Runaverės mūšis

**Runaverės mūšis** (, , ) – 1567 m. vasario 3 d. Runaverės vietovėje (dab. Estijos Raplos apskrities Merjamos kaimiškosios savivaldybės Pajaka kaimas) įvykusios Abiejų Tautų Respublikos ir Švedijos imperijos karinių pajėgų kautynės, vienas 1563–1568 m. ATR–Švedijos karo dėl dominavimo rytiniame Baltijos jūros regione (Livonijos karas) mūšių.

Kai kuriuose šaltiniuose klaidingai nurodoma, kad mūšis vyko dabartinio Talino ribose, nors iš tiesų, tokiuose šaltiniuose nurodoma galima mūšio vieta yra tik Taline esantis Runaverės kelias. Tikroji mūšio vieta yra prie kelio E67 Talinas-Praha. Netoli tikrosios mūšio vietos nuo XXI a. pradžios veikia 1741 m. pastatytoje arklių pašto stotyje įsikūręs viešbutis „Ruunawere“.

Švedijos pajėgoms vadovavo Talino ir Livonijos gubernatorius Henrikas Hornas (). ATR pajėgoms, kurias sudarė LDK kariuomenė vadovavo Minsko kaštelionas (nuo 1570 m. – Žemaitijos kaštelionas) Mikalojus Talvoišas.

1566 m. Švedijos karalius Erikas XIV įsakė Henrikui Hornui atgauti ATR kariuomenės užimtą Pernu arba nusiaubti Rygos diecezijos žemes, taip užkertant kelią tolimesniam ATR puolimui į Švedijos kontroliuojamą Livonijos dalį. Plėšikavimo Rygos diecezijos žemėse užduotį sėkimgai įvykdė Klaso Kursellio vadovaujamos pajėgos, bet mėginimai atsiimti Pernu nepavyko. 1567 m. pradžioje ATR pajėgos, atsakydamos į plėšikavimo žygius, įsiveržė į Švedijos kontroliuojamą Livoniją.

1567 m. vasario 3 d. Švedijos karinis dalinys prie Runaverės malūno pasitiko į šiaurę žygiavusį ATR dalinį. Didelę dalį švedų pajėgų sudarė neseniai į karinę tarnybą pašaukti estų didikai, kurie, neturėdami karinės patirties ir dėl disciplinos trūkumo, patyrė didelių nuostolių.

ATR pajėgos turėjo skaitinę persvarą. Po kavalerijos atakos švedų kavalerija atsitraukė, palikdama giliame sniege įklimpusius pėstininkus, kurie turėjo gintis giliame sniege nuo gausesnio priešo. Apie mūšį pasakojama, kad mūšio lauke kraujas siekė iki žirgo kelių. ATR kariai persekiojo švedų raitelius, juos žudė ir ėmė į nelaisvę. Dauguma pėstininkų taip pat buvo paimti į nelaisvę ir išgabenti į ATR teritoriją.

Bendri švedų pajėgų nuostoliai viršijo 2 tūkst. vyrų žuvusiais ir patekusiais į nelaisvę. į ATR nelaisvę pateko vienas žymiausių švedų vadų riteris Johann Maydell Goswinsson.

Dėl karinių pajėgų trūkumo bei neturėdamas aiškių karinių bei politinių tikslų, M. Talvoišas nesugebėjo išplėtoti sėkmės ir pulti toliau į šiaurę. Po pergalės mūšyje ATR pajėgos užsiėmė plėšikavimais Švedijos Livonijoje, nusiaubė Läänemaa ir Harjumaa žemes iki pat Talino, padarydami daug žalos.

Žuvusių karių kapavietę žymi kapinynai netoli Runaverės pašto stoties, prie Teenuse upės šiaurinio kranto, ties Runaverės tiltu.

Po šio pralaimėjimo Švedijos pajėgų vadu vietoje Henriko Horno karalius paskyrė Klasą Kurselį.

## Literatūra

# Adamson, Andres, Sõjategevus Tallinna ümbruses Liivi sõja ajal II osa, (estiškai) Sõdur: Eesti sõjandusajakiri, Nr. 2, Aprill 2022, lk 62.
# Kiili, Jaanus (2014). Ruunavere lahing ja selle eellugu. (estiškai) *Märjamaa 650. Kogumik Märjamaa piirkonna ajaloost* (104−108). Märjamaa: Hansaprint OÜ. (Märjamaa Tunatoimkonna Toimetised; 2).
# Lindbergh, Katarina Harrison (2020-08-18). Nordiska sjuårskriget: 1563–1570 (švediškai). Svenska Historiska Media Förlag. .
# „Maydell, släkt – Svenskt Biografiskt Lexikon “. sok.riksarkivet.se. Žiūrėta 2024-06-02
# Ruunavere lahing 1567, Runawere hotel.
# Sundberg, Ulf (2002). Svenska krig 1521–1814 (švediškai). Hjalmarson & Högberg Bokförlag. p. 70-71. ISBN 91-89660-10.
# Wolke, Lars Ericson (2015-02-03). Johan III: En biografi (švediškai). Svenska Historiska Media Förlag AB. .

## Išnašos