open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Carrie Lam

**Keri Lam** (, g. 1957 m. gegužės 13 d.) – Honkongo politikė, ketvirtoji šio Kinijos specialiojo administracinio regiono vyriausybės pirmininkė, pareigas ėjusi 2017–2022 m. Keri Lam Honkongo valstybiniame sektoriuje dirba nuo 1980 m., yra ėjusi Vystymo sekretorės (2007–2012) ir Administracijos vyriausiosios sekretorės (2012–2017) pareigas.

## Biografija
Keri Lam gimė 1957 m. gegužės 13 d. darbininkų klasės šeimoje. Mokėsi Honkongo universitete, metus stažavosi Kembridžo universitete. Po studijų pradėjo dirbti valstybės tarnyboje, 2004 m. buvo paskirta Honkongo ekonomikos ir prekybos atstovybės Londone generaline direktore. 2006 m. grįžo į Honkongą, po metų atsisakė Didžiosios Britanijos pilietybės ir pradėjo eiti vystymo sekretorės pareigas, vėliau pakilo iki administracijos vyriausiosios sekretorės pozicijos. Tuo metu Keri Lam buvo viena iš vyriausybės derybininkų, siekiant suvaldyti 2014 m. Honkongo protestus.

2017 m. liepos 1 d. buvo paskirta Honkongo vyriausybės pirmininke. Keri Lam valdymas pasižymėjo kontroversiškais sprendimais, ypač siekiu priimti ekstradicijos įstatymą, kuris tapo pirmine plataus masto 2019 m. Honkongo protestų priežastimi. 2022 m. pranešė, kad nesieks antros vyriausybės pirmininkės kadencijos ir jai pasibaigus pasitrauks iš aktyvios politikos. 2022 m. liepos 1 d. iš Keri Lam postą perėmė Džonis Li.

## Šaltiniai
Samana (mitologija)

**Samana** – demonas Mesopotamijos mitologijoje. Greičiausiai taip pat buvo vadinama ir javų liga, kurią galėjo sukelti kenkėjiški vabzdžiai. Manyta, kad Samana veikia įgaliotas gydymo deivės Gulos.

Samana minimas užkalbėjimuose, datuojamuose Senosios Babilonijos karalystės laikotarpiu. Šiais užkalbėjimais nuo demono Samanos buvo siekiama apsaugoti kūdikius, jaunus vyrus ir moteris bei prostitutes. Tikėta, kad Samana labiausiai puoląs kūdikius ir prostitutes. Minima, jog Samana turėjęs liūto nasrus, slibino dantis, skorpiono uodegą ir erelio nagus. Šio demono buveinė – požemio pasaulis.

Ankstyvuoju dinastiniu laikotarpiu Šumere (Lagaše bei dar vienoje ar dviejose vietovėse) garbinta antraeilė dievybė panašiu vardu. Šio dievo vardas buvo užrašomas įvairiai, manoma, kad buvo tariamas *Saman*. Minimas šumerų *[[Lugal-e]]* poemoje (*Saman-ana*). Čia jis vienas iš „žuvusiųjų didvyrių“. Nėra aišku, ar demonas Samana iš pradžių buvo tapatus šiai antraeilei dievybei.

## Šaltiniai
Kenaužiai

**Kenaužiai** arba **Birkenfeldė** () – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 22 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 26 km į pietryčius nuo Lazdynų, 2 km nuo Šešupės ir Lietuvos sienos.

## Istorija

Įkurti 1692 m. valstybinio miško žemėse. 1785 m. buvo šatulinių kulmiškių kaimas su 9 ugniakurais, 1821 m. – šatulinių kulmiškių kaimas su 47 gyventojais. 1846 m. Kenaužiuose buvo 11 gyvenamųjų pastatų ir 80 gyventojų. 1723–1818 m. priklausė Įsruties apskrities Diržkiemio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Širvintos valsčiui. Tikintieji priklausė Širvintos evangelikų liuteronų parapijai. Kaimo vakaruose buvo Didžiosios Plynės, rytuose – nedidelė Dvariškių Plynės pelkė. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
LKL 2019–2020 m. sezonas

**Lietuvos krepšinio lygos 2019–2020 metų sezonas** – 27-as lygos (Betsafe-LKL) sezonas, kuriame varžosi 10 pajėgiausių Lietuvos krepšinio klubų. Čempionatas dėl COVID-19 pandemijos buvo  nutrauktas jo nebaigus, čempionais paskelbtas Kauno „Žalgiris“.

## Turnyro formatas
Turnyras vyks trimis etapais. Kaip ir pernai, reguliarusis sezonas vyks 4 ratų sistema, t. y. komandos tarpusavyje sužais po dvi rungtynes namuose ir išvykoje. Reguliariajame sezone kiekviena komanda sužais iš viso 36 rungtynes. Į ketvirtfinalio etapą pateks 8 geriausios komandos, kurios pagal užimtą vietą reguliariajame sezone bus suporuotos ir sužais tarpusavyje iki 2 pergalių (daugiausia gali prireikti trejų rungtynių). Pusfinaliai vyks tokiu pačiu principu kaip ir ketvirtfinalis. 

Finalo rungtynės bus žaidžiamos tarp dviejų pusfinalių nugalėtojų, serija truks iki 3 pergalių (t. y. gali prireikti ir 5 rungtynių nugalėtojo išaiškinimui). Rungtynių serija dėl 3-osios vietos vyks taip pat iki 3 pergalių.

## Dalyvaujantys klubai
Lietuvos krepšinio lygos valdyba iš pradžių buvo nusprendusi „Nevėžio“ klubui nesuteikti LKL licencijos ir lygoje teisę varžytis turėjo 9 komandos. Tačiau vėliau atsisakius NKL rungtyniaujančiam „Jonavos“ klubui persikelti į LKL ir „Nevėžiui“ suradus naujus investuotojus, šis klubas buvo sugrąžintas atgal.
Žemiau lentelėje nurodyti klubai, kurie rungtyniauja LKL šį sezoną, taip pat arenos, kuriose vyks rungtynės. 

## LKL klubai tarptautiniuose turnyruose

## Reguliarusis sezonas
### Turnyrinė lentelė

### COVID-19
2020 m. kovo 13 d. LKL valdyba nusprendė dėl koronaviruso sukeltos COVID-19 grėsmės, nutraukti čempionatą. Galutinė turnyrinė rikiuotė nustatyta pagal rezultatus po 24-ojo turo. Tai reiškė, kad čempionu buvo paskelbtas Kauno „Žalgiris“. 
## Šaltiniai
Olga Buzova

**Olga Buzova** (; g. 1986 m. sausio 20 d.) – Rusijos televizijos laidų vedėja, dainininkė, aktorė, buvusi dalyvė, vėliau realybės šou „Dom-2“ vedėja.

## Biografija

Olga Buzova gimė kareivio Igorio Buzovo ir odontologės Irinos Buzovos šeimoje. Olga turi jaunesnę seserį Aną. Olgos močiutė Ala (g. 1938 m.) gyvena Klaipėdoje.

2002 m. Buzova baigė 631-ąją mokyklą Sankt Peterburge ir įstojo į Sankt Peterburgo valstybinio universiteto geografijos fakultetą. Baigė universitetą 2008 m. 2012 m. Olga ištekėjo už futbolininko Dmitrijaus Tarasovo ir pakeitė savo pavardę (Olga Tarasova).

## Karjera
Nuo 2011 m. pradėjo muzikinę veiklą. Pirmasis singlas buvo daina „Nepamiršk“, kurią atliko duetas su reperiu T-killah. Ji išleido savo pirmąją solinę dainą „To the Kisses“, kuri per dvi dienas užėmė pirmą vietą „iTunes“ sąraše Rusijoje. 2016 m. gegužės 18 d. daina „If …“ buvo išleista kartu su Klava Koka jos vaizdo įraše. 2017 m. spalio 6 d. ji pristatė savo debiutinį studijinį albumą „Bučinių garsai“. 2018 m. liepos mėn. Buzova koncertavo „VK FEST“ Sankt Peterburge.

## Diskografija
* *Под звуки поцелуев* („Bučinių garsai“, 2017 m.)
* *Принимай меня* („Priimk mane“, 2018 m.)
* *Вот она я (*„Štai ir aš“*. 2021 m.)*

## Išnašos
Isak Danielson

**Isakas Oskė Danielsonas** (; 1997 m. rugpjūčio 27 d. Geteborge, Švedija) – švedų atlikėjas ir dainų autorius.

## Biografija
Gimė ir užaugo Hove, į pietus nuo Geteborgo. Turi dvi vyresnėles seseris Miną (*Minna*) Moą (*Moa*). Jo tėvas Mansas Danielsonas (*Måns Danielson*) yra vienas iš maisto bendrovės „Mat.se“ įkūrėjų. Danielsonų šeima nuo 2008 m. iki 2010 m. gyveno Londone, Anglijoje, O Izaokas Danielsonas tuo metu lankė „Tring Park“ menų mokyklą.

Studijavo Geteborgo universitete.

### Muzikinė karjera
Izaokas Danielsonas muzikinę karjerą pradėjo būdamas 14 metų, 2012 m. sudalyvavęs muzikiniame Švedijos projekte „X Factor“, kuriame užėmė 3-ią vietą.

Pirmąjį singlą „Long Live This Love" išleido 2014 m. sausio 3 d.

Danielsonas savo tarptautinį proveržį pasiekė po to, kai amerikiečių šokėja Maddie Ziegler savo „Instagram“ paskyroje pasidalino vaizdo įrašu, kuriame grojo jo daina „Ending“. Po to daina buvo panaudota viename iš šokių numerių Amerikos televizijos programoje „So You Think You Can Dance“. Taip pat daina „Ending“ buvo panaudota Amerikos televizijos serialo „Cloak & Dagger“ serijoje.

Izaokas išleido tris EP („Volume One" (2015 m.), „Volume Two" (2016 m.) „Run to You" (2019 m.)) ir keletą singlų, o 2018 m. spalio mėn. išleido savo albumą „Yours“ ir pasiekė Švedijos „iTunes“ populiariausių albumų sąrašo viršūnę.

2019 m. rugsėjo 26 d. išleido singlą „Silence", kurio muzikinis klipas „Youtube“ platformoje surinko daugiau nei 300 tūkst. peržiūrų.

2019 m. lapkričio 7 d. Izaokas Danielsonas išleido savo pirmąjį kalėdinį singlą „Snowman" (originaliai atliekamą atlikėjos Sia).

## Diskografija
;Studijiniai albumai
* *Yours* (2018 m. spalis)
**Remember to Remember Me (2020 m. balandis)*

;EP
* *Volume One* (2015 m. kovas)
* *Volume Two* (2016 m. rugsėjis)
* *Run to You* (2019 m. kovas)

;Singlai
* *Long Live This Love* (2014 m. sausis)
* *Silence* (2019 m. rugsėjis)
Mogao urvai

**Mogao urvai** (), dar žinomi kaip „Tūkstančio Budų urvai“ (), „Dunhuango urvai“ – kultūrinis budistinės architektūros kompleksas vidurio Kinijoje, Gansu provincijoje, 25 km į pietryčius nuo Dunhuango, Altyntago priekalnėse.

Mogao urvuose yra Tūkstančio Budų šventykla; ją sudaro 492 maldos patalpos, požeminės vienuolių celės ir 5 mediniai pastatai. Dauguma urvų iškalti IX–X amžiais. Urvų sienas ir skliautus puošia IV–XIV a. freskos (bendras plotas ~45 000 m²). Išliko daugiau kaip 2000 medinių ir molinių Budos skulptūrų.

Mogao urvų kompleksas įkurtas ant Šilko kelio trasos, šalia Dunhuango tvirtovės. Per Šilko kelią plito budizmas, prie jo ėmė steigtis vienuolynai. IV a. Mogao rajone pradėjo kurtis pirmieji vienuoliai. Šiaurės Vei dinastijos laikais (386–534 m.) pradėta statyti šventykla. Pasak legendos, šventyklą ėmėsi statyti vienuolis Le Zunas, patyręs tūkstančio budų, besimaudančių auksiniuose spinduliuose, regėjimą. Vienuolynas ėmė sparčiai plėstis ir Tangų laikais jį sudarė virš 1000 urvų-celių. Vietovė tapo svarbiu piligrimystės centru. Juanų dinastijos laikmečiu (1271–1368 m.) urvų plėtra sustojo, vienuolynas ėmė nykti. XIII–XIV a. regione paplito islamas, Šilko kelio prekyba sustojo, Mogao urvai buvo apleisti (juos lankė tik vietiniai piligrimai).

Mogao vietovė pradėta vėl tyrinėti XIX a. pab. – XX a. pr. Vang Juanlu 1900 m. viename iš urvų rado daugiau kaip 20 000 rankraščių. Tai buvo daugiausia IX–XI a. budistiniai tekstai, nors tarp jų rasta ir daoistinių, judėjiškų, krikščioniškų (nestorietiškų), manichėjiškų tekstų, įvairių kinų pasakų, mitų rinkinių, medicinos, geografijos, istorijos, astronomijos, būrimo traktatų, tiurkiškas ateities spėjimo rankraštis „Irk Bitig“ ir kt. Tekstai užrašyti kinų, tibetiečių, sakų, tangutų, sogdų, sen. tiurkų, hebrajų kalbomis, sanskritu. Dar rasta apie 150 budistų ikonografijos kūrinių, pirmųjų kinų spausdintų knygų. 1907 m. urvus tyrė Marko Aurelio Šteino ekspedicija, vėliau – kiti tyrinėtojai. Per 1932 m. ekspediciją Antanas Poška surado senovės apyvokos daiktų, prieš 2000–3000 metų palaidoto žmogaus griaučius. XX a. vid. urvų paminklai nukentėjo nuo vagysčių bei vandalizmų, bet kaip saugomas paminklas išvengė „kultūrinės revoliucijos“ niokotojų. 1987 m. Mogao urvai įtraukti į pasaulio paveldo sąrašą.


Manjusri Debates Vimalakirti Dunhuang Mogao Caves.jpeg|Tangų laikų freska, vaizduojanti Mandžušri, diskutuojantį su Vimalakyrčiu
FireLanceAndGrenade10thCenturyDunhuang.jpg|X a. freska, vaizduojanti Budą Gautamą, po Bodhio medžiu puolamą demonų
Grotta nr 275.JPG|Budos skulptūra vienoje iš grotų
British Library fragment of the Testament of Ba.jpg|Tibeto istorijos rankraščio liekana iš Dunhuango rankraščių rinkinio 


## Šaltiniai
Monika Brodka

**Monika Maria Brodka** (žinoma pseudonimu **Monika Brodka**; g. 1988 m. vasario 7 d.) – Lenkijos pop dainininkė. ZPAV įrašų fondo narė.

## Biografija
Monika Brodka 2004 m. tapo populiaraus šou Idol trečiojo sezono dalyve, o po to – laureate. Nuo to laiko ji išleido keletą albumų, kurie sulaukė didžiulio populiarumo. Brodka išleido savo debiutinį albumą iškart po projekto pabaigos, 2004 m.

## Diskografija
* *Album* (2004)
* *Moje piosenki* (2006)
* *Granda* (2010)
* *Clashes* (2016)
* *Brut* (2021)

## Išnašos
Mušhušu

**Mušhušu** ( – „įnirtusi gyvatė“) – būtybė Mesopotamijos mitologijoje. Vaizduota su ragais, gyvatės kūnu ir kaklu, liūto priekinėmis kojomis bei paukščio užpakalinėmis. Literatūroje būtybė dar įvardijama gyvate-drakonu.

Mene tokios būtybės vaizduotos pradedant Akado imperijos laikotarpiu ir baigiant helenizmo epocha. Būtybė simbolizavo įvairius dievus. Mušhušu taip pat vaizduota apsauginės magijos tikslais, nesiejant jos su konkrečia dievybe.

Iš pradžių Mušhušu buvo siejama su dievu Ninazu (Ešnunos miesto dievybe), laikyta jam patarnaujančia būtybe. Vėliau (Akado imperijos arba Senosios Babilonijos karalystės laikotarpiu) Ešnunos miesto dievu tapus Tišpakui, Mušhušu imta sieti su šia dievybe. Lagaše sieta su dievu Ningišzida, Ninazu sūnumi. Iškilus Marduko, Babilonijos karalystės vyriausiojo dievo, kultui, Mušhušu imta sieti su juo. Manoma, jog tai galėjo nutikti Babilonijos valdovui Hamurabiui nukariavus Ešnuną. Vėlesniais laikais, išaugus dievo Nabu svarbai, būtybė pradėta sieti su pastarąja dievybe. Asirijos karaliui Sinaheribui nukariavus Babiloniją, Mušhušu motyvas paplito ir Asirijoje. Čia būtybė dažniausiai buvo siejama su Ašūru – svarbiausiuoju Asirijos dievu. Visgi Asirijoje Mušhušu buvo vaizduojama ir greta kitų dievybių. Pavyzdžiui, Sinaheribo *Maltai* uolų reljefuose Mušhušu yra trijų skirtingų dievybių palydovė – vaizduojama greta Ašūro, Elilio (Enlilio) ir trečiosios dievybės (greičiausiai Nabu).

Mušhušu buvo pavaizduota ant Babilono Ištarės vartų ir Procesijų kelyje (pastatyti valdant karaliui Nabuchodonosarui II, 604–562 m. pr. m. e.).

## Šaltiniai
Jungkook

**Čonas Džongukas** (; g. 1997 m. rugsėjo 1 d.), geriau žinomas pseudonimu **Jungkook**, – Pietų Korėjos dainininkas, dainų autorius ir muzikos prodiuseris. Pagrindinis grupės BTS vokalistas.

## Ankstyvasis gyvenimas
Č. Džongukas gimė 1997 m. rugsėjo 1 d. Busane, Pietų Korėjoje. Jis yra antras vaikas šeimoje, turi vyresnį brolį. 2011 m. Džongukas dalyvavo talentų konkurse Super K, vykusiame Tegu mieste. Nors nelaimėjo, tačiau sulaukė pasiūlymų iš keleto pramogų industrijos kompanijų. Įsidarbino stažuotoju kompanijoje „Big Hit Entertainment“. Ruošdamasis debiutuoti 2012 m. vasarą išvyko į Los Andželą tobulinti savo šokių įgūdžius kompanijoje „Movement Lifestyle“. 2012 m. birželio mėn. jis nusifilmavo Jo Kwono muzikiniame vaizdo klipe „I’m Da One“  ir prieš debiutą taip pat dirbo grupės Glam atsarginiu šokėju.

## BTS debiutas
Kaip BTS narys, debiutavo 2013 m. birželio 12 d., išleisdamas singlą „2 Cool 4 Skool“. Su grupe jis atliko du solo kūrinius; pirmasis, populiariausias 2016 m. albumo „Wings“ kūrinys „Begin“, kuriame atlikėjas papasakojo savo istoriją apie persikėlimą į Seulą, išreiškė savo dėkingumą tuo metu jį palaikiusiems kolegoms ir grupės nariams. Antra daina, pavadinimu  „Euphoria“, buvo išleista 2018 m. balandžio 5 d. kartu su lydinčiu devynių minučių trumpametražiu filmu, kaip įžanga į BTS serijos „Love Yourself“ trečiąją dalį. Visas studijos garso takelis 2018 m. rugpjūčio 24 d. buvo įtrauktas į jų albumą „Love Yourself: Answer“. Dainą „Euphoria“ sukūrė DJ Swivel. Č. Džongukas buvo pripažintas pagrindiniu dviejų BTS dainų „Love is Not Over“ ir „Magic Shop“ prodiuseriu. 

2018 m. spalio 25 d. Č. Džongukui, kartu su likusiais BTS nariais, buvo įteiktas penktosios klasės Hwagvano ordinas „Už nuopelnus kultūrai“.

## Išnašos
Nestoras Metraštininkas

**Nestoras Metraštininkas** (apie 1056–1114 m.) – Kijevo Rusios metraštininkas, XI a. pabaigos – XII a. pradžios hagiografas, Kijevo Pečorų lauros vienuolis. Tradiciškai laikomas vienu iš Būtųjų laikų pasakojimo autorių.

Rusijos stačiatikių bažnyčios kanonizuotas šventuoju.
## Išnašos
Konas

**Konas** – dievas kūrėjas indėnų kečujų, junkų bei uaročirių mitologijoje. Kono tėvu laikyta Saulė.

Tikėta, kad pasaulio pradžioje Konas pirmasis atkeliavęs į šių indėnų žemes. Mitą apie Koną užrašė kronikininkas Agustín de Zárate. Kaip teigiama mite, Konas pasirodęs iš šiaurės. Kono kūnas buvęs be kaulų, šis dievas galėjęs laisvai ir lengvai vaikščioti. Be to, Konas turėjęs galią kada panorėjęs sulyginti kalnus. Taip jis sutrumpindavęs kelią. Teigiama, kad Konas sukūręs žmones, parūpinęs jiems valgyti tinkamų vaisių ir visa, ko reikia gyvenimui. Visgi žmonės užsitraukę Kono rūstybę ir šis jų žemę pavertęs dykuma. Kad žmonės sunkiu darbu galėtų prasimaitinti, Konas palikęs tik upes, kurių vandenį žmonės statydami kanalus turėję nukreipti į dirbamus laukus.

Vėliau iš pietų pasirodęs dievas Pačakamakas ir išvijęs Koną. Jo sukurtuosius žmones Pačakamakas pavertęs įvairiais gyvūnais (pumomis, lapėmis, beždžionėmis, papūgomis) ir sukūręs naują žmonių kartą bei valgomuosius augalus.

XX a. pr. užrašytas pasakojimas apie dievą Vakoną (*Wakon*), kuris taip pat kovojęs su Pačakamaku.

## Šaltiniai
Paplyniai (Pilkalnis)

**Paplyniai** (, nuo 1938 m. *Moormühle*) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 21 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 25 km į pietryčius nuo Lazdynų.

## Istorija

Iki 1785 m. kaimas buvo vadinamas *Dannelatzken*. 1785 m. buvo šatulinių kulmiškių kaimas su 4 ugniakurais, 1823 m. – 5 šatulinių kulmiškių ūkiai su 32 gyventojais. 1854 m. Paplyniuose buvo 6 gyvenamieji pastatai ir 45 gyventojai. Iki 1818 m. priklausė Įsruties apskrities Diržkiemio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Širvintos valsčiui. Tikintieji priklausė Širvintos evangelikų liuteronų parapijai. Kaime buvo malūnas, šiaurės vakaruose – Didžiosios Plynės pelkė. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Nvidia Quadro

**Nvidia Quadro** – Nvidia bendrovės vaizdo plokščių šeimos produktas, skirtas naudojimui darbo stotyse, kuriose dirbama su automatizuoto projektavimo sistema, kompiuteriu generuojamais vaizdais, moksliniams skaičiavimams ir dirbtiniam intelektui.

Vaizdo procesoriai, esantys Quadro vaizdo plokštėse, yra identiški tiems, kurie naudojami GeForce vaizdo plokštėse. Quadro plokštės skiriasi nemažai dėl juose naudojamos ECC vaizdo atminties ir patobulinto slankiojo taško tikslumo, tai sumažina skaičiavimo klaidų tikimybę.

Nvidia Quadro tiesioginis konkurentas – AMD Radeon Pro vaizdo plokštės, skirtos profesonalioms darbo stotims.

## Šaltiniai
Lumumba (gėrimas)

„**Lumumba“** (taip pat ,  – „mirusi teta“) – alkoholinis kakavos kokteilis.

## Istorija

Šis gėrimas pavadintas Kongo Demokratinės Respublikos politiko Patriso Lumumbos vardu. Sąvoka *Død tante* / *Tote Tante* vartojama vakarinėje Danijos, Vokietijos ir Nyderlandų pakrantėje, kur šis gėrimas yra „ Pharisäer“ kavos atitikmuo.

Dažnai nesutariama, ar toks gėrimo pavadinimas buvo pasirinktas, siekiant įamžinti Patriso Lumumbos atminimą, ar jis visgi atsirado kaip „užslėpta rasizmo forma“.

## Šaltiniai
Pekino žmogus

**Pekino žmogus** (**Homo erectus pekinensis**; anksčiau vadintas *Sinanthropus pekinensis*) – iškastinis hominidas, kurio palaikai pirmąkart buvo aptikti 1923–1927 m. ir vėliau Džoukoudiano urve netoli Pekino, Kinijoje. Spėjamas fosilijų amžius apie 750 tūkst. metų.

Anksčiau buvo manyta, kad palaikai priklausė atskirai hominidų rūšiai – sinantropams. Pekino žmogus dabar priskiriamas *Homo erectus* porūšiui *Homo erectus pekinensis*. Iki 1999 m. antropologai galvojo, kad tiesioginiai žmonių protėviai buvo Afrikos *[[Homo erectus]]* atstovai (galbūt *[[Homo ergaster]]*), o ne Azijoje rasti Javos žmogus bei Pekino žmogus. Tačiau dabar ši paprasta paplitimo iš Afrikos teorija atmetama.

1937 m. į Kiniją įsiveržus japonams, vertingus objektus buvo mėginta išgabenti iš šalies. 1941 m. jie buvo supakuoti į medines dėžes laive, kuris plaukė į JAV, tačiau fosilijos dingo, išliko tik jų kopijos ir detalūs aprašymai. Toliau vyrauja spekuliacijos nuo praradimo paskendus amerikiečių arba japonų laivams, gabenusiems krovinį, arba net kaulų sunaudojimo tradicinėje Rytų medicinoje.

## Išnašos
Sinantropas

**Sinantropas** (*Sinanthropus*;  – Kinija +  – žmogus) – atmesta hominidų rūšis. Anksčiau jai buvo priskiriami:
*Pekino žmogus (*Homo erectus pekinensis*; anksčiau vadintas *Sinanthropus pekinensis*);
*Lantiano žmogus (*Homo erectus lantianensis*; anksčiau – *Sinanthropus lantianensis*);
*Nanjingo žmogus (*Homo erectus nankinensis*; anksčiau – *Sinanthropus nankinensis*);
*Juanmo žmogus (*Homo erectus yuanmouensis*; anksčiau – *Sinanthropus yuanmouensis*).

## Išnašos
Džoukoudiano urvas

**Džoukoudiano urvas** – archeologinė vietovė 42 km į pietvakarius nuo Pekino, Kinijoje, kuri dėl savo svarbos 1987 m. buvo įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

Čia buvo rastos vienos seniausių *Homo erectus* porūšio *[[Pekino žmogus|Pekino žmogaus]]* (*Homo erectus pekinensis*) fosilijų. Pirmąkart buvo aptikti 1923–1927 m. ir vėliau. Spėjamas fosilijų amžius apie 750 tūkst. metų. Taip pat archajiškų bei šiuolaikinių *[[Homo sapiens]]* individų palaikai, 100 tūkst. akmens amžiaus įnagių, *Homo erectus pekinensis* palikti ugniakurai, apdeginti kaulai bei šimtų gyvūnų rūšių griaučių datuojamų 5 mln.–10 tūkst. pr. m. e.

## Galerija



CMOC_Treasures_of_Ancient_China_exhibit_-_stone_scraper.jpg|Akmens amžiaus įrankis


## Išnašos
Rūpoldingas

**Rūpoldingas** () – miestas pietų Vokietijoje, Bavarijos žemėje, Aukštutinės Bavarijos apygardoje, Traunšteino apskrityje, Alpėse prie sienos su Austrija. 

Žiemos sporto centras ir klimato kurortas. Rūpoldinge reguliariai rengiamos biatlono tarptautinės varžybos. 1979, 1985, 1996 ir 2012 m. čia vyko biatlono pasaulio čempionatai.

Miesto ekonomika paremta turistų paslaugomis ir sportu. Rūpoldinge be slidinėjimo turistams siūloma užsiimti golfu, kalnų dviračiais, šaudymu, žygiais pėsčiomis ir žvejyba.
Pokljuka

**Pokljuka** – miškinga plynaukštė Julijos Alpėse Slovėnijoje, esanti 1100–1300 m aukštyje.

Pokljuka žymi savo miškais, kalnų ganyklomis ir puikiomis žiemos sporto sąlygomis. Šiose vietose dažnai renkasi kalnų žygių entuziastai. 

Kasmet čia vyksta Biatlono pasaulio taurės varžybos. 2001 m. šioje vietoje vyko Biatlono pasaulio čempionatas.

Teritorija yra Triglavo nacionalinio parko dalis. Nuo Pokljukos patogu pasiekti aukščiausią Slovėnijos viršukalnę Triglavą (2864 m virš jūros lygio).
Dinamo FK Samarqand

**Samarkando „Dinamo“ futbolo klubas** arba **Dinamo futbol klubi** – Uzbekijos futbolo klubas iš Samarkando. Namų rungtynes žaidžia „Dinamo“ stadione, talpinančiame 16 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
Klubas įkurtas 1960 m. Žaidė uzbekų Superlygoje. Geriausias pasiekimas yra 4 vieta (2000 m.). Tais pačiais metais pasiekė šalies futbolo taurės finalą, kuriame pralaimėjo. Vėliau klubui atėjo sudėtingi laikai ir prarado vietą Superlygoje ir kurį laiką žaidė žemesniame divizione.

2022 m. vėl rungtyniavo Superlygoje, tačiau liko keturioliktoje vietoje, paskutiniai ir iškrito į žemesnį divizioną. 2023 m. sezoną praleido antrame pagal pajėgumą divizione. Užėmė antrą vietą ir pateko į stipriausią šalies lygą. Nuo 2024 m. rungtyniavo uzbekų Superlygoje.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}
* šaltiniai:

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY 
* Transfermarkt 
* Globalsportsarchive
FK Surxon

**„Surchano“ futbolo klubas** arba **Surxon futbol klubi** – Uzbekijos futbolo klubas iš Termezo. 

Namų rungtynes žaidžia Termezo miesto stadione, talpinančiame 6 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
Klubas įkurtas 1968 m. Žaidė uzbekų Superlygoje. Geriausias pasiekimas 2019 užimta 6 vieta.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}
* šaltiniai:

## Išnašos

## Nuorodos
* teams.by 
* FLASHSCORE 
* Transfermarkt 
* Globalsportsarchive
Stasys Naginskas

**Stasys Naginskas** (1891 m. vasario 17 d. Panevėžio apsk., Smilgių vls., Bružuose – 1955 m. balandžio  12 d. Rokiškyje, palaidotas Rokiškio kapinėse) – Lietuvos pedagogas,  poetas ir vertėjas.

## Biografija
Mokėsi Rozalimo pradinėje ir Panevėžio realinėje mokyklose. Mokslus tęsė Maskvos matininkų institute, liga ir prasidėjęs Pirmasis pasaulinis karas sutrukdė jam laikyti baigiamuosius egzaminus. Maskvoje dirbo Aušrinės, Lietuvos žinių ir Santaros redakcijose. Priklausė Lietuvių draugijai aukštųjų Maskvos mokyklų studentams šelpti ir Lietuvių draugijai nukentėjusiems dėl karo šelpti.  
  
1918 m. atvyko į Vilnių, sekretoriavo Lietuvių mokslo draugijoje. 1919–1922 m. Vilniuje mokytojavo Pirmojoje vyrų gimnazijoje (po to pavadintoje Vytauto Didžiojo gimnazija). vėliau buvo priverstas išvykti iš lenkų valdomo Vilniaus krašto, apsigyveno Rokiškyje. Buvo paskirtas gimnazijos direktoriaus pavaduotoju, vyresnėse klasėse dėstė lietuvių kalbą ir literatūrą. 1928 m. jam buvo nustatyta atvira tuberkuliozė. Su pertraukomis dar bandė dirbti pedagoginį darbą, bet, progresuojant ligai, 1935 m. buvo priverstas išeiti į pensiją. Po Antrojo pasaulinio karo kiek dar dirbo Rokiškio švietimo skyriuje ir gimnazijos bibliotekoje, bet 1948 m. galutinai išleistas į užtarnautą poilsį.

Buvo vedęs pedagogę ir rašytoją Adelę Diržytę, sutuoktiniai užaugino dvi dukras: dailininkę Ievą Naginskaitę ir mokytoją Eleną Naginskaitę-Vajagienę.

Stasys Naginskas literatūrine kūryba susidomėjo dar būdamas moksleiviu. Pasirašydavo slapyvardžiais *Stasys Pumpuras*, *Simas Stūra*, *Nagingasai Stajė* ir kt., eilėraščius spausdino Lietuvos žiniose, Ryte, Naujojoje Romuvoje, Literatūros naujienose, Tautos mokykloje. Nemažai poezijos liko rankraščiuose. Mokėjo nemažai kalbų, pirmasis išvertė Viljamo Šekspyro „Hamletą“ į lietuvių kalbą. Jo dėka ir Jurgio Baltrušaičio poezija pirmą kartą suskambėjo lietuviškai. St. Naginsko kūrybinis palikimas saugomas Lietuvių literatūros ir tautosakos institute, Kauno pedagogikos muziejuje bei kt.

## Šaltiniai
* Dalia Zibolienė. ''Šviesuoliai pedagogai Stasys ir Adelė Naginskai – lietuvybės puoselėtojai, tarpukario inteligentai'' // Gimtasis Rokiškis,   2014 lapkričio 8 d.
* Naginskas Stasys // www.radviliskiobiblioteka.lt 
* L. Klimka. ''Apie šviesuolius pedagogus Naginskus'' // www.lrt.lt
* Literatas ir pedagogas Stasys Naginskas // www.paneveziomuziejus.lt
Dzuodziango Huašano uolų raižiniai

**Dzuodziango Huašano uolų raižiniai** – status Huašano kalno skardis Dzuodziango upės slėnyje su petroglifais Guangsi autonominiame regione, pietryčių Kinijoje, šalia Vietnamo sienos. Menas sukurtas „Kariaujančių valstybių“ (403–221 m. pr. m. e.) bei Hanų dinastijos laikotarpiu (26–220 m. pr. m. e.).

Menas vaizduoja Luo Yue žmonių gyvenseną bei jų ritualus. Rasti daugiau nei 1800 piešinių. Užima daugiau nei 4000 m².

Manoma, kad tai didžiausias petroglifas pasaulyje. Kitaip negu kitose radimvietėse, Kinijoje juose nėra vaizduojamos medžioklės, rankiojimo, piemenavimo, kariavimo scenos. Juose daugiausia vaizduojamos antropomorfinės, zoomorfinės būtybės su kardais, durklais, būgnais bei šunimis.

2016 m. petroglifai buvo įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Išnašos
Pietų Kinijos karstiniai dariniai

**Pietų Kinijos karstiniai dariniai** – UNESCO pasaulio paveldo objektas, apimantis išskirtinius karstinius kraštovaizdžius pietų Kinijoje – Čongčingo, Guangsi, Guidžou ir Junano provincijose. Tai įvairiausių formų karstiniai kraštovaizdžiai, susidarę drėgnam pietų Kinijos klimatui veikiant klintinius kalnus – karstiniai bokštai, „miškai“, „tiltai“, tarpekliai, urvai ir kt.

Karstiniai kraštovaizdžiai užima apie 550 tūkst. km² plotą pietų Kinijoje (paveldo objektas užima 1762 km²). Tai Junano–Guidžou plokščiakalnio šlaitai, besileidžiantys link Guangsi baseino (nuo 2110 iki 110 m aukščio virš jūros lygio).

Pasaulio paveldo objektą sudaro 7 kraštovaizdžiai:
* Šilino akmenų miškas (Šilino i autonominė apskritis, Junanas)
* Suogeji kaimas Šilino karstiniame kraštovaizdyje (Šilino i autonominė apskritis, Junanas)
* Siaočikongas (Libo apskritis, Guidžou)
* Dongduo (Libo apskritis, Guidžou)
* Čingkou didžioji smegduobė, Vulongo karstinė sritis (Vulongo apskritis, Čongčingas)
* Trys gamtiniai tiltai, Vulongo karstinė sritis (Vulongo apskritis, Čongčingas)
* Furongo urvas, Vulongo karstinė sritis (Vulongo apskritis, Čongčingas)

Objektas į paveldo sąrašą įtrauktas 2007 m., praplėstas 2014 m.

2014 m. dar pridėti 5 objektai:
* Dvi vietovės Guilino karstinėje srityje (Jangšuo apskritis, Guangsi)
* Šibingo karstinė sritis (Šibingo apskritis, Guangsi)
* Džinfo kalnas (Nanšuano apskritis, Čongčingas)
* Huandziango karstinė sritis (Huandziango apskritis, Guangsi)


重庆-武隆-天坑内天生桥洞外有天 - panoramio.jpg|Gamtinis tiltas Vulongo srityje
Xiaoqikong.JPG|Karstinis kraštovaizdis Libo apskrityje
Furongdongfufashisun.JPG|Furongo urvo stalaktitai
YangshuoFromTvTower.jpg|Guilino kalvos


## Susiję pasaulio paveldo objektai
*  Halongo įlanka-Katba salynas (1994)
*  Puerto Prinsesos požeminės upės nacionalinis parkas (1999)
*  Čangano kraštovaizdis (2014)

## Šaltiniai
Utu (deivė)

**Utu** – deivė šumerų mitologijoje, Enkio dukra. Sieta su audimu. Dantiraščio ženklas, kuriuo buvo užrašomas deivės vardas, kai kada žymėjo ir žodį „voras“. Iš to sprendžiama, kad deivė Utu galėjo būti įsivaizduojama kaip voras, audžiantis voratinklį. Minima mite „Enkis ir Ninsikila“.

## Mitas
Mito „Enkis ir Ninsikila“ versijoje iš Nipūro Utu – Enkio ir Ninkuros dukra. Tuo tarpu kitoje versijoje pasakojama, kad Ninkurai gimsta Ninima, o pastaroji su tėvu Enkiu susilaukia Utu. Ši užauga ir pasidaro „daili bei ori“. Ninhursag, Enkio žmona, įspėja Utu, kad Enkis bandysiąs ją suvedžioti kaip ir visas kitas savo dukteris. Tuomet Utu įsitvirtina savo voratinklyje ir, Enkiui atėjus jos suvilioti, priverčia jį pažadėti, jog pirma ją vesiąs. Kaip vestuvinių dovanų, Utu iš Enkio pareikalauja vaisių ir daržovių. Enkis susiranda sodininką, kuris pareikalauja, kad mainais į vaisius ir daržoves Enkis pripildytų vandeniu jo drėkinimo griovius. Enkis pripildo griovius vandeniu, o sodininkas duoda jam vaisių ir daržovių.

Enkis su dovanomis grįžta pas Utu ir ši laiminga priima jį į savo voratinklį, tačiau Enkis nugirdo Utu alumi ir tada išprievartauja. Utu rėkiant, jos gelbėti ateina Ninhursag. Ji pašalina iš Utu kūno Enkio sėklą ir pasodina ją žemėn. Iš Enkio sėklos išauga aštuoni augalai. Vėliau šiuos augalus pamato Enkis ir supyksta, negalėdamas jų atpažinti. Tuomet atvyksta Enkio patikėtinis (*sukkal*) Isimudas, įvardija kiekvieną iš augalų ir duoda Enkiui juos valgyti. Pasakojimas baigiamas tvirtinimu, kad „Enkis nustatė žolių prigimtį ir „davė ją pažinti jų širdyse“.

## Šaltiniai
Dzmitrijus Koubas

**Dzmitrijus Koubas** (*Дзмiтры Коўб*; g. 1987 m. sausio 20 d.) – Baltarusijos futbolininkas, rungtyniaujantis saugo pozicijoje. Buvęs FK Trakai narys.

## Karjera
Gudijoje, Minske gimęs, bei didžiąją karjeros dalį žaidė įvairiuose Gudijos futbolo klubuose.

Karjerą pradėjo 2008 m. FK Belšina Bobrujsk klube, buvo paskolintas DSK Homel komandai 2010 m. 

2012 m. spėjo pažaisti FK Minsk, o antroje sezono pusėje už FK Belšina Bobrujsk. 2013 m. tapo FK Dnepr Mogilëv žaidėju.

2014 m. žaidė Lietuvoje ir atstovavo FK Trakai. Būtent tais metais išgarsėjo medijose, kai šventė savo pelnytą įvartį. Iš viso A lygoje pasirodė 31 rungtynėse, kuriose pasižymėjo vienuolika įvarčių.

2015 m. pirmoje pusėje žaidė už FK Vitebsk, o antroje už FK Gorodėja.

2017 m. išvyko į JK Narva Trans bei indų Minerva Punjab FC.

Paskutinė žinoma komanda buvo FK Baranoviči, kurioje žaidė 2018 m.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Rokas Garastas

**Rokas Garastas** (g. 1988 m. rugpjūčio 17 d.) – futbolo treneris, buvęs Lietuvos futbolininkas.

Krepšinio trenerio Vlado Garasto anūkas.

## Karjera
### Žaidėjo karjera
Kitados rungtyniavo saugo pozicijoje ir 2006–2010 m. atstovavo Kauno Atleto ekipai. A lygoje sužaidė trylika rungtynių. Vėliau yra žaidęs FC Stumbras ir Kauno FK komandose.

### Trenerio karjera
Rokas Garastas yra treniravęs įvairaus amžiaus Lietuvos jaunimo rinktines bei dirbęs Lietuvos nacionalinės vyrų futbolo rinktinės trenerio asistentu, kai vyriausiuoju treneriu dirbo Edgaras Jankauskas.

UEFA Pro trenerio licenciją turintis Garastas dirbo pagrindiniu Nacionalinės futbolo akademijos (NFA) jaunimo komandų treneriu.

2019 m. gruodžio mėn. pranešta, kad jis tapo naujuoju FK Kauno Žalgiris vyriausiuoju treneriu. Jam tuo metu buvo 31–eri metai. Rokas šiame poste pakeitė Mindaugą Čepą.

2020 m. tapo liepos mėnesio geriausiu treneriu, o rugpjūčio mėnesį dar kartą tapo geriausiuoju. Jo treniruojamas FK Kauno Žalgiris pirmą kartą klubo istorijoje užsitikrino medalius. 2022 m. trenerio sutartis buvo pratęsta.

2023 m. sezonas kauniečiams prasidėjo nesėkmingai, o po pralaimėjimo prieš FA Šiauliai buvo imtąsi permainų. 2023 m. gegužės 1 d. paskelbta, kad keičiasi treneriai. „Kauno Žalgirio“ naujuoju vyr. treneriu tapo Marius Stankevičius. Rokas Garastas nuo 2020 m. sezono pradžios vadovavo Kauno Žalgiriui. Per tą laiką ekipa sužaidė 113 oficialių rungtynių, iš jų – 55 pergales, 25 kartus sužaidė lygiosiomis ir patyrė 33 pralaimėjimus. Iškovojo du bronzos ir vieną sidabro medalį.

2025 m. sausio 13 d. paskelbta, kad paskirtas Lietuvos U-21 vaikinų rinktinės treneriu.

 paskirtas Lietuvos U-16 jaunimo rinktinės treneriu.

## Pasiekimai
; su FK Kauno Žalgiris (vyr. treneris)
* **[[A lyga]]**:
:  Sidabro medaliai: 2022 m.
:  Bronzos medaliai: 2020, 2021 m.

; Asmeniniai pasiekimai
* Pripažintas geriausiu 2020 m. liepos mėnesio treneriu.
* Pripažintas geriausiu 2020 m. rugpjūčio mėnesio mėnesio treneriu.
* 2022 m. rugpjūčio mėn. geriausias A lygos treneris.
* 2022 m. spalio mėn. geriausias vyr. treneris.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Transfermarket
Honghės hanių ryžių terasų kultūrinis kraštovaizdis

** Honghės hanių ryžių terasų kultūrinis kraštovaizdis** – UNESCO pasaulio paveldo objektas pietų Kinijoje, Junane, Honghės hanių ir i autonominėje prefektūroje. Tai tradicinės hani etninės mažumos žemdirbystės kraštovaizdis, susidaręs kuriant ryžių terasas Honghės upės pietinėje pakrantėje, Ailao kalnų šlaituose. Šis kraštovaizdis sudarytas iš šiaurės rytų atsikrausčiusių hani etnoso. Pirmos terasos čia pradėtos kurti prieš 1200–1300 metų. Vietomis tarp upės kranto ir miško ribos viršuje sutalpinta per 3000 terasų pakopų.

Šis kultūrinis kraštovaizdis apima ~1000 km² plotą palei Maližajaus, Davažė ir Amekongetos upes. Kiekvienos iš šių upių slėnių terasos skirtingos (vienur labai stačios, kitur lėkštesnės). Virš terasų, ant kalnų viršūnių augantys miškai laikomi šventais, juose besikaupianti drėgmė reikalinga ir terasų drėkinimui. Prie terasų įrengta sudėtinga drėkinimo sistema su kanalais, latakais, užtvankomis (bendras drėkinimo kanalų ilgis – 445 km).

Tarp ryžių terasų įsikūrę 82 kaimai. Jie įsiterpę tarp terasų ir miškų. Daug kur išlikusi tradicinė medinė ir plaušplyčių architektūra, nors ją palaipsniui išstumia pramoninės gamybos utilitarinė architektūra. Kiekvienas namų ūkis valdo 2–3 terasų sklypus. Gyventojai taip pat laiko buivolus, antis, galvijus, veisia ungurius, žuvis.

Honghės hanių ryžių terasų kultūrinis kraštovaizdis kaip išskirtinis žmogaus veiklos ir gamtos santarvės pavyzdys 2013 m. įtrauktas į pasaulio paveldo sąrašą.


Wuhua, Kunming, Yunnan, China - panoramio (2).jpg
云南 元阳 老虎嘴 - panoramio - wuqiang beijing (3).jpg
2007 1206 Cleared Hani rice terraces.jpg
1_yuanyang_rice_terrace_qingkou_2012.jpg


## Susiję pasaulio paveldo objektai
*  Filipinų Kordiljerų ryžių terasos (1995);
*  Čingčengo kalnas ir Dudziangjano irigacinė sistema (2000);
*  Omano afladžo irigacinės sistemos (2006);
*  Konsų kultūrinis kraštovaizdis (2011);
*  Balio kultūrinis kraštovaizdis: Subakas kaip Tri Hita Karana filosofijos manifestacija (2012);
*  Persų kanatas (2016).

## Šaltiniai
Insu

**Insu** () arba ***Inas*** – archeologinė vietovė rytų Kinijoje, Henano provincijoje, netoli Anjango miesto. Tai buvo vienas svarbiausių senovės Kinijos miestų, šalies sostinė Šangų dinastijos laikais.

Pasak „Bambuko analų“, valdant Šangų valdovui Pangengui, sostinė iš Jano (dab. Kufu) buvo perkelta į Beimengą, kuris tada pervadintas Inu (殷). Tuo tarpu „Didžiojo istoriko užrašuose“ teigiama, kad Pangengas sostinę perkėlė į Bo vietovę. Inas iškilo valdant Vudingui (XIII–XII a. pr. m. e.), kurio valdymo metais Šangų imperija pasiekė didžiausią klestėjimą. Karaliaus Džou (XI a. pr. m. e.) valdymo metais Šangų imperija žlugo, ją nugalėjo Džou dinastija ir sostinę perkėlė į Fenghao (prie dab. Siano). Ino miestas sunyko (V–VI a. šaltiniuose dar aprašomi jo griuvėsiai).

Anjango apylinkės pagarsėjo čia randamais „drakonų kaulais“ – Šangų laikais gydymui naudotais jaučio mentės kaulais arba vėžlio šarvais su įrašais. Šie įrašai yra senoviniai Šangų laikų kinų hieroglifai („orakulų kaulų raštas“) – seniausi kinų rašytiniai paminklai. Beieškant šių kaulų buvo atkastas Insu („In griuvėsių“) miestas. 1928–1937 m. kasinėjo Li Dzi vadovaujami archeologai – jie rado karališkuosius rūmus, keletą karališkųjų kapų, virš 100 tūkst. kaulų su įrašais. Nuo 1950 m. kasinėjimus vykdo Kinijos archeologijos institutas. Atkasti rūmai, dirbtuvės, kapavietės (ypač turtinga karalienės Fu Hao kapavietė), šventyklos, rasta bronzos dirbinių, karo vežimų liekanų.

2006 m. Insu vietovė įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.


殷墟车马坑.jpg|Karo vežimai
Tools excavated from Yinxu.jpg|Šangų metalo dirbiniai iš Insu
Fuhao Owl Zun side.jpg|Bronzinis indas iš Fu Hao kapo
Shang dynasty inscribed scapula.jpg|Kaulinė plokštė su senoviniais hieroglifais
Inesa Paliulytė

**Inesa Paliulytė** (g. 1957 m. balandžio 11 d. Norilske, Rusijoje) – Lietuvos aktorė, teatro pedagogė. Motina – choreografė K. Daujotaitė.

## Biografija
Gimė 1957 m. balandžio 11 d. Norilske (Rusija).

1979 m. baigė Juozo Miltinio teatro studiją Panevėžyje.

1979–1982 m. studijavo Maskvos valstybiniame Lunačiarskio teatrinio meno institute (GITIS). Nuo 1979 m. vaidina Nacionaliniame Kauno dramos teatre. Viena iš teatro mokyklėlės prie NKDT „Mano teatras“ įkūrėjų, teatro pedagogė.

TV3 televizijoje sukūrė ir vedė laidą vaikams „Ryto Tra lia lia“.

Kuria ir režisuoja įvairius projektus vaikams bei suaugusiems, organizuoja ir veda pedagoginius seminarus teatro temomis.

## Filmografija
* 1980 m. Bethoveno gyvenimas (Tereza Malfati, rež. Borisas Galateris, Maskvos televizija);
* 1981 m. Raudonmedžio rojus (Viktė, rež. Bronius Talačka, LTV televizija);
* 1983 m. Būkit kaip saulė (rež. Michailo Jevdokimovas, LTV televizija).

## Apdovanojimai
* 1996 Lietuvos kultūros ministerijos premija už Svetos Zaičik vaidmenį spektaklyje „Aplink fontaną arba Mažasis Paryžius“
* 2005 Fortūna už vaidmenį spektaklyje „Psichozė 4.48“
* 2006
** Auksinis scenos kryžius už spektaklį „Anderseno gatvė“
** Fortūna už vaikų kūrybiškumo atvėrimą ir skatinimą spektaklyje „Anderseno gatvė“
* 2007 III laipsnio Santakos garbės ženklas
* 2009 Fortūna už svarų indėlį į teatro pedagogiką ir Kauno dramos teatro kūrybinį gyvenimą sukuriant spektaklį „Liūdnas Dievas“
* 2010 Fortūna už Nadieždos vaidmenį spektaklyje „Skėriai“
* 2011
** Auksinio scenos kryžiaus nominacija už geriausią moters vaidmenį spektakliuose „Hanana, kelkis ir eik“ ir „Vedybos“
** Dalios Tamulevičiūtės premija už įtaigiausią moters vaidmenį spektaklyje „Hanana, kelkis ir eik“
** Rokiškio teatro festivalio apdovanojimas už geriausią moters vaidmenį spektaklyje „Hanana, kelkis ir eik“
* 2012 Dalios Tamulevičiūtės vardo premija už spektaklį „Liūdnas Dievas“

## Šaltiniai
Kazimieras Pietaris

**Kazimieras Adolfas Pietaris** (1880 m. Vilkaviškio apsk., Paežerių vls. Žiūrų–Gudelių k. – 1916 m. gegužės  2 d. Maskvoje) – Lietuvos visuomenės veikėjas ir draudžiamos lietuviškos spaudos platintojas, gydytojas.

## Biografija
Gimė ir augo valstiečių šeimoje. Mokėsi Marijampolės gimnazijoje. Užmezgęs ryšius su knygnešiais Vincu Palukaičiu, Juozu Matulaičiu, Juozu Kačergiu ir kt., slapta platino tuo metu draudžiamą lietuvišką spaudą. Nuo 1901 m. priklausė knygnešių nelegaliai Artojų draugijai. Iš Rytprūsių pargabentą literatūrą duodavo paskaityti ir iš Rusijos atostogų atvažiuojančiam tėvo jaunesniajam broliui gydytojui Vincui Pietariui, matyt jo įtakotas taip pat pasirinko mediko profesiją.

Nuo 1902 m. K. A. Pietaris studijavo mediciną Maskvos universitete, lankė slaptus lietuvių studentų susirinkimus. Už dalyvavimą 1905–1907 m. revoliucijoje buvo suimtas ir pusę metų praleido Kalvarijos kalėjime. Įgijęs diplomą, nuo 1908 m. dirbo gydytoju Irkutske ir Kaune. Pirmojo pasaulinio karo metais atsidūrė Rusijoje, buvo paimtas karo gydytoju į Rusijos carinę kariuomenę. Ties Bobruisku užsikrėtė šiltine ir, pervežtas gydyti į Maskvą, mirė.

## Šaltiniai
* Pietaris (Pieteris) Kazimieras Adolfas // Vilkaviškio krašto e - etnografijos akademija 
* Antanas Žilinskas. ''Rašytojo V. Pietario giminės šaknys'' // www.santaka.info
Juozas Nemeikša

**Juozas Nemeikša** (1888 m. gruodžio 16 d. Šiauliuose – 1958 m. gruodžio 12 d. Kaune, palaidotas Petrašiūnų kapinėse) – Lietuvos gydytojas oftalmologas ir literatas. Daug nuveikė gydydamas trachoma sergančius ligonius, globodamas akluosius ir silpnaregius.

## Biografija
Vyresnė sesuo Marija Nemeikšaitė. Po Šiaulių gimnazijos baigimo nuo 1910 m. Maskvos universitete studijavo mediciną. Pirmojo pasaulinio karo metu buvo pašauktas į carinę kariuomenę, tarnavo Galicijos fronte. Po demobilizacijos 1919 m. baigė Maskvos universitetą.
 
Studijuodamas susidomėjo literatūrine kūryba: rašė straipsnius į Aušrinę ir Lietuvos ūkininką, sukūrė eilėraščių ir apsakymų. *J.Žainio* slapyvardžiu Vilniuje 1911 m. išleido apsakymą „Vakaro pasaka“.

1920 m. sugrįžo į atsikūrusią Lietuvos Respubliką. 1921 m. pr. stojo į tarnybą Lietuvos kariuomenėje, buvo paskirtas karo gydytoju į 11-ąjį Vilniaus pėstininkų pulką. Jam buvo suteiktas sanitarijos vyr. leitenanto, po metų – kapitono laipsnis. Vėliau tarnavo pasienio apsaugoje, 1-ajame pėstininkų pulke.

1924 m. paskirtas Alytaus įgulos ligoninės viršininku ir suteiktas majoro laipsnis. 1926 m. perkeltas į 7–ąjį pėstininkų pulką Klaipėdoje, po metų išleistas į atsargą. Lietuvos universiteto Medicinos fakulteto Oftalmologijos katedroje pradėjo dirbti jaunesniuoju asistentu, 1930 m. tapo vyr. asistentu. Incijavo *Akliesiems globoti draugiją*, išrinktas jos pirmininku.
 
1931 m. grįžo į tarnybą kariuomenėje, buvo paskirtas karo ligoninės vyr. ordinatoriumi, 1932 m. jam suteiktas pulkininko leitenanto laipsnis. 1938 m. tapo kariuomenės okulistu. 1940 m. J. Nemeikša įsteigė *Lietuvos akių gydytojų draugiją*.

1940 m. paskelbus Lietuvos TSR, *Akliesiems globoti draugija* buvo uždaryta, o tų pačių metų gruodį J. Nemeikša iš kariuomenės atleistas. 1941 m. paskirtas Trachomos dispanserio vadovu Vilniuje, vėliau – Kaune.

Antrojo pasaulinio karo metu gelbėjo žydus.

Nuo 1944 m. – Vytauto Didžiojo (vėliau pervadintu Kauno valstybiniu) universiteto Medicinos fakulteto Akių ligų katedros vedėjas. 1944 m. jam buvo suteiktas docento vardas. Įsteigus Kauno medicinos institutą, buvo paskirtas Akių ligų katedros vedėju.

## Bibliografija
* Vakaro pasaka: vaizdelis – Vilnius: M. Kuktos sp., 1911
* Visuotinio neregių akių patikrinimo reikalu / J. Marcinkus ir J. Nemeikša – [Kaunas]: [s.n.], 1938
* Lietuvių eilėraštis proza / parengė, įvadą, paaiškinimus parašė Viktorija Daujotytė – Vilnius: Vaga, 1987 (Išspausdinti keli J. Nemeikšos kūrinėliai)

## Šaltiniai
* ''Juozas Nemeikša'' Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV: Mezas–Nagurskiai – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009
* Užmirštas šviesuolis. Gydytojui Juozui Nemeikšai – 130 // muziejus.ktu.edu
Iškuras

**Iškuras** – audros (orų) dievas šumerų mitologijoje. Buvo siejamas su perkūnija, kruša, potvyniais.

Dažniausiai Iškuro tėvu laikytas dangaus dievas An, o ankstesnėje tradicijoje – Enlilis. Brolis dvynys – Enkis. Iškuro motina viename Senosios Babilonijos karalystės laikų įraše įvardijama deivė Uraš. Jokių kitų įrašų, mininčių Iškuro motiną, nėra aptikta. Sutuoktinė – Medimša. Iškuro atitikmuo akadų mitologijoje – Adadas. Su pastaruoju Iškuras imtas tapatinti Akado imperijos laikotarpiu. Vis dėlto Iškuro kultas išsilaikė pietinėje Babilonijoje.

Žinios apie Iškurą siekia ankstyvąjį dinastinį laikotarpį – minimas Faros dievų sąraše (III tūkst. pr. m. e. vidurys). Dantiraščio ženklas, kuriuo buvo užrašomas Iškuro vardas (*<sup>d</sup>IM*), žymėjo ir žodį „vėjas“. Iškuro kulto centras – Karkara (vietovė Babilonijoje), kur būta šiam dievui skirtos *É.karkara* šventyklos. Ji minima šumerų šventyklų himnuose. Karkaros pavadinimas taip pat buvo užrašomas dantiraščio ženklu, žyminčiu vėją. Be Karkaros, III tūkst. pr. m. e. viduryje Iškuras buvo garbinamas ir Lagaše bei Adabe.

Iškuras minimas įvairaus pobūdžio tekstuose (tiek literatūriniuose, tiek mitologiniuose). Viename *eršemma* tekste sutinkami Iškuro epitetai „staugiantis vėjas“, „gausos viešpats“ (). Be to, šiame tekste minima, kad Iškuras „joja ant audros“. Iškuras minimas ir pasakojime „Enkis ir pasaulio tvarka“, kur jis įvardijamas „dangaus ir žemės kanalų inspektoriumi“. Nurodoma, jog Enkis Iškuro valdžion atidavęs „lietų ir debesis, audras ir žaibus“. Viename šumerų himne teigiama, kad „Iškuras sunaikina maištininkų žemę tarsi vėjas. Jis paverčia ją bergždžia lyg *ašagu* augalą.“ Tuo tarpu pasakojime „Enmerkaras ir Aratos valdovas“ pabrėžiamas teigiamas šio dievo aspektas – Iškuras sukelia audrą, po kurios bergždžiame kalno šlaite ima augti kviečiai. Poemoje, aukštinančioje valdovą Šulgį, karalius su pasididžiavimu skelbia, jog nebijojęs, kuomet „griausmingos vėtros drebino žemę ir Iškuras riaumojo dangaus platybėse“.

Iškuro šventasis gyvūnas – liūtas-slibinas. Šis simbolis sutinkamas III tūkst. pr. m. e. Mesopotamijos mene. Iškuras vaizduotas laikąs žaibus, greta liūto-slibino arba ant jo stovintis.

Vardo *Iškur* kilmė nežinoma. Viena vertus, tai gali būti niekur kitur nebevartojamas šumerų kalbos žodis, kita vertus, šis žodis gali būti skolinys iš kalbos, negiminingos nei šumerų, nei semitų kalboms.

## Šaltiniai
Utaišanas

**Utaišanas**, arba **Utajaus kalnas** () – kinų budistinės piligrimystės vieta Kinijoje, Šansi provincijoje, Sindžou (*Xīnzhōu*) miesto apygardoje, apie 250 km į pietvakarius nuo Pekino, vienas iš keturių Kinijos Šventųjų kalnų (五嶽, *Wǔyuè*).

Utaišane gyvena išminties bodhisatvos, kitaip – kiniškos Mandžušri. Kalno pavadinimas siejamas su penkiomis užapvalintomis viršukalnėmis: Šiaurine (, 3058 m – aukščiausia šiaurės Kinijoje), Vakarine, Pietine, Rytine ir Centrine. Iš keturių Šventųjų kalnų Utaišanas buvo pirmasis, įgijęs šį statusą, todėl apie jį atsiliepiama kaip apie „pirmąjį iš keturių didžiųjų kalnų“. Pagal *avatamsaka* sūtrą (華嚴經, *Huá yán jīng*), aprašančią bodhisatvų buveines, Mandžušri gyvena „ant švaraus šalto kalno“ šiaurės rytuose. Todėl tai tapo alternatyviu Utaišano pavadinimu (清涼山, *Qīngliáng Shān*, pažodžiui „švarus šaltas kalnas“). Laikoma, kad bodhisatva Mandžušri dažnai pasirodo ant kalno, įgijusi maldininkų, vienuolių ar neįprastų penkiaspalvių debesų pavidalą.

Utaišane yra senovinės medinės architektūros pavyzdžių, išlikusių nuo Tangų dinastijos (618–907) valdymo laikų. Pavyzdžiui, pagrindinės Nančano ir Fuguano vienuolynų šventyklos pastatytos 782 ir 857 m. Šiuolaikinėje Kinijoje jos buvo aptiktos tik 1937 ir 1938 m. 

2008 m. Kinija pateikė prašymą įtraukti Utaišano šventyklas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Vietiniai gyventojai teigia, kad kinų valdžiai ruošiantis paduoti šią paraišką, jie buvo priverstinai iškeldinti iš savo namų. 2009 m. paraiška buvo patenkinta, o Utajaus kalnas buvo įtrauktas į Pasaulio paveldo sąrašą pagal ii, iii, iv ir vi kriterijus.

## Pagrindinės šventyklos

Nanšanio šventykla () pirmą kartą buvo pastatyta prie Juan dinastijos. Šventyklą sudaro septynios terasos, padalintos į tris dalis. Žemutinės trys terasos vadinamos Jile šventykla (極樂寺, *Jílè Sì*), vidurinė terasa – *Shande* (善德堂), viršutinės trys terasos – *Youguo* (佑國寺). Kitos svarbios šventyklos: Siantun (顯通寺, *Xiǎntōng Sì*), Tajuan (塔院, *Tǎyuàn*).

## Galerija


Image:Xiantong Temple2.JPG|*Siantun* šventykla prie Utajaus kalno
Image:Dailuoding Temple5.JPG|*Dailuoding* šventykla
Image:Lingfeng Temple Pagoda4.JPG|*Lingfeng* šventyklos pagoda
Image:Great White Pagoda2.JPG|Didžioji baltoji pagoda 
File:Zunsheng Temple 11.JPG|*Zunsheng* šventykla


## Šaltiniai
Kanberos stadionas

**Kanberos stadionas** (taip pat vadinamas *Bruce Stadium*) – 25 000 žiūrovų talpinantis stadionas  Australijos sostinėje Kanberoje, didžiausias miesto stadionas. Naudojamas regbio ir futbolo varžyboms.

## Istorija

Stadionas pastatytas 1977 m. specialiai Ramiojo vandenyno konferencijos lengvosios atletikos žaidynėms. Čia 1985 m. vyko 4-toji IAAF kontinentinė taurė. Vėliau bėgimo takeliai buvo nuimti ir stadionas pritaikytas futbolo bei regbio varžyboms.

2004 m. gegužės 22 d. regbio lygos rungtynės tarp „ACT Brumbies“ ir „Canterbury Crusaders“ komandų sutraukė rekordinį žiūrovų skaičių (28 753). Šiame stadione vyko 2000 m. vasaros olimpinių žaidynių futbolo rungtynės ir 2003 m. pasaulio regbio čempionatas. 

## Šaltiniai