137,3)
* Toms Riveris (92,8)
* Trentonas (90,8)
* Kliftonas (90,3)
* Kamdenas (71,7)
* Bejonas (71,6)
* Paseikas (70,5)

## Ekonomika

Valstijoje auginamos bulvės, kukurūzai, persikai. Valstija pasižymi savo indėliu chemikalų, vaistų, įvairių mechaninių įrengimų srityse. Šiandien telekomunikacija ir biotechnologija pirmauja valstijos ekonomikoje. Transporto mazgų išvystymas lėmė valstijai turistų trauką. Atlantik Sičio miestas iškilo kaip valstijos lošimų centras.

## Šaltiniai
Smėlis

: *Apie Utenos mikrorajoną žr. [[Smėlis (Utena)]]*.

**Smėlis** – nuosėdinė uoliena, sudaryta iš nuotrupinių dalelių.

Dalelių skersmuo svyruoja nuo 0,063 mm iki 2 mm. Smėlis beveik ar visiškai nesucementuota uoliena t. y. biri, nevienalytė. Vienalytė sucementuota įvairiais cementais uoliena vadinama smiltainiu. Smėlis pagal savo kilmę gali būti fliuvioglacijalinis, jūrinis, aliuvinis (upinis), eolinis. Smėlio mineralinė sudėtis gana įvairi. Jis gali būti monomineralinis, sudarytas praktiškai iš vieno mineralo (kvarcinis, feldšpatinis ir pan.), taip pat polimineralinis – iš įvairių mineralų nuolaužų. Mineralinė smėlio sudėtis priklauso nuo fiziškai ardomų uolienų mineralinės sudėties. Jei ardomos jūrinės nuogulos ar smėlis akumuliuojasi šiltose jūrose – smėlis bus karbonatinės sudėties – klintinis smėlis, jei klostosi vulkaninės salos pakrantėse – vulkaninis smėlis.
Didžioji smėlio dalis klostosi dykumose. Jose iš smėlio supūstomos didelės kopos.

## Panaudojimas
Smėlis naudojamas betono gamyboje. Monomineraliniai smėliai, pavyzdžiui, kvarcinis, naudojami stiklo gamyboje. Taip pat smėlis naudojamas kaip abrazyvinė medžiaga, vandens filtruose.

## Smėlis Lietuvoje
Smėlis, randamas Lietuvos teritorijoje gali būti suskirstytas į kelias grupes:
* Jūrinis, randamas prie Baltijos jūros, polimineralinis, sudėtiniai mineralai: kvarcas, feldšpatas, ilmenitas, granatas ir kt.
* Eolinis, randamas palei jūros pakrantę, Kuršių nerijoje, taip pat Dzūkijos miškuose.
* Aliuvinis – prie visų Lietuvos upių.
* Fliuvoglacialinis pasiskirstęs praktiškai visoje Lietuvoje. Šis smėlis naudojamas betono gamyboje.
* Limnoglacialinis, smulkesnis bet geriau išrūšiuotas smėlis.
* Kvarcinis smėlis kasamas Anykščių rajone. Šis smėlis susiklostė neogeno periode.

Didžiausius smėlio išteklius turi Vilniaus, Trakų, Zarasų, Varėnos, Jurbarko rajonai. 2004 m. Lietuvoje buvo iškasta 2 mln. 784 tūks. t smėlio. Kvarcinio smėlio – 58 tūkst. t.

## Šaltiniai
Nebraska

**Nebraska** () – 37-oji JAV valstija, esanti Vidurio Vakaruose. Sostinė – Linkolnas, didžiausias miestas – Omaha. Plotas – 200,4 tūkst. km².

## Istorija
1541 m. ispanas Fransiskas Vaskesas de Koronadas buvo pirmasis europietis, ištyrinėjęs šias vietoves. Prancūzai regioną kontroliavo 1700–1763 m. laikotarpiu, po to jis buvo perleistas Ispanijai. 1803 m. Nebraska tapo JAV teritorija po Luizianos pirkimo sutarties pasirašymo. Tarp 1804–1806 m. M. Liuisas ir V. Klarkas ištyrė dalį Nebraskos ir 1823 m. įkūrė Belevuės gyvenvietę. 1867 m. kovo 1 d. valstija buvo įtraukta į JAV sudėtį.

## Geografija
Diduma Nebraskos teritorijos yra Didžiosiose lygumose, rytinė dalis – Centrinėse lygumose. Vakarinę pusę užima Aukštosios lygumos. Jose yra aukščiausias Nebraskos taškas – Panoramos taškas (1655 m).

Nebraskos klimatas žemyninis, vidutinių platumų. Sausio vidutinė temperatūra nuo –7 °C (šiaurės rytuose) iki –2 °C (pietvakariuose), liepos – nuo +20 °C (vakaruose) iki +26 °C (pietuose). Per metus iškrinta 500–1000 mm kritulių. Rytuose kritulių daugiau nei vakaruose. Valstijoje būdingos stiprios audros ir tornadai.

Valstijos vakariniu pakraščiu teka Misūris, o per Nebraską – jos intakai Platas (su ištakomis Šiaurės Platu, Pietų Platu, intakais Lupu, Elkhornu), Najobrara su Kija Paha. Pietinius pakraščiu teka Repablikanas. Yra nemažai tvenkinių (daugiausia Makonahio).

Dirvožemiai daugiausia kaštonžemiai, gipsažemiai, juosvažemiai.

Miškai užima 2,9 % Nebraskos teritorijos; daugiausia auga lapuočiai (topoliai, uosiai, klevai, ąžuolai, gluosniai). Didžiąją dalį teritorijos užima prerijos, dabar daug kur išdirbtos.

Yra daug saugomų teritorijų: Agato fosilijų klodai, Skots Blafo nacionalinis paminklas, Nebraskos, Samuelio R. Makelvio nacionaliniai miškai, Ogalos nacionalinė prerija, Fort Najobraros, Soldžer Kriko laukinės gamtos plotai.

## Gyventojai

### Didžiausi miestai
2020 m. duomenys
* Omaha (491,7 tūkst. gyv.)
* Linkolnas (291,1)
* Belvju (64,2)
* Grand Ailandas (53,1)
* Kernis (33,7)
* Fremontas (27,1)
* Norfolkas (25,9)
* Hastingsas (25,1)

## Ekonomika
Žemės ūkis yra pagrindinė Nebraskos ekonomikos šaka. Pagrindiniai žemės ūkio produktai yra galvijai, kiaulės, kukurūzai, sojos pupelės, kviečiai. Kviečiai auginami pietvakarių plynaukštėje, o cukriniai runkeliai auginami netoli Plato upės. Nebraskos universitetas remia žemės ūkio bandymų stotis šalyje. Nebraskoje aktyviai sodinami miškai.

Didžiausia Nebraskos pramonės šaka yra žemės ūkio produktų apdirbimas. Taip pat svarbi elektrinių įrengimų gamyba, naftos pramonė. Omaha ir Linkolnas yra draudimo bendrovių ir telekomunikacijų centrai.

## Šaltiniai
Leipcigas

**Leipcigas** () – miestas rytinėje Vokietijoje, Saksonijos žemėje. Ties Leipcigu suteka trys upės: Pleisė (*Pleisse*), Partė (*Parthe*) ir Baltasis Elsteris (*Weisse Elster*). Miestas garsėja savo mugėmis, kurios vyksta kas dvejus metus specialiose parodų salėse (bendras plotas 9,7 ha) ir sukviečia tūkstančius lankytojų.

## Istorija
Nuo XVIII a. iki Antrojo pasaulinio karo Leipcigas buvo Vokietijos knygų spausdinimo centras. Taip pat išvystyta spaudos reikmenų pramonė, tiksliųjų instrumentų gamyba, alaus varymas, tekstilės ir muzikos instrumentų pramonė. Leipcigui kartais suteikiama Mažojo Paryžiaus arba Pleisės Atėnų pravardė, kadangi jame nuo XVIII a. vystėsi klasikinė vokiečių literatūra. Leipcigo universitete (įkurtas 1409 m.) studijavo filosofas Johanas Gotlybas Fichtė, poetas Johanas Volfgangas Gėtė, kompozitoriai Robertas Šumanas ir Johanas Sebastianas Bachas. Nuo 1723 iki 1750 m. J. S. Bachas vadovavo Leipcigo Šv. Tomo bažnyčios chorui; šioje bažnyčioje kompozitorius ir buvo palaidotas. 1835–1847 m. Leipcige koncertus organizavo kompozitorius Feliksas Mendelsonas. Šiame mieste yra gimę filosofas Gotfrydas Vilhelmas Leibnicas ir kompozitorius Richardas Vagneris. Leipcigo orkestras, turintis 200 muzikantų, laikomas vienu geriausių pasaulyje.

XIII a. pastatyta Pleisės pilis (*Pleissenburg*), kurioje 1519 m. aršiai diskutavo Martynas Liuteris ir Romos katalikų teologas Johanas Ekas (*Johann Eck*). Pilies vietoje dabar yra rotušė.

### Pavadinimo kilmė
Leipcigo miesto pavadinimas yra slaviškos kilmės: senoviškas miesto pavadinimas *Lipsk* yra kilęs nuo liepos medžio (*lipa*). Sorbai dar ir dabar Leipcigą vadina šiuo pavadinimu.

## Sportas
Mieste 2006 m. vyko XVIII pasaulio futbolo čempionatas. Futbolo klubai:
* FC Sachsen Leipzig
* FC Lokomotive Leipzig
* Leipzig XI
* SC Wacker Leipzig
* SpVgg 1899 Leipzig
* Vorwarts Leipzig

## Taip pat skaityti
* Europos didžiausių miestų sąrašas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus Leipcigo miesto tinklalapis (vokiečių, anglų, prancūzų, lenkų ir ispanų k.)
* Leipcigo renginių kalendorius
* Žinynas apie Leipcigą (*Leipzig-Lexikon*)
* Istorinės miesto nuotraukos
Davao

**Davao** (, ) – milijoninis miestas pietų Filipinuose, Mindanao saloje, Pietų Davao provincijoje, Davao įlankos krante. Davao regiono sostinė. Tai komercinis salos centras, jame pervežama daug importo ir eksporto prekių. Yra didžiausias salos jūrų uostas (išvežama kopra, bananai, mediena, kava, abaka), oro uostas, plentas į Surigao.

Maisto (cukraus, žuvų, šokolado), medienos apdirbimo, chemijos (mineralinių trąšų), tekstilės, cemento pramonė, metalo valcavimas, žvejyba. Apylinkėse auginami ryžiai, cukranendrės, kokosai, citrusiniai augalai, kavamedžiai, bananai.

Yra 1946 m. įkurtas Mindanao universitetas, dar keletas kitų universitetų. Yra Šv. Petro katalikų katedra, budistų, daoistų šventyklos, mečetės. Istorijos ir etnografijos muziejus.

## Gyventojai
Davao metropolija – trečia didžiausia pagal gyventojų skaičių šalyje. Didžiąją dalį gyventojų sudaro imigrantų iš Visajų salų palikuonys – sebuanai, hiligainonai, taip pat yra atvykėlių iš Lusono (tagalai, ilokanai, kapampanganai). Mieste gyvena nedidelės japonų ir kinų bendruomenės, yra Mindanao čiabuvių morų, lumadų.

## Istorija
Miestas pradėjo kurtis XIX a. viduryje. Iki II pasaulinio karo Davao apylinkėse japonai gausiai augino manilines kanapes, tačiau karo metais abakos pramonė sunyko. Miesto teisės suteiktos 1936 m.

## Šaltiniai
Niujorkas (valstija)

**Niujorkas** () – 11-oji JAV valstija, esanti šalies šiaurės rytuose. Viena iš pirmųjų 13 valstijų, kurios atsiskyrė nuo Didžiosios Britanijos. Sostinė – Olbanis, didžiausias miestas – Niujorkas, sudarantis 40 % valstijos populiacijos. Plotas – 141,3 tūkst. km²; 19,8 mln. gyventojų (2015). Ketvirta didžiausia valstija pagal gyventojų skaičių po Kalifornijos, Teksaso ir Floridos.

Valstija pavadinta Jokūbo II, Jorko hercogo ir būsimojo karaliaus, garbei.

## Istorija
Valstija įkurta 1788 m. liepos 26 d.

## Geografija

Valstija ribojasi su Pensilvanija ir Naujuoju Džersiu iš pietų, o iš rytų su Konektikutu, Vermontu ir Masačusetsu. Šiaurėje eina siena su Kanada. Iš pietryčių siekia Atlanto vandenyną, į kurį išsikiša Long Ailando sala.

Didumą Niujorko teritorijos užima Apalačų kalnų dalys – Katskilo, Adirondako kalnai (pastaruosiuose stūkso aukščiausia valstijos vieta, Marsio kalnas, 1629 m). Pietvakariuose yra dalis Apalačų plynaukštės (aukštis iki 656 m). Pietryčiuose būdingos žemumos, Hadsono slėnis. Niujorko valstija skirstoma į aukštutinę (*Upstate*), esančią kalnuose, ir žemutinę (*Downstate*) prie jūros.

Klimatas vidutinių platumų jūrinis. Aukščiausia temperatūra liepą +26–31 °C, sausį -2–3 °C, žemiausia – atitinkamai +21 °C ir -12–4 °C. Per metus iškrinta 800–1200 mm kritulių. Aukštutinėje valstijoje klimatas kontrastingesnis – vasaros karštos, žiemos šaltos, sniegingos.

Pagrindinės valstijos upės – Hadsonas, Delaveras, Saskvehana – teka tiesiai į vandenyną. Vakaruose siekia Misisipės baseiną (Aleganis). Šiauriniu pakraščiu teka Šv. Lauryno upė. Valstijoje telkšo ~8000 ežerų. Šiaurės rytuose telkšo du iš Didžiųjų ežerų – Erio ežeras ir Ontarijo ežeras. Kiti dideli ežerai – Šampleinas, Seneka, Kajuga, Kjuka, Kanandeigva, Ovasko ežeras, Onaida ir kt. Niagaros upėje krenta žymus Niagaros krioklys. Sudarytas Niujorko valstijos baržų kanalas.

Niujorko valstijos miškingumas – 61,7 %. Daugiausia auga beržai, uosiai, ąžuolai, cukriniai klevai, bukai, baltosios pušys, aukštumose – kanadinės eglės. Veisiasi elniai, juodieji lokiai, kiškiai, voverės, bebrai. Gausu paukščių (varnos, strazdai, geniai, pelėdos, žvirbliai, vanagai), žuvų rūšių.

Gausu saugomų teritorijų: Adirondako parkas, Finger Leikso nacionalinis miškas, 215 valstijų parkų.

## Gyventojai
Tankiausiai apgyvendinta Niujorko aglomeracija, Hadsono slėnis, Bafalo–Niagara Folso aglomeracija. Rečiausiai apgyventi Adirondako kalnai.

2020 m. etninė sudėtis:
* baltieji – 55,3 %
* lotynoamerikiečiai – 19,5 %
* afroamerikiečiai – 15,1 %
* azijiečiai – 10,5 %
* indėnai – 1,1 %

### Didžiausi miestai

2020 m. duomenys

* Niujorkas (8804,1 tūkst. gyv.)
* Bafalas (278,3)
* Jonkersas (211,5)
* Ročesteris (211,3)
* Sirakjusas (148,6)
* Olbanis (99,2)
* Niu Rošelis (79,7)
* Čiktovaga (76,8)
* Maunt Vernonas (73,9)
* Skenektadis (67,0)
* Jutika (65,2)
* Brentvudas (62,3)

## Ekonomika

## Šaltiniai
Pietų Karolina

**Pietų Karolina** () – 8-oji JAV valstija, esanti šalies pietryčiuose, Atlanto vandenyno pakrantėje. Sostinė – Kolumbija. Plotas – 82,9 tūkst. km²; 5,1 mln. gyventojų (2021 m.).

Valstija įkurta 1788 m. gegužės 23 d.

## Geografija

Ilgas ir tolygus valstijos pajūris šiaurinėje dalyje smėlėtas, o į šiaurę nuo Džordžtauno tampa pelkėtas, jį vagoja upeliai ir įlankos. Pietinėje dalyje daug užutėkių, estuarijų, maršų. Priekrantėje daug smulkių salų.

Apie du trečdaliai Pietų Karolinos teritorijos yra Atlanto pakrantės žemumoje. Einant į vakarus paviršius kyla į Pidmonto plynaukštę ir Mėlynuosius kalnus (Apalačų dalis), kuriuose yra aukščiausia Pietų Karolinos vieta – Sasafraso kalnas (1085 m). Tarp žemumos ir Pidmonto plynaukštės tęsiasi denudacinė pakopa – Krioklių juosta.

Pietų Karolinos klimatas subtropinis musoninis. Vasaros ilgos ir karštos, o žiemos trumpos ir gan šiltos. Aukščiausia temperatūra liepą +31–33 °C, sausį +10–14 °C, žemiausia – atitinkamai +20–23 °C ir -1–3 °C. Per metus iškrinta 1300–1600 mm kritulių. Aukštesnėje valstijos dalyje žiemą pasitaiko sniego. Vasaromis dažnos audros, kartais būna tornadų, pakrantę retkarčiais siaubia uraganai.

Valstiją tankiai vagoja nuo Apalačų link vandenyno tekančios upės – Savana, Santi (su Voteri, Kongari, Saluda), Pi Di, Edistas. Sudaryta daug tvenkinių – Moultrio, Mariono, Strom Tarmondo, Hartvelio, Murėjaus. Upėse daug krioklių.

Dirvožemiai daugiausia geltonžemiai, geležaliuminžemiai, pakrantėje – šlynžemiai.

Pietų Karolinos miškingumas – 66,8 %. Mėlynuosiuose kalnuose auga plačialapių ir mišrieji miškai, vandenyno pakrantėje, upių slėniuose – mangrovės. Pietų Karolinos vidurinėje dalyje yra sodintinių pušynų. Įsteigtas Kongari nacionalinis parkas, Frensio Mariono, Samterio nacionaliniai miškai, keletas nacionaliniu mastu saugomų šlapynių, salų, upių slėnių.

## Gyventojai
Valstija gana tankiai apgyvendinta – daugiausia gyventojai susitelkę Mėlynųjų kalnų pašlaitėje (Grinvilio aglomeracija), centrinėje dalyje (Kolumbijos aglomeracija) ir vandenyno pakrantėje (Čarlstono aglomeracija).

2020 m. etninė sudėtis:
* baltieji – 65,5 %
* afroamerikiečiai – 26,3 %
* lotynoamerikiečiai – 6,9 %
* azijiečiai – 2,3 %
* indėnai – 1,8 %

### Didžiausi miestai

2020 m. duomenys
* Čarlstonas (150,2 tūkst. gyv.)
* Kolumbija (136,8)
* Nort Čarlstonas (114,8)
* Maunt Plezantas (90,8)
* Rok Hilis (74,4)
* Grinvilis (70,7)
* Samervilis (50,9)
* Gus Krikas (45,9)
* Samteris (43,4)

## Ekonomika

Pietų Karolinos gamybos pramonė priklauso nuo žemės ūkio, taip pat nuo vandens energijos. Pagrindiniai valstijos žemės produktai yra tabakas ir sojų pupelės. Iš naminių gyvūnų auginami galvijai ir mėsiniai viščiukai. Žvejojami mėlynieji krabai ir krevetės. Valstijai taip pat svarbi chemikalų, automobilių, įvairių mechanizmų gamyba. Pagrindinis valstijos pelnas ateina iš turizmo sektoriaus (pajūrio kurortai).

Naudingosios iškasenos neturi didelės reikšmės valstijos ekonomikai. Išskyrus auksą, dauguma jų yra birūs, tai akmuo, molis, smėlis, žvyras.

## Šaltiniai
Vakarų Virdžinija

**Vakarų Virdžinija** () – 35-oji JAV valstija, esanti šalies rytinėje dalyje, vadinamajame Apalačijos krašte. Sostinė – Čarlstonas. Plotas – 62,8 tūkst. km²; 1,78 mln. gyventojų (2021 m.).

Valstija paskelbta nuo 1863 m. birželio 20 d.

## Geografija
Valstijos paviršius kalvotas ir kalnuotas. Vakarų Virdžiniją užima Apalčų kalnagūbris – Alegenio kalnai, žemėjantys iš rytų (aukštis iki 1480 m) į vakarus, link Ohajo upės slėnio (250–300 m). Juose yra Vakarų Virdžinijos aukščiausia vieta – Sprus Nobo kalnas, 1482 m), vakarinėje ir vidurinėje dalyje plyti Alegenio plynaukštė. Rytiniu pakraščiu driekiasi Krioklių juosta.

Valstijos klimatas subtropinis jūrinis. Sausio aukščiausia temperatūra +3–5 °C, žemiausia -5–9 °C, liepos atitinkamai +26–30 °C ir +14–18 °C. Per metus iškrinta 1050–1150 mm kritulių.

Vakariniu valstijos pakraščiu teka Ohajo upė, o per pačią valstiją – jos intakai Kanova (su Elk Riveriu, Naująja upe, Grinbrajeriu), Mažoji Kanova, Monongahila, Didysis Sendis (su Tag Forku). Rytiniu pakraščiu teka Potomakas su Šenandoa. Upėse daug krioklių.

Dirvožemiai daugiausia rudžemiai, tarpukalnių slėniuose – rūgštžemiai.

Vakarų Virdžinijos miškingumas – 75 %. Kalnų šlaituose iki 800–1000 m aukščio auga ąžuolai, tuopos, klevai, bukai, beržai, aukščiau – pušys, eglės. Yra Naujosios upės tarpkelio nacionalinis parkas, Džordžo Vašingtono ir Džeferseno bei Monongahilos nacionaliniai miškai, Kanano slėnio, Ohajo upės salų nacionaliniai draustiniai.

## Gyventojai
Vakarų Virdžinija – kaimiška, retai gyvenama valstija, be didesnių miestų ir aglomeracijų. Tankiau gyvenama šiaurinė dalis, Ohajo slėnis, rytinis pakraštys. Rečiausiai gyvenamos Apalačų aukštikalnės. Valstija pasižymi vienu didžiausių baltųjų gyventojų nuošimčiu šalyje.

2020 m. etninė sudėtis:
* baltieji – 93,0 % (vokiečių, airių, anglų, italų kilmės)
* afroamerikiečiai – 4,9 %
* indėnai – 2,0 %
* lotynoamerikiečiai – 1,9 % (meksikiečiai ir kt.)
* azijiečiai – 1,2 % (kinai, indai, filipiniečiai, japonai)

### Didžiausi miestai
2020 m. duomenys

* Čarlstonas (48,8 tūkst. gyv.)
* Hantingtonas (46,8)
* Morgantaunas (30,1)
* Parkersburgas (29,7)
* Vylingas (27,0)

## Ekonomika
Valstijoje žemės ūkis nėra labai paplitęs. Auginami kukurūzai, obuoliai, tabakas, persikai.

Išgaunama bituminė anglis, gamtinės dujos, nafta, akmuo, cementas, druska. Gaminamas stiklas, įvairūs chemikalai, apdirba metalus, gamina įvairius mechanizmus. Miškai užima apie 2/3 valstijos ploto.

## Šaltiniai
Vermontas

**Vermontas** () – 14-oji JAV valstija, esanti šalies šiaurės rytuose, Naujojoje Anglijoje, Kanados pasienyje. Sostinė – Montpiljeris. Plotas – 24,9 tūkst. km²; 645 tūkst. gyventojų (2021 m.).

JAV valstija Vermontas tapo 1791 m. kovo 4 d.

## Geografija

Didžiąją valstijos dalį užima Žalieji kalnai (Apalačų dalis), iškylantys iki 1338 m aukščio (Mansfildo kalnas). Taip pat iškilę Husako, Takoniko kalnagūbriai. Vermonto šiaurės vakaruose telkšo Šampleino ežero žemuma.

Klimatas vidutinių platumų, jūrinis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -6 °C, liepos +22 °C. Šiaurės rytuose šalčiau – sausį vidutiniškai -11 °C, liepą +18 °C. Per metus Vermonte iškrenta 900–1200 mm kritulių.

Rytine siena teka Konektikuto upė. Šiaurės rytuose telkšo didelis Šampleino ežeras į kurį teka Vinuskio upė. Šiaurėje telkšo mažesnių ežerų (iš jų didesnis Memfremeigogas).

Apie 73 % valstijos ploto dengia miškai. Auga pušys, eglės, beržai, klevai. Vermonte įsteigtas Žaliųjų kalnų nacionalinis miškas, Konto ir Misiskvojaus laukinės gamtos draustiniai, 8 laukinės gamtos teritorijos.

## Gyventojai
Vermontas – antra mažiausiai gyventojų turinti JAV valstija (po Vajomingo). Čia nėra didelių miestų. Dauguma gyventojų susitelkę šiaurės vakaruose, prie Šampleino ežero, ir Kontektikuto upės slėnyje. Rečiausiai gyvenama šiaurės rytuose.

2020 m. etninė sudėtis:
* baltieji – 92,2 % (Kanados prancūzų, anglų, airių kilmės)
* lotynoamerikiečiai – 2,2 %
* azijiečiai – 2,0 %
* mišrios kilmės – 1,9 %
* afroamerikiečiai – 1,3 %
* indėnai – 0,3 %

### Didžiausi miestai

2020 m. duomenys

* Berlingtonas (44,7 tūkst. gyv.)
* Saut Berlingtonas (20,2)
* Rutlandas (15,8)
* Eseks Džankšinas (10,6)
* Beningtonas (8,7)
* Baris (8,4)
* Montpiljeris (8,0)
* Vinsukis (8,0)

## Ekonomika

Pieno ūkis valstijoje anksčiau buvo lyderiaujantis, tačiau dabar jo vertė sumenko. Pagrindiniai žemės ūkio produktai yra obuoliai, sūris, klevų sirupas.

Pagrindinės naudingosios iškasenos yra akmuo, asbestas, smėlis, žvyras, talkas. Anksčiau dominavusi tekstilės pramonė smuko, tačiau jos vietą užėmė kompiuterinės įrangos komponentų, popieriaus masės ir popieriaus, plastiko gamyba. Turizmas valstijai atneša daug pelno (207 mln. JAV dolerių).

## Šaltiniai
Periferinė nervų sistema

**Periferinė nervų sistema** () – nervų sistemos dalis, kurią sudaro nervai (*nervi*), nervų rezginiai (*plexus nervorum*) ir mazgai (*ganglia nervorum*).

Nervai sudaryti iš motorinių ir juntamųjų skaidulų pluoštų, apgaubtų jungiamojo audinio dangalais. Jie sujungia centrinę nervų sistemą su kitomis kūno dalimis, visais audiniais ir organais ir perduoda nervinius impulsus. Išsišakoję po visą kūną nervai sudaro nervinius rezginius. Nervinis mazgas – tai neuronų, nervinių skaidulų ir neuroglijos telkinys. Paprastai nervinis mazgas yra apgaubtas jungiamojo audinio kapsule.

Periferinei nervų sistemai priskiriama 12 porų galvinių nervų (*nervi cranales*) ir 31 pora nugarinių nervų (*nervi spinales*).

**Galviniai nervai** ():
* I. Uoslės nervas (*nervi olfactorii*)
* II. Regos nervas (*nervus opticus*)
* III. Judinamasis akies nervas (*nervus oculomotorius*)
* IV. Skridininis nervas (*nervus trochlearis*)
* V. Trišakis nervas (*nervus trigeminus*)
* VI. Atitraukiamasis nervas (*nervus abducens*)
* VII. Veidinis nervas (*nervus facialis*)
* VIII. Prieangio ir sraigės nervas (*nervus vestibulocochlearis*)
* IX. Liežuvinis ryklės nervas (*nervus glossopharyngeus*)
* X. Klajoklinis nervas (*nervus vagus*)
* XI. Priedinis nervas (*nervus accessorius*)
* XII. Poliežuvinis nervas (*nervus hypoglossus*)

**Nugariniai nervai** ():
* Kakliniai nugariniai nervai (8 poros),
* Krūtininiai nugariniai nervai (12 porų),
* Juosmeniniai nugariniai nervai (5 poros),
* Kryžmeniniai nugariniai nervai (5 poros),
* Uodeginis nugarinis nervas (1 pora)

## Ligos
* Neuritas – periferinio nervo uždegimas;
* Polineuritas – periferinių nervų uždegimas;
* Pleksitas – nervinio rezginio uždegimas;
* Radikulitas – nugaros smegenų nervų šaknelių uždegimas;
* Ganglionitas – nugaros smegenų užpakalinių nervinio mazgo uždegimas.
Centrinė nervų sistema

**Centrinė nervų sistema**, arba **CNS** – nervų sistemos dalis, atliekanti daugelį sudėtingų aukštosios nervinės veiklos funkcijų.

Ji sudaryta iš nugaros ir galvos smegenų. CNS gerai apsaugota: galvos smegenys glūdi kaukolės ertmėje, o stuburo – stuburo kanale. Be to, yra 3 galvos ir nugaros smegenų jungiamojo audinio dangalo sluoksniai: kietasis, švelnusis ir voratinklinis. Tarp švelniojo ir voratinklinių dangalų yra subarachnoidinė ertmė, kurioje kaupiasi gelsvos spalvos **smegenų skystis** (likvoras). Šį skystį gamina galvos smegenų skilvelių gysliniai rezginiai. Pagrindinė jo funkcija – sušvelninti ir susilpninti smūgius siekiant išvengti smegenų sukrėtimo ir apsaugoti gležną nervinį audinį.
Somatinė nervų sistema

**Somatinė nervų sistema** - periferinės nervų sistemos dalis. Ją sudaro visi nervai, inervuojantys judamąjį aparatą (griaučius ir raumenis), išorinius jutimų organus ir odoje esančius receptorius, kurie priima aplinkos dirginimus. Receptoriuose sukuriamas nervinis impulsas. Raumenų skaidulos ir liaukos yra efektoriai, kurie reaguoja į dirgiklį. Somatinės nervų sistemos veiklą žmogus gali sąmoningai reguliuoti - pvz., judinti kojų raumenis vaikštant.