open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Miškinė obelis

* *Malus praecox* Borkh.
* *Malus sylvestris* subsp. *praecox* Soó

**Miškinė obelis** (*Malus sylvestris*) – erškėtinių (*Rosaceae*) šeimos, obelinių (*Maloideae*) pošeimio medžių rūšis. 

## Paplitimas
Natūraliai paplitusi didžiojoje dalyje Europos (nuo Ispanijos, Graikijos iki Rusijos, Skandinavijos). 

### Paplitimas ir augavietės Lietuvoje
Natūraliai gamtoje paplitusi ir Lietuvoje *([[Sąrašas:Lietuvos_medžių_ir_krūmų_rūšys#Lietuvos_vietinės.2C_savaime_augančių_medžių_rūšys|Sąrašas: Lietuvos vietinės medžių rūšys]])*. Savaime auga mišriuose lapuočių miškuose, pamiškėse, šlaituose, nuo seno auginta kaimų soduose. Labiau plinta derlinguose bei vidutinio drėgnumo priemoliuose. Medis pakenčia unksmę.

Kaune, Kazliškiuose auganti Senoji Kauno obelis 1960 metais paskelbta saugoma, kaip botaninis gamtos paveldo objektas. 

## Požymiai
Laja suapvalėjusi. Žievė pilka, šakos dažnai su dygliais. Ūgliai rausvai rudi, žvilgantys, su balsvomis lenticelėmis, kartais viršūnėlė su dygliuku. Pumpurai kiaušinio formos, buki, rausvai rudi, prigludę prie ūglio, su keletu plaukuotų žvynelių. Lapai elipsiniai, siauriau ar plačiau kiaušiniškos formos, 3-7 (10) cm ilgio, 2-6 cm pločio, su nusmailėjusia viršūnėle. Jo kraštai pjūkliški, o lapo pamatas apskritas, nežymiai širdiškas prisitvirtinęs prie 2-4 cm ilgio lapkočio. Lapai pradžioje būna plaukuoti, vėliau pliki. Jų  viršutinė pusė ryškiai žalia, apatinė yra šviesesnė. Rudenį pagelsta ir vėliau nukrenta. Žydi pumpurams sprogstant gegužės-birželio mėnesiais rausvais arba baltais žiedais. Obuoliai rutuliški arba rutuliškai kiaušiniškos formos iki 2-2,5 cm skersmens prisitvirtinę ant ilgo kotelio. ilgakočiai, ties pamatu ir viršūnėje įdubę, geltoni, iš saulės pusės rausvi. Rugsėjo-spalio mėnesiais sunokina vaisius - nedidelius, 2-3 cm skersmens, rūgščius obuolius. Obuoliai rutuliški ar šiek tiek rutuliškai kiaušiniški, iki 2-2,5 cm skersmens, ties pamatu ir viršūnėje įdubę, geltoni, saulėtoje pusėje rausvi ir laikosi ant ilgų kotelių. Obuoliukai prinoksta rugsėjo-spalio mėn. Jų sėklytės nedidelės, rudos ir pailgos. 

### Matmenys
Neaukštas medis. Priklausomai nuo augavietės geografinės padėties ir augimo sąlygų, užauga iki 10 m, rečiau 15 m aukščio kaip medis, arba rečiau 3-5 m aukščio kaip krūmas.

## Amžius
Derėti pradeda maždaug nuo 10 metų. Gyvena apie 150-200 metų.

## Panaudojimas
Vaisiai labai rūgštūs, todėl valgyti tinka tik pastovėję. Naudojami uogienių, kisielių, kompotų, girų gamybai, arbatoms. Iš miškinės obels (kaip ir *Malus sylvestris*) kilę daug sukultūrintų *Malus domestica* veislių.

## Pavadinimas
Mokslinio, lotyniško rūšies pavadinimo autorius yra Philip Miller, gyvenęs 1691-1771.

## Nuorodos
* Miškinės obels paplitimo arealo žemėlapis per euforgen.org
* Miškinės obels mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per (theplantlist.org), (ipni.org), (tropicos.org) svetaines *[[Anglų kalba]]*
* Plačiau apie miškinę obelį per pfaf.org svetainę, *Anglų k.*
* Papildomai apie miškinę obelį per rhs.org svetainę, *Anglų k.*
* Plačiau apie miškinę obelį per baumkunde.de, *[[Vokiečių kalba|Vokiečių k.]]*

## Galerija

Vaizdas:Stubbendorf_Wildapfelbaum.jpg|Senas miškinės obels medis
Aitrusis vėdrynas

**Aitrusis vėdrynas** (*Ranunculus acris*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos augalų rūšis.

Augalas žolinis, daugiametis, 30-70 cm aukščio. Stiebas status, vagotas, viršutinėje dalyje šakotas. Apatiniai lapai giliai plastiškai suskaldyti. Žiedkočiai ploni, ilgoki, jų viršūnėse yra po vieną ryškiai geltoną žiedą, su iš vidaus blizgančiais penkiais žiedlapiais. Žydi visą vasarą.

Auga apydrėgnėse pievose, ežerų ir pelkių pakraščiuose, pamiškėse, drėgnuose dirvožemiuose.

Kaip ir kiti vėdrynai nuodingas. Turi protoanemono, stimuliuojančio nervų sistemą, didinančio eritrocitų ir hemoglobino kiekį kraujyje.

;Porūšiai

* *R. a.* subsp. *acris*
* *R. a.* subsp. *borealis*
* *R. a.* subsp. *friesianus*
* *R. a.* subsp. *pumilus*

;Sinonimai

* *R. acer* auct.
* *R. stevenii* Beck


Image:Ranunculus acris1.jpg|Žiedas
Image:Ranunculus acris 0.1 R.jpg|Lapas
Image:Illustration Ranunculus acris0 clean.jpg|Požymiai
Eras (Škotija)

**Eras** (; ) – miestas Škotijos vakaruose, į pietvakarius nuo Glazgo, prie Klaido įlankos ir Ero žiočių. Istorinės Eršyro grafystės ir Pietų Eršyro srities centras. Geležinkelio stotis prie Glazgo-Largso geležinkelio.

Yra žvejybos uostas. Metalurgijos, mašinų gamybos, metalo apdirbimo, tekstilės, chemijos, maisto pramonė. Pajūrio kurortas. Yra XII a. Ero katedra, XV-XIX a. tiltai, XVII a. Kromvelio pilies griuvėsiai, poeto Roberto Bernso muziejus.

## Istorija

1197 m. Ero upės pakrantėje pastatyta pilis, aplink ją pradėjo kurtis gyvenvietė. Miesto teisės suteiktos 1202 m. Nuo XIII a. mieste įsikūrė dominikonai. XVII–XIX a. buvo svarbus pramoninis centras.

## Sportas
* Ayr United FC (futbolas)
* Ayr FC buvęs futbolo klubas (1879-1910).

## Šaltiniai
Eras

**Eras** gali reikšti:

* Eras (*L’Eure*) – Prancūzijos departamentas;
* Eras ir Luara (*Eure – et-Loir*) – Prancūzijos departamentas;
* Eras (*Eure*) – upė Prancūzijoje, Senos intakas;
* Eras (*Aire*) – upė Anglijoje;
* Eras (*Ayr*) – miestas Škotijoje;
* Eras (*Ayr*) – upė Škotijoje.
Andora olimpinėse žaidynėse

**[[Andora]] [[Olimpinės žaidynės|olimpinėse žaidynėse]]** dalyvavo devyniolika kartų. Šalis savo tautinį olimpinį komitetą įkūrė 1976 m. ir tais pačiais metais debiutavo žiemos ir vasaros olimpiadose. Nuo to laiko mikrovalstybė dalyvavo visose olimpinėse žaidynėse be išimties. 1980 m. vasaros olimpinių žaidynių metu, kuomet dalis šalių boikotavo olimpiadą, Andora varžėsi po olimpine vėliava. Šalis yra viena iš nedaugelio Europos valstybių, kurios nėra laimėjusios nei vieno medalio. Andorai iš viso yra atstovavę 52 sportininkai (39 vyrai ir 13 moterų).

Vasaros olimpinėse žaidynėse šalis dažniausiai dalyvauja plaukimo, lengvosios atletikos, šaudymo ir gimnastikos varžybose. Žiemos olimpinių žaidynių metų didesnė dalis Andoros sportininkų varžosi kalnų slidinėjime.

## Olimpinės žaidynės
### Vasaros olimpinės žaidynės

### Žiemos olimpinės žaidynės

## Išnašos

## Nuorodos
* Andoros olimpinis komitetas
Ajudas

**Ajudas** (, ) – miestas vidurio Rumunijoje, Transilvanijoje, Albos apskrityje, į šiaurę nuo Alba Julijos, Murešo dešiniajame krante. Pro miestą eina Alba Julijos-Klužo-Napokos plentas, yra geležinkelių mazgas.

Chemijos, metalo, medžio apdirbimo, statybinių medžiagų gamybos, siuvimo, maisto pramonė. Nuo XIV a. Ajudas yra amatų ir vynininkystės centras. Yra XIV a. citadelė, miesto rotušė, istorijos bei gamtos mokslų muziejai, stovi soboras, katalikų, reformatų bažnyčios, yra XV a. Remeco vienuolynas.

## Istorija
Ajudas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo XIII a.

## Gyventojai
2002 m. Rumunijos gyventojų surašymo duomenimis, miestas turėjo 28 934 gyventojų, iš kurių 22 596 buvo rumunai, 4 787 vengrai, 147 romai ir 44 vokiečiai.

## Šaltiniai
Eks le Benas

**Eks le Benas** () – miestas pietryčių Prancūzijoje, Ronos-Alpių regione, Savojos departamente, 10 km į šiaurę nuo departamento sostinės Šamberi. Miestas įsikūręs Savojos Alpėse, rytiniame Buržė ežero krante. Pro miestą eina Ženevos-Grenoblio plentas, yra geležinkelis.

Eks le Benas – svarbus Prancūzijos Alpių kurortas. Trykšta sieringos šiltosios (42-45 °C) mineralinės versmės. Veikia sanatorijos kuriose gydomos reumatinės, odos ligos. Yra žiemos ir vandens sporto infrastruktūra.

Mieste veikia archeologijos muziejus, Fauro meno muziejus, kuriame eksponuojama impresionistų tapyba, Žano Baptisto Karpo, Ogiusto Rodeno skulptūros, poeto Alfonso de Lamarteno suvenyrai. Yra III-IV a. romėnų statinių liekanos, XVI a. rotušė.

## Istorija

Miestas žinomas nuo romėnų laikų, tuomet vadintas **Akve Graciane** (), netoliese mirusio imperatoriaus Graciano garbei. 1967 m. Eks le Bene mirė ir buvo palaidotas Lietuvos valstybės veikėjas Ernestas Galvanauskas.


Image:Arc romain campanus aix-les-bains.jpg|Romėnų arka
Image:Musée faure aix-les-bains 2.jpg|Faro muziejus
Image:Eglise notre dame aix-les-bains 3.jpg|Bažnyčia


## Šaltiniai
Erla (reikšmės)

**Erla** vadinama:
* upė:
** Erla – upė šiaurės vakarų Lietuvoje, kairysis Bartuvos intakas
* pilis:
** Erla – pilis Austrijoje, Amšteten rajone, perstatytas iš Erlos vienuolyno
* gyvenvietė
** St. Pantaleon-Erla – gyvenvietė Austrijoje, jos kvartalas vardu Erla
** Erla – gyvenvietė Ispanijoje
Aizavlis

**Aizavlis** arba **Aidžalas** (, ) – miestas šiaurės rytų Indijoje, kalnų pašlaitėje, Tlaungo upės slėnyje; Mizoramo valstijos centras. Netoliese yra Lengpujo oro uostas. Geležinkelis į Bairamį, plentai į Agartalą, Sličarą.

Aliuminio indų, baldų pramonė. Audžiami audiniai. Veikia 2001 m. įkurtas Mizoramo universitetas, įvairios misionieriškos mokyklos.

## Istorija

1890 m. britai įkūrė karinį postą, skirtą kovai su mizų gentimis. Palaipsniui išaugo miestas.

## Šaltiniai
Erla

**Erla** – upė Žemaitijoje, Skuodo ir Kretingos rajonuose, Pajūrio žemumoje, kairysis Bartuvos intakas.

Prasideda Šauklių apylinkėse. Pačiame aukštupyje teka į pietus, nuo Erlėnų iki žiočių – plačiu, 500–800 m senslėniu į šiaurę, įteka į Bartuvą ties Puodkaliais. Ilgis 28 km, baseino plotas 111 km². Vaga reguliuota, plotis 5–9 m, gylis 1,5-2,4 m. Vidutinis nuolydis 1,08 m/km. Srovės greitis 0,1 m/s. Vidutinis debitas žiotyse 1,41 m³/s. Ties Kernais yra 84 ha Kernų tvenkinys. Erlos aukštupys ir vidurupis yra Salantų regioninio parko teritorijoje.

## Intakai
* Kairieji: Juodupis, Rubežupis, Pagilbrastis, Alkupis.
* Dešinysis: Šakalė

## Pavadinimas
Upėvardis siejamas su žodžiu *erlos* („šienaujamos pievos“) bei  („judėti“).

## Šaltiniai
Znad Wilii (radijo stotis)

**Znad Wilii** () – nacionalinis radijas, transliuojamas lenkiškai iš Vilniaus Spaudos rūmų.

## Veikla
Steigėjas ir pirmininkas – Česlovas Okinčicas.

Transliuojama visą parą dažniu FM 103,8 MHz, girdima Vilniuje ir aplink. 80% sudaro muzika. Kas valandą transliuojamos žinios lenkiškai, santraukos lietuvių ir rusų kalba. Informacinės, kultūrinės, religinės laidos, konkursai ir reklama transliuojami lenkų, lietuvių ir rusų kalba. Dirba 30 žmonių.

Nuo 1989 m. leistas laikraštis, vėliau žurnalas „Znad Wilii“, nuo 1995 m. veikia lenkų meno galerija „Znad Wilii“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Svetainė
Znad Wilii (laikraštis)

**Znad Wilii** () – nepriklausomas visuomeninis-kultūrinis dvisavaitis laikraštis, vėliau žurnalas, ėjęs nuo 1989 m. gruodžio mėn. Vilniuje lenkų kalba.

## Istorija
Pirmasis lenkų laikraštis, įkurtas Lietuvoje prasidėjus Atgimimo sąjūdžiui. Įsteigė Česlovas Okinčicas, leidžia UAB „Vanroma“. Tiražas 1989 m. – 10 000 egz., 1996 m. – 3000 egz.

Rašė apie Lietuvos politinį, visuomeninį ir kultūrinį gyvenimą, Lietuvos lenkų kultūrinę ir visuomeninę veiklą. 

Redaktorius Romualdas Miečkovskis, nuo 1989 m. 

Nuo 1992 m. veikia radijo stotis „Znad Wilii“, nuo 1995 m. – lenkų meno galerija „Znad Wilii“.

## Šaltiniai
Makabi žaidynės

**Makabi žaidynės** () – kas ketverius metus vykstančios tarptautinės žydų bendruomenės daugiašakės sporto varžybos. Žaidynes rengia Makabi pasaulio sąjunga. Žaidynės vadinamos trečiosiomis didžiausiomis daugiašakėmis sporto žaidynėmis. Žaidynėse dalyvauja žydų tautybės sportininkai iš viso pasaulio ir Izraelio sportininkai, neatsižvelgiant į pastarųjų etninę sudėtį.

Pirmosios Makabi žaidynės įvyko 1932 m.  Trečiosios žaidynės, planuotos 1938 m. buvo atidėtos dėl Europoje išsiplėtojusio nacizmo. Žaidynės atkurtos 1950 m. Pirmieji Lietuvos atstovai debiutavo dar pirmose Makabi žaidynėse 1932 m. Tel Avive. Po 1935 m. Lietuva daugiau žaidynėse nedalyvavo dėl Tarybų Sąjungos okupacijos. 1989 m. litvakų sportininkai vėl pradėjo varžytis Makabi žaidynėse.

## Žaidynės

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
Zavadskio spaustuvė

**Zavadskio leidyklos spaustuvė** – spaustuvė, veikusi 1803–1939 m. Vilniuje.

## Istorija

Spaustuvę įkūrė iš Poznanės į Vilnių atvykęs Juozapas Zavadskis. 1805 m. perėmęs Vilniaus universiteto spaustuvę, sujungė ją su savąja ir įsteigė leidyklą (1805–1939 m.). Vilniaus universitetui leidus, spausdino ir pardavinėjo vadovėlius, dėstytojų knygas, kalendorius, laikraščius. 1828 m. neteko spaustuvininko titulo, turėjo išsikelti iš universiteto patalpų. Knygoms platinti turėjo knygynus Vilniuje, Varšuvoje.

1838 m. spaustuvę paveldėjo sūnus Adomas Zavadskis, iš Adomo Zavadskio įmonę perėmė jo jaunesnysis brolis Feliksas, o iš šio – jaunesnieji Zavadskių giminės atstovai. Tačiau tiek leidybinė firma, tiek jos knygynas iki pat nacionalizacijos 1940 m. vadinosi Juozapo Zavadskio vardu.

1854–1864 m. išleisti 348 leidiniai lenkų kalba, 105 lietuvių kalba, 107 lotynų kalba, 11 prancūzų kalba ir vokiečių kalba, 25 rusų kalba. 1904 m. spaustuvė įsigijo pirmuosius lietuviškus raidynus, rotacines mašinas. Tai buvo pati geriausia to meto spaustuvė Lietuvoje. Kasmet siųsdavo vieną spaustuvininką tobulintis į Leipcigą. Atgavus lietuvišką spaudą, Zavadskių leidykla vėl ėmėsi leisti lietuviškas knygas, brošiūras, periodinius leidinius. Iki 1920 m. jų išleido arti dviejų šimtų. Tačiau vis labiau įsigalinti nacionalistinė lenkomanų reakcija stabdė lietuviško žodžio plitimą Vilniuje. Nuo 1920 m. lietuviškų knygų neleido, 1930 m. uždarytas ir lietuviškų knygų skyrius Zavadskių knygyne. 1939 m. spaustuvę nupirko Kauno „Spindulio“ akcinė bendrovė ir įsteigė savo skyrių „Švyturys“.

## Leidiniai

### Knygos
* Adomas Mickevičius, Poezija, 1822 m., pirmasis poeto rinkinys.
* Konstantinas Sirvydas. „Punktai sakymų“, 1845 m.
* Laurynas Ivinskis. Kalendoriai, nuo 1846 m.
* Motiejus Valančius. Žemaičių vyskupystė, 2 d., 1848 m.
* Simonas Norkus. Maža dovanėlė Lietuvos jaunimui, 1905 m.

### Periodika
* Athenaeum (Vilnius)
* Bendrija (Vilnius)
* Dziennik Wileński
* Gazeta Literacka Wileńska
* Litwa i Ruś

## Šaltiniai

## Nuorodos
* [ E-paveldas.lt]
Žaibas (bendrovė)

**Žaibas** – katalikų knygų leidimo akcinė bendrovė, veikusi 1930–1940 m. Kaune.

## Istorija
Leido daugiausia verstinę grožinę literatūrą, periodinius leidinius. Turėjo spaustuvę. Bendrovei vadovavo J. R. Valaitis.  1940 m. nacionalizuota, 1948 m. tapo spaustuve „Pergalė“.

## Leidiniai
Spaustuvė spausdino periodinius leidinius:
* Aušra (Kaunas)
* XX amžius
* Yla (žurnalas)
* Jaunimo vadas
* Jaunųjų pasaulis
* Kultuvė (laikraštis)
* Liaudies sveikata
* Lietuvos auto
* Lietuvos studentas
* Lurdas (žurnalas)
* Meno kultūra
* Mokykla ir visuomenė
* Moteris (Kaunas)
* Mūsų laikraštis
* Mūsų menas
* Pavasaris (žurnalas)
* Prekyba (žurnalas)
* Radio bangos
* Rytas (dienraštis)
* Sargyba (žurnalas)
* Studentų dienos
* Tautos balsas (Kaunas)
* Vadovė (žurnalas)
* Verslas (laikraštis)

## Šaltiniai
Žaizdras (žurnalas)

**Žaizdras** – socialdemokratinės krypties moksleivių žurnalas, leistas 1928–1930 m. Kaune.

## Istorija
Ėjo kartą per mėnesį. Pasirodė 11 numerių. Valdžios uždarytas.

## Redaktoriai
* Alfonsas Gučas, Alfonsas Jakubėnas, – 1928 m.
* Jonas Dagys, A. Valinčius – 1929–1930 m. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Žaizdras“. E-paveldas.lt
Santa Elena (Ekvadoras)

**Santa Elena** () – miestas vakarų Ekvadore, šalia Ramiojo vandenyno pakrantės, 107 km į vakarus nuo Gvajakilio; Santa Elenos provincijos centras.

## Istorija

Miestas iki 2007 m. priklausė Gvajaso provincijai, bet vėliau tapo naujai sukurtos provincijos centru.

## Šaltiniai
Santa Elena

**Santa Elena** ( – „Šv. Elena“) gali reikšti:

* Santa Elena – miestas Ekvadore;
* Santa Elenos provincija – teritorija Ekvadore;
* Santa Elena – miestelis Argentinoje, Entre Riose;
* Santa Elena – miestelis Hondūre;
* Santa Elena – miestelis Gvatemaloje, Petene;
* Santa Elena – miestelis Meksikoje, Jukatane;
* Santa Elena – miestelis Paragvajuje;
* Santa Elena – miestas Filipinuose;
* Santa Elena de Uairenas – miestas Venesueloje.

## Taip pat skaitykite
* Šv. Elenos ugnikalnis
* Šv. Elenos sala
La Libertadas (Ekvadoras)

**La Libertadas** () – miestas vakarų Ekvadore, Santa Elenos provincijoje, šalia Ramiojo vandenyno pakrantės, į vakarus nuo Gvajakilio, Šv. Elenos kyšulyje. Yra svarbios naftos saugyklos, jūrų uostas.

## Istorija

La Libertado apylinkėse suklestėjo vienos pirmųjų kultūrų Amerikoje. Iki XIX a. tai buvo mažas žvejų kaimas, bet smarkiai išaugo čia įsikūrus britų naftos bendrovei „Anglo Ecuadorian Oilfields“.

## Šaltiniai
Cross Internacional de Itálica

**Cross Internacional de Itálica** – kasmetinis lengvosios atletikos kroso čempionatas, vykstantis sausio mėnesio viduryje Ispanijoje. Varžybų trasa įrengta Romos imperijos senovinio miesto Italikos gatvėmis, šalia miesto griuvėsių. Tarptautinis Italikos krosas yra vienos iš dviejų Ispanijos lengvosios atletikos varžybų, kurios patvirtintos IAAF. Tai vienas iš prestižiškiausių krosų Ispanijoje. 

Varžybos vyksta trijose pagrindinėse kategorijose: vaikų ir jaunimo, masinio starto ir profesionalų varžybos.

## Profesionalų klasės nugalėtojai

## Išnašos

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
Salinasas (Ekvadoras)

**Salinasas** () – miestas vakarų Ekvadore, Santa Elenos provincijoje, šalia Ramiojo vandenyno pakrantės, į vakarus nuo Gvajakilio, Šv. Elenos kyšulyje. Tai toliausiai į vakarus nutolęs žemyninio Ekvadoro miestas.

Svarbus turistinis šalies centras – vandenyno pakrantėse driekiasi gerai vertinami smėlio paplūdimiai, yra vandens pramogų infrastruktūra (jachtos, banglenčių sportas, vandens slidžių sportas, pramoginė žūklė ir kt.). Yra daug restoranų, viešbučių, amatininkų krautuvių. Veikia nedidelis archeologijos muziejus.

## Šaltiniai
Salinasas

**Salinasas** ( – „druskožemiai“) gali reikšti:

* Salinasas – miestas Brazilijoje, Minas Žeraise;
* Salinasas – miestas Ekvadore;
* Salinas de Idalgas – miestas Meksikoje;
* Salinasas – miestas Puerto Rike;
* Salinasas – miestas JAV, Kalifornijoje;
* Salinasas – upė JAV, Kalifornijoje;
* Salinasas – upė Gvatemaloje.
* Salinas Grandes – druskos lyguma šiaurės vakarų Argentinoje
MG 34

**''Maschinengewehr'' 34**, **MG 34** – Vokietijos kulkosvaidis, pradėtas gaminti ir patvirtintas 1934 m. ir pirmą kartą pradėtas tiekti armijos daliniams 1935 m. Tai buvo oru aušinamas kulkosvaidis, šaudantis 7,92×57 mm Mauser šoviniais.

Šis ginklas buvo sukonstruotas atlikti tiek lengvojo kulkosvaidžio ir sunkesniojo vaidmenis, todėl laikomas vienu pirmųjų universaliųjų kulkosvaidžių. Lengvojo kulkosvaidžio vaidmenyje, jis buvo sukomplektuotas su dvikoju ir 50 šovinių juosta, patalpinta būgninėje dėtuvėje, prijungtoje prie uokso. Sunkesniojo kulkosvaidžio vaidmenyje, jis buvo sumontuotas ant didesnio trikojo ir maitinamas tiesiogiai šovinių juosta. Praktikoje armija labiausiai pasikliovė dvikojės versijos dėtuvine amunicija ir naudojo MG 34 kaip klasikinį vidutinį armijos palaikymo ginklą.

## Istorija

MG 34 buvo naudojamas kaip pirminis pėstininkų armijos kulkosvaidis XX a. 4-ame dešimtmetyje ir išliko kaip pirminis tankų ir lėktuvų gynybinis ginklas. Jis turėjo būti pakeistas MG 42 kulkosvaidžiu, bet naujojo dizaino kulkosvaidžių trūko, todėl MG 34 kulkosvaidžiai buvo naudojami visuose vaidmenyse iki pat antrojo pasaulinio karo pabaigos. MG 34 turėjo visai pakeisti MG 13 ir kitus senesnius kulkosvaidžius, bet jie buvo ir toliau naudojami antrame pasauliniame kare, nes paklausa niekada nebuvo iki galo patenkinta.

MG 34 sukonstravo Heinrich Vollmeras iš Mauser ginklų įmonės pagal tuo metu ką tik pristatytą, įmonės *[[Rheinmetall]]* sukonstruotą **Solothurn 1930** (MG 30), kuris buvo pradėtas naudoti Šveicarijoje. Pagrindiniai pokyčiai buvo į patogesnę vietą uokso kairėje patrauktas šovinių maitinimo mechanizmas ir naujas gaubtas aplink vamzdį. Kulkosvaidžio mechanizmo pokyčiai padidino šaudymo spartą iki maždaug 800 ir 900 šūvių per minutę.

Naujasis kulkosvaidis buvo pradėtas naudoti beveik iš karto, buvo mėgiamas armijos kareivių ir buvo labai efektyviai naudotas vokiečių kareivių, dalyvavusių Ispanijos pilietiniame kare Ispanijos nacionalistų armijos pusėje. Tuo metu ginklas turėjo daugybę pažangių savybių ir įtakojo universalaus kulkosvaidžio koncepcijos atsiradimą. Kita vertus, MG 34 buvo brangus tiek pagaminimo prasme, tiek reikalingų medžiagų kiekiu (49 kg plieno), jo gamyba truko per ilgai, kad patenkintų nuolat augančios vokiečių armijos poreikius. Tai buvo standartinis Vokietijos karinio jūrų laivyno kulkosvaidis.

Šis kulkosvaidis yra pakankamai jautrus, tad dažnai užsikirsdavo patekus purvo.

Dalį trofėjinių MG 34 TSRS arba Prancūzijos kariuomenės perdavė Kinijos liaudies respublikos armijai, Šiaurės Korėjos armijai ir Šiaurės Vietnamo armijai šaltojo karo metu.
III amžiaus krizė

**III amžiaus krizė** (kitaip „Karinė anarchija“ ar „Imperijos krizė“, 235–284 m.) – Romos imperijos laikotarpis, kai ji vos nežlugo dėl bendro invazijos, pilietinio karo, Kiprijono pandemijos ir ekonominės depresijos poveikio. Krizė prasidėjo, kai imperatoriių Aleksandrą Severą nužudė jo paties kariai. Po to prasidėjo 50 metų laikotarpis, kurio metu 20–25 pretendentų, daugiausiai žymūs generolai, pareiškė teises į imperatoriaus titulą. 258–260 m. imperija skilo į tris dalis: Galijos imperijai priklausė Galijos, Britanijos ir Ispanijos provincijos, Palmyros imperijai priklausė Egiptas ir Sirija o centre liko Romos imperija su likusiomis provincijomis. Krizę 284 m. užbaigė Diokletiano reformos. Prasidėjo dominato laikotarpis.

Krizė turėjo tokią didelę įtaką imperijos institucijoms, visuomenei, ekonomikai, religijai, kad dauguma istorikų ją laiko pereinamuoju laikotarpiu tarp klasikinės ir vėlyvosios antikos.
Kauno Motiejaus Valančiaus mokykla-darželis

**Kauno Motiejaus Valančiaus mokykla-darželis** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kaune, Kranto 5-oji g. 7, vykdanti pradinio ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 290140580. Mokykla-darželis įsikūręs Žemuosiuose Šančiuose, architekto S. Kudoko 1936 m. suprojektuotame pradinės mokyklos pastate. Šioje vietoje anksčiau stovėjo Šančių senoji bažnyčia.

## Istorija

1938 m. gegužės 8 d. Šančių pradinei mokyklai buvo suteiktas Juozo Vokietaičio vardas. Sovietmečiu čia veikė rusų mokykla, vėliau perkelta Šančiuose veikusios 6-oji berniukų ir 7-oji mergaičių gimnazijos; mokykla tapo vidurinį ugdymą vykdančia įstaiga.

Pradinė mokykla įsteigta Kauno miesto mero 1990 m. gruodžio 21 d. potvarkiu Nr. 846. Ji pradėjo veikti 1991 m. rugsėjo 1 d. ir buvo pavadinta Kauno 1-ąja pradine mokykla. 2008 m. gegužės 15 d. mokyklai suteiktas Motiejaus Valančiaus vardas. 2015 m. įstaigai suteiktas mokyklos-darželio statusas.

## Nuorodos

* Mokyklos svetainė
Baltijos teismo medicinos asociacija

**Baltijos teismo medicinos asociacija** (**BTMA**) – organizacija, vienijanti teismo medicinos teorijos ir praktikos, teismo medicininių tarnybų specialistus Baltijos šalyse; asociacija.

## Istorija

1990 m. balandžio 5 d. Asociacija buvo įsteigta Vilniuje Lietuvos, Latvijos ir Estijos teismo medikų iniciatyva.

1990 m. rugsėjo 4 d. prie asociacijos prisijungė Sankt Peterburgo teismo medikai.

1990 m. spalio mėn. 1-2 d. Vilniuje įvyko pirmasis Baltijos šalių teismo medicinos asociacijos kongresas.

Kongresai vyksta kas treji metai vienoje iš šalių-narių sostinių. Renginio organizatorius – Mykolo Romerio universiteto (MRU) Teismo medicinos institutas

## Medicina. Legalis. Baltica

1992–1993 m. Vilniuje BTMA įsteigė ir leido savo leidinį – tarptautinį žurnalą „Medicina. Legalis. Baltica“. Atsakingasis redaktorius Antanas Algirdas Garmus. Tiražas 1000 egz. 

## Šaltiniai
Konstantin von Neurath

**Konstantinas von Neiratas** (, 1873 m. vasario 2 d. Faihingene – 1956 m. rugpjūčio 14 d.) – baronas, vokiečių diplomatas, reicho užsienio reikalų ministras (1932–1938 m.), SS obergrupenfiureris, Bohemijos ir Moravijos reichsprotektorius (1939–1943 m.). Vienas Niurnbergo proceso teisiamųjų.

## Biografija
Baigęs teisės mokslus Berlyno universitete vertėsi privačia praktika. 1901 m. pradėjo dirbti Vokietijos Užsienio reikalų ministerijoje, dirbo konsulu Londone, Konstantinopolyje. Dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare, buvo sužeistas, apdovanotas Geležiniu kryžiumi.

1917–1918 m. vadovavo Viurtembergo vyriausybei. Grįžęs į diplomatinę tarnybą 1919–1932 m. buvo Vokietijos ambasadoriumi Danijoje, Italijoje bei Didžiojoje Britanijoje.

1932 m. grįžo į Vokietiją ir dirbo Užsienio reikalų ministru Franco Papeno bei Kurto Šleicherio vyriausybėse. Juo liko ir vyriausybę suformavus A. Hitleriui.

Tuo laikotarpiu Vokietija išstojo iš Tautų Lygos, remilitarizuotas Reino kraštas, pasirašytas Antikominterno paktas. Rengė diplomatinį užnugarį prijungiant prie Vokietijos Saro kraštą (1935 m.), Vokietijai atsisakant Lokarno sutarčių (1936 m.) bei Versalio sutarties karinių dalių, rengiant Austrijos anšliusą.

1938 m. vasario 4 d. nesutikdamas su agresyvia Vokietijos užsienio politika atsistatydino iš URM vadovo pareigų, tačiau liko vyriausybėje ministru be portfelio. Jo įpėdiniu tapo J. Ribentropas.

1939 m. kovo mėn. paskirtas pirmuoju Bohemijos ir Moravijos reichsprotektoriumi. A. Hitleris nebuvo patenkintas jos veikla, priekaištavo dėl tariamai neefetyvios kovos su čekų pasipriešinimo judėjimu, todėl 1941 m. rugsėjo mėn. protektoriaus pavaduotoju paskyrė R. Heidrichą. Iki 1943 m. rugpjūčio mėn., kol buvo atstatydintas, pareigas ėjo tik formaliai. Šiame poste jį pakeitė Vilhelmas Frikas.

Niurnbergo procese kaltintas dalyvavimu ruošiant karą, veiksmais, pažeidžiančiais tarptautines sutartis, karo nusikaltimais ir nusikaltimais prieš žmoniją. Pripažintas kaltu ir nuteistas 15 metų kalėti. Špandau kalėjime jį ištiko miokardo infarktas, todėl 1953 m. dėl prastos sveikatos būklės išlaisvintas anksčiau laiko.

## Nuorodos
* Biografija .

## Šaltiniai
Santo Domingo de los Cačilaso provincija

**Santo Domingo de los Cačilaso provincija** () – provincija šiaurės vakarinėje Ekvadoro dalyje. Administracinis centras – Santo Domingo de Los Koloradosas.

Provincija sudaryta 2007 m. atskyrus dalį Pičinčos provincijos.

Cačilaso provincijoje gyvena indėnai cačilai.

## Geografija

Provincija yra Andų vakarinėse pašlaitėse, pasižyminčiose didele kritulių gausa ir apaugusiose rūko miškais. Vidutinė metinė oro temperatūra yra 25,5 °C.

## Administracinis suskirstymas
  
Provinciją sudaro 2 kantonai: Santo Domingo de Los Koloradosas ir La Konkordija.

## Šaltiniai
Santo Domingas (reikšmės)

**Santo Domingas** ( – „Šv. Dominykas“) gali reikšti:

* Santo Domingas – miestas, Dominikos Respublikos sostinė;
* Santo Domingas – miestas Čilėje;
* Santo Domingas – miestas Kuboje;
* Santo Domingas – miestas Ekvadore;
* Santo Domingas – miestas Filipinuose;
* Santo Domingas – upė Meksikoje;
* Santo Domingo generalkapitonija – buvusi Ispanijos imperijos teritorija;
* Santo Domingo provincija – teritorija Dominikos Respublikoje;
* Santo Domingo de los Cačilaso provincija – teritorija Ekvadore;
* Santo Domingo de Siloso vienuolynas – vienuolynas Ispanijoje.
Baltijos valstybių teisė

**Baltijos valstybių teisė** – Baltijos valstybių (Lietuva, Latvija ir Estija) teisė. Baltijos šalys viena nuo kitos mažai skiriasi ne tik savo ekonomine, socialine, bet ir teisine patirtimi.

## Istorija
Lietuvos ir Latvijos teisės ištakos – paprotinė rytų baltų genčių teisė. Apie rašytinius šaltinius nėra žinoma, jų nėra išlikę.

Baltijos pakrantėje galiojo Magdeburgo teisė, Kulmo teisė. Įtaką turėjo ir bažnytinė (kanonų) teisė. Tarybinės okupacijos metais taikyta TSRS teisė, įvesti tarybiniai kodeksai (panaikinti atkūrus nepriklausomybę).

## Estija

## Latvija

Latvijos teisę įtakojo Vokietijos bei Skandinavijos teisė (būdinga teisės recepcija). Pagrindinis Latvijos įstatymas yra Latvijos Konstitucija. Po jos seka įstatymai, poįstatyminiai aktai ir kt.

## Lietuva

Teisės, jos institucijų, kitų dalių sistemai Lietuvoje yra priskiriami ne tik Lietuvos teismai, bet ir Lietuvos prokuratūra, Lietuvos notariatas, organizacinei posistemei – tokios teisinės organizacijos kaip Antstolių rūmai, Notarų rūmai), Lietuvos advokatūra ir kitos posistemės, taip pat teisinė kultūra, teisinis švietimas (teisinių žinių perteikimo sistema), teisės mokslai, teisinė sąmonė Lietuvoje ir kitos sudėtinės teisinės sistemos dalys.

## Aukštosios teisės mokyklos
* Mykolo Romerio universitetas
* Rygos aukštoji teisės mokykla
* Vilniaus universitetas

## Šaltiniai
Aleksandar Ćapin

**Aleksandaras Čapinas** (*Aleksandar Ćapin*, g. 1982 m. spalio 6 d. Sarajevas, Bosnija ir Hercogovina) – Slovėnijos krepšininkas, rungtyniavęs įžaidėjo pozicijoje.

2010 m. sausio 12 d. pasirašė 2,5 m. kontraktą su Kauno „Žalgirio“ klubu. 2011 m. gegužės pabaigoje sutartis su žaidėju nebuvo pratęsta.

## Pasiekimai
* Slovėnijos lygos čempionas 2003 m.
* ULEB taurės vicečempionas 2003 m.
* LKL čempionas 2011 m.

## Šaltiniai
Syrianska FC

**Sioderteljės „Syrianska“** – Švedijos futbolo klubas iš Sioderteljės; įkūrtas dabartinių aramėjų (išeivių iš Sirijos) tautinė mažumos.

## Istorija
Klubo užuomazgos, kai 1977 m. išeiviai iš Sirijos įkūrė futbolo klubą.

## Pasiekimai
* I lygos nugalėtojai (2010 m.)

## Sezonai

|}
* šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
Małgorzata Pyziak-Szafnicka

**Małgorzata Elżbieta Pyziak-Szafnicka** (g. 1955 m. Lenkija) – lenkų teisininkė, teisėtyrininkė civilistė, profesorė, nuo 2011 m. Lenkijos Konstitucinio Teismo (*Trybunał Konstytucyjny*) teisėja.

## Biografija
1978 m. baigė teisę Lodzės universitete, Teisės ir administravimo fakultete. Po dvejų metų mokymosi išlaikė teisėjo egzaminą. Stažavosi Strasbūre (Prancūzija). 1987 m. apgynė disertaciją tema *Ochrona wierzyciela w razie niewypłacalności dłużnika*). Habilituota daktarė (1995 m.), tema *Uznanie długu*. Nuo 2003 m. teisės mokslų profesorė. Dėsto civilinę teisę.

2010 m. partija *[[Platforma Obywatelska]]* pasiūlė kandidate į Konstitucinį Teismą. Seimo išrinkta 2011 m. sausio 5 d. („už“ balsavo 253 Seimo nariai).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Biografija
Cačilai

**Cačilai** (*Tsáchila*) – indėnų tauta, gyvenanti šiaurės vakarų Ekvadore, Santo Domingo de los Cačilaso provincijoje. Vartoja cafikių kalbą, priklausančią negausiai barabakoa kalbų šeimai.

Ispanai cačilus konkistos laikais vadino *colorados* (raudonieji) dėl šių indėnų įpročio dažyti kūnus raudonai.

Cačilų vyrai išsiskiria savo išvaizda – jie skuta plaukus nuo galvos šonų, o iš likusių viršugalvio plaukų suformuoja kuodą, išdažytą raudonais dažinės urlijos dažais. Šio augalo dažais cačilai seniau dengė savo kūnus, kad apsisaugotų nuo raupų.
Barbakoa kalbos

**Barbakoa kalbos** (*Barbakóan, Barbacoano*) – negausi indėnų kalbų šeima, kurios kalbos paplitusios šiaurės Ekvadore ir pietų Kolumbijoje.

## Klasifikacija

Žinomos 7 tebevartojamos barabakoa kalbos:
* Avų (Pasto) grupė
** Avapitų [kwi]
** Barbakoa [bpb]
* Kokonukų grupė
** Guambianų [gum]
** Totorų [ttk]
* Kajapų-Kolorado grupė
** Čačių [cbi]
** Cafikių (Kolorado) [cof]
* Andakių grupė
** Andakių [ana]

Dalis barbakoa kalbų jau išnykusios (Pasto, Mueljamos, kokonukų, karankių). Kartais barbakoa kalbos kartu su paesų kalba jungiamos į paeso kalbų šeimą, tačiau toks grupavimas nėra oficialiai pripažintas.

## Nuorodos
* Ethnologue klasifikacija
Čačiai

**Čačiai** arba ***kajapai*** – indėnų tauta, gyvenanti šiaurės vakarų Ekvadore, Esmeraldaso provincijos šiaurės miškuose. Kalba čačių kalba (*Chapalaachi*), priklausančia barbakoa kalbų šeimai.

Iki konkistos gyveno dabartinėje Imbaburos provincijoje, bet vėliau buvo priversti išsikelti. Gyvena mediniuose namuose, dengtuose šiaudiniais stogais. Užsiima krepšių pynimu, kanojų skobimu.

Dauguma čačių dabar yra krikščionys.
LVMH

**LVMH Moët Hennessy • Louis Vuitton S.A.** – didžiausia pasaulyje prabangos prekių grupė. Tai prancūzų valdoma bendrovė, kuriai priklauso apie 60 dukterinių įmonių, valdančių prestižinius prekės ženklus. Šios dukterinės bendrovės žymiu mastu valdomos savarankiškai. Ši grupė įsteigta susijungus Moët et Chandon šampano ir Hennessy konjako gamintojams. 1987 m. vėliau ši grupė susiliejo su Louis Vuitton mados namais ir tapo LVMH – prabangos prekių milžine. Grupės veikla susideda iš penkių skirtingų padalinių: vynai ir stiprieji gėrimai, mada bei odos gaminiai, kvepalai ir kosmetikos priemonės, laikrodžiai bei papuošalai ir rinktinė mažmeninė prekyba. LVMH grupės misija – atstovauti žymiausiems prekiniams ženklams „Art de Vivre“ visame pasaulyje.

## Nuorodos
* 
* Versus: Privalai toliau kurti svajonę
Nevalstybinis komunizmas

**Nevalstybinis komunizmas** – postkapitalistinė visuomenės formacija, kuri, pagal Karlo Markso idėjas, bus neišvengiamai pasiekta vystantis gamybinėms jėgoms. Nevalstybinis komunizmas yra artimai susijęs su pasauliniu komunizmu.

Nevalstybiniame komunizme gamybos jėgos yra išvystytos iki tokio lygio, jog nebeegzistuoja produktų trūkumas, susvetimėjimas su gamybos priemonėmis ir darbo užmokestis (materialinės gėrybės yra skirstomos principu: „iš kiekvieno pagal sugebėjimus, kiekvienam pagal poreikius“). Valstybinis aparatas tampa nebereikalingas, nes visuomenės klasės nustoja egzistuoti.

Nevalstybinio komunizmo teoriją pripažįsta tiek anarchistai, tiek marksistai, tačiau nesutaria, kokiais būdais jis turi būti pasiektas.

## Šaltiniai
Kontempliacija

**Kontempliacija** ( = (įsi)žiūrėjimas) – didelis susikaupimas, susitelkimas, susimąstymas;  misticizme – aukščiausio pažinimo rūšis, kuri remiasi intuicija; pasyvus tikrovės suvokimas. Kontempliatyvus asmuo yra linkęs į kontempliaciją, susimąstymą, sutelkiantis dėmesį į savo vidaus pasaulį; pasyviai stebi tikrovę.

## Istorija
Romėnų augūrai pranašaudavo ateitį, stebėdami tam tikrą iš anksto apibrėžtą dangaus sritį,  („stebėjimo erdvę“) paukščių skrydį ir aiškindavo, bandė nuspėti. Analogiškai ant žemės buvo išskiriamas tam tikra šventa vieta, žemės plotas, kuris buvo pašvęstas tik dievybei (tas plotas taip pat buvo vadinamas *templum*). 

## Šaltiniai
Boras (Serbija)

**Boras** – miestas rytų Serbijoje. Išvystyta vario liejimo pramonė, apylinkėse išgaunamas varis (viena didžiausių vario gavybos vieta Serbijoje).

## Istorija

1903 m. pradėta vario gavyba.

## Sportas
* FK Bor – futbolo klubas;

## Išnašos

## Nuorodos
*
Sukumbijoso provincija

**Sukumbijoso provincija** () – provincija šiaurės rytinėje Ekvadoro dalyje, ribojasi su Peru ir Kolumbija. Administracinis centras – Nueva Locha.

## Geografija

Vakarinį provincijos pakraštį užima Andų kalnų pašlaitės, apaugusios rūko miškais. Ten yra iškilęs veikiantis ugnikalnis – Reventadoras (3562 m). Likusią dalį užima džiunglėmis apaugusi Amazonės žemuma. Provincija vagoja vandeningos upės, priklausančios Amazonės baseinui: Putumajas, Aguarikas, Napas, Koka. Gausu lagūnų. Įsteigta daug gamtos rezervatų.

## Administracinis suskirstymas
  
Provincija padalinta į 7 kantonus:

* Kaskalesas (El Dorado de Kaskalesas)
* Kujabenas (Tarapoa)
* Gonsalo Pisaras (Lumbakis)
* Lago Agrijas (Nueva Locha)
* Putumajas (Puerto El Karmen de Putumajas)
* Šušufindis
* Sukumbijas (La Bonita)

## Šaltiniai
Kula (Serbija)

**Kula** () – miestas šiaurės Serbijoje, į šiaurės vakarus nuo Novi Sado.

## Istorija

XVI a. čia buvo įkurtas osmanų karinis garnizonas ( 'bokštas'). XVII a. miestas atiteko Habsburgams.

## Sportas
* FK Hajduk Kula (futbolas)
Muradas III

**Muradas III** (; 1546 m. liepos 4 d. – 1595 m. sausio 15/16 d.) buvo Osmanų imperijos sultonas nuo 1574 m. iki savo mirties.

## Valdymas

1593 m. Muradas nusprendė pradėti karą su Rudolfu II dėl Vengrijos.
Indžija

**Indžija** – miestas šiaurės Serbijoje, į pietryčius nuo Novi Sado.

## Istorija

Minima nuo 1496 m. XIX a. 2-ojoje pusėje ėmė vystytis pramonė.

## Sportas
* FK Inđija (futbolas)
Jagodina

**Jagodina** () – miestas vidurio Serbijoje, 136 km į pietus nuo Belgrado, prie Belicos upės. Veikia 3 teatrai, 3 muziejai, zoologijos sodas (nuo 2006 m.), vandens pramogų parkas. Išvystyta maisto pramonė.

## Istorija
### Pavadinimo kilmė

Miesto vardas kilęs nuo serbų žodžio *jagoda* – „braškė'.

## Sportas
* FK Jagodina (futbolas)
Kalno Grikštų kapinynas

**Kalno Grikštų kapinynas** (valstybės saugomas kultūros paminklas: unikalus kodas – 12315; senas registro kodas – A466P; senas kultūros paminklų sąrašo Nr. IP2469A) – kapinynas pietinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Kalno Grikštuose (Žalgirio seniūnija), 0,21 km į vakarus nuo kelio Raguviškiai–Baubliai, Minijos ir Kartenalės II kairiuosiuose krantuose.

## Kapinynas
Įrengtas kalvelėje, apaugusioje spygliuočių mišku, Kalno Grikštų senovės gyvenvietės šiaurinėje dalyje.

1993 m. įrašytas į naujai išaiškinamų istorijos ir kultūros paminklų sąrašą (IP2469A), 1997 m. registruotas kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąraše (A466), 1998 m. paskelbtas kultūros paminklu (A466P), 2005 m. pripažintas valstybės saugomu.

Teritorijos plotas – 0,4 ha.

## Tyrimai
1988 m. išaiškino, 1989 m. tyrinėjo Ignas Jablonskis, 1992 m. žvalgė Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (vadovas Vilnius Morkūnas).

1989 m. ištirtas 30 m² plotas, rasti 4 griautiniai kapai su akmenų vainikais.

Mirusiems laidoti buvo kasamos 23–55 cm gylio, 2,1–2,2 m ilgio ir 1,0–1,1 m pločio duobės, pailgos šiaurės – pietų ir šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi. Aplinkui duobę iš vidutinio ir stambaus dydžio akmenų sukrauti ovalo pavidalo vainikai, kurie jungiasi tarpusavyje. Laidojimo metu virš jų buvo supilti žemių sampilai, kurie laikui bėgant suplokštėjo, o kapų gylis siekia 63–110 cm.

Kapų inventorius labai menkas, tik viename moters kape rasta įkapių. Mirusioji gulėjo galva į pietus. Galvūgalyje rastas lipdytas molio puodelis ir smiltainio akmens verpstukas, o galvos srityje gulėjo geležinis smeigtukas galvos apdangalui susegti. Krūtinę puošė šešių gintaro karolių ir kelių žalvario įvijų vėrinys.

Kapų užpilduose aptikti degėsiai ir anglys liudija, kad laidojimo metu buvo atliekamos apeigos su ugnimi.

Kapinynas datuojamas V–VI a.

Radinius saugo Kretingos muziejus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Julius Kanarskas. Kartenos apylinkių proistorė // Lietuvos lokaliniai tyrimai. – Vilnius: Versmė, (2002/05). – T.1 (2). – P. 206–207
Ivanica

**Ivanica** – miestas pietvakarinėje Serbijoje, į pietus nuo Belgrado. Išvystyta medienos, tekstilės, maisto pramonė. Klimatinis kurortas.

## Istorija

Pirmą kartą paminėta 1505 m.

## Sportas
* FK Javor Ivanjica (futbolas)
Reichsprotektorius

**Reichsprotektorius** () - aukščiausias vyriausybinis postas 1939-1945 m. Trečiojo reicho okupuotoje Bohemijoje ir Moravijoje. Reichsprotektorių skirdavo fiureris Adolfas Hitleris. 

Reichsprotektoriais buvo:
* Johannes Blaskowitz - 1939 m. kovo 15-21 d. (3-iosios armijos, okupavusios Bohemiją, vadas)
* Konstantinas Neiratas - 1939 m. kovo 21 d. - 1943 m. rugpjūčio 24 d. (nuo 1941 m. rugsėjo mėn. buvo neterminuotose atostogose)
* Reinhardas Heidrichas - nuo 1941 m. rugsėjo 27 d. iki nužudymo 1942 m. birželio 4 d. ėjo reichsprotektoriaus pareigas
* Kurt Daluege - 1942 m. birželio 5 d. - 1943 m. rugpjūčio 24 d. ėjo reichsprotektoriaus pareigas
* Vilhelmas Frikas - 1943 m. rugpjūčio 24 d. - 1945 m. gegužės 4 d.

## Taip pat skaitykite
* Reichsleiteris
* Gauleiteris
Paračinas

**Paračinas** – miestas vidurio Serbijoje, į pietryčius nuo Kragujevaco, prie Velika Moravos upės. Yra oro uostas. Išvystyta stiklo pramonė.

## Sportas
* FK Jedinstvo Paraćin (futbolas)
Gauleiteris

**Gauleiteris** (, *Leiter* – vadovas, *Gau* – sritis, kraštas) – aukščiausio rango partinis VNSDP funkcionierius, vadovavęs partijos teritoriniam padaliniui, kurio teritorija sutapo su Reichstago rinkimų apygarda. Pradžioje buvo 33 gauleiteriai, vėliau – 43.

Pirmosios gauleiterių pareigybės atsirado 1925 m. po nepavykusio Alaus pučo reorganizavus VNSDP valdymą. 1928 m. gauleiteris tapo antru pagal rangą oficialiu partiniu nacių laipsniu, iškart po reichsleiterio. Gauleiteris ant atlapo turėjo išsiuvinėtą emblemą – du ąžuolo lapus.

Gauleiteris buvo partijos atstovas regione, koordinavo partijos narių veiklą. Hitleriui atėjus į valdžią, reichui tapus unitarine valstybe bei susiliejus valstybės ir partiniam aparatui, dauguma gauleiterių buvo paskirti imperijos vietininkais (), todėl savo regione turėjo praktiškai neribotą valdžią.

Gauleiteriais buvo J.Gebelsas, Fricas Zaukelis, Robertas Lėjus, Gregoras Štraseris, Julijus Štreicheris, Erichas Kochas, Franz Schwede ir kiti.

## Taip pat skaitykite
* Fiureris
* Reichsleiteris

## Nuorodos
* Antrasis pasaulinis karas
Kalno Grikštų senovės gyvenvietė

**Kalno Grikštų senovės gyvenvietė** (valstybės saugomas kultūros paminklas: unikalus kodas – , senas registro kodas – A465P, senas kultūros paminklų sąrašo Nr. AV2034) – senovės gyvenvietė pietinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Kalno Grikštuose (Žalgirio seniūnija), 0,14 km į vakarus nuo kelio Raguviškiai–Baubliai–Žutautai, Minijos ir Kartenalės II kairiuosiuose krantuose.

## Senovės gyvenvietė
Įrengta Minijos ir Kartenalės II santakos kyšulyje, apaugusi spygliuočių mišku. Šiaurės vakarinė dalis sunaikinta karjero. Šiaurinėje dalyje yra Kalno Grikštų kapinynas.

1988 m. įrašyta į vietinės reikšmės archeologijos paminklų sąrašą (AV2034), 1993 m. paskelbta Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklu, 1997 m. registruota kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąraše (kodas A465), 1998 m. paskelbta kultūros paminklu (kodas A466P), 2005 m. pripažinta valstybės saugomu kultūros paminklu.

Teritorijos plotas – 3,2861 ha.

## Tyrimai
1974 m. išaiškino, 1977 ir 1988 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 1987 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (vadovas Bronius Dakanis), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (vadovas Vilnius Morkūnas).

1977 m. aptiktas 50 cm storio kultūrinis sluoksnis su pastato ir židinio liekanomis, rastas akmeninis ugniakuro padėklas puodui, keramikos šukių grublėtu ir lygiu paviršiumi, titnago dirbinys, lipdytas miniatiūrinis puodelis, molio tinko gabaliukų. 1987 m. aptiktas intensyvus kultūrinis sluoksnis su lipdyta keramika.

Senovės gyvenvietė datuojama I tūkstantmečio pr. m. e. pabaiga – I tūkstantmečio pradžia.

Radinius saugo Kretingos muziejus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* [[Julius Kanarskas]. Kartenos apylinkių proistorė. – Lietuvos lokaliniai tyrimai. – Vilnius: Versmė, (2002/05). – T.1 (2). – P. 206]
* Kultūros vertybių registras 
* Kretingos krašto enciklopedija
Balbinas

**Decimas Celijus Kalvinas Balbinas** (apie 165 m. – 238 m. liepos 29 d.) buvo Romos imperatorius 238 m. tris mėnesius su Pupienu Maksimu.

## Kilmė ir karjera

Daug nežinoma apie Balbiną prieš jam tampant imperatoriumi. Manoma, kad jo tėvai buvo Publijus Celijus Balbinas Vibulijus Pijus, konsulas 136 ar 137 m., ir žmonos Akvilijos. Jei tai tiesa, tai jis susijęs su Kvinto Pompėjaus Falkono šeima, iš kurios kilę daug III a. konsulų, ir I a. politiku, inžinieriumi ir autoriumi Julijumi Frontinu. Be to jis būtų kilęs iš Trajano pusbrolio. Balbinas buvo kilęs iš patricijų, jo tėvas (tikras ar patėvis) buvo Celijus Kalvinas, Kapadokijos legatas 184 m. Būsimasis imperatorius dukart buvo konsulu. Pirmąkart 203 m. ar 211 m. liepą, antrąkart 213 m. kartu su Karakala, tad manoma, kad jis buvo imperatoriaus malonėje.

## Valdymas

Kai Gordianas I buvo paskelbtas imperatoriumi Afrikoje, Senatas paskyrė 20 vyrų komitetą su Balbinu, koordinuoti karą su Maksiminu Traku. Po Gordianų mirties Senatas užsidarė Jupiterio šventykloje ir išrinko Balbiną su Pupienu Maksimu imperatoriais. Netrukus spaudžiant liaudžiai prie jų prisidėjo vaikas Gordianas III. Balbinui buvo virš 70 metų. Žinoma, kad jis buvo gerbiamas senatorius, turtingas ir įtakingas. Kai Pupienas išvyko į Raveną kautis su Maksiminu, Balbinas liko Romoje palaikyti tvarką, bet tai jam nelabai sekėsi. Kai Pupienas grįžo po Maksimino mirties, Balbinas nusprendė, kad jį ketinama pakeisti. Jie gyveno atskirose Imperatoriaus rūmų dalyse, kol juos nužudė nepatenkinti pretorionai.
Kikinda

**Kikinda** – miestas šiaurės Serbijoje, pasienyje su Rumunija; apygardos centras. Išvystyta chemijos, naftos, metalo, mašinų, keramikos, maisto, žemės ūkio pramonė.

## Sportas
* FK Kikinda (futbolas)
Lazarevacas

**Lazarevacas** – miestas vidurio Serbijoje, į pietvakarius nuo Belgrado, prie Kolubaros upės. Geležinkelio stotis.

## Sportas
* FK Kolubara Lazarevac (futbolas)
Nueva Locha

**Nueva Locha** (), dar žinoma kaip **Lago Agrijas** (,  – „kartusis ežeras“) – miestas šiaurės rytų Ekvadore, Amazonijoje, Aguariko kairiajame krante; Sukumbijoso provincijos administracinis centras. Yra oro uostas. Eina plentas link Kito.

Nueva Locha yra svarbus naftos gavybos pramonės centras. Dėl intensyvios gavybos, aplinka smarkiai degradavusi, užteršta naftos junginiais.

## Istorija
Miestas įkurtas XX a. vid. JAV kompanijai „Texaco“ pradėjus naftos gavybą. Kadangi daug naujakurių atvyko iš Lochos miesto, suteiktas Nueva Lochos pavadinimas.

## Šaltiniai
Loznica

**Loznica** – miestas vidurio vakarų Serbijoje, dešiniajame Drinos krante. Išvystyta tekstilės, chemijos pramonė. Yra miesto muziejus.

## Sportas
* FK Loznica (futbolas)

## Išnašos
Puerto El Karmen de Putumajas

**Puerto El Karmen de Putumajas** () – miestelis šiaurės rytų Ekvadore, Amazonijoje, Sukumbijoso provincijoje, Kolumbijos pasienyje, Putumajo dešiniajame krante, prie jo santakos su San Migelio upe.

Yra lėktuvų pakilimo takas.

## Šaltiniai
Požarevacas

**Požarevacas** – miestas vidurio rytų Serbijoje, 80 km piečiau Belgrado; apygardos centras. Yra liaudies muziejus (antrasis pagal senumą šalyje po Belgrado muziejaus), technikos kolegija, gimnazija, romėnų miesto liekanos, paveikslų galerija.

## Žymūs žmonės

Mieste gimė serbų politikas Slobodanas Miloševičius (1941–2006).

## Sportas
* FK Mladi Radnik Požarevac (futbolas)

## Šaltiniai
* Požarevac
* TV Duga Požarevac 
* eBranicevo.com
* Hit Radio
Koka (upė)

**Koka** () – upė rytų Ekvadore; Napo kairysis intakas (Amazonės baseinas). Susidaro susiliejus Kichoso ir Konsangos upėms į pietryčius nuo Antisanos ugnikalnio, Andų rytiniuose šlaituose. Pradžioje teka šiaurės rytų kryptimi per Napo provinciją, toliau vingiuoja į rytus per Amazoniją, sudaro Napo-Sukumbijoso, Oreljanos-Sukumbijoso provincijų ribą. Vėliau pasuka į pietus ir teka Oreljanos provincija. Įteka į Napą ties Puerto Fransisko de Oreljana.

Dalis upės baseino įeina į Kajambės-Kokos gamtos rezervatą. Kokos aukštupyje yra itin vaizdingas San Rafaelio krioklys (aukštis 146 m).

1541 m. Kokos pakrantes tyrinėjo Gonsalas Pisaras, o 1542 m. nuo Kokos-Napo santakos savo kelionę per Amazonę pradėjo Fransiskas de Oreljana.
Gorni Milanovacas

**Gorni Milanovacas** – miestas vidurio Serbijoje, prie Despotovicos upės, 120 km į pietus nuo Belgrado. Išvystyta metalurgijos, maisto, automobilių pramonė, angliakasyba.

## Istorija

Iki 1859 m. vadinosi ***Despotovacas***.

## Sportas
* FK Metalac Gornji Milanovac (futbolas)
Reventadoras

**Reventadoras** (, ) – aktyvus ugnikalnis rytų Anduose, šiaurės rytų Ekvadore, Sukumbijoso provincijoje. Stūkso atokiai nuo pagrindinės Andų grandinės. Aukštis – 3562 m.

Pagrindinis ugnikalnio kūgis yra U formos kalderoje, atgręžtoje link Amazonijos. Ugnikalnio lava andezitinė. Reventadoras labai aktyvus, nuo 1541 m. užfiksuoti 25 jo išsiveržimai, nors matyt jų buvę daugiau, tačiau dėl kalno atokumo neužfiksuoti. Ypač smarkūs išsiveržimai vyko 2002 m. (dalelės pasekė 17 km aukštį, piroklastų srautai nusidriekė per 7 km, vulkaniniai pelenai krito net Kite) bei 2007 m. (dalelės pasiekė 3 km aukštį).

## Nuorodos
* Global Volcanism Program
Apatinas

**Apatinas** – miestas šiaurės vakarų Serbijoje, Dunojaus kairiajame krante (kitame krante Kroatija). Stovi Švč. Mergelės Marijos Dangun ėmimo bažnyčia, stačiatikių soboras, rotušė. Išvystyta alaus pramonė.

## Sportas
* FK Mladost Apatin (futbolas)
Tungurahvos provincija

**Tungurahvos provincija** () – provincija centrinėje Ekvadoro dalyje. Administracinis centras – Ambatas.

## Geografija

Provincija išsidėsčiusi Andų aukštikalnėse bei rytinėse pašlaitėse. Čia stūkso keletas ugnikalnių – Tungurahva, Karihuairasas, Čimborasas. Dauguma upių priklauso Amazonės baseinui, yra Pastasos upės aukštupys. Gausu lagūnų, karštųjų versmių. Didžiojoje provincijos dalyje būdinga aukštikalnių augalija, o rytuose – drėgnieji miškai.

## Administracinis suskirstymas
  
Provincija padalinta į 9 kantonus:

* Ambatas
* Banjos de Agva Santa
* Sevaljosas
* Močia
* Patatė
* Pelileo
* Piljaras
* Santjago de Keras
* Tisaleo

## Šaltiniai