open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Slučė (Baltarusija)

**Slučė** arba **Šiaurinė Slučė** (, ) – upė Baltarusijoje; Pripetės kairysis intakas. Prasideda Minsko srityje, į pietus nuo Minsko. Teka pietų kryptimi per Polesę. Žemupys Gomelio srityje. Įteka į Pripetę netoli Turovo. 

Didžiausias intakas – Moročė (dešinysis). 

Užšąla gruodį, atitirpsta kovą. Ties Soligorsku patvenkta užtvanka. Prie Slučės įsikūręs Slucko miestas.
Osa

**Osa** gali reikšti:
* Femė, graikų mitologinė personifikacija;
* Osa, miestas Rusijoje, Permės krašte;
* Osa, arba Uosa, upė Lenkijoje, Vyslos intakas;
* Osa, arba Uosa, upė Kaliningrado srityje, Nemunyno baseine.
Narutis (upė)

**Narutis** arba **Naročius** (, ) – upė Baltarusijoje, Minsko srityje, Medilo rajone, Vilijos dešinysis intakas. Išteka iš Naručio ežero, teka pietų kryptimi. Įteka į Viliją ties Ručica. Plotis ties ištakomis 10–12 m, ties žiotimis 30–40 m. Srovės greitis 2–3&nbsp;km/h. Šlaitai statūs. Upėje gausu šaltinių. Teka daugiausia miškais.

## Etimologija
Pavadinimas siejamas su baltiška šaknimi **ner-* (plg., *nerti, naras*).

## Šaltiniai
Naročius (reikšmės)

**Naročius** (arba ***Narutis***; ) – keletas vietovardžių Baltarusijoje:
* Naročius – didžiausias šalies ežeras;
* Naročius – Neries intakas;
* Naročius – agromiestelis Minsko srities Medilo rajone;
* Naročius – kurortas Minsko srities Medilo rajone;
* Naročius – agromiestelis Minsko srities Vileikos rajone.
Eurovizijos dainų konkursas 1976

**1976 m. Eurovizijos dainų konkursas** – dvidešimt pirmasis Eurovizijos dainų konkursas, vykęs 1976 m. balandžio 3 d. Nyderlanduose, Hagoje. Konkurso nugalėtojais tapo Jungtinės Karalystės atstovai – grupė Brotherhood of Man su daina „Save your kisses for me“.

## Vieta

: *Plačiau apie miestą skaitykite straipsnyje [[Haga]].*
1976 m. Eurovizijos dainų konkursas surengtas Hagoje, *Nederlands Congrescentrum* (dabar žinomas kaip *Pasaulio Forumo konvencijų centras*). Vieta buvo pastatyta 1969 metais.

## Formatas

Dabartinė vertinimo sistema įdiegta nuo 1975 metų konkurso. Ta pati sistema buvo naudojama ir 1976 metais. Kiekvienai šaliai atstovaujantys komisijos nariai skiria 12, 10, 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2 ir 1 taškus dešimčiai geriausių dainų. Skirtingai nei šiandien, taškai nebuvo pateikti eilės tvarka (nuo 1 iki 12).

## Dalyvaujančios šalys

Švedija, Malta ir Turkija pasitraukė iš konkurso sumažinant dalyvaujančių šalių skaičių iki aštuoniolikos. Austrija ir Graikija grįžo į konkursą.

Lichtenšteinas bandė debiutuoti konkurse, tačiau jie neturėjo savo transliavimo paslaugų, todėl šaliai nebuvo leista dalyvauti.

### Sugrįžtantys atlikėjai

Keturi atlikėjai grįžo į 1976 m. konkursą. Fredi, kuris atstovavo Suomijai 1967 m., Sandra Reemer 1972 metais atstovavusi Nyderlandams, Šveicarijos atstovai Peter, Sue & Marc paskutinį kartą dalyvavo 1971 m. ir Norvegijos atstovė Anne-Karine Strøm, dalyvavusi 1974 metais.

## Rezultatai

## Balsavimų lentelė

### 12 taškų

Po 12 taškų surinkusios šalys

## Balsavimo eilė ir delegatai

#  – Ray Moore
#  – Michel Stocker
#  – ?
#  – Yitzhak Shim’oni
#  – Jacques Harvey
#  – André Hagon
#  – Brendan Balfe
#  – Dick van Bommel
#  – Sverre Christophersen
#  – ?
#  – Erkki Vihtonen
#  – José María Íñigo
#  – Rosanna Vaudetti
#  – Jenny Pippal
#  – Ana Zanatti
#  – Carole Chabrier
#  – ?
#  – Viktor Blažič

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali Eurovizijos svetainė
Palaja

**Palaja** graikų mitologijoje – Tritono duktė, Atėnės palydovė. Ji buvo Tritonio ežero Š. Afrikoje nimfa. Pagal vietinių genčių mitologiją ji ir libiečių Atėnė buvo Tritono (libiečių jūros dievas tapatinamas su Poseidonu) ir sūraus ežero Tritonio deivės, kuri buvo vadinama Tritonide (tapatinama su Amfitrite) duktė. Minima, kad vaikystėje Palaja ir Atėnė žaidė karo žaidimus ir Atėnė netyčia užmušė Palają. Ežero gentys kasmet švenčią šią istoriją ir iš naujo suvaidindamos.

Palajos sesuo, libiška Atėnė, gali būti identifikuojama su Rode, Atėnų Rode, kuri buvo vadinama Poseidono ir Halijos arba Amfitritės dukra.

## Išnašos
Virgilijus Kačinskas

**Virgilijus Kačinskas** (g. 1959 m. gegužės 25 d. Vilniuje) – Lietuvos architektas, politinis bei visuomenės veikėjas, Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo akto signataras.

## Biografija

1977 m. baigė Vilniaus 34-ąją vidurinę mokyklą. 1982 m. su pagyrimu baigė Vilniaus inžinerinio statybos instituto Architektūros fakultetą.

1982–1990 m. Komunalinio ūkio projektavimo instituto Šiaulių skyriaus architektas. Garsiausias šio laikotarpio projektas – Ginkūnų Vladimiro Zubovo dvaro rūmų ansamblio dalinis atkūrimas.

1988 m. liepos 19 d. vienas iš Šiaulių Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio grupės steigėjų, 1988–1990 m. Sąjūdžio Šiaulių tarybos seniūnas. 1990–1992 m. LR Aukščiausiosios Tarybos deputatas, išrinktas Šiauliuose, Sąjūdžio centro frakcijos narys, nuo 1991 m. – Septintosios (vėliau pavadintos Nuosaikiųjų) frakcijos narys ir jos seniūnas. 1992–1997 m. Nepelno leidybos ir informacijos paslaugų įmonės „Savivalda“ direktorius ir Lietuvos savivaldybių sąjungų žurnalo „Savivaldybė“ vyr. redaktorius. 1996–2005 m. Kultūros paveldo centro direktoriaus pavaduotojas, vyriausiasis architektas. Nuo 2005 m. kultūros kraštovaizdžio ir architektūros paveldo instituto direktoriaus pavaduotojas, 2006–2023 m. Kultūros paveldo centro direktorius. Atestuotas architektūrinio projektavimo bei paminklų apskaitos ir valstybinio valdymo specialistas.

1992 m. vienas iš Lietuvos nuosaikiųjų judėjimo steigėjų, judėjimo vicepirmininkas. 1996 m. dalyvavo „Lietuvos sambūrio“ steigime. 1996–2002 m. Lietuvos demokratų partijos narys.

Daugelio architektūros projektų autorius ar bendraautoris, architektūrinių konkursų laureatas ir prizininkas. Vienas iš knygų „Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo akto signatarai 1990“, "Išsivadavimas. Sąjūdis Šiaulių krašte 1988-1990 metais" rengėjų, jų maketų autorius. 2000 m. apdovanotas Lietuvos nepriklausomybės medaliu. 2022 m. apdovanotas LRVK garbės ženklu "Valstybė. Atsakomybė. Kompetencija"

Žmona Regina – lietuvių kalbos dėstytoja, sūnus Mindaugas, duktė Jūratė.

## Šaltiniai
Narutis

**Narutis** (arba ***Naročius***; , ) – ežeras šiaurės vakarų Baltarusijoje (didžiausias šalyje), Minsko srityje, Medilo rajone.

## Geografija ir gamta
Išsidėstęs Švenčionių aukštumoje, Narutės upės baseine. Kartu su Mėstro, Batoryno, Blednojės ežerais sudaro Naručio ežeryną. Susidarė traukiantis ledynui. Ežere gyvena 22 rūšių žuvys, iš kurių paprastieji plakiai, vėgėlės, upiniai unguriai ir stambiausios europinės lydekos. Ežere ir šalia jo peri gulbės nebylės, mažieji kragai, mažosios žuvėdros, ereliai žuvininkai ir kiti paukščiai.

## Turizmas
Svarbiausia pakrantės gyvenvietė bei populiari turistinė poilsiavietė – Naročius. Sovietmečiu prie Naručio ežero buvo sąjunginė „Stumbriuko“ vaikų stovykla. Ežeras įeina į Naručio nacionalinio parko teritoriją.

## Istorija
Tarpukario metu ir JAV lietuvių pokario Lietuvos fizinės geografijos vadovėliuose buvo nurodomas kaip didžiausias Lietuvos ežeras (pagal 1920 m. Lietuvos–TSRS sienos situaciją). Sovietmiečiu pakrantėse dar gyveno lietuviškai šnekantys žmonės, vėliau asimiliavęsi su slavais.

## Šaltiniai

## Galerija

Vaizdas:NarachLake.JPG|
Vaizdas:Lake_Naroch.JPG|
Vaizdas:Narach_Lake_3.JPG|
Vaizdas:Narač_-_8.jpg|
Vaizdas:Narač_-_6.jpg|
Vaizdas:Narač_-_7.jpg|
Vaizdas:Narač_-_4.jpg|
Vytenis Sinkevičius

**Vytenis Sinkevičius** (g. 1974 m. sausio 21 d. Kaune) – muzikinių radijo laidų, TV laidų vedėjas. TV projektų bei renginių prodiuseris. Video reklamos ir filmų prodiuseris.

Baigė dr. G. Stulpinienės kalbų ir vadybos kolegiją bei Lietuvos muzikos akademijos Teatro ir kino fakultetą.

Dirbo Radiocentro radijo stotyje, kur vedė ryto laidą „Atsibusk su Vyteniu“. Lietuvos ryto TV kanale vedė televiktoriną „Kas tu toks?“ ir „Šeimų dvikovos. Akropolio turnyras“.

Nuo 2014 m. iki 2016 m. vedė „Teleloto“.

## Nuorodos
* Radiocentras: Atsibusk su Vyteniu
Homonoja

**Homonoja** graikų mitologijoje – santarvės ir vieningumo deivė. Priklauso deivių grupei, vadinamai praksidikidėmis (angl. *Praxidikai*, Teisybės kvietėjos).

Homonoja Praksidikės ir Sotero duktė. Pagal vieną iš versijų, praksidikidės buvo Tėbų karaliaus Ogigo () dukros. Todėl tikėtina, kad Homonoja identifikuota su Tėbų deive Harmonija. 

## Išnašos
Ktesijas

**Ktesijas** (**Ktesijus**) graikų mitologijoje – namų ūkio dievas, Sotero ir Praksidikės sūnus. Ktesijas ir Soteras buvo vyriausio dievo Dzeuso kulto vardai.
Ktesijus

**Ktesijus iš Knido** () – senovės graikų istorikas, gydytojas, rašytojas, gyvenęs V a. pr. m. e.

Jis buvo kilęs iš Knido miesto Mažojoje Azijoje (Karijos regionas). Tapo Achemenidų valdovo Antakserkso II asmeniniu gydytoju, su juo 401 m. pr. m. e. dalyvavo žygyje prieš brolį Kyrą Jaunesnįjį.

Ktesijus parašė du svarbius istorinius veikalus – *Persica* ir *Indica*. Pirmajame kūrinyje jis aprašė Asirijos ir Babilonijos istoriją iki persų, pačią Persiją. Kūrinyje *Indica* jis paminėjo informaciją apie Indiją, kurią sužinojo būdamas Persijoje. Autorius Indiją aprašė kaip šalį, kurioje gausu turtų, kur gyvena filosofai ir žmonės, panašūs į dievus. Ktesijaus darbai neišliko, bet jų santrauką pateikė IX a. Bizantijos patriarchas Fotijus I. Jais taip pat rėmėsi Atėnijus, Plutarchas, Nikolajus Damaskietis, Diodoras Sikulas.

Ktesijaus „Indica“ yra vienas svarbiausių ankstyvųjų šaltinių apie Indiją. Jame rašoma, kad Indijos populiacija beveik tokia, kaip viso pasaulio, kad už Indijos plyti dykuma (viską maitina upė), o toliau negyvena joks žmogus, mini, kad ten gyvena tiek šviesūs ir aukšti, tiek tamsūs ir maži žmonės, indai išgyvena labai daug metų (net iki 200), neserga jokiomis ligomis. Jie dažnai maudosi specialiuose baseinuose. Ktesijus aprašo kalnuose gyvenančią karingą medžiotojų tauta, kuri įsikūrusi olose. Taip pat daug dėmesio skiriama egzotinei Indijos augmenijai ir gyvūnijai.

## Šaltiniai
Epidendras

**Epidendras** (*Epidendrum*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso epifitinės orchidėjos. Graikiškai *epidendrum* reiškia „augantis ant medžio“.

Natūraliai paplitę nuo Pietų Karolinos iki Argentinos. Auga tropinio ir subtropinio klimato srityse įvairiame biotope – nuo drėgnų džiunglių iki sausų tropikinių miškų. Daug rūšių auga Andu kalnuose 1000-3000 m aukštyje. 

## Rūšys
Labai didelė rūšių skaičiumi gentis, kurioje yra virš 1100 rūšių:
* Puošnusis epidendras (*Epidendrum amabilis*)
* Gelsvasis epidendras (*Epidendrum anceps*)
* Blakstienotasis epidendras (*Epidendrum ciliare*) 
* Vainikuotasis epidendras (*Epidendrum coronatum*) 
* Skiauterėtasis epidendras (*Epidendrum cristatum*) 
* Lankstusis epidendras (*Epidendrum flexuosum*) 
* Žvilgusis epidendras (*Epidendrum ibaguense*) 
* Plokščiastiebis epidendras (*Epidendrum nocturnum*)
* Peteliškinis epidendras (*Epidendrum parkinsonianum*) 
* Atžalinis epidendras (*Epidendrum radicans*)
* Trumpalapis epidendras (*Epidendrum secundum*) 
* Rangusis epidendras (*Epidendrum serpens*) 
* Iečialūpis epidendras (*Epidendrum wrightii*)
ir kt.

## Nuorodos
* ''Epidendrum'' , lietuvių k.
* Galería de Orquídeas Peruanas: ''Epidendrum'' 
* Genus: ''Epidendrum'' 


Image:Epidendrum porpax.jpg|*[[Epidendrum peperomia]]*
Image:Epidendrum philocremnum Orchi 01.jpg|*[[Epidendrum philocremnum]]*
Soteras

**Soteras** graikų mitologijoje – saugumo ir išsigelbėjimo nuo bėdos dievas. Jo moteriškas ekvivalentas – deivė **Soterija**. Su Praksidike susilaukė dievų: Homonojos, Aretės ir Ktesijaus. Orfinėse giesmėse Soteras tapatinamas su Dzeusu, jo žmona Praksidikė identifikuojama su Persefone, o dukterys – su deivėmis erinijomis. Soteras ir Ktesijas yra Dzeuso kulto vardai.

## Religiniai ritualai
**[[Soterija (festivalis)]]** - helenistinėse religijose reiškė auką ir aukojimams skirtą festivalį. 

## Išnašos
Smolensko aukštuma

**Smolensko aukštuma** () – aukštuma Rusijos Europinėje dalyje, dalis Smolensko-Maskvos aukštumos. Aukštuma nusidriekusi nuo Oršos miesto Baltarusijoje iki Možaisko rajono Maskvos srityje. Aukščiausias taškas: 314 m virš jūros lygio (šalia Marijno kaimo Viazmos rajone Smolensko srityje). Vakarinė aukštumos dalis sudaryta devono dolomitų ir klinčių, o į rytus nuo Smolensko iš karbono klinčių, molių, mergelių. Reljefas moreninis – erozinis, šiaurės vakarinėje dalyje stambiai kalvotas. Iš Smolensko aukštumos išteka upės: Desna, Ugra, Maskva ir kitos.

## Šaltiniai

* Смоленская возвышенность // Большая советская энциклопедия : [в 30 т.] / гл. ред. А. М. Прохоров. – 3-е изд. – М. : Советская энциклопедия, 1969–1978.
Smolensko–Maskvos aukštuma

**Smolensko-Maskvos aukštuma** () – banguotai kalvota aukštuma Rusijoje (Smolensko, Maskvos ir Vladimiro sr.) ir nedidelė dalis Baltarusijoje (Mogiliovo ir Vitebsko sr.). Nusidriekusi šiaurės rytų kryptimi apie 500 km; nuo Oršos iki Zalesės Pereslavlio. Sudaryta iš atskirų Maskvos ir Smolensko aukštumų. Aukščiausia vieta – 320 m (šalia Chmelitos gyvenvietės, Smolensko sr.). Aukštuma teka Dniepro ir Volgos baseino upės. Dengia mišrieji (daugiausia eglių ir beržų) miškai. Dažnos pelkės.

## Šaltiniai
Krisas (mitologija)

**Krisas** graikų mitologijoje – aukso dievas, Dzeuso sūnus.

**Krisas** – kita Chriso Trojos karo veikėjo minimo graikų mitologijoje forma.

## Išnašos
Ričardas Šileika

**Ričardas Šileika** (g. 1968 m. balandžio 3 d. Atkočiuose, Ukmergės rajone) – Lietuvos rašytojas ir fotografas, šiuo metu dirba Vilniaus Dailės Akademijoje.

## Biografija
Mokėsi Vilniaus kultūros ir buitininkų mokykloje. Kupiškio, Jonavos ir Radviliškio spaudoje dirbo žurnalistu ir fotografu. Radviliškio rajono policijos komisariato kriminalistikos skyriuje tarnavo ekspertu viršila.

## Bibliografija
Išleido eilėraščių rinkinius: „Kalvaratas“ (1992), „Audivi“ (1997), „Metraščiai“ (1998), bei eseistinių miniatiūrų rinkinį „Ričardo Šileikos vardo provincija nr. 345“ (2003).

## Šaltiniai
Tolučiai (reikšmės)

**Tolučiais** vadinami kaimai:

* Kelmės rajone:
** Šaukėnų seniūnijoje;
** Tytuvėnų seniūnijoje;
* Ukmergės rajone.
Kakija

**Kakija** graikų mitologijoje – ydų ir sugedusios moralės deivė. Priešinga dorybės deivei Aretei. Vaizduojama kaip pasipūtusi, apkūni, labai išsidažiusi ir atvirai apsirengusi moteris. Tikėtina, kad buvo Niktės duktė, kadangi Naktis pagimdė įvairias pasaulio negandas.

## Išnašos
Bukiškės (reikšmės)

**Bukiškėmis** vadinami kaimai:

* Elektrėnų savivaldybėje;
* Šalčininkų rajone;
* Vilniaus rajone:
** Avižienių seniūnijoje,
** Lavoriškių seniūnijoje;
* Zarasų rajone.
Vaiduoklių medžioklė

**Vaiduoklių medžioklė** – bendras terminas, apibūdinantis vaiduoklių paiešką ir tyrimus. Dažniausiai medžiotojų komandą sudaro 4–8 individai, renkantys vaiduoklių buvimo įrodymus, taip pat bandantys užmegzti su jais ryšį, prašyti palikti apsėstą vietą. Kiekvienas komandos narys paprastai turi skirtingas pareigas, pavyzdžiui, fotografuoja ar įrašinėja garsus. Vaiduoklių medžiotojai dažniausiai yra iškviečiami žmonių, manančių, kad jų name ar kitame objekte vaidenasi. Didelė dalis komandų dirba nemokamai, savo malonumui ar iš mokslinių interesų.

Vaiduoklių medžioklė yra tipiškas pseudomokslas. Medžiotojai elgesiu mėgdžioja mokslininkus, dažnai matuoja ir užrašinėja įvairius parametrus (temperatūra, elektromagnetiniai laukai), tarp kitų prietaisų naudoja infraraudonųjų spindulių bei naktinio filmavimo kameras, diktofonus įrašinėti tariamiems vaiduoklių balsams, kompiuterius. Tačiau jų tyrimų metodai nėra moksliniai, dažniausiai remiasi konfirmacijos klaida, kai bet koks aptiktas ne visai įprastas įvykis priskiriamas vaiduoklių veiklai, pavyzdžiui, netikėtai išsekusios fotoaparato baterijos. Diktofonu įrašyto baltojo triukšmo vėliau klausomasi ir stengiamasi jame rasti vaiduoklių balsų (*[[pareidolija]]*).

Kai kurios komandos naudoja ir visiškai nemokslinius metodus, į komandą pasikviečia mediumų ar ekstrasensų, tariamai kontaktuojančių su vaiduokliais. Tokia praktika laikoma kontroversiška ir tarp pačių vaiduoklių medžiotojų.

Manoma, kad pirmoji vaiduoklių tyrimų istorija aprašyta Plinijaus Jaunesniojo. Ji vyko maždaug 100-asiais mūsų eros metais, ir Plinijui atpasakojant jau buvo šimtmečio senumo. Vaiduoklių paieškos ypač paplito XIX amžiuje, populiarėjant spiritizmui ir mediumams, o mūsų laikais šią veiklą skatina populiariosios kultūros kūriniai, pavyzdžiui, filmai „Vaiduoklių medžiotojai“ ar „Baltasis triukšmas“.

## Nuorodos
* CSICOP (ang.) 
* straipsnis Columbia News Service (ang.) 
* Scaring up paranormal profits: straipsnis Business Week (ang.)
Aba (mitologija)

**Aba** () graikų mitologijoje – najadė, šaltinių, šulinio ar kalno nimfa, gyvenusi šalia Ergiskės miesto, Trakijoje.

Aba su Poseidonu susilaukė sūnaus Ergisko, Trakijos miesto eponimo. Tikėtina, kad ji buvo upės dievo Hebro duktė. 

## Išnašos
Hebras

**Hebras** – Kikonijos upė ir upės dievas, rytinėje Traikijos dalyje. Hebras yra najadžių Rodopės ir, tikėtina, Abos tėvas.

Hebro upė įtekėjo į Egėjo jūrą netoli graikų kolonijos Ainos rytinėje Trakijoje priešais Samotrakės salą. Didžiausios gretimos personifikuotos graikų upės buvo Istras () (Dunojus) šiaurėje ir Nestas vakaruose. Hebro intakas Ardeskas (Maritsa) taip pat buvo personifikuotas .

## Inšašos
Pareidolija

**Pareidolija** ( 'klaidingas' + *είδωλον* 'atvaizdas') – sensorinis psichologinis reiškinys, kai atsitiktinai susidaręs vaizdas ar garsas suvokiamas kaip konkretaus žinomo objekto vaizdas ar garsas. Tipiškas pavyzdys yra debesys, kuriuose visada galima įžiūrėti kažkokių atpažįstamų figūrų: veidus, gyvūnų kontūrus ir panašiai.

Pareidolija skiriasi nuo iliuzijos:
* Reginė iliuzija: neaiškus objektas palaikomas kitu, žinomu objektu. Pvz., prietemoje krūmas palaikomas stovinčiu žmogumi.
* Reginė pareidolija: neaiškioje objekto formoje ar faktūroje įžiūrima kito objekto forma. Pvz., žiūrint į debesį, matyti, kad dalis jo primena skrendantį drakoną (ne debesis palaikomas drakonu, bet debesis atrodo panašus į drakoną).

Psichiatrijoje skiriamos:
* *Pareidolinės iliuzijos*: Suvokiamas vaizdas susidaro iš realaus daikto kontūrų, linijų, spalvų, reljefo (plyšių tinke, vinies galvutės sienoje, dėmės ant apmušalų, voratinklių palubėje).
* *Pareidolinės haliucinacijos*: Tai reginiai vaizdiniai, nevalingai atsirandantys suvokiant realų objektą, bet visiškai neatitinkantys jo forma, dydžiu, spalva ir pan. Pvz., sieninis šviestuvas virsta gandru, pasienyje padėti bateliai virsta vilku, kilimo ornamentas virsta velniūkščiu, kuris išlenda iš kilimo ir ima bėgioti po kambarį.

Vienas iš dažniausiai atsitiktiniuose deriniuose matomų vaizdų yra žmogaus veidas. Manoma todėl, kad žmogus iš prigimties turi savybę ieškoti ir atpažinti kitų veidus.

Pareidolijos pasekmė yra ir tokie garsūs atvejai, kaip Marso sfinksas ir Marso kanalai, elektroninio balso fenomenas, šventujų veidų pasirodymai ant buitinių daiktų, pavyzdžiui, sumuštinio.

Roršacho teste pareidolijos fenomenas reiškiasi, kai tiriamasis stebi rašalo dėmes ir pasakoja, ką jose įžiūri. Teigiama, kad tai padeda suprasti jo psichinę būklę. Nors šis testas yra plačiai naudojamas, jo moksliškumas neaiškus. Kol kas nėra jokių tyrimų, empiriškai įrodžiusių testo efektyvumą.

Daug kanadiečių teigė, kad mato velnio veidą karalienės plaukuose 1954 metų dolerio paveiksliuke, padarytame iš jos nuotraukos. Nors banknotai iš apyvartos išimti nebuvo, kitame leidime paveiksliukas buvo pataisytas.

Vaiduoklių medžiotojai teigia klausydamiesi baltojo triukšmo gali girdėti vaiduoklių, mirusių žmonių balsus. Kitas paplitęs garso pareidolijos pasireiškimas yra įvairūs mitai, kad atbulai leidžiant muzikos ar kitus įrašus, juose girdima tam tikra informacija, tariamai tokiu būdu buvusi užkoduota (pavyzdžiui, *[[Polas yra miręs]]* mito atveju).

## Išnašos
Paskalio dilema

**Paskalio dilema**, arba **Paskalio lažybos** – prancūzų filosofo Blezo Paskalio argumentas, aiškinantis, kodėl labiau verta tikėti Dievu, nei būti agnostiku ar ateistu. Paskalis teigė, kad visada geriau „statyti“ už Dievo egzistavimą, kadangi jei Dievas egzistuoja, už tikėjimą bus atlyginta (rojus), už netikėjimą – nubausta (pragaras).

## Paskalio idėja

Šiose lažybose Paskalis laikėsi pozicijos, kad vertingiau tikėti Dievą negu netikėti, kadangi:
* Jei Dievas egzistuoja, tikintysis, pagal lažybas, būtų apdovanotas Rojumi, o ateistas nubaustas pragaru. Ateistas skaudžiai pralaimėtų.
* Jei Dievas neegzistuoja, tikintysis, pagal lažybas, nieko neprarastų, o ateistas liktų patenkintas, kad nugalėjo. Teistas pralaimėtų tik lažybas.
 
## Kritika
*Nepilnas sąrašas argumentų prieš Paskalio dilemą*:
* Klaidinga dilema: iš šio argumento išplaukia tik dvi galimybės. Arba Dievas egzistuoja ir atlygina už tikėjimą, arba jis neegzistuoja. Tačiau gali būti ir daugiau variantų, pavyzdžiui, dievas egzistuoja ir baudžia už tikėjimą. Tokiu atveju tikėti kaip tik neapsimokėtų.
* Preziumuoja, kad krikščionybė yra vienintelė religija, teigianti, kad už tikėjimą Dievas atlygina, už netikėjimą baudžia. Tačiau iš tiesų egzistuoja daug religijų, kurios teigia tą patį apie savo dievus. Taip pat tokiu atveju negalima atmesti galimybės, kad egzistuoja nei vienai religijai nežinomi dievai, baudžiantys žmones už netikėjimą jais.
* Nemini, kad egzistuoja tikėjimo išlaidos. Dauguma religijų reikalauja iš savo pasekėjų skirti nemažai laiko, lėšų ir pastangų. Pavyzdžiui, aukoti bažnyčiai, vaikščioti į pamaldas ir panašiai. Taip pat egzistuoja ir tikėtini nuostoliai: pavyzdžiui, Jehovos liudytojai nepriima kraujo perpylimų, todėl tikėjimas gali kainuoti net ir gyvybę.
* Iš religinės pusės kritikuojama, kad toks tikėjimas nėra „tikrasis tikėjimas“, kadangi tikintysis nėra tikras dėl Dievo egzistavimo, o tiki tik iš atsargumo, dėl viso pikto. Daug pagrindinių krikščionybės denominacijų tokį tikėjimą laiko eretišku.
* Neįmanoma valios pastangomis patikėti tuo, ko tikrumu abejoji. Jei esi tikintis Dievo egzistavimu, šis argumentas bus nereikalingas. Jei nesi tikras, šis argumentas nepadės patikėti. Paskalis apie tai rašė, kad reikėtų pradėti elgtis taip, tarsi tikėtum, o tikėjimas galbūt ateis vėliau.

## Gynimas
Dievo neegzistavimo postulavimas ir po to sekantis kitokios dievybės tikimumo teiginys yra loginė klaida, nes paskutinis teiginys pripažįsta nenulinė prieš tai paneigto argumento tikimybė. Taip pat išverstos dievybės įvedimas prieštarauja protingojo pagrindo principui, kuris yra kasdienio gyvenimo ir mokslinės pažangos pagrindas.

## Nuorodos
* Paskalio „Pensees“, kur aprašytas šis argumentas 
* Internetinė filosofijos enciklopedija (anglų k.)
* Paskalio dilemos kritika  (anglų k.)
* Richard Carrier straipsnis (anglų k.)

## Išnašos
Purnuškės

**Purnuškėmis** vadinami du kaimai Vilniaus rajone, tarp kurių yra Europos centras:

* Nemenčinės seniūnijoje,
* Riešės seniūnijoje.
Konstantas Algirdas Aleksynas

**Konstantas Algirdas Aleksynas** (1936 m. sausio 10 d. Ingavangyje, Šilavoto valsčiuje – 2025 m. kovo 3 d. Vilniuje) – Lietuvos tautosakininkas, tekstologas, redaktorius.

## Biografija
1959 m. baigė Vilniaus universitetą. 1970 m. apgynė disertaciją, filologijos mokslų kandidatas.

1961–1986 m. Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto jaunesnysis mokslinis bendradarbis, 1986–1989 m. mokslinis bendradarbis, nuo 1990 m. vyresnysis mokslo darbuotojas, 1994–2001 m. Tautosakos archyvo skyriaus vadovas, 2002–2004 m. Dainyno skyriaus vadovas.

## Mokslinė veikla
Dar būdamas studentas pradėjo ekspedicijų maratoną – surinkta apie 3800 vien liaudies dainų, taip pat rūpinosi, kad tautosakos baruose daug nuveikusių žmonių sukaupta medžiaga patektų Lietuvių tautosakos rankraštyno globon. Buvo išsaugotas gausus folkloristo Zenono Slaviūno asmeninis archyvas. Parengė perduoti Lietuvių literatūros ir tautosakos institutui ilgus dešimtmečius kauptą tautosakos rinkėjo Jurgio Dovydaičio rankraštinį, fonografinį ir fototekinį palikimą.

Per keturis dešimtmečius sudarė, rengė, redagavo, vienas ir su kitais, daugiau kaip septyniasdešimt tautosakos bei folkloristikos knygų. Jo pastangomis sugrąžinta ir pirmąkart pristatyta šiuolaikiniams skaitytojams – liaudies meno tradicijų puoselėtojams Simono Daukanto, Antano Baranausko, Mečislovo Davainio-Silvestraičio, Viliaus Kalvaičio, Mato Slančiausko ir kitų kultūros veikėjų užfiksuota tautos tradicinė kultūra.

Pagrindė Lietuvių liaudies dainyno kalbinio redagavimo principus, buvo vienas jo bei leidinio „Tautosakos darbai“ redaktorių.

Projekto **RaSa** – (Lietuvių dvasinės kultūros **RA**iškos: etnologijos, kalbos ir istorijos šaltinių elektroninis **SĄ**vadas), rengto bendradarbiaujant Lietuvių literatūros ir tautosakos institutui, Lietuvių kalbos institutui, Lietuvos istorijos institutui ir Matematikos ir informatikos institutui, dalyvis.

## Darbai
* Studija „Lietuvių liaudies dainų kalbinės stilistinės ypatybės“ (Literatūra ir kalba, 11, 1971 m.).
* Antanas Vienažindys „Kaipgi gražus gražus“ (1978 m.).
* Penkiolikos tomų „Jono Basanavičiaus tautosakos biblioteka“ (I t. 1993 m.)
* „Lietuvių liaudies dainynas“
Partizanų ir tremtinių dainų rinkiniai
* „Išplėšė man laisvę brangiausią: Tremtinių dainos“ (1990 m.),
* „Palinko liepa šalia kelio: Partizanų dainos“ (1998 m.)

Parengė ar prisidėjo rengiant tautosakos leidinius:
* „Biržų krašto tautosaka“, (1982 m.)
* Simonas Daukantas „Žemaičių tautosaka“, 1–2, (1983–1984 m.)
* „Iš gyvenimo vėlių bei velnių“, (1998 m.)
* Viliaus Kalvaičio „Prūsijos lietuvių dainos“, (1998 m.)
Lietuvių liaudies pasakos su dainuojamaisiais intarpais (2000 m.)
Lietuvių literatūros enciklopedija (2001 m.)

## Įvertinimas
* 1995 m. Lietuvos mokslo premija
* 2006 m. Valstybinė Jono Basanavičiaus premija už reikšmingą mokslinę ir visuomeninę veiklą etninės kultūros srityje.

## Nuorodos
* 

## Šaltiniai
Krušonys (reikšmės)

**Krušonimis** vadinami kaimai:

* Varėnos rajone;
* Kaišiadorių rajone:
** Klampiniai Krušonys;
** Paromatės Krušonys.
Margiai (reikšmės)

**Margiais** vadinami kaimai:

* Anykščių rajone:
** Anykščių seniūnijoje,
** Kavarsko seniūnijoje;
* Kėdainių rajone;
* Klaipėdos rajone;
* Pakruojo rajone:
** Klovainių seniūnijoje,
** Žeimelio seniūnijoje;
* Panevėžio rajone;
* Pasvalio rajone;
* Radviliškio rajone:
** Pakalniškių seniūnijoje,
** Šaukoto seniūnijoje,
** Šiaulėnų seniūnijoje;
* Šiaulių rajone;
* Varėnos rajone;
* Vilniaus rajone:
** Lavoriškių seniūnijoje,
** Nemenčinės seniūnijoje.
Atesninkai

**Atesninkai** – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Peršėkininkų, pietrytiniame Atesio ežero krante.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Atesninkai (reikšmės)

**Atesninkais** vadinami trys kaimai Alytaus rajone:

* Miroslavo seniūnijoje;
* Simno seniūnijoje:
** Atesninkai I;
** Atesninkai II.
Kaimynai (reikšmės)

**Kaimynais** vadinami:
* Kaimynai (romanas) – Juozo Paukštelio romanas;
* Kaimynai (telefilmas) – LTV telefilmas pagal Juozo Paukštelio romaną;
* Kaimynai (serialas) – humoristinis TV serialas.
* Lietuvos valstečių kategorija;
* kaimai:
** Alytaus rajone;
** Širvintų rajone;
** Utenos rajone.
Birutė Teodora Visokavičienė

**Birutė Teodora Poderytė-Visokavičienė** (g. 1946 m. sausio 7 d. Grinkiškyje, Kėdainių apskritis) – ekonomistė, Lietuvos politinė bei visuomenės veikėja.

## Biografija
Kartu su tėvais buvo tremtyje Komijos ASSR. 1963 m. baigė Kauno 4-ą vidurinę mokyklą, 1970 m. Kauno politechnikos institutą.

1970–1972 m. Kauno elektrotechnikos gamyklos ekonomistė, operatyvinio gamybos planavimo biuro viršininkė. 1972–1983 m. Kauno politechnikos instituto dėstytoja, 1983–1986 m. docentė. 1979 m. ekonomikos mokslų daktarė. 1986–2003 m. Vilniaus universiteto Ekonomikos fakulteto Visuomenės ūkio katedros docentė. 1996–2000 m. LR Seimo narė ir Socialinių reikalų ir darbo komiteto pirmininkė.   2003-2007 m. Lietuvių kalbos mokyklos prie LR ambasados Kazachstane vadovė. 2007-2017 Vilniaus universiteto Ekonomikos ir verslo administravimo fakulteto  katedros docentė. 2018 - iki dabar Vyriausia mokslo darbuotoja  Kazimiero Simonavičiaus universitete. Nuo 2021 Socialinių mokslų Profesorė. 

 1995 m. Tėvynės sąjungos-Lietuvos konservatorių partijos narė nuo 2000 m. Nuosaikiųjų konservatorių sąjungos narė.

Vyras Romualdas Visokavičius, duktė Gintarė, sūnus Regimantas.
Akropolis

**Akropolis** ( 'miestas ant kalvos') – miesto dalis su įtvirtinimais, iškilusi ant aukštesnės kalvos. Kadangi gynybiniais sumetimais akropoliai paprastai buvo įrengiami ant aukštesnių kalvų, šios citadelės dažnai tapdavo Senovės Graikijos miestų, išsidėsčiusių kalvos papėdėje, branduoliu. Nors pats žinomiausias yra Atėnų akropolis, jų būta ir kituose Graikijos miestuose: Arge, Tėbuose, Korinte.

## Atėnų akropolis

Atėnų akropolis yra geriausiai žinoma tvirtovė ant 156 m aukščio kalvos, paprastai vadinama tiesiog Akropoliu. Čia žmonės apsigyveno jau neolito viduryje. Tai susiję su ypatinga vietos geografine padėtimi: plynaukštėje buvo nesunku gintis nuo priešų, be to, nuo Akropolio buvo gerai matomas Viduržemio jūros uostas.

Ilgainiui Atėnams išsiplėtus į lygumą, esančią šalia plynaukštės ir VI a. pr. m. e. pastačius Atėnės šventyklą, Akropolis tapo reikšminga Atėnų miesto tvirtove ir kulto vieta. 490 m. pr. m. e. ant Atėnų akropolio buvo pradėtas statyti akmeninis senasis Partenonas, siekiant pažymėti pergalę Maratono mūšyje. 480 m. pr. m. e. persų karalius Kserksas nusiaubė Atėnus ir sudegino senuosius medinius Akropolio statinius.

Periklis (460–430 m. pr. m. e.) įkalbėjo pradėti Atėnuose grandiozinės statybos programą, ir tapo politinių bei kultūrinių Graikijos laimėjimų simboliu. Trys skirtingos šventyklos ir monumentalūs vartai pakeitė Akropolio vaizdą. Vėliau, IV a. pr. m. e., pietiniame Akropolio šlaite buvo pastatytas Dioniso teatras bei II a. Herodo Atiko teatras. V a. pr. m. e. nusistovėjo Atėnų akropolio išplanavimas, jis tapo vien šventyklų vieta. Žinomiausi architektūros paminklai – Atėnės šventykla – Partenono(Architektai: Iktinas ir Kalikratas), Akropolio vartai (Propilėjus), Erechtejono šventykla. Visos skulptūros Fidijo ir jo mokinių darbas.

1854 m. paskelbtas archeologiniu paminklu, tačiau tik 1975 m. prasidėjo statinių rekonstrukcija. Nuo tada atstatomi visi Akropolio pastatai. Trūkstamos dalys atkuriamos iš marmuro ir įtvirtinamos nerūdijančio plieno smaigais. Pastatai atstatinėjami labai kruopščiai ardant kiekvieną pastatą ir jį iš naujo sudedant restauruotomis arba naujomis dalimis. Tai brangiai kainuojančios pastangos atstatyti svarbiausius Europoje istorinius paminklus.

## Išnašos
Griciūnai (reikšmės)

**Griciūnais** vadinami kaimai:

* Alytaus rajone;
* Biržų rajone;
* Kupiškio rajone;
* Širvintų rajone;
* Vilniaus rajone.
Eulofija

**Eulofija** (*Eulophia*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos augalų gentis, kurią 1821 m. aprašė Džonas Lindlis (John Lindley). Daugumos rūšių lūpos kraštai su skiautėmis.

Auga dirvožemyje, nors yra epifitų ir litofitų. Augalai natūraliai paplitę Afrikos, Indijos, Azijos ir Amerikos tropiniuose ir subtropiniuose ūksminguose miškuose ar atviruose krūmynuose, tačiau daugiausia sutinkami Afrikoje.

## Rūšys
Gentyje yra apie 210 rūšių:
* Aukštoji eulofija (*Eulophia alta*)
* Andamaninė eulofija (*Eulophia andamanensis*)
* Gvinėjinė eulofija (*Eulophia guineensis*)
* Tikroji eulofija (*Eulophia horsfallii*)
* Puošnioji eulofija (*Eulophia pulchra*)
ir kt.

## Nuorodos
* The Genus ''Eulophia''
* ''Eulophia'' Lindl.
* The genus Eulophia
Nematoma rinkos ranka

**Nematoma rinkos ranka** – metafora, Adamo Smito naudota knygoje *[[Tautų turto prigimties ir atsiradimo tyrimas]]* (1776). Jos pagalba Smitas siekė aprašyti rinkos ūkio funkcionavimą, remiantis tuo, kad atskirų ūkio vienetų veikla, kylanti iš jų egoistinių siekių patenkinti savus poreikius, galiausiai pasireiškia bendrų poreikių tenkinimu. Autorius bandė įrodyti, kad rinkos mechanizmas gali pats sureguliuoti procesus ir patenkinti poreikius be valstybės protekcionizmo (kišimosi), siekiant visuomeninio intereso.

: *…žmogus galvoja tik apie savo uždarbį, taip pat ir apie naudą kituose gyvenimo atvejuose, bet nematoma rinkos ranka jam vadovauja, kad jis pasiektų tikslą, kurio visai nesitikėjo pasiekti. Visuomenei, kuri tame nedalyvauja, ne visada blogai tame išeina. Žmogus, turintis savo asmeninius interesus, dažnai paremia [[visuomenė]]s interesus labiau nei tada, kai nori jiems tarnauti akivaizdžiai.*

Pasak Adamo Smito, gamintojas produktus gamina ne iš altruistinių paskatų, bet iš egoistinių, t. y. tikisi iš to naudos. Tuo pačiu siekdamas pelno, jis įpareigotas savo produkcija patenkinti kitų žmonių poreikius. Tokiu būdu pasireiškia nematoma rinkos ranka, pajungianti jo veiklą visuomenės poreikių tenkinimui.

## Kritika

Nematomos rinkos rankos koncepcija palaikoma liberalų ir kritikuojama palaikančių valstybės intervenciją į ūkį. Svarbiausias argumentas, kuriuo remdamasi turi kištis valstybė, - visuomeninai interesai. Kitas argumentas yra išorės efektai, arba rinkos informacijos asimetrija. Kaip pavyzdys yra kenksmingų dujų atsiradimas, nors produkcija, dėl kurios atsirado kenksmingos dujos naudojasi daug žmonių, jų atsiradimas nėra sveikintinas. Tokiu atveju nematoma rinkos ranka nesugeba reguliuoti šalutinio produkto.

Britų ekonomistas Džonas Meinardas Keinsas atkreipė dėmesį, kad net jei šis modelis teoriškai teisingas, balansas dėl nematomos rinkos rankos nusistovi tik per „pakankamai ilgą laiką“, kuris gali būti pernelyg ilgas – anot Keinso, „per pakankamai ilgą laiką mes visi esame mirę“. Be to, šis „pakankamai ilgo laiko“ reikalavimas gali reikšti, jog aplinkybės gali keistis greičiau nei nusistovi balansas, taigi, jis niekada nenusistovės.

Galutiniu svarbiu argumentu yra konkurencijos nebuvimas ar tiesiog monopolijų buvimas. Tokiu atveju nematoma rinkos ranka negali užtikrinti tobulos konkurencijos.
Gongora

**Gongora** (*Gongora*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso epifitinės orchidėjos.

Natūraliai auga nuo Meksikos iki Bolivijos, labai daug rūšių Kolumbijoje.

## Rūšys
Gentyje yra 65-70 rūšių:
* Kvapioji gongora (*Gongora aromatica*)
* Trispalvė gongora (*Gongora fulva*)
ir kt.

## Nuorodos
* The Genus ''Gongora''
Raštuolė

**Raštuolė** (*Grammatophyllum*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso epifitinės orchidjos, paplitusios tankiuose tropiniuose miškuose nuo Indijos, Kinijos iki Indonezijos, Naujosios Gvinėjos ir pietvakarių Ramiojo vandenyno salų.

## Rūšys
Gentyje yra 11 rūšių:
* Margoji raštuolė (*Grammatophyllum scriptum*)
* Puošnioji raštuolė (*Grammatophyllum speciosum*)
ir kt.

## Nuorodos
* ''Grammatophyllum'' 
* ''Grammatophyllum'' Blume
Glamonės

**Glamonės** – įprasta sekso praktika, papildanti lytinį gyvenimą. Glamonės prieš sueitį vadinamos paruošiamosiomis glamonėmis (seksualinė preliudija), o po sueities – baigiamosiomis glamonėmis.

Seksualinė preliudija sąlygoja optimalų organizmo pasiruošimą sueičiai. Įžanginės glamonės moterims būtinos dėl to, kad jos lytiškai susijaudina (tai skatina erekciją, lubrikaciją) daug lėčiau negu vyrai. Be to, jeigu seksas pradedamas įžanginėmis glamonėmis, moteriai daug lengviau pasiekti orgazmą. Moterims reikia daugiau laiko ne tik susijaudinti, bet ir pamiršti tą jaudulį. Todėl po sekso atliekamos švelnios glamonės. Manoma, kad glamonės svarbesnės moterims dėl galimo pastojimo.

Glamonės be sueities () – įprasta praktika pradedant lytinį gyvenimą, ypač dėl to, kad nėra tiesiogiai susijęs su nekaltybės praradimu, be to, tai yra sėkminga kontracepcija siekiant išvengti pastojimo. Tokio sekso metu partneriai glosto, liečia, bučiuoja ne tik vienas kito lytinius organus, bet ir kitas erogenines zonas. Jo metu niekada nevyksta penetracija, tačiau nepaisant to, yra galimas orgazmas.

## Šaltiniai
Drutė

**Drutė** (, ) – upė Baltarusijoje; Dniepro dešinysis intakas. Prasideda Vitebsko srityje, Oršos aukštumoje. Teka Berezinos Vidurupio žemuma į pietus per Mogiliovo ir Gomelio sritis. Įteka į Dnieprą ties Rogačiovu.

Krantai žemi, miškingi. Žemupys laivuojamas. Drutė patvenkta Čyhyryno tvenkiniu. Prie upės įsikūrę Toločino ir Rogačiovo miestai.
Debesūnė

**Debesūnė** (*Huntleya*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso epifitinės orchidėjos. Lapai išsidėstę vėduokliškai. Iš lapų pažasčių išauga labai ilgi žiedynkočiai, kurių gale yra po vieną žvaigždišką žiedą

Auga Gvatemalos, Kosta Rikos ir Bolivijos drėgnuosiuose atogrąžų miškuose. *Huntleya meleagris* rūšis aptinkama ir Trinidade.

## Priežiūra
Auginamos ir oranžerijose, bet yra labai lepios, todėl turi būti didelė oro drėgmė, substratas pralaidus vandeniui, nepakenčia tiesioginių saulės spindulių. Naudoti galima tiek plastikinius, tiek molinius vazonėlius. Tačiau kai kurios rūšys užaugina itin ilgus šakniastiebius, todėl gali būti sudėtinga rasti tinkamo dydžio vazonėlį. Šios orchidėjos taip pat gali būti sėkmingai auginamos ant medžio lentelių ar didelių krepšelių jei suteikiama pakankamai drėgmės ir vandens. 

## Rūšys

* *[[Huntleya apiculata]]* 
* *[[Huntleya brevis]]* 

*Rusvoji debesūnė (*Huntleya burtii*)

* *[[Huntleya caroli]]* 
* *[[Huntleya citrina]]* 
* *[[Huntleya fasciata]]* 
* *[[Huntleya grandiflora]]* 
* *[[Huntleya gustavii]]* 
* *[[Huntleya lucida]]*

*Margoji debesūnė (*Huntleya meleagris*)

* *[[Huntleya sessiliflora]]*

* *[[Huntleya vargasii]]* 
* *[[Huntleya waldvogelii]]* 
* *[[Huntleya wallisii]]* 

## Nuorodos
* Galería de Orquídeas Peruanas: ''Huntleya'' 
* Orchidėjų namai: "Huntleya"


Image:Huntleya citrina Orchi 01.jpg|*[[Huntleya citrina]]*
Image:Huntleya fasciata Orchi 02.jpg|*[[Huntleya fasciata]]*
Image:Huntleya gustavii Orchi 02.jpg|*[[Huntleya gustavii]]*
Image:Huntleya lucida Orchi 01.jpg|*[[Huntleya lucida]]*
Image:Huntleya meleagris Orchi 02.jpg|Margoji debesūnė (*Huntleya meleagris*)
Jūrinis andras

**Jūrinis andras** (*Zostera marina*) – andrinių (*Zosteraceae*) šeimos andrų (*Zostera*) genties augalų rūšis.

Žydi birželio – rugpjūčio mėn. Auga jūrų pakraščiuose, ant smėlėto arba dumblino dugno iki 10 m gylio.

Gana retas ties Lietuvos Baltijos jūros krantais.
Akmonas

**Akmono** vardu graikų mitologijoje buvo trys personažai:
* Vienas iš daktilų asocijuojamas su priekalu;
* Frigijos karalius, kurio vardu pavadintas sritis Akmonija. Jo sosto įpėdiniu tapo jo sūnus Migdonas;
* Vienas iš kerkopų.

Romėnų mitologijoje Akmonas buvo Enėjo draugas.

## Išnašos
Mažasis andras

**Mažasis andras** (*Zostera noltii*) – andrinių (*Zosteraceae*) šeimos andrų (*Zostera*) genties augalų rūšis.

Žydi birželio – rugpjūčio mėn. Paplitęs smėlėtuose ir dumblinuose jūrų pakraščiuose iki 1 m gylio.

Gana retas Baltijos jūroje ties Lietuvos krantais.
Neištikimybė

**Neištikimybė** – artimi santykiai (dažniausiai suprantama kaip seksas), kuriame bent vienas iš partnerių yra stabiliuose poros santykiuose su kitu žmogumi. Gali būti epizodinė arba sisteminga. Neištikimaujama su įvairiais žmonėmis – bendradarbiais (vadinamasis tarnybinis romanas), mažai pažįstamais, senais pažįstamais, buvusiais lytiniais partneriais, draugų sutuoktiniais, atsitiktinai sutiktais žmonėmis ir kt. Krikščionybė pabrėžia ne tik fizinės, bet ir dvasinės ištikimybės svarbą, t. y. būti ištikimam svarbu ne tik veiksmais, bet ir mintimis.

Nors pastaraisiais dešimtmečiais ikisantuokinis seksas tapo mažiau smerkiamu moralės pažeidimu, tačiau neištikimybė nėra taip lengvai toleruojama. Daugelyje šalių ir kultūrų tai vertinama kaip apgautojo asmens išdavystė, daug kur numatyta kaip nusikaltimas.

## Priežastys

Neištikimybę lemia įvairios priežastys. Gali būti, kad asmuo nėra patenkintas emocine ir dvasine aplinka, kokia susidaro santykiuose su nuolatiniu partneriu. Be to, esant priverstiniam lytiniam susilaikymui, kai nuolatinis partneris ilgą laiką yra toli, atsiradus progai bent trumpam susirandamas naujas lytinis partneris. Iš dalies neištikimybę skatina ir alkoholis. Naujo partnerio kartais ieškoma po šeimos kivirčo, norint atkeršyti, sukelti pavydą ar patvirtinti savo savigarbą.

Ypač neištikimybę skatina tai, kad kuris nors partneris nėra patenkintas susiklosčiusia padėtimi šeimoje (namuose). Partnerio dėmesio stoka, santykių atvėsimas, grubumas, moters frigidiškumas ar vyro impotencija, nepasitenkinimas poros lytiniais santykiais, lytinės darnos stoka – visa tai netiesiogiai didina neištikimybės poreikį.

Kai kurie neištikimieji teigia, kad toks elgesys jiems suteikia naujos patirties, jie maloniai pabendrauja su kitu žmogumi, atsipalaiduoja, lengviau praeina nuovargis ir pan. Dažniausiai minima tai, ko trūksta šeimoje. Tačiau vertinant apskritai, nuolatiniai neištikimybės atvejai ar jų poreikis, neišspręstos problemos dėl ankstesnės neištikimybės slopina artimus santykius su nuolatiniu partneriu. Išvengti neištikimybės padeda artimų jausmų šeimoje puoselėjimas, tarpusavio supratimo palaikymas, šilti tarpusavio santykiai, meilė, lytinė darna, atsižvelgimas į vienas kito lytinius poreikius, noras vienas kitam padėti, suprasti, būti draugu, bendraminčiu ar gynėju.
Vitebsko sritis

**Vitebsko sritis** (, ) – sritis Baltarusijos šiaurės rytuose. Pietuose ribojasi su Minsko ir Mogiliovo sritimis, pačiuose pietvakariuose – siauru ruožu su Gardino sritimi. Šiaurės rytuose turi sieną su Rusija, šiaurės vakaruose – su Latvija, vakaruose – su Lietuva. Administracinis centras – Vitebskas.

## Geografija

Sritis užima 19,4 % Baltarusijos teritorijos. Didumą srities teritorijos užima lygumos (Polocko žemuma). Pakraščiuose kyla moreninės aukštumos ir kalvynai (Oršos, Švenčionių, Smolensko ir kt.) Aukštis iki 296 m. Klimatas vidutinių platumų; kontinentinis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -7&nbsp;°C, liepos 17&nbsp;°C. Per metus iškrenta apie 600 mm kritulių. Svarbiausios upės – Vakarų Dvina, Dniepras, Berezina. Daug ežerų (Drūkšių, Bainos, Lukomlės, Dolgojės ir kt.). Apie trečdalį Vitebsko srities ploto užima miškai (pušų, eglių, beržų, alksnių), ~8 % – pelkės.

## Demografija

Srityje gyvena 1 202 200 gyventojų (2014 m. duomenys). Tai sudaro 13,5 % šalies gyventojų. Dauguma gyventojų – baltarusiai, yra rusų, lenkų, lietuvių, latvių, žydų.

## Administracinis suskirstymas

Vitebsko sritis padalinta į 21 rajoną:

* Bešankovičų rajonas
* Breslaujos rajonas
* Čašnikų rajonas
* Dokšicos rajonas
* Dubrounos rajonas
* Gluboko rajonas
* Haradoko rajonas
* Lepelio rajonas
* Lioznos rajonas
* Miorų rajonas
* Oršos rajonas
* Pastovių rajonas
* Polocko rajonas
* Rasonų rajonas
* Siano rajonas
* Šarkauščinos rajonas
* Šumilino rajonas
* Talačyno rajonas
* Ušačų rajonas
* Verchniadzvinsko rajonas
* Vitebsko rajonas


## Ekonomika

Mašinų, naftos perdirbimo (Polocke), chemijos, lengvoji, maisto, medienos apdirbimo pramonė. Lukomlio ŠE. Auginami linai, grūdinės kultūros (rugiai, kviečiai, avižos), bulvės, daržovės. Gyvulininkystė.

## Didžiausi miestai
* Vitebskas – 342,4 tūkst. gyv.
* Orša – 125,3
* Novopolockas – 101,3
* Polockas – 82,8
* Pastovys – 20,5
* Glubokojė – 19,6
* Lepelis – 18,8
* Novolukomlis – 14,9
* Gorodokas – 14,0

## Šaltiniai

* Vitebsko srities gyvenvietės 2009 m.  Mashke.org
Vandeninė dumblenė

**Vandeninė dumblenė** (*Limosella aquatica*) – gyslotinių (*Plantaginaceae*) šeimos augalas.

Augalas 3–5 cm aukščio, su laibomis palaipomis. Lapai susitelkę pamatinėje skrotelėje. Vandenyje panirę lapai būna linijiški. Vainikėlis baltas ar šviesiai violetinis. Žydi birželio – rugsėjo mėn. Auga pakrančių dumble, drėgname smėlyje, taip pat pelkėse, seklumose.
Vitba

**Vitba** (, ) – nedidelė upė Baltarusijoje, Vitebsko srityje, Dauguvos kairysis intakas. Įteka į Dauguvą Vitebsko mieste. Nuo upės kilo miesto pavadinimas.

Kalbininko Vladimiro Toporovo teigimu vandenvardis Vitba yra baltiškos kilmės, sudarytas iš skiemenų *Vid-up,* kurie lietuvių ir latvių kalbose reiškia tą patį, t. y. – vidų, arba vidurį. Vandenvardžiai *Vidupė*, *Vidupis* dažnai sutinkami etninės Lietuvos teritorijoje.

## Šaltiniai
Orgija

**Orgija** () – ikikrikščioniškuose tikėjimuose ritualinio pobūdžio religinė šventė, sukeldavusi ekstazę.

Orgijos žinomos nuo senovės Graikijos ir Romos laikų – iš pradžių tai buvo eleusinijų apeigos, vėliau Dionizo garbei švenčiamos Dionisijos (vėliau bakchanalijos). Dažnai jos įtraukdavo ir tam tikrus religinius ritualus ir motyvus, buvo atliekamos dievų garbei. Kartu buvo ne tik ištvirkaujama, bet ir daug geriama. Naktį orgijos baigdavosi masine ekstaze ir sekso šėlsmu, kai buvo santykiaujama su pirmu pasitaikiusiu partneriu. Pagal mitologinius tikėjimus nežabojamas lytinis elgesys turėjęs teigiamos įtakos derlingumui. Reiškęsis senovės baltų tikėjime Kupolės šventės metu, slavų – Jarilos.

Šiais laikais orgijomis vadinami grupinio sekso vakarėliai, pasižymintys nevaržomu seksu. Vienas žinomiausių sukurtų filmų apie slaptą orgijų bendruomenę – Plačiai užmerktos akys (1999 m.).

## Išnašos
Vakarinis Bugas

: *Šis straipsnis apie Narevo intaką. Apie Juodosios jūros baseino upę žiūrėkite – [[Pietinis Bugas]]


*'Vakarinis Bugas** arba **Bugas*' (, , , ) – upė vidurio Europoje, [[Narevas|Narevo]] upės kairysis intakas. Priklauso [[Vysla|Vyslos]] upės baseinui. Ištakos [[Podolės aukštuma|Podolės aukštumoje]] [[Ukraina|Ukrainoje]], [[Lvovo sritis|Lvovo srityje]], netoli [[Zoločevas|Zoločevo]] miesto esančio [[Verchobužas|Verchobužo]] kaimo apylinkėse, 310 m aukštyje virš jūros lygio. Iš 772 km apie 336 km teka per pasienio liniją tarp Lenkijos, Baltarusijos ir Ukrainos. Laivuojama 315 km nuo žiočių. [[Dniepro-Bugo kanalas|Dniepro-Bugo kanalu]] sujungta su [[Dniepras|Dniepro]] baseinu. [[1993]] m. Lenkijoje įkurtas [[Bugo kraštovaizdžio parkas]], o [[1994]] m. [[Palenkės Bugo kanjono kraštovaizdžio parkas]].

==Tekmė==

Teka į šiaurę [[Vakarų Polesė]]s geografinio regiono [[Bresto Polesė]]s mezoreljefe, vėliau teka [[Pietinė Palenkės žemuma|Pietinės Palenkės žemumos]], [[Palenkės Bugo kanjonas|Palenkės Bugo kanjone]] ir galiausiai Vidurio Mazovijos, [[Bugo žemupio slėnis|Bugo žemupio slėniu]]. Sudaro [[Lenkijos-Ukrainos valstybinė siena|Lenkijos-Ukrainos valstybinę sieną]], vėliau – [[Baltarusijos-Lenkijos valstybinė siena|Baltarusijos-Lenkijos valstybinę sieną]]. 

Už [[Brestas (Baltarusija)|Bresto]] miesto suka į vakarus ir teka per Lenkiją. Įteka į Narevo upės Zegžinsko tvenkinį. Dėl upės žiočių ilgą laiką vyko diskusijos: ties Bugo-Narevo-Vyslos santaka yra susidaręs painus protakų ir meandrų labirintas. Kadangi Bugas ilgesnis už Narevą, laikyta, kad jis yra pagrindinis Vyslos intakas. Tačiau Narevas kur kas vandeningesnis. [[1962]] m. įrengus Zegžinsko tvenkinį Narevas laikomas pagrindine upe, o Bugas – intaku. Kai kuriuose šaltiniuose vengiant šios dviprasmybės Vyslos intaku įvardijama bendra upė – *Bugonarevas''.

## Gyvenvietės prie upės

Prie upės yra įsikūrę šie miestai ir didesnės gyvenvietės:

## Intakai

* Kairieji:
** Poltva
** Udalis
** Bukova
** Hučva
** Velnianka
** Solokija
** Uherka
** Vlodavka
** Kžna
** Točna
** Cetynia
** Livecas
** Kalamanka
* Dešinieji:
** Luga
** Muchavecas
** Liasnaja
** Nužecas
** Brokas

## Galerija


Vaizdas:Cours du Bug occ.png|Upė žemėlapyje
Vaizdas:Wyszkow Bug.jpg|Upė prie Viškuvo miesto
Vaizdas:Wyszkow most.jpg|Tiltas Viškuvo mieste
Vaizdas:Wyszkow most kolejowy.JPG|Geležinkelio tiltas Viškuve
Vaizdas:Mielnik panorama ze wzgórza.JPG|Prie Mielniko
Vaizdas:Drohiczyn 1212.jpg|Drohičino pilies kalnas šalia upės
Vaizdas:Fronolow-railway-bridge-103.jpg|Tiltas prie Fronoluvo
Vaizdas:Bug Muhavets.jpg|Bugo ir Muchaveco upių santaka Breste
Vaizdas:Bug wlodawa03-04.jpg|Prie Vlodavos
Vaizdas:Bug wlodawa01b-04.jpg|Prie Vlodavos
Vaizdas:Wlodawa Bug former railway.JPG|Buvusio geležinkelio tilto vieta ties Vlodava
Vaizdas:Wlodawa former rail bridge.JPG|Buvusio geležinkelio tilto vieta ir pasienio kuoliukas ties Vlodava


## Nuorodos

* Aprašymas apie upę (angl.);
* Palenkės Bugo kanjono kraštovaizdžio parko tinklalapis ;
* [Bug [Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografinis žodynas|Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne], Tom I (Aa – Dereneczna) z 1880 r. (lenk.)].
Abarbarėja

**Abarbarėja** graikų mitologijoje – najadė, pievos nimfa.

Tikėtina, kad jos tėvas – upės dievas Aisepas. Ji buvo Bukoliono (Trojos karaliaus Laomedono sūnaus) žmona, su kuriuo susilaukė dviejų sūnų Aisepo ir Pedaso.

Abarbarėja laikoma viena iš trijų tiriečių protėvių kartu su Kalirhoje ir Drosera. Kiti rašytojai jos nemini kaip nimfos, tačiau Hesichijus užsimena apie nimfų klasę, vadinamą Abarbaridėmis.

## Išnašos