open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Skaiva Jasevičiūtė

**Skaiva Jasevičiūtė-Kraujalė** (iki 2000 m. **Kristina Jasevičiūtė** g. 1982 m. liepos 1 d. Klaipėdoje) – žurnalistė, radijo, televizijos laidų ir renginių vedėja, triušinių taksų veisėja.

Gyvena Vilniuje.

## Biografija
Šeima: tėvai – Sigitas ir Rasa bei jaunesnioji sesuo Eglė gyvena Klaipėdoje. Vyras – verslininkas Artūras Kraujalis. Su juo išsiskyrė po 5 metų santuokos.

Klaipėdos universiteto Socialinių mokslų fakultete baigė komunikacijos ir informacijos bakalauro studijas, 2004 m. įgijo žurnalistės specialybę.

Karjerą pradėjo 1999 m. Klaipėdos radijo stotyse „Bumsas“, „Vakarų linija", „Vox maris", buvo TV3 laidos „Nomeda“ ir kartu su „Radioshow“ LNK laidos „Auksinis liežuvis“ redaktore. Dalyvavo LNK realybės šou „Baras 2“, LNK televizijoje kartu su Algiu Ramanausku-Greitai vedė muzikinę laidą NML, buvo „Sudaužytų širdžių klubo“ (TV3) vedėja.

Dirba radijo stotyje M-1, yra mėnesinio žurnalo moterims „Joy“ vyriausioji redaktorė. Vedė nemažai pramoginių renginių ir koncertų visoje Lietuvoje bei užsienyje. 2008 m. kartu su Arūnu Valinsku vedė TV3 muzikinį šou „Žvaigždžių vartai“. 2009 m. dalyvavo LNK muzikiniame šou „Žvaigždžių duetai 3“, kuriame dainavo duete kartu atlikėju Ruslanu Kirilkinu, tačiau prizinių vietų neužėmė. Nuo 2011 m. veda laidą „Keturkojis šou“ TV8 kanale. 2015 m. spalio 17 d. susituokė su verslininku Artūru Kraujaliu.

## Šaltiniai
Jurgis Lebedys

**Jurgis Lebedys** (1913 m. sausio 12 d. Devynduoniai, Gudžiūnų valsčius – 1970 m. liepos 12 d. Ščiurys, Molėtų raj., palaidotas Devynduoniuose) – Lietuvos literatūros istorikas, vienas žymiausių senosios lietuvių literatūros ir kultūros tyrinėtojų.

## Biografija
1937 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakultetą. 1937–1940 m. Utenos gimnazijos mokytojas, 1940–1941 m. Skuodo gimnazijos direktorius. Antrojo pasaulinio karo metu naciams okupavus Lietuvą suimtas, kalintas Kretingoje ir Dimitravo priverčiamojo darbo stovykloje. 1941 m. pabaigoje paleistas. 1942–1944 m. mokytojavo Utenos gimnazijoje, 1944–1946 m. – Panevėžio mokytojų seminarijoje. 1946–1948 m. Lietuvos mokslų akademijos Lietuvių literatūros instituto bendradarbis. Nuo 1946 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1953–1954 m. ir 1967–1970 m. Lietuvių literatūros katedros vedėjas. 1966 m. filologijos mokslų daktaras, 1968 m. profesorius.

## Darbai
Visus senuosius raštus leido autentiškus ir transponuotus į dabartinę kalbą. Ieškodamas lietuvių folkloristikos ištakų iš Mažosios Lietuvos XVII a.-XVIII a. leidinių, gramatikų, žodynų, etnografijos veikalų išrinko lietuviškus priežodžius, patarles, mįsles, minkles, frazeologizmus ir paskelbė juos knygoje „Smulkioji lietuvių tautosaka XVII–XVIII a.: Priežodžiai, patarlės, mįslės“ (1956 m.). Su Kostu Korsaku suredagavo „Lietuvių literatūros istorijos chrestomatiją: Feodalizmo epocha“ (1957 m.) Išleido Saliamono Slavočinskio 1646 m. giesmyno fotografuotinį leidimą su plačia įvadine studija ir išsamiais komentarais (1958 m.) Su J. Palionių paskelbė studiją „Seniausias lietuviškas rankraštinis tekstas“ (1964 m.) Jo mokslo darbams, paremtiems gausia archyvine medžiaga, būdinga tiksli faktografija, kultūrologinis literatūros įprasminimas, preciziška tekstų analizė.

## Bibliografija
* Simonas Stanevičius. „Pasakėčios“ (1948 m.), „Dainos žemaičių“ (1954 m.), Raštai (1967 m.)
* Simonas Stanevičius (monografija, 1955 m.)
* Smulkioji lietuvių tautosaka XVII–XVIII amžiuje (1956 m.)
* Mikalojus Daukša (monografija, 1963 m.)
* Mikalojaus Daukšos bibliografija (1971 m.)
* Lituanistikos baruose (studijų ir straipsnių rinkinys 2 t., 1972 m.)
* Kaip studijuoti (metodinė priemonė studentams, 1971 m.)
* Lietuvių kalba XVII–XVIII a. viešajame gyvenime (nebaigta, 1976 m.) ,
* Senoji lietuvių literatūra (paskaitos, 1977 m.)

## Šaltiniai

* Profesorius Jurgis Lebedys. Vilnius, 1983.
Labguvos pilis

**Labguvos pilis** (, nuo 1261 m. *Labigow*, nuo 1300 m. *Labiow*, nuo 1420 m. *Labiau*, *Labiaw*) – Senovės Prūsijos pilis sembų ir skalvių žemių paribyje, nuo 1258 m. Vokiečių ordino pilis prie Deimenos (*Deime*) upės žiočių, netoli Kuršių marių.

## Istorija
Sembų pirmoji pilis buvo iš rąstų ir žemių. Vokiečių ordinas, plėsdamas invaziją į Rytus, sembų pilį užėmė ir sutvirtino. Ji buvo svarbus ordino atsparos punktas Skalvai užkariauti. XIII a. aštuntojo dešimtmečio pradžioje kelios dešimtys Vokiečių ordino riterių iš Labguvos pilies laivais perplaukė Kuršių marias, plaukdami Nemunu aukštyn užėmė ir sudegino skalvių Rambyno ir Ragainės pilis. 1274 ar 1277 m. keršydami skalviai netikėtai užėmė ir sudegino Labguvo pilį, jos įgulą išžudė. 1280 m. vokiečiai pilį atstatė.

1289 m. Labguvos pilis prijungta prie Vokiečių ordino Ragainės komtūrijos. XIV a. A ir Labguvos apylinkes puldinėjo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenė. 1347 m. ją puolė Lietuvos didžiojo kunigaikščio Algirdo ir kunigaikščio Kęstučio , 1352 m. jų abiejų ir kunigaikščio Patriko kariuomenė. Patriko dalinį prie Deimenos sumušė komtūras Heningas Šindekopfas (*Hening Schindekopf*).

XIV a. septintame dešimtmetyje pastatyta stačiakampė mūrinė konvento tipo pilis. Jos kiemą supo keturi korpusai, tarp jų – komtūro namas, konvento būstinė su sale, ūkinė dalis, viršutiniame aukšte įrengta riterių salė. Pilies teritorijoje 1408 m. minima bažnyčia, kuri veikė iki 1541 m. 1430 m. ties pilimi per Deimeną įrengti šliuzai, vėliau iš priešpilio per juos – tiltas.

Per Trylikametį karą 1454 m. ordino pilį puolė Prūsų miestų sąjungos kariuomenė, bet Albrechto Schparukelio (prūsas?) vadovaujama įgula puolimą atrėmė. Po 1566 m. pilis perstatyta. Prie pilies stodavo laivai, čia buvo svarbiausias Labguvos uostas. 1656 m. pilyje pasirašytas Labguvos traktatas.

1657 pilis apjuosta pylimu su bastionais bei griovių žiedu ir tapo tvirtove. Bet 1710 m. švedai ją sugriovė. 1859–1860 pilis perstatyta, joje įrengtas kalėjimas. Šiame kalėjime teismo raštininku 1893–1903 m. dirbo aušrininkas Jurgis Mikšas. Nuo 1945 m. pilyje veikė sovietinis kalėjimas, kurį po 1963 m. gaisro uždarė.

Po 1964 m. pilį imta ardyti, turtą grobstyti, vėl kilus gaisrui sudegė stogas. Pastatus įsigijusi laivų remonto gamykla „Jantar“ viduje įrengė cechus. Pilis suniokota, sugadinta senovinė architektūra. XX a. dešimtame dešimtmetyje gamyklai bankrutavus, pilies liekanos perduotos kultūros centrui. Vienoje iš išlikusių salių įrengtas kraštotyros muziejus.

## Šaltiniai
Čiau-čiau

**Čiau-čiau** (kin. 松狮犬 / 鬆獅犬, pažodžiui išvertus „minkštas liūtukas“; ) - dekoratyvinių šunų veislė.

## Kilmė
Šis šuo, kilęs iš Azijos, yra vienas iš špicų. Jo atvaizdų randama dviejų tūkstančių metų senumo molio dirbiniuose. Čiau-čiau tėvynė nėra žinoma, manoma, kad ji galėjo būti Kinija, Tibetas arba Mandžiūrija. Nuo seno jie ir pekinai buvo auginami Kinijos imperatorių rūmuose bei įvairiose Kinijos provincijose - iš pradžių kaip medžiokliniai, vėliau kaip ganymo, sarginiai, kinkomieji ir dekoratyviniai šunys. 

XIX a. pabaigoje jie pateko į Angliją ir kruopščia atranka buvo paversti grynai dekoratyviniais. Veislė paplito Europoje ir JAV. 

## Išvaizda

Čiau-čiau šuo yra šiek tiek panašus į liūtą. Čiau-čiau būna trumpaplaukis arba ilgaplaukis.

Spalva juoda, rausva, pilkšva, ruda, rusva, balta. Gali būti įvairaus atspalvio, bet nedėmėtas, tik uodegos apačia ir "kelnės" gali būti šviesesnės. 

Kailis tankus, plaukai tiesūs, standūs, pavilnė minkšta, garbanota. Kailis turi būti kasdien šukuojamas tankiu šepečiu.

Šios veislės šuns aukštis ties gogu ne mažesnis kaip 45,5 cm. Galvos smegeninė dalis plati, truputį siaurėja snukio link. Kakta plokščia. Skruostai stambūs. Snukis vidutinio ilgumo, platus. Nosies veidrodėlis didelis, platus, šviesaus ir balto šuns - šviesus, pilkšvo ir rusvo gali būti kailio spalvos, kitokio - juodas. 

Akys mažos, ovalios, paprastai tamsios, nors pilkšvo ir rusvo šuns gali būti šviesios. 

Ausys nedidelės, storos, stačios, apvaliais galais, toli viena nuo kitos, pasisukusios plokštumomis į akis. 

Dantys tiesūs, tvirti, sankanda žirkliška. Lūpos ir gomurys juodi. Liežuvis melsvai juodas. 

Kaklas tvirtas, šiek tiek riestas. Krūtinė plati, apačia siekia alkūnes. Nugara trumpa, tiesi ir tvirta. Juosmuo platus, stambus. 

Priekinės kojos vidutinio ilgumo, tiesios, stambių kaulų, statmenų menčių, raumeningos. Užpakalinės kojos raumeningos, kulnų sąnariai yra žemai, jų kampai buki, slėsnos statmenos. Letenos mažos, apskritos, sugniaužtos. Eisena kaip liūto. 

Uodega riesta virš nugaros, išaugusi aukštai. 

Trūkumai ir ydos: nukarusios ausys, taškuotas ar dėmėtas liežuvis, netikusi uodegos padėtis, margas kailis.

## Elgesys ir temperamentas
Ramus, išdidus, savarankiškas, labai atsidavęs šeimininkui, tik juo pasitikintis ir pasirengęs jį pasiaukojamai ginti. Įerzintas tampa bebaimis. Nemėgsta žaisti, mažai loja, sunkiai dresuojamas. Su juo reikia elgtis ramiai ir griežtai.

Čiau-čiau - puikus ramybę mėgstančio žmogaus palydovas ir bendražygis. Čiau-čiau vengia triukšmo, draugystės su kitais šunimis ir nori turėti šeimininką, kuris jį suprastų ir neįsakinėtų.

## Šaltiniai
* Šunys: Enciklopedija. – V.: Mokslo ir enciklopedijų laidykla, 1995. D.1 / Karolis Masilionis, Vytautas Klova, Adolfas Kuzavinis ir kt. – 220 p.
Labguvos traktatas

**Labguvos traktatas** – sutartis, 1656 m. lapkričio 20 d., per 1655–1660 m. Šiaurės karą, pasirašyta Labguvos pilyje. Traktatą pasirašė Prūsijos kunigaikštis bei Brandenburgo didysis kurfiurstas Fridrichas Vilhelmas ir Prūsijos užkariautojas Švedijos karalius Karolis X Gustavas.

## Ištakos
1656 m. sausio 17 d. Karaliaučiuje abu valdovai pasirašė susitarimą dėl sąjungos prieš Lenkiją ir jos karalių Joną Kazimierą, o 1656 m. birželio 26 d. Marienburgo pilyje sudaryta karinė sąjunga. Sąjungininkų kariuomenei sumušus Lenkijos karalystės kariuomenę ir liepos 30 d. užėmus sostinę Varšuvą, pasinaudota Lenkijos susilpnėjimu.

Traktatu Švedija pripažino Prūsijos kunigaikštystės suverenumą nuo Lenkijos karalystės. Iki tol ji buvo Lenkijos karaliaus lenas. Taip pat buvo sutarta, kad Varmė, kuri buvo 1466 m. sudarytos Lenkijos autonominės srities Karališkosios Prūsijos dalis, grąžinama Prūsijai.

Nors Labguvos traktatas nebuvo įgyvendintas, nes 1656 m. pabaigoje prie Dancigo Švedijos ir Prūsijos kariuomenė buvo Lenkijos kariuomenės sumušta, juo remiantis 1657 m. sudarytas Vėluvos-Bydgoščiaus traktatas, kuriuo pripažinta Prūsijos kunigaikštės nepriklausomybė. Galutinį tašką to laikotarpio konfliktuose padėjo 1660 m. gegužės 3 d. Olivos taika.

## Šaltiniai
Raseinių miškų urėdija

**Raseinių miškų urėdija** − valstybės įmonė, turto patikėjimo teise valdanti 19,5 tūkst. ha valstybinių miškų, o bendras miškų urėdijos plotas − 41 tūkst. ha. **Raseinių miškų urėdija nustojo egzistuoti 2018 m. Nuo 2018 m. egzistuoja Valstybinių miškų urėdijos Raseinių regioninis padalinys.**

Raseinių miškų urėdija įkurta 1918 m. pabaigoje. Raseinių miškų urėdiją sudarė 10 girininkijų: *Šimkaičių*, *Šiluvos*, *Birbiliškės*, *Padubysio*, *Jurbarko*, *Kražių*, *Viduklės*, *Gruzdžių*, *Tytuvėnų* ir *Žagarinės*. Raseinių miškų urėdija veikė iki 1944 m. 1958 m. buvo įsteigtas Raseinių miškų ūkis.

Raseinių miškų urėdas − Gintaras Červokas. Raseinių miškų urėdijos miškai driekiasi per du rajonus − Raseinių ir Jurbarko. Urėdijos miškuose vyrauja minkštųjų lapuočių medynai, kurie sudaro 60 proc. Daugiau kaip trečdalį visų medynų ploto (34 proc.) sudaro beržynai.

Raseinių miškų urėdijos teritorijoje yra įsteigtos šios saugomos teritorijos:
* Dubysos regioninis parkas
* Blinstrubiškio miško biosferos poligonas
* Lapgirių botaninis draustinis
* Palono botaninis draustinis
* Jūkainių geomorfologinis draustinis

Raseinių miškų urėdijos miškai suskirstyti į 7 girininkijas.

## Girininkijos

|-
| Birbiliškės || Veliuonos seniūnija || Gudžiūnai
|-
| Padubysio || Šiluvos seniūnija || Bedančiai
|-
| Paliepių || Paliepių seniūnija || Paliepiai
|-
| Pikčiūnų || Pagojukų seniūnija || Kupsčiai
|-
| Šimkaičių || Šimkaičių seniūnija || Šimkaičiai
|-
| Vadžgirio || Šimkaičių seniūnija || Vadžgirys
|-
| Viduklės || Viduklės seniūnija || Viduklė
|}

## Literatūra
* Giriose prie Dubysos: monografija apie Raseinių krašto miškų istoriją ir dabartį, miško ūkį, miškininkus, gamtines ir kultūrines vertybes (sud. Algirdas Brukas, Romualdas Mankus). – Kaunas: Lututė, 2008. – 304 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-37-034-5

## Nuorodos
* Raseinių miškų urėdijos tinklalapis
John Legend

**John Legend** (*John Stephens* g. 1978 m. gruodžio 28 d.) yra Amerikos R&B dainininkas, dainų autorius, ir pianistas. Penkių Grammy apdovanojimų laimėtojas.

Jo debiutinis studijinis albumas „Get Lifted“, padedant Kanye Westo ir Snoop Doggo buvo išleistas 2004 m. pabaigoje ir tapo platininiu. Legend išgarsėjo dainomis „Used to Love U“ ir „Ordinary People“.

Antrasis solinis albumas „Once Again“, su tokiais hitais kaip „Save Room“ ir „Heaven“ buvo išleistas 2006 m. spalio pabaigoje. Albumas sulaukė ne mažesnio pasisekimo nei pirmasis darbas.

## Albumai
* **Get Lifted**
** Išleistas: 2004 m. Gruodžio 28 d.
** JAV pardavimai: 2 mln. kopijų
** Pasauliniai pardavimai: 3 mln. kopijų
** Multi platininis
* **Once Again**
** Išleistas: 2006 m. Spalio 24 d.
** JAV pardavimai: 1.6 mln. kopijų
** Pasauliniai pardavimai: 2.5 mln. kopijų
** Dukart platininis

## Nuorodos
*
Mini-Me (atlikėja)

**Mini-Me** (g. 1990 m.) – lietuvių R&B, Pop atlikėja, žinoma kaip dainų „Neša Vėjas“, „Yes“ atlikėja. 2007 m. ir 2008 m. dalyvavo Lietuvos nacionalinėje atrankoje į Euroviziją, kur finaluose užėmė 10 ir 5 vietas.

## Diskografija

* *Yes* (2008 m.)

## Nuorodos
* Mini Me dainų žodžiai ir video klipai 
*
Apaštėlė (kairysis)

**Apaštėlė** – upelis Kupiškio ir Biržų rajonuose, Apaščios kairysis intakas, kanalizuotas. 10 km ilgio Apaštėlė teka per Puznos mišką, pro Petrukiškį, Diemedžius, Galvokus.

## Etimologija

Upėvardžio kilmė neaiški: pasak vieno požiūrio, pavadinimas yra šaknies *ap-* („upė, tekantis vanduo“) vedinys, kita vertus, jis galėjęs kilti iš „apsta, apstas, apstus“ („gausus, erdvus“).

## Šaltiniai
Aukštatrakys

**Aukštatrakys** – upelis Kupiškio rajone, Skapiškio seniūnijoje. Prasideda Laukelių miške, teka pro Šimiškius, Slabados laukuose melioruotas ir apie 4 km vaga aiški iki Beržynės. Toliau dingsta.

Upėvardis kilęs nuo pievos pavadinimo *Aukštatrakys*.

## Šaltiniai
Aukštuoliupis

**Aukštuoliupis** – upelis Kupiškio rajone, Noriūnų seniūnijoje, Lėvens dešinysis intakas, dalis kanalizuota. 2,5 km ilgio Aukštuoliupis prasideda į vakarus nuo Visgiūnų, teka į pietus per Mutkūnus, Suvainiškį.

Upėvardis kilęs nuo kalno pavadinimo *Aukštuolės*.

## Šaltiniai
Aukštupys

**Aukštupys** – upelis Kupiškio rajone ir seniūnijoje, Lėvens kairysis intakas. 1,4&nbsp;km ilgio Aukštupys teka iš Varležerio pro Aukštupėnus, 1&nbsp;km į šiaurės rytus nuo Kupiškio, pro Kupiškio piliakalnį. Įteka į Lėvenį už 110,3&nbsp;km nuo jos žiočių.

1984 m. pastačius Lėvens užtvanką, upelio vaga nuo Aukštupėnų ištiesinta ir pakreipta į vakarus.

## Legenda

Legenda pasakoja, jog Aukštupys susidarė iš Aukštupėnų kaimo vietoje gyvenusio milžino ašarų, gedėjusio mirusio draugo – Paketurių kaimo milžino.
Akmenupis

**Akmenupis** – upelis Kupiškio rajone, Noriūnų seniūnijoje. 1,5 km ilgio Akmenupis prasideda ties Kirdiškių kaimu ir teką į vakarus. Ties Oniūnais įteka į Marnaką.

Upėvardis kilęs nuo žodžio *akmuo, akmenas*.

## Šaltiniai
Aluotis

**Aluotis** – upelis Kupiškio rajone, Jaros dešinysis intakas. 13,2 km ilgio Aluotis išteka iš pelkių prie Vizbarų kaimo, teka pro Vairiškius, Apirbus, Mieliūnus, Beregius, Naujikus, Adomynę, Vodonis, Jotkonis, Aluotas, Druskius, ties Jotkonimis užtvenktas.

Didžiausi intakai: Šernupis, Veltupys, Ižena.

## Etimologija

Upėvardis kildinamas nuo žodžio *alėti* („varvėti, tekėti“).

## Šaltiniai
Avižienis

**Avižienis** (arba ***Avižieniškis***) – upelis Kupiškio rajone, Alizavos seniūnijoje, Pyvesos kairysis intakas (įteka ties Rudikais).

## Etimologija

Avižienis upėvardis sietinas su *avižius, avižė* („laumžirgis, skėtė“).

## Šaltiniai
Bočiupis (upė)

:: *Apie buvusį kaimą [[Kupiškio rajonas|Kupiškio rajone]] skaitykite str. [[Bočiupis]].*

**Bočiupis** – upelis Kupiškio rajone, Kupiškio ir Skapiškio seniūnijose, Lėvens kairysis intakas. 8 km ilgio Bočiupis prasideda ties Bočiupio kaimu ir teka į šiaurės vakarus pro Braskuškį, Patašiškį, Biriečius ir Bagdonis. Į Lėvenį įteka už 117,3 km nuo jos žiočių. 1931 m. dalis upelio kanalizuota.

## Etimologija

Upėvardis laikomas kilusiu nuo asmenvardžio *Bočys, Bočius*.

## Šaltiniai
Nedarna

**Nedarna** – palaidotas eroduotas paviršius, skiriantis dviejų uolienų arba skirtingų amžių sluoksnius. Nedarna rodo, kad sedimentacijos procese įvyko pertrauka ir senesni sluoksniai buvo eroduojami, o po kažkokio laiko tarpo, jaunesni sluoksniai pradėjo klostytis ant jų.

Galima išskirti kelis nedarnos tipus:

* **Stratigrafinė nedarna** – nedarnos tipas tarp vienodai slūgsančių nuosėdinių uolienų, kuris parodo, kad buvo laiko periodas kai senesnės uolienos buvo eroduojamos ar nevyko sedimentacijos procesas.
* **Kampinė nedarna** – nedarnos tipas kai senesni sluoksniai slūgso tam tikru kampu palyginus su jaunesniais. Tokios nedarnos susidaro, pavyzdžiui, susiklosčius vieniems sluoksniams, vėliau jie pakeliami, išlankstomi ir suraukšlėjami. Vėliau minėti sluoksniai denuduojami. Dar vėliau vyksta naujų sluoksnių sedimentacija.
* **Paslėptoji nedarna** – kai sluoksniai slūgso tolygiai, bet yra pastebimas palaipsninis uolienų sudėties kitimas.

Be šių pagrindinių nedarnų tipų mokslininkų išskiriamos ir kitos – nedarna tarp kristalinio pamato ir nuosėdinių uolienų, ir t. t.

Nedarnos leidžia atkurti regiono paviršiaus svyruojamuosius judesius, nustatyti uolienų amžių ir palyginti įvairių regionų geologinius pjūvius.
Na, palauk!

**„Na, palauk!“** (; tr. *Nu, pagadi*) – Tarybų Sąjungoje, kino studijoje „Sojuzmultfilm“, pradėtas kurti animacinis serialas apie vilką ir zuikį. Tarybiniais metais tai buvo vienas populiariausių animacinių filmų Tarybų Sąjungoje.

Pirma serija parodyta 1969 m. sausio 1 d. Buvo rodomas iki 1993 metų, vėliau (2005 m.) pratęstas kino studijoje „Christmas Films“ . Šiuo metu iš viso sukurta 22 serijos.

Šis animacinis serialas buvo rodomas ir Lietuvoje.

Pagal filmą sukurta kompiuterinių žaidimų 5-12 m. vaikams serija. Žaidimo leidėjas kompanija 1S (). Žaidimas platinamas ir Lietuvoje.

Filmo kūrėjai buvo Aleksandras Kurlianskis, Feliksas Kamovas, Arkadijus Chaitas. Režisierius Viačeslavas Kationočkinas, dailininkas Svetozaras Rusakovas (17–18 serijas piešė Kationočkino sūnus, Aleksejus Kationočkinas). Animacinį serialą įgarsino Anatolijus Papanovas ir Klara Rumianova. Papanovas įgarsino 16 serijų, Rumianova – 18.

## Veikėjai

### Vilkas

**Vilkas** () yra vienas iš pagrindinių veikėjų. Jis pasižymi chuliganizmu, vandalizmu, įstatymų laužymu, be to, jis yra rūkalius.

Nors, iš kitos pusės, daugybė Vilko bandymų sugauti zuikį buvo vaizduojami ir panaudojant kruopelytę humoro, pvz., vilkas keistai čiuožinėdavo, šokdavo baletą ir valsą. Jis taip pat gali puikiai groti gitara ir važiuoti motociklu.

### Zuikis

**Zuikis** () yra vaizduojamas kaip gerasis herojus. Jis pasirodo ekrane mažiau negu vilkas ir jo veiksmai yra paprastos reakcijos į vilko planus.

### Kiti veikėjai
Animaciniame seriale taip pat yra ir kitų veikėjų. Tai yra fiziškai stiprus ir sunkus Begemotas (), Katė (), taip pat lokiai, lapės, drambliai, bebrai ir kiaulės.

## Serijų sąrašas

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Lietuviška Na, palauk! svetainė
Vipetas

**Vipetas** () – viena iš kurtų veislių, dar vadinami **anglų kurtais**.

## Kilmė ir paskirtis
Vipetai buvo išvesti XIX amžiuje šiaurės Anglijoje kiškių medžioklei, o vėliau buvo naudojami kaip lenktyniniai šunys šunų lenktynėse.

1891 m. vipetus pripažino oficialios kinologų organizacijos – jiems leista dalyvauti Anglijos šunų parodose.

Vipetai yra labai greiti šunys (greitis siekia iki 45-55 km/h), sportiški ir elegantiški. Netinka būti sarginiais šunimis, kadangi pasitiki žmonėmis ir dažniausiai neloja. Šie šunys pasižymi ypač gera sveikata, vidutinis gyvenimo amžius – iki 15 metų.

## Charakteris

Namuose vipetai būna labai ramūs ir tylūs. Jie yra labai prieraišūs ir draugiški, besidžiaugiantys ne tik šeimininkais, bet ir namuose apsilankančiais svečiais. Labai draugiški ir su vaikais, mėgsta žaisti. Nežinomi atvejai, kad būtų įkandę žmogui ar užpuolę. Kartais šiuos kurtus laiko tam, kad vaikai prarastų baimę gyvūnams, nes vipetai yra ypatingai geri, ramūs ir stabilaus charakterio.

Labai nemėgsta grubaus elgesio. Nuo grubaus elgesio vipetas užsidaro savyje. Bausme vipetui gali būti pakeltas šeimininko balsas, nes jis puikiai jaučia šeimininko nuotaiką, pažįsta šeimininko veido išraišką.

## Priežiūra ir dresūra
Vipetų priežiūra paprasta – retkarčiais guminiu šepečiu reikia pašukuoti trumpą kailį. Neskleidžia specifinio kvapo. Mėgsta šilumą.

Vipetai labai lengvai dresiruojami, labai paklusnūs. Lakstydami lauke su kitais šunimis atbėga vos išgirdę šeimininko balsą. Vipetai labai mėgsta fizinį aktyvumą, todėl turi būti skiriama nemažai laiko jiems išsilakstyti.

## Elgsena su kitais šunimis
Vipetai gerai sutaria su kitais vipetais ar kitų veislių šunimis. Netgi rekomenduojama vipetus laikyti du, tris ar net daugiau. Jiems labai nepatinka vienatvė, ilgam palikti vieni labai liūdi.

## Nuorodos
* Lietuvos kurtų savininkų klubas
Reno metropolitenas

**Reno metropolitenas** – greitojo susisiekimo sistema, Prancūzijos Reno mieste. Renas (Rennes) yra mažiausias miestas pasaulyje, kuriame yra metropolitenas. Kiekvieną dieną 220 tūkstančių gyventojų turinčiame mieste, metropolitenu yra keliaujama 110 tūkstančių kartų per dieną, šie skaičiai turėtų pakilti iki 150 tūkstančių per dieną, per ateinančius metus.

## Sistema

Reno miesto metropolitenas atidarytas 2002 m. kovo 15 d. Metropoliteno bėgiais važinėja „Siemens Transportation Systems“ VAL traukiniai (automatizuotas lengvasis traukinys). Metropoliteno sistemą sudaro viena linija, kurioje 9,4 km atkarpoje išsidėstė 15 stotelių, iš kurių 13 yra po žeme. Normanas Fosteris (Norman Foster) suprojektavo „La Poterie“ stotelę ir esamus viadukus linijoje.

Sistemą bet kuriuo paros metu gali valdyti tik keturi žmonės dispečerinėje, kuri yra šalia „Chantepie Yards“. 120 vaizdo kamerų yra išdėstytos po visą metropoliteno sistemą: stoteles, tunelius, išėjimus ir įėjimus.

Metropolitenas pradeda savo darbą nuo 05:20 ryte ir yra uždaromas 00:40 kiekvieną savaitės dieną. Kelionė nuo linijos pradžios iki pat galinės stotelės trunka 16 minučių, o vidutinis traukinio greitis yra 32 kilometrai per valandą. Visose stotelėse neįgaliųjų patogumui yra įrengti liftai.

16 traukinių, kurių kiekvienas sveria 28 tonas ir yra 26 metrų ilgio važinėja dviem poromis bėgių (pirmyn ir atgal vienas šalia kito). Kiekvienu traukiniu gali keliauti 158 keleivių (50 sėdimų ir 108 stovimų vietų). Anksčiau traukiniai atvykdavo kas 3-7 minutes, bet kai 2005 m. į liniją buvo paleisti 4 papildomi sąstatai, tiek pat buvo įsigyta 2006 m. ir pagal paskutinius duomenis traukiniai atvyksta į stoteles kas 90 sekundžių.

## Plėtra

2005 m. sausio mėnesį šalia metropoliteno stotelių buvo įrengtos trys „Park & Ride” stovėjimo aikštelės, kurios aprūpina 900 vairuotojų mašinų stovėjimo vietomis. Po sėkmingo šios sistemos naudojimo buvo nuspręsta ją praplėsti ir 2006 m. buvo pastatytos dar dvi aikštelės, kurios gali talpinti dar 700 automobilių.

2006 m. kovo 1 d. buvo sukurta KorriGo kortelė, kaip bilietų sistemos papildymas, skirtas pagerinti metro srautų ir miesto autobusų darnią veiklą.

Liniją prižiūri apie 100 techninių darbuotojų.

Antrą liniją Reno mieste planuojama pradėti tiesti 2015 metais.

## Stotelės
* J. F. Kennedy
* Villejean-Université
* Pontchaillou
* Anatole France
* Ste-Anne
* République
* Charles de Gaulle
* Gares (SNCF interchange)
* Jacques Cartier
* Clemenceau
* Henri Fréville
* Italie
* Triangle
* Blosne
* La Poterie
Artūras Račas

**Artūras Račas** (g. 1965 m. rugpjūčio 26 d. Panevėžyje) – Lietuvos žurnalistas, tinklaraštininkas.

## Biografija
Baigė Panevėžio 5-ąją vidurinę mokyklą, 1991 m. – Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą.

1991–1993 m. LR AT pirmininko pavaduotojo Česlovo Stankevičiaus padėjėjas, Seimo darbuotojas. 1993–1998 m. „Lietuvos rytas“ politikos skyriaus reporteris-apžvalgininkas (rašė partijų, vidaus politikos, santykių su ES bei NATO temomis). Vadovavo naujienų portalui TVNET (Latvija), Lietuvos televizijos Naujienų tarnybai. 1998–2008 m. naujienų agentūros France-Presse korespondentas Lietuvoje.

2001–2008 m. „Baltic News Service“ Verslo naujienų skyriaus vadovas, 2008–2013 m. vyr. redaktorius ir direktorius. 2007 m. anglų kalba Latvijoje leidžiamo savaitraščio „The Baltic Times“ korespondentas Lietuvoje. 2008–2019 m. tinklaraštininkas. 2009–2012 m. LRT Tarybos narys. Buvęs VU Komunikacijos fakulteto verslo žurnalistikos dėstytojas. 2014–2016 m. puslapio „Faktai.lt“ vyr. redaktorius ir UAB „Faktai LT“ direktorius.

2012–2020 m. vedė ir moderavo (ne kartą minėto VSD ataskaitose) prorusiško klubo „Format A-3“ renginius bei diskusijas Vilniuje.

Nuo 2021 m. Seimo nario A. Skardžiaus patarėjas.

## Įvertinimas
* „Nmedia 2008“ apdovanojimas – novatoriškiausias metų žurnalistas 
* „Login 2009“ – metų interneto žmogus
* „Login 2009“ – geriausias naujas tinklaraštis 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Tinklaraštis (iki 2019 m.)
Yterzenas

**Yterzenas** () – Vokietijos miestas, esantis Šlėzvigo-Holšteino žemėje, 30 km į šiaurę nuo Hamburgo prie nedidelės Pinnau upės. Maždaug už 6 km teka Elbė. Plotas yra 11,43 km². Apie 17 tūkst. gyventojų. Apylinkėse kalbama savitu vokiečių kalbos dialektu, vadinamu *Plattdeutsch*.

## Miestai partneriai
*  Vitštokas, Vokietija, (Brandenburgas)

## Nuorodos
* Oficiali miesto svetainė (vokiečių k.)
Moldavijos lėja

**Lėja** () −  Moldavijos valiuta. Kaip ir naujoji Rumunijos lėja, Moldovos  lėja (dgs. *lei*) padalinta į 100 *banų* (vns. *ban*, dgs. *bani*). Valiutos pavadinimas atsirado Rumunijoje ir reiškia „liūtas“.

## Istorija

1918-1940 m. ir dar kartą 1941-1944 m., kai Moldavija buvo Rumunijos dalimi, Rumunijos lėja buvo naudojama rytinėje Moldavijos dalyje. Moldovos lėja buvo įvesta 1993 m. lapkričio 29 d., po Tarybų Sąjungos griūties ir Moldovos Respublikos nepriklausomybės atkūrimo. Ji pakeitė senesnius Moldovos kuponus santykiu 1 lėja = 1000 kuponų.

Padniestrėje, nepripažintoje atsiskyrusioje nuo Moldovos respublikoje, vietoj lėjos naudojamas Padniestrės rublis.

## Monetos
1, 5, 10 ir 25 banų monetos kaldintos iš aliuminio bei 50 banų, kaldintos iš aliuminio-bronzos. 1993 m. išleistos 50 banų, 1 ir 5 lėjų monetos buvo iš nerūdijančio plieno, bet jos yra išimtos iš apyvartos.

## Banknotai
Buvo išleistos dvi serijos Moldovos lėjų banknotų. Pirmoji serija buvo trumpalaikė ir apėmė tik 1, 5 ir 10 lėjų vertės banknotus.

## Neoficialios valiutos

Antroji, neoficiali, valiuta Moldovoje yra JAV doleris. Po Europos Sąjungos sukūrimo, trečiąja neoficialia valiuta tapo euras. Šių valiutų kursas stipriai veikiamas politinio ir ekonominio nestabilumo Moldovoje.

## Skyriaus Pavadinimas

* Visų banknotų averse pavaizduotas tas pats žmogus – Moldavijos kunigaikštystės valdovas Steponas III Didysis (Ştefan cel Mare).
* 100 lėjų vertės banknoto reverse pavaizduota Tigino tvirtovė (). Bet pavadinime įsivėlė klaida: žodis Thighina turi rašytis be raides „h“ – Tighina.
* Dvi pirmos eilutės iš baladės „*Miorica*“: „Pe-un picior de plai, Pe-o gură de rai…“ pavaizduotos balto apskritimo viduje visų Moldovos lėjų banknotų averse.
* 1000 lėjų banknoto reverse pavaizduota Moldavijos Respublikos Prezidentūra, bet po juo užrašyta „Moldavijos Respublikos Parlamentas“. Taip yra dėl to, kad 1992 m., kai šie banknotai buvo atspausdinti, šiame pastate iš tikrųjų buvo Parlamentas, bet vėliau jis persikėlė į kitą vietą.

## Nuorodos
*Moldovos monetos
*Moldovos banknotai 
*Moldovos monetos nuo 1992 iki 2006 m.
Kraštotyra (žurnalas)

**„Kraštotyra“** – testinis iliustruotas kraštotyros leidinys, sudaromas iš straipsnių rinkinių, kurį 1963–1991 m. su pertraukomis Vilniuje leido Paminklų apsaugos ir kraštotyros draugija (1963–1966 m. – Kraštotyros draugija).

## Istorija
Leidinyje skelbti tyrinėjimų duomenys ir Lietuvos archeologijos, etnografijos, istorijos, tautosakos ir kalbotyros medžiaga, propagandinės publikacijos, recenzijos, spausdinti metodiniai nurodymai kraštotyrininkams ir jų veiklos ataskaitos. Išėjo 25 knygos. Išleisti keli teminiai leidiniai.

## Redaktoriai
* Eugenijus Dirvelė – 1963–1969 m.
* Bronius Vaitkevičius – 1969–1978 m.
* Konstantinas Surblys – 1978–1990 m.
* Alfonsas Eidintas, Romas Batūra ir kt. – 1990–1991 m.

## Šaltiniai
Augustas Gothilfas Krauzė

**Augustas Gothilfas Krauzė** (, 1787 m. rugpjūčio 19 d. Paveikiai, Mažoji Lietuva – 1855 m. birželio 1 d. Nybudžiai) – Mažosios Lietuvos kultūros istorikas, kraštotyrininkas, etnologas, evangelikų liuteronų kunigas.

## Biografija
1813 m. baigė Karaliaučiaus universitetą, įšventintas evangelikų liuteronų kunigu. Nuo 1814 m. Preismarko (Elbingo vyskupija), nuo 1828 m. Nybudžių parapijos kunigas.

Naudodamasis Mažosios Lietuvos etnologų E. Vagnerio, M. Pretorijaus, F.S. Bocko, K. Donelaičio raštais parašė knygą „Lietuva ir jos gyventojai“ (*Litthauen und dessen Bewohner* 1834 m.) Šiek tiek paredagavęs į ją įdėjo Pilypo Ruigio veikalą „Lietuvių kalbos tyrinėjimas“ (*Betrachtung der litauischen Sprache*, 1747 m.). Pateikė Mažosios Lietuvos istorijos, etnografijos, raštijos duomenų.

Palankiai rašė apie lietuvininkus, kurie, pasak jo, Prūsų krašte gyveno jau keli šimtmečiai iki Vokiečių ordino įsiveržimo, o jų kalba gimininga sanskritui. Vis dėlto lietuvių vaikams siūlė mokytis iš dovanotų vokiškų knygų, o iš norinčiųjų konfirmuotis gimtąja kalba imti specialų mokestį.

Parašė „Nybudžių bažnyčios Lietuvoje istoriją“ (*Geschichte der Kirche zu Niebudschen in Litthauen*, 1833 m.). Mažosios Lietuvos bažnyčių, švietimo, pedagogikos, istoriografijos klausimais nuo 1819 m. rašė žurnale *Beitrage zur Kunde Preussens*, nuo 1837 m. – žurnale *Preussisches Provinzial-Blatter*.

## Šaltiniai
Liucija Citavičiūtė

**Liucija Citavičiūtė** (g. 1956 m. gegužės 18 d. Telšiai) – Lietuvos filologė, vertėja, Mažosios Lietuvos lietuvių raštijos tyrėja.

## Biografija
1980 m. Vilniaus universitete baigė vokiečių filologiją. 1989–2002 m. Vilniaus universitete dėstė vokiečių kalbą, nuo 2002 m. Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto bendradarbė. 2001 m. humanitarinių mokslų daktarė.

Išvertė ir spaudai parengė G. Ostermejerio „Rinktinius raštus“ (1996 m.), M.L G. Rėzos „Lietuvių kalbos seminaro istoriją“ (2003 m.), išvertė M. Merlino (*Mörlin*) traktatą „Pagrindinis lietuvių kalbos principas“ (2006 m.), N. Lechleitnerio pasakojimų rinkinį „Sielos sparnai“ (2000 m.). Šifruoja ir skelbia Mažosios Lietuvos senosios lietuvių raštijos tekstus. Verčia į lietuvių kalbą įvairių tautų autorių knygotyros ir literatūros teorijos tyrinėjimus.

## Bibliografija
Svarbiausias veikalas – monografija „Karaliaučiaus universiteto Lietuvių kalbos seminaras: istorija ir reikšmė lietuvių kultūrai“ (2005 m.).

## Šaltiniai
Route 66

**Route 66** (t. y. 66 magistralė) – 3 940 km ilgio JAV magistralinis kelias iš Čikagos į Los Andželą per Centrines JAV lygumas. Oficialiai atidarytas 1926 m. Greitai tapo pagrindiniu transporto keliu iš pramoninių Šiaurės Rytų pakrantės ir Kanados regionų į Kaliforniją ir Meksiką.

Per didžiąją ekonominę krizę 1930-1940 m. juo į Kaliforniją ir Vakarų pakrantę keliavo apie 0,5 mln. bedarbių, nuskurdusių fermerių ir benamių. Populiarėjant keliui, netoliese gyvenantys žmonės labai praturtėjo ir visomis išgalėmis siekė išlaikyti Route 66 vienu iš svarbesnių JAV greitkelių.

Nuo 1985 m. kelias nebenaudojamas pagal savo pirminę paskirtį, tačiau įgijo nacionalinio kraštovaizdžio kelio statusą ir tapo vienu iš pasauliniu mastu žinomų simbolių.

## Nuorodos
* Official Website of Historic Route 66 (National Scenic Byway) in Illinois
Bandogas

**Bandogas** (kiti pavadinimai: **amerikiečių mastifas** arba **pitbulmastifas**) – šunų veislė.

Bandogas nėra grynaveislis šuo, taip pat nėra pripažįstamas FCI kaip atskira veislė. Bandogų vardu vadinami įvairų molosų mišrūnai (dažniausiai vienas iš tėvų būna pitbulterjeras). Dažniausiai pitbulterjerai patinai kryžminami su bulmastifų kalėmis. Taip pat neretai pitbulterjerai kryžminami su anglų mastifais, kartais pasitaiko ir bulmastifų bei rotveilerių mišrūnų.

Šiandien mastifų ir pitbulterjerų mišrūnai gan plačiai paplitę visame pasaulyje, tačiau tokį šunį gan sudėtinga įsigyti, kadangi dauguma kinologų organizacijų draudžia veisti šiuos šunis, o teisėsauga jų veisimui ir auginimui taiko daug suvaržymų. Lietuvoje šiuos šunis draudžiama veisti. 

## Kilmė ir istorija
Senovėje bandogais vadinami šunys buvo darbiniai gyvūnai, įvairių dydžių ir paskirties. Juos naudojo kaip medžioklinius, kovinius, apsaugos šunis.

Žodis „Bandos“ arba „Bandogge“ saksų kalba reiškia „banda“. Taip vadindavo sarginius šunis, kurie dieną būdavo pririšti, o naktį paleidžiami laisvėn saugoti teritorijos.

1960 metų pabaigoje veterinaras John Swinford pradėjo kruopščią veisimo programą, norėdamas išveisti gerus apsauginius šunis. Nors bandogų selekcininkai nesutaria dėl tikslaus šio veterinaro veisimo plano, manoma, kad greičiausiai pitbulterjerai buvo kryžminami su kažkokiais labai dideliais molosais, galbūt Neapolio mastinais.

## Išvaizda
Šunys labai atletiški, judrūs ir raumeningi. Išvaizda bauginanti. Bandogų patinai sveria 45–63 kg, pateles iki 38 kg. Ūgis: patinų: 63–73 cm, patelių: 61-70 cm.

Dažnai pasitaiko tamsiai tigriniai šunys, rečiau – juodi, mėlyno atspalvio, raudoni, gelsvai rudi – priklausomai nuo tėvų spalvos.

## Elgesys ir temperamentas
Bandogas yra protingas, bebaimis ir nuolankus šuo. Dažnai nepriklausomas ir valdingas. Nelabai tinka būti šeimos šunimi, tačiau jei nuo mažens atitinkamai dresuoti ir auklėti, su vaikais būna draugiški. Jauni bandogai kartais būna judrūs ir labai aktyvūs.

Labai geras sargas. Tačiau įerzinti šie šunys tampa labai nuožmūs.

Bandogai buvo veisiami kovoms. Apsaugoje jie pranoksta kitus šunis ir gali būti nuostabūs kompanjonai bei šeimos šunys, jei tik jų savininkai patyrę. Jie ganėtinai lengvai dresuojami. Trokšta dirbti, įtikti dresuotojui. Žaisdamas ar dirbdamas labai energingas, namuose ramus. Visada stebi kitus žmones, ar jie nekelia pavojaus šeimininkui.

## Nuorodos

* Bandogų nuotraukos
Huainas

**Huainas** (, ) – kilęs iš prieškolumbinio laikotarpio Andų muzikos ir šokio tipas. Populiari Peru, Bolivijoje, Argentinos šiaurėje. Atliekama įvairiais instrumentais: kena, arfa, siku, akordeonu, saksofonu, čarango, liutnia, smuiku, gitara, armonika, mandolina.

Huainas šokamas vyrui ir moteriai sukantis vienas prieš kitą, kartkartėm susiglaudžiant pečiais.

Huainas kilęs iš indėnų huainų, gyvenančių Peru Mantaro slėnyje.

## Žymūs ''huayno'' pavyzdžiai
* „El Cóndor Pasa“, Daniel Alomía Robles
* „Vírgenes del Sol“ Jorge Bravo de Rueda
* „Flor de Retama“
* „Walicha“
* „Al compas de la Guitarra“ Jilguero del Huascaran
* „Bendita las madres“ Jilguero del Huascaran, Elena Saray
Codilas

**Codilas** () – archeologinė vietovė Botsvanos šiaurės vakaruose (Šiaurės vakarų rajonas), Kalahario dykumoje; UNESCO pasaulio paveldo objektas. Į sąrašą ši vieta buvo įtraukta 2001 m. dėl savo religinės ir dvasinės reikšmės vietiniams gyventojams, taip pat dėl keleto tūkstantmečių senumo piešinių ant uolų.

Codilo masyvą sudaro keturi pagrindiniai kalnai. Aukščiausias yra iškilęs 1400 metrų. Keturi kalnai turi vardus: „Vyras“ (aukščiausias), „Moteris“, „Vaikas“ ir bevardė kalvelė. Šis kalvynas turi didelę kultūrinę ir dvasinę reikšmę sanams, gyvenantiems Kalahario dykumoje. Švenčiausia vieta yra šalia „Vyro“ kalno viršūnės, kur, kaip pasakojama, po pasaulio sukūrimo klūpojo ir meldėsi Pirmoji Dvasia. Sanai tiki, kad vis dar galima pamatyti Pirmosios Dvasios kelių atspaudą uoloje.

Ant uolų vaizduojami įvairių gyvūnų (raganosių, antilopių, paukščių, žirafų) atvaizdai. Raudoni piešiniai priskiriami sanams, o balti – bantams. Codilo vietovėje rasta ir ankstyvojo geležies amžiaus metalo dirbinių, geležinių bei varinių papuošalų.

## Išnašos

## Nuorodos
* Straipsnis apie 70000 metų senumo pitono statulą en
* Straipsnis apie atrastą seniausia pasaulyje ritualinių apeigų vietą  en
Pieno lazeriai

**„Pieno lazeriai“** – lietuviška muzikos grupė, gyvavusi 2002–2010 m. Grupės stilistinį pagrindą sudaro electronic, IDM, punk, hardcore, jazz ir funk stilių susijungimas ir įvairovė.

2004 m. vasarą festivalyje „Saulės smūgis“ grupę pastebėjo renginyje dalyvavę vokiečių grupės „De-Phazz“ nariai, pasiūlę „Pieno lazeriams” pasirašyti penkerių metų bendradarbiavimo sutartį su „De-Phazz“ prodiuserio Pito Baumgartnerio įrašų firma „Phazz-A-Delic”. Pasirašius sutartį, „Pieno lazerių“ daina „Never Fall“ buvo įtraukta į įrašų firmos rinkinį „Female Future“, o 2005 m. liepos pradžioje Vokietijoje pasirodė grupės albumas „Voyage“. Jį pristatydama grupė surengė penkių koncertų turą Vokietijos miestų klubuose (Štutgarte, Miunchene, Heidelberge, Kelne ir Berlyne). 2006 m. vasarą „Phazz-A-Delic” išleido antrą grupės albumą „Kitchen”.

Grupė dalyvavo daugelyje muzikos festivalių užsienyje ir Lietuvoje. 2007 m. rugpjūčio mėnesį grupė pasirodė tarptautiniame muzikos festivalyje „Be2gether“.

## Nariai

* Giedrė Kilčiauskienė (vokalas, tekstai), 2006–2010 m.
* Justė Arlauskaitė (vokalas, tekstai), 2004–2010 m.
* Eglė Jauncemaitė (vokalas), 2002–2005 m.
* Vytis Smolskas (sintezatorius), 2004–2010 m.
* Mantas Augustaitis (būgnai)
* Živilė Kazlauskaitė (mušamieji), 2006–2010 m.
* Julius Valančiauskas (bosas)
* Vygintas Kisevičius (ak., el. saksofonai), 2004(?)-2010 m.
* Rokas Domereckas (miksavimas, vokalas), 2002–2005 m.
* Andrius Šarapovas (DJ, idėjos autorius, muzikantas ir prodiuseris), 2002–2010 m.
* Andrius Maigys (klavišai, programavimas), 2002–2004 m.

## Diskografija
* If My Life '80
* Robotas irgi žmogus
* Tu esi aš (2004 m.)
* Voyage (2005 m.) Phazz-a-delic
* Kitchen (2006 m.) Phazz-a-delic

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Pieno lazerių MySpace svetainė (anglų kalba.)
* Grupės leidybinės firmos svetainė (anglų kalba.) 
*
Rietavo miškų urėdija

**Rietavo miškų urėdija** − viena iš 42 miškų urėdijų, turto patikėjimo teise valdanti, naudojanti valstybinius miškus, vykdanti juose kompleksinę miškų ūkio veiklą. **Rietavo miškų urėdija nustojo egzistuoti 2018 m. Nuo 2018 m. egzistuoja Valstybinių miškų urėdija.**

Rietavo miškų urėdija įsteigta 1923 m. 1878 m. Rietave buvo surengta pirmoji Lietuvoje žemės ūkio paroda, kurioje du paviljonai buvo skirti miškininkystei. 1957 m. sausio 1 d. įsteigiamas Rietavo miškų ūkis. 1973 m. vasario 1 d. Rietavo miško pramonės ūkis įtraukiamas į Kretingos miškų ūkio gamybinį susivienijimą.
1990 m. sausio 1 d. Rietavo miško pramonės ūkis atskiriamas nuo Kretingos miškų ūkio gamybinio susivienijimo ir pavadinamas Rietavo miškų ūkiu.

Rietavo miškų urėdijos 58 000 ha miškų yra Rietavo savivaldybėje, taip pat dalyse Šilalės, Klaipėdos rajonų. Urėdijoje yra 22 700 ha valstybinių miškų. Urėdijos miškai mišrūs, daugumoje vietų šlapi. Čia geriausiai auga eglynai.

Rietavo miškų urėdas − Vaidotas Šliogeris.

Rietavo miškų urėdijoje yra įsteigtos šios saugomos teritorijos:
* Ruškio kraštovaizdžio draustinis
* Stemplių kraštovaizdžio draustinis
* Pauškės tyro telmologinis draustinis
* Griaumenos hidrografinis draustinis
* Veiviržo ichtiologinis draustinis

1999 m. gruodžio pabaigoje ir 2005 m. sausyje praūžę Anatolijaus ir Ervino uraganai Rietavo miškų urėdijoje išvertė ir išlaužė vidutiniškai po 15 000 kietmetrių medžių.

Rietavo miškų urėdijos miškai suskirstyti į 9 girininkijas.

## Girininkijos

|-
| Giliogirio || Rietavo miesto seniūnija || Rietavas
|-
| Girėnų || Rietavo seniūnija || Stumbrės
|-
| Judrėnų || Vėžaičių seniūnija || Šakiniai
|-
| Kaltinėnų || Šilalės kaimiškoji seniūnija || Šilai
|-
| Labardžių || Rietavo seniūnija || Labardžiai
|-
| Skroblės || Rietavo miesto seniūnija || Rietavas
|-
| Tenenių || Tenenių seniūnija || Kalniškiai II
|-
| Tverų || Tverų seniūnija || Patveris
|-
| Žadvainių || Rietavo seniūnija || Žadvainai
|}

## Literatūra
* Takas per Rietavo miškų urėdiją: straipsniai ir informacijos (sud. Eugenijus Bunka). – Kaunas: Adaksita, 2006. – 206 p.: iliustr. – ISBN 9955-631-13-9

## Nuorodos
* Rietavo miškų urėdijos tinklalapis
Smirnovas

**Smirnovas** gali reikšti:

## Gyvenvietės
* Kiautai (Smirnovas) Rusijoje, Kaliningrado srities Oziorsko rajone.

## Asmenybės
* Smirnovas (pavardė);
* Kęstutis Smirnovas – Lietuvos ir Šakių rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

## Susiję terminai
* Kolmogorovo-Smirnovo kriterijus – neparametrinis kriterijus statistikoje;
* Smirnoff – degtinės markė.
Kiautai (Smirnovas)

**Kiautai** (, nuo 1938 m. liepos 17 d. *Zellmühle*, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. ***Smirnovas***, ) – gyvenvietė Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, 9 km į pietvakarius nuo Tolminkiemio, prie kelio Gumbinė–Alėcka, prie Romintos upės ir jos kairiojo intako Kiautės santakos bei Kiautės ežero, Romintos girios pakraštyje. Nuo 2008 m. birželio 30 d. Gavrilovo kaimo gyvenvietės kaimas 

## Etimologija

Nadruvos žemės kaimo pavadinimas *Keutōs* prūsiškos kilmės, susijęs su čia esančiais vandenvardžiais – Kiautės upe ir Kiautės ežeru.

## Istorija

Apie 1 km į rytus nuo Kiautų, Romintos dešiniajame krante, yra nadruvių Degesų piliakalnis. XVI–XIX a. Kiautuose veikė geležies liejykla, metalas buvo išgaunamas iš balų rūdos. Iki 1709–1711 m. maro ir bado bei didžiosios vokiečių kolonizacijos gyvenvietėje ir valsčiuje gyveno beveik tik lietuvninkai, vėliau, iki 1736 m. apsigyveno 435 zalcburgiečiai. Kiautų valsčius tapo vienu labiausiai kolonizuotų Mažojoje Lietuvoje. Tarp valstybinių (karališkųjų domenų) valstiečių, turinčių ūkius, lietuvininkų buvo 123 šeimos (39 %), kolonistų – 192, jie gyveno atitinkamai 32 ir 30 kaimų.

XVIII a. pirmojoje pusėje Kiautuose įkurta pradžios mokykla. Kaime veikė geležies gamykla, gaminusi geležį iš balų rūdos. 1734 m. upių santakoje pastatytas vienas pirmųjų Rytų Prūsijoje vandens malūnas – fabrikas gaminti įvairių rūšių popieriui, kurį eksportuodavo ir į Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos miestus Gardiną, Vilnių. Dirbtuves valdė meistras L. Cyzeris (*Zieser*), kuris norėdamas įtikti karaliui Frydrichui Vilhelmui, gaminamame popieriuje spaudė vands ženklus su lotynišku įrašu „Nec sol sedit“ (Vilhelmo šūkis). XIX a. vandens jėgą fabrike pakeitė garo mašinos, dirbo iki 200 darbininkų. 0,5 km žemiau buvo pastatytas kitas malūnas.

Po Antrojo pasaulinio karo malūnai, Kiautų dvaras, plytinė ir gyvenvietė nugriauti.

1525–1736 m. Prūsijos kunigaikštystės, 1736–1818 m. Lietuvos departamento Įsruties apskrities, 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Geldapės apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono (), vėliau Oziorsko rajono, 1947–1993 m. Gavrilovo apylinkės kaimas.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Inti-Illimani

**Inti-Illimani** – Čilės folklorinės muzikos grupė, susikūrusi 1967 m. Grupės pavadinimą sudaro žodžiai *Inti* (iš kečujų kalbos – „saulė“) ir *Illimani* (Iljimanio kalnas Bolivijoje).

Grupė susiformavo iš Čilės Santiago universiteto studentų. 1973 m. Pinočetui užėmus valdžią Inti-Illimani pasitraukė į Italiją. Čia aktyviai rėmė Čilės opoziciją, vykdė pogrindinės literatūros platinimą. 1988 m. grįžo atgal į Čilę. Ilgą laiką grupės Inti-Illimani lyderiu buvo Horacio Salinas. 2005 m. smarkiai pasikeitė grupės sudėtis. Inti-Illimani skilo į istorinę ir moderniąją grupę.

## Diskografija
* *Si Somos Americanos* (1969)
* *Voz para el camino* (1969)
* *Por la CUT* (1969)
* *A la Revolucion Mexicana* (1969)
* *Inti-Illimani* (1969)
* *Inti-Illimani* (1970)
* *Canto al Programa* (1970)
* *Charagua/El Aparecido* (1971)
* *Autores Chilenos* (1971)
* *Nuestro Mexico, Febrero 23/Dolencias* (1972)
* *Canto para una Semilla* (1972)
* *Quebrada de Humahuaca/Taita Salasaca* (1972)
* *Canto de Pueblos Andions, Vol. 1* (1973)
* *Viva Chile! (1973)
* *La Nueva Cancion Chilena (Inti-Illimani 2)* (1974)
* *Canto de Pueblos Andinos (Inti-Illimani 3)* (1975)
* *Hacia La Libertad (Inti-Illimani 4)* (1975)
* *Canto de Pueblos Andinos, Vol. 2 (Inti-Illimani 5)* (1976)
* *Chile Resistencia (Inti-Illimani 6)* (1977)
* *Canto per una Seme* (1978)
* *Canto para una Semilla* (1978)
* *Cancion para Matar una Culebra* (1979)
* *Jag Vill Tacka Livet (Gracias a la Vida)* (1980)
* *En Directo* (1980)
* *Palimpsesto]* (1981)
* *The Flight of the Condor* (1982)
* *Con la Razon y la Fuerza* (1982)
* *Imaginacion* (1984)
* *Sing to me the Dream* (1984)
* *Return of the Condor* (1984)
* *La Muerte no Va Conmigo* (1985)
* *De Canto y Baile* (1986)
* *Fragmentos de un Sueño* (1987)
* *Leyenda* (1990)
* *Andadas* (1992)
* *Arriesgare la Piel* (1996)
* *Grandes Éxitos (Inti-Illiamni)* (1997)
* *Lejania* (1998)
* *Amar de Nuevo* (1999)
* *Sinfonico* (1999)
* *La Rosa de los Vientos* (1999)
* *Inti-illimani Interpreta a Victor Jara* (2000)
* *Antologia en Vivo* (2001)
* *Lugares Comunes* Naujoji Inti-Illimani (2003)
* *Viva Italia* Naujoji Inti-Illimani (2004)
* *Pequeño Mundo* Naujoji Inti-Illimani (2006)
* *Antología en vivo* Istorinė Inti-Illimani (2006)
* *Esencial'' Istorinė Inti-Illimani (2006)

## Nuorodos

*
Agregavimas

**Agregavimas**, *agregacija* (*aggregation*) – sujungimas, stambinimas, apibendrinimas.

## Chemija
Agregacija - stambių molekulių ar koloidinių dalelių sukibimas į didesnius darinius.

## Statistika
Agregacija - statistikų iš skirtingų imčių sujungimas į vieną bendrą charakteristiką.

## Ekonomikoje
Rodiklių agregavimas - rodiklių sujungimas, apibendrinimas, taikomas bendrosioms ūkio raidos tendencijoms apibūdinti ir lyginti. Agregavimas gali sukelti problemų, jei taikomas neatsižvelgiant į jo ribotumus. Pagrindinis kiekvieno agreguoto rodiklio ribotumas yra tai, kad jis yra išvestinis dydis, niveliuojantis individualius skirtumus, kuriais grindžiamas konkretus verslo sprendimas. Ekonomikoje dažnai vartojami visuminės paklausos, visuminės pasiūlos, dar vadinamos agreguota, infliacijos rodikliai.

## Modeliavimas
Agregavimo ryšys informacinių sistemų modeliavime.
Ostrauskas

**Ostrauskas**:

* Henrikas Ostrauskas – zoologas;
* Kostas Ostrauskas (1891) – vargonininkas, chorvedys;
* Kostas Ostrauskas (1926) – dramaturgas, kritikas, žurnalistas.
* Rytas Ostrauskas – endokrinologas.
Mikelis Kiošis

**Mikelis Kiošis** (1868 m. rugpjūčio 1 d. Smeltė, dab. Klaipėda – 1927 m. lapkričio 8 d. Tilžė) – Mažosios Lietuvos visuomenės ir politinis veikėjas, vertėjas, spaudos darbuotojas.

## Biografija
1882–1886 m. Priekulės spaustuvėje įgijęs raidžių rinkėjo profesiją, 1886–1924 m. dirbo Oto fon Mauderodės spaustuvėje Tilžėje, nuo 1924 m. „Ryto“ spaudos ir leidybos bendrovėje Klaipėdoje. 1890–1923 m. Tilžėje redagavo laikraštį „Nauja lietuviška ceitunga“ su priedais „Laukininkas“ ir „Kaimynas“, 1923–1924 m. redagavo Klaipėdos krašto Mažažemių valstiečių susivienijimo laikraštį „Laukininkas“, 1924–1927 m. Klaipėdoje redagavo laikraštį „Lietuvos keleivis“. 1889–1922 m. sudarė ir redagavo O. von Mauderodės leidžiamą kalendorių „Lietuviškos kalendros“, 1926–1927 m. – Ryto bendrovės leidžiamas „Mažosios Lietuvos kalendras“.

Iš vokiečių kalbos vertė religinę literatūrą, 1917 m. parašė knygą apie lietuvius Pirmajame pasauliniame kare (neišleista, rankraštis dingęs). 1890 m. ir 1892–1895 m. Didžiajai Lietuvai skirto laikraščio „Žemaičių ir Lietuvos apžvalga“ atsakomasis redaktorius.

1919 m. vienas Lietuvininkų susivienijimo Prūsuose įkūrėjų. 1892 m. rugsėjo 12 d. – 1908 m. Lietuviškos konservatyvų skyrimo draugystės Tilžės ir Pakalnės apskričių sekretorius. Nepaisydamas valdžios spaudimo skatino lietuvius rinkti savo atstovus į Vokietijos Reichstagą. Vokietinimo politikos priešininkas, lietuvių kultūrinės autonomijos šalininkas. Po 1919 m. Versalio taikos propagavo Klaipėdos krašto prijungimo prie Lietuvos Respublikos idėją.

## Šaltiniai