open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Deukalionas

Graikų mitologijoje **Deukalionas** () – žmonijos protėvis, titano Prometėjo sūnus, Epimetėjo ir Pandoros dukters Piros vyras, deukalionidų protėvis. Jis valdė Ftijo regioną pietų Tesalijoje. Deukalionas ir jo žmona buvo vieninteliai, kuriems Dzeusas leido išsigelbėti iš tvano. Jo atitikmuo judaizme, krikščionybėje ir islame yra Nojus, o šumerų mitologijoje – Utnapištimas (Gilgamešo epas).

## Deukaliono tvanas

Visų dievų valdovas Dzeusas, supykęs ant Bronzos amžiaus žmonių (pagal kitą versiją: ant jį įžeidusio Likaono, Arkadijos karaliaus, kuris jam paaukojo berniuką), nusprendė sunaikinti žmones ir pasiuntė į žemę tvaną. Deukalionas ir Pira buvo vieninteliai, kurių pasigailėjo Dzeusas ir leido išsigelbėti. Prometėjo patartas Deukalionas pasidarė valtį ir kartu su Pira išliko gyvi, o visa žmonija per devynias tvano dienas žuvo. Dešimtąją dieną, išvydę Parnaso kalną, jie susirado prieglobstį (variantas: jie pasislepė Etnos viršukalnėje). Po aukojimo Dzeusui – Fiksijui („prieglobstį teikiančiam“), jis Deukalionui pasakė, kaip atgaivinti žmonių giminę (arba patarė Temidės orakulas Parnaso papėdėje). Vienplaukiai ir nusijuosę diržus Deukalionas ir Pira turėjo mesti per galvą „promotės kaulus“. Atspėjęs, kad taip dievas vadina akmenis, Deukalionas padarė kaip liepiamas. Iš akmenų, kuriuos metė jis, atsirado vyrai, o iš Piros mestųjų – moterys. Deukalionas su Pira ir patys susilaukė vaikų: Amfiktiono, Protogenėjos, visų genčių protėvio Helėno bei kitų. Vėliau Deukalionas paliko Parnasą, pastatė pamatus Dzeuso šventykloms Lokride bei Atėnuose, kur ir buvo palaidotas.

Visi padavimai apie tvaną remiasi istoriniais įvykiais, todėl Deukaliono tvanas šiandien siejamas su ugnikalnio išsiveržimu Santorino saloje, sunaikinusiu salą apie 1500 m. pr. m. e. Susidariusi potvynio banga veikiausiai smarkiai nusiaubė Egėjo jūros salas ir pakrantes.

Graikų mitologijoje yra minimi trys tvanai: seniausias įvyko valdant Bojotijoje Ogigui, antrasis – Deukaliono laikų tvanas ir trečiasis buvo prie Dzeuso sūnaus, Trojos įkūrėjo Dardano. Manoma, kad mitas apie Deukaliono laikų tvaną pateko iš Azijos ir remiasi tuo pačiu šaltiniu, kaip ir Biblijos legenda apie Nojaus laivą. Tačiau mite minimi kalnai Graikijoje, Trakijoje ar Sicilijoje, kur buvusi bangų atnešta valtis, liudija, kad padavimas apie tvaną vėliau buvo priderintas prie legendos apie pasaulio tvaną.

## Deukalionidai

**Deukalionidais** buvo vadinami Deukaliono ir Piros palikuonys:

* Helėnas, Amfiktionas, Orestėjas, Protogenėja, Pandora ir Tija yra jų vaikai.
* Eolas, Aetilijus, Doras, Graekas, Makednas, Magnas ir Ksutas yra jų vaikaičiai.

Helėno su nimfa Orseide palikuonys tapo garsių graikų genčių pradininkais: Doras – dorėnų, Eolas – eoliečių, o Ksuto sūnūs Jonas ir Achajas – achajų ir jonėnų.
Lomonosovo pusiasalis

**Lomonosovo pusiasalis** () – pusiasalis Primorės krašte.

Lomonosovo pusiasalis yra vakarinėje Amūro įlankos pakrantėje, skiria Perevoznajos ir Narvos užutėkius. Labiausiai rytinis pusiasalio taškas yra Lomonosovo kyšulys. Pusiasalyje taip pat yra Stenino kyšulys (*мыс Стенина*, šiauriau Lomonosovo kyšulio) ir Toereko kyšulys (*мыс Тоерек*, pietinis pusiasalio taškas, 49 m aukščio). Į pietvakarinę pusiasalio dalį įsirėžia Capličjos lagūna (*Цапличья лагуна* 'Garnių lagūna'). Pusiasalį su žemynu jungia siaura ir žema smėlio ir gargždo nerija, kurioje yra Perevoznajos kaimas.

Pusiasalio reljefas daugiausia kalvotas, vietomis užpelkėjęs. Aukščiausias taškas – 85 m. Pietinis krantas status, su uolingais skardžiais, o šiaurinis – nuolaidus, pelkingas. Flora daugiausia miškų. Šlaitai naudojami žemės ūkyje.

Prie pusiasalio jūros gylis iki 20 m.

Pusiasalis pavadintas rusų mokslininko M. Lomonosovo garbei.

## Nuorodos
Perevoznajos užutėkis

**Perevoznajos užutėkis** () – nedidelis užutėkis šiaurvakarinėje Amūro įlankos (Japonijos jūra) pakrantėje (Primorės kraštas, Rusija).

## Geografija
Užutėkis yra tarp Perevozno kyšulio (*мыс Перевозный*) šiaurėje ir Stenino kyšulio (*мыс Стенина*) pietuose. Užutėkio krantai žemi, paplūdimys siauras. Pietvakarinėje pakrantėje nuo užutėkio nerija atskirta Capličja lagūna (*лагуна Цапличья*), kuri siauru sąsiauriu sujungta su gretimu Narvos užutėkiu. Pietvakarinėje užutėkio pakrantėje yra ir kaimas Perevoznaja (*село Перевозная*).

Užutėkio plotas yra 6,0 km². Kranto linijos ilgis – 6,4 km. Didžiausias gylis – 14 m.

Į užutėkį įteka daug upių ir upelių, stambiausia iš jų upė Suchaja Rečka (*Сухая Речка*).

Užutėkio dugnas akmeningas, padengtas plonu smėlio sluoksniu. Užutėkis nuo sausio pabaigos iki vasario vidurio būna užšalęs. 

## Nuorodos
* География залива Петра Великого 
* Карта
Sostinės vaikų ir jaunimo centras

**Sostinės vaikų ir jaunimo centras „Hobiverse“** – didžiausia Lietuvos neformaliojo ugdymo įstaiga.

## Savybės
Veda ~200 sporto, šokių, menų, muzikavimo, kūrybiškumo, ugdymo užsiėmimus ir neįgaliųjų ugdymo veiklų. Rengia mokytojų kursus, festivalius (pvz., šokio festivalį Ant stogo), anglų kalbos, keramikos, šokių užsiėmimus, saviraiškos ir vaikų ugdymo seminarus.

Yra baseino abonementai suaugusiems, programos visai šeimai, mankšta būsimoms mamoms, aerobikos užsiėmimai ir treniruoklių salė. 

## Veikla
* Rengia asmeninių ir socialinių gebėjimų ugdymo užsiėmimus
* Organizuoja menų, muzikavimo, šokio, užsienio kalbų, sporto ir sveikatingumo, ikimokyklinio ugdymo, neįgaliesiems skirtas veiklas
* Organizuoja nacionalinius ir tarptautinius neformalųjį ugdymą integruojančius renginius ir projektus bei veiklas vaikams ir jaunimui
* Organizuoja įvairias veiklas vaikams ir jaunimui vasaros atostogų metu
* Koordinuoja neformaliojo vaikų švietimo mokytojų kvalifikacijos tobulinimą
* Inicijuoja neformalųjį vaikų ir jaunimo ugdymą reglamentuojančių teisės aktų rengimą, koordinuoja jų įgyvendinimą
* Nuo 2014 m. tapo neformaliojo ugdymo programos "The Duke of Edinburgh's International Award" nacionaliniu koordinatoriumi Lietuvoje.

## Pastatas
1987 m. pastato architektai – Česlovas Mazūras ir Petras Mazūras, sienų tapyba – Arūno Rutkaus. Po 2000 m. remonto pastate neliko fontano (aut. Mindaugas Navakas).

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Jankovskio pusiasalis

**Jankovskio pusiasalis** (), *Sidemio pusiasalis* (; iki 1972 m.) – pusiasalis pietinėje Primorės krašto dalyje, rytinėje Petro Didžiojo įlankos dalyje. Skiria Narvos užutėkį ir Lebiažją lagūną (*Лебяжья лагуна*) nuo Slavų įlankos (*Славянский залив*).

Šiaurės vakaruose žemu užpelkėjusiu sąsiauriu jungiasi su žemynu. Rytinėje dalyje yra Geko užutėkis, o pietryčiuose – Tabunajos užutėkis (*бухта Табунная*), pietvakariuose – Minanešių užutėkis (*бухта Миноносок*). Labiausiai šiaurinis pusiasalio taškas yra Brinerio kyšulys (*мыс Бринера*), labiausiai rytinis – Kuprijanovo kyšulys (*мыс Куприянова*).

Piečiau pusiasalio yra Sidorovo (*остров Сидорова*) ir Gerasimovo salos, ryčiau – Triušių sala (*остров Кроличий*). Pusiasalyje yra daug mažų upelių..

Pusiasalio reljefas daugiausia kalnuotas. Aukščiausias taškas – 248 m. Krantai statūs, skardingi, uolėti, pietvakarinėje dalyje – lyguminiai, iš dalies užpelkėję. Jūroje ties pusiasalio krantais yra povandeninių ir antvandeninių uolų.

Rytinėje pusiasalio dalyje, Geko ir Nervos užutėkių krantuose yra Bezverchovo kaimas (*село Безверхово*).

Pusiasalis anksčiau vadinosi *Sidemio pusiasalis*, bet buvo pervardintas gamtininko, selekcininko ir verslininko Michailo Jankovskio (*Михаил Иванович Янковский*) garbei. Jisai pusiasalyje turėjo sodybą..

## Nuorodos
Triušių sala

**Triušių sala** (), *Kroličis* – salelė Narvos užutėkyje (Amūro įlanka, Japonijos jūra), priklausanti Rusijai. 

Sala yra 280 m nuo rytinės Jankovskio pusiasalio, netoli Bezverchovo kaimo. Administraciškai priklauso Chasano rajonui (Primorės kraštas). Pietrytinėje salos dalyje stovi Kroličio švyturys (*маяк Кроличий*).

Salos ilgis apie 400 m, plotis – iki 100 m. Didžiausias aukštis – 24,5 m. Sala vietomis apaugusi krūmais. Šiaurinis ir vakarinis krantai lėkšti, su smėlio-gargždo paplūdimiais, o rytinis ir pietinis krantai – uolingi.

Saloje nuolatinių gyventojų nėra, išskyrus švyturio prižiūrėtoją. Sala yra galinis populiaraus kajakininkų turistinio maršruto taškas. 

Sala pavadinta pagal kažkada saloje augintus triušius. XX a. pradžioje salos šeimininkas Julijus Brineris (*Юлий Иванович Бринер*) saloje įveisė triušių. Saloje triušių prisidaugino tūkstančiai, ir po to išmirė nuo kažkokios ligos. O salą ėmė vadinti Triušių sala.

## Nuorodos
Narvos užutėkis

**Narvos užutėkis** (), *Sidimio užutėkis* (, iki 1972 m.) – užutėkis Primorės krašte (Rusija), rytinėje Amūro įlankos dalyje.

Užutėkis yra tarp Brinerio (*мыс Бриннера*) ir Tureko (*мысом Турек*) kyšulių. Užutėkis protaka jungiasi su plačia negilia Lebiažja lagūna (*Лебяжья лагуна* 'Gulbių lagūna'), giliai užeinančia už Jankovskio pusiasalio. Vakarinėje užutėkio dalyje įteka sekli upė Narva. Iš rytų užutėkį riboja Lomonosovo pusiasalis.

Užutėkio krantai visur žemi, apkraštuoti siauru smėliniu paplūdimiu. Prie krantų pasitaiko nedidelės kalvos. Už kelių kilometrų nuo kranto aukštesnė vietovė apaugusi žole, krūmais ir medžiais.

## Nuorodos

* Бухта Нарва | Приморский край.
Elfvinas

**Elfvinas** (; 661–679) – Nortumbrijos karalius, Osviu ir jo trečios žmonos Enfledos sūnus. Indigų dinastijos atstovas.

## Biografija

Gavęs Nortumbrijos sostą, Elfritas paskyrė jaunesnįjį brolį Elfviną Deiros karaliumi. Elfvinas buvo dar vaikas ir neturėjo realios valdžios. Jis valdė Deirą ir klausė vyresniojo brolio. 679 metais jis ir Egfritas stojo prieš Mersiją, kurios karaliumi tuo metu buvo Etelredas I. Mūšis tarp jų įvyko prie Trento. Nortumbriečiai jame patyrė pralaimėjimą. Toje kovoje žuvo Elfvinas.

## Išnašos
Donecko Liaudies Respublika

**Donecko Liaudies Respublika** () – Donecko srityje veikusi ir dalį jos teritorijos kontroliavusi nepripažinta Rusijos respublika. Užimtose teritorijose ši organizacija paskelbė respubliką, kurios statusas tarptautinės bendruomenės yra ginčytinas. Ji ribojasi su Ukraina, Rusija ir kitu ribotą pripažinimą turinčiu valstybiniu dariniu Luhansko Liaudies Respublika. Donecko Liaudies Respublika gauna humanitarinę ir karinę pagalbą iš Rusijos Federacijos. DLR priklauso Novorusijos federacijai. 2014&nbsp;m. balandžio 7 d., po Krymo krizės ir 2014&nbsp;m. Ukrainos revoliucijos bei administracinių pastatų užgrobimo, separatistai paskelbė nepriklausomybę nuo Ukrainos. 

Nuo gegužės 16 d. Ukraina šią respubliką laiko teroristine. Daugiau nei du pirmus mėnesius respublikos nepripažino nė viena valstybė, išskyrus Luhansko Liaudies Respubliką, tačiau 2014 m. birželio 27 d. Donecko Liaudies Respubliką pripažino Pietų Osetija – iš dalies pripažinta valstybė, o 2022 m., Rusijos invazijos į Ukrainą išvakarėse — ir Rusijos Federacija, pirmoji valstybė JT narė.

Balandžio 15 d. Ukrainos laikinasis prezidentas Oleksandras Turčynovas paskelbė antiteroristinę operaciją ir Ukrainos ginkluotosios pajėgos pradėjo karinę kontrataką prieš prorusiškas grupuotes.

Gegužės 11 d. įvyko separatistų „referendumas“ Donecke ir Luhanske. Pastarieji  paskelbė rezultatus, kuriais piliečiai remia liaudies respublikų įkūrimą. Gegužės 24 d. abejos separatistų respublikos pasirašė susitarimą, patvirtinantį jų susijungimą į konfederaciją, vadinama Novorusijos federacija. 2014 m. balandžio - liepos mėn. didžiąją dalį Donecko srities kontroliavo Donecko Liaudies Respublika. Vasaros metu Ukrainos ginkluotosios pajėgos atsikovojo didžiąją dalį teritorijų. Bet respublika sugebėjo kontrolę išlaikyti Donecke, Horlivkoje, bei jų apylinkėse. Tačiau su Rusijos kariuomenės pagalba prorusiški kovotojai vėl sugebėjo atsikovoti teritorijas.

2017 m. liepos 17 d. Donecko liaudies respublikos (DLR) vadovas Aleksandras Zacharčenko paskelbė apie naujos valstybės, pavadinimu „Malorosija“, sukūrimą, kurios sostinė bus Doneckas .

Nuo 2019 m. balandžio 25 d. Luhansko ir Donecko liaudies respublikų gyventojams išduodami Rusijos pasai.

2022 m. vasario 18 d. LLR ir DLR vadovai pranešė apie gyventojų evakuaciją į Rusijos teritoriją ir paskelbė visuotinę mobilizaciją.

2022 m. vasario 21 d. po Rusijos Federacijos Saugumo tarybos posėdžio Vladimiras Putinas pasirašė įsaką, kuriuo Donecko Liaudies Respublika ir Luhansko Liaudies Respublika buvo pripažintos nepriklausomomis. Į jas, pasak V. Putino, taikai palaikyti, įvesti Rusijos kariai.

## Šaltiniai
Makoto Yukimura

**Makoto Jukimura** (; g. 1976 m. gegužės 8 d.) – japonų manga kūrėjas.

## Biografija
Gimė Jokohamoje. Studijavo Tamos menų universitete Tokijuje, bet studijų nebaigė. Įsidarbino manga rašytojo Šino Morimuros iliustravimo asistentu. 2000 m. debiutavo su savos kūrybos mokslinės fantastikos žanro kūriniu „Planetes“, kuris leistas leidyklos „Kodansha“ žurnale „Weekly Morning“. Už detalumą kūrinys apdovanojimas Seiun Award apdovanojimu.

Nuo tada Jukimura kūrė daugiausia istorinės tematikos manga komiksus, kaip antai „Sayōnara ga Chikai no de“ (*Since Goodbye is Near*) ir „Vinland Saga“. Pastarajame pasakojama apie vikingus. „Vinland Saga“ iš pradžių leistas žurnale „Weekly Shōnen Magazine“, bet vėliau dėl leidybos tempo problemų perkeltas į „Afternoon“. Už šį kūrinį Jukimura pelnė 2009 m. Japonijos medijų menų festivalio didįjį prizą manga kategorijoje.

## Kūriniai
* *[[Planetes]]* (2001–2004, publikuotas žurnale *Weekly Morning*, Kodansha)
* *Sayōnara ga Chikai node* (2004, vienkartinis tematinis rinkinys, publikuotas *Evening*, Kodansha)
* *[[Vinland Saga]]* (2005–2025, nuo 2005 m. balandžio publikuotas *Weekly Shōnen Magazine*, o nuo 2005 m. gruodžio – *Afternoon*, Kodansha)

## Išnašos
Teatro arena

**Teatro arena** (anksčiau **Ūkio banko teatro arena**) – buvusi įvairių paskirčių amfiteatro tipo arena. Skirtingo pobūdžio renginiuose talpino nuo 400 iki 4000 žiūrovų. Adresas – Olimpiečių g. 3.

2015 m. nugriauta. Sklype planuojama pastatyti prestižinius daugiabučius.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Pierre Rapsat

**Pierre Rapsat** (tikrasis vardas *Pierre Raepsaet*;  1948 m. gegužės 28 d. Briuselyje –  2002 m. balandžio 20 d. Vervjė) – Belgijos dainininkas ir dainų autorius, kuris buvo populiarus gimtojoje šalyje ir kitose prancūziškai kalbančiose šalyse. Kitose šalyse yra geriausiai žinomas dėl dalyvavimo 1976 m. Eurovizijoje.

## Eurovizijos dainų konkursas

1976 metais Rapsat su prancūzų kalbos daina „Judy et Cie“ išrinktas atstovauti Belgijai dvidešimt pirmajame Eurovizijos dainų konkurse, kuris vyko balandžio 3 dieną Hagoje (Nyderlandai). Su klaidžiojančia melodija ir melancholija dainos tekste, kuri tuo metu buvo neįprasta ir netipiška Eurovizijai daina, Pierre užėmė aštuntą vietą iš 18 dalyvių ir dažnai Eurovizijos gerbėjų cituojama, kaip geriausia Belgijos daina, dalyvavusi šiame konkurse.

## Diskografija
* 1973: *New York* (anglų k.)
* 1973: *New York* (prancūzų k.)
* 1975: *Musicolor* (anglų k.)
* 1975: *Musicolor* (prancūzų k.)
* 1976: *Judy et cie*
* 1977: *Je suis moi*
* 1978: *Gémeaux*
* 1979: *1980*
* 1980: *Donner tout son cœur*
* 1981: *Un coup de rouge, und coup de blues*
* 1982: *Seule dans la métropole*
* 1982: *Lâchez les fauves*
* 1984: *Ligne claire*
* 1986: *J’aime ça*
* 1988: *Haut les mains*
* 1989: *J’ouvre les yeux*
* 1991: *J’ai besoin de nous*
* 1992: *Brasero*
* 1995: *Pierre Rapsat*
* 1997: *En concert: Passager d’un soir*
* 1998: *Volte-face*
* 2001: *Dazibao*
* 2002: *Tous les rêves*
* 2003: *Les saisons, anthologie volume 1*
* 2004: *Les saisons, anthologie volume 2*

## Nuorodos

* Pierre Rapsat *[[Internet Movie Database]]*

|-
Augalėdės skydblakės

**Augalėdės skydblakės** (*Acanthosomatidae*) – blakių pobūrio šeima.

Šios blakės yra artimai giminiškos ir sunkiai atskiriamos nuo tikrųjų tikrųjų skydblakių. Tai 5-24 mm ilgio žali, rudi ar margi vabzdžiai. Jie minta tik augaliniu maistu.

Paplitusios visame pasaulyje, daugiausia šiltuose kraštuose – šeimai priskiriama apie 250 rūšių. Europoje gyvena 11 rūšių, Lietuvoje – 8 rūšys.

## Lietuvoje gyvenančios rūšys

* Gudobelinė skydblakė (*Acanthosoma haemorrhoidale*) (Linnaeus, 1758)
* Marganugarė skydblakė (*Cyphostethus tristriatus*) (Fabricius, 1787)
* Tuopinė skydblakė (*Elasmostethus brevis*) (Lindberg, 1934)
* Krūminė skydblakė (*Elasmostethus interstinctus*) (Linnaeus, 1758)
* Sausmedinė skydblakė (*Elasmostethus minor*) (Horvath, 1899)
* Mėlyninė skydblakė (*Elasmucha ferrugata*) (Fabricius, 1787)
* Beržinė skydblakė (*Elasmucha fieberi*) (Jakovlev, 1865)
* Alksninė skydblakė (*Elasmucha grisea*) (Linnaeus, 1758)

## Šaltiniai
Bahreino sala

**Bahreino sala** (, dar žinoma kaip al-Avalo sala) – didžiausia Bahreino salyno sala, kurioje gyvena dauguma šalies gyventojų. Aplink ją esanti sekli Persijos įlankos dalis dažnai vadinama Bahreino įlanka. Salos krantai uolėti, šiaurinėje dalyje yra daug koralų. Kalkakmenis sudaro nedideles kalvas, pasišiaušusias uolas, negilius tarpeklius. Kalkakmenį dengia druskingas smėlis ant kurio auga tik atspariausi dykumos augalai: dygliuoti medžiai ir krūmai. Šiaurinėje pakrantėje yra 5 km pločio derlingas ruožas, kur auga datulinės palmės, migdolai, fikusai, granatmedžiai. Toliau nuo kranto yra 134 m aukščio plokščiakalnis. Aukščiausias salos taškas yra Džabal ad Dukhanas. Bahreino dauguma naftos išgaunama tos kalvos apylinkėse.

Sostinė Manama yra šiaurės rytinėje salos dalyje. Saloje yra pagrindinis uostas Mina Salmanas, dauguma naftos perdirbimo įmonių ir verslo centrų. Pylimai ir tiltai jungia Bahreino salą su gretimomis salomis ir Saudo Arabija. 1929 m. pastatytas pylimas jungia Bahreino salą su Muharako sala, kuri yra antra pagal dydį šalyje. Muharako sala yra tik 6 km ilgio, bet joje yra antras pagal dydį Muharako miestas ir tarptautinis oro uostas. Pylimas jungia Muharako salą su Jazirat al Azlo sala, kur yra sausieji dokai ir laivų remonto centras. Tiltas jungia Bahreino salą su Sitros sala, kur yra naftos eksporto terminalas. Pylimas į Um an Nasaną tęsiasi toliau į vakarus kaip Karaliaus Fahdo tiltas iki Saudo Arabijos. Um an Nasanas yra asmeninė karaliaus nuosavybė.

## Išnašos
Kaseresas (Ispanija)

**Kaseresas** () – miestas vakarų centrinėje Ispanijoje, Estremadūros autonominiame regione, 80 km į šiaurės rytus nuo Badachoso. Kasereso provincijos administracinis centras. Transporto mazgas. Tradicinės keramikos gamyba, alyvų aliejaus, odos pramonė. Kamštinių ąžuolų, medvilnės, alyvmedžių, tabakų auginimo regiono prekybos centras (vyksta mugės). Veikia universitetas. Apylinkėse yra fosforitų telkinys.

Savivaldybės teritorija užima 1 750,33 km². Apylinkėse rastas priešistorinis Maltravieso urvas (~67 tūkst. m.).

1986 m. UNESCO paskelbtas Pasaulio paveldo objektu, nes garsėja savitu architektūros paveldu. Yra romėnų laikų siena su masyviais bokštais. Senajame mieste daug vidurinių amžių pastatų: Karalių katalikų rūmai (XV a.), Švč. Mergelės Marijos (XVI a.) ir Šv. Mato (XV a.) bažnyčios, plateresko stiliaus rūmai (tarp jų – Vyskupų rūmai, 1567 m.).

## Istorija
Miestas įkurtas romėnų 25 m. prieš mūsų erą ir vadintas ***Norba Cezarina*** (). VIII–XIII a. pateko į Al-Andalūsiją, arabiškai vadintas Alkazaresu. 1229 m. užkariautas Leono karaliaus Alfonso IX.


Concatedral de Caceres.JPG|Švč. Mergelės Marijos bažnyčia
Parte antigua de Cáceres, Extremadura, España.jpg|Senamiesčio reginys
Caceres 13 1 (6624238327).jpg|Šv. Pranciškaus Ksavero bažnyčia
Caceres torre del palacio de las Ciguenas.jpg|Las Siguenaso rūmų bokštas


## Miestų partnerystė
*  Santjago de Kompostela, Ispanija
*  La Rošas, Prancūzija
*  Kaštelo Brankas, Portugalija
*  Portalegrė, Portugalija
*  Piano di Sorentas, Italija
*  Gaza, Palestina
*  Netanija, Izraelis

## Šaltiniai
Visagino akrobatikos sporto mokykla

**Visagino akrobatikos sporto mokykla** – akrobatikos sporto šakų mokykla Visagine. Vienintelė akrobatikos mokykla Lietuvoje. Direktorius – Sergejus Albridzio (nuo 1994 m.). Adresas – Parko g. 2A.

## Istorija
Mokykla pastatyta ir atidaryta 1978 m. Mokyklos įkūrimo iniciatorė ir pirmoji direktorė (iki 1994 m.) – Tatjana Semionova.

Mokykloje įkurta Lietuvos akrobatikos federacija, kuri yra Lietuvos gimnastikos federacijos narė.

## Veikla
Plėtojamos šios akrobatikos rūšys:

* sportinė akrobatika (klubas „Akrobatas“);
* šuoliai ant akrobatinio takelio (klubas „Piruetas“);
* šuoliai ant batuto;
* aerobika.

Mokykla turi 36x36 m sporto salę, kurioje yra:
* 4 gimnastikos kilimai,
* 3 skirtingo kietumo akrobatikos takeliai,
* 5 sportiniai batutai,
* 1 poliruota duobė,
* slenkančios ir stacionarios pakabinamos sistemos,
* treniruoklių salė fiziniam ir specialiam parengimui
* choreografijos salė,
* persirengimo kambariai ir dušinės,
* 3 miegamieji kambariai,
* medicinos reabilitacijos centras (sauna, mini baseinas, masažo kambariai),
* turizmo inventorius (palapinės, miegmaišiai, pripučiami čiužiniai),
* vaizdo kamera.

## Žymūs auklėtiniai
* Jana Plotnikova, Pasaulio ir Europos čempionatų medalininkė
* Sergejus Jeriomkinas, Pasaulio ir Europos čempionatų medalininkas
* Igoris Perechrestas, Pasaulio ir Europos čempionatų medalininkas
* Sergejus Kniazevas, Pasaulio ir Europos čempionatų medalininkas

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Mary Christy

**Marie Ruggeri**, geriau žinoma kaip **Mary Christy** – italų aktorė ir dainininkė, gimusi Liuksemburge.

Būdama 7 metų amžiaus Marie Ruggeri jau buvo žinoma Vokietijoje ir Liuksemburge, kur su slapyvardžiais Marie Tina ir Marie Cristina įrašė keletą dainų. XX a. 8-ojo dešimtmečio pradžioje persikėlė į Prancūziją. 1976 metais atstovavo Monakui Eurovizijoje, kur su daina „Toi, la musique et moi“ užėmė 3 vietą.

## Nuorodos

* Diskografija
* Tinklalapis 

|-
Škėvonių atodanga

**Škėvonių atodanga** – geologinis gamtos paveldo objektas, 1984 m. paskelbtas geologiniu gamtos paminklu. Atodanga yra dešiniajame Nemuno krante Birštono savivaldybėje, pusiaukelėje tarp Prienų ir Birštono, priklauso Nemuno kilpų RP. Pasiekiama iš kelio  pagal nuorodą. Geriausiai atodanga matoma plaukiant Nemunu arba iš kitos upės pusės, Giraitiškių poilsiavietės.

Unikalus Škėvonių gūbrys ir jo aplinka, Škėvonių atodanga bei raiškus erozinis Birštono atragis yra saugomi Škėvonių geomorfologiniame draustinyje.

## Istorija

Škėvonių gūbrys suklostytas iš geros kokybės žvyro, todėl senokai pradėtas kasti. Jo naikinimas prasidėjo dar prieš Antrąjį pasaulinį karą. Tada žvyrą veždavo arkliais. Pokario metais buvo atidarytas žvyro karjeras, nemaža gūbrio dalis buvo negrąžinamai sunaikinta. Karjeras grėsmingai plėtėsi Birštono link. Didžiųjų Nemuno kilpų kraštovaizdžio vertybių propaguotojų pastangų dėka ši žalinga veikla buvo sustabdyta.

## Geologija

Škėvonių atodanga yra viena žinomiausių kvartero amžiaus uolienų atodangų Nemuno slėnio šlaituose. Ji įtraukta ir į vertingiausių Šiaurės Vakarų Europoje geologinių objektų sąrašą. Daugiau nei pusę kilometro besitęsianti, iki 33 m aukščio atodanga – unikalaus Škėvonių gūbrio pjūvis, su ryškiais dviejų paskutiniųjų ledynmečių ir tarpledynmečio nuogulų sluoksniais. Siauriausioje vietoje gūbrio plotis mažiau nei 100 m, o plačiausioje – kiek daugiau kaip 400 m. Atodangos vidurinėje dalyje yra gilus ir platus erozinis įrėžis (čia šlaitas nuožulnesnis). Apatinė atodangos dalis kai kur pašlapusi dėl požeminio vandens ištakų.

Išlikusi retai kur kitur aptinkama dūlėjimo pluta siekia 1-2,5 m storio (maždaug 5 m virš vandens aukštyje matoma rausvai ruda ir gelsva juosta). Tarpledynmečio sluoksnis padeda mokslininkams atkurti prieš 117–130 tūkst. metų vyravusio šiltojo laikotarpio gamtines sąlygas. Tokios dūlėjimo plutos konstatavimas stratigrafams palengvina nustatyti vidurinio ir viršutinio pleistoceno uolienų ribą, padeda pažinti landšafto paleogeografines sąlygas tarpledynmetyje.

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Škėvonių atodanga (''Birštono turizmo informacijos centras'')
* Škėvonių atodanga (''Nemuno kilpų RP gamtos paveldo objektai'')
Atliekos

**Atliekos** – įvairios sudėties nepageidaujamos medžiagos. Tokios medžiagos yra radioaktyvios atliekos, nuotekos, įvairios kasdieninės šiukšlės. Atliekos kaupiamos sąvartynuose, tiek žemės paviršiuje, tiek po žeme (pavyzdžiui, giluminiuose radioaktyviųjų atliekų atliekynuose). Iki XX a. vidurio atliekų šalinimas sąvartynuose buvo pagrindinis atliekų tvarkymo metodas.

Atliekos skirstomos į daugelį tipų, tačiau pačios svarbiausios yra šios:
* visuomeninės atliekos: žmonių gyvenimo, komercinės, pastatų dalių atliekos;
* pavojingos atliekos: industrinės atliekos;
* biomedicininės atliekos: medicininės atliekos;
* ypatingo pavojingumo atliekos: radioaktyvios, elektronikos, sprogstamųjų medžiagų atliekos.

Tam tikru būdu perdirbus atliekas, iš jų išgaunama energija, šiluma ir elektra.

## Šaltiniai
Flamingo (grupė)

**Flamingo** – lietuvių roko grupė, gyvavusi 2006 – 2012 m. 2012 metais grupė pakeitė sudėtį ir persivadino „Mark Fiction“.

## Diskografija
* What Makes You Ease, 2009 m. (CD+DVD)

## Apdovanojimai
* I vieta – festivalis „Tu Esi Pamanits“, Jūrmala, Latvija (2007 m.)
* I vieta – konkursas „Coca-cola Soundwave“ (2007 m.)
* Metų proveržis – A.LT apdovanojimai (2007 m.)
* I vieta – konkursas „Urban Playground“ (2008 m.)
* MTV FRESH apdovanojimas už klipą „Shutdown Baby“ (2008 m.)

## Šaltiniai
Tarptautinė teniso federacija

**Tarptautinė teniso federacija** jungia 206 nacionalines teniso federacijas ir yra aukščiausio lygio valdančioji teniso organizacija pasaulyje.

Ši federacija buvo sukurta 1913 m. kovo 1 d. 12 nacionalinių asociacijų susitikime Paryžiuje. Tuomet buvo sutarta dėl pasaulio čempionato panaikinimo ir visų oficialių dokumentų leidimo anglų kalba. 1924 m. federacija buvo pripažinta oficialiai visame pasaulyje kaip pagrindinė teniso organizacija ir sukurtos teniso taisyklės.

II pasaulinio karo metu būstinė buvo perkelta iš Paryžiaus į Londoną.

Ši federacija organizuoja pagrindinius tris komandinius teniso turnyrus – Davis Cup, Fed Cup ir Hopman Cup bei pagrindinius individualių žaidėjų turnyrus – Australijos, Prancūzijos, Vimbldono ir US Open čempionatus.
Sleda

**Sleda** () – Esekso karalystės valdovas, valdęs 571–604 metais.

Jis vedė Rikolą, Etelberto I seserį. 591 metais Sleda sutriuškino Kevliną, kuris patyrė pirmą pralaimėjimą savo gyvenime mūšyje prie Vodesbergo. 597 metais buvo sumuštas Keolas. Sledos dukra, Sigevisa, tapo Redvaldo žmona. 604 metais Sleda mirė ir karaliumi tapo Sabertas.

## Nuorodos
* http://www.allmonarchs.net/uk/other/saxon/essex/sledda.html 

## Literatūra
* Yorke, Barbara. «The Kingdom of the East Saxons.» *Anglo-Saxon England* 14 (1985): 1-36.
* E. B. Fryde et al. (Hrsg.):Handbook of British Chronology (Royal Historical Society Guides and Handbooks), Cambridge University Press, 1996, ISBN 978-0-521-56350-5, S. 9.
* Beda: HE 2,3
* Medieval Lands: England, Anglo-Saxon Kings
Sigeredas

**Sigeredas** () – paskutinysis Esekso karalius (798–812 m.).

Sigeriko, Esekso valdovo sūnus, Sigeredas 798 metais pats įžengė į sostą. 812 metais Mersijos kariai užpuolė Eseksą ir nuvertė Sigeredą, kuris, tačiau, tapo vietininku Londone. 825 metais Veseksas užpuolė Eseksą ir užėmė jį. Sigeredas tapo Esekso grafu, kuriuo buvo iki savo mirties. 830 metais Esekso grafu tapo Sigerikas, Sigeredo sūnus.

## Nuorodos
* http://www.allmonarchs.net/uk/other/saxon/essex/sigered.html 

## Literatūra
* Michael Lapidge, John Blair, Simon Keynes, Donald Scragg (Hrsg.): *The Blackwell Encyclopaedia of Anglo-Saxon England*. Wiley-Blackwell, Oxford u.a. 2001, ISBN 978-0-631-22492-1.
* John Cannon, Anne Hargreaves: *The Kings and Queens of Britain*, Oxford University Press, 2009 (2. überarb. Aufl.), ISBN 978-0-19-955922-0, S. 28.
* Simon Keynes: Kings of the East Saxons, In: Lapidge et al (Hrsg.): The Blackwell Enzyclopaedia of Anglo-Saxon England, S. 510–511. und Sigered 4 in Prosopography of Anglo-Saxon England (PASE)
* B. A. E. Yorke: The Kingdom of Essex, In: Lapidge et al (Hrsg.): The Blackwell Enzyclopaedia of Anglo-Saxon England, S. 174–175.
* Tom Williamson: The Origins of Hertfordshire, University of Hertfordshire Press, 2010, ISBN 978-1905313952, S. 95.
Bahreinas olimpinėse žaidynėse

**[[Bahreinas]] [[olimpinės žaidynės|olimpinėse žaidynėse]]** dalyvavo aštuonis kartus. Šalis nei karto nėra pasirodžiusi žiemos olimpinėse žaidynėse.

## Istorija
1978 m. buvo įkurtas Bahreino olimpinis komitetas. Po metų TOK oficialiai pripažino Bahreino olimpinį komitetą. Pirmą kartą šalis debiutavo 1984 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.

2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse marokiečių bėgikas Rashid Ramzi atstovaudamas Bahreiną pelnė aukso medalį, bet vėliau buvo diskvalifikuotas dėl dopingo vartojimo, o medalis panaikintas. 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Etiopijos bėgikė Maryam Yusuf Jamal atstovaudama Bahreiną pelnė pirmąjį šalies olimpinį medalį.

Bahreinas yra viena iš kelių šalių, kurios olimpinės rinktinės daugumą sudaro užsieniečiai, dažniausiai nupirkti sportininkai. 2012 m. olimpinėse žaidynėse 10 iš 12 Bahreino atstovų buvo natūralizuoti sportininkai iš JAV ir Afrikos.

## Medalininkai

## Nuorodos
* Bahreino olimpinis komitetas
Malavis olimpinėse žaidynėse

**[[Malavis]] [[olimpinės žaidynės|olimpinėse žaidynėse]]** kaip nepriklausoma valstybė dalyvavo devynis kartus. Šalis nei karto nelaimėjo medalio ir nei karto nėra pasirodžiusi žiemos olimpinėse žaidynėse.

## Istorija
Pirmą kartą šalis debiutavo 1972 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.

1976 m. Malavis boikotavo 1976 m. vasaros olimpines žaidynes. Boikoto priežastis buvo TOK atsisakymas neleisti Naujajai Zelandijai dalyvauti olimpiadoje. Ažiotažas kilo dėl šalies regbio komandos gastrolių tais pačiais metais Pietų Afrikos Respublikoje. PAR buvo uždrausta dalyvauti olimpinėse žaidynėse nuo 1964 m. dėl vykdomos apartheido politikos.

1980 m. Malavis prisidėjo prie masinio boikoto 1980 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, kurios vyko Maskvoje, Sovietų Sąjungoje. Po dviejų boikotų šalis į olimpines žaidynes grįžo tik 1984 m.

## Sporto šakos
Dažniausiai Malavio sportininkai dalyvauja lengvosios atletikos varžybose. Be šios sporto šakos, Malavis yra pasirodęs bokso, dviračių sporto varžybose, o nuo 2004 m. šaliai atstovauja ir plaukikai.

## Šaltiniai
Minamatos konvencija dėl gyvsidabrio

**Minamatos konvencija dėl gyvsidabrio** – tarptautinė sutartis, kuria siekiama apsaugoti žmonių sveikatą ir aplinką nuo žalingo gyvsidabrio poveikio. Ji buvo pateikta pasirašymui 2013 m. spalio 10 d. ir įsigaliojo 2017 m. rugpjūčio 16 d. Sutartį yra priėmusios 137 šalys (tarp jų ir Lietuva). Minamatos konvencijos pavadinimas kilo iš Japonijos Minamatos miesto, kuriame 1956 m. buvo atrasta gyvsidabrio taršos sukelta Minamatos liga.

## Istorija
Gyvsidabrio naudojimą reguliuojančios sutarties būtinybės klausimas buvo iškeltas JT Aplinkos apsaugos programos 2009 m. vasarį, o sulaukus pritarimo inicijuotas paruošiamojo komiteto suformavimas. Komitetas susitiko penkis kartus ir paskutinio susikimo metu 2013 m. sausio 19 d. Ženevoje pasiekė sutarimą dėl konvencijos teksto. Valstybių vadovų pasirašymui sutartis buvo pateikta tų pačių metų spalio 10 d. Kumamoto mieste (Japonijoje) vykusios diplomatinės konferencijos metu. Pirmą dieną ją pasirašė 86 valstybės, įskaitant ir Lietuvą. 2022 m. vasario mėn. duomenimis konvenciją yra priėmusios 137 valstybės. Minamatos konvencija įsigaliojo 2017 m. rugpjūčio 16 d., praėjus 90 dienų po 50-tosios ratifikacijos.

## Turinys
Konvenciją ratifikavę šalys pasižada nutraukti gyvsidabrio gavybą ir eksportą (išskyrus konvencijos leidžiamas išimtis), mažinti jo patekimą į aplinką, užtikrinti tinkamą šio metalo saugojimą, prisidėti prie gyvsidabrio naudojimo mažinimo besivystančiose šalyse (ypač kasyklose išgryninant auksą) teikiant finansinę ir techninę pagalbą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus konvencijos puslapis: mercuryconvention.org
* Konvencijos tekstas ir susiję dokumentai
Tarptautinis susitarimas dėl atogrąžų medienos (2006)

**Tarptautinis susitarimas dėl atogrąžų medienos** (, sutrumpintai **ITTA**) – tarptautinė sutartis, kuria siekiama reguliuoti tarptautinę prekybą atogrąžų miškų mediena ir užtikrinti darnią atogrąžų miškų miškotvarką. Jis buvo priimtas 2006 m. ir įsigliojo 2011 m. gruodžio 7 d., pakeisdamas 1994 m. priimtą ir nuo 1997 m. galiojusį tokio paties pavadinimo susitarimą. ITTA yra Tarptautinės tropinės medienos organizacijos pagrindinis dokumentas.

Pagal susitarimą jam priklausančios valstybės skirstomos į gamintojas (eksportuojančias tropinę medieną) ir vartotojas (importuojančias). Pirmajai grupei priklauso 31 valstybė, antrai – 36, įskaitant ir Lietuvą, kuri dalyvauja kaip ES narė.

## Turinys

Susitarimu siekiama vienyti atogrąžų medienos eksportuojančias ir importuojančias šalis, skatinti jų bendradarbiavimą, kuris prisidėtų tiek prie abipusės ekonominės naudos, tiek ir prie atogrąžų miškų išsaugojimo ir darnaus jų panaudojimo. Susitarime daugiausiai dėmesio skiriama apibrėžti Tarptautinės tropinės medienos organizacijos struktūrą, valdymą, nesutarimų sprendimo mechanizmą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Susitarimo tekstas: anglų k. (.pdf)
Tarptautinis susitarimas dėl atogrąžų medienos (1994)

**Tarptautinis susitarimas dėl atogrąžų medienos** (, sutrumpintai **ITTA**) – tarptautinė sutartis, kuria siekiama reguliuoti tarptautinę prekybą atogrąžų miškų mediena ir užtikrinti darnią atogrąžų miškų miškotvarką. Jis buvo priimtas 1994 m. ir įsigliojo 1997 m. sausio 1 d., pakeisdamas 1983 m. priimtą ir nuo 1985 m. galiojusį tokio paties pavadinimo susitarimą. 2011 m. gruodžio 6 d. susitarimą pakeitė naujesnė jo versija.

ITTA buvo Tarptautinės tropinės medienos organizacijos (ITTO) pagrindinis dokumentas. Jį buvo priėmę 45 valstybės.

## Turinys

Lyginant su ankstesniu susitarimu šis šalia ekonominio bendradarbiavimo stipriau akcentavo aplinkosauginę ITTO atsakomybę išsaugoti atogrąžų miškus. Tai buvo įtakota 1992 m. vykusios Jungtinių Tautų Aplinkos ir plėtros konferencijos. Susitarime iškeltas ambicingas tikslas iki 2000 m. pasiekti, kad visa eksportui skirtos medienos gavyba vyktų tik iš darniai tvarkomų miškų, tačiau jo įgyvendinimas nebuvo iki galo sėkmingas.  Susitarimu taip pat siekiama vienyti atogrąžų medienos eksportuojančias ir importuojančias šalis, skatinti glaudesnį jų ekonominį bendradarbiavimą. Susitarime apibrėžiama Tarptautinės tropinės medienos organizacijos struktūra, valdymas, nesutarimų sprendimo mechanizmas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Susitarimo tekstas: anglų k. (.pdf)
Peter, Sue & Marc

**Peter, Sue & Marc** – Šveicarijos muzikos grupė iš Berno. Nariai – Peter Reber (g. 1949 m. Berne, vokalas/fortepijonas/gitara), Sue Schell (g. 1950 m. Niujorke, vokalas) ir Marc Dietrich (g. 1948 m., vokalas/gitara). Keturis kartus atstovavo Šveicarijai Eurovizijos dainų konkurse – 1971, 1976, 1979 ir 1981 m. bei pardavė daugiau nei 2 mln. įrašų Šveicarijoje. Koncertavo daugelyje šalių, įskaitant Vokietiją, Austriją, ir Japoniją. Didžiausiu grupės hitu tapo daina „Cindy“, įrašyta 1976 metais (1978 metais ji buvo išleista Pietų Afrikoje, kur tapo hitu). Daina „Birds of paradise“ Slovakijoje 2006 metais tapo hitu.

## Diskografija
* Weihnachten – Noël – Natale – Christmas (1975)
* Peter, Sue & Marc (1976)
* Songs International (1976)
* Mountain Man & Cindy (1977)
* Deutsche Originalaufnahmen (1977)
* Unsere Lieblings-Songs aus dem Fernsehkleintheater (1978)
* Tom Dooley (1978)
* By Airmail (1979)
* Birds Of Paradise / Ciao Amico (1980)
* The Best Of Peter, Sue & Marc (1981)
* Das grosse Abschiedskonzert – Live (1981)
* Hits International (2005)

## Nuorodos

* Peter Reber tinklalapis (vokiečių k.)

|-
Palestina olimpinėse žaidynėse

**[[Palestina]] [[olimpinės žaidynės|olimpinėse žaidynėse]]** dalyvauja nuo 1996 m. Teritorija nėra laimėjus nei vieno medalio ir nei karto nėra pasirodžiusi žiemos olimpinėse žaidynėse.

## Istorija
Pirmą kartą Palestina debiutavo 1996 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Pirmoji palestinietė moteris olimpiadoje pasirodė 2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.

Didžiausia kada nors išsiųsta delegacija – 6 sportininkai (2016 m.)

## Sporto šakos
Palestinos sportininkai reguliariai dalyvauja lengvosios atletikos ir plaukimo varžybose, į kurias patenka specialiais pakvietimais, kurie skirti silpnai išsivysčiusioms valstybėms. 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse pasirodė ir Palestinai atstovaujantis dziudo imtynininkas, bet pralaimėjo pirmąją kovą ir iš tolimesnės kovos pasitraukė.

## Medalių lentelės
### Medaliai vasaros žaidynėse

## Šaltiniai
Jungtinė Karalystė olimpinėse žaidynėse

**[[Jungtinė Karalystė]] [[olimpinės žaidynės|olimpinėse žaidynėse]]** dalyvavo visose olimpiadose.

## Istorija
Jungtinė Karalystė pirmą kartą olimpiadoje pasirodė debiutinėse 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Nuo to laiko šalis dalyvavo absoliučiai visose olimpiadose. 1980 m. vasaros olimpines žaidynes Maskvoje, Sovietų Sąjungoje boikotavo daugybė šalių, bet Jungtinė Karalystė nusprendė neboikotuot žaidynių, bet išreikšti savo protestą dalyvaudami ne po valstybine, o po olimpine vėliava.

### Olimpiadų rengimas
Jungtinė Karalystė surengė tris vasaros olimpiadas. Visos jos vyko Londone.

Birmingamas konkurse dėl teisės surengti 1992 m. olimpiadą liko 5-as. Mančesteris dėl teisės surengti 1996 m. olimpiadą liko 5-as, o 2000 m. – 3-ias.

## Regionai ir teritorijos
Skirtingai nuo Sandraugos žaidynių visi keturi Jungtinės Karalystės regionai (Anglija, Škotija, Velsas ir Šiaurės Airija) dalyvauja kaip viena valstybė. Dėl regionų susiskaldymo daugumoje sporto šakų ir turėjimo atskiras federacijas – Jungtinė Karalystė kai kuriose komandinėse sporto šakose olimpiadoje pasirodyti negali. Jungtinei Karalystei olimpinėse žaidynėse taip pat atstovauja užjūrio teritorijos, kurios taip pat turi individualios ir tarptautiniu mastu pripažintas atskirų sporto šakų federacijas: Gernsis, Meno sala, Džersis, Angilija, Folklando salos, Gibraltaras, Montseratas, Pitkerno salos, Terkso ir Kaikoso salos, Šv. Elenos sala, Pietų Džordžijos ir Pietų Sandvičo Salos.

Trys Jungtinės Karalystės užjūrio teritorijos dalyvauja kaip nepriklausomos šalys olimpinėse žaidynėse:
* 
* 
* 

## Medalių lentelė

### Medaliai vasaros žaidynėse

### Medaliai žiemos žaidynėse

### Vasaros sportas

### Žiemos sportas

## Nuorodos
* Jungtinės Karalystės olimpinis komitetas
Brunėjus olimpinėse žaidynėse

**[[Brunėjus]] [[olimpinės žaidynės|olimpinėse žaidynėse]]** dalyvavo keturis kartus. Šalis nėra laimėjus nei vieno medalio ir nei karto nėra pasirodžiusi žiemos olimpinėse žaidynėse.

## Istorija
Brunėjaus olimpinis komitetas įkurtas 1984 m. ir tais pačiais metais pripažintas TOK. Šalis pirmą kartą debiutavo 1996 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Pirmasis olimpietis – karališkosios šeimos narys (princas), šaulys Jefri Bolkiah. Pirmoji Brunėjaus moteris olimpiadoje pasirodė 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.

Didžiausia kada nors išsiųsta delegacija – 3 sportininkai (2012 m.)

## Sporto šakos
Brunėjaus sportininkai dažniausiai pasirodo lengvosios atletikos, plaukimo, sportinio šaudymo rungtyse.

## Nuorodos
* Brunėjaus olimpinis komitetas
Europos aplinkos agentūra

**Europos aplinkos agentūra** – viena iš Europos Sąjungos agentūrų. Pagrindinis šios agentūros uždavinys yra kaupti ir skleisti nepriklausomą informaciją visuomenei apie aplinkos apsaugą. Agentūrą sudaro 33 valstybių vyriausybių nariai, Europos Komisijos atstovas ir du Europos Parlamento paskirti mokslininkai. Nuo 2013 m. agentūrai vadovauja belgas Hans Bruyninckx.

Ši agentūra buvo pirmoji iš ES organizacijų, leidusių į savo gretas jungtis šalims kandidatėms, dar prieš Europos Sąjungos plėtrą 2004 m.

Iš viso organizacijai priklauso visos 33 valstybės – 28 ES šalys ir Islandija, Lichtenšteinas, Norvegija, Šveicarija bei Turkija.

Taip pat dar 6 balkanų šalys yra bendradarbės – Albanija, Bosnija ir Hercegovina, Makedonija, Juodkalnija, Serbija ir Kosovas (pagal JT saugumo Tarybos rezoliuciją 1244/99).

## Šaltiniai
Atliekų rūšiavimas

**Atliekų rūšiavimas** – procesas, kurio metu atliekos rūšiuojamos pagal medžiagas, iš kurių jos pagamintos. Surūšiuotos atliekos surenkamos iš gyventojų (dažniausiai taikoma konteinerinė pakuočių ir pakuočių atliekų surinkimo sistema) ir įstaigų, arba pristatomos į atitinkamus centrus, ir vėliau atitinkamai apdorotos panaudojamos naujų produktų gamyboje. Naudojama ir specialiai rūšiavimui pritaikyta įranga.

Atliekas rūšiuoja patys gyventojai arba tai daroma vėliau specialiose vietose. Dažniausiai visuomenei prieinamose vietose būna skirtingi rūšiavimo konteineriai, į kuriuos pagal tam tikras taisykles atskirai metamas stiklas, metalas, popierius ir plastikas (metalo ir plastiko atliekos metamos į vieną konteinerį)..

Pavojingas atliekas, medicinines priemones, drabužius, baterijas, elektronikos atliekas, statybines medžiagas reikia rūšiuoti į specialius konteinerius ar atliekų surinkimo aikšteles.

Kai kurios maisto atliekos taip pat gali būti neišmetamos, bet rūšiuojamos.

## Šaltiniai
Juozas Algirdas Pilipavičius

**Juozas Algirdas Pilipavičius** (g. 1943 m. gegužės 11 d. Klebiškyje, Prienų rajonas) – Lietuvos dailininkas - restauratorius, VDA profesorius, kolekcininkas.

## Biografija
1972 m. LSSR dailės institute baigė freskos-mozaikos specialybę. Mokėsi pas prof. Sofiją Veiverytę, Leopoldą Surgailį. 1976 m. stažavosi Čekijoje, 1981 m. Vokietijoje. Paminklų restauravimo treste dirbo sienų tapybos restauravimo skyriaus vadovu. Restauravo visų stilistinių laikotarpių sienų tapybą, dirbo per 80 bažnyčių Lietuvoje. Žymiausios restauruotos freskos: XIV a. seniausia Lietuvos freska Vilniaus Katedros požemio kriptoje, XVI a. Vilniaus Bernardinų bažnyčios sienų tapyba, XVII a. Pažaislio vienuolyno freskos. 

Nuo 1998 m. VDA dėstytojas, nuo 2001 m. VDA Paminklotvarkos katedros vedėjas. Lietuvos kultūros ministerijoje dirbo ministro patarėju paminklotvarkos klausimams. Valstybinės paminklosaugos komisijos narys.

## Kūrybinė veikla
Svarbiausios veiklos sritys: monumentalioji tapyba (sukūrė freskų bei mozaikų Lietuvos bažnyčiose), molbertinė tapyba, kuria peizažo žanro paveikslus akrilo technika. Rengia personalines parodas, dalyvauja menininkų klubo „Plekšnė“ veikloje, dalyvauja pleneruose bei kolektyvinėse parodose.
Leib Gurwicz

**Leibas Gurvičius** (1906 m. Molėtuose, Rusijos imperija  – 1982 m. spalio 20 d. Londone, Jungtinė karalystė) – Lietuvos žydų kilmės Jungtinės Karalystės rabinas.

## Biografija

Gimė 1906 m. Molėtuose, kaip Aryeh Ze'ev Kushelevsky, tėvas Moshe Aharon buvo rabinas, motina Vilniaus Gaono palikuonė. Būdamas 13 metų išvyko mokytis į Ukmergės ješivą. Po kiek laiko išvyko mokytis į Vilnių. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui išvyko į Myriaus ješivą, kur tapo vienu iš jauniausių studentų. Pasibaigus karui pasikeitė pavardę į motinos mergautinę pavardę *Gurwicz*. Myriuje iš viso mokėsi 8 metus. 1932 m. į Lenkiją atvyko Londono rabinas Elyah Lopian, kuris ieškojo savo dukrai vyro ir išsirinko Leibą Gurvičių, kuris kartu su būsima žmona išvyko į Londoną. Atvykęs į Londoną toliau mokėsi ir dirbo rabinu. 1948 m. tapo Geitshedo roš ješiva. Mirė 1982 m. spalio 20 d. Londone, jo palaikų išvežimo į oro uostą procesijoje dalyvavo apie 1000 žmonių, palaidotas Jeruzalėje.

## Šaltiniai
Australija olimpinėse žaidynėse

**[[Australija]] [[olimpinės žaidynės|olimpinėse žaidynėse]]** dalyvauja nuo 1896 m.

## Istorija
Australija pirmą kartą olimpiadoje pasirodė debiutinėse 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. 1908 m. - 1912 m. Australija dalyvavo kaip Australazijos dalis (Bendra Okeanijos komanda). Nuo 1920 m. šalis grįžo į olimpiadą kaip atskira valstybė. Australija nusprendė neboikotuoti 1980 m. vasaros olimpinių žaidynių Maskvoje, Sovietų Sąjungoje, bet varžybose dalyvavo ne po nacionaline, o po olimpine vėliava.

### Olimpiadų rengimas
Australija surengė dvi vasaros olimpiadas:

Brisbenas konkurse dėl teisės surengti 1992 m. olimpiadą liko 3-as. Melburnas konkurse dėl teisės surengti 1996 m. olimpiadą liko 4-as.

## Medalių lentelė

### Medaliai vasaros žaidynėse

### Medaliai žiemos žaidynėse

## Nuorodos
* Australijos olimpinis komitetas
2014 m. UEFA čempionų lygos finalas

**2014 m. [[UEFA čempionų lyga 2013–2014 m.|UEFA čempionų lygos]] finalas** vyko 2014 m. gegužės 24 d. Luz stadione Lisabonoje. 10 kartą turnyro nugalėtojais tapo Madrido Real futbolininkai.

Buvęs Portugalijos futbolininkas Luís Figo buvo pasirinktas kaip šio finalo ambasadorius. Pirmą kartą turnyro istorijoje finale susitiko komandos iš to paties miesto – finale žaidė Madrido ekipos Real Madrid ir C. Atlético de Madrid.

## Šaltiniai
Tarptautinis susitarimas dėl atogrąžų medienos (1983)

**Tarptautinis susitarimas dėl atogrąžų medienos** (, sutrumpintai **ITTA**) – tarptautinė sutartis, kuria siekiama reguliuoti tarptautinę prekybą atogrąžų miškų mediena. Jis buvo priimtas 1983 m. ir įsigliojo 1985 m. balandžio 1 d. ITTA pagrindu 1986 m. buvo įkurta Tarptautinė tropinės medienos organizacija, prižiūrinti susitarimo įgyvendinimą.

Susitarimas nustojo galioti 1996 m. gruodžio 31 d., kada jį pakeitė naujesnė jo versija.

## Turinys

Susitarime daugiausiai dėmesio skiriama ekonominiams klausimams: tarptautinės prekybos masto didinimui, vartojimo skatinimui, medienos išgavimo efektyvumo didinimui, gavybos lygio išlaikymui ilgalaikėje perspektyvoje ir pan. Jame taip pat apibrėžiama Tarptautinės tropinės medienos organizacijos struktūra, valdymas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Susitarimo tekstas: anglų k. (.pdf)
Rūšiavimo konteineriai

**Rūšiavimo konteineriai** naudojami atliekų rūšiavimui. Į skirtingų spalvų konteinerius metamos skirtingo tipo atliekos. Iš šių konteinerių surinktos medžiagos yra vežamos į rūšiavimo centrus. Konteineriai būna skirtingų dydžių ir formų, pritaikant juos naudoti namuose, darbuose ar lauke.

Ant kiekvieno konteinerio yra universalus perdirbimo simbolis, patys konteineriai būna skirtingų spalvų ir dažniausiai ant jų užrašoma kokias medžiagas į juos reikia mesti. Į atskirus konteinerius metama stiklo tara, metalas, plastmasė, popierius, maisto atliekos ir drabužiai.

## Lietuvoje

2014 m. pradžioje daugiausiai rūšiavimo konteinerių buvo Vilniuje (apie 800), o iš viso šalyje buvo apie 6000 veikiančių rūšiavimo konteinerių.

Lietuva įsipareigojus iki 2015 m. užtikrinti, kad savivaldybėse būtų atskirai renkamos stiklo, popieriaus, plastiko ir metalo pakuočių atliekos panaudojant rūšiavimo konteinerius, o nuo 2020 m. atliekų atskiras rūšiuojamasis surinkimas sudarytų ne mažiau kaip 50 % nuo visų į rinką išleistų pakuočių kiekio. Pagal Valstybinio atliekų tvarkymo 2014–2020 m. plano projektą numatoma, kad iki 2020 m. rūšiavimo konteinerių infrastruktūra turės būti ne toliau kaip 100 m nuo tankiai apgyvendintų miestų namų.

## Šaltiniai
Pagani

**Pagani Automobili S.p. A.** – Italijos sportinių automobilių gamintoja bei dizaino kūrėja. 1992 m. įmonę įkūrė argentinietis Horacio Pagani.

1988 m. Horacio Pagani įkūrė dizaino studiją Pagani Composite Research, kuri aktyviai dirbo su Lamborghini kompanija kuriant šiuos automobilius. Šiuo metu H. Pagani pradėjo kurti savo sportinį automobilį kodiniu pavadinimu „C8 Project“. Vėliau šis pavadinimas buvo pakeistas į „Fangio F1“, taip norint pagerbti H. Pagani draugą argentinietį 5 kartus Formulės 1 čempioną Juan Manuel Fangio.

1991 m. H. Pagani įkūrė atskirą dizaino studiją „Modena Design“. 1992 m. buvo pradėta kurti „Fangio F1“ prototipą, o kitais metais jis sėkmingai išbandytas Dallara vėjo tunelyje. 1994 m. Mercedes-Benz sutiko tiekti savo V12 variklius šiam modeliui.

Galutinis modelis buvo pervadintas į Pagani Zonda C12. Fangio vardo buvo atsisakyta dėl sportininko mirties 1995 m. Šis modelis buvo pristatytas 1999 m. Ženevos automobilių parodoje.

2005 m. H. Pagani paskelbė patrigubinantis savo automobilių gamybos apimtis, o 2007 m. debiutuosiantis JAV rinkoje.

2010 m. liepos 26 d. Pagani Zonda R modelis pasiekė naują pasaulio rekordą tarp masinės gamybos automobilių Nordschleife trasoje, įveikęs ją per 6:47 min. Anksčiau šis rekordas priklausė Ferrari 599 GTB Fiorano 599XX.

2011 m. oficialiai buvo baigta gaminti Pagani Zonda modelius. Vėliau dar pasirodė keli specialūs Zonda modeliai.

2012 m. debiutavo naujas Pagani modelis Pagani Huayra. 2013 m. šis modelis greičiausiai įveikė BBC laidos „Aukščiausia pavara“ bandymų trasą (1:13.8 min.).