open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Prigorodnojės kaimo gyvenvietė

**Prigorodnojės kaimo gyvenvietė** () – kaimo gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities Nesterovo rajone. Centras – Prigorodnojė.

## Istorija
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2008 m. birželio 30 d. Ribojasi šiaurėje su Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenviete, rytuose su Lietuvos Respublikos Vilkaviškio rajono savivaldybės Kybartų seniūnija ir Vištyčio seniūnija, pietuose su Čistyjė Prudų kaimo gyvenviete, vakaruose su Iljušino kaimo ir Nesterovo miesto gyvenvietėmis.

Gyvenvietės taryba renkama 5 metams, ją sudaro 10 deputatų, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką. Gyvenvietės administracijai vadovauja konkurso tvarka skiriamas administracijos vadovas.

Kaliningrado srities įstatymu Prigorodnojės kaimo gyvenvietę sudaro:    
* Petrikaičiai (Prigorodnojė), gyvenvietė,
* Didieji Degėsiai (Babuškinas), gyvenvietė,
* Upeliai (Čiapajevas), gyvenvietė,
* Eitkūnai (Černyševskojė), gyvenvietė,
* Laukupėnai (Černiachovas), gyvenvietė,
* Kindervietė (Detskojė), gyvenvietė,
* Bredūnai (Jagodnojė), gyvenvietė,
* Bildviečiai (Lugovojė), gyvenvietė,
* Pilupėnai (Nevskojė), gyvenvietė,
* Didieji Sodėnai (Nekrasovas), gyvenvietė,
* Bareiškiemis (Pervomaiskojė), gyvenvietė,
* Laviškiemis (Petrovskojė), gyvenvietė,
* Dopėnai (Pokryškinas), gyvenvietė,
* Gėritai (Puškinas), gyvenvietė,
* Mažieji Tarpupėnai (Razdolnojė), gyvenvietė,
* Užbaliai (Voskresenskojė), gyvenvietė,
* Vencloviškiai (Voznesenskojė), gyvenvietė,
* Mažieji Degėsiai (Vyselkos), gyvenvietė.

## Šaltiniai
Galios analizės ataka

**Galios analizės ataka** () yra bandymas sužinoti kompiuterio raktą ar slaptažodį bandant įvairius slaptažodžius bei tuo pat metu tiksliai, dideliu greičiu matuojant, kaip kinta prietaiso suvartojama elektros srovė. Srovė paprastai matuojama skaitmeniniu osciloskopu, tyrimams ir studijoms galima įsigyti ir specialią įrangą. Galios ataka neretai nelegaliai naudojama mokamos televizijos dekodavimo moduliams atrakinti. Ataka pirmąkart aprašyta 1998 m. Tai viena iš daugelio galimų šoninio kanalo atakų.

Paprasto procesoriaus suvartojama galia laikui bėgant nėra vienoda; ji keičiasi priklausomai nuo to, kokios komandos tuo metu vykdomos. Pavyzdžiui, daugiau galios gali būti suvartojama vykdant daugybos operaciją, kuomet aktyviai dirba daugiau loginių elementų nei atliekant, tarkim, sudėtį. Todėl procesoriaus galios suvartojimo kreivė yra savotiškas „kodo parašas“, kažkiek pasakantis, kokios komandos buvo vykdomos.

Jei programa parašyta kriptografiniu požiūriu neprofesionaliai, reakcijos į visai klaidingą slaptažodį „kodo parašas“ gali skirtis nuo reakcijos į slaptažodį, kuriame vienas ar keli simboliai, ar bitai atitinka. Taip atpažinus dalinai teisingą slaptažodį, jį galima toliau kaitalioti, kol vėl pastebimi nauji skirtumai, rodantys, jog dabar atitinka jau didesnė dalis. Taip pamažu bitas po bito galima nustatyti ir visą raktą.

Norint atlikti šią ataką, būtina galėti labai tiksliai matuoti procesoriaus suvartojamą galingumą. Tą padaryti lengviau kreditinei kortelei ar kitam panašiam prietaisui ir nėra paprasta saugykloje nuo pašalinių apsaugotam serveriui. Ataką lengviau surengti, jei slaptažodį galima siūlyti neribotą kiekį kartų, arba jei kodo parašą galima palyginti su parašu kito lygiai tokio pat prietaiso, kurio kodas žinomas. Tokia lyginamoji galios ataka vadinama skirtumine (). Nustatyti raktą iš vieno „kodo parašo“ (paprasta ataka) daug sunkiau, nors gerai žinant prietaisą bei naudojamą algoritmą, geram specialistui kai kada gali būti ir įmanoma.

Šią ataką labai apsunkina speciali elektronika ir gerai apgalvoti algoritmai, parengti taip jog klaidingo ir teisingo rakto atveju vykdoma komandų seka žymiai ar ir visai nesiskirtų (skiriasi tik apdorojami duomenys), ribojant bandymų skaičių, neleidžiant tiesiogiai matuoti suvartojamos srovės (prietaisą maitinti galima per nesudėtingą filtrą, kuris išlygina srovės suvartojimą). Kartais pridedami papildomi elementai, kurie persijungia neatlikdami jokios funkcijos vien tam, jog nesikeistų bendra galia. Naujesni procesoriai turi specialias, gerai apgalvotas kriptografines komandas.

Jei programuojant buvo naudoti teisingi algoritmai, galios ataką atlikti gali ir nebūti paprasta. Šios atakos galimybė yra priežastis gerai saugoti įvairias korteles ir kitus panašius prietaisus, deaktyvuoti pamestus, net jei ir yra papildomai apsaugoti slaptažodžiais.

## Išnašos
Borgezių vila

**Borgezių** arba **Borgezės vila** (()) anksčiau buvo vadinama vila ir parkas Romos priemiestyje, priklausiusi įtakingai Borgezių šeimai.

Šiuo metu Borgezių vila gali būti pavadinti:

* Borgezių galerija – meno muziejus buvusios vilos centriniame pastate;
* Borgezių vilos sodai – parkas apie Borgezių galeriją.
Eštrelos kalnai

**Eštrelos kalnai** ( – „žvaigždės kalnas“) – kalnų masyvas Pirėnų pusiasalyje, rytų Portugalijoje, vakariniame Centrinės Kordiljeros pakraštyje, aukščiausias žemyninėje Portugalijos dalyje. Aukštis iki 1993 m (Torės kalnas). Kalnų grandinės ilgis ~80 km, plotis iki 30 km. Sudarytas iš granito, gneiso, kvarcito. Kalnuose prasideda Mondego ir Zezerės upės.

Kalnus dengia Viduržemio jūros regiono krūmynai, miškai ir pievos. Yra volframo bei alavo rūdų telkinių. Žiemą Eštrelos kalnuose būna sniego, todėl Lorigoje yra slidinėjimo kurortas.

Kalnai paskelbti nacionaliniu parku, čia sutinkami vilkai, ūdros, genetos, barsukai, vilpišiai.


Serra da Estrela-110-Ginstergegend-2011-gje.jpg
Serra da Estrela-106-Pinien-2011-gje.jpg
Serra da Estrela-120-Pinienrinde-2011-gje.jpg
Serra da Estrela-134-Bruecke-2011-gje.jpg
Serra da Estrela-174-Moose und Flechten-2011-gje.jpg
Serra da Estrela-184-Allium-2011-gje.jpg
Serra da Estrela-196-Titanengeroell-2011-gje.jpg
Serra da Estrela-204-2011-gje.jpg


## Šaltiniai
Imperatorius Pranciškus I

**Pranciškus I** (1708 m. gruodžio 8 d. Nansi – 1765 m. rugpjūčio 18 d. Insbrukas) – Šv. Romos imperatorius (1745–1765).

## Biografija

Lotaringijos kunigaikščio Leopoldo sūnus. 1736 m. vedė erchercogienę ir Habsburgų palikimų paveldėtoją Šv. Romos imperatoriaus Karolio VI dukterį Mariją Teresę. 1737 m. atidavė Lotaringiją Stanislovui Leščinskiui mainais už Toskanos didžiąją kunigaikštystę (sutartis patvirtinta 1738 m. sudarant Vienos taiką, kuria baigtas Lenkijos įpėdinystės karas). Marijos Teresės įtakoje išrinktas Šv. Romos imperijos imperatoriumi. Mažai dalyvavo valstybės valdyme, buvo nustelbtas Marijos Teresės, stipresnės asmenybės. Pranciškaus ir Marijos Teresės palikuoniai vadinami Habsburgų Lotaringų linija.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Lietuvos TSR revoliucijos muziejus

**Lietuvos TSR revoliucijos muziejus** – buvęs Lietuvos muziejus, veikęs 1940–1941 m. ir 1944–1991 m.

## Istorija

Įkurtas 1940 m. Kaune kaip **Liaudies kovų muziejus**. 1948 m. perkeltas į Vilniaus mokslo bičiulių draugijos pastatą ir pervadintas **Valstybiniu istorijos ir revoliucijos muziejumi**. 1965 m. gavo **Revoliucijos muziejaus** pavadinimą. 1980 m. persikelė į naujas patalpas Šnipiškėse.

1990 m. muziejus pervadintas į **Lietuvos revoliucijos muziejų**, o 1991 m. – į **Lietuvos valstybės muziejų**. 1991 m. pabaigoje jis uždarytas, o pastatas perduotas Lietuvos dailės muziejui.

## Direktoriai
* Julius Būtėnas – 1940–1941 m.
* Elijas Švarcas – 1946 m.
* Ignas Budionovas – 1946–1947 m.
* Elijas Švarcas – 1947–1948 m.
* Leopoldas Rešeliauskas – 1949–1970 m.
* Elijas Švarcas – 1970–1973 m.
* Juozas Baibokas – 1973–1975 m.
* Vaclovas Jurgaitis – 1975–1978 m.
* Antanas Martinionis – 1978–1981 m.
* Algirdas Tamašauskas – 1981–1985 m.
* Konstantinas Gaurylius – 1985–1990 m.

## Šaltiniai
Ešpišelo kyšulys

**Ešpišelo kyšulys** () – kyšulys vakarų Portugalijoje, į pietus nuo Lisabonos, Setubalo pusiasalyje. Išsikišęs į Atlanto vandenyną. Užsibaigia stačiais skardžiais. Kyšulyje yra 1790 m. pastatytas švyturys bei Ešpišelo kyšulio Mergelės šventykla (visiškai šalia skardžio krašto).


Farol do Cabo Espichel.JPG|Švyturys
Casa dos Círios, Cabo Espichel, Portugal, 2012-08-18, DD 01.JPG|Šventyklos bažnyčia
Casa dos Círios, Cabo Espichel, Portugal, 2012-08-18, DD 07.JPG|Šventyklos bažnyčia
Šv. Vincento kyšulys

**Šv. Vincento kyšulys** () – kyšulys pietvakarių Portugalijoje, Algarvėje, prie Sagrešo miestelio. Išsikiša į Atlanto vandenyną. Tuo į rytus nuo Šv. Vincento kyšulio yra Sagrešo kyšulys. Šv. Vincento kyšulys užsibaigia 75 m aukščio skardžiais.

Kyšulys buvo apgyvendintas jau neolito laikais, apylinkėse yra išlikę menhyrų liekanų. Graikai kyšulį vadino Ofiusa – „gyvačių žeme“. Buvo manoma, kad tai Žemės pabaiga, o toliau yra pasaulio kraštas. Pasak legendos, prie šio kyšulio išplauti Šv. Vincento Sargosiečio palaikai (nuo to ir kilęs jo pavadinimas). XVI a. kyšulyje pranciškonai įkūrė vienuolyną. XIX a. jis buvo apleistas, o toje vietoje pastatytas švyturys (vienas galingiausių Europoje – turi 2 lempas, kurių galia 1000 W, o matomumas – 60 km).
Jurgis Chodkevičius (1570)

**Jurgis Chodkevičius** (balt. *Юрый Хадкевіч*, lenk. *Jerzy Chodkiewicz*, 1570 m. – 1595 m. spalio 26 d., Berastavicoje, LDK) – Jurgio sūnus, rusėnų kilmės LDK didikų Chodkevičių giminės Supraslio šakos atstovas, LDK rūmininkas, grafas.

## Biografija

Gimė Trakų kašteliono Jurgio Chodkevičiaus ir Sofijos Olelkaitytės-Sluckos Chodkevičienės šeimoje. 

Išauklėtas stačiatikiu, vėliau, tikriausiai, mokydamasis jėzuitų kolegijoje tapo karštu kataliku.  
## Šeima
Apie 1594 m. vedė kunigaikštytę Sofija Radvilaitę, Naugarduko vaivados Mikalojaus Radvilos dukterį. Santuokos garbei jėzuitų kunigas Jonas Bobola parašė eilėraštį: „Jurgio Chodkevičiaus, Žemaičių seniūno vestuvėms“. Susilaukė sūnaus Mikalojaus, kuris mirė būdamas kūdikis.

## Valstybės tarnyba

LDK rūmininkas, 1588 m. kovo 31 d. paskirtas LDK raikytoju, 1590 m. vasario 12 d. – Žemaičių seniūnu, 1594 m. – Lietuvos vyriausiojo tribunolo maršalka.  

## Šaltiniai

## Nuorodos
Daunas (upė)

**Daunas** () – upė centrinėje Portugalijoje; Mondego dešinysis intakas. Prasideda Beira Altos regione, Eštrelos kalnų papėdėje. Teka į vakarus, pietvakarius. Įteka į Mondegą netoli Santa Komba Dauno miestelio.

Svarbiausi intakai: Karapitas, Ribeira de Koža, Šatanas, Krizas.

Dano slėnis yra svarbi vynuogininkystės sritis.

## Šaltiniai
Jonas Jeronimas Chodkevičius

**Jonas Jeronimas Chodkevičius** (balt. *Ян Геранім Хадкевіч*, lenk. *Jan Hieronim Chodkiewicz*, 1594 m. – 1618 m.) – Jeronimo sūnus, rusėnų kilmės LDK didikų Chodkevičių giminės Supraslio šakos atstovas, LDK rūmininkas, grafas.

## Biografija
Gimė Mstislavlio vaivados Jeronimo Chodkevičiaus ir Onos Tarlaitės Chodkevičienės šeimoje. 
## Šeima
Vedė Kristiną Sapiegaitę, LDK didžiojo arklininko, Telšių, Ašmenos ir Gomelio seniūno Povilo Stepono Sapiegos dukterį. Susilaukė sūnų Karolio ir Jono, kurie gimė iki 1618 m. ir abu mirė kūdikystėje.

## Valstybės tarnyba
LDK rūmininkas, nuo 1617 m. LDK pastalininkis.  

## Šaltiniai

## Nuorodos
Terseira

**Terseira** ( – „trečioji“) – sala Atlanto vandenyne, Azorų salyno centrinėje dalyje. Plotas 396,75 km². Salos ilgis (rytų-vakarų kryptimi) 29,5 km, plotis iki 16,5 km. Sala vulkaninės kilmės, sudaryta iš keturių persidengančių ugnikalnių. Šis vulkaninis masyvas iškilęs į 1021 m aukštį. Ugnikalniai nebeaktyvūs, smarkiai paveikti erozijos. Sala apaugusi tropiniais krūmynais.

Terseiroje gyvena 56 tūkst. gyventojų. Pagrindinės gyvenvietės yra Angra do Heroišmas (pasaulio paveldo objektas) ir Praja da Vitorija. Verčiamasi gyvulininkyste, pieno pramone, turizmu. Yra du uostai ir karinis aerodromas.

Rasta ženklų, kad sala buvo gyvenama jau prieš 2000 metų. Kada ji tapo žinoma europiečiams, nėra aišku. XIV a. pab. – XV a. pr. minimos įvairios pusiau legendinės salos Atlanto vandenyne, kurių tarpe galbūt buvo ir Terseira. Oficialiai salos atradimas įformintas 1439 m.


Image:Serra da nasce água ilha terceira açores.jpg|Salos kraštovaizdis
File:Interior selvagem da ilha Terceira, Açores, Portugal.JPG|Salos kraštovaizdis
Image:Estrada tipica dos Açores, caminhos de hortensias, Interior da ilha Terceira, Açores, Portugal.jpg|Hortenzijos pakelėje
Image:10 Neve na Serra de Santa Bárbara, Fevereiro, Inverno de 2010.JPG|Sniegas kalnuose
Bialaševo Kolonija

**Bialaševo Kolonija** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grajevo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Bialogrondai

**Bialogrondai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grajevo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 20 km į pietryčius nuo Grajevo ir apie 57 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Jeronimas Karolis Chodkevičius

**Jeronimas Karolis Chodkevičius** (, , 1618 (kitur – 1621) m. – 1650 m. balandžio 7 d.) – Kristupo sūnus, rusėnų kilmės LDK didikas, grafas, LDK rūmininkas.

## Biografija
Gimė Vilniaus vaivados Kristupo Chodkevičiaus ir Elžbietos Kiškaitės Chodkevičienės šeimoje.
## Šeima
1645 m. vedė Izabelę Lackytę, buvusią Teofilio Tryznos žmoną.

Vaikai:
* Jurgis Karolis Chodkevičius (1646–1691 m.), LDK rūmininkas, pulkininkas.
* Joana Chodkevičiūtė (1647 – po 1684 m.), Andriaus Pranciškaus Sapiegos žmona (nuo 1678 m.).

## Valstybinė tarnyba
LDK rūmininkas, Mozyriaus ir Bulduinės (Baltarusija) seniūnas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Angra do Heroišmas

**Angra do Heroišmas** (kartais klaidingai nurodomas kaip *Angra do Eroismas*, , „didvyriškumo užutėkis“) – miestas Portugalijoje, Azoruose, svarbiausias Terseiros saloje. Įsikūręs salos pietinėje pakrantėje, prie Angros įlankos ir Monte Brazilo pusiasalio. Yra jūrų uostas. Mieste įsikūrę pagrindiniai Azorų teismo rūmai, o Angra do Heroišmo katedra yra Azorų arkivyskupystės centras.

Tai seniausias Azorų miestas ir istorinė salyno sostinė. Miestas pasižymi istorine architektūra – yra senovinė centrinė aikštė, šv. Jono Krikštytojo tvirtovė (pastatyta 1567 m.) ir dar keletas mažesnių tvirtovių, 9 konventai, keletas XV–XVI a. barokinių bažnyčių, Generalkapitonų rūmai, XVII a. Betenkūrų rūmai. 1983 m. Angra do Heroišmas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Istorija

Angra do Heroišmas įkurtas 1478 m. Alvaro Martinšo. Miestas tapo strategiškai svarbiu uostu ir karine baze.

## Galerija

Angra do Heroismo - Rua da Sé.jpg|Miesto gatvė
2009 set angra f s j bap 2.JPG|Šv. Jono Krikštytojo tvirtovė
Igr se angra 1.jpg|Miesto katedra
Ccc angra 3.jpg|Kultūros centras


## Šaltiniai
Jurgis Karolis Chodkevičius

**Jurgis Karolis Chodkevičius** (, , 1646 m. rugpjūčio 2 d. – 1691 m.) – Jeronimo Karolio sūnus, rusėnų kilmės LDK didikas, grafas, LDK rūmininkas.

## Biografija
Gimė LDK rūmininko Jeronimo Karolio Chodkevičiaus ir Izabelės Lackytės Chodkevičienės šeimoje.
## Šeima
1685 m. vedė Marijoną Teklę Naruševičiūtę, Lietuvos pakanclerio Aleksandro Kristupo Chodkevičiaus dukterį, iš motinos pusės besigiminiuojančią su Sapiegomis.

Vaikai:
* Jonas Karolis Chodkevičius (1686–1712), Bluduinės (Baltarusija), Veliuonos, Daugėliškio ir Baisogalos seniūnas.
* Izabelė Chodkevičiūtė, mirė vaikystėje.
* Joana Chodkevičiūtė, Žemaičių seniūno Kazimiero Garbauskio žmona.

## Valstybinė tarnyba
LDK rūmininkas, atsakingas už kariuomenės stovyklavimą, ir Bluduinės (Baltarusija) seniūnas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Kaoma (miestas)

**Kaoma** – miestas Zambijoje, Vakarų Provincijoje.

## Istorija
Kaoma miestas taip pat žinomas pagal kitus pavadinimus: *Nkoya, Mankoya, Mankoye, Nankoya, Nunkoya*. Oficialiai miesto pavadinimas pakeistas į **Kaoma** 1964 m. Pavadinimas *Nkoya* kilo iš pirmosios Zambijos etninės grupės, įsikūrusios aplink teritoriją – VI a.

## Išnašos
Praja da Vitorija

**Praja da Vitorija** ( 'pergalės paplūdimys') – miestelis Portugalijoje, Azoruose, antras pagal dydį Terseiros saloje. Įsikūręs salos rytinėje dalyje. Yra jūrų uostas, aerodromas. Verčiamasi žemės ūkiu, žvejyba, turizmu. Yra keletas barokinės architektūros pastatų (bažnyčia, savivaldybė ir kt.).

## Istorija

Gyvenvietė įkurta XV a. pr., o savivaldybe tapo 1480 m.

## Šaltiniai
Pikas

**Pikas** gali reikšti:

* pikas – viršukalnė;
* pikas – paros metas, kuomet miestuose būdingos didelės spūstys;
* Pikas – sala Azoruose;
* Pikas – ugnikalnis Azoruose;
* Pikas – miestelis Italijoje, Lacijuje;
* Cheneral Pikas – miestas Argentinoje;
* Pikas – romėnų miško dievas;
* piko- – SI sistemos priešdėlis.
Madalena

**Madalena** () – miestelis Portugalijoje, Azorų salose, Piko salos vakaruose; didžiausias salos miestas. Į rytus nuo miesto iškilęs Piko ugnikalnis. Yra uostas Fajalo sąsiaurio pakrantėje, taip pat bažnyčia, švyturys. Madalenos apylinkės patenka į Piko salos kultūrinius vynuogynus – UNESCO pasaulio paveldo objektą.

## Istorija

Madalena įkurta 1483 m., o savivaldybės statusą įgijo 1723 m.

## Savivaldybė
Madalenos savivaldybė užima 147 km² plotą, 2011 m. gyveno 6049 gyventojai. Be Madalenos miestelio kitos svarbesnės jos gyvenvietės: Kriasaun Velja, Sete Sidadešas, San Mateušas, Bandeirašas, Valverdė.

## Šaltiniai
Fajalas

**Fajalas** () – sala Atlanto vandenyne, Azorų salyno centrinėje dalyje, tuoj į vakarus nuo Piko. Priklauso Portugalijai. Plotas 173 km². Salos ilgis iš vakarų į rytus 21,2 km, plotis iki 16,3 km. Sala vulkaninės kilmės (sudaryta iš bazalto, tefros, trachito), kalnuota. Aukščiausia vieta – Kabeso Gordo vulkaninė kaldera (1043 m). Į vakarus nuo jos yra aktyvus Kapelinjoso ugnikalnis (paskutinis išsiveržimas – 1958 m.). Saloje dažni stiprūs žemės drebėjimai.

Saloje gyvena 14 875 gyventojų (2001 m.), pagrindinė gyvenvietė – Horta. Verčiamasi žemės ūkiu, pienininkyste, turizmu.

## Šaltiniai


File:Interior da ilha do Pico, a ilha do Faial do outro lado do mar, terra verde, Açores, Portugal.JPG|Fajalas žvelgiant iš Piko
File:CapelinhosFaialAzores.jpg|Kapelinjosas
File:Farol da Ribeirinha.jpg|Ribeirinjos švyturys
File:Igreja de Nossa Senhora da Ajuda, aspectos 3, Pedro Miguel, destruida pelo terramato de 1998 depois por um incêndio, concelho da Horta, ilha do Faial, Açores, Portugal.JPG|Drebėjimo sugriauta Pedro Migelio bažnyčia
San Žoržas (Azorai)

**San Žoržo sala** ( – „Šv. Jurgio sala“) – sala Atlanto vandenyne, Azorų salyno centrinėje dalyje, tarp Piko ir Terseiros. Plotas 243,65 km². Salos ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 54 km, plotis iki 6 km. Sala kalnuota, krantai skardingi (ypač šiaurinis). Aukščiausia vieta – 1052,7 m (Esperansos kalnas). San Žoržo sala sudaryta iš bazalto, tefros, trachito ir yra vulkaninės kilmės.

Saloje gyvena 10 500 gyventojų, pagrindinės gyvenvietės yra Velašas ir Kaljeta. Verčiamasi žemės ūkiu, pienininkyste, turizmu.


File:Paisagem montanhosa dos Lourais, Ribeira Seca, Calheta, iha de São Jorge, Açores.JPG|Kalnai
File:Ponta dos Rosais, Rosais, Velas, ilha de São Jorge, Açores.JPG|Vakarinis, Rosaišo kyšulys 
File:Miradouro da Fajã de Fernando Afonso no Parque das Sete Fontes, Costa Norte da ilha de São Jorge, Açores Portugal.jpg|Skardžiai
File:Interior da Baía da Calheta, Vila da Calheta, ilha de São Jorge, Açores, Portugal.JPG|Kaljetos užutėkis
Velašas

**Velašas** () – miestelis Portugalijoje, Azorų salose, San Žoržo salos pietinėje pakrantėje; didžiausias salos miestas. Yra uostas, nedidelis oro uostas, bažnyčia, kultūros namai, savivaldybė, miesto parkas. Taip pat yra XVII a. konventas.

## Istorija

Velašas įkurtas apie 1460 metus, o savivaldybės statusą gavo 1500 metais.

## Šaltiniai
Andrioniškio herbas

**Andrioniškio herbas** – pagrindinis Andrioniškio miestelio ir Andrioniškio seniūnijos (Anykščių rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbe mėlyname lauke tupi sidabrinė pelėda su auksiniais nagais ir snapu, sidabrinėje skydo galvoje raudonas šv. Andriaus kryžius.

## Istorija

Herbo etaloną sukūrė dailininkas Arvydas Každailis, jį dekretu Nr. 1K-665 patvirtino prezidentė Dalia Grybauskaitė 2011 m. balandžio 19 d.

## Šaltiniai
Kavarsko herbas

**Kavarsko herbas** – pagrindinis Kavarsko miesto ir Kavarsko seniūnijos (Anykščių rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Mėlyname lauke į žalią papėdę įsmeigtas auksinis kalavijas, iš papėdės abipus kalavijo lankais trykšta sidabrinės čiurkšlės, virstančios sidabriniais lašais.

## Simbolika

Pasak vienos legendos, kadaise reikėję paskurti naują kariaunos vadą, tad senasis vadas įsmeigė į žemę kalaviją iki pat rankenos ir pasakė, kad naujasis vadas bus tas, kuris ištrauks kalaviją. Vienam galiūnui pavyko tai padaryti, bet jam ištraukus kalaviją iš tos vietos ištryško stebuklingų gydomųjų galių turintis šaltinis. Tai ir tapo herbo leitmotyvu. Kita vertus, įsmeigtas žemėn kalavijas primena ir 1936 m. pastatytą 20 metrų aukščio Kavarsko kryžių, tebestovintį iki šiol.

## Istorija

Prezidento dekretu herbas patvirtintas 2005 m. sausio 6 d. dekretu Nr. 188. Etalono autorius – Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai
Skiemonių herbas

**Skiemonių herbas** – pagrindinis Skiemonių miestelio ir Skiemonių seniūnijos (Anykščių rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Žaliame lauke auksinis banguotas S raidę primenantis stulpas.

## Simbolika

Auksinis stulpas simbolizuoja vingiuotus Skiemonių kelius.

## Istorija

Herbą 2011 m. gegužės 17 d. dekretu Nr. 1K-696 patvirtino prezidentė Dalia Grybauskaitė. Herbo etaloną sukūrė dailininkas Rimantas Tumasonis.

## Šaltiniai
Oikonimas

**Oikonimas** (nuo  'gyvenvietė' + *ὄνομα* 'vardas') – vietovardžio rūšis, apimanti gyvenamųjų vietovių vardus. Tai miestų, miestelių, kaimų, vienkiemių, buvusių dvarų ir kitų vardai, tikriniai gyvenamųjų vietų pavadinimai.

## Istorija

Vietovardžius pradėta užrašinėti ir tirti XX a. 1-ojoje pusėje (Kazimieras Būga, Juozas Balčikonis, Antanas Salys). Pagrindiniai žinomi rašytiniai lietuvių oikonimų šaltiniai – Lietuvos apgyventos vietos (1925) ir Lietuvos TSR administracinio-teritorinio suskirstymo žinynas (1949–1976), išleistas 3 leidimais. Į Vietovardžių žodyną (2002) ir Lietuvos vietovardžių žodyną (nuo 2008 m.) įtraukti ir gyvenamųjų vietų vardai.

## Etimologija

Pagal savo kilmę vietovardžiai daugiausia skirstomi į asmenvardinius (antroponiminius), vietovardinius (toponiminius), kitų gamtos objektų kilmės vietovardžius (apeliatyvinius).

### Antroponiminiai oikonimai

Tai vietovardžiai, dažniausiai kilę nuo asmens vardo, pavardės ar pravardės, kuris toje vietoje yra gyvenęs, ją įkūręs arba jo vardu buvo pavadintas vienas svarbiausių miesto objektų (pvz., bažnyčia). Lietuvoje tarp tokių vietovardžių yra:

* Ignalina
* Jonava
* Joniškis
* Jurbarkas
* Kaišiadorys
* Kavarskas
* Radviliškis
* Rokiškis
* Šakiai


### Toponiminiai oikonimai
#### Vandenvardiniai oikonimai

Tai vietovardžiai, kilę nuo upės ar ežero pavadinimo. Lietuvoje tarp tokių vietovardžių yra:

* Alytus
* Anykščiai
* Dūkštas
* Kupiškis
* Lazdijai
* Pagėgiai
* Pakruojis
* Panevėžys
* Panoteriai
* Pasvalys
* Sariai
* Seirijai
* Šalčininkai
* Širvintos
* Utena
* Varėna
* Viešintos
* Vilkaviškis
* Vilnius
* Visaginas
* Zarasai
* Žiežmariai


### Apeliatyviniai oikonimai

* Akmenė
* Elektrėnai
* Ežerėlis
* Kalnelis
* Kelmė
* Klevai
* Molėtai
* Neringa
* Šilalė
* Šilas
* Šilutė
* Tauragė
* Trakai


## Šaltiniai
Viešintų herbas

**Viešintų herbas** – pagrindinis Viešintų miestelio ir Viešintų seniūnijos (Anykščių rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Mėlyname lauke skrendantis sidabrinis karvelis su sparnais virš nugaros auksiniais snapu ir nagais, nagais laikantis sidabrinę knygą su auksine aštuonkampe žvaigžde viršelyje. 

## Simbolika

Balandis su knyga simbolizuoja pergalę prieš brutalią priespaudą, siekį išsaugoti savo įsitikinimus ir lietuvišką žodį.

## Istorija

Herbą dekretu Nr. 1K-811 patvirtinto 2006 m. lapkričio 30 d. prezidentas Valdas Adamkus. Etalono autorius – Arvydas Každailis.

## Šaltiniai
Grasioza

**Grasioza** ( – „dėkingoji“) – sala Atlanto vandenyne, Azorų salyno centrinėje dalyje, į šiaurę nuo San Žoržo salos. Plotas 60,6 km². Salos ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 10 km, plotis iki 7 km. Sala vulkaninės kilmės, sudaryta iš bazalto, tefros, trachito, išraižyta vulkaninių kalderų. Aukščiausia vieta – 402 m (kaldera pietuose). Prie šiaurinio Grasiozos kranto yra banginį primenanti salelė Ponta da Barka.

Saloje gyvena 4777 gyventojų (2001 m.), pagrindinė gyvenvietė – Santa Kruz da Grasioza. Verčiamasi žemės ūkiu, pienininkyste, turizmu.


File:Caldeira da Graciosa, vulcão visto da localidade da Fajã (Santa Cruz da Graciosa), ilha Graciosa, Açores, Portugal.JPG|Kaldera
File:Ponta da Restinga, Santa Cruz da Graciosa, Açores, Portugal.jpg|Restingos kyšulys salos pietuose
File:Ponta da Barca Graciosa Azores.jpg|Ponta da Barka
File:Igreja de Nossa Senhora do Guadalupe, fachada, Santa Cruz da Graciosa, ilha Graciosa, Açores, Portugal.JPG|Gvadalupės kaimo bažnyčia
Kirkilų herbas

**Kirkilų herbas** – pagrindinis Kirkilų kaimo (Biržų rajonas) heraldinis atributas.

## Aprašas

Raudoname skydo lauke sidabrinis žengiantis eržilas, virš jo nugaros auksinis kryžmagalis kryžius su iš sankryžos kampų įstrižai išeinančiomis liepsniškomis juostelėmis.

## Simbolika

Kirkilų kaimas buvo pavadintas čia žemes įsigijusių Kirkilų vardu. Pavardės kilmę kalbininkas Jonas Jablonskis aiškino taip: pirmoji – tai, kas kirkia, rėkia, pavyzdžiui, vaikas, kuris rėkia, kirkia, bus *kirkilas*; antroji, labai retai naudojama reikšmė, – eržilas. Pastaroji reikšmė nulėmė pagrindinį herbo elementą.

## Istorija

Mintis apie herbą kilo Kirkilų kaimo gyventojui Jonui Vanagui. 2010 m. gruodžio 30 d. herbą dekretu Nr. 1K-570 patvirtino prezidentė Dalia Grybauskaitė. Tai vienas iš labai retų atvejų Lietuvoje, kai herbas suteikiamas gyvenvietei, neturinčiai nei miesto, nei miestelio ar seniūnijos centro teisių.

## Šaltiniai
Čistyjė Prudų kaimo gyvenvietė

**Čistyjė Prudų kaimo gyvenvietė** () – kaimo gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities Nesterovo rajone. Centras – Čistyjė Prudai.

## Istorija
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2008 m. birželio 30 d. Ribojasi šiaurėje su Iljušino kaimo gyvenviete, rytuose su Prigorodnojės kaimo gyvenviete, pietuose su Lenkija, vakaruose su Oziorsko rajono Gavrilovo kaimo gyvenviete ir Gusevo rajono Kalininskojės kaimo gyvenviete. Gyvenvietės teritorija – 16074 ha, iš jų 1731 ha žemės ūkio naudmenos.

Gyvenvietės taryba renkama 5 metams, ją sudaro 10 deputatų, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką. Gyvenvietės administracijai vadovauja konkurso tvarka skiriamas administracijos vadovas.

Kaliningrado srities įstatymu Čistyjė Prudų kaimo gyvenvietę sudaro:    
* Tolminkiemis (Čistyjė Prudai), gyvenvietė,
* Šinkūnai (Borovikovas), gyvenvietė,
* Išlaužiai (Dmitrijevka), gyvenvietė,
* Samanynai  (Dokučajevas), gyvenvietė,
* Balupėnai (Dubovaja Rošča), gyvenvietė,
* Košūbai (Iljinskojė), gyvenvietė,
* Mielkiemis (Kalininas), gyvenvietė,
* Ožininkai (Karpinskojė), gyvenvietė,
* Didžioji Rominta (Krasnolesjė), gyvenvietė,
* Nasava (Lesistojė), gyvenvietė,
* Šakaliai (Mičurinskojė), gyvenvietė,
* Varnai (Ozerkai), gyvenvietė,
* Šventiškiai (Pugačiovas), gyvenvietė,
* Eliušėnai (Sadovojė), gyvenvietė,
* Želdkiemis (Sosnovka), gyvenvietė,
* Makūniškiai (Tokarevka), gyvenvietė,
* Ribiniškiai (Uvarovas), gyvenvietė,
* Kiauniai (Vetriakas), gyvenvietė,
* Lėgiai (Znamenka), gyvenvietė.

## Šaltiniai
Poniatovskiai

**Poniatovskiai** () – Lenkijos karalystės ir Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikų giminė, nuo 1764 m. kunigaikščiai. Tais pačiais metais Abiejų Tautų Respublikos valdovu išrinktas giminės atstovas Stanislovas Augustas Poniatovskis.

## Giminė
XV–XVI a. Poniatovskiai buvo smulkūs Liublino vaivadijos bajorai. XVII a. pradžioje keli giminės atstovai atsikėlė į Krokuvos vaivadiją. Tarnaudami Liubomirskiams pamažu užėmė aukštesnę socialinę padėtį. Didikų statusą Poniatovskiai įgijo Stanislovo Poniatovskio (1676–1762), kuris vedė Konstanciją Čartoriskaitę ir tapo vienu Familijos grupuotės vadovų, pastangomis. Jo vaikai:
* Stanislovas Augustas Poniatovskis (1732–1798) – paskutinis ATR valdovas (valdė 1764–1795),
* Mykolas Jurgis Poniatovskis (1736–1794) – paskutinis Lenkijos ir Lietuvos primas (nuo 1784 m.),
* Andžejus Poniatovskis (1734–1773) – Austrijos kariuomenės karininkas ir neoficialus ATR pasiuntinys Vienoje,
* Kazimiežas Poniatovskis (1721–1800) – Familijos veikėjas, Lenkijos dvaro pakamaris (nuo 1742 m.). Andžejaus sūnus:
* Juzefas Poniatovskis (1763–1813) – Varšuvos kunigaikštystės kariuomenės vyriausiasis vadas ir Prancūzijos maršalas, Kazimiežo sūnus:
* Stanislovas Poniatovskis (1754–1833) – Lietuvos didysis iždininkas (1784–1791), 1791 m. apsigyveno Italijoje. Tarp jo palikuonių:
* Izabela Poniatovska (1730–1808) – Lenkijos karūnos etmono Jano Klemenso Branickio žmona.
Iš šios giminės kilęs Prancūzijos politikas Mišelis Poniatovskis (1922–2002) 1973–1974 buvo sveikatos apsaugos, 1974–1977 m. – vidaus reikalų ministras.

## Šaltiniai
Čistyje Prudai

**Čistyje Prudai** () – tvenkiniai Maskvoje prie Baltojo miesto sienų, kurių vardu taip pat vadinami:

* Tolminkiemis, gyvenvietė Kaliningrado srities Nesterovo rajone;
* Čistyje Prudai (Baškirija), gyvenvietė Baškirijoje;
* Čistyje Prudai (Morozovas), gyvenvietė Rostovo srityje.
Kristupas Zigmantas Pacas

**Kristupas Zigmantas Pacas** (1621 m. – 1684 m. sausio 20 d. Varšuva) – LDK valstybės veikėjas.

## Biografija

Stepono Kristupo Paco sūnus. Studijavo Krokuvos, Paduvos, Leiseno universitetuose. Tarnavo Prancūzijos, Ispanijos ir Nyderlandų kariuomenėse. Nuo 1646 m. buvo LDK didysis vėliavininkas, 1656 m. LDK pakancleris, nuo 1658 m. kancleris. Buvo Kauno, Pinsko, Astravo seniūnas, Alytaus ir Gardino ekonomijų administratorius. Iš pradžių buvo Prancūzijos, nuo 1667 m. (po Andrusovo paliaubų tarp ATR ir Maskvos), Austrijos politinės orientacijos; žavėjosi absoliutizmu, dėl to smulkioji bajorija ir kariuomenė jam buvo opoziciška. Kovojo su Radvilomis, Sapiegomis. LDK įgaliotinis sudarant *Olyvos* sutartį 1660 m. Jo pastangomis 1673 m. Varšuvos Seimas nutarė, kad kas trečia ATR Seimo sesija vyktų Gardine. Rėmė M. K. Višniovieckio kandidatūrą į ATR valdovus (išrinktas 1669 m.), buvo Jono Sobieskio priešininkas. Jo lėšomis pastatyta Pažaislio bažnyčia ir vienuolynas, baigta statyti Jiezno bažnyčia ir rūmai prie miesto. Palaidotas Pažaislio vienuolyne.

## Šaltiniai

## Nuorodos

|-
Bazedovo liga

**Bazedovo** arba **Greivso liga** – autoimuninė liga, kuriai esant kraujo ląstelės pradeda gaminti antikūnius, kurie atakuoja skydliaukę ir jungiasi su specifiniais skydliaukės receptoriais. Šis procesas suaktyvina skydliaukės hormonų gamybą (trijodtirokino – T3 ir tiroksino – T4). Kadangi skydliaukė gamina hormonus, kurie atsakingi už organizmo vystymąsi bei visų organizmo audinių funkcionavimą, ir turi didelę reikšmę nervinio, skeleto ir reprodukciniams audiniams, tai per didelis hormonų kiekis sukelia žymius pokyčius organizme. Bazedovo liga yra dažniausia priežastis būklės, kuri vadinama hipertiroze – skydliaukė sintezuoja ir išskiria į kraujotaką didesnį nei normalus kiekį tiroidinių hormonų ir sukelia šiai būklei būdingus simptomus.

Bazedovo liga išsivysto maždaug 0,5 % vyrų ir 3 % moterų. Moterims ši liga pasireiškia maždaug 7,5 karto dažniau nei vyrams. Neretai liga prasideda 40–60 m. amžiaus tarpsnyje, tačiau atsirasti gali bet kuriame amžiuje. JAV Bazedovo liga esti dažniausia hipertiroidizmo priežastis (apie 50–80 % atvejų).

Greivso liga sutrikimas pavadintas airių chirurgo Robert Graves, ją aprašiusio 1835 m., garbei. Liga ne kartą buvo aprašyta ir iki tol.

## Išnašos
Paulius I

**Paulius I** (, tikr. **Paulus Orsini**; 700 m. Roma – 767 m. birželio 28 d. ten pat) – Popiežius (757 m. Šventasis (šventė – birželio 28 d.).

## Biografija

Popiežiaus Stepono II brolis. Tęsė jo politiką. Palaikė gerus santykius su Frankų karaliumi Pipinu III Trumpuoju. Jo parama naudojosi spręsdamas konfliktą su langobardais dėl užgrobtų teritorijų siekdamas užsitikrinti Bažnyčios nepriklausomybę nuo Bizantijos. Pauliaus I pontifikavimo metu didėjo skirtumas tarp Rytų ir Vakarų Bažnyčios, pradėjo kurtis Popiežiaus sritis. Įkūrė fondą Šv. Petro bazilikai išlaikyti ir vargšų globai.

## Nuorodos
* Sąrašas:Popiežiai

## Šaltiniai
Ežerų kraštas

**Ežerų kraštas** (angl. *Lake District*) – kalnuotas regionas Šiaurės Vakarų Anglijoje. Populiari atostogų praleidimo vieta, populiarus ne tik dėl savo ežerų ir kalnų, bet ir dėl savo asociacijų su XIX a. pradžios poetu ir rašytoju Viljamu Vordsvortu. 2017 m. Ežerų kraštas buvo įtrauktas į Pasaulio paveldo sąrašą.

Ežerų kraštui 1951 m. buvo suteiktas nacionalinio parko vardas. Tai didžiausias iš trylikos nacionalinių parkų Anglijoje ir Velse, ir antras pagal didumą nacionalinis parkas Jungtinėje Karalystėje (po Kerngormo nacionalinio parko). Jis yra Kambrijoje. Visa žemė Anglijoje aukštesnė nei devyni šimtai metrų virš jūros lygio yra šiame parke, įskaitant Skeifel Paik (978 m), aukščiausią kalną Anglijoje. Taip pat jame yra giliausias (Vast Voteris) ir ilgiausias ežerai Anglijoje. Parkas užima 2 292 km² plotą ir tęsiasi 52 km.

## Šaltiniai
Meška II Lambertas

**Meška II Lambertas** (; 990 m. – 1034 m. gegužės 10 d.) – Lenkijos karalius (1025–1032 m.) ir kunigaikštis (1032–1034 m.).

## Biografija

Piastų dinastijos. Boleslovo I Narsiojo sūnus, Kazimiero I Atnaujintojo tėvas. Nebuvo pirmagimis, bet tėvo pasirinktas įpėdiniu, dalyvavo jo karuose, vykdė diplomatines misijas. 1025 m. karūnavosi.

## Valdymas

Meškos II valdymo laikotarpiu dėl karų ir vidaus kovų Lenkija smarkiai susilpnėjo. Vienu metu kariaudamas su Vokietija, Kijevo Rusia ir Čekija Meška II 1029–1030 m. prarado Moraviją, Červenę, Lužicą ir Meiseno marką. Įsiveržus Kijevo Rusios remiamam Meškos II broliui Bezprimui, Meška II 1031 m. pabėgo į Čekiją, kur buvo įkalintas. Bezprimą (1032 m. jis grąžino Šv. Romos imperatoriui karaliaus regalijas) nužudžius, Meška II susigrąžino sostą, bet turėjo atsisakyti karaliaus titulo, pripažinti imperatoriaus viršenybę ir pasidalyti valstybę su broliu Otonu ir giminaičiu Dytryku. 1034 m. vėl suvienijo Lenkiją, bet mirė (galbūt buvo nužudytas).

## Šeima ir vaikai

Žmona (1013 sausis) – Richeza (Riksa) (995/96 – 1063), Lotaringijos pfalcgrafo Eco duktė. Vaikai:
* Richeza (Riksa) (1013.09.22 – 1075.05.21), Vengrijos karaliaus Belos I žmona
* Kazimieras I (1016.07.25 – 1058.11.28), Lenkijos kunigaikštis (1038–1058)
* Gertrūda (1025–1108), Kijevo didžiojo kunigaikščio Iziaslavo I Jaroslavičiaus žmona

## Šaltiniai
Kretinizmas

**Kretinizmas** – skydliaukės hipofunkcija; dėl skydliaukės funkcijos sutrikimo arba chroniško jodo trūkumo atsirandanti liga, pasireiškianti suprastėjusiu intelekto vystymusi arba protiniu atsilikimu ir skeleto augimo arba kūno proporcijų iškraipymu.

Ligos eiga gali būti visiškai arba dalinai sustabdyta įvedant pilnavertę mitybą, dirbtinai mitybą papildant trūkstamu jodo kiekiu, gydymą tinkamais skydliaukės hormonais pradėjus ankstyvoje ligos stadijoje.

## Išnašos
Vladas Tarasonis

**Vladas Tarasonis** (1902 m. balandžio 14 d. Šiaudiniškiuose, Kybartų valsčius – 1977 m. birželio 22 d. Mažeikiuose) – Lietuvos kariuomenės kūrėjas-savanoris, kapitonas.

## Biografija
Gimė malūnininko šeimoje. Mokėsi Alvito pradžios mokykloje, Kybartų gimnazijoje. 1919 m. kartu su kitais Vilkaviškio apskrities vyrais išėjo savanoriu. Savanorių registracijos biure buvo nukreiptas į Kauno komendantūros artilerijos skyrių. Iš ten tais pačiais metais įstojo į Karo mokyklą.

1920 m. spalio 17 d. paskirtas į 10-ąjį pėstininkų Marijampolės pulką 1-os kulkosvaidžių kuopos jaunesniuoju karininku. Dalyvavo kovos veiksmuose su lenkais, vėliau saugojo sieną Vištyčio-Kalvarijos ruože. 1924 m. pulkas išformuotas, V. Tarasonis perkeltas į Kauną, į 5-ąjį pėstininkų LDK Kęstučio pulką, kulkosvaidžių kuopos vado pavaduotoju, suteiktas vyr. leitenanto laipsnis. Čia pasinėrė į kultūrinę veiklą, tapo pulko švenčių organizatoriumi, redagavo pulko laikraštį „Kęstutietis“, parašė pulko istoriją, įkūrė pulko muziejų. Buvo pulko švietimo komisijos, garbės teismo, Karininkų ramovės komiteto narys. 1928 m. suteiktas kapitono laipsnis.

1931 m. spalio 26 d. perkeltas į Vilkaviškį, į 4-ąjį artilerijos pulką. V. Tarasonis ir 4-ajame artilerijos pulke užsiiminėjo visuomenine veikla, vadovavo pulko chorui, dėstė karo mokslus Vilkaviškio gimnazijoje. Buvo Vilkaviškio apskrities šaulių bataliono Alvito šaulių būrio vadas. 1936 m. jo iniciatyva įsteigti Alvito karių kapai, perlaidoti 14 savanorių palaikai.

1934 m. 4-ąjį artilerijos pulką iškėlus iš Vilkaviškio, perėjo dirbti į Vilkaviškio karo komendantūrą naujokų šaukimo ir mobilizacijos skyriaus viršininku. Kęstutiečiai, išlydėdami kapitoną, įteikė jam vardinį pistoletą, fotoaparatą, didelį gipsinį Kęstučio bareljefą. Likus vyriausiu karininku Vilkaviškyje, 1940 m. birželį teko sutikti įžengiančią Raudonąją armiją.

1941 m. birželio 14 d. šeima suimta ir nuvežta į Vilkaviškio geležinkelio stotį, ten V. Tarasonis buvo atskirtas nuo šeimos, liepos 10 d. atgabentas į Krasnojarsko krašto Rešiotų lagerį Nr. 7.

Kęstutiečių dovanos žuvo okupavus Lietuvą. 1940 m. kapitonas ginklą užkasė savo sode, o po 30 metų darbininkai, kasdami tranšėją, atrado ir perdavė saugumiečiams. Fotoaparatą šeima Sibire iškeitė į kibirą bulvių. Gipsinis Kęstučio bareljefas puošė Alvito šaulių namus, jo likimas nežinomas. 1956 m. su šeima grįžo į Lietuvą, apsigyveno Mažeikiuose.
Meška III Senasis

**Meška III Senasis** (gimė – 1122–1125 m.; mirė 1202 m. kovo 13 d. Kalisz) – D. Lenkijos (1138–1179 ir 1182–1202) ir Krokuvos kunigaikštis (1173–1177 ir 1198–1202).

## Biografija

Piastų dinastijos. Boleslovo III Kreivaburnio sūnus, Vladislovo II Tremtinio, Boleslovo II Garbanotojo ir Kazimiero II Teisingojo brolis. 1146 m. dalyvavo jaunesniųjų kunigaikščių maište prieš vyresnįjį Vladislovą II Tremtinį. Po vyresniojo kunigaikščiu tapusio Boleslovo IV Garbanotojo mirties 1073 m. užėmė Krokuvos sostą.

## Valdymas

Siekė sustiprinti kun-čio valdžią, rėmėsi iš D. Lenkijos atsikviestais valdininkais. Dėl to sukilę Krokuvos didikai 1077 m. Mešką III Senajį išvijo (vietoj jo pakvietė Kazimierą II Teisingąjį), Meška III Senasis pabėgo į Čekiją. 1192 m. susigrąžino Didžiąją Lenkiją, Po ilgų kovų 1198 m. atsiėmė Krokuvos sostą iš Kazimiero II Teisingojo įpėdinio mažamečio Lešeko Baltojo. Siekė išsaugoti vyresn. kunigaikščio instituciją ir Piastų kunigaikščių vienybę. Suteikė privilegiją Bažnyčiai, skatino kultūros plėtotę.
## Šeima

### Žmonos
Mešką vedė du kartus:

* 1. nuo 1140 Elžbieta-Gertruda Vengrė (apie 1128 – 21.07.1153), Vengrijos karaliaus Belos II Aklojo duktė.
* 2. nuo 1154 Jevdokija Kijevietė (apie 1136 – 1198.02.13), Kijevo didžiojo kunigaikščio Iziaslavo Mstislavičiaus duktė. 

### Vaikai

Nuo pirmos santuokos:
* **Odonas I** (apie 1145 – 1194.04.20) vedė (nuo 1177) Višeslavą (apie 1158 – 1219), Haličo kunigaikščio Jaroslavo Osmomyslo  (apie 1126 – 1187.10.01) dukterį.
* **Verchuslava-Liudmila** (apie 1148 – 1223) nuo apie 1165 m. Lotaringijos hercogo Feri I (1142–1207) žmona. 
* **Stefanas** (1150 – 1166/79)
* **Elžbieta** (1151/52 – 1209.09.02) 1-m santuoka (apie 1173) Čekijos kunigaikštis Sobeslavas II (1128 – 1180.01.29); 2-ra santuoka (po 1180) Lužicko markgrafas Konradas II (m. 1210.05.06).
* **Judita** (apie 1153 – po 1201.12.12) nuo apie 1173 m. Saksonijos hercogo Bernchardo III (1140 – 1212.02.09) žmona. 

Nuo antros santuokos:
* **Boleslovas Kujavietis** (1159 – 1195.09.13) vedė (apie 1180) Doraslavą (apie 1166 – po 1200.04.23), Pomeranijos kunigaikščio Sviatopolko I  (apie 1140 – 1175/87) dukterį.
* **Salomeja** (apie 1160 – 12...05.11) nuo  1175/76 m. Ratiboro Boguslavovičiaus (apie 1160 – 1183.01.14) žmona.
* **Anastasija** (apie 1162 – po 1240.05.31) nuo 1177.04.18/26 Pomeranijos kunigaikščio Boguslavo I (1128 – 1187.03.18) žmona.
* **Meška** apie 1164 – 1193.08.02
* **Vladislovas II** (1165 – 1231.11.03)
* **Zvenislava** (apie 1168 – 14.09.1240) nuo apie 1181 m. Pomeranijos kunigaikščio Mščivojaus I (apie 1165 – 1220.05.01) žmona.

## Nuorodos

## Šaltiniai
Santa Marija (Azorai)

**Santa Marija** () – sala Atlanto vandenyne, Azorų salyno pietrytinėje dalyje, ~100 km į pietus nuo San Migelio. Tai toliausiai į pietus ir į rytus nutolusi Azorų sala. Plotas 96,9 km². Salos ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 16,8 km, plotis iki 10,3 km. Sala vulkaninės kilmės, sudaryta iš bazalto, tefros, trachito. Paviršius kalnuotas, aukščiausia vieta – 586,6 m (Piko Alto k.). Labiausiai kalnuota rytinė salos pusė, joje veši miškai ir krūmynai. Vakarinė salos pusė sausesnė, labiau sukultūrinta, čia plyti krūmynai ir dykynės.

Saloje gyvena 5511 gyventojų (2001 m.), pagrindinė gyvenvietė – Vila do Portas. Verčiamasi žemės ūkiu, pienininkyste, turizmu. Yra oro ir jūrų uostai.

Oficialiai laikoma, kad sala atrasta 1427 m. portugalų keliautojo Diogo de Silveso.


File:Barreiro da faneca 2.JPG|Salos kraštovaizdis
File:Farol goncalo velho e vigia da baleia.JPG|Gonsalo Veljo švyturys
File:S lourenço 055.jpg|San Lorenso salelė
File:Pr formosa almagreira.JPG|Almagreiros kaimas
Santa Kruz da Grasioza

**Santa Kruz da Grasioza** () – miestelis Portugalijoje, Azorų salose, Grasiozos salos šiaurinėje pakrantėje; didžiausias salos miestas. Yra jūrų uostas, aerodromas, keletas kolonijinės architektūros bažnyčių ir koplyčių, Šv. Sebastijono kryžius, kultūros centras.

## Istorija

Santa Kruz da Grasioza įkurtas apie 1475 metais, o savivaldybės statusą įgijo 1832 m.

## Šaltiniai
Kabompas (upė)

**Kabompas** – upė, kuri yra viena iš pagrindinių Zambezės upės intakų. Ji teka per visą Zambijos teritoriją. Šiaurės vakarų provincijoje, palei vandenskyrą tarp Zambezės ir Kongo upių baseinų, sudaro sieną tarp Zambijos ir Kongo DR. Upės ilgis – 440 km.

## Išnašos
Formigašo salos

**Formigašo salos** ( – „skruzdžių salos“) – grupė nedidelių, negyvenamų salelių Atlanto vandenyne, Azorų salyno rytuose, tarp San Migelio ir Santa Marijos salų. Užima 0,009 km² plotą. Salos išsidriekusios iš šiaurės vakarų į pietryčius. Tai tėra 8 uolos, iškylančios iki 11 m aukščio virš vandenyno paviršiaus.

1431 m. salas atrado keliautojai Diogo de Silvesas ir Gonsalas Veljas Kabralas. XIX a. pab. Formigašo salose pastatytas švyturys. 1988 m. salos paskelbtos gamtos draustiniu.
Vila do Portas

**Vila do Portas** () – miestelis Portugalijoje, Azorų salose, Santa Marijos salos pietvakarinėje pakrantėje; didžiausias salos miestas. Yra jūrų uostas, oro uostas, Šv. Pranciškaus konventas, keletas kolonijinės architektūros bažnyčių ir koplyčių, įtvirtinimų liekanos.

## Istorija

Vila do Portas įkurtas apie 1460 metais. Dėl savo atokumo čia niekad nebuvo didelių įtvirtinimų ar uostų, priešingai nei kitose salose.

## Šaltiniai
Monte Realis

**Monte Realis** ( 'karališkasis kalnas') – miestas ir parapija Portugalijoje, Leirijos apskrityje, prie Lišo, į šiaurės vakarus nuo Leirijos.

Monte Realis anksčiau buvo savivaldybė, bet buvo prijungtas prie Leirijos savivaldybės.

Mieste yra Portugalijos oro pajėgų aviacijos bazė – Monte Realio aviacijos bazė.

## Šaltiniai
Sankt Jakobo parkas

**Sankt Jakobo parkas** () – futbolo stadionas Bazelyje, Šveicarijoje. Tai didžiausias stadionas šalyje, talpinantis 36 000 žiūrovų. Stadionas dar vadinamas „Joggeli“ vardu. Stadionas turi keturių žvaigždučių UEFA sertifikatą. Namų rungtynes žaidžia Šveicarijos Superlygos FC Basel klubas.

## Istorija

Sankt Jakobo parko statybos darbai prasidėjo 1998 m. gruodžio 13 d., seno Sankt Jakobo stadiono, nugriauto tais pačiais metais, vietoje. Statybos darbai kainavo 220 milijonų Šveicarijos frankų (143 milijonus eurų).

Euro 2008 čempionato metu stadione buvo sužaistos šešerios rungtynės – 3 grupės rungtynės (įskaitant čempionato atidarymą), 2 ketvirtfinaliai ir pusfinalis.

## Koncertai

Stadione taip pat vyksta koncertai ir muzikos renginiai po atviru dangumi. 2011 m. kovo 24 d. vyko roko muzikos renginys „Bazelis“. Stadione (įskaitant ir seną St. Jakob Stadium) grojo šie atlikėjai:

* AC/DC (1991, 2001)
* Bob Dylan (1984)
* Bon Jovi (1995)
* Bryan Adams (1994, 1996, 2001)
* Bruce Springsteen (1988)
* Dire Straits (1992)
* Elton John ir Eric Clapton (1992)
* Genesis (1987, 1992)
* Guns N' Roses (1992, 1993)
* Herbert Grönemeyer (2004)
* Metallica (1993)
* Michael Jackson (1988, 1997)
* Pink Floyd (1988, 1994)
* Prince (1990)
* Rock in Basel Festival (1985)
* The Rolling Stones (1982, 1990, 1995)
* Simon & Garfunkel (1983)
* Supertramp (1983)
* Tina Turner (1987, 1990, 1993, 1996)
* U2 (1987, 1993)
* ZZ Top (1991)


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali FC Basel svetainė
Florešas

**Florešas** ( – „gėlių sala“) – sala Atlanto vandenyne, Azorų salyno vakarinėje dalyje. Tai toliausiai į vakarus nutolusi Azorų sala, laikoma ir vakariausia Europos dalimi (nors ši sala jau yra ant Šiaurės Amerikos tektoninės plokštės). Plotas 143 km². Salos ilgis iš vakarų į rytus 16,7 km, plotis iki 12,3 km. Sala vulkaninės kilmės, sudaryta iš bazalto, tefros, trachito. Paviršius kalnuotas, aukščiausia vieta – 886,3 m (Piko do Burinjo k.). Saloje yra vulkaninės kilmės ežerų, krioklių. Floreše išlikę daug natūralios, neliestos gamtos plotų.

Saloje gyvena 3907 gyventojų (2003 m.), pagrindinė gyvenvietė – Santa Kruz das Florešas. Verčiamasi žemės ūkiu, turizmu. Yra oro ir jūrų uostai.

Oficialiai laikoma, kad sala atrasta 1452 m. portugalų keliautojo Diogo de Teivės.


File:Paisagem, do Interior da ilha das Flores, Açores.jpg|Salos kraštovaizdis
File:Lagoa da Lomba, ilha das Flores, Açores.JPG|Sniegas prie Lombos lagūnos
File:Azoren Flores Faja de Lopo Vaz.jpg|Lopo Vašo skardis
File:Cascata do Poço do Bacalhau que corre para a logoa do mesmo nome, ilha das Flores, Açores, Portugal.jpg|Poso do Bakalau krioklys
Vankdorfo stadionas

**Vankdorfo stadionas** (2005–2020 m. ***Šveicarijos stadionas***, ) – futbolo stadionas Berno miesto Vankdorfo kvartale, Šveicarijoje. Antras pagal dydį šalies stadionas po Sankt Jakobo parko. Namų rungtynes žaidžia Šveicarijos Superlygos klubas BSC Young Boys. Stadionas talpina 32 000 žiūrovų, visos vietos sėdimos.

## Istorija

Stadionas pastatytas vietoje seno *Wankdorf Stadium*, kuris buvo nugriautas 2001 m. Naujasis stadionas oficialiai buvo atidarytas 2005 m. liepos 30 d., nors pirmosios rungtynės buvo sužaistos dvi savaites iki atidarymo. Jose Young Boys 2–3 pralaimėjo Olympique de Marseille klubui. Stade de Suisse buvo vienas iš Euro 2008 čempionato stadioną, kuriame buvo sužaistos 3 grupės rungtynės.

## Nuorodos

* Oficiali svetainė