Supletyvizmas

**Supletyvizmas** (iš  'papildymas') − žodžio formų sudarymas iš skirtingų šaknų, kamienų, priesagų ar galūnių, kurių negalima paaiškinti sisteminiais žodžio dalių pokyčiais ar garsų kaita.  Istoriškai supletyvizmas aiškinamas kaip senovėje buvusių atskirų žodžių arba jų dalių formų įtraukimas į tą pačią paradigmą. Besimokantieji svetimos kalbos tokias žodžių formas paprastai suvokia kaip „netaisyklingąsias“, „nereguliariąsias” ir jos gali sudaryti sunkumų.

## Pavyzdžiai

### Baltų kalbos

Kaip ir daugumoje kitų indoeuropiečių kalbų, baltų kalbose į akis krenta įvardžių supletyvinės formos: latvių k. vns. 1. asmuo *es* 'aš' – *mani* 'mane', dgs. 1. asmuo *mes* 'mes', vns. 2.asmuo *tu* 't. p.' – dgs. 2 asmuo *jūs* 't. p.'. Iš šių pavyzdžių matyti, kad lietuvių kalbos įvardžiai taip pat turi supletyvines formas. Lietuvių kalbos tarmėse esama daugiau supletyvinių įvardžių, pvz., rytų aukštaičių vardininkai *ãnas* 'jis', *anà* 'ji', *ãnys* 'jie', *ãnos* 'jos', bet visuose kituose linksniuose – kaip bendrinėje kalboje: *jo*, *jos*, *jų*, *jiems*, *joms* ir t. t. Taip pat daugumoje indoeuropiečių kalbų, tad ir baltų, turimos supletyvinės kelintinių skaitvardžių I ir II formos: latv. *viens* 'vienas' *- pirmais* 'pirmas', *divi* 'du' – *otrais* (sk. uotrais) 'antras'.

Latvių kalboje išsaugotos skirtingašaknės laipsniuojamųjų prieveiksmių formos: *daudz* 'daug', *ļoti* 'labai', bet *vairāk* 'daugiau, labiau', *visvairāk* 'daugiausia, labiausiai' (plg. liet. *į-vairus*).
 
Supletyvinių veiksmažodžių baltų kalbose nedaug:  – *esu* – *yra*, latv. *būt* 'būti' – *esmu* 'esu' – *ir* 'yra*' – bija* 'buvo';  'einu' – *gāju* 'ėjau'. Latvių kalboje reikiamybės nuosaka sudaroma su priešdėliu *jā* + veiksmažodžių esamojo laiko trečiasis asmuo. Tačiau forma *jābūt*, vietoj lauktinos **jāir*, šios sistemos neatitinka. Lietuvių kalbos tariamosios nuosakos vns. pirmojo asmens tarminė galūnė *eičia* < **eitjā* 'eičiau' taip pat yra supletyvinė, ji nepaaiškinama fonetiniais veiksmažodžio pirmojo asmens galūnės pokyčiais – reguliari galūnė būtų *eitumiau* (plg. *eitumei*, *eitu(mė)me*, *eitumėte*).

Lietuvių kalbos *žmogus* – *žmonės* dėl žodžio perdarymo turi skirtingas šaknis. Atskirą supletyvinių daiktavardžių grupę sudaro dabartinėms darybos tendencijoms nepaklūstantys tos pačios veislės vyriškosios ir moteriškosios lyties gyvūnų pavadinimai: antai šalia *vilkas* – *vilkė*, *lokys* – *lokė*, *katė* – *katinas*, *ežys* – *ežienė*, *balandis* – *balandė*, *strazdas* – *strazdė, strazdienė* turime *arklys* – *kumelė*, *karvė* – *jautis*, *kiaulė* – *paršas,* *avis* – *ėras (ėriukas)*, *antis* – *gaigalas*, *višta* – *gaidys*. Šių daiktavardžių porų supletyvinės formos neretai atspindi senesnę kalbos stadiją.

### Slavų kalbos

Be turimų baltų kalbose pavyzdžių, slavų kalbose supletyvizmu pasižymi kai kurių būdvardžių laipsniavimas, pvz., rusų *хороший* (chorošij) 'geras' – *лучше* (lučše) 'geresnis', lenkų *duży* (dužy) 'didelis' –  *większy* (vienkšy) 'didesnis', rusų prieveiksmiai *можно* (možno) 'galima', bet *нельзя* (nelzia) 'negalima', rusų k. daiktavardžiai *человек* (čelovek) 'žmogus' – *люди* (liudi) 'žmonės', lenkų k. *człowiek* (človiek) 'žmogus' – *ludzi* (liudzi) 'žmonės', rusų k. *четыре года* (četyrie goda) 'ketveri metai', bet *пять лет* (piat' let) 'penkeri metai' ir kt.

### Germanų kalbos

Germanų kalbose vartojamos skirtingašaknės veiksmažodžių formos, pvz., anglų *go* 'eiti, vykti' – *went* 'ėjo, vyko', *to be able* 'galėti' („būti galinčiam”) – *can* 'gali'; anglų k. daiktavardžiai *person* 'žmogus' – *people* 'žmonės', vokiečių *der Mensch* 'žmogus' – *Leute* 'žmonės' (šalia *die Menschen*); prieveiksmiai ir būdvardžiai angl. k. *good* 'geras' – *better* 'geresnis' – *the best* 'geriausias', vok. k. *gut* 'geras' – *besser* 'geresnis' – *am besten* 'geriausia', ang. k. *much* 'daug' – *more* 'daugiau' – *the mos*t 'daugiasia', vok. k. *viel* 'daug' – *mehr* 'daugiau' – *am meisten* 'daugiausia' ir kt.

### Romanų kalbos

Romanų kalbose yra įvairių veiksmažodžio *eiti* supletyvinių formų, čia pateikiamas 1. asmuo:
: 

### Senovės graikų kalba

Senovės graikų kalboje būta daug supletyvinių veiksmažodžių. Keletas pavyzdžių, nurodant pagrindines formas:
:* *erkhomai, eîmi/eleusomai, ēlthon, elēlutha, --, --* 'eiti'
:* *legō, eraō (erô) / leksō, eipon / eleksa, eirēka, eirēmai / lelegmai, elekhthēn / errhēthēn* 'sakyti, kalbėti'
:* *horaō, opsomai, eidon, heorāka / heōrāka, heōrāmai / ōmmai, ōphthēn* 'matyti'
:* *pherō, oisō, ēnegka / ēnegkon, enēnokha, enēnegmai, ēnekhthēn* 'gabenti, nešti'
:* *pōleō, apodōsomai, apedomēn, peprāka, peprāmai, eprāthēn* 'parduoti'
## Išnašos