open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dalia Juknevičiūtė

**Dalia Juknevičiūtė** (1935 m. kovo 1 d. Kaunas – 1975 m. vasario 25 d. Detroitas, palaidota Čikagoje) – Lietuvos teatro aktorė, režisierė, dailininkė.

## Biografija
Tėvas Romualdas Juknevičius, vyras Algimantas Mackus. Tapybos mokėsi A. Elskaus studijoje Čikagoje. 1957 m. baigė Čikagos meno institutą, stažavo Italijoje, Prancūzijoje, Vokietijoje. Nuo 1958 m. Valeškos studijoje Čikagoje kūrė daugiausia vitražus ir mozaikas. 1965 m. baigė Gudmano teatro studiją Čikagoje; studijuodama vaidino šiame teatre. Lietuvių dramos sambūriuose, literatūros vakaruose režisavo daugiausia lietuvių moderniosios dramaturgijos kūrinius. Skaitė literatūros kūrinius „Margučio radijo“ programos laidoje „Pelkių žiburėlis“, sukūrė iliustracijų A. Mackaus, L. Sutemos poezijos knygoms.

## Vaidmenys
* Doli – Ana Karenina, pagal L. Tolstojų
* Kaimietė – Bertoldas Brechtas. Motušė Kuraž ir jos vaikai
* Motina – Rasiomonas, pagal R. Akutagavą

## Pastatymai
* Kostas Ostrauskas: „Kvartetas“, „Pypkė“ (vaidino Pypkę), „Barzda“ (vaidino Onytę), „Duobkasiai“ (vaidino Jauną Moterį)
* Antanas Škėma: „Šventoji Inga“ (vaidino lngą), „Ataraxia“ (vaidino Ponią), „Živilė“.

## Šaltiniai
Arvydas Juodis

**Arvydas Juodis** (g. 1945 m. balandžio 4 d. Panevėžyje) – Lietuvos statybos inžinierius, socialinių mokslų daktaras.

## Biografija
1969 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1976 m. ekonomikos mokslų kandidatas.

1969–1972 m. dirbo Kaimo statybos organizavimo ir technologijos treste, 1972–1978 m. Lietuvos architektūros ir statybos mokslinio tyrimo institute. Nuo 1978 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1993–1999 m. Statybos, 1999–2005 m. Statybos technologijų katedros vedėjas, nuo 2003 m. profesorius. Nuo 2002 m. dar ir Techninės priežiūros tarnybos „Problematika“ viršininkas.

## Mokslinė veikla
Svarbiausios mokslinių tyrimų sritys – statybos tarptautinis konkurencingumas, statybos procesų sistemotyra, valdymo sprendimų optimizavimo teorijos taikymas.

## Bibliografija
* Statyba Europoje: rinka, valdymas, plėtra , 2001 m.
* Statybos teisė ir draudimas, su A. Duobikiene, 2002 m.
* Statybos procesų matematinis modeliavimas ir optimizavimas, 2005 m.

## Šaltiniai
Enrikas Kačinskas

**Enrikas Kačinskas** (g. 1948 m. birželio 9 d. Laboje, Smilgių valsčius) – Lietuvos teatro aktorius.

## Biografija
Dar besimokydamas Naujamiesčio vidurinėje mokykloje, susidomėjo teatru. Nuo 1965 m. lankė Panevėžio dramos teatro vaidybos studiją (vadovas Juozas Miltinis), 1967 m. baigė Panevėžio vidurinę vakarinę mokyklą, 1967-2008 m. Panevėžio dramos teatro (nuo 1995 m. Panevėžio J. Miltinio dramos teatras) aktorius. Sukūrė daugiau kaip 130 vaidmenų.

## Vaidmenys
* Virvalas – Antanas Vienuolis. Prieblandoje, 1969 m.
* Korbačio – Benas Džonsonas. Volponė, 1971 m.
* Tesmanas – Henrikas Ibsenas Heda Gabler, 1972 m.
* Kankalis – Kazys Saja. Devynbėdžiai, 1974 m.
* Pijus – Juozas Grušas. Pijus nebuvo protingas, 1974 m.
* Vėžinė – Eženas Labišas. Šiaudinė skrybėlaitė, 1975 m.
* Pifas – M. Astrachan, J. Žukovskaja. Pifo nuotykiai, 1982 m.
* Domantas – Julius Dautartas. Senojo gluosnio pasakojimai, 1997 m.
* Luką – Maksimas Gorkis. Dugne, 2004 m.
* Žerontas – Moljeras. Skapeno išdaigos, 2004 m.

## Šaltiniai
Elvyra Kairiūkštytė

**Elvyra Kairiūkštytė** (1950 m. lapkričio 15 d. Vilniuje – 2006 m. balandžio 23 d. ten pat) – Lietuvos grafikė.

## Biografija
Užaugusi našlaičių namuose, 1970 m. įstojo į Kauno Stepo Žuko dailės technikumą. 1971–1977 m. studijavo grafiką Lietuvos dailės institute Vilniuje.

Kūrė estampus, daugiausia linoraižinio technika; vertingiausių kūrinių sukūrė iškiliaspaude. Kūryboje vyrauja portretai (dail. E. Saladžiaus, „Autoportretas“, abu 1983 m.), t. p. figūrinės kompozicijos („Trys moterys“ 1985 m., „Figūros“ 1986 m.), peizažai („Kelias“, „Peizažas su laivu“, abu 1986 m.). Kūriniai pasižymi ekspresyvumu, savita technika, originalia metafora, būdinga didelio formato piešinys, dažniausiai spalvotas arba tušu ant popieriaus.

Nuo 1979 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje (Maskvoje, Kanadoje, Švedijoje, Vengrijoje, Norvegijoje), individualios parodos surengtos Vilniuje 1988 m., Osle 1990 m. Jos kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus.

Palaidota Kairėnų kapinėse.

## Šaltiniai
Artūras Kaklauskas

**Artūras Kaklauskas** (g. 1961 m. sausio 2 d. Kaune) – Lietuvos statybos inžinierius, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
Brolis Gintaris Kaklauskas. 1984 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. 1999 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Nuo 1990 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (1991–1996 m. – Vilniaus technikos universitetas, nuo 1996 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas, 1996–2001 m. Statybos technologijos ir vadybos, nuo 2001 m. Statybos ekonomikos ir nekilnojamojo turto vadybos katedros vedėjas, nuo 2000 m. profesorius. Nuo 2005 m. dar ir Internetinių ir intelektualiųjų technologijų instituto direktoriaus pavaduotojas.

## Mokslinė veikla
Svarbiausios veiklos sritys: elektroninio miesto koncepcijos kūrimas, internetinės sprendimų paramos sistemos, internetinis (nuotolinis) mokymas, žinių visuomenė, žinių sistemos ir jų valdymas, komandinis darbas, elektroninis verslas, nekilnojamojo turto vertinimas ir jo valdymas, subalansuota plėtra.

## Bibliografija
* Konstrukcijų projektų daugiakriteris vertinimas, su E. Zavadsku ir F. Peldschusu, 1994 m., anglų k.
* Ekspertinės konstravimo sistemos. Tendencijos, galimybės ir taikymas, su kitais, 1995 m., anglų k.
* Projektų sistemotechninė analizė, su E. Zavadsku, 1996 m.
* Sprendimų paramos sistemos statyboje, su E. Zavadsku ir L. Simanausku, 1998 m.
* Intemetinė sprendimų parama, su E. Zavadsku, 2002 m.

## Įvertinimas
* 2004 m. Lietuvos mokslo premija, su E. Zavadsku

## Šaltiniai
Klausučių piliakalnis

**Klausučių piliakalnis (Velnio Pilis)** - piliakalnis Biržų rajone, Širvėnos seniūnijoje, netoli Klausučių kaimo.
Papėdėje piliakalnis apjuostas 7–8 m pločio, 1 m gylio grioviu. Šlaitai statūs, 5 m aukščio, kai kur apardyti apkasų.

Piliakalnis įrengtas atskiros raistų juosiamos kalvos V gale. Aikštelė ovali, pailga PR–ŠV kryptimi, 30x20 m dydžio. Šlaitai nuolaidūs, 3–4 m aukščio. Piliakalnis buvo ariamas, dabar dirvonuoja, ŠR šlaitas apaugęs alksniais.

Piliakalnis datuojamas I tūkst. pradžia. 

Pasiekiamas iš Biržų–Vabalninko plento prieš geležinkelio pervažą pasukus į dešinę
(PV), 650 m link Klausučių kapinių (paskutinius 200 m važiuoti lauko keliuku nuo
stataus kelio posūkio į Š, yra 50 m į dešinę (ŠV) nuo kapinių, už medžiais apaugusios
šlapios pievos su keliuko žymėmis). 

## Nuorodos
* http://www.piliakalniai.lt/piliakalnis.php?piliakalnis_id=59
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Gintaris Kaklauskas

**Gintaris Kaklauskas** (g. 1959 m. balandžio 20 d. Kaune) – Lietuvos statybos inžinierius, habilituotas technologijos mokslų daktaras, profesorius.

## Biografija
Brolis Artūras Kaklauskas. 1982 baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. 2000 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Nuo 1982 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (1991–1996 m. – Vilniaus technikos universitetas, nuo 1996 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas,, nuo 2001 m. Tiltų ir specialiųjų statinių katedros vedėjas, nuo 2000 m. profesorius. 1992 m. stažavo Alborgo universitete (Danija), 1996 m. – Ilinojaus universitete Urbanoje (kviestinis profesorius), 2002–2003 m. – Danijos technikos universiteto vyr. mokslo darbuotojas, stažavosi tiltų statybos bendrovėje „COWI“

## Mokslinė veikla
Mokslinių darbų svarbiausia sritis – gelžbetonio konstrukcijų mechanika, fizikos modeliai ir skaitinis modeliavimas. Taikydamas naują gelžbetonio ir kompozicinių konstrukcijų fizikinių modelių metodą sukūrė gelžbetonio konstrukcijų deformacijų fizikos modelį ir jų skaičiavimo metodų. Tarptautinės betono federacijos (*Fédération internationale du béton*, FIB) pleišėtumo ir standumo darbo grupės narys. Išradimo autorius.

## Bibliografija
* Integralinis išlinkio struktūrinis modelis konstrukcijų deformacijoms nustatyti, monografija, 2001 m., anglų k.

## Šaltiniai
Volodymyras Lytvynas

**Volodymyras Mychailovyčius Lytvynas** (; 1956 m. balandžio 28 d. Žytomyro srityje, Slaboda-Romanivska kaime) – Ukrainos politikas. 2002-2006 ir 2008-2012 m. Aukščiausiosios Tarybos pirmininkas.

## Nuorodos
* Biografija .

|-
Ramunė Kalėdienė

**Ramunė Kalėdienė** (g. 1963 m. balandžio 23 d. Kaune) – Lietuvos visuomenės sveikatos specialistė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

## Biografija
1987 m. baigė Kauno medicinos institutą. 2000 m. habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

Nuo 1992 m. Kauno medicinos akademijos (nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) dėstytoja, nuo 2001 m. Socialinės medicinos katedros vedėja, nuo 2002 m. dar ir Visuomenės sveikatos fakulteto dekanė, nuo 2000 m. profesorė. Paskelbė apie 230 mokslinių straipsnių.

## Bibliografija
* Šiuolaikinio visuomenės sveikatos mokslo teorija ir praktika vadovėlis, su kitais, 1999 m.
* Teoriniai Lietuvos gyventojų vidutinės būsimojo gyvenimo trukmės skirtumai, monografija, su kitais, 2000 m.
* Visuomenės sveikatos mokslas ir studijos: atsakas į laikmečio iššūkius, monografija, su kitais, 2004 m.

## Šaltiniai
Bronius Kalinauskas

**Bronius Kalinauskas** (1908 m. liepos 4 d. Mergutrakis, Punsko valsčius – 2001 m. birželio 21 d. Vilnius) – Lietuvos kalbininkas, humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
1930–1935 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo humanitarinius mokslus (baigė 1938 m.). 1963 m. filologijos mokslų kandidatas.

Mokytojavo Kybartų, Raseinių, Rokiškio gimnazijose, Telšių mokytojų seminarijoje, 1945–1946 m. jos direktorius. 1947–1950 m. dirbo Klaipėdos mokytojų institute, 1952–1953 m. Lietuvių kalbos ir literatūros institute Vilniuje. 1953–1985 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas, 1954–1958 m. lietuvių kalbos ir literatūros fakulteto dekanas, 1966–1972 m. lietuvių kalbos katedros vedėjas; nuo 1966 m. docentas.

## Mokslinė veikla
Skaitė sintaksės, kalbotyros įvado, akcentologijos, latvių k., frazeologijos kursus. Pirmasis lietuvių kalbotyroje aprašė lietuvių šnekamosios kalbos frazeologizmų semantinę ir gramatinę sandarą, pateikė jų klasifikaciją. Apibrėžė žodžių junginį kaip sintaksės objektą, domėjosi naujausiomis sintaksės teorijomis. Prisidėjo prie Lietuvių kalbos žodyno rengimo. Paskelbė mokslinių straipsnių frazeologijos, lietuvių k. sintaksės, kalbos kultūros klausimais.

## Bibliografija
* Lietuvių kalbos žodžių junginių sintaksė, 1972 m.
* Lietuvių liaudies šnekamosios kalbos frazeologija, 1974 m.
* Sintaksės teorijos ir sakinio problemos dabartiniame lingvistikos raidos etape, 1980 m.

## Šaltiniai
Juozas Kaminskas (1898)

**Juozas Kaminskas** (1898 m. sausio 21 d. Panevėžys – 1957 m. kovo 10 d. Čikaga) – Lietuvos tapytojas.

## Biografija
1919–1920 m. Lietuvos kariuomenės savanoris, nepriklausomybės kovų dalyvis. 1922–1923 m. lankė J. Zikaro dailės studiją Panevėžyje. 1924 m. laimėjo 50 centų monetos, vėliau pašto ženklų, Žemės banko čekių, žurnalų viršelių konkursus. 1924–1925 m. studijavo Romos karališkojoje aukštojoje architektūros, 1925–1926 m. Anžero dailiųjų amatų mokykloje. 1944 m. pasitraukė į Vakarus. 1945–1949 m. mokytojavo Hanau stovyklos lietuvių gimnazijoje, vadovavo dailės studijai. 1956 m. išvyko į JAV.

## Kūryba
Kūryba realistinė, su „art deco“ bruožais, vyrauja peizažai ir etnografinės tematikos kompozicijos (Upelis 1933 m., „Audra“ 1939 m., „Hanau kareivinės“ 1946 m., „Tautodailė“ 1948 m., „Kaimo kapeliai“ 1952 m.). Parodose dalyvavo nuo 1926 m. Individualios parodos: Hanau (1945 m., 1946 m.), Šveinfurtas (1948 m.), Hiutenfeldas (1954 m.). 1958 m. Čikagoje surengta J. Kaminsko (pomirtinė) ir J. Šlapelio paroda.

## Šaltiniai
Šereitlaukio II piliakalnis

**Šereitlaukio II piliakalnis** (dar vadinamas ***Milžinkapiu***) – piliakalnis Pagėgių savivaldybės teritorijoje, netoli Šereitlaukio kaimo, 1,1 km į šiaurę nuo Šereitlaukio pirmojo piliakalnio. Pasiekiamas keliu Vilkyškiai – Šereiklaukis už buvusio Šereiklaukio dvaro pasukus į dešinę pietvakarių kryptimi lauko keliuku ir pavažiavus 300 m, yra 100 m į dešinę šiaurės vakaruose.

## Piliakalnis

Piliakalnio aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 40x34 m ploto, 1 m aukščio iškiliu viduriu. Piliakalnis dirvonuoja, pakraštys apsodintas klevais.

Piliakalnis žvalgytas 1963 m., datuojamas I tūkstantmečiu – XIII a. Anksčiau manyta, kad tai ne piliakalnis, o buvusi dvarininkų pasilinksminimų vieta. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.: 612. Paminklo teritorijos plotas 16000 m².

## Šaltiniai

* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.44

## Nuorodos
* Šereitlaukio II piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Ukrainos prezidentas

**Ukrainos prezidentas** – pagal šalies Konstitucijos V skyrių Ukrainos valstybės vadovas.

## Konstitucija apie Prezidentą

Pagal V Konstitucijos skyrių Ukrainos Prezidentas – valstybės nepriklausomybės ir vientisumo garantas. Turi teisę sustabdyti valdžios organų įsakymus, vetuoti parlamento įsakymus. Prezidentu gali tapti:
* asmuo sulaukęs 35 metų;
* asmuo turintis balsavimo teisę;
* moką valstybinę kalbą;
* gyvena Ukrainoje pastaruosius 10 metų.

Kadencija – 5 metai.

Ukrainos Prezidentas yra aukščiausias ginkluotojų pajėgų vadas.

## Prezidentai

## Taip pat skaitykite
* Sąrašas:Ukrainos vadovai

## Nuorodos
* Oficialus Ukrainos Prezidento tinklalapis ukr., rus. ir angl. k.
Krivūlė (laikraštis)

**„Krivūlė“** – mėnesinis „Valstybės krašto laikraštis“, leistas 1988 m. spalio mėn. – 1989 m. rugpjūčio 23 d. Šiauliuose.

## Istorija
Lietuvos sąjūdžio Šiaulių tarybos leidinys, ėjęs vieną-dukart per mėnesį. Tiražas 1988 m. 10 000 egz., nuo 1989 m. birželio 1 d. Nr. 9 – 8000 egz., specialus rugpjūčio 13 d. Nr. 14 – 5000, Nr. 15 (18) – 10 000 egz. Išėjo 18 numerių. Pusės spaudos lanko Nr. 1-3 spausdintas Vilniuje, nuo 1989 m. vasario 1 d. dviejų spaudos lankų – spaustuvėje „Titnagas“. Nr. 14 spausdino SIA „Techninis centras“ Vilniuje.

Vietoje „Krivūlės“ 1989–1990 m. ėjo savaitraštis „Savaitės krivūlė“.

## Redaktoriai
* 1988 m. Virgilijus Kačinskas
* 1989 m. Vladas Mikalauskas
* 1988–1989 m. su pertraukomis Irena Vasinauskaitė

## Šaltiniai

## Galerija

Vaizdas:Krivūlė1988 10 15.jpg|1988 m. spalis
Vaizdas:Krivūlė1988 11 05.jpg|1988 m. lapkritis
Vaizdas:1988 12 26Krivūlė3.jpg|1988 m. gruodis
Vaizdas:Krivūlė1989 02 01.jpg|1989 m. vasaris
Vaizdas:Krivūlė1991 08 13.jpg|1991 m. rugpjūtis
Dobilas (laikraštis)

**Dobilas** – Panevėžio rajono „Paistrio“ kolūkio laikraštis, leistas 1990–1991 m. Gegužinėje.

Redaktorius Vytautas Stašelis. Išėjo 16 numerių. Tiražas 400 egz. 

## Šaltiniai
Bakonis

**Bakonis** () – kalvynas centrinėje Vengrijoje, į šiaurę nuo Balatono ežero. 60-70 km ilgio ir 30-40 km pločio, sudarytas iš kalkakmenio, dolomitų ir kreidos su dideliais bazalto intarpais. Aukščiausia viršūnė - Köröshegy (700 m). Kalvos apaugusios lapuočių miškais (ąžuolai, bukai), dirvos derlingos. Iš čia išteka Bakonio upė, dešinysis Dunojaus intakas (72 km).
Bakteriologija

**Bakteriologija** – mokslas, tiriantis bakterijas, jų morfologiją, savybes ir funkcionavimą.

Bakteriologijos mokslo pradžia yra glaudžiai susijusi su mikroskopo išradimu bei tobulinimu. Antonie van Leeuwenhoek, pagaminęs lęšių sistemą, kuri leido padidinti stebimus objektus iki 270 kartų, 1675 m. vandenyje, rūgstančiame skystyje, seilėse ir kituose žmogaus organizmo išskiriamuose skysčiuose stebėjo mažiausius savarankiškus gyvus organizmus, įskaitant ir bakterijas.
Mars Exploration Rover

**Mars Exploration Rover** – NASA misija Marsui tyrinėti. Jai priklauso nepilotuojami kosminiai zondai Spirit ir Opportunity. Marsomobilis Spirit Marse nusileido 2004 m. sausio 4 d., tai yra, 3 savaitėm anksčiau nei jo „dvynys“ Opportunity. Opportunity ant Marso nusileido planuotoje vietoje (t. y. Meridiano lygumoje) 2004 m. sausio 25 d. Ši misija prasidėjo 2003 m. išsiunčiant šiuos du zondus tirti Marso paviršių ir geologiją. Misija vyksta iki dabar.
Branduolių magnetinis rezonansas

**Branduolių magnetinis rezonansas** (**BMR**) – fizikinis reiškinys, pagrįstas faktu, kad kai kurie branduoliai turi nenulinį sukinį, kuris gali įgyti skirtingas projekcijas į magnetinio lauko kryptį, taip keisdamas sistemos energiją.

BMR reiškiniu pagrįsti įrenginiai plačiai taikomi cheminės analizės ir tomografijos srityse.
John Maynard Smith

**John Maynard Smith** (1920 m. sausio 6 d. – 2004 m. balandžio 19 d.) – britų biologas, dirbęs genetikos ir evoliucijos teorijos srityse. Mokslininko žymiausi pasiekimai yra žaidimų teorijos pritaikymas evoliucijai, darbai lyčių evoliucijos srityje.

Prieš biologijos studijas John Maynard Smith jau turėjo orlaivių inžinieriaus specialybę ir praktikos šioje srityje.

## Šaltiniai
Julija Kiršienė

**Julija Kiršienė** (g. 1974 m. rugsėjo 2 d. Charkove) – teisininkė, teisėtyrininkė civilistė, Mykolo Romerio universiteto (MRU) ir Vytauto Didžiojo universiteto (VDU) Teisės fakultetų profesorė, VDU Teisės fakulteto dekanė, buvusi notarė ir advokatė.

## Biografija
Nuo 1992 m. iki 1996 m. VDU Ekonomikos ir vadybos fakultete baigė ekonomikos bakalauro, nuo 1996 m. iki 1999 m. – VDU Teisės institute – komercinės teisės magistro, 2003 metais MRU Teisės fakultete – teisės doktorantūros studijas. 2003 m. balandžio 14 d. LTU apgynė socialinių mokslų teisės krypties daktaro disertaciją iš civilinės teisės srities tema „Finansinio turto problema nuosavybės teisės doktrinoje ir teisinėje praktikoje“.

Nuo 1996 iki 2000 m. „Senukų prekybos centras” tiekimo ir marketingo vadybininkė, komercijos direktoriaus pavaduotoja. Nuo 2000 iki 2006 metų advokatė. Nuo 2005 m. MRU docentė, nuo 2006 m. iki 2010 m. notarė, nuo 2008 m. VDU Teisės fakulteto direktoriaus pavaduotoja mokslo reikalams, civilinės teisės (Bendroji bei specialioji dalys) dėstytoja I ir II kurso VDU TF studentams. Nuo 2008 m. rugsėjo 1 d. – VDU Teisės f. dekanė. Nuo 2010 m. rugsėjo mėn. VDU profesorė.

Ištekėjusi.

Moka anglų, rusų, ispanų bei vokiečių kalbas.

## Darbai
* Julija Kiršienė, Vytautas Pakalniškis, Ramutė Ruškytė, Pranciškus Vitkevičius, etl. al. Civilinė teisė. 2007, Vilnius;
* Julija Kiršienė, Vytautas Pakalniškis, Ramutė Ruškytė, Pranciškus Vitkevičius. Civilinė teisė, Bendroji dalis, I tomas, 2004, Vilnius;
* Julija Kiršienė, Leonas Virginijus Papirtis, Egidijus Baranauskas, Inga Karulaitytė – Kvainauskienė, Daina Petrauskienė. Civilinė teisė, Bendroji dalis, II tomas, 2005, Vilnius.

## Šaltiniai
Larmoro precesija

::Panašias reikšmes žr. čia
**Larmoro precesija** (pavadinta pagal J. Larmorą) – branduolio, atomo ar elektrono magnetinio momento precesija apie išorinio magnetinio lauko kryptį. Larmoro precesija yra glaudžiai susijusi su branduolių magnetinio rezonanso reiškinio teoriniu aprašymu.

## Aiškinimas

### Klasikinis aiškinimas

Klasikiniu požiūriu šį reiškinį galima paaiškinti remiantis vaikiško vilkelio precesijos pavyzdžiu. Tokiu atveju kalbama apie jėgos momentą, atsirandantį dėl nagrinėjamo objekto ir magnetinio lauko sąveikos: \vec{M} = \vec{\mu}\times\vec{B}.

### Kvantinės mechanikos požiūris

Kvantinės mechanikos požiūriu, magnetinio lauko, nukreipto *z* ašies kryptimi, hamiltonianas \hat \mathcal{H} yra proporcingas sukinio projekcijos į magnetinio lauko kryptį operatoriui \hat I_z: \hat \mathcal{H} = \omega \hat I_z. Proporcingumo koeficientas \ \omega vadinamas **Larmoro dažniu**.

Savo ruožtu, posūkio apie \ z ašį kampu \ \phi operatorius yra \hat R_z(\phi)=\exp(-i\phi\hat I_z).

Matome, kad Šredingerio lygtes natūraliojoje vienetų sistemoje (kai \hbar = 1)

: {d \over dt}\vert \phi \rangle = -i\hat \mathcal{H} \vert \phi \rangle  

sprendinys:
: \vert \phi \rangle (t) = \hat R_z(\omega \cdot t) \vert \phi \rangle (0).

Galime interpretuoti, kad pradinė būsena \vert \phi \rangle (0) Larmoro precesijos metu yra sukama dažniu \ \omega apie magnetinio lauko kryptį.

## Taip pat skaitykite
* Šredingerio lygtis
* Operatoriai kvantinėje mechanikoje
** Hamiltonianas

## Šaltiniai
* Levitt, M. H. Spin Dynamics: Basics of Nuclear Magnetic Resonance. 1st ed. Chichester: John Wiley & Sons, 2001. 686 p. ISBN 0-471-48922-0.
Tomas Berkmanas

**Tomas Berkmanas** (g. 1976 m. Kaune) – teisės filosofas, teisėtyrininkas, VDU profesorius.

## Išsilavinimas, veikla
1994 m. Tomas Berkmanas baigė Klaipėdos K. Donelaičio vidurinę mokyklą, įstojo į VDU Humanitarinių mokslų fakultetą, pradėjo studijuoti ir baigė filosofijos bakalauro (1998 m.), nuo 1998 iki 2001 m. – VDU TI teisės magistro studijas, nuo 2001 iki 2005 m. – VDU HMF filosofijos doktorantūrą, apgynė humanitarinių mokslų srities (filosofijos krypties) daktaro disertaciją „Teismo sprendimo legalumas ir kalbos ribos (postmodernistinis požiūris)“ (2005 m. gruodžio 13 d.), humanitarinių mokslų srities filosofijos krypties daktaras. Nuo 2006 m. docentas.

Nuo 2006 m. VDU Teisės instituto (dabar – VDU Teisės fakultetas) lektorius. Taip pat VDU Politologijos, Regionistikos katedrų dėstytojas, VDU ir Florida Coastal School of Law (JAV) bendrai leidžiamo tarptautinio mokslinio žurnalo *[[International Journal of Baltic Law]]* vyriausiasis redaktorius (nuo 2007 m.), VDU Teisės fakulteto Privatinės teisės katedros vedėjas (2008-2011 m.). Nuo 2011 m. VDU Teisės fakulteto prodekanas.

VDU dėsto kursus kaip Teisės teorija, Teisės diskursas, Viešoji teisė, Aktualioji politinė ir socialinė filosofija. Mokslinių interesų kryptys – Teisės filosofija, Šiuolaikinė politinė filosofija.

## Darbai
* Berkmanas T. Ar lingvistinis neapibrėžtumas užkerta kelią teisės viešpatavimo (*[[rule of law]]*) įsigalėjimui? // International Journal of Baltic Law (Jacksonville, USA). No. 1, Vol. 1 (2002). P. 26-56.
* Berkmanas T. Teismo aktyvumo kuriant ir aiškinant teisę plėtros tendencija, motyvai ir problemos // Teisės problemos. Nr. 2 (44) (2004). P. 30-47.

## Pranešimai
* „Giorgio Agambeno išimtinės padėties teorija: apie grynąją teisę ir jos grynąjį užribį“. Mokslinė konferencija: „Ribų problema šiuolaikinėje filosofijoje“. Rengėjas – Kultūros, filosofijos ir meno fakultetas. Vilnius, 2005.
* „Teisės samprata G. Agambeno išimtinės padėties teorijoje: tarp aporiškumo ir grynumo“. Mokslinė konferencija „Teisinis diskursas: filosofiniai, loginiai ir lingvistiniai aspektai“. MRU. Vilnius, 2005.

## Šaltiniai
* VDU tinklalapio informacija CV (PDF)
Jarmolynciai

**Jarmolynciai** () – miesto tipo gyvenvietė Ukrainoje, Chmelnyckio srityje. Rajono administracinis centras.

Įkurtas 1400 m., Magdeburgo teisė nuo 1455-ųjų metų, miesto tipo gyvenvietės statusas nuo 1938-ųjų m. Geležinkelio mazgas, išvystyta maisto pramonė yra plytų gamykla. Krašto muziejus.
Senoji Syniava

**Senoji Syniava** () – miesto tipo gyvenvietė Ukrainoje, Chmelnyckio srityje. Rajono administracinis centras.

Įkurtas XVI a. pradžioje, Magdeburgo teisė nuo 1543 -ųjų metų, miesto tipo gyvenvietės statusas nuo 1956-ųjų m. Yra cukraus gamykla.
Saulius Arlauskas

**Saulius Arlauskas** (g. 1952 m. sausio 17 d. Klaipėdoje) – Lietuvos teisės filosofas, pedagogas, MRU profesorius.

1970 m. Saulius Arlauskas baigė Klaipėdos 12-ąją vidurinę mokyklą, fiziką Vilniaus universiteto Fizikos fakultete, fiziko kvalifikaciją (1975 m.). Aukštojoje mokykloje dirba nuo 1981 m. Baigė aspirantūrą VU Filosofijos istorijos ir logikos katedroje (1982 m. gruodžio mėn. – 1985 m. gruodžio mėn.), apgynė filosofijos mokslų daktaro disertaciją tema “Valios ir juslumo vienybės problema J. G. Fichtės filosofijoje” (1986 m.), įgijo filosofo kvalifikaciją. VISI Filosofijos katedros dėstytojas (1981–1982 m.), VU Filosofijos istorijos ir logikos katedros aspirantas (1982–1985 m.), VISI Filosofijos katedros dėstytojas, vyr. dėstytojas (1985–1991 m.)

Nuo 1991 m. Lietuvos policijos akademijos, Lietuvos teisės akademijos, Lietuvos teisės universiteto, MRU Filosofijos katedros vyr. asistentas, docentas; MRU TF Teisės filosofijos katedros docentas, profesorius (nuo 2008 m. birželio mėn.).

Saulius Arlauskas vedęs; žmona Violeta, dukros Ugnė (g. 1977 m.) ir Agilė (g. 1984 m.)

## Nuorodos
* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai
* Biografiniai duomenys LRS tinkalapyje  2000 m.
* VRK
* MRU tinklalapis (Word)
* MRU TF Teisės filosofijos katedros puslapis
Chmelnyckio srities vėliava

**Chmelnyckio srities vėliava** – vienas iš Chmelnyckio srities simbolių. Stačiakampė, padalinta per pusę į raudoną ir mėlyną foną, jame – srities herbas (Saulė – tradicinis Podolės simbolis, apačioje raidė Х – pirmoji srities pavadinime).

Srities Taryboje patvirtinta 2002 m. kovo 21 d.

Mėlyna spalva ir saulė simbolizuoja Podolę, raudona spalva – Voluinę, o grūdų varpos – regiono žemės ūkį.

## Taip pat skaitykite
* Chmelnyckio srities herbas

## Šaltiniai
Taupomoji sąskaita

**Taupomoji sąskaita** – patogi investavimo priemonė skirta taupymui. Už kliento įneštą pinigų sumą bankas moka palūkanas. Svarbu atsižvelgti į palūkanų dydį – taupymas tokiu būdu apsimoka, jei gaunamos metinė palūkanų norma procentais yra didesnės nei tuo metu šalyje esanti infliacija. Paprastai bankuose išskiriamos taupomosios ir einamosios sąskaitos.

## Taupomoji sąskaitos ir indėlio palyginimas
Taupomoji sąskaita skiriasi nuo įprastinio terminuoto indėlio, nes banko ar kredito unijos klientai gali patys nuspręsti, kiek pinigų ir kokį laiko tarpą taupyti, kada papildyti sąskaitą ar pasinaudoti savo santaupomis. Taupomąją sąskaitą, skirtingai nei indėlį, galima papildyti kada tik klientas pageidauja. Palūkanos tuomet kitą sutartą periodą (mėnesį, savaitę) skaičiuojamas nuo naujosios sumos. Uždarant taupomąją sąskaitą, klientui sumokamos visos iki uždarymo dienos sukauptos palūkanos kartu su įnešta į sąskaitą suma. Visgi, taupomosios sąskaitos palūkanų dydis niekada neprilygs terminuoto indėlio palūkanų dydžiui, nes bankai pastarosiomis lėšomis (terminuotais indėliais) gali disponuoti daug paprasčiau ir plačiau, nebijodami, kad apyvartinės lėšos bus atsiimtos indėlininko.

## Taupomosios sąskaitos su kortele
Kai kurie Lietuvos bankai siūlo ir naują paslaugą – taupomąją sąskaitą su mokėjimo kortele. Naudotis sukauptomis lėšomis banko klientai gali bet kuriuo metu – taupymo sąskaitos kortele mokėdami už pirkinius parduotuvėse, atlikdami operacijas internetu, naudodamiesi bankų bankomatais. Skirtingai nei už paprastose kortelėse esančius pinigus, už taupomosios sąskaitos kortelės pinigų kiekį mokamos palūkanos.
Chmelnyckio srities herbas

**Chmelnyckio srities herbas** – viena iš Chmelnyckio srities simbolių. Skydas padalintas per pusę į raudoną ir mėlyną foną, jame - Saulė - tradicinis Podolės simbolis, apačioje raidė Х - pirmoji srities pavadinime.

## Nuorodos
Herbo aprašymas 

## Taip pat skaitykite
* Chmelnyckio srities vėliava
Stasys Paliulis

**Stasys Paliulis** (1902 m. gegužės 7 d. Savučiai, Vabalninko valsčius – 1996 m. sausio 19 d. Vilniuje) – Lietuvos pedagogas, žymus tautosakos rinkėjas, sutartinių bei instrumentinės muzikos tyrinėtojas ir propaguotojas. Jo dėka Lietuvoje tapo populiarūs skudučiai.

## Biografija
Pusbrolis – lietuvių etnomuzikologijos pradininkas, tautosakininkas, visuomenės veikėjas kunigas Adolfas Sabaliauskas-Žalia Rūta. Mokėsi Vabalninko pradžios mokykloje, 1917–1920 m. Biržų gimnazijoje, vėliau – Panevėžio gimnazijoje. 1923–1925 m. studijavo Vytauto Didžiojo universitete Kaune lietuvių kalbą ir literatūrą, rusų literatūrą bei pedagogiką, taip pat mokėsi Kauno muzikos mokykloje. Dėl lėšų stokos studijas nutraukė.

1925–1927 m. Biržų gimnazijoje dėstė lietuvių kalbą, su mokiniais rinko tautosaką, suorganizavo skudutininkų „kapelijas“, koncertavo mokinių vakarėliuose, aktyviai dalyvavo mokytojų profesinės sąjungos veikloje. 1927–1929 m. mokytojavo Raseinių gimnazijoje, suorganizavo mokinių skudutininkų kapeliją. Susitaupęs pinigų 1929–1930 m. vėl studijavo Vytauto Didžiojo universitete, 1930–1931 m. Lietuvos kariuomenėje tarnaudamas pionierių ir ryšių batalionuose kariūnu aspirantu suorganizavo kariūnų skudučių ir ragų ansamblius. 1931–1932 m. VDU juridinio fakulteto studentas. Diplominis darbas „Mūsų giesmės sutartinės“ rašytas mokytojaujant Vilkijos progimnazijoje. 1933–1937 m. Kauno „Aušros“ gimnazijos mokytojas, 1937–1940 m. Vilkaviškio, Zarasų gimnazijų direktorius. Vokiečių okupacijos metais Jurbarko gimnazijos ir Pandėlio progimnazijos mokytojas.

Po Antrojo pasaulinio karo paskirtas Rokiškio gimnazijos direktoriumi, vėliau – Mokyklų valdybos viršininkas Vilniuje. Nuo 1946 m. Vilniaus universitete dėstė lietuvių kalbos ir literatūros metodiką bei vadovavo studentų mokyklinei praktikai. Vilniaus Pedagoginiame institute dėstė rusų literatūrą, vėliau katedros vedėjas, Rusų kalbos fakulteto dekanas, nuo 1949 m. docentas. 1964 m. apgynė istorijos mokslų kandidato disertaciją. Daug straipsnių išspausdinta 2 tomų knygose „Aš išdainavau visas daineles“.

Po tautosakininko mirties dalį rankraštinio palikimo Biržų muziejui padovanojo našlė Irena Paliulienė ir sūnus Gražvydas Paliulis. 2002 m. minint Stasio Paliulio 100-ąsias gimimo metines, šeimos lėšomis išleista knyga „Sutartinių ir skudučių keliais. Stasys Paliulis. Tautosakininko gyvenimas ir darbai“.

## Bibliografija
* Lietuvių liaudies instrumentinė muzika. Pučiamieji instrumentai. Vilnius, Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1959 m.

## Šaltiniai
Podolės aukštuma

**Podolės aukštuma** () – pietvakarinė Rytų Europos lygumos dalis, besidriekianti vakarų Ukrainoje. Ištįsusi iš šiaurės vakarų į pietryčius. Vyraujantis aukštis nuo 320–380 m šiaurės vakaruose iki 130–220 m pietryčiuose. Aukščiausia vieta – Kamulos k. (471 m). Išplitęs karsto reiškinys, yra požeminių urvų. Yra ąžuolų ir bukų giraičių, pietuose būdingos pievinės stepės. Vakaruose iškilęs Tovtrų masyvas.
Chomora

**Chomora** () – upė Ukrainoje, Chmelnyckio srityje; Slučės kairysis intakas. Prasideda Teofipilio rajone, prie Kuzmincių kaimo. Teka į šiaurės rytus, įteka į Slučę Žitomiro srities paribyje.

Didžiausi intakai: Skripivka, Chomorecė, Družnaja (kairieji). Vagos plotis 5–8 m aukštupyje, 20–25 m žemupyje. Prie Chomoros yra Polonės miestas.
Vytautas Šlapkauskas

**Vytautas Šlapkauskas** (g. 1953 m. birželio 27 d. Kybartuose, Vilkaviškio raj.) – Lietuvos edukologas, teisės filosofas, teisės sociologas, MRU profesorius.

1992 m. Vytautas Šlapkauskas VU apgynė pedagogikos kandidato (socialinių mokslų daktaro) disertaciją tema “Vientiso astronominės Visatos vaizdo sudarymo V-XII klasių moksleiviams problemos”, paskelbė per 50 mokslinių publikacijų, iš jų yra per 30 mokslinių straipsnių autorius, 15 knygų (vadovėlis, monografijos, mokymo metodinės priemonės) bendraautoris ir autorius.

1988–1992 m. buvo Pedagogikos mokslinio tyrimo instituto Gamtos ir matematikos dalykų mokymo sektoriaus, po to – Bendrojo lavinimo mokyklų laboratorijos jaunesnysis mokslinis bendradarbis (1988–1991 m.), Profiliavimo ir diferencijavimo grupės vadovas (nuo 1991 m.), Pedagogikos instituto vyresnysis mokslinis bendradarbis (nuo 1992 m.). 1994–2001 m. – Lietuvos filosofijos ir sociologijos instituto vyresnysis mokslinis bendradarbis (antraeilėse pareigose), socialinės deviacijos problemų tyrėjas nuo 1996 m.
1997–1999 m. Vytautas Šlapkauskas – LKKI Pedagogikos ir psichologijos katedros dėstytojas, docentas (nuo 1998 m.), Lietuvos teisės akademijos (dabar – Mykolo Romerio universiteto) Teisės filosofijos katedros docentas (nuo 1998 m.), profesorius (nuo 2007 m.). Nagrinėja teisės sociologijos ir teisės filosofijos problemas.

## Darbai
* Juška A, Kaminskas V, Šlapkauskas V. Jaunojo astronomo žinynas. Kaunas: Šviesa, 1986. [232] p.
* Šlapkauskas V. Ekologinis ugdymas. Bendrojo ugdymo programos Lietuvos bendrojo lavinimo mokyklose // Sudarė M. Lukšienė, Ž. Jackūnas ir D. Kuolys. ISBN 9986-03-96-01. Vilnius: Lietuvos Respublikos Švietimo ir mokslo ministerijos Leidybos centras, 1994. P. 500–526.
* Šlapkauskas V. Teisės sociologijos pagrindai. Vadovėlis. ISBN 9955-563-84-2. Vilnius: Mykolo Romerio universiteto Leidybos centras, 2004. [627] p.
* Šlapkauskas V. Socialinio pasaulio vaizdas: šiuolaikinio diskurso problema // Šiuolaikinė Filosofija: Globalizacijos Amžius. Kolektyvinė monografija. Sudarytoja ir atsakingoji redaktorė dr. J. Morkūnienė. ISBN 9955-563-78-8. Vilnius: Lietuvos teisės universitetas, 2004. P.123-139.
* Katuoka S., Kiškis M., Pranevičius G., Šlapkauskas V., Vėgėlė I. Vartotojų teisių apsauga Lietuvoje ir Europos Sąjungoje. Kolektyvinė monografija. ISBN 9955-19-036-1.Vilnius: MRU, 2006. [496] p.
* Morkūnienė J., Jackūnas Ž., Jakimenko V., Stoškus K., Ozolas R., Algimantas Krištopaitis J., Jakavonytė L., Grigas R., Vosyliūtė A., Juškevičius J., Meilius K., Jakusovaitė I., Vaišvila A., Šlapkauskas V., Mureika J. Globalization and culture: contemporary social cognition /edited by Jurate Morkuniene. Vol. 38. ISBN 978-1-56518-251–6. Washington, D. C.: Council for Research in Values and Philosophy, 2008. [232] p. (Lithuanian Philosophical Studies,7).

## Šaltiniai
Einamoji sąskaita

**Einamoji sąskaita**, kitaip *atsiskaitomoji sąskaita*, *neterminuotasis indėlis* – banko sąskaita, dažniausiai naudojama operacijoms atlikti, joje saugomi pinigai bet kada prieinami klientui, jis gali laisvai disponuoti saugomomis lėšomis. Einamoji sąskaita – dažniausiai pasitaikantis sąskaitos tipas. Kartu su einamąją sąskaita paprastai išduodama ir banko kortelė. Su ja daug paprasčiau disponuoti lėšomis, išsiimti pinigų bankomatuose, atlikti pavedimus internetu.
Banko kortelės skirstomos į debetines ir kreditines.
Slučė (Ukraina)

**Slučė** () – upė vakarų Ukrainoje, Chmelnyckio, Žytomyro ir Rivnės srityse; Horynės dešinysis intakas. Prasideda Podolės aukštumoje, prie Avratino gyvenvietės. Pradžioje teka į rytus ir šiaurę, žemupyje pasuka į šiaurės vakarus Polesės žemuma. Įteka į Horynę 100 km nuo jos žiočių, ties Veliunės kaimu.

Vagos plotis 5–50 m, didžiausias – 110 m. Užšąla gruodžio – kovo mėnesiais. Didžiausi intakai: Chomora, Smilka, Ceremas, Stavis (kairieji), Boberis (dešinysis).

Prie Slučės įsikūrę miestai: Starokostiantynivas, Voluinės Naugardas, Sarnai.
Smotryčius

**Smotryčius** () – upė Ukrainoje, Podolėje, Chmelnyckio srityje; Dniestro kairysis intakas. Prasideda Podolės aukštumoje. Teka į pietus, kerta Tovtrų aukštumas, kuriose upės slėnis susiaurėja. 10 km iki Podolės Kameneco upė suformuoja 50 m pločio Smotryčiaus kanjoną. Yra krioklių ir slenksčių.

Prie Smotryčiaus įsikūrusi Smotryčiaus miesto tipo gyvenvietė ir Podolės Kamenecas.
Eleanor Roosevelt

**Eleonora Ruzvelt** (, 1884 m. spalio 11 d. – 1962 m. lapkričio 7 d.) – JAV pirmoji ledi 1933–1945 m. Palaikė savo vyro, JAV prezidento Franklino D. Ruzvelto vykdytą Naujojo kurso politiką.

## Vaikystė
Ana Eleonora Ruzvelt gimė 1884 m. Niujorke, pasiturinčioje šeimoje. Jos dėdė buvo JAV prezidentas Teodoras Ruzveltas. Mergaitei sulaukus 8 metų, nuo difterijos mirė jos motina Ana, o po metų vienas iš brolių. 1894 m. mirė Eleonoros alkoholikas tėvas Eliotas Ruzveltas. Iki 15 metų mergaitę mokė korepetitoriai, vėliau ji buvo išsiųsta mokytis į mergaičių mokyklą netoli Londono, kurią baigė būdama 18 metų.

## Šaltiniai
Smotryčiaus kanjonas

**Smotryčiaus kanjonas** – gamtos paminklas Ukrainoje, Podolėje, Chmelnyckio srities pietuose, į šiaurę nuo Podolės Kameneco miesto. Susidaro Smotryčiaus upei (Dniestro intakas) kertant Tovtrų aukštumą. Smiltaininės kanjono sienos pasiekia 50 m aukštį. Nuo jų teka sezoniniai ir pastovūs kriokliai. Teritorija užima 80 ha plotą.

Yra retų augalų: *Schivereckia podolica*, Bloko paraipstis (*Chamaecytisus blockianus*); gyvūnų: skiauterėtasis tritonas, vandeninis žaltys, žaliasis driežas, baltasis gandras, urvinė kregždė, pelėsakalis, mažasis pasagnosis, rudasis nakviša.
Zbručė

**Zbručė** () – upė Ukrainoje, Podolėje; Dniestro kairysis intakas. Prasideda Podolės aukštumoje, per visą ilgį sudaro Ternopilio-Chmelnyckio sričių ribą. Teka į pietus. Vagos plotis 8–11 m. Kerta Tovtrų aukštumas skardingu slėniu. Prateka Podolės Tovtrų nacionalinį parką.

Pagrindiniai intakai: Hnila (dešinysis), Bovanecė (kairysis).

1793–1809 ir 1815–1918 m. Zbručės upe ėjo riba tarp Rusijos ir Austrijos imperijų, 1921–1939 m. TSRS-Lenkijos siena.
Jonas Steponavičius

**Jonas Steponavičius** (1880 m. kovo 10 d. Zokorių vienkiemis, Antalieptės valsčius, Rusijos imperija – 1947 m. gruodžio 8 d. Vokietija) – Lietuvos kunigas, pedagogas, politinis ir visuomenės veikėjas.

## Biografija
1899 m. baigė Rygos gimnaziją, 1903 m. Vilniaus kunigų seminariją, 1907 m. – Peterburgo dvasinę akademiją, 1906 m. įšventintas kunigu, įgijo teologijos magistro laipsnį. 1910–1912 m. Miuncheno, Berlyno, Leipcigo universitetuose studijavo psichologiją ir pedagogiką. 1912 m. įgijo filosofijos daktaro laipsnį.

Nuo 1912 m. paskirtas Vilniaus Šv. Jono bažnyčios vikaras. I Pasaulinio karo metu pasitraukė Rusiją, 1915–1919 m. Rusijos imperijos kariuomenės Kaukazo armijos kapelionas. Aktyviai reiškėsi Tifliso lietuvių gyvenime.

1919 m. grįžęs į Lietuvą klebonavo Semeliškėse, organizavo savivaldybes Kaišiadorių apskrityje. 1920 m. lenkų suimtas ir išvežtas į Gardiną. Lenkų fronte dalyvavo kaip partizanas ir šaulys.

1921 m. vasario 4 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas. Priklausė Lietuvos krikščionių demokratų partijos frakcijai. 1922 m. lapkričio 13 d. – 1923 m. kovo 13 d. Pirmojo Seimo, 1923 m. birželio 5 d. – 1926 m. birželio 2 d. Antrojo Seimo, 1926 m. birželio 2 d. – 1927 m. balandžio 12 d. Trečiojo Seimo atstovas. Trečiojo Seimo antrasis vicepirmininkas.

1927–1933 m. Zarasų gimnazijos direktorius, nuo 1933 m. Utenos gimnazijos mokytojas. 1941–1944 m. Zarasų apskrities viršininkas. Artėjant rusų kariuomenei pasitraukė į Žemaitiją. 1944 m. liepos 29 d. Viekšniuose su Žemaitijos kovotojais sudarė viešą aktą įkurti Tėvynės apsaugos rinktinę. Rudenį pasitraukė į Vokietiją.

1908 m. Lietuvių mokslo draugijos, Lietuvių dailės draugijos, Lietuvių banko narys. 1912–1914 m. „Ryto“ draugijos pirmininkas.

Zokorių vienkiemyje išliko dr. Jono Steponavičiaus gimtasis namas, prie kurio 1996 m. rugsėjo 2 d. pašventintas tautodailininko J. Tvardausko sukurtas stogastulpis.

## Bibliografija
* Organinė psichologija, 1937 m. ir 1939 m.;
* Psichologija, jos objektas ir metodas, 1938 m.;
* Subjektyvios lygybės nustatymas, remiantis vidutine paklaida ir vartojant registravimo metodą, 1912 m., vokiečių kalba.

## Literatūra
* Steponavičius Jonas, Trumpos Steigiamojo Seimo narių biografijos su atvaizdais, Klaipėda, 1924, p. 58.
* Steponavičius Jonas, Lietuvių enciklopedija, Boston, 1963, t. 28, p. 501.
* Laukaitytė R., Steponavičius Jonas, Lietuvos Steigiamojo Seimo (1920–1922 metų) narių biografinis žodynas, sud. A. Ragauskas, M. Tamošaitis, Vilnius, 2006, p. 363–365.
* Laukaitytė R., Steponavičius Jonas, Lietuvos Respublikos Seimų I (1922–1923), II (1923–1926), III (1926–1927), IV (1936–1940) narių biografinis žodynas, sud. Aivas Ragauskas, Mindaugas Tamošaitis, Vilnius, 2007, p. 488–492.
* Indrašius V., "Aukštaitijos šviesuliai", Vilnius, 1999, p. 147 - 156.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* STEPONAVIČIUS Jonas (1880–1947), Lietuvos Respublikos Seimo narys | lrs.lt
Tūkstantmečio gatvė

**Tūkstantmečio gatvė** (vad. **Pietinis Vilniaus aplinkkelis**) – Vilniaus aplinkelio pietinė dalis. Aplinkkelis yra tarptautinio IXB transporto koridoriaus dalis.

Gatvė eina tarp Lazdynų tilto ir S. Dariaus ir S. Girėno gatvių. Kelias yra dalis magistralinio kelio . 2009 m. aplinkkeliui suteiktas Tūkstantmečio gatvės pavadinimas.

## Maršrutas
Aplinkkelis yra 2,8 km ilgio. Turi 4 išvažiavimus ir 1 sankryžą.

### Išvažiavimai

|}
|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Gatvė Vilniaus kataloge
Čikitanijos jėzuitų misijos

**Čikitanijos jėzuitų misijos** – XVII–XVIII a. jėzuitų redukcijos, įsikūrusios rytų Bolivijoje, Santa Kruso departamente, vadinamame Čikitanijos regione – atokiame Gran Čako lygumos pakraštyje tarp Paragvajaus ir Grandės upių.

Čikitanijos jėzuitų misijos išsiskiria savo unikalia architektūra: iš medžio ir plaušplyčių pastatytomis nedidelėmis, plačiastogėmis bažnyčiomis.

Redukcijos Čikitanijoje pradėjo kurtis 1691 m. – pati pirmoji misija buvo įsteigta San Chavjere. Iki 1760 m. buvo iš viso įsteigta 11 misijų. Jėzuitų žinioje atsidūrė įvairios tupių – gvaranių gentys: gvaraniai, čiriguanai, ajoreo, čikitanai, gvarajai, samukai. Misionieriai nesėkmingai bandė plėstis į šiaurę: pajagvų ir gvajkurų gentys pasipriešino. Misijoje gyvendavo po 2000-4000 indėnų, valdomų 2 jėzuitų ir kasikų, kurie tarpininkaudavo indėnų ir misionierių reikaluose. Vertėsi medaus surinkimu, matės, tamarindų medvilnės auginimu, batų, odos dirbinių, muzikos instrumentų gamyba. 1767 m. Ispanijos karaliaus Karolio III įsakymu jėzuitų misijos panaikintos, jėzuitai priversti palikti misijų valdas, o indėnai paimti į vergiją arba pabėgo į miškus. Tačiau misijų bažnyčios priešingai nei Argentinoje, Paragvajuje ir Brazilijoje nesunyko, o yra prižiūrimos iki pat šių dienų.

## UNESCO pasaulio paveldo sąraše

1990 m. Čikitanijos misijos dėl savo architektūros ir istorinės reikšmės įtrauktos į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Jam priklauso šešios misijos:
* San Chavjeras;
* Konsepsjonas;
* Santa Ana de Velaskas;
* San Migel de Velaskas;
* San Rafael de Velaskas;
* San Chosė de Čikitosas.

## Susiję pasaulio paveldo objektai
* , : Jėzuitų gvaranių misijos: San Ignasijo Mini, Nuestra Senjora de Santa Ana, Nuestra Senjora de Loretas, Santa Marija la Majoras ir San Migel das Misioneso griuvėsiai (1983)
* : La Santisima Trinidad de Paraná ir Chesus de Tavarangės jėzuitų misijos (1993)
* : Jėzuitų kvartalas ir stotys Kordoboje (2000)
* : Čilojės bažnyčios (2000)

## Nuorodos
* Išsamios, iliustruotas aprašymas jėzuitų sumažinti Chiquitanía (anglų kalba)
Ellen DeGeneres

**Elen Lee DeGeneres** (g. 1958 m. sausio 26 d.) – amerikiečių komikė, televizijos laidų vedėja ir aktorė, geriausiai žinoma kaip pokalbių šou „The Ellen DeGeneres Show“ vedėja. Yra laimėjusi keliolika „Emmy“ apdvovanojimų.  2016 metais ji buvo apdovanota laisvės medaliu, kuris yra aukščiausio laipsnio civilinis medalis JAV, suteikiamas Baltųjų rūmų.

## Karjera kine ir televizijoje
Kaip kino aktorė Ellen DeGeneres nusifilmavo filmuose „Jei tik šitos sienos galėtų kalbėti“, „Ponas Klaida“, komedijose „EDtv“ ir „Meilės laiškas“, animaciniame filme „Žuviukas Nemo“ įgarsino žuvelę Dory.

Ellen DeGeneres taip yra suvaidinusi ir serialuose „Ellen“ (1994–1998 m.) ir „Elen šou“ (2001–2002 m.). Ketvirtojo „Elen“ sezono metu (1997 m.) Ellen DeGeneres per Oprah Winfrey šou viešai paskelbė esanti homoseksuali.

Aktorė du kartus vedė Oskarų teikimo ceremonijas – 2007 ir 2014 m.

## Asmeninis gyvenimas
1997–2000 m. Ellen DeGeneres palaikė romantiškus santykius su buvusia filmo „Kitas pasaulis“ aktore Anne Heche, tačiau santykiai iširo, bulvarinei spaudai įkyriai nepaliekant poros ramybėje. Vėliau Anne Heche susituokė su operatoriumi Coley Laffoon. Nuo 2001 iki 2004 m. Ellen DeGeneres susitikinėjo su aktore, režisiere ir fotografe Alexandra Hedison. 2004 m. Ellen DeGeneres ir Alexandra Hedison pasirodė ant žurnalo „The Advocate“ viršelio, nors žiniasklaidai jau buvo oficialiai pranešta apie poros skyrybas.

Nuo 2004 m. DeGeneres draugauja su buvusia serialo „Eli Makbyl“ žvaigžde australe Portia de Rossi. 2008 m. Kalifornijoje įteisinus tos pačios lyties asmenų santuokas, pora sumainė žiedus.

## Nuorodos

* „Ellen DeGeneres šou“ puslapis internete
Čikitanija

**Čikitanija** () arba **Čikitoso lyguma** (*Llanos de Chiquitos*) – gamtinis regionas rytų Bolivijoje, Santa Kruso departamente, Gran Čako rytinė dalis. Šiaurėje palaipsniui pereina į Amazoniją, vakaruose remiasi į Andų kalnus ir *[[Las Yungas]]* miškus. Rytinė riba eina Paragvajaus upe ir Pantanalio pelkėmis.

Vyrauja plokčių lygumų reljefas, tačiau yra ir aukštumų bei žemų kalnų masyvų, pagrindinis – Santjago Kordiljera, iškylanti iki 1290 m (Čočiso k.). Taip pat daug tektoninių dubumų, kuriose susidaro pelkynai (pvz., Isosogo, Otukviso), druskos ir gėli ežerai (Konsepsjono ežeras). Upės priklauso Amazonės baseinui (Parapeti, Grandė) ir Paragvajaus baseinui (Negras).

Nors Čikitanija yra tropinėse ir subekvatorinėse platumose, tačiau klimatas palyginti artimas vidutinėms platumoms. Būdingi dideli dienos ir nakties temperatūrų skirtumai. Užėjus tropinėms oro masėms temperatūra pakyla iki 40 °C, tačiau vyraujant šaltoms oro masėms iš antarkties (*[[pampero]]*), temperatūra nukrenta iki 5-15 °C. Metinis kritulių kiekis keičiasi nuo 1050 mm Čikitanijos šiaurėje iki 600 mm.

Didžiajai Čikitanijos daliai būdinga įprasta Gran Čako augalija – savanos tipo žolynai su įvairių kietmedžių, palmių ir dygių krūmų sąžalynais. Vyraujantys medžiai: grakščioji bucija, *Chorisia*, paragvajinė cezalpinija, baltasis algarobas, tikrasis raudonmedis. Regiono šiaurėje upių slėniuose auga galeriniai miškai, kuriuos formuoja labiau Amazonijai būdingi augalai (svietenijos, hevėja, įvairios palmės).

Svarbiausi regione gyvenantys žinduoliai: jaguaras, puma, pekaris, tapyras, ocelotas, karčiuotasis vilkas, jaguarundis, pampų lapė, pilkoji mazama, balinis elnias, kapibara, brazilinė ūdra; ropliai: žakarė, anakonda, žarara, tropikinė barškuolė; paukščiai: tukanai, čimangas, aros, juodasis grifas, karališkasis grifas, įvairūs ereliai, sakalai, harpija, penelopės, pelėdos, nandu.

Čikitanijoje gyvena ~20 indėnų genčių, daugiausia kalbančių tupių-gvaranių kalbomis. XVII–XVII čia veikė Čikitanijos jėzuitų misijos. Regiono pavadinimas (*chiquito* ispanų kalboje reiškia mažytis) kilo nuo klaidingos konkistadorų interpretacijos: išvydę vietinių gyventojų (pampidų) trobeles su mažomis durimis pamanė, jog čia gyvena maži žmonės (pigmėjai), tačiau šie iš tiesų buvo netgi didesni už europiečius.

## Nuorodos
* La gran Chiquitania: Paskutinis rojus (anglų kalba)
Artuma

**Artuma** – Lietuvos katalikiško moterų sambūrio „Caritas“ federacijos mėnesinis žurnalas krikščioniškai šeimai, leidžiamas Kaune nuo 1989 m. Iki 1997 m. vadinosi „Caritas“.

## Žurnalas
Leidžia Lietuvos Caritas leidykla. Spausdinami religinės tematikos rašiniai. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio laikais palaikė patriotinį tautos judėjimą, rėmė jį savo rašiniuose, būrė žmones. 1991–1994 m. buvo leidžiamas priedas vaikams „Žiburėlis“.

## Redaktoriai
* Albina Pajarskaitė – 1989–1990 m.
* Birutė Briliūtė – 1991 m.
* Albina Pribušauskaitė – 1991–1994 m.
* Vanda Ibianska – 1994–2006 m.
* Darius Chmieliauskas – nuo 2006 m.

## Tiražas
* 1989 m. – 26 000 egz.
* 1994 m. – 7 100 egz.
* 1997 m. – 4 000 egz.

## Šaltiniai
Mašalai

**Mašalai** (*Simuliidae*) – dvisparnių būrio, uodinių dvisparnių pobūrio šeima. Žinoma apie 1800 rūšių (iš jų 11 išnykusios). Didžioji dauguma rūšių priklauso *Simulium* genčiai. Kaip ir uodų, mašalų patelės siurbia gyvūnų kraują, o patinai minta nektaru. Mašalai įprastai būna maži, trumpomis kojomis ir antenomis. Kai kuriose pasaulio dalyse mašalai platina ligas.

## Ekologija
Kiaušinėliai sudedami į tekantį vandenį ant akmenų, augalų ar šakų. Po vienos ar dviejų savaičių iš kiaušinėlių išsivysto lervos, kurios užpakaliniu galu laikosi prisitvirtinusios prie vandens augalų. Jos labai jautrios vandens taršai. Minta smulkiomis organinėmis dalelėmis, dumbliais, bakterijomis. Subrendusios lervos virsta lėliukėmis, iš kurių per 2-6 dienas po vandeniu išsivysto suaugę mašalai, kurie į paviršių iškyla oro burbuliuke. Suaugėliai maitinasi dieną, daugiausiai kai vėjas nestiprus.

Dalis mašalų rūšių dauginasi vienąkart metuose, dalis – kelis kartus.

## Rūšys

Lietuvoje gyvena per 30 mašalų rūšių; dažniausios:
* Paprastasis mašalas (*Simulium ornatum)*
* Upinis mašalas (*Simulium galeratum*)''

## Šaltiniai
Tampos Bėjaus Lightning

**Tampos Bėjaus „Lightning“** - () NHL Rytų konferencijos, Pietryčių pogrupio ledo ritulio komanda iš Tampos, Floridos, JAV.

## Istorija

1990 m. NHL legenda Phil Esposito suorganizavo parodomąsias varžybas tarp Pitsburgo „Penguins“ ir Los Andželo „Kings“ komandų. 1992 m. NHL vadovybė paskelbė suteikianti galimybę įkurti komandą Tampos mieste.

## Sezonai

## Nuorodos

*Oficiali klubo svetainė