open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Edmund Leach

**Ronaldas Edmundas Ličas** (*Edmund Ronald Leach*; 1910 m. lapkričio 7 d. – 1989 m. rugsėjo 6 d.) – Jungtinės Karalystės socialinis antropologas.

## Biografija
Edmundas Ličas 1932 m. baigė inžinerijos studijas Kembridže, kaip verslininkas dirbo Kinijoje. Lankėsi Lan Ju saloje, kur pradėjo stebėti vietos gyventojus jamius. Grįžęs į Angliją studijavo antropologiją Londono ekonomikos mokykloje, buvo Bronislavo Malinovskio mokinys. 1939 m. išvyko stebėjimams į Birmą, į Kačinų aukštumas, prasidėjus karui prisijungė prie Birmos armijos, įgijo majoro laipsnį. 1947 m. pagal stebėjimų Birmoje duomenis apsigynė daktaro disertaciją. 1948 m. atliko stebėjimus Saravake. 1953–1979 m. dėstė Kembridžo universitete. 1971–1975 m. Karališkojo antropologijos instituto prezidentas, nuo 1972 m. – Britų akademijos narys. 1975 m. įšventintas į serus.

## Veikla
Edmundas Ličas tyrinėjo Pietryčių Azijos tautas, gilinosi į jų politinę sąrangą ir ją grindžiančius veiksmus.

Pasak Ličo, kultūrinės logikos tikslas yra primesti klasifikacines ribas pasauliui. Paprasčiausių gestų ar pačių sudėtingiausių mitų prasmė gali būti suprasta vien tiktai per priešinių reikšmių struktūros atskleidimą. Kadangi žmogiškojo proto loginės operacijos yra universalios, turėtų būti įmanoma dekoduoti egzotines kultūras ir išversti jas į analogiškas kognityvines opozicijas mūsų pačių kultūrose. Ištyrinėjęs Šiaurės Birmos gyventojų – kačinų ir šanų gyvenimo būdą jis parodė, kad esama ryšio tarp mito ir politinio proceso, kurie abu yra nestabilūs ir įvairiaprasmiai. Egalitarinis ir hierarchinis valdymo būdai gali veikti drauge. Pasak Ličo, nuolat yra varžomasi dėl kultūrinių kategorijų, kurios atviros įvairioms interpretacijoms. Jis pabrėžė, kad būtent mitai atlieka legitimizuojančias funkcijas politikoje.

## Bibliografija
Svarbiausi darbai:
* Aukštutinės Birmos politinės sistemos (*Political Systems of Highland Burma*, 1954 m.)
* Permąstant antropologiją (*Rethinking Athropology*, 1961 m.)
* Kultūra ir komunikacija (*Culture and Communication*, 1976 m.)

## Šaltiniai
Mary Douglas

**Meri Daglas** (*Mary Douglas*, 1925 m. kovo 25 d. – 2007 m. gegužės 16 d.) – Jungtinės Karalystės socialinė antropologė, struktūralizmo ir struktūrinio funkcionalizmo atstovė.

## Biografija
Gimė kaip Margaret Meri Tiu (*Margaret Mary Tew*) britų kolonijinių darbuotojų šeimoje Italijoje. 1939–1943 m. mokėsi Šv. Onos kolegijoje Oksforde, buvo Evanso Pričardo mokinė. 1949 m. atliko stebėjimus Belgijos Konge, tyrė Kubos kultūros tautą lelus. XX a. vid. apsigynė daktaro disertaciją. Vėliau dėstė Londono universiteto koledže. XX a. 8-dešimtmetyje persikėlė į JAV, dirbo Šiaurės Vakarų, Prinstono universitetuose. 1986 m. – Upsalos universiteto garbės mokslų daktarė. 1988 m. grįžo į Angliją. 1989 m. Meri Daglas tapo Britų akademijos nare, 1992 m. apdovanota Britanijos imperijos ordinu.

## Veikla
Meri Daglas, atsiribodama nuo funkcionalistų ir psichologinės krypties antropologų, teigė, kad visuomenę sudaro ne socialinių taisyklių besilaikantys ir vaidmenis atliekantys automatai ir ne auklėjimo diktato suformuoti asmenys, o aktyviai tarpusavyje besiderantys moraliniai veikėjai. Remdamasi Klodo Levi-Stroso gamtos-kultūros paradigma, ją išvystė į universalią klasifikacinę sistemą, kurios ašis yra kūno-visuomenės paradigma. Pagal šią kertinę ašį atitinkamai metaforizuojami santykiai tarp tvarkos-netvarkos, vidaus-išorės ir, svarbiausia, tyro-grasaus. Pasak Daglas, tikėjimai apie tai, kas yra nešvaru ir kaip tai turi būti traktuojama, neturi būti suvesti į higienos sritį, bet į simbolių grandines, įsitvirtinusias struktūrinėse sistemose: kaip tam tikras daiktas ar dalykas atsiduria ne vietoje ir iškrenta iš tam tikros simbolinės tvarkos. Simboliai, M. Daglas supratimu, yra tiesiogiai susiję su socialinėmis institucijomis: būdami socialinės klasifikacijos priemonės, padeda susiorientuoti tarp įvairių daiktų, žmonių ir veiksmų kategorijų ir jas visas atskirti.

## Bibliografija
Pagrindiniai veikalai:
* Kultūrinis tendencingumas (*Cultural Bias*, 1978 m.)
* Natūralūs simboliai (*Natural symbols*, 1970 m.)
* Tyra ir grasa (*Purity and Danger*, 1966 m.)
* Rizika ir kultūra (*Risk and Culture*, 1982 m.)
* Kaip mąsto institucijos (*How Institutions Think*, 1987 m.)

## Šaltiniai
Donatas Sabeckis

**Donatas Sabeckis** (g. 1992 m. gruodžio 30 d. Kaune) – Lietuvos krepšininkas.

## Biografija
Karjerą pradėjo Kauno „Jazz“ komandoje. 2014 m. persikėlė į Marijampolės „Sūduvą“. Su „Sūduva“ 2016 m. tapo NKL čempionu.

2016 m. birželio 29 d. sudarė dvejų metų sutartį su Šiaulių „Šiauliais“.

2018 m. rugpjūčio 6 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Kauno „Žalgirio“ klubu, tačiau spalio 31 d. iki sezono pabaigos išnuomojo žaidėją Vokietijos Liudvigsburgo „MHP Riesen“ klubui.

2019 m. liepos pabaigoje išvyko į Kroatijos Zagrebo „Cibona“ klubą ir pasirašė dvejų metų sutartį.

2023 m. rugsėjo viduryje pasirašė trijų mėnesių sutartį su Panevėžio „Lietkabelio“ klubu. 2023 m. gruodžio 12 d. išvyko į Lenkiją atstovauti Slupsko „Czarni“ klubą.

2024 m. birželio pabaigoje sugrįžo į Lietuvą ir pasirašė vienerių metų sutartį su Mažeikių „M Basket“ klubu.

## Nacionalinė rinktinė
Atstovavo Lietuvos vyrų krepšinio rinktinei atrankoje į 2023 m. pasaulio krepšinio čempionatą. Debiutavo 2022 m. liepos 4 d. rungtynėse prieš Čekijos rinktinę.

## Pasiekimai

* 2× LKL rezultatyvių perdavimų lyderis (2018, 2023 m.)
* LKL perimtų kamuolių lyderis (2017 m.)

* NKL čempionas (2016 m.)
* NKL finalo naudingiausias žaidėjas (2016 m.)
* Šveicarijos krepšinio taurės čempionas (2021 m.)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Donatas Sabeckis – Basketnews.lt;
* Donatas Sabeckis – LKL.lt;
Max Gluckman

**Hermanas Maksas Glakmanas** (*Herman Max Gluckman*, 1911 m. sausio 26 d. – 1975 m. balandžio 13 d.) – Pietų Afrikos Respublikos ir Jungtinės Karalystės socialinis antropologas, Mančesterio antropologinės mokyklos subūrėjas.

## Biografija
Gimė žydų šeimoje Johanesburge. Baigė Vitvatersrando universitetą, 1934 m. išvyko į Oksfordo universiteto Ekseterio kolegiją. Ten mokėsi pas žymius to meto struktūrinio funkcionalizmo krypties antropologus Alfredą Redklifą Brauną ir E. E. Evansą-Pričardą. Tyrinėjo Barotselande gyvenusius lozius. 1941–1947 m. buvo Rodeso–Livingstono instituto direktorius. 1949 m. tapo Mančesterio universiteto profesoriumi.

## Veikla
Atliko stebėjimus Pietų Afrikoje, daugiausia tyrinėjo lozių paprotinę teisę, socialinės kaitos procesus Šiaurės Rodezijos kasyklose. Šie tyrimai atskleidė ir išryškino, kaip tradicinės socialinės formos, pvz., giminystė, gali išlaikyti ir net sustiprinti savo reikšmingumą vykstant sparčiai socialinei kaitai. Priešingai nei daugelis to meto antropologų, Maksas Glakmanas matė, kad dauguma visuomenių laikosi nuolatos spręsdamos konfliktus ir kad jos nėra tvirtos, jose nuolat reikalingas sudėtingas palaikomasis darbas.

## Bibliografija
Svarbiausi veikalai:
* Maišto ritualai Pietryčių Afrikoje (*Rituals of Rebellion in South-East Africa*, 1954 m.)
* Tvarka ir maištas Afrikos gentyse (*Order and Rebellion in Tribal Africa*, 1963 m.)
* Politika, teisė ir ritualas gentinėje visuomenėje (*Politics, Law and Ritual in Tribal Society*, 1965 m.)
* Atsakomybės perkėlimas (*The Allocation of Responsibility*, 1972 m.)

## Šaltiniai
Funkcionalizmas

**Funkcionalizmas** gali reikšti:
* funkcionalizmas – architektūros principas;
* funkcionalizmas – sąmonės filosofijos požiūrio taškas;
* struktūrinis funkcionalizmas – socialinių mokslų ir antropologijos kryptis.
Kula (antropologija)

**Kula** – resiproksinių mainų forma, žinoma iš Trobriando salų, esančių šalia Papua Naujosios Gvinėjos. Šią sąvoką išgarsino britų antropologas Bronislavas Malinovskis savo knygoje „Vakarinės Ramiojo vandenyno dalies argonautai“ (1922 m.), vėliau ją plėtojo prancūzas Marselis Mosas knygoje „Dovana“ (1924 m.). Šis žodis trobrianiečių kalba, reiškia apsikeitimą, dovanojant iš kriauklių pagamintus papuošalus.

Pasak antropologų, kula tai kompleksinis tarpgentinių resiproksinių mainų, apipintų mitais, maginėmis apeigomis ir institucionalizuotų
paprotinės teisės institucijomis, pavyzdys (panašus į Ramiojo vandenyno pakrantės indėnų potlačą). Kula tipo resiproksiniams apsikeitimams tarp gausybės kultūriškai labai skirtingų salų ir jose gyvenančių genčių (300–500 km plote) naudojami du kriauklių papuošalai: raudonų kriauklių karoliai *soulava* ir baltų kriauklių apyrankės *mwali*. Didžiuliai, tūkstantiniai tokių karolių ir apyrankių rinkiniai keliauja priešingomis kryptimis: *soulava* – pagal laikrodžio rodyklę, *mwali* – prieš. Gavęs dovanų, pvz., *soulava*, turi atidovanoti davėjui atitinkamos vertės *mwali*, o gautąjį papuošalą stengiamasi toliau perduoti, kad būtų palaikomas ryšys su kaimyninės salos gyventojais. Kol papuošalai apsuka visą ratą, praeina 4-5 metai. Toks dovanojimas neturi jokios tiesioginės utilitarinės reikšmės, bet palaiko socialinę tvarką tarp salyno gyventojų. Dalyvaujantieji viešuose *kula* mainuose savo gentainių atžvilgiu įgija didesnį prestižą. Kiti melaneziečių socialiniai institutai, pvz., politinė lyderystė, giminystė, rangų sistema, namų ūkiai, yra tiesiogiai susiję su kula.

## Šaltiniai
Kula

**Kula** gali reikšti:
* Kula – miestas Serbijoje;
* Kula – miestas Bulgarijoje;
* Kula – miestas Turkijoje;
* Kula – miestas Etiopijoje;
* Kula – miestas Nigerijoje;
* Kula – miestelis Australijoje, Naujajame Pietų Velse;
* Kula – upė Moldavijoje;
* Kula – užgesęs ugnikalnis Turkijoje;
* kula – įtvirtintas albanų, graikų, juodkalniečių, serbų senovės pastatas;
* kula – resiproksinių mainų pavyzdys iš Melanezijos;
* kula – giminė, šeima, gentis Indijos tradicijoje.

Taip pat:
* kulai – tajų tauta (Pietryčių Azija);
* kulai – Australijos aborigenų tauta;
* kulai – idžų gentis Nigerijoje.
Zagoruikos tema

**Zagoruikos tema** – tai šachmatų kompozicijos tema. Sutinkama dažniausiai dviejų ėjimų šachmatų uždaviniuose. Esmė – uždavinio pradinėje padėtyje esančių teminių variantų matai kinta du kartus.
Matų kaita turi vykti mažiausiai trijose uždavinio fazėse.
Ji, po dviejų juodųjų ėjimų, kartojamų mažiausiai trijose fazėse, atrodo taip:

# Iliuzinis žaidimas – 1…a/b 2.A/B(#)
# Klaidinantis pėdsakas – 1.? 1…a/b 2.C/D(#)
# Sprendinys – 1.! 1…a/b 2.E/F(#)

## Istorija
Nors matų kaitos, pereinant į kitą faze, uždaviniai buvo žinomi ir anksčiau, tačiau šios temos pradžia laikoma L. Zagoruikos kompozicija 1948 m. paskelbta žurnale *Shakhmaty v SSSR*.

Temą pavadinta baltarusių šachmatų kompozitoriaus Leonido Zagoruiko vardu (* Леонид Иванович Загоруйко*; 1923–1999).

## Uždavinių pavyzdžiai

Prancūzų šachmatų kompozitoriaus Mišelio Cailaudo (* Michel Caillaud*; gim. 1957) uždavinyje turime pagrindinį Zagoruikos temos matų kaitos atvejį 3x2 formate, kai trijose fazėse: iliuzinio žaidimo, klaidinančio pėdsako ir sprendinio, juodiesiems, ginantis tais pačiais: **1…Kxd4** ir **1…Bxd4** ėjimais, kiekvienoje fazėje skelbiami skirtingi matai.

Argentinos šachmatų kompozitoriaus Horacijaus Musantės (*Horacio Musante*; gim. 1917) uždavinyje tema, lyginant su M. Cailaudo uždaviniu, platesnė – apima dar vieną uždavinio faze, todėl žymima kaip 4x2 Zagoruikos tema.

Juodųjų pagrindiniai gynybiniai ėjimai **1…Že2** ir **1…Žh3** turi trūkumų, kadangi užstoja juodųjų bokštų linijas. Baltieji tuo naudojasi keturis kartus: iliuziniame žaidime, dviejuose klaidinančiuose pėdsakuose (dvi fazės) ir sprendinyje. Į juodųjų gynybinius **1… Že2 ir 1…Žh3** ėjimus jie atsako – keturiais skirtingais matais juodųjų karaliui .

Graikų šachmatų kompozitoriaus Demetriuso Kapraloso (* ημήτριος Καπράλος*; 1927–1994 m.) kompozicijoje turime
Zagoruikos temą 3x3, kur matai trijose uždavinio fazėse į tuos pačius gynybos ėjimus yra skirtingi. Šis uždavinys Skopjės šachmatų olimpiadoje buvo įvertintas aukso medaliu.

|width="33%" |

|width="33%" |

Zagoruikos tema kuriami ne tik dviejų, bet ir daugiau ėjimų šachmatų uždaviniai.
Ji šachmatų kompozitorių naudojama, kuriant: tiesioginius, atvirkščio mato ir pasakiškus šachmatų uždavinius
{|
|width="33%" |

|width="33%" |

|width="33%" |

## Šaltiniai

## Nuorodos

Uždaviniai Zagoruiko tema

Peteris Vongas. Zagoruikos tema.
George Murdock

**Džordžas Piteris Merdokas** (*George Peter Murdock*, 1897 m. gegužės 11 d. – 1985 m. kovo 29 d.) – Jungtinių Amerikos Valstijų antropologas, tarpkultūrinių tyrimų krypties pradininkas.

## Biografija
Gimė fermerių šeimoje, kurioje 5 kartos vertėsi ūkininkavimu. Jeilio universitete įgijo Amerikos istorijos bakalauro laipsnį. Mokėsi Harvardo teisės mokykloje, bet po metų išvyko į kelionę aplink pasaulį ir susidomėjo tradicine materialine kultūra ir antropologija. 1925 m. Jeilio universitete įgijo antropologijos daktaro laipsnį. Dirbo jame antropologijos katedros vadovu. 1960–1973 m. dirbo Pitsburgo universitete.

## Veikla
Džordžas Merdokas atliko stebėjimus Okinavoje, Mikronezijoje, tarp indėnų haidų.

Merdoko sukurtas tarpkultūrinio palyginimo metodas – klasikinės kiekybinės duomenų analizės metodologijos antropologijoje pagrindas. Merdokas, panaudodamas 250 atrinktų reprezentatyvių visuomenių imtį, siekė nustatyti kultūros elementų išsidėstymo įvairiose kultūrose koreliaciją bei pasekti istorinės raidos trajektorijas – tiek bendrai, tiek ir tam tikruose kultūriniuose regionuose ar panašiuose kultūros tipuose. Šiuo metodu imta naudotis siekiant sukaupti ir panaudoti kultūrinius-antropologinius duomenis iš viso pasaulio, kad būtų galima patikrinti bendrąsias žmonių kultūrinio elgesio hipotezes (tam tikslui Jeilyje įkurtas duomenų bankas – HRAF).

Pasak Merdoko, patikrinti bendruosius kultūros dėsnius galima tik nuosekliai laikantis tam tikros procedūros. Jis išskyrė 4 etapus: 1) hipotezių ir teoremų sukūrimas; 2) jų tikrinimas; 3) kritinė rezultatų analizė arealo ir pasiskirstymo požiūriu; 4) detalus išimtinių/negatyvių atvejų tikrinimas.

## Bibliografija
Svarbiausi veikalai:
* Socialinė struktūra (*Social Structure*, 1949 m.)
* Pasaulio kultūrų apybraiža (*Outline of World Cultures*, su kitais, 1951 m.)
* Afrika – jos tautos ir jų kultūros istorija (*Africa: Its peoples and their culture history*, 1959 m.)
* Etnografinis atlasas (*Ethnographic Atlas*, 1967 m.)
* Ligų teorijos: pasaulinis tyrimas (*Theories of Illness: A World Survey*, 1980 m.)
* Pasaulio kultūrų atlasas (*Atlas of World Cultures*, 1981 m.)

## Šaltiniai
Clifford Geertz

**Klifordas Džeimsas Gercas** (*Clifford James Geertz*, 1926 m. rugpjūčio 23 d. – 2006 m. spalio 30 d.) – Jungtinių Amerikos Valstijų kultūros antropologas, vienas svarbiausių simbolinės-interpretacinės antropologijos mokyklos atstovų.

## Biografija

1956 m. baigė socialinius mokslus Harvardo universitete, mokėsi pas Talkotą Parsonsą. 1958–1960 m. dėstė Berklio, 1960–1970 m. Čikagos universitetuose, nuo 1970 m. Prinstono universiteto profesorius. Buvo Amerikos menų ir mokslų akademijos (1966 m.), Jungtinių Amerikos Valstijų nacionalinės mokslų akademijos (1973 m.) narys, Britų akademijos narys korespondentas (1991 m.).

## Veikla
Klifordas Gertsas vadovavosi T. Parsono, Makso Vėberio, Alfredo Šiuco idėjomis. Domėjosi kultūrų interpretacijomis, analizavo, kaip žmonės suvokia kultūros simbolius (ceremonijas), tyrė Indonezijos (Javos, Balio) ir Maroko gyventojus, jų religiją, tautinį identitetą, dorovę, vertybių pokyčius. Teigė, kad antropologo uždavinys – visuomenės ženklus ir simbolius interpretuoti taip, kaip literatūros kritikai interpretuoja tekstą. Ypač domėjosi visuomenės religiniu mąstymu.

Gercas kultūrą traktavo kaip semiotinę visumą – kaip simbolinių sistemų organizuotą visumą. Jis neigė, kad žmonija veikia racionaliai ir kėlė mintį, kad pasaulis dažnai yra nesuvokiamas, todėl subjektai turi aktyviai interpretuoti tai, ką jie mato. Kultūros analizė turi būti spėliojimas apie prasmes. Pati kultūra yra nelyginant tekstas ir kontekstas, kuriame tie simboliai gali būti klodas po klodo suprasti ir aprašyti.

Klifordas Gercas įvedė „tiršto aprašo“ (*thick description*) metodologiją į etnografiją – tyrinėtojas turi aprašyti ne tik neįprastus, egzotiškus jam reiškinius, bet kuo platesnį kontekstą, kuo didesnę socialinių vyksmų įvairovę ir taip demistifikuoti aprašomą kultūrą. Antropologo parengtas aprašymas jau pats yra interpretacija, todėl artimesnis literatūros kūriniui, o ne objektyviai tiesai.

K. Gercui būdingas semiotinis-hermeneutinis požiūris į žmogų, kuris lemia antropologines nuostatas (t. y., kiekvienas žmogus veikia savo prasmių tinkle).

## Bibliografija
### Svarbiausi veikalai (anglų kalba)
* Javos religija (*The Religijon of Java*, 1961 m.)
* Kultūrų interpretacija (*The Interpretation of Cultures*, 1973 m.)
* Vietinių gyventojų pažinimas (*Local Knowledge*, 1983 m.)
* Darbai ir gyvenimai. Antropologas kaip autorius (*Works and Lives. The Anthropologist as Author*, 1988 m.)
* Turima šviesa. Antropologiniai atspindžiai filosofiniuose aprašymuose (*Available Light. Anthropological Reflections on Philosophical Topics* 2000 m.)
## Nuorodos
* HyperGeertz@WorldCatalogue Išsami visų Cliffordo Geertzo kūrinių dokumentacija visomis kalbomis

## Šaltiniai
Penkios moterys žudikui

**Penkios moterys žudikui** () – 1974 m. sukurtas giallo filmas, kurio režisierius Stelvio Massi. 

## Siužetas

Daktaras Pizanis po darbo dienos skuba namo, kur jo žmonai Sofijai prasidėjo priešlaikinis gimdymas. Nors kartu su šia yra jo kolegė Lidija, Pizanis atvykęs randa gimusį sūnų, tačiau mirusią žmoną. Sunkiai galėdamas susitaikyti su netektimi, jis Lidijos kabinete aptinka savo tyrimus, iš kurių sužino esąs nevaisingas. Lidija sako slėpusi tiesą, nenorėdama pakenkti jų šeimai, tačiau Pizanis dabar visa energiją nukreipia tikrojo vaiko tėvo paieškoms. Po kurio laiko klinikoje ir jos apylinkėse įvykdomos kelios žmogžudystės, kurių aukomis tampa besilaukiančios moterys, o jų kūnai po mirties paženklinami išpjaustant vaisingumo simbolį. Iš aukos Pizanis tampa įtariamuoju, tačiau tyrimas pakrypsta kita linkme, kuomet viena nužudyta ir paženklinta moteris pasirodo nebuvusi nėščia. Policija pradeda ieškoti žmogaus, kuriam ši galėjo meluoti apie nėštumą tuo siekdama naudos sau…

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Francis Matthews – daktaras Pizanis
* Pascale Rivalult – daktarė Lidija Franci
* Howard Ross – komisaras
* Giorgio Albertazzi – Aldo
* Katia Christine – Alba
* Gabriella Lepori – Sofija
* Ilona Staller – Tifani
* Carla Mancini

## Šaltiniai
OFC moterų tautų taurė

**OFC moterų tautų taurė** () – Okeanijos futbolo konfederacijos organizuojamos nacionalinių moterų komandų varžybos, kurios buvo rengiamos kas ketveri metai. OFC moterų tautų taurė taip pat tarnauja kaip atrankos varžybos į FIFA moterų pasaulio taurę ir Olimpinės žaidynes.

## Rezultatai

### Santrauka

## Nuorodos

Oficiali svetainė
2018 m. OFC moterų tautų taurė

**2018 m. OFC moterų tautų taurė** – OFC moterų tautų taurės turnyras, 2018 m. lapkričio 18 - gruodžio 1 d. vyksiantis Naujojoje Kaledonijoje. Turnyre dalaus 8 OFC narių. Šis čempionatas taip pat buvo atranka į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes.

## Stadionai




## Varžybos

### A grupė

----

----

### B grupė

----

----

### Finalinės varžybos

## Kvalifikacija į kitus turnyrus

; Patekimas į olimpines žaidynes

; Patekimas į pasaulio čempionatą

## Nuorodos
* oficiali svetainė
Konė (Naujoji Kaledonija)

**Konė** () – gyvenvietė šiaurinėje Naujosios Kaledonijos salos dalyje; Naujosios Kaledonijos Šiaurės provincijos administracinis centras.

## Demografija
2014 m. surašymo duomenimis Konėje gyveno 7340 gyventojų. 63 % gyventojų yra kanakai, 24 % europietiškos kilmės.

## Sportas
2018 m. mieste vyko 2018 m. OFC moterų tautų taurė.

## Nuorodos
* Šiaurės provincijos turizmo svetainė
Geležinis prefektas

**Geležinis prefektas** () – biografinė kriminalinė drama apie prefektą Cesare Mori, pagarsėjusį kovotoją su mafija praėjusio amžiaus 3 dešimtmečio Italijoje. Filmas pastatytas Arrigo Petacco knygos tokiu pačiu pavadinimu motyvais.

## Siužetas

Į Siciliją atvyksta prefektas Moris, pagarsėjęs savo užsispyrimu, nepaperkamumu ir tuo, kad kovoje su nusikaltėliais kartais naudoja ir visuomenei nepriimtinus metodus. Vietiniai gyventojai, įpratę būti valdomi mafijos bei klanų, neketina bendradarbiauti su policija, tačiau Moriui teisingusmas svarbiau už viską. Jis pasitelkia į pagalbą kariuomenę ir sodina į kalėjimą visus įtartinus asmenis, net jei šie priklauso tuometiniam elitui – fašistų partijai. Kuomet vienas iš mafijos bosų su savo žmonėmis ir šeimomis užsidaro atokioje pilyje, prefektas, nenorėdamas aukų šturmuojant pastatą, įsako blokuoti vandens tiekimą, kad badas ir troškulys priverstų banditus pasiduoti…

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Giuliano Gemma – prefektas Čezarė Mori
* Claudia Cardinale – Ana Torizi
* Stefano Satta Flores – Spano
* Rosella Rusconi – Anžela Mori
* Rik Battaglia – Antonio
* Francisko Rabal
* Lina Sastri
* Massimo Mollica

## Šaltiniai
Francesca Neri

**Frančeska Neri** (, g. 1964 m. vasario 10 d.) – italų aktorė ir prodiuserė. Aktorės Rosalbos Neri duktė.

Daugiausia filmuojasi Europos režisierių (Bigas Luna, Pedro Almodóvar) filmuose, taip pat vaidino ir keliuose Holivudo juostose: „Hanibalas“ su Anthony Hopkins (2001) ir „Collateral Damage“ su Arnold Schwarzenegger (2002).

2010 m. ištekėjo už režisieriaus Claudio Amendola, su kuriuo jau anksčiau susilaukė sūnaus Rocco (1999 m.).

## Pagrindiniai apdovanojimai
* David di Donatello nominacijos – geriausia aktorė (1992, 1999, 2000); geriausia antrojo plano aktorė (2003, 2007, 2013)
* Flaiano apdovanojimas – geriausia aktorė (1993); geriausia prodiuserė (2008)
* Globo d'oro nominacija – geriausia aktorė (1997)
* Nastro d‘Argento – geriausia aktorė (1992, 1998)
* Nastro d‘Argento nominacija – geriausia aktorė (1993, 1996, 1999, 2000)
* Nastro d‘Argento – geriausia antrojo plano aktorė (2009)

## Filmografija

* Il grande Blek (1987)
* Bankomatt (1989)
* Buon Natale... buon anno (1989)
* Las edades de Lulù (1990)
* Briganti - Amore e libertà (1990)
* Capitan America, regia di Albert Pyun (1990)
* Pensavo fosse amore... invece era un calesse (1991)
* Al lupo al lupo (1992)
* Sabato italiano (1992)
* La corsa dell'innocente (1992)
* ¡Dispara! (1993)
* Sud (1993)
* Ivo il tardivo (1995)
* Il cielo è sempre più blu (1995)
* La mia generazione (1996)
* Le mani forti (1997)
* Carne trémula (1997)
* Matrimoni (1998)
* Il dolce rumore della vita (1999)
* Aš myliu Andrėją (2000)
* Hanibalas (2001)
* La felicità non costa niente (2002)
* Collateral Damage (2002)
* Ginostra (2002)
* Per sempre (2003)
* Il siero della vanità (2004)
* La signora delle camelie (2005)
* La cena per farli conoscere (2006)
* Il papà di Giovanna (2008)
* Una sconfinata giovinezza (2010)
* Ideali šeima (2012)
* Il ricco, il povero e il maggiordomo (2014)
* La nostra quarantena (2015)

## Prodiusuoti filmai
* Melisa P. (2005)
* Riprendimi (2008)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* IMDb profilis
Visi krikštamotės sūnūs

**Visi krikštamotės sūnūs** () – 1973 m. Italijoje sukurta komedija.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Pino Colizzi – Salvatorė Mandolėja
* Ornella Muti – Santuza Morano
* Luciano Catenacci – Bugas Morano
* Tano Cimarosa – Lupo Morano
* Christa Linder – Dolė
* Alfio Caltabiano – Šventikas 
* Brendan Cauldwell
* Furio Meniconi

## Turinys

Sausojo įstatymo laikų Čikaga. Mieste dvi gaujos – italų Moranų šeima ir airio, pravarde Šventikas, parankiniai – kovoja tarpusavyje dėl įtakos nelegaliame lošimų versle bei prekyboje alkoholiu. Iš Sicilijos atvykęs Salvatorė pradeda dirbti Moranų šeimai, tačiau svajoja tapti pagrindinių miesto krikštatėviu. Šį norą dar labiau sustiprina pažintis su mafijos vadeivos Bugo Morano dukterimi Santuza. Salvatorė slapta padeda Šventikui pagrobti Santuzą ir už ją gauti pusę milijono dolerių, neatiduodant merginos, vėliau jis pats merginą pagrobia kartu su gauta išpirka. Morano su Šventiku stoja į atvirą kovą ir abi gaujos atsiduria už grotų, o Salvatorė tampa įtakingiausiu žmogumi mieste…
Victor Turner

**Viktoras Viteris Terneris** (*Victor Witter Turner*, 1920 m. gegužės 28 d. – 1983 m. gruodžio 18 d.) – Jungtinės Karalystės ir Jungtinių Amerikos Valstijų sociokultūros antropologas, simbolinės-interpretacinės antropologijos atstovas.

## Biografija

Viktoras Terneris 1938–1941 m. studijavo poeziją ir klasikines kalbas, 1946–1949 m. – antropologiją Londono universiteto koledže, vėliau – Mančesterio universitete. 1955 m. apsigynė daktaro disertaciją. Dalyvavo Antrajame pasauliniame kare. 1955–1961 m. buvo antropologijos dėstytojas Mančesterio, 1964–1968 m. – Kornelio, 1968–1978 m. – Čikagos, nuo 1978 m. – Virdžinijos universitetuose; nuo 1968 m. – profesorius. 1961–1964 m. dirbo Stanfordo universiteto Pažangiųjų elgsenos mokslų centre.

## Veikla

Viktoras Terneris atliko stebėjimus Šiaurės Rodezijoje (tarp ndembų), Ugandoje. Tyrė šių kraštų gyventojų socialinius konfliktus, kultūrinius simbolius, socialinius pokyčius, krizes, ritualus, religijas, apeigas, vėliau – piligrimystę, teatrą.

Pasak Ternerio, simboliai nebyloja tiesiogiai, neturi fiksuotos ir nedviprasmiškos reikšmės; jie veikia per ritualą, kaip socialinį procesą ir kultūrinę tvarką, sužadina, sukelia, perša prasmes neapibrėžtumu pasižyminčia maniera. Simbolis – smulkiausias ritualo elementas, tačiau toks, kuris turi konkretaus ritualinio elgesio savybių bei yra pagrindinė specifinės ritualinės struktūros grandis.

Nagrinėjo žmonių kasdienę socialinę praktiką ir sąveikas, jas prilygino vadinamosioms socialinėms dramoms, kylančioms iš socialinės santvarkos ir bendruomeninių egzistencinių prasmių susidūrimo. Teigė, kad žmonėms reikia laiko ir atsiriboti nuo savo socialinių įsipareigojimų, kad galėtų prisitaikyti prie pokyčių. Pasak Ternerio, sociokultūriškai svarbūs ne tik struktūriniai, statuso-vaidmens ryšiai visuomenėje, bet ir visada šalia esantis nestruktūruotumas, kurį jis pavadino *communitas*.

Ritualus laikė kultūrinės tapatybės perdavimo svarbiausia priemone. Socialinė tvarka priklausanti nuo ritualų ir ceremonijų. Teigė, kad socialinė drama kyla dėl bendruomenės paveldėtų konfliktų. Perėjimo ritualuose pereinantieji iš vieno statuso į kitą, atsidurdami ribinėje (*liminalinėje*) būsenoje (pvz., iniciacijų metu ir pan.), žmonės atsiduria tokiuose socialiniuose laukuose, lyg jie būtų išplaukę, beribiai, ir išgyvena tokius socialinius santykius, kurie yra praradę klasifikacinį ir vertybinį griežtumą, vietos ir laiko orientyrus ir veikiami vien tik mitų-ritualų-simbolių kuriamos kultūrinės tvarkos.

## Bibliografija

Svarbiausi veikalai:
* Schizma ir tęstinumas Afrikos visuomenėje (*Schism and Continuity in an African Society*, 1957 m.)
* Liūdesio būgnai (*The Drums of Affliction*, 1968 m.)
* Simbolių miškas (*The Forest of Symbols*, 1969 m.)
* Ritualinis procesas (*The Ritual Process*, 1969 m.)
* Dramos, laukai ir metaforos (*Dramas, Fields, and Metaphors*, 1975 m.)
* Pasaulietinis ritualas (*Secular Ritual*, 1977 m.)
* Įvaizdis ir piligrimystė krikščioniškoje kultūroje (*Image and Pilgrimage in Christian Culture*, 1978 m.)
* Nuo ritualo iki teatro (*From Ritual to Theater*, 1982 m.)

## Šaltiniai
Gubkinas

**Gubkinas** () – miestas Rusijoje, Belgorodo srityje, 116 km į šiaurės rytus nuo Belgorodo, 20 km į vakarus nuo Senojo Oskolo, prie Oskoleco upelio. Rajono centras. Geležinkelio stotis prie magistrales jungiančios Senojo Oskolo–Ržavos linijos, šalia eina Senojo Oskolo–Belgorodo plentas. Svarbus kalnakasybos pramonės centras. Veikia rūdų apdirbimo kombinatai, maisto, siuvimo, avalynės pramonės įmonės, šiluminė jėgainė. Veikia kino teatras, politechnikos, menų kolegijos, krašto muziejus.

## Istorija
Gubkino miesto tipo gyvenvietė įkurta 1939 m., pradėjus geležies rūdos gavybą Kursko magnetinės anomalijos srityje. Pavadinta anomaliją tyrusio geologo Ivano Gubkino garbei. 1955 m. tapo miestu. 1967 m. atidarytas Lebedino kalnakasybos kombinatas.

## Šaltiniai
Gudžarato lyguma

**Gudžarato lyguma** – žemuminė lyguma Indostano pusiasalio šiaurės vakaruose, Gudžarato valstijoje, apima šiaurinę Kathiavaro pusiasalio dalį. Plotas apie 160 000 km². Nemaža pelkių, druskožemių. Vakaruose plyti savanos, rytuose – sausieji miškai bei retmiškiai. Svarbi Indijos medvilnės auginimo sritis.

## Šaltiniai
Guzaras

**Guzaras** () – miestas Uzbekistane, Kaškadarjos srityje, 50 km į pietryčius nuo Karšio. Rajono centras. Geležinkelio stotis, plentų mazgas (į Karšį, Termezą, Samarkandą). Medvilnės pramonė (vatos gamyba).

## Istorija
1977 m. Guzaro kyšlakui suteiktas miesto statusas.

## Sportas
* „Šurtan“ – aukščiausios lygos futbolo klubas

## Šaltiniai
Guilinas

**Guilinas** (, ) – miestas pietų Kinijoje, Guangsi džuangų autonominėje srityje, prie Lidziango upės. Sudaro prefektūrą (joje – 4,7 mln. gyventojų, 2010 m.). Yra geležinkelio stotis, oro uostas. Vystoma mašinų gamybos, elektronikos, chemijos, farmacijos, lengvoji, maisto (arbatos, cinamono) pramonė. Aukštikalnių klimato kurortas. Vystomas turizmas (apylinkės garsėja vaizdingomis Guilino kalvomis, karstiniais urvais, vaizdingomis ryžių terasomis). Veikia 5 universitetai.

## Šaltiniai
Hukerio sala

**Hukerio sala** () – sala Rusijai priklausančioje Prano Juozapo Žemėje. Plotas – 508 km² (viena iš 10-ies didžiausių salyno salų). Apsupta keleto smulkių salų. Šiaurės vakaruose Britanijos sąsiauris skiria nuo Jurgio Žemės. Aukštis iki 576 m. Sala bazaltinė, dengiama kelių ledo kupolų. Salos šiaurės vakaruose yra dvi neužšąlančios įlankos – Jurijaus ir Ramybės. Prie pastarosios stūkso Čiurlionio kalnai.

1879 m. salą atrado olandų keliautojas De Briuinė. Jis salą pavadino britų botaniko Džozefo Hukerio vardu. 1913 m. Ramybės įlankoje lankėsi Georgijaus Sedovo ekspedicija. 1929 m. saloje įrengta poliarinė stotis „Ramybės įlanka“, nutiestas nedidelis geležinkelis hidroplanams iškelti į angarus. 1937 m. stoties vietoje pastatyta observatorija. 1957 m. ant Čiurlionio kalnų pastatyta meteorologinė stotis. Nuo 2014 m. prie Ramybės įlankos veikia toliausiai šiaurėje esantis pašto skyrius.

## Šaltiniai
Robertas Zenekė

**Robertas Vilhelmas Zenekė** (; 1885 m. vasario 12 d. Piritce (dab. Pyžicė () Lenkijoje) – 1940 m. birželio 8 d. Liubene () – vokiečių spaudos fotografas ir maratono bėgikas.

## Biografija
Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, nuo 1914 m. tarnavo karinių pranešimų rašytoju (dar prieškariu buvo užsirekomendavęs žurnalistikoje). Buvo pasiųstas į vokiečių karinių patarėjų grupę Osmanų imperijoje, kur formaliai priklausė turkų kariuomenei ir nešiojo atitinkamą uniformą.

Po karo jis įkūrė fotografijos paslaugas teikiančias agentūrą *Internationaler Illustrations-Verlag*, kuri palaipsniui išsivystė į savo srityje pirmaujančią įmonę. Fotografijos buvo teikiamos tiek Vokietijos, tiek ir užsienio žurnalams bei laikraščiams.   
Norint savalaikiai nuotraukose užfiksuoti įvairius įvykius ir išskirtines asmenybes agentūra samdė būrį fotografų, o pats R.Zenekė daugiau specializavosi sporto sferoje.

1928 m. jo sveikatos būklė staiga pablogėjo, buvo verčiamas įmonę perleisti karinės foto ir kino agentūros BUFA buvusiam vadovui Johanui Varningui. 1931 m. R. Zenekė galutinai susirgo sunkia psichine liga ir visam laikui atsidūrė ligoninėje. Dukters Editos bandymas perimti tėvo veiklą nebuvo sėkmingas ir 1936 m. fotoagentūrai buvo paskelbtas bankrotas. Turtingas nuotraukų archyvas pateko į privačias rankas, o dalis išlikusių fotonegatyvų šiuo metu saugoma *Carl und Liselott Diem-Archiv* rinkinyje Aukštojoje sporto mokykloje Kelne.     

### Sportininkas
Apie R.Zenekės sportinę karjerą išliko nedaug duomenų. Žinoma, kad jis priklausė Berlyno *SC Komet* sporto klubui. Atstovavo Vokietiją 1906 m. vasaros olimpinės žaidynėse Atėnuose, bet aukšto rezultato nepasiekė. Vėliau nuo aktyvaus sportavimo nutolo.

## Literatūra
* Diethart Kerbs, Walter Uka, Brigitte Walz-Richter im Auftrag des Bundes Deutscher Kunsterzieher (Hrsg.): *Die Gleichschaltung der Bilder. Zur Geschichte der Pressefotografie 1930–36.* Frölich & Kaufmann, Berlin 1983, ISBN 3-88725-033-8, S. 35f., S. 65
** darin: Arthur von Brietzke, Diethart Kerbs: *Vor die Linse mussten sie alle..*. Interview. S. 18–31, über Sennecke: S. 18f., S. 26f.
* Diethart Kerbs: *Revolution und Fotografie, Berlin 1918/19.* Nishen-Verlag, Berlin 1989, ISBN 3-88940-028-0, Kurzbiografie auf S. 146; Fotos auf Seite 151, 152, 203, 226, 244, 249–255, 260, 288

## Interneto puslapiai

* Sportiniai duomenys // Sports Reference 
* Wolf-Rainer Sennecke: ''Robert Sennecke'' / Trumpa biografija
Oficiali versija

**Oficiali versija** () – 1985 m. Argentinoje sukurta drama, laimėjusi Oskarą geriausio užsienio filmo kategorijoje.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Hector Alterio – Roberto Ibanezas
* Norma Aleandro – Alicija Ibanez
* Chunchuna Villafane – Ana
* Hugo Arana – Enrikė
* Chela Ruiz – Sara
* Patrizio Contreras – Benitesas 

## Turinys

Filmo veiksmas vyksta Argentinoje 1983 m., kur karinis režimas neseniai neteko valdžios. Roberto Ibanezas yra sėkmingas verslininkas, jo žmona Alicija – istorijos mokytoja, kuriai sunku prisitaikyti prie kitokių naujosios šalies istorijos vertinimų. Jiedu auginą mažametę dukterį, tačiau kad ši iš tiesų yra įvaikinta, nežino net artimiausi šeimos draugai.

Į miestą sugrįžta šeimos draugė Ana, kažkada persekiota režimo ir priversta bėgti iš šalies. Kartą vakare, padauginusi alkoholio, ji pradeda pasakoti, kokius kankinimus teko patirti jai ir kitiems režimui neįtikusiems žmonėms. Išgirdusi, kad iš suimtų moterų buvo atimami ką tik gimę vaikai ir tiesiog parduodami jų neturinčioms šeimoms, Alicija bando iškvosti vyrą apie jų dukterį, tačiau veltui. Nepaisant šio pasipriešinimo, moteris nusprendžia rasti savo dukters tikrąją motiną, o jeigu ši mirusi – jos giminaičius.

## Pagrindiniai apdovanojimai
* Oskaras – geriausias užsienio filmas
* Oskaras (nominacija) – geriausias originalus scenarijus
* Auksinis gaublys – geriausias užsienio filmas
* Kanų kino festivalis – geriausia aktorė (N. Aleandro), žiuri prizas (L. Puenzo)
* Kanų kino festivalis (nominacija) – Auksinė palmės šakelė (L. Puenzo)
* David di Donatello – geriausia užsienio aktorė (N. Aleandro)
* David di Donatello (nominacija) – geriausias užsienio režisierius, geriausias užsienio filmas, geriausias užsienio prodiuseris, geriausias užsienio filmo scenarijus
* Kartagenos filmų festivalis – geriausia aktorė (N. Aleandro)

## Išnašos
Zermelo-Frenkelio aibių teorija

**Zermelo-Frenkelio aibių teorija** – aibių teorijos variantas, besiremiantis aksiomomis, sukurtomis Ernsto Zermelo 1908 m. ir papildytomis Abrahamo Frenkelio bei Toralfo Skolemo.

Zermelo-Frenkelio aibių teorija remiasi pirmojo lygio logika su apibrėžta lygybe. Taip pat pridedamas vienas santykis – priklausymas aibei, žymimas \in ( a \in B  reiškia, kad a priklauso aibei B, yra jos elementas).

## Aksiomos

Zermelo-Frenkelio aibių teorijos aksiomos yra šios:

# Ekstensionalumo aksioma
# Tuščios aibės aksioma
# Porų aksioma
# Visų galimų poaibių aibės aksioma
# Sąjungos aksioma
# Begalybės aksioma
# Atskyrimo aksiomų schema
# Pakeitimo aksiomų schema
# Pagrindo aksioma
# Pasirinkimo aksioma

Ekstensionalumo aksioma teigia, kad aibės yra lygios, kai jos turi tuos pačius elementus:

: \forall x \forall y [\forall z ( z \in x \Leftrightarrow z \in y ) \Rightarrow x = y]

Tuščios aibės aksioma teigia, kad egzistuoja tuščia aibė, kuriai niekas nepriklauso:

: \exists x : \neg \exists y (y \in x)

Tuščia aibė toliau žymima \emptyset.

Porų aksioma teigia, kad porai elementų egzistuoja aibė, kurioje jie yra:

: \forall x \forall y \exists z \forall w ( w \in z \Leftrightarrow ( w = x \lor w = y ) )

Aibė, kurioje yra elementai x ir y toliau žymima \{x, y\}.

Visų galimų poaibių aibės aksioma teigia, kad egzistuoja aibė, kurioje yra visi duotos aibės poaibiai:

: \forall x \exists y \forall z ( z \in y \Leftrightarrow \forall w ( w \in z \Rightarrow w \in x ) )

Aibė, kurioje yra visi aibės x poaibiai toliau žymima \wp(x), o tai, kad x yra y poaibis – x \subseteq y.

Sąjungos aksioma teigia, kad kiekvienai aibei egzistuoja aibė, kuri yra pradinės aibės elementų sąjunga:

: \forall x \exists y \forall z ( z \in y \Leftrightarrow \exists w ( w \in x \land z \in w ) )

Aibės x elementų sąjunga toliau žymima \cup x.

Begalybės aksioma teigia, kad egzistuoja bent viena begalinė aibė:

: \exists x [ \emptyset \in x \land \forall y ( y \in x \Rightarrow \cup \{y, \{ y \} \} \in x ) ]

Atskyrimo aksiomų schema teigia, kad kiekvienai aibei ir predikatui galima rasti aibę iš pradinės aibės elementų, kuriems predikatas teisingas:

: \forall u_{1} ... \forall u_{k} [ \forall w \exists v \forall r ( r \in v \Leftrightarrow r \in w \land \phi_{x, \hat{u}}[r, \hat{u}]) ]

Pakeitimo aksiomų schema teigia, kad galima aibės elementams pritaikyti funkciją, ir gauti aibę, kurios elementai bus grąžinti tos funkcijos:

: \forall u_{1} ... \forall u_{k} [ \forall x \exists! y \phi (x, y, \hat{u}) \Rightarrow \forall w \exists v \forall r ( r \in v \Leftrightarrow \exists s ( s \in w \land \phi_{x, y, \hat{u}}[s, r, \hat{u}]) ]

Pagrindo aksioma teigia, kad kiekvienoje netuščioje aibėje yra elementas, kuriame nėra jokio šios aibės elemento:

: \forall x [ x \neq \emptyset \Rightarrow \exists y ( y \in x \land \forall z (z \in x \Rightarrow \neg ( z \in y) ) ) ]

Pasirinkimo aksioma teigia, kad jei turime aibę netuščių ir nesikertančių aibių, galime suformuoti aibę, kurioje būtų po vieną elementą iš jų.

## Išnašos
Kauno mokslo ir technologijų parkas

**Kauno mokslo ir technologijų parkas** (KMTP) – viešoji įstaiga, įsikūrusi Kaune, K. Petrausko g. 26. Parkas mieste turi tris padalinius – K. Baršausko g. 59, Studentų g. 65 ir Breslaujos g. 3B.

Parkas įsteigtas 2015 m., sujungus tris parkus: KTU regioninio mokslo parką, Kauno aukštųjų ir informacinių technologijų parką ir Kauno regioninį inovacijų centrą.

Priklauso Pasauliniam inovacijų aljansui WAINOVA.

Daugiausia užsiima informacinių komunikacinių technologijų vystymu – iš 97 bendruomenėje veikusių įmonių 2016 m. šioje srityje darbavosi 35%. Kitos parko įmonės susijusios daugiausiai su inžinerinėmis technologijomis (11%), finansinėmis ir konsultacinėmis paslaugomis (10%), sveikatos technologijomis (7%), taip pat ateities energetika, elektronika, medicinos optinių prietaisų technologijomis (po 5%) bei kitomis sritimis.

## Veiklos pradžia
Kauno MTP ištakos – 1998 m. KTU Studentų miestelyje Kaune įsteigtas pirmasis verslo inkubatorius Lietuvoje.

## Pasiekimai
Parko sukurta ir testuojama antreprenerystės ir naujų produktų vystymo programa „Evolut 4.0“ 2018 m. Tarptautinės mokslo ir technologijų parkų asociacijos įvertinta kaip geriausias sprendimas verslui.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Klaipėdos mokslo ir technologijų parkas

**Klaipėdos mokslo ir technologijų parkas** (KMTP) – viešoji įstaiga, įsikūrusi Klaipėdoje, Vilhelmo Berbomo g. 10, vykdanti technologijų plėtrą. 

Parko misija - „skatinti šiuolaikinių, mokslui imlių technologijų plėtrą, teikti infrastruktūrines ir konsultacines inovacijų paramos paslaugas inovatyvioms įmonėms bei verslo idėjoms Lietuvos Vakarų regione bei visoje šalyje“.

Klaipėdos mokslo ir technologijų parkas įsteigtas 2002 m. rugsėjo 6 d. bendradarbiaujant Klaipėdos universitetui ir Ūkio ministerijai, tačiau pirmasis naujai rekonstruotas parko pastatas oficialiai atidarytas tik 2004 m. sausio 16 d. Antrasis rekonstrukcijos etapas baigtas 2005 m. liepos 7 d. Panaudotas pastatas, kuriame anksčiau čia buvo įsikūrusi Sovietų Rusijos armijos divizija: teritorijoje stovėjo specialūs tankų garažai, veikė plaukimo baseinas sovietų armijos kareiviams. Lietuvos Respublikos ūkio ministerija ir Klaipėdos universitetas yra parko steigėjai ir dalininkai.

KMTP turi Tarybą, kurią sudaro:
*Klaipėdos miesto savivaldybė
*Akcinė bendrovė "Vakarų laivų gamykla"
*Viešoji įstaiga "Klaipėda ID"
*Uždaroji akcinė bendrovė "Emerson Process Management"
*Uždaroji akcinė bendrovė "Klaipėdos laisvosios ekonominės zonos valdymo bendrovė"

2012 m. čia veikė keturiasdešimt įmonių.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Haidianas

**Haidianas** ( ) – Pekino rajonas, esantis šiaurės vakarinėje dalyje. Ribojasi su istorinio miesto centro Sičengo rajonu, centriniais Šidzingšano ir Fengtajaus rajonais bei Čangpingo ir Mentougou priemiesčių rajonais. Tai antras pagal gyventojų skaičių Pekino rajonas.

Pasižymi universitetų bei tyrimų institutų gausa, aukštųjų technologijų centrais. Tame tarpe yra abu žymiausi Pekino universitetai – Pekino universitetas ir Cinghua universitetas. Dėl didelio studentų ir užsienio įmonių atstovybių skaičiaus čia didesnė nei kitur Pekine etninė įvairovė.

Rajono pietrytines ribas žymi Jujuantano parkas (玉渊潭公园) ir Kinijos liaudies revoliucijos karo muziejus (中国人民革命军事博物馆), šiaurės rytines – universitetų miestelis, šiaurės vakarines – Pekino botanikos sodas (北京植物园), Kvapiųjų kalvų parkas (香山公园) ir Vasaros rūmai (頤和園), pietvakarines – Pekino tarptautinių skulptūrų parkas (北京国际雕塑公园).

## Istorija

Čingų dinastijos laikais rajono teritorijoje imperatorius Kangsi įkūrė rezidenciją, dabar žinomą kaip Senieji vasaros rūmai. 1868 m. įsiveržusi britų ir prancūzų armija sugriovė rūmus, tačiau imperatorienė Cisi vėliau netoliese pastatė iki šiol išlikusią naują rezidenciją, žinomą kaip Vasaros rūmai. XX a. pradžioje į Haidiano rajoną buvo perkelti Cinghua ir Pekino universitetai. Dar daugiau universitetų buvo perkelta šeštajame amžiaus dešimtmetyje, suformuojant Haidianą kaip universitetinį rajoną. XX a. pabaigoje buvo pradėti įgyvendinti didelio masto rajono rekonstrukcijos darbai: griaunami senieji pastatai, statomi daugiaaukščiai gyvenamieji namai, formuojamos ekonominės zonos.

## Susisiekimas

Per rajoną eina 1, 4, 6, 8, 9, 10, 13, 15, S2 ir Čangpingo metro linijos.

## Valstybinės įstaigos

* Kinijos valstybinė kosmoso administracija

## Universitetai

* Pekino normalinis universitetas
* Pekino universitetas
* Kinijos žemės ūkio universitetas
* Centrinis tautybių universitetas

## Kompanijos

Centrinės būstinės:
* Baidu
* Xiaomi
* Sohu
* Aigo
* Sinosteel

Padaliniai:
* Google (Kinijos padalinys)

## Lankytinos vietos

* Kinijos liaudies revoliucijos karo muziejus
* Pekino botanikos sodas
* Kvapiųjų kalvų parkas
* Vasaros rūmai
* Senieji vasaros rūmai (buvę Imperatoriškieji sodai)
* Jujuantano parkas
* Haidiano parkas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali savivaldybės svetainė
Protavimas

**Protavimu** vadinamas gebėjimas sąmoningai suvokti dalykus (mąstyti), remiantis logika pačiam pateikti ir patikrinti faktus bei  pakeisti ar pateisinti praktikas, nuostatus ar įsitikinimus, priklausomai nuo turimos informacijos. Protavimas glaudžiai susijęs su tokiomis žmogui būdingomis veiklos sritimis kaip filosofija, mokslas, kalbos, matematika ir menas bei paprastai laikoma vien žmogui būdingu gebėjimu. Protavimas ar jo aspektas paprastai vadinamas racionalumu.

Protavimas susijęs su mąstymu, pažinimu ir intelektu. Logikos filosofinė sritis tiria kaip žmonės protauja pasiremdami argumentais. Protavimas gali būti dalinamas į loginį samprotavimą (t. y., griežtai remiantis argumentavimu): dedukcinį samprotavimą, indukcinį samprotavimą, abdukcinį samprotavimą ir ne tokios griežtos, mažiau formalios formos samprotavimą, pvz., intuicinį ar žodinį.
Kembridžo mokslo parkas

**Kembridžo mokslo parkas** – seniausias mokslo parkas Jungtinėje Karalystėje, įkurtas Trejybės koledžo 1970 m.

Parkas yra nutolęs apie 3 km į šiaurę nuo Kembridžo miesto centro, Miltono apylinkėje, ribojasi su Kembridžu. Šalia parko yra Šv. Jono inovacijų centras ir Kembridžo verslo parkas.

## Istorija
Parko teritorija iš pradžių priklausė Trejybės koledžui, nuo tada, kai koledžas 1546 m. buvo įkurtas Henriko VIII. Teritorija buvo naudojama ūkininkavimui iki Antrojo pasaulinio karo, kai ji buvo atiduota JAV armijai ir buvo naudojama tankų ruošimui išsilaipinimui Normandijoje. Po karo, žemė buvo nenaudojama iki 1970 m, kai Tony Cornell, John Bradfield ir Francis Pemberton joje įkūrė naują, moksliniams tyrimams ir inovacijoms skirtą centrą.

2017 m. po dešimtmečio sparčios plėtros Kembridže, parkas paskyrė savo pirmąjį direktorių ir paskelbė apie dideles investicijas, skirtas pagerinti infrastruktūrą ir sumažinti eismo spūstis.

## Žinomos kompanijos, įsikūrusios parke
*Bayer AG
*Beko
*Huawei
*Karališkoji chemikų draugija
*Philips
*Toshiba

## Galerija

Cambridge Science Park rear entrance.jpg|Galinis įvažiavimas į parką
Cambridge Science Park Cambridge Consultants.jpg|„Cambridge Consultants“ pastatas
Cambridge Science Park Broadcom.jpg|„Broadcom“ pastatas
Cambridge Science Park Innovation Centre.jpg|Inovacijų centras
Cambridge Science Park Trinity Centre.jpg|Trejybės centro įėjimas
Cambridge Science Park gym.jpg|Sveikatingumo ir fitneso klubas
Cambridge Science Park east pond.jpg|Šiaurės rytų tvenkinys
Cambridge Science Park west pond.jpg|Šiaurės vakarų tvenkinys


## Šaltiniai

## Nuorodos

Oficialus parko tinklapis
Daiva Šlajienė

**Daiva Šlajienė** (Bertašiutė) (g. 1966 m. vasario 11 d. Kaune)  – Lietuvos dailininkė, tapytoja, pedagogė.

## Biografija
Daiva Šlajienė gimė Kaune, tėvai Vytautas Bertašius, Genė Bertašienė 

Baigė Kauno Juozo Naujalio meno vidurinę mokyklą (dabar Kauno dailės gimnazija), Vilniaus dailės akademijos Kauno fakultete įgijo architektės dizainerės specialybę. 

Dirba dailės mokytoja Kauno dailės gimnazijoje. Dalyvauja LDS akvarelininkų sekcijos organizuojamuose pleneruose ir parodose. 

## Parodų sąrašas:

* Lietuvos akvarelės paroda "Monologai" , „Girstučio“ kultūros ir sporto centras; 2017 metai  Kaunas 
* Paroda „Juoda- balta“; Anykščių kultūros centras, 2017 metai Anykščiai
* Paroda „Mes“; Rokiškio kultūros centras, 2017 metai Rokiškis
* Jubiliejinė tarptautinė dailės disciplinų dėstytojų kūrybos paroda " Kvadratas. Dvasia",galerija „Aukso pjūvis“ 2017 metai  Kaunas
* Respublikinė Nacionalinio M. K. Čiurlionio dailės muziejaus paroda „Liaudies meno inspiracijos“, Nacionalinis M. K. Čiurlionio Dailės muziejus Kauno paveikslų galerija,  2017 metai  Kaune
* Kauno akvarelininkų paroda "Būsenos. Nostalgijos",„Girstučio“ kultūros ir sporto centras;   2017 metai  Kaunas
* Dailės paroda – konkursas „Atgimimas“ Skirtas Lietuvos nepriklausomybės dienos 100-mečiui ir kovo 11-osios atgimimo dienai pažymėti, Kauno apskrities Viešoji biblioteka;  2018 metai Kaunas
* Respublikinė akvarelės paroda,  „ Be grimo“ „Girstučio“ kultūros ir sporto centras;  2018; Kaunas; 9.Personalinė paroda „ Daivos Šlajienės akvarelės paroda“, „Sostena Kaunas salonas“ 2018 metai Kaunas

## Šeima
D. Šlajienė su vyru – Žydrunų  augina vieną vaiką – Guoda
Izaro slėnis

**Izaro slėniu** neoficialiai vadinama Izaro upės slėnyje įsikūrusi Bavarijos sostinė Miunchenas ir apylinkės, garsėjantys kaip IT, mikroelektronikos ir aukštųjų technologijų įmonių susitelkimo vieta. Šį pavadinimą įkvėpė pasaulio IT pramonės centro Silicio slėnyje Kalifornijoje pavyzdys. Didžiojo Miuncheno regionas - vienas svarbiausių šios pramonės centrų Vokietijoje, kuriame 2010 m. pabaigoje buvo įsikūrę per 29 000 IT kompanijų su 230 000 darbuotojų. Miuncheno technikos universiteto duomenimis, šis regionas buvo svarbiausias IT centras Vokietijoje. Europos Komisijos studija Miuncheną pripažino kaip IT technologijų  Europoje lyderį.

## Istorija

„Siemens AG“ koncernas, kurio būstinė įsikūrusi Miunchene nuo 1949 m., į kompiuterijos ir puslaidininkių rinką įžengė dar 1950-aisiais, kada buvo sukurtas „Siemens 2002“ - pirmasis tranzistorių elementų kompiuteris. Be to, 1962 m. Miunchene įkurtas Leibnico superkompiuterių centras (), 1971 m. - reikšminga programinės įrangos kompanija „Softlab“ (šiuo metu neveikianti). Aukštųjų technologijų pramonės įmonės regione ėmė kurtis ypač nuo 1990–ųjų metų, pasinaudojusios daugeliu rėmimo programų ir įsikūrimo lengvatų, kurias teikė Bavarijos vyriausybė. Be to, Miuncheno regione kartu su didžiaisiais Miuncheno universitetu, Technikos universitetu ir Taikomųjų mokslų universitetu bei kolegijomis buvo paruošiama atitinkamai daug kvalifikuotų absolventų. Taip pat palankiai vertinamas mokslo ir studijų centrų artumas daugeliui didelių korporacijų. Tokios sėkmingos įmonės kaip „Infineon Technologies“ ir „Gigaset“ išsivystė iš „Siemens“ padalinių. „Fujitsu Technology Solutions“ taip pat atsirado iš buvusios bendros įmonės „Fujitsu Siemens Computers“.

2001 m. studijoje Izaro slėnis buvo pristatomas kaip ketvirtas svarbiausias IT centras pasaulyje po Silikono slėnio, Didžiojo Bostono ir Tel Avivo (*Silicon Wadi*) centrų. Nuo tada Miunchenas laikomas vienu pasaulio IT lyderių pasaulyje. 2012 m. duomenimis, „SuperMUC“ kompiuteris Garchinge prie Miuncheno taip pat buvo galingiausias Europos superkompiuteris.

## Svarbiausios įmonės

Šių bendrovių būstinės yra Miunchene ar netoli jo:

Be to, Miunchene veiklą vysto daugybė tarptautinių IT ir aukštųjų technologijų kompanijų, tokių kaip „Microsoft“, „Acronis“, „Adobe Systems“, „Atos“, „VMware“, „IBM“, „T-Systems, „Hitachi, Ltd.“, „Hewlett-Packard“, „Oracle“, „Nokia Networks“.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Münchner Unternehmerkreis IT