open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Egidijus Dimša

**Egidijus Dimša** (g. 1985 m. balandžio 1 d. Kaune) – Lietuvos krepšininkas, žaidžiantis centro pozicijoje.

Karjerą pradėjo 2005 m. Klaipėdos Nafta-Uni-Laivitė komandoje. NKL lygoje debiutavo 2006 m. Rugsėjo 28 d. rungtynėse su namie žaidusia Kauno „LKKA-Atleto“ ekipą (pelnė 22 taškus, 7 atkovotus kamuolius). 2007 m. su Klaipėdos Nafta-Uni-Laivitė tapo Nacionalinės Krepšinio Lygos čempionu.

2014 m. rugpjūčio pabaigoje pasirašė vienerių metų sutartį su Klaipėdos „Neptūno“ klubu.

2015 m. sausio pradžioje pasirašė kontraktą iki sezono pabaigos su Panevėžio „Lietkabelio“ klubu, tačiau tų pačių metų vasario 18 d. perėjo į Utenos „Juventus“ klubą.

2021 m. rugsėjo viduryje persikėlė į NKL ir pasirašė sutartį su Kauno rajono „Atleto“ klubu. 2022 m. rugpjūčio pradžioje pratęsė kontraktą dar vieneriems metams.

## Pasiekimai

* 2007 m. NKL čempionas.
* 2010 m. Naudingiausias LKL krepšininkas.
* 2011 m. Rezultatyviausias LKL krepšininkas.
* 2012 m. LKF trečioji vieta
* 2013 m. Estijos krepšinio taurė.
* 2015 m. LKF ketvirtoji vieta.
* 2015 m. BBL trečioji vieta.
* 2015 m. LKL trečioji vieta.

## Išnašos

## Nuorodos
* Basketnews.lt puslapis apie žaidėją
Pietų Suomija

**Pietų Suomija** – buvusi Suomijos provincija vakaruose besiribojanti su Vakarų Suomijos, šiaurėje su Rytų Suomijos provincijomis. Pietuose krantus skalavo Suomijos įlanka. Rytuose ribojosi su Rusija.

Provincija galutinai suformuota 1998 m. sausio 1 d. kai buvo prijungtos Uusimaa, Kymi ir Häme provincijos. Pagal Suomijos provincijų plotą Pietų Suomija buvo 4-oje vietoje, o pagal gyventojų skaičių ir tankumą - 1-oje. Panaikinta 2010 m. sausio 1 d., naikinant visas Suomijos provincijas.
## Regionai
Pietų Suomijos provincijos sudėtyje buvo suformuoti šie regionai:
* Pietų Karelija (suom. k. *Etelä-Karjala* / švedų k. *Södra Karelen*)
* Peijet Hemė (*Päijät-Häme/ Päijänne Tavastland*)
* Tikroji Hemė (*Kanta-Häme/ Egentliga Tavastland*)
* Usima (*Uusimaa/ Nyland*)
* Rytų Usima (*Itä-Uusimaa/ Östra Nyland*)
* Kymenlaksas (*Kymenlaakso/ Kymmenedalen*)

Provinciją sudarė 86-ios savivaldybės.

## Nuorodos
* Provincijos tinklalapis
FK Sokol-Saratov

**Saratovo „Sokol“** – Rusijos futbolo klubas iš Saratovo.

## Istorija
Naujasis klubas Saratove įsikūrė 2005 m. Iš pradžių buvo mėgėjiškas, o vėliau jam suteiktas profesionalaus klubo statusas, pateko į Antrąjį divizioną (trečia pakopa).

2021–2022 m. sezone rungtyniavo Antrame divizione (III pakopa , 3-oji zona) ir liko antroje vietoje.

## Emblema

Vaizdas:Sokol-Saratov.png|**FK SOKOL-SARATOV**
Vaizdas:PFK_Sokol-Saratov.png|**PFK SOKOL**


## Pasiekimai

## Sezonai
; Pastarieji metai

|}
Šaltiniai:

### [[Antrasis divizionas (Nacionalinė futbolo lyga)|Antrasis divizionas]]

## Lietuviai
* Raimondas Vainoras, gynėjas 1997–1998 m.
* Audrius Veikutis, saugas 2005 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* Transfermarkt.ru (apie klubą)
Pilkalakštė tauriabudė

**Pilkalakštė tauriabudė** () – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, tauriabudžių (*Clitocybe*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Spygliuočių, retai lapuočių miškai.
* **Augimo laikas**
Vasaros antra pusė, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Vaisiakūniai pelenų spalvos, kepurėlė matinė, jos pakraščiai gofruoti.

Vaisiakūniai visudinio dydžio. Kepurėlė 5–10 cm skersmens, paplokščia, įdubusi, su gūbreliu, matinė, plaušuota, lyg aksomiška, pelenų spalvos, gelsvai pilka. Lakšteliai pilki, rusvai pilki, priaugtiniai arba šiek tiek nuaugtiniai. Kotas 3–7 (9)×1–2 cm, vienodo storio, prie lakštelių baltai taškuotas, pilkas, rusvai pilkas. Trama pilkšva, tampri, nekarti. Sporos 7–9,5 (10)×2,5–3 (4) μm.

**Būdingi požymiai:** kepurėlė nežymiai įdubusi, trama nemalonaus kvapo, sporos plonos.

Auga pavieniui, grupelėmis, spygliuočių, labai retai lapuočių miškuose, mėgsta kalkingą dirvą. Valgoma, bet menkavertė.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 110 psl.
PFK Nyva Ternopìlʹ

**Ternopilio profesionalus futbolo klubas „Nyva“** () arba trumpai **Ternopilio „Nyva“** bei **PFK „Nyva“** – Ukrainos futbolo klubas iš Ternopilio. Namų rungtynes žaidžia Ternopilio miesto stadione, kuris talpina apie 15 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1978 m. Iki 1981 m. žaidė Podgaicuose, iki 1984 m. Berežanuose, nuo 1985 m. Ternopilyje.

Ukrainai tapus nepriklausoma valstybe, klubas žaidė Aukščiausioje lygoje, tačiau išlikti elite nepavyko ir iškrito į žemesnius divizionus. 

Pastraisiais dešimtmečiais blaškėsi tarp Pirmos ir Antros lygos. Nuo 2020–2021 m. sezono vėl rungtyniavo Pirmoje lygoje.

2022–2023 m. sezone pateko į Pirmą lygą. Po pirmojo etapo pateko į stipriųjų ekipų grupę. O galutinėje ekipų rikiuotėje buvo septinti.

## Sezonai
### Ukrainos varžybos
; dalyvavimas Aukščiausioje lygoje ir iškritimas

|}
; nuo 2013 m.

|}

## Pasiekimai
* Ukrainos TSR taurė (1980 m.)

## Lietuviai
* Igoris Pankratjevas, saugas 1996–1997 m.

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė (arch.)
* SOCCERWAY
* Transfermarkt (Pirma lyga)
Valdemaras Martinkėnas

**Valdemaras Martinkėnas** (1965 m. kovo 10 d. – 2004 m. liepos 20 d.) – Lietuvos futbolininkas, vienas žymiausių šalies vartininkų. Vėliau dirbo treneriu.

## Laimėjimai
* A Lyga (1): 1991
* Ukrainos Vyscha Liha (1): 1993
* Geriausias Lietuvos futbolininkas (2): 1989, 1992

## išnašos
Bekvapė gijabudė

**Bekvapė gijabudė** () – gijabudžių (*Entoloma*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūniai vidutinio didumo. Kepurėlė 5-10 (12) cm skersmens, iškili, senesnių grybų iškiliai paplokščia, su gūbreliu, kartais netaisyklingai įdubusi, lygi, blizganti, pilka, violetiškai pilka, sausame ore gelsvai pilka. Lakšteliai iš pradžių balti, vėliau rožinio atspalvio, rausvai rudi, tankūs, trapūs, priaugtiniai arba pusiau nuaugtiniai. Kotas 7-12 cm ilgio, 0,3-1,5 cm storio, vienodo storumo arba smailėjantis į pagrindą, baltas, apšepęs pilkais plaušeliais, prie lakštelių baltai taškuotas. Trama pilkšva, balsva, plona, nekarti. Sporos rožinės, 8-10×7-8 μm.

Auga rugpjūčio–spalio mėn. drėgnuose, žolėtuose lapuočių bei mišriuose miškuose, grupėmis. Lietuvoje labai dažna. Nevalgoma, kiek nuodinga. Labai panaši dvokiančiąją gijabudę.
Aleksandro tauriabudė

**Aleksandro tauriabudė** () – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, tauriabudžių (*Clitocybe*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Spygliuočių miškai, kalkingi dirvožemiai.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kotas trumpas, storas, viduje vatiškos konsistencijos.

Vaisiakūniai dideli. Kepurėlė 7–15 (20) cm skersmens, mėsinga, paplokščia, su buku gūbreliu, matinė, pilkšvai rusva, odiškai ruda, šiek tiek aksomiška. Lakšteliai tankūs, siauri, šviesiai kreminiai, pilkšvi, gelsvai rusvi, pusiau nuaugtiniai, priaugtiniai. Kotas 4–7×3–4 cm, tamprus, vidus vatiškos konsistencijos, pilkšvos spalvos. Trama stora, minkšta, pilkšvai gelsva, malonaus skonio, medienos kvapo. Sporos 5–7,5×3,5–5 μm.

**Būdingi požymiai:** kepurėlė pilkšvai gelsvai rusvos spalvos, mėsinga, didelė, pusiau išgaubta.

Auga grupelėmis, retai pavieniui, po eglėmis, spygliuočių miškuose, dažniausiai senuose eglynuose. Valgoma, nedažna.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 111 psl.
Birutė Ciplijauskaitė

**Birutė Ciplijauskaitė** (1929 m. balandžio 11 d. Kaune – 2017 m. birželio 18 d. Madinsone, JAV) – lietuvių literatūros tyrinėtoja, vertėja.

## Biografija
Tėvas Juozas Ciplijauskas buvo žymus gydytojas ginekologas, motina – pedagogė. 1933 m. šeima persikėlė gyventi į Klaipėdą, kur tėvas dirbo Klaipėdos ligoninės direktoriumi ir gydytojų draugijos pirmininku. 1939 m. vokiečiams okupavus Klaipėdą, Ciplijauskai paliko tik ką pastatytą namą ir grįžo į Kauną, kur tėvas buvo pakviestas dirbti Vytauto Didžiojo universitete. Birutė mokėsi Aušros mergaičių gimnazijoje ir Kauno konservatorijoje. 1944 m. pasitraukė į Vakarus. 1947–1949 m. studijavo Tiubingeno universitete. 1956 m. baigė Monrealio universitetą.

Nuo 1957 m. gyvena JAV. 1960–2000 m. dėstė ispanų literatūrą Viskonsino universitete Madisone, nuo 1968 m. profesorė.

## Mokslinė veikla
Parašė studijų apie ispanų literatūrą ir moteriškąjį rašymą:
* Pilnatvės pareiga (*Deber de plenitud*, 1973 m., apie J. Guilleno poeziją)
* Nepatenkinta moteris. Neištikimybė realistiniame romane (*La mujer insatisfecha. El adulterio en la novela realista* 1984 m.)
* Šiuolaikinis moterų romanas. Pasakojimo pirmuoju asmeniu tipologija (La Novela Femenina Contemporánea (1970-1985). Hacia una tipología de la narración en primera persona 1988 m.)
* Apie ženklus ir reikšmes (*De signos y significiones* 1999 m., apie 1927-ųjų kartos poetų avangardistų kūrybą).
* Carmen Martín Gaite (monografija apie šiuolaikinę ispanų prozininkę C. M. Gaite, 2000 m.)
* Moteriškojo aš konstravimas literatūroje (*La construcción del yo femenino en la literatura*, 2004 m.)

JAV lietuvių periodikoje, žurnaluose „Journal of Baltic Studies“, „World Literature Today“ paskelbė darbų apie ispanų ir lietuvių literatūrą. Lietuvių literatūros reiškinius tyrinėja pasaulinės literatūros kontekste (straipsnių rinkinys „Literatūros eskizai“, Vilnius, 1992 m.). Išvertė į ispanų ir prancūzų kalbas lietuvių poetų kūrinių, parengė antologijas ispanų kalba „Balsai iš tylos“ (*Voces en el silencio*, 1991 m., „Dvidešimt šiuolaikinių lietuvių poetų“ (*Vingt poetes lituaniens d'aujordhui* 1997 m.).

## Šaltiniai
Vytautas Ciplijauskas

**Vytautas Ciplijauskas** (1927 m. sausio 2 d. Šunskuose, Marijampolės apskritis – 2019 m. gegužės 3 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkas tapytojas, pedagogas.

## Biografija
1933–1937 m. mokėsi Šunskų pradžios mokykloje, 1937–1943 m. Marijampolės Rygiškių Jono berniukų gimnazijoje. Buvo įstojęs į Vilkaviškio kunigų seminariją. 1944–1948 m. Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institute studijavo monumentaliąją tapybą ir vitražą (mokytojai Stasys Ušinskas, Liudas Truikys). 1948–1958 m. praleido tremtyje Krasnojarsko krašte. Dirbo pušų sakintoju, lentpjūvės darbininku, kroviku, statybininku, miško kirtiku, mokyklos braižybos mokytoju ir kt. darbus. Grįžęs iš tremties 1958–1961 m. studijavo LSSR dailės instituto Tapybos fakultete (mokytojas Antanas Gudaitis). 1961–1976 m. dėstė M. K. Čiurlionio meno mokykloje. Nuo 1976 m. laisvas menininkas.

Nuo 1964 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys, 1982–1987 m. tapybos sekcijos pirmininkas. Nuo 1972 m. Lietuvos liaudies meno draugijos konsultacinės komisijos narys.

Palaidotas Antakalnio kapinėse.

## Kūryba
Kūrybos pradžioje nutapė figūrinių kompozicijų (ciklas „Moterys ir jūra“, 1971 m.), natiurmortų. Vėliau kūrė daugiausia lietuvių kultūros veikėjų portretus: dailininkų („Kazė Zimblytė“, 1972 m.; „Antanas Gudaitis“, 1977 m.; Viktoras Vizgirda, 1977 m.), liaudies menininkų („Dzūkų dainininkė Marė Kuodžiūtė-Navickienė“, 1974 m.; „Stanislovas Riauba“, 1976 m.; „Lionginas Šepka“, 1977 m.), aktorių („Rūta Staliliūnaitė“, 1976 m.), t. p. istorinių asmenybių („Lietuvos kunigaikščiai“, restoranas „Metropolis“, Kaunas, 1972–1975 m.; „Steponas Batoras“, „Motiejus Kazimieras Sarbievijus“, 1976–1979 m.; „Karalius Mindaugas“, 1992–2000 m.). Nutapė grupinių portretų („Dainininkė Marijona Rakauskaitė ir dailininkas Liudas Truikys“, 1974 m.; „Jonušų šeima II“, 2002 m.). Kūryboje savitai interpretuoja lietuvių ekspresionizmo ir liaudies skulptūros raišką, kūriniai aiškios kompozicijos, santūraus kolorito, juose tiksliai perteiktas psichologinis charakteris.

Nuo 1962 m. dalyvavo parodose. Surengė individualių parodų Lietuvoje (Vilnius, 1978 m.; Kaunas, 1979 m.; Paežeriai, 1999–2000 m.; Marijampolė, 1996 m.) ir užsienyje (Maskva, 1978 m.; Čikaga, 1986 m.). Jo kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis M. K. Čiurlionio dailės muziejus, MO muziejus, taip pat Bulgarijos, JAV, Gruzijos, Lietuvos, Makedonijos, Prancūzijos, Rusijos, Švedijos, Vengrijos muziejai ir galerijos.

## Įvertinimas
* 1979 m. LSSR valstybinė premija
* 1987 m. LTSR nusipelnęs dailininkas
* 1997 m. DLK Gedimino 4 laipsnio ordinas 
* 2003 m. Vyriausybės kultūros ir meno premija

## Šaltiniai
Santjago de los Kabaljerosas

**Santjago de los Treinta Kabaljerosas** () arba tiesiog **Santjagas** – miestas Dominikos Respublikos šiaurinėje dalyje, derlingame Sibao slėnyje prie Jakė del Nortės upės. Santjago provincijos centras. 535,4 tūkst. gyventojų (2007 m.). Svarbus žemės ūkio centras. Tabako, kavos, cukraus pramonė. Miestą aptarnauja Sibao tarptautinis oro uostas. Yra 2 universitetai.

## Istorija

Santjagą 1495 m. įkūrė Kristupas Kolumbas savo pirmosios kelionės metu. Tai pirmasis miestas, turintis Santjago vardą, įkurtas Amerikoje. 1562 m. miestas buvo sugriautas žemės drebėjimo. 1863–1865 m. partizaninio karo metu Santjagas buvo Dominikos Respublikos sostine.

## Miestų partnerystė
*  Havana, Kuba
*  Niujorkas, JAV
*  Santjago de Kompostela, Ispanija
*  San Chuanas, Puerto Rikas
Motelis

**Motelis** (, ) – nakvynės bei trumpalaikio apgyvendinimo paslaugas teikianti įstaiga, ekonominės klasės viešbutis, orientuota į motorinėmis transporto priemonėmis keliaujančiųjų poreikius.

Motelis paprastai būna vientisas vieno aukšto pastatas, padalintas į  privačias gyvenamąsias patalpas su pagrindiniais patogumais, ir su tiesioginiu išėjimu į automobilių stovėjimo aikštelę; kai kuriais atvejais motelį sudaro atskiri nameliai su bendra automobilių stovėjimo aikštele.

## Istorija
Tokio tipo nakvynės paslaugų teikėjai kūrėsi XX amžiaus 3-iame dešimtmetyje, kai buvo pradėta vystyti JAV greitkelių sistema. Tuomet pradėjo populiarėti tolimos kelionės automobiliais, todėl atsirado poreikis ir vienai nakvynei patogiai pakeliui šalia greitkelio.

## Taip pat skaitykite

* Botelis
* Hostelis
Purusas

**Purusas** () – upė Amazonijoje, Peru ir Brazilijos teritorijoje; Amazonės dešinysis intakas. Prasideda rytiniuose Andų šlaituose (Kontamanos kalnuose), Peru teritorijoje, Ukajalio departamente, netoli Ukajalio upės. Teka į šiaurės rytus lygia ir ekvatorine selva padengta Amazonės žemuma lygiagrečiai su kitu Amazonės intaku Madeira. Pirmuosius 38 km teka Peru teritorija, toliau – per Braziliją (Akrės ir Amazonės valstijas). Vaga viena labiausiai vingiuotų pasaulyje, kadangi upės nuolydis minimalus, o žiotys tėra 33 m aukštyje virš jūros lygio. Žemupyje patenka į protakų ir kanalų labirintą. Įteka į Amazonę ties Anamanu, į pietvakarius nuo Manauso.

Didžiausi intakai: Kurancha, Inauinis, Pauinis, Tapaua (kairieji), Čandlesas, Jakas, Akrė, Sepatinis, Itušis, Mukuinas, Itapapana, Ipišuna (dešinieji).

Vagos gylis beveik per visą upės kelią viršija 15 m. Kovo–balandžio mėnesiais upė plačiai ištvinsta. Purusas laivuojamas iki pat aukštupio.

Puruso aukštupys – retai gyvenama ir sunkiai pasiekiama teritorija. Ten įsiteigtas Puruso aukštupio nacionalinis parkas, Maško Piru, Puruso aukštupio, Kaitutu, Paumarių ir kitos indėnų teritorijos. Didesnės gyvenvietės prie upės: Puerto Esperansa (Peru), Santa Roza do Purusas, Manoel Urbanas, Boka do Akrė, Pauinis, Labrėja, Kanutama, Tapaua, Beruris (Brazilija).

## Šaltiniai
Virgilijus Citvaras

**Virgilijus Citvaras** (1938 m. liepos 29 d. Lopuose, Baisogalos valsčiuje – 2016 m. lapkričio 19 d. Kaune) – Lietuvos veterinarijos gydytojas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1962 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1969 m. biologijos mokslų kandidatas.

Nuo 1963 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas, nuo 1972 m. docentas. 1970–1977 m. Epizootologijos ir mikrobiologijos, 1997-2004 m. užkrečiamųjų ligų katedros vedėjas. 1974–1977 m. veterinarijos fakulteto dekanas, 1977–1993 m. prorektorius. Nuo 2006 m. LVA garbės profesorius.

Paskelbė per 40 mokslinių straipsnių ir apie 20 mokslo populiarinimo straipsnių.

## Bibliografija
* Žemės ūkio gyvulių patologinė fiziologija ir patologinė anatomija, vadovėlis, 1967 m.
* Epizootologija ir mikrobiologija, vadovėlis, su kitais, 1983 m.
* Eplzootologija, vadovėlis, 1991 m.
* Veterinarijos gydytojo vadovas, su kitais, 1998 m.
* Kai kurių užkrečiamųjų ligų paplitimas Lietuvos kiaulininkystės įmonėse, su kitais, 2001 m.

## Šaltiniai
Eva (Nauru)

**Eva** – apygarda Nauru salos šiaurėje. Plotas – 1,2 km², 300 gyventojų. Evoje yra šiauriausia Nauru vieta. Evoje yra Kaizerio kolegija, technikos mokykla. Kolegija pavadinta vokiečių misionieriaus Alois Kayser vardu, gyvenusio saloje 45 metus. Evoje yra didžiausias Nauru prekybos centras „Capelle and Partner“. Į rytus nuo prekybos centro yra australiško futbolo stadionas.
Nauru demografija

2002 m. duomenimis Nauru saloje gyveno 12 329 žmonės. Vietos gyventojai vadinami *nauriečiais* arba *naurujiečiais*.

## Etninės grupės
Iš visų Nauru gyventojų 58 % laiko save nauriečiais, 26 % kilę iš kitų Ramiojo vandenyno salų, po 8 % gyventojų kilę iš Kinijos ar Europos. Taip pat yra nedidelės filipiniečių, tuvaliečių ir kiribačių bendruomenės.

## Religija
Dauguma nauriečių – krikščionys. Yra šiek tiek budistų ir bahajų.

## Švietimas
Mokslas Nauru nemokamas nuo 5 iki 16 metų. Yra 6 vaikų darželiai, 2 pagrindinės mokyklos, 1 antrinė mokykla ir technikos mokykla.

## Gimstamumas ir mirštamumas
Gyventojų gyvenimo trukmė vidutiniška. Mirtingumas – 10,33/1000 gyventojų, gimstamumas – 26,09/1000, gyventojų skaičius auga kasmet po 1,9 %.

## Gyventojų sudėtis
* Amžius
** 0-14 metai: 39.6 % (vyrai 2,515; moterys 2,366)
** 15-64 metai: 58.7 % (vyrai 3,578; moterys 3,656)
** 65 metai ir vyresni: 1.7 % (vyrai 108; moterys 106)

* Etninės grupės
** Nauriečiai 58 %
** Polineziečiai, melaneziečiai, mikroneziečiai (neskaitant nauriečių) 26 %
** Kinai 8 %
** Europiečiai 8 %

* Religija:
** Krikščionys (2/3 protestantai, 1/3 Romos katalikai; 78 %)
** Bahajai (9 %)
** Budistai (11 %)

* Kalbos:
** Nauriečių
** Anglų
NetSurf

**NetSurf** – atvirojo kodo interneto naršyklė, veikianti RISC OS ir Unix tipo operacinėse sistemose. NetSurf palaiko HTML 4 ir CSS 2.1 standartus, tačiau JavaScript palaikymas dar tik kuriamas.

Naršyklė naudoja savą *bespoke* puslapių atvaizdavimo varikliuką.

NetSurf projektas pradėtas 2002 m. balandį. 2004 m. naršyklė buvo pritaikyta Unix tipo operacinėms sistemoms. Taip pat buvo sukurtos NetSurf versijos BeOS, Haiku, AmigaOS, Atari OS.

Pirmoji stabili naršyklės versija išleista 2007 m. gegužės 17 d.

## Išnašos
Leonas Ciunis

**Leonas Ciunis** (1932 m. kovo 20 d. Ukmergėje – 2022 m. gruodžio 1 d. Krikštėnuose, Ukmergės rajono savivaldybėje) – Lietuvos teatro aktorius, režisierius.

## Biografija
Tėvas Petras Ciunis. 1950–1953 m. studijavo geologiją Vilniaus universitete, lankė Vilniaus dramos teatro vaidybos studiją. Ją baigęs 1953 m. įstojo į Lietuvos konservatoriją.

1956–1975 m. vaidino Kapsuko (dab. Marijampolė), Klaipėdos, Jaunimo teatruose. 1975–1982 m. Vilniaus universiteto Kiemo teatro, 1988–2001 m. Senamiesčio teatrų aktorius ir režisierius. 1984–1986 m. dėstė Lietuvos konservatorijos Klaipėdos fakultetuose. Sukūrė daugiau, kaip 60 vaidmenų teatre, vaidino TV ir kine.

## Svarbiausi vaidmenys teatre
* Gimnazijos direktorius – Kazys Binkis. Atžalynas, 1956 m.
* Gytis – Vincas Mykolaitis-Putinas. Valdovas, 1964 m.
* Kulyginas – Antonas Čechovas. Trys seserys, 1971 m.
* Svarūnas, Rabinas – Vincas Kudirka. Viršininkai, 1990 m.

## Filmografija
* 1970 – Šūviai griuvėsiuose, rež. Vitalijus Četverikovas, Belarusfilm
* 1972 – Tadas Blinda, rež. Balys Bratkauskas
* 1972 – Vienuolis. Herkus Mantas, rež. Marijonas Giedrys
* 1977 – Vaikinas iš Darbo gatvės, rež. Algirdas Dausa
* 1980–1988 – Valstybinė siena, rež. Borisas Stepanovas, Viačeslavas Nikiforovas, Genadijus Ivanovas
* 1987 – Savaitgalis pragare, rež. Vytautas Žalakevičius
* 1990 – Miškais ateina ruduo, rež. Raimondas Vabalas
* 2002 – Prokurorai, rež. Raimundas Banionis, Alvydas Šlepikas
* 2005 – Dievų miškas, rež. Algimantas Puipa
* 2005 – Dungeons & Dragons: Wrath of the Dragon God, rež. Gerry Lively
* 2006 – Highlander: The Source (Kalnietis. Šaltinis), rež. Brett Leonard
* 2007 – Feuersprung (Ugnies šuolis), rež. Rainer Matsutani
* 2008 – Defiance (Iššūkis), rež. Edward Zwick.

## Režisuoti spektakliai
* Vydūnas. Prabočių šešėliai, 1973 m., Šventoji ugnis, 1993 m.,
* Vincas Krėvė. Šarūnas, 1977 m.
* Maironis. Kęstučio mirtis, 1988 m.

## Bibliografija
* Mečys Chadaravičius, 1964 m.

## Šaltiniai
Antanas Civinskas

**Antanas Civinskas** (1867 m. sausio 7 d. Šunskai, Marijampolės apskr. – 1913 m. balandžio 24 d. Marijampolė) – Lietuvos kunigas, publicistas, sociologas.

## Biografija
Nuo 1893 m. mokėsi Seinų kunigų seminarijoje, 1898–1900 m. studijavo teologiją Romoje, ten 1900 m. įšventintas kunigu. 1900–1902 m. studijavo Fribūro universitete.

1902 m. redagavo Tilžėje ėjusį žurnalą „Tėvynės sargas“. Nuo 1904 m. Seinų kunigų seminarijos profesorius. Nuo 1905 m. bendradarbiavo leidiniuose „Vilniaus žinios“, „Draugija“, „Viltis“, „Vainikėlis“. 1905–1906 m. dirbo žurnale „Šaltinis“, 1910–1912 m. „Šaltinio“ redaktorius. Bendradarbiavo lietuvių katalikų spaudoje („Draugija“ ir kt), slapyvardis E. Mažutis, Antanas Kapsas, Jaunimo Prietelius, Apyjaunis, Kunigas, Antanas. 

## Bibliografija
* Lietuvi, mylėk savo kalbą, 1905 m.
* Iš mūsų gyvenimo, 1906 m.
* Socialistai, 1908 m.

## Šaltiniai
Vladas Civinskas

**Vladas Civinskas** (1913 m. spalio 9 d. Marijampolė – 1987 m. liepos 10 d. Čikaga) – Lietuvos žurnalistas, knygų leidėjas.

## Biografija
Mokėsi Marijampolės Rygiškių Jono gimnazijoje, nuo 1932 m. – Marijampolės mokytojų seminarijoje, nuo 1936 m. studijavo Vytauto Didžiojo universitete.

Nuo 1930 m. bendradarbiavo laikraščiuose „Suvalkietis“, „Lietuvos žinios“, „Lietuvos ūkininkas“, „Lietuvos aidas“ ir kitur. Periodinėje spaudoje skelbiamus rašinius pasirašinėdavo kriptonimais V. Civ., V. Dav., J. K. (m), J. E ir kt. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 

Nuo 1948 m. gyveno JAV. Nuo 1952 m. Čikagoje vadovavo lietuvių leidyklai „Terra“, kuri šeštame – septintame dešimtmetyje tapo viena svarbiausių lietuvių leidyklų JAV. Išleido J. Aisčio, K. Binkio, B. Brazdžionio, V. Daugirdaitės-Sruogienės, P. Joniko, M. Katiliškio, J. Savickio, B. Sruogos, A. Škėmos, A. Vienuolio, Vydūno, kitų lietuvių autorių knygų, bei vertimų. Parengė įvairių tautų pasakų rinkinių.

## Bibliografija
* Buvo kartą karalius, pasakos, parengė, 1947 m.
* Sidabro lietus, pasakos, parengė, išleista 1990 m.

## Šaltiniai
Jonas Civinskis

**Jonas Civinskis** (, 1772 m. Kuzmičai, Ašmenos apskritis – 1846 m. lapkričio 17 d., palaidotas Vilniaus arkikatedroje) – Lietuvos vyskupas.

## Biografija

Studijavo Vilniaus kunigų seminarijoje ir Popiežiaus seminarijoje Romoje, nuo 1795 m. kunigas misionierius. 1818 m. teisės daktaras.

Dėstė Vilniaus kunigų seminarijoje, nuo 1808 m. Vyžuonų klebonas. Nuo 1811 m. Vilniaus kapitulos narys, kanauninkas, prelatas. 1816 m. atleistas iš misionierių ir paskirtas Vilniaus arkivyskupijos oficiolu. 1839 m. Trakų sufraganas. 1841 m. titulinis Delkoneno vyskupas. Nuo 1842 m. Vilniaus vyskupijos administratorius.

1826 m. Adutiškyje pastatydino bažnyčią. Vyskupijos dvaruose sumažino lažą, įpareigojo išlaikyti pradžios mokyklas. Įsteigė fondą 12 mokinių Vilniaus gimnazijoje ir 2 klierikams Vilniaus kunigų seminarijoje išlaikyti. Parašė „Ganytojišką laišką apie vyskupo Andriaus Benedikto Klongevičiaus mirtį“ (*List pasterski o šmierci biskupa Andrzeja Benedykta Kłągiewicza*, išsp. 1842 m.)

## Šaltiniai
Vladas Čaikauskas

**Vladas Čaikauskas** (1911 m. sausio 1 d. Pakalninkai, Onuškio valsčius – 1995 m. rugpjūčio 30 d. Kaunas) – Lietuvos agronomas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1940 m. baigė žemės ūkio akademiją. 1967 m. žemės ūkio mokslų daktaras.

1942–1951 m. dirbo Dotnuvos, 1951–1958 m. – Joniškėlio bandymų stotyje. 1959–1960 m. Žemdirbystės instituto Joniškėlio filialo direktorius, 1960–1967 m. direktoriaus pavaduotojas. 1968–1992 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, nuo 1971 m. profesorius. Dviejų išradimų (1984 m. ir 1989 m.) autorius. Įdiegė naują cukrinių runkelių auginimo technologiją.

Palaidotas Kauno rajono Tabariškių kapinėse.

## Bibliografija
* Cukrinių runkelių auginimas, 1960 m.
* Cukriniai runkeliai, monografija, 1968 m.
* Augalininkystė, vadovėlis, su kitais, 1985 m. 2 leid. 1995 m.

## Šaltiniai
Grifito observatorija

**Grifito observatorija** () – observatorija, stovinti Los Andžele, Kalifornijoje. Įsikūrusi ant pietinio Holivudo kalvos šlaito esančiame Grifito parke, nuo kurio atsiveria vaizdas į Los Andželo pietryčiuose, Holivudą pietuose bei Ramųjį vandenyną pietvakariuose. Observatorija plačiai lankoma turistų, kadangi joje gausu su kosmosu ir mokslu susijusių eksponatų.

## Istorija
Žemę kurioje šiandien stovi observatorija, 1896 m. Los Andželo miestui padovanojo Griffith J. Griffith. Jis taip pat paaukojo lėšas pačios observatorijos, parodų salės, bei planetariumo statyboms, kurios prasidėjo 1933 m. birželio 20 d. Pastatą suprojektavo architektas John C. Austin, pasiremdamas preliminariais Russell W. Porter brėžiniais. Observatorija buvo atidaryta 1935 m. gegužės 14 d. Per pirmąsias penkias darbo dienas ją aplankė 13 000 žmonių.

2002 m. observatorija buvo uždaryta renovacijai, o 2006 m. lapkričio 3 d. vėl atidaryta.
Grifito parkas

**Grifito parkas** () – didelis viešasis parkas, įkurtas rytinėje Santa Monikos kalnų dalyje, Los Andžele, Kalifonijoje. Parkas užima 17 km² teritoriją ir yra vienas didžiausių municipalinių parkų Šiaurės Amerikoje, bei antras pagal dydį miesto parkas Kalifornijos valstijoje. Grifito parkas yra dažnai vadinamas „Los Andželo centriniu parku“.

Parke yra įsikūręs Graikų teatras, Grifito observatorija, Los Andželo zoologijos sodas bei Amerikos vakarų muziejus, į parko teritorijos sudėtį taip pat įeina „Lee“ kalva, ant kurios stovis garsusis „Hollywood“ užrašas.
Savajas

**Savajas** () – sala Samoa salyne, viena iš dviejų pagrindinių Samoa valstybę sudarančių salų. Nuo į rytus esančios Upolu salos atskirta Apolimos sąsiauriu. Plotas 1707 km². Savajo ilgis 70 km, plotis 40 km. Salą sudaro bazaltinis ugnikalnio skydas. Yra aktyvių vulkaninių kraterių, plyti lavos laukai. Aukštis iki 1858 m (Silisili k.). Palei vakarinį salos krantą driekiasi Alofaaga angos.

Savajuje gyvena 42,8 tūkst. gyventojų (2001 m.). Pagrindinės gyvenvietės – Salelonga, Fagamalas, Asau. Verčiamasi bananų auginimu, kakavos, kopros apdirbimu.

Sala gyvenama nuo priešistorinių laikų: yra XII–XV a. pr. m. e. Pulemelei piramidė, senovinių petroglifų radiniai. Savajo salą europiečiai pasiekė 1785 m. (Jean-François de La Pérouse ekspedicija).
Alofaaga angos

**Alofaaga angos** () arba **Taga angos** – gamtinis objektas Samoa vastybėje, prie vakarinio Savajo salos kranto, netoli Tagos kaimelio. Susidarė į vandenyną nutekėjus lavai iš Savajo ugnikalnių ir vėstant suformavus lavos vamzdžius. Bangos, risdamosis per šias angas dėl spaudimo suformuoja aukštai į orą išsiveržiančias čiurkšles.
Zakiatas

**Zakiatas** (arab. **زكاة** kt. ** زكوة ** *zakaat*, *zakāh* - 'augti', 'tyrumas, grynumas') – dažnai lyginamas su dešimtine ir išmalda, tačiau daugiausia tai yra pašalpa vargšams ir skurdžiai gyvenantiems musulmoniškose šalyse, nors ir kiti gali gauti teisėtą dalį. Valstybės pareiga yra ne tik surinkti zakatą, bet ir jį teisingai paskirstyti.

Zakatas yra viena iš penkių pagrindinių musulmonų pareigų (5 arkanų). Jį įvedė Mahometas, o institutu įtvirtino pirmasis kalifas Abu Bakras. Svarbu skirti sąvokas: zakatas yra privalomas kasmetinis mokestis; *sadaka* (*sadaqat*) – savanoriška pašalpa, kurią suteikti musulmonai yra skatinami. Taip pat zakatas nėra renkamas ne iš musulmonų.

## Dydis
Musulmonų pareiga yra mokėti 1/40-tąją (2,5 %) nuo turimos turto sumos, kurią jie turėjo pilnus mėnulio metus, 2,5 % nuo daiktų, naudojamų prekybai, 5 % ar 10 % nuo tam tikro derliaus, priklausomai nuo irigacijos. *Zakatas* nėra skaičiuojamas nuo asmens namo ar asmeninio transporto.

Zakatas nėra privalomas, jei derliaus kiekis nepasiekia apie 653-jų kilogramų ribos , ar aukso turima mažiau nei 85 gramai ir sidabro mažiau nei 595 gramai. Pastarosios sumos yra vadinamos Nisabu (*Nisaab*), t. y. minimalus turto kiekis, nuo kurio mokamas zakatas.

## Šaltiniai
Chazarų kaganatas

**Chazarų kaganatas** arba **Chazarija** – tiurkų genties chazarų VII-XI a. suformuota valstybė Ponto stepėje (Juodosios jūros šiaurės pakrantėse, Volgos žemupyje, šiaurės Kaukaze). Valstybės sostinė buvo Semenderas (dabartiniame Dagestane), VIII a. viduryje perkelta į Itilį (prie Volgos žiočių).

## Istorija

Chazarų kaganatas susidarė iš vakarinės Tiurkų kaganato dalies, valdė tiurkų dinastijos kaganai. Subyrėjus Tiurkų kaganatui vakaruose susiformavo Didžioji Bulgarija ir Chazarija. Chazarai dar iki kaganato susidarymo pasižymėjo, kad su Bizantijos pagalba išstūmė iš regiono persus. Po bolgarų valdovo Kubrato mirties Didžioji Bulgarija nusilpo, ir chazarai ėmė siaubti jų žemes. Į pietus valstybei plėstis trukdė vietoje persų iškilęs Arabų kalifatas. Chazarai su arabais kariavo VII a. pab.-VIII a. pr.

Apie 740 m. kaganas Bulanas ir dauguma diduomenės atsivertė į judaizmą, kuris paskelbtas valstybine religija. Kraštas pagarsėjo religiniu pakantumu ir gana aukštu kultūros lygiu: čia kūrėsi miestai, klestėjo prekyba, plito žemdirbystė. Kaganatas kontroliavo svarbius prekybos kelius iš Azijos į Europą. Antroje VIII a. pusėje Chazarų kaganatas apėmė teritoriją nuo Krymo iki Karnos, nuo Dniepro iki Kaspijos (kuri dalies tautų tebevadinama „Chazarų jūra“). Kaganatui buvo pavaldūs arba mokėjo duoklę alanai, vengrai, bolgarai ir kitos Ponto gentys.

IX a. pab. Chazarų kaganato galia ėmė silpti: į Juodosios jūros vakarų pakrantes ir Dono stepes įsiveržė pečenegai, o šiaurėje iškilo Kijevo Rusia. 965 m. Kijevo kunigaikštis Sviatoslavas sumušė chazarus, sugriovė Sarkelo miestą prie Dono ir, pasak kai kurių istorinių šaltinių, Itilį. XI a. pab. chazarų valstybė galutinai sunaikinta, vietoje jos iškilo kumanų valstybė.

## Šaltiniai
Los Andželo zoologijos sodas

**Los Andželo zoologijos sodas** () – 1966 m. įkurtas didelis zoologijos sodas, esantis Grifito parke, Los Andžele, Kalifornijoje. Zoologijos sode gyvena apie 1 100 gyvūnų iš viso pasaulio. Sodas dirba kiekvieną metų dieną nuo 10 valandos ryto iki 5 valandos vakaro, išskyrus gruodžio 25-ąją. Sodas užima 0,5 km² teritoriją, kurioje gyvena daugiau kaip 250 gyvūnų rūšių.
Nibokas

**Nibokas** – apygarda Nauru salos vakaruose. Plotas – 1,6 km², 460 gyventojų. Niboke įsikūrusi Nauru fosfatų korporacija.
U.S. Bank Tower

**U.S. Bank Tower** (liet. *JAV banko bokštas*) – dangoraižis Los Andžele, Kalifornijoje. Vienas aukščiausių pastatų Kalifornijoje. Bokštas įsikūręs adresu 633 West Fifth Street. Pastato statybos prasidėjo 1987 ir baigėsi 1989 m. Jis yra 310,3 metrų aukščio, 73 aukštų ir yra pritaikytas atlaikyti 8,3 balų žemės drebėjimą. Pastatą projektavo Henry N. Cobb iš „Pei Cobb Freed & Partners“ architektų firmos. Statybų kaina siekė 350 mln. JAV dolerių.
Aon Center (Los Andželas)

**Aon Center** (Aon Centras) – dangoraižis Los Andžele, Kalifornijoje. Pastatas užbaigtas statyti 1973 m., jo aukštis siekia 262 metrus, pastate yra 62 aukštai. Dangoraižį projektavo Charles Luckman. Pastato adresas – *707 Wilshire Boulevard*.

Iš pradžių pastatas vadinosi United California Bank Building, 1984 m. jo pavadinimas buvo pakeistas į First Interstate Tower.

1988 m. gegužės 4 d. pastato 12 aukšte kilo gaisras, kurio metu sudegė 4 aukštai, buvo sužalota 40 žmonių ir vienas žmogus žuvo. Gaisro padaryta žala siekė 50 mln. JAV dolerių.
Giovanni Gabrieli

**Giovanni Gabrieli** (apie 1557 m. Venecija – 1612 m. rugpjūčio 12 d.) – italų kompozitorius, vargonininkas.

Andrea Gabrieli sūnėnas ir mokinys. Nuo 1585 m. Venecijos Šv. Morkaus katedros vargonininkas. Vienas Venecijos polifoninės mokyklos kūrėjų.

Vertingiausi kūriniai: motetai, madrigalai, psalmės, koncertai vokalinėms instrumentinėms grupėms, ričerkarai (nedidelės improvizacijos pjesės), tokatos, fantazijos vargonams, sonata "Piano-Forte".
Dauguma kūrinių bažnytiniai. Kūrybai būdingas monumentalumas, puošnumas, dinamikos kontrastai, chromatiška, laisvas disonansų vartojimas.

## Išnašos
Los Andželo tarptautinis oro uostas

**Los Andželo tarptautinis oro uostas** () - pagrindinis Los Andželo oro uostas, įsikūręs miesto pietvakarinėje dalyje, 26 km nuo centro. Oro uostas yra dažnai vadinamas trumpiniu **LAX** (IPA: */ɛl.eɪ.ɛks/*).

2007 metais LAX skraidino 61 895 548 keleivius bei buvo penktas pagal užimtumą oro uostas pasaulyje.
Peritoninė dializė

**Peritoninė dializė** (PD) – tai viena pakaitinio inkstų funkcijos gydymo rūšių (kitos: hemodializė, inksto transplantacija).

## Peritoninės dializės principas

Dializė - tai procesas, kai vieno tirpalo sudėtis keičiama jį veikiant kitu tirpalu per pusiau pralaidžią membraną. Pro membranos poras tegali praeiti mažos molekulinės masės medžiagos (pvz., vanduo, šlapalas, elektrolitai), o didesnes molekules (pvz., baltymus) ji, tarsi sietas, sulaiko. Ištirpusios medžiagos per membraną juda dviem būdais: difuzija ir ultrafiltracija. Vykstant ultrafiltracijai, per membraną dėl osmosinio ar hidrostatinio slėgio skirtumų skverbiasi vanduo, o kartu ir jame ištirpusios medžiagos.

**Peritoninės dializės** atveju, pusiau pralaidžios membranos funkciją atlieka pilvaplėvės () kapiliarų endotelis - tai pagrindinis barjeras, atskiriantis kraują nuo skysčio, esančio pilvaplėvės ertmėje. Per specialų PD kateterį, pilvaplėvės ertmė pripildoma PD tirpalo. Medžiagos, kurių koncentracija didesnė kraujyje (pvz., K+, šlapalas), difunduoja į PD tirpalą ir tokiu būdu yra šalinamos. Medžiagos, kurių koncentracija didesnė PD tirpale (pvz., laktatas), difunduoja į kraują. Ultrafiltraciją iš kraujo į pilvaplėvės ertmę galima padidinti, naudojant didesnės gliukozės koncentracijos PD tirpalą (komerciškai prieinami 1,36 %, 2,27 %, 3,86 % gliukozės PD tirpalai), arba specialų PD tirpalą su ikodekstrinu. PD tirpalas lėtai (apie 1-2 ml/min) pilvaplėvės limfagyslėmis rezorbuojasi. Po kiek laiko PD tirpalas drenuojamas; su juo iš organizmo pašalinamos nepageidaujamos medžiagos bei skysčių perteklius.

## PD rūšys

* Nenutrūkstama ambulatorinė peritoninė dializė (NAPD, ) - pacientas dienos metu rankiniu būdu keičia PD skystį. Naktį pilvaplėvės ertmėje taip pat yra PD skysčio.

* Automatinė peritoninė dializė (APD) - naudojamas specialus PD aparatas, kuris naktį, pacientui miegant, cikliškai drenuoja ir užpildo pilvaplėvės ertmę PD tirpalu.
** Naktinė intermituojanti peritoninė dializė (NIPD) - PD atliekama naktį, dieną pilvaplėvės ertmė tuščia.
** Nenutrūkstama ciklinė peritoninė dializė (NCPD, ) - PD atliekama naktį, dienos metu pilvaplėvės ertmėje paliekama PD tirpalo.

## Komplikacijos

* Mechaninės peritoninės dializės komplikacijos: išvaržos, skysčio nutekėjimas iš pilvaplėvės ertmės į pilvo sienelę () arba aplink kateterį (), genitalijų edema, hidrotoraksas.

* Su peritonine dialize susijusios infekcijos: peritonitas, kateterio išėjimo vietos infekcija.

* Metabolinės PD komplikacijos: hiperglikemija, dislipidemija, nutukimas.

## Nuorodos
* Lietuvos asociacija „Gyvastis“  - inkstų ligomis sergančiųjų sąjunga 
* European Kidney Patients' Federation - CEAPIR  - Europos nefrologinių pacientų federacija
Arklėnai

**Arklėnai** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km į pietus nuo Rukainių, kairiajame Kenos upelio krante. Kaime yra 10 trobų. Tai gatvinio tipo kaimas. Į pietvakarius nuo kaimo yra viena aukščiausių Lietuvos kalvų – Žybartonių kalnas (293 m).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Stokholmo rotušė

**Stokholmo Rotušė** ( arba *Stadshuset*) – miesto savivaldybės pastatas esantis rytiniame Kungsholmen salos pakraštyje. Šiame pastate vyksta Nobelio premijos laureatų banketai ir yra viena iš Stokholmo turistų lankomų vietų.

1907 m. Stokholmo savivaldybė nusprendė pastatyti naują rotušės pastatą. Buvo pasirinktas architekto Ragnaro Estbergo projektas. Pastato statybos vyko nuo 1911 m. iki 1923 m. ir buvo panaudota apie 2,5 mln. raudonų plytų. Rotušės pastatas yra šiaurės romantizmo architektūros stiliaus pavyzdys.

Pastatas turi 106 m aukščio „Didįjį bokštą“ į kurį veda 365 pakopų laiptai, o bokšto viršų puošia trys paauksuotos karūnos (Švedijos imperijos simbolis). Bokšto viršuje yra muziejus ir varpinė su apžvalgos aikštelė iš kur atsiveria Stokholmo miesto panorama.

Rotušės pastate yra dvi salės: „Mėlynoji salė“ () ir „Auksinė salė“ (). Mėlynojoje salėje yra rengiamas banketas, po kasmetinio Nobelio premijos įteikimo. Čia yra ir didžiausi Skandinavijoje vargonai su 10 200 vamzdžių. Virš Mėlynosios salės yra Auksinė salė, kurią puošia 18 mln. paauksuotų plokštelių mozaika, Švedijos istorijos tema. 

Rotušės sodo kiemelis prie Mälaren ežero papuoštas švedų skulptorių Karlo Eldo ir Kristiano Eriksono (Christian Eriksson) skulptūromis.

## Išnašos

## Nuorodos
* Stokholmo savivaldybės puslapis

## Galerija

Vaizdas:Stockholms stadshus3.jpg|Rotušė vaizdas iš Södermalm rajono.
Vaizdas:Stadshuset_Hof_1.jpg|Vaizdas iš vidinio Rotušės kiemo.
Vaizdas:Windows of the Golden Hall in Stockholm City Hall.jpg|Rotušės Auksinė salė.
Vaizdas:Blue hall stockholm city hall (xndr).jpg|Rotušė Mėlynoji salė.
Vaizdas:Stockholm City Hall sculpture.jpg|Rotušės kiemelio skulptūra.
Vaizdas:Stadshuset torn.jpg|Rotušė bokšto viršus.
Vaizdas:Stockholm-city-hall.jpg|Rotušė vakare.
Vaizdas:Stockholm City Hall St. George.jpg|Šv. Jurgio skulptūra.
Aon Center

**Aon Center** gali reikšti dviejų pastatų pavadinimus:
* Aon Center – pastatą Čikagoje, Ilinojuje;
* Aon Center – pastatą Los Andžele, Kalifornijoje.
Uršulė Čapienė

**Uršulė Čapienė** (g. 1925 m. vasario 16 d. Juodžiūnai, Žemaitkiemio valsčius) – Lietuvos agronomė, biomedicinos mokslų daktarė.

## Biografija

1952 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1966 m. žemės ūkio mokslų kandidatė.

1954–1992 m. dirbo Žemdirbystės instituto Vokės filiale. Mokslinio darbo kryptis – bulvių selekcija. Su kitais sukūrė 7 bulvių veisles: „Mėta“, „Vokė“, „Vilnia“, „Nida“, „Aistės“, „Mirta“, „Venta“.

## Bibliografija
* Lubinų ir seradėlės auginimas, su kitais, 1966 m.

## Įvertinimas
* 1995 m. Lietuvos mokslo premija (su kitais).

## Šaltiniai
Romualdas Čarna

**Romualdas Čarna** (1939 m. gruodžio 9 d. Simaniškiuose, Rozalimo valsčiuje – 2026 m. kovo 2 d.) – Lietuvos grafikas.

## Biografija
Mokėsi Rozalimo vidurinėje mokykloje, 1967 m. baigė Lietuvos dailės institutą (dėstytojai Antanas Kučas, Rimtautas Gibavičius, Vytautas Kaušinis), įgijo dailininko grafiko ir pedagogo specialybę. 1967–1970 m. dirbo leidykloje „Šviesa“. 1970–1991 m. dėstė dailę J. Naujalio meno mokykloje.

## Kūryba
Nuo 1967 m. dalyvavo dailės parodose Lietuvoje ir užsienyje. Individualios parodos:
* Kaunas – 1970 m., 1972 m., 1980 m., 1989 m., 1992 m., 1995–1996 m., 1999 m., 2006 m.
* Vilnius – 1980 m.
* Pakruojis – 1990 m.
* Šiauliai, Krokuva – abi 2000 m.

Kūrė lino, medžio raižybos, nuo aštuntojo dešimtmečio autocinkografijos technika. Ankstyvajai kūrybai įtakos turėjo A. Kučo grafika. Sukūrė grafikos ciklų gamtos ir vaikystės temomis, raiškių portretinių kompozicijų („Liaudies rašytojas Juozas Grušas“ 1972 m., „Režisierius Juozas Miltinis“ 1977 m., „Maironis“ 1987 m., „Vydūnas“ 1988 m.), knygų iliustracijų („Lietuvių tautosaka“ 1968 m., Kostas Aleksynas. „Aušta aušrelė“ 1989 m.), piešinių, plakatų.

Kūriniai monumentalios kompozicijos, ekspresyvaus štricho, poetiškų vaizdinių. Vėliau pradėjo kurti tušo, akvarelės ar mišria technika („Paskutinė kuršių giesmė I-II“ 1989 m., „Poeto mėnulis“, „Piliakalnis ir trys einantys medžiai“, abu 1998 m., ciklas „Žiemgala“ 2002 m.), juose daug reikšmės skiriama spalvai.

## Šaltiniai
Pranas Čarneckis

**Pranas Čarneckis** (apie 1819 m. Minsko gubernija, dab. Baltarusija – apie 1841 m.) – antirusiško judėjimo Lietuvoje dalyvis.

## Biografija
1838–1839 m. Vilniuje vadovavo slaptam būreliui, kurį sudarė Vilniaus medicinos – chirurgijos akademijos studentai bei neturtingi tarnautojai. Tęsė S. Konarskio organizacijos veiklą. 1839 m. balandžio mėn. būrelis buvo susektas, jis ir du studentai nuteisti mirties bausme. Vėliau bausmė pakeista karo tarnyba be teisės gauti laipsnį.

## Šaltiniai
Mykolas Čarniauskas

**Mykolas Čarniauskas** (, 1784 m. – 1853 m.) – Lietuvos grafikas, tapytojas.

## Biografija
1817-1823 m. Vilniaus universitete studijavo architektūrą, piešimą, skulptūrą, grafiką, tapybą pas J. Rustemą, P. Smuglevičių, 1829 m. meno kandidatas ir filosofijos magistras. Nupiešė natūralistinių portretų ir peizažų. Parašė straipsnių apie dailę.

## Šaltiniai
Dangerutis Čebelis

**Dangerutis Čebelis** (1927 m. sausio 30 d. Kaunas – 1978 m. rugsėjo 21 d. Vilnius) – Lietuvos pedagogas, kalbininkas, romanistas, filologijos mokslų daktaras.

## Biografija
Nuo 1944 m. studijavo Vytauto Didžiojo universitete, 1946 m. pašalintas už antisovietines pažiūras. 1947-1950 m. dirbo mokytoju Kauno 8-oje gimnazijoje, dėstė lotynų ir prancūzų kalbas. 1950 m. suimtas klasėje už ryšius su Lietuvos antisovietinio pasipriešinimo judėjimu, iki 1953 m. kalintas Sibire. 1955 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1975 m. filologijos mokslų daktaras.

Nuo 1955 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1978 m. profesorius. Parašė pirmąją romanistikos Lietuvoje apžvalgą. Ištyręs senovės prancūzų kalbos paminklus nustatė, kaip sintetinė kalbos sandara virsta analitine. Darbai svarbūs kalbų tipologijai ir lietuvių kalbotyrai.

## Bibliografija
* Romanų kalbos Lietuvoje, 1976 m., prancūzų kalba
* Gramatinis daiktavardžio statusas ir vardažodžių linksniavimas IX–XVI a. prancūzų kalboje, 1978 m., rusų kalba.
* Louise Skrelina et Dangerutis Čebelis, La détermination du nom en ancien français, Romania, 1972

## Šaltiniai
Eglinis luobatašis

**Eglinis luobatašis** (*Tetropium castaneum* L.) – ūsuočių (*Cerambycidae*) šeimos vabalas.
## [[Morfologija (biologija)|Morfologija]]

### [[Imago]]
8 – 19 mm dydžio. Antsparnių, antenų ir kojų spalva labai įvairi – nuo šviesiai rudos iki juodos. Priešnugarėlė spindinti, su retais taškeliais.

Rusvi vabalai labai panašūs į tamsųjį luobatašį (*Tetropium fuscum* Fabr.) Skiriasi priešnugarėlės taškuotumu (eglinio luobatašio taškai tankesni ir stambesni) ir antsparnių pečių plaukuotumu (tamsiojo luobatašio antsparnių pečiai apaugę tankiais geltonais plaukeliais, o eglinio ne tokie tankūs).
Taip pat eglinis luobatašis labiau "mėgsta" eglę, pušis puola rečiau. Tamsusis luobatašis pušį puola dažniau.

### [[Lerva]]
18 – 25 mm ilgio, tipiškos ūsuočių lervos išvaizdos – storokos, balsvai rusvos, su tamsiai ruda "galvute". Pagal išvaizdą atskirti nuo daugelio kitų rūšių ūsuočių (ypač tamsiojo luobatašio) lervų gana sunku.

## Biologija ir ekologija
Dažniausiai puola eglę, rečiau pušį. Retkarčiais puola maumedį ar kėnį. Buvo aptiktas ir egzotiškuose medžiuose, tokiuose kaip pocūgė ar sitkinė eglė.

Paprastai pažeidžia viduramžius bei brandžius, nusilpusius, o kartais visiškai sveikus ir jaunus medžius. Kiaušinius deda į siaurus žievės plyšius. Išsiritusios lervos žievėje ir po žieve graužia vingiuotus takus. Takai po žieve, paliečia ir balaną. Išsinėrusios keturis kartus lervos medienoje išgraužia iki 8 cm ilgio kablio formos taką, kurio gale virsta lėliuke. Išsiritę vabalai prasigraužia į išorę.

Vystymosi trukmė 1–2 metai.

Suaugėliai skraido visa vasarą. Suaugę vabalai nesimaitina, tik eikvoja medžiagas, kurias sukaupė būdami lervos stadijos.

Labai žalingas kenkėjas, pažeisti silpnesni medžiai dažnai žūva. Eglinio luobatašio pažeistus medžius skaptuoja geniai.

## Paplitimas
Paplitęs šiaurinėje Eurazijos dalyje, nuo Ispanijos iki Japonijos. Pietuose paplitimo arealas siekia Šiaurės Italiją, Albaniją, Rumuniją, Turkiją, Mongoliją, Šiaurės Kiniją, Korėją.

Lietuvoje dažnai aptinkamas spygliuočių miškuose, ypač eglynuose.
## Nuotraukos

Image:T castaneum larva and pupa 1433007.jpg|Eglinio luobatašio lėliukė (kairėje) ir lerva (dešinėje)
Image:T castaneum 1433006.jpg|Juodos spalvinės formos eglinis luobatašis ant kamieno.
Image:T castaneum 2515060.jpg|Rudos spalvinės formos.


## Taip pat skaitykite
*Ūsuočiai
*Miškų kenkėjai
*Lietuvoje gyvenantys ūsuočiai
*Tamsusis luobatašis (''Tetropium fuscum'' Fabr.)

## Nuorodos:
### Lietuviškai
*Eglinis medkirtis. Miško sanitarinės apsaugos tarnyba
### Kitomis kalbomis
*Eglinis medkirtis (''Tetropium castaneum'' L.) ir matinis medkirtis (''Tetropium fuscum'' Fabr.) 
*zin.ru Eglinio medkirčio nuotraukos
*insectimages.org nuotraukos
Ona Čebelytė-Jankauskienė

**Ona Čebelytė-Jankauskienė** (1894 m. gruodžio 31 d. Garliavoje – 1972 m. sausio 14 d. Kaune) – medicinos sesuo.

## Biografija
1915 m. Kaune baigė Nikolajaus gailestingųjų seserų bendruomenės kursus. Per Pirmąjį pasaulinį karą Rusijos imperijos kariuomenės gailestingoji sesuo. Fronte ties Pskovu aplankiusi sužeistuosius carienė Aleksandra už pasiaukojamą darbą slaugant karius apdovanojo ją asmenine atminimo dovana – sidabriniu antpirščiu su brangakmeniais.

1918 m. grįžo į Lietuvą. 1918–1920 m. dirbo Kauno miesto, 1920–1935 m. Karo ligoninėje, 1922–1930 m. ligoninės vyr. gailestingoji sesuo.

Vyras karo lakūnas Juozas Jankauskas.

## Įvertinimas
* 1926 m. Vyčio kryžiaus 5 laipsnio ordinas
* 1927 m. Florence Nightingale medalis. Pirmoji Lietuvoje apdovanota gailestingųjų seserų aukščiausiu Tarptautinio Raudonojo Kryžiaus apdovanojimu, iš viso šiuo medaliu apdovanotos 3 lietuvės (dar Ona Brazytė ir Tamašiūnienė, apdovanotos 1933 m.)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Karo ligoninės gailestingoji sesuo ONA ČEBELYTĖ
Juzefas Čechavičius

**Juozapas Čechavičius** (, 1818 m. kovo 2 d. Vitebsko gubernijos Polocko apskrityje, 1888 m. sausio 13 d. Vilnius, palaidotas Bernardinų kapinėse) – Ukrainos, Baltarusijos ir Lietuvos fotografas.

## Biografija
Bajoras. Mokėsi Vitebsko gimnazijoje, dirbo buhalteriu ir aprovizacijos inspektoriumi Rusijos karo ministerijai priklaususiose įstaigose. 1856 m. Paryžiuje mokėsi fotografijos.
Grįžęs iš užsienio fotografavo Kijeve, Černihove, 1861 m. planavo leisti periodinį leidinį Светописная Русь.

1863–1865 m. gyveno ir turėjo fotoateljė Vitebske. Nuo 1865 m. gyveno Vilniuje. 1866 m. atidarė fotoateljė, ji veikė iki 1888 m. su 1874–1876 m. pertrauka. 1876–1885 m. Prancūzų fotografijos draugijos narys.

Fotografavo Kijevo ir Černigovo vaizdus, nuo 1869 m. – Vilniaus architektūrą ir apylinkes. Užfiksavo miesto mugių, statybų vaizdų. Pirmasis iš Lietuvos fotografų pradėjo fotografuoti interjerus.

## Fotoalbumai
* Vilniaus vaizdai (*Widoki Wilna*), 1870 m.
* Neries pakrančių albumas (*Album brzegów Wilii*)
* Czechowicz. XIX amžiaus Vilniaus vaizdai, fotografijų rinktinė, Vilnius, 1995 m.

## Darbų galerija

Didždioji gatvė ir Vilniaus rotušė (1877).jpg|Vilniaus rotušė
St. Anne's Church and Church of St. Francis and St. Bernard by Juozapas Čechavičius.jpg|Šv. Onos ir Bernardinų bažnyčios 1874 m.
Zverynas cerkve.jpg|Žvėrynas
Dievo Motinos Ėmimo į Dangų katedra Vilnius (1877).jpg|Vilniaus Skaisčiausios Dievo Motinos cerkvė


## Įvertinimas
* 1872 m. Politechnikos parodos Maskvoje didysis sidabro medalis ir diplomas
* 1876 m. XI Prancūzijos fotografijos draugijos (pranc. La Société française de photographie) parodoje pažymėtas garbės paminėjimo raštu.
* 1882 m. Rusijos pramonės ir meno parodos Maskvoje sidabro medalis ir diplomas

## Šaltiniai
* Dainius Junevičius. *Juozapo Čechavičiaus Vilnius*: parodos vadovas. Vilnius: Lietuvos dailės muziejus, 2015.

## Nuorodos
*Vilniaus universiteto bibliotekoje suskaitmenintos Juzefo Čechavičiaus nuotraukos
Povilas Čechavičius

**Povilas Čechavičius** (1858 m. spalio 14 d. Vilnius – 1935 m. sausio 10 d. Kaunas) – Lietuvos inžinierius hidrotechnikas, inžinerijos daktaras.

## Biografija
1881 m. baigė Sankt Peterburgo susisiekimo institutą. 1908 m. inžinerijos daktaras.

1882–1913 m. dirbo Rusijoje įvairiose hidrotechninėse statybose – Polesės sausinimo, uosto statybos Dunojaus deltoje hidrografinių darbų, Odesos uosto plėtimo ir kt. 1902–1915 m. Kijevo politechnikos instituto dėstytojas, nuo 1910 m. profesorius. 1913–1920 m. dirbo olandų bendrovėje „Akkerman et Van Haren“, vadovavo Revelio (dab. Talinas), Helsinkio, Sankt Peterburgo ir kt. uostų plėtimui ir tvarkymui. 1920–1922 m. dirbo Belgijoje. 1922 m. grįžęs į Lietuvą dėstė Lietuvos universitete (nuo 1930 m. Vytauto Didžiojo universitetas), nuo 1923 m. Hidrotechnikos katedros vedėjas, nuo 1930 m. profesorius.

## Bibliografija
* Odesos uostas, 1895 m., rusų kalba
* Dunojaus Kilijos šaka, 1904 m., rusų kalba
* Kilijos (Dunojaus šakos) žiočių sausinimo darbai, 1905 m., prancūzų kalba
* Apie molus iš didelių masyvų ir jų taikymą pietinėje Rusijoje, 1906 m., rusų kalba
* Gamtos ratas, 1924 m.
* Bendrosios žinios apie vandentiekius, 1926 m.
* Lietuvos uostai, 1932 m., prancūzų kalba

## Šaltiniai
Anetanas

**Anetanas** – apygarda Nauru salos šiaurėje. Plotas – 1 km², 880 gyventojų. Yra meteorologijos stotis.