open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bergamo Alpės

**Bergamo Alpės** () – pietų Klintinių Alpių kalnagūbris Italijos šiaurėje, tarp Komo ežero, Oljo upės slėnio ir Valtelinos (Ados upės) slėnio. Pietuose leidžiasi į Lombardijos priešalpinius masyvus. Iškyla iki 3052 m (Kokos viršūnė). Bergamo Alpių ilgis apie 80 kilometrų.

Bergamo Alpės sudarytos iš senovinių kristalinių ir nuosėdinių uolienų. Reljefas alpinio tipo. Kalnagūbryje prasideda Ados intakai Brembas ir Serijus. Šlaitai iki 2300 m aukščio apaugę miškais (žemiau – ąžuolų, kaštainių, bukų, aukščiau – spygliuočių). Viršutinėje dalyje plyti subalpinės ir alpinės pievos.

Turizmo ir žiemos sporto svarbiausias centras – Fopolas.

## Šaltiniai
Dayvion McKnight

**Deivionas Maknaitas** (, g. 2002 m. liepos 2 d.) – JAV krepšininkas, žaidžiantis LKL besivaržančioje Šiaulių „Šiauliai“ komandoje.

## Karjera koledže
Nuo 2020 iki 2023 m. žaidė koledžo krepšinį Vakarų Kentukio universiteto „Hilltoppers“ komandoje. Vėliau perėjo į Sinsinačio „Xavier“ universitetą, kuriame atstovavo „Musketeers“ komandai.

2024–2025 m. sezone studentų lygoje vidutiniškai pelnė po 9,8 taško, atkovojo po 2,6 kamuolio bei atliko po 4,3 rezultatyvaus perdavimo per rungtynes.

## Profesionali karjera

### Šiaulių „Šiauliai“ (2025–''dabar'')
Dalyvavo 2025 m. NBA naujokų biržoje, tačiau nebuvo pašauktas.

2025 m. liepos 28 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Šiaulių „Šiauliai“ komanda. 2026 m. sausio 30 d. pratęsė sutartį iki 2026–2027 m. sezono pabaigos.

## Išnašos
Beldžojozas

**Beldžojozas** (, ) – miestas šiaurės Italijoje, Lombardijoje, Pavijos provincijoje, 12 km į rytus nuo Pavijos, drėkinamoje lygumoje į šiaurę nuo Po upės. Praeina Pavijos–Kazapusterlengo kelias ir geležinkelis. Žemės ūkio ir prekybos centras (auginamos kiaulės, apdirbami javai, gaminamas sūris). Yra išlikusi Beldžojozų giminės pilis ir XIV a. akvedukas (pastatytas Milano valdytojo Galeadzo II Viskončio).

## Istorija
Italijos suvienijimo karo metu Beldžojoze rinkdavosi slaptoji politinė draugija.

## Šaltiniai
Gorgoncola

**Gorgoncola** (, ) – miestas šiaurės Italijoje, Lombardijoje, Milano metropolinėje provincijoje, į šiaurės rytus nuo Milano. Miestą pasiekia Milano metropoliteno linija (yra traukinių depas). Yra XIX a. neoklasikinė Šv. Gervazo ir šv. Protazo bažnyčia.

Miestas garsėja čia gaminamu mėlynuoju Gorgoncolos sūriu. Tiesa, šis sūris gaminamas ir kitur Lombardijoje, Pjemonte ir Emilijoje-Romanijoje.

## Istorija
Gorgoncola (kaip *Gorgontiola*) rašytiniuose šaltiniuose minima nuo X a.

## Sportas
* AS Giana Erminio (futbolas)

## Šaltiniai
Kristupas Vaitiekūnas

**Kristupas Vaitiekūnas** (g. 1983 m.) – Lietuvos ekonomistas, finansų ekspertas, politikas.

Nuo 2025 m. rugsėjo 25 d. Ingos Ruginienės vyriausybėje eina Lietuvos Respublikos finansų ministro pareigas.

## Biografija

2003–2007 m. Vilniaus teisės ir verslo kolegijoje studijavo transporto vadybą. 2010–2012 m. Vilniaus universitete baigė ekonomikos bakalauro studijas, 2013–2016 m. ten pat įgijo tarptautinių finansų magistro laipsnį.

2014–2016 m. dirbo transporto vadybininku. 2012–2014 m. buvo Vilniaus universiteto Onkologijos instituto vyresnysis ekonomistas. 2016–2019 m. dirbo Nacionalinio vėžio instituto vyriausiuoju projektų valdymo specialistu.

2019–2021 m. buvo bendrovės „Merits“ (UAB) sandorių kainodaros analitikas, 2021–2024 m. – bendrovės „TaxCube“ (UAB) vyr. konsultantas sandorių kainodarai, 2023–2025 m. – bendrovės „Rödl & Partner“ (UAB) mokesčių projektų vadovas sandorių kainodarai.

### Politinė karjera

2025 m. sausio 6 d. Gintauto Palucko vyriausybėje paskirtas finansų viceministru. Kuravo mokesčių bei finansų politikos, Europos Sąjungos ir tarptautinių reikalų klausimus. 

2025 m. rugsėjo 25 d. paskirtas finansų ministru I. Ruginienės ministrų kabinete.

## Šeima

Signataro, diplomato Petro Vaitiekūno sūnus.

Sukūrė šeimą su Julija Vaitiekūniene (merg. pav. Lipin) ir susilaukė dukters. 2017 m. pora išsiskyrė. Lietuvos verslininkas Viktor Lipin yra Julijos Vaitiekūnienės brolis.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Biografija Finansų ministerijos svetainėje

|-
Edvinas Grikšas

**Edvinas Grikšas** (g. 1991 m. gegužės 31 d. Varėnoje) – Lietuvos politikas, Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos narys.

Nuo 2025 m. rugsėjo 25 d. eina Lietuvos Respublikos ekonomikos ir inovacijų ministro pareigas Ingos Ruginienės ministrų kabinete.

## Biografija
2013 m. baigė istorijos studijas Vilniaus universitete, o 2018 m. – vadybos studijas Mykolo Romerio universitete.

Nuo 2014 m. iki 2015 m. dirbo bendrovėje „Autoimpulsas“. 2015 m. įsidarbino bendrovės „Varėnos autobusų parkas“ valdybos pirmininku. Šias pareigas užėmė iki 2019 m. Nuo 2018 m. iki 2019 m. – „Varėnos vandenys“ valdybos narys.

### Politinė karjera

Nuo 2019 m. iki 2020 m. dirbo Lietuvos Respublikos Seimo kanceliarijoje. Nuo 2020 m. iki 2023 m. užėmė Inovacijų politikos skyriaus vedėjo pareigas Lietuvos ekonomikos ir inovacijų ministerijoje.

2025 m. rugsėjo 25 d. pradėjo eiti Lietuvos Respublikos ekonomikos ir inovacijų ministro pareigas Ingos Ruginienės ministrų kabinete.

## Šaltiniai
Sąrama

**Sąrama** – sienos konstrukcinis elementas, lango ar durų perdanga. Laiko virš lango ar durų angos esančios sienos, kartais ir kitų konstrukcijų (perdangų, sijų) apkrovą. Sąramoms būdingi lenkimo įtempimai. Šiais laikais dažniausiai daromos gelžbetoninės, medinės, metalinės sąramos, rečiau – mūrinės. Gelžbetoninės sąramos būna monolitinės arba surenkamosios, mūrinės – armuotos arba nearmuotos. Nearmuotos mūrinės sąramos skirstomos į gulstines, arkines ir pleištines, mūrijamos ant klojinio. Gulstinės mūrijamos horizontaliomis plytų eilėmis su sustiprintu skiediniu, arkinės ir pleištinės – skersinėmis plytų eilėmis su pleištinėmis siūlėmis (kartais naudojamos pleištinės plytos); arkinės – ant arkos formos klojinio, pleištinės – ant tiesaus gulsčio klojinio.

Būna ir puošnių sąramų. Kartais puošiama siena virš sąramos – įrengiamas sandrikas.

Mūrinių sąramų pavyzdžiai:


Sąrama (mūrinė pleištinė).svg|Pleištinė
Sąrama (mūrinė arkinė segmentinė).svg|Segmentinė arkinė
Sąrama (mūrinė arkinė pusapskritimė).svg|Pusapskritimė arkinė


## Šaltiniai
Garbės vardas

**Garbės vardas** – už nuopelnus atskiriems asmenims arba organizacijoms suteikiamas vardas, titulas.

Kai kuriuos istorinius garbės titulus galima įsigyti, pavyzdžiui, tam tikrus bajorų titulus. Ilgą laiką, siekiant šių titulų, tiesiogiai arba ne buvo sukčiaujama. Garbės vardai taip pat naudojami sinekūrai ir garbės pensijai.

Garbės vardai buvo taikomi ir socialistinėse šalyse, o Tarybų Sąjungos Didvyriai ir socialistinio darbo didvyriai buvusioje Sovietų Sąjungoje buvo labai gerbiami ir gaudavo tam tikrų privilegijų. Sekant Rusijos pavyzdžiu, socialistinėse šalyse didvyriai dažnai pasipuošdavo mažomis raudonomis arba auksinėmis žvaigždutėmis.

Kiti garbės vardai: garbės pilietis, akademikas, garbės daktaras, garbės narys, liaudies artistas, motina didvyrė, TSRS nusipelnęs sporto meistras ir t. t.

## Išnašos
Kauno Vokės tiltas

**Kauno Vokės tiltas** – tiltas Grigiškėse, nutiestas per Neries intaką Vokę šiaurės vakarinėje miesto dalyje, vadinamoje Kauno Voke. Stovi senajame Vilniaus–Kauno kelyje, 150 m į šiaurę nuo magistralės  žemupio kryptimi. Už tilto ištiesinta upės vaga, į užmiestį vedančios gatvės dangoje išsaugotas tarpukaryje nutiestas grindinys.

Upę kerta vienos angos gelžbetoninis sijinis tiltas. Važiuojamąją dalį su dviem eismo juostomis ir šaligatviais iš kraštų riboja metaliniai turėklai. Tilto galuose turėklai įbetonuoti į atitvarines sienutes.

## Istorija

Senasis kelias, jungęs Vilnių ir Kauną ėjo pro dabartines Grigiškes ir Kauno Vokę, toliau vingiavo Rykantų link ir tolyn pro Vievį. Prie kelio išaugo Kauno Vokės gatvinis kaimas, XVIII a. pabaigoje priklausęs Trakų benediktinams. 

Šiuolaikinėje Kauno Vokės gatvėje išlikusi senojo kelio atkarpa. Vietos gyventojai ją dar vadina Napoleono keliu, „trilinka“. 1938-1939 m. kelias išgrįstas keturkampėmis skaldytų akmenų ir betono plytelėmis, gamintomis Grigiškėse. Betonines, akmens inkrustacijomis sustiprintas plyteles suprojektavo ir 1935 m. užpatentavo iš Telšių kilęs vilnietis kelių inžinierius Vladislavas Trilinskis.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Juozas Obelienius. Lietuvos TSR vandens turistų keliai. Vokė ir jos aukštupys 
*
Tintelių Molotovo linijos bunkeriai

**Tintelių Molotovo linijos bunkeriai** – Sovietų Sąjungos fortifikacinės linijos atspariosios ugniavietės Tintelių kaimo pietinėje dalyje, Burkštino upelio dešiniajame krante.

## Istorija

Bunkeriai (atspariosios ugniavietės) statyti 1941 m. Jie pateko į Molotovo linijos Telšių įtvirtinimų rajoną. Iš viso Tinteliuose buvo pastatyti 5 bunkeriai: 4 pietinėje kaimo dalyje palei Burkštino upelį ir 1 šiaurinėje dalyje (šis bunkeris dabar patenka į Kurmaičių teritoriją).

Jiems statybines medžiagas (akmenis, metalą, cementą) okupacinės karinės valdžios nurodymu į paskirties punktus savo vežimais vežė vietos valstiečiai. Paskirties punktuose akmenys buvo skaldomi ir mechaniniais agregatais trupinami („malami“), ruošiama akmenų skalda. Statybą vykdė raudonarmiečiai ir samdos būdu darbams atvaryti apylinkės vyrai, prižiūrimi karo inžinerijos specialistų ir enkagebistų.

Molotovo linijos Telšių įtvirtinimų rajono Tintelių atsparos punkto karinių įtvirtinimų paskirtis – sulaikyti nacistinės Vokietijos kariuomenės puolimą geležinkeliu Kretinga–Kužiai, keliais Kretinga–Salantai ir Kretinga–Darbėnai bei persikėlimą per Burkštino upelį. Šie fortifikaciniai įrenginiai nebuvo užbaigti, todėl karo su Vokietija pradžioje nepanaudoti.

## Gynybiniai įtvirtinimai

Visi Tinteliuose išlikę keturi bunkeriai. Tai kapitališkai įrengti pavieniai gelžbetoniniai fortifikaciniai antžeminiai statiniai, iš dalies įgilinti į žemę, skirti ilgalaikei gynybai. Gelžbetoninės 1–2 m storio sienos turėjo apsaugoti įgulą nuo priešo šaulių ginklų ir artilerijos ugnies, o jose įrengtos ambrazūros leido apšaudyti puolantį priešą kulkosvaidžių ugnimi.

Pirmasis bunkeris stūkso kaimo pietiniame pakraštyje, Burkštino dešiniojo kranto aukštumoje. Trys jo ambrazūros nukreiptos į šiaurės vakarus, link Akmenos ir krašto kelio , o viena dengia šiaurės vakarinėje sienoje esantį įėjimą.

Antrasis bunkeris yra apie 400  m į rytus-šiaurės rytus nuo pirmojo, kaimo pietrytiniame pakraštyje, Burkštino dešiniojo kranto aukštumoje. Trys jo šaudymo angos nukreiptos į rytus-pietryčius, link kitapus Burkštino esančio Kužių–Kretingos geležinkelio ir Kretingos–Salantų kelio (2303). Ketvirtoji, šiaurinė ambrazūra turėjo saugoti įėjimą į bunkerį ir kelią į Padvarius.

Trečiasis bunkeris yra 140  m į pietus nuo antrojo, Burkštino šlaite. Tai mažiausia, vienos ambrazūros atsparioji ugniavietė, skirta kontroliuoti upelio slėnio vakarinę dalį.

Ketvirtas bunkeris stūkso 70  m į pietus nuo trečiojo, Burkštino slėnio terasoje. Jo ambrazūros nukreiptos į rytus ir skirtos kontroliuoti slėnio rytinę dalį ir upelį kirtusį kelią į Klibius.

Molotovo linijos Tintelių punkto bunkeriai (atspariosios ugniavietės, dotai) – saugotini kultūros paveldo objektai, turintys karinį, inžinerinį ir istorinį vertingųjų savybių pobūdį. Didžiausi pirmieji du bunkeriai stovi apleisti, o kiti du patenka į privatų Algimanto Šoblinsko Darbiečių parką ir yra pritaikyti poilsiui ir rekreacijai. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kaimas prie Burkštino ir Akmenos santakos. – Pajūrio naujienos. – 2025 m. kovo 28 d.
Tintelių senovės žemdirbystės vieta

**Tintelių senovės žemdirbystės vieta** (valstybės saugoma regioninio reikšmingumo lygmens kultūros vertybė: unikalus kodas ; senas registro kodas A1826) – senovės žemdirbystės vieta pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, Tintelių kaime (Kretingos seniūnija), 2 km į rytus nuo kelio , Dirsupio ir Burkštino dešiniajame krante.

## Senovės žemdirbystės vieta

Aukštumos dalis lygiu, nežymiai į pietus-pietvakarius žemėjančiu paviršiumi, iš visų pusių apjuosta melioracijos kanalu. Teritorija apaugusi lapuočių mišku, vietomis iškasinėta grioviais ir duobėmis.

Centrinėje ir pietvakarinėje dalyje išlikę apie 15 krūsnių. Jos 2–5 m skersmens, iki 0,3 m aukščio, sukrautos prie didelių akmenų. Šalia krūsnių ir šiaurinėje miško dalyje yra keli 1–3 m pločio ir 0,1–0,3 m aukščio pylimai. Pagrindinis pylimas 270 m ilgio, orientuotas šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi. Prie jo prijungti mažesni, 10–20 m ilgio pylimai, sudarantys aptvarus, juosiančius daugiausia stačiakampio plano plotelius. Krūsnys ir pylimai krauti iš įvairaus dydžio lauko akmenų, suplokštėję, pasidengę miškožemio sluoksniu, apaugę pavieniais medžiais ir krūmais. Dalis akmenų nurinkta.

Teritorijos plotas – 50332 kv. metrai.

## Istorija
1940 m. Kretingos apskrities technikas Ignas Jablonskis išskirstytose bendrosiose Tintelių kaimo ganyklose Antano Kniukštos žemėje užfiksavo 20–25 ardomas akmenų krūsnis, menančias senovės žemdirbystės laukus. 2002 m. išlikusią laukų dalį žvalgė Vilniaus universiteto ir Kretingos muziejaus archeologinė ekspedicija (tyrimų vadovas Algimantas Merkevičius), o 2004 m. kartografavo Kultūros paveldo centras.

2004 m. įrašyta į nekilnojamųjų kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąrašą (A1826), 2005 m. pripažinta valstybės saugoma kultūros vertybe.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* 
* Senųjų žemdirbystės laukų Skuodo ir Kretingos rajonuose archeologiniai žvalgymai. – Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2002 metais
* Senieji laukai šiaurės vakarų Lietuvoje. – Archaeologia Lituana. – T. 4
2026 m. Allsvenskan

**[[2026]] m. [[Allsvenskan]]** – 2026 m. Švedijos aukščiausiosios futbolo lygos sezonas. Prasidėjo 2026 m. balandžio d., baigėsi 2026 m. lapkričio d. Dalyvavo 16 komandų.

## Pokyčiai

## Turnyrinė lentelė
*  tapo čempionais pirmą kartą klubo istorijoje.

## Pereinamosios rungtynės
Allsvenskan keturioliktą vietą užėmusi komanda dėl išlikimo pajėgiausiame šalies divizione varžėsi su 2026 m. Superettan trečios vietos laimėtojais.
----

----

----

## Taip pat skaitykite
* 2026 m. Superettan
* 2026 m. Damallsvenskan

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali lygos svetainė (Allsvenskan)
* SOCCERWAY 2023 m. Allsvenskan
* Transfermarkt ALLSVENSKAN 2023
* RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai);
* RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai);
Pesa 620M

**Pesa 620M** – automotrisė (savaeigis vagonas), gaminta Lenkijoje, „Pesa“ įmonėje. Iš viso pagaminti 29 vienetai – 12 priklauso Lietuvai, 11 Ukrainai, 6 Baltarusijai. Vagone yra 93 keleivių vietos. Lietuva ir Lenkija vėliau pasirašė sutartis ir dėl dviejų vagonų automotrisių Pesa 630M gamybos.

## Istorija

Pirmosios „Pesa 620M“ automotrisės pradėtos gaminti Ukrainai. Vėliau jos pagamintos ir imtos eksploatuoti taip pat Lietuvoje ir Baltarusijoje. Buvo gaminamos iki 2013 m.

## Lietuvoje

Lietuvą pirmoji „Pesa 620M“ pasiekė 2008 m. spalį ir buvo pristatyta Vilniuje. Ji ėmė kursuoti spalio 2 d. maršrutu Vilniaus geležinkelio stotis – Oro uostas. 2009 m. Lietuvą pasiekė 4 automotrisės, jos kursavo maršrutais Vilnius–Šeštokai, Radviliškis–Mažeikiai ir Šiauliai–Rokiškis. 2011 m. balandį pagamintos dar 8 automotrisės – iš viso Lietuvos geležinkeliuose buvo 12 šių riedmenų (nr. 009–010 ir 013–022). Tai įgalino atsisakyti senų D1 dyzelinių traukinių. Automotrisės „Pesa 620M“ kursavo taip pat ruožuose Vilnius–Stasylos, Vilnius–Kena, Vilnius–Ignalina, Vilnius–Marcinkonys, Kaunas–Šeštokai.

2025 m. „Pesa 620M“ kursavo maršrutais Kaunas–Marijampolė, Kaunas–Kybartai, Klaipėda–Šiauliai–Radviliškis ir kt.

## Galerija

Vilnius airport railway station.jpg | „Pesa 620M“ Vilniaus oro uosto stotelėje
620M-007 (1).jpg | Ukrainos autromotrisė – ekspresas Kijevas–Boryspilis


## Šaltiniai
Grigiškių užtvankos tiltas

**Grigiškių užtvankos tiltas** – tiltas Grigiškėse, nutiestas per Neries intaką Vokę prie automagistralės  ir Lentvario gatvės (kelio ) sankirtos, pietų pusėje. Pastatytas ant Grigiškių tvenkinio užtvankos, kuri su hidroelektrine ir po automagistrale pratekančiu kanalu patenka į technikos paminklo – Grigiškių akveduko apsaugos zoną. Greta senojo tilto, tvenkinio pusėje stovi naujas autotransporto kelių tiltas.

## Istorija

Tiltas pastatytas ant 1922 m. įrengtos betoninės, mūrinės, slenkstinės užtvankos. Vandens turbinos tarpukariu suko Grigiškių popieriaus fabriko gamybos įrenginius. Jos aukštis 4,2 m, po keliu pakloti du metaliniai kanalai, per kuriuos vanduo patenka į turbinas. Prie tilto stovėjęs medinis hidroelektrinės pastatas 2000 m. rekonstruotas į metalinį ir betoninį su šildomąja danga. 2004 m. mediniai užtvankos skydai pakeisti metaliniais. 

Senasis užtvankos tiltas buvo 4 angų, gelžbetoninis, palyginti siauras. 2012 m. duomenimis, buvo pažymėtas transporto eismą ribojančiais kelio ženklais, su vienu šalitilčiu pėstiesiems.

Vykdant automagistralės ruožo Grigiškėse rekonstrukciją, 2017 m. tvenkinio pusėje, už 10 m pastatytas šiuolaikinis tiltas (pasuktas kampu plane). Panaikintas įvažiavimas ant senojo užtvankos tilto iš automagistralės, jis sujungtas su dviračių ir pėsčiųjų taku. Naujasis tiltas sujungtas su nauja, automagistralę dubliuojančia gatve ().

Žmonių prisiminimu, seniau tiltelis per užtvanką buvęs medinis. Antrojo pasaulinio karo metais per jį važiavęs sunkvežimis, prikrautas sprogmenų, su tilteliu įgriuvo į vandenį. Teigiama, kad ir šiandien upėje po užtvanka dar galima aptikti senų sprogmenų. Vienas paskutinių atvejų – apie 2000 m. besimaudantys vaikai buvo suradę sprogmenį, trumpam buvo evakuota gretima gatvė. 

2024 m. duomenimis, Vilniaus savivaldybė ketino perimti ir nugriauti hidrotechninius įrenginius dėl jų daromos neigiamos įtakos dumblėjančiam tvenkiniui ir visai upės ekosistemai.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Juozas Obelienius. Lietuvos TSR vandens turistų keliai. Vokė ir jos aukštupys 
*
AR2

**AR2** – automotrisė (savaeigis vagonas), kurią gamino RVR gamykla Latvijoje. Modelis nebuvo serijinis – jo pagaminti tik 2 vienetai, kurių vienas eksploatuotas Latvijoje (AR2-01), kitas – Lietuvoje (AR2-02). Turėjo po vienerias duris iš abiejų pusių, 76 vietas, pasiekdavo 120 km/h greitį.

## Istorija

Abu automotrisės vienetai pagaminti 1997 m. Jos pagamintos pagal bendrovių „Latvijos geležinkeliai“ ir AB „Lietuvos geležinkeliai“ užsakymus. Firmos „Cummins“ dyzelinis variklis turėjo 310 arklio galių.

Lietuvoje kursavo maršrutais Kaunas–Jonava, Kaunas–Marijampolė, Vilnius–Oro uostas, Vilnius–Jašiūnai, Vilnius–Varėna. Apie 2015 m. nustota eksploatuoti, 2021 m. pateikta pardavimui, bet 2023 m. jau buvo Geležinkelių muziejuje Vilniuje. Latvijoje važinėjo ruože Jelgava–Krustpilis, naudota bent iki 2018 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Išsaugoti negalima sunaikinti. (Miestai.net)
Grigiškių tvenkinio tiltas

**Grigiškių tvenkinio tiltas** – pėsčiųjų tiltas Grigiškėse, nutiestas miesto centre per Grigiškių tvenkinį. Stovi pietrytinėje tvenkinio dalyje, 200 m į pietus nuo automagistralės . Jungia gyvenamųjų namų kvartalą, susikūrusį Grigiškių popieriaus kombinato miestelio dalyje ties Kovo 11–osios gatve, su kairiajame krante esančiu parku ir „Grigiškių žiedo“ stotele prie Lentvario gatvės. 

Pastaraisiais metais tvenkinys buvo uždumblėjęs, užterštas, ekosistemai žalą darė hidroelektrinės veikla. Vilniaus savivaldybė siekė nugriauti tvenkinio užtvanką, atstatyti upės vagą.
 
Pėsčiųjų tiltas 5 tarpatramių, gelžbetoninis, apie 55 m ilgio. Pastatytas ant gelžbetoninių atramų, kurias sudaro stačiakampių stulpų poros, viršuje apjungtos rygeliais. Ėjimo takas įrengtas ant sijų su paklota betonine danga, kraštus riboja metaliniai turėklai. Transporto priemonių važiavimas tiltu negalimas dėl jo prieigose įkastų apsauginių stulpelių. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Juozas Obelienius. Lietuvos TSR vandens turistų keliai. Vokė ir jos aukštupys 
* Grigiškės. Pėsčiųjų tiltas per Vokę *miestai.net*
Rajonas

**Rajonas** (nuo  – „spindulys“) – administracinis-teritorinis vienetas kai kuriose TSRS okupuotose ir jos įtakoje buvusiose šalyse. Lietuvoje dar ir dabar rajonais vadinamos savivaldybėms pavaldžios teritorijos (pvz., Akmenės rajonas, Zarasų rajonas). Priklausomai nuo šalies dydžio, rajonai būna skirtingų lygmenų: didelėse šalyse (pvz., Rusija, Ukraina) tai trečio lygmens (po srities, krašto) vienetai, mažesnėse (pvz., Estija, Moldavija) – pirmo arba antro lygmens. Rajonai būna ir kai kuriuose dideliuose miestuose.

## Istorija

Rusijoje rajonai pradėti sudarinėti 1923 m. vietoje Rusijos imperijos valsčių ir apskričių. Tuo buvo siekiama sudaryti konkrečiomis ekonominėmis ypatybėmis išsiskiriančius administravimo vienetus ir sumažinti šalį valdančios biurokratijos. Pagrindinėje TSRS dalyje rajonavimo reforma baigta iki 1930 m. Po II pasaulinio karo rajonais suskirstytos ir Baltijos šalys. TSRS rajonai būdavo respublikų, sričių, kraštų, autonominių respublikų, autonominių sričių, nacionalinių apygardų, didžiųjų miestų teritoriniai vienetai.

## Lietuvoje

Lietuvoje rajonai sudaryti 1950 m. birželio 20 d. įgyvendinant administracinę reformą. Vietoje iki tol buvusių 41 apskrities ir 320 valsčių sudaryti 87 rajonai, pavaldūs 4 sritims. Rajonuose buvo sudarytos apylinkės. 1959 m. Lietuvoje buvo 79, 1963 m. – 41 rajonas. 1955–1965 m. atliktos rajonų reformos, kurių metu Lietuva perskirstyta į 44 rajonus. Rajonams prilygstančias teises turėjo ir respublikinio pavaldumo miestai, tarp jų Kaunas ir Vilnius turėjo atskirus miesto rajonus. 1995 m. Lietuvoje rajonai reformuoti į savivaldybes siekiant, kad administracinis-teritorinis suskirstymas geriau atspindėtų demografinius ir ūkio pokyčius.

## Šaltiniai
Sondrijus

**Sondrijus** (, , ) – miestas šiaurės Italijoje, Lombardijoje, Valtelinos slėnyje, tarp Retijos Alpių (šiaurėje) ir Bergamo Alpių (pietuose), prie Ados ir Malero upių santakos. Provincijos centras. Praeina Bergamo–Tirano plentas ir geležinkelis.

Gaminamas vynas, tekstilės (medvilnės, šilko) pramonė. Apylinkėse auginami vynuogynai, yra granito laužyklų. Plėtojama bankininkystė (Sondrijaus bankai priklauso Milano vertybinių popierių biržai). Klimato kurortas. Apylinkėse įsikūrę slidinėjimo kurortai (Bormijus, Santa Katerina Valfurva), su jais jungia lyniniai keltuvai.

Yra archeologijos muziejus, pinakoteka, Sasi rūmai (XVI a., dabar Valtelinos dailės ir istorijos muziejus), Mazegros pilis (XVII a., dabar istorijos muziejus).

## Istorija
Vietovė gyvenama nuo priešistorinių laikų. Romėnų laikais buvo karinė tvirtovė. Dabartinį Sondrijaus miestą įkūrė langobardai. Žlugus Langobardų karalystei Sondrijus tapo Šv. Romos imperijos dalimi. 1309 m. miestas nukentėjo per gvelfų ir gibelinų kovas. 1331 m. jis atiteko Viskončiams, 1450 m. – Sforcų giminei.

XVI–XVIII a. Sondrijus priklausė Šveicarijai, pateko į Graubiundeno kantoną. Reformacijos laikotarpiu čia vyko smarkios Valtelinos slėnio katalikų ir Graubiundeno kantono protestantų kovos. Per 1624 m. maro epidemiją mirė 2/3 Sondrijaus gyventojų. XVIII a. pabaigoje Napoleonas Bonapartas prijungė Sondrijų prie trumpai gyvavusios Cizalpinės respublikos.

1814 m. miestas atiteko Austrijai, 1839 m. gavo karališkojo miesto statusą, labai padaugėjo gyventojų. 1885 m. į Sondrijų nutiesus geležinkelį sparčiau plėtojosi prekybos ir turizmo verslas. Po I pasaulinio karo atiteko Italijai. Miestas labiausiai plėtėsi po II pasaulinio karo.

## Sportas
* Sondrio Calcio (futbolas)
 

941SondrioCollegiata.JPG|Šv. Gervazo ir šv. Protazo bažnyčios varpinė
Masegra Nord-est.jpg|Mazegros pilis
Sondrio - Grand Hotel della Posta - 2025-09-03 06-15-49 002.jpg|*Grand Hotel della Posta* viešbutis
5701SondrioViaScarpatetti.jpg|Senamiesčio gatvelė


## Šaltiniai
Giedraičių dekanatas

**Giedraičių dekanatas** – buvęs katalikų bažnyčios administracinis vienetas rytų Lietuvoje. Centras – Giedraičiai.

## Istorija

Dekanatas minimas nuo 1882 m. ir priklausė Vilniaus vyskupijai. 1926 m. priskirtas naujai Kaišiadorių vyskupijai. 1993 m. jam priklausė 6 bažnyčios – Dubingių bažnyčia, Giedraičių bažnyčia, Kiauklių bažnyčia, Pusnės bažnyčia, Šešuolių bažnyčia, Želvos bažnyčia. Apie 2000 m. dekanatas panaikintas: Kiauklių, Šešuolių, Želvos parapijos priskirtos Širvintų, o Dubingių, Giedraičių, Pusnės parapijos – Molėtų dekanatui.

## Šaltiniai
Saldutiškio dekanatas

**Saldutiškio dekanatas** – buvęs katalikų bažnyčios administracinis vienetas rytų Lietuvoje. Centras – Saldutiškis.

## Istorija

Dekanatas įkurtas 1922 m. ir priskirtas naujai Kaišiadorių vyskupijai. 1993 m. jam priklausė 5 bažnyčios – Kirdeikių bažnyčia, Kuktiškių bažnyčia, Labanoro bažnyčia, Saldutiškio bažnyčia, Suginčių bažnyčia. 2001 m. dekanatas panaikintas, jo parapijos priskirtos Molėtų dekanatui.

## Šaltiniai
Žaslių dekanatas

**Žaslių dekanatas** – buvęs katalikų bažnyčios administracinis vienetas vidurio rytų Lietuvoje. Centras – Žasliai.

## Istorija

Dekanatas įkurtas 1926 m. ir priskirtas naujai Kaišiadorių vyskupijai. 1993 m. jam priklausė 9 bažnyčios – Gegužinės bažnyčia, Kaišiadorių katedra, Kazokiškių bažnyčia, Krivonių bažnyčia, Palomenės bažnyčia, Paparčių bažnyčia, Semeliškių bažnyčia, Vievio bažnyčia, Žaslių bažnyčia. Apie 2000 m. dekanatas panaikintas: Gegužinės, Kaišiadorių, Krivonių, Palomenės, Paparčių, Žaslių parapijos perduotos Kaišiadorių, o Kazokiškių, Semeliškių, Vievio parapijos – Elektrėnų dekanatams.

## Šaltiniai
Žiežmarių dekanatas

**Žiežmarių dekanatas** – buvęs katalikų bažnyčios administracinis vienetas vidurio rytų Lietuvoje. Centras – Žiežmariai.

## Istorija

Dekanatas įkurtas 1926 m. ir priskirtas naujai Kaišiadorių vyskupijai. 1993 m. jam priklausė 8 bažnyčios – Beižionių bažnyčia, Darsūniškio bažnyčia, Elektrėnų bažnyčia, Kalvių bažnyčia, Kietaviškių bažnyčia, Kruonio bažnyčia, Vilūnų bažnyčia, Žiežmarių bažnyčia. Apie 2000 m. dekanatas panaikintas: Darsūniškio, Kalvių, Kruonio, Vilūnų, Žiežmarių parapijos perduotos Kaišiadorių, o Beižionių, Elektrėnų, Kietaviškių parapijos – Elektrėnų dekanatams.

## Šaltiniai
Madženta

**Madženta** (, ) – miestas šiaurės Italijoje, Lombardijoje, Milano metropolinėje provincijoje, 20 km į vakarus nuo Milano. Greta miesto eina Milano–Turino greitkelis ir geležinkelis. Gaminami degtukai, dirbitinis šilkas, įrengimai.

Madženta patenka į Tičino slėnio regioninį parką. Yra XVI a. šv. Roko bažnyčia, XIV a. romaninis Švč. Mergelės Marijos Dangun Ėmimo vienuolynas, šv. Martyno bažnyčia, osuarijus su ~9000 Madžentos mūšyje kritusių karių palaikais.

Pagal miestą pavadinti purpuriškai raudoni dažai madženta.

## Istorija
Vietovės pavadinimas kilęs nuo romėnų generolo, imperatoriaus Marko Maksentijaus čia stovėjusios pilies ().

Miestas žymus dėl 1859 m. birželio 4 d. čia įvykusio Madžentos mūšio (Antrojo Italijos nepriklausomybės karo dalis). Susitikus Napoleono III 54 tūkst. karių ir Austrijos imperijos generolo Ferenco Diulaujaus 58 tūkst. karių, prancūzai šventė sunkiai pasiektą pergalę, todėl daug Italijos miestų (pradedant Bolonija) nuvertė austrų valdžią ir ėmė vienytis į nepriklausomą Italiją.

## Sportas
* AC Magenta (futbolas)


Monumento Ossario - Magenta 06-2006 - panoramio.jpg|Madžentos osuarijus
Magenta-municipio1.jpg|Savivaldybės rūmai
Magenta-chiesa santa maria assunta-complesso.jpg|Švč. Mergelės Marijos Dangun Ėmimo bažnyčia
Magenta-chiesa san martino-facciata1.jpg|Šv. Martyno bažnyčia


## Šaltiniai
1701 m. Abiejų Tautų Respublikos Seimas

**1701 m. Abiejų Tautų Respublikos Seimas** – eilinis Abiejų Tautų Respublikos Seimas, posėdžiavęs 1701 m. gegužės 30 d. – birželio 18 d. Varšuvoje.

Seimas išsiskirstė po provincinių sesijų, net nepradėjęs oficialaus bendro posėdžio.

Šiame Seime pirmą kartą buvo pritaikyta nauja posėdžiavimo metodika – vadinamoji Seimo limė (). Ji rėmėsi tuo, kad Seimas po tam tikro laiko turėjo vėl susirinkti ta pačia sudėtimi, o tas tarpas buvo skirtas tam tikriems reikalams – pavyzdžiui, karaliaus – sutvarkyti.

## Literatūra
* Augustyniak, Urszula, Historia Polski 1572–1795, Warszawa 2008, p. 771.
* Konopczyński, Władysław, Chronologia sejmów polskich 1493–1793, Kraków 1948, p. 160.
* Markiewicz, Mariusz, Historia Polski 1492–1795, Kraków 2004, p. 598.
* Olszewski, Henryk, O skutecznym rad sposobie, Kraków 1989, p. 80.
Grokipedija

**Grokipedija** () – dirbtinio intelekto pildoma internetinė enciklopedija, valdoma kompanijos „xAI“. Ši enciklopedija pradėjo savo veiklą 2025 m. spalio 27 d.

Straipsnius Grokipedijoje rašo Grok kalbos modelis, naudodamasis didžiuoju kalbos modeliu. Dauguma šios svetainės straipsnių yra perrašyti iš Vikipedijos, kai kurie nukopijuoti. Straipsnių koreguoti naudotojai negali, tačiau registruotiems vartotojams suteikiama galimybė pažymėti straipsnius ir pateikti pasiūlymus. 2025 m. lapkričio pradžioje šioje enciklopedijoje buvo virš 800 000 straipsnių.

„xAI“ kompanijos vadovas Ilonas Maskas teigė, kad Grokipedija yra alternatyva Vikipedijai, kurioje pasak jo „įsivyravo propaganda“. Netrukus po enciklopedijos paleidimo Grokipedija buvo kaltinama kraštutinių dešiniųjų temų, sąmokslo teorijų ir asmeninio I. Masko požiūro skleidimu. Kiti kaltino Grokipediją dėl dirbtinio intelekto haliucinacijų ir algoritminio nusistatymo, pateikiant įvairius straipsnius.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė

## Šaltiniai
Kauno šv. Jono Pauliaus II bažnyčia

**Kauno šv. Jono Pauliaus II bažnyčia** – statoma parapinė bažnyčia Kaune, Šilainių mikrorajone, šalia Baltų prospekto, Šv. Jono Pauliaus II koplyčios prieigose.

## Istorija

2013 m. įsteigta Šv. Jono Pauliaus II parapija. Ji buvo trečia pagal dydį Kauno mieste, teritorijoje gyveno virš 30 tūkst. gyventojų bei kūrėsi nauji gyvenamieji rajonai. 

Artėjant nepriklausomos Lietuvos šimtmečiui, buvo kuriamas paminklas „Pašaukti laisvei“, projektuojama nauja bažnyčia.  Rengiantis statyboms, 2017 m. liepos 5 d. įkasta atminimo kapsulė. Pradėtos kelių mėnesių statybos, po kurių kitąmet, Vasario 16-osios proga iškilo 33 m aukščio arka. Numatyta ateityje joje įkelti varpą, iškloti „Valstybingumo taką“ su šimtu akmeninių lentelių, kuriose įamžinti svarbiausi valstybės šimtmečio įvykiai. Ant monumento suprojektuota įtaisyti Vasario 16-osios Nepriklausomybės akto kopiją, ant kitos arkos sienos – įamžinti signatarus ir Kaunui nusipelniusius žmonės. 
 
2019 m. birželio 2 d. pastatytas 33 m aukščio kryžius – aukštutinė būsimos bažnyčios dalis. Į kryžiaus pašventinimo iškilmes susirinko per pusę tūkstančio žmonių. Šventei lauke buvo sustatytos palapinės, taip imituojant būsimą bažnyčią. Už mecenatus, rėmėjus ir aukotojus kiekvieno mėnesio pirmąjį sekmadienį buvo aukojamos šv. Mišios parapijos koplyčioje. Sakralinė erdvė aplink koplyčią ir bažnyčią, esanti prie Baltų prospekto ir Latgalių gatvės sankirtos, parapijos siūlymu pavadinta Šv. Jono Pauliaus II aikšte.

Iki 2022 m. greta arkos turėjo iškilti Šv. Jono Pauliaus II bažnyčia. 2024 m. statomoje bažnyčioje surengtos šv. Velykų pamaldos. 2025 m. duomenimis, bažnyčios statybos buvo sustojusios.

## Architektūra

Bažnyčios projektą sukūrė architektas Algimantas Kančas (1954–2016). Tai buvo paskutinis jo suprojektuotas sakralinės paskirties objektas.
Bažnyčios kryžius – monumentas „Pašaukti laisvei“ savo aukščiu simboliškai atkartoja Kristaus 33 metų amžių. Jis didžiausias Lietuvoje, dedikuojamas Lietuvos Nepriklausomybės kovotojams atminti. Kryžius Šv. Jono Pauliaus II aikštėje matomas ir vykstant Via Baltica keliu. Valstybės šimtmečiui skirta arka – bažnyčios statinio dalis.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Arkivyskupijos informacija
* Bažnyčios statybos. II etapas: pagrindinė bažnyčios dalis ir parapijos namai
* Šv. Jono Pauliaus II bažnyčia (Šilainiuose) *miestai.net*
Konventualai

**Konventualai** () – katalikų vienuolių ordinas, mažiausia iš 3 pranciškonų atšakų. Vadovaujasi šv. Pranciškaus Asyžiečio regula.

## Istorija

Atsirado 1517 m., kai pranciškonai suskilo į 2 šakas – bendrai gyvenančius brolius konventualus ir observantus. Konventualai steigė vienuolynus ir parapijas miestų pakraščiuose, gimnazijas, universitetus, dvasines seminarijas, vykdė misijas Šiaurės ir Pietų Amerikos šalyse, Naujojoje Gvinėjoje. XVI a. trečdaliu sumažėjo, XX a. pradžioje vėl ėmė plėstis.

## Lietuvoje

Po 1517 m. Lietuvoje visi pranciškonai, kurie čia veikė nuo XIII a., liko konventualais. LDK XIII–XVIII a. įkurti 33 vienuolynai. Veikė Vilniuje, Kaune (apie 1400–1845), Norviliškėse (1617–1832), Kaltanėnuose (1633–1832), Valkininkuose (1636–1832), Gelvonuose (1685–1832), Žaiginyje (1762–1832). 1686–1846 m. veikė Lietuvos konventualų provincija. XIX a. visus konventualų vienuolynus Rusijos valdžia uždarė.

1934–1948 m. gyvavo atkurtas Vilniaus konventualų vienuolynas. Nuo 1995 m. veiklą Lietuvoje atkūrė lenkų vienuoliai, bendruomenės veikia Vilniuje, Klaipėdoje ir Medininkuose.

## Šaltiniai
Mažesnieji broliai

**Mažesnieji broliai** (OFM, ; taip pat ***pranciškonai observantai***) – katalikų vienuolių ordinas, viena iš 3 pranciškonų atšakų (kitos dvi – kapucinai ir konventualai). Vadovaujasi šv. Pranciškaus Asyžiečio regula, ordino šūkis – „Taika ir gėris“ (), dėvi tamsiai rudą abitą, sujuostą virve, prie jos pririštas rožinis. Kurijos būstinė – Roma.

Lietuvoje veikia 6 vienuolynai – Vilniuje, Kretingoje, Kaune, Klaipėdoje, prie Kryžių kalno, Pakutuvėnuose (Plungės rajonas). Pranciškonų kapitula Lietuvoje yra Kretingos vienuolyne.

## Istorija

1209 m. ordiną įkūrė Pranciškus Asyžietis, 1210 m. ordino teises patvirtino popiežius Inocentas III. Susiformavo pranciškonai. XIV a. viduryje išryškėjo 2 atšakos – lengvesnės regulos konventualai ir griežtesnės regulos observantai. 1517 m. popiežius Leonas X šias dvi atšakas išskyrė į atskirus ordinus. Vėliau susiformavo vieno generolo vadovaujamos 2 atskiros srovės:
* įprastoji (), vėliau pavadinti mažesniaisiais broliais, o Lietuvoje, Lenkijoje, Jugoslavijoje ir Vengrijoje pagal ordino reformatoriaus šv. Bernardino Sieniečio vardą – bernardinais arba pranciškonais observantais;
* griežtesnioji (), ją sudarė diskalceatai, reformatai ir rekolektai.

1897 m. popiežius Leonas XIII sujungė šias dvi šakas į vieną mažesniųjų brolių ordiną.

## Lietuvoje

Pranciškonai Lietuvoje ėmė veikti nuo 1245 m. Du pirmieji Vilniaus vyskupai buvo pranciškonai – Andrius Vasila ir Jokūbas Plichta.

Mažesniųjų brolių vienuolynai buvo Vilniuje (1468–1864), Kaune (1471–1851, 1922–1948 ir 1930–1948), Kretingoje (1602–1948), Tytuvėnuose (1615–1864), Trakuose (1617–1845), Telšiuose (1681–1852), Dotnuvoje (1701–1864), Troškūnuose (1700–1864), Klaipėdoje (1784–1828), Nemunaityje (nuo 1931), Pajūryje (nuo 1935), Dambravoje (nuo 1938). Po 1948 m. visi mažesniųjų brolių vienuolynai uždaryti. Atgavus Nepriklausomybę veiklą atnaujino, 2004 m. gruodžio 8 d. atkurta Lietuvos šv. Kazimiero provincija.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Mažesniųjų brolių ordino Lietuvos šv. Kazimiero provincija
Krakių dekanatas

**Krakių dekanatas** – buvęs katalikų bažnyčios administracinis vienetas vidurio Lietuvoje. Centras – Krakės.

## Istorija

Įkurtas 1740 m. kaip vienas iš 10 dekanatų, priklausiusių Žemaičių vyskupijai. 1755 m. dekanatui priklausė Ariogalos bažnyčia, Baisogalos bažnyčia, Butkiškės bažnyčia, Čekiškės bažnyčia, Dotnuvos bažnyčia, Grinkiškio bažnyčia, Josvainių bažnyčia, Kėdainių šv. Jurgio bažnyčia, Krakių bažnyčia, Pašušvio bažnyčia, Surviliškio bažnyčia.

1830 m. Krakių dekanatui () priklausė 7 parapijos – Baisogalos (Baisogalos bažnyčia, Palonų, Pociūnėlių filijos), Grinkiškio (Grinkiškio bažnyčia, Vosiliškio filija), Josvainių (Josvainių bažnyčia), Krakių (Krakių bažnyčia), Krekenavos (Krekenavos bažnyčia, Vadaktų filija), Pašušvio (Pašušvio bažnyčia, Šaukoto filija), Surviliškio (Surviliškio bažnyčia), taip pat Dotnuvos bernardinų vienuolynas ir Kėdainių karmelitų vienuolynas.

1926 m. dekanatas atiteko Kauno arkivyskupijai. 1993 m. jam priklausė 12 bažnyčių – Baisogalos bažnyčia, Dotnuvos bažnyčia, Grinkiškio bažnyčia, Gudžiūnų bažnyčia, Krakių bažnyčia, Paberžės bažnyčia, Pajieslio bažnyčia, Paliepių bažnyčia, Palonų bažnyčia, Pašušvio bažnyčia, Pociūnėlių bažnyčia, Vosiliškio bažnyčia.

Apie 2000 m. panaikintas, jo teritorija priskirta Kėdainių (Dotnuvos, Gudžiūnų, Krakių, Paberžės, Pajieslio bažnyčios), Radviliškio (Baisogalos, Grinkiškio, Palonų, Pašušvio, Pociūnėlių bažnyčios), Raseinių (Paliepių, Vosiliškio bažnyčios) dekanatams.

## Šaltiniai
Šiluvos dekanatas

**Šiluvos dekanatas** – buvęs katalikų bažnyčios administracinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje. Centras – Šiluva.

## Istorija

Įkurtas 1740 m. kaip vienas iš 10 dekanatų, priklausiusių Žemaičių vyskupijai. 1755 m. dekanatui priklausė Betygalos bažnyčia, Girkalnio bažnyčia, Kelmės Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia, Lyduvėnų bažnyčia, Liolių bažnyčia, Pašaltuonio bažnyčia, Raseinių bažnyčia, Šiluvos bažnyčia, Tytuvėnų bažnyčia, Viduklės bažnyčia.

1830 m. Šiluvos dekanatui () priklausė 8 parapijos – Kelmės (Kelmės Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia), Kražių (Kražių bažnyčia, Kražių benediktinių vienuolynas, Pajūrio ir Pakražančio filijos), Lyduvėnų (Lyduvėnų bažnyčia), Liolių (Liolių bažnyčia), Šiluvos (Šiluvos bažnyčia, špitolė), Tytuvėnų (Tytuvėnų bažnyčia, Tytuvėnų bernardinų vienuolynas, Žaiginio pranciškonų vienuolynas), Vaiguvos (Vaiguvos bažnyčia), Viduklės (Viduklės bažnyčia, Eržvilko, Vadžgirio, Žalpių filijos).

1926 m. dekanatas atiteko Kauno arkivyskupijai. 1993 m. jam priklausė 11 bažnyčių (Alėjų bažnyčia, Kelmės bažnyčia, Liolių bažnyčia, Lyduvėnų bažnyčia, Maironių bažnyčia, Šaukoto bažnyčia, Šiaulėnų bažnyčia, Šiluvos bažnyčia, Tytuvėnų bažnyčia, Žaiginio bažnyčia, Žalpių bažnyčia).

Apie 2000 m. panaikintas, jo teritorija priskirta Kelmės (Kelmės, Liolių, Maironių, Tytuvėnų, Žalpių parapijos), Radviliškio (Šaukoto, Šiaulėnų parapijos) ir Raseinių (Alėjų, Lyduvėnų, Šiluvos, Žaiginio parapijos) dekanatams.

## Šaltiniai
Veliuonos dekanatas

**Veliuonos dekanatas** – buvęs katalikų bažnyčios administracinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje. Centras – Veliuona.

## Istorija

Įkurtas po 1740 m. kaip vienas iš 10 dekanatų, priklausiusių Žemaičių vyskupijai. 1755 m. dekanatas buvo abipus Nemuno, jam priklausė Gelgaudiškio bažnyčia, Jurbarko bažnyčia, Kudirkos Naumiesčio bažnyčia, Plokščių bažnyčia, Seredžiaus bažnyčia, Skirsnemunės bažnyčia, Veliuonos bažnyčia, Vilkijos bažnyčia, Virbalio bažnyčia, senoji Zapyškio bažnyčia. 1795 m. iš vyskupijos ribų išbraukus Užnemunę, Veliuonos dekanatas labai sumažėjo – jame liko tik dešiniajame Nemuno krante buvusi dalis.

1830 m. Veliuonos dekanatui () priklausė 11 parapijų – Ariogalos (Ariogalos bažnyčia, Lesčių, Pernaravos filijos), Betygalos (Betygalos bažnyčia, Ugionių filija, Ilgižių koplyčia), Butkiškės (Butkiškės bažnyčia), Čekiškės (Čekiškės bažnyčia), Girkalnio (Girkalnio bažnyčia), Jurbarko (Jurbarko bažnyčia), Raseinių (Raseinių bažnyčia, Raseinių dominikonų vienuolynas, Kalnujų filija), Seredžiaus (Seredžiaus bažnyčia), Skirsnemunės (Skirsnemunės bažnyčia), Veliuonos (Veliuonos bažnyčia, Pamituvio filija), Vilkijos (Vilkijos bažnyčia, Paštuvos koplyčia, Raudondvario kapelionas).

Iki 1926 m. priklausė Žemaičių vyskupijai, 1926 m. priskirtas Kauno arkivyskupijai. 1993 m. jam priklausė 12 bažnyčių (Ariogalos bažnyčia, Betygalos bažnyčia, Butkiškės bažnyčia, Čekiškės bažnyčia, Juodaičių bažnyčia, Lesčių bažnyčia, Raudonės bažnyčia, Seredžiaus bažnyčia, Stakių bažnyčia, Šimkaičių bažnyčia, Ugionių bažnyčia, Veliuonos bažnyčia).

Apie 2000 m. panaikintas, jo teritorija priskirta Jurbarko ir Raseinių dekanatams.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Veliuonos dekanato metrikų knygos (Archyvai.lt)
Žeimių dekanatas

**Žeimių dekanatas** – buvęs katalikų bažnyčios administracinis vienetas vidurio Lietuvoje. Centras – Žeimiai.

## Istorija

Iki 1926 m. priklausė Žemaičių vyskupijai, 1926 m. priskirtas Kauno arkivyskupijai. 1993 m. jam priklausė 11 bažnyčių (Bukonių bažnyčia, Jonavos bažnyčia, Kulvos bažnyčia, Pagirių bažnyčia, Panoterių bažnyčia, Siesikų bažnyčia, Skarulių bažnyčia, Šėtos bažnyčia, Upninkų bažnyčia, Veprių bažnyčia, Žeimių bažnyčia).

Apie 2000 m. panaikintas, jo teritorija priskirta Jonavos, Kėdainių ir Ukmergės dekanatams.

## Šaltiniai
Vidiškių bažnyčia

**Vidiškių bažnyčia** gali reikšti:
* Vidiškių Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia Ignalinos rajone;
* Vidiškių Švč. Trejybės bažnyčia Ukmergės rajone.
Pašilės bažnyčia

**Pašilės bažnyčia** gali reikšti:
* Pašilės šv. Jurgio bažnyčia Kelmės rajone;
* Pašilės šv. Barboros bažnyčia Ukmergės mieste.
Paberžės bažnyčia

**Paberžės bažnyčia** gali reikšti:
* Paberžės Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia Kėdainių rajone;
* Paberžės Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia Vilniaus rajone.
Butrimonių bažnyčia

**Butrimonių bažnyčia** vadinamos:
* Butrimonių Išganytojo bažnyčia Alytaus rajone;
* Butrimonių šv. arkangelo Mykolo bažnyčia Šalčininkų rajone.
Lietuvos futbolas 2026 m.

**Lietuvos futbolo varžybos 2026 m.** – futbolo varžybos, vykusios Lietuvoje 2026 metais. Sezonas pradėtas vasario mėn. LFF Supertaurės rungtynėmis.

## Licencijavimas

Lietuvos futbolo federacija 2025 m. lapkričio 14 d. pakvietė klubus registruotis 2026 m. sezono vyrų UEFA, Toplygos, I, II bei moterų A lygos klubų licencijavimo procesui. Prašymai licencijuotis vertinami pagal šiuos kriterijus: 
* Teisiniai ir finansiniai 
* Personalo
* Sporto
* Infrastruktūros
* Administracijos
* Futbolo socialinės atsakomybės

## Šaltiniai

## Nuorodos
* LFF puslapis
2026 m. Superettan

**[[2026]] m. [[Superettan]]** – antros pakopos Švedijos futbolo pirmenybės. 27–asis sezonas pagal dabartinį formatą.

Sezonas prasidėjo 2026 m. kovo d., baigėsi 2026 m. lapkričio d. Vasaros pertrauka padaryta nuo 2026 m. birželio iki liepos d.

## Pokyčiai
; Perkeltieji iš 2025 m. Ettan
* Nordic United FC – **Ettan Norra** laimėtojai;
* Ljungskile SK – **Ettan Södra** laimėtojai;

; iškritusioji iš 2025 m. Allsvenskan
* IFK Norrköping
* Östers IF
* IFK Värnamo

## Stadionai

## 2026 m. [[Superettan]]
* **[[Superettan]]** – antros pakopos pirmenybės.
* 2026 m. dalyvavo 16 komandų. (EN)

### Galutinė komandų rikiuotė

## Pereinamosios rungtynės
----

----

----

## Taip pat skaitykite
* 2026 m. Allsvenskan
* 2026 m. Damallsvenskan

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 2025 m. Superettan
* SOCCERWAY 2025 m. Superettan
* Transfermarkt 2025 m. Superettan
* RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai);
* RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai);
Ciprijonas Stankūnas

**Ciprijonas Stankūnas** (**Ciprijonas Stonkūnas, Kipras Stankūnas**, 1895 m. balandžio 18 d. (senuoju stiliumi), Tuzų kaimo Patuzių užusienyje, Gintališkės vls., Telšių apskr., Kauno gub., Rusijos imperija – 1943 m. balandžio 14 d. Sevpečlage, Komijos ASSR, Rusijos TFSR, SSRS) – ūkininkas, Lietuvos politinis ir visuomenės veikėjas, Ketvirtojo Seimo atstovas,, Salantų valsčiaus viršaitis, Kretingos apskrities tarybos ir valdybos narys.

## Biografija
Gimė ir augo Gintališkės valsčiaus Patuzių (dab. Tuzų) valstiečių Prano ir Kotrynos Daukšaitės Stonkūnų šeimoje, pakrikštytas Salantų bažnyčioje Ciprijonu.

Mokėsi gimnazijoje, 1913–1914 m. dirbo Zarasų, 1914–1915 m. – Salantų vaistinėse. Per Pirmąjį pasaulinį karą padėjo tėvams ūkininkauti. 1919 m. įstojo į Lietuvos kariuomenę, tarnavo Vilniaus batalione, dalyvavo kovose su lenkais. Pasibaigus Nepriklausomybės kovoms demobilizavosi, grįžo į tėviškę ir ėmėsi ūkininkauti paveldėtame 47,75 ha ūkyje.

Nuo 1920 m. Salantų valsčiaus ir Kretingos apskrities tarybų narys, 1924–1934 m. – Salantų valsčiaus viršaitis, Lietuvių tautininkų sąjungos narys, 1932 m. – Kretingos apskrities ypatingasis tautos atstovas Lietuvos Respublikos prezidentui rinkti, 1934–1940 m. – Kretingos apskrities valdybos narys.

1936 m. VII (Telšių) rinkimų apygardoje išrinktas Lietuvos Respublikos Seimo tautos atstovu nuo Kretingos apskrities. IV Seime dirbo nuo 1936 m. rugsėjo 1 d. iki 1940 m. liepos 1 d. Kadencijos laikotarpiu buvo Žemės reformos įstatymo projektui svarstyti, Namų savininkų skolų mokėjimui palengvinti įstatymo pakeitimo projektui svarstyti, Pasų įstatų pakeitimo projektui svarstyti, Peticijų, Valstybės tarnautojų pensijų ir pašalpų įstatymo pakeitimo projektui ir Karininkų atlyginimo įstatymo pakeitimo projektui svarstyti komisijų narys. Ryšiui su Seimu ir rinkėjais palaikyti, apie 1938 m. savo ūkyje įsivedė telefono ryšio liniją, jungusią su Salantų paštu.

Rūpinosi senovės kultūros paveldo išsaugojimu. Vienas iš Kretingos kraštotyros draugijos (1934 m.) ir Kretingos muziejaus (1935 m.) steigėjų, Kretingos muziejaus komiteto narys (1935–1940 m.).

Už nuopelnus apdovanotas Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordinu ir Lietuvos nepriklausomybės medaliu.

1940 m. liepos 12 d. suimtas, kalintas Telšių ir Lukiškių kalėjimuose. Valstybė iš jo ūkio 1940 m. pab. atėmė 17,75 ha žemės, kurią Salantų valsčiaus Žemės komisija išdalino 4 mažažemiams ir bežemiams.

SSRS vidaus reikalų liaudies komisariato Ypatingojo pasitarimo 1941 m. nuteistas 8 metams lagerio. Iš Lukiškių kalėjimo išvežtas į Vologdą. Vėliau perkeltas į Sevpečlagą, Komijos ASSR, kuriame 1943 m. mirė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kipras Stankūnas (1895–mirties data nežinoma), IV Seimo narys (1936 09 01–1940 07 01). – Lietuvos Respublikos Seimo portalas
* Stankūnas Kipras (Ciprijonas). Parengė Julius Kanarskas, 2006. – Kretingos krašto enciklopedija
RA2

**RA2** () – automotrisė arba dyzelinis traukinys, kurį 2005–2015 m. Mytiščiuose gamino Rusijos įmonė „Metrovagonmaš“. Serijinės gamybos modeliai turi 2–4 vagonus, greitis siekia 100–120 km/h. Priklausomai nuo vagonų skaičiaus, yra 136–222 sėdimos vietos (bendra talpa 380–590 žmonių).

Iš viso pagaminta 116 sąstatų, jie eksploatuojami Rusijoje, Ukrainoje, Mongolijoje, taip pat eksploatuoti Lietuvoje.

## Istorija

RA2 traukiniai pradėti gaminti 2005 m., kai buvo pagamintas pirmasis eksperimentinis traukinys. Jie daugiausia gaminti Rusijai kaip priemiestinis traukinys.

## Lietuvoje

Lietuvai buvo pagaminti 4 RA2 tipo traukiniai. Jie buvo pagaminti 2008 m. ir gavo gamybinius numerius 033, 034, 037, 039, buvo priskirti Vilniaus depui.

## Šaltiniai
Metrovagonmaš

**Metrovagonmaš** (, iki 1992 m. ***Mytiščių mašinų gamykla***, ) – Rusijos įmonė, įsikūrusi Mytiščių mieste (Maskvos sritis) ir gaminanti riedmenis traukiniams bei metropolitenui. „Transmašholding“ įmonių grupės narė.

Metropoliteno vagonai naudojami 19 pasaulio miestų. RA2 keleiviniai traukiniai buvo naudojami ir Lietuvoje.

## Istorija

Įkurta 1897 m. kaip geležinkelio riedmenų gamykla. 1926 m. tapo pirmąja TSRS gamykla, kurioje pradėti gaminti elektriniai traukiniai. 1935 m. pradėti gaminti traukiniai ir pirmajam TSRS Maskvos metropolitenui. Jie buvo 19 metrų ilgio (toks buvo gamybinis apribojimas, priklausęs nuo cechų ilgio) ir toks metropoliteno traukinių ilgio standartas nusistovėjo Rusijoje ilgam laikui.

II pasaulinio karo metais dirbo karinėms reikmėms, gamino zenitinius šarvuočius. 1992 m. tapo akcine bendrove, nuo 2006 m. yra „Transmašholding“ narė.

## Šaltiniai
Malyševo gamykla

**Malyševo gamykla** (, iki 1957 m. ***Charkovo garvežių gamykla***) – Ukrainos įmonė, įsikūrusi Charkovo mieste ir gaminanti riedmenis, vikšrinę ir karinę techniką. Gamyklos traukiniai buvo eksploatuojami įvairiose TSRS respublikose, taip pat ir Lietuvoje.

## Istorija

Pradėta statyti 1895 m., atidaryta 1896 m. rugpjūčio 11 d. kaip garvežių gamykla, buvusi viena didžiausių Rusijos imperijoje.  1897 m. gruodžio 5 d. pagamino pirmąjį garvežį. XX a. 4-ajame dešimtmetyje ėmė specializuotis karinės technikos gamyboje, šią veiklą išlaikė iki pat TSRS žlugimo. 1957 m. pervadinta sovietų karo pramonės veikėjo V. Malyševo (1902–1957) garbei.

Vienas masiškiausių gamyklos traukinių – SO garvežys, gamintas prieš II pasaulinį karą, taip pat šilumvežiai TE1, TE7 ir kt.


Vilnius Geležinkelio Muziejus 03.jpg | SO garvežys Vilniaus stotyje
ТЭ7-072, Lithuania, Vilnius, Vilnius depot (Trainpix 122605).jpg | Šilumvežis TE7 Vilniaus depe


## Šaltiniai
1666 m. Abiejų Tautų Respublikos Seimas (I)

**1658 m. Abiejų Tautų Respublikos Seimas** – eilinis Abiejų Tautų Respublikos Seimas, sušauktas 1665 m. gruodžio 30 d. Varšuvoje. 

Išankstiniai seimeliai vaivadijose įvyko: Kujavijos – vasario 3 d., Liublino – 1666 m. vasario 10 d.

Seimo maršalka buvo išrinktas Osvencimo seniūnas Jonas Odrovonžas Pienionžekas. Posėdžiai tęsėsi nuo 1666 m. kovo 17 d. iki gegužės 4 d. Seimą nutraukė Kasparas Miaskovskis.

1666 m. rugpjūčio 31 d. buvo sušauktas dar vienas ATR Seimas, posėdžiavęs nuo lapkričio 9 d. iki gruodžio 23 d.

## Išnašos