open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pūnų karai

**Pūnų karai** – trys karai, kuriuose kariavo Roma prieš finikiečių miestą Kartaginą. *Pūnų* karais jie vadinami dėl to, kad lotyniškai kartaginiečiai vadinti *Punici* (iš senesnio *Poenici*, pagal jų finikietišką kilmę).

Pagrindinė Pūnų karų priežastis buvo interesų susikirtimas tarp gyvuojančios Kartaginos imperijos ir besiplečiančios Romos interesų sferos. Romėnai iš pradžių siekė išplėsti savo valdas į Siciliją, kurios didžiąją dalį valdė Kartagina. Pirmojo Pūnų karo pradžioje Kartagina buvo dominuojanti Viduržemio jūros regiono galybė, turinti galingą laivyną, o Roma buvo sparčiai auganti Italijos galia. Trečiojo Pūnų karo pabaigoje, po šimtų tūkstančių karių iš abiejų pusių žūties, Roma užkariavo Kartaginos imperiją ir sugriovė Kartaginos miestą, taip tapdama galingiausia vakarinės Viduržemio jūros dalies valstybe. Po Makedonijos karų, kurie vyko paraleliai Pūnų karams, pabaigos ir sumušus Seleukidų imperatorių Antiochą III Didįjį (Apamėjos sutartis 188 m. pr. m. e.) rytuose, Roma tapo dominuojančia Viduržemio jūros regiono ir viso klasikinio pasaulio valstybe.

* Pirmasis pūnų karas (264–241 m. pr. m. e.) iš dalies vyko sausumoje Sicilijoje ir Afrikoje, bet didžiąja dalimi buvo jūrinis karas. Karas brangiai atsiėjo abiem pusėms, tačiau Roma nugalėjo – ji užkariavo Sicilijos salą. Karo poveikis buvo toks destabilizuojantis Kartaginai, kad Roma po kelerių metų sugebėjo užimti Sardiniją ir Korsiką.
* Antrasis pūnų karas (218–202 m. pr. m. e.) žinomas kartaginiečio Hanibalo žygiu per Alpes. Jo vadovaujama armija įsiveržė į Italiją iš šiaurės ir nugalėjo romėnus keliuose mūšiuose, tačiau nesugebėjo pasiekti savo tikslo nutraukti Romos ir jos sąjungininkų ryšius. Alpėse Hanibalas prarado daug karių ir karo dramblius (Romos respubliką pasiekė tik vienas karo dramblys). Karo veiksmai taip pat vyko Iberijoje, Sicilijoje ir Graikijoje, tačiau juose visuose nugalėtoja tapo Roma. Galop karas persikėlė į Afriką, kur Kartagina buvo nugalėta Zamos mūšyje, jos teritorija sumažėjo iki paties miesto teritorijos.
* Per Trečiąjį pūnų karą (149–146 m. pr. m. e.) vyko ilgalaikė Kartaginos apgultis, kuri baigėsi miesto sugriovimu. Kovų atsinaujinimo priežastis buvo auganti antiromėniška agitacija Iberijoje ir Graikijoje bei vėl pradėjusi didėti Kartaginos politinė įtaka.
Ingeborga Dapkūnaitė

**Ingeborga Dapkūnaitė** (g. 1963 m. sausio 20 d. Vilniuje) – lietuvių aktorė.

## Biografija
Tėvas buvo diplomatas, mama dirbo meteorologe. Jie nemažai laiko praleisdavo Maskvoje, Ingeborga juos aplankydavo per atostogas. Vilniuje ji gyveno su seneliais bei teta ir dėde, kuris dirbo muzikantu teatro orkestre.

Būdama ketverių Ingeborga debiutavo scenoje – Džiakomo Pučinio operoje „Madam Baterflai“. Prie to prisidėjo močiutė, kuri dirbo Vilniaus operos ir baleto teatre, administracijoje. Vėliau šoko, lankė tuo metu garsų Vilniaus dramos būrelį. Mokytis baleto neleido tėvai.

1985 m. baigė studijas Lietuvos konservatorijoje (Jono Vaitkaus chorinio ir teatralinio meno fakultetas) ir pradėjo dirbti aktore Kauno dramos teatre. Vėliau dirbo aktore Vilniaus Jaunimo teatre. Kaip kino aktorė debiutavo 1984 m. Raimundo Banionio filme „Mano mažytė žmona“.

1993 m. debiutavo seriale „Alaska Kid“. Tais pačiais metais išsikėlė gyventi į Londoną ir pradėjo dirbti aktore viename Londono teatrų. Nuo XXI a. antrojo dešimtmečio dirbo aktore ir gyveno Rusijoje. 2022 m. pasisakė prieš Rusijos invaziją į Ukrainą ir Rusiją paliko.

### Asmeninis gyvenimas
Pirmasis vyras – Arūnas Sakalauskas, lietuvių aktorius, TV laidų vedėjas. Antrasis vyras – anglų režisierius Simonas Stokesas (išsiskyrė 2009 m.). Trečiasis vyras – Dmitrijus Jampolskis, rusų advokatas, verslininkas (santuoka truko nuo 2013 iki 2018 m.)

2016 m. pati, be pakaitinės motinos, pagimdė sūnų. Jį pavadino Aleksu.

## Kita veikla
I. Dapkūnaitė buvo žiuri narė šiuose festivaliuose:

* Kanų festivalis „Sinefondeišin“, 2003 m.
* Tarptautinis Berlyno kino festivalis, 2005 m.
* Mar del Platos tarptautinis kino festivalis, 2005 m.

## Apdovanojimai
* 1992 m. Auksinis avinas – Geriausia metų aktorė, filmas „Cinikai“
* 1994 m. Tarptautinis Ženevos kino festivalis – specialus prizas už Rytojaus žvaigždę, filmas „Pamaskvio vakarai“
* 1994 m. Nika – Geriausias moteriškas vaidmuo, filmas „Pamaskvio vakarai“
* 2005 m. Astra – Nominacijoje „Kino stilius“
* 2014 m. Olego Jankovskio premija
* 2019 m. Rusijos Federacijos Prezidento padėka – už kultūros bei meno plėtojimo nuopelnus, ilgametę produktyvią veiklą

## Vaidmenys teatre
Vilniaus Jaunimo teatre vaidino Eimunto Nekrošiaus statant A. Čechovo „Žuvėdrą“, N. Gogolio „Nosis“, repetavo Kordeliją („Karaliuje Lyre“). Paskui vaidino Džono Malkovičiaus „Kalbos klaidose“, Evos Ensler „Vaginos monologuose“ (rež. Romanas Kozakas), Jekaterinos Kovalevskos „Mano mėlynas draugas“ (Puškino vardo teatras).

## Vaidmenys televizijoje
2005 m. Rusijos televizijos kanale TNT aktorė vedė realybės šou „Didysis brolis“ laidas. Per 95 dienas vedėja ir žiūrovai sekė dalyvių gyvenimą, o penktadieniais aktorė vedė tiesioginę laidą, kurios eigoje sprendėsi vieno iš jos dalyvio likimas.

2006 metais Rusijos TV kanale „1 Baltijos kanalas“, Ingeborga dalyvavo projekte „Žvaigždės ant ledo“. Jos partneris buvo Olimpinių žaidynių prizininkas Aleksandras Žulinas, tad nenuostabu, kad jų pora pateko į finalą.

## Filmografija

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Neoficialus Ingeborgos Dapkūnaitės puslapis rusų kalba
Bonanno mafijos šeima

**Bonanno mafijos šeima** – viena iš penkių Niujorko mafijos šeimų.

## Istorija

Kaip ir visos dabartinės penkios didžiosios Niujorko mafijos organizacijos, Bonanno šeima buvo įkurta po Castellammarese karo, suformuota daugiausiai iš buvusios Maranzano šeimos. Jai vadovavo Joe Bonanno. Turėdamas tik 26 metus, tuo metu jis buvo jauniausias tarp penkių bosų. Vėliau Bonanno nepatenkinta Komisija paskyrė į jo vietą jo caporegime Gaspar DiGregorio. Kilęs karas tarp DiGregorio ir Bonanno puses palaikančių narių suskaldė ir susilpnino šeimą ir buvo pašaipiai pramintas Bananų karu. Visiems žalą darantis karas greitai atsibodo Komisijai, ir DiGregorio buvo pakeistas dar kitu bosu, Paul Sciacca, tačiau vidinių Bonanno šeimos konfliktų tai nesustabdė.

1968 m. po išgyvento širdies smūgio Joe Bonanno paskelbė apie savo „atsistatydinimą“ ir abi šeimos frakcijos vėl susivienijo, vadovaujamos Sciacca.

1971 m. Paul Sciacca buvo įkalintas už narkotikų prekybą, ir jo vietą perėmė Natale „Joe Diamonds“ Evola. 1973 m. naujasis bosas mirė dėl natūralių priežasčių, ir vadovavimas atiteko Phillip Rastelli.

1974 m. Rastelli atliekant bausmę kalėjime, valdžią bandė perimti Carmine Galante, tačiau tai pavyko neilgam: 1979 m. liepos 12 d. jis buvo nušautas itališkame restorane, kartu su savo asmens sargybiniu ir restorano savininku. Žmogžudystę įvykdė Rastelli ištikimi mafijozai, ir jis vėl grįžo į valdžią. Dar sykį bosui pavojus iškilo, kai kiti trys capo – Philip Giaccone, Alphonse „Raudonasis Sonis“ Indelicato bei Dominick Trinchera – pradėjo atvirai kvestionuoti jo valdžią ir, panašu, organizuoti sąmokslą. Kitoms šeimoms pritarus, trys maištininkai buvo nužudyti. Operaciją suorganizavo Joe Massino, vėliau pats tapsiantis Bonanno šeimos donu.

Dėl vidinių konfliktų šeima buvo pripažinta nepatikima mafijos tarpe, ir jos atstovas pašalintas iš Komisijos.

### Donnie Brasco

Dar labiau šeimą susilpnino FTB agento Joe Pistone infiltracija. Prisidengęs slapyvardžiu *Donnie Brasco* ir vaidindamas brangakmenių vagį, jis artimai bendravo su aukštais šeimos nariais ir surinko labai svarbių įkalčių. Jo veikla atvedė prie kaltinimų daugiau, nei dviem šimtams mafijos narių. Iš jų virš šimto buvo nuteisti ir įkalinti. Vienas likęs aukštas narys buvo nušautas už bausmę, kad laikė Pistone patikimu žmogumi ir padėjo jam ateiti į šeimą. Kitas, bijodamas panašaus likimo, pradėjo bendradarbiauti su teisėsauga.

### Joe Massino

Kurį laiką valdęs šeimą iš kalėjimo, 1991 m. Phillip Rastelli mirė, ir boso vieta atiteko Joseph Massino. Pradžioje Massino atstatė šeimos reputaciją ir klestėjimą, tačiau vėliau, po areštų bangos, pats pasidavė ir tapo pirmuoju mafijos donu, bendradarbiavusiu su teisėsauga.
Ruseiniai

**Ruseiniai** – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurės vakarus nuo Josvainių ir 3 km nuo Angirių. Išsidėstęs prie Smilgaičio ir Amalio upelių. Iš rytų prieina Josvainių miškas. Kelias į Angirius. Vakaruose kaimas siekia Angirių tvenkinį ir kelią .

## Etimologija
Pavadinimas galbūt sietinas su jotvingiškos kilmės asmenvardžiu *Rusinas* arba su *rusinais, [[rusėnai]]s*.

## Istorija

Ruseiniai rašytiniuose šaltiniuose minimi nuo 1595 m. Kaimo apylinkėse rastas Ruseinių senkapis. Jis yra į pietus nuo kaimo, Šušvės dešiniajame krante. Rasta nemažai žirgų ir žmonių (degintinių bei griautinių) palaikų, datuojamų XI–XVII a. Taip pat rasta žirgų aprangos dalių, papuošalų, ginklų.

1775 m. minima Ruseinių vaitystė. XX a. pr. buvo Josvainių valsčiuje.

## Gyventojai

## Galerija

Totorių namas, Kėdainių r.JPG|Namas su pusmėnuliu kaimo pakraštyje prie tvenkinio
Ruseiniai002.JPG|Paminklinis jaunalietuvių kryžius prie įvažiavimo į Ruseinius
Ruseiniai, 2.JPG|Ūkiniai statiniai prie kelio į Ruseinius


## Šaltiniai
Grindcore

**Grindcore** () – muzikinis žanras, punk ištaka, trumpinant vadinama grind, atsiradusi maždaug 1988 m. Išsivystė iš crust punk, nemažai įtakos darė vienas iš metalo stilių – death metal. Grindcore muzikinės kompozicijos yra chaotiškos, destruktyvios, dažnai trumpos ir disharmoniškos. Pavadinimas kilęs iš angliško žodžio „grind“ (). 

## Istorija

Vienais iš stiliaus pradininkų laikomi Napalm Death, kurie pirmieji sujungė itin greitą grojimą mūšamaisiais, besiardantį balsą, greitai grojamas ritmines figūras su punk rock ir death metal idėjomis. 

Šiam stiliui populiarėjant ir siekiant didesnio sunkumo muzikoje, jį įmaišydavo į įvairius kitus stilius. Įvairios grupės grindcore sujungė su death metal (vadinamas deathgrind), black metal ir kitais metaliniais skambesiais, anarcho-punk, ar net elektronine muzika (cybergrind).

## Tematika
Labai dažnos būna mirties, skrodimų, teroro, pornografinės temos. Pastaroji (ir kai kurios kitos), siekiant išskirti dainų tematikos kryptį, dažnai jungiamos į subžanrus, pvz.: pornogrind, murdergrind.

## Grupės ir atlikėjai

* Napalm Death
* Carcass
* Pig Destroyer
* Anal Cunt
* Brutal Truth
* Misery Index
* Agoraphobic Nosebleed
* Choked By Own Vomits
* Rotten Sound
* Exhumed 
* Aborted
* Repulsion
* Cephalic Carnage
* Agathocles
* **** The Facts
* Lock-Up
* Gore Beyond Necropsy
* Regurgitation
* Damaged
* Pathologist 
* Discordance Axis
* Berzerker
* Electrohippies
* Antichrist Demoncore
* Locust
* Mortician 
* Hatebeak
* Sore Throat
* Head of David
* Unholy Grave 
* Wormrot
* Haemorrhage
* Painkiller
* Dahmer
* Holocausto Cannibal
* Impaled
* Xysma
* Human Remains
* Gridlink
* Last Days of Humanity
* Impetigo
* Antigama
* Nasum
* Caninus
* Devourment 
* Mortification
* Macabre
* Regurgitate
* Deny The Cross
* Assück
* Dance Club Massacre
* Asesino
* Phobia
* Extreme Noise Terror
* Cattle Decapitation 
* Gut
* Trap Them
* Defaction
* Terrorizer
* Ed Gein 
* Cock And Ball Torture
* Genghis Tron
* Insect Warfare
* Dead Infection
* General Surgery
* County Medical Examiners
* Red Chord
* Liberteer
* Naked City
* Old Lady Drivers
* Circle of Dead Children
* Bolt Thrower 


## Lietuvos grindcore grupės

* Faršas
* Per kryžių ir kančią tavo
* Disforija
* Stranguliatorius
* Karma Jawless
* Anal Safyra
Suomijos įlanka

**Suomijos įlanka** (, , , ) – įlanka Baltijos jūros rytinėje dalyje, įsiterpusi tarp Suomijos šiaurėje ir Estijos pietuose. Rytuose įlanka pasiekia Sankt Peterburgą (Rusija). Šiame mieste į įlanką įteka Neva. Ant įlankos kranto taip pat įsikūrusios Suomijos sostinė Helsinkis ir Estijos sostinė Talinas.

Plotas – 29 500 km², ilgis – 428 km, plotis – 120 km. Plotis žiotyse – 75 km. Iki 10–28 km susiaurėjusi rytinė įlankos dalis vadinama Kronštato įlanka. Didžiausia šiaurinėje pakrantėje – Vyborgo įlanka, pietinėje – Narvos įlanka.
Aglaja (mitologija)

Graikų mitologijoje **Aglajos** („nepakartojama“, „švytinčioji“) vardu buvo keli personažai.

* Švytėjimo iš sveikatos personifikacija, Hefaisto žmona, Asklepijo ir Epionės ar Lampetijos duktė. (vardo var. Aiglė)
* Jauniausia iš trijų charičių, kitos charitės Eufrosinė ir Talija, kurios buvo dievo Dzeuso ir okeanidės Eurinomės dukros.
* Aglaja ir Charopas susilaukė Nirėjo.
Jukonas

**Jukonas** (pranc., ) – Kanados teritorija šiaurės vakaruose. Rytuose ribojasi su Šiaurės Vakarų teritorijomis, pietuose – su Britų Kolumbija, šiaurės vakaruose – su JAV (Aliaska). Administracinis centras – Vaithorsas.

## Istorija
1898 m. teritorija buvo atskirta nuo Šiaurės Vakarų provincijos ir pavadinta Jukono Teritorija. Teritorijos administracinis centras buvo Dosonas, tačiau 1953 m. šį statusą perėmė Vaithorsas. 2008 m. oficialiai pervadintas į Jukoną.

## Geografija
Jukonas yra kalnuotas. Teritorijos dalį užima Jukono plokščiaklanis, Šiaurės Amerikos Kordiljeros. Aukščiausia viršūnė – Logano kalnas (aukščiausias ir Kanadoje) – 5 959 m. Šiaurinius krantus skalauja Boforto jūra. Prateka svarbios upės – Jukonas, Makenzis.

## Ūkis
Kertami miškai (užimantys apie 60 % visos teritorijos ploto). Išgaunamos švino, cinko, vario, nikelio, urano rūdos. Taip pat auksas (žr. Aukso karštinė) ir sidabras. Jukonui taip pat svarbi žvejyba ir turizmas.

## Gyventojai

### Didžiausios gyvenvietės
* Vaithorsas – 19,6 tūkst. gyv. (2005 m.)
* Dosonas – 1,8
* Votson Leikas – 1,6
* Heins Džankšenas – 0,8
* Mėjas – 0,6
* Faras
* Karmaksas
* Teslinas

## Šaltiniai
Raudonasis pipiras

**Raudonasis pipiras**, arba **aitrioji paprika** (dar vadinami *čili pipirais* (nevartotina) – aštrių prieskonių grupė, pipirų rūšis, gaminama iš bulvinių šeimos (*Solanaceae*) paprikos genties (*Capsicum*) augalų. Aštrumą jiems suteikia medžiaga kapsaicinas. Tarp jų žinomi šie pipirai:
* Jalapeno pipirai – vienmetės paprikos *Capsicum annum* porūšis, kuris, priklausomai nuo gamybos būdų, gali įgyti ir švelnų, ir aštrų skonį.
* Čiltepinai – yra laukinė vienmetė paprika, auganti Meksikoje.
* Kajeno pipiras – *Capsicum frutescens* porūšis, plačiai naudojamas Sičuano virtuvėje.
* Piri-piri – *Capsicum frutescens* porūšis, dar vadinamas Afrikos velniu, plačiai naudojamas Afrikos virtuvėse (pvz., Etiopijos virtuvėje).
* Tabasko pipiras – dar vienas *Capsicum frutescens* porūšis, žinomas dėl tabasko padažo, į kurio sudėtį įeina.
* naga – pats aštriausias pasaulio pipiras, *Capsicum chinense* porūšis, auginamas Indijoje.
* Habanero pipiras – irgi *Capsicum chinense* porūšis, tik kilęs Centrinėje Amerikoje.
* Rokoto pipiras – *Capsicum pubescens* porūšis iš Pietų Amerikos.
* Achi pipiras – *Capsicum baccatum* porūšis iš Pietų Amerikos.
* Ulupika – Bolivijos pipiras *Capsicum cardenasii*.

## Išnašos
Šarkuva

**Šarkuva** (, nuo 1946 m. ***Lesnojus***, ) – gyvenvietė Rusijoje, Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, Kuršių nerijoje, 10 km į šiaurę nuo Kranto miesto. Nuo 2005 m. Kuršių Nerijos kaimo gyvenvietės kaimas 10 km į šiaurės rytus nuo Zelenogradsko. Nerijoje veikia Kuršių nerijos nacionalinis parkas, netoli į pietus nuo kaimo yra siauriausia Kuršių nerijos vieta.

## Etimologija

Sembos žemės kaimo pavadinimas *Zarkawe, Sarkava* kuršiškos kilmės. XVI–XVIII a. gyvenvietėje buvo medžioklės sakalų mokykla, kurioje buvo dresuojami sakalai, vietos sembų vadinti *šarkomis* – iš čia ir pavadinimas Šarkuva.

## Istorija

Aptikti I–IV a. kapinynai, kuriuos rasta Romos imperijos monetų, urnų su pelenais, žalvario, geležies, gintaro dirbinių. Šarkuva minima 1308 m., kai per neriją į Sembą įsiveržė žemaičiai. Čia gyveno sembai, 1677 m. Šarkuvoje mirė paskutinis gyventojas, mokėjęs sembų kalbą. 1715 m. gyvenvietę užpustė smėlis, naujoji įsikūrė kiek į pietus. XVIII a. įkurta parapija, 1777 m. laikytos lietuviškos pamaldos.

XX a. tarpukariu tapo kurortu.

1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. – 2005 m. Rybačio apylinkės kaimas.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Grasilda Blažiene: Hydronymia Europaea, Sonderband II, Die baltischen Ortsnamen. Wolfgang Schmid Hrsg., Steiner Verlag Stuttgart 2000.
* G. Gerullis: Die altpreußischen Ortsnamen. Berlin, Leipzig 1922.
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Lažai

:: *Apie kaimą Dotnuvos seniūnijoje žr. [[Naujieji Lažai]]*.

**Lažai** – kaimas Kėdainių rajono savivaldybės šiaurėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Surviliškio, prie Surviliškio-Miegėnų kelio. Į pietus nuo Lažų dunkso Sosių miškas, o šiaurėje teka upė Liaudė. Seniau kaimo rytuose, pakeliui į Pakruostę, veikė pradinė mokykla.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Temzė

**Temzė** () – upė Didžiosios Britanijos pietuose.

Temzė prasideda Kotsvold Hilso aukštumoje (*Cotswolds Hill*) ir teka į rytus per Londono baseiną; įteka į Šiaurės jūrą, sudarydama estuariją (žiočių plotis 16&nbsp;km). Upė vandeningiausia būna žiemą, tačiau užšąla ne kasmet. Žemupį veikia jūros potvyniai (jų aukštis ties Londonu iki 6,5 m), dėl to vaga sutvirtinta pylimais.

Temzės upė laivuojama 311&nbsp;km; iki Tilberio (*Tilbury*) plaukia jūros laivai. Kanalai jungia Temzę su Bristolio įlanka, Airijos jūra ir Anglijos pramonės centrais.

Didžiausi miestai prie Temzės: Londonas (*London*), Oksfordas (*Oxford*), Redingas (*Reading*), Slau (*Slough*), Sautendas (*Southend*).

## Nuorodos
* Temzės upė 
* Londono pažinimas – Temzė 
* Pažintinė kelionė po Temzę
Metuotas

**Metuotas** () – miestas Vietname, Daklako provincijos sostinė. 139,9 tūkst. gyventojų (2004 m.). Kavos auginimo centras.
Peronas (reikšmės)

**Peronas** gali reikšti:
* Geležinkelio peronas – aikštelė geležinkelio ar metro stotyje, skirta išlaipinti iš traukinio ir į jį įlaipinti keleivius;
* Oro uosto peronas – aerodromo dalis, skirta įlaipinti ir išlaipinti keleivius į orlaivį, pakrauti ir iškrauti bagažą, paštą ir krovinius, taip pat atlikti kitas paslaugas;
* Juan Perón – Argentinos karininkas ir prezidentas.
10 Years

**10 Years** – amerikiečių sunkiojo roko-alternatyviojo metalo grupė.

## Istorija
Susikūrė 1999 m. Noksvilyje (*Knoxville*), Tenesio (*Tennessee*) valstijoje. Pirmąjį albumą „Killing All That Holds You“ išleido 2004 m., kurį patys ir prodiusavo. Dvi albumo dainos – „Wasteland“ ir „Through The Iris“ karaliavo vietinių radijo stočių topuose. Kitais metais jie pasirašė bendradarbiavimo sutartį su įrašų kompanija „Universal Records“ ir išleido pirmąjį didelio tiražo albumą „The Autumn Effect“, kuris pasirodė prekyboje rugpjūčio 18-ąją. Tais pat metais „10 years“ koncertavo su „Disturbed“, „Mudvayne“, „Sevendust“ ir kitomis garsiomis alternatyviosios muzikos grupėmis.

## Diskografija

### Albumai
* *[[Into the Half Moon]]* (2001);
* *[[Killing All That Holds You]]* (2004);
* *[[The Autumn Effect]]* (2005);
* *[[Division]]* (2008);
* *[[Feeding the wolves]]* (2010);
* *[[Minus the Machine]]* (2012);
* *[[From Birth to Burial]]* (2015).

### Singlai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė;
* 10 Years interviu ;
* .
Luara

**Luara** () – ilgiausia Prancūzijos upė.

Luara prasideda Sevenų kalnuose ir teka per Centrinio Masyvo rytinę dalį, nuo Aljė žiočių – Luaros žemuma. Upė įteka į Biskajos įlankos šiaurinę dalį. Luaros žiotys yra estuarijos tipo. Vidurupyje ir žemupyje upės vaga aptverta pylimais.

Didžiausi Luaros intakai: Aljė, Šeras, Vienas, Sartas.

Upė laivuojama nuo Roano; iki Orleano laivai plaukia daugiausia aplenkiamaisiais laivybos kanalais. Iki Nanto (nuo jūros) plaukia jūrų laivai (vandens lygį pakelia jūros potvyniai). Laivybos kanalai jungia Luarą su Sena, Sona.

Didžiausi Luaros pakrančių miestai: Roanas, Neveras, Orleanas, Tūras, Nantas. Luaros slėnyje daug XV – XVI a. gotikos ir renesanso pilių.


Loire_River_Blois.jpg|Luara ties Blua
France map with Loire highlighted.jpg|Luara žemėlapyje
Le Port de Roanne (1).jpg|Luara ties Roanu


## Nuorodos
* Luaros baseinas (anglų, prancūzų, vokiečių k.)
Zadaras

**Zadaras** – miestas pietinėje Kroatijoje, šiaurinės Dalmatijos regione, Zadaro apskrities centras. 1396 m. įsteigtas Zadaro universitetas. Veikia archeologijos muziejus. Transporto centras – keleivinis jūrų uostas, automobilių keliais Zadaras sujungtas su kitais Kroatijos miestais.

## Istorija
III amžius pr. m. e. Zadaras buvo užkariautas romėnų. Jiems prireikė 2 amžių pavergti vietinius Ilyrus. Sugriuvus Romos imperijai, miestas tapo Bizantijos dalimi. XVI a. ir XVII a. miestą puldinėjo Osmanų imperija. Vienos kongreso sprendimu atiteko Austrijos imperijai. Po Pirmojo pasaulinio karo pagal Rapalo sutartį atiteko Italijai. Antrojo pasaulinio karo metu daug kartų bombarduotas Sąjungininkų aviacijos. Po karo priskirtas Jugoslavijos respublikai Kroatijai, kuri 1991 m. tapo nepriklausoma. Pokario metais mieste plėtota pramonė.

## Architektūra
Išliko III a. romėnų forumo bei akveduko elementų. Senamiestyje gausu viduramžių bažnyčių: IX a. ikiromaninė šv. Donato bažnyčia, XII a. romaninės Šv. Anastazijos katedra ir Šv. Krševano bažnyčia, gotikinė šv. Tomo bažnyčia. Išlikę renesanso, baroko ir klasicizmo architektūros gyvenamųjų pastatų, XVI a. miesto vartai.

## Sportas
* NK Zadar (futbolas)
* KK Zadar

## Šaltiniai
Bendroji avarija

**Bendroji avarija** yra sąmoningai ir pagrįstai padaromos išlaidos arba aukojimai, kad būtų išgelbėtas nuo bendro pavojaus laivas, frachtas ir laivu vežami kroviniai. Nuostoliai, patirti dėl bendrosios avarijos, paskirstomi tarp laivo, frachto ir krovinio, proporcingai jų vertei.

Pavyzdžiui, siekiant išgelbėti laivą ir krovinį nuo paskendimo, dalis vežamo krovinio ar visas krovinys laivo kapitono sprendimu išmetamas už laivo borto.

Iki šių dienų atsitikus bendrajai avarijai ji reguliuojama pagal 1890 m. Jorko Antverpeno taisykles.
Budopas

**Budopas** () – miestas pietinėje Vietnamo dalyje. Nuo 2025 m. priklauso Dongnajaus provincijai. 90 km į šiaurę nuo Hošimino, netoli sienos su Kambodža. 45,2 tūkst. gyventojų (2003 m.).
Tachas

**Tachas**, **Težas** (, , port. *Tejo*) – upė Ispanijoje ir Portugalijoje; didžiausia Pirėnų pusiasalyje.

Tachas prasideda Mesetos plokščiakalnio rytuose ir įteka į Atlanto vandenyną, sudarydamas apie 45&nbsp;km ilgio estuariją. Ispanijoje upė teka 716 km, 47 km upė skiria Ispanijos ir Portugalijos valstybinę sieną ir 275 km Tachas teka Portugalijoje. Portugalijoje, per Tacho upę, pastatytas ir didžiausias Europos tiltas – Vasko da Gamos tiltas. Tilto ilgis – 17,2 km, iš jų 10 km pastatyta per Tacho žiotis. 

Didžiausi intakai: Charama, Guadarama, Alberčė, Tietaras, Alagonas, Zezerė (dešinieji), Guadiela, Algodoras, Iboras, Almontė, Saloras.

Upė yra vandeningiausia žiemą; taip pat naudojama drėkinimui. Tachas laivuojamas 185 km nuo Albarančio; iki Santareno plaukia jūros laivai.

Didžiausi miestai prie Tacho: Toledas, Santarenas, prie žiočių – Lisabona.

## Nuorodos
* Tacho upės hidrografija
Paprastoji trūkažolė

**Paprastoji trūkažolė** (*Cichorium intybus*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalas. Aukštis 20-130 cm. Stiebas šakotas, apaugęs plaukeliais. Lapai pjūkliški arba plunksniškai suskaldyti, iš abiejų pusių apaugę šereliais ir plaukeliais. Graižai pavieniai, 3-4 cm pločio. Vainikėlis šviesiai mėlynas, vandenyje greitai nublunka. Pasitaiko ir baltos spalvos vainikėlis. Žydi liepos-rugsėjo mėn. Auga pakelėse, palaukėse, dykvietėse.

Lietuvoje dažna rūšis. Augalo išdžiovintos ir sumaltos šaknys vartojamos kavos pakaitalui, vad. cikorijai, gauti. Šaknys yra kepamos, skrudinamos, malamos ir naudojamos kaip priedas, ypač Viduržemio jūros regione (kur augalas yra vietinis). Prancūzijoje 60% cikorijų ir 40% kavos mišinys parduodamas kaip „Ricoré“. Jis buvo plačiau naudojamas ekonominių krizių, tokių kaip Didžioji depresija 1930-aisiais, ir Antrojo pasaulinio karo metu žemyninėje Europoje. Cikorijos su cukriniais runkeliais ir rugiais buvo naudojamos kaip Rytų Vokietijos „Mischkaffee“ (mišri kava) ingredientas, įvestos per „Rytų Vokietijos kavos krizę“ 1976–1979 m. Jos taip pat dedama į kavą ispanų, graikų, turkų, sirų, libaniečių ir palestiniečių virtuvėse.

Žaliuose paprastosios trūkažolės lapuose 92 % vandens, 5 % angliavandenių, 2 % baltymų bei nereikšmingų riebalų. Augalo lapuose gausu vitamino K, vitamino A, vitamino C, kai kurių B grupės vitaminų ir mangano. Vitamino E ir kalcio yra vidutiniškai.

## Produkcija


CichoriumIntybus001.JPG|Paprastosios trūkažolės vainikėlis mėlynas
Cichorium intybus 100705.jpg|… ir baltas


## Šaltiniai
Žemaitkiemis (Babtai)

**Žemaitkiemis** (anksčiau ***Babtynas***) – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Babtų, dešiniajame Nevėžio krante, prie kelio Raudondvaris–Panevėžiukas greta magistralės . Yra Babtyno dvaras (dar vadinamas Žemaitkiemio dvaro sodyba), stūkso Babtyno piliakalnis.

## Etimologija

Anksčiau 1743 m. krikšto metrikose minėtas Stanislovas Želnys iš Žemaitkiemio ir Barbora Šaševičienė iš Šašių. Vėliau kaimas vadintas ***Babtynu*** (arba dar žinomas kaip *Babcinà, Babcýna, Babtinė, Babtynė, Babtiniai*). Manoma, kad jis kilęs arba nuo Babtų miestelio, arba nuo asmenvardžio *Babtas*. Žemaitkiemiu vietovė pervadinta dvaro savininko V. Nagevičiaus iniciatyva XX a. tarpukariu.

## Istorija

XVI a. Šiukštos įkūrė Babtyno dvarą.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Babtyne gimė 1794 m. sukilimo veikėjas, generolas leitenantas Romualdas Giedraitis (1750–1824).
* Babtyno dvare gimė rašytojas, žurnalistas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas Kazys Karpius (1895–1971).

## Šaltiniai
Eufrosinė

**Eufrosinė** () – graikų mitologijoje  džiaugsmo ir linksmybių deivė, viena iš trijų charičių. Ji buvo dievo Dzeuso ir okeanidės Eurinomės duktė, Aglajos ir Talijos sesuo.
Žemaitkiemis (Domeikava)

**Žemaitkiemis** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Domeikavos (dažnai laikomas jos dalimi), šalia greitkelio . Žemaitkiemyje įsikūręs vienas didžiausių Baltijos šalyse logistikos terminalų Senukų logistikos centras. Nuo 2015 m. Žemaitkiemyje plečiasi nausėdijų plotai. Kaime registruota logistikos įmonė „Hegelmann“ ir prie jos įkurtas profesionalus futbolo klubas FC Hegelmann.

## Istorija

XIX a. pab. minima Žemaitkiemio *[[Bajorkaimis|akalica]]* Kauno apskrities Raudondvario valsčiuje. Čia valdas turėjo Ibėnų, Rudzevičių, Steigvilų, Urbonavičių, Eimantų, Jovaišų giminės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Jaso

Graikų mitologijoje **Jaso** – atsigavimo po ligos deivė, Asklepijo ir Epionės duktė. Jos seserys, gydymo deivės: Higėja, Akeso, Aglaja ir Panacėja. Jos brolis gydymo dievas Telesforas bei kiti du mirtingieji broliai, armijų į Trojos karą karvedžiai garsūs gydymo sugebėjimais: Machaonas ir Polidarijus. Romėnų mitologijoje identifikuojama su deive Meditrina.
Krkos nacionalinis parkas

**Krkos nacionalinis parkas** – nacionalinis parkas Kroatijoje, Krkos upės slėnyje. Parko plotas – 109 km². Nacionalinio parko statusą įgavo 1985 metais. Parko teritorijoje yra septynių krioklių virtinė, kurių bendras nuolydis 242 m. Taip pat yra pranciškonų vienuolynas įkurtas XIV amžiuje. Tame pačiame amžiuje įkurtas ir Krkos provoslavų vienuolynas.
Žemaitkiemis (kaimas)

**Žemaitkiemis** – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, į šiaurę nuo Žemaitkiemio miestelio. Išlikęs Žemaitkiemio dvaras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Raudondvaris (reikšmės)

**Raudondvariu** vadinamos gyvenvietės:

* Kauno rajone;
* Pagėgių savivaldybėje;
* Radviliškio rajone;
* Šiaulių rajone;
* Vilkaviškio rajone;
* Vilniaus rajone:
** Nemenčinės seniūnijoje,
** Riešės seniūnijoje;
* Zarasų rajone;
* šiaurės rytų Lenkijoje.
Raudondvaris (Pagėgiai)

**Raudondvaris** – kaimas Pagėgių savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Vilkyškių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Raudondvaris (Nemenčinė)

**Raudondvaris** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Nemenčinės (pakeliui link Pabradės). Seniūnaitijos centras. Netoli kaimo teka Neris, per kurią nutiestas kabantis tiltas (ties Liucionimis). Šalia yra „Verkiančios uolos“ šaltinis. Išlikęs Raudondvario dvaras.

## Istorija

XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje dvaras buvo vienas svarbiausių pramonės kompleksas tuometinėje Lietuvoje.

Sovietmečiu kaimas priklausė Gulbinų tarybiniam ūkiui.

## Gyventojai

## Galerija

Raudondvaris (prie Nemenčinės).JPG|Raudondvario daugiabučiai
Raudondvaris 15166, Lithuania - panoramio (4).jpg|Kaimas prie Raudondvario ežero
Raudondvaris 15166, Lithuania - panoramio (6).jpg|Kaimo kryžius
Raudondvaris 15166, Lithuania - panoramio.jpg|Dvaras


## Šaltiniai
Akeso

Graikų mitologijoje **Akeso** – gydymo, gijimo deivė, Asklepijo ir Epionės dukra. Jos seserys, gydymo deivės: Higėja, Panacėja, Aglaja ir Jaso. Jos brolis – gydymo dievas Telesforas bei kiti du mirtingieji broliai, armijų į Trojos karą karvedžiai, garsūs gydymo sugebėjimais - Machaonas ir Polidarijus.
Raudondvaris (Riešė)

**Raudondvaris** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 2,5 km į šiaurės rytus nuo Didžiosios Riešės, 15 km į šiaurę nuo Vilniaus. Seniūnaitijos centras. Raudondvaris įsikūręs prie Raudonojo Dvaro ežero, šalia plento  ir nuo jo atsišakojančio . Iš rytų prieina Verkių regioninio parko miškai.

Yra XVIII–XIX a. Raudondvario dvaro lobynas, XVIII a. dvaro parkas (9 ha), išlikę dvaro rūmai, svirnas su medinių kolonų portiku, gyvenamieji namai.

## Istorija

1841 m. Raudondvario dvare atidaryta angliško alaus ir porterio varykla (1851 m. joje dirbo 11 darbininkų, pagaminta ~8000 kibirų alaus). 1885 m. rastas XV a. lobis su įvairiomis monetomis ir sidabro lydiniais.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Raudondvaris (Zarasai)

**Raudondvaris** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2,5 km į šiaurės rytus nuo Zarasų, tarp Dimitriškės ir Valiuko miško. Iš Raudondvario eina keliai į Zarasus (per Dimitriškes), Tabarą ir Liaudiškius (per Valiuko mišką). Šalia yra Zarasų aerodromas su gruntiniu pakilimo taku.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Neveronys (Širvintos)

**Neveronys** – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Gelvonų, prie kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Karmėlava II

**Karmėlava II** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, besiribojantis su Karmėlavos miesteliu, abipus kelio  (į šiaurės rytų pusę, link Jonavos).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Babtai (kaimas)

**Babtai** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 3 km nuo Babtų. Veikia „Agrokoncerno grupės“ būstinė (ties Babtų viaduku).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Noreikiškės (Prienai)

**Noreikiškės** – kaimas Prienų rajono savivaldybės rytuose, 1 km į rytus nuo Pieštuvėnų, vakarinėje Juodžio ežero pakrantėje. Kaime stūkso keli akmenys, turintys archeologijos paminklo statusą – „Raganų pečius“, du laumių akmenys.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Rokai (reikšmės)

**Rokais** vadinama:

* Kauno miesto dalis;
* kaimas Kauno rajone;
* geležinkelio stotis Rokeliuose;
* kaimas Klaipėdos rajone;
* kaimas Ukmergės rajone;
* kaimas Vilniaus rajone.
Rokai (Ukmergė)

**Rokai** – buvęs kaimas Ukmergės rajono savivaldybės vakarinėje dalyje, 3 km į vakarus nuo Jakutiškių, šalia kelio .

## Etimologija

Manoma, kad kaimo pavadinimas – asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo vardo *Rokas*.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Rokai (Vilnius)

**Rokai** – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 10 km nuo Visalaukės IV. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Raudonasis žieduolis

**Raudonasis žieduolis** (*Stictoleptura rubra*) – ūsuočių (*Cerambycidae*) šeimos vabalas. Dydis 12-18 mm. Kūnas juodas, antsparniai patinų rudai geltoni, patelių – raudoni. Patelių priešnugarėlė raudona, o patinų juoda. Būdingas lytinis dimorfizmas. Patinai mažesni už pateles.

Vabalai aptinkami ant įvairių žiedų, ypač gausūs spygliuočių miškuose. Lietuvoje dažna rūšis.

## Galerija

Image:Stictoleptura rubra Germany.jpg|Patinas ♂
Image:Stictoleptura rubra01.jpg|Patelė ♀
Image:Stictoleptura rubra.jpg|Patelė ♀



## Taip pat skaitykite

*Lietuvoje gyvenantys ūsuočiai
Giraitė (reikšmės)

Žodis ***giraitė*** reiškia:

* giraitė – miškelis;
* Giraitė – pavardė;
* gyvenvietės:
** Giraitė – Alytaus rajone;
** Giraitė – Kauno rajone;
** Giraitė – Lazdijų rajone;
** Molėtų rajone:
*** Giraitė I,
*** Giraitė II;
** Giraitė – Radviliškio rajone;
** Varėnos rajone:
*** Giraitė – Matuizų seniūnijoje;
*** Giraitė – Merkinės seniūnijoje;

Susiję pavadinimai:
* Giraitės ginkluotės gamykla – vienintelė dabartinė Lietuvos ginkluotės gamykla;
* Giraitės piliakalnis
Noreikiškės (Molėtai)

**Noreikiškės** – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Inturkės.

## Istorija

1686 m. priklausė Dubingių kunigaikštystės Dubingių valsčiui, tada kaime buvo 7 namai, visuose gyveno Noreikos. 1686 metais kaimo vardas *Noreikos*. 1691 m. ir vėliau Molėtų bažnyčios krikšto metrikų knygoje kaimas vadinamas *Noreikomis*.

1904 m. Inturkės bažnyčios juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje minimas Noreikiškių dvaras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Giraitė (Lazdijai)

**Giraitė** – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Teizų. Stūkso Giraitės piliakalnis.

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Giraitė I

**Giraitė I** – viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Arnionių I. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Giraitė (Merkinė)

**Giraitė** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Nedzingės. Praeina keliukas Savulkos–Laukininkėliai.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš žodžio *[[Giraitė|giráitė]]* „nedidelė giria, miškelis“.

## Istorija
XIX a. pab. kaimas pateko į Trakų apskrities Nedzingės valsčių. 1930–1935 m. – Daugų valsčiuje, vėliau – Merkinės valsčiuje. 1936 m. išskirstytas viensėdžiais. Tarpukariu veikė pradžios mokykla.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Josvainiai (kaimas)

**Josvainiai** – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, šiaurės vakariniame Josvainių miestelio pakraštyje, tarp kelio  ir atšakos į Čiukiškius. Yra medelynas, degalinė, keletas įmonių. Šiaurėje siekia Josvainių miškus. Per Šušvę nutiestas Josvainių kabamasis tiltas.

## Istorija

Tarpukariu dar vadintas ***Bobiliais***. XX a. 6–8 dešimtmečiais buvo du Josvainių kaimai (***Josvainiai I*** ir ***Josvainiai II***). Tarybiniais metais plėtotas žemės ūkis. 2020 m. prijungtas Pažiedupio viensėdis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vainotiškiai (Raseiniai)

**Vainotiškiai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Žaiginio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Labūnava (Širvintos)

**Labūnava** – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Čiobiškio. Pro kaimą eina Čiobiškio–Pabaisko kelias, šiaurėje telkšo Labūnavos ežeras ir teka Kamaja, rytuose yra Lygiaraisčio telmologinis draustinis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Užuguosčio šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia

**Užuguosčio šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Užuguosčio kaime, 5,5 km į šiaurės rytus nuo Stakliškių. Neogotikinė, turi baroko bruožų. Parapijoje veikia Varkalių koplyčia.

## Istorija

Pirmąją medinę bažnyčią iki 1495 m. pastatė Jonas Daugirdavičius. 1522 m. Mykolo Daugirdavičiaus duktė Marija Zavišienė įsteigė altariją ir skyrė pajamų iš savo žemių. XVI a. antrojoje pusėje bažnyčia atiteko evangelikams reformatams.

1649 m. pastatyta nauja bažnyčia. Ji 1669 m. buvo filija, iki 1717 m. įkurta parapija, kuriai 1744 m. priklausė dvaras, miestelis, Gedanonių koplyčia ir 30 gyvenviečių. 1747 m. Liudvikas Pacas pastatydino naują medinę bažnyčią. XVIII a. veikė parapinė mokykla, joje 1794–1798 m. mokė klebonas. 1898 m. bažnyčia sudegė.

1899–1902 m. klebonas Kostas Gruzdys su parapijiečiais pastatė dabartinę akmenų ir plytų mūro bažnyčią, statybą prižiūrėjo inžinierius Bronislovas Malevskis.

## Architektūra

Bažnyčia neogotikinė, turi baroko bruožų, stačiakampio plano, su 2 bokštais. Šventorių juosia akmenų mūro tvora su smailiaarkiais vartais.

## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Užuguosčio šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia
Krakės (kaimas)

**Krakės** – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, apima teritorijas, esančias aplink Krakių miestelį. Kaimo sodybos išsibarsčiusios į pietus, šiaurės vakarus ir rytus nuo Krakių, prie kelių į Kėdainius, Grinkiškį ir Bokštus. Krakių kaimo rytinėje dalyje, prie kelio į Bokštus ir Krakių miško yra senovinės žydų kapinės. Veikia Krakių naujosios kapinės.

## Istorija

XX a. pr. šalia Krakių minimas Žydkapių (*Жидкапе*) kaimas su 76 gyventojais.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Labūnava (reikšmės)

**Labūnava** vadinama:

* gyvenvietės:
** gyvenvietė Kėdainių rajone;
** kaimas Kelmės rajone;
** kaimas Širvintų rajone;
* ežeras Kelmės rajone.
Vadaktėlių šv. Jono Nepomuko bažnyčia

**Vadaktėlių šv. Jono Nepomuko bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Vadaktėlių kaime, 7 km į pietus nuo Naujamiesčio, dešiniajame Nevėžio krante. Kultūros paveldo objektas Nr. 31056. Turi neogotikos ir liaudies architektūros bruožų.

## Istorija

Dokumentuose minima 1773 m. remontuota Vadaktėlių koplyčia. Manoma, jog jos fundatorius buvo Kuršo kunigaikštis Petras Bironas. Centrinis bažnyčios altorius padarytas 1773–1880 m. Vadaktėlių dvaro savininkai Izabelė ir Ivonas Kopanskiai koplyčią 1880 m. suremontavo. Ją 1881 m. gegužės 17 d. konsekravo pavyskupis Aleksandras Beresnevičius. Izabelė Kopanskienė bažnyčiai dovanojo 8,5 dešimtinės žemės, skyrė 160 rublių per metus, prievolių.

1902–1905 m. Vadaktėlių kuratas buvo kunigas Juozas Tumas-Vaižgantas. Kunigo Aleksandro Garnevičiaus rūpesčiu 1910 m. bažnyčiai pristatyti bokštai, ji suremontuota. 1930 m. įsteigta parapija. Po Antrojo pasaulinio karo klebonas Gediminas Ignas Blynas (1917–1981) suremontavo bažnyčią, subūrė parapijos chorą, rūpinosi vaikų katekizacija.

1956 m. iš Sibiro tremties grįžęs klebonas Alfonsas Kadžius pats išdažė bažnyčią.

## Architektūra

Bažnyčia turi neogotikos (bokštuose) ir liaudies architektūros bruožų, stačiakampio plano, su trisiene apside, dvibokštė, su bokšteliu. Vienanavė. Šventorius apsodintas gyvatvore. Jame yra kapinės. Interjere yra 1725 m. nuliedintas varpas, ir XVIII a. pabaigoje tapytas kunigaikščio P. Birono portretas, ir to paties šimtmečio krikštykla, dvi drožėjo V. Svirskio skulptūros – „Šventas Petras“ ir „Šventas Povilas“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Vadaktėlių parapija 
* Vadaktėlių bažnyčią saugos valstybė, Panevėžio balsas, 2007.02.06
Vadoklių Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia

**Vadoklių Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Vadoklių miestelyje, prie Ramygalos–Taujėnų kelio. Turi liaudies architektūros bruožų.

Parapijos kapinėse stovi Visų Šventųjų koplyčia.

## Istorija

Manoma, kad Vadoklių dvare XVIII a. pradžioje buvo pastatyta koplyčia. Dvaro savininkas Anupras Belozaras 1781 m. pastatė medinę bažnyčią. 1875–1902 m. klebonavęs Jonas Balvočius (1842–1915) 1876 m. padidino bažnyčią, pristatė šonines koplyčias, parapijos ūkinius trobesius. Jis rūpinosi labdara, švietimu, blaivybe, garsėjo gražiais pamokslais.

1907 m. įsteigta „Saulės“ draugijos mokykla (1910 m. pakeista valdine). Per Pirmąjį pasaulinį karą vokiečiai išsivežė 3 varpus. Klebono Juozo Remeikos ir kunigo Petro Margevičiaus rūpesčiu 1932 m. įkurta altarija. Klebonas Mykolas Jusys 1934 m. atnaujino ir išdažė bažnyčią. Per Antrąjį pasaulinį karą gerokai sužalota.

1947 m. stovėjo su pakrypusiu bokštu. Vėliau bažnyčia suremontuota, perstatytas bokštas.

## Architektūra

Bažnyčia turi liaudies architektūros bruožų, kryžminio plano, vienabokštė, su 2 bokšteliais. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi mūrinė varpinė.


Vadokliai, bažnyčia.JPG|2016 m. balandžio mėn.
Vadokliai, varpinė.JPG|Varpinė
Vadokliai, bažnyčios kryžius.JPG|Bokštelio kryžius


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Parapijos puslapis
Vadžgirio šv. Juozapo bažnyčia

**Vadžgirio šv. Juozapo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Vadžgirio miestelyje, prie Eržvilko–Šimkaičių kelio. Turi neoklasicizmo, neogotikos bruožų.

Parapija garsėja Kristaus Atsimainymo atlaidais.

## Istorija

Prie Vadžgirio dvaro 1676 m. pastatyta koplyčia. Juozapas Vaitkevičius 1790 m. pastatė medinę bažnyčią. Ji buvo Viduklės parapijos filija. XIX a. pirmojoje pusėje veikė parapinė mokykla. Kunigas Jurgis Beniusevičius 1850 m. bažnyčią padidino. 1903–1905 m. bažnyčia gerokai remontuota, įsigyti varpai. 1905 m. įsteigta parapija. Klebono Juozapo Dargužo rūpesčiu 1907 m. inžinierius Vaclovas Michnevičius suprojektavo mūrinę bažnyčią.

1908–1911 m. veikė J. Dargužo įsteigta „Saulės“ draugijos mokykla. Po Pirmojo pasaulinio karo klebono Povilo Katelės iniciatyva pradėta statyti mūrinė bažnyčia. Nebaigtoje įrengti bažnyčioje 1924 m. pradėtos laikyti pamaldos. Vadžgiryje aktyviai veikė pavasarininkų kuopa. Ji 1932 m. turėjo styginių instrumentų orkestrą, chorą, veikė abstinentų sekcija.

## Architektūra

Bažnyčia turi neoklasicizmo, neogotikos bruožų, stačiakampio plano, su bokšteliu. Stovi medinė varpinė.

Bažnyčioje 1900 m. įrengti Jono Garalevičiaus sukurti vargonai.

## Galerija

Vadzgirys.jpg|Atsimainymo atlaidai
Vadzgirio baznycia per atlaidus.jpg|2009 m. atlaidai
Vadžgirio bažnyčia.JPG|Varpinė ir bažnyčia


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Arkivyskupijos informacija
* Parapijos internetinė svetainė
Vaičaičių šv. Onos bažnyčia

**Vaičaičių šv. Onos bažnyčia** – bažnyčia, tituluojama šv. Onos vardu, stovinti Vaičaičių kaime, 1 km į pietvakarius nuo Ylakių–Sedos kelio, 0,5 km į šiaurę nuo Luobos upės.

## Istorija

Trys Vaičaičių kaimo gyventojai 1906 m. prašė vyskupo leidimo pastatyti bažnyčią. 1907 m. suprojektuota medinė bažnyčia (sąmatinė vertė 5240 rublių). Kauno gubernatorius neleido jos statyti, kol nebus surinkti pinigai. Kadangi tiek pinigų valstiečiai surinkti negalėjo, tai 1911 m. prašė vyskupo skirti kunigą, kuris laikytų pamaldas senoje kaimo koplyčioje. 1913 m. paskirtas kunigas Anicetas Barkauskas.

1920–1921 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia, 1922 m. ją konsekravo vyskupas Pranciškus Karevičius. 1936 m. įkurta parapija.

## Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, su apside. Šventoriaus tvora medinių statinių. Jame stovi medinė varpinė.

## Galerija

Vaičaičiai, bažnyčia 3.JPG|Bažnyčia 2016 m.
Vaičaičiai, bažnyčios šventorius.JPG|Šventorius
Vaičaičiai, bažnyčios kryžius.JPG|Smailės kryžius


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
Vaiguvos šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

**Vaiguvos šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Vaiguvoje, prie kelio . Liaudies architektūros formų, architektūros paminklas Nr. 3038. Kelmės dekanato bažnyčia. 

Parapijoje stovi Pijaus Stulginskio koplyčia, kapinių koplyčia.

## Istorija

1531 m. minima Kražių altarija Vaiguvoje, 1599 m. – Vaiguvos altarista. 1719 m. pastatyta bažnyčia. 1776 m. įkurta parapija.

1803–1804 m. pastatyta nauja, dvibokštė šv. Jono Krikštytojo titulo bažnyčia su varpine ant stulpų. Jos statybą parėmė Žemaičių vyskupas Steponas Jonas Giedraitis. Iki šių dienų išliko liaudies meistro M. Butvilos statyta originali varpinė. 1804 m. įsteigta parapinė mokykla.

Kunigo K. Žemavičiaus rūpesčiu bažnyčia 1877 m. perstatyta.

## Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, su bokšteliu. Yra 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė varpinė ir koplytstulpis. Šventoriaus vartai – trijų arkų, su ažūrinėmis sienelėmis tarp stulpų.

## Galerija

Vaiguva_baznycia.jpg | Bažnyčia pavasarį, 2009 m.
Vaiguva. Bažnyčia.JPG|Bažnyčia pavasarį, 2015 m.
Vaiguva, bažnyčios varpinė.JPG|Varpinė šventoriuje


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
Užvenčio šv. Marijos Magdalietės bažnyčia

**Užvenčio šv. Marijos Magdalietės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Užventyje, prie kelio Varniai–Kuršėnai. Liaudies architektūros formų, turi baroko bruožų. Architektūros paminklas (unik. kodas ).

## Istorija

Bažnyčiai 1609 m. dovanotas Minikaičių (vėliau pavadintas Šunikiais) kaimas, įkurta parapinė mokykla. 1703 m. pastatyta nauja bažnyčia. Jai 1795 m. pakeista dalis sienojų.

1825 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia, 1839 m. – Užvenčio kapinių koplyčia. 1912–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. 1937 m. rengtasi statyti naują mūrinę bažnyčią, buvo klojami pamatai.

## Architektūra

Bažnyčia didelė, liaudies architektūros formų, turi baroko bruožų, lotyniško kryžiaus plano, halinė, su 2 priestatais ir bokšteliu. Vidus 3 navų, yra 5 altoriai. Šventorius apmūrytas. Jame stovi medinė varpinė. Pagrindinio fasado viršus užbaigtas pusvalminio stogo šlaitu ir barokinio silueto bokšteliu. Išorė po daugelio rekonstrukcijų ir atnaujinimų išliko nedaug pakitusi. Interjere dominuoja paprastumas, asketiškumas. Išsiskiria erdvi vidurinė nava, kuri daug platesnė bei šiek tiek aukštesnė už šonines.

Šventoriuje yra vienintelis kapas – kunigo Juozapo Rutalės, kuris paskutiniaisiais gyvenimo metais kunigavo Užventyje.

## Galerija

Užventis, bažnyčia .JPG|Bažnyčia 2015 m.
Užventis, bažnyčia.JPG|Bažnyčia nuo gatvės
Užventis church.JPG|Bažnyčios išorė
Užvenčio bažnyčios varpinė.JPG|Bažnyčios varpinė
Užvenčio bažnyčios skulptūra.JPG|Kristaus skulptūra bažnyčios šventoriuje
Užvenčio bažnyčios skulptūra 2.JPG|Marijos skulptūra bažnyčios šventoriuje
Užvenčio bažnyčios altorius.JPG|Pagrindinis bažnyčios altorius
Užvenčio bažnyčios dešinysis altorius.JPG|Dešinysis bažnyčios altorius
Užvenčio bažnyčios kairysis altorius.JPG|Kairėje bažnyčios pusėje esantis altorius
Kapas Užvenčio bažnyčios šventoriuje.JPG|kun. Juozapo Rutalės kapas šventoriuje
Užventis, bažnyčia, kryžius 2.JPG|Varpinės kryžius


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* ''Architektūros objektai''. Užvenčio šv. Marijos Magdalietės bažnyčia
Vainuto šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

**Vainuto šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Vainuto miestelyje, prie kelio , kairiajame Šyšalės (dešinysis Šyšos intakas) krante.

Aptarnauja Žvingių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčią, Bikavėnų šv. Roko ir Vizbarų šv. Pranciškaus Asyžiečio koplyčias.

## Istorija

Vainute 1606 m. pastatyta medinė bažnyčia, prie jos įsteigta parapinė mokykla. 1770 m. pastatyta nauja bažnyčia. Jai 1806 m. priklausė Galnės kaimas (17 valakų). Vainute 1841 m. gyveno 3 kunigai, klebonas gavo 69,30 rublio per metus. Per miestelio gaisrą 1853 m. bažnyčia sudegė, 1856 m. pastatyta mažesnė medinė bažnyčia. Ją vyskupas Motiejus Valančius išpeikė, paragino statyti mūrinę, pažadėjo parūpinti projektą.

1860 m. bažnyčia pradėta statyti. Inžinieriaus Dambrausko projektas per 1863 m. sukilimą dingo, valdžia 1864 m. statybą sustabdė. Po įvairių prašymų 1866 m. leista statyti. 1869 m. bažnyčia pastatyta ir įrengta. Ją 1883 m. konsekravo vyskupas Mečislovas Leonardas Paliulionis.

Bažnyčia nukentėjo per Antrąjį pasaulinį karą. 1955 m. Vainuto klebonas kun. I. Juškys suremontavo bažnyčios pastatą: cinkuota skarda uždengė stogą, užmūrijo per karą patrankų sviedinių išdaužytas sienas, sutvarkė įlaužtas lubas. Kitais metais išdažytas bažnyčios vidus, restauruoti altoriai. 1958 m. atstatyti abu per karą nudaužti bažnyčios bokštai. 1986 m. klebonu paskirtas kunigas S. Letukas sutvarkė šventoriaus aplinką, atstatė šventoriaus vartus, pastatė Lurdo koplytėlę.

2021 m. su lenkų specialistų pagalba suremontuotas bažnyčios vidus.

## Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, dvibokštė, su apside. Joje 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Šventoriuje yra lurdo grota. Šalia bažnyčios stovi 1931 m. pastatyta klebonija.

## Galerija

Vainota bažninčė.JPG|thumb|Šoninis bažnyčios fasadas
1. Vainuto bažnyčia, vidus.png|Bažnyčios interjeras
Vainutas, vargonai.JPG|Vargonų choras


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* Vainuto šv. Jono Krikštytojo parapija (dekanato inf.)
* Bažnyčios panoraminės nuotraukos (*panoramas.lt*)