open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Juozas Elekšis

**Juozas Elekšis** (1931 m. liepos 29 d. Lėlaičiuose, Tirkšlių valsčiuje – 2022 m. sausio 17 d. Vilniuje) – lietuvių žurnalistas, poetas.

## Biografija
1961 m. baigė istorijos pedagogo specialybę Vilniaus pedagoginis institute. Baigęs studijas mokytojavo, dirbo administracinį darbą. Kaip žurnalistas pradėjo dirbti 1990 m. laikraštyje „Mokslo Lietuva“. Aštuonerius metus buvo šio laikraščio sekretorius. Nuo 1993 m. redagavo žurnalą „RD“. 1995–2004 m. dirbo laikraščio „Gydytojų žinios“ reporteriu.

Nuo 1997 m. buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos, 2007 m. – Lietuvos nepriklausomų rašytojų sąjungos narys. 2005 m. priimtas į Nepriklausomų žurnalistų kūrėjų asociaciją. Parašė straipsnių „Gimtinėje“, „Lietuvos ryte“, „Lietuvos aide“.

## Kūryba
J. Elekšis išleido daugiau kaip dvidešimt poezijos ir prozos knygų. Jo žodžiais sukurta beveik 400 dainų ir giesmių, 10 dainų pats sukūrė ir melodijas. Dainas kūrė 30 kompozitorių. Dainos yra 30 mėgėjų ir kelių profesionalių dainininkų repertuaruose.

## Bibliografija
* *Aš mačiau*, 1995 m.
* *Nors minutę tylos*, 1995 m.
* *Širdyje pasiklysti gali*, 1995 m.
* *Takeliai tėvų čia susipynę*, 1998 m.
* *Bažnytkaimio votyva*, 1998 m.
* *2000-jų miražai*, 2000 m.
* *Protėvių takas*, 2000 m.
* *Kur vedi, pagunda*, 2001 m.
* *Toli, toli*, 2001 m.
* *Mūsų vasara. Meilės dainos*, 2003 m.
* *Lietuvių globėjo Šv. Kazimiero votyva*, 2004 m.
* *Iliuzijų valtelė*, 2005 m.
* *Žemaitiška votyva*, 2006 m.
* *Dainų sietuva*, 2006 m.
* *Deimantinis tostas*, 2006 m.
* *Kas, mergaite, tau dainuos*, 2006 m.
* *Rokunda*, 2010 m.
* *Kur vaikystės upės teka*, 2011 m.
* *Dainų upeliukas*, 2013 m. (su A. Meškausku)
* *Čia mano žemė*, 2013 m.
* *Mėnesių darbai ir papročiai*, 2016 m.

## Šaltiniai
Lietuvos ir Rytų Timoro santykiai

**Lietuvos–Rytų Timoro santykiai** – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Rytų Timoro.

Diplomatiniai santykiai užmegzti 2013 m. kovo 27 d. Kita vertus, pirmieji politiniai santykiai siekia 2003 m. rugsėjo 30 d., kai tuometis Lietuvos užsienio reikalų ministras Antanas Valionis ir Rytų Timoro užsienio reikalų ministras Chosė Ramos-Orta susitiko Jungtinių Tautų 58-ojoje generalinėje sesijoje susitiko dvišalėms deryboms.

Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės. Rytų Timoro piliečiams netaikomas vizų reikalavimas Šengeno šalims, kurioms priklauso Lietuva. Taip pat Lietuvos piliečiams kelionėmis į Rytų Timorą taikomas bevizis režimas.

## Diplomatinis atstovavimas
Šalys nėra pasikeitusios diplomatiniais atstovais. Diplomatinis atstovavimas vyksta Europos Sąjungos lygmeniu – per Rytų Timoro ambasadą Briuselyje ir per Europos Sąjungos atstovybę Dilyje.

## Ekonominiai santykiai
Prekyba tarp dviejų šalių yra minimali ir pastaraisiais metais tik mažėjo. 2016 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Rytų Timoro siekė 5,4 tūkst. eurų (visos prekės buvo lietuviškos kilmės) ir nuo to laiko tik mažėjo. 2018 m. duomenimis, Lietuva iš Rytų Timoro neimportavo jokių produktų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Rytų Timoras | Dvišalis bendradarbiavimas | Lietuva regione ir pasaulyje | Užsienio politika | Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija (urm.lt)
Omnibusas

**Omnibusas** ( – 'visiems') – daugiavietė karieta, skirta reguliariai vežioti keleiviams miestuose ir tarp miestų; laikomas pirmąja daugiaviete viešojo transporto priemone. Būdavo dengtu kėbulu, traukiamas arklių.

Keleiviams vežioti pirmąsyk omnibusai pasitelkti Paryžiuje 1662 m. Išpopuliarėjo Prancūzijoje, Jungtinėje Karalystėje XIX a. pradžioje, paskui paplito ir kitose Vakarų Europos šalyse, taip pat JAV.

## Išnašos
Chanel Terrero

**Šanel Terero** (*Chanel Terrero*, g. 1991 m. liepos 28 d.) – Ispanijos-Kubos dainininkė, šokėja ir aktorė.

Atlikėja su daina „SloMo“ atstovavo Ispanijai 2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse.

## „Eurovizijos“ dainų konkursas

‎2022 m. sausio 29 d. atlikėja su daina „SloMo“ laimėjo surengtą nacionalinės atrankos „Benidorm Fest 2022“ finalą ir tokiu būdu gavo galimybę atstovauti šaliai ‎‎2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse.

Kadangi Ispanija yra „Didžiojo penketo“ narė, o tai reiškia automatinį patekimą į finalą. Atlikėja pasirodė „Eurovizijos“ finale, kuris vyko 2022 m. gegužės 14 d., jame užėmė 3 vietą.

## Karjera

Šanel gimė Kubos sostinėje Havanoje ir trejų metų amžiaus persikėlė į Katalonijos regioną Ispanijoje. Dalis jos šeimos jau buvo ispanų kilmės iš Katalonijos.

## Šaltiniai
Kinijoje jie valgo šunis

**Kinijoje jie valgo šunis** () – 1999 m. Danijoje sukurta veiksmo komedija.

2002 m. buvo nufilmuota šio filmo priešistorė – juosta „Seni vyrai naujose mašinose“.

Interneto svetainėje „Rotten Tomatoes“ juosta vertinama 89% teigiamų atsiliepimų.

## Turinys

Arvidas – nevykėlis nuoboda banko klerkas, kurį palieka mergina. Banko apiplėšimo metu jis netikėtai tampa didvyriu, kuomet apsvaigina plėšiką teniso rakete. Trumpam atsiduręs dėmesio centre, Arvidas tikisi susigrąžinti merginą, tačiau veltui. Negana to, jį užpuola suimto plėšiko žmona ir apkaltina sugriovus jų gyvenimą, mat pinigai turėjo būti skirti padėti jiems susilaukti vaiko.

Jausdamas kaltę, Arvidas kreipiasi pagalbos į brolį Haraldą, su kuriuo nesikalbėjo keletą metų. Haraldas, turintis nedidelį restoraną, kartu su dviem virėjais užsiima įvairiais nusikaltimais. Nors ir niekina jaunėlį brolį, vis dėlto Arvido idėja apiplėšti inkasatorių mašiną, o pinigus atiduoti suimtojo žmonai jį sudomina. 

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Kim Bodnia – Haraldas
* Dejan Čukič – Arvidas
* Nikolaj Lie Kaas – Martinas 
* Trine Dyrholm – Hana
* Slavko Labovic – Radko 

## Pagrindiniai apdovanojimai
* Robert apdovanojimas – geriausi efektai
* Monrealio komedijų festivalis – geriausias filmas 

## Šaltiniai
Augusto III karūnavimo mantija

**Augusto III karūnavimo mantija** – prabangus apsiaustas, kurį Saksonijos kurfiurstas Augustas III nešiojo per jo karūnavimą Lenkijos karaliumi ir Lietuvos didžiuoju kunigaikščiu Krokuvos Vavelio katedroje 1734 m. sausio 17 d. Dabartiniais laikais eksponuojamas Varšuvos nacionaliniame muziejuje. 

## Istorija
Augusto III karūnavimo ceremonija pasižymėjo didele prabanga. Saksonijos architektai prieš tai kruopščiai išmatavo Vavelio katedrą ir pilį, kad galėtų tinkamai išdėstyti dekoracijas iškilmėms. Johanas Sebastianas Bachas karūnavimo šventei parašė du muzikinius kūrinius (*Gloria* ir *Kyrie*), vėliau įjungtus į *Mišias h–moll*. Iškilmių dieną Krokuvos vyskupas Janas Aleksandras Lipskis ATR senatorių, lenkų ir lietuvių pareigūnų, aukštųjų dvasininkų akivaizdoje karūnavo naująjį valstybės valdovą.  

Po Augusto III mirties karūna, mantija ir kt. insignijos tapo Vetinų šeimos nuosavybe, buvo saugomos Dresdeno rezidencinės pilies *Žaliųjų skliautų* rinkinyje. Paskutinis Saksonijos kurfiurstas Frydrichas Augustas 1924 m. jas pardavė, o po metų Lenkijos nacionalinis muziejus iš antikvaro Simono Švarco atpirko. Antrojo pasaulinio karo metu nacistinė Vokietijos kariuomenė užėmė Lenkiją, šias ir kitas muziejaus vertybes išsivežė. Pokaryje jos kurį laiką buvo Sovietų Sąjungoje, 1958 m. išvežtos į Dresdeną, o 1960 m. sovietų ambasada Varšuvoje insignijas grąžino Nacionaliniam muziejui.   
 
## Aprašymas
Mantija pasiūta iš tamsiai mėlyno aksomo, medžiagos paviršiuje sidabriniais ir auksiniais siūlais išsiuvinėtos palmetės. Siuvinėjimo ornamentika panaši į ano laikotarpio šilkinių audinių raštus. Drabužio kraštai puošti šermuonėlio kailiais, viršuje – plati puslankė apykaklė, taip pat pasiūta iš šermuonėlių kailių. Viršuje lygiai gula ant nešiotojo pečių, į apačią platėja. 320 cm aukščio ir 250 cm pločio karališkoji mantija pilnai dengė monarcho kūną, jos dalis taip pat pusapvaliu šleifu driekėsi ant grindų. Spėjama, kad rūbas buvo pasiūtas Dresdene.  

## Galerija


Vaizdas:Muzeum Narodowe w Warszawie Płaszcz koronacyjny Augusta III Sasa.JPG|
Vaizdas:Coronation mantle of Augustus III 01.jpg|
Vaizdas:Coronation mantle of Augustus III 02.jpg|
Vaizdas:Coronation mantle of Augustus III 05.jpg|
Vaizdas:Coronation mantle of Augustus III 03.jpg|


## Šaltiniai
* Skarby Muzeum Narodowego w Warszawie 
* Płaszcz koronacyjny króla Augusta III 
* Korony w muzeum, czyli nie wszystko złoto, co się świeci
Seni vyrai naujose mašinose

**Seni vyrai naujose mašinose** () – 2002 m. Danijoje sukurta veiksmo komedija, 1999 m. juostos „Kinijoje jie valgo šunis“ priešistorė.

## Turinys

Mirštančio nusikaltėlių autoriteto „Vienuolio“ noras – kad jo globotinis Haraldas rastų šio sūnų Liudvigą. Pastarasis už smurtinius bei seksualinius nusikaltimus sėdi Švedijos kalėjime, tačiau Haraldas ir du jo pagalbininkai virėjai Martinas ir Peteris sėkmingai įvykdo pagrobimą. Kad „Vienuolis“ išgyventų, jam reikalinga kepenų transplantacija. Haraldui ir Liudvigui pavyksta rasti tarpininką, kuris gali jiems padėti, tačiau tam reikia daug pinigų ir nugabenti ligonį į Ekvadorą. Laikas spaudžia ir ketvertas nusprendžia apiplėšti banką.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Kim Bodnia – Haraldas
* Nikolaj Lie Kaas – Martinas
* Tomas Villum Jensen – Peteris
* Brian Patterson – Vukas
* Slavko Labovic – Ratko
* Iben Hjejle – Milė 
* Torkel Petterson – Liudvigas 

## Apdovanojimai
* Robert apdovanojimas (nominacija) – geriausias aktroius (K. Bodnia), geriausias scenarijus, geriausias montažas, geriausi spec. efektai

## Šaltiniai
Viliojimo mokykla

**Viliojimo mokykla** () – 2004 m. sukurta romantinė komedija.

## Turinys

Neapolietė Sofija, palikusi savo vyrą, atsiduria Niukasle, kur atidaro „Viliojimo mokyklą“, siūlydama moterims pamokas kaip būti seksualiomis ir gundančiomis. Pradžioje juokais, tačiau ilgainiui vis daugiau moterų susidomi vedamais kursais, kurie iš tiesų padeda keisti jų asmeninį gyvenimą. Sofijai, regis, puikiai sekasi, tačiau galiausiai apsireiškia jos vyras, sugiaunantis jos, kaip sėkmingos ir pasitikinčios savimi moters įvaizdį. Tokį, ko ji pati mokė kitas moteris.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Kelly Brook – Sofija Roselini
* Emily Woof – Kelė
* Dervla Kirwan – Kler
* Margi Clarke – Irenė
* Sharon Percy – Karen
* Sophie Dix
* Tim Healy
* Donald McBride
* Duncan Bannatyne

## Šaltiniai
Kalojanas Petkovas

**Kalojanas Petkovas** (g. 1972 m. liepos 14 d.) – Bulgarijos futbolo treneris.

## Žaidėjo karjera
Nežinoma.

## Trenerio karjera
* 2005–2009: FC Indiana Lionesses – trenerio asistentas;
* 2009–2012: Zvezda 2005 Perm – trenerio asistentas;
* 2012–2021: Šymkento „BIIK-Kazygurt“ – vyr. treneris;
* 2022-2024: FC Gintra – vyr. treneris.

Nuo 2012 m. liepos mėn. treniravo Kazachstano čempiones Šymkento „BIIK-Kazygurt“.

Keturis kartus išvedė Šymkento klubą į UEFA moterų Čempionių lygos aštuntfinalio etapą. Du sezonus iš eilės (2019–2020, 2020–2021 m.) „BIIK-Kazygurt“ šiame etape kovojo prieš Miuncheno „Bayern“ klubą, dukart – prieš Prancūzijos Liono „Olympique“ ir Paryžiaus „Saint-Germain“.

2018–2019 m. sezone kazachės šešioliktfinalio etape kovojo prieš „Barcelona“ futbolininkes. K. Petkovo vadovaujama ekipa namuose nugalėjo varžoves rezultatu 3:1, o Katalonijoje pralaimėjo varžovėms 0:3 ir iškrito iš tolimesnių kovų.

### „Gintros“ klubas
2022 m. persikėlė į Šiaulius. Iš 2021 m. sezono čempionių ekipos liko vos kelios merginos. Treneriui teko iššūkis paruošti naują komandą. Žiemos taurės turnyre Gintra pasiekė finalą. Jame FC Gintra rezultatu 3:0 nugalėjo Joniškio „Saned“.

2024 m. balandžio 9 d. „Gintros klubas“ pranešė apie pokyčius. Kalojanas Petkovas paliko klubą, o naujuoju strategu tapo treneris iš Suomijos Ollipekka Ojala.

## Pasiekimai
; Su Šymkento „BIIK-Kazygurt“
: Čempionių ekipa: 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020.
: Kazachstano futbolo taurės laimėtojų ekipa: 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019

; su FC Gintra
: Lietuvos čempionas: 2022, 2023 m.
: Žiemos taurės turnyro nugalėtojai: 2022 m.
: Geriausias moterų futbolo treneris: 2023 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Soccerdonna
* Globalsportsarchive
Veneros ženklas

**Veneros ženklas** () – 1955 m. Italijoje režisieriaus Dino Risi sukurta komedija, kurioje vieną pagrindinių vaidmenų atliko Sophia Loren.

## Turinys

Jauna ir ne itin patraukli mergina Čezira gyvena kartu su pusesere gražuole Agnese. Abi merginos svajoja ištekėti, o jų kaimynė Pina išburia, kad Čezira yra gimusi po Veneros ženklu ir greitai sutiks savo vyrą. Netrukus jos gyvenime iš tiesų apsireiškia 3 vyrai. Pradžioje ji susitikinėje su Romulu, kuris vagia automobilius, tačiau tuo pat metu yra visiškai priklausomas nuo savo motinos. Antrasis vyras, pagyvenęs poetas Alesijas, pasirodo esąs mergišius ir greitai, palikęs Čezirą, susidomi kaimyne – būrėja. Trečiasis vyras, gražuolis Ignacijas, įsimyli Agnesę, kuri jam atsako tuo pačiu.

Filmo pabaigoje Agnesė su Ingaciju laukiasi kūdikio, o Čezira lieka vieniša.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Franca Valeri – Čezira
* Sophia Loren – Agnesė
* Vittorio De Sica – Alesijas
* Alberto Sordi – Romulas
* Raf Vallone – Ignacijas 
* Eloisa Cianni – Deizė 
* Lina Gennari – Pina 

## Apdovanojimai
* Kanų kino festivalis – Auksinė palmės šakelė (nominacija) (D. Risi)

## Šaltiniai
Kubos voratinklis

**Kubos voratinklis** () – 2019 m. sukurtas filmas pagal brazilų rašytojo Fernando Morais romaną „Paskutinieji Šaltojo karo kariai“ (), pasakojantį apie Kubos šnipų veiklą JAV teritorijoje praėjusio amžiaus paskutiniame dešimtmetyje. Juosta paremta tikrais įvykiais, žinomais kaip „Kubos penketukas“ ().

Filmas debiutavo Venecijos kino festivalyje, o nuo 2020 m. birželio rodomas ir Netflix platformoje.

## Turinys

Lėktuvo pilotas Renė Gonzalesas, palikęs nieko neįtariančias žmoną Olgą bei dukrą namuose, nedideliu lėktuvu nuskrenda iš Kubos į Majamį, kur paprašo politinio prieglobsčio. Čia jis prisijungia prie Kastro oponentų, jų organizacijos „Pagalbos broliai“ ir padeda kitiems Kubos pabėgėliams pasiekti JAV krantus. Tačiau ši organizacija taip pat užsiima narkotikų kontrabanda, o gautus pinigus neva naudoja būsimai kovai su Kubos režimu. Renė tenka ne kartą kirsti Kubos teritoriją, mėtyti atsišaukimus virš miestų. Valdžios atstovai nuolat juos gasdina naikintuvais, tačiau pasipriešinimui vadovaujantys žmonės tikri, kad ginklai nebus panaudoti. 

Chuanas Pablas Rokė yra dar vienas Kubos pilotas, kuris pabėga iš šalies į Gvantanamo karinę bazę. Atvykęs į Majamį jis tampa FTB informatoriumi, taip pat skraido su „Pagalbos broliais“, susipažįsta su gražuole Ana ir sukuria šeimą.

Renė žmona Olga po eilės metų prašymų gauna leidimą kartu su dukra išvykti pas vyrą į JAV. Išlydėdamas pareigūnas jai papasakoja, kad Renė yra Kubos valdžios agentas ir jo pabėgimas buvo surežisuotas tam, kad pavyktų įsilieti į teroristines atakas organizuojančių Floridos kubiečių gretas. 

Po sėkmingos operacijos, kuomet buvo suimtas sprogimus viešbučiuose įvykdęs Raulis Leonas, Renė slapta išvyksta atgal į Kubą, o Ana apie tai sužino iš televizijos laidos. Netrukus suimamas Renė bei kiti Kubos valdžiai dirbę agentai.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Penelope Cruz – Olga Salanujeva – Gonzales
* Edgar Ramirez – Renė Gonzalesas
* Wagner Moura – Chuanas Pablas Rokė
* Ana de Armas – Ana Margarita
* Gael Garcia Bernal – Gerardo Hernandesas
* Tony Plana
* Leonardo Sbaraglia

## Pagrindiniai apdovanojimai
* Cezario apdovanojimas (nominacija) – geriausias adaptuotas scenarijus
* Venecijos kino festivalis – Auksinis liūtas (nominacija)

## Šaltiniai
Solo (1970 filmas)

**Solo** – 1970 m. sukurtas politinis trileris, kurį režisavo ir pagrindinį vaidmenį atliko Jean-Pierre Mocky. Filmo veiksmas vyksta 1968 m. gegužės neramumų Prancūzijoje metu.

## Turinys

Užmiesčio viloje turtuolių orgijos su nepilametėmis metu juos užpuola ir sušaudo grupė kraštutinių leftistinių pažiūrų studentų. Policija netrunka išsiaiškinti, kad jiems vadovauja Virdžilas Kabralis bei pradeda jo medžioklę.

Tuo metu į Paryžių atvyksta Virdžilo brolis ir vienintelis giminaitis, smuikininkas Vincentas. Jis netiki revoliucija ir ginkluota kova, gyvena savo malonumui, tačiau nori rasti brolį anksčiau negu šis įvykdys kitą suplanuotą išpuolį. Netrukus policija nusprendžia, kad Vincentas taip pat priklauso revoliucionieriams.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Jean-Pierre Mocky – Vincentas Kabralis
* Denis Le Guillou – Virdžilas Kabralis
* Sylvie Breal – Mišelina
* Anne Deleuze – Anabelė
* Rene-Jean Chauffard
* Marcel Peres
* Eric Burnelli

## Apdovanojimai
* Taorminos kino festivalis (nominacija)

## Šaltiniai
Adomas ir Ieva, pirmosios meilės istorija

**Adomas ir Ieva, pirmosios meilės istorija** () – 1983 m. Italijoje sukurta drama, kurioje laisvai interpretuojama Adomo ir Ievos istorija.

## Turinys

Išvaryti iš Edeno, Adomas ir Ieva klajoja po pasaulį, kur sutinka kitus žmones. Primityvioji Juka nori, kad jie poruotusi su jos gentainiais ir taip pagerintų rasę, tačiau Adomas ir Ieva pabėga nuo jų ir susiduria su agresyvia kuntų gentimi, kurios vadas įsimyli Ievą ir ją pagrobia, taip pažeisdamas vietinius papročius. Bėgant juos užpuola kanibalai, tačiau Adomas juodu išgelbėja. Ievai kyla dilema – pasirinkti Adomą ar kuntų vadą. Galiausiai ji pasirenka Adomą ir jiedu vėl leidžiasi į klajones, ieškodami sau vietos apsistoti. 

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Mark Gregory – Adomas
* Andrea Goldman – Ieva
* Angel Alcazar
* Constantino Rossi
* Liliana Gerace
* Andrea Aureli

## Šaltiniai
Grazia Maria Pinto

**Gracija Marija Pinto** (; g. 1988 m. balandžio 22 d. Katanijoje) – italų modelis, grožio konkurso „Miss Universo Italia“ nugalėtoja 2012 m. Romoje. Tais pačiais metais ji atstovavo savo šalį konkurse Mis Visata. 

## Šaltiniai
Marisa Merlini

**Mariza Merlini** (; 1923 m. rugpjūčio 6 d. – 2008 m. liepos 27 d.) – italų kino aktorė, atlikusi vaidmenis daugiau kaip 50–yje filmų.

## Biografija
Merlini pradėjo savo aktorės karjerą dar Antrojo pasaulinio karo metu ir tapo žinoma dėka taip vadinamų „tikrų romėnų“ () vaidmenų. Vienu geriausiu jos pasirodymu laikoma 1953 m. romantinė komedija „Pane, amore e fantasia“. Praėjusio amžiaus V dešimtmečio pabaigoje vaidino keliuose filmuose su garsiu to meto komiku Toto, vėliau – su Alberto Sordi bei Anna Magnani, su kuria buvo artimos draugės ir realiame gyvenime.

Paskutinis Merlini filmas – Pupi Avanti juosta „La seconda notte di nozze“ (2005 m.).

## Dalinė filmografija
* Eismo reguliuotojas (1960)
* Didžioji tyla (1968)
* Nesvetimauk (1971)
* Oh, Serafina! (1976)
* Žmona atostogose... meilužė mieste (1980)
* Raguoliai su kremu (1981)
* Rikis ir Baraba (1992)

## Apdovanojimai
* David di Donatello (nominacija) – geriausia antrojo plano aktorė (2006)
* Ciak d'oro (nominacija) – geriausia antrojo plano aktorė (2006)
* Nastro d'argento (nominacija) – geriausia antrojo plano aktorė (2006)
* Nastro d'argento– geriausia antrojo plano aktorė (2057)

## Nuorodos

* IMDb profilis

## Šaltiniai
Elizabeth Debicki

**Elizabeta Debiki** (; g. 1990 m. rugpjūčio 24 d. Paryžiuje) – australų aktorė.

## Biografija
### Šeima
Debiki gimė Paryžiuje, lenko ir australės baleto šokėjų šeimoje. Kuomet jai buvo 5, šeima persikėlė į Melburną. Elizabeta turi jaunesnius brolį bei seserį. 

Vaikystėje ji taip pat šoko baletą, bet paskui susidomėjo teatru, mokėsi Melburno Huntingtowerio mokykloje bei Victorios meno koledže.

Aktorė netekėjusi. Jos ūgis 191 cm.

### Karjera
2010 m. ji debiutavo kino filme „A Few Best Men“ epizodiniu sekretorės vaidmeniu. 2013 m. Elizabeta pasirodė juostoje „Didysis Getsbis“, kuriame taip pat vaidino Leonardo DiCaprio, Tobey Maguire. Už šį vaidmenį aktorė buvo apdovanota AACTA prizu kaip geriausia antrojo plano aktorė.

Tais pačiais metais ji pasirodė teatro scenoje, pjesėje „The Maids“, kartu su Cate Blanchett bei Isabelle Huppert, ir pelnė geriausios naujos aktorės apdovanojimą. 2014 m. pjesė buvo demonstruota ir Brodvėjaus teatruose.

2015 m. Elizabeta vaidino 3 kino filmuose: „Šnipas iš U.N.C.L.E.“, „Macbeth“ ir „Everest“, o 2016 m. pabaigoje pasirodė Londono Lytteltono teatre pastatytoje pjesėje „The Man on the Bench in the Barn“ pagal Georges Simenon kūrinį. Tais pačiais metais ji nusifilmavo ir 2 TV serialuose: „The Kettering Incident“, filmuotame Tasmanijoje, ir „The Night Manager“, kurio kūrimo darbai vyko Šveicarijoje. Dėka šių vaidmenų, ji buvo pakviesta į populiarią super herojų veiksmo filmų seriją „Galaktikos sergėtojai“, kur pasirodė 2 ir 3 dalyse.

2018 m. Elizabeta pasirodė dar 5 kino filmuose, o 2019 m. sukūrė vieną pagrindinių vaidmenų juostoje „The Burnt Orange Heresy“, kurioje kartu vaidino ir Mick Jagger. 2020 m. ji pasirodė veiksmo juostoje „Tenet“ bei laimėjo atranką vaidinti Velso princesę Dianą planuojamame „Netflix“ seriale „Karūna“.

## Filmografija
* A Few Best Men (2011)
* Didysis Getsbis (2013)
* Macbeth (2015)
* Šnipas iš U.N.C.L.E. (2015)
* Everest (2015)
* The Kettering Incident (2016, mini serialas)
* The Night Manager (2016, mini serialas)
* Galaktikos sergėtojai 2 (2017)
* Valerianas ir tūkstančio planetų miestas (2017)
* The Tale (2018)
* The Cloverfield Paradox (2018)
* Pater Rabbit (2018) (įgarsinimas)
* Windows (2018)
* Vita & Virginia (2018)
* Sudegusi oranžinė erezija (2019)
* Tenet (2020)
* Peter Rabbit 2 (2021) (įgarsinimas)
* Karūna (2022–2023, serialas)
* Galaktikos sergėtojai 3 (2023)

## Pagrindiniai apdovanojimai
* AACTA – geriausia TV aktorė (2016), geriausia antrojo plano aktorė (2014)
* Kanų kino festivalis – Chopard apdovanojimas (2018)
* Havajų kino kritikų asociacija – geriausia antrojo plano aktorė (2018)

## Nuorodos

* IMDb profilis

## Šaltiniai
Linksmakalnio mokykla-darželis

**Linksmakalnio mokykla-darželis** – mokykla ir darželis Kauno rajone, Linksmakalnyje, adresu Žalioji g. 14.

## Istorija

Atidaryta 1995 m. rugsėjį kaip pirmoji jo istorijoje lietuviška mokykla. 1996 m. rugsėjį reorganizuota į mokyklą-darželį.

Nors Linksmakalnio gyventojų skaičius išliko panašus, vaikų Linksmakalnio mokykloje-darželyje mažėjo. Į atnaujintą mokyklos-darželio pastato dalį įsikėlė biblioteka, Garliavos PSPC Linksmakalnio filialas. Buvo įsteigta nauja ikimokyklinio ugdymo grupė.

2022 m. veikė 1 priešmokyklinė, 2 ikimokyklinės darželio grupės ir 1-4 klasės, mokėsi apie 100 vaikų.

## Nuorodos

* Mokyklos svetainė
Įtariamas smurtu

**Įtariamas smurtu** () – 1990 m. sukurtas trileris pagal James Hadley Chase romaną.

## Turinys

Profesorius Foresteris sukuria naujos kartos ginklą, kurio veikimo raktą saugo savo galvoje. Jis rengiasi vykti į konferenciją, tačiau namie užklumpa žmoną su meilužiu ir afekto būsenoje šį nužudo. Forsteris atsiduria psichiatrinėje ligoninėje, kur praranda bet kokį susidomėjimą pasauliu. 

Tuo tarpu vienas turtingiausių šalies žmonių Radnicas organizuoja ginklo pagrobimą ir jo pardavimą kinams. Sužinojęs, kad yra reikalingas apsaugos raktas, kurį žino tik Foresteris, jis įsako pagrobti profesorių ir visomis išgalėmis bando sugrąžinti jam sąmonę. Savo ruožtu šalies vyriausybės įgaliotinis stengiasi padaryti viską, kad profesorius neprabiltų.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Michael Brandon – Tomas Lepskis
* Sophie Duez – Antonela
* Robert Mitchum – profesorius Foresteris
* Marie Laforet – Tėja
* Mario Adorf – Radnicas
* Francis Perrin
* Marc de Jonge

## Šaltiniai
Plungės technologijų ir verslo mokykla

**Plungės technologijų ir verslo mokykla** – profesinio mokymo įstaiga Plungės mieste, Lietuvoje. Šalia mokyklos įrengtas Plungės dirbtinės dangos stadionas.

## Istorija

Atidaryta 1987 m. rugsėjo 1 d. kaip ***Plungės 98-oji vidurinė profesinė technikos mokykla***. Į pirmąjį kursą priimta 222 mokiniai. 1988 m. ji pervadinta kaip ***Plungės profesinė technikos mokykla***, 1989 m. – ***Plungės žemės ūkio mokykla***, 2002 m. – ***Plungės žemės ūkio ir verslo mokykla***. 2007 m. suteiktas technologinės gimnazijos skyriaus, 2009 m. – dabartinis pavadinimas ***Plungės technologijų ir verslo mokykla***. 2016 m. rugsėjo 1 d. įsteigtas Rietavo filialas. 2019 m. sausio 1 d. iš biudžetinės įstaigos pertvarkyta į viešąją įstaigą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mokyklos svetainė
Kameškovas

**Kameškovas** () – miestas Rusijoje, Vladimiro srityje, 49 km į šiaurės rytus nuo Vladimiro; rajono centras. Geležinkelio stotis prie Transsibiro geležinkelio, plentai į Kovrovą, Suzdalę, „Volgos“ plentą. Tekstilės (verpimo ir audimo), mechanikos, statybinių medžiagų pramonė. Veikia krašto muziejus, išlikę XIX–XX a. pr. tradicinės architektūros. Apylinkėse yra XVII–XIX a. cerkvių.

## Istorija
Gyvenvietė išaugo 1892 m. čia pastačius tekstilės fabriką. Pradžioje vadinta Avdotinu, po 1920 m. pervadinta į Kameškovą. Miestas nuo 1951 m.

## Šaltiniai
Šarūnas Mačiulis

**Šarūnas Mačiulis** (g. 1959 m. birželio 9 d. Vilniuje) – Lietuvos muzikos atlikėjas, grupės „Poliarizuoti stiklai“ lyderis.

## Biografija

Pirmąkart televizijoje pasirodė 1966 m. gegužę su „Gerosios Vilties“ darželio choro daina „Skambėk pavasarėli“. Pradėjo groti gitara būdamas 13 metų. Dainavo Vilniaus 21-osios (Gerosios Vilties) vidurinės mokyklos mišriame ir jaunuolių chore bei vokaliniame ansamblyje. Rimtai groti gitara mokėsi 2 metus Kaliningrado konservatorijos Vilniaus filiale. Nuo 1975 m. rudens iki 1977 m. vasaros grojo Vilniaus 15-osios vidurinės mokyklos (dabar – Žvėryno gimnazija) ansamblyje „PoP Desantas“.

Sovietinėje armijoje grojo gitara Raudonosios Vėliavos ordino Vidurinės Azijos karinės apygardos Frunzės miesto karininkų namų vokainiuose-instrumentiniuose ansambliuose „Kovos vėliava“ (*Боевое знамя*) ir „Sidabriniai sparnai“ (*Серебрянные крылья*). Suorganizavo ir vesdavo kariniame dalinyje pirmąją diskoteką Kirgizijos TSR.

1980 m. įstojo į Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą (dabar universitetas) su būsimais „Poliarizuotų stiklų“ nariais J. Vasilevičiumi ir S. Barkumi. 1986 m. pradėjo dainuoti su grupe.

## Šaltiniai
Postpankas

**Postpankas** – roko muzikos išvestinis žanras, atsiradęs XX a. aštuntojo dešimtmečio pankų judėjimo metu. Nors muzika pasižymi daugybe pankroko elementų, post-punk gausu įvairių kitokių, eksperimentinių priemaišų. Neretai sutinkami elektroninės muzikos, avangardo elementai, taip pat naudojami netradiciniai muzikos įrašymo būdai. Neretai šio žanro dainos yra apie meną bei politiką.

Vienos garsiausių šio žanro grupų – „Joy Division“, „Talking Heads“, „Siouxsie and the Banshees“. Neilgai trukus kartu su post-punk išsivystė ir tokie žanrai kaip industrial, gotikinis rokas ir no wave. Žanro populiarumas išblėso XX a. devintojo deišimtmečio viduryje, kai išpopuliarėjo new pop, alternatyvus ir indie rokas. Tačiau žanras atgimė XXI a. pradžioje kaip post-punk revival ir išlieka populiarus iki šiol.
Tauragės apskritis (1918–1950)

**Tauragės apskritis** – buvęs Lietuvos administracinis-teritorinis vienetas, egzistavęs 1918–1950 m. Centras – Tauragė.

## Istorija

Apskritis sudaryta 1918 m. pirmojoje pusėje vokiečių valdžios iš Pajūrio apskrities. 1918 m. priklausė Oberosto Lietuvos sričiai, 1941–1944 m. Ostlando Lietuvos generalinės srities Šiaulių krašto apygardai.

1947 m. 1 valsčius perduotas naujai Jurbarko apskričiai, 3 valsčiai – Šilutės apskričiai. 1950 m. birželio 20 d. ji buvo panaikinta ir padalinta į keturias dalis. Didžioji dalis (29) apylinkės pertvarkyta į Tauragės rajoną. Dalis teritorijos perduota Pagėgių rajonui (3 apylinkės), Skaudvilės rajonui (20 apylinkių) ir Šilalės rajonui (18 apylinkių).

1995 m. apskritis buvo atkurta su kita teritorija kaip Tauragės apskritis.

|-
| 1919 m. || || || 15 valsčių: Batakių valsčius, Eržvilko valsčius, Kaltinėnų valsčius, Kvėdarnos valsčius, Naumiesčio valsčius, Pagramančio valsčius, Pajūrio valsčius, Sartininkų valsčius (du valsčiai), Skaudvilės valsčius, Šilalės valsčius, Švėkšnos valsčius, Tauragės valsčius, Upynos valsčius, Vainuto valsčius ||
|-
| 1923-09  || 3351 || 110 965 || 13 valsčių: Batakių valsčius, Eržvilko valsčius, Gaurės valsčius, Kaltinėnų valsčius, Kvėdarnos valsčius, Laukuvos valsčius, Naumiesčio valsčius, Sartininkų-Žygaičių valsčius, Skaudvilės valsčius, Šilalės valsčius, Švėkšnos valsčius, Tauragės valsčius, Vainuto valsčius, 1 miestas: Tauragė || 1186 gyvenvietės: 1 miestas (Tauragė), 16 miestelių, 935 kaimai, 12 bažnytkaimių, 121 dvaras ir palivarkas, 97 vienkiemiai, 4 kitos gyvenvietės
|-
| 1932 m. || 2949 || 122 109 || 13 valsčių ir 153 seniūnijos  || 1 miestas: Tauragė
|-
| 1939 m. || 3266 || || ||
|-
| 1940 m. || || 137 588 || 13 valsčių: Batakių valsčius, Eržvilko valsčius, Gaurės valsčius, Kaltinėnų valsčius, Kvėdarnos valsčius, Laukuvos valsčius, Naumiesčio valsčius, Skaudvilės valsčius, Šilalės valsčius, Švėkšnos valsčius, Tauragės valsčius, Vainuto valsčius, Žygaičių valsčius ||
|-
| 1942 m. || || 118 000 || ||
|-
| 1943 m. || 3332 || || ||
|-
| 1949-01-01  || 1693 || || 8 valsčiai ir 71 apylinkė  ||
* 1 miestas: Tauragė
* 8 miesteliai
|-
| 1950-01-19 || || || 70 apylinkių  ||
|}

## Valsčiai

Apskrities valsčiai 1919–1950 m.:

## Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 110 965 žmonės:
* Lietuviai – 89,7% (99547);
* Žydai – 5,56% (6168);
* Vokiečiai – 3,36% (3731);
* Rusai – 0,77% (849);
* Lenkai – 0,36% (400);
* Baltarusiai – 0,04% (44);
* Kiti – 0,2% (226).

## Literatūra
* 
* 
* 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Tauragės apskrities istorija
Francesca Lollobrigida

**Francesca Lollobrigida** (g. 1991 m. vasario 7 d.) – Italijos greitojo čiuožimo sportininkė, olimpinė prizininkė.

## Biografija
Francesca teta yra žymi italų aktorė Gina Lollobrigida.

2014 m. Francesca Lollobrigida debiutavo 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse, kuriose užėmė 23-ią vietą moterų 3000 m rungtyje. 2018 m. iškovotas auksas Europos čempionato masinio starto rungtyje.

2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Lollobrigida dalyvavo trijose rungtyse. Moterų 1500 m čiuožime liko 10-oje vietoje, 3000 m distancijoje užimta 13-oji vieta, o masinio starto varžybose finišo liniją pasiekė 7-a.

2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse moterų 3000 m rungtyje italė nusileido tik olandei Irene Schouten ir pelnė sidabro medalį.

2026 m. žiemos olimpinėse žaidynėse moterų 3000 m rungtyje italė pasiekė naują olimpinį distancijos rekordą (3:54.28) ir pirmą kartą tapo olimpine čempione.

## Šaltiniai
Isabelle Weidemann

**Isabelle Weidemann** (g. 1995 m. liepos 18 d.) – Kanados greitojo čiuožimo sportininkė, olimpinė prizininkė.

## Biografija
Savo debiutinėse 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Weidemann dalyvavo trijose rungtyse. Moterų 3000 m čiuožime liko 7-oje vietoje, 5000 m distancijoje užimta 6-oji vieta, o komandinio persekiojimo varžybose kartu su nacionaline rinktine finišo liniją pasiekė 4-oje vietoje.

2020 m. pasaulio čempionato bronzos medalininkė komandinio persekiojimo varžybose.

2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Pekine moterų komandinio persekiojimo rungtyje kanadietė iškovojo aukso medalį, 5000 m. – sidabro ir 3000 m rungtyje – bronzos.

## Šaltiniai
Teresa Stadlober

**Teresa Stadlober** (g. 1993 m. vasario 1 d.)  – Austrijos slidinėjimo kroso sportininkė, kuri specializuojasi ilgo nuotolio rungtyse. Olimpinė prizininkė.

## Biografija
2013 m. Stadlober iškovojo auksą pasaulio jaunimo čempionate. Tais pačiais metais austrė debiutavo pasaulio sugausiųjų čempionate. Savo debiutinėse 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse  slidininkė dalyvavo keturiose rungtyse. Moterų 30 km varžybose užimta 20-oji vietoja, skiatlone liko 35-a, estafetejė 11-a, o komandinio sprinto rungtyje 8-oji vieta. 2018 m. žiemos olimpinių žaidynių visose moterų individuliose rungtyse Austrijos sportininkė pateko į geriausiųjų dešimtukus.

2022 m. žiemos olimpiadoje Stadlober iškovojo savo pirmąjį olimpinį medalį - bronzą moterų skiatlono varžybose.

## Šaltiniai
Liūto dalis (filmas)

**Liūto dalis** () – 1971 m. sukurtas kriminalinis filmas.

## Turinys

Rašytojas Erikas vis labiau nepatenkintas savo gyvenimu, jis net atsisako pelnyto apdovanojimo. Kaip tik tada į jį kreipiasi vaikystės draugas Morisas, užsiimantis seifų plėšimu. Jis pasiūlo Erikui dalyvauti sekančiame jo apiplėšime, kurį pats Erikas ir turi suplanuoti. 

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Charles Aznavour – Erikas
* Robert Hossein – Morisas
* Michel Constantin – inspektorius Mišelis
* Elsa Martinelli – Anė 
* Raymond Pellegrin
* Robert Minski

## Šaltiniai
Non parum animus noster

***Non parum animus noster*** – popiežiaus Aleksandro III 1171 m. rugsėjo 11 d. arba 1172 m. rugsėjo 11 d. išleista popiežiaus bulė, skirta kryžiaus žygiams į Pabaltijį prieš pagonius estus ir suomius. Ji buvo adresuota Danijos, Švedijos ir Norvegijos valdovams bei tautoms ir prasideda pagonių estų keliamos grėsmės aprašymu:

Esame giliai nusiminę ir labai susirūpinę, kai girdime, kad laukiniai estai ir kiti tų kraštų pagonys kyla ir kovoja su Dievo ištikimaisiais ir tais, kurie darbuojasi dėl krikščionių tikėjimo ir kovoja dėl krikščionių vardo dorybės. ... kad apsijuosę dangiškaisiais ginklais ir apaštališkųjų raginimų jėga drąsiai gintumėte krikščionių tikėjimo tiesą ir ryžtingai plėstumėte krikščionių tikėjimą.

Be to, Aleksandras pažadėjo vienerių metų indulgencijas ir nuodėmių atleidimą tiems, kurie kovojo su pagonimis. Žuvusieji šiame kryžiaus žygyje gaus visiškas indulgencijas:

Pasitikime Dievo gailestingumu ir apaštalų Petro ir Pauliaus nuopelnais, todėl tiems, kurie jėga ir didžiadvasiškai kovoja su šiais dažnai minėtais pagonimis, suteikiame vienerių metų atleidimą nuo nuodėmių, už kurias jie atliko išpažintį ir gavo atgailą, kaip esame įpratę suteikti tiems, kurie eina prie Viešpaties kapo. Mirusiems šioje kovoje suteikiame visų nuodėmių atleidimą, jei jie yra gavę atgailą.

Vienintelė išlikusi bulės kopija yra Petro Celensio laiškų knygoje.

## Išnašos
Irene Schouten

**Irene Schouten** (g. 1992 m. lapkričio 21 d.) – Nyderlandų greitojo čiuožimo sportininkė, olimpinė čempionė.

## Biografija
2009 m. debiutavo Nyderlandų nacionaliniame čempionate. 2011 m. dalyvavo pasaulio jaunimo čempionate ir bendroje įskaitoje užėmė 11-ą vietą. 2012 m. tapo Nyderlandų masinio starto nacionaline čempione.

2015 m. Schouten pirmą kartą tapo pasaulio čempione masinio starto rungtyje.

Debiutinėse 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Schouten dalyvavo masinio starto varžybose ir iškovojo bronzos medalį.

2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse moterų 3000 m ir  5000 m rungtyse olandė pasiekė naujus olimpinius rekordus ir iškovojo aukso medalius. Laimėjo bronzos medalį komandinio persekiojimo rungtyje.

## Šaltiniai
Petras Jockus

**Petras Jockus** (1906 m. liepos 1 d. Notėnuose – 1931 m. liepos 20 d.) – plėšikas, tarpukariu veikęs Žemaitijoje, Šiaurės Lietuvoje.

## Biografija
Teisme P. Jockus tvirtino esąs kilęs Notėnų bažnytkaimio. Augęs be motinos, pas pamotę. Subūrė plėšikų gaują iš 4 žmonių, teigiama, kad savo žiauriais darbais pagarsėjo visoje Žemaitijoje.

Pasakojama, kad P. Jockus buvo labai apsukrus, nors ne kartą įkliuvo, jam vis pavykdavo pasprukti, tyčiojosi iš policijos, ilgą laiką jo niekaip nesisekė sugauti. Anot kraštotyrininko V. Rimgailos, kartą nusikaltėlis iš uniformuoto policininko atėmė revolverį ir liepė šiam pasakyti savo vadui, jog tai padarė P. Jockus. Už P. Jockaus galvą Piliečių apsaugos departamentas buvo pasiūlęs didelę piniginę premiją.

Galiausiai P. Jockus su bendrininkais įkliuvo, baudžiamoji byla 1931 m. balandį buvo nagrinėjama Šiauliuose. Nagrinėjant šią bylą, dalyvavo advokatas M. Markauskas (vėliau bylą aprašė savo prisiminimuose). Petras Jockus ir jo bendrininkai Stepas Kontaras, Lengvinas, Tamašauskas ir Kazys Eirošius buvo apkaltinti 9 plėšimais ir dviem žmogžudystėmis ir nuteisti mirties bausme, kiti – kalėti įvairius terminus.

Mirties bausmė P. Jockui įvykdyta 1931 m. liepos 20 d. Pasakojama, kad prieš ją įvykdant, P. Jockus, stovėdamas prieš egzekucijai pasiruošusių kareivių rikiuotę, paprašė užsirūkyti papiroso ir kad atrištų rankas, taip pat paprašęs taikyti į galvą. Prašymai buvo patenkinti, tačiau rankos neatrištos, nes baimintasi, kad P. Jockus bandys bėgti.

## Išnašos
Kalmare ledung

„**Kalmare ledung**“ (švedų kalba „jūrų ekspedicija į Kalmarą“) – 1123 m. Norvegijos karaliaus Sigurdo Kryžiuočio vadovaujamas kryžiaus žygis, kurio tikslas buvo sukrikščioninti Smolando regioną. Kryžiaus žygį galima datuoti gana tiksliai, remiantis Snorio Sturlusono informacija, kad žygis turėjo vykti vasarą prieš „didžiąją tamsą“. 1124 m. rugpjūčio 11 d. įvyko saulės užtemimas, o tai reiškia, kad kryžiaus žygis greičiausiai vyko 1123 m. birželio-rugpjūčio mėnesiais.

Nors iki 1080 m. likusi Švedijos dalis bent jau iš pažiūros tapo krikščioniška, Smolando provincija su krikščionybe susidūrė labai retai ir 1120 m. tebebuvo atvirai pagoniška, o gyventojai vis dar atvirai garbino skandinavų dievus. Sigurdas Kryžiuotis sudarė sutartį su Danijos karaliumi Nilsu, kad surengs kryžiaus žygį į Smolandą ir privers pagonis priimti krikščionybę. Apie (krikščionišką) Švedijos karalių neužsimenama, nors kryžiaus žygis vyko prieš nominaliai Švedijos provinciją, o Danijos karalius buvo vedęs švedų princesę Margaritą Fredkulą. Danijos karalius nesilaikė susitarimo ir niekada nedalyvavo kryžiaus žygyje, tačiau Norvegijos karalius 1123 m. įvykdė kryžiaus žygį. Šiuolaikiniai švedų šaltiniai patvirtina, kad pietrytiniame Smolando kampe ir Elando saloje vyko karas tarp pagonių ir norvegų kryžiuočių. Pranešama, kad norvegų kryžiuočių kariuomenė sėkmingai privertė gyventojus paklusti krikščionių tikėjimui ir į Norvegiją parsigabeno 1500 galvijų bei daug vertingų daiktų.

## Išnašos
Sigurdas Kryžiuotis

**Sigurdas I Magnusonas** (1089 m. – 1130 m. kovo 26 d.), labiau žinomas kaip **Sigurdas Kryžiuotis** (, ) – buvo Norvegijos karalius nuo 1103 iki 1130 m. Jo valdymas kartu su pusbroliu Eisteinu (iki Eisteino mirties 1123 m.) istorikų laikomas viduramžių Norvegijos karalystės aukso amžiumi. Kitaip jis išgarsėjo tuo, kad vadovavo Norvegijos kryžiaus žygyje (1107–1110 m.) ir pelnė „kryžiuočio“ vardą bei buvo pirmasis Europos karalius, asmeniškai dalyvavęs kryžiaus žygyje.

## Išnašos
Katharina Althaus

**Katharina Althaus** (g. 1996 m. gegužės 23 d. Oberstdorfe)  – Vokietijos šuolių su slidėmis sportininkė, olimpinė prizininkė.

## Biografija
2012 m. jaunumo žiemos olimpinėse žaidynėse iškovojo aukso ir sidabro medalius. Savo debiutinėse 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse sportininkė užėmė 23-ią vietą. 2015 m. pirmą kartą tapo pasaulio čempione mišrių rungčių varžybose.

2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse pateko į finalą ir iškovojo sidabro medalį.

2022 m. žiemos olimpiadoje Althaus nusileido tik slovėnei Urša Bogataj ir pelnė antrąjį olimpinį sidabro medalį.

## Šaltiniai
Vilniaus apskritis (1919–1922)

**Vilniaus apskritis** – 1919–1922 m. egzistavęs administracinis-teritorinis vienetas, kurį kontroliavo Vidurio Lietuvos valstybė, vėliau – Lenkijos Respublika. Centras – Vilnius.

## Istorija

Pasibaigus I pasauliniam karui ir Vokietijos imperijai pasitraukus iš Rytų Europos, senąją Vilniaus apskrities teritoriją Lietuva laikė sava, ir čia suformavo Vilniaus apskritį. Nors niekada neįvedė čia savo administracijos, ji buvo laikoma okupuota Lietuvos dalimi. Administraciją čia įvedė Lenkija. Iš pradžių ji tapo Vidurio Lietuvos dalimi, o nuo 1922 m. perėjo tiesiogiai į Lenkijos sudėtį. Po kelių metų apskritis buvo panaikinta sujungus ją su Trakų apskritimi. Taip suformuota Vilniaus-Trakų apskritis.
 
## Administracinis suskirstymas

Apskričiai įvairiu metu priklausė 20 valsčių:

## Literatūra
* 
* 
* 

## Nuorodos
* Zeszyt VII. Spis ludności na terenach administrowanych przez Zarząd Cywilny Ziem Wschodnich (grudzień 1919). Lwów – Warszawa: Książnica Polska T-wa Naucz. Szkół Wyższych, 1920, s. 50, seria: Prace geograficzne wydawane przez Eugenjusza Romera.
* Joanna Gierowska-Kałłaur: Zarząd Cywilny Ziem Wschodnich (19 lutego 1919 – 9 września 1920). Wyd. 1. Warszawa: Wydawnictwo Neriton, Instytut Historii PAN, 2003, s. 447.
Trakų apskritis (1919–1922)

**Trakų apskritis** () – buvęs Lenkijos administracinis-teritorinis vienetas, trumpai gyvavęs 1919–1922 m., kurį kontroliavo Vidurio Lietuvos valstybė, o vėliau - Lenkijos Respublika. Administracinis centras – Trakai. Apskritis buvo dabartinės Lietuvos rytuose. Didžioji dalis teritorijos dabar įeina į atkurtą Vilniaus apskritį. Greta Lenkijos kontroliuojamos Trakų apskrities buvo ir Lietuvos kontroliuojama Trakų apskritis.

## Administracinis suskirstymas

Apskričiai įvairiu metu priklausė 13 valsčių:

## Literatūra
* 
* 
*
Urša Bogataj

**Urša Bogataj** (g. 1995 m. kovo 7 d. Liublianoje)  – Slovėnijos šuolių su slidėmis sportininkė, olimpinė čempionė.

## Biografija
2012 m. jaunumo žiemos olimpinėse žaidynėse iškovojo bronzos ir sidabro medalius. Savo debiutinėse 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse sportininkė užėmė 30-ią vietą. 

2021 m. pasaulio čempionate kartu su Slovėnijos nacionaline moterų rinktine iškovojo sidabro medalius. Individualiose varžybose užimta 11-a ir 13-a vietos.

2022 m. žiemos olimpiadoje Bogataj atrankos etape užėmė antrą vietą ir pateko į finalinį etapą. Finale slovėnė nušoko 100 m ir iškovojo aukso medalį.

## Šaltiniai
Nika Križnar

**Nika Križnar** (g. 2000 m. kovo 9 d. Škofja Lokoje)  – Slovėnijos šuolių su slidėmis sportininkė, olimpinė prizininkė.

## Biografija
Savo debiutinėse 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse sportininkė užėmė 7-ią vietą. 

2021 m. pasaulio čempionate kartu su Slovėnijos nacionaline moterų rinktine iškovojo sidabro medalius. Individualiose šuoliuose nuo didelio kalno slovėnė iškovojo bronzos medalį.

2022 m. sausio 30 d. nušoko 151 m ir pasiekė naują nacionalinį Slovėnijos rekordą.

2022 m. žiemos olimpiadoje Križnar atrankos etape užėmė trečią vietą ir pateko į finalinį etapą. Finale slovėnė nušoko 99,5 m ir iškovojo bronzos medalį.

## Šaltiniai
Vilniaus apskritis (1939–1950)

**Vilniaus apskritis** – 1939–1950 m. gyvavęs administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje. Centras – Vilnius. Apskritis atkurta pasibaigus Vilniaus krašto okupacijai. Iš pradžių priklausė Lietuvos Respublikai, vėliau – Trečiajam Reichui, ir galiausiai LTSR, kol buvo panaikinta 1950 m. Apskritis dar kartą atkurta 1994 m. kaip Vilniaus apskritis.

## Istorija

TSRS grąžinus kraštą Lietuvai, 1939 m. spalį buvo atkurta istorinė Vilniaus apskritis. 1941 m. dalis teritorijos perduota naujai Eišiškių apskričiai, o sausio 15 d. Vilniaus apskričiai perleisti Dieveniškių ir Šalčininkų valsčiai iš Gudijos TSR Varanavo rajono.

Antrojo pasaulinio karo metais apskritis 1941–1944 m. priklausė Trečiojo Reicho Vilniaus krašto apygardai.

1950 m. birželio 20 d. ji pertvarkyta į Vilniaus rajoną (31 apylinkė), dalis teritorijos perduota Vilniaus rajonui (31 apylinkė), Nemenčinės rajonui (21 apylinkė), Pabradės rajonui (3 apylinkės) ir Šalčininkų rajonui (34 apylinkės).

|-
| 1939 m. || 3140 || || 8 valsčiai ||
|-
| 1940 m. || || || 9 valsčiai: Jašiūnų valsčius, Maišiogalos valsčius, Mickūnų valsčius, Nemenčinės valsčius, Paberžės valsčius, Riešės valsčius, Rudaminos valsčius, Šumsko valsčius, Turgelių valsčius || 1 miestas: Naujoji Vilnia
|-
| 1941 m. || || || 11 valsčių ||
|-
| 1942 m. || || 149 800 || ||
|-
| 1943 m. || 3236 || || ||
|-
| 1949-01-01  || 2721 || || 9 valsčiai (120 apylinkių)  ||
* 5 miesteliai
|-
| 1950-01-19 || || || 120 apylinkių  ||
|}

## Valsčiai

Apskrities valsčiai 1939–1950 metais:

## Literatūra
* 
* 
* 

## Šaltiniai
Andrea Koevska

**Andrea Koevska** (, g. 2000 m. vasario 14 d.) – Šiaurės Makedonijos dainininkė. Dar žinoma sceniniu vardu **Andrea**.

Atlikėja su daina „Circles“ atstovavo Šiaurės Makedoniją 2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse.

## „Eurovizijos“ dainų konkursas

‎2022 m. vasario 4 d. atlikėja su daina „Circles“ laimėjo surengtą nacionalinę atranką „Za Evrosong 2022“ ir tokiu būdu gavo galimybę atstovauti šaliai ‎‎2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse.

Atliėkėja pasirodys antrajame „Eurovizijos“ pusfinalyje, kuris vyks 2022 m. gegužės 12 dieną, vienuoliktuoju numeriu.

## Šaltiniai
Vilniaus apskritis (1565–1795)

**Vilniaus apskritis** (, ) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės administracinis-teritorinis vienetas, Vilniaus vaivadijos dalis. Administracinis centras – Vilnius.

## Istorija

Vilniaus apskritis suformuota 1565 m., Lenkijos pavyzdžiu padalijant Vilniaus vaivadiją į smulkesnes dalis. Vilniaus apskritis tapo viena iš 5 vaivadijos dalių. Didžioji jos dalis buvo dabartinėje rytų Lietuvoje, bet ji taip pat apėmė ir gretimas teritorijas dab. Baltarusijoje. 

Skaičiuojama, kad XVIII a. pabaigoje joje buvo 20,7 dūmai. Tai atitiko maždaug 125-160 tūkst. gyventojų.

1795 m. ATR teritoriją užėmus Rusijos imperijai, šios apskrities pagrindu suformuotas Vilniaus ujezdas.

## Administracinis suskirstymas

Smulkesni apskrities vienetai buvo valsčiai. Sukūrimo metu apskričiai priklausė Giedraičių, Kernavės, Medininkų, Maišiagalos, Nemenčinės, Rudaminos valsčiai. Be to, čia buvo nemažai magnatų valdų (Dubingiai, Musninkai, Upninkai, Astravas, Šalčininkėliai ir kt.) ir bažnytinės valdos (Verkiai, Gervėčiai, Molėtai, Paneriai, Rukainiai, Šešuoliai).

## Literatūra
* 
* 
* 

## Šaltiniai
Ikuma Horishima

**Ikuma Horišima** (g. 1997 m. gruodžio 11 d. Ikedoje)  – Japonijos akrobatinio slidinėjimo sportininkas, kuris specializuojasi gūbrinio slidinėjimo rungtyse. Olimpinis prizininkas .

## Biografija
2017 m. pasaulio čempionate Horišima pelnė du aukso medalius.

Savo debiutinėse 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse sportininkas užėmė 11-ią vietą. 2019 m. žiemos Universiados čempionas.

2019 m. pasaulio čempionate gūbrinės dvikovos varžybose iškovojo bronzą.

2022 m. žiemos olimpiadoje Horišima atrankos etape užėmė 16-ą vietą ir pateko į finalinį etapą. Finale japonas surinko 81,48 taškus ir iškovojo bronzos medalį. 

## Šaltiniai
Mikaël Kingsbury

**Mikaël Kingsbury** (g. 1992 m. liepos 24 d.)  – Kanados akrobatinio slidinėjimo sportininkas, kuris specializuojasi gūbrinio slidinėjimo rungtyse. Olimpinis ir pasaulio čempionas.

## Biografija
2011 m. pasaulio čempionate pelnė savo pirmuosius medalius - sidabrą dvikovos varžybose ir bronzą gūbrinio slidinėjimo varžybose. 2013 m. pirmą kartą tapo pasaulio čempionu. Savo debiutinėse 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse kanadietis gūbrinio slidinėjimo varžybose iškovojo sidabro medalį.

2015 m. pasaulio čempionate pirmą kartą iškovojo gūbrinės dvikovos rungties aukso medalį. 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse sportininkas dalyvavo gūbrinio slidinėjimo varžybose. Finale kanadietis aplenkė visus varžovus ir tapo olimpiniu čempionu.

2019 m. pasaulio čempionate iškovojo du aukso medalius. 2021 m. iškovojo 5-ą pasaulio čempionatų aukso medalį. Nuo 2011 m. iki 2021 m. sportininkas iš viso pelnė 11-ą medalių pasaulio čempionatuose.

2022 m. žiemos olimpiadoje Kingsbury atrankos etape užėmė 1-ą vietą ir pateko į finalinį etapą. Finale kanadietis nusileido tik švedui Walter Wallberg ir iškovojo sidabro medalį.
## Šaltiniai
Qu Chunyu

**Qu Chunyu** (g. 1992 m. liepos 24 d.)  – Kinijos greitojo čiuožimo trumpuoju taku sportininkė, olimpinė čempionė.

## Biografija
2012 m. jaunimo žiemos olimpinėse žaidynėse Kinijos atstovė iškovojo sidabro medalį. 2016 m. pasaulio čempionate iškovota bronza 500 m čiuožimo distancijoje. Savo debiutinėse 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Kinijos sportininkė dalyvavo trijose rungtyse. Moterų estafetėje kartu su Kinijos Liaudies Respublikos rinktine užimta 7-oji vieta, o moterų 500 m ir 1000 m distancijose patekta į geriausiųjų aštuntukus.

2022 m. žiemos olimpiadoje Chunyu kartu su Fan Kexin, Wu Dajing ir Ren Ziwei finale iškovojo aukso medalius mišrios estafetės varžybose. Su moterų estafetės komanda laimėjo bronzos medalį.

## Šaltiniai
Fan Kexin

**Fan Kexin** (g. 1993 m. rugsėjo 19 d.)  – Kinijos greitojo čiuožimo trumpuoju taku sportininkė, pasaulio ir olimpinė čempionė.

## Biografija
2010 m. pasaulio jaunimo čempionate iškovoti du sidabro medaliai. 2011 m. Azijos žaidynėse pelnytas auksas estafetės rungtyje ir sidabras 500 m čiuožime. 2011 m. pasaulio čempionate Kinijos atstovė pelnė du aukso medalius - 500 m individualiame čiuožime ir 3000 m moterų estafetės rungtyje. 2012 m. pasaulio čempionate sportininkė vėl iškovojo du aukso medalius.

Savo debiutinėse 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Kexin iškovjo sidabrą 1000 m distancijoje. 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Kinijos sportininkė dalyvavo estafetinėje rungtyje, kurioje liko 7-a ir 500 m varžybose, kuriose finišavo 8-oje vietoje.

2022 m. žiemos olimpiadoje Kexin kartu su Qu Chunyu, Wu Dajing ir Ren Ziwei  mišrios estafetės finale iškovojo aukso medalius. Su moterų estafetės komanda laimėjo bronzos medalį.

## Šaltiniai
Zhang Yuting

**Zhang Yuting** (g. 1999 m. rugpjūčio 4 d.)  – Kinijos greitojo čiuožimo trumpuoju taku sportininkė, olimpinė čempionė.

## Biografija
Savo debiutinėse 2022 m. žiemos olimpiadoje Yuting kartu su Fan Kexin, Qu Chunyu, Wu Dajing ir Ren Ziwei  mišrios estafetės finale iškovojo aukso medalius. Su moterų estafetės komanda laimėjo bronzos medalį. Moterų 500 m individualių varžybų atrankoje užėmė antrą vietą ir pateko į ketvirtfinalį.

## Šaltiniai