Tupolev Tu-334

**Tupolev Tu-334** () – SSRS ir Rusijoje kurtas trumpojo ir vidutinio nuotolio siaurafiuzeliažio keleivinio lėktuvo projektas, kuriuo buvo siekiama pakeisti senstančius SSRS gamintus Tupolev Tu-134 ir Jakovlev Jak-42.

Orlaivio konstrukcija buvo pagrįsta sutrumpintu Tupolev Tu-204 fiuzeliažu ir sumažinta to lėktuvo sparno versija. Tačiau, skirtingai nei Tu-204, Tu-334 turėjo T formos uodegą ir variklius, sumontuotus galinės fiuzeliažo dalies šonuose, o ne po sparnais. Aerodinaminė kokybė – 16,7 (Tu-134, kurį jis turėjo pakeisti – 18,5).

2009 m. nacionalizavus Rusijos orlaivių gamybos bendroves ir suformavus Vieningąją aviacijos korporaciją, buvo nuspręsta programos nebetęsti.

## Projekto vystymas
1989 m. pradžioje Tupolevo konsturktorių biuras pristatė Tu-334 kaip būsimą propeleriniais ventiliatoriniais varikliais varomą naujos kartos keleivinį lėktuvą. Numatoma eksploatacijos sovietinio valstybinio vežėjo „Aeroflot“ linijose pradžia buvo nurodyta 1995 m. Kartu buvo numatyta ir tarpinė versija su turboventiliatoriniais varikliais, kurią parengti eksploatacijai buvo siūloma jau 1991–1992 m. Propelerinis ventiliatorinis variklis turėjo būti tuomet dar neįvardytas reduktorinis modelis, kurį kūrė Lotarevo variklių konstravimo biuras (vėliau pervadintas į Ivchenko-Progress). Jo specifinės traukos degalų sąnaudos (TSFC) būtų siekusios 13 g/(kN·s), todėl vienam keleiviui tenkantis orlaivio degalų sunaudojimas būtų buvęs 13 gramų kilometrui (0,74 uncijos myliai). Tai būtų maždaug 20 proc. mažiau degalų nei geriausi to meto sovietiniai turboventiliatoriniai varikliai. Į turboventiliatorinę Tu-334 versiją buvo siūloma montuoti variklius „Lotarev D-436T“, kurių TSFC – 18 g/(kN·s), kontūringumo laipsnis – 6,5; kuro sąnaudos vienam keleiviui buvo numatomos 20 g/km. Propelerinis ventiliatorinis Tu-334 galėjo talpinti 104–137 keleivius, palyginti su 86–102 keleiviais trumpesnėje turboventiliatorinėje Tu-334 versijoje.

Netrukus po to Tupolevo konstruktorių biuras patvirtino, kad turboventiliatorinėje versijoje bus naudojamas „D-436“. Tačiau 1989 m. Paryžiaus aviacijos parodoje buvo pradėtos derybos su International Aero Engines (IAE) dėl galimybės naudoti 74 kN statinės traukos variklį – sumažintos galios IAE V2500 variklio versiją, išvysčiusią 111,26 kN trauką. Šios derybos, trukusios bent iki metų pabaigos, buvo siejamos su nuogąstavimais, kad „Lotarev“ gali nespėti įvykdyti „Tupolev“ nustatytų terminų ar degalų sąnaudų tikslų, arba kad gali būti atsisakoma propelerinio ventiliatorinio varianto. Taip pat buvo nerimaujama, kad „Tupolev“ gali nepakankamai greitai patenkinti skubius „Aeroflot“ pajėgumų poreikius. Tokiu atveju sovietų aviacijos pramonės ministerija galėjo leisti Jakovlevo konstruktorių biurui pradėti Jak-42M (Jak-42 keleivinio lėktuvo modifikacija), kurią buvo galima greičiau pradėti gaminti, nepaisant numanomos ministerijos teiktos pirmenybės Tu-334 projektui.

Informacija apie konkretų propelerinio ventialiatorinio variklio modelį pradėta skelbti 1990 m. antrąjį ketvirtį, nors detalės dažnai prieštaravo viena kitai. 1990 m. balandį, pranešęs, kad tarpinė orlaivio versija bus pradėta eksploatuoti 1993 m., „Tupolev“ vyriausiasis konstruktorius pareiškė, jog bus naudojamas itin didelio kontūringumo „Lotarev“ gamybos variklis, panašus į General Electric GE36. Lygiagrečiai Centrinis aviacijos ir hidrodinamikos institutas (CAGI) skelbė, kad „Tupolev“ šio tipo lėktuvą siekia sukurti 1995–1997 m., greičiausiai su reduktoriniu propeleriniu ventiliatoriniu varikliu. Vėlesniame pranešime tokiu varikliu buvo įvardytas „Progress D-27“ – 3,8 m skersmens 110 kN jėgainė, kurios kuro sąnaudos siekė 12 g/(kN·s). D-27 taip pat turėjo būti montuojamas į pradėta kurti Jakovlev Jak-46 – Jak-42M variantą, kuriame vietoj trijų turboventiliatorinių variklių galinėje fiuzeliažo dalyje naudojusį du propelerinius ventiliatorinius variklius. Po trijų savaičių „Tupolev“ pareiškė, kad vyriausybės pareigūnai netrukus pasirinks vieną iš dviejų „Progress D-27" variantų atmainų, skirtų galutinei Tu-334 versijai: arba propelerinis ventiliatorinis „Progress D-227“, arba priešpriešinių sraigtų jėgainę () be reduktoriaus, tačiau su ortakiu „Progress D-527“, kurios kontūringumo laipsnis siektų 18.

Keliomis dienomis anksčiau Sovietų Sąjunga pirmą kartą Vakarų auditorijai pristatė veikiantį propelerinį ventiliatorinį variklį – į skraidančią laboratoriją Iljušin Il-76LL buvo sumontuotas vienas variklis „Progress D-236“, su kuriuo šis orlaivis atskrido į ILA aviacijos parodą Hanoveryje (Vokietija). Nors Hanoveryje sovietai atsisakė įvardyti, kuriam orlaiviui bus skirtas „D-236“, 1990 m. spalio mėnesio straipsnyje šis reduktorinis variklis buvo nurodytas kaip galutinės Tu-334 versijos jėgainė; dėl „Aeroflot“ užsakymo pakeisti „Tupolev Tu-134“ ši versija turėjo konkuruoti su „D-27“ varomu „Jak-46“.

Darbas su Tu-334 pradėtas XX a. dešimtojo dešimtmečio pradžioje, tačiau vyko lėtai dėl finansavimo problemų, kilusių po Sovietų Sąjungos žlugimo. Prototipas buvo parodytas 1995 m., tačiau tai buvo beveik tik maketas su nedaug įrengtų sistemų. Pirmasis skrydžiams tinkamas orlaivis pakilo 1999 m. vasario 8 d., o vėliau tais pačiais metais buvo sudaryti susitarimai, kad dalį lėktuvo gamybos vykdys MiG. Tolimesnis projekto vystymas vyko lėtai dėl užsitęsusių biudžeto problemų. Dėl to orlaivio sertifikavimas ir serijinės gamybos pradžia buvo ne kartą atidėti. 2003 m. buvo pristatyta bazinė Tupolev Tu-334-100 versija serijinei gamybai. Rusijos tipo sertifikatas – po tam tikro vėlavimo – buvo gautas 2003 m. gruodžio 30 d. (Nr. СТ231-Ту-334-100)

2005 m. buvo atlikta bandymų serija, siekiant išplėsti numatomas eksploatavimo sąlygas. Atlikus darbus, prie tipo sertifikato buvo išduotas 2-osios redakcijos duomenų lapas, patvirtinantis galimybę eksploatuoti orlaivį be apribojimų praktiškai visuose pasaulio regionuose. Vėliau buvo atliekami papildomi orlaivio bandymai.

2005 m. balandžio 15 d. buvo priimtas Rusijos vyriausybės nutarimas dėl Tu-334 serijinės gamybos organizavimo Kazanės aviacijos gamykloje (. Šis nutarimas nebuvo įgyvendintas: Tu-334 nebuvo įtrauktas į federalinę tikslinę programą „Rusijos civilinės aviacijos technikos plėtra 2002–2010 metams ir laikotarpiui iki 2015 metų“. 2007 m. viduryje iš viso buvo surinkti penki fiuzeliažai (iš jų du – statiniams ir resursiniams bandymams, bei du skraidantys egzemplioriai). Tai įvyko ne dėl rinkos analizės ar paklausos bei pasiūlos vertinimo, o todėl, kad programos rengėjai Tu-334 laikė konkuruojančiu projektu Sukhoi Superjet 100 atžvilgiu. Galiausiai buvo nuspręsta nutraukti Tu-334 tobulinimo darbus dėl jo neperspektyvumo ir kelių esminių apribojimų: Tu-334 buvo sudarytas iš komponentų, nesertifikuotų pagal tarptautinius standartus, priešingai nei saugesnis ir modernesnis „Sukhoi Superjet 100“ projektas, kurio gamyboje buvo naudojami pagrindinių pasaulio gamintojų agregatai ir mazgai. 2014 m. gegužės d. duomenimis šioje gamykloje buvo vienas Tu-334, gavęs pavadinimas „Aleksandr Charlov“ (registracijos Nr. RA-94005).

2006 m. gruodžio mėn. buvo patvirtinti septynių oro linijų bendrovių užsakymai, tarp jų – „Atlant-Soyuz Airlines“, o dar 24 oro linijos buvo pateikusios ketinimų protokolus įsigyti papildomus 297 lėktuvus. Vieno verslo klasės varianto vieneto kaina buvo vertinama apie 43–44 mln. JAV dolerių.

Vienas iš numatomų šio tipo užsavokų buvo Iranas. Iran Aviation Industries Organization (IAIO) vedė derybas dėl licencijų įsigijimo, kad iki 2011 m. galėtų pradėti orlaivių surinkimą Irane, o iki 2015 m. – juos visiškai gaminti kartu su „Tupolev Tu-214“. Tačiau iki Tu-334 programos nutraukimo šios derybos nedavė konkrečių rezultatų.

2008 m. „Tupolev“ pranešė, kad susidomėjimą šiuo orlaiviu pareiškė apie 100 oro linijų bendrovių. 2008 m. liepos 31 d. „Tupolev“ generalinis direktorius Sergejus Iljušenkovas paskelbė, kad gamybą planuojama pradėti ne vėliau kaip 2009 m. sausį. Tačiau ir ši data praėjo be pranešimų apie realią Tu-334 serijinės gamybos pažangą.

2009 m., kai projektas jau buvo smarkiai atsilikęs nuo planuoto grafiko, o praėjus dešimčiai metų po pirmojo skrydžio buvo pastatyti ir skraidė tik du egzemplioriai, Tu-334 projektas buvo peržiūrėtas restruktūrizuojant Rusijos orlaivių gamybos bendroves. 2009 m. viduryje buvo nuspręsta Tu-334 programos nebetęsti ir vietoj to sutelkti pastangas į Sukhoi Superjet 100, Antonov An-148 ir Irkut MC-21 projektus.

2011 m. Ukrainos aviacijos variklių gamintojas „Motor Sich“ siūlė atnaujinti TU-334 gamybą naudojant jų gamybos variklius.

2014 m. buvo paskelbti planai, kad nuo 2015 m. pabaigos oro linijų bendrovė „KAS-Jugra“ lėktuvais Tupolev Tu-334 vykdys keleivių pervežimus maršrutu Omskas – Krasnojarskas – Blagoveščenskas. Duomenys apie Rusijos valstybės biudžeto išlaidas projektui labai skiriasi – nuo 100 mln. iki 1 mlrd. JAV dolerių. 2016 m. gegužę pasirodė pranešimų, kad darbai prie projekto atnaujinti – įmonių grupė ASCON pradeda Tu-334 konstrukcinių elementų 3D projektavimą, o jo gamybą planuojama atnaujinti. Pačioje bendrovėje buvo paaiškinta, kad dėl importo pakeitimo politikos Uljanovsko „Tupolev“ konstravimo biuro filiale buvo tik nagrinėjama galimybė naudoti „ASCON“ sukurtą programinį paketą „Kompas-3D“, projektuojant atskiras Tu-334 detales ir mazgus.

2020 m. birželio 8 d. Federacijos Tarybos Ekonominės politikos komiteto vadovas Andrejus Kutepovas pasiūlė atnaujinti Tu-334 gamybą vidaus reisams dėl „techninių problemų“ su „Sukhoi Superjet 100“ (SSJ-100).

2025 m. vasario pabaigoje pasirodė pranešimų, kad Rusijos valdžios institucijos nurodė perdažyti vieną Tu-334 aviakompanijos „Rossyja“ spalvomis ir parengti orlaivį eksploatacijai. Tai sietina su atsarginių detalių kitiems Rusijoje eksploatuojamiems orlaiviams trūkumu ir alternatyvių orlaivių – Tu-204/214 ir Irkut MS-21 gamybos sunkumais.

## Variantai

* **Tu-334-100: pa**grindinė versija, skirta 72 keleiviams mišrios klasės salone (12 verslo klasės ir 60 ekonominės klasės) arba 102 keleiviams didelio tankio salono konfigūracijoje. Du 73,6 kN turboventiliatoriniai varikliai „Progress D-436T1“.
* **Tu-334-100C:** kombinuota (keleivinė/krovininė) Tu-334-100 versija.
* **Tu-334-100D: p**lanuota pailginta, didesnio nuotolio versija. Fiuzeliažas pailgintas 54 cm, sparnų mojis padidintas iki 32,61 m. Varoma dviem 80,4 kN traukos varikliais Progress D-436T2.
* **Tu-334-120: p**lanuota Tu-334-100 modifikacija su dviem 88,9 kN traukos varikliais Rolls-Royce BR715-55.
* **Tu-334-120D:** Tu-334-100D modifikacija su dviem varikliais „Rolls-Royce BR715-55“.
* **Tu-334C: s**erijinė krovininė versija.
* **Tu-336:** siūlyta suskystintomis gamtinėmis dujomis varoma versija su kriogeniniais degalų bakais virš keleivių salono.
* **Tu-354:** dar labiau pailginta versija, iš pradžių vadinta „Tu-334-200“. Pailginta 390 cm, lyginant su Tu-334-100, galėjo talpinti iki 126 keleivių. Varoma dviem varikliais „Progress D-436T2“ arba „Rolls-Royce BR715-55“. Tu-354 važiuoklė buvo sustiprinta ir pritaikyta keturių ratų vežimėliams.

## Techniniai duomenys

Duomenys iš *Jane’s All The World’s Aircraft 2003–2004*.

### Bendrosios charakteristikos
* **[[Įgula (mašinos)|Įgula]]**: 2–3
* **Keleivių skaičius**: 102 (ekonominė klasė, sėdynių žingsnis – 81 cm / 32 colių)
* **Ilgis**: 31,26 m
* **[[Sparno mojis|Sparnų mojis]]**: 29,77 m
* **Aukštis**: 9,38 m
* **Sparno plotas**: 83,23 m²
* '''Tuščio orlaivio masė''': 28 950 kg
* '''Didžiausia kilimo masė''': 47 900 kg
* **Kuro bakų talpa**: 10 100 kg
* **Jėgainė**: 2 turboventiliatoriniai varikliai „Progress D-436T1“, išvystantys po 73,6 kN traukos

### Skrydžio charakteristikos
* **[[V greičiai|Kreiserinis greitis]]**: 820 km/h (440 mazgų), 10 600–11 100 m (34 800–36 400 pėdų) aukštyje
* **Skrydžio nuotolis**: 3 150 km (1 700 jūrmylių)
* **[[Skrydžio lubos]]**: 11 000 m
* **Pakilimui reikalingas takas**: 1900 m.
* **Tūpimui reikalingas takas**: 1000 m.

## Analogai

### Susiję projektai
* Tupolev Tu-204

### Panašios paskirties, konfigūracijos ir laikotarpio orlaiviai
* Airbus A318
* Boeing 717
* Bombardier CRJ1000
* Embraer E195
* Sukhoi Superjet 100

## Išnašos

## Literatūra
* „Александр Харлов“, RussianPlanes.net.
* Roy Cochrun. „Roy’s Russian Aircraft Resource“.
* Daly, Kieran (11 August 2009). „Russia’s United Aircraft reaches maturity“. Flightglobal.
* Disturbed the old man: a long-preserved Tu-334-100 is being painted for the „Rossiya“ airline.
* Duffy, Paul (23–29 June 1993). „Russian survivor“. *Flight International*. Vol. 144, no. 4375. pp. 54–55. ISSN 0015-3710.
* Flight International, 3–9 October 2006.
* „Lotarev derivative for Tu-334“ (PDF). Technical: Air Transport. *Flight International*. Vol. 136, no. 4171. 1 July 1989. p. 18. ISSN 0015-3710.
* John Pike. „Tu-334“.
* Об организации серийного производства ближнемагистрального самолёта Ту-334 и его модификаций на федеральном государственном унитарном предприятии «Казанское авиационное производственное объединение имени С. П. Горбунова», постановление Правительства РФ № 217 от 15 апреля 2005 года.
* Пресс-релиз ОАО «Туполев», 2005 г.
* Postlethwaite, Alan (29 April 1989). „Tupolev unveils propfan airliner“ (PDF). *Flight International*. Vol. 135, no. 4162. Moscow, Soviet Union. p. 10. ISSN 0015-3710.
* Postlethwaite, Alan (9 September 1989). „Time against the Tu-334?“ (PDF). Tushino Show Review. *Flight International*. Vol. 136, no. 4181. Moscow, Soviet Union. p. 27. ISSN 0015-3710.
* Postlethwaite, Alan (2 January 1990). „IAE in Tupolev talks“ (PDF). Technical: Propulsion. *Flight International*. Vol. 136, no. 4196. p. 16. ISSN 0015-3710.
* Postlethwaite, Alan (1 May 1990). „Marketing motors“. *Flight International*. Vol. 137, no. 4213. pp. 34–35. ISSN 0015-3710.
* *Ригмант В. Г., Черёмухин Г. А., Гордон Е. И.* . – ООО «ИИГ Полигон-Пресс», 2010. – С. 62. – 384 с. – 500 экз. – ISBN 978-5-98734-018-9
* СТ231-Ту-334-100 – первоначальный вариант карты данных и сертификат типа .
* „Soviets show Il-76 mounted 'propfan'“ (PDF). Hannover Show Report. *Flight International*. Vol. 137, no. 4217. 23–29 May 1990. p. 9. ISSN 0015-3710.
* Сводный отчёт о результатах контрольного мероприятия «Комплексная проверка целевого использования средств федерального бюджета, выделенных на государственную поддержку предприятий авиационной промышленности в период с 2000 по 2005 год, а также состояния и перспектив развития гражданской авиации Российской Федерации», Счётная палата РФ.
* „TU-134 replacement decision due“ (PDF). Moscow Aerospace '90. *Flight International*. Vol. 138, no. 4237. 10–16 October 1990. p. 28. ISSN 0015-3710.
* „Tu-334 aircraft production under way; service entry date targeted for 1993“. Soviet Air Transport. *Aviation Week & Space Technology*. Vol. 132, no. 16. Moscow, USSR. 16 April 1990. pp. 71–72. ISSN 0005-2175.
* Ту-334: десять лет успешных испытаний // vesti-moscow.ru.
* Ту-334 – будет ли возрождение? Aviation21.ru
* „Tupolev: News 2003/2004“.
* „Tupolev plans for super contrafan“ (PDF). News: Technical. *Flight International*. Vol. 137, no. 4218. 5 June 1990. p. 15. ISSN 0015-3710.
* В России нашли замену Sukhoi SuperJet 100. lenta.ru. 2020-06-08.
* Зимой из Омска начнут летать две новые авиакомпании. News of Moscow.