Retrogradinė analizė

**Retrogradinė analizė** ( „einantis atgal“) – tai ankstesnės žaidimo eigos (pilnos ar dalinės) šachmatų kompozicijoje atstatymas,  surandant prieš tai buvusius abiejų pusių  ėjimus, atvedusius prie pateiktojo uždavinio ar etiudo padėties.

Ne visų šachmatų uždavinių pozicijų praeitį reikia tirti retrogradinės analizės metodais, bet yra uždavinių, kuriems to reikia. Tokie šachmatų uždaviniai vadinami **įrodomaisiais**, arba **retrouždaviniais**. Jie priskiriami *Ypatingajai šachmatų kompozicijos šakai*.

Retrogradinės analizės metodais  tiriama: klasikinės retrokompozicijos, įrodomosios partijos, retraktoriai, vienspalviai uždaviniai, figūros vieta  šachmatų pozicijoje ir kt.

Prieš pradedant ieškoti uždavinio sprendinio, kai kada svarbu nustatyti šachmatų pozicijos praeitį, išsiaiškinti:
* ar padėtis diagramoje legali?
* ar išlikusi teisė į rokiruotę?
* ar yra teisė kirsti prasilenkiantį pėstininką?

Pozicijos legalumą padeda ištirti retrogradinė analizė:  pradedanti nuo paskutiniojo ėjimo, nuosekliai atkurianti ankstesnius  legalius abiejų pusių ėjimus (nebūtinai pačius geriausius). Taip  sužinome, kaip galėjo susidaryti analizuojamos šachmatų diagramos figūrų padėtis.

## Istorija
Pirmieji retrogradinės analizės uždaviniai pasirodė XIX a. viduryje **Samuelis Loidas** (*Samuel Loyd* (1841–1911))ir kt.). Daug dėmesio šiam žanrui skyrė: **Volfgangas Hunsdorferis** (*Wolfgang August Eduard Hundsdorfer* (1879–1951))
, kuris, kartu su **Tomu Dosonu** (*Thomas Rayner Dawson* (1889–1951)),  yra knygos išleistos 1915 m. „Retrogradinė analizė“ bendraautoris, **Valerijus Oniciu** (*Valerian Onitiu* (1872–1948)), **Nilsas Hegas** (*Niels Høeg* (1876–1951), **Chulio Sunjeras** (*Julio Sunyer* (1888–1957)), vėliau – **Luidžis Čerianis** (*Luigi Ceriani* (1894–1969)), **Leonas Loeventonas** (*Leon Loewenton* *(Löwenton)* (1889–1963)  .

## Paskirtis

Šachmatų pozicijų retrogradinė analizė atliekama, kai reikia išsiaiškinti:

* kompozicijos legalumą, 
* kieno ėjimas,  
* pėstininko kirtimo prasilenkiant galimybę, 
* karaliaus teisę į rokiruotę, 
* figūros stovėjimą pradinėje padėtyje, 
* figūros kilmę ir kt.

## Uždaviniai
Retrouždaviniai sudaro ypatingą, su įvairiomis užduotimis, kompozicijų  grupę, kurių sprendimui pradžioj reikia atlikti  ankstesnių ėjimų, atvedusių į padėtį diagramoje, analizę. Praeinančio pėstininko kirtimas, formuojant uždavinio turinį užima svarbią vietą..

### Ėjimo pirmumo teisė

**Valterio fon Holchauzeno** uždavinyje nenurodyta kas turi duoti matą pirmuoju ėjimu. Sprendėjas, panaudojęs nesudėtingą metodiką  gali nustatyti kieno ėjimas. Tam reikia surasti, koks galėjo būti paskutinysis juodųjų figūrų ėjimas.  Paaiškėjus, kad ne bokšto ir ne karaliaus, lieka, kad pateiktoje pozicijoje yra juodųjų ėjimas.

**Fridricho Amelungo**  (*Friedrich Ludwig Balthasar Amelung*, (1842–1909)) uždavinyje nenurodyta, kieno ėjimas. Atlikus retroanalizę nustatome, kad paskutinis juodųjų ėjimas buvo tik **g7-g5**, nes juodųjų pėstininkas laukelyje **g6** negalėjo stovėti ( būtų šachavęs baltųjų karalių laukelyje f5). Kadangi ėjimas yra baltųjų, jie turi teisę kirsti prasilenkiantį juodųjų pėstininką. Po 1. **h5xg6** (kirtimas prasilenkiant) **Kh5 2. Bxh7#**  užduotis išspresta.

### Įrodomieji uždaviniai
Šie uždaviniai sprendėjui pateikia užduotį, nukreiptą į pateiktos sprendimui pozicijos praeitį, o ne į ateitį. Užduotyje prašoma nurodyti ne kaip matuoti, o  po kokių ėjimų atsirado ši padėtis. Juos išsprendus reikia parodyti kokiais legaliais šachmatų žaidimo ėjimais galima pasiekti figūrų išsidėstymą pateiktoje sprendimui pozicijoje. Atskira įrodomųjų uždavinių šaka yra trumposios įrodomosios partijos.

**Nilso Hego**  kompozicijoje  baltųjų pėstininkas į laukelį e6 pateko, nukirtęs prasilenkiantį pėstininką laukelyje e5. Pastarasis ten atsirado, kai po baltųjų šacho  ėjimu d4-d5+ juodieji uždengė savo karalių pėstininku, paeidami  **e7-e5**.

**Nikitos Plaksino** pozicijoje juodųjų karalius patiria dvigubą šachą ir matą valdove ir rikiu. Jį baltieji galėjo skelbti tik kirsdami iš laukelio **f5** prasilenkiantį pėstininką ėjimu **f5xe6**, jei prieš tai juodieji ėjo pėstininku **e7-e5**.  Bet kaip baltieji galėjo šachuoti rikiu esančiu laukelyje **a1**? Tai galima tik paėjus pėstininku - **d4-d5**+. Prieš tai juodieji turėjo eiti karaliumi **Kf7-f6**, nes kiti laukeliai buvo baltųjų atakuojami. Kyla klausimas kaip iš viso jis galėjo  laukelyje **f7** stovėti? Tai įmanoma tik, jei rikio tuo metu laukelyje **g8**  dar nebuvo. Jis galėjo atsirasti tik, paaukštinus baltųjų pėstininką ėjimu **g7-g8R+**. 

Atrasti ėjimai užrašomi atgalinės notacijos forma: **1. f5xe6 # 2. d4-d5+ e7-e5 3. g7-g8R+ Kf7-f6**.  Ėjimai numeruojami atvirkščiai nei įprasta. 

Čia atkurti tik trys abiejų pusių ėjimai. Sudėtingesniuose uždaviniuose tenka atkurti ir daugiau: dešimtis, o kartais ir daugiau ėjimų.

Trumpai žvilgterėjus  į prancūzų šachmatų kompozitoriaus **Eriko Andželinio** (*Eric Angelini*) poziciją, nesimato kaip baltųjų karalius atėjo į laukelį **e5**. Iš kokio laukelio ateitų, tektų eiti per laukelius, kuriuose jam grasintų dvi juodųjų figūros. Tačiau po detalesnės analizės, atrandame, kad karalius, vis tik, galėjo ateiti iš laukelio **f5**, jei prieš tai buvo juodųjų ėjimas **f4xg3**, kertantis prasilenkiantį pėstininką **g4**. Šis ten atsirado, kai baltieji dengėsi nuo juodojo rikio šacho  ėjimu **g2-g4**, juodųjų žirgui, pasitraukus iš laukelio **g4** ėjimu **Žg4-e5**. Juodųjų pėstininkui tebesant laukelyje **f4**, o juodųjų žirgui laukelyje **g4**, laukelis **f5** nebuvo šachuojamas, todėl baltųjų karalius galėjo per jį pereiti.

|width="33%" |

|width="33%" |

### Rokiruotės ir kirtimo prasilenkiant susitarimai

Retrogradinėje šachmatų uždavinių analizėje rokiruotė ir kirtimas prasilenkiant yra svarbūs klausimai, nes susidaro keblių situacijų, kai neaišku, kaip su rokiruote, ar praeinančio pėstininko kirtimu. Jų sprendimui yra priimta eilė susitarimų.

#### Dalinė retrogradinė analizė
**Viljamo Langstafo** (*William Langstaff* (1897–1974)) uždavinys – dalinės retrogradinės analizės RPA () pavyzdys. Juodųjų rokiruotė ir baltųjų kirtimas prasilenkiant yra tarpusavyje susiję: galimas tik pirmas, arba antras variantas. Šiame uždavinyje negalima tiksliai nustatyti, koks buvo paskutinis ėjimas, todėl laikomasi RPA  susitarimo ir pateikiami du sprendiniai. 

Jei leidžiama rokiruoti, tai paskutinis ėjimas turėjo būti **1…g7-g5**, kuris  baltiesiems leidžia kirsti prasilenkiant **2. h5xg6** ir matas po **2...0-0 3.h6-h7#**. Jei paskutinis ėjimas nebuvo  1..g7-g5, tai reiškia, kad vaikščiojo ar juodųjų karalius arba bokštas, dėl to juodiesiems rokiruotė tapo negalima. Tad seka antrasis sprendinys: **1. Ke6 ~ 2. Bd8#.**

#### Retrostrategija

**Karlo Henkės** sutarto mato uždavinyje, kai juodieji pradeda, yra matas yra galimas tik, kai panaudojama  trumpoji rokiruotė: **1.Kc2 Ba2+ 2.Kc1 0-0#.** Ilgoji rokiruotė netinka, kadangi  mato per 2 ėjimus nebus. Šiuo atveju, retrogradinės analizės (PRA) susitarimu negalima naudotis, bet galima taikyti  susitarimą dėl retrostrategijos (RS), kuris pripažįsta tinkamčiosios  rokiruotės pasirinkimą sprendinyje.  

#### Posteriori susitarimas

**Džono Kyblo** (*John Frederick Keeble* (1855–1939) sutarto mato uždavinyje panaudotas *posteriori* ()  susitarimas (AP), pagal kurį  praeinančio pėstininko kirtimas yra legalus, jei po to seka rokiruotė. Tad sprendinys yra: **1.e5xd6** (kirtimas prasilenkiant) **0-0-0 2.d6xe7 Bf8 3.e7xd8V,B#**
{|
|width="33%" |

|width="33%" |

|width="33%" |

## Šaltiniai

## Išorinės nuorodos
* Janko. Retrogradinė analizės kampelis  
*  Rokiruotės ir kirtimas prasilenkiant 2009 m. Kodekse.
*  Kur karaliaus vieta
* T. Dosonas, V. Hunsdorferis Retrogradinė analizė