open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Juozas Prunskis

**Juozas Prunskis** (1907 m. gruodžio 22 d. Žvilbučiuose, Daugailių parap. – 2003 m. balandžio 26 d. Paloje, netoli Čikagos, JAV) – katalikų dvasininkas, kunigas, prelatas (nuo 1987 m.), žurnalistas, kanonistas.

## Biografija
1918–1922 m. mokėsi Utenos Saulės proginazijoje, 1922–1925 m. Rokiškio gimnazijoje. Nuo 1925 iki 1927 m. Dulių pradinės mokyklos mokytojas. 1927–1932 m. studijavo teologiją Kauno kunigų seminarijoje, vėliau – ir teisę bei filosofiją Vytauto Didžiojo universiteto Teologijos – filosofijos fakulteto Teologijos skyriuje, teologijos licenciatas. 1932 m. gegužės 22 d. arkivyskupas Juozapas Skvireckas jį įšventino kunigu. Pirmąsias šv. Mišias aukojo Antalieptės bažnyčioje.

Nuo 1932 iki 1934 m. Kupiškio parapijos vikaras, nuo 1934 iki 1936 m. dirbo Pažaislio vienuolyne, nuo 1936 iki 1940 m. Šv. Jėzaus Širdies tarnaičių kongregacijos kapelionas, Katalikų veikimo centro informacijos biuro vedėjas. 1936–1939 m. laikraščio „XX amžius“ redaktorius.

1940 m. liepos 22 d. emigravo į Vokietiją, nuo 1940 m. gruodžio gyveno Čikagoje (gyventi priglaudė prelatas Mykolas Leonas Krušas). Nuo 1944 iki 1945 m. Vašingtono katalikiškajame universitete studijavo kanonų teisę, anglų kalba apgynė daktaro disertaciją „Lyginamoji studija tarp Lietuvos konkordato ir valstybės įstatymų“, kanonų teisės daktaras (1945 m.).

1945–1993 m. sielovadinį darbą dirbo Šv. Jurgio lietuviškoje, vėliau Šv. Simfarozos bei Visatos Karalienės nelietuviškoje parapijose. 1948–1972 m. dirbo „Draugo“ redakcijoje. Nuo 1993 m. gyveno Ateitininkų namuose Lemonte. 

## Mecenatystė
Nuo 1954 m. nedidelėmis premijomis rėmė spaudos darbuotojus, mokslininkus, menininkus, visuomenininkus (katalikiškos veiklos aktyvistus), nuo 1962 m. Lietuvių fondo narys.

Lietuvių katalikų mokslo akademijos (LKMA) narys, skyrė lėšų pirmosioms premijoms LKMA nariams už mokslinę, visuomeninę bei žurnalistinę veiklą. Skatindamas LKMA religinės literatūros leidybinę veiklą, 1991 m. įkūrė savo vardo fondą (kapitalas – 150 000 JAV dolerių), iš palūkanų remiantį knygų leidimą.

## Kūryba
Nuo 1929 m. rašė leidiniuose „Rytas“, „Skautų aidas“, „Panevėžio balsas“, „Darbininkas“, „Tiesos kelias“, Ūkininkas, „Židinys “ ir kt. JAV – „Lietuvių dienos“, „Draugas“, „Laiškai lietuviams“, „Muzikos žinios“, „Žvaigždė“ ir kt. Pasirašydavo J. Daugailio, J. Žvilbučio slapyvardžiais.  Parašė kelis tūkstančius straipsnių.

Parašė, išvertė, sudarė ar redagavo 39 knygas:
* „Maskva be kaukės“ (bendraautoris kun. A. Sušinskas), 1931 m.
* „Pareiga“, 1934 m.
* „Taip mirė nemirtingieji“, 1941 m.
* „Komunizmas ir revoliucija Amerikoje“, 1942 m.
* „15 sušaudytų kunigų Lietuvoje“, 1943 m.
* „Bolševikų kalėjime ir Sibiro ištrėmime“, 1944 m.
* „Aušros vartų Marija“, 1950 m.
* „Metai su Dievu“, 1958 m.

## Veiklos įvertinimas
* Lietuvių rašytojų draugija, garbės narys, 1982 m.
* Pasaulio lietuvių jaunimo sąjunga, garbės mecenatas, 1991 m.
* Utenos miesto garbės pilietis, 1997 m.

## Šaltiniai
Vokietijos lietuvių jaunimo sąjunga

**Vokietijos lietuvių jaunimo sąjunga** (**VLJS**) – Vokietijoje gyvenantį lietuvių jaunimą vienijanti organizacija. VLJS vienija lietuvių jaunimo organizacijoms priklausantį jaunimą bei atskirus asmenis.

## Veikla
VLJS rūpinasi bendru jaunimo veiklos planavimu bei derinimu, informuoja lietuvių jaunimą aktualiais klausimais, parūpina kultūrines, švietimo ir kitas pagalbines priemones jaunimo veiklai. Kartu su Vokietijos lietuvių bendruomene (VLB) organizuoja įvairius renginius.

## Nuorodos
*Oficialus Vokietijos lietuvių jaunimo sąjungos tinklalapis
Vokiečių kalbos egzaminas DSH

**Vokiečių kalbos egzaminas stojant į aukštąją mokyklą** (,**DSH**), anksčiau - *Prüfung zum Nachweis deutscher Sprachkenntnisse*, **PNDS**) - vokiečių kalbos egzaminas, skirtas patikrinti kalbos žinias vokiškų mokyklų nebaigusių pretendentų, siekiančių studijuoti Vokietijoje. 

## Lygiai, kursai
DSH yra 3 lygiai (DSH 1, DSH 2 ir DSH 3), kurie maždaug atitinka kalbos lygius nuo B2 iki C2 arba nuo TDN-3 iki TDN-5 TestDaF (vok. Test Deutsch als Fremdsprache) testo. Egzaminui pasiruošti kiekvienoje aukštojoje mokykloje (Kalbų centro DaF skyriuje) prieš DSH egzaminą yra rengiami specialūs kursai. Jie trunka nuo kelių savaičių iki kelių mėnesių. Į pradedančiųjų kursus (), galinčius trukti iki 2 semestrų, priimami turintys pradines vokiečių kalbos žinias. Aukštesnio lygmens kursams gali būti taikoma atranka. Ji vyksta, laikant bandomąjį egzaminą, kurio metu įvertinamas vokiečių kalbos mokėjimo lygis (). DSH egzamino kaina - nuo 40 iki 150 eurų (nuo mokesčio gali būti atleidžiami ERASMUS studentai, kitokių mainų programų dalyviai, DAAD stipendininkai ir kt.). Parengiamieji DSH egzaminui kursai mokami. Jų kaina - nuo nemokamai (pvz., ERASMUS studentams) iki kelių šimtų ar net 1500 eurų.

## Teisiniai pagrindai
VFR Rektorių konferencija ir Kultūros ministerija 2004 m. priėmė DSH egzamino rėminę tvarką (). Joje pateikiama pavyzdinė DSH egzamino tvarka (*DSH Musterprüfungsordnung*).

## Nuorodos
* Aktuell DSH Termin Prüfung in Deutschland
* HRK informacija: akredituoti DSH egzaminai  (PDF)
* Fachverband Deutsch als Fremdsprache (FaDaF)  apie DSH
* Deutscher Akademischer Austauschdienst (DAAD)  (apie DSH)
* Rahmenordnung über Deutsche Sprachprüfungen für das Studium an deutschen Hochschulen (RO-DT) teisinės nuostatos (PDF)
* deutschlernen - blog.de DSH egzamino pavyzdžiai
* DSH egzamino pavyzdys  (dsh.tud - forum.de)
* Carl Duisberg centrų informacija  (apie DSH)
* Mannheimo universiteto informacija (apie DSH)
* Heidelbergo universiteto informacija  (apie DSH)
* Erfurto universitas  (apie DSH)
* Gyseno universitetas  (apie DSH)
* Acheno aukštoji taikomųjų mokslų mokykla  (apie DSH)
Cher singlų diskografija

Amerikiečių dainininkės ir aktorės **[[Cher]] singlų diskografiją** sudaro 73 oficialūs singlai, 10 reklaminių singlų ir 11 kitų pasirodymų.

## Singlai
**Pastaba: Į sąrašą įtrauktos tik sėkmingiausios Cher pardavimų rinkos.**

**Pastabos:** 

* 1  „Ma Piano (Per Non Svegliarmi)“ buvo išleistas tik Italijoje ir pasiekė 99-ąją poziciją singlų tope. 
* 2  „Mama (When My Dollies Have Babies)“ nepateko į *Billboard Hot 100*, bet pateko į *Bubbling Under Hot 100* singlų topą ir užėmė 24-ąją vietą. 
* 3  „For What It's Worth“ nepateko į *Billboard Hot 100*, bet pateko į *Bubbling Under Hot 100* singlų topą ir užėmė 25-ąją vietą. 
* 4  „Am I Blue?“ nepateko į *Billboard Hot 100*, bet pateko į *Bubbling Under Hot 100* singlų topą ir užėmė 11-ąją vietą. 
* 5  „Dead Ringer for Love“ buvo perleistas 1991 m. Jungtinėje Karalystėje ir pasiekė 53-iąją vietą. The song was a duet with Meat Loaf, Cher is uncredited on the song. 
* 6  „The Shoop Shoop Song (It's in His Kiss)“ nepateko į *Billboard* Hot Dance Club Play topą. Tačiau jis pateko į topą Hot Dance Single Sales 1997 metais. 
* 7  „I Got You Babe“ duetas su Byviu ir Tešlagalviu nepateko į *Billboard Hot 100*, bet pateko į *Bubbling Under Hot 100* singlų topą ir užėmė 8-ąją vietą. 
* 8 „Dov'è l'amore“ nepateko į *Billboard Hot 100*, bet pateko į *Bubbling Under Hot 100* singlų topą ir užėmė 4-ąją vietą. 
* 9  „A Different Kind of Love Song“ nepateko į *Billboard Hot 100*, bet pateko į *Bubbling Under Hot 100* singlų topą ir užėmė 5-ąją vietą. 
* 10  „When the Money's Gone“ nepateko į *Billboard Hot 100*, bet pateko į *Bubbling Under Hot 100* singlų topą ir užėmė 14-ąją vietą.

## Reklaminiai singlai

## Kiti pasirodymai

## Taip pat skaitykite

Cher albumų diskografija

Cher videografija

## Šaltiniai


## Nuorodos
*Oficiali Cher svetainė
Diržai

**Diržai** () – kaimas pietinės Druskininkų savivaldybės dalyje, 5 km į šiaurę nuo Gerdašių, kairiajame Nemuno krante, priešais Druskininkų aerodromą ir Druskininkų mišką. Šiaurės vakaruose plyti Leipalingio giria. Kaimo teritorijoje į Nemuną Brastos upelis. Praeina kelias .

## Etimologija
Vietovardis kildinamas iš asmenvardžio **Diržas* (plg. *Diržỹs, Dir̃žius*).

## Gyventojai

## Šaltiniai

* Kairiojo Nemuno kranto bendruomenės puslapis
Arūnas Malikėnas

**Arūnas Malikėnas** (g. 1958 m. rugpjūčio 9 d. Vilniuje) – Lietuvos dainininkas (baritonas), pedagogas.

## Biografija
Dainuoti pradėjo berniukų chore „Ąžuoliukas“. 1985 m. baigė Lietuvos konservatorijos V. Noreikos klasę. Nuo 1985 m. Lietuvos operos ir baleto teatro solistas, sukūrė daugiau kaip 40 vaidmenų. Dainavo stambių vokalinių instrumentinių kūrinių partijas. 1992–2000 m. Lietuvos muzikos akademijos dėstytojas. Gastroliavo Europos, Lotynų Amerikos šalyse, Kanadoje, JAV, Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro choro vokalo pedagogas.  

Už Tėvo vaidmenį operoje „Jonas ir Greta“ (VšĮ Vilniaus miesto opera, Lietuvos valstybinis simfoninis orkestras) nominuotas Auksinio scenos kryžiaus apdovanojimui.

## Vaidmenys
* Almaviva – Volfgangas Amadėjus Mocartas. Figaro vedybos
* Enrikas – Gaetanas Donicetis. Liučija di Lamermur
* Figaras – Džoakinas Rosinis. Sevilijos kirpėjas
* Valentinas – Šarlis Guno. Faustas
* Žermonas – Džiuzepė Verdis. Traviata
* Erdvilis – Amilkarė Ponkielis. Lietuviai
* Ščelkalovas – Modestas Musorgskis. Borisas Godunovas

## Vokalinės partijos
* Georgas Frydrichas Hendelis. Samsonas
* Džakomas Pučinis. Messa di Gloria
* Gustavas Maleris. VIII simfonija
* Liudvikas van Bethovenas. IX simfonija
* Karlas Orfas. Karmina Burana

## Šaltiniai
Juozas Malikonis

**Juozas Malikonis** (*Malikovas*, g. 1941 m. spalio 18 d. Vilniuje) – Lietuvos dainininkas (bosas).

## Biografija
1959 m. baigė Žagarės vidurinę mokyklą. 1961 m. dainavo dainų ir šokių ansamblyje „Lietuva“. 1969 m. baigė Lietuvos konservatorijos Z. Paulausko dainavimo klasę. Nuo 1969 m. Kauno muzikinio teatro solistas. Surengė solo koncertų. Gastroliavo Europos šalyse, JAV.

## Vaidmenys
* Mefistofelis – Šarlis Guno. „Faustas“
* Don Bazilijas – Džoakinas Rosinis. „Sevilijos kirpėjas“
* Figaras, Don Žuanas – Volfgangas Amadėjus Mocartas.„ Figaro vedybos“, „Don Žuanas“
* Higinsas – Frederikas Lou. „Mano puikioji ledi“
* Petručijas - Valerijonas Ščebalinas, „Užsispyrėlės sutramdymas“
* Šventikas Deva Singas Imrės Kalmano operetėje „Bajaderė“
* Edikas - Aleksandro Doluchaniano () dviejų dalių muzikinėje komedijoje „Grožio konkursas“, 1969 m.
* Gasparas - Roberto Planketo operoje „Kornevilio varpai“, 1975 m.

## Vokalinės partijos
* Jozefas Haidnas. „Metų laikai“
* Georgas Frydrichas Hendelis. „Samsonas“
* Volfgangas Amadėjus Mocartas. „Mišios C-dur“.

## Įvertinimas
* 1977 m. Lietuvos nusipelnęs artistas
* 1981 m. pripažintas geriausiu muzikinės scenos artistu už Don Žuano vaidmenį operoje „Don Žuanas“
* 1987 m. Lietuvos liaudies artistas
* 2001 m. Kauno Fortūnos prizas už ilgametę kūrybinę veiklą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Juozas Malikonis. Kauno muzikinis teatras
Pervalkas

**Pervalkas** – gyvenvietė vakarų Baltarusijoje, į šiaurės rytus nuo Gardino, pasienyje su Lietuva, šalia Raigardo slėnio. Yra Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia (pastatyta 1919 m.). Šalia gyvenvietės yra tarptautinis Raigardas-Privalka sienos kirtimo punktas. Žemiausias Baltarusijos taškas.

## Istorija
Nuo XIV a. Pervalko dvaras ir seniūnija priklausė Lietuvos didžiajam kunigaikščiui. 1792 m. Pervalkui po ilgų ginčų su seniūnijos valdytojais ir po teismo sprendimo buvo suteiktos Magdeburgo teisės. Miesto vaitu buvo išrinktas Gardino miestelėnas, Mykolas Šavelskis (Michal Szawelski), padėjęs miesteliui išrūpinti savivaldos privilegiją. Miestui suteiktas herbas, išrinktas magistratas. Pastarasis rinkdavosi rotušėje, kuri, manoma, buvo vieno iš miestiečių namas.

## Pervalko vietininkai
* Grinka Chodka Valavičius (1503 m.)
* Sidoras Kapočius (apie 1518 m.)
* Kapočius Vasiljevičius (1528 m.)
* Bagdonas Daugirdaitis (1537 m.)
* Kristupas Uzlauskas (lenk. Uzłowski Krzysztof) (apie 1660 m.) 
* Jonas Kazimieras Kirdiejus (nuo 1684 m.)
* Jonas Savickis (apie 1802 m.) 

## Šaltiniai
Janina Malinauskaitė

**Janina Malinauskaitė** (g. 1935 m. vasario 25 d. Kaune) – Lietuvos dailininkė, grafikė, scenografė.

## Biografija
Vyras Mikalojus Šalkauskas. 1959 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1959–1986 m. dirbo Kauno dramos teatre, nuo 1968 m. vyr. dailininkė, 1986–2007 m. Kauno muzikiniame teatre, iki 2003 m. vyr. dailininkė.

## Kūryba
Sukūrė apie 100 scenovaizdžių, kostiumų eskizų spektakliams. Scenovaizdžiams būdinga metaforiškumas, asociatyvumas, simbolinės detalės, raiškus koloritas. Sukūrė taikomosios grafikos kūrinių (plakatų, spektaklių programėlių), nutapė paveikslų, Lietuvos valdovų ir didikų portretų (LDK kancleris Albertas Goštautas 2001 m., Karalius Mindaugas, Karalienė Morta, abu 2003 m.) Nuo 1960 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje. Individualios parodos: Kaunas – 1985 m., 1994 m., Talinas, Helsinkis – abi 1995 m., Anykščiai, Molėtai, Naujoji Akmenė, Kėdainiai – visos 1996 m., Vilnius – 2005 m., Seinai – 2007 m.

## Scenografija
* Kazys Saja. Mamutų medžioklė, 1968 m.
* Juozas Glinskis. Grasos namai, 1970 m.
* Juozas Grušas. Barbora Radvilaitė, 1972 m.
* Alfredas Žari. Karalius Ūbas, 1977 m.
* Maksimas Gorkis. Paskutinieji, 1978 m.
* Henrikas Ibsenas. Statytojas Solnesas, 1980 m.
* Imrė Kalmanas. Silva, 1992 m.
* Fransis Leharas. Šypsenų šalis, 2000 m.

## Įvertinimas
* 1978 m. – LTSR valstybinė premija.

## Šaltiniai
Albertas Malinauskas

**Albertas Malinauskas** (g. 1952 m. lapkričio 24 d. Vilniuje) – Lietuvos chemikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1975 m. baigė Vilniaus universitetą. 1994 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras. 2007 m. Lietuvos mokslų akademijos narys korespondentas. 2011 m. Lietuvos mokslų akademijos tikrasis narys.

1975–1980 m. dirbo Biochemijos institute, nuo 1980 m. Chemijos ir cheminės technologijos institute (nuo 1992 m. Chemijos institutas) mokslo darbuotojas, nuo 1993 m. Organinės chemijos skyriaus vadovas. 2000-2008 m. dar ir Vilniaus pedagoginio universiteto, 2006-2020 m. – Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 2005 m. profesorius. 1996–2000 m. stažavo Chemnico (Vokietija) ir Lundo (Švedija) universitetuose.

## Mokslinė veikla
Tyrimų sritys: organinė elektrochemija, bioelektrochemija, fizikinė organinė chemija, cheminė kinetika, spektroskopija elektrai laidūs ir elektriškai aktyvūs polimerai, jų gavimas cheminės ir elektrocheminės polimerizacijos būdu, elektrocheminės oksidacijos – redukcijos reakcijos, elektrokatalizė, vykstanti ant elektrodų, modifikuotų organiniais reduktoriais ir neorganiniais kompleksiniais junginiais, bioelektrocheminių elektronų pernaša. Sukūrė jutiklių ir biojutiklių. Paskelbė daugiau kaip 200 mokslinių straipsnių.

## Įvertinimas
* 2003 m. Lietuvos mokslo premija, su kitais , 2020 m. Lietuvos mokslo premija, su kitais, 2022 m. LDK Gedimino ordino Riterio kryžius.

## Šaltiniai
Romualdas Malinauskas

**Romualdas Malinauskas** (g. 1961 m. rugpjūčio 3 d. Senajame Daugėliškyje, Ignalinos raj.) – Lietuvos sporto psichologas, socialinių mokslų daktaras.

## Biografija
1984 m. Vilniaus universitete baigė taikomąją matematiką, 1994 m. – psichologiją. 1999 m. socialinių mokslų daktaras.

Nuo 1994 m. Lietuvos kūno kultūros instituto (nuo 1999 m. Lietuvos kūno kultūros akademija) dėstytojas, 1999–2004 m. Pedagogikos ir psichologijos, nuo 2004 m. Sporto pedagogikos ir psichologijos katedros vedėjas; nuo 2006 m. profesorius.

## Bibliografija
* Sporto psichologijos pagrindai, 2003 m.
* Sporto pedagogų ir sportininkų socialinio rengimo ypatumai, monografija, 2006 m.
* Taikomoji sporto psichologija, 2010 m.

## Šaltiniai
Petras Rolofas

**Petras Rolofas** (1930 m. Kėdainiuose – 1997 m. gegužės 25 d. Kaune) – lietuvybės puoselėtojas, kraštotyrininkas, Naujausiųjų laikų knygnešys.

## Biografija
Gimė ir augo Kėdainiuose. 1940 m. jo tėvą už papasakotą antisovietinį anekdotą suėmė NKVD. Petro motinai pavyko įrodyti, kad jos vyras yra vokiškos kilmės, tad jį apgynė Vokiečių repatrijavimo komisija, veikusi Kaune. 1941 m. gelbėdamasi nuo represijų, šeima išvažiavo į Vokietiją, bet ten neaptiko savo šaknų. Tėvas žuvo Antrojo pasaulinio karo metais. Karui baigiantis dirbo amerikiečių karinėje bazėje Elzaso srityje pasiuntinuku, po karo – senovinių vazų prekybos agentu.

Su motina Zofija Hofneriene persikėlė į Lenkiją, tarnavo Lenkijos laivyne mičmanu. Vedė lenkaitę, tačiau po kiek laiko išsiskyrė. 1954 m. iš Gdynės persikėlė į Punską. Rašė tautiškumą keliančius straipsnius į Lenkijos lietuvių žurnalą „Aušra“. 1956 m. jo iniciatyva buvo įsteigti Punsko lietuvių kultūros namai, kuriems trumpai vadovavo. P. Rolofo pastangų dėka Kreivėnų kaime buvo atidengtas paminklinis akmuo knygnešiui Povilui Matulevičiui.

1956 m. grįžo į Lietuvą ir dirbo Kaune bei Kėdainiuose dailininku. Tyrinėjo Lietuvos piliakalnius. Dar ir šiandien Lietuvos istorikai naudojasi jo 1957 m. surinktais duomenimis apie Pilionių piliakalnį (Kėdainių raj.). Sovietmečiu savanoriškai pradėjo platinti nurašytą lietuvišką spaudą Baltarusijos, Rusijos Kaliningrado srities ir Lenkijos lietuvių tarpe. Veikla ypač suaktyvėjo po 1991 metų. Vien į Lenkiją siuntų su laikraščiais ir žurnalais buvo nugabenta keletas tonų.

Atkūrus šalies Nepriklausomybę, tapo Lietuvos kariuomenės savanoriu. Palaidotas Karmėlavos kapinėse.

## Nuorodos
* Virginija Skučaitė. Paskutinis šių laikų knygnešys // Kauno diena, 2005 m. gegužės 7 d. http://kauno.diena.lt/dienrastis/kita/paskutinis-siu-laiku-knygnesys-27932
* 
* Gyvenimo aprašymas
AgroBalt

**AgroBalt** – tarptautinė ir bene didžiausia žemės ūkio ir maisto produktų perdirbimo paroda Baltijos šalyse. Paroda trunka kelias dienas. Joje įmonės gali pristatyti savo produkciją skirtą Baltijos šalių rinkai. „AgroBalt" parodos iniciatorius ir organizatorius – Heidelbergo nacionalinis ir tarptautinis mėsos ir maisto pramonės institutas IFW, nuo 1988 m. bendradarbiaujantis su Lietuvos žemės ūkio ir maisto pramonės atstovais.

## Istorija
Pirmajai parodai pradėta ruoštis 1991 m., o ji įvyko 1992 m. Vilniuje.

1998 m. „AgroBaltÕ98" parodoje 549 eksponentai, atstovaujantys 28 šalims, pateikė savo ekspozicijas 14 750 m² plote LITEXPO parodų rūmų teritorijoje. Palyginti su 1992 m. surengta pirmąja „AgroBalt" paroda, ji išaugo daugiau negu 3 kartus.

2008 m. 17-ąjį kartą vykusioje parodoje Kaune dalyvavo 400 maisto pramonės ir žemės ūkio įmonių iš 13 šalių.

## Galerija

### 2012

Vaizdas:AgroBalt 2012 - avys.JPG|Veislinių gyvulių paviljonas
Vaizdas:AgroBalt 2012 - galvijai5.JPG|Veislinių gyvulių paviljonas
Vaizdas:AgroBalt 2012 - arklių maniežas4.JPG|Žirgų maniežas
Vaizdas:AgroBalt 2012 - gėlių augontojų turgelis2.JPG|Sodinukų turgelis
Vaizdas:AgroBalt 2012 - indiai.jpg|Amatų turgelis
Vaizdas:AgroBalt 2012 - žuvies pardavėjai.JPG|Šviežios žuvies prekystalis-laivas
Vaizdas:AgroBalt 2012 - Lietuvos daržovių augintojų asociacija.JPG|Lietuvos daržovių augintojų asociacijos stendas
Vaizdas:AgroBalt 4674.JPG|Parodos ir prekystaliai Žalgirio arenoje 
Vaizdas:AgroBalt 2012 - lova.JPG|Liaudies menas
Vaizdas:AgroBalt 2012 - Italy.JPG|Užsienio svečių stendai
Vaizdas:AgroBalt 2012 - mediniai įrankiai.JPG|Medžio dirbėjai
Vaizdas:AgroBalt 2012 - traktoriai2.JPG|Traktoriai
Vaizdas:AgroBalt 2012 - traktoriai3.JPG|Traktoriai
Vaizdas:AgroBalt 2012 - Žalgirio arena2.JPG|Žalgirio arena


## Nuorodos
* Litexpo informacija  Parodos tematika (PDF)
Neda Malūnavičiūtė

**Neda Malūnavičiūtė** (g. 1971 m. balandžio 15 d. Vilniuje) – Lietuvos džiazo vokalistė, fleitininkė.

## Biografija
1991–1996 m. studijavo Lietuvos muzikos akademijos V. Gelgoto fleitos klasėje, dalyvavo „Copenhagen Rhytmic Music Academy“ rengiamuose džiazo kursuose.

Džiazo scenoje debiutavo 1988 m. su Vladimiro Čekasino vadovaujamu moksleivių džiazo ansambliu. 1993 m. pradėjo dainuoti su A. Anusausko kvintetu, su juo 1994 m. gavo Birštono džiazo festivalio Didįjį prizą, ir su Kauno bigbendu (vadovas Romualdas Grabštas). 1994 m. Balstogės (Lenkija) tarptautiniame vokalistų konkurse gavo Didįjį prizą. 1994–1996 m. ansamblio „Džiazo nublokšti“ vokalistė. Koncertuoja su žymiausiais Lietuvos ir užsienio džiazo kolektyvais, 1999 m. su D. Pulausko kvintetu gavo „Yesterday-Parnu Festival“ (Estija) pagrindinį prizą. Koncertavo Europos šalyse, JAV ir kitur, dalyvavo festivaliuose.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Neda Malūnavičiūtė
*
Jacek Kaczmarski

**Jacek Marcin Kaczmarski** (1957 m. kovo 22 d. Varšuvoje – 2004 m. balandžio 10 d. Gdanske) – lenkų poetas, prozininkas, dainininkas, dainų tekstų kūrėjas.

Žinomas pirmiausiai iš istorinės (*Reitanas, tai yra ambasadoriaus ataskaita* ("Rejtan, czyli raport ambasadora", *[[Jekaterina II|Jekaterinos II]] sapnas* – "Katarzyna II") ir visuomeninės – politinės (*Mūrai* – "Mury", *Mūsų klasė* – "Nasza klasa", "Vytis 1-4" – "Obława 1-4", "Bakas" – "Czołg") tematikos dainų.
Mamoničių spaustuvė

**Mamoničių spaustuvė** – spaustuvė, 1574–1624 m. su 1577–1582 m. pertrauka veikusi Vilniuje.

## Veikla
Buvo įsikūrusi pirklių Lukos (m. 1606 m. spalio 19 d.), Kuzmos (m. 1607 m.) ir jo sūnaus Leono Mamoničių namuose ir išlaikoma jų lėšomis. 1582–1601 m. spaustuvei vadovavo Luka ir Kuzma, nuo 1601 m. – Leonas Mamoničius. Spaustuvininkais 1574–1576 m. dirbo iš Maskvos atvykę Piotras Mstislavecas, 1582 m. – Vasilijus Haraburda, 1582–1583 m. – Grinius Ivanovičius. Jie nuliejo šriftus. 1580 m. pradėjo naudoti kursyvines ir lotynų raides. 

Pirmasis leidinys – Evangelijos (*Četveroevangeli*) išėjo 1575 m. 1586 m. spaustuvė gavo Stepono Batoro privilegiją bažnytine slavų, graikų, rusų kalbomis spausdinti religijos ir teisės knygas, platinti jas Abiejų Tautų Respublikoje be muito. Spausdino knygas Stačiatikių bažnyčiai ir mokyklai. Jos paplito Lietuvos Didžiojoje kunigaikštystėje, Rusijoje, pietinių slavų žemėse. Spausdino Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės teisės leidinius – 1588 m., 1592 m., 1594 m., 1614 m., 1619 m. Lietuvos Statutą, 1586 m., 1616 m., 1619 m., 1623 m. Lietuvos Vyriausiojo Tribunolo nuostatus, valdovų įsakus. Po 1596 m. Brastos bažnytinės unijos spausdino ir unitų literatūrą.

XVII a. pradžioje pirmąkart atskiromis knygomis pradėti leisti kalendoriai Stačiatikių bažnyčiai. XVII a. daugiausia spausdino knygų lenkų kalba. Iš viso Mamoničių spaustuvė išspausdino – 115 leidinių, iš jų 55 kirilika, 60 – lotynų rašmenimis. 1628 m. spaustuvės įrenginius perėmė unitų Bazilijonų spaustuvė.

## Literatūra
* T. Iljaszewicz. Drukarnia domu Mamonowiczow w Wilnie (1575–1622 m.) Wilno, 1938.

## Šaltiniai
Čiuko lagūna

**Čiuko lagūna** (, dar žinoma kaip **Truko lagūna**) – lagūna Ramiajame vandenyne, Karolinų salose, supanti Čiuko salyną. Plotas 3130 km². Lagūną supa koralų rifas. Joje yra 11 didesnių salų, 46 mažos salelės ir 41 rifas. Prikauso Mikronezijos Federacinėms Valstijoms.

II pasaulinio karo metais Čiuko lagūnoje buvo viena pagrindinių Japonijos imperatoriškojo laivyno bazių.

Populiarus povandeninis nardymas tiek stebint povandeninę gamtą, tiek japonų laivyno ir infrastruktūros liekanas.

## Istorija
1939 m. Japonijos imperatoriškasis laivynas Čiuko lagūnoje įkūrė 4-osios flotilės bazę. Per Antrąjį pasaulinį karą, lagūnoje japonai įkūrė didesnę, Jungtinės flotilės, bazę. 1944 metų vasario 17–18 dienomis, JAV pradėjo šios bazės bombardavimo kampaniją ir per kelis mėnesius japonų laivynas buvo neutralizuotas. Lagūnoje tebėra virš 50 nuskandintų karo laivų bei dešimčių lėktuvų nuolaužos.

## Šaltiniai
Viktoras Mamontovas

**Viktoras Mamontovas** (1942 m. sausio 25 d. Archangelskas – 2005 m. kovo 4 d. Viena) – Lietuvos gydytojas rentgenologas ir radiologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras, vienas elektroradiografijos pradininkų Lietuvoje.

## Biografija
Sūnus Andrius Mamontovas. 1965 m. baigė Archangelsko medicinos institutą. 1978 m. medicinos mokslų daktaras.

1968–1970 m. dirbo gydytoju Vilniaus geležinkelininkų ligoninėje. 1970–1979 m. Lietuvos onkologijos centro vyresnysis mokslo darbuotojas, 1979–1989 m. Specialiųjų rentgenologinių tyrimų skyriaus vedėjas, 1989–2004 m. Radiologijos klinikos (iki 2000 m. Diagnostinės radiologijos klinika) vadovas, nuo 2004 m. – vyriausiasis mokslo darbuotojas; nuo 1989 m. profesorius. 1982 m. Saragosos universiteto (Ispanija) garbės dėstytojas, 1986 m. La Platos onkologijos centro (Argentina) garbės profesorius.

Sukūrė plaučių elektrorentgenotomoskenografijos, krūtinės ląstos panoraminės, gerklų pozityvinės elektroradiografijos ir kiti metodų. Išradimo autorius.

## Bibliografija
* Elektrorentgenografijos metodika ir technika, su S. Šibajevu, 1981 m., rusų k.
* Elektrorentgenografiniai tyrimai klinikinėje rentgenodiagnostikoje, su kitais, 1982 m., rusų k.
* Elektrorentgenografija ir elektrogamografija gydant ligonius, su kitais, 1990 m., rusų k.

## Šaltiniai
Česlovas Mančinskas

**Česlovas Mančinskas** (g. 1940 m. balandžio 18 d. Birdekšniuose, Rimšės valsčius) – Lietuvos istorikas, habilituotas humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
1963 m. baigė Vilniaus universitetą. Istorijos institute apgynė disertaciją „Socialinis draudimas Lietuvoje buržuazijos valdymo metais“, Vilniaus universitete – „Aukštasis mokslas Lietuvoje 1919-1940 m.“  1989 m. istorijos mokslų daktaras.

1963–1966 m. Kauno medicinos instituto, 1969–1979 m. – Kauno politechnikos instituto, 1979–1990 m. – SSRS vidaus reikalų ministerijos Minsko aukštosios mokyklos Vilniaus fakulteto neakivaizdinio skyriaus dėstytojas, 1981–1990 m. (paeiliui) kelių visuomenės mokslų katedrų viršininkas.

Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę prisidėjo prie pirmosios aukštosios policijos mokyklos Lietuvoje kūrimo. 1990–2005 m. Lietuvos policijos akademijos (dab. Mykolo Romerio universitetas) dėstytojas, 1990–2000 m. Politologijos ir filosofijos, vėliau Filosofijos katedros vedėjas; nuo 1997 m. profesorius.

Vienas pirmųjų tyrė 1918–1940 m. Lietuvos Respublikos socialinį draudimą, aukštąjį mokslą, to ir vėlesnio laikotarpio policijos ir milicijos istoriją. Su kitais studentams parengė metodinių priemonių.

## Bibliografija
* Socialinis draudimas Lietuvoje ir kova dėl jo 1919-1940 metais, 1971 m.
* Aukštasis mokslas Lietuvoje 1918–1940 metais, 1996 m.
* Policija Lietuvoje 1918–1940 metais, 1998 m.
* Lietuvos valstybės sienos apsaugos tarnybos istorija (1918–2000 m.). Bendraautoris Algis Balaišis, 2003 m.
* Lietuvos policija atkūrus nepriklausomybę (1990–1996 m.). Bendraautoris Petras Liubertas, 2004 m.
* Lemtingi posūkiai Lietuvos policijos istorijoje, sudarytojas ir vienas autorių, 1993 m.

## Šaltiniai
Vitas Manelis

**Vitas Manelis** (1910 m. vasario 17 d. Miškinėliai, Šimonių valsčius – 1965 m. rugpjūčio 2 d. Čikaga) – Lietuvos agronomas ekonomistas, agronomijos daktaras.

## Biografija
Sūnus Juozas Manelis. 1932 m. baigė Žemės ūkio akademiją. 1939 m. agronomijos daktaras.

Nuo 1932 m. Žemės ūkio akademijos dėstytojas, 1941–1944 m. prorektorius; nuo 1941 m. docentas. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1946–1948 m. Pabaltijo universiteto Pineberge prie Hamburgo profesorius ir Lietuvių sektoriaus rektorius. 1948 m. atvyko į JAV. 1949–1955 m. dirbo Čikagos universiteto Tyrimų institute. 1953 m. baigė Čikagos universitetą. 1956–1965 m. Mokslinių prietaisų įmonės vyriausiasis finansininkas.

Buvo aktyvus agronomų, ekonomistų, kooperatininkų organizacijų narys. Ekonomikos ir visuomeniniais klausimais rašė leidiniuose „Lietuvos aidas“, „Draugas“, „Žemės ūkis“ ir „Lietuva“. Paskelbė mokslinių straipsnių apie pieno perdirbimo bendroves Baltijos valstybėse ir žemės reformą.

## Šaltiniai
Juozas Maniukas

**Juozas Maniukas** (1909 m. spalio 10 d. Telšiai – 2000 m. gegužės 21 d. Vilnius) – Lietuvos zoologas ichtiologas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1936 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1950 m. biologijos mokslų kandidatas.

1941–1948 m. ir 1950–1958 m. Vilniaus universiteto dėstytojas; nuo 1946 m. docentas. 1949–1959 m. dirbo Biologijos institute, 1956–1959 m. Hidrobiologijos sektoriaus vadovas. 1959–1989 m. – Zoologijos ir parazitologijos instituto mokslo darbuotojas, 1959–1961 m. Hidrobiologijos, 1962–1980 m. Ichtiologijos sektoriaus, 1984–1989 m. Ichtiologijos ir hidrobiologijos laboratorijos vadovas, 1964–1977 m. dar ir instituto direktoriaus pavaduotojas mokslo reikalams.

## Mokslinė veikla

Tyrė Nemuno, Kuršių marių, Lietuvos vidaus vandenų žuvų fauną, produktyvumą, rengė žuvų sugavimo programas. Č. Darvino knygos „Rūšių atsiradimas“ vienas vertėjų į lietuvių kalbą 1959 m. Paskelbė daugiau kaip 160 mokslinių straipsnių.

## Bibliografija
* Lietuvos gėlųjų vandenų žuvys, su kitais, 1956 m.
* Kuršių marios, su kitais, 1959 m., rusų k.
* Žuvininkystė, su kitais, 1967 m.
* Dusios, Gaišto, Šlavanto ir Obelijos ežerų hidrobiologiniai tyrimai, su kitais, 1977 m., rusų k.
* Nemunas, su kitais, 1978 m., su kitais

## Įvertinimas
* 1960 m. – LTSR valstybinė premija, su kitais

## Šaltiniai
Juozas Manelis

**Juozas Manelis** (1935 m. liepos 10 d. Salamiestis – 1986 m. sausio 18 d. Travis, Kalifornijos valstija, palaidotas Arlingtono kapinėse) – JAV gydytojas kardiochirurgas, medicinos daktaras, pulkininkas.

## Biografija
Tėvas Vitas Manelis. 1944 m. su tėvais pasitraukė į Vokietiją, 1948 m. atvyko į JAV. 1960 m. baigė Ilinojaus universiteto medicinos mokyklą. 1960 m. medicinos daktaras. Vašingtono, Hiustono, Klyvlendo klinikose tobulinosi širdies ir kraujagyslių chirurgijos srityje. Nuo 1960 m. tarnavo JAV kariuomenėje, dirbo chirurgu JAV kariuomenės ligoninėje Frankfurte prie Maino, vadovavo JAV kariuomenės ligoninei ir jos Chirurgijos skyriaus Saigone (Vietnamas), vėliau – JAV karinių pajėgų medicinos centrų Krūtinės ląstos chirurgijos skyriams. JAV aukštosiose mokyklose 1977–1986 m. dėstė širdies ir kraujagyslių chirurgiją; nuo 1983 m. pulkininkas, profesorius. Tyrė lazerio taikymą kardiochirurgijoje, tobulino moderniosios chirurgijos techniką, parašė šios srities mokslinių straipsnių.

## Šaltiniai
Maniuliškių piliakalnis

**Maniuliškių piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 5713; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1503; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1011KP) ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24109) Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, 0,5&nbsp;km į šiaurės vakarus nuo Maniuliškių kaimo (Antazavės seniūnija), apie 0,7&nbsp;km į pietryčius nuo Kumpuolio ežero ir apie 0,8&nbsp;km į pietvakarius nuo kelių Aleksandravėlė–Suviekas ir Kumpuoliai – Antazavė sandūros. 

## Piliakalnis

Maniuliškių piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje. Šlaitai statūs, iki 14 m aukščio. Aikštelė trapecinė, 50 x 29 m. Jos vakariniame krašte supiltas 2 m aukščio, 20 m pločio, 5 m aukščio pylimas. Aplink Maniuliškių piliakalnį yra papėdės gyvenvietė, ji užima 3 ha plotą.

Pasakojama, kad piliakalnį 1655 m. supylė švedų kariai.

## Tyrimai
Tirtas 1933 m. (vadovas Petras Tarasenka), rastas iki 1,2 m storio kultūrinis sluoksnis, geležinis smeigtukas, kaulinė yla, molinis verpstukas, svarelis, brūkšniuotosios, grublėtosios ir gludintosios keramikos dirbinių. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – II tūkstantmečio pradžia. 1949 ir 1972 m. piliakalnį tyrinėjo Lietuvos istorijos instituto darbuotojai, 1975 m. – Mokslinės metodinės tarybos archeologai, kurių radinius saugo Vytauto Didžiojo karo muziejus. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 32000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 1228000 m².

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.212
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.63
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 412-413.

## Nuorodos
* Maniuliškių piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Nukuoras

**Nukuoras** () – atolas (ir savivaldybė) Ramiajame vandenyne, priklauso Mikronezijos Federacinėms Valstijoms, Ponpėjos valstijai. Tai viena toliausiai į pietus nutolusių šalies salų.

Lagūnos skersmuo 6 km. Atolo plotas drauge su lagūna 40 km², tačiau sausuma sudaro tik 1,7 km². Atolo žiedą sudaro 40 salelių, išsidrikusių rytuose, pietuose ir šiaurėje. Pagrindinė Nukuoro salelė, kurioje ir susitelkę dauguma gyventojų yra atolo pietryčiuose.

Susisiekimas su kitomis salomis vyksta tik laivais, kurie atvyksta kas kelis mėnesius. Pradinę mokyklą baigę vaikai dažniausiai persikelia į Ponapę, kur gali tęsti mokslus.

## Nukuoriečiai

Nukuore gyvena 372 gyventojai (2007 m.), kurie kalba polineziečių grupei priklausančia Nukuoro kalba, – **nukuoriečiai**.

Tai toliausiai į vakarus nutolusi polinezietiškai kalbanti sala. Manoma, kad gyventojai čia atsikėlė iš Polinezijos rytuose. Legendos pasakoja apie jūrų atradėjo Vave vadovaujamą jūrinę kelionę iš Samoa. Tačiau nėra aišku, kada tai galėjo atsitikti. Archeologiniai radiniai rodo, kad gyventojai atole gyveno jau nuo IX a., ir per tą laiką nebuvo ryškių kultūrinių pokyčių Dalis autorių visgi tiki, kad polinezietiškai kalbantys nukuoriečių protėviai galėjo atsikelti ne anksčiau kaip XVIII a.

Nukuoriečiai yra viena iš labiausiai izoliuotų pasaulio tautų. Jie verčiasi žvejyba, gyvulių auginimu, žemės ūkiu, kopros gavyba, perlų rinkimu. Garsėja *tino aitu* skulptūromis, kurios drožiamos iš medžio naudojant tik aštrias kriaukles ir vaizduoja dievybes bei atskirų giminių protėvius.

Pirmieji europiečiai pamatę šį atolą buvo ispanų kapitono Juan Bautista Monteverde vadovaujamos fregatos *San Rafael* jūreiviai 1806 m. Dėl to atolas dar buvo žinomas kaip Monteverdės salos. Vėliau atolas priklausė Vokietijai, Japonijai, JAV, kol galiausiai perėjo Mikronezijos Federacijai. Nuo XX a. II pusės didelė dalis nukuoriečių pesikėlė į Ponapės salą ieškodami geresnių švietimo, darbo ir gyvenimo galimybių. Šiuo metu didesnė dalis nukuoriečių gyvena ne Nukuore.

## Šaltiniai
Norvegijos futbolo supertaurė

**Norvegijos futbolo supertaurė** () – Norvegijos futbolo trofėjus, dėl kurio varžosi praėjusio sezono šalies čempionai ir taurės laimėtojai. Kadangi abi komandos paaiškėja vėlyvą rudenį, supertaurės rungtynės vyksta ankstyvą pavasarį.

## Istorija

Trofėjus įkurtas 2009 m.

## Rungtynės

|-
|  || Stabaek Baerum || Valerenga Oslo || 3-1
|-
|  || Rosenborg Trondheim || FK Alesund || 3-1
|-
| 2011–2016 m. || colspan=3 | Nevyko
|-
|  || Rosenborg Trondheim || Brann Bergen || 2-0
|-
|  || Rosenborg Trondheim || SK Lillestrom || 1-0
|}

## Nuorodos
* Super cup finals (2002-2021) (Rsssf.no)
* Norway Super Cup (Soccerway.com)
Kapingamarangis

**Kapingamarangis** (), seniau dar žinotas kaip **Grinvičo atolas** () – atolas (ir savivaldybė) Ramiajame vandenyne, priklauso Mikronezijos Federacinėms Valstijoms, Ponapės valstijai. 

Tai toliausiai į pietus nutolusi šalies ir Karolinų salyno sala, esanti 300 km į pietus nuo Nukuoro atolo ir 740 km į pietvakarius nuo Ponpėjos salos. Plotas kartu su lagūna 74 km², tuo tarpu vien sausuma užima 1,1 km². Atolo žiedą sudaro virš 30 salelių, susitelkusių jo rytinėje dalyje. Vakarinė rifo dalis beveik visa apsemta vandens.

## Kapingai
Atole gyvena ~500 žmonių (2007 m.), kalbančių polineziečių grupei priskiriama kapingų kalba, **kapingai** (*kapinga*). Jų protėviai atsikėlė greičiausiai iš Tuvalu ar Samoa rytuose apie XIII a. Tai - viena iš labiausiai į vakarus nutolusių polinezietiškai kalbančių salų.

Iš daugiau nei 30 atolo salelių jie gyvena tik trijose: *Touhou*, *Welua* ir *Taringa*, tačiau kitos salelės naudojamos žemdirbystei: auginamos kolokazijos, duonmedžiai, kokospalmės. Atolo valdžia ir didesnioji dalis gyventojų susitelkusi Touhou salelėje, iškylančioje į 35 m aukštį. 

Izoliuotame atole verčiamasi žemės ūkiu, žvejyba, drožyba. Nuo seno egzistavo ryšiai su voleajais, iš kurių kapingai perėmė medicinos žinių ir žvejybos metodus. 1865 m. fiksuotas maršaliečių antpuolis, kurio metu išžudyta daugiau nei pusė atolo gyventojų.

Pirmieji europiečiai pamatę šį atolą buvo Hernando de Grijalva laivu plaukę jūreiviai 1537 m., tačiau pirmasis europiečių kontaktas su vietiniais fiksuotas 1877 m. Vėliau atolą valdė Vokietija, Japonija, JAV, kol jis perėjo Mikronezijos Federacijai.

Nuo XX a. kapingai perėmė daug išorinio pasaulio kultūros. Jie pradėjo migruoti iš atolo, ieškodami geresnių švietimo, gyvenimo ir darbo galimybių. 1919 m. Ponapės saloje buvo įkurtas kaimas *Porakied*, kuriame kapingai sudaro didžiąją daugumą. Dabar jų diaspora yra didesnė, nei gyventojų saloje.

## Šaltiniai
Lietuvos estradinis orkestras

**Lietuvos estradinis orkestras** (LEO) – Lietuvos filharmonijos kolektyvas, veikęs 1957–1966 m. Vilniuje.

## Istorija
Lietuvos estradinį orkestrą įkūrė ir jam vadovavo Kauno politechnikos instituto estradinio ansamblio įkūrėjas Juozas Tiškus. Orkestro kolektyvas susiformavo iš kavinėje „Tulpė“ grojusio orkestro. Profesionaliu Lietuvos valstybinės filharmonijos orkestru tapti pasiūlė tuometinis kultūros ministro pavaduotojas, nuo 1958–1967 m. ministras Juozas Banaitis. Repertuarą sudarė Lietuvos ir užsienio kompozitorių dainos bei džiazo kompozicijos, buvo geriausias džiazo orkestras Lietuvoje. 1963–1965 m. LEO buvo pats pajėgiausias džiazo orkestras Baltijos kraštuose. Po ideologiniu ir meniniu požiūriu atsakingų gastrolių Maskvoje, Kremliaus teatre, 1965 m. J. Tiškui suteiktas Lietuvos nusipelniusio artisto garbės vardas. 1966 m. orkestras pertvarkytas į popmuzikos ansamblį „Estradinės melodijos“.

## Kolektyvas
Orkestrui specialiai kūrė lietuvių kompozitoriai Teisutis Makačinas, Benjaminas Gorbulskis, Algimantas Raudonikis, Vygandas Telksnys, Mikas Vaitkevičius ir kiti.

Orkestre dainavo Nijolė Ščiukaitė, Jūratė Norvaišienė, Adolfas Jarulis, Jurgis Žukauskas, grojo Mindaugas Tamošiūnas, konferansjė dirbo Raimondas Jovaiša.

## Šaltiniai
Lietuvos filharmonijos choras

**Lietuvos filharmonijos choras**, **[[Lietuvos TSR]] [[Lietuvos filharmonija|valstybinės filharmonijos]] choras** – Lietuvos choras, veikęs 1940–1962 m. Vilniuje.

## Veikla
Choras turėjo 40-60 dainininkų. Choro repertuare apie 600 kūrinių, kurių didžiąją dalį sudarė liaudies dainos. Chorui kūrinius rašė Juozas Naujalis, Stasys Šimkus., Juozas Gruodis, Konradas Kaveckas, Vytautas Kairiūkštis kiti kompozitoriai. 1942–1944 m. choras dainavo Vilniaus operos trupės spektakliuose.

Dirigentai ir chormeisteriai: Eduardas Pilypaitis, Antanas Gimžauskas, Viktoras Kriaunevičius, Vytautas Četkauskas, Juozas Pranckevičius, Adolfas Krogertas.

## Repertuaras
* Jozefas Haidnas. Metų laikai, oratorija
* Volfgangas Amadėjus Mocartas. Requiem
* Liudvikas van Bethovenas. IX simfonija
* Sergejus Prokofjevas. Aleksandras Neviškis, kantata
* Sergejus Rachmaninovas Pavasaris, kantata
* Justinas Bašinskas. Ąžuolas, oratorija

## Meno vadovai ir vyr. dirigentai
* Bronius Budriūnas – 1940–1941
* Antanas Ilčiukas – 1944–1947 m.
* Jonas Motiekaitis – 1947–1949 m.
* Konradas Kaveckas – 1949–1962 m.

## Šaltiniai
Moldavijos futbolo supertaurė

**Moldavijos futbolo supertaurė** () – Moldavijos futbolo trofėjus, dėl kurio varžosi šalies čempionai ir taurės laimėtojai. Jei čempionatą ir taurę laimi ta pati komanda, supertaurės rungtynės nevykdomos.

## Istorija

Trofėjus įsteigtas 2003 m.

## Titulai

2003–2021 m. supertaurę yra laimėję 5 klubai, iš kurių daugiausia – „Sheriff“ (7 titulai).

|-
| Sheriff Tiraspol || 7 || 2003, 2004, 2005, 2007, 2013, 2015, 2016
|-
| Milsami Orhei || 2 || 2012, 2019
|-
| Zimbru Chisinau || 1 || 2014
|-
| Dacia Chisinau || 1 || 2011
|-
| Sfintul Gheorghe Suruceni || 1 || 2021
|}

## Rungtynės

|-
|  || Sheriff Tiraspol || Zimbru Chisinau || 3-2
|-
|  || Sheriff Tiraspol || Zimbru Chisinau || 1-0
|-
|  || Sheriff Tiraspol || Nistru Otaci || 4-0
|-
|  || colspan=3 | Nevyko
|-
|  || Sheriff Tiraspol || Zimbru Chisinau || 1-0
|-
| 2008–2010 m. || colspan=3 | Nevyko
|-
|  || Dacia Chisinau || Iskra-Stal Ribnita || 1-0
|-
|  || Milsami Orhei || Sheriff Tiraspol || 0-0 (baud. 6-5)
|-
|  || Sheriff Tiraspol || FC Tiraspol || 2-0
|-
|  || Zimbru Chisinau || Sheriff Tiraspol || 1-1 (baud. 4-3)
|-
|  || Sheriff Tiraspol || Milsami Orhei || 3-1
|-
|  || Sheriff Tiraspol || Zaria Balti || 3-1
|-
| 2017–2018 m. || colspan=3 | Nevyko
|-
|  || Milsami Orhei || Sheriff Tiraspol || 0-0 (baud. 5-4)
|-
|  || colspan=3 | Nevyko
|-
|  || Sfintul Gheorghe Suruceni || Sheriff Tiraspol || 2-2 (baud. 4-2)
|}

## Nuorodos
* 
* Moldova Supercupa (Soccerway.com)
* Moldova » Supercupa » Archive (Worldfootball.net)
Vytautas Bakas

**Vytautas Bakas** (g. 1977 m. Vilniuje) – Lietuvos teisininkas, politikas.

Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos frakcijos narys. 2016–2020 m. Seimo Nacionalinio saugumo ir gynybos komiteto pirmininkas.

## Biografija
Vidurinę mokyklą baigė Zarasuose, vėliau baigė Vilniaus aukštesniąją policijos mokyklą, studijavo MRU, įgijo teisininko kvalifikaciją.

1997–2002 m. dirbo tardytoju, vyresniuoju tardytoju, vėliau dirbo padalinio vadovu Vilniaus m. VPK. Nuo 2002 m. buvo vienu ikiteisminio tyrimo įstaigų profsąjungų steigėjų, buvo teisininku, konsultavo policininkus ir jų gimines.

2007–2008 m. dirbo Seimo nario Kęstučio Čilinsko padėjėju, teisininku. 2008–2009 m. dirbo Policijos departamente, padėjo generaliniam komisarui Vizgirdui Telyčėnui įgyvendinti policijos reformą. 2008 m. įkūrė Nacionalinį pareigūnų profesinių sąjungų susivienijimą (NPPSS), 2008–2012 m. jam vadovavo.

Nuo 2012 m. paskirtas NPPSS atstovu Europos policijos profesinių sąjungų konfederacijoje (EUROCOP), EUROCOP kongrese Vilniuje pritarta jo inicijuotai rezoliucijai dėl vieningo Europos policijos pareigūnų rengimo ir pareigūnų garantijų standarto. Nuo 2012 m. vadovavo priežiūros komitetui, kuris koordinavo derybininkų veiklą dėl šakos ir įstaigų kolektyvinių sutarčių policijoje, muitinėje ir pataisos įstaigose. Vėliau buvo pasirašytos pirmosios šakos kolektyvinės sutartys. Nuo 2014 m. gruodžio – Vidaus reikalų ministro Sauliaus Skvernelio patarėjas. Išrinktas į 2016–2020 m. Seimą daugiamandatėje rinkimų apygardoje LVŽS sąraše. Ėjo NSGK pirmininko pareigas, yra Antikorupcijos komisijos narys. Priklauso LVŽS frakcijai.

## Kita
Nuo 2008 m. kartu su pareigūnais iš visos šalies įsteigė kredito įstaigą, teikiančią paslaugas pareigūnų bendruomenei – Pareigūnų kredito uniją, išrinktas unijos valdybos pirmininku.

Vienas iš Jungtinio demokratinio judėjimo steigėjų. Judėjimas organizavo mitingus, protesto akcijas prieš LEO LT.
Lietuvos filharmonijos draugija

**Lietuvos filharmonijos draugija** – Lietuvos privati muzikos draugija, propagavusi simfoninę ir kamerinę muziką, veikusi 1928–1934 m. Kaune.

## Veikla
Lietuvos filharmonijos draugija turėjo apie 150 narių. Lietuvos filharmonijos draugijos valdybą sudarė Balys Dvarionas, Vladas Jakubėnas, Viktoras Žadeika, nuo 1933 m. – Juozas Gruodis, Stasys Šimkus ir kiti muzikai. Propaguojamus kūrinius dažniausiai atlikdavo Valstybės teatro simfoninis orkestras, kurioo visi artistai buvo draugijos nariai, diriguodavo lietuvių dirigentai.

Koncertų programas sudarė Vakarų Europos klasikų ir lietuvių kompozitorių kūriniai. Pirmasis draugijos koncertas įvyko 1928 m. spalio 30 d., dirigavo suomių dirigentas R. Kajanusas. Draugija kviesdavosi žymius užsienio dirigentus – N. Malko, E. Kuperį, R. Batoną, G. Pulė, O. Frydą, A. Koatesą ir atlikėjus – pianistę E. Petri, smuikininką G. Kulenkampfą, violončelininką E. Feuermaną, smuikininkę G. Bacevič ir kt.

## Šaltiniai
Lietuvos kadastro vietovės

**Kadastro vietovė** – pagrindinis nekilnojamojo turto kadastro teritorinis vienetas, skirtas nekilnojamųjų daiktų apskaitai ir žymėjimui, turintis nustatytas ribas, plotą, pavadinimą ir skaitmeninį kodą. Kadastro vietovė skaidoma į kadastro blokus, kurie turi ribas ir skaitmeninius kodus. Kadastro vietovės nustatomos ir keičiamos vyriausybės nustatyta tvarka.
Žemės reformai vykdyti, 1991 m. Lietuvos teritorija buvo suskirstyta į 1290 kadastro vietovių.

## Nuorodos
* Nekilnojamojo turto kadastro įstatymas
Paide Linnameeskond

**Paidės „Linnameeskond“** – Estijos futbolo klubas iš Paidės.

## Istorija
1990 m. buvo įkurtas Paidės futbolo klubas. 2008 m. „Paidė“ užėmė 4 vietą Esi Lygoje ir turėjo galimybę varžytis dėl patekimo į elito divizioną su JK Vaprus iš Tartu .
2009 m. klubas užėmė 9 vietą Premium Lygoje ir dėl išlikimo elito divizione kovojo su FK „Valka“.
2014 m. klubas užėmė 6 vietą Premium Lygoje.

2014–2015 m. futbolo sezone klubas pirmą kartą savo istorijoje iškopė į Estijos futbolo taurės finalą, kuriame turėjo pripažinti varžovų Talino „Kalju Nomme“ pranašumą rezultatu 2:0.

2015 m. metų Premium lygoje klubas liko 7 vietoje. 2016 m. klubas užėmė 6 vietą.

## Apranga
; Ankstesnieji metai 

; Pastarieji metai
* Namuose žaidžia tamsiai mėlyna apranga.
* Išvykose rungtyniauja žydra balta apranga.

## Pasiekimai

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
Poluvatas

**Poluvatas** arba **Puluvatas** (*Poluwat, Puluwat*) – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Karolinų salose, priklauso Mikronezijos Federacinėms Valstijoms, Čiuko valstijai. Sausumos plotas 3,4 km². Atolą sudaro 5 salelės, apsuptos rifo: Poluvatas, Bangelabas, To, Aletas, Sau. Lagūna nedidelė. Salos apaugusios kokosų palmėmis ir duonmedžiais. Atolą supa banka, kurią galima laikyti apsemta atolo pratąsa.

Poluvato atole gyvena 1015 žmonių (2000 m.). Yra 3 kaimai: Relongas, Lugavas ir Revas. Kalbama Polovato kalba.
Satavanas

**Satavanas** () – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Karolinų salose, Mortloko salų grupėje. Priklauso Mikronezijos Federacinių Valstijų Čiuko valstijai. Plotas drauge su lagūna 419 km², vien tik sausumos – 4,6 km².

Satavano atole gyvena 2935 gyventojai (2000 m.). Yra 4 savivaldybės, kurios atitinka pagrindines atolo žiedo saleles: Satavanas, Ta, Kutu, Močas.
Tarpuplautis

**Tarpuplautis** – ertmė, tarpas tarp abiejų plaučių, kur išsidėsto organai, kraujagyslės, nervai, limfmazgiai, užkrūčio liauka, stemplė. Šonuose tarpuplautį riboja plaučių vidiniai paviršiai (tarpulautinė krūtinplėvė), priekyje - krūtinkaulis, apačioje - diafragma. Tarpuplautis yra asimetriškas dėl įstrižos širdies padėties.

Tarpuplautis dalijamas į dvi dalis - skiriamoji riba yra horizontali tarp krūtinkaulio kūno ir rankenos - atitinka trachėjos išsišakojimo aukštį. Viršutinis tarpuplautis mažesnis, jame išsidėsto krūtininė gerklės dalis, dalis stemplės, aortos lankas ir jo šakos, žastinės galvos venos, viršutinė tuščioji vena ir kitos kraujagyslės, klajoklio ir diafragminio nervų simpatinio kamieno viršutiniai krūtininiai mazgai, limfmazgiai, užkrūtis. Apatinis tarpuplautis dalijamas į dar tris dalis: priekinį, vidurinį ir užpakalinį. Didžiausia dalis - vidurinė, joje širdis ir širdiplėvė, kylančioji aorta, plautinis kamienas.
Karina Krysko

**Karina Krysko** (g. 1981 m. gegužės 14 d. Vilniuje) – Lietuvos dainininkė ir televizijos laidų vedėja, 2005–2011, ir nuo 2012 metų pop grupės „69 danguje“ narė.

## Biografija
Savo šokėjos karjerą pradėjo 2001 m., studijuodama choreografiją Vilniaus konservatorijoje, kartu su prodiuseriu Egmontu Bžesku įkūrė modernaus šokio studiją „Karman“. Per ketverius metus, iki pat savo muzikinės karjeros pradžios, kartu su šia studija ji pastatė ne vieną spektaklį, be to, kaip šokėja, dalyvavo įvairiuose tarptautiniuose festivaliuose. Jau tada ji šoko roko operoje „Jūratė ir Kastytis“ ir Maskvos šou balete „Todės“.

2005 m. prisijungusi prie popmuzikos merginų grupės „69 Danguje“, Lietuvoje išgarsėjo kaip dainininkė. Per kelerius metus merginos įvairiuose muzikos apdovanojimuose ne sykį buvo išrinktos „Metų grupe“.

2007–2009 m. vedė tris televizijos laidas, taip pat nuolat dalyvavo šokių ir muzikos televizijos projektuose. Kartu su būsimuoju vyru Sauliumi Skambinu, 2008 m. nugalėjusi nacionalinėje atrankoje, ji atstovavo Lietuvai Eurovizijos šokių konkurse, kur iškovojo 4-ąją vietą.

Nuo 2006 m. įgarsino bent septynių animacinių filmų herojes.

K. Krysko 2012 m. sujungė muzikinės ir šokių karjeros metu įgytus įgūdžius ir vaidino miuzikluose. Nuo to laiko ji sukūrė šešis vaidmenis įvairiose roko operose ir miuzikluose. Mersedesos vaidmuo Kauno valstybiniame muzikiniame teatre, režisieriaus Kęstučio Jakšto pastatytame miuzikle „Grafas Montekristas“, jai pelnė Kauno „Fortūnos“ apdovanojimo statulėlę už geriausią metų debiutą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Krysko: apie save, meilę, kompleksus ir naujas viltis
Romualdas Mankus

**Romualdas Mankus** (1938 m. sausio 8 d. Rugėnuose, Pernaravos valsčius) – Lietuvos miškininkas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1959 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1966 m. žemės ūkio mokslų kandidatas.

Nuo 1966 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos (nuo 1996 m. Lietuvos žemės ūkio universitetas) mokslo darbuotojas, nuo 1968 m. ir dėstytojas; nuo 1977 m. docentas. Mokslinės ir pedagoginės veiklos sritis – miško ūkio raida ir gamybos organizavimas. Paskelbė apie 60 mokslinių straipsnių.

## Bibliografija
* Miškotvarka, vadovėlis, su kitais, 1968 m.
* Lietuvos TSR nacionalinis parkas, monografija, su kitais, 1981 m.
* Miškų fakultetas, monografija, su kitais, 2000 m.
* Biržų krašto miškai ir miškų ūkis, monografija, su L. Kairiūkščiu, 2006 m.
* Lietuvos miškų metraštis, su kitais, 2003 m.
* Valkininkų krašto miškų istorija, su E. Strazdiene, 2006 m.

## Šaltiniai