open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Panamerikos plentas

**Panamerikos greitkelis** (, ) – ~48 tūkst. km ilgio kelių tinklas, jungiantis Amerikos valstybes. Kelias driekiasi praktiškai per visą Ameriką nuo Aliaskos iki Ugnies Žemės, išskyrus 87 km ilgio Darjeno sritį. Gineso rekordų knygos vertinimu, tai ilgiausias automobilių kelias pasaulyje. Oficialiai Panamerikos greitkelis eina nuo Nuevo Laredo šiaurės Meksikoje iki Argentinos sostinės Buenos Airių, tačiau dažnai Panamerikos plentu laikoma visa vientisa kelių sistema, jungianti Ferbanksą Aliaskoje ir Ušuają Ugnies Žemėje. Neretai Panamerikos kelio pabaiga laikoma ne Ušuaja, bet Puerto Montas Čilėje, taip pat nėra sutarta, kuris kelias jungiantis Aliaską ir Meksiką laikytinas Panamerikos greitkelio dalimi. Kadangi kelias driekiasi skersai daugelio klimato juostų, tadangi kerta labai skirtingas gamtines sritis: tundros platybes, taigų plotus, dykumas, tropines džiungles, aukštikalnes.

Prie Panamerikos greitkelio įsikūrusios šios valstybės: JAV (neoficialioje dalyje), Kanada (neoficialioje dalyje), Meksika, Gvatemala, Salvadoras, Hondūras, Nikaragva, Kosta Rika, Panama, Kolumbija, Ekvadoras, Peru, Čilė, Argentina.

Panamerikos greitkelis dalinamas į dvi dalis: šiaurinę ir pietinę. Šias dalis skiria izoliuota, kalnuota, selva apaugusi Darjeno sritis, esanti Panamos ir Kolumbijos sienų sandūroje. Kelias baigiasi Panamos mieste Javisoje, nuo ten keltu automobiliai perkeliami per Urabos įlanką į Kolumbijos miestą Turbą. Šių dviejų kelių sujungimui priešinamasi siekiant išsaugoti nykstančias džiungles, jose gyvenančias indėnų gentis.

2003 m. greičiausiai visą maršrutą motociklu įveikė Kevinas Sandersas. Jis užtruko 34 dienas.

2024 m. Panamerikos greitkelį per 75 dienas 17 valandų ir 55 minutes įveikė dviratininkas Bond Almand IV.

## Šaltiniai
Vosylius Čartoriskis

**Vosylius Čartoriskis** (, apie 1375 m. Čartoriskas – 1416 m. ten pat) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras didikas, kunigaikštis, valstybės ir karinis veikėjas.

## Biografija

Kilęs iš Lietuvos didžiojo kunigaikščio Algirdo giminės. Tėvas Konstantinas Algirdaitis, motina Ona (*Hanna*), broliai Glebas Čartoriskis, Grigalius Čartoriskis.

Čartoriskių giminės pradininkas. 
## Šeima
Žmona Ona. Sūnūs Aleksandras Čartoriskis, Mykolas Čartoriskis.

Voluinės Čartorisko kunigaikštis. Išplėtė kunigaikštystės valdas Voluinėje.

## Nuorodos
Adačio seniūnija

**Adačis** () – viena iš 23 Tokijo seniūnijų. Seniūnija padalinta į dvi dalis: mažą žemės ruožą, esantį tarp Sumidos ir Arakavos upių ir didesnį plotą į šiaurę nuo Arakavos.

2008 m. balandžio 1 d. čia gyveno apie 654,5 tūkst. gyventojų.

## Istorija

Esant Ricurio sistemai, dabartinė seniūnijos dalis priklausė pietinei Adačio apskrities daliai, esančiai Musašio žemėje. 826 m., Heian laikotarpiu, čia pastatyta Nišiarai Daiši šventykla.

## Simboliai
Oficiali gėlė – tulpė, medis – sakura.

## Nuorodos

* Adačio seniūnijos svetainė
Mykolas Čartoriskis

**Mykolas Čartoriskis** (, po 1400 m. Čartoriskas – 1489 m. Klevanė) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras didikas, kunigaikštis, valstybės ir karinis veikėjas.

## Biografija

Kilęs iš Lietuvos didžiojo kunigaikščio Algirdo giminės. Tėvas Vosylius Čartoriskis, motina Ona (*Hanna*), broliai Glebas Čartoriskis, Grigalius Čartoriskis.

Čartoriskių giminės pradininkas. 
## Šeima
Žmona Marija Nemir (m. 1505 m. gegužės mėn.) Sūnūs Andrius Čartoriskis (m. 1488 m.), Teodoras Čartoriskis (m. 1542 m.), duktė Ona Čartoriskaitė (m. po 1477 m.).

Voluinės Čartorisko kunigaikštis. Išplėtė kunigaikštystės valdas Voluinėje, 1440 m. kartu su broliais dalyvavo valstybės perversme, padėdami savo dėdei Švitrigailai užimti Lietuvos didžiojo kunigaikščio sostą. Broliai Jonas ir Aleksandras tiesiogiai dalyvavo nužudant didijį kunigaikštį Žygimantą Kęstutaitį. Už tai iš Švitrigailos gavo kelis dvarus Voluinėje, o Klevanėje (dab. Rovno sritis) pasistatė rūmus, kurie tapo Čartoriskių giminės tėvonija. Švitrigaila jį paskyrė Braclavo vietininku.

## Šeima ir vaikai

Buvo vedęs Mariją Nemirovną Rezanovičiūtę (m. 1504/1505), Lucko seniūno Nemiros Riazanovičiaus dukterį. 
## Nuorodos
Arakavos seniūnija

**Arakava** () – viena iš 23 Tokijo seniūnijų.

2007 m. rugpjūčio 1 d. čia gyveno apie 195,4 tūkst. gyventojų.

## Istorija

Edo laikotarpiu Arakava buvo agrikultūrinis regionas. Meidži laikotarpiu čia buvo pradėta statyti daug gamyklų.

## Geografija

Arakava įsikūrusi šiaurės vakarinėje Tokijo dalyje, pro ją teka Sumidos ir Arakavos upės. Seniūnija šiaurėje ribojasi su Adačio, vakaruose – Kitos, pietvakariuose – Bunkijo, pietuose – Taito ir pietryčiuose – Sumidos seniūnijomis.

## Rajonai

* Mačija
* Arakava
* Niši Ogu
* Niši Nippori
* Higaši Ogu
* Higaši Niporis
* Minami Sendžiu

## Simboliai
Oficiali gėlė – rododendras, medis – sakura.

## Nuorodos

* Oficiali svetainė (japonų k.)
* Oficiali svetainė
Bunkijas

**Bunkijas** () – viena iš 23 Tokijo seniūnijų, įsikūrusi rytinėje Tokijo dalyje. Čia įsikūrę Tokyo Dome arena, kodokan ir Tokijo universitetas.

## Rajonai

## Vyriausybė ir politika

Bunkijas valdomas mero Narisavos Hironobu, nepriklausomojo. Kitos valdančiosios seniūnijos partijos – Liberalai demokratai, Demokratai ir Naujoji Komeito partija.

## Simboliai
Oficiali gėlė – rododendras, medis – dviskiautis ginkmedis (*Ginkgo biloba*).

## Nuorodos

* Oficiali svetainė (japonų k.)
* Oficiali svetainė
Čijoda

**Čijoda** () – viena iš 23 Tokijo seniūnijų. 44,6 tūkst. gyventojų (2008 m.). Seniūnijos plotas – 11,64 m², kurio 12 % užima Tokijo imperatoriškieji rūmai.

Mieste įsikūrę daug kitų svarbių vyriausybės institucijų – parlamentas, ministro pirmininko rezidencija, aukščiausiasis teismas, 15 ambasadų. Čia taip pat yra Jasukunio šventykla, Tokijo stotis ir Budokan.

## Istorija

Čijoda buvo įkurta 1947 m. kovo 15 d., sujungus buvusius Kandos ir Kodžimačio seniūnijas.

## Geografija

Centrinę Čijodos dalį užima Imperatoriaus rezidencija. Rytuose seniūnija ribojasi su Čiūo, čia įsikūrusi Tokijo stotis, pietuose ribojasi su Minatu. Beveik visą seniūniją užima įvairūs administraciniai pastatai ir institucijos, tik vakarinėje ir šiaurės vakarinėje seniūnijos dalyje yra prabangių gyvenamųjų rajonų, kur įsikūrusi ir garsioji Jasukunio šventykla. Šiaurėje ir šiaurės rytuose taip pat yra gyvenamųjų rajonų, čia įsikūręs ir Akihabaros rajonas.

## Politika ir vyriausybė

Čijodos miesto asamblėja sudaro 25 išrinkti nariai. Dabartinis meras – jokiai partijai nepriklausantis Masami Išikava.

## Simboliai
Oficiali gėlė – sakura, medis – pušis, paukštis – gulbė.

## Nuorodos
 
* Oficiali Čijodos svetainė  (japonų k.)
* Oficiali Čijodos svetainė
Čiūo

**Čiūo** () – viena iš 23 Tokijo seniūnijų. Čia gyvena apie 105,7 tūkst. gyventojų.

## Istorija

Seniūnija įkurta 1947 m.

## Geografija

Seniūnija įsikūrusi prie Tokijo įlankoje. Ribojasi su Čijodos, Minato, Taito, Sumida ir Koto seniūnijomis.

Čiūo administraciškai padalintas į 3 sritis – Nihonbašį, Kiobašį ir Cukišimą. Nihonbašis ir Kiobašis yra daugiausiai komercinė sritis, joje įsikūrę ir žymieji Gindzos ir Cukidžio rajonai. Cukišima įsikūrusi tokio pat pavadinimo saloje.

## Politika ir valdymas

Čiūo miesto asamblėją sudaro 30 išrinktų narių. Dabartinis meras – Jošihidė Jada.

## Simboliai
Oficiali gėlė – azalija, medis – gluosnis.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė (japonų k.)
* Oficiali svetainė  (anglų k.)
*
Delfai

**Delfai** – miestas vidurio Graikijoje. Veikia archeologijos muziejus.

Delfai – archeologinis paminklas ir miestas šiuolaikinėje Graikijoje į pietvakarius nuo Parnaso kalno, Fokidės slėnyje. Delfų šventykloje  gyveno Delfų orakulas, žymiausias klasikinio graikų pasaulio orakulas ir tai buvo svarbiausia Apolono garbinimo vieta. Delfai buvo visų graikų šventovė ir kas ketveri metai atletai iš visos Graikijos rungdavosi Pitijos žaidynėse. Graikai ją laikė pasaulio centru ir iš tikrųjų ji pastatyta jiems žinoto pasaulio centre.

## Istorija

Tai buvo politinis ir religinis centras: Delfuose pitija skelbdavo savo pranašystes, juose posėdžiaudavo amfiktionai. Žymiausios graikų žaidynes po olimpinių vykdavo Delfuose: pitijos žaidynės, per kurias būdavo organizuojami muzikiniai, literatūriniai ir gimnastikos konkursai, taip pat procesijos Šventuoju keliu. Nugalėtojus vainikuodavo lauro (Apolono medžio) vainikais.
Finansinis centras: mokėdavo, kad išgirstų orakulą ir jam atsidėkotų. Du žyniai valdė fondus (kartais skolindavo miestams) ir prižiūrėjo brangenybes (auksą, brangius daiktus), padovanotas Apolonui. 

Moralinis centras: ten buvo visos graikų religinės tradicijos. Išmintingais aforizmais buvo aprašinėtos šventyklos sienos. Į ją ateidavo žmonės apsivalyti nuo nusikaltimų ir kitokios gėdos.

Delfų kraštovaizdis taip pat buvo paslaptingas ir laukinis, kupinas mitinių prisiminimų. Buvo žinomas Gajos, Žemės deivės, pirmosios vietovės deivės, pagimdžiusios gyvatę Pitoną, mitas. Švenčiant Apolono, užmušusio pabaisą, pergalę, būdavo organizuojamos žaidynės, per kurias dar kartą suvaidindavo šią dramą. Gajos aptvara buvo kaiminystėje fontano, kuriame pasiskandino Kastalija, Apolono persekiota nimfa, šventasis lauro medis, pitija. Delfuose per Dioniso gimimo šventę atlikdavo paslaptingus ritualus. Dzeusas vilkas ten taip pat turėjo savo šventyklą. Uolose gyveno plėšrieji paukščiai. Parnaso viršūnėse, esančiose visiškai arti, lankydavosi Apolonas ir mūzos. Apačioje plytinti lyguma buvo palikta natūrali: ten drausdavo dirbti žemę ir statyti pastatus.

Išsamiausiai senovės Delfų istoriją dabar tyrinėja britų istorikas Varviko universitete dr. Michael Scott, kuris už savo nuopelnus 2015 m. tapo Delfų miesto garbės piliečiu.

## Galerija

Image:Delphi stadium DSC06305.jpg|Delfų stadionas kalno viršūnėje
Image:721-Grece.jpg|Apolono šventykla Delfuose
Image:Museuarqueologicodelfos.jpg|Delfų muziejus
Itabašis

**Itabašis** () – viena iš 23 Tokijo seniūnijų.

Čia gyvena apie 531,8 tūkst. gyventojų.

## Istorija

Seniūnija buvo įkurta 1932 m. spalio 1 d., sujungus 9 savivaldybes, priklausiusias Šiaurės Tošimos apskričiai. Specialiąja seniūnija ji tapo 1947 m. gegužės 3 d., o tų pačių metų rugpjūčio 1 d. nuo Itabašio buvo atskirta Nerima.

## Geografija

Ribojasi su Saitamos prefektūroje esančiais Vako ir Todo miestais ir Nerimos, Tošimos ir Kitos seniūnijomis.

## Simboliai
Oficiali gėlė – lenktoji plukė (*Anemone flaccida*), medis – japoninis skirpstulas (*Zelkova serrata*), paukštis – baltoji kielė (*Motacilla alba*).

## Miestai partneriai

*  Burlingtonas, Kanada, Ontarijas,
*  Šindzingšanas, Pekinas, Kinija
*  Bologna, Italija

## Nuorodos

* Itabašio svetainė (japonų k.)
* Itabašio svetainė  (anglų k.)
Kacušika

**Kacušika** () – viena iš 23 Tokijo seniūnijų, dažnai vadinama Kacušikos miestu. Čia gyvena apie 429,2 tūkst. gyventojų.

## Simboliai
Oficiali gėlė – kardalapis vilkdagis (*Iris ensata*), medis – svyruoklinis gluosnis (*Salix babylonica*).

## Nuorodos

* Oficiali svetainė (japonų k.)
* „Bound Jizo“
Edogava

**Edogava** () – viena iš 23 Tokijo seniūnijų, dažnai vadinama Edogavos miestu. Seniūnija pavadinta upės vardu, kuri teka išilgai iš šiaurės į pietus rytinėje seniūnijos dalyje. Čia gyvena apie 672,0 tūkst. gyventojų.

## Istorija

Seniūnija įkurta 1937 m., sujungus Pietų Kacušikos apskrityje buvusius Komacugavos ir Koivos miestelius bei Kasajaus, Šinodzakio, Macujės, Midzujės ir Šikamoto kaimus.

## Geografija

Edogava įsikūrusi pačioje ryčiausioje Tokijo seniūnijų zonos dalyje. Rytuose ribojasi su Urajasu ir Ičikavos miestais, esančiais Čibos prefektūroje, šiaurėje – su Kacušika, vakaruose – su Sumidos ir Koto seniūnijomis.

## Turizmas

Žymiosios vietos Edogavoje:
* Edogavos valčių lenktynių kursas
* Edogavos stadionas
* Kasajaus Pajūrio Parkas

## Miestai partneriai

### Užsienyje

*  Gosfordas, Naujasis Pietų Velsas, Australija

### Šalies viduje

*  Adzuminas, Nagano prefektūra
*  Curuoka, Jamagatos prefektūra

## Simboliai
Oficiali gėlė – azalija, medis – kamparmedis (*Cinnamomum camphora*).

## Nuorodos

* Oficiali svetainė (japonų k.)
* Edogavos miesto gidas miesto svečiams
Kita (Tokijas)

**Kita** () – viena iš 23 Tokijo seniūnijų, dar vadinama Kitos miestu. Čia gyvena apie 332,4 tūkst. gyventojų.

## Istorija

Kita įkurta 1947 m. kovo 15 d.

## Geografija

Išvertus iš japonų kalbos, žodis *kita* reiškia „šiaurę“. Iš tiesų seniūnija ir įsikūrusi šiaurinėje Tokijo seniūnijų zonos dalyje. Ribojasi su Adačiu, Arakava, Itabašiu, Bunkiju ir Tošima bei Kavagučio ir Todos miestais Saitamos prefektūroje.

Pro miestą prateka Arakavos ir Sumidos upės.

## Turizmas

Žymios vietos:
* Asukajamos parkas
* Ukimos parkas
* Čiūo parkas
* Furukavos sodas
* Nanušio parkas
* Odžio šventykla
* Odžio Inario šventykla

## Simboliai
Oficiali gėlė – azalija, medis – sakura.

## Žymūs žmonės

* Kobo Abė, novelistas
* Kyoko Fukada, modelis, aktorė, dainininkė
* Chieko Baisho, aktorė, dainininkė
* Megumi Hayashibara, dainininkė, seiyu
* Yoshiyuki Kuwahara, futbolo žaidėjas

## Nuorodos

* Oficiali svetainė (japonų k.)
* Oficiali svetainė  (anglų k.)
Koto seniūnija

**Kotas** () – viena iš 23 Tokijo seniūnijų, dažnai vadinama Koto miestu. Čia gyvena apie 442,3 tūkst. gyventojų. Įsikūręs universitetas, sraigtasparnių oro uostas.

## Istorija

Vakarinė dabartinės seniūnijos vietoje seniau buvo Fukugavos seniūnija senajame Tokijuje, kuri patyrė milžinišką žalą per Didįjį Kanto drebėjimą ir buvo smarkiai subombarduota II pasaulinio karo metais.

Dabartinė specialioji seniūnija buvo įkurta 1947 m. kovo 15 d., sujungus Fukagavos ir Džioto seniūnijas.

## Geografija

Kotas vakaruose ribojasi su Sumidagava, rytuose – su Arakava.

## Simboliai
Oficiali gėlė – kvapioji kamelija (*Camellia sasanqua*), medis – Tunbergo pušis (*Pinus thunbergii*).

## Nuorodos

* Oficiali svetainė (japonų k.)
* Oficiali svetainė  (anglų k.)
Meguro seniūnija

**Meguras** () – viena iš 23 Tokijo seniūnijų, dar vadinama Meguro miestu. Čia gyvena apie 268,2 tūkst. gyventojų.

## Istorija

Seniūnija įkurta 1947 m. kovo 15 d.

## Simboliai
Oficiali gėlė – dobiliūnė, medis – kaštenis, paukštis – didžioji zylė (*Parus major*).

## Nuorodos

* Oficiali miesto svetainė (japonų k.)
* Oficiali miesto svetainė  (anglų k.)
Nakanas (Tokijas)

**Nakanas** () – viena iš 23 Tokijo seniūnijų, dar vadinama Nakano miestu. Čia gyvena apie 312,4 tūkst. gyventojų.

## Istorija

Dabartinė specialioji seniūnija buvo įkurta 1947 m. kovo 15 d. ir pakeitė iki tol egzistavusią Nakano seniūniją.

* 1447 m. Ota Dokan šioje vietoje sumušė Tošimą Jasucunę.
* 1897 m. Nakanas tapo kaimu.
* 1932 m., sujungus Nakano ir Nogatos miestelius, įkurta Nakano seniūnija.
* 1947 m. Nakanui suteiktas specialiosios Tokijo seniūnijos statusas.

## Geografija

Nakanas ribojasi su penkiomis seniūnijomis: Šindžiuku, Suginamiu, Nerima, Šibuja ir Tošima.

## Simboliai
Oficiali gėlė – azalija, medis – kaštenis (*Castanopsis*).

## Žymūs žmonės

* Erika Haneda, dainininkė, aktorė
* Marika Macumoto, seiyu, aktorė
* Akira Nagoja, aktorius
* Jonė Nogučis, rašytojas
* Riuičis Sakamotas, muzikantas, kompozitorius
* Takanohana Kodžis, 65-asis sumo yokozuna
* Judžis Tanaka, komikas
* Vakanohana Masaru, 66-asis sumo yokozuna

## Nuorodos
* Oficiali svetainė (japonų k.)
* Oficiali svetainė  (anglų k.)
Nerimos seniūnija

**Nerima** () – viena iš 23 Tokijo seniūnijų, įsikūrusi šiaurės vakarinėje Tokijo seniūnijų zonos dalyje. Mieste gyvena apie 703 tūkst. gyventojų, iš jų apie 12,9 tūkst. – užsieniečiai.

## Istorija

Seniūnija buvo įkurta 1947 m. rugpjūčio 1 d. 1952 m., Japonijos gynybos pajėgos čia įkūrė bazę. Dabar čia įsikūrusi Pirmosios rytinės sausumos gynybos pajėgų divizijos būstinė.

## Geografija

Nerima rytuose ribojasi su Itabašio seniūnija, pietuose – su Suginamio, Tošimos ir Nakano seniūnijomis, pietvakariuose – su Musašinu, vakaruose – su Nišitokiju.

## Ekonomika

Ūkiams ir fermoms užimant 3,42 km², Nerima pirmauja visų Tokijo seniūnijų tarpe kaip daugiausiai dirbamos žemės turinti seniūnija. Čia daugiausia yra gyvenamieji kvartalai, pramonės mažai.

## Simboliai
Oficiali gėlė – azalija, medis – japoninė magnolija (*Magnolia kobus*).

## Nuorodos
* Oficiali svetainė (japonų k.)
* Nerimos sodų svetainė
Okrosas

**Okrosas** (, ) – miestas Peru, Ankašo departamento pietuose, 3410 m aukštyje. Provincijos centras.

## Šaltiniai
Šibuja

**Šibuja** () – viena iš 23 Tokijo seniūnijų. Seniūnija pagarsėjusi kaip viena iš verslo ir mados centrų.

2008 m. balandžio 30 d. čia gyveno beveik 208,4 tūkst. gyventojų.

## Geografija

Šibuja suskirstyta į rajonus, kurių žinomiausi yra Daikanjama, Ebisu, Haradžiuku, Hiroo, Higašis, Omotesandas, Sendagaja ir Jojogis.

## Simboliai
Oficiali gėlė – *Iris ensata var. ensata*, medis – japoninis skirpstulas (*Zelkova serrata*).

## Nuorodos
* Oficiali svetainė  (japonų k.)
* http://blog.hotelbook.com/hotelblog/2006/04/tokyo_podcast_p.html  Podcast (anglų k.)
* Šibujos galerija 
* Šibuja  Informacija ir galerija
Šinagava

**Šinagava** () – viena iš 23 Tokijo seniūnijų, dažnai vadinama Šinagavos miestu. Čia gyvena apie 345,5 tūkst. gyventojų, įsikūrusios 9 ambasados.

## Istorija

Seniūnija įkurta 1947 m. kovo 15 d., sujungus senąsias Ebaros ir Šinagavos seniūnijas (pastarosios buvo įkurtos 1932 m.)

## Geografija

Šinagava rytuose ribojasi su Kotu, šiaurėje – su Minatu, vakaruose – su Meguru ir pietuose – su Ota.

Šinagavą sudaro 5 rajonai:
* Šinagavos rajonas
* Osakio rajonas, esantis seniau buvusio miestelio vietoje
* Ebaros rajonas, esantis seniau buvusio miestelio tokiu pavadinimu, vietoje
* Ojaus rajonas, esantis seniau buvusio miestelio vietoje
* Jašio rajonas, esantis atkovotoje nuo jūros žemėje

## Vyriausybė

Miesto asamblėją sudaro 40 išrinktų narių. Dabartinis meras yra Takešis Hamano, kuris nepriklauso jokiai partijai. Miesto asamblėjoje daugiausiai yra liberalų demokratų ir Naujajai Komeito partijoms priklausančių politikų.

## Simboliai
Oficiali gėlė – indinis rododendras (*Rhododendron indicum*), medis – kaštenis (*Castanopsis*), paukštis – rudagalvis kiras (*Larus ridibundus*).

## Nuorodos
* Oficiali Šinagavos miesto svetainė (japonų k.)
* Oficiali Šinagavos miesto svetainė  (anglų k.)
Šindžiuku

**Šindžiuku** () – viena iš 23 Tokijo seniūnijų. Tai komercinis ir administracinis centras, joje įsikūrusi judriausia stotis pasaulyje (Šindžiuku stotis) ir Tokijo vyriausybės būstinė.

Šindžiuku gyvena įvairiausių tautybių žmonių visame Tokijuje – 2005 m. spalio 1 d. čia gyveno 107 tautybių žmonės, daugiausiai korėjiečiai, kinai, prancūzai, mianmai ir filipiniečiai. 2008 m. balandžio 1 d. čia gyveno apie 312 tūkst. gyventojų.

## Simboliai
Oficiali gėlė – *[[Rododendras]]*, medis – japoninis skirpstulas (*Zelkova serrata*).

## Švietimas
### Universitetai
* Keio universitetas Medicinos koledžas
* Kogakuino universitetas
* Mejiro universitetas
* Tokijo medicinos universitetas

## Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Šindžiuku yra užmezgęs partnerystės ryšius:

*  Leukadė, Graikija
*  Mitte, Berlynas, Vokietija
*  Dongcheng, Kinija
*  Ina,Nagano,Japonija

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė  (japonų k.)
Suginamis

**Suginamis** () – viena iš 23 Tokijo seniūnijų.

## Simboliai
Oficialus medis – japoninė kriptomerija (*Cryptomeria japonica*).
Sumidos seniūnija

**Sumida** () – viena iš 23 Tokijo seniūnijų, dažnai vadinama Sumidos miestu. Čia gyvena apie 240,3 tūkst. gyventojų.

## Istorija

Sumidos seniūnija įkurta 1947 m. kovo 15 d. Prieš tai jos vietoje buvo Hondžio ir Mukodžimos seniūnijos.

## Geografija

Dalį Sumidos sienų su kitais miestais žymi Arakavos ir Sumidos upės. Šiaurėje seniūnija ribojasi su Adačiu, šiaurės vakaruose – su Arakava, rytuose – su Kacušika, pietryčiuose – su Edogava, vakaruose – su Taitu, pietvakariuose – su Čiūo ir pietuose – su Kotu.

## Simboliai
Oficiali gėlė – azalija, medis – sakura.

## Miestai partneriai

*  Sodėmun-gu, Seulas, Pietų Korėja
*  Šidzinšanas, Pekinas, Kinijos Liaudies Respublika

## Nuorodos

* Oficiali svetainė (japonų k.)
* Oficiali svetainė  (anglų k.)
Tošimos seniūnija

**Tošima** () – viena iš 23 Tokijo seniūnijų. Seniūnija ribojasi su Nerimos, Itabašio ir Kitos seniūnijomis šiaurėje bei Šindžiuku ir Bunkijo seniūnijomis pietuose.

Seniūnijoje gyvena apie 256,7 tūkst. gyventojų, net 6,16 % jų – užsieniečiai.

## Istorija

Seniūnija įkurta 1947 m. kovo 15 d.

## Simboliai
Oficiali gėlė – rododendras, medis – svyruoklinė vyšnia (*Prunus × yedoensis*).

## Nuorodos
* Oficiali Tošimos svetainė  (japonų k.)
Otos seniūnija

**Ota** () – viena iš 23 Tokijo seniūnijų. Tai plotu didžiausia Tokijo seniūnija. Joje gyvena apie 677,3 tūkst. gyventojų.

Otos centras įsikūręs netoliese dviejų Kamatos stočių (JR Kamata ir Keikyu Kamata), kur įsikūrę Tokijos seniūnijos vadovybė ir paštas.

## Istorija

Seniūnija įkurta 1947 m. kovo 15 d., sujungus senąsias Omorio ir Kamatos seniūnijas.

## Geografija

Įsikūrusi piečiausiai visų 23 Tokijo seniūnijų, Ota ribojasi su Šinagavos, Meguro ir Setagajos seniūnijomis šiaurėje ir Koto seniūnija rytuose, pietuose ir vakaruose – su Kavasakio miestu Kanagavos prefektūroje.

## Politika ir vyriausybė

Miesto asamblėją sudaro 50 išrinktųjų narių. Dabartinis meras yra Noburu Usamis, nepriklausantysis politikas, prisijungęs prie Liberalų demokratų partijos.

## Transportas

* Tokijo tarptautinis oro uostas

## Kompanijos
Daug kompanijų čia įkūrę savo būstines, tarp jų:
* Alps Electric Corporation
* Canon Inc.
* Gakken Co., Ltd.: mokyklos vadovėlių leidėjas
* Ikegami: transliavimo įrangos gamintojas
* Namco: žaidimų gamintojas
* Ricoh
* Sega: žaidimų gamintojas
* Toyoko Inn: viešbučių tinklas

## Simboliai
Oficiali gėlė – *ume*, medis – kamparinis cinamonas (*Cinnamomum camphora*), paukštis – japoninė četija (*Cettia diphone*)

## Nuorodos
* Oficiali Otos svetainė (japonų k.)
* Toho universiteto svetainė (anglų k.)
Setagaja

**Setagaja** () – viena iš 23 Tokijo seniūnijų, dažnai vadinama Setagajos miestu. Čia gyvena apie 844,6 tūkst. gyventojų.

## Istorija

Setagaja buvo įkurta 1947 m. kovo 15 d.

Edo laikotarpiu čia buvo įsikūrę net 42 kaimai.

## Geografija

Nuo Kanagavos prefektūros Setagają skiria Tamos upė.

## Simboliai
Oficiali gėlė – *[[Pecteilis radiata]]*, medis – japoninis skirpstulas (*Zelkova serrata*), paukštis – *[[Cyanopica cyana]]*.

## Nuorodos
* Oficiali Setagajos svetainė  (japonų k.)
* Oficiali Setagajos svetainė  (anglų k.)
Dubna (Maskva)

**Dubna** – miestas Rusijoje, Maskvos srityje. 2002 metų duomenimis gyveno 60 951 žmonės.

Miestas pastatytas XX amžiaus viduryje. Miesto teisės suteiktos 1956 metais.

Šio miesto vardu pavadintas cheminis elementas **[[dubnis]]**.

## Istorija

Sprendimas pastatyti protonų akceleratorių branduoliniam tyrinėjimui buvo priimtas sovietų vyriausybės 1946 metais. Vieta, kur dabartinis miestas stovi buvo parinkta tam tikru atstumu nuoMaskvos ir šalia Ivankovo jėgainės.

Mokslinis lyderis buvo Igoris Kurčiatovas.

Bendras projekto prižiūrėtojas, įtraukdamas konstravimą sprendimo, kelio ir geležinkelio, jungiančio jį prie Maskvos (didžiai baudžiamojo Gulago įnamių darbo įsitraukimas), buvo NKVD vadovas Lavrentijus Beria. Po trejų intensyvaus darbo metų, akceleratorius buvo paleistas 1949 m. gruodžio 13-ąją.

Dubnos miestas buvo oficialiai iškilmingai atidarytas 1956 m., kartu su Jungtiniu branduolinių tyrimų institutu, kuris vystėsi į didelę tarptautinę tyrinėjimo laboratoriją, kuri specializavosi daugiausia mikrodalelių fizikoje, sunkiųjų jonų fizikoje, transuraninių elementų sintezėje ir radiobiologijos. Institute dirbo tokie fizikai kaip Nikolajus Bogolijubovas, Vladimiras Veksleras, Bruno Pontecorvas Daug elementarių dalelių ir sunkiųjų branduolių (tarp jų 118-asis elementas) buvo ten atrasti ir ištirti. Elemento Nr.105, dubnis, vardas suteiktas pagal miesto *Dubna* vardą.

1964 mieste vyko prestižinė tarptautinę fizikos konferencija.

## Geografija
Miestas yra 187 m virš jūros lygio, išdėstytas už maždaug 125 km į šiaurę nuo Maskvos, prie Volgos upės, pasroviui yra Ivankovo tvenkinys. Miestas yra abipus Volgos, per kurią nutiestas vienintelis tiltas. Vakarinę miesto ribą juosia Maskvos kanalo, susiliejantis su Volga, rytinę – Dubnos upė.

Dubna yra šiauriausias miestas Maskvos srityje.

## Ekonomika

Prieš Tarybų Sąjungos žlugimą, JINR ir MKB „Raduga“ buvo svarbiausios įmonės mieste. XX a. pab. miestas patyrė ekonominį nuosmukį.

## Miestų partnerystė
 La Krosas, Viskonsinas, JAV
Taitas

**Taitas** () – viena iš 23 Tokijo seniūnijų, dar vadinama Taito miestu. Čia gyvena apie 175,3 tūkst. gyventojų.

## Istorija

Seniūnija įkurta 1947 m. kovo 15 d. sujungus ankstesnes Tokijo seniūnijas Asakusa ir Šitaja.

## Geografija

Taitas ribojasi su Čijoda, Bunkijumi, Arakava, Sumida ir Čiūo.

## Simboliai
Oficiali gėlė – puošnusis sukutis, medis – sakura.

## Nuorodos
* Oficiali Taito svetainė  (japonų k.)
* Oficiali Taito svetainė  (anglų k.)
Čikijanas

**Čikijanas** (, ) – miestas Peru, Ankašo departamento pietryčiuose, 80 km nuo Uaraso, 3350 m aukštyje, *[[Cordillera Huayhuash]]* kalnuose. Bolonesio provincijos centras. 6,5 tūkst. gyventojų; dauguma – kečujų kalbomis kalbantys indėnai. Turistinis centras (kelionės į kalnus, alpinizmas, indėnų kultūra).

## Šaltiniai
Teodoras Čartoriskis

**Teodoras (Fiodoras) Čartoriskis** (, po 1450 m. Klevanė – 1542 m. Klevanė) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras didikas, kunigaikštis, valstybės ir karinis veikėjas.

## Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Čartoriskių giminės. Tėvas Mykolas Čartoriskis, motina Marija Nemir, brolis Andrius Čartoriskis (m. 1488 m.)
## Šeima
Žmona Sofija Sanguškaitė, kunigaikščio Andriaus Sanguškos duktė. Sūnūs Aleksandras Fiodorovičius Čartoriskis, Jonas Fiodorovičius Čartoriskis, dukterys Ona Čartoriskaitė, Fedora Čartoriskaitė, Anastasija Čartoriskaitė.

## Valstybės tarnyba

Voluinės Čartorisko kunigaikštis. 1522 m. Žygimantas Senasis jį paskyrė Lucko seniūnu.

Dalyvavo Voluinės gynime nuo totorių antpuolių.

## Dvarai
Dauguma dvarų buvo Naugarduko vaivadijoje. Dėl jų 1498 m. teisėsi su pusbroliu Semionu Čartoriskiu, Aleksandro Čartoriskio sūnumi. Be to, užsitarnavo kelis didžiojo kunigaikščio dovanotus dvarus. Nuo 1501 m. jo nuosavybe tapo Klevanė, 1512 m. Litovižas Vladimiro paviete, kartu su vaito pareigomis ir įpareigojimu rūpintis bažnyčia. 1514 m. atiteko 6 totorių tarnybos ir Koreličių dvaras Naugarduko paviete. 1517 m. iš kunigaikščio Kareckio nusipirko Suską, o 1524 m. Kalnietyčius (Kołniatycze).

Pagal 1528 m. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės surašymą šaukimo metu turėjo atvesti 32 raitelius, reiškia, jo dvaruose buvo ne mažiau, kaip 500 valstiečių ūkių (dūmų).
## Nuorodos
Gleivėtasis nuosėdis

**Gleivėtasis nuosėdis** (*Cortinarius mucosus*) – nuosėdžių (*Cortinarius*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio, mėsingi.
Kepurėlė 5-8 cm skersmens, užauga ir diddesnė, labai gleivėta, blizganti, geltonai ruda, oranžinė, rausvai ruda, vidurys amsesnis.
Lakšteliai pilkšvi, seni – rausvai rudi, priaugtiniai.
Kotas 7-12 x 0,5-2(3) cm, baltas, gleivėtas.
Trama gelsva, nekarti, stora.
Sporos 11-16 x 6-8 μm.

Būdingi požymiai: kotas su baltu, pilku, gleivėtu voratinkliško šydo apnašu.

Auga dažniausiai grupelėmis. Valgomas, labai dažnas.

Į gleivėtąjį nuosėdį labai panašus melsvakotis nuosėdis, net ir auga panašiose vietose, bet gleivėtojo kotas visada baltas, be melsvo ar violetinio apnašo.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, p. 350
Jurgis Čartoriskis

**Jurgis Čartoriskis** (, 1550 m. Klevanė – 1626 m. Klevanė) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras didikas, kunigaikštis, valstybės ir karinis veikėjas.

## Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Čartoriskių giminės. Tėvas Jonas Fiodorovičius Čartoriskis, motina Ana Zaslavska.
## Šeima
1580 m. vedė, žmona Aleksandra Vyšniovecka, Andriaus Vyšnioveckio ir Eufemijos Veržbickos duktė. Su ja gimė sūnūs Aleksandras (mirė 1605 m.), Adrijanas (m. 1618 m.) ir Mikalojus Jurgis Čartoriskis. 1605 m. su žmona išsiskyrė ir vedė Halską Holovinską. Su ja gimė sūnus Andrius ir dukterys:
* Sofija Čartoriska (m. 1650 m.), buvo ištekėjusi už Kazimiero Piasečinskio.
* Halska Čartoriska, vyras Stanislovas Firlėjus.

Trečioji žmona buvo Sofija Liubomirska, Andriaus Bogumilo Liubomirskio ir Onos Radvilaitės duktė.

Klevanės kunigaikštis, Lucko seniūnas. 1598 m. Bžesko unijos tarp katalikų ir stačiatikių priešininkas. Protestuodamas prieš ją perėjo į katalikų tikėjimą.

## Nuorodos
Rekuajus

**Rekuajus** (, ) – miestas Peru, Ankašo pietuose, Huailaso slėnyje, Santos pakrantėje, 3422 m aukštyje. Provincijos centras. Keliai į Huarasą, Limą, Aichą.

Rekuajus apylinkėse gyvavo indėnų Rekuajo kultūra. Rekuajui miesto satusas suteiktas 1950 m. Vyrauja kolonijinė architektūra, ginklų aikštėje įrengtas fontanas. Gyvenamieji namai daugiausia pastatyti iš molio plytų. Apylinkėse yra karštųjų versmių, auga kiparisų giraitės.

## Šaltiniai
UBV fotometrinė sistema

**UBV fotometrinė sistema** – trispalvė plačiajuostė fotometrinė sistema, kurią 1953 m. pasiūlė amerikiečių astronomai Harold Lester Johnson ir William Wilson Morgan (todėl ji dar vadinama *Johnson* arba *Johnson-Morgan* sistema).

## Žymėjimas

Sistemos juostos pažymėtos anglų kalbos žodžių, reiškiančių spalvas, pirmosiomis raidėmis: U – *ultraviolet* (ultravioletinis), B – *blue* (mėlynas), V – *visual* (regimasis).

## Vidutiniai bangos ilgiai

U, B ir V yra žvaigždžių ryškiai, matuojami juostose, kurių vidutiniai bangos ilgiai:
 
* λU= 364,2 nm
* λB= 441,6 nm
* λV= 550,5 nm

## Vidutiniai juostų pločiai
* ΔλU= 42,3 nm
* ΔλB= 96,0 nm
* ΔλV= 83,0 nm
Mikalojus Jurgis Čartoriskis

**Jurgis Čartoriskis** (, 1603 m. Klevanė – 1662 m. Klevanė) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras didikas, kunigaikštis, valstybės ir karinis veikėjas.

## Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Čartoriskių giminės. Tėvas Jurgis Čartoriskis, motina Aleksandra Vyšniovecka.
## Šeima
1617 m. sausio mėn. vedė, žmona Izabelė Korecka (m. 1669 m. kovo 16 d.), Joachimo Koreckio ir Onos Chodkevičiūtės duktė. Sūnūs:
* Kazimieras Florijonas Čartoriskis (1620-1674 m.), Gniezno arkivyskupas
* Mykolas Jurgis Čartoriskis (1621-1692 m.)
* Jonas Karolis Čartoriskis (1626-1680 m.) Korecko Čartoriskių linijos pradininkas

Klevanės ir Žukovo kunigaikštis. Prieš vedybas įsigijo Korzecko dvarą.

## Valstybės tarnyba

1633 m. Voluinės kaštelionas, 1655 m. Podolės vaivada, 1657 m. Voluinės vaivada.

## Nuorodos

|-
Lielupė (Jūrmala)

**Lielupė** (latv. *Lielupe*) – Jūrmalos miesto dalis, esanti maždaug 19 km atstumu nuo Latvijos sostinės Rygos, tarp Buliuciemo (rytuose), Buldurų (vakaruose), Rygos įlankos (šiaurėje) ir Lielupės (pietuose).

## istorija

Ši vieta seniau vadinosi Buliai (*Buļļi*), nes priklausė Bulių dvarui. Dvaras šiuo pavadinimu įsikūrė, kai šioje vietoje žemę išsinuomojo Janis Bulis. 

Vėliau, apie XX a. ketvirtąjį dešimtmetį, šią teritoriją imta vadinti Lielupe.

Lielupėje yra geležinkelio stoties pastatas, statytas 1913 m., kuris veikia ir dabar.

## Sportas

* FK Lielupe - (futbolas).
Aleksandras Fiodorovičius Čartoriskis

**Aleksandras Fiodorovičius Čartoriskis** (, 1517-1571 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras didikas, kunigaikštis, valstybės ir karinis veikėjas.

## Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Čartoriskių giminės. Tėvas Teodoras Čartoriskis, motina Sofija Sanguškaitė, brolis Jonas Fiodorovičius Čartoriskis.
## Šeima
Buvo vedęs Magdaleną Brankovič (m. 1575), nuo santuokos su kuria turėjo sūnų ir dukterį: 

* Mykolas Alekandras (? − 1582), Čartoryjsko kunigaikštis (1571−1582), Žytomyro seniūnas (1574−1582)
* Marina Čartoriska (? − 1570), Polocko ir Smolensko vaivados Andriaus Povilovičiaus Sapiegos (apie 1560−1621) žmona.

## Valstybės tarnyba

Voluinės Čartorisko kunigaikštis. Voluinės vaivada. 

Dalyvavo kartu su tėvu Voluinės gynime nuo totorių antpuolių.
## Nuorodos

|-
Jonas Čartoriskis

**Jonas Fiodorovičius Čartoriskis** (, 1518–1567 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras didikas, kunigaikštis, valstybės ir karinis veikėjas.

## Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Čartoriskių giminės. Tėvas Teodoras Čartoriskis, motina Sofija Sanguškaitė, brolis Aleksandras Fiodorovičius Čartoriskis.
## Šeima
1550 m. vedė, žmona Ana Zaslavska. Sūnus Jurgis Čartoriskis.

## Nuorodos
Aicha

**Aicha** (, ) – miestas Peru, Ankašo departamento pietuose, į vakarus nuo Rekuajo, su kuriuo sujungta tik siauru žvyrkeliu. Provincijos centras. Miestas įsikūręs Juodojoje Kordiljeroje, 3395 m aukštyje.

## Šaltiniai
Kazimieras Florijonas Čartoriskis

**Kazimieras Florijonas Čartoriskis** (, 1620 m. Klevanė – 1674 m. gegužės 15 d. Varšuva) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras didikas, kunigaikštis, valstybės ir katalikų bažnyčios veikėjas, Gniezno arkivyskupas, Lenkijos primas.

## Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Čartoriskių giminės. Tėvas Mikalojus Jurgis Čartoriskis, motina Izabelė Kordecka. Broliai Mykolas Jurgis Čartoriskis, Jonas Karolis Čartoriskis.

## Veikla
Teologijos Romoje studijas baigė daktaro laipsniu. Karalius Vladislovas Vaza jį pakvietė savo sekretoriumi. 1651 m. tapo Poznanės vyskupu, nuo 1655 m. Kujavijos vyskupas. Švedų tvano metu iki 1657 m. liepos mėn. su karaliumi Jonu Kazimieru slapstėsi Šlionske.

Liubomirskio rokošo metu stengėsi sutaikyti susikonfederavusią Lenkijos kariuomenę. 1672 m. krizės metu tarpininkavo tarp besivaidijančių šalių, palaikė Mykolo Kaributo Višnioveckio šalininkus.

1673 m. balandžio 15 d. mirus Gniezno arkivyskupui Mikalojui Pražmovskiui, karaliaus pavedimu pradėjo eiti jo pareigas. 1674 m. pirmuoju Lenkijos katalikų bažnyčios vyskupu jį patvirtino ir popiežius.

1673 m. lapkričio 10 d. mirus karaliui, tapo interreksu, tarpuvaldžio valstybės galva.

## Nuorodos
Dofinas

**Prancūzijos dofinas** (), iš pradžių **Vjenua dofinas** () – Prancūzijos sosto įpėdinio titulas 1350–1791 ir 1824–1830 m. Įpėdinio žmona vadinta **Prancūzijos** **dofina** ().

Vjenua grafo Gigezo VIII herbe buvo pavaizduotas delfinas (*dauphin*), todėl grafas turėjo pravardę *Le Dauphin*. Iš šios pravardės atsirado titulas *Vjenua dofinas*, kurį paveldėdavo Vjenua grafai. Ilgainiui jis tapo Vjenua grafams būdingu titulu. Jų valdytą sritį irgi pradėta vadinti Dofinė (*Dauphiné*). 1349 m. Vjenua dofinas Humberas II Prancūzijos karaliui Pilypui VI šią sritį perdavė su sąlyga, kad Prancūzijos įpėdiniai visada bus turės *dofino* titulą.

Pirmuoju Prancūzijos dofinu tapo būsimasis Prancūzijos karalius Karolis V. Vėliau šį titulą turėdavo tiesioginis valdančio karaliaus įpėdinis, kuris buvo jo palikuonis (sūnus, vaikatis, provaikaitis). Jei įpėdiniu buvo brolis, sūnėnas ar kitoks karaliaus giminaitis, jis dofino titulo neturėdavo. 1791 m., įvedus konstitucinę monarchiją (išlikusią iki 1792 m.), dofino titulas buvo pakeistas *karališkojo princo* (*prince royal*) titulu. Atkurtas 1814 m., bet tuo metu jis niekam nepriklausė, nes tuometinis karalius Liudvikas XVIII buvo bevaikis. 1824 m. šis karalius mirė, ir Prancūzijos dofinu tapo Karolio X sūnus Angulemo hercogas Liudvikas Antanas, kuris šį titulą turėjo iki 1830 m., kai jis buvo galutinai panaikintas.

Iš pradžių Prancūzijos dofinas asmeniškai valdydavo ir Dofinė sritį, kuri *[[de jure]]* buvo Šventosios Romos Imperijos provincija. Imperatoriai leisdavo Prancūzijos įpėdiniams valdyti provinciją su sąlyga, kad provincija niekada nebus Prancūzijos dalis. Dėl to XIV–XV a. Dofinė sritis neretai būdavo prastai valdoma, kadangi Prancūzijos dofinai dažnai būdavo mažamečiai ar užsiėmę kitais dalykais. Provinciją prie Prancūzijos prijungė Liudvikas XI.

## Išnašos
Kazimieras Čartoriskis

**Kazimieras Čartoriskis** (, 1674 m. kovo 4 d. Varšuva – 1741 m. rugpjūčio 31 d. Varšuva) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras didikas, kunigaikštis, valstybės ir karinis veikėjas.

## Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Čartoriskių giminės Klevanės šakos. Tėvas Mykolas Jurgis Čartoriskis, motina Joana Veronika Olendzka.
## Šeima
1693 m. vedė, žmona Izabelė Elžbieta Morštyn (Izabelą Elżbietą Morsztyn, 1671-1758 m.), poeto, marinisto Jono Andriaus Morštino ir Kotrynos Gordon duktė. Vaikai:
* Mykolas Frederikas Čartoriskis (1696-1775), Lietuvos didysis pastalininkas (1720-722), Vilniaus kaštelionas (1722-1724), Lietuvos pakancleris (1724-1752), Lietuvos didysis kancleris (1752-1775)
* Augustas Aleksandras Čartoriskis (1697-1782), Rusios vaivada (1732-1781), Podolės žemės generalinis seniūnas (1750-1758)
* Konstancija Čartoriska (1700-1759), Stanislovo Augusto motina
* Teodoras Kazimieras Čartoriskis (1704-1768), Poznanės vyskupas (1739-1768)

Klevanės ir Žukovo kunigaikštis. Vienas iš politinės grupuotės *Familija*, nukreiptos prieš Radvilas ir Potockius iniciatorių.

## Valstybės tarnyba

1699 m. LDK pataurininkis, 1707–1709 m. Lietuvos didysis iždininkas, 1712–1724 m. Lietuvos pakancleris, nuo 1724 m. Vilniaus kaštelionas. Taip pat Kremeneco, Veližo, Usviato seniūnas.

1730 m. apdovanotas Baltojo erelio ordinu.
## Šaltiniai

## Nuorodos

|-
Compact Muon Solenoid

**Kompaktiškas miuonų solenoidas** () – vienas iš dviejų didelių bendros paskirties dalelių detektorių (ir vienas iš šešių detektorių), montuojamų Didžiajame hadronų priešpriešinių srautų greitintuve, CERN centre. Apie 2600 žmonių iš 183 institutų ir universitetų prisideda prie detektoriaus statymo. CMS bus įkurdintas požeminėje salėje  Cessy (Prancūzija), užbaigtas turės cilindro formą, bus 21,5 metro ilgio ir 15 metrų pločio bei svers apie 12 500 tonų.

## Tikslai

Pagrindiniai eksperimento tikslai:
* tyrinėti fiziką teraelektronvoltų skalėje;
* atrasti Higso bozoną;
* ieškoti fizikos įrodymų už Standartinio modelio, pvz., supersimetrijos;
* tyrinėti sunkiųjų jonų susidūrimus.

## Konstrukcija

CMS suprojektuotas kaip bendros paskirties detektorius, gebėsiantis įvairiapusiškai tyrinėti protonų susidūrimus itin aukštose (teraelektronvoltų eilės) energijose. Detektorius susideda iš kelių posistemių, kurie suprojektuoti apskaičiuoti fotonų, elektronų, miuonų ir kitų susidūrimų produktų energiją ir judesio kiekį. Pačioje CMS gilumoje yra silikoninis pėdsekys, aplinkui – scintiliatorinis elektromagnetinis bei hadronų kalorimetrai. Visa tai gaubia didelis solenoidas, kuris kuria galingą (centre iki 4 teslų) magnetinį lauką. Aplink šį magnetą išdėstyti miuonų detektoriai.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali CMS svetainė
* CMS Outreach 
* CMS Times 
* CERN vaizdo medžiaga apie CMS
* Panoraminis CMS ir patalpos vaizdas
Mykolas Frederikas Čartoriskis

**Mykolas Frederikas Čartoriskis** (, 1696 m. balandžio 26 d. Varšuva – 1775 m. rugpjūčio 13 d. Varšuva) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras didikas, kunigaikštis, Abiejų Tautų Respublikos valstybės ir karinis veikėjas.

## Biografija
Kilęs iš Lietuvos didikų Čartoriskių giminės Klevanės šakos. Tėvas Kazimieras Čartoriskis, motina Izabelė Elžbieta Morštyn. Broliai Augustas Aleksandras Čartoriskis, Teodoras Kazimieras Čartoriskis, sesuo Konstancija Čartoriska, Stanislovo Augusto motina.
## Šeima
1726 m. spalio 30 d. Prahoje vedė, žmona Eleonora Monika Valdštein, Jono Antano Valdšteino ir Onos Valdštein duktė. Vaikai:
* Antanina Čartoriska (1728–1746 m.), Jono Jurgio Flemingo žmona.
* Konstancija Čartoriska (1729–1749 m.)
* Aleksandra Čartoriskaitė (1730-1798 m.), Mykolo Kazimiero Oginskio žmona.
* Antanas Čartoriskis (1732-1753 m.)

Klevanės ir Žukovo kunigaikštis. Vienas iš politinės grupuotės *Familija*, nukreiptos prieš Radvilas ir Potockius iniciatorių ir jos vadovas. Kartu su broliu Augustu Aleksandru reikalavo įvesti paveldimą monarcho sostą.

Pirmosios Lenkijoje masonų ložės Raudonoji brolija narys.

## Valstybės tarnyba

1720 m. Lietuvos pastalininkis, 1722 m. Vilniaus kaštelionas, 1724 m. Lietuvos pakancleris, nuo 1752 m. Lietuvos didysis kancleris.

Be to, Gomelio, Jurbarko, Kupiškio, Lucko, Pieniansko, Veližo, Usviato seniūnas.

1726 m. apdovanotas Baltojo erelio ordinu.

## Galerija

Michał Fryderyk Čartaryjski. Міхал Фрыдэрык Чартарыйскі (1710-20).jpg|Mykolas Frederikas Čartoriskis jaunystėje
Eleonora Czartoryska - Manyoki.jpg|Mykolo Frederiko Čartoriskio žmona Eleonora Čartoriska
Miod25DSC 1215.jpg|Čartoriskių rūmai Varšuvoje

## Šaltiniai

## Nuorodos

|-
Karuasas

**Karuasas** (, ) – miestas Peru, Ankašo departamente, *[[Callejón de Huaylas]]* slėnyje, prie Santos upės, 34 km į šiaurės vakarus nuo Uaraso. Iškilęs 2688 m aukštyje. Provincijos centras. Per miestą eina Čimbotės-Uaraso kelias.

Karuasui miesto statusas suteiktas 1934 m. Vyrauja kolonijinė architektūra. Greta miesto stūkso Ualkano kalnas (6126 m), yra karštųjų versmių. Verčiamasi žemės ūkiu, žvejyba.

## Šaltiniai
Mykolas Jurgis Čartoriskis

**Mykolas Jurgis Čartoriskis** (, 1621 m. Klevanė – 1692 m. balandžio 13 d. Podhorcai) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras didikas, kunigaikštis, valstybės veikėjas.

## Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Čartoriskių giminės. Tėvas Mikalojus Jurgis Čartoriskis, motina Izabelė Kordecka. Broliai Kazimieras Florijonas Čartoriskis, Jonas Karolis Čartoriskis.
## Šeima
1646 m. birželio 16 d. vedė, žmona Rozina Margarita fon Ekenberg (*Rosine Margarethe von Eckenberg*, 1625-1648). Jai mirus 1650 m. vasario 2 d. vedė Eufroziną Stanislavską (*Eufrozyna Stanisławska*, 1629-1668), bet vaikų su ja nesusilaukė. Trečiaja žmona 1668 m. gruodžio 15 d. tapo Joana Veronika Olendzka (*Joanna Weronika Olędzka*, m. 1729 m.), su kuria gimė sūnus Kazimieras Čartoriskis.

Klevanės ir Žukovo kunigaikštis, Čartoriskių Klevanės šakos pradininkas.

## Valstybės tarnyba
1653 m. Voluinės kaštelionas, 1658 m. Braclavo vaivada, 1661 m. Voluinės vaivada, nuo 1680 m. Sandomiro vaivada.

## Nuorodos

|-
Ljameljinas

**Ljameljinas** (, ) – miestas Peru, Ankašo departameto rytuose, netoli Maranjono upės, 3028 m aukštyje. Antonio Raymondi provincijos centras. Kelias į Rekuają.

## Šaltiniai
Čakasas

**Čakasas** (, ) – miestas Peru, Ankašo departamento rytuose, 3300 m aukštyje. Asunsjono provincijos centras. Kelias į San Luisą.

Pagrindinė miesto šventė rugpjūčio 15 d. švenčiama *Mama Ashu* (Šv. Mergelės Ėmimo Dangun šventė).

## Šaltiniai
Raudonlakštis nuosėdis

**Raudonlakštis nuosėdis** (*Cortinarius semisanguineus*) – nuosėdžių (*Cortinarius*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūniai nedideli. 
Kepurėlė 3-5 cm skersmens, retai didesnė, jauna kūgiška, galiausiai tampa iškiliai paplokščia, su gūbreliu, paviršius lygus arba smulkiai plaušuotas, padžiuvusi būna net žvynuota, žalsvai geltonai ruda, rausvai ruda. 
Lakšteliai kraujo raudonumo, seni – rudai raudoni, priaugtiniai. 
Kotas 3-10 x 0,3-1 cm, blyškiai ochriškai geltonas, apatinė dalis geltonai rožinė. 
Trama plona, geltonai ruda, jodoformo, ridikų kvapo, karstelėjusi. 
Sporos 7-8 x 3,5-5 μm.

Būdingi požymiai: kraujo raudonumo lakšteliai, kepurėlė ir kotas geltonai, ochriškai rudi.

Auga grupelėmis, dažniausiai spygliuočių, mišriuose miškuose. Nuodingas, dažnas

## Literatūra
* Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, p. 366
Balsvoji kupstabudė

**Balsvoji kupstabudė** (*Lyophyllum connatum*) – kupstabudinių (*Lyophyllaceae*) šeimos, kupstabudžių (*Lyophyllum*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Miškai, parkai, retai sodai, pakelės, pamiškės, grioviai.
* **Augimo laikas**
Ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Vaisiakūniai balti, tamprūs, lakšteliai priaugtiniai.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio, retai dideli, balti. Kepurėlė užauga iki 9 cm skersmens, plonamėsė, matinė, įdubusi. Lakšteliai balti, kreminiai, priaugtiniai. Kotas iki 12 cm ilgio ir 2 cm storio, kietas, pamatinė dalis nusmailėjusi. Trama plona, aštroko, nemalonaus kvapo ir skonio. Sporos 5,5–7×3–4,5 μm.

**Būdingi požymiai:** auga grupėmis, tarp žolių, ypač pakelėse, pagrioviuose, sporos lygiasienės, neamiloidinės, kaip ir visų kupstabudžių.

Kartais auga ir po keliasdešimt vaisiakūnių. Ankstesnėje literatūroje buvo rašoma, kad valgoma, o pastaruoju metu nustatyta kenksmingų medžiagų ir maistui nerekomenduojama. Gana dažna.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 160 psl.
Jonavos politechnikos mokykla

** Jonavos politechnikos mokykla** – dieninė, profesinė mokykla Jonavoje, Kauno g. 75. Įstaigos kodas 111964563. Steigėjas Lietuvos Respublikos Švietimo ir mokslo ministerija.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos profesinio mokymo įstaigos
*Mokyklos svetainė
Teodoras Kazimieras Čartoriskis

**Teodoras Kazimieras Čartoriskis** (, 1704 m. Varšuva – 1768 m. kovo 1 d. Dolskas) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras didikas, kunigaikštis, Lenkijos katalikų bažnyčios veikėjas.

## Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Čartoriskių giminės Klevanės šakos. Tėvas Kazimieras Čartoriskis, motina Izabelė Elžbieta Morštyn. Broliai Augustas Aleksandras Čartoriskis, Mykolas Frederikas Čartoriskis, sesuo Konstancija Čartoriska, Stanislovo Augusto motina.

## Veikla

Teologiją studijavo Romos jėzuitų kolegijoje *Collegium Romanum*. 1727 m. įšventintas kapelionu, o giminė jam suteikė Sieluno kunigaikštystę. Varšuvos kapitulos kanauninkas, Karūnos Tribunolo deputatas.

1729 m. vėl išvyko į Romą, grįžo 1730 m., o 1732 m. popiežius jam suteikė vyskupo titulą. Jam buvo rengiama ir purpurinė kardinolo ateitis, bet *Familijai* nesėkmingi 1733 m. rinkimai privertė jį slėptis rusų užimtame Gdanske. Tik kai Čartoriskai pripažino karaliumi Augustą III jam pavyko užimti numatytą sostą. Nuo 1738 m. spalio 29 d. Poznanės vyskupas. 1740 m. tapo Abiejų Tautų Respublikos seimo atstovu. Jau savo pirmoje kalboje seime išdėstė Familijos politinę programą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Varis (Peru)

**Varis** (, ) – miestas Peru, Ankašo departamento rytuose, Končukoso slėnyje, 3149 m aukštyje. Provincijos centras. Keliai į Rekuają, San Luisą. Žemės ūkis (auginama kava, mangai, obuoliai, persikai). Vario žemėse senovėje gyvavo Vario kultūra.

## Šaltiniai
Jonavos jaunimo mokykla

** Jonavos jaunimo mokykla** – pagrindinė bendrojo lavinimo mokykla Jonavoje, Vasario 16-osios g. 31, teikianti bendrąjį pagrindinį išsilavinimą, pradinius darbo ir ikiprofesinius gebėjimus. Mokykla skirta bendrojo lavinimo mokyklose nepritapusiems, mokymosi motyvų stokojantiems moksleiviams.  Įstaigos kodas 191673819. Steigėjas Jonavos rajono savivaldybės taryba.

2018 m. išregistruota.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mokyklos svetainė
Adomas Kazimieras Čartoriskis

**Adomas Kazimieras Čartoriskis** (, 1734 m. gruodžio 1 d. Gdanskas – 1823 m. kovo 19 d. Seniava, Pakarpatės vaivadija) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras didikas, kunigaikštis, Abiejų Tautų Respublikos valstybės ir karinis veikėjas, politikas, rašytojas, literatūros kritikas, politinės grupuotės *Familija* kandidatas į Abiejų Tautų Respublikos karaliaus sostą.

## Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Čartoriskių giminės Klevanės šakos. Tėvas Augustas Aleksandras Čartoriskis, motina Sofija Seniavska.

## Šeima
1761 m. lapkričio 18 d. vedė, žmona Izabelė Fleming. Vaikai: Teresė Čartoriska, Marija Ona Čartoriska, Adomas Jurgis Čartoriskis, Konstantinas Adomas Čartoriskis, Gabrielė Čartoriska, Sofija Čartoriska

## Valstybės tarnyba
Nuo 1758 m. Podolės žemių generalinis seniūnas. 1764 m. *Familijos* politinės grupuotės kandidatas į Lenkijos sostą, bet Rusijos imperatorės Jekaterinos II spaudimu užleido jį pusbroliui Stanislovui Poniatovskiui. Tačiau liko opozicijoje pusbroliui. 1764 m. Abiejų Tautų Respublikos seimo maršalka.

Nuo 1768 m. Kadetų korpuso komendantas. 1773–1780 m. Edukacinės komisijos narys. 1780–1781 m. Vilniaus ir Gardino tribunolo pirmininkas. Ketverių metų seimo atstovas, Gegužės trečiosios konstitucijos šalininkas.

1812 m. birželio 28 d. išrinktas Lenkijos karalystės Generalinės konfederacijos ir Nepaprastojo seimo maršalka.

Gdanske įsteigė astronomijos observatoriją. Meno ir literatūros mecenatas. Jo rezidencija Pulavuose, kurioje nuo 1795 m. gyveno, XIX a. pradžioje tapo vienu svarbiausių Lenkijos kultūros centrų. Parašė komedijų, literatūros teorijos ir kritikos darbų.

Mirus tėvui paveldėjo 60 mln. auksinų vertės turtą. Jam priklausė Palenkės Mendzyžecas bei Pakarpatės Jaroslavas. Masonų ložės *Aux trois frères* narys.

Apdovanotas Baltojo erelio ordinu, Šv. Stanislovo ordinu ir Rusijos caro Šv. Onos ordinu.

## Šaltiniai

|-
Kastilija ir La Manča

**Kastilija ir La Manča** () – Ispanijos autonominis regionas, vienas rečiausiai gyvenamų šalyje. Sostinė – Toledas. Plotas – 79 463 km². Ribojasi su Kastilijos ir Leono, Madrido, Aragono, Valensijos, Mursijos, Andalūzijos ir Estremadūros regionais.

## Regiono provincijos
* Albasetės provincija
* Gvadalacharos provincija
* Kuenkos provincija
* Siudad Realio provincija
* Toledo provincija

## Šaltiniai