open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pumpėnų Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia

**Pumpėnų Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Pumpėnų miestelyje, 0,5 km į rytus nuo kelio , kairiajame Įstro krante. Kultūros paveldo objektas Nr. 23648. Vėlyvojo baroko stiliaus, turi ir klasicizmo bruožų.

## Istorija

Spėjama, kad pirmoji bažnyčia pastatyta iki 1638 m. (mat vienas 1915 m. į Rusiją išvežtas varpas buvo pažymėtas 1638 m. data). Iki 1675 m. Jurgis ir Povilas Zavadskiai įkurdino Pumpėnuose karmelitus ir jiems pastatė medinę bažnyčią. Ji su vienuolynu 1770 m. sudegė. Nuo 1782 m. veikė parapinė mokykla. Vienuoliams dovanotą palivarką su 16 kiemų iki 1784 m. atėmė Juozapas Šiška.

1784–1818 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. 1820 m. Pumpėnuose gyveno 5 vienuoliai karmelitai, jie turėjo jurisdiką miestelyje. 1820–1832 m. bažnyčioje pastatyti 3 nauji altoriai. Rusijos valdžia 1832 m. vienuolyną uždarė, vienuolyno pastatas liko parapijai. 1880 m. gegužės 25 d. pavyskupis Aleksandras Beresnevičius bažnyčią konsekravo. Iš kunigo Teodoro Strasevičiaus palikimo 1803 m. pastatyta senelių prieglauda. 1830 m. iš akmenų išmūryta varpinė, apmūrytas šventorius.

1853–1859 m. klebonavęs J. Ulasevičius perstatė prieglaudą, išlaikė parapinę mokyklą, remontavo bažnyčią. Klebonas Jonas Šimkevičius 1898 m. įrengė 20 registrų vargonus (pirmieji vargonai įrengti iki 1804 m.), vargonus pastatė žinomas Panevėžio krašto vargondirbys Martynas Masalskis. 2007 m. vargonus restauravo Antanas Šauklys. Specialistai šį instrumentą vertina, kadangi vamzdžiai yra rankų darbo, veikiausiai gaminti paties M. Masalskio dirbtuvėse Ariogaloje.

1900–1915 m. klebonavęs Juozapas Viksva atstatė ūkinius trobesius, atnaujino bažnyčią, šventoriaus tvorą (palaidotas šventoriuje). 1912 m. įsikūrė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius, 1913 m. įsteigęs arbatinę ir kepyklą.

XXI a. pradžioje parapijos klebonu tapo iš Argentinos atvykęs kunigas misionierius Domingo Avellaneda.

## Architektūra

Bažnyčia vėlyvojo baroko stiliaus, turi ir klasicizmo bruožų, stačiakampio plano (64×32,5 m) halinė, bebokštė, su pusapskrite apside, 3 priestatais. Vidus 3 navų, skliautuotas. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame yra senos kapinės, į tvorą įkomponuota akmenų skaldos mūro varpinė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Bažnyčios vargonai
Prienų Kristaus Apsireiškimo bažnyčia

**Prienų Kristaus Apsireiškimo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Prienuose, miesto centre, kairiajame Nemuno krante. Turi neobaroko architektūros bruožų. Kultūros paveldo objektas Nr. 989. Šventoriuje stovi Šiukštų koplyčia.

## Istorija

Pirmoji medinė bažnyčia pastatyta 1604 m., fundavus vengrų kilmės didikams Kasparui Horvatui ir jo naujajai žmonai Kotrynai Užali, valdžiusiai Birštoną. Pastaroji į čia iš varganos būklės, galimai sunaikintos, Birštono bažnyčios perkėlė Birštono parapijos filiją. Vyskupas Benediktas Vaina Birštono bažnyčią 1609 m. pavertė Prienų parapijos filija. Prienų bažnyčiai 1609 m. dovanotas Bagrėno palivarkas su trobesiais ir Bagrėno kaimas su 33 valakais žemės. Klebonas įpareigotas išlaikyti vikarą, klebonas turėjo būti lietuvis arba gerai mokėti lietuviškai. XVII a. pradžioje veikė parapinė mokykla. Nuo 1644 m. pradėtos rašyti metrikų knygos. Klebono Vaitiekaus Izdebskio rūpesčiu 1674 m. pastatyta nauja bažnyčia.

1750 m. pastatyta dabartinė medinė. Ji 1875 m. remontuota, paplatinta. Tuo metu šventoriuje pastatyta mūrinė koplyčia. Naują bažnyčią 1885 m. konsekravo Seinų pavyskupis Juozapas Holiakas. 1906 m. įsikūrė „Žiburio“ draugijos skyrius (pirmininkas kunigas Juozapas Rudaitis). 1907 m. įkurta biblioteka-skaitykla. Bažnyčioje sumontuoti garsaus lietuvių meistro Jono Garalevičiaus pagaminti vargonai. 1918 m. įsteigta „Žiburio" gimnazija, kurios ilgametis direktorius buvo kunigas Feliksas Martišius (1879–1955).

Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia suremontuota. Prienų vikaras Juozas Zdebskis 1971 m. rugpjūčio 26 d. areštuotas, už vaikų katekizaciją nuteistas 1 metus kalėti Pravieniškėse.

2017 m. bažnyčia suremontuota, perdažyta originalia žalia spalva.

## Architektūra

Bažnyčia turi neobaroko architektūros bruožų, kryžminio plano, dvibokštė, su trisiene apside ir 4 bokšteliais. Šventoriaus tvora mūrinė.

## Galerija

Prienai church.jpg|
Prienai church2.jpg|
Prienai church3.jpg|
Prienai church4.jpg|
Prienų bažnyčia.JPG|Perdažyta bažnyčia, 2018 m. kovas
Prienai. Bažnyčia.JPG|Profilis nuo gatvės pusės
Bokšto kryžius, Prienų bažnyčia.JPG|Bokšto kryžius


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* 
* Vyskupijos informacija
* Prienų Kristaus Apsireiškimo parapija 
* Prienų Kristaus Apsireiškimo bažnyčia
Madžorė

**Madžorė** ( arba *Verbano*, ) – ežeras Italijoje ir Šveicarijoje, antrasis pagal dydį Italijos ežeras. Telkšo pietinėje Alpių dalyje, tarpukalnių įduboje, 193 m aukštyje virš jūros lygio. Plotas 212 km². Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 66 km, plotis iki 10 km. Krantai statūs, aukšti. Yra keletas salelių (Brisadžio, Boromėjų). Madžorės ežeru prateka Po intakas Tičinas.

Vykdoma žvejyba, ežeras laivuojamas. Aplink Madžorės ežerą įsikūrę kurortai, Lokarno miestas (Šveicarija).

## Šaltiniai
Pusnės šv. Juozapo Globos bažnyčia

**Pusnės šv. Juozapo Globos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Pusnės kaime, prie kelio . Savo forma primena gyvenamąjį namą.

## Istorija

Į Pusnę steigti parapijos 1922 m. paskiriamas iš Rusijos grįžęs kunigas Justinas Jurkūnas. Iš pradžių pamaldos laikytos privačiuose pastatuose. Andrius ir Jadvyga Daminskai būsimai bažnyčiai dovanojo žemės. Už 1000 litų nupirkta senoji medinė Kiauklių bažnyčia ir pastatyta Pusnėje.

1924 m. Pusnės klebonu paskirtas Albertas Želnia-Želnys. Jo rūpesčiu bažnyčia dvigubai padidinta, pristatytas bokštas ir 1927 m. konsekruota. 1939 m. paskirto klebono V. Balčiaus iniciatyva šventorius apmūrytas akmenų tvora. Klebonas V. Balčius (1907–) su broliu 1941 m. nužudytas besitraukiančių raudonarmiečių.

## Architektūra

Bažnyčia savo forma primena tradicinį gyvenamąjį namą, su masyviu bokštu ir bokšteliu. Joje yra 3 altoriai. Šventoriuje stovi medinė varpinė.

## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
Punios šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia

**Punios šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Punios kaimo vakarinėje dalyje, Kauno g. 1, prie Punelės ir Nemuno santakos, į rytus nuo Punios piliakalnio. Kultūros paveldo objektas Nr. 21700.

Manoma, kad senoji bažnyčia iki XIX a. vidurio stovėjo šiek tiek į rytus link piliakalnio, kur dabar stovi mūrinė šv. Jurgio koplytėlė, skirta 1831 m. sukilimo dalyviams atminti.

## Istorija

Manoma, kad pirmoji bažnyčia pastatyta apie 1425 m. Pasakojama, kad bažnyčią statyti paliepęs Ldk Vytautas Didysis, todėl jo atminimas gerbiamas iki šių dienų – bažnyčioje kabo šio kunigaikščio portretas. Ldk Kazimieras Jogailaitis 1492 m. jai skyrė 2 kapas grašių, 1503 m. Ldk Aleksandras iš Punios dvaro, Simno dvaro ir kitų dvarų skyrė dešimtinę. Manoma, kad tada buvo pastatyta nauja medinė bažnyčia, nes jos akte pažymėta, kad pirmosios bažnyčios nėra. 1513 m. įkurta parapinė mokykla (veikė su pertraukomis). XVI a. viduryje Punios klebonijai priklausė 23 dūmai. 1677 m. minima, kad bažnyčia yra sena. Ji 1688 m. perstatyta.

1702 m. švedai nužudė Punios kleboną ir sudegino miestelį. Bažnyčia, atrodo, nesudegė, kadangi 1747 m. minima pakrypusi, kiauru stogu; bažnyčios didysis altorius senas ir griūvantis. Punios klebonas Juozapas Klikovičius dalyvavo 1831 m. sukilime, slapstėsi (1837 m. areštuotas Kalvarijoje).

1857 m. per miestelio gaisrą bažnyčia sudegė. Klebono Zagorskio ir parapijiečių rūpesčiu 1857–1863 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia (architektas Konstantinas Suchodolskis) – jau trečioji Punios bažnyčia, šįkart durimis atsukta į miestelį, nebe į dvarą. Sulenkėjusioje parapijoje lietuvybę skleidė kunigas Paukštis (nuo 1900 m. kas antrą sekmadienį pamokslai pradėti sakyti lietuvių kalba). 1944 m. bažnyčia apgriauta, klebonų Algio Turčinsko ir J. Kavaliausko rūpesčiu 1952–1955 m. suremontuota.

## Architektūra

Bažnyčios architektūra – baroko ir klasicizmo junginys. Bažnyčia neobarokinė, su 2 bokštais, tarp kurių yra žemesnis laužyto silueto frontonas. Vidus 3 navų, atskirtų kolonomis.

Apeinamą altorių puošia šv. Kazimiero ir šv. Stanislovo skulptūros. Tai retenybė Lietuvoje, kai pagrindiniame altoriuje yra ne tikėjimą globojantys šventieji, o šalį (šv. Kazimieras – Lietuvos globėjas) ir vietovę (šv. Stanislovas vaizduojamas Punios herbe). Pagrindinis altoriaus paveikslas yra keičiamas: per religines šventes šv. apaštalas Jokūbo paveikslas pakeičiamas Švč. Jėzaus Širdies paveikslu.


Punia 2022a.jpg|Šv. Jurgio koplyčia senosios bažnyčios vietoje
Punia001.JPG|Bažnyčios fasadas


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
Pušaloto šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia

**Pušaloto šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Pušaloto miestelyje, 6 km į vakarus nuo Pumpėnų. Liaudies architektūros formų.

## Istorija

Bažnyčiai 1639 m. paskirta 18 valakų žemės, apie 100 dešimtinių miško. Kunigo Mykolo Baukevičiaus rūpesčiu 1708 m. perstatyta. 1820 m. jai priklausė 10 valakų žemės su Ožkyčių ir Pazūkų kaimais. Dvarininko Pranciškaus Karpio ir parapijiečių lėšomis 1853 m. bažnyčia padidinta.

Ilgametis Pušaloto klebonas Feliksas Vereika (~1822–1882; palaidotas šventoriuje) apmūrijo kapines, 1879 m. paaukštino bažnyčią, pristatė dvi šonines koplyčias, 1882 m. įrengė vargonus (meistras Juozapas Radavičius). XIX a. viduryje veikė parapinė mokykla.

1855–1862 m. Pušalote klebonavo Antanas Juška (1819–1880), jis ne tik atnaujino bažnyčią, 1857 m. pastatė kleboniją, bet ir rinko tautosaką. 1896–1912 m. klebonas Jonas Jaskevičius rėmė draudžiamos spaudos platinimą, organizavo slaptas lietuviškas mokyklas, 1898 m. pastatė prieglaudą su parapijos sale.

## Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, lotyniško kryžiaus plano (31,5×11,5 m), su trisiene apside, bokšteliu. Yra 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi mūrinė varpinė.

## Galerija

Pusaloto baznycia.jpg|Iš paukščio skrydžio
01. Pušaloto Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia 2011-10-23.jpg|Iš kairės
03. Pušaloto Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia 2011-10-23.jpg|Arti, iš dešinės
04. Pušaloto Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia 2011-10-23.jpg|Toli, iš kairės
01. Pušaloto Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčios varpinė 2011-10-23.jpg|Varpinė nuo gatvės
02. Pušaloto Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčios varpinė 2011-10-23.jpg|Varpinė nuo bažnyčios
Jonas Jaskevičius - kapas.jpg|Jono Jaskevičiaus kapas
Pusaloto baznycia is pietu puses.jpg|Pušaloto bažnyčia iš pietų pusės
Pusaloto baznycia is vakaru puses.jpg ‎|Pušaloto bažnyčia iš vakarų pusės

## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
Pūškų Švč. Mergelės Marijos Gailestingumo Motinos bažnyčia

**Pūškų Švč. Mergelės Marijos Gailestingumo Motinos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Pūškų kaime, ant Pūškų piliakalnio, pietvakariniame Prūto ežero krante, Lietuvos–Baltarusijos pasienyje. Tradicinio gyvenamojo namo formos. Pamaldos laikomos lietuviškai ir lenkų kalba.

## Istorija

1845 m. pastatyta mūrinė laidojimo koplyčia. 1936 m. pristatytas medinis priestatas. 1938 m. įkurta parapija. Kunigo Česlovo Taraškevičiaus rūpesčiu 1970 m. bažnyčia restauruota.

## Architektūra

Bažnyčia tradicinio gyvenamojo namo formos.

## Galerija

Puskos church3.jpg
Puskos church4.jpg
Puskos church.jpg


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Parapijos informacija
Polekėlės Švč. Mergelės Marijos Širdies bažnyčia

**Polekėlės Švč. Mergelės Marijos Širdies bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Polekėlės kaime, 2 km į pietryčius nuo Tyrulių.

## Istorija

Pastatytai bažnyčiai Jurgis Daujotas 1791 m. dovanojo 10 tūkst. auksinų ir 2 margus žemės. Paskirtas kunigas, koplyčia tapo Šiaulėnų parapijos filija. Bažnyčiai 1820 m. pakeisti sienojai. Giminei įamžinti statytojas bažnyčią pavadino savo dvaro – Daujotavos vardu. Po 1924 m. oficialiai įteisintas dabartinis pavadinimas.

1930 m. įsteigta parapija. Pirmojo Polekėlės klebono Oželio (čia klebonavusio 35 metus) iniciatyva bažnyčia suremontuota, apdengta skarda. 1939 m. kovo 2 d. sudegė, liko tik medinė varpinė. Pradėta statyti mūrinė bažnyčia iki karo neužbaigta. Ji pastatyta tik 1977 m.

Dabartinė bažnyčia pastatyta kunigo Jono Babono.

## Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, su bokšteliu.

## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
Raguvėlės šv. diakono Stepono bažnyčia

**Raguvėlės šv. diakono Stepono bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Raguvėlės kaime, prie kelio , dešiniajame Juostos upės (dešinysis Nevėžio intakas) krante. Kultūros paveldo objektas Nr. 24837. Liaudiško klasicizmo formų.

## Istorija

1784 m. minima Raguvėlės koplyčia, į ją pamaldų laikyti atvykdavo vienuoliai bernardinai iš Troškūnų. Raguvėlės dvaro savininkas Jurgis Komaras 1796 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią. Mykolas Komaras 1902 m. jai skyrė 16 dešimtinių žemės, bet kunigo neišlaikė. 1924 m. įsteigta parapija. 1930 m. išdažytas bažnyčios vidus.

## Architektūra

Bažnyčia liaudiško klasicizmo formų, stačiakampio plano (24×12 m), su stačiakampe apside, vienabokštė. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora medinė ažūrinė, su plytų mūro stulpais.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Parapija
Ragelių Švč. Mergelės Marijos bažnyčia

**Ragelių Švč. Mergelės Marijos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Ragelių kaime, 10 km į pietus nuo Rokiškio. Liaudies architektūros formų, turi neogotikos bruožų.

## Istorija

Ragelių koplyčioje 1800 m. leistos pamaldos, 1810 m. ji pašventinta. Apie 1837 m. paskirtas nuolatinis kunigas. Po 1850 m. įrengti vargonai. 1874 m. gautas leidimas bažnyčią remontuoti. 1875 m. pailginta ir paaukštinta. Apie 1890 m. suremontuoti vargonai.

1912–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. 1936 m. vasario 5 d. įsteigta parapija. Klebonas Jurgis Šimonėlis (1898–1957) buvo suimtas ir iki 1956 m. kalintas.

## Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, turi neogotikos bruožų, stačiakampio plano, vienanavė. Turi 3 altorius. Šventorius aptvertas. Jame stovi medinė varpinė.

## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Parapijos tinklalapis 
* http://rokiskis.w3.lt/kiti/rageliai.html 
* Ragelių Švč. Mergelės Marijos bažnyčia
Raguvos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia

**Raguvos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Raguvos miestelyje, kairiajame Nevėžio krante. Liaudies architektūros, vyraujančių klasicizmo bruožų.

Parapijoje yra Raguvos kapinių koplyčia.

## Istorija

1610 m. minima medinė bažnyčia. Metrikų knygos rašytos nuo 1668 m. Antrąją medinę bažnyčią ir varpinę 1678 m. pastatė Trakų vaivada Marcijonas Oginskis. Statybai vadovavo kunigas Lukas Jonas Vaicekavičius. Tais pačiais metais ją konsekravo vyskupas Mikalojus Slupskis. M. Oginskis 1670 m. bažnyčiai dovanojo Alukėnų palivarką ir kaimą. 1674–1677 m. nurodyta, kad Raguvos bažnyčia yra viena didžiausių medinių bažnyčių visoje Vilniaus vyskupijoje.

1745 m. minima supuvusi, kiauru bokštu bažnyčia. Klebono Mykolo Gulbinausko rūpesčiu suremontuota. 1749 m. pastatyta nauja klebonija. 1777–1863 m. veikė parapinė mokykla. 1798 m. bažnyčia sudegė. Klebono Jurgio Zubavičiaus iniciatyva 1816 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia, 1883 m. – mūrinė varpinė.

1887 m. bažnyčia padidinta, pristatytos šoninės koplyčios. Už lietuviškos spaudos platinimą Raguvos vikaras Kazimieras Domarkas (1869–1902) 1896 m. pusei metų uždarytas į vienuolyną ir penkeriems metams ištremtas iš Lietuvos (mirė Raguvoje).

1915 m. į Rusiją išvežti 3 varpai. Dailininkas Jonas Mackevičius 1929 m. išdažė bažnyčios vidų. Prelato J. Maciejausko ir Čikagos raguviškių rūpesčiu bei lėšomis 1931 m. įsigyti 3 bronziniai varpai. Per Antrąjį pasaulinį karą 2 mažesnieji dingo. 1944 m. liepos 23–25 d. bombarduojant miestelį, nukentėjo ir bažnyčia, be to, išvogta daug jos inventoriaus. Sudegė klojimas, senelių prieglauda. Dalį vertingesnių reikmenų išgelbėjo kunigai Rapolas Kvedarauskas (1913–1945, raudonarmiečių nužudytas) ir Steponas Ramanauskas.

Iki XX a. pabaigos buvo Raguvos dekanatas, priklausęs Panevėžio vyskupijai.

## Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros, vyraujančių klasicizmo bruožų, kryžminio plano (28×14 m), su 4 kolonų portiku, bokšteliu. Vienanavė, turi 5 altorius. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi 3 aukštų mūrinė varpinė.

## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Parapijos svetainė 
*Raguvos bažnyčia
Ratnyčios šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia

**Ratnyčios šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Druskininkų pietrytinėje dalyje Ratnyčioje, dešiniajame Ratnyčios upės krante.

Parapijoje veikia Švendubrės šv. Antano koplyčia.

## Istorija

Kazimieras Leonas Sapiega apie 1650 m. pastatė bažnyčią. 1676 m. Merkinėje įsikūrusi jėzuitų misija aptarnavo ir Ratnyčią. 1762 m. pastatyta bažnyčia buvo Merkinės parapijos filija. 1766 m. Ratnyčios bažnyčia tapo Pariečės parapijos filija. 1784 m. atskyrus nuo Pariečės parapijos, tapo Trakų dekanato Ratnyčios parapija. 1826 m. sudegė klebonija su bažnyčios archyvu. Ratnyčioje vargonininkavo M. K. Čiurlionio tėvas Konstantinas Čiurlionis.

Inžinierius Vaclovas Michnevičius 1903 m. suprojektavo mūrinę bažnyčią, vėliau statyta pagal kitą projektą. Į Ratnyčią 1904 m. paskirtas kunigas Pranas Bernotas 1905–1910 m. pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią. Pranas Bernotas įsteigė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos ir „Ryto“ draugijos skyrius. Kunigas Antanas Šimeliūnas nupirko varpus, pastatė altorių, tretininkų namus, subūrė bažnytinį chorą, styginį orkestrą. 1921 m. bažnyčia perstatyta.

Nuo 1936 m. Ratnyčioje klebonavęs Antanas Gedgaudas atnaujino parapijos salę. Jis 1942 m. gestapo suimtas ir 1943–1945 m. kalintas Dachau koncentracijos stovykloje. Čia klebonavo tautosakos rinkėjas Pranas Bieliauskas (1883–1957). Ratnyčioje mirė vienas žymiausių Vilniaus krašto pamokslininkų, rekolekcijų vadovų, buvęs Sibiro tremtinys, jėzuitas Jonas Paukštys (1899–1965). Nuo 1965 m. parapiją administruojantis kunigas Antanas Andriuškevičius suremontavo bažnyčią. Ji 1978 m. spalio 28-osios naktį apiplėšta.

2013 m. baigta statyti naujoji bažnyčios klebonija.

## Architektūra

Bažnyčia turi neogotikos bruožų, stačiakampio plano, dvibokštė. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora akmenų ir plytų mūro, su mediniais statiniais.

## Galerija

Ratnycia church2.jpg
Ratnycia church3.jpg
Ratnycia church4.jpg


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
Radviliškio Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia

**Radviliškio Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Radviliškyje, įrengta 1945 m.

Bažnyčia rūpestingai tvarkoma, joje dabar – nauji presbiterijos baldai, altorius, suolai besimeldžiantiesiems, klausyklos, iš Vokietijos atgabenti ir 2000 m. pastatyti vargonai. Atliktas kapitalinis varpinės remontas. Numatoma pagaminti bažnyčiai naujus varpus.

Bažnyčia turi savo Jaunimo chorą, kuris neseniai atšventė 10 metų jubiliejų, yra išleidęs savo giesmių plokštelių, pelnęs įvertinimų šalyje bei užsienyje. Radviliškio bažnyčioje veikia suaugusiųjų choras, Šeimos centras, „Caritas“, šv. Damijono jaunimo maldos grupelė, Marijos legiono, Katalikių moterų organizacijos. Bažnyčios gyvenime ryškus ir svarus parapijos Pastoracinės tarybos darbas. Bažnyčios ir rajono savivaldybės bendrų pastangų dėka prie bažnyčios iškilo Parapijos bendruomenės socialinių paslaugų centras, sudaręs geras sąlygas parapijiečių sielovadinei veiklai.

Radviliškio bažnyčioje nuo 2003 m. rengiami tradiciniai tarptautiniai jaunųjų atlikėjų „Polifonija ir aš“ festivaliai, kuriuose groja vargonais jaunieji pianistai iš Lietuvos muzikos ir meno mokyklų, bei atlikėjai iš Estijos ir Latvijos, vyksta vargonų muzikos festivaliai „Vargonų legendos“– pirmieji tokie visame regione. Čia dažnai rengiami kiti sakralinės muzikos koncertai, vyksta teminės literatūrinės kompozicijos, piligriminės išvykos, tikinčiojo jaunimo renginiai. Leidžiamas kasmėnesinis laikraštis „Mūsų parapija“.

## Istorija

1597 m. minima Radviliškio katalikų bažnyčia ir parapinė mokykla. 1619 m. įsteigta parapija. Ji miestelyje gavo sklypą mokyklai ir klebonijai statyti, prieglaudai kurti. Kunigas K. Ausėnas su parapijiečiais 1769 m. pastatė naują medinę bažnyčią. Ją 1789 m. konsekravo pavyskupis Adomas Koscia. 1868 m. bažnyčia sudegė. Klebono Juozapo Bortkevičiaus rūpesčiu 1870 m. atstatyta. Ji buvo kryžminio plano, su lieknais bokšteliais. Per Antrąjį pasaulinį karą bažnyčia sudegė. 

Dabartinė bažnyčia 1945 m. įrengta mūriniame, vokiečių belaisvių statytame pastate. Perstatyta 1987 m. parapijiečių ir tuometinio klebono, kunigo Liongino Vaičiulionio pastangomis. 1989 m. prie bažnyčios varpinės pastatyti trys kryžiai – paminklas stalinizmo aukoms atminti (autoriai V. Vaicekauskas, E. Gaubas ir A. Dovydaitis). 1991 m. bažnyčia rekonstruota.

## Architektūra

Dabartinės bažnyčios išorinė architektūra nėra nuosaiki. Tai tik visokių priestatų ir frontonų mišinys. Vietoj buvusios mūrinės šventoriaus sienos užtverta metalinė tvora. Išliko liaudies architektūros formų 5 tarpsnių varpinė, statyta 1876 m.

## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* 
* Vyskupijos informacija
Požerės Kristaus Atsimainymo bažnyčia

**Požerės Kristaus Atsimainymo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Požerės kaime, 0,6 km į pietryčius nuo Paršežerio ežero. Kultūros paveldo objektas Nr. 31093.

## Istorija

Požerės dvarininkas P. Zaleskis 1771 m. pastatė medinę bažnyčią. Ji buvo Laukuvos parapijos filija. Apie 1800 m. į ją iš griūvančios Ivoniškio (Gudelių) dvaro koplytėlės perkelta Kristaus Atsimainymo statula. Tikintieji manė ją esant stebuklingą.

1868 m. bažnyčia remontuota, pristatyta zakristija. 1905–1906 m. bažnyčia gerokai pertvarkyta: pailgintas priekis, pristatytas bokštas.

## Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, su apside, Įrengti 4 altoriai. Šventoriaus tvora akmeninė. Jame palaidotas kunigas prelatas Antanas Skinderis (1869–1948), lietuvių spaudos darbuotojas, ir Požerės klebonas Anicetas Kerpauskas (1921–1985).

## Galerija

1-Požerė, bažnyčia .JPG|2018 m. kovą
Požerės bažnyčia.JPG|Vaizdas nuo gatvės pusės
Požerės varpinė.JPG|Varpinė ir kryžius „Žemaičių krikštui 600“
Požerės bažnyčia-kryžius.JPG|Bokšto kryžius
1.Požerės bažnyčia-kryžius.JPG|Mažojo bokštelio kryžius (virš apsidės)
Požerės bažnyčia-Anicetas Kerpauskas.JPG|Kun. A. Kerpausko kapas
Požerės bažnyčia-Antanas Skinderis.JPG|Kun. A. Skinderio kapas


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Požerės Kristaus Atsimainymo parapija
* Dalia Klajumienė. Laukuvos ir Požerės bažnyčių interjerų dekoro paveldas. „Lietuvos valsčių“ monografija „Laukuva“ I dalis, Vilnius, Versmė, 2005, p. 215-226. Straipsnis interneto svetainėje www.llt.lt skelbimas nuo 2007 09 05.
Raudėnų šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia

**Raudėnų šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Raudėnų kaime, 10 km į pietryčius nuo Tryškių, 1 km į šiaurę nuo magistralinio kelio . Bažnyčios statinių kompleksas (su šventoriaus tvora ir vartais, Kryžiaus kelio koplytėlėmis) įrašytas į Kultūros vertybių registrą.

Kaimo skvere atnaujinta Raudėnų koplyčia, įamžinanti čia stovėjusios pirmosios koplyčios vietą.

## Istorija

1550 m. pastatyta koplyčia. Dvaro valdytojas Baltramiejus Berdovskis 1611 m. pastatė medinę bažnyčią. 1739 m. atstatyta. 1805 m. bažnyčia turėjo 1,5 valako žemės. XIX a. pradžioje veikė parapinė mokykla.

Kunigo Antano Stankevičiaus rūpesčiu 1881 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. 1882 m. iš senosios bažnyčios perkelti bažnytiniai reikmenys ir paveikslai. Dabartinės bažnyčios statybos pradžia sietina su kunigu Martynu Balsevičiumi. Jam klebonaujant, buvo parengtas bažnyčios projektas, numatytos lėšos. 1880 m. liepos 14 d. M. Balsevičiui netikėtai mirus, jo darbus tęsė klebonas A. Stankevičius. 1881 m. liepos 31 d. pašventinti pamatai. Statybos truko iki tų pačių metų pabaigos. 1884 m. bažnyčios šventorius apjuostas mūrine tvora su vartais ir 14 Kryžiaus kelio koplytėlių. 1896 m. birželio 12 d. bažnyčią šv. Baltramiejaus vardu konsekravo Žemaičių vyskupas Antanas Baranauskas. 

1798–1799 m. Raudėnų bažnyčioje dirbo švietėjas Jurgis Pabrėža. 1916–1933 m., iki savo mirties Raudėnuose klebonavo kunigas, publicistas, rašytojas Kazimieras Pakalniškis – Dėdė Atanazas. Dėl savo kūrybos jis buvo gerbiamas už nuopelnus tautiniam ir katalikiškam judėjimui, 1927 m. pakeltas Telšių vyskupijos garbės kanauninku. 

2011 m. parengtas bažnyčios fasadų tvarkybos darbų projektas. 2012–2014 m. bažnyčia buvo remontuojama.

## Architektūra

Bažnyčia lotyniško kryžiaus plano, vienanavė, su nežymiai atsikišusiu prienaviu, virš jo iškeltu aštuonkampiu bokštu. Turi penkiasienę apsidę, prie kurios simetriškai pristatyti vienaaukščiai zakristijų tūriai. Apsidės cokolyje įmūryta granitinė plokštė su bažnyčios pastatymo data „1881“. 

Pastatyti 6 altoriai. Virš prienavio įrengtas vargonų choras. Vargonai pagaminti Martyno Masalskio vargonų dirbtuvėse 1906–1907 m.

## Galerija

Raudėnai, bažnyčia.JPG|Po perdažymo, 2015 m.
Raudėnai, bažnyčios vartai.JPG|Vartai
Raudėnai, bažnyčios altoriai.JPG|Altoriai
Raudėnai, bažnyčios vargonai.JPG|Vargonai


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Raudėnų Šv. apaštalo Baltramiejaus parapija (Siauliuvyskupija.lt)
* Kleboną bažnyčios apstulbino radiniais *skrastas.lt*, 2014-03-14
Raudondvario šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia

**Raudondvario šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia** (iki 1938 m. ***Raudondvario Kristaus Žengimo į dangų bažnyčia***) – bažnyčia, stovinti Raudondvario kaime, dešiniajame Nevėžio slėnio krante, prie kelio . Istoristinė, turi neobaroko ir neoklasicizmo bruožų. Daug sakralinio meno kūrinių.

## Istorija

Raudondvaryje 1785 m. pastatyta medinė koplyčia. Ji 1795 m. tapo Vilkijos parapijos filija. Grafas Benediktas Emanuelis Tiškevičius 1851 m. skyrė bažnyčiai 33 ha žemės ir įsipareigojo kunigui kasmet mokėti po 600 rublių. 1852 m. įkurta parapija, kuriai priskirta dalis Vilkijos ir Kauno parapijų kaimų. Pagal italų architekto Lauryno Cezario Anikinio projektą 1852–1856 m. pastatyta mūrinė bažnyčia, 1861 m. – mūrinė klebonija. Bažnyčią 1857 m. birželio 2 d. konsekravo vyskupas Motiejus Valančius, jai duotas vardas „Mūsų Viešpaties Jėzaus Kristaus Įžengimas į Dangų“. 1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.

Bažnyčia 1915 m. sugriauta. Griuvėsiai pradėti valyti 1927 m. Pagal inžinieriaus Vaclovo Michnevičiaus projektą mūrinė bažnyčia 1930–1938 m. atstatyta. Statyba rūpinosi klebonas Stanislovas Irtmanas. Ją 1938 m. dekoravo dailininkės G. Butauskaitė ir A. Klimaitė, tų metų spalio 3 d. ją konsekravo arkivyskupas Juozapas Skvireckas, bažnyčiai suteiktas naujas vardas – „Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės“. Į bažnyčią 1944 m. pataikė dvi bombos. Ji buvo apgriauta, pramušti perdengimai, numuštas vieno bokšto viršus. Kunigo Antano Slavinsko iniciatyva 1957 m. bažnyčia suremontuota.

## Architektūra

Bažnyčia istoristinė, turi neobaroko ir neoklasicizmo bruožų, stačiakampio plano (53×27 m), bazilikinė, dvibokštė. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais. Bažnyčioje yra Aleksandro Sledzinskio piešti Kryžiaus kelio stočių paveikslai (1935 ir 1957 m. restauruoti), G. Berti paveikslai „Švč. Mergelė Marija su Vaikeliu“, „Šv. Juozapo mirtis“. Šventoriuje palaidotas Raudondvario klebonas Jurgis Kuzmickas (1916–1992).

Šoniniame altoriuje yra italų skulptoriaus I. Pampalonio sukurti Vandos Tiškevičienės ir jos sūnaus Mykolo Tiškevičiaus, anūko žmonos Elzbietos Klaros Bankroft-Tiškevičienės antkapiniai paminklai. Prie senosios bažnyčios buvusiame Tiškevičių mauzoliejuje buvo palaidotas ir pats bažnyčios fundatorius Benediktas Emanuelis Tiškevičius, išliko tik jo paminklo postamentas su užrašu. Mauzoliejus neišliko, grafų šeimos amžinojo poilsio vieta yra bažnyčios šventoriuje. Čia, prie galinio fasado sienos, pastatyti atminimo akmenys.

## Galerija

Raudondvaris church.jpg|Galinis fasadas
Raudondvaris, bažnyčioje.JPG|Interjeras
Raudondvaris, šventorius, kryžius.JPG|Šventorius
Raudondvaris, kryžiai šventoriuje.JPG|Kryžiai


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos
 
* 
* Kauno arkivyskupijos informacija
Riečių Švč. Trejybės bažnyčia

**Riečių Švč. Trejybės bažnyčia** – neparapinė bažnyčia, stovinti Riečių kaime, 11 km į šiaurę nuo Simno, 1,5 km į rytus nuo Žuvinto ežero. Liaudies architektūros formų. Priklauso Gudelių parapijai.

## Istorija

Riečių dvare 1744 m. buvo koplyčia. Ji 1791–1804 m. turėjo nuolatinį kunigą. Vėliau ją lankydavo Daukšių kunigas 3 kartus per metus.

Prieš Pirmąjį pasaulinį karą koplyčia buvo begriūvanti. Daukšių klebono rūpesčiu 1919 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. 1924 m. įkurta parapija, 2015 m. gruodį panaikinta.

## Architektūra

Bažnyčia yra liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, su bokšteliu ir zakristija. Šventoriaus tvora su mūriniais vartais. Į bažnyčią veda aukšti laiptai.

## Šaltiniai

*
Riešės šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia

**Riešės šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia** (anksčiau ***Riešės Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia***) – bažnyčia Didžiosios Riešės kaime, 14 km į šiaurę nuo Vilniaus, 1 km į vakarus nuo kelio . Pavadinta Šv. Stanislovo, kankinio Krokuvos vyskupo, vardu. Pamaldos vyksta lietuvių ir lenkų kalbomis.

## Istorija

Ldk Aleksandras Jogailaitis Riešės palivarką su bravoru 1500 m. atidavė Vilniaus kapitulai. Manoma, kad medinę koplyčią Riešėje XVI a. pradžioje pastatė kunigas Martynas iš Dušnikų. XVII a. pabaigoje koplyčią pastatė kapitula. Manoma, kad ji sunyko arba sudegė XVIII a. pradžioje (1744 m. neminima).

Kazimieras Pliateris Kalno Riešės dvare 1776 m. pastatė koplyčią. Pamaldų laikyti atvažiuodavo vienuoliai iš Verkių. Caro valdžia, tvirtindama koplyčių sąrašą, 1878 m. leido Verkių vikarui Riešėje kasdien laikyti pamaldas. Kalno Riešės dvaro savininkė 1903 m. prašė Vilniaus gubernatoriaus leidimo remontuoti koplyčią, kurioje jau 5 metus nelaikomos pamaldos. 1925 m. įsteigta parapija.

1938–1939 m. parapijiečių rūpesčiu pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. 1993 m. bažnyčia turėjo Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia titulą, vėliau suteiktas šv. vyskupo Stanislovo titulas.

## Architektūra

Bažnyčia istoristinė, stačiakampio plano, vienabokštė, su žemesne apside ir bokšteliu. Vidus 3 navų, bazilikinis. Šventorius apmūrytas.

## Galerija

Riešės bažnyčia 2.JPG|Galinis fasadas
Riešės bažnyčia.JPG|Bažnyčia 2016 m.
Riešės bažnyčia, kryžius 2.JPG|Varpinės bokšto kryžius
Riešės bažnyčia, kryžius.JPG|Galinio bokštelio kryžius
Riešės bažnyčia, šventoriaus kryžius.JPG|Kryžius šventoriuje
Riešės bažnyčia, interjeras.JPG|Interjeras


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Parapijos informacija
* Riešės šv. vysk. Stanislovo parapija 
* Riešės šv. Stanislovo parapijos ''Facebook'' puslapis
Rimšės Švč. Trejybės bažnyčia

**Rimšės Švč. Trejybės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Rimšės miestelyje, 8 km į rytus nuo Dūkšto, pietiniame Ilgių ežero krante.

## Istorija

Iki 1669 m. Feliksas Pacas Rimšėje pastatė koplyčią. 1747 m. pastatyta bažnyčia. Nuo 1749 m. pradėtos rašyti metrikų knygos. Senosios bažnyčios vietoje 1803 m. pastatyta nauja medinė. 1862–1863 m. veikė parapinė mokykla. 1896 m. leista pristatyti zakristiją ir priebažnytį su medinėmis kolonomis.

1925 m. įkurta parapija. Lenkijos valdymo metais Rimšėje veikė „Ryto“ draugijos, Šv. Kazimiero draugijos skyriai.

## Architektūra

Bažnyčia kryžminio plano, vienabokštė, su trisiene apside. Šventoriaus tvora akmenų mūro.


Rimse_church.jpg|
Rimse_church3.jpg|
Rimse_church4.jpg|


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Parapijos informacija
Rietavo šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

**Rietavo šv. arkangelo Mykolo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Rietave, pietrytinėje miesto dalyje. Kultūros paveldo objektas Nr. 15943.

## Istorija

Manoma, kad pirmoji katalikų bažnyčia pastatyta iki 1529 m. 1539 m. minimas Rietavo klebonas. XVI a. antrojoje pusėje bažnyčia atiteko evangelikams reformatams; apie 1589 m., padedant Rietavo tijūnui Leonui Sapiegai, buvo grąžinta katalikams. 1596 m. įsteigta parapinė mokykla. Bažnyčiai dovanotas Labardžių kaimas 1608 m. sukeistas su Vatušiais. Nuo 1612 m. rašytos metrikų knygos.

1721 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. Jai 1820 m. priklausė Daubakių, Degutalių, Vatušių ir Žalakiškės kaimai. Rietavo vikaras, vėliau altarista Silvestras Rucevičius (~1747–1831) parengė 2 religines lietuviškas knygas, kurių viena sulaukė keliolikos leidimų.

1846 m. leista statyti naują mūrinę bažnyčią (Gonsovskio iš Romos projektas). Pastatyta laikina mūrinė salė. 1853 m. vyskupas Motiejus Valančius pašventino būsimos bažnyčios kertinį akmenį. Statybai vadovavo architektas F. Štuleris iš Prūsijos. Dėl nekokybiškų statybinių medžiagų teko atsisakyti projekte numatyto vieno bokšto ir nuo pamatų mūryti du. Bažnyčios statybai Oginskiai išleido apie pusę milijono rublių (pradėjo statydinti Irenijus Oginskis 1853 m., o baigė jo sūnus Bogdanas Oginskis 1873 m.). Už 1863 m. sukilėlių rėmimą į Sibirą ištremtas Rietavo vikaras Adomas Dabkevičius (1872 m. grįžo į Kuršą) ir altarista Juozapas Stankevičius (ten 1870 m. mirė). Po Pirmojo pasaulinio karo bažnyčia suremontuota.

## Architektūra

Bažnyčia neoromaninė, lotyniško kryžiaus plano, bazilikinė, dvibokštė, su pusapskrite apside. Navos ir transepto sandūroje yra dar 1 bokštas. Vidus 3 navų, kurias dengia kryžminiai skliautai. Šventoriaus tvora metalinė, su mūriniais vartais. Netoli bažnyčios yra kapinės su koplyčia.

## Literatūra
* Rietavo krašto bažnyčios, vargonai ir vargonininkai (sud. Danutė Mukienė, tekstų autoriai Vytas Rutkauskas, Milda Vyšteinaitė, Donata Vitkienė). – Vilnius: Regionų kultūrinių iniciatyvų centras, 2008. – 50 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-818-04-5
* 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Straipsnis apie F. A. Štulerį (lt) 
* Rietavo bažnyčia
Ryliškių šv. Monikos bažnyčia

**Ryliškių šv. Monikos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Ryliškių kaime, 10 km į pietus nuo Nemunaičio.

## Istorija

Kunigas Juozapas Čaplikas (1876–1961) Ryliškiuose, savo tėvo paveldėtoje 0,5 valako žemėje, 1918 m. pastatė medinę koplyčią ir pradėjo laikyti pamaldas. 1924 m. įsteigta parapija. 1932 m. pastatyta nauja bažnyčia.

1944 m. gruodžio 24–25 d. bažnyčioje slėpėsi žmonės per Klepočių tragediją siautėjant sovietiniams kareiviams ir deginant sodybas. Juozas Stasiūnas (Ryliškiuose klebonavo nuo 1936 m.) 1944 m. gruodį pasmerkė bolševikų siautėjimus. Už tai 1947 m. nuteistas 10 metų kalėti ir ištremtas, į Lietuvą grįžo 1955 m.

1953 m. pabaigoje bažnyčia sudeginta NKVD agento Paltaracko, išlaužus duris ir papylus benzino. Pamaldos nuo 1954 m. laikytos Klepočių kaime, ūkininko sodyboje, nuo 1983 m. – Bugonių kapinėse. Vietos valdžia neleido atstatyti bažnyčios, konfiskavo statybines medžiagas, trukdė melstis.

Leidimas atstatyti gautas 1989, 1993 m. pastatyta ir pašventinta nauja bažnyčia.

## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
Reškutėnų šv. Izidoriaus bažnyčia

**Reškutėnų šv. Izidoriaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Reškutėnų kaime, 10 km į pietus nuo Ignalinos. Liaudies architektūros formų.

## Istorija

XX a. pradžioje Kaltanėnų parapijos Reškutėnų kaimo gyventojai savo iniciatyva ir lėšomis pastatė medinę koplyčią. Jie 1924 m. kreipėsi į vyskupą, prašydami koplyčią pripažinti vieša, pašventinti ir leisti laikyti joje pamaldas. Statybos organizatoriai buvo Vincas Petkūnas ir Vincas Lapėnas. 1924 m. gegužės 18 d. koplyčią pašventino Palūšės klebonas Petras Prunskis. Kaltanėnų kunigas kartą per mėnesį joje laikydavo pamaldas.

„Ryto“ draugijos skyrius 1918–1934 m. išlaikė lietuvišką mokyklą, nuo 1935 m. – skaityklą. 1927 m. įkurtas Šv. Kazimiero draugijos skyrius 1930 m. pastatė Vytauto Didžiojo paminklą. Į Reškutėnus 1939 m. paskirtas kunigas. 1940 m. įsteigta parapija. Klebonas Danielius Baužys 1944 m. pastatė kleboniją. 1970–1984 m. klebonavo Napoleonas Norkūnas (1926–1984), 1950–1955 m. Karagandos kalinys, tikinčiųjų teisių gynėjas.

## Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, primena tradicinį gyvenamąjį namą, su trisiene apside, žema šonine zakristija, prieangiu ir bokšteliu. Šventoriuje stovi medinė varpinė. Jo tvora sumūryta iš lauko riedulių.

## Galerija

2019 m. Reškutėnų bažnyčia.JPG|Bažnyčia 2019 m.
1. Reškutėnų bažnyčia.JPG|Šoninis fasadas nuo zakristijos pusės
Reškutėnai 18204, Lithuania - panoramio (1).jpg|Varpinė
Altorius. Reškutėnų bažnyčia.JPG|Altorius. Virš jo - Aušros Vartų Marijos paveikslas
Reškutėnai. bažnyčioje.JPG|Interjeras
Reškutėnų bažnyčia. vargonai.JPG|Vargonai
Pagrindinės durys, Reškutėnų bažnyčia.JPG|Pagrindinės durys
Medžio raižinys, Reškutėnų bažnyčia.JPG|Medžio raižinys bažnyčios 85 metų jubiliejui
Ornamentas, Reškutėnų bažnyčia.JPG|Kryžius su ornamentu ant frontono
Bokšto kryžius, Reškutėnų bažnyčia.JPG|Bokšto smailės kryžius


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Reškutėnų šv. Izidoriaus parapija
Ropkojų šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

**Ropkojų šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Ropkojų kaime, 4,5 km į pietus nuo Sartininkų. Kultūros paveldo objektas Nr. 31606.

## Istorija

Tilžės katalikų klebono J. Zabermano rūpesčiu 1869 m. nupirkta senoji medinė Vainuto bažnyčia ir pervežta į Ropkojus. Kunigas Antanas Brundza rėmė 1863 m. sukilimą ir iš Seinų vyskupijos pasitraukė į Prūsijai priklausiusius Ropkojus. Tuo metu Ropkojų bažnyčia, esanti Rusijos pasienyje, tapo draudžiamos lietuviškos spaudos gabenimo punktu. Prūsijos pareigūnai 1870 m. išdavė Ropkojų kunigą A. Brundzą ir 2 bažnyčios tarnus Rusijos valdžiai, kunigą ištrėmė į Archangelsko guberniją.

Rusijos imperijos kariuomenė 1914 m. užėmė Ropkojus, o kunigą Šachą išvežė į Voronežą.

Bažnyčia remontuota 1899, 1912 ir 1973 m.

## Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, su prieangiu. Įrengti 3 altoriai. Šventoriaus tvora medinių statinių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
Jenisiejus

**Jenisiejus** (, , , ) – upė Sibire, vandeningiausia Rusijos upė. Teka pro Tuvą, Chakasiją ir Krasnojarsko kraštą.

## Tėkmė
Išteka iš Sajanų kalnų, kur susidaro susiliejus Didžiajam (Bij Chemui) ir Mažajam Jenisiejui (Ka Chemui). Bij Chemo versmės yra Rytų Sajane, o Ka Chemo
– Mongolijos šiauriniame pakraštyje, Ulan Taigos kalnagūbryje. Nuo Kyzylo teka Tuvos dubuma į vakarus ir vadinamas ***Aukštutiniu Jenisiejumi*** (Ulug Chemu). Toliau pasuka į šiaurę siauru slėniu kerta Vakarų Sajaną, o pratekėjęs Minusinsko dubumą – Rytų Sajaną. Jenisiejus už Krasnojarsko sudaro ribą tarp Vakarų Sibiro lygumos ir Vidurio Sibiro plokščiakalnio. Tekėdamas palei Jenisiejaus kalvagūbrį sudaro Kazačinsko ir Osinovo slenksčius. Toliau teka plačiu pelkėtu slėniu.

Žemupyje išsiskiria į dvi atšakas. Slėnio plotis prie Žemutinės Tunguskos apie 40 km, prie žiočių iki 150 km. Vagos plotis 15–20 km, gylis ne mažiau nei 15 m (didžiausias – 49 m). Įteka į Arkties vandenyno, Karos jūros Jenisiejaus įlanką.

## Baseinas

Didžiausi intakai:
* dešinieji – Tuba, Mana, Kanas, Angara, Akmenuotoji Tunguska, Žemutinė Tunguska, Kureika.
* kairieji – Abakanas, Jelogujis, Turuchanas.

## Hidrologija

Jenisiejus – vandeningiausia Rusijos ir viena vandeningiausių Šiaurės pusrutulio upių. Mityba mišri. Vidutinis debitas ties Igarka 17,8 tūkst. m³/s (žiotyse 19,8 tūkst.), mažiausias 2080 m³/s, didžiausias 154 tūkst. m³/s. Būdingi pavasario potvyniai ir vasaros poplūdžiai. Dažnai užtvindo dideles teritorijas. Žemupyje Jenisiejus užšalęs nuo rugpjūčio pabaigos iki gegužės pabaigos, vidurupyje – lapkričio-balandžio mėnesiais, aukštupyje – nuo gruodžio pradžios iki balandžio pabaigos. Žiemą aukštupys užšalęs 5 mėnesius, vidurupis ir žemupys 7–8 mėnesius (nuo spalio pabaigos iki birželio pradžios); ledo storis 1–3 m. Būdingi (ypač žemupiui) ampalai.

## Reikšmė
Jenisiejus patvenktas Sajanų Šušenskojės ir Krasnojarsko užtvankomis. Laivyba tvenkiniuose ir nuo Krasnojarsko. Iki Igarkos atplaukia jūriniai laivai.

Prie Jenisiejaus įsikūrę miestai: Kyzylas, Sajanogorskas, Minusinskas, Abakanas, Divnogorskas, Krasnojarskas, Lesosibirskas, Jeniseiskas, Igarka, Dudinka. Taip pat prie upės įsteigtas Sajanų Šušenskojės biosferos rezervatas, Stolbai, Centrinis Sibiro rezervatas.

## Pavadinimas

Pavadinimas kilęs iš nencų *Енэсий* (dabar – *Ензя-ям*) ir evenkų *Ионэсси* bei reiškia „didis vanduo“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Jenisiejus
Darlingas

**Darlingas** () – trečia ilgiausia Australijos upė; Murėjaus dešinysis intakas. Prasideda Naujojo Pietų Velso šiaurinėje dalyje, Didžiajame Vandenskyros kalnagūbryje, susiliejus Barvono ir Kulgoa upėms. Teka į pietvakarius dykynėmis ir įteka į Murėjų ties Venvortu Naujajame Pietų Velse.

Vaga labai vingiuota, sausmečiais žemupyje išdžiūsta. Vanduo naudojamas pasėlių drėkinimui. Upės baseinas gyvenamas retai, čia yra Australijos čiabuvių bendruomenių.

Darlingas ir Murėjus dažnai laikomas vienu vandentakiu apie 3000 km ilgio vandentakiu.

Upė pavadinta Australijos kolonizatoriaus Ralfo Darlingo garbei.

## Šaltiniai
DSA

**DSA** (*Digital Signature Algorithm*), **skaitmeninio parašo [[algoritmas]]** yra Jungtinių Valstijų federalinės valdžios () standartinis skaitmeninis parašas. Jis buvo patvirtintas Nacionalinės standartų ir technologijų instituto (NIST, *National Institute of Standards and Technology*) 1991 metais.

## Raktų generavimas
* Pasirenkamas 160-bitų pirminis skaičius q.
* Pasirenkamas L-bitų ilgio pirminis skaičius p, toks kad tenkintu sąlygą  p=qz+1  kur z yra sveikas skaičius ir kad L tenkintu sąlygą 512  ir L dalintusi iš 64.
* Pasirenkamas h, kuris 1 toks kad tenkinama lygybė g\ =\ h*z\ mod\ p > 1
* Pasirenkamas atsitiktinai sugeneruota skaičių x kuris tenkintu sąlyga 0
* Suskaičiuojamas y =\ g*x\ mod\ p
* Viešas raktas yra (p, q, g, y). Privatus raktas yra x.

## Pasirašymas
* Generuojama atsitiktinė žinutė, kurios reikšmė k būtų 0 
* Suskaičiuojama r\ =\ (g^k\ mod\ p)\ mod\ q
* Suskaičiuojama s\ =\ (k^{-1}\ (SHA-1(m)\ +\ x*r))\ mod\ q , kur SHA-1(m) yra SHA-1 santraukos funkcija taikoma žinutei m.
* Perskaičiuojam parašą mažai tikėtinu atveju kai r=0 arba s=0
* Parašas yra (r,s).

## Patvirtinimas
* Atmesti parašą jei netenkinama bent viena iš sąlygų 0 arba 0
* Suskaičiuojama w\ = s^{-1}\ mod\ q
* Suskaičiuojama u_1\ =\ (SHA-1(m)*w)\ mod\ q
* Suskaičiuojama u_2\ =\ (r*w)\ mod\ q 
* Suskaičiuojama  v\ =\ ((g^{u_1}*y^{u_2})\ mod\ p)\ mod q 
* Parašas galioja jeigu tenkinama lygybe v=r.
Audronė Eitmanavičiūtė

**Audronė Eitmanavičiūtė** (g. 1959 m. spalio 28 d. Kaune) – lietuvių pianistė, koncertmeisterė, Muzikos akademijos dėstytoja. Antrajame tarptautiniame jaunųjų vokalistų akademinio dainavimo konkurse (Kochtla-Jarvė, 2006) jai paskirtas geriausio koncertmeisterio vardas.
Paranaiba

**Paranaiba** () – Brazilijos upė; viena iš Paranos ištakų. Prasideda Minas Žeraiso valstijoje, Kanastros kalnagūbryje, Rio Paranaibos savivaldybėje, ~900 metrų aukštyje.

Upės tėkmę galima skaidyti į tris charakteringas dalis: Aukštutinė Paranaiba – nuo ištakų iki 370 km; Vidurinė Paranaiba – nuo 370 km iki Kašoeira Durados užtvankos (iš viso 370&nbsp;km) ir Žemutinė Paranaiba nuo Kašoeira Durados užtvankos iki žiočių (iš viso 380&nbsp;km). Aukštupyje vinguriuoja į šiaurės vakarus per Minas Žeraiso valstiją Brazilijos plokščiakalnio slėniais. Vidurupyje pasuka į pietvakarius ir sudaro Minas Žeraiso–Gojaso ribą. Žemupyje teka Minas Žeraiso–Pietų Mato Groso riba. Šalia Aparesida do Taboadu susilieja su Grande iš kairės ir sudaro Paraną.

Pagrindiniai Paranaibos intakai: San Markosas, Korumba, Meja Pontė, Boisas, Klaras, Verdinjas (dešinieji), Aragvaris (kairysis).

Paranaiba daug kur užtvenkta – sudaryti dideli Emborkasauno, Itumbiaros, San Simauno ir Ilja Solteiros tvenkiniai. Netoli Itumbiaros esanti Kašoeira Durados užtvanka yra didžiausia hidroelektrinė Brazilijoje, tiekianti elektrą Gojanijai ir Brazilijos miestui.

Paranaiba tinkama laivybai tik dirbtiniame Ilja Solteiros tvenkinyje, kurio ilgis 180 km ir tęsiasi iki San Simauno užtvankos. Žemupyje yra slenksčių ir krioklių. Vandeningiausia vasarą. Upės vanduo naudojamas pasėlių drėkinimui, gyvulių girdymui.

Dėl didelio upės išteklių naudojimo susiduriama su aplinkosauginėmis problemomis. Smėlio gavyba ir miškų kirtimas upės baseine sukelia krantų eroziją, o beveik visi pakrantės miestai savo nutekamuosius vandenis į upę išleidžia nevalytus, įskaitant Gojaso sostinę Gojaniją, kurios 95 % nuotekų nevalytos patenka į Meja Pontės upę, kuri įteka į Paranaibą.

Didžiausi miestai prie upės – Patos de Minasas, Itumbiara.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Smulkesnė informacija apie upę (portugalų kalba)
Misisipė (upė)

**Misisipė** (; vietinių indėnų kalba – „didžioji upė“) – didžiausia Šiaurės Amerikos ir viena didžiausių pasaulio upių. Ilgis 3950 km, o nuo Misurio ištakų – 6420 km. Prasideda nedideliame Aitaskos ežere Minesotoje. Kerta Jungtines Amerikos Valstijas iš šiaurės į pietus. Teka Centrinėmis lygumomis ir Meksikos įlankos žemuma. Įteka į Atlanto vandenyno Meksikos įlanką; suformuoja deltą (plotas 32 tūkst. km²) Luizianoje. Žemupyje apsaugai nuo potvynių upės krantai sutvirtinti dambomis.

Didžiausi intakai:
* dešinieji: Minesota, Di Moinas, Misūris, Arkanzasas, Raudonoji upė;
* kairieji: Viskonsinas, Ilinojus, Ohajas.

Baseino plotas – 3268 tūkst. km² (40 % JAV teritorijos, neskaitant Aliaskos). Baseinas nusidriekęs tarp Uolinių ir Apalačų kalnų. Pavasario potvyniai ir audringi vasaros poplūdžiai sukelia katastrofinius užtvindymus. Aukštupyje žiemą užšąla. Vidutinis debitas 19 tūkst. m³/s (didžiausias – 50-80 tūkst. m³/s, minimalus – 3-5 tūkst. m³/s). Per metus Misisipė nuneša 360 mln. tonų nešmenų.

Upės vanduo smarkiai užterštas pramoniniais teršalais. Laivybiniais kanalais Misisipės baseinas sujungtas su Didžiaisiais ežerais. Upinė laivyba vykdoma nuo Sent Polio (3000 km nuo žiočių), jūrinė – nuo Baton Ružo. Misisipės sistemos laivybinių kelių ilgis – apie 25 tūkst. km. Upės potencinė energija – 27,5 GW. Svarbiausia hidroelektrinė pastatyta ties Kiokako miestu. Svarbiausi pakrančių miestai ir uostai: Mineapolis, Sent Polas, Davenportas, Sent Luisas, Memfis, Baton Ružas, Naujasis Orleanas.

## Šaltiniai
Valai

**Valais** vadinama:

* Etninės grupės:
** Valai (tauta) – Velso gyventojai;
** Valai (Ganos etninė grupė) – Ganos etninė grupė;
* kaimai Lietuvoje:
** Trakų rajone;
** Ukmergės rajone.
Žemutinė Tunguska

**Žemutinė Tunguska** () – upė Rusijoje, Krasnojarsko krašte ir Irkutsko srityje; Jenisejaus dešinysis intakas.

Žemutinė Tunguska prasideda Vidurio Sibiro plokščiakalnio pietuose, į šiaurę nuo Angaros kalvagūbrio. Aukštupyje teka plačiu slėniu, žemupyje yra slėnio išplatėjimų iki 20–25 km. Upės vagoje daug slenksčių, seklumų. Įteka į Jenisejų ties Turuchansku.

Didžiausi intakai: dešinieji – Kočečiumas, Vyvis, Tutončiana, Severnaja; kairieji – Nepa, Ilimpėja, Taimūra, Učiamis. Aukštupyje poplūdis tęsiasi gegužę-birželį, žemupyje – gegužę-liepą. Užšalusi būna spalio – gegužės mėnesiais.

Laivuojama nuo Tūros miesto.

## Šaltiniai
Kazachstano sritys

Kazachija suskirstyta į 14 sričių (*oblysy*) ir tris miestus (*kalasy*) (pažymėti žvaigždute *):
# Akmolos sritis
# Aktobės sritis
# Almatos sritis
# Almata*
# Astana*
# Atyrau sritis
# Baikonūras*
# Džambulo sritis (Tarazas)
# Karagandos sritis
# Kustanajaus sritis
# Kyzylordos sritis
# Mangyštau sritis (Aktau)
# Pavlodaro sritis
# Pietų Kazachstano sritis (Šimkentas)
# Rytų Kazachstano sritis (Oskemenas)
# Vakarų Kazachstano sritis (Oralas)
# Šiaurės Kazachstano sritis (Petropavlas)

Nuo 1995 Baikonūro miestas ir 6,000 km² aplink jį su kosmodromo statiniais išnuomoti Rusijai iki 2050 m.

Kiekvienam administraciniam vienetui vadovauja akimas, skiriamas prezidento. Miestų merus (akimus) skiria sričių akimai.

## Nuorodos
* Kazakhstan: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Regions of Kazakhstan (Statoids.com)