open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Škofja Loka

**Škofja Loka** () – miestas Slovėnijoje, Krajinos regione, į šiaurės vakarus nuo Liublianos, prie Selca Soros upės. Savivaldybės centras.

1987 m. miestas tapo šalies saugomu kultūriniu paveldo objektu. Mieste itin gerai išsilaikęs viduramžių senamiestis. Yra XVIII a. kapucinų vienuolynas ir miesto aikštė, seniausias tiltas Slovėnijoje (per Selca Sorą), barokinės architektūros paminklai.

## Istorija

973 m. imperatorius Otanas II suteikė valdymo teises Freizingo Vyskupui. Netrukus jo pavedimu čia buvo pastatyta miesto tvirtovė. XI ar XII a. imperatorius Otonas III gyvenvietei suteikę teisę kaldinti monetas bei rinkti mokesčius. 1274 m. gavo miesto statusą. XIV a. apjuostas gynybine siena. 1457 m. kunigaikštis Janas Vitovecas sudegino miestą. 1476 m. nusiaubtas Osmanų imperijos. 1511 m. sunaikintas žėmės drebėjimo, tačiau netrukus atstatytas. Vėliau ne kartą nukentėjo nuo gaisrų (1660 ir 1698 m.). 1789 m. dėl miesto plėtros nugriauta gynybinė siena ir pašalinti vartai. 1803 m. atiteko Austrijos imperijai. 1941 m., II pasaulinio karo metu okupuotas Italijos, po kelių dienų – Vokietijos. Mieste vykdyti žudymai ir trėmimai, tvirtovėje kalinti politiniai kaliniai. 1959 m. tvirtovė vėl atiteko į miesto rankas.

## Galerija


Skofja Loka Jakobskirche 08062008 66.jpg|Šv. Jokūbo bažnyčia
Škofja Loka Center.JPG|Miesto aikštė
Škofjeloški grad panorama (panorama of Loka Castle).jpg|Miesto tvirtovė
SkofjaLoka.JPG|Miesto panorama


## Šaltiniai
Logatecas

**Logatecas** () – miestas vidurio Slovėnijoje, 25 km į pietvakarius nuo Liublianos, pusiaukelėje į Postoiną. Savivaldybės centras. Šalia miesto eina Liublianos–Koperio greitkelis ir geležinkelis. Yra XVI a. Šv. Mykolo bažnyčia.

## Istorija

Romėnų laikais šioje vietoje minima *Mansio Longatico* gyvenvietė. Logateco miestas sudarytas 1972 m., sujungus keletą gyvenviečių.
Postoinos urvas

**Postoinos urvas** () – karstinių urvų sistema pietvakarių Slovėnijoje, šalia Postoinos miesto. Sistemos ilgis – 24,34 km (antra pagal ilgį šalyje, po Migoveco sistemos).  Urvas susidarė į ištirpintą klintinę ertmę pradėjus tekėti Pivkos upei.

Urvas atrastas XVII a. Krainos mokslininko Johano Veikhardo fon Valvasoro. Nuo 1819 m. urvai atidaryti viešam lankymui, 1884 m. įrengtas apšvietimas, 1872 m. – turistus vežiojantis traukinys. Dabar Postoinos urvas yra vienas populiariausių turistinių objektų Slovėnijoje. Turizmui pritaikyta 5,3 km teritorija – tai ilgiausias pasaulyje viešam lankymui pritaikytas urvas.

1899 m. urvuose įrengtas vienintelis pasaulyje požeminis paštas.

Postoinos urvuose gyvena aklų varliagyvių rūšis – protėjai.

## Šaltiniai
Sloven Gradecas

**Sloven Gradecas** () – miestas šiaurės Slovėnijoje, Karintijos regione. Nutolęs 45 km į vakarus nuo Mariboro, Karavankų kalnų rytinėje pašlaitėje, prie Mislinios upės. Savivaldybės centras. Pro miestą eina Velenės–Dravogrado plentas. Yra XIII a. Šv. Elžbietos katalikų bažnyčia, gotikinė koplyčia su XVI a. freskomis, austrų kompozitoriaus Hugo Volfo gimtasis namas.

## Istorija

Gradecas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1091 m. Ilgus amžius priklausė Štirijos kunigaikštystei, vokiškai buvo vadinamas *Windischgrätz*. Iš čia kilo didikų Vindišgracų giminė. Nors 1918 m. miestas atiteko Jugoslavijai, iki pat II pasaulinio karo pabaigos čia dominavo vokiečiai.
Krškas

**Krškas** () – miestas pietryčių Slovėnijoje, Savos slėnyje, ties Štirijos ir Krainos riba. Savivaldybės centras. Pro miestą eina Liublianos–Zagrebo geležinkelis. Metalo apdirbimo, statybinių medžiagų, popieriaus, tekstilės, medžio apdirbimo pramonė. Veikia vienintelė šalyje Krško atominė elektrinė.

Yra XV a. Šv. Jono Krikštytojo, XIX a. Šv. Ruperto bažnyčios, XVII a. kapucinų vienuolynas, XII a. Krško pilies griuvėsiai.

## Sportas
* NK Krško futbolo klubas.
* „Stadion Matije Gubca“, futbolo stadionas, kuriame žaidžia vietos futbolo klubas.
Kęstutis Subačius (1958)

**Kęstutis Subačius** (g. 1958 m. balandžio 8 d.) – Lietuvos pedagogas, sovietmečio disidentas.

## Biografija
Mokėsi Antano Vienuolio vidurinėje mokykloje, iš kurios už religinę ir antisovietinę veiklą buvo pašalintas 1976 m. Baigęs vakarinę vidurinę mokyklą įstojo į Vilniaus universiteto Filologijos fakulteto Lietuvių kalbos ir literatūros specialybę, vėliau už 45 pabaltijiečių memorandumo pasirašymą 1979 m. buvo iš universiteto studentų sąrašų išbrauktas, dar kartą įstojęs 1983 m. į Vilniaus universiteto pirmą kursą, VU baigė 1990 metais, nuo 1989 m. dirbo lietuvių kalbos ir literatūros mokytoju Vilniuje, Nidoje ir vėl grįžo mokytojauti į Vilnių.

Prezidento Valdo Adamkaus 2003 m. sausio 8 d. dekretu (dekreto nr. 2007) už antisovietinę veiklą apdovanotas Vyčio kryžiaus ordino Karininko kryžiumi, 2006 m. pripažintas Laisvės kovų dalyviu, 2003 m. padėką išreiškė LR Seimo Pirmininkas.

Profesinėje veikloje – lietuvių kalbos mokytojas ekspertas, du kartus išrinktas vienu geriausiu Lietuvos mokytoju (2003, 2006 m. m. Telekomo įniciatyva vykę rinkimai Lietuvoje nuo 2002 m. iki 2006 m.). Jo mokiniai ne kartą yra tapę Lietuvos filologų konkursų ir olimpiadų laureatais.

## Šaltiniai
* „Kas yra kas Lietuvoje. Švietimas ir studijos“, UAB „Neolitas“, 2007, Kaunas.
Jažvinai (Liublino vaivadija)

**Jažvinai** (, ) – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Bialos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietvakarius nuo Palenkės Bialos ir apie 89 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino. 

## Istorija

Piastų dinastijos valdymo laikais X a. ši vietovė buvo ryčiausia Lenkijos karalystės vietovė, kurioje gyveno jotvingių gentis, nuo kurių lenkiško pavadinimo formos *Jaćwingowie*, *Jadźwingowie* ir kilęs kaimo pavadinimas. Apie 1283 m. jotvingiai buvo nugalėti ir priversti pasitraukti iš šių vietovių dėl nuolatinių lenkų, rusų ir kryžiuočių ordino puldinėjimų. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Železnikai

**Železnikai** () – miestelis vidurio vakarų Slovėnijoje, į vakarus nuo Kranio, tarpukalnių slėnyje, prie Selca Soros upės. Savivaldybės centras. Baldų pramonė, turizmas. Železnikai – tradicinis geležies lydimo centras. Yra muziejus, XVII a. namai ir dirbtuvės.

## Istorija

Geležies lydimas Železnikuose minimas nuo 1422 m., ši pramonė nustota vystyti 1902 m.
Postoina

**Postoina** () – miestas pietvakarių Slovėnijoje, Krajinos karsto regione, 35 km į šiaurės rytus nuo Triesto, prie Pivkos upelio. Savivaldybės centras. Šalia miesto eina Liublianos–Koperio automagistralė ir geležinkelis, atsišakoja plentas į Rijeką. Miestas yra karstinėje vietovėje, greta yra žymus Postoinos urvas. 9 km nuo miesto yra urve pastatyta Predjamos pilis.

## Istorija
Postoina rašytiniuose šaltiniuose minima nuo XIII a. Habsburgų valdymo metais miestas vadintas *Adelsberg*.

## Nuorodos
* Savivaldybės svetainė  (slovėnų k.)
Kijoviecas (reikšmės)

**Kijoviecu** () vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:

* Kijoviecas (Zalesių valsčius);
* Kijoviecas (Palenkės Bialos valsčius).
Zelonė (reikšmės)

**Zelonė** () vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:

* Zelonė (Palenkės vaivadija);
* Zelonė (Palenkės Bialos apskritis).
Michaluvka (reikšmės)

**Michaluvka** – lenkiškos kilmės vietovardis, kuriuo vadinamos gyvenvietės:

## Lenkija
* Michaluvka (Palenkės vaivadija);
* Michaluvka (Palenkės Bialos apskritis).

## Lietuva
* Michaluvka, kaimas Širvintų rajone.

## Kitos reikšmės
* Michailovka, rusiškos kilmės atitinkamas vietovardis.

## Nuorodos
* [Michałówka [Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografinis žodynas|Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne], Tom VI (Malczyce – Netreba) z 1885 r. (lenk.)].
Ortel Ksionženci Drugai

**Ortel Ksionženci Drugai** () – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Bialos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1876-1879 m. pastatyta Ortel Ksionženci Drugų Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia. Per kaimą teka Žarnicos upė.
Lisai (reikšmės)

**Lisais** () vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:

* Lisai (Palenkės vaivadija);
* Lisai (Liublino vaivadija).
Lukovcė

**Lukovcė** (, ) – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Bialos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į šiaurės vakarus nuo Palenkės Bialos ir apie 98 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino. 

## Istorija

Kaimas įkurtas XVI amžiuje. 1695 m. kaime buvo pastatyta unitų cerkvė, kurios statybas finansavo Karolis Stanislovas Radvila. Iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Ortel Ksionženci Piervšai

**Ortel Ksionženci Piervšai** () – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Bialos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į pietryčius nuo Palenkės Bialos ir apie 94 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Hodošas

**Hodošas** (, ) – miestelis pačiuose Slovėnijos šiaurės rytuose, Prekmurjėje, prie Vengrijos sienos. Savivaldybės centras. Yra geležinkelio stotis. Didžioji gyventojų dauguma yra vengrai (viena iš dviejų šalies savivaldybių, kur slovėnai yra mažuma). Oficialių kalbų statusą turi tiek slovėnų, tiek vengrų.
Diplomatinė akreditacija

**Diplomatinė akreditacija** – užsienio diplomato įgaliojimas ir patvirtinimas.

Šalies vadovui priėmus įteikiamus akreditacinius raštus iš užsienio valstybės diplomatinio atstovo, pastarasis oficialiai įgyja teisę reikšti atstovaujamos valstybės poziciją bei nuomonę užsienio politikos ir kitais klausimais. Be to, priimdama *Agremaną (toks pavadinimas nusistovėjo valstybių praktikoje - ne agrement)*, buvimo valstybė patvirtina, kad leidžiama naudotis diplomatiniu imunitetu.

## Šaltiniai
Akreditacija

**Akreditacija** gali reikšti:

* Diplomatinė akreditacija
* Švietimo akreditacija
* Žurnalistų akreditacija
Žurnalistų akreditacija

**Žurnalistų akreditacija** ( – išreikšti pasitikėjimą) - suteikimas teisės žiniasklaidos atstovui dalyvauti tam tikrame renginyje arba lankytis tam tikroje įstaigoje (parlamente, vyriausybėje). Ji gali pasireikšti kaip paprastas kortelės, bilieto dalyvauti renginyje išdavimas arba detali registracija, nurodant asmens duomenis, pateikiant rekomendacijas ir nuotraukas. Dažniausiai tiesiog išduodamas specialus pažymėjimas, kuriuo patvirtinama žurnalisto teisė dalyvauti renginiuose.

## Literatūra
Tarptautinių žodžių žodynas. Alma littera, 2001, Vilnius 26 psl.
Slovėnai

**Slovėnai** () – pietų slavų tauta, gyvenanti šiaurės vakarų Balkanuose, daugiausia Slovėnijoje. Kalba slovėnų kalba. Populiacija sudaro ~2,5 mln. žmonių. Slovėnai sudaro nedideles tautines mažumas, įsikūrusias aplink šiuolaikinę Slovėnijos valstybę: Vengrijoje (Vašo medė), Italijoje (Triesto, Udinės, Goricijos provincijos), Austrijoje (Karintija), Kroatijoje, Serbijoje. Slovėnų diaspora gyvena JAV, Australijoje, Argentinoje, Vokietijoje, Kanadoje, Prancūzijoje, kitose Europos, Pietų Amerikos šalyse.

Slavai į regioną tarp Alpių ir Adrijos jūros atsikraustė VI a. Čia jie sudarė valstybinį darinį, kuriam vadovavo karalius Samo. Nors jam mirus, genčių sąjunga žlugo, dabartinėje Karintijoje susidarė slavų valstybė Karantanija. Dėl avarų pavojaus, VIII a. Karantanijos slavai apsikrikštijo ir sudarė sąjungą su bavarais. Dėl vengrų ir germanų invazijų, ši slavų valstybė žlugo.

Slovėnų tauta pradėjo formuotis XVI a., kuomet slovėnų žemėse prasidėjo reformacija, pastorius Primož Trubar pradėjo užrašinėti kūrinius slovėnų kalba. Toliau slovėnų tauta formavosi Austrijos-Vengrijos laikais, o XIX a. susiformavo slovėnų nacionalizmas, iškelta nepriklausomos Slovėnijos idėja. XIX a. pab. – XX a. pr. daug slovėnų emigravo į JAV ir kitas Amerikos šalis. Po I pasaulinio karo dauguma slovėnų įstojo į Jugoslavijos karalystę. Italijoje likę slovėnai buvo prievarta asimiliuojami, todėl daug jų emigravo į Vakarus arba į Jugoslaviją. Tuo tarpu Karintijos slovėnai referendume nubalsavo už pasilikimą Austrijos sudėtyje. Po II pasaulinio karo, slovėnai išliko Jugoslavijos sudėtyje, prie jos prijungta dalis Italijos slovėnų žemių (Triestas po ilgų ginčų liko Italijai). Jugoslavijoje Slovėnija buvo ekonomiškai lyderiaujanti respublika, o 1991 m. (po 10-ies dienų karo), Slovėnija tapo nepriklausoma šalimi.
Voskženice Dužė

**Voskženice Dužė** () – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Bialos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Per kaimą teka Zielavos upė. Kaime įsikūrusi Voskženice Dužės Šv. Arkangelo Mykolo parapija.


Vaizdas:Dwór drewniany (XIXw.) w zespole dworskim (front) - Woskrzenice Duże powiat bialski gmina Biała Podlaska woj. lubelskie ArPiCh A-176.JPG|Kaimo dvaras
Vaizdas:Dwór drewniany (XIXw.) w zespole dworskim (tył) - Woskrzenice Duże powiat bialski gmina Biała Podlaska woj. lubelskie ArPiCh A-176.JPG|Kaimo dvaras
Vaizdas:Dzwonnica kościoła parafii pw. św. Michała Archanioła (1902-1922) - Woskrzenice Duże powiat bialski gmina Biała Podlaska woj. lubelskie ArPiCh A-266.JPG|Bažnyčios varpinė
Vilčinas (Liublino vaivadija)

**Vilčinas** () – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Bialos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurės rytus nuo Palenkės Bialos ir apie 100 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. 

## Istorija

Kaimas įkurtas XVIII a. pabaigoje. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėtas 1867 metais. XIX a. pabaigoje tarp kaimo ir Grabanuvo kaimo ribos pastatyti Grabanuvo rūmai, kurių architektas buvo Pranciškus Jaščoldas.


Vaizdas:Wilczyn-pałac-ogólny.jpg|Kaimo rūmai
Vaizdas:Wilczyn - kaplica.JPG|Kaimo koplyčia
Vaizdas:Wilczyn chapel.JPG|Kaimo koplyčia
Voronecas (reikšmės)

**Voronecu** () vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:

* Voronecas (Palenkės Radzino apskritis);
* Voronecas (Palenkės Bialos apskritis).
Vulka Plebanska (Liublino vaivadija)

**Vulka Plebanska** () – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Bialos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietus nuo Palenkės Bialos ir apie 93 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Per kaimą teka Rutkos upė.
Sicina (Liublino vaivadija)

**Sicina** () – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Bialos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į vakarus nuo Palenkės Bialos ir apie 91 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino. Kaimas įkurtas XV amžiuje. Iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

## Nuorodos

* [Sycyna [Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografinis žodynas|Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne], Tom XI (Sochaczew – Szlubowska Wola) z 1890 r. (lenk.)].
Svorai

**Svorai** () – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Bialos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 14 km į šiaurės vakarus nuo Palenkės Bialos ir apie 97 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino. 

## Istorija

Kaimą įkūrė Radvilos. XVI a. kaime stovėjo cerkvė. 1603 m. pastatyta nauja cerkvė, kurios statybas finansavo Mikalojus Kristupas Radvila Našlaitėlis. Iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1809-1954 m. kaimas buvo Svorų valsčiaus centras. 1919 m. įkurta Svorų Švč. Jėzaus Širdies parapija.
Dokuduv Piervšų Šv. Praksedų parapija

**Dokuduv Piervšų Šv. Praksedų parapija** () – parapija, įsikūrusi Dokuduv Piervšų kaime. Parapija įkurta 1696 metais. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijai, Pietiniam Palenkės Bialos dekanatui. 1928 m. pastatyta medinė parapijos bažnyčia.

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.).
Svorų Švč. Jėzaus Širdies parapija

**Svorų Švč. Jėzaus Širdies parapija** () – parapija, įsikūrusi Svorų kaime. Parapija įkurta 1919 metais. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijai, Šiauriniam Palenkės Bialos dekanatui. 1907-1908 m. pastatyta dabartinė parapijos bažnyčia.

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.).
Ortel Ksionženci Drugų Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia

**Ortel Ksionženci Drugų Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia** () – medinė katalikų bažnyčia, esanti Ortel Ksionženci Drugų kaime. 1797 m. pastatyta medinė unitų cerkvė, kurią 1870 m. perėmė stačiatikiai. 1876-1879 m. buvo pastatyta dabartinė bažnyčia, tuo metu tarnavusi kaip cerkvė. 1919 m. šventovę perėmė katalikai. 1990 m. kovo 10 d. bažnyčia buvo įtraukta į Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
 
## Nuorodos

* Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).
Perkovicės geležinkelio stotelė

**Perkovicės geležinkelio stotelė** () – geležinkelio stotelė Perkovicės kaime, rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje, Palenkės Bialos apskrityje, Palenkės Bialos valsčiuje. Stotelė priklauso Varšuva-Terespolis geležinkelio linijai. Iki Chotiluvo geležinkelio stoties yra 5,2 km ir iki Ogrodnikų geležinkelio stotelės yra 2,8 km.

## Nuorodos
* Aprašymas apie stotelę (lenk.) .
Ūlos kraštovaizdžio draustinis

**Ūlos kraštovaizdžio draustinis** – draustinis Varėnos rajone, Dainavos girioje, Ūlos baseine. Paviršių sudaro zandrinės terasinės lygumos, kuriose gausu nedidelių termokarstinių ežerėlių: Lynas, Malinis, Ūla, Titnas, Dumblelis, Bieliukas, Bliūdelis, Linukas. Dalis ežerų išnykę (Marčiulos ežeras), upeliai taip pat išnyksta smėlynuose nepasiekę Ūlos (Mazupis). Draustinio teritorija teka Ūlos upė, su intakais Uosupiu, Lynupiu, Sienyčia. Rytinę draustinio pusę užima smėlingoji lyguma, vakarinę – zandrinės kopos.

Beveik visą draustinio teritoriją užima pušynai. 27 čia augančios augalų rūšys yra apyretės, 26 – retos. Tik čia auga eraičininė nendrūnė.

Ūlos kraštovaizdžio draustinis įkurtas 1960 m. Pradinis draustinio plotas buvo 10 334 ha, 1997 m. jis sumažintas iki 6800, o 2008 m. – iki 4200 ha. Į jo teritoriją patenka senoviniai Rudnios, Kašėtų, Krokšlio kaimai.

## Šaltiniai
Eurolygos 2011–2012 m. sezonas

**[[Eurolyga|Eurolygos]] 2011–2012 m. sezonas** – 55-asis pajėgiausio tarptautinio Europos krepšinio klubų turnyro sezonas.

Pirmosios sezono rungtynės įvyko 2011 m. spalio 17 d., o čempionatas baigėsi 2012 m. gegužės 13 d., sužaidus finalinio ketverto varžybas Stambule.

Sezono nugalėtoju tapo Pirėjo Olympiacos klubas, finale 62–61 įveikęs Maskvos CSKA komandą.

## Dalyvaujančios komandos

## Atkrintamieji etapai
Atkrintamieji etapai yra sudaryti iš dviejų grupių, kuriose yra po aštuonias komandas. Jos kovoja dėl dviejų vietų reguliariajame sezone.

### Pirmas atkrintamasis etapas

### Antrasis atkrintamasis etapas

### Trečiasis atkrintamasis etapas

## Reguliarusis sezonas
Reguliarusis sezonas prasidėjo 2011 m. spalio 17 d., o baigėsi – gruodžio 22 d.

### A grupė

### B grupė

### C grupė

### D grupė

## Top 16
Burtai buvo ištraukti Barselonoje, Ispanijoje, 2011 m. gruodžio 28 d. Reguliariajame sezone išlikusios grupės suskirstomos į 4 grupes. Top 16 etapas prasidėjo sausio 18 d., o baigėsi – kovo 1 d.

### E Grupė

### F Grupė

### G Grupė

### H Grupė

## Ketvirtfinaliai
Ketvirtfinaliai prasidėjo kovo 21 d., o baigėsi – balandžio 5 d.

 – jei prireiks

## Finalinis ketvertas
Finalinio ketverto etapas vyko gegužės 11–13 d.

## Nuorodos
* Oficialus Eurolygos tinklalapis
Eurolygos 2012–2013 m. sezonas

**[[Eurolyga|Eurolygos]] 2012–2013 m. sezonas** – 56-asis pajėgiausio tarptautinio Europos krepšinio klubų turnyro sezonas.

Pirmosios rungtynės įvyko 2012 m. spalio 11 d.

## Dalyvaujančios komandos

## Atkrintamasis etapas
Aštuonios komandos dalyvavo atkrintamajame etape. Nugalėtojas – Kantu Bennet – pateko į reguliarųjį sezoną. Atkrintamasis etapas vyko rugsėjo 25–28 d.

### Pirmasis atkrintamasis etapas

### Antrasis atkrintamasis etapas

### Trečiasis atkrintamasis etapas

## Reguliarusis sezonas
Reguliarusis sezonas prasidėjo 2012 m. spalio 11 d., o baigėsi gruodžio 14 d.

### A grupė

### B grupė

### C grupė

### D grupė

## Top 16
Reguliariajame sezone išlikusios grupės suskirstomos į 2 grupes. Top 16 etapas prasidėjo gruodžio 27 d., o baigsis – balandžio 4 d.

### E Grupė

### F Grupė

## Nuorodos
* Oficialus Eurolygos tinklalapis
Serge Gakpé

**Seržas Gakpė** (*Serge Gakpé*; g. 1987 m. gegužės 7 d.) – Prancūzijoje gimęs Togo futbolininkas, puolėjas. 

## Karjera

Karjerą pradėjo „AS Monaco“ klube, kurio jaunimo komandoje treniravosi.

## Rinktinė
2009 m. debiutavo Togo rinktinėje, nors prieš tai žaidė Prancūzijos jaunimo rinktinėse.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Čokutas

**Čokutas**, *čokuto* (;  'tiesus kalavijas') – tiesus vienašmenis japoniškas kalavijas, kokie buvo naudojami Japonijoje iki X a. Čokutai buvo pėsčiųjų kalavijai, naudojami duriamosioms ir kertamosioms atakoms, juos nešiojo pakabintus prie juosmens.

## Istorija
Čokutai yra ankstyviausi kalavijai Japonijos kalavijų istorijoje. Jie buvo sukurti dar prieš Japonijoje kalavijų kaldinime imant naudoti diferencinį atleidimą. Čokutų geležtės būdavo *hira-zukuri* ir *kiriha-zukuri tsukurikomi* stilių, kuo šie kalavijai smarkiai skyrėsi nuo vėlesniųjų kalavijų tačių ir katanų geležčių, kurios retai buvo tokių stilių.
Čokutų skiriamasis bruožas buvo tiesios geležtės, panašios kaip senovinių kalavijų Kinijoje Trijų valstybių laikotarpyje. Čokutų geležtės labai panašios į *shikomizue* (užmaskuotų lazdų kalavijų) geležtes, tad jas neretai painioja.

Lenktos kalavijų geležtės atsirado kartu su kalavijais, tačiau Azijoje ir Viduriniuose Rytuose jos paplito kartu su Mongolų imperija. Kamakuros šiogūnato kariai japonai, susidūrę su mongolais tiesiogiai įsitikino lenktų kalavijų geležčių efektyvumu ir mirtinumu. Ėmusios plisti pradžioje silpnai lenktos geležtės ėmė palaipsniui išstumti tiesias čokutiškas geležtes, ypač kai buvo įsitikinta jų efektyvumu raitosiose kirstynėse.

### Nykimas
Kofuno laikotarpio čokutų kaip ir daugelis kitų to meto kalavijų buvo veiksmingumas buvo pagrįstas geležtės mase. Čokutais daugiausia kirsdavo, o ne durdavo. Plintantys katanos tipo kalavijai su vienašmene lenkta geležte ir tobulesne gamybos technologija paskatino tobulesnių fechtavimo technikų (pvz., *iaidō*) atsiradimą.

Išliko labai nedaug pilnų čokutų komplektų. Jų pakako perprasti čokutų įvairovę, kuri visada sekė kiniškų ir korėjietiškų kalavijų modelius. Tai matyti viename paskutinių Kofuno laikotarpio japoniškų kalavijų tipų – vienašmeniuose *warabitetō* ().

## Galerija

File:Ken double edge straight sword Kofun period 5th century.jpg|*Curugis* (kitaip *ken*) - dviašmenis tiesus Kofuno laikotarpio kalavijas (V a.).
File:Hilts of Japanese straight sword Kofun period circa 600.jpg|VI-VII a. japoniškų tiesių kalavijų rankenos
File:Chinese swords Sui Dynasty top and Japanese Kofun period sword bottom about 600.jpg|Viršuje du Kinijos Sui dinastijos kalavijai, apačioje - japoniškas kalavijas su makštimi (Kofuno laikotarpis). 
File:KofunSwordHilts.jpg|Kofuno laikotarpio pabaigos (VI a.) japoniškų kalavijų rankenos.


## Nuorodos
Ūgė

**Ūgė**&nbsp;– upė šiaurės Lietuvoje, Pasvalio rajone; Tatulos kairysis intakas (Mūšos baseinas). Prasideda 13 km į rytus nuo Pasvalio, Varžų apylinkėse. Teka į šiaurės vakarus, žemupyje į pietvakarius, daugiausia išdirbtomis lygumomis. Įteka į Tatulą 0,2 km nuo jos žiočių (netoli Raubonių).

Intakai: Berlė (dešinysis), Upelis (Ūgelė) (kairysis).

Vidutinis Ūgės vagos nuolydis&nbsp;– 169 cm/km. Beveik visa vaga sureguliuota. Gyvenvietės prie Ūgės: Daukniūnai, Užugulbinė, Kraštai, Raubonys. Prie Ūgės žiočių stūkso Ąžuolpamūšės piliakalnis.

Upėvardis kildinamas nuo žodžio *ūgis* („augumas, dydis“).

## Šaltiniai
Palenkės Bialos Švč. M. Marijos Dangun Ėmimo parapija

**Palenkės Bialos Švč. M. Marijos Dangun Ėmimo parapija** () – parapija, įsikūrusi Palenkės Bialos mieste. Parapija įkurta 1925 metais. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijai, Pietiniam Palenkės Bialos dekanatui. 1979-1984 m. pastatyta parapijos bažnyčia.

## Nuorodos

* Parapijos tinklalapis (lenk.);
* Aprašymas apie parapiją (lenk.).
Ūdrijos ežeras

**Ūdrijos ežeras** – ežeras Lietuvoje, Alytaus rajone, 5 km į rytus nuo Krokialaukio, 10 km į pietus nuo Balbieriškio. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,37 km, plotis siekia 0,57 km. Altitudė 71,7 m. Ežero krantai neaukšti, daugiausia pelkėti. Aplinkui plyti dirbami laukai ir pievos. Ūdrijos ežeras priklauso Peršėkės baseinui (suteka 3 upeliai, išteka vienas), giliausia vieta 5 m. Prie Ū-1 upelio žiočių yra įrengta siurblinė, perpumpuojanti vandenį į aukščiau esantį ežerą.

Iš šiaurės rytų prieina Ūdrijos kaimas, iš pietų – Čižikų kaimas.

## Šaltiniai
Doria Pamphilj galerija

**Dorija Pamfili galerija** () yra meno muziejus, įsikūręs Romos Dorija Pamfili rūmuose. Adresas *via del Corso 305*.

## Apie galeriją

Rūmų statybos datuojamos XV a. Iš pradžių pastatas priklausė Della Rovere, po to − Aldobrandini giminėms. XVII a. viduryje rūmai pateko į Doria Pamphilj giminės rankas (sudaryta iš dviejų įtakingų giminių). Rūmų pagrindą sudaro keturi sparnai, kurie supa vidinį kiemą. 1730 m. rūmų fasadą suprojektavo Gabriele Valvassori. Didesnioji rūmų dalis skirta privačiai Pamphilj giminės meno galerijai, kurioje eksponuojama apie 550 paveikslų, iš kurių tikriausiai žymiausias yra Pamphilj giminės popiežiaus Inocento X portretas, kurį nutapė Diegas Velaskesas 1650 m. Rūmai įdomūs ne vien paveikslų kolekcija, bet ir istoriniu prabangiu dekoru. Pastatas iki šiol priklauso Doria Pamphilj giminei, juose gyvena giminės nariai.

Galerijos salės:

* Aldobrandini galerija
* Veidrodžių galerija
* Pamfili galerija
* Aldobrandini kambarys
* Primityvų kambarys

## Paveikslų kolekcija

Keletas žymiausių galerijos paveikslų:

Image:Retrato del Papa Inocencio X. Roma, by Diego Velázquez.jpg| Diegas Velaskesas. *„[[Popiežius Inocentas X]]“*
Image:Michelangelo Caravaggio 025.jpg| Karavadžas. *„Poilsis pakeliui į Egiptą“*
Image:Annibale Carracci 003.jpg| Anibalė Karačis. *„Kelionė į Egiptą“*
Image:Guercino Erminia Tancredi.jpg| Gverčinas. *„Erminija randa sužeistą Tankredą“*


## Nuorodos

* Oficiali svetainė 
* dopart.it
Palenkės Bialos Palaimintojo Honorato Kožminskio bažnyčia

**Palenkės Bialos Palaimintojo Honorato Kožminskio bažnyčia** () – katalikų bažnyčia esanti Palenkės Bialos mieste. Bažnyčioje įsikūrusi Palenkės Bialos Palaimintojo Honorato Kožminskio parapija. Bažnyčia pastatyta 1992-1998 metais, architektai *Janusz Jaworski* ir *Witold Kalinowski*.
Palenkės Bialos Šv. Mergelės Marijos Gimimo parapija

**Palenkės Bialos Šv. Mergelės Marijos Gimimo parapija** () – parapija, įsikūrusi Palenkės Bialos mieste. Parapija įkurta 1918 metais. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijai, Šiauriniam Palenkės Bialos dekanatui. 1747-1759 m. pastatyta Palenkės Bialos Šv. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia.

## Nuorodos

* Parapijos tinklalapis (lenk.) ;
* Aprašymas apie parapiją (lenk.).
Palenkės Bialos Šv. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia

**Palenkės Bialos Šv. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia** () – katalikų bažnyčia esanti Palenkės Bialos mieste. Bažnyčioje įsikūrusi Palenkės Bialos Šv. Mergelės Marijos Gimimo parapija.

## Istorija

Bažnyčia buvo pastatyta 1747-1759 m. vėlyvojo baroko architektūros stiliumi, buvusios stačiatikių cerkvės vietoje. Bažnyčios statybas finansavo Radvilos, kurie bažnyčioje leido įsikurti bazilijonų vienuoliams. 1864 m. bažnyčia buvo paversta į stačiatikių cerkvę. 1919 m. šventovę perėmė katalikai. 1957 m. rugpjūčio 31 d. bažnyčia buvo įtraukta į Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
 

Vaizdas:Kościół parafii Narodzenia Najświętszej Maryi Panny (1747-1749r.)(fot. 1) - Biała Podlaska ul. Brzeska 33-35 woj. lubelskie ArPiCh A-131.JPG
Vaizdas:Klasztor bazylianow biała.JPG
Vaizdas:Kościół parafii Narodzenia Najświętszej Maryi Panny (1747-1749r.)(fot. 2) - Biała Podlaska ul. Brzeska 33-35 woj. lubelskie ArPiCh A-131.JPG
Vaizdas:Biała bazylianie wnętrze.JPG


## Nuorodos

* Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).
Palenkės Bialos Gailestingojo Kristaus bažnyčia

**Palenkės Bialos Gailestingojo Kristaus bažnyčia** () – katalikų bažnyčia esanti Palenkės Bialos mieste. Bažnyčioje įsikūrusi Palenkės Bialos Gailestingojo Kristaus parapija. Bažnyčia pastatyta 1984-1996 metais.

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.);
* Parapijos tinklalapis (lenk.) .
Palenkės Bialos Šv. Onos bažnyčia

**Palenkės Bialos Šv. Onos bažnyčia** () – katalikų bažnyčia esanti Palenkės Bialos mieste. Bažnyčioje įsikūrusi Palenkės Bialos Šv. Onos parapija.

## Istorija

Bažnyčia buvo pastatyta 1572 m., kaip protestantų arijonų bažnyčia. 1596 m. iš bažnyčios arijonus išvarė Mikalojus Kristupas Radvila Našlaitėlis. 1597-1603 m. perstatyta kaip katalikų bažnyčia, gotikiniu architektūros stiliumi. Prie stačiakampio pastato  buvo pristatyta presbiterija ir zakristija. 1637 m. Aleksandro Liudviko Radvilos žmona *Teklė Valavičiūtė* bažnyčioje įkūrė barokinę rožančiaus koplyčią. 1696 m. Kotryna Sobieskytė Radvilienė finansavo barokinio altoriaus statybas. 1956 m. rugpjūčio 7 d. bažnyčia buvo įtraukta į Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
 

Vaizdas:Kościół św Anny w Białej Podlaskiej - widok od strony bramy dzwonniczej.JPG
Vaizdas:POL Biała Podlaska Church.jpg
Vaizdas:Zespół kościoła p.w. św. Anny (XVI,XVII,XVIIIw.) (fot.1) - Biała Podlaska ul. Warszawska 1,3,8 woj. lubelskie ArPiCh A-58.JPG
Vaizdas:Biala Podlaska kosciol Sw Anny widok z choru.jpg


## Nuorodos

* Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).
Mijako salos

**Mijako salos** (, mijakų kalba: *Myaaku*; okinav. *Naaku*),  – Japonijos salos Okinavos prefektūroje į rytus nuo Jaejama salų. Bendras salų plotas 255,77 km². 

Salynas kartu su gretimomis Jaejamos salomis ir Senkaku salomis grupuojamas į Sakišimos salas. Salose nuo seno naudojama atskira Mijako kalba, priskiriama japoninėms kalboms. Nuo XX a. plačiai vartojama ir japonų kalba.

## Gyvenamos salos

* Mijako salos
**  Mijakodžima
*** Ikema (*Ikema-jima*)
*** Irabu (*Irabu-jima*)
*** Kurima (*Kurima-jima*)
*** Mijakodžima (*Miyako-jima*)
*** Ogami (*Ōgami-jima*)
*** Šimodži (*Shimoji-shima*)
**  Tarama
*** Mina (*Minna-jima*)
*** Taramadžima (*Tarama-jima*)

## Taip pat skaitykite
* Sakišima salos

## Išnašos
Palenkės Bialos Šv. Kirilo ir Metodijaus parapija

**Palenkės Bialos Šv. Kirilo ir Metodijaus parapija** () – viena iš Palenkės Bialos stačiatikių dekanato parapijų, Palenkės Bialos mieste. Parapija įkurta 1582 metais. 1985-1989 m. pastatyta Palenkės Bialos Šv. Kirilo ir Metodijaus cerkvė.

## Nuorodos

* Parapijos tinklalapis (lenk.) .

## Literatūra

* Kalendarz Prawosławny 2013, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN-1425-2171
Palenkės Bialos Šv. Kirilo ir Metodijaus cerkvė

**Palenkės Bialos Šv. Kirilo ir Metodijaus cerkvė** () – cerkvė, esanti Palenkės Bialos mieste. Cerkvė priklauso Palenkės Bialos Šv. Kirilo ir Metodijaus parapijai. Cerkvė pastatyta 1985–1989 metais.


Vaizdas:Biała cerkiew cyryla i metodego1.JPG
Vaizdas:Biala-Podl-dzwonnica-cerkwi-ul-Terebelska.jpg
Vaizdas:Biala-Podlaska-orthodox-church.jpg
Vaizdas:Cerkiew cyryla i metodego biała4.JPG


## Nuorodos

* Parapijos tinklalapis (lenk.) .
Palenkės Bialos geležinkelio stotis

**Palenkės Bialos geležinkelio stotis** () – geležinkelio stotis Palenkės Bialos mieste, rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje. Stotis priklauso Varšuva-Terespolis geležinkelio linijai. Iki Palenkės Bialos Rozžondovos geležinkelio stoties yra 2,3 km ir iki Porosiukų geležinkelio stotelės yra 4,8 km.

## Galerija

Perony i budynek dworcowy.jpg


## Nuorodos
* Aprašymas apie stotį (lenkų k) .
Palenkės Bialos miesto herbas

**Palenkės Bialos miesto herbas** () – Palenkės Bialos miesto skydo formos herbas, kuriame raudonoje užsklandoje vaizduojamas Arkangelas Mykolas. Herbą miestui suteikė Mykolas Kazimieras Radvila.

## Nuorodos

* Aprašymas apie herbą (lenk.) .
Palenkės Bialos Radvilų pilis

**Palenkės Bialos Radvilų pilis** () - buvusios Radvilų pilies statinių ir parko kompleksas esantis Palenkės Bialos miesto centre, šalia *ul. Warszawskiej* ir *ul. Zamkowej* gatvių. Vakaruose ribojasi su miesto pastatais, o pietuose su Kžnos upe. Buvusiame sargybos bokšte įsikūręs Palenkės Bialos Pietinės Palenkės muziejus.

## Istorija

Radvilų pilies kompleksas užbaigtas statyti 1622 metais, pilies statybas finansavo Aleksandras Liudvikas Radvila. Vėliau rūmai buvo įvairiai perstatomi ir gražinami, kol galiausiai XVIII a. pradžioje susiformavo galutinė pilies išvaizda. Pilis buvo pastatyta kaip bastioninio tipo tvirtovė. Pilis buvo apjuosta gynybiniais grioviais su vandeniu, kuriuo jie užsipildė iš užtvenktos Kžnos upės. Apie 1620 m. pastatyta pilies koplyčia. 1709 m. pastatytos trys oficinos. Apie 1720 m. pastatyti rūmų vartai ir šešių aukštų sargybos bokštas, kurie išlikę iki šių dienų. Per XVIII a. vykusius karus pilis buvo daug kartų atakuojama ir galiausiai tapo griuvėsiais. 1883 m. pilis buvo galutinai nugriauta.


Vaizdas:POL Biała Podlaska zamek.jpg|Sargybos bokštas
Vaizdas:Radziwiłłowski zamek w Białej Podlaskiej.woj.lubelskie,pow.i gm.Biała Podl..jpg|Sargybos bokštas ir vartai
Vaizdas:Zespół zamku Radziwiłłów (XVIIw.,XIXw.) (kaplica XVIIw.) - Biała Podlaska ul. Warszawska woj. lubelskie ArPiCh A-134.JPG|Pilies koplyčia
Vaizdas:Zespół zamku Radziwiłłów 02.JPG|Rūmų vartai
Vaizdas:Zamek Radziwiłłów w Białej Podlaskiej.woj.lubelskie,pow.i gm.Biała Podl..jpg|Oficinos
Vaizdas:Zespół zamku Radziwiłłów (XVIIw.,XIXw.) (oficyna północno-wschodnia) (biblioteka tył) - Biała Podlaska ul. Warszawska woj. lubelskie ArPiCh A-134.JPG|Šiaurrytinė pilies oficina 
Vaizdas:Zespół zamku Radziwiłłów (XVIIw.,XIXw.) (oficyna północno-zachodnia) (szkoła muzyczna) (fot. 1) - Biała Podlaska ul. Warszawska woj. lubelskie ArPiCh A-134.JPG|Šiaurvakarinė oficina
Vaizdas:Zespół zamku Radziwiłłów (XVIIw.,XIXw.) (wały obronne z fosą) (fot. 3) - Biała Podlaska ul. Warszawska woj. lubelskie ArPiCh A-134.JPG|Gynybinis griovys
Palenkės Bialos akademija

**Palenkės Bialos akademija**, **Palenkės Bialos Juozapo Ignoto Kraševskio licėjus** () - švietimo įstaiga Palenkės Bialos mieste įkurta 1628 m., kuri nuo 1633 m. veikė kaip Krokuvos universiteto filija. Tai buvo antroji aukštoji mokykla LDK žemėse (po Vilniaus universiteto). Nuo 1919 m. licėjus.

## Alumnai

* Juozapas Ignotas Kraševskis - istorikas, rašytojas, kritikas ir publicistas;
* Krzysztof Skubiszewski - lenkų teisininkas, politikas, buvęs Lenkijos Užsienio reikalų ministras;
* Bogusław Kaczyński - žurnalistas, publicistas, muzikos kritikas;
* Roman Kłosowski - filmų ir teatrų aktorius;
* Wacław Kowalski - filmų ir teatrų aktorius;
* Ludwik Maciąg - dailininkas;
* Zbigniew Safjan - režisierius, rašytojas, scenaristas;
* Roman Rogiński - 1863 m. sukilimo dalyvis;
* Julian Bartoszewicz - istorikas;
* Antoni Brykczyński - dvasininkas;
* Stanisław Brzóska - dvasininkas, 1863 m. sukilimo dalyvis;
* Franciszek Wężyk - rašytojas, politikas;
* Roman Zmorski - poetas, folkloristas;
* Jan Gawiński - poetas;
* Stefan Łochtin - žurnalistas.
Algirdas Butkevičius (1939)

**Algirdas Vladislovas Butkevičius** (g. 1939 m. vasario 16 d. Dainiūnų kaime, Biržų rajonas) – žurnalistas, tautodailininkas, literatas, kraštotyrininkas.

## Biografija
Baigęs Pabiržės vidurinę mokyklą, studijavo Vilniaus universitete. Įgijo žurnalisto specialybę. Mokytojavo Pasvalio rajono Krinčino, Rimkūnų ir Deglėnų aštuonmetėse mokyklose, dirbo Biržų rajono laikraščio „Biržiečių žodis“ redakcijoje laiškų, žemės ūkio skyrių vedėju, redaktoriumi. 1990–1995 m. Biržų rajono savivaldybės tarybos narys, tarybos pirmininko pavaduotojas. Parengė ir išleido informacinius leidinius „Biržų kalendorius“ (1991–1993), "Biržų kraštas. Etnomuzika“, parašė eilėraščių ir drožinių knygą „Metų laiptai“, eilėraščių rinkinį "Grįžtu į save",  biografinių apybraižų ir pokalbių knygą "Biržų krašto siluetai", redagavo monografiją apie Vabalninką. Vienas iš knygų „Biržų istorijos apybraižos“ autorių. Lietuvos žurnalistų sąjungos Aukštaitijos zonos apybraižos konkurso laureatas ir prizininkas. 2014 metų Antano Macijausko premijos laureatas. Biržų rajono savivaldybės Garbės pilietis.

Sukūrė apie 40 ąžuolo skulptūrų. Svarbiausi darbai: paminklas Sibiro tremtyje nukankintiems mokytojams Užušiliuose, paminklas kanklininkui Petrui Lapienei, paminklas tremtiniams Biržų geležinkelio stotyje, paminklas 1863 metų sukilėliams Biržų girioje, paminklas mokslininkui T. Grotusui Likėnuose ir kt. 2012 m. suteiktas meno kūrėjo statusas. 2019 metais Biržuose, Vytauto g, 20, įsteigė savo drožinių - "Medinukų galeriją." Už Biržų krašto atminties ir garbės žadinimą skirta 2012 m. „Biržų garbės“ nominacija.

Sutuoktinė Ona, vaikai Vaidotas ir Alma.

## Išnašos
Palenkės Bialos Naujosios žydų kapinės

**Palenkės Bialos Naujosios žydų kapinės** () – žydų kapinės, egzistavusios Palenkės Bialos mieste, *ul. Nowej* gatvėje. Kapinės įkurtos XVIII amžiuje. Kapinių plotas 2,7 ha, paminklus naciai sunaikino panaudodami juos tiesiant kelius. Kapinėse pastatytas paminklas per II pasaulinį karą nužudytiems žydams.


Vaizdas:Biala-Podl-cm-zydowski-05.jpg
Vaizdas:Biala-Podl-cm-zydowski-06.jpg
Vaizdas:Biala-Podl-cm-zydowski-04.jpg
Vaizdas:Biala-Podl-cm-zydowski-07.jpg


## Literatūra

* Przemysław Burchard: Pamiątki i zabytki kultury żydowskiej w Polsce. Warszawa: 1990, s. 55.
 
## Nuorodos

* Aprašymas apie kapines I (lenk.) 
* Aprašymas apie kapines II (lenk.).
Palenkės Bialos Senosios žydų kapinės

**Palenkės Bialos Senosios žydų kapinės** () – žydų kapinės, egzistavusios Palenkės Bialos mieste, *ul. Brzeskiej* gatvėje. Kapinės buvo uždarytos XIX a. pradžioje, kai pradėjo veikti Palenkės Bialos Naujosios žydų kapinės. Didžioji dalis paminklų buvo sunaikinti per I pasaulinį karą. Kapinių vietoje stovi paminklas ištremtiems į Sibirą lenkams.

## Literatūra

* Przemysław Burchard: Pamiątki i zabytki kultury żydowskiej w Polsce. Warszawa: 1990, s. 55.
 
## Nuorodos

* Aprašymas apie kapines I (lenk.) 
* Aprašymas apie kapines II (lenk.).
Kaskara

**Kaskara** – tiesus dviašmenis kalavijas, būdingas Čadui ir Sudanui. Kaskaros geležtė paprastai būna apie 90 cm ilgio, su mentišku smaigaliu. Daugelis išlikusių egzempliorių yra gaminti XIX a., bet manoma, kad šis kalavijų tipas atsirado XVI a. ir galbūt yra vietinis tiesaus dviašmenio viduramžių arabų kalavijų variantas.

Makštys gale dažnai turi gluosnio lapo formos (kartais - rombiškus) praplatėjimus.

Kaskara nešiojama horizontaliai skersai nugaros arba tarp žasto ir krūtinės. Pagal Britų Muziejaus kuratorių *Christopher Spring*: „centriniame ir rytų Sudane, nuo Čado per Darfurą Raudonosios jūros provincijoje tiesūs dviašmeniai kalavijai, vadinami kaskaromis, buvo esminis daugelio vietos vyriškių turtas“.

## Nuorodos

* Photograph of a Kaskara
* Sudanese Kaskara Sword With Silver Hilt 
* Kaskara. African sword, 19th century
Palenkės Bialos Šv. Antano bažnyčia

**Palenkės Bialos Šv. Antano bažnyčia** () – katalikų bažnyčia esanti Palenkės Bialos mieste. Bažnyčia priklauso Palenkės Bialos Šv. Onos parapijai.

## Istorija

Bažnyčia pastatyta 1672-1684 m., statybas finansavo Mykolas Kazimieras Radvila. Bažnyčios architektas buvo Augustinas Vincentas Locis. 1687-1692 m. šalia bažnyčios pastatytas vienuolynas. 1739 m. Ona Kotryna Sanguškaitė finansavo naujo altoriaus statybas. 1743 m. įkurta vienuolyno biblioteka. 1836 m. bažnyčia buvo remontuojama. 1867 m. bažnyčia tapo Palenkės Bialos Šv. Onos parapijos filija. 1875 m. bažnyčia buvo paversta stačiatikių cerkve, kuria išbuvo iki 1915 metų. 1957 m. rugpjūčio 31 d. bažnyčia buvo įtraukta į Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. Nuo 1993 m. vienuolyne įsikūrę kapucinų vienuoliai.
 

Vaizdas:Zespół klasztorny reformatorów klasztor obecnie liceum (XVIIw.) (fot. 2) - Biała Podlaska ul. Narutowicza 37 woj.lubelskie ArPiCh A-60.JPG
Vaizdas:POL church Antoniego Biala Podlaska.JPG
Vaizdas:Biała reformaci.JPG
Vaizdas:Saint Anthony church in Biała Podlaska - Interior - 04.jpg


## Nuorodos

* Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).

## Literatūra

* Jerzy Topolski, Gospodarka polska a europejska w XVI-XVIII wieku, Poznań 1977
* ks. Roman Soszyński, Parafia Św. Anny w Białej Podlaskiej, Biała Podlaska 2007
Ikema

**Ikema** (, mij. *Ikyama* (イキャマ)) – Japonijos sala Mijako salyne, Okinavos prefektūroje. Jos plotas yra 2,6 km², gyvena 801 žmonės (2002 m.). Ikema sujungta su Mijako sala pietuose 1592 metrų tiltu. Salos centre yra tvenkinys. Į šiaurės rytus yra Ikemos salos blokų paplūdimys (池間島ブロックビーチ).
Animax

**Animax** () – Japonijos palydovinės televizijos tinklas, transliuojantis anime programas.

Kanalas taip pat transliuojamas Taivane, Indijoje, Pakistane, Pietų Korėjoje, Pietryčių Azijoje, Honkonge, Lotynų Amerikoje, Europoje (Vokietija, Rumunija, Vengrija, Čekija, Slovakija, Ispanija ir Portugalija), tinklą planuojama išplėsti. Tai pirmasis ir stambiausias 24 val. transliuojamas anime kanalas pasaulyje, turintis daugiau nei 89 mln. žiūrovų auditoriją, rodomas 62 šalyse ir daugiau nei 17 kalbų. Pavadinimas sudarytas iš žodžių *anime* (アニメ) ir *max* (マックス *makkusu*).

## Istorija

Tinklas įkurtas „Sony“ korporacijos 1998 m. gegužės 20 d., transliacijos pradėtos tų pačių metų birželio 1 d. SKY PerfecTV! palydovu. 

2007 m. Japonijoje pradėta teikti mobiliosios televizijos paslaugą, prieinamą ryšio operatoriaus „MOBAHO!“ abonentams, vėliau ir Australijoje, Kanadoje bei Lotynų Amerikoje. 2009 m. spalį pradėta transliuoti aukštos raiškos formatu.

## Šaltiniai
Kotryna Sobieskytė

**Kotryna Sobieskytė** (, ), (1634 m. sausio 7 d. Zločive – 1694 m. rugsėjo 29 d. Varšuvoje) – karaliaus Jono Sobieskio sesuo. Vladislavo Dominyko Zaslavskio-Ostrogskio ir Mykolo Kazimiero Radvilos žmona.

## Šeima
1650 m. ištekėjo už *Vladislavo Dominyko Zaslavskio-Ostrogskio* su kuriuo susilaukė Aleksandro Jonušo Zaslavskio ir Teofilijos Liudvikos Zaslavskos. 1658 m. birželio 13 d. ištekėjo už *Mykolo Kazimiero Radvilos* su kuriuo susilaukė Jurgio Juozapo Radvilos ir Karolio Stanislovo Radvilos.

## Galerija

Katarzyna Sobieska.jpeg
Kaciaryna Radzivił (Sabieskaja). Кацярына Радзівіл (Сабеская) (XVIII).jpg|Portretas
Труна Кацярыны Сабескай.JPG|Kotrynos Sobieskytės karstas Nesvyžiaus Dievo Kūno bažnyčioje
Lothar Meyer

***Julijus Lotaras Mejeris*** (,  1830 m. rugpjūčio 19 d. Farelyje - 1895 m. balandžio 11 d. Tiubingene) - vokiečių chemikas, nuo 1890 m. - Sankt Peterburgo mokslų akademijos užsienio korespondentas. Manoma, kad kartu su D. Mendelejevu sukūręs periodinę elementų lentelę.

## Biografija
Baigė Viurcburgo universitetą,studijavo mokslus Heidelbergo universitetuose (kur dirbo Roberto Banseno laboratorijoje). Nuo 1859 m. dėstė Breslaujos universitete, 1866-1868 m. - Miškų akademijoje Neustadt-Ebervalde. 1868-1876 metais buvo profesorius Karlsrūjės universitete, nuo 1876 m Tiubingeno universitete. 1860 m. jis dalyvavo tarptautiniame chemikų kongrese Karlsrūjėje, kuriame aptarė pagrindinius chemijos terminus.

## Mokslinė veikla

Moksliniai darbai daugiausia teorinės ir fizikinės chemijos pobūdžio. Mejeris paliko reikšmingą indėlį cheminių elementų sisteminime.

1864 m. jis paskelbė lentelę, kurioje 28 elementai pateikiami šešiais stulpeliais ir suskirstyti pagal valentingumą. Mejeris sąmoningai apribojo elementus lentelėje, kad pabrėžtų nuolatinę atominės masės kaitą per panašių elementų gretas.

1868 m. jis išleido dar vieną mokslinį veikalą, sudarytą iš naujos lentelės ir grafiko. Ši lentelė tam tikrais būdais pranašesnė už pirmą Mendelejevo lentelę.

1882 m. Londono karališkoji draugija apdovanojo D. Mendelejevą ir L. Mejerį aukso medaliais su užrašu /'Už periodinių atominių santykių svorių atradimą'/. 

## 1864 m. Mejerio lentelė




## Mejerio lentelė 1870m.




## Nuorodos
* <small>Periodensystem nach Lothar Meyer (1870) im HTML-Format</small>
* *Meyer L.* Zur Geschichte der periodischen Atomistik. // Ber. Dtsch. Chem. Ges. 1880. B. 13. S. 259—265, 2043—2044 
* *Mendelejeff D.* Zur Geschichte der periodischen Gesetzt. // Ber. Dtsch. Chem. Ges. 1880. B. 13. S. 1796—1804. 
* *Rouvray D. H.* Elements in the history of the Periodic Table. // Endeavour. 2004. — Vol. 28. — № 2. — P. 69—74. 
* *Kaji M.* Social Background of the Discovery and the Reception of the Periodic Law of the Elements. // Ann. N.Y. Acad. Sci. 2003. — Vol. 988. — P. 302—306.
Vakarų Polesė

**Vakarų Polesė**, **Palenkės Polesė** arba **Liublino Polesė** (, , ) - makroregionas esantis rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje, Baltarusijos Bresto srityje ir Ukrainos Voluinės srityje. Priklauso Polesės subsričiai, Rytų Baltijos-Baltarusijos žemumai. Šiaurės vakaruose ribojasi su Pietinės Palenkės žemuma, pietvakariuose su Liublino aukštumomis ir pietuose su Voluinės Polese. Regione daug miškų ir pelkių. Didžiausias regiono miestas Vlodava. 1990 m. įkurtas Polesės nacionalinis parkas. 

## Mezoreljefai

* Lomazų įduba
* Kodenio lyguma
* Parčevo lyguma
* Sosnovicos įduba
* Vlodavos kauburys
* Lenčnos-Vlodavos lyguma
* Bresto Polesė
Lomazų įduba

**Lomazų įduba** () – Vakarų Polesės mezoreljefas, esantis rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje. Vakaruose ir šiaurėje ribojasi su Lukuvo lyguma, rytuose su Kodenio lyguma ir pietuose su Parčevo lyguma bei Sosnovicos įduba. Didžiausios regiono gyvenvietės yra Lomazai ir Dreluvas. Ant regiono ribos įsikūrę Palenkės Bialos ir Palenkės Mendzyžeco miestai. Per regioną teka Zielavos ir Kžnos upės.
Bandipuro nacionalinis parkas

**Bandipuro nacionalinis parkas** (, ) – saugoma gamtos teritorija pietų Indijoje, Kanatakoje, Dekano plokščiakalnyje. Įkurtas 1931 m. kaip gamtos draustinis, o 1974 m. pertvarkytas į nacionalinį parką.

Būdingi sausieji, lapus metančių medžių miškai, kreivamiškiai, krūmokšniai. Parkas yra ties Dekano plokščiakalnio ir Vakarų Gatų sandūra, jo aukštis svyruoja tarp 680 ir 1454 m. Parko teritorija teka Kapilos ir Mojaro upės.

Bandipuro nacionaliniame parke saugoma šiam kraštui būdinga, neretai nykstanti, gyvūnija: azijiniai drambliai, gaūrai, bengaliniai tigrai, ilgalūpiai lokiai, pelkiniai krokodilai, keturragės antilopės, raudonieji vilkai, aksiai, pilkieji langūrai, leopardai, indiniai zambarai, Indijos muntjakai, įvairūs paukščiai, ropliai.


Image:2005-bandipur-tusker.jpg|Azijinis dramblys parke
Image:2012-bandipur-dhole-sambar.jpg|Raudonieji vikai užpuolė zambarą
Image:2012-bandipur-tiger.jpg|Tigras
File:Gaur herd at Bandipur National Park.jpg|Gaūrų banda


## Šaltiniai
Bandajaus-Asahio nacionalinis parkas

**Bandajaus-Asahio nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija Japonijoje, Honšiū saloje, Ou kalnagūbrio pietinėje dalyje. Įkurtas 1950 m. ir apima 1870 km² plotą. Parką sudaro trys sektoriai: Devasanzano-Asahio, Ijidės, Bandajazumos-Inavaširo.

Parke saugomas aukštkalnių reljefas su Bandajaus ir Adzumos ugnikalniais, ežerais (didžiausias – Inavaširas). Auga plačialapių ir spygliuočių miškai, sutinkami himalajiniai lokiai, japoniniai goralai, japoninės makakos.

## Šaltiniai
Ona Kotryna Sanguškaitė

**Ona Kotryna Sanguškaitė** (, ), (1676 m. rugsėjo 23 d. Rakave – 1746 m. gruodžio 23 d. Palenkės Bialoje) – Karolio Stanislovo Radvilos žmona, Kazimiero Antano Sanguškos ir Povilo Karolio Sanguškos sesuo.

## Šeima
1692 m. kovo 6 d. Vilniuje ištekėjo už *Karolio Stanislovo Radvilos* su kuriuo susilaukė *Mikalojaus Kristupo*, Mykolo Kazimiero Radvilos Žuvelės, Jeronimo Florijono Radvilos, Kotrynos Barboros Radvilaitės, *Konstancijos Pranciškos*, Teklės Rožės Radvilaitės ir *Karolinos Teresės Radvilaitės*.

## Galerija

Vaizdas:Karal Stanisłaŭ Radzivił, Hanna Kaciaryna Sanguška. Караль Станіслаў Радзівіл, Ганна Кацярына Сангушка (XVIII).jpg|Su vyru ir vaikais
Vaizdas:Hanna Kaciaryna Radzivił (Sanguška). Ганна Кацярына Радзівіл (Сангушка) (XVIII) (2).jpg|Portretas


## Literatūra
* Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 788 с.: іл. ISBN 985-11-0378-0.
* Выбраныя творы: Перакл. з пол. і фр. / Францішка Уршуля Радзівіл. – Мн.: «Беларускі кнігазбор», 2003. – 448 с. ISBN 985-6730-25-2.
Bandi Turkestanas

**Bandi Turkestanas** – kalnų sistema šiaurės Afganistane, Paropamizo kalnuose. Masyvo ilgis ~300 km. Didžiausias aukštis – 3809 m. Būdingos kalnų stepės ir pusdykumės, aukštikalnėse – kadagių retmiškiai.

## Šaltiniai
Banzare Krantas

**BANZARE krantas** () – Vilkso Žemės rytų Antarktidoje pakrantės ruožas tarp 122 ir 130 ° rytų ilgumos (tarp Sautardo ir Morso kyšulių). Būdingas ledyninis šlaitas su labai retais uolienų išėjimais į paviršių.

Krantas 1931 m. atrastas jungtinės Australijos, Naujosios Zelandijos ir britų antarktinės ekspedicijos (**''B**ritish-**A**ustralian-**N**ew **Z**ealand **A**ntarctic **R**esearch **E**xpedition''), kurios vardo akronimu ir pavadintas.

## Šaltiniai