open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dėlinis

**Dėlinis** tai:

* Dėlinis – ežeras Elektrėnų savivaldybėje;
* du ežerai Ignalinos rajone:
** Dėlinis – ežeras Ceikinių seniūnijoje;
** Dėlinis – ežeras Ignalinos miesto seniūnijoje;
* Dėlinis – ežeras Lazdijų rajone;
* du ežerai Rokiškio rajone:
** Dėlinis – ežeras Obelių seniūnijoje, šalia Trumponių kaimo;
** Dėlinis – ežeras Obelių seniūnijoje, šalia Junkūnų kaimo;
* du ežerai Varėnos rajone:
** Dėlinis – ežeras Marcinkonių seniūnijoje;
** Dėlinis - ežeras Merkinės seniūnijoje;
* du ežerai Zarasų rajone:
** Dėlinis – ežeras Salako seniūnijoje;
** Dėlinis – ežeras Antazavės seniūnijoje.
Eglinis (Rokiškio r.)

**Eglinis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, apie 12 km į pietryčius nuo Obelių, Kumpuolio hidrografiniame draustinyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,39 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 128,5 m. Krantai apaugę medžiais, rytinis krantas pelkėtas, žemas, šiaurinis – aukštas. Aplinkui daugiausia plyti pievos, auga miškeliai. Rytuose išteka upelis (Kumpuolės intakas, Šventosios upės baseinas). Į vakarus įsikūręs Aleksandravėlės kaimas, į šiaurę – Trumponių kaimas. Šiauriniu krantu eina kelias .

## Šaltiniai
Jautakiai

**Jautakiai** – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Bugenių, į pietus nuo kelio . Per Ventą nutiestas Mažeikių Skuodo gatvės tiltas. Kaime yra piliakalnis, vandens malūnas.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Sinkopė

**Sinkopė** ( 'sutrumpinimas, išmetimas') – muzikiniame kūrinyje ritmo kirčio nesutapimas su metro kirčiu.

Sinkopė atsiranda, kai silpnosios takto dalies garsas ilgesnis už stipriosios dalies garsą, kai silpnosios takto dalies garsas pailginamas ir pereina į stipriąją dalį, kai garsas eina po pauzės stipriojoje takto dalyje arba kai periodiškai akcentuojamas silpnosios takto dalies garsas. Sinkopė ypač būdinga džiazo kūriniams.
Kolumbijos himnas

**Kolumbijos Respublikos valstybinis himnas** (isp. *Himno Nacional de la República de Colombia*) – taip oficialiai vadinamas Kolumbijos himnas. Dažnai pagal pirmą eilutę vadinamas **¡Oh Gloria Inmarcesible!** Eilių autorius – prezidentas Rafael Núñez. Kompozitorius – Oreste Sindici. Pirmą kartą himnas viešai atliktas 1887 m. lapkričio 11 d., minint Kartachenos miesto nepriklausomybės šventę, o oficialiai pripažintas valstybiniu himnu 1920 m.

Himnas privalu naudoti valstybinių švenčių, valstybinių priėmimų metu. Įprastai, radijo stotys ir televizijos kanalai savanoriškai naudoja 6 val. ir 18 val. Dažniausiai atliekama sutrumpinta versija: priedainis, pirma strofa ir vėl priedainis.

## Tekstas
 

## Nuorodos

* Lietuviškas vertimas, vokalinis įrašas ir himne minimų simbolių bei įvykių išaiškinimas - tinklalapis Himnai.lt
* Video klipas, su vokaline himno versija, pristatantis šalį
* Instrumentinis atlikimas MP3 formatu
Popierinis lėktuvėlis

**Popierinis lėktuvėlis** – iš popieriaus išlankstomas žaislinis lėktuvėlis, lėktuvo modelis. Jis, turbūt, žinomiausias aerogamio modelis. Japoniškai šitoks lėktuvėlis vadinamas 紙飛行機 (*kami hikoki*; *kami* 'popierius', *hikoki* 'lėktuvas'). Popierinis lėktuvėlis – tai pats pirmas žingsnis naujokams, besimokantiems origami meno. Padaryti patį paprasčiausią lėktuvėlį galima vos šešiais žingsniais.
Svingas (seksas)

**Svingas** () – sekso forma, kuomet apsikeičiama lytiniais partneriais. Lytiniai santykiai vyksta tarp poros (sutuoktinių ar pastovių partnerių) ir dar bent vieno lytinio partnerio (gali būti irgi pora). 

Šią sekso formą praktikuoja tiek heteroseksualai, tiek ir homoseksualai. Tačiau tik moterys įprastai sutinka mylėtis su kita moterimi heteroseksualios pakraipos porose.

Siekdamos sekso įvairovės, svingo norinčios poros buriasi į svingerių klubus.

## Šaltiniai
Grupinis seksas

**Grupinis seksas** – sekso forma, kuomet mylisi ne du, bet trys ir daugiau lytinių partnerių. Tuo pat metu gali būti praktikuojamos ir įprasto sekso formos, būdingos ne grupiniam seksui. Kadangi lytiniai santykiai vyksta su daugeliu partnerių, todėl lytiniu keliu plintančių susirgimų rizika yra didesnė. Grupinį seksą praktikuoja įvairios lytinės orientacijos žmonės – homoseksualai, biseksualai ir heteroseksualai. Bet kuriuo atveju, kadangi grupiniame sekse dalyvauja bent trys asmenys, homoseksualūs santykiai pasitaiko itin dažnai.

## Šaltiniai
Life On the Murder Scene (albumas)

**„Life On the Murder Scene“** – My Chemical Romance gyvo garso albumas. Jį sudaro vienas CD ir du DVD diskai. Išleistas 2006-ųjų kovo 21 d. Albume atspindėta grupės muzikinė istorija nuo sūsikūrimo 2002-aisiais iki šių dienų.

## CD dainų sąrašas
# „Thank You for the Venom“
# „Cemetery Drive“
# „Give 'Em Hell Kid“
# „Headfirst for Halos“
# „Helena“
# „You Know What They Do to Guys Like Us in Prison“
# „The Ghost of You“
# „I'm Not Okay (I Promise)“
# „I Never Told You What I Do for a Living“ (Demo)
# „Bury Me in Black“ (Demo)
# „Desert Song (Demo)“

## DVD sąrašas
# I'm Not Okay (I Promise) (DVD)
# Cemetery Drive (DVD)
# Our Lady of Sorrows (DVD)
# Honey, This Mirror Isn't Big Enough for the Two of Us (DVD)
# You Know What They Do To Guys Like Us in Prison (DVD)
# Headfirst for Halos (DVD)
# Ghost of You (DVD)
# Thank You For the Venom (DVD)
# Give 'Em Hell, Kid (DVD)
# Vampires Will Never Hurt You (DVD)
# Helena (DVD)

## Nuorodos
* Oficialus puslapis
* My Chemical Romance puslapis Lietuvoje
Svingas

**Svingas** ():
* XX a. ketvirtojo-penktojo dešimtmečių džiazo stilius, kuriam būdinga sinkopinė ritmika;
* Viena džiazo išraiškos priemonių: nepaliaujamai pulsuojanti ritmika, grindžiama nuolatiniais ritminių akcentų paaukštinimais arba uždelsimais;
* grupinio sekso forma.
KMI

**KMI** gali reikšti:

* Kauno medicinos institutas – aukštoji mokymo įstaiga;
* Kūno masės indeksas – žmogaus svorio ir ūgio kvadrato santykis.
Striptizas

**Striptizas** (, iš  'nusirengti, nusivilkti' + *tease* 'erzinti') – tai pasirodymas (dažniausiai – šokis pagal muziką), kurio metu atlikėjas palaipsniui nusirengia, siekdamas lytiškai sujaudinti žiūrovus (dažniausiai – naktinių klubų, taip pat viešnamių).

„Erzinimo“ elementas išlieka dėl to, kad nusirengiama gana lėtai, nors žiūrovas pageidautų kuo greičiau pamatyti atlikėją nuogą. Tokio vilkinimo taktikos sumetimais atlikėjas apsirengia papildomus drabužius, daugiau smulkių aksesuarų, prisidengia intymias vietas, atsisuka nugara ir pan. Striptizo metu pabrėžiamas seksualumas, o ne tik pats nusirengimo faktas.

Greta lytinio patrauklumo ir atitinkamos aprangos (dažnas elementas – erotinis trikotažas), pastaraisiais metais išpopuliarėjo striptizo stiebas (*stripper pole*), aplink kurį atlikėjas ir šoka. Kartais toks šokis iš atlikėjo reikalauja sudėtingų akrobatinių įgudžių. Striptizą beveik visada atlieka profesionalūs šokėjai (dažniau – šokėjos), t. y. nuolatos gaunantys už tai atlyginimą. Nepaisant to, šokėjos yra užgauliojamos, kartais išprievartaujamos.

Iki 1970 m. striptizą atlikdavo beveik išimtinai tik moterys, tačiau vėliau šio darbo ėmėsi ir vyrai. XX a. 8 dešitmetyje JAV baruose merginos pradėjo šokti tiek be liemenėlių, tiek be kelnaičių.

Striptizo šokio elementų įžvelgiama tiek Senovės Graikijoje, tiek Romoje. Senovės Romoje Floralijų metu buvo gundančiai šokama norint pagerbti Florą. Stambusis verslas JAV ir kitose šalyse prisidėjo prie šio egzotinio šokio, turinčio tiek prostitucijos, tiek sakralaus ritualo elementų sudaiktinimo proceso.

Striptizo šokėjų profesija įamžinta *Flashdance*, *Showgirls*, *Striptease*, *Hustlers* ir kituose JAV filmuose.

## Šaltiniai
Lytinis patrauklumas

**Lytinis patrauklumas** – žmogaus savybių visuma, skatinanti kitos lyties asmenims lytinio potraukio padidėjimą.

Lytinio patrauklumo ypatumai įvairiose kultūrose skiriasi. Jie taip pat priklauso ir nuo individualių savybių ar potraukių. Patrauklumo sąvoka yra subjektyvi, todėl ji visuomet priklauso nuo dviejų žmonių – demonstruojančio lytinį patrauklumą ir jį matančio. Žmonių lytinis patrauklumas iš esmės siejamas su išvaizdos patrauklumu, tačiau tam šiek tiek įtakos turi ir elgsenos veiksniai, būdas.

Pagrindiniai lytinio patrauklumo veiksniai:
* regimieji (išvaizda),
* uodžiamieji (kvapai, dažniausiai naudojant kvepalus),
* klausa (balso tonas ir jo kaita).

Seksualiai patrauklus žmogus paprastai turi atitikti šiuos kriterijus:
* bendra kūno forma ir išvaizda, atitinkanti bendrai priimtą vietinėje kultūroje,
* asmuo neturi pastebimų kūno defektų ar ligų,
* kūnas yra beveik simetriškas, ypač – veidas,
* maloni kūno laikysena.

Tačiau šiems veiksniams įtakos turi daug kitų veiksnių, ypač – tam tikrų kūno dalių savybės ir proporcijos (krūtų, sėdmenų, kojų, plaukų, raumenų ir kt.). Vakarų kultūrose su lytiniu patrauklumu labiausiai siejamas jaunatviškumas, senėjimo savybių slėpimas.

Lytinį patrauklumą formuoja ir su sveikata susijusi išvaizda: ilgi plaukai, gražūs nagai (ypač rankų), glotni oda.

## Šaltiniai
Dirvodara

**Dirvodara** tai dirvožemio susidarymas dirvodarinėje uolienoje dėl dirvodaros veiksnių. Vyksta litosferos, biosferos, atmosferos ir hidrosferos sąlytyje. Pagrindinę energiją dirvodarai teikia Saulė.

Dirvodara apima vienu metu įvairiai vykstančius fizikinius, cheminius, biologinius reiškinius:
* augalų ir gyvūnų liekanų skaidymąsi,
* mineralų ir uolienų nuotrupų skaidymąsi,
* humuso ir antrinių mineralų sintezę,
* koloidinių tirpalų ir suspensijų, susidarančių dėl produktų skaidymosi ir sintezės, migraciją.

## Dirvodaros formos

Fizikinių, cheminių ir biologinių reiškinių deriniai sudaro konkrečias dirvodaros formas:
* humuso kaupimąsi (humėjimas),
* glėjėjimą,
* dirvožemio išplovimą,
* sulfataciją,
* desulfataciją,
* ilimerizaciją,
* sūrožemėjimą,
* sialitizaciją,
* feritizaciją.

Šie procesai vadinami elementariaisiais dirvodaros procesais. Nuo dirvodaros formų priklauso tam tikro genetinio tipo dirvožemių grupių susidarymas, jų horizontų sudėtis (dirvožemio profilis), savybės.

## Raida

Dirvodara – viso landšafto raidos dalis. Prasideda, kai ant uolienos ar jos dūlėsių apsigyvena gyvų organizmų (mikroorganizmų, vėliau žemesniųjų ir aukštesniųjų augalų). Jie skaido uolienos mineralinius junginius, minta jais, kuria organinę medžiagą, kuri, organizmams žuvus, virsta humusu – svarbia dirvožemio dalimi. Viena tos organinės medžiagos dalis mineralizuojasi, ja minta vėlesniosios organizmų kartos, kita kaupiasi dirvožemyje organinių ir mineralinių junginių pavidalu (šiek tiek šių junginių kritulių vanduo nuneša į gilesnius dirvožemio sluoksnius).
Lengvasis krašto puolėjas

**Lengvasis krašto puolėjas** **(lengvasis kraštas)** – () viena iš standartinių pozicijų krepšinyje, dar kitaip vadinama trečiojo numerio pozicija. Lengvasis krašto puolėjas priklauso priekinei linijai.

Įprastai lengvieji krašto puolėjai yra aukštesni už atakuojančius gynėjus ir įžaidėjus. Šios pozicijos žaidėjai dažniausiai būna tie, kurie pelno daugiausiai taškų, nes jie turi daugiausiai galimybių puolime. Gynyba dažniausiai vaidina antraeilį vaidmenį. Todėl pagrindinis rodiklis vertinant šios vietos žaidėją yra pelnyti taškai ir taiklumas.

Žaidėjų ūgis retai būna mažesnis nei 195 cm, bet įprastai neviršija 210 cm.

## Šaltiniai
Ajočis

**Ajočis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 6,5 km į šiaurės vakarus nuo Suvieko. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,37 km, plotis – iki 0,23 km. Altitudė 152 m. Krantai žemi, pelkėti. Pakrantės apaugę medžiais, krūmynais, iš rytų prieina Medenos miškas. Iš rytų į vakarus ežerą prateka Kumpuolės upė (Zalvės intakas).

Vandenvardžio šaknis kildinama iš žodžio *eiti*.

## Šaltiniai
Samanėlis

**Samanėlis** tai:

* Samanėlis – ežeras Rokiškio rajone;
* Samanėlis – ežeras Zarasų rajone.
Pirčežeris

**Pirčežeris** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 8 km į šiaurės rytus nuo Antazavės, Kampuolio hidrografiniame draustinyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,21 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 125,5 m. Krantai žemi, daug kur pelkėti, apaugę medžiais ir krūmais. Pakrantės apaugusios mišku (Bugų šilelis), vietomis įsiterpę pievos. Pietuose išteka upelis link už 0,1 km telkšančio Kumpuolio ežero. Šalia įsikūręs Joniškio kaimas.

## Šaltiniai
Samanėlis (Rokiškio r.)

**Samanėlis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, apie 12,5 km į pietryčius nuo Obelių, Kumpuolio hidrografiniame draustinyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus - 0,16 km, plotis iki 0,1 km. Altitudė 134,9 m. Krantai užpelkėję, pietiniame krante stūkso Pailgio miškas. Šiaurėje išteka upelis į Eglinio ežerą (Kumpuolės upės baseinas, Sartų ežero baseinas). Šalia įsikūręs Trumponių kaimas.

## Šaltiniai
Samanėlis (Zarasų r.)

**Samanėlis** (anksčiau **Samanis**) – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 6,5 km į šiaurės vakarus nuo Suvieko. Ežerėlis beveik apvalus, jo skersmuo ~ 0,06 km. Altitudė 152,2 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję, apaugę krūmynais. Iš pietų ir vakarų prieina Žemenos miškas, į šiaurę vietomis plyti pievos. Rytuose išteka upelis link Ajočio ežero (Kumpuolės upės baseinas).

## Šaltiniai
Urartija

**Urartija** (urartų k. *Biainili*, asirų k. *Uruatri*, akadų k. *Urartu*, sen. hebrajų k. *Ararat*) – senovės karalystė rytinėje Anatolijoje (Armėnijos kalnyne), kurios centras buvo kalnų regione apie Vano ežerą (dabartinė Turkija). Valstybė egzistavo maždaug nuo 1000 iki 585 m. pr. m. e. Biblijoje minima kaip *Araratas*.

## Raida
Urartų karalystė susiformavo kalnuotoje teritorijoje prie Vano ežero. Pirmieji šaltiniai apie Urartiją turimi asirų įrašuose, kur minima nairių tauta ir jų konfederacija *Uruartri* apie 1270 m. pr. m. e. Asirai ne kartą siaubė jų sritis. Pirmasis minimas jų stiprus valdovas buvo Aramas (860–843 m. pr. m. e.), kovojęs su Asirija.

Kitas valdovas Sarduris (832–820 m. pr. m. e.) sugebėjo atsispirti Asirams ir pradėjo ekspansiją visame Armėnijos kalnyne. Didžiausio išsiplėtimo laikais (apie 743 m. pr. m. e.) Urartija driekėsi nuo šiaurinio Tarpupio iki pietinio Kaukazo, apimdama taip pat ir dabartinės Armėnijos teritoriją iki Sevano ežero. Urartų tvirtovių vietos – Vanas, Armaviras, Jerevanas ir kt.

Apie 714 m. pr. m. e. valstybę nusiaubė kimerai, vėliau puolė Asirija, tačiau vietos karaliams pavyko atsilaikyti. Vis dėlto, tai žymėjo valstybės ekspansijos pabaigą. Valstybė gyvavo dar apie 100 m., kol ją nusiaubė Medija, kuri, atrodo, nesugebėjo jos prijungti prie savo imperijos. Tačiau Urartijoje tuo metu įvykusi suirutė lėmė dinastijos pasikeitimą ir naujos tautos, – armėnų – įsigalėjimą: čia susikūrė Armėnijos karalystė.

## Tauta ir pavadinimai
Urartų karalystės kūrėjai buvo urartai, kurių savivardis tikriausiai buvo *chaldini* arba *nairi*, kaip jie vadinami ir asirų šaltiniuose. Savo valstybę jie vadino Biainili, iš kurio kilo Vano ežero pavadinimas.

Ilga diskusija vyksta dėl visiškai urartams negiminingos (proto-)armėnų tautos vaidmens valstybės gyvenime. Yra žinoma, kad armėnai nuvertė urartų dinastiją VII a. pr. m. e. pabaigoje ir apgyvendino visą tos valstybės teritoriją, sunaikinę vietinius nairius. Tačiau nėra aišku, ar Urartų valstybės laikais jie jau čia gyveno, ar tuo metu armėnai įsiveržė iš vakarų, t. y. Mažosios Azijos.

Šiaip ar taip, Armėnijos kalnyno teritorijos pavadinimas VI a. pr. m. e. keitėsi. 521 m. pr. m. e. trikalbiame įraše teritorija babiloniečių kalba vadinama „Urartu“, o persų kalba ji jau vadinama „Arminiya“.

## Valdovai

Visos datos pr. m. e.
* Aramė 858–844;
* Lutipris 844–834;
* Sarduris I 834–828, perkėlė sostinę į Tušpą;
* Išpuinis Įkūrėjas 828–810, nukariavo Mušaširą;
* Menua Užkariautojas 810–785;
* Argištis I 785–763, įkūrė Erebunį;
* Sarduris II 763–735;
* Rusa I 735–714;
* Argištis II 714–680, nuosmukio pradžia;
* Rusa II 680–639;
* Sarduris III 639–635;
* Erimena 635–629;
* Rusa III 629–590 ar 629–615
* Sarduris IV 615–595;
* Rusa IV 595–585.
Fabijoniškių seniūnija

**Fabijoniškių seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Vilniaus miesto savivaldybėje, į šiaurę nuo miesto centro, prie magistralės . Didžiąją dalį sudaro Fabijoniškių mikrorajonas, kurį imta statyti 1986 m. buvusio Fabijoniškių kaimo vietoje, taip pat įeina miesto dalys Pavilionys ir Bajorai.

Yra Jėzaus Kristaus pastarųjų dienų šventųjų konfesijos bažnyčia, nuo 2018 m. veikia viešasis baseinas. Fabijoniškių seniūnijos kiemuose aplink Šeškinės taką, S. Stanevičiaus gatvėje 2018 m. buvo nufilmuota didelė dalis HBO serialo „Černobylis“ scenų, vykstančių Pripetės mieste.

## Geografija

Seniūnija užima 587 ha plotą, joje yra šios miesto dalys: Bajorai, Fabijoniškės, Pavilionys. Įkurtas Cedrupio aukštupio kraštovaizdžio draustinis.

Vakariniu pakraščiu eina kelias , rytine – .


Fabijoniskes by Augustas Didzgalvis.jpg | Fabijoniškės
Fabai asm.jpg | Fabijoniškių panorama
Bajorų sodai 1.JPG | Bajorų gyvenvietė


## Istorija

|-
| 2001-04  || || 36 644 ||
|-
| 2011 m.  || || 39 759 ||
|-
| 2021 m.  || 6 || 37 006 ||
|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Fabijoniškių seniūnijos gatvės (Vilnius21.lt)
* Seniūnijos kontaktai
Balčiai

**Balčiai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Vainuto. Prateka Ežeruonos kairysis intakas Balčia, suteikusi gyvenvietei pavadinimą. Seniūnaitijos centras.

## Istorija

1916–1961 m. veikė Balčių pradžios mokykla, nuo 1961 m. Kivylių pradžios mokykla, 1955 m. įsteigta biblioteka.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Augustas Dravininkas, veterinarijos gydytojas,
* Juozas Jagminas, karo gydytojas, pulkininkas,
* Kostas Jagminas, kunigas, draudžiamosios lietuviškos spaudos platintojas,
* Juozas Sauspreškis, inžinierius, pedagogas.

## Šaltiniai
Bajorai (reikšmės)

**Bajorais** vadinamas Viduramžiais susiformavęs bajorų luomas. Kitos reikšmės:

## Baltarusija
* Gardino sritis:
** kaimas Svisločiaus rajone;
** kaimas Varanavo raj., Pereigonių apylinkėje;
** kaimas Varanavo raj., Žirmūnų apylinkėje;
* Minsko sritis:
** agromiestelis Medilo rajone;

## Lenkija
* Bojarai (Palenkės vaivadija);
* Bojarai (Mazovijos vaivadija);
* Bojarai (Liublino vaivadija).

## Lietuva
* gyvenvietės Lietuvoje:
** Anykščių rajone:
*** Skiemonių seniūnijoje,
*** Svėdasų seniūnijoje;
** Elektrėnų savivaldybėje;
** Ignalinos rajone:
*** Bajorai I,
*** Bajorai II,
*** Bajorai III;
*** Naujieji Bajorai,
*** Senieji Bajorai;
** Kauno rajone;
** Kretingos mieste;
** Kupiškio rajone;
** Molėtų rajone:
*** Alantos seniūnijoje,
*** Luokesos seniūnijoje;
** Rokiškio rajone:
*** Kriaunų seniūnijoje,
*** Rokiškio kaimiškojoje seniūnijoje;
** Šalčininkų rajone;
** Širvintų rajone;
** Švenčionių rajone;
** Ukmergės rajone;
** Utenos rajone:
*** Tauragnų seniūnijoje,
*** Užpalių seniūnijoje;
** Vilkaviškio rajone:
*** Bartninkų seniūnijoje,
*** Kybartų seniūnijoje;
** Vilniaus rajone:
*** Avižienių seniūnijoje,
*** Medininkų seniūnijoje;
** Vilniaus mieste:
*** Fabijoniškių seniūnijoje.
Baltupiai

:: *Apie kaimą Ašmenos rajone žr. [[Baltupiai (Baltarusija)]]*.

**Baltupiai** – Vilniaus miesto dalis, esanti į šiaurę nuo miesto centro, prie Kalvarijų gatvės. Išsidėstę Baltupio kairiajame ir Neries dešiniajame krante. Yra Jomanto parkas. Veikia Vilniaus Baltupių progimnazija. Yra saugoma augalų rūšių, įrašytų į Raudonąją knygą, augavietė, telkšo Cedrono tvenkinys.

## Istorija

Baltupių mikrorajono vietoje nuo XIV amžiaus žinoma stovėjus dvarui. XIX a. Baltupiai pateko į Riešės valsčių, buvo Gineitiškių dvaro valda. 1905 m. Riešės valsčiaus Baltupių užusienyje ir Hofmano Baltupių-Paneriškių palivarke gyveno 52 žmonės. Senieji Baltupiai buvo įsikūrę prie dab. Kalvarijų gatvės, o dabartinis Naujakiemio gatvės kvartalas buvo atskira Naujakiemio gyvenvietė (*Новоселки*). 1931 m. Baltupių kaime buvo 341 gyventojas.

1978 m. Baltupių kaimo vietoje plečiantis Vilniui pradėtas statyti gyvenamasis mikrorajonas. Dalis kaimui priklausiusių namų išlikę iki šiol, tačiau sparčiai nyksta.

Pagrindinė Baltupių rajono gatvė – Didlaukio – pavadinta pagal lenkišką vietovardį, reiškiantį „didelis laukas“ ().

## Nuorodos

* 
* 
*
Bareišiai (Ukmergė)

**Bareišiai** – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, piečiau kelio Liaušiai–Mėgučiai.

## Etimologija

Kaimo pavadinimas kilęs nuo asmenvardžio *Bareišis* arba *Bareiša*.

## Istorija

Minimi nuo 1596 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pakalnis

**Pakalnis:**

* Pakalnis – ežeras Elektrėnų savivaldybėje;
* trys ežerai Utenos rajone:
** Pakalnis - ežeras Leliūnų seniūnijoje;
** Pakalnis – ežeras Sudeikių seniūnijoje;
** Pakalnis – ežeras Užpalių seniūnijoje;
* Pakalnis – ežeras Vilkaviškio rajone;
* Pakalnis – ežeras Zarasų rajone.

## Pavardė:

**Pakalnis** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Pakalnienė (ištekėjusi moteris) ir Pakalnytė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

*Juozas Pakalnis – lietuvių kompozitorius;
*Kęstutis Pakalnis – politikas;
*Romas Pakalnis – aplinkosaugininkas, miškininkas.
Pakalnis (Zarasų r.)

**Pakalnis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 8 km į šiaurės rytus nuo Antazavės, Bugų šilelyje. Ežeras trikampio formos, ilgis iš šiaurės į pietus – 0,13 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 129,3 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais ir krūmais, pakrantės kalvotos. Pietuose išteka upelis link Lapušninko ežero (Kumpuolės baseinas).

## Šaltiniai
Vaitonka

**Vaitonka** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 4,5 km į šiaurės rytus nuo Suvieko. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,35 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 139,9 m. Rytinis krantas aukštokas, kiti – žemi, pietuose pelkėti. Krantai apaugę medžiais ir krūmais. Iš vakarų prieina miškas, kitose pakrantėse plyti pievos. Šiaurėje išteka upelis link Lukštos upės intako L-1. Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Raudinės kaimas. Rytine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Sodžių ežeras

**Sodžių ežeras** (arba ***Zelionkos ežeras***) – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 2 km į šiaurės rytus nuo Suvieko. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,16 km, plotis iki 0,73 km. Altitudė 142,3 m. Giliausia ežero vieta (9,8 m) yra rytuose. Kranto linija labai vinguriuota. Yra 2 salelės (0,08 ha ir 0,06 ha). Krantai daugiausia žemi, pelkėti, o rytinis krantas aukštas. Ežerą supa Gaidiškių ir Zelioniškių miškai, tik rytinėje pakrantėje plyti pievos ir dirbami laukai.

Pro Sodžių ežerą iš tuoj į pietvakarius telkšančio Suvieko ežero prateka Rauda (Ilūkstės kairysis intakas, Dauguvos baseinas).

Rytinėje pakrantėje įsikūręs Sodžių kaimas, šiaurinėje pakrantėje anksčiau buvo Zelionkos kaimas.

## Šaltiniai
Apynėlis

**Apynėlis** arba **Galinis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 8,5 km į rytus nuo Suvieko, į rytus nuo Stelmužės. Ežero ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,17 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 144,3 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję – ežeras telkšo ~ 13 ha dydžio pelkės pietinėje dalyje. Iš šiaurės rytų į pietvakarius ežerą prateka Apynėlio upelis link Stelmužės ežero (Lukštos upės baseinas).

## Šaltiniai
Dubuška

**Dubuška** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 4 km į pietryčius nuo Suvieko. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,31 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 154,4 m. Krantai žemi, pelkėti, tik šiaurinis krantas aukštokas. Ežerą supa Dubuškos miškas, tik rytinėje pakrantėje plyti pievos, įsikūręs Tertelių kaimas. Pietuose išteka upelis link Čičirio ežero (Raudos upės baseinas).

## Šaltiniai
Padegėlių ežeras

**Padegėlių ežeras** arba ***Kamuva*** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 6,5 km į pietryčius nuo Suvieko, 1,5 km į vakarus nuo Stelmužės. Ilgis iš vakarų į rytus – 0,55 km, plotis iki 0,49 km. Altitudė 142,6 m. Gylis siekia 3,1 m. Krantai sausi, daug kur žemi, o pietuose ir pietryčiuose plačiai užpelkėję. Ežeras telkšo ledyninėje rinoje. Iš rytų ir šiaurės rytų supa Stelmužės miškas, iš pietų – Kamariškių miškas. Yra sala, kurios plotas 0,05 ha.

Į Padegėlių ežerą įteka upelis iš Kiečių ežero, prateka iš vakarų į rytus į Stelmužės ežerą Padegėlių upelis.

Šiaurinėje pakrantėje yra Kamuntiškių kaimas.

## Šaltiniai
Stelmužės ežeras

**Stelmužės ežeras** arba **Padvarinis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, 1 km į vakarus nuo sienos su Latvija, apie 7,5 km į rytus nuo Suvieko, prie Stelmužės kaimo. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 1,1 km, plotis iki 0,68 km. Altitudė 141,2 m. Gylis iki 3,2 m. Ežeras telkšo rininiame duburyje. Kranto linija labai vingiuota, jos ilgis 4 km. Šiaurėje yra 3 gausiai užžėlusios vandens augalais didelės įlankos. Yra 0,76 ha miškinga sala. Krantai aukšti, šiaurinis ir vietomis vakarinis apaugę medžiais ir krūmais. Šiauriniai krantai, ypač šiaurės rytinės įlankos bei pietrytiniai krantai, supelkėję. Šiaurėje prieina Stelmužės miškas, kitose pakrantėse daugiausia plyti pievos. Prie šiaurrytinės įlankos yra buvusio Stelmužės dvaro sodyba. Pietrytine pakrante eina kelias .

Ežerą iš pietų į šiaurės vakarus prateka Stelmužės upelis (iš Stumbrinės ežero link Lukšto ežero), pietvakariuose įteka Padegėlių upelis iš Padegėlių ežero ir šiaurės rytuose Apynėlis iš Apynėlio ežero. Priklauso Lukštos upės baseinui.

Ežerėvardis kilęs nuo Stelmužės kaimo pavadinimo, o kitas vardas *Padvarìnis* nuo žodžių *padvarė, padvarys* („vieta prie dvaro“).

## Šaltiniai
Kordoba

**Kordoba** vadinami objektai ispaniškai kalbančiose šalyse:

* miestai:
** Kordoba (Argentina) – miestas Argentinoje;
** Kordoba (Ispanija) – miestas Ispanijoje;
** Kordoba (Meksika) – miestas Meksikoje (Verakruso valst.);
* administraciniai vienetai:
** Kordobos provincija (Ispanija) – Ispanijos provincija Andalūzijos regione;
** Kordobos provincija – Argentinos provincija;
** Kordobos departamentas – Kolumbijos departamentas;
* valiuta:
** Kordoba (valiuta) – Nikaragvos valiuta.
Čičiraitis (Zarasų r., Knipiškių km.)

**Čičiraitis** arba **Knipiškių ežerėlis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 2,5 km į rytus nuo Suvieko. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,17 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 142,8 m. Krantai žemi, pelkėti, ištisai apaugę medžiais ir krūmynais. Aplinkui plyti pievos, dirbami laukai. Iš rytų į pietvakarius ežerą prateka Č-1 upelis link netoliese telkšančio Čičirio ežero (Raudos upės baseinas). Šalia įsikūręs Knipiškių kaimas. Šiaurine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Inkasinis pavedimas

**Inkasinis pavedimas** – inkasiniu pavedimu nurodoma kredito įstaigai (bankui) nuskaičiuoti nuo svetimos sąskaitos pinigus. Lietuvoje inkasinius pavedimus turi teisę pateikti Valstybinė mokesčių inspekcija, Lietuvos muitinė, Sodra, antstoliai.

Antstoliai išieško skolą Civilinio proceso kodekso tvarka, teisė mokesčių administratoriams pateikti inkasinius pavedimus suteikta Mokesčių administravimo įstatyme.
Vilja Karlos Pasas

**Vilja Karlos Pasas** () arba **Karlos Pasas** – miestas Argentinoje, Kordobos provincijoje, Puniljos slėnyje, 36 km į vakarus nuo Kordobos, San Rokės ežero pakrantėje.

Miestas įkurtas Karloso Ninkardo Paso 1914 m. Per miestą teka San Antonijo ir Los Čoriljoso upės. Karlos Pasas – turistinis provincijos centras. Kasmet į miestą atvyksta apie 2 mln. turistų.

## Pramogos
* Pramogos gamtoje (buriavimas, vindserfingas, plaukiojimas kanojomis, motorinėmis valtimis, laipiojimas uolomis, nardymas ir t. t.),
* eklektinė architektūra,
* diskotekos, naktiniai klubai,
* centrinėje miesto aikštėje pastatytas gegutinis laikrodis,
* paplūdimiai,
* 960 m aukščio *Cerro La Cruz* kalnas, nuo kurio atsiveria puikūs kraštovaizdžiai,
* kino salės, teatrai,
* parkai,
* golfo aikštelės,
* pramogų parkai,
* automobilių lenktynės.

## Miestų partnerystė
*  Termas de Rio Ondas, Argentina
*  Peskiera del Garda, Italija

## Šaltiniai

## Nuorodos
* www.villacarlospaz.gov.ar,
* Villa Carlos Paz,
* guiacarlospaz.com.ar
Kiečių ežeras

**Kiečių ežeras** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajono šiaurėje, apie 6,5 km į pietryčius nuo Suvieko, į šiaurę nuo kelio į Stelmužę (). Ilgis šiaurės – pietų kryptimi 0,85 km, plotis iki 0,29 km. Altitudė 143,1 m. Gylis sieka 8,8 m. Ežeras telkšo rininės kilmės duburyje. Krantai aukšti, daug kur apaugę mišku (iš šiaurės ir pietų prieina Dubaukos miškas), pietvakarinis krantas žemas ir pelkėtas. Atabradas siauras, padengtas smėliu, o pietvakariuose – dumblu. Šiaurės rytuose išteka upelis į Kamuvos ežerą (Padegėlių upelio baseinas).

Pietrytiniame Kiečių ežero krante įsikūręs Kiečių kaimelis. Nuo jo ir kilęs ežero vardas.

## Šaltiniai
Raudėnų ežeras

**Raudėnų ežeras** arba **Rudėnų ežeras** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 5 km į pietryčius nuo Suvieko. Ežero ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,33 km, plotis – iki 0,23 km. Altitudė 157,3 m. Krantai žemi, šiaurės rytuose (plyti ~ 7 ha dydžio pelkė) ir vakaruose pelkėti, pietinis krantas aukštesnis ir sausas. Krantai apaugę medžiais ir krūmynais. Pakrantėse daugiausia plyti pievos. Iš šiaurės vakarų į rytus ežerą prateka Stelmužės ežero intakas Padegėlių upelis. Prie ežero įsikūrę Grybinės ir Rudėnų kaimai.

## Šaltiniai
Ilgelis

**Ilgelis** tai:

* Ilgelis – ežeras Druskininkų savivaldybėje;
* Ilgelis – ežeras Lazdijų rajone;
* Ilgelis – ežeras Rokiškio rajone;
* Ilgelis – ežeras Trakų rajone;
* du ežerai Varėnos rajone:
** Ilgelis – ežeras Varėnos seniūnijoje, šalia Geidukonių kaimo;
** Ilgelis – ežeras Varėnos seniūnijoje, šalia Laičių kaimo;
* Ilgelis – ežeras Vilniaus rajone;
* du ežerai Zarasų rajone:
** Ilgelis – ežeras Dusetų seniūnijoje;
** Ilgelis – ežeras Imbrado seniūnijoje;

* Ilgelis – ežeras Palenkės vaivadijos Seinų valsčiuje;
* Ilgelis –  ežeras Palenkės vaivadijos Šipliškės valsčiuje.
Ilgelis (Zarasų r., Imbrado sen.)

**Ilgelis** arba **Ilžikis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Imbrado seniūnijoje, apie 4,5 km į šiaurės rytus nuo Imbrado, 3 km į pietvakarius nuo Stelmužės.

Ilgis pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi 1,82 km, plotis iki 0,35 km. Altitudė 158,1 m. Gylis iki 7,4 m. Ežeras telkšo rininiame duburyje. Kranto linija labai vingiuota, daug nedidelių įlankų ir kyšulių. Krantai daugiausia žemi, pietvakariuose – aukšti. Krantai beveik ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Atabradas siauras, smėlingas. Tankiai veši nendrės, ajerai, ežero galuose daug plūduriuojančių augalų – plūdžių, lūgnių. Dugną dengia sapropelingas molis, o vakariniame gale – dumblingas molis. Rytinėje ir šiaurinėje pakrantėse daugiausia auga miškeliai, kitose – plyti pievos. Į Ilgelį suteka keliolika upelių, rytuose išteka S-1 upelis link Stelmužės upelio (Lukštos upės baseinas). Ežeras priklauso Dauguvos baseinui.

Ežero pakrantėje įsikūrę Grybinės, Ramumos ir Ragaukos kaimai.

## Šaltiniai
Oskar Minkowski

**Oskaras Minkovskis** (*Oskar Minkowski*, 1858 m. sausio 13 d. Aleksote, Kaune – 1931 m. birželio 18 d. Visbadene) – vokiečių patofiziologas, terapeutas. Matematiko ir fiziko Hermano Minkovskio brolis.

## Biografija
1867 m. pradėjo mokytis Kauno gubernijos gimnazijoje. 1872 m. su šeima persikėlė gyventi į Karaliaučių, kur įstojo į Senamiesčio gimnaziją. Vėliau studijavo mediciną Strasbūro ir Fryburgo universitetuose. Medicinos daktaro disertaciją apgynė Karaliaučiuje.

Dirbo, vėliau profesoriavo: nuo 1888 m. – Strasbūro, nuo 1904 m. – Kelno, nuo 1905 m. – Greifsvaldo, nuo 1909 m. – Breslau universitetuose. 1926 m. išėjo į pensiją.

## Darbai
Minkovskis tyrinėjo tuo metu nepagydomą ligą – cukrinį diabetą, išaiškino kasos vaidmenį. 1889 m. kartu su Jozefu fon Meringu eksperimentais įrodė, kad diabetas išsivysto dėl kasos pažeidimo. Atradimas atvėrė kelią išskirti kasos hormonui – insulinui ir leido jį sukurti.

1887 m. O. Minkovskis nustatė hipofizės vaidmenį akromegalijos atradimui. Jis tyrinėjo kepenų veiklą, šlapimo ir pieno rūgšties apykaitą, podargos patogenezę. 1900 m. ištyrė ir aprašė 8 hemolizinės anemijos atvejus, pasireiškiančius paveldima chroniška gelta. O. Minkovskio ir šį hemolizinės anemijos atvejį aprašiusio prancūzų terapeuto Šorafo garbei liga vadinama Minkovskio-Šorafo liga.

Po Oskaro Minkovskio mirties buvo surinkti jo moksliniai darbai: 14 monografijų, straipsniai vadovėliams, daugiau nei 170 publikacijų ir paskaitų.

## Nuorodos
* Trumpa biografija
Torozauras

**Torozauras** (*Torosaurus latus*) – Ceratopsidae šeimos paukščiadubeniams dinozaurams (*Ornithischia*) priklausęs augalėdis dinozauras.
Ilgis – 7,6 m. Svėrė iki 9 tonų. Kartu su sprando kloste, kaukolės ilgis siekė net iki 3 m. Ši klostė ir trys ragai torozaurui teikė puikią apsaugą. Šio dinozauro liekanų rasta Šiaurės Amerikoje.


Torosaurus-human size.JPG|Torozauro paslyginimas su žmogumi
Ceratopsian.jpg|Torozauro skeletas


## Filogenetinis medis

{|style="margin-left: 1em;; margin-bottom: 0.5em; width: 248px; border: #99B3FF solid 1px; background-color: #FFFFFF; color: #000000; float: right; "
|
Vaivorykštinis smauglys

**Vaivorykštinis smauglys** (*Epicrates cenchria*) – smauglinių (*Boidae*) šeimos naktinis roplys, gyvavedys. Tinkamai prižiūrint, šios gyvatės gyvenimo trukmė gali siekti 20 metų ar net kiek daugiau. Užauga maždaug nuo 1,5 iki 2,1 m ilgio ir sveria apie 4 kg. Patinai dažniausiai pasiekia nuo 1,7 iki 1,8 m, o patelės nuo 1,8 iki 2,1 m. ilgį. Suaugę šie smaugliai yra laikomi vidutinio dydžio gyvatėmis, gimę jaunikliai jau siekia 20-30 cm. Vaivorykštiniai smaugliai dažniausiai yra tamsiai raudonos - ryškios oranžinės spalvos, bet gali turėti ir rudą arba geltoną atspalvį. Per nugarą driekiasi stambių juodų žiedų grandinė. Žvynai žvilgantys, kai gyvūnas apšviestas saulės, kūnas blizga visomis vaivorykštinėmis spalvomis. Yra keletas porūšių.

Paplitęs Pietų ir Centrinėje Amerikoje, nuo Kosta Rikos iki Argentinos.
Audinys (biologija)

**Audinys** (biologijoje) – evoliuciškai susiformavusi ląstelių ir neląstelinių darinių sistema, kuriai būdinga bendra sandara ir funkcijos.

Gyvūniniai ir augaliniai audiniai klasifikuojami skirtingai.
Pagal labiausiai paplitusią gyvūninių audinių klasifikaciją, kuri paremta audinių mikroskopinės struktūros ir funkcijų ypatybėmis, skiriamos 4 pagrindinės audinių grupės:
* epitelinis audinys,
* jungiamasis audinys,
* nervinis audinys,
* raumeninis audinys.
Filogenezės požiūriu audiniai labai kito, darėsi sudėtingesni, todėl kiekvieną audinių grupę sudaro keletas pogrupių, kuriems būdinga siauresnė funkcinė specializacija ir savita sandara. Audiniai formuojasi iš gemalinių lapelių: epitelinis audinys – iš ektodermos, mezodermos ir entodermos, jungiamasis ir raumeninis – iš mezodermos, nervinis – iš ektodermos. Audiniai susidaro dauginantis ir diferencijuojantis užuomazgų ląstelėms. Žmogaus organizmą sudarančiuose audiniuose yra daugiau kaip 100 įvairių morfologinių tipų ląstelių. Kai audinį sudarančios ląstelės galutinai diferencijuojasi po gimimo arba pirmaisiais gyvenimo metais, jos yra ilgaamžės, toliau negalinčios daugintis. Bet tokios ląstelės sensta, miršta ir jų organizme nuolat mažėja. Tokios yra nervinės ląstelės. Kitų audinių ląstelės tam tikromis sąlygomis gali daugintis. Pavyzdžiui, amputavus dalį kepenų, likusios kepenų ląstelės gali pradėti daugintis ir kepenų masė atsinaujina. Odos epitelio ląstelės nuolat nubyra, bet epidermio vientisumas nepažeidžiamas, kadangi pasenusias ląsteles pakeičia naujos.

Įvairūs audiniai sudaro organą. Patys audiniai tarp savęs palaiko glaudžius funkcinius ryšius ir veikia vienas kitą. Todėl, žuvus ar, atvirkščiai, išvešėjus vieno audinio ląstelių grupei, paveikiami ir kiti audiniai arba visas organizmas.
Riebalinis audinys

**Riebalinis audinys** – audinys, kurio pagrindinė funkcija – kaupti energijos atsargą riebalų pavidalu. Dažnai būdamas po oda, šis audinys taip pat atlieka ir apsauginę bei izoliacinę funkciją. Riebalų sluoksnis aplink svarbius organus tarnauja kaip amortizatorius smūgio metu. Riebalinis audinys taip pat gamina kai kuriuos neseniai atrastus hormonus (leptiną, rezistiną ir TNF-alpha|TNFα).

Riebalinis audinys skirstomas į dvi rūšis, kurios tarpusavyje skiriasi spalva, vaskuliarizacija, metaboliniu aktyvumu ir pasiskirstymu žmogaus organizme. Tai yra:
# Baltasis riebalinis audinys - spalva kinta nuo baltos iki geltonos, tai vienalašės riebalinės ląstelės, kurių didžiąją dalį užima riebalų lašas, branduolys tampa plokščiu ir turi mažai heterochromatino. Šios riebalinės ląstelės išsidėsto grupėmis greta smulkių kraujagyslių ir sudaro įvairaus dydžio skilteles. Baltasis riebalinis audinys paplitęs poodyje, taukinėse, užpilvaplėvinėje srityje bei kitose organizmo vietose, priklausomai nuo amžiaus ir lyties.
# Rudasis riebalinis audinys - spalva kinta nuo gelsvai rudos iki raudonai rudos, branduolys yra sferiškas ir išsidėstęs ekscentriškai, bet ne ląstelės pakraštyje kaip baltųjų riebalinių ląstelių. Šis audinys labai įnervuotas. Viena pagrindinių šio audinio ląstelių funkcijų - šilumos gamyba. Suaugusiame žmoguje šis audinys aptinkamas užpakaliniame kaklo trikampyje, už krūtinkaulio, tarp menčių, prie stuburo ir aplink inkstus.
Paprastoji cidonija

**Paprastoji cidonija** (*Cydonia oblonga*) – erškėtinių (*Rosaceae*) šeimos obelinių (*Maloideae*) pošeimio, monotipinės **cidonijos** (*Cydonia*) genties augalas.

Giminingas svarainiui. 

## [[Morfologija (biologija)|Augalo morfologija]]
Neaukšti medeliai arba krūmai. Siekia maždaug 4–8 m aukščio arba iki 10 m apimties.
Lapai pražanginiai. Žiedai dideli, išsidėstę šakelių viršūnėse, balti arba šviesiai rožiniai. Žydi gegužės – birželio mėn. 

Vaisiai netikrieji, obuolio ar kriaušės pavidalo, 2,5-3,5 cm ilgio. Subręsta rugsėjo – spalio mėn. Užaugina iki 2,5 kg vaisių.

## Cidonijos Lietuvoje
Lietuvoje soduose retai auginamas kaip dekoratyvinis augalas. Kartais vadinamas *dūline kriauše*.



Image:Illustration Cydonia oblonga0.jpg|Iliustracija
Image:Cydonia oblonga leaves.jpg|Šakelė su lapais
Image:BirsVirag4.JPG|Žiedas
Image:Cydonia oblonga, 2006-10-18.jpg|Šaka su vaisiais
Image:Cydonia oblonga Fruit 1.jpg|Vaisiaus pjūvis
Šliandra

**Šliandra** (*Mespilus*) – erškėtinių (*Rosaceae*) šeimos obelinių (*Maloideae*) pošeimio augalų gentis. 

Augalas dekoratyvinis, tinka gyvatvorėms.

## Rūšys
**[[Mespilus canescens]]*
*Baltažiedė šliandra (*Mespilus germanica*)

## Lietuvos šliandros
Lietuvoje retai auginama viena rūšis – **baltažiedė šliandra** (*Mespilus germanica*).

Tai nedidelis medis ar krūmas su pražanginiais paprastais lapais ir pavieniais baltais žiedais, kurie išsidėstę šakelių viršūnėse. Žydi gegužės mėn. Vaisiai – rutuliškos ar kiaušiniškos formos obuolėliai – valgomi.


Image:Mespilus germanica2.jpg
Image:Mespilus germanica Mispel bloem.jpg|Baltažiedės šliandros žiedas
Image:Medlar blossom.JPG
Image:Mispel.jpg
Svarainis

**Svarainis** (*Chaenomeles*) – erškėtinių (*Rosaceae*) šeimos obelinių (*Maloideae*) pošeimio augalų gentis.

Svarainiu taip pat dažnai klaidingai vadinama paprastoji cidonija (*Cydonia oblonga*).

Prinokę vaisiai naudojami sirupams, kompotams, želė, uogienėms gaminti. Sultys labai rūgščios.

## [[Augalų morfologija]]
Dažnai dygliuoti krūmai.

Lapai išsidėstę pražangiai, paprasti, su gana dideliais prielapiais.

Žiedai sukrauti kekėse ir išsiskleidžia anksčiau už lapus.

Vaisius – obuolys su daug sėklų.

## Rūšys ir hibridai

## Lietuvoje
Lietuvoje pirmą kartą užfiksuotas 1883 m. augantis svarainis Juozapo Strumilos sode. Kaip vaiskrūmius propogavo Albinas Urbonas, o Vytautas Butkus iškėlė prekinės vertės idėją. 1981 m. Antanas Ryliškis, apsilankęs Latvijoje ir susidomėjęs prekinės plantacijos įveisimu, pradėjo svarainius auginti Šimonyse. Japoninių svarainių plantacijos Lietuvoje buvo įveisiamos 1980-1990 metais ir užėmė 200 ha plotą. Nesukūrus vaisių perdirbimo pramonės, plantacijos buvo apleistos arba sunaikintos.

Vilniaus universiteto Botanikos sode Kairėnuose nemažą svarainių kolekciją kuruoja dr. Silvija Žilinskaitė.

Lietuvoje auginamos dvi rūšys:
* Japoninis svarainis (*Chaenomeles japonica*)
* Stambiažiedis svarainis (*Chaenomeles lagenaria*)

## Galerija

Vaizdas:Tiegenghaitang.jpg|*Chaenomeles lagenaria*
Vaizdas:ChaenomelesFruit02floweringquince02.jpg|Svarainio vaisius
Vaizdas:Svarainiai.JPG|Svarainiai


## Šaltiniai

## Nuorodos

*Gražusis svarainis ('Chaenomeles speciosa'). Išsamus aprašymas (anglų k.)
Luis Alberto Scola

**Luisas Albertas Skola** (*Luis Alberto Scola*, g. 1980 m. balandžio 20 d. Buenos Airėse) – Argentinos krepšininikas. Rungtyniavo vidurio puolėjo bei sunkiojo krašto puolėjo padėtyje. Ilgametinis Argentinos nacionalinės krepšinio rinktinės žaidėjas, jos kapitonas.

Pabaigęs Merilando universitetą, Skola pradėjo žaisti Buenos „Ferrocarril Oeste“ jaunimo komandoje, o jo, kaip profesionalo debiutas įvyko 1996–1997 m. sezone. Po 1997–1998 m. sezono persikėlė į Ispanijos antrojo diviziono Chichono „Cabitel“ klubą, kuriam padėjo pakilti į Primąjį ACB serijos divizioną. Skola pasirašė kontraktą su „TAU Cerámica“, bet 1999–2000 m. sezoną praleido Chichono klube. 2005 m. vasarą NBA naujokų biržoje Skolą pakvietė San Antonijo „Spurs“ klubas, tačiau „TAU Cerámica“ sumokėjo 3 mln. dolerių ir pratęsė sutartį su Skola. 2005 m. krepšininkas tapo geriausiai apmokamu Ispanijos žaidėju. Luisas Skola buvo vienas naudingiausių Eurolygos krepšininkų ir „TAU Cerámica“ klubo lyderis. 2007 m. išrinktas į simbolinį geriausių Eurolygos žaidėjų penketą.

2007 m. vasarą „Spurs“ pardavė teises į L. Skolą „Rockets“ komandai. 2007 m. liepos 18 d. argentinietis oficialiai pasirašė kontraktą su šia komandą. 2012 m. liepos 16 d. Phoenix „Suns“ klubas laimėjo slaptą amnestijos aukcioną ir įsigijo žaidėją. 2013 m. liepos 29 d. buvo iškeistas Indiana „Pacers“ klubui už du žaidėjus. Po NBA, Skola rungtyniavo Kinijoje, o karjerą baigė Italijoje.

## Pasiekimai
* ACB lyga: 2002 m.
* Ispanijos krepšinio taurė: 2002, 2004, 2006 m.
* Ispanijos krepšinio supertaurė: 2005, 2006, 2007 m.
* Ispanijos lygos MVP: 2005, 2007 m.
* FIBA Amerikos taurės MVP: 2007, 2009, 2011, 2015 m.
* Vasaros olimpinės žaidynės: auksas – 2004 m., bronza – 2008 m.
* Pasaulio krepšinio čempionatas: sidabras – 2002, 2019 m.
* FIBA Amerikos taurė: auksas – 2001, 2011 m., sidabras – 2003, 2007, 2015, 2017 m., bronza – 1999, 2009, 2013 m.
* Panamerikos žaidynės: auksas – 2019 m.
* FIBA deimantinio kamuolio turnyras: auksas – 2008 m., bronza – 2004 m.

## Nuorodos
* Eurolygos puslapis apie L. Scola
* www.nba.com puslapis apie L. Scola
* Statistika
Stelmužė

**Stelmužė** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 14 km į šiaurę nuo Zarasų, prie pat Lietuvos ir Latvijos valstybės sienos (už 1,5 km). Iš Zarasų į Stelmužę veda labai siauras, vingiuotas ir kalnuotas keliukas. Seniūnaitijos centras.

Kaimas garsėja didžiuoju Stelmužės ąžuolu. Stovi medinė Stelmužės bažnyčia (pastatyta 1650 m., architektūros paminklas, joje įrengtas liaudies skulptūros muziejus) su XVIII a. varpine, yra parkas su mauzoliejumi (statytas XVIII a., buvo laidojami dvaro valdytojai), greta ąžuolo yra Pirmojo pasaulinio karo aukų kapinės. Išlikęs Stelmužės dvaras. Kaimo vakaruose telkšo Stelmužės ežeras, miške į vakarus stūkso Lygumų akmuo.

## Etimologija

Stelmužės vardas yra nelietuviškas, jį sudaro du etimologiniai sandai – *Stel-* ir *mužė*. Pirmasis nėra aiškus – jis gali būti asmenvardinis (gal dvarininkas *Steler*), gali būti ir bendrinis (pvz.,  – „vieta“), o antrasis yra latvių kilmės, kadangi  – „dvaras“. Savo ruožtu  yra finizmas, plg.  – „dvaras“.

Iki XX a. tarpukario kaimas vadintas ***Štenenzais*** ().

## Istorija

Stelmužė minima nuo XVI a. 2-osios pusės. Manoma, kad kadaise prie Stelmužės ežero stovėjo Stelmužės pilis. Vėliau čia iškilo Stelmužės dvaras, kurį iš pradžių valdė vokiečių baronai Folkerzambai, po jų – rusų dvarininkai Valujevai (žymiausias iš jų buvo Piotras Valujevas), nuo XX a. pradžios – vokiečiai baronai Hanai.

Iki 1921 m. Stelmužė ir apylinkės priklausė Latvijai (iki 1915 m. – latviškai Kurliandijos gubernijai (didžioji dabartinio Zarasų r. dalis tuomet buvo Kauno gubernijoje), buvo valsčiaus centras. 1921 m. Stelmužė ir siauras teritorijos ruožas tarp jos bei Zarasų iš Latvijos perduotas Lietuvai.

Tarybiniais metais buvo Imbrade veikusio Stelmužės tarybinio ūkio pagalbinė gyvenvietė.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

* 

## Nuorodos
* Miesteliai.lt
Ona Juodytė

**Ona Juodytė-Chadaravičienė** (1911 m. kovo 28 d. arba 1908 m. Kaune – 1994 m. balandžio 23 d. Vilniuje) – Lietuvos dramos ir kino aktorė.

## Biografija
Savo ankstyvąją jaunystę praleido gyvendama Aleksote, mokėsi „Saulės“ gimnazijoje. Jos nebaigusi, 1928 m. įstojo į Valstybės teatro vaidybos studiją Kaune. 1928–1931 m. Karių teatro aktorė. 1931–1940 m. vaidino Valstybės teatre, 1933–1934 m. Jaunųjų teatre.

Ištekėjo už aktoriaus Mečio Chadaravičiaus. Tapo sūnaus, aktoriaus Audrio Chadaravičiaus bei dukters, aktorės bei televizijos režisierės Ingos Chadaravičiūtės motina.

1940 m. Vilniui vėl tapus Lietuvos sudėtine dalimi, kartu su Valstybės teatro grupės dalimi persikėlė į Vilnių. Čia iki mirties buvo Valstybinio akademinio dramos teatro aktorė.

Palaidota Rasų kapinėse Vilniuje.

## Vaidmenys
Onos Juodytės-Chadaravičienės sukurti vaidmenys: Knirčė (Hermano Heijermanso „Viltis“, 1940 m.), Vingienė (Žemaitės apsakymų inscenizacija „Marti“, 1945 m.), Magadalena Paukštytė (Boriso Dauguviečio „Žaldokynė“, rež. Kazimiera Kymantaitė), Kabanicha (Aleksandro Ostrovskio „Audra“, 1950 m.), Skudutienė (Balio Sruogos „Apyaušrio dalia“, 1956 m.), Generolienė (Fiodoro Dostojevskio „Stepančikovo dvaras ir jo gyventojai“, rež. Henrikas Vancevičius, 1971 m.), Adelaida Bruner (I. Ėrkėnio „Žaidžiame kates“, 1977 m.) ir kt.

## Įvertinimas
* 1954 m. LSSR nusipelniusi artistė

## Šaltiniai
Lanksva

**Lanksva** (*Spiraea*) – erškėtinių (*Rosaceae*) augalų gentis, kuriai priklauso krūmai, turintys labai kietą medieną, paprastus lapus ir skėtiškose kekėse sukrautus žiedus. Vaisius – sausa dėžutė.

Gentyje yra apie 100 rūšių, tarp jų labai daug hibridų. Savaime auga vidutinio klimato kraštuose. Auginama labai daug rūšių, hibridų ir veislių.
Dituva

**Dituva** – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Priekulės, Minijos dešiniajame krante. Seniūnaitijos centras. Veikia Dituvos pagrindinė mokykla, biblioteka. Į rytus eina kelias  ir Klaipėdos–Pagėgių geležinkelis, yra Dituvos geležinkelio stotelė. Piečiau prasideda Priekulės aplinkkelis. Prie Minijos pakrantės kabo „beždžionių tiltas“.

Kolektyviniai sodai (sodų bendrija „Dituva“), pati didžiausia kolektyvinių sodų bendrija vakarų Lietuvoje (Dercekliai), 17 km į pietus nuo Klaipėdos. Plečiasi nausėdijos, Dituvos kolektyviniai sodai perauga į Klaipėdos priemiestį.

## Etimologija

*Dituva* yra vandenvardinis vietovardis, kildinamas nuo Ditupės upelio, kuris seniau irgi, matyt, vadintas *Dituva*.

## Istorija

Kaimas įkurtas prieš XVI a. 1736 m. įkurta mokykla veikia iki šiol. 1785 m. minimas kaip mišrus kaimas su 8 sodybomis, nuo 1903 m. Dituva buvo valsčiaus centras. Kaimo branduolys buvo įsikūręs prie Klaipėdos–Šilutės kelio, šalia Minijos. XIX a. kaimas augo į pietvakarius, prie geležinkelio.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Stumbrinė

**Stumbrinė** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 6,5 km į šiaurės rytus nuo Imbrado, 7 km į šiaurę nuo Zarasų, 1 km į vakarus nuo Latvijos sienos. Ilgis iš vakarų į rytus – 0,8 km, plotis iki 0,37 km. Altitudė 147 m. Rytinis krantas aukštas, šiaurės vakarinis – pelkėtas. Apyežerė kalvota, plyti pievos, auga miškeliai, krūmynai.

Per Stumbrinės ežerą iš pietų į šiaurę teka Stelmužės upelis į Stelmužės ežerą (Lukštos upės baseinas).

Šiaurės rytiniame krante įsikūręs Stumbrinės kaimas, rytuose – Neišeriškės (nebegyvenamas), pietvakariuose – Šeštokiškės.

Ežerėvardis kilo nuo gyvūno pavadinimo *[[stumbras]]*.

## Šaltiniai
Drąsučiai

**Drąsučiai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Kuršėnų, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Yra Kuršėnų geležinkelio stotis, biblioteka, mokykla (1910 m. įsteigta pradinė mokykla, nuo 1949 m. septynmetė, aštuonmetė, devynmetė, nuo 1993 m. Drąsučių pagrindinė mokykla).

Kaime kiekvienai metais vyksta sporto šventė „Drąsučiai“.

## Istorija

Drąsučiai susikūrė Kresų palivarko žemėje. Senoji Kuršėnų geležinkelio stotis pastatytas 1873 m. Sovietinės okupacijos metais iš jos tremtin buvo vežami viso Kuršėnų krašto žmonės. Prie stoties pastatytas paminklinis akmuo ištremtiems į Sibirą atminti. Drąsučiuose yra per I pasaulinį karą žuvusių vokiečių karių kapinės.

Po II pasaulinio karo gyvenvietėje įkurtas medicinos punktas, kultūros namai, biblioteka. XX a. pabaigoje prijungta Kuršėnų GS gyvenvietė.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Drąsučiuose gimė:
* Algimantas Gaubas, Šiaulių rajono savivaldybės meras

## Šaltiniai