open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Baluošos piliakalnis

**Baluošos piliakalnis** – piliakalnis Švenčionių rajono savivaldybėje, į pietryčius nuo Baluošos kaimo, prie Baluošų ežero (Pabradės seniūnija). Pasiekiamas iš kelio Joniškis – Dubingiai pasukus į Alkas, ties Baluošų ežero pietvakariniu krantu pasukus į kairę rytuosna miško keliuku, pirmoje miško keliukų sankryžoje vėl pasukus į kairę šiaurėn, pavažiavus iki nedidelės poilsiavietės miške, nuo jos paėjus tiesiai į šiaurę per daubą 250 m – yra kitapus daubos, Baluošų ežero pusiasalyje.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas kalvoje, Baluošų ežero pietvakarinio kranto pusiasalyje. Aikštelė ovali, pailga pietų – šiaurės kryptimi, 65x43 m dydžio, iki 2 m aukščio iškilusia pietine dalimi. Pietvakarių, pietų, rytų ir šiaurės rytų šlaituose, 2,5 m žemiau aikštelės iškastas 2 m pločio, 0,5 m gylio griovys, už kurio supiltas 150 m ilgio, 1 m aukščio, 5,5 m pločio pylimas, kurio išorinis 2 m aukščio šlaitas leidžiasi į antrą 2 m pločio, 0,5 m gylio griovį, už kurio kyla antras 165 m ilgio, 0,8 m aukščio, 5,5 m pločio pylimas. Pietvakariniame ir šiaurės rytų šlaituose už antro pylimo dar iškastas trečias 2 m pločio, 0,5 m gylio griovys. Šlaitai statūs, 10-15 m aukščio.

Piliakalnis apaugęs spygliuočių mišku.

1 km į šiaurę nuo piliakalnio, Baluošų ežero šiauriniame krante yra IX a. – XII a. Dubingių (Jutonių) pilkapynas, tyrinėtas 1939 m. ir 2000 m. 

## Tyrimai
1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas,  1979 m. ir 1987 m. – Mokslinė metodinė taryba.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio viduriu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 23000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 211000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

*  Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.147.
* Adolfas Tautavičius. Dubingių apylinkių archeologiniai paminklai // Dubingiai. V., 1971. P.27-28.
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 66-67.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Baluoša
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Budrių piliakalnis

**Budrių piliakalnis**, *Pilalė* – piliakalnis Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, į pietryčius nuo Budrių kaimo, Labanoro seniūnija. Pasiekiamas iš plento Kaltanėnai – Molėtai Labanore pasukus į kairę pietuosna keliu link Lakajos, iš jo miške pasukus į kairę rytų kryptimi link Budrių, čia, kelio gale, ties jo staigiu posūkiu į dešinę pietvakariuosna pavažiavus tiesiai iki privatininko kelio užtvaros, toliau paėjus kiek į dešinę pietryčių kryptimi, iš viso nuo kelio galo apie 420 m – yra pusiasalyje, kiek dešiniau, Prūdiškių girininkijos 3 kvartalo pietinėje dalyje.

## Piliakalnis

Piliakalnis rengtas kalvoje, esančioje Peršokšnų ežero šiaurinio kranto pusiasalio pietinėje dalyje. Aikštelė ovali, orientuota šiaurės – pietų kryptimi, 45x15 m dydžio, nuolaidėjanti į pietvakarių pusę. Pietiniame šlaite, 2,5 m žemiau aikštelės, yra 14 m pločio terasa. Šiauriniame šlaite, 4 m žemiau aikštelės, yra plati natūrali terasa į išorę nuolaidėjančiu pakraščiu. Šoniniai šlaitai statūs, iki 20 m aukščio, galiniai – nuolaidesni bei žemesni.

Piliakalnis apaugęs pušimis su kadagių pomiškiu.

## Tyrimai
1973 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas, 1979 m. – Mokslinė metodinė taryba. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas (tęsinys), V., 1977, p.14
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 68-69.
* Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. Vilnius. 1995, p. 226 (Nr. 11).
* Ryliškis L. Peršokšnos ežero piliakalnis // Žvaigždė. Švenčionys. 1972 m. gruodžio 2 d.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Budriai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Kauno Šilo pradinė mokykla

**Kauno Šilo pradinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kaune, Prendzeliavoje, vykdanti pradinio ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191829150. Steigėjas – Kauno miesto savivaldybės taryba.

## Istorija

Kauno Šilo pradinė mokykla įkurta 1993 m. reorganizavus Kauno Panemunės pradinę mokyklą. Nuo pat mokyklos įkūrimo visas ugdomasis, kūrybinės raiškos bei dvasinio tobulėjimo darbas remiasi lietuvių tautinės kultūros vertybių perimamumu. 1994 m. įkurtas mokyklos Etnografinis muziejus. Visose klasėse vyksta etnokultūros užsiėmimai, naudojant švietimo ir ugdymo skyriuje patvirtinta direktorės pavaduotojos ugdymui G. Kepežinskienės individualia Etnokultūros programa I–IV klasėms. 2000 m. mokykloje pradėti rengti autoriniai etninės kultūros seminarai Kauno miesto ir respublikos pedagogams. Mokykla artimai bendradarbiauja su mikrorajono ugdymo įstaigomis, vaikų globos namais, Panemunės senelių namais, biblioteka, seniūnija, Panemunės bažnyčia bei dvasininkais.

## Direktorė
* Rūta Gaidienė

## Mokiniai
Aistis ir Artūras Gelusevičiai, mokosi Juozo Naujalio muzikos gimnazijoje, obojaus ir gitaros klasėse. 

## Nuorodos

* Oficiali mokyklos svetainė
Daukšių piliakalnis (Švenčionys)

**Daukšių piliakalnis**, *Papilių Kalnas* – piliakalnis Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Daukšių, Švenčionių seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Švenčionys – Reškutėnai, už Daukšių pasukus į dešinę rytuosna link Misūnų, už 100 m, prieš Šaminės upelį pasukus į kairę šiaurėn lauko keliuku, pavažiavus 200 m – yra tik pervažiavus Šaminės upelį, kairėje šiaurėn.

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi pailgo ožnugario aukščiausioje dalyje esančioje atskiroje kalvoje, Šaminės upelio dešiniajame krante. Aikštelė ovali, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 135x30 m dydžio. Šlaitai nuolaidūs, vidutinio statumo, 3-6 m aukščio.

Aikštelės pietryčių pusė suardyta bulviarūsių, pietinis šlaitas – karjero, visas piliakalnis – ankstesnių arimų. Dabar jis apaugęs pušimis. Piliakalnis datuojamas tūkstantmečio pr. m. e. pabaiga - I tūkstantmečio pirma puse. 

Aplink piliakalnį, visose jo papėdėse (tarp jų ir ožnugaryje), 3 ha plote yra papėdės gyvenvietė, tyrinėta 2005 m. Joje rasta brūkšniuotos ir lygios keramikos, geležies šlako. 200 m į šiaurę – šiaurės vakarus nuo piliakalnio buvo I tūkstantmečio pirmosios pusės vidurio pilkapynas (sunaikintas). 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Tadas Šidiškis. Šiaurės rytų Lietuvos sakraliniai mitologiniai objektai. 2. (Švenčionių raj.) // Mūsų kraštas. Vilnius. 1995. T. 1(6), p. 135–143.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Daukšiai
* Hillforts.eu open data repository
Maccabi Ironi Ashdod

**Maccabi Ironi Ašdodo** () – Izraelio futbolo klubas iš Ašdodo.

## Istorija

Klubas įkurtas 1961 m. 

1981 m. susijungė su Ašdodo „Beitar“.

1999 m. įvyko dar vienas klubų susijungimas ir po jo šio klubo nebeliko.

2015 m. atkurtas klubas ir ėmė dalyvauti regioninėse pirmenybėse.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
Šarčopai

**Šarčopai** (*Sharchop* – „rytiečiai“) – Butano etninė grupė, gyvenanti rytiniuose šalies rajonuose. Labai daug kultūrinių panašumų jie dalijasi su gretimame Arunačal Pradeše gyvenančiais monpais.

Šarčopai, kaip ir vakariniai kaimynai ngalopai, bei rytiniai kaimynai monpai, priskirtini bhotijams, turint galvoje, kad jie atėjo iš „Bod“ (Tibeto), ir jų kultūra paveikta Tibeto kultūros. Praktikuoja Njingmapa sektos Tibeto budizmą, ir tuo skiriasi nuo vakariau gyvenančių ngalopų, kurie išpažįsta Drukpa sektą.

Šarčopai užsiima žemdirbyste. Mitybos tradicijos beveik nesiskiria nuo Tibeto virtuvės.

## Kalbos ir įvairovė
Egzistuoja keletas tikslesnių šarčopų apibrėžimų.

Siauriausias jų apibrėžimas apima tikruosius šarčopus, t. y. kalbančius tšangla kalba (jų yra apie 175 200), ir gyvenančius ryčiausiuose Butano rajonuose (apie 140 000), taip pat gretimose teritorijose Tibete ir Arunačal Pradeše.

Platesnis apibrėžimas reiškia keletą skirtingų etninių grupių, gyvenančių rytiniame Butane. Šiuo atveju tai nėra tauta, paremta lingvistine klasifikacija, o daugiau sukonstruota kultūriniu-religiniu pagrindu. Be tikrųjų šarčopų jie apima ir šias
tarpusavyje giminingas lingvistines grupes:
* Dzalapai (68 400) – kalba dzalakha, turi khomakha dialektą;
* Bumthangai (36 500) – kalba – bumthangkha, turi Ura, Tang, Čogor, Čunmat dialektus;
* Khengai (50 000) – kalba khengkha, turi aukštutinį, žemutinį ir vidurinį dialektus;
* Kurtopai (10 000) – kalba kurtokha;
* Nyenai arba mangsde (10 000) – kalba nyenkha, turi phobdžikha, čutobikha dialektus;
* Čali (8 200) – kalba čalikha;
* Brokpa ir dagpa (apie 6 000) – kalba brokpake;
* Nupbi (2 200) – kalba nupbikha;
* Gongdu (2 100) – kalba gongdukha, gali būti vieni iš senųjų vietos genčių;
* Ole (1,000) – kalba olekha, dažnai laikomi viena senųjų vietos genčių.

## Nuorodos

## Taip pat skaitykite
* ngalopai
* lhotsampai
* lopai
* lajapai
* lepčai
Beitar Tel Aviv Ramla FC

**Tel Avivo „Beitar Tel Aviv Ramla“** – Izraelio futbolo klubas iš Tel Avivo.

## Istorija
Klubas įkurtas 1934 m. Originalus pavadinimas „Beiter“. 

2000 m. prisijungė Tel Avivo „Šimšono“ klubą. Pasikeitė pavadinimas. Tapo „Beitar-Shimshon“.

2011 m. įvyko dar vienas klubų susijungimas. Šį kartą jungtuvės vyko su Ironi Ramla klubu. Ir vėl pakito klubo pavadinimas. dabar klubas vadinamas „Beitar Tel Aviv Ramla FC“.

### Emblema

Vaizdas:Beitar Shimshon Tel Aviv FC2.jpg|„Beitar–Šimšon FC“ logotipas nuo 2000 m.
Vaizdas:Beitar_Tel_Aviv-Ramla_FC_logo.png|Dabartinis logotipas


## Apranga
* 2021–2022 m. dėvėjo „Pumos“ apranga.
* Namuose žaidžia mėlyna apranga. 
* Išvykose rungtyniauja balta apranga.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
Kokola

**Kokola** − miestas Suomijoje, prie Botnijos įlankos; vienas didžiausių uostų Suomijoje.

## Miesto istorija
1620 m. Kokolos miestą įkūrė švedų karalius Gustavas II. 1765 m. miestui suteikta teisė užsienio prekybai. XVIII−XIX a. Kokola buvo stambus prekybos centras degutu. 1854 m. Krymo karo metu Kokola buvo atakuota Britanijos karo laivų. Vietiniai gyventojai atmušė ataką ir paskandino vieną iš priešo laivų. Mūšyje žuvo 9 britanijos kariai, kurie palaidoti Kokolos miesto kapinėse.

## Miestų partnerystė
*  Frederisija, Danija
*  Fitčburgas, JAV
*  Sadberis, Kanada
*  Fušunas, Kinija
*  Marijampolė, Lietuva
*  Kristiansundas, Norvegija
*  Herniosandas, Švedija
*  Morbylangas, Švedija
*  Ulangeris, Švedija
*  Hatvanas, Vengrija
*  Ratingenas, Vokietija

## Sportas

### Futbolas
* KPV Kokkola
* GBK Kokkola

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kokolos internetinis puslapis  (anglų, suomių, švedų k.)
Hapoel Tzafririm Holon FC

**Holono „Hapoel Tzafririm“** – Izraelio futbolo klubas iš Holono.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1940 m. Pirmą kartą į aukščiausią šalies lygą pateko 1970 m.

Nuo 1985 m. vadinasi **Hapoel Tzafririm Holon** ''(prijungus Hapoel Tzafririm klubą).

2001 m. iškrito iš aukščiausios lygosi ir po to sekė kritimas į žemesniu divizionus.

## Pasiekimai

## Lietuviai
* Vytautas Karvelis, puolėjas, 2001 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
Hapoel Tayibe FC

**Tajibės „Hapoel“** – buvęs Izraelio futbolo klubas iš Tajibės.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1961 m. Į aukščiausią šalies lygą pateko 1996 m, bet joje žaidė vos vieną sezoną. Po to sekė nuopolis į žemesnius divizionus.

2003 m. komanda buvo išformuota, o klubas likviduotas.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
Maccabi Kiryat Gat FC

**Kirjat Gato „Maccabi“** () – Izraelio futbolo klubas iš Kirjat Gato.

## Istorija

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
Hapoel Nof HaGalil FC

**Hapoel Nof HaGalil Futbolo klubas**, ankstesniais metais (iki 2019 m. vasaros) žinomas kaip **Aukštutinio Nazareto „Hapoel“** – Izraelio futbolo klubas iš Aukštutinio Nazareto.

## Istorija
2019 m. liepos 4 d. **Nazareth Illit** pasikeitė pavadinimą į **Nof HaGalil**, o vėliau tapo **Hapoel Nof HaGalil**

2022–2023 m. sezone rungtyniavo Liga Leumit (II pakopa), tačiau iš šešiolikos dalyvių liko keturiolikti ir ir dėl išlikimo kovojo pereinamosiose rungtynėse. Kovoje dėl išlikimo varžėsi Hapoel Nof HaGalil ir Hapoel Kfar Shalem. Hapoel Nof HaGalil nugalėjo varžovus rezultatu 2-0 ir išsaugojo vietą Ligat Leumit. 

## Emblema
* **Hapoel Nof HaGalil** emblema, o ankstesniais metais (iki 2019 m. vasaros) **Aukštutinio Nazareto „Hapoel“** emblema.

Vaizdas:Hapoel Nof HaGalil emblema.png|Dabartinis (nuo 2019 m.)
Vaizdas:Aukštutinio Nazareto Hapoel emblema.png|Iki 2019 m. vasaros


## Apranga
* 2021–2022 m. sezone rungtyniavo Givova firmos apranga.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Lietuviai
* Martynas Dapkus, saugas 2012–2014 m.
* Mindaugas Kalonas, saugas 2015 m.
* Rokas Stanulevičius, saugas 2016–2017 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* SOCCERWAY
Žąsinų piliakalnis

**Žąsinų piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas ) Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, Švenčionių seniūnija. Pasiekiamas keliu Milkuškos – Jančiūnai, už Žąsinų ežero, į pietus nuo kurio praeina Lietuvos–Baltarusijos valstybinė siena, paėjus lauku 50 m į dešinę šiaurėn.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Žąsinų (Musio) ežero pietvakariniame krante esančioje atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 48x20 m dydžio. Joje rasta brūkšniuotos keramikos. Pietiniame šlaite, 2 m žemiau aikštelės yra 6 m pločio terasa, šiauriniame šlaite, 3 m žemiau aikštelės yra trikampė 11 m ilgio, 15 m pločio terasa. Panašu, kad anksčiau piliakalnį šlaituose, 2-3 m žemiau aikštelės juosė griovys ir pylimas, iš kurių liko tik terasos. Šlaitai ežero pusėn statūs, 17 m aukščio, kitur nuolaidesni, 6-8 m aukščio.

Piliakalnis labai nuartas. Jis apaugęs tankiais lapuočiais medžiais, pietinėje dalyje auga kelios eglės.

## Tyrimai
1999 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. 2009 m. gruodžio 9 d. Kultūros paveldo departamento nekilnojamojo kultūros paveldo vertinimo tarybos posėdyje įrašytas į Kultūros vertybių registrą.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Džiugas Brazaitis, Vykintas Vaitkevičius, Gintautas Zabiela. Lietuvos–Baltarusijos sienos ruožo Švenčionių rajone žvalgymai 1999 m. // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1998 ir 1999 metais. Vilnius, 2000. p. 508.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Žąsinai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Jaciūnų piliakalnis

**Jaciūnų piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 33313) Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, į pietvakarius nuo Jaciūnų, Švenčionių seniūnija. Pasiekiamas keliu Milkuškos – Jančiūnai, prieš Žąsinų ežerą paėjus 100 m į dešinę šiaurės vakarų kryptimi laukais, yra apaugęs. 

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje masyvioje kalvoje, Žąsinų (Musio) ežero rytiniame krante. Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 50x30 m dydžio. Pietiniame šlaite, 4 m žemiau aikštelės yra 10 m pločio terasa. Šlaitai vidutinio statumo, link ežero statūs, 7-20 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, apaugęs tankiais lapuočiais medžiais. 

## Tyrimai
1999 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. 2009 m. gruodžio 9 d. Kultūros paveldo departamento nekilnojamojo kultūros paveldo vertinimo tarybos posėdyje įrašytas į Kultūros vertybių registrą.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Džiugas Brazaitis, Vykintas Vaitkevičius, Gintautas Zabiela. Lietuvos–Baltarusijos sienos ruožo Švenčionių rajone žvalgymai 1999 m. // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1998 ir 1999 metais. Vilnius, 2000. p. 508.
* Gintautas Zabiela. Naujas Lietuvos piliakalnių sąrašo papildymas (1995–2000 m.) // Kultūros paminklai. Vilnius. 2001c. T. 8, p. 25-26 (Nr. 11). 

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Jaciūnai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Hapoel Beit She'an FC

**Beit Šeano „Hapoel“** – buvęs Izraelio futbolo klubas iš Beit Šeano.

## Istorija
1953 m. įkurtas klubas. Ilgai žaidė žemesniuose divizionuose.

Į aukščiausią lygą pateko 1994 m., tačiau ilgam joje neįsitvirtino.

1999 m. iškrito iš aukųčiausios lygos, o 2006 m. paskelbta apie komandos išformavimą.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* foot.dk archyvas (arch.)
* SOOCERWAY
Maccabi Yavne FC

**Javnės „Maccabi“** – Izraelio futbolo klubas iš Javnės.

## Istorija
1962 m. įkurtas klubas. Kitados rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
Kačėniškės piliakalnis

**Kačėniškės piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 3417; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1140; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1074KP) ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24133) Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, į rytus nuo Kačėniškės, Švenčionių seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Ceikiniai – Velykamiškis –  Šventa (RK 1415) pasukus į  Garnių kaimą, kur yra stovėjimo aikštelė nuo kurios prasideda Kačėniškės piliakalnio pažintinis takas vedantis iki piliakalnio ir ežero.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiros pailgos kalvos, esančios Mergežerio ežero vakariniame krante, aukščiausioje dalyje. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 66x10 m dydžio. Ji buvo įtvirtinta šlaituose įrengtu grioviu ir pylimu. 2 m žemiau aikštelės šiaurinio krašto, šlaite iškastas 1,5 m pločio, 0,2 m gylio griovys, už kurio supiltas 0,3 m aukščio, 3 m pločio pylimas. Už šio pylimo iškastas antras 10 m pločio, 0,5 m gylio griovys. Pietiniame šlaite pirmasis griovys ir pylimas virtę 8 m pločio terasa, antras griovys - 9 m pločio, 0,3 m gylio. Vakarinis šlaitas 3 m žemiau aikštelės statintas. Jame 5 m žemiau aikštelės yra 2 m pločio terasa, jungianti šiauriniame ir pietiniame šlaituose esantį pirmą griovį ir pylimą. Šoniniai šlaitai statūs, 22-23 m aukščio, galiniai - vidutinio statumo, 5-6 m aukščio. Rytiniame šlaite rasta brūkšniuotos keramikos.

Piliakalnis apardytas arimų, aikštelės rytinė dalis nuslinkusi į ežerą. Apaugęs praretintu mišriu mišku.

Pietrytinėje papėdėje, 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė. 

## Tyrimai

1958 m., 1979 m., 1987 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. pabaiga - I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 45000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 707000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva. I. V., 1996. P.314.
* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.184.
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.65.
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 72-73.
* Ona Kuncienė. Žvalgomosios archeologinės ekspedicijos dienoraštis 1958 m. gegužės mėn. 26 d. - birželio mėn. 27 d. LII rankraštynas. F.1. B.78. P.99.
* Jonas Balčiūnas. 1979 m. žvalgomosios archeologinės ekspedicijos Švenčionių rajone ataskaita. KPC archyvas. F.27. Ap.1. B.80. P.9-10.
* Jonas Balčiūnas. 1987 m. žvalgomosios archeologinės ekspedicijos Švenčionių rajone ataskaita. 
* I. Šopara. Šventėnai // Vilniaus žinios. 1905, balandžio 12. Nr. 92. P.3 (minimas Kačėniškės piliakalnis). 

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Kačėniškė
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Kajanis

**Kajanis** () − miestas Suomijoje, Oulu provincijoje, prie Kajanio upės. Kajanyje yra aeoruostas: vasarą į Helsinkį lėktuvai skraido du kartus per dieną, o žiemą − triskart.

Nuo 1993 m. mieste veikia Dailės muziejus. Muziejaus kolekcijos koncentruojasi ties suomių šiuolaikiniu menu. Miesto teatras įkurtas 1969 m. ir yra vienas žinomiausių teatrų Suomijoje.

## Istorija
Kajanio miestas įkurtas 1651 m. Tais laikais Kainu regionas garsėjo kaip dervos, gaunamos iš pušies, gamintojas ir eksportuotojas. Derva buvo plukdoma į Oulujervio ežerą, po to į Oulu, prie Botnijos įlankos Baltijos jūroje. Iš ten derva būdavo plukdoma į žemyninę Europą, kur ją naudodavo kaip hermetiką ir antipelėsį laivų korpusų padengimui.

Vienas žymiausių istorinių paminklų Kajanyje yra Kajanio pilies griuvėsiai, esantys Kajanio upės saloje. Pilis buvo pradėta statyti 1604 m., o užbaigta − 1666 m. Pilis vietiniams gyventojams buvo kaip administracinis centras, kalėjimas, karinė bazė ir prieglobstis nuo visų negandų.

XVIII a. per Šiaurės karą, Kajanio pilis buvo priversta pasiduoti rusų karinėms pajėgoms. 1716 m. kovo mėnesį rusai pilį susprogdino. Nuo to laiko iki mūsų dienų ir stūkso išlikę pilies griuvėsiai. Šiandien griuvėsiai yra ypač populiarūs tarp vaikų, kurie mėgsta tyrinėti tamsius, vingiuotus buvusios pilies koridorius.

XX a. pradžioje miestas žingsnis po žingsnio plėtėsi ir industrializavosi, ypač po to, kai geležinkelio bėgiai sujungė Kajanį su Helsinkiu. Tačiau stipriausiai miestas išsiplėtė tik po II pasaulinio karo.

## Sportas
* Kajaanin Haka (futbolas)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kajanio miesto internetinė svetainė  (anglų, suomių k.)
Flavio Briatore

**Flavio Briatore** (g. 1950 m. balandžio 12 d.) – Italijos verslininkas. Jis buvo dviejų Formulės 1 komandų vadovas. Paskutiniu metu nuo 2000 iki 2009 m. jis vadovavo Renault ekipai. Nuo 2007 m. jis buvo Londono futbolo klubo Queens Park Rangers FC vienas vadovų ir bendrasavininkų.

2009 m. rugsėjo 16 d. jis pasitraukė iš Renault ekipos vadovo pareigų, kai jam buvo pareikšti įtarimai surežisavus 2008 m. Singapūro Grand Prix baigtį, įsakius vienam lenktynininkų specialiai padaryti avariją. FIA organizavo savo tyrimą ir nusprendė, kad italas buvo kaltas. Jam buvo uždrausta vadovauti visose FIA organizuojamose automobilių varžybose iki gyvos galvos.

2010 m. sausio 5 d. Prancūzijos teismas italą išteisino ir liepė FIA panaikinti savo nutartį.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Mikštų piliakalnis

**Mikštų piliakalnis**, *Cegelnės piliakalnis, Zlataja Gura* – piliakalnis Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Mikštų, Švenčionių seniūnija. Pasiekiamas keliu Milkuškos – Jančiūnai, už Čepukėnų pasukus į kairę rytuosna link buvusių Mikštų pro pasieniečių postą – stebėjimo bokštą, už 800 m paėjus į dešinę pietų kryptimi per laukus 300 m – yra 200 m į šiaurę nuo Lietuvos – Baltarusijos sienos, sienos apsaugos zonoje.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, buvusios šlapios pievos rytiniame krante. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 15x10 m dydžio, iki 0,7 m iškiliu viduriu. Šlaitai statūs, 4-7 m aukščio.

Piliakalnis apardytas arimų bei karjero, dirvonuoja. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. antra puse.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Džiugas Brazaitis, Vykintas Vaitkevičius, Gintautas Zabiela Lietuvos–Baltarusijos sienos ruožo Švenčionių rajone žvalgymai 1999 m. // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1998 ir 1999 metais. Vilnius, 2000. p. 508.
* Gintautas Zabiela. Naujas Lietuvos piliakalnių sąrašo papildymas (1995–2000 m.) // Kultūros paminklai. Vilnius. 2001. T. 8, p. 28-29 (Nr. 17).

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Mikštai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Noselėnų piliakalnis

**Noselėnų piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas ; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. VT256) ir gyvenvietė Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Noselėnų, Magūnų seniūnija. Pasiekiamas keliu Magūnai – Raubiškiai, ties Šeškynės pilkapiais pasukus į kairę vakarų kryptimi per iškirstą proskyną, paėjus ja 400 m – piliakalnis yra proskynos gale.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Ungurinio ežero rytiniame krante esančio pusiasalio centrinėje aukščiausioje dalyje. Aikštelė netaisyklingo ovalo formos, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 61x27 m dydžio. Jos pietrytiniame gale supiltas 0,5 m aukščio, 18 m pločio pylimas, už kurio iškastas 9 m pločio, 0,5 m gylio griovys. Už griovio supiltas antras 0,2 m aukščio, 6 m pločio pylimas. Šiaurės vakarų šlaite, 2 m žemiau aikštelės yra 5 m pločio terasa. Šlaitai statūs, iki 14 m aukščio, išskyrus žemą ir labai nuolaidų pietrytinį, 8 m aukštyje žemiau aikštelės statinti.

Šiaurės rytų aikštelės dalis seniai nuplauta ežero, piliakalnis apardytas arimų, terasa – duobės. Jis apaugęs spygliuočių mišku, kuris aikštelėje smarkiai iškirstas.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. KPD Nekilnojamojo kultūros paveldo vertinimo tarybos aktas. 2007-02-27; Nr.: KPD-RM-256. Paminklo teritorijos plotas 26700 m².

400 m į rytus yra VI a. – XII a. Šeškynės pilkapynas (unikalus objekto MC kodas ).

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Tadas Šidiškis. Šiaurės rytų Lietuvos sakraliniai mitologiniai objektai. 2. (Švenčionių raj.) // Mūsų kraštas. Vilnius. 1995. T. 1(6), p. 135–143.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Noselėnai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Prienų piliakalnis (Švenčionys)

**Prienų piliakalnis su gyvenviete**, *Veršupka* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 3423; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1146; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1101KP) ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24137) Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Prienų, Magūnų seniūnija. Pasiekiamas keliu Pabradė – Prienai, Prienuose nuo buvusių fermų pavažiavus lauko keliuku 350 m į pietvakarius ir 150 m į šiaurės rytus, laukais paėjus 300 m į pietvakarius link Neries, kuria eina Lietuvos – Baltarusijos siena – yra ties Neries posūkiu į pietus.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Neries dešiniojo kranto aukštumos kyšulyje, ties santaka su bevardžiu upeliu. Aikštelė keturkampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 48x10 m dydžio. Rytiniame aikštelės krašte supiltas 3 m aukščio, 14 m pločio pylimas, kurio išorinis 6 m aukščio šlaitas leidžiasi į 9 m pločio, 1,5 m gylio griovį. Už griovio supiltas antras 2 m aukščio, 10 m pločio pylimas, už kurio iškastas antras 10 m pločio, 1,5 m gylio griovys. Šlaitai statūs, 15 m aukščio.

Šiaurinę piliakalnio dalį nuplovė upelis. Piliakalnis apaugęs lapuočiais, aikštelė – avietėmis.

Į rytus, šiaurės rytus ir vakarus nuo piliakalnio, 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotos ir grublėtos keramikos.

## Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas,  1979 m. ir 1987 m. – Mokslinė metodinė taryba. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 21000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 633000 m². Išmatavimai: penkiakampio formos, 220 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir iki 140 m pločio.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.185.
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 80-81.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Prienai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Paduobės piliakalnis

**Paduobės piliakalnis**, *Šaltaliūnė* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 16401; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1745; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1098P) Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, Sarių seniūnija. Pasiekiamas iš kelio , ties Sudotėlio ežeru pasukus į dešinę vakaruosna per geležinkelį, paėjus 450 m miško keliuku į šiaurės rytus – yra Žeimenos girininkijos 135 kvartalo šiaurinėje dalyje.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Žeimenos kairiojo kranto aukštumos kyšulyje. Aikštelė trikampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 12 m ilgio, 8 m pločio pietiniame gale. Čia supiltas 8 m ilgio, 0,7 m aukščio, 7 m pločio pylimas, kurio išorinis 2,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į kiek lenktą 20 m ilgio, 7 m pločio, 0,5 m gylio griovį. Už griovio supiltas antras 0,3 m aukščio, 7 m pločio pylimas, už kurio iškastas antras 5 m pločio, 0,5 m gylio griovys. Šlaitai statūs, 5-6 m aukščio; pietinis šlaitas nuolaidus, 2 m aukščio.

Vakarinė aikštelės dalis, daugiau nei pusė aikštelės, nuplauta Žeimenos. Piliakalnis apaugęs pušimis.

## Tyrimai
1987 m. piliakalnį žvalgė Mokslinė metodinė taryba. Papėdės gyvenvietė
nerasta, kultūrinio sluoksnio storis pilkalnio aikštelėje tik 0,1 m. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio antra puse. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 6800 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 7789000 m².

150 m į pietryčius yra V a. – XII a. Paduobės pilkapiai (I grupė – 102 pilkapiai, II grupė – 30, III grupė – 62 pilkapiai), tyrinėti 1987–1988, 1990–1991, 1993, 1995, 1999–2002 m.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.45.
* Jonas Balčiūnas, Bronius Dakanis. Švenčionių rajono archeologijos paminklų žvalgymas 1987 metais // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1986 ir 1987 metais. V., 1988. P.166-167.
* Bronius Dakanis. Mažai žinomi Lietuvos piliakalniai // Kultūros paminklai. V., 1994. Kn.1. P.47.
* Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. V., 1995. P.242.
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 78-79.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Paduobė
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Ragaučinos piliakalnis

**Ragaučinos piliakalnis** – buvęs piliakalnis Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, į rytus nuo Ragaučinos, Švenčionių seniūnija, prie plento , 3 km į šiaurės vakarus nuo Švenčionių. 

## Piliakalnis

Piliakalnis buvo įrengtas į pelkę įsiterpusioje ilgoje siauroje kalvoje. Aikštelė buvo labai ištęsto ovalo formos, pailga šiaurės – pietų kryptimi, apie 130x15 m dydžio. Šlaitai vidutinio statumo, apie 5 m aukščio.

Piliakalnį apardė Naujųjų laikų senkapis, rytinę ir pietinę dalį nuplovė upelis, XX a. pirmojoje pusėje beveik visiškai nukastas eksploatuojant karjerą, vėliau dar aplygintas melioruojant. Išliko tik šiaurės – pietų kryptimi pailga, 38x13 m dydžio viršumi, 0,5 m aukštesniu šiauriniu galu, 4 m aukščio dirvonuojanti kalvelė bei į šiaurės rytus nuo jos prie plento Švenčionys – Švenčionėliai esantis 4 m aukščio kauburys, ant kurio stovi aukštos įtampos elektros stulpas. 

## Tyrimai
1921 m. piliakalnį žvalgė Petras Tarasenka. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Покровский Ф. В. Археологическая карта Виленской губернии. Вильна, 1893, c. 53.
* Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928, p. 221.
* Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. Vilnius. 1995, p. 247 (Nr. 68).

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Ragaučina
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Algirdas Sabaliauskas (1929)

**Algirdas Sabaliauskas** (1929 m. liepos 26 d. Marijampolėje – 2016 m. balandžio 17 d. Vilniuje) – lietuvių kalbininkas, vertėjas.

## Biografija
1948 m. baigė Marijampolės Rygiškių Jono gimnaziją. 1953 m. baigė Vilniaus universitetą, 1953–2001 m. dirbo Lietuvių kalbos institute. Nuo 1954 m. su pertraukomis dėstė taip pat ir Vilniaus pedagoginiame universitete. 1958 m. apgynė daktaro disertaciją „Baltų kalbų žemės ūkio augalų pavadinimų kilmė“. 1975 m. tapo habilituotu mokslų daktaru, habilitacinis darbas – „Baltų kalbų leksikos tyrinėjimai“. Nuo 1992 m. – Latvijos mokslų akademijos užsienio narys. 1997 m. tapo Vilniaus pedagoginio universiteto profesoriumi. 1997–2000 m. ėjo Lietuvių kalbos instituto direktoriaus pareigas. Nuo 1998 m. – Lietuvos mokslų akademijos narys korespondentas.

Nagrinėjo lietuvių ir kitų baltų kalbų leksiką, šių kalbų tyrimo istoriją, išleido mokslinių ir mokslo populiarinimo knygų. Dalis 1973 m. Čikagoje anglų kalba išleistos knygos „Noted Scholars of the Lithuanian Language“ skyrių išversta į japonų kalbą, 1986 m. išspausdinta knyga „Mes baltai“ išversta į anglų, švedų ir italų kalbas.

A. Sabaliauskas – vienas iš Mažosios Lietuvos enciklopedijos autorių, tyrinėjimuose daug dėmesio skyrė Mažajai Lietuvai (paskelbė straipsnių apie Joną Bretkūną, Kristijoną Donelaitį). Yra rašęs apie Antaną Baranauską ir kitus lietuvių rašytojus. Įnešė svarų indėlį į Visuotinę lietuvių enciklopediją, prisidėjo prie įvairių lietuvių kalbotyros leidinių parengimo ir redagavimo, rašė recenzijas. Yra išvertęs latvių grožinės literatūros kūrinių.

Už knygas „Lietuvių kalbos tyrinėjimo istorija: Iki 1940 m.“ (1979) ir „Lietuvių kalbos tyrinėjimo istorija: 1940–1980 m.“ (1982) 1984 m. A. Sabaliauskui skirta Lietuvos TSR valstybinė premija. 1997 ir 2002 m. apdovanotas Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Karininko kryžiais. 2004 m. pelnė Kazimiero Būgos premiją.

## Bibliografija

Mokslinės monografijos:
* „Lietuvių kalbos leksikos raida“ (1966)
* „Iš baltų kalbų gyvulininkystės terminologijos istorijos“ (1970)
* „Lietuvių kalbos tyrinėjimo istorija“ (1–2 t, 1979–1982)
* „Baltų kalbų tyrinėjimai“ (1986)
* „Lietuvių kalbos leksika“ (1990)
* „Rytų slavų kalbininkai lituanistikos baruose“ (su J. Palioniu, 1990)

Mokslo populiarinimo knygos:
* „Žodžiai keliauja“ (1962)
* „Žodžiai pasakoja“ (1965)
* „Žodžiai atgyja“ (1967, 2000)
* „Šimtas kalbos mįslių“ (1970)
* „Noted Scholars of the Lithuanian Language“ (anglų k., 1973)
* „Kaip tyrinėta lietuvių kalba“ (1984)
* „Mes baltai“ (1986)
* „Iš kur jie?“ (1994)
* „Vladimiras Toporovas ir Lietuva“ (su J. Zabarskaite, šaltinių rinkinys, 2009)

## Išnašos

## Literatūra
*
Vedamasis (aviacija)

**Vedamasis** (; ) – naikintuvas, kuris skrenda paskui vedantįjį naikintuvą ir šiek tiek šone, pridengia jį nuo atakuojančių priešo naikintuvų. Nuo Antrojo pasaulinio karo laikų naikintuvų pora (vedantysis ir vedamasis) yra pagrindinis taktinis naikintuvų kautynių vienetas.

Vedantysis ir vedamasis – taip pat ir vedančiojo ir vedamojo naikintuvų pilotai.
Rakštelių piliakalnis

**Rakštelių piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 3419; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1142) Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Rakštelių, Švenčionių seniūnija. Pasiekiamas iš plento Švenčionys – Ignalins, už Miškinio ežero šiaurinio kranto, pro karjero pietinį kraštą pasukus į dešinę rytų – pietryčių kryptimi, pavažiavus 850 m iki ežero šiaurės rytų kranto – yra 100 m į dešinę vakaruose, jau Ignalinos rajono Ignalinos seniūnijoje.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Miškinio ežero šiaurės rytų krante esančios kalvos šiauriniame gale. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 65x35 m dydžio. Šlaitai vidutinio statumo, 3-8 m aukščio, pietų link piliakalniui nepanaudotos kalvos dalies - labai lėkštas, vos 1 m aukščio.

Piliakalnis apardytas arimų, dabar apaugęs pušimis. 

## Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio ir įtvirtinimų nepastebėta. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p. 184
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 82-83.
* Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva. I. V., 1996. p. 347.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Rakšteliai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Algirdas Alionis

**Algirdas Alionis** (1940 m. sausio 4 d. Panevėžyje – 2021 m. birželio 7 d.) – Lietuvos poetas, prozininkas.

Studijavo VPI ir Maskvos M. Gorkio literatūros institute. Dirbo laikraščių redakcijose, Televizijos ir radijo komitete, Literatūros fonde.

Išleido eilėraščių rinkinį „Paukštukų medis“ (1970 m.), periodikoje paskelbė apysakų, apybraižų, išvertė rusų poezijos.

## Šaltiniai
Daniel Cousin

**Danielis Kuzenas** (g. 1977 m. vasario 2 d.) – Gabono futbolininkas, žaidęs puolėjo pozicijoje.

## Karjera
Gimė Librevilyje, bet trejų metų amžiaus su tėvais perskėlė į Prancūziją. Karjerą pradėjo regioninės lygos klube FC Martigues, vėliau žaidė Chamois Niort FC, o nemažo pasisekimo susilaukė rungtyniaudamas Le Mano ir Leno klubuose. Vėliau persikėlė į FC Rangers klubą, tačiau nors iš žaidė rezultatyviai, dėl vidinių konfliktų klubą paliko ir už 3 mln. svarų parduotas Hull City. 

2010 m. rugpjūčio 19 d. pasirašė dvejų metų sutartį su AÉ Lárisa klubu.

## Rinktinė
2000 m. debiutavo Gabono rinktinėje.

Su komanda dalyvavo 2010 m. Afrikos Tautų taurėje kur įmušė pergalingą įvartį varžybose prieš Kamerūną.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Rusališkės piliakalnis

**Rusališkės piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 33306 Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, Rusališkės kaime, Švenčionių seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Švenčionys – Reškutėnai, Gančeriuose pro Misiūnus pasukus į Rusališkę, joje per laukus paėjus į kairę 350 m. pietvakarių kryptimi.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi pailgoje kalvoje. Aikštelė 12 m skersmens, iškiliu viduriu. Šlaitai vidutinio statumo, 3-4 m aukščio.

Piliakalnis labai suardytas arimų, aikštelė - 1939 m. iškasto pasieniečių bunkerio. Jis apaugęs jaunomis pušimis, pietinėje aikštelės dalyje pastatytas laikinas medinis namelis. 

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. pabaiga - I tūkstantmečio pradžia. 2009 m. gruodžio 9 d. Kultūros paveldo departamento nekilnojamojo kultūros paveldo vertinimo tarybos posėdyje įrašytas į Kultūros vertybių registrą.
 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Rusališkė
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Didier Ovono

**Didijė Žanvjeras Ovono Ebangas** (g. 1983 m. sausio 23 d.) – Gabono futbolo vartininkas.

## Karjera
Karjerą pradėjo gimtojo Port Žantilio klube Pétro Sport. 2001–2003 m. rungtyniavo Kongo DR klube AS Mangasport. 

2005 m. buvo išvykęs į Salvadorą, kur atstovavo Alianza FC. Vėliau žaidė Portugalijoje, Gruzijoje.

## Rinktinė
Didier Ovono tapo Gabono nacionalinės rinktinės pagrindiniu vartininku. Dalyvavo 2010 m. Afrikos Tautų taurėje.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Akrobatika

**Akrobatika** () – gimnastikos rūšis, kuri reikalauja ypatingo balanso, judrumo ir koordinacijos. Akrobatikos elementai naudojami įvairiose sporto šakose. Taip pat akrobatika dažnai apibrėžiama kaip šou pasirodymas teatre, cirke, taip pat masiniuose pramoginiuose renginiuose. 
Sportinė Akrobatika yra 3 rūšių - Porų-grupiniai pratimai(Acrobatic Gymnastics), Šuoliai ant akrobatinio takelio(Power Tumbling), Šuoliai ant batuto(Trampoline). 

## Naudojimas
Akrobatikos elementai naudojami šiose žmogaus veiklos srityse:

## Akrobatika Lietuvoje
Visagino akrobatikos sporto mokykla yra vienintelė Lietuvoje palaikanti akrobatikos sporto šakas. Akrobatikos sporto mokyklos bazėje yra įkurti 2 klubai: „Akrobatas“ – porų-grupiniai pratimai ir „Piruetas“ – šuoliai ant batuto ir akrobatinio takelio.

Jana Plotnikova ir Sergejus Jeriomkinas maišytų duetų rungtyse 1992 m. iškovojo sidabro medalį Europos čempionate ir bronzą pasaulio pirmenybėse ir sidabrą 1993 m. Pasaulio žaidynėse, Igoris Perechrestas ir Sergejus Kniazevas 1992 m. pasaulio čempionate pelnė bronzą vyrų porų tempo varžybose. V. Kalininas ir A. Malyševas pelnė bronzos medalius 1998 m. Europos čempionate.

## Išnašos
Stūglių piliakalnis

**Stūglių piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 16425; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1769 ; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1117) ir gyvenvietė Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Stūglių Švenčionių seniūnija. Pasiekiamas iš plento Švenčionys – Adutiškis Naujasalyje pasukus į kairę šiaurės vakarų kryptimi, į Kulniškę, joje pasukus į dešinę šiaurės rytų kryptimi link Gražulių, Stūgliuose ties kapinėmis sankryžoje pasukus keliu į kairę šiaurės vakarų kryptimi, pavažiavus 850 m iki sodybos – yra 50 m į dešinę šiaurėn nuo jos.

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 55x45 m dydžio, iki 3 m žemesne šiaurės rytine dalimi. Joje rastas akmeninis kirvelis su skyle kotui, geležinio peiliuko dalis, brūkšniuotos keramikos. Šlaitai statūs, 4-12 m aukščio.

Piliakalnis labai suardytas arimų šiauriniame, vakariniame, pietvakariniame šlaituose, 2-4 m žemiau aikštelės net suformuotos iki 10 m pločio terasos. Jis dirvonuoja, šlaituose auga paskiri lapuočiai medžiai, pietrytiniame šlaite - pušys. 

## Tyrimai
1986 m. ir 1987 m. piliakalnį žvalgė Mokslinė metodinė taryba. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. pabaiga - I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 104000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 1043000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.48.
* Jonas Balčiūnas, Bronius Dakanis, Algimantas Merkevičius, Gintautas Zabiela. 1986 m. žvalgyti paminklai // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1986 ir 1987 metais. V., 1988. P.171.
* Bronius Dakanis. Mažai žinomi Lietuvos piliakalniai // Kultūros paminklai. V., 1994. Kn.1. P.54.
* Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. V., 1995. P.253.
* Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva. I. V., 1996. P.351.
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 86-87. 

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Stūgliai
Stajėtiškio piliakalnis

**Stajėtiškio piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 21451; naujai išaiškinamųjų sąrašo Nr. 2986; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1115KP) ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 21452) Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurės vakarus nuo Adutiškio, Adutiškio seniūnija. Pasiekiamas keliu Adutiškis – Mielagėnai, yra 100 m į dešinę šiaurės rytuose nuo jo.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas ilgos moreninės kalvos aukščiausioje vietoje, ties Svylos ir Skaistupio upelių santaka. Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 180x40 m dydžio. Joje rasta molinių verpstukų, 2 trinamosios girnos, kaulinių dirbinių fragmentų, brūkšniuotos, lygios keramikos, gyvulių kaulų. Šlaitai vidutinio statumo – statūs, 17 m aukščio, pietrytinis šlaitas – vos 1,2 m aukščio.

Piliakalnis labai suardytas arimų, aikštelės centre stovi 1928 m. statytas kryžius, šalia kurio guli trinamosios girnos. Dabar piliakalnis dirvonuoja.

Pietinėje ir pietvakarinėje piliakalnio papėdėse, 1,1 ha plote yra papėdės gyvenvietė. Joje rasta akmeninių trinamųjų girnų dalis, akmeninių dirbinių pusfabrikačių, lygios ir žiestos, puoštos bangelės ornamentu keramikos.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 62000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 869000 m². Išmatavimai: apie 300 m ilgio šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi ir iki 200 m pločio.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Naujai išaiškinamų istorijos ir kultūros paminklų sąrašas.
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 84-85.
* Bronius Dakanis. Mažai žinomi Lietuvos piliakalniai // Kultūros paminklai. Vilnius. 1994. T. 1, p. 52-53 (Nr. 49).
* Algirdas Girininkas. Nauji archeologiniai paminklai Rytų Lietuvoje // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1992 ir 1993 metais. V., 1994. P.293-294.
* Algirdas Girininkas, Vidas Semėnas. Nalšios žemės senovė. 1. Nauji piliakalniai // Žvaigždė (Švenčionys). 1993 liepos 28. Nr. 57.
* Algirdas Girininkas, Vidas Semėnas. Archeologiniai tyrinėjimai Adutiškio krašte // Adutiškio kraštas. Vilnius, 2003, p. 7-8, 11;.
* Algirdas Girininkas. Apie Stajėtiškio aukų akmenį // Liaudies kultūra. 1994. Nr.3. P.8.
* Vidas Semėnas. Nauji archeologiniai paminklai Švenčionių ir Ignalinos rajonuose // Baltų archeologija. 1994. Nr.2. P.5.
* Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. Vilnius. 1995, p. 251–252 (Nr. 83).

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Stajėtiškis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Banglenčių sportas

**Banglenčių sportas** () – ekstremalus vandens sportas, kurio metu sportininkas turi išsilaikyti ant banglentės čiuoždamas jūros ar vandenyno bangose. Čiuožiama ant dviejų tipų lentų: ilgųjų banglenčių ir trumpųjų. Manoma, kad banglenčių sportas kilęs iš Havajų.

2020 m. banglenčių sportas įtrauktas į olimpinę programą.

## Išnašos
Igoris Kurčiatovas

**Igoris Kurčiatovas** (, 1903 m. sausio 12 d. Ufos gubernijoje – 1960 m. vasario 7 d. Maskvoje) – fizikas, vadinamas tarybinės atominės bombos tėvu. Atominės energijos instituto įkūrėjas ir pirmasis direktorius (1943-1960 m.), atominės problematikos tyrinėjimų TSRS vadovas, vienas atominės energijos panaudojimo ne karo tikslams pradininkų, TSRS Mokslų akademijos narys (1943).

## Veikla
1920 m. aukso medaliu baigė Simferopolio gimnaziją, per trejus metus baigė visą Krymo universiteto fizikos-matematikos fakulteto kursą. 1925-1943 m. I. Kurčiatovas dirbo Leningrado fizikos-technikos institute, branduolinės fizikos srityje. Vokietijos-Rusijos karo metu sukūrė laivų apsaugojimo nuo minų sistemas. 1940 m. I. Kurčiatovas įrodė principinę grandininės reakcijos galimybę.

## Pasiekimai
I. Kurčiatovui vadovaujant pastatytas pirmasis Maskvoje ciklotronas (1944), pirmasis Europoje branduolinis reaktorius (1946), sukurta pirmoji tarybinė atominė bomba (1949), pirmoji pasaulyje vandenilinė bomba (1953), pirmoji pasaulyje pramoninė atominė elektrinė (1954), pirmieji pasaulyje branduoliniai reaktoriai povandeniniam laivui (1958) ir atominiam ledlaužiui "Leninas" (1959), stambiausias įrenginys reguliuojamoms termobranduolinėms reakcijoms tyrinėti (1958).

Keturiskart Stalino premijos laureatas (1942, 1949, 1951 ir 1954 m.), apdovanotas Lenino premija (1957 m.), triskart Socialistinio darbo didvyris (1949, 1951 ir 1954 m.).

## Nuorodos
* I. Kurčiatovo biografija (rusų kalba)