open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Finvalas

**Finvalas** (*Balaenoptera physalus*), yra jūrinis žinduolis. Jis yra antras pagal dydį banginis ir antras pagal dydį gyvūnas po Mėlyno Banginio, augantis iki 27 metrų (88 pėdų) ilgio. Ilgas ir plonas, finvalo kūnas yra rusvai pilkas su labiau išblyškusia apačia. Yra mažiausiai dvi skirtingos subrūšys: Šiaurinis Finvalas (Šiaurės Atlante), ir didesnis Antarktinis Finvalas (Pietų Vandenyne). Jis yra randamas visuose pagrindiniuose vandenynuose. Jų nerandama tik šalia šiaurės ir pietų polių ledų sangrūdų. Daugiausiai palikuonių atsivedama vėsiuose ir daug maisto išteklių turinčiuose vandenyse. Jų maistas susideda iš mažų žuvų, kalmarų ir vėžiagyvių. Kaip ir visi kiti dideli banginiai, finvalai buvo negailestingai ir be saiko medžiojami dvidešimtame amžiuje ir yra nykstanti rūšis. Tarptautinė Banginių medžioklės Komisija (International Whaling Commission (IWC)) išleido moratoriumą   dėl komercinio šio banginio medžiojimo, nors Islandija ir Japonija paskelbė ketinimus tęsti medžioklę, teigdamos, jog kvota bus tik 50 banginių per 2008 metų sezoną. Žmogaus veikla, susidūrimai su laivais, jų skleidžiamas triukšmas taip pat kenkia šių banginių populiacijos atgaivinimui.
## Skleidžiamas garsas

Kaip ir kitų banginių vyriškos lyties finvalas skleidžia ilgus, garsius, žemo dažnio garsus. Mėlynųjų  ir Finvalų banginių artikuliavimas yra žemiausi skleidžiami gyvūnų garsai. Dauguma garsų yra moduliuoti dažniai (FM), apimantys 16 - 40 hz dažnį (garsų sritis, kurią gali išgirsti žmogus yra s tarp 20 hz ir 20 khz). Kiekvienas garsas trunka tarp vienos - dviejų sekundžių, ir įvairios garsų kombinacijos įvyksta raštuotose sekose, trunkančiuose 7 - 15 minučių. Šitos sekos kartojasi susitikimuose, trunkančiuose daug dienų. Balso sekos turi šaltinio lygmenis iki 184 – 186 decibelų palyginti su 1 mikroPaskaliu, ir gali būti aptinkamos šimtų kilometrų spinduliu. Kai Finvalų garsai buvo įrašyti, tyrėjai nesuprato, kad šitie neįprastai garsūs, ilgi, gryni, ir reguliarūs garsai buvo skleidžiami banginių. Jie iš pradžių ištyrė galimybes, kad garsai atsirado dėl įrangos veikimo sutrikimo, geofizinių reiškinių, ar Tarybų Sąjungos plano dėl priešo povandeninių laivų susekimo. Galų gale, biologai parodė, kad garsai buvo Finvalų artikuliavimas (Tiesioginė asociacija artikuliavimo su atgaminamuoju sezonu rūšiai) ir kad artikuliuojami tiktai patinų garsai. Praėjus daugiau kaip 100 metų, padidėjus okeaniniam triukšmui dėl karinės jūrų veiklos, galbūt sulėtino finvalų populiacijos atsigavimą, trukdydamas patinų ir seksualiai imlių patelių susisiekimui. [20]
Bombilja

**Bombilja, bombižja** () – specialus metalinis vamzdelis, skirtas matei gerti.

Sudaro trys dalys:
* *el pico* – lenkta ir plokščia vamzdelio dalis, kurią geriantysis matę užspaudžia lūpomis,
* tiesi vamzdelio dalis (nors būna ir nelygių, įvairių formų), kuria teka siurbiamas skystis (isp. „ siurbti“ – *bombear*, nuo to ir pavadinimas)
* *bulbo* – išgaubta, su skylutėmis dalis, kuri dedama į matę. Per skylutes filtruojamas skystis.

Dažnai bombiljos būna su žiedeliais, per kuriuos tekėdamas skystis atvėsta.

Bombiljos kilo iš indėnų gvaranių naudoto nendrinio vamzdelio matei gerti – *takuapy*. Kolonijiniu laikotarpiu bombiljos buvo gaminamos iš sidabro, prabangiai dekoruojamos.
Aleksandras IV

**Aleksandras IV** (, tikroji pavardė Rinaldo di Jenne dei Conti di Segni, 1199 m. Anagni prie Romos – 1261 m. gegužės 25 d. Viterbo, Lacijus) – Romos katalikų bažnyčios popiežius nuo 1254 m. gruodžio 12 d. iki mirties.

## Biografija
Motina buvo kilusi iš didikų Conti di Segni šeimos, jos giminaitis – popiežius Grigalius IX. 1227 m. nominuotas Ostijos ir Veletrio kardinolu – diakonu. 1254 m. gruodžio 12 d. Neapolyje išrinktas popiežiumi, konsekruotas gruodžio 20 d.

Stiprino Šv. Sosto įtaką pasaulietinei valdžiai. Rėmė elgetaujančius dominikonus ir pranciškonų ordinus, suteikė pranciškonams naujų privilegijų. 1255 m. kanonizavo Klarą Asyžietę. Kovojo su Italijoje ir Pietų Prancūzijoje plintančiomis erezijomis. 1257 m. patvirtino ir papildė popiežių Grigaliaus IX ir Inocento IV dekretus, stiprinančius inkviziciją Prancūzijoje.

1255 m. leido Lietuvos karaliui Mindaugui karūnuoti savo sūnų, tai kuriam laikui stiprino Lietuvos monarchiją. Skelbė kryžiaus žygius, iš kurių didžiausi 1256 m. ir 1258 m. buvo surengti prieš mongolus-totorius, prūsus, lietuvius, jotvingius. Vien 1257 m. išleido 16 bulių.

Organizavo pagalbą Durbės mūšį pralaimėjusiam Vokiečių ordinui. Ragino leisti kryžiaus žygiuose dalyvauti kaliniams, žadėjo jų dalyviams specialius Atlaidus. Jo dėka Tomas Akvinietis tapo Paryžiaus universiteto dėstytoju.

## Nuorodos
* Sąrašas:Popiežiai

## Šaltiniai

* Andreotti S., La famiglia di Alessandro IV e l’abbazia di Subiaco, Ed. Monastero S. Scolastica, Subiaco 1987.
Bonifacas VIII

**Bonifacas VIII** (, tikr. **Benedetto Caetani**, 1235 m. sausio 23 d. Anagni – 1303 m. spalio 11 d. Roma) – Romos katalikų bažnyčios popiežius nuo 1294 m. gruodžio 24 d. iki mirties.

## Biografija
Kilęs iš turtingos Pizos langobardų Gaetanų šeimos. Studijavo teisę Todžio mokykloje, Bolonijos universitete, Paryžiuje ir Anglijoje. Abiejų teisių daktaras.

1265–1268 m. popiežiaus legatas Prancūzijoje, Anglijoje ir Sicilijoje. Nuo 1274 m. popiežiaus kurijos apaštališkasis notaras, nuo 1281 m. kardinolas. 1294 m. po trumpo Celestino V pontifikato prireikė net 10 dienų kol vėl susirinko 23 kardinolų konklava, kuri gruodžio 24 d. popiežiumi išrinko kardinolą Kaetanį. 1295 m. sausio 23 d. jis buvo konsekruotas popiežiumi Bonifacu VIII.

Bonifacas VIII aukščiausia idėja laikė Bažnyčios idėją ir stengėsi sustiprinti popiežiaus įtaką Neapolio karalystėje, Sicilijoje, Toskanoje, Vengrijoje, Lenkijoje. Nuolat konfliktavo su Prancūzijos karaliumi Pilypu IV Gražiuoju. 1296 m. apribojo karalių teises apmokestinti dvasininkus (bulė *Clericis laicos*, vėliau ją panaikino). 1297 m. kanonizavo Liudviką IX. 1302 m. bulėje *[[Unam sanctam]]* pagrindė popiežiaus viršenybę prieš visus valdovus.

1300-uosius paskelbė Bažnyčios jubiliejaus metais. Nuo tada tokie metai skelbiami kas šimtmetį. Paskelbė visuotinius atlaidus piligrimams, 1300 m. keliavusiems į Romą. Tarp jubiliejaus maldininkų buvo ir Dantė, kuris šį įvykį mini „Dieviškojoje komedijoje“.

Globojo mokslą ir menus. 1303 m. įkūrė Romos universitetą, jame įsteigė Archyvų skyrių. Praturtino Vatikano biblioteką, sudarė jos katalogą.

## Nuorodos
* Sąrašas:Popiežiai.

## Šaltiniai
# A. Paravicini Bagliani. Bonifacio VIII. Torino, Einaudi, 2003 (ISBN 80-06-16005-2), RCS, Milano, 2006 (ISSN: 1129-08500);
# E. Duffy. La grande storia dei Papi. Milano, Mondadori, 2003, ISBN 88-04-49052-7;
# J. N. D. Kelly. Dizionario illustrato dei Papi. Oxford-New York, PIEMME, 2003;
# G. Piccinni. I mille anni del medioevo. Milano, B. Mondadori, 2000, ISBN 88-424-9355-4;
# P. Partner. Duemila anni di cristianesimo. Torino, Einaudi, 2003, ISBN 88-06-16647-6;
# Les registres de Boniface VIII (1294–1303). Parigi, ed. A. Thomas, M. Faucon, G. Digard e R. Fawtier, 1884–1939.

## Išnašos
Religinių reikalų institutas

**Religinių reikalų institutas** (), vadinamas **Vatikano banku**, – popiežiaus finansinė institucija, neprižiūrima Šventojo Sosto ekonominių reikalų prefektūros. Atlieka Katalikų bažnyčios banko funkcijas. Banką valdo profesionalus vadovas, kuris yra pavaldus kardinolų komitetui ir tiesiogiai popiežiui. Dabartinis banko prezidentas yra Angelo Caloia. 

## Istorija
Vatikano bankas yra Katalikų bažnyčios administracinės struktūros - Romos kurijos - šaka. Kaip formali organizacija susiformavo XIX a.

Banko istorijoje išskiriami trys pagrindiniai laikotarpiai: laikotarpis po 1870 m., kai buvo panaikinta Popiežiaus valstybė; po 1929 m., kai Laterano sutartimi buvo sukurtas nepriklausomas Vatikanas; po Antrojo pasaulinio karo.

Sudarius Laterano sutartį, viename iš jos paragrafų buvo reinterpretuota kanoninė teisė liečianti lupikavimą, kuris apibrėžtas ne kaip pelno iš pinigų skolinimo gavimas, bet kaip pernelyg didelio pelno iš tokios veiklos siekimas. Tai leido Vatikano bankui tapti tikru banku, galinčiu gauti pelną. Lėšų banko pradžiai skyrė ir Musolinis.

1968 m. banko finansiniu patarėju buvo pasamdytas Michele Sindona, nepaisant pastarojo abejotinos praeities. M. Sidona buvo pagrindinis veikėjas padėjęs pritraukti ir per banką plauti didelius pinigų srautus iš Gambino šeimos prekybos heroinu, naudojantis fiktyvia kompanija "Mabusi". Į pinigų plovimo schemą buvo įsipainiojęs ir kitas bankininkas, Roberto Calvi, kuris vadovavo Banco Ambrosiano. Tiek Calvi, tiek Sindona priklausė P2 ložei.

1978 m. popiežiumi tapus Jonui Pauliui I jam buvo pranešta apie kaltinimus neteisėta Vatikano banko veikla. Popiežius paskyrė Valstybės sekretorių Kurijos vadovą kardinolą Jean-Marie Villot išsiaiškinti su tuo susijusias aplinkybes. Popiežiaus mirtis po 33 dienų šiame poste paskatino gandus, kad jis buvo nužudytas dėl atskleisto skandalo. Ši versija niekada nebuvo priimta kaip oficiali ir yra laikoma, kad popiežius mirė dėl natūralių priežasčių.

XX a. 9-ame dešimtmetyje Vatikano bankas įsivėlė į didelį politinį ir finansinį skandalą, kilusį dėl Banco Ambrosiano žlugimo. Šio banko pagrindiniu akcininku buvo Vatikano bankas, o tuometinis Vatikano banko prezidentas - JAV lietuvis Paul Marcinkus. Paul Marcinkui buvo pareikšti Italijos kaltinimai susiję su Banco Ambrosiano bankrotu, tačiau teisiamas jis nebuvo, nes buvo pripažintas jo diplomatinis imunitetas.

Šiuo metu Vatikano bankas veikia sėkmingai ir yra pelningas. XX a. dešimtojo dešimtmečio pradžioje bankas į užsienio kompanijas buvo investavęs virš 10 mlrd. JAV dolerių.

## Nuorodos
Eubalaena japonica

**Eubalaena japonica** (ang. *North Pacific Right Whale*) yra banginių rūšis, priklausanti *Eubalaena* genčiai. Apytiksliais apskaičiavimais pasaulyje jų beliko vos 100 - 300. Nors banginiai buvo apsaugoti nuo banginių medžioklės nuo 1935 metų, neteisėta sovietų banginių medžioklė 1950-aisiais ir 60-aisiais mažino jų populiaciją ir toliau. Pasaulinė Saugojimo Sąjunga pareiškė susirūpinimą, kad šių banginių liko per mažai, jog juos būtu galima atgaivinti, ir tas išnykimas gali būti neišvengiamas. Kadangi „Baiji“ paskelbė išnykusį 2006, šiam jūriniui žinduoliui yra kilusi pati didžiausia grėsmė pasaulyje išnykti.
Bulė (antspaudas)

**Bulė** ( 'burbulas, antspaudas') – apvalus pakabinamas metalinis aukso, sidabro ar švino dvipusis antspaudas, naudotas Senovės Romoje, Bizantijoje, viduramžiais - Pietų Prancūzijoje ir viduramžių valdovo dokumentas, sutvirtintas tokiu antspaudu.

Dažniausios buvo popiežių bulės . Pirmoji žinoma bulė – popiežiaus Agapito I (535-536 m.), seniausia išlikusi - popiežiaus Jono III (561-574 m.). Popiežių bulėse iki X a. averse vaizduotas kryžius, gėlės, vinjetiniai ženklai ir popiežiaus vardas, reverse užrašas *papae*, popiežiaus. Nuo X a. vaizduoti kryžiai ir popiežiaus vardas. 

Popiežius Paskalis II (1099-1118 m.) averse įteisino apaštalų Petro ir Pauliaus atvaizdus, reverse paliko popiežiaus vardą. Ši tradicija išliko iki šiol. Nuo 1787 m. ne tokie svarbūs popiežiaus dokumentai buvo antspauduojami raudono tušo antspaudu. Popiežiaus vardas buvo užrašomas aplink apaštalų Petro ir Pauliaus galvų atvaizdus. 1931 m. popiežius Pijus XI standartizavo bulės dydį – skersmuo apie 4&nbsp;cm, storis - apie 0,5&nbsp;cm.

Popiežiaus bule skelbiama kanonizacija, vyskupų paskyrimai, vyskupijų kūrimas, popiežiaus kongregacijų dekretai. Iki 1878 m. bulėmis buvo šaukiami Bažnyčios susirinkimai, tvirtinami jų nutarimai, skelbiami kryžiaus karai, teikiamos privilegijos. Bulė iki XI a. rašoma papiruse, vėliau pergamente lotynų šriftu. Prie bulės šilkinėmis arba kanapinėmis virvutėmis tvirtinamas apvalus, dažniausiai švino, antspaudas.
 
## Šaltiniai
Seivalas

**Seivalas** (*Balaenoptera borealis*) – trečias didžiausias gyvūnas po mėlynojo banginio ir finvalo. Aptinkamas visame pasaulyje, visuose vandenynuose ir gretimose jūrose. Labiau mėgsta gilius vandenis nuo kranto pusės, vengia poliarinių, atogrąžinių vandenų ir pusiau apsuptos vandens masės. Seivalas migruoja kasmet nuo vėsių ir subpoliarinių vandenų vasarą į saikingus ir subtropinius vandenis žiemą, nors daugumoje sričių tikslūs persikėlimo maršrutai nėra žinomi. Banginiai siekia iki 20 metrų (66 pėdų) ilgio ir sveria iki 50 tonų. Jis suvartoja ~900 kilogramų (2 000 svarų) maisto kiekvieną dieną. Jis yra tarp greičiausių visų banginių šeimos žinduolių, ir gali pasiekti iki 50 kilometrų per valandą (31 mi/hr, 27 mazgų) bet tik trumpuose nuotoliuose. Po stambaus komercinio medžiojimo tarp vėlyvojo 19 a. ir vėlyvojo 20 a., kai buvo sumedžiota daugiau kaip 238 000 individų , Seivalai dabar yra tarptautiniu mastu saugoma rūšis, nors ribotas medžiojimas vis dar vyksta prisidengiant ginčytinomis tyrinėjimo programomis, vestomis Islandijos ir Japonijos prieš banginių medžioklę.
Benediktas XIV

**Benediktas XIV** (, , tikroji pavardė Prospero Lorenzo Lambertini, 1675 m. kovo 31 d. Bolonija – 1758 m. gegužės 3 d. Roma) – popiežius nuo 1740 m. rugpjūčio 17 d. iki mirties.

## Biografija
Marčelo ir Lukrecijos Lambertinių sūnus, kilęs iš nuolatinių Bolonijos senatorių šeimos. Teologijos ir teisės daktaras. Nuo 1725 m. titulinis Teodosijos vyskupas, nuo 1728 m. kardinolas, nuo 1731 m. Bolonijos arkivyskupas.

Pradėjo liturgijos ir kanonų teisės reformas. Uždraudė jėzuitams misionieriams Kinijoje ir Malabaro Krante Indijos pietvakariuose liturgijoje taikyti vietinius papročius. Sumažino religinių švenčių skaičių. Laiške Portugalijos vyskupams Pietų Amerikoje 1741 m. ragino humaniškai elgtis su indėnais. Įkūrė keturias popiežiškąsias akademijas, globojo literatūrą, matematiką, chemiją, filosofiją, Prancūzijos enciklopedininkus. Atsidėkodamas Volteras jam dedikavo dramą „Mahometas“. Buvo pakantus protestantams. Pripažino Prūsijos karaliaus titulą. 1741 m. pasirašė konkordatus su Sardinija ir Neapoliu, 1748 m. su Portugalija, 1757 m. su Austrija, 1758 m. su Ispanija.

## Nuorodos
* Sąrašas:Popiežiai
## Šaltiniai

* Alessandra Dorina. Dizionario dei papi. Milano, SugarCo Edizioni, 1995.
Verdainės bažnyčia

**Verdainės bažnyčia** – bažnyčia, stovėjusi Verdainėje, dabartinio Šilutės miesto ribose tarp Šyšos ir Tilžės bei Žemaičių Naumiesčio gatvių sankirtos. Pirmą kartą pastatyta 1566 m. 

## Istorija
Spėjama, kad pirmoji bažnyčia, pastatyta evangelikų liuteronų, buvo medinė, dengta šiaudais. 1587 m. Verdainėje apsigyveno nuolatinis kunigas, bet tada Verdainė buvo Rusnės parapijos filija. 1697 m. Hercogas Frydrichas III, 1701 m. pasiskelbęs Prūsijos karaliumi Frydrichu I, sakė kuo greičiau pastatyti Verdainėje mūrinę bažnyčią vietoje senosios bažnytėlės. Tik 1707 m. prasidėjo naujosios bažnyčios statyba. 1709 m. kilus marui ir statybą nutraukė.

1718 m. pastatyta nauja bažnyčia. Po Septynerių metų karo 1757 m. Rusijos imperijos kariuomenės sudegino bažnytinius trobesius, apiplėšė bažnyčią, sunaikino vargonus ir visus bažnyčios suolus.

1847 m. buvo pastatyta erdvi mūrinė bažnyčia dviem eilėm langų. Ji buvo stačiakampė su gaubta apsida, be bokšto. Du varpai buvo įrengti tam tikroje pastogėje. XIX a. pabaigoje Verdainės parapija buvo gana didelė. Joje buvo 9000 parapijiečių evangelikų, iš jų 6000 lietuvių.

1944 m. spalio mėn. karo frontas priartėjo prie Šilutės. Praūžus karo audrai, likusieji evangelikai vėl rinkdavosi į šią bažnyčią. Bet 1950 m. valdžia bažnyčią uždarė ir sumanė ją paversti linų apdirbimo fabriku. Linų fabrikas pradėjo veikti 1956 m., bet jau 1961 m. jis sudegė. Išliko katilinė, vandens bokštas ir buvusios bažnyčios sienos.

## Literatūra
* P. Jakštas, Senoji Šilutė. Šilutės Kultūros, Švietimo ir sporto skyrius: 1994

## Šaltiniai
Celestinas V

**Šventasis Celestinas V** (iki 1313 m. Celestinas V, , tikroji pavardė **Pietras Andželerijas**, žinomas ir kaip **Pietras da Moronė** 1209 m. Isernija, Kampanija – 1296 m. gegužės 19 d. Ferentinas, Lacijus) – Romos katalikų bažnyčios popiežius nuo 1294 m. liepos 5 d. iki 1294 m. gruodžio 13 d.

## Biografija
Benediktinas, 1235-1238 m. ir 1240-1243 m. atsiskyrėlis. 1254 m. Celestinų ordino įkūrėjas. 1276-1279 m. vienuolyno abatas.

Neapolio karaliaus Karolio II rūpesčiu išrinktas popiežiumi. Po atsistatydinimo popiežiaus Bonifaco VIII įkalintas. Dantė jį mini savo „Dieviškojoje komedijoje“. Nuo 1313 m. šventasis, šventė – gegužės 19 d.

## Nuorodos
* Sąrašas:Popiežiai

## Šaltiniai

* Celestino darbai
Adriana Lima

**Adriana Francesca Lima** (g. 1981 m. birželio 12 d.) – Brazilijos supermodelis.

Geriausiai žinoma kaip Victoria's Secret Angel nuo 2000 ir Maybelline modelis nuo 2003 iki 2009. Adrianos tėvas Nelson Torres, motina Maria De Graca. Turi 2 brolius. Moka ispanų, portugalų ir anglų kalbas.

## Nuorodos
* Asmeninė Adrianos Limos svetainė 
* Filmografija
* Adriana Lima on FMD
Carmen Kass

**Carmen Kass** (g. 1978 m. rugsėjo 14 d. Paidėje) – Estijos supermodelis.

## Biografija
1992 metais pradėjo karjerą manekenės. Persikėlė gyventi į Paryžių, kai jai suėjo 18 metų.

1999 m. pradėjo dirbti su tokiais dizaineriais kaip Marc Jacobs, Michael Kors, Calvin Klein, Ralph Lauren, Dolce & Gabbana, Gucci, Prada, Versace ir kt.

2000 m. Kass buvo tituluota „Model of the Year“.

Žinoma iš „Christian Dior“ mados namų kvepalų „J‘Adore“ bei didžiulį skandalą sukėlusių „Gucci“ reklamų. Dar karjeros pradžioje atsisakiusi plastinės lūpų formos koregavimo operacijos bei pradėjusi šiaurietiškos išvaizdos modelių madą, aukščiausią savo karjeros tašką pasiekė 2004 m. – tuomet už vieną pasirodymą ant podiumo ji uždirbdavo net 200 000 JAV dolerių. Su Estijos partija „Res Publika“ kandidatavo į Europos Parlamentą. Modelių agentūros „Baltic Models“ bendrasavininkė.

Nuo 2004 m. Estijos nacionalinės šachmatų lygos prezidentė.

Buvo susižadėjus su Leonardo DiCaprio ir Riche Akiva. Šiuo metu Kass susitikinėja su vokiečių šachmatų čempionu Eric Lobron.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Asmeninis tinklalapis
Monograma

**Monograma** – grafinis darinys, gautas užklojus ar sujungus dvi ar daugiau raidžių į vieną simbolį. Monogramos dažniausiai gaunamos sujungus individo inicialus arba kompanijos ar organizacijos pavadinimo pirmąsias raides ir naudojamos kaip simboliai ar logotipai. Santrumpa iš pirmųjų pavadinimo raidžių (pvz., IBM, VP) nėra monograma, jei nėra grafiškai apiforminta.

Monogramos naudojamos:
* kaip individų ar kompanijų prekiniai ženklai, menininkai ir amatininkai jomis kartais žymi savo kūrinius (skulptūras, baldus, piešinius ir kt.).
* kaip asmens nuosavybės žymė. Monogramomis gali būti žymimi asmeniniai daiktai – drabužiai, nosinės, pakinktai ir kt. Monograma gali būti ekslibriso elementas.
* kaip priklausomybės monarchui ženklas. Pvz., monarchų monogramomis būdavo žymimos leibgvardijos uniformos (antpečiai, kokardos ir pan.).


 Albrecht Dürer Monogramm.svg|Albrechto Diurerio monograma
 Mark Twain-The American Claimant-1896-Logo on Cover.jpg|Marko Tveno monograma
 Sbirka kralovny.jpg|Elžbietos II monograma
 Lithuanian-mint-monogram.svg|Lietuvos monetų kalyklos monograma
 Messertasche in einer Lederhose mit Monogramm und Trachtenmesser.JPG
Kapitolijus

**Kapitolijus** () – viena iš septynių Romos kalvų.

Etimologiškai pavadinimas kildinamas nuo *caput* 'galva' ir lotynų kalboje reiškė *Pagrindinė galva*. Pasak legendos, statant šventyklos pamatus šioje vietoje buvo atrasta vyro galva.

Romos laikais ant kalvos stovėjo Junonos ir Jupiterio šventyklos bei Tabularijus (archyvas), čia buvo šventoji Romos karvedžių ir nugalėtojų procesijų vieta.

## Kapitolijus šiandien
Šiandien Kapitolijus yra Romos mero ir savivaldybės būstinė. Į Kapitolijaus kalvą veda didieji Kordonata () laiptai, pastatyti pagal 1536 m. Mikelandželo projektą, imperatoriaus Karolio V šlovei. Laiptų viršuje stovi dvi Dioskūrų skulptūrinės grupės.

Kapitolijaus aikštę suprojektavo Mikelandželas popiežiaus Pauliaus III garbei. Aikštės centre ant pjedestalo buvo pastatyta bronzinė Marko Aurelijaus skulptūra ant arklio, kurią nuo 1997 m. pakeitė kopija. Aikštės gale XIII a. ant senųjų Tabularium griuvėsių pastatyti Senatorių Rūmai (). Dabartinį rūmų fasadą sukūrė architektas Džiakomas Dela Porta (), o darbus atliko Džirolamas Rainaldis (). 

1655 m. popiežiaus Inocento X užsakymu kitoje aikštės pusėje broliai Džirolamas ir Rainaldžiai () pastatė Naujuosius Rūmus (). Abiejuose rūmų pastatuose dabar yra Kapitolijaus muziejus. Čia saugoma seniausia pasaulyje, 1471 m. surinktų iš miesto, senovės marmuro kūrinių kolekcija.

Priešais Kapitolijaus muziejų yra Konservatorių Rūmai (), kuriuose įsikūrusi miesto savivaldybė.

Aukščiausioje Kapitolijaus vietoje stovi Santa Maria in Aracoeli bažnyčia. Į ją veda 124 pakopų laiptai, pastatyti architekto S. Andreazio () 1348 m.

Žodis kapitolijus iki šiol naudojamas anglų kalboje kaip *capitol*. Vašingtono rajono Kapitolijaus kalvos pavadinimas, spėjama, duotas nuo romėniškos kalvos.

## Šaltiniai
Magdanli

**Magdanli** – miestas Turkmėnijoje, Magdanli rajono (etrapo) centras Lebapo velajate. Miestas yra šalia Kugitangau kalnagūbrio (aukštis – 3139 m, aukščiausias šalyje).

## Istorija
1990 m. gavo miesto teises. Ankstesni pavadinimai: **Gaurdakas**, **Govurdakas** (iki 2002 m.).

## Šaltiniai
Karolinos Hurricanes

**Karolinos „Hurricanes“** – () NHL Rytų konferencijos Pietryčių pogrupio ledo ritulio komanda iš Šiaurės Karolinos, Rolio, JAV.

## Istorija

Komanda įsikūrė Bostone, Masačiusetse 1972 m. ir pavadinimu Naujoji Anglijos „Whalers“ pradėjo žaisti WHA lygoje. Kai lygos susijungė komandai buvo pasiūlyta prisijungti prie NHL ir komandą šį pasiūlymą priemė. 1979 m. komanda buvo pervadinta, kadangi Bostone žaidė Bostono „Bruins“, ir persikėlė į Hartfordą. Deja, Hartfordo „Whalers“ nepavyko įsilieti į NHL lygą. 1997 m. komandos vadovas Peter Kamanos paskelbė, kad 1998-1999 m. sezoną komanda persikraustė į Šiaurės Karoliną, kur pradėjo žaisti nauju pavadinimu Karolinos „Hurricanes“.

## Sezonai

## Nuorodos

Oficiali klubo svetainė
Floridos Panthers

**Floridos „Panthers“** – () NHL Rytų konferencijos Pietryčių pogrupio ledo ritulio komanda iš Majamio, Floridos, JAV.

## Istorija

1992 m. Majamis buvo apdovanotas vieta NHL lygoje.

## Sezonai

## Nuorodos

Oficiali klubo svetainė
Ajuno–Budžduro–Sakija Al Hamro regionas

**Ajuno–Budžduro–Sakija Al Hamro regionas** () vienas iš šešiolikos Maroko regionų. Jis yra pietiniame Maroke, užima 39 480 km² plotą. Čia gyvena 256 152 (2004 m. surašymas) žmonių. Sostinė Ajunas. Šis regionas yra ginčytinoje Vakarų Sacharos teritorijoje.

Regionui vadovauja Mhometas Driefas (Mhamed Dryef).

Regionui priklauso šios provincijos:
* Bužduro provincija
* Ajuno provincija

## Geografija

## Demografijos raida

## Nuorodos
Badės langas

**Badės langas** – ganėtinai skaidri (mažos ekstinkcijos) sritis Paukščių Tako galaktikos centro kryptimi, per kurią galime matyti centrinio telkinio dalį. Šiaip jau visa Paukščių Tako centrinė dalis skendi dujų dulkių debesyse, per kuriuos regimoji šviesa negali prasiskverbti.

Danguje Badės langas yra Šaulio žvaigždyno kryptimi, kiek į pietus nuo galaktikos centro. Pavadintas vokiečių astronomo (emigravusio į JAV) Valterio Badės vardu. Astronomams ši sritis svarbi Paukščių Tako struktūros tyrimams. Pro šį langą taip pat matyti kamuoliniai spiečiai NGC 6522 ir NGC 6528.

## Nuorodos
* APOD for 12/19/07
Tolyginis tiesiaeigis judėjimas

**Tolyginis tiesiaeigis judėjimas** - kūno judėjimas tiesia trajektorija, kai jo poslinkiai per bet kuriuos lygius laiko tarpus yra vienodi.

Kūno poslinkis per laiko vienetą vadinamas kūno judėjimo greičiu. Jis rodo, kaip greitai ir kuria kryptimi nagrinėjamu laiko momentu kūnas juda kitų kūnų atžvilgiu. Jei kūno poslinkiai per bet kuriuos laiko tarpus yra lygūs, tai kūnas juda pastoviu greičiu ir jeigu juda tiesia kryptimi tai kūnas juda tolyginiu tiesiaeigiu judėjimu.

## Formulės

### Greitis

Tolyginio tiesiaeigio judėjimo greičiu vadinamas pastovus dydis, lygus kūno poslinkio per bet kurį laiko tarpą ir to laiko tarpo santykiui.

 V=\frac{S}{t} 

### [[Laikas]]
Iš greičio formulės galime išreikšti tiesiai ir tolygiai judančio kūno judėjimo trukmę.

t=\frac{S}{V}

### Poslinkis

Iš greičio formulės galime išreikšti tiesiai ir tolygiai judančio kūno poslinkį.

S=Vt

### Projekcija koordinačių ašyje

Žinant kūno poslinkį nesunku rasti jo projekcijas koordinačių ašyse, o kartu ir tolygiai judančio kūno koordinatę. Tiesia trajektorija judančio kūno padėčiai nustatyti reikia vienos koordinatės.

X=X_o+V_x*t

## Grafinis tolyginio tiesiaeigio judėjimo vaizdavimas

Judantys kūnai erdvėje užima vis naują padėtį. Norint susidaryti išsamesnį vaizdą apie kūno judėjimą per ilgesnį laiko tarpą, reikia žinoti jo padėtį skirtingais laiko momentais. Kaip ją nustatyti?

Išanalizuokime kelyje dažnai pasitaikančią situaciją. Tarkime, kad lengvojo automobilio greitį ir padėtį pasirinktos koordinačių ašies *Ox* atžvilgiu stebėjo policininkas. Policininkas nagrinėjo lengvojo automobilio judėjimą, atskaitos kūnu pasirinkęs kelių policijos postą. Kas sekundę fiksuodamas automobilio koordinatę bei greitį, jis gavo tokios duomenis:

Iš lentelėje pateiktų duomenų galime sužinoti lengvojo automobilio padėtį bei judėjimo pobūdį. Laikui bėgant automobilio greitis nekito, t. y. lengvasis automobilis važiavo tolygiai.

### Greičio grafikas

Pagal lentelėse pateiktus duomenis nubraižykime lengvojo automobilio greičio grafiką. Tam tikslui pasirinktu masteliu *Ox* ašyje atidėkime laiką, praėjusį nuo jo atskaitos pradžios, *Oy* ašyje - atitinkamą kūno greitį.

### Poslinkio grafikas

Remdamiesi greičio grafiku, galime sužinoti kūno poslinkį. Ji lygi geltona spalva pažymėto stačiakampio plotui. Stačiakampio plotas lygus jo kraštinių sandaugai. Paveiksle viena kraštinė yra laiko projekcija, o kita greičio projekcija. Jų sandauga *V*T* yra ne kas kita, kaip poslinko projekcija.

*S=V*T*

### Judėjimo grafikas

Grafiškai galima pavaizduoti ne tik kūno judėjimo greitį, bet ir patį judėjimą. Norint nubraižyti kūno judėjimo grafiką, reikia pasirinktu masteliu *Ox* ašyje atidėti laiką, praėjusį nuo jo atskaitos pradžios, *Oy* ašyje - atitinkamas kūno koordinatės vertes. Gautas judėjimo grafikas rodo, kaip kūno koordinatė priklauso nuo laiko. Grafike vaizduojamas automobilio judėjimas, nubraižytas pagal lentelėje pateiktus duomenis. Kūno tolyginio tiesiaeigio judėjimo grafikas yra tiesė.
Diskriminantas

Algebroje **diskriminantas** – skaičius, kuris gaunamas iš realių ar kompleksinių skaičių polinominės lygties koeficientų ir su kuriuo galima nustatyti lygties sprendinius. Jei diskriminantas yra lygus nuliui, lygtis turi 1 sprendinį; jei diskriminantas didesnis už 0, lygtis turi daugiau nei 1 sprendinį; jei diskriminantas yra neigiamas ir neturi daugiau koeficientų, lygtis realių sprendinių neturi (jos sprendiniai yra kompleksiniai skaičiai).

## Kvadratinės lygties diskriminantas
Kvadratinės lygties y=ax^2+bx+c diskriminantas yra D=b^2-4ac;

Kvadratinės lygties ax^2+bx+c=0 sprendiniai yra:

* kai D>0, x_{1,2}=\frac{-b\pm \sqrt{b^2-4ac}}{2a}= \frac{-b\pm \sqrt{D}}{2a};
* kai D=0, x_1=x_2=\frac{-b}{2a};
* kai Dax^2+bx+c=0 sprendinių realiųjų skaičių aibėje neturi. Sprendiniai yra iš kompleksinių skaičių aibės.

: Pavyzdys:
Lygties y=x^2-5x+6 diskriminantas yra
: D=(-5)^2-4\cdot 1\cdot 6=25-24=1;

Tada lygties x^2-5x+6=0 sprendiniai yra
:: x_{1,2}=\frac{-(-5)\pm \sqrt{1}}{2\cdot 1}= 3;2;
Todėl x^2-5x+6=(x-2)(x-3)=0, kai x=3 arba kai x=2.

Padalinus abi kvadratinės lygties ax^2+bx+c=0 puses iš a (a \ne 0) ir pažymėję koeficientą prie x raide p, o laisvąjį narį q gaunama ekvivalenti lygtis, kuriai galioja Vijeto teorema:
: x^2 + px + q = 0

## Kubinės lygties diskriminantas
Kubinės lygties ax^3+bx^2+cx+d diskriminantas 
: \Delta=b^2c^2-4ac^3-4b^3d-27a^2d^2+18abcd.

## Šaltiniai
Amonio nitratas

**Amonio nitratas** (amonio salietra), NH4NO3 – viena iš nejautriausių sprogiųjų medžiagų, kurios susprogdinimui reikalingas galingas sužadinamasis užtaisas, pvz.:50 g TNT. Ši sprogi medžiaga yra naudojama minavimui bei statybose, nes yra pigi ir chemiškai stabili, tačiau dėl savo takumo nepatogi saugoti. Amonio nitratas labai gerai sugeria drėgmę, todel turi būti laikomas talpose, kurios nepraleidžia drėgmės, priešingu atveju, amonio nitrato detonacija bus labai silpna arba jos visai nebus. AN daugiausiai naudojamas kaip svaidomoji (žemės purenimui) medžiaga.
  
Pirmą kartą amonio nitratą pagamino vokiečių chemikas J. R. Glauberis 1654 metais.

Kadangi amonio nitratas turi daugiau deguonies negu pats suvartoja, jis maišomas su kitomis sprogiomis medžiagomis, kurios turi deguonies trūkumą, pvz.; trotilu. Amonio nitratas yra higroskopiškas (sugeria drėgmę iš oro) todėl iš jo pagaminti sprogmenys nėra skirti ilgam laikymui. Iš šios medžiagos gaminamos įvairios sprogios medžiagos: amonitai, amonalai, dinamonai, kurie esant didesniam negu 3 % drėgniui gali nedetonuoti. Lydosi 169.6 °C temperatūroje. Yra žinoma, kad vanduo katalizuoja amonio nitrato skilimą aukštesnėse temperatūrose.

Amonio nitratas labai gerai tirpsta vandenyje. Tirpus etanolyje ir metanolyje.

Ši medžiaga yra mėgiama teroristų, nes iš jos lengva pagamint įvairiausių sprogmenų ir jos galima isigyti dideliais kiekiais.

## Gamyba
Amonio nitratas gaminamas sumaišant azoto rūgšties ir amoniakinio vandens proporcijom 1:1 pagal molius. Jei rūgštis koncentruota, tai ją reikėtų pilti pamažu, kad reakcijos mišinys labai neužkaistų. Išgarinus vandenį ir gaunamas amonio nitratas.
Akmolos sritis

**Akmolos sritis** () – sritis šiaurės Kazachijoje. Srities centras – Kokšetau miestas, anksčiau buvęs Kokčetavas. Plotas ~121 400 km², 829 tūkst. gyventojų (741 897–2009 m. sausio 1 d.). Yra anglies ir aukso kasyklų.

Srities centre yra – Astana, kuri yra Kazachijos sostinė ir į sritį neįeina.

Tarybiniais metais teritorija vadinta ***Celinogrado sritimi*** (*Целиноградская область*). 1992 m. Celinogradą (kuris tuomet buvo srities sostinė) pervadinus į Akmolą, pakeistas ir srities pavadinimas. 1999 m. prie srities prijungta buvusi Kokšetau sritis, Akmola (Astana) performuota į atskirą statusą turintį miestą, o srities sostine tapo Kokšetau.

## Geografija
Didžioji dalis teritorijos yra Kazachstano kalvyne, kurio aukščiausia dalis yra Kokšetau aukštuma, iškylanti iki 947 m. Pačioje šiaurėje paviršius pereina į Vakarų Sibiro lygumą. Svarbiausia upė yra Išimas (Irtyšiaus baseinas). Gausu ežerų, kurie sudaro savo nenuotakius baseinus (Siletitenizas, Šaglitenizas, Kokšetau ežerai, Tekė, Tengizas ir kt.). Būdingi tamsiai kaštoniniai dirvožemiai ir juodžemiai. Plyti įvairiažolės-ašuočių ir ašuočių-kiečių stepės, kurios daugiausia išdirbtos („plėšiniai“). Kalnuotose vietovėse yra miškų.

Klimatas ryškiai žemyninis. Vidutinė sausio temperatūra nuo -19 iki -16 °C, liepos temperatūra +19–22 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis ~300 mm.

## Gyventojai
Tautinė sudėtis (2010 m.): 44,83 % – kazachai, 35,64 % – rusai, 6,22 % – ukrainiečiai, 4,08 % – vokiečiai, 1,99 % – baltarusiai, 1,98 % – totoriai, 1,25 % – lenkai, 0,74 % – ingušai.

Miestai:

* Kokšetau
* Stepnogorskas
* Akolis
* Atbasaras
* Deržavinskas
* Jesilas
* Jereimentau
* Makinskas
* Stepniakas
* Ščiučinskas

## Šaltiniai
Rožyščė

**Rožyščė** () – miestas Ukrainoje, beveik paciameVoluinės srities viduryje; rajono centras. Rašytiniuose šaltiniuose pirma kartą minimas 1377-aisiais, miesto statusas nuo 1989-ųjų.

Yra agroprekių, baldų gamyklos, zooveterinarinis technikumas. Miestas išsidėstęs prie Styrės upės. Rožyščę kerta greitkelis  sutampantis su tarptautiniu .
Damasas I

**Šventasis Damasas I** (Damazas I, , *San Damaso I*, apie 305 m. Gimarainsas, Portugalija – 384 m. gruodžio 11 d. Roma) – Romos katalikų bažnyčios popiežius (Romos vyskupas) nuo 366 m. spalio 1 d. iki mirties. Šventasis, šventė – gruodžio 11 d.

## Biografija
Kilęs iš Romos imperijos Luzitanijos provincijos Iberijos pusiasalyje, dab. Portugalija. Tėvas Antonijus, motina Laurencija. Iki išrinkimo popiežiumi vadovavo Panispernos Šv. Lauryno bažnyčiai Romoje.

366 m. rugsėjo 24 d. mirus popiežiui Liberijui Romos kleras pasidalijo į dvi dalis. Vieni savo vyskupu laikę Feliksą II (vėliau antipopiežius Feliksas II), rinko diakoną Ursiną, kiti, nepatenkinti arijonais, susirinkę Laterano bazilikoje, popiežiumi išrinko Damasą I.

## Darbai
Pirmasis Romos bažnyčią pavadino Apaštalų sostu. Priešinosi Konstantinopolio bažnytinio rango iškėlimui. Pradėjo formuoti popiežiaus kanceliariją, buvo rengiamos brevės, dekretalijos ir kiti dokumentai. Sunormino Švč. Trejybės terminiją, dėl to galėjo baigtis ginčas dėl Nikėjos tikėjimo išpažinimo. 380 m. prisidėjo prie krikščionybės paskelbimo valstybine religija Romos imperijoje. Stiprino Šv. Sosto įtaką pasaulietinei valdžiai, apie 382 m. sinode įtvirtino Romos vyskupo pirmumą prieš imperatorių. Smerkė arijonizmą. Pasisakė už šventųjų garbinimą, iškėlė Šv. Petro kultą. Pakrikštijo Šv. Jeronimą, pavedė jam pataisyti liturgijoje vartotus Biblijos lotyniškus tekstus – Naująjį Testamentą ir Psalmyną. Restauravo katakombas, popiežių kriptą, tvarkė kankinių kapus, sukūrė jiems epitafijų.

## Šaltiniai

# Catholic Encyclopedia, Volume IV. New York 1908, Robert Appleton Company. Nihil obstat, 1908. Remy Lafort, S. T.D., Censor. Imprimatur +Cardinale John Murphy Farley, Arcivescovo di New York;
# O. Marucchi, "Il primato di papa Damaso nella storia della sua famiglia", Roma, 1905;
# A. Saba – C. Castiglioni, "Storia dei papi", Torino, 1939;
# C. Marcora, "Storia dei papi", Milano, 1972;
# Ammiano Marcellino, Res gestae, Milano, 1984;
Eugenijus IV

**Eugenijus IV** (, , tikroji pavardė *Gabriele Condulmer*, apie 1388 m. Venecija – 1447 m. vasario 23 d. Roma) – Romos katalikų bažnyčios popiežius nuo 1431 m. kovo 3 d. iki mirties.

## Biografija
Gimė turtingoje prekybininkų šeimoje. Motina buvo kilusi iš Korerių (*Correr*) šeimos. Nuo 1400 m. priklausė benediktinų Celestinų ordinui. Remiamas dėdės popiežiaus Grigaliaus XII 1407 m. tapo Sienos vyskupu, nuo 1408 m. kardinolas. 1431 m. kovo 3 d. išrinktas popiežiumi, konsekruotas kovo 11 d.

## Darbai
Tęsė Pirmąjį Bazelio susirinkimą, kurį 1438 m. perkėlė į Ferarą, 1439 m. – į Florenciją. Apribojo kardinolų privilegijas, gynė popiežiaus viršenybę Bažnyčios susirinkimo atžvilgiu. Florencijoje su kai kuriomis Rytų bažnyčiomis sudarė uniją. Ją rėmė Lietuvos stačiatikių metropolitas Izidorius, Armėnų apaštališkoji bažnyčia, dalis jakobitų. Uniją nuslopino vėliau kilusi stačiatikių opozicija.

Eugenijus IV rėmė Lenkiją, Lietuvos didįjį kunigaikštį Žygimantą Kęstutaitį, kovojantį su Švitrigaila dėl Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės sosto, susirašinėjo su juo dėl bažnytinės unijos.

Surengė kryžiaus žygį prieš turkus, kuriame 1444 m. dalyvavo Vengrija, Lenkija, Valakija. 1445 m. Eugenijaus IV aukštesnę valdžią pripažino Šventosios Romos imperijos imperatorius Frydrichas III, 1447 m. – kurfiurstai. Eugenijus IV globojo mąstytojus humanistus, menininkus, mokslininkus.

## Nuorodos
* Sąrašas:Popiežiai
* Katalikų enciklopedija

## Šaltiniai
Gelasijus I

**Šventasis Gelasijus I** (, mirė 496 m. lapkričio 19 d. Roma) – Romos katalikų bažnyčios popiežius nuo 492 m. kovo 1 d. iki mirties. Šventasis, šventė – lapkričio 19 d.

## Biografija
Kilęs iš Šiaurės Afrikos, greičiausiai iš buvusios Senovės Romos provincijos Kabilijos. Viename savo laiške mini esąs gimęs romėnu (*Romanus natus*). Tačiau Pontifikų knyga (*Liber Pontificalis*) jį aprašo kaip afrikiečių tautos (*natione Afer*) žmogų, taigi jis galėjo būti ir spalvotasis, ir šviesesnio gymio berberas. Iki 492 m. arkidiakonas, popiežiaus Felikso III patarėjas ir sekretorius.

Išrinktas popiežiumi siekė Bažnyčios vienybės, norėjo atnaujinti Romos santykius su Rytų bažnyčiomis, panaikinti schizmą, prasidėjusią dėl Konstantinopolio patriarcho Akakijaus skelbto monofizitizmo. Laiške Bizantijos imperatoriui Anastasijui I suformulavo doktriną apie pasaulietinę ir bažnytinę valdžias, pastarąją pripažino aukštesne už pasaulietinę. Gynė Petro primatą ir Romos jurisdikcinį pirmumą prieš Konstantinopolio patriarchatą. Jis yra pirmasis popiežius, 495 m. Romos sinode pavadintas *vicarius Christi*.

Gynė 451 m. Chalkedono susirinkimo nutarimus, kovojo prieš Akakijaus, Euticho, Nestorijaus monofizitines doktrinas. Parašė laiškų, kuriuose kėlė visuomenines, politines problemas, teologinių traktatų, smerkiančių pelagijonus ir monofizitus.

Gelazijui I priskiriamas autorių veikalų ir apokrifų sąrašas „Gelazijaus dekretas apie priimtinas ir nepriimtinas knygas“ (*Decretum Gelasianum de libris recipiendis et non recipiendis*) ir vadinamasis „Gelazijaus sakramentarijus“, į kurį, kaip spėjama, pateko jo parašytų maldų. Jis uždraudė švęsti Luperkalijas.

## Šaltiniai

* Catholic Encyclopedia, Volume VI. New York 1909, Robert Appleton Company. Nihil obstat, 1 settembre 1909. Remy Lafort, S. T.D., Censor. Imprimatur +Cardinale John Murphy Farley, Arcidiocesi di New York|Arcivescovo di New York;
* Giovanni Sicari, «Reliquie Insigni e „Corpi Santi“ a Roma», 1998, collana Monografie Romane a cura dell’Alma Roma.
Eritrėjos transportas

**Eritrėjos transporto sistema** labai nukentėjo nuo karo su Etiopija.

## Keliai

1996 m. Eritrėjoje buvo 4,010 km, iš kurių 874 km buvo asfaltuoti.

## Geležinkeliai

1999 m. šalyje buvo 317 km 0,95 m pločio geležinkelio bėgių.

## Jūros transportas

Pagrindiniai jūrų uostai yra Asabas ir Masava.

## Oro transportas

2007 m. Eritrėjoje buvo 18 oro uostų iš kurių 4 buvo su asfaltuotais takais. 2007 m. šalyje buvo vienas sraigtasparnių uostas.

## Nuorodos
Avizo ordinas

**Avizo ordinas** () arba **Evoros ordinas**, **Šv. Benedikto ordinas**, **Portugalijos riterių brolija** – 1136 m. Portugalijoje kovai su musulmonais maurais įsteigtas katalikų karinis ordinas.

## Istorija
Įkurtas 1136 m. Evoroje. Portugalijos karalius Alfonsas I ordinui atidavė Aviso miestą ir sritį. 1204 m. ordino statutą patvirtino popiežius Inocentas III. 1213–1385 m. ordino vyriausias vadovas buvo Kalatravos ordino didysis magistras, o nuo 1385 m. turėjo savo atskirą magistrą. Avisų ordino didysis magistras Jonas I Gerasis buvo 1385–1580 m. Portugaliją valdžiusios Avisų dinastijos pradininkas.

1250 m. ordinas padėjo kastiliečiams užimti Seviliją. Nuo 1541 m. ordino didžiojo magistro vardas tapo vienu Portugalijos karaliaus titulų. Nuo 1541 m. turėjo 21 riterį. 1789 m. karalienės Marijos paverstas pasaulietiniu kariniu ordinu, kuriam priklausė karininkai, ištarnavę ne mažiau kaip 20 metų. 1835 m. Avizo ordinas panaikintas, kai daugumos ordinų turtas Portugalijoje buvo nacionalizuotas, o patys ordinai paleisti.

Tradicinis ordino simbolis yra žalias kryžius su lelijos formos galais. Brolijos skiriamasis ženklas, vadinamasis Avisų ordinas, 1789–1910 m. buvo Portugalijos, o 1823–1890 m. ir Brazilijos karinio jūrų laivyno 5 laipsnių apdovanojimas.

## Šaltiniai
Grigalius I

**Šventasis Grigalius I Didysis** (, tikrasis vardas Antonello da Messina, 540 m. Roma – 604 m. kovo 12 d. ten pat) – Romos katalikų bažnyčios popiežius nuo 590 m. rugsėjo 3 d. iki mirties. Šventasis, šventė – rugsėjo 3 d., iki 1969 m. – kovo 12 d. Bažnyčios tėvas, nuo 1295 m. Bažnyčios mokytojas.

## Biografija
Gimė Anicijų senatorių šeimoje, tėvas senatorius Gordianas, motina – Silvija. Mirus tėvui 572 m. išrinktas Romos prefektu. Nuo 575 m. benediktinas. 575 m. savo dvaruose įkūrė 6 vienuolynus Sicilijoje, vieną – Romoje. Nuo 585 m. abatas. 579–585 m. popiežiaus Pelagijaus II nuncijus Konstantinopolyje, nuo 586 m. jo patarėjas.

Per savo pontifikatą sutvarkė bažnytinių žemių valdymą (*Patrimonium S. Petri*) – pagrindė būsimą Popiežiaus valstybę. Didino popiežiaus valdas, dalį pajamų skyrė karitatyvinei veiklai – steigė prieglaudas ir ligonines, maitino varguomenę, išpirkinėjo belaisvius. Romos bažnytinę valdžią padarė nepriklausomą nuo Bizantijos imperatoriaus, organizavo vidurio Italijos gynybą nuo langobardų, diplomatiniais būdais siekė Bizantijos ir langobardų taikos.

Sureguliavo Romos ir Ispanijos, Galijos, Ilyrijos, Afrikos bažnyčių santykius. Kovojo su erezijomis (Eutichu, donatininkais, arijonais). Gynė popiežiaus primatą Bažnyčioje. Kaip atsvarą Konstantinopolio patriarchui prisiėmė titulą „Dievo tarnų tarnas“ (*servus servorum Dei*), kuris iki šiol priskiriamas popiežiui. Jo pastangomis Šventasis Sostas tapo aukščiausiu Katalikų bažnyčios autoritetu.

Reformavo Bažnyčios liturgiją (*Sacramentarium Gregorianum*), Mišias (*Ordus Gregorianus*) ir bažnytinį giedojimą (*Cantus Gregorianus*). Įvedė privalomą visuotinį dvasininkų celibatą. Rūpinosi kunigų švietimu. Šv. Augustino teologiją pritaikė dvasininkams ugdyti, rūpinosi jų drausme ir morale, skatino vienuolinį gyvenimo būdą, teikė privilegijų vienuoliams. Steigė misijas anglosaksų ir germanų šalyse. Apkrikštijo langobardus, skatino žmonių pamaldumą.

Kūrė liturginius himnus, sudarė sakramentų apeigyną ir antifonų rinkinį. Sekė Bažnyčios tėvų mokymu, jį interpretavo, populiarino. Jo veikalai turėjo įtakos viduramžių teologinei literatūrai.

Vaizduojamas aukšto ūgio, tamsiaplaukis, popiežiaus drabužiais, su pastoralu, patarnaujantis vargšams. Atributai – balandis, tiara, knyga. Bažnytinio mokslo, mokslininkų ir besimokančiųjų, chorinio ir choralinio giedojimo (Grigališkasis giedojimas), kasybos, mūrininkų globėjas. Paskelbtas šventuoju. Tikima, kad saugo nuo maro ir podagros.

## Bibliografija
* Homilijos apie evangelijas (*Homiliarium in Evangelio*, 22 homilijos, 590–591 m.);
* Pastoracijos taisykles (*Regulae Pastoralis*, 592 m.);
* Homilijos apie pranašo Ezechielio knygą (*Homiliarium in Ezechielem Prophetam*, 40 homilijų, 593 m.);
* Giesmių giesmės knygos aiškinimas (*Expositio super Cantica Canticorum*, 2 homilijos, 594 m.);
* Dialogai (*Dialogorum*, 594 m.);
* Moralė, arba Jobo knygos aiškinimas (*Moralia, sive Expositio in Librum Iob* 595 m.).

## Šaltiniai

* Vakarų bažnyčios šventųjų gyvenimų aprašymai (lietuvių kalba, Šventojo Benedikto gyvenimas, 1996 m.).
Raymond Felton

**Reimondas Bernardas Feltonas jaunesnysis** (g. 1984 m. birželio 26 d.) – buvęs JAV krepšininkas, 14 sezonų žaidęs Nacionalinėje krepšinio asociacijoje (NBA).

2010 m. liepos 10 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Niujorko „Knicks“ klubu. 2011 m. vasario 22 d. buvo išmainytas Denverio „Nuggets“ klubui. 2011 m. birželio 23 d. atsidūrė trijų komandų mainuose ir pateko į Portlando „Trail Blazers“ komandą.

2012 m. liepos 16 d. buvo iškeistas Niujorko „Knicks“ klubui. Portlando klubas gavo ateities šaukimą, Jared Jeffries, Dan Gadzuric, Kostas Papanikolaou ir Georgios Printezis. 2014 m. birželio 25 d. Feltonas kartu su Tyson Chandler buvo iškeistas į Dalaso „Mavericks“.

2016 m. liepos 25 d. pasirašė sutartį su Los Andželo „Clippers“. 2017 m. liepos 10 d. prisijungė prie Oklahoma Sičio „Thunder“.
## Apdovanojimai ir pasiekimai
### NBA
* Antrosios NBA simbolinės naujokų komandos žaidėjas (2006 m.)
### NCAA
* NCAA čempionas (2005 m.)
* Bob Cousy apdovanojimas (2005 m.)
## Išnašos

## Nuorodos

* Koledžo puslapis apie žaidėją 
* NBA puslapis apie žaidėją
* NBA naujokų biržos apžvalgos puslapis apie žaidėją
Lietuvos spaudos fotografų klubas

**Lietuvos spaudos fotografų klubas** – spaudos leidinių redakcijose dirbančių fotografų 2001 metų vasaros pabaigoje įkurta nepelno siekianti organizacija. Viešoji įstaiga „Lietuvos spaudos fotografų klubas“ įsikūrusi Vilniuje.

## Veikla
Lietuvos spaudos fotografų klubas rengia parodas, konkursus, klubo nariai susitikimuose dalinasi profesine patirtimi.

Lietuvos spaudos fotografų klubas rengia nacionalinį konkursą „Lietuvos spaudos fotografija“.

2006 m. lapkričio 3 d. Lietuvos spaudos fotografų klubas 80-ties metų jubiliejų šventusiam Lietuvos Respublikos Prezidentui Valdui Adamkui gimtadienio proga padovanojo 1 kvadratinio metro fotografijų koliažą. Sukomponuotose 80 nuotraukų – Lietuvos spaudos fotografų užfiksuotos Prezidento gyvenimo akimirkos.

Lietuvos spaudos fotografų klubas kartu su Nacionaline žurnalistų kūrėjų asociacija ir Lietuvos žurnalistų sąjunga rengia taip pat rengia seminarus spaudos fotografams.

Lietuvos spaudos fotografų klubo prezidentas yra Jonas Staselis.

## Nuorodos
* Lietuvos spaudos fotografų klubo svetainė
Baltasis triukšmas

**Baltasis triukšmas** – atsitiktinis signalas, kurio energetinis spektras yra pastovus visiems dažniams. Pavadinimas kilęs iš panašumo į baltą šviesą.

Baltojo triukšmo autokoreliacija yra nusakoma Dirako funkcija, tad laikoma, kad tokie signalai yra visiškai nekoreliuoti.

## Išnašos
Grigalius IV

**Grigalius IV** (, mirė 844 m. sausio 25 d. Romoje, palaidotas Šv. Petro bazilikoje) – Romos katalikų bažnyčios popiežius nuo 827 m. gruodžio mėn., Šventosios Romos imperijos imperatorius Liudvikas Pamaldusis jo išrinkimą patvirtino 828 m. kovo mėn.

## Biografija
Gimė turtingoje didikų Savelių šeimoje. Nuo 817 m. Romos Šv. Morkaus bazilikos kardinolas, presbiteris.

Jo pontifikato metu Romai grėsė arabų puldinėjimai, politinį nestabilumą kėlė Karolingų tarpusavio karai. Rūpindamasis Romos apsauga apjuosė ją gynybine siena, Tibro žiotyse pastatė tvirtovę ir uostą. Bandė sutaikyti Frankų imperatorių Liudviką Pamaldųjį ir prieš jį sukilusius sūnus.

843 m. Frankų valstybei suskilus į tris dalis legatu Rytų Frankų karalystėje paskyrė Hamburgo arkivyskupą Ansgarą, kuris dėl misionieriškos veiklos vadinamą Šiaurės apaštalu.

Jo pastangomis restauruota daug bažnyčių Romoje, Laterano rūmai, atstatytas Trajano vandentiekis. Romos katalikų bažnyčioje populiarino Visų šventųjų šventę.

## Šaltiniai
Grigalius V

**Grigalius V** (, tikrasis vardas , 972 m. Saksonija – 999 m. vasario 18 d. Roma, palaidotas Šv. Petro bazilikoje) – Romos katalikų bažnyčios popiežius nuo 996 m. gegužės 3 d. iki mirties.

## Biografija
Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Otono I provaikaitis. Jauniausias ir pirmasis vokietis popiežius.

Imperatoriaus Otono III kapelionas, pritarė jo siekiui atkurti pasaulietinę Šventosios Romos imperiją. Imperatoriaus remiamas išrinktas popiežiumi. Otonui III išvykus į Vokietiją Romos kilmingieji sukėlė maištą, kurį imperatorius grįžęs numalšino.

998 m. jis tęsė Kliuni reformas, pagal kurias vienuolynai turėjo būti priskirti tiesioginei popiežiaus jurisdikcijai, uždrausta simonija, sugriežtintas celibatas. Jis pirmasis paskelbė interdiktą dėl Prancūzijos karaliaus Roberto II vedybų be popiežiaus leidimo, nes jis vedė tolimą giminaitę. Nuo Grigaliaus V įsitvirtino tradicija popiežiui pasirinkti popiežinį vardą.

## Nuorodos
* Sąrašas:Popiežiai

## Šaltiniai
Didžioji Kasablanka

**Didžioji Kasablanka** () – vienas iš šešiolikos Maroko regionų. Jis yra šiaurės vakarų Maroke, užima 1 615 km² plotą. Čia gyvena 3 631 061 (2004 m. surašymas) žmonių. Regionas ribojasi su regionais: Rabato-Sale-Zamuro-Zearo šiaurėje, Dukalo-Abdo pietuose, Šauijos-Urdigo rytuose ir Atlanto vandenynu vakaruose. Sostinė Kasablanka.

Regionui vadovauja Mahometas Kabadžis (Mohammed Kabbaj).

Regionui priklauso šios prefektūros ir provincijos:
* Kasablankos prefektūra
* Mohamadijos prefektūra
* Mediunos provincija
* Nuakūro provincija

## Geografija

## Demografijos raida

Šaltinis: World Gazetter

## Nuorodos
Didžiosios Kasablankos regionas
Grigalius IX

**Grigalius IX** (, tikrasis vardas *Ugolino de Segni* arba *Ugolino di Anagni*, apie 1170 m. Ananjis – 1241 m. rugpjūčio 22 d. Roma) – Romos katalikų bažnyčios popiežius nuo 1227 m. kovo 21 d. iki mirties.

## Biografija
Grafas, popiežiaus Inocento III sūnėnas. Kanonų teisės daktaras. Paryžiaus ir Bolonijos universitetuose studijavo teologiją ir teisę. Dirbo Romos kurijoje. Nuo 1198 m. diakonas, kardinolas. Nuo 1206 m. Ostijos vyskupas. Vykdė svarbias diplomatines misijas, buvo popiežiaus legatas Italijoje ir Vokietijoje.

Išrinktas popiežiumi siekė Bažnyčios viršenybės prieš pasaulietinę valdžią, todėl susilaukė Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Frydricho II, kuris buvo pajungęs Pietų Italiją ir siekė užimti popiežiaus žemes Sicilijoje, pasipriešinimo. 1227 m. ir 1228 m. ekskomunikavo Frydrichą II, 1230 m. ekskomuniką anuliavo, bet 1239 m. dar kartą ekskomunikavo. Kovojo su juo iki gyvenimo pabaigos.

Gynė Katalikų bažnyčios mokymo grynumą, 1232 m. įsteigė inkvizicijos tribunolus. Pritarė naujų vienuolijų – dominikonų, ypač pranciškonų – veiklai. Skatino misijų veiklą Suomijoje, Rumunijoje, Baltijos šalyse. Vien per 1230–1236 m. išleido 15 bulių, skelbiančių kryžiaus žygius prieš baltus. 1234 m. Vokiečių ordinui pripažino teisę valdyti Kulmą ir visas užkariaujamas prūsų ir lietuvių žemes.

Kanonizavo Antaną Paduvietį, Dominyką, Elžbietą Vengrę ir Pranciškų Asyžietį, kurio draugas ir rėmėjas buvo.

1233 m. įkūrė Tulūzos universitetą, Paryžiaus universitete įsteigė Aristotelio studijų centrą. Jis rūpinosi kanonų teise, išleido vieną pirmųjų oficialių dekretalijų rinkinių „Popiežiaus Grigaliaus IX sudarytos dekretalljos“ (*Decretalium Domini Gregarii Papae IX Compilatio*, 1234 m.).

## Šaltiniai
# Enciclopedia dei Papi;
# MARCHETTI-LONGHI G., Ricerche sulla famiglia di Gregorio IX, in Archivio della Deputazione romana di Storia patria, LXVII-LXVIII (1944).

## Išnašos