open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Marmuro jūros regionas

**Marmuro jūros regionas** () – vienas iš septynių Turkijos geografinių regionų.

Regionas yra Rytų Trakijoje. Vakaruose jis ribojasi su Graikija ir Egėjo jūra, šiaurėje – su Bulgarija ir Juodąja jūra, rytuose – su Juodosios jūros regionu, pietuose – su Egėjo regionu. Centre yra Marmuro jūra, kurios vardu pavadintas visas regionas. Didžiausias miestas – Stambulas; kiti svarbūs miestai: Bursa, Izmitas, Balikesyras, Tekirdahas, Čanakalė ir Edirnė.

Pagal plotą Marmuro jūros regionas yra antras mažiausias Turkijoje, tačiau pagal gyventojų skaičių užima pirmą vietą ir yra tankiausiai apgyvendintas šalies regionas.

## Etimologija

Regiono pavadinimas kilęs iš Marmuro jūros, pavadintos pagal Marmaros salą, dabar priklausančią Balikesyro provincijai. Graikiškai *mármaros* () reiškia „marmuras“. Šis pavadinimas salai suteiktas dėl gausių marmuro telkinių, o vėliau prigijo ir jūrai.

Graikai Marmuro jūrą taip pat vadino *Propontis* () – iš žodžių *pro* („prieš“) ir *pontos* („jūra“). Šis vardas atspindėjo jos geografinę padėtį – plaukiant iš Egėjo į Juodąją jūrą pirmiausia tekdavo kirsti Marmuro jūrą.

## Administracinis suskirstymas
* **Čataldžos–Kodžaelio** dalis ()
** **Adapazario** sritis ()
** **Stambulo** sritis ()
* **Ergenės** dalis ()
* **Pietų Marmuro** dalis ()
** **Bigos–Gelibolu** sritis ()
** **Bursos** sritis ()
** **Karesio** sritis ()
** **Samanlio** sritis ()
* **Jildizo** dalis ()

## Ekoregionai
*Žemyniniai*
* Palearktis
* Mišrieji ir plačialapiai miškai:
** Balkanų mišrieji miškai
** Euksino ir Kolchidės plačialapiai miškai
* Vidutinių platumų spygliuočių miškai:
** Šiaurės Anatolijos spygliuočių ir lapuočių miškai (Turkija)
* Viduržemio miškai, retmiškiai ir krūmynai:
** Egėjo ir Vakarų Turkijos kietalapiai bei mišrieji miškai
** Anatolijos spygliuočių ir lapuočių mišrieji miškai

## Provincijos
Visiškai į Marmuro regioną įeinančios:
* Edirnės
* Stambulo
* Kirklarelio
* Kodžaelio
* Tekirdago
* Jalovos

Daugiausia priklausančios Marmuro regionui:
* Balikesyro
* Biledžiko
* Bursos
* Čanakalės
* Sakarijos

## Geografija
Regiono reljefą sudaro Strandža ir Uludaho kalnai. Egėjo jūroje yra Giokčeados ir Bozdžaados salos, Marmuro jūroje – Marmara, Avša, Pašalimani, Imrali ir Stambulo Princo salos.

### Klimatas
Egėjo jūros ir pietinės Marmuro jūros pakrantėse vyrauja pereinamasis Viduržemio ir drėgnas subtropinis klimatas, o Juodosios jūros pakrantėje – jūrinis klimatas. Vasaros paprastai šiltos arba karštos ir vidutiniškai sausos, žiemos – vėsios, drėgnos, kartais sniegingos. Pakrantės švelnina temperatūrų svyravimus.

## Taip pat skaitykite
* Marmuro jūra
* Dardanelai
* Bosforo sąsiauris
* Turkijos provincijos

## Šaltiniai
Pūsk, vėjeli! (daina)

**Pūsk, vėjeli!** ( ) – senovinė lyvių vestuvinė daina, folklorizavusis ir laikoma taip pat ir latvių liaudies daina. Manoma, kad ji buvo sukurta Dauguvos lyvių. Dainos žodžiai pasakoja apie vaikiną lyvį, kuris valtimi išplaukia pas mylimąją į Kuršą, kad ją vestų (lyviškame ir latviškame tekste minima būtent valtis (,  'valtelė'), bet lietuviškai dažniausiai verčiama kaip *laivelis*). Daina gerai žinoma taip pat ir Estijoje.

## Istorija
Pirmą kartą dainą (pirmąjį posmelį) 1807 m. publikavo Rūjienos pastorius Gustavas Bergmanis. Dainos melodiją 1872 m. pirmą kartą paskelbė Janis Cimzė. Šiomis dienomis žinomiausia 1884 m. Andrejaus Jurjano sukurta dainos *a capella* keturbalsė aranžuotė mišriajam chorui. Ji išpopuliarėjo 1910 m. birželio 20 d. Penktosios visuotinės latvių dainų šventės metu, kai jungtinis mišrusis choras, vadovaujamas paties kompozitoriaus, pirmą kartą atliko šią dainą. „Pūsk, vėjeli!“ dainuota visuose vėlesniuose chorų dainininkų ir dainų mylėtojų susibūrimuose (6-oje, 8-oje, 10-oje – 13-oje, 16-oje, 20-oje, 23-ioje, 24-oje Visuotinėje latvių dainų ir šokių šventėje) tiek Latvijoje, tiek ir išeivijos latvių jungtinių chorų koncertuose JAV, Australijoje ir Europoje. Ir po karo okupuotoje Latvijoje, ir užsienyje šis liaudies šventėse atliekamas kanonas daug kur ir dažnai klausytojų bei dainininkų buvo suvokiamas kaip antrasis Latvijos himnas.

1989 m. Kanados latvių kompozitorius Imantas Raminis, Vankuverio kamerinio choro diringento paprašytas, koncertinei išvykai į Baltijos valstybes sukūrė naują dainos „Pūsk, vėjeli!“ aranžuotę. Kaip prisimena Raminis, „kai kanadiečių choras Rygoje pradėjo ją dainuoti, publika atsistojo, o choristai stebėjosi nesuprasdami, kodėl.“

2018 m. Latvijos radijo stoties „Radio SWH“ surengtoje apklausoje daina „Pūsk, vėjeli!“ užėmė 20-ą vietą.

## Dainos tekstas

Paskutiniai du posmeliai lyvių kalba neatitinka latviško varianto, iš kurio išverstas tekstas į lietuvių kalbą aukščiau. Šių lyviškų posmelių reikšmė tokia:
  

## Nuorodos
* „Pūsk, vėjeli!“ (YouTube kanalas, *lyvių k.*)
* „Pūsk, vėjeli!“ (YouTube kanalas, *latvių k.*)

## Išnašos
Zerubabelis

**Zerubabelis** () – Senojo Testamento personažas, priešpaskutinio Judėjos karaliaus Jehojachino anūkas, Judėjos provincijos valdytojas.

Be Biblijos, jokiuose kituose šaltiniuose toks asmuo neminimas; Sarah Schulz, Erlangeno–Niurnbergo universiteto profesorė, istoriniu požiūriu Zerubabelio egzistavimą laiko tikėtinu, tačiau, anot jos, iš tiesų jis nebuvo provincijos valdytojas (kaip ir Nehemijas).

Pasak Biblijos, Zerubabelis vadovavęs pirmajai žydų tremtinių grupei, sudarytai iš 42 360 žmonių, grįžtančių iš Babilonijos nelaisvės pirmaisiais Persijos Achemenidų imperijos karaliaus Kyro Didžiojo valdymo metais. Šis įvykis paprastai datuojamas tarp 538 ir 520 m. pr. m. e. Pasakojama, kad Zerubabelis Judėją valdęs drauge su vyriausiuoju kunigu Jozue, jų vadovavimo laikotarpiu pakloti antrosios Jeruzalės šventyk­los pamatai. Darbai buvo nutrūkę, tačiau pabaigti, tai padaryti pakvietus pranašams Agėjui ir Zacharijui.

## Šaltiniai
Spalio geležinkelis

**Spalio geležinkelis** (; 1855–1923 m. ***Nikolajaus geležinkelis***, 1851–1855 m. ***Sankt Peterburgo–Maskvos geležinkelis***) – Rusijos geležinkelių sistema, vienas iš 16 Rusijos geležinkelių padalinių. Prižiūri ir eksploatuoja Rusijos vakarinėje dalyje esančius geležinkelius (išskyrus Kaliningrado sritį), taip pat linijas, jungiančias Maskvą su Sankt Peterburgu. Valdyba įsikūrusi Sankt Peterburge. Bendras prižiūrimų geležinkelių ilgis – 10,4 tūkst. km, tarp jų 900 km už poliaračio. Spalio geležinkelis yra antrasis pagal ilgį Rusijoje (po Maskvos geležinkelio), jis turi 10 skyrių.

Ruožas Sankt Peterburgas–Pavlovskas priklauso UNESCO pasaulio paveldui (Nr. 540-034c). Tai yra buvęs pirmasis Rusijos imperijos geležinkelio ruožas, nutiestas dar 1837 m. kaip 6-oji pasaulyje geležinkelio linija, vadinta Carskoje Selo vardu (). Nuo XX a. laikomas vienu greičiausių Rusijos geležinkelio ruožų – dar 1938 m. bandymų metu jame pasiektas 176 km/h greitis, nors tuo pat metu firminis keleivinis traukinys „Raudonoji strėlė“ išvystydavo tik 120 km/h greitį. 1963 m. traukinys „Aurora“ jau siekė 160 km/h greitį, kuris buvo viršytas 1983 m.

## Istorija

1837 m. lapkričio 11 d. atidarytas pirmasis Rusijos imperijoje geležinkelis Sankt Peterburgas–Carskoje Selo, 1838 m. ruožas pailgintas iki 28 km. 1851 m. atidarytas eismas ruože Maskva–Sankt Peterburgas (650 km, labai tiesus ruožas). Pasirinkta 1524 mm vėžė tapo visos Rusijos pagrindine vėže iki pat XX a. 7-ojo dešimtmečio. 1855 m. rugsėjo 8 d. geležinkelis pavadintas neseniai mirusio caro Nikolajaus I, rėmusio geležinkelių plėtrą Rusijoje, garbei ir tapo *Nikolajaus geležinkeliu*.

Iš pradžių Nikolajaus geležinkelis priklausė valstybei, bet 1868 m. rugsėjo 1 d. atiteko Vyriausiajai Rusijos geležinkelių bendrovei, o 1894 m. vėl atiteko valstybei. 1870 m. prijungtas ruožas Peterburgas–Narva ir Tosnas–Gatčina, 1871 m. Čiudovas–Naugardas, 1888 m. Lichoslavlis–Viazma, 1904 m. Pavlovskas–Dno–Suščiovas, 1907 m. Bologojė–Polockas–Sedlecas, 1908 m. Maskvos žiedinis geležinkelis, 1916 m. Tosnas–Mga.

1913 m. bendras ruožų ilgis siekė 1545 varstų, geležinkelis driekėsi Peterburgo gubernija, Maskvos gubernija, Naugardo gubernija, Tverės gubernija, Pskovo gubernija, Vitebsko gubernija, Smolensko gubernija. Priklausė 667 garvežiai, 18 425 prekiniai vagonai ir 1311 keleivių vagonų.

1918 m. gegužę pateko bolševikų kontrolėn. Naikinant imperinės istorijos užuominas oficialiuose pavadinimuose, 1923 m. vasario 27 d. Nikolajaus geležinkelis pervadintas Spalio geležinkeliu. Įsaką pasirašė kelių liaudies komisaras Feliksas Dzeržinskis. 1929 m. rugpjūčio 20 d. prie Spalio geležinkelio prijungti buvę Šiaurės Vakarų geležinkeliai.

1959 m. prijungtas Kirovo geležinkelis. 1966 m. suteiktas Lenino ordinas.

Žlugus SSRS, Spalio geležinkelis tapo Rusijos geležinkelių sistemos dalimi.

## Šaltiniai
2025 m. pasaulio akademinio irklavimo čempionatas

**2025 m. [[pasaulio akademinio irklavimo čempionatas]]** – tarptautinės irklavimo federacijos organizuotas geriausių pasaulio akademinio irklavimo sportininkų čempionatas, kuris vyko rugsėjo 21 d. – rugsėjo 28 d. Kinijoje.

## Medalių lentelė

## Medalininkai
### Vyrai

### Moterys

### Mišrios rungtys

### Neįgalieji

## Dalyvaujančios šalys

*  (41)
*  (3)
*  (4)
*  (12)
*  (26)
*  (26)
*  (56) 
*  (9)
*  (17)
*  (14)
*  (3)
*  (3)
*  (24)
*  (2)
*  (46)
*  (1)
*  (48)
*  (6)
*  (12)
*  (2)
*  (2)
* Individualūs neutralūs atletai (13)
*  (6)
*  (2)
*  (22)
*  (2)
*  (40)
*  (9)
*  (4)
*  (2)
*  (10)
*  (5)
*  (7)
*  (1)
*  (35)
*  (18)
*  (4)
*  (3)
*  (31)
*  (40)
*  (4)
*  (1)
*  (5)
*  (8)
*  (22)
*  (1)
*  (4)
*  (15)
*  (1)
*  (5)
*  (4)
*  (18)
*  (44)
*  (3)
*  (11)

## Lietuva čempionate

## Šaltiniai

## Nuorodos
* FISA oficiali svetainė
Ho dinastijos citadelė

**Ho dinastijos citadelė** (), dar vadinta **Taido** (, „Vakarų sostine“) − tvirtovės ir rezidencinių rūmų kompleksas Vietnamo Tanhoa provincijoje, 45 km į šiaurės vakarus nuo Tanhoa miesto. Dėl savo istorinės ir kultūrinės vertės 2011 m. buvo įtrauktas į pasaulio paveldo sąrašą.

XIV a. pabaigoje statytas kompleksas sukurtas vaizdingoje vietovėje, kur susieina Tuongsono ir Dongsono kalnai, jis įsikūręs tarp Ma ir Buoi upių. Suformuotas remiantis fengšui principais. Iki mūsų dienų išliko tik vidinės citadelės vartai, išorinių sienų fragmentai ir Namziao altorius. Jis yra retas išlikusios originalios gynybinės architektūros iš akmens pavyzdys Pietryčių ir Rytų Azijoje. 

## Aprašymas

Kompleksas pradėtas statyti XIV a. pabaigoje, valdant Čan dinastijai. Paskutinieji jos valdovai buvo silpni, todėl statybas iniciavo įtakingas rūmų didikas Ho Kuili, siūlydamas čia perkelti sostinę iš Tanglongo. Kadangi namtieno proceso metu Daivietas buvo išsiplėtęs į pietus, naujoji vieta geriau tiko valdyti padidėjusią valstybę.

Kaip ir tuometiniai Kinijos, Japonijos, Korėjos miestai, Vakarų sostinė buvo kuriama naujoje vietoje, orientuota pasaulio šalių atžvilgiu, atsižvelgiant į tradicinę kinų geomantiją. Jos tikslas buvo sukurti tobulą miestą-tvirtovę, kuriame būtų atspindimos konfucianizmo ir budizmo idėjos.

Pirminį kompleksą, pabaigtą 1397 m., sudarė Vidiniai rūmai, Išorinės sienos () ir didelis Namziao altorius (). Vidinės citadelės planas yra beveik kvadratinis: šiaurės-pietų ašis yra 870.5 m, o rytų-vakarų ašis - 883.5 m. Smiltainio sienose yra ketveri vartai, orientuoti į keturias pasaulio šalis, kurių pagrindiniai yra pietiniai. Pastarieji yra 9.5 m aukščio ir 15.17 m pločio. Sienos statytos iš smiltainio luitų, kurie yra maždaug 2×1×0.7 m dydžio. 

1397 m. Ho Kuili pasikvietė imperatorių Tuantongą į naująją sostinę, klasta privertė jį nauju imperatoriumi pripažinti trejų metų Čan Aną, tada jį įkalino, o kitais metais nužudė. 1400 m. jis pats pasiskelbė naujuoju imperatoriumi ir pradėjo Ho dinastiją, o Taido pavertė sostine.

Ho dinastija Vietnamą valdė tik iki 1407 m. Vėliau kraštą užpuolusi Ming Kinija sugrąžino administraciją į Hanojų. Tačiau Taido toliau išliko svarbiu politikos, kultūros ir ekonomikos centru iki XVIII a.

## Pasaulio paveldas
Į pasaulio paveldo sąrašą įrašyti trys komplekso objektai.

## Susiję pasaulio paveldo objektai
*  Himedži pilis (1993)
*  Huasongo tvirtovė (1997)
*  Gusuku vietovės ir susiję Riūkiū karalystės teritorijos (2000)
*  Namhano kalnų tvirtovė (2014)

## Išnašos
Club Sport Marítimo de La Guaira (moterys)

**moterų Club Sport Marítimo de La Guaira**, o trumpiau vadinamas **CS Marítimo** – Venesuelos futbolo klubas iš La Gvairos.

Šis straipsnis apie **[[Club Sport Marítimo de La Guaira]] moterų futbolo komandą**.

## Istorija
2022 m. įkurtas klubas. Suburta moterų komanda. Rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.

2024 m. sezone pateko į finalines rungtynes dėl čempionių titulo. 2024 m. rugsėjo 14 d. finalo rungtynėse rezultatu 3-0 sutriuškino Marítimo ir pirmą kartą klubo istorijoje iškovojo čempionių titulą.

2025 m. sezone galutinėje komandų rikiuotėje liko penktoje vietoje ir į finalinį etapą nepateko.

## Laimėjimai
;  **[[Primera División Femenina de Venezuela|Primera División]]:**
*  **Antroji vieta (1):** 2024 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
* Namuose rungtyniauja tradicine apranga.

### Aprangų gamintojai
*  GIVOVA (nežinomi metai)

## Garsesnės žaidėjos
; Futbolininkės, atstovavusios Venesuelos nacionalinei rinktinei
*  Neily Carrasquel 
*  Osleivy Leiva
*  Leidy Urbina
*  Leidy Liendo 
*  Denisse Dávila

## Vyr. treneriai
*  Edward Agustín;

## Taip pat skaitykite
* Club Sport Marítimo de La Guaira – klubo pagrindinė vyrų komanda;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* Facebook paskyra
* Globalsportsarchive
Jana Kalinina

**Jana Kalinina** (*Яна Миколаївна Калініна*; g. 1994 m. lapkričio 14 d.) – futbolininkė iš Ukrainos, puolėja.

## Karjera
Futbolininko karjerą pradėjo gimtinėje. Nuo 2012 m. rungtyniavo FK Žytlobud-2. 2022 m. dėl Rusijos agresijos prieš Ukrainą pasitraukė į Lenkiją ir prisijungė prie Olimpia Szczecin. Netrukus grįžo į Ukrainą ir atstovavo ŽFK Vorskla (Poltava). 2022–2023 m. sezone rungtyniavo aukščiausioje lygoje ir tapo čempionėmis. 

2024–2025 m. sezone „Vorsklos“ futbolininkės apgynė titulą. 2025–2026 m. UEFA čempionių lygos turnyre pateko į vieną atrankos grupę su FC Gintra (Lietuva), Konstancos „Farul“ (Rumunija) ir FC Lanč'xut'i (Sakartvelas).

2025 m. rugpjūčio 27 d. Šiaulių savivaldybės stadione kovojo UEAFA čempionių lygos turnyro atrankos rungtynėse prieš FC Lanč'xut'i (Sakartvelas). Ukrainietės sutriuškino varžoves rezultatu 5:0 (Jana Kalinina pelnė 3 įvarčius). 2025 m. rugpjūčio 30 d. rezultatu 2-0 nugalėjo Šiaulių „Gintrą“. Abu įvarčiai pelnyti nuo 11 metrų žymos – V. Radionova (23′ min. iš 11 m. baudinio), J. Kalinina (58′ min. iš 11 m. baudinio).

## Pasiekimai
;  Vyšča–Liha
* **Čempionė:** 2022–2023, 2023–2024, 2024–2025 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* SOCCERDONNA
* UEFA svetainė
* Globalsportsarchive
Kapas su jaučiais

**Kapas su jaučiais** () – etruskų kapas Monterocio nekropolyje netoliese Tarkvinijos, Lacijaus regione, Italijoje. Aptiktas 1892 m., datuojamas 540–530 m. pr. m. e. arba 530–520 m. pr. m. e. Sprendžiant iš užrašo, kapą, panašu, pavedė pastatyti Arath Spuriana. Pavadintas pagal du jaučius, pavaizduotus vienoje iš kapo freskų. Tai seniausias kapo su sudėtingomis freskomis pavyzdys nekropolyje, jo stilistiniai elementai kilę iš Jonijos graikų kultūros. Drauge su „Plakimo kapo“ freskomis šie piešiniai – ganėtinai reti atvirų seksualinių scenų pavyzdžiai etruskų mene (jos gerokai dažnesnės senovės Graikijos mene).

## Išnašos

## Šaltiniai

* 
* 
* 
* 
*
Volgas

**Volgas** () – ežeras Rusijoje, Tverės srityje, Valdajaus aukštumoje, Volgos aukštupio ežeryne, Volgos aukštupio baseine. Nusidriekęs iš vakarų į pietryčius 40 km, plotis iki 4 km.

Rytuose protaka jungiasi su Peno ežeru, vakaruose, ties Seliščės kaimu, iš ežero išteka Volga, kurios tėkmė netoliese reguliuojama Volgos aukštupio beišlotu, dėl to ežeras patenka į Volgos aukštupio tvenkinio patvanką. Dėl šios patvankos Volgo ežero plotas gerokai padidėjo, susidarė faktiškai du ežerai – Volgas I ir Volgas II, kuriuos jungia Lochovo sąsiauriai.

Pakrantėse įsikūrę Seliščės, Kolobovo, Didžiojo Lochovo, Mažojo Lochovo, Gorodiščės, Studeneco ir kt. kaimai, turistinės bazės. Vykdoma žvejyba.

## Etimologija
Nuo Volgo ežero vardo greičiausiai atsiradęs Volgos upės vardas. Ežerėvardis neaiškios kilmės, galimai baltizmas, kilęs iš žodžių *vi̇̀lgti, vi̇̀lgyti* („drėkti, drėkinti“), *vilgà* („drėgmė“). Vladimiras Toporovas siejo su baltų šaknimi *ilg-* („ilgas“). Vaclavas Blažekas siejo su slavų **vьlga* („drėgmė“) bei latvių *valga* („drėgnas“), neatmesdamas, kad baltai šį ežerą galėjo pasiekti pirmesni. Pavadinimas bandytas sieti ir su finougrų žodžiais ,  „baltas“, bet, anot, Makso Fasmerio, tai fonetiškai neįmanoma.

## Šaltiniai
Bolva

**Bolva** () – upė Rusijoje, Kalugos ir Briansko srityse; Desnos kairysis intakas. Prasideda Smolensko aukštumos pietiniuose šlaituose, Spas Demensko apylinkėse. Teka į pietus ir pietryčius. Įteka į Desną Brianske.

Didžiausi intakai: Kovylinka, Degna, Neručė, Nepolotė, Radica (kairieji), Pesočnia, Kolčinka, Vereščiovka (dešinieji).

Pavasariais smarkiai ištvinsta. Žemupyje nereguliariai laivuojama. Naudota miško plukdymui.

Prie Bolvos įsikūrę miestai: Kirovas, Liudinovas, Fokinas, Brianskas.

Vietovardis siejamas su baltiškais vandenvardžiais , , .

## Šaltiniai
Jauneikių kapinių koplyčia

**Jauneikių kapinių koplyčia** – neišlikusi koplyčia, stovėjusi Joniškio rajono savivaldybėje, Joniškio seniūnijoje, 8 km į pietryčius nuo Joniškio, Jauneikių kaime veikiančiose kapinėse. Jos pasiekiamos keliu , 0,5 km į šiaurę nuo Linkaičių tvenkinio. Koplyčia sunaikinta gaisro per Antrąjį pasaulinį karą.

Jauneikių kaimo kapinių Šv. Stanislovo koplyčios vieta patenka į Joniškio apylinkėse lankomų koplyčių maršrutą.

## Istorija

Duomenų apie Jauneikų koplyčią išlikę nedaug. Jų randama muziejininko Adomo Vitausko (1908–1943) trumpame aprašyme ir nedideliame pluošte nuotraukų, saugomų Šiaulių „Aušros“ muziejuje. A. Vitauskas koplyčią aplankė dar prieš karą, 1939 m. Jis apklausė tuometį Joniškio vicedekaną, kleboną Povilą Korzoną, kuris nieko negalėjo pasakyti apie koplyčios pastatymo datą, nes „jokių dokumentų ar šiaip prisiminimų neužsilikę“. Klebono žiniomis, koplyčia buvo remonuojama 1864 m., iš išorės apkalant ją lentomis. Išlikusiame A. Vitausko rankraštyje, pabaigoje, yra kito ranka padarytas prierašas (post scriptum), kad Jauneikių koplyčią 1941 m. birželio 27 d. sudegino besitraukiantys Raudonosios armijos kareiviai.

## Architektūra

Koplyčios pastatas – aštuonkampio plano, tašytų rąstų sienomis, iš lauko apkaltas lentomis, daugiašlaitis stogas dengtas skarda (1932 m. – dar su malksnomis). Stogo viršūnėje iškeltas apvalus bokštas, o kraigo kampuose – maži bokšteliai, visi su metaliniais kryžiais. Į koplyčią vedė dvejos durys: pagrindiniame įėjime įstatytos plačios, stačiakampės, į zakristiją – siauros, su kvadrato ir stačiakampių  raštų apkalais. Durys rakinamos specialiais užraktais *klemkomis*. Ant lauko sienos abipus pagrindinių durų pakabinti mediniai kyžiai su Nukryžiuotojo skulptūromis (*mūkomis*). Koplyčios grindys išklotos lentomis, sienos neapkaltos, iki žmogaus ūgio aukščio nudažytos pilkai, o aukščiau – baltai. Lubų lentos laikėsi ant vienuolikos skersinių sijų (*skersabalkių*), nudažytos baltai. Patalpos aukštis iki lubų – 4,35 m. Įrengtas didelis altorius, su keturiomis kolonomis, remiantis lubas. Abipus jo ant sienų pakabinta nemažai paveikslų. Šviesos teikė vertikalūs langai – smulkiai skaidyti, stačiakampiai, suapvalinta viršutine dalimi. Virš pagrindinio įėjimo ir greta zakristijos durų buvo po vieną mažesnį langą. Viduje, prie šoninės sienos virš prienavio (*bobinčiaus*) įrengta choro galerija su baliustrada.

## Literatūra

* Lietuvos sakralinė dailė. T. 2: Šiaulių vyskupija. Kn. 1: Joniškio dekanatas. D. 1 Balkaičiai–Joniškis. Vilnius: Lietuvos kultūros tyrimų institutas, 2011, 512 p. https://mokslozurnalai.lmaleidykla.lt/publ/1392-1002/2012/1/menotyra2012-1-6.pdf

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Jauneikių kapinių koplyčia *europeana.lt*
*
Pidhaiciai

**Pidhaiciai** () – miestas vakarų Ukrainoje, Ternopilio srityje, Ternopilio rajone. Įsikūręs 58 km nuo Ternopilio miesto, dešiniame Koropecio upės krante. 2022 m. jame gyveno 2 609 žmonės.

## Istorija
Pidhaiciai yra viena iš seniausių žinomų gyvenviečių apylinkėje – pirmą kartą paminėta 1436 m., kai regiono gubernatorius, Potockių giminės narys, čia pastatė katalikų bažnyčią. Dėl totorių antpuolių ir nesaugios vietos prie pagrindinio Lenkijos kelio į pietus, miestelis buvo apsuptas pylimų ir vandens griovių. Dauguma svarbiausių paminklų (bažnyčios, sinagoga) buvo pastatyti gynybiniu stiliumi. 1539 m. gyvenvietei suteikta Magdeburgo teisė. Pidhaiciai buvo vienas iš armėnų centrų Lenkijoje, pirmieji armėnai miestelyje paminėti 1657 m., o armėnų katalikų bažnyčia pastatyta 1672 m. 1667 m. ir 1698 m. gyvenvietės apylinkėse buvo laimėti mūšiai su įsiveržusiais totoriais ir turkais.

XIX a. miestelis buvo vienas iš svarbiausių Podolės vakarinės dalies gyvenviečių, o jo gyventojai buvo beveik vien žydai ir lenkai. 1897 m. šalia katalikų bažnyčios pastatytas obeliskas, skirtas Adomo Mickevičiaus 100-ųjų gimimo metinių paminėjimui. Paminklas išliko iki šių dienų, tačiau bažnyčia apleista.

Antrojo pasaulinio karo pradžioje į Pidhaicius plūstelėjo didelis žydų pabėgėlių srautas iš vakarų, ir nacių naikinimo metu čia gyveno daugiau nei 3 000 žydų. Dėl pabėgėlių ir higienos problemų 1941–1942 m. žiemą daugelis žydų mirė nuo bado ir šiltinės epidemijos. 1942 m. rugsėjo 21 d. (Jom Kipuro dieną) daugiau nei 1 000 žydų buvo išsiųsti į Belžeco naikinimo stovyklą, o spalio 30 d. dar 1 500 žydų buvo deportuoti į Belžecą, kur jų laukė mirtis. Dar šimtai žydų buvo nužudyti pačiuose Pidhaiciuose ir jo apylinkėse vokiečių ir ukrainiečių kolaborantų policijos.

Po Antrojo pasaulinio karo miestelis, kaip ir visas regionas, buvo prijungtas prie Ukrainos TSR, priklausančios Sovietų Sąjungai. Nuo to laiko gyventojai yra beveik vien ukrainiečiai.

## Gyventojai

## Tautinė sudėtis
2001 m. Ukrainos gyventojų surašymo duomenimis miesto gyventojai yra:

* Ukrainiečiai: 99,50%
* Rusai: 0,41 %
* Kiti: 0,09 %

## Žinomesni žmonės

* Ignotas Potockis (1750–1809) – ATR valstybinis veikėjas
* Tadeusz Łomnicki (1927–1992) – aktorius
* Jan Łomnicki (1929–2002) – kino režisierius ir scenaristas
* Stanislovas Ravera Potockis (1579–1667) – bajoras
* Mikalojus Volskis (1553–1630) – ATR valstybinis veikėjas

## Galerija

Vaizdas:Bełżec - napis upamiętniający pomordowanych Żydów z Podhajec.JPG|Užrašas, skirtas Pidhaicių žydų aukoms Belžeco naikinimo stovykloje atminti.
Vaizdas:61-248-0001 Pidhaitsi Church RB.jpg|Ėmimo į dangų bažnyčia.
Vaizdas:Підгаєцький костел.jpg|Švenčiausios Trejybės bažnyčia.
Vaizdas:61-248-0047 Pidhaitsi Townhall RB.jpg|Senoji rotušė.
Vaizdas:Pidhayci-Jewish.jpg|Žydų kapinės.


## Išnašos
2025–2026 m. A-Liga

**2025–2026 m. A-Liga** – aukščiausioji Danija moterų futbolo lyga. Tai pirmasis sezonas, kai lyga pakeitė pavadinimą į **A-Liga**, vietoje ankstesniais metais naudoto **Elitedivisionen**.

## Apie lygą
* 2025–2026 m. sezone **A-Liga** varžėsi 8 komandos. Naujokėmis tapo FC Midtjylland.

## Dalyvės

## Galutinė lentelė

## Atkrintamosios rungtynės
### Stipriųjų grupė

### Atrankinė grupė

## Taip pat skaitykite
*2025–2026 m. B-Liga
*2025–2026 m. C-Liga
*2025–2026 m. Danijos moterų futbolo taurė

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficialus A-Liga puslapis
* 2025–2026 m. sezonas (pagal SOCCERWAY)
* 2025–2026 m. sezonas (pagal FLASHSCORE)
* 2025–2026 m. sezonas (pagal Globalsportsarchive)
Jimmy Kimmel

**Džimis Kimelas** (g. 1967 m. lapkričio 13 d. Brukline, Niujorke) – JAV televizijos laidų vedėjas, aktorius, komikas. Geriausiai žinomas kaip vakaro pokalbių laidos „Jimmy Kimmel Live!“ vedėjas. Aktorius 2012, 2016 ir 2020 m. vedė Primetime Emmy apdovanojimų ceremoniją ir Oskaro ceremoniją 2017, 2018, 2023 ir 2024 m.

Prieš „Jimmy Kimmel Live!“ laidą D. Kimelas vedė televizijos kanalo „Comedy Central“ laidas „The Man Show“ ir „Win Ben Stein's Money“.

2013 m. D. Kimelas įtrauktas į Holivudo šlovės alėją.

2018 m. JAV žurnalas „Time“ D. Kimelą įrašė į 100 įtakingiausių pasaulio žmonių sąrašą. D. Kimelas yra ilgiausiai šiuo metu vedantis vakaro pokalbių laidą JAV. Jis 2025 m. vedė 23 laidos sezoną, o tai yra antras rezultatas visoje JAV televizijos laidų istorijoje po Džonį Karsono, kuris „Tonight Show Starring Johnny Carson“ laidą vedė 30 sezonų.

2024 m. D. Kimelas pelnė Emmy apdovanojimą už 96-osios Oskarų teikimo ceremonijos vedimą, o 2025 m. – už laidos „Kas nori tapti milijonieriumi“ vedimą.

2025 m. rugsėjo 17 d. „American Broadcasting Company“ kanalas sustabdė „Jimmy Kimmel Live!“ laidos transliavimą šiame kanale. Šis sprendimas buvo priimtas po Federalinės komunikacijos komisijos vadovo Brendano Karo kritikos, kai D. Kimelas savo laidoje po Čarlio Kirko nužudymo užsiminė, kad „Konservatoriai pasinaudojo Kirko nužudymu, kad pelnytų politinių taškų“. Po penkių dienų, rugsėjo 23 d., laida grįžo į TV eterį.

## Filmografija

## Nuorodos
* 

## Šaltiniai
2025–2026 m. Liga F

**2025–2026 m. [[Liga F]]** – moterų futbolo čempionatas, kuriame varžėsi pajėgiausios Ispanijos moterų futbolo komandos. Sezonas prasidėjo 2025 m. rugpjūčio 30 d. ir baigėsi 2026 m. gegužės 31 d. Dar žinomas kaip **2025–2026 m. Primera División Femenina de Fútbol**, o dėl rėmimo sutarčių vadinosi **2025–2026 m. Liga F Moeve**. Barcelona futbolininkės gynė čempionių titulą iškovotą 2024–2025 m. sezone.

## Apie lygą
2025–2026 m. sezone dalyvavo 16 komandų. Nugalėtojoms sezono pabaigoje įteikiami medaliai bei pereinamoji Čempionių taurė, o klubas įgyja teisę žaisti moterų UEFA moterų Čempionių lygos atrankos turnyre.  Antrą ir trečiąją vietas čempionate užėmusios komandos irgi patenka į turnyrą.

## Pokyčiai
Prie keturiolikos senbuvių prisijungė dvi naujos dalyvės: Alhama CF ir DUX Logroño.

## Dalyvės
; Dalyvavo šešiolika komandų 

## Galutinė komandų rikiuotė
; 2025–2026 m. Liga F.
* Čempionėmis tapo .								

## Taip pat skaitykite
* 2025–2026 m. Primera Federación
* 2025–2026 m. Copa de la Reina de Fútbol
* 2025–2026 m. Supercopa de España Femenina

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali lygos svetainė
* RSSSF duomenų bazė
* Globalsportsarchive
* pagal SOCCERWAY
* pagal FLASHSCORE
Mindaugas Brazys

**Mindaugas Brazys** (g. 1982 m. gruodžio 27 d. Kaune) – Lietuvos krepšininkas ir krepšinio treneris.

Gimė ir augo Kaune. Tėvas – krepšininkas, krepšinio treneris Algirdas Brazys. Baigė Kauno J. Urbšio vidurinę mokyklą. Treniravosi ir baigė Arvydo Sabonio krepšinio mokyklą.

1999–2004 m. žaidė Lietuvos ir Lenkijos krepšinio klubuose, vėliau baigė karjerą dėl nugaros skausmų. Nuo 2006 m. pradėjo trenerio asistento-skauto karjerą Kauno „Žalgiryje“. 2008 ir 2010 m. Lietuvos U-20 vaikinų krepšinio rinktinės, 2011 m. Lietuvos vaikinų studentų krepšinio rinktinės trenerio asistentas/skautas. Kaip vyriausiasis treneris debiutavo 2022 m. Klaipėdos „Neptūne“.

## Pasiekimai
;Žaidėjo karjera
* LKAL: 3 vieta (2000, 2002 m.)
* LKL: 2 vieta (2002 m.)
;Trenerio karjera
* Europos jaunimo (U-20) krepšinio čempionatas: sidabras (2008 m.)
* Pasaulio studentų universiada: bronza (2011 m.)
* VTB lyga: 3 vieta (2009, 2013 m.)
* LKL: 1 vieta (2007, 2008, 2012, 2013 m.); 2 vieta (2009, 2010, 2016, 2018, 2019, 2020 m.)
* Baltijos krepšinio lyga (2010, 2012 m.)
* Lietuvos krepšinio federacijos taurė (2012 m.)
* Karaliaus Mindaugo taurė: 1 vieta (2019 m.); 2 vieta (2018, 2020 m.); 3 vieta (2016 m.)
* KMT taurės antros vietos laimėtojas

## Šaltiniai
Jonas Dovydėnas

**Jonas Dovydėnas** (1939 m. vasario 12 d. Kaune – 2025 m. rugsėjo 23 d. Panevėžyje) – Lietuvos fotografas.

## Biografija
Jonas Dovydėnas gimė rašytojo Liudo Dovydėno šeimoje. 1944 m. kartu su tėvais pasitraukė į Vokietiją, o 1949 m. emigravo į Jungtines Amerikos Valstijas. 1959–1961 m. tarnavo JAV karinėse oro pajėgose, kur pradėjo domėtis fotografija.

1965 m. baigė anglų kalbos ir literatūros studijas Brauno universitete. Tuo pat metu mokėsi fotografijos Rod Ailando dizaino institute pas Harry Callahaną, vėliau – Ilinojaus technologijos institute pas Aaroną Siskindą. 1967–1968 m. dirbo Čikagos miesto atkūrimo departamente, nuo 1968 m. tapo laisvai samdomu fotografu.

## Kūryba
Dovydėnas fotografavo architektūrą, peizažus, etnines bendruomenes, jų kasdienybę bei karo vaizdus. Jo darbai pasižymi psichologine įtaiga, menine įžvalga ir techniniu preciziškumu. Nors dirbo įvairiose srityse, daugiausia kūrė nespalvotą fotografiją.

Jis publikavo nuotraukas tokiuose leidiniuose kaip „The Times“, „National Geographic“, „Adventure“, „Soldier of Fortune“, „Playboy“, „Chicago Magazine“ ir kt.

Surengė individualių parodų JAV (Čikagoje 1967, 1972–73, 1978–79, Vašingtone 1980, Lenokse 1990), Lietuvoje (Vilniuje 1982, 1989, 2002, 2007, 2018; Kaune 2004, 2023), taip pat Maskvoje (2003), Bratislavoje ir Poznanėje (abi 2004), Kabule (2007).

## Leidiniai
Dovydėnas yra išleidęs kelis fotoalbumus:

* Faces (1976)
* Chicago Houses (1979)
* Nevada: A Journey (1987)
* Sugrįžimas į paliktą kraštą (2002)

Taip pat sukūrė ciklus „Čikagos etninis gyvenimas“ (1977), „Afganistanas“ (1985–2009).

## Kolekcijos
Dovydėno darbų turi Čikagos meno institutas, Mineapolio meno institutas, JAV Kongreso biblioteka, Lietuvos fotomenininkų sąjunga, taip pat privačios kolekcijos ir bankai JAV.

## Įvertinimas
1997 m. tapo Lietuvos fotomenininkų sąjungos garbės nariu. 2007 m. įsteigė L. Dovydėno literatūrinės premijos fondą, o 2019 m. įkurta jo vardo stipendija jauniesiems fotografams.

## Galerija

IN THE PYRAMID LAKE INDIAN RESERVATION BUDDY VIDOVICH PAIUTE FARMER AND FORMER TRIBAL CHAIRMAN, SEEDS A FIELD WITH... - NARA - 553665.jpg|Žemės ūkio darbai indėnų pajučių rezervacijoje (Nevada, 1973 m.)
NEAR THE TOWN OF WISCONSIN DELLS THE WISCONSIN RIVER CHANNELS THROUGH DEEP, SOFT SANDSTONE CLIFFS, CUTTING THE ROCK... - NARA - 554178.jpg|Vaikai Viskonsin Delse (Viskonsinas, 1973 m.)
PYRAMID LAKE, LARGEST NATURAL LAKE IN NEVADA, LIES WITHIN THE PYRAMID LAKE INDIAN RESERVATION. THE ISLAND FOR WHICH... - NARA - 552886.jpg|Piramidės ežeras (1973 m.)
THIS GREENBUSH RESIDENT'S HOBBY IS BUILDING WINDMILLS - NARA - 554201.jpg|Grinbušo gyventojas, gaminantis vėjo malūnus (Minesota, 1973 m.)
ALONG I-80, OUTSIDE RENO - NARA - 553132.jpg|Rino apylinkės (Nevada, 1973 m.)


## Šaltiniai
Tripurasundarė

**Tripurasundarė** ( 'trijų pasaulių grožybė') – šaktinė hinduistinė dievybė, garbinama kaip viena iš mahavidjų.

Tripurasundarė dar minima kaip Šodašė ('šešiolikinė'), Lalita ('grakščioji, gundytoja'), Kamešvarė ('aistos viešpatė'), Šrividja ('palaimioji išmintis'), Radžaradžešvarė ('karalių karalių viešpatė'). Pasak pagrindinio teksto, skirto šiai deivei, Lalita sahasranamos, Tripurasundarė sėdi soste, išpuošta brangakmeniais, turi laimius ištekėjusios moters ženklus, didelių krūtų ir liauno juosmens, jos viršugalvis puoštas mėnuliu, o jos šypsena pranoksta Šivos. Ji įsitaisiusi ant Brahmos, Višnaus, Šivos ir Rudros lavonų. Dažnai vaizduojama sėdinti lotose, kuris guli ant Šivos kūno arba auga iš jo bambos. Anot Vamakešvara tantros, Tripurasundarė gyvenanti Himalajuose, garbinama išminčių ir dangiškųjų nimfų, tyro ir krištolas kūno, dėvi tigro kailį, kaklą apsijuosusi gyvate, pasipuošusi brangakmeniais, pelenais ir gėlėmis, rankose laiko tridantį ir būgną, jos keliavimo priemonė (vahana) – bulius.

Tripurasundarė buvo gerai žinoma dar iki mahavidjų grupės atsiradimo. Ji garbinta tiek Kašmyro, tiek Pietų Indijos tantrizme. Tripurasundarės kultas dabar populiariausias Pietų Indijoje, kur daugiausia garbinama Šrividja mantros ir Šri čakros forma. Jos garbinimas vyksta tik privačiai. Šrividjos vardu deivė minima VII a. tamilų religiniame tekste Tirumantirame, IX a. minima sanskritiškuose tekstuose, priskiriamuose Šankarai. XIII–XIV a. Tripurasundarės-Šrividjos kultas plačiai paplito tiek Kašmyre, tiek Pietų Indijoje, vėliau pasiekė ir Bengaliją.

Nors Tripurasundarė garbinama ezoteriškai, keletas devocionalių jai skirtų tekstų pateko ir į viešąją erdvę (pvz., Karnatakos stiliaus muziko Mutusvamio kūrinys *Navavaranakirthis*). Šventyklų, kuriose Tripurasundarė būtų garbinama antropomorfiniu pavidalu, maža, tačiau jos esatis išreiškiama kitų dievybių šventyklose pavaizduota Šri čakra. Kančipurame garbinama deivė Kamakšė ikonografiškai praktiškai nesiskiria nuo Tripurasundarės. Radžaradžešvarės šventyklos yra Varanasyje ir Bangaramu kaime (Utar Pradešas).

Epitetai, kuriais garbinama Tripurasundarė, pabrėžia jos grožį, laimumą, vaisingumą, tyrumą, grakštumą, jos, kaip dharmos prievaizdę, sergėtoją nuo demonų. Kartais Tripurasundarė laikoma Kali emanacija.


Kalighat Rajarajeswari.jpg|Radžaradžešvarės emanacija
Lalita - The Goddess Tripurasundari.jpg|Tripurasundarė lotose
Indian goddess with golden dress.jpg|Tripurasundarės mūrtis iš Kakinados
Tripura-sundari yantra color.jpg|Tripurasundarės Šri jantra


## Šaltiniai
2025–2026 m. LKL sezonas

**2025–2026 m. Lietuvos krepšinio lygos sezonas** – 33-as lygos (Betsson-LKL) sezonas, kuriame varžosi 9 pajėgiausi Lietuvos krepšinio klubai. Čempionų titulą gina Kauno „Žalgiris“.

## Turnyro formatas
Turnyras vyksta dviem etapais. Reguliarusis sezonas vyksta keturių ratų sistema, t. y. komandos tarpusavyje sužaidžia po dvejas rungtynes namuose ir išvykoje. Reguliariajame sezone kiekviena komanda sužais po 32 rungtynes. Kiekviename ture vyksta po keturias rungtynes, todėl viena komanda praleidžia turą ir ilsisi.  

Reguliariojo sezono finišas numatytas 2026 m. gegužės 17 d., o jau gegužės 20 d. turėtų startuoti atkrintamosios varžybos. Jos vyks įprastu formatu: ketvirtfinaliuose kovojama iki dviejų pergalių, o pusfinaliuose ir finaluose – iki trijų laimėjimų.  

Vėliausia „Betsafe-LKL“ sezono pabaigos data, atkrintamųjų etapuose prireikus maksimalaus skaičiaus rungtynių, būtų 2026 m. birželio 19 d. 

## Dalyvaujantys klubai
2025–2026 m. sezone lygoje rungiasi 9 klubai.
Lyga neteko dviejų komandų iš praėjusio sezono:

* Mažeikių „M Basket-Delamode“ užėmė paskutinę vietą 2024–2025 m. sezone ir iškrito į NKL.
* Vilniaus „Wolves“ sustabdė savo veiklą.

Nauja komanda lygoje:

* Gargždų krepšinio klubas „Gargždai Basketball“ įkurtas 2024 m. Klubas sėkmingai debiutavo RKL-B divizione, tapo čempionais ir 2025–2026 m. sezone rungtyniaus „Betsson-LKL“ čempionate kaip Gargždų „Gargždai“.

Žemiau lentelėje nurodyti klubai, kurie rungtyniauja LKL šiame sezone, taip pat arenos, kuriose vyks rungtynės.





## LKL klubai tarptautiniuose turnyruose

## Reguliarusis sezonas

### Turnyrinė lentelė

### Rezultatai

## Apdovanojimai

### „Betsafe-LKL“ simbolinis penketukas

### Mėnesio žaidėjas

## Atkrintamosios varžybos
Sezonas dar tik prasidėjo – informacija bus įrašyta vėliau.

## Išnašos
1933 m. Lygumų gaisras

**1933 m. Lygumų gaisras** – gaisras, 1933 m. balandžio 13 d. kilęs Lygumuose, Šiaulių apskrityje.

Teigiama, kad gaisro priežastis – skylėtas Jurgio Čiuberkio namo dūmtraukis. Praėjus nedaug laiko, kibirkščiuoti ėmė stogas iš šiaudų ir gretimi statiniai, gaisras apėmė keletą gatvių. Liepsnai greit plisti sąlygas sudarė stiprus pietryčių vėjas bei tai, kad šiaudais buvo dengti kone visi Lygumų namų stogai, ugnis sparčiai plito bažnyčios kryptimi. Kaip rašė to meto spauda, dėl nelaimės lygumiečius ištiko panika. Gaisrą malšino ugniagesiai, atvykę iš Pakruojo, Joniškio, Radviliškio ir Šiaulių, dėtos pastangos, kad gaisras neplistų, o ugnies jau apimti pastatai nebuvo gesinami; gaisro lokalizavimas užtruko – prireikė 4–5 val.

Nustatyta, jog gaisras sunaikino 45 žmonių būstus (maždaug 100 šeimų neteko namų) bei 42 kitos paskirties pastatus (32 tvartus, 4 darži­nes, 3 klojimus, 2 svirnus ir  verpyklą), sudegė apie pusė gyvenvietės. Daug žalos gaisras padarė mūrinei miestelio mokyklai. Žmonių žūčių išvengta. Kai kurie padegėliai lietuviai apsistojo gretimuose kaimuose, o žydai – miestelio si­na­go­goje. Iš Šiaulių ir Pakruojo nukentėjusiems nuo gaisro gabentas maistas, nes jo trūko. Paskaičiuota, kad gaisras padarė apytikriai 300 000 ar 400 000 litų turtinių nuostolių.

## Išnašos
Švedijos kultūros kanonas

**Švedijos kultūros kanonas** – šimto žymiausių ir reikšmingiausių Švedijos meno kūrinių ir kultūros vertybių rinkinys (iki 1975 metų). Jį sudaro šios dalys: proza, poezija, vaizdai ir formos, muzika, filmai ir performansai, teisė ir teisingumas, religija, ekonomika, išradimai, viešinimai . Kanonas pradėtas rengti 2022 m. dešiniųjų partijų sprendimu, jam išleista apie 8 mln. kronų, 2025 rugsėjo 2 d. istorikas Lars Tragardh įteikė Švedijos kultūros ministrei Parisai Liljestrand kanono sąrašą spaudos konferencijoje Upsaloje . Švedijos kultūros kanono sukūrimas itin plačiai nušviestas pasaulio spaudoje: apie jį rašė „The Guardian“, „The Conservative“, „The New York Times“.

## Šaltiniai
Centesimus annus

***Centesimus annus*** – 1991 m. popiežiaus Jono Pauliaus II publikuota enciklika. Ji paskelbta, minint socialinės popiežiaus Leono XIII enciklikos „Rerum novarum“ 100 m. išleidimo jubiliejų. Teologas kardinolas Georges Cottier teigė svariai prisidėjęs rengiant šią encikliką.

*Centesimus annus* Jonas Paulius II pateikia Rytų Europoje po komunizmo griūties kilusių socialinių problemų vertinimą iš bažnyčios perspektyvos. Nors tradicinei krikščioniškajai etikai, anot popiežiaus, liberalizmas esąs grėsmė, kapitalistinė ekonomika traktuojama pozityviai.

Teisės į gyvybę, giminės pratęsimą, darbą, mokslą esančios kertinės. Teigiama, kad visuomenės gyvenime svarbi esanti religijos rolė, be to, popiežius kviečia bažnyčią rasti išeitis iš socialinių problemų.

## Išnašos

## Nuorodos
* Enciklikos tekstas
Dubajaus Basketball

**Dubajaus „Basketball“** () – krepšinio klubas iš Dubajaus miesto Jungtiniuose Arabų Emyratuose. Įkurtas 2023 m., namų rungtynes žaidžia „Coca-Cola“ arenoje Dubajuje.

## Istorija
Dubajaus „Basketball“ įkurtas 2023 m. JAE verslininko Abdula Saido Džumos al Nabūdacho ir serbo Dejano Kameniševičiaus – tai pirmasis profesionalus Jungtinių Arabų Emyratų klubas. 2024 m. sutarta, kad klubas trims sezonams prisijungs prie Adrijos lygos. Jis savo sportinę veiklą pradėjo 2024–2025 m. sezone, debiutuodamas Adrijos lygoje. Debiutiniame sezone komanda pasiekė Adrijos lygos pusfinalį, bet dėl tolimesnės kovos eliminuota Belgrado „Partizan“ klubo.

2025 m. liepą Dubajaus „Basketball“ iš Eurolygos gavo penkerių metų licenciją, mainais už finansinę paramą lygai. Tai pirmasis Eurolygos klubas iš Azijos, neskaitant Izraelio komandų.

## Sudėtis

## Treneriai
*  Jurica Golemac (2024–)

## Šaltiniai
Cessna CG-2

**Cessna Model CG-2** – XX a. ketvirtame dešimtmetyje JAV įmonės Cessna Aircraft Company sukurtas ir gamintas medinės konstrukcijos vienvietis pradinio mokymo sklandytuvas.

## Konstrukcija ir gamyba
1930 m. siekdama išgyventi Didžiosios depresijos sąlygotame rinkos nuosmukyje, orlaivių gamintojos „Cessna Aircraft Company“ įkūrėjo Klaudo Cesnos () sūnus Eldonas pasiūlė pradėti gaminti pigius ir paprastus sklandytuvus. Taip buvo tikimasi išlaikyti įmonę tol, kol atsigaus ekonomika ir grįš didesnių lėktuvų pirkėjai.

1930 m. „Cessna“ pradėjo gaminti Vokietijoje gamintų sklandytuvų pavyzdžiu sukurtą pirminiam mokymui skirtą sklandytuvą, gavusį pavadinimą „Model CG-2“, įmonės viduje neformaliai vadintą „Cessna Glider, model 2“. Kataloge nurodyta orlaivio kaina siekė 398 JAV dolerius (2024 m. kainomis – 7 491 JAV dolerius). Mažą kainą padėjo užtikrinti tai, kad sklandytuvas buvo parduodamas kaip savarankiška, surinkimui skirtas rinkinys (). Į rinkinį be surinkimo instrukcijos įėjo ir paleidimo sistema. Reklaminė kampanija žadėjo, kad *„žmogus gali skristi saugiai ir be variklio“ (*); kitoje reklamoje buvo žadama, kad *„sklandytuvų pilotai – ateities oro transporto pilotai“ (*).

Tikslus pagamintų modelio CG-2 orlaivių skaičius nėra žinomas. „Cessna“ apskaitos dokumentuose nurodoma, kad buvo parduota tik 54 vnt. CG-2; kituose šaltiniuose nurodoma, kad „Cessna“ pagamino bent 300 vnt. CG-2.

Modelio „CG-2“ pardavimai leido įmonei išsilaikyti iki 1932 m., po ko įmonė užsidarė dviem metams.

## Eksploatacija
Surinktas „CG-2“ buvo paleidžiamas į komplektą įėjusios elastinės virvės pagalba arba buksiruojant lėktuvu arba automobiliu. Ilgesniems skrydžiams sklandytuvas startuodavo nuo kalno ar skardžio.

## Išlikę egzemplioriai
Yra žinomi du išlikę, muziejuose eksponuojami „CG-2“ egzemplioriai:

* EAA Airventure Museum, Oškoše (JAV Viskonsino valstija)
* Museum of Flight, Sietlas (JAV Vašingtono valstija).

## Variantai

* **Cessna CPG-1** – motorizuotas variantas, varomas 10 AG (7,4 kW) galios varikliu „Cleone“.
* **Cessna CS-1** – sklandytuvas.
* **[[Cessna EC-2]]** – vienvietis motorizuotas monoplanas su uždara piloto kabina.

## Techniniai duomenys
**Bendrosios charakteristikos**

* **[[Įgula (mašinos)|Įgula]]:** 1
* **Ilgis:** 18 pėdų 0 colių (5,49 m)
* **[[Sparno mojis]]:** 36 pėdos 2 coliai (11,02 m)
* **Aukštis:** 6 pėdos 10 colių (2,08&nbsp;m)
* **Sparno plotas:** 157 kv. pėdos 14,6 m2)
* **[[Tuščios transporto priemonės svoris|Tuščio svoris]]:** 120 svarų (54 kg)

**Skrydžio duomenys**

* **[[V greičiai|Maksimalus greitis]]:** 25 mylios per valandą (40 km/h, 22 mazgai)
* **Kreiserinis greitis:** 20 mylių per valandą (32 km/h, 17 mazgų)
* **Smukos greitis:** 15 mylių per valandą (24 km/h, 13 mazgų)

## Literatūra
* 

## Išnašos
2025 m. pasaulio plento čempionatas

**2025 m. pasaulio plento čempionatas** – 98-iasis geriausių pasaulio dviračių plento lenktynių sporto čempionatas, kuris vyko rugsėjo 21 – 28 d. Ruandoje. Tai buvo pirmasis kartas kai čempionatas vyko Afrikos žemyne. Lietuva čempionate nedalyvavo.

## Medalių lentelė

## Medalininkai
### Suaugusiųjų varžybos

### Iki 23 m. amžiaus kategorija

### Jaunimo kategorija

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
2025–2026 m. Női NB I

**2025–2026 m. [[Női NB I]]** () – aukščiausioji Vengrijos moterų futbolo lyga. Sezonas prasidėjo 2025 m. rugpjūčio 24 d. ir baigėsi 2026 m. gegužės 23 d.

## Pokyčiai
Dalyvavo 12 komandų, įskaitant 10 senbuvių, bei iš 2024–2025 m. Antros lygos perkeltas Budaörsi ir Újpest.

* Astra ir Soroksár perkeltos į Antrą lygą.

## Galutinė lentelė

## Rungtynės dėl trečiosios vietos
----

----

## Finalo rungtynės
----

----

## Taip pat skaitykite
* 2025–2026 m. Nemzeti Bajnokság I
* 2025–2026 m. Vengrijos futbolo taurė

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali lygos svetainė
* Hungary pagal RSSSF
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
Sidas Praleika

**Sidas Praleika** (g. 2007 m. gegužės 25 d.) – futbolininkas, saugas. Atstovavo „Bangos“ klubui.

## Karjera
Nuo 2018 m. atstovavo Klaipėdos FM–Atlantas jaunučių komandoms. 2020 m. vasarą perėjo į NFA Be1. Žaidė jaunučių čempionatuose. 

2023 m. vasarą grįžo į „Bangos“ klubą. Treniravosi su dublerių komanda. 2023 m. rugpjūčio 7 d. debiutavo vyrų futbole, kai sužaidė Antros lygos rungtynėse prieš FK Dembava. Susitikimą pradėjo startinėje sudėtyje, o 58 min. buvo pakeistas. Namuose (Pasvalio miesto stadionas, Pasvalys) žaidę Dembavos futbolininkai palaužė gargždiškius rezultatu 2-0.

2025 m. kovo 15 d. debiutavo „Bangos“ pagrindinėje komandoje Supertaurės rungtynėse prieš FK Žalgiris. Susitikimą pradėjo kaip atsarginis, o aikštėje pasirodė jau pridėtinio laiko metu (90+3 min.) ir žaidė iki finalinio švilpuko. Po pagrindinio laiko rezultatas buvo lygus (2-2), o Supertaurės laimėtojais paaiškėjo po  baudinių serijos. Sidas Praleika tiksliai smūgiavo nuo 11 metrų žymos, tačiau trofėjų iškovojo Vilniaus „Žalgiris“.

2025 m. kovo 15 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš FK Žalgiris. Susitikimą pradėjo kaip atsarginis, o aikštėje pasirodė po keitimo (60 min.) vietoje Dovydo Norvilo. Rungtynės baigėsi lygiosiomis 1-1.

2026 m. sausio 2 d. paskelbta, kad futbolininkas lieka „Bangos“ klube.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  Rungtyniavo A lygoje;

## Rinktinės
; U-18 rinktinė
2025 m. kovo 21 ir kovo 23 d. Lietuvos U-18 rinktinė sužaidė dvejas draugiškas rungtynes prieš Maltos bendraamžius. Į rinktinę pakviestas ir Sidas Praleika.

2025 m. kovo 21 d. debiutavo Lietuvos U-18 rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Maltą. Susitikimas baigėsi lygiosiomis 2-2. Sidas Praleika rungtynes pradėjo kaip atsarginis, o aikštėje pasirodė rungtynių pabaigoje (86 min.) ir žaidė iki finalinio švilpuko.

2025 d. kovo 23 d. sužaidė ir antrosiose rungtynėse. Susitikimą pradėjo startinėje sudėtyje ir žaidė iki finalinio švilpuko. Lietuvaičiai palaužė varžovus minimalia persvara 1-0.

; U-21 rinktinė
2026 m. kovą aštuoniolikmetis buvo pakviestas į U-21 rinktinės sudėtį. Debiutavo kovo 27 d. rungtynėse prieš Ukrainos U-21.

## Išnašos

## Nuorodos
* toplyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
2025–2026 m. Ligue 1

**2025–2026 m. [[Ligue 1]]** () – aukščiausioji Prancūzijos futbolo lyga. Dėl rėmimo sutarčių dar žinoma kaip **2025–2026 m. Ligue 1 McDonald's**.

Sezonas prasidėjo 2025 m. rugpjūčio 15 d. ir baigėsi 2026 m. gegužės 16 d.

Paris Saint-Germain gynė čempionų titulą, 2024–2025 m. sezone iškovoję 13-ąjį titulą per klubo gyvavimo istoriją.

## Pokyčiai
Dalyvavo 18 komandų, įskaitant 15 senbuvių, bei tris klubus, perkeltus iš 2024–2025 m. Ligue 2: Lorient, Paris ir Metz.

## Komandos

## Turnyrinė padėtis

----

## Taip pat skaitykite
* 2025–2026 m. Ligue 2 – antrasis divizionas;
* 2025–2026 m. Prancūzijos futbolo taurė

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali lygos svetainė
* 2025–2026 m. sezonas pagal RSSSF
* 2025–2026 m. SOCCERWAY
* 2025–2026 m. FLASHSCORE
* 2025–2026 m. Globalsportsarchive
Gačionių dvaro koplyčia

**Gačionių dvaro koplyčia** – naujai pastatyta koplyčia, esanti Rokiškio rajono savivaldybėje, Gačionių dvaro sodyboje, 4 km į šiaurę nuo Jūžintų, netoli kelio . Stovi sodybos dalyje tarp rūmų ir ežero pakrantės. Pašventinta koplyčia, kaip ir atnaujinta dvaro sodyba, atviri visuomenės lankymui ir pažinimui.

2025 m. rugsėjo 21 d. Panevėžio vyskupas Linas Vodopjanovas pašventino naują koplyčią. Šventinimo ceremonija buvo privati, skirta dvaro savininkų Balčiūnų šeimos artimiesiems. Šv. Mišiose dalyvaujant kartu kitiems kunigams, parapijiečiams, koplyčios statytojams, jai suteiktas Aušros vartų Švč. Mergelės Marijos, Gailestingumo Motinos vardas. Pavadinimą įkvėpė koplyčioje kabantis dailininko Vytauto Kasiulio  (1918–1995) tapytas paveikslas „Aušros vartų motina“. 

Koplyčios dvare nebuvo, dvarininkai Rozenai važiuodavo į Jūžintų bažnyčią. Šiuolaikinė koplyčia pastatyta senoviniu būdu, atspindinti XIX a. pradžioje vyravusį neoklasicizmo architektūros stilių, kaip ir kiti dvaro pastatai. Koplyčios pastatas su rąstų sienomis, ant akmens mūro pamatų, dvišlaičiu stogu su skardos danga, keturių kolonėlių portiku. Ant kraigo iškeltas geležinis ornamentuotas kryžius. Jo viršūnės papuoštos paukštelių figūromis, simbolizuojančiomis vėles. Koplyčios kryžius sukurtas pagal apylinkėse prieš šimtmetį stovėjusį koplytstulpį su tokiu kryžiumi. Jo įvaizdis panaudotas ir iliustruojant Juzefo Veisenhofo romaną „Sabalas ir panelė” (, 1911), kurio veiksmas vyko Gačionių dvare. Altoriaus dalyje įtaisytas V. Kasiulio paveikslas Aušros vartų Švč. Mergelės Marijos garbei. Dailininkas buvo nutapęs du tokius paveikslus – kitas yra Jėzuitų kolegijoje Vatikane. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Jūžintų Šv. arkang. Mykolo parapija *paneveziovyskupija.lt*
* Šarūnas Subatavičius. Istorinis tyrimas *gacioniudvaras.lt*
Iveta Lešinskytė

**Iveta Lešinskytė** (g. 1995 m. sausio 13 d. Tauragėje) – Lietuvos boksininkė, 2019 m. Lietuvos geriausios metų boksininkės laureatė, nacionalinė čempionė.

## Biografija
Iveta Lešinskytė gimė ir užaugo Tauragėje. Nuo 2014 m. tarnauja Lietuvos didžiojo kunigaikščio Kęstučio motorizuotajame pėstininkų batalione.

Boksu pradėjo užsiimti Tauragės sporto centre pas trenerį Giedrių Vaištarą. Vėliau treniravosi Tauragės sporto klube „SC KOVA" pas trenerį Eduardą Kutujevą.

2013 m. Lietuvos suaugusiųjų bokso čempionate svorio kategorijoje virš 81 kg iškovojo sidabro medalį. Finale pralaimėjo klaipėdietei Kristinai Rimkutei.

2019 m. Europos moterų bokso čempionate Madride užėmė 5-ąją vietą svorio kategorijoje iki 81 kg. Pirmoje preliminarioje kovoje taškais 4:1 nugalėjo 2016 m. Europos vicečempionę vengrę Petrą Satmari. Ketvirtfinalyje pralaimėjo turkei Elif Guneri (0:5), kuri vėliau iškovojo bronzos medalį. Tais pačiais metais vykusiame pasaulio moterų bokso čempionate užėmė 5-ąją vietą svorio kategorijoje iki 75 kg. Ketvirtfinalyje pralaimėjo būsimajai pasaulio čempionei Lauren Price iš Velso.

2019 m. Lešinskytė išrinkta geriausia 2019 m. Lietuvos metų boksininke Lietuvos bokso federacijos rinkimuose. Tais pačiais metais tapo pirmąja moterimi, pelniusia **Tauragės metų sportininkės** vardą.

2025 m. rugsėjo mėn. dalyvavo pirmajame istorijoje 2025 m. pasaulio bokso čempionate, kur svorio kategorijoje iki 80 kg aštuntfinalyje rezultatu 2-3 pralaimėjo Kazachstano boksininkei Gulsajai Jeržanai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos bokso federacija
* LRT tema: Iveta Lešinskytė