open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jurgis Keras

**Jurgis Keras-Bijūnas** (1903 m. rugsėjo 17 d. Užpelkių k., dab. Kretingos r. – 1948 m. gegužės 26 d. Akmenaičių k.) – vienas pirmųjų nepriklausomos Lietuvos karininkų, buvęs Kuršėnų policijos vadas, Lietuvos rezistentas, partizanas, rinktinės vadas.

## Biografija
Jurgis Keras gimė 1903 m. rugsėjo 17 d. Kretingos aps. Palangos vls. Užpelkių k. Baigė keturias progimnazijos klases. Nuo 1923 m. rugpjūčio 10 d. buvo Lietuvos šaulių sąjungos XV Kretingos rinktinės narys. 1929 metais baigė 1-osios kariūnų-aspirantų laidos Lietuvos Karo mokyklos kursus. 1932 m. sausio 17 d. pirmajame Lietuvos policijos tarnautojų surašyme nurodoma, kad Šiaulių aps. Žagarės nuovados viršininkas Jurgis Keras yra vedęs, baigė bendrąjį vidurinį ir aukštesnįjį specialųjį (policijos) mokslą, tarnavo Lietuvos kariuomenėje, turi jaunesniojo leitenanto laipsnį, moka rusų ir latvių kalbas, yra apdovanotas Lietuvos nepriklausomybės medaliu. 1937 m. sausio 17 d. antrajame Lietuvos policijos tarnautojų surašyme nurodoma, kad Jurgis Keras yra Šiaulių aps. Kuršėnų nuovados viršininkas. 1941 m., pirmosios sovietų okupacijos metu, repatrijavo į Vokietiją, nes žmona buvo vokietė. 1942 m. grįžo į Lietuvą ir vadovavo Kuršėnų policijai. 

Jurgis Keras savo pareigas ėjo iki 1944 m. rudens. Po karo, antrą kartą sovietams okupavus kraštą, pasitraukė į mišką. Nuo 1946 m. spalio mėn. ėjo Žemaičių apygardos Vytenio rinktinės, veikusios Šiaulių aps. Kuršėnų, Šaukėnų, Tryškių ir Užvenčio teritorijose, vado pareigas. Priklausė Žemaičių legiono Vytenio rinktinei, turėjo slapyvardį – Bijūnas. 

1948 m. gegužės 26 d. netoli Akmenaičių kaimo Jurgis Keras, kartu su kitu partizanu lankydamas vieną iš to krašto partizanų būrį, pateko į MGB agentų ir stribų pasalą. Bandydamas pabėgti iš apsupties, Jurgis Keras-Bijūnas buvo sunkiai sužeistas, kartu su juo buvęs partizanas dar bandė jį išgelbėti, bet ir jis buvo sužeistas. Abu sužeistieji pateko į stribų rankas, šie nusitempę aukas prie mašinos ir grandinėmis pririšę kojas, visu greičiu pasileido per duobes ir akmenis lauko keliuku Kuršėnų link. Miestelį jau pasiekė neatpažįstamai sudaužyti, be jokių gyvybės ženklų partizanų kūnai. Jurgio Kero kūnas paguldytas atpažinti Kuršėnų miesto turgaus aikštėje, pasityčiojant jam uždėti iš vielos sulankstyti akiniai (Jurgis Keras nešiojo akinius). Daugelio liudininkų prisiminimuose Jurgis Keras apibūdinamas kaip sąžiningas, išsilavinęs, apsišvietęs ir didelis Lietuvos patriotas. 

## Įvertinimai
* Buvo apdovanotas Lietuvos nepriklausomybės medaliu (1928);
* Taip pat ugniagesių garbės ženklu „Artimui pagalbon“ 3 laipsnio kryžiumi (1935).

## Šaltiniai

* Partizanai.org
* Lietuvos Gyventojų Genocido ir Rezistencijos tyrimo centras;
* Laikraštis „Aušros alėja“, Nr.87 (1994m.);
* Laikraštis “Kardas”, Nr. 34 (1926m.).
* Lietuvos kariuomenės karininkai 1918 – 1953, t. 3.
Vidurio Vakarai

**Vidurio Vakarai** (, arba *Midwest*) – vienas iš keturių geografinių regionų, į kuriuos Jungtinių Valstijų gyventojų surašymo biuras skirsto Jungtines Amerikos Valstijas.

Vidurio Vakarus sudaro dvylika valstijų, išsidėsčiusių centrinėje ir šiaurės rytinėje JAV dalyje: Ilinojus, Indiana, Ajova, Kanzasas, Mičiganas, Minesota, Misūris, Nebraska, Šiaurės Dakota, Pietų Dakota, Ohajas ir Viskonsinas.

Vidurio Vakarai – pramoninis regionas, čia susitelkęs trečdalis JAV pramonės darbininkų.

## Didžiausi miestai
10 didžiausių Vidurio Vakarų miestų:

## Išnašos
Bursos Tofaş

**Bursos „Tofaş S.K.“** – Turkijos krepšinio klubas, įsikūręs Bursos mieste. Klubas įkurtas 1974 m. Savo namų rungtynes klubas žaidžia 7500 žiūrovų talpinančioje „Tofaş Nilüfer“ sporto arenoje. Klubo pavadinimas skirtas nuo šalies automobilių gamintojo „Tofaş“ vardo.

Komanda buvo įkurta 1974 m., o 1998-99, 1999-2000 m. sezonuose tapo Turkijos krepšinio lygos nugalėtoja. Po metų krepšinio komanda dėl finansinių sunkumų pasitraukė iš čempionato. Į jį sugrįžo 2003 m., tačiau po sezono buvo pažeminti į žemesnę krepšinio lygą. 2009 m. komanda sugrįžo į aukščiausią šalies lygą.

2017-2018 m. komanda dalyvavo Europos taurės turnyre.

2018 m. „Tofaş S.K.“ pasiekė šalies lygos finalą, tačiau rezultatu 1–4 pralaimėjo „Fenerbahçe“ komandai.

Nuo 2020 m. sezono komanda dalyvauja FIBA Čempionų lygos turnyre.

## Pasiekimai
* Turkijos krepšinio lyga: 1998-99, 1999-2000 m.
* Turkijos krepšinio taurė: 1993, 1998-99, 1999-2000 m.
* Turkijos Prezidento taurė: 1999 m.

## Lietuviai
* Mindaugas Lukauskis (2013 m.)
* Eigirdas Žukauskas (2022 m.)
* Artūras Milaknis (2022–2023 m.)
* Marek Blaževič (nuo 2025 m.)

## Šaltiniai
Chronologija

**Chronologija** (iš , „laikas“ ir λόγος = *lógos*, „mokslas“) – mokslas apie laiko matavimą, įvykių išsidėstymo laike tvarka. Chronologija pagrįstas laiko juostos arba įvykių sekos naudojimas. Tai taip pat yra „faktinės laikinosios praeities įvykių sekos nustatymas“.

Chronologija yra periodizacijos dalis, taip pat pagalbinė istorijos disciplinos (Žemės istorijos, Žemės mokslų ir geologinės laiko skalės taikymo) atšaka.

Lietuvoje chronologijos klausimais rašė Antanas Vasiliauskas, Edvardas Gudavičius, Roza Šikšnienė.

## Laiko žymėjimas iki chronologijos disciplinos
Moderniąją chronologijos sistemą 1583 m. sukūrė prancūzų filologas Žozefas Skaližeris.

Pirmieji susistemintą laiko skaičiavimą bandė įvesti senovės romėnai. Senovės Romos istorikų buvo naudojama skalė nuo Romos įkūrimo (*Ab Urbe condita*, sutrumpintai AUC, pažodžiui iš lotynų k. reiškia „nuo tada, kada miestas įkurtas“, t. y., 753 m. pr. m. e.) Keletas Romos istorikų jį naudojo Romos metams nustatyti, nors vėlesni istorikai šį metų skaičiavimo metodą naudojo dažniau. Šis metų skaičiavimo metodas pirmą kartą sistemingai panaudotas tik apie 400 m. Iberijos istoriko Orosijaus. Manoma, kad popiežius Bonifacas IV maždaug 600 m. buvo pirmasis, sukūręs ryšį tarp šios eros ir *[[Anno Domini]]* (AD 1 = AUC 754).

Lietuvoje iki krikšto remtasi baltų žemdirbystės kalendoriumi, po krikšto – krikščioniškomis laiko skaičiavimo sistemomis.

## Literatūra
* Richards, E. G. (1998). *Mapping Time: The Calendar and History*. Oksfordo universiteto leidykla.

## Šaltiniai
Demonologija

**Demonologija** – demonų (piktųjų dvasių) kilmės, prigimties, veikimo aiškinimas (paprastai teologijoje, spiritistiniuose tikėjimuose); taip pat demonus aprašanti ir tirianti etnologijos, religijotyros kryptis.

Tikėjimas piktosiomis dvasiomis kildinamas iš pirmapradžio žmonijos tikėjimo dvasiomis. Senuosiuose tradiciniuose tikėjimuose (pvz., inuitų, korėjiečių, Centrinės Afrikos gyventojų) paprastai įsivaizduojama, kad įvairios dvasios apgyvendinusios kone visas pasaulio vietas. Jos, esant vienokioms ar kitokioms aplinkybėms, gali tapti priešiškos žmonėms.

Demonologijos apraiškų randama babiloniečių, iranėnų religijose. Ten demonai kategorizuojami. Vėliau demonologijos raidai turėjo įtakos senovės judėjų apokrifai (I a. pr. m. e.); demonai buvo įvardijami kaip Šėtono tarnai, jais laikyti ir senieji dievai (Astartė, Baalas, Belzebubas).

Ankstyvojoje krikščionybėje demonologijai įtakos turėjo neoplatoniškasis gnosticizmas (III–IV a.). Antai Porfyrijus iš Tyro, paveiktas platonizmo ir Ankstyvųjų Bažnyčios tėvų, teigė, kad pasaulis persmelktas demonų. Ypač demonologija paplito viduramžių abraominėse religijose (judaizme, islame, krikščionybėje); demonus pradėta skaičiuoti ir klasifikuoti (jie buvo suskirstyti į 9 eiles).

Krikščionybėje skirtingi autoriai pateikė skirtingas demonų hierarchijas: pavyzdžiui XV a. „Šviesos žibinte“ pateikiama demonų klasifikacija pagal dorovines ydas: Liuciferis – puikybė, Belzebubas – pavydas, Šėtonas – pyktis, Abadonas – tingumas, Mamona – gobšumas, Belfegoras – rajumas, Asmodėjus – gašlumas. 1467 m. Alfonsas de Spina demonus skirstė į atskiras grupes: lemties demonus, inkubus ir sukubes, klajojančius demonus ir pragaro kariaunas, familiarus, druidus, kambionus (demonų ir žmonių palikuonis), demonus apgavikus ir pan. Agripa savo *De occulta philosophia* (XVI a. pr.) pateikė kosmologinę demonų klasifikaciją pagal įvairius lygmenis (skaitmenis, pasaulio šalis, stichijas ir kt.). Demonologija turėjo įtakos kaltinimams raganavimu, burtininkavimu. Demonų išvarymams taikytos egzorcistinės praktikos. Vėlyvaisiais viduriniais amžiais ir vadinamojo Renesanso epochoje demonologija tapo spekuliatyvių svarstymų objektu.

Nuo XIX a. demonologiją ėmė plėtoti okultistai, neokabalistai (Ž. Enkosas, A. Kraulis, A. L. Konstantas, A. Lavėjus, A. Vaitas).

## Šaltiniai
Reino–Maino–Dunojaus kanalas

**Reino–Maino–Dunojaus kanalas** () – laivybinis kanalas pietų Vokietijoje, Bavarijoje; jungia Reino intaką Mainą su Dunojumi. Sujungia ne tik Reiną su Dunojumi, bet ir Šiaurės jūrą su Juodąja jūra, atveria priėjimą prie jūrinių kelių centrinės Europos valstybėms. Ilgis 171 km, didžiausias plotis 55 m, gylis 4 metrai. Įrengta 16 šliuzų.

Prasideda ties Bambergu – nuo Maino intako Regnico žiočių. Kanalas eina tiek pačia Regnico upe, tiek greta įrengta dirbtine vagą, toliau – viena Regnico ištakų Rednicu. Kiek žemiau Roto krypsta į pietryčius, kerta Frankonijos Albo kalnus, prie Ditfurto susilieja su Dunojaus intaku Altmiuliu, nuo Ditfurto iki Kelheimo eina Altmiulio slėniu, toliau – vaga. Su Dunojumi susijungia ties Kelheimu. Didžiausi uostai: Bambergas, Forchheimas, Erlangenas, Fiurtas, Niurnbergas.

Reino–Maino–Dunojaus kanalu plaukia iki 2500 t talpos laivai. Gabenamos daugiausia maistas ir pašarai, žemės ūkio, miškų produkcija, rūdos ir metalo laužas, geležis, plienas ir kiti metalai, trąšos, statybinės medžiagos, nafta ir jos produktai.

Kanalas pradėtas kasti 1837 m. Bavarijos karaliaus Liudviko I iniciatyva. 1960–1992 m. rekonstruotas.

## Šaltiniai
Consolidated Film Industries

**Consolidated Film Industries** (**CFI**) – 1924 m. kovą  Herberto Jeitso (*Herbert Yates*) Niujorke įregistruota kino laboratorija ir filmų apdorojimo įmonė, kuri daugelį dešimtmečių buvo viena iš pirmaujančių kino laboratorijų Los Andželo srityje. CFI apdorojo negatyvus ir darė spaudinius kino filmams ir televizijai. Įmonė ir jos darbuotojai gavo daug „Oskarų“ už mokslo ir technikos pasiekimus. „Consolidated Film Industries“ baigė veiklą 2008 m.
## Išnašos
Erich Ludendorff

**Ėrichas Frydrichas Vilhelmas Liudendorfas** (,  – ) – vokiečių generolas, politikas.

Per Pirmąjį pasaulinį karą išgarsėjo dėl pagrindinio vaidmens 1914 m. vokiečių pergalėse prie Lježo ir Tanenbergo. 1916 m. paskirtas Vokietijos generalinio štabo pirmuoju generolu kvartirmeisteriu, jis tapo pagrindiniu politikos formuotoju *[[de facto]]* karinėje diktatūroje, dominavusioje Vokietijoje visą likusį karo laikotarpį. Po Vokietijos pralaimėjimo svariai prisidėjo prie nacių atėjimo į valdžią.

Po karo Liudendorfas tapo žymiu nacionalistų lyderiu, teigiančiu, kad Vokietijos pralaimėjimas ir Versalyje pasiektas susitarimas buvo marksistų, masonų ir žydų išdavikiško sąmokslo rezultatas. Jis taip pat dalyvavo nepavykusiame 1920 m. Kapo puče ir 1923 m. Alaus puče, o paskui nesėkmingai kandidatavo į prezidentus prieš feldmaršalą Hindenburgą, savo karo laikų viršininką. Vėliau pasitraukė iš politikos ir paskutiniuosius metus skyrė karo teorijos studijoms.

1937 m. Miunchene Liudendorfas mirė nuo kepenų vėžio.

## Šaltiniai

* **'
* ''Ludendorff, Erich. The Coming War. Faber and Faber, 1931.''
* **'
* *Astore, William J. "The Tragic Pursuit of Total Victory." MHQ: Quarterly Journal of Military History (Autumn 2007) 20#1) pp. 64–73.*
* *Brownell, William and Denise Drace-Brownell. The First Nazi: Erich Ludendorff, The Man Who Made Hitler Possible (Berkeley: Counterpoint, 2016). 356 pp [http://www.h-net.org/reviews/showrev.php?id=50802 highly negative online review]*
* **'
* ''Jones, LTC William A. Ludendorff: Strategist (Pickle Partners Publishing, 2015) [https://web.archive.org/web/20210317055831/http://www.dtic.mil/get-tr-doc/pdf?AD=ADA250915 online].''
* **'

## Išnašos
Žemės mokslai

**Žemės mokslai**, dar vadinami **geomokslais**, – gamtos mokslai, tiriantys Žemės planetą. Ši mokslo šaka nagrinėja keturių Žemės sferų fizines, chemines ir biologines sudėtines struktūras ir sinerginius ryšius. Žemės mokslas gali būti laikomas planetologijos šaka, tačiau jos istorija yra daug senesnė. Žemės mokslas apima keturias pagrindines studijų šakas – biosferą, hidrosferą, atmosferą ir geosferą), kurių kiekviena toliau skirstoma į labiau specializuotas sritis. Egzistuoja redukcionistinis ir holistinis požiūris į Žemės mokslus. Žemės mokslas gali apimti ir artimų Žemei dangaus kūnų tyrimą.

Žemės mokslų pagrindinės sritys – geologija, geofizika, dirvožemio mokslai, hidrologija, glaciologija ir atmosferos mokslai. Glaudžiai siejami ir su kitais mokslais – ekologija, visuomenine geografija, kartografija.

## Žemės mokslai

; Atmosfera
* Atmosferos chemija
* Geografija
** Klimatologija
** Meteorologija
* Hidrometeorologija
* Paleoklimatologija

; Biosfera
* Biogeochemija
* Biogeografija
* Ekologija
** Kraštovaizdžio ekologija
* Geoarchaeologija
* Geomikrobiologija
* Paleontologija
** Palinologija
** Mikropaleontologija

; Hidrosfera
* Hidrologija
** Hidrogeologija
* Limnologija (mokslas apie gėlavandenius telkinius)
* Okeanografija (mokslas apie jūrus ir vandenynus)
** Chemnė okeanografija
** Fizinė okeanografija
** Biologinė okeanografija
** Geologinė okeanografija
*** Paleokeanografija

; Litosfera (geosfera)
* Geologija
** Aplinkos geologija
** Ekonominė geologija
** Inžinerinė geologija
** Forensinė geologija
** Istorinė geologija
*** Kvaternarinė geologija
** Planetų geologija ir planetų geografija
** Sedimentologija
** Stratigrafija
** Struktūrinė geologija
* Geografija
** Žmogaus geografija
** Fizinė geografija
* Geochemija
* Geomorfologija
* Geofizika
** Geochronologija
** Geodinamika (gimininga tektonikai)
** Geomagnetizmas
** Gravimetrija (geodezijos dalis)
** Seismologija
* Glaciologija
* Hidrogeologija
* Mineralogija
** Kristalografija
** Gemologija
* Petrologija
** Petrofizika
* Speleologija
* Vulkanologija

; Pedosfera
* Geografija
* Dirvožemio mokslai
** Edafologija
** Pedologija

; Sistemos
* Aplinkotyra
* Geografija
** Fizinė geografija
** Gyventojų geografija
* Gajos hipotezė
* Sistemų ekologija
* Sistemų geologija
* Žemės sistemų mokslas

; Kita
* Geografija
** Kartografija
** Geoinformatika
** Geostatistika
** Geodezija ir matavimai
** Nuotolinis stebėjimas
* Nanogeomokslai

## Šaltiniai
Viktoras Malinauskas

**Viktoras Malinauskas** (1949 m. Klaipėdoje – 2022 m. lapkričio 12 d. Vilniuje) – vienas garsiausių estrados dainininkų, ilgametis ansamblio Žvaigždžių kvartetas narys.

## Biografija
Vaikystę praleido Palangoje
Profesionalioje muzikoje pirmuosius žingsnius žengė 1969 m., pasirodęs kartu su valstybiniu filharmonijos instrumentiniu-vokaliniu ansambliu Vilniaus aidai. 1970–1971 m. scenoje pasirodydavo kartu su ansambliais Nemuno žiburiai ir Estradinės melodijos.

1974 metais V. Malinauskas populiariajame miuzikle Velnio nuotaka įdainavo Baltaragio partiją.

Palaidotas Antakalnio kapinių Menininkų kalnelyje.

## Šaltiniai
Žiurkėnai

**Žiurkėnai** (*Cricetinae*) – žiurkėninių (*Cricetidae*) šeimai priklausančių graužikų pošeimis, kuriai priklauso septynios gentys ir 19 rūšių. Žiurkėnai, kaip naminiai gyvūnėliai, imti dauginti 1939 m. Žinomiausia žiurkėnų rūšis yra sirinis žiurkėnas (*Mesocricetus auratus*), dažniausiai laikomas kaip naminis gyvūnėlis. Kiti kaip augintiniai laikomi žiurkėnai – trys nykštukinių žiurkėnų rūšys: Kempbelo nykštukinis žiurkėnas (*Phodopus campbelli*), žieminis baltasis nykštukinis žiurkėnas (*Phodopus sungorus*) ir Roborovskio žiurkėnas (*Phodopus roborovskii*).

Žiurkėnai yra labiau aktyvūs saulėlydžio laikotarpiu nei naktiniai gyvūnai. Laukinėje gamtoje dienos metu būna po žeme, slėpdamiesi nuo plėšrūnų. Daugiausia minta sėklomis, vaisiais ir augmenija, retkarčiais vabzdžiais. Turi stambų kūnelį, pasižymi išskirtiniais bruožais, tokiais kaip pailgi skruostų maišeliai, kuriuose jie gali laikyti maistą ir jį nešti į savo urvelius, taip pat trumpa uodega ir kailiu padengtos pėdos.

## Klasifikacija
Taksonomistai nesutaria dėl pošeimio *Cricetinae* padėties *[[Muroidea]]* superšeimoje.

* Pošeimis **Žiurkėnai** (*Cricetinae*)
** Gentis *[[Allocricetulus]]*
*** Rūšis *[[Allocricetulus curtatus]]*
*** Rūšis *[[Allocricetulus eversmanni]]*
** Gentis *[[Cansumys]]*
*** Rūšis *[[Cansumys canus]]*
** Gentis *[[Cricetulus]]*
*** Rūšis *[[Cricetulus alticola]]*
*** Rūšis *[[Cricetulus barabensis]]*
*** Rūšis *[[Cricetulus griseus]]*
*** Rūšis *[[Cricetulus kamensis]]*
*** Rūšis *[[Cricetulus longicaudatus]]*
*** Rūšis *[[Cricetulus migratorius]]*
*** Rūšis *[[Cricetulus sokolovi]]*
** Gentis *[[Cricetus]]*
*** Rūšis *[[Cricetus cricetus]]*
** Gentis *[[Mesocricetus]]*
*** Rūšis *[[Mesocricetus auratus]]*
*** Rūšis *[[Mesocricetus brandti]]*
*** Rūšis *[[Mesocricetus newtoni]]*
*** Rūšis *[[Mesocricetus raddei]]*
** Gentis *[[Phodopus]]*
*** Rūšis *[[Phodopus campbelli]]*
*** Rūšis *[[Phodopus roborovskii]]*
*** Rūšis *[[Phodopus sungorus]]*
** Gentis *[[Tscherskia]]*
*** Rūšis *[[Tscherskia triton]]*

## Šaltiniai
Kamilė Gudmonaitė

**Kamilė Gudmonaitė** (g. 1992 m. spalio 9 d.) – Lietuvos teatro režisierė, pedagogė. Dueto „Kamanių šilelis“ steigėja, vokalistė, dainų autorė.

2012–2016 m. studijavo LMTA teatro režisūrą (kurso vadovas Gintaras Varnas), įgijo bakalauro laipsnį. 2018 m. įgijo magistro laipsnį. Nuo 2018 m. LMTA doktorantė (tyrimo tema: *Transformuojantis teatras: į tikrovę įsiveržiantis socialinio teatro fenomenas*). Nuo 2019 m. LMTA lektorė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Asmeninė svetainė
* Instagram paskyra
Eleonora Koriznaitė

**Eleonora Koriznaitė** (g. 1960 m. birželio 6 d. Panevėžyje) – lietuvių teatro, kino ir TV aktorė.

## Karjera
### Teatre
Nuo 1976 m. mokėsi Juozo Miltinio studijoje. Nuo 1980 m. Panevėžio dramos teatro aktorė, kur sukūrė per 90 vaidmenų.

1987 m. baigė Lietuvos Valstybinės konservatorijos aktorinio meistriškumo katedrą (Donato Banionio mokinė).

### Kine ir televizijoje
Filmavosi kine ir televizijoje: „Auksinė grandinė“, rež. A. Muratov; „Bausmės diena“, rež. G. Azimzade; „Don Žuanas“, rež. Jonas Vaitkus; „Eloiza ir Abeliaras“, rež. Juozas Javaitis; „Mano mažytė žmona“ – Rūta, rež. Raimundas Banionis ir kt.

1984 m. apdovanota kaip geriausia Lietuvos kino aktorė už Rūtos vaidmenį filme „Mano mažytė žmona“. Už tą patį Rūtos vaidmenį 1985 m. Tbilisio tarptautiniame jaunųjų kinematografininkų festivalyje apdovanota „Krištoline Tamara“. 1988 m. Sąjunginiame teatrų festivalyje gavo prizą už geriausią moters vaidmenį (Ivanka, S. Stratijev'o „Maksimalistas“, rež. P. Stoičev).

Lietuvos Kinematografininkų sąjungos Aktorių gildijos narė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDb profilis
* Facebook profilis
Maximilian von Prittwitz

**Maksimilianas fon Pritvicas** (,  – ) – vokiečių generolas, kariavęs Austrijos–Prūsijos kare, Prancūzijos–Prūsijos kare ir Pirmajame pasauliniame kare.

## Ankstyvoji karinė karjera
Baigęs mokyklą Olesnicoje, Pritvicas įstojo į 3-iąjį gvardijos grenadierių pulką ir dalyvavo Austrijos–Prūsijos kare. Vėliau jis buvo paskirtas jaunesniuoju karininku į 38-ąjį fuzilierių pulką, kuriame tarnavo Prancūzijos–Prūsijos kare. Baigęs Prūsijos karo akademiją Pritvicas buvo paskirtas į 6-ąjį jėgerių batalioną. Vėliau jis ėjo įvairias pareigas generaliniame štabe, taip pat buvo paskirtas kuopos ir bataliono vadu įvairiuose pėstininkų pulkuose. 1913 m. jis buvo paskirtas generaloberstu (generolu pulkininku) ir vadovavo XVI korpusui Mece.

## Pirmasis pasaulinis karas
1914 m. rugpjūčio 2 d., prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, M. Pritvicas buvo paskirtas Aštuntosios armijos vadu ir jam buvo pavesta ginti Rytų Prūsiją nuo numatyto Rusijos puolimo.

Kilus rusų invazijos grėsmei, Pritvicas pasiūlė trauktis į vakarus nuo Vyslos. Tai reiškė, kad reikėjo atsisakyti Rytų Prūsijos, o tai Vokietijos generaliniam štabui buvo nepriimtina. Be to, pirmojo korpuso vadas Hermanas fon Fransua pasiskundė generaliniam štabui, kad jo viršininkas panikuoja. Generalinis štabas pritarė šiam vertinimui. 1914 m. rugpjūčio 23 d. Aštuntosios armijos vado poste Pritvicą greitai pakeitė Paulius fon Hindenburgas. Hindenburgas ir Ėrichas Liudendorfas, pakeitęs štabo viršininką Georgą fon Valdersį, sunaikino dvi įsiveržusias rusų armijas Tanenbergo ir Mozūrijos ežeryno mūšiuose.

Pritvicas pasitraukė į Berlyną, kur gyveno trejus metus, kol 1917 m. mirė nuo širdies smūgio.

## Išnašos
Žalioji citrina

**Žalioji citrina** (terminai ***laimas, rūgščioji citrina*** nevartotini) – rūgščiavaisio citrinmedžio vaisius, vertinamas dėl sulčių rūgštumo ir gėlių aromato. Tai labai populiarus maisto produktas Meksikoje, Vietname, Tailande. Europoje dažniausiai naudojamos karštiems gėrimams, vandeniui, kokteiliams skaninti. Daugiausiai žaliųjų citrinų augina Meksika, Argentina, Brazilija, Indija. Laikoma, kad žaliosios citrinos tėvynė – Pietryčių Azija.

Žaliosios citrinos rūgštumas yra kiek mažesnis už geltonosios citrinos, ji yra mažesnė, apvalios formos. Turi apie 30 mg vitamino C (lyginant su >50 mg geltonosios citrinos), turi daugiau vitamino A. Skonis yra gaivus, šiek tiek karstelėjęs. Iš vienos žaliosios citrinos galima išspausti 2 šaukštus sulčių.

## Šaltiniai
Lietuvos ir Sudano santykiai

**Lietuvos ir Sudano santykiai** – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Sudano.

Diplomatiniai santykiai užmegzti 2017 m. birželio 21 d.

Lietuvoje 2022 m. pradžioje gyveno šeši Sudano piliečiai.

Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės. Santykiai vystomi daugiausiai daugiašaliu formatu – Lietuva yra akreditavusi savo ambasadorių Arabų Šalių Lygai, kurios narys yra Sudanas.

## Santykių istorija

### Ryšiai iki 2017 m.
Juozapas Senkovskis buvo vienas pirmųjų Sudane apsilankiusių lietuvių, tai padaręs 1820–1822 m. vykusios ekspedicijos metu.

Yra duomenų, kad SSRS vykdytos Lietuvos okupacijos metais Sudanas palaikė ryšius su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis. 

2010 m. gruodžio 8 d. Seimo užsienio reikalų komitetas pritarė diplomatinių santykių užmezgimui su Sudanu, nors santykiai užmegzti gerokai vėliau – Diplomatinių santykių užmezgimas: 2017 m. birželio 21 d.

### Ryšiai po diplomatinių santykių užmezgimo
Bendradarbiavimas šiek tiek išaugo po ilgamečio prezidento Omaro al-Baširo pasitraukimo iš valdžios 2019 m. balandį. Vyrauja daugiašalis bendradarbiavimas.

2020 m. birželio 25 d. Lietuvos užsienio reikalų ministerijos politikos direktorė Raimonda Murmokaitė dalyvaudama tarptautinėje Vokietijos, Europos Sąjungos ir Jungtinių Tautų (JT) surengtoje Partnerystės su Sudanu vaizdo konferencijoje, paskelbė apie Lietuvos sprendimą šiai šaliai skirti 25 tūkst. eurų humanitarinei pagalbai, paramą pervedant į JT Pasaulio maisto programą.

2021 m. Sudane įvykus kariniam perversmui Lietuva per Lietuvos nuolatinį atstovą prie JT biuro ir kitų tarptautinių organizacijų pareiškė: „Raginame Sudano vyriausybę siekti taikaus šalies sugrįžimo prie civilių valdymo ir nubausti asmenis, atsakingus už žmogaus teisių pažeidimus“.

## Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Sudano siekė 735,3 tūkst. eurų.

Prekybos balanse dominuoja eksportas iš Lietuvos į Sudaną.

* Eksportas sudaro 698,5 tūkst. eurų.
* Importas sudaro 36,8 tūkst. eurų.

Sudane registrų kūrimo misiją įgyvendino statybos įmonė iš Lietuvos UAB RND.

## Pilietiniai mainai

## Ambasadorių sąrašas
Šalys nėra viena kitai akreditavusi ambasadorių.

## Šaltiniai

## Literatūra
* 

## Nuorodos
* Sudanas | Dvišalis bendradarbiavimas | Lietuva regione ir pasaulyje | Užsienio politika | Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija (urm.lt)
Nastė Jurašūnaitė-Michailovienė

**Nastė Jurašūnaitė-Michailovienė** (1898 m. sausio 21 d. Kaune – 1952 m. sausio 24 d. ten pat) – lietuvių teatro aktorė.

## Biografija
Brolis K. Jurašūnas.

Mokėsi A. Sutkaus vaidybos mokykloje, ją baigė 1922 m. ar 1923 m.

1919 m. buvo Kauno Pirmosios artistų kuopos aktorė, 1919–1925 m. atliko vaidmenis Tautos ir Vilkolakio teatrų spektakliuose. 1926 m. pradėjo vaidinti Valstybės teatre, įsiliejo į A. Sutkaus, tais metais tapusio teatro vadovu, trupę.

Iš viso sukūrė daugiau nei 100 vaidmenų.

## Vaidmenys
* Kunigaikštienė Ona, K. Puidos „Mirga“, 1919 m.,
* Čigonė, Vydūno „Žvaigždžių takai“, 1923 m.,
* Ponia Amalija, L. Pirandelo „Šiaip arba taip“, 1928 m.,
* Belina, Moljero „Tariamasis ligonis“, 1928 m.,
* Voverė, „Šarūnas“, 1929 m. (pagal V. Krėvę),
* Gurmyžskaja, A. Ostrovskio „Miškas“, 1934 m.,
* Pernel, Moljero „Tartiufas“, 1941 m.,
* Gaškienė, A. Vienuolio „Prieblandoje“, 1943 m.,
* Hana Lichta, N. Virtos „Pasmerktųjų sąmokslas", 1949 m.

## Išnašos
Nearchas

**Nearchas** (, g. ~360 m. pr. m. e. – m. po 311 m. pr. m. e.) – vienas Aleksandro Makedoniečio karo vadų (navarchų).

Gimė Kretoje. Nearchas buvo artimas Aleksandro Makedoniečio jaunystės draugas. 337 m. pr. m. e. Makedonijos karaliaus Pilypo II ištremtas už paramą Aleksandrui Makedoniečiui, kuris nepritarė tėvo Pilypo II vedyboms su kilminga makedone Kleopatra. 336 m. pr. m. e. tapęs Makedonijos karaliumi Aleksandras Makedonietis sugrąžino Nearchą iš tremties.

Nuo 334 m. pr. m. e. Nearchas dalyvavo Aleksandro žygiuose į Aziją. 333 m. pr. m. e. paskirtas naujai užkariautų Lydijos ir Pamfilijos satrapu. 329–328 m. pr. m. e. vadovavo karo žygiui į Baktriją. Po metų vadovavo graikų laivynui, plaukusiam Dželamo ir Indo upėmis. 325 m. pr. m. e. Aleksandrui Makedoniečiui su kariuomene iš Indijos pasukus į vakarus per Gedrosijos dykumą, Nearchas, Aleksandro Makedoniečio įsakymu ieškodamas jūros kelio iš Indijos į Persiją, plaukė vandenynu palei pietų Indijos pakrantę iki Tigro upės. Gruodį Karmanijoje susitiko su sausuma žygiavusia Aleksandro kariauna.

Nearchas vedė išsamius užrašus apie savo keliones, kurie vėliau išleisti Ariano veikale *Indica*, panaudoti Strabono. Aleksandras Makedonietis buvo numatęs Nearchą siųsti ištirti Arabijos pusiasalio pakrančių, bet šis sumanymas liko neįgyvendintas Aleksandrui Makedoniečiui mirus.
 
323 m. pr. m. e. Aleksandrui mirus kovoje dėl valdžios rėmė Antigoną I Vienaakį. Vietomis teigiama, kad atgavo valdyti savo satrapijas, tačiau tai abejotina. Tolesnis Nearcho likimas nežinomas.

## Šaltiniai
Maximilian Hoffmann

**Karlas Adolfas Maksimilianas Hofmanas** (,  – ) – vokiečių generolas.

Hofmanas kartu su Hindenburgu ir Liudendorfu vadovavo vokiečių kariuomenei, kuri sutriuškino rusų armiją prie Tanenbergo ir Mozūrijos ežeryno. Vėliau jis ėjo Rytų fronto štabo viršininko pareigas. 1917 m. pabaigoje jis derėjosi su Rusija dėl Brest–Litovsko taikos pasirašymo.

Hofmanas mirė 1927 m. liepos 8 d. Bad Reichenhalio kurorte. Kai kurie istorikai jį įvertino kaip „bene puikiausią savo kartos štabo karininką“.

## Ankstyvasis gyvenimas ir karinė karjera prieš karą
Hofmanas gimė Homberge, Hesene.

Baigęs mokyklą savanoriu įstojo į 72-ąjį pėstininkų pulką. Vienas iš jo bendražygių apie jį prasitarė taip: „Jis buvo beveik blogiausias sportininkas, raitelis ir fechtuotojas iš visų. ... jis juos pranoko savo siaubingu apetitu“. 1895–1898 m. kaip pirmasis leitenantas jis mokėsi Prūsijos karo akademijoje, o paskui buvo išsiųstas į Rusiją mokytis rusų kalbos.

1904 m. Generalinis štabas išsiuntė jį į Mandžiūriją kaip Japonijos imperatoriškosios kariuomenės stebėtoją kare su Rusijos imperijos kariuomene.

Grįžęs po dvidešimties mėnesių, jis buvo paskirtas pirmuoju 1-osios divizijos, dislokuotos Karaliaučiuje, Rytų Prūsijoje, štabo karininku. 1911 m. dvejus metus dirbo instruktoriumi Karo akademijoje, paskui persikėlė į 112-ąjį pėstininkų pulką, kur ėjo lauko, o vėliau štabo pareigas. Jam buvo suteiktas pulkininko leitenanto laipsnis.

## Išnašos
Neringa Būtytė

**Neringa Būtytė** (anksčiau *Vaida Būtytė–Maldeikienė*, g. 1979 m. spalio 17 d.) – lietuvių teatro ir kino aktorė, bižuterijos kūrėja.

## Biografija
Mokėsi Lietuvos muzikos akademijoje, ją baigė 2002 m. (aktorių kurso vadovas – Rimas Tuminas). 2002–2015 m. ir nuo 2020 m. vaidina Valstybiniame Vilniaus mažajame teatre.

## Spektakliai
* 2010 m. Margaret, žurnalistė, Lietuvė – Marius Ivaškevičius. „Mistras“, rež. Rimas Tuminas
* 2011 m. Ana – Maksimas Gorkis. „Motina (Vasa Železnova)“, rež. Kirilas Glušajevas
* 2020 m. Helen Hill – Brian Clark. „Palaukite, kieno čia gyvenimas“, rež. Jonas Vaitkus
* 2020 m. Kleopatra Maksimovna – Nikolaj Erdman. „Savižudis", rež. Gabrielė Tuminaitė
* 2020 m. Nauja – Andrej Kureičik. „Įžeisti. Baltarusi(j)a“, rež. G. Tuminaitė
* 2020 m. Tremtinė – „Čia nebus mirties“, rež. G. Tuminaitė
* 2021 m. Katerina – Natalja Vorožbit „Saša, išnešk šiukšles", rež. Stas Žirkov (Ukraina)
* 2021 m. Trečia dama – Michailas Lermontovas. „Maskaradas", rež. R. Tuminas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Senas IMDb profilis
* Naujas IMDb profilis
* Instagram paskyra
Ina Rosenaitė

**Ina Rosenaitė** (g. 1973 m. spalio 20 d.) – Lietuvos anglų kalbos vertėja, viktorinų vedėja.

## Biografija
1998–2002 m. studijavo VU TVM ir įgijo Vadybos ir verslo administravimo bakalauro laipsnį. 1993−1994 m. dirbo PHARE programos vadovo Lietuvoje padėjėja ir vertėja. 1996–2013 m. dirbo Jungtinės Karalystės ambasados Lietuvoje administracijoje.

## Vertimai
2008 m. pirmoji vertimo publikacija Debiutas buvo teigiamai įvertintas ir pagirtas 2008 m. Dominyko Urbo konkurse. LLVS narė.

### Iš anglų į lietuvių

* Patricia Cornwell. Grobuonis. Baltos lankos, 2008.
* Edward Lucas. Naujas šaltasis karas. Baltos lankos, 2008. (kartu su Agne Jurčiukonyte ir Edita Valauskaite)
* David Lodge. Terapija. Baltos lankos, 2008.
* Stephen Clarke. Įklimpęs į mėšlą. Baltos lankos, 2009.
* Patricia Cornwell. Rizika. Baltos lankos, 2009.
* Ruth Rendell. Vaikeliai girioje. Baltos lankos, 2009.
* Toni Morrison. Sula. Baltos lankos, 2009.
* Stephen Clarke. Įklimpus į mėšlą skambinti M. Baltos lankos, 2010.
* David Lodge. Mintijimai. Baltos lankos, 2011.
* John Burdett. Bankoko 8. Baltos lankos, 2012.
* Kate DiCamillo. Fokusininko dramblys. Vaga, 2012.
* John Burdett. Bankoko šmėklos. Baltos lankos, 2013.
* Katherine Applegate. Tas vienintelis Aivenas. Alma littera, 2014.
* John Katzenbach. Profesorius. Tyto alba, 2014.
* Sally Green. Pusiau blogas. Baltos lankos, 2014.
* Sally Green. Pusiau laukinis. Baltos lankos, 2015.
* Jodi Picoult. Lemtingas sutapimas. Alma littera, 2015.
* Vikas Swarup. Šeši įtariamieji. Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2016.
* Sally Green. Pusiau paklydęs. Baltos lankos, 2017.
* Peter Swanson. Neverti gyventi. Alma littera, 2017.
* M. G. Leonard. Vabalų berniukas. Baltos lankos, 2017.
* M. G. Leonard. Vabalų karalienė. Baltos lankos, 2018.
* Nathan Hill. Niksas. Alma littera, 2018.
* M. G. Leonard. Vabalų mūšis. Baltos lankos, 2019.
* Juliet Grames. Septynios ar aštuonios Stelos Fortūnos mirtys. Alma littera, 2019.
* Kevin J. Lynch. Nediplomatiški britų diplomato memuarai. Tyto alba, 2020.
* Viet Thanh Nguyen. Šalininkas. Tyto alba, 2020.
* Angie Kim. Stebuklai. Balto, 2021.
* Amaryllis Fox. Gyvenimas po priedanga. Balto, 2021.
* Helen Humphreys. Bilas Triušio pėda. Tyto alba, 2021.
* Nadia Wassef, Kairo knygynas, Alma littera, 2022
* Peter Swanson. Aštuonios tobulos žmogžudystės, Balto, 2022

### Iš lietuvių į anglų
* The Mission of Valdas Adamkus, President of the Republic of Lithuania. Baltos lankos, 2009 (kartu su Joseph Everatt).

## Protų kovos
2009 m. sausio 6 d. Vilniaus bare „Mano alibi“ pradėjo Lietuvoje organizuoti barų viktorinas (angl. *pub quiz*, liaud. protmūšiai), pavadintas *Protų kovomis*. Formatas: 6 turai × 10 klausimų.

Viktorinas veda lietuviškai ir angliškai. Jos pritraukia nemažai užsieniečių, akademinės bendruomenės bei garsėja sklandžiu organizavimu ir ypač sudėtingais klausimais, stipriai viršijančiais bendrą išprusimą.

## Kinas
Vaidino kino filmuose:
* 1985 m. Elektroninė senelė – Agata
* 1988 m. Neatmenu tavo veido – Leta
* 1990 m. Vaikai iš Amerikos viešbučio
* 2015 m. Sangailės vasara – Sangailės mamos draugė

## Šaltiniai
Daniils Ulimbaševs

**Danylas Ulimbaševas** (*Daniils Ulimbaševs*, g. 1992 m. kovo 12 d. Rygoje) – Latvijos futbolininkas, saugas. Latvijos rinktinėje sužaidė 3 rungtynes.

## Karjera

Savo futbolininko karjerą pradėjo Latvijoje. Bandė laimę Italijoje ir Švediją, tačiau grįžo į gimtinę.

Atstovavo eilei klubų: FK Ventspils, FK RFS, FK Liepāja, FK Spartaks Jūrmala, FK Auda.

2022 m. spalio 19 d. Latvijos futbolo taurės finalo rungtynėse pasižymėjo pelnydamas įvartį. Jo atstovaujamas FK Auda nugalėjo varžovus rezultatu 1:0 ir iškovojo trofėjų.

## Rinktinė
Kitados rubgtyniavo Latvijos jaunimo rinktinėse.

2017 m. pakviestas į nacionalinę rinktinę. Latvijos rinktinėje  debiutavo 2017 m. spalio 10 d. prieš Andorą.

## Pasiekimai
; Latvijos čempionas (2): 2014, 2016 m.
; Latvijos taurės laimėtojas (1): 2022 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
Lusailo tarptautinė trasa

**Lusailo tarptautinė trasa** (ar. *حلبة لوسيل الدولية*) – lenktynių trasa, esanti Kataro Lusailo mieste. Trasa buvo pastatyta per mažiau nei metus ruošiantis 2004 m. Moto GP lenktynėms.

2007 m. trasoje įrengtas apšvietimas, leidžiantis rengti lenktynes tamsiu paros metu.

Nuo 2009 iki 2017 m. skirtingu metu trasoje vyko GP2 Azijos serijos, Pasaulio Superbike čempionato, Pasaulio kėbulinių automobilių čempionato lenktynės.

2021 m. šioje trasoje vyko Formulės 1 lenktynės. Šias lenktynes laimėjo Lewis Hamilton. Tai buvo 30-oji trasa, kurioje pergalę šventė britas.

## Formulės 1 lenktynės

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Kušlėnai (Smurgainys)

**Kušlė́nai**  (, ) – agromiestelis šiaurės vakarų Baltarusijoje, 13 km į vakarus nuo Smurgainių.

## Istorija

XIX a. kaimas priklausė Smurgainių valsčiui, čia buvo valsčiaus seniūnija, cerkvė, keli palivarkai.

## Šaltiniai
Masiūnai

**Masiūnai** (, ) – kaimas šiaurės vakarų Baltarusijoje, 5 km į šiaurės rytus nuo Kauleliškių, prie pat sienos su Lietuva. Pro kaimą teka Gervinė.

## Istorija

XIX a. kaimas priklausė Dieveniškių valsčiui, čia buvo 6 kiemai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vikšnėnai

**Vikšnėnai** (arba ***Vinkšnėnai***) – kaimas šiaurės vakarų Baltarusijoje, 2 km į vakarus nuo Lazūnų.

## Istorija

XIX a. kaimas priklausė Jurotiškių valsčiui, čia buvo valsčiaus seniūnija, cerkvė, valstybinis palivarkas.

## Šaltiniai
Vinkšnėnai (reikšmės)

**Vikšnėnais** vadinami kaimai:
* Panevėžio rajone;
* Šiaulių rajone;
* Vikšnėnai Baltarusijoje.
Averunkas

**Averunkas** (,  – 'nukreipiantis nelaimę') – epitetas bet kokios dievybės, kuri nukreipia blogį, kančią ar pavojų. Šį epitetą vartojo romėnai, jo atitikmuo senovės graikų kalboje – *Αποτροπαιος*. Kita vertus, romėnų rašytojas Aulas Gelijus teigė, kad Averunkas – viena iš potencialiai žmonių atžvilgiu žalingai veikiančių dievybių, kurias reikia permaldauti, nes galinčios tiek sukelti nelaimę žmonėms, pakenkti derliui, tiek užkirsti tam kelią.

Senovės graikai tokią dievybę vadino įvairiais vardais ir priskyrė epitetus: „sergstintis nuo nelaimės“ (*ἀλεξίκακος*), „gydantis“ (*ἀκέσιος*), „išvaduotojas“ (*λυτήριος*), „nukreipėjas [nelaimių]“ (*ἀποπομπαίος*).

## Išnašos
Pijus Petkevičius

**Pijus Petkevičius** (g. 1999 m. gegužės 17 d.) – Lietuvos futbolininkas, vartininkas.

## Karjera
Nuo 2014 m. atstovavo tuometinio Vilniaus FM jaunimo ekipoms. 

Nuo 2015 m. rudens – „Žalgirio“ FM. Nuo 2016 m. rungtyniavo Pirmoje lygoje, atstovaudamas Žalgiris B.

Nuo 2017 m. registruotas A lygos rungtynėms, tačiau „Žalgirio“ klube rungtyniavo dublerių ekipoje.

2017 m. pagrindinės komandos sudėtyje pasirodė vos vieneriose rungtynėse. Debiutas įvyko 2017 m. balandžio 12 d. rungynėse prieš FC Stumbras. Startinėje sudėtyje rungtynes pradėjo Saulius Klevinskas, tačiau 70 minutę po keitimo į aikštę žengė P. Petkevičius. Tuo metu rezultatu 2:0 pirmavo žalgiriečiai.   75 minutę Levanas Mačarašvilis pelnė įvartį ir sumažino atsilikimą. Galutinė baigtis 3:1 vilniečių naudai.

2018 m. vartininkas ir toliau atstovavo „Žalgirio“ klubui, tačiau pagrindinėje ekipoje nesužaidė nei minutės. Rungtyniavo Žalgirio B ekipoje.

2020 m. rugpjūčio 8 d. sužaidė rungtynes atstovaudamas BFA B ekipai, kuri rungtyniavo Antroje lygoje Pietų zonoje.

Buvo išvykęs į JAV, kur studijavo ir atstovavo Praire Stars.
 
### [[FK Banga Gargždai|Gargždų „Banga“]]
#### 2022 m.
2022 m. liepos mėn. pranešta, kad žaidėjas tęs karjerą Gargždų „Bangoje“, kuri 2022 m. sezone rungtyniavo A lygoje.

2022 m. spalio 17 d. debiutavo pagrindinės ekipos sudėtyje A lygos rungtynėse prieš „Žalgirio“ klubą.

### [[FK Riteriai|„Riterių“ klubas]]
2023 m. vasario mėn. tapo žinoma, kad atstovaus „Riterių“ klubui. Rungtyniavo Riteriai B ekipoje, tačiau pirmoje sezono pusėje ypač retai. Savo progos sulaukė po to, kai Arnas Voitinovičius tapo pagrindinės komandos vartininku, o Armantas Vitkauskas gydėsi traumą. A lygoje nesužaidė nė minutės. 2024 m. sausio 5 d. tapo žinoma, kad abipusiu susitarimu nutraukta sutartis.

## Statistika
; A lygos ir Pirmos lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: rungtyniavo A lygoje;
: Pirmoje lygoje;

## Pasiekimai
; Futbolo klubas Banga

; asmeniniai 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* fkbanga.lt
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Šiaulių rankinio klubas „Šiauliai“

**Šiaulių rankinio klubas "Šiauliai"**, o trumpai **RK "Šiauliai"** – Lietuvos rankinio komanda iš Šiaulių. Namų rungtynes žaidžia KA "Saulė" sporto salėje .

Oficialus klubo pavadinimas –**Šiaulių rankinio klubas "Šiauliai".**

## Pasiekimai
1996 m. Europos studentų čempionai (Kopenhaga).

1997 m. Tarptautinėse sporto žaidynėse iškovota 1 vieta.

1998 m. Lietuvos aukštųjų mokyklų studentų rankinio čempionai.

2007 m. XXIII SELL žaidynėse užimta 2 vieta.
Sutkava

**Sutkava** – kaimas šiaurės vakarų Baltarusijoje, 10 km į pietus nuo Smurgainių.

## Istorija

XIX a. kaimas priklausė Smurgainių valsčiui, čia buvo valsčiaus seniūnija, cerkvė, valstybinis dvaras.

## Šaltiniai
Edvinas Kriūnas

**Edvinas Kriūnas** (g. 1990 m. rugpjūčio 2 d. Kaune) – sportininkas, krepšininkas, Lietuvos kurčiųjų sporto veikėjas.

## Biografija
Gimė 1990 m. rugpjūčio 2 d. Kaune. Vaikystėje su tėvais persikraustė į Neveronis (Kauno raj.). 1997–2009 m. mokėsi Neveronių vidurinėje mokykloje. 2013 m. Lietuvos sporto universitete (LSU) baigė bakalauro studijas, įgijo krepšinio trenerio specialybę. 2015 m. LSU baigė magistrantūros studijas, įgijo sporto vadybininko specialybę.

2015–2016 m. dirbo sporto vadybininku Kauno rajono „Hoptrans-Sirenų“ moterų krepšinio komandoje.

2017 m. dirbo Lietuvos kurčiųjų sporto komitete (LKSK). 2018 m. laimėjo rinkimus – tapo LKSK prezidentu ketverių metų kadencijai. 2022 m. perrinktas LKSK prezidentu.

## Sportinė karjera
1997 m. pradėjo lankyti krepšinio treniruotes Arvydo Sabonio krepšinio mokykloje. Pirmasis treneris – Gediminas Meiliūnas. 2007 m. baigęs Arvydo Sabonio krepšinio mokyklą, buvo priimtas į Lietuvos kurčiųjų sporto komiteto (LKSK) krepšinio komandą.

2015 m. sustabdė aktyvią krepšininko karjerą.

## Pasiekimai

* Kurčiųjų vasaros žaidynių (deflimpiados) čempionas (2013 m. Bulgarijoje)
* Kurčiųjų vasaros žaidynių (deflimpiados) vicečempionas (2009 m. Taipėjuje)
* Pasaulio kurčiųjų čempionas (2011 m. Italijoje)
* Europos kurčiųjų čempionas (2008 m. Vokietijoje)
* Europos kurčiųjų vicečempionas (2012 m. Turkijoje)
* Pasaulio kurčiųjų jaunimo (U-21) vicečempionas (2010 m. Lenkijoje)

## Apdovanojimai

* 2012 m. už pergalę pasaulio kurčiųjų krepšinio čempionate apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi.

## Išnašos

## Šaltiniai
* http://kkml.lt/zaidejas/1216-edvinas-kriunas
* http://www.kkl.lt/visos-lygos/zaidejai/cdaa8410b13f32d80cc6a7c35c18b3ea/edvinas-kriunas/
* https://www.lrp.lt/lt/prezidento-veikla/apdovanojimai/apdovanotu-asmenu-duomenu-baze/27252/p7040
* https://www.edso.eu/2013/10/27/medal-history-men-8/ 
* http://www.deaflympics.com/games/taipei-2009/results/1851
* http://www.deaflympics.com/games/sofia-2013/results/2224
* https://kauno.diena.lt/naujienos/kitos-sporto-sakos/lietuviams-europos-kurciuju-krepsinio-cempionato-sidabras-270854
* https://lithuanian-deaf-basketball.weebly.com/1st-2010-u21-wdbc.h
Angelou

**Angelou** (tikras vardas **Andželika Petrauskaitė**) – Lietuvos atlikėja, dainų autorė.

## Biografija

Rašyti dainas pradėjo grįžus iš studijų užsienyje. Lietuvoje išpopuliarėjo 2017 metais su savo pirmąja lietuviška daina „A lyga“, kurią sukūrė su prodiuseriu Free Finga.

## Diskografija

### Albumai

## Apdovanojimai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Angelou Facebook puslapis
* Angelou Instagram puslapis
* Angelou Pakartot puslapyje
Stasys Pupkis

**Stasys Pupkis** (1932 m. liepos 5 d. Kazlų Rūdoje – 1983 m. vasario 23 d., Kaune, palaidotas Romainių II kapinėse) – Lietuvos operos dainininkas, Kauno valstybinio muzikinio teatro solistas.

## Biografija
Stasio Pupkio tėtis, irgi Stasys Pupkis, dirbo Kaune Centriniame pašte ūkio dalies vedėju. Mama Adolfina buvo namų šeimininkė, o jau sovietmečiu dirbo Vilijampolės vaikų namuose naktine aukle.

1952 m. Stasys Pupkis baigė Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokyklą ir iš karto buvo pašauktas atlikti karinę prievolę į sovietinę armiją. Tarnavo jūrų laivyne Sevastopolyje. Po penkerių metų kariniame laivyne, 1957 m. grįžo į Kauną. Tais pačiais metais pradėjo dainuoti Kauno valstybiniame muzikiniame teatre ir po metų 1958 m. vedė Janiną Koveraitę. O dar po metų buvo priimtas į teatrą jau etatiniu solistu ir išdirbo teatre 25 m., t. y., nuo 1957 iki 1982 m.

## Vaidmenys
1958 m. solistas debiutavo Imrės Kalmano operetėje „Monmartro žibuoklė“ sukurdamas Anri Bernje vaidmenį. Per darbo teatre laikotarpį solistas sukūrė įvairaus plano ir reikšmingumo vaidmenų. Solistui buvo artimas Genadijaus Bessmertino vaidmuo K. Listovo operetėje „Sevastopolio valsas“, pastatytoje 1962 m. Buvo praėję tik penki metai nuo sugrįžimo iš tarnybos sovietiniame laivyne būtent Sevastopolyje, gerai pažįstamas gyvenimas laive. Spektaklis teatro repertuare išbuvo ilgus metus. Kitas, labiau įsimintinas spektaklis – 1964 m. pastatyta Imrės Kalmano operetė „Marica“. Čia Stasys Pupkis atliko jaunikio Župano vaidmenį. Pastatymas 1967 m. gruodžio mėnesį buvo rodytas šimtąjį kartą ir visus 100 Župano vaidmenų atliko Stasys Pupkis.

Paskutinis vaidmuo buvo 1977 m. E. Ptičkino muzikinėje komedijoje „Bobų Maištas“.

1983 m. vasario mėnesį buvo užpultas ir sužalotas gatvėje. Kauno klinikose sprando srityje buvo rasta durtinė žaizda, konstatuotas kaklo stuburo smegenų sužalojimas. Dėl sužalojimo 1983 m. vasario mėn. 23 d. Stasys Pupkis mirė.

## Visuomeninė veikla
Be teatro Stasys Pupkis dar dirbo Kauno milicijos valdybos klubo direktoriumi, o teatre buvo profsąjungos pirmininku.

## Apdovanojimai
* 1965 07 12 - Kauno miesto LKP komiteto garbės raštas N426;
* 1966 05 12 - Lietuvos kultūros ministerijos garbės raštas N2/72;
* 1967 11 02 - Lietuvos kultūros ministerijos garbės raštas N2/200;
* 1968 11 16 - Lietuvos viešosios apsaugos ministerijos garbės raštas N243/61.

## Nuorodos
Stasio Pupkio sukurtų vaidmenų sąrašas

## Šaltiniai
Vitruvijaus žmogus

**Vitruvijaus žmogus** (it. *L'uomo vitruviano*) – Italijos renesanso tapytojo Leonardo da Vinčio piešinys, datuojamas 1490 m. Piešinys buvo įkvėptas Senovės Romos rašytojo, architekto Vitruvijaus darbų.

Piešinyje pavaizduotas nuogas vyras dvejose padėtyse, išskėstomis rankomis ir kojomis, apibrėžtas apskritimu ir kvadratu.

Amerikiečių meno tyrinėtojas Carmen C. Bambach teigė, kad Vitruvijaus žmogus yra „vienas iš visų laikų labiausiai atpažįstamų Vakarų civilizacijos simbolių“. Šis kūrinys laikomas unikalia meninio ir mokslinio darbo sinteze bei vienas iš Brandžiojo renesanso pavyzdžių, lygiai taip pat kaip pats Leonardas da Vinčis laikomas „renesanso žmogumi“. Britų meno istorikas Martinas Kempas šį piešinį vadina „žymiausiu piešiniu pasaulyje“.

Šis piešinys demonstruoja da Vinčio kocepciją apie idealias žmogaus kūno proporcijas. Savo užrašuose da Vinčis kūrinį pavadino *Le proporzioni del corpo umano secondo Vitruvio* (*Žmogaus figūros proporcijos pagal Vitruvijų*).

Šį kūrinį italas nupiešė 1490 m. dirbdamas Milane, o vėliau perdavė savo mokiniui Francesco Melzi. Vėliau jis atsidūrė da Vinčio piešinių publikacijoje ir labiau išgarsėjo. XVIII a. piešinys atiteko italų tapytojui Giuseppe Bossi, kuris 1822 m. jį pardavė Venecijos Akademijos galerijai. Nuo to laiko kūrinys laikomas šioje įstaigoje ir retomis progomis demonstruojamas viešai.

2019 m., minint 500-ąsias da Vinčio mirties metines, Vitruvijaus žmogus buvo paskolintas ir demonstruojamas Luvre.

## Išnašos

## Šaltiniai
* 
* 
* 
*
Peršojų valsčius

**Peršojų valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Peršojys.

## Istorija

Įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje. 1926 m. valsčius priskirtas iš Stolpcų į Valažino apskritį.

|-
| 1877 m. || || 4015 || 394 kiemai  || 4 seniūnijos || 49
|}

## Šaltiniai

* Valsčiaus gyvenvietės (Radzima.net)
Peršojys

**Peršójys**   (, ) – agromiestelis vidurio vakarų Baltarusijoje, 12 km į pietryčius nuo Valažino. Rajono centras.

## Istorija

Minimos nuo 1492 m., XVI a. įkurta katalikų parapija. XIX–XX a. buvo Minsko apskrities Peršojų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Užberžio valsčius

**Užberžio valsčius** (, ; carmečiu ***Harodzkų valsčius***, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Harodzkos, vėliau – Užberžis.

## Istorija

Įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje Harodzkų vardu, 1867 m. valsčiuje buvo 2452 dirbantieji. XIX a. 7–8 dešimtmečių sandūroje trumpam vadinosi ir Užberžio valsčiumi. Po I pasaulinio karo pervadintas Užberžio vardu.

|-
| 1869 m. || || 5052 || 600 kiemų  || || 53
|-
| 1874 m. || || 5737 || 726 kiemai  || 7 seniūnijos || 63
|-
| 1880 m. || || 5831 || 713 kiemų  || 7 seniūnijos || 64
|-
| 1885 m. || || 5970 || 713 kiemų  || 7 seniūnijos || 64
|-
| 1890 m. || || 7273 || 727 kiemai  || 7 seniūnijos || 69
|}

## Vadovai
* K. Sajevičius, 1886–1887 m.
* F. Korelis, nuo 1887 m.

## Suskirstymas

## Gyvenvietės

Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):

* Ankavičiai *(Ганькавічы)*, k.
* Asinavica I-II *(Асінавіца 1-2)*, vs.
* Aukštoji *(Высокае)*, k., plv.
* Bajorai *(Баяры)*, vs.
* Bartašiai *(Барташы)*, k.
* Bujaniecas *(Буянец)*, vs.
* Cvirauščyna *(Цвіраўшчына)*, k.
* Čiupokai *(Цюпакі)*, plv.
* Demidavičiai *(Дзямідавічы)*, k.
* Didžiadvaris *(Вялікі Двор)*, plv.
* Didžioji Dainava *(Дайнава Вялікая)*, k.
* Didžioji Užprūdė *(Запруддзе Вялікае)*, k.
* Dolevičiai *(Долевічы)*, k.
* Haradzečna *(Гарадзечна)*, k., plv.
* Harodzkos *(Гародзькі)*, k., plv.
* Jasėniškės *(Ясенішкі)*, k.
* Jurizdiko Dubina *(Дубіна Юрыздыцкая)*, k.
* Juzefpolė *(Юзафполь)*, plv.
* Kabylčycai *(Кабыльчыцы)*, k.
* Kaldykai *(Калдыкі)*, k.
* Kalesninkai *(Калеснікі)*, vs.
* Karitonai *(Харытоны)*, k.
* Karpačai *(Карпачы)*, vs.
* Kaščeličiai *(Кашчэлічы)*, k.
* Kutenėtai *(Куцяняты)*, k.
* Lapkričiai *(Лістапады)*, k.
* Lauski Brodas *(Лаўскі Брод)*, bajork., plv., vs.
* Liepakalnis *(Ліпава Гара)*, vs.
* Lochauščyna *(Лохаўшчына)*, k.
* Laskas *(Лоск)*, k.
* Makarinėtai *(Макарынята)*, k.
* Mažoji Dainava *(Дайнава Малая)*, k.
* Mažoji Užprūdė *(Запруддзе Малае)*, k.
* Paharielščyna *(Пагарэльшчына)*, k.
* Penkauščyna *(Пенькаўшчына)*, plv.
* Pilypinėtai *(Філіпіняты)*, k.
* Pisliakauščyna *(Післякоўшчына)*, k.
* Raukavičiai *(Роўкавічы)*, k.
* Rozyslavas *(Розыслаў)*, plv.
* Rudziauščyna *(Рудзеўшчына)*, k.
* Sciudzianecas *(Сцюдзянец)*, k., vs.
* Sedliščia *(Сядлішча)*, plv.
* Skrypliava *(Скрыплева)*, plv., vs.
* Slabada *(Слабада)*, k.
* Starynkos *(Старынкі)*, k.
* Strokava Rečka *(Строкава Рэчка)*, kolonija
* Truskavičiai *(Трускавічы)*, k.
* Uzbalacė *(Узбалаць)*, plv.
* Uzbalacė I–III *(Узбалаць І–III)*, k.
* Užberžis *(Забрэззе)*, mstl., k.
* Zabalacė *(Забалацце)*, vs.
* Žomaidzė *(Жомайдзь)*, k.


## Šaltiniai
Užberžis

**Ùžberžis**  (, ) – kaimas vidurio vakarų Baltarusijoje, 12 km į šiaurės vakarus nuo Valažino.

## Istorija

Minimas nuo XV a. XIX a. buvo miestelis ir kaimas Ašmenos apskrities Harodzkų valsčiuje. XX a. tarpukariu buvo Užberžio valsčiaus centras.

## Šaltiniai