open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Antanas Jokimas

**Antanas Jokimas** (1894 m. rugsėjo 1 d. Juodaičiai, Jurbarko valsčius – 1964 m. lapkričio 17 d. Kaunas) – Lietuvos inžinierius, architektas.

## Biografija
1921 m. baigė Peterburgo civilinių inžinierių institutą. 1922–1940 m. dirbo Kauno miesto savivaldybės Statybos skyriuje. 1923–1957 m. dėstė Kauno aukštesniojoje technikos mokykloje (nuo 1945 m. Kauno politechnikumas).

Brolis Zenonas Jokimas.

## Veikla
Parengė Kauno plėtros projektinę schemą, su M. Frandsenu, 1923 m. Pagal jo projektus Kaune pastatyta:
* V. Kudirkos mokykla Trakų g., su F. Vizbaru, 1929 m.
* Žydų mokykla Karaliaus Mindaugo prospekte, 1931 m., dabar Kauno Juozo Naujalio muzikos gimnazija
* J. Jablonskio mokykla Aušros g., 1932 m.
* Ugniagesių rūmai, su E. A. Fryku, 1930 m.
* SSRS pasiuntinybės pastatas Laisvės alėjoje 6, 1937 m., dabar gyvenamasis namas

Pastatai šiek tiek dekoratyvių formų, vieni turi retrospektyvizmo, kiti – modernizmo bruožų.

## Šaltiniai
Vodlozeras

**Vodlozeras** () – ežeras Rusijoje, pietryčių Karelijoje, į rytus nuo Onegos ežero. Ilgis 36 km, plotis 16 km. Krantai labai raižyti, daug ilgų įlankų, užutekių. Ežere yra ~200 salų, didžiausios: Kanzanavolokas (6,2 km²), Kolgostrovas (2,9 km²), Velikostrovas (2,0 km²), Pelgostrovas (2,0 km²), Šujostrovas (1,7 km²) ir kt. Ežero paviršius užšąla lapkritį, atitirpsta gegužę.

Įteka Ileksa. 1935 m. patvenktos iš Vodlozero ištekančios Sausosios Vodlos ir Vamos upės, o ežeras tapo tvenkiniu. Metinė vandens lygio amplitudė 2 m.

Žvejyba (seliavos, sykai, starkiai, karšiai, meknės, vėgėlės, stintos). Prie Vodlozero yra Kuganavoloko gyvenvietė. Ežeras įeina į Vodlozero nacionalinį parką.

## Šaltiniai
Vidmantas Jonas Jokūbaitis

**Vidmantas Jonas Jokūbaitis** (g. 1938 m. liepos 4 d. Joniškėlyje) – Lietuvos statybos inžinierius, technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1960 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1967 m. apgynė disertaciją „Dėsningų ir atsitiktinių plyšių įtaka armuotų betoninių sijų deformacijoms, veikiant trumpalaikei apkrova“i, technikos mokslų kandidatas.

1960–1970 m. Kauno politechnikos instituto dėstytojas, nuo 1969 m. docentas. Nuo 1970 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (nuo 1991 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas. 1972–1973 m. stažavo Veimaro architektūros ir statybos aukštojoje mokykloje.

## Mokslinė veikla
Svarbiausia mokslinės veiklos sritis – gelžbetonio irimo mechanika. 1986 m., su kitais, išradimo autorius.

## Bibliografija
* Gelžbetoninių konstrukcijų pleišėjimas ir remontas, monografija, su Z. Kamaičiu, 2000 m.
* Gelžbetoninių ir mūrinių konstrukcijų pagrindai, vadovėlis, su A. Rozenbliumu, 1969 m.
* Gelžbetoninės konstrukcijos, vadovėlis, su kitais, 1978 m.
* Gelžbetoninės konstrukcijos, vadovėlis, su kitais, 1988 m.
* Gelžbetoninės ir mūrinės konstrukcijos, vadovėlis, su kitais, 1992 m.
* Irimo mechanikos pagrindai, vadovėlis, 2001 m.

## Įvertinimas
* 1982 m. LTSR valstybinė premija, su kitais

## Šaltiniai
Tocharų kalbos

**Tocharų kalbos** – indoeuropiečių kalbų, kurios III–II tūkstantmetyje pr. m. e. vartotos Rytų Europoje, vėliau (iki VIII m. e. a.) Vidurinėje Azijoje, grupė. Tocharų kalbas išstūmė uigūrų kalbos. Kinijoje, Sindziango provincijoje, rasta tocharų kalbos rašto paminklų modifikuotais brahmi rašmenimis. Šie rašto paminklai datuojami V–VIII a.

Skiriamos dvi artimos tocharų kalbos: tocharų A (rytų tocharų) ir tocharų B (vakarų tocharų).

Tocharų kalbos turi bendrumų su indoeuropiečių kalbomis, vartojamomis Vakarų Europoje.

Šioms kalboms būdinga: 3 giminės, 5 skaičiai (vienaskaita, dviskaita, porinis skaičius (kalbant apie natūraliai susidariusius dalykus, pvz., *dvi ranki*), pliuratyvas (reiškė „kiekvienas atskirai paėmus”) ir daugiskaita), visiškai perdaryta linksnių sistema (jų buvo iki 11), nelaipsniuojami būdvardžiai, sudėtinga asmenavimo sistema. Leksikoje gausu skolinių iš indoiranėnų ir neindoeuropietiškų kalbų.

Kai kurie kalbininkai mano, kad indoeuropiečių prokalbėje buvo šiaurės kalbų grupė, sudaryta iš baltų, slavų, germanų ir galbūt tocharų kalbų.

## Palyginimas su kitomis indoeuropiečių kalbomis

## Šaltiniai

## Nuorodos
*  - Tocharų A
*  - Tocharų A
*  - Tocharų A
*  - Tocharų B
*  - Tocharų B
*  - Tocharų B
Veternas

**Veternas** () – ežeras pietinėje Švedijoje, antras pagal dydį šalyje (po Venerno). Jį supa Nerkės, Smolando, Vestergetlando, Estergetlando provincijos. Nusidriekęs šiaurės-pietų kryptimi 129 km. Krantai aukšti, uolingi. Veternas telkšo ledyninės-tektoninės kilmės duburyje. Pietinėje ežero dalyje yra Visingsės sala. Kanalais ir upėmis Veternas sujungtas su Baltijos jūra, įeina į Stokholmo-Geteborgo vandens kelią.

Veternas pasižymi itin švariu vandeniu. Ežero pakrantėse įsikūrę miestai: Jončiopingas, Mutala, Vadstena.

## Šaltiniai
Žydrasis ežeras (Azerbaidžanas)

**Žydrasis ežeras**, t. p. *Gioigiolis, Geigelas* (), arba **Gekgiolis** – ežeras Azerbaidžane, Kaukazo kalnuose, Murovdago kalnagūbrio pašlaitėje, Agsu rajone. Telkšo 1566 m aukštyje virš jūros lygio. Susidarė žemes drebėjimo metu nuošliaužai užtvenkus Agsu upę.

Sovietmečiu Žydrasis ežeras buvo laikomas vienu gražiausių TSRS ežerų. Tai populiari turistinė vieta ir azerbaidžianiečių poilsiavietė. 1965 m. įsteigtas Gioigiolio rezervatas. Ežero vandenyje gyvena upėtakiai.

## Šaltiniai
Stanislovas Jokūbauskis

**Stanislovas Jokūbauskis** (1880 m. gegužės 8 d. Pūčkoriškėje, Kelmės valsčius – 1947 m. vasario 3 d. Kaune) – Lietuvos kunigas.

## Biografija
1897–1902 m. mokėsi Žemaičių kunigų seminarijoje Kaune, vėliau – Dvasinėje katalikų akademijoje Sankt Peterburge, iki 1907 m. Fribūro universitete. 1905 m. įšventintas kunigu.

Nuo 1907 m. dirbo kapelionu Kauno gimnazijose. 1917–1918 m. kapelionas ir literatūros mokytojas Riazanėje. Nuo 1931 m. Kauno arkivyskupijos kapitulos kanauninkas, 1932–1944 m. Kauno kunigų seminarijos dėstytojas, vicerektorius. Nuo 1932 m. Kunigų sąjungos misijoms remti pirmininkas, nuo 1938 m. Kauno arkivyskupijos kurijos tribunolo teisėjas, prelatas.

Nacių okupacijos metais iš Vilijampolės geto gelbėjo žydų vaikus. Nuo 1944 m. Kauno arkivyskupijos valdytojas. Siekdamas apsaugoti Lietuvos katalikų bažnyčią nuo smarkėjančių represijų kai kur nuolaidžiavo sovietinei valdžiai. 1946 m. leido steigti Eucharistinio Jėzaus seserų kongregaciją.

2002 m. gruodžio 16 d. prie Kauno arkikatedros bazilikos atidengta ir memorialinė lenta (skulpt. Vytautas Narutis, archit. Regina Žukauskienė).

## Įvertinimas

* 1932 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas
* 1999 m. Pasaulio teisuolis

## Bibliografija
* Naujojo Įstatymo šventoji istorija, 1931 m.
* Mišių aukos turinys, 1938 m.
* Brevijoriaus psalmių lotyniškasis tekstas su lietuviškąja parafraze, 1939 m.

## Šaltiniai
Tetris (reikšmės)

Žodis **tetris** reiškia:

* Tetris – kompiuterinis ar videožaidimas;
* tetris – smulki Gruzijos moneta, 1/100 lario.

Panašūs žodžiai:
* Tetri Ckaro – miestas Gruzijoje;
* *[[Šokliukai|Tetrix]]* – lotyniškas skėrių genties šokliukų pavadinimas;
* *[[Tetervinas|Tetrao tetrix]]* – lotyniškas tetervino pavadinimas.


File:Ge-money-tetri-50-2006-obv.jpg|Gruzijos 50 tetrių moneta (2006 m.)
File:Tetrix undulata01.jpg|Plonaūsis šokliukas (*Tetrix undulata*)
File:Teeri.jpg|Tetervinė
File:Kruopiai COA.gif|Tetervinas Kruopių herbe
Tetris (moneta)

**Tetris** – smulkus Gruzijos piniginis vienetas (nuo 1995 m.), 1/100 lario dalis, taip pat – smulki moneta.

Pavadinimas *tetri* 'baltas' yra senas terminas, žymėjęs monetas senovės ir viduramžių Gruzijoje.
Žodžio *tetri* daugiskaita yra *tetrebi*. Tačiau gruzinų kalboje nurodant tetrių kiekį naudojama irgi vienaskaita.
Venernas

**Venernas** () – didžiausias ežeras Švedijoje ir trečias pagal dydį Europoje. Telkšo šalies pietinėje dalyje, Vestergetlando, Dalslando ir Vermlando provincijų teritorijose. Ežeras ledyninės-tektoninės kilmės, susidarė prieš 10 tūkst. m. tirpstant ledynams, kuomet susidarė kanalas tarp Botnijos įlankos ir Kategato sąsiaurio. Nusekus vandens lygiui tektoninėje įduboje susiformavo Venernas. Krantai žemi, raižyti, ežere daug salų (Hamario, Fogelio, Žiurio, Kolansio ir kt.).

Iš Venerno išteka Jotos upė (į Kategatą), įteka Klaro upė. Įeina į Geteborgo-Stokholmo vandens kelią. Žvejyba (stintos, seliavos, lašišos). Prie Venerno esantys miestai: Karlstadas, Mariestadas, Venersborgas.

## Šaltiniai
Stasys Jokubka

**Stasys Jonas Jokubka** (1909 m. gegužės 8 d. Bridžportas, JAV – 1998 m. spalio 19 d. Brazilija) – Amerikos lietuvių visuomenės veikėjas, žurnalistas.

## Biografija
1913 m. su tėvais atvyko į Lietuvą. Mokėsi Panevėžio gimnazijoje, Panevėžio mokytojų seminarijoje.

1927 m. emigravo į Braziliją. Dirbo kavos plantacijose, įvairius darbus San Paule. Nuo 1928 m. bendradarbiavo periodinėje spaudoje – laikraščiuose „Rytojus“, „Mūsų žodis“, „Darbas“. 1946 m. su kitais surengė Pietų Amerikos lietuvių suvažiavimą Montevidėjuje. Po Antrojo pasaulinio karo daug kartų lankėsi Lietuvoje, bendradarbiavo su sovietine valdžia. Nuo 1947 m. Čikagoje dirbo laikraščio „Vilnis“ redakcijoje, 1972–1990 m. redaktorius. 1990 m. išvyko į Braziliją. 

Parašė propagandinės publicistikos, apsakymų, atsiminimų knygų.

## Bibliografija
* *Lietuva šiandien*, su A. Margeriu, kelionių po Lietuvą įspūdžių knyga, 1960 m.
* *Tėvų žemė*, 1971 m.
* *Brazilijos plantacijoje*, apsakymų ir apybraižų rinkinys, 1962 m.
* *Iš mano gyvenimo knygos*, 1988 m.

## Šaltiniai
Ecobank

**Ecobank** – Afrikos bankas, aptarnaujantis 21 Vakarų Afrikos ir Centrinės Afrikos šalį. Turi apie 320 aptarnavimo skyrių.

## Aptarnaujamos šalys
* Beninas
* Bisau Gvinėja
* Burkina Fasas
* Burundis
* Centrinės Afrikos Respublika
* Čadas
* Dramblio Kaulo Krantas
* Gambija
* Gana
* Gvinėja
* Kamerūnas
* Liberija
* Malis
* Nigerija
* Nigeris
* Ruanda
* San Tomė
* Senegalas
* Siera Leonė
* Togas
* Žaliasis Kyšulys

## Nuorodos
Oficiali svetainė
Terminija

**Terminija** – kalbos terminų visuma; kurios nors srities terminų visuma. Terminiją tiria mokslas *[[terminologija]]*.

Kartais terminija vadinama *terminologija*. Tai anglų ir kitų kalbų įtaka, kadangi jose žodis *terminology* reiškia tiek 'terminologija, mokslas apie terminus', tiek 'terminija'.

Terminijos būklė ir raida susijusi su tautos kultūrine, politine, ekonomine padėtimi, jos kalbos funkcionavimo mastu įvairiose žmonių veiklos srityse. Nuo to, kaip plačiai vartojami terminai įvairių veiklos sričių reikalams, priklauso terminų gausumas. Tokios sritys kaip biologija (botanika, zoologija), medicina, turi tarptautiniu mastu tvarkomą lotynišką terminiją.

Pagrindinis terminijos šaltinis yra tos pačios kalbos priemonės (literatūrinės kalbos ir tarmių leksika, žodžių ir jų junginių daryba), tik dalis terminų skolinama iš kitų kalbų. Dažniausiai tai vadinamieji *[[tarptautiniai žodžiai]]*. Kartais skoliniai gali patekti per kalbas tarpininkes. Kai kuriose kalbose daug terminų skolinių iš tame regione plačiai vartojamos kalbos.

Mokslo ir technikos terminija Europos kalbomis pradėta kurti renesanso laikais. Iki tol ji buvo lotyniška.

Lietuvių terminijos raida prasidėjo XVI a. vid., pasirodžius knygoms lietuvių kalba. Mokslo terminija plačiau pradėta kurti XIX a. (S. Daukantas, J. Pabrėža, L. Ivinskis), o ypač sparčiai buvo kuriama XX a. pirmaisiais dešimtmečiais, kai pagausėjo lietuviškų leidinių, išsiplėtė švietimas lietuvių kalba, įsteigus lietuvių kalba dėsčiusias aukštąsias mokyklas. Šiuo metu daugelio sričių lietuvių terminija yra susidariusi, ji toliau plėtojama bei tvarkoma. Nuo XX a. pr. leidžiami terminų žodynai, iš XIX a. yra išlikę rankraštinių.

## Šaltiniai
Rūta Jokubonienė

**Rūta Birutė Jokubonienė** (1930 m. sausio 14 d. Kumetiškiuose, Liudvinavo valsčius – 2018 m. rugpjūčio 19 d. Kaune) – Lietuvos dailininkė tekstilininkė.

## Biografija
1954 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokytojai Juozas Balčikonis, Sofija Veiverytė. 1954–1962 m. dirbo fabrike „Kauno audiniai“, 1962–1985 m. P. Ziberto šilko kombinate Kaune, 1985–1990 m. Kultūros paminklų restauravimo treste Vilniuje. 1972–1978 m. dėstė Lietuvos dailės instituto Kauno vakariniame fakultete.

Palaidota Kauno rajono Raudondvario kapinėse.

## Kūryba
Sukūrė daugiau kaip 250 įvairios paskirties audinių. Pirmoji Lietuvoje pradėjo kurti naujos sudėties šilko audinius, jiems būdinga ritminė darna, subtili spalvų gama.

**Svarbiausi kūriniai:**
* Šilkiniai žakardiniai sienų apmušalai A. Puškino muziejui, Vilnius, 1986 m.
* Šilkiniai žakardiniai sienų apmušalai T. Ševčenkos muziejui, Kijevas, 1987 m.
* Šilkiniai audiniai Verkių rūmų Damų salės sienų apmušalams, 1987 m.
* Šilkiniai audiniai Rašytojų sąjungos sienų apmušalams, 1988
* Portjeriniai žakardiniai audiniai Trakų Vokės rūmų salei, 1987 m.

Nuo 1954 m. dalyvavo parodose Lietuvoje, nuo 1958 m. ir užsienio šalyse (Belgija, Bulgarija, JAV, Kanada, Prancūzija, Vokietija).

## Šaltiniai
Vincas Jokubynas

**Vincas Jokubynas** (1873 m. rugsėjo 29 d. Klinavas, Liubavo valsčius – 1958 m. vasario 15 d. Čikaga) – JAV lietuvių visuomenės veikėjas, spaudos darbuotojas.

## Biografija
Spaudos draudimo metais platino lietuvišką spaudą, buvo daraktorius. Už tai kalintas Kalvarijos kalėjime. 1895 m. emigravo į JAV.

Spaudoje bendradarbiavo nuo 1900 m. Nuo 1903 m. laikraščio „Katalikas“, 1908–1910 m. žurnalo „Tėvynė“, 1916–1917 m. laikraščio „Dirva“, 1922–1925 m. „Amerikos lietuvis“ redaktorius.  1907 m. Susivienijimo lietuvių Amerikoje centro valdybos pirmininkas. Dalyvavo Tėvynės mylėtojų draugijos, „Sandaros“ draugijos veikloje. Nuo 1934 m. Čikagoje talkino radijo „Margutis“ dviem lietuviškoms laidoms. 1941–1943 m. Lietuvai vaduoti sąjungos reikalų vedėjas.

Parašė publicistinių straipsnių, išvertė grožinės literatūros kūrinių, parengė lietuviškų kalendorių.

## Šaltiniai
Nyderlandų Antilų vėliava

**[[Nyderlandų Antilai|Nyderlandų Antilų]] vėliava** – baltos spalvos stačiakampė su per centrą horizontaliai einančia mėlyna ir vertikaliai einančia raudona juostelėmis. Mėlynos juostos centre apskritimu išdėstytos penkios penkiakampės žvaigždės.
Penkias žvaigždes sudaro penkios pagrindinės salos: Boneras, Kiurasao, Saba, Sint Eustatijus ir Sint Martenas.

Penkiakampė žvaigždė – apsaugos, saugumo simbolis, spėjama, atsiradęs Artimuosiuose Rytuose, naudojama kaip karinės galios ir karo simbolis.

2010 m. išformavus Nyderlandų Antilus vėliava nebenaudojama.



File:Flag of the Netherlands Antilles (1959-1986).svg|1959-1986:Originali Nyderlandų Antilų vėliava buvo su šešiomis žvaigždutėmis.
File:Flag of the Governor of the Netherlands Antilles (1966–1986).svg|1966-1968: Valstybinė Nyderlandų Antilų vėliava.
File:Flag of the Governor of the Netherlands Antilles (1986–2010).svg|1986-dabartis: Valstybinė Nyderlandų Antilų vėliava.



## Taip pat skaitykite:
* Arubos vėliava
* Bonero vėliava
* Sint Eustatijaus vėliava
* Sabos vėliava
* Kiurasao vėliava
*Sint Marteno vėliava
Valensijos ežeras

**Valensijos ežeras** (), **Takarigva** (*Tacarigua*) – nenuotakus ežeras šiaurės Venesueloje, Aragvos ir Karabobo valstijose. Telkšo 410 m aukštyje virš jūros lygio, Aragvos slėnyje tarp Venesuelos Pakrantės Kordiljeros kalnagūbrių. Ilgis 30 km, gylis iki 39 m. Krantai žemi, ežere daug salų (dalis jų gyvenamos). Laivyba.

Ežeras užterštas organinėmis atliekomis, dėl ko jo vanduo druskėja, vyksta eutrofikacija.

## Šaltiniai
Vilius Jomantas

**Vilius Jomantas** (1891 m. vasario 22 d. Liepoja, Rusijos imperija – 1960 m. lapkričio 30 d. Vilnius) – Lietuvos tapytojas, grafikas.

## Biografija
Sūnus Vincas Jomantas. 1910–1912 m. mokėsi Vilniaus piešimo mokykloje, 1912–1914 m. Dailės skatinimo draugijos mokykloje, A. Štiglico techninio piešimo mokykloje (abi Sankt Peterburge), nuo 1914 m. – Kijevo karo mokykloje.

Nuo 1912 m. Lietuvių dailės draugijos narys. 1918 m. grįžo į Vilnių. Dėstė Vilniaus mergaičių gimnazijoje, A. Varno tapybos studijoje. 1919 m. Švietimo liaudies komisariato meno kolegijos narys. 1922–1924 m. studijavo Miuncheno dailės akademijoje. 1924–1928 m. dirbo Kauno spaustuvėse, 1946–1947 m. dėstė Vilniaus dailės institute. 1947–1958 m. kalėjo Sibiro lageryje. Palaidotas Vilniuje, Antakalnyje, Saulės kapinėse.

## Kūryba
Nutapė portretų (Lietuvos didžiųjų kunigaikščių, 1922 m. Liudas Gira, 1959 m.) Iliustravo knygų (Balys Sruoga. „Deivė iš ežero“ 1919 m., Kazys Binkis. „Meškeriotojas“ 1935 m.). Sukūrė viršelių knygoms (Faustas Kirša. „Aidai aidužiai“, 1921 m., Balys Sruoga, Viktoras Žadeika. „Kipras Petrauskas“, monografija, 1929 m.), litografijų („J. Jablonskio portretas“, 1930 m.), plakatų, ekslibrisų, 500 litų banknoto aversą (1924 m.), teatro scenografijų ir kostiumų, pašto ženklų. Kūriniai dekoratyvūs, geometrinio piešinio, kontrastingų spalvų. Plakatams būdingas detalus piešinys. Kūrinių turi Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus, Vytauto Didžiojo karo muziejus.

## Šaltiniai
Vincas Jomantas

**Vincas Jomantas** (1922 m. rugsėjo 24 d. Kaune – 2001 m. gruodžio 19 d. Melburne) – Australijoje kūręs lietuvių skulptorius.

## Biografija
Tėvas Vilius Jomantas. 1942 m. studijavo Vilniaus dailės institute. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1946 m. studijavo Miuncheno dailės akademijoje.

1948 m. emigravo į Australiją, nuo 1951 m. gyveno Viktorijos valstijoje. 1960–1987 m. dėstė Karališkajame technologijos institute Melburne, 1964–1987 m. Skulptūros katedros vedėjas.

## Kūryba
Sukūrė abstrakčių medžio skulptūrų ir monumentalių reljefinių kompozicijų interjerams („Gate“, „Biros“). Derino įvairias medžiagas – akmenį, sintetines dervas, naudojo polichromiją („Myth“). Skulptūros sudėtingos kompozicijos, darnios ritmikos, būdingi pagoniški ir krikščioniški simboliai. Nuo 1956 m. dalyvavo parodose (Paryžius, Tokijas, Naujoji Zelandija), dailininkų modernistų grupuotės „Centre Five“ veikloje. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Australijos galerijos.

## Šaltiniai
Mulas (reikšmės)

Žodis **mulas** reiškia:
* mulas - arklio kumelės ir asilo hibridas;
* mulas () - hibridinės protingos būtybės (žmogaus ir dvorfo hibridai) žaidimo *Dungeons&Dragons* sistemoje;
* mulas () - klaidingai nukaldintos monetos rūšis.

Transporto priemonės
* mulas, karinis mulas - mažo JAV karinio automobilo, oficialiai vadinamo *U. S. Military M274 Truck, Platform, Utility 1/2 Ton, 4X4*, kasdieninis pavadinimas;
* mulas, MULE (*Multifunctional Utility/Logistics and Equipment*) - nuotolinio valdymo karinis JAV automobilis;
* mulas, *Kawasaki MULE* - Kawasaki gamybos „lengvasis sunkvežimis“.

Žmonės:
* Mulas () - Kento karalius, miręs 687 m.

Geografiniai objektai:
* Mulas () - miestas Indijoje (Maharaštros valstija).

Santrumpos:
* MUL, *Maruti Udyog Limited* - Indijos automobilių gamybos kompanija, nuo 2007 m. besivadinanti *Maruti Suzuki*.


File:Juancito.jpg|Mulas su nešuliu
File:Heraclius mule 612173.jpg|Solidas mulas - monetos pusės yra skirtingų metų solidų. 
File:M274 drawing.jpg|„Karinis mulas“, U.S. Military M274 Truck, Platform, Utility 1/2 Ton, 4X4
File:MULEoffroad.jpg|MULE, JAV armijos nuotolinio valdymo automobilis.
File:Kawasaki Mule 3010 Diesel.JPG|Kawasaki MULE™ 3010 Diesel
File:Omni Lpg.jpg|MUL gamybos automobilis *Maruti Omni LPG*
Izidorius Jonaitis

**Izidorius Jonaitis** (1909 m. kovo 5 d. Paežeriai, Šeduvos valsčius – 1995 m. birželio 7 d. Sidnėjus) – Lietuvos ir Australijos lietuvių visuomenės veikėjas, inžinierius architektas.

## Biografija
1935 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1932 m. vienas Vytauto Didžiojo universiteto skautų korporacijos „Vytis“ steigėjų, jos vadas. 1936 m. baigęs Karo mokyklą iki 1939 m. tarnavo karo aviacijoje. Vėliau dirbo Švietimo ministerijos Inžinerijos skyriuje Vilniuje. 1944 m. pasitraukė į Austriją, 1945–1949 m. gyveno karo pabėgėlių stovykloje Ravensburge (Vokietija), dėstė stovyklos lietuvių gimnazijoje ir Jungtinių Tautų pagalbos ir atkūrimo administracijos statybininkų kursuose. 1949 m. persikėlė į Australiją, apsigyveno Sidnėjuje. 1951–1971 m. dirbo Naujojo Pietų Velso valstijos architekto įstaigoje, suprojektavo ligoninių, kitų visuomeninės paskirties pastatų.

Nuo 1951 m. aktyviai dalyvavo Australijos lietuvių visuomeninėje veikloje. Pasaulinės lietuvių inžinierių ir architektų sąjungos Sidnėjaus skyriaus veikėjas, pirmininkas. Australijos lietuvių bendruomenės veikėjas, 1959–1960 m. ir 1963–1964 m. valdybos pirmininkas. 1960 m. jo pastangomis surengtos pirmosios Australijos lietuvių dienos. Skautų veikėjas, 1974–1981 m. lietuvių Akademinio skautų sąjūdžio atstovas Australijai, 1978–1984 m. Sidnėjaus skyriaus vadovas. Bendradarbiavo savaitraštyje „Mūsų pastogė“.

## Šaltiniai
Leonas Jonaitis

**Leonas Jonaitis** (1938 m. balandžio 11 d. Seredžius – 2004 m. liepos 19 d. Kaunas) – Lietuvos inžinierius mechanikas, bibliofilas, ekslibrisų kolekcininkas, technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1960 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1969 m. technikos mokslų kandidatas.

1960–2000 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos (nuo 1996 m. Lietuvos žemės ūkio universitetas dėstytojas, 1984–1990 Mašinų eksploatacijos katedros vedėjas; 1971 m. docentas.

1992–1994 Kauno ekslibrisininkų klubo pirmininkas. Apie 4000 ekslibrisų rinkinį saugo Kauno apskrities viešoji biblioteka ir Čiurlionio dailės muziejus.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo sritis – žemės ūkio technikos patikimumas.

## Bibliografija
* Mašinų ir traktorių parko eksploatacija, su kitais, 1972 m.
* Mašinų ir traktorių parko techninis aptarnavimas, su kitais, 1977 m.
* Mašinų techninio aptarnavimo ir remonto sistema, su kitais, 1984 m.
* Mašinų patikimumas, vadovėlis, su kitais, 1988 m.
* Mašinų eksploatavimas, vadovėlis, su kitais, 1989 m.
* Javų kombainai, vadovėlis, su kitais, 1991 m.

## Šaltiniai
Mulas (moneta)

**Mulas** (angl. *mule*) – moneta ar medalis, kurį kaldinant supainioti aversas ir reversas. Pvz., vienoje monetoje atspausti vienos monetos aversas ir kitos reversas. Mulus kartais nukaldina per klaidą, kartais – specialiai. Mulai labai vertinami kolekcionierių, jų kainos paprastai būna žymiai didesnės už paprastų, „nemuliškų“ monetų.

Vienas žinomiausių šių laikų mulų yra mulas, kurio aversas yra vadinamojo *Sakagavėjos dolerio* (, nominalas 1 JAV doleris), o reversas – Vašingtono valstijos 25 centų monetos. Moneta nukaldinta ant Sakagavėjos dolerio ruošinio. Pradžioje buvo manyta, kad šį mulą specialiai nukaldino kuris nors kalyklos darbuotojas, tačiau monetų kalykla oficialiai 2000 m. liepos mėn. patvirtino, kad mulas atsirado dėl tikros klaidos. Kaldinant monetas suskilo Sakagavėjos štampas, kurį per klaidą pakeitė Vašingtono valstijos centų štampu. Klaidą pastebėjo tik nukaldinus kelis tūkstančius monetų. Visos klaidingos monetos (mulai) buvo sunaikintos, tačiau kelios išliko. Vienas iš šių mulų buvo parduotas eBay aukcione už 41 295 JAV dolerius.

Kitas atvejis – 1967 m. buvo nukaldinta Naujosios Zelandijos 2 centų moneta, kurios aversas buvo Bahamų 5 centų monetos.
Rūko miškas

**Rūko miškas** arba **debesų miškas** – tropikų ir subtropikų visžaliai drėgnieji kalnų miškai, kuriuose miško skliauto ar žemesniame aukštyje nuolat tvyro debesų migla. Tokie miškai susidaro pavėjinėse kalnų pašlaitėse, esančiose netoli vandenyno, per kurias nuolat ritasi drėgnos oro masės, pavyzdžiui, vakariniai Andų šlaitai Kolumbijoje ar Ekvadore.

Dėl nuolatinės miglos tokiuose miškuose oras prisotintas drėgmės, todėl medžių kamienai padengti tankia samanų danga. Gausu induotinių epifitų, medinių paparčių. Dirvožemiai pažliugę, supelkėję. Miškuose pastoviai laša vanduo, kadangi rūkas kondensuojasi ant medžių lapų.

Kai kurie pasaulio rūko miškai:
* Las Yungas – Peru, Bolivijoje
* Atlanto miškai – Brazilijoje
* Vakarinės Andų pašlaitės – Kolumbijoje, Ekvadore
* Pietryčių Azijos, Borneo kalnuose
* Gvianos plokščiakalnis
* Dažnai rūko miškai susidaro kalnuotose tropikų salose, kur dažnos drėgnos oro masės (Havajai, Fidžis, Dominika).
* Laurų miškai Kanaruose

## Taip pat skaitykite
* Drėgnasis miškas
* Drėgnasis atogrąžų miškas
* Drėgnasis vidutinių platumų miškas
* Džiunglės
* Miškas
Statika

**Statika** – teorinės mechanikos dalis, kurioje nagrinėjama jėgų bei kūnų pusiausvyra. Statikoje nagrinėjami šie pagrindiniai uždaviniai:

* Jėgų sudėtis ir standų kūną veikiančios jėgų sistemos pakeitimas paprasčiausio pavidalo sistema;
* Standų kūną veikiančios jėgų sistemos pusiausvyros sąlygų nustatymas.

Pusiausvyros teorijos pradininkas yra Archimedas, jis pirmasis nagrinėjo įvairius pusiausvyros atvejus remdamasis sverto dėsniais.

## Pagrindinės statikos sąvokos
* Pagrindinė statikos sąvoka – jėgos sąvoka. Dydis, kuris yra materialių kūnų tarpusavio sąveikos matas, apibūdinantis šio poveikio intensyvumą bei kryptį, vadinamas **[[jėga]]**.

Jėga apibudinama trim parametrais:
# jėgos skaitiniu dydžiu, arba jėgos moduliu;
# jėgos pridėties tašku;
# jėgos veikimo kryptimi.

* Pusiausvyra – objekto vietos pastovumas, lyginant objektą su kitais nejudančiais kūnais.
* Atskaitos sistema – erdvė, kurioje yra nagrinėjamas objektas ir erdvės atžvilgiu nagrinėjama pusiausvyra ar judėjimas.
* Standus kūnas – toks kūnas, kurio deformacijų nepaisoma.

## Statikos aksiomos

### Pirmoji aksioma
Dvi standų kūną veikiančios jėgos atsveria vieną kitą tik tada, kai jos yra vienodo didumo ir veikia vienoje tiesėje priešingomis kryptimis.

### Antroji aksioma
Pridėjus prie sistemos arba iš jos atėmus pusiausvyrą jėgų sistemą, jėgų sistemos poveikis standžiam kūnui nepasikeičia.

### Standumo aksioma
Kiekvieną besideformuojantį kūną, esantį pusiausvyroje, sustandinus–pusiausvyra išliks nepakitusi.

### Poveikio–reakcijos lygybės aksioma
Du kūnai vienas kitą veikia jėgomis, lygiomis savo moduliu, bet priešingomis savo kryptimis.
Ši aksioma labai svarbi nustatant ryšių reakcijas.

## Šaltiniai
Jonas Vaidutis

**Jonas Vaidutis** (, 1365 m. Drohičinas – 1402 m. pavasaris, Krokuva) – lietuvių kunigaikštis, kunigas.

## Biografija
Kunigaikščio Butauto sūnus, Lietuvos didžiojo kunigaikščio Kęstučio vaikaitis. Titulavosi Drohičino kunigaikščiu. Butautui 1365 m. pabėgus į Prūsiją pas kryžiuočius, 1381 m. tėvu pasekė ir Vaidutis. Vėliau apsigyveno Prahoje. Manoma, čia pakrikštytas Jono vardu. Studijavo Prahos universitete, buvo įšventintas į kunigus. Vėliau persikėlė į Lenkiją, valdomą Jogailos. 1389 m. minimas kaip Krokuvos pranciškonų kustodas (vyresnysis), Krokuvos ir Sandomiero kanauninkas. 1401-1402 m. antrasis Krokuvos akademijos rektorius. Manoma, palaidotas Krokuvos katedroje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Agnieszka Pechta: Jan Wajduta Butawtowicz -zapomniany książę litewski w oświetleniu historiografii polskiej. Piotrkowskie Zeszyty Historyczne 5 (lenk.)
Stasys Jonauskas (1948)

**Stasys Jonauskas** (1948 m. kovo 28 d. Gėsaluose, Skuodo valsčius – 2018 m. birželio 13 d.) – Lietuvos poetas, žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1970 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, 1981 m. M. Gorkio literatūros institute Maskvoje – Aukštuosius literatūros kursus.

Dirbo Skuodo rajono „Pabaltijo“ kolūkyje, 1967–1979 m. ir nuo 1981 m. – Skuodo rajono laikraščio „Mūsų žodis“ redakcijos darbuotojas, žemės ūkio skyriaus vedėjas, nuo 1993 m. – vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas,  nuo 2004 m. redaktorius.

## Kūryba
Pirmame eilėraščių rinkinyje „Didelis laukas“ žymi M. Martinaičio įtaka. Vėlesnėse knygose sukurtas savitas poetinis pasaulis, būdingas vaizdų konkretumas, objektyvus pasakojimas apie žemdirbio darbų ciklą, augalus ir gyvūnus, naudojama kontrastų poetika, mokslo žinios, ironija. Parašė eilėraščių vaikams, jo knyga išleista rusų kalba.

Kartu su autorių kolektyvu išleido apybraižų knygą „Baltieji žirgai“ (1984 m.). Sudarė ir redagavo Skuodo rajono literatų knygą „Prie Bartuvos ir Luobos“ (1993 m.)

## Bibliografija
* Didelis laukas: eilėraščiai. Vilnius, 1973.
* Darbų vardai: eilėraščiai. Vilnius, Vaga, 1977.
* Lekia kaip metai: eilėraščiai. Vilnius, 1981.
* Вечные травы: стихотворения, перев. Игорь Калугин, Георгий Ефремов. Москва, Молодая гвардия, 1983.
* Spindulys po žeme: eilėraščiai. Vilnius, Vaga, 1984.
* Spaliai: eilėraščiai. Vilnius, Vaga, 1986.
* Šiuolaikiniai rugiai: eilėraščiai. Vilnius, Vaga, 1990.
* Šoka žaliosios varlytės: eilėraščiai vaikams. Vilnius, Džiugas, 1995.
* Širdis plaka delčią: eilėraščiai. Vilnius, Lietuvos rašytojų s-gos l-kla, 1998.
* Pavasario vėjas: Skuodo literatų poezijos rinktinė, sudarė Jonas Grušas, Antanina Danienė, Simona Matulevičiūtė, Skuodas, Skuodo vieš. b-ka, 2000.
* Po ramybės medžiu: Skuodo rajono literatų kūrybos rinktinė, sudarė Simona Matulevičiūtė, Eugenijus Zabitis, Antanina Danienė. Skuodas, Skuodo vieš. b-ka, 2001.
* Poezijos pavasaris, 2003, Vaga 2003.
* Poezijos pavasario laureatų kūryba, 1965–2003, Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2004.
* Žolės balsas: poezijos rinktinė. Vilnius, Vaga, 2004.
* Nematoma žaibo ranka. Literatūra ir menas, 2004-10-01, Nr. 3017.
* Trys karaliai. Literatūra ir menas, 2005-01-07, Nr. 3030.

## Įvertinimas
* Poezijos pavasaris–87 laureatas,
* Vilkaviškio rajono Salomėjos Nėries premija,
* Ievos Simonaitytės literatūrinė premija,
* Pauliaus Širvio literatūrinė premija.

## Šaltiniai
Vytautas Alfonsas Jonaitis

**Vytautas Alfonsas Jonaitis** (1938 m. lapkričio 20 d. Sodeliškiai, Pašvitinio valsčius – 2006 m. gegužės 9 d. Vilnius) – Lietuvos entomologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1957 m. baigė Linkuvos vidurinę mokyklą. 1962 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. Dar būdamas studentu, 1962 m. Kaune parašė savo pirmąjį entomologinį darbą „Anykščių girininkijos lapgraužiai (Coleoptera, Chrysomelidae), jų daroma žala ir kovos priemonės su jais“. Jį apgynęs kaip diplominį darbą, įgijo miškų ūkio inžinieriaus kvalifikaciją. 1965 m. rudenį priimtas į Lietuvos mokslų akademijos Zoologijos ir parazitologijos instituto (dab. Ekologijos institutas) akivaizdinę entomologijos specialybės aspirantūrą. 1969 m. apgynė disertaciją „Eglės jaunuolynų spyglius graužiantieji kenkėjai, jų entomofagai ir kovos priemonės“, biologijos mokslų kandidatas. 1988 m. Leningrade, TSRS mokslų akademijos Zoologijos institute apgynė disertaciją „Šeimininko ir parazito entomokompleksų ištekliai, formavimas ir funkcionavimas ekosistemose“, biologijos mokslų daktaras.

1962 m. liepos – lapkričio mėn. Anykščių miškų ūkio technikas, 1962–1965 m. Širvintų miškų ūkio girininkas. 1968–1975 m. Zoologijos ir parazitologijos
instituto jaunesnysis, 1975–1985 m. vyresnysis mokslinis bendradarbis, faktiškai ir darbo grupės vadovas, 1986–1991 m. vadovaujantis mokslinis bendradarbis. 1985–1986 m. Vabzdžių ekologijos sektoriaus vadovas, 1991–2003 m. Entomologijos laboratorijos vedėjas, vyriausiasis mokslinis bendradarbis, nuo 2003 m. vyriausiasis mokslo darbuotojas. Stažavo 1973 m. Rumunijoje ir 1982 m. Rusijoje.

Nuo 1995 m. Lietuvos entomologų draugijos viceprezidentas. Leidinių 1981–1994 m. „Acta Entomologica Lituanica“ ir 1982–1995 m. „Naujos ir retos Lietuvos vabzdžių rūšys“ atsakingasis redaktorius.

## Mokslinė veikla
Sukūrė, su kitais, šeimininko ir parazito sąveikos matematinį modelį. Pagrindė naujus šeimininko ir parazito sistemų gausumo ir fenologinių ciklų kitimų vertinimo bei vabzdžių populiacijų formavimo ir kontroliavimo principus.

## Bibliografija
* Vabzdžiai – sodų kenkėjų entomoparazitai Lietuvoje, su kitais, 1979 m., rusų k.
* TSRS europinės dalies vabzdžių apibūdinimai, su kitais, t. 3, 1981 m., rusų k.
* Lietuvos ichneumonidai, 1983 m.
* Vabzdžių tarpekosisteminiai ryšiai ir jų dinamika, su kitais, 2000 m., anglų k.

## Įvertinimas
* 2004 m. Lietuvos mokslo premija, su dr. Povilu Ivinskiu už darbų ciklą „Vabzdžių fauna, trofiniai ryšiai ir populiacijų dinamika“ (1966–2003 m.)

## Šaltiniai
Aldona Jonaitytė

**Aldona Jonaitytė** (g. 1928 m. gegužės 4 d. Jukniuose, Kruopių valsčius, dab. Šakynos seniūnija) – Lietuvos kalbininkė, humanitarinių mokslų daktarė. 

## Biografija
Mokėsi Šakynos mokykloje. 1953 m. baigė Vilniaus universitetą. 1962 m. filologijos mokslų kandidatė. 

1957-1984 m. dirbo Lietuvių kalbos ir literatūros institute. Tyrinėjo Šakynos tarmę, arealinę kalbotyrą, tarmių niveliaciją ir kitas dialektologijos problemas. Į lietuvių kalbą išvertė latvių, rusų, gudų grožinės literatūros kūrinių.

## Bibliografija
* Lietuvių kalbos tarmės, chrestomatija, viena sudarytojų, 1970 m.
* Lietuvių kalbos atlasas, viena autorių ir redaktorių, 3 t. 1977-1991 m.

## Įvertinimas
* 1994 m. Lietuvos mokslo premija, su kitais 

## Šaltiniai
Zuzana Jonikaitė

**Zuzana Jonikaitė** (1902 m. vasario 14 d. Yliai, Alsėdžių valsčius – 1981 m. lapkričio 26 d. Alsėdžiai) – Lietuvos kalbininkė, filologijos mokslų kandidatė.

## Biografija
Baigė Telšių Žemaitės gimnaziją. 1937 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą, mokytojavo. 1963 m. filologijos mokslų kandidatė.

1949-1970 m. dirbo Lietuvių kalbos ir literatūros institute. Tyrinėjo frazeologizmus. Su kitais rašė ir redagavo Lietuvių kalbos žodyną (t. 4-10, 1956-1976 m.) Rinko duomenis „Lietuvių kalbos atlasui“, rašė kalbos kultūros klausimais.

## Įvertinimas
* 1965 m. LTSR valstybinė premija, su kitais

## Šaltiniai
Petras Jonikas

**Petras Jonikas** (1906 m. kovo 25 d. Antringis (dabar – Ringių k.), Tauragės valsčius – 1996 m. vasario 3 d. Riversaidas, palaidotas Čikagoje) – Lietuvos kalbininkas, daktaras.

## Biografija
Mokėsi Pagramantyje, Šilalėje, 1920–1923 m. Tauragės vidurinėje mokykloje. 1927 m. jis baigė Tauragės mokytojų seminariją. 1927–1934 m. studijavo Vytauto Didžiojo universitete (iki 1930 m. Lietuvos universitetas), 1935–1937 m. studijas tęsė Rygos, Karaliaučiaus, Vienos universitetuose. 1942 m. daktaras.

1937–1943 m. dėstė Vytauto Didžiojo universitete ir Vilniaus universitete; 1942 m. docentas. 1935–1940 m. lietuvių kalbos draugijos valdybos narys. 1938–1940 m. leisto Kaune ir 1958–1960 m. – Čikagoje žurnalo „Gimtoji kalba“ redaktorius. 1940–1944 m. dar dirbo lietuvių kalbos institute. 1942 m. apgynė mokslų daktaro disertaciją. 1944 m. pasitraukė į Vakarus. 1946–1949 m. dėstė Pabaltijo universitete prie Hamburgo. 1949 m. persikėlė į JAV. Čikagos universitete studijavo bibliotekininkystę, 1957–1973 m. dirbo šio universiteto bibliotekoje, 1970–1973 m. dėstė baltų kalbas. Jo pastangomis 1951 m. suorganizuotas Lituanistikos institutas; 1954–1964 m. jo prezidentas. 1969–1978 m. Pedagoginio lituanistikos instituto Čikagoje rektorius.

## Mokslinė veikla
Tyrinėjo bendrinės kalbos istorijos, kalbos kultūros problemas, lietuvių pavardes, vietovardžius, paskelbė straipsnių apie kalbininkus. Redagavo A. Salio „Raštus“ (4 t. 1979–1992 m., V. Biržiškos „Aleksandryną“ (3 d. 1960–1965 m. , sudarė P. Skardžiaus darbų bibliografiją. Bendradarbiavo LE ir „Encyclopedia Lituanien“.

## Bibliografija
* Pagramančio tarmė, 1939 m.
* Gimtojo žodžio baruose, 1951 m.
* Lietuvių kalbos istorija, 1952 m.
* Lietuvių bendrinės rašomosios kalbos kūrimasis antrojoje XIX a. pusėje, 1972 m.
* Lietuvių kalba ir tauta amžių būvyje: Visuomeniniai lietuvių kalbos istorijos bruožai, 1987 m.

## Šaltiniai
Sint Marteno vėliava

**Sint Marteno vėliava**, *Švento Martyno salos vėliava* – Sint Marteno vėliava, priimta 1985 m. birželio 13 dieną. Vėliavą sudaro raudona ir mėlyna horizontalios juostos ir baltu trikampis ties koto kraštu smaigaliu link laisvo krašto. Trikampyje pavaizduotas teritorijos herbas, patvirtintas 1982 m. lapkričio 17 d.

## Taip pat skaitykite
* Nyderlandų Antilų vėliava
Lina Jonikienė

**Lina Jonikienė-Jonikė** (g. 1969 m. vasario 24 Kaune) – Lietuvos dailininkė tekstilininkė.

## Biografija
1987 m. baigė grafikos specialybę J. Naujalio vidurinę meno mokykloje, 1988-1990 m. tobulinosi privačioje Aismučio Aleksandravičiaus anatomijos ir piešimo studijoje. 1995 m. baigė Kauno dailės institutą, mokytoja Laima Oržekauskienė. Nuo 2000 m. Kauno dailės instituto (nuo 2002 Vilniaus dailės akademijos Kauno dailės institutas) dėstytoja.

## Kūryba
Kūriniai – daugiausia tradicinės siuvinėjimo technikos autorinė interpretacija ant plastiko ir fotoaudinio, juose vaizduojamas žmogaus kūnas, jo dalys („Menera“ 1996 m., „Kojinės“ I–III 1997 m., „Kalėdinė eglutė“, „Pietūs“, abu 1998 m., „Štai ir aš“ 1998-1999 m., „Tekstilė ir aš“ I–III 2001 m., „Rūpintojėlis“ I–II 2002-2003 m., „Lietuva“ 2005 m.) Kūriniams būdingas konceptualumas, dažnai kvestionuojamas stereotipinis požiūris į moterį, raiški tekstūra, optiniai iliuziniai efektai. Nuo 1993 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje (V ir VI tarptautinė smulkiosios tekstilės trienalė, Anžeras 1996 m. ir 1999 m., V tarptautinė tekstilės paroda, Kiotas 1997 m.

### Personalinės parodos
* 2001 m. – Lithuanian Country Star, Tekstilininkų ir dailininkų gildijos galerija, Kaunas.
* 2002 m. – Tekstilė ir aš, Kauno paveikslų galerija.
* 2003 m. – Textile and Me, Užsienio meno muziejus, Ryga, Latvija.
* 2006 m. – Kasdienybės Lietuva, galerija „XX“, Panevėžys.
* 2006 m. – Kasdienybės Lietuva, galerija „Sofa“, Druskininkai.

## Įvertinimas
* 2001 m. – pirmojo laipsnio diplomas III Tarptautinėje tekstilės bienalėje „Minkštas pasaulis“, Kaunas
* 2004 m. – prizas už meistriškumą Excellence Award, II tarptautinė tekstilės trienalė, Lodzė

## Šaltiniai
Keista Bendžamino Batono istorija

**Keista Bendžamino Batono istorija** () – 2008 m. JAV režisieriaus Devido Finčerio fantastinė drama, sukurta pagal to paties pavadinimo F. Skoto Ficdžeraldo novelę. Filmas pasakoja apie ypatingą žmogų, apie žmones ir vietas, kurias jis atranda. Apie meiles, kurios sutinkamos. Apie gyvenimo džiaugsmus. Apie mirties liūdesį. Ir apie tai, kas pasilieka po laiko. 2009 m. Oskarų nominacijose filmas pretendavo gauti 13 statulėlių.

Filmo premjera įvyko 2008 m. gruodžio 25 d. JAV, Naujojoje Zelandijoje ir Fidžyje.

## Siužetas

Kas bus jei gims aštuoniasdešimties metų amžiaus naujagimis? Kas bus jei vaikystę praleisi senelių namuose? Kas bus jei senukas įsimylės jauną mergaitę? Ir kas bus jei iš pat pradžių aišku, kad ši meilė iš pirmo žvilgsnio? 

Keista Bendžamino Batono istorija mus gąsdina, nes gyvenimą „negalima nugyventi iš galo“, o laikrodis neturi tiksėti prieš laikrodžio rodyklę…

## Aktoriai
* Bredas Pitas – Bendžaminas Batonas
* Keite Blanšet – Deizė Fuller
* Džiulija Ormond – Karolina Fuller
* Tilda Suinton – Elizabeta Ebot
* Džeisonas Flemingas – Tomas Batonas
* Spencer Daniels - Bendžiaminas Batonas 12 metų
* Elle Fanning - Deizė Fuller  6 metų
* Madisen Beaty - Deizė Fuller  11 metų
* Taraji P. Henson - Kvynė
* Mahershala Ali - Tizis Vetersas
* Jared Harris - kapitonas Maikas
* Elias Koteas - Monsinijoras Gateau
* Ed Metzger - Teodoras Ruzveltas
* Phyllis Somerville - senelė Fuller
* Bianca Chiminello - Deizės draugė
* Rampai Mohadi - Ngunda Oti
* Edith Ivey - Ponia Maple
* Tim Harvey - Soda Džerkas

## Įdomūs faktai

* Istorija turėjo vykti Baltimorės mieste, bet buvo nuspręsta filmuoti Naujajame Orleane, nors Katrinos uraganas padarė daug žalos, bet septynis mėnesius filmuota Luizianoje.
* Be Bredo Pito, Bendžamino Batono vaidmenį vaidino: Piteris Badalamenti (1928-1931 m.) (), Robertas Tauersas (1932-1934 m.) (), Tomas Everetas (1935-1937 m.) (), Spenseris Denielis (12-metis Bendžaminas) (), Čandleris Kanterberis (8-metis Bendžaminas) () ir Čarlis Hendris Visonas (6-metis Bendžaminas) ().
* Filmo veiksmas prasideda 1918 m., Pirmojo pasaulinio karo pabaigoje ir tęsiasi iki 2005 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali filmo svetainė  (Anglų kalba)
* Apdovanojimai ir nominacijos
Ambraziejus Jonynas

**Ambraziejus Jonynas** (1919 m. vasario 2 d. Krekštėnai, Simno valsčius – 2006 m. liepos 8 d. Vilnius) – Lietuvos tautosakininkas, humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
1946 m. baigė Vilniaus universitetą. 1954 m. filologijos mokslų kandidatas.

1946–1992 m. dirbo Lietuvių kalbos ir literatūros institute (nuo 1990 m. Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas), 1958–1987 m. Tautosakos skyriaus vadovas, 1964–1984 m. – direktoriaus pavaduotojas.

## Mokslinė veikla
Vadovavo lietuvių liaudies dainų katalogo rengimui, redagavo 1972–1986 m. spausdintas jo dalis. 1980–1993 m. „Lietuvių liaudies dainyno“ vyr. redaktorius. Tyrė tautosakos ir literatūros sąveikas (straipsnių ciklas „Vincas Krėvė ir tautosaka“), sistemino duomenis apie lietuvių tautosakos rinkimą, skelbimą ir vertinimą.

## Bibliografija
* Lietuvių tautosakos rinktinė, 1954 m., redagavo 
* Lietuvių tautosaka, užrašyta 1944-1956 m., su kitais, 1957 m.
* Patarlės ir priežodžiai, su kitais, 1958 m.
* Lietuvių tautosaka, su kitais, 5 t. 1962-1968 m. 
* Lietuvių tautosakos apybraiža, 1963 m., vienas autorių ir redaktorių.
* Gaivinanti tautosakos srovė, 1979 m.
* Lietuvių folkloristika: iki XIX a., studija, 1984 m. 
* Liudvikas Rėza tautosakininkas, 1989 m. 

## Įvertinimas
* Lietuvos nusipelniusio kultūros veikėjo garbės vardas

## Šaltiniai

*Tautos poetinės kūrybos tyrėjas. Literatūra ir menas, 2006-07-14 nr. 3104
Jurgis Vytenis Jonavičius

**Jurgis Vytenis Jonavičius** (1922 m. rugpjūčio 22 d. Kaune) – Australijos lietuvių bendruomenės veikėjas.

## Biografija
1941 m. baigė Kauno Aušros berniukų gimnaziją. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1948 m. išvyko į Australiją. 1959–1963 m. Australijos lietuvių bendruomenės Adelaidės apylinkės, nuo 1963 m. Adelaidės Lietuvių kultūros fondo pirmininkas. Kelias kadencijas vadovavo Australijos lietuvių fizinio auklėjimo sąjungai. 1988 m. su kitais Australijoje surengė III Pasaulio lietuvių sporto žaidynes. Australijos lietuvių bendruomenės krašto valdybų vicepirmininkas, Lietuvių informacijos biuro valdybos, Baltų tarybos narys. Rengė Adelaidės lietuvių radijo laidas. 1993–1999 m. Lietuvos Respublikos garbės konsulas Pietų ir Vakarų Australijos valstijose bei Šiaurės teritorijoje.

## Įvertinimas
* Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino medalis

## Šaltiniai
Vincas Joneliūnas

**Vincas Joneliūnas** (g. 1926 m. kovo 24 d. Sobuvoje, Jiezno valsčius) – Lietuvos inžinierius mechanikas, technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
Mokėsi Sobuvos ir Jiezno pradžios mokyklose, Aukštadvario progimnazijoje, 1941–1947 m. Prienų gimnazijoje. 1952 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1967 m. apgynė disertaciją „Bulvių išsidėstymo sodinant mašinomis tyrimai“, technikos mokslų kandidatas.

1953–1957 m. Alytaus mašinų ir traktorių stoties direktorius. 1958–1991 m. dirbo Žemės ūkio mechanizacijos ir elektrifikacijos institute; 1958–1977 m. Kaupiamųjų kultūrų laboratorijos vedėjas, 1972 m. vyr. mokslinis bendradarbis. 18 išradimų autorius.

1988 m., gyvendamas Raudondvaryje, dalyvavo Raudondvario apylinkės partizanų pagerbime nuo minties iki kapinių įrengimo ir priežiūros. Parašė knygą „Raudondvario apylinkės partizanų pagerbimo istorija“. Apie gimtąjį Sobuvos kaimą, savo gimines ir artimuosius parašė dviejų dalių knygą „Gyvenimas Sobuvoje ir Raudondvaryje“, taip pat atsiminimus apie Prienų „Žiburio“ gimnaziją, humoristinių ir satyrinių straipsnių.

## Bibliografija
* Bulves auginame mechanizuotai, 1977 m.
* Kukurūzų augintojo vadovas, su kitais, 1959 m., 2 leid. 1963 m.
* Laukų mechanizatoriaus žinynas, su kitais, 1968 m., 2 leid. 1981 m.
* Bulvių auginimo ir nuėmimo mechanizavimas, su kitais, 1971 m.

## Šaltiniai
Ignas Jonynas (1884)

**Ignas Jonynas** (1884 m. sausio 24 d. Atesninkuose, Simno valsčiuje – 1954 m. liepos 14 d. Kaune) – Lietuvos istorikas, diplomatas.

## Biografija
Sūnus Vytautas Aleksandras Jonynas. 1904–1911 m. studijavo istoriją Maskvos universitete, jo pažiūroms įtaką padarė lankyti rusų liberalių istorikų pozityvistų M. Liubavskio, A. Savino, R. Viperio ir P. Vinogradovo seminarai. 1905–1909 m. per atostogas studijavo Grenoblio universiteto literatūros fakultete ir įgijo prancūzų kalbos ir literatūros mokytojo teises. 1909–1911 m. važinėjo į Berlyno universitetą klausytis istorikų paskaitų. 1905–1906 m. dalyvavo revoliuciniuose įvykiuose Maskvoje ir Dzūkijoje, už tai teistas, bet išteisintas. 1911–1919 m. mokytojavo Bogorodske, Maskvoje. 1919 m. kovo mėn. – balandžio mėn. Lietuvos bolševikų marionetinės vyriausybės švietimo liaudies komisariato skyriaus vedėjas, 1919–1920 m. mergaičių lietuvių gimnazijos Vilniuje direktorius; lenkų buvo suimtas, vos išvengė sušaudymo. Dalyvavo Lietuvių mokslo draugijos veikloje. 1919 m. balandžio mėn. – 1920 m. spalio 9 d. Laikinojo lietuvių komiteto sekretorius. 1920 m. rugpjūčio mėn. – spalio mėn. Lietuvos vyriausybės vyr. įgaliotinis Vilniaus kraštui. 1920 m. spalio 17 d. – 1922 m. vasario 8 d. Lietuvos valstybės atstovas Tautų Sąjungos karinės kontrolės komisijoje Vilniaus krašto reikalams. 1922–1929 m. dirbo Užsienio reikalų ministerijoje; Tautų Sąjungos, Lenkų ir kitų departamentų direktorius. Dalyvavo Tautų Sąjungos tarybos posėdžiuose. 1926 m. parengė Lietuvos Respublikos vyriausybės protestą TSRS atstovybei dėl Lietuvos Metrikos grąžinimo. Nuo 1931 m. Lietuvos Respublikos atstovas Tarptautiniame istorikų komitete. 1929 m. lietuvių draugijos TSRS tautų kultūrai pažinti vienas steigėjų, 1938–1939 m. pirmininkas. 1924–1939 m. ir 1944–1946 m. dėstė Lietuvos universitete (nuo 1930 m. Vytauto Didžiojo universitetas), 1940–1943 m. ir 1944–1954 m. Vilniaus universitete; nuo 1931 m. Lietuvos istorijos katedros, 1945–1948 m. TSRS tautų istorijos katedros vedėjas; 1932 m. profesorius. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

## Mokslinė veikla
Daug prisidėjo ugdant naują lietuvių istorikų kartą. Kritikavo vokiečių, lenkų ir rusų istoriografus, kurie lietuvių tautos nelaikė istoriniu objektu. Remdamasis pirminiais šaltiniais parengė naują Lietuvos feodalinio laikotarpio istorijos traktuotę. Svarbiausias veikalas – „Vytauto šeimyna“. Straipsniai Lietuviškajai enciklopedijai (1933–1941 m. t. 1-9) ir kiti, surinkti rinkiniuose „Istorijos baruose“ (1984 m.) ir „Lietuvos didieji kunigaikščiai“ (1996 m.; abu spaudai parengė Vytautas Merkys). Parašė studiją „Mykolas Lietuvis ir jo amžius“ (rankraštį saugo Vilniaus universiteto biblioteka). Iš lotynų k. į lietuvių k. išvertė Mykolo Lietuvio traktatą „Apie totorių, lietuvių ir maskvėnų papročius“ (paskelbtas 1966 m.; *De moribus Tartarorum et Moschorum fragmina 1615 m.*) 

## Bibliografija
* Vytauto šeimyna, 1932 m.

## Šaltiniai
Juros periodo parkas

**Juros periodo parkas** – rašytojo Michael Crichton mokslinės fantastikos novelė, parašyta 1990 m. Knygoje pasakojama apie pramogų parko su genetiškai atkurtais dinozaurais žlugimą. 1995 m. pasirodė istorijos tęsinys *„[[Dingęs pasaulis (Michael Crichton)|Dingęs pasaulis]]“*.

Pagal knygą režisierius Steven Spielberg pastatė filmą: „Juros periodo parkas“ (1993 m.). Filmas taip pat turėjo tęsinį „Dingęs pasaulis: Juros periodo parkas“ (1997 m.), tačiau, nepaisant pavadinimo, jis pastatytas pagal originalų scenarijų, o ne pagal antrąją Crichton knygą.
Juros periodo parkas (reikšmės)

**„Juros periodo parkas“** yra:
* Juros periodo parkas – rašytojo Michael Crichton mokslinės fantastikos novelė (1990 m.);
* Filmai:
** Juros periodo parkas (filmas) – pagal M. Crichton novelę 1993 m. pastatytas filmas;
** Dingęs pasaulis: Juros periodo parkas – 1997 m. pirmojo filmo tęsinys;
** Juros periodo parkas III – trečia dalis, pastatyta 2001 m.;
** Juros periodo pasaulis – ketvirta dalis, pastatyta 2015 m.
Jonionių gyvenvietės

**Jonionių gyvenvietės** – trys akmens amžiaus archeologinės gyvenvietės Varėnos rajono savivaldybės teritorijoje, prie Jonionių kaimo (Merkinės seniūnija, Dzūkijos nacionalinis parkas), Nemuno kairiajame krante, priešais Straujos žiotis ir Maksimonių gyvenvietes, Dudiškių miške.

## Tyrimai
Gyvenvietės buvo išsidėsčiusios viena greta kitos ant I viršsalpinės terasos 1,8 km² plote. Anksčiau Jonionių gyvenviečių teritorijoje buvo smėlynas, dabar ji apsodinta mišku; kultūrinis sluoksnis neišliko. Jonionių gyvenvietes 1938 m. surado Konstantinas Jablonskis, 1938–1956 m. jis, o 1954 m. ir 1962 m. Istorijos instituto ekspedicija (vadovės A. Bernotaitė ir Rimutė Rimantienė) jose surinko daug dirbinių.

Dauguma dirbinių – titnaginiai strėlių antgaliai (episvidriniai, lancetiniai ir trapeciniai), ietigaliams naudoti ašmenėliai, smulkūs gremžtukai ir rėžtukai, ovalūs kirveliai – vėlyvojo mezolito. Kiti radiniai (trikampiai strėlių antgaliai, pusmėnuliniai peiliai, gludinti titnaginiai kirveliai, puodų šukės šiek tiek brūkšniuotu paviršiumi) yra vėlyvojo neolito. Pagrindinis inventorius priskiriamas vėlyvojo mezolito Nemuno kultūrai. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus ir KVDM.

## Šaltiniai