open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sevastopolis

**Sevastopolis** – miestas Krymo pusiasalyje prie Juodosios jūros; valstybinio pavaldumo miestas, neįeinantis į Krymo AR sudėtį.

2014 m. Rusijai okupavus ir aneksavus Krymą, tarptautinė bendruomenė Sevastopolį pripažįsta Ukrainos dalimi. Ukraina Krymą ir Sevastopolį pripažįsta „Rusijos Federacijos laikinai okupuota teritorija“.

## Istorija
Senovėje miesto vietoje buvo graikų kolonija ***[[Chersonesas]]***. Sevastopolis buvo įkurtas 1783 m. kaip karinis jūrų uostas ir tvirtovė. 1797–1801 m. laikinai vadinosi ***Achtiaru***.1830 m. choleros epidemijos metu miesto gyventojai, jūreiviai ir kareiviai sukilo prieš karantininius ribojimus. 1854–1855 m. Krymo karo metu ir 1941–1942 m. Antrajame pasauliniame kare išgarsėjo savo didvyriška gynyba. 1965 m. suteiktas miesto-didvyrio vardas. 1991–2014 m. nepriklausomos Ukrainos miestas; suteiktas specialus valstybinio pavaldumo miesto statusas.

2014 m. okupavo ir aneksavo Rusija.

## Demografija
Sevastopolio savivaldybėje gyvena ~15% Krymo gyventojų.

## Transportas
Geležinkelio mazgas. Tai pagrindinė Juodosios jūros laivyno bazė, kuria naudojasi Rusijos Juodosios jūros laivynas. Sevastopolyje vyksta laivų statybos ir remontas. Po miestą kursuoja troleibusai bei autobusai.

## Švietimas ir kultūra
Svevastopolyje yra du teatrai. Muziejai: Didvyriškos gynybos ir miesto išlaisvinimo, Juodosios jūros laivyno, dailės muziejus. Jūrų instituto akvariumas.

## Ekonomika
Yra prietaisų fabrikas, maisto apdirbimo, lengvoji, medienos apdirbimo pramonė.

### Ekonominiai rodikliai

## Savivaldybė

Sevastopolio miesto savivaldybei (taryba; ) priklauso 1 savarankiškas miestas (Inkermanas) ir 47 gyvenvietės. Pagal Ukrainos konstituciją savivaldybei suteiktas Valstybinio pavaldumo miesto statusas ir savivaldybė Krymo AR nepriklauso.

## Sportas
* PFK Sevastopolʹ (futbolas)

## Panorama

## Miestai partneriai
*  Sankt Peterburgas, Rusija

## Išnašos
Jekaterinburgas

**Jekaterinburgas** (TSRS laikotarpiu – *Sverdlovskas*) – miestas Rusijoje, į rytus nuo Uralo kalnų; srities centras. Tai didelis pramonės centras, srityje yra gaunama daug mineralų, pro miestą nutiestas Sibiro geležinkelis. Apdirbama platina, varis ir geležis, gaminama elektros įranga, išvystyta chemijos ir sunkiųjų mašinų pramonė. Yra Uralo M. Gorkio vardo valstybinis universitetas (įkurtas 1920 m.), Jekaterinburgo valstybinis medicinos institutas (1931 m.).

## Istorija

Miestą 1721 m. įkūrė Petras I kaip geležies apdirbimo centrą ir pavadino Jekaterinburgu savo žmonos, būsimosios carienės Jekaterinos I garbei. XVIII a. pab. nutiesus Sibiro magistralę, o XIX a. pab. – ir geležinkelį, miesto pramoninė plėtra ypač paspartėjo. 1918 m. šiame mieste buvo suimtas ir bolševikų sušaudytas paskutinis Rusijos caras Nikolajus II su šeima. 1924 m. miestas pavadintas **Sverdlovsku** sovietų politiko Jakovo Sverdlovo (1885–1919) garbei. Industrializacijos metais Sverdlovske buvo atidarytos nemažai gamyklų. II pasaulinio karo metu čia buvo sutelktos didelės pramonės jėgos iš labiau į vakarus esančių pramoninių Rusijos miestų, siekiant atitolinti pramonės įmones nuo galimo vokiečių puolimo. 1991 m. miestui sugrąžintas dabartinis pavadinimas. 2015 m.  buvo pastatytas kultūrinis centras „Jelcino centras“.

## Lietuviai
Antrojo pasaulinio karo pradžioje Sverdlovsko kalėjimuose bei lageriuose kalinta ir lietuvių politinių kalinių, daugiausia inteligentų, valstybės veikėjų. 1941–1942 m. Sverdlovske kalinti ir sušaudyti Lietuvos ministras pirmininkas Pranas Dovydaitis, ministrai Voldemaras Vytautas Čarneckis, Antanas Endziulaitis, Kazimieras Jokantas, Klaipėdos krašto gubernatorius Jurgis Juras Kubilius, Viktoras Engleris, Kaune Lietuvos policininku dirbęs Jonas Burbulis (g. 1904 m. Biržų r. - 1942-07-17), kiti valstybės ir visuomenės veikėjai.

Konservatorijoje studijavo tremtiniai: Vincentas Kuprys, Gražina Ručytė-Landsbergienė.
 
2013 metais Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centro (LGGRTC) Genocido aukų muziejus parengė parodą „Sušaudytoji vyriausybė“, skirtą minėtų ministrų atminimui pagerbti. Paroda tapo nuolatine ekspozicijos dalimi ir eksponuojama Jekaterinburge. 

Sverdlovske gimė vienas Lietuvos džiazo mokyklos kūrėjų Vladimiras Čekasinas (g. 1947).

## Sportas
* FK Ural Ekaterinburg

## Šaltiniai
Juozas Indra

**Juozas Indra** (iki 1943 m. **Juozas Padleckis**, 1918 m. kovo 18 d. Pavietavoje, Jurbarko raj. – 1968 m. kovo 14 d. Kaune) – dainininkas (tenoras), kompozitorius, dirigentas.

## Biografija

1938–1945 m. studijavo solinį dainavimą, kompoziciją ir dirigavimą Kauno konservatorijoje pas E. Vitingą, Petrą Oleką, Vladą Jakubėną, prof. Juozą Gruodį. 1943 m. kaip dainininkas debiutavo Vilniuje. Po karo grįžo į Kauną. Čia tęsė studijas, koncertavo.

1945 m. suimtas ir išvežtas į Rytus už tai, kad karo metais grojo kariniame orkestre. Grįžęs iš tremties, 1948–1953 m. gyveno ir dirbo Vilniuje. Nuo 1954 m. – Kompozitorių sąjungos narys.

1954–1965 m. buvo Kauno muzikinio teatro vyr. dirigentas, 1965–1968 m. – dirigentas. Dirigavo per 30 įvairių operų ir operečių spektaklių, daug koncertavo. 1956 m. parašė žymiausią savo kūrinį – baletą „Audronė“, kuris 1957 m. pelnė Respublikinę premiją.

1960 m. sukūrė simfoniją „Griuvėsių miestas“. Parašė 12 originalių dainų bei romansų, choro ir solo dainų, harmonizavo apie 150 liaudies dainų („Aš išdainavau visas daineles“, „Ant kalno rugiai“, „Žveng žirgelis lankoj“ ir kt.), apie 20 kamerinių instrumentinių, 10 simfoninių kūrinių, muziką 8 dramos spektakliams, kino filmams „Kai susilieja upės“ (1958 m., rež. Borisas Šreiberis) ir „Svetimi“ (1962 m., rež. Marijonas Giedrys).

Palaidotas Petrašiūnų kapinėse; antkapinis paminklas pastatytas 1978 m., archit. M. Jakimavičienė.
Airijos jūra

**Airijos jūra** (, ) – Atlanto vandenyno pakraštinė jūra, skirianti Airijos ir Didžiosios Britanijos salas. Šv. Jurgio kanalas jūrą jungia su Keltų jūra pietuose, o Šiaurės sąsiauris – šiaurėje atskiria nuo Atlanto vandenyno.

Airijos jūros viduryje yra Meno sala, Velso pakrantėje – Anglesis. Plotas apie 100 000 km². Didžiausias gylis siekia 175 m. Vandens druskingumas 34,0–34,5 ‰. Vandens temperatūra vasarį 5 °C, rugpjūtį 16 °C. Potvynių aukštis prie Airijos krantų 2,5 m, prie Didžiosios Britanijos – 10,2 m.

Jūra svarbi ekonomine prasme. Kiekvienais metais ją perplaukia 12 milijonų keleivių ir 17 megatonų prekių. Vykdoma pramoninė žvejyba (silkės, skumbrės, ančiuviai). Svarbiausi uostai Dublinas, Liverpulis, Glazgas, Belfastas.

Svarstomas per jūra eisiančio ilgiausio pasaulyje tunelio statymas, kuris sujungtų Didžiąją Britaniją ir Šiaurės Airiją.

## Šaltiniai
FlightGear

**FlightGear** atviro kodo laisvai platinamas skrydžio imitatorius. Žaidėjas ekrane mato vaizdą pro priekinį lėktuvo stiklą, veikiantį prietaisų pultą ir klaviatūros pagalba valdo lėktuvą. Galima skristi virš bet kurios pasaulio vietos, nors automatiškai sugeneruotame virtualiame pasaulyje, tarkime, Kuršių Nerija atrodo gana varganai (vietoj kopų driekiasi arimai). Tačiau tinklalapyje yra ir geriau sutvarkytų vietų sąrašas.

Žaidėjas gali pasirinkti vieną iš keleto galimų lėktuvo modelių. Tarp jų esama kovinių, tačiau jie neginkluoti.

Pagrindinis žaidimo privalumas – atviras kodas ir atviri formatai. Todėl galima panorėjus kurti savo lėktuvus bei kurti įvairius virtualaus pasaulio trimačius objektus (kopas, televizijos bokštus ir panašiai). Šiuos objektus nelabai sudėtinga „pastatyti“ norimoje pasaulio vietoje, nurodant geografines koordinates. Naudojami įvairūs standartiniai trimačių objektų modelių formatai. Dauguma lėktuvo duomenų aprašyta XML. Galima kurti ir pagal nustatytą algoritmą judančius objektus (plaukiančius laivus ir pan).

Galima pasirinkti norimą orą. Skrendant naktį, mėnulis, planetos ir apie 600 žvaigždžių matyti ten, kur ir turi būti pagal geografinę padėtį bei skrydžio laiką.

Kompiuterių tinklo pagalba keli žaidėjai gali skristi kiekvienas savo lėktuvu tame pačiame virtualiame pasaulyje, treniruodamiesi atlikti įvairius koordinuotus veiksmus.

Žaidimas sukurtas dirbti Linux aplinkoje, bet šiuo metu jau gana neblogai veikia ir Windows, Mac OS X, FreeBSD, Solaris bei IRIX versijos. Žaidimas turi GPL licenziją. Tinklalapyje rašoma, jog „…kol laikomasi GPL taisyklių, žaidimas gali būti laisvai kopijuojamas ir platinamas“.

2005 m. FlightGear 0.9.8 apdovanotas SOFTPEDIA „100 % FREE“ prizu.

## Nuorodos

* FlightGear tinklalapis
Lincas

**Lincas** – miestas šiaurės Austrijoje, prie Dunojaus upės; Aukštutinės Austrijos žemės sostinė. 2009 m. kartu su Vilniumi tapo Europos kultūros sostine.

## Istorija
Lincas buvo įkurtas romėnų, kurie miestą vadino *Lentia*. Nuo 788 m. turėjo gyvenvietės statusą. 1210 m. tapo Austrijos dalimi. Viduramžiais buvo svarbus prekybos kelių centras. Habsburgų imperatorius Frydrichui III Lince gyveno paskutinius ketverius metus. Tuo metu miestas tapo svarbiausiu visoje imperijoje, tačiau po valdovo mirties 1493 m. prarado šią padėtį. Nuo 1785 m. vyskupijos centras. Nuo XVIII a. mieste plėtota mokslas ir kultūra, įsteigta daug aukštųjų mokyklų, bibiliotekų, opera. Antrojo pasaulinio karo metu buvo reikšmingas chemijos ir plieno gamybos centras. Linco apylinkėse veikė paskutinė uždaryta nacių koncentracijos stovykla. Po Antrojo pasaulinio karo Lince, Dunojaus upe, ėjo TSRS ir JAV okupacinių zonų skiriamoji riba.

## Architektūra
Mieste išliko daug įvairių laikotarpių architektūros paminklų – bažnyčių, vienuolynų, neogotikinė Naujoji katedra, V. A. Mocarto namai, senoji rotušė. Ypač gausu baroko architektūros statinių: XVIII a. pr. Vyskupo rūmai, Teatro rūmai, Trejybės kolona. XIX a. pastatytas tiltas per Dunojų. Daug naujų išraiškingos architektūros statinių iškilo XX a. – XXI a. Tarp jų – Telekomunikacijų pastatas, futbolo stadionas, koncertų salė Brucknerhaus, naujoji rotušė, Linco dizaino centras.

## Sportas

### Futbolas
* FC Blau-Weiß Linz – futbolo klubas;
* LASK Linz – futbolo klubas;
* Union Kleinmünchen Linz – moterų futbolo klubas;

## Lietuviai
Pirmieji lietuviai į Lincą atvyko kartu su vokiečių repatriantais 1941 m. Baigiantis Antrajam pasauliniam karui mieste gyveno apie 600 lietuvių pabėgėlių, kurių daugelis išvyko gyventi į kitas Vakarų Europos valstybes, JAV. 1947 m. Lince veikė Austrijos lietuvių taryba, leidusi keletą leidinių. 1958 m. mieste gyveno kelios dešimtys lietuvių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Virtuali kelionė po Lincą (web.archive.org)
Pietų vandenynas

**Pietų vandenynas** (kartais vadinamas: **Pietų poliarinis vandenynas** arba **Antarktidos vandenynas**) – ketvirtas pagal dydį vandenynas pasaulyje. Tai aplink Antarktidos žemyną esantys vandenys, neoficialiai įvardijami kaip penktasis vandenynas.

Ši teritorija, kaip atskira ekosistema, labai svarbi mokslinių tyrinėjimų atžvilgiu: vandenynų vandens judėjimas, visuotinio atšilimo tyrinėjimai bei kitais atžvilgiais.

## Geografija
Atlanto, Ramusis ir Indijos vandenynai supa Antarktidą į pietus nuo 60-ojo pietų platumos laipsnio.

Plotas – 21 960 000 km². Beveik visame vandenyno plote vidutinis gylis – 4000–5000 m, giliausia vieta prie Pietų Sandvičo salų – 7434 metrai.

## Dugno reljefas
Dugną sudaro kelios dubumos, atskirtos povandeniniais kalnagūbriais. Antarktidos šelfas neįprastai gilus, nes visą Antarktidą slegia ledo masė, stumianti ją žemyn.

## Vandenyno srovės
Srovių tekėjimas Pietų vandenyne yra sudėtingas. Ties Antarktida susidaro labai druskingas šaltas vanduo, kai po šelfiniais ledynais užšalus jūros vandeniui, iš jo išstumiamos druskos. Šis šaltas druskingas vanduo nugrimzta ir gelmėse teka į šiaurę.

Toliau nuo Antarktidos šaltas bet mažiau druskingas paviršinis vanduo teka šiaurės link. Šis galiausiai nusileidžia iki 2000-3000 m. gylio ir teka aplink visą Antarktidą tarp 50º p. platumos ir 60º p. platumos. Šalto vandens masės grimztančios ir tekančios šiaurės kryptimi, susilieja su antarktiniais vandenimis.

Didžiausią pasaulyje vandenynų srovių sistemą – Vakarų Vėjų srovę – sukelia vakarų vėjai, kurie nuolat stumia vandenį į rytus. Žiemą didžioji Pietų vandenyno dalis užšąla ir bendras jūrinio ledo plotas aplink Antarktidą padidėja 7-8 kartus.

## Klimatas
Pietų vandenyne pučia stipriausi vidutiniai vėjai nei kitur Žemėje. Dėl smarkių vėjų, didelių bangų ir ledo čia pavojinga plaukioti laivams. Vandens temperatūra nuo -2 iki +10 °C.

## Gyvūnija ir augalija
Apvelingo zonoje gausu planktono, kuris yra sudėtingos mitybos grandinės pagrindinė dalis. Svarbiausi planktoniniai organizmai yra krilis – vėžiagyviai, kurie minta fitoplanktonu bei jūrinio ledo dumbliais ir savo ruožtu teikia maistą žuvims, banginiams, ruoniams ir paukščiams.

Daugiausia yra gaudomi krilis ir dugne gyvenančios žuvys ilčiadančiai.

## Vandenynui priklausančios jūros

* Amundseno jūra
* Belingshauzeno jūra
* Deiviso jūra
* Diurvilio jūra
* Kosmonautų jūra
* Lazarevo jūra
* Mausono jūra
* Riserio-Larseno jūra
* Roso jūra
* Sandraugos jūra
* Skotijos jūra
* Somovo jūra
* Vedelio jūra

## Šaltiniai
Vedelio jūra

**Vedelio jūra** yra didelė įlanka Antarktidos krante, sudaranti dalį Pietų vandenyno regiono, esančio į pietus nuo Atlanto. Ledas ir vanduo jūroje juda laikrodžio rodyklės kryptimi. Vedelio jūros plotas 2,8 mln. km², didžiausias gylis 3000 m. Virš pietvakarinės Vedelio jūros dalies yra Ronės ir Fichnerio šelfinis ledynas. Didelė dalis šalto tankaus vandens, esančio Pasaulinio vandenyno dugne, pirmiausia susidaro po šiuo šelfiniu ledynu. Vakarinėje pusėje, palei Antarktidos pusiasalio krantą, jūra užima 240 km pločio šelfą, kuris tęsiasi apie 480 km už Ronės ir Filchnerio šelfinio ledyno. Vedelio jūros dalį už šelfo beveik nuolat dengia storas pakas, todėl ištirti ją nėra lengva.
Roso jūra

**Roso jūra** – jūra, įsiterpusi į Antarktidos krantą ir sudaro Pietų vandenyno dalį, esančią į pietus nuo vakarų Ramiojo vandenyno, tarp Viktorijos žemės ir *Marie Byrd* žemės. 

## Charakteristikos
Roso jūros plotas 960 000 km², didžiausias gylis 2500 m. Pusę Roso jūros pietinėje dalyje dengia Roso šelfinis ledynas (500 000 km²). Jūra dažniausiai sekli: dugnas tęsiasi į šiaurę kaip platus šelfas, paskui staiga nusileidžia į Ramiojo vandenyno-Antarkties dubumą. Iš visų Antarktidą juosiančių jūrų Roso jūroje susidaro mažiausiai jūrinio ledo, o vasarą nebūna pako, todėl ji yra labiausiai prieinama laivybai. Vandens temperatūra vasarą siekia iki 2&nbsp;°C, žiemą laikosi apie –1,9&nbsp;°C. Druskingumas svyruoja tarp 33 ir 35 ‰.

## Šaltiniai
Neferirkarė

**Neferirkarė** (**Kakai**, **Neferkeris**, **Nefererkarė**) – trečiasis penktosios Egipto dinastijos faraonas.

Manoma, kad buvo svarbus karalius, kadangi rasta didelis laidojimo kompleksas Abusire. Karaliaus laidojimo vieta – šešių pakopų piramidė, kurios bendras aukštis 52 m. Tačiau vėliau buvo patobulinta ir iš jos padaryta tipiška piramidė, kuri siekė 72 m. Laidojimo kompleksas nebaigtas, įrengta tik apatinė dalis. Manoma, kad Neferirkarė buvo Sahurės brolis, Userkafo, kuris laikomas dinastijos pradininku, sūnus. Kadangi Palermo akmens analai baigiasi ties Neferirkarės valdymu, apie jo valdymą žinoma mažai. Manoma, valdė 20 metų, apie 2446–2426 m. pr. m. e., tačiau datos diskutuotinos.
Skotijos jūra

**Skotijos jūra** (*Scotia Sea*) – pailgas vandens baseinas, kuris tęsiasi į rytus nuo 965 km pločio kanalo – Dreiko sąsiaurio, einančio tarp Pietų Amerikos pietinio galo (Horno kyšulio), ir Antarktidos pusiasalio šiaurinio galo. Plotis 900 000 km², didžiausias gylis 4000 m; Skotijos jūra užima savą nedidelę litosferos plokštę, įsiterpusią tarp Pietų Amerikos plokštės šiaurėje ir Antarktidos plokštės pietuose. Po vandeniu jūrą sudaro du gilūs duburiai. Juos beveik visiškai supa Skotijos kalnagūbris su iškylančiomis salomis. Joms priklauso Pietų Džordžijos sala šiaurės rytuose, Pietų Sandvičo salos (vulkaninių salų lankas) rytuose ir Pietų Šetlando salos pietuose.
Neferefrė

**Neferefrė** (**Raneferefas**) – penktasis V-tosios Egipto dinastijos faraonas. Pagal Turino karalių sąrašą jis valdė 7 metus, pagal Maneto karalių sąrašą – 20 metų, dabartiniai tyrinėtojai mano, kad jis valdė apie 3 metus maždaug 2419–2416 m. pr. m. e.

Neferefrė buvo Kentkaus II sūnus ir Niuserės brolis. Manoma, kad pastatė Saulės šventyklą vadinama Hetep-Re. Tačiau toks statinys dar nėra surastas.

Neferefrės laidotuvių kompleksą sudaro daugiau nei viena (iki trijų) piramidės. Tyrinėjant kompleksą, pagal radinius sužinotas jo piramidės vardas, kuris reiškia „Dieviška yra Neferefrės galia“. Kompleksą sudaro šventykla, piramidės ir kiti pastatai. Čekų archeologų ekspedicija, tyrinėjusi šventyklą, rado šventyklos užrašus, Neferefrės statulą, lėkštes išpuoštas įspaudais. Ekspedicija taip pat rado mumiją, kurios amžius 20 metų. Manoma, kad tai Neferefrė, kadangi mumifikuoto žmogaus amžius sutampa su valdžiusio karaliaus amžiumi.
Grupė

**Grupė** (, iš  'grupė; mazgas') – medžiagų, daiktų, organizmų ar asmenų, kuriems būdingas bendras požymis, visuma.

* grupė – (šnekamojoje kalboje) keletas greta esančių žmonių, daiktų ar gyvulių;
* grupė – algebroje elementų aibė G su asociatyvia algebrine operacija  jei tai aibei priklauso neutralusis elementas e, tenkinantis sąlygą a  e = a; simetriškas elementas a', tenkinantis sąlygą a * a' = e;
* grupė – žmonių bendrija, kurios narius jungia koks nors bendras požymis (bendra veikla, tarpusavio santykiai, bendri interesai, priklausymas tai pačiai organizacijai).
** grupė – kartu veikianti veikėjų grupė vaidmenų žaidimuose.
* grupė – tam tikras karinis dalinys ar junginys:
** grupė – bataliono ar pulko dydžio dalinys kai kuriose armijose (pvz., Portugalijos).
** grupė – aviacijos dalinys kai kurių valstybių oro pajėgose. Paprastai atitinka kitų šalių sparną.
** armijų grupė – vienas didžiausių karinių junginių. Atitinka rusišką frontą.

Sudėtiniai terminai:
* Įmonių grupė;
* Kontrolinė grupė;
* Kalbų grupė
* Muzikos grupė.
* Poveikio grupė;
Šepseskarė

**Šepseskarė** (**Sisiris**, **Šepseskerė**) – ketvirtasis penktosios Egipto dinastijos faraonas. Manoma, kad valdė 2426–2419 m. pr. m. e. Pagal Turino karalių ir Manetono sąrašus, valdė 7 metus. Vieninteliai jo valdymo artefaktai yra įspaudai, rasti Abusire, kur galėjo būti palaidotas faraonas.

1980 m. rasti nebaigtos piramidės likučiai, esantys šiauriau nuo Sahurės piramidės Abusire, spėjamai priskiriami Šepseskarei.
Meka

**Meka** ( arba **مكة المكرّمة** *Makka al-Mukarrama*, anksčiau – **Makoraba**) – miestas vakarinėje Saudo Arabijoje, Hidžazo provincijoje, netoli Džidos miesto. 1,32 mln. gyventojų (2005 m.). Tai musulmonų pranašo ir islamo įkūrėjo Mahometo gimtasis miestas, pats švenčiausias iš visų islamo miestų. Pagal musulmonų tradiciją, musulmonas dienos metu privalo melstis atsisukęs veidu į Mekos pusę, nesvarbu kurioje pasaulio vietoje jis bebūtų. Kasmet paskutinį mėnesį pagal islamo kalendorių (hadžą) į Meką suplūsta daugiau nei milijonas piligrimų. Miestas buvo svarbus jau nuo senų laikų, pro jį ėjo svarbūs prekybos keliai. Dar prieš gimstant Mahometui Meka jau buvo religinis centras ir dar yra išlikę tų laikų šventos vietos, iš jų labiausiai žinoma – mečetė Haramas. Jos kieme pastatyta Kaaba, kubo formos pastatas be langų, kurią esą pastatęs Abraomas. Pietrytiniame Kaabos kampe yra Juodasis akmuo, kurį Abraomui davęs arkangelas Gabrielius. Iš priešislaminio laikotarpio yra likęs ir šventasis šaltinis – Zamzamas, kuriuo naudojosi *Hagar*, Abraomo sūnaus Samuelio (*Ishmael*) sūnaus motina.

## Istorija
Pirmąkart miestą pamini Aleksandrijos geografas Ptolemėjus, II a. ją aprašęs Makorabos vardu. VII a. čia gimė Mahometas. XIII a. miestą užėmė egiptiečiai, XVI a. – turkai. Nuo 1517 m. turkų vietininkai Mekoje buvo Mahometo palikuonys. 

1924 m. miestą užėmė Abdul Azizas ibn Saudas, tuometinis Nedždo valdovas, pavertęs Meką Arabijos religine sostine.
Džida

**Džida** – miestas Saudo Arabijos vakaruose, Mekos emyrate, antrasis pagal dydį šalies miestas. 3,4 mln. gyventojų (2005 m.). Tai uostas prie Raudonosios jūros, yra tarptautinis oro uostas, gera magistralių infrastruktūra. Tai ir verslo centras, pro jį importuojama didžioji dalis Arabijos gyvulių (ypač avių ir kupranugarių). Yra geležies ir plieno gamyklos, aliejaus perdirbimo fabrikai, gaminami baldai, plytos, čerpės. Nemažai diplomatinių ir ministerijų pastatų. Tūkstančiai piligrimų pro Džidą kasmet keliauja į Meką – šventąjį musulmonų miestą.

2013 metais Džidoje pagal amerikiečių architekto Adriano Smitho projektą pradėtos aukščiausio pasaulio pastato, „Jeddah Tower“, statybos. Numatyta, kad dangoraižis pasieks rekordinį 1000 metrų aukštį ir bus oficialiai atidarytas 2020 metais. Jo statybos – dalis ambicingo „Džidos ekonominio miesto“ projekto, kuris įeina į bendrą Saudo Arabijos ekonomikos diversifikavimo planą.

## Istorija
Miestas įkurtas XVII amžiuje. Iki 1947 m. visą miestą supo siena. Nuo 1970 m. labai išplėstas uostas, kuris nuolatos augo ir tapo svarbiu šalies ekonomikoje, plėtojant prekybos ryšius su užsienio valstybėmis.

## Sportas
* Al-Ahli Saudi FC – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje;
* Al-Ahli Saudi FC (moterys) – moterų futbolo komanda;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Igliškėliai

**Igliškėliai** – miestelis Marijampolės savivaldybėje, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Miestelis įsikūręs Igliškėlių kalvagūbryje (altitudė 115–125 m). Į pietus nuo Igliškėlių yra Amalvo palios (Amalvo botaninis zoologinis draustinis). Į rytus nuo miestelio yra ir Igliškėlių kaimas. Gretimuose Patilčiuose yra Igliškėlių bažnyčia.

## Etimologija

Pavadinimas greičiausiai iš žodžio *igliškis*, t. y. „gyvenantis prie Iglės (Yglos) ežero“.

## Istorija

Igliškėliai minimi nuo 1781 m. XIX a. pabaigoje Igliškėliai – kaimas Marijampolės apskrities Javaravo valsčiuje, priklausęs Igliaukos parapijai. Nuo 1871 m. iki 2013 m. veikė Igliškėlių pagrindinė mokykla.

Po II pasaulinio karo Igliškėliuose veikė Tauro apygardos, Geležinio Vilko partizanų rinktinės partizanai, prie Igliškėlių yra Lietuvos partizanų kapai.

1948 m. įsteigti kultūros namai, 1950 m. biblioteka, felčerių ir akušerių punktas. 2023 m. biblioteka uždaryta.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Istorija
Žemoji Panemunė

**Žemoji Panemunė** – miestelis Šakių rajono savivaldybės rytuose, kairiajame Nemuno krante, į šiaurę nuo Lekėčių. Seniūnaitijos centras. Stovi Žemosios Panemunės šv. Vincento Pauliečio bažnyčia (pastatyta 1877 m.), šventoriaus koplyčia (XX a. I p.), veikia Žemosios Panemunės kapinės. Šalia miestelio stūkso Žemosios Panemunės piliakalnis, išlikę kryžiuočių pilies komplekso fragmentai, kur vėliau buvo pastatytas Žemosios Panemunės dvaras, jame dažnai lankydavosi rašytojas Adomas Mickevičius. Šalia dvaro išaiškintas Žemosios Panemunės II piliakalnis.

Miestelis priklauso Panemunių RP.

## Etimologija

Miestelis yra vandenvardinis vietovardis, kilęs čia tekančio nuo Nemuno. Apie 1800 m. vietos dvaras priklausė Fergisui, todėl buvo vadintas ***Fergiso Panemune***.

## Istorija

Žemoji Panemunė minima XVI a. pabaigoje (buvo kaimas ir dvaras, manoma, įsikūręs kryžiuočių pilies vietoje). 1732 m. pastatyta pirmoji bažnyčia, XIX a. pradžioje įsteigta parapinė mokykla. 1829 m. Žemoji Panemunė labai nukentėjo nuo potvynio. Dvaras priklausė Gelgaudams, Čartoriskiams, kitoms giminėms, vėliau čia įsitvirtino Fergisai. XIX a. pabaigoje Panemunė – kaimas ir dvaras Naumiesčio apskrities Paežerėlių valsčiuje.

XX a. pradžioje veikė Žiburio draugijos skyrius, nuo 1918 m. – pavasarininkai.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Žemosios Panemunės mokykloje mokytojavo lietuvių kalbos normintojas Jonas Jablonskis (1860–1930).

## Galerija

ZPanemunes baznycia.jpg|Bažnyčia
Ž. Panemunė, tremtinių paminklas, koplyčia.JPG|Tremtinių paminklas
Gatvė, Žemoji Panemunė.JPG|miniatiūra|Pagrindinė gatvė|Miestelio gatvė
Ž. Panemunė, pakelės kryžius.JPG|Pakelės kryžius
Ž. Panemunė, rūmai.JPG|Dvaro rūmai
Ž. Panemunė, tvartas.jpg|Ūkio pastatas


## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Klykoliai

**Klykoliai** – kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės vakarus nuo Naujosios Akmenės, netoli kelio Akmenė–Vytiniai, prie pat sienos su Latvija. Stovi Klykolių Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia (yra XVIII–XIX a. dailės paminklų). Veikia biblioteka (nuo 1999 m.), kaimo istorijos ir buities muziejus (nuo 2001 m.), augalininkystės bendrovė „Klykoliai“, kaimo bendruomenė „Klykolių sodžius“.

## Geografija

Klykoliai įsikūrę tarp Vadaksties ir jos intako Vėžupio. Yra Klykolių tvenkinys. Klykolių vardu pavadintos karbono sistemos apatinio skyriaus svita ir serija; jų sluoksniai surasti kaimo apylinkėse. Kaimas išsidėstęs rajoninių kelių  ir  sankryžoje. Kelias 1015 Klykuoliuose kirtęs pasienį, susikerta su Latvijos keliu V1115 Vadakstė–Vytiniai.

## Istorija

Klykoliai įsikūrė XVI a. 1757 m. ATR karalius Augustas II suteikė privilegiją kurti miestelį ir rengti savaitinius turgus. 1778 m. dvaro savininkas Ignas Pilsudskis pastatė koplyčią. 1881 m. pastatyta dabartinė medinė Klykolių Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia. XIX a. pabaigoje Klykoliai buvo miestelis Šiaulių apskrityje, pasienyje su Kuršo gubernija. XIX–XX a. kaimas garsėjo vagimis, kurie vogė lietuvių arklius ir gabeno į Latviją.

1928 m. bažnyčiai suteiktos parapijos teisės.

II pasaulinio karo metu Klykoliai nukentėjo, dalis trobesių sudegė. 1949 m. įkurta mokykla, veikė iki 2000 m. 1956–1977 m. apylinkės centras, 1950–1991 m. Kivylių kolūkio pagalbinė gyvenvietė. 1999 m. įkurta biblioteka, 2001 m. kaimo buities muziejus.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Telesforas Kulakauskas (1907–1977), grafikas.
* Kazimieras Stanislovas Butkus (1923–2014), inžinierius technologas.

## Galerija

01-Klykoliai-2011.10.04.jpg|Bažnyčios 120 metų paminėjimo paminklas
02-Klykoliai-2011.10.04.jpg|Gandralizdis
06-Klykoliu-baznycia-2011.10.04.jpg|Bažnyčia


## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Klykoliai (sud. Leopoldas Rozga). – Utena: Utenos Indra, 2007. – 36 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-676-63-8
* Klykoliai kraštotyrininko Žanio Skudros nuotraukose
Rijadas

**Rijadas** () – Saudo Arabijos sostinė, esanti Nedždo provincijos oazėje, šalies vidurio rytuose. Verslo, administracinis ir švietimo centras, turi tarptautinį oro uostą, gerą geležinkelio ir automagistralių infrastruktūrą (susisiekia su Persijos įlanka).

Čia gaminamos statybinės ir konstrukcinės medžiagos, apdirbama nafta, išvystyta maisto pramonė. 1953 m. Rijade įkurtas Imamo Muchamedo ibn Saudo islamo universitetas, 1955 m. – karaliaus Abdulazizo karo akademija, 1957 m. – Rijado universitetas. Yra viešojo administravimo, pedagoginis, technologijos institutai, nacionalinė biblioteka. Įdomybės: archeologijos ir etnografijos muziejus, karališkieji rūmai, Džamidos mečetė.

## Istorija

1824 m. Rijade, kuris yra pakeliui į Meką, įsikūrė Saudų dinastija, dabar užvaldžiusi visą šalį. 1902 m. Abdul Azizas ibn Saudas (vėliau – pirmasis Saudo Arabijos karalius) iš čia pradėjo Arabijos pusiasalio užkariavimą, suorganizavęs vahabitus (islamo reformistus, gyvenusius Rijade ir apylinkėse nuo XIX a.) kovai. 1932 m. miestas tapo Saudo Arabijos sostine. Apie 1940 m. šaliai pradėjus gauti didelį pelną iš prekybos nafta, Rijadas iš gana izoliuoto miesto pavirto dideliu, kosmopolitiniu miestu su daug didelių ir naujoviškų pastatų.

## Sportas
* Al-Riyadh SC – futbolo klubas;
* Al Nassr FC – futbolo klubas;
* Al Nassr FC (moterys) – moterų futbolo klubas;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
Norvegijos jūra

**Norvegijos jūra** – pati šiauriausia iš Atlanto vandenyno pakraštinių jūrų. Jūra yra tarp Grenlandijos, Špicbergeno, Norvegijos, Farerų salų ir Islandijos. Nors jūrą kerta Šiaurės poliaratis, ji neužšąla dėl šiltosios Norvegijos srovės – Šiaurės Atlanto srovės šakos. Dviejose Norvegijos pakrantės srityse stiprios potvynių srovės sukelia žinomus sūkurius: Lofoteno Melstromą prie Lofoteno šiaurinės pakrantės ir Saltstraumeną prie Budės.
Žvingiai

**Žvingiai** – miestelis Šilalės rajono savivaldybėje, į pietvakarius nuo Šilalės, kairiajame Jūros upės krante (kitame upės krante – Bikavėnai). Seniūnaitijos centras. Miestelyje yra medinė Žvingių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia (pastatyta 1939 m.), veikė Žvingių pagrindinė mokykla, biblioteka. Saugoma Žvingių liepa.

## Etimologija

Žvingiai – asmenvardinis vietovardis, sudarytas iš asmenvardžio *Žvingis, Žvingỹs* daugiskaitos.

Liaudies etimologija turi savąją versiją. Miestelis įsikūręs Jūros upės krante, jos vingyje. Žemaitiškis *žvingys* ir reiškia „vingis“, nuo to žodžio neva ir kilęs vietovardis.

## Istorija

1537 m. minimas Žvingių miestelis, dvaras ir valsčius. 1604 m. pastatyta bažnyčia, 1606 m. įsteigta parapinė mokykla (atkurta 1802 m.). Nukentėjo per 18 a. pradžios karą (1640 m. buvo 17, 1738 m. – 6 šeimos), 1775 m. miestelis degė. 1792 m. gavo Magdeburgo teisę ir herbą. 19 a. pabaigoje–20 a. pradžioje Žvingių klebonas Kazimieras Pakalniškis rėmė lietuvišką veiklą ir draudžiamosios spaudos platinimą. 

Per I pasaulinį karą miestelis degė (sudegė bažnyčia). Atkūrus Lietuvos valstybę (1918 m.) veikė kooperatyvas, malūnas, lentpjūvė. Po II pasaulinio karo apylinkėse veikė Žalgirio būrio partizanai.

2009 m. patvirtintas naujasis Žvingių herbas.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Vegeriai

**Vegeriai** – kaimas Akmenės rajono savivaldybės šiaurėje, 12 km į šiaurės rytus nuo Naujosios Akmenės, šalia sienos su Latvija, prie kelio . Šv. Jurgio parapija (nuo 2003 m. neturėjo patalpų pamaldoms, 2023 m. panaikinta). Yra biblioteka (nuo 1937 m.). Netoliese yra Latvijos siena. Klinties telkinys. Į pietryčius, link Vėlaičių, Gėpaičių miške stūkso Luokavos kalnas (piliakalnis).

## Istorija

Archeologų teigimu, dabartinės Vėgerių apylinkės VI–XIII a. buvo apgyvendintos žiemgalių. Anksčiausias Vegerių paminėjimas rašytiniuose šaltiniuose – 1588 m. vasario 1 d. dokumentas, įrašas surašytas Lietuvos Metrikoje. Iš kurio sužinome, kad iki 1588 m. Vegerių kaimas priklausė, tuomet jau mirusiam, Echertui Krausui (rus k. – *Еклярт Крауз*, lenk. k. *Gliart Kraus*), Latvijos vokiečiui. XVI a. teismų dokumentai mini valstybinį Vegerių kaimą, 1602 m. gavo privilegiją steigti miestelį, rengti turgus ir prekymečius. 1738 m. buvo 15 kiemų, 1745 m. jau minimas kaip miestelis, 1766 m. pastatyta Vegerių šv. Jurgio bažnyčia. Būdamas prie Kauno ir Kuršo gubernijų ribos, carinės Rusijos okupacijos metais (XIX a.) išaugo, veikė valdiška pradžios mokykla, keliolika krautuvėlių, smuklių. 1905 m. aktyviai reiškėsi prieš Rusijos valdžią nusistačiusios jėgos, buvo niokojamos degtinę pardavinėjusios valdiškos krautuvės. 1918 m. pab. buvo trumpam įkurtas nieko nespėjęs nuveikti „revoliucinis komitetas“. 1919–1947 m. Vegeriai buvo nuošalaus ir mažiausio Mažeikių apskrities valsčiaus centras, be bažnyčios, veikė rusų stačiatikių, evangelikų liuteronų ir žydų maldos namai. 1923 gyventojų surašymo metu užfiksuoti 3 Vegerių kaimai, miestelis ir bažnytkaimis, visuose buvo 149 ūkiai su 784 gyv. Aktyviai veikė Vilniui vaduoti sąjunga, šauliai ir kitos nevyriausybinės organizacijos.

II pasaulinio karo pradžioje buvo nužudyta apie 30 sovietinės okupacinės valdžios pareigūnų ir rėmėjų, žydai išvaryti ir nužudyti Mažeikiuose. 1944 m., hitlerinės kariuomenės ir raudonosios armijos fronto linijai 2 mėnesiams nusistovėjus ties Vegeriais, miestelis kautynių ugnies beveik visai sunaikintas. 1944 m. liepos 17 d. kautynėse su vokiečių tankais pasižymėjo sovietiniai artileristai, žuvusiam jų vadui G. Pečkovskiui už tai 1945 m. buvo suteiktas TSRS didvyrio vardas, žuvimo vietoje pastatytas paminklinis akmuo. Sovietinė okupacinė valdžia 1941 m. ir pokario metais ištrėmė 16 asmenų, tremtyje mirė J. Daktaraitytė, A. Daugėla, V. Šešnickas.

Po karo valsčius atkurtas, jo centras 1947 m. perkeltas į Klykolius, o Vegerių kaimo apylinkėse įkurti J. Janonio ir „Paryžiaus komunos“ kolūkiai, 1950 m. sujungti į Vegerių kolūkį, kuris savo ruožtu 1954 m. prijungtas prie Vėlaičių kolūkio, 1958 m. vėl atkurtas, o 1966 m. vėl sujungtas su buv. Vėlaičių kolūkiu. Nuo 1975 m. buvo pagalbinė I. Černiachovskio kolūkio gyvenvietė. 1950–1963 m. buvo apylinkės centras. Veikė vaistinė (1910–1978 m.), pradinė mokykla (1910–1979 m.), nuo 1937 m. yra biblioteka.

1990 m. buvo atkurtas iki II pasaulinio karo veikęs pasienio kontrolės postas.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* V. Vasiljevas (g. 1935 m.), geologas,
* V. Ribakovas (g. 1934 m.), filosofas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Istorija
Pusnė

**Pusnė** – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 10 km į pietryčius nuo Želvos, prie kelio , šalia Pusnės upelio. Yra Pusnės Šv. Juozapo Globos bažnyčia.

## Istorija

1652 m. kaimas minimas Videniškių bažnyčios krikšto metrikų knygoje. XVII a. vadinamas *Pusnele, Pisnele, Pusniškiais* ir pan.

|}

## Gyventojai

## Galerija

Vaizdas:Pusnė.JPG|Kelias į Pusnę
Vaizdas:Pusnės bažnyčia.JPG|Bažnyčia
Vaizdas:Pusnė, namas prie bažnyčios.JPG|Namas prie bažnyčios


## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Bagaslaviškis

**Bagaslaviškis** – miestelis Širvintų rajono savivaldybėje, į vakarus nuo Širvintų, 5 km į rytus nuo Gelvonų. Seniūnaitijos centras. Stovi medinė Bagaslaviškio Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia (pastatyta 1851 m.), veikia paštas (LT-19026), Bagaslaviškio Igno Šeiniaus pagrindinė mokykla, biblioteka. Yra žvyro telkinys, stūkso Kupolio kalnas, ant kurios švenčiamos Joninės.

Bagaslaviškio pagrindinis susisiekimas yra rajoniniais keliais , , .

## Istorija

1690 m. minimas Gelvonų dvaras, dar vadintas Bagaslaviškio dvaru, o nuo 1775 m. minimas dvaras ir kaimas. 1790 m. vadintas dar ***Pakryžiais***, gavo turgų privilegiją. 1787 m. pastatyta medinė bažnyčia, 1790 m. įkurta parapija. 1833 m. buvo 2 smuklės, 8 gyvenamieji namai. XIX a. pabaigoje Bagaslaviškis miestelis, dvaras ir viensėdis Vilniaus apskrities Gelvonų valsčiuje.

1906 m. imta rengti viešus lietuviškus vaidinimus. 1907–1908 m. veikė kultūros draugijos „Vilniaus aušra“, 1908–1914 m. Blaivybės draugijos skyrius, žemės ūkio būrelis, 1913 m. – Vilniaus lietuvių švietimo draugijos „Rytas“ skyrius. 1929 m. įsteigtas Vilniui vaduoti sąjungos skyrius, veikė Šaulių būrys.

1910 m. įsteigta mokykla, veikusi iki 1915 m. 1921 m. įkurta pradžios mokykla, nuo 1952 m. septynmetė, nuo 1957 m. vidurinė, nuo 1999 m. pagrindinė mokykla.

1949–1993 m. Bagaslaviškis buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. 1946 m. ir 1949 m. iš Bagaslaviškio į Sibirą ištremti 7 žmonės.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Bagaslaviškyje gimė:
* Rimantas Didžiokas, inžinierius, politinis ir visuomenės veikėjas.
* Antanas Makačinas, choro ir orkestro dirigentas.
* 1894-1897 m. Bagaslaviškyje gyveno poetas kunigas Silvestras Gimžauskas.

## Galerija

Bagaslaviškis, senoji mokykla.JPG|Senoji mokykla
Bagaslaviškis, biblioteka.JPG|Biblioteka
Bagaslaviškis, pieninė.JPG|Bagaslaviškio pieninė
Bagaslaviškis, tvenkinys.JPG|Tvenkinys
Bagaslaviškis, daugiabučio pavėsinė.JPG|Pavėsinė prie daugiabučio
Bagaslaviškis, ženklas.JPG|Riboženklis


## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Bagaslaviškio žemėlapiai 
* Miesteliai.lt
Buivydiškės

**Buivydiškės** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, prie pat Vilniaus miesto šiaurės vakarinio krašto, greta Zujūnų. Buivydiškių seniūnaitija. Pietrytinis ir rytinis kaimo pakraštys prijungti prie Vilniaus. Veikia Vilniaus kolegijos Agrotechnologijų fakultetas (buvusi žemės ūkio mokykla), Buivydiškių pagrindinė mokykla, Buivydiškių pradinė mokykla, paštas (LT-14010), kolektyviniai sodai, išlikęs Buivydiškių dvaras ir parkas, kapinės.

## Etimologija

Gyvenvietės pavadinimas yra asmenvardinis vietovardis, kilęs prie asmenvardžio *[[Buivydas]]* pridedant priesagą *-iškės*.

## Istorija

Buivydiškės minimos XIII a. – XIV a., 1593 m. minimas Buivydiškių dvaras. 1961 m. įsteigtas Buivydiškių žemės ūkio technikumas, 1990–2001 m. veikė Buivydiškių aukštesnioji žemės ūkio mokykla, nuo 2001 m. Vilniaus kolegijos Buivydiškių žemės ūkio studijų centras, šiuo metu Vilniaus kolegijos Agrotechnologijų fakultetas.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
*
Eitminiškės

**Eitminiškės** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurę nuo Nemenčinės ir tiek pat į rytus nuo Paberžės. Seniūnaitijos centras. Stovi medinė Eitminiškių Šv. Antano Paduviečio bažnyčia (pastatyta 1924 m.), Eitminiškių koplyčia, veikia lietuviška Eitminiškių vidurinė mokykla ir lenkiška Eitminiškių pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-15131). Pro kaimą prateka Nemenčios upelis.

## Istorija

Sovietmečiu buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Trianono sutartis

**Trianono sutartis** – viena iš Versalio sistemos sutarčių, pasirašyta 1920 m. birželio 4 d. Versalyje su Vengrija, kuri buvo Austrijos-Vengrijos, pralaimėjusios Pirmąjį pasaulinį karą, dalis. Iš pradžių buvo delsiama derėtis dėl taikos su vengrais dėl Antantės nenoro derėtis su Belos Kuno vadovaujamu komunistiniu režimu ir vėliau šalyje įsigalėjusio nestabilumo, Rumunijai okupavus sostinę Budapeštą.

## Sutarties sąlygos

Vengrija Trianono taikos sutartimi įsipareigojo atiduoti Transilvaniją ir didelę dalį Banato Rumunijai, Kroatiją-Slavoniją ir dalį Banato Serbų, kroatų ir slovėnų karalystei, Slovakiją ir Užkarpatę Čekoslovakijai, Burgenlandą Austrijai ir Fiumės miestą Italijai. Prarastoji teritorijos dalis sudarė du trečdalius Vengrijos teritorijos, joje gyveno du trečdaliai gyventojų. Be to, pagal sutartį Vengrija turėjo sumažinti kariuomenę iki 35 tūkst. karių vidaus tvarkai palaikyti ir valstybės sienoms saugoti bei mokėti reparacijas nugalėjusioms šalims.
## Taip pat skaitykite
* Trianono sutarties diena
## Šaltiniai
Vidinė Austrija

**Vidinė Austrija** () – sąvoka naudota XIV-XVII a. apibūdinti Habsburgų teritorijoms į pietus nuo Zemeringo perėjos.  Jos apėmė žemes dabartinėje Pietų Austrijoje ir Slovėnijoje.

Vidinės Austrijos sudedamosios dalys buvo Štirijos kunigaikštystė, Karintijos kunigaikštystė, Krainos kunigaikštystė ir Goricijos grafystė. Provincijos sostinė buvo Gracas.

## Vidinės Austrijos monarchai
Kaip atskira paveldimoji Habsburgų valda egzistavo dviem Habsburgų palikimo padalinimo laikotarpiais: 1379/1411-1457 ir 1564–1619. 
### Leopoldinų linija
*Leopoldas III (Austrija) (1379-1386)
*Viljamas (Austrija) (1386-1406)
*Ernestas (Austrija) (1406-1424)
*Frydrichas V valdė kartu su broliu:
**Albertas VI (Austrija) (1424-1463)
Po Frydricho mirties 1493 m. Austrijos erchercogystę ir Vidinę Austriją paveldėjo Maksimilijonas I, kuris sujungė abi valdas. Nuo tada Vidinę Austriją valdė ta pati kunigaikščių linija, kaip ir Austrijos erchercogystę.
### Vidinės Austrijos linija
*Karolis II (Austrija) (1564-1590)
*Ferdinandas II (1590-1619)
Po 1619 m. Ferdinandas vėl įjungė Vidinę Austriją į tiesiogines paveldimasias valdas
Riešė

**Riešė** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, Riešės aukštumoje, už 3 km į vakarus nuo Didžiosios Riešės, prie Riešės upelio. 3 seniūnaitijos. Yra žirgynas, Riešės gimnazija, pradinė mokykla „Pirmoji akademija“, paštas (LT-14028), prekybos centras „Maxima“. 2006 m. rugsėjį atidarytas vienas didžiausių Europoje pievagrybių auginimo centras UAB „Riešės plantacija“.

Gyvenvietę aptarnauja 87 maršruto autobusas (Beržų, Riešės gimnazijos, Ežero st.).

## Geografija

Apylinkėse yra Riešės hidrografinis draustinis. Telkšo Riešės tvenkinys. Pietinėje dalyje yra Didžiosios Riešės miškas.

## Istorija

XIX a. 2 pusėje ir XX a. 1 pusėje Riešė buvo valsčiaus centras. XIX a. 2 pusėje susikūrė Kalno Riešės dvaras (išlikę saugomų sodybos statinių; ūkio pastatai, parko tiltas, koplytėlė).

II pasaulinio karo metu Riešėje buvo Vilniaus geto pavaldi žydų darbo stovykla, kuri buvo panaikinta 1943 m. balandį kalinius perkeliant į Vilniaus getą. 1985 m. pastatytas liaudiškų medžio skulptūrų memorialas fašizmo aukoms atminti.

LTSR metais – Vilniaus valstybinio žirgyno centrinė gyvenvietė.

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
HFS

**HFS** (iš ) – grupė objektinių failų sistemų, nuo 1985 naudotų Mac OS operacinėje sistemoje (Apple Macintosh kompiuteriuose).

Failai HFS turi dvi dalis, vadinamąsias šakas (): tiesiogiai naudotojui pasiekiamą duomenų šaką, kur saugomi „paprasti“ duomenys bei resursų šaką (pasiekiamą, naudojant Resedit programą ar sistemines funkcijas), kur saugomi papildomi duomenys, aprašantys pačias įvairiausias failo savybes, pvz., faile esančių duomenų tipą, naudojamą ikonytę, grafinę ikonytės poziciją katalogo lange, failo autorių, programą, su kuria failą galima atidaryti, įvairius komentarus, failo grupavimui naudojamą spalvą, instaliavimo skriptą etc. Bet kuris failas gali būti sudarytas ir vien tik iš duomenų šakos, ir vien tik iš resursų šakos, nors dauguma turi abi šakas. Tokių galimybių dėka HFS leidžia sukurti itin patogią naudotojo aplinką, kur kiekvienas failas kaip ir „įsimena“ tam tikrus nustatymus bei pasižymi konkrečiu jam nustatytu elgesiu.
Bikavėnai

**Bikavėnai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 11 km į šiaurės rytus nuo Vainuto, prie kelių  ir . Seniūnaitijos centras. Yra paštas (LT-99072), mokykla, biblioteka. Veikia Bikavėnų Šv. Roko koplyčia.

## Etimologija

Bikavėnai – vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo čia pratekančio Bikavos upelio.

## Geografija

Per gyvenvietę teka Bikava (dešinysis Jūros intakas). Keliai į Gorainius, Žvingius, Pajūrį, Visbarus. Iš vakarų pusės prieina Sausgalvių miškas, iš rytų – Pajūriškiai, ribojantys nuo Jūros upės ir Žvingių gyvenvietės.

## Istorija

Kaime yra VIII a. – XII a. Bikavėnų kapinynas. Bikavėnai pirmą kartą rašytiniuose raštuose paminėti kai 1606 m. balandžio 28 d. Lenkijos karalius ir Lietuvos didysis kunigaikštis Zigmantas Vaza savo raštu Žvingių bažnyčiai paskyrė sklypą Bikavėnų kaime. 1863 m. pastatyta koplytėlė.

1947 m. įsteigta pradžios mokykla, dab. Vainuto vidurinės mokyklos skyrius. 1956 m. atidaryti kultūros namai, medicinos punktas, biblioteka,  kuri nuo 2005 m. turi viešąją interneto prieigą.

Sovietmečiu Bikavėnai buvo kolūkio „Už Taiką“, vėliau – Bikavėnų tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė. Bikavėnų tarybiniame ūkyje 1990 m. dirbo 349 darbuotojai. Yra VšĮ „Senųjų kaimo tradicijų centras”, 1996 m. įkurta kaimo kapela, vadovai broliai T. R. Matevičiai. Nuo 1996 m. Bikavėnuose vyksta Lietuvos kapelijų festivalis.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Bikavėnuose gimė lakūnas inžinierius Vladas Kensgaila, dailininkė Sofija Vasilenkaitė-Vainilaitienė, Geležinio Vilko partizanų būrio vadas Kazys Auškalnis-Tauras, keturi broliai partizanai Vaičiuliai – Antanas-Tigras, Vincas-Papartis, Jonas-Jurginas ir Juozas-Šarka. Jonas Petrošius (1921–2009) – katalikų dvasininkas, kunigas, prelatas (nuo 1987 m.), žurnalistas.

## Šaltiniai
Budė

**Budė** – miestas ir uostas šiaurės vidurio Norvegijoje, Nordlando apskrities administracinis centras.

Miestas išsidėstęs pusiasalio krašte, kuris išsikiša į Norvegijos jūrą, prie šiaurinio Salto (*Salt*) fjordo. Tai komercinės žvejybos uostas (ypač žvejojamos menkės), yra laivų remonto dirbtuvės, alaus darykla. Mieste yra bažnyčia (XIII a.), šiuolaikinė liuteronų katedra (pašventinta 1956 m.).

Kadangi miestas yra už šiaurės speigračio, vasaros saulė nenusileidžia beveik mėnesį birželio pradžioje − liepos pradžioje).

## Istorija
Miestą įkūrė Tronheimo pirkliai, 1816 m. jam suteiktos miesto teisės.

II pasaulinio karo metu miestą smarkiai sugriovė vokiečiai, tačiau po karo Budė vėl atstatyta ir dar labiau išsiplėtė. Yra didelis oro uostas, šiaurės Norvegijos geležinkelis.

## Sportas
* FK Bodø/Glimt (futbolo klubas)
* Aspmyra Stadion – futbolo stadionas, kurio talpa 8,3 tūkst. žiūrovų.

## Nuorodos
* Aviacijos muziejus Budėje  (anglų, norvegų k.)
Trondheimas

**Trondheimas** – miestas ir uostas geografiniame Norvegijos centre, prie Trondheimo fiordo. Mieste gyvena apie 15-20 tūkst. studentų, neregistruotų kaip nuolatiniai gyventojai. Pietų Triondelago apskrities administracinis centras. 

Tai trečias pagal dydį šalies miestas, verslo centras, arkivyskupijos vieta. Laivų statyba, metalo apdirbimas, tekstilės ir maisto pramonė. 1968 m. įkurtas Trondheimo mokslo ir technologijos universitetas.

## Istorija
997 m. įkūrė vikingų karalius Olavas Trigvasonas (*Olav Tryggvason*) ***Nidaroso*** (*Nidaros*) pavadinimu. Trondheimas yra prie *Nidelven* upės žiočių. Ši upė buvo pakankamai gili daugeliui laivų viduramžiais, tačiau XVII a. viduryje uolų ir purvo nuošliaužos šias palankias sąlygas praktiškai sunaikino. 1031 m. kanonizavus karalių Olafą Haraldsoną, piligrimai ėmė plūsti prie jo kapo, kurio vietoje iškilo Nidaro Katedra.

Iki 1380 m. buvo Norvegijos sostinė.

Kadangi miestas didžiąja dalimi buvo medinis, jis keletą kartų stipriai nukentėjo nuo gaisrų. Dideli gaisrai mieste buvo 1598, 1651, 1681, 1708, 1717 (dukart), 1742, 1788, 1841 ir 1842 metais. 1651 m. gaisras sunaikino 90 proc. visų pastatų miesto ribose. 1681 m. gaisras beveik visiškai sunaikino Trondheimą, po jo neatsižvelgiant į sklypų priklausomybę buvo nubrėžtos plačios gatvės, kad būtų mažesnė ugnies plitimo galimybė. Gatvės buvo išdėstytos kvadrato forma. Tuo metu Trondheime gyveno apie 8 tūkst. gyventojų.

Antrojo pasaulinio karo metu (1939–1945 m.) okupuotas vokiečių.

## Architektūra
Dvi didžiausios turistinės įžymybės yra XI a. virš karaliaus Olafo II (Norvegijos globėjo) kapo pastatyta Nidaro katedra (*Nidarosdomen*) ir šalia esantys Arkivyskupo rūmai. Nidaroso katedra yra vienas iš labiausiai eklektiškų pastatų Skandinavijoje, čia karūnuojami Norvegijos karaliai. Mieste saugomi Kristiansteno pilies likučiai, senieji miesto vartai, karališkoji rezidencija.

## Sportas
1997 m. ir 2025 m. mieste vyko pasaulio slidinėjimo čempionatas.

### Futbolas
* Rosenborg BK – futbolo klubas;
* SK Freidig – futbolo klubas;
* Strindheim IL – futbolo klubas;

## Žymūs žmonės
* Johan Daniel Berlin (1714-1787), kompozitorius, vargonininkas

## Galerija

File:Nidarosdom_1857.jpg
File:NidarosdomenPanorama.jpg
File:Overview_of_Trondheim_2008_03.jpg
File:Trondheim,_Norway_panorama.jpg
File:Trondheim_Hafen.JPG
File:Trondheim_Norwegen_Nidaros-Dom_2005.jpg
File:Trondheim_Gamle_Bybrua-1.jpg
File:Trondheim_Norwegen.JPG
File:Trondheim_munkholm_P9260550.JPG
File:Fahrradlift_P9260531.JPG
File:Fahrradlift_P9260529.JPG


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Komunos svetainė 
* Visit Trondheim
Niuserė

**Niuserė** (**Izi**, **Rathoris**) – šeštasis penktosios Egipto dinastijos faraonas. Valdė nuo 2416–2392 m. pr. m. e. Jis buvo Neferirkarės ir Kentaus II sūnus, Neferefrės brolis. Pagal Manetoną, jis valdė 44 metus, tačiau pagal Turino karalių sąrašą valdė 25 metus, kas yra daug labiau tikėtina.

Niuserės laidojimo vieta yra piramidė Abusire, esanti tarp Sahurės ir Neferirkarės piramidžių. Piramidė buvo 79 metrų aukščio, neskaičiuojant pagrindo 50 m. Niuserės žmona buvo karalienė Reput-Nebu, kuri palaidota šalia jo. Abu Garabe jis pastatė nepakartojamą saulės kulto šventyklą, vadinama „Re džiaugsmas“.
Sferijiečiai

**Sferijiečiai** (*Sphaeriales*) – aukšliagrybių (*Ascomycetes*) eilė, kurioje daug rūšių su pavieniais arba stromose susitelkusiais periteciais bei tamsiai rudomis aukšliasporėmis.

Šiai eilei priklauso šeimos:

* Amphisphaeriaceae
* Clypeosphaeriaceae
* Diatrypaceae
* Graphostromataceae
* Hyponectriaceae
* Elniagrybiniai (*Xylariaceae (Sphaeriaceae)*)
* Incertae sedis
Menkauhoras

**Menkauhoras** (**Menkeris**) – septintasis penktosios Egipto dinastijos faraonas. Pagal Turino karalių sąrašą, valdė 8 metus. Valdė apie 2396–2388 m. pr. m. e. Jo piramidė buvo pastatyta Abusire. Menkauhoras buvo paskutinis faraonas, statęs saulės šventyklą.

Jo valdymo metu buvo sukurtas vienas iš neįprasčiausių ir vertingiausių istorinių šaltinių „Palermo akmuo“. Ant jo buvo užrašytas Egipto faraonų sąrašas, istorija, siekianti 750 metų praeitį, kada buvo suvienytas Egiptas.
XFS

**XFS** – Silicon Graphics firmoje sukurta žurnalizuojanti failų sistema. Sukurta Irix operacinei sistemai, dabar platinama pagal GNU licencija, naudojama ir Linux.

XFS pasižymi itin dideliu našumu, vengia be reikalo rašyti į diską, intensyviai naudodama buferius, visas pagrindines operacijas atlikdama atmintyje. Palaiko darbą realiame laike. Žurnalas naudojamas daugiausiai metaduomenims (auditui). Nors ir turėdama žurnalą, ši sistema labai jautri netikėtam išjungimui. Dažniausiai naudojama itin didelio našumo kompiuteriuose (darbo stotyse, serveriuose), kur sistemos patikimumą galima garantuoti aparatinėmis priemonėmis (rezerviniais maitinimo šaltiniais, kokybiškesne įranga ir pan.).
ReiserFS

**ReiserFS** – failų sistema, naudojanti B medžius. Autorius – Hans Reiser („Namesys“ kompanija). ReiserFS naudojama Linux operacinėje sistemoje. Šiuo metu platinama 4-oji ReiserFS failų sistemos versija. Namesys nutraukė veiklą 2008 m., kai Hans Reiser buvo nuteistas 15 metų kalėjimo už žmonos žmogžudystę, tačiau prie atviro kodo versijos vis dar dirba savanoriai.

Dirbant su smulkiais failais, ReiserFS gali būti net dešimt ir daugiau kartų greitesnė už EXT3, ir taip pat turi žurnalą. Dabar ReiserFS jau laikoma „išbandyta“, tačiau atsargūs administratoriai atsakingiems duomenis saugoti renkasi EXT3.

## Nuorodos
* www.namesys.com

### Išnašos