open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Grikutis

**Grikutis** – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 8,5 km į pietus nuo Panočių. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,26 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 134,8 m. Krantai žemi, pelkėti, ežeras telkšo ~ 9 ha dydžio Grikio pelkės rytinėje dalyje kartu su į pietvakarius esančiu Grikio ežeru. Ežerą supa Drucminų ir Podubičių miškai. Ežeras nenutekantis, priklauso Kaniavėlės intako K-1 baseinui.

## Šaltiniai
Šklėriai

**Šklėriai** – kaimas Trakų rajono savivaldybės rytuose, šalia kelio . Rytuose eina Vilniaus–Marcinkonių geležinkelis, yra Šklėrių geležinkelio stotelė. Seniūnaitijos centras. Veikia Šklėrių pagrindinė mokykla, biblioteka, kapinės, prie kelio Trakai–Rūdiškės stovi medinis kryžius.

## Istorija

XIX a. kaimas buvo Tarpupio valsčiaus Anglininkų seniūnijoje.

## Gyventojai

## Galerija

Šklėriai.JPG|Šklėriai nuo geležinkelio
Šklėriai 21170, Lithuania - panoramio (7).jpg|Kaimo kryžius
Šklėriai 21170, Lithuania - panoramio (6).jpg|Šklėrių geležinkelio stotelė


## Šaltiniai
Smilgiai

**Smilgiai** – miestelis Panevėžio rajono savivaldybėje, šalia kelio . Prie Smilgių šis kelias išsišakoja į kelią . Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi medinė Smilgių šv. Jurgio bažnyčia (nuo 1858 m.), yra kapinės, veikia Smilgių gimnazija (su kraštotyros muziejumi), etnografinė sodyba-muziejus, biblioteka, paštas (LT-38055).

## Istorija

Istoriniuose šaltiniuose Smilgių miestelis paminėtas apie 1661 m. 1764 m. pastatyta Smilgių bažnyčia. Tuomet gyvenvietėje buvo tik 15 sodybų su 120 gyventojų. 1806 m. atidaryta parapinė mokykla, per šimtmetį išaugusi iki vidurinės mokyklos statuso. XIX a. pabaigoje Smilgiai minimi kaip Panevėžio apskrities miestelis, čia įkurta pašto stotis ir arklių keitimo punktas. 

1908 m. po spaudos draudimo, miestelyje įvyko pirmasis lietuviškas vakaras. 1914–1918 m. veikė vaistinė, keletas parduotuvių, smuklės, turgūs.

Pokario metais apylinkėse veikė Vyčio apygardos, Krištaponio partizanų rinktinės Lietuvos partizanai.

1940 m. pradėjo veikti ambulatorija, 1947 m. – biblioteka, 1966 m. – vaikų darželis, 1957 m. – kultūros namai. Sovietmečiu buvo kolūkio centrinė gyvenvietė, įkurtas mažas liaudies buities muziejus.

2008 m. patvirtintas Smilgių herbas.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Knygnešys Antanas Bataitis. Miestelyje jam yra pastatytas paminklas. A. Bataitis gyveno Smilgiuose spaudos draudimo metais. Knygnešys gabendavo spaudą iš Rytų Prūsijos į Smilgius ir ją platino apylinkėje. Tuo laikmečiu Smilgių bažnyčios varpinėje buvo įrengtas slaptas lietuviškos spaudos sandėlis. Smilgių miestelio kapinėse yra A. Bataičio kapas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Grikis (ežeras)

**Grikis** – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 8,5 km į pietus nuo Panočių, Dubičių miške. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,36 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 134,8 m. Krantai žemi, pelkėti, tik rytinis krantas aukštas ir sausas. Ežeras telkšo ~ 9 ha dydžio Grikio pelkėje kartu su į šiaurės rytus telkšančiu Grikučio ežeru. Ežero krantai ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Ežeras nenutekantis, priklauso Kaniavėlės upės intako K-1 baseinui.

## Etimologija
Aleksandras Vanagas sieja su labai menkai ir tik raštuose paliudytu žodžiu *grìkti* („netekti noro dirbti, apsileisti“), kurį toliau
sieja su žodžiu *krìkti* („skirstytis į šalis, sklisti“). Toks aiškinimas labai abejotinas. Galbūt galima sieti su augalo pavadinimu *grìkis*, nes paežerių miškuose būdavo įrengiami lydimai. Visgi labiau tikėtina, kad tai tebus iškraipytas slaviškas pavadinimas: blrs., ukr. *гірка* („kalnelis“), *гіркі* („kalneliai“). Ežeras iš tiesų telkšo tarp aukštų kopų. Lenkiškuose žemėlapiuose ežeras užrašytas kaip *Girki*.

## Šaltiniai
Vosgėliai

**Vosgėliai** – taip vadinamos šios Lietuvos gyvenvietės:

* kaimas Anykščių rajone;
* kaimas Utenos rajone;
* kaimas Zarasų rajone.
Vėžionys

**Vėžionys** – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 7 km į pietus nuo Jiezno, prie kelio . Rytiniu kaimo pakraščiu teka Verknės intakas Dzindzakė, iš vakarų prieina Šilėngirės miškas, iš pietų – Vėžiongirės miškas. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka (nuo 1954 m.).

## Istorija

Kaimas susikūrė XVIII a. pradžioje. Dėl 1709–1710 m. maro visi Vėžionių gyventojai išmirė. 1861–1908 m. su pertraukomis veikė slaptoji lietuviška mokykla.

Sovietmečiu Vėžionys priklausė Jiezno apylinkei ir buvo Nemajūnų kolūkio centrinė gyvenvietė.

## Gyventojai

## Literatūra
* Dzindzakės žemei prabilus: Vėžionys (sud. Pranas Juozapavičius). – V.: Petro ofsetas, 2009. – 190 p.: iliustr. – ISBN 978-609-420-042-7

## Šaltiniai
Užpelkiai

**Užpelkiai** – taip vadinamos šios Lietuvos gyvenvietės:

* Akmenės rajone;
* Kelmės rajone:
** Kukečių seniūnijoje;
** Šaukėnų seniūnijoje;
** Tytuvėnų apylinkių seniūnijoje:
*** gel. stoties gyvenvietė;
*** kaimas;
* Kretingos rajone;
* Mažeikių rajone;
* Plungės rajone;
* Šiaulių rajone;
* Šilutės rajone;
* Tauragės rajone;
* Telšių rajone;
* Trakų rajone.
Šiaudinė

**Šiaudinė** – kaimas Šakių rajono savivaldybės šiaurės vakaruose, ryčiau kelio  greta Kidulių, kairiajame Nemuno krante priešais Jurbarką. Kidulių seniūnijos centras. Kaimas gatvinis.

## Istorija

XVI a. ties Šiaudine buvo įrengta stambi laivų statykla. XIX a. Šiaudinė buvo kaimas Naumiesčio apskrities Kidulių valsčiuje, priklausęs Kaimelio parapijai. 1845 m. įsteigta pradinė mokykla.

LTSR laikais veikė Klevinių girininkija.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dumblelis (Varėnos r., Kaniavos sen., Paąžuolės km.)

**Dumblelis** – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, Kaniavos seniūnijoje, 0,8 km į pietus nuo Paąžuolės kaimo, apie 6,5 km į pietus nuo Panočių. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,37 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 136,6 m. Krantai žemi, pelkėti. Ežerą supa Būdų miškas. Vakarine pakrante eina kelias .

Ežeras yra apipelkėjęs, pakrantėse su pavojingomis akivaromis.

Rytuose iš ežero išteka upelis Ravelis ir įteka į Kaniavėlės upelį.

## Istorija

Ežero pavadinimas kilęs nuo žodžio *[[dumblas|dum̃blas]]* („nusėdusios drumzlės, vandeniu permieštas purvas“).

Tarpukaryje ežerą buvo išsipirkę keli vietos gyventojai. Krašte, kuris nepasižymi derlingomis žemėmis; Dumblelio žuvų ištekliai buvo papildomas pajamų šaltinis.

Sovietmečiu šalia ežero ant kalno pastatyta pavėsinė, padaryta laužavietė, mediniai laiptai ir priėjimas prie ežero, prieplauka. Mediniai laiptai, priėjimas ir prieplauka iki šių dienų neišliko. Pavėsinė stipriai apgadinta turistų.

## Šaltiniai
Titnas

**Titnas** () – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 8 km į pietvakarius nuo Panočių, 1,5 km į šiaurės vakarus nuo Rudnios, Ūlos kraštovaizdžio draustinyje. Ežero ilgis iš vakarų į šiaurės rytus – 0,63 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 120,6 m. Šiaurinis ežero krantas aukštas, vakarinis ir šiaurrytinis žemi ir pelkėti. Ežerą iš visų pusių supa Rudnios miškas. Ežeras rininės kilmės ir susiformavo traukiantis paskutiniam ledynmečiui.

Ežero pakrantėse yra surastos akmens amžiaus titnago kasyklos. Titno ežeras nenutekantis, priklauso Ūlos baseinui.

## Šaltiniai
Žiūriai

**Žiūriais** vadinami kaimai:

* Joniškio rajone (Žiuriai);
* Šakių rajone;
* Širvintų rajone;
* Vilkaviškio rajone.
Rudnia

**Rudnia** – taip vadinamos šios gyvenvietės:

## Baltarusija
* Astravo rajone;
* Haradoko rajone;
* Smurgainių rajone;
* Bresto rajone.

## Lenkija
* Rudnia (Michalovo valsčius);
* Rudnia (Čarna Bialostockos valsčius).

## Lietuva
* Šalčininkų rajone:
** Baltosios Vokės seniūnijoje,
** Dieveniškių seniūnijoje,
** Gerviškių seniūnijoje;
* Varėnos rajone:
** Kaniavos seniūnijoje, bažnytkaimis,
** Marcinkonių seniūnijoje,
** Merkinės seniūnijoje,
** Varėnos seniūnijoje.

## Rusija
* Smolensko srities miestas.

## Nuorodos
*
Ūla (ežeras)

**Ūla** – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 9,5 km į pietvakarius nuo Panočių, 2 km į vakarus nuo Rudnios. Ežeras trikampio formos, nusidriekęs iš šiaurės į pietus 0,49 km, plotis siekia 0,37 km. Altitudė 118,3 m. Šiaurinis ir vakarinis krantai aukšti. Pietinis krantas vingiuotas, žemas. Ežero rytine dalimi prateka Ūlos upė. Yra 0,04 ha salelė. Dugną dengia smėlis.

Ūlos ežerą supa Dainavos giria (Linežerio ir Kašėtų miškai), jis įeina į Ūlos kraštovaizdžio draustinį. Rytiniame krante rasta neolito gyvenvietės liekanų. Vakarinėje pakrantėje įrengta stovyklavietė.

## Šaltiniai
Pažėrai

**Pažėrai** – kaimas Kauno rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 6 km į vakarus nuo Mastaičių, šalia kelių  ir . Stovi dvi bažnyčios tuo pačiu pavadinimu – „Pažėrų Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia“ (senoji nuo 1910 m., naujoji nuo 1997 m.), veikia Mastaičių mokyklos skyrius, Lietuvos nepriklausomybės 15-mečio paminklas (pastatytas Pažėrų šaulių būrio iniciatyva, sovietų nugriautas 1965 m., atstatytas 1989 m.). Kaimo giraitėje yra I pasaulinio karo vokiečių karių kapai.

## Istorija

Apie 1795 m. pastatyta Pažėrų koplyčia. Bažnyčia įkurta XX a. pradžioje, įsteigta parapija. Maždaug iki 2010 m. veikė paštas, vėliau iškeltas į Mastaičius. Kita bažnyčia buvo pradėta statyti 1936 m. kunigo J. Rugio iniciatyva iš gyventojų suaukotų lėšų, tačiau iki okupacijos nebuvo užbaigta.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Greta Pažėrų yra Trumpų kaimas, prie kurio prieina Navyngirės miškas. Jame žuvo partizanų vadas Juozas Lukša-Daumantas (1921–1951).
* Jonas Varkala, kunigas, politikas

## Galerija

Pažėrai. Gatvė.JPG|Viena iš gatvių 
Pažėrai. Nepriklausomybės paminklas.JPG|Nepriklausomybės paminklas
Pažėrų senosios bažnyčios žventoriuje-paminklas pavasarininkams.JPG|Paminklas pavasarininkams
Pažėrai, prie bažnyčios.JPG|Prie naujosios bažnyčios


## Šaltiniai

*
Papiškės

**Papiškės** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Baltosios Vokės, prie kelio . Į vakarus nuo kaimo telkšo Papis (ežeras, susidaręs praplatėjus Vokei). Seniūnaitijos centras.

## Istorija

Kaimas minimas 1641 m. Iki 1990 m. kaimas priklausė Šalčininkų rajonui.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Malinis (Varėnos r.)

**Malinis** – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 10,5 km į pietvakarius nuo Panočių, Kašėtų miške, Ūlos kraštovaizdžio draustinyje. Ežeras pypkės formos, su galvute nukreipta į pietryčius, ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,56 km, plotis – iki 0,23 km. Altitudė 117,1 m. Krantai daugiausia aukšti, tik šiaurvakarinis žemas ir pelkėtas. Krantai ištisai apaugę medžiais. Ežeras nenutekantis, priklauso Ūlos upės baseinui.

Ežero pavadinimas bus atsiradęs, kaip ir daugelio aplinkinių ežerų, pagal žuvis:  („rainė; smulki žuvelė, mailius“),  („smulkmė, mailius“).

## Šaltiniai
Pajiesys

**Pajiesys** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, truputį į vakarus nuo Linksmakalnio, kitoje kelio  pusėje, nuo Pajiesio tilto į pietvakarius. Šalia yra Pajiesio tvenkinys, daug Išlaužo tvenkinių.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Voldemaras Vytautas Čarneckis (1883–1942) – politinis veikėjas, diplomatas.
* Povilas Jakučionis (1932–2022) – architektas, politinis ir visuomenės veikėjas.

## Galerija

Pajiesys, kelias.JPG|Žvyrkelis Pajiesyje
Pajiesys, arkliai.JPG|Žirgai ganykloje
Pajiesys, kryžius.JPG|Kryžius kryžkelėje, prie Pajiesio miško
Pajiesys, Marija.JPG|Šv. Marijos paminklas, pastatytas 1948 m.


## Šaltiniai
Dumblelis (Varėnos r., Kaniavos sen., Lynežerio km.)

**Dumblelis** arba **Malinukas** – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, Kaniavos seniūnijoje, 2,5 km į rytus nuo Lynežerio kaimo, apie 11 km į pietvakarius nuo Panočių, Ūlos kraštovaizdžio draustinyje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,17 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 119,7 m. Krantai aukšti, ištisai apaugę medžiais – ežerą supa Kašėtų miškas. Ežeras nenutekantis, priklauso Ūlos upės baseinui.

Ežero pavadinimas kilęs nuo žodžio *[[dumblas|dum̃blas]]* („nusėdusios drumzlės, vandeniu permieštas purvas“). Pavadinimas *Malinukas* – pagal Malinio ežerą.

## Šaltiniai
Bieliukas

**Bieliukas** – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 12 km į pietvakarius nuo Panočių, 4,5 km į vakarus nuo Rudnios, Ūlos kraštovaizdžio draustinyje, giliai Dainavos girioje. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,19 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 121,5 m. Pakrantės užpelkėjusios, krantai aukštoki, ištisai apaugę medžiais – ežerą supa Kašėtų miškas. Ežeras nenutekantis, priklauso Ūlos baseinui.

Ežerėvardis *Bieliùkas* neaiškios kilmės. Galbūt susijęs su žodžiu *bela* „bala, pelkė“. Kita vertus, gali būti iš  („baltas“), t. p.  „baltumas“, tačiau ir „menka žuvelė, mailius“. Taigi, pavadintas arba pagal savo atspalvį, arba pagal menkus žuvų išteklius.

## Šaltiniai
Palendriai

**Palendriai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Žemaičių Naumiesčio. Seniūnaitijos centras.

## Etimologija

Pavadinimas kilęs nuo upelio Lendra, kuris skiria kaimą į dvi dalis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paežeriai

**Paežeriai** – taip vadinamos šios Lietuvos gyvenvietės:

* Anykščių rajone:
** Debeikių seniūnijoje,
** Skiemonių seniūnijoje:
*** Paežeriai I,
*** Paežeriai II,
*** Paežeriai III,
** Troškūnų seniūnijoje,
** Viešintų seniūnijoje;
* Biržų rajone;
* Kėdainių rajone;
* Molėtų rajone;
* Pakruojo rajone:
** Klovainių seniūnijoje:
*** Paežeriai I,
*** Paežeriai II,
** Rozalimo seniūnijoje;
* Radviliškio rajone:
** Šaukoto seniūnijoje,
** Šeduvos seniūnijoje;
* Šiaulių rajone;
* Švenčionių rajone;
* Vilkaviškio rajone:
** Pilviškių seniūnijoje,
** Šeimenos seniūnijoje (garsėja dvaru);
* Vilniaus rajone:
** Buivydžių seniūnijoje,
** Lavoriškių seniūnijoje,
** Maišiagalos seniūnijoje,
** Paberžės seniūnijoje,
** Riešės seniūnijoje.
Mokpo

**Mokpo** (kor.: *Mokpo-si*, 목포시) – miestas Pietų Korėjoje, Korėjos pusiasalio pietvakariuose, *[[Pietų Džola|Jeollanam-do]]* provincijoje, Geltonosios jūros pakrantėje. Greituoju geležinkeliu ir keltu sujungtas su Seulu. 246 tūkst. gyventojų.

## Istorija
Mokpo pirmą kartą paminėtas 1439 m. *Kyoro* istorijoje. 1897 m. įkurtas uostas. 1910 m. užimtas japonų. Šiuo metu tai vienas labiausiai besivystančių pietvakarių Korėjos miestų.

1925 m. Mokpo gimė Korėjos prezidentas Kim Te Jungas.

## Ekonomika ir turizmas
Svarbus jūrų uostas ir prekybos centras. Oro uostas. Yra 2 universitetai. Sparčiai plėtojamas turizmas. Aplink miestą iškilę *Yudual* kalnai, o jūroje – nedidelių salelių virtinė. Jūrų muziejus, orchidėjų parkas, skulptūrų parkas. Mokpo gausu parkų, alėjų, modernių pastatų. Intensyviai vystoma miesto plėtra, siekiama, kad Mokpo taptų vienu svarbiausių pietvakarių regiono kultūrinių ir ekonominių centrų.

## Miestų partnerystė
* Bepu, Japonija (1984-10-01)
* Hamerfestas, Norway
* Lianjungangas, Kinija
* Čangvonas, Pietų Korėja (1998-12-24)
* Sodėmun-gu, Pietų Korėja (2005-04-18)
* Siamenas, Kinija

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Juozas Bagdonas (1917)

**Juozas Bagdonas** (1917 m. spalio 3 d. Barvydžiuose, Telšių raj. – 2011 m. gegužės 22 d. Panevėžyje) – Lietuvos kompozitorius, choro dirigentas, pedagogas.

## Biografija
Pramokęs muzikos pas Luokės vargonininką J. Batorą, kurį laiką vargonininkavo Luokėje, suorganizavo chorą ir surengė koncertų. Kartu lankė Konrado Kavecko vadovaujamus vargonininkų kursus Kaune. 1947–1950 m. choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje (dėst. Klemensas Griauzdė, Juozas Karosas ir Juozas Matutis). Vadovavo mėgėjų chorams. 1955–1960 m. choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. Algimanto Lopo klasė).

1950 m. apsigyvenęs Panevėžyje, kurį laiką dėstė pedagoginėje mokykloje ir vaikų muzikos mokykloje, vadovavo moksleivių chorams. Daug metų choro dirigavimą ir kitas disciplinas dėstė Panevėžio J. Švedo pedagoginėje muzikos mokykloje (konservatorijoje), išugdė būrį jaunųjų chorvedžių. Be pedagoginio darbo, vadovavo daugeliui Panevėžio miesto chorų ir vokalinių ansamblių.

1963–1970 m. buvo Statybos-remonto valdybos vyrų choro vadovas. Kolektyvą parengė 1963 m. I respublikiniam vyrų chorų sąskrydžiui ir 1965 m. respublikinei dainų šventei. 1964–1972 m. vadovavo „Lietkabelio“ mišriajam chorui, kurį parengė 1965 m. ir 1970 m. respublikinėms dainų šventėms.

Daug metų vadovavo Panevėžio cukraus fabriko vyrų chorui – parengė 1975, 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms bei chorų sąskrydžiams. Chorus išmokė nemaža klasikinių ir šiuolaikinių kompozitorių sudėtingesnių kūrinių, rengė tradicinius chorų jubiliejinius koncertus, dainavo Lietuvoje ir svetur, chorų apžiūrose ir konkursuose pelnė pirmųjų ir kitų prizinių vietų.

1993 m. suorganizavo Lietuvos šaulių sąjungos Panevėžio rinktinės 35 dalyvių mišrųjį chorą, kuris rengia koncertus, gieda bažnyčiose, dalyvauja dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose. Jau giedojo ir dainavo ne tik Panevėžyje, bet ir Kupiškyje, Anykščiuose, Utenoje, Radviliškyje, Troškūnuose, Subačiuje, Ramygaloje ir kitur. Per metus surengiama 25-30 koncertų; pirmąsias vietas pelnė Šaulių sąjungos chorų konkursuose Kaune, dalyvavo 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje. Sulaukęs 90 metų, atsisveikino su aktyvia chorine veikla.

J. Bagdonas harmonizavo ir sukūrė dainų chorams, vokaliniams ansambliams ir solistams. Buvo respublikinių dainų švenčių konsultantas ir Panevėžio miesto dainų švenčių dirigentas. Ne kartą buvo apdovanotas už ilgametį gerą pedagoginį ir kūrybinį darbą, aktyvią visuomeninę veiklą, nuopelnus muzikinei kultūrai. Palaidotas Šilaičių kapinėse.

## Šaltiniai
Radomo konfederacija

**Radomo konfederacija** (1767–1768 m.) – Abiejų Tautų Respublikos stambiųjų feodalų ir bajorų (šlėktų) ginkluota politinė sąjunga kovai su mėginimais sustiprinti karaliaus valdžią.

## Konfederacijos priežastys
1767 m. Rusijos ambasadoriui Nikolajui Repninui kurstant, ėmė kurtis karaliaus Stanislovo Augusto Poniatovskio ir jį remiančių didikų Čartoriskių priešininkai, konfederacijos vadovas – Karolis Stanislovas Radvila, konfederacijos centru buvo numatytas Radomas. Konfederatai tikėjosi pašalinti iš valdžios karalių ir Čartoriskius, nutraukti jų 1764 m. pradėtas valstybės reformas.

## Konfederacijos veikla
Konfederatai labai nusivylė – Radome jie buvo priversti pasirašyti konfederacijos aktą 1767 m. spalio 5 d. Rusijos kariuomenės apgultyje. 1768 m. Konfederacinis seimas priėmė vadinamąją Varšuvos sutartį, disidentams (Respublikos bajorams nekatalikams) suteikė politines teises, o Jekateriną II pripažino ATR politinės santvarkos garante. 

Paskelbus generalinės konfederacijos aktą, į konfederatų ir Rusijos pusę perėjo ir valdovas. Respublikoje buvo atkurta senoji visuomeninė santvarka, bajorų teisės buvo paskelbtos *amžinomis ir neatšaukiamomis*. Išsaugota bajorų teisė nepaklusti valdovui.

Tada konfederacija iš Radomo buvo perkelta į Varšuvą, kur gyveno pats Repninas.

## Pasekmės
Radomo konfederacija sutrukdė įgyvendinti ATR reformas ir įstūmė Respubliką ne tik į faktinę, bet ir į teisinę priklausomybę nuo Rusijos.

Radomo konfederacijos veikėjai, Varšuvos sutarties priešininkai, 1768 m. suorganizavo Baro konfederaciją.

## Taip pat skaitykite
* Radomo konfederatai
LNK Infomedis

**LNK Infomedis** – Gintaro Karoso iš televizorių sukurta skulptūra-labirintas, esanti Europos parke. Ji pateko į Gineso rekordų knygą, kaip didžiausia pasaulyje iš televizorių padaryta skulptūra. Tuo pačiu LNK Infomedis yra ir didžiausia Europos parko skulptūra. Televizorius savo valia atnešė žmonės, LNK televizijai ir Europos parkui suorganizuvus akciją „Atiduok Europai seną televizorių“.

Skulptūros centre guli iš Jurbarko atvežta Lenino statula.

Žiūrint iš viršaus matosi, kad skulptūros forma labai primena medį.

## Kritika

Kai kurie gamtos saugotojai mano, kad ši skulptūra teršia aplinką, nes senuose elektronikos gaminiuose yra ypatingai daug sunkiųjų metalų ir kitų toksiškų junginių, kurie gali patekti į aplinką.

## Duomenys
* Panaudota televizorių: 2903 (skaičius didėja)
* Užimamas plotas: 3135 m²
* Panaudota dažų: 500 litrų

## Nuorodos
* Europos parko svetainėje apie ''LNK Infomedį''
Europos parkas

**Europos parkas** – parkas Joneikiškių kaime, truputį šiauriau Vilniaus miesto savivaldybės šiaurinės ribos, dešiniajame Neries krante, netoli Europos centro 1991 m. Gintaro Karoso įkurtas muziejus po atviru dangumi, užimantis 55 ha plotą. Išsidėstęs 19 km į šiaurę nuo Vilniaus miesto centro, netoliese prateka Žalesa.

Parke eksponuojamos virš 100 skulptūrų, kurių autoriai – menininkai iš 32 valstybių (ne tik Europos). Tarp jų – žymūs šiuolaikinio meno kūrėjai Magdalena Abakanowicz, Sol LeWitt, Dennis Oppenheim.
Pirmąją skulptūrą sukūrė pats G. Karosas. Ši skulptūra tapo Europos parko simboliu, o jos stilizuotas piešinys naudojamas parko logotipe. Viena įspūdingiausių Europos parko skulptūrų – iš senų televizorių pastatytas LNK Infomedis, *Guinness World Records* agentūros pripažinta kaip didžiausia tokio tipo skulptūra. Skulptūros labai įvairios – nuo prigludusių prie žemės iki 10 m aukščio, užimančios 1 kvadratinį metrą ar išsidėsčiusios 3 135 kvadratinių metrų plote. Visų eksponatų svoris siekia apie 1000 tonų – tiek panaudota akmens, medžio, betono ir kitų medžiagų sukurti muziejų po atviru dangumi.

Kai Prancūzijos nacionalinis geografijos institutas nustatė, kad Europos geografinis centras yra netoli Vilniaus, G. Karosas sukūrė Europos centro monumentą, granito plokštelėse pažymėdamas Europos ir kai kurių kitų valstybių sostinių pavadinimus ir atstumus nuo žemyno centro iki jų. Štai Paryžius – 1705 km, Lisabona – 3129 km, o didžiausias nurodytas atstumas – iki Naujosios Zelandijos sostinės Velingtono – 17310 km.

Europos parke organizuojami įvairūs kultūros renginiai („Poezijos pavasario“ skaitymai, menininkų susitikimai, konferencijos), originalios išvaizdos Edukacinis centras pritaikytas įvairaus profilio renginiams. Muziejuje lankytojų patogumui nutiesti maždaug 7 km ilgio takai, taip pat parką galima apvažiuoti čia nuomojamais kalnų dviračiais. Parką kasmet aplanko daugiau kaip 60 000 lankytojų (2006 m. duomenys).

2008 m. Europos parko muziejaus veikla Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimu pripažinta valstybei svarbiu kultūriniu projektu.

## Nuorodos

* 

## Šaltiniai
Piliarožė

**Piliarožė** (*Alcea*) – dedešvinių (*Malvaceae*) šeimos augalų gentis.

Vienintelė Lietuvoje auginama rūšis:
* **Aukštoji piliarožė** (*Alcea rosea*). Išauga iki 100-150 cm aukščio. Žiedai stambūs, vainiklapiai balti, rožiniai, tamsiai raudoni ir kitokių spalvų. Žydi birželio – spalio mėn. Vaisius su 20-40 vaisiukų.

## Panaudojimas
Auginamas darželiuose kaip dekoratyvinis augalas. Vainiklapiai turi dažančių medžiagų.


Image:Alcea rosea01.jpg
Image:Wet hollyhock.jpg
Stereotipas

**Stereotipas** (iš  'tvirtas, kietas, standus, erdvinis' +  '-ingas') – daikto arba asmens ypatybių visuma, kuria nusakomos tipinės objekto savybės.

Stereotipai artimi klišėms bei šablonams, kai paprastumo dėlei jie taikomi daugelio panašių objektų atveju, ignoruojant tuose objektuose esančius skirtumus ir jų individualumą.

Stereotipai palengvina žmogui santykius ir elgseną, bet nepaiso asmens individualumo bei unikalumo. Todėl komunikacijos procese jie dažnai trukdo, kadangi tam tikros savybės yra klaidingai priskiriamos asmenims, kurie tokiomis savybėmis nepasižymi.

## Pavyzdžiai
Pavyzdžiai galėtų būti nusistatymai tautybės, zodiako ženklų, plaukų spalvos, profesijos, lyties, istorinio laikotarpio atžvilgiu.

Kultūros antropologas Virginijus Savukynas parodė, jog tautinis identitetas yra tampriai susijęs su tuo, kaip įsivaizduojamas „kitas“ - tautinės, religinės mažumos ir t. t. Jis parodė, kad lenko įsivaizdavimas, jo stereotipai yra tampriai susijęs su lietuvių tautinio identiteto formavimusi. Dar XIX a. viduryje lenkai buvo įsivaizduojami kaip lietuvių broliai, egzistavo tegiamas nusiteikimas jų atžvilgiu. Tačiau jau XIX a. pabaigoje atsiranda neigiamas lenko stereotipas. Tai susiję lietuvių nacionalizmu ir noru atsiriboti nuo visko, kas buvo lenkiška. Kaip teigia V. Savukynas, XIX a. suformuoti neigiami stereotipai išliko iki šių dienų.
Etanolis

**Etanolis**, arba **etilo alkoholis** – alkoholių klasės junginys (C2H6O arba C2H5OH), turintis du anglies atomus. Šis cheminis junginys savo fizikinėmis savybėmis labai panašus į vandenį, todėl jį išgryninti labai sunku, ir grynas etanolis (*[[absoliutus spiritas]]*) praktiškai niekur nenaudojamas. Distiliacijos būdu gaunamas etanolis yra 96,5 % pagal tūrį, todėl šis procentingumas yra plačiai žinomas ir yra konstanta. 

Etanolis yra natūralus cheminis junginys, todėl nuo seno yra žinomas jo biologinis aktyvumas ir atsiradimo būdai. Dabar spirito gamybai plačiau taikomas biologinės fermentacijos būdas, o ne cheminė sintezė, nes yra pigesnis ir geriau atitinka „maisto“ stereotipą. Nustatyta, kad etanolis gaminasi glikolizės reakcijos metu anaerobinėmis sąlygomis, dalyvaujant įvairiems fermentams. Gėrimas, pagamintas iš etanolio, vandens ir kitų priedų, kurio alkoholio koncentracija 38-40 %, yra vadinamas *[[degtinė|degtine]]*.

## Naudojimas
Etanolis naudojamas maisto pramonėje (kaip maisto priedo E numeris – *E1510*), farmacijoje, medicinoje. Vartojant reguliariai gali sukelti priklausomybę. 

Etanolis taip pat yra naudingų savybių turintis raketinis kuras, naudotas pirmosiose raketose (tokiose kaip V-2). Jis tinka kaip kitokių variklių kuras, taip pat kaip kuras maisto gaminimui, laboratoriniams eksperimentams.

Galima pagaminti prietaisus, kurie etanolio cheminę energiją tiesiogiai verčia elektra ().

Siekiant apriboti naudojimą gėrimui (ar gauti iš to papildomų valstybės pajamų), geriamas etanolis dažnai papildomai apmokestinamas ir todėl yra brangus. Kad kitiems tikslams skirtas etanolis netiktų gerti, jis denatūruojamas, pridedant nuodingų medžiagų (tokių kaip metanolis).

## Gamtinis paplitimas
Žmogaus kraujyje, kurio organizme vidutiniškai apie 5 l, etanolio natūraliai yra 0,001−0,1 g/l (promilės, ‰) 

## Išgavimas
Etanolis yra gaminamas dviem būdais: biocheminiu ir cheminiu. Biocheminis būdas – bulvėse, grūduose esantis krakmolas yra veikiamas fermentais, dėl to šis rūgsta ir virsta alkoholiu.

## Biologinis poveikis
Priklausomai nuo etilo alkoholio koncentracijos kraujyje, stebimi skirtingi simptomai bei poveikis centrinei nervų sistemai.
Žemiau pateikta orientacinė stadijų lentelė suaugusiam 50−100 kg kūno masės asmeniui. Joje apatinė riba atitinka alkoholio poveikį jo nevartojančiam asmeniui, viršutinė − nereguliariai alkoholį vartojančiam sveikam ir priklausomybės neturinčiam suaugusiajam, su didesne tolerancija šiai cheminei medžiagai. Žemiau pateiktus lygius pakankamai lengva pasiekti, o mirtiną dozę įmanoma suvartoti individui dar jaučiantis blaivam ar vos lengvai apgirtusiam, kadangi alkoholio įsisavinimas vyksta su pakankamu uždelsimu. 

## Šaltiniai
Svilarožė

**Svilarožė** (*Althaea*) – dedešvinių (*Malvaceae*) šeimos augalų gentis. Graikiškai genties pavadinimas kilęs iš žodžio *althainein* – gydyti; augalas turi gydomųjų savybių. Liaudies medicinoje vartojamos šaknys, lapai ir žiedai.

Paplitę nuo Europos iki pietryčių ir centrinės Azijos. Vienintelė Lietuvoje retai auginama rūšis – vaistinė svilarožė (*Althaea officinalis*).

## Galerija

File:Althaea officinalis habitus.jpeg|*A. officinalis*
File:Althaea officinalis0.jpg|*A. officinalis*
Rožūnė

**Rožūnė** (*Lavatera*) – dedešvinių (*Malvaceae*) šeimos augalų gentis, pavadinta šveicarų botaniko ir gydytojo J. C. Lavatero (1741-1809) garbei. Gentyje yra apie 24 rūšys. Lietuvoje auginamos dvi rūšys, kartais sulaukėja:
*Šlaitinė rožūnė (*Lavatera thuringiaca*)
*Darželinė rožūnė (*Lavatera trimestris*)
Galenis

**Galenis** (*Abutilon*) – dedešvinių (*Malvaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje yra apie 150 rūšių, paplitusių tropikų ir subtropikų srityse. Genties pavadinimas sudarytas iš graikiškų žodžių: *a* – ne, *bous* – jautis ir *tilos* – viduriavimas; augalas naudojamas nuo viduriavimo. Tai žoliniai augalai arba krūmai. Jų žiedai išauga lapų pažastyse. 

Lietuvoje gana dažnai patalpose auginamas hibridinis galenis (*Abutilon x hybridum*) ir labai retas pluoštinis galenis (*Abutilon theophrasti*).
Argentinozauras

**Argentinozauras** (*Argentinosaurus huinculensis*), „Argentinos driežas“ –  *[[titanosauridae]]* šeimos augalaėdis dinozauras. Užaugdavęs iki 40 metrų ilgio, svėrė 80–110 tonų. Gyveno Pietų Amerikoje kreidos periodu maždaug prieš 100 mln. metų. Laikomas pačiu didžiausiu pasaulio žolėdžiu kada nors gyvenusiu Žemėje.

## Nuorodos
www.sciencedaily.com


Longest dinosaurs1.png|Argentinozaurų palyginimas su žmogumi
Argentinosaurus skeleton, PLoS ONE.png|Argentinozauro skeletas
Mapuzauras

**Mapuzauras** (*Mapusaurus roseae*) – *carcharodontosauridae* šeimos plėšrusis dinozauras. Ilgis nuo 5,5–12,5 metrų. Svėrė apie 5 tonas. Mapozauro kaukolė yra mažesnė ir lengvesnė nei jam artimo Giganotozauro. Turi panašius kaip Giganotozauro ašmenų pavidalo dantis. Paplitimo arealas – Pietų Amerika. Pagal rastas fosilijas sprendžiama, kad medžiojo grupėmis, galbūt net dar didesnius žolėdžius dinozaurus panašius į Argentinozaurą.

## Išorinė nuoroda
www.sciencedaily.com


Mapusaurus scale.png|Mapuzauro palyginimas su žmogumi
Mapusaurus-skull-comparison.jpg|Mapuzauro kaukolės palyginimas su žmogumi
Mapusaurus.jpg|Mapuzauro skeletas


## Filogenetinis medis
Mitkūnai

:: *Apie kaimą Joniškio rajone žr. [[Mitkūnai (Joniškis)]]*.

**Mitkūnai** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 6 km nuo Ringaudų.

## Istorija

Pirmą kartą minimi 1598 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Stasys Mikelis

**Stasys Mikelis** (1953 m. gegužės 1 d. Švėkšnoje, Šilutės rajonas – 2006 m. kovo 23 d. Vilniuje, palaidotas Nidos etnografinėse kapinėse) – kultūros vadybininkas, savivaldybininkas, 1995–2004 m. Neringos savivaldybės meras.

## Biografija

1970 m. baigęs Švėkšnos vidurinę mokyklą, įstojo į Klaipėdos S. Šimkaus aukštesniąją muzikos mokyklą. Ją baigęs atvyko gyventi į Neringą. Tais pačiais metais sukūrė šeimą. Nuo 1974 m. Nidos kultūros namų meno vadovas, vėliau direktorius. Dirbdamas Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose studijavo renginių režisūrą. 1979 m. paskirtas poilsio namų „Ąžuolynas“ Juodkrantėje direktoriumi.

1987–1990 m. Neringos miesto vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas – plano komisijos pirmininkas, 1990–1995 m. – AB „Ąžuolynas“ direktorius.
Nuo 1995 m. Neringos savivaldybės tarybos narys. Keturias kadencijas iš eilės savivaldybės taryba rinko savivaldybės meru. Jo vadovavimo metais miestas pasikeitė iš esmės – nuo Nidos iki Juodkrantės nutiesti dviračių takai, rekonstruoti gyvenamieji namai, kultūros ir švietimo įstaigos, rekonstruotos Juodkrantės krantinės, naujai išasfaltuotas kelias į Preilos gyvenvietę, išasfaltuotos Nidos senamiesčio gatvės, pastatyti modernūs Nidos bendruomenės namai ir katalikų bažnyčia, rekonstruotos Juodkrantės pagrindinė ir Nidos vidurinė mokyklos, paplūdimiai gavo Mėlynąsias vėliavas, o Kuršių nerija įrašyta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Nuo 2004 m. lapkričio mėn. Seimo narys, Valstybės valdymo ir savivaldybių komiteto pirmininkas.

## Įvertinimas

2003 m. už nuopelnus Lietuvai, uolų ir sąžiningą darbą bei visuomeninę veiklą Lietuvos Respublikos Prezidentas apdovanojo Lietuvos Didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžiumi. Nidoje, Kopų gatvėje prie namo, kuriame daug metų gyveno S. Mikelis, sūnaus Dovydo Mikelio ir bičiulio Antano Vinkaus iniciatyva, atidengta jam skirta atminimo lenta (aut. Vytautas Karčiauskas ir Laura Potet).
Aukštikalniai

**Aukštikalniai** – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Pasvalio. Pro kaimą teka Mūša, apylinkėse gausu karstinių smegduobių. Veikia UAB „Aukštikalnių sodai“. Pašto kodas LT-39103.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pabaliai

**Pabaliais** vadinamos Lietuvos gyvenvietės:

* Alytaus rajone;
* Joniškio rajone;
* Kauno rajone;
* Panevėžio rajone;
* Prienų rajone;
* Šiaulių mieste;
* Šilalės rajone;
* Trakų rajone;
* Baltarusijoje, Astravo raj..
Miškiniai

**Miškiniai** – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Kučiūnų. Seniūnaitijos centras. Yra Miškinių jaunimo centras „Liepelė“. Į rytus nuo kaimo telkšo Galstas, į vakarus – siena su Lenkija. Praeina kelias .

## Istorija

XIX a. pab. kaimas priklausė Seinų apskrities Alnų valsčiui, Berznyko parapijai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Aukštupėnai

**Aukštupėnai** – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Kupiškio, Lėvens kairiajame krante. Seniūnaitijos centras. Pro kaimą teka Aukštupys, o rytiniu pakraščiu – Juodupės intakas Lazdynupis.

## Etimologija

Kaimo pavadinimas kildinamas iš pro jį tekančio Aukštupio upelio (vandenvardinis vietovardis). Pradžioje taip ir vadintas.

## Istorija

Šalia kaimo stūkso nedidelis Kupiškio (Aukštupėnų) piliakalnis, netoliese rasti žalvariniai papuošalai.

Kaimas įsikūrė po didžiojo Kupiškio gaisro, įvykusio 1876 m. birželio 28 d. Jį suprojektavo Gubernijos braižymo skyriaus inžinierius Tokminovas Kaune. Pirmą kartą paminėtas 1877 m. Kupiškio bažnyčios metrikų knygoje *Aukštupių* pavadinimu, nes jame 1877 m. vasario 07d. gimė Vladislovo ir Elzbietos Petrulytės Kriauzų sūnus Aloizas, o 1877 m. liepos mėn. 13 d. mirė Adomo ir Pulherijos Užtupaitės Kriūkų sūnus Ambroziejus trijų mėn. amžiaus. Tai pirmieji paminėti asmenys. Per I pasaulinį karą 1915 m. Vokietijos kariuomenė kaimą padegė. XX a. pradžioje kaime buvo valsčiaus centras.

1949 m. gegužės 19 d. įkurtas „Šešupės“ kolūkis. 1953–1957 m. priklausė „Aušros“, 1957–1963 m. – Aukštupėnų, nuo 1963 m. – „Piliakalnio“ kolūkiams. Sovietmečiu sparčiai plėtėsi. Dalis žemės po karo perduota Kupiškiui, o 1984 m. užtvenkus Lėvenį ir susiformavus Kupiškio marioms, dar dalis kaimo žemių buvo apsemta.

|}

## Gyventojai

## Piliakalnis

Kupiškio arba Aukštupėnų piliakalnis yra į šiaurę nuo Kupiškio, ties Lėvens santaka su Aukštupio upeliu. Piliakalnio aikštelė pailga, 110 m ilgio ir 40 m pločio, XIX a. buvo ariama. Pietiniame pakraštyje išliko pylimo liekanų. Šiaurės rytų ir pietiniame šlaituose yra 280 m ilgio ir 1,8 m aukščio pylimas. Pietiniame ir rytiniame šlaituose rasta senovinės gyvenvietės liekanų, lipdytos keramikos.

Piliakalnio aikštelė ir šlaitas apardyti per I pasaulinį karą iškasus apkasus.

## Šaltiniai
Aukštupiai

**Aukštupiai** – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 13 km į šiaurės vakarus nuo Tauragės, 6 km į pietryčius nuo Žygaičių, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Veikia Žygaičių gimnazijos skyrius. Pro kaimą teka Jūros dešinysis intakas Ežeruona.

## Istorija

Apylinkėse žmonių gyventa jau I tūkstantmetyje, į šiaurę nuo kaimo yra dabar suniokotas Aukštupių piliakalnis, aptiktas pilkapynas. 1932 m. įsteigta pradžios mokykla.

## Gyventojai
1923 m. buvo 276 gyventojai, 44 ūkiai.

## Šaltiniai
Plikiai

**Plikiai** – miestelis Klaipėdos rajono savivaldybėje, į šiaurės vakarus nuo Gargždų, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Stovi katalikų Plikių Šv. Šeimos – Jėzaus, Marijos ir Juozapo bažnyčia (pastatyta 1932 m.) ir Plikių evangelikų liuteronų bažnyčia (pastatyta 1896 m.), dešimtmetė Plikių Ievos Labutytės pagrindinė mokykla, biblioteka, ambulatorija, kultūros namai, kelios parduotuvės. Didžiausia įmonė – UAB „Sakuona“.

Pro miestelį prateka Eketė, per kurią užtvenktas tvenkinys.

## Etimologija

Vietovardis kildinamas iš asmenvardžių *Plìkis, Plikỹs* (
Plikiai (2).JPG|Gluosnio gatvėje
Plicken1935.jpg|Plikiai 1935 m.
Plikių evangelikų bažnyčia.JPG|Liuteronų bažnyčia


## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Plikių liuteronų parapija
Ąžuoliniai

**Ąžuoliniai** – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Simno, piečiau nuo Žuvinto ežero. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka. Pro kaimą teka Dovinės vidurupis Bambena, stūkso archeologinis paminklas Dambavaragio piliakalnis.

## Istorija

1923 m. įsteigta pradinė mokykla, nuo 1957 m. septynmetė, aštuonmetė, nepilna vidurinė mokykla, devynmetė, nuo 1993 m. Simno vidurinės mokyklos skyrius. 1949–1993 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.

## Gyventojai
1923 m. buvo 20 gyventojų ir 5 ūkiai.

## Bendruomenės

2004 m. įkurta kaimo bendruomenė. Pirmininkė Irena Pranckienė 2004–2009 m. Nuo 2009 m. pirmininkas Antanas Malaškevičius. Nuo 2017 m. pirmininkė Danguolė Jarmalavičienė.

## Šaltiniai
Pašilė (reikšmės)

**Pašilė** – taip vadinamos šios Lietuvos gyvenvietės:

* kaimas Akmenės rajone;
* kaimas Ignalinos rajone;
* Kelmės rajone:
** Pašilė – miestelis;
** kaimas – Aukštoji Pašilė;
* Molėtų rajone:
** kaimas Giedraičių seniūnijoje;
** kaimas Luokesos seniūnijoje;
** kaimas Videniškių seniūnijoje;
* kaimas Pasvalio rajone;
* kaimas Rokiškio rajone;
* kaimas Skuodo rajone;
* Ukmergės rajone:
** Ukmergės priemiestis;
** Pašilė I;
** Pašilė II;
** Pašilė III;
* kaimas Zarasų rajone.
Paluknys

**Paluknys** – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, į pietus nuo Trakų, Luknos krantuose, šalia kelio , prie Ropėjų miškų. Seniūnijos centras, 2 seniūnaitijos. Stovi medinė Paluknio Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia (pastatyta 1943 m.), dvi mokyklos – Paluknio Medeinos gimnazija ir Paluknio Longino Komolovskio gimnazija, biblioteka, paštas (LT-21013), ambulatorija, apylinkėse yra mėgėjų aviacijos aerodromas. Veikia žemės ūkio bendrovė „Merkys“.

## Etimologija

Kaimo vardas – vandenvardinis vietovardis: gyvenvietė įsikūrusi abipus Luknos upelio.

## Istorija

Manoma, jog prie Luknos upės XV amžius–XVIII a. veikė geležies liejykla, liejusi geležį iš balų rūdos. Moterys iš Luknos pakrančių ilgą laiką imdavo „raudonų dažų“ siūlams dažyti.

Paluknys vystėsi kaip gatvinis kaimas. 1794 m. pastatyta koplyčia, 1921 m. įkurta parapija.

Sovietmečiu buvo Lietuvos gyvulininkystės ir veterinarijos instituto „Merkio“ eksperimentinio ūkio gyvenvietė, įkurtas LTSR lengvosios pramonės ministerijos Vilniaus aviacijos technikos sporto klubas, imtas kultivuoti sklandytuvų sportas.

2011 m. patvirtintas Paluknio herbas.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Kaime 16 metų gyveno Vilniaus universiteto profesorius, farmakologas ir botanikas Jonas Volfgangas (1776–1859). Čia jis ir mirė.

## Galerija

Paluknys airfield.jpg|thumb|Paluknio apylinkėse veikia aeroklubas
Paluknys, Lithuania - panoramio (17).jpg|Senoji gatvė Paluknyje
2022. Paluknio centre.JPG|Pagrindinė gatvė
Buvusi bažnyčia, Paluknys.JPG|Senosios bažnyčios pamatai
2022. Paluknys, girininkija.JPG|Paluknio girininkija
Vikiteka. 2022. Paluknys, grybas.JPG|Paminklas baravykui


## Šaltiniai

*
Laičiai

**Laičiais** vadinamos šios Lietuvos gyvenvietės:

* Anykščių rajone;
* Elektrėnų savivaldybėje:
** Beižionių seniūnijoje,
** Semeliškių seniūnijoje;
* Kupiškio rajone:
** Alizavos seniūnijoje,
** Skapiškio seniūnijoje;
* Molėtų rajone;
* Pakruojo rajone;
* Ukmergės rajone;
* Varėnos rajone.

Taip pat – kaimas Gudijoje.
Skėriai (reikšmės)

Žodis **skėriai** gali reikšti:
* skėriai – tiesiasparnių būrio vabzdžių šeima;
* „Skėriai“ – Rusijoje pastatytas filmas.

## Gyvenvietė
### Lietuva
* Skėriai – Kaišiadorių rajone;
* Skėriai – Mažeikių rajone;
* Skėriai – Pakruojo rajone;
* Skėriai – Pasvalio rajone;
* Skieriai Šilutės rajone.

## Rusija

Kaliningrado srityje:
* Skėriai (Gorodkovas) Slavsko rajone.
Aviliai

**Aviliai** (anksčiau ***Aviliai II***) – miestelis Zarasų rajono savivaldybėje, Imbrado seniūnijoje, Avilio ežero vakariniame krante, apie 15 km į rytus nuo Dusetų. Stovi Avilių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia (pastatyta 1875 m.), veikia Zarasų r. savivaldybės kultūros centro Avilių skyrius, biblioteka.

## Istorija

Avilių dvaras žinomas nuo 1653 m., prie jo ėmė kurtis kaimas. Dvaras ir kaimas priklausė kunigaikščiams Giedraičiams, vėliau Kaminskiams ir galiausiai Kelpšams. 1712 m. pastatyta pirmoji bažnyčia, 1817 m. perstatyta. 1875 m. pastatyta dabartinė medinė Avilių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia.

TSRS metais buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.

2024 m. gruodžio 4 d. LR Vyriausybės nutarimu Avilių II kaimas pervadintas Avilių miesteliu.

2025 m. liepos 21 d. patvirtintas Avilių herbas.

|}

## Gyventojai

1859 m. buvo 6 namai su 68 gyventojais. 1923 m. surašymo metu dvare buvo 35, kaime 154 gyventojai.

### Žymūs žmonės
* Tadeušas Giedraitis (1888–1941), politikas, teisininkas

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Labūnava

**Labūnava** – kaimas Kėdainių rajono savivaldybės pietryčiuose, prie rajoninio kelio , 11 km į pietvakarius nuo Kėdainių, kairiajame Nevėžio krante prie Barupės žiočių ir Labūnavos tvenkinio. Į pietryčius nuo Labūnavos plyti Labūnavos miškai. Seniūnaitijos centras.

Veikia Labūnavos pagrindinė mokykla, vaikų darželis, biblioteka (nuo 1956 m.), paštas (LT-58014), medicinos punktas, girininkija, kelios parduotuvės, viešbutis, kavinė, Labūnavos ŽŪB. Stovi Labūnavos Dievo Apvaizdos bažnyčia, pamaldos laikomos 1859 m. Zabielų statytoje kapinių koplyčioje. Kapinėse yra V. Svirskio kryžius su horeljefais. Dvaro liekanos (XIX a. pabaigos dvaro bokštai, medžiotojų namelis).

## Istorija

Archeologijos radiniai siekia pirmuosius mūsų eros amžius. XIV a. Labūnavos žemes puldinėjo kryžiuočiai. Labūnava pirmą kartą paminėta (*Labunowe*) kryžiuočių kronikose 1364 m. Vartbergės kronikoje rašoma, kad 1372 m. Labūnava buvo sunaikinta. Labūnavos dvaras žinomas nuo XVI a. 1799 m. pastatyta Labūnavos Dievo Apvaizdos bažnyčia, 1812 m. prancūzmečiu per Napoleono žygį sudeginta, 1855 m. atstatyta.

Sovietmečiu kolūkio centrinė gyvenvietė. 1949 m. įsteigta pradžios mokykla, 1956 m. įkurta biblioteka, vaikų darželis. 

Labūnava iškilo kaip žemės ūkio centras, buvo stiprus Darbo raudonosios vėliavos ordino „Rytų aušros“ kolūkis. Nutiestos mūrinių namų gatvės, pastatyti alytnamiai, kultūros namai, ambulatorija, prekybos centras. 1978 m. Labūnava sąjunginėje apžiūroje apdovanota TSRS liaudies ūkio pasiekimų parodos garbės diplomu.

1987 m. klebono Stepono Pilkos (1917–1994) rūpesčiu prie Labūnavos bažnyčios pastatytas Vytauto paminklas.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Kaime gimė:
* Etela Karpickienė, ekonomistė, politinė bei visuomenės veikėja.
* Vaclovas Daujotas-Labunauskis, XVII a. žemaičių poetas.
* Danas Sodaitis, neįgaliųjų lengvaatletis, Europos vicečempionas.

Poetas Oskaras Milašius (1877–1939 m.) mini, kad Labūnavoje gimęs jo prosenelis. XX a. tarpukariu poetas buvo atvykęs Labūnavon ieškoti giminės pėdsakų.

## Galerija

BarupesTv3.jpg|Tvenkinys ant Barupės
Labūnava nuo užtvankos.JPG|Gyvenvietė nuo Labūnavos HE užtvankos
Labūnava, dvaro bokštas.JPG|Vienas iš dviejų Labūnavos dvaro bokštų
Labunava school.jpg|Mokykla
Labūnava.JPG|Labūnava nuo Ansainių pusės (Anseinių gatvės galas)


## Šaltiniai

* 
*
Karvys (reikšmės)

**Karvys** – tai:
* Lietuvos ežerai:
** Trakų rajone;
** Vilniaus rajone;
* Lietuvos gyvenvietės:
** Trakų rajone;
** Vilniaus rajone.
Jurgaičiai

**Jurgaičiais** vadinami kaimai:

## Lietuva
* Kėdainių rajone;
* Pakruojo rajone;
* Plungės rajone;
* Raseinių rajone;
* Šiaulių rajone:
** Kužių seniūnijoje,
** Meškuičių seniūnijoje;
* Šilutės rajone;

## Rusija

Karaliaučiaus srityje:
* Jurgaičiai (Kanašas) Nemano rajone;
* Oziorsko rajone:
** Jurgaičiai (Judinas),
** Jurgaičiai (Mažoji Petrovka).
Jauniūnai

**Jauniūnai** – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 10 km į pietryčius nuo Širvintų, prie kelio , 2 km į vakarus nuo automagistralės , Musės aukštupyje. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Yra paštas (LT-19008), bendruomenės slaugytojo kabinetas, biblioteka, buvusi Jauniūnų mokykla. 2011 m. netoli kaimo atidaryta antroji Lietuvoje Jauniūnų dujų kompresorių stotis.

## Istorija

XIX a. minimas kaimas ir viensėdis Vilniaus apskrityje.

1949 m. kaime aptiktas Jauniūnų lobis. Sovietmečiu buvo tarybinio ūkio pagalbinė gyvenvietė. 1952 m. atidaryta biblioteka. 1966 m. buvo atidaryta mokykla, kuri veikė iki 2001 m.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Edita Tamošiūnaitė (g. 1976 m.) – mokytoja, politikė.

## Galerija

Jauniūnai (Širvintos), gatvė.JPG|Daugiabutis
Jauniūnai (Širvintos), skulptūra.JPG|Kryžius su Marijos skulptūra


## Šaltiniai
Gulbinai

**Gulbinai** gali reikšti:

## Gyvenvietės
* Akmenės rajone;
* Biržų rajone;
* Joniškio rajone;
* Radviliškio rajone;
* Šakių rajone;
* Gulbiniai Vilkaviškio rajone;
* Vilniaus mieste:
** Didieji Gulbinai,
** Mažieji Gulbinai (į pietus nuo Didžiųjų Gulbinų);
* Vilniaus rajone:
** Didieji Gulbinai (į šiaurę nuo Mažųjų Gulbinų).

## Kitos reikšmės
* Gulbiniai, ežeras Švenčionių rajone.
Gudeliai

**Gudeliai** – miestelis Marijampolės savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Igliaukos, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Stovi Gudelių Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia, veikia Gudelių pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-69009), Ivoniškio dvaro liekanos. Miestelyje telkšo Ivoniškio ežeras, už 0,5 km į vakarus – Leiciškių ežeras.

## Etimologija

Miestelio pavadinimas – asmenvardinis vietovardis, kilęs iš asmenvardžio *Gudẽlis*.

## Istorija

Gudeliai minimi nuo XVI a. pradžios. Apie 1700 m. pastatyta Gudelių koplyčia, 1894 m. – Gudelių Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia. Nuo 1822 m. veikė parapinė mokykla. Nuo XIX a. 2-osios pusės Gudeliai priklausė Tiškevičių Ivoniškio dvarui. XIX a. pabaigoje kaimas priklausė Marijampolės apskrities Balbieriškio valsčiui.

1945 m. sausio 31 d. Gudelius užėmė Lietuvos partizanai, išlaisvino suimtuosius, sunaikino valsčiaus dokumentus. 1945 m. balandžio 13 d. Gudelių valsčiuje įvyko Tauro apygardos, Vytauto partizanų rinktinės ir NKVD dalinių Būdininkų kautynės, rugpjūčio 5–9 d. Palių kautynės.

1948 m. įkurta biblioteka. 1950–1992 m. Gudeliai – „Tiesos“ kolūkio centrinė gyvenvietė. 1931 m. įsteigtas paštas,  1948 m. biblioteka, 1961 m. ambulatorija, 2001 m. kultūros namai. 2021 m. patvirtintas Gudelių herbas.

|}

## Gyventojai

;Žymūs žmonės
* Danutė Kiseliova – pedagogė, matematikė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Gudeliai
Narsioji širdis

**Narsioji širdis** () – 1995 JAV istorinė drama. Filmas paremtas škotų didvyrio William Wallace gyvenimu. Pagrindinį vaidmenį atliko Melas Gibsonas, kuris taip pat filmą režisavo ir prodiusavo. Visame pasaulyje uždirbo virš 210 mln. dolerių.

## Apdovanojimai
Filmas laimėjo Oskarus šiuose Academy apdovanojimų nominacijose:
* Geriausias filmas
* Geriausias režisierius, Mel Gibson
* Geriausias kinematografija
* Grimas
* Geriausias garso montažas

Nominuotas, tačiau nelaimėjo:
* Filmo montažas
* Kostiumus dizainas
* Scenarijaus originalumas
* Garsas
* Garso takelio originalumas (Drama)

## Aktoriai
* Mel Gibson – William Wallace
* Sophie Marceau – Princess Isabelle
* Patrick McGoohan – King Edward I Longshanks
* Catherine McCormack – Murron MacClannough
* Angus MacFadyen – Robert the Bruce
* Brendan Gleeson – Hamish Campbell
* Ian Bannen – Robert the Bruce, Sr.
* Alun Armstrong – Mornay
* Michael Byrne – Smythe
* Liam Carney – Sean
* Bernard Horsfall – Balliol
* Phil Kelly – Farmer
* Sean McGinley – MacClannough
* Gerda Stevenson – Mother MacClannough
* Tam White – MacGregor
Jurgelionys

**Jurgelionys** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybės pietryčiuose, 5 km į šiaurės rytus nuo Dieveniškių. Seniūnaitijos centras. Yra Čiužiakampio mokyklos pradinio ugdymo skyrius ir Dieveniškių vid. mokyklos skyrius, biblioteka.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kalviai

**Kalviais** vadinamos šios Lietuvos gyvenvietės:

* Akmenės rajone;
* Joniškio rajone;
* Jurbarko rajone;
* Kaišiadorių rajone;
* Kalvarijos savivaldybėje;
* Kelmės rajone:
** Kražių seniūnijoje,
** Tytuvėnų seniūnijoje;
* Klaipėdos rajone;
* Lazdijų rajone;
* Molėtų rajone;
* Prienų rajone;
* Rokiškio rajone;
* Skuodo rajone;
* Šalčininkų rajone:
** Kalviai,
** Naujieji Kalviai;
* Trakų rajone;
* Utenos rajone;
* Varėnos rajone:
** Kaniavos seniūnijoje,
** Valkininkų seniūnijoje (nuo 1641 m) žinomi kaip Kalviai, o nuo XVII a. – Čižiūnai);
* Vilniaus rajone.
Burbiškis

:: *Apie kaimą Radviliškio rajone žr. [[Burbiškis (Radviliškis)]]*.

**Burbiškis** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 7 km į rytus nuo Anykščių. Seniūnaitijos centras. Stovi medinė Burbiškio Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia (pastatyta 1955 m.), veikia Burbiškio pradinė mokykla, paštas (LT-29009). Išlikęs Burbiškio dvaras (jame įsikūrusi mokykla).

## Geografija

Kaimas yra abipus Anykštos upės, į vakarus nuo Rubikių ežero. Įkurtas Burbiškio kraštovaizdžio ir architektūros draustinis.

## Istorija

Nuo 1690 m. Vilniaus vaivadijos dūmų sąraše minimas Burbiškio dvaras. Jis priklausė Vilniaus akademijai, vėliau Minsko seniūnui. XIX a. – XX a. pradžioje jį valdė Venclavovičiai, kurie pastatydino rūmus, pasodino parką, dvare įkūrė gobelenų dirbtuvę. XIX a. buvo katalikų koplyčia. 1932 m. sodybą nupirko iš JAV grįžęs kunigas Pranciškus Zabiela, kuris rūmuose įkūrė bažnyčią, kleboniją ir pradinę mokyklą. 1954 m. bažnyčią iškėlus rūmuose veikė mokykla.

1950–1992 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. 1954 m. atidaryta biblioteka, 1956 m. kultūros namai, 1986 m. lopšelis-darželis, medicinos punktas.

|}

## Mokykla

1933 m. įsteigta pradžios mokykla, 1947–1958 m. progimnazija, 1958–1960 m. vidurinė, 1960–1994 m. septynmetė, nuo 2002 m. vėl pradžios mokykla, Anykščių vidurinės mokyklos pradinio ugdymo skyrius.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
*