open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Keiksmažodis

**Keiksmažodis** – tabu žodis, kuris priimtinomis aplinkybėms gali būti panaudotas labai stipriai emocijai perteikti. Žmonės greičiausiai keikiasi nuo pat kalbos atsiradimo.

Pirminė keiksmažodžių funkcija yra emocinė. Neretai tuo pačiu keiksmažodžiu galime išreikšti visą emocijų spektrą, nuo pykčio ir didelio pažeminimo iki džiaugsmo ir susižavėjimo. Tačiau kartais keiksmažodžiai tampa pertarais arba pauzių užpildais: tokiu atveju jų emocinis atspalvis nublanksta.

Keiksmažodžiai yra susiję su tuo, kas visuomenėje yra tabu. Dabar tai dažnai lytiškumo temos ar įvairios kūno išskyros. Praeityje ženklių tabu būta mitologijoje (*po perkūnais, eik velniop*), tabu buvo taip pat ir kai kurie gyvūnai (*tu rupūže, eik šunims šėko pjauti*). Švelnesnė keiksmažodžių grupė yra nerealūs palinkėjimai (*kad tu šaukšte prigertum*). Sovietmečiu į lietuvių kalbą atėjo daug rusiškų keiksmažodžių, manoma kad juos atnešė kalėjimų kultūra.

Oficialiojoje, intelektualinėje kalboje keiksmažodžiai nevartojami. Viešojoje erdvėje keiksmažodžių vartojimui taikoma cenzūra.

Kare keiksmažodžiu kai kada atsakoma į priešo pusės reikalavimą pasiduoti (tokie atvejai kaip Nuts!, Russkij vojennyj korabl, idi na chuj!, 1676 m. kazokų atsakymas turkų sultonui ir pan.). Tuo norima pasakyti, jog pasiduoti neketinama, pasigailėjimo neprašoma ir derėtis nepasiduodant nematoma dėl ko. Tie atsakymai nebuvo tiesiog emocinė iškrova, prieš juos pateikiant atsakanti pusė tarpusavyje svarstė, ką atsakyti.

## Šaltiniai
Dievetiškė

**Dievetiškė** () – lietuviškas kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Punsko valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į pietryčius nuo Punsko, apie 9 km į šiaurę nuo Seinų ir 120 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Apie Dievetiškę 
* Kaimas žemėlapyje
Giluišiai (Punskas)

: *Apie kaimą Kalvarijos savivaldybės Sangrūdos seniūnijoje žr. [[Giluišiai (Kalvarija)]]*.
**Giluišiai** () – lietuviškas kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Punsko valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Paminklinis akmuo knygnešiui Vincui Markevičiui. Nedideliame miškelyje, vadinamu *Giluišgiriu*, dūnksantis Barsukalnis.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Istoriniuose šaltiniuose kaimas minimas nuo XVII a. antros pusės – žinomas Giluišgirio miškas su *Barsukalniu*. Senovėje *Barsukalnio* viršūnėje stovėjo koplytėlė. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą knygnešys Vincas Markevičiusįkūrė pirmą privačią mokyklą (mokytojas Viktoras Vailokaitis). 1920 m. tarpvalstybinė demarkacinė linija kaimą padalino į dvi dalis: mažesnioji atsidūrė Lietuvoje, (dabartinis Giluišių kaimas Kalvarijos savivaldybėje), o didesnioji liko Lenkijoje. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 46 žmonės, iš kurių visi buvo lietuviai.

Tarpukaryje Giluišiuose dar kurį laiką veikė pradinė lietuviška pradinė mokykla, Šv. Kazimiero draugijos skyrius, kitos lietuviškos organizacijos. 1935 m. mokykla paversta lenkiška, lietuviškų organizacijų veikla sustabdyta. 1959 m. Giluišių, Trumpalio ir Vaičiuliškių kaimų gyventojai apsijungė į žemės ūkio kooperatyvą. Į Giluišius įjungtas buvęs *Trumpoliškių kaimas*. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Žymūs žmonės
* Knygnešys Vincas Markevičius (1866–1938)

## Šaltiniai

## Literatūra
, 656 psl.

## Nuorodos
* Kaimo geografinė padėtis Punsko valsčiuje 
* Vaizdas iš palydovo
Buržuazijos diktatūra

**Buržuazijos diktatūra** – terminas, kai kurių komunistų vartojamas apibūdinant kapitalizmo šalių demokratiją.

Kaip teigė V. I. Leninas kalboje „Kas yra Tarybų valdžia?“, „net pačioje laisviausioje ir demokratiškiausioje visuomenėje, kurioje vyrauja kapitalistiniai gamybos santykiai, valdžia galų gale atstovauja tik vienos mažos žmonių grupės interesams, kuriai priklauso gamybos priemonės“. Remiantis tuo, kai kurie komunistai kapitalistinę demokratiją vadina buržuazijos diktatūra, nes kapitalistinėse valstybėse, pasak jų, valdžia atstovauja tik vienos socialinės klasės – buržuazijos – interesams. Politinę situacija, įsivyraujančią po socialistinės revoliucijos, komunistai atitinkamai vadina proletariato diktatūra, nes tuo laikotarpiu atstovaujama tik proletariato interesams.
WordPress

**WordPress** – laisvai platinama turinio valdymo sistema.

## WordPress istorija
* Michel Valdrighi parašė blogų sistema **b2/cafelog**. Ji sukurta PHP kalba naudojant MySQL.
* 2003 m. b2/cafelog (b2) pagrindu sukurtas **WordPress**. Išliko dar viena b2 šaka, pavadinta **b2evolution**.
* 2003 gegužės 27 d. viešai paskelbta pirmoji WordPress laida – 0.7 versija.
* 2005 vasario mėnesį išleistas WordPress 1.5. Šioje versijoje atsirado keletas esminių naujų galimybių.
*# Dėl galimybės įkelti statinį dokumentą, nesusijusį su chronologiška straipsnių seka, WordPress tampa universalia turinio valdymo sistema.
*# Sukurta patogi įšvaizdos šablonų sistema. Išvaizda atskiriama nuo turinio.
* 2005 gruodžio mėn. išleistas WordPress 2.0. Įvedamos raiškiojo formato galimybės, tobulinama priedų sistema.
* 2007 sausio 22d. WordPress 2.1
* 2007 gegužės 16d. WordPress 2.2
* 2007 rugsėjo 24d. WordPress 2.3
*  – WordPress 2.4
* 2008 kovo 29d. WordPress 2.5
* 2008 liepos 15d. WordPress 2.6
* 2008 gruodžio 11d. WordPress 2.7
* 2009 birželio 10d. WordPress 2.8
* 2009 gruodžio 19d. WordPress 2.9
* 2010 birželio 17d. WordPress 3.0
* 2011 vasario 23d. WordPress 3.1

## WordPress µ
„WordPress µ“ arba „WordPress MU“ () yra vadinamas WordPress projektas, skirtas kurti tinklaraščių serverius.

## WordCamp
Pasauliniai renginiai skirti plėsti vietinės Wordpress bendruomenės ir pačios TVS žinomumą.

## WordPress priedai
WordPress gali būti naudojamas su kitų programuotojų sukurtais priedais. Didelė tokių priedų pasiūla suteikia papildomo lankstumo, bei programai leidžia išlikti kompaktiškai.

## WordPress naudojimas
Žinomiausias WordPress serveris yra wordpress.com, kuriame naudojama WordPress µ sistema.

## Nuorodos
* WordPress: wordpress.org
* WordPress aprašai: codex.wordpress.org
* WordPress Multiuser projektas: mu.wordpress.org
* WordPress priedų katalogas: Plugin Directory
* WordPress temų katalogas: Theme Directory
* Nemokamas WordPress blogų serveris: wordpress.com
* Naudojimo statistika: WordPress
* Oficialus vertimas į lietuvių kalbą: WordPress lietuviškai  
* Lietuvos WordPress naudotojų asociacija: "Kodo Poetai"
Kalinavas

**Kalinavas** (lenk. *Kalinowo*) – lietuviškas kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Punsko valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Į Kalinavą įjungtas buvęs Šventiškių kaimelis. Virš 70 % kaimo gyventojų yra lietuviai. Valsčiaus kelias Punskas-Aglinė su pakelės kryžiumi. Šalia kaimo yra upė *Punia*. 

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 32 žmonės, iš kurių visi buvo lietuviai. 1971 m. spalio 21 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kaimo geografinė padėtis Punsko valsčiuje 
* Kaimas žemėlapyje 
* Vaizdas iš palydovo
Prodrive F1

**Prodrive** – nauja Formulės 1 ekipa, kuri planavo debiutuoti čempionato 2009 m. sezone. FIA ir ekipos vadovai buvo susitarę, kad ekipa startuos 2008 m. sezone, tačiau dėl taisyklių pakitimų ekipa nespėjo pasiruošti naujam sezonui. Dėl įvairių priežasčių komandos debiutas neįvyko ir 2009 m., tad dar nėra aišku, kada tiksliai ekipa debiutuos čempionate. Šiuo metu ekipa įsikūrusi Banberyje, tačiau yra planų, jog ekipa gali persikelti į didesnę bazę Vroksalo vietovėje.

Paskutinis komandos bandymas patekti į Formulės 1 čempionatą įvyko prieš 2010 m. sezoną. Šį kartą planuose buvo ant automobilių naudoti „Aston Martin“ vardą. Tačiau šį kartą jų paraiška dalyvauti čempionate buvo atmesta.

## Šaltiniai
Kreivėnai (Seinų apskritis)

**Kreivėnai** () – lietuviškas kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Punsko valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Virš 90 % kaimiečių yra lietuviai. *Giluišgirio miškas* su *Barsukalniu*, ant kurio stovėjusi koplyčia. Paminklinis akmuo knygnešiui Povilui Matulevičiui (1840–1929). Valstybės saugoma 18,0 m aukščio ir 2,9 m kamieno apimties mažalapė liepa bei 6,6 m apimties ir 1 m aukščio riedulys.

## Apšakalnis
Kaimo vakarinėje dalyje, tarp kelio Punskas-Senieji Alksnėnai ir Kreivėnų girios plyti moreninė kalva Apšakalnis. 181,2 m virš jūros lygio. Gubrio formos, pasak senesnių kaimo gyventojų seniau buvusi aukštesnė, bet, Pirmojo pasaulinio karo metais iškasus apkasus, viršūnė nugriuvo. Dalis kalvos apžėlusi mišku. Legenda byloja, kad Apšakalnyje yra nugrimzdusi bažnyčia ir jos varpai skamba kaimui svarbiu metu.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimas pirmąkart minimas 1596 m. Tarpukaryje veikė lietuviškų organizacijų padaliniai. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 197 žmonės, iš kurių 37 lenkai, 12 vokiečių ir 148 lietuviai.

1944 m. išleistu įsaku kai kurioms lietuvių šeimoms buvo draudžiama gyventi Kreivėnuose. 1958 m. sausio 4 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys, atgaivinta saviveikla: suvaidinta Žemaitės *Apsiriko* ir *Piršlybos*; Juozo Grušo *Herku Mantas*; Antano Vilkutaičio-Keturakio *Amerika pirtyje*, Kazio Binkio *Atžálynas*. Į Kreivėnų sudėtį įjungtas buvęs Alksnėnų kaimelis. Kaimo teritorijoje ilgą laiką gulėjo ženklintas Kreivėnų-Alksnėnų akmuo, prieškaryje perkeltas į Lietuvos Respubliką. Sutinkamai su Europos Sąjungos finansuojamu projektu 2005/201  Kreivėnai sujungti asfaltuotu keliu su Radiškės kaimu (Kalvarijos savivaldybė). 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Žymūs žmonės
* Algis Uzdila (g. 1937) – mokytojas ir poetas, Lenkijos lietuvių visuomenės veikėjas,
* Marytė Aleknavičiūtė – Černelienė (g. 1954) – pedagogė, humanitarinių mokslų daktarė.

## Literatūra
, 758 psl.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kaimo geografinė padėtis Punsko valsčiuje 
* Paminklas knygnešiui Povilui Matulevičiui Kreivėnuose 
* Kaimas žemėlapyje
Ožkiniai

Žodis **Ožkiniai** reiškia gyvenvietes:

* Lietuvos gyvenvietes:
** Ožkiniai (Kupiškio rajonas);
** Ožkiniai – Giedraičių seniūnijoje (Molėtų rajonas);
** Ožkiniai – Joniškio seniūnijoje (Molėtų rajonas);
** Ožkiniai (Šakių rajonas);
** Ožkiniai (Švenčionių rajonas).

* Lenkijos gyvenvietes:
** Ožkiniai – Punsko valsčiuje (Lenkija).

* Ožkiniai – Vilniaus miesto dalis.
Gelsvasis baltikenis

**Gelsvasis baltikenis** (*Tricholomopsis decora*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, baltikenių (*Tricholomopsis*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Spygliuočių kelmai, išvartos, stuobriai.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kepurėlė, lakšteliai ir kotas geltonos spalvos.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio, dideli. Kepurėlė 3–8 (15) cm skersmens, bet randama ir didesnių, geltona, su žalsvais, rudais ar juosvais žvyneliais. Lakšteliai geltoni, tankūs, priaugtiniai. Kotas geltonas, iki 8 cm ilgio ir 1,5 cm storio. Trama kieta, geltona, nemalonaus kvapo, kartaus skonio. Sporos 6–8×4,5–5,5 μm.

**Būdingi požymiai:** kepurėlė žvynuota.

Auga pavieniui ar po kelis vaisiakūnius ant išvirtusių eglių ar pušų, retai ant jų stuobrių ar kelmų. Valgomas, bet menkavertis.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 154 psl.
Ožkiniai (Punskas)

**Ožkiniai** (lenk. *Oszkinie*) – lietuviškas kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Punsko valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

Kaimas yra apie 2 km į pietus nuo Punsko, apie 18 km į šiaurės vakarus nuo Seinų ir 124 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Virš 90 % kaimo gyventojų yra lietuviai. Į kaimo teritoriją įjungtas *Šilainės* kaimelis. *Punios*, *[[Seivių ežeras|Seivų]]* ir *Meldinio* ežerai su kaimo turizmo sodybomis. Geležinkelio linija Kaunas – Suvalkai.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Ožkiniuose rasti paleolito laikų žmonių gyvenimo pėdsakai. Kaimas žinomas nuo 1569 m. kaip *Dubrauninkai*, o *Ožkiniais* pradėtas vadintis XVIII a. antroje pusėje. 1642 m. turėjo 20 valakų. Spaudos draudimo metais vaikus mokė *daraktorius*. Po Pirmojo pasaulinio karo iš ūkininkų Oržakausko ir Šimanskio 300 margų dvarelį pasitraukusi iš Lietuvos nusipirko Mackievičių šeima. Jų sūnus pulkininkas Mečislovas Mackievičius kaip Lenkijos atstovas pasirašė Suvalkų sutartį, nustatančią demarkacinę liniją tarp abiejų valstybių. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Sovietų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 205 žmonės, iš kurių 5 lenkai ir 200 lietuvių.

Tarpukaryje veikė lietuviškų organizacijų skyriai, choras. Per Antrąjį pasaulinį karą 35 % gyventojai buvo išvaryti į Lietuvą. 1944 m. užregistruoti 161 lietuvis ir 67 lenkai. Pokaryje įkurtas valstybinis ūkis. 1962 m. gegužės 12 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys, veikė Punsko bibliotekos filialas su lietuviškom ir lenkiškom knygomis. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Prie Seivų ežero įsikūrė *Pramogų ir poilsio centras Šilainė*, kur švenčiamos valsčiaus Joninės; Oninės; *Duonos, medaus ir pieno šventės*. Ožkiniuose pastatyta jotvingių-prūsų gyvenvietė , kuroje vyksta *Gyvosios archeologijos dienos*, švenčiamos Jorės šventės ir Mindauginės.

## Pavadinimo kilmė
Tikėtina, kad kaimo pavadinimas kilęs nuo lietuvių kalbos žodžio *Ožka*. Seniau kaimas vadinosi „Oškiniai“, tada jo pavadinimas buvo siejamas su beržų ošimu.

## Žymūs žmonės
* Petronėlė Durtonaitė-Jakimavičienė (g. 1927 m.) – Lenkijos lietuvių pedagogė ir visuomenininkė, poetė.
* Jonas Pajaujis (1906–1999) – agronomas ir pedagogas.
* Jūratė Šliaužytė-Kardauskienė (g. 1953 m.) – Lenkijos lietuvių saviveiklininkų vadovė, Punsko lietuvių kultūros namų direktorė.

## Šaltiniai

## Literatūra
Tarybų Lietuvos enciklopedija, 3t, Vyriausioji Enciklopedijų Redakcija, Vilnius, 1987 254 psl.

## Nuorodos
* Kaimo geografinė padėtis Punsko valsčiuje 
* Kaimas žemėlapyje
Proletariato diktatūra

**Proletariato diktatūra** – komunistų iškelta idėja, politinė sistema, kai atstovaujama tik vienos socialinės klasės – darbininkų (proletariato) – interesams.

Skirtingi komunistiniai judėjimai įvairiai apibūdina proletariato diktatūrą ir jos svarbą, kai kurie netgi teigia, kad ji visai nereikalinga. Pvz., stalinistai teigia, kad proletariato diktatūra – aukščiausia demokratijos išraiška ir ji yra sudedamoji socializmo dalis. Trockistai apibūdino proletariato diktatūrą kaip laikiną priemonę, skirtą tvarkos įvedimui ir permanentinės revoliucijos (ar jos dalies) įvykdymui, tuo tarpu po proletariato diktatūros iš karto būtina demokratizacija. Šis esminis demokratizacijos klausimas buvo viena iš Levo Trockio ir Josifo Stalino konflikto priežasčių – Stalinas manė, jog demokratijos lygis pakankamai aukštas ir jokios demokratizacijos nereikia, tai, pasak jo, būtų tik liberalizavimas, o tai Stalinas laikė oportunizmu.

## Šaltiniai
Pristavonys

**Pristavonys** (lenk. *Przystawańce*) – lietuviškas kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Punsko valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į rytus nuo Punsko, apie 16 km į šiaurę nuo Seinų ir 126 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. 95 % gyventojų – lietuviai. Išlikę keletas XIX a. statytų pastatų. Valsčiaus kelias Paliūnai – Trakiškės. Punsko bibliotekos filialas su lietuviškom ir lenkiškom knygom.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimas pirmą kartą minimas 1640 metais. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime buvo 147 gyventojai, iš kurių 8 lenkai ir 139 lietuviai. Tarpukaryje įsikūrė lietuviškų organizacijų skyriai. 1958 m. kovo 26 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys, populiari tampa saviveikla: 1964-1996 m. surengti devyneri vaidinimai. Antrojo pasaulinio karo metais 43 % gyventojų buvo išvaryti į Lietuvą  Pokaryje įkurtas valstybinis ūkis. Pristavonys 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai. Kaimo kryžkelėje išliko senosios kapinės, kuriose XVII–XIX a. buvo laidojami vietiniai gyventojai. 2016 m. pristavoniečių lėšomis toje vietoje pastatytas atminimo kryžius. 

## Mokykla
1956 metais atsidarė lietuviška pradinė mokykla, 2013 m. joje mokėsi 9 mokiniai.. Iki 2013 m. vasaros veikė pagrindinė lenkų – lietuvių mokykla su etnografiniu ansambliu „Dzūkelis“. Trys mokytojai ir pora dešimčių mokinių. Direktorė Teresė Degutienė, už pedagoginę ir visuomeninę veiklą apdovanota ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ medaliu.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kaimo geografinė padėtis Punsko valsčiuje 
* Pristavonių mokykla 
* Kaimas žemėlapyje
Punskas (kaimas)

: *Apie [[Punsko valsčius|Punsko valsčiaus]] centrą Lenkijoje žr. [[Punskas]]*. 
**Punskas** (lenk. *Puńsk*) – lietuviškas kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Punsko valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. 85 % gyventojų yra lietuviai. Punios ežeras, kurio rytiniame krante stovi valsčiaus centras Punskas, o priešingame – Punsko kaimas. Valsčiaus kelias Punskas-Aglinė su pakelės kryžiumi. Kaimo turizmo sodybos. Punsko bibliotekos filialas su lietuviškomis ir lenkiškomis knygomis.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Minimas nuo 1559 m., dar vadinamas *Senuoju Punsku* . Per Antrąjį pasaulinį karą 78 gyventojai buvo išvaryti į Lietuvą, iš jų 50 grįžo atgal. LVKD skyrius (nuo 1976 m.).Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Pavadinimo kilmė

Tikėtina, kad kaimo pavadinimas kilęs nuo šalia esančio *Punios* ežero, kurio pavadinimas tikėtina kilęs nuo lietuvių kalbos žodžio *Pūna*.

## Žymūs žmonės
* Visuomenės ir valstybės veikėjas Petras Pacenka (1885–1956)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kaimo geografinė padėtis Punsko valsčiuje
Hikaru Utada

**Hikaru Utada** (宇多田 ヒカル, taip pat žinoma kaip **Hikki**, ヒッキー, g. 1983 m. sausio 19 d.) – japonų dainininkė, dainų autorė, kompozitorė ir prodiuserė.

2007 m. singlas **[[Flavor of Life]]** užėmė antrą vietą pasaulyje pagal legalių parsisiuntimų skaičių. Singlas buvo parsisiųstas 8 180 000 kartų.

## Albumai
### Japonų kalba

### Kompiliacija

### Anglų kalba

## Nuorodos
*
Raistiniai (Punskas)

**Raistiniai** () – lietuviškas kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Punsko valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į pietus nuo Punsko, apie 14 km į šiaurės vakarus nuo Seinų ir 121 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Į Raistinių sudėtį įjungtas buvęs Poklaštornės kaimelis. 70 % gyventojų – lietuviai. Valsčiaus kelias Smalėnai -Skarkiškės. Seinos upė. Valstybės saugoma 24,0 m aukščio ir 4,8 m kamieno apimties baltoji tuopa, keletas XIX a. statytų pastatų. Smalėnų bibliotekos filialas su lietuviškomis ir lenkiškomis knygomis.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimas minimas nuo 1642 metų. 1906 m. Raistiniuose buvo pastatytas pirmasis Punsko – Seinų krašte saviveiklininkų spektaklis. Tarpukaryje veikė lietuviškų organizacijų skyriai. 1957 m. gruodžio 29 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 171 žmogus, iš kurių 86 lenkai ir 85 lietuviai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Šaltiniai

## Literatūra
Tarybų Lietuvos enciklopedija, 4 tomas, Vyriausioji Enciklopedijų Redakcija, Vilnius, 1988, 496 psl.

## Nuorodos
* Kaimo geografinė padėtis Punsko valsčiuje 
* Kaimas žemėlapyje
Sankūrai

**Sankūrai** (taip pat vadinami **Sankūriais**, ) – lietuviškas kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Punsko valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į rytus nuo Punsko, apie 13 km į šiaurę nuo Seinų ir 125 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. 36 gyventojai (1983 m.), iš jų 69 % lietuviai.. Valsčiaus keliai Seinai – Užvidugirių Būda su pakelės kryžiumi ir Sankūrai-Seivai (buvusio senovinio kelio iš Lazdijų į pietinę Prūsą dalis). Kaimo turizmo sodyba. Valstybės saugomas 9,0 m aukščio ir 0,4 m kamieno apimties kadagys.

## Istorija

Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Sankūrai pirmąkart minimi 1745 m. Spaudos draudimo metais veikė slapta lietuviška mokyklėlė. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 75 gyventojai, iš kurių visi buvo lietuviai. Antrojo pasaulinio karo metais okupantai visus kaimo gyventojus buvo išvarę į Lietuvą, 54 % jų grįžo atgal. 1958 m. kovo 1 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. Į Sankūrus įjungtas buvęs Gvazdikėlių () kaimelis. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai. Vidugirių bibliotekos filialas su lietuviškomis ir lenkiškomis knygomis. Sutinkamai su Europos Sąjungos finansuojamu projektu 2005/201  Sankūrai sujungti asfaltuotu keliu per Burbiškes su Galinių kaimu (Lazdijų rajonas).

## Žymūs žmonės
Bronius Makauskas (g. 1950 m.) – Lietuvos istorikas, Lenkijos lietuvių bendruomenės veikėjas, Lietuvos katalikų mokslų akademijos narys.

## Šaltiniai

## Literatūra
Tarybų Lietuvos enciklopedija, 3t, Vyriausioji Enciklopedijų Redakcija, Vilnius, 1987, 623 psl.

## Nuorodos
* Kaimo geografinė padėtis Punsko valsčiuje 
* Kaimas žemėlapyje
Senieji Bokšiai

**Senieji Bokšiai** () – lietuviškas kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Punsko valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Šalia kaimo yra Bokšių ežeras. Vaivadijos kelias  Suvalkai – Seinai su pakelės kryžiumi.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pirmąkart Bokšiai paminėti 1639 metais dvaro girios inventorinėje knygoje. Kaime gyveno ATR Karaliaus miškų ūkvedys. Tąkart kaimo žemės apėmė septynis valakus, jame gyveno aštuoni naujakuriai, kurie turėjo saugoti miškus nuo tolimesnės kolonizacijos. Už šią veiklą gavo du valakus žemės, už kurią kasmet turėjo mokėti du lietuviškus grašius. Tik vėliau kaimas skilo į (Naujosius) Bokšius ir Senuosius Bokšius, į pastaruosius vėliau įjungti Začernių ir Ustronių kaimai. Kaime gimė žinomas žydų poetas Morisas Rozenfeldas (*1862 m. gruodžio 28 d., Bokšiai (Jidiš *Bolshein*) – † 1923 m. birželio 22 d., Niujorkas). Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kaimo geografinė padėtis Punsko valsčiuje 
* Kaimo poetas Morisas Rozenfeldas 
* Rozenfeldo bibliografija 
* Kaimas žemėlapyje
Šaltėnai

**Šaltėnai** () – lietuviškas kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Punsko valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į vakarus nuo Punsko, apie 21 km į šiaurės vakarus nuo Seinų ir 126 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. 1983 m. buvo 66 gyventojai, iš jų trečdalis – lietuviai. Upė Šalčia (). Valsčiaus kelias Punskas – Suvalkai. Valstybės saugoma 24 m aukščio ir 3,7 m apimties mažalapė liepa. Kaimas kilo XVI a., iš buvusios eiguvos. Punsko bibliotekos filialas su lietuviškomis ir lenkiškomis knygomis. Autobusų stotelė su išmūrytais Gedimino stulpais.

## Istorija

Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Po Pirmo pasaulinio karo dvaras buvo išdalintas lenkų legionieriams. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 152 žmonės, iš kurių 150 lenkų ir 2 lietuviai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Žymūs žmonės
* Veronika Staskevičiūtė (g. 1932 m.) – Lietuvos ekonomistė, poetė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kaimo geografinė padėtis Punsko valsčiuje 
* Kaimas žemėlapyje
Šlynakiemis

**Šlynakiemis** () – lietuviškas kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Punsko valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietvakarius nuo Punsko, apie 20 km į šiaurės vakarus nuo Seinų ir 124 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Daugiau nei 90 % kaimo gyventojų yra lietuviai. Upė Šalčia (). Ežerai: Juodis (Juodelis), Meldinis, Bebrutis, pastarajame įrengtas rezervatas – saugomi ten gyvenantys upiniai bebrai. Išlikę keletas XIX a. statytų pastatų. Apskrities kelias  Suvalkai – Seinai, valsčiaus kelias Punskas – Šlynakiemis. Geležinkelis Kaunas – Suvalkai. Punsko bibliotekos filialas su lietuviškomis ir lenkiškomis knygomis. Į Šlynakiemio sudėtį įjungtas buvęs Pašalčių kaimelis.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimo teritorijoje rasta paleolito laikų žmonių gyvenvietė. Pats Šlynakiemis minimas jau 1606 metais, o 1921 m. jame buvo 331 gyventojas. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 331 žmogus, iš kurių 24 lenkai ir 307 lietuviai.

Tarpukaryje veikė lietuviškų draugijų skyriai. Per Antrąjį pasaulinį karą 10 % gyventojų išvaryti į Lietuvą. 1944 m. surašymo duomenimis kaime gyveno 373 lietuviai ir 25 lenkai. 1949 m. gruodžio 15 d. Šlynakiemyje žuvo Lietuvos partizanai Jurgis Krikščiūnas-Rimvydas ir jį lydėjęs Vytautas Prabulis-Žaibas. Toje vietoje pastatytas atminimo kryžius. Po karo iki 1978 m. veikė lenkiška pradinė mokykla, kurioje buvo lietuvių kalbos pamokos. 1954–1974 m. kaime suvaidinta dešimt kaimo saviveiklininkų suruoštų vaidinimų. 1960 m. rugsėjo 24 d. įsikūrė Lietuvių visuomeninės kultūros draugijos padalinys. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Šaltiniai

## Žymūs žmonės
* Juozas Budzeika (1908–1983) – JAV katalikų kunigas, marijonas;
* Alfonsas Jurkevičius (g. 1932 m.) – lietuvių kilmės Lenkijos kunigas, prelatas;
* Bronius Kuculis (1928–2005) – lietuvių kilmės Lenkijos kunigas, prelatas;
* Valda Malinauskaitė (g. 1951 m.) – Lenkijos lietuvių žurnalistė, žurnalo „Aušra“ redaktorė, poetė;
* Jolanta Malinauskaitė-Vektorienė (g. 1984 m.) – poetė ir režisierė, žurnalo „Šaltinis“ redaktorė;
* Aleksandras Velička (g. 1928 m.) – kalbininkas (germanistas);
* Romas Vitkauskas (1953-2018) – Lenkijos lietuvių visuomenės veikėjas, Lenkijos valstybės veikėjas.

## Nuorodos
* Kaimo geografinė padėtis Punsko valsčiuje 
* Kaimas žemėlapyje
Trumpakotis minkštūnis

**Trumpakotis minkštūnis** () – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, minkštūnių (*Melanoleuca*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Tarp žolių, pamiškės, pakelės, parkai, skverai, sodai.
* **Augimo laikas**
Ankstyvas pavasaris, vėlyvas ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kotas du kartus trumpesnis už kepurėlės skersmenį.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–8 cm skersmens, elastinga, matinė, plaušuota, mėsinga, nešvariai juosvai rudai pilka, pelenų spalvos. Jauni lakšteliai kreminiai, seni - pilki, priaugtiniai. Kotas 2–5×0,5–1,5 cm, kepurėlės spalvos, apatinėje dalyje sustorėjęs. Trama stora, minkšta, pilkai rusva, medienos kvapo, nekartaus skonio. Sporos 7–9×4,5–6 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai nešvariai rudos pelenų spalvos, trama nekarti.

Auga nedidelėmis grupėmis miškuose, parkuose, skveruose, soduose, daugiau atvirose vietose. Valgomas, dažnas, ypač žolėtose pakelėse, parkuose, net skveruose, išilgai gyvatvorių, patvoriuose.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 156 psl.
Vagotakotis minkštūnis

**Vagotakotis minkštūnis** () – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, minkštūnių (*Melanoleuca*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Miškai, žolėti brūzgynai, krūmynai.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kepurėlė ir kotas pilkai gelsvai rusvi.

Vaisiakūniai stamboki, dideli. Kepurėlė užauga iki 15 (18) cm skarsmens, mėsinga, pilkai rusva, gelsvai rusva, su buku gūbreliu. Lakšteliai balsvi, kreminiai, priaugtiniai. Kotas 5–12×1–2,5 cm, išilgai vagotas. Trama balva, nemalonaus kvapo ir skonio. Sporos 8–10×4,5–6 μm.

**Būdingi požymiai:** dideli vaisiakūniai, ypač ilgas kotas, kepurėlė mėsinga, sporos amiloidinės.

Auga po kelis vaisiakūnius arba grupelėmis, tarp žolių, miškuose, pakelėse. **Nevalgomas**.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 157 psl.
Lilangenis

**Lilangenis** (daugiskaita *emalangeni*) – Svazilando valiuta. ISO 4217 kodas – „SZL“. Lilangenis padalintas į 100 centų. Simboliai – L (vienaskaita) ir E (daugiskaita).
Skarkiškiai

**Skarkiškiai**, **Skarkiškės** () – lietuviškas kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Punsko valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į pietryčius nuo Punsko, apie 11 km į šiaurės vakarus nuo Seinų ir 121 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Į Skarkiškes įjungti buvę Rečecių ir Škliarnos kaimeliai. Valsčiaus keliai Paliūnai – Seinai ir Smalėnai – Skarkiškės. 93 % gyventojų – lietuviai (1983).

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimas pirmąkart minimas XVII a. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 56 gyventojai, iš kurių 51 lenkas ir 5 lietuviai. Tarpukaryje veikė lietuviškų organizacijų skyriai. 1959 m. spalio 13 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Šaltiniai

## Literatūra
Tarybų Lietuvos enciklopedija, 4t, Vyriausioji Enciklopedijų Redakcija, Vilnius, 1987, 21 psl.

## Nuorodos
* Kaimo geografinė padėtis Punsko valsčiuje 
* Kaimas žemėlapyje
Smalėnai

**Smalėnai** () – lietuviškas kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Punsko valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į pietryčius nuo Punsko, apie 13 km į šiaurės vakarus nuo Seinų ir 119 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. 8 % gyventojų – lietuviai (1984). Smalėnų Šv. Izidoriaus Artojo bažnyčia su vienuolynu. Smalėnai yra išeities punktas maldininkams, vykstantiems į piligriminę kelionę į Pivašiūnus (Lietuva). Valstybės saugomi: vienuolynas, keletas XIX a. statytų pastatai, tarp jų buvusi karčiama, o dabar gyvenamas namas. Biblioteka su lietuviškomis ir lenkiškomis knygomis. Per kaimą eina vaivadijos kelias Nr..

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Smalėnai pirmą kartą paminėti 1648 m. , o nuo XVII a. jau žinomi kaip bažnytkaimis. Pavadinimas kilęs nuo šioje girios vietovėje dirbusių smaluotojų – dervos sakintojų. Dvarininkas Mykolas Habermanas XIX a. kaime įkūrė gelumbės fabriką, pastatė vienabokštę 14 m aukščio bažnyčią – nesėkmingai bandė pakelti Smalininkus iki miesto lygio. Dengtas čerpėmis mūrinis vienuolynas užbaigtas 1839 m., o 1975 m. vienuoliai obliatai pristatė antrą aukštą ir uždengė pastatą skarda. Dabar jame vyksta rekolekcijos kunigams, vasarą rengiamos jaunimo stovyklos. Vienuolyne įrengti nakvynės namai maldininkams. Bažnyčios kieme stovi koplyčia, kurioje palaidota Habermanų šeima. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 199 žmonės, iš kurių 140 lenkų, 45 žydai, 9 rusai ir 5 lietuviai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Mokykla
Kaime veikia valsčiaus išlaikoma lenkiška pagrindinė mokykla su keliasdešimt mokinių ir devyniais mokytojais. Neprivalomos lietuvių kalbos pamokos.


Vaizdas:Smolany domy przy kosciele.jpg|Smalėnų kaimas
Vaizdas:Smolany kosciol front side left 2.jpg|Bažnyčia
Vaizdas:Smolany klasztor 03.08.2012 p2.jpg|Vienuolynas
Vaizdas:Smolany kaplica Hermanna front side left.jpg|Kapinių koplyčia


## Šaltiniai

## Literatūra
* Ks. Jacek Hałko. Dzieje Klasztoru Reformatów i Parafii Św. Izydora Oracza w Smolanach 1839–1997, Aušra, Punskas, 1997

## Nuorodos
* Kaimo geografinė padėtis Punsko valsčiuje 
* Interneto puslapis
* Kaimas žemėlapyje
Estremadūra

**Estremadūra** () – Ispanijos Karalystės autonominis regionas. Išsidėstęs Ispanijos vakarinėje dalyje, prie Portugalijos pasienio. Sostinė – Merida. Oficiali kalba – ispanų. Plotas – 41 635 km².

## Provincijos
* Badachoso provincija
* Kasereso provincija

## Geografija
Estremadūros paviršius kalnuotas, išraižytas Tacho, Gvadianos upių ir jų intakų. Daug tvenkinių. Šiaurėje Estremadūra siekia Centrinės Kordiljeros, pietuose – Siera Morenos kalnus; rytuose – Siera de Gvadalupės kalnai.

Klimatas subtropinis. Sausio mėnesio vidutinė temperatūra 9 °C, liepos 25 °C. Per metus iškrinta 400–600 mm kritulių. Įkurtas Monfragvės nacionalinis parkas.

## Ekonomika
Estremadūra – ekonomiškai viena silpniausių Ispanijos sričių. Čia kasamos geležies, urano rūdos. Veikia Almaraso branduolinė elektrinė (galia 1860 MW), Alkantaros hidroelektrinė (912 MW).

Vystoma maisto, odos pramonė, medienos apdirbimas. Ūkio svarbiausia šaka – žemės ūkis. Drėkinamose žemėse auginami kviečiai, kukurūzai, vilnamedžiai, vynmedžiai, alyvmedžiai, kamštiniai ąžuolai, vaismedžiai, pomidorai, tabakai. Veisiamos kiaulės, avys, galvijai, ožkos. Turizmas.

## Istorija
Krašto pavadinimas kildinamas arba iš  („toliau [už] Duero“) arba laikomas  vediniu, žyminčiu tolimiausią karalystės pakraštį.

XII–XIII a. atkariauta iš maurų, dalis Estremadūros priklausė Leono, kita dalis (t. p. vadinta Estremadūra) – Kastilijos karalystėms. Valdant Kastilijos ir Leono karaliui Ferdinandui III abi buvo sujungtos.

## Šaltiniai
Stenlio parko stadionas

**Stenlio parko stadionas** () – planuotas statyti, bet nepastatytas futbolo stadionas Liverpulio miesto Stenlio parke, Anglijoje, netoli Enfildo stadiono.

## Istorija

2003 m. buvo duotas leidimas būsimoms statyboms, planuota, kad naujasis stadionas bus atidarytas 2012 m. rugpjūtį, jame tilps 60 000 žiūrovų. 2008 m. birželio 19 d. buvo duotas galutinis leidimas naujam stadionui statyti. Darbai prasidėjo 2008 m. birželio 24 d. pritarus Liverpulio miesto tarybai. Planuota pabaigti 2011 m., bet 2012 m. spalį paskelbta, kad projektas stabdomas. Tuomet nutartas, kad Liverpulio klubo Enfildo stadionas bus renovuotas, todėl naujojo statyti nereikėsią.

## Šaltiniai
Trakiškės

**Trakiškės** (arba ***Trakiškė, Trakiškiai***, ) – lietuviškas kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Punsko valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 2 km į rytus nuo Punsko, apie 19 km į šiaurės vakarus nuo Seinų ir 126 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. 75 % gyventojų yra lietuviai. Nemažai daliai lenkų kaimo pavadinimas asocijuojasi su geriamu vandeniu buteliuose „Trakiszki“. Punsko bibliotekos filialas su lietuviškomis ir lenkiškomis knygomis. Kaime yra Trakiškių geležinkelio stotelė.

## Etimologija

Tikėtina, kad kaimo pavadinimas kilęs nuo lietuvių kalbos žodžio *Trãkas* – pakilesnė vieta miške, iškirsta ar išdegusi miško vieta; visuma krūmų veislių, sudaranti žemutinį miško ardą.

## Istorija

Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Trakiškės pirmąkart minimos 1789 metais. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 122 žmonės, iš kurių 9 lenkai ir 113 lietuvių. Tarpukaryje įsikūrė lietuviškų organizacijų skyriai, veikė saviveikla. Antrojo pasaulinio karo metais hitlerininkai 50 % gyventojų buvo išvarę į Lietuvą. Socialistinės Lenkijos laikais įsteigtas *kooperatinis ūkis* (kolūkio analogas). 1971 m. spalio 29 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Žymūs žmonės
* Kostas Cibulskas (1896–1985) – chorvedys ir ūkininkas;
* Juozas Balkus (1903–1932) – pedagogas ir poetas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kaimo geografinė padėtis Punsko valsčiuje 
* Senoji ir naujoji geležinkelio stotys fotografijose
* Geležinkelio stoties schema
* Kaimas žemėlapyje 
*
Užvidugirių Būda

**Užvidugirių Būda** (taip pat **Vidugirių Būda**, lenk. *Buda Zawidugierska*) – lietuviškas kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Punsko valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į rytus nuo Punsko, apie 13 km į šiaurę nuo Seinų ir 125 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Valsčiaus kelias Sankūrai-Seivai (buvusio senovinio kelio iš Lazdijų į pietinę Prūsiją dalis).

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime buvo 92 gyventojai, iš kurių 9 lenkai ir 83 lietuviai. 1961 m. lapkričio 4 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. Kaimas pirmąkart minimas 1789 m. Spaudos draudimo metais veikė slapta lietuviška mokyklėlė. Tarpukaryje nesėkmingai bandyta atidaryti lietuvišką mokyklą. Veikė kartu su Sankūrų kaimu lietuviškų organizacijų skyriai. Antrojo pasaulinio karo metais 40 % gyventojų buvo išvaryti į Lietuvą. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Žymūs žmonės
* Jurgis Burdulis – kraštotyrininkas, 2006 m. Alytuje išleidęs prisiminimų knygą „Okupacijos naktis“.

## Literatūra
* Tarybų Lietuvos enciklopedija, 4 tomas, Vyriausioji Enciklopedijų Redakcija, Vilnius, 1988, 502 psl.

## Nuorodos
* Kaimo geografinė padėtis Punsko valsčiuje 
* Kaimas žemėlapyje
* Vaizdas iš palydovo

## Šaltiniai
Vilkapėdžiai

**Vilkapėdžiai** (lenk. *Wiłkopedzie*) – lietuviškas kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Punsko valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į pietryčius nuo Punsko, apie 10 km į šiaurės vakarus nuo Seinų ir 119 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas yra Rytų Sūduvos aukštumoje, netoli Klevo ežero. Per kaimą eina dviračių trasa Rigolis-Žabariškės. Daugiau nei 80 % kaimo gyventojų yra lietuviai. Valsčiaus keliai: Skarkiškės – Smalėnai ir Vikapėdžiai – Klevai. Vidugirių bibliotekos filialas su lietuviškomis ir lenkiškomis knygomis. Paminklas su užrašu:

*Viešpatie, būk mums gailestingas, vesk skaisčiais keliais mūsų jaunimą, stprink mus tikėjime. Vilkapėdžių kaimo jaunimo auka. 1959 m.*

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaime nuo XX a. pradžios veikė saviveiklinis teatras – 1907 m. balandžio 2 dieną pastatytas Šatrijos Raganos *Marytei nepasisekė* ir Keturakio *Ameriką pirtyje*. Režisieriumi buvo mokytojas A. Laukaitis. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 207 žmonės, iš kurių 11 lenkų ir 196 lietuviai. Tarpukaryje veikė lietuviškų organizacijų padaliniai. 1958 m. gegužės 9 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Pavadinimo kilmė

Tikėtina, kad kaimo pavadinimas kilęs nuo lietuvių kalbos žodžių junginio *Vilkas* ir *Pėda*.

## Žymūs žmonės
* Ieva Krakauskaitė-Sidarienė (1937–2004) – mokytoja, 20 metų išdirbusi Vidugirių mokyklos direktore

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kaimo geografinė padėtis Punsko valsčiuje 
* Kaimo architektūra - pastato durys
* Kaimas žemėlapyje

## Literatūra
Tarybų Lietuvos enciklopedija, 4t, Vyriausioji Enciklopedijų Redakcija, Vilnius, 1988, 520 psl.
Valinčiai (Seinų apskritis)

**Valinčiai** () – lietuviškas kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Punsko valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į rytus nuo Punsko, apie 19 km į šiaurės vakarus nuo Seinų ir 128 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Daugiau kaip 90 % kaimo gyventojų yra lietuviai. Geležinkelis Šeštokai-Varšuva.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Valinčiuose surasti paleolito laikų žmonių gyvenimo pėdsakai. Kaimas minimas nuo 1642 m. kaip *Naujieji Kampuočiai*. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Tarpukaryje veikė lietuviškų organizacijų padaliniai. 1915–1919 m. ir 1956–1978 m. veikė lietuviška pradinė mokykla. Pokaryje įkurtas valstybinis ūkis. Kaime 1955–1984 m. surengta 15 saviveiklinių vaidinimų. 1962 m. kovo 2 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. Į Valinčius įjungtas buvęs *Jeruzalimo* kaimelis.1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Žymūs žmonės
* Antanas Valinčius (1911–1994) – Lenkijos pedagogas, poetas, visuomenininkas.
* Simas Vaznelis (1879–1933) – Lietuvos pedagogas, kalbininkas.

## Kaimo įžymybės
* Pakelės medinis drožinėtas kryžius.
* Paminklinis akmuo su užrašu *Valinčiai* ir Gedimino stulpais.
* Paminklinis akmuo su metaliniu kryžiumi ir užrašu: *Valinčiai. 1642-2000. Čia mūsų žemė, kurią pasirinkome gyventi, ginti, mirti*.
* Paminklinis akmuo su metaliniu kryžiumi ir užrašu: *Kankintiems ir nužudytiems. 2001*.
* Paminklinis akmuo su metaliniu kryžiumi ir užrašu: *Tėvams ir protėviams atminti Lietuvos vardo 1000-aisiais*.
* Keletas saugomų medinių XIX a. gyvenamųjų namų ir ūkinių pastatų.

## Šaltiniai

* Tarybų Lietuvos enciklopedija, 4t, Vyriausioji Enciklopedijų Redakcija, Vilnius, 1988, 436 psl.

## Nuorodos
* Kaimas Punsko valsčiaus žemėlapyje 
* Kaimo istorijos puslapiai 
* Kaimas žemėlapyje 
* Paminklas tėvams ir protėviams atminti
Žvikeliai (Punskas)

: *Apie kaimą Alytaus apskrityje, Lazdijų rajone, Veisiejų seniūnijoje žr. [[Žvikeliai (Lazdijai)]]*
**Žvikeliai** () – lietuviškas kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Punsko valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietryčius nuo Punsko, apie 12 km į šiaurės vakarus nuo Seinų ir 121 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Daugiau nei 90 % gyventojų – lietuviai. Plačiau kaimas tapo žinomas Albino Žukausko eilėraščio *Žvikeliai*  dėka. Valsčiaus kelias Skarkiškės – Smalėnai. Smalėnų bibliotekos filialas su lietuviškomis ir lenkiškomis knygomis.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1642 m. minimi 26 valakai Žvikelių kaime. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 294 žmonės, iš kurių 62 lenkai, 1 rusas ir 231 lietuvis.

Tarpukaryje veikė lietuviškų organizacijų padaliniai. Vytauto Didžiojo 500-osioms gimimo metinėms paminėti Šv. Kazimiero draugijos rūpesčiu 1930 m. pastatytas paminklas – kryžius. 1934 m. buvo 342 gyventojai, o 1944 m. – 361, iš jų 19 lenkų. 1958 m. kovo 12 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys, 1956-1978 metais veikė lietuviška mokykla. Į Žvikelių sudėtį įjungtas buvęs Jurizdiko kaimelis. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kaimo geografinė padėtis Punsko valsčiuje 
* Kaimas žemėlapyje
Granatų kiemas

**Granatų kiemas** () – dirbtuvės, gaminančios sprogstamuosius artilerijos sviedinius (granatas), senovės Rusijoje (XVI a. ir vėliau).

Maskvoje granatų kiemas buvo įkurtas XVI a. prie Nikitos vartų (*Никитские ворота*), jame gamino granatas – sprogstamuosius sviedinius, užtaisomus dūminiu paraku. XVII a. granatų kiemas buvo perkeltas prie Simono vienuolyno. 1712 m. granatų kiemas sudegė. Pagal buvusį granatų kiemą Maskvoje vienas skersgatvis vadinasi *Гранатный переулок* ('Granatų skersgatvis').

## Nuorodos
* Гранатный двор – палаты XVII века  (Senieji Granatų kiemo pastatai dabartinėje Maskvoje)
Lakolitas

**Lakolitas** (gr. *lakkos* 'duobė' + *lithos* 'akmuo') – lęšio formos intruzija Žemės plutoje. Susidaro tais atvejais, kai tarp nuosėdinių sluoksnių įsiterpia ir sustingsta magma, o virš jos esantys sluoksniai išsigaubia. Jei lakolitas yra negiliai, Žemės paviršiuje susidaro kupolo pavidalo aukštuma. Sudūlėjus jį dengiantiems sluoksniams, lakolitas atsiduria paviršiuje.

## Šaltiniai
Patrankų kiemas

**Patrankų kiemas** () – artilerijos pabūklų liejimo dirbtuvės senovės Rusijoje.

Maskvos patrankų kiemas atsirado XV a. pabaigoje vietoj Patrankų trobos (kurią pirmąsyk paminėta šaltiniuose 1475 m.).

Nuo XVI a. vidurio Patrankų kiemas buvo valstybinė manufaktūra su lydymo krosnimis, kalvėmis, liejyklomis ir kt. Nuo XVII a. vidurio patrankų kiemo kalvių kūjus varė vanduo.

Patrankų kieme dirbo 400–500 meistrų, pameistrių ir mokinių (patrankininkai, liejikai, kalviai ir kt, viso 32 specialybės).

Kieme liejo patrankas (lygiavamzdes, užtaisomas per laibgalį ar drūtgalį) ir varpus.

XVIII a. Maskvos Patrankų kiemo svarba sumažėjo, nes kituose Rusijos miestuose buvo įkurtos nauji patrankų kiemai ir kitokios karinės gamyklos. XVI–XVII a. patrankų kiemai buvo ir kituose miestuose (Ustiuge, Vologdoje, Novgorode, Pskove ir kitur. XVIII a. pabaigoje Maskvos patrankų kiemas tapo ginklų, šaudmenų ir vėliavų saugykla. 1802–1803 m. Maskvos Patrankų kiemas buvo panaikintas, o statiniai – nugriauti.

## Nuorodos
* Пушечный двор в Москве
* Пушечный двор  (Kazanės Patrankų kiemas)
Kūras

**Kūras** (gr. *kuros* – jaunuolis) – senovės graikų nuogo stovinčio jaunuolio statula. Būdingiausi bruožai yra frontalinė poza, nuleistos prie šonų rankos, truputį į priekį atkišta koja (įprastai kairioji), veido bruožai neindividualizuoti, formos monumentalios. Kai kurie iš šių bruožų greičiausiai rodo senovės Rytų ir senovės Egipto dailės įtaką. Statula būdavo daroma iš kalkakmenio, marmuro ar bronzos.

Kūrai pradėti kurti archaikos laikotarpiu (VII–VI a. pr. m. e.) Egėjo jūros pakrantėje ir salose. Tvirtinama, kad iš pradžių buvo kuriami natūralaus žmogaus ūgio kūrai, tačiau vėlesniais laikais pradėta kurti ir 3, 5 ar 10 m aukštį siekiančius kūrus.

Kai kada kūrai vaizduoti kaip Apolonas ar kitos dievybės, dievų garbintojai, aukotojai; statulos buvo statomos šventyklose, kaip votai aukojamos dievams. Be to, kūrai statyti žymių žmonių kapavietėse.

## Išnašos