open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aluotų piliakalnis

**Aluotų (Druskių) piliakalnis** arba *Druskių piliakalnis* – piliakalnis Kupiškio rajono savivaldybės teritorijoje, tarp Aluotų ir Druskių kaimų, Šimonių seniūnija. Pasiekiamas plentu Utena-Kupiškis (118), pirmuoju lauko keliu ties Druskių kaimu pasukus į kairę pitvakarių kryptimi, už 200 m pasukus į dešinę šiaurės vakarų kryptimi, link pamiškėje esančios sodybos – iš viso 900 m. Nuo jos prie piliakalnio einama dešinesniu miško takeliu į šiaurės vakarus 350 m.

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Iženos dešiniajame krante esančiame aukštumos kampe, Šimonių girios pakraštyje. Aikštelė ovali, orientuota pietryčių – šiaurės-vakarų kryptimi, 25 m ilgio, 35 m pločio. Jos pietrytiniame krašte supiltas 40 m ilgio, 1,5 m aukščio, 10 m pločio pylimas. 3-3,5 m žemiau aikštelės visą piliakalnį juosia griovys 4 m pločio dugnu ir antras 130 m ilgio, 1,2 m aukščio nuo griovio, 8 m pločio pylimas. Šiaurės rytų pusėje už šio pylimo iškastas griovys 2 m pločio dugnu, už kurio supiltas trečias 0,3 m aukščio nuo griovio, 5 m pločio pylimas 0,7 m aukščio išoriniu šlaitu. Šlaitai statūs, 20-22 m aukščio. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Piliakalnis apardytas arimų, apaugęs tankiomis eglėmis.

Visose piliakalnio papėdėse 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta gargažių.

## Archeologiniai žvalgymai
1998 m. Lietuvos Istorijos instituto Archeologijos skyriaus išvykos metu aptiktas titnaginis atkraštinis kirvis, pagamintas iš masyvios nuoskalos. Viena kirvio pusė yra su titnago žieve, kitoje matyti ties ašmenimis, nuoskalos vidinėje pusėje, kuprelės žymė. Kirvio ašmenyse iš abiejų pusių nuo darbo pasilikusios išskalėlės. Kirvis – 7,7 cm ilgio, plotis, ties ašmenų galais – 6,8 cm, išlenktų ašmenų ilgis – 10,2 cm, kirvio įtvaros plotis – 2,3 cm. Šalia kirvio aptikta smulkių lygiu paviršiumi puodo šukelių, kurių molio masėje yra grūsto granito. Ištyrus 1,5x1,5 m. dydžio šurfą, ryškesnio kultūrinio sluoksnio neaptikta.
## Piliakalnio apsauga

1973 m. įrašytas į Lietuvos kultūros paminklų sąrašą, 1992 m. įregistruotas į Kultūros vertybių registrą (u. k. 5289) , 1998 m. paskelbtas kultūros paminklu, 2005 m. pripažinta valstybės saugoma kultūros vertybe.

## Galerija

Vaizdas:Aluotų piliakalnis4.jpg|Link Aluotų piliakalnio
Vaizdas:Aluotų piliakalnis3.jpg|Aluotų piliakalnis
Vaizdas:Aluotų piliakalnis2.jpg|Aluotų piliakalnis
Vaizdas:Aluotų piliakalnis1.jpg|Aluotų piliakalnis


## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.141
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899.
* Tarasenka P. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas. 1928. (92 – Alotai, 123 – Druskiai)

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Lietuvos piliakalniai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Pupėnai

**Pupėnai** yra keleto kaimų pavadinimas:

* Pupėnai – Kėdainių rajone;
* Pupėnai – Kelmės rajone;
* Pupėnai – Kaliningrado srityje, Nemano rajone.
Srautas (Dotnuvėlė)

**Srautas** – upelis Lietuvoje, Kėdainių rajono šiaurės vakaruose; Dotnuvėlės (Nevėžio baseinas) dešinysis intakas. Prasideda Žemaičių aukštumos vakariniame pakraštyje, prie Mumaičių kaimo. Teka į rytus, prateka Antušavos miško šiauriniu pakraščiu, kerta Krakių-Gudžiūnų kelią bei prateka Skirpstynės mišką. Žemupyje pasuka į pietryčius ir Jaunakaimyje įteka į Dotnuvėlės tvenkinį.

Žiotys patvenktos. Aukštupio ir vidurupio vaga vietomis sureguliuota.

Upėvardis kilęs nuo žodžių *srautas, sriautas, strautas, striautas* ("srovė, tėkmė").

## Šaltiniai
Ambraziūnų piliakalnis

**Ambraziūnų piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis Kėdainių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Ambraziūnų kaimo, Krakių seniūnija. Pasiekiamas keliu Kėdainiai-Pajieslis per Gersonę Pajieslyje (Ambraziūnuose) pasukus į dešinę šiaurės kryptimi link Plinkaigalio, už 900 m, pervažiavus Šakę – į kairę vakarų kryptimi, dar už 400 m, už sodybos, vėl pasukus į kairę pietų kryptimi, pavažiavus 250 m per laukus, priekyje.

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Šušvės kairiajame, Šakės upelio dešiniajame krante, jų santakoje esančiame kyšulyje. Aikštelė pailga šiaurės – pietų dalyje. Jos pietinė dalis 20 m ilgyje yra tik 12 m pločio – likęs tik vakarinis kraštas. Aikštelės šiauriniame krašte supiltas 1 m aukščio, 20 m pločio pylimas. Į šiaurę nuo piliakalnio yra priešpilis. Jo aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 38x24 m dydžio. Jos šiauriniame krašte supiltas 1 m aukščio, 20 m pločio pylimas, kurio išorinis 2,5 m šlaitas leidžiasi į kiek lanku iškastą 50 m ilgio, 15 m pločio, 1 m gylio griovį. Piliakalnio ir priešpilio šlaitai statūs, 8-16 m aukščio.

Piliakalnį beveik sunaikino erozija, nuplovusi didžiąją aikštelės dalį, priešpilio aikštelės pietvakarinę dalį. Pietrytinis šlaitas eroduoja ir dabar. Priešpilis apardytas bulviarūsių. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia.
 Priešpilio pylimas ir aikštelės dalis dirvonuoja, jo šlaitai ir piliakalnis apaugę lapuočiais.

Į rytus ir šiaurę nuo piliakalnio esančiame lauke 2 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lygios keramikos. Nuo piliakalnio ją skiria griovys.

## Galerija


File:Ambraziūnai002.JPG|Vaizdas į Šušvės slėnį
File:Ambraziūnai003.JPG|Ambraziūnų piliakalnio priešpilio pylimas iš šiaurės pusės.


## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.130.
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.59.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – KPC A. – F.1. – Ap.1. – B.24. – P.3.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Lietuvos piliakalniai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Kacės užtvanka

**Kacės užtvanka** – Lesoto aukštikalnių vandens projekto dalis. Šis projektas laikomas vienu didžiausiu vandens projektų visoje Afrikoje. Kacės užtvanka yra pastatyta ant Malibamatšo upės. Užtvankos ilgis siekia 710 m, aukštis – 185 m. Sukauptas vanduo sudaro 2 320 000 kubinių metrų. Ši užtvanka taip pat laikoma ir aukščiausia Afrikoje – ji įrengta 1993 m aukštyje virš jūros lygio.

Šį projektą finansuoja ir vykdo penkios tarptautinės kompanijos. Kacės užtvanka buvo pastatyta 1996 m., o pripildyta vandens 1997 m.
Dunojus (ežeras)

**Dunojus** arba **Gudonių ežeras** – nenuotakus ežeras pietų Lietuvoje, Lazdijų rajone, 6 km į rytus nuo Seirijų, 1 km į vakarus nuo Krikštonių. Ilgis šiaurės – pietų kryptimi 0,74 km, plotis iki 0,36 km. Altitudė 121,6 m. Šiaurinėje dalyje yra medžiais apaugusi 0,1 ha sala. Giliausia vieta siekia 10 m. Būdingi sausi, statūs, aukšti krantai. Aplink ežerą daugiausia plyti pievos, tik pietinėje pakrantėje stūkso miškas. Atabradas pakraštyje padengtas smėliu, siauras. Dugnas padengtas dumblu. Dunojuje sugaunama 11 žuvų rūšių, įveista peledžių. Ežeras nenutekantis, priklauso Nemuno intako Margotės upelio baseinui.

Vakarinėje ežero pakrantėje įsikūręs Gudonių kaimas.

Vandenvardis kilęs iš žodžio *dunojus, dunajus, dūnojus* („platūs, dideli vandenys“), kuris per slavus patekęs nuo Dunojaus upės vardo.

## Šaltiniai
Dunojus (reikšmės)

Žodis **dunojus** reiškia:

* dunojus – didelis vandens telkinys liaudies kalboje;
* Dunojus – viena didžiausių Europos upių;
* Dunojus – ežeras Lazdijų rajone;
* Dunojaus kalnas – kalva Vilkaviškio rajone.
Arkliavagio duktė

„**Arkliavagio duktė**“ – 1981 m. Lietuvos kino studijoje A. Vienuolio memuarinių apsakymų „Pavainikė“, „Arkliavagio duktė“ ir „Astronomas Šmukštaras“ motyvais sukurtas meninis filmas, vaizduojantis XIX a. pabaigos lietuvišką kaimą. Socialinė drama. Filmo trukmė – 80 min.

## Apie filmą
Ramaus psichologinio kino gerbėjams skirtas filmas, savo laiku jis buvo ir nemažai kritikuotas. Filmas lietuviškai vangus, kupinas kruopščiai atrinktos buities, pasakoja apie paprastus kaimo žmonių rūpesčius ir amžinus jų jausmus.

## Siužetas
Filme pasakojama liūdna lietuvių valstiečio Kazimiero šeimos istorija, tipiška caro laikų Lietuvos kaimui. Meilė, paprastučiai šeimyniniai džiaugsmai pradžioje ir dramatiškas finalas – toks pagrindinių herojų kelias. Filmo veiksmas sukasi apie nelaimingai susiklosčiusį Kazimiero ir Kamilės Pečiūrų gyvenimą. Kol Kazimieras tarnauja kariuomenėje, Kamilė suartėja su jo broliu Benedoku, jiems gimsta duktė. Ar sugebės iš kariuomenės grįžęs Kazimieras atleisti žmonai ir broliui? Ar priims pavainikę dukterį lyg savo?

## Kūrybinė grupė
* Scenarijaus autoriai – Petras Dirgėla, Rimantas Šavelis;
* Režisierius – Algimantas Puipa;
* Kompozitorius – Algirdas Martinaitis;
* Operatorius statytojas – Aloyzas Jančoras;
* Dailininkė – Filomena Linčiūtė-Vaitiekūnienė;
* Kostiumų dailininkė – Viktorija Bimbaitė.

## Vaidina
* Nijolė Oželytė – Kamilė;
* Liubomiras Laucevičius – Kazimieras Pečiūra;
* Mindaugas Capas – Benedokas, jo įbrolis;
* Vytautas Paukštė – Navikas;
* Juozas Jaruševičius – Augustinas;
* Ona Knapkytė – Augustinienė;
* Valdas Jatautis – daktaras;
* Jonas Pakulis, Feliksas Einas, Gediminas Pranckūnas, Sigitas Račkys, Vladas Sipaitis, Vilhelmas Vaičekauskas, Adolfas Večerskis.

## Apdovanojimai
* 1982 m. – XV sąjunginio kino festivalio Taline prizas ir diplomas „už geriausią nacionalinės literatūros klasikinio kūrinio įkūnijimą ekrane“; diplomas aktorei N. Oželytei.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Filmo aprašymas
Guttenberg

**Guttenberg** – vokiška pavardė. Ją turi šie žymesni asmenys:

* Johann Gutenberg (1398–1468), vokiečių spaudėjas, metalo dirbinių gamintojas ir išradėjas;
* Karl-Theodor zu Guttenberg (g. 1971 m.), politikas, CSU partijos generalinis sekretorius, jauniausias visų laikų Vokietijos ūkio ministras.
Jo žmonos išpažintis

„**Jo žmonos išpažintis**“ – 1984 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas meninis filmas. Melodrama. Filmo trukmė – 83 min.

## Kūrybinė grupė
* Scenarijaus autorius – Vytautas Žalakevičius;
* Režisierius – Almantas Grikevičius;
* Kompozitorius ir garso operatorius – Juozas Širvinskas;
* Operatorius statytojas – Donatas Pečiūra;
* Kostiumų dailininkė – Gražina Remeikaitė;
* Dailininkas statytojas – Galius Kličius.

## Vaidina
* Rūta Staliliūnaitė – Irena;
* Juozas Budraitis – Jonas;
* Marija Lukaševskaja – Marija, jų dukra;
* Leonidas Filatovas – Ričardas Bekraitis;
* Nelė Savičenko – Nora;
* Audronė Paškonytė – Palmyra;
* Ona Knapkytė – močiutė;
* Kostas Smoriginas – Juodis;
* Nijolė Oželytė – Stasė;
* Liubomiras Laucevičius – girininkas;
* Regina Zdanavičiūtė – Stefanija;
* Gražina Baikštytė, Kristina Kazlauskaitė, Saulius Balandis, Jeronimas Čiuplys.
 

## Siužetas
Tai – moters vėlyvos meilės istorija. Filmo herojei Irenai – keturiasdešimt. Jai nepasisekė gyventi taip, kaip ji svajojo. Irena dirba ne pagal specialybę, romantiška meilė ir susižavėjimas chirurgu Jonu, už kurio ji ištekėjo, praėjo. Jų dukrai jau trylika. Atrodė, kad Ireną prikels meilė perspektyviam mokslininkui Ričardui, dėl kurio ji pasiryžusi palikti šeimą, bet ir čia filmo herojė nusivilia.
Pakruojo apylinkė

**Pakruojo apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pakruojo valsčiuje, bet iki 1950 m. panaikinta. Atkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Mažeikonių apylinkės, dalies Pamūšio apylinkės ir dalies Šukionių apylinkės.

|-
| 1959-01-15 || || 3304 () || || 
|-
| 1970-01  || || 3300 || || 45 kaimai, 1 viensėdis, 1 nenurodyto tipo 
|-
| 1972-10-01  || 165,7 || || „Draugystės“ kolūkis, „Mūšos“ kolūkis, Preičiūnų kolūkis, Pakruojo žemės ūkio technikumo mokomasis ūkis  || 45 kaimai, 2 viensėdžiai
|-
| 1976-07-01  || || || || 45 kaimai, 2 viensėdžiai 
|-
| 1979-01-17  || || 2907 || || 36 kaimai, 1 viensėdis, 1 tarybinis ūkis 
|-
| 1985 m. || || || „Draugystės“ kolūkis, Pakruojo tarybinis ūkis, Pakruojo girininkija  || Jovarai, Linksmučiai, Mažeikoniai, Preičiūnai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2671 || || 1 miestelis, 29 kaimai, 1 viensėdis 
|}

## Šaltiniai
Pašvitinio apylinkė

**Pašvitinio apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurėje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pašvitinio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Linkuvos rajonui. 1954 m. prijungta Rimdžiūnų apylinkė, 1960 m. – Peleniškių apylinkė, 1963 m. – dalis Pamūšio apylinkės ir dalis Triškonių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || Molotovo vardo kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 26,7 || 2661 () || „Pašvitinio“ kolūkis  || 1 miestelis, 8 kaimai
|-
| 1970-01  || || 2422 || || 1 miestelis, 36 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 108,8 || || „Jaunosios gvardijos“ kolūkis, „Komunizmo ryto“ kolūkis, Pašvitinio kolūkis, „Spartuolio“ kolūkis  || 1 miestelis (Pašvitinys), 35 kaimai, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 35 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 2404 || || 1 miestelis, 43 kaimai, 1 viensėdis, 2 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || „Jaunosios gvardijos“ kolūkis, „Komunizmo ryto“ kolūkis, „Spartuolio“ kolūkis  || Binėnai, Draudeliai, Mikniūnai, Pamūšis, Pašvitinys, Peleniškiai, Voroniai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2410 || || 1 miestelis, 47 kaimai, 1 viensėdis, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Žeimelio apylinkė (Pakruojis)

**Žeimelio apylinkė** (iki 1954 m. ***Žeimelio I apylinkė*** ir ***Žeimelio II apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Dvi Žeimelio apylinkės – Žeimelio I ir Žeimelio II įkurtos užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. jos buvo Žeimelio valsčiuje, 1950 m. priskirtos naujam Linkuvos rajonui. 1954 m. apylinkės sujungtos į vieną, taip pat prijungiant Baltausių ir Kairelių apylinkes. 1963 m. prijungta dalis Noreikų apylinkės, 1977 m. – Lauksodžio apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || „Komunaro“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 58,8 || 2756 () || „Komunaro“ kolūkis  || 1 miestelis, 21 kaimas, 1 vienkiemis, 1 glžk. stotis
|-
| 1970-01  || || 2635 || || 1 miestelis, 24 kaimai, 3 viensėdžiai 
|-
| 1972-10-01  || 82,6 || || „Komunaro“ kolūkis, M. Melnikaitės kolūkis, Žeimelio kaimo profesinės technikos mokyklos nr. 6 mokomasis ūkis  || 1 miestelis (Žeimelis), 24 kaimai, 3 viensėdžiai
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 24 kaimai, 3 viensėdžiai 
|-
| 1979-01-17  || || 4334 || || 1 miestelis, 63 kaimai, 3 viensėdžiai 
|-
| 1985 m. || || || „Komunaro“ kolūkis, Marijos Melnikaitės kolūkis, Žeimelio profesinės technikos mokyklos mokomasis ūkis, Karolio Požėlos kolūkis, „Taikos“ kolūkis, Žeimelio girininkija  || Bardiškiai, Diržiai, Geručiai, Grikpėdžiai, Kaireliai, Lauksodis, Liesai, Mikoliškis, Staškavičiai, Žeimelis ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3841 || || 1 miestelis, 55 kaimai, 2 viensėdžiai 
|}

## Šaltiniai
Rozalimo apylinkė

**Rozalimo apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Rozalimo valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pakruojo rajonui. 1954 m. prijungta Dervelių apylinkė, Maldžiūnų apylinkė, Zigmantiškio apylinkė ir Gikonių apylinkės dalis. 1963 m. sausio 12 d. prijungta Žvirblonių apylinkė.

1995 m. Pakruojo rajono savivaldybės tarybos sprendimu vietoje Rozalimo apylinkės viršaičio pareigybės įsteigta Rozalimo seniūno pareigybė.

|-
| 1954-05-25  || || || „Į šviesą ateitį“ ir „Žalgirio“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 82,3 || 3194 () || „Į šviesią ateitį“ kolūkis, „Žalgirio“ kolūkis  || 1 miestelis, 16 kaimų, 6 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 3182 || || 1 miestelis, 30 kaimų, 6 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 133,15 || || „Ąžuolo“ kolūkis, „Į šviesią ateitį“ kolūkis, „Žalgirio“ kolūkis, Žvirblonių tarybinis ūkis  || 1 miestelis (Rozalimas), 30 kaimų, 6 viensėdžiai, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 30 kaimų, 6 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 3201 || || 1 miestelis, 31 kaimas, 7 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || „Ąžuolo“ kolūkis, „Į šviesią ateitį“ kolūkis, „Žalgirio“ kolūkis, Žvirblonių tarybinis ūkis, Rozalimo girininkija  || Derveliai, Medikoniai, Padubysys, Plaučiškiai, Rozalimas, Simaniškiai, Tarvydai, Vismantai, Žvirbloniai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2912 || || 1 miestelis, 31 kaimas, 7 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Stačiūnų apylinkė (Pakruojis)

**Stačiūnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Stačiūnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pakruojo rajonui. 1954 m. prijungta dalis Kauksnujų apylinkės ir dalis Dargužių apylinkės, 1963 m. – dalis Šukionių apylinkės. 1986 m. spalio 20 d. Stačiūnų apylinkė prijungta prie Lygumų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Gegužės 1-osios“ kolūkis ir Ginkūnų tarybinio ūkio Nadaukių skyrius  || 
|-
| 1959 m.  || 48,3 || 2675 () || „Gegužės Pirmosios“ kolūkis, Ginkūnų tarybinio ūkio Nadaukių skyrius  || 16 kaimų, 1 glžk. stotis
|-
| 1970-01  || || 2383 || || 30 kaimų, 3 viensėdžiai, 3 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 122,17 || || „Pergalės“ kolūkis, „Tarybinio kelio“ kolūkis, Vismantų kolūkis, Žemaitės kolūkis, Stačiūnų tarybinis ūkis  || 31 kaimas, 3 viensėdžiai, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 31 kaimas, 3 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1920 || || 30 kaimų, 2 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || || Degučiai, Stačiūnai ir kt.
|}

## Šaltiniai
Duobys

**Duobys** yra 4 ežerų Lietuvoje pavadinimas:

* Duobys – Molėtų rajone, Alantos seniūnijoje;
* Duobys - Molėtų rajone, Balninkų seniūnijoje;
* Duobys – Utenos rajone, Daugailių seniūnijoje;
* Duobys – Utenos rajone, Utenos seniūnijoje.
Karsakiškio apylinkė

**Karsakiškio apylinkė** (arba ***Karsakiškės apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Piniavos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Panevėžio rajonui. 1954 m. prijungtos Tiltagalių apylinkė, Bygailių apylinkė ir dalis Naujikų apylinkės, 1963 m. – Sodelių apylinkė ir dalis Narbutų apylinkės. 1969 m. dalis teritorijos prijungta prie naujos Taruškų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || Suvorovo vardo ir „Paežerio“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 175,2 || 4764 () || „Paežerio“ kolūkis, Suvorovo vardo kolūkis  || 26 kaimai, 20 vienkiemių, 2 glžk. stotys, 1 durpynas
|-
| 1970-01  || || 4534 || || 1 miestelis, 81 kaimas, 19 viensėdžių, 1 geležinkelio stoties gyvenvietė, 3 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 305,2 || || „Galybės“ kolūkis, Paežerio kolūkis, Paliūniškio kolūkis, Sodelių kolūkis  || 1 miestelis (Geležiai), 85 kaimai, 19 viensėdžių, 2 gel. stočių gyvenvietės, 3 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 85 kaimai, 19 viensėdžių, 2 gel. stočių gyvenvietės, 3 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 5050 || || 1 miestelis, 96 kaimai, 18 viensėdžių, 1 glžk. stoties gyvenvietė, 2 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || „Galybės“ kolūkis, Paežerio kolūkis, Paliūniškio kolūkis, Beržynės girininkija, Bigailių meistrija, Karsakiškio girininkija, Paežerio girininkija, Pyvesos girininkija, Stumbriškio girininkija, Žaliosios girininkija  || Akmeniai, Aščiagaliai, Geležiai, Karsakiškis, Paliūniškis, Piniava, Stumbriškis, Tiltagaliai, Vaivadai, Vareikiai I ir kt.
|-
| 1989-01  || || 4903 || || 1 miestelis, 95 kaimai, 16 viensėdžių, 1 gel. stoties gyvenvietė, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Krekenavos apylinkė

**Krekenavos apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Krekenavos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ramygalos rajonui. 1954 m. prijungta Pasodėlės apylinkė ir dalis Šambalionių apylinkės, o dalis Krekenavos apylinkės prijungta prie Iciūnų apylinkės. 1963 m. prijungta Bartkūnų apylinkė, Žemontiškių apylinkė, dalis Bartkūnų apylinkės ir dalis Radviliškio apylinkės. 1966 m. dalis teritorijos prijungta prie Petriškių apylinkės. 1988 m. prijungta visa Petriškių apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || „Leningrado“ kolūkis ir Liberiškio tarybinio ūkio Murmulių skyrius  || 
|-
| 1959 m.  || 45 || 5084 () || „Leningrado“ kolūkis, Slabados tarybinio ūkio Raičionių skyrius  || 1 miestelis, 13 kaimų, 6 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 4191 || || 1 miestelis, 71 kaimas, 8 viensėdžiai 
|-
| 1972-10-01  || 189,4 || || Mitriūnų kolūkis, Paliaudės kolūkis, „Tiesos“ kolūkis, Krekenavos tarybinis ūkis, Raičionių tarybinis ūkis  || 1 miestelis (Krekenava), 63 kaimai, 8 viensėdžiai, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 63 kaimai, 8 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 3551 || || 1 miestelis, 65 kaimai, 9 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || TSRS 60-mečio kolūkis, Krekenavos tarybinis ūkis, Krekenavos girininkija  || Ibutoniai, Krekenava, Linkavičiai, Šventupiai, Žibartoniai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 5264 || || 1 miestelis, 95 kaimai, 6 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Naujamiesčio apylinkė

**Naujamiesčio apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Naujamiesčio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Panevėžio rajonui. 1954 m. prijungtos Sargėnų apylinkė, Mickiemės apylinkė, dalis Strulionių apylinkės, dalis Degionių apylinkės, dalis Gustonių apylinkės, dalis Vilkelių apylinkės ir Vadaktėlių apylinkė, o dalis Naujamiesčio apylinkės prijungta prie Upytės apylinkės. 1963 m. prijungta dalis Upytės apylinkės ir dalis Gustonių apylinkės. 1966 m. dalis teritorijos prijungta prie Petriškių apylinkės. 1973 m. prijungta dalis Berčiūnų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || M. Melnikaitės vardo, „Pirmūno“ kolūkiai ir Lyberiškio tarybinis ūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 101,8 || 2590 () || „Pirmūno“ kolūkis, M. Melnikaitės vardo kolūkis, Slabados tarybinio ūkio Vadaktų II skyrius  || 40 kaimų, 3 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 2469 || || 35 kaimai, 2 viensėdžiai, 5 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 117,1 || || M. Melnikaitės kolūkis, „Pašuojos“ kolūkis, Liberiškio tarybinis ūkis  || 36 kaimai, 2 viensėdžiai, 4 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 53 kaimai, 11 viensėdžių, 6 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 3122 || || 41 kaimas, 6 viensėdžiai, 8 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || Marijos Melnikaitės kolūkis, Liberiškio tarybinis ūkis, Panevėžio hidromelioracijos tarybinis ūkis technikumas, Naujamiesčio girininkija  || Berčiūnai, Berniūnai, Degionys, Drąseikiai, Gustonys, Liberiškis, Molainiai, Narutiškis, Nevėžninkai, Varpučiai, Vilkeliai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3240 || || 51 kaimas, 6 viensėdžiai, 6 kaimų dalys, 1 kurortas 
|}

## Šaltiniai
Panevėžio apylinkė

**Panevėžio apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1976 m. gruodžio 29 d. iš buvusių Piniavos apylinkės ir Skaistgirių apylinkės.

|-
| 1979-01-17  || || 4338 || || 84 kaimai, 11 viensėdžių, 7 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || Daukniūnų kolūkis, „Pergalės“ kolūkis, Skaistgirių kolūkis, Panevėžio girininkija, Gustonių girininkija  || Berčiūnai, Bernatoniai, Bliūdžiai, Daukniūnai, Gailiūnai, Gegužinė, Paistrys, Skaistgiriai, Žaliapurviai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3967 || || 82 kaimai, 9 viensėdžiai, 7 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Petriškių apylinkė

**Petriškių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Krekenavos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ramygalos rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. prijungta prie Iciūnų apylinkės ir Radviliškių apylinkės. Atkurta 1966 m. gruodžio 30 d. iš dalies Krekenavos apylinkės, Naujamiesčio apylinkės ir Ramygalos apylinkės. 1988 m. birželio 22 d. prijungta prie Krekenavos apylinkės.

|-
| 1959-01-15 || || 3055 () || || 
|-
| 1970-01  || || 2437 || || 1 miestelis, 43 kaimai, 2 viensėdžiai, 4 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 118,9 || || Burvelių kolūkis, „Gintaro“ kolūkis, „Linkavos“ kolūkis, Naujarodžių tarybinis ūkis  || 43 kaimai, 3 viensėdžiai, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 43 kaimai, 3 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 2216 || || 1 miestelis, 44 kaimai, 4 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || „Gintaro“ kolūkis, Naujarodžių daržininkystės tarybinis ūkis  || Burveliai, Linkaučiai, Naujarodžiai, Petriškiai, Švenčiuliškiai ir kt.
|}

## Šaltiniai
Raguvos apylinkė

**Raguvos apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Raguvos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Troškūnų rajonui. 1954 m. prijungta Užunevėžio apylinkė, dalis Krityžės apylinkės ir dalis Putiliškių apylinkės, 1963 m. – Šilų apylinkė ir dalis Maženių apylinkės. 1967 m. dalis teritorijos prijungta prie Velykių apylinkės.

1995 m. gegužės 9 d. apylinkė performuota į Raguvos seniūniją.

|-
| 1954-05-25  || || || „Lenino keliu“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 57,95 || 3605 () || „Raguvos“ kolūkis, „Pergalės“ kolūkis  || 1 miestelis, 13 kaimų, 3 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 3119 || || 2 miesteliai, 36 kaimai, 9 viensėdžiai 
|-
| 1972-10-01  || 124,75 || || „Ąžuolo“ kolūkis, „Laisvės“ kolūkis, Raguvos kolūkis, Šilų tarybinis ūkis  || 2 miesteliai (Raguva, Šilai), 38 kaimai, 8 viensėdžiai
|-
| 1976-07-01  || || || || 2 miesteliai, 31 kaimas, 4 viensėdžiai 
|-
| 1979-01-17  || || 2534 || || 2 miesteliai, 30 kaimų, 4 viensėdžiai 
|-
| 1985 m. || || || Raguvos kolūkis, Šilų tarybinis ūkis, Raguvos girininkija  || Ferma, Raguva, Šilai, Užunevėžiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1962 || || 2 miesteliai, 28 kaimai, 4 viensėdžiai 
|}

## Šaltiniai
Duobys (Utenos r., Utenos sen.)

**Duobys** – ežeras rytų Lietuvoje, Utenos rajone, 7,5 km į vakarus nuo Kuktiškių. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 0,75 km, plotis iki 0,4 km. Altitudė 159,3 m. Krantai daugiausia aukšti. Iš pietų ir vakarų ežerą supa Purošiaus miškas, kitose pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Šiaurėje išteka upelis į Kernadėto ežerą (Talės upelio baseinas).

Prie Duobio ežero įsikūrę Papiškių, Stanėnų kaimai.

## Šaltiniai
Ramygalos apylinkė

**Ramygalos apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Ramygalos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ramygalos rajonui. Panaikinta 1956 m. gruodžio 28 d. suteikus Ramygalai miesto teises. Atkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Dubarų apylinkės, Barklainių apylinkės ir dalies Radviliškio apylinkės. 1966 m. dalis teritorijos prijungta prie Petriškių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || Ramygalos MTS  || 
|-
| 1959-01-15 || || 3628 () || || 
|-
| 1970-01  || || 2946 || || 51 kaimas, 10 viensėdžių 
|-
| 1972-10-01  || 202,6 || || „Mūsų laisvės“ kolūkis, Naujasodės kolūkis, Pašilių kolūkis, „Pažangos“ kolūkis, Uliūnų tarybinis ūkis  || 53 kaimai, 12 viensėdžių
|-
| 1976-07-01  || || || || 64 kaimai, 12 viensėdžių, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 2232 || || 52 kaimai, 11 viensėdžių, 1 kaimo dalis 
|-
| 1985 m. || || || Ramygalos kolūkis, Uliūnų tarybinis ūkis, Ramygalos girininkija  || Aukštadvaris, Barklainiai I, Glebauskai, Jovaišai, Karveliai, Raukštoniai, Šilaičiai, Šlekiai, Uliūnai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2429 || || 64 kaimai, 10 viensėdžių, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Miežiškių apylinkė (Panevėžys)

**Miežiškių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Miežiškių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Panevėžio rajonui. 1954 m. prijungtos Pučekų apylinkė, Kulbių apylinkė, dalis Nainiškių apylinkės, dalis Biliūnų apylinkės, dalis Klepšių apylinkės ir dalis Pajuodžių apylinkės, 1963 m. – dalis Narbutų apylinkės. 1969 m. dalis teritorijos prijungta prie naujos Taruškų apylinkės, tačiau 1977 m. Taruškų apylinkė vėl prijungta.

|-
| 1954-05-25  || || || „Raudonosios Vėliavos“ ir „Pučiakų kolektyvo“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 77 || 1945 () || „Taikos“ kolūkis, „Pučekų kolektyvo“ kolūkis, „Raudonosios Vėliavos“ kolūkis  || 1 miestelis, 31 kaimas, 10 vienkiemių, 1 glžk. stotis
|-
| 1970-01  || || 1686 || || 1 miestelis, 22 kaimai, 4 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 79,4 || || „Nevėžio“ kolūkis, Miežiškių tarybinis ūkis  || 1 miestelis (Miežiškiai), 21 kaimas, 4 viensėdžiai, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 28 kaimai, 8 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 3372 || || 1 miestelis, 63 kaimai, 13 viensėdžių, 1 glžk. stoties gyvenvietė 
|-
| 1985 m. || || || „Nevėžio“ kolūkis, „Taikos“ kolūkis, Miežiškių daržininkystės tarybinis ūkis, Nevėžio girininkija, Taruškų girininkija  || Budrionys, Miežiškiai, Trakiškis ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2775 || || 1 miestelis, 61 kaimas, 10 viensėdžių, 1 gel. stoties gyvenvietė, 2 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Upytės apylinkė

**Upytės apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Naujamiesčio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Panevėžio rajonui. 1954 m. prijungtos Molainių apylinkė, dalis Vilkelių apylinkės, dalis Naujamiesčio apylinkės ir dalis Ragaudžių apylinkės, 1963 m. – Ėriškių apylinkės, o dalis Upytės apylinkės prijungta prie Berčiūnų apylinkės, Naujamiesčio apylinkės ir Velžio apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Žalgirio“ ir „Aušros“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 80,1 || 2498 () || „Žalgirio“ kolūkis, „Aušros“ kolūkis, Staniūnų tarybinio ūkio Augustavos, Levaniškių, Upytės, Kibiškio, Memenčių ir Marimpolės skyriai  || 32 kaimai, 15 vienkiemių
|-
| 1970-01  || || 2347 || || 43 kaimai, 1 viensėdis, 3 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 116,2 || || „Aušros“ kolūkis, Ėriškių kolūkis, Lietuvos TSR žemės ūkio ministerijos Upytės bandymų stoties eksperimentinis ūkis  || 43 kaimai, 1 viensėdis, 4 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 42 kaimai, 1 viensėdis, 4 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1719 || || 39 kaimai, 1 viensėdis, 4 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || Ėriškių kolūkis, Upytės bandymų stoties eksperimentinis ūkis, Upytės girininkija  || Ėriškiai, Tarnagala, Upytė, Vilkeliai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1631 || || 17 kaimų, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Vadoklių apylinkė

**Vadoklių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Kutronių apylinkės, Stebėkių II apylinkės, dalies Mikėnų apylinkės ir dalies Jotainėlių apylinkės. 1963 m. prijungtos Laukagalių apylinkė ir Kuršių apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || „Artojo“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 43,06 || 3823 () || „Artojo“ kolūkis  || 1 miestelis, 19 kaimų, 6 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 3115 || || 1 miestelis, 52 kaimai, 8 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 172 || || „Artojo“ kolūkis, „Ežerėnų“ kolūkis, „Pavasario“ kolūkis, „Pirmyn“ kolūkis  || 1 miestelis (Vadokliai), 52 kaimai, 10 viensėdžių, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 52 kaimai, 10 viensėdžių, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 3484 || || 1 miestelis, 63 kaimai, 13 viensėdžių, 1 kaimo dalis 
|-
| 1985 m. || || || „Artojo“ kolūkis, „Pavasario“ kolūkis, „Pažangos“ kolūkis, Gegužinės girininkija  || Daniūnai, Jotainiai, Kuršiai, Vadokliai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2568 || || 1 miestelis, 44 kaimai, 10 viensėdžių, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Velykių apylinkė

**Velykių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1967 m. rugsėjo 29 d. iš Raguvos apylinkės ir Velžio apylinkės dalių. 1988 m. birželio 22 d. prijungta prie Velžio apylinkės.

|-
| 1959-01-15 || || 2252 () || || 
|-
| 1970-01  || || 1865 || || 29 kaimai, 25 viensėdžiai, 3 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 106,5 || || Maženių kolūkis, „Naujo gyvenimo“ kolūkis, „Tarybinių Genėtinių“ kolūkis, Vilniaus kolūkis  || 30 kaimų, 28 viensėdžiai
|-
| 1976-07-01  || || || || 30 kaimų, 28 viensėdžiai 
|-
| 1979-01-17  || || 1323 || || 28 kaimai, 17 viensėdžių, 2 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || „Vilniaus“ kolūkis  || Kabeliai, Katinai, Kutiškiai, Maženiai, Velykiai ir kt.
|}

## Šaltiniai
Velžio apylinkė

**Velžio apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Panevėžio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Panevėžio rajonui. 1954 m. prijungtos dalis Karūžiškių apylinkės, dalis Pažagienių apylinkės, dalis Pajuodžių apylinkės ir dalis Biliūnų apylinkės, 1963 m. – Kabelių apylinkė, Uliūnų apylinkė, dalis Maženių apylinkės ir dalis Upytės apylinkės. 1967 m. dalis teritorijos prijungta prie naujos Velykių apylinkės, kuri 1988 m. buvo prijungta.

|-
| 1954-05-25  || || || M. Margytės vardo kolūkis, Panevėžio MTS ir Panevėžio MMS  || 
|-
| 1959 m.  || 43 || 3430 () || M. Melnikaitės vardo kolūkis, Staniūnų tarybinio ūkio Keravos skyrius  || 3 kaimai, 12 vienkiemių
|-
| 1970-01  || || 4504 || || 30 kaimų, 1 viensėdis, 7 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 84,01 || || „Raudonosios žvaigždės“ kolūkis, Panevėžio vaismedžių medelynas, Pabaltijo zoninės paukštininkystės Staniūnų bandymų stoties eksperimentinis ūkis, Panevėžio veislininkystės stotis  || 34 kaimai, 1 viensėdis, 3 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 23 kaimai, 1 viensėdis, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 4605 || || 22 kaimai, 1 viensėdis, 5 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || „Aušros“ kolūkis, Panevėžio sodininkystės tarybinis ūkis, Pabaltijo zoninės paukštininkystės Staniūnų bandymų stoties eksperimentinis ūkis  || Dembava, Liūdynė, Molainiai, Staniūnai, Šilagalys, Vaišvilčiai I, Velžys ir kt.
|-
| 1989-01  || || 8359 || || 52 kaimai, 17 viensėdžių, 3 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Lietuvos morfologų draugija

**Lietuvos morfologų draugija** – Lietuvos mokslinė draugija, veikianti nuo 1990 m. Kaune.

## Veikla
1951–1990 m. draugija veikė kaip Sąjunginės anatomų, histologų ir embriologų draugijos skyrius. Turi daugiau kaip 80 narių. Vienija anatomus, histologus, citologus, embriologus. Lietuvos morfologų draugija rengia mokslinius susirinkimus, seminarus, konferencijas, konkursus. Bendradarbiauja su kitomis mokslinėmis draugijomis.

## Pirmininkai
* Rimvydas Stropus – 1990–1995 m. ir nuo 2006 m.
* Dainius Pauža – 1996–2000 m.
* Rimantas Jankauskas – 2001–2005 m.

## Šaltiniai
Lietuvos muilas

**Lietuvos muilas** – Lietuvos muilo gamybos bendrovė, veikusi XX a. Panevėžyje, Staniūnų g. 1.

## Istorija
Akcinę bendrovę „Lietuvos muilas“ 1932 m. įsteigė kooperatyvų sąjungos „Lietūkis“, „Pienocentras“ ir bendrovė „Maistas“. Pradėjo veikti 1933 m. Gamino skalbiamąjį, kelių rūšių tualetinį, t. p. skystąjį pramonėje naudojamą muilą, nuo 1938 m. – ir sėmenų aliejų. 1938 m. pagamino 714 t skalbiamojo, 67 t tualetinio muilo, 144 t ratų tepalo ir apie 64 000 dėžučių batų tepalo. Bendrovėje dirbo apie 100 darbuotojų. 1940 m. nacionalizuota.

Po Antrojo pasaulinio karo gamino tualetinį ir skalbiamąjį muilą, sėmenų ir sojų aliejų. 1948 m. pagamino 240 t muilo, 1000 t aliejaus. 1965 m. pradėtas gaminti skystasis tualetinis muilas ir techninis glicerolis, aliejaus gamyba iš A perkelta į Vilniaus „Raudonosios žvaigždės“ fabriką. 1976 m. bendrovė prijungta prie Vilniaus aliejaus ir riebalų pramonės gamybinio susivienijimo ir pavadinta Panevėžio muilo fabriku. Devintame - dešimtame dešimtmetyje fabrikas gamino apie 20 pavadinimų kietąjį („Jurginas“, „Nevėžis“, „Palanga“, „Pelenė“, „Ramunė“, „Šatrija“, „Šypsena“, „Vaikų“, „Žemuoginis“ ir kt.) ir 4 rūšių skystąjį tualetinį muilą. 1983 m. pagamino 4400 t muilo; dirbo 130 darbuotojų.

1990 m. susivienijimą išskaidžius į savarankiškas bendroves fabrikas tapo akcine bendrove „Panevėžio muilas“. 1998 m. kontrolinį akcijų paketą įsigijo ir bendrovę prisijungė bendrovė „Naujoji Ringuva“, įkurta 1920 m.

## Šaltiniai
Smilgių apylinkė (Panevėžys)

**Smilgių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Smilgių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šeduvos rajonui. 1954 m. prijungta Mondeikių apylinkė ir dalis Kiaužėrių apylinkės, 1963 m. – Rymiškių apylinkė, 1973 m. – dalis Berčiūnų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || Mičiurino vardo, „Vienybės“ kolūkiai ir Pociūnų tarybinio ūkio Beinoravos skyrius  || 
|-
| 1959 m.  || 51,3 || 2238 () || Mičiurino vardo kolūkis, „Vienybės“ kolūkis, Beinoravos tarybinio ūkio dalis  || 1 miestelis, 12 kaimų, 15 vienkiemių, 1 glžk. stotis
|-
| 1970-01  || || 2099 || || 1 miestelis, 24 kaimai, 3 viensėdžiai 
|-
| 1972-10-01  || 107,3 || || „Atžalyno“ kolūkis, S. Nėries kolūkis, Smilgių kolūkis  || 1 miestelis (Smilgiai), 22 kaimai, 4 viensėdžiai
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 37 kaimai, 6 viensėdžiai, 1 gel. stoties gyvenvietė 
|-
| 1979-01-17  || || 2995 || || 1 miestelis, 39 kaimai, 5 viensėdžiai 
|-
| 1985 m. || || || „Atžalyno“ kolūkis, Smilgių kolūkis, Puziniškio girininkija  || Gustonys, Perekšliai, Smilgiai, Sujetai, Švaininkai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1990 || || 1 miestelis, 30 kaimų, 5 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Lietuvos muzikų draugija

**Lietuvos muzikų draugija** – 1936–1940 m. Kaune ir 1940 m. Vilniuje veikusi Lietuvos muzikų ir muzikos mokytojų visuomeninė organizacija. 1987–1999 m. jos vardu vadinosi dab. Lietuvos muzikų sąjunga.

## Istorija
Lietuvos muzikų draugija tęsė Lietuvos muzikų ir chorvedžių draugijos (pirmininkas Stasys Šimkus), veikusios 1932–1935 m. ir Lietuvos muzikos ir dainos centro, veikusio 1928–1932 m., veiklą. Pirmininkas Nikodemas Martinonis.

Lietuvos muzikų draugija turėjo Vargonininkų (vadovas Konradas Kaveckas), Chorvedžių (vadovas Klemensas Griauzdė), Muzikos mokytojų (vadovas Jonas Motiekaitis), Orkestrų vadovų (vadovas Bronius Jonušas) sekcijas. 1938–1940 m. leido žurnalą „Muzikos barai“ (redaktorius Motiejus Budriūnas, 1932–1933 m. leido Lietuvos muzikų ir chorvedžių draugija), rengė nemokamus koncertus. Lietuvos muzikų draugijos pastangomis 1938 m. parengtas lietuviškų muzikos terminų žodynėlio projektas, 1937 m. ir 1938 m. surengtos dainų šventės Alytuje, Marijampolėje, Panevėžyje, Šiauliuose, Ukmergėje. Draugijos muzikai dalyvavo Tarptautinės šiuolaikinės muzikos draugijos festivaliuose Londone ir Varšuvoje, surengė konferencijų su Latvijos ir Estijos muzikais 1937 m. Kaune ir 1940 m. Tartu.

## Šaltiniai
Lietuvos muzikų sąjunga

**Lietuvos muzikų sąjunga**, 1987–1999 m. Lietuvos muzikų draugija – Lietuvos muzikų ir muzikos pedagogų organizacija. Centras Vilniuje, Gedimino pr. 32 – 2. Yra skyriai Kaune, Alytuje ir Klaipėdoje.

## Istorija
Įkurta 1987 m. 1989–1992 m. sąjungoje buvo Vargonininkų sekcija, Muzikos mokytojų asociacija, Vaikų darželių muzikos mokytojų asociacija 1991–1992 m. – Muzikos rėmimo fondas. Leido 1989–1998 m. dvisavaitinį leidinį „Muzikos barai“. 1988–1992 m. veikė kamerinis choras „Cantorum Vilnensis“, folkloro ansamblis „Vydraga“, kaimo kapela „Vakarėlis“, 1989–1994 m. – leidykla „Muzika“. Lietuvos muzikų sąjunga surengė 1988 m., 1989 m., 1990 m. D. Oistracho smuikavimo meistriškumo kursus Vilniuje, 1988 m. muzikos dienas Švenčionių raj. ir muzikos savaitę Kaišiadorių raj. 1995 m. buvo įsteigta senjorų (vyresnio amžiaus muzikų) sekcija.

## Veikla
1999 m. įsteigti pedagogų (kt. muzikų) ir jaunųjų atlikėjų susivienijimai. Nuo 1998 m. leidžia žurnalą „Muzikos barai“, nuo 2000 m. – užsienio šalių skaitytojams skirtą almanachą anglų kalba „Lithuanian Music Review“. Nuo 1997 m. kasmet Lietuvos nacionalinėje filharmonijoje rengia Lietuvos muzikų šventes „Didysis muzikų paradas“ (nuo 2001 m. skelbia akademinės muzikos 4 nominacijų „Auksinio disko“ laureatus), nuo 1996 m. – kas 5 metai B. Grincevičiūtės kamerinio dainavimo konkursus, koncertus jaunimui vidurinėse ir muzikos mokyklose, supažindina su naujausiu atlikėjų repertuaru, rengia sekmadienio muzikos popietes su įvairiais atlikėjais, nusipelniusių muzikų pagerbimo ir atminimo renginius. Leidžia natas, knygas, kompaktines plokšteles.

## Pirmininkai / Prezidentai
* Povilas Dikčius – 1987–1991 m.
* Vidutis Bakas – 1991–1995 m.
* Rimvydas Žigaitis – 1995–2010 m.
* Audronė Nekrošienė – 2010 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos muzikų sąjungos tinklalapis
* Muzikos barai „Muzikos barų“ tinklalapis
Gytis Andrulionis

**Gytis Andrulionis** (g. 1978 m. ) – teisininkas, politikas, LR teisingumo viceministras.

## Biografija
1996 m. Gytis Andrulionis baigė Lazdijų Motiejaus Gustaičio vidurinę mokyklą, Mykolo Romerio universiteto Teisės fakultete 2000 m. baigė bakalauro, o 2002 m. – Europos Sąjungos teisės specializacijos magistro studijas. Studijų metais buvo LTU SMD Teisės filosofijos būrelio pirmininkas. Studijavo ir stažavosi Fribūro ir Niušatelio universitetuose (Šveicarija), Toronto universitete (Kanada), Niu Delyje (Indija).

2006 m. MRU apgynė teisės krypties disertaciją tema „Asmens autonomija sveikatos teisėje“, mokslinis vadovas – prof. Saulius Arlauskas (MRU Teisės fakulteto Teisės filosofijos katedra). Socialinių mokslų (teisės krypties) daktaras. Mokslinių interesų kryptys: žmogaus teisės, teisės veiksmingumas, sveikatos teisė, biomedicininiai tyrimai.

Skaitė įvairius pranešimus socialinės ir teisės filosofijos temomis. Pvz., „Asmens autonomijos idėja biomedicininių tyrimų teisinėje reglamentacijoje kaip pamatinių vertybių sistemos išraiška" (2007 m. konferencijoje „Šiuolaikinės technologijos medicinos genetikoje: laimėjimai, problemos, psichologiniai, bioetiniai ir teisiniai aspektai"), Lietuvos teisės universiteto Studentų mokslinės draugijos 2002 m. vasario mėn. diskusijoje „Moraliniai ir teisiniai bioetikos aspektai: šiuolaikinė genetika ir žmogaus teisės“.

Buvęs Vilniaus apskrities viršininko administracijos Teisės departamento tarnautojas, Valstybės kontrolės 3-iojo audito departamento vyriausiasis valstybinis auditorius, 5-ojo audito departamento direktoriaus pavaduotojas, MRU Teisės fakulteto dėstytojas (dėstė Teisės teorijos ir Žmogaus teisių biomedicinoje kursus). Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto Visuomenės sveikatos institute , dėsto disciplinas Sveikatos teisė ir ekonomika, Teisės pagrindai. Nuo 2009 m. balandžio 20 d. LR teisingumo viceministras, politinio, asmeninio pasitikėjimo tarnautojas (dirbti pakvietė LR teisingumo ministras Remigijus Šimašius, buvęs MRU Teisės fakulteto Teisės filosofijos katedros kolega).

Įvairių darbo grupių narys (nuo 2009 m. rugpjūčio 5 d. LR statybos įstatymo tobulinimo, darbo grupės teisės aktų projektams, reglamentuojantiems Valstybės žemės fondo įsteigimą, parengti nuo 2009 m. liepos 16 d. ir kt.), Tarpžinybinės komisijos kovai su korupcija koordinuoti narys nuo 2009 m. liepos 24 d..

## Publikacijos
* Andrulionis G. The importance of the national laws in the implementation of the European legislation, à paraître dans le European Journal of Health Law;
* Andrulionis G. Teisiniai medicinos aspektai: pacientų teisės // Šeimos sveikatos enciklopedija. Kaunas: Šviesa, 2008;
* Andrulionis G., Sprumont D. The Importance of National Laws in the Implementation of the European Legislation of Biomedical Research. European Journal of Health Law. 2005. No 3;
* Kučinskas V., Steponavičiūtė D., Andrulionis G. The value of free and informed consent in personalising medicine. Acta Medica Lituanica. 2005. No 4;
* Andrulionis G. Gyvybės iki gimimo statusas teisėje – probleminiai terminologĳos aspektai. Jurisprudencĳa. 2007, Nr. 3 (93).

## Išnašos
Hlocė

**Hlocė** (**Leribė**) – miestas šiaurės Lesote. Jis įsikūręs prie Hlocės upės, pasienyje su Pietų Afrika. Miestas įkurtas 1876 m. britų misionieriaus John Widdicombe. Hlotsė buvo kolonijinio Lesoto centras iki nepriklausomybės paskelbimo 1966 m.

Kitas, Leribės pavadinimas, kilęs nuo prancūzų krikščionių misionierių misijos – Leribe Mission, įkurtos 1859 m. François Coillard.

## Sportas
* Linare FC – futbolo klubas;
* Galaxy FC – futbolo klubas;
* CCX FC – futbolo klubas;
* Hlocės stadionas (Hlotse Stadium); talpa 1 tūkst. žiūrovų.
* DiFA stadionas.

## Šaltiniai
Dusynas

**Dusynas** yra du ežerai Aukštaitijoje:

* Dusynas – Utenos rajone;
* Dusynas – Anykščių rajone.
Dusynas (Anykščių r.)

**Dusynas** – ežeras Lietuvoje, Anykščių rajone, 7 km į šiaurės vakarus nuo Leliūnų, prie Rubikių ežero pietinio pakraščio. Įeina į Anykščių regioninį parką. Ilgis vakarų – rytų kryptimi 1 km, plotis iki 0,3 km. Altitudė 124 m. Didžiausias gylis siekia 17,4 m. Krantai apaugę miškeliais. Pietiniai krantai statūs. Dusynu prateka Laimučio upelis (D-1) (iš Mūšėjaus ir Limino ežerų) į Rubikių ežerą.

Šalia ežero įsikūrę Mažeikiškio ir Bijeikių kaimai.

Ežerėvardis *Dusýnas* kildinamas arba nuo *dusti* („stigti oro, trokšti, dvisti“), arba nuo *dausa, dausios* („rojus“), *dausingas* („vėjuotas, vėsus“).

## Šaltiniai
Duobys (Molėtų r.)

**Duobys** – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 2 km į šiaurės vakarus nuo Alantos, į vakarus nuo kelio . Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 0,6 km, plotis iki 0,42 km. Altitudė 119,8 m. Krantai daugiausia aukšti, statūs, apaugę krūmais ir medžiais, tik vakarinis žemas. Pakrantėse auga miškeliai, plyti dirbami laukai. Per Duobį iš Gaidamonių ežero į Suojo ežerą (iš vakarų į rytus) prateka Suoja (Virintos upės intako Vastapos baseinas).

Šalia ežero įsikūrę Kazlų, Rasokalnio ir Antakščių kaimai. Veikia kaimo turizmo sodyba.

## Šaltiniai
Tinklaraštija

** Tinklaraštija**, *blogosfera* () – tinklaraščių (Weblog) visuma, kultūra. Tinklaraštija yra žiniatinklio kultūros ir interneto bendruomenių dalis, specifinis socialinis tinklas.

Pirmą kartą blogosferos sąvoką paminėjo *Brad L. Graham* 1999 m. rugsėjo 10 d. kalbėdamas nerimtai, juokaudamas. 2002 m. sąvoką „atrado“ *William Quick*. Po to sąvoka greitai paplito Warblog bendruomenėje.

Lietuvoje tinklaraštininkai tarpusavyje buriasi ir bendrauja, keičiasi informacija, organizuoja konferencijas (pvz., „blogin.lt“, kuri vėliau persivadino į „LOGIN“) .

## Išnašos
Dvarčių ežeras

**Dvarčių ežeras** – ežeras Lietuvoje, Trakų rajone, 6,5 km į šiaurės rytus nuo Trakų, 2,5 km į pietus nuo Rykantų. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 1,17 km, plotis iki 0,45 km. Altitudė 155,2 m. Giliausia vieta siekia 24,7 m. Ežero dubuo rininės kilmės. Kranto linija vingiuota. Krantai statūs, šiaurės rytuose apaugę medžiais ir krūmais. Pakrantės daugiausia apaugę miškeliais. Pietuose išteka Birvos upelis į Birvos ežerą.

Prie Dvarčių ežero įsikūrę Padvariškių, Raudonės I, Raudoniškių kaimai. Veikia kaimo turizmo sodyba.

## Šaltiniai
Dvarčiai

**Dvarčiais** vadinama:

* kaimai:
** Radviliškio rajone;
** Šalčininkų rajone;
** Varėnos rajone;
** Vilniaus rajone;
* ežeras:
** Dvarčių ežeras Trakų rajone.
Džiugas

**Džiugas** (arba ***Telšys***) – žemaičių padavimų personažas, siejamas su Džiugo kalnu šalia Telšių. Padavimuose minimas kaip milžinas, supylęs kalną. Kitur pasakojama, kad Džiugas buvęs didvyris, įkūręs Telšius, iškasęs Masčio ežerą, kovojęs su kryžiuočiais. Sakoma, kad jis buvęs toks galingas dėl velnių pagalbos. Jis galėdavęs su kuoka išmušti didžiausius priešų būrius, su šaknimi išrauti didelius medžius.

Pirmieji padavimai apie Džiugą suliteratūrinti ir užrašyti 1839 m. Liudviko Adomo Jucevičiaus. Džiugo vardas išpopuliarėjo, tapo asmenvardžiu.

## Šaltiniai
Antaniškių piliakalnis

**Antaniškių piliakalnis**, *Juodasis kalnas* – piliakalnis Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, prie Antaniškių kaimo, ant ribos su Zagurnų kaimu, Imbrado seniūnija. Pasiekiamas iš plento Zarasai-Antazavė už Imbrado pasukus į dešinę šiaurės kryptimi link Svirkiškių, už 1,6 km, yra 250 m į kairę nuo kelio. 

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, pelkės šiauriniame krašte. Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 40x31 m dydžio. Joje rastas akmeninis kirvelis su skyle kotui, lygios ir brūkšniuotos keramikos. Šlaitai statūs, 6-7 m aukščio nuo pelkės, šiauriniais šlaitais nuolaidus, 2 m aukščio. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia.

Pietrytinis piliakalnio kraštas (apie 10 m ilgio aikštelės galas) XX a. ketvirtame dešimtmetyje nukastas eksploatuojant žvyrduobę. Piliakalnis apardytas arimų, bulviarūsių, apaugęs pušimis.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.212
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 338-339.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Lietuvos piliakalniai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai