open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Smilgiai (Lukašovka)

**Smilgiai** (, nuo 1946 m. ***Lukašovka***, ) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Pilkalnio, 14 km į pietus nuo Lazdynų.

## Istorija

Minimi nuo 1580 m. Istoriniai pavadinimo rašybos variantai: *Smillgen*, *Schmillgen*. 1641 m. prie kaimo prijungtos dvi kulmiškių sodybos, turėjusios teisę gaminti ir pardavinėti alų. 1723 m. devynių iš 16 ūkių savininkų pavardės – lietuviškos: *Wenskunaitis*, *Dawolchentis*, *Rokatis*, *Petschullis*, *Baltruschatis*, *Antrapis*, *Kruschatis*, *Lupnatis*, *Struckatis*.

1785 m. buvo mišrusis kaimas su 25 ugniakurais, 1823 m. – mišrusis kaimas su vėjo malūnu ir 167 gyventojais. 1854 m. Smilgiuose buvo vėjo malūnas, 30 gyvenamųjų pastatų ir 270 gyventojų. Iki 1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Tulių seniūnijai (*Schulzenamt*), 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Užpjaunių domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Smilgių valsčiaus centras. Tikintieji iki 1903 m. priklausė Pilkalnio evangelikų liuteronų parapijai, vėliau – Šorelių parapijai. 1893 m. pro kaimą nutiestas Tilžės–Stalupėnų geležinkelis, įrengta stotelė. 1937 m. prie Smilgių prijungtas Kelmiškaičių dvaras. Kaime buvo mokykla (mokytojai kaime minimi nuo 1769 m.), telegrafas.

Po Antrojo pasaulinio karo ar vėliau sovietmečiu išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Romos katalikų arkivyskupų rūmai Lvove

**Romos katalikų arkivyskupų rūmai** () – Lvovo arkivyskupijos, dabar priklausančios Romos katalikų bažnyčiai Ukrainoje, buvusi vadovų rezidencija Lvove. Dabar nuo 1957 m. jos patalpose veikia jaunimo biblioteka. Valstybės saugomas baroko ir klasicizmo stilių architektūros paminklas.

## Istorija
Rūmų sklypas nuo 1376 m. priklausė Haličo arkivyskupams, kuriems jį dovanojo Opolės kunigaikštis Vladislavas Opolčikas. 1405 m. joje rezidavo būsimas Lietuvos didysis kunigaikštis Švitrigaila, po to – arkivyskupas Janas Žežovskis.   

1621 m. apsilankymo metu pastate gyveno Lenkijos karalius  ir Lietuvos didysis kunigaikštis Zigmantas Vaza, o 1673 m. lapkričio 10 d. jame mirė ATR valdovas Mykolas Kaributas Višnioveckis (apie pastarąjį įvykį priminė iki 1939 m. ant sienos buvusi memorialinė lenta). Arkivyskupo Stanislavo Grochovskio iniciatyva 1634 m. rūmai buvo pritaikyti Romos katalikų arkivyskupų rezidencijai, rekonstrukcijai vadovavo Janas Pokorovičius.

1832 m. arkivyskupų rezidencija perkelta į kitą vietą, o rūmuose įsikūrė kunigų seminarija. Vėliau pastatą iš esmės pertvarkė: užstatė ketvirtą aukštą, o fasadas įgijo *Vienos klasicizmo* stiliaus bruožus. Buvusį barokinį stilių teprimena išlikęs įėjimo portalas su dviem kolonom. Interjere tebėra XVII a. sieninės tapybos likučiai.  

## Šaltiniai
* Ryszard Chanas, Janusz Czerwiński. *Lwów, Przewodnik turystyczny* – Wrocław: wyd. Ossolineum, 1992 ISBN 83-04-03913-3
* Bartłomiej Kaczorowski. *Zabytki starego Lwowa* – Warszawa: wyd. Oficyna Wydawnicza, 1990 ​ISBN 83-85083-02-2
* Aleksander Medyński. *Lwów. Przewodnik dla zwiedzających miasto* – Lwów: wyd. nakładem autora, 1937
* Grzegorz Rąkowski. *Przewodnik po Ukrainie Zachodniej, część IV, Lwów* – Pruszków: Oficyna Wydawnicza „Rewasz”, 2008 ISBN 978-83-89188-70-0
* Przemysław Włodek, Adam Kulewski. *Lwów. Przewodnik* – Pruszków: Oficyna Wydawnicza „Rewasz”, 2006 ISBN 83-89188-53-8
Apskritys

**Apskritys** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 8 km į pietus nuo Labanoro, Baranavos miške, 0,06 km į rytus nuo Didžiojo Siaurio ežero šiaurinės dalies. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,39 km, plotis – iki 0,23 km. Altitudė 146,9 m. Šiaurinis ir pietinis krantai aukštoki, rytinis ir vakarinis – žemi. Ežeras nenutekantis, priklauso Lakajos upės intako Peršokšnos baseinui. Kiek atokiau į pietryčius įsikūręs Tetervinės kaimas.

## Šaltiniai
Aldikis

**Aldikis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 12 km į pietus nuo Labanoro. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 1,06 km, plotis – iki 0,37 km. Altitudė 141 m. Kranto linija vingiuota, iš šiaurės rytų yra įsiterpęs nemažas pusiasalis. Krantai daugiausia žemi, pelkėti, apaugę medžiais ir krūmais. Šiaurinės pakrantės kalvotos. Ežerą supa Baranavos miškas, tik pietinėje pakrantėje įsikūrę Paaldikio ir Žukaučiznos kaimai. Veikia kaimo turizmo sodyba. Iš šiaurės į pietus ežerą prateka Žeimenos intakas Lakaja, o rytuose įteka upeliukas iš netoliese telkšančio Gilučio ežero.

Vandenvardžio *Aldi̇̀kis* kilmė neaiški: gali būti tokia, kaip Ildiko, arba sietina su dak. *alda*, arm. *altiur* ('šlapynė').

## Šaltiniai
Anglelis

**Anglelis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 4,5 km į pietvakarius nuo Joniškio miestelio, Dubingių miške. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,48 km, plotis – iki 0,28 km. Altitudė 143,5 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais. Ežeras nenutekantis, priklauso Dubingos upės intako D-1 baseinui (Žeimenos upės baseinas).

## Šaltiniai
Arkliašūdis (Švenčionių r., Kaltanėnų sen.)

**Arkliašūdis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 6,5 km į vakarus nuo Kaltanėnų, Labanoro girioje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,12 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 150,7 m. Rytinis krantas žemas, kiti aukštesni, ištisai apaugę medžiais. Ežeras nenutekantis, priklauso Balto ežero baseinui (Žeimenos intako Luknelės baseinas).

## Šaltiniai
HD 163607 b

**HD 163607 b** – egzoplaneta, skriejanti apie geltonąją nykštukę HD 163607, esančią Slibino žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 218,3 šviesmečio (66,9 parseko).

HD 163607 b yra dujinė milžinė. Planetos masė siekia 0,7836 Jupiterio masės, o spindulys – 1,269 Jupiterio spindulio. HD 163607 b masė nustatyta radialinių greičių metodu, tuo tarpu spindulys apskaičiuotas teoriškai. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per 75,2203 (± 0,02) paros, jos orbitos didysis pusašis – 0,362 (± 0,016) av, o ekscentricitetas – 0,7441 (± 0,0071). Atradimo metu HD 163607 b orbitos ekscentricitetas buvo didžiausias iš visų egzoplanetų, aptiktų sistemose, kuriose skrieja daugiau nei viena planeta.

Apie HD 163607 b atradimą pranešta 2011 m. Planeta aptikta Havajuose esančioje W. M. Keck observatorijoje, taikant radialinių greičių metodą. Be HD 163607 b, šioje sistemoje dar atrasta HD 163607 c planeta (taip pat dujinė milžinė). HD 163607 b  skrieja arčiausiai savo žvaigždės.

## Šaltiniai
Avikinis (12131137)

**Avikinis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 11 km į pietus nuo Labanoro, Baranavos miške, 0,5 km į pietvakarius nuo Mažosio Siaurio ežero pietinio galo. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,15 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 144,1 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais. Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės intako Lakajos baseinui.

Už 0,11 km į šiaurę telkšo mažesnis dar vienas Avikinio ežeras.

## Šaltiniai
Avikinis (12131138)

**Avikinis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 11 km į pietus nuo Labanoro, Baranavos miške, 0,11 km į šiaurę nuo didesnio dar vieno Avikinio ežero. Ežerėlio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,11 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 144,2 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais, šiaurinis krantas pelkėtas. Vakarinė pakrantė kalvota. Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės intako Lakajos baseinui.

## Šaltiniai
Ažukalnis (Švenčionių r.)

**Ažukalnis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 3 km į pietryčius nuo Labanoro, Labanoro girioje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,12 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 157,4 m. Krantai aukštoki, ištisai apaugę medžiais. Į šiaurę nuo ežero įsikūręs Aukštasalės kaimas.

Ežeras nenutekantis, priklauso Labanoro ežero baseinui (Peršokšnos upės baseinas).

## Šaltiniai
Balčiūkas

**Balčiūkas** arba **Balčiukas** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 6,5 km į pietus nuo Kaltanėnų, Veikūnų miške, Žeimenos upės slėnyje. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,4 km, plotis – iki 0,31 km. Altitudė 132,9 m. Vakarinis krantas žemas ir pelkėtas, kiti krantai daugiausia aukšti, apaugę medžiais. Rytine pakrante eina geležinkelis Švenčionėliai-Utena ir kelias . Vakaruose ežeras per pelkę protakomis jungiasi su čia pat tekančia Žeimena.

## Šaltiniai
Baldokas

**Baldokas** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 7 km į pietus nuo Labanoro, Baranavos miške, 0,2 km į rytus nuo Karočio ežero. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,35 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 149,1 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais, šiaurinis krantas pelkėtas. Į šiaurę nuo ežero įsikūręs Pabaldakio viensėdis.

Ežeras nenutekantis, priklauso Lakajos upės intako Peršokšnos baseinui.

## Šaltiniai
Balinukas

**Balinukas** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 8,5 km į vakarus nuo Švenčionėlių, Baranavos miške, Balinės pelkės pietinėje dalyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,17 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 149,7 m. Krantai žemi, pelkėti, kranto linija vingiuota. Šiaurvakarinėje dalyje yra 0,013 ha dydžio salelė. Ežeras seklus, užankantis, dugne susikaupęs storas sapropelio sluoksnis. Įeina į Girutiškio gamtinį rezervatą.

Ežeras nenutekantis, prikauso Žeimenos upės baseinui.

## Šaltiniai
Stefanija Glemžaitė

**Stefanija Glemžaitė** (1885 m. spalio 10 d. Kupiškyje – 1974 m. rugpjūčio 26 d.) – Lietuvos akušerė, kraštotyrininkė, sutartinių atlikėja.

## Biografija
Gimė 1885 m. spalio 10 d. Kupiškyje. Vyriausia iš seserų taip pat kraštotyrininkių Elvyros Glemžaitės ir Mikalinos Glemžaitės.

Gyvendama pas tėvus (Mykolas Glemža, Anna Seminovičiūtė–Glemžienė) pramoko siūti ir 1906 m. išvyko į Peterburgą. Įsidarbino namų siuvėja, o vakarais lankė siuvimo kursus. 1909 m. grįžo į Kupiškį.

Platino kupiškėnų studentų atvežtą nelegalią literatūrą. 1911–1919 m. vėl gyveno Peterburge, globojo čia atvykusius mokytis jaunesnes seseris ir brolius. 1914 m. baigė imperatorienės Marijos Fiodorovnos akušerijos mokyklą.

1919 m. pavasarį grįžo į Kupiškį ir dirbo akušere. 1923 m. baigė papildomus akušerijos kursus Kaune. 1924–1925 m. tėvų namuose savo lėšomis įrengė ir išlaikė butą gimdyvėms (5 lovos). 1927–1932 m. dirbo Panevėžio apskrities ligoninėje. Nuo 1933 m. dirbo akušere Šimonyse, 1936–1957 m. – Kupiškyje. 1941–1957 m. – Kupiškio ligoninės gimdymo skyriuje. Nuo 1963 m. gyveno Kaune.

Visą gyvenimą rinko etnografinius eksponatus, užrašinėjo tautosaką ir liaudies medicinos papročius. Įdainavo daugiau kaip 200 liaudies dainų. Kartu su seserimi Elvyra Dulaitiene parengė įvairių darbų.

Kartu su seserimis Kupiškio ir kitiems Lietuvos muziejams perdavė per 6000 eksponatų. Mirė 1974 m. rugpjūčio 26 d., palaidota Kupiškio kapinėse.

## Bibliografija
* *„Kaimo moterų nėštumas, gimdymas ir kūdikių priežiūra prietaruose Kupiškio ir Šimonių apylinkėse“ (1948)*,
* *„Liaudies medicina prietaruose“,* *„Senoji liaudies gyvulininkystė ir žemės ūkis“ (1948)*.

## Atminimo įamžinimas
1997 m. seserų kraštotyrininkių Elvyros Glemžaitės-Dulaitienės, Stefanijos Glemžaitės ir Mikalinos Glemžaitės kapas, esantis Kupiškio miesto kapinėse, įtrauktas į Kultūros vertybių registrą (u. k. 16918), 2005 m. pripažinta valstybės saugoma kultūros vertybe.

Išlikęs Glemžų šeimos namas Kupiškyje. 1997 m. namas įtrauktas į Kultūros vertybių registrą (u. k.16790), 2005 m. pripažinta valstybės saugoma kultūros vertybe.

## Nuorodos
* „STEFANIJAI GLEMŽAITEI – 130“
26-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas

**26-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas** - tai individualios nuotolinės šachmatų varžybos. Jos vykdomos pagal ICCF taisykles.  Čempionato pradžia - 2007.05.01, pabaiga – 2010.01.25. Čempionatas vyko naudojant serverį.

## Varžybų tvarka

### Laikas galvojimui

Naudojant  serverį  kiekvienam žaidėjui 10-čiai ėjimų buvo skirta - 40 dienų, o po 20-os dienos, ėjimui sunaudotas laikas dvigubinamas. Fiksuojama turnyro pradžia, bet pabaigos data nenustatoma. Kai žaidėjas viršija galvojimui skirtą laiką, partija yra stabdoma, jei to reikalauja varžovas. Kiekvienas dalyvis per metus gali pasiimti 30 d. atostogų. Galima kreiptis į turnyro direktorių dėl specialių atostogų.

### Vietų paskirstymas

Vietos nustatomos pagal surinktus taškus: turintis jų daugiau, užima aukštesnę vietą. Surinkus vienodai taškų vietos buvo nustatomos  pagal Sonen-Bergerio koeficientą.

## Varžybų lentelė

**Pastaba.** Įrašas lentelėje **2244F** reiškia FIDE reitingą.

## Prizininkai
26-ąjį Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatą laimėjo klaipėdietis Žilvinas Lapėginas. Jis surinko 11 taškų. Pustaškiu atsiliko du dalyviai. Esant lygiam rezultatui, jų užimtos vietos buvo nustatomos, skaičiuojant Sonenbergerio koeficientą. Jis buvo aukštesnis vilniečio Dmitrijaus Chocenkos, tad jam atiteko sidabro, o šiauliečiui Viktorui Mamonovui – bronzos medalis.
## Šaltiniai

## Išorinės nuorodos
*  Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionai
Mažieji Šoreliai

**Mažieji Šoreliai** (arba ***Šunkariai***; ) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 8 km į šiaurės vakarus nuo Pilkalnio, 12 km į pietvakarius nuo Lazdynų.

## Istorija

Įkurti apie 1700 m. Anksčiau vadinti Šunkariais (*Czunkern*, *Schunckern*). 1785 m. buvo šatulinių kulmiškių kaimas su 6 ugniakurais, 1823 m. – 5 šatulinių kulmiškių sodybos su 40 gyventojų. 1854 m. Mažųjų Šorelių kaime ir vyresniojoje girininkijoje buvo 8 gyvenamieji pastatai ir 95 gyventojai. Iki 1714 m. priklausė Šorelių miškų valdybai, 1714–1723 m. – Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Tulių seniūnijai (*Schulzenamt*), 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Užpjaunių domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Smilgių valsčiaus kaimas. Tikintieji iki 1903 m. priklausė Pilkalnio evangelikų liuteronų parapijai, vėliau – Šorelių parapijai. 1905 m. turėjo 4 gyvenamuosius namus, 47 gyventojus – visi buvo vokiečiai. 1929 m. prie kaimo prijungtas Kelmiškaičių dvaras, 1937 m. Mažųjų Šorelių kamo bendruomenės teritorija padalinta: Mažųjų Šorelių kaimas prijungtas prie Šorelių, Kelmiškaičių dvaras – prie Smilgių kaimo. 

Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Baltelis (Švenčionių r., Labanoro sen., Lakajos km.)

**Baltelis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 8,5 km į pietvakarius nuo Labanoro, Baranavos miške. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,33 km, plotis – iki 0,21 km. Altitudė 151,4 m. Krantai daugiausia aukšti, ištisai apaugę medžiais. Ežeras nenutekantis, priklauso Lakajos upės intako Peršokšnos baseinui.

## Šaltiniai
Kelmiškaičiai

**Kelmiškaičiai** (, nuo 1938 m. *Stubbenheide*, nuo 1950 m. ***Sokolas***, ) – buvęs dvaras Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 8 km į šiaurės vakarus nuo Pilkalnio, 11 km į pietus nuo Lazdynų, prie Meškupės.

## Istorija

Kelmiškaičių dvarą 1818 m. įkūrė ūkininkas Augustas Ferdinandas Kelmiškaitis iš netoliese esančio Gryneidės (*Grünheide*) dvarelio. 1857 m. Gryneidė prijungta prie Kelmiškaičių. 1879 m. dvaras valdė 383 ha žemės, iš jų 304 ha ariamos, 70 ha pievų ir ganyklų. 1929 m. Kelmiškaičiai prijungti prie Mažųjų Šorelių kaimo, 1937 m. – prie Smilgių kaimo.

1818–1945 m. priklausė Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Smilgių valsčiaus dvaras. Tikintieji iki 1903 m. priklausė Pilkalnio evangelikų liuteronų parapijai, vėliau – Šorelių parapijai. Dvare buvo pieninė, prie dvaro – parkas, tvenkinys. Po Antrojo pasaulinio karo gyvenvietė atiteko Rusijai, vėliau sunyko.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kellmischkeiten (Genealogy.net)
Eudokija Olelkaitė

**Eudokija Olelkaitė**, , ,  ((?) – 1467 m. lapkričio 25 d. Sučavoje) – garsaus Moldavijos kunigaikštystės gospodario Štefano III Didžiojo žmona.

## Biografija
Gimė Kijevo kunigaikščio Aleksandro Olelkos ir Maskvos kunigaikštytės Anastacijos Vasilivnos (Vytauto Didžiojo vaikaitės) šeimoje. Kartu augę broliai ir seserys vėliau tapo: 
* Simonas – paskutiniuoju Kijevo kunigaikščiu;
* Michailas – Slucko kunigaikščiu;
* Julijana – kunigaikščio Jurijaus Pronskio pirmąja žmona;
* Feodora – kunigaikščio Simono Alšėniškio žmona.

1463 m. liepos 5 d. Sučavoje ištekėjo už Moldavijos kunigaikštystės valdovo Štefano III Didžiojo. 1464 m. gimė sūnus Aleksandras (m. 1496 m.). Antras sūnus mirė 1480 m., būdamas paaugliu. Duktė Elena (apie 1465–1505 m.), išaugusi ištekėjo už Tverės kunigaikščio Ivano Jaunojo.
 
Eudokija Olelkaitė mirė, kai jos vyras Štefanas III Didysis buvo išvykęs į karinį žygį. Kurį laiką buvo manoma, kad jos kapavietė yra *Sučavos Šv. Jurgio cerkvėje* (joje 1996–1997 m. restauravimo darbų metu buvo rasti antkapio fragmentai). Vėliau nustatyta, kad palaikai buvo perlaidoti Probotos stačiatikių vienuolyno cerkvėje (dab. Sučavos apskrityje).

## Šaltiniai
* Cine a fost tatăl Evdochiei de Kiev, soţia lui Ştefan cel Mare (rum.) 
* Evdochia de Kiev (rum.)

## Literatūra
* George Marcu (coord.). *Dicţionarul personalităţilor feminine din România* – Editura Meronia, Bucureşti, 2009
* *Stefan cel Mare si Sfant. Atlet al credintei crestine* – Santa Manastire Putna, 2004
Tadžikijos nacionalinis parkas

**Tadžikijos nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos sritis Tadžikistane, Pamyro kalnuose, 60 % yra Kalnų Badachšane, 40 % Lachšo ir Sangvoro rajonuose (Karotegine). Įsteigtas 1992 m. Jo plotas 2002 m. praplėstas iš 12 000 km² į 26 116 km². Pradžioje parkas vadintas Pamyro nacionaliniu parku, bet vėliau, teikiant paraišką UNESCO, pervadintas. 2013 m. paskelbtas pasaulio paveldo objektu.

Parkas apima Pamyro kalnų masyvą su aukščiausiomis jo viršūnėmis (Ismailo Samani, Lenino, Korženevskio), bei vienu didžiausių pasaulyje Fedčenkos ledynu, užtvenktiniu Sarezo ežeru bei dideliu druskingu aukštikalnių ežeru Karakuliu. Parke taip pat yra Garmčašmos karštosios versmės, Jačmuno ir Kaakchos tvirtovių liekanos, Bazar Daros senoviniai petroglifai. Parke yra 1085 ledynai, 170 upių, virš 400 ežerų. Čia aptinkamos retos, saugomos rūšys (snieginiai leopardai, sibiriniai ožiai, kalniniai avinai ir kt.). Vietovė retai gyvenama, mažai paveikta ūkinės veiklos, pasižymi įvairiopu kraštovaizdžiu.


П.1 - panoramio.jpg|Pamyro kalnai
High mountain plateau (3) (32440973162).jpg|Kalnų lyguma
Yamchun fortress (30977261794).jpg|Jamčuno tvirtovė
Наскальная живопись - panoramio (4).jpg|Piešiniai ant uolų


## Šaltiniai
Kerinčio–Seblato nacionalinis parkas

**Kerinčio–Seblato nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija Indonezijoje, Sumatros saloje (didžiausias nacionalinis parkas šioje saloje), ties Vakarų Sumatros, Pietų Sumatros, Džambio ir Bengkulu provincijų sandūra. Įsteigtas 1999 m., o 2004 m. paskelbtas pasaulio paveldo objektu (drauge su Leuserio kalno ir Pietų Barisano kalnų nacionaliniais parkais).

Parkas apima didelę dalį Barisano kalnų su aukščiausia jų ir visos Sumatros vieta – Kerinčio kalnu (3805 m). Parko plote taip pat gausu kitų veikiančių ugnikalnių, krioklių, karštųjų versmių, urvų. Tudžuho kalne telkšo kalderinis ežeras (2005 m aukštyje). Parke aptikta ~4000 augalų rūšių, tarp jų – Arnoldo raflezija ir gigantiškasis amorfofalas pasižymintys didžiausiais žiedais pasaulyje. Parke gyvena labai retų sumatrinių tigrų populiacija (~165–190 individai). Taip pat sutinkami dūminiai leopardai, marmurinės katės, leopardinės katės, Teminko katės, raudonieji vilkai, sumatriniai (azijiniai) drambliai, baltaliemeniai tapyrai, malajiniai lokiai, ~370 paukščių rūšių (tarp jų – 17 endeminių).

Parko gamtai pavojų kelia brakonieriavimas, neteisėtas miškų kirtimas, žemės ūkio plėtra, siekis per parką tiesti kelią. Dėl to 2011 m. parkas UNESCO įtrauktas į paveldo objektų pavojuje sąrašą.


Kerinci Seblat river.jpg|Upė parke
Bukit Khayangan.jpg|Khajangano kalvos
Uprising-mount kerinci.jpg|Kerinčis
Lake Gunung Tujuh.JPG|Gunung Tudžuho (Septintojo kalno) ežeras


## Šaltiniai
WASP-48 b

**WASP-48 b** – egzoplaneta, skriejanti apie geltonąją nykštukę WASP-48, esančią Gulbės žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 1299,4 šviesmečio (398,4 parseko).

WASP-48 b yra dujinė milžinė. Planetos masė siekia 0,98 Jupiterio masės, o spindulys – 1,67 Jupiterio spindulio. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per maždaug 2,14 paros, jos orbitos didysis pusašis – 0,03444 (± 0,00043) av, o ekscentricitetas – 0,0. Temperatūra WASP-48 b planetoje siekia 2000 K.

Apie WASP-48 b atradimą pranešta 2011 m. Planeta aptikta „SuperWASP“ projekto, taikant tranzitų metodą. Tai vienintelė WASP-48 sistemoje atrasta egzoplaneta (2020 m. duomenimis).

## Šaltiniai
Balutis (ežeras)

**Balutis** arba **Balkutis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 12,5 km į pietvakarius nuo Švenčionėlių, Baranavos miške. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,16 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 144,4 m. Krantai žemi, pelkėti, ištisai apaugę medžiais. Pakrantės kalvotos. Pietvakariuose įteka bevardis upelis. Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės intako Lakajos baseinui.

## Šaltiniai
Barškėtis (Švenčionių r.)

**Barškėtis** – ežerėlis Lietuvoje, ant Švenčionių ir Ignalinos rajonų ribos, 6,5 km į vakarus nuo Ceikinių, Nastazavo miške, Barškėčių pelkės rytinėje dalyje. Ežero ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,1 km, plotis – iki 0,04 km. Altitudė 149,7 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję. Iš šiaurės rytų į pietvakarius prateka upeliukas link Kretuonykščio ežero (Žeimenos upės baseinas). Ežerėlis užankantis.

## Šaltiniai
Bedugnis (Švenčionių r., Labanoro sen.)

**Bedugnis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 3 km į pietryčius nuo Labanoro, Labanoro girioje, 0,08 km į šiaurės rytus nuo Aibutiškio ežero. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,15 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 156,5 m. Krantai žemi, pelkėti, tik vakarinis krantas aukštokas. Kiek atokiau į vakarus nuo ežero įsikūręs Paibutiškio kaimas.

Ežeras nenutekantis, priklauso Labanoro ežero baseinui (Peršokšnos upės baseinas).

## Šaltiniai
Beduonai

**Beduonai** arba **Bedugnis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 4 km į šiaurės vakarus nuo Magūnų, Žaliašilio miške, Gulbino pelkės pietrytinėje dalyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,13 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 136,9 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę mišku. Į šiaurės vakarus telkšo baigiantis užakti Gulbinių ežeras, kiek atokiau į vakarus įsikūręs Raubiškių kaimas.

Ežeras nenutekantis, priklauso Pailgių upelio baseinui (Žeimenos upės baseinas).

## Šaltiniai
25-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas

**25-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas** - tai individualios nuotolinės šachmatų varžybos vykdomos pagal ICCF  taisykles.

## Čempionatas
Susidėjo iš pusfinalio ir finalo turnyrų. 

### Pusfinalis
Turnyro pradžia 2003 m. lapkričio mėn., pabaiga - 2005 m. balandžio mėn.
Visos partijos buvo žaidžiamos vienu metu elektroniniu paštu. Galvojimui kiekvienam dalyviui vienam ėjimui buvo skirtos 6 dienos. Sutaupytas laikas kaupėsi. Jo kontrolė: kas 10 ėjimų.
#### Vietų paskirstymas

Taškų lygybės atveju vietos žaidėjui nustatomos sekančia tvarka: pagal Bergerio koeficientą, tarpusavio rezultatą, pergalių skaičių ir pergalių juodaisiais skaičių.

#### Pusfinalio lentelė

#### Pusfinalio rezultatai
Pirmąją vietą užėmė Bronius Rimkus, surinkęs 10,5 taško.  Tašku atsilikęs Bronislavas Krikščiūnas liko antras. Trečias liko Stanislovas Kučinskas su 9 taškais.  Bronius Rimkus ir Bronislavas Krikščiūnas  įgijo teisę dalyvauti  čempionato finaliniame turnyre.

### Čempionato finalas
Finalo pradžia - 2005.12.01, pabaiga – 2007.03.17. Finalo varžybos vyko naudojant serverį.

Fiksuojama turnyro pradžia. Turnyro pabaigos datos nėra. Dalyviai, užėmę I, II ir III vietas, apdovanojami: medaliais, diplomais. Čempionui suteikiamas meistro vardas. Žaidėjai, užėmę 1 - 6 vietas, įgyja teisę startuoti sekančiose Lietuvos elektroninio pašto pirmenybėse.

Pasitraukusių iš turnyro dėl pateisinamų priežasčių dalyvių partijos priteisiamos arba anuliuojamos. Pasitraukusiems be pateisinamų priežasčių dalyviams nebaigtos partijos pripažįstamos pralaimėtomis.

#### Laikas galvojimui
Kiekvienam dalyviui skiriama 40 dienų 10 ėjimų. Kontrolė kas 10 ėjimų. Pradelsus laiką, užskaitomas pralaimėjimas, jeigu dėl to nėra rimtų priežasčių. Neatsakius daugiau kaip 40 dienų ir neinformavus apie tai turnyro direktoriaus, net jei yra pakankamai laiko, fiksuojamas pralaimėjimas.  Kiekvienas dalyvis per metus gali pasiimti 30 d. atostogų. Galima gauti specialių atostogų

#### Vietų nustatymas

Taškų lygybės atveju vietos žaidėjui nustatomos sekančia tvarka: pagal Bergerio koeficientą, tarpusavio rezultatą, pergalių skaičių ir pergalių juodaisiais skaičių.

#### Finalo lentelė

**Pastaba.** Įrašas lentelėje **2200P** reiškia - laikina reikšmė.

#### Prizininkai
25-ojo Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionato nugalėtoju tapo klaipėdietis Žilvinas Lapėginas, pelnęs 11 taškų.  Į likusius medalius pretendavo du dalyviai : Bronislavas Krikščiūnas  ir Anatolijus Novikovas, surinkę po 10 taškų. Jų užimtų  vietų nustatymui buvo pasitelkti papildomi rodikliai. Pirmoj eilėj buvo lygintas Sonenbergerio koeficientas.  Jis buvo aukštesnis Bronislavo Krikščiūno (SB – 61,5).  Jam ir atiteko sidabro medalis, o bronzos medaliu buvo apdovanotas vilnietis tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras Anatolijus Novikovas.

## Šaltiniai

## Išorinės nuorodos
*  Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionai 
*  Korespondencinių šachmatų žaidimo elektroniniu paštu taisyklės
Sapnų gaudyklė (reikšmės)

Sapnų gaudyklė – Amerikos čiabuvių kultūroje, specialūs daiktai, skirti pritraukti gerus sapnus ir nuvyti blogus.

## Kūryboje

* Sapnų gaudyklė – Stephen King siaubo romanas
** Sapnų gaudyklė (2003 filmas) – 2003 m. pagal ją pastatytas filmas
Pietų Barisano kalnų nacionalinis parkas

**Pietų Barisano kalnų nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija Indonezijoje, Sumatros salos pietryčiuose, ties Pietų Sumatros, Lampungo ir Bengkulu provincijų sandūra. Įsteigtas 1982 m., o 2004 m. paskelbtas pasaulio paveldo objektu (drauge su Leuserio kalno ir Kerinčio–Seblato nacionaliniais parkais).

Parkas apima Barisano kalnų pietrytinę dalį su Pulungo kalnu (1964 m). Didžiąją dalį parko dengia drėgnieji atogrąžų miškai, mangrovės. Tarp parko augalų – paprastoji nipa, asiūklinė kazuarina, azijinis raminas, pandanai, šorėjos, sparneniai, Arnoldo raflezija, gigantiškasis amorfofalas. Parke gyvena labai retų sumatrinių tigrų populiacija (~40 individų). Taip pat sutinkami sumatriniai dryžuotieji triušiai, sumatriniai (azijiniai) drambliai, baltaliemeniai tapyrai, malajiniai lokiai, sumatriniai raganosiai, siamangai, sumatriniai langūrai, mažieji elniukai, >300 paukščių rūšių.

Parko gamtai pavojų kelia brakonieriavimas, neteisėtas miškų kirtimas, žemės ūkio plėtra, siekis per parką tiesti kelią. Dėl to 2011 m. parkas UNESCO įtrauktas į paveldo objektų pavojuje sąrašą.

## Šaltiniai
Noidorfas (Voroncovas)

**Noidorfas** (, nuo 1928 m. *Weidenfeld*, nuo 1946 m. ***Voroncovas***, ) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Pilkalnio, 9 km į pietvakarius nuo Lazdynų, prie Meškupės, Šorelių girios pietiniame pakraštyje.

## Istorija

1829 m. Šorelių girios pakraštyje įkurta mažažemių valstiečių kolonija. 1854 m. Noidorfe buvo 18 gyvenamųjų pastatų ir 110 gyventojų. Iki 1945 m. priklausė Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Smilgių valsčiaus kaimas. Tikintieji iki 1903 m. priklausė Pilkalnio evangelikų liuteronų parapijai, vėliau – Šorelių parapijai. 1928 m. prie Noidorfo prijungtas Karklaukių dvaras, naujoji kaimo bendruomenė pavadinta Veidenfeldu. Kaime buvo mokykla. Per kaimo teritoriją, netoli Karklaukių dvaro, ėjo Pilkalnio–Lazdynų plentas.

Po Antrojo pasaulinio karo ar sovietmečiu išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

Be to, Karklaukių dvare 1905 m. buvo 61, 1910 m. – 64 gyventojai.

## Šaltiniai
Čolos šventyklos

**Čolos dinastijos didžiosios šventyklos** (arba „Didžiosios gyvosios Čolos šventyklos“) – UNESCO pasaulio paveldo objektas pietų Indijoje, Tamilnado valstijoje. Jį sudaro trys XI–XII a. hinduistinės šventyklos, pastatytos valdant tamiliškai Čolos dinastijai. Objektas paskelbtas 1987 m. (pradžioje tik Tandžavuro Brihadyšvaros šventykla), o 2004 m. papildytas dar dvejomis šventyklomis.

Čolos šventyklos pasižymi įmantriu, aukšto meistriškumo dravidiniu architektūros stiliumi, puikiai atspindi Čolos dinastijos kultūrines ir religines nuostatas. Šventyklos tebėra veikiančios nuo jų pastatymo laikmečio, jose atliekamos šaivistinės (agaminės) apeigos, praktikuotos ir Čolos laikais. Šventyklų kompleksai buvo didžiųjų karališkųjų miestų dalis, bet dabar liko kaip kaimiškos aplinkos objektai.

## Šventyklos

## Šaltiniai
Karklaukiai

**Karklaukiai** (, nuo 1928 m. *Weidenfeld*) – buvęs dvaras Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 9 km į šiaurę nuo Pilkalnio, 10 km į pietus nuo Lazdynų, prie Šeškupės.

## Istorija

Įkurti 1775 m. Istoriniai pavadinimo rašybos variantai: *Karkellaucken*, *Karcklaucken*, *Karklauken*. 1785 m. buvo kulmiškasis dvaras su 3 ugniakurais, 1821 m. – dvaras su 30 gyventojų. 1846 m. Karklaukiuose buvo 9 gyvenamieji pastatai ir 100 gyventojų. Iki 1818 m. priklausė Įsruties apskrities Grumbkaukaičių domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Smilgių valsčiaus dvaras. Tikintieji iki 1903 m. priklausė Pilkalnio evangelikų liuteronų parapijai, vėliau – Šorelių parapijai. 1879 m. dvaras valdė 258 ha žemės, iš jų 236 ha ariamos, 17 ha pievų. 1928 m. dvaras prijungtas prie Noidorfo (*Neudorf*) kaimo, naujai sudaryta kaimo bendruomenė pavadinta Veidenfeldu. 

Po Antrojo pasaulinio karo išnyko.

## Gyventojai

## Šaltiniai
HD 156279 b

**HD 156279 b** – egzoplaneta, skriejanti apie K0 spektrinės klasės žvaigždę HD 156279, esančią Slibino žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 119,1 šviesmečio (36,5 parseko).

HD 156279 b yra dujinė milžinė. Planetos masė siekia 9,88 Jupiterio masės, o spindulys – apytikriai 1,11 karto didesnis nei Jupiterio. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per 131,05 paros, jos orbitos didysis pusašis – 0,495, o ekscentricitetas – 0,708. Didelis orbitos ekscentricitetas rodo, kad planeta skrieja ištęsta elipsine orbita.

Apie HD 156279 b atradimą pranešta 2011 m. Planeta aptikta pietryčių Prancūzijoje esančioje Aukštutinio Provanso observatorijoje, taikant radialinių greičių metodą. Be HD 156279 b, šioje sistemoje dar atrasta HD 156279 c planeta (taip pat dujinė milžinė).

## Šaltiniai
Beržinis (Švenčionių r., Švenčionių sen.)

**Beržinis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 3,5 km į pietus nuo Ceikinių. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,26 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 188,6 m. Krantai žemi, šiaurėje pelkėti. Pakrantės kalvotos, vakaruose ir pietuose apaugusios mišku, rytuose plyti pievos. Šiaurėje išteka upelis link Merkmenų ežero (Ceikinės upelio baseinas, Žeimenos upės baseinas). Į vakarus nuo ežero įsikūręs Jaurų kaimas.

## Šaltiniai
Beržuvis (Bežuvis)

**Beržuvis** arba **Bežuvis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 5,5 km į pietvakarius nuo Labanoro, Čiulų miške. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,17 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 153,7 m. Krantai žemi, pelkėti, ištisai apaugę medžiais. Ežeras telkšo ~ 14 ha dydžio Pabežuvio raiste. Pietuose išteka upeliukas link Lydekio ežero (Lakajos upės baseinas).

## Šaltiniai
Bliūdinėlis

**Bliūdinėlis** – ežerėlis Lietuvoje, Švenčionių rajone, 5 km į vakarus nuo Kaltanėnų, Žeimenos miške. Ežerėlio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,07 km, plotis – iki 0,03 km. Altitudė 145,9 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję, apaugę medžiais ir krūmais. Ežerėlis nenutekantis, priklauso Žeimenos upės baseinui.

## Šaltiniai
Bežuvis

**Bežuvis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 9 km į šiaurės vakarus nuo Švenčionėlių, Baranavos miške, Beržaloto pelkėje. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,26 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 150,7 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę retais medžiais ir krūmais. Dugną dengia storas sapropelio sluoksnis. Ežeras nenutekantis, priklauso Lakajos upės intako Pešokšnos baseinui.

Ežeras įeina į Girutiškio gamtinį rezervatą.

## Šaltiniai
Blusinė (ežeras)

**Blusinė** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 13 km į pietvakarius nuo Švenčionėlių, Baranavos miške. Ežeras netaisyklingos V raidės formos su plačiu pusiasaliu šiaurės rytuose. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,46 km, plotis – iki 0,32 km. Altitudė 145,8 m. Krantai daugiausia aukšti, ištisai apaugę medžiais. Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės baseinui.

## Šaltiniai
Buivydas (ežeras)

**Buivydas** arba **Telys** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 4,5 km į pietus nuo Kaltanėnų, Žeimenos upės slėnyje. Ežero ilgis iš šiaurės rytų į pietus – 0,56 km, plotis – iki 0,27 km. Altitudė 133,2 m. Krantai aukšti, tik šiaurrytinis ir pietinis žemi ir pelkėti. Rytinėje pakrantėje stūkso Kiškėnų miškas, vakarinėje – Buivydų miškas. Iš šiaurės rytų į pietus ežerą prateka Žeimenos upės intakas Šventelė-Dėmė.

Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Buivydų kaimas.

## Šaltiniai
Cirkliškio ežeras

**Cirkliško ežeras** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, Cirkliškio gyvenvietės rytiniame pakraštyje, buvusio Cirkliškio dvaro parke. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,16 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 193,6 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais. Rytuose išteka upeliukas link Žeimenos intako Meros-Kūnos. Į pietryčius nuo ežero stūkso Cirkliškio piliakalnis.

## Šaltiniai
Beržinis (Švenčionių r., Kaltanėnų sen.)

**Beržinis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 3,5 km į pietvakarius nuo Kaltanėnų. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,25 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 137,7 m. Vakarinis krantas aukštokas, kiti – žemi, pietrytinis – pelkėtas. Ežerą supa Kiškėnų miškas, tik vakarinėje pakrantėje įsikūręs Seniškio kaimas. Pietuose išteka upelis link Ilgaičio ežero (Žeimenos upės intako Šventelės baseinas).

## Šaltiniai
Dekiškių ežeras

**Dekiškių ežeras** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 5 km į pietvakarius nuo Joniškio, Dubingių miške. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,46 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 142,3 m. Krantai žemi, pelkėti, tik pietrytinis krantas aukštesnis, sausas. Ežeras nenutekantis, priklauso Dubingos upės intako D-1 baseinui (Žeimenos upės baseinas).

## Šaltiniai
Burchan Chaldunas

**Burchan Chaldunas** () – kalnas šiaurės rytų Mongolijoje, Chentėjaus kalnuose, Chentėjaus aimake. Aukštis – 2362 m. Burchan Chaldunas žymus tuo, jog čia, kaip tikima, gimė didysis mongolų chanas Čingischanas. Kalne yra ir jo numanoma kapavietė. Šiose vietose gimė ir Čingischano karvedys Subudajus.

Burchan Chaldunas ir apylinkės 1992 m. paskelbtos draustiniu, o 2015 m. – pasaulio paveldo objektu. Kalno papėdėje prasideda daugelis svarbių Mongolijos upių – Ononas, Tulas, Kerulenas, Chara ir kt., ties šia vieta stepės pereina į taigą. Aplink kalną esančioje taigoje gyvena šalyje retos gyvūnų rūšys: muskusinės kabargos, briedžiai, sibirinės gervės, didieji ereliai rėksniai, ilgauodegiai jūriniai ereliai, baltasprandės gervės, juodosios gervės, amūriniai eršketai.

Burchan Chaldunas yra šventoji vieta mongolams – į kalną driekiasi piligriminiai keliai, yra šventos obo krūsnys, medžiai, upių pakrantės, kur atliekami tradiciniai mongolų aukojimai.

## Šaltiniai
24-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas

**24-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas** – tai individualios nuotolinės šachmatų varžybos, pagal ICCF taisykles. Prasidėjo 2004 metų vasario 10 dieną. Jame elektroniniu paštu žaidė 15 dalyvių. Jų ICCF reitingo vidurkis 2377, aukščiausias – 2509.

## Čempionatas
Dalyviai, užėmę pirmą, antrą ir trečią vietas, apdovanojami atitinkamai aukso, sidabro ir bronzos medaliais bei diplomais. Čempionui suteikiamas meistro vardas. Žaidėjai, užėmę 1 – 6 vietas, įgijo teisę startuoti kitose Lietuvos elektroninio pašto pirmenybėse.

### Laikas galvojimui
Visos partijos buvo žaidžiamos vienu metu elektroniniu paštu. Kiekvienam dalyviui buvo skirta laiko: 6 dienos vienam ėjimui. Sutaupytas laikas kaupiasi. Jo kontrolė kas 10 ėjimų. Po pirmo laiko kontrolės pradelsimo partija nutraukiama ir fiksuojamas pralaimėjimas.

### Vietų paskirstymas

Taškų lygybės atveju vietos žaidėjui nustatomos sekančia tvarka: pagal Bergerio koeficientą, tarpusavio rezultatą, pergalių skaičių ir pergalių juodaisiais skaičių.

### Varžybų lentelė

**Pastaba.** Įrašas lentelėje **2365F** reiškia – FIDE reitingas.

### Prizininkai
Daugiausia taškų čempionato varžybose surinko du čempionato dalyviai (po 9,5): Povilas Pakėnas ir Gintautas Petraitis. Jų užimtų vietų nustatymui buvo panaudoti papildomi rodikliai. Paskaičiuotas P. Pakėno Sonenbergerio koeficientas (61,2) buvo aukštesnis už G. Petraičio (59,25). Tai ir lėmė, kad biržiškis Povilas Pakėnas tapo Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionu, o kauniečiui Gintautui Petraičiui atiteko sidabras.

Ne mažiau atkakli kova vyko ir dėl bronzos medalio. Keturi žaidėjai: Kristijonas Kameneckas, Rišardas Kurilo, Marijus Kulvietis ir Anatolijus Novikovas buvo surinkę po 8,5 taško. Jų užimtos vietos turnyrinėje lentelėje, taip pat, buvo nustatytos, pasitelkus Sonenbergerio koeficientus. Aukščiausią iš pretendentų koeficientą turėjęs gydytojas iš Elektrėnų Kristijonas Kameneckas (54,5) buvo apdovanotas bronzos medaliu.

## Šaltiniai

## Išorinės nuorodos
*  Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionai 
*  Korespondencinių šachmatų žaidimo elektroniniu paštu taisyklės
Brihadyšvaros šventykla

**Brihadyšvaros šventykla** (, ) – hinduistinė šventykla pietų Indijoje, Tamilnade, Tandžavure, Kaverės upės pakrantėje. Šventykla XI a. pr. pastatydinta Čolos karaliaus Radža Radža Čolos I ir paskirta viešpačiui Šivai Brihadešvarai („didžiajam valdovui“). Ši šventykla laikoma etaloniniu dravidinės architektūros pavyzdžiu, dar vadinama „pietų Meru kalnu“.

Pati šventykla pastatyta XI a., bet vėliau nesyk plėsta, perstatyta. Ji nukentėjo nuo Madurajaus sultonų antpuolių, bet buvo atstatyta.

Šventyklos bokštas (vimana) yra ~30 m aukščio ir sudarytas iš 16 aukštų. Šventyklos kieme stovi mandapa su Šivos Nandžiu, o kiemą juosia 450 m perimetro prakara. Vėliau pristatytos kelios gopuros bei nedidelės šventyklos Parvatei ir Kartikėjai.

Šventyklos sienos gausiai puoštos bareljefais ir freskomis, vaizduojančiomis tiek dievybes, mitines scenas, tiek valdovus. Be to, ant šventyklos sienų gausu įrašų tamilų kalba ir sanskritu, kur aprašyti valdovų nuopelnai šventyklai, taip pat įrašai apie šventykloje dirbusius žmones.

Vasarį šventykloje vyksta kasmetinė Indijos klasikinių šokių šventė.

Brihadyšvaros šventykla 1987 m. įtraukta į pasaulio paveldo sąrašą, o 2004 m. objektas praplėstas dar 2 šventyklomis (Čolos šventyklos).


(18) Hindu temple Chola dynasty Brihadishwara Periya Kovil Brihadeeswara RajaRajeswara Tanjore Tamil Nadu India 2014.jpg|Šventyklos gopuros
Brihadeeshwarar temple Gangaikondacholapuram 11.jpg|Vimana
N-TN-C192 Nandi Mandapam ceiling with centuries old murals.jpg|Nandinas freskomis puoštoje mandapoje
Thanjavur periya kovil 3.JPG|Freskos šventyklos viduje


## Šaltiniai
Bernutiškis

**Bernutiškis** – ežerėlis Lietuvoje, Švenčionių rajone, 2,5 km į pietus nuo Kaltanėnų, Kaltanėnų miške. Ežerėlis beveik apvalus, jo skersmuo ~ 0,075 km. Altitudė 139,3 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais, pietinis krantas pelkėtas. Rytuose įteka upeliukas. Ežerėlis nenutekantis, priklauso Žeimenos upės baseinui. Vakarine pakrante eina geležinkelis Švenčionėliai-Utena.

## Šaltiniai
Sučevicos vienuolynas

**Sučevicos vienuolynas**, () – gynybinis stačiatikių vienuolynas šiaurės rytinėje Rumunijoje, buvusios istorinės Bukovinos pietinėje dalyje. Išsidėstęs prie Sučevicos upės, 18 km nuo Reduci miestelio (Sučavos apskritis). Už vienuolyno mūrinės tvoros iškilusi Kristaus Prisikėlimo cerkvė, kuri dėl savo freskų įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą (žiūr.: Šiaurinės Moldavijos dekoruotos bažnyčios). 

## Istorija

Vienuolyną XVI a. 8–tame dešimtmetyje fundavo Movilų giminė: buvę gospodariai Jeremijus ir Simonas bei buvęs Moldavijos metropolitas Jurgis. Apie 1595 m., kai dar vienas šios giminės atstovas ruošėsi užimti sostą, vienuolynas buvo rekonstruotas – išmūryta galinga apsauginė tvora su aukštais penkiais bokštais, o cerkvės sienas 1595–1596 m. tapytojai Sofronas ir Jonas išpuošė freskomis.   

Lenkijos-Turkijos karo metu, 1690 m. vienuolyną buvo užėmę Nikodemo Žaboklickio vadovaujami daliniai. Dabartiniu metu viename iš vienuolyno pastatų įrengtas muziejus, lankytojams demonstruojantis itin senas ikonas, liturginius indus, gobelenus ir knygas. 

## Architektūra
Cerkvės architektūra būdinga šiam kraštui: su bokštu, keturkampio pastato rytinėje dalyje suformuotos trys apsidės (iš rytų, pietų ir šiaurės pusių). Retai kur Bukovinoje šventovėse sutinkamas prie įėjimo išmūrytas arkinis prieangis.

Šventovės išorinės freskos išsilaikė puikiai, net ir šiaurinėje sienoje, kuri paprastai būna paveikiama dėl šiame krašte siaučiančių šiaurės vėjų. Rytinės sienos freskose vaizduojami Dievas Tėvas, Jėzus Kristus, Mergelė Marija su kūdikiu ant rankų ir kt. Šonuose – angelai, Bažnyčios tėvai, šventieji ir kankiniai. Šiauriniame fasade vaizduojamos dorybės, kurių pagelba galima pakilti į Dangų. Lipantiems į viršų padeda angelai, o paslydusių ir nukritusių laukia velniai. Šalia – šv. Jono Klimako gyvenimo kelią atkuriantys vaizdai. Pietinėje sienoje nutapytas Jesės medis su filosofų, turėjusių įtakos krikščionybės vystymuisi, portretais. Prie pietinės sienos besišliejančio įėjimo prieangio vidus ištapytas scenomis iš Apreiškimo šv. Jonu (Apokalipsės). Vakarinė siena yra palikta laisva nuo tapybos. Vidinių freskų tematika yra panaši į kitų Bukovinos cerkvių.  

## Literatūra
* Ryszard Brykowski, Tadeusz Chrzanowski, Marian Kornecki. *Sztuka Rumunii* – Wrocław – Warszawa – Kraków – Gdańsk: Zakład Narodowy imienia Ossolińskich – Wydawnictwo, 1979, s. 87 ISBN 83-04-00121-7
* Michał Jurecki. *Bukowina. Kraina łagodności* – Kraków: Bezdroża, 2001, s. 243–252 ISBN 83-913283-2-5
* Witold Korsak, Jacek Tokarski. *Rumunia* – Bielsko-Biała: Pascal, 2004, s. 221–222 ISBN 83-7304-380-2

## Nuorodos

* Restaurarea şi conservarea patrimoniului cultural şi modernizarea infrastructurii conexe la Mănăstirea Suceviţa (ro)
* Mănăstirea Suceviţa // www.travelworld.ro (ro)
Radžasthano kalnų tvirtovės

**Radžasthano kalnų tvirtovės** – ant kalnų įrengtos tvirtovės vakarų Indijoje, Radžasthano valstijoje, UNESCO pasaulio paveldo objektas (nuo 2013 m.). Tai ant Aravalio kalnagūbrio viršūnių V–XVIII a. pastatytos įvairių radžputų karalysčių tvirtovės. Jos buvo svarbūs regioniniai galios centrai, o po jomis esančiose kalnų papėdėse įsikūrė miestai. Dalyje tvirtovių išlikusi savita vandens pakėlimo ir kaupimo sistema, karališkieji apartamentai. Tvirtoves juosia gynybinės sienos, dažnai upės, kanalų ar tvenkinių sistema, viduje įrengtos šventyklos, kareivinės, visa karališkajai šeimai aptarnauti skirta infrastruktūra. Rūmuose gyvendavo dailininkai, dainininkai, šokėjai, kiti menininkai, išlaikomi valdovo malonės. Architektūriniu požiūriu tvirtovės eklektiškos – jose yra marathų, mogolų, sultonato architektūros bruožų.

## Tvirtovės
Iš viso Radžasthane išlikę keli šimtai radžputų tvirtovių, bet į pasaulio paveldo sąrašą įtrauktos 6, išlaikiusios daugiausia paveldo savybių.

## Šaltiniai
Medžio slankmatis

**Medžio slankmatis** – tai specialus slankmatis, dendrologijoje pritaikytas matuoti medžio kamieno skersmeniui. 

Yra sukurta įvairaus dizaino medžio slankmačių.

## Šaltiniai
Karalienės laiptuotasis šulinys

**Karalienės laiptuotasis šulinys** (, ) – laiptuotasis šulinys vakarų Indijoje, Gudžarate, Patano mieste, ant Sarasvatės upės kranto. Pastatytas XI a., valdant Gudžarato Čalukjams. Jo statyba rūpinosi karaliaus Bhymos I žmona Udajamatė. Apie tai minima XIV a. metraštininko Merutungos veikale *Prabandha-cintāmaṇi*. Vėliau šulinį užnešė upės dumblas. 1981–1987 m. Karalienės laiptuotasis šulinys buvo atkastas ir restauruotas. 2014 m. paskelbtas pasaulio paveldo objektu kaip puošniausias iš tokio tipo šulinių.

Karalienės laiptuotasis šulinys yra 65 m ilgio, 20 m pločio ir 28 m gylio. Statinio dugne yra 23 m gylio vandens rezervuaras. Statinys sudarytas iš 7 aukštų, įrengti koridoriai, juosiami kolonadų. Visos šulinio sienos, kolonos, nišos gausiai išpuoštos šventykloms būdingais bareljefais: religinėmis scenomis, dievų ir kitų mitinių būtybių atvaizdais (įvairios Višnaus hipostazės, Šiva, Brahma, Indra, Ganeša, Kubera, Lakšmė, Parvatė, Sarasvatė, Čamunda, Apsaros, devynios planetos ir kt.), kasdieniškomis scenomis, geometriniais, augaliniais motyvais.


Rani ki vav 03.jpg|Kolonados
Kalki avatar idol in rani ki vav patan.jpg|Višnus Kalkis
Rani ki vav 15.jpg|Geometriniai raštai
Apsra idol in vav.jpg|Apsarasė


## Susiję pasaulio paveldo objektai
*  Filipinų Kordiljerų ryžių terasos (1995);
*  Čingčengo kalnas ir Dudziangjano irigacinė sistema (2000);
*  Omano afladžo irigacinės sistemos (2006);
*  Konsų kultūrinis kraštovaizdis (2011);
*  Balio kultūrinis kraštovaizdis: Subakas kaip Tri Hita Karana filosofijos manifestacija (2012);
*  Honghės hanių ryžių terasų kultūrinis kraštovaizdis (2013);
*  Persų kanatas (2016).
## Šaltiniai
Belopavličių slėnis

**Belopavličių slėnis** (, taip par vadinamas Zetos upės slėniu) – siauras derlingos žemės ruožas Juodkalnijoje. Jis tęsiasi palei Zetos upę, išplatėdamas žemutinėje dalyje, kur Zeta įteka į Moračą, netoli Podgoricos. Iš šios slėnio kilęs Belopavličių klanas. **Belopavličiais** vadintas gentinis regionas, kuris priklausė Brdos (Kalvų) regionui. Tai buvo viena iš „septynių kalvų“ (ar genčių) kartu su Vasojevičiais, Piperiais, Kučiais, Bratonožičiais, Moračaniais ir Rovčaniais.

Zetos upės slėnis istoriškai buvo tankiai apgyvendintas, nes derlingos žemės kalnuotoje Juodkalnijoje buvo retos.

Kita svarbi Juodkalnijos lyguma vadinama Zetos lyguma, nors pati Zeta per ją neteka.

Belopavličių lyguma eina geležinkelis ir plentas tarp dviejų didžiausių Juodkalnijos miestų, Podgoricos ir Nikšičiaus. Didžiausia gyvenvietė lygumoje yra Danilovgradas, kuris pavadintas Juodkalnijos kunigaikščio Danilo II vardu.

## Istorija

Belopavličių vardas kilęs nuo Bijeli Pavle („Baltojo Pauliaus“), kuris neva pabėgęs iš Metohijos nuo Osmanų ir įsikūręs Luškos župoje (lotyniškai *Lusca*, vėliau pavadinta Zeta). Belopavličiai pirmą kartą minimi 1411 m. Ragūzos dokumente, kai jie kartu su Malonšičiais, Ozriničiais ir Mazničiais apiplėšė Ragūzos respublikos laivą. Pasak kai kurių šaltinių jie buvę albanų gentimi. 1496 m. Osmanai užkariavo didžiąją Zetos dalį ir aplinkinę teritoriją, vadinamą „Kalvomis“ (Brda), kurioje gyveno Vasojevičių, Belopavličių, Piperių, Kučių, Bratonožičių, Moračanių ir Rovčanių klanai.

## Išnašos
Čekonių koplyčia

**Čekonių koplyčia** – koplyčia, esanti Čekonių kaime, Debeikių seniūnijoje, Anykščių rajone. Stovi kaimo kapinėse, šalia kelio , ties posūkiu į kelią , kairiajame Variaus krante, maždag pusiaukelėje tarp Anykščių ir Svėdasų. Koplyčią supančios kapinės yra veikiančios, aptvertos akmenine tvora, jose laidojama. Priešais koplyčią stovi trijų arkų vartai, išmūryti raudonomis plytomis. Arkų stogeliuose įmontuoti ornamentuoti kaltiniai kryžiai. Vartų nišos papuoštos nedidelėmis šventųjų skulptūromis.

Koplyčia yra Debeikių Šv. Jono Krikštytojo parapijoje. Joje per Vėlines aukojamos Šv. Mišios.

## Istorija

Sovietmečiu koplyčia buvo menkai prižiūrima, vartų nišos buvo tuščios, be skulptūrų. Tvarkant Čekonių koplyčią, anykštėnas tautodailininkas Bronius Tvarkūnas (g. 1933 m.) pagamino jai medinį altorių, restauravo mūrinius kapinių vartus, į jų nišas įkėlė šventųjų skulptūrėles. Jas dar pokario metais išniekino šaudydami stribai.

## Galerija


Čekonys,vartai ir koplyčia.JPG|Čekonių kapinių vartai ir koplyčia
Altorius, Čekonių koplyčia.JPG|Koplyčios viduje. Altorius
Čekonių koplyčia, klausykla.JPG|Klausykla, anksčiau stovėjusi Papšių koplyčije
Čekonių koplyčia, kryžius.JPG|Kryžius ant stogo kraigo


## Šaltiniai