open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Popielai

**Popielai** – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Kyviškių.

2025 m. kaimas panaikintas, jo teritorija priskirta Karklėnų kaimui (66,14 ha), Kyviškių kaimui (4,31 ha) ir Vėliučionių kaimui (0,15 ha).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Popierinė (Vilnius)

**Popierinė** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Mickūnų, Vilnios dešiniajame krante, Vilnios hidrografiniame draustinyje, miškų apsuptyje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ponkiškiai

**Ponkiškiai** – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Simno.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Popeliškė

**Popeliškė** – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 7 km į vakarus nuo Šutų, Labanoro girioje, prie Sarios upelio. Yra 2 sodybos. Šalia – Popeliškės arba Antasarės pilkapynas.

Netoliese buvo ir Popeliškė II.

## Istorija
XX a. pr. užusienis buvo Švenčionių apskrities Mikalavo valsčiuje.

Tarpukariu užusienis priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai, Pabradės valsčiui.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Posiniai

**Posiniai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Šeimyniškių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pošiūnai

**Pošiūnai** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Tverečiaus, 1,5 km į pietryčius nuo Erzvėto, prie Birvėtos upės ir Erzvėto pelkės.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš asmenvardžio *Pošiū́nas*.

## Istorija
Kaimas minimas nuo 1755 m.

XIX a. pab. kaimas priklausė Švenčionių apskrities Tverečiaus valsčiui, pateko į Dysnos dvaro valdą.

Sovietmečiu priklausė Tverečiaus apylinkei. Veikė pradinė mokykla.

## Gyventojai

;Žymūs žmonės
* Leonas Bielinis (1882–1941 m.) – tautosakininkas, kraštotyrininkas, muzikas;
* Albertas Telyčėnas (1928–1990 m.) – medikas.

## Šaltiniai
Pošiūniškė

**Pošiūniškė** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Kretuonų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Poškai

:: *Apie kaimą Šalčininkų rajone žr. [[Poškonys]]*.

**Poškai** – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Stupurų. Į rytus nuo kaimo auga Bargavonės miškas.

## Istorija

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Poškuose 1909 m. spalio 29 d. gimė tautodailininkas, tapytojas Karolis Jackus.

## Šaltiniai
Popiliakalnis

**Popiliakalnis** – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Šunskų, į pietvakarius nuo Piliakalnių kaimo.

## Istorija

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Popovka

**Popovka** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Tverečiaus, prie pat sienos su Baltarusija, Dysnos upės kilpoje, priešais Hermanouščynos kaimą kitame krante. Yra išlikę pirmojo pasaulinio karo gynybiniai įtvirtinimai (kultūros paminklas).

## Etimologija
Pavadinimas kildinamas iš asmenvardžio .

## Istorija

XIX a. pab. kaimas priklausė Švenčionių apskrities Tverečiaus valsčiui, pateko į Dysnos dvaro valdą.

LTSR laikais pateko į Tverečiaus apylinkę. Veikė pradinė mokykla.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Poškaičiai (Raseiniai)

**Poškaičiai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Kaulakių, prie Mūkės ir jos intako Toškupio. Praeina kelias . Tolėliau Skirmantiškės miške rastas Poškaičių kapinynas. Kaime stovi ūkinių pastatų kompleksas.

## Istorija

XIX–XX a. pr. Poškaičiuose buvo dvaras (Jankevičių valda) ir vandens malūnas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Poškaičiai (Vilnius)

**Poškaičiai** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km nuo Nemenčinės. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Poškiečiai

**Poškiečiai** – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 13 km nuo Stačiūnų.

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Potiškiai

**Potiškiai** – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurę nuo Videniškių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Potrai

**Potrai** (arba **Patrai**) – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Kretingalės, prie Rąžės ištakų ir kelio .

## Etimologija
Pavadinimas kildintinas iš pavardžių *Pótra, Patrà* (1540 m. minimas asmuo *Jhan Pater*). Pavardės etimologija neaiški, ko gero, tai senas kuršiškas vardas.

## Istorija
Potrai minimi nuo XVII a. 1785 m. nurodomas kaip mišrus kaimas, buvo 3 sodybos. 1913 m. Potrai buvo dvaras, priklausantis kaimo bendruomenei, savininkas – Emilis Šionvaldas (*Emil Schönwald*).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Poškiškė

**Poškiškė** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Girkalnio, prie Bebirvos ištakų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pošnia

:: *Apie kaimą Lazdijų rajone žr. [[Pošnia (Lazdijai)]]*.

**Pošnia** – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Santaikos.

## Istorija

XX a. pradžioje įkurta Pošnios geležinkelio stotis, sovietmečiu pervadinta Santaikos vardu, XX a. pabaigoje uždaryta.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Poviliškė

**Poviliškė** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 2,5 km į šiaurės rytus nuo Ignalinos, į šiaurę nuo Girminių, tarp miškų, prie rytinio Ilgio ežero kranto.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš vardo *Póvilas*.

## Istorija
XX a. pr. Poviliškės kaimas pateko į Švenčionių apskrities Daugėliškio valsčių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Povilonys

**Povilonys** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 14 km nuo Vadoklių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pozingiai

**Pozingiai** – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Agluonėnų, 0,5 km į šiaurės vakarus nuo Pėžaičių, prie Aisės ir Daubutės santakos. Apylinkėse – Pozingių karjerai.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš vokiškos kilmės pavardės *Pózingis*, kuri paplitusi Klaipėdos krašte, gerai paliudyta ir šiame kaime.

## Istorija
Pozingiai minimi 1678 m. 1785 m. minimas kaip karališkasis kaimas prie sienos, 8 sodybos.

Mokykla įkurta XVIII a. pabaigoje, 1929 m. joje mokėsi 36 moksleiviai, dėstomoji kalba buvo vokiečių. 1937 m. mokinių skaičius išaugo, imta dėstyti lietuvių kalba.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Požaičiai

**Požaičiai** – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 4 km ė šiaurę nuo Tryškių. Požaičiuose buvo surastas ir pastatytas Tryškiuose Tryškių akmuo.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Prabaščiškės

**Prabaščiškės** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Milkūnų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pramislava

**Pramislava** vadinami kaimai:

* Anykščių rajone;
* Kėdainių rajone;
* Panevėžio rajone;
* Širvintų rajone;
* Ukmergės rajone:
** Siesikų seniūnijoje,
** Taujėnų seniūnijoje.
Povilauskai

**Povilauskai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Naujamiesčio, prie kelio , stovi Kiršino tiltas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Povilaičiai

**Povilaičiai** – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Rudiškių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pramislava (Anykščiai)

**Pramislava** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 12 km nuo Džiugų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pranciškonys

**Pranciškonys** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Ažulaukės.

Buvęs viensėdis, 2025 m. paskelbtas kaimu.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Haleakala

**Haleakala** (hav. *Haleakalā*) − ugnikalnis Ramiajame vandenyne, Havajuose, Maui saloje.

Haleakala yra didžiausias pasaulyje užgesęs ugnikalnis. Haleakalos dubuo yra 34 km diametro ir daugiau nei 800 m gylio. Kraterio viduje stebimas netaisyklingas pliko akmens reljefas su įvairiaspalviais išdegusiais kūgiais ir keisčiausiomis lavos struktūromis. Lavos pagrindą sudarė siera ir geležis, tai ir nulėmė dominuojančius geltonus ir raudonus uolienų atspalvius. Krateryje tarp pelenų ir šlako matyti ir šiek tiek žalumos − pilkšvai švytintys sidabriniai kardakrūmiai. Jie auga dygiais apskritimais, dienos metu saugančiais šaknis nuo karščio, o naktį − nuo šalčio. Krateryje dar yra *Bedugnės Duobės* ir *Spalvoto Pelės Puodo* kūgiai.

Ugnikalnį, esantį 3055 m aukštyje, dažnai apgaubia debesys.

1790 m., pasak vietinių gyventojų, buvo paskutinis Haleakalos išsiveržimas, tačiau, mokslininkų manymu, dar ne paskutinis.

1961 m. buvo įkurtas Haleakalos nacionalinis parkas.

## Legenda
Haleakala reiškia „saulės namas“. Pagal havajiečių legendą, pusdievis *Maujis* prieš saulėtekį užsiropštęs ant viršūnės, kad, saulei kylant virš kraterio žiedo, sugaudytų visus iki vieno jos spindulius ir surištų virve. Jis privertė saulę pasižadėti lėčiau slinkti dangumi, kad pasėliai gautų daugiau šviesos, o žvejai galėtų ilgiau būti jūroje.

## Nuorodos
* Haleakala (anglų k.)
Praniai (Pakruojis)

**Praniai** – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 8 km į pietus nuo Pakruojo, abipus Ežerėlės, Draumėnų miško pakraštyje. Šalia plyti nusausinta Pranių pelkė, yra įsteigtas Draumėnų kraštovaizdžio draustinis. Prie Pranių rytinio pakraščio, šalia kelio , stovi Bačiūnų malūnas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pramislava (Panevėžys)

**Pramislava** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 13 km nuo Raguvos. Stovi Baltijos kelio atminimo ženklas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pranionys

**Pranionys** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Naujamiesčio, prie Liberiškio tvenkinio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pranskabūdis

**Pranskabūdis** – buvęs kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Žvirgždaičių.

## Istorija

Sintautų apylinkės Pranskabūdžio kaimas 1987 m. kovo 25 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Praperša

**Praperša** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 6 km šiauriau Ramygalos, šalia kelio .

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Praperšoje gimė agronomas, biomedicinos mokslų daktaras Vytautas Barauskas (1920–2003).

## Šaltiniai
Praščiūnai (Panevėžys)

**Praščiūnai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Raguvos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pratkūnai (Kaišiadorys)

**Pratkūnai** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Kruonio. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Prapuolai

**Prapuolai** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Sudervės, prie Šilėnų miško ir Neries regioninio parko.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Preibiai

:: *Apie kaimą Pasvalio rajone žr. [[Preibiai (Pasvalys)]]*.

**Preibiai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės rytus nuo Paįstrio, prie Laidės upelio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Prauda

**Prauda** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Panočių, tarp Daržininkų ir Kaniūkų II, šalia plento .

## Etimologija

Kaimo pavadinimas gudiškai reiškia „teisybė“ ().

## Istorija
Kaimas įkurtas 1881 m. 7 naujakurių. Čia kūrėsi atitarnavę carinės armijos kareiviai. Iki XIX a. vid. dabartinės Praudos vietoje buvo Kaniavos girininkijos palivarkas.

## Gyventojai

Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 33 žmonės, iš kurių visi užsirašė lietuviais.

## Šaltiniai
Prekeliškės

**Prekeliškės** – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Imbrado. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pribonys

**Pribonys** – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Tolkiškių.

## Istorija

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Kazimieras Kepežinskas (1937–2016) – geologas.

## Šaltiniai
Pributkė

:: *Apie kaimą Rietavo savivaldybėje žr. [[Pribitka]]*.

**Pributkė** – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Gudelių.

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Prycmai

**Prycmai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Kintų, prie Kintų miško ir kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Prigražiškė

**Prigražiškė** – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 2 km nuo Purviniškės. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Preikurai

**Preikurai** – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Kukečiai, prie kelio .

## Etimologija

Kaimo vardas – asmenvardinis vietovardis, kildinamas nuo asmenvardžio (galbūt latviškos kilmės) *Preikuras*.

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pryga

**Pryga** – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Teizų. 

## Istorija

XIX a. pabaigoje buvo palivarkas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Prisieginė

**Prisieginė** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Naujojo Daugėliškio, prie kelio Makniūnalaukė–Kukoriškė. Yra kapinės.

## Etimologija
Vietovardį bandoma kildinti iš žodžio *pri̇̀siega* ʻpriesaika; vyras ar žmona, sutuoktinisʼ.

## Istorija
Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai. Sovietmečiu priklausė Vidiškių apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pryšmantai (Raseiniai)

**Pryšmantai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Ilgižių III.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Aizkrauklės piliakalnis

**Aizkrauklės piliakalnis** () – piliakalnis Latvijoje, Žiemgaloje, Aizkrauklės savivaldybės teritorijoje, 4 km į pietryčius nuo Skryverių, į pietryčius nuo Žemdirbystės instituto, 200 m į pietus nuo kelio E22 Holihedas – Ventspilis – Zilupė – Išimas, Dauguvos dešiniajame krante. 

## Piliakalnis
Manoma, kad piliakalnyje gyventa dar I tūkstantmetyje pr. m. e. Piliakalnis įrengtas Dauguvos dešiniajame krante tarp Aškerės ir Kraukliupytės įtakų iškilusioje lygiagrečioje upės tėkmei 40 m aukščio nuo upės lygio 0,5 ha ploto kalvoje. Piliakalnis giliu grioviu padalytas į dvi dalis. Abu kalnai apsaugoti pylimais, šlaitai pastatinti. Kai kur išlikę lauko akmenų mūro sienų liekanų. Tarp piliakalnių ir Dauguvos buvo senovės lyvių gyvenvietė, VII a. – VIII a. skandinavų sagose vadinama *Askrade*. Henriko Latvio kronika mini *Asihrath* ir *Asscrade* gyvenvietes, kurios tapatinamos su vėlesne Ašerade (). Tačiau upių prekybos kelio „nuo variagų pas graikus“ uostas Dauguvoje istoriniuose šaltiniuose minimas dar V a. Ašeradės prekybinę reikšmę patvirtina piliakalnyje rastos 30 miestų 189 monetos, kuriose iškalti 25 Šiaurės Europos miestų valdytojų, grafų, vyskupų paveikslai. Greta piliakalnio yra X – XII a. Aizkrauklės ir Lejasžagarų senkapiai.

Kalavijuočių ordinas piliakalnyje stovėjusią pilį sudegino 1205 m., o 1207 m. lyvių žemių užkariavimas buvo baigtas. Tačiau 1220 m. Henriko Latvio kronikoje vėl minimas Aizkrauklės kunigaikštis Vievaldas, kurio vadovaujami žiemgaliai sumušė vokiečių riterius prie Mežuotnės. 1279 m. Dauguvos kairiajame krante priešais Aizkrauklės piliakalnį lietuvių kunigaikštis Traidenis sumušė kryžiuočius.

1224 m. 1,7 km į pietryčius, aukščiau pagal upės tėkmę prie Karikstės upelio vokiečiai pasistatė savo mūrinę pilį, kurią valdė 21 komtūras. Pirmasis buvo Burhardas, paskutinis 1561 m. – fon Ezerusas. Vėliau pilis buvo Alstikių dvaro dalis. 1630 m. Švedijos karalius Gustavas Adolfas pilį padovanojo savo artilerijos viršininkui Simonui Šulcui. 

Piliakalnį 1930 m. žvalgė Ernestas Brastinis, 1971-1976 m. tyrė Vladislavas Urtanas. Saugomas valstybės, valstybinės reikšmės kultūros paminklas, VKPAI Nr. 127. 

## Šaltiniai
Aizsargai

**Aizsargai** () – latvių šaulių organizacija 

## Istorija
Įkurta Laikinosios Vyriausybės vadovo Karlio Ulmanio ir Vidaus reikalų ministro Mikelio Valterio įsakymu 1919 m. kovo 20 d., Suomijos šaulių organizacijos () pavyzdžiu, kaip savigynos būriai. Sudarė apsaugos rinktinės, veikusios valsčiuose. Iš dalies (1/3) organizacija finansuota valstybės. Funkcijos apėmė pagalbą policijai (apėmė pagalbą kratų ir areštų metu, patruliavimą, kovą su banditizmu, marodieriavimu po pilietinio karo) ir armijai (karo metu). Dalyvavo kovose su bermontininkais. 

Į organizaciją buvo priimami vyrai nuo 20 metų (po tarnybos kariuomenėje) iki 60 metų. 1921 m. pasibaigus kariniams veiksmams vidaus reikalų ministerijos nurodymu aizsargai perorganizuoti į visuomeninę savanorių organizaciją, kuriai vadovavo renkama Valdyba (). Sudarė 19 pulkų, kiekvienoje apskrityje po vieną. Turėjo sporto būrelius. 1923 m. suformuoti aizsargų gynybos būriai, 1939 m. – aizsargų jaunimo organizacija – jaunsargai. Nuo 1925 m. bendradarbiavo su Lietuvos šaulių sąjunga. 

1928 m. organizacija apginkluota, kai kurie pulkai turėjo kulkosvaidžių. Dalyvavo 1934 m. gegužės 15–16 d. valstybės perversme. 1940 m. sausio mėn. aizsargai turėjo 31 766 narius, iš jų gynybos būriuose – 14 800, jaunsargų apie 14 000. Be to, buvo Geležinkelių aizsargų pulkas, Aizsargų aviacijos pulkas su 26 lėktuvais, 3 aizsargų jūrų divizionai ir kitos tarnybos.

Po 1940 m. TSRS okupacijos aizsargų organizacija likviduota. Per nacistinę okupaciją 1943–1944 m. vėl veikė. Po Antrojo pasaulinio karo dalis aizsargų buvo ginkluoto antitarybinio pasipriešinimo dalyviai. 

1990 m. gegužės 17 d. Piliečių kongrese atkurta neginkluota Latvijos aizsargų organizacija. Turi uniformą. Priimami tik Latvijos Respublikos piliečiai. Leidžia mėnraštį „Aizsargs“. 

## Šaltiniai
Vidmantas Gylikis

**Vidmantas Gylikis** (g. 1954 m. vasario 25 d. Vilkyškiuose) – Lietuvos skulptorius, Vilniaus Gedimino technikos universiteto docentas (2000), profesorius (2014).

## Biografija
1972 m. baigė M. K. Čiurlionio meno mokyklą. 1984 m. baigė Vilniaus dailės institutą. Nuo 1990 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. VGTU dirba nuo 1993 m. Universiteto docentas nuo 2000 m.,profesorius nuo 2014 m.

## Kūryba
* 1984 m. „Bičiulystė“, Vilnius
* 1984 m. „Vabalas“, Alytus
* 1985 m. dekoratyvinis pano „Jaunystė“, Alytus
* 1986 m. „Ramybė“, Alytus
* 1987 m. „Plunksna-sparnas“, Alytus
* 1988 m. „Atėjimas“, Alytus
* 1988 m. antkapinis paminklas rašytojui A. Matučiui, Alytus
* 1989 m. „Avino širdis“, Jasna Poliana, Bulgarija
* 1990 m. „Sala“, Trakai
* 1991 m. monumentas masinio trėmimo aukoms, Naujoji Vilnia
* 1991 m. „Meilės medis“, Horice, Čekija
* 1991 m. „Rezistencija“, Horice, Čekija
* 1997 m. „Svetimas“, Hojer, Danija
* 1998 m. „Metas“, Dale, Norvegija
* 1999 m. „Šaltinis“, I-Chon, Pietų Korėja
* 2004 m. paminklas pasieniečio G. Žagunio žūties vietos Šalčininkų r., Krakūnų kaime įamžinimui
* 2005 m. Slivkų šeimos antkapinis paminklas, Ramygala
* 2006 m. „Devyneri metai“
* 2009 m. paminklas Vytauto apygardos partizanams Utenoje
* 2009 m. skulptūrinis-meninis akcentas „Šviesa“, Konstitucijos pr., Vilnius
* 2010 m. „Kovotojų už Lietuvos laisvę Motinai“, Kaunas
* 2012 m. paminklas, skirtas Žaslių įkūrimo 555-osioms metinėms, Žasliai
* 2012 m. antkapinis paminklas prof. Romualdui Lekevičiui, Vilnius, Kairėnų kapinės
* 2015 m.  paminklas karaliui Mindaugui ir karalienei Mortai, Agluona, Latvija

## Šaltiniai
Eustachijus Aukštikalnis

**Matilda** (g. 1933 m. gegužės 4 d. Biržai – 2008 m. birželio 13 d. Vilnius) – vienas pirmųjų Lietuvos profesionalių kino kritikų, kino dramaturgas, kino aktorius, žurnalistas, Juozo Miltinio mokinys.

## Biografija
1953 m. baigė Panevėžio dramos teatro studiją, 1966 m. – Maskvos Kinematografijos institutą.

Vaidino 1951–1954 m. Panevėžio dramos teatre, Lietuvos kino studijos filmuose, 1958–1978 m. dirbo savaitraščio „Literatūra ir menas“ redakcijoje.

## Kūryba
### Filmografija
* Tiburcijus – Žydrasis horizontas, 1957 m., rež. Vytautas Mikalauskas,
* Žurnalistas – Rungtynės nuo 9 iki 9, 1980 m., rež. Raimondas Vabalas,
* Žurnalistas – Skrydis per Atlantą, 1983 m., rež. Raimondas Vabalas.

### Scenarijai
Sukūrė scenarijus dokumentiniams filmams:
* Ištikimybė, 1967 m., rež. Robertas Verba,
* Po svetimu dangumi, 1967 m., rež. Petras Abukevičius,
* Lietuviška Amerika, 1970 m., rež. Viktoras Starošas,
* Aš-vargšas karalius, su S. Macaičiu, 1971 m., rež. Henrikas Šablevičius,
* Randas, 1985 m., rež. Rimtautas Šilinis.

### Bibliografija
* Kino kalendorius, su S. Macaičiu, 1971 m. 

## Šaltiniai
Disbelief

**Disbelief** – Vokietijos death/sludge metalo grupė.

## Nariai
### Dabartiniai nariai
* Karsten Jäger – vokalas (1990–)
* Jochen Trunk – bosinė gitara (1990–)

### Buvę nariai
* Jan-Dirk Löffler – gitara
* Tommy Fritsch – gitara
* Denis Musiol – gitara
* Oliver Lenz – gitara
* Jonas Khalil – gitara
* Witali Weber – gitara
* Markus Gnap – būgnai
* Kai Bergerin – būgnai

## Diskografija
* *[[Disbelief (albumas)|Disbelief]]* (1997)
* *[[Infected]]* (1998)
* *[[Worst Enemy]]* (2001)
* *[[Shine]]* (2002)
* *[[Spreading the Rage]]* (2003)
* *[[66Sick]]* (2005)
* *[[Navigator]]* (2007)
* *[[Protected Hell]]* (2009)
* *[[Heal!]]* (2010)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Oficialus MySpace puslapis
*
Skaidrioji kerpytė

**Skaidrioji kerpytė** (*Nudaria mundana*) – meškučių (*Arctiidae*) šeimos drugys. Lietuvoje du šiuos drugelius sugavo J. Priuferis 1944 07 20 netoli Vilniaus už  Gulbinų ežero buvusiame Kalino durpyne (Pruffer, 1947). Tai viskas, kas žinoma apie skaidriąsias kerpytes mūsų šalyje.

Šios rūšies drugių dažniau aptinkama kalnuose, kur vikšrai minta ant uolų augančiomis kerpėmis. Lygumose kartais vikšrų randama papelkiuose, ten jie taip pat minta ant žemės augančiomis kerpėmis.
Pročiūnai (Ignalina)

**Pročiūnai** (*Prociūnai*) – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 7 km į rytus nuo Naujojo Daugėliškio, 1 km į šiaurės vakarus nuo Kačergiškės, Dysnos dešiniajame krante (netoli jos santakos su Ringe). Praeina kelias Kačergiškė–Ožionys.

## Etimologija
Pavadinimas kildinamas iš spėjamo asmenvardžio **Pročiūnas*, plg. pavardės *Pročinskas*, .

## Istorija
Pročiūnai Daugėliškio parapijos metrikose minimi 1706 metais. XIX a. pab. kaimas pateko į Švenčionių apskrities Daugėliškio valsčių, Ožionių apylinkę, buvo Seniškio dvaro valda.

Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai. Veikė lenkiška viešoji mokykla (1936 m. perkelta į Kačergiškę).

Sovietmečiu priklausė Kačergiškės apylinkei.

## Gyventojai

;Žymūs žmonės
* Teofilis Patiejūnas, tautodailininkas.

## Šaltiniai
Ąžuolynas

**Ąžuolynas** – medynas, kuriame vyrauja ąžuolai. Lietuvoje tai būtų paprastųjų ąžuolų ir bekočių ažuolų savaiminės rūšys. 

## Lietuvoje
Pagal valstybinio miškotvarkos instituto duomenis, ąžuolynai Lietuvoje užima 1,99 proc. arba 40 734 ha (2009 m.) visų medynų (miškų) ploto. Palyginimui 2001 m. sudarė 1,8 proc. (34 639 ha) viso medynų ploto, kuriuos sudarė beveik išimtinai tik paprastieji ąžuolai. Grynų ąžuolynų yra nedaug, daugiausia auga su kitais medžiais (eglė, beržas, uosis, drebulė). Vidutinis amžius apie 80 m., skalsumas 0,6, bonitetas 1,8, medienos vidutinis tūris 175 m³/ha, vidutinis metinis prieaugis 4 m³/ha. Ąžuolynas savaime atželia labai sunkiai. Skiriami kiškiakopūstiniai, mėlyniniai kiškiakopūstiniai, žibuokliniai kiškiakopūstiniai, kiškiakopūstiniai plačialapiai, garšviniai ir viksviniai įvairiažoliai ąžuolynai.

Ąžuolams želdinti tinkamiausios yra sausgirio, baltmiškio ir žaliagirio augavietės. Lietuvoje ąžuolų mažėjo nuo Viduramžių iki pat XX amžiaus pabaigos, daugiausia dėl vertingos medienos kirtimų, bet nuo XX amžiaus pradžios, ąžuolynų plotas nežymiai didėja, kadangi dalis miško paskirties žemių dirbtinai užsodinami paprastaisiais ąžuolais. 

Didžiausi ąžuolynai išsidėstę Lietuvos vidurinėje, pietinėje ir vakarinėje dalyse. Daugiausia jų yra Alytaus (1860 ha), Šilutės (1700 ha), Klaipėdos (1600 ha), Kauno (1560 ha), Plungės ir Šilalės (po 1500 ha) rajonų, mažiausiai – Akmenės (57 ha) rajonų savivaldybių teritorijoje. Produktyviausias savaiminės kilmės ąžuolynai (600 m³/ha) yra Vidzgirio miške prie Alytaus, kultūrinės kilmės (660 m³/ha) – Juravos miške netoli Jurbarko. Didžiausia ąžuolų giria (350 ha) yra Ąžuolyno miškas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos ąžuolynų vizija, „Mūsų girios“, 2009/09
Mihaly Csikszentmihalyi

**Mihalas Čiksentmihalis** (1934 m. rugsėjo 29 d. Rijekoje, Italijoje – 2021 m. spalio 20 d. Klaremonte, Kalifornijoje, JAV) – vengrų psichologas, emigravęs į JAV būdamas 22 metų amžiaus. Jis buvo Claremont Graduate universiteto Gyvenimo kokybės tyrimų centro direktorius. Praeityje vadovavo Čikagos universiteto psichologijos katedrai ir Lake Forest College psichologijos, sociologijos ir antropologijos katedrai. Jis buvo žinomas savo tyrimais laimės ir kūrybingumo srityse, bet labiausiai žinomas kaip psichologinės būsenos, vadinamos tėkme, koncepcijos kūrėjas. Jis buvo daugybės knygų ir daugiau nei 120 straipsnių bei knygų skyrių autorius. Martin Seligman, buvęs Amerikos psichologijos asociacijos prezidentas ir pozityviosios psichologijos įkūrėjas pavadino Csikszentmihalyi pirmaujančiu pasaulio pozityviosios psichologijos mokslininku. Jo darbai yra plačiai cituojami ir turi didelę įtaką.

## Knygos
* Csikszentmihalyi, Mihaly (1975). *Beyond Boredom and Anxiety: Experiencing Flow in Work and Play*, San Francisco: Jossey-Bass. ISBN 0-87589-261-2
* Csikszentmihalyi, Mihaly (1978) Intrinsic Rewards and Emergent Motivation in The Hidden Costs of Reward: New Perspectives on the Psychology of Human Motivation eds Lepper, Mark R; Greene, David, Erlbaum: Hillsdale: NY 205–216
* Csikszentmihalyi, Mihaly and Csikszentmihalyi, Isabella Selega, eds. (1988). *Optimal Experience: Psychological studies of flow in consciousness*, Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 0-521-34288-0
* Csikszentmihalyi, Mihaly (1990). *Flow: The Psychology of Optimal Experience*. New York: Harper and Row. ISBN 0-06-092043-2
* Csikszentmihalyi, Mihaly (1994). „The Evolving Self“, New York: Harper Perennial. ISBN 0060921927
* Csikszentmihalyi, Mihaly (1996). *Creativity : Flow and the Psychology of Discovery and Invention*. New York: Harper Perennial. ISBN 0-06-092820-4
* Csikszentmihalyi, Mihaly (1998). *Finding Flow: The Psychology of Engagement With Everyday Life*. Basic Books. ISBN 0-465-02411-4 (a popular exposition emphasizing technique)
* Gardner, Howard, Csikszentmihalyi, Mihaly, and Damon, William (2002). *Good Work: When Excellence and Ethics Meet*. New York, Basic Books.
* Gardner, Howard, Csikszentmihalyi, Mihaly, and Damon, William (2002). *Good Business: Leadership, Flow, and the Making of Meaning*. Basic Books. ISBN 0465026087
* History Of Thomas Stafford. AKA Staffy

## Išnašos

## Nuorodos
* Claremont Graduate University dėstytojų puslapis 
* Smegenų kanalų srities metų mąstytojas 
* 2006 m. interviu su Mihaly Csikszentmihalyi 
* TED Talks: Mihaly Csikszentmihalyi apie tėkmę TED konferencijoje 2004 m. 
* Video interviu apie gerumo tėkmę 
* Tėkmė ir laimė – visiškas įsitraukimas
Ąžuolyno miškas

**Ąžuolyno miškas** (**Dūkštų ąžuolynas**) – miškas Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, Neries regioniniame parke, 1,5 km į šiaurės vakarus nuo Dūkštų, Dūkštos dešiniajame krante, didžiausia natūrali ąžuolų giria Lietuvoje. Per pietinę dalį eina plentas .

## Medynas
Miško plotas 350 ha, mišku apaugę 291 ha. Valstybinės reikšmės miško 320 ha; priklauso Vilniaus miškų urėdijai, Dūkštų girininkijai. 12% miško – rezervatinis, 75% – ekosistemų apsaugos ir rekreacinis, 13% – ūkinis. Paviršius lygus.

Augavietės labai derlingos, laikinai užmirkusios, normalaus drėgnumo ir šlaitinės.

Kultūrinės kilmės medynų 17 %, ąžuolynų 60 %, eglynų 12 %, beržynų 9 %, drebulynų 8 %, pušynų 5%, juodalksnynų 3 %, uosynų 2 %, baltalksnynų 1 %.

Ąžuolynų vidutinis amžius 147 m., bonitetas 11,6 m., skalsumas 0,60, tūris 200 m³/ha.

Jaunuolynai sudaro 9 %, pusamžiai medynai 23 %, pribręstantys 12 %, brandūs 44 %.

Kasmet priauga 4 m³/ha. 75% medynų seni (apie 160 metų), savaiminės kilmės.

Vasarą ir rudenį miške susirenka didelės bandos šernų.

## Pažintinis takas
Vilniaus miškų urėdijos miškininkai ąžuolyne įrengė 2,2 km ilgio pažintinį taką su medinių lentelių danga. Taką prižiūri Dūkštų girininkija ir Neries regioninio parko direkcija. Palei taką pastatyta daugiau nei 38 medinės skulptūros, vaizduojančios lietuvių mitologijos ir legendų personažus. Skulptūrų autoriai – tautodailininkai Nauris Valuckas, Erikas Motiejutis ir D. Mačiokas. Šalia tako įrengti informaciniai stendai, kuriuose pateikta informacija apie ąžuolyno florą ir fauną.

## Istorija
Dūkštų ąžuolyno pakraštyje yra akmuo su spėjamomis runomis, kurių iki šiol niekam nepavyko perskaityti.

1863 m. ąžuolyne buvo įsikūręs sukilėlių štabas.

## Galerija

Image:Dukstu_paminklas_1863.jpg|Paminklas 1863 m. sukilėliams
Image:Paparcio_ziedas_skulptura.jpg|Paparčio žiedo skulptūra
Image:Praamzis_skulptura.jpg|Praamžio skulptūra
Image:Airenu_akmuo_2006_02.jpg|Airėnų akmuo


## Nuorodos
* Neries regioninio parko svetainė

## Šaltiniai
Vigintas Višinskis

**Vigintas Višinskis** (g. 1962 m. Kaišiadoryse) – teisininkas, teisėtyrininkas civilprocesualistas, Teisėjų Tarybos narys, Lietuvos apeliacinis teismo (LapT) Civilinių bylų skyriaus teisėjas, Mykolo Romerio universiteto profesorius, buvęs Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas, Telšių rajono apylinkės teismo pirmininkas.

## Biografija
1986 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją. 2000 m. apgynė disertaciją, socialinių mokslų (teisės krypties) daktaras. 2008 m. atliko habilitacijos procedūrą.

1987 m. Kaišiadorių rajono liaudies teismo, 1987–1989 m. Mažeikių rajono liaudies teismo liaudies teisėjas, 1989–1993 m. Telšių rajono apylinkės teismo teisėjas, teismo pirmininkas; 1993–1994 m. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo, 1995 m. Vilniaus apygardos teismo teisėjas, 1995–1996 m. Vilniaus 1-osios advokatų kontoros advokatas, 1997–1998 m. VU Teisės fakulteto asistentas, nuo 1997 m. Lietuvos apeliacinio teismo teisėjas, nuo 1998 m. MRU Teisės fakulteto Civilinio proceso katedros asistentas, docentas, nuo 2010 m. profesorius.

Nuo 1996 m. vasario 5 d. iki 2002 m. Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodekso darbo grupės narys.

Vedęs, turi dvi dukras. 

## Šaltiniai
Ed Diener

**Edward Diener** (1946 m. liepos 25 d. Glendeile, Kalifornijoje – 2021 m. balandžio 27 d. Solt Leik Sityje, Jutoje) – amerikiečių psichologas, profesorius ir knygų autorius. Jis žinomas dėl savo daugybės tyrimų, atliktų per paskutinius 25-erius metus, laimės temomis: gerovės (laimės) matavimai, temperamento ir asmeninių savybių įtaka laimei, teorijos apie gerovę, pajamų ir laimės ryšys, kultūrinių ypatumų ir laimės ryšys.
Dėl savo didžiulio indėlio į šios srities mokslines studijas Ed Diener buvo vadinamas "daktaru laime". Jam yra tekę bendradarbiauti su mokslininkais Daniel Kahneman ir Martin Seligman. Diener buvo vyresnysis mokslininkas Gallup organizacijoje.

## Laimės tyrimai
Diener 2002 m. kartu su Martin Seligman atliktas tyrimas Ilinojaus universitete parodė, kad bendra savybė, dažniausiai pasitaikydavusi tarp 10% laimingiausių tirtų studentų buvo ta, kad juos siejo stiprūs ryšiai su draugais ir šeima, kad studentai su jais daug leisdavo laiko. Diener teigė, kad „tam, jog žmogus būtų laimingas, svarbu tobulinti savo socialinius įgūdžius, gilinti artimus ryšius su žmonėmis ir nusipelnyti kitų žmonių paramą.“
Diener tyrimai parodė, kad „jeigu žmogaus baziniai poreikiai yra patenkinti, papildomos pajamos turi mažai įtakos pakelti žmogaus pasitenkinimo gyvenimu lygį.“ Pasak Diener, tyrimai rodo, kad du daugiausiai įtakos žmogaus gyvenimui turintys įvykiai paprastai būna sutuoktinio praradimas ir darbo praradimas.
Vykdyti laimės tyrimus Diener sukūrė pasitenkinimo gyvenimu skalę, bazinį ir plačiai naudojamą įrankį.

## Dalis parašytų knygų
* *Happiness: Unlocking the Mysteries of Psychological Wealth* (parašyta su sūnumi)
* *Happiness: Unlocking the mysteries of psychological wealth*
* *Well-being and Public Policy* (2009) (parašyta su John Helliwell, Richard Lucas, Ulrich Schimmack)
* *International Differences in Well-Being* (2010) (parašyta su Daniel Kahneman ir John Helliwell)

## Išnašos

## Išoriniai šaltiniai
* Ed Diener Ilinojaus universiteto puslapis 
* ISI Dažnai cituojami tyrėjai, ISI žinių tinklo duomenų bazė.
* Ed Diener publikacijos
Škaliaris

**Škaliaris** () – mažas miestas Kotoro opštinoje (Juodkalnija).

## Gyventojai
Škaliaryje iš 4002 gyventojų 3101 yra pilnametis. Vidutinis gyventojo amžius yra 37,2 m. (vyrų – 35,3 m, o moterų – 38,9 m.). Mieste yra 1275 namų ūkiai, vidutiniškai viename yra 3,14 žmogaus.
Ąžuolų botaninis draustinis

**Ąžuolų botaninis draustinis** – draustinis Prienų rajono savivaldybės teritorijoje, Balbieriškio miško rytiniame pakraštyje.

Ąžuolų botaninis draustinis įsteigtas 1992 m. Plotas 265 ha. Reljefas lygus, būdingi priemoliai ir moliai. Vyrauja plačialapių ir mišriųjų miškų bendrijos. Saugomi brandūs ąžuolynai. Auga 327 rūšių augalai, retesni – paprastasis kardelis, pelkinė šindra, miškinė varnalėša, trižiedis lipikas, miškinė glažutė. Vertingos retų augalų bendrijos. 

## Šaltiniai
Daniel Gilbert

**Danelis Gilbertas** (angl. *Daniel Todd Gilbert*, g. 1957 m. lapkričio 5 d.) – psichologijos profesorius Harvardo universitete, Jis yra labiausiai žinomas dėl savo tyrimų emocinio prognozavimo srityje. Gilbertas parašė knygą „Stumbling on Happiness“, kuri buvo išversta į 25 kalbas ir už kurią Gilbertas 2007 m. gavo apdovanojimą Royal Society Prizes for Science Books.
1985 m. Gilbertas gavo mokslų daktaro laipsnį Princetono universitete.

Gilbertas laimėjo daug apdovanojimų už savo paskaitas ir tyrimus, tarp jų Phi Betta Kappa mokymo prizą, Guggenheim draugijos prizą, Amerikos psichologų asociacijos išskirtinį mokslinį prizą ir ankstyvos karjeros indėlio į psichologiją prizą. Jo trumpi darbai publikuoti „The New York times“, „The Los Angeles times“, „Forbes“, TIME ir kituose leidiniuose.

## Emocinis prognozavimas
Harvado profesoriaus Danielis Gilbertas ir kitų mokslininkų atlikti tyrimai rodo, kad žmonės dažniausiai prastai prognozuoja, kaip vienas ar kitas įvykis juos paveiks emociškai. Paprastai žmonės prognozuoja, kad numatomi konkretūs teigiami įvykiai (pvz., norimų pareigų gavimas) jiems suteiks daugiau teigiamų emocijų negu iš tikrųjų suteikia. Taip pat žmonės dažniausiai tikisi, kad neigiami įvykiai juos neigiamai emociškai paveiks labiau negu iš tikrųjų paveikia. Tai rodo, kad žmonės paprastai patys be mokymosi iš kitų žmonių patirties prastai sugeba pasirinkti kelius, kurie juos padarys laimingiausius.

## Išnašos

## Nuorodos

* Danielio Gilberto asmeinė svetainė
* Gilbeto bestselerio „Stumbling on happiness“ puslapis
* Dan Gilbert apie klaidingus mūsų lūkesčius TED konferencijoje 2005 m.
* Dan Gilbert apie tai, kas daro mus laimingus  TED konferencijoje 2004 m.
* Gilberto prezentacija "Kodėl mes nesusitelkėme visi kartu išspręsti globalinio atšilimo problemos? 
* Gilberto straipsniai „5th Estate“
Tal Ben-Shahar

**Tal Ben-Shahar** yra žydų psichologas, laisvai samdomas kalbėtojas ir knygų autorius. Jis yra dėstęs Harvardo universitete, kuriame 2004 m. įgijo psichologijos mokslų daktaro laipsnį. 2006 m. Harvarde jis dėstė pozityviąją psichologiją. Pagal studentų skaičių (855) šios paskaitos tapo vienomis populiariausių universiteto istorijoje.

## Knygos
* *The Pursuit of Perfect: How to Stop Chasing Perfection and Start Living a Richer, Happier Life * (2009)
* *Happier: Learn the Secrets to Daily Joy and Lasting Fulfillment* (2007)
* *The Question of Happiness: On Finding Meaning, Pleasure, and the Ultimate Currency* (2002)
* *A Clash of Values: The Struggle for Universal Freedom* (2002)
* *Heaven Can Wait: Conversations With Bonny Hicks* (1998)

## Išnašos

## Išoriniai šaltiniai
* Tal Ben-Shahar asmeninė svetainė
* Tal Ben-Shahar paskaita apie pozityviąją psichologiją
Robert Biswas-Diener

**Robert Biswas-Diener** yra amerikietis psichologas, mokslininkas ir knygų autorius. Jo tėvas yra Ed Diener, vienas pozityviosios psichologijos pirmųjų ir svarbiausių mokslininkų.
Robert Biswas-Diener tyrimai daugiausia nagrinėja laimės ir pajamų ryšį, kultūrinių ypatybių ir laimės ryšį, asmenines stiprybes ir pozityviosios psichologijos ugdomąjį vadovavimą. Savo tyrimus jis atliko įvairiose pasaulio šalyse, tarp jų Indijoje, Grenlandijoje, Izraelije, Kenijoje ir Ispanijoje. Dėl tyrimų metu aplankytų daugybės egzotiškų šalių jis buvo pavadintas „pozityviosios psichologijos Indiana Džounsu“.
Dr. Biswas-Diener yra daugybės straipsnių ir knygų autorius. Jis yra leidinių *Journal of Happiness Studies* ir *Journal of Positive Psychology* valdybų narys. Dr. Biswas-Diener taip yra vienas „The strengths project“, labdaringo pozityviosios psichologijos projekto, įkūrėjų.

## Knygos
Biswas-Diener, R. (Ed). Positive psychology as a mechanism for social change.
Biswas-Diener, Robert. (2010) Practicing Positive Psychology Coaching: Assessment, Diagnosis, and Intervention.
Linley, A., Willars, J., & Biswas-Diener, R. (2010). The strengths book: Be confident, be successful, and enjoy better relationships by realising the best of you.
Diener, Ed., and Biswas-Diener, Robert. (2008) Happiness: Unlocking the mysteries of psychologycal wealth.
Biswas-Diener, R., and Ben Dean (2007) Positive Psychology Coaching (2007)

## Išnašos

## Išoriniai šaltiniai
* CAPPEU.com
Barry Schwartz

**Barry Schwartz** (gimęs 1946 m.) yra amerikietis psichologas. Jis dažnai publikuoja savo apžvalgas „New York times“ pritaikydamas savo atradimus psichologiją visuomenės aktualijoms.

## "The paradox of choice“
Jis yra žinomas kaip autorius knygos „The paradox of choice“, kurioje jis įrodinėja, kad pernelyg didelis pasirinkimų skaičius paprastai žmones daro mažiau laimingus, jeigu žmogus pagrindinis tikslas yra pasirinkti tobulą variantą. Kuomet pasirinkimas yra ypač didelis, įvertinti visas alternatyvas ir sprendimų priėmimui dažnai žmonės sugaišta daug laiko, patiria daug nerimo bijodami suklysti. Todėl net įvertinę visas alternatyvas ir pasirinkę geriausią alternatyvą, jų gauta papildoma nauda ir papildomas laimingumas neatperka patirtų sugaišto laiko ir patirto nerimo kaštų. Schwartz argumentuoja, kad ir per mažai, ir per daug pasirinkimo žmones daro mažiau laimingus, todėl egzistuoja tam tikras optimalus pasirinkimo laisvės lygis, kuriame dauguma žmonių yra laimingiausi. Šį lygį, Schwartz teigimu, Vakarų rinkos ekonomikos visuomenės yra senai peržengusios. Savo knygoje jis pateikia psichologines strategijas, kurias kiekvienas gali taikyti, kad išvengtų šių su didžiuliu pasirinkimu susijusių problemų.

## Knygos
* *The Paradox of Choice: Why More Is Less*, Ecco, 2004. (ISBN 0-06-000568-8, ISBN 0-06-000569-6) General thesis is that more choice doesn’t mean better options or greater satisfaction.
* * Psychology of Learning and Behavior*, su Edward Wasserman ir Steven Robbins
* *The Costs of Living: How Market Freedom Erodes the Best Things in Life*, Xlibris Corporation, 2001. (ISBN 0-7388-5251-1)
* *Learning and Memory*, su Daniel Reisberg
* *The Battle for Human Nature: Science, Morality and Modern Life*
* *Behaviorism, Science, and Human Nature*, su Hugh Lacey, W. W. Norton & Company, 1983. (ISBN 0-393-01585-8)

## Išnašos

## Išorinės nuorodos
* Schwartz kalba, pasakyta Google 2006 m. 
* 53 min. audio apie "The paradox of choice"
* Barry Schwartz Curriculum Vitae
* "Barry Schwartz apie pasirinkimo paradoksą"  TED 2005 m. kalba
* Barry Schwartz'as - kaip prarandame išmintį  TED 2009 m. kalba
* Lecture:The paradox of choice
* Interviu su Schwartz apie tai, kaip jo tyrimų atradimai gali būti pritaikyti internetiniui pasauliui
Jalomica

**Jalomica** () – upė pietvakarių Rumunijoje; Dunojaus kairysis intakas. Prasideda Pietų Karpatuose, Bučedžio masyve. Aukštupyje vadinama Oberšijos Jalomica ir teka pietų, pietryčių kryptimi. Nuo Tirgovištės vingiuoja rytų kryptimi. Įteka į Dunojų į pietus nuo Džiurdženio.

Pagrindiniai intakai: Prahova, Serata (kairieji). Vidurupyje upė patvenkta, susidaręs Skropoasos tvenkinys. Miestai prie Jalomicos: Pučioasa, Tirgovištė, Urzičenis, Slobozija.
Geltonoji kerpytė

**Geltonoji kerpytė** (*Eilema lutarella*) – meškučių (*Arctiidae*) šeimos drugys. 

Paplitusi visoje Lietuvoje: ne tik sausuose šiluose, bet ir papelkiuose, aukštapelkėse, t. y. ten, kur auga žeminės kerpės, kuriomis minta vikšrai. Tai neretas drugys, randamas šiluose. Dažniausiai aptinkamas Dzūkijos miškuose, tupintis ant viržių. Panašus į pajūrinę kerpytę, dažnai su ja painiojamas. Išoriškai šie drugiai skiriasi tamsiuoju užpakalinių sparnų raštu. 

Vikšras juodas, išmargintas baltais ir rudais dryžiais. Žiemoja vikšras. Lėliukė būna kokone tarp kerpių ir samanų.
Tamišas

**Tamišas** (), **Timišas** () – upė Rumunijoje ir Serbijoje; Dunojaus kairysis intakas. Prasideda Pietų Karpatuose, susiliejus Brebu, Gradištėjos ir Semeniko upeliams. Teka į šiaurės vakarus sraunia tėkme. Timišoaros apylinkėse pasuka link pietvakarių, toliau teka per Serbiją, Banato regioną. Ten upės tėkmė lėta, vaga sudaro meandras. Įteka į Dunojų ties Pančevu.

Pagrindiniai intakai:
* dešinieji – Bistra
* kairieji – Pogenišas, Brzava

Vidurupyje Tamišas kanalu jungiasi su Bega (Tisos intakas). Dabartinės upės žiotys yra 40 km į pietryčius nuo ankstesnių. Vietoje ankstesnės vagos likęs Karašo kanalas. Pelkėtas sausumos plotas tarp Dunojaus, Tamišo ir Karašo vadinamas Pančevo Ritu. Upė pasižymi smarkiais potvyniais, jų metu užlieja plačius plotus Banate.

Miestai prie Tamišo: Karansebešas, Lugožas (Rumunija), Sečanis, Pančevas (Serbija).
TP-47 Tornio

**Tornijo TP-47** – Suomijos futbolo klubas iš Tornijo.

## Istorija

## Pasiekimai
* s pusfinalis (2004 m.)

: Šaltiniai: RSSSF.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
Sonja Lyubomirsky

**Sonja Lyubomirsky** yra rusų kilmės psichologijos profesorė, dirbanti Kalifornijos universitete. Ji parašė „The how of happiness“, knygą kurioje pateikiamos moksliniais atradimais pagrįstos strategijos, kaip tapti laimingesniu.
Ji dažnai yra cituojama naujienų straipsniuose apie pozityviąją psichologiją ir laimę. Knygoje, kurioje kritikuojamos saviugdos knygos - „The only self-help book you‘ll ever need“ (liet. „Vienintelė saviugdos knyga, kurios jums kada nors prireiks“) – Lyubomirsky knyga „The how of happiness“ yra giriama už tai, kad ji pagrįsta moksliniais tyrimais.
Ji yra ir viena iš leidinio „Journal of positive psychology“ redaktorių. Lyubomirsky yra gavusi milijono JAV dolerių penkerių metų finansavimą iš National Institute of Mental Health kartu su Kennon Sheldon tęsti ilgalaikės laimės tyrimus.

## "The how of happiness"
Knygoje „The how of happiness“ moksliniais tyrimais pagrindžiami teiginiai, kad labai verta kelti sau tiksla būti laimingesniu, nes laimingumas lemia geresnę sveikatą, didesnį produktyvumą, kūrybingumą, gebėjimą bendrauti ir kt., kad 50% laimės nulemia genetiniai faktoriai, 10% lemia gyvenimo aplinkybės ir kad 40% savo laimės kontroliuoja pats žmogus. Knygoje pateikiamos strategijos yra skirtos išnaudoti tuos 40%, kuriuos žmogus gali kontroliuoti.

## Išnašos

## Išorinės nuorodos
* "The how of happiness" puslapis 
* Laida 20/20 apie "The how of happiness"
* "Good Morning America" interviu
Juozas Šlyžius

**Juozas Šlyžius** (1908 m. Gaudučiuose, Kartenos valsčius – 1948 m. Kartenoje, Kretingos apskritis) – Žemaičių apygardos partizanų ryšininkas.

## Biografija
Gimė ir augo Gaudučių kaimo ūkininko Juozo Šlyžiaus šeimoje. Užaugęs ūkininkavo tėvų ūkyje, savarankiškai išmoko groti pučiamaisiais muzikos instrumentais, grojo Kartenos dūdų orkestre.

Pokariu užmezgė ryšius su partizanais, tapo LLA Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Buganto kuopos partizanų ryšininku. 1948 m. stribų suimtas, atvežtas į MGB Kartenos valsčiaus poskyrio būstinę ir rugpjūčio mėn. mirtinai nukankintas (byloje nurodyta, kad pasikorė). Kūnas slapta pakastas prie Daigų miškelio, o vėliau perlaidotas Kartenos kapinėse.

## Šaltiniai
Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo departamento 1997 m. spalio 24 d. pažyma.
Stanislava Valužytė

**Stanislava Valužytė**, slap. **Meilė** (1922 m., Dauginčiuose, Kartenos valsčius – 1948 m. rugpjūčio 10 d. Balsiškiuose, Kartenos valsčius) – Žemaičių apygardos partizanė.

## Biografija
Gimė ūkininkų Igno ir Stanislavos Valužių šeimoje. Baigusi Gaudučių pradinę mokyklą, dirbo tėvų ūkyje. Tėvas po karo enkavedistų buvo suimtas ir išvežtas prie Belomoro kanalo statybos ir ten mirė.

1947 m. vėlų rudenį (kitais duomenimis – 1948 m. balandžio mėn.) su motina pasitraukė į mišką, įstojo į LLA Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Buganto kuopos partizanų gretas.

Kartu su motina Stanislava Valužiene-Močiute ir kitais 5 kuopos partizanais žuvo 1948 m. rugpjūčio 10 d. prie Tyro durpyno, Balsiškiuose įvykusiame mūšyje su MGB vidaus kariuomenės 24-jo šaulių pulko kareiviais ir MGB Kartenos, Salantų, Skuodo, Darbėnų ir Kretingos poskyrių stribais.

## Šaltiniai
* Lietuvos ypatingasis archyvas, f. K-1, ap. 3, b. 1176, l. 22, 31-32; b. 1241, l. 22, 31; ap. 58, b. P-15719, l. 11
* Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo departamento 1997 m. spalio 24 d. pažyma
Buzeu (upė)

**Buzeu** () – upė rytų Rumunijoje, Sireto kairysis intakas. Prasideda Karpatuose, Kiukačulo masyve. Aukštuyje teka kalnų slėniu į pietryčius, už Buzeu miesto teka į rytus lyguma, sudaro daugybę meandrų. Įteka į Siretą netoli jo žiočių, į vakarus nuo Galacio. 

Didžiausi intakai: Biaska Roziliejus, Cialneu (kairieji). Miestai prie Buzeu upės yra Intosura Buzeulujis ir Buzeu.
Albertas Valužis

**Albertas Valužis**, slap. **Vyturys** (1926 m. Dauginčių k., Kretingos r. – 1949 m. sausio 27 d. Bumbulių k., Kretingos r.) – Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos partizanas, partizanės Stanislavos Valužienės sūnus.

## Biografija
Gimė Dauginčių kaimo ūkininkų Igno ir Stanislavos Valužių šeimoje. Baigė Gaudučių pradinę mokyklą, 1940 m. – Kartenos pradinės mokyklos 6-tą skyrių. Tėvas po karo enkavedistų buvo suimtas ir išvežtas prie Belomoro kanalo statybos, ten mirė. 

1947 m. pabaigoje (kitais duomenimis – 1948 m.) su motina ir seserimi pasitraukė į mišką, įstojo į LLA Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Buganto kuopos partizanų gretas. 

1949 m. sausio 27 d. kartu su 2 kuopos partizanais žuvo Bumbulių kaime (Kartenos valsč., Kretingos apskr.), patekę į MGB kariuomenės 24-jo šaulių pulko kareivių ir Kartenos stribų apsuptį. 

## Šaltiniai
* Lietuvos ypatingasis archyvas, f. K-1, ap. 3, b. 1179, l. 12-13; b. 1244, l. 12, ap. 47, b. 264, l. 16v-17.
* Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo departamento 1997 m. spalio 24 d. pažyma.
* Stanislava Petraitienė. Brangi tylos kaina // Švyturys (Kretinga), 1966, liep. 26, p. 3.
Ardžešas

**Ardžešas** (, ) – upė pietų Rumunijoje; kairysis Dunojaus intakas. Prasideda Pietų Karpatų dalyje Fegerašo kalnuose, susiliejus Budos ir Kapros upėms. Aukštupyje teka pietų, pietryčių kryptimi kalnų slėniu. Už Piteščio teka į pietryčius lyguma, prateka netoli Bukarešto pietinio pakraščio. Įteka į Dunojų ties Oltenica.

Pagrindiniai intakai:
* kairieji – Doamnėjus, Dimbovica
* dešinieji – Niažilovas

Aukštupyje Ardžešas patvenktas Vidraru užtvanka, susidaręs Vidraru tvenkinys. Miestai prie Ardžešo: Kurtia de Ardžešas, Piteštis, Gėeštis, Oltenica.
Didžioji Tirnava

**Tirnava Marė, Didžioji Tirnava** (, ) – upė vidurio Rumunijoje; viena ir Tirnavą sudarančių upių (Murešo baseinas). Prasideda Karpatuose, Džurdžiu masyve. Teka pietvakarių, vakarų kryptimi tarpukalnių slėniu. Ties Blažu susilieja su Tirnava Mike ir sudaro Murešo intaką Tirnavą.

Miestai prie Tirnava Marės: Odorheju Sekujeskas, Kristuru Sekujeskas, Sigišoara, Dumbrevenis, Mediašas, Kopša Mikė, Blažas.
Tirnava

**Tirnava** (), **Kiukiulė** () – upė vidurio Rumunijoje; Murešo kairysis intakas. Susidaro ties Blažo miestu susiliejus Tirnava Marės ir Tirnava Mikės upėms, ištekančiomis iš Karpatų kalnų. Vingiuoja vakarų kryptimi. Įteka į Murešą netoli Tejušo miesto.

Upės pavadinimas slaviškos kilmės, kilęs nuo žodžio *trn* („dyglys“). Vengriškas pavadinimas kilo nuo *kökény* („dygioji slyva“) ir yra avarų kilmės.
Vedeja

**Vedeja** () – upė pietų Rumunijoje; Dunojaus kairysis intakas. Prasideda Kotmianos plynaukštėje, besidriekiančioje piečiau Karpatų. Teka pietryčių kryptimi. Įteka į Dunojų netoli Bužoru kaimu, į rytus nuo Zimničios miesto.

Didžiausi intakai:
* dešinieji – Plapčia
* kairieji – Kotmiana, Teleormanas

Miestai greta Vedejos yra Rošiori de Vedė ir Aleksandrija. Manoma, kad upės pavadinimas yra dakų kilmės, o šaknis *wed* reiškia vandenį.
Buljarica

**Buljarica** – paplūdimys Budvos opštinoje (vakarų Juodkalnija), už 1 km nuo Petrovaco Baro kryptimi. Paplūdimio ilgis – 2,25 km.

Buljaricos paplūdimys gali būti tiek išvystytas, kad varžysis su garsiu pietų Juodkalnijos paplūdimiu Velika Plaža. Buljaricos pakrantėje ir Dubovicos kalvos šlaituose yra tiek vietos, kad ten tilptų Budvos didumo miestas, tad yra kur vystyti turizmo verslą.

Buljaricos įlanka tęsiasi nuo *Resovo brdo* įlankos iki Dubovicos ir turi didžiausią paplūdimį visoje Budvos Rivieroje.
Moldova (upė)

**Moldova** () – upė šiaurės rytų Rumunijoje, istoriniame Moldavijos regione; Sireto dešinysis intakas. Prasideda Bukovinos krašte, Karpatuose, Občina Feredelujo masyve, Izvoro kalno papėdėje. Teka į pietryčius daugiausia kalnuotomis ir miškingomis vietovėmis. Įteka į Siretą ties Romano miestu.

Pagrindiniai intakai:
* dešinieji – Suha Marė, Niamcas
* kairieji – Moldovica

Miestai prie Moldovos upės: Kimpulung Moldoveneskas, Gura Humorulujis, Baja, Romanas.

Manoma, kad upės pavadinimas gali būti gotų kilmės ir reiškia „dulkes“ (kaip ir Miuldės bei Moldau upės).