open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kampos del Tuju nacionalinis parkas

**Kampos del Tuju nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos sritis Argentinoje, Buenos Airių provincijos pietryčiuose, Cheneral Lavaljės partide, prie San Klemente del Tuju kurortinio miestelio, Samborombono įlankos pakrantėje. Įsteigtas 2009 m. vietoje privataus Pasaulio gamtos fondo draustinio.

Tai pirmasis šalies nacionalinis parkas, skirtas saugoti būdingam pampų kraštovaizdžiui ir gamtinei įvairovei. Tai viena paskutiniųjų šalyje pampinių elnių buveinių. Taip pat čia gyvena nandai, kapibaros, Žofrua katės.
Santa Fė salų nacionalinis parkas

**Santa Fė salų nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos sritis Argentinoje, Santa Fė provincijoje, ~60 km į pietus nuo Santa Fė, 50 km į šiaurę nuo Rosarijo, San Cheronimo departamente, ties Puerto Gaboto gyvenviete. Įsteigtas 2010 m.

Nacionaliniame parke saugomos Paranos slėnio ir jos intako Karkaranjos pelkynės, Paranos deltos pradžia. Teritorija apima daug upės nešmenų suneštų salų, iš kurių didžiausia – Kampo el Riko sala. Kraštovaizdį raižo daugybė protakų, senvagių, balų. Sausrų metu sausumos plotai padidėja, o potvynių metu didelė dalis yra užliejama. Būdingi galeriniai miškai, veši pelkių, vandens augmenija. Gausiai auga čiliniai gluosniai, argentininės raudūnės, albicijos, sapiai. Gausu žuvų, vandens paukščių, gyvena rūpužgalviai vėžliai, žakarės, plačiasnukiai kaimanai, geltonspalvės anakondos, įvairios gyvatės, driežai, ūdros, nutrijos, kapibaros, Žofrua katės, storauodegiai oposumai, buldoginiai raukšlėtalūpiai ir kt.
Lago Puelas

**Lago Puelas** () – miestelis Argentinoje, šiaurės vakarų Čubute, Puelo ežero pakrantėje, 15 km į pietus nuo El Bolsono. Už 5 km į pietus prasideda Lago Puelo nacionalinis parkas. Verčiamasi turizmu, amatais, sodininkyste. Kasmet vasario mėnesį vykst amatų šventė. Į Lago Puelą keliasi naujakuriai iš Buenos Airių.

## Istorija

Lago Puelas įkurtas 1928 m. Čia atsikėlė daugiausia išeiviai iš Rusijos ir Lenkijos.
Girelės II tvenkinys

**Girelės II tvenkinys**, dar vadinamas *[[Ščebnica|Ščebnicos]] tvenkiniu* – vandens telkinys Kaišiadoryse, pietinėje miesto dalyje, šalia kelio  (į rytus). Tvenkinys sudarytas 1981 m. ant L-1 upelio (Lomenos intakas), už 0,9 km nuo jo žiočių. Šiaurinėje pakrantėje (nuo miesto centro pusės) įrengtas paplūdimys, poilsio zona. Priešsroviui už kelio  telkšo Girelės I tvenkinys.

## Duomenys

Tvenkinio kodas – 12050341, priklauso Neries mažųjų intakų (su Nerimi) baseinui. Vandens telkinio plotas – 17,4 ha, ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,68 km, plotis – iki 0,48 km, kranto linijos ilgis – 2,0 km. Altitudė 82,2 m. Krantai neaukšti, sausi. Žemių užtvankos keteros altitudė – 83,70 m, užtvankos ilgis – 480 m, plotis – 8 m, vandens pertekliaus pralaida – šachtinė. Skaičiuotinis užtvankos debitas – 1,90 m³/s.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos tvenkiniai
Kiemelių tvenkinys

**Kiemelių tvenkinys** – vandens telkinys Vilniaus rajone, Maišiagalos seniūnijoje, Kiemelių kaime, 0,4 km į vakarus nuo kelio . Tvenkinys sudarytas ant Dūkštos upelio (Neries intakas), už 9,1 km nuo jo žiočių. Prie užtvankos ženkliai apsemtos intako Viešvilės žiotys (susidarė 0,64 km ilgio įlanka). Įrengtas 1973 m. drėkinimo tikslais.

## Duomenys

Tvenkinio kodas – 12050261, priklauso Neries mažųjų intakų (su Nerimi) baseinui. Vandens telkinio plotas – 17 ha, ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 1,03 km, plotis – iki 0,36 km, kranto linijos ilgis – 4,02 km. Altitudė 116,8 m. Krantai aukšti, daugiausia apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Žemių užtvankos keteros altitudė – 118,50 m, užtvankos ilgis – 330 m, plotis – 6 m, vandens pertekliaus pralaida – šachtinė. Skaičiuotinis užtvankos debitas – 32 m³/s.

## Taip pat skaitykite

* Kiemelių ežeras

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos tvenkiniai
Maišiagalos tvenkinys

**Maišiagalos tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Vilniaus rajone, Maišiagalos miestelio pietiniame pakraštyje. Šiaurinėje tvenkinio pakrantėje stūkso Maišiagalos piliakalnis. Netoli  ir  kelių sankryžos.

Tvenkinio kodas – 12050260, priklauso Neries mažųjų intakų (su Nerimi) baseinui. Tvenkinys sudarytas ant Neries intako Dūkštos upelio, už 14,7 km nuo jo žiočių. Vandens telkinio plotas – 3,3 ha, ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,39 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 124 m. Krantai neaukšti. Aplinkui plyti pievos, stovi buvusio Maišiagalos dvaro pastatai.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos tvenkiniai
Džiūvėsis

**Džiūvėsis** arba **džiūvėsėlis** – sudžiovinta batono ar pyrago riekė.

## Gamyba
Lietuvoje paplitę džiūvėsiai gaminami iš kvietinių miltų. Į sudėtį taip pat įeina vanduo, mielės, cukrus, augaliniai riebalai, druska. Gali būti kitų priedų, populiariausi: aguonos, razinos, kondensuotas pienas, vanilė. Iškeptas kepalas ar bandelė yra suraikomas bei džiovinamas krosnyje, kol riekelės tampa pakankamai sausos bei švelniai apskrunda. Džiūvėsiai būna šiek tiek saldaus skonio.

## Naudojimas
Džiūvėsiai dažniausiai valgomi be jokių pagardų, tačiau tinka ir prie įvairių užtepėlių. Dėl būdingo kietumo, džiūvėsius neretai mirko šiltoje arbatoje.

Apskritai džiūvėsiai yra laikomi ganėtinai sveiku maistu. Juos rekomenduoja žmonėms, turintiems virškinimo trakto sutrikimų, ypač vandeningo viduriavimo metu.
Petreras

**Petreras** () – miestas Alikantės provincijoje, Ispanijoje. Populiacija – 34 586 žmonės (2015 m. duomenys). Kartu su Elda sudaro aglomeraciją, kurioje gyvena beveik 90 000 gyventojų. Per miestą teka Vinalopo intakas – *Rambla de los Molinos*. Petreras yra nutolęs 39 km nuo provincijos administracinio centro – Albasetės.

Išvystyta avalynės, kailinių, plastmasės, statybinių medžiagų ir keramikos pramonė. Svarbiausi architektūriniai paminklai: Apaštalo Baltramiejaus katalikų bažnyčia, arabų pilis.

## Galerija

CastilloPetrer.jpg|Petrero pilis
Sede del ayuntamiento de Petrer (sin fecha).jpg|Miesto rotušė
Yoshi's Woolly World

**Yoshi's Woolly World** (, ) – 2015 m. platformerio kompiuterinis žaidimas, sukurtas Japonijos „Good-Feel“ studijos ir išleistas „Nintendo“ „Wii U“ konsolei.

Kritikai žaidimą įvertino 78 iš 100 balų vidurkiu pagal *[[metacritic.com]]* suvestinės duomenis. Žaidimo pardavimai 2016 m. I ketvirtį pasiekė 1,37 mln. vnt. 2017 m. išleista žaidimo adaptacija nešiojamai „Nintendo 3DS“ konsolei.

## Apie žaidimą

„Yoshi's Woolly World“ yra vieno arba dviejų žaidėjų žaidžiamas platformerio tipo nuotykių žaidimas „Wii U“ konsolei. Jo pagrindinis herojus yra dinozauriukas Jošis, atėjęs iš „Mario“ žaidimų serijos. Žaidimo aplinka sukurta taip, kad beveik visi jos elementai imituoja audinius iš vilnonių mezgimo siūlų, įskaitant ir patį Jošį. Tuo žaidimo estetika artima anksčiau „Good Feel“ kurtam žaidimui „Kirby's Epic Yarn“ „Wii“ konsolei. 

Žaidimo eigoje šokinėdamas, įveikdamas kliūtis, priešininkus ir sprendžiant galvosūkius Jošis turi surinkti trofėjus ir išgelbėti žaidimo pradžioje pagrobtus kitus savo gentainius jošius. Tikslai pasiekiami Jošiui naudojantis įvairiais mezgimo siūlų kamuoliais, ardant iš siūlų sumegztas kliūtis. Jošis žaidime naudoja sau būdingą galią − liežuviu įtraukti priešininkus į save. Tradiciniuose „Yoshi“ serijos žaidimuose Jošis tokiu atveju padėdavo kiaušinį, o šiame žaidime − siūlų kamuolį. Žaidimą galima žaisti kooperatyviniu režimu viename TV ekrane dviem žaidėjams, vietoj tradicinės žalios spalvos Jošio pasirinkus kitos spalvos antrą Jošį. 

Žaidimas suderintas su „Nintendo“ platinamomis *[[amiibo]]* žaislų figūrėlėmis su NFC funkcija. Kartu su žaidimu buvo platintos megztos Jošio *amiibo* žaislo įvairiaspalvės figūrėlės. Viso žaidime yra 48 lygiai, suskirstyti į 8 pasaulius. Vienas žaidimo tikslų − daugybės išslapstytų trofėjų rinkimas. Kiekvieno lygio pabaigoje surinkus trofėjus įgaunama galimybė žaisti sekantį lygį vis kitu Jošio kostiumu, ne vien tradiciniu žaliu.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* giantbomb.com
* mobygames.com 
* IGN resursai
Mykolas Bielinskis

**Mykolas Viktoras Bielinskis** (? – 1746) – ATR valstybinis veikėjas, Karūnos didysis taurininkas (1725), Prūsijos žemės iždininkas (1737), Kulmo vaivada (1738–1746), Štumo seniūnas.

## Biografija
Lenkijos bajorų Bielinskių giminės atstovas, herbo „Junosza“ savininkas. Karūnos didžiojo maršalkos Kazimiero Liudviko Bielinskio (? – 1713) ir Liudvikos Marijos Morštin (m. 1730) jaunesnysis sūnus. Vyresnysis brolis – Karūnos didysis maršalka Pranciškus Bielinskis (1683–1766).

1725 metais Mykolas Bielinskis gavo Karūnos didžiojo taurininko titulą, o 1737 metais buvo paskirtas Prūsijos žemės iždininku. 1738 metais Mykolas Bielinskis gavo Kulmo vaivados pareigybę.

## Šeima ir vaikai
Buvo vedęs du kartus. Iki 1725 metų pirma santuoka buvo su kunigaikštyte Aurora Mrija Rutovska (1706–1746), Lenkijos karaliaus Augusto Stipriojo ir turkų vergės Fatimos (vėliau – Marijos Auroros fon Špygel) nesantuokine dukterimi. Sutuoktiniai neturėjo vaikų ir 1735 metais išsiskyrė. Antrą kartą vedė Teklę Replovską (m. 1774), nuo santuokos su kuria turėjo du sūnus ir vieną dukterį:

* Pranciškus (1742–1809), karaliaus pakamaris (1761), Karūnos didysis raštininkas (1784), Štumo, Čersko, Garvolino ir Osecko seniūnas
* Stanislavas Kostka (m. 1812), karaliaus pakamaris (1761), Karūnos didysis taurininkas (1778), Grodneco seimo maršalka (1793), Karūnos dvaro maršalka (1793–1795), Garvolino seniūnas, Prūsijos grafas
* Elžbieta (Izabelė) Bielinska (? – 1814), Karūnos dvaro maršalkos Pranciškaus Vielopolskio (1732–1809) žmona nuo 1761 metų.

## Nuorodos

|-
Japoniškojo encefalito vakcina

**Japoniškojo encefalito vakcina** – tai skiepas, skirtas apsaugoti nuo susirgimo japoniškuoju encefalitu. Vakcinos veiksmingos daugiau nei 90 % atvejų. Kiek laiko trunka apsauga, nežinoma, tačiau manoma, kad veiksmingumas su laiku mažėja. Vakcina leidžiama į raumenis arba po oda.

## Rekomendacijos
Kraštuose, kuriuose ši liga kelia problemų, rekomenduojama skiepijimą šia vakcina įtraukti į profilaktinių skiepų kalendorių. Atsižvelgiant į vakcinos rūšį, skiepijama viena arba dviem dozėmis. Srityse, kuriose liga pasitaiko dažnai, papildomų dozių skirti paprastai nereikia. Asmenis, sergančius AIDS ir nėščiąsias patartina skiepyti išaktyvinta vakcina. Rekomenduojama skiepyti asmenis, ketinančius keliauti šalių, kur liga pasitaiko dažnai, gamtoje.

## Saugumas ir tiekimo forma
Vakcinos santykinai saugios. Injekcijos vieta gali skaudėti ir parausti. 2015 m. duomenimis buvo 15 skirtingų registruotų vakcinų. Kai kurios jų pagamintos rekombinacinės DNR technologijos būdu, kitos – su susilpnintais virusais, o likusios – su išaktyvintais virusais.

## Istorija, visuomenė ir kultūra
Japoniškojo encefalito vakcinos į rinką pateiktos apie 1930 m. Ši vakcina įtraukta į Pasaulio sveikatos organizacijos būtinųjų vaistų sąrašą, kurį sudaro svarbiausi pagrindinės sveikatos priežiūros vaistai. Jungtinėse Amerikos Valstijose imunizavimo kursas šia vakcina kainuoja nuo 100 iki 200 JAV dolerių.

## Išnašos
Geltonosios karštligės vakcina

**Geltonosios karštligės vakcina** – tai skiepas, skirtas apsaugoti nuo susirgimo geltonąja karštlige. Geltonoji karštligė – tai virusinė infekcija, pasitaikanti Afrikoje ir Pietų Amerikoje. Maždaug 99 % paskiepytųjų per vieną mėnesį po skiepijimo įgauna imunitetą, kuris (manoma) išlieka visą gyvenimą. Vakciną galima naudoti siekiant išvengti ligos protrūkių. Vakcina leidžiama į raumenis arba po oda.

## Rekomendacijos
Pasaulio sveikatos organizacija (PSO) rekomenduoja įtraukti šią vakciną į profilaktinių skiepų kalendorių visose šalyse, kuriose liga pasitaiko dažnai. Skiepyti rekomenduojama nuo devynių iki dvylikos mėnesių amžiaus kūdikius. Taip pat patartina skiepyti asmenis, keliaujančius į sritis, kur pasitaiko liga. Paprastai po pirmojo skiepijimo papildomų vakcinos dozių skirti nereikia.

## Saugumas
Geltonosios karštligės vakcina iš esmės saugi, taip pat ir asmenims, turintiems besimptomę ŽIV infekciją. Gali pasireikšti šis lengvas pašalinis poveikis: galvos skausmas, raumenų skausmas, skausmas injekcijos vietoje, karščiavimas, bėrimas ir kiti. Sunkių alergijų pasireiškia maždaug aštuoniais atvejais iš milijono dozių, sunkių neurologinių problemų – maždaug keturiais atvejais iš milijono dozių, o organų disfunkcija – maždaug trimis atvejais iš milijono dozių. Atrodo, kad šia vakcina skiepytis saugu nėštumo laikotarpiu, todėl ji rekomenduojama nėščiosioms, kurioms kyla pavojus užsikrėsti. Negalima skiepyti asmenų, kurių imuniteto funkcija labai nusilpusi.

## Istorija, visuomenė ir kultūra
Geltonosios karštligės vakcina pradėta naudoti 1938 m. Ši vakcina įtraukta į Pasaulio sveikatos organizacijos būtinųjų vaistų sąrašą, kurį sudaro svarbiausi pagrindinės sveikatos priežiūros vaistai. 2014 m. duomenimis vienos dozės didmeninė kaina buvo 4,30–21,30 JAV dolerių. Jungtinėse Amerikos Valstijose šiai vakcinai kasmet išleidžiama apie 50–100 JAV dolerių. Vakcina pagaminta iš susilpnintų geltonosios karštligės virusų.

## Nuorodos
Žmogaus papilomos viruso vakcinos

**Žmogaus papilomos viruso** (**HPV**)** vakcinos** – tai skiepai, apsaugantys nuo užsikrėtimo tam tikrų tipų žmogaus papilomos virusu (ŽPV). Rinkoje esančios vakcinos gali apsaugoti nuo dviejų, keturių arba devynių genotipų ŽPV. Visos vakcinos apsaugo bent nuo ŽPV 16 ir 18, kurie kelia didžiausią gimdos kaklelio vėžio pavojų. Manoma, kad vakcinos gali apsaugoti nuo 70 % gimdos kaklelio vėžio, 80 % išangės vėžio, 60 % makšties vėžio, 40 % vulvos vėžio atvejų ir galbūt nuo tam tikros rūšies burnos vėžio. Vakcinos taip pat apsaugo nuo tam tikrų lyties organų karpų, šiuo atžvilgiu geresnę apsaugą teikia vakcinos prieš 4 ir 9 genotipų ŽPV.

## Rekomendacijos
Pasaulio sveikatos organizacija rekomenduoja ŽPV vakcinas kartu su kitomis profilaktinėmis priemonėmis įtraukti į profilaktinių skiepijimų planą šalyse, kurios gali tai sau leisti. Reikia skiepyti dviem arba trimis dozėmis, atsižvelgiant į tai, kokio amžiaus skiepijamasis asmuo. Paprastai patartina skiepyti devynerių – trylikos metų mergaites. Vakcinų apsauga trunka ne mažiau kaip aštuonerius metus. Po skiepijimo vis tiek reikia atlikti gimdos kaklelio vėžio profilaktinę patikrą. Paskiepijus didelę populiacijos dalį, naudos iš to gali turėti ir nepaskiepytieji. Jeigu virusu jau užsikrėsta, vakcinos nepadės.

## Saugumas
ŽPV vakcinos labai saugios. Skausmas injekcijos vietoje kyla maždaug 80 % paskiepytųjų. Injekcijos vieta gali parausti ir patinti, paskiepytasis gali karščiuoti. Šios vakcinos sąsajos su Gijeno-Bare (''Guillain-Barré'') sindromu nenustatyta.

## Istorija, visuomenė ir kultūra
Pirmoji ŽPV vakcina į rinką pateikta apie 2006 m. 2014 m. duomenimis, 58 šalyse ši vakcina įtraukta į profilaktinių skiepijimų planą bent mergaitėms. Ši vakcina taip pat įtraukta į Pasaulio sveikatos organizacijos būtinųjų vaistų sąrašą, kurį sudaro rekomenduojami pagrindinės sveikatos priežiūros vaistai. 2014 m. viena dozė didmeninės prekybos tinkle kainavo 47 JAV dolerius. Jungtinėse Amerikos Valstijose ji kainuoja daugiau nei 200 JAV dolerių. Skiepyti šia vakcina gali būti ekonomiškai veiksminga besivystančiose šalyse.

## Išnašos
Tymų vakcina

**Tymų vakcina** – tai skiepas, skirtas apsisaugoti nuo susirgimo tymais. Po vienos dozės 85 % devynių mėnesių kūdikių ir 95 % vyresnių nei dvylikos mėnesių vaikų būna įgiję imunitetą šiai ligai. Beveik visi, neįgiję imuniteto po vienos dozės, įgyja jį po antrosios dozės. Kai populiaciją sudaro daugiau nei 93 % paskiepytųjų, tymų protrūkių paprastai daugiau nebūna, tačiau jų gali vėl atsirasti sumažėjus paskiepytųjų skaičiui. Vakcina išlieka veiksminga daugelį metų. Nežinoma, ar jos veiksmingumas su laiku mažėja. Vakcina taip pat gali apsaugoti nuo ligos, jeigu pasiskiepijama kelias dienas prieš užsikrėtimą.

## Saugumas
Vakcina iš esmės saugi, taip asmenims, užsikrėtusiems ŽIV. Šalutinis poveikis paprastai lengvas ir trumpalaikis. Tai gali būti injekcijos vietos skausmas arba lengvas karščiavimas. Anafilaksinis šokas dokumentuotas maždaug vienam iš šimto tūkstančių žmonių. Gijeno-Bare (''Guillain-Barré'') sindromo, autizmo ir uždegiminių kraujo ligų padažnėjimas pasiskiepijus neįrodytas.

## Tiekimo forma
Vakcina tiekiama kaip atskiras preparatas arba kartu su kitomis vakcinomis, pvz., su raudonukės vakcina ir kiaulytės vakcina (MMR vakcina arba dar papildomai su vėjaraupių vakcina (MMRV vakcina). Visų formų vakcinos veikia vienodai gerai. Pasaulio sveikatos organizacija rekomenduoja šia vakcina skiepyti devynių mėnesių kūdikius srityse, kuriose liga pasitaiko dažnai. Srityse, kuriose liga reta, patartina vakcinuoti dvylikos mėnesių amžiaus vaikus. Tai gyvoji vakcina. Ji tiekiama džiovintų miltelių, kuriuos prieš injekciją reikia ištirpyti, pavidalu. Vakcina leidžiama po oda arba į raumenis. Patikrinti, ar suveikė vakcina, galima ištyrus kraują.

## Naudojimas, istorija, visuomenė ir kultūra
2013 m. duomenimis šia vakcina visame pasaulyje paskiepyta apie 85 % vaikų. 2008 m. ne mažiau nei 192 šalyje skiepyta dvejomis dozėmis. Vakcina pirmą kartą pateikta į rinką 1963 m. Sudėtinė tymų, kiaulytės ir raudonukės (MMR) vakcina pirmą kartą registruota 1971 m. Šių trijų vakcinų derinys 2005 m. papildytas vėjaraupių vakcina ir sukurta sudėtinė MMRV vakcina. Ši vakcina įtraukta į Pasaulio sveikatos organizacijos būtinųjų vaistų sąrašą, kurį sudaro svarbiausi pagrindinės sveikatos priežiūros vaistai. Vakcina nėra labai brangi.

## Nuorodos
Meningokokų vakcina

**Meningokokų vakcina** – tai bet kuris skiepas, skirtas išvengti *[[Neisseria meningitidis]]* bakterijų (dar vadinamų meningokokais) sukeliamos infekcijos. Skirtingų rūšių vakcinos veiksmingos nuo tam tikrų arba visų toliau išvardytų meningokokų padermių: A, C, W135 ir Y. Vakcinos veiksmingos 85–100 % paskiepytųjų ir veikia ne trumpiau nei dvejus metus. Rezultatas – meningito ir sepsio atvejų sumažėjimas populiacijose, kuriose vakcina plačiai naudojama. Vakcina leidžiama į raumenis arba po oda.

## Rekomendacijos
Pasaulio sveikatos organizacija rekomenduoja įtraukti šią vakciną į profilaktinių skiepų kalendorių šalyse, kuriose liga pasitaiko dažnai arba vidutiniškai dažnai, arba kuriose dažni ligos protrūkiai. Šalyse, kuriose ligos rizika maža, rekomenduojama skiepyti didelės rizikos grupių asmenis. Afrikos meningito ruože vykdomas pilnutinis visų gyventojų nuo vienų iki trisdešimties metų amžiaus skiepijimas konjuguotąja meningokokų A vakcina. Kanadoje ir JAV paauglius ir kitus priklausančiuosius didelės rizikos grupei rekomenduojama profilaktiškai skiepyti vakcina nuo visų keturių padermių meningokokų. Ši vakcina taip pat rekomenduojama keliaujantiesiems į Meką arba Hadžą.

## Saugumas ir tiekimo forma
Vakcina gana saugi. Kai kuriems paskiepytiesiems gali skaudėti injekcijos vietą arba ji parausti. Atrodo, kad vakciną saugu naudoti nėštumo metu. Sunkių alerginių reakcijų pasireiškia mažiau nei vienu atveju iš milijono dozių.

## Istorija ir kultūra
Pirmoji meningokokų vakcina į rinką pateikta apie 1970 m. Ši vakcina įtraukta į Pasaulio sveikatos organizacijos būtinųjų vaistų sąrašą, kurį sudaro svarbiausi pagrindinės sveikatos priežiūros vaistai. 2014 m. duomenimis vienos dozės didmeninė kaina buvo 3,23–10,77 JAV dolerių. Jungtinėse Amerikos Valstijose vienas skiepijimo šia vakcina kursas kainuoja 100–200 JAV dolerių.

## Nuorodos
Kokliušo vakcina

**Kokliušo vakcina** – tai skiepas, skirtas apsaugoti nuo kokliušo ligos. Šios vakcinos būna dviejų pagrindinių tipų – visų ląstelių vakcinos ir neląstelinės vakcinos. Visų ląstelių vakcinų veiksmingumas siekia maždaug 78 %, o neląstelinių vakcinų – nuo 71 iki 85 %. Atrodo, kad vakcinų veiksmingumas sumažėja maždaug 2–10 % per metus. Neląstelinių vakcinų veiksmingumas mažėja greičiau. Skiepijimas nėštumo metu gali padėti apsaugoti kūdikį. Manoma, kad vakcina 2002 m. išsaugojo daugiau kaip pusę milijono gyvybių.

## Rekomendacijos
Pasaulio sveikatos organizacija ir ligų kontrolės ir prevencijos centras rekomenduoja nuo kokliušo skiepyti visus vaikus ir įtraukti šį skiepą į profilaktinių skiepų kalendorių. Tai taikoma ir asmenims, sergantiems AIDS. Vaikus paprastai patariama skiepyti trimis dozėmis, pradedant nuo šešių savaičių amžiaus. Vyresniems vaikams ir suaugusiesiems galima leisti papildomas dozes. Ši vakcina tiekiama tik kaip sudėtinis preparatas su kitomis vakcinomis.

## Saugumas
Dėl silpnesnio šalutinio poveikio išsivysčiusiose šalyse dažniau naudojamos neląstelinės vakcinos. Maždaug 10–50 % paskiepytųjų visų ląstelių vakcina parausta injekcijos vieta ir pakyla kūno temperatūra. Mažiau nei vienas procentas paskiepytųjų patiria karščiavimo traukulių ir ilgalaikio nepertraukiamo verkimo priepuolių. Skiepijant neląstelinėmis vakcinomis ant žasto gali susidaryti trumpalaikis nesunkus patinimas. Šalutinis poveikis, ypač skiepijant visų ląstelių vakcinomis, būna silpnesnis, kuo mažesnis vaikas. Visų ląstelių vakcinų negalima naudoti vyresniems nei šešerių metų asmenims. Nė su vieno tipo vakcina nesusietos sunkios ilgalaikės neurologinės problemos

## Istorija, visuomenė ir kultūra
Kokliušo vakcina sukurta 1926 m. Ši vakcina įtraukta į Pasaulio sveikatos organizacijos būtinųjų vaistų sąrašą, kurį sudaro svarbiausi pagrindinės sveikatos priežiūros vaistai. 2014 m. duomenimis, sudėtinės vakcinos, į kurią dar įeina stabligės, difterijos, poliomielito ir Hib vakcinos, dozė kainavo 15,41 JAV dolerių.

## Nuorodos
Andžejus Tenčinskis (1588)

**Andžejus Tenčinskis ** (g. apie 1510 m., m. 1588 m. gegužės 22 d.) – Lenkijos magnatas, Krokuvos vaivada 1581-1588, Belzo vaivada 1574 metais, Belzo kaštelionas 1569 metaisroku, Grubešovo, Zatoro seniūnas 1582-1588 metais, Osvencimo seniūnas 1577-1583 metais.

## Biografija
Krokuvos kašteliono Adžejaus Tenčinskio ir Anos Ožarovskos sūnus. 

Buvo juanesnysis Jadvygos ir vyresnysis Jano, Sofijos ir Anos brolis. Nuo 1570 metų buvo Belzo kaštelionas, vėliau buvo paskirtas Belzo (nuo 1574) ir Krokuvos vaivada (nuo 1582). Turėjo Zatoro, Osvencimo ir Grubešovo seniūnijas. 1573 metais patvirtino Henriko Valua elekciją į Lenkijos karaliaus sostą. Buvo Krokuvos vaivadijos Kapturovo seimo maršalka 1586 metais. 

## Šeima
1569 metais vedė Sofiją Dembovską, nuo kurios turėjo tris sūnus ir tris dukteris:
* Gabrielius (1572-1617), Karūnos didysis ginklininkas ir Liublino vaivada, 
* Andžejus (1576-1613), Belzo kaštelionas, 
* Agnieška (1578-1644), Mikalojaus Firlejaus žmona, 
* Janas Magnusas (apie 1581-1637), Krokuvos vaivada, 
* Sofija, Jano Gostomskio žmona, 
* Katerina (m. 1650), Mareko Sobieskioż žmona.

## Išnašos

## Nuorodos
* Historia Końskowoli 
* Genealogia Tęczyńskich 

|-
The Hope Six Demolition Project

**The Hope Six Demolition Project** – devintasis studijinis britų atlikėjos ir dainų autorės PJ Harvey albumas, išleistas 2016 m. balandžio 15 d. Tai – pirmasis atlikėjos albumas per penkerius metus, nuo 2011 m. išleisto „Mercury Prize“ apdovanojimą laimėjusio „Let England Shake“. „The Hope Six Demolition Project“ sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju atlikėjos įrašu, pasiekusiu šią viršūnę..

2017 m. vykusiuose „Grammy“ apdovanojimuose albumas nominuotas geriausio alternatyviosios muzikos albumo kategorijoje.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Neopsichodelika

**Neopsichodelika** – muzikos žanras, pasižymintis bandymu atkurti XX a. septintojo dešimtmečio psichodelinės muzikos skambesį. Žanras atsirado XX a. aštuntojo dešimtmečio pabaigoje bei devintojo pradžioje, įvairiose post-punk žanrą atliekančiose grupėse. Žanras išlieka populiarus ir šiomis dienomis.

Žanras pasiskolino daugybę elementų iš skirtingų psichodelikos žanrų. Vienos grupės siekė atkurti psichodelinio pop skambesį, kuris buvo ryškus „The Beatles“ ir ankstyvojoje „Pink Floyd“ kūryboje, kitos grupės perėmė triukšmingų gitarų skambesį iš tokių folkroko grupių kaip „The Byrds“ arba daug gitaros efektų naudojančius acid rock įkvėptus garsus. Dainų žodžiai pasižymi dažniausiai siurrealistėmis arba politinėmis temomis, taip pat pasitaiko ir apie narkotikų sukeltus pojūčius.
12 vergovės metų

**12 vergovės metų** () – 2013 m. britų ir amerikiečių istorinis filmas, kurį režisavo Steve McQueen. Filmas yra paremtas to paties pavadinimo Solomono Nortupo autobiografija. Filmas buvo nominuotas 9 Oskarams, laimėjo 3.

Filmo premjera JAV įvyko 2013 m. gruodžio 26 d., o Lietuvoje – 2014 m. vasario 7 d.

## Siužetas

1841 m. afroamerikieitis violončelininkas Solomonas Nortupas yra laisvas žmogus, jis gyvena kartu su savo žmona ir vaikais Saratogos miestelyje, Niujorko valstijoje. Vieną dieną jį dviem savaitėms į keliaujantį cirką pasamdo du vyrai. Tačiau Solomonas yra pagrobiamas ir parduodamas kaip vergas Naujajame Orleane. 12 metų jis yra priverstas dirbti plantacijose ir paklusti savo šeimininkui, kol vieną dieną jis sutinka kanadietį Basą, kuris pažada nusiųsti laišką Solomono šeimai.

## Aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*

* Chiwetel Ejiofor – Solomonas Nortupas
* Michael Fassbender – Edvinas Epas
* Benedict Cumberbatch – Viljamas Princas Fordas
* Paul Dano – Džonas Tibetsas
* Garret Dillahunt – Armsbis
* Paul Giamatti – Theofilas Frymanas
* Scoot McNairy – Merilis Braunas
* Lupita Nyong'o – Patsė
* Adepero Oduye – Eliza
* Sarah Paulson – Merė Eps
* Brad Pitt – Samuelis Basas
* Michael K. Williams – Robertas
* Alfre Woodard – Henrieta Šo
* Chris Chalk – Klemensas Rėjus
* Taran Killam – Abramas Hamiltonas
* Bill Camp – Ebenezerus Radburnas
* Christopher Berry – Džeimsas H. Burčas
* Bryan Batt – Domaras Turneris
* Andy Dylan – Tryčas
* Kelsey Scott – Ana Hampton Nortup
* Quvenzhané Wallis – Margaret Nortup
* Cameron Zeigler – Alonzas Nortup
* Dwight Henry – Farbroras Abramas
* Liza J. Bennett – Fru Ford
* Rob Steinberg – Parkeris
* Jay Huguley – Šerifas

## Įvertinimas
„12 vergovės metų“ po premjeros *Telluride* filmų festivalyje kritikų buvo įvertintas teigiamai. Toronto tarptautiniame kino festivalyje 2013 m. filmas gavo publikos simpatijų apdovanojimą.

„Rotten Tomatoes“ svetainėje buvo pateikta 96 % teigiamų atsiliepimų. „Metacritic“ įvertinimas buvo 97 iš 100, remiantis 48 atsiliepimais.

## Apdovanojimai

### „Oskarai“
Filmas laimėjo tris „Oskarus“ ir buvo nominuotas dar šešiems.
;Laimėjo
* Oskaras – Geriausias filmas
* Oskaras – Geriausia antro plano aktorė (Lupita Nyong’o)
* Oskaras – Geriausias adaptuotas scenarijus (John Ridley)
;Nominacija
* Oskaras – Geriausias aktorius (Chiwetel Ejiofor)
* Oskaras – Geriausias antro plano aktorius (Michael Fassbender)
* Oskaras – Geriausias kostiumų dizainas (Patricia Norris)
* Oskaras – Geriausias režisierius (Steve McQueen)
* Oskaras – Geriausias montažas
* Oskaras – Geriausias produkto įvaizdžio kūrimas

### „Auksiniai gaubliai“
Filmas laimėjo „Auksinį gaublį“ kaip geriausias filmas.

### AFI
**Amerikos filmų instituto pripažinimas**
* Metų filmas – 1 vieta

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
* 
*
Alan Marshall

**Alanas Maršalas** (, 1902 m. gegužės 2 d. – 1984 m. sausio 21 d.) – australų rašytojas, humanistas, socialinės dokumentikos kūrėjas.

Alaną Maršalą išgarsino autobiografinis romanas „Aš moku šokinėti per balas“ (, 1955), kuriame pasakojama apie rašytojo vaikystės patirtis, susirgus poliomielitu. 1962 ir 1963 m. buvo išleistos dar dvi Alano Maršalo knygos, paremtos autentiškomis autoriaus patirtimis. Maršalo romanuose aprašoma Australijos gamta, paprastų žmonių kasdienybė ir, svarbiausia, neįgalaus vaiko bandymas gyventi pilnavertį gyvenimą.

Parašė daug apsakymų, nuolat reiškėsi periodiniuose leidiniuose. Aktyviai rėmė neįgalius vaikus – pats Alanas Maršalas nuo 6 metų amžiaus liko suparalyžiuotas ir sunkiai vaikščiojo.

## Nuorodos
* Knygos „Aš moku šokinėti per balas“ ištrauka (lietuvių k.) 
* Alano Maršalo biografija (anglų k.) 
* Straipsnis, skirtas Alano Maršalo 100-osioms gimimo metinėms (anglų k.)
Persiko linija

**Persiko linija** () – 1976 m. Italijoje sukurta erotinė drama.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Martine Brochard – Viviana
* Gloria Guida – Tonina
* Alberto Terracina – Davidas
* Diego Ghiglia – Vivianos vyras
* Emilio Cigoli – Davido dėdė
Meilė pirmos klasės vagone

**Meilė pirmos klasės vagone** () – 1980 m. Italijoje sukurta komedija.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Enrico Montesano – Karmelo
* Sylvia Kristel – Beatričė
* Lorenzo Aiello – Malkolmas
* Felice Andreasi – Oskaras Dela Rosa
* Franca Valeri – Oskaro žmona
* Sergio Di Pinto – Bipo
* Christian De Sica
* Luc Merenda
* Adriana Russo
* Elisa Mainardi

## Turinys

Žmona išsiunčia vyrą su judviejų 4 metų sūnumi Malkolmu pas senelę. Karmelo sėda su berniuku į traukinį ir pirmą kartą lieka vienas su sūnumi, kurio auklėjime pats niekada nedalyvavo, nes žmona jau kurį laiką gyvena su kitu. Karmelo sunkiai sekasi suvaldyti berniuką, kuris krečia išdaigas traukinio keleiviams, tačiau jo dėmesį netrukus patraukia tame pačiame kupė važiuojanti Beatričė...
Mystère

**Mystère** – 1983 m. Italijoje sukurtas trileris.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Carole Bouquet – Misterė
* Phil Coccioletti – inspektorius Koltas
* Duilio Del Prete – kapitonas Levis
* John Steiner – Ivanovas
* Gabriele Tinti – Minkas
* Janet Agren – Pamela
* Peter Berling – Reinhardas

## Turinys

Dvi prostitutės, Misterė ir Pamela, viešbutyje susitinka su klientu, iš kurio vėliau Pamela nugvelbia brangų žiebtuvėlį. Šiame, kaip paaiškėja, buvo paslėptas mikrofilmas ir jo ieškantis vyras pradžioje nužudo žiebtuvėlį turėjusį vyrą, po to – Pamelą, tačiau žiebtuvėlis per klaidą atsiduria Misterės rankinėje. Išvengusi pasikėsinimo, ji tampa inspektoriaus Kolto globotine, tačiau paaiškėja, kad žudikas – šio viršininkas. Jiems pavyksta šiuo, tačiau tuomet į Kolto ir Misterės medžioklę įsitraukia vis daugiau žmonių. Koltas nusprendžia grąžinti žiebtuvėlį mainais į milijoną dolerių, o gavęs pinigus, mėgina su Mistere išvykti iš šalies...
San Visente del Raspeigas

**San Visente del Raspeigas** () – miestas ir savivaldybė Alikantės aglomeracijoje, Alikantės provincijoje, Ispanijoje. Populiacija – 56 302 žmonės (2015 m. duomenys). Mieste įsikūręs Alikantės universiteto padalinys. San Visente del Raspeigas įkurtas 1836 m. Miesto šūkis: *Sequet però sanet* ().

Kasmet, pavasarį ir vasarą, vyksta dvi šventės: *Fogueres de Sant Vicent* ir *Moros i Cristians* atitinkamai.

## Galerija

Iglesia San Vicente Ferrer.JPG|Bažnyčia
Ayuntamiento de San Vicente del Raspeig.JPG
Antigua Estación de tren de San Vicente del Raspeig.JPG|Traukinių stotis
Claus Sluter

**Klausas Sliuteris** (Klasas Sliuteris, , apie 1345–1405/06 m.) – iš Nyderlandų kilęs viduramžių skulptorius.

## Biografija

Klausas Sliuteris gimė apie 1340−1345 m. Harleme Olandijoje. 1379−1385 m. dirbo Briuselyje. Po to tapo Burgundijos hercogo Pilypo II Drąsiojo skulptoriaus Jean de Marville asistentu Dižone, bei po jo mirties 1389 m. − hercogo pirmuoju skulptoriumi. Vienu iš garsiausių K. Sliuterio ir jo vadovaujamų dirbtuvių kūrinių tapo projektas „Mozės šulinys“ šalia Dižono buvusiame kartuziečių vienuolyne (sukurtas apie 1395−1406 m.). Kita skulptūrų grupė, vaizduojanti Madoną, šventuosius ir hercogą su žmona buvo sukurta vienuose vienuolyno vartuose. Ji buvo pradėta Jean de Marville ir išlikusi ne pilna.

K. Sliuteris kūrė Pilypo II Drąsiojo kapo projektą, pradėtą taip pat Jean de Marville. Šis projektas nebuvo baigtas dėl K. Sliuterio mirties ir vėliau ties juo dirbo skulptoriaus sūnėno Claus de Werve vadovaujamos dirbtuvės, todėl nustatyti K. Sliuterio indėlį projekte labai sunku. Kapo gedėtojų skulptūrų grupė tikriausiai yra sukurta K. Sliuterio ar atlikta pagal jo projektus. Vienas iš ryškiausių K. Sliuterio skulptūros nuopelnų buvo figūrų išlaisvinimas nuo struktūrinės−architektūrinės paskirties. Jo skulptūros pasižymi monumentalumu ir vaizduojamu emociniu dvasingumu, nebūdingu to meto prancūzų skulptūrai. K. Sliuterio įtaka pasireiškė XV a. pradžios ankstyvojoje Nyderlandų dailėje.

## Darbų galerija


Vaizdas:Champmol, portal.JPG| *Champmol* vienuolyno vartai Dižone
Vaizdas:Dijon - Chartreuse de Champmol - Portail 4.jpg | Madonos su kūdikiu statula iš arti
Vaizdas:Well of Moses, Champmol, 2010.JPG | „Mozės šulinys“
Vaizdas:Dijon Philippe le Hardi Tombeau1.jpg| Hercogo Pilypo II Drąsiojo kapas
Vaizdas:Philip the Bold tomb (Надгробие Филиппа Смелого) 04.jpg| Hercogo Pilypo II Drąsiojo kapo gedėtojų figūros iš arti


## Šaltiniai

* Encyclopaedia Britannica
* Richard K. Emmerson. *Key Figures in Medieval Europe*. Routledge, − 2013, p. 604
Andžejus Tenčinskis (1613)

**Andžejus Tenčinskis** (g. 1576 m. rugsėjo 20 d., m. 1613 m. Varšuva) – Vislicos 1603 metais,Belzo kaštelionas 1612-1613 metais, Stryjaus saeniūnas 

## Biografija
Krokuvos vaivados Andžejaus Tenčinskio sūnus. Buvo vedęs Kateriną Leščinską, Andžejaus Leščinskio ir Sofijos Jadvygos Opalinskos dukterį. 

Palaidotas Stašovo bažnyčioje. 

## Literatūra
* Opis historyczny parafii i miasta Staszów do 1918 r.. Staszów: Parafia Rzymsko-Katolicka, 1990.

## Išnašos

## Nuorodos
Janas Gostomskis

**Janas Gostomskis** (g. 1576 m., m. 1623 m.) – Inovroclavo, Kališo ir Kujavijos Bresto vaivada. 

## Biografija
Poznanės vaivados Jerinimo Gostomskio sūnus.

Tėvas davė jam valdyti Valecko (1593–1623), Varkos, Grojecko, Gabinsko ir Strelecko seniūnijas. Buvo išrinktas pasiuntiniu į 1605 metų seimą. Nuo 1611 metų buvo paskirtas Inovroclavo vaivada, Brest-Kujavijos (1620) ir Kališo vaivada (nuo 1620).

1599 metais važiavo į Prahą pasiuninybėje pas karalaitį Rudolfą II. Būdamas jaunas perėjo iš kalvinizmo į katalikybę. 

## Šeima
Vedė Sofiją Tenčinską, Krokuvos vaivados Adžejaus Tenčinskio ir Sofijos Debovskos dukterį. 

## Nuorodos

|-
Augustas Kazimieras Sulkovskis

Kunigaikštis **Augustas Kazimieras Sulkovskis** (, 1729 m. lapkričio 15 d. – 1786 m. sausio 7 d.) – ATR valstybinis veikėjas, 2-ras Besko Bialos kunigaikštis (1762–1786), 1-mas Rydzinsko ordinatas (1762–1786), pirmas Gniezno vaivada (1768–1775), Kališo (1775–1778) ir Poznanės vaivada (1778–1786), Lenkijos armijos divizijos generolas, Austrijos rūmų kamergeris.

## Biografija
Lenkijos aristokrato, pirmojo Belsko Bialos kunigaikščio (1752–1762) Aleksandro Juzefo Sulkovskio (1695–1762) ir Marijos Franciskosa fon Štein sūnus.

1754 metais Augustas Kazimieras Sulkovskis buvo išrinktas pasiuntiniu į seimą nuo Veliunos žemės. Dalyvavo Septynerių metų kare prieš Prūsiją (1756–1763). 1762 metų gegužę po savo tėvo mirties Augustas Kazimieras Sulkovskis paveldėjo Belsko Bialos kunigaikštystę Silezijoje ir Rydzino ordinaciją.

1764 metais kunigaikštis Augustas Kazimieras Sulkovskis dalyvavo Stanislovo Augusto Poniatovskio išrinkime į Lenkijos karaliaus sostą. Tais pačiais 1764 metais gavo Karūnos didžiojo raštininko pareigybę, 1765–1768 metais generolo laipsnyje buvo kadetų korpuso Varšuvoje vicekomendantu.

Jo garbingi titulai: Augusto III kamergeris, Ispanijos grandas, Anglijos peras, Maltos ordino Lenkijoje prioras. 1765 metais tapo Švento Stanislovo ordino kavalieriumi. 1766 metais buvo antrą kartą išrinktas į seimą nuo Plocko vaivadijos. Edukacinės komisijos, sudarytos 1773 metais, narys.

1768 metais kunigaikštis Augustas Kazimieras Sulkovskis buvo paskirtas pirmuoju Gniezno vaivada, 1775 metais gavo Kališo vaivados pareigybę, o 1778 metais tapo Poznanės vaivada. 1775–1776 metais – Pastovios Tarybos maršalka. 1782 metais gavo Lenkijos armijos generolo-leitenanto laipsnį. 1774 m. gruodžio 23 d. tapo Baltojo erelio ordino kavalieriumi.

1773–1775 metų seime Augustas Kazimieras Sulkovskis įėjo į seimo delegacijos, priverstos Rusijos, Austrijos ir Prūsijos diplomatams spaudžiant sutikti pirmam ATR padalijimui, sudėtį.

Nuo 1775 metų Augustas Kazimieras Sulkovskis gavo metinę pensiją nuo Rusijos pasiuntinio.

1784 metais Rydzine įkūrė karinę mokyklą.

Maltos ordino narys, Aleksandro Neviškio ir Švento Huberto ordinų kavalierius.

1786 metų sausį 56-metis kunigaikštis Augustas Kazimieras Sulkovskis mirė Lešne, buvo palaidotas Rydzynoje.

## Šeima
1766 m. birželio 15 d. kunigaikštis Augustas Kazimieras Sulkovskis vedė Liudviką Mnišek (1751–1799), Lietuvos didžiojo pakamario Jono Karolio Mnišeko (1716–1759) ir Katerinos Zamoiskos (m. 1771) dukterį, nuo santuokos su kuria vaikų neturėjo.

## Literatūra
* Topolska B., «Sułkowski August», [w:] Wielkopolski Słownik Biograficzny, Warszawa 1981, s. 716–717.
* H. P Kosk Generalicja polska t. 2 wyd.: Oficyna Wydawnicza «Ajaks» Pruszków 2001.

## Nuorodos

|-
Jacekas Malachovskis

**Jacekas Malachovskis** (Janas-Hiacintas Malachovskis, 1737 m. rugpjūčio 25 d., Konskiai – 1821 m. kovo 27, d. Bodzechuvas) – ATR valstybinis veikėjas, Karūnos didysis pastalininkas (1764), Karūnos didysis referentas (1764–1780), priešpaskutinis Karūnos didysis kancleris (1780–1792). Ostrolenkos (1756), Petrakavo (1758) ir Horodoko seniūnas (1762).

## Biografija
Lenkijos bajorų Malachovskių giminės atstovas, herbo „Nalencz“ savininkas. Karūnos didžiojo kanclerio Jano Malachovskio (1698–1762) ir Izabelės Chumieckos (m. 1783) trečiasis sūnus.
 
1765 metais buvo pasiuntiniu Sankt Peterburge, po to užsienio reikalų ministru, nuo 1786 metų kancleris. Ketverių metų seime buvo toli nuo patriotinio judėjimo ir, karaliui pranešus apie naujos konstitucijos (gegužės 3) paskelbimą, davė tą planą Jakovui Ivanovičiui Bulgakovui. 1792 metais jis patarė karaliui prisijungti prie Targovicos konfederacijos, kurioje dalyvavo pats.

1794 metais lenkai perdavė jį kariniam teismui, bet jis išvengė teismo ir mirė po daugelio metų nežinomomis aplinkybėmis. Išleistas jo veikalas „Mówy i pisma publiczne“ (1809).

## Šeima
1765 metais buvo vedęs Petronėlę Antaniną Rževuską (m. 1806), Palenkės ir Podolės vaivados Mykolo Juozapo Rževuskio (1699–1769) ir Pranciškos Cetner dukterį. Vaikai:

* Janas Malachovskis (1769–1821), vedęs Barborą Soltyk
* Pranciška Malachovska, Lenkijos armijos generolo majoro Kristupo Dunino-Karvickio žmona

## Literatūra
* Малаховский, Яцек // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). – СПб., 1890–1907.
## Nuorodos

|-
Mannaja

**Mannaja** – 1977 m. Italijoje sukurtas vesternas. Juostoje gausu simbolių, taip pat šiam žanrui neįprastų emocinių scenų. Filme akivaizdi „Džango“ įtaka, o juosta ilgą laiką dėl smurto scenų uždrausta Švedijoje. 

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Maurizio Merli – Bleidas (Manaja)
* John Steiner – Teo Veleris
* Sonja Jeannine – Debora MakGovan
* Philipper Leroy – Edas MakGovanas
* Martine Brochard – Anžela
* Donald O‘Brien – Bertas Kreivenas
* Sophia Lombardo – Liusė
* Antonio Casale – Dalmanas

## Turinys

Premijų medžiotojas Bleidas, pravarde Manaja, sugavęs nusikaltėlį, atgabena jį į artimiausių miestelį, kad gautų pinigus. Čia jis neranda šerifo, tačiau sužino, jog jame viską kontroliuoja Edas MakGovanas, kaltas dėl jo tėvo mirties. Po susidūrimo su MakGovano žmonėmis Bleidas priverstas pasitraukti iš miesto ir slapstytis su keliaujančiu kabaretu. Tuo metu MakGovano patikėtinis Veleris suorganizuoja šio dukters Deboros pagrobimą ir MakGovanas nusamdo Bleidą, kad šis ją išlaisvintu. Pasirodo, kad Veleris su Debora kartu sukurpė planą kaip atsikratyti šios tėvo ir perimti miestelio bei greta esančių kasyklų kontrolę ir Bleidas vienas stoja su judviejų gauja į kovą...
Nežinomas venecijietis

**Nežinomas venecijetis** () – 1970 m. Italijoje sukurta drama, pasakojanti apie prieš kelerius metus išsiskyrusius sutuoktinius, kurie vėl trumpam, kelioms valandoms tarp traukinio reisų, susitinka Venecijoje. 

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Florinda Bolkan – Valerija
* Tony Musante – Enriko
* Toti Dal Monte
* Sandro Grinfan
* Brizio Montinaro 

## Apdovanojimai
Stanislovas Potockis (1776)

Grafas **Stanislovas Florionas Potockis** (; 1776 m. gegužės 6 d., Monastiriska – 1830 m. lapkričio 29 d., Varšuva) – generolas-adjutantas, senatorius-vaivada, Lenkijos kongreso kunigaikštystės pėstininkų vyriausiasis vadas.

Vienas iš šešių lenkų generolų sukilėlių, užmuštų 1831 m. sukilimo metu už atsisakymą pažeisti priesaiką, duotą Lenkijos carui ir visos Rusijos imperatoriui Nikolajui I.

## Biografija
Kilo iš Lenkijos magnatų Potockių, herbo „Piliawa“ savininkas. Haličo seniūno, grafo Juozapo Makarijaus Potockio ir Liudvikos Liubomirskos sūnus. Lvovo kašteliono Juozapo Potockio anūkas. Grafo Antono Potockio (brigados generolas, slaptasis patarėjas) vyresnysis brolis.

Karinę karjerą pradėjo 1794 metais Kostiuškos vadovaujamoje Lenkijos armijoje, sukilime prieš Rusijos imperijos ir Prūsijos jungtines pajėgas, kur jis buvo kunigaikščio Juozapo Poniatovskio adjutantas.

Napoleono karo dalyvis. 1809 Stanislovas Potockis pasireiškė Varuvos kunigaikštystės karo su Austrija karo Zamostės ir Sandomiero mūšiuose.

1818–1829 metais – Lenkijos kongreso kunigaikštystės 1-mos divizijos vadas. 1830 m. lapkričio 29 d. naktį, siekdamas užkirsti kelią Lenkijos sukilimo pradžiai, buvo sukilėlių užmuštas už atsisakymą pažeisti priesaiką, duotą Lenkijos carui ir visos Rusijos imperatoriui Nikolajui I, ir prisijungti prie jų bei vadovauti sukilėlių pajėgoms.

Ištikimiems priesaikai lenkų generolams 1841 metais, prabėgus 10 metų po 1831 metų sukilimo numalšinimo, vienoje Varšuvos aikštėje, imperatoriaus Nikolajaus, asmeniškai padariusio busimo obelisko eskizą, įsakymu buvo pastatytas paminklas septyniems generolams:

* Mauricijui Hauke (),
* Stanislovui Potockiui (),
* Juzefui Novickiui (),
* Ignotui Bliumeriui (),
* Stanislovfui Trembickiui (),
* Tomašui Janui Sementovskiui ()
* pulkininkui Filipui Nereušui Meciševskiui().

Ant paminklo buvo iškaltas užrašas: „Lenkams, gulusiems 1830 metais už ištikimybę savo Monarchui“ ().

Paminklas buvo nepopuliarus tarp miestelėnų, kurie 1830 metų sukilėlius skaitė didvyriais, o nuo jų rankų žuvusius generolus – tautos išdavikais. 1917 m. balandį, Antrojo pasaulinio karo metu, vokiečių pajėgoms okupavus Varšuvą, paminklas Varšuvos gyventojų buvo išardytas.

S.Potockis palaidotas Varšuvos Povonzkų kapinėse.

## Šeima
Pirmoji žmona – Jozefa Sologub (m. 1828), Lenkijos Seimo nario Jurgio Sologubo duktė, kurią jis vedė 1798 metais. Ji buvo jo sūnaus Leono Potockio (1799–1864), žinomo Lenkijos rašytojo, motina. Ta santuoka baigėsi skyrybomis. Antroji žmona (nuo 1815 m. vasario) Mariana (Marija Kazimirovna) Gurska (Gorska).

## Nuorodos
* ''Надежда Ивановна Голицына. Воспоминания о польском восстании 1830-31 гг''
* Сокол К. Г. Русская Варшава. М., 2002.
* Б. Н. Тарасов. Николай I и его время 
* Armia Królestwa Polskiego
Ignotas Dembinskis

**Ignotas Dembinskis** (g. 1753 m. Krokuva, m. 1799 m. Krokuva) – medžioklis, pasiuntinys į seimą, kamergeris. Henriko Dembinskio – sukilimo dalyvio tėvas. 

## Biografija
Arnolfo Stepono ir Kunegundos Aksak sūnus. 1778 metais buvo Stanislovo Austo Poniiatovskio kamergeris, 1784 m. – medžiokliu, vėliau – Krokuvos vėliavininku. Pasiuntinys nuo Krokuvos vaivadijos į 1784 metų seimą. Buvo Ketverių metų seimo komisaru nuo Krokuvos pavieto.

## Išnašos

## Nuorodos
* sejm-wielki.pl
* Wiśniewski Jan - Historyczny opis kościołów, miast, zabytków i pamiątek w stopnickiem. Marjówka 1929.
Kazimieras Krasinskis

**Kazimieras Krasinskis**  (g. 1725, m. 1802 m.) – Karūnos tribunolo maršalka 1783 metais, politinis veikėjas, Prūsijos grafas nuo 1798, Stanislovo Leščinskio kamergeris nuo 1747, Krasnostavo ir Novo Krčinos seniūnas, Karūnos didysis stovyklininkas nuo 1763 metų.

Buvo karaliaus Liudviko XV dvariškis. 

1764 metais buvo Stanislovo Augusto Poniatovskio elektorius nuo Chelmo žemės.

Buvo seimo maršalka iki 1782 metų lapkričio 9 d. Varšuvoje. Pasiuntinys į 1784 metų seimą nuo Drohičino žemės. 

Už nuopelnus apdovanotas Baltojo erelio ordinu 1763 metais. 

## Vaikai
Turėjo sūnų Juozapą Motiejų ir dukterį Elžbietą. 

## Išnašos

## Nuorodos

|-
Varlė jautis

**Varlė jautis** (*Lithobates catesbeianus, Rana catesbeiana*) – varlių rūšis, priklausanti tikrųjų varlių (*Ranidae*) šeimai. Paplitusi rytinėje Šiaurės Amerikos dalyje (JAV, Kanadoje), bet įveista ir vakarų pakrantėje.

Kūnas iki 20 cm ilgio, sveria iki 600 g. Nugara rusva su neryškiomis tamsiomis dėmėmis, pilvas balsvas.

Varlė jautis gyvena įvairiuose stovinčio vandens telkiniuose. Maitinasi bestuburiais, smulkiomis žuvimis. Patinų kurkimas panašus į jaučio baubimą. Buožgalviai vystosi 2 metus.

Varlės jaučiai vidurio vakarų ir pietų JAV vartojamos maistui, veisiamos tvenkiniuose.

## Šaltiniai
Varzi Jatčis

**Varzi Jatčis** (, ) – gyvenvietė Rusijoje, pietų Udmurtijoje, 92 km į pietus nuo Iževsko. Balneologinis ir purvo terapijos kurortas (gydomos judamojo aparato, ginekologinės, periferinės nervų sistemos ligos). Veikia sanatorijos. Yra mokykla, biblioteka, kultūros namai, ligoninė.

## Šaltiniai
Žvakinis raugmedis

**Žvakinis raugmedis** (*Toxicodendron succedaneum*), seniau – ***vaškinis žagrenis*** (*Rhus succedanea*) – anakardinių (*Anacardiaceae*) šeimos krūmų ar nedidelių medžių rūšis, paplitusi Rytų Azijoje, bet dabar vietomis įveista (Australijoje, Naujojoje Zelandijoje, Indijoje, Pietryčių Azijoje).

Aukštis iki 10 m. Lapai plunksniški, žiedai susitelkę į šluoteles, gelsvi. Vaisius – kaulavaisis.

Japonijoje, Kinijoje žvakinis raugmedis auginamas kaip techninis augalas: iš jo vaisių minkštimo gaminamas japoniškasis vaškas (naudojamas žvakių, muilo, blizgiklių, kosmetikos, lubrikantų gamybai), iš sėklų – aliejus (naudojamas kaip biodyzelinas). Iš medžio stiebo įpjovų tekančios sultys vartojamos farmacijoje ir lakui gerinti. Lapuose yra iki 20 % rauginių medžiagų.


Rhus succedanea-02.jpg|Lapai
Rhus succedanea-03.jpg|Žievė
Toxicodendron succedaneum - Köhler–s Medizinal-Pflanzen-272.jpg|Požymiai


## Šaltiniai
Vatenšeidas

**Vatenšeidas** () – buvęs miestas Vokietijoje, Šiaurės Reino-Vesfalijos žemėje, nuo 1975 m. – Bochumo miesto dalis. Yra zoologijos sodas.

## Istorija

Miesto teisės Vatenšeidui suteiktos 1432 m. XX a. antroje pusėje vystyta juodosios metalurgijos, mašinų gamybos, elektrotechnikos, metalo apdirbimo, siuvimo, popieriaus, avalynės pramonė. 1973 m. mieste gyveno 81,4 tūkst. gyventojų.

## Šaltiniai
Citrininė aloyzija

**Citrininė aloyzija** (*Aloysia citrodora*), dar žinoma kaip **citrininė verbena** (*Verbena triphylla*) arba **citrininė lipija** (*Lippia citriodora*) – verbeninių (*Verbenaceae*) šeimos žolinis augalas, kilęs iš Pietų Amerikos vidurio-pietinės dalies (Argentina, Peru, Brazilija, Bolivija, Čilė, Urugvajus, Paragvajus), bet dabar auginamas daugelyje tropinių kraštų (į Europą atvežtas XVII a.).

Tai sumedėjęs žolinis augalas ar puskrūmis, užaugantis iki 2–3 m aukščio. Lapai paprastieji, pailgi, iki 8 cm ilgio, lygiakraščiai. Žiedai šviesiai alyviniai, susitelkę į žiedyną, žydi pavasario pabaigoje–vasaros pradžioje. Citrininė aloyzija jautri šalčiui – temperatūrai nukritus žemiau 0 °C augalas netenka lapų, nors stiebas pakelia iki -10 °C šaltį.

Augalas skleidžia malonų, citriną primenantį kvapą, todėl plačiai naudojamas kulinarijoje – iš citrininės aloyzijos lapų gaminama arbata, jais gardinami konditerijos gaminiai, jogurtai, žuvies patiekalai, šerbetai. Eteriniai aliejai naudojami parfumerijoje. Citrininės aloyzijos syvai pasižymi priešgrybelinėmis savybėmis, yra antioksidantas, arbata pasižymi raminamosiomis savybėmis, tinka miegui gerinti. Augalas dekoratyvus, auginamas soduose, gėlynuose.

Vietiniai pavadinimai:
* 
* 
* 


Aloysia citrodora 001.JPG|Krūmas (Karlsrūjės botanikos sodas, Vokietija)
Der Zitronenstrauch, Aloysia citrodora, Verbenaceae, Zitronenverbene, Habitus 01.jpg|Lapai
Lippia citriodora 0057.JPG|Žiedai
Varnemiundė

**Varnemiundė** () – miestas šiaurės rytų Vokietijoje, Meklenburge-Pomeranijoje; Rostoko priemiestis. Tai kurortas ir jūrų uostas, įsikūręs Baltijos jūros pakrantėje, prie Varnovo upės žiočių. Veikia laivų statykla, vystomas turizmas. Yra kruizinių laivų terminalas, veikia kelto linija į Gedserį (Danija). Yra 1897 m. pastatytas švyturys, išskirtinės architektūros *Teepott* kompleksas, kurhauzas, senieji namai. Veikia Rostoko universiteto padalinys.

## Istorija

Iš nedidelio žvejų kaimo Varnemiundė ėmė plėtosis XIX a. Vėliau tapo svarbiu žvejybiniu uostu ir laivų statykla.


Rostock asv2018-05 img65 Warnemuende view from lighthouse.jpg|Promenada
Rostock asv2018-05 img62 Warnemuende port.jpg|Švyturys
W´münde Altstadt (02) 2006-09-21.JPG|Senamiesčio architektūra


## Šaltiniai