open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
San Marino futbolo supertaurė

**San Marino futbolo supertaurė** () – San Marino futbolo trofėjus, dėl kurio kasmet varžosi šalies čempionai ir taurės laimėtojai.

## Istorija

Iki 2011 m. dėl trofėjaus varžydavosi po dvi geriausias San Marino futbolo čempionato ir taurės komandas (du pusfinaliai ir finalas).

## Titulai

Per 2012–2024 m. supertaurę laimėjo 6 klubai, daugiausia – „Fiorita“ ir „Tre Penne“ (3 kartus).

|-
| Fiorita Montegiardino || 3 || 2012, 2018, 2021
|-
| Tre Penne San Marino || 3 || 2013, 2016, 2017
|-
| Tre Fiori Fiorentino || 2 || 2019, 2022
|-
| Virtus Acquaviva || 2 || 2023, 2024
|-
| Folgore Falciano || 1 || 2015
|-
| Libertas Borgo Maggiore || 1 || 2014
|}

## Rungtynės

|-
|  || Fiorita Montegiardino || SC Faetano || 2-0
|-
|  || Fiorita Montegiardino || Libertas Borgo Maggiore || 1-0
|-
|  || Virtus Acquaviva || Tre Fiori Fiorentino || 4-3
|-
|  || Libertas Borgo Maggiore || SP Domagnano || 1-0
|-
|  || SP Domagnano || Juvenes Serravalle || 5-2
|-
|  || Tre Fiori Fiorentino || Juvenes Serravalle || 3-1
|-
|  || Libertas Borgo Maggiore || Tre Fiori Fiorentino || 2-2 (baud. 4-2)
|-
|  || Tre Fiori Fiorentino || SC Faetano || 0-0 (baud. 4-1)
|-
|  || SC Faetano || Folgore Serravalle || 2-0 (prat.)
|-
|  || Cosmos Serravalle || Tre Fiori Fiorentino || 3-2
|-
|  || Libertas Borgo Maggiore || Fiorita Montegiardino || 2-1
|-
|  || Folgore Serravalle || Fiorita Montegiardino || 2-0
|-
|  || Cosmos Serravalle || Tre Fiori Fiorentino || 1-0
|-
|  || Cosmos Serravalle || SC Faetano || 0-0 (baud. 4-3)
|-
|  || Folgore Serravalle || Tre Penne San Marino || 2-1
|-
|  || FC Domagnano || Tre Fiori Fiorentino || ?-?
|-
|  || Cailungo Borgo Maggiore || Pennarossa Chiesanuova || 1-0
|-
|  || Pennarossa Chiesanuova || Virtus Acquaviva || 3-1
|-
|  || FC Domagnano || Virtus Acquaviva || 5-1
|-
|  || Tre Penne San Marino || Pennarossa Chiesanuova || 2-1
|-
|  || Murata San Marino || Libertas Borgo Maggiore || 2-1
|-
|  || Fiorita Montegiardino || Tre Fiori Fiorentino || 2-1
|-
|  || Murata San Marino || SC Faetano || 4-2 (prat.)
|-
|  || Murata San Marino || FC Domagnano || 1-0
|-
|  || Tre Fiori Fiorentino || Tre Penne San Marino || 1-0
|-
|  || Tre Fiori Fiorentino || Juvenes Dogana || 2-1 (prat.)
|-
|  || Fiorita Montegiardino || Tre Penne San Marino || 1-0
|-
|  || Tre Penne San Marino || Fiorita Montegiardino || 2-1
|-
|  || Libertas Borgo Maggiore || Fiorita Montegiardino || 3-3 (baud. 8-7)
|-
|  || Folgore Falciano || Murata San Marino || 2-0
|-
|  || Tre Penne San Marino || Fiorita Montegiardino || 2-1
|-
|  || Tre Penne San Marino || Fiorita Montegiardino || 4-0
|-
|  || Fiorita Montegiardino || Tre Penne San Marino || 1-0
|-
|  || Tre Fiori Fiorentino || Tre Penne San Marino || 2-1
|-
|  || colspan=3 | Nevyko
|-
|  || Fiorita Montegiardino || Folgore Falciano || 3-2
|-
|  || Tre Fiori Fiorentino || Fiorita Montegiardino || 2-1 (prat.)
|-
|  || Virtus Acquaviva || Tre Penne San Marino || 2-0
|-
|  || Virtus Acquaviva || Fiorita Montegiardino || 1-0
|}

## Nuorodos
* San Marino - List of Cup Winners (Rsssf.org)
* San Marino Super Cup (Soccerway.com)
Vilkijos rajonas

**Vilkijos rajonas** – 1950–1962 m. LTSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos viduryje, į šiaurės vakarus nuo Kauno. Centras – Vilkija.

## Istorija

Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš Vilkijos miesto, buvusios Jurbarko apskrities 8 apylinkių ir Vilkijos apskrities 25 apylinkių. Iki 1953 m. priklausė Kauno sričiai. 1962 m. kovo 31 d. rajonas panaikintas, jo teritorija perduota Kauno rajonui.

Rajone buvo leidžiamas laikraštis „Komunizmo vėliava“.

|-
| 1950 m.  || || || 33 apylinkės || 1 miestas (Vilkija)
|-
| 1954 m.  || || || 11 apylinkių || 1 miestas, 2 miesteliai
|-
| 1959 m.  || 584 || 20 824 || 11 apylinkių || 1 miestas, 2 miesteliai
|}

## Šaltiniai
Terviurenas

**Terviurenas** () - bandšunis, sargšunis kilęs iš Belgijos, vienas iš keturių belgų aviganio tipų. Terviurenai yra grakštūs, elegantiški, liekni, raumenys tvirti, bet nėra dideli. Patino aukštis ties gogu 62 cm, kalės - 58 cm. Gali būti ne daugiau kaip 2 cm žemesnis ar ne daugiau kaip 4 cm aukštesnis. Plaukai ilgi, su pavilne. Raudo, pilko, rusvo atspalvio. Snukis juodas.

## Priežiūra
Per dažnai šukuojant šunį galima sugadinti pavilnę. Besišeriantį šunį patartina šukuoti retomis šukomis, kad kailis atrodytų dailiau.

## Charakteris
Šie šunys energingi, budrūs, sumanūs, guvūs.

### Dresūra
Dar mažas terviurenas turi išmokti pasitikėti savimi. Patartina vestis jį į naujas vietas ir pratinti prie kitų žmonių bei gyvūnų. Reikia saugoti, kad jo niekas negąsdintų ir neskriaustų. Greitai išmoksta komandų ir puikiai suvokia šeimininko balso intonacijas. Mušti šunį ir rėkti ant jo nereikia, tai neduoda norimo efekto. Terviureną reikia auklėti švelniai, bet ryžtingai. Tinka įvairioms šunų sporto rungtims, ypač vikrumo kamuoliuko gaudymo varžyboms.

## Elgesys su kitais gyvūnais ir žmonėmis
Sutaria su kitais šunimis, katėmis ir kitais naminiais gyvūnais, ypač jei prie jų buvo pratinamas iš mažens. Sutaria ir su vaikais, jei šie jo neskriaudžia. Nepažįstamų žmonių vengia. 

## Mankšta
Kad terviurenas būtų ramus, jam reikia pakankamai mankštintis. Mėgsta žaisti kamuoliuku ir atnešti daiktus.

## Pastabos
Griunendalis ir Terviurenas – tai belgų aviganio veislės. Kanadoje ir JAV jos dar nepripažintos kaip atskiros veislės. Amerikos veislynų klubas, kartu su savo atšakomis Australijoje ir Naujojoje Zelandijoje, terviurenus laiko atskira veisle.
SP Kursaal

**SP Kursaal** – buvęs San Marino futbolo klubas.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
Boseronas

**Boseronas** () – bandšunis, kilęs iš Prancūzijos. Atletiškieji boseronai sudaro tvirtumo, laisvės ir gyvybingumo įspūdį. Boseronai gali būti kelių kailio spalvų: juodi su gelsvai rudos spalvos plotais arba dėmėti (pilka, juoda ir gelsvai ruda spalvos). Plaukai švelnūs, trumpi, garbanoti, prigludę, pavilnė tanki ir minkšta.
Patino aukštis ties gogu 65-70 cm, kalės 63-68 cm. Svoris svyruoja tarp 30 ir 40 kg.

## Priežiūra
Boserono kailiu rūpintis nesunku. Reikia kartais šukuoti, ypač kai šuo šeriasi. Kad boseronas užaugtų sveikas ir stiprus, patartina daug bendrauti su šuniuku bei kasdien jį ilgai vedžioti, leisti jam palakstyti bei pažaisti palaidam. Nemankštinamas šuo tampa dirglus ar agresyvus. 

## Charakteris
Sumanus, judrus, nuovokus, kartais užsispyręs, ištikimas šeimininkui ir jo šeimai šuo. Ištvermingas, labai sargus.

## Dresūra
Boseroną patartina iš mažens pratinti prie įvairių žmonių, gyvūnų ir aplinkybių. Tinkamai išauklėtas boseronas sutaria su vaikais, katėmis, kitais šunimis ir kambariniais gyvunėliais. Boseronai tinka dalyvavimui kamuoliuko gaudymo arba vikrumo varžybose, nors jiems sekasi kiek prasčiau negu kitoms, tinkamesnėms sportui, veislėms.
Hikikomori

**Hikikomori** (, „atsiskyrimas, izoliacija“) – asmuo (paprastai vaikas, paauglys, jaunuolis ar jaunas suaugęs žmogus), atsisakęs socialinio gyvenimo ir siekiantis socialinės izoliacijos, savo noru nedalyvaujantis visuomeniniame gyvenime, visiškai atsiribojantis nuo išorinio pasaulio ir gyvenantis tik savo asmeninėje erdvėje (paprastai tik savo kambaryje). Priežastis – nesugebėjimas pereiti iš vaikystės ir jaunystės į suaugusiųjų gyvenimą.

Japonijos sveikatos, darbo ir gerovės ministerija hikikomori laiko asmenį, atsisakantį išeiti iš namų (su retomis išimtimis) daugiau nei 6 mėnesių laikotarpiui. Kai kurie hikikomori iš namų neišeina netgi kelerius metus ar dešimtmečius. Dažnai izoliacija prasideda atsisakymu lankyti mokyklą.

Hikikomori reiškinys labiausiai paplitęs Rytų Azijoje – Japonijoje, Pietų Korėjoje, Taivane, Kinijoje, tačiau pasireiškia ir Vakarų šalyse. Atsiskyrimą lemia itin konkurencinga visuomenės hierarchija, sunkūs mokymo krūviai, netolerancija nonkonformistiškiems asmenims, ypač būdinga Rytų Azijoje. Atsiskyrėlis paprastai turi socialinę fobiją, viešojoje aplinkoje kenčia ujimą, patyčias, nesugeba susidoroti su keliamais reikalavimais. Žmogus būna liūdnas, neturi draugų, tampa drovus, nekalbus.

Dėl nepakeliamo visuomenės spaudimo tokie žmonės dažnai atsiriboja nuo pasaulio užsidarę savo kambaryje ir dienas leidžia miegodami, žiūrėdami televizorių, naršydami internete, žaisdami kompiuterinius žaidimus, skaitydami knygas, klausydami muzikos. Hikikomori tampa visiškai priklausomi nuo juos išlaikančių tėvų. Hikikomori būdamas izoliacijoje vis labiau praranda socialinius įgūdžius, vis labiau vengia tarpasmeninių santykių. Dėl nutrauktų mokslų tokiems asmenims vėliau sudėtinga iš naujo integruotis į mokymąsi, o dėl darbo patirties neturėjimo – į darbo rinką.

Daugelis šeimų, turinčių hikikomori, tai slepia, nenorėdami užtraukti gėdos, visuomenės apkalbų, tačiau taip pat nežino kaip elgtis su vaiku ir dažnai palieka problemą likimo valiai.

## Taip pat skaitykite
* Socialinė fobija
* Agorafobija
* Meilės drovumas
* Depresija

## Nuorodos
* „Beveikhikikomoriai“ Lietuvoje (Inesa Gailienė, lrytas.lt, 2011-05-22 08:53)

## Šaltiniai
Raudonėlė

**Raudonėlė** – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 72 km nuo Vilniaus. Nuolatinių gyventojų jame nebėra, išlikusios 4 sodybos. Stovi 2 veikiančios garinės pirtys ir viena dūminė. Yra du maži ežerai ir du upeliai. Iš Versmyno ežeriuko, užimančio 0,7 ha teritoriją, galima gerti vandenį, nes jis yra maitinamas šaltinių.

Vasaros metu šis kaimas, užimantis apie 10 ha teritoriją, tampa neoficialia Lietuvos elektroninės muzikos sostine. Čia esančioje gražioje sodyboje nuo 2004 metų liepos mėnesio paskutinėmis dienomis vyksta didžiausias neoficialus techno muzikos festivalis, vadinamas Šopkinėmis, kuris 2008 metais šventė dešimties metų sukaktį. Dvejus metus vyko lengvesnės elektroninės muzikos festivalis – „Sūpynės“, sutraukęs daugiau negu pusę tūkstančio lankytojų. Buvo surengti keli mažesni *psichodelinio transo* ar *house* vakarėliai. Festivalio sodybą galima lengvai pažinti iš šimtamečio ąžuolo, augančio prie įvažiavimo.

## Istorija

Kaimas žinomas nuo 1828 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Barzdotasis kolis

**Barzdotasis kolis** – aviganis, kilęs iš Didžiosios Britanijos. Barzdotieji koliai judrūs, vidutinio dydžio šunys. Patino aukštis ties gogu 53-56 cm, kalės - 51-53 cm. Svoris - 18-27,5 kg. Akys didelės ir jų spalva dera su kailio spalva. Uodega ilga ir nukarusi, gausiai apžėlusi. Pavilnė tanki ir puri, akuotai tiesūs, šiurkštūs, ilgi. Kailis juodas, pilkas, rudas, šėmas, gali turėti baltumo ant nosies, krūtinės, kojų, letenų ar kaklo. Baltos dėmės už peties nepageidautinos. Greiti, mėgsta bėgioti, ropštis į kalniukus. Ištvermingi, nes turi gilią krūtinę ir gerai išvystytus klubus. Šie šunys panašūs į bobteilus bei lenkų žemumų aviganius ir kartais su painiojami.

## Priežiūra
Barzdotojo kolio kailiu reikia kruopščiai rūpintis - 2 kartus per savaitę šukuoti šepečiu ir šukomis, kad nesusiveltų. Laikas nuo laiko reikia pakirpti per ilgus plaukus tarpupirščiuose ir valyti ausis. Barzdotajam koliui per nugaros vidurį daromas skyrimas.

## Charakteris
Barzdotasis kolis - gyvybingas, linksmas ir sumanus šuo, lengvai dresuojamas, mielas, švelnus, draugiškas, labai savarankiškas ir judrus. Barzdotasis kolis tinka laikyti ir mieste, ir kaime, bet netinka laikyti prie būdos.
Latvija 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

**[[Latvija]]** dalyvavo 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.

## Medaliai

{| class="wikitable" border="1" cellpadding="2" cellspacing="0"
|- bgcolor="#efefef"
! | 
! |Sportininkas
! |Rungtis
|-
| align="center"| 
| | Vadims Vasiļevskis
| | ieties metimas
|-
| align="center"| 
| | Jevgēņijs Saproņenko
| | šuolis su kartimi
|-
| align="center"| 
| | Jeļena Rubļevska
| | modernioji penkiakovė
|-
| align="center"| 
| | Viktors Ščerbatihs
| | sunkumų kilnojimas
|-
Banitas

**Banitas** ( - ištremtas) – asmuo, XV a. - XVIII a. Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės teismo sprendimu paskelbtas už įstatymo ribų. 

## Taikymas
Manoma, kad teisės norma perimta iš Lenkijos ir pritaikyta LDK sąlygoms. Banitais tapdavo dažniausiai tie, kurie pabėgdavo padarę sunkių nusikaltimų. Su banitais turėjo teisę susidoroti kiekvienas žmogus, tai numatė Lietuvos Statutas.

Banicija - nusikaltėlio ištrėmimas iš krašto buvo pagrindinė ir dažniausiai taikoma bausmė. Laikinojo banito bausmė buvo skelbiama už nedalyvavimą teisme, o neleidžiant vykdyti kontumacinio teismo sprendimo (nedalyvavus atsakovui), asmuo buvo skelbiamas amžinuoju banitu. Kontumacinį sprendimą buvo galima vykdyti 10 metų. Amžinoji banicija pakeitė sunkesnę – mirties bausmę, už nepaklusnumą karaliui ji galėjo būti skelbiama iš karto. Trečiajame Statute atsirado galimybė nutartį apskųsti aukštesnei instancijai. XVII a. - XVIII a., didėjant feodalinei anarchijai, banitus persekioti tapo sunkiau. 

## Kiti straipsniai
*Ostrakizmas

## Šaltiniai
Marija Bankauskaitė

**Marija Bankauskaitė** (1933 m. balandžio 19 d. Lapės – 1992 m. sausio 7 d. Vilnius) – Lietuvos dailininkė keramikė.

## Biografija
1955–1961 m. studijavo Lietuvos dailės institute. 1961–1965 m. dėstė Telšių, 1965–1968 m. Kauno Stepo Žuko taikomosios dailės technikumuose. 1968–1972 m. ir 1979–1980 m. kojinių fabriko „Sparta“, 1980–1992 m. „Dailės“ kombinato keramikos cecho Vilniuje dailininkė.

## Kūryba
Sukūrė dekoratyvinės lauko (vazų ciklas „Lašai“, 1973 m.) ir interjero (diptikas „Draugystė“, 1970 m. Vilniaus „Draugystės“ viešbutis) keramikos, indų komplektų, papuošalų. Kūgio, rutulio ar lašo pavidalo asociatyvių formų vazos panašios į skulptūras, jos daugiausia žiestos, su lipdytomis detalėmis indo viršuje. Paviršiai dengti natūralius gamtos tonus primenančiomis matinėmis glazūromis, neryškių atspalvių pigmentais, vašku.

Nuo 1962 m. dalyvavo parodose, 1983 m. Vilniuje surengė individualią parodą. Jos kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus ir Nacionalinis Mikalojaus Konstantino Čiurlionio dailės muziejus.

## Įvertinimas
* 1970 m. tarptautinės keramikos parodos aukso medalis už vazų diptiką „Kardas“, Faenca, Italija
* 1976 m. tarptautinės keramikos bienalės diplomas už diptiką „Jūros gyvūnai“ 1973 m., Valorisas, Prancūzija,

## Šaltiniai
Ramutis Petras Bansevičius

**Ramutis Petras Bansevičius** (1939 m. vasario 23 d. Marijampolėje – 2023 m. birželio 1 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius mechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1949–1956 m. mokėsi Kauno 12-oje vidurinėje mokykloje, 1961 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1975–1976 m. stažavo Milano politechnikos institute. 1982 m. technikos mokslų daktaras.

1961–1962 m. gamyklos „Apvija“ inžinierius konstruktorius, 1962–1968 m. ENIMS Vilniaus filialo inžinierius. Nuo 1963 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) mokslinis bendradarbis, laboratorijos vedėjas, docentas, 1985–1995 m. Mašinų gamybos, 1995–1996 m. Gamybos sistemų katedros vedėjas, 1996–2000 m. Senato pirmininkas, 2000–2007 m. KTU rektorius. 1963–1983 m. dar dirbo KPI mokslinio centro „Vibrotechnika“ laboratorijoje, nuo 1976 m. vedėjas. Nuo 1984 m. profesorius.

Nuo 1997 m. Lietuvos mokslų akademijos Technikos mokslų skyriaus pirmininkas. Nuo 1998 m. Lietuvos mokslų akademijos narys.

Apie 250 straipsnių, 7 precizinių sistemų dinamikos srities knygų autorius. 300 TSRS išradimų, 15 patentų užsienyje iš adaptyviųjų precizinių mechanotroninių sistemų autorius arba bendraautoris.

Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

## Bibliografija
* Vibrovarikliai (su K. Ragulskiu, 1981 m., rusų kalba
* Vibraciniai judesio keitikliai, su kt., 1984 m., rusų k.
* Robotai miniatiūrinėms dalims, 1985 m. rusų k
* Preciziniai vibromechaniniai skenavimo įtaisai, 1991 m., rusų k.
* Precizinių mikrorobotų vibrovarikliai, 1988 m., anglų kalba

## Įvertinimas
* 1974 m., 1986 m. LTSR valstybinė premija
* Gedimino 5 laipsnio ordinas

## Šaltiniai
Atsiskyrėlis

** Atsiskyrėlis** – asmuo, kuris dėl įvairių priežasčių gyvena izoliacijoje nuo visuomenės.

Atsiskyrimo priežastys būna įvairios:
* Socialinių, psichologinių ir psichinių problemų turintys asmenys vengia visuomenės, kuri jam sukelia nerimą, pasimetimą, ar kitokį dvasinį diskomfortą.
* Kai kurios įžymybės izoliuojasi nuo gerbėjų dėmesio.
* Mizantropai atsiskiria nuo visuomenės dėl negebėjimo jos toleruoti.
* Survivalistai atsiskiria praktikuodamiesi išgyventi be kitų pagalbos.
* Nusikaltėliai izoliuojasi idant nebūtų atpažinti ir sulaikyti.
* Religiniai atsiskyrėliai (eremitai, anachoretai) izoliuojasi nuo visuomenės, kad galėtų praktikuoti vienuolystę.

Atsiskyrėliškumas nebūtinai reiškia geografinę izoliaciją. Dauguma atsiskyrėlių gyvena dideliuose miestuose, tačiau didžiąją laiko dalį praleidžia namuose ir neįsitraukia į socialinę veiklą. Dalis atsiskyrėlių keliasi gyventi į nuošalias vietas, kur jie jaučiasi laisvi nuo civilizacijos.

Japonijoje atsiskyrėliai dėl socialinių – psichologinių problemų vadinami hikikomori.

Atsiskyrėlių budistų, daoistų, hinduistų buvo dar prieš mūsų erą, vėliau atsiskyrėliai – daugiausiai krikščionys. Krikščionių atsiskyrėlių pradininkais laikomi Paulius Tėbietis (III a.), Antanas Komanietis (IV a.). Kad išvengtų Romos imperatorių persekiojimų, krikščionys vyko į Egipto, ypač Libijos dykumas ir gyveno ten atsiskyrėliškai. V a. Artimuosiuose Rytuose atsirado stulpininkų, kurie pamokslaudavo, įsitaisę ant stulpų, maitindavosi maistu, kurį jiems atnešdavo žmonės. Vėliau nemažai atsiskyrėlių buvo vienuolynų kūrėjai.

## Šaltiniai
Romos katakombos

**Romos katakombos** – didžiuliai požeminių laidojimų angų labirintai Romoje, kuriuos krikščionys iškasė minkštame tufo akmenyje netoli iš miesto vedančių takų. Spėjama, kad bendras koridorių ilgis siekia per 800 km. Yra žinomos maždaug 35 katakombos, iš kurių seniausios yra vadinamos Liucinos, šv. Kaliksto, šv. Domicelės ir Priscilos vardais. Jos buvo iškastos II a. pabaigoje.

Katakombų piešiniai ir įrašai padeda paaiškinti krikščioniško meno ir simbolikos raidą, taip pat ir krikščionių tikėjimo ir pasiaukojimo istoriją. Katakombose randami tokie krikščionims būdingi simboliai kaip kryžius ir žuvis.
Angelina Banytė

**Angelina Banytė** (g. 1949 m. rugpjūčio 6 d. Mažeikiuose) – Lietuvos dailininkė.

## Biografija

Mokėsi Panevėžio 2-oje pradinėje mokykloje, po to internatinėje sporto mokykloje. 1961-1968 m. mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio meno mokykloje. 1974 m. baigė Lietuvos dailės institutą. Nuo 1976 m. gyvena Klaipėdoje.

## Kūryba
Nuo 1978 m. surengė 14 individualių parodų. Freskos ir sgrafito technika sukūrė sienų tapybos kompozicijų. Kūriniai monumentalūs, raiškaus piešinio, netikėtų rakursų, skaidraus kolorito. Sukūrė pastelių, akvarelių.

## Žymiausi darbai
* Dainavos šalis – „Dainavos“ sanatorija, Druskininkai, 1974 m.
* Jūros dugnas – „Gintaro“ poilsio namai, Palanga, 1976 m.
* Medicina – Klaipėdos ligoninė, 1976 m.
* Gamtos dovanos – „Pušyno“ poilsio namai, Palanga 1978 m.
* Mūsų kraštas – su Natalija Daškova ir Sofija Veiveryte, Agrarinės ekonomikos institutas, Vilnius, 1980 m.
* Paukščiai – Klaipėdos gimdymo namai, 1981 m.
* Laikas ir Klaipėda – su Juozu Vosyliumi, Klaipėdos laikrodžių muziejus, 1996 m.
* Dievas Tėvas – Klaipėdos Marijos Taikos Karalienės bažnyčia, 1996 m.
* Mozaikos technika sukurtas Aušros Vartų Dievo Motinos paveikslas (su Arvydu Bumbliu)– Lėbartų kapinių koplyčia, 2008 m.

## Šaltiniai
Julius Baniulis

**Julius Baniulis** (1880 m. spalio 27 d. Ryga – 1943 m. kovo 10 d. Niujorkas) – JAV lietuvių kultūros veikėjas, literatas, vertėjas.

## Biografija
1902 m. atvyko į JAV. Dirbo anglies kasyklose, lentpjūvėse, spaustuvėse. Nuo 1903 m. bendradarbiavo leidinyje „Vienybė lietuvninkų“. 1908–1909 m. laikraščio „Pirmyn“, 1914 m. „Ateitis“, 1920–1921 m. „Amerikos lietuvis“ redaktorius. Dalyvavo „Susivienijimo lietuvių Amerikoje“ ir lietuvių socialistų federacijos veikloje.

Išvertė anglų, japonų, kinų, persų, arabų poezijos ir prozos.

## Bibliografija
* Vaizdai, vaizdeliai ir eilės prozoje, 1919 m.
* Ašaros ir džiaugsmas, eilėraščių rinkinys, 1920 m.

## Šaltiniai
Borderkolis

**Borderkolis** () – iš Jungtinės Karalystės kilusi aviganių šunų veislė.

Dėl savo savybių borderkoliai gerai tinka avių bandoms ganyti ir saugoti. Avių bandą šios veislės šunys seka prisispaudę prie žemės, kuria kryptimi joms judėti nurodo akimis. Gali bėgti ir avių nugaromis.

Tai vidutinio dydžio, atletiško sudėjimo šunys. Patinų aukštis ties gogu siekia 53–55 cm, kalių truputį mažesnis. Akių spalva dažniausiai ruda, nors pasitaiko ir mėlynų, o forma – ovali. Borderkolių kailis būna tiek švelnus, tiek šiurkštus, įvairuoja ir jo spalva. Kailis gali būti baltas su juodu, rudas su baltu, juodas su pilku arba grynai juodas. Šios veislės šunims priskiriamos tokios savybės, kaip gyvybingumas, budrumas, sumanumas, nuovokumas, ryžtingumas.

Borderkolių gyvenimo trukmė yra 10–14 metų, vidutiniškai gyvena 12 metų. Dažniausiai nugaišta nuo vėžio (23,6 %), senatvės (17,9 %), smegenų kraujagyslių ligų (9,4 %). Labiausiai paplitusios šios veislės šunų genetinės ligos yra kolių akių anomalija ir epilepsija. Kolių akių anomalija yra įgimta paveldima liga, paveikianti tinklainę, gyslainę ir odeną.

Veislė taip pavadinta pagal tikėtiną kilmės vietą – Anglijos ir Škotijos pasienį (). Žodis *collie* šunims įvardyti anglų kalboje imtas vartoti nuo XIX a. pab. Daugelio geriausiais laikomų borderkolių kilmė atsekama iki šuns, vardu Old Hemp. Pavadinimą *Border Collie* 1915 m. Jungtinėje Karalystėje pirmąkart pavartojo James Reid, *International Sheep Dog Society* (ISDS) sekretorius, taip atskirdamas ISDS registruotus šunis nuo *Kennel club* kolių.

## Šaltiniai
Algimantas Marcelis Barakauskas

**Algimantas Marcelis Barakauskas** (g. 1943 m. gegužės 16 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius mechanikas, technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1966 m. baigė Kauno politechnikos institutą, 1976 m. technikos mokslų kandidatas.

1967–1990 m. dirbo Metalo pjovimo staklių instituto Vilniaus filiale, 1978–1983 m. filialo Optikos technologijų laboratorijos vadovas, 1983–1991 m. direktoriaus pavaduotojas mokslui, 1991–1993 m. Matavimo sistemų skyriaus vadovas. Nuo 2000 m. bendros su JAV „Brown and Sharp“ įmonės „Precizika“, UAB „Sigtiga“ generalinis direktorius.

5 išradimų iš rastrinių matų gamybos technologijos autorius. Su kitais sukūrė ir įdiegė staklių gamyboje fotoelektrinių matavimo keitiklių.

## Įvertinimas
* 1983 m. LTSR valstybinė premija 

## Šaltiniai
Albinas Baranauskas

**Albinas Baranauskas** (g. 1924 m. balandžio 3 d. Bartninkai, Vilkaviškio apskritis – 2013 m. vasario 17 d.) – lietuvių rašytojas.

## Biografija
1944 m. baigęs Vilkaviškio gimnaziją pasitraukė į Vokietiją, nuo 1948 m. gyvena JAV. 1965 m. baigė Konektikuto universitetą.

## Kūryba
Novelėse (rinkinys „Sniego platumos“, 1955 m., „Kalvos ir lankos“ 1959 m.) lyriškai, su humoru vaizduojama gimtojo krašto kaimo buitis ir žmonės, gausu poetiškų gamtos detalių. Romano „Karklupėnuose“ (1965 m.) pagrindinė tema – jaunuolių meilė vokiečių okupacijos metais. Romane „Rudenys ir pavasariai“, arba Užplynių Pullinevičius namie ir svetur (3 t. 1976–78 m.) tragiškų istorinių įvykių fone parodomi kelių kartų žmonių likimai, išeivių gyvenimas JAV. Su šiuo kūriniu tematiškai susijęs romanas „Vinco Mazurkevičiaus romanas“ (1980 m.). Poezijai (rinkinys „Pasaga ir vyšnios“ 1965 m., „Poezija“ 1994 m.) būdingi tėviškės prisiminimų sukelti išgyvenimai. Išvertė į anglų k. I. Šeiniaus, A. Vaičiulaičio, V. Tamulaičio kūrinių.

## Bibliografija
* Sniego platumos, novelės, London, „Nida Press“, 1955 m.
* Kalvos ir lankos, tolimojo Suvalkijos kampelio žmonės ir gamta, Knygynas „Spauda“, 1959 m.
* Karklupėnuose, Chicago, Lietuviškos knygos klubas, 1965 m.
* Pasaga ir vyšnios, eilėraščiai, Chicago, 1969 m.
* Rudenys ir pavasariai, arba Užplynių Pultinevičius namie ir svetur, Čikaga, Lietuviškos knygos klubas, 1975 m., Marijampolė, Ramona, 2002 m.
* Vinco Mazurkevičiaus romanas, Chicago, Lietuviškos knygos klubas, 1980 m.
* Piliakalnio šešėlis, romanas, Chicago, Lietuviškos knygos klubas, 1984 m.
* Profesorius Rakūnas, romanas, London, Nida, 1988 m.
* Poezija, 1965–1968, eilėraščiai – Vilnius, Lietuvos rašytojų s-gos l-kla, 1994 m.

**Vertimai į anglų kalbą**
* Vincas Krėvė. The herdsman and the linden tree, New York, Manyland Books, 1964.
* Mykolas Vaitkus. The deluge: a love story of Ancient times, New York, Manyland Books, 1965.
* Ignas Šeinius. Rejuvenation of Siegfried Immerselbe: a novel, New York, Manyland Books, 1965.
* Antanas Vaičiulaitis. Noon at a country inn, New York, Manyland Books, 1965.
* Vytautas Tamulaitis. Nimblefoot the Ant: her adventures, New York, Manyland Books, 1965.

## Šaltiniai
Augustinas Baranauskas

**Augustinas Baranauskas** (1861 m. rugpjūčio 13 d. Šiupyliai, Gruzdžių valsčius – 1923 m. rugpjūčio 24 d. ten pat) – knygnešys, tautinio judėjimo dalyvis.

## Biografija
Dirbo vargonininku. Bendradarbiavo „Aušroje“, „Varpe“ ir kt. lietuviškuose leidiniuose. 1885 m. leido hektografuotą laikraštėlį „Dainų nešėjas“. Parašė eilėraščių, prozos kūrinėlių, scenos vaizdelių, rinko tautosaką. Vienas draugijos „Atgaja“ kūrėjų. Bendravo su J. Bieliniu, kt. knygnešiais, platino lietuvių spaudą. Už tai 1895–1896 m. kalintas Šiauliuose, vėliau trejiems metams ištremtas iš Vakarų krašto. Gyveno Liepojoje, vertėsi prekyba, tęsė knygnešio darbą. 1902 m. dvejiems metams ištremtas į Smolenską.

## Šaltiniai
Ukrainos tarptautiniai santykiai

**Ukrainos tarptautiniai santykiai** () - išorinių politinių Ukrainos santykių visuma su užsienio valstybėmis, tarptautinėmis organizacijomis ir kitais tarptautinės politikos subjektais. 

Svarbiausi Ukrainos užsienio politikos prioritetai:

*  **Euroatlantinė integracija** - siekis glaudžiau bendradarbiauti su Europos Sąjunga, NATO ir ateityje tapti šių organizacijų nare, užsitikrinti didesnį saugumą, dalyvauti kuriant ir palaikant euroatlantinės saugumo bei stabilumo erdvę. 
* Pagal Ukrainos užsienio politikos prioritetus, **dvišaliai santykiai** labiausiai bei sparčiausiai plėtojami su kaimynine Lenkija, bei JAV. Santykius su Rusija temdo rusų kalbos statusas (sprendžiant šią problemą, Donecko srityje jai suteiktas regioninės kalbos statusas), taip pat Krymo aneksija, bei pro rusiškų separatistų sukilimas rytų Ukrainoje. Ukraina nepripažįsta Kosovo nepriklausomybės deklaracijos ir oficialiai laiko Kosovą kaip Serbijos Respublikos teritoriją , taip pat nepripažįsta Pietų Osetijos bei Abchazijos nepriklausomybės deklaracijų ir laiko jas Gruzijos Respublikos dalimi. Lietuvoje ir Ukrainoje dirba abiejų šalių diplomatinės atstovybės.

2006 m. Ukraina tapo PPO nare.

## Išnašos

## Taip pat skaitykite
* Lietuvos-Ukrainos santykiai
* Ukrainos narystė tarptautinėse organizacijose
* Ukrainos politinė sistema

## Nuorodos
* Oficialus Ukrainos užsienio reikalų ministerijos tinklalapis (ukrainiečių, anglų k.)
* Ukrainos-Rusijos santykiai. Dešimtmečio ruduo (ukrainiečių k.)
Boleslovas Baranauskas

**Boleslovas Baranauskas** (1902 m. spalio 5 d. Vaivadiškiuose, Ukmergės apskritis – 1975 m. gruodžio 2 d. Vilniuje) – LKP ir sovietinio okupacinio režimo veikėjas.

## Biografija
Mokėsi Mintaujoje ir Rygoje. Nuo 1921 m. dalyvavo nelegalios LKP veikloje, nuo 1936 m. revoliucionierius profesionalas. 1923–1925 m., 1927–1935 m., 1939–1940 m. kalintas už antivalstybinę veiklą.

1940 m. sovietams okupavus Lietuvą, Liaudies seimo narys. 1940–1941 m. Šiaulių apygardos saugumo viršininkas, LSSR NKVD, NKGB liaudies komisaro pavaduotojas; vienas Lietuvos gyventojų represijų organizatorių. 1941 m. birželio mėn. pasitraukė į SSRS. 1942 m. mokėsi SSRS NKVD Maskvos aukštojoje mokykloje. 1942–1944 m. Lietuvos partizaninio judėjimo štabo žvalgybos ir informacijos skyriaus viršininkas.

1944–1945 m. LKP CK žemės ūkio skyriaus vedėjas ir Respublikinės žemės ūkio komisijos pirmininkas. 1945–1958 m. LSSR profsąjungų respublikinės tarybos pirmininkas. Nuo 1958 m. LSSR mokslų akademijos Archyvinių dokumentų skelbimo redakcijos vyr. redaktorius; ši paskelbė pagal sovietinį modelį tendencingai parinktų dokumentų rinkinių seriją „Faktai kaltina“.

1941–1949 m. kandidatas į LKP CK narius, 1949–1961 m. CK narys, 1952–1954 m. ir 1956–1958 m. kandidatas į CK biuro narius. 1940–1955 m. LSSR AT, 1950–1958 m. SSRS AT deputatas; 1940–1951 m. LSSR AT pirmininkas.

## Bibliografija
* Žudikai bažnyčios prieglobstyje / Boleslovas Baranauskas, G. Erslavaitė. – Vilnius: Valstybinė politinės ir mokslinės literatūros leidykla, 1960. – 254 p.
* Archyviniai dokumentai apie nacionalistų antiliaudinę veiklą / Boleslovas Baranauskas, J. Vicas. – Vilnius: Valstybinė politinės ir mokslinės literatūros leidykla, 1961. – 146 p.
* Hitlerininkų penktoji kolona Lietuvoje. – Vilnius: Valstybinė politinės ir mokslinės literatūros leidykla, 1961. – 227 p.
* Masinės žudynės Lietuvoje (1941–1944): dokumentų rinkinys, 1 tomas / G. Erslavaitė, Kazimieras Rukšėnas, Boleslovas Baranauskas, Eusiejus Rozauskas. – Vilnius: Mintis, 1965. – 346 p.
* Devyniolika metų pogrindyje: atsiminimai. – Vilnius: Vaga, 1965. – 242 p.
* Geležinis vilkas. – Vilnius: Mintis, 1965. – 140 p.
* Hitleriniai parašiutininkai. – Vilnius: Mintis, 1966. – 165 p.
* Spekuliacinio kapitalo valdžioje: 1919–1926. – Vilnius: Mokslas, 1976. – 218 p.

## Įvertinimas
* 1962 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas

## Šaltiniai
Kitaros imperija

**Kitaros imperija**, dar žinoma kaip *Bačvezių* ar *Čvezių imperija* (, *Bacwezi*, ar *Chwezi empire*) – pagal žodinę tradiciją tai buvo galinga valstybė, Afrikos Didžiųjų ežerų regione, kurios žemės apėmė dabartinę Ugandą, šiaurinę Tanzaniją, rytinę Kongo Demokratinę Respubliką, Ruandą ir Burundį.

Beveik šimtą metų, nuo tiesioginių europiečių kontaktų su šiuo regionu atsiradimo XIX a. antroje pusėje iki XX a. pabaigos daugelis istorikų legendas apie Kitaros imperiją laikė istorinių įvykių atspindžiu. Neseniai tyrėjų grupė, vadovaujama Žano Pjero Kretjeno (*Jean-Pierre Chrétien*), iškėlė hipotezę, kad žodiniai pasakojimai apie Kitaros imperiją tėra mitai, sukurti kaip atsakas į faktą, kad tuos kraštus ėmė valdyti nilotų kilmės Luo dinastija, atvykusi nilotų migracijos į tuos kraštus metu.

## Žodinė tradicija
Pagal žodinę tradiciją Kitarą jos klestėjimo laikais XIV–XV a. valdė Bačvezių, kitaip Čvezių (*Bachwezi* ar *Chwezi*), dinastija, kuri valdė po Batembuzių dinastijos (*Batembuzi*).

Kitaros imperija egzistavo iki XVI a., kada įsiveržė Luo tautos, atėjusios iš šių dienų Sudano ir įkūrė Bunyoro karalystę. Daug Afrikos Didžiųjų ežerų karalysčių skelbiasi atsiradusios iš Kitaros imperijos, kurią valdė Bačveziai. Kitaros ryšį su mitologija rodo tai, kad dalis Toro, Bunyoro ir Bugandos karalysčių dievybių turi tuos pačius vardus kaip ir legendiniai Bačvezių karaliai.

Bačvezius sieja su žeminiais įtvirtinimais vakarų Ugandoje. Archeologinės ekspedicijos imperijos sostinėje *Bigo bya Mugenyi* ir Ugandos Mubendės rajone aptiko miestų likučius, kurie parodo buvus labai organizuotai visuomenei.

Kitaros imperija palūžo XVI a., kai į šalį iš šiaurės įsiveržė Luo tautos. Į Bunyoro, šiauriausios Kitaros provincijos, iš kur buvo valdoma imperija, teritoriją įsiveržė Luo klanas, besivadinantis *Biito*, kuriam vadovavo vadas *Labongo*. Iš dabartinio Sudano migravę Luo apsigyveno šiaurinėse Ugandos žemėse ir Viktorijos ežero šiaurės rytų pakrantėse. Labongo užvaldė dabartinę Bunyoro karalystę ir tapo pirmuojo jos karaliumi. Jo palikuonys tapo *Babiito* dinastija, kurios atšakos valdė Toro, Kokio, Bugandos karalystes ir kai kurias Busogos karalystės valdas.

Kitaros žemėse į pietus nuo Bunyoro susidarė Ankolės ir Bugandos (dabartinė Uganda), Karagvės (*Karagwe*) ir Kyamutvaros (*Kyamutwara*) (dabartinė Tanzanija), Burundžio ir Ruandos karalystės.

## Nuorodos
Krivūlė

**Krivūlė** – susirinkimas, skirtas svarbiems reikalams aptarti bei simbolinė lazda, naudota žmonėms į bendruomenės sueigą kviesti. Pirmą kartą buvo paminėta 1326 m. Petro Dusburgiečio. 

Lazda daryta iš kadagio, beržo ar ąžuolo kreivai išaugusio kamieno, šakos, šaknies. Kartais būdavo tiesi. Puošta raštais, raižiniais, figūromis.

Krivūlė buvo pareigūno, dvasininko (krivio, seniūno, viršaičio) valdžios ženklas. Krivūlė buvo perduodama kaimyno kaimynui, kol grįždavo pas siuntėją. Taip žmonės sužinodavo apie rengiamą sueigą.

Nuo 2011 m. Baltų krivūlę rengia Lietuvos ir Latvijos senovės baltų religinių bendrijų „Romuva“ ir „Dievturių“ sandraugos atstovai.

## Šaltiniai
Juozas Baranauskas (1864)

**Juozas Baranauskas** (1864 m. rugpjūčio 8 d. Čižiškės, Užpalių valsčius – 1928 m. sausio 21 d. ten pat, palaidotas Užpaliuose) – Lietuvos knygnešys.

## Biografija
Iš Mažosios Lietuvos atgabendavo draudžiamosios lietuvių spaudos. Ją slėpdavo pas kaimynus, seserį, gyvenusią Bikūnuose. Kelis kartus prarado arklius, vežimą ir knygas. Bendradarbiavo su „Garšvių knygnešių draugija“. 1898 m. per jo namuose darytą kratą uriadnikas rado draudžiamosios lietuvių literatūros bei ryšulį korespondencijos, knygų sąskaitų, nelegalios spaudos. Už tai 1898–1899 m. kalintas Zarasuose, paskui trejiems metams ištremtas gyveno Odesoje. 1910 m. grįžo į Lietuvą.

## Šaltiniai
Jurgis Baranauskas

**Jurgis Baranauskas** (1859 m. balandžio 13 d. Debeikiai – 1941 m. birželio 23 d. Sterkonys, palaidotas Debeikiuose) – Lietuvos knygnešys.

## Biografija
Priklausė „Garšvių knygnešių draugijai“. Platino iš knygnešių J. Bielinio ir K. Ūdros gautą bei iš Garšvių atsivežtą draudžiamąją lietuvių spaudą. 1898 m. per jo bute darytą kratą pristavas rado draudžiamosios literatūros bibliotekėlę, knygų katalogų, užrašų, laiškų apie prekybą lietuvių spauda. Už tai 1898 m. kalintas Zarasuose, 1899 m. trejiems metams ištremtas gyveno Charkovo gubernijoje. Grįžęs iš tremties vėl platino lietuvišką spaudą. Įrašytas Knygnešių sienelėje.

## Šaltiniai
Ankolės karalystė

**Ankolės karalystė**, kitaip dar **Nkorė** – istorinė karalystė, buvusi dabartinės Ugandos valstybės sudėtyje. Karalystė buvo Ugandos pietvakariuose, į rytus nuo Edvardo ežero. Ankolę valdę karaliai turėjo *Ankolės [[mugabė]]s* (*Mugabe of Ankole* ar *Omugabe of Ankole*) titulą.

Ankolės gyventojų savivardis yra *Banyankole* (vienaskaita – *Munyankole*).

## Istorija
Ankolė susikūrė apie XV a. pab., po legendinės Kitaros imperijos žlugimo. Karalystėje susiformavo komplikuota visuomenės struktūra, kurioje buvo dvi klasės: gyvulių augintojai bahima ir žemdirbiai bairu. Pastarieji visuomenėje buvo diskriminuojami ir neturėjo daugybės teisių, tarp jų teisės tuoktis su bahima, auginti gyvulius, atlikti karinę tarnybą ir pan.

1901 m. spalio 25 d. Nkorės karalystė Ankolės sutartimi buvo įjungta į Britų Imperijos Ugandos protektoratą. Mugabės išlaikė savo dinastiją ir valdžią, bendradarbiaudami su britais.

1967 m. pertvarkant Ugandos administracinį skirstymą Ankolės karalystė buvo panaikinta kartu su kitomis sudedamosiomis Ugandos karalystėmis. 1993 4 kitos karalystės (Buganda, Bunjoras, Toras ir Busoga) buvo atkurtos, o Ankolės karalystės taip ir neatkūrė. Nepaisant to, nuo to laiko karalystėje skiriami karaliai. Jos teritorija padalinta į 6 rajonus: *Bushenyi*, *Ntungamo Mbarara*, *Kiruhura*, *Ibanda* ir *Isingiro*.

## Mugabės
* Ellison Karuhanga – senovė
* Ruhinda – XV a. pab.
* Nkuba – XV a. pab.
* Nyaika – XVI a.
* Ntare I – XVI a.
* Rushango – XVI a.
* Ntare II – XVI a.
* Ntare III – XVII a.
* Kasasira – XVII a.
* Kitra – XVII a.
* Rumongye – XVII a.
* Mirindi – XVII a.
* Ntare IV – c.1699-c.1727
* Macwa – c.1727-c.1755
* Rwabirere – c. 1755–1783
* Kahaya I – 1783-?
* Rwebishengye – ?-1811
* Kayungu – 1811-?
* Gasyonga I – ?-1839
* Mutambuka – 1839–1873
* Ntare V Rugingiza – 1873–1895
* Kahaya II – 1895–1944
* Gasyonga II – 1944–1967
* tarpuvaldis – 1967–1993
* Ntare VI – 1993–2011 (nevaldė)
* Charles Aryaija Rwebishengye – 2011- (nevaldo)
Marijonas Baranauskas

**Marijonas (Marius) Baranauskas** (1931 m. liepos 24 d. Prienai – 1995 m. lapkričio 28 d. Vilnius) – Lietuvos žurnalistas, fotografas.

## Biografija
Mokėsi Prienuose, Išlauže, Vilniuje, 1959–1965 m. Vilniaus universitete studijavo žurnalistiką.

1957–1970 m. ir 1976–1986 m. Eltos, 1970–1976 m. ir 1986–1995 m. TSRS spaudos agentūros „Novosti“ (*Naujienos*; nuo 1993 m. Rusijos informacijos agentūra „Novosti“) Lietuvos skyriaus fotožurnalistas. Per daugelį žurnalistinio darbo metų agentūrose ELTA ir APN aplankė beveik visus Lietuvos kampelius, pabuvojo 44 pasaulio šalyse. 

## Kūryba
Nuo 1959 m. dalyvavo parodose. Fotografijos daugiausia reportažinės. Dalyvavo 432 respublikinėse ir tarptautinėse fotoparodose, įvairiuose konkursuose, apdovanotas apie 200 medalių, diplomų, specialių prizų. Aukso medaliais apdovanotas Vokietijoje, Lenkijoje, Estijoje. Surengė 34 autorines fotoparodas įvairia tematika Lietuvoje ir užsienyje (Bulgarija, Danija, Kuba, Lenkija, Vokietija, Azerbaidžanas, Rusija, Latvija).

## Fotoalbumai
* *Naujasis Vilnius*, su L. Ruiku, 1972 m.
* *Tarybų Lietuva*, vienas autorių, 1976 m.
* *Dainavos kraštas*, 1979 m.
* *Vaikų pasaulis*, 1982 m.
* *Mūsų šeima*, 1986 m.
* *Lietuvos žvejai*, 1988 m.

## Įvertinimas
* 1978 m. Tarptautinės fotografijos meno federacijos menininko vardas (FIAP).
* 1992 m. Sausio 13-osios atminimo medalis už publikacijas ir parodas, skirtas 1991 m. sausio įvykiams Vilniuje ir Atgimimo sąjūdžiui.
* 1994 m. Tarptautinės fotografijos meno federacijos nusipelniusio menininko vardas (EFIAP).
* 1996 m. (po mirties) Vinco Kudirkos premija.

## Šaltiniai
Stanislovas Povilas Baranauskas

**Stanislovas Povilas Baranauskas** (g. 1936 m. balandžio 8 d. Kaune) – Lietuvos zootechnikas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1961 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1985 m. žemės ūkio mokslų daktaras.

Nuo 1963 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos (nuo 1996 m. Lietuvos žemės ūkio universitetas) mokslinis bendradarbis, nuo 1968 m. dėstytojas, 1992–2002 m. Gyvulininkystės katedros vedėjas; nuo 1988 m. profesorius.

Nuo 1982 m. Pasaulio paukštininkystės mokslų asociacijos narys.

## Bibliografija
* Nauji pašarai, lesalai ir priedai, 1992 m.
* Paukštininkystės laboratoriniai darbai, 1996 m.
* Pašarų energijos vertinimo metodai, su kt., 2000 m.

## Šaltiniai
Ašančių vėliava

**Ašančių vėliava** – ašančių etnoso vėliava: stačiakampė trispalvė su horizontaliomis juostomis – viršuje geltona, viduryje – juoda, apačioje – žalia. Vidurinę juostą nuo kraštinių juostų skiria baltos fimbros. Vidurinės juostos centre pavaizduotas legendinis ašančių auksinis sostas.

## Nuorodos
* Ashanti people (Ghana)
Marija Baranauskienė

**Marija Baranauskienė** (1918 m. lapkričio 21 d. Likiškėse, Butrimonių valsčiuje – 2014 m. kovo 7 d. Kaune) – Lietuvos agronomė daržininkė, biomedicinos mokslų daktarė.

## Biografija

1942 m. Dotnuvoje baigė žemės ūkio akademiją. 1964 m. žemės ūkio mokslų kandidatė.

1948–1994 m. dirbo Sodininkystės ir daržininkystės institute (1948–1987 m. Vytėnų bandymų stotis); 1964–1973 m. Daržininkystės, 1974–1984 m. Lauko daržovių agrotechnikos skyriaus vedėja.

## Mokslinė veikla

Mokslinio darbo kryptis – dvimečių daržovių sėklų auginimo agrotechnika, mažai paplitusių daržovių ir prieskoninių augalų tyrimas. Nuo 1959 m. Lietuvos sodininkystės draugijos daržininkystės sekcijos pirmininkė. Sukūrė ridikėlių veislę „Kretingos pagerintieji“, su S. Nacevičiumi – svogūnų veislę „Lietuvos didieji“.

## Bibliografija
* Vaisių, uogų ir daržovių laikymas, su J. Kontrimu, 1969 m.
* Sodininko mėgėjo žinynas, su kt., 1974 m.
* Sodininkė ir daržininko mėgėjo žinynas, su kt., 1982 m.
* Kaimo valgyklos daržas, 1988 m.
* Šeimos daržas, 1994 m.
* Prieskoniniai augalai, 1995 m.

## Šaltiniai
Ogonių vėliava

**Ogonių vėliava** – ogonių etnoso vėliava: trispalvė vertikaliomis lygiomis juostomis su šešiomis raudonomis penkiakampėmis žvaigždėmis. Kairioji juosta žydra, vidurinė – geltona, dešinioji – žalia. Kraštinių juostų centruose po 1 žvaigždę, vidurinėje juostoje – keturios žvaigždės po dvi viršuje ir apačioje.

## Nuorodos
* The Ogoni People (Nigeria)
Miško genetiniai ištekliai

**Miško genetiniai ištekliai** – miško medžių biologinė medžiaga (populiacijos, medynai, medžių grupės, pavieniai medžiai bei jų dalys), turinti faktinę arba potencialiai vertingą (ekologine, selekcine, ekonomine ar kt. prasme) genetinę informaciją. Genetinių išteklių vertė išreiškiama per genetinę įvairovę - kuo ši įvairovė didesnė, tuo vertingesni genetiniai ištekliai. Genetinė įvairovė, apibūdinanti genetinį kintamumą tarp populiacijų ir jų viduje, šalia rūšinės bei ekosisteminės įvairovės, yra esminis biologinės įvairovės komponentas. Miško genetiniai ištekliai užtikrina miško ekosistemų tvarumą, miškų našumą bei kokybę. Jie yra šiuolaikinės tvarios miškininkystės, miško selekcijos ir sėklininkystės pagrindas. Jų išsaugojimas, gausinimas ir racionalus panaudojimas yra vienas svarbiausių gamtosaugos uždavinių. Miško genetinius išteklius tiria Lietuvos miškų institutas.

Valstybinė miškų tarnyba rūpinasi Lietuvos miškų genetiniais ištekliais, jų išsaugojimu ir panaudojimu selekcijoje ir sėklininkystėje.

## Nuorodos

Lietuvos miško genetinių išteklių informacinė svetainė
Bilohirja

**Bilohirja** (), anksčiau **Liachivcai** (*Ляхівци*) – miesto tipo gyvenvietė Ukrainoje, Chmelnyckio srityje. Rajono administracinis centras. 2012 m. mieste gyveno 5 484 gyventojai.

Įkurtas 1441 m., Magdeburgo teisė nuo 1583-ųjų metų, miesto tipo gyvenvietės statusas nuo 1960-ųjų m. Plytų gamybos fabrikas. Šalia miestelio, Suchovolios kaime yra geležinkelio stotis kelyje Podolės Šepetivka–Ternopilis. Miestas įsikūręs prie Gorynės upės. Nuo 2008 m. lapkričio mieste veikia prekybos centras „Naš Kraj“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mieste atidarytas pirmas prekybcentris.
Vincentas Baranauskas

**Vincentas Baranauskas** (1925 m. liepos 19 d. Dingiškiai, Krokialaukio valsčius) – Lietuvos ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

## Biografija
1950 m. baigė Vilniaus universitetą. 1965 m. apgynė disertaciją „Lietuvos TSR prietaisų gamybos pramonės vystymas ir specializavimas“, 1971 m. ekonomikos mokslų daktaras.

1957–1965 m. Lietuvos liaudies ūkio tarybos skyriaus viršininkas. 1965–1980 m. gamybinio susivienijimo „Sigma“ skyriaus vedėjas. 1980–1992 m. Ekonomikos instituto Mokslinės techninės pažangos ekonominio efektyvumo skyriaus vedėjas. 1965–1990 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1977 m. profesorius.

## Bibliografija
* Ekonominis gamybos efektyvumas ir jo didinimas, 1970 m.
* Gamybos ir valdymo organizacinės struktūros tobulinimas ir tikslinių programų metodo taikymas pramones susivienijimuose (gamybiniuose kompleksuose), 1977 m., rusų kalba

## Šaltiniai
Drūzų vėliava

**Drūzų vėliava** – drūzų etnoso vėliava. Tai stačiakampė penkiaspalvė: keturios lygaus pločio horizontalios juostos (iš viršaus žemyn - raudona, geltona, mėlyna, balta) ir žalias trikampis kairėje pusėje, pamatu besiremiantis į kotą, o aukštinė lygi maždaug trečdaliui vėliavos ilgis.

## Spalvų simbolika
* raudona - širdis ir žmogiškumo meilė
* žalia - valstietis ir gyvybė
* balta - skaistumas ir oras
* geltona - saulė ir kviečiai
* mėlyna - dangus ir tikėjimas

Kitas aiškinimas, kuriame spalvos simbolizuoja penkis pranašus:
* žalia (*Al-Akl*) – protas, Kristaus sąmonė, tiesos veidrodis.
* raudona (*Al-Nafs*) – siela, mėnulis (kaip saulės atspindėtojas)
* geltona (*Al-Kalima*) – žodis, tarpininkas tarp amžinybės ir materialaus būvio, tiesos išraiška
* mėlyna (*Al-Sabik*) – potencialas, valios galia
* balta (*Al-Tali*) – potencialo aktualizacija, idealiojo pasaulio įsikūnijimas medžiaginiame pasaulyje

## Nuorodos
* Druze People (Lebanon)
* Druze People (Syria)
* Druze People (Israel)
Antanas Barauskas

**Antanas Barauskas** (1924 m. liepos 5 d. Navininkuose, Betygalos valsčius – 1999 m. balandžio 4 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius elektrikas, technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1945 m. baigė Raseinių gimnaziją, 1951 m. Kauno politechnikos institutą (KPI). 1951–1993 m. KPI (nuo 1990 m. KTU) dėstytojas. 1959 m. technikos mokslų kandidatas. 1964–1967 m. KPI Elektrotechnikos, 1967–1971 m. ir 1974–1977 m. Automatikos, 1977–1983 m. Skaičiavimo technikos fakulteto dekanas, 1962–1974 m. dar ir Taikomosios matematikos katedros vedėjas. Nuo 1962 m. docentas.

Parašė vadovėlį „Kompleksinio kintamojo funkcinis ir operacinis skaičiavimas“ (1986 m.), metodinių mokomųjų priemonių.

Palaidotas Karmėlavos kapinėse.

## Įvertinimas
* 1976 m. LTSR nusipelnęs inžinierius

## Šaltiniai
Trumpaplaukis kolis

**Trumpaplaukis kolis** () – aviganis, kilęs iš Didžiosios Britanijos. Kolis buvo ilgą laiką nežinomas už Škotijos ribų, tačiau šiandien tai vieną populiariausių veislių pasaulyje. Pirmieji koliai buvo smulkesni. Kaukolė buvo platesnė, snukis trumpesnis.

## Išvaizda
Akys vidutinio dydžio, migdolo formos, dera su kailio spalva. Snukio galas bukas, nosis juoda. Ausys proporcingos galvos dydžiui. Kūnas lankstus, raumeningas, krūtinė žema. Kailis ant kojų ir galvos trumpas ir prigludęs. Būna keturių spalvų: sabalo su balta, trispalvė, žydra taškuota ir balta.

## Priežiūra
Patartina kartą per dieną šukuoti šepečiu ir šukomis. Smarkiai šeriasi.

## Charakteris
Linksmas, labai nuovokus, gudrus, sumanus, draugiškas, energingas, budrus, sargus, išdidus ir meilus. Labai prisiriša prie šeimininkų. Kaip ir dauguma kitų šios grupės šunų, nelinkęs pabėgti.

## Dresūra
Lengvai dresuojamas, mielai tarnauja. Geriausia auklėti gražiuoju.

## Elgesys su kitais gyvūnais ir žmonėmis
Sutaria su kitais šunimis, kambariniais gyvūnėliais ir vaikais. Šeimos draugai džiaugsmingai pasitinkami.

## Mankšta
Suaugęs šuo turi daug judėti, nors retkarčiais gali išsiversti ir be ilgo pasivaikščiojimo. Mėgsta atnešti daiktus, gaudyti plastikinius diskus, žaisti su kamuoliuku, neblogai pasirodo paklusnumo ir vikrumo pratybose. Nepervarginkite mažo šuniuko: kaulai, sąnariai ir raumenys formuodamiesi suryja visą gyvūnėlio energiją.

## Tai įdomu
Vienas kolis keliavo beveik 4000 km tam, kad grįžtų pas savo šeimininkus, po to, kai pasimetė. Šios veislės šunys ne kartą apdovanoti už savo žygdarbius.
Andrés Bello

**Andresas Beljas** (, pilnas vardas: *Andrés de Jesús María y José Bello López*, 1781 m. lapkričio 29 d. Karakasas – 1865 m. spalio 15 d. Santjagas) – Čilės – Venesuelos poetas, humanistas, teisininkas (teisėtyrininkas tarptautininkas), filosofas, švietėjas.

## Biografija

Nuo 1810 m. gyveno Anglijoje (Londone), kur įkūrė žurnalus *La Biblioteca Americana* (1823 m.) ir *El Repertorio Americano* (1826–27 m.). 1829 m. persikėlė į Santjagą, kur buvo pakviestas Čilės vyriausybės. Organizavo Čilės nacionalinę švietimo sistemą, sudarė Čilės civilinį kodeksą. Nuo 1842 m. buvo Čilės universiteto rektorius.

Žymiausi kūriniai – klasicistinės poemos: „Kreipimasis į poeziją“ (*Alocución a la poesia*, 1823 m.) ir „Odė atogrąžų žemdirbystei“ (*Stiva a la agricultura en la zona torrida*, 1826 m.). Jose aukštinami nepriklausomybės idealai, darbas, dorovė, kviečiama grįžti prie paprasto gyvenimo. Parašė veikalus „Tarptautinės teisės pagrindai“ (*Principios de Derecho international*, 1832 m.), „Suvokimo filosofija“ (*Filosofia del entendimiento*, 1843 m.), Lotynų Amerikai skirtą ispanų kalbos gramatiką (1847 m.).

## Išnašos
Bensi

**Bensi** () – miestas Kinijos šiaurės rytuose, Liaoningo provincijoje, į pietryčius nuo Šenjango. 1029,5 tūkst. gyventojų (2005 m.; aglomeracijoje 1,56 mln.). Miestas įsikūręs Taitzu upės slėnyje. Akmens anglių ir geležies rūdos gavybos centras. Medžio, metalo apdirbimas, statybinių medžiagų, chemijos (sieros rūgšties, trąšų), kokso, maisto pramonė. Aukštoji kasybos mokykla.

## Išnašos
Fernando Belaúnde Terry

**Fernandas Belaundė Teris** (*Fernando Belaúnde Terry*, 1912 m. spalio 7 d. Limoje – 2002 m. birželio 4 d.) – Peru politikas, architektas. 1963–1968 ir 1980–1985 m. ėjo šalies prezidento pareigas.

1935 m. baigė Teksaso universitetą (JAV). Nuo 1948 m. dėstė Limos nacionaliniame inžinerijos universitete. 1956 m. įkūrė partiją Liaudies veikimas (*Acción Popular*), nuo 1977 m. buvo jos lyderiu. Pirmos prezidento kadencijos metu įvykdė ribotą agrarinę reformą (valstiečiams buvo dalijamos nederlingos kalnų rajonų žemės). 1968 m. per karinį perversmą nuverstas. 1968–1976 m. gyveno JAV. Vėliau grįžo į Peru ir vėl buvo išrinktas prezidentu.

## Išnašos
Belitungas

**Belitungas** () seniau **Bilitonas** (*Billiton*) – sala Pietryčių Azijoje, Karimatos sąsiauryje, tarp Sumatros ir Borneo salų. Priklauso Indonezijai, Bankos-Belitungo provincijai. Plotas 4833 km².

Vyraujantis paviršius – žemuma (~40 m aukščio); yra pavienių granitinių kalvų (didžiausias aukštis 510 m). Drėgnieji tropiniai miškai. Auginami ryžiai, kokospalmės, kukurūzai, kaučiukmedžiai. Kasama alavo rūda (nuo 1851 m.). Žvejyba.

Saloje gyvena ~200 tūkst. gyventojų; daugiausia malajų ir kinų. Pagrindinis miestas ir uostas – Tandžungpandanas.

## Išnašos