open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Likija

**Likija** (likiečių kalba: Trm̃mis, graikų kalba: Λυκία; asirų kalba: *Luqqa*) buvo istorinė sritis, karalystė ir Romos provincija pietvakarinėje Mažojoje Azijoje, besiribojanti su Karija ir Lydija šiaurėje, Pamfilija rytuose.

## Geografija
Istorinis Likijos regionas buvo Mažosios Azijos pusiasalio pietvakarinėje dalyje, kalnuotoje vietovėje, ties Teke pusiasaliu.

## Istorija

### Luqqa
II tūkst. pr. m. e. asirų ir hetitų šaltiniai mini valstybę – teritoriją *Lukka*, kuri tapatinama su vėlesniąja Likija. Ši valstybė, buvusi į pietus nuo Arcavos, aršiai kovojo su Hetitų imperija, ir niekuomet nebuvo jos tiesiogiai pajungta. Kurį laiką XIV a. pr. m. e. jie buvo priversti kovoti Hetitų imperijos pusėje (Kadešo mūšio metu), tačiau neilgai trukus vėl išsilaisvino.

Lukka tautos sukilimai ir bendri jungtiniai veiksmai drauge su jūrų tautomis buvo viena iš Hetitų imperijos žlugimo priežasčių XIII a. pr. m. e. Likijoje susiformavo savita anatoliška tauta, giminga luviams.

### Likijos karalystė
Po Hetitų imperijos žlugimo, Likija galėjo vystytis savarankiškai. Ji niekuomet nesusivienijo į vientisą valstybę, o buvo sudaryta iš atskirų miestų – valstybių, kurių svarbiausi buvo Ksantas (likiečių kalba *Arñna*), Patara (*Pttara*), Myra, Pinara (*Pilleñni*), Tlosas (*Tlãñna*), Olimpas, Faselis.

Graikų šaltiniai neretai mini Likiją šiuo laikotarpiu. Jos valdovai ir įvykiai dažnai minimi graikų mitologijoje.

### Persijos, graikų ir Romos imperijų laikotarpiai
546 m. pr. m. e. Persijos imperija užėmė Likiją, kuri buvo prijungta prie Lidijos satrapijos (Sparda). 468 – 387 m. pr. m. e. šį regioną buvo atėmę graikai, o persai vėl susigrąžino ir išlaikė iki 334 m. pr. m. e., Aleksandro Makedoniečio užkariavimų.
 
Po Aleksandro mirties Likija atiteko Antigonui Vienaakiui, o po Ipso mūšio 301 m. pr. m. e. – Lisimachui. Ilgainiui ji buvo absorbuota į Seleukidų imperiją.

Nuo II a. pr. m. e. pradžios Likijos miestai susijungė į Likijos lygą, kurią sudarė 23 miestai. 7 iš jų siųsdavo savo atstovus į lygos senatą (buleuterioną), rinkdavo likiarchą, kuris kasmet reziduodavo vis kitame mieste.

43 m. Romos imperija prisijungė Likiją. Ji buvo sujunta su Pamfilija, ir taip suformuotas administracinis vienetas Likija ir Pamfilija. Kai kuriais laikotarpiais ji buvo sujungiama su Pamfilija. Likijos miestai išlaikė savo savivaldą iki IV a. III a. administracinių reformų metu Likija atskirta kaip atskira **Likijos provincija**, priklausiusi Azijos diecezijai.
Adenoidai

**Adenoidai** – ryklės tonzilių, esančių nosiaryklėje, išvašos. Dažniausiai pasitaiko vaikams, ypač 3–5 metų, paskui mažėja. Lytinės brandos metu išnyksta, tačiau kai kada būna ir suaugusiems, dažniau 25-30 m. vyrams.

Kaip etiologiniai faktoriai išskiriama dažna sloga, prienosinių ančių uždegimas (sinusitas), vaikų infekcinės ir alerginės ligos, mažakraujystė, tuberkuliozė.

Adenoidai užkemša nosies užpakalinės ertmės angas ir apsunkina kvėpavimą pro nosį, dėl to nosies gleivinėje susitvenkia kraujo ir limfos, susidaro sąlygos kilti slogai ir prienosinių ančių uždegimui. Kvėpuojant pro burną, oras nesušildomas, nesudrėkinamas ir neapvalomas nuo dulkių, todėl greičiau susergama laringitu, tracheitu, bronchitu ir plaučių uždegimu. Taip pat gali užkimšti ausies trimito angą, dėl to sutrinka ausies funkcija.

Gali būti daroma operacija, per kurią spec. instrumentu adenotomu adenoidai pašalinami.

## Išnašos
Imperatorius Karolis VII

**Karolis VII** (, 1697 m. rugpjūčio 6 d. Briuselis – 1745 m. sausio 20 d. Miunchenas) – Šventosios Romos imperijos imperatorius (1742–1745), Čekijos karalius **Karolis III** (1741–1743), Bavarijos kurfiurstas **Karolis I** (1726–1745) iš Vitelsbachų dinastijos. Dėl jo pretenzijos į Šventosios Romos imperijos sostą po Karolio VI mirties 1740 m. kilo Austrijos įpėdinystės karas.

## Biografija
Kilęs iš Vitelsbachų dinastijos. Tėvas Bavarijos kurfiurstas Maksimilianas II Emanuelis, tuo metu Ispanijos Nyderlandų vietininkas, motina Abiejų Tautų Respublikos karaliaus Jono III Sobieskio duktė Teresė Kunigunda. 1700–1714 m., kai vyko Ispanijos įpėdinystės karas, buvo išvežtas į Vieną, kur jį auklėjo jėzuitai.

1717 m. vadovavo bavarams, kurie Šventosios Romos imperijos kariuomenės gretose kovojo su Turkija, pasižymėjo užimant Belgradą. 1731 m. protestavo prieš Pragmatinę sankciją, pagal kurią Austrijos sostas turėjo tekti Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Karolio VI vyriausiai dukteriai Marijai Teresei, tačiau vėliau ją pripažino.

1740 m. mirus Karoliui VI Karolis Albertas atnaujino savo pretenzijas ir 1741 m. sudarė sąjungą su Prancūzija ir Ispanija, kuri buvo nukreipta prieš Mariją Teresę. Joms padedant buvo išrinktas imperatoriumi. Kilo Austrijos įpėdinystės karas, Austrijos kariuomenė įsiveržė į Bavariją. Karolis Albertas tapo antiaustriškos koalicijos marionete. 1744 m. Prancūzijos ir Prūsijos pastangomis jam buvo grąžinta Bavarija.

Po Karolio VII mirties jo sūnus Maksimilianas III Juozapas buvo priverstas atsisakyti pretenzijų į imperatoriaus sostą.

## Šeima ir vaikai
1722 m. spalio 5 d. Vienoje vedė imperatoriaus Juozapo I ir Amalijos Vilhelminos Braunšveig-Liuneburg dukterį Mariją Amaliją Austrę (1701-–756). Jiems gimė:
* Maksimiliana Marija (1723 m., mirė kūdikystėje)
* Marija Antonija (1724 m. liepos 18 d. – 1780 m. balandžio 23 d.)
* Teresė Benedikta (1725 m. gruodžio 6 d. – 1743 m. kovo 29 d.)
* Maksimilianas III Juozapas (1727 m. kovo 28 d. – 1777 m. gruodžio 30 d.)
* Juozapas Liudvikas (1728 m. rugpjūčio 25 d. – 1733 m. gruodžio 2 d.)
* Marija Ona Juozapa (1734 m. rugpjūčio 7 d. – 1776 m. gegužės 7 d.)
* Marija Juozapa (1739 m. kovo 30 d. – 1767 m. gegužės 28 d.)

Ne santuokoje su Sofija Karolina gimė sūnus Pranciškus Liudvikas, Holšteino grafas (1723–1780).

## Šaltiniai

## Literatūra
* Genealogie des Hauses Wittelsbach. Verwaltung des Herzogs von Bayern (Schloß Nymphenburg), München 1996;
* Adalbert Prinz von Bayern: Die Wittelsbacher. Geschichte unserer Familie. 2. Auflage, Prestel, München 1980, ISBN 3-7913-0476-3.

## Nuorodos



## Pastabos
Klubas

**Klubas** gali būti:
* visuomeninė arba privati organizacija, burianti tam tikro sluoksnio, profesijos, interesų žmones (sporto, sveikatos klubai)
* pedagoginė organizacinė sportinių žaidimų mokymo ir tobulinimo priemonė mokykloje.

## Organizacija
*Valstybinė, visuomeninė įstaiga ar kitokia organizacija*, jungianti žmones pagal interesus, profesiją:
* vienijamų kokio nors bendro intereso ar tikslo ir periodiškai susitinkančių asmenų susivienijimas
* sporto klubas – sporto organizacija, pavyzdžiui, krepšinio klubas, futbolo klubas;
* džentelmenų klubas – draugija Anglijoje, kurioje nariai – daugiausia aukštesniosios klasės vyrai;
* svetingumo Klubas – viena didžiausių tarptautinių apsikeitimo svetingumu bendruomenių pasaulyje;
* Romos klubas – pasaulinė visuomeninė draugija, vienijanti intelektualus nuo 1968 m.;
* darbuotojų sąjunga, bendrija, pavyzdžiui, Lietuvos spaudos fotografų klubas;
* fanų klubas – gerbėjų, mėgėjų ar aistruolių draugija, vienijanti bendraminčius, besidominčius vienu ir tuo pačiu reiškiniu; 
** filatelistų klubas, fantastų klubas (pvz., Fajetai) ir kt.

## Vieta
*Vieta*, kurioje renkamasi tam tikru tikslu (pvz., sportuoti, šokti):
* klubo narių susitikimų vieta
* visuomeninės organizacijos būstinė, namas
* Sporto klubas – sporto salė, patalpa, kurioje sportuojama (treniruojamasi);
* Sveikatingumo klubas – vieta, kurioje teikiamos sveikatingumo paslaugos;
* Naktinis klubas – šokių ir pramogų vieta, diskoteka;
* Striptizo klubas – vieta, kurioje šokamas striptizas;
* Gėjų klubas – vieta, kurioje homoseksualūs asmenys gali susipažinti.

## Anatomija
* Klubas, viršutinė dubens kaulų dalis (*[[klubakaulis]]*)

## Kita
* Kovos klubas, 1999 m. JAV vaidybinis filmas;
* Spaudos klubas, Lietuvos televizijos laida;
* „Klubas“ – Lietuvoje leidžiamas žurnalas.

## Šaltiniai
Kuareimas

**Kuareimas** (), **Kuarajus** () – upė Brazilijoje ir Urugvajuje; Urugvajaus upės kairysis intakas. Prasideda *Coxilha de Santana* aukštumose ir teka į vakarus, sudarydamas Urugvajaus (Artigaso departamentas) – Brazilijos (Pietų Rio Grandė) sieną. Prie Kureimo ir Urugvajaus santakos yra ginčytina Brazileiros sala. Prie upės įsikūrę Kuarajaus, Bara do Kuarajaus (Brazilija), Artigaso ir Belja Uniono (Urugvajus) miestai.
Kuarajus (miestas)

**Kuarajus** () – miestas pietų Brazilijoje, Pietų Rio Grandės valstijoje, Urugvajaus pasienyje, prie Kuarajaus upės. 25 tūkst. gyventojų (2003 m.). Šalia miesto yra 5,5 km skersmens Žarau krateris.

## Istorija

Kuarajaus apylinkės nuo seno buvo gyvenamos indėnų čarua, minuanų, genoa. Miestas oficialiai įkurtas 1875 m.
Medūzos

**Medūzos** (*Medusozoa*) – duobagyvių (*Cnidaria*) potipis, kurį sudaro gan stambūs, želiški gyvūnai, gyvenantys jūrose ir vandenynuose.

## Biologija

Tai jūriniai pavieniai, sėslūs ar pelaginiai (plaukiojantys vandens sluoksnyje) organizmai. Kūnas keturspindulinės simetrijos, dubenėlio arba įdubusio disko formos, kurį sudaro storas drebučių sluoksnis, esantis tarp dviejų ląstelių sluoksnių.

Medūzos – vienos stambiausių planktono gyventojų. Jų kūnas gali būti daugiau kaip 2 m skersmens, sverti iki 300 kg, o čiuopikliai gali siekti keletą metrų. Tik kelių rūšių medūzos prisitvirtina prie dumblių, o kai kurios nemažą gyvenimo dalį praleidžia jūros dugne. Nors medūzos gali plaukti sutraukdamos savo raumenis, joms sunku judėti net prieš silpną srovę, todėl neretai išmetamos į paplūdimius audrų metu.

Dauguma jų mėsėdės ir gaudo grobį savo čiuopikliais. Varpo (skėčio) pakraštyje yra 4 ar 8 pakitę į jutimo organus čiuopikliai – ropalijos. Medūzų čiuopikliuose yra daugybė dilginančiųjų ląstelių, kurių dirginimui jautrūs ne tik žmonės, bet ir stambūs gyvūnai. Ypač stiprūs pačios didžiausios pasaulyje (apie 2,5 m skersmens) skiautaburnės medūzos () nudilginimai. Burna yra apatinės dalies centre, o čiuopikliai karo pakraščio apačioje. Maistas iš burnos pro ryklę patenka į entoderminės kilmės ovalų skrandį, pertvaromis padalintą į 4 dalis. Pertvarų pakraščiuose išsidėstę mezenteriniai siūlai, gausiai nusėti liaukinėmis ląstelėmis (virškinimo funkcija). Nuo skrandžio išsidėstę radialiniai kanalai, susijungę kūno pakraščiais einančiu žiediniu kanalu (gastrovaskuliarinė sistema).

Dauguma medūzų – skirtalytės. Būdingas išorinis apvaisinimas. Iš apvaisintų kiaušinėlių išsivysto planulė. Praėjus tam tikram vystymosi ciklui, iš planulės pumpuravimosi būdu susidaro daug naujų lytinės kartos atstovų – medūzų.

Šių gyvūnų gyvenimo ciklas sudėtingas. Jie pradeda gyvenimą kaip maži jūros dugne gyvenantys polipai. Polipo stadija dažniausiai redukuota. Nervinės ląstelės sudaro susikaupimus – mazgelinius ganglijus. Iš kiekvieno polipo pumpurų atsiranda daugybė mažų laisvai plaukiojančių medūzų, kurios vėliau atsiskiria, tampa lytiškai besidauginančiais suaugėliais ir pradeda savarankišką gyvenimą.

Manoma, kad medūzos egzistuoja jau 500 mln. metų.

## Sistematika

Yra ~3200 medūzų rūšių. Medūzų potipis skirstomas į šias klases:
* Kubomedūzos (*Cubozoa*)
* Hidragyviai (*Hydrozoa*)
* Polipodijai (*Polypodiozoa*)
* Scifomedūzos arba tikrosios meduzos (*Scyphozoa*)
* Stauromedūzos (*Staurozoa*)


Image:Phyllorhiza punctata (White-spotted jellyfish) edit.jpg|*Phyllorhiza punctata*
Image:Chrysaora Colorata.jpg|*Chrysaora colorata*
Image:Physalia physalis Boca Raton FL.JPG|Portugališkasis laivelis (*Physalia physalis*)
File:Largelionsmanejellyfish.jpg|*Cyanea capillata*
Kapadokija

**Kapadokija** (, ) buvo istorinė sritis, karalystė ir Romos provincija pietrytinėje Mažojoje Azijoje, besiribojanti su Kilikija pietuose, Frygija vakaruose, Paflagonija ir Pontu šiaurėje.

## Geografija
Istorinis Kapadokijos regionas sudaro didžiąją dalį Mažosios Azijos pusiasalio ir yra Anatolijos plynaukštėje. Svarbiausia upė jame yra Kizilirmakas. Iš šiaurės jis uždarytas Ponto kalnų, o iš pietų – Tauro kalnų. Rytine riba buvo laikomas Eufratas, o vakarine – Tūzo ežeras.

Regionas pasižymi ypač vaizdingomis kalnuotomis vietomis, tarp kurių yra Gioremės slėnis, paskelbtas pasaulio paveldu.

## Istorija
### Hetitų imperija
Senieji žinomi Kapadokijos gyventojai buvo chatai, dėl ko II tūkstantmetyje pr. m. e. Kapadokija buvo vadinama *Hatti*. Juos ilgainiui išstūmė indoeuropiečiai hetitai, kurie vykdė užkariavimus į aplinkines šalis. Jiems valdant, Kapadokija sudarė Hetitų valstybės branduolį. Tūkstantmečio II pusėje jautėsi vis stipresnė luvių ir huritų kultūros įtaka.

### Kapadokija po Hetitų Imperijos žlugimo
Po Hetitų imperijos žlugimo visas regionas papuolė į krizę, ir šioje vietoje įsigalėjo vadinamieji neo-hetitai. Jie sukūrė daug smulkių karalysčių, kuriose greičiausiai buvo kalbama luvių kalba ir rašoma luvių hieroglifais.

Kelios stipriausios neo-hetitų karalystės Kapadokijoje buvo Tabalis, Karchemišas, Milidas, Gurgumas, Kumuhas.

Apie VI a. pr. m. e., augant Lydijai vakaruose, Kapadokija suiro į daugybes feodalinių kunigaikštysčių, regione prasidėjo anarchija.

Apie 540 m. pr. m. e. Achemenidų imperija užėmė Kapadokiją ir įsteigė to paties pavadinimo satrapiją. Joje buvo palikta nemaža autonomija, prasidėjo vietininkų satrapų dinastija, naujai konsolidavusi valdžią Kapadokijoje.

### Kapadokijos karalystė
 
Atėjus Aleksandrui Makedoniečiui, Kapadokija parodė stiprų pasipriešinimą užkariautojams, ir nepakluso Aleksandro valdžiai. Tuo metu kapadokai iš persų didikų išsirinko sau nepriklausomą valdovą Ariaratą, ir šalyje 332 m. pr. m. e. pradėta nauja dinastija, sukurta Kapadokijos valstybė. Po Aleksandro mirties Ariaratidai išlaikė valdžią šalyje, nors kartkartėmis turėjo mokėti duoklę Seleukidams.

Pradėjus stiprėti Romos imperijos interesams Mažojoje Azijoje, Kapadokija palaikė jos pusę, padėdama kovoti prieš Pergamą, vėliau prieš Pontą.

93 m. pr. m. e. romėnams padedant, į Kapadokijos sostą sėdo Ariobarzanas, tačiau tais pat metais šalį užkariavo Tigranas, plėsdamas Armėniją. 63 m. pr. m. e. romėnai nugalėjo Pontą ir Armėniją, ir sugrąžino Ariobarzaną į sostą. Kapadokija išlaikė savarankiškumą iki 17 m., kai buvo galutinai prijungta prie Romos imperijos kaip Kapadokijos provincija.
Karolis VIII Bonde

**Karolis VIII** (iki 1448 m. **Karolis Knutsonas Bonde**, , 1408 m. ar 1409 m. – 1470 m. gegužės 15 d. Stokholmas) – 1448–1457 m., 1464–1465 m. ir 1467–1470 m. Švedijos karalius ir 1449–1450 m. Norvegijos karalius.

## Biografija
Kilęs iš Švedijos bajorų giminės. Tėvas Knutas Tordsonas Bonde, motina Margarita Karsdoter.
## Šeima
Pirmoji žmona Brigita Turesdoter Bielke. Su ja gimė:
* Turė Bonde (gimė ir mirė 1447 m. birželio 23 d.)
* Kristina Karlsdoter Bonde (1432–1500 m.)

Antroji žmona Kotryna Karlsdoter Gumsehuvud. Su ja gimė:
* Margarita Karlsdoter Bonde
* Magdalena Karlsdoter Bonde
* Brigita Karlsdoter Bonde

Trečioji žmona Kristina Abrahamsdoter. Su ja gimė:
* Ona Karlsdoter Bonde
* Karolis Karlsonas Bonde

## Valdymas

Per Engelbrekto Engelbrektsono vadovaujamą 1434–1436 m. sukilimą prieš Eriko Pamarėno valdžią išrinktas vienu Švedijos valdytojų. Nuo 1436 m. valdė vienas. Po Danijos, Švedijos ir Norvegijos karaliaus Kristupo Bavaro mirties išrinktas Švedijos karaliumi. Nustojo galioti 1397 m. sudaryta Daniją, Norvegiją ir Švediją vienijanti Kalmaro unija. Buvo išrinktas be Danijos sutikimo, tad kariavo su uniją atkurti norinčiu pastarosios karaliumi Kristijonu I. Vykdė valstybės centralizavimo politiką, siekė stiprinti Švedijos įtaką Skandinavijoje.

Paskatino sukurti eiliuotą Karolio kroniką (*Karlschronik*) apie XIII a.- XV a. Švedijos įvykius.

|-

|-

|-

|-

## Šaltiniai
Takuarembo (upė)

**Takuarembo** () – upė šiauriniame Urugvajuje; Negro dešinysis intakas. Prasideda Riveros departamente, Kučilija de Haedo aukštumose. Teka į pietus per Takuarembo departamentą. Įteka į Negrą Durasno departamento pasienyje.

Didžiausi intakai – Tres Kruses Čikas (dešinysis), Koralesas, Jaguari (kairieji).

## Šaltiniai
ROC kreivė

**ROC kreivė** () – sprendimus priimančiojo ypatybių kreivė – grafikas, rodantis klasifikatoriaus jautrumo ir specifiškumo  sąryšį.

Kreivė galima klasifikatoriui kuris turi vidinį „slenksčio“ parametrą ir, remdamasis turimais duomenimis, pateikia vieną iš dviejų galimų alternatyvių išvadų („vagis – ne vagis“). Kiekvienai galimai šio slenksčio reikšmei, abiejose ašyse atidedamas teigiamų klasifikatoriaus spėjimų dalis (vertikalioje – teisingų teigiamų, horizontalioje – klaidingų teigiamų). Esant didelėms slenksčio reikšmėms, klasifikatorius beveik ar ir visiškai nepateikia teigiamų spėjimų („nė vienas ne vagis“). Mažinant slenkstį, abiejų spėjimų dalis priartėja prie vieneto (100 %, „visi vagys“).

Visiškai atsitiktinai išvadą spėjančio analizatoriaus ROC kreivė yra įstrižai grafiką kertanti tiesė (parodyta punktyrine linija). Analizatorius tuo geresnis, kuo aukščiau šios tiesės yra jo kreivė. Jei kreivė atsiduria žemiau atsitiktinio analizatoriaus tiesės, tai reiškia jog toje srityje analizatorius meluoja dažniau nei sako tiesą (jam tiktų pasiūlymas „paklausk ir manyk priešingai“).

ROC kreivės pirmą kartą buvo panaudotos radarų signalų interpretavimui XX a. šeštojo dešimtmečio pradžioje (nuo to ir angliškas pavadinimas). Septintojo dešimtmečio viduryje ROC kreives pradėta naudoti eksperimentinėje psichologijoje ir psichofizikoje. 1967 m. radiologas Leo Lusted panaudojo ROC kreives medicininių sprendimų priėmimui.

## Išnašos
Banši (reikšmės)

Žodis **banši** reiškia:

* banši – keltų mitologinė dvasia;
* A-24 Banshee – JAV pikiruojantis bombonešis, naudotas 1940–1959 m.;
* F2H Banshee – JAV reaktyvinis naikintuvas, naudotas 1948–1964 m.;
* Meggit Banshee – bepilotis skraidantis taikinys;
* Voodoo Banshee – 1998 m. pradėta gaminti populiari PC kompiuterių vaizdo plokštė;
* Banshee – Lenkijos muzikinė grupės, atliekanti keltų folko stiliaus kūrinius.


Image:A-24 diving.jpg|JAV pikiruojantis bombonešis A-24 
Image:Royal Canadian Navy McDonnell F2H-3 Banshee in flight, 1957.jpg|Naikintuvas F2H Banshee
Image:Meggitt Banshee 3.jpg|Bepilotis skraidantis taikinys *Meggit Banshee*
Image:VoodooBanshee-AGP.jpg|Voodoo Banshee vaizdo plokštė
Image:Banshee i Adam Romański(Beltaine).JPG|Banshee - Lenkijos muzikinė grupė
Auksinė palmės šakelė

**Auksinė palmės šakelė** () – vienas aukščiausių apdovanojimų kino industrijoje, skiriamas Kanų kino festivalio metu.

Dabartiniu pavadinimu apdovanojimą 1955 m. įsteigė Kanų kino festivalio organizacinis komitetas. 1939–1954 m. aukščiausias apdovanojimas buvo vadinamas *Grand Prix du Festival International du Film* ('Didysis tarptautinio filmų festivalio prizas'). 1964–1974 m. vietoj Auksinės palmės šakelės apdovanojimo buvo teikiamas *Grand Prix du Festival* ('Didysis festivalio prizas').

## Istorija

Iki 1954 m. geriausias filmas buvo apdovanojamas *Grand Prix of the International Film Festival*, o prizas buvo kokio nors šiuolaikinio menininko kūrinys. 1954 m. direktorių taryba nusprendė įsteigti ypatingą prizą. Palmės šakelės (ji vaizduojama Kanų miesto herbe) formos prizo sukūrimui buvo pakviesti keletas juvelyrų, konkursą laimėjo Liusjenas Lazonas (*Lucienne Lazon*).

Nuo 1964 iki 1974 m. dėl problemų su autorinėmis teisėmis į prizą laikinai buvo grąžintas didžiojo prizo teikimas. Nuo 1975 m. teikiamas naujas prizas, kuris taip pat yra palmės šakelės formos.

Šio apdovanojimo dizainas nuolat keičiasi. XIX a. 9 deš. pradžioje, statulėlė vaizdavo palmę ant apvalaus pjedestalo, o 1984 m. kompozicija pasidarė piramidinė. 1992 m. *Thierry de Bourqueney* pakeitė palmę ir pjedestalą į ranka apdirbto krištolo figūras. 1997 m. *Caroline Scheufele* vėl atnaujino apdovanojimą. Dabartinė palmė padaryta iš 24 karatų aukso, rankomis išlieto vaškinėje formoje, ir pritvirtinta ant krištolinio pagrindo.

## Prizininkai

### Didysis tarptautinio filmų festivalio prizas (1939–1954 m.)

### Auksinė palmės šakelė (1955–1963 m.)

### Didysis tarptautinio filmų festivalio prizas (1964–1974 m.)

### Auksinė palmės šakelė (1975–dabar)

## Taip pat skaitykite
* Oskaras
* Auksinis gaublys

## Šaltiniai
Engelsas (Rusija)

**Engelsas** – miestas Saratovo srityje (Rusija), prie Volgos tvenkinio, priešais Saratovą, su kuriuo sujungtas tiltu (nuo 1965 m.); rajono centras. Uostas, geležinkelio stotis, automobilių kelių mazgas. Išvystyta mašinų, metalo, chemijos, naftos, statybų, lengvoji, maisto, baldų pramonė.

Volgos hidrotechnikos ir melioracijos mokslų institutas, technologijos institutas. Veikia operetės teatras, kraštotyros muziejus. Stovi Trejybės cerkvė (XVIII a.), XX a. pradžios pastatai, paminklai Leninui (1949 m.) ir F. Engelsui (1981 m.), Pergalės obeliskas.

## Istorija
Įkurtas 1747 m. kaip druskos vežėjų gyvenvietė (vadinosi *Саратовский земляной городок*, *Покровский городок*, *Покровка*, *Покровская слобода*); čia taip pat buvo iš Eltono ežero išgaunamos druskos sandėliai. Nuo XVIII a. Pavolgio vokiečių centras. 1914 m. tapo miestu, 1918 m. Pavolgio Vokiečių autonominės srities centru, 1924–1941 m. Pavolgio Vokiečių ATSR sostinė. Iki 1931 m. vadinosi ***Pokrovsku***, bet tuomet pervadintas komunizmo ideologo F. Engelso garbei.

1961 m. balandžio 12 d. 27 km į pietus nuo Engelso, prie Smelovkos kaimo, po pirmojo skrydžio į kosmosą nusileido Jurijus Gagarinas. Šioje vietoje yra architektūros kompleksas *Гагаринское поле*.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Oficialus miesto puslapis
Glazovas

**Glazovas** () – miestas Udmurtijoje (Rusija), prie Čepcos upės, 180 km nuo Iževsko. Geležinkelio stotis. Išvystyta mašinų, metalo, maisto, baldų pramonė. Veikia pedagogikos institutas ir Iževsko universiteto filialas.

Šiame mieste 1985 m. gimė Lietuvos atstovas 2012 m. Londono olimpinėse žaidynėse ir sidabro medalininkas Jevgenijus Šuklinas.

## Istorija

Glazovas minimas nuo 1678 m., miestu tapo 1780 m.
Mordovija

**Mordovija** () – respublika Rusijoje. Sostinė – Saranskas.

## Istorija

1928 m. įkurta Mordovijos apygarda, 1930 m. autonominė sritis, o 1934 m. ATSR. 1994 m. Mordovijos Respublika tapo federacine Rusijos respublika.

## Geografija

Vakarinė teritorijos dalis yra Okos-Dono lygumoje, rytinė – Pavolgio aukštumoje, kur paviršius iškyla iki 337 m. Klimatasvidutinių platumų, žemyninis. Vidutinė sausio temperatūra yra -11&nbsp;°C, liepos +19&nbsp;°C. Metinis kritulių kiekis – apie 500 mm. Dauguma upių priklauso Okos baseinui (Mokša, Vadas) bei Suros baseinui (Alatyris, Insaras, Pjana). Būdingi mišrieji miškai, yra Mordovijos rezervatas.

## Tautinė sudėtis
* rusai – 60,8 %
* mordviai – 31,9 %
* totoriai – 5,2 %

## Didžiausios gyvenvietės

Didžiausi respublikos miestai ir kitos gyvenvietės (2010 m., tūkst. gyv.):
* Saranskas – 296,4
* Ruzajevka – 47,5
* Kovylkinas – 20,5
* Komsomolskis – 13,6
* Krasnoslobodskas – 10,3
* Zubova Poliana – 10,3
Sidhiai

**Sidhiai** (, ) airių mitologijoje – galingų, į fėjas ir elfus panašių protingų būtybių rūšis. Paprastai tikima, kad sidhiai gyvena fėjų kalvose, kitapus vakarų jūros, arba nematomame pasaulyje, kuris yra lygiagrečiai žmonių pasauliui.

Sidhius dar vadina ,  ar , ir laiko arba protėvių dvasiomis, arba gamtos dvasiomis, arba tokiais dievais. Sidhiai neretai vadinami  'Deivės Danu tauta', jie laikomi airių mitologijos dievybėmis ir sudievintais protėviais. Kai kurie šaltiniai sidhius laiko Deivės Danu tautos likučiais, kurie, nugalėti mileziečių, pasitraukė į kitą pasaulį. Pagal *Lebor Gabála Érenn* ('Airijos užėmimo knyga'; ) mileziečiai (legendinio dabartinių airių protėvio *Míl Espáine* sūnūs) kautynėse sumušė Deivės Danu tautą.

Pralaimėjusi Deivės Danu tauta pagal pasidavimo sutartį sutiko pasitraukti ir apsigyventi po žeme Airijos žemes nusėjusiose kalvose ir pilkapiuose, kurie vadinami *sídhe* (; ; , vnsk. *síd*). Kiekvienos Deivės Danu tautos genties vadui teko po vieną kalvą. Pagal kalvų pavadinimą *sídhe* daugelyje tautų vadinami *sidhiai*, kadangi vėliau angliškuose tekstuose žodžiu *sídhe* vadino tiek kalvas, tiek jose gyvenančius žmones.

Faktas, kad daugelis kalvų, kuriose, kaip buvo manoma, gyveno sidhiai, yra senoviniai pilkapiai, laikomas patvirtinančiu hipotezę, kad sidhiai buvo tolimi airių (gėlų) protėviai.

Pagal liaudies tikėjimus sidhius stengėsi palenkti aukomis, stengėsi jų nesupykinti ir neįžeisti. Sidhius dažniausiai vadindavo netiesiogiai, eufemizmais, pvz., „gerieji kaimynai“, „doroji tauta“ () ar tiesiog „tauta“. Buvo tikimasi, kad jei žmonės taip vadins sidhius, tai jie tokie ir bus. Su šia tradicija siejamas ir kitas jų pavadinimas  'taikos žmonės'.
 
Kartais sidhiai laikomi karingais savo buveinių sargybiniais, saugančiais savąsias fėjų kalvas, fėjų ratus, ypatingus medžius (paprastai gudobeles) ar tam tikrą ežerą ar giraitę. Būdavo manoma, kad gėlų kitas pasaulis būna artimesnis prieblandoje (vakare ar auštant), todėl toks paros metas buvo laikomas ypatingu sidhiams. Dažniausiai sidhiai aprašomi kaip nuostabiai gražūs, nors kartais – kaip baisūs ir bjaurūs.

Su sidhiais siejama:
* *[[Banšė]]*. Banšės pavadinimas pažodžiui reiškia 'sidhių moteris' ar 'fėjų kalvų moteris'.
* Škotų *bean nighe* – skalbėja, kurią mato skalbiant kruvinus drabužius ar plaunant kruvinus šarvus žmogaus, kuris pasmerktas mirti.
* *Sluagh sídhe* 'sidhių kariauna' – airių ir škotų folklore tai nemalonios oro dvasios, galbūt prakeikti, pikti, neramūs mirusieji (nemirėliai?).
* *Leanan sídhe* – 'fėja meilužė'
* *Cat Sìth* – fėjų katė
* *Cu Sìth* – fėjų šuo.

## Nuorodos
Las Piedrasas

**Las Piedrasas** () – miestas Urugvajuje, Kaneloneso departamente, įsikūręs netoli sienos su Montevidėjo departamentu.

Miestas įkurtas 1744 m. Dauguma miesto gyventojų dirba sostinėje.

## Sportas
* CA Juventud – futbolo klubas; rungtyniavo stipriausiame šalies futbolo divizione (Primera División).
* Namų rungtynes žaidė *Parque Artigas Las Piedras* stadione, talpinančiame 12 tūkst. žiūrovų.

## Išnašos
Driežažmogiai

**Driežažmogiai** (, *lizardfolk*) – fantastinė protingų driežiškos išvaizdos roplių rūšis.

Driežažmogiai pirmiausiai (1975 m.) buvo aprašyti vaidmenų žaidime Dungeons & Dragons, priedų knygelėje „Greyhawk“, kurios autoriai buvo Garis Gygaksas (*Gary Gygax*) ir Robertas Kuncas (*Robert Kuntz*).

## Driežažmogiai ''Dungeons & Dragons'' visatoje
Gyvena šlapžemėse, pelkėse, užpelkėjusiuose ežeruose. Gerai plaukioja, todėl aptinkami ir apsemtose urvų sistemose.

### Sandara
Driežažmogiai visaėdžiai, nors labiau linkę misti mėsišku maistu.

Suaugusių driežažmogių ūgis yra 1,8-2,1 m, turi maždaug 1 m ilgio uodegą. Žvynai yra blausiai žali. rudi ar pilki. Kūno masė – 90-140 kg. Driežažmogių yra kelios rasės, kurios skiriasi ūgiu – nuo 0,9 m iki 2,7 m.

### Visuomenė
Driežažmogių bendruomenės patriarchinės, vadovauja stipriausi individai. Šamanai paprastai būna patarėjai, o ne giminių ar genčių vadai. Driežažmogiai turi savo dievą *Semuanya*, kuris rūpinasi driežažmogių išgyvenimu ir gausėjimu.

## Driežažmogiai „[[Kariai ir magai|Karių ir magų]]“ visatoje
Driežažmogiai „Kariuose ir maguose“ beveik identiški D&D driežažmogiams. Jie taip pat pasižymi primityvia kultūra (pvz., nežino pinigų ir nesuvokia jų paskirties; naudoja primityvius ginklus – ietis, kuokas). Minima, kad kai kurios driežažmogių giminės užsiima augalininkyste – augina sojas ir lūgnes (lūgnių šakniastiebius naudoja maistui). Labiau išsivysčiusios driežažmogių gentys naudoja ir metalinius ginklus, paprastai bronzinius, kurie nerūdija.

„Kariuose ir maguose“ žaidėjas gali turėti veikėją driežažmogį.

## Driežažmogiai kitur
Driežažmogiai ar tokio paties tipo būtybės panaudotos ne viename maginės fantastikos žaidime ar literatūros kūrinyje.

* *Lizard Man* – veikėjas TV ir kino filmų bei komiksų cikle *Masters of the Universe*.
* driežažmogis *Aeon Calcos* – veikėjas videožaidimų cikle *Soulcalibur*.
* driežažmogiai (*lizardmen*) – protingų būtybių rūšių grupė *Warhammer Fantasy* žaidimuose.
Punta del Estė

**Punta del Estė** ( 'Rytų kyšulys') – miestas pietų Urugvajuje, Maldonado departamente, prie La Platos. Įsikūręs į pietryčius nuo Maldonaldo ir apie 140 km į rytus nuo sostinės Montevidėjaus. Mieste gyvena 18 tūkst. gyventojų (2023 m.), tačiau kasmet nuo gruodžio iki vasario miestą aplanko apie milijoną turistų. Tai pagrindinis ir prabangiausias Urugvajaus kurortas.

## Istorija
Pirmieji žmonės, įsikūrę Punta del Estė vietoje buvo ispanai, kurie tai padarė XVI a. Tačiau vietovės kolonizacija prasidėjo tik apie XVIII a., kai čia atsikraustė portugalai.

Punta del Estė ir miesto apylinkės XIX a. pab. didele dalimi buvo padengtos tik smėliu ir kopomis, tačiau 1896 m. Urugvajaus jūreivis ir rašytojas Antonio Lussich nupirko 1800 hektarų žemės, įkūrė botanikos sodą ir ten pradėjo auginti įvairius augalus iš viso pasaulio. Vėliau patys augalai pradėjo plisti po apylinkes ir dabar visoje teritorijoje auga daug įvairių rūšių krūmų ir medžių (panašių į Australijos).

## Transportas
Punta del Estė miestą galima pasiekti keliais būdais. Iš Buenos Airių galima atplaukti laivu (Buquebus) ar atskristi lėktuvu iki Capitan Corbeta CA Curbelo tarptautinio oro uosto (Maldonade). Šis oro uostas atidarytas 1996 m.

Iš Majamio ar Madrido galima atskristi tiesiai į Karasko tarptautinį oro uostą, įsikūrusį sostinėje Montevidėjuje, o iš jo Punta del Estė pasiekti žemės transportu.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali miesto svetainė 
* Buquebus svetainė
Turkijos transportas

Turkijos transportą sudaro:
* Geležinkeliai – 10 984 km geležinkelių bėgių, iš kurių 2 336 km elektrifikuoti.
* Keliai – 177 550 km asfaltu dengtų kelių, kuriais važinėja 6 373 305 automobilių ir 11 497 195 motorinių transporto priemonių. (2007 Lapkritis)
* Oro linijos teikia tiek ir vietines, tiek ir užsienio paslaugas. Pagrindiniai aerouostai yra Stambule, Ankaroje, Adanoje, Antalijoje ir Izmyre.
Ferrari F430

**Ferrari F430** – sportinis automobilis, kurį gamina Italijos sportinių automobilių gamintojas „Ferrari“. Šis modelis pakeitė Ferrari 360 modelį. Jis debiutavo 2004 m. Paryžiaus automobilių parodoje ().

## Ferrari F430 modelių variantai
* **Ferrari F430** – prabangus sportinis kupė, galimi variantai su standartine 6 laipsnių mechanine pavarų dėže ar pusiau automatine F-1 tipo;
* **Ferrari F430 Spider** – kabrioletas;
* **Ferrari F430 Scuderia** – lenktyninis variantas pritaikytas įprastiems keliams. Turintis pusiau automatinę F-1 tipo pavarų dėžę. Skirtas profesionaliems vairuotojams.
* **Ferrari F430 Scuderia Spider 16M** – ta pati Scuderia versija tik kabrioleto kėbulu. 2009 m. buvo pagaminti tik 499 vienetai. Skaičius 16M reiškia, kad 16 kartą laimėjusi Formulė 1 čempionato konstruktorių taurę bei ta proga išleidžia ribotą seriją šių automobilių.

## Ferrari F430 lenktyninės versijos
* Ferrari F430 Challenge – žiedinėms lenktynėms skirtas variantas.
* Ferrari F430 GT – galingiausia F430 versija.

## Ferrari F430 duomenys
* Gamintojas „Ferrari“
* Modelis F430 2005 m.| Scuderia 2007 m.
* Galiniai varomieji ratai, variklis išilgai per kėbulo vidurį

**Išmatavimai**
* Ilgis: 4512 mm
* Plotis: 1923 mm
* Auktštis: 1214 mm| 1193 mm (Scuderia)
* Ratų bazė: 2600 mm
* Svoris: 1450 kg| 1350 kg (Scuderia)
* Tarpuvėžės P.: 1669 mm G.: 1617 mm

**[[Variklis]]**
* Konfigūracija: V8
* Paskirstymas: DOHC 5 Vožtuvai / Cilindre
* Darbinis tūris: 4308 cm /262.9 cu 4.3 L.
* Galia: 360,4 kW / 490,0 AG esant 8500 apm |  / 380 kW (Scuderia)
* Sukimo momentas: 465 Nm esant 5250 apm| 470 Nm (Scuderia)
* Cilindro vidaus skersmuo: 92 mm / 3,6*
* Stūmoklio eiga: 81 mm / 3,2*
* Suspaudimo laisnis: 11,3:1
* AG /litrui: 112,12 AG | 118 AG (Scuderia)
* Raudona žyma: 8500 apm
 
**[[Automobilio važiuoklė|Važiuoklė]]**
* Kėbulas – aliuminis
* Vairas – krumpliaratis su stiprintuvu
* Stabdžiai – diskiniai, oru ventiliuojami su ABS

**Transmisija**
* Pavarų dėžės tipas – 6 laipsnių pusiau automatinė (pusiau automatinė tik pagal užsakyma Spider bei Berlinett versijoms) / mechaninė
* Finalinė pavara

**Charakteristika**

* Maks. greitis 315.4 km/h (196 mph) | 310 km/h (193 mph) (Spider) | 320 km/h (199 mph) (Scuderia)
* 0 – 100 km/h 3.9 s | 4.0 s (Spider) | 3.6 s (Scuderia)

## Galerija

Vaizdas:Ferrari F430 Spider from 2004 frontleft 2008-06-05 U.jpg|Ferrari F430 Spider
Image:Ferrari 430 Scuderia.JPG| Ferrari F430 Scuderia
Image:Dashboard Ferrari F430 Champs Elysées.jpg|Ferrari F430 prietaisų skydelis
Image:Ferrari F430 racer.jpg|Ferrari F430 GT


## Nuorodos
Galerijoje naudojamos nuotraukos esančios iš šių nuorodų bei wiki.

* Ferrari F430
* Ferrari F430 Spider
* Ferrari F430 Challenge
* Ferrari F430 GT
* Ferrari F430 Scuderia
* Ferrari 430 Bio Fuel Concept
* Ferrari F430 Scuderia 16M Ofiacialus saitas
* F430 Berlinetta
David McWilliams

**David McWilliams** (g. 1968 m.) – Airijos ekonomistas, dirbęs Central Bank of Ireland, UBS bank, ir Banque Nationale de Paris. Pastaruoju metu išgarsėjo dokumentinėmis ir analitinėmis laidomis apie ekonomiką.

Jo laidos rodomos Airijoje per televizijos kanalus TV3 ir RTÉ.

## Bibliografija
* *[[The Generation Game]]* (2007). ISBN 0-7171-4224-8.
* *[[The Pope's Children]]* (2005). ISBN 0-7171-4172-1.
* *[[The Pope's Children]]* (2008). ISBN 978-0-470-22641-4
Rokas (reikšmės)

Žodis **rokas** reiškia:

* rokas – muzikos kryptis;
* Rokas (vardas) – vyriškas vardas;
* Rokas – lietuviška vyriška pavardė;
* rokas – mitologinis didžiulis paukštis iš arabų legendų;
* B-25 Rokas – D. Britanijos naikintuvas ir pikiruojantis bombonešis B-25 *Roc*.
Ford Fusion (Europos)

## Ford Fusion (Europos)
Yra unikalus lengvojo visureigio, kompaktiško vienatūrio, judraus ir manevringo miesto automobilio derinys. Tvirta ir saugi 5 durų konstrukcija, kuri įveikia visus miesto iššūkius. Išradingai suplanuotas erdvus salonas, kuriame patogiai gali susėsti vairuotojas ir keturi keleiviai. Tai vienas kūrinys – „Ford Fusion

## Saugumas
„Ford Fusion“ demonstruoja geriausias saugumo savybes. Standartinėje automobilio įrangoje yra moderni IPS („Intelligent Protection System“) saugos sistema su dvigubo lygio saugos oro pagalvėmis. Avarijos atveju IPS kompiuteris akimirksniu išanalizuoja smūgio stiprumą ir saugos oro pagalvės išskleidžia atitinkamai - 70 arba 100 procentų tūrio.

## [[Variklis]]
Variklį Galima rinktis vieną iš dviejų 1.4 litro arba 1.6 litro benzininių ir 1.4 litro TDCi turbodyzelinio variklio. 1.4 litro 80 AG benzininio variklio kuro sąnaudos mieste - 8.5, užmiestyje - 5.3 ir vidutinės - 6.5 litro 100 km.
1.6 litro 100 AG benzininio variklio kuro sąnaudos mieste - 9.0, užmiestyje - 5.3 ir vidutinės - 6.6 litro 100 km. „Ford Fusion“ gali būti montuojamas modernus 1.4 litro 68 AG „Common - rail” turbodyzelinis variklis, kurio kuro sąnaudos mieste - 5.2, užmiestyje - 3.9 ir vidutinės - 4.4 litro 100 km. Su pilnu baku galima nuvažiuoti net iki 1023 km.

## Patogumas
„Ford Fusion“ salonas – komfortiškas ir patogus. Ergonomiškai išdėstyti mygtukai įgalina lengvai valdyti visus prietaisus. Standartinėje automobilio įrangoje – oda aptrauktas vairas. Vairo kolonėlės padėties aukštis reguliuojamas aukštyn ir žemyn 50 mm diapazonu. Tai leidžia nustatyti reikiamą vairo poziciją įvairaus ūgio vairuotojams.

Bagažinės talpa 337 litrai. Bagažinė yra plati (980 mm) ir gili (767 mm) dėl ypatingos galinės pakabos konstrukcijos. Galinės sėdynės sulankstoma santykiu 60/40. Sulanksčius galines sėdynes, bagažinės talpa padidėja iki 1175 litrų ir 1.2 metro ilgio.

Specialios konstrukcijos galinis bamperis ir dugnas, leidžia lengvai pakrauti įvairaus dydžio krovinį. Lengvai nulenkiama priekinė keleivio sėdynė įgalina vežti ir itin ilgus - net 2,3 metro daiktus. Atversta sėdynė gali būti panaudota kaip patogus staliukas savaitgalio išvykoms gamtoje.

Durelėse yra didelės ir patogios kišenėlės, į kurias galima sudėti daug įvairių smulkmenų, pavyzdžiui, 0,33 litro skardinę limonado.

## Nuorodos
* Ford Fusion apžvalga
Sent Polas

**Sent Polas** arba ***Sent Polis*** () – miestas Jungtinių Amerikos Valstijų šiaurėje, Misisipės kairiajame krante. Tai antras pagal dydį Minesotos miestas ir valstijos sostinė. Sent Polas jungiasi tiltais su Mineapoliu ir sudaro bendrą konurbaciją.

Upių uostas. Mineapolio–Saint Paulo tarptautinis oro uostas. Naftos perdirbimo, elektronikos ir poligrafijos, alaus, chemijos (plastikų) pramonė, kompiuterių, mašinų, elektros įrenginių gamyba.

## Sportas
* Minesotos „Wild“ (ledo ritulys)
* Minesotos „Timberwolves“ (krepšinis)

## Šaltiniai
Utopia

**Utopia** – 2007 metų gruodžio mėnesį režisieriaus Gintaro Varno įkurtas teatras, esantis Vilniuje. Žodis „Utopija“ ( „ne“ + *topos* „vieta“) atspindi  teatro  viziją. Teatras neturi nuolatinės scenos. Pirmasis repertuaro spektaklis buvo „Žvaigždžių kruša“. Statoma klasikinė ir šiuolaikinė dramaturgija.

## Apdovanojimai
* 2008 m. Auksinis scenos kryžius – už geriausią nacionalinę dramaturgiją

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Svetainė
Termosas

**Termosas** arba **[[Diuaro indas]]** – itin aukštos termoizoliacinės varžos indas. Tai stiklinis ar metalinis indas su dvigubomis sidabruotomis sienelėmis, tarp kurių sudarytas vakuumas. Paprastai papdomai apsaugomas įtaisant jį tvirtame metaliniame ar plastikiniame korpuse. Indui uždaryti naudojamas aukštos termoizoliacinės varžos dangtis ar kamštis.

Temperatūra termose žymiai mažiau priklauso nuo aplinkos temperatūros, todėl kinta daug lėčiau, žymiai stabilesnė nei paprastame inde. Termoso termoizoliacinė varža priklauso ir nuo panaudotų  medžiagų kokybės, indo talpos, paviršiaus ploto.

Kaip termosas gali tarnauti ir  metalinis bidonas ar dėžė tarp dvigubų jos sienelių prikemšant gofruoto popieriaus ar aliuminio folijos, uždarant juos dangteliais su dvigubomis sienelėmis.

## Termoso išradimas
Termosą išrado škotų chemikas ir fizikas *James Dewar*. 1885 m. jis eksperimentavo su skystomis dujomis ir bandė išlaikyti jas atšaldytas. Jis sukonstravo indą, kuris jo garbei vadinosi Diuaro indu. 1904 m. Vokietijoje buvo įsteigta kompanija *Thermos GmbH*, kuri pradėjo pardavinėti Diuaro indus. *Termosas* () buvo šio indo prekybinis ženklas, kuris tapo bendriniu Diuaro indo pavadinimu.

## Termoso veikimas
Norint išlaikyti pastovią temperatūrą reikia sustabdyti šilumos perdavimą konvekcija, spinduliavimu ir laidumu. Šilumos perdavimą konvekcija sustabdo tarpelis tarp sienelių. Tam, kad sumažinti šilumos perdavimą spinduliavimu, sienelės yra labai lygios ir veidrodinės, todėl puikiai atspindi šiluminius spindulius. O šilumos perdavimą laidumu sustabdo termoizoliacinės medžiagos, iš išorės dengiančios stiklinį indą.
Kovalentinis ryšys

**Kovalentinis ryšys** – cheminis ryšys, atsirandantis susidarant bendroms elektronų poroms. Kai nė vienas iš atomų nėra linkęs atiduoti savo elektronų kitam, todėl negali susidaryti jonai (paprasčiau – ryšys tarp nemetalų). Tuomet atomai sudaro elektronų poras, bendras abiem atomams. Dėl bendros elektronų poros, atomai lieka susikabinę ir sudaro molekulę.

## Kovalentinio ryšio rūšys:
Kovalentinis ryšys yra skirstomas į kovalentinį polinį ir kovalentinį nepolinį.

Kovalentinis polinis ryšys būdingas junginiams tarp ne vienodą elektroneigiamumą turinčių atomų, jų elektroneigiamumų skirtumas mažesnis už tą, kuris yra joniniuose junginiuose ir nesiekia 1,6. Tai ryšys, būdingas junginiui  iš kelių skirtingų nemetalų atomų. Pavyzdžiui, visiems žinomas junginys H2O. 

Kovalentinis nepolinis ryšys būdingas molekulėms, sudarytoms vienodo elektroneigiamumo atomų. Daugiausia kovalentinių nepolinių molekulių yra sudarytos iš kurio nors vieno cheminio elemento atomų. Pavyzdžiui, molekulė iš dviejų vandenilio atomų (paveikslėlyje).
Karolis IX

**Karolis IX** (, 1550 m. spalio 4 d. Stokholmas – 1611 m. spalio 30 d. Nišiopingas) – 1604–1611 m. Švedijos karalius.

## Biografija

Kilęs iš Vazų dinastijos. Tėvas Gustavas I Vaza, motina Margarita Leijonhufvud, broliai Erikas XIV ir Jonas III Vaza.
## Šeima
Pirmoji žmona Pfalco elektoriaus Liudviko VI duktė Ona Marija (1561–1589 m.). Su ja gimė:
* Margarita Elžbieta (1580–1585 m.)
* Elžbieta Sabina (1582–1585 m.)
* Liudvikas (1583–1583 m.)
* Kotryna (1584–1638 m.), jos vyras Cveibriukeno princas, sūnus Karolis X Gustavas
* Gustavas (1587–1587 m.)
* Marija (1588–1589 m.)

1592 m. vedė Onos Marijos pusseserę Kristiną fon Holštein-Gotorp. Jų vaikai:
* Gustavas II Adolfas (1594–1632 m.)
* Marija Elžbieta (1596–1618 m.), jos vyras Jono III Vazos sūnus Jonas.
* Kristina (1598–1599 m.)
* Karolis Pilypas (1601–1622 m.)

Iki pirmųjų vedybų su Karina Nilsdoter jam gimė Karolis Karlsonas Gilenshilmas (1574–1650 m.), Švedijos maršalas.

## Valdymas

1560 m. pagal tėvo testamentą jam valdyti atiteko Sudermanijos kunigaikštystė ir Vermlandas. 1568 m. kartu su broliu Jonu nuvertė Eriką XIV. Savo valdose vykdė nepriklausomą politiką, kartais priešingą karaliaus Jono III, pagal 1587 m. konstituciją tapusio ir Sudermanijos aukščiausiu siuzerenu, valiai.

1592 m. mirus Jonui III ir Švedijos karaliumi formaliai tapus jo sūnui Abiejų Tautų Respublikos valdovui katalikui Zigmantui Vazai, Karolio įtaka sumenko. 1593 m. jis įsipareigojo ginti liuteronybę. 1594 m. pripažintas regentu. Per konfliktą su valstybės Taryba, kurios dauguma palaikė Zigmantą Vazą, rėmėsi smulkiąja bajorija ir valstiečiais. 1598 m. nugalėjo su kariuomene Švedijoje išsilaipinusį Zigmantą Vazą, privertė jį išduoti valstybės Tarybos vadovus, juos 1610 m. nubaudė mirtimi. 1599 m. Zigmantas Vaza buvo pašalintas iš sosto.

1604 m. Karolis Riksdago luomų paskelbtas karaliumi, 1607 m. karūnuotas. Dėl jo konflikto dėl sosto su sūnėnu Zigmantu Vaza 1600 m. prasidėjo Abiejų Tautų Respublikos – Švedijos karas. Švedai 1605 m. pralaimėjo prie Salaspilio, bet išlaikė Estiją. 1610 m. Karolis IX sudarė sąjungą su Rusijos caru Vasilijumi IV Šuiskiu. 1610 m. jo prašymu pasiuntė kariuomenę į Rusiją, 1611 m. užėmė Didijį Naugardą. Dėl aktyvumo Laplandijoje 1611 m. kilo Kalmaro karas su Danija.

Įkūrė Geteborgą.

## Literatūra
* Rosén, Jerker (1962). i Sten Carlsson: Svensk historia I. Tiden före 1718. Stockholm: Bonnier, sid. 455–487.
* Henriksson, Alf (1963). Svensk historia I, 1996, Stockholm: Bonnier, sid. 329–393. ISBN 91-0-056167-3.
* Sundberg, Ulf (1998). Svenska krig 1521–1814. Stockholm: Hjalmarson & Högberg, sid. 88-145. ISBN 91-89080-14-9.
* Larsson, Lars-Olof (2005). Arvet efter Gustav Vasa. Stockholm: Prisma. ISBN 91-518-4773-6.

## Šaltiniai

## Nuorodos

|-
Jaguaronas

**Jaguaronas** (), **Žaguaraunas** () – upė, tekanti Urugvajaus – Brazilijos siena. Skiria Pietų Rio Grandės valstiją nuo Sero Largo departamento. Prasideda Rio Grandės skyde, teka į pietryčius. Įteka į Mirino lagūną (jungiasi su Atlanto vandenynu). Prie upės įsikūrę Žaguarauno ir Rio Branko miestai.
Rokas (paukštis)

**Rokas** (; , *rukh*) – plėšrus pasakų paukštis, žinomas iš arabų Tūkstančio ir vienos nakties pasakų. Taip pat minimas ir Marko Polo bei Indijos vandenyno pirklių ir keliautojų.

Didesnis už žmogų, paprastai baltas, toks galingas, kad gaudydavo dramblius ir jais misdavo. „Tūkstančio ir vienos nakties“ pasakų herojus Sindbadas prisirišo prie roko kojos ir taip išsigelbėjo iš salos.

Kai kurie tyrinėtojai (pvz., Rudolph Wittkower) teigia, kad rokas atsirado kaip mitų apie hinduizmo mitologinį paukštį Garudą atspindys arabų kultūroje. Pradžioje rokas pasirodė arabų geografiniuose ir istoriniuose kūriniuose, vėliau – arabų pasakose bei jūrininkų legendose.

XIII a. Markas Polas rašė: „Jis panašus į erelį, tačiau tikrai itin didžiulis. Toks didelis, kad jo plunksnos buvo dvylikos žingsnių ilgio ir atitinkamo storio. Jis toks stiprus, kad sugriebęs nagais dramblį pakyla aukštai į orą ir meta jį žemyn, ir šis sutrūksta į gabalus. Tuomet rokas nusileidžia ir sulesa jį.“ Markas Polas pabrėžia, kad rokas nėra grifonas. Vienas iš M. Polo palydovų, Antonijas Pigafeta (*Antonio Pigafetta*), parašė pagražintą kelionės apie pasaulį ataskaitą, kurioje buvo rašoma, kad rokai gyvena Kinijos jūrose.

Tokių aprašymų paveikti dailininkai vėliau piešė, kaip rokas skrenda, naguose nešdamasis dramblį, arba naikina laivus, keršydamas už suardytą kiaušinį (tai pasakojama penktojoje „Jūrininko Sindbado kelionėje“).

## Išnašos
Urugvajaus ryšiai

**Urugvajaus ryšių sistema:**

**[[Telefonas|Telefono]] linijų:** 996.701 (2004)

**Mobiliųjų telefonų skaičius:** 2.050.000 (2006)

**[[Radijas|Radijo]] stotys:** AM 94, FM 115, trumpųjų bangų 14 (septynios neveikiančios) (1998)

**Radijo aparatų:** 1.97 milijonų (1997)

**[[Televizija|Televizijos]] stotys:** 26 (1997)

**Televizorių aparatų:** 782.000 (1997)

**[[Internetas|Interneto]] ryšio tiekėjai:** 5 (1999)

**Internetinis šalies kodas:** UY
Santa Lusija (upė)

**Santa Lusija** () – didžiausia pietinės Urugvajaus dalies upė. Prasideda *[[Cuchilla Grande]]* aukštumose, Lavaljechos departamente. Teka į rytus, žemupyje pasuka į pietus ir įteka į La Platą. Žiotyse yra Tigrės sala. Didžiauai intakai – Santa Lusija Čikas ir San Chosė (dešinieji).

Geriamas vanduo iš čia tiekiamas šalies sostinei Montevidėjui ir kitoms pietuose esančioms vietoms.
Likaonija

**Likaonija** (graikų kalba: Λυκαονία) buvo istorinė – geografinė sritis centrinėje Mažojoje Azijoje, besiribojanti su Frygija ir Kapadokija šiaurėje, Kilikija pietryčiuose ir Pamfilija pietuose.

Likaonija yra daugiau geografinis, nei istorinis regionas, kadangi iš tiesų Likaonijos valstybė niekuomet neegzistavo. Kai kurie šaltiniai jos neišskiria kaip atskiro regiono, tačiau Ksenofonas, Ptolemėjus ir Strabonas apie ją rašo.

## Geografija
Likaonija senovėje buvo įvardijama nederlinga sritis Anatolijos plynaukštėje. Jos aukštis siekia apie 1000 metrų, čia yra gana šaltas klimatas, jaučiamas vandens trūkimas, o šiaurinėje Likaonijoje, prie Tūzo ežero, didelis dirvos druskingumas. Šiuo metu Likaonija beveik netinkama žemdirbystei, nors senovėje kai kurios vietos buvo dirbamos. Likaonija garsėjo gausiomis avių ir asilų bandomis.

Likaonija yra išraižyta keleto kalnų grandinių, yra čia ir slėnių, kurių garsiausias – Konijos slėnis.

## Istorija

### Senovės Likaonija
Dėl savo gamtinių savybių Likaonija buvo retai gyvenama ir nuo II tūkst. pr. m. e. tapo tarpine teritorija tarp klestinčių Kilikijos, Likijos, Kapadokijos, Frygijos karalysčių. Graikai mini čia gyvenusius likaonus, propagavusius laukinį gyvenimo būdą, apie kuriuos beveik nieko nežinoma.

Tačiau tarpinė vieta nulėmė Likaonijos specifiškumą, kadangi tai buvo teritorija, gyvybiškai svarbi tuometinei Mažosios Azijos prekybai. Gana anksti per šias vietoves atsirado prekybiniai keliai, o su jais tinkamose gyventi vietose atsirado ir pirmieji prekybiniai miestai. Svarbiausias kelias ėjo iš Lydijos sostinės Sardų į Kilikiją.

Didžiausias Likaonijos miestas buvo *Ikonijus* (dab. Konija), įsikūręs derlingiausioje regiono vietoje. Į šiaurę nuo jo buvo *Laodikėja Kombusta*, pietuose – *Laranda* (dab. Kermanas). Kiti svarbūs prekybiniai miestai buvo Lystra ir Derbė. Visi šie miestai buvo tautiškai labai mišrūs.

### Politinė priklausomybė
Likaonija politiškai dažniausiai priklausydavo stipriausiai aplinkinei valstybei. II tūkst. pr. m. e. ji priklausė Hetitų valstybei, nuo VIII a. pr. m. e. ją valdė Frygija.
 
VI a. pr. m. e. regioną užėmė Achemenidų imperija, o IV a. pr. m. e. ji atiteko Aleksandrui Makedoniečiui, vėliau – Seleukidų imperijai. III a. pr. m. e. ją kontroliavo Galatija, kuri išnaudojo Likaoniją kaip teritoriją gyvulininkystei.

188 m. pr. m. e. Seleukidų Antiochui Didžiajam pralaimėjus Romos imperijai, ši Likaoniją atidavė Pergamo karalystei. Vėliau per visą laiką šis regionas buvo ne kartą skaldomas ir dalijamas tarp atskirų aplinkinių valstybių (Kapadokijos, Galatijos ir Kilikijos), vėliau – tarp Romos provincijų. Tik 371 m., po imperijos administracinių reformų, buvo suformuota atskira **Likaonijos provincija**. Vėliau Likaonijos pavadinimas nunyko.