open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Druskininkų LSC stadionas

**Druskininkų LSC stadionas** – sporto kompleksas Druskininkų pietrytiniame pakraštyje, į vakarus nuo Ratnyčios gyvenvietės, dešiniajame Ratnyčios upės krante. Kompleksą sudaro viešbutis, restoranas, futbolo stadionas su atsargine aikšte (70×55 m), 1500 vietų tribūnos, 25 m ilgio baseinas, disko ir kūjo metimo sektorius, 2 krepšinio salės. Teritorijoje yra sporto salių pastatas, valgykla su konferencijų centru, reabilitacijos centras, 80 vietų apgyvendinimo patalpos. Kompleksas užima 10 ha plotą, 7,5 ha užima aplinkinis miškas, prie stadiono yra aikštelė 300 automobilių ir 5 autobusams. Tai vienintelis natūralios dangos futbolo stadionas Lietuvoje, turintis profesionalią cilindrinę vejapjovę.

Druskininkų sporto bazė pirmiausia skirta Lietuvos sportininkų rengimui, čia be kitų sportininkų treniruojasi ir , rungtynes žaidžia , jaunimo rinktinės.

## Istorija

Stadionas pradėtas statyti 2008 m., į jį buvo investuota apie 30 mln. eurų. Komplekso projekto vadovai – Martynas Bružas ir Vladimiras Segalis, konstruktorius – Arūnas Žiukas, architektai – Gintaras Čaikauskas, Tomas Segalis, Miroslavas Šejnickis, Virginija Venckūnienė, interjero bendraautorė – Lina Raginytė, generalinė statybų rangovė – bendrovė „Mitnija“.

Tai vienas didžiausių sporto objektų Lietuvoje. Iki 2019 m. spalio objektą valdė Kūno kultūros ir sporto departamentas, vėliau jis atiteko Lietuvos sporto centrui. Galų gale, 2021 m. kovą stadionas ir kompleksas buvo atidaryti.

2022 m. liepos 14–17 d. stadione vyko XI pasaulio lietuvių sporto žaidynės. Taip pat numatyta, kad čia vyks 2025 m. pasaulio šiuolaikinės penkiakovės čempionatas, bet jis buvo perkeltas į Kauną, o Druskininkuose rugpjūčio 20–23 d. įvyko U19 pirmenybės.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Aprašymas LSC svetainėje
* Facebook paskyra
Lieplaukės kapinės

**Lieplaukės kaimo kapinės** – veikiančios kapinės Telšių rajono savivaldybėje, Lieplaukės kaime. Įsikūrusios gyvenvietės pietinėje dalyje, 300 m į pietus nuo Šv. Jurgio bažnyčios. 

Kapinių laukas plyti lygiame kraštovaizdyje, aptvertas skaldytų akmenų mūro tvora. Pagrindiniai metaliniai vartai su kapinių taku įrengti vakarinėje pusėje, Stoties gatvėje, prie kelio . Seniausios kapinių dalies centre stovi medinė kapinių koplyčia. Lieplaukės veikiančios kapinės užima 1,8013 ha dydžio plotą. Minimos neveikiančios II kapinės, užimančios 0,02 ha.

## Žymūs palaidojimai

* Ignacas Milašius (1874–1947), knygnešys
* Jonas Smilgevičius (1894–1984),  inžinierius elektrikas, hidroenergetikas

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Lieplaukės kaimo kapinės *cemety.lt*
*
Lietuvos pasaulio paveldo vertybės

**Lietuvos pasaulio paveldo vertybės** – į UNESCO sąrašą įrašytos materialaus ir nematerialaus paveldo vertybės Lietuvoje. Lietuva prie 1972 m. Pasaulio kultūros ir gamtos paveldo apsaugos konvencijos prisijungė 1992 m.

Jungtinių Tautų švietimo, mokslo ir kultūros organizacija (UNESCO) į Pasaulio paveldo sąrašą įtraukia vertybes, turinčias išskirtinę visuotinę vertę kultūros ar gamtos paveldui, kurias teikia 1972 m. UNESCO Pasaulio paveldo konvenciją pasirašiusios valstybės. Kultūros paveldą sudaro architektūros statiniai, jų grupės, archeologinės vietovės, kultūriniai kraštovaizdžiai, gamtos paveldą – gamtos rezervatai, nykstančių gyvūnų ir augalų rūšių buveinės.

2025 m. duomenimis, UNESCO Pasaulio paveldo sąraše yra 5 Lietuvos paveldo vertybės (visos kultūros). Į Pasaulio paveldo sąrašą įrašyta: Vilniaus istorinis centras (1994), Kuršių nerija (2000, kartu su Rusija), Kernavės archeologinė vietovė (2004), Struvės geodezinis lankas (2005, kartu su dar 9 valstybėmis), Kauno modernizmo architektūra (2023).

Į Žodinio ir nematerialaus žmonijos kultūros paveldo sąrašą įtraukta: Lietuvos  dainų ir šokių švenčių tradicija ir simbolika (2003, kartu su Estija ir Latvija), lietuvių kryždirbystė ir kryžių simbolika (2008), sutartinės (2010), šiaudinių sodų gamyba (2023).

2004–2006 m. Lietuva buvo Pasaulio paveldo komiteto nare.

## Pasaulio paveldo vertybės
Į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą įrašomi objektai turi atitikti bent vieną iš dešimties nustatytų vertės kriterijų. Kriterijai nuo i iki vi skirti kultūros paveldui, o nuo vii iki x – gamtos paveldui.

## Preliminarus sąrašas
Be įrašytų į Pasaulio paveldo sąrašą vertybių, valstybės gali sudaryti preliminarų objektų, kuriuos jos gali siūlyti įtraukti, sąrašą. Į Pasaulio paveldo sąrašą įrašomos tik tos vertybės, kurios anksčiau buvo preliminariame sąraše. Lietuva savo preliminariame sąraše turi vieną objektą.

## Susiję straipsniai
* Kultūros vertybių registras
* Pasaulio paveldo sąrašas

## Šaltiniai
Kārlis Princis

**Karlis Aleksandras Princis** (, 1893 m. spalio 11 d. – 1978 m. kovo 25 d.) – lyvių kilmės Latvijos biologas, entomologas, Latvijos universiteto docentas, Rygos gamtos muziejaus direktorius, vienas iš 1944 m. Latvijos centrinės tarybos memorandumo signatarų.

## Biografija
Gimė Uovišiuose lyvių šeimoje, tėvai – žvejys Janis Princis (1863–1953) ir Lyzė. 1934 m. K. Princis apgynė magistro, o 1939 m. – habilitacijos darbą. K. Princis buvo pasauliniu mastu pirmaujantysis tarakonų ir tiesiasparnių tyrėjas, atradęs ir aprašęs daugiau kaip šimtą mokslui naujų rūšių ir net dvi naujas šeimas. Jis taip pat tyrė Latvijos skėrių ir žiogų fauną. Iš viso K. Princio palikimą sudaro daugiau kaip 60 publikacijų ir monografijų.

Antrojo pasaulinio karo pabaigoje, 1944 m. emigravo į Švediją, kur tęsė vabzdžių tyrimo darbus, sudarė pasaulio tarakonų (*Blattodea*) 1224 puslapių katalogą, kuris 1962–1971 m. išleistas aštuoniais tomais.

Trys tarakonų gentys ir 12 rūšių bei porūšių pavadinta jo vardu, tarp jų monotipinė gentis *Princisia* van Herrewege, 1973 iš Madagaskaro (viena didžiausių dabartinių tarakonų rūšių pasaulyje, jų kūno ilgis siekia 8–10 cm), *Princisaria* Kumar, 1975 ir *Princisola* Gurney & Roth, 1976.

Karlis Princis mirė 1978 m. Vesterose, Švedijoje.

## Bibliografija
* Princis, K. 1962. Blattariae: Subordo Polyphagoidea: Fam. Polyphagidae. In: Beier, M. (Ed.). Orthopterorum Catalogus. Pars 3. W. Junk, 's-Gravenhage: 1-74.
* Princis, K. 1963. Blattariae: Suborde [sic] Polyphagoidea: Fam.: Homoeogamiidae, Euthyrrhaphidae, Latindiidae, Anacompsidae, Atticolidae, Attaphilidae. Subordo Blaberoidea: Fam. Blaberidae. In: Beier, M. (Ed.). Orthopterorum Catalogus. Pars 4. W. Junk, 's-Gravenhage: 76-172.
* Princis, K. 1964. Blattariae: Subordo Blaberoidea: Fam.: Panchloridae, Gynopeltididae, Derocalymmidae, Perisphaeriidae, Pycnoscelididae. In: Beier, M. (Ed.). Orthopterorum Catalogus. Pars 6. W. Junk, 's-Gravenhage: 174–281.
* Princis, K. 1965. Blattariae: Subordo Blaberoidea: Fam.: Oxyhaloidae, Panesthiidae, Cryptocercidae, Chorisoneuridae, Oulopterygidae, Diplopteridae, Anaplectidae, Archiblattidae, Nothoblattidae. In: Beier, M. (Ed.). Orthopterorum Catalogus. Pars 7. W. Junk, 's-Gravenhage: 284–400.
* Princis, K. 1966. Blattariae: Suborbo [sic] Blattoidea. Fam.: Blattidae, Nocticolidae. In: Beier, M. (Ed.). Orthopterorum Catalogus. Pars 8. W. Junk, 's-Gravenhage: 402–614.
* Princis, K. 1967. Pars 11. Blattariae: Suborbo [sic] Epilamproidea. Fam.: Nyctiboridae, Epilampridae. In: Beier, M. (Ed.). Orthopterorum Catalogus. Pars 11. W. Junk, 's-Gravenhage: 617–710.
* Princis, K. 1969. Blattariae: Subordo Epilamproidea. Fam.: Blattellidae. In: Beier, M. (Ed.). Orthopterorum Catalogus. Pars 13. W. Junk, 's-Gravenhage: 712–1038.
* Princis, K. 1971. Blattariae: Subordo Epilamproidea. Fam.: Ectobiidae. In: Beier, M. (Ed.). Orthopterorum Catalogus. Pars 14. W. Junk, 's-Gravenhage: 1041–1224.

## Išnašos
Alfrēds Audze

**Alfrėdas Audzė** (, 1897. gegužės 12 d. – 1930 m. birželio 27 d.) – Latvijos kariuomenės pulkininkas, laisvės kovų dalyvis, Lačplėsio karo ir Trijų žvaigždžių ordino kavalierius.

## Biografija
Gimė Uovišių kaime valstiečio šeimoje. Mokėsi Ventspilio realinėje mokykloje. 1915 m. įstojo į Vilniaus karo mokyklą, kurioje baigė sutrumpintus karininkų kursus. Tų pačių metų rugsėjį savanoriškai įstojo į II Rygos latvių šaulių batalioną. Iki 1917 m. gruodžio dalyvavo visuose bataliono (vėliau pulko) mūšiuose. Už didvyriškumą šaulių mūšiuose apdovanotas Anos III, IV laipsnio, Vladimiro IV laipsnio ordinais.

Į Latvijos kariuomenę savanoriškai įstojo 1919 m. balandį. Rugsėjį II Ventspilio pėstininkų pulke tapo bataliono vadu, turėjo kapitono tarnybinį laipsnį. 1920 m. paaukštintas į pulkininkus leitenantus. 1920 m. apdovanotas Lačplėsio karo ordinu už mūšius Latgalos fronte, kur A. Audzė asmeniškai vadovavo pusantros kuopos puolimui prieš bolševikų pulkus, išmušė juos iš pozicijų ir paėmė belaisvių, tokiu būdu padėdamas latvių daliniams judėti į priekį.

Pasibaigus laisvės kovoms liko tarnyboje. Buvo priskirtas Pasieniečių divizijai. 1921 m. gruodį perkeltas į IX Rėzeknės pėstininkų pulką, kur ėjo bataliono vado pareigas, kartais pavaduodavo ir pulko vadą. 1923 m. baigė vyresniųjų karininkų kursus, o 1924–1926 m. – karininkų akademinius kursus. 1926–1928 m. buvo kariuomenės vado štabo susisiekimo skyriaus viršininkas. 1928 m. paskirtas I Kuršo divizijos štabo viršininku ir paaukštintas į pulkininkus. 1929 m., per 10-ąsias kariuomenės metines, apdovanotas III laipsnio Trijų žvaigždžių ordinu.

1930 m. mirė nuo džiovos. Palaidotas Rygoje, Brolių kapuose.

## Išnašos
2025–2026 m. Süper Lig

**2025–2026 m. [[Süper Lig]]** () – aukščiausioji Turkijos futbolo lyga. Oficialiai žinoma kaip **Trendyol Süper Lig Mehmet Ali Yılmaz**. 2025 m. rugpjūčio 29 d. taip pavadinta buvusio „Trabzonspor“ prezidento Mehmeto Ali Yılmazo, mirusio 2024 m., garbei ir šviesiam atminimui. Sezonas prasidėjo 2025 m. rugpjūčio 8 d. ir baigėsi 2026 m. gegužės 17 d.

Stambulo „Galatasaray“ gynė čempionų titulą, 2024–2025 m. sezone iškovoję 25–ąjį „Süper Lig“ titulą per klubo gyvavimo istoriją.

## Pokyčiai
Dalyvavo 18 komandų (viena mažiau nei 2024–2025 m. sezone), įskaitant 15 senbuvių ir tris klubus, perkeltus iš 2024–2025 m. TFF 1. Lig: Kocaelispor, Gençlerbirliği ir Fatih Karagümrük.

## Komandos

## Turnyrinė padėtis

----

## Taip pat skaitykite
* 2024–2025 m. Süper Lig 
* 2025–2026 m. Turkijos futbolo taurė

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali lygos svetainė
* 2025/26 pagal RSSSF
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Tunbergija

**Tunbergija** (*Thunbergia*) – akantinių (*Acanthaceae*) šeimos augalų gentis. Žinoma apie 150 rūšių, paplitusių atogrąžose ir subtropikuose – Užsachario Afrikoje, Madagaskare, Pietų Azijoje, Naujojoje Gvinėjoje, Australijoje.

Gentis pavadinta švedų gamtininko Karlo Pėterio Tunbergo garbei.

Stiebas dažnai vijoklinis. Lapai įvairių formų. Žiedai pavieniai arba susitelkę į kekes, balti, oranžiniai, geltoni, violetiniai. Vaisius – dvilizdė dėžutė. Dauginama sėklomis ir auginiais. Daugelis tunbergijų rūšių dekoratyvios, auginamos balkonams, tvorelėms, medžių kamienams apželdinti.

## Rūšys
Kai kurios dažnesnės rūšys:
* sparnuotoji tunbergija (*Thunbergia alata*)
* didžiažiedė tunbergija (*Thunbergia grandiflora*)
* kvapioji tunbergija (*Thunbergia fragrans*)
* raudonoji tunbergija (*Thunbergia coccinea*)
* stačioji tunbergija (*Thunbergia erecta*)


Thunbergia coccinea 31.jpg|Raudonoji tunbergija
Thunbergia grandiflora Roxb. (AM AK227443-1).jpg|Didžiažiedė tunbergija
Thunbergia erecta at Wayanad 2021.jpg|Stačioji tunbergija
Chimine (Hindi- चिमीन) (2952500604).jpg|Kvapiosios tunbergijos sėklų dėžutė


## Šaltiniai
Tarptautinė migrantų diena

**Tarptautinė migrantų diena** () – atmintina diena, kasmet švenčiama gruodžio 18 d., pradedant 2000 m., Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos siūlymu. Šią dieną 1990 m. buvo priimta Tarptautinė konvencija dėl visų migrantų darbuotojų ir jų šeimos narių teisių apsaugos. Šią dieną prisimenamas ir švenčiamas milijonų migrantų visame pasaulyje indėlis, valstybės skatinamos aptarti migracijos problemas. 

Kiekvienais metais gruodžio 18 d. Jungtinės Tautos kartu su Tarptautine migracijos organizacija (TMO) mini Tarptautinę migrantų dieną, kad pabrėžtų maždaug 272 milijonų migrantų, įskaitant daugiau nei 41 milijoną šalių viduje perkeltų asmenų, indėlį ir iššūkius, su kuriais jie susiduria. Šis pasaulinis renginys, kurį remia beveik 500 TMO šalių biurų ir padalinių, taip pat vyriausybinių, tarptautinių ir nacionalinių pilietinės visuomenės partnerių, siejamas su plačiu migracijos temų spektru: socialine sanglauda, orumu, išnaudojimu, solidarumu. Vadovaujamasi principu, kad humaniška ir valdoma migracija naudinga migrantams ir visuomenei.

Migrantų dienai skirtose žinutėse Jungtinių Tautų generalinis sekretorius ne kartą ragino visas valstybes prisijungti prie konvencijos dėl migrantų darbuotojų teisių apsaugos, atkreipė dėmesį, kad pasaulio ekonomika vis labiau priklauso nuo migrantų darbuotojų.

Lietuvoje migracijos tema pastaraisiais metais, ypač po 2021 m. kilusios migrantų krizės tapusi ypač aktuali, tačiau Lietuva, kaip ir daugelis kitų Europos Sąjungos valstybių narių, nėra priėmusios šios konvencijos.  Siekiant neteisėtai gyvenančių migrantų teisių apsaugos, šis dokumentas laikomas sudėtingu įgyvendinti praktikoje.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
*
Petras Černiauskas

**Petras Černiauskas** (1919 m. – ????) – Ypatingojo būrio prie vokiečių saugumo policijos ir saugumo tarnybos (SD) narys, tarnavęs būrio eiliniu nuo 1941 m. iki 1944 m.

Būdamas Ypatingojo būrio nariu, P. Černiauskas įvykdė masines žydų ir kitų Lietuvos gyventojų žudynes Paneriuose ir kitose Lietuvos vietovėse, daugiausia Vilniaus krašte. 

1945 m. buvo suimtas Raudonosios armijos ir laikomas sovietų deportacijos stovykloje. Pabėgęs iš stovyklos, P. Černiauskas pasitraukė į Lenkiją ir apsigyveno Ščecino mieste. 1946 m. suimtas Lenkijos teisėsaugos organų Ščecine. 1947 m. SSRS tribunolo nuteistas už savanorišką dalyvavimą Ypatingojo būrio veikloje, kurios metu įvykdė žydų tautybės žmonių sušaudymus. 1964 m. gruodžio 16 d. paleistas į laisvę. Sugrįžo gyventi į Lietuvą.

## Biografija

P. Černiauskas gimė 1919 m. Virbalyje.

1941 m. liepą P. Černiauskas savanoriškai įstojo į Vokietijos okupacinių pajėgų formuojamą Ypatingąjį būrį Vilniuje. Tarnavo eiliniu. 1941 ar 1942 m. buvo laikinai išstojęs iš būrio, bet sugrįžo į tarnybą jame 1942 m. Po karo duotuose parodymuose sugrįžimo į būrį priežastimi nurodė sunkias gyvenimo sąlygas. 1943 m. kovą P. Černiauskas padėjo būryje įdarbinti Antaną Martišių.

1944 m. kovą P. Černiauskas tarnavo latvių batalione. 1945 m. buvo suimtas Raudonosios armijos ir laikomas sovietų deportacijos stovykloje. Po sėkmingo pabėgimo iš deportacijos stovyklos, P. Černiauskas pasitraukė į Lenkiją. Būdamas Lenkijoje, apsigyveno Ščecino mieste ir pradėjo dirbti siuvėju. 1946 m. lenkų tautybės gyventojas P. A. Sokolovskis (Sokołowski) atpažino A. Černiauską vietiniame turguje ir pranešė apie tai teisėtvarkos pareigūnams. A. Černiauskas buvo suimtas 1946 m. rudenį. Po aštuonių mėnesių sulaikymo, 1947 m. gegužę perduotas sovietų saugumo organams.

### Teisminis procesas

A. Černiausko teisminis procesas surengtas uždarame tribunale Lenkijoje. Tribunolas priklausė Sovietų okupacinių pajėgų grupei Vokietijoje. A. Černiauskas apkaltintas žydų tautybės gyventojų sušaudymais Lietuvoje. A. Černiauskas prisipažino, kad 1943 m. jis du ar tris kartus asmeniškai sušaudė žydų tautybės žmones. Vėliau, pasak A. Černiausko, jis atsisakydavo įvykdyti tokio pobūdžio sušaudymus. Savo parodymuose A. Černiauskas įvardino 38 Ypatingojo būrio narius, kurie sistematiškai vykdė žydų sušaudymus (pavyzdžiui, įvardino Balį Lukošių). Teismino proceso metu A. Černiausko nusikalstamomis veiklomis įvardintas tarnavimas Gestape, dalyvavimas Vilniaus geto organizavime, kalinių saugojime ir jų sušaudymuose.

Nors iš pradžių tribunolo kaltinimai buvo pateikti pagal Rusijos TFSR baudžiamojo kodekso 58 straipsnio 1-b dalį, jie perkvalifikuoti ir pakeisti SSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo 1943 m. balandžio 19 d. nutarimu Nr. 39. Tribunolas pripažino A. Černiauską kaltu už dalyvavimą masiniuose žydų tautybės gyventojų sušaudymuose Paneriuose. Kadangi mirties bausmė SSRS atšaukta 1947 m. gegužę, A. Černiauskui buvo skirta tuo metu maksimali 25 metų laisvės atėmimo bausmė Gulage.

1964 m. gruodžio 16 d. paleistas į laisvę. Sugrįžo į Lietuvą. Žinoma, kad gyveno Vilkaviškyje.

## Išnašos

## Bibliografija
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Salantų aplinkkelio tiltas

**Salantų aplinkkelio tiltas** – tiltas Kretingos rajone, Imbarės seniūnijoje, nutiestas kelyje  per Salantą, tarp Laivių ir Kadagyno kaimų, paribyje su Salantais, apie 1 km į šiaurės rytus nuo miesto centro. Žemiau tilto suformuotas Salantų tvenkinys (išleistas).

Salantas teka giliame slėnyje, apaugusiame lapuočių medžiais ir krūmais. Tiltą iš abiejų pusių jungia aukšti pylimai. Patiltėje, upės vagoje saugomi dalinai panirę trys natūralūs rieduliai, vadinami Laivių, Salantų Laumės kūliu, iš kurių vienas 1,7 m aukščio. Tilto prieigose iš Salantų pusės yra kitas mitologinis paminklas Laivių Kregždinkalnis.

1969 m. per Salantą pastatytas gelžbetoninis, trijų tarpatramių, karpytos sistemos tiltas. Bendras statinio ilgis - 34,2 m. Skersiniame tilto pjūvyje sudėtos devynios gelžbetoninės plokštės. Šalitilčiai įrengti iš surenkamųjų, gelžbetoninių, 1,10 m pločio blokų. Dvi tarpines atramas sudaro po vieną masyvią apvalią koloną su rygeliu.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Salantų aplinkkelio tiltas *[[Google Street View]]* 2021-04
Romų visuomenės centras

**Romų visuomenės centras** – 2001 m. įsteigta ne pelno siekianti organizacija. Centro steigėjai – Tautinių mažumų departamentas prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės, Vilniaus miesto savivaldybė, Lietuvos vaikų fondas ir Lietuvos čigonų bendrija „Čigonų laužas“.

Iki 2020 m. pavasario savo veiklą vykdė Vilniaus Kirtimų romų tabore. Po taboro nugriovimo persikėlė į kitas patalpas.

2024 m. dalininkų įnašų vertė pasikeitė, vienas iš dalininkų – Vilniaus miesto savivaldybė – atliko savo dalies pardavimo procedūrą aukciono būdu. Jos dalį įsigijo Lietuvos vaikų fondas.

Įstaigos tikslas – padėti romams įsitraukti į Lietuvos visuomenės gyvenimą, skatinti jų tautinės tapatybės išsaugojimą, puoselėti romų kultūrą ir tarpkultūrinį dialogą, taip pat rinkti ir tvarkyti duomenis apie Lietuvos romus (statistinę, istorinę ir demografinę informaciją).

## Veikla
Įstaiga organizuoja ikimokyklinį ir priešmokyklinį romų vaikų ugdymą, dienos centro „Laipteliai į viršų“ veiklą, centre vyksta suaugusiųjų mokymas, valstybinės kalbos kursai, sudarytos sąlygos naudotis kompiuterine klase.

Viena iš svarbių centro funkcijų – konsultacijos, informacijos pateikimas, teikiama lydimoji pagalba ieškant socialinio būsto, darbo. Tai padeda romams integruotis,
dalyvauti visuomeniniame gyvenime. 2024 m. į centrą kreipėsi 144 romų šeimos iš Vilniaus, Klaipėdos, Panevėžio, Alytaus miestų, Vilniaus, Šalčininkų, Jonavos, Vilkaviškio, Anykščių, Varėnos, Joniškio, Akmenės rajonų.

Įstaiga inicijuoja įvairius romų integracijos projektus, organizuoja istorinės atminties įprasminimo, kultūros renginius: koncertus, minėjimus, parodas, centre veikiančio ansamblio „Roma de drom“ pasirodymus.

Įstaigos administracija kaupia, sistemina bei platina medžiagą apie romų tautinę mažumą, padeda mokslininkams ir studentams atlikti tyrimus, rengia pranešimus bei straipsnius spaudai, dalyvauja televizijos ir radijo laidose, tarptautinėse konferencijose ir projektuose.

## Tarptautinis bendradarbiavimas
Romų visuomenės centras priklauso Europos romų tinklui (*European Roma Grassroots Organization – ERGO Network*), kuris buvo įkurtas 2008 m. NVO organizacijų grupės, kurias vienija dėmesys romų bendruomenėms ir jų įtraukčiai į visuomenę. Šiuo metu tinkle yra daugiau nei 30 organizacijų iš visos Europos. ERGO tinklo nariai siekia skatinti teigiamus pokyčius romų bendruomenėse, spręsti romų nelygybės klausimą, dalyvavimą visuomeniniame gyvenime.

Centras – aktyviai veikiantis Europos tinklo prieš rasizmą (:en:European Network Against Racism) narys.

Nuo 2018 m. centras dalyvauja Europos romų jaunimo iniciatyvoje *DIKH HE NA BISTER* (romų k. „Pažvelk ir nepamiršk“), kurios tikslas – kasmet sutelkti tūkstančius jaunų romų ir ne romų visoje Europoje rugpjūčio 2 d. – Europos Holokausto aukų atminimo dienos sinti ir romams – proga, skatinant sinti ir romų genocido atminimą, pripažinimą ir švietimą apie jį.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė *roma.lt*
Galdiko ąžuolas

**Galdiko ąžuolas** – išskirtinis ąžuolas, buvęs valstybės saugomas gamtos paveldo objektas, augęs Kretingos rajono savivaldybėje, Imbarės seniūnijoje, Mažųjų Žalimų kaime, 2,3 km į pietus nuo kelio  ties Leliūnais, 5,3 km į pietryčius nuo Salantų. Medis stovėjo atvirame lauke, pakelėje, 250 m nuo Mažųjų Žalimų senųjų kapinių.

1960 m. ąžuolas paskelbtas gamtos paminklu, 1987 m. priskirtas prie respublikinės reikšmės gamtos paveldo botaninių paminklų. Aukštis – 18 m, skersmuo – 1,9 m.

Aplinkos ministro 2015 m. sausio 9 d. įsakymu Nr. D1-19 sunykęs Galdiko ąžuolas buvo išbrauktas iš saugomų sąrašo, apibūdintas kaip „*senai nulūžęs, nupjautas, supjaustytas ir išvežtas*“. 

## Išnašos

## Nuorodos

* Mažieji Žalimai – žalumoje skendėjęs kaimas *pajurionaujienos.com* 2023-01-27.
2025–2026 m. Premyer Liqası

**2025–2026 m. [[Premyer Liqası]]** () – aukščiausioji Azerbaidžano futbolo lyga. Sezonas prasidėjo 2025 m. rugpjūčio 15 d. ir baigėsi 2026 m. gegužės d.

Qarabağ FK gynė čempionų titulą, 2024–2025 m. sezone iškovoję 12–ąjį „Premyer Liqası“ titulą per klubo gyvavimo istoriją.

## Lietuviai
*  Valdas Dambrauskas, vyr. treneris; Nuo 2025 m. birželio 20 d. Sabah FK vyr. treneris.

## Pokyčiai
Nuo 2025–2026 m. sezono užsienio žaidėjų kvota buvo panaikinta. Visiems užsienio žaidėjams bus taikomas privalomas mokestis. O komandos, kurių sudėtyje yra vietinių žaidėjų, gaus finansines premijas. Lėšos skiriamos iš mokesčių surinktų už užsienio žaidėjus.

Prieš naująjį sezoną AFFA licencijavimo komisija suteikė licencijas šioms komandoms: „Baku Sporting“, „Difai“, „İmişli“, „Karvan“, „Kəpəz“, „Qəbələ“, „Səbail“ ir „Şamaxı“. 

Dalyvavo 12 komandų (dviem daugiau nei 2024–2025 m. sezone), įskaitant 9 senbuves ir tris klubus, perkeltus iš 2024–2025 m. Pirmos lygos: Qəbələ, Karvan ir İmişli.

## Komandos

## Turnyrinė padėtis

----

## Taip pat skaitykite
* 2024–2025 m. Premyer Liqası 
* 2025–2026 m. Azerbaidžano futbolo taurė

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali AFFA svetainė
* 2025/26 pagal RSSSF
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Netonių ąžuolas

**Netonių ąžuolas** – išskirtinis ąžuolas, augantis Kauno rajono savivaldybėje, Raudondvario seniūnijoje, Netonių kaime, 2 km į vakarus nuo Raudondvario. Ąžuolas pasiekiamas iš Jurbarko plento, pasukus į pietvakarius žvyrkeliu (Aguonų ir Jazminų gatvėmis) link Nemuno, pavažiavus apie 0,8 km. Medis auga šalia vienos iš naujakurių sodybų, aplink jį plyti banguotas kraštovaizdis, dirbami laukai, ganyklos.

Aplinkos ministro 2025 m. rugsėjo 10 d. įsakymu Nr. D1-131 paskelbtas valstybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu.

## Statistinė informacija

* Medžio aukštis – 28 m
* Kamieno apimtis – 5,2 m

## Išnašos

## Nuorodos

* Atrask Lietuvos saugomas teritorijas *saugoma.lt*
Sūriškių ąžuolas

**Sūriškių ąžuolas** – išskirtinis ąžuolas, augantis Kėdainių rajono savivaldybėje, Vilainių seniūnijoje, Sūriškių kaime, dešiniajame Nevėžio krante, 2,8 km į pietryčius nuo Surviliškio. Dviejų kamienų ąžuolas auga Šventybrasčio kraštovaizdžio draustinyje, priešingame Nevėžio krante nuo Šventybrasčio ąžuolų augavietės. Pasiekiamas iš plento , pavažiavus asfaltuotu keliu 1,4 km Nevėžio kryptimi pro karjerą, toliau – 300 m gruntkeliu palauke.

Aplinkos ministro 2025 m. rugsėjo 10 d. įsakymu Nr. D1-131 paskelbtas valstybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu.

## Išnašos

## Nuorodos
* Saugomų teritorijų valstybės kadastras *stvk.lt/map*
* Atrask Lietuvos saugomas teritorijas *saugoma.lt*
Quinten Timber

**Kvintenas Timberis** (; g. 2001 m. birželio 17 d.) – futbolininkas, Nyderlandų rinktinės saugas.

## Karjera
Gimė Utrechte, Nyderlanduose. Nuo 200 m. futbolo paslapčių mokėsi DVSU, Feyenoord bei AFC Ajax jaunimo komandose.

### Profesionalo karjera
Pirmasis profesionalus klubas buvo AFC Ajax. Nuo 2018 m. atstovavo Jong Ajax (jaunimo komandai).

2021 m. gegužės 5 d. paskelbta, kad futbolininkas persikėlė į gimtojo miesto FC Utrecht. Sudaryta trejų metų trukmės sutartis.

2022 m. liepos 22 d. Feyenoord klubas oficialiai paskelbė, kad sudaryta ketverių metų sutartis su futbolininku.,

## Rinktinė
Atstovavo jaunimo rinktinėms. 2024 m. kovo 26 d. debiutavo Nyderlandų nacionalinėje rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Vokietiją. susitikimas baigėsi vokiečių pergale rezultatu 2-1.

2025 m. rugsėjo 7 d. pelnė įvartį į Lietuvos rinktinės vartus. FIFA pasaulio futbolo čempionato atrankos rungtynėse Nyderlandai palaužė Lietuvos rinktinę rezultatu 3-2. Rezultatas buvo lygus (1-1), o po Timberio įvarčio Nyderlandų komanda išsiveržė į priekį (2-1).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
2025 m. rugsėjo 9–10 d. dronų incidentas Lenkijoje

**2025 m. rugsėjo 9-10 d. dronų incidentas Lenkijoje** –  incidentas, kai Rusijos dronai pažeidė Lenkijos oro erdvę 2025 m. rugsėjo 9-10 d. Tai buvo pirmasis atvejis, kai NATO valstybė narė tiesiogiai susidūrė su Rusijos kariniais objektais savo oro erdvėje nuo karo Ukrainoje pradžios.

## Įvykių eiga
2025 m. rugsėjo 9 d. mažiausiai 19 Shahed tipo dronų įskrido į Lenkijos oro erdvę iš Baltarusijos teritorijos. Incidentas įvyko Rusijai vykdant masinio masto atakas prieš Ukrainos vakarinius regionus.

Lenkijos oro pajėgos numušė mažiausiai 4 dronus. NATO greitojo reagavimo pajėgos suaktyvino naikintuvus. Varšuvos Šopeno oro uostas buvo laikinai uždarytas dėl saugumo sumetimų.

Vienas dronas pataikė į gyvenamąjį namą Vyrikų miestelyje Liublino vaivadijoje, apgadindamas namo stogą ir šalia stovėjusį automobilį. Per incidentą žmonės nenukentėjo.

## Reakcijos
### Lenkija
Lenkijos premjeras Donaldas Tuskas pavadino incidentą agresijos aktu ir pareiškė, kad šalis prašo aktyvuoti NATO 4-ąjį straipsnį, kuris numato sąjungininkų diskusijas saugumo klausimais.

### Baltarusija
Baltarusijos generalinio štabo vadas generolas majoras Pavelas Muraveiko pareiškė, kad dronai nukrypo nuo savo skrydžio trajektorijos dėl kariaujančių pusių elektroninės karybos priemonių.

### Rusija
Rusijos gynybos ministerija paskelbė pareiškimą, kuriame teigė surengusi masinį smūgį karinės pramonės taikiniams vakarų Ukrainoje, tačiau kategoriškai neigė tyčinį Lenkijos taikinių planavimą, kartu buvo pabrėžta, kad maksimalus panaudotų dronų nuotolis nesiekia 700 km. Rusija pasiūlė surengti konsultacijas su Lenkijos gynybos ministerija šiuo klausimu.

## Šaltiniai
Galnės ąžuolas

**Galnės ąžuolas** – išskirtinis ąžuolas, augantis Kėdainių rajono savivaldybėje, Krakių seniūnijoje, Mąstautų kaime, 0,6 km į vakarus nuo kelio , 5,5 km į pietvakarius nuo Krakių, pusiaukelėje tarp Meironiškių ir Pajieslio. Ąžuolo augavietė yra vienkiemyje, kuris įsikūręs įkalnėje ant nedidelės kalvos. Prie įvažos paplentėje pastatytas kelio ženklas „Pajieslio geomorfologinis draustinis“. Sodybą supa ariami laukai, ganyklos. 

Aplinkos ministro 2025 m. rugsėjo 10 d. įsakymu Nr. D1-131 paskelbtas valstybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu.

## Statistinė informacija

* Medžio aukštis – 33 m
* Kamieno apimtis – 5,77 m

## Išnašos

## Nuorodos

* Atrask Lietuvos saugomas teritorijas *saugoma.lt*
Turaida (žemė)

**Turaida** (,  'Taros sodas') – Gaujos lyvių žemė Gaujos žemupyje. XIII a. pradžioje Turaida buvo padalyta į dvi dalis. Dešiniojo kranto, arba Kaupo, pusę valdė Anas, Kaupas ir Vesikis. Kairiojo kranto, arba Dabrelio, pusę valdė Dabrelis (jo pilis vadinosi Satezele), greta jo – Ninus. 1207 m. Kaupo žemės atiteko Livonijos vyskupui, o Dabrelio žemės – Kalvijuočių ordinui. Pagal Jersikos taikos sutartį Polockas 1212 m. atsisakė pretenzijų į Lyvių kraštą.

## Pavadinimo kilmė

Turaidos pavadinimas senuosiuose tekstuose rašomas dviem skirtingais variantais: tiek kaip **Toreida** (*Thoreida, Thoreyda, Toreidia, Thoreydia, Thoreiden, Thoreyden*), tiek kaip **Treidenė** (*Dreiden, Threiden, Treyden, Treydenn, Treygden*). Dauguma tyrėjų pirmojoje vietovardžio dalyje įžvelgia senovės vikingų griaustinio dievo Toro (*Thor*) vardą. Kad kai kurios Baltijos gentys meldėsi Torui, liudija ir Henriko Latvio kronikos teiginys, jog Saremos gyventojų dievas yra Tarapita. Manoma, kad iš tiesų vardas buvęs „Tara“, o „Tarapita“ yra kreipinys šaukiantis pagalbos: „Tara, avita!“ ('Tara, padėk!').
Kelionės vadove po Vidžemės Šveicariją pirmasis Turaidos pavadinimą aiškinti kaip „Taros sodą“ 1895 m. bandė Karlas fon Liovisas of Menaras. Jis rašė: „…Thoreida, d. i. „Taras Garten“, wie die Ureinwohner sie nannen… " (‘Toreida, t. y. „Taros sodas“, kaip ją vadino senieji gyventojai').
Populiariame Vanagų Karlio 1937 m. išleistame kelionės vadove buvo rašoma, kad Kaupo Didžioji pilis vadinta ir Toreida, nes *Tara aida* lyviškai neva reiškia „Dievo sodas“ (dabartinėje lyvių kalboje 'dievas' yra *jumāl*, o 'sodas, daržas' – *tarā*; tačiau žodis *aed* 'sodo, daržo' reikšme tebevartojamas estų kalboje).

## Išnašos

## Literatūra
* Karl von Löwis of Menar. Führer durch die Livländische Schweiz. R., 1912.
Guy Parmelin

**Gi Bernaras Parmelenas** (, g. 1959 m. lapkričio 9 d.) – šveicarų politikas, Federalinės tarybos narys, nuo 2019 m. vadovaujantis Ekonomikos, švietimo ir mokslinių tyrimų departamentui. Priklauso Šveicarijos liaudies partijai (SVP/UDC). Federalinės tarybos nariu yra nuo 2016 m., 2016–2018 m. vadovavo Gynybos, civilinės saugos ir sporto departamentui. Šiuo metu jis eina Šveicarijos prezidento pareigas 2026 m.; anksčiau prezidento pareigas ėjo 2021 m., o viceprezidento – 2020 ir 2025 m.

## Ankstyvasis gyvenimas ir išsilavinimas
Gi Parmelenas gimė 1959 m. lapkričio 9 d. Birsė (Šveicarija) ūkininko ir vyndario Ričardo ir Žanin Parmelenų šeimoje. Jis yra vyriausias iš trijų vaikų – turi brolį Christofą ir seserį Valeri.

1977 m. baigė brandos egzaminus (*[[Brandos atestatas|Matura]]*), vėliau įgijo žemės ūkio diplomą „Marcelin“ žemės ūkio mokykloje, Morže. 1985 m. baigė magistrantūros studijas vynuogininkystės srityje.

## Biografija
### Ankstyvoji politinė karjera
Pagal profesiją vynuogynų augintojas, 1994–2003 m. G. Parmelenas buvo Vo kantono Didžiosios tarybos narys. 2003 m. jis išrinktas į Nacionalinę tarybą, atstovaudamas tam pačiam kantonui. 2000–2004 m. ėjo Šveicarijos liaudies partijos Vo kantono skyriaus pirmininko pareigas. 2015 m. gruodžio 9 d. Federalinė asamblėja jį išrinko į Federalinę Tarybą vietoje Evelin Vidmer–Šlumpf.

### Federalinės Tarybos narys
Po to, kai Šveicarijos liaudies partija 2015 m. rinkimuose gavo rekordinę – daugiau kaip 29 proc. – balsų dalį, Federalinės Tarybos narė Evelin Vidmer–Šlumpf paskelbė nesieksianti perrinkimo. Ji buvo išrinkta į Tarybą dar 2007 m., tačiau netrukus pašalinta iš partijos ir įkūrė naują politinę jėgą – Konservatorių demokratų partiją (BDP/PBD). 2015 m. tikėtasi, kad jos vietą Federalinėje Taryboje perims Šveicarijos liaudies partijos atstovas. Tarp trijų kandidatų buvo ir G. Parmelenas, kuris galiausiai buvo išrinktas.

Jis tapo pirmuoju Šveicarijos liaudies partijos atstovu iš prancūziškai kalbančios šalies dalies, patekusiu į Federalinę Tarybą. G. Parmelenas buvo paskirtas vadovauti Federaliniam gynybos, civilinės saugos ir sporto departamentui, pakeitęs partijos kolegą Ulį Maurerį, kuris perėjo vadovauti Federaliniam finansų departamentui. Nuo 2019 m. jis vadovauja Federaliniam ekonomikos, švietimo ir mokslinių tyrimų departamentui. 2020 m. ėjo Šveicarijos viceprezidento pareigas. 2021 m. sausio 1 d. pradėjo eiti prezidento pareigas, o viceprezidentu tapo Iniacijus Kasisas.

2021 m. birželio 16 d., eidamas prezidento pareigas, G. Parmelenas Ženevoje, *La Grange* viloje, surengė Rusijos ir Jungtinių Amerikos Valstijų vadovų susitikimą tarp Vladimiro Putino ir Džo Baideno. Atidarydamas susitikimą jis palinkėjo „vaisingo dialogo abiejų šalių ir viso pasaulio labui“.

## Asmeninis gyvenimas
1995 m. Gi Parmelenas vedė Karolin Meroto. Vaikų pora nesusilaukė.

## Šaltiniai

|-

|-

|-

|-

|-

|-
2025 m. Europos trikovės jodinėjimo čempionatas

**2025 m. Europos trikovės jodinėjimo čempionatas** – FEI organizuotas geriausių Europos trikovės jodinėjimo sportininkų čempionatas, kuris vyko rugsėjo 18 d. – rugsėjo 21 d. Jungtinėje Karalystėje.

Reaguojant į 2022 m. Rusijos invaziją į Ukrainą, čempionate neleista startuoti atletams iš Rusijos ir Baltarusijos.

Čempionatas vyko istoriniuose Blenimo rūmuose – UNESCO Pasaulio paveldo objekte, esančiame netoli Vudstoko miesto, Oksfordšyro grafystėje. Paskutinį kartą Blenheimo rūmuose Europos trikovės čempionatas vyko 2005 m.

Kartu su Europos čempionatu vyko ir metinis CCI4*-S čempionatas aštuonerių ir devynerių metų žirgams.

Čempionato vyriausioji teisėja - Sandy Phillips (JK), kroso trasos dizaineris - Mark Phillips (JK), konkūrų trasos dizaineris - Paul Connor (JK).

## Varžybų formatas
Čempionatas vyko pagal *CCI4*-L* formatą ir susidėjo iš trijų disciplinų:

;Išjodinėjimas
* Testas: CCI4* D lygio
* Vyko rugsėjo 18–19 d.

;Krosas
* Ilgis: 5800 m
* Greitis: 570 m/min
* Kliūčių skaičius: 40
* Vyko rugsėjo 20 d.

;Konkūrai
* Ilgis: 600 m
* Greitis: 375 m/min
* Maksimalus šuolių skaičius: 15
* Kliūčių skaičius: 12
* Vyko rugsėjo 21 d.

## Tvarkaraštis

## Prizinis fondas
Bendras prizinis fondas: 100 tūkst. CHF

; Komandinės varžybos (35 tūkst. CHF)

; Individualios varžybos (65 tūkst. CHF)

Papildomai, likę 2 500 CHF yra padalijami po lygiai tarp likusių finišavusių dalyvių santykiu 1:4 (vienas prizas kas keturiems startavusiems dalyviams). Visi piniginiai prizai, laimėti sportininkų, gyvenančių ne Jungtinėje Karalystėje, yra apmokestinami JK mokesčiais pagal HMRC (Jos Didenybės mokesčių ir muitų tarnybos) reikalavimus.

## Medalininkai

## Medalių lentelė

## Rezultatai
### Individualiai

### Komandos

## Dalyvavusios šalys

*  (6)
*  (3)
*  (4)
*  (2)
*  (1)
*  (6)
*  (6)
*  (6)
*  (1)
*  (1)
*  (2)
*  (1)
*  (4)
*  (4)
*  (1)
*  (2)
*  (6)

### Lietuva čempionate

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Dūkynės klevas

**Dūkynės (Dūkinės) klevas** – išskirtinis klevas, augantis Panevėžio rajone, Upytės seniūnijoje, 0,86 km į rytus nuo kelio , pusiaukelėje tarp Krekenavos ir Upytės. Pasiekiamas netoli Dūkinės santakos su Upyte, pavažiavus žvyrkeliu nuo Levaniškio I link Ėriškių (atšakoje nuo žvyrkelio 120 m). Medis auga šalia dirbamų laukų, želdyno pakraštyje.

Aplinkos ministro 2025 m. rugsėjo 10 d. įsakymu Nr. D1-131 paskelbtas valstybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu.

## Duomenys

Medžio duomenys, paskelbti 2017 m. (apytiksliai):
* Rūšis: paprastasis klevas (*Acer platanoides* L.)
* Kamieno apimtis (130 cm aukštyje): 5 m 
* Medžio aukštis: 16 m
* Lajos aukštis: 10 m

Statistiniai duomenys pagal VSTT: ==

* Medžio aukštis – 31 m
* Kamieno apimtis – 5,1 m

## Išnašos

## Nuorodos

* Atrask Lietuvos saugomas teritorijas *saugoma.lt*
Radžiūnų I ąžuolas

**Radžiūnų I ąžuolas** – išskirtinis ąžuolas, augantis Alytaus rajone, į pietus nuo Alytaus miesto, Radžiūnų kaime, 200 m į vakarus nuo kelio  (Plento gatvės). Medžio augavietė yra urbanizuotoje teritorijoje, Lakštingalų ir Radžiūnų gatvių kampe. Netoli, 100 m į pietvakarius, paribyje su Jurgiškiais auga Radžiūnų II ąžuolas.

Aplinkos ministro 2025 m. rugsėjo 10 d. įsakymu Nr. D1-131 paskelbtas valstybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu.

## Duomenys

2021 m. duomenimis, vedantis ąžuolo kamienas buvo degradavęs, turėjo įsimetusius baltąjį (*Phellinus robustus*) ir rudąjį (*Laetiporus sulphureus*) puvinius. Kamieno šiaurinėje pusėje susidariusi sausa uždara drevė, vakarinėje dalyje – pažastinė drevė. Apytiksliai duomenys:
* Rūšis: paprastasis ąžuolas (*Quercus robur* L.)
* Kamieno apimtis (130 cm aukštyje): 5,78 m 
* Medžio aukštis: 18 m
* Lajos aukštis: 17 m
* Lajos skersmuo: 26 m

## Išnašos

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras *stvk.lt/map*
* Atrask Lietuvos saugomas teritorijas *saugoma.lt*
Vėžalių akmuo

**Vėžalių (Perkūno) akmuo** – stambus riedulys Kelmės rajone, Šaukėnų seniūnijoje, Vėžalių kaime, 2,8 km į šiaurę nuo kelio , 5,5 km į šiaurės rytus nuo Šaukėnų. Patenka į Šilkalnių geomorfologinio draustinio teritoriją. 2025 m. paselbtas valstybės saugomu geologiniu gamtos paveldo objektu.

Vėžalių akmuo yra didžiausias Kurtuvėnų regioniniame parke. Jo ilgis 5 m, plotis 4 m, aukštis 2,5 m. Akmuo slūgso ant aukštos Perkūnkalnio kalvos, netoli miško keliuko, stelbiamas medžių. Akmuo netaisyklingos formos, pilkai rausvos spalvos granito. Dalis riedulio glūdi po žeme. Akmens plyšyje užaugęs storas šermukšnis.

Žmonės pasakoja, kad po akmeniu slapstėsi Velniukas, o Perkūnas trenkęs žaibu ir akmenį perskėlęs pusiau. Taip pat pasakojama, kad prie akmens buvo kūrenama šventa ugnis ir aukojamos aukos. Karo metu vokiečių kareiviai bandė atkasti visą akmenį, bet didelė dalis jo taip ir liko po žeme. Anksčiau kalva buvo neapaugusi medžiais ir nuo jos matėsi Šatrija. Senųjų gyventojų prisiminimu, užsilipus ant akmens, seniau matydavosi septynios bažnyčios.

## Charakteristika

Geogijos tarnybos 1996 m. pateiktame riedulio vertinime nurodyta, jog stambus riedulys gulėjo ant neaukštos kalvos augančiame retame miškelyje, kur jis gerai matėsi ir iš tolėliau. Sudarytas iš mikroklininio granito, skilęs į 3 stambias dalis. Ant viršaus riedulyje augo medis, nuožulnioji dalis apaugusi samanomis. Sutrūkusio riedulio didžiausiame, iki 5 cm pločio plyšyje augusio jauno (iki 10 metų) medelio besiskverbiančios gilyn į riedulio plyšį šaknys neigiamai veikė akmens vientisumą.
 
Išlikęs pasakojimas apie žmogų, kuris kasmet atsirasdavęs prie Vėžalio akmens tą pačią naktį (berods, Joninių) ir kūrendavęs ugnį. Paskutinį sykį šis žmogus buvo pasirodęs apie 1960 m.

Riedulio matmenys:
* Aukštis: 3,00 m
* Ilgis: 4,00 m
* Plotis: 3,50 m
* Perimetras: ? m

## Statistinė informacija

Duomenys pagal VSTT:
* Aukštis (Gylis) – 0
* Ilgis – 5,2 m
* Plotis – 4,5 m

## Išnašos
Žilių akmuo

**Žilių akmuo** – stambus, atkastas riedulys, gulintis Kupiškio rajono savivaldybėje, Alizavos seniūnijoje, Žilių kaime, šalia Bakšėnų, 4,8 km į pietryčius nuo Salamiesčio. Pasiekiamas iš kelio  pasukus 0,4 km į pietus žvyrkeliu, palaukės keliu pro sodybą.

Žilių apylinkės garsėja akmenuotais laukais. 2022 m. spalio mėn. kaimo laukuose atkastas žemdirbiams trukdęs akmuo. Jis vietiniams gyventojams buvo seniai žinomas, gulėjo ūkininko Eugenijaus Nako dirbamoje žemėje. Kol buvo pieva, mažai maišė. Ją išarus, pradėjus sėti įvairias kultūras, tapo kliuviniu. Pasitaikius progai po sezoninių darbų, ūkininkas nusprendė akmenį išjudinti. Pasamdytas vienas ekskavatorius jo iškelti į paviršių nepajėgė, todėl vėliau tai padaryta su  keliais. Akmenyje nuspręsta įamžinti mažėjančio kaimo atminimą.

Lietuvos geologijos tarnybos specialistai riedulį išmatavo, sudarė jo 3D modelį ir pateikė pagrindinius parametrus:
* Aukštis: 1,8 m
* Ilgis: apie 5  m
* Plotis: 3,85 m
* Perimetras: 15,3 m
* Tūris: 16,2 m³
* Svoris: 45 t

Kadangi riedulio dugnas kažkiek išgaubtas, svoris gali būti ir apie 50 t. Jį sudaro kalio feldšpatinis porfyriškas granitas – dideli kalio feldšpato grūdai smulkesnėje masėje. Tokie granitai susidaro nedideliuose gyliuose (10–15 km). Manoma, kad ledynas riedulį atvilko iš Suomijos. 

Riedulys įtraukas į Geologijos tarnybos Geotopų posistemį. Kaip atitinkantis reikiamus kriterijus, Aplinkos ministro 2025 m. rugsėjo 10 d. įsakymu Nr. D1-131 paskelbtas valstybės saugomu geologiniu gamtos paveldo objektu.

Netoliese, už 3,8 km į vakarus, pakelėje guli gamtos paveldo objektas – Salamiesčio akmuo (visas atkastas), kuris taip pat reikšmingo dydžio, kiek mažesnio tūrio – 14,5  m³.

## Statistinė informacija

Duomenys pagal VSTT:
* Aukštis (Gylis) – 2 m
* Ilgis – 5,9 m
* Plotis – 4,8 m

## Išnašos

## Nuorodos

* Atrask Lietuvos saugomas teritorijas *saugoma.lt*
Genių ąžuolas (Sidabravas)

**Genių ąžuolas** – išskirtinis ąžuolas, augantis Radviliškio rajone, Sidabravo seniūnijoje, Genių kaime, 2,4 km į pietvakarius nuo kelio  ties Vadaktais. Medis stovi vienišas tuščių dirbamų laukų apsuptyje, netoli lauko kelio, 320 m į pietus nuo akmeninio paminklo Vytautui Didžiajam.

Aplinkos ministro 2025 m. rugsėjo 10 d. įsakymu Nr. D1-131 paskelbtas valstybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu.

## Statistinė informacija

* Medžio aukštis – 27 m
* Kamieno apimtis – 4 m

## Išnašos

## Nuorodos

* Atrask Lietuvos saugomas teritorijas *saugoma.lt*
Ho dinastija

**Ho dinastija** (, ) – Vietnamo dinastija, įkurta Ho giminės ir valdžiusi 1400–1407 m. Oficialiai jos valdoma valstybė vadinosi **Daingu** ().

## Raida
Ho () giminė buvo kilusi iš Kinijos, ir pasak legendų ji buvo kildinama legendinio imperatoriaus Šuno ir senovinės Kinijos karalystės Čen. X a. vienas iš Ho giminės atstovų iš Pietų Tang karalystės migravo į Šiaurinį Vietnamą ir įsitvirtino Tanhoa provincijoje. Ilgainiui giminės atstovai vietnamizavosi, ir tarp jų buvo daug mokslininkų ir pareigūnų, kurie tarnavo Li ir Čan dinastijų metu.

Vienas iš Ho giminės atstovų Ho Kuili () (1336-1407) buvo įsūnytas Le giminės didiko, todėl nešiojo Le pavardę. Valdant Čan dinastijai, jis sugebėjo iškilti savo karinių gebėjimų karuose su Čampa dėka. Vėliau tarnaudamas rūmuose įgijo didelę įtaką. Vedybų su princese dėka jis labai priartėjo prie valdančiosios Čan giminės.

Tuo metu Vietnamas išgyveno nuosilpį. Imperatorius Čan Ngetongas 1372 m. atidavė sostą savo sūnums, tačiau dar būdamas gyvas nuolat kišosi į valstybės reikalus. Dviejų sūnų ir anūko valdymai pasižymėjo trumpumu. Per intrigas rūmuose įsitvirtinęs Ho Kuili surengė klastingą pasikėsinimą prieš imperatorių Čan Tuantongą (1388–98). 1399 m. jis pasikvietė imperatorių į naujai statomą sostinę Taido, prievertė jį nauju imperatoriumi pripažinti trejų metų Princą An, o tada jį nužudė. 

Kitais metais 1400 m., Ho Kuili pasiskelbė imperatoriumi ir pakeitė valstybės pavadinimą iš Daivieto į Daingu. Dar po metų, sekdamas Čan pavyzdžiu, atidavė sostą sūnui Ho Hantuongui, pasiskelbdamas „Imperatoriaus tėvu“ (), ir toliau liko valdžioje.

Nors dinastija valdė tik 7 metus, imperatoriai siekė progreso šalyje. Jie atvėrė prekybai daugiau uostų, padarė žemės reformas ir į švietimo sistemą įtraukė tokius praktinius dalykus kaip matematika ir žemės ūkis. Be to, jie leido popierinius pinigus, kuriuos Hu Kuili buvo įdiegęs Vietname dar 1393 m.
 
Labai svarbu buvo normalizuoti santykius su Ming Kinija. 1403 m. imperatorius nusiuntė laišką Ming imperatoriui, aiškindamas, kad Čan giminėje nebėra kam perimti sosto ir prašydamas pripažinti jį valdovu. Ming imperatorius Jongle prašymą patenkino. Tačiau jau kitais metais į Ming sostinę atvyko Čan giminės atstovas Čan Tienbinis (), kuris reiškė pretenzijas į sostą. Jongle savo laiške pareikalavo Ho dinastijos sugrąžinti Čan dinastijai valdžią.

1406 m. Ho Kuili užpuolė iš Kinijos kartu su Ming pasiuntiniu grįžtantį Čan Tienbinį ir juos nužudė. Atsakydamas Ming imperatorius išsiuntė į Daingu Kinijos armiją. Viena po kitos krito tvirtovės. Hamtu mūšyje buvo sugauti abu Ho dinastijos imperatoriai ir išgabenti į Kinijos sostinę, kur nubausti mirtimi. Pasinaudodama situacija Ming dinastija įvedė tiesioginę kontrolę šalyje ir įkūrė Dziaodži provinciją.

## Valdovai

## Išnašos
Paliepių tuopa

**Paliepių tuopa** – išskirtinis medis Kėdainių rajono savivaldybėje, Josvainių seniūnijoje, Paliepių kaime, 6,5 km į pietus nuo Josvainių, 0,4 km į šiaurę nuo Nevėžio pakrantės. Tuopa pasiekiama iš kelio . Pusiaukelėje tarp medžio ir upės telkšo nedidelis tvenkinys.

Aplinkos ministro 2025 m. rugsėjo 10 d. įsakymu Nr. D1-131 paskelbta valstybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu.

## Išnašos

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras *stvk.lt/map*
* Atrask Lietuvos saugomas teritorijas *saugoma.lt*
Antkopčio obelis

**Antkopčio obelis**, taip pat **Medaus obelis** – išskirtinė obelis, auganti Klaipėdos rajone, Vėžaičių seniūnijoje, Antkopčio kaime, 180 m į šiaurę nuo kelio , 1,5 km į rytus nuo tilto per Veiviržą, pusiaukelėje tarp Vėžaičių ir Gargždų. Obelis keroja pamiškės vienkiemyje, už pagrindinių sodybos pastatų. Jai virš 300 metų, priskiriama prie įspūdingiausių Lietuvos obelų.

Obelis visiškai gyvybinga, tvirta, kasmet žydinti, vedanti vaisius. Atskiros šakos pradeda žydėti skirtingu metu, nes vienos iš jų  yra laukinės, o kitos – skiepytos. Uždera kelių rūšių obuoliai – laukinukai ir nenustatytos vėlyvos veislės vaisiai. Nėra žinoma, kieno ir kada obelis buvo skiepyta, kokios veislės jos obuoliai. Pasak sodybos šeimininkų, jų skonis nėra įspūdingas, todėl vaisiai maistui nevartojami, paliekami laukiniams žvėrims ir paukščiams. Prie obels nuo seno stovėjo aviliai su bitėmis. Šios intensyviai nešė medų, aviliai būdavo visada visi pilni. Žydinti obelis per medunešį buvo pilna bičių. Dėl to ją šeimininkai praminė *Medaus obelimi*. Kadangi medis stovėjo nuošaliau, žmonės prie jos daug nevaikščiojo, netrukdė nei bitėms, nei medžiui. 

## Metų medžio rinkimai

2017 m. Antkopčio obelis varžėsi Lietuvos metų medžio rinkimuose. Arboristikos specialistų vertinimu, šiam vaismedžiui daugiau nei 300 metų. Medžio rūšis – miškinė obelis (*Malus sylvestris* (L.) Mill), kamieno apimtis 0,80 m aukštyje (siauriausioje vietoje) – 3,35 m, aukštis – 14 m.

Ši obelis yra panašaus amžiaus kaip ir gerai žinoma Senoji Kauno obelis – iki 2025 m. vienintelė saugoma Lietuvos obelis. Antkoptyje obelis augo be vietos suvaržymų, atrodo jaunesnė, bujojanti, o kauniškė – nedideliame sklype, sumenkusi, nuo vėtrų netekusi dalies kamieno, tačiau liekanti gyvybinga, vedanti vaisius pramečiui.

Aplinkos ministro 2025 m. rugsėjo 10 d. įsakymu Nr. D1-131 paskelbta valstybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu.

## Taip pat skaitykite

Gamtos paveldo objektų sąraše įrašyti vaismedžiai: 
* Brazelių kriaušė (Širvintų raj.)
* Senoji Geisčiūnų kriaušė (Alytaus raj.) 
* Senoji Kauno obelis (Kaunas)
* Žagarės šermukšnis (Joniškio raj.)

## Išnašos

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras *stvk.lt/map*
* Atrask Lietuvos saugomas teritorijas *saugoma.lt*
Šventos ozas

**Šventos ozas** – Švenčionių aukštumos kalvų kraštovaizdyje susiformavęs ozas, geomorfologinis paveldo objektas. Ilga vingiuota kalva apie pusantro kilometro driekiasi pietryčių pusėje nuo Šventos gyvenvietės Sirvėtos regioniniame parke, Švenčionių rajone, apie 1 km į rytus nuo kelio . Patenka į Šventos kraštovaizdžio draustinio teritoriją.

Besitęsdamas ozas tarsi apriboja pelkę, kai kur ją aptverdamas savo pylimo siena. Centrinės dalies aukštis iškyla iki 12 m, o plotis siekia 40 m. Pylimas trūkinėjantis, segmentiškas. Orientuotas pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi. Raudonės aukštapelkėje, kurios dugnu nuvingiuoja Šventos ozas, susidariusios išskirtinės sąlygos augalijai bei gyvūnijai. Sutinkami aukštapelkėms būdingi augalai: pelkiniai gailiai, šiliniai viržiai, kiminai, spanguolės, vaivorai, iš stambesnių – matoma liekninių beržų. Šlaituose, smėlyje gausu usūrinių šunų, barsukų išraustų urvų.

Geogijos tarnybos pateikti ozo parametrai:
* Aukštis: 10-12 m
* Ilgis: 1,5 km
* Plotis: 30-40 m

Šventos ozas įtraukas į Geologijos tarnybos geotopų sąrašą. Kaip atitinkantis reikiamus kriterijus, Aplinkos ministro 2025 m. rugsėjo 10 d. įsakymu Nr. D1-131 paskelbtas valstybės saugomu geomorfologiniu gamtos paveldo objektu.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras *stvk.lt/map*
* Atrask Lietuvos saugomas teritorijas *saugoma.lt*
AKNB (Lilas ir Innomine albumas)

**„AKNB“** – 6-asis hiphopo dueto „Lilas ir Innomine“ studijinis albumas, išleistas elektroniniu formatu 2025 m. rugsėjo 14 d. 00:00, dieną po albumo pristatymo koncerto Vilniaus Vingio parke.
Albumo pavadinimas šifruojasi – „Albumas, kurio neturėjo būti“.

Albumas kurtas 2024 m. rugsėjį-2025 m. vidurį, po 5 metų pertraukos.

## Dainų sąrašas

## Apdovanojimai

## Išnašos

## Nuorodos

* „AKNB“ Spotify svetainėje
* „AKNB“ Pakartot svetainėje
2025–2026 m. Bundesliga

**2025–2026 m. [[Bundesliga]]** () – aukščiausioji Vokietijos futbolo lyga. 

Sezonas prasidėjo 2025 m. rugpjūčio 22 d. ir baigėsi 2026 m. gegužės 16 d.

Miuncheno „Bayern“ gynė čempionų titulą, 2024–2025 m. sezone iškovoję 34-ąjį „Bundesliga“ titulą per klubo gyvavimo istoriją.

## Pokyčiai
Dalyvavo 18 komandų, įskaitant 16 senbuvių ir du klubus, perkeltus iš 2024–2025 m. 2. Bundesliga: 1. FC Köln ir Hamburger SV.

## Komandos

## Turnyrinė padėtis

----

## Taip pat skaitykite
* 2024–2025 m. Bundesliga 
* 2025–2026 m. Vokietijos futbolo taurė

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali lygos svetainė
* 2025–2026 m. sezonas pagal RSSSF
* 2025–2026 m. SOCCERWAY
* 2025–2026 m. FLASHSCORE
* 2025–2026 m. Globalsportsarchive