open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vytautas Jonas Gylys

**Vytautas Jonas Gylys** (1886 m. sausio 26 d. Griškabūdis – 1959 m. birželio 14 d. Torontas) – Lietuvos diplomatas, teisininkas.

## Biografija
1907 m. baigė Kauno gimnaziją. 1912 m. baigė Sankt Peterburgo universiteto Teisės fakultetą. 1912–1917 m. dirbo Rusijos imperijos vidaus reikalų ministerijos juriskonsultų skyriuje Sankt Peterburge, 1917–1918 m. Suomijos generalgubernatūroje Helsinkyje. 1917 m. Lietuvių tremtinių draugijos (Suomijos lietuvių draugijos) pirmininkas. 1918 m. gruodžio mėn. Lietuvos vyriausybės kanceliarijos viršininkas. 1919–1921 m. Lietuvos atstovas Suomijai, nuo 1920 m. – ir Estijai. 1921–1924 m. LR konsulas Karaliaučiuje, 1924–1926 m. Kopenhagoje, 1927–1930 m. Rygoje, 1930–1932 m. Londone, nuo 1931 m. – generalinis konsulas.

1932–1934 m. Klaipėdos krašto gubernatorius. 1934–1937 m. laikinasis reikalų patikėtinis Belgijoje. Nuo 1937 m. įgaliotasis ministras ir nepaprastasis pasiuntinys Švedijoje, nuo 1938 m. dar ir Danijoje bei Norvegijoje, rezidavo Stokholme. 1940 m. birželio mėn. TSRS okupavus Lietuvą atsisakė grįžti, dėl to LTSR vyriausybė atėmė pilietybę. Švedijai pripažinus Lietuvos inkorporavimą į TSRS *[[de jure]]* 1940 m. rugpjūčio mėn. uždarė pasiuntinybę, bet liko Švedijoje. 1949 m. persikėlė į Kanadą; iki mirties – Lietuvos generalinis konsulas Toronte. 

Vytautas Jonas Gylys, 1939 m. prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, Užsienio reikalų ministerijos sprendimu, svarbiausias tarpukario Lietuvos tarptautines sutartis išgabeno į Švediją, o po karo – į Kanadą. 2021 m. jos buvo rastos Toronte ir vėliau perduotos Lietuvos centriniam valstybės archyvui.

## Įvertinimas
* 1928 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas
* 1930 m. Vytauto Didžiojo 3 laipsnio ordinas

## Šaltiniai
Mykolas Gylys (1863)

**Mykolas Gylys** (*Gilys* 1863 m. Pošiūnai, Tverečiaus valsčius – 1937 m. kovo 31 d. Dysna, palaidotas Vosiūnuose, netoli Dysnos) – Lietuvos knygnešys.

## Biografija
Valstietis. Spaudos gaudavo iš kitų knygnešių, parsinešdavo pats arba parsisiųsdindavo geležinkelio bagažu iš Mažosios Lietuvos. Platino Tverečiaus apylinkėse. Platinti padėdavo Lazinkų ir Pošiūnų kaimo gyventojai, siuvėjas Aleksandras Telyčėnas, Pranas Valdemaras, Tverečiaus bažnyčios varpininkas Adomas Čekutis. Per kratą pas M. Jankų vokiečių žandarai rado jo laišką, kuriame prašoma atsiųsti lietuviškų knygų. Vėliau žandarai sulaikė jam siunčiamą knygų dėžę ir apie tai pranešė Rusijos policijai. Ši 1892 m. jo namuose atliko kratą; suėmimo išvengė, nes 26 knygas iš 52 policijos rastų pavyko iš jos būstinės išnešti, kitas – priskirti lenkiškoms.

Dalyvavo 1905 m. revoliuciniuose įvykiuose. Už mitingų rengimą, politinio turinio spaudinių platinimą kalintas. 1920-1939 m. Vilniaus kraštą valdant Lenkijai puoselėjo lietuvybę, platino lietuvišką spaudą.

## Šaltiniai
Mykolas Gylys (1895)

**Mykolas Gylys** (1895 m. – 1967 m. Siesikuose) – Lietuvos kunigas, spaudos, politinis ir visuomenės veikėjas.

## Biografija
1933 m. „Mūsų laikraščio“ redaktorius. 1936–1940 m. Ketvirtojo Seimo atstovas. Nuo 1932 m. ligi mirties klebonavo Siesikuose.

## Šaltiniai
Jurgis Gilvydis

**Jurgis Gilvydis** (1904 m. gruodžio 27 d. Žaliojoje, Troškūnų valsčiuje – 1978 m. Buenos Airėse, Argentinoje?) – Argentinos lietuvių veikėjas, kino kronikininkas.

## Biografija
Baigė Panevėžio gimnaziją. 1929 m. išvyko į Argentiną, apsigyveno Buenos Airėse. Laikraščio „Švyturys“ ir knygyno administratorius. Vienas „Vilniaus klubo“ steigėjų, jo pirmininkas; Vilniui vaduoti sąjungos veikėjas. Nuo 1940 m. ilgą laiką – Lietuvai išlaisvinti centro vykdomojo komiteto sekretorius. Tautos fondo, Argentinos lietuvių bendruomenės, Argentinos lietuvių organizacijų ir spaudos tarybos (ALOST) veikėjas. Iškėlė Pietų Amerikos lietuvių kongresų (PALK) idėją; I PALK organizacinio komiteto sekretorius, kongreso, įvykusio 1960 m. Buenos Airėse, prezidiumo narys, vyr. tvarkytojas. 1932 m. baigęs kino technikos kursus, kūrė dokumentinius filmus apie Argentinos, Urugvajaus, Brazilijos lietuvių gyvenimą ir veiklą, įkūrė kino teatrą „Vytis“, jame rodė savo, kitų kraštų lietuvių emigrantų ir Lietuvos menininkų sukurtus filmus. Bendradarbiavo laikraščiuose „Argentinos žinios“, „Dirva“ (leistas JAV).

## Šaltiniai
Vainiškiai

**Vainiškiai** – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurės rytus nuo Kupiškio, už 6 km į vakarus nuo Skapiškio. Į vakarus nuo kaimo dunkso Vainiškių miškas. Kaimas pasiekiamas keliuku nuo Topolio.

## Etimologija
Pavadinimas sietinas su asmenvardžiais *Vai̇̃nius, Vainỹs*.

## Istorija

Istoriniuose šaltiniuose Vainiškiai minimi 1596 m. XIX a. pab. buvo Vainiškių dvaras Vilkmergės apskrities Virbališkių valsčiuje, Skapiškio parapijoje. Buvo Juozapo Turo valda su 284 dešimtinėmis žemės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Elena Gimbutienė

**Elena Gimbutienė-Karosaitė** (1894 m. sausio 13 d. Slavėnai, Anykščių valsčius – 1982 m. sausio 15 d. La Kresenta, Los Andželas) – Lietuvos agronomė, genetikė.

## Biografija

1911–1917 m. studijavo agronomiją aukštuosiuose Golicyno moterų žemės ūkio kursuose Maskvoje ir Maskvos žemės ūkio akademijoje. 1928 m. baigė Žemės ūkio akademiją Dotnuvoje, gavo jos pirmąjį diplomą. 1926–1940 m. dėstė Aukštosios Fredos aukštesniojoje sodininkystės ir daržininkystės mokykloje Kaune, 1941–1944 m. – Vilniaus žemės ūkio mokykloje. Dėstydama specializavosi genetikos srityje Svaliove (Švedija) ir Vilemorine (Prancūzija). 1944 m. pasitraukė į Vakarus. 1949 m. persikėlė į JAV.

Aktyviai dalyvavo lietuvių išeivių visuomeniniame gyvenime. Nuo 1957 m. Bostone organizavo Kaziuko muges. Bendradarbiavo periodinėje spaudoje. Rinko ir klasifikavo jūrinių moliuskų kriaukles, jų rinkinį, beveik 800 kriauklių, 1979 m. padovanojo Vilniaus universitetui.

## Bibliografija
* Augalų genetika, 1936 m.
* Daržovių sėklininkystė, 1942 m.

## Šaltiniai
Gajus Saturninas Gimbutis

**Gajus Saturninas Gimbutis** (1932 m. liepos 12 d. Svėdasai – 1995 m. spalio 18 d. Kaunas) – Lietuvos inžinierius mechanikas, šiluminės technikos specialistas, šilumos energetikos tyrimų Lietuvoje pradininkas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1951 m. baigė Anykščių raj. Svėdasų vidurinę mokyklą. 1956 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1963 m. G. Kržyžanovskio energetikos mokslinių tyrimų institute Maskvoje apsigynė disertaciją „Verdančių vandens - vandens atominių reaktorių cikloninių garo separatorių tyrimas“, technikos mokslų kandidatas. 1985 m. ten pat apsigynė disertaciją „Šilumos mainų įrenginių elementų, laistomų gravitacine skysčio plėvele, šilumos atidavimas, esant įvairioms impulso ir pernešimo sąlygoms plėvelėje“, technikos mokslų daktaras. 1993 m. nostrifikuotas habilituotas technologijos mokslų, energetikos ir termoinžinerijos daktaras.

1956–1958 m. dirbo Kauno pramonės įmonėse, 1958–1966 m. Energetikos ir elektrotechnikos instituto darbuotojas. Nuo 1963 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1966–1970 m. Mechanikos fakulteto prodekanas, 1985–1995 m. Šiluminės energetikos katedros vedėjas. Nuo 1968 m. docentas, nuo 1987 m. profesorius.

Svarbiausi darbai iš hidrodinamikos ir šilumos mainų. 4 išradimų autorius.

## Bibliografija
* Bendroji šiluminė technika, vadovėlis, su kitais, 1974 m.
* Šilumos mainai esant gravitaciniam skysčio plėvelės tekėjimui, 1988 m.
* Šiluminės technikos laboratoriniai darbai, su Arvydu Adomavičiumi, mokymo priemonė, 1989 m.
* Šiluminė technika, vadovėlis, su kitais, 1993 m.
* Šilumos transformacijos pagrindai, su kitais, 1993 m.
* Hidromechaninis šilumokaičių skaičiavimas, 1994 m.
* Termohidromechanika, su kitais, 1995 m.

## Šaltiniai
Puntiagudas

**Puntiagudas** (), dar vadinamas **Kordon Senisosu** (*Cordón Cenizos*) – ugnikalnis Čilėje, Los Lagoso regione, į šiaurės rytus nuo Osorno ugnikalnio. Aukštis 2493 m. Pietinėje pašlaitėje telkšo Todos los Santoso ežeras, o šiaurinėje – Rupanko ežeras. Viršūnė padengta ledynais, labai stati ir praktiškai neįveikiama. Dalis kalno priklauso Vicente Pérez Rosales nacionaliniam parkui.

## Nuorodos
* Ugnikalnių duomenų bazė
Varškė

**Varškė** – daug baltymų turintis rūgštus pieno produktas, gaminamas iš rūgusio pieno, atskyrus dalį išrūgų. Ji gaminama pramoniniu būdu 2, 5, 9, 18 % riebumo ir liesa varškė, varškės sūreliai bei varškės sūriai.

## Gamybos technologija

### Namų sąlygomis
Varškė gaminama taip: rūgęs pienas arba rūgusio ir saldaus pieno mišinys šildomas, kol susidaro krekėsiai. Šie išsiskiria dėl pieno rūgšties sąveikos su pieno baltymu – kazeinu. Sutraukinti krekėsiai sudedami į drobinį maišelį arba kiaurasamtį nuvarvėti likusiam skysčiui (išrūgoms).

### Pramoniniu būdu
Vienas iš pramoninių gamybos būdų , panaudojant sausą raugą, pagaminti varškei:
* žaliavai naudojamų sudedamųjų dalių mišinio (pieno, sausųjų medžiagų) receptūros sudarymas, ruošimas talpykloje;
* mišinio pasterizavimas, trunkantis 3 min. prie 76-80 °C temperatūros;
* mišinio atšaldymas iki 28-30 °C temperatūros, tuo pačiu sumaišant su įdėtu sausu raugu (15-20 min. užtrunkantis pirmas maišymas);
* surauginimas, trunkantis iki 12 val.;
* sutraukos apdorojimas, supjaustant specialiais peiliais į smulkius kubelius (padidinti aktyvųjį paviršių) ir pakaitinant iki 70-75 °C temperatūros;
* dalies išrūgų pašalinimas (30-50 %);
* gautos varškės masės sudėjimas į maišus, laikymas ir atšaldymas
iki 2-6 °C temperatūros;
* gatavo produkto pakavimas, saugojimas 2-6 °C temperatūroje.

## Maistinės ypatybės
Iš varškės žmogaus organizmas įsisavina didžiausią kiekį baltymų, kurie sudaryti iš amino rūgščių, atitinkančių žmogaus baltymų sudėtį. Kartu su varške gaunama kalio, kalcio, vitaminų. Maisto pramonės įmonės gamina įvairių rūšių varškę. Iš jos slegiami sūriai, daromi sūreliai, konditerijos ir kulinarijos gaminiai, įvairūs maistingi valgiai, desertai.

Kokybės reikalavimai varškei ir jos gaminiams:
* riebalų kiekis (nuo jo ypač priklauso produkto skonis);
* sausųjų medžiagų kiekis: drėgmės rodiklis rodo, ar produkte nėra per daug skysčių;
* rūgštingumas: jei šis rodiklis viršija nurodytąjį ant pakuotės, vadinasi, varškė yra pastovėjusi.

Varškė klasifikuojama:
* pagal riebumą:
** riebi – 13 %;
** pusriebė – mažiau kaip 13 %, bet ne mažiau kaip 5 %;
** liesa – ne riebesnė nei 5 %;
* pagal gamybos būdą:
** rūgšti varškė (įvairių rūšių produkto rūgštingumas yra skirtingas);
** rūgštinė fermentinė varškė.

## Taip pat skaitykite
* Grūdėta varškė
* Sojų varškė
* Varškės sūrelis

## Šaltiniai

## Literatūra
* Geriausi varškės pyragai / Oda Tietz (iš vokiečių k. vertė Lina Kaminskienė). – Vilnius: Lektūra, 2003. – 127 p.: iliustr. – ISBN 9986-854-73-3
* Ta pati ir vis kita varškė. – Vilnius, 2006. – 223 p.: iliustr. – ISBN 9986-847-30-3
* Varškės patiekalai (vertėja Brigita Urmonaitė). – Vilnius: Ekspress leidyba, 2009. – 94 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-727-40-8
* Varškės, jogurto ir sūrių valgiai (vertėja Jurgita Paulauskaitė). – Vilnius: Ekspress leidyba, 2010. – 94 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-727-83-5

## Nuorodos

* Susidraugauti su pieno produktais patariama kuo anksčiau, 2006-02-14
Alfonsas Gineika

**Alfonsas Gineika** (1915 m. sausio 15 d. Karmėlava – 1996 m. lapkričio 27 d. Kaunas) – Lietuvos boksininkas, cirko artistas, žonglierius, ekvilibristas.

## Biografija
1932-1933 m. Lietuvos bokso čempionas. 1934 m. debiutavo cirko trupėje „Trio“. 1935-1960 m. „Aušros“ ir kitų Lietuvos cirko trupių, 1960-1967 m. – cirko „Vilnius“ artistas. 1973-1980 m. vadovavo Vilniaus geležinkelininkų kultūros rūmų liaudies cirkui „Jaunystė“.

Su žmona A. Gineikiene atlikdavo numerį „Ekvilibristai ant valiuko“, su J. Ramanausku – jėgos žongliravimo, su D. Bereišiene – balanso ant kopėčių ir „Ikariečių žaidimą“, su A. Gineikiene, V. Gineikaite, D. Lazauskaite, Z. Černiausku – grupinio žongliravimo numerių.

## Įvertinimas
*1965 m. LTSR nusipelnęs artistas

## Šaltiniai
Alfonsas Gineitis

**Alfonsas Gineitis** (1907 m. gruodžio 23 d. Palinkuvė, Krekenavos valsčius – 1982 m. lapkričio 24 d. Vilnius) – Lietuvos pasipriešinimo nacių ir tarybiniam okupaciniams režimams veikėjas, teisininkas.

## Biografija
1934 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. Nuo 1934 m. liaudininkas. Prasidėjus TSRS okupacijai 1940 m. birželio – spalio mėn. dirbo Kauno teismuose, nuo 1941 m. sausio 7 d. TSRS Žemės ūkio banko respublikinės kontoros instruktorius, realizavimo skyriaus viršininkas. Nuo 1941 m. liepos mėn. advokatas Kaune. 1941-1944 m. dalyvavo animaciniame pasipriešinime; su B. Bieliuku redagavo ir leido laikraštį „Nepriklausoma Lietuva“. Nuo 1944 m. birželio mėn. Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto narys, valstiečių liaudininkų atstovas vietoje J. Audėno. Su P. Šilu leido atsišaukimus į lietuvių tautą, raginančius netalkinti okupantams, vengti mobilizacijos į TSRS kariuomene, ginkluotų susirėmimų su ja. 1944 m. rugpjūčio – spalio mėn. Respublikinio kortelių biuro viršininko pavaduotojas. NKVD susekus Lietuvoje likusius Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto narius 1944 m. spalio 27 d. suimtas, žiauriai kankintas, dėl ko sutriko psichika. 1946 m. gruodžio – 1947 m. kovo mėn. Maskvoje buvo daroma jo psichikos būklės ekspertizė, iki 1947 m. liepos mėn. stebimas Vilniaus psichoneurologijos ligoninėje. Sveikatai nepagerėjus perduotas šeimos globai. Gydėsi Telšiuose. 1954-1957 m. dirbo Vilniaus miesto Viešojoje ir Vilniaus universiteto bibliotekose. 1959-1980 advokatas Kaune, Vilniuje, Varėnoje ir Telšiuose.

## Šaltiniai
Čapo ežeras

**Čapo ežeras** () – ežeras Čilėje, Los Lagoso regione, Ljankihuės provincijoje, į pietryčius nuo Kalbuko ugnikalnio. Telkšo 240 m aukštyje virš jūros lygio. Ilgis 17 km, plotis iki 5 km. Vidutinė vandens temperatūra žiemą 9 °C, vasarą 18 °C. Pakrantės apaugusios blizgiaisiais notofagais, lazdyniniais čiliukais, kiparisinėmis ficrojomis.

Žvejyba (ypač vaivorykštinių upėtakių). Į pietus nuo Čapo ežero prasideda Alerse Andino nacionalinis parkas.

## Šaltiniai
Pietų Ramiojo Vandenyno Mandatas

**Pietų Ramiojo Vandenyno Mandatas** () – Japonijai Tautų Lygos perleista mandatinė teritorija Ramiajame vandenyne, kurią sudarė keletas salų grupių (dab. Palau, Marianos Šiaurinės Salos, Mikronezijos Federacinės Valstijos, Maršalo Salos). Teritorijos administravimo teisės atiteko Japonijai po to, kai Vokietijos imperija pralaimėjo Pirmajame pasauliniame kare.

## Istorija

### Įkūrimas
Prasidėjus I pasauliniam karui, 1914 m. iki tol šioje teritorijoje egzistavusi Vokietijos kolonija Vokietijos Naujoji Gvinėja buvo okupuota dviejų valstybių – Japonijos ir Australijos. Japonijos okupuotosios sritys 1919 m. Versalio sutartimi buvo pripažintos kaip C klasės mandatinė teritorija ir patikėtos administruoti Japonijos imperijai.

### [[Tarpukaris]] ir II pasaulinis karas
Iš karto pradėjus administruoti teritoriją, Japonija ėmė sparčiai ją kolonizuoti. Į salas masiškai kėlėsi japonai, korėjiečiai, okinaviečiai ir kitos imperijos tautos. Tai padvigubino vietos gyventojų skaičių.

4-tą dešimtmetį, besiruošdama karui, Japonija teritorijoje ėmė kurti karinius uostus, fortus ir kitus karinius objektus. Mikronezijos salos strategiškai tapo svarbios kaip lėktuvų leidimosi vieta ir vietos papildyti degalams, maisto atsargoms įveikiant tolimus Ramiojo vandenyno atstumus.

Per II pasaulinį karą iš turimų salų Japonija rengė atakas. Karo metu jiems pavyko praplėsti šią teritoriją, okupuojant Nauru, Guamą, Kiribatį ir netgi Australijos šiaurines teritorijas.

### Likimas
1945 m. pasibaigus karui, Japonija jau buvo praradusi visas teritorijas, kurias okupavo JAV. 1947 m. vietoj Mandato buvo oficialiai įkurta Ramiojo Vandenyno Salų Globojamoji Teritorija, kurios administravimas perėjo JAV.

## Valdymas

Pietų Ramiojo Vandenyno Mandatas buvo administruojamas Japonijos imperijos karo laivyno. Jo būstinė buvo įkurta Čiuko atole.

Administraciškai Mandatą sudarė šešios subprefektūros:
* Saipano subprefektūra (), administracinis centras Saipane;
* Palau subprefektūra (), administracinis centras Kororas
* Japo subprefektūra (), administracinis centras Kolonija
* Čiuko subprefektūra (), administracinis centras Venas
* Ponapės subprefektūra (), administracinis centras Kolonija
* Džaluito subprefektūra (), administracinis centras Džaluitas

1943 m. Saipano subprefektūra pervardinta kaip Šiaurės subprefektūra (), Palau ir Japas sujungtos į Vakarų subprefektūrą (), o Čiukas, Ponapė ir Džaluitas - į Rytų subprefektūrą ().

## Kultūra
Mandato administravimo metu japonai masiškai kėlė kolonistus į vietos salas, padvigubindami gyventojų skaičių. Dėl to daug šių salų gyventojų turi japoniško kraujo. Salose buvo introdukuojama japoniška kultūra, statomos šintoistinės šventyklos.

## Šaltiniai
Kosta Rikos vėliava

**[[Kosta Rika|Kosta Rikos]] vėliava** oficialiai priimta 1906 m., lapkričio 27 d. Tačiau horizontalios raudonos, baltos ir mėlynos spalvos buvo naudojamos nuo 1848 m., kai Kosta Rika paliko Centrinę Amerikos Federaciją ir pasiskelbė nepriklausoma respublika.

* Mėlyna spalva simbolizuoja dangų, galimybes, idealizmą ir atkaklumą.
* Balta – taiką, išmintį ir laimę.
* Raudona – kankinio kraujo praliejimą dėl šalies gynybos. Taip pat ir šalies žmonių šilumą ir dosnumą.
Juostelių santykis – 1:1:2:1:1.
Arūnas Gineitis

**Arūnas Gineitis** (g. 1939 m. birželio 3 d. Kaune) – Lietuvos biochemikas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
Gimė teisininko ir pedagogės šeimoje. Sudėtingu pokario laukotarpiu gyveno Telšiuose, nuo 1951 m. – Vilniuje. Pradėjo mokyklą lankyti Telšiuose, vėliau mokėsi Vilniaus A. Vienuolio, o baigė S. Nėries vidurinę mokyklą. Studijoms pasirinko Vilniaus valstybinio universiteto Medicinos fakuletą, tačiau būdamas ketvirtame kurse pradėjo studijuoti dar ir Chemijos fakultete. Studijuodamas VU Chemijos fakultete dirbo Vilniaus medicinos mokykloje.

1962 m. baigė Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą, 1965 m. – Chemijos fakultetą.

Baigęs universitetą Arūnas Gineitis išvyko į Leningradą (Sankt Peterburgą), įstojo į SSRS mokslų akademijos Citologijos instituto aspirantūrą, ją baigęs 1969 m. apgynė disertaciją, įgydamas gamtos mokslų (citologija) kandidato (dabar – daktaro) laipsnį, 1987 m. SSRS mokslų akademijos Vystymosi biologijos institute apgynė daktaro (dabar – habilituoto mokslų daktaro) disertaciją (ląstelės biologija ir embriologija).
1970–2002 m. dirbo Biochemijos institute,1989–1992 m. instituto direktoriaus pavaduotojas mokslui. 1986–2002 m. Vystymosi biologijos laboratorijos vedėjas. 1976 m. ir 1983 m. dirbo Sofijos molekulinės biologijos institute, 1989–1990 m. – Montanos (JAV), 1992–1998 m. – Umea (Švedija), 1999–2003 m. – Kalifornijos (JAV) universitete.1987 m. biologijos mokslų daktaras.

Moksliniai darbai publikuoti 51-ame straipsnyje.

Mokslinių tyrimų sritis – chromatino baltymai, veliau kraujo ląstelių diferenciacijos ir piktybinio augimo (leukozės) molekuliniai mechanizmai.

## Bibliografija
* Chromatino baltymai, monografija, 1988 m.

## Šaltiniai
Kazys Gineitis

**Kazys Gineitis** (1895 m. rugpjūčio 13 d. Tauragnai – 1965 m. vasario 2 d. Čikaga) – Lietuvos diplomatas.

## Biografija
1915 m. mokėsi Rygos politechnikos mokykloje, dalyvavo slaptoje lietuvių moksleivių kuopelėje. 1916 m. persikėlė į JAV. 1917–1919 m. „Draugo“ redaktoriaus padėjėjas, 1919 m. „Lietuvos“ redaktorius. 1919 m. baigė Čikagos universitetą. 1920–1931 m. dirbo Lietuvos pasiuntinybėje Londone, nuo 1928 m. generalinis konsulas. 1931 m. bendrovių „Maistas“ ir „Pienocentras“ prekybos atstovas, nuo 1932 m. Lietuvos pasiuntinybės žemės ūkio atašė. 1949 m. grįžo į JAV, gyveno Čikagoje.

## Bibliografija
* Amerika ir Amerikos Lietuviai, 1925 m.
* Kokybiški lietuviški gaminiai (*Lithuanian Quality Products*), 1938 m.

## Šaltiniai
Simonas Gineitis

**Simonas Gineitis** – XVIII a. pab. Lietuvos valstiečių bruzdėjimų ir 1794 m. sukilimo dalyvis.

## Biografija
Bajoras. 1789–1792 m. vadovavo Palangos seniūnijos valstiečių ir miestiečių kovai su Palangos seniūnijos savininku Vilniaus vyskupu I. J. Masalskiu. 1792 m. rugpjūčio mėn., gelbėdamasis nuo suėmimo, pasitraukė įMažąją Lietuvą. Prūsijos karalystės valdžios 1793 m. kovo – 1794 m. vasario mėn. kalintas Klaipėdoje. Per 1794 m. sukilimą buvo Darbėnų parapijos kavalerijos karininkas, rotmistras. Suorganizavo pasienio apsaugą, nutraukė pašto ryšį tarp Rusijos ir Prūsijos per Palangą. Dėl pernelyg radikalių pažiūrų sukilimo vadovybė neleido jam vadovauti 1794 m. gegužės 23 d. sukilėlių žygiui į Liepoją.

## Šaltiniai
Anastazija Sidarienė

**Anastazija Sidarienė** (, g. 1958 m. kovo 4 d. Vaitakiemio kaime, Punsko valsčiuje, Lenkija) – mokytoja ir kraštotyrininkė, Lenkijos lietuvių visuomenės veikėja.

## Biografija
1977 m. baigė Punsko licėjų. Studijavo Varšuvos universitete etnografiją, vėliau baigė podimplomines istorijos studijas. Dirba Navinykų lietuviškos pagrindinės mokyklos direktore. 2000–2003 m. buvo Lenkijos lietuvių mokytojų draugijos pirmininkė, Lietuvių etninės kultūros draugijos iždininkė. Tyrinėja Punsko-Seinų krašto lietuvių liaudiškus audinius.

Vyras Jonas, sūnūs Algirdas ir Gediminas, duktė Laima.

## Bibliografija
* Anastazja Sidor, Katarzyna Łukowska. Tkanina na Suwalszczyźnie 1 dalis. (len.) ,
* Anastazja Sidor, Katarzyna Łukowska. Tkanina na Suwalszczyźnie 2 dalis. (len.) ,
* Anastazja Sidor, Katarzyna Łukowska. Tkanina na Suwalszczyźnie 3 dalis. (len.) ,
* Anastazja Sidor. Obrzędowość wiosenna. (Apie pavasarinius lietuvių papročius). (len.),
* Sidor, Anastazja. Litwini w Polsce. Straipsnis žurnale *Języki Obce w Szkole*. – 2001, Nr 6 (len.).

## Įvertinimas
Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ medalis
Petrohujė

**Petrohujė** () – upė Čilėje, Los Lagoso regione. Išteka iš pietvakarinio Todos los Santoso ežero pakraščio. Teka daugiausia į pietus, pietryčius. Vaga slenkstėta, yra turistų pamėgti Petrohujės kriokliai. Įteka į Relonkavi užutėkį, sudaro ilgą Relonkavi estuariją.

Į upę suteka daug nedidelių upelių, prasidedančių aplinkinių kalnų ledynuose. Vandens temperatūra sausį siekia 16 °C, liepą atvėsta iki 6,5 °C. Tėkmė srauni, vandeninga. Didelė Petrohujės dalis įeina į Visentės Pereso Rosaleso nacionalinį parką.

## Šaltiniai
Aušra Gineitytė

**Aušra Gineitytė** (g. 1962 m. liepos 12 d. Vilniuje) – Lietuvos baleto artistė, pedagogė.

## Biografija
1980 m. baigė Vilniaus M.K.Čiurlionio vidurinę meno mokyklą-internatą choreografijos skyrių. 

1980–2001 m. Lietuvos operos ir baleto teatro (nuo 1998 m. Lietuvos nacionalinis operos ir baleto teatras) solistė. Sukūrė vaidmenų choreografės A. Cholinos šokio teatro „A|CH" spektakliuose, J. Smorigino teatre „Vilniaus baletas“. Nuo 1995 m. Nacionalinės Čiurlionio menų mokyklos (iki 2001 m. Vilniaus baleto mokyklos) dėstytoja. Gastroliavo Argentinoje, Graikijoje, Švedijoje.

## Svarbesni vaidmenys
;Baletas
* Alyvų fėja – Piotras Čaikovskis. Miegančioji gražuolė 1981 m.
* Motina, Medėja – Antanas Rekašius. Amžinai gyvi 1982 m., Medėja 1996 m.
* Mirta – Adolfas Adamas Žizel, 1985 m.
* Magdė – H. Liovenskioldas. Silfidė, 1985 m.
* Frančeska – Johanas Štrausas. Žydrasis Dunojus, 1988 m.
* Ledi Makbet – Osvaldas Balakauskas. Makbetas, 1989 m.

;Šokio spektakliai
* Paukštė – Osvaldas Balakauskas. Paukštė vėjyje,
* Adelė – Moterų dainos, pagal Marlene Dietrich dainas, 1998 m.
* Karmen – Karmen, 1998 m., muzika: Rodionas Ščedrinas, Žoržas Bizė ir Pablo de Sarasate
* Bernarda Alba – Bernardas Albos namai, pagal įvairių kompozitorių muziką, 2000 m.
* Moteris – Meilė, pagal įvairių kompozitorių muziką, 2002 m.
* Senjora Kapuleti – Romeo ir Džuljeta, pagal įvairių kompozitorių muziką, 2003 m.

## Šaltiniai
Viktorija Gineitytė

**Viktorija Gineitytė** (g. 1953 m. spalio 13 d. Vilniuje) – Lietuvos fizikė, habilituota fizinių mokslų daktarė.

## Biografija
1977 m. baigė Vilniaus universitetą. 1999 m. habilituota fizinių mokslų daktarė.

1977–1987 m. dirbo Vilniaus universiteto Chemijos fakultete. Nuo 1987 m. Fizikos instituto (nuo 1990 m. Teorinės fizikos ir astronomijos institutas) vyriausioji mokslo darbuotoja. Mokslinių tyrimų sritys – molekulių elektroninės sandaros teorija, molekulių spektrų teorija.

## Šaltiniai
Vašuoka

**Vašuoka** – upė Lietuvoje; Viešintos kairysis intakas. Ilgis 34 km, baseino plotas 128 km². Prasideda Nakonių (Anykščių rajono) apylinkėse, 3 km į šiaurės rytus nuo Troškūnų. Aukštupyje teka į šiaurės vakarus, žemupyje – Panevėžio ir Kupiškio rajonų riba, toliau į šiaurės rytus per Kupiškio rajoną. Įteka į Viešintą 5 km nuo jos žiočių, ties Subačiumi.

Intakai: kairysis – Maldenis, Gaidžiupis, Dėnis, dešinieji – Šaka, Bikenis, Bražiukas. Vidutinis nuolydis 114&nbsp;cm/km. Vidutinis debitas žiotyse 0,66 m³/s.

Upėvardis kildinamas nuo žodžių *vašus* („vešlus“), *vaša* („tarpimas, augimas“),  („grunto drėgmė“).

## Šaltiniai
Vytautas Giniotis

**Vytautas Giniotis** (1938 m. spalio 24 d. Plumpiuose, Vaiguvos valsčiuje – 2012 m. vasario 14 d. Vilniuje) – Lietuvos inžinierius mechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1961 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1996 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.

1960–1961 m. Kauno radijo gamyklos inžinierius – konstruktorius, 1961–1967 m. Vilniaus namų statybos kombinato cecho mechanikas, konstruktorius, 1967–1983 m. Eksperimentinio metalo pjovimo staklių Mokslo tyrimų instituto (ENIMS) vyr. mokslinis bendradarbis, 1978–1980 m. vyr. metrologas, 1980–1983 m. projektų vyr. konstruktorius. 1983–1989 m. dėstė Liaudies ūkio specialistų tobulinimosi institute. 1989–1994 m. Vilniaus šlifavimo staklių gamyklos vyr. metrologas ir Kokybės kontrolės skyriaus viršininkas. 1994–2003 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto A. Gustaičio aviacijos instituto Aviacijos technologijų katedros vedėjas, nuo 2003 m. VGTU Aplinkos inžinerijos fakulteto Geodezijos instituto Geodezijos ir kadastro katedros vyriausiasis mokslo darbuotojas. Nuo 1998 m. profesorius. Stažavo Didžiosios Britanijos, Švedijos, Italijos universitetuose. Parašė daugiau kaip 150 mokslinių straipsnių. 50 išradimų autorius.

## Šaltiniai
Relonkavi užutėkis

**Relonkavi užutėkis** () – Ramiojo vandenyno užutėkis ties Čilės Los Lagoso regiono krantais. Pietuose jungiasi su Ankudo įlanka, nuo kurios askirta Pulukio ir Keulino salomis. Pačiame užutėkyje dar yra Tenglo, Mailjeno, Guaro salos. Relonkavi užutėkis užbaigia senovinį ledyninį slėnį, dabar užpildytą Ramiojo vandenyno vandenimis. Gylis vietomis siekia ~500 m. Rytuose atsiškoja ilga Relonkavi estuarija. Prie šiaurinio kranto įsikūręs Puerto Monto uostamiestis.
Relonkavi estuarija

**Relonkavi estuarija** () – Relonkavi užutėkio fiordas Čilėje, Los Lagoso regione. Įteka Petrohuės upė iš Todos los Santoso ežero bei Puelo upė iš Puelo ežero. Pakrantėje iškilęs Jatės ugnikalnis. Aplink įkurta daug saugomų teritorijų: Alerce Andino nacionalinis parkas, Hornopirén nacionalinis parkas, Vicente Pérez Rosales nacionalinis parkas, Ljankihuės nacionalinis rezervatas.
Giovanni Schiaparelli

**Džovanis Virginijus Skiaparelis** ( 1835 m. kovo 14 d. – 1910 m. liepos 14 d.) – italų astronomas ir mokslo istorijos tyrinėtojas, atradęs Marso „kanalus“ ir Hesperijos asteroidą.

Jis studijavo Turino universitete ir mokėsi Berlyno observatorijoje. Apie 40 metų dirbo Brera observatorijoje, Milane.
* Veikla
** 1862 m. – 1900 m. Milano observatorijos direktorius.
** 1866 m. atrado ryšį tarp kometų ir meteorų srautų orbitų ir įrodė, kad meteorų srautai susidaro, suirus kometoms.
** 1877 m. atrado vadinamuosius Marso kanalus.
** 1889 m. parašė darbą apie geologinių veiksnių įtaką Žemės sukimuisi,
** 1896 m. – sferinės astronomijos vadovėlį,
** 1878 m. – 1910 m. – 7 tomų veikalą apie Marso tyrimus.

## Marsas
Dž. Skiaparelis 1877–1879 m. ypač įdėmiai tyrinėjo Marsą ir pastebėjo jo paviršiuje įvairias susikertančias linijas, kurias pavadino „canali“ (kanalais), padarė jų brėžinius.
## Apdovanojimai
Medaliai
* Karališkosios astronomų bendruomenės aukso medalis (1872 m.);
* Briuso medalis (1902 m.).
Jo vardu pavadinta
* Asteroidas 4062 Schiaparelli;
* Krateris Schiaparelli Mėnulyje;
* Krateris Schiaparelli Marse .

## Bibliografija
* 1873 m. – Le stelle cadenti (Krentančios žvaigždės (*angl.* The Falling Stars))
* 1893 m. – La vita sul pianeta Marte (Gyvenimas marse (*angl.:*Life on Mars))
* 1925 m. – Scritti sulla storia della astronomia antica (Klasikinės astronomijos istorijos rašymas *angl.:*Writings on the History of Classical Astronomy) trys leidimai. Bologna. Perspausdinta: Milano, Mimesis, 1997 m.

## Nuorodos
* Giovanni Schiaparelli
* Skiaparelis - Astronomijos enciklopedinis žodynas
Kama Ginkas

**Kama Ginkas** (, (g. 1941 m. gegužės 7 d. Kaune) – Rusijos teatro režisierius.

## Biografija
Plungės kunigas Petras Lydnugaris jį išgelbėjo iš Holokausto.

Žmona – teatro režisierė Henrieta Janovskaja. 1959–1962 m. studijavo Lietuvos konservatorijoje. 1967 m. baigė Leningrado teatro, kino ir muzikos institutą. 1970–1981 m. režisavo spektaklių Rygos, Krasnojarsko, Leningrado teatruose, nuo 1981 m. kuria Maskvos ir užsienio teatruose. Nuo 1985 m. dėsto Lunačiarskio teatro meno institute Maskvoje, Didžiosios Britanijos, JAV, Norvegijos, Suomijos teatro mokyklose, Aukštosios teatro mokyklos Helsinkyje profesorius.

Režisūrai būdingas dramatizmas, psichologija, hiperrealistinės detalės, dažnai naudojamos grotesko priemonės; nuo buitinio tikroviškumo pereinama prie absurdo ir siurrealistinių efektų.

## Žymesni spektakliai
* Viljamas Šekspyras. Hamletas, 1971 m.
* N. Pavlova. Vagonėlis, 1982 m.
* Vaidiname Nusikaltimą, Dekabristų egzekucija, 1991 m., 1995 m., abu pagal F. Dostojevskį
* Užrašai iš pogrindžio, ir pjesės autorius, 1988 m.
* Antonas Čechovas. Juodasis vienuolis, 1999 m., Dama su šuniuku, 2003 m.
* O. Bogajevas. Juoko kambarys, 2000 m.

## Literatūra
* John Freedman. Provoking Theater. Kama Ginkas Directs, Hanover, NH, 2003.

## Šaltiniai
Mykolas Ginkevičius

**Mykolas Ginkevičius** (, apie 1594 m. Žemaitija – 1663 m. balandžio 4 d. Vilnius) – SJ, teologas, filosofas, pedagogas, daktaras.

## Biografija
Nuo 1615 m. jėzuitas, 1626 m. įšventintas kunigu. 1615-1629 m. su pertraukomis mokėsi Vilniaus jėzuitų kolegijoje ir universitete, Braunsbergo (dab. Branevas) ir Nesvyžiaus kolegijose. 1636 m. daktaras.

1629-1646 m. su pertraukomis Kražių kolegijos, Vilniaus kolegijos ir universiteto, Pultusko kolegijos teologijos, filosofijos dėstytojas. 1641-1644 m. Nesvyžiaus kolegijos rektorius, 1646-1653 m. Vilniaus ir Varšuvos jėzuitų profesų namų viršininkas. 1653-1660 m. Šv. Petro bazilikos Romoje nuodėmklausys. 1661 m. paskirtas Vilniaus universiteto rektoriumi atstatinėjo dėl Rusijos okupacijos 5 metus neveikusio universiteto nusiaubtus pastatus, atkūrė, ar organizavo iš naujo mokymo sistemą.

Parašė teologijos traktatų „Žvaigždžių zodiakas…“ (, išl. 1707 m.; apie Švč. Mergelės Marijos kultą), 1646-1649 m. išspausdino 3 proginius pamokslus.

Rankraščiai: „Vilniaus vyskupų gyvenimai“ (Żywoty biskupów wileńskich), filosofijos paskaitų užrašai.

## Šaltiniai
Jatės ugnikalnis

**Jatės ugnikalnis** () – ugnikalnis Čilėje, Los Lagoso regione, į pietus nuo Relonkavi estuarijos. Aukštis 2187 m. Sudarytas iš andezito ir bazalto. Yra holoceno laikotarpio parazitinis krateris.

## Nuorodos
* Ugnikalnių duomenų bazė
Petras Gintalas (1945)

**Petras Gintalas** (g. 1945 m. balandžio 23 d. Telšiuose) – Lietuvos skulptorius, medalininkas.

## Biografija
1951 m. pradėjo mokytis Žemaitės vidurinėje mokykloje. 1952 m. šeima apsigyveno Palangoje. 1963 m. baigė Palangos vidurinę mokyklą. 1969 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1968–1970 m. Sąjunginio techninės estetikos instituto Vilniaus filialo dizaineris. Nuo 1986 m. Telšių aukštesniosios taikomosios dailės mokyklos (nuo 2003 m. Žemaitijos kolegijos Telšių menų ir pedagogikos fakultetas), nuo 1998 m. – ir Vilniaus dailės akademijos Telšių taikomosios dailės skyriaus (nuo 2003 m. Vilniaus dailės akademijos Telšių dailės fakultetas) dėstytojas, nuo 1999 m. šio skyriaus direktorius, nuo 2003 m. dekanas, nuo 2002 m. docentas. Nuo 2009 m. VDA Telšių fakulteto profesorius.

## Kūryba
Sukūrė apie 100 medalių („Žemaitė“ 1986 m., „Kristijonas Donelaitis“, „Paulius Galaunė“, abu 1989 m., „Jonas Basanavičius“ 1993 m.), proginių monetų projektų („Lilehameris-1994“, 1993 m., „Pasaulio lietuvių dainų šventė“, „M. K. Čiurlioniui – 120“, abu 1994 m., „Baltijos keliui-10“, „Kęstutis – Didysis Lietuvos kunigaikštis“, abu 1998 m.), plakečių (ciklas „Telšių mitai“ 1985 m.), kompozicijų iš metalo (viešbutyje „Draugystė“ Vilniuje, su R. Mizgiriu, 1976 m., „Knyga“, Centriniame knygyne Klaipėdoje 1983 m.). Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus, Žemaičių muziejus Alka, K. Donelaičio memorialinis muziejus, Britų muziejus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Petro Gintalo svetainė
Sent Kitso ir Nevio vėliava

**[[Sent Kitsas ir Nevis|Sent Kitso ir Nevio]] vėliava** – priimta 1983 m., rugsėjo 19 d.
* Žalia spalva vėliavoje simbolizuoja salos derlingumą.
* Raudona – žmonių kovą už laisvę nuo vergijos.
* Geltona – ištisus metus šviečiančią saulę.
* Juoda – Afrikos žmonių palikimą.
* Baltos žvaigždės – viltį ir laisvę.
Puelas (upė)

**Puelas** () – upė Patagonijoje; Argentinoje ir Čilėje. Išteka iš Puelo ežero Argentinoje, teka į šiaurės vakarus Čilės Los Lagoso regionu. Prateka visą eilę ežerų: Las Rokaso, Totoralio, Verdės, Asulio. Įteka į Relonkavi estuariją.

Didžiausias intakas – Mansas.

## Šaltiniai
Jasiukaitis

**Jasiukaitis:**

* Jonas Jasiukaitis – inžinierius, architektas;
* Justinas Jasiukaitis – politikas;
* Konstantinas Jasiukaitis – knygnešys, rašytojas.
Irena Gintautienė

**Irena Gintautienė-Adomavičiūtė** (g. 1925 m. vasario 18 d. Berlyne) – Lietuvos baleto artistė, choreografė.

## Biografija
1940 m. Kaune baigė Lietuvos operos teatro baleto studiją, Valstybės teatro solistė. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1944-1945 m. šoko trupėje „Tėvynės garsai“, 1946-1949 m. įvairiuose teatruose, karo pabėgėlių stovyklose. 1949 m. išvyko į JAV (Kaseivilis, Ilinojaus valstija). 1951-1960 m. „Cosmopolitan Opera Saint Louise“ (Misūrio valstija) baleto solistė (sceninis vardas *Irene Gintautas*). 1960 m. įkūrė klasikinio baleto mokyklą, kurioje pastatė kelis baletus.1970-1986 m. tautinių šokių grupės vadovė. Nuo 1974 m. baleto trupės „Community Civic“ vadovė. 1982 m. dėstė baleto mokykloje „Webster Griwes“. Sukūrė daugiau kaip 200 baleto spektaklių.

## Pastatymai
* Piotras Čaikovskis. Spragtukas, 1968 m., Miegančioji gražuolė, 1969 m.
* Gintaro rūmai, 1971 m., pagal J. Gruodžio baletą „Jūratė ir Kastytis“
* Ledo mergaitė, 1983 m., pagal E. Griego muziką
* Meilės rapsodija, 1984 m., pagal F. Listo muziką

## Šaltiniai
Janis Rudzutaks

**Janis Rudzutakas** (, ; 1887 m. rugpjūčio 15 d. Latvijoje – 1938 m. liepos 29 d. Maskvoje) – latvių kilmės tarybinis partinis, profsąjungų ir valstybės veikėjas.

## Biografija
* RSDDP narys nuo 1905 m., 1920–1937 m. – VKP(b) CK narys, 1926–1932 m. bei 1934–1937 m. – VKP(b) CK Politinio biuro narys;
* po 1917 m. Vasario revoliucijos – Rusijos tekstilininkų profsąjungos vadovas;
* 1917–1920 m. – Maskvos Liaudies ūkio tarybos pirmininkas, Transporto darbuotojų profsąjungos vadovas, Rusijos profsąjungų centro tarybos Generalinis sekretorius;
* 1923–1924 m. – VKP(b) CK sekretorius;
* 1924–1930 m.- TSRS Susisiekimo liaudies komisaras;
* 1926–1937 m. – TSRS LKT pirmininko pavaduotojas, nuo 1931 m. – VKP(b) Centrinės kontrolės komisijos pirmininkas bei TSRS Darbininkų ir valstiečių inspekcijos liaudies komisaras;
* 1937 m. gegužės 24 d. areštuotas, apkaltinus "kontrrevoliucine trockistine veikla ir šnipinėjimu Vokietijos naudai". Tardymų metu buvo mušamas ir kankinamas, tačiau kaltu neprisipažino ir parodymų nedavė. Sušaudytas 1938 m. liepos 29 d. 1956 m. – reabilituotas;
* Anastasas Mikojanas savo memuaruose rašė, kad Leninas siūlė J. Rudzutaką į Generalinio sekretoriaus pareigas (vietoje J. Stalino).
Jonas Krizostomas Gintila

**Jonas Krizostomas Gintila** (1788 m. lapkričio 14 d. Gelindėnai, Alsėdžių valsčius – 1857 m. liepos 25 d. Alsėdžiai, palaidotas bažnyčios šventoriuje) – Lietuvos kunigas, teologijos daktaras, hebrajų kalbos studijų ekspertas. 

## Biografija

1807–1808 m. studijavo Kraslavos kunigų seminarijoje, 1808–1812 m. Vilniaus vyriausiojoje kunigų seminarijoje, 1814–1815 m. Vilniaus universitete. 1812 m. įšventintas kunigu. 1821 m. teologijos daktaras.

1812–1813 m. Ludzos vikaras. 1814–1815 m. Vilniaus vyriausiosios kunigų seminarijos prefekto pavaduotojas, 1816–1821 m. prefektas, 1817–1822 m. toje seminarijoje ir Vilniaus universitete dėstė egzegetiką. 1822 m. paskirtas Žemaičių kapitulos kanauninku. 1828–1835 m. Kartenos klebonas ir Žemaičių vyskupijos atstovas Dvasinėje katalikų kolegijoje Sankt Peterburge, 1835–1844 m. – nuolatinis tos kolegijos narys. 1831 m. kartu su S. Giedraičiu ragino sukilėlius paklusti valdžiai. 1831 m. pabaigoje grįžo į Sankt Peterburgą. 1836–1844 m. Maltos bažnyčios Sankt Peterburge kapelionas. 1840 m. paskirtas sufraganu, bet popiežius nepatvirtino. 1844 m. mirus S. Giedraičiui išrinktas Žemaičių vyskupijos generaliniu vikaru administratoriumi, caro paskirtas Žemaičių vyskupu, nors popiežius jo ir nepatvirtino, iki 1850 m. valdė Žemaičių vyskupiją. Manoma, kad buvo nepatvirtintas popiežiaus dėl pavaldumo carinei valdžiai.

Turėjo XIX a. didžiausią Lietuvoje, daugiau kaip 30 000 tomų asmeninę biblioteką. 

Parašė lenkų–hebrajų ir hebrajų–žydų–lenkų žodynus, religinių kūrinėlių lenkų ir hebrajų kalbomis („Apie hermeneutikos metodą ir jo naudojimą“ *O Instrumencie Hermeneutycznym i jego użyciu*, „Moraliniai svarstymai“ *Zdania moralne* ir kt.), dvi knygeles žemaičių kalba hebrajiškomis raidėmis, išvertė į hebrajų kalbą kūrinėlių, norėdamas skleisti katalikybę tarp žydų („Jėzaus Nazariečio giminės knyga“ ir kt.). Dauguma raštų neišspausdinta. 

Tarp misionieriškos krypties darbų J. K. Gintila parašė Senojo Testamento žinyną jauniems žydams lenkų kalba („Nauka po polsku dla mlodziezy wyznania starozakonnego“, išleista 1817 Vilniuje), taip pat 1854 m. išleido krikščionišką žinyną lietuvių ir hebrajų kalbomis. Šią J. K. Gintilos veiklą sunku įvertinti tuometinėje politinėje terpėje, nes nors tuo metu Rusijos imperija ir siekė asimiliuoti žydus, krikščionių bažnyčia buvo persekiojama ir diskriminuojama. Todėl neaišku, kokia konkrečiai buvo J. K. Gintilos veiklos kryptis. Katalikybės gynimas galėjo būti traktuojamas kaip pasipriešinimas rusiškai valdžiai, nes tai išryškino skirtumą tarp katalikiškos Lietuvos ir stačiatikiškos Rusijos imperijos. Taip pat sunku paaiškinti, kodėl katalikybės žinynas 1817 m. išspausdintas lenkų kalba, o 1854 m. lietuvių kalba, kai žinoma, jog tuo metu šalyje buvo skatinamas rusų kalbos vartojimas, o žydai šių kalbų nevartojo.

## Šaltiniai
Juozas Bliūdžius

**Juozas Algimantas Bliūdžius** (, g. 1952 m. kovo 28 d. Vaiponios kaime, Šipliškės valsčius) – agronomas ir pedagogas, Lenkijos lietuvių visuomenės veikėjas.

## Biografija
1971 m. baigė Punsko bendrojo lavinimo licėjų, 1977 m. – Varšuvos Žemės ūkio akademiją, pradėjo dirbti Trumpalio kolūkyje. Vėliau septynerius metus mokė chemijos Punsko licėjuje. 1985–1990 m. buvo išrinktas Lenkijos lietuvių draugijos pirmininku. Įstojo į Lenkijos Jungtinės darbininkų partiją, išrinktas šios partijos Punsko valsčiaus pirmuoju sekretoriumi. Šiose pareigose išbuvo iki komunistinės santvarkos Lenkijoje 1990 m. žlugimo. Grįžo prie pedagoginio darbo: mokytojavo Punsko pagrindinėje mokykloje ir licėjuje, trejus metus ėjo direktoriaus pavaduotojo pareigas. Nuo 1997 m. iki pat išėjimo į pensiją 2006 m. vadovavo Punsko pagrindinės mokyklos ir gimnazijos kompleksui. 2006 metais išrinktas Seinų apskrities Tarybos nariu. Lenkijos lietuvių mokytojų sąjungos pirmininko pavaduotojas, o nuo 2004 m. – pirmininkas.

Vedęs: žmona Gražina, sūnūs Donatas, Arūnas ir Justinas.

## Įvertinimas
* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ medalis.

## Nuorodos
* Interviu su Juozu Bliūdžiumi ;
* Juozas Bliūdžius. ''Apie lietuviškos kultūros Lenkijoje išsaugojimą.'' (lenk.) .
All That You Can't Leave Behind

***All That You Can't Leave Behind*** – dešimtasis studijinis airių roko grupės U2 albumas, išleistas 2000 m. spalio 30 d.. Jungtinėje Karalystėje jį išleido Island Records, o JAV - Interscope Records. Albumą sudaro 11 dainų, keturios iš jų išleistos kaip singlai.

## Apie albumą
Prodiusuoti *All That You Can't Leave Behind* ėmėsi Daniel Lanois ir Brian Eno, prodiusavę ankstesnius U2 albumus *[[The Unforgettable Fire]]*, *[[The Joshua Tree]]* ir *[[Achtung Baby]]*. Po eksperimentinių, alternatyvaus roko ir šokių muzikos paveiktų, praėjusio amžiaus 9 - ajame dešimtmetyje išleistu darbų, U2 sugrįžo prie tradicinio roko. O toks sugrįžimas buvo itin sėkmingas - pasaulyje parduota daugiau kaip 12 mln. šio albumo kopijų, jis puikiai įvertintas kritikų bei susišlavė net 7 Grammy apdovanojimus. 28 pasaulio šalyse pasiekė topo viršūnę, beje, pagal pardavimų skaičių - tai ketvirtasis studijinis U2 albumas. Taip pat labai sėkmingi singlai „Beautiful Day“, „Stuck in a Moment You Can't Get Out Of“, „Elevation“, „Walk On“.

2003 m. *All That You Can't Leave Behind* užėmė 139 - ąją vietą žurnalo „Rolling Stone“ sudarytame 500 geriausių visų laikų albumų sąraše. Taip pat šis žurnalas jį pavadino trečiuoju U2 šedevru, po itin gerai įvertintų albumų *[[The Joshua Tree]]* ir *[[Achtung Baby]]*.

## Viršelis
Ant viršelio esanti grupės nuotrauka padaryta fotografo Anton Corbijn viename Paryžiaus oro uostų. Taip pat čia buvo nufilmuota dalis muzikinio vaizdo klipo „Beautiful Day“.

## Dainos
### Albumo dainos
Visoms albumo dainoms žodžius parašė Bono ir The Edge, muziką sukūrė U2.
# "Beautiful Day" - 4:06
# "Stuck in a Moment You Can't Get Out Of" - 4:33
# "Elevation" - 3:48
# "Walk On" - 4:57
# "Kite" - 4:25
# "In a Little While" - 3:40
# "Wild Honey" - 3:47
# "Peace on Earth" - 4:49
# "When I Look at the World" - 4:14
# "New York" - 5:31
# "Grace" - 5:45

### Singlai
# "Beautiful Day"
# "Stuck in a Moment You Can't Get Out Of"
# "Elevation"
# "Walk On"

Pagrindinis ir pirmasis albumo singlas - „Beautiful Day“, pasirodęs 2000 m. spalio 9 d. Iš viso tai ketvirtasis U2 singlas, Jungtinėje Karalystėje pasiekęs topo viršūnę. Ją pasiekė ir Olandijoje bei Australijoje, o JAV liko 21 - ojoje vietoje. Be to, *Beautiful Day* pelnė net 3 Grammy apdovanojimus.

Antrasis - „Stuck in a Moment You Can't Get Out Of“ išleistas 2001 m. sausio 29 d. Tai taip pat sėkmingas singlas, kuris Jungtinės Karalystės singlų tope pasiekė 2 - ąją vietą. Bono jį skyrė 1997 m. nusižudžiusiam draugui, nusižudžiusiam grupės INXS vokalistui Michael Hutchence atminti.

2001 m. birželio 12 d. pasirodė trečiasis singlas - „Elevation“. Jis panaudotas filmo *[[Kapų plėšikė Lara Kroft]]* garso takeliui.

Paskutinis ketvirtasis albumo singlas „Walk On“ išleistas 2001 m. lapkričio 19 d.

## Pozicijos ir pardavimai

## Atlikėjai
* Bono - pagrindinis vokalas, gitara
* The Edge - gitara, klavišiniai, pritariantis vokalas
* Adam Clayton - bosinė gitara
* Larry Mullen Jr. - būgnai
Jakovas Ginzburgas

**Jakovas Ginzburgas** (1900 m. rugsėjo 10 d. Žemutinis Naugardas – 1963 m. gruodžio 20 d. Vilnius) – Lietuvos pianistas, pedagogas.

## Biografija
Brolis Grigorijus Ginzburgas. Baigęs Maskvos konservatorijos A. Goldenveizerio klasę ir aspirantūrą 1930–1945 m. joje dėstė. Nuo 1945 m. gyveno Vilniuje. 1945–1949 m. Vilniaus konservatorijos dėstytojas, 1946–1949 m. Specialiojo fortepijono katedros vedėjas, Teorijos ir kompozicijos fakulteto dekanas, nuo 1949 m. – Lietuvos konservatorijos dėstytojas. Nuo 1946 m. profesorius.

## Kūryba
Koncertavo kaip solistas ir su broliu Grigorijumi. Repertuarą sudarė kūriniai, kuriuose parašė Liudvigas van Bethovenas, Johanas Bramsas, Frederikas Šopenas, Edvardas Grygas, Ferencas Listas, Sergejus Rachmaninovas ir kt. Pirmasis skambino kai kuriuos Čiurlionio preliudus, redagavo lietuvių kompozitorių (Vytautas Barkauskas, Vitolis Baumilas, Algimantas Bražinskas, Jurgis Gaižauskas, Leonas Povilaitis) kūrinius fortepijonui. 1947 m. su S. Vainiūnu pirmą kartą atliko jo rapsodiją dviem fortepijonams ir orkestrui.

## Šaltiniai
Liudas Giraitis

**Liudas Giraitis** (g. 1957 m. kovo 8 d. Krasnojarsko kraštas) – Lietuvos matematikas, poetas, eseistas, vertėjas, fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1980 m. baigė Vilniaus universitetą. 1984 m. fizikos ir matematikos mokslų kandidatas.

1980–1992 m. dirbo Matematikos ir kibernetikos institute.

1993–1995 m. dirbo Heidelbergo universitete.

1995–1996 m. dirbo Bostono universitete.

1996–2002 m. dirbo Londono ekonomikos mokykloje.

Nuo 2002 m. dirba Jorko universitete Didžiojoje Britanijoje.

## Mokslinė veikla
Tyrimų sritys: laiko eilučių modelių su tolimąja ir artimąja priklausomybe tikimybinė ir statistinė analizė, ARCH (Autoregressive Conditional Heteroskedastic instituty) modelių savybių tyrimas, parametriniai ir semiparametriniai Vaitlio įverčiai.

## Literatūrinė veikla
Išvertė O. Milašiaus kūrybos (1998 m.), 1999 m. išleido eilėraščių knygą „Senų žodžių albumas“ 

## Šaltiniai
Grigorijus Ginzburgas

**Grigorijus Ginzburgas** (, 1904 m. gegužės 29 d. Žemutinis Naugardas – 1961 m. gruodžio 5 d. Maskva) – Rusijos pianistas, pedagogas.

## Biografija
Brolis Jakovas Ginzburgas. 1924 m. baigė Maskvos konservatorijos A. Goldenveizerio klasę, 1929-1959 m. joje dėstė. Nuo 1935 m. profesorius.

Koncertų repertuarą sudarė daugiausia XIX a. kompozitorių (Liudvigas van Bethovenas, Ferencas Listas, Frederikas Šopenas, Arturas Rubinšteinas, Piotras Čaikovskis) kūriniai. Transkribavo kūrinius, kuriuos parašė Džoakinas Rosinis, Ferencas Listas, Edvardas Grygas. 1936 m., 1945 m., 1949 m., 1950 m., 1954 m., 1956 m., 1958 m. koncertavo Lietuvoje, dažnai su broliu.

## Šaltiniai
Dinmuchamedas Kunajevas

**Dinmuchamedas Kunajevas** (kazach. *Дінмұхаммед Ахмедұлы Қонаев*, ,  1912 m. sausio 12 d. – 1993 m. rugpjūčio 22 d.) – tarybinis valstybės ir partinis veikėjas, 1964–1986 m. – Kazachijos KP Pirmasis sekretorius, TSKP CK Politinio biuro narys (1971–1987), triskart Socialistinio darbo didvyris.

## Biografija
* 1936 m. baigė Maskvos spalvotųjų metalų ir aukso institutą, įgijo kalnakasybos inžinieriaus specialybę. Dirbo metalurgijos įmonėse, rūdos šachtos direktoriumi;
* TSKP narys nuo 1939 m.;
* 1942–1952 m. – Kazachijos TSR Liaudies komisarų tarybos pirmininko pavaduotojas;
* 1952–1955 m. – Kazachijos Mokslų akademijos prezidentas;
* 1955–1960 ir 1962–1964 m. – Kazachijos TSR Ministrų tarybos pirmininkas;
* 1960–1962 ir 1964–1986 m. – Kazachijos Komunistų partijos CK Pirmasis sekretorius;
* Daugiau nei 20 m. buvo Politinio biuro nariu, 25 m. – Kazachijos Aukščiausiosios Tarybos deputatas.

## Papildoma informacija
* Daugiau nei 100 mokslo darbų autorius;
* nuo 1952 m. buvo Kazachijos Mokslų akademijos nariu;
* 1986 m. gruodžio 11 d. D. Kunajevui nedalyvaujant TSKP CK Politbiuras nusprendė jį išleisti į pensiją. Gruodžio 16 d. įvyko Kazachijos KP plenumas, trukęs tik 18 minučių, kuriame D. Kunajevas buvo apkaltintas korupcija ir atleistas iš pareigų, o Pirmuoju sekretoriumi buvo išrinktas G. Kolbinas, buvęs Uljanovsko srities partijos komiteto sekretorius. Visoje šalyje vyko masiniai protestai. 8500 žmonių buvo suimta. Tai buvo pirmieji TSRS protestai su politiniais, nacionaliniais reikalavimais.
Kastytis Vincentas Girdauskas

**Kastytis Vincentas Girdauskas** (1943 m. rugsėjo 28 d. Krekenavoje – 1996 m. rugsėjo 6 d. Kaune) – Lietuvos automobilininkas.

## Biografija
Brolis Arvydas Girdauskas.

1975 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1967 m., 1972 m., 1974–1976 m., 1980 m., 1982 m. SSRS automobilių ralio lenktynių čempionas. 1970 m. tarptautiniame ralio maratone Londonas-Meksikas savo automobilių klasėje laimėjo trečią vietą. Daugelio kitų tarptautinių ralio lenktynių nugalėtojas ir prizininkas. 1974 m. SSRS nusipelnęs sporto meistras. Nuo 1983 m. SDAALR aukštojo sportinio meistriškumo mokyklos Kauno filialo treneris.

## Šaltiniai
Arvydas Girdauskas

**Arvydas Girdauskas** (1945 m. gegužės 5 d. Panevėžyje – 1999 m. lapkričio 16 d. Kaune) – Lietuvos automobilininkas.

## Biografija
Brolis Kastytis Vincentas Girdauskas.

1972 m., 1974–1975 m., 1978–1980 m., 1982–1983 m. SSRS automobilių ralio lenktynių čempionas. 1986 m. automobilių tarptautinio ralio maratone Sidnėjus-Darvinas savo klasėje laimėjo trečią vietą. Daugelio kitų tarptautinių ralio lenktynių nugalėtojas ir prizininkas.

## Šaltiniai