Bronislovas Paukštys

**Bronislovas „Bronius“ Paukštys** (1897 m. vasario 15 d. Kurynėje, Lekėčių valsčiuje – 1966 m. gruodžio 17 d. Kaune) – Lietuvos Romos katalikų kunigas. 1977 m. jis buvo pripažintas Pasaulio tautų teisuoliu, išgelbėjęs apie 120 žydų vaikų ir 25 suaugusius žydus nuo Holokausto Lietuvoje.

Prieš prisijungdamas prie Don Bosko saleziečių ir įgijęs išsilavinimą Italijoje, B. Paukštys buvo pradinių klasių mokytojas. 1935 m. įšventintas kunigu, dirbo Vytėnuose, Saldutiškyje, Kaune. Antrojo pasaulinio karo metais jis padėjo žydams klastodamas dokumentus ir ieškodamas saugių vietų pasislėpti. Po karo buvo suimtas sovietų NKVD ir nuteistas dešimčiai metų Gulage. 1956 metais grįžo į Lietuvą ir gyveno nežinioje.

## Biografija
Bronislovas Paukštys gimė Kurynėje, dabartinėje Kazlų Rūdos savivaldybėje. Jis buvo devintas vaikas šeimoje. Mokėsi Lekėčių pradžios mokykloje ir Kauno progimnazijoje. Gavo mokytojo licenciją ir 1911 m. pradėjo mokytojauti. 1918 m. baigė mokytojų kursus Kaune, mokytojavo Švediškių ir Jankų pradžios mokyklose. 1925 m., būdamas 28 metų, jis sužinojo apie Don Bosko saleziečius ir nusprendė prie jų prisijungti. Kartu su broliu Juozu ir dar aštuoniais lietuviais jis keliavo į Italiją. Po dvejų metų jis įstojo į noviciatą ir 1928 m. tapo saleziečiu. 1929 m. Marijampolėje išleido šešių veiksmų dramą „Sūnus vėjavaikis“. 1931–35 m. studijavo tarptautiniame teologijos institute Crocetoje (Turinas). 1935 m. liepą buvo įšventintas į kunigus. Baigęs studijas, metus praleido Borgomanere ir dvejus Turine, kur padėjo redaguoti saleziečių leidinį „Saleziečių žinios“.

B. Paukštys 1937 m. grįžo į Lietuvą ir tapo Vytėnų saleziečių vienuolyno ir centro administratoriumi. Tuo pat metu saleziečių mokykloje dėstė lietuvių kalbą ir literatūrą. Tada buvo paskirtas į Saldutiškio Švč. Trejybės parapiją nuodėmklausiu. 1940–1942 m. buvo Kauno Šv. Arkangelo Mykolo bažnyčios rektoriumi ir 1942–1946 m. Kauno Švč. Trejybės parapijos dekanu. Jis žydams iš Kauno geto suklastojo gimimo liudijimus ir krikšto įrašus. Skaičiuojama, kad jis padėjo apie 120 žydų vaikų, taip pat priglaudė suaugusiuosius (apie 25 žmones), slėpdamas juos bažnyčioje ar savo kabinete, kol buvo rasta saugesnė vieta pas Suvalkijos ūkininkus. 1963 m. laiške B. Paukštys prisiminė, kad tris kartus slapstėsi nuo Vokietijos gestapo ir apskaičiavo, kad 6000 ar 7000 reichsmarkių skyrė 200 žydų išgelbėjimui. Jam talkino brolis Juozas, pripažintas taip pat Pasaulio tautų teisuoliu. Jo gelbėjimo pastangas aprašė Hiršas Ošerovičius knygoje „Juodoji sovietų žydų knyga“.

1946 m. rugpjūtį B. Paukštys buvo suimtas sovietų NKVD, apkaltintas pagalba antisovietiniams Lietuvos partizanams ir dešimčiai metų išsiųstas į Gulago lagerius. Sunkus fizinis akmenų smulkintojo darbas tiesiant kelius pakenkė jo sveikatai. 1956 m. balandį iš Omsko grįžo į Lietuvą ir trumpai dirbo Alytuje altaristu. Pasakęs pamokslą, kuris buvo laikomas antisovietiniu, jis buvo priverstas slapstytis. 1964 m. tapo vikaru Simne. Mirė 1966 m. gruodį Kaune, palaidotas Sutkuose. 1977 m. (po mirties) buvo pripažintas Pasaulio tautų teisuoliu ir 1999 m. apdovanotas Žūvančiųjų Gelbėjimo kryžiumi.

## Nuorodos
* Kun. Bronislovas Paukštys SDB 

## Šaltiniai