open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Julija Adamkevičienė

**Julija Adamkevičienė-Bertašiūtė** (1926 m. liepos 14 d. Šiauliuose – 2012 m. vasario 1 d. Vilniuje) – Lietuvos televizijos režisierė, aktorė.

## Biografija
1944 m. baigė Šiaulių mergaičių gimnaziją. 1945–1947 m. Šiaulių dramos teatro, 1950–1951 m. Vilniaus dramos teatro aktorė, baigė šių teatrų studijas. 1947–1951 m. Vilniaus universitete studijavo anglų kalbą. 

1951-1954 m. su vyru, operos solistu Valentinu Adamkevičiumi, gyveno Leningrade. 1957–1991 m. Lietuvos televizijos muzikos ir literatūrinių laidų režisierė.. Parengė per 2000 laidų, kurių svarbiausios: „Enterpos karalystėje“, „Vakaras menėje“, „Muzikinis trečiadienis“, „Tonika“ (laida ėjo 12 metų), „Muzikos svetainė“, „Kaukių balius“, „Dvylika mėnesių“ ir kt.  Pastatė operą, keletą baletų, televizijos laidose propagavo operos meną. Vaidino pirmajame lietuviškame televizijos seriale „Petraičių šeimoje“, 1965 m.

## Kūryba
Parengė apie 2000 televizijos laidų, iš jų ryškiausios:
* Muzikinis trečiadienis
* Tonika
* Lietuviškos operos kelias
* Kipras Petrauskas ir jo mokiniai
* Vakaras menėje
* Muzikos svetainė
* Teatro svetainė
* Kaukių balius
* Dvylika mėnesių.

### Pastatymai
* Džakomas Pučinis. Skraistė, opera, 1961 m.
* Kovojanti Afrika, baletas, pagal J. Juzeliūno muziką, 1962 m.
* Kvietimas šokiui, baletas, muzika – Karlas Marija fon Veberis, 1973 m.
* Bolero, baletas, muzika – Morisas Ravelis, 1973 m.
* Johanas Štrausas, Valsai ir polkos, 1974 m.
* Sūpuoklės, baletas, muzika – Leo Delibas, 1976 m.

## Šaltiniai
Valentinas Adamkevičius

**Valentinas Adamkevičius** (1925 m. liepos 6 d. Kaune – 1976 m. gegužės 3 d. Vilniuje) – Lietuvos dainininkas (tenoras), muzikos pedagogas.

## Biografija
1950 m. baigė Lietuvos konservatoriją, mokytojai Aleksandras Kačanauskas ir Kipras Petrauskas. Nuo 1956 m. Lietuvos konservatorijos dėstytojas, 1964–1966 m. Solinio dainavimo katedros vedėjas. 1948–1950 m. ir nuo 1954 m. Lietuvos operos ir baleto teatro, 1950–1954 m. Leningrado S. Kirovo operos ir baleto teatro solistas. Dainavo pagrindines lyrines, dramatines partijas operose, solo partijas kantatose ir oratorijose. Parengė apie 60 vaidmenų. Gastroliavo Europos miestuose, Indijoje. Atliko daug retų sudėtingų kūrinių, kuriuos parašė Džulijus Kačinis, Klodas Debiusi, Johanas Bramsas, Francas Šubertas, Otorinas Respinis.

## Vaidmenys
* Liutauras – Jurgis Karnavičius. Gražina
* Don Chosė – Žoržas Bizė. Karmen
* Rudolfas – Džakomas Pučinis. Bohema
* Vladimiras – Aleksandras Borodinas. Kunigaikštis Igoris
* Otelas, Don Karlas, Radamesas – Džiuzepė Verdis. Otelas, Don Karlas, Aida
* Danyla, Vienuolis – Vytautas Klova. Pilėnai

## Literatūra
* Jūratė Vyliūtė. Valentinas Adamkevičius, Vilnius, 1986 m.

## Šaltiniai
Eugenija Adaškevičienė

**Eugenija Adaškevičienė-Bugarevičiūtė** (g. 1944 m. spalio 20 d. Šiluvoje) – Lietuvos pedagogė, habilituota socialinių mokslų daktarė. 1963–1972 m. daugkartinė Lietuvos slidinėjimo čempionė ir prizininkė, sporto meistrė.

## Biografija
1962 m. baigė Šiluvos vidurinę mokyklą, 1966 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą, 1976 m. baigė TSRS Pedagogikos mokslo akademijos ikimokyklinio auklėjimo mokslo tyrimo instituto aspirantūrą Maskvoje. 1977 m. pedagogikos mokslų daktarė.

1966–1976 m. Šiaulių pedagoginio instituto dėstytoja, nuo 1977 m. – ŠPI Klaipėdos ikimokyklinio auklėjimo fakulteto dėstytoja, 1976–1981 m. vadovavo sporto kolektyvui, docentė, 1981–1983 m. Kūno kultūros katedros vedėja. Nuo 1991 m. Klaipėdos universiteto dėstytoja, 1995 m. Pedagogikos fakulteto dekanė, 1996–1997 m. mokslo ir meno prorektorė, nuo 1998 m. Kūno kultūros katedros profesorė. Daugiau kaip 70 įvairių mokslinių, metodinių darbų autorė, parašė vadovėlį, 2 monografijas, 8 mokymo priemones.

## Bibliografija
* Krepšinis moksleiviams, rusų kalba, 1983 m.
* Mažųjų sporto abėcėlė, 1990 m.
* Lietuvos ikimokyklinukų fizinis ugdymas, 1993 m.
* Vaikų fizinio ugdymo pedagogika, 1994 m.
* Judėjimas – vaiko sveikata, stiprybė, grožis, 1996 m.
* Judėjimo džiaugsmas. Lietuvos ikimokyklinukų fizinio aktyvumo optimizavimo programa ir metodinės rekomendacijos, 1996 m.
* Vaikų sveikatos ugdymas (pedagoginiu aspektu), 1999 m.,

## Šaltiniai
Atodanga

**Atodanga** – vieta, kur uolienų ar nuogulų sluoksniai atsiveria Žemės paviršiuje. Šios vietos būna paupiuose, griovų šlaituose. Ją suformuoja tekantis vanduo (erozijos procesas), ledynų slinkimas, vėjo veikla ir kiti geologiniai procesai. Dirbtinės atodangos atsiranda kasant karjerus, šulinius, šachtas ir kt.

Atodangos leidžia tiesiogiai stebėti uolienas ar nuogulas, stebėti jų slūgsojimo ypatybes, struktūras, tekstūras, nustatyti kaitos seką ir dėsningumus. Dažnai naudojamos imant mėginius, sudarinėjant žemėlapius ir kt.
Dawnrazor

***Dawnrazor*** – debiutinis Anglijos gotikinio roko grupės *[[Fields of the Nephilim]]* albumas, išleistas 1987 metais. Albume kaip įžanga skamba pergrotas *[[Ennio Morricone]]* kūrinys *The Harmonica Man*.

## Albumo dainos

### Anglijai skirtas LP

# „Intro (The Harmonica Man)“ – 2:00
# „Slow Kill“ – 3:45
# „Volcane (Mr. Jealousy Has Returned)“ – 5:04
# „Vet for the Insane“ – 7:03
# „Dust“ – 4:22
# „Reanimator“ – 2:58
# „Dawnrazor“ – 7:10
# „The Sequel“ – 3:16

### JAV skirtas LP
# „Intro (The Harmonica Man)“ – 2:00
# „Slow Kill“ – 3:45
# „Preacher Man“ – 4:53
# „Volcane (Mr. Jealousy Has Returned)“ – 5:04
# „Vet for the Insane“ – 7:03
# „Dust“ – 4:22
# „Power“ – 4:39
# „Blue Water“ – 5:51
# „Dawnrazor“ – 7:10
# „The Sequel“ – 3:16

Šioje versijoje pridėtos dainos *Preacher Man*, *Power* ir *Blue Water*, tačiau trūksta dainos *Reanimator*, esančios Anglijai skirtame LP.

### CD versija
# „Intro (The Harmonica Man)“ – 2:00
# „Slow Kill“ – 3:45
# „Laura II“ – 4:41
# „Preacher Man“ – 4:53
# „Volcane (Mr. Jealousy Has Returned)“ – 5:04
# „Vet for the Insane“ – 7:03
# „Secrets“ – 3:37
# „Dust“ – 4:22
# „Reanimator“ – 2:58
# „Power“ – 4:39
# „The Tower“ – 5:41
# „Dawnrazor“ – 7:10
# „The Sequel“ – 3:16

CD versijoje nėra dainos *Blue Water*, tačiau pridėtos *Preacher Man*, *Laura II*, *Secrets* ir *The Tower*, kurių nėra JAV skirtame LP.
Klifas

**Klifas** – uolinis jūros ar ežero skardis arba status šlaitas, susidaręs dėl abrazijos (mūšos veiklos). Klifo papėdėje būna abrazinė terasa.

Lietuvos teritorijoje yra vienintelis klifas – gamtos paminklas, saugomas valstybės. Tai Olando kepurė.
Omnia

**„Omnia“** – neokeltiško pagoniško folkloro grupė iš Nyderlandų. Atlieka iš įvairių šalių (Airijos, Anglijos, Afganistano ir kt.) kilusią tradicinę muziką. Dainuoja anglų, airių, bretonų, suomių, vokiečių, lotynų kalbomis. „Omnia“ naudoja įvairių tautų tradicinius instrumentus: ryla, boiranas, gitara, buzukis, didžeridū, įvairios fleitos, dūdmaišiai, būgnai.

## Nariai
* Sic (Steve Evans – van der Harten) (1996-)
* Jenny (Jennifer Evans – van der Harten) (2002-)
* Luka (Louis Aubri) (1996–2010)
* Joe (Joe Hennon) (2004–2010)
* Mich (Michel Rozek) (2007–2009)
* Yoast (Joost van Es) (2009–2009)
* Tom (Tom Spaan) (2009–2011)
* Philip (Philip Steenbergen) (2009 -)
* Maral (Maral Haggi Moni) (2011–2011)
* Daphyd (Daphyd Sens) (2011-)
* Rob (Rob van Barschoten) (2011-)

## Diskografija
* *Sine Missione* (2000 m.)
* *Sine Missione 2* (2002 m.)
* *3* (2003 m.) – mini cd
* *Crone of War* (2004 m.)
* *Live Religion* (2005 m.) – koncertinis albumas
* *PaganFolk* (2006 m.)
* *Cybershaman* (2007 m.) – remiksų albumas
* *Alive!* (2007 m.)
* *History* (2007 m.) – kompilacinis albumas
Tjagaradža

**Tjagaradža** (*Tyāgarāja*, 1767 m. gegužės 4 d. Tiruvarure, netoli Tandžavuro, pietų Indijoje – 1847 m. sausio 6 d. Tiruvaijare) – Pietų Indijos muzikas, dainininkas, kompozitorius, pedagogas. Vienas žymiausių Karnatakos stiliaus muzikos kūrėjų. Gerbiamas kaip vienas iš trijų Pietų Indijos šventųjų dainininkų, Karnatakos „trejybės“ (*trimūrti*) narių (kartu su Muttusvāmi Dīkśitar ir Śyama Śāstri). 

## Biografija
Būdamas trylikos sukūrė pirmąją savo giesmę Ramai (*namo namo raghavāya*). 1782-1802 m. mokėsi pas Sonti Venkataramaną Tandžavure. Padedamas savo senelio, studijavo įvairius muzikologinius traktatus sanskritu (įskaitant *Sangīta - ratnākara*). Atsisakęs Tandžavūro radžos pasiūlymo tapti rūmų muzikantu pasirinko pamaldaus muziko kelią. Daug keliavo, lankydamas Pietų Indijos šventyklas ir giedodamas dievybėms. Būdamas 74-ių tapo klajojančiu atsiskyrėliu. 

Po mirties kremuotas greta savo mokytojo, ant Kaverės upės kranto.

## Kūryba
Kūrė pamaldžias giesmes, daugiausia Ramai. Sukūrė kelis tūkstančius kompozicijų (išliko virš 700); pasižymi emocingumu, sklandžia melodika, gausu melizmų. Išplėtojo 3-ių dalių religinės giesmės formą – kritę (krti; sudaro ritornelė pallavi, epizodai anupallavi ir pabaiga caranam). Sukūrė dvi muzikines dramas (operas) telugų kalba: „Prahalada Bhakti Vijayamu“ (susideda iš 45-ių kričių, grįstų 28-is ragomis) ir „Nauka Caritam“ (pagal Jayadevos poemą Gīta Govinda; 21 kritė, grįsta 13-ka ragų). Daug dėmesio skyrė pedagoginei veiklai. 

Žymiausi mokiniai - Vēnkataramana Bhaghavatar, Vīnā Kuppayyar (Tjagaradžos kūrinius užrašė natomis), Subbarāya Śāstri. Kasmet Tiruvaijaru mieste (Pietų Indija, Tamilnado valstija) sausio – vasario mėn. vyksta Tjagaradžos muzikai skirtas festvalis Tyāgarāja Āradhana.

## Šaltiniai
* Aiyar M. S. Ramaswami. Thiagaraja: A Great Musician Saint. New Delhi, 1986. 
* Ramanujachari C. The Spiritual Heritage of Tyagaraja. Mylapore; Madras, [19??]. 
* Jackson W. J. Tyāgarāja: Life and Lyrics. Madras, 1991. 
* Jackson W. J. Tyāgarāja and the Revival of tradition: translations and Reflections. Delhi, 1994.
Purandara Dasa

**Purandara Dasa** (*Śri Purandara Dasa*, , ; g. 1480 arba 1494 m. Thirthahalio apylinkėse, dab. Karnataka – m. 1564 m. Šivamogoje) – indų kompozitorius, poetas, pedagogas. Laikomas Pietų Indijos klasikinės muzikos (*Karnāṭaka saṃgītaṃ*) pradininku.

Vienas iš haridasų; puoselėjo atsidavimą Viešpačiui per muziką. Produktyviausias indų kompozitorius. Kūrė Vidžajangaro imperijos klestėjimo laikotarpiu. Padarė didelę įtaką sakralinės ir klasikinės Pietų Indijos muzikos bei literatūros kanadų kalba raidai. Sukūrė ir ištobulino nuoseklią, standartizuotą *Karnāṭaka* muzikos mokymo sistemą. Sukūrė apie 475 tūkst. kompozicijų (išliko apie 800): vokalinių pratimų *svaravali*, ritmo etiudų *alankāra*, paprastų giesmių pradedantiesiems *gītam*, išplėtotų vokalinių kompozicijų *kriti*. Muzika pasižymi glausta forma, paprastumu.
Samaveda

**Samaveda** (, iš *sāman* „gaida, sauka“ ir *veda* „regėjimas, vydimas“) – senovės arijų šventų giesmių rinkinys, apeiginių giesmių veda. Seniausias sakralaus turinio indoeuropiečių sakytinės kultūros muzikinis paminklas. Viena iš keturių vedų (greta Rigvedos, Jadžurvedos ir Atharvavedos), antroji pagal svarbumą.

Daugiau nei 3 tūkst. metų Iš kartos į kartą perduodama žodiniu būdu, laikantis griežtų taisyklių. Tikėta, kad taisyklingai giedamos Samavedos gaidos turį antgamtinių galių.

Samavedą sudaro dvi dalys ir 1875 mantrų, iš kurių 1770 sutampa su Rigvedos mantromis. Iki mūsų dienų išliko trys skirtingos Samavedos redakcijos (*Kauthuma, Rāṇāyanīya, Jaiminīya*). Pilnai išlikusi ir surašyta yra Kauthumos redakcija. Seniausios Samavedos gaidos datuojamos 1300–1000 m. pr. m. e.

Dauguma gaidų skirtos dievybėms Agniui, Indrai, Somai ir giedamos somos atnašavimo (šrauta) apeigose. Samavedos gaidas gieda udgataras. Samavedos giedojimas, *sāmagāna*, remiasi septynialaipsniu garsaeiliu vaidika (dermės laipsniai žymimi virš teksto skaitmenimis 1, 2, 3 ir skiemenimis u, ra ir ka). Į prasminį tekstą įterpiami pratisai giedami ir melizmais dabinami asemantiniai garsažodžiai (o, hau, hoji, va).

Manoma, kad iš Samavedos ilgainiui išsivystė visos indų klasikinės muzikos sistemos. Dabar Samavedos tradicija yra bebaigianti išnykti.

Iš brahmaniškųjų komentarų Samavedai skirti: Kena Upanišada, Džaiminyja Upanišada Brahmana, Pančavimša Brahmana.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Samavedos įrašas 
* Angliškas Samavedos vertimas
* Gayatri mantra iš Samavedos 
* Kauthumos redakcijos ištraukos sanskritu
SodaStream

thumb|right|SodaStream| 
**SodaStream** – gazavimo sistemos prekinis vardas, kuris buvo sugalvotas Guy Gilbey 1903 metais. Tik vėlesniais metais atsirado sirupai, suteikiantys gazuotam gėrimui mėgstamą skonį. Tai tapo ypač populiaru 1970 ir 1980, kai buvo daugelis prekinių ženklų siūlančių sirupus. 1988 metais viena iš sirupų kompanijų susijungė su Soda-Club. Tais metais kompanija visą dėmesį sutelkė sveikesniems gėrimams kurti.

Lietuvoje SodaStream aparatais pradėta prekiauti tik 2008 m. gegužės mėnesį, tuo tarpu pasaulyje SodaStream populiarus tapo jau ankstesniais metais.

## Įmonė
Iš pradžių įmonė buvo valdoma jos įkūrėjo W & A Gilbey, Ltd.
1986 m. po didelių permainų, SodaStream valdymas perleistas Cadburry Shweppes kompanijai. Pirmasis sodos (gaiviojo gėrimo)gaminimo įrenginys pagamintas 1955 metais. Pirmasis gaminys parduotas Anglijoje, tačiau vėlesniais metais jais imta prekiauti Vokietijoje, Australijoje, Naujojoje Zelandijoje. Bendrovės "Soda-Club Group" produkciją naudoja 75 % namuose gazuotus gėrimus gaminančių europiečių. Šiuo metu SodaStream prekiaujama 23 valstybėse beveik visuose žemynuose  .Į Lietuvą SodaStream įrenginiai importuojami iš Izraelio, Aškelono miesto.

## Produktas

SodaStream komplektas susideda iš: SodaStream įrenginio, anglies dioksido cilindro ir slėgiui atsparaus daugkartinio naudojimo 1litro talpos PET butelio.
SodaStream yra priemonė, galinti įpurkšti anglies dioksido (angliarūgštės) į vandenį ir paversti jį gazuotu. Spaudžiant įrenginio viršuje esantį mygtuką, į vandenį įpurškiama angliarūgštė. Angliarūgštės cilindro užtenka 50-60 litrų gazuotam gėrimui pagaminti, o jam pasibaigus galima jį pakeisti papildytu, už nedidelį mokestį, įgaliotose SodaStream prekių parduotuvėse. Norint suteikti gėrimui skonį, šiuo metu Lietuvoje siūlomas 10-ies skonių sirupų pasirinkimas: Cola, Cola light, Tonic, Orange, Lemon Lime, Ping Grapefruit, Apple, Cranberry blackcurrant, X-tream, Ginger Ale. Vieno sirupo 500ml buteliuko užtenka 12-ai litrų gėrimo pagaminti, taip gaunamas gaivus ir šviežias skonis. SodaStream galima panaudoti tiek namuose, tiek biure ar gamtoje - jam nereikia nei elektros srovės, nei baterijų. Gėrimas paruošiamas 1l talpos PET butelyje. Naudojant SodaStream saugoma gamta, nes neišmetami tušti plastmasiniai buteliai, o naudojamas tas pats butelis.

## Išnašos
Kuršo kunigaikštystės kolonijos

**Kuršo kunigaikštystės kolonijos** - Kuršo kunigaikštystės (dabartinė Latvijos teritorija) kolonijos, egzistavusios XVII a. Šias kolonijas Gambijoje ir Tobage įkūrė Kuržemės ir Žiemgalos valdovas vokietis Jokūbas Ketleris.

Kadangi Kuršo ir Žiemgalos kunigaikštystė vasaliniais santykiais priklausė Lietuvos ir Lenkijos respublikai (ATR), šios kolonijos formaliai gali būti laikomos ATR kolonijomis. Tačiau vasalinė priklausomybė buvo tik simbolinė. Kuršo kunigaikštystė turėjo savo valdovą, įstatymus, sargybą ir ekonomiką.

## Istorija
1641 m. Kuržemės ir Žiemgalos kunigaikštystės valdovu tapo vokietis Jokūbas Ketleris. Jis išsiskyrė iš kitų kunigaikščių tuo, kad per jo valdymo laikotarpį kunigaikštystė pasiekė klestėjimo laikus.

Jokūbo Ketlerio vardas įrašytas istorijoje už jo pavykusias pastangas įkurti kolonijas užjūrio šalyse. 

1651 m. kunigaikštis nusiuntė laivyną į Gambijoje esančią salą, kad pastatytų Jakobo fortą. Fortas buvo pastatytas Džeimso saloje, kuri nutolusi nuo Gambijos upės žiočių 30 km atstumu. Tai - vadinamoji Kuršo Gambija.

1654 m. kunigaikštis sugebėjo įkurti dar vieną koloniją. Jis užkariavo Tobagą (dabartinio Trinidado ir Tobago dalis) tik su vienu dviejų aukštų laivu, kuriame buvo 45 patrankos, 25 pareigūnai, 124 kariai ir 80 kolonistų. Kolonija buvo pavadinta „Naująja Kuržeme“.

Kolonijos naudotos kaip prekybos bazės, kuriose apsistodavo kunigaikštystės prekybiniai laivai.

1658 m. Jokūbas Ketleris pateko į švedų nelaisvę. Tuo pasinaudojo olandai, kurie puolė abi kolonijas buvo užpultos o Ketlerio laivynai buvo sunaikinti. Po karo kunigaikštis dar buvo atstatęs laivynus, tačiau 1666 m. neteko Naujojo Kuršo, o 1668 - Gambijos. Šias kolonijas perėmė Jungtinės Nyderlandų provincijos ir Anglija.

## Taip pat žiūrėkite
* Naujasis Kuršas
* Kuršo Gambija
Mick Box

**Mick Box** (pilnas vardas ir pavardė **Michael Frederick Box**; g. 1947 m. birželio 8 d. Voltamstou, Rytų Londonas, Jungtinė Karalystė) – britų roko grupės „Uriah Heep“ gitaristas. Jis vienintelis iš grupę 1969 m. sukūrusių muzikantų, kuris ir šiuo metu aktyviai dalyvauja jos veikloje. Dabar gyvena šiaurės Londone kartu su žmona ir sūnumi.

## Diskografija

### Su David Byron
* *[[Take No Prisoners]]* (1975 m.)
* *[[Baby Faced Killer]]* (1978 m.)

### Su Uriah Heep
* *[[Very 'Eavy... Very 'Umble]]* (1970 m.)
* *[[Salisbury]]* (1971 m.)
* *[[Look at Yourself]]* (1971 m.)
* *[[Demons & Wizards]]* (1972 m.)
* *[[The Magician's Birthday]]* (1972 m.)
* *[[Uriah Heep Live]]* (1973 m.)
* *[[Sweet Freedom]]* (1973 m.)
* *[[Wonderworld]]* (1974 m.)
* *[[Return to Fantasy]]* (1975 m.)
* *[[High and Mighty]]* (1976 m.)
* *[[Firefly (albumas)|Firefly]]* (1976 m.)
* *[[Innocent Victim]]* (1977 m.)
* *[[Fallen Angel]]* (1978 m.)
* *[[Conquest]]* (1980 m.)
* *[[Abominog]]* (1982 m.)
* *[[Head First]]* (1983 m.)
* *[[Equator]]* (1985 m.)
* *[[Raging Silence]]* (1989 m.)
* *[[Different World]]* (1991 m.)
* *[[Sea of Light]]* (1995 m.)
* *[[Sonic Origami]]* (1998 m.)
* *[[Wake the Sleeper]]* (2008 m.)
* *[[Celebration (Uriah Heep albumas)|Celebration]]* (2009 m.)
* *[[Into the Wild (Uriah Heep albumas)|Into the Wild]]* (2011 m.)

### Su Iris
* *[[Lady In Black]]* (1994 m.)

### Su Spearfish
* *[[Back For The Future]]*

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Danijos kolonijos

**Danijos kolonijos** – Danijos Karalystės (iš dalies ir Norvegijos) valdos ir kolonijos už pagrindinės teritorijos ribų. Danijos kolonijos driekėsi nuo Indijos vandenyno iki Karibų ir Arkties. Iš ankstesnių valdų Danija tebevaldo Grenlandiją (nuo 1953 m. traktuojama kaip autonominis regionas) ir Farerų salas (turi autonomiją).

Valdant Kristianui IV (1577–1648), Danija aktyviai pradėjo kurti kolonijinę imperiją, įsigalėdama skirtinguose pasaulio regionuose.

## Regionai
### Europa
Danai savo kolonijinę imperiją pradėjo kurti jau XIII a., kuomet pradėjo kolonizuoti šiaurės Estiją (Danijos Estija) (egzistavo 1219-1346 m.). XIV a. susijungus su Švedija ir Norvegija, o XVI a. pasilikus sudėtyje kartu su Norvegija kaip Danija-Norvegija, Danija paveldėjo visas buvusias Norvegijos (vikingų) kolonijas Europoje, tarp kurių buvo Islandija ir Farerų salos.
### Arktis
1921 m. Danija paskelbė savo valda Grenlandiją, tam pritarė ir Tarptautinis Hagos Teismas.
### Kolonijos Amerikoje

### Kolonijos Afrikoje

### Kolonijos Pietų Azijoje

Pietų Azijoje Danai nuo XVII a. valdė keletą miestų ir tos valdos buvo vadinamos Danijos Indija. Dauguma kolonijų buvo parduotos arba perleistos Britų Indijai XIX a.
Permės kraštas

**Permės kraštas** () – federacinis kraštas Rusijoje, europinės dalies rytuose, Pavolgio federalinėje apygardoje. Ribojasi su Komių Respublika šiaurėje, su Sverdlovsko sritimi – rytuose, su Baškortostanu – pietuose, su Udmurtija ir Kirovo sritimi – rytuose. Administracinis centras – Permė.

## Istorija

Permės kraštas sudarytas 2005 m. sujungus Permės sritį ir Komių-Permių autonominę apygardą.

## Geografija

Didžioji krašto dalis yra Rytų Europos lygumoje. Rytuose paviršius kyla į Uralo kalnus. Aukštis iki 1496 m (Tulymo Akmens k. Urale). Klimatas vidutinių platumų, žemyninis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -15-18&nbsp;°C, liepos temperatūra 16-18&nbsp;°C. Vidutinis metinis kritulių kiekis 450–800 mm.

Svarbiausia krašto upė – Kama, su intakais Čusovaja, Višera, Kosva. Ant Kamos įrengti dideli Kamos vidurupio ir Votkinsko tvenkiniai. Vyrauja kėnių ir eglių taiga bei mišrieji miškai. Iš viso miškai dengia 71 % Permės krašto ploto.

## Gyventojai

Permės krašte tankiausiai gyvenamas Kamos vidurupio slėnis. Rečiausiai gyvenama šiaurės rytinė dalis.

### Tautinė sudėtis
* rusai – 85,2 %
* komiai-permiai – 5,67 %
* totoriai – 4,85 %
* baškirai – 1,45 %
* udmurtai – 0,93 %
* ukrainiečiai – 0,9 %

### Didžiausi miestai
* Permė – 987,2 (tūkst. gyv., 2008 m.)
* Bereznikai – 166,0
* Solikamskas – 97,3
* Čaikovskis – 82,9
* Lysva – 68,7
* Kungūras – 68,1
* Krasnokamskas – 52,6
* Čusovojus – 49,3
* Černuška – 36,1
* Dobrianka – 35,8
* Kudymkaras – 31,0

## Šaltiniai
Petras Gediminas Adlys

**Petras Gediminas Adlys** (g. 1934 m. gruodžio 7 d. Kalėnuose, Onuškio valsčius) – Lietuvos ekonomistas.

## Biografija
1971 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją.

1965–1966 m. Lietuvos TSR Centrinės statistikos valdybos skyriaus viršininkas, 1967–1975 m. ir 1980–1989 m. šios valdybos viršininko pavaduotojas, 1967–1971 m. ir Gyventojų surašymo skyriaus viršininkas. 1976–1979 m. statistikos patarėjas Konge, 1986 m. Vietname, 1983 m. ir 1987 m. Laose. 1990–1996 m. ir 2001–2005 m. Statistikos departamento prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės generalinio direktoriaus pavaduotojas, 1997–2001 m. – generalinis direktorius.

## Bibliografija
* Lietuvos TSR gyventojai, su A. Stanaičiu, 1973 m.
* Prie Kongo slenksčių, 1984 m.
* Karta keičia kartą, su S. Vaitekūnu ir L. Perkumu, 1986 m.
* Ką radome, turime, paliksime, atsiminimai, Margi raštai, 2008 m., ISBN 978-9986-09-355-8

## Šaltiniai
Ivanas Mazepa

**Ivanas Mazepa** (, 1639 m. kovo 20 d. – 1709 m. balandžio 22 d.) – Ukrainos etmonas, nuo 1687 iki 1709 valdęs šalį.

Stepono Adomo ir Marynos sūnus.
Šiaurės karo metu rėmė švedus.
Sofija Pusdešrytė-Adomaitienė

**Sofija Pusdešrytė-Adomaitienė** (1912 m. kovo 13 d. Prienai – 1994 m. gruodžio 26 d. Čikaga) – Lietuvos dainininkė (mecosopranas).

## Biografija
1936 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakultetą, 1940 m. – Kauno konservatoriją, mokytojai Vladislava Grigaitienė, Vytautas Marijošius, Petras Oleka. 1940 m. debiutavo Valstybės teatre. Nuo 1942 m. Vilniaus operos solistė. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Dainuoti mokėsi Štutgarto konservatorijoje, dainavo Štutgarto radiofone. Nuo 1947 m. gyveno JAV. Koncertavo JAV ir Kanadoje. Dainavo A. Kučiūno kvartete su P. Bičkiene, S. Baru, J. Varneliu. Studenčių korporacijos Filiae Lithuaniae narė, valdybos pirmininkė.

Nuo 1957 m. vadovavo lietuvių Scenos darbuotojų sąjungai. Jos iniciatyva pastatyta lietuvių scenos veikalų. Buvo Lietuvių muzikologijos archyvo bendradarbė, rėmėja.

## Kūryba
* Amneris – Džiuzepė Verdis. Aida, 1940 m.
* Zybelis – Šarlis Guno. Faustas, 1942 m.
* Flora – Džiuzepė Verdis. Traviata, 1942 m.
* Liudvikas van Bethovenas. IX simfonija, solo partija
* Džoakinas Rosinis. Stabat Mater, solo partija

## Šaltiniai
Nencai

**Nencai** (; ) – vietinė šiaurės Sibiro tauta, gyvenanti Arkties vandenyno pakrantėje pradedant Kanino pusiasaliu ir baigiant Taimyru (Rusija), priklausanti Uralo kalbų šeimos samodų šakai.

## Pavadinimas
Ilgą laiką nencus vadino *samojedais* ( 'saviėdis'). Šis paniekinamai skambantis pavadinimas atsirado iškraipius nencų savivardį *saamod* ar *saamid* (samodų kalbų priesaga *-d* reiškia daugiskaitą). XIX a. rusų etnografinėje literatūroje nencus vadino *Samojad*' (*Самоядь*) , *Samod' * (*Самодь*), *samodiečiai* (самодийцы). Anglų kalboje buvo vartojamas pavadinimas *Samodi*.

Pavadinimas *Samojad*' (*Самоядь*) rusų kalboje gali būti iššifruotas kaip sudarytas iš dviejų žodžių: *samo*- (*само*- 'pats; save') + *ėd* (*ед* 'ėdantis, valgantis'). Dėl tokios įžeidžiančios šifruotės XX a. pavadinimas *samojedai* buvo pakeistas į *nencai*, kuris reiškia 'žmonės'.

Senuosiuose rusiškuose dokumentuose *samojedais* vadino ne tik nencus, bet ir kitų Šiaurės Sibiro tautų (nganasanų, encų, selkupų), kalbančių samodų kalbomis, atstovus.

## Nencų gyvenimo būdas

Nencai sudaro tris grupes, kurios skiriasi savo gyvenimo būdu:
* *tundros nencai* – gyvena tolimoje šiaurėje
* *miškų nencai* (Chandejarai)
* sukomėję nencai (jaranai) – susidarė nencams susiliejant su komiais ižmiečiais.
Manoma, kad nencai į šiaurę atkeliavo iš labiau pietinių kraštų dar pirmąjį mūsų eros tūkstantmetį. Jie apsistojo tarp Kanino ir Taimyro pusiasialių, ties Obe ir Jenisiejumi. Vieni apsigyveno mažomis bendruomenėmis ir užsiėmė žemdirbyste, kiti liko klajokliais medžiotojais ir elnininkais. Jie augino samojedų veislės šunis, kurie padėdavo ganyti elnius, traukti roges, medžioti ir tiesiog išgyventi. Šiuos šunis vėliau plačiai naudojo poliarinėse ekspedicijose.

Tradicinė nencų kultūra buvo šamanistinės ir animistinė. Nencų šamanai vadinosi *tadibjos*.

Nencų visuomenė buvo organizuota klanais.

Tradicinis verslas – kaimeninė elnininkystė. Auginamus šiaurės elnius jie naudoja ir kaip kinkomus gyvulius, kurie traukia roges. Jamalo pusiasalyje keli tūkstančiai klajojančių nencų elnininkų augina apie 500 000 šiaurės elnių.

Tarybiniais metais buvo bandoma klajoklius nencus paversti sėsliais. Jie buvo apgyvendinami ūkiuose, vaikai – mokomi internatinėse mokyklose, kas menkino jų kultūrinį tapatumą.
Perimdami sėslų gyvenimo būdą jie ėmė įsisavinti jiems anksčiau nebūdingas profesijas. Konstantinas Pankovas tapo garsiu dailininku, Jurijus Vela – pirmuoju rašytoju (nors ir toliau klajojo kaip elnininkas) nencų kalba.
Kęstutis Adomaitis

**Kęstutis Adomaitis** (1948 m. kovo 23 d. Kaune – 1996 m. gruodžio 22 d. ten pat) – Lietuvos pantomimos aktorius, režisierius, pedagogas.

## Biografija
1965–1967 m. mokėsi Kauno dramos teatro studijoje pas H. Vancevičių. 1975–1980 m. studijavo ir baigė režisūrą Leningrado kultūros institute.

1967–1968 m. Kauno dramos teatro M. Tenisono pantomimos trupės aktorius. Nuo 1968 m. mėgėjų pantomimos trupės Kauno politechnikos institute (nuo 1981 m. profesionalus teatras, nuo 1988 m. Kauno pantomimos teatras) vadovas, režisierius, scenarijų autorius. Režisavo pantomimos spektaklių Minsko, Kijevo, Lvovo teatruose, buvo daugelio spektaklių sceninio judesio režisierius. Parengė pantomimos aktorių.

K. Adomaitis žuvo 1996 m. gruodžio 22 d. autokatastrofoje Kauno Karaliaus Mindaugo prospekte.

## Spektakliai
* Šaknys ir žiedai, 1978 m.
* Juoda skylė, 1979 m.
* Džonatanas Livingstonas Žuvėdra, pagal R. Bacho alegorinę apysaką, 1982 m.
* Atsiprašome: laisvų vietų nėra, 1987 m.
* inscenizacija pagal E. Loydo Veberio roko operą „Jėzus Kristus superžvaigždė“, 1989 m.
* Nuoga siela nuogame kūne, 1990 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Teatro svetainė
Kanino pusiasalis

**Kanino pusiasalis** () – pusiasalis Archangelsko srityje (Rusija), į vakarus nuo kurio yra Baltoji jūra, o į rytus – Barenco jūros Čiošos įlanka.

Pusiasalio plotas – apie 10,5 tūkstančio km². Ilgis iš šiaurės į pietus – daugiau kaip 300 km. Šiaurinę pusiasalio dalį užima plynas Kanino Akmens kalvagūbris (aukštis iki 242 m), šiaurės vakaruose užsibaigiantis uolingu „Kanino Nosies“ kyšuliu.

Gyvenvietės Kanino pusiasalyje: Nesis (*Несь*), Čiža (*Чижа*), Konušino nosis (*Конушин Нос*), Kija (*Кия*), Šoina (*Шойна*), Kanino nosis (*Канин Нос*), Jažma (*Яжма*), Rytinė Kambalnica (*Восточная Камбальница*), Mikulkino nosis (*Микулкин Нос*).

## Šaltiniai
Aldona Danguolė Adomaitytė

**Aldona Danguolė Adomaitytė** (g. 1948 m. birželio 28 d. Pamargiuose, Igliškėlių valsčius) – Lietuvos teatro aktorė, pedagogė, humanitarinių mokslų daktarė.

## Biografija
1969 m. baigė Lietuvos konservatoriją. 1972–1975 m. Valstybinio teatro meno instituto Maskvoje aspirantė. 1986 m. menotyros kandidatė.

1969–1972 m. Šiaulių dramos teatro aktorė. Nuo 1975 m. Lietuvos konservatorijos (dab. Lietuvos muzikos ir teatro akademija) dėstytoja, nuo 1978 m. dar ir Vilniaus baleto mokyklos (iki 1986 m. M. K. Čiurlionio menų mokyklos choreografijos skyrius). Nuo 1976 m. sceninio judesio ir fechtuotės konsultantė Lietuvos teatruose. Vadovėlių, metodinių priemonių autorė.

## Bibliografija
* Plastinė aktoriaus treniruotė, 1978 m.
* M. Čechovo pamokos Lietuvos valstybiniame teatre, 1989 m.
* Aktoriaus plastikos pagrindai, 1995 m. 

## Šaltiniai
Čiošos įlanka

**Čiošos įlanka** () – Barenco jūros įlanka tarp rytinio Kanino pusiasalio kranto ir žemyno.

Įlanka gana apvalios formos, 110 km ilgio, iki 130 km pločio. Gylis ties įplaukimu – apie 55 m, būdingas gylis – mažiau 50 m. Yra seklumų, kuriose gylis 2-3 m.

Įtekančios upės:
* rytinė dalis: Čiornaja, Velikaja, Volenga
* pietryčių dalis: Peša
* pietinė dalis: Grabežna, Snopa, Omiza, Vižas, Oma
* vakarinė dalis: Čioša (pagal čią upę pavadinta ir pati įlanka).
Stambiausi intakai – Peša, Čioša ir Oma.

Vakaruose įlanką riboja ragas Mikulkin Nos (*Микулкин Нос*), rytuose – Barmino ragas. Rytiniai ir vakariniai įlankos krantai aukšti, iš skalūnų. Pietinis krantas žemas, smėlinis.

Įlankoje gyvena endeminis silkių porūšis *Čiošos-Pečioros silkė* (*Clupea palasii suworovi*).

Čiošos įlanka priskiriama vadinamosioms istorinėms Rusijos įlankoms, tai yra, visa įlankos akvatorija teisiškai laikoma vidiniais Rusijos vandenimis.

## Nuorodos
The Nephilim

**The Nephilim** - antrasis anglų gotikinio roko grupės Fields of the Nephilim albumas, išleistas 1988 metų rugsėjį ir pasiekęs dvyliktą vietą Jungtinės Karalystės albumų topuose. Albumas kur kas atmosferiškesnis, melodingesnis už savo pirmtaką Dawnrazor.

## Albumo dainos

# "Endemoniada" – 7:15
# "The Watchman" – 5:31
# "Phobia" – 3:37
# "Moonchild" – 5:40
# "Chord Of Souls" – 5:08
# "Shiva" – 4:50
# "Celebrate" – 6:23
# "Love Under Will" – 7:08
# "Last Exit For The Lost" – 9:42
Elizium

**Elizium** – trečiasis anglų gotikinio roko grupės Fields of the Nephilim albumas, pasirodęs 1990 metų gruodį, daugelio gerbėjų ir kritikų laikomas geriausiu grupės darbu. Tai paskutinis studijinis Fields of the Nephilim albumas, įrašytas prieš grupei išsiskirstant. Albumui pavyko pasiekti 22 Jungtinės Karalystės albumų topų vietą. *Elizium* skambesys itin atmosferiškas ir melodingas, kartais lyginamas su Pink Floyd, kurių buvęs prodiuseris Andy Jackson dirbo prie šio albumo, skambesiu. Kūrinyje *At The Gates Of Silent Memory* panaudotas Aleister Crowley, skaitančio savo eilėraštį *At Sea*, balso įrašas.
''

## Albumo dainos
# „(Dead But Dreaming)“ – 1:28
# „For Her Light“ – 3:01
# „At The Gates Of Silent Memory“ – 8:24
# „(Paradise Regained)“ – 2:29
# „Submission“ – 8:28
# „Sumerland (What Dreams May Come)“ – 11:09
# „Wail Of Sumer“ – 6:24
# „And There Will Your Heart Be Also“ – 7:37
Oma (upė)

**Oma** () – upė Archangelsko srityje (Rusija), įtekanti į Čiošos įlanką (Barenco jūra).

Upė teka užpelkėjusia žemuma. Įtekėjimo į Čiošos įlanką vietoje sudaro estuariją. Maitinimas sniego tirpsmo ir lietaus vandeniu. Ties žiotimis upė žuvinga.

## Šaltiniai
Earth Inferno

**Earth Inferno** – anglų gotikinio roko grupės Fields of the Nephilim koncertinis albumas, išleistas 1991 metų balandį. Albume panaudoti įrašai iš trijų grupės pasirodymų, vykusių 1990 metais, *Sumerland* turo metu. *Earth Inferno* pasiekė 39 Jungtinės Karalystės albumų topo vietą. Albumo pavadinimas sutampa su dailininko Austin Osman Spare knygos pavadinimu.

## Albumo dainos
# „Intro(Dead But Dreaming)For Her LightAt The Gates Of Silent Memory(Paradise Regained)“ – 16:08
# „Moonchild“ – 5:25
# „Submission“ – 7:34
# „Preacher Man“ – 4:51
# „Love Under Will“ – 6:17
# „Sumerland“ – 8:26
# „Last Exit For The Lost“ – 10:18
# „Psychonaut“ – 9:05
# „Dawnrazor“ – 9:09
Liudas Adomauskas

**Liudas Adomauskas** (1880 m. balandžio 8 d. Notėnai, Telšių apskr. – 1941 m. rugpjūčio 16 d. Paneriai, Vilnius) – Lietuvos komunistinės krypties veikėjas.

## Biografija
1903 m. baigė Kauno kunigų seminariją. 1903–1921 m. kunigavo. Per Pirmąjį pasaulinį karą Rusijos imperijos kariuomenės kapelionas. Dirbo Palonuose, 1921 m. atsisakė kunigystės. 1922 m. LKP laikraščio „Žarija“ ir „Naujoji gadynė“ redaktorius bei leidėjas. 1923–1926 m. su kitais kuopininkais kalintas už komunistinę veiklą. Po 1926 m. gruodžio 17 d. valstybės perversmo nuteistas mirti, bet bausmė pakeista 15 m. kalėjimo, 1928 m. amnestija sumažinta per pusę, 1934 m. iš kalėjimo paleistas.

1940 m. rėmė Lietuvos sovietinę okupaciją ir aneksiją. 1940 m. birželio mėn. okupacinės valdžios paskirtas Liaudies vyriausybės valstybės kontrolieriumi. Nuo 1940 m. liepos mėn. Liaudies seimo pirmininkas, pasirašė jo deklaracijas apie valstybinę santvarką, kad Lietuva paskelbta sovietine socialistine respublika ir dėl LTSR įstojimo į TSRS; jas į TSRS Aukščiausiosios tarybos sesiją vežusios delegacijos narys. Vėliau LTSR Aukščiausiojo Teismo narys, valstybės kontrolės liaudies komisaras. 1941 m. vasario mėn. įstojo į VKP(b). Per nacistinę okupaciją sušaudytas Paneriuose.

## Bibliografija
* „Šventraščio paslaptys“, 1922 m.

## Šaltiniai
Televizijos bokštas

**Televizijos bokštas** arba **telekomunikacijų bokštas** – aukšta, vertikali konstrukcija, statinys (bokštas), kurio paskirtis – viršūnėje įtaisytomis antenomis siųsti televizijos, radijo bangas.

Televizijos ir radijo bokšto konstrukciją sudaro apskritas arba žiedinės plokštės pavidalo pamatas, cilindrinis, kūginis, kartais prizmės arba piramidės pavidalo stiebas, neaukštuose bokštuose pasitaiko ir spragotų stiebų. Statomas iš plieno, monolitinio arba surenkamojo gelžbetonio.

Ant stiebo tvirtinamos įvairios aikštelės, platformos su operacinėmis patalpomis darbuotojams, radijo ryšio įrangai bei priežiūrai ir remonto darbams, įtaisomi signaliniai šviestuvai, žaibolaidis. Pačiame stiebe įrengiami laiptai, liftai, įvairios komunikacijos.

Telekomunikacijų bokštai taip pat naudojami radijo ryšiu palaikomoms telekomunikacijoms, tokioms kaip telefono skambučių perdavimai, kurie šiandieną vis labiau prieinami optinio kabelio ar palydovinio ryšio priemonėmis. Nuo radijo stiebų skiriasi laisvai stovinčia, stabilia konstrukcija, nereikalaujančia ją išlaikančių atotampų, taip pat panaudojamu plotu.

Televizijos bokštai dažnai yra atviri visuomenei, jose neretai įrengiamos apžvalgos aikštelės, taip pat restoranai, kavinės. 

## Šaltiniai
Stavropolio kraštas

**Stavropolio kraštas** () – federacinis kraštas Rusijos europinės dalies pietuose, Pietų federacinėje apygardoje. Ribojasi su Rostovo sritimi ir Kalmukija šiaurėje, su Dagestanu – rytuose, su Čečėnija ir Šiaurės Osetija – pietryčiuose, su Kabardos Balkarija ir Karačajų Čerkesija – pietuose, su Krasnodaro kraštu – vakaruose. Administracinis centras – Stavropolis.

## Geografija
Didžiąją krašto dalį užima Stavropolio aukštuma. Pietuose siekia Kaukazo priekalnes, o šiaurėje leidžiasi į Kumos-Manyčiaus įdubą. Aukščiausia srities vieta – Beštau kalnas (1401 m). Klimatas vidutinių platumų, žemyninis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra nuo -5&nbsp;°C iki -10&nbsp;°C kalnuose, liepos temperatūra 22-25&nbsp;°C (kalnuose 14&nbsp;°C). Metinis kritulių kiekis 300–300 mm, priekalnėse – 600 mm.

Pagrindinės Stavropolio krašto upės: Kubanė, Kuma, Jegorlykas, Podkumokas, Kalausas, Manyčius. Vyrauja stepės, plačialapių miškai (ąžuolai, bukai) su spygliuočių (eglių, pušų, kedrų) priemaiša pakalnėse.

## Gyventojai
Dauguma krašto gyventojų susitelkę rytuose bei Kaukazo priekalnėse (ypač Piatigorsko rajone). Rečiausiai gyvenamos šiaurės rytų stepės.

### Tautinė sudėtis
* rusai – 76,6 %
* armėnai – 10,5 %
* ukrainiečiai – 1,7 %
* darginai – 1,5 %
* graikai – 1,2 %
* nogajai, čigonai, karačiajai ir kt.

### Didžiausi miestai
* Stavropolis – 363,7 (tūkst. gyv., 2008 m.)
* Piatigorskas – 140,1
* Kislovodskas – 129,2
* Nevinomyskas – 129,1
* Jesentukai – 81,7
* Mineraliniai Vandenys – 76,7
* Georgijevskas – 69,2
* Budionovskas – 65,2
* Michailovskas – 61,0
* Zelenokumskas – 40,5

## Šaltiniai
Oma (reikšmės)

Žodis ***oma*** reiškia:

* Oma – miestas Airijoje;
* Oma – upė Archangelsko srityje (Rusija);
* Oma – miestas Aomorio prefektūroje (Japonija).

Taip pat:
* .oma – failų plėtinys;
* OMA, Office for Metropolitan Architecture – architektūros kompanija
* OMA, Open Mobile Alliance – mobiliojo telefonų ryšių standartų organizacija;
* OMA, Outlook Mobile Access – mobiliųjų telefonų elektroninio pašto programa.
Raudonakis akmenyninis ešerys

**Raudonakis akmenyninis ešerys** (*Ambloplites rupestris*) – ausytųjų ešerių (*Centrarchidae*) šeimos gėlavandenė žuvis.

Savo išvaizda panašus į *[[Micropterus dolomieui]]*, bet yra mažesnis. Kūnas iki 43 cm ilgio. Svoris – iki 1,4 kg. Pasižymi slepiamąja spalva, todėl labai lengvai prisitaiko prie įvairių povandeninių objektų. Minta mažesnėmis žuvimis, vabzdžiais ir vėžiagyviais.

Paplitęs JAV Šv. Lauryno upėje, Misisipės baseine, Didžiųjų ežerų regione.
Tauras Adomavičius

**Tauras Adomavičius** (g. 1945 m. birželio 5 d. Kaune) – Lietuvos trombonininkas, dirigentas, kompozitorius.

## Biografija
1965–1967 m. studijavo Lietuvos konservatorijos S. Paliuko trombono ir J. Domarko dirigavimo klasėse, 1967–1970 m. Leningrado konservatorijoje, V. Venglovskio trombono klasėje. 1970–1973 m. stažavo Leningrado konservatorijoje, 1978–1979 m. Paryžiaus aukštesniojoje konservatorijoje.

Nuo 1963 m. grojo orkestre „Trimitas“, 1984–1997 m. orkestro dirigentas. 1965–1967 m. ir 1971–1978 m. grojo Lietuvos nacionaliniame simfoniniame orkestre. 1985–1991 m. Lietuvos televizijos ir radijo lengvosios muzikos orkestro vyr. dirigentas. Subūrė Lietuvos nacionalinės filharmonijos trombonų kvartetą ir varinių pučiamųjų kvintetą, su jais koncertavo. Nuo 1970 m. Lietuvos konservatorijos, nuo 1994 m. ir M. K. Čiurlionio menų gimnazijos dėstytojas; nuo 1991 m. docentas. 2007 m. prisidėjo įgyvendinant pirmosios vasaros meno akademijos „Art Baltica“ projektą – dirbo su jaunimo simfoniniu orkestro pučiamųjų grupėmis, kameriniais ansambliais. Nuo 2010 m. profesorius.

Sukūrė kūrinių pučiamiesiems instrumentams, ansambliams, pučiamųjų instrumentiniam orkestrui.

## Šaltiniai
Raudonakis upėtakinis ešerys

**Raudonakis upėtakinis ešerys** (*Micropterus coosae*) – ausytųjų ešerių (*Centrarchidae*) šeimos gėlavandenė žuvis.

Kūnas iki 47 cm ilgio ir apie 2,3 kg svorio. Maitinasi įvairiais vabzdžiais. Gyvena srauniose prieškalnių upėse, kur šaltas vanduo. Paplitęs keliose upėse Pietų Karolinos vakarinėje dalyje, Šiaurės Karolinos pietvakariuose, taip pat Džordžijos, Alabamos valstijose.
Jadvyga Adomavičiūtė

**Jadvyga Adomavičiūtė** (g. 1924 m. rugpjūčio 20 d. Kaune) – Lietuvos agrochemikė, biomedicinos mokslų daktarė.

## Biografija
1948 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1953 m. apgynė disertaciją „Vienmečio lubino panaudojimas tręšimui derinyje su durpėmis“, žemės ūkio mokslų kandidatė.

1954–1980 m. dirbo Žemdirbystės institute, 1981–1992 m. Agropramoninio komiteto skaičiavimo centre.

## Bibliografija
* Mineralinės trąšos, 1973 m.
* Lietuvos TSR velėniniai jauriniai dirvožemiai, 1978 m.
* Lauko, sodo ir daržo kultūrų tręšimas ir rūgščių dirvų kalkinimas, 1983 m.
* Agrochemija, vadovėlis, viena autorių, 1970 m.

## Šaltiniai
Peugeot

**Peugeot** (tar. *pežo*) – prancūziška korporacijos „Stellantis“ automobilių markė. Vienintelė, siūlanti dviračius, mopedus ir automobilius. Svarbi Europos motorolerių gamintoja.

## Istorija
Peugeot šeimos verslas 1840 m. prasidėjo gaminant kavamales. 1882 m. Armanas Pežo pagamino dviračius. Po susitikimo su Gotlybu Daimleriu A. Pežo susidomėjo automobiliais.

1889 m. sukonstravo pirmajį automobilį. Tai buvo triratis su garo varikliu, jų pagaminta keturi. Vėliau gamyba išplėsta, 1892 m. pagamintas 21, 1894 – 40, 1895 – 70, 1899 – 300 vnt. Ankstyvieji Peugeot modeliai buvo vadinami vardu Type ir skaičiumi. Pvz. 1895 m. modelis buvo vadinamas Type 12. Ant šio modelio Peugeot uždėjo gumines padangas ir tapo pirmąja tai padariusia automobilių gamintoja. 1894 m. debiutavusi Paryžiaus ralyje su 5 automobiliais Peugeot tapo viena pirmųjų gamintojų, pradėjusių dalyvauti automobilių sporte.

Iki 1896 m. Peugeot diegė Daimler variklius, tada sukonstruotas pirmas Peugeot variklis. Tais pačiais Paryžiuje nuvarytas Peugeot automobilis. Tai tapo pirmąja istorijoje automobilio vagyste.

I pasaulinio karo metu Peugeot gamino karinę techniką. Po karo grįžta prie automobilių gamybos. 1929 m. pristatytas Peugeot 201, pigiausias automobilis Prancūzijoje.

Iki II pasaulinio karo įmonė pristatė daug populiarių modelių – Peugeot 202, Peugeot 302 ir Peugeot 402. 1958 m. pradėjo prekybą JAV, pristatydama Peugeot 404. Jis atkreipė dėmesį laimėdamas keturis kartus iš šešerių metų dalyvavimo Rytų Afrikos safario ralyje.

Įprastai Europos gamintojams, imta bendradarbiauti su kolegomis: nuo 1966 m. su Renault, nuo 1972 m. su Volvo.

1974 m. Peugeot nupirko 30% Citroën akcijų, nes pastaroji pritrūko pinigų. Įkurta PSA grupė, kurioje dalintasi ištekliais, bet Peugeot ir Citroën gaminiai išliko skirtingais.

1983 m. Peugeot pagamino populiarų Peugeot 205. 1984 m. Peugeot užmezgė ryšius su Kinija.

## Nuorodos

* Lietuvos Peugeot gerbėjų klubas
* Peugeot atstovas Vilniuje/Kaune

## Šaltiniai
Kauno teismo rūmai

**Kauno teismo rūmai** – teismo rūmai Kaune, A. Mickevičiaus gatvėje. Pastatyti ant anksčiau šioje vietoje veikusio kino teatro „Senasis trestas“ pamatų, 2006 m. vasaros pabaigoje nugriovus kino teatrą. Projekto autorius Architektas Arvydas Akelis („Dalis erdvės“ projektų vadovas), statybos darbus atliko UAB „Vėtrūna“.

Rūmų plotas – 3800 kvm.

Kauno apygardos teisme įrengta 14 posėdžių salių, o Kauno apygardos administraciniame teisme – 5 salės. Yra konferencijų salė, 11 kamerų (plotas – 6 kvm) teisiamiesiems. Mažiausios (civilinių bylų) posėdžių salės – 38 m², didžiausia – 142 m² ploto. Visi teisėjai ir jų padėjėjai turi atskirus kabinetus.

Į teismų rūmus persikėlė Kauno apygardos administracinis teismas (veikęs M. K. Čiurlionio g.) bei Kauno apygardos teismas (veikęs A. Mickevičiaus g.).

Kauno teismo rūmų statyba kainavo apie 34 mln. litų.

## Istorija
1877 m. Kauno gubernatoriui miesto pirkliai Frumkinai pasiūlė pastatyti teismo rūmus tuometiniame Nikolajaus prospekte. Teismo rūmai pastatyti 1883 m., lapkritį įvyko iškilmingas 3 aukštų pastato atidarymas. 1918 m. pastate veikė Kauno apygardos teismas ir Vyriausiasis Lietuvos Tribunolas. Pastatą valstybei nuomavo Frumkinų turto paveldėtojai. 1931 m. Lietuvos Respublikos teisingumo ministerija pastatą nupirko už 900 000 aukso litų.

## Šaltiniai
* Kauno teismai turės naujus namus 2008 lapkričio 6 d., Raimonda Mikalčiūtė, 15min.lt
* Kaune atidaryti Teismų rūmai  BNS ir lrytas.lt 2008 m. lapkričio 7 d.
* Kauno teismo rūmų istorija Lina Navickaitė, „Atnaujintuose teismo rūmuose parduotuvės nebeliks“, Kauno diena, 2005 m. liepos 5 d.
Petras Gailius Adomėnas

**Petras Gailius Adomėnas** (g. 1936 m. sausio 8 d. Minkūnuose, Panemunio valsčius, Rokiškio apskritis) – Lietuvos informatikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1960 m. baigė Vilniaus universitetą. 1982 m. technikos mokslų daktaras.

Dirbo mokslo ir projektavimo institutuose; vadovavo programinės įrangos kūrimui. Nuo 1988 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto dėstytojas, nuo 1998 m. Inžinerinės informatikos katedros vedėjas; nuo 1995 m. profesorius. 2016 m. išleistas Adomėno romanas "Ataidėjimai".

## Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai iš oro bei kelių transporto informacinių sistemų tyrimų; jais remdamasis nagrinėja programinių sistemų, kai duomenų struktūros ir uždavinių algoritmai nestabilūs, adaptyvumą.

## Monografijos
* Adaptyvieji modeliai ir programos, 1992 m., rusų kalba
* Informacinės technologijos krovinių transporte, 1998 m.

## Šaltiniai
Mažažiotis upėtakinis ešerys

**Mažažiotis upėtakinis ešerys** (*Micropterus dolomieu*) - ausytųjų ešerių (*Centrarchidae*) šeimos gėlavandenė žuvis.

Kūnas rudas, su tamsiomis vertikaliomis linijomis. Nugarinis pelekas iš 13-15 minkštų dyglių. Minta vabzdžiais, vėžiagyviais ir mažesnėmis žuvimis, mailius maitinasi zooplanktonu. Patelė išleidžia iki 21000 ikrelių, kuriuos patinas saugo specialiai įrengtame lizde upės smėlėtame dugne.

Mėgiamas žūklės objektas.
Liudvika Marija Adomavičiūtė

**Liudvika Marija Adomavičiūtė** (g. 1932 m. vasario 13 d. Kaune) – Lietuvos teatro aktorė.

## Biografija
1949 m. lankė Panevėžio dramos teatro studiją. 1950–1971 m. šio teatro aktorė. Sukūrė apie 30 vaidmenų. Vaidmenims būdingas subtilus emocingumas, psichologizmas.

## Vaidmenys
* Maša ir Sara – Antonas Čechovas. Žuvėdra, 1954 m. ir Ivanovas, 1960 m.
* Vera – Maksimas Gorkis. Paskutinieji, 1955 m.
* Niura – Vladimiras Rozovas. Vestuvės, 1956 m.
* Aldona – Jokūbas Skliutauskas. Vaikinas su velnio plauku, 1960 m.
* Tania – Aleksejus Arbuzovas. Tania, 1963 m.
* Katrė – Balys Sruoga. Pavasario giesmė, 1964 m.
* Fryda Fiurst – Frydrichas Diurenmatas. Frankas V, 1969 m.

## Šaltiniai
Didžiažiotis upėtakinis ešerys

**Didžiažiotis upėtakinis ešerys** (*Micropterus salmoides*) – ausytųjų ešerių (*Centrarchidae*) šeimos gėlavandenė žuvis.

Kūnas iki 97 cm ilgio (tai didžiausia iš upėtakinių ešerių rūšis). Vidutiniškai išgyvena iki 16 metų. Minta smulkesnėmis žuvimis, vabzdžiais. Paplitęs Alabamos, Džordžijos, Floridos valstijų upėse, Misisipėje. Mėgsta gilesnes upes, taip pat didesnius ežerus ir tvenkinius.
Akademinis laipsnis

**Akademinis laipsnis** – kvalifikacinis laipsnis, suteikiamas baigus studijas aukštojoje mokykloje. Jį patvirtina specialus dokumentas - diplomas.

## Bolonijos procesas Europoje
Europoje kilęs vad. Bolonijos procesas prasidėjo, siekiant palengvinti laisvosios darbo jėgos judėjimą Bendrojoje rinkoje nuo 2001 m., suvienodinant akademinius laipsnius. Unifikuojant pripažįstami šie laipsniai - bakalauras (B.A.), magistras (*Master*) ir daktaras (Lietuvoje - mokslo laipsnis).

Lietuvoje perimant akademines tradicijas, dominuoja Bolonijos proceso dėka visoje Europoje ėmę vyrauti akademiniai laipsniai.

## Akademiniai laipsniai studijose Lietuvoje
Lietuvoje aukštasis mokslas organizuojamas trimis pakopomis: pirmos pakopos (bakalauro), antros pakopos (magistrantūros) ir trečios pakopos (doktorantūros) studijomis. Baigus pirmos pakopos universitetines studijas paprastai suteikiamas atitinkamos srities bakalauro akademinis laipsnis (pvz., socialinių mokslų bakalauro, inžinerijos bakalauro, verslo vadybos bakalauro), baigus antros pakopos studijas – magistro akademinis laipsnis (pvz., ekonomikos magistro, edukologijos magistro, informatikos magistro), o sėkmingai apgynus disertaciją trečiojoje pakopoje – daktaro laipsnis socialinių, humanitarinių, technologijos ir kitose mokslų srityse.

Ekonomikos, verslo ir vadybos srityje ši sistema taikoma, pavyzdžiui, Vytauto Didžiojo universiteto Ekonomikos ir vadybos fakultete, kuriame pirmos pakopos programos suteikia socialinių mokslų arba verslo vadybos bakalauro laipsnį, antros pakopos – ekonomikos, finansų, rinkodaros ar verslo ir vadybos magistro laipsnį, o trečios pakopos studijose galima įgyti socialinių mokslų daktaro laipsnį.

## Nuorodos

#
Brigita Adomonienė

**Brigita Meslinaitė-Adomonienė** (1931 m. gruodžio 2 d. Kaune – 2026 m. sausio mėn. Vilniuje) – Lietuvos baldų dizainerė.

## Biografija
1957 m. baigė architektūrą Lietuvos dailės institute. 1957–1983 m. LTSR Celiuliozės, popieriaus ir medžio apdirbimo pramonės (nuo 1968 m. Baldų ir medžio apdirbimo pramonės) ministerijos Baldų projektavimo konstravimo biuro vyr. konstruktorė. 1978–2002 m. LTSR dailės instituto (nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademija) Architektūros katedroje dėstė baldų projektavimą, nuo 1981 m. docentė.

Lietuvos ir tarptautiniuose baldų parodose apdovanota medaliais ir diplomais.

## Kūryba
Pagal jos projektus pagaminti:
* Miegamojo komplektas „Vaiva“ (1964 m.)
* Baldai Vilniaus, Kauno, Maskvos vaistinėms, ligoninėms, sanatorijoms (1964–1982 m.)
* Virtuvės komplektai „Laumė“ (1969 m.), „Ventė“ (1971 m.), „Varsa“ (1981 m.)
* Meno darbuotojų rūmų Vilniuje (nuo 1997 m. LR Prezidentūra) Baltosios salės baldai (1975 m., neišlikę)
* Svetainės komplektai „Vesta“ (1976 m.), „Vega“ (1979 m.), „Viesulas“ (1980 m.)

## Šaltiniai