open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Balninkų apylinkė

**Balninkų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Balninkų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kavarsko rajonui. 1954 m. prijungtos Geliogalių apylinkė ir dalis Martnonių apylinkės, 1963 m. – Dapkūniškių apylinkė, 1986 m. – Paąžuolių apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || „Raudonosios Žvaigždės“ ir „Naujos vagos“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 58,4 || 2424 () || „Raudonosios žvaigždės“ kolūkis, „Naujos vagos“ kolūkis  || 1 miestelis, 26 kaimai, 4 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 1864 || || 1 miestelis, 55 kaimai 
|-
| 1972-10-01  || 76,02 || || „Bangos“ kolūkis, Dapkūniškių kolūkis, „Gintaro“ kolūkis, „Raudonosios žvaigždės“ kolūkis  || 1 miestelis (Balninkai), 49 kaimai, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 49 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1515 || || 1 miestelis, 49 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || Balninkų kolūkis, Dapkūniškių kolūkis, Virintos kolūkis  || Balninkai, Dapkūniškiai, Gėliogaliai, Perkaliai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1887 || || 1 miestelis, 69 kaimai, 6 viensėdžiai 
|}

## Šaltiniai
Giedraičių apylinkė (Molėtai)

**Giedraičių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Giedraičių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Širvintų rajonui. 1954 m. prijungta Piliakiemio apylinkė, Juodiškių apylinkė, dalis Šiaudžių apylinkės ir dalis Šešuolėlių apylinkės, 1963 m. – vėl Juodiškių apylinkė, 1977 m. – Žalvarių apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || „Gegužės 1-osios“, „Ateities“ kolūkiai ir Giedraičių MTS  || 
|-
| 1959 m.  || 82,9 || 3064 () || „Gegužės Pirmosios“ kolūkis, „Nemuno“ kolūkis, „Aleksandriškio“ kolūkis, „Piliakiemio“ kolūkis  || 1 miestelis, 52 kaimai, 7 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 2758 || || 1 miestelis, 68 kaimai, 11 viensėdžių 
|-
| 1972-10-01  || 101,08 || || Dūdėnų tarybinis ūkis, Giedraičių tarybinis ūkis  || 1 miestelis (Giedraičiai), 68 kaimai, 11 viensėdžių
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 68 kaimai, 11 viensėdžių 
|-
| 1979-01-17  || || 3531 || || 1 miestelis, 102 kaimai, 16 viensėdžių, 2 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || Ambraziškių tarybinis ūkis, Dūdėnų tarybinis ūkis, Giedraičių tarybinis ūkis  || Ambraziškiai, Bekupė, Giedraičiai, Pusnė, Žalvariai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2702 || || 1 miestelis, 101 kaimas, 14 viensėdžių, 2 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Inturkės apylinkė

**Inturkės apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Inturkės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Molėtų rajonui. 1954 m. prijungta Bebrusų apylinkė ir dalis Bijutiškio apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || Molotovo vardo kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 63,58 || 2390 () || „Inturkės“ kolūkis, „Draugystės“ kolūkis, „Naujo žvejo“ kolūkis  || 25 kaimai, 5 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 2040 || || 78 kaimai, 9 viensėdžiai 
|-
| 1972-10-01  || 102,3 || || „Draugystės“ kolūkis, Gališkių kolūkis, Inturkės kolūkis, „Taikos“ kolūkis  || 76 kaimai, 9 viensėdžiai
|-
| 1976-07-01  || || || || 76 kaimai, 9 viensėdžiai 
|-
| 1979-01-17  || || 1635 || || 76 kaimai, 9 viensėdžiai 
|-
| 1986 m. || || || Inturkės kolūkis, „Taikos“ kolūkis, Rudesos meistrija  || Inturkė, Miežonys, Ūta ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1985 || || 108 kaimai, 8 viensėdžiai, 1 kaimo dalis, 1 viensėdžio dalis 
|}

## Šaltiniai
Čiulėnų apylinkė

**Čiulėnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš dalies Purvėnų apylinkės, dalies Antadurės apylinkės, dalies Inketrių apylinkės ir dalies Padumblės apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || K. Požėlos vardo kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 75,32 || 1809 () || K. Požėlos vardo kolūkis, „Čiulėnų“ kolūkis  || 51 kaimas, 8 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 1744 || || 57 kaimai, 6 viensėdžiai 
|-
| 1972-10-01  || 66,39 || || „Aušros“ kolūkis, Čiulėnų kolūkis, „Ilmedo“ kolūkis, K. Poželos kolūkis  || 56 kaimai, 6 viensėdžiai, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 56 kaimai, 6 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 1623 || || 58 kaimai, 6 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1986 m. || || || „Aušros“ kolūkis, Čiulėnų kolūkis  || Čiulėnai, Levaniškiai, Toliejai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1721 || || 64 kaimai, 6 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Dubingių apylinkė

**Dubingių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Giedraičių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Nemenčinės rajonui. 1954 m. prijungta Gudeikių apylinkė, 1960 m. – dalis Dirmeitų apylinkės, 1971 m. – dalis Bijutiškio apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Už taiką“ ir „Gegužės 1-osios“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 55,32 || 1371 () || „Už taiką“ kolūkis, „Gegužės Pirmosios“ kolūkis  || 1 miestelis, 15 kaimų, 35 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 1155 || || 1 miestelis, 35 kaimai, 5 viensėdžiai 
|-
| 1972-10-01  || 117,07 || || Bijutiškio tarybinis ūkis, Dubingių tarybinis ūkis  || 1 miestelis (Dubingiai), 63 kaimai, 23 viensėdžiai, 3 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 63 kaimai, 23 viensėdžiai, 3 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1848 || || 1 miestelis, 63 kaimai, 23 viensėdžiai, 3 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || Bijutiškio tarybinis ūkis, Dubingių tarybinis ūkis, Dubingių meistrija, Kazokų meistrija  || Bijutiškis, Dubingiai, Gaveikiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1518 || || 1 miestelis, 62 kaimai, 18 viensėdžių, 3 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Joniškio apylinkė (Molėtai)

**Joniškio apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Joniškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pabradės rajonui. 1954 m. prijungta dalis Garšvėnų apylinkės, dalis Purviniškių apylinkės, Graužinių apylinkė ir dalis Gačkiškių apylinkės, 1960 m. – visa Gačkiškių apylinkė. 1963 m. dalis apylinkės prijungta prie Gaižiūnų apylinkės, tačiau 1975 m. prijungta Gaižiūnų apylinkė, 1988 m. – Arnionių apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || „Gegužės 1-osios“ ir „Draugystės“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 58 || 1988 () || „Draugystės“ kolūkis, „Gegužės Pirmosios“ kolūkis  || 1 miestelis, 36 kaimai, 4 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 1822 || || 1 miestelis, 42 kaimai, 13 viensėdžių 
|-
| 1972-10-01  || 66,9 || || Paąžuolių tarybinis ūkis  || 1 miestelis (Joniškis), 41 kaimas, 13 viensėdžių, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 79 kaimai, 13 viensėdžių 
|-
| 1979-01-17  || || 2429 || || 1 miestelis, 78 kaimai, 14 viensėdžių 
|-
| 1986 m. || || || Paąžuolių tarybinis ūkis  || Gačkiškiai, Joniškis ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2125 || || 1 miestelis, 69 kaimai, 19 viensėdžių, 1 kaimo dalis 
|}

## Vadovai
* Toločka, tarybos pirmininkas 1950 m.

## Šaltiniai
Mindūnų apylinkė

**Mindūnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos rytuose.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Čiulų apylinkės, dalies Juočių apylinkės ir dalies Purvėnų apylinkės. 1957 m. prijungta dalis Pašekščių apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras. 1971 m. prijungta dalis Vorėnų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || Kirovo vardo kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 89 || 1441 () || Kirovo vardo kolūkis  || 44 kaimai, 17 vienkiemių
|-
| 1970-01  || || 1160 || || 49 kaimai, 5 viensėdžiai 
|-
| 1972-10-01  || 88,1 || || Kirovo kolūkis, Molėtų žuvininkystės ūkis  || 57 kaimai, 9 viensėdžiai
|-
| 1976-07-01  || || || || 57 kaimai, 9 viensėdžiai 
|-
| 1979-01-17  || || 1216 || || 57 kaimai, 9 viensėdžiai 
|-
| 1986 m. || || || Sergejaus Kirovo kolūkis, Poviliškio girininkija  || Mindūnai, Stirniai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 771 || || 46 kaimai, 8 viensėdžiai 
|}

## Šaltiniai
Kančioginas

:: *Apie ežerą žr. [[Kančioginas (ežeras)]]*.

**Kančioginas** (tarmiškai *Kunčioginė, Kančiogina*) – kaimas Ignalinos rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 6 km į pietryčius nuo Ceikinių, Sirvėtos RP pakraštyje. Seniūnaitijos centras. Praeina keliai , . Savita planinė kaimo struktūra, vertingas liaudies architektūros kompleksas. Vakariniu kaimo pakraščiu teka upelis Kančiogina, pietvakariuose telkšo ežeras Kančioginas.

## Etimologija

Kaimo vardas – vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo ežero vardo *Kančióginas*, kuris galbūt asmenvardinės kilmės (vardo **Kantiginas*, **Kanciginas*, **Kančiaginas* ar panašiai).

Pastarųjų kilmę aiškina liaudies etimologija. Anot padavimo, ežero vietoje kadaise buvęs galingas ir turtingas miestas, bet jį užpuolę svetimšaliai ir nužudę valdovą. Jo duktė gražuolė Sirvėta nubėgusį pas kryžiuotį Bėlį ir prašiusi išgelbėti gimtąjį miestą, bet buvę per vėlu. Iš merginos lūpų išsiveržę tik žodžiai „Dieve! Nors kančioj apgink!“ Ir apgynė dievas – miesto vietoje atsivertė praraja, kurion prasmego ir užpuolikai, ir gynėjai. O Sirvėta ir Bėlys pavirtę ežerais ir nuskubėję link prarajos upeliais.

## Istorija

XIX a. Kančiogino kaimas buvo Švenčionių apskrities Zablatiškės valsčiuje; apylinkės centras. Buvo koplyčia. LenkmečiuvVeikė lietuviška mokykla, Šv. Kazimiero draugijos skyrius (iki 1936 m.). Nuo 1950 m. – Kančiogino apylinkės centras, vėliau priklausė Ceikinių apylinkei.

|}

## Gyventojai

;Žymūs žmonės
* Mykolas Smagurauskas (1935–1992), aktorius.

## Šaltiniai
Luokesos apylinkė

**Luokesos apylinkė** (iki 1971 m. ***Lakesos apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Spalio apylinkės ir Kaližų apylinkės. 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas. 1971 m. prijungta dalis Bijutiškio apylinkės.

|-
| 1959-01-15 || || 2634 () || || 
|-
| 1970-01  || || 2514 || || 61 kaimas, 5 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 97 || || Inketrių kolūkis, „Spalio“ kolūkis, Ždanovo kolūkis  || 61 kaimas, 6 viensėdžiai, 6 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 61 kaimas, 6 viensėdžiai, 6 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 2056 || || 61 kaimas, 6 viensėdžiai, 6 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || „Spalio“ kolūkis, Andrejaus Ždanovo kolūkis, Molėtų girininkija  || Kijėliai, Luokesa, Žiūrai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1794 || || 59 kaimai, 5 viensėdžiai, 7 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Suginčių apylinkė (Molėtai)

**Suginčių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Skudutiškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Molėtų rajonui. 1954 m. prijungta dalis Inketrių apylinkės, dalis Mackėnų I apylinkės ir dalis Karveliškio apylinkės, o dalis Suginčių apylinkės prijungta prie Skudutiškio apylinkės. 1971 m. prijungta didžioji dalis Vorėnų apylinkės, 1977 m. – Skudutiškio apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || P. Cvirkos vardo kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 56,52 || 1518 () || P. Cvirkos vardo kolūkis, „Čivilių“ kolūkis  || 36 kaimai, 4 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 1386 || || 34 kaimai, 4 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 154 || || Čivylių kolūkis, P. Cvirkos kolūkis, Napriūnų kolūkis, Vorėnų kolūkis  || 78 kaimai, 10 viensėdžių, 3 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 78 kaimai, 10 viensėdžių, 3 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 3011 || || 112 kaimų, 15 viensėdžių, 3 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || Petro Cvirkos kolūkis, Čivylių kolūkis, Skudutiškio kolūkis, Vorėnų kolūkis  || Skudutiškis, Suginčiai, Verbiškės, Vorėnai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2429 || || 95 kaimai, 9 viensėdžiai, 5 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Videniškių apylinkė

**Videniškių apylinkė** (iki 1971 m. ***Videniškio apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Videniškių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Molėtų rajonui. 1954 m. prijungta Šilininkų apylinkė ir dalies Kazimieravo apylinkės, o dalis Videniškių apylinkės prijungta prie Kaližų apylinkės ir Žalvarių apylinkės. 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas.

|-
| 1954-05-25  || || || „Videniškio“ ir „Naujo gyvenimo“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 65,38 || 2041 () || „Videniškio“ kolūkis, „Naujo gyvenimo“ kolūkis  || 40 kaimų, 2 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 1774 || || 37 kaimai, 5 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 71,13 || || „Naujo gyvenimo“ kolūkis, Varniškių kolūkis, Videniškių kolūkis  || 38 kaimai, 5 viensėdžiai, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 38 kaimai, 5 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 1427 || || 38 kaimai, 5 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1986 m. || || || Videniškių kolūkis, Videniškių meistrija  || Videniškiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1047 || || 37 kaimai, 4 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
CK (reikšmės)

**CK** gali reikšti:

* Centro komitetas, TSKP institucija;
* Civilinis kodeksas, civilinės teisės sąvadas, teisynas;
* Kuko salų – ISO 3166-1 standartu apibrėžtas šalies dviejų raidžių kodas;
* ISO 3166-2:CK – ISO 3166-2 standarto sudėtinė dalis apibrėžianti Kuko salų padalijimą į regionus.

## Taip pat skaitykite
* ČK.
Darbo kodeksas

**Darbo kodeksas** ( 'knyga, sąvadas'), darbo teisės sąvadas, darbo santykių teisynas; teisines darbo normas kodifikuojantis (sisteminantis) teisės aktas (įstatymas). Darbo kodeksu yra sisteminami (kodifikuojama) galiojanti privatinė (iš esmės darbo, iš dalies ir civilinė) teisė. Teisės normos išdėstomos vieninga forma bei viename akte. Remiamasi modernia atitinkamo laikmečio teisės technika bei darbo teisės mokslu (*[[Laboralistika]]*), pasitelkiama lyginamoji teisėtyra, ligtolinė nacionalinė bei tarptautinė praktika. Modernius darbo kodeksus turi įvairios Rytų bei Vidurio Europos šalys.

## Lietuva

2002 m. birželio 4 d. Lietuvos Respublikos darbo kodeksas (LR DK), įsigaliojęs 2003 m. sausio 1 d., – vienas naujausių darbo kodeksų Europoje ir bene visame pasaulyje. Rengiant LR DK, buvo pasinaudota Vengrijos, Čekijos, Lenkijos teisėkūros patirtimi. LR DK siekta sujungti pagrindines Europos Sąjungos ir Tarptautinės darbo organizacijos teisės aktų bei Europos socialinės chartijos (pataisytos) nuostatas, įtvirtinti jas įstatymo lygmens Lietuvos teisės aktuose.

Iki naujojo LR DK Lietuvoje galiojo recepuotas tarybinis darbo įstatymas (Lietuvos TSR darbo įstatymų kodeksas).

## Nuorodos
Lietuvos Respublikos darbo kodeksas
Mis Pasaulis 1972

**Mis Pasaulis 1972** – 22-oji konkurso Mis Pasaulis ceremonija, vykusi Londone. Konkurso nugalėtoja tapo Belinda Green iš Australijos.

## Rezultatai

*Mis Pasaulis 1972: **Belinda Green** ** **

*1 vicemis:   Ingeborg Sorensen 
*2 vicemis:   Chana Ordan
*3 vicemis:   Ursula Pacher
*4 vicemis:   Malathi Basappa

*Finalistės: 
**  Tuula Anneli Björkling
**  Jenny McAdam

*Pusfinalininkės: 
**  Marylou Pangelinan
**  Gloria Gutiérrez
**  Evangeline Reyes
** Jane Stravens
**  Stephanie Reinecke
**  Jintana Jitsophon
**  Lynda Carter
**  Biljana Ristić

## Dalyvės

* **[[Rytų Kapas]]** - Cynthia Shange
****' - Olga Edith Cognini Ferrer
****' - Sandra Werleman
****' - ***Belinda Roma Green***
****' - Ursula (Uschi) Pacher
****' - Heather (Hedda) Cleare
****' - Anne-Marie Roger
****' - Helen Brown
****' - Agnes Motswere Letsebe
****' - Ângela Maria Favi 
****' - Bonny Brady
****' - María Victoria (Vicki) Ross González
****' - Teresa Evangelina Medrano
****' - Patricia Falconí
****' - Tuula Anneli Björkling
****' -  Claudine Cassereau 
****' -  Heidemarie Renate Weber 
****' - Rosemarie Vivian Catania
****' - Helen Lykissa
****' - Maria Louise (Marylou) Pangelinan
****' - Monique Borgeld
****' -  Doris van Tuyl 
****' - Gay Mei-Lin
****' - Rosa Helgadóttir
****' - Malathi Basappa
*** ** - Pauline Therese Fitzsimons
****' -  Hanna Urdan

****' - Laura Romano
****' - Gail Geraldeen Phillips
****' - Akiko Kajitani
****' - Cecelia Armena King
****' - Janet Mok Swee Chin
****' -  Jane Attard
****' -  Marie Ange Bestel
****' - Gloria Gutiérrez López
****' - Kristine Dayle Allan
****' - Ingeborg Marie Sorensen
****' - Rosa Angelica Mussi
****' - Evangeline Rosales Reyes
****' - Anita Marques
****' - Ana Nisi Goyco
****' - Jane Edna Straevens
****' - Rosalind Lee Eng Neo
****' - Stephanie Elizabeth Reinecke
****' - Maria del Carmen Muñoz Castañón
****' - Rita Rudolfsson Bengtsson 
****' - Astrid Vollenweider
****' - Jintana Jitsophon
****' - Feyzal Kibarer
****' - Jennifer Mary McAdam
****' - Lynda Jean Córdoba Carter
****' - Amalia Heller Gómez
****' - Biljana Ristic


=== Nepasirodė ===

****' - Martha Lucia Cardozo Cruz
****' - Maria Koutrouza
****' - Chung Keum-ok
***** - Regina Melgar

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
*Rezultatai
Gabrielė Martirosian

**Gabrielė Martirosianaitė** (nuo 2019 m. **Martirosian**; g. 1991 m. vasario 23 d. Kaune) – modelis, televizijos ir radijo laidų vedėja, 2008 m. Mis Lietuva.

## Biografija

Augo Akademijos miestelyje, vasaras leisdavo pas senelius Mosėdyje ir Šilutėje. 2007 m. pradėjo modelio karjerą. Bendradarbiavo su „Modilinos“ modelių agentūra. Pirmasis jos modelio darbo kontraktas buvo Tokijuje, vėliau dirbo Bankoke. 2008 m. „Mis Lietuva“ nugalėtoja. Tais pačiais metais Pietų Afrikos Respublikoje vykusiame konkurse „Mis Pasaulis 2008“ atstovavo Lietuvai (į tolimesnį turą nepateko).

Festivalio „Vilnius – Europos kultūros sostinė 2009“ ambasadorė. Mokėsi ir 2009 m. baigė Akademijos Ugnės Karvelis gimnaziją. 2009–2013 m. Vilniaus universitete studijavo lietuvių kalbos filologiją. 2013–2018 m. dirbo radijo stotyje M-1. 2015 m. įkūrė odinių aksesuarų prekės ženklą „Oh! Skin“, 2017 m. atidarė nagų dailės saloną „Nail Game“. Nuo 2019 m. LRT radijo laidų vedėja.

Nuo 2009 m. TV seriale „Moterų alėja“ vaidino pagrindinio herojaus Miko dukrą Moniką. 2019 m. nusifilmavo lietuviškoje kino komedijoje „Vestuvės: importinis jaunikis“.

## Šaltiniai
Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos santuokos ir šeimos kodeksas

**Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos santuokos ir šeimos kodeksas** - Lietuvos TSR privatinės teisės įstatymų sąvadas, teisynas; šeimos kodeksas. Įstatymas reglamentavo šeimos santykius: visuomeninius santykius. Kodeksas nustatė santuokos sudarymo tvarką ir sąlygas, reguliavo asmeninius ir turtinius santykius, atsirandančius šeimoje tarp sutuoktinių, tarp tėvų ir vaikų, tarp kitų šeimos narių, santykius, atsirandančius ryšium su įvaikinimu, globa ir rūpyba, vaikų priėmimu auklėti, santuokos nutraukimo tvarką ir sąlygas, civilinės būklės aktų registravimo tvarką.

Priimtas 1969 m. liepos 16 d. Lietuvos TSR įstatymu „Dėl Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos santuokos ir šeimos kodekso patvirtinimo“ (Žin., 1969, Nr. 21-186). Įsigaliojo 1970 m. sausio 1 d.

## Uždaviniai
Lietuvos TSR santuokos ir šeimos kodekso uždaviniai buvo: stiprinti tarybinę šeimą, pagrįstą komunistinės moralės principais;
grįsti šeimos santykius savanoriška santuokine moters ir vyro sąjunga, materialinių išskaičiavimų neturinčiais visų šeimos narių savitarpio meilės, draugystės ir pagarbos jausmais; auklėti vaikus šeimoje, organiškai derinant šį auklėjimą su visuomeniniu auklėjimu, kad jie būtų atsidavę Tėvynei, ugdyti vaikuose komunistinę pažiūrą į darbą ir ruošti juos aktyviai dalyvauti komunistinės visuomenės kūrime; visokeriopai saugoti motinos ir vaikų interesus ir užtikrinti kiekvienam vaikui laimingą vaikystę;
galutinai pašalinti šeimos santykiuose žalingas praeities atgyvenas ir papročius; skiepyti atsakomybės šeimai jausmą (LTSR SŠK 1 straipsnis).

## Struktūra
Kodeksas sudarytas iš 6 skyrių, 25 skirsnių, 217 straipsnių. Pirmasis skyrius - Bendrieji nuostatai, II skyrius - Santuoka, III - Šeima, IV - Globa ir rūpyba, V - Civilinės būklės aktai, VI - Tarybinių santuokos ir šeimos įstatymų taikymas užsienio piliečiams ir asmenims be pilietybės. Užsienio valstybių santuokos ir šeimos įstatymų ir tarptautinių sutarčių taikymas.

## Recepcija Lietuvos Respublikoje
Lietuvoje po Nepriklausomybės atkūrimo LTSR santuokos ir šeimos kodeksas buvo recepuotas. Greta LR SŠK privatinės teisės srityje taip pat galiojo recepuotasis LTSR civilinis kodeksas. Naujai susiklosčiusius visuomeninius santykius privatinės (taigi, ir šeimos ir santuokos srityje) reikėjo teisiškai sureguliuoti šiulaikiškiau, liberaliau, lanksčiau, aiškiau ir išsamiau. Lietuvai siekiant narystės Europos Sąjungoje, buvo būtina reformuoti teisėkūrą ir teisės sistemą. Santuokos ir šeimos kodeksas neteko galios tik 2001 m. liepos 1 d., kai įsigaliojo Lietuvos Respublikos civilinis kodeksas (priimtas 2000 m. liepos 18 d.).
Mis Baltija

**Mis Baltija** – kasmet nuo 1991 m. vykę gražiausios Baltijos regiono merginos rinkimai. Nuo 2007 m. konkursas kartu su Mis Skandinavija buvo sujungtas į Mis Baltija ir Skandinavija. Konkursą rengė Suomijos televizija MTV3.

## Konkurse dalyvavusios šalys
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Nugalėtojos

## Taip pat
* Mis Skandinavija
* Mis Baltija ir Skandinavija

## Nuorodos
* Rengėjų oficiali svetainė
Paąžuolių apylinkė (Molėtai)

**Paąžuolių apylinkė** (iki 1971 m. ***Paužuolių apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Janonių apylinkės ir Mygiškių apylinkės. 1963 m. prijungta dalis Avilčių apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras, 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas. 1986 m. spalio 20 d. Paąžuolių apylinkė prijungta prie Balninkų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || J. Janonio vardo, „Pavasario“ kolūkiai, Aluntos tarybinio ūkio Klabinių, Želtiškio ir Laičių skyriai  || 
|-
| 1959 m.  || 56,49 || 2027 () || Chmielnickio vardo kolūkis, J. Janonio vardo kolūkis  || 17 kaimų, 9 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 1721 || || 35 kaimai, 11 viensėdžių, 2 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 81,59 || || J. Janonio kolūkis, M. Melnikaitės kolūkis, „Virintos“ kolūkis  || 35 kaimai, 11 viensėdžių, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 35 kaimai, 11 viensėdžių, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1290 || || 35 kaimai, 11 viensėdžių, 2 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || || Gilužiai, Girsteitiškis, Laičiai, Paąžuoliai ir kt.
|}

## Šaltiniai
JJK Jyväskylä

**Juveskiulės JJK** – Suomijos futbolo klubas iš Juveskiulės.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1923 m. 1992 m. įkurtas Football Club Jyväskylän Jalkapalloklubi (susijungus JyP-77 ir Jyväskylän PK).

Kitados rungtyniavo Veikkausliiga, bet stipriausioje šalies lygoje įsitvirtinti nepavyko, iškrito į žemesnį divizioną.

## Pasiekimai

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}
: Šaltiniai: RSSSF.

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

; Aprangos gamintojai
*  Adidas (metai nežinomi)
*  Puma (metai nežinommi)

## Garsesni žaidėjai
; Žaidėjai, atstovavę Suomijos nacionalinei rinktinei
*  Ville Lehtinen
*  Touko Tumanto
*  Eero Markkanen
*  Tommi Kari
*  Juha Pasoja
*  Janne Korhonen

; Užsieniečiai
*  Sükrü Uzuner
*  Babatunde Wusu
*  Mihály Szeróvay
*  Ady
*  G’org’i Hristov

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Meksikos herbas

**Meksikos herbas** – oficialus Meksikos Federacinių Valstijų simbolis. Jis kilęs iš senovinių laikų, pagal ikikolonijiniais laikais Meksikoje gyvenusių indėnų actekų (o galbūt dar prieš juos gyvavusių toltekų) mitologiją. Dabartinis herbo dizainas sukurtas Francisco Eppens Helguera ir patvirtintas 1968 m. Herbas yra ir Meksikos vėliavos sudėtinė dalis.

Herbe vaizduojamas erelis, nutūpęs ant kaktuso ir draskantis gyvatę. Po kaktusu pavaizduotas pjedestalas ir trykštančio vandens šaltinis. Herbą iš apačios vainikuoja laurų ir ąžuolo lapų vainikas, surištas Meksikos vėliavos spalvų juosta.

Tiksli simbolika actekų mitologijoje nėra žinoma, senieji kodeksai pateikia skirtingą informaciją. Pagal įprastus aiškinimus actekų mitologijoje herbas simbolizuoja Tenočtitlaną – *tenoch* kaktuso vaisiai, *titlan* vietos. Erelis, draskantis gyvatę išreiškia actekų kosmologinį pasaulėvaizdį. Erelis yra saulės ir jos dievo Uicilopočtlio simbolis, tuo tarp gyvatė yra žemės dievo Kecalkoatlio simbolis. Draskymas – kova tarp dievų, o vanduo mitologijoje yra mėnulio elementas ir suteikia atgimimą Uicilopočtliui. Kaktuso vaisiai simbolizuoja Uicilopočtlio sūnėno Kopilo širdį. Dievas žmonėms įsakęs įkurti miestą Kopilo širdies vietoje (pasak Ramireso kodekso), kur auga kaktusas.

Kolonistiniais laikais herbo simbolizmas supaprastintas, jam suteiktos Europos heraldikoje būdingos prasmės, pridėtas vainikas.
Deiviso stotis

**Deiviso stotis** () – nuolat veikianti Australijos mokslinių tyrimų bazė Antarktidoje, įkurta 1957 m. Sandraugos jūros krante plytinčioje oazėje. Personalas svyruoja nuo 70 žmonių vasarą iki 20-ies žiemą. Stotis buvo laikinai uždaryta nuo 1965 m. iki 1969 m., kol Australija statė kitą antarktinę *Casey* stotį. Stotis pavadinta Australijos antarktinio keliautojo ir tyrinėtojo Dž. Deiviso vardu.

## Klimatas
Klimatas poliarinis. Vasarą vidutinė temperatūra būna +3,1°c. Vidutinė temperatūra žiemą siekia -14,4°c. Vidutinis saulėtų valandų skaičius per mėnesį – 4,2 h.
Senmuth

**Senmuth** (tikr. **Valerijus Avas**,  g. 1973 m. sausio 24 d.) - multiinstrumentalistas iš Rusijos, kuriantis elektroninę, ekspermentinę, neofolklorinę, doom metal, industrinę ir kitą įvairią muziką. Projektų Tenochtitlan ir neNasty narys. Daugelis jo kompozicijų skirtos senosioms civilizacijoms. Slapyvardį pasirinko pagal Senovės Egipto XVIII dinastijos architektą ir valdininką Senmutą. 

Atlikėjas muzikinę karjerą pradėjo 1996 m. slapyvardžiu Anima ir kūrė daugiausia dark industrial muziką. 2004 m. pasivadino Senmuth, o jo muzikoje atsirado kur kas daugiau etninės muzikos elementų. Taip pat sukūrė daug įvairių laikinų projektų.

## Diskografija

*2004: *Cognitive Discord*
*2004: *Vdol Puti K Podnebesnoy…*
*2004: *Swadhisthana*
*2005: *Izoteri-Ka*
*2005: *Precession*
*2005: *No More Sense*
*2005: *RXG-242-11*
*2005: *Kami-No-Miti*
*2005: *NewOldLive* 
*2005: *Oracle Octave Part I: Orion Mystery*
*2005: *Oracle Octave Part II: Sirius Mystery*
*2005: *Slishkom Dolgo I Pusto*
*2006: *Rajas*
*2006: *Nasledie*
*2006: *Path of Satiam*
*2007: *Probuzhdaya Sluchaynost*
*2007: *Summarium Symphony*
*2007: *So(znanie)bytiya*
*2007: *Sacral Land*
*2007: *Internal Images*
*2007: *Bark of Ra*
*2007: *Evolution: Exodus*
*2007: *Er Hu Peret Em Heru*
*2007: *Rain Eclipse*
*2007: *Morning Depth of the Sunlight & Emptiness Inside Reason*
*2007: *Ra Dhi*

*2007: *Ancalimon: Fates of Odemyr*
*2007: *Nature*
*2007: *Planetary Dust*
*2007: *Calendar Complex*
*2007: *Contextual*
*2008: *Rezonans*
*2008: *Light, Sound, Sacral Geometry & Energy*
*2008: *Sthana Ekanta*
*2008: *Intiuatana*
*2008: *Aethiopia*
*2008: *Aeonica Monumentarium*
*2008: *YanTra Light*
*2008: *Narration of Time*
*2008: *Great Oppositions of Mars*
*2008: *In Archetypes*
*2008: *Weird*
*2008: *Lotos Prityazheniya*
*2008: *KaaraNa]*
*2008: *Velichie I Tainstvo Kavkazskih Gor*
*2008: *Kemet High Tech. Part I: Artefacts*
*2008: *Kemet High Tech. Part II: History Illusions*
*2009: *Madinat al-Mayitt*
*2009: *Rstw*
*2009: *Neocortex*
*2009: *Tishina Posle Vspleska*

## Nuorodos
*
Jonas Kasakaitis (1879)

**Jonas Kasakaitis** (1879 m. rugpjūčio 6 d. Butkiškių kaime, Griškabūdžio valsčiuje – 1967 m. vasario 26 d. Scrantone, JAV) – Romos katalikų kunigas, poetas ir publicistas.

## Biografija
Mokėsi Seinų kunigų seminarijoje, už lietuvišką veiklą iš jos buvo pašalintas. Emigravo į JAV, kur Baltimorėje 1905 metais įšventintas kunigu. Nuo 1912 m. Pittstono lietuvių parapijos klebonas.

Amerikoje aktyviai dalyvavo visuomeninėje lietuviškoje veikloje. Priėmė ir globojo į JAV atvykusį Joną Basanavičių, buvo vienas iš Amerikos Kunigų vienybės vadovu, vienas iš Amerikos lietuvių Romos katalikų federacijos steigėju. Bendradarbiavo spaudoje, kūrė eiles, dramos kūrinius.

## Šaltiniai
* Biografija
Vakarų Siera Madrė

**Vakarų Siera Madrė** () – kalnų grandinė vakarų Meksikoje, driekiasi pietryčių kryptimi palei Ramiojo vandenyno pakrantę. Šiaurės Amerikos Kordiljerų dalis. Rytuose pereina į Meksikos kalnyną, pietuose susiduria su Pietų Siera Madre. Ilgis ~1300 km. Aukščiausia viršukalnė – Mohinoros kalnas (Čihuahua valstija, 3250 m). Keletas gretimų kalnų taip pat labai panašaus aukščio.

Vakarų Siera Madrė sudaryta daugiausia iš metamorfinių uolienų, padengtų stora lavos danga. Paviršius smarkiai raižytas. Aukso, sidabro telkiniai.

Šiaurėje kalnai padengti kserofitiniais krūmynais ir pušų retmiškiais, o pietuose – kietalapių ir vasaržalių medžių miškais.

## Šaltiniai
Mis Visata

**Mis Visata** () – kasmet nuo 1952 m. vykstantys gražiausios pasaulio merginos rinkimai.

1952 m. JAV, Kalifornijos drabužių kompanija Pacific Mills pirmą kartą surengė konkurso ceremoniją. Pirmąja konkurso nugalėtoja tapo Armi Kuusela iš Suomijos.

## Papildomi apdovanojimai
* Mis Fotogeniškiausia *(1952 - dabar)*

**Daugiausia kartų laimėjo:**

* Mis Paplūdimys *(1992 - 2002)*

**Daugiausia kartų laimėjo:**  *(4 kartus, 1992, 1994, 1996, 1998)*

* Geriausia šukuosena *(1993 - 2001)*

**Daugiausia kartų laimėjo:**  *(2 kartus, 1993, 1996)*

* Geriausias nacionalinis kostiumas *(1962 - dabar)* 

**Daugiausia kartų laimėjo:** 

* Mis Draugiškiausia *(1952 - dabar)*

**Daugiausia kartų laimėjo:**

## Nugalėtojos

### Daugiausia kartų laimėjo

## Taip pat
* Mis Pasaulis
* Miss Grand International
* Mis Žemė
* Supermodel of the World
* Mis Europa
* Mis Baltarusija
* Mis Baltija
## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Rytų Siera Madrė

**Rytų Siera Madrė** () – kalnai rytų Meksikoje, Šiaurės Amerikos Kordiljerų dalis. Driekiasi pietryčių kryptimi nuo JAV sienos, sudaro Meksikos kalnyno rytinį pakraštį. Pietuose susiduria su Neovulkanine ašimi. Kalnų grandinės ilgis ~800 km. Aukščiausia kalnų dalis yra šiaurėje. Aukštis iki 4054 m (Penja Nevados k.).

Rytų Siera Madrė sudaryta daugiausia iš klinties. Kalnai smarkiai suskaidyti tarpeklių ir upių slėnių. Šiaurėje apaugę kserofitiniais krūmynais, pušynais; pietuose, pavėjiniuose, rytiniuose šlaituose auga drėgnieji tropiniai bei pušų – ąžuolų miškai, o prievėjiniuose vakariniuose šlaituose – kietalapių krūmų sąžalynai.

## Šaltiniai
Pietų Siera Madrė

**Pietų Siera Madrė** () – kalnų grandinė pietvakarių Meksikoje, Ramiojo vandenyno pakrantėje, Šiaurės Amerikos Kordiljerų dalis. Driekiasi ~1000 km, per Mičoakano, Gerero ir Oachakos valstijas. Šiaurėje jungiasi su Neovulkanine ašimi. Aukštis iki 3703 m (Teotepeko kalnas, Gerero valstija).

Pietų Siera Madrė sudaryta daugiausia iš kristalinių uolienų, vietomis padengta lava. Auga kalniniai pušų ir pušų – ąžuolų miškai, taip pat lapus metančių medžių tropiniai miškai ir retmiškiai.

## Šaltiniai
Atpildo diena

„**Atpildo diena**“ – 1975 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas kostiuminis nuotykių filmas. Filmo trukmė – 76 min.

## Apie filmą
„Atpildo diena“ – vienas pirmųjų bandymų lietuviškame kine sukurti žanrinį veiksmingą kino filmą. Tai vesterno stiliaus filmas, tačiau kitoks, besiremiantis lietuvių nacionaliniu charakteriu, istorija, savotišku grožio, meilės ir ištikimybės suvokimu. Filme vaizduojama XIX amžiaus Lietuva, smunkantys dvarai, valstiečiai, laukiantys nesulaukiantys caro manifesto dėl žemės, „razbaininkų“ laisvūnai.

## Siužetas
Pagrindinė siužeto linija – tiesaus kaip strėlė geležinkelio Peterburgas-Varšuva tiesimas per lietuviškus kaimus ir dvarus. Čia vis dar plakami baudžiauninkai, vyksta prabangios medžioklės ir visi su baime klausosi gandų apie greitą baudžiavos panaikinimą. Filmo herojus – romantiškas plėšikas Laurynas, jo priešas – dvarininkas Zaviša, veiksmo vieta – erdvi karčiama, tradicinė plėšikų muštynių vieta kiekviename vesterne.

Į vaizdingus provincijos kraštus filmo pradžioje, lydimi plėšikų šūvių, atvyksta inžinierius iš Peterburgo, kuriam pavesta čia tiesti geležinkelį, taip pat miglotas „daktaras“, kaip paskui paaiškėja, bėgęs iš katorgos. Kadaise jis buvo laisvamanių draugijos narys, o šiuose kraštuose gyvena organizaciją įdavęs Liudvikas Zaviša. Pakvimpa keršto nuojauta. Bet Zaviša – ne iš kelmo spirtas. Jis persivilioja godų plėšikų vadą Mykolą, jo rankomis žudo, taip kompromituodamas savo idėjinį priešą Daktarą, suburia savų galvažudžių komandą. Dvarponė Ricburgienė, paskendusi skolose, ciniškai pataria giminaičiui Zavišai sudeginti visą kaimą. Bet po trankių gėrynių ne be Daktaro nuopelno sudega tik pats dvaras. Abu antagonistai žūva, karčemninkė Justina taip pat veltui lauks savojo Mykolo, suplanuoto pabėgimo į prūsus. Tiek aistrų, o rezultatai liūdni – kaimą ir šiaip nugriaus, čia praeis geležinkelis.

## Kūrybinė grupė
* Scenarijaus autorius – Pranas Morkus
* Režisieriai – Algimantas Puipa, Stasys Motiejūnas
* Operatorius statytojas – Rimantas Juodvalkis
* Dailininkas statytojas – Algirdas Ničius
* Kostiumų dailininkė – Viktorija Bimbaitė
* Kompozitorius – Vytautas Barkauskas
* Garso operatorius – Stasys Vilkevičius

## Vaidina
* Jānis Melderis – daktaras Laurynas
* Pranas Piaulokas – Liudvikas Zaviša
* Eugenija Pleškytė – karčemninkė Justina
* Antanas Šurna – Mykolas, plėšikų vadas
* Gražina Baikštytė – Teresė
* Rūta Staliliūnaitė – Sofija Ricburgienė, dvarponė
* Stasys Petronaitis – inžinierius
* Andrius Karka – kupriukas
* Viktoras Valašinas – nebylys
* Kazimieras Preikštas – dievdirbys
* Juozas Meškauskas – Kazimieras
* Stasys Paska – Petras
* Balys Barauskas – „Garbanius“
* Kazys Vitkus, Antanas Barčas, Vytautas Grigolis, Henrikas Kačinskas, Eduardas Kunavičius, Algis Jonas Lukoševičius, Algis Matulionis, Algimantas Mažuolis, Rimantas Paukštis, Vilius Petrauskas, Vytautas Petruškevičius, Antanas Pikelis, Sigitas Račkys, Romualdas Ramanauskas, Vytautas Rumšas, Arūnas Storpirštis, Gediminas Storpirštis, Vilhelmas Vaičekauskas, Juozas Kisielius ir kt.

## Nuorodos
* Filmo aprašymas
Guostagalio apylinkė

**Guostagalio apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Linkuvos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Linkuvos rajonui. 1954 m. prijungta Gedžiūnų apylinkė, o dalis Guostagalio apylinkės prijungta prie Butniūnų apylinkės. 1963 m. prijungta Butniūnų apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || Ždanovo vardo kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 42,4 || 2589 () || Ždanovo vardo kolūkis  || 16 kaimų, 3 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 2533 || || 28 kaimai, 1 viensėdis, 3 kaimų dalys, 1 invalidų namai 
|-
| 1972-10-01  || 107,4 || || „Pažangos“ kolūkis, „Pirmyn į komunizmą“ kolūkis, Ždanovo kolūkis  || 27 kaimai, 1 viensėdis, 4 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 27 kaimai, 4 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 2146 || || 28 kaimai, 3 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || „Pažangos“ kolūkis, Andrejaus Ždanovo kolūkis  || Butniūnai, Degėsiai, Guostagalis, Linkavičiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1748 || || 23 kaimai, 3 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Klovainių apylinkė

**Klovainių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pakruojo valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pakruojo rajonui. 1954 m. prijungta Gesvių apylinkė ir Laipuškių apylinkė, o dalis Klovainių apylinkės prijungta prie Mažeikonių apylinkės. 1963 m. prijungta dalis Petrašiūnų apylinkės.

1995 m. Pakruojo rajono savivaldybės tarybos sprendimu vietoje Klovainių apylinkės viršaičio pareigybės įsteigta Klovainių seniūno pareigybė.

|-
| 1954-05-25  || || || „Pavasario“, „Pirmosios vagos“ ir „Artojo“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 100,84 || 3344 () || „Pavasario“ kolūkis, „Pirmosios vagos“ kolūkis, Pakruojo tarybinio ūkio Tirkšlionių ir Getautų skyriai  || 1 miestelis, 23 kaimai, 4 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 3237 || || 1 miestelis, 32 kaimai, 8 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 141,7 || || „Naujo ūkio“ kolūkis, „Pavasario“ kolūkis, „Pirmosios vagos“ kolūkis, Gačionių tarybinis ūkis  || 1 miestelis (Klovainiai), 31 kaimas, 8 viensėdžiai, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 32 kaimai, 8 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 3136 || || 1 miestelis, 40 kaimų, 8 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || „Naujo ūkio“ kolūkis, „Pavasario“ kolūkis, Gačionių tarybinis ūkis, Klovainių girininkija  || Balsiai, Gačioniai, Klovainiai, Laipuškiai, Pamūšis, Petrašiūnai, Tirkšlioniai, Titoniai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3221 || || 1 miestelis, 36 kaimai, 5 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Lygumų apylinkė (Pakruojis)

**Lygumų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Lygumų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pakruojo rajonui. 1954 m. prijungta Beinoraičių apylinkė, dalis Dargužių apylinkės ir dalis Joniškaičių apylinkės, 1961 m. – dalis Vilūnaičių apylinkės, 1963 m. sausio 12 d. – dalis Pamūšio apylinkės, 1986 m. – Stačiūnų apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || „Lygumų“, „Neries“ kolūkiai ir Pakruojo tarybinio ūkio Lygumų skyrius  || 
|-
| 1959 m.  || 120,1 || 3137 () || J. Žemaitės vardo kolūkis, „Lygumų“ kolūkis, Lygumų tarybinis ūkis  || 1 miestelis, 19 kaimų, 17 vienkiemių, 1 sodyba
|-
| 1970-01  || || 2608 || || 1 miestelis, 34 kaimai, 8 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 150,3 || || Černiachovskio kolūkis, „Lenino keliu“ kolūkis, Lygumų kolūkis, Mantaičių tarybinis ūkis  || 1 miestelis (Lygumai), 33 kaimai, 6 viensėdžiai, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 33 kaimai, 6 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 2278 || || 1 miestelis, 33 kaimai, 7 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1985 m. || || || Lygumų kolūkis, „Pergalės“ kolūkis, Žemaitės kolūkis, Mantaičių tarybinis ūkis, Stačiūnų tarybinis ūkis, Lygumų girininkija, Sukmedžio girininkija  || Dvariškiai, Lygumai, Šukioniai, Vilūnaičiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3088 || || 1 miestelis, 50 kaimų, 8 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|}

## Vadovai
* 1990–1995 m. viršaitis Leonas Norkuckis (agronomas)

1995 m. Pakruojo rajono savivaldybės tarybos sprendimu vietoje Lygumų apylinkės viršaičio pareigybės įsteigta Lygumų seniūno pareigybė.

## Šaltiniai
Linkuvos apylinkė (Pakruojis)

**Linkuvos apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Linkuvos valsčiuje, bet iki 1950 m. panaikinta. Atkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Gaižiūnų apylinkės, Megučionių apylinkės, Ruponių apylinkės, dalies Petrašiūnų apylinkės ir dalies Triškonių apylinkės.

|-
| 1959-01-15 || || 4511 () || || 
|-
| 1970-01  || || 4268 || || 57 kaimai, 5 viensėdžiai, 4 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 190,5 || || „Aušros“ kolūkis, „Didžiojo Spalio“ kolūkis, Lenino kolūkis, „Nemuno“ kolūkis, „Pirmyn“ kolūkis, „Vilties“ kolūkis, Linkuvos tarybinis ūkis  || 54 kaimai, 4 viensėdžiai, 7 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 54 kaimai, 4 viensėdžiai, 7 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 3217 || || 47 kaimai, 5 viensėdžiai, 4 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || „Aušros“ kolūkis, „Didžiojo Spalio“ kolūkis, Lenino kolūkis, „Nemuno“ kolūkis, Linkuvos girininkija  || Gaižūnai, Megučioniai, Ruponiai, Triškoniai, Ūdekai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2533 || || 38 kaimai, 5 viensėdžiai, 3 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Meksikos kalnynas

**Meksikos kalnynas** arba **Meksikos Altiplanas** () – gamtinė sritis Šiaurės Amerikos Kordiljerų centrinėje juostoje, driekiasi per pietų JAV ir Meksiką. Sudaro plokščiakalnis ir jį ribojančios kalnų grandinės – Rytų Siera Madrė, Vakarų Siera Madrė ir Neovulkaninė ašis. Šiaurėje palaipsniui pereina į Kolorado plynaukštę ir Didžiąsias lygumas. Kalnynas sudarytas daugiausia iš klinties, smiltainio, mergelio, taip pat daug lavos dangų ir aliuvinių-deliuvinių nuogulų. Spalvotųjų ir brangiųjų metalų rūdų (aukso, sidabro, cinko, švino) telkiniai. Būdingas 1000–1200 m aukštis.

Plynaukštė dalijama į:
* Šiaurinę Mesą. Ją sudaro palyginti lygūs plotai (bolsonai), kurių aukštis 900–1200 m, atskiri neilgų kalnagūbrių. Duburiuose būdingos dykumos su kaktusų sąžalynais, o kalnų šlaituose – pušų ir ąžuolų retmiškiai.
* Centrinę Mesą. Ją sudaro bazaltinė plynaukštė su ežerų duburiais (aukštis 2000–2500 m) su izoliuotais kalnais ir vulkaniniais masyvais (aukštis iki 3000 m). Auga savana su pušų ir ąžuolų miškais. Lygumose – grūdinių kultūrų pasėliai, agavų plantacijos. Pagrindiniai miestai – Meksikas, Gvadalachara, San Luis Potosi.

Meksikos kalnyne klimatas tropinis, šiaurėje – sausas ir žemyninis, o pietuose – drėgnas ir švelnus. Vidutinė mėnesio temperatūra nuo 9 iki -15&nbsp;°C (minimali -20&nbsp;°C) žiemą bei 15-20&nbsp;°C vasarą. Metinis kritulių kiekis nuo 200–400 mm per metus vidinėse srityse iki 2000-3000 mm išoriniuose kalnų šlaituose. Šiaurėje dauguma upių nevandeningos, išdžiūstančios, o pietuose vandeningesnės.

## Šaltiniai
Kazimieras Žitkus

**Kazimieras Žitkevičius-Žitkus** (*Vincas Stonis*, 1893 m. gruodžio 30 d. Vabalninke, Kauno gubernija – 1986 m. vasario 24 d. Kaune) – Lietuvos kunigas, poetas, vertėjas, Kauno kunigų seminarijos rektorius.

## Biografija
Mokėsi Panevėžio keturklasėje mokykloje. 1919 m. baigė Kauno kunigų seminariją, 1919 m. gegužės 4 d. įšventintas kunigu.

Paskirtas Šančių bažnyčios vikaru. 1920–1921 m. dirbo „Ateities“ redakcijoje. Klausė paskaitų Lietuvos universitete. Susirgęs džiova 1925–1926 m. gydėsi Italijoje, Mereno sanatorijoje. Grįžęs gavo paskyrimą į Antalieptę, vėliau dėstė tikybą Kauno Kazimieriečių mergaičių gimnazijoje ir Simono Daukanto mokytojų seminarijoje. 1932–1940 m. moksleivių ir studentų ateitininkų kapelionas. Sveikatai vėl sušlubavus, 1937 m. pedagoginį darbą nutraukė. Kurį laiką Kaune buvo altarista, vėliau Benediktinių bažnyčios rektorius, Prisikėlimo bažnyčios klebonas. 1953–1959 m. Kauno kunigų seminarijos rektorius. Nuo 1958 m. Kauno kapitulos kanauninkas, nuo 1965 m. Vilijampolės parapijos altarista.

Parašė tikybos vadovėlių pradžios mokykloms: „Tėve mūsų“, „Sveika, Marija“, „Tikiu“, iš kurių mokėsi visa lietuvių karta visame pasaulyje.

## Kūryba
Pirmieji eilėraščiai parašyti 1908 metais. Nuo 1911 m. spausdino eilėraščius *Vinco Stonio* slapyvardžiu (pagal Šatrijos Raganos herojų) „Ateityje“, „Draugijoje“, „Pavasaryje“, „Naujojoje Romuvoje“. Pavasarininkų himno autorius. Jo poezijoje nemaža skambių, artimų tautosakai, dainų: eilėraštis „Gražių dainelių daug girdėjau“ virto liaudies daina.

Išvertė Aleksandro Puškino, Michailo Lermontovo, Jurgio Baltrušaičio eilėraščių. Parašė atsiminimų apie Vaižgantą, Balį Sruogą, Vincą Mykolaitį-Putiną.

## Bibliografija

* Ašarėlės: eilėraščiai. – Kaunas, 1924. – 118 p.
* Dainų pasiklausius. – Kaunas: Lietuvių katalikų blaivybės draugijos leidinys, 1925. – 30 p.
* Tėve mūsų: tikybos vadovėlis: antrajam pradžios mokyklos skyriui. – Kaunas: Žinija, 1936. – 94 p.: iliustr.
* Sveika Marija: tikybos vadovėlis trečiajam pradžios mokyklos skyriui. – Kaunas: Žinija, 1937. – 141 p.: iliustr.
* Tikiu: tikybos vadovėlis IV pradžios mokyklos skyriui. – Kaunas: Žinija, 1938. – 173 p.: iliustr.
* Mažasis katekizmas. – Kaunas: Žinija, 1938. – 94 p.: iliustr.
* Lyrika: rinktinė / Vincas Stonis. – Vilnius: Vaga, 1970. – 163 p.
* Tau, Marija, rožinis: poetinis paslapčių apmąstymas. – Toronto: Kanados lietuvių katalikų centro liturginė komisija, 1973. – 175 p.
* Kryžiaus kelias: eilėraščiai. – Toronto: Kanados lietuvių katalikų centro liturginė komisija, 1977. – 32 p.: iliustr.
* Tėve mūsų: tikybos vadovėlis. – Vilnius: Žinija, 1990. – 104 p. – ISBN 5-89942-325-0


## Šaltiniai
Matlalkueitlas

**Matlalkueitlas** (), **Malincinas** () arba **La Malinčė** (*La Malinche*) – ugnikalnis Meksikoje, Neovulkaninėje Kordiljeroje, Tlaskalos ir Pueblos valstijose. Aukštis 4503 m (skirtingais duomenimis 4461 m). Tai šešta pagal aukštį viršūnė Meksikoje. Matlalkueitlas smarkiai erudavęs, išraižytas kanjonų, iškilęs atokiau nuo kitų ugnikalnių. Ugnikalnio papėdėje įsikūrę Pueblos, Tlaskalos, Čiautempano miestai.

Nustatyta, kad Matlalkueitlas buvo aktyvus holocene, išsiveržė prieš maždaug 3100 m. ir nusiaubė Pueblos slėnyje įsikūrusias indėnų gyvenvietes.

## Nuorodos
* Ugnikalnių duomenų bazė
Pastotė

**Pastotė** – valstiečių prievolė savo transportu gabenti krovinius, vežti dvaro ar valstybės pareigūnus, kariuomenę. Lietuvoje pastotė atsirado, susikūrus valstybei. Nuo XV–XVI a. pastotė tapo įprastine valstiečių prievole feodaliniam žemvaldžiui.

Į netolimas vietas pastočių kiekis nebuvo ribojamas. Į tolimus didžiuosius miestus (Vilnių, Kauną) bei uostamiesčius (Rygą, Liepoją, Klaipėdą, Karaliaučių) XVI a. pab.–XVIII a. iš valstiečių ūkio reikalauta nuo 1 iki 3 pastočių per metus.

Ši prievolė buvo viena iš 1769 m. Šiaulių ekonomijos valstiečių sukilimo priežasčių.

1861 m. panaikinus baudžiavą, pastotė tapo valstiečių valstybine prievole vežioti darbininkus ir karius, taisyti kelius.

## Šaltiniai
Parugė

**Parugė** – lietuvių paprotys – apeiginis kolektyvinis rugių ir kitų pasėlių lankymas, daugiausia žydint rugiams. Valstiečiai, antifoniniu būdu dainuodami apeigines dainas, apeidavo laukus, po to vaišindavosi, susėdę parugėje. Jaunimas šokdavo, pindavo rugiagėlių vainikus.

Šis paprotys kilęs iš senovės žemdirbių magiško veiksmo – ėjimo ratu, taip siekiant apsaugoti laukus nuo krušos, piktžolių, gauti gerą derlių.

Paprotys minimas XVI a. rašytiniuose šaltiniuose. XIX a. buvo paplitęs visoje Lietuvoje, iki XX a. pr. – Šiaurės rytų Lietuvoje.

## Šaltiniai
Stasys Petronaitis

**Stasys Petronaitis** (1932 m. rugpjūčio 8 d. Plaučiškių kaime, Pakruojo raj. – 2016 m. gegužės 2 d. Panevėžyje) – lietuvių teatro ir kino aktorius. Žmona – aktorė Regina Zdanavičiūtė.

## Biografija
1950–1951 m. mokėsi J. Miltinio teatro studijoje. Nuo 1951 m. – Panevėžio dramos teatro aktorius. Sukūrė 50 vaidmenų teatre, kine – 40 vaidmenų. Išleido atsiminimų knygas „Mokiausi skraidyti“ (Panevėžys, 1998 m.) ir „Mano aitvarai“ (Vilnius, 1999 m.). LTSR nusipelnęs artistas (1982). „Nusipelnęs panevėžietis“ (2002). Teatrinės „Padėkos premijos už viso gyvenimo kūrybą“ laureatas (2009).

Nusižudė. Palaidotas Panevėžio Kristaus Karaliaus Katedros kapinėse.

## Filmografija
* 1953 – Mikas – Aušra prie Nemuno, rež. Aleksandras Faincimeris
* 1959 – Petras – Adomas nori būti žmogumi, rež. Vytautas Žalakevičius
* 1961 – Vytenis – Kanonada, rež. Arūnas Žebriūnas, Raimondas Vabalas
* 1962 – Svetimi, rež. Marijonas Giedrys
* 1966 – Vytautas Mantvydas – Naktys be nakvynės, rež. Algirdas Araminas, Gediminas Karka
* 1968 – Onore de Balzako klaida, rež. Timofejus Levčiukas, A. Dovženkos kino studija
* 1971 – Drakšas – Žaizdos žemės mūsų, rež. Marijonas Giedrys
* 1972 – Koltis – Herkus Mantas, rež. Marijonas Giedrys
* 1975 – Vacys Kreivėnas – Perskeltas dangus, rež. Marijonas Giedrys
* 1975 – Inžinierius – Atpildo diena, rež. Algimantas Puipa, Stasys Motiejūnas
* 1976 – Keršys – Sodybų tuštėjimo metas, rež. Almantas Grikevičius
* 1977 – Dovanos telefonu, rež. Aloiz Brenčs, Rygos kino studija
* 1977 – Pulkininkas Kostas – Ko verkė pušys, rež. Balys Bratkauskas, LTV
* 1977 – Bonifacas – Vaikinas iš Darbo gatvės, rež. Algirdas Dausa
* 1978 – Deimantų kelias, rež. Vladimiras Chmelnickis, Kijevnaučfilm
* 1979 – Čigonas, rež. Aleksandras Blankas, Odesos kino studija
* 1980 – Mokslininkas – Žaltvykslės, rež. Gytis Lukšas
* 1980 – „Erškėtis“ – Sužeista tyla, rež. Algimantas Kundelis
* 1980 – Parduodamas meškos kailis, rež. Aleksandras Itigilovas, A. Dovženkos kino studija
* 1982 – Svetima gimtinė, rež. Valerijus Rybariovas, Belarusfilm
* 1983 − Steponaitis – Neapykantos pamokos, rež. Antanas Maciulevičius
* 1984 – Olšansko juodoji pilis, rež. Michailas Ptašukas, Belarusfilm
* 1985 – Budulajaus sugrįžimas, rež. Aleksandras Blankas, Ekran
* 1985 – Dymka, rež. Igoris Negresku, Kijevnaučfilm
* 1985 – Nepatogus žmogus, rež. Aždaras Ibragimovas, Mosfilm
* 1986 – Pasistengti likti gyvam, rež. Genadijus Ivanovas, M. Gorkio kino studija.

## Išnašos

## Nuorodos
* Filmografija