open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Olonecas

**Olonecas** (, , ) – miestas europinės Rusijos dalies šiaurėje, Oloneco rajono centras, esantis Karelijos Respublikos pietuose. Vienas seniausių šiaurės Rusijos miestų. Vienintelis Karelijos Respublikos miestas, kuriame absoliučiąją gyventojų daugumą sudaro karelai (58 %).

Mieste veikia akcinė bendrovė „Oloneco pieno kombinatas“ ir atviroji akcinė bendrovė „Oloneco duonos gamykla“. Pro Olonecą eina Kolos plentas.

## Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1137 m. Po 1617 m. Stolbovo taikos sutarties Rusijos siena su Švedija atsidūrė už 40 km nuo miesto. XVII a. viduryje Olonecas buvo paverstas stipria pasienio tvirtove. 1741 m. ji sudegė ir nebebuvo atstatyta. Petras I miesto apylinkėse įkūrė karinių gamyklų. Nuo 1801 iki 1922 m. gyvavo Oloneco gubernija, tačiau šios gubernijos centras buvo Petrozavodskas. II pasaulinio karo metu, nuo 1941 m. rugsėjo 5 d. iki 1944 m. birželio 25 d., Olonecą buvo užėmusios Suomijos karinės pajėgos.

## Įžymūs žmonės
Olonece gimė lenkų pasipriešinimo judėjimo lyderis Vitoldas Pileckis (1901–1948).

## Literatūra
* Олонец. (Памятка читателю). [Сост. И. И. Горячева]. – Петрозаводск, Карел. кн. изд., 1964. – 22 с.
* Васильев А. И. Олонец. / 2-е изд., испр. и доп. – Петрозаводск: «Карелия», 1984. – 151 с.: ил. – (Города и районы Карелии).
* Воронов А. П. Олонец // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). – СПб., 1890–1907.
* Егоров Ф. И. Олонец. Ист.-краевед. очерк о городе и районе. – Петрозаводск, Госиздат КАССР, 1959. – 103 с. с илл.
* Кондратьев И. В. К истории города Олонца и его окрестностей (сообщил Е. М. Прилежаев) // Олонецкий сборник: Материалы для истории, географии, статистики и этнографии Олонецкого края. Вып. 3. – Петрозаводск, 1894. С. 227–237.
* С. И. Кочкуркина, Н. В. Куспак, Н. Н. Мамонтова, В. Г. Платонов. Древний Олонец. Ин-т языка, лит-ры и истории Карельского науч. центра РАН. – Петрозаводск, 1994.
* Олонец: Историко-краеведческие очерки в двух частях / А. М. Пашков (отв. ред.) – Петрозаводск: ПГУ, 1999. (Ч. 1. – 185 с. Ч. 2. – 209 с.)
Vakarų sala (Kokosų Salos)

**Vakarų sala** (, ) – viena iš dviejų gyvenamų Kokosų (Kilingo) salų, priklausančių Australijai, jų administracinis centras. Plotas – 6,23 km².

Tai koralinė sala, nutolusi 2930 km nuo Perto, 1000 km nuo Javos krantų, 960 km nuo Kalėdų salos. Ji sudaro Kokosų atolo žiedo pietvakarinę dalį. Yra aerodromas, švyturys, prieplauka, veikia aukštoji mokykla, mečetė.

2011 m. saloje gyveno 134 žmonės. Dauguma – Kokosų salų malajai.

XX a. vid. Vakarų saloje veikė svarbi karinė aviacijos bazė.


Cocos (Keeling) Islands 2017 (14).jpg|Paplūdimys saloje
The ferry bus service in Home Island, Cocos (Keeling) Islands.jpg|Autobusas į keltą
Cocos (Keeling) Islands Airport - RWY33.jpg|Aerodromas
Big Barge Art Center (24051755833).jpg|„Didžiosios baržos“ menų centras


## Šaltiniai
Krūmynų gaisrai Australijoje

**Krūmynų gaisrai Australijoje** – daugiausiai natūraliai ir ypač sausuoju metų laiku (gruodžio–vasario mėnesiais) kylantys krūmynų (rečiau miškų bei pievų) gaisrai Australijoje. Krūmynų gaisrų gausą Australijoje lemia žemyno klimatas, pasižymintis karštais ir sausringais laikotarpiais, kurių metu išdžiūsta augalija. Tokie gaisrai yra vertinami kaip pavojingiausia gamtos stichija Australijoje, nes sukelia didelę žalą žmonėms ir jų turtui. Per 1967–2013 m. laikotarpį dėl krūmynų gaisrų žuvo daugiau nei 400 žmonių, virš 8000 buvo sužeista, padaryta materialinė žala siekė apie 4,7 milijardo Australijos dolerių. Nepaisant žalos žmonėms, krūmynų gaisrai yra laikomi natūralaus Australijos gamtos ciklo dalimi, nes archeologiniai kasinėjimai rodo jų paplitimą jau prieš 250–200 tūkst. metų, o nemažai augalų rūšių yra prisitaikę prie ugnies poveikio ir po gaisrų sėkmingai regeneruojasi.

Daugiausiai žalos padarę gaisrai:
* 1926 m. pietryčių Viktorijoje: žuvo 60 žmonių.
* 1939 m. „Juodasis penktadienis“ Viktorijoje: žuvo 71 žmogus, sudegė apie 1300 namų.
* 1967 m. „Juodasis antradienis“ Tasmanijoje: žuvo 62 žmonės, sudegė beveik 1300 namų.
* 1983 m. „Pelenų trečiadienis“ Viktorijoje: žuvo 75 žmonės, sudegė apie 2000 namų.
* 2009 m. „Juodasis šeštadienis“ Viktorijoje: žuvo 173 žmonės, sudegė virš 2000 namų.

## Šaltiniai
Šventasis ąžuolas (reikšmės)

**Šventasis ąžuolas** – išskirtinis, dievų mėgstamas medis įvairių tautų mitinėje tautosakoje. Šventojo ąžuolo sąvoka turi kelias reikšmes:

* Alko Šventasis ąžuolas – medis Alke, Kretingos raj.
* Šventasis Daubų ąžuolas – medis Neries regioniniame parke, Vilniaus raj.
* Šventieji ąžuolai – medžių grupė netoli Puntuko akmens, Anykščių raj.

Kiti, panašūs:
* Šventoji giraitė – giria (dažnai – ąžuolų), kurioje būdavo kūrenama šventoji ugnis.
Flajing Fiš Kovas

**Flajing Fiš Kovas** (, , ) – gyvenvietė Australijai pavaldžioje Kalėdų saloje, jos administracinis centras. Išsidėstęs salos šiaurės rytinėje pakrantėje. Yra jachtų ir mažų laivų prieplauka, netoliese – lėktuvų pakilimo takas. Dažnai vietovė vadinama tiesiog ***Nausėdija*** (). Flajing Fiš Kove gyvena apie 2/3 salos gyventojų.

## Istorija

Flajing Fiš Kovas įkurtas britų 1888 m. ir pavadintas pagal laivą HMS „Flying Fish“.


Tai Jin House (25095468230).jpg|Buvusi britų administratoriaus rezidencija
Christmas Island (5775087802).jpg|Krantinė
Christmas Island (5774557225).jpg|Degalinė


## Šaltiniai
Kepler-1638 b

**Kepler-1638 b** – egzoplaneta, skriejanti apie Kepler-1638 žvaigždę, esančią Gulbės žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos ši planeta nutolusi apytikriai 2867 šviesmečius. Planeta atrasta 2016 m. tranzitų metodu. Atradimo metu Kepler-1638 b buvo tolimiausia žinoma egzoplaneta, patenkanti į gyvybės zoną. 

Teigiama, kad Kepler-1638 b yra Neptūno tipo dujinė milžinė. Jos spindulys siekia 1,87 Žemės spindulio, o masė 4,16 karto didesnė nei Žemės. Apie savo žvaigždę Kepler-1638 b apskrieja per 259,337±0,013 dienos. Planetos orbitos spindulys yra 0,745 av. Egzoplanetos orbita patenka į Kepler-1638 sistemos gyvybės zoną. Kepler-1638 žvaigždė, apie kurią skrieja planeta, priklauso G spektriniam tipui (kaip ir Saulė). Jos masė siekia 0,97 Saulės masės, o spindulys – 0,95 Saulės spindulio. 

## Šaltiniai
Julara

**Julara** () – gyvenvietė centrinėje Australijoje, Šiaurės Teritorijoje. Mieste yra oro uostas, bei turistams skirta infrastruktūra.

## Istorija
Miestas įkurtas 1984 m., kaip taškas iš kurio turistai galėtų vykti į pasaulio paveldo objektus – Uluru (20 km) ir Kata Čiutą (50 km). Iš pradžių buvo aptarnaujami tik pavieniai lankytojai, o paskui mieste ėmė kurtis kempingai, parduotuvės ir restoranai, kuriuose lankosi ir apsistoja kelionių grupės iš daugelio šalių, ypač Europos.

Gyventojus didžiąja dalimi sudaro sezoniniai turistus aptarnaujantys darbuotojai; tik keli gyventojai nuolat gyvena čia. Ten esančios anangu bendruomenės prašymu, alkoholis anangu genties nariams neparduodamas.

Nors dabar miestą galima pasiekti lėktuvu iš Alis Springso, Sidnėjaus, Melburno, Kernso ir Perto vos per kelias valandas, pavieniai keliautojai ir kelionių bendrovės kartais renkasi keturių–penkių valandų sausumos keliones per dykumas iš Alis Springso, esančio už 400 km.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Google Maps (satelito nuotrauka)
* Nyangatjatjara College, Yulara (anglų k.)
Port Ogasta

**Port Ogasta** () – miestas Australijoje, Pietų Australijoje. Įsikūręs 322 km į šiaurės vakarus nuo Adelaidės, Spenserio įlankos pakrantėje, Eiro pusiasalio šiaurės rytuose. Geležinkelio stotis prie Transaustralijos geležinkelio, praeina Adelaidės–Perto plentas, atšaka į Darviną, yra oro uostas. Veikia šiluminė jėgainė, plėtojamas turizmas. Apylinkėse auginami vaisiai ir daržovės. Yra XIX a. rotušė, Šv. Augustino anglikonų bažnyčia.

## Istorija

Port Ogasta įkurta 1852 m. ir pavadinta Pietų Australijos gubernatoriaus žmonos Ogastos Sofijos garbei. Kurį laiką veikė jūrų uostas.

## Šaltiniai
Džabiru

**Džabiru** () – gyvenvietė centrinėje Australijoje, Šiaurės Teritorijoje. Joje yra turistams skirta infrastruktūra. Įspūdingai atrodo „Krokodilo“ viešbutis, savo architektūriniais sprendimais primenantis krokodilą.

## Istorija
Miestas įkurtas 1982 m. kaip uždaras miestelis, kuriame gyveno Rendžerio urano kasykloje dirbusi bendruomenė. Tiek kasykla, tiek miestelis yra visiškai apsupti Kakadu nacionalinio parko.

2006 m. surašymo metu Džabiru gyveno 1135 žmonės. Ketvirtadalis iš jų aborigenai.

## Šaltiniai
Vodajus

**Vodajus** () dar žinoma kaip **Port Kitsas** – gyvenvietė šiaurės Australijoje, Šiaurės Teritorijoje. Nutolusi nuo Darvino 394 km atstumu, prie Timoro jūros. Netoliese esama Port Kitso oro uosto, kuris vaidina svarbų vaidmenį susisiekime. Mieste yra turistams skirta infrastruktūra.

## Istorija
Miestas įkurtas 1931 m. kai čia įsikūrė katalikiškoji misija.

2016 m. surašymo metu gyveno 2 280 žmonės.

## Šaltiniai
Katrina

**Katrina** () – gyvenvietė šiaurės Australijoje, Šiaurės Teritorijoje, prie Katrinos upės. JMiestelis yra netoli Nitmiluko nacionalinio parko ir lankytinų objektų, tokių kaip Katrinos tarpeklis, senoviniai uolų paveikslai. Šiame regione drėgnuoju metų laiku dažni potvyniai.

## Istorija
1962 m. vietovę aplankė baltieji, kurie čia įkūrė miestelį. Apylinkėse radus aukso, sparčiai daugėjo gyventojų.

Antrojo pasaulinio karo metu čia įkurta karo ligoninė. Miestą bombarduodavo japonų karo aviacija. Po karo gynybos ministerija čia įsteigė karinį miestelį.

Iki šiol daugelis gyventojų pagal profesiją yra kariškiai ir dirba gynybos srityje.

2016 m. čia gyveno 6 303 asmenys.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Miesto tarybos svetainė (anglų k.)
Nalunbajus

**Nalunbajus** () – gyvenvietė šiaurės Australijoje, Šiaurės Teritorijoje. Joje yra turistams skirta infrastruktūra. Veikia aliuminio gamykla.

## Istorija
Vietovė baltiesiems tapo žinoma nuo 1803 m. O 1963 m. čia buvo pastatyta aliuminio gamykla ir gyvenvietė sparčiai išaugo.

2016 m. čia gyveno 3 240 asmenys.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lirrwi Tourism Organisation  (anglų k.)
Spenserio įlanka

**Spenserio įlanka** () – Indijos vandenyno įlanka, įsiterpusi į Australijos pietinius krantus (Pietų Australiją). Įlinkusi tarp Eiro ir Jorko pusiasalių. Ilgis iki 330 km, plotis ties žiotimis 130 km (kitur nurodoma 80 ar 150 km). Gylis iki 64 m. Ties žiotimis yra Spenserio (rytuose) ir Katastrofos (vakaruose) kyšuliai.

Krantai žemi, šiaurės rytinėje dalyje – pelkėti (svarbūs paukščių apsaugai). Gausu nedidelių salų (Tislo, Vordango, Gambyro, Sero Džozefo Bankso salynas). Potvyniai kyla kas parą, aukštis iki 3,6 m.

Pakrančių didžiausi miestai: Vajala, Port Piris, Port Ogasta.

Įlanką 1802 m. anglų politiko Džordžo Džono Spenserio (*George John Spencer*) garbei pavadino anglų keliautojas Metju Flindersas.

## Šaltiniai
Ero pusiasalis

**Ero pusiasalis** () – pusiasalis Australijos žemyno pietuose, Pietų Australijos valstijoje, tarp Didžiosios Australijos ir Spenserio įlankų. Trikampio pavidalo. Ilgis ir plotis apie 320 kilometrų.

Paviršius lygus (apie 200 m), šiaurėje iškyla Golerio kalnagūbris (iki 472 m). Klimatas mediteraninis. Veši eukaliptų krūmynai ir sąžalynai. Ero pusiasalyje auginami kviečiai, miežiai, laikomos avys, kasama geležies rūda (Airon Nobo telkinys). Pagrindiniai miestai: Port Linkolnas, Port Ogasta, Vajala, Sedjuna.

Pusiasalis pavadintas šį kraštą tyrinėjusio britų kolonisto Edvardo Džono Ero vardu.

## Šaltiniai
Maunt Gambyras

**Maunt Gambyras** () – miestas Australijoje, Pietų Australijoje, 450 km į pietryčius nuo Adelaidės, prie Gambyro vulkaninės kalderos. Antrasis pagal dydį miestas regione. Be medienos ir žemės ūkio, svarbiausias pajamų šaltinis regione yra turizmas. Miestas yra žinomas dėl netoliese esančių vulkaninių kraterinių ežerų (*maar*). Ypač garsus yra „Mėlynasis ežeras“, kuris šiltesniais mėnesiais įgauna nenatūraliai mėlyną spalvą. Netoliese yra daugybė lankytinų vietų. Apie 20 km į pietus nuo Gambyro kalno yra Eveno tvenkiniai, trys iki 15 m gylio, krištolo skaidrumo gėlavandeniai šaltiniai, kuriuose vietiniai žmonės nardo.

## Istorija
Europiečiai rado šias vietas 1800 m. 1846 m. čia įsikūrė pašto stotis, vėliau kūrėsi viešbutis ir buvo pastatytas malūnas.

1954 m. suteiktas miesto statusas.

## Šaltiniai
Palmerstonas (Australija)

**Palmerstonas** () – miestas šiaurės Australijoje, Šiaurės Teritorijoje. Antras pagal dydį miestas Šiaurėje. Iš esmės, tai Darvino priemiestis, kuriame veikia mokyklos, ligoninės, yra turistams skirta infrastruktūra.

## Istorija
1864 m. gyvenvietė pavadinta lordo Palmestono garbei.

2016 m. čia gyveno 33 695 asmenys.

## Sportas
* Palmerston FC futbolo klubas.
* Mieste populiarios šakos yra australiškasis futbolas, regbis, tenisas, beisbolas ir boksas.

## Šaltiniai
Port Linkolnas

**Port Linkolnas** () – miestas Australijoje, Pietų Australijoje. Įsikūręs 280 km į vakarus nuo Adelaidės, Spenserio įlankos pakrantėje, Ero pusiasalio pietiniame gale. Yra jūrų ir oro uostai, geležinkelio stotis. Verčiamasi žvejyba ir žuvininkyste, maisto (žuvies perdirbimo, konservų, mėsos, grūdų), tekstilės (vilnos) pramone, turizmu (Linkolno nacionalinis parkas, Kofino įlankos nacionalinis parkas).

2018 m. 5,6 % miesto gyventojų buvo aborigenų kilmės.

## Istorija

1802 m. pakrantę pasiekė Metju Flindersas ir pavadino pagal Linkolno miestą Anglijoje. Pradžioje čia apsistodavo ruonių medžiotojai, pavieniai praplaukiantys laivai. 1839 m. įkurta gyvenvietė. XX a. vid. išaugo kaip žvejybos uostas.

## Šaltiniai
Bendigas

**Bendigas** () – miestas pietryčių Australijoje, Viktorijos valstijoje, 150 km į šiaurę nuo Melburno. Tai vienas didžiausių šalies miestų, esančių ne pakrantėje. Kalnakasybos technikos, metalo apdirbimo pramonė, vystomas turizmas. Miestas garsėja Viktorijos stiliaus architektūra.

## Istorija
1951 m. šiose vietovėse radus aukso, greitai išdygo palapinių miestelis, kuriame apsigyveno aukso ieškotojai. 1863 m. suteiktos miesto teisės, o nuo 1891 m. oficialiai vadinamas Bendigu.

Geležinkelis čia buvo nutiestas iki 1862 m. Tai paskatino spartų miestelio augimą. Čia buvo vystoma miltų, vilnos, malūnų, karjerų, liejyklų, eukalipto aliejaus pramonė, maisto gamybos pramonė, būta lentpjūvių. Dėl spartaus gyventojų skaičiaus augimo trūko vandens, todėl pastatytas naujas akvedukas, kuriuo tiektas Kolibano upės vanduo. Bendigo mieste architektas Viljamas Čarlzas Volandas suprojektavo daugiau nei 80 pastatų, įskaitant Aleksandros fontaną su granito delfinais, vienaragiais, nimfomis ir alegorinėmis figūromis.

## Šaltiniai
Mildjūra

**Mildjūra** () – miestas pietryčių Australijoje, Viktorijoje, Murėjaus upės kairiajame krante, 400 km į rytus nuo Adelaidės. Miesto apylinkėse daug vynuogynų ir gaminamas vynas. Plentai į Sidnėjų, Adelaidę, Melburną. Yra oro uostas.

## Istorija
1857 m. atvyko pirmieji atėjūnai ir pradėjo kurtis europiečių gyvenvietė. Miestas po truputį augo ir 1934 m. jam buvo suteiktos miesto teisės.

## Galerija

Marn_grook_illustration_1857.jpg|
Langtree_avenue_mildura.jpg|
Rio_Vista,_Mildura_VIC.jpg|
ChaffeyBridgeMildura.jpg|


## Šaltiniai
Vodonga

**Vodonga** () – miestas pietryčių Australijoje, Viktorijoje, prie Murėjaus upės, priešais Olberį Naujajame Pietų Velse, 300 km atstumu nutolęs nuo Melburno. Geležinkelių ir plentų mazgas, yra oro uostas. Mašinų, maisto, kartono pramonė, rengiami galvijų turgūs.

## Istorija
1852 m. atvyko pirmieji atėjūnai ir pradėjo kurtis europiečių gyvenvietė. 1856 m. įkurtas paštas. Miestas po truputį augo ir jam buvo suteiktos miesto teisės.

## Galerija

WodongaCouncilOffices.JPG|Miesto tarybos pastatas
WoodlandGroveWodonga.JPG|Vandentiekio bokštas


## Šaltiniai
Kolakas

**Kolakas** () – miestas pietryčių Australijoje, Viktorijoje, 150 km į pietvakarius nuo Melburno, prie Kolako ežero.

## Istorija
1837 m. atvyko pirmieji atėjūnai ir pradėjo kurtis europiečių gyvenvietė. 1848 m. įkurtas paštas. Miestas po truputį augo ir jam buvo suteiktos miesto teisės.

## Galerija

Colac_railway_station,_Victoria.jpg|Geležinkelio stotis
Colac_Memorial_Anzac_Day_2017.jpg|Memorialas
Beechy_line.JPG|Byč Foresto linija


## Šaltiniai
Araratas (Australija)

**Araratas** () – miestas pietryčių Australijoje, Viktorijoje, 198 km į vakarus nuo Melburno. Vynmedžius 1863 m. pasodino šveicarų naujakuriai, nuo tų laikų vyno gamyba yra vienas iš verslų šiame regione.

## Istorija
1836 m. atvyko pirmieji atėjūnai ir pradėjo kurtis europiečių gyvenvietė.

1841 m. Horacijus Vilsas savo dienoraštyje pavadino šalia esantį kalną Araratu. Miestelis vėliau buvo pavadintas irgi Araratu.

Pašto skyrių atidarė 1856 m. vasario 1 d. Ararato augimo pradžią galima sieti su aukso radimu ir kasybos pradžia.

1865 m. atidaryta didelė psichiatrijos ligoninė, o 1887 m. – apskrities kalėjimas. Abu ilgainiui uždaryti.

## Galerija

Edward_Roper_-_Gold_diggings,_Ararat,_1854.jpg|Aukso ieškotojai
Ararat_hospital.jpg|Buvusi ligoninė
VLine-Ararart-Station-0628.jpg|Stotis
Ararat_Town_Hall,_Ararat,_Vic,_jjron,_12.01.2011.jpg|Rotušė


## Šaltiniai
Traralgonas

**Traralgonas** () – miestas pietryčių Australijoje, Viktorijoje, 161 km nuo Melburno, Latrobo slėnyje. Veikia šiluminė jėgainė, išgaunama nafta, gamtinės dujos, sodrinamos anglys, apdirbama mediena, gaminamas popierius.

## Istorija
Nuo 1850 m. pradėjo kurtis europiečių gyvenvietė. 1861 m. įkurtas paštas. Miestas po truputį augo, o su Melburnu atsirado susisiekimas geležinkeliu. 1877 m. čia pastatyta geležinkelio stotis.

1964 m. gyvenvietei buvo suteiktos miesto teisės.

## Galerija

Loy_Yang_A_power_station.jpg|
Stockland_Traralgon_entrance.JPG|


## Šaltiniai
Svon Hilis

**Svon Hilis** () – miestas pietryčių Australijoje, Viktorijoje, prie Murėjaus upės. Regione gausu vynuogynų, o vyno gamyba vienas iš verslų.

## Istorija
Apie 1846 m. pradėjo kurtis europiečių gyvenvietė. Vėliau buvo įkurtas paštas. Miestas po truputį augo, atsirado susisiekimas geležinkeliu. 

1965 m. gyvenvietei buvo suteiktos miesto teisės. 2018 m. gyveno 11 103 asmenys.

## Galerija

SwanHillTownHall.JPG|Rotušė
Swan_hill_bridge_murray_river.jpg|Tiltas per Murėjų


## Šaltiniai
Vangarata

**Vangarata** () – miestas pietryčių Australijoje, Viktorijoje.

## Istorija
1824 m. atvyko pirmieji naujakuriai ir ilgainiui pradėjo kurtis europiečių gyvenvietė. 1843 m. buvo įkurtas paštas (tuo metu vadinosi Ovenso stotimi). Miestas po truputį augo, o atsirado susisiekimas geležinkeliu (1873 m.).

1959 m. gyvenvietei buvo suteiktos miesto teisės. 2018 m. gyveno 19 318 asmenys.

## Galerija

WangarattaRomanCatholicChurch.JPG|Katalikų bažnyčia
WangarattaOldFreeLibrary.JPG|Biblioteka


## Šaltiniai
Radviliškio jaunimo mokykla

**Radviliškio jaunimo mokykla** – bendrojo lavinimo, pagrindinės mokyklos tipo jaunimo mokykla, veikusi Radviliškyje, Dariaus ir Girėno g. 27. Radviliškio rajono savivaldybės biudžetinės mokymo įstaigos kodas – 191817187, mokymo kalba – lietuvių, mokymo forma – dieninė, savarankiško mokymosi, mokymosi namuose.

## Istorija

Jaunimo mokykla įsteigta 1993 m. rugsėjo 1 d. d. Ji buvo viena pirmųjų jaunimo mokyklų Lietuvoje. Buvo orientuotasi į moksleivius, kurie stokoja mokymosi motyvacijos, nepritampa bendrojo lavinimo mokyklose, arba į tuos, kuriems iš ten išeiti lėmė kitos aplinkybės. Vienu metu veikė ir suaugusiųjų klasės. Mokyklos pastate ir seniau buvo įsikūrusi Radviliškio neįgaliųjų draugija bei Radviliškio suaugusiųjų ir jaunimo neformaliojo ugdymo skyrius. Pirmuoju mokyklos direktoriumi paskirtas  Radviliškio rajono Tarpmokyklinio kombinato vadovas Juozas Budrys (1950–2017), jai vadovavęs iki 2015 m. Jis kartu dėstė technologijas 5–10 klasių mokiniams ir automobilizmo teoriją vairuotojų mokymo kursuose.

2013 m. spalio mėn. Jaunimo mokykla šventė 20 metų jubiliejų. Renginys pavadintas „Juoda-balta“, nes per 20 metų mokykla išgyveno daug permainų, pasikeitimų.

2017 m. rugsėjį Jaunimo mokykloje mokėsi 57 mokiniai – apie 20 moksleivių mažiau nei 2016-ųjų mokslo metų pradžioje ir beveik perpus mažiau negu dar ankstesniais metais. Mokykloje buvo sukomplektuotos šešios klasės. Su jungtinės 5-7 klasės moksleiviais, vienos aštuntos klasės, dviejų devintų ir dviejų dešimtų klasių mokiniais dirbo 21 pedagogas: aštuoniolika pirmaeilėse ir trys antraeilėse pareigose.

Nusprendus likviduoti ugdymo įstaigą, apie 30 vaikų perėjo į Radviliškio Gražinos pagrindinę mokyklą. Buvo atmestas variantas steigti Jaunimo mokyklos skyrių Gražinos pagrindinėje mokykloje, nes vaikų skaičius ir tam buvo per mažas.  2018 m. rugpjūčio 31 d. mokykla buvo išregistruota. Beveik pustrečio tūkstančio kvadratinių metrų ploto patalpos su turtu perduotos savivaldybės Švietimo ir sporto paslaugų centrui.

## Direktoriai

* Juozas Budrys (1993–2015)
* Erika Burneckienė (2015–2017)
* Erika Spietinienė

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Radviliškio jaunimo mokykla (''aikos.smm.lt'')
* Uždarytą Jaunimo mokyklą lankys ir senjorai
Radviliškio vėjo malūnas

**Radviliškio vėjo malūnas** – kepurinis medinis vėjo malūnas su daline technologine įranga, stovintis šalia Radviliškio, priemiestiniame Vaidulių kaime, Parko g., apie 2 km į pietus nuo miesto centro, kitoje geležinkelio pusėje. Pasiekiamas iš Basanavičiaus gatvės.

1993 m. vasario 18 d. malūnas įrašytas į LR Kultūros vertybių registrą. 2019 m. duomenimis, malūno būklė buvo prasta – neišlikę sparnai, apeigos tiltelis, prakiuręs stogas, objektas priklausė privatiems asmenims. 

## Istorija

Malūnas pastatytas XIX a. pabaigoje, restauruotas 1984-1985 m. Literatūroje nurodoma, kad prie šio malūno 1919 m. lapkričio 22 d. įvyko Lietuvos savanorių kariuomenės Radviliškio kautynės su bermontininkais. Šalia pastatytas atminimo koplytstulpis ir pasodinta 70-ies ąžuolų giraitė.

## Architektūra

Vėjo malūnas aštuoniakampio plano, 4 aukštų su aštuoniakampe, kupolo formos kepure, dengta skiedromis ir lentelėmis. Fasaduose įrengtos stačiakampės langelių, stačiakampės durų, skirtų išeiti ant apeigos tiltelio (neišlikęs), angos. Pirmasis aukštas lauko akmenų mūro, su arkinėmis įėjimo durimis, raudonomis plytomis puoštais jų angokraščiais. Aukštesnės sienos medinės, karkasinės konstrukcijos. Iš technologinės įrangos išlikusios dvi girnų verpstės su stovais antrajame malūno aukšte 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Radviliškio vėjo malūnas (''malunai.lt'')
Karltono sodai

**Karltono sodai** – UNESCO paveldo sąraše įrašyti sodai Australijos Melburno miesto Karltono rajone.

Karltono sodai užima 26 hektarų plotą. Visą sodų kompleksą sudaro Karališkieji parodų rūmai, Melburno muziejus, IMAX kino centras, teniso ir vaikų žaidimų aikštelės. 

2004 m. sodai kartu su rūmais įtraukti UNESCO paveldo sąrašą dėl „istorinės, architektūrinės, estetinės, socialinės ir mokslinės (botaninės) reikšmės Viktorijos valstijai“ ir yra pirmasis Australijos objektas šiame sąraše.

Sodą sudaro Viktorijos laikų kraštovaizdis ir augalai – ąžuolai, tuopos, platanai, guobos, pušūnai ir kiti.

Sodų teritorijoje yra trys fontanai – 1880 m. pastatytas Parodų fontanas, prancūziškas fontanas ir Vestgarto fontanas.

Parodų rūmai iki šiol naudojami ir visame komplekse organizuojami įvairūs renginiai, tarp kurių gėlių ir sodų paroda.

## Galerija

File:Carlton Gardens in autumn.jpg|Sodas rudenį
File:Melb CBN Exhibition Building 3.jpg|CBN parodų rūmai
File:Melbourne (1303065167).jpg|Melburno muziejus


## Šaltiniai
Gražionių dvaras

**Gražionių dvaras** – buvusio dvaro sodyba, esanti Kalnelio Gražionių kaime, Aukštelkų seniūnijoje, Radviliškio rajone, 6 km į šiaurės rytus nuo Radviliškio, 0,6 km į pietryčius nuo kelio . Dvaras gyvenamas, sutvarkytas.

Sodybos fragmentai – registrinis objektas, 1995 m. įrašytas Kultūros vertybių registre  į laikinąją apskaitą (senieji kodai 573, 0413/1926).

## Istorija

2011 m. liepos 27 d. gyvenamą sutvarkytą dvaro sodybą netikėtai nusiaubė viesulas. Jis visiškai sugriovė maždaug prieš 150 metų statytą dvarvietę ir jos parką. Dvaro savininkų akyse viesulas per kelias minutes nukėlė ir nunešė ūkinių pastatų stogus, vieną jų, statytą iš akmenų ir plytų visiškai nušlavė nuo žemės paviršiaus, išvartė senuosius parko medžius.

Dvaras dažnai painiojamas su netoliese esančiais kito kaimo – Kalnelio Gražionių – dvarelio griuvėsiais.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos dvarai 
* Gražionių dvaro sodyba (*youtube*)
Port Piris

**Port Piris** () – miestas Australijoje, Pietų Australijoje, 223 km į šiaurę nuo Adelaidės. Uostamiestis prie Spenserio įlankos.

## Istorija
1845 m. pradėjo kurtis europiečių gyvenvietė. 1883 m. atradus sidabro, švino ir cinko rūdos Brokeno kalvoje ir 1888 m. pabaigus geležinkelį iki Broken Hilo, miesto ekonominė veikla pasikeitė.

1889 m. Britų blokų įmonė pastatė švino lydyklą Broken Hilo rūdai apdoroti. „Broken Hill“ savininkas iš pradžių nuomojo lydyklą iš „British Blocks“, o nuo 1892 m. pradėjo statyti savo pačių lydyklą.

1913 m. Rusijos generalinis konsulas Aleksandras Abaza pranešė, kad Port Pirio mieste gyvena daugiau nei 500 rusų, daugiausia osetinų kilmės, atvykusių dirbti lydykloje. Mieste buvo rusiška mokykla ir biblioteka.

1915 m. lydyklą perėmė stambi bendrovė Broken Hill Associated Smelters (BHAS). BHAS, vadovaujama „Collins House Group“, iki 1934 m. tapo didžiausia lydykla pasaulyje.

Šiandien Port Piris yra antras pagal dydį Pietų Australijos uostas. Mieste išliko daug įdomių istorinių pastatų.

## Galerija

Pt_Pirie_butcher_21503.jpg|Buvusi „Sampsono“ mėsininkų parduotuvė
Port_Pirie_Railway_Station.jpg|Port Pyrio geležinkelio stotis


## Šaltiniai
K2-38 b

**K2-38 b** (dar žymima **EPIC 204221263 b**) – egzoplaneta, skriejanti apie K2-38 žvaigždę, priklausančią G2 spektrinei klasei. K2-38 sistema yra Skorpiono žvaigždyne, nuo Saulės sistemos nutolusi 632 šviesmečius. Apie K2-38 b atradimą pranešta 2016 m. Planeta aptikta  tranzitų metodu. K2-38 b tankis vienas didžiausių iš visų atrastų egzoplanetų. K2-38 b yra superžemė, jos paviršius gali būti uolėtas. Planeta apie 1,9 karto didesnė už Žemę ir apie 19 kartų masyvesnė.

## Charakteristika

### Masė, spindulys, temperatūra
K2-38 b yra gerokai didesnė ir masyvesnė už Žemę. Planetos spindulys siekia 1,906 Žemės spindulio. Planetose, kurių spindulys yra 1,6 Žemės spindulio ir didesnis, formuojasi tanki atmosfera, sudaryta iš vandenilio ir helio. Tokios planetos tampa panašios į vadinamąjį minineptūną. Visgi teigiama, kad K2-38 b yra didelį tankį turinti Žemės tipo planeta, sudaryta beveik vien iš geležies. Ši egzoplaneta yra 19,0698 karto masyvesnė už Žemę, o jos tankis – 17,5 g/cm³. K2-38 b – viena iš didžiausią tankį turinčių atrastų egzoplanetų. Trauka planetos paviršiuje yra maždaug 5 kartus stipresnė nei Žemėje ir apie 2 kartus stipresnė nei Jupiteryje. Be to, K2-38 b būdinga itin aukšta temperatūra – pusiausvyros temperatūra siekia 1184 K (911 °C). Tokioje temperatūroje išsilydo kai kurie metalai.

### Orbita
K2-38 b skrieja labai arti savo žvaigždės. Ją apskrieja maždaug per 4 paras, planetos orbitos spindulys – apie 0,05073 av. Pavyzdžiui, Merkurijus Saulę, nuo kurios nutolęs 0,38 av, apskrieja per 88 paras. Orbitos ekscentricitetas nėra žinomas.

### K2-38 žvaigždė
K2-38 yra pagrindinės sekos žvaigždė, priskiriama G2 spektrinei klasei. Ši žvaigždė panaši į Saulę. Jos spindulys ir masė yra atitinkamai 1,38 ir 2,24 karto didesni nei Saulės, paviršiaus temperatūra siekia 5757 K. K2-38 amžius nežinomas. Palyginimui, Saulės paviršiaus temperatūra yra 5778 K, o amžius siekia apie 4,5 milijardo metų.

K2-38 regimasis ryškis yra 11,39, tad ji pernelyg blausi, kad būtų matoma plika akimi.

Be K2-38 b, šios žvaigždės sistemoje aptikta K2-38 c planeta.

## Šaltiniai
Džeksono Uostas

**Džeksono Uostas** () – įlanka Tasmano jūros vakaruose, ties Sidnėjumi įsiterpusi į pietrytinį Australijos krantą. Džeksono Uostu bendrai vadinamos Sidnėjaus uosto, Vidurinio uosto ir Šiaurinio uosto įlankos bei *Lane Cove* ir Paramatos upių estuarijos. Įlanka 19 km ilgio, 55 km² ploto. Krantai labai raižyti, jų bendras ilgis 317 km. Daug užutėkių, keletas salų. Įlankos pietiniame krante – Sidnėjaus centrinis verslo rajonas, Karališkasis botanikos sodas, Sidnėjaus operos teatras. Per įlanką šiaurės – pietų kryptimi nutiesti 4 tiltai ir požeminis tunelis, garsiausias jų – Sidnėjaus uosto tiltas.

1770 m. įlankoje apsilankė pirmieji europiečiai – Anglijos karališkojo laivyno leitenantas Džeimsas Kukas ir jo vadovaujama ekspedicija. Dž. Kukas pavadino įlanką Britų Admiraliteto sekretoriaus Džordžo Džeksono (*George Jackson*) garbei. 1788 m. įlankos krante įkurtas Sidnėjus – pirmoji europiečių gyvenvietė Australijos žemyne.

## Šaltiniai
Vajala

**Vajala** () – miestas Australijoje, Pietų Australijoje. Penktasis pagal dydį miestas regione. Tai uostamiestis Ero pusiasalyje prie Spenserio įlankos. Išvežama geležies rūda.

## Istorija
1901 m. pradėjo kurtis europiečių gyvenvietė. 1905 m. atidaryta padinė mokykla. 1920 m. balandžio 16 d. miestas buvo pavadintas Vajala. Pradėtas rūdos gabenimas į naujai pastatytas Niukaslo ir kitas Naujojo Pietų Velso plieno gamyklas. Miestas augo lėtai iki 1938 m. Padėtis pasikeitė, kai 1939 m. buvo pradėta statyti aukštakrosnė ir uostas. Pastatyta laivų statykla, skirta aprūpinti laivus Australijos karališkajam jūrų laivynui Antrojo pasaulinio karo metu. Gyventojų skaičius pradėjo sparčiai augti. Atsirado daug naujų įstaigų, įskaitant ligoninę ir skerdyklas.

1941 m. buvo paleistas pirmasis laivas iš naujos laivų statyklos „HMAS Whyalla“ ir aukštakrosnė pradėjo veikti. 1958 m. bendrovė nusprendė statyti integruotą plieno gamyklą mieste, ir ji buvo baigta 1965 m. Gyventojų skaičius labai sparčiai augo, Pietų Australijos būsto fondas per metus statė 500 namų, kad patenkintų paklausą.

Dėl nuožmios Japonijos laivų statytojų konkurencijos 1978 m. buvo uždarytos laivų statyklos, kurios tuo metu buvo didžiausios Australijoje. Nuo 1976 m. Didžiausio 33 000 gyventojų skaičiaus, gyventojų skaičius sparčiai sumažėjo.

Nuo 2004 m. atrasta naujų iškasenų telkinių, išaugo eksportas, todėl miesto ekonomika atsigavo.

## Galerija

File:Whyalla Foreshore.jpg               | 
File:Whyalla Institute building, 2017 (01).jpg | 
File:Whyalla-ore-handling.JPG            | 
File:Whyalla-port.JPG                    |


## Šaltiniai
Tuvumba

**Tuvumba** () – miestas rytų Australijoje, Kvinslande. Įsikūręs 125 km į vakarus nuo Brisbano, Didžiajame Vandenskyros kalnagūbryje. Praeina Brisbano–Čarlevilio bei Sidnėjaus–Rokhamptono geležinkeliai ir plentai, yra oro uostas. Vystoma mašinų, baldų gamybos, metalo, medienos apdirbimo, chemijos (farmacijos), statybinių medžiagų, avalynės, tekstilės, siuvimo, maisto pramonė, turizmas. Veikia Pietų Kvinslando universitetas (įkurtas 1991 m.), istorijos muziejus, meno galerija, botanikos sodas, japoniškasis sodas (didžiausias Australijoje). Kasmet rugsėjį vyksta didelė gėlių šventė. Tuvumbos apylinkėse yra krioklių, nacionalinių parkų.

## Istorija

XIX a. pirmojoje pusėje Darling Daunso krašte ėmė kurtis žemdirbiai ir gyvulių augintojai. 1849 m. įkurta Tuvumbos gyvenvietė. Miesto teisės suteiktos 1858 m.

## Šaltiniai
Makajus

**Makajus** () – miestas šiaurės rytų Australijoje, Kvinslande. Įsikūręs 970 km į šiaurę nuo Brisbano, 390 km į pietryčius nuo Taunsvilio, Koralų jūros pakrantėje, prie Pionierių upės (*Pioneer River*) žiočių. Praeina Brisbano–Kernso plentas ir geležinkelis, kelio atšaka į Klermontą, yra oro uostas bei jūrų uostas (išvežamas cukrus, mėsa, akmens anglys). Vystoma medienos apdirbimo, maisto (cukraus, mėsos, pieno, alkoholinių gėrimų) pramonė, turizmas (išvykos į Didįjį Barjerinį rifą). Apylinkėse plyti didžiausios šalyje cukrašvendrių plantacijos, taip pat kasamos akmens anglys. Veikia cukraus tyrimų institutas (įkurtas 1953 m.).

## Istorija
1860 m. kraštą tyrinėjo australas Džonas Makajus (*John Mackay*), kurio garbei pavadinta 1862 m. čia įkurta gyvenvietė. 1918 m. miestelį nuniokojo smarki audra ir potvynis. Vėliau 1958 ir 2008 m. smarkios audros taip pat siaubė Makajų. XX a. miestas suklestėjo kaip cukraus pramonės centras.

## Šaltiniai
Bandabergas

**Bandabergas** () – miestas šiaurės rytų Australijoje, Kvinslande. Įsikūręs 385 km į šiaurę nuo Brisbano, 15 km nuo Koralų jūros kranto, prie Berneto upės. Praeina Brisbano–Kernso geležinkelis, yra oro uostas bei jūrų uostas (išvežamas daugiausia cukrus). Vystoma medienos apdirbimo, laivų statybos, žemės ūkio mašinų, cukraus pramonė, miestas garsėja tradicinio Bandabergo romo gamyba. Plėtojamas turizmas: kelionės į Didįjį Barjerinį rifą, Ledi Eliot, Ledi Masgreiv salas, apylinkėse yra keli nacionaliniai parkai. Vyksta tropinių vaisių mugės.

## Istorija
XIX a. vid. krašte ėmė kurtis gyvulių augintojai. 1867–1870 m. pradėjo steigtis gyvenvietė, 1872 m. atidarytas pirmasis Australijoje cukraus fabrikas. 1913 m. Bandabergui suteiktos miesto teisės.

## Šaltiniai
Gliese 674 b

**Gliese 674 b** – egzoplaneta, skriejanti apie raudonąją nykštukę Gliese 674, esančią Aukuro žvaigždyne, nuo Saulės sistemos nutolusią apie 15 šviesmečių.

Planeta skrieja arti savo žvaigždės, jos orbitos periodas – 4,6938 paros. Gliese 674 b didysis pusašis yra 0,039 av, o ekscentricitetas – 0,2 (artimas Merkurijaus), kitur nurodoma, kad 0,07. Teigiama, kad Gliese 674 b yra į Neptūną panaši dujinė milžinė. Planeta yra 11,09 karto masyvesnė už Žemę, o jos spindulys siekia apytikriai 0,297 Jupiterio spindulio (kitais duomenimis,  1,13 RJ).	

Apie Gliese 674 b atradimą pranešta 2007 m. sausio 7 d. Planeta aptikta Europos pietinės observatorijos (ESO) 3,6 m teleskopo, esančio La Siljos observatorijoje (Čilėje), HARPS spektrografu, taikant radialinių greičių metodą.

## Šaltiniai
Gladstonas

**Gladstonas** () – miestas šiaurės rytų Australijoje, Kvinslande. Įsikūręs 530 km į šiaurės vakarus nuo Brisbano, 100 km į pietryčius nuo Rokhamptono, Koralų jūros Kurtiso Uosto įlankos pakrantėje, prie Kalajopės ir Boinės upių žiočių. Praeina Brisbano–Kernso geležinkelis, yra oro uostas bei didelis jūrų uostas (išvežama akmens anglis, aliuminis, sieros rūgštis, mėsa, grūdai). Vystoma aliuminio metalurgija, cemento, maisto (mėsos) pramonė, veikia šiluminė jėgainė. Apylinkėse kasamas boksitas. Apylinkėse yra kurortinių miestelių, kelionės į Didžiojo Barjerinio rifo salas. Gladstonas garsėja kasmetine regata.

## Istorija
1847 m. Kurtiso užutėkyje įkurta nuteistųjų kolonija. Ji buvo apleista, bet 1853 m. prie užutėkio vėl įkurta gyvenvietė. Ji pavadinta britų premjero Viljamo Gladstono vardu. 1863 m. nuteiktos miesto teisės. 1963 m. atidarytas aliuminio kombinatas.

## Šaltiniai
Niauduva (upė)

**Niauduva** – nedidelis upelis šiaurės Lietuvoje, Radviliškio rajone; kairysis Daugyvenės intakas (Mūšos baseinas). Ilgis – 12,0 km, baseino plotas – 42,3 km², įteka į Daugyvenę už 47,8 km nuo jos žiočių.

Upelis prasideda dirbamuose laukuose, apie 8 km į šiaurės rytus nuo Šeduvos, toliau teka ištiesintomis vagomis. Aukštupyje kerta kelią , prateka šalia Radvilonių miškų. Žemupyje kerta Šeduvą, 1,5 km į rytus nuo miesto, prateka sudarytą Niauduvos tvenkinį. Į Daugyvenę įteka Raudondvaryje, netoli Raudondvario tvenkinio.

Žymesni intakai: kairieji – Žemoperša, dešinieji – Lūžupis, Žvyrupis, Vartyčia, Gintaris.

Gyvenvietės prie Niauduvos: Paežeriai, Niauduva, Šeduva (upelio vardu pavadinta šalia einanti Paniauduvės gatvė), Raudondvaris.

Upėvardis *Niáuduva* neaiškios kilmės, galbūt susijęs su vandenvardžiais *Naũdupis*, *Naudiñgis* (šie kildinami iš žodžių *nauda, naudingas*).

Hidrologinis kodas LR upių klasifikatoriuje – 41010519.

## Šaltiniai
Australai

**Australai** (, šnek. *Aussies*), ***Australijos anglai*** – tauta, susidariusi Australijos valstybėje. Dauguma (~25 mln.) gyvena pačioje Australijoje, taip pat yra gyvenančių išeivijoje JAV, Jungtinėje Karalystėje, Naujojoje Zelandijoje, Kanadoje, Honkonge ir kitur. Tikintieji daugiausia krikščionys (anglikonai, metodistai, presbiterionai, katalikai). Šneka anglų kalbos australų šnekta.

Australai susidarė XVIII–XX a. Britų salų gyventojams (anglams, škotams, airiams) keliantis į Australijos žemyną. Priešingai nei kitų anglakalbių tautų atveju (amerikiečių, kanadiečių, naujazelandžiečių), airių kilmės imigrantų buvo daugiau, negu škotų. Australų etnogenzėje taip pat dalyvavo daugelio kitų Europos šalių atstovai: italai, vokiečiai, olandai, graikai, kroatai ir kt. XX a. pab. – XXI a. pr. į Australiją plūstelėjo imigrantai iš Azijos šalių (kinai, indai, indoneziečiai, malajai, filipiniečiai, vietnamiečiai, korėjiečiai, singhalai ir kt.), taip pat iš Okeanijos salų, įsimaišę į australų sudėtį. Australijos aborigenai gyvena daugiausia atskirai nuo britų kilmės australų, centriniuose šalies rajonuose.

1788 m. į Džeksono Uostą atgabenti pirmieji tremtiniai iš Britų salų. Savanoriška imigracija suaktyvėjo XIX a. pr., kai Australijoje suklestėjo avininkystė, o XX a. vid. į žemyną europiečius traukė prasidėjusi aukso karštligė. 1851–1861 m. gyventojų skaičius išaugo beveik dukart ir viršijo 1 mln. gyventojų. Europiečiai pradėjo sparčią žemyno kolonizaciją ir vietinius gyventojus išnaikino arba privertė trauktis į skurdžios gamtos sritis. XIX a. pab. pradėjo vystytis pramonė, prasidėjo australų konsolidacija. 1901 m. šaliai suteiktas dominijos statusas, ėmė kurtis nacionalinė savimonė. Tuo metu jau 64,5 % šalies gyventojų buvo gimę Australijoje. Šio žemyno specifinės sąlygos (savita gamtinė geografinė aplinka, nutolimas nuo metropolijos) sutelkė gyventojus. Jie ėmė suvokti save kaip atskirą bendruomenę, pradėjo reikalauti savivaldos, ilgainiui ir nepriklausomybės. Ją papildo imigrantų (po Antrojo pasaulinio karo per 12 metų atvyko apie 1,1 mln. žmonių, daugiausia iš Europos) trečios–ketvirtos kartos palikuonys.
 
Didžioji dalis australų gyvena miestuose, yra pramonės įmonių darbininkai ir tarnautojai, kiti verčiasi žemės ūkiu, yra fermeriai arba fermų darbininkai (ypač paplitęs avių, galvijų auginimas). Australai dažniausiai gyvena individualiuose 1–2 namuose su veranda. Kaimiškose vietovėse gyvena daugiausia fermose.

Kultūriškai australai artimi britų tautoms bei kitoms, jų pagrindu susikūrusioms nacijoms.


TSMort&TheresaAbt1847.jpg|Australų pora XIX a. vid.
The Fanatics (4308351573).jpg|Australų teniso gerbėjai
StateLibQld 1 45419 W. Champion and other workers on Jimbour Station, ca.1885.jpg|Australų fermeriai (~1885 m.)
Faces of Australia 27 (5427009568).jpg|Australietiško futbolo žaidėjos


## Šaltiniai
Katanduanesas

**Katanduanesas** () – Filipinų sala ir provincija Bikolo regione. Tai dvylikta pagal dydį Filipinų sala. Provincijos sostinė yra Virakas, ir Katanduanesas yra į rytus nuo Pietų Kamarineso provincijos. Juos skiria Makvedos sąsiauris. 2015 m. saloje gyveno 260 964 žmonės. 97 % gyventojų yra Romos katalikai. Beveik visi salos gyventojai kalba šiaurine arba pietine katanduanesų kalba, kurios priklauso bikolų kalboms.

Nepaisant trijų supertaifūnų, kurie nusiaubė salą per pastaruosius du dešimtmečius, Katanduanesas išliko pluoštinių bananų kraštu ir yra daugiausiai jo išauginanti provincija Filipinuose. 2015 m. 12 789 valstiečiai pagamino 23 550 m³ pluošto. Tai sudaro 40 % viso Filipinų kiekio. Katanduaneso išaugintas pluoštinių bananų kiekis yra netgi didesnis nei Ekvadoro, kuris yra antras pagal kiekį augintojas po Filipinų.

Turizmas saloje auga palyginti greitai, nors Katanduanesas visais metų laikais kenčia nuo taifūnų, ir pravardžiuojamas Filipinų taifūnų sostine. Salą garsina paplūdimiai, priešistoriniai urvai, akmeninės koplyčios ir masyvios bažnyčios. Nepaisant taifūnų, saloje yra daug saugių užutėkių ir įlankų: Kalapalano, Gigmoto, Soboko ir Kabugao. Ramiojo vandenyno pakrantė traukia banglentininkus, ypač Baraso savivaldybėje. Geriausia lankytis saloje nuo kovo iki rugpjūčio, kai oras sausiausias. Spalio-sausio pradžioje oras vėsiausias ir lietingiausias. Karščiausia nuo kovo iki gegužės.

## Išnašos
Lonsestonas

**Lonsestonas** () – miestas pietryčių Australijoje, šiaurės Tasmanijoje. Įsikūręs 198 km į šiaurę nuo Hobarto, prie Tamaro (Kanamalukos) estuarijos. Tai antras pagal dydį Tasmanijos miestas. Geležinkeliai ir plentai į Džordžtauną, Hobartą, Devonportą, yra svarbus uostas, iš kurio kursuoja keltai į Australijos žemyną. Vystoma aliuminio lydymo, medienos apdirbimo, tekstilės (vilnonių audinių), maisto (malimo, alaus) pramonė, yra traukinių depas. Veikia Trevalino vandens jėgainė (įrengta 1895 m.). Yra Tasmanijos universiteto fakultetai, aukštoji jūreivystės mokykla, Karalienės Viktorijos muziejus, meno galerija, zoologijos sodas, Šv. Jono bažnyčia (1824–1830 m.), sinagoga (1846 m.). Šalia Lonsestono yra vaizdingas Krioklio tarpeklis (*Cataract Gorge*).

## Istorija
1804 m. škotų keliautojas Viljamas Patersonas (*William Paterson*) prie Tamaros estuarijos įkūrė Patersonijos nausėdiją. Vėliau gyvenvietė pervadintą pagal Lonsestono miestelį Kornvalyje (Anglija). XIX a. vid. buvo svarbus transporto centras prie Baso sąsiaurio, plėtota gyvulininkystė. 1852 m. suteiktos miesto teisės. 1871 m. atidarytos švino kasyklos pritraukė daug naujakurių.

## Šaltiniai
Latrobas

**Latrobas** arba ***La Trobas*** () – upė pietryčių Australijoje, Viktorijos valstijos pietryčiuose (Gipslando krašte). Prasideda Didžiajame Vandenskyros kalnagūbryje, į rytus nuo Kanberos, Bau Bau nacionaliniame parke. Teka į rytus, vėliau – į pietus, sudaro derlingą Latrobo slėnį. Įteka į Velingtono ežerą (Baso sąsiaurio lagūną).

Ties Niuboru upė patvenkta – sudarytas Narakano tvenkinys (1961 m.). Latrobo slėnyje yra rusvųjų anglių telkinys (per metus iškasama apie 25 mln. t anglių).

Prie Latrobo upės yra Traralgono, Morvelio, Mojo miestai.

Upė pavadinta leitenanto Čarlzo La Trobo (*Charles La Trobe*) vardu. Aborigenai upę vadino *Durt’yowan* arba *Tanjil*.

## Šaltiniai
Makvoris

**Makvoris** () – upė pietryčių Australijoje, Naujojo Pietų Velso valstijos rytuose; Barvono intakas (Darlingo–Murėjaus baseinas). Prasideda Žydrųjų kalnų vakariniuose šlaituose, apie 100 km į vakarus nuo Sidnėjaus. Teka į šiaurės vakarus.

Makvorio vandens lygis priklausomai nuo laikotarpio labai svyruoja; kai kada žemupys išdžiūsta. Periodiškai, susiliejusi su Martagajaus ir Kaslrėjaus upėmis, įteka į Barvoną, kuris yra viena iš Darlingo ištakų. Ties žiotimis yra Makvorio šlapynių sritis.

Didžiausi intakai: Taronas, Talbragaras (dešinieji), Belis (kairysis).

Makvoris daugelyje vietų patvenktas, Barendongo tvenkinio vanduo naudojamas drėkinimui. Prie upės įsikūrę Batersto, Dabo miestai.

Upė 1813 m. pavadinta leitenanto Laklano Makvorio (*Lachlan Macquarie*) vardu. Vietos gyventojai virdadžiuriai upę vadino Vambulu (*Wambool*).

## Šaltiniai
Dajamantina

**Dajamantina** () – upė vidurio Australijoje, Kvinslando ir Pietų Australijos valstijose, Didžiajame arteziniame baseine. Prasideda Svordso kalnagūbryje netoli Vintono. Teka į pietvakarius per pusdykumes ir dykumas (Simpsono dykumą). Po santakos su Ero Kryku vadinama ***Vorbertonu*** (*Warburton River*). Įteka į Ero ežerą.

Didžiausi intakai: Mainas ir Vesternas.

Sausuoju metų laiku Dajamantina beveik visa išdžiūsta. Upės slėnis labai negilus, debitas mažas, o tėkmė lėta. Baseine įsikūrę gyvulininkystės ūkiai. Dalis baseino saugoma kaip Dajamantinos nacionalinis parkas. Didžiausia gyvenvietė prie upės – Vintonas.

Upė 1866 m. pavadinta Kvinslando gubernatoriaus žmonos Dajamantinos Boven (*Diamantina Bowen*) vardu.

## Šaltiniai
Sirija (Romos provincija)

**Sirija** (, ) – senovės Romos provincija. Ji maždaug atitiko dabartinės Sirijos vakarinį pakraštį ir Libaną. Didžiausio išsiplėtimo metu provincija kontroliavo istorinius Finikijos, Sirijos, šiaurės Užjordanės regionus.

Nuo II a. vidurio buvo vadinama **Koile Sirija**. Nuo IV a. pabaigos buvo padalinta į dvi Bizantijos imperijos provincijas, vadintas **Pirmąja Sirija** ir **Antrąja Sirija**.

## Raida

### Sirija
Prieš užimant romėnams, Sirijos teritorijos buvo svarbiausios Seleukidų imperijos žemės, tačiau šiai imperijai nusilpus, ją nukariavo Tigranas Didysis ir prijungė prie Armėnijos karalystės. 64 m. pr. m. e. Pompėjus laimėjo Trečiąjį Mitridato karą, kurio metu ne tik galutinai sunaikintos Ponto karalystė ir Seleukidų imperija, bet ir Armėnija paversta Romos Respublikos kliente.

Tais pačiais metais iš Seleukidų provincijos Coele Sirija buvo suformuota Sirijos provincija, kuri apėmė istorinę Finikiją ir istorinės Sirijos teritorijas. Jos administraciniu centru paversta Antiochija, senoji Seleukidų sostinė.

Per I m. e. a. Roma palaipsniui absorbavo ir piečia buvusias Erodo Judėjos karalystės teritorijas. Prie Sirijos prijungtos Iturėjos ir Trachontidės teritorijos, o iš likusių dalių suformuota atskira Judėjos provincija. Tiesa, jos valdytojai buvo atsakingi Sirijos gubernatoriui.

### Coele Sirija

Po 135 m. po žauriai numalšinto žydų sukilimo prie Sirijos buvo prijungta Judėja, ir ši bendra didelė provincija pervardinta Sirija Palestina (, ). Tačiau jau 193 m. buvusios Judėjos teritorijos atskirtos kaip Palestinos provincija, o Sirija padalinta į dvi dalis. Čia suformuotos Finikija ir **Koile Sirija** (, ). Pastaroji, nors ir gerokai sumažėjusi, išlaikė sostinę Antiochijoje.

III a. net du kartus Sirijos provincijas nusiaubė Sasanidų imperija, vadovaujama Šapūro I. 268–273 ji buvo Palmyros imperijos dalis.

### Pirmoji ir Antroji Sirija

IV a. pabaigoje vykdant administracines reformas Coele Sirija buvo padalinta į tris dalis. Centrinės jos dalys su sostine Antiochija pavadintos Pirmąja Sirija (). Pietinės dalys buvo pavadintos Antrąja Sirija (), kurios sostine padarytas Apamėja. Šiaurinės dalys su sostine Hierapolyje buvo pavadintos Eufrato provincija. Visos trys jos buvo priskirtos Rytų diecezijai. Daug vėliau, 528 m., Justinianas I atskyrė nedidelę dalį ir sukūrė Teodorijos provinciją su sostine Laodikėja.

614 m. provincijas trumpam nukariavo Sasanidų imperija. 628 m. Bizantija susigrąžino valdžią šiose provincijose, tačiau jau 636 m. jas nukariavo Rašidunų kalifatas. Provincijos įjungtos į Kalifato teritoriją kaip Sirijos provincija.
Vadaktų dvaras (Radviliškis)

**Vadaktų dvarvietė ** – buvusio dvaro sodybos vieta, esanti Radviliškio rajone, Sidabravo seniūnijoje, Vadaktų miestelyje, 8 km į pietryčius nuo Sidabravo, netoli kelio .

Vadaktų dvarvietė – valstybės saugomas pavienis objektas, 1997 m. įrašytas Kultūros vertybių registre. Užima 9500 m² plotą. Su dvarviete ribojasi senkapių teritorija.

## Istorija

1585 m. šaltiniuose minimas Vadaktų dvaras. 1586 m. buvo 14 gyventojų. 1923 m. kaime buvo 83, dvare – 71 gyventojas. Iš dvaro savininkų minimi Juozapas Juodkevičius ir Bogumila Juodkevičienė, pastatę pirmąją medinę bažnyčią Vadaktuose, taip pat Agota Liutkevičienė ir Zigmantas Liutkevičius 1883 m. pastatę dabartinę Šv. Agotos bažnyčią. Liaudos krašto dvarininkai Liutkevičiai palaidoti šventoriaus koplyčioje-mauzoliejuje.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos dvarai
Vadaktų motorinis malūnas

**Vadaktų motorinis malūnas** – grūdų malimo malūnas su technologine įranga, stovintis Vadaktuose (Sidabravo sen.) Radviliškio rajone, netoli kelio , prie Vadakties upelio.

1996 m. malūnas įrašytas į LR Kultūros vertybių registrą. 

Motorinis malūnas pastatytas 1930 m. Priklausė Gasparui Petrauskui. Malė garo variklio pagalba. Pastatas sudėtinis, sudarytas iš dviejų stačiakampio plano pastatų su pastogėmis – dviaukščio malūno pastato ir vieno aukšto ūkinio su gyvenamosiomis patalpomis pastato. Pamatas su lauko akmenų mūro cokoliu, sienos – plūkto molio.

## Įranga
 
Iš technologinės įrangos išlikusi:
* girnapusė su betoniniais transmisijos pamatais I malūno aukšte, 
* girnos, girnų kubilas, mechanizmas grūdams berti II malūno aukšte,
* girnų iškėlimo žirklių gembė II malūno aukšte,
* medinis signalinis plaktukas, pritvirtintas prie II aukšto sijos,
* maišų užkėlimo mechanizmas pastogėje.

## Šaltiniai
Vadžhas

**al Vadžhas** () – miestas Saudo Arabijos šiaurės vakaruose, prie Raudonosios jūros. Miestas priklauso Tabuko emyratui ir yra vienas didžiausio jo miestų su 50000 gyventojų (2013 m.).

Pagrindinė miesto gyventojų veikla yra žvejyba. Prieš 50 metų al Vadžhas buvo pagrindinis žvejybos centras visame Tabuko emyrate.

Mieste yra vietinės reikšmės oro uostas, o sausumos keliais miestas sujungtas su emyrato centru Tabuku.

## Šaltiniai