open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Las Palmaso Gran Canaria

**Las Palmaso „Gran Canaria“** – Ispanijos krepšinio klubas iš Kanarų salų, Gran Kanarijos las Palmaso miesto (pagrindinis salyno ir Gran Kanarijos salos miestas.

## Istorija
Klubas įkurtas 1963 m. Ilgą laiką varžėsi trečiajame, vėliau antrajame pagal pajėgumą Ispanijos krepšinio divizione. 1985 m. debiutavo ACB lygoje, bet užėmė 15 vietą ir iškrito. Iki 1995 m. nuolat mirgavo tarp antros ir pirmos lygų, o vėliau įsitvirtino ACB lygoje. Ten laikėsi tarp vidutiniokių (aukščiausias pasiekimas – 4 vieta, 2013, 2018 m.).

2001 m. debiutavo Koračo taurėje. Keletą sezonų varžėsi ULEB taurėje, nuo 2009 m. – nuolatinė Europos taurės dalyvė. 2018–2019 m. sezone sužaidė Eurolygoje (užėmė 14 vietą). 2023 m. laimėjo Europos taurę. 2025 m., po 17 sezonų Eurolygos ir Europos taurės turnyruose, klubas perėjo į FIBA Čempionų lygą.

### Pavadinimų kaita

## Pasiekimai
* *1ª División*: 1991 m.
* Ispanijos Supertaurė: 2016 m.
* Europos taurė: 2023 m.

## Treneriai


*  Joaquín Costa: 1985–90 m.
*  Manolo Hussein: 1990–92, 1995–2002 m.
*  Trifón Poch: 1992–94 m.
*  Roberto Orellana: 1994–95 m.
*  Salva Maldonado: 2005–09, 2018 m.
*  Pedro Martínez: 2002–05, 2009–2014, 2019 m.
*  Aíto García Reneses: 2014–2016 m.
*  Luis Casimiro: 2016–2018 m.
*  Víctor García: 2018 m.
*  Fotios Katsikaris: 2019–2020 m.
*  Porfirio Fisac: 2020–2022 m.
*  Jaka Lakovič: 2022– m.



## Šaltiniai

## Nuorodos

* ACB lygos puslapis
* ULEB taurės puslapis
Jajoi laikotarpis

**Jajoi kultūros laikotarpis** (弥生時代 *Yayoi jidai*) – Japonijos geležies amžiaus laikotarpis, tradiciškai trukęs nuo III a. pr. m. e. iki III m. e. a. Kultūra pavadinta pagal Tokijo seniūnijos Bunkijo rajoną Jajoją, kur archeologai pirmąkart rado tam laikotarpiui būdingus radinius. Jajoi kultūrai būdingi geležiniai ir bronziniai įrankiai, ginklai bei papuošalai, paplinta audimas ir užliejamasis ryžių auginimas, puodininkystė. Prieš šią kultūrą buvo Džiomon laikotarpis (14000–300 m. pr. m. e.). Jajoi laikotarpiu klestėjo sritis nuo pietų Kiūšiū iki šiaurės Honšiu.

## Jajoi kultūros bruožai

Seniausi šio laikotarpio radiniai aptikti šiaurinėje Kiūšiū salos dalyje. Jajoi kultūra greitai išplito į Honšiu salą, kur maišėsi su vietine Džiomon kultūra. Jajoi kultūros puodai buvo paprastai dekoruoti ir padaryti su žiedimo ratu, o Džiomon - su rankomis. Iš bronzos buvo gaminami ceremoniniai varpeliai (*Dōtaku*),veidrodžiai ir ginklai. I a. pr. m. e. Jajoi valstiečiai pradėjo žemės ūkyje ir gaminant ginklus naudoti geležį.

Jajoi gyventojų skaičiui didėjant atsirado turtingų ir vargšų, visuomenė pradėjo sluoksniuotis. Jie turėjo austus drabužius, gyveno nuolatiniuose kaimuose, kurie buvo pastatyti iš akmens ir medienos. Gyventojai susikrovė turtus pasisavindami žemę ir kaupdami grūdus. Jajoi vadai politiškai manipuliavo bronzos ir kitų objektų prekyba. Tai tapo galima, kai drėkinama ryžių auginimo kultūra iš Jangdzės žiočių per Riūkiū salas ar Korėjos pusiasalį paplito po Pietų Kiniją. Dėl ryžių auginimo Japonijoje atsirado sėsli žemės ūkiu besiverčianti visuomenė.

Jajoi ir Džiomon žmonių skeletų palyginimas parodė, kad tie žmonės labai skyrėsi. Džiomon žmonės buvo žemesni, ilgesniais dilbiais, trumpesnėmis kojomis, platesniu tarpuakiu, žemesniu ir platesniu veidu, ryškesniais veido bruožais. Nuo Kofun laikotarpio visi Japonijos skeletai išskyrus ainų šiaurėje ir priešistorinių okinaviečių pietuose panašūs į šiuolaikinių japonų.

## Išnašos
Rakšastalio ežeras

**Rakšastalis** (, , ) – ežeras Tibete, Vakarų Himalajuose, netoli Manarsorvaro ežero ir Kailašo kalno, 4544 m aukštyje. Išteka Satledžo upė. Ilgis 28 km, plotis 14 km.

Ežeras minimas budistų ir hinduistų mitologijoje. Pasak hinduistų mitologijos, Rakšastalį sukūrė demonas Ravana.
Žardininkai

:: *Apie kaimą Kaliningrado srityje žr. [[Žardininkai (Gavrilovka)]]*.

**Žardininkai** (arba ***Žardė***) – Klaipėdos miesto dalis, gyvenamasis (miegamasis) rajonas pietinėje Klaipėdos dalyje. Iš pietų ribojasi su Smiltelės gatve, iš vakarų – su Taikos, iš šiaurės – su Statybininkų prospektais, o iš rytų su parku tarp Smiltelės ir Reikjaviko gatvių. Pastatytas maždaug 1980 m. Vidinės rajono gatvės yra Žardininkų ir Reikjaviko. Rajono gatvėse ir kiemuose gausu žalumos.

Dauguma gyvenamųjų namų – 5 ir 9 aukštų stambiaplokščiai daugiabučiai. Stovi ir du nauji daugiabučiai. Prie Taikos prospekto yra komercinė – pramoginė zona: prekybos centras, įvairios parduotuvės, gydymo įstaigos, vaistinės, ir kiti paslaugų taškai – barai, kavinės, boulingas. Ten pat ir 2-asis policijos komisariatas, paštas, bankas.

## Istorija

1785 m. minimas Gedminų dvarui priklausęs privatus kaimas. XIX a. viduryje jo valstiečiai atleisti nuo prievolės dvarui. Iki XX a. pradžios vadinosi ***Gedminais***, XX a. 2-ajame dešimtmetyje prigijo ***Mažųjų Gedminų*** pavadinimas, 1923 m. patvirtintas pavadinimas ***Žardininkai***.

## Gyventojai

## Švietimas ir ugdymas

Žardininkuose yra „Aukuro“ gimnazija, šalia jos stadionas su sporto aikštynu ir Smeltės progimnazija, kurioje daug dėmesio skiriama mokinių muzikiniam ugdymui. Rajone yra keturi lopšeliai-darželiai: Pagrandukas, Papartėlis, Pumpurėlis, Žiburėlis.

## Rekreacija

Iš pietrytinės ir rytinės pusės yra parkas tarp Reikjaviko ir Smiltelės gatvių. Tai dideli rekreaciniai plotai, pievos, seni miškeliai, nauji želdiniai, naujas magistralinis dviračių ir pėsčiųjų takas (Žaliakelis). Didelis traukos objektas – rajone esantis ežerėlis. Aplink jį ir šalia jo nutiesti pėsčiųjų takai, pastatyti suoliukai. Vandens telkinyje gyvena ir peri gulbės, didžiosios antys, laukiai, rudagalviai kirai bei kiti vandens paukščiai. Kartais pastebimas garnys ir balnotieji kirai. Šiltuoju metų laiku nemažai šikšnosparnių, girdėti lakštingalų. Žiemą, jei nėra gausu sniego, vandens telkinys tinkamas čiuožinėti su pačiūžomis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Gatvių žemėlapis
Arabų raštas

**Arabų raštas** () – iš aramėjų rašto išsivysčiusi abėcėlė, naudojama kai kurių Afrikos ir Azijos kalbų garsams užrašyti, iš jų – arabų, persų (farsi), kurdų, urdu, turkų (iki 1928 m.) ir kt.

Standartinė transliteracija yra ISO 233.

## Rašto principai

### Poziciniai raidžių variantai
Arabų raštas priebalsinis – tai reiškia, jog kasdieniniame rašte trumpieji balsiai nežymimi. Rašoma iš dešinės į kairę, iš viršaus į apačią. Abėcėlę sudaro 28 pagrindinės raidės. Dauguma raidžių turi 4 pozicinius variantus: atskirtą, pradinį, vidurinį ir baigiamąjį.

* Pradinis raidės variantas naudojamas žodžio pradžioje arba po raidės, kuri neturi vidurinio varianto (net ir žodžio viduryje).
* Vidurinis raidės variantas rašomas tik tuomet, kai raidė seka po kitos, turinčios visus variantus, ir yra žodžio viduryje.
* Kai raidė neturi vidurinio varianto, naudojamas baigiamasis (tuomet tolesnė raidė bus pradinė). Jis visuomet naudojamas žodžio pabaigoje.
* Atskirta raidė rašoma tuomet, kai joks jungimas neįmanomas (žodis iš vienos raidės, raidė stovi žodžio gale po kitos, neturinčios vidurinio ar pradinio varianto ir pan.)

### Balsių žymėjimas

Nors arabų raštas priebalsinis, ilgieji balsiai rašte visgi žymimi. Balsių arabų kalboje tik 6 (neįskaitant gausių alofonų): [a], [i], [u], [ā], [ī], [ū]. Šiam tikslui naudojamos pusbalsius [w] ir [j] žyminčios raidės (ي, و) bei jokiam specialiam garsui nepriskirta raidė *alif*. و pailgina [u], ي pailgina [i], o alifas – [a].

### Diakritikai

Trumpieji balsiai arabų kalboje gali būti žymimi diakritikais. Šie ženklai taip pat naudojami išreikšti kai kurioms kitoms žodžių fonetinėms savybėms: priebalsių ilgumui (t. y. sudvigubėjimui), hamzei (reiškiniui, panašiam į žemaičių, danų ar latvių laužtinę priegaidę ar vokiečių knachlautą), gramatinėms formoms ir pan. Šie ženklai fakultatyvūs – jie vartojami daugmaž taip pat kaip ir lietuvių kalbos kirčio ženklai (žodynuose, vadovėliuose ir pan. Taip pat šventuosiuose raštuose (Korane)). Vadinasi, norint taisyklingai perskaityti arabų kalbos žodžius vien abėcėlės išmanyti nepakanka – reikia turėti supratimą apie arabų kalbos morfologinę bei sintaksinę sandarą.

Arabų kalboje vartojami šie diakritikai balsiams pažymėti:

Kiti diakritikai:

## Abėcėlė
Gabriel Jan Mincevič

**Gabriel Jan Mincevič** (1938 m. kovo 25 d. Sužionyse, Vilniaus rajonas – 2016 m. gruodžio 7 d. Vilniuje) – Lietuvos ir Vilniaus rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas, dirigentas, mokslų daktaras.

## Biografija
1968 m. baigė Vilniaus konservatoriją, choro dirigentas, 2000 m. Varšuvos Kardinolo Vyšinskio universitete baigė Popiežiaus teologijos studiją, magistras teologas.

1968–1975 m. Vilniaus 26-osios vidurinės mokyklos muzikos mokytojas, 1975 m. atleistas iš darbo už religinę veiklą. 1975–1992 m. dirbo Nemenčinės vidurinėje mokykloje.

1992–2004 m. Seimo narys. 2005 m. Nemenčinės kultūros namų vadovas. 2007–2011 m. Vilniaus rajono savivaldybės mero pavaduotojas.

2004–2016 m. Vilniaus rajono savivaldybės tarybos narys.

Lietuvos Lenkų sąjungos narys, 1991–1994 m. šios sąjungos vyriausiosios valdybos pirmininkas, vėliau Lietuvos lenkų rinkimų akcijos narys.

Lenkų ansamblio „Wileńszczyzna“ vadovas. Sutuoktinė Natalija.

## Šaltiniai
Povilas Katilius

**Povilas Katilius** (g. 1935 m. vasario 16 d. Mačiūnuose, Prienų raj.) – Lietuvos ir Kauno miesto politinis veikėjas.

## Biografija

Mokėsi Prienų vidurinėje mokykloje. 1959 m. baigė Kauno politechnikos instituto Elektrotechnikos fakultetą, įgydamas inžinieriaus elektriko specialybę.

Dar būdamas studentas, 1957 m. pradėjo dirbti Žemės ūkio statybos projektavimo instituto elektrifikacijos skyriaus vyresniuoju techniku. Šiame institute dirbo 33 metus, ilgą laiką ėjo sektoriaus viršininko pareigas.

Susikūrus Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžiui, įsitraukė į jo veiklą. 1990–1995 m. Kauno miesto tarybos deputatas, Socialinės ir sveikatos apsaugos nuolatinės deputatų komisijos pirmininkas, Kauno miesto tarybos prezidiumo narys. 1990–1992 m. Aukščiausiosios Tarybos deputato Česlovo Stankevičiaus padėjėjas – sekretorius. 1992–2000 m. Seimo narys, Krikščionių demokratų frakcijos seniūnas.

Nuo 1989 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos (LKDP) narys. Pirmojoje konferencijoje 1990 m. išrinktas LKDP valdybos nariu, o antrojoje 1991 m. LKDP valdybos pirmininku.

Žmona Birutė, sūnus Antanas, duktė Zita.

## Šaltiniai
Kęstutis Skrebys

**Kęstutis Skrebys** (g. 1965 m. birželio 14 d. Panevėžyje) – Lietuvos politinis bei sporto veikėjas.

## Biografija

1983 m. baigė Panevėžio IV vidurinę mokyklą. 1983–1985 m. studijavo Vilniaus universiteto Fizikos fakultete, 1990 m. su pagyrimu baigė Kauno politechnikos institutą (KPI). 1998–2002 m. studijavo Lietuvos teisės universitete,  teisės bakalauras, 2004 m. – teisės magistras.

1985–1991 m. KPI Panevėžio fakulteto laborantas, vyresnysis laborantas, asistentas. 2001–2005 m. UAB Eurocom (Vilniaus prekyba) direktorius. Nuo 2006 metų advokato padėjėjas.

1992 m. Lietuvos Nepriklausomybės partijos (NP) Panevėžio skyriaus pirmininkas, 1992–1993 m. – NP tarybos vicepirmininkas. 1993 m. vienas iš Tėvynės Sąjungos (Lietuvos Konservatorių) steigėjų. 1993 m. gegužės 1 d. steigiamojoje Tėvynės Sąjungos konferencijoje išrinktas Tėvynės Sąjungos Valdybos nariu. 2000 m. Krikščionių konservatorių socialinės sąjungos Generalinis sekretorius.

1991–1992 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės atstovas Panevėžio regione. 1992–1996 m. Seimo narys nuo Lietuvių tautininkų sąjungos. 1996–2000 metais Seimo narys, išrinktas Panevėžio Vakarinėje apygardoje, Tėvynės sąjungos – konservatorių frakcijos seniūno pavaduotojas. 1996 m. gruodžio 4 d. - 1999 m. gegužės 3 d. Valdymo reformų ir savivaldybių reikalų ministras.

1998-1999 m. Lietuvos šachmatų federacijos prezidentas.

Vilniaus Rotary klubo narys. Žmona Nerija-Lijana.

## Išnašos
Zenonas Petras Adomaitis

**Zenonas Petras Adomaitis** (1945 m. balandžio 10 d. Stulgiuose, Kelmės rajone – 2016 m. liepos 1 d.) – zootechnikas, Lietuvos ir Kelmės rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
 
1958 m. baigė Gordų septynmetę mokyklą, 1963 m. baigė Tytuvėnų žemės ūkio technikumą, įgijo zootechniko specialybę. 1975 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademijos neakivaizdinio skyriaus Zootechnikos fakultetą.

1963 m. Plungės rajono Jogaudų ir Raseinių rajono Sandravos kolūkių zootechnikas. 1963–1967 m. buvo pašauktas į armiją. Grįžęs, 1967–1973 m. Kelmės rajono kolūkio „Naujas kelias“ vyr. zootechnikas. 1973–1991 m. šio kolūkio pirmininkas.

1992–1996 m. Seimo narys.

1973–1990 m. TSKP narys, 1990–2001 m. LDDP narys, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kelmės skyriaus narys. 1989–1991 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio dalyvis.

## Šaltiniai
Lasa

**Lasa** (, ) – miestas Kinijos LR, Tibeto autonominio regiono ir Tibeto istorinės šalies sostinė, kultūrinis ir ekonominis centras. Tai istorinė Dalai Lamos būstinė ir Tibeto budizmo centras. 257,4 tūkst. gyventojų (2004 m.).

## Geografija

Miestas išsidėstęs Tibeto kalnyne, Brahmaputros (Jarlung Dzangpo) intako Lasos slėnyje, 3650 m aukštyje. Tai aukščiausia pasaulyje sostinė (tačiau kadangi Tibetas okupuotas, aukščiausia pasaulio sostinė oficialiai yra La Pasas Bolivijoje). Lasą supa 5500 m aukščio kalnai. Daug gyventojų gyvena ne pačioje Lasoje, bet jos apylinkėse. 87 % miesto gyventojų – tibetiečiai, yra kinų, kitų kalnų tautų gyventojų.

## Ekonomika
Yra nedidelių mašinų gamybos, cemento, stiklo, chemijos, odos, maisto pramonės įmonių. Amatai (kilimų, suvenyrų, religinių atributų gamyba). Lasa – svarbus prekybinis centras.

## Istorija
Lasa minima nuo I a. Ilgą laiką šiame slėnyje gyvavo pavienės gentys ir kunigaikštystės. Pasak legendos, Lasos miestą VII a. įkūrė karalius Songtsen Gampo. Netrukus Lasa tapo svarbiu Tibeto centru, miesto įtaka sparčiai augo. 641 m. pradėta Potalos rūmų statyba. Palaipsniui miestas įgijo religinę reikšmę. Čia pradėjo kurtis vis daugiau vienuolynų ir šventyklų. 1645 m. Dalai Lamai V užkariavus Tibetą, Lasa tapo oficialia šalies sostine. Potalos rūmai rekonstruoti ir nuo to laiko tapo Dalai Lamos buveine.

## Kultūra
Lasa – pasauliniu mastu svarbus kultūrinis, religinis ir turistinis centras. Nepaisant miesto sinizacijos, tai Tibeto kultūros veidrodis. Pagrindinis miesto objektas – Dalai Lamos rūmai – Potala. Taip pat svarbūs objektai: Drepungo, Norbulingos, Seros vienuolynai, senosios Tibeto architektūros pastatai. 3 Lasos šventyklos įtrauktos į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Mieste vyksta įspūdingos šventės, ceremonijos. Didelę Lasos gyventojų dalį sudaro vienuoliai. Galima stebėti masines maldas, religinių maldų sakymus, meditacijas, fizines pratybas.


Vaizdas:Potala palace24.jpg|Miesto įžymybė – Potalos rūmai
Vaizdas:Klimadiagramm-deutsch-Lhasa-Tibet-VR China.png|Lasos klimatograma
Vaizdas:IMG 1370 Lhasa Cinese.jpg|Gatvė Lasoje


## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Miesto žemėlapis
Albinas Albertynas

**Albinas Albertynas** (1934 m. vasario 28 d. Kaupiškių kaime, Vilkaviškio raj. – 2005 m. gegužės 15 d.) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija

1944 m. spalio mėn. teko pasitraukti į Vokietiją. Bombardavimo metu atsiskyrė nuo tėvų ir gyveno tarp svetimų. Po karo šeima sugrįžo į namus, išskyrus tėvą, kuris Raudonosios armijos eilėse žuvo fronte. 1946 m. baigė Kaupiškių pradžios mokyklą 1950 m. baigė Vištyčio progimnaziją ir įstojo į Kauno sodininkystės – daržininkystės technikumą. 1952 m. birželio mėn. valstybės saugumo organų areštuotas ir pagal RTFSR baudžiamojo kodekso 58 str. nuteistas 10-čia metų laisvės atėmimo. Po Stalino mirties 1954 m. išleistas į laisvę. 1955–1958 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1960 m. baigė Kauno sodininkystės – daržininkystės technikumą. 1964 m. baigė Respublikinę vadovaujančiųjų kadrų rengimo mokyklą Dotnuvoje, 1968 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją.

1961–1992 m. Marijampolės rajono Sasnavos kolūkio vyr. agronomas, ekonomistas.

1988 m. įsitraukė į Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio darbą, įkūrė Sąjūdžio grupę Sasnavoje. 1990 m. spalio mėn. Kaimo žmonių suvažiavime buvo išrinktas į Lietuvos žemdirbių sąjungos tarybą, vėliau į tarybos prezidiumą. 1991 m. įsitraukė į Lietuvos ateities forumo veiklą. 1992 m. kovo mėn. Lietuvos žemės ūkio darbuotojų profesinių sąjungų federacijos neeiliniame suvažiavime išrinktas Bežemių – mažažemių reikalų komisijos pirmininku.

1992–1996 m. Seimo narys, išrinktas Jurbarko rinkimų apylinkėje. Dirbo Lietuvos demokratinės darbo partijos frakcijoje. Nuo 1995 m. Lietuvos socialistų partijos narys, tarybos narys. Žmona Ramutė.
Vytautas Astrauskas (1927)

**Vytautas Astrauskas** (1927 m. kovo 23 d. Maceniuose, Plungės valsčiuje – 2004 m. rugpjūčio 26 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytojas patologas fiziologas, reumatologas, politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1940–1946 m. mokėsi Plungės gimnazijoje. 1946–1952 m. studijavo Vilniaus universiteto Medicinos fakultete. 1968 m. medicinos mokslų kandidatas, 1972 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras, profesorius.

1968–1992 m. Eksperimentinės ir klinikinės medicinos instituto darbuotojas, 1952–1961 m. mokslinis sekretorius, nuo 1964 m. Eksperimentinės patologijos laboratorijos vedėjas.

Nuo 1962 m. LSSR endokrinologų mokslinės draugijos pirmininkas, nuo 1982 m. dar ir LSSR sveikatos apsaugos ministerijos medicinos mokslų koordinavimo tarybos pirmininko pavaduotojas. 1977 m. LTSR nusipelnęs mokslo veikėjas.

Žmona Danutė Linutė, dukterys Eglė, Eiva.

## Mokslinė veikla
Tyrinėjo reumatines ligas, paskelbė per 250 mokslinių darbų. Kartu su bendradarbiais užregistravo 29 išradimus. Pusę metų dirbo JAV Klyvlendo klinikų Tyrimo skyriuje, 1991 m. Vokietijoje, Friburge. Paskelbė mokslinių darbų iš patologinės fiziologijos, imunologijos, biochemijos.

## Politinė veikla
1955–1990 m. SSKP narys, keletą kartų buvo instituto partinės organizacijos sekretorius. 1955–1956 m. Vilniaus miesto deputatas.

1992–1996 m. Seimo narys, išrinktas Antakalnio rinkimų apylinkėje. Dirbo Lietuvos demokratinės darbo partijos frakcijoje. 1996 m. Krikščionių demokratų sąjungos narys.

## Bibliografija
* Medicinos terminų žodynas, su kitais, 1980 m.
* Cukrinis diabetas, 1988 m.
* Klinikinė biochemija, vadovėlis studentams

## Šaltiniai
Bedlendas

**Bedlendas** () – JAV, Pietų Dakotoje paplitusios savitos uolos. Pats pavadinimas kilęs iš angliškų žodžių *bad land*, reiškiančių *bloga žemė*. Jame įkurtas Bedlendo nacionalinis parkas.

## Bedlendo istorija
Atšiauriame ir rūsčiame bedlende daugybę metų lankėsi siju genties indėnai. Vietovės atsiradimas siejamas su pietvakariuose dunksančiu 2207 m aukščio Black Hills'u. Maždaug prieš 65 mln. metų jis iškilo iš žemyninės jūros dugno. Ilgainiui dėl erozijos į rytus plytinčioje lygumoje susidarė pelkėta, sluoksniuota lyguma. Prieš maždaug 30 mln. metų dėl klimato pokyčių pelkės virto pievomis. Vėjo ir lietaus erozijos su šaknimis rovė žolę, sraunūs upokšniai plovė dirvožemį, išgrauždami smailes ir kupolus, o kaitri saulė neleido augt naujai augalijai. Ši erozija tebevyksta ir dabar.

## Bedlendo gaivinimas, augalija ir gyvūnija

Bedlendo gaivinimas pradėtas įkūrus Bedlendo nacionalinį gamtos paminklą, 1930 m. 1978 m. jam buvo suteiktas nacionalinio parko statusas. Bedlende paplitę driežai, gyvatės, paukščiai, šikšnosparniai, preriniai šuniukai, kai kur ganosi bizonai ir antilopės. Gražiausia bedlende vasarą, kai sausoje žemėje kaip stebuklas išauga Mariposos lelija.

## Bedlendų paplitimas

Bedlendai paplitę šiaurės Amerikoje. Gan dideli jų plotai esti Santa Kruzo saloje, Pietinėje Kalifornijos pakrantėje. Tai – Kalifornijos bedlendai. Bedlendai atsiranda dėl erozijos. Dažnai ją sukelia pats žmogus.
Udinės Snaidero

**Udinės „Snaidero“** – Italijos krepšinio klubas rungtyniaujantis aukščiausioje Italijos lygoje (Serie A).

2006-2007 m. sezone „Snaidero“ komanda rungtyniavo ir ULEB taurės turnyre, tačiau jau aštunfinalyje pralaimėjo Vilniaus „Lietuvos rytui“.

Vienintelis komandoje rungtyniavęs lietuvis yra Donatas Zavackas. Jis čia žaidė nuo 2006 m. balandžio iki sezono pabaigos. Iš viso spėjo sužaisti 6 rungtynes, vidutiniškai pelnydamas po 2,8 taško.

## Garsiausi žaidėjai

*  Joe Allen
*  Charles Smith
*  Gianmarco Pozzecco
*  Sasha Vujačić
*  Giacomo Galanda
Manasarovaras

**Manasarovaras, Mapam Jumco** (, ) – gėlavandenis ežeras Tibete, ~2000 km nuo Lasos. Į vakarus nuo ežero yra Rakšastalio ežeras, į šiaurę – Kailaso kalnas. Manasarovaras yra 4556 m aukštyje, tai aukščiausias gėlavandenis ežeras pasaulyje. Ežeras žiemą užšąla. Iš Rakšastalio pro Manasarovarą prateka Satledžo upė (Indo intakas).

## Kultūrinė reikšmė

Kaip Kailaso kalnas, Manasarovaro ežeras yra šventa vieta pritraukianti piligrimus iš Tibeto, Indijos ir kitų kaimyninių šalių. Piligriminių kelionių turai vyksta nuolat, ypač iš Indijos, žymiausias yra Kailašo–Mansarovaro jatra, vykstantis kiekvienais metais.

Pagal indų mitologiją ežeras iš pradžių buvo sukurtas dievo Brahma mintyse. Todėl ežeras pavadintas „Manasarovaru“: sanskrito kalba *Manas* reiškia mintis, o *Sarovar* – ežerą. Šis ežeras turėtų būti gulbių, laikomų protingais ir šventais paukščiais, vasaros buveinė. Budistai šį ežerą tapatina su legendiniu Anotatos ežeru, prie kurio karalienė Maja pastojo ir pradėjo lauktis Budos. Ant ežero kranto yra keli vienuolynai. Žymiausias iš jų Chiu Gompa vienuolynas pastatytas tiesiai ant stačios kalvos. Jis atrodo kaip iškirstas iš uolos. Tibeto džainai ir bompai garbina šį ežerą su vienodu entuziazmu.
Juozas Gediminas Baranauskas

**Juozas Gediminas Baranauskas** (1935 m. kovo 30 d. Kaune – 2021 m. liepos 2 d. Vilniuje) – teisininkas, pirmasis Lietuvos televizijos diktorius, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1954 m. įstojo į Vilniaus universiteto Teisės fakultetą. Studijuodamas antrame kurse laimėjo Lietuvos radijo diktorių, o 1957 m. ir Televizijos diktorių konkursą. Lietuvos televizijoje dirbo nuo pirmosios jos laidos 1957 m. balandžio 30 d. iki 1991 m. 1991–1992 m. Baltijos biržos prezidento padėjėjas. 1992–1996 m. Seimo narys. 1996–2004 m. Aukščiausiojo Teismo vyr. konsultantas. Urna su velionio palaikais palaidota Vilniaus Antakalnio kapinių "Menininkų kalnelyje".

Žmona Stanislava. Vaikai Evaldas, Erika.

## Šaltiniai
Pangongas

**Pangongas** (, , ) – druskingas ežeras Himalajuose, Tibete ir Indijoje (Ladake, Džamu ir Kašmyro valstijoje). Ežeras yra 4250 m aukštyje. 2/3 Pangongo priklauso Tibetui. Plotis plačiausioje vietoje – 5 km, ilgis – 134 km. Žiemą užšąla.

Pangongas – turistinis objektas, iš Indijos pusės pasiekiamas kalnų keliu per Čanglos perėją. Norint patekti prie ežero, reikia gauti specialų leidimą.

## Galerija

File:Pangong tso.jpg
File:Pangong Tso.jpg
File:Pangong Tso road1 hansraj.JPG
File:Pangong Tso Lake hansraj.JPG
File:Ladakh - Pangong Tso 1.jpg
Sedeikiai

**Sedeikiai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybės šiaurėje, prie Šventosios ir Pelyšos santakos ir kelio . Seniūnaitijos centras. Išlikusi dvaro sodyba, netoliese stūkso gamtos paminklas – Katinų akmuo. Kaimo šiaurinėje dalyje, 70 m į pietryčius nuo Sedeikių-Pelyšų ir į Didžiuliškius kelių kryžkelės, 45 m į šiaurės rytus nuo Sedeikių-Pelyšų kelio yra Sedeikių kaimo, vad. Dvaro kapinės, kuriose buvo laidojami Sedeikių dvaro dvarininkai. Šalia Sedeikių tilto yra Sedeikių kaimo senosios kapinės.

Taip pat šakojasi keliai , . Kaimo teritorija priklauso Šimonių girios biosferos poligonui, aplink prasideda Šimonių giria. Auga saugomas Pašvenčio ąžuolas. Kaimo šiaurėje prasideda Pelyšos geologinis draustinis.

## Istorija

XIX a. pab. pastatytas Sedeikių dvaras. 1933 m. kaimas išskirstytas į vienkiemius. Tarpukariu sedeikiškiai dirbo miške arba plukdė sielius iki Jonavos ir Kauno. Dvaras XX a. vid. nacionalizuotas, čia įsikūrė „Pelyšos“ kolūkis, Sedeikių girininkijos administracija, biblioteka. 1930–1971 m. veikė Sedeikių pradinė mokykla. 1943 m. kaimo centre, prie kryžkelės, pastatytas kryžius (1979 ir 2009 m. atstatytas). 1959–1998 m. veikė Sedeikių girininkija.

## Gyventojai

;Žymūs žmonės
* Petras Tamošiūnas – laisvės gynėjas, Vyties Kryžiaus ordininkas (g. 1897 m.),
* Janina Žukauskaitė-Daunoravičienė – bibliotekininkė ir kraštotyrininkė (g. 1936 m.),
* Povilas Karvelis – gydytojas (g. 1954 m.).

## Galerija

Sedeikiai, rodyklė.JPG|miniatiūra|Vienoje iš sodybų – pintinių muziejus
Sedeikiai, kelias per Pelyšą.JPG|Kelias per Pelyšą (Šventosios intaką)
Sedeikiu_dvaras.JPG|Dvaro sodybos fragmentas prie Pelyšų tvenkinio


## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Alvydas Baležentis

**Alvydas Baležentis** (g. 1949 m. sausio 10 d. Straigių kaime, Lazdijų raj.) – socialinių mokslų daktaras, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija

1967 m. baigė Smalininkų žemės ūkio mechanizacijos technikumą. 1973 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1973–1976 m. mokėsi Odesos žemės ūkio instituto aspirantūroje. 1979 m. Maskvos M. Lomonosovo universitete apgynė disertaciją ir įgijo ekonomikos mokslų kandidato laipsnį. 1983–1984 m. stažavosi Vokietijoje.

1967–1970 m. dirbo pedagoginį darbą Balbieriškio kaimo profesinėje technikos mokykloje. 1970–1973 m. – Lietuvos mašinų bandymų stoties inžinierius. 1977–1992 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos asistentas, vyresnysis dėstytojas, prodekanas, docentas, prorektorius, Žemės ūkio akademijos Inovacinio centro direktorius.

1992–1996 m. Seimo narys, kandidatu iškėlė Lietuvos ūkininkų sąjunga ir Lietuvių tautininkų sąjunga. 1996–1998 m. Lietuvos Respublikos žemės ūkio ir miškų ministerijos Kaimo vystymo ir mokslo departamento direktoriaus. 1998–2003 m. Lietuvos agrarinės ekonomikos instituto Kaimo plėtros skyriaus vedėjas. 2003–2005 m. Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademijos Vadybos katedros docentas. 2004–2009 m. Mykolo Romerio universiteto Viešojo administravimo katedros docentas, nuo 2009 m. profesorius.

Lietuvos žemdirbių sąjūdžio tarybos prezidiumo narys, Lietuvos ūkininkų sąjungos tarybos narys. Lietuvių tautininkų sąjungos narys. Žmona Ligita, dukra Rasa, sūnus Tomas.

## Apdovanojimai

2009 m. apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi.

## Bibliografija
*Žemės ūkio įmonės valdymo sistemos dinamika. Inovacinis požiūris. 1988 m., rusų kalba.

## Šaltiniai
Pelyša

**Pelyša** – upė Kupiškio ir Anykščių rajone, Šventosios dešinysis intakas, įteka 106,5 km nuo žiočių. Prasideda netoli Butkūnų. Pelyšos ilgis 19,3 km. Baseino plotas 110,3 km². Pelyša teka daugiausia į pietvakarius per Šimonių girią.

Intakai:
* kairieji – Lakmenia, Rudupis, Svėdupis;
* dešinieji – Skaistupis, Vekšelis, Akmena.

3,1 km nuo Pelyšos žiočių yra užtvanka, prie kurios įrengtas Pelyšų tvenkinys. Ši upės dalis patenka į unikalius biologinės įvairovės kompleksų bei vertingas buveines reprezentuojančių upių ir jų ruožų sąrašą. Ši teritorija priklauso Pelyšos geologiniam draustiniui.

Gyvenvietės prie Pelyšos: Butkūnai, Šimonėliai, Šimonys, Juodžiūnai, Pelyšiai, Žliobiškiai, Sedeikiai, Pelyšos dvaras.

Upėvardis bandomas sieti su žodžiais *palios* („užakusių ežerų pelkės, tyrumai“),  („pelkėtas ežero krantas“),  („potvynis, poplūdis“),  („žemuma, slėnis“). Plg. dak. *pala* („bala, raistas, pelkė“),  („pelkė“) ir kt.

## Šaltiniai
Juozas Bastys

**Juozas Bastys** (1934 m. lapkričio 20 d. Naujokaičiuose, Šakių raj. – 1994 m. spalio 8 d.) – Lietuvos ūkio, politinis ir visuomenės veikėjas.

## Biografija

1953 m. baigęs Raudonės vidurinę mokyklą, dirbo Jurbarko rajoninio laikraščio redakcijoje. 1954–1958 m. dirbo pedagoginį darbą Gelgaudiškio vaikų namuose, Lukšių vidurinėje ir Pavilkijo septynmetėje mokykloje. 1958–1961 m. LLKJS Šakių rajono komiteto sekretorius.

1961–1991 m. Šakių rajono Kriūkų kolūkio pirmininkas, 1992 m. UAB „Agrolina“ direktorius. 1992–1995 m. Seimo narys, dirbo Lietuvos demokratinės darbo partijos (LDDP) frakcijoje.

Buvo TSKP narys, nuo 1989 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys.

Žmona Aldona, vaikai Kęstutis, Birutė, Algirdas, Jūratė, Mindaugas.

## Išnašos
Raigardas Tautkus

**Raigardas Tautkus** (g. 1981 m. liepos 16 d. Raseiniuose) – muzikantas, muzikos prodiuseris, *pop* grupės N.E.O. vokalistas.

## Biografija
2007 m. Bravo muzikiniuose apdovanojimuose nominuotas kategorijoje „Metų prodiuseris“.

2010 m. kartu su Kauno miesto Šampaniniu choru laimėjo TV3 muzikinį projektą „Chorų karai“.

2011 m. Krepšinio himno rinkimuose su daina „Mes kartu“ (su Šampaniniu choru) laimėjo 3–ą vietą ir 2 tūkst. litų.

## Šaltiniai
Antanas Baskas

**Antanas Baskas** (g. 1936 m. vasario 22 d. Marijampolėje) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija

1955 m. baigė Marijampolės berniukų gimnaziją, 1960 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1960–1966 m. Vilniaus skaičiavimo mašinų konstravimo biuro technikas, inžinierius, laboratorijos, skyriaus viršininkas. 1966–1977 m. Lietuvos mokslų akademijos instituto inžinierius, vėliau mokslinis bendradarbis. 1973 m. apgynė kandidatinę disertaciją tinklinio planavimo tema. 1977–1992 m. Matematikos ir informatikos instituto Valdymo sistemų skyriaus vadovas. 1992–1996 m. Seimo narys, dirbo LSDP frakcijoje. 1996–2009 m. Matematikos ir informatikos instituto Programų sistemų inžinerijos skyriaus mokslo darbuotojas.

Yra paskelbęs straipsnių Lietuvos spaudoje, išleido knygą LAŠAS PO LAŠO 2008. Skaitė mokslinius pranešimus Lietuvos, Norvegijos ir Suomijos universitetuose, parašė apie 40 mokslinių darbų. Keletą metų buvo Respublikos automatizuotų valdymo sistemų vyriausiųjų konstruktorių tarybos nariu, 1992 m. projekto „Lietuva 2000-aisiais“ ekspertas. 1991–1993 m. Tarptautinės kompiuterininkų sąjungos narys, Lietuvos kompiuterininkų sąjungos narys nuo jos įkūrimo.

1990–1992 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys, vėliau Lietuvos ateities forumo koalicinės tarybos narys. 1994–1996 m. LSDP narys. Žmona dailininkė Gražina Masytė, sūnus Simas.
Paobelys (Ukmergė)

**Paobelys** – kaimas Ukmergės rajono savivaldybės vakaruose, Kėdainių rajono paribyje, 2 km į pietryčius nuo Pagirių. Kaimas ribojasi su Tulpiakiemiu. Kaimu teka Obelis. Yra Paobelio, Pagirėlių dvarai. Priklauso Pagirių parapijai. Yra dvi koplytėlės (prie sankryžos priešais dvarą ir prie kelio į Pagirius). Praeina kelias .

## Etimologija
Paobelys yra vandenvardinis vietovardis, kilęs iš vandenvardžio su priešdėliu *pa-*, rodančiu, prie kokio vandens telkinio įsikūrusi vietovė. Kilęs iš upelės Obelė, Obelis, Obelia, kurios visi vardo variantai siejami su vaismedžio pavadinimu „obelis“.

## Istorija
Paobelio (dar vadinamas Tulpiakiemio) dvaras rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1567 m. 1669 m. Pagirių-Paobelio dvarų valdytojas Stanislovas Ručinskas jį pardavė Jonui Varlauskui. Tuo metu minimas didelis dvaro namas prie upės, palivarkėlis tarnams su pastatais, vaiskrūmių ir apynių sodais; kitoje Obelies pusėje minimi tvartai gyvuliams, klojimas, kiti pastatai. 1816 m. dvaro šeimininkas buvo Dominykas Daunoravičius – Ukmergės pakamaris. 1831 m. sukilimo metu jis buvo paskirtas Ukmergės pavieto ginkluotųjų pajėgų patarėju bei Pagirių parapijos komisaru. Daunoravičiams dvaras priklausė iki XIX a. pab. 1923 m. dvarui priklausė 120 gyventojų, valdė Marija Kosakovskienė. 1932 m. jį pardavė Juozapui ir Marijonai Misiukams ir Andriui bei Zofijai Kačkams.

Sovietmečiu Paobelio dvaro pastate buvo įsikūrusios įvairios įstaigos: tuometinio Tulpiakiemio kolūkio kontora, kultūros namai, paštas, biblioteka, nes tuomet Paobelys priklausė Tulpiakiemio kolūkiui.

1 km į šiaurę nuo Paobelio, netoli Aneliavos dvarelio gyveno partizaninio judėjimo dalyvis, Vyčio apygardos vadas Danielius Vaitelis-Briedis (1913–1948 m. gegužės 13 d.). 1998 m. Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu jis apdovanotas Vyčio kryžiaus 3-iojo laipsnio ordinu.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vanda Briedienė

**Vanda Briedienė** (1932 m. lapkričio 13 d. Biržuose – 2013 m. balandžio 27 d.) – ekonomistė, Lietuvos politinė bei visuomenės veikėja.

## Biografija
Mokėsi Biržų gimnazijoje. 1949–1957 m. su motina buvo tremtyje Irkutsko srities Taišeto rajono Sujetichos gyvenvietėje. Dirbdama baigė vakarinę vidurinę mokyklą, 1955 m. įstojo į Visasąjunginį neakivaizdinį finansų ir ekonomikos institutą, kurio pirmuosius du kursus baigė Irkutske. 1958–1965 m. Panevėžio statybos-remonto valdybos ekonomistė. 1960 m. Maskvoje baigė finansų ir ekonomikos institutą. 1966–1968 m. mokėsi Vilniaus universiteto aspirantūroje, 1969 m. ekonomikos mokslų kandidatė.

Nuo 1968 m. Vilniaus universiteto vyr. dėstytoja. 1973–1977 m. Liaudies ūkio specialistų tobulinimosi instituto katedros vedėja. 1978–1992 m. Lietuvos kūno kultūros instituto ir Kauno medicinos instituto docentė. 1992–1996 m. LR Seimo narė, išrinkta pagal Lietuvos krikščionių demokratų partijos, Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos ir Lietuvos demokratų partijos sąrašą.

Yra paskelbusi mokslinių straipsnių ekonomikos, kvalifikacijos kėlimo klausimais.
1991–2000 m. Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos narė, nuo 1993 m. šios sąjungos tarybos, valdybos narė. 2004 m. LR Seimo rinkimuose atstovavo Lietuvių tautininkų sąjungai. Kauno Šančių bendruomenės Centro Valdybos pirmininkė, Tarptautinės buvusių politkalinių ir komunizmo aukų asociacijos (Inter-Asso) Prezidiumo narė. Palaidota Karmėlavos kapinėse.

Sūnus Vitalis Briedis biomedicinos mokslų daktaras, LSMU profesorius.

## Šaltiniai
Buick Reatta

**Buick Reatta** buvo rankų darbo asmeninės prabangos sportinis kupė, kuris buvo gaminamas Lansinge, Mičigane ir parduodamas Buick markėje  tarp 1988 ir 1991 metų. Kaip ir Cadillac Allanté, jis buvo gaminamas ant sutrumpintos GM E platformos versijos, kuria taip pat naudojo Cadillac Eldorado, Oldsmobile Toronado ir Buick Riviera.
Algimanto apygarda

**Algimanto apygarda** – rezistencinio pasipriešinimo Panevėžio ir Rokiškio apskrityse dalyvius vienijusi partizanų apygarda. Leido laikraštį „Partizanų kova“.

## Istorija
Įkurta 1947 m. gegužės 1 d. Rytų Lietuvos srities partizanų vadų sprendimu. Algimanto apygarda panaikinta srities vado įsakymu 1950 m. lapkričio 25 d. Likę kovotojai įjungti į Vytauto ir Vyčio apygardas.

## Struktūra
Apygardą sudarė 3 rinktinės:
* Šarūno rinktinė,
* Kunigaikščio Margirio rinktinė,
* Žalioji rinktinė.

## Vadai
Pirmuoju vadu buvo paskirtas Antanas Slučka-Šarūnas (1917-1949 m.). 1948 m. spalį, Šarūnui tapus Šiaurės Rytų Lietuvos srities vadu, vadovavimą Algimanto apygardai perėmė Antanas Starkus-Montė.

## Nuorodos, šaltiniai
* LGGRTC informacija
Padalyvis

**Padalyvis** – neasmenuojamoji veiksmažodžio forma, turinti ir veiksmažodžio, ir prieveiksmio ypatybių. Padalyvis neturi giminės, skaičiaus ar linksnio, tačiau yra kaitomas laikais; galūnės neturi. Pavyzdžiui:* einant* – šaknis *ein-*, priesaga *– ant*; *ėjus* – šaknis *ėj-*, priesaga *-us*. Padalyvis žymi pašalinio veikėjo atliekamą arba savaime vykstantį šalutinį veiksmą. Sakinyje eina aplinkybe, o su kitais žodžiais gali būti laikomas įterpiniu (*taip sakant, antra vertus*).

Turi visus keturis laikus, jie sudaromi iš atitinkamo laiko veikiamosios rūšies dalyvio kamieno:
: **[[Esamasis laikas]]**: *einant*, *laukiant*, *žiūrint*
: **[[Būtasis kartinis laikas]]**: *ėjus*, *laukus*, *žiūrėjus*
: **[[Būtasis dažninis laikas]]**: *eidavus*, *laukdavus*, *žiūrėdavus*
: **[[Būsimasis laikas]]**: *eisiant*, *lauksiant*, *žiūrėsiant*

## Išnašos
Įvardis

**Įvardis** – kalbos dalis, kuri nurodo daiktą, ypatybę arba skaičių, bet jų nepavadina.

Dažniausiai įvardžiu keičiamas daiktavardis.

## Morfologiniai požymiai lietuvių kalboje

### Įvardžių skirstymas
* **Paprastieji**
* **Įvardžiuotiniai**

Pagal reikšmę įvardžiai skirstomi:
* **Asmeniniai** (aš, tu, jis, ji, mes, jūs, jie, jos)
* **[[Sangrąžinis įvardis|Sangrąžinis]]** (savęs)
* **Savybiniai** (jūsų, mūsų, jos, jo, manas, tavas, saviškis, mano, tavo, savo, kieno, niekieno)
* **Parodomieji** (tas, ta, anas, ana, toks, šitoks, šis, šitas, šioks, anoks)
* **Pažymimieji** (pats, tas pats, tokia pati, kitas, kiekvienas, niekas, pati)
* **Klausiamieji-santykiniai** (kas?, kuris?, koks?, kelintas?, keli?, katras?, kieno?)
* **Nežymimieji** (kažkas, kažkoks, kažkelintas, bet kuris, kažin kas, kai kas, kas nors, keletas, šioks toks)
* **Atskiriamieji** (kitas, kitoks, vienoks, vienas kitas, tam tikras)
* **Apibendrinamieji** (visas, visoks, viskas, niekas, kiekvienas, joks, nė vienas)

### Įvardžių kaityba
Vieni įvardžiai kaitomi giminėmis, skaičiais ir linksniais (tas – ta; tas – tie; tas, to tam), antri – skaičiais ir linksniais (aš – mes; aš, manęs, man), treti – tik linksniais (viskas, visko, viskam).

#### Kaityba linksniais
Linksniai: vardininkas, kilmininkas, naudininkas, galininkas, įnagininkas, vietininkas. Kilmininko linksnyje rašome nosines, o galininko – ne. Pvz.: *manęs, tavęs, savęs; mane, tave, save; mūsų, jūsų; mus, jus; mudviejų.

==== Kaityba skaičiais ====
[[skaičius (kalbotyra)|Skaičiai]] (jei turi): [[vienaskaita]] (*jis, ji*), [[daugiskaita]] (*jie, jos*) ir [[dviskaita]] (*judu, judvi, abu, abi*).

==== Kaityba giminėmis ====
[[giminė (gramatika)|Giminės]] (jei turi): [[vyriškoji giminė|vyriškoji]], [[moteriškoji giminė|moteriškoji]], [[bevardė giminė|bevardė]] (*vìsa'').
Buick Estate

Buick naudojo **Estate** vardą savo didelės klasės pikapams.

Pirmasis Estate universalas buvo siūlomas 1940 metais su Buick Super modeliu. Jis naudojo medinį kebulas ir buvo galimas ant didesnės Buick „C“ serijos (Super ir Roadmaster) modelių tarp 1946-53 metų. Vėliau buvo siūlomas ant mažesnį „B“ kėbulą turinčių Buick Special, Buick Century, Buick LeSabre ir Buick Invicta tarp 1954 ir 1964 metų, bei pradėjo naudojo plienini kėbulą. Automobilis buvo vėl pristatytas 1970 metais ant B kėbulo ir naudojo Estate Wagon vardą iki 1977 metų. 1977 metais jis buvi galimas kaip LeSabre Estate Wagon ir Electra Estate Wagon. Paskutiniai Etate buvo gaminami ant GM B platformos. 1990 buvo paskutiniai Estate gamybos metai, kuriais Estate buvo naudojamas kaip modelis. 1991 metais Estate buvo pakeistas į Buick Roadmaster Estate Wagon.
Klaipėdos Liudviko Stulpino progimnazija

**Klaipėdos Liudviko Stulpino progimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Klaipėdoje, Bandužių mikrorajone, Bandužių g. 4, vykdanti pradinio, pagrindinio ir neformaliojo švietimo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190451477. Steigėjas Klaipėdos miesto savivaldybės taryba.

## Istorija
1991 m. rugsėjo 1 d. atidaryta rusų kalba dėstoma vidurinė mokykla. 1991–2003 m. vadovauja direktorius Andreanas Chariutinas. 1995 m. rugsėjo 1 d. mokykla reorganizuota į dvikalbę vidurinę mokyklą (dalis klasių rusų kalba, dalis lietuvių kalba). 1997 m. gruodžio 18 d. mokyklai suteiktas Lietuvos jūrų kapitono Liudviko Stulpino vardas. 2001-04-26 mokykla reorganizuota į dvikalbę pagrindinę mokyklą. 2003-09-01 mokykla reorganizuota į lietuvių kalba dėstomą pagrindinę mokyklą. Nuo 2003 m. rugsėjo 1 d. mokyklai vadovauja direktorė Diana Čedavičienė. 2003/2004 m. m. pradedamas įgyvendinti kryptingas meninis (šokio, dailės ir muzikos) ugdymas. 2006/2007 m. m. pradedama įgyvendinti Lions Quest – „Paauglystės kryžkelės“ programa 5-8 klasėse. 2006 m. atidarytas muziejus su ekspozicija, skirta kapitonui Liudvikui Stulpinui. 2008/2009 m. m. pradedama įgyvendinti programa „Antrasis žingsnis“ pradinėse klasėse. 2010 m. atidarytas etnografijos muziejus.

## Direktoriai
* 1991–2003 m. Andreanas Chariutinas
* nuo 2003 m. Diana Čedavičienė

## Nuorodos

* Mokyklos svetainė
Buick Park Avenue

**Park Avenue** buvo didelės klasės sedanas, kurį gamino buick. Tarp 1975 ir 1990 metų automobilis buvo gaminamas kaip Buick Electra versija, o tarp 1991 ir 2005 metų kaip atskiras modelis.

Automobilis buvo gaminamas dviem kartomis, naudojo 3,8 litrų Buick V6 variklį ir 4-pavarų 4T65-E automatine transmisija. 2006 metais automobilį pakeitė Buick Lucerne modelis. Pirmos kartos bazinis Park Avenue buvo parduodamas Europoje tarp 1991 ir 1996 metų.
Antanas Būdvytis

**Antanas Būdvytis** (1928 m. rugpjūčio 16 d. Jonikaičiuose, Švėkšnos valsčius – 1998 m. sausio 13 d. Akademijoje) – Lietuvos agronomas, partinis, politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1935–1940 m. mokėsi Kurmių pradžios mokykloje, 1940–1946 m. Švėkšnos gimnazijoje. 1946–1951 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje, agronomas.

1951–1952 m. Anovilio sovietinio ūkio agronomas. 1952–1954 m. LSSR mokslų akademijos (LMA) Žemdirbystės ir dirvožemio instituto jaunesnysis mokslinis bendradarbis. 1956–1960 m. Lietuvos žemdirbystės instituto informacijos ir patentotyros skyriaus vyresnysis mokslinis bendradarbis. 1960 m. žemės ūkio mokslų kandidatas. 1962–1966 m. Žemdirbystės instituto direktoriaus pavaduotojas mokslo reikalams, 1966–1989 m. direktorius, mokslinės tarybos pirmininkas. Nuo 1972 m. vyresnysis mokslinis bendradarbis. 1989–1992 m. instituto direktoriaus patarėjas. 1992–1996 m. LR Seimo narys, dirbo LDDP frakcijoje.

Nuo 1960 m. SSKP narys. 1966–1976 m. kandidatas į LKP CK narius, 1976–1981 m. LKP CK narys. Nuo 1990 m. LDDP narys.

Nuo 1978 m. SSRS žemės ūkio mokslų akademijos narys korespondentas. Nuo 1986 m. „Agronomų seklyčios“ narys bei vadovas. 1996 m. kovo 27 d. išrinktas Baltarusijos Respublikos agrarinių mokslų akademijos tikruoju nariu (akademiku). Lietuvos žemdirbių sąjungos narys. Žmona Vanda (g. 1919 m.), sūnus Saulius, dukra Alma. Palaidotas Gėlainiuose.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo sritis – lauko darbų organizavimas. Paskelbė apie 150 mokslinių straipsnių.

## Įvertinimas
* 1972 m. birželio 14 d. LTSR nusipelnęs agronomas
* 1976 m. lapkričio 4 d. SSRS valstybinė premija (su kitais)
* 1988 m. gruodžio 19 d. SSRS nusipelnęs žemės ūkio darbuotojas

## Šaltiniai

## Literatūra
* Po saule: apie akademiką Antaną Būdvytį (sud. Aloyzas Urbonas). – Vilnius: Margi raštai, 1997. – 193 p.: iliustr. – ISBN 9986-09-159-4
* Литовский дневник / Юрий Черниченко. – М.: Сов. Россия, 1979.
* Antanas Būdvytis, Atėjo metas užrašyti: dienoraščiai. - Lietuvos žemdirbystės institutas, 2003. - 437 p.: iliustr. - ISBN 9986-527-93-7
Akrilo rūgštis

**Akrilo rūgštis** arba 2-propeno rūgštis yra cheminis junginys, kurio molekulinė formulė C3H4O2. Tai pati paprasčiausia rūgštis iš nesočiųjų karboksirūgščių, su dvigubu ryšiu ir karboksigrupe. Gryna akrilo rūgštis yra skaidrus, bespalvis, aštraus kvapo skystis (virimo temperatūra 139&nbsp;°C, lydymosi temperatūra 12&nbsp;°C). Su vandeniu, alkoholiais ir chloroformu maišosi bet kokiu santykiu.

## Cheminės savybės
Akrilo rūgščiai būdingos visos sočiųjų karboksirūgščių cheminės savybės, tačiau jos rūgštinės savybės yra stipresnės nei sočiųjų karboksirūgščių. Jos druskos yra akrilatai.
Akrilo rūgštis reaguoja su alkoholiais ir sudaro esterius:

CH2=CH-COOH + CH3OH → CH2=CH-COOCH3 + H2O (reakcija grįžtamoji).

Akrilo rūgšties esteriai ir druskos vadinami akrilatais arba propenoatais. Labiausiai paplitę yra metilo, etilo, butilo akrilatai.

Akrilo rūgštis ir jos esteriai lengvai reaguoja tarpusavyje ir su kitais monomerais (pvz., su amidais, akrilonitrilais, stirenu, butadienu) sudarydami polimerus.

## Naudojimas
Akrilo rūgštis ir jos dariniai yra labai svarbūs pramonei, naudojami organinėje ir ypač polimerų sintezėje. Pvz., polimerinant akrilnitrilą, gaunamas polimeras poliakrilnitrilas, iš kurio formuojamas cheminis pluoštas nitronas.

## Saugumas
Akrilo rūgštis yra erzinantis bei dirginantis odą skystis. Patekus šiai rūgščiai ant odos būtina kuo greičiau plauti tą vietą tekančiu vandeniu ir skubiai kreiptis į gydytoją. Patekusi į akis, ši rūgštis gali išdeginti rageną ir negrįžtamai apakinti. Prisikvėpavus akrilo rūgšties garų gali apimti mieguistumas, pradėti skaudėti galvą. Didelis akrilo rūgšties garų kiekis gali sukelti plaučių edemą.
Spirituotas vynas

**Spirituotas vynas** – vynas, į kurį papildomai dėta alkoholio. Dažniausiai vynas stiprinamas brendžiu.

Pirminė alkoholio pylimo į vyną priežastis buvo siekis išsaugoti vyną ilgo transportavimo metu. Įpylus alkoholio į vyną, kuriame nepasibaigusi fermentacija, alkoholis užmuša mieles, o vyne lieka nesuskaidyto cukraus. Dėl to daugelis spirituotų vynų yra saldūs. Tačiau jei vynas stiprinamas fermentacijai pasibaigus, jis būna sausas.

Šiuo metu praktinės priežasties šitaip konservuoti vyną nėra, todėl spirituoti vynai gaminami dėl jų skonio.

## Rūšys
Žinomiausios spirituoto vyno rūšys:
* Cheresas ()
* Madera
* Malaga
* Marsala
* Muskatinis vynas (*Vin doux naturel*) – Pietų Prancūzijoje gaminamas muskatinis spirituotas vynas
* Portveinas

## Vartojimas
Spirituoti vynai patiekiami dažniausiai kaip aperityvai.

Pigus spirituotas vynas, šnekamojoje kalboje dažnai vadinamas „rašalu“, dėl jo prasto skonio, vartojamas tik kaip pigus būdas prisigerti.
Satledžas

**Satledžas** (, , ) – upė Tibete, Indijoje ir Pakistane; kairysis didžiausias Indo intakas. Prasideda Tibeto kalnyne, Kailaso kalnagūbryje, išteka iš Rakšastalio ežero. Prateka Manasarovaro ežerą. Teka pradžioje į vakarus, palei Himalajų kalnų šiaurinį šlaitą, toliau suka pietų link, kerta kalnus giliais tarpekliais. Vėliau teka pietvakarių kryptimi Indo-Gangos žemuma. Žemupyje įgija Pandžando pavadinimą ir įteka į Indą ties Mithankotu.

Didžiausi intakai – Biasas ir Činabas (dešinieji).

Vidutinis debitas ties Ruparu 500 m³/s, didžiausias (vasarą) 20 tūkst. m³/s. Indijoje Satledžas patvenktas Bhakra Nangalo hidroelektrinių kompleksu. Pandžabo provincijoje upės vandenys naudojamos drėkinimui. Prie upės įsikūrę Nangalo (Indija), Bahavalpūro (Pakistanas) miestai.

Satledžas Vedose minimas *Shatadru* ir *Suṭudri* pavadinimais, *Zaradros* ir *Hesidros* senovės graikų raštuose, *Sydrus* romėnų šaltiniuose.
Anykščių miškų urėdija

**Anykščių miškų urėdija** – Anykščių rajone veikianti miškų urėdija. Urėdijos kontora įsikūrusi Anykščiuose, Vilniaus g. 101. **Anykščių miškų urėdija nustojo egzistuoti 2018 m. Nuo 2018 m. egzistuoja Valstybinių miškų urėdijos Anykščių regioninis padalinys.**

Anykščių miškų urėdija įkurta 1958 m. gegužės 1 d. iš Utenos, Panevėžio, Ukmergės ir Kupiškio miškų ūkių miškų ir fondinių žemių. Miškų urėdas – Sigitas Kinderis.

Urėdijos administruojamoje teritorijoje – daugiau nei 54 000 ha miškų. Viename hektare per metus priauga 5,9 m³ medienos. Bendras medienos prieaugis – 298 tūkst.kub.m per metus.

Didžiausi miškų masyvai plyti į šiaurę nuo Anykščių: Šimonių giria, Akmenos miškas, Ramuldavos miškas, Duobulės miškas, Vosgėlių miškas, Pavarių miškas, Andrioniškio girelė, Niūronių girelė.

Kitas stambus miškų masyvas plyti moreninėje lygumoje į vakarus ir pietus nuo Troškūnų. Tai Juostininkų, Troškūnų, Piktagalio, Butleriškio, Žerkiškių, Repšėnų miškai.

Trečias miškų masyvas yra į pietus nuo Anykščių. Čia miškai išsidėstę Šventosios slėnyje: Anykščių šilelis, Šilas, Pavirinčių, Užjudinio miškai.

Urėdijos administruojamoje teritorijoje 45 proc. miškų − privatūs, 34 proc. − valstybiniai, kiti − rezerviniai.

Urėdijos sudėtyje yra 7 girininkijos.

## Girininkijos

|-
| Juostininkų || Troškūnų seniūnija || Juostininkai
|-
| Kavarsko || Kavarsko seniūnija || Anulynas
|-
| Mickūnų || Debeikių seniūnija || Mickūnai
|-
| Mikierių || Andrioniškio seniūnija || Mikieriai
|-
| Pavarių || Anykščių seniūnija || Pavarės II
|-
| Svėdasų || Svėdasų seniūnija || Čiukai
|-
| Troškūnų || Troškūnų seniūnija || Troškūnėliai
|}

## Nuorodos
* Anykščių miškų urėdijos tinklalapis
Kęstutis Dirgėla

**Kęstutis Dirgėla** (g. 1960 m. gegužės 9 d. Klaipėdoje) – inžinierius, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1983 m. baigė Kauno politechnikos instituto Radioelektronikos fakultetą, įgijo radijo aparatūros inžinieriaus konstruktoriaus – technologo kvalifikaciją.

1983–1987 m. pagal paskyrimą dirbo Šiaulių mikroelektronikos gamykloje „Nuklonas“ inžinieriumi konstruktoriumi, inžinieriumi – technologu, vyresniuoju inžinieriumi – energetiku. 1987 m. grįžo į Klaipėdą, 1987–1992 m. Pramoninės žūklės technikos mokslinio – gamybinio susivienijimo Klaipėdos filialo (vėliau Valstybinė elektrožūklės metodų tyrimo laboratorija „Elmar“) inžinierius – konstruktorius. Nuo 1990 m. Klaipėdos universiteto Technikos fakulteto dėstytojas. 1992–1996 m. Seimo narys. 1997 m. Lietuvos Respublikos Seimo pirmininko patarėjas ekonomikos klausimams. 2000–2001 m. AB „Lietuvos geležinkeliai“ generalinis direktorius.

Besimokydamas mokykloje, 10 metų dainavo Klaipėdos berniukų chore „Gintarėlis“, porą metų žaidė už miesto jaunučių krepšinio komandą, studijuodamas kultivavo akademinį irklavimą – buvo savo aukštosios mokyklos bei Kauno miesto rinktinės narys. 1990 m. vienas iš Klaipėdos Darbininkų sąjungos steigėjų, Darbininkų sąjungos grupės darbovietėje steigėjas ir pirmininkas, taip pat Klaipėdos Darbininkų sąjungos tarybos referentas. 1993 m. Tėvynės sąjungos steigėjas, frakcijos Seime narys, nepartinis.

## Šaltiniai
Acadian

**Acadian** General Motors sukurta markė egzistavusi Kanadoje tarp 1962 ir 1971 metų. Arcadian buvo pristatyta tam, kad Kanados Buick-Pontiac pardavėjai turėtų kompaktinį modelį, po to kai buvo nutrauktas Pontiac Tempest pardavimas Kanados rinkoje. Buvo planuojama, kad automobilio pagrindas bus Chevrolet Corvair, kuris buvo gaminama Kanadoje, tačiau koncepcija buvo perkelta prie Chevy II platformos ir buvo pristatyta 1962 metais. Arcadian siūlė Beaumont ir Canso modelius.