open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dinas (upė)

**Dinas** () – upė vakarų Kanadoje, Britų Kolumbijoje, Kitimato kalnuose (Pakrantės kalnų masyvas). Prasideda Aktaklino ežere, telkšančiame Čilkotinų plokščiakalnyje. Teka šiaurėn lygiagrečiai su Vaivorykštiniu kalnagūbriu (*Rainbow Range*). Įteka į Ramiojo vandenyno Dino užutėkį ties nebegyvenamu Kimskvito kaimu.

Didžiausi intakai: Takija, Nuskula (kairieji), Iltasjukas, Sakumta (dešinieji).

Upės baseine gyvena indėnai čilkotinai ir bela kulai.

## Šaltiniai
Stanislovas Poznanskis

**Stanislovas Poznanskis** (, ; 1839 m. balandžio 27 d. – 1900 m. rugpjūčio 23 d.) – policijos pareigūnas, policijos stalo viršininkas, 1863 m. sukilimo dalyvis.

## Kilmė

Stanislovas (antras vardas – Anastazas) Poznanskis gimė 1839 m. balandžio 27 d. Krapievnicos (Koropiwnica) dvare, stovėjusiame prie Vilniaus, Antano Poznanskio ir Onos Pavlovičiūtės Poznanskos šeimoje. 

Poznanskiai  jau 1795 m. Vilniaus gyventojų surašymuose minimi kaip senieji Vilniaus gyventojai. 1795 metais paminėti trys Juozo Poznanskio sūnūs: Kasparas, Pranciškus bei Antanas, Vilniaus  3-osios  pirklių gildijos atstovai. Pranciškus 1820-1830 metų laikotarpiu buvo Vilniaus miesto burmistras,  po burmistravimo buvo Vilniaus  magistrato vadovas. Pranciškaus Poznanskio jaunesnysis brolis Antanas 1818 metais  Vilniaus arkikatedroje susituokė su Ana de Rossi, tikėtina, architekto Pietro de Rossi dukterimi arba seserimi.
 
Stanislovo Poznanskio dėdė Vladislovas buvo paskutinis Trakų miesto rotušės sekretorius. Kitas dėdė Steponas – buvo kariuomenės majoras, vedęs Leono Jurgio Jodkovskio dukterėčią Ievą Vnorovską, gimusią Butrimonių dvare. 

Pagrindinis Poznanskių dvaras stovėjo prie Vilniaus rotušės.

## Šeima ir gyvenimo veikla

1861 m. Stanislovas Poznanskis Bernardinų bažnyčioje vedė Antoniną Kondrataitę (Jodkovską), vyriausiąją Leono Jurgio Jodkovskio dukterį. Su žmona Antonina Stanislovas Poznanskis susilaukė keturių dukterų: Ancios Poznanskos, Jadvygos Poznanskos pagal vyrą Antoševskos, Stanislavos Poznanskos ir Onos Poznanskos pagal vyrą Senkevičienės. 

Nuo 1859 m. sausio 2 d. Stanislovas Poznanskis dirbo Vilniaus miesto policijos pareigūnu, policijos stalo viršininku.
 
1863 m. Stanislovas Poznanskis įsitraukė į sukilimą. 1864 m. iš jo buvo konfiskuotas visas turėtas turtas ir jis buvo ištremtas į Sibirą. Sibiro tremtyje Irkutske ir Nerčinske išbuvo 22 metus, iš kurių kažkiek metų atliko katorgos darbus. Po katorgos darbų dirbo Lenos upe plaukiojančio laivo kapitonu, kol buvo leista sugrįžti į tėvynę. Grįžus į Vilnių, politinis sekimas Stanislovui Poznanskiui buvo taikytas iki mirties.

Sibire gimė antroji Poznanskių duktė Jadvyga, 1778 metais ir trečioji duktė Stanislava. Poznanskiai grįžo iš Sibiro tarp 1881-1884 metų. Jau Lietuvoje susilaukė dukters Onos. 
Stanislovas Poznanskis mirė 1900 m. rugpjūčio 23 d. Odineco name, Vilniaus gatvėje (Vilniuje) nuo infarkto. Palaidotas Bernardinų kapinėse. Antkapinio paminklo neišliko.

## Šaltiniai
Arafato kalnas

**Arafato kalnas** () ir **Pasigailėjimo kalnas** () – uolėta granito kalva Arafato plynaukštėje, apie 21 km atstumu į rytus nuo Mekos Saudo Arabijoje, hadžo piligrimystės vieta.

Musulmonai tiki, kad ant Arafato kalno Mahometas pasakė savo paskutinį pamokslą. Taip pat tikima, kad ant šios kalvos Dievas  atleido Adomui ir Ievai už jų nusidėjimą Rojuje, tad kalva dar vadinama „Pasigailėjimo kalnu“. Hadžo metu musulmonai keliauja iš Minos iki Arafato kalno, kur meldžiasi, medituoja ir prašo nuodėmių atleidimo iš Dievo nuo vidurdienio iki saulėlydžio. Musulmonai tiki, kad po maldų jie tampa apvalyti nuo nuodėmių ir hadžas yra nepilnai atliktas neaplankius kalno. Kasmet prie jo susirenka apie 2 mln. piligrimų.

## Išnašos

## Šaltiniai
* Anne Geldart. *Islam*, 1999
Mina (Saudo Arabija)

**Mina** () ir **Palapinių miestas** – vietovė (miestas) apie 5 km atstumu į rytus nuo Mekos Saudo Arabijoje, hadžo piligrimystės vieta. Ji yra pakelyje tarp Mekos ir Arafato kalno.

Musulmonai tiki, kad šioje vietovėje Abraomas buvo įpareigotas Dievo paaukoti savo sūnų Izmaelį. Abraomui pasirodė keliautoju apsimetęs velnias, kuris bandė jį įtikinti, kad Dievo paliepimas esą negali būti toks ir iš tikro yra velnio. Abraomas tuo nepatikėjo. Keliautojas (velnias) tuo bandė įtikinti Abraomo žmoną ir sūnų, tačiau jie nuvijo velnią mėtydami į jį akmenimis. Mina yra svarbi hadžo piligrimystės vieta. Joje piligrimai atlieka ritualinį septynių akmenų mėtymo į tris pastatytus pilorius (simbolizuojančius velnią) veiksmą. Piligrimai joje turi praleisti tris dienas. Vietovė taip pat žinoma „Palapinių miesto“ pavadinimu. Joje Saudo Arabijos valdžia įrengė tūkstančius palapinių su kondicionavimo sistemomis, virtuvėmis ir vonios kambariais piligrimams apsistoti. Manoma, kad mieste gali apsistoti iki 3 mln. piligrimų. Dėl didelio piligrimų skaičiaus mieste yra pasitaikiusių masinių žmonių žūties atvejų.

## Išnašos

## Šaltiniai
* Anne Geldart. *Islam*, 1999
Gidnei Hilas

**Gidnei Hilas** () – kaimelis rytų Anglijoje, JK. Įsikūręs Linkolnšyro pietuose ant ribos su Kembridžšyru, 14 km nuo Spoldingo.

## Istorija
XIV a. kaimo vietovėje pastatyta Gidnei Hilo Šventosios Trejybės bažnyčia. 1875 m. bažnyčia renovuota.

1867 m. kaime atidaryta traukinių stotelė. 1964 m. geležinkelis panaikintas.

Trys kaimo architektūriniai paminklai įtraukti į saugomų architektūrinių objektų sąrašą: Gidnei Hilo Šventosios Trejybės bažnyčia, Raudonojo Liūto užeiga ir Gidnei Hilo malūnas.

## Šaltiniai
Kanada olimpinėse žaidynėse

**[[Kanada]]** dalyvavo visose **[[olimpinės žaidynės|olimpinėse žaidynėse]]** nuo 1900 m., išskyrus 1980 m., kurios buvo boikotuotos.

Kanados sportininkai iš viso laimėjo daugiau nei 500 medalių vasaros olimpinėse žaidynėse ir žiemos olimpinėse žaidynėse. Daugiausiai lengvosios atletikos ir akademinio irklavimo rungtyse.

Pirmuoju Kanados čempionu tapo George Orton, nugalėjęs 2500 m kliūtinį bėgimą. Daugiausiai Kanadai olimpinių medalių (po šešis) pelnė greito čiuožimo sportininkė Cindy Klassen ir dviratininkė bei čiuožėja Clara Hughes.

## Rengtos olimpinės žaidynės
Iš viso Kanadoje buvo surengtos 3 olimpiados.

## Medalių lentelės

### Medaliai vasaros žaidynėse

### Medaliai žiemos žaidynėse

## Nuorodos
* Kanados olimpinis komitetas
Kanados vyrų salės futbolo rinktinė

**Kanados vyrų salės futbolo rinktinė** – komanda atstovaujanti Kanadai tarptautinėse vyrų salės futbolo varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Kanados futbolo asociacija.

## Dalyvavimas čempionatuose
### Pasaulio taurė

### CONCACAF taurė
Kanados vyrų rankinio rinktinė

**Kanados vyrų rankinio rinktinė** – komanda atstovaujanti Kanadai tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Kanados rankinio federacija. 

## Dalyvavimas čempionatuose
### Olimpinės žaidynės

### Pasaulio čempionatas

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
Kanados moterų vandensvydžio rinktinė

**Kanados moterų vandensvydžio rinktinė** – nacionalinė moterų komanda, kuri atstovauja Kanadai oficialiose vandensvydžio varžybose.

## Dalyvavimas čempionatuose
### Olimpinės žaidynės

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Kanados moterų softbolo rinktinė

**Kanados moterų softbolo rinktinė** – komanda atstovaujanti Kanadai tarptautinėse moterų varžybose.

## Dalyvavimas čempionatuose
### Olimpinės žaidynės

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
Kanados olimpinis komitetas

**Kanados olimpinis komitetas** () – sporto organizacija, skatinanti sportinę veiklą Kanadoje ir atstovaujanti šaliai tarptautiniame olimpiniame komitete. 

## Istorija
1904 m. įkurtas Kanados olimpinis komitetas. 1907 m. pripažinta tarptautinio olimpinio komiteto nare.

Kanados olimpinis komitetas laimėjo teisę rengti trejas olimpines žaidynes: 1976 m. vasaros olimpinės žaidynės, 1988 m. žiemos olimpinės žaidynės, 2010 m. žiemos olimpinės žaidynės.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Kanados vyrų beisbolo rinktinė

**Kanados vyrų beisbolo rinktinė** – Kanadai atstovaujanti nacionalinė vyrų beisbolo komanda, kurią kontroliuoja Kanados beisbolo federacija. Pan Amerikos žaidynių daugkartinė čempionė.

## Dalyvavimas čempionatuose
### Olimpinės žaidynės

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
Kanados moterų regbio-7 rinktinė

**Kanados moterų regbio-7 rinktinė** – komanda atstovaujanti Kanadai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Kanados regbio sąjunga.

## Dalyvavimas čempionatuose
### Olimpinės žaidynės

### Pasaulio taurė

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Kanados moterų tinklinio rinktinė

**Kanados moterų tinklinio rinktinė** – komanda, atstovaujanti Kanadai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Kanados tinklinio federacija.

## Dalyvavimas čempionatuose
### Olimpinės žaidynės

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
Manivakis

**Manivakis** () – miestas Kvebeko provincijos pietuose (Kanada), šiauriniame Otavos upės krante, prie Gatino upės. Miestas yra į šiaurę nuo Gatino ir šiaurės vakarus nuo Monrealio.

## Istorija

Čia būta alkonkinų žemių. 1832 m. savo punktą čia įsteigė Hadsono įlankos bendrovė.

Nuo 1850 m. gyvenvietė žinoma dabartiniu pavadinimu. Prancūzų kilmės atvykėliai ir vietinių genčių palikuonys gyveno draugiškai ir gyvenvietė išaugo.

XX a. pr. mieste buvo užfiksuoti mirtini ispaniško gripo atvejai.

## Gyventojai
* Absoliuti gyventojų dauguma (90.7%) yra prancūzakalbiai;
* likusi dalis kalba angliškai (5.5%);
* esama ir kitų etninių grupių atstovų.

## Nuorodos
* miesto svetainė
John A. Macdonald

**Seras Džonas Makdonaldas** (; 1815 m. sausio 10 d. Glazge, Škotijoje – 1891 m. birželio 6 d. Otavoje) – Kanados politikos veikėjas, 1–asis Kanados ministras pirmininkas. Pareigas ėjo du kartus (1867–1873, 1878–1891). Priklausė Kanados konservatorių partijai.

Džonas Makdonaldas gimė Glazge, Škotijoje. Kai buvo berniukas, jo šeima imigravo į Kingstoną Aukštutinės Kanados provincijoje (šiandien Ontarijo rytuose). Būdamas advokatu, jis dalyvavo keliose aukšto lygio bylose ir greitai tapo svarbiu asmeniu Kingstone. 1844 m. išrinktas į Kanados provincijos įstatymų leidžiamą instituciją. Iš pradžių buvo kolonijinės vyriausybės premjeru, o vėliau 1867 m. tapo konfederacijos ministru pirmininku.

1871 m. su britų puse pasirašė Vašingtono sutartį, reglamentavusią JAV ir Kanados dominijos santykius.

1873 m. jis atsistatydino po Ramiojo vandenyno skandalo, kuriame jo partija buvo apkaltinta ėmusi kyšius iš verslininkų, siekiančių sudaryti sutartį dėl Kanados Ramiojo vandenyno geležinkelio. 

Jo prieštaringiausias žingsnis buvo, kai 1885 m. jis daugybę frankofonų pašalino iš savo konservatorių partijos. 

Jis mirė 1891 m. O šiandien jis gerbiamas už svarbų vaidmenį suformuojant Kanados valstybę. Istoriniai reitingai nuolat iškelia jį kaip vieną iš svarbiausių ir įtakingiausių ministrų pirmininkų Kanados istorijoje.

## Nuorodos
* Biografija 
* Bibliografija
* Dokumentai

|-
Bruce atominė elektrinė

**Bruce atominė elektrinė** – branduolinė jėgainė Kinkardine, Kanadoje. Galingiausia elektrinė šalyje ir antra pagal galią atominė jėgainė pasaulyje. Jėgainėje dirba 4000 darbuotojų.

## Istorija
1970 m. pradėti pirmieji statybos darbai. 1977 m. rugsėjo 1 d. paleisti pirmieji du reaktoriai. Jėgainės statybos iš viso kainavo 7,8 milijardus $.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Robert-Bourassa hidroelektrinė

**Robert-Bourassa hidroelektrinė** – hidroelektrinė Kvebeke, Kanadoje. Galingiausia hidroelektrinė šalyje ir antra pagal galią jėgainė Kanadoje. 

## Istorija
1974 m. pradėti pirmieji statybos darbai. 1981 m. jėgainė pradėta eksploatuoti.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Geoffrey Hinton

**Džiofris Hintonas** (g. 1947 m. gruodžio 6 d. Londone, Jungtinėje Karalystėje) – Kanados mokslininkas, aktyviai dirbantis pažinimo psichologijos ir informatikos srityse. Geoffrey Hinton laikomas vienu dirbtinio intelekto tyrimų srities lyderių. Žymiausias mokslininko straipsnis buvo publikuotas 1986 m. ir atvėrė kelią plačiam kompiuterio mokymosi technologijos taikymui.

## Šaltiniai
Vileikis

**Vileikis** – ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, 3,5 km į pietvakarius nuo Saldutiškio, Lydimo miške. Ežeras beveik apvalus, jo skersmuo ~ 0,18 km. Altitudė 150 m. Krantai žemi, pelkėti, ištisai apaugę medžiais. Šiaurėje išteka upeliukas link Galuonio ežero intako Vyžintos.

## Šaltiniai
Muhamedas al Bucharis

**Muhamedas al Bucharis** (, 810–875 m.) – IX a. musulmonų hadisų žinovas, rinkėjas. Autoritetingiausio hadisų rinkinio (sunos) tarp sunitų sudarytojas.

## Biografija

Abu Abdula Muhamedas ibn Izmailas, pramintas „Buchariečiu“ (*al-Bukhari*), gimė 810 m. liepos 19 d. Bucharoje, tuometinėje Transoksianoje (dabar Uzbekistanas). Jis nebuvo kilęs iš arabų. Būdamas 16 metų amžiaus jis atliko hadžą į Meką. Nuo vaikystės domėjosi hadisais (Mahometo darbų, minčių pasakojimais). Jis keliavo po Hidžazą, Egiptą, Siriją, Iraką, Persiją juos rinkdamas. Pasakojama, kad jis užrašė 600 tūkst. hadisų, iš kurių išrinko apie 7275, kuriuos laikė patikimiausiais ir įtraukė į rinkinį pavadinimu *„Išsamus rinkinys patikimai perduotų hadisų, išrinktų iš Dievo pasiuntinio darbų, poelgių ir kovų“*. Paprastai šis rinkinys vadinamas trumpiau: Al Džami al Sahih („Tikrųjų rinkinys“) ir Sahih al Buchari („Buchario tikrieji“). Rinkinys suskirstytas skyriais pagal temas ir daug hadisų juose pasikartoja, tad skirtingų užrašytų hadisų jame yra apie 4000. Šio rinkinio hadisai labiausiai taikyti islamo teisės nuostatoms. Kai kuriuos jų galima siauriau išskirti kaip teologinius ir iš religijos istorijos. Tarp sunitų šis rinkinys vertinamas autoritetingiausiu teisės šaltiniu po Korano.

Tarp kitų Al Buchario veikalų paminėtina „Didžioji istorija“, kuri yra hadisų perdavėjų biografijų žinynas. Minima, kad Muhamedas al Bucharis buvo įsivėlęs į religinį ginčą Nišapūre ir grįžo į Bucharą. Tačiau joje atsisakė tapti vietos valdytojo ir jo vaikų mokytoju ir išsikėlė į mažą Chartanko kaimelį prie Samarkando, kur mirė 875 m. rugpjūčio 31 d. Palaidotas Samarkande. Kai kurių amžininkų jis buvo kaltintas pareiškimu, kad kieno nors iš atminties pacituotas Koranas tampa sukurtu ir nėra amžinas. Ši mintis laikyta eretiška. Vėliau pasirodžiusiose biografijose tvirtinta, kad Al Bucharis neigė tai pasakęs. Tarp jo mokinių buvo Muslimas ibn al Hadžadžas, antro pagal autoritetingumą hadisų rinkinio sudarytojas. Samarkande virš jo kapo pastatytas memorialas.

## Šaltiniai
* Enciklopedija Britannica
* Josef W. Meri. *Medieval Islamic Civilization*, 2005, p. 122
Vincėlis

**Vincėlis** arba **Vincelis** - ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, 6 km į pietus nuo Utenos. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus - 0,34 km, plotis - iki 0,24 km. Altitudė 136,8 m. Krantai žemi, pietuose pelkėti, rytuose ir pietuose apaugę medžiais ir krūmais. Vakarinė ir rytinė pakrantės kalvotos. Aplink ežerą plyti pievos ir dirbami laukai. Šiaurėje išteka upelis link Krašuonos intako Viržintėlės. Šalia įsikūręs Gimžiškių kaimas, kolektyvinių sodų bendrija. Vakarinėje ežero pakrantėje stūkso Gimžiškių piliakalnis.

## Šaltiniai
Toto IV

**„Toto IV“** – ketvirtasis roko grupės Toto studijinis albumas, išleistas 1982 m. kovo 8 d. „Columbia Records“ leidėjų kompanijos.

Daina „Rosanna“ pasiekė 2-ą vietą „Billboard Hot 100“ ir ten išsilaikė penkias savaites. O trečiasis singlas „Africa“ pirmasis ir vienintelis grupės hitas, pasiekęs 1-ą vietą „Hot 100“ sąraše. Abi šios dainos taip pat tapo hitais Jungtinėje Karalystėje, kur užėmė 12-ą (Rosanna) ir 3-ą (Africa) vietą. Albumo ketvirtasis singlas „I Won't Hold You Back“ taip pat pasiekė aukštą poziciją, užimdamas 10-ą vietą. Dėl savo sėkmės su daina „Africa“, albumas dar kartą pateko į top dešimtuką 1983 m. pradžioje tiek Amerikoje, tiek Anglijoje.

„Toto IV“ laimėjo šešis Grammy apdovanojimus 1983 m. Vieni iš jų yra už „Metų albumą“, „Metų prodiuserį“ ir dainai „Rosanna“ – už „Metų įrašą“. Vos išleidus, albumas Jungtinėse Valstijose „Billboard 200“ sąraše pasiekė 4-ą vietą. Kalbant apie kitas valstybes, sugebėjo patekti į top dešimtukus Kanadoje, Australijoje, Naujoje Zelandijoje, Nyderlanduose, Italijoje, Norvegijoje ir Japonijoje. 

## Dainų sąrašas

### Pirmoji pusė

# „Rosanna“ – 5:31
# „Make Believe“ – 3:43
# „I Won't Hold You Back“ – 4:53
# „Good for You“ – 3:17
# „It's a Feeling“ – 3:05

### Antroji pusė

# „Afraid of Love“ – 3:52
# „Lovers in the Night“ – 4:25
# „We Made It“ – 3:56
# „Waiting for Your Love“ – 4:12
# „Africa“ – 4:55

## Šaltiniai
Resolutas

**Resolutas** (, ) – kaimas pačioje Kanados šiaurėje, Nunavute, Kornvaliso salos pietuose, prie Resoluto įlankos. Tai viena toliausiai į šiaurę nutolusių Kanados gyvenviečių (toliau šiaurėje tėra Grise Fiordas bei Alerto ir Eurikos tyrimų stotys). Veikia parduotuvė, 3 viešbučiai, mokykla-darželis, policijos skyrius, anglikonų bažnyčia. Statomas karinis dalinys. Yra oro uostas (skrydžiai į Grise Fiordą, Ikaluitą, Arktik Bėjų).

Dauguma Resoluto gyventojų – inuitai. Resolutas yra poliarinių rungtynių pradinis taškas.

Poliarinė naktis trunka nuo lapkričio 7 iki vasario 4 d. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -32 °C, liepos +4,5 °C.

## Istorija
Apylinkėse rasta Dorseto ir Tulės archeologinių kultūrų pėdsakų.

1947 m. Resolute pastatyta meteorologinė stotis ir įrengtas pakilimo takas. 1949 m. įsteigta karinė bazė, 1953 m. atkeldinta inuitų. Vietovė pavadinta pagal laivą HMS *Resolute*. 1974–1975 m. gyvenvietė perstatyta.

## Šaltiniai
Su Sent Mari

**Su Sent Mari** () – miestas Kanadoje, pietryčių Ontarijuje, tarp Aukštutinio ir Hurono ežerų, prie Sent Mari upės ir Su Sent Mari kanalo, priešais Jungtinių Amerikos Valstijų miestą Su Sent Mari (Mičigano valstija). Su priemiesčiais sudaro aglomeraciją (78 tūkst. gyventojų 2016 m.). Iš Su Sent Mari veda automobilių ir geležinkelio tiltai į JAV, praeina Transkandos plentas, yra vidaus vandenų uostas, vietinių skrydžių oro uostas. Plėtojama juodoji metalurgija (geležies ir plieno lydymas), popieriaus, chemijos (chemikalų), medienos apdirbimas, alaus pramonė, turizmas (medžioklė, žvejyba). Miesto apylinkėse kasama geležies rūda. Veikia 1965 m. įkurtas Algomos universitetas, koledžas, jūrų istorijos ir kiti muziejai, meno galerija, akvariumas.

2011 m. 87,5 % gyventojų buvo baltieji (italų, prancūzų, anglų kilmės), 10,8 % – indėnai ir metisai.

## Istorija
Odžibviai dabartinio miesto kraštą vadino *Baawitigong* – „slenkstėta vieta“. 1668 m. prancūzų jėzuitai įsteigė Su Sent Mari („Šv. Marijos rėva“) misiją. Tai viena seniausių prancūzų gyvenviečių Amerikoje. XVII–XVIII a. buvo prekybos kailiais centras. 1887 m. suteiktos miestelio, 1912 m. – miesto teisės.

## Lietuviai
Su Sent Mari mieste gyvena lietuvių bendruomenė. Ji pradėjo kurtis XX a. pr., bet labiau išaugo 1948 m., kai iš iš Vokietijos atvyko 34 lietuviai. 1948 m. rugpjūtį įkurtas Kanados lietuvių tarybos skyrius (1950 m. pertvarkytas į Kanados lietuvių bendruomenės apylinkę). 1957–60, 1980–92 m. veikė lituanistinė mokykla.

1951 m. Su Sent Mari gyveno 128, 1955 m. – 173, 1959 m. – apie 150, 1961 m. – apie 200, 1970 m. – apie 190, 2000 m. – apie 100 lietuvių.

## Šaltiniai
Vilniaus jungtiniai civilinio ir baudžiamojo teismo rūmai

**Vilniaus jungtiniai civilinio ir baudžiamojo teismo rūmai** ( arba *Виленская палата уголовного и гражданского суда*) – civilinių ir baudžiamųjų bylų apeliacinė instancija  carinėje Rusijos imperijoje, veikusi Vilniuje 1867–1883 m.

## Istorija

Vilniaus jungtiniai civilinio ir baudžiamojo teismo rūmai įsteigti sujungus iki tol veikusius du departamentus: baudžiamojo ir civilinio teismo rūmus. Jie įkurti 1867 m. gegužės 22 d. po Rusijos imperijoje 1864 metais patvirtintų naujų nuostatų, skirtų teismams, vykdant teismų reformą. 
Minėti Jungtiniai teismo rūmai uždaryti 1883 m. lapkričio 20 d.

Vilniaus jungtiniai civilinio ir baudžiamojo teismo rūmai buvo apeliacinė instancija Vilniaus apygardos, Gardino apygardos ir Minsko apygardos teismų byloms, taip pat pirmoji instancija visoms politinėms byloms. Bylos nagrinėtos rusų kalba.
Nagrinėtos įvairių socialinių sluoksnių bylos. 
Civiline tvarka šis teismas sprendė testamentų tvirtinimo klausimus, dvarų, žemės pirkimo – pardavimo  klausimus, pinigų paskolų klausimus ir kt.

Uždarius minėtus teismo rūmus, nemaža dalis funkcijų perduota spręsti notarams 
(*pvz., testamentų tvirtinimo klausimai, paskoliniai, žemių, dvarų pirkimo* ''sandoriai'' ir kt). 
. 
## Bylų saugojimas

Vilniaus jungtinių civilinio ir baudžiamojo teismo rūmų bylos saugomos Lietuvos valstybės istorijos archyve – fondo Nr. 447.      

Šis fondas turi 30 apyrašų. Kai kurie apyrašai turi po 2, 4 ir 8 tomus. Vieni apyrašai skirti civilinėms, kiti baudžiamosioms byloms, taip pat yra apyrašai, skirti protokolams, raštinės dokumentams, veiklos dokumentams, yra archyvinis apyrašas. Dokumentai pildyti ranka. Apyrašuose pavardės rašytos ne pagal abėcėlę. Bylos grupuotos pagal bylos kategoriją *(pvz., kategorija - dvasiniai testamentai ir išvardintos juos sudariusių asmenų pavardės)*.
Apyrašai suskaitmeninti. 

## Literatūra

* Andriulis V., Maksimaitis M ir kt. Lietuvos teisės istorija. Vilnius, 2002 m., Justitia.
Keimbridž Bėjus

**Keimbridž Bėjus** (, ) – gyvenvietė Kanados šiaurėje, Nunavute, Viktorijos salos pietryčiuose, prie Diso sąsiaurio. Kitikmeoto regiono administracinis centras. Svarbus uostas prie Šiaurės vakarų jūrų kelio. Yra oro uostas (skrydžiai į Jelounaifą, apylinkių gyvenvietes). Veikia paštas, medicinos punktas, keletas parduotuvių, pradinė ir vidurinė mokyklos (pastaroji – su muziejumi), Nunavuto arktinės kolegijos padalinys. Veikia arktinė tyrimų stotis. Yra anglikonų Šv. Jurgio, katalikų Švč. Arkties Mergelės ir sekmininkų bažnyčios.

2006 m. 78,9 % gyventojų buvo inuitai, 17,7 % – baltieji ir kiti nečiabuviai, 1,7 % – metisai.

## Istorija
Apylinkėse rasta Dorseto ir Tulės archeologinių kultūrų stovyklaviečių. Čia apsigyveno vadinamųjų „varinių“ inuitų bendruomenė (apdirbo varį). 1839 m., vėliau 1851, 1852–1853 m. apylinkėse lankėsi europiečių keliautojai. XX a. 3-ajame dešimtmetyje Keimbridž Bėjuje įkurtas paštas, policijos skyrius, Hadsono įlankos kompanijos padalinys. XX a. vid. apylinkėse įrengta radarų sistema.


Cambridge Bay.jpg|Reginys iš lėktuvo
General street scene 01.JPG|Keimbridž Bėjaus gatvė
Cambridge Bay Stone Church 1998-06-28.jpg|Akmeninė bažnyčia (1998 m., vėliau sudegė)
Row housing.JPG|Daugiabučiai


## Šaltiniai
Naujosios Zelandijos moterų regbio-7 rinktinė

**Naujosios Zelandijos moterų regbio-7 rinktinė** – komanda atstovaujanti Naująją Zelandiją tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Naujosios Zelandijos regbio sąjunga.

## Dalyvavimas čempionatuose
### Olimpinės žaidynės

### Pasaulio taurė

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Vokas (ežeras)

**Vokas** arba **Jociškis** - ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, 4,5 km į pietvakarius nuo Užpalių, Dvarašilio miške. Ežeras ovalo formos, ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius - 0,2 km, plotis - iki 0,14 km. Altitudė 101,8 m. Krantai aukštoki, ištisai apaugę medžiais. Ežeras nenutekantis, priklauso Šventosios upės baseinui.

## Šaltiniai
Žuvintas (Utenos r.)

**Žuvintas** – ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, 5,5 km į vakarus nuo Kuktiškių. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,52 km, plotis – iki 0,25 km. Altitudė 158,2 m. Rytinis ir pietvakarinis krantai aukšti, kiti – žemesni, vietomis pelkėti, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Ežerą supa Gaižiūnų miškas. Ežeras nenutekantis, priklauso Viešos intako Talės baseinui. Netoliese įsikūrusi Kvyklių kaimo sodyba.

## Šaltiniai
Žvirgždelis

**Žvirgždelis** – ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, Vaiskūnų geomorfologiniame draustinyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,32 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 103,8 m. Krantai daugiausia aukšti, sausi, ištisai apaugę medžiais. Pakrantės miškingos – ežerą supa Likančių miškas. Pietuose įteka upelis iš netoliese telkšančio Ilgio ežero, o šiaurėje išteka link Žvirgždžio ežero (Šventosios upės baseinas). Šalia įsikūręs Likančių kaimas.

## Šaltiniai
Jasberėnis

**Jasberėnis** () – miestas vidurio rytų Vengrijoje, Jaso-Nadkūno-Solnoko medėje, 60 km į rytus nuo Budapešto, prie Zadvos upės. Plentai į Solnoką, Egerį, Hatvaną, Nadkatą, eina Hatvano–Solnoko geležinkelis. Vystoma mašinų gamyba, metalo, medienos apdirbimo, elektrotechnikos (šaldytuvų), odos, chemijos (plastikų), maisto (malimo) pramonė. Apylinkėse trykšta šiltosios mineralinės versmės (18–45 °C), yra reumatinių ligų sanatorija. Veikia aukštoji pedagogikos mokykla, jasų muziejus, vyksta folkloro festivalis. Yra XVIII a. bažnyčia, rotušė.

2011 m. 84,94 % miesto gyventojų buvo vengrai, 1,89 % – čigonai, 0,35 % – vokiečiai.

## Istorija
I a. dabartinio miesto vietoje ėmė kurtis iranėnai jazygai. Kraštą užkariavus romėnams, jie tapo atsakingi už sienų sargybą. XIII a. čia atsikėlė iranėnų gentis jasai (*jász, jászok*), kurie už karinę tarnybą iš Vengrijos karaliaus Bėlos IV gavo specialių privilegijų. Jasberėnis buvo jasų ekonominis, administracinis ir kultūros centras. 1702 m. Šv. Romos imperijos imperatorius Leopoldas I privilegijas suspendavo, o žemę perdavė Vokiečių ordinui. Kelis dešimtmečius Jasberėnio gyventojai mokėjo išpirką už privilegijų išsaugojimą. XIX a. pab., susikūrus Vengrijos valstybei, jasai galutinai neteko savo autonomijos ir asimiliavosi su vengrais.

## Šaltiniai
Paradigma (kalbotyra)

**Paradigma** ( 'pavyzdys, modelis') – morfologijoje kokio nors žodžio gramatinių formų sistema, visų to žodžio formų visuma.
Kurios nors kalbos dalies atskirų paradigmų visuma neretai vadinama jos paradigmatika.

Šia reikšme terminas *paradigma* vartojamas jau nuo antikinės kalbotyros laikų, jei reikia patikslinti, kad vartojamas būtent šia reikšme, dažnai pasitelkiamas pavadinimas morfologinė paradigma.

Paprastai paradigmos vardijamos tam tikra tradicine gramemų seka, pavyzdžiui, lietuvių kalbos linksniavimo paradigma užrašoma linksnių eiliškumu V. — K. — N. — G. — Įn. — Vt. — Š.:
::šakà
::šakõs
::šãkai
::šãką
::šakà
::šakojè
::šãka 
## Išnašos
Woloszyn

**Vološynai** (, ) – valachiško, vengriško ar transilvaniško kraujo turėjusios kilmingos šeimos atstovai.

Šią pavardę nešiojo Transilvanijos karvedys Steponas Vološynas Rybotyckis, iki tol, kol atvyko į Lenkijos Karalystės teritoriją. Jis buvo herbo Sas giminių pradininkas Lenkijos karalystėje. Taip pat minimas grafas Vanczaluchas, t. y. Vancza Vološynas, kuris XV a. valdė žemes Turkos mieste (*dabartinėje Vakarų Ukrainoje*).

Žinomiausio herbo „Sas" giminių tyrinėtojo, Jogailos universiteto istoriko Liudviko Vyrosteko aprašytame ir susistemintame apie herbo „Sas" gimines sąvade paminėti tik du kilmingi asmenys, turėję Vološyno pavardę, – tai Steponas Vološynas Rybotyckis ir Jonas Vlašynšylis – Vološynas.

## Istorija

Kartu su Steponu Vološynu Rybotyckiu atvykę jo gentainiai, įsikūrę XIV a. Sano upės baseine, vėliau išplito po Galicijos, ypač Rusios vaivadijos ir pačios Lenkijos karalystės teritorijas.
Šiose šalyse herbo „Sas" atstovams buvo būdingas kilmingumo (*liet. atitikmuo – bajorystės*) gavimas, pasižymėjus mūšiuose, karuose, ypač karuose su turkais.

1420 m. LDK kunigaikštis ir Lenkijos karalius Jogaila suteikė žemės ir dvarą, pavadinimu: “*Ustrzyki*” (*netoli [[Peremislis|Peremislio]]*) riteriui Jonui Vlašynšyliui – Vološynui. Šio sūnus susituokė su Nastia Rybotycka 1443 m., Stepono Vološyno Rybotyckio palikuone. Tokiu būdu visi jų tolesni palikuonys per Nastią Rybotycką turi Valachijos, Transilvanijos, Besarabijos valdovų Vlado Drakulos, Bogdano I ir Besarabo I karališko kraujo, su kuriais giminiavosi Steponas Vološynas Rybotyckis (*Nastia Rybotycka jo palikuonė*).

Kilmingieji Vološynai minimi Adomo Bonieckio ir Kasparo Niesieckio herbynuose.

## Šaltiniai
Hatvanas

**Hatvanas** () – miestas vidurio rytų Vengrijoje, Hevešo medėje, 50 km į šiaurės rytus nuo Budapešto, prie Zadvos upės. Svarbus transporto mazgas: plentai ir geležinkeliai į Budapeštą, Solnoką, Miškolcą, Šalgotarjaną. Vystoma metalo, medienos apdirbimo, mašinų gamybos, elektrotechnikos (matavimo prietaisų), tekstilės, chemijos, odos, maisto (cukraus, spirito, vaisių, daržovių) pramonė. Veikia krašto muziejus, stovi Grasalkovičių rūmai.

2011 m. 86,8 % miesto gyventojų buvo vengrai, 2 % – čigonai, 0,5 % – vokiečiai.

## Istorija
Hatvano vardu pavadinta dabartinio miesto apylinkėse gyvavusi bronzos amžiaus archeologinė kultūra (Hatvano kultūra).

Hatvanas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1235 m. Viduramžiais tai buvo įtvirtintas miestas.

## Šaltiniai
Gedelė

**Gedelė** () – miestas vidurio Vengrijoje, Pešto medėje, ~25 km į šiaurės rytus nuo Budapešto centro, jo aglomeracijoje. Praeina Budapešto–Miškolco plentas ir geležinkelis, miestą jungia Budapešto priemiestinių traukinių sistema. Vystoma poligrafijos, elektrotechnikos, baldų, maisto pramonė, turizmas. Veikia žemės ūkio universitetas, istorijos ir etnografijos muziejai  Yra barokinė reformatų bažnyčia (1745 m.), barokiniai Grasalkovičių rūmai (1744–1751 m.). Veikia premonstrantų, kapucinų vienuolynai.

2011 m. 94,4 % miesto gyventojų buvo vengrai, 1,1 % – čigonai, 0,6 % – vokiečiai.

## Istorija
Gedelė rašytiniuose šaltiniuose minima nuo XIV a. pr. Iki XVIII a. tai buvo mažas kaimas, bet ėmė augti, kai čia pradėjo steigtis dvarininkai Grasalkovičiai. Socialistinės Vengrijos metais prasidėjo spartus miesto augimas – statytos pramonės įmonės, blokinių daugiabučių rajonai. 1966 m. suteiktos miesto teisės.

## Šaltiniai
Ėrdas

**Ėrdas** () – miestas vidurio Vengrijoje, Pešto medėje, ~13 km į pietvakarius nuo Budapešto centro, jo aglomeracijoje, šalia Dunojaus dešiniojo kranto. Praeina Budapešto–Sėkešfehėrvaro plentas ir geležinkelis, miestą jungia Budapešto priemiestinių traukinių sistema. Vystoma medienos apdirbimo, mašinų gamybos, chemijos, poligrafijos, statybinių medžiagų, odos, siuvimo, maisto (vaisių ir daržovių) pramonė. Veikia Denešo Balažo geografijos muziejus. Yra Šv. Mykolo bažnyčia, Ėrdo minaretas (XVII a.), romėnų kelio liekanos.

2011 m. 83,5 % miesto gyventojų buvo vengrai, 1,0 % – čigonai, 1,3 % – vokiečiai.

## Istorija
Ėrdas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1243 m. Kai 1543 m. Ėrdą užėmė Osmanai, jie čia pastatė tvirtovę ir mečetę (tada gyvenvietė vadinta Hamšabegu).

1776 m. gavo miesto teises. XX a. pr. buvo dvarininkų Karolių valda. XX a. pab. pradėjo sparčiai augti.

## Šaltiniai
Zigmantiškių akmuo su Marijos pėda

**Zigmantiškių akmuo su Marijos pėda** – mitologinis akmuo, stūksantis Pakruojo rajone, Rozalimo seniūnijoje, Zigmantiškių kaime, Rozalimo šilo šiaurės vakariniame pakraštyje, 0,4 km į vakarus nuo kelio . 1992 m. paskelbtas valstybės saugomu kultūros paveldo paminklu. 

Akmuo pasiekiamas pažintiniu miško taku, kuris driekiasi nuo Rozalimo kapinių iki Paežerių prie Laičių tvenkinio. Objektas pažymėtas rodyklėmis. Pritaikant objektą lankymui, rozalimietis tautodailininkas Egidijus Impolis su savo mokiniais išdrožė išvaizdų kryžių, pastatė suolus. Akmenyje matyti iškalti latakai (loviai), o viršutinėje dalyje – keturkampė duobutė. Priskirtinas ir prie akmenų su iškaltais loviais, kurių Lietuvoje nėra daug. Zigmantiškių akmuo su Marijos pėda yra tarsi sudėtas iš atskirų dalių, nors beveik visas jas jungia bendras, giliai į žemę įsmigęs, kamienas. Šalia pastatyta kryždirbių pagamintų kryžių, koplytstulpis, taip pat čia stovėjo ir metalinių, ir akmeninių kryžių, atkeliavusių iš kapinių ar spontaniškai surištų iš pagaliukų.

## Legendos

Pasakojama legenda apie piemenėliams ant šio akmens pasirodžiusią Mariją, tad akmenį žmonės laikė šventu. Atsiminimuose yra rašoma, jog žmonės čia kažkada keliais ėję, o tikėdami šio akmens stebuklinga galia, atsiskeldavę gabalėlį ir juo namuose trindavę skaudamas vietas. Kai per atlaidus rozalimiečiai turėdavę svečių, kartu su jais pulkais traukdavę į šventąją vietą. Prisimenama, kad „Zigmantiškių lauke (Rozalimo parapijoje) esantį akmenį žmonės lanko, meldžiasi, eina aplink jį keliais, laužo jį ir parsinešę namo trina skaudamas vietas. Ant šio akmens pasirodžiusi Motina švenčiausia; matyti net ženklas – pėda Panelės švenčiausios“.

Tariamoji Marijos pėda ant akmens įvardinama kaip iškalta apie 5 cm gylio ir 35×25 cm dydžio keturkampė duobutė, dėl kurios šis akmuo literatūroje aprašomas kaip dubenuotas. Tiesa, sklando pasakojimas ir apie tai, kad „tikroji“ Marijos pėda kitados buvo išpjauta iš akmens ir įmūryta Rozalimo Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčios sienoje,  kitur nurodoma, kad į bažnyčią įmūryta šio akmens nuoskala.

Objekto lankytojams taip pat pateikiamas pasakojimas, kodėl šis riedulys taip giliai įsmigęs į žemę. Esą kartą ponas, nebenorėdamas, kad apie akmenį būtų mindžiojami laukai, įsakė tą vietą aparti ir apsėti. Bet šį darbą bandęs daryti žmogus vakare griuvęs ant rankoje laikyto peilio ir mirtinai susižalojęs. Paskui į tą lauką niekas nėjo, ir jis vėl apaugo krūmynais. Vieną vyriškį, kuris aprašytąjį akmenį norėjęs suskaldyti, ištikęs paralyžius.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Aušra Kairaitytė. Mergelės Marijos ir akmens sąsajos lietuvių folklore
Dunakesis

**Dunakesis** () – miestas šiaurės Vengrijoje, Pešto medėje, 16 km į pietvakarius nuo Budapešto centro, jo aglomeracijoje, šalia Dunojaus kairiojo kranto. Praeina Budapešto–Banska Bistricos plentas ir geležinkelis, miestą jungia Budapešto priemiestinių traukinių sistema. Vystoma medienos apdirbimo, statybinių medžiagų, poligrafijos, siuvimo, chemijos, maisto (vaisių ir daržovių konservavimo) pramonė, turizmas. Yra Šv. Mykolo bažnyčia (1756 m.).

2011 m. 84,1 % miesto gyventojų buvo vengrai, 1,5 % – čigonai, 1,1 % – vokiečiai.

## Istorija
Dunakesis rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1225 m.

1977 m. gavo miesto teises.

## Šaltiniai
2019 m. rinkimai į Europos Parlamentą Lietuvoje

**2019 m. rinkimai į Europos Parlamentą Lietuvoje** – gegužės 26 d. Lietuvoje vykusi 2019 m. Europos Parlamento rinkimų dalis, kurios metu buvo išrinkta 11 Lietuvos atstovų į Europos Parlamentą. Tai buvo ketvirti tokie rinkimai po Lietuvos įstojimo į Europos Sąjungą.

Kartu su rinkimais į Europos Parlamentą vyko ir antrasis Lietuvos Respublikos Prezidento rinkimų turas.

## Rinkimų sistema
Europos Parlamento narys Lietuvoje yra renkamas naudojant proporcinio atstovavimo sistemą pagal partijų sąrašus.

Europos Parlamento nariu gali būti renkamas Lietuvos Respublikos pilietis ar kitas nuolat gyvenantis Lietuvos Respublikoje Europos Sąjungos valstybės narės pilietis, kuris rinkimų dieną yra ne jaunesnis kaip 21 metų ir kuris nėra kandidatas į Europos Parlamentą kitoje Europos Sąjungos valstybėje narėje. Nuolat gyvenančiu Lietuvos Respublikoje laikomas Lietuvos Respublikos ar kitos Europos Sąjungos valstybės narės pilietis, kuris deklaravo gyvenamąją vietą Lietuvos Respublikoje ir kurio duomenys apie gyvenamąją vietą Lietuvos Respublikoje įrašyti į Lietuvos Respublikos gyventojų registrą iki nustatytosios dienos.

## Kandidatai

Rinkimuose savo kandidatus iškėlė 10 politinių partijų, viena koalicija ir 5 visuomeniniai rinkimų komitetai. Iš viso rinkimuose iškeltas 301 kandidatas.

## Rezultatai

### Balsavimo rezultatai

## Šaltiniai
Adomas Bartuševičius

**Adomas Bartuševičius** (1790 m. gruodžio 12 d. Jiezne, Trakų apskr. – 1881 m. lapkričio 7 d. Panemunio dvare, Nemajūnuose) – Birštono kurorto steigėjas. 1863 m. sukilimo dalyvis.

## Šeima
Adomas Bartuševičius gimė 1790 m. gruodžio 12 d. Jiezne, buvusios Jelenskio kuopos leitenanto Vincento Bartuševičiaus ir jo žmonos Kotrynos šeimoje.
1834 m. Jiezno bažnyčioje Adomas Bartuševičius vedė bajoraitę Dominyką Jodkovskytę, Jodkovskių Pranciškaus ir Onos dukterį. Po santuokos Adomas Bartuševičius pirko Panemunio dvarą, stovėjusį prie Nemuno įlankos, už poros kilometrų nuo Nemajūnų miestelio. Turėjo namą Vilniuje, Stanislovo Skapo gatvėje. Čia susilaukė vaikų: 1836 m. Vaclovo Bartuševičiaus, 1838 m. Adomo Dominyko Bartuševičiaus ir dukters Valerijos Bartuševičiūtės pagal vyrą Mendziblockos. Anksti mirus žmonai Dominykai, 1842 m., vaikų auklėjimo našta teko tėvui Adomui. Adomas Bartuševičius-Narsuolis jo provaikaitis.

## Birštono kurorto įsteigimas
1854 m. Adomas Bartuševičius bei gydytojas Benediktas Bilinskis gavę leidimą steigti Birštono kurortą tapo šio kurorto steigėjais. Tais pačiais metais jie sudarė sutartį su Birštono bažnyčios administratoriumi dėl mineralinių šaltinių (17 ha) nuomos dvylikai metų. Buvo pradėtos statyti pirmosios gydyklos.

## Dalyvavimas 1863–1864 m. sukilime
Dar prieš 1863 m. sukilimą Adomas Bartuševičius savo dvare rengdavo bajorų susirinkimus, platino draudžiamą spaudą. 1863 m. sukilimą aktyviai rėmė.
Visi trys jo vaikai: Vaclovas Bartuševičius, Adomas Dominykas Bartuševičius ir Valerija buvo sukilimo dalyviai, sūnūs – taip pat sukilimo organizatoriai Trakų apskrityje. A. Bartuševičius kartu su sūnumi Vaclovu Pelėšiškėse įsteigė 1863 m. balandžio–liepos mėn. veikusią slėptuvę-ligoninę sužeistiems sukilėliams.

Po 1863 m. sukilimo A. Bartuševičiaus sūnūs Vaclovas Bartuševičius ir Adomas Dominykas Bartuševičius paskelbti visoje Rusijos imperijoje ieškomais asmenimis, – todėl jie pasitraukė į Vakarus, į Paryžių.

1864 m. A. Bartuševičius kalintas ir tardytas Trakų kalėjime. 1864 m. lapkritį jį iš kalėjimo paleidus, raportas apie tai išsiųstas pačiam Vilniaus generalgubernatoriui Michailui Muravjovui.

Po 1863–1864 m. sukilimo nuslopinimo Trakų žandarmerija iki pat Adomo Bartuševičiaus mirties vykdė jo politinį sekimą. 1877 m. A. Bartuševičių apkaltinus draudžiamos literatūros platinimu, 1877–1879 m. jo politinis sekimas buvo sustiprintas.

Adomas Bartuševičius mirė 1881 m. lapkričio 7 d. Panemunio dvare nuo plaučių uždegimo. Palaidotas Nemajūnų kapinėse.

## Išnašos
Vis dar žinau ką veikei aną vasarą

**Vis dar žinau ką veikei aną vasarą** () – 1998 m. sukurtas slasher žanro siaubo filmas, metais anksčiau pasirodžiusios juostos „Žinau ką veikei aną vasarą“ tęsinys.

## Santrauka

Praėjo metai. Džiulė mokosi koledže, tačiau ją vis dar kankina prisiminimai apie ją ir draugus persekiojusį vyrą žvejo kostiumu. Jos kambario draugė Karla siūlo pakeisti aplinką ir tokiu būdu prasiblaškyti. Merginoms paskambina iš radijo stoties ir pasiūlo dalyvauti konkurse, kurio prizas – kelionė į Bahamus. Merginos į pateiktą klausimą atsako neteisingai, tačiau prizą vis tiek laimi. Prie visko jos turi įvykdyti dar vieną sąlygą – į salą pasiimti sau porą. Ketvertas jaunuolių atvyksta į salą Bahamuose, tačiau čia sužino, kad atostogų sezonas jau seniai pasibaigęs ir joje daugiau nėra kitų žmonių. Pakilusi audra sutrukdo jiems išplaukti atgal ir netrukus Džiulė supranta, kad jie pateko į spąstus, kuriuos paspendė vyras žvejo kostiumu...

## Aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Jennifer Love Hewitt – Džiulė Džeims
* Freddie Prinze Jr. – Rėjus Bransonas
* Brandy Norwood – Karla Vilson
* Mekhi Phifer – Tairelas Martinas
* Matthew Settle – Vilas Bensonas
* Jennifer Esposito – Nensė
* Muse Watson – Benas Vilis / Žvejys

Filme skamba Jennifer Love Hewitt atliekama daina „How Do I Deal“, išleista ir atskiru singlu.

## Pagrindiniai apdovanojimai
* MTV kino apdovanojimai (nominacija) – geriausia nauja aktorė (B. Norwood)
* Golden Trailer apdovanojimas (nominacija) – geriausias siaubo filmas
* Teen Choice apdovanojimas – geriausia aktorė (J. L. Hewitt)
* Stinkler apdovanojimas – blogiausias tęsinys
The One (albumas)

**„The One“** – dvidešimt trečiasis anglų atlikėjo Eltono Johno albumas, išleistas 1992 m. birželio 22 d. Jis buvo įrašytas „Studio Guillame Tell“ įrašų studijoje Paryžiuje. Albumas buvo skirtas Vance Buck, kuris nemažai dirbo su Eltonu. Jungtinėje Karalystėje albumas 2-oje vietoje pagal pardavimus išbuvo tris savaites. 1993 m. jis tapo dukart platininiu Amerikoje.

## Dainų sąrašas
Visas dainas sukūrė Elton John ir Bernie Taupin, išskyrus „Runaway Train“, prie kurio prisidėjo Olle Romo.

# „Simple Life“ – 6:25
# „The One“ – 5:53
# „Sweat It Out“ – 6:38
# „Runaway Train“ (duetas su Eric Clapton) – 5:23 
# „Whitewash County“ – 5:30
# „The North“ – 5:15
# „When a Woman Doesn't Want You“ – 4:56
# „Emily“ – 4:58
# „On Dark Street“ – 4:43
# „Understanding Women“ – 5:03
# „The Last Song“ – 3:21

### Papildo įrašai (1998 Polygram International pateikimas)

# „Suit of Wolves“ – 5:37
# „Fat Boys and Ugly Girls“ – 4:13

## Šaltiniai
2019 m. Europos sportinio ėjimo taurė

**2019 m. [[Europos sportinio ėjimo taurė]]** – 13-as tarptautinis geriausių Europos sportinio ėjimo sportininkų čempionatas, kuris vyks Lietuvos mieste Alytuje, 2019 m. gegužės 19 d.

Pirmą kartą Europos taurėje vyks moterų 50 km varžybos.

## Medalininkai
### Vyrai

### Moterys

## Dalyvaujančios šalys

* (7)
* (1)
* (14)
* (3)
* (10)
* (8)
* (32)
* (22)

* (8)
* (3)
* (5)
* (13)
* (13)
* (3)
* (1)

* (1)
* (9)
* (20)
* (5)
* (1)
* (8)
* (1)

* (4)
* (2)
* (1)
* (11)
* (22)
* (11)
* (17)

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Oficiali čempionato svetainė
Europos sportinio ėjimo taurė

**Europos sportinio ėjimo taurė** – Europos lengvosios atletikos asociacijos organizuojamos geriausių Europos sportinio ėjimo lengvaatlečių varžybos. Pirmasis čempionatas įvyko 1996 m. La Korunjoje, Ispanijoje ir rengiamas kas dvejus metus.

## Čempionatai

## Nuorodos
*Oficiali EAA svetainė
Songs in the Attic

**„Songs in the Attic“** – pirmasis amerikiečių atlikėjo Billy Joel gyvų pasirodymų albumas, išleistas 1981 m. rugsėjo 14 d.

Albume Joelis pateikia dainas naujai auditorijai, kuri nebuvo girdėjusi senų jo dainų, išleistų iki jo garsiausio „The Stranger“ albumo. Atkreiptas ir nemažas dėmesys į jo ankstyvosios karjeros pirmąjį albumą „Cold Spring Harbor“ (1971). Kita priežastis, kodėl jis nusprendė išleisti šį albumą yra ta, kad jo pirmuosius tris albumus padėjo įrašinėti sesijų atlikėjai, tačiau vėliau jis suformavo savo grupę, kurią jis mėgo dėl jos grojimo stiliaus, o šie ant scenos pergrojo kai kurias senesnes Bilio dainas nauju stiliumi. Reikia paminėti, jog albume esantys pasirodymai tapo jų tašku, nuo kurio grojo tuo pačiu stiliumi ateinančiuose pasirodymuose.

## Dainų sąrašas
Visas dainas parašė Billy Joel.

; Pirmoji pusė

# „Miami 2017 (Seen the Lights Go Out on Broadway)“ – 5:05
#* Atlikta 1980 m. birželio 24 d. Madison Square Garden, Niujorke.
# "Summer, Highland Falls" – 3:03
#* Atlikta 1980 m. liepos 23 d. Bayou, Vašingtone.
# "Streetlife Serenader" – 5:17
#* Atlikta 1980 m. liepos 20 d. St. Paul Civic Center, Sant Paule
# "Los Angelenos" – 3:48
#* Atlikta 1980 m.  liepos 10 d. Toad's Place, Niu Heivene
# "She's Got a Way" – 3:00
#* Atlikta 1980 m. birželį, Paradise Rock Club, Bostone
# "Everybody Loves You Now" - 3:08
#* Atlikta 1980 m. liepos 23 d. Bayou, Vašingtone

; Antroji pusė

# "Say Goodbye to Hollywood" – 4:25
#* Atlikta 1980 m. liepos 14 d. Milwaukee Arena, Milvokyje
# "Captain Jack" – 7:16
#* Performed 1980 m. liepos 5 d. Spectrum, Filadelfijoje
# "You're My Home" – 3:07
#* Atlikta 1980 m. liepos 23 d. Bayou, Vašingtone
# "The Ballad of Billy the Kid" – 5:28
#* Atlikta 1980 m. birželio 24 d. Madison Square Garden, Niujorke
# "I've Loved These Days" – 4:35
#* Atlikta 1980 m. liepos 16 d. The Horizon, Čikagoje
Joe Satriani

**Joe Satriani** (*Joseph Satriani*, g. 1956 m. liepos 15 d.) – amerikiečių instrumentinio roko atlikėjas ir multi-instrumentalistas. Ankstyvaisiais savo karjeros metais, būdamas instruktorius mokė groti gitara vėliau šlovės susilaukusius žinomus atlikėjus kaip Steve Vai, Larry LaLonde, Rick Hunolt, Kirk Hammett, Andy Timmons, Charlie Hunter, Kevin Cadogan ir Alex Skolnick. Po to pradėjo sėkmingą solinę karjerą. Buvo 15 kartų nominuotas Grammy apdovanojimams, tačiau nei vieno iš jų nelaimėjo. Per savo karjerą yra pardavęs daugiau kaip 10 mln. albumų kopijų – dėl to yra sėkmingiausias instrumentinio roko atlikėjas.

1988 m. „The Rolling Stones“ grupės lyderis Mikas Džegeris pasamdė Satrianį savo pirmajam solinės karjeros gyvų pasirodymų turui būti pagrindiniu gitaristu. Vėliau trumpam jam teko groti ir su grupe „Deep Purple“.

## Diskografija

* *Not of This Earth* (1986)
* *Surfing with the Alien* (1987)
* *Flying in a Blue Dream* (1989)
* *The Extremist* (1992)
* *Time Machine* (1993)
* *Joe Satriani* (1995)
* *Crystal Planet* (1998)
* *Engines of Creation* (2000)
* *Strange Beautiful Music* (2002)
* *Is There Love in Space?* (2004)
* *Super Colossal* (2006)
* *Professor Satchafunkilus and the Musterion of Rock* (2008)
* *Black Swans and Wormhole Wizards* (2010)
* *Unstoppable Momentum* (2013)
* *Shockwave Supernova* (2015)
* *What Happens Next* (2018)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* satriani.com – oficiali internetinė svetainė
*
Diula

**Diula** () – miestas pietryčių Vengrijoje, Bėkėšo medėje, 15 km į pietryčius nuo Bėkėščabos, prie Baltojo Kerešo upės, 5 km nuo Rumunijos sienos. Plentai į Bėkėščabą, Furtą, Kišineu Krišą. Vystoma maisto (mėsos, vaisių ir daržovių perdirbimo) pramonė, turizmas. Apylinkėse trykšta šarminės (72 °C temperatūros) mineralinės versmės, įsteigtos gydyklos (gydomas reumatas, judėjimo ir atramos organų, ginekologinės, virškinamojo trakto ligos). Yra Diuloje gimusio kompozitoriaus Ferenco Erkelio memorialinis muziejus (jame vyksta kasmetinis muzikos festivalis).

Išlikusi XV–XVI a. gotikinė Diulos pilis su parku, gotikinė parako saugykla (1500 m.), Švenčiausiosios Trejybės (1738 m.), katalikų (1777 m.), evangelikų reformatų (1797 m.), stačiatikių (1812 m.), neoklasicistinė Jožefvarošo (1866 m.) bažnyčios, pranciškonų vienuolyno ir bažnyčios griuvėsiai (XV a.) su sodu. Gausu kito XVIII a. pab. – XIX a. architektūros paveldo (kepykla, barokinė rotušė , Alamaši rūmai, neoklasicistiniai jojimo mokyklos ir Policijos departamento pastatai, našlaičių prieglauda, prefektūra, biblioteka).

2011 m. 83,4 % miesto gyventojų buvo vengrai, 3,1 % – rumunai, 3,1 % – vokiečiai, 0,5 % – čigonai.

## Istorija
1313 m. istoriniuose šaltiniuose minimas Diulos vienuolynas (*Julamonustra*), o 1332 m. – šalia jo esanti gyvenvietė. 1566–1694 m. Diula buvo užimta turkų, daugelis vietos vengrų buvo priversti pasitraukti. XVIII a. vietos žemvaldys Janošas Harukernas pakvietė vokiečių ir rumunų į savo žemes. Miestas ėmė augti, XX a. išpopuliarėjo kaip kurortas.

## Galerija

GyulaFotoThalerTamas.jpg|Diulos pilis
Erkel House 01.jpg|Ferenco Erkelio namas-muziejus
GyulaVaroshazaFotoThalerTamas.jpg|Rotušė
Gyula szökőkút 1.jpg|Miesto fontanas


## Šaltiniai
Dendešas

**Dendešas** () – miestas šiaurinėje Vengrijoje, Hevešo medėje, 80 km į šiaurės rytus nuo Budapešto, Matros kalnų papėdėje. Praeina Budapešto–Miškolco plentas ir geležinkelio atšaka. Vystoma medienos apdirbimo, mašinų gamybos, siuvimo, odos, poligrafijos, maisto (vyno) pramonė, turizmas. Apylinkėse yra rusvųjų anglių, cinko ir švino rūdų telkinių. Plyti vynuogynai, tabako pasėliai.

Veikia žemės ūkio birža, aukštoji žemės ūkio mokykla, Matros kalnų muziejus. Išlikusi XIV a. barokinė Šv. Baltramiejaus bažnyčia, pilis, sinagoga. Vyksta kasmetinė vynuogių skynimo šventė.

2011 m. 94,8 % miesto gyventojų buvo vengrai, 4,1 % – čigonai, 0,6 % – vokiečiai.

## Istorija
Dendešas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1299 m.

## Šaltiniai
Jere Koponen

**Jere Koponenas** (*Jere Koponen*; g. 1992 m. gegužės 23 d.) – Suomijos futbolininkas, vartininkas. Buvęs FK Palanga žaidėjas.

## Karjera
Žaidėjo karjerą pradėjo gimtojoje Suomijoje. Atstovavo Inter Turku, TuTo, KTP, SJK, Inter Turku.

### FK Palanga
2019 m. atvyko į Lietuvą. Atstovauja FK Palanga. 

2019 m. gegužės 12 d. debiutavo A lygoje rungtynėse prieš FK Panevėžys. Šiose rungtynėse prasileido du įvarčius, o komanda pralaimėjo rezultatu 1-2.

2019 m. vasarą išvyko iš FK Palanga. Per tą laiką A lygoje sužaidė 4 rungtynes. Dar keturias atstovaudamas Palanga B Antroje lygoje. Dar dvi rungtynes sužaidė LFF taurės turnyre.

### TPS Turku
Grįžęs į gimtinę atstovavo TPS Turku, kuris rungtyniavo Ykkonen, buvo iškopę į Veikkausliiga ir vėl iškrito į Ykkonen.

### SaIPa
Nuo 2024 m. atstovavo Salon Palloilijat (SaIPa).

Vėlesniais metais priklausė Ekenäs IF. 2025 m. persikėlė į Peimari United.

## Išnašos

## Nuorodos
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Veikkauliiga svetainėje
* Globalsportsarchive