open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ilgaitis (Ignalinos r., Rimšės sen.)

**Ilgaitis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, 12 km į pietryčius nuo Dūkšto, apie 6 km į pietryčius nuo Rimšės, į pietus nuo Rūžo ežero. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 1,66 km, plotis iki 0,3 km. Altitudė 143,7 m. Ežeras telkšo rininiame duburyje. Krantai daugiausia aukštoki, tik šiaurinis žemas, apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Pakrantėse plyti dirbami laukai ir pievos. Šiaurėje 130 m ilgio upeliu jungiasi su Rūžo ežeru (Drūkšių ežero baseinas).

Prie Ilgaičio įsikūrę Ežeriškės ir Griškiškės kaimai. Pietine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Krakinys

**Krakinys** tai:

* Krakinys – ežeras Ignalinos rajone;
* Krakinys – ežeras Švenčionių rajone.
Alksnaitis (Ignalinos r., Dūkšto sen.)

**Alksnaitis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, Dūkšto seniūnijoje, apie 7 km į pietryčius nuo Dūkšto, Pušnies telmologiniame draustinyje. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus - 0,23 km, plotis - iki 0,17 km. Krantai žemi, plačiai užpelkėję - ežeras telkšo 267 ha dydžio Pušnies (Mieleikiškės) pelkės vakarinėje dalyje. Pakrantės vietomis apaugusios krūmynais, taip pat pelkėtos, tik šiaurinės pakrantės  dalis yra sausa ir joje įsikūręs Alksnaičio viensėdis. Rytuose iš ežero išteka upeliukas link Alksno ežero (Dysnos upės baseinas).
Krakinys (Ignalinos r.)

**Krakinys** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 6 km į pietus nuo Rimšės, Pušnies pelkės pietinėje dalyje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,35 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 143,3 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę medžiais ir krūmynais. Ežerą supa Egliukinės miškas. Pietryčiuose išteka upelis link Dysnos upės intako Mūnelio.

## Šaltiniai
Kamantinis

**Kamantinis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 8 km į pietryčius nuo Dūkšto. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,28 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 145,4 m. Rytinis ir pietvakarinis krantai aukštoki, pietinis – žemas ir pelkėtas. Iš šiaurės vakarų prieina miškinga Kamuntavo pelkė. Pakrantės apaugę krūmynais, vietomis plyti pievos, rytinėje pakrantėje – dirbami laukai. Netoliese įsikūrę Kamuntavo ir Medeišių kaimai. Ežeras nenutekantis, priklauso Dysnų ežero baseinui.

Vandenvardis kilęs arba tiesiai iš žodžio *kamántas* („gabalas, sklypas“), arba iš jo per pavardę *Kamantauskas*.

## Šaltiniai
Gulbinis (Ignalinos r., Rimšės sen., Pociūnų km.)

**Gulbinis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, Rimšės seniūnijoje, šalia Pociūnų kaimo, apie 10,5 km į pietryčius nuo Rimšės, 0,07 km į vakarus nuo sienos su Baltarusija. Kranto linija vingiuota. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,37 km, plotis – iki 0,35 km. Altitudė 149,9 m. Apsuptas ~ 15 ha dydžio Ažubalio pelkės. Pakrantės miškingos, tik į pietus plyti pievos. Rytuose išteka upelis link Raukėtos ežero (Dysnos intako Raukėtos baseinas).

## Šaltiniai
Raukėta

**Raukėta** () – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 12,5 km į pietryčius nuo Rimšės, 6 km į šiaurės vakarus nuo Vidžių, ir Gudijoje (Breslaujos rajonas). Lietuvoje yra 21,6 ha ežero, Baltarusijoje – 7,5 ha. Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 0,84 km, plotis iki 0,59 km. Altitudė 145,7 m. Pietrytiniai ir vakariniai krantai statūs, skardingi, ardomi, o šiauriniai ir pietvakariniai – žemi, pelkėti. Pakrantėse daugiausia plyti pievos ir dirbami laukai. Vakaruose išteka Dysnos intakas Raukėta.

Netoliese įsikūrę Smilginiškės ir Gakėnų kaimai Lietuvoje ir Eitmėnų kaimas Baltarusijoje.

Ežerėvardis *Raukėtà* kildinamas nuo žodžio *raukti* („raukšlėti; dengtis, trauktis“).

## Šaltiniai
Raibenių ežeras

**Raibenių ežeras** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 10 km į šiaurės rytus nuo Naujojo Daugėliškio. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,48 km, plotis – iki 0,4 km. Altitudė 145,8 m. Vakarinis krantas žemas ir pelkėtas, kiti krantai – aukštesni ir sausi. Šiaurinėje pakrantėje stūkso miškas, kitose pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Vakaruose išteka Popovkos upelis link Dysnos upės. Aplink ežerą įsikūrę Baikelių, Kajotų ir Raibenių kaimai.

## Šaltiniai
Anglų–Zanzibaro karas

**Anglų–Zanzibaro karas** – trumpiausias karas pasaulio istorijoje, įvykęs 1896 metais rugpjūčio 27 d., 9 val. ryto, truko tik 38 min. 

Zanzibaro sultonui atsisakius sudaryti britų reikalaujamą sutartį, į Zanzibarą atplaukė britų karo laivas. įplaukęs į Stountauno uostą laivas pradėjo bombarduoti salą. Po keleto minučių bombardavimo, sviediniui pataikius į sultono rūmus ir juos apgriovus, Zanzibaro sultonatas pasidavė.

## Šaltiniai
Jonavo ežeras

**Jonavo ežeras** arba **Janavo ežeras** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 8 km į šiaurės rytus nuo Naujojo Daugėliškio. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,3 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 140,9 m. Krantai žemi, vakaruose pelkėti, apaugę medžiais ir krūmais. Vakarinėje ir pietinėje pakrantėse stūkso Meikštų miškas, kitose pakrantėse plyti dirbami laukai. Pietuose išteka upelis link Dysnos upės intako Šeškinės upelio. Šalia įsikūręs Janavo kaimas.

## Šaltiniai
Audenis

**Audenis** arba ***Ožionių ežeras*** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 5,5 km į rytus nuo Naujojo Daugėliškio, 14,5 km į šiaurės rytus nuo Ignalinos geležinkelio stoties. Ilgis iš rytų į vakarus 0,56 km, plotis – iki 0,26 km. Altitudė 143,5 m. Gylis siekia 8 m. Vakarinis ir pietinis krantai žemi ir pelkėti. Pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Rytuose iš ežero išteka Audenio upelis (Dysnos intakas).

Audenio šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Ožionių kaimas, į pietus – Liekių kaimas.

Vandenvardis *Audẽnis* neaiškios kilmės: jis vienų laikomas finougrizmu (iš ,  „duobė“), kitų – kildinamas iš  „gausus“ arba iš baltiškos šaknies *aud-*, susijusios su audra, audringumu.

## Šaltiniai
Antarktidos kontinentinis šelfas

**Antarktidos kontinentinis šelfas** yra geologinis darinys Pietų vandenyne, aplink Antarktidos žemyną. Šelfas yra lėkštas ir neįprastai dideliame gylyje – jo kraštas yra 400–800 metrų gylyje (pasaulinis vidurkis yra 133 metrai). Šelfe yra turtinga ekosistema su pingvinais ir šaltųjų vandenų žuvimis.
Dumblis

**Dumblis** tai:

* Biologinių organizmų grupė – Dumbliai (*Algae*);
* du ežerai Ignalinos rajone:
** Dumblis – ežeras Linkmenų seniūnijoje, šalia Puziniškio kaimo;
** Dumblis – ežeras Linkmenų seniūnijoje, šalia Simoniškio kaimo;
* du ežerai Lazdijų rajone:
** Dumblis – ežeras Kapčiamiesčio seniūnijoje;
** Dumblis – ežeras Lazdijų seniūnijoje;
* Dumblis – ežeras Molėtų rajone;
* Dumblis – ežeras Rokiškio rajone;
* Dumblis – ežeras Šilutės rajone;
* du ežerai Švenčionių rajone:
** Dumblis – ežeras Labanoro seniūnijoje, šalia Paduobulio kaimo;
** Dumblis - ežeras Labanoro seniūnijoje, šalia Paprūdės kaimo;
* Dumblis – ežeras Trakų rajone;
* du ežerai Varėnos rajone:
** Dumblis – ežeras Kaniavos seniūnijoje, šalia Krokšlio kaimo;
** Dumblis – ežeras Kaniavos seniūnijoje, šalia Šilinių kaimo;
* du ežerai Utenos rajone:
** Dumblis – ežeras Utenos rajone, pagal LR ežerų klasifikatorių nr. 12230989;
** Dumblis – ežeras Utenos rajone, pagal LR ežerų klasifikatorių nr. 12131828;
* Dumblis – ežeras Zarasų rajone;
* kaimas Lazdijų rajone.

## Taip pat skaitykite
* Dumblys.
Dumblis (Šilutės r.)

**Dumblis** – ežeras vakarų Lietuvoje, Šilutės rajone, apie 4,5 km į šiaurės vakarus nuo Rusnės, Nemuno deltoje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 1,56 km, plotis – iki 0,22 km. Ežero vandens lygis yra žemiau jūros lygio 1,1 m – žemiausia Lietuvos vieta. Krantai žemi, plačiai užpelkėję, gausiai apaugę krūmynais. Šiaurine pakrante teka Dumblelė, už jos telkšo virtinė žuvininkystės ūkio tvenkinių, į pietus plyti Uostadvario pievos. Priklauso Nemuno baseinui.

Į šiaurės vakarus įsikūręs Uostadvario kaimas.

## Šaltiniai
Ežerėlis (Ignalinos r., Tverečiaus sen.)

**Ežerėlis** arba **Astraviškių ežerėlis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 10 km į šiaurės vakarus nuo Tverečiaus, netoli Gudijos sienos ir Dysnos upės, Dysnos hidrografiniame draustinyje. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 0,18 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 134,8 m. Krantai žemi ir pelkėti, apaugę krūmynais. Šiaurės rytuose išteka upeliukas link Dysnos upės. Šalia įsikūręs Astraviškių kaimas.

## Šaltiniai
Ankstyvės

**Ankstyvės** (*Plecoptera*) – vabzdžių (*Insecta*) būrys, kuriam priklauso vidutinio dydžio vabzdžiai, turintys ilgas šeriškas antenas ir silpnai išsivysčiusius graužiamuosius burnos organus. Tarp facetinių akių yra įsiterpusios trys paprastosios akelės. Turi dvi poras sparnų, kurie plėviški, tankiai gysloti. Užpakaliniai sparnai žymiai platesni už priekinius. Sparnai ant nugaros sudedami lėkštai. Kojos plonos, bėgiojamosios, su 3-narėmis letenėlėmis.

Metamorfozė nepilna. Lervos gyvena upių ir upelių tekančiame vandenyje. Vystymasis trunka 1-3 metus. Vabzdžiai aptinkami nuo ankstyvo pasvasario, vos pradėjus tirpti sniegui. Randami ant pakrantes žolinių augalų, medžių ir krūmų kamienų ir šakų. Skraido silpnai.

Pasaulyje yra apie 2000 rūšių. Lietuvoje žinomos 6 šeimos, 16 genčių ir 29 rūšys:
***Šeima. Taeniopterygidae**. Jų letenų nareliai vienodi, o cerkai sudaryti iš 10 narelių. Lietuvoje 4 rūšys:
***Brachyptera braueri*
***Brachyptera risi*
***Rhabdiopteryx acuminata*. Lietuvoje reta rūšis.
***Taeniopteryx nebulosa*
***Šeima. Capniidae**. Turi daugianarius cerkus, sparnai ant nugaros sudedami lėkštai. Lietvoje dvi rūšys:
***Capnia bifrons*. Viena iš anksčiausiai skraidančių ankstyvių Lietuvoje. Pradeda skraidyti žiemą: sausio mėnesį.
***Capnopsis schilleri*. Viena mažiausių ankstyvių Lietuvoje, bei Pasaulyje.
***Šeima. Nemouridae**. Šių vabzdžių cerkai vienanariai, sparnai ant nugaros susideda lėkštai. Lietuvoje 6 rūšys:
***Amphinemura borealis*
***Amphinemura standfussi*
***Nemoura avicularis*
***Nemoura cinerea*. Viena iš dažniausių rūšių Lietuvoje, aptinkama tiek tekančiuose, tiek stovinčiuose vandenyse. 
***Nemoura dubitans*
***Nemoura flexuosa*
***Nemoura pictetii* 
***Šeima. Leuctridae**. Sparnai normalūs, ant nugaros sudedami iškilai ir apgaubia pilvelio šonus. Turi vienanarius cerkus. Lietuvoje 4 rūšys:
***Leuctra fusca*
***Leuctra hippopus*
***Leuctra nigra*
***Leuctra digitata*
***Šeima. Perlodidae**. Lietuvoje žinomos 4 rūšys:
***Perlodes dispar*
***Isoperla difformis*
***Isoperla grammatica*
***Isogenus nubecula*
***Šeima. Chloroperlidae**. Lietuvoje 3 rūšys:
***Siphlonoperla burmeisteri*
***Isoptena serricornis*
***Xantoperla apicalis*
Tiltagaliai

**Tiltagaliai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybės šiaurės rytuose, apie 20 kilometrų nuo Panevėžio, į rytus nuo Marnakos ežero, šalia plento . Tiltagaliai – Panevėžio rajono pakraštys, už 5 km į pietryčius – Kupiškio rajonas. Per kaimą teka Marnakos upelis, piečiau nuo Tiltagalių – Lėvuo. Marnakos upelis ties Tiltagaliais įteka į Lėvenį. Seniūnaitijos centras. Kaime stovi XIX a. Tiltagalių koplyčia, aplink ją – kapinės. Kaime veikia Paliūniškio pagrindinės mokyklos Tiltagalių pradinis skyrius, biblioteka, ambulatorija, kultūros namai, 1 parduotuvė.  Paštas kodas LT-38079

## Istorija

Kaimas minimas nuo 1586 m. Sovietmečiu kaimas garsėjo Paežerio kolūkiu. XIX a. buvo kaimas Subačiaus valsčiuje ir parapijoje.

2006 m. Tiltagaliai šventė 420 metų jubiliejų. Ta proga kaimo centre iškilo paminklinis akmuo Tiltagaliams ir čia gyvenusiems žmonėms.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Tiltagaliuose gyveno kalbininkas Aleksandras Vanagas.
* Iš Tiltagalių kilusi politikė Rasa Juknevičienė.

## Šaltiniai
Frederick House

**Frederikas Hausas** (; g. 1978 m. sausio 4 d. Valdostoje, Džordžijoje) – buvęs JAV krepšininkas, žaidęs lengvojo krašto/atakuojančio gynėjo pozicijoje.

### Laimėjimai
* 2002 m. NBDL metų naujokas
* 2003 m. ir 2004 m. Serbijos ir Juodkalnijos čempionas
* 2005 m. ULEB taurės laimėtojas
* 2005 m. LKL vicečempionas
* 2005 m. BBL vicečempionas
* 2006 m. LKL čempionas
* 2006 m. BBL čempionas
* 2006 m. naudingiausias BBL finalo žaidėjas
* 2009, 2010 m. Ukrainos čempionas

## Šaltiniai
* infobasket.lt puslapis apie žaidėją
Kauno senamiestis

**Kauno senamiestis** – seniausioji Kauno miesto dalis, esanti į rytus nuo Nemuno ir Neries santakos, prie kurios yra Santakos parkas. Urbanistikos paminklas. Senamiestyje beveik nėra pramonės (didžiausias išlikęs pastatas – buvusio „Lituanicos“ fabriko), vyrauja istoriniai, kultūriniai ir gyvenamieji pastatai, ribotas automobilių eismas. Pagrindinė senamiesčio Vilniaus gatvė, grįsta akmenimis, eina iš vakarų į rytus nuo Kauno Rotušės aikštės iki Laisvės alėjos. Laisvės alėja – viena ilgiausių gatvių Europoje, 1,7 km ilgio, pėsčiųjų gatvė. Ji jungia Vilniaus gatvę ir Kauno Soborą.

Netoli Rotušės aikštės stovi Kauno Šv. apaštalų Petro ir Povilo arkikatedra bazilika – didžiausias sakralinis gotikinis pastatas Lietuvoje. Vertingiausi bažnyčios akcentai: dviaukštės zakristijos lubas dengiantis vėlyvosios gotikos krištolinis skliautas ir vargonai, pastatyti 1882 m.

## Istorija

Nuo XII a. iki 1540 m. plėtojosi radialinė struktūra, vėliau pereita prie stačiakampės. XX a. tarpukariu vadintas ***Senuoju miestu***.

1939 m. įkurta biblioteka.


Kaunas in 19th century.jpg|Kauno senamiestis XIX a.
Panorama of Kaunas by Tomasz Makowski, 1600.jpg|T. Makovskio Kauno panorama XVII a. pr.
Kauno uostas 1.jpg|Nemuno krantinė XIX a.


## Gyventojai
* 1923 m. buvo 17 167 gyventojai.

## Architektūra ir kultūra

Kauno senamiestyje yra daug gotikos, renesanso ir baroko stiliaus pastatų, ypač vakarinėje dalyje. Gausu istorijos, architektūros ir kultūros paminklų:

Bažnyčios:
* Vytauto bažnyčia
* Šv. Jurgio bažnyčia
* Švč. Trejybės bažnyčia
* Kauno arkikatedra bazilika
* Kauno Dievo kūno bažnyčia
* Kauno evangelikų liuteronų bažnyčia
* Šv. Gertrūdos (Marijonų) bažnyčia
* Šv. Mikalojaus (Benediktinių) bažnyčia
* Šv. Pranciškaus Ksavero (Jėzuitų) bažnyčia

Kiti objektai:
* Kauno pilis
* Kauno rotušė
* Perkūno namai
* Siručio namas
* Zabielų rūmai
* Senieji Kauno kunigaikščių rūmai
* Senieji Hansos sandėliai
* Ryšių istorijos muziejus
* Maironio lietuvių literatūros muziejus, prieš jį – paminklas Maironiui (skulptorius G. Jakūbonis, architektas K. Šešelgis)
* Lietuvos medicinos ir farmacijos istorijos muziejus
* Tarpdiecezinė kunigų seminarija
* VU Kauno humanitarinis fakultetas
* L. Zamenhofo g. sinagoga
* Gynybinės sienos fragmentas su Malūnininko bokštu

Čia taip pat yra Mažasis teatras, Santakos parkas, Sporto medicinos centras, Juozo Gruodžio konservatorija, prekybos ir tekstilininkų aukštesniosios mokyklos, Kauno kolegijos (KK) Ekonomikos ir teisės fakultetas, Šv. Ignaco Lojolos kolegija, Daktaro Jozefo Kovalskio namai, Vytauto Didžiojo universiteto Katalikų teologijos fakulteto, buvę Zitiečių rūmai.

## Galerija

2. Kaunas, Sakramento bažnyčia.JPG | Kauno Švč. Sakramento bažnyčia
2019. Kauno senamiestis.JPG|Vaizdas į arkikatedrą
Kaunas-Vilnius Street Middle.jpg|Pagrindinė Kauno senamiesčio gatvė – Vilniaus gatvė


## Šaltiniai

*
Žilmaitis

**Žilmaitis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 2 km į pietryčius nuo Rimšės. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,42 km, plotis – iki 0,26 km. Altitudė 142,7 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę medžiais ir krūmais. Pakrantėse daugiausia plyti pievos, vietomis dirbami laukai ir krūmynai. Pietryčiuose išteka upelis link netoliese telkšančio Žilmo ežero (Apvardų ežero intako Žilmos baseinas). Šalia įsikūrę Rudžių ir Nagėnų kaimai.

## Šaltiniai
Erebusas

**Erebusas** – Antarktidos ugnikalnis, esantis Roso saloje. Aukštis 3794 m. Šalia Erebuso dunkso mažesnis neveikiantis ugnikalnis – Teroras. Erebusas yra antras pagal dydį ugnikalnis žemyne po Sidlio kalno.

Pavadinimus ugnikalniams pagal savo laivų vardus suteikė kapitonas Džeimsas Klarkas Rosas (*James Clark Ross*), kuris atplaukė prie ledo sienos 1841 m. sausį, ieškodamas Pietų magnetinio poliaus.

Erebuso papėdėje įsikūrusi Jungtinių Valstijų Makmerdo mokslinė stotis, o visai netoliese yra išlikę nameliai, kadaise suteikę prieglobstį Roberto Skoto (*Robert Scott*) ir Ernesto Šekltono (*Ernest Shackleton*) vadovaujamoms ekspedicijoms.

Erebusas yra labiausiai į pietus nutolęs aktyvus Žemės ugnikalnis, jo krateryje tyvuliuoja skystos lavos ežeras. Kasdien vyksta po kelis Strombolio tipo išsiveržimus.

Pirmasis į Erebusą įkopė Ernestas Šekltonas su komanda 1908 m. Pirmasis vienas įkopė britas Roger Mear 1985 m. birželio 7 d. 1991 m. sausio 19 d. Charles J. Blackmer tapo pirmuoju žmogumi, įkopusiu į Erebusą be jokios papildomos pagalbos.

1979 m. lapkričio mėn. ekskursinis Naujosios Zelandijos lėktuvas įsirėžė į ugnikalnio šlaitą, žuvo visi 257 keleiviai ir įgula. Jie tapo baltojo užtemimo aukomis (baltoji tamsa – poliarinis reiškinys, kai horizonto linija tarp baltos žemės ir blankaus, apsiniaukusio dangaus netikėtai pranyksta). Pagrindinė įvykio priežastimi tapo faktas, kad įgulai nežinant dieną prieš kelionę buvo pakeistas automatinis lėktuvo maršrutas, kuris turėjo driektis virš Erebuso, užuot skridus šalia jo.

## Šaltiniai
Karagana

**Karagana** arba **žirnmedis** (*Caragana*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos *Faboideae* pošeimio augalų gentis.

## [[Morfologija (biologija)|Augalų morfologija]]
Priklauso dekoratyviniai vasaržaliai krūmai.

Lapai poromis plunksniški.

Žiedai geltoni, auga pavieniui arba kuokštais.

Ankštys cinindriškos su daug sėklų. Prinokusios ankštys greitai atsidaro ir susisuka.

## Rūšys
Gentyje yra apie 70 rūšių:

## Lietuvos karaganos
Lietuvoje auginamos trys rūšys:
* Paprastoji karagana (*Caragana arborescens*)
* Siauralapė karagana (*Caragana aurantiaca*)
* Krūminė karagana (*Caragana frutex*)
Poslinkis

**Poslinkis** – mažiausias atstumas tarp pradinio ir galinio judėjimo taškų.
Priešingai negu nueitas kelias, poslinkis yra vektorius. Tiesiaeigio judėjimo atveju poslinkis absoliutiniu dydžiu lygus nueitam keliui. Visais kitais atvejais nueitas kelias būna didesnis už poslinkio modulį.
Kirvenis

**Kirvenis** (*Hedysarum*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos *Faboideae* pošeimio augalų gentis.

Genties pavadinimas kildinamas iš graikų k. žodžių *hedys aroma*, išvertus reiškia – maloniai kvepiantis.

Priklauso daugiamečiai žoliniai augalai. Lapai neporiškai plunksniški. Žiedai rožiniai, violetiniai, sutelkti kekėse, išaugusiose lapų pažastyse. Ankštys nedidelės, nariuotos. Subrendusios ankštys suskyla į vienasėklius narelius. 

Gentyje yra apie 100 rūšių:
*Sibirinis kirvenis (*Hedysarum alpinum*)
**Hedysarum coronarium*
**Hedysarum hedysaroides*
*Krūminis kirvenis (*Hedysarum multijugum*) 
**Hedysarum spinosissimum*

Lietuvoje auga dvi rūšys:
*Sibirinis kirvenis (*Hedysarum alpinum*
*Krūminis kirvenis (*Hedysarum multijugum*)
Pašešupys

:: *XVII a. Pašešupiu vadinosi besiformuojanti [[Marijampolė]]*.

**Pašešupys** – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 3 km nuo Kalvarijos, Šešupės pakrantėje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vanda (ežeras)

**Vanda** – ežeras Rytų Antarktidoje, Viktorijos Žemėje, Raito slėnyje.

Ežero plotas 13,6 km², o gylis – 60 m; jo paviršių dengia 4 m ledo sluoksnis. Per Vandos ežerą teka Onikso upė. Ežero vandens druskingumas ir temperatūra didėja nuo viršaus į apačią: prie dugno druskingumas 105‰, o vandens temperatūra ežero dugne yra 25 °C, nes ledas sukuria šiltnamio efektą ir sušildo vandenį.

## Išnašos
Išrūgos

**Išrūgos** – pieno produktas, liekantis iš pieno gaminant fermentinį sūrį (saldžiosios išrūgos), varškę, saldžiarūgštį sūrį (rūgščiosios pasukos), kazeiną.

## Sudėtis
Išrūgose yra (%):
* riebalų – 0,3-0,5
* baltymų – 0,7-1,4
* laktozės – 4,2-4,6
* mineralinių medžiagų - 0,4-0,6
* be to, yra vandenyje ir riebaluose tirpstančių vitaminų.

## Panaudojimas
Išrūgos naudojamos laktozei, kondensuotoms ir sausoms išrūgoms, kai kuriems maisto produktams (albumino varškei), natūralaus pieno pakaitalui gaminti, taip pat galvijų prieaugliui bei kiaulėms šerti.
Readme

**Readme** () arba **skaityk**  – failas, kuriame pateikiama informacija apie produktą, su kuriuo jis kartu platinamas. Dažniausiai jis pateikiamas su kompiuterine programine įranga. Dažniausiai *readme* – tai ASCII tekstinis failas, pavadinimu „Readme.txt“, „Readme.1st“, „Read.me“ arba tiesiog „Readme“. Žinoma, failo pavadinimas gali būti ir kitoks, pvz., „ReadMe.txt“, „Read_me.1st“, „README.TXT“ ar panašiai. Taip pat, kaip gali būti įvairūs failo pavadinimai, taip pat įvairūs gali būti ir failo formatai. Neretai *readme* failas būna parašytas „raiškiojo teksto“ (*rich text*) formatu, su plėtiniu **.rtf*.

*Readme* failo turinys nėra griežtai apibrėžtas. Jame gali būti pateikiami visų failų, turinčių būti kartu su skaitomu failu, sąrašas, informacija apie produkto kūrėją, produkto licenciją ar bet kas panašaus.

## Šaltiniai
Kiaulės Nugara

**Kiaulės Nugara** – sala Kuršių mariose, prie tarptautinės jūrų perkėlos Klaipėdos mieste.

1986 m. susiaurinus protaką tarp Kiaulės nugaros ir Smeltės pusiasalio, pastatytas keltų linijos Klaipėda–Mukranas terminalas. Tai viena didžiausių salų Lietuvoje, jos ilgis ~850 m, didžiausias plotis apie 350 m, plotas apie 0,36 km². Taip pavadinta dėl kiaulės nugarą primenančios formos. Galutinai susiformavo apie 1960 m.

Joje pastatyta aukštos įtampos elektros linijos į Kuršių neriją atrama. Saloje gausu laukinių paukščių perimviečių. Prie salos patogiausia priplaukti iš šiaurės vakarų pusės. Šalia salos yra pastatytas suskystintų gamtinių dujų terminalas bei krantinė, prie kurios švartuojasi SGD laivas-saugykla Independence.

## Išnašos
Kopgalis

**Kopgalis** – Klaipėdos miesto teritorija, esanti į vakarus nuo miesto centro, šiauriausiame Kuršių nerijos nacionalinio parko gale, kur Kuršių marios jungiasi su Baltijos jūra. Prie marių yra Pievų ragas, greta jo – delfinariumas, Jūrų muziejus-akvariumas (nuo 1979 m.), kiek piečiau – žvejo etnografinė sodyba, kapinaitės. Jūros pusėje – paplūdimiai. Toliau pietuose yra Smiltynė.

## Etimologija

Vietovė pavadinta nuo žodžių junginio *kopų galas* – tai yra šiauriausia Kuršių nerijos vietovė, čia baigiasi kopos.

## Istorija

Kopgalis atsirado dėl pustomo smėlio Kuršių nerijai ilgėjant šiaurės link. Nuo Kopgalio nupustomas smėlis užnešdavo Klaipėdos uosto laivakelį, tad 1733 m. buvo įrengtas 130 m ilgio pietinis molas, kuris turėjo apsaugoti Klaipėdos sąsiaurį nuo pustomo smėlio, bet jis audrų buvo sudaužytas. Kopgalis nuolat nukentėdavo nuo Kuršių marių potvynio srovių ir bangų. XIX ir XX a. kelis kartus pertvarkytas, ilgintas, kopos želdintos. Prasidėjus apželdinimo darbams ir statant tvirtovę, apie 1795 m., šalia esančios balasto aikštelės ėmė kurtis gyvenvietė (vok. *Suderspitze*). Šioje aikštelėje burlaiviai atsikratydavo balasto ir jo pasipildydavo, kad išlaikytų nepakrauto laivo stabilumą audringoje jūroje. Tik Prūsijos valdžiai suteikus dideles lengvatas, Kopgalyje apsigyveno pirmieji naujakuriai. 1821 m. čia jau stovėjo 7 sodybos. Gyventojai krovė balastą, tvirtino krantus, dengė juos velėna, žvejojo ir augino bulves. Tai tapo pirmąja poilsiaviete Kuršių nerijoje. Jau 1835 m. pajūryje įrengti
vyrų ir moterų paplūdimiai, iš Klaipėdos uosto į Kopgalį pradėjo kursuoti keltas.

1866 m. Kopgalyje pastatyta gynybinė pajūrio tvirtovė, Antrojo pasaulinio karo pabaigoje ji apgriauta ir ilgą laiką stovėjo nenaudojama. Po karo Kopgalis ištuštėjo. Tvirtovės vietoje nusprendus steigti jūrų muziejų, gyventojai buvo iškeldinti. Atstatytas į fortą vedantis Kopgalio tvirtovės tiltas (anksčiau buvo pakeliamas). Atstatymo ir restauracijos darbai užbaigti 1979 m., atidarytos pagrindinės jūrų muziejaus ekspozicijos. Prie marių kranto, senojo Kopgalio žvejų kaimo vietoje, pastatyta etnografinė pajūrio žvejo sodyba, greta jos – žvejybos laivų, pramoninės žūklės Lietuvoje pradininkų, aikštelė. 1994 m. atidarytas delfinariumas.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Kopgalio kapinaitėse palaidoti:
* pirmasis lietuvis jūrų kapitonas Liudvikas Stulpinas (1871–1934),
* rašytojas Jonas Žilius-Jonila (1870–1932), Klaipėdos krašto gubernatorius 1925–1926 m.,
* istorikas, muziejininkas, rašytojas Aloyzas Každailis (1943–2018).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* 
* 
* Kopgalio istorija 
*
Koskinas

**Koskinas** () – miestas Argentinoje, Kordobos provincijoje, 52 km į šiaurės vakarus nuo Kordobos, Punilijos slėnyje, Čikos kalnų pašlaitėje. Miestas yra prie Koskino upės (*Río Cosquín*) ir Cukraus Galvos kalno. Punilijos departamento centras.

## Istorija
Koskinas – seniausia slėnio gyvenvietė. Dar gerokai prieš atsikeliant europiečiams čia gyveno indėnų tautos. Apylinkės apgyvendintos kolonizatorių jau XVI a. Oficialiai įkurtas 1876 m. rugpjūčio 4 d. Miesto pavadinimas kilo iš kečujų kalbos žodžio *qódzko*, kuris reiškia „centrą“. *Cosquín* yra šio žodžio deminutyvas. XX a. pr. miesto garsėjo sanatorijomis, kuriose gydėsi daugiausia sergantys tuberkulioze. Nuo 1961 m. vyksta kasmetinis liaudės folkloro festivalis. Turizmas.

## Lankytinos vietos ir pramogos
* Sanatorijos ir poilsio namai,
* *Pan de Azucar* kalnas,
* Liaudės folkloro festivalis (*Prospero Molina* aikštėje),
* Pramogos gamtoje (jodinėjimas, vindserfingas, plaukiojimas valtimis ir t. t.),
* Paplūdimiai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* cosquinturismo.com.ar ,
* www.vallepunilla.com.ar/cosquin ,
* http://www.visitecosquin.com.ar .
Zhang Yimou

**Zhang Yimou** (Džang Imou, supaprastinti hieroglifai: 张艺谋, tradiciniai: 張藝謀, pinyin: Zhāng Yìmóu; g. 1950 m. lapkričio 14 d.) – kinų režisierius, priklausantis vadinamajai "Penktajai" kinų režisierių kartai. Kaip režisierius debiutavo 1987 m. filmu „Raudonasis gaolianas“.

## Biografija
Džang Imou gimė Sianio mieste, Šaansi provincijoje. Sunkiai įstojęs į Pekino kino akademiją, ją baigė 1982 m. drauge su Čen Kaige (*Chen Kaige*) ir Tian Džuangdžuangu (*Tian Zhuangzhuang*). Pradėjo dirbti Guansi (*Guanxi*) kino studijoje. 1984 m. – vienų pirmųjų Penktosios kartos filmų „Vienas ir aštuoni“ bei "Geltona žemė" (rež. Čen Kaige) operatorius. Su Čen Kaige taip pat dirbo kuriant filmą „Didysis paradas“ (1985).

1985 m. Ketvirtosios kartos režisierius U Tianmingas (*Wu Tianming*) pakvietė Džangą į Sianio kino studiją. Baigęs darbą U Tianmingo filme, jis pradėjo kurti savo kaip režisieriaus debiutinį filmą „Raudonasis gaolianas“. 1987 m. pasirodęs darbas padėjo Džangui išgarsėti visame pasaulyje, o Berlyno kino festivalyje laimėjo Auksinį Lokį. Filmai „Dziu Dou“ (1989) ir „Pakabink raudoną žibintą“ (1991) buvo nominuoti Oskarui.

Filme „Čiudziu istorija“ (1992) aktoriai neprofesionalai vaidina kartu su Džang mėgstama aktore Gong Li. Pastaroji aktorė vaidino daugumoje Džang Imou filmų iki dešimtojo dešimtmečio vidurio. Jų meilės romanas baigėsi filmuojant "Šanchajaus triadą" (pasirodė 1995 m.).

1994 m. filmo „Gyventi“ pagrindinis aktorius Ge Jou (*Ge You*) Kanuose pripažįstamas geriausiu. 1999 m. filme „Kelias namo“ debiutavo aktorė Džang Dzi-i (*Zhang Ziyi*). Čia Džang Imou vėl samdė neprofesionalius aktorius. Filme „Nė vieno mažiau“ (1999) vaidinusių žmonių vardai scenarijuje net nepakeisti.

2002 m. pasirodė wuxia žanro filmas „Herojus“ (Lietuvoje verstas kaip „Bevardis“. Po dvejų metų parodytas Amerikoje, šis filmas išpopuliarėjo, kaip ir 2004 m. kūrinys „Skraidantys durklai“. Su panašaus tipo kūriniu "Pilnas miestas auksinių šarvų", arba "Auksinės gėlės prakeiksmas", Džang Imou į ekranus grįžo 2007 m.

## Filmografija
* 滿城盡戴 黃金甲 (*Pilnas miestas auksinių šarvų*, arba *Auksinės gėlės prakeiksmas* 2007)
* 千里走單騎 (*Tūkstančius mylių nukeliavau pats vienas*, 2005)
* 十面埋伏 (*Apsuptis iš visų pusių*, arba *Skraidantys durklai* 2004)
* 英雄 (*[[Bevardis (2002 filmas)|Bevardis]]*, *Hero*, 2002)
* 幸福时光 (*Happy Times*, 2000)
* 我的父亲母亲 (*Kelias namo*, 1999)
* 一个都不能少 (*Nė vieno mažiau*, 1999)
* 有話好好說 (*Keep Cool*, 1997)
* *Lumière and Company* (1995)
* 搖呀搖﹐搖到外婆橋 (*[[Šanchajaus triada]]*, 1995)
* 活着 (*Gyventi*, 1994)
* 秋菊打官司 (*Čiudziu istorija*, 1992)
* 大紅燈籠高高掛 (*[[Pakabink raudoną žibintą]]*, 1992)
* 菊豆 (*Dziu Dou*, 1991)
* 代號“美洲豹” (*Codename Cougar*, 1989)
* 紅高梁 (*[[Raudonasis gaolianas]]*, 1987)

## Nuorodos
* Zhang Yimou biografija anglų kalba
Alksnynė

**Alksnynė** () – vienkiemis Neringos savivaldybėje (Kuršių nerija), tarp Smiltynės ir Juodkrantės, apie 10 km nuo Klaipėdos, prie kelio . Ties Alksnyne yra Klaipėdos ir Neringos miestų administracinė riba, kontrolės postas.

Kuršių marių krante yra (einant į pietus) Vėžių įlanka, Budnio ragas, Budnio įlanka, Klevų Kalvos ragas, Lybio įlanka, Lybio ragas. Aukščiausia kopa – Lybio (43 m), kalvos – Eumo (40 m) ir Gaučiaralio.

Baltijos jūroje ties Alksnyne yra 450 km ilgio tarptautinės elektros jungties „NordBalt“ kabelio į Švediją pradžia.

## Istorija

Įkurta XIX a. pradžioje kaip girininkijos viensėdis, iki 1945 m. čia nuolatos gyveno girininkas su šeima. Jie prižiūrėjo kopagūbrį ir rengdavo apylinkių apželdinimo darbus.

Sovietmečiu Alksnynėje buvo pastatytas paminklas sovietų kariams (skulptorius J. Vertulis). 1961 m. gyvenvietė prijungta prie Neringos miesto.

2006 m. gegužės pradžioje į šiaurę nuo Alksnynės kilo miško gaisras, nusiaubęs per 235 ha miško. Iki 2009 m. priklausė Juodkrantės seniūnijai.

2022 m. rugsėjį Alksnynėje išmontuotas paminklinis akmuo su raudonarmiečio bareljefu, skirtas Sovietų armijos kareivių atminimui.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Istorinė raida
* Lankytinos vietos Alksnynėje
Kulkšnė

**Kulkšnė** (*Astragalus*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos *Faboideae* pošeimio augalų gentis.

## [[Morfologija (biologija)|Augalų morfologija]]
Daugiamečiai žoliniai augalai.

Stiebas apaugę plaukeliais.

Lapai neporiškai plunksniški.

Žiedai sutelkti kekėse, išaugusiose lapų pažastyse.

Ankštys įvairių formų, su išilginėmis pertvaromis. 

## Nuodingumas
Visas augalas nuodingas, turi indolizidinio alkaloido *svainsonino* (*swainsonine*), kuris inhibuoja lizosominę alfa-manozidazę (*lysosomal alpha-mannosidase*). 

Žmonių apsinuodijimai nėra tinkamai kliniškai aprašyti, tačiau gyvūnų apsinuodijimai yra aprašyti neblogai. Gyvuliai, priėdę kulkšnės, apsinuodija svainsoninu, kuris sukelia *lizosomų pritvinkimą* (*lysosomal storage disease*), kuri pasireiškia kaip lokoizmas (). Lokoizmo simptomai: hiperaktyvus ir agresyvus elgesys, pastirusi nerangi eisena, traukuliai, mažėjanti judesių koordinacija, silpnumas ir mirtis. Lokoizmu susirgti gali gyvuliai priėdę kulkšnių ar drugišių (*Oxytropis*) bei sukučių *Ipomoea carnea*, kadangi šie augalai irgi turi svainsonino. 

Kulkšnė *Astragalus membranaceus* žolinėje medicinoje naudojama virusiniam miokarditui gydyti. 

## Rūšys
Gentyje yra apie 1600-2000 rūšių.

## Lietuvos kulkšnės
Lietuvoje auga 5 rūšys:
* Smiltyninė kulkšnė (*Astragalus arenarius*)
* Ilguolinė kulkšnė (*Astragalus cicer*) Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą
* Juodadantė kulkšnė (*Astragalus danicus*)
* Saldžialapė kulkšnė (*Astragalus glycyphyllos*)
* Graužyninė kulkšnė (*Astragalus onobrychis*)


Image:Astragalus cicer1.jpg|Ilguolinė kulkšnė(*Astragalus cicer*)
Image:Astragalus danicus eF.jpg|Juodadantė kulkšnė(*Astragalus danicus*)


## Nuorodos
* Nelson LS, etc (2007) Handbook of Poisonous and Injurious Plants. p. 86-87 [straipsnelis „Astragalus species“]
Grietinėlė

**Grietinėlė** – riebus pieno produktas. Gaunamas, separuojant pieną arba nugraiboma nuo nusistojusio pieno.

Šviežia grietinėlė būna salsva, vienodos konsistencijos, balta su gelsvu atspalviu.

Grietinėlė daroma nepasterizuota, pasterizuota ir sterilizuota 10, 20 ir 35 % riebumo.

## Sudėtis
* 10 % riebumo grietinėlės rūgštumas <19 °T (Ternerio laipsnių),
* 20 % – 18-19 °T,
* 35 % – 16-17 °T.

Be pieno riebalų, grietinėlėje yra:
* baltymų – 2,4-3,4 %
* laktozės – 2,7-4,2 %
* mineralinių medžiagų – 0,2-0,6 %
* vitaminų A, B, E
Energetinė vertė 5-15 kJ/g.

## Gaminiai
Iš grietinėlės gaminami pieno produktai, tokie kaip grietinė, sviestas, sūris, taip pat desertai: plakta grietinėlė, ledai. Ji naudojama pieno normalizavimui

## Taip pat skaitykite
* Grietinė
* Plakta grietinėlė
Vidurio puolėjas

**Vidurio puolėjas** **(centras)** () – viena iš standartinių pozicijų krepšinyje, dar kitaip vadinama penktojo numerio pozicija. Vidurio puolėjas priklauso priekinei linijai.

Vidurio puolėjai dažniausiai yra sunkiausi tarp komandos draugų, kartais – ir aukščiausi. Šios pozicijos žaidėjai ir puola, ir ginasi tik po krepšiu. Laikoma, kad vidurio puolėjas cementuoja komandos gynybą. Pagrindinis kriterijus įvertinant vidurio puolėją, kaip ir sunkųjį kraštą – atkovoti kamuoliai. „Centrui“ taip pat svarbu gerai blokuoti priešininko metamus kamuolius. Vieni geriausių NBA „centrų“, blokavusių metimus, buvo Hakimas Olaidžuvonas ir Dikembė Mutombas.

Šios pozicijos žaidėjai visada būna aukštesni nei 205 cm. Didžiausias ūgis nėra apibrėžiamas, bet pastaruoju metu aukščiausias NBA vidurio puolėjas buvo Jao Mingas, kurio ūgis yra – 228 cm. Aukščiausiais NBA vidurio puolėjais laikomi Manutas Bolas ir Georgė Murešanas, kurių ūgis buvo 231 cm.

## Šaltiniai
Pakapė

**Pakapė** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Einoraičių, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Stovi medinė Pakapės Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia (nuo 1879 m.), veikia Pakapės pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-80007). Prie kaimo yra Normančių piliakalnis, ant kurio buvo Viduramžių laikų Busikės pilis (arba Basynė, Businė) – ją 1348 m. sunaikino kryžiuočiai. Aptiktas kapinynas.

## Etimologija

1780 m. vietoje Vileikių kaimo kapinių koplyčios buvo įsteigta bažnyčia. Kadangi ji pastatyta prie kapinių koplyčios, šalia įsikūrusi naujoji gyvenvietė pavadinta ***Pakape***.

## Istorija

Kaimas istoriniuose šaltiniuose minimas nuo 1594 m. XVIII a. pabaigoje pastatyta Pakapės bažnyčia.

Sovietmečiu buvo „Energijos“ kolūkio centrinė gyvenvietė.

|}

## Gyventojai

## Galerija

Pakape.jpg|Pakapės panorama
Pakape2.jpg|Pakapės gatvelė
Pakape3.jpg|Sena bakūžė
Pakapesbaznycia1.jpg|Pakapės bažnyčia iš vakarų pusės
Pakapesbaznycia2.jpg|Pakapės bažnyčios fasadas


## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Pakapės nuotraukos
Karklė

**Karklė** (anksčiau ***Karklininkai***) – etnografinis kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, Pajūrio regioniniame parke, 5 km į šiaurę nuo Girulių, prie Baltijos jūros, prie Cypos upelio. Etnokultūrinis draustinis. Seniūnaitijos centras. Praeina kelias . Rytuose eina kelias .

Yra etnokultūrinis parkas, informacinė ekspozicija apie gintaro istoriją, vaikų poilsiavietė, paplūdimiai, išlikusios senos sodybos, kuršių kapinės. Kaimo pietvakariuose yra unikali molinga jūros pakrantės atodanga, garsusis Olando kepurės skardis (24 m virš jūros). Yra turizmo centras „Žiogelis“.

## Etimologija

Iki XX a. vidurio kaimas buvo žinomas kaip ***Karklininkai*** (1923–1938 m. norminė lytis Lietuvoje), vėliau prigijo ***Karklės*** vardas. Vietovardis veikiausiai kilęs ne nuo žodžio *[[karklas]]*, o nuo ankstesniuose šaltiniuose minimų Didžiosios ir Mažosios Karklės upių (*Gros Karckel* ir *Kl. Karckel*, dabartinės Rikinė ir Cypa). Dėl to vokiškame pavadinime *Karkelbeck* yra sandas *beck (beek, bek)*, reiškiantis upelį. Pirminis vietovardis kilęs iš kuršių kalbos ir reiškia krūmokšniais apaugusią vietą, įsikūrusią prie upelio.

## Istorija

Karklė minima nuo 1253 metų. XV a. siekiant užtikrinti pajūrio kelio, einančio iš Karaliaučiaus pro Klaipėdą link Rygos, normalų veikimą ir apsaugą, pakelėje buvo pradėtos kurti karčemos, neretai tapdavusios prekybos centrais. XVI a. minima Karklės karčema, Karklė buvo viena didžiausių gyvenviečių krašte.

1785 m. minimas karališkasis pajūrio valstiečių kaimas, šalia kulminis dvaras *Hopeen-Michel* su 44 sodybomis.

1863 m. Karklės kaimas ir kulminis kaimas *Hoppen Michel* (Mikeliai) sujungti. XIX a. viduryje prijungus atskirus vienkiemius ir žemės sklypus susiformavo Karklininkų kaimas, kuris prasidėjo nuo Girulių ir Olando kepurės ir tęsėsi iki Nemirsetos (iš viso apie 9 km). Tai buvo pats ilgiausias kaimas Klaipėdos krašte. Sodybos buvo išsidėstę išilgai jūros kranto, kad kiekvienas kiemas turėtų atskirą priėjimą prie jūros.

Žvejų šeimos kalbėjo latvių k. dialektu – kuršininkų kalba. 1897 m. nurodoma gyventojų sudėtis: 747 lietuviai, 25 kuršiai, 18 vokiečių.

Nuo 1778 m. kaime veikė Karklės pradinė mokykla, XX a. pradžioje Karklėje jau buvo 3 pradinės mokyklos, 2 karčemos-viešbučiai, 1910 m. pastatyta Karklininkų evangelikų liuteronų bažnyčia. XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje kaimo viduryje pastatyta gelbėjimo stotis. Karklei suteiktas kurorto statusas. 1926 m. kaimas užėmė 1296 ha.

1954 m. kaimo dalis į šiaurę nuo Rikinės upelio atiteko kariškiams, įsteigtas sovietų armijos poligonas. Senosios sodybos buvo sunaikintos, Karklės bažnyčia suniokota, gyventojai iškeldinti. LTSR metais veikė felčerių ir akušerių punktas.

2010–2023 m. kaime vykdavo Karklės muzikos ir menų festivalis.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Žemėlapiai
Lietuvos valstybiniai parkai

**Lietuvos valstybiniai parkai** yra 35. Juose saugomos gamtos ir kultūros paveldo vertybės, kraštovaizdžio ir biologinė įvairovė, sudaromos sąlygos su jomis susipažinti, plėtojama rekreacinė veikla, visų pirma pažintinis ir kaimo turizmas.

## Nacionaliniai parkai

## Regioniniai parkai
Visi Lietuvos regioniniai parkai įsteigti 1992 m.

## Nuorodos
* Parkų žemėlapiai  
* Lietuvos nacionaliniai parkai 
* Lietuvos valstybinių parkų ir rezervatų asociacija
* Žemaitijos nacionalinio parko direkcija
Smiltynė

**Smiltynė** – Klaipėdos miesto dalis, esanti Kuršių nerijoje, į pietus nuo Kopgalio. Kartu su Kopgaliu nepriklauso Neringos savivaldybei, nors yra Kuršių nerijoje ir įeina į nacionalinio parko teritoriją.

Būdama miesto vakariniu pakraščiu, Smiltynė su centru susisiekia perkėlomis (senąja ir naująja). Visai prie Kopgalio yra Smiltynės kapinės, piečiau – Gamtos muziejus, jachtų klubas, uostas, ties naująja perkėla – 36 m Hageno kalnas. Vasarą į Smiltynę atvyksta daug turistų, kurie maudosi Baltijos jūroje. Nuo Smiltynės prasideda Neringos dviračių takas ir kelias .

Į šiaurę nuo Smiltynės, Kopgalyje yra Lietuvos jūrų muziejus ir delfinariumas, paminklas „Albatrosas“ (12 m aukščio, atidengtas 2011 m., skulptorius Klaudijus Pūdymas, architektas Mindaugas Zabarauskas). Tarp Smiltynės ir Kopgalio vasaromis važinėja arklių traukiamos karietos, „traukinukai“, taip pat 9B maršruto miesto autobusas.

## Geografija

Beveik visą Smiltynę dengia miškai (šiaurinėje dalyje – Smiltynės miškas, pietinėje – Neringos miškas), prie jūros – kopos ir paplūdimiai. Visa Smiltynė priklauso Kuršių nerijos nacionaliniam parkui. Gyvenvietėje išlikę senų, apie 1900 m. statytų pastatų, vilų.

## Istorija

Nuo 1409 m. minimas pašto kelias Klaipėda–Karaliaučius per Kuršių neriją, prie jo veikė smuklė, kūrėsi gyvenvietė, iš pradžių vadinta *Sandberg*, vėliau iki 1945 m. *Sandkrug*. Iki XIX a. pabaigos buvo kelios žvejų sodybos. 1900 m. dalis Smiltynės prijungta prie Klaipėdos miesto, 1947 m. – didžioji dalis Smiltynės, 1962 m. lapkričio 14 d. – ir Smiltynei priklausę miškų plotai.

1901 m. buvo pastatytas viešbutis kurhauzas, kuriame būdavo rengiami lengvosios ir kamerinės muzikos koncertai, juose dalyvavo smuikininkas F. von Renteris, dainininkas Kipras Petrauskas ir kiti.

Po to, kai XX a. 3-4 dešimtmečiuose padaugėjo masinių renginių Klaipėdoje, Smiltynėje sekmadieniais buvo pradėtos rengti vaikų šventės, varžybos, šokiai. Dabar Smiltynėje vyksta Jūros šventės renginiai.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* 
* 
*
Liucerna

:: *Šis straipsnis yra apie augalą. Apie miestą žr. [[Liucerna (Šveicarija)]].*

**Liucerna** (*Medicago*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos *Faboideae* pošeimio augalų gentis.

Daugiamečiai arba vienamečiai žoliniai augalai, turintys trilapius lapus. Daugelio rūšių žiedai maži, geltoni, sutelkti galviškose kekėse. Augalai kryžmadulkiai. 

Gentyje yra apie 80 rūšių:

Lietuvoje auga trys rūšys:
*Geltonžiedė liucerna (*Medicago falcata*)
*Apyninė liucerna (*Medicago lupulina*)
*Mėlynžiedė liucerna (*Medicago sativa*)  

Gentyje yra daug vertingų pašarinių augalų rūšių.


Image:Medicago falcata bgiu.jpg|Geltonžiedė liucerna(*Medicago falcata*)
Image:Medicago sativa bgiu.jpg|Mėlynžiedė liucernna(*Medicago sativa*)
Semaforas

**Semaforas** (, nuo graikų *σήμα* – „ženklas“ + *φορός* – „nešantis“) – traukinių eismą reguliuojantis signalas, galintis būti elektrinis (kaip šviesoforo) arba mechaniškai judinama svirtis. Tai stacionarus signalinis geležinkelio įtaisas, leidžiantis arba draudžiantis traukiniui įvažiuoti į geležinkelio stotį arba išvažiuoti iš stoties į tarpstotę. Pagrindiniai semaforo signalai reiškia „kelias laisvas“, „važiuoti atsargiai“ ir „sustoti“. Ilgainiui daugumą semaforų pakeitė šviesoforai.

## Mechaniniai semaforai

Semaforai buvo pradėti naudoti vos atsiradus geležinkeliui, kadangi šiems prietaisams nereikia elektros energijos. Paprastai traukinių eismą valdantis žmogus savo būdelėje patraukdavo su ilgu lynu sujungtą rankeną, kuri perjungdavo neretai už keleto šimtų metrų ar net toliau esantį semaforą. Vėliau buvo pradėti naudoti šviesos signalai, kurie dar ilgai nebuvo pakankamai ryškūs ir gerai papildė semaforų darbą nakties metu. Šiuo metu mechaninius semaforus daug kur pakeitė šviesos signalai, tačiau senesnėse linijose dažnai galima rasti tebenaudojamų įrenginių.

Pagrindiniai semaforu perduodami signalai panašūs į automobilių šviesoforą – važiuoti, sustoti ir (trečia būsena) važiuoti, bet lėtai (apie 25 km/h). Įprastu greičiu važiuojančio traukinio mašinistas, pamatęs signalą „stop“, laiku sustabdyti traukinio negalėtų, todėl pagrindinius semaforus papildo pakankamu atstumu pastatyti įspėjamieji. Pavyzdžiuose pateikiama Vokietijos semaforų sistema (įspėjamuosiuose signaluose geltonas skritulys gali pasisukti į vertikalią arba horizontalią padėtį).


Hp0 Form.svg|Sustoti
Hp2 Form.svg|Važiuoti lėtai
Hp1 Form.svg|Važiuoti tvarkaraštyje numatytu greičiu
Vr0 Form.svg|Tikėkis nurodymo sustoti
Vr2 Form.svg|Tikėkis nurodymo važiuoti lėtai
Vr1 Form.svg|Tikėkis leidimo važiuoti įprastu greičiu


## Šaltiniai
Makija (gentis)

**Makija** (*Maackia*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos *Faboideae* pošeimio augalų gentis.

Rūšys:

Lietuvoje vienintelė retai auginama rūšis
**Amūrinė makija** (*Maackia amurensis*).

Medis siekiantis 25 m aukščio. Auginamas dėl gražių žiedų, kurie turi nektaro. Žydi liepos mėn.
Lęšis (augalas)

**Lęšis** (*Lens*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos *Faboideae* pošeimio augalų gentis. 

Vienametis žemaūgis augalas. Lapas turi porinius ovalius lapelius ir ūselius. Stiebas vagotas, Vaisius – suplota ankštis, kurioje yra disko pavidalo įvairios spalvos sėklos, kartais, patamsėjus sėklos luobo pigmentui, jos įgauna net juosvą spalvą.

Rūšys:
*Valgomasis lęšis (*Lens culinaris*)
**Lens ervoides*
**Lens lamottei*
**Lens nigricans*

Lęšis – vienas pačių seniausių kultūrinių augalų.

Vienintelė Lietuvoje auginama rūšis
* Valgomasis lęšis arba paprastasis lęšis (, , ).
Ožiarūtis

**Ožiarūtis** (*Galega*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos *Faboideae* pošeimio augalų gentis.

Priklauo daugiamečiai žoliniai augalai su stačiais stiebais ir neporomis plunksniškais lapais. Žiedai sutelkti kekėse, kurios turi ilgus žiedynkočius. Ankštys atsidarančios su daugeliu inkstiškų sėklų.

Rūšys:
* *Galega albiflora*
* *Galega lindblomii* 
* Vaistinis ožiarūtis (*Galega officinalis*)
* Rytinis ožiarūtis (*Galega orientalis*)

Lietuvoje auga dvi rūšys:
* Vaistinis ožiarūtis (*Galega officinalis*)
* Rytinis ožiarūtis (*Galega orientalis*)
Lubinas

**Lubinas** (*Lupinus*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos *Faboideae* pošeimio augalų gentis. Savaime paplitęs Šiaurės ir Pietų Amerikoje, Viduržemio jūros regione, Afrikoje.

Vienamečiai ir daugiamečiai žoliniai savidulkiai augalai. Stiebai statūs, nešakoti, lapai pirštiški. Žiedai sukrauti daugiažiedėse kekėse. Ankštys pūkuotos, pailgos ir atsidarančios. Jose yra įstrižos pertvaros tarp sėklų. Sėklos lęšio formos, jų luobelė vienspalvė arba marmuriškai marga. Daugumos lubinų visose dalyse kaupiasi nuodingų alkaloidų, daugiausia lupunino. Kai kurių veislių lubinuose šių alkaloidų nėra arba labai mažai, jie tinka pašarui. Sėklose yra 32–40 % baltymų ir 8–12 % aliejaus.

Kelios rūšys auginamos žaliajai trąšai, kaip labai vertingas pašaras. Tačiau lubinuose aptinkama įvairių alkaloidų, nuo kurių gyvuliai gali susirgti lupinoze.

Lubinai yra dekoratyvūs augalai.

## Rūšys

Lietuvoje savaime augančių lubinų nėra. Gentyje yra apie 150 rūšių:

Lietuvoje auga 4 rūšys:
* Baltažiedis lubinas (*Lupinus albus*)
* Siauralapis lubinas (*Lupinus angustifolius*)
* Geltonasis lubinas (*Lupinus luteus*)
* Gausialapis lubinas (*Lupinus polyphyllus*)


Vaizdas:Lupinus polyphyllus.JPG|Gausialapis lubinas (*Lupinus polyphyllus*)
Vaizdas:Lupinus albus field (03).jpg|Baltažiedis lubinas (*Lupinus albus*)
Lupinus angustifolius kz07.jpg|Siauralapis lubinas (*Lupinus angustifolius*)
MaLupinusLuteus1.jpg|Geltonasis lubinas (*Lupinus luteus*)


## Etimologija
Žodis *lùbinas* (dar užrašytas kaip *lupinas, lupynas*) – skolinys, per  ir kitas kalbas atėjęs iš  (‘vilkinis, vilkiškas’). Kodėl taip pavadintas, nežinia – spėta, todėl, kad nualina dirvas, nors seniau lubinas laikytas vertingu kultūriniu augalu. Kitas aiškinimas – taip pavadintas dėl vilko gaurus primenančių pilkų plaukų ant sėklų dėžučių ir dėl nuodingų sėklų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos Respublikos APLINKOS MINISTERIJA. Informacija apie invazines rūšis. Lubinas
Keturių Kantonų ežeras

**Keturių kantonų ežeras** (, ) – ežeras vidurio Šveicarijoje, ketvirtas pagal dydį šalyje. Ežero plotas 113,6 km², didžiausias gylis 214 metrų.

Ežero pavadinimą lėmė geografinis išsidėstymas: jį supa keturi istoriniai Šveicarijos kantonai: Uris, Švicas, Untervaldenas (dabar padalintas į Obvaldeną ir Nidvaldeną) ir Liucerna. Ežeras taip pat vadinamas **Liucernos ežeru**, kadangi didžiausias miestas prie ežero yra Liucerna. Ežero pakrantėje įsikūrusios seniausios Šveicarijos gyvenvietės: Kiusnachtas, Vegisas, Vicnau, Gersau, Brunenas, Altdorfas, Buochsas ir Treibas. Be to pietiniame ežero krante yra Riutlių pieva, tradiciškai laikoma Šveicarijos federacijos įkūrimo vieta.

Ežerą įmanoma apvažiuoti automobiliu, bet kelias vingiuotas, lėtas ir kartais eina tuneliais. Tuzinai garlaivių kursuoja tarp ant kranto įsikūrusių miestų. Ežeras populiarus vietinių ir užsienio turistų objektas, pakrantėje yra daugybė viešbučių ir kurortų.

700 metų šalies metinėms buvo pastatytas 35 km ilgio Šveicarų kelias aplink Liucernos ežerą.

Ežero paviršius yra žemiausia Urio, Obvaldeno ir Nidvaldeno kantonų vieta.
Nevaišių kalnas

**Nevaišių kalnas** – ketvirta aukščiausia Lietuvos kalva (aukštis 288,9 m). Ji stūkso Ignalinos rajone, 4 km į šiaurę nuo Ceikinių, prie Nevaišių kaimo. Tai aukščiausia Švenčionių aukštumos vieta. Apie 10 km į šiaurės vakarus yra kiek žemesnė kalva – Būdakalnis. Aplink kalną esančios vietovės dažnai yra vadinamos „Lietuvos Šveicarija“.

Kalnas susidaręs iš moreninio priemolio su riedulių bei gargždo priemaiša.

## Šaltiniai
Būdakalnis

**Būdakalnis** (arba **Ažušilės kalnas**, **Ažušilis**) – viena aukščiausių kalvų Lietuvoje (284,8 m), 3 km į rytus nuo Ignalinos, Švenčionių aukštumoje. Apie 10 km į pietryčius yra kiek aukštesnė kalva – Nevaišių kalnas.

Susidarė paskutinio ledynmečio metu iš moreninio priemolio, žvirgždo, gargždo, riedulių. Šiaurinėje kalvos papėdėje įsikūręs Ažušilės kaimas .

## Šaltiniai
Ažušilė

**Ažušilė** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Vidiškių, pusiaukelėje tarp Ignalinos ir Vidiškių, 3 km į rytus nuo kelio . Kaime stūkso Būdakalnis (Ažušilės kalnas), Ažušilės piliakalnis, apylinkėse įkurtas Ažušilės kraštovaizdžio draustinis.

Kaimo kryžkelėje stovi 1930 m. originalus, per suirutes nenukentėjęs kryžius Vytauto Didžiojo garbei. Kryžius geležinis, suvirintas iš siauruko bėgių, ant betoninio postamento. Pastatė šv. Kazimiero draugijos kaimo skyrius.

## Etimologija

Pavadinimas kilęs nuo *ažùšilė, užùšilė* ʻvieta už šiloʼ. Šaltiniuose minima nuo 1706 m. kaip *Zaborce*, bet 1713 m. minima kaip *Azuszyle*.

## Istorija

Išlikę žinių, kad, pastačius Vidiškių dvarą, į Ažušilę buvo perkelti baudžiauninkai iš Bališkių ir Strigailiškio. Caro ir lenkų valdymo metais Ažušilė buvo vadinama lenkiškai *Zaborce* ir priklausė Švenčionių apskrities Daugėliškio valsčiui.

Po I pasaulinio karo čia buvo lietuviška mokykla, vėliau tapusi lenkiška. Lenkų okupacijos metais veikė „Ryto“ draugijos mokykla (1924–1932).

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Ažušilėje gimė aktorius Jonas Juodagalvis (1918–1975).

## Galerija

Ažušilė, sodyba.JPG|Troba
Ažušilės kapinės.JPG|Kapinės
Ažušilės kryžius, lentelė.JPG|Lentelė ant Vytauto kryžiaus
Ažušilė, LDK Vytauto kryžius, stulpas.JPG|Vytauto kryžiaus stovo fragmentas


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Informacija apie Vidiškių seniūniją. Ažušilė