open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pruchenkų Švenčiausiosios Jėzaus Širdies parapija

**Pruchenkų Švenčiausiosios Jėzaus Širdies parapija** () - parapija įkurta 1921 metais. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijai, Losicės dekanatui. 1920 m. pastatyta parapijos medinė bažnyčia.

## Nuorodos

* Parapijos tinklalapis (lenk.).
Sedlcų vyskupija

**Sedlcų vyskupija** (, ) – viena iš 3 katalikų vyskupijų, esančių Liublino metropolijoje. Vyskupija ribojasi su Drohičino, Liublino, Radomo ir Varšuvos Praskos vyskupijomis.

## Dekanatai

Vyskupijoje yra 25 dekanatai:

* Adamuvo dekanatas;
* Šiaurinis Palenkės Bialos dekanatas;
* Pietinis Palenkės Bialos dekanatas;
* Domanicės dekanatas;
* Garvolino dekanatas;
* Grembkuvo dekanatas;
* Hansko dekanatas;
* Palenkės Januvo dekanatas;
* Palenkės Komaruvkos dekanatas;
* Laskaževo dekanatas;
* Losicės dekanatas;
* Lukuvo I dekanatas;
* Lukuvo II dekanatas;
* Palenkės Mendzyžeco dekanatas;
* Osecko dekanatas;
* Parčevo dekanatas;
* Palenkės Radzino dekanatas;
* Rikų dekanatas;
* Sedlcų dekanatas;
* Suchožebrų dekanatas;
* Terespolio dekanatas;
* Višnicės dekanatas;
* Vlodavos dekanatas;
* Zbučino dekanatas;
* Želechuvo dekanatas.

## Nuorodos

* Vyskupijos tinklalapis (lenk.).
Dhangadhis

**Dhangadhis** () – miestas pietvakarių Nepale, Indijos pasienyje. Yra oro uostas, plentas į Indiją. Žemės ūkio regiono prekybinis centras. Yra ligoninė, botanikos sodas, hinduistų šventyklos, kolegija.

## Šaltiniai
Bhodžpuras

**Bhodžpuras** () – miestas rytų Nepale, Kosi krašte. Miestas yra tradicinis nevarų amatų centras, žymus savo metalo dirbiniais, ypač kukri peiliais. Bhodžpuras yra istorinio Kirato regiono, kuriame gyvena čiabuvių rajų tauta, centras.

Pastaraisiais metais šis miestas yra viena iš pagrindinių maoistų bazių.
Diktelis

**Diktelis** () – miestas rytų Nepale, Sagarmatos krašte, 1530 m aukštyje virš jūros lygio.

## Istorija

Nepalo pilietinio karo metu maoistai užėmė vietos kalėjimą ir išvadavo savo partizanus.
Džomsomas

**Džomsomas** () – miestas šiaurės Nepale, Mustango krašte, Himalajų pašlaitėje (greta Daulagirio kalno), prie Kali Gandaki upės. Yra oro uostas. Džomsomas yra religinis tiek budistų, tiek hinduistų centras. Apylinkėse yra keletas šventyklų ir vienuolynų (žymiausia – Muktinathas). Verčiamasi turizmu, prekyba, amatais.
Losicės dekanatas

**Losicės dekanatas** () - tai vienas iš 25 katalikų, Sedlcų vyskupijos dekanatų.

## Parapijos

Dekanate yra 13 parapijų:

* Gurkų Šv. Voicecho parapija - Gurkai;
* Hadinuvo Šv. Jono Krikštytojo parapija - Hadinuvas;
* Hušlevo Šv. Antano Paduviečio parapija - Hušlevas;
* Losicės Šv. Zigmanto parapija - Losicė;
* Losicės Šv. Trejybės parapija - Losicė;
* Luzkų Švč. Mergelės Marijos Motinystės parapija - Luzkai;
* Makaruvkos Švč. Mergelės Marijos Apsireiškimo parapija - Makaruvka;
* Mordų Šv. Arkangelo Mykolo parapija - Mordai;
* Mostuvo Dievo Motinos Anelės parapija - Mostuvas;
* Mšanos Šv. Jono Krikštytojo parapija - Mšana;
* Nemojkų Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija - Nemojkai;
* Pruchenkų Švenčiausiosios Jėzaus Širdies parapija - Pruchenkai;
* Pžesmikų Šv. Apaštalo Jokūbo parapija - Pžesmikai.

## Nuorodos

* Aprašymas apie dekanatą (lenk.).
Lukla

**Lukla** () – miestelis šiaurės rytų Nepale, Khumbu istoriniame regione, Himalajų papėdėje. Tai pagrindinis turistinis centras, iš kurio rengiami žygiai į Džomolungmą (per Namče Bazaro kaimą). Yra Tendzingo–Hilario oro uostas (dėl trumpo pakilimo tako ir permainingų orų jis laikomas vienu pavojngiausių pasaulyje). Vystomi amatai, prekyba.


Image:RK 0602 00827 Lukla.jpg|Panorama
Image:RK 0602 00832 Lukla.jpg|Gatvelė
Image:TwinOtter Lukla.jpg|Oro uostas
Dudh Koshi Valley, Nepal.jpg
Namče Bazaras

**Namče Bazaras** () – gyvenvietė šiaurės rytų Nepale, Khumbu istoriniame regione, Himalajuose, tarp Kongde Ri ir Tamserku kalnų. Tai pagrindinė bazė, iš kurios rengiami žygiai į Džomolungmą. Į Namče Bazarą paprastai atvykstama iš Luklos, kur yra oro uostas, ir praleidžiamos kelios dienos siekiant aklimatizuotis aukštikalnėse. Yra vietinis Siangbočės oro uostas, tačiau komerciniai skrydžiai į jį nevykdomi. Yra turgus, įrengta turistinė infrastruktūra (parduotuvės, interneto kavinės, paštas, bankas).


Image:Namche Bazaar from above, Nepal.jpg
Namche Bazaar, Nepal.jpg
Image:NamcheMarkt.jpg|Turgus
Image:Kathmandu , Nepal,Himalayas,Everest.jpg|Lardžos tiltas
Thorong La

**Thorong La** () – kalnų perėja Himalajuose, vidurio Nepale, Mustango krašte, 5416 m aukštyje. Jungia Manango slėnį su Muktinatho šventykla ir Ranipauvos kaimu. Perėja eina Anapurnos masyvo šlaitu ir yra aukščiausia vieta Anapurnos trasoje. Dėl didelio aukščio nesiaklimatizavę keliautojai šioje perėjoje gali patirti aukštikalnių negalavimą. Žiemą perėja pavojinga dėl nuošliaužų, gilaus sniego ir didelių šalčių, o spalį ir lapkritį pučia stiprūs vėjai.
Livecas

**Livecas** arba **Livas** (, ) – upė rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje. Kairysis Vakarinio Bugo upės intakas. Aukščiausia upės tekėjimo vieta yra 161 m aukštyje virš jūros lygio, ties žiotimis 84 m aukštyje virš jūros lygio. Upės dešinieji intakai yra Stara Žeka, Červonka ir Medzanka, kairieji intakai yra Helenka, Kostžinas ir Osovnica. Šalia upės yra šios gyvenvietės: Viškuvas, Livas, Vengruvas, Mokobodai, Prušinas, Barchuvas, Urlė, Zavišinas, Staraviešas, Lochuvas ir Choduvas.

## Pavadinimo kilmė

Manoma, kad upės pavadinimas ir šalia esančios gyvenvietės *Livo* pavadinimas yra baltiškos kilmės, kilęs nuo žodžio reiškiančio *šlapią, pelkėtą, klampią vietą*. Tai atspindi ir aplink šią vietovę esančios pelkės. Panašią upės pavadinimo kilmę turi ir Lietuvoje tekanti upė Lėvuo.

## Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki V a.-VI a. upė buvo pietinė jotvingių genties gyvenamųjų plotų riba. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos per upę, nuo ištakų iki Lochuvo miesto ėjo Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Lenkijos karalystės siena.


Vaizdas:Liwiec 3.jpg|Prie Kamenčikos kaimo
Vaizdas:Liwiec 4.jpg|Prie Kamenčikos kaimo
Vaizdas:Wyszkow liwiec2.jpg|Prie Strachuvo kaimo
Vaizdas:Wyszkow liwiec.jpg|Netoli Viškuvo
Vaizdas:Liwiec.jpg


## Literatūra

* Halina Czarnecka: Atlas podziału hydrograficznego Polski. Warszawa: IMGW, 2005. 

## Šaltiniai
Vincas Misiulis

**Vincas Misiulis** (1900 m. kovo 25 d. Ožkinių kaimas, Punsko valsčius – ?) – teisininkas, visuomenininkas, pedagogas.

1919 m. įstojo į Lietuvos kariuomenę su savo sutelktu savanorių būreliu. Du kartus sužeistas nepriklausomybės kovose. 

1937 m. Kaune kartu su kitais įsteigė linų apdirbimo ir eksporto bendrovę "Lietuvos linas", kuri jam vadovaujant pastatė linų apdirbimo fabriką. 1942-1944 m. vadovavo Lietuvos karo invalidų įmonėms.

JAV, Detroite buvo Lietuvos mokytojų draugijos pirmininkas. Trejus metus buvo Detroito šeštadieninės mokyklos vedėjas. Pirmininkavo Lietuvių nacionaliniam komitetui. 

## Nuorodos

* Kalvarijos krašto šviesuoliai - Kalvarijos savivaldybės viešoji biblioteka
Iziumo traktas

**Iziumo traktas** () – vienas iš pagrindinių kelių, kuriuo XVI–XVIII a. Krymo totoriai puldinėjo Rusiją.

Traktas prasidėjo Orilės (kairysis Dniepro intakas) aukštupyje, kur atsišakojo nuo Muravos trakto, Iziumo brasta kirto Donecą, o Psiolo, Vorsklos, Doneco ir Oskolo aukštupių tarpupyje vėl susiliejo su Muravos traktu.

Šios teritorijos vėliau buvo Rusijos užkariautos, ir Iziumo traktas prarado savo karinę reikšmę.
Juodasis traktas

**Juodasis traktas** (, ) – istorinis kelias, kuriuo Krymo totoriai XVI–XVII a. puldinėjo dešiniakrantę Ukrainą ir Lenkiją.

Kelias prasidėjo Perekopo sąsmaukoje, ėjo per Zaporožę ir siekė Juodąjį mišką (; Inhuleco, Inhulo ir Tiasmyno aukštupiai). Nuo čia Juodasis traktas suko į vakarus ir išsišakojo į šiaurinę ir pietinę šakas:
* nuo pietinės šakos beveik išsyk atsišakojo į pietus einantis *Kučmano traktas*, o pati pietinė šaka ėjo link Špolos, Talnojės, Umanės ir Daševo;
* šiaurinė šaka ėjo pro Korsunį, Boguslavą, Lysianką, Žaškivą ir Tetijevą.
Abi šakos vėl jungėsi ties Lypoveciu, o tada ėjo į vakarus link Chmilnyko, Ternopolio ir Lvovo.
Bakajaus traktas

**Bakajaus traktas** (; ) – vienas iš kelių vandenskyromis, kuriuo Krymo totoriai ir nogajai puldinėjo Rusijos pietinius pakraščius.

Tai Muravos trakto, ėjusio nuo Perekopo link Tulos, atšaka piečiau Seimo. Bakajaus traktas kirto Muravos traktą 40 km aukščiau Kursko. Pavadintas Bakajaus murzos, kuris buvo vienas Krymo totorių vadų ir XVI a. – XVII a. pradžioje dažnai puldinėjo pietinius Rusijos vardu.

Bakajaus trakto dalis Nuo Rylsko iki Bolchovo vadina *Kiaulių keliu*.

Vienas svarbiausių antpuolių, vykusių Bakajaus traktu, įvyko 1644 m., kai apie 30-40 tūkst. totorių įsiveržė į Putivlio, Sevsko ir Rylsko apskritis.
Senasis Krymas

**Senasis Krymas** (, , ) − miestas Krymo Autonominės Respublikos rytuose, Kirovskio rajone. Pro miestą eina plentas Simferopolis–Feodosija. Apie 25 km į vakarus nuo Feodosijos. Turi 9,4 tūkst. gyventojų (2011 m.).

## Istorija

Miesto istorija sena. Įkurtas XIII a. pirmoje pusėje, kai buvo užimtas chano Batijaus. Mongolai įtvirtino miestą, kuris po to tapo Krymo jurtu (Aukso ordos Krymo provincija), čia įsikūrė emyras. Šiuo laikotarpiu miestas turėjo du pavadinimus: *Qırım* vardą naudojo tiurkų kalbomis šnekantys gyventojai, *Solcati* – italų prekeiviai. Vėliau iš pastarojo atsirado tiurkiška forma *Solkhat*. Senasis *Qirim* vardas buvo suteiktas vėliau visam Krymo pusiasaliui.

XIII–XIV a. miestas išsiplėtė ir klestėjo, netgi buvo amžininkų vadinamas antruoju Bagdadu. Iš šio laikotarpio yra išlikusi Muhamedo Uzbeko Chano mečetė, pastatyta 1314 m., medresės griuvėsių liekanos (1332 m.). Pirmieji Krymo chanai *Qirimą* sostine laikė iki pat XVI a. Vėliau, Krymo chanatui persikėlus į Bachčisarajų, miestas prarado savo reikšmę.

1783 m. miestas buvo aneksuotas Rusijos ir įgavo savo galutinį Senojo Krymo vardą. 1787 m. kelionės po Krymą metu čia lankėsi imperatorienė Jekaterina II, kurios garbei buvo pastatyti nedideli rūmai, fontanas.

## Įžymybės

Senajame Kryme gyveno ir mirė žymus rusų rašytojas Aleksandras Grynas, yra jo namas-muziejus. Veikia 1358 m. įsteigtas armėnų Šventojo kryžiaus vienuolynas (*Surb Khach*), Krymo totorių etnografinis muziejus. Miestas garsėja sanatorijų kompleksu, kur gydomos kvėpavimo takų ligos.


Vaizdas:Stary Krym Meczet Chana Uzbeka.jpg|Uzbeko Chano mečetė
Vaizdas:Madrassa (1332), Eski Kirim (Старий Крим), Crimea, Ukraine.jpg|Medresės liekanos
Vaizdas:Stary Krym Monastyr Surb Chacz.jpg|Armėnų vienuolynas
Vaizdas:Starokrymskii sanatorii.jpg|Krymo sanatorija


## Nuorodos

* Senojo Krymo svetainė
* Virtualus turas po senąjį Krymą 
* Turizmas Senajame Kryme
Mohinijatam

**Mohinijatam** () – klasikinis šokis, kilęs iš pietų Indijos valstijos Keralos. Atliekamas tik moterų ir yra pripažintas vienu iš 8 klasikinių Indijos šokių. Šis šokis išpopuliarintas Travankoro maharadžos Svathi Thirunalio (XIX a.) ir dabar drauge su kathakali yra pagrindinis Keralos šokis.

Šiuo šokiu pasakojamas mitas apie Višnaus moteriškąją avatarą Mohini. Pasivertęs Mohini, Višnus atima nemirtingumo eleksyrą (Amritą) iš demonų (Asurų). Kita istorija pasakoja apie Mohini, gelbėjančią Šivą nuo demono Bhasmasuro.

Šokėjos šokį atlieka apsirengusios auksakraščiais sariais, vokalinė muzikos dalis atliekama Manipravalam liturgine kalba (sanskrito ir malajalių kalbų mišinys).

## Nuorodos
* Mohinijatam atlikimas
Amrita

**Amrita** ( – 'nemirtingumas') – indų mitologijoje – nemirtingumo eliksyras, dievų nektaras (ambrozija), užtikrinantis jų nemirtingumą. Amrita minima Rigvedoje kaip somos (ritualinio gėrimo) sinonimas.

Amrita susijusi su legenda apie Pieno vandenyno plakimą (*Samudra manthan*). Pasakojama, kad žynys Durvasa prakeikęs dievus ir šie praradę savo nemirtingumą. Tada dievai kartu su savo priešais Asurais pradėję plakti Pieno vandenyną ir tarpe kitų gerybių sukūrę Amritą – nemirtingumo eliksyrą.

Jogos filosofijoje teigiama, kad gilios meditacijos stadijoje amritą išskiria hipofizė. Pasak kai kurių tekstų, vieno amritos lašo užtenka pasiekti nemirtingumą.

Budizme ir sikhizme amrita vadinami specialūs gėrimai, naudojami ritualams.
Onam

**Onam** () – hinduistų šventė, švenčiama pietų Indijos valstijoje Keraloje. Švenčiama dešimt dienų rugpjūčio–rugsėjo mėnesių laikotarpiu ir kilo kaip derliaus nuėmimo šventė. Onam šventė siejama su mitu apie Asurų valdovą Mahabalį. Tikima, kad Onam metu Mahabalis sugrįžtąs iš pragaro į žemę ir teikiąs gerybes žmonėms.

Onam metu vykdomos specialios apeigos Thrikakaros šventykloje (netoli Kočio), namai gausiai puošiami gėlių figūromis (*pookkalam*), vyksta valčių lenktynės (*Vallam Kali*), valgoma *[[Sadya]]* (įvairių patiekalų vaišės), šokami ritualiniai šokiai (Thiruvathira, Kummattikali, Puli Kali, Kathakali ir kt.), miestai gausiai puošiami dekoracijomis ir žibintais.

## Šaltiniai
Mahabalis

**Mahabalis** (, ) – mitinis valdovas, Asurų karalius, Prahlados vaikaitis.

Apie Mahabalį pasakojamas toks mitas: Prahlada išmokęs savo vaikaitį teisingumo ir atsidavimo, todėl jis tapęs labai geru ir teisingu valdovu, jam valdant viskas klestėję. Jis užkariavęs ne tik visą žemę, bet ir požemių pasaulį bei dangų, kurį valdė Indra ir devai. Tuomet devai kreipėsi į Višnų, kad šis grąžintų jiems valdžią. Kuomet valdovas atlikinėjo Ašvamedha (arklio aukojimo) ritualą, Višnus, pasivertęs nykštuku Vamana, paprašęs Mahabalio jam suteikti žemės – tiek kiek užimtų jo trys žingsniai. Nors guru Šukra atkalbinėjo valdovą, Mahabalis suteikė žemę Vamanai. Tuomet Vamana išaugęs į milžiną – vienu žingsniu jis užėmė visą Žemę ir požemių pasaulį, antru – visą dangaus karalystę. Kuomet Vamanai nebeliko kur žengti, Mahabalis leidęs jam žengti ant jo galvos ir nukeliavęs į požemių karalystę.

Keraloje Mahabalis garbinamas kaip teisingasis ir gerasis valdovas, nuolankus Višnaus tarnas. Jo garbei kasmet rengiama Onam šventė, kurios metu Mahabalis simboliškai grįžtąs į žemę.
Tiruvanantapuramas

**Tiruvanantapuramas** (, ) arba ***Trivandrumas*** () – miestas pietų Indijoje, Indijos vandenyno pakrantėje; Keralos valstijos sostinė ir didžiausias miestas. Yra tarptautinis oro uostas, jūrų uostas (Vižindžame), geležinkelio stotis. Elektronikos ir aukštųjų tecnhologijų pramonės centras. Taip pat vystoma metalo apdirbimo, chemijos, maisto, tekstilės pramonė. Svarbus turistinis, filmų industrijos centras. Mieste veikia daug universitetų, institutų, tyrimų centrų (tame tarpe Vikram Sarabhai kosmoso centras, biotechnologijų, informacijos valdymo centrai).

Miestas žymus savo paplūdimiais, yra zoologijos sodas, ajurvedos centrai, Kovdiaro rūmai (1915 m.), Kuthira Malika rūmai (XIX a.), Padmanabhasvami šventykla (VI-IX a.), keletas kitų hinduistų šventyklų, Palajam Džuma mečetė (1813 m.), Šv. Marijos katedra (1965 m.).

## Istorija

Dar XI a. pr. m. e. Tiruvanantapuramas buvo svarbus prekybinis uostas, prekiavęs prieskoniais, santalu, dramblio kaulu. Ilgą laiką miestas buvo nepriklausomas, valdomas Ay dinastijos. Tuo metu uostą bandė užimti Čola imperija ir Pandijų dinastija. Mirus karaliui Vikramaditjai Varagunai 925 m., Ay dinastijos galia nusilpo ir beveik visas jų valdas užėmė Čera. X a. Čola kelis kartus nusiaubė regioną. XII a. Ay dinastiją prijungė Venadas. Šiuolaikinis Tiruvanantapuramas iškilo kai  Martanda Varma įkūrė Travankoro karalystę 1729 m. Tiruvanantapuramas tapo karalystės sostine 1745 m., perkėlus ją iš Padmanabapuramo. Miesto aukso amžius buvo XIX a., valdant maharadžai Svati Tirunaliui. Tiruvanantapuramas tapo svarbiu kultūros, menų, mokslo centru, įkurta vakarietiška ligoninė (1839 m.), observatorija (1837 m.), anglų mokykla (1834 m.), sanskrito, teisės kolegijos. Sri Mulam susirinkimas, įkurtas 1904 m., buvo pirma Indijos demokratiškai išrinkta įstatymų leidybos taryba. Nors britai miesto tiesiogiai nevaldė, jis dalyvavo kovose dėl Indijos nepriklausomybės. Tiruvanantapuramo savivaldybė atsirado 1920 m. ir 1940 m. tapo korporacija. 1947 m. miestas tapo Indijos dalimi, o 1956 m. – sukurtos Keralos valstijos sostine.


Image:Padmanabhaswamy Temple3.jpg|Padmanabhasvami šventykla
Image:Palace of Trivandrum.jpg|Kovdiaro rūmai
Image:Infosys Trivandrum Campus.jpg|Technologijų parkas


## Išnašos
Rizalitas

**Rizalitas** ( – kyšulys) – pastato dalis, išsikišusi fasado plokštumoje per visą pastato sienos aukštį. Rizalitai gali būti fasado viduryje, jo šonuose ar kampuose. Įvairaus plano (trapecijos, stačiakampio) rizalitai suteikia įvairovės fasado plokštumoms, padidina patalpų erdvę. Rizalitai paprastai būna simetriški pastato centrinei ašiai. Rizalitai plačiai naudoti renesanso, baroko, klasicizmo architektūroje.

Sienos pastorinimas, nesusijęs su vidaus erdve, vadinamas tariamuoju rizalitu.

## Šaltiniai
Kathakali

**Kathakali** (, ) – stilizuotas tradicinis šokis ir drama, kilusi iš Keralos valstijos pietų Indijoje. Išsiskiria savo spalvingais kostiumais, kaukėmis ir dekoracijomis. Kathakali sukurtas XVII a. iš Krišnanatam vaidinimo ir naudoja malajalių kalbą, o ne sanskritą. Kathakali vaidinimus dažniausiai sudaro siužetai iš Mahabharatos ir Ramajanos (tiesa, dabar kartais vaidinamos ir scenos iš Biblijos ar žymių literatūros kūrinių).

Kathakali aktoriai ruošiami šiems vaidinimams nuo mažens. Trupę sudaro keli šokėjai-aktoriai, 4 žmonių orkestras, 2 rečitatyvo atlikėjai. Vaidinime didžiausias dėmesys tenka pantomimai ir gestų kalbai. Vaidinimas tradiciškai vyksta naktį, vaidinimui akompanuojama vietiniu Keralos muzikos stiliumi Sopana.

Pagrindinė Kathakali mokykla Keraloje yra Kalamandalam.

## Nuorodos
* Kathakali atlikimas
Chadži-Girėjus

**Chadži-Girėjus** (; g. Trakuose, Lietuvoje, m. 1466 m. Kryme) – Krymo chanato įkūrėjas ir pirmasis valdovas (1441–1466 m.), Girėjų dinastijos pradininkas.

## Biografija

Chadži gimė, manoma, Trakuose, tuometinėje Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės sostinėje. Čia jo šeima gyveno emigracijoje dėl nestabilios padėties Kryme. Tarp jo protėvių buvo kilusių iš Aukso Ordos Krymo uluso emyrų. 1430-ųjų metų pabaigoje gyveno Lydoje (dab. Baltarusijoje), tuometinės LDK teritorijoje, būdamas didžiojo kunigaikščio Žygimanto Kęstutaičio vasalu. XX a. pabaigoje prie Molodečno esančiame Litvos kaime buvo atkastas vertingas lobis su taip vadinamu **Vytauto diržu**, – kaip manoma, Chadži-Girėjaus dovana Vytautui Didžiajam. Maždaug 1440 m. Krymo totorių aristokratijos, vadovaujamos garsių *Širino* ir *Baryno* klanų, atstovai kreipėsi į Lietuvos kunigaikštį su prašymu paleisti Chadži į Krymą su tikslu suteikti jam chano sostą. Chadži atvyko į Krymą ir 1441 m. kovo mėn. Genujos šaltiniai jau nurodė, kad Chadži Girėjus buvo naujasis Krymo valdovas. Pasiekęs Krymo nepriklausomybės nuo Ordos, Chadži tapo pirmuoju jo valdovu. To nepripažino paskutinieji Ordos chanai, todėl Chadži teko atlaikyti jų puolimą į LDK pakraščio stepes (dab. Ukrainoje).

## Chanato valdymas

Chadži-Girėjus sėdo į nepriklausomo Krymo chanato valdovo sostą po ilgos kovos su Aukso Ordos chanais, remiamas LDK. Prieš Ordą laimėjo pora svarbių pergalių: 1453 m. mūšyje su *Said Achmedu I* prie Dniepro ir 1465 m. mūšyje su *Achmedu* prie Dono. Tai paskatino Ordos žlugimą ir galutinį jos likusių valdovų sumušimą 1502 m. Chadži sūnaus Menglio.

Kai kuriuose šaltiniuose teigiama, kad jis atėjo į valdžią anksčiausiai 1428 ar 1434 m., tačiau žinoma, kad pirmosios chano monetos nukaldintos ne anksčiau kaip 1441 m. Taip pat jis įvedė naują valstybės simbolį *Taraq Tamğa* – Girėjų dinastijos kovos trišakį, ganėtinai panašų į Aukso Ordos valstybės simbolį. Trišakio atvaizdas naudotas ant Krymo vėliavos, monetų, chano antspaudo. Savo rezidenciją buvo įkurdinęs prie Čufut Kalė tvirtovės (netoli dab. Bachčisarajaus). Ten pat po savo mirties palaidotas.

Nežiūrint pripažintų Chadži nuopelnų, Girėjų dinastijos pradininku taip pat skaitomas jo šeštasis sūnus Menglis (1467–1515 m.), kuris tėvo Girėjaus vardu pavadino visą dinastiją, t. y., šį vardą suteikdamas visiems jo palikuonims. Menglis buvo pirmasis Krymo chanas, prisidūręs Girėjaus vardą ir tapdamas Mengliu Girėjumi.

Anot kai kurių istorikų, 1456 m. chanas buvo trumpam nušalintas jo paties sukilusio sūnaus *[[Aideras|Haydero]]*, tačiau tais pačiais metais sugrįžo į valdžią.

## Įvertinimas

Jano Dlugošo kronikoje minimas kaip išskirtinė asmenybė ir puikus valdovas. Taip pat lenkų XV–XVI a. istoriografijoje chanas vaizduojamas kaip ukrainiečių sienų sergėtojas ir patikimas Lietuvos sąjungininkas. Tarp Krymo žmonių Chadži buvo labai populiarus, todėl turėjo Angelo pravardę ().

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Chanų rūmai Bachčisarajuje
Nogajų traktas

**Nogajų traktas** () – kelias, kuriuo XIII–XVII a. totoriai ir nogajai puldinėjo rusų žemes. Dar buvo vadinamas *Ordos turgaus keliu* (), kadangi juo varydavo gyvulius parduoti Rusijoje. Nogajų traktu imtas vadinti XVI a.

Nogajų kelias nuo Ordos žemių apatinėje Volgos dalyje ėjo dviem kryptimis:
* Dešiniuoju Dono krantu, per Kazarą (toje vietoje dabar Voronežas), iki Riazanės ir Kolomnos.
* Nuo Caricyno perkėlos Done, Chopioro ir Suros tarpupiu, tada Cnos, Polnoj Voronežo ir Miškinio Voronežo aukštupiais link Riazanės, Šacko ir Riažsko.
Siekiant sustabdyti antpuolius šiuo keliu pietrytiniame tuometinės Rusijos pasienyje buvo pastatyta Voronežo tvirtovė, o XVI a. pradžioje – Tambovas, Kozlovas (dabar Mičiurinskas) ir Lomovas.
Kalga

**Kalga** () – antrojo pagal vyresnumą po chano asmens titulas Krymo chanate. 

Kalgos pareigybė buvo įsteigta trečiojo Krymo chano Menglio I Girėjaus. Kiekvienas chanas, užimdamas sostą, paskirdavo kalgą. Kalga beveik visada tapdavo chano brolis, sūnus ar sūnėnas. Kadangi Kryme savus chanus vadino *sultonais*, o kalgos postą užimdavo tik Girėjų dinastijos „chanaičiai“, todėl kalgas dažnai vadino *kalga-sultonas*. 

Kalgų rezidencija buvo Akmesdžito mieste (dabartinis Simferopolis). Kalgų rūmai buvo Salgriko parko rajone, ties dabartiniu viešbučiu „Moskva“.
Nuredinas

**Nuredinas** ( 'tikėjimo spindulys') – trečiojo pagal vyresnumą po chano asmens titulas Krymo chanate.

Nuredino pareigybė buvo įsteigta chano Muchamedo II Girėjaus. Kiekvienas chanas, užimdamas sostą, paskirdavo kalgą, o po to – nurediną. Nuredinu tapdavo chano brolis, sūnus ar sūnėnas. Kadangi Kryme savus chanus vadino *sultonais*, o nuredino postą užimdavo tik Girėjų dinastijos „chanaičiai“, todėl nuredinus dažnai vadino *nuredin-sultonas*.

Musulmonų šalyse žodis *Nureddin* vartojamas kaip asmens vardas.
Menglis Girėjus

**Menglis Girėjus** (; 1445–1515 m.) – 
Krymo chanato valdovas, 6-asis Girėjų dinastijos pradininko Chadži-Girėjaus sūnus. Menglis buvo pirmasis Krymo chanas, prisidūręs Girėjaus vardą ir tapdamas Mengliu Girėjumi. 

## Chanato valdymas

Menglis tapo Krymo chanu 1466 m. vos keliems mėnesiams, po to  jo sostą užėmė jo brolis *Nur Devletas*. Atgavo valdžią 1469 m. sausio mėn., tačiau vėl ją prarado 1475 m. kovo mėn., sukilus priešininkams broliams ir aukštuomenei. 1475 m. buvo paimtas į nelaisvę Kafoje (dab. Feodosijoje) ir osmanų pristatytas į Konstantinopolį. Čia jis buvo priverstas pripažinti osmanų siuzerenitetą Krymo chanato atžvilgiu. Nors chanatas vėliau ir išlaikė savo žemių pavaldumą, tačiau osmanai kontroliavo chanų rinkimus. Grąžintas į Krymo sostą 1478 m., toliau kovojo su Didžiąja Orda, kurią valdė Aukso Ordos palikuonys chanai, siekę gauti visą Ordos palikimą. Menglis daug nusipelnė įtvirtindamas Krymo totorių valstybingumą, įkūrė Očakivo tvirtovę. Jo sąjungininku buvo   Maskvos didysis kunigaikštis Ivanas III, dėl ko pablogėjo Krymo santykiai su Maskvos priešininke Lietuvos Didžiąja kunigaikštyste. Krymo chanato ir Moldavijos kunigaikštystės koalicija su Maskvos palaikymu bendrai veikė prieš Lietuvą ir Lenkiją, vykdė grobuoniškus išpuolius į jų teritorijas. Krymo totoriai nusigaudavo ir iki Nemuno aukštupio. Svarbiausi Krymo chanato ir LDK mūšiai buvo Klecko mūšis (1506 m.) ir Olšanicos mūšis (1527 m.).

1502 m. Menglis sumušė paskutinį Aukso Ordos chaną ir užėmė sostinę Sarajų, tuo užbaigdamas Ordos gyvavimą. Pasiskelbė kaganu (imperatoriumi), Aukso Ordos valdžios įpėdiniu totorių kaganatuose Kaspijos-Volgos regione. Nelikus bendro priešo, pablogėjo santykiai su Maskva – Menglio ir jo sūnų kariaunos ėmė puldinėti pietines Rusijos žemes.

Valdant Mengliui, Krymo chanate buvo įvesta kalgos pareigybė, antroji pagal svarbą po chano. Pirmuoju kalga tapo jaunėlis sūnus *Jamurči* (1486–1507 m.), vėliau – vyresnysis sūnus, įpėdinis Muhamedas Girėjus (1507–1515 m.).

## Palikimas

Menglis pastatė *Salačike* (dab. Bachčisarajaus pakraštyje) rūmų kompleksą *Devlet-Saraj*, neišlikusį iki šių dienų. Šalia buvo pastatyti *Zıncırlı* medresė ir mauzoliejus (*dürbesi*) tėvui, kur po mirties atgulė ir pats Menglis.

## Nuorodos

* Chanų rūmai Bachčisarajuje
Dziadkovske Folvarkas

**Dziadkovske Folvarkas** () – kaimas Lenkijos rytuose, Hušlevo valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

## Šaltiniai
Black (2005 m. filmas)

**Black** () – 2005 m. indų drama, sukurta režisieriaus Sandžajaus Lila Bhansalio. Filme vaizduojama aklos ir kurčios mergaitės bei jos mokytojo, kuris vėliau suserga Alzhaimerio liga, gyvenimo istorija. Siužetas paremtas Helen Keller (pirmas aklas ir kurčias žmogus, gavęs bakalauro laipsnį) gyvenimo istorija. Nors filmas „Black“ gan neįprastas Indijos kinui (nėra būdingų šokių, dainų, meilės istorijų), jis susilaukė didelio pripažinimo tiek Indijoje, tiek už jos ribų.

## Siužetas

Siužetas daugiaplanis ir pasakojamas daugiausia atsiminimų forma. Mišelė Makneli sulaukusi dvejų metų po ligos netenka regėjimo ir klausos. Patekusi į tamsos ir tylos pasaulį ji labai kenčia, yra sunkiai sutramdoma, nuolat sukelia nelaimes. Jos tėvai kaip paskutinę viltį pasirenka seną mokytoją Debradžą, piktnaudžiaujantį alkoholiu ir laikantį save magu. Jo griežtas elgesys su Mišele nepatinka tėvui Polui, ir jis liepia Debradžui išvykti. Tačiau mokytojas pasiryžęs žūtbūt paversti Mišele nepriklausomu žmogumi. Nors per 20 dienų, kurias paslapčia nuo vyro motina Ketrin leidžia mokyti Mišelę, mergaitė bendrauti neišmoksta, tačiau vėlesniame epizode Debradžas paniurkdo vaiką į fontaną, ir ji išmoksta atpažinti pirmą ženklą – „vanduo“. Bėgant metams, Debradžo pagalba Mišelė išmoksta bendrauti prisilietimais ir gestų kalba, šokti, linksmintis. Ji ryžtasi stoti į universitetą. Nors universiteto vadovai pradžioje į jos galimybes mokytis žiūri skeptiškai, bet pamatę jos gebėjimus, sutinka priimti į universitetą. Mokytis jai sekasi gerai, tačiau ji nesugeba išmokti greitai spausdinti ir vis neišlaiko egzaminų. Tuo tarpu Debradžas sensta, jam protarpiais dingsta atmintis, vieną dieną jis palieka Mišelę vieną mieste. Vėliau jie dalyvauja Mišelės sesers Saros vestuvėse – ji sužino apie meilę, ir suvokia, kad pati jos patirti nesugebės. Vakare ji prašo Debradžo ją pabučiuoti – jis ją pabučiuoja, bet nustoja būti jos mokytoju.

Po daugelio metų Mišelė atranda Debradžą ligoninėje – jis nieko nebekalba ir nebeprisimena. Moteris pasiryžta padėti jam prisiminti. Tačiau daugybė aplankymų neatneša naudos. Vieną dieną Mišelė, jau sulaukusi 40 metų, sugeba pabaigti savo studijas. Ji su absolvento uniforma pasirodo Debradžui, šis ją atpažįsta, o paskui prisimena pirmą jos išmoktą žodį „vanduo“. Filmas baigiamas Debradžo laidotuvių scena.

## Aktoriai
* Amitabhas Bhačanas – Debražas Sahajus
* Rani Mukherdži – Mišelė Makneli
* Aiša Kapūr – jauna Mišelė Makneli
* Šernaz Patel – Ketrin Makneli
* Dhritmanas Čaterdžis – Polas Maknelis
* Nandana Sen – Sara Makneli
* Silo Mahava – p. Gomes
* Mahabanū Modi-Kotval – p. Nair

## Apdovanojimai
* Indijos nacionaliniai filmų apdovanojimai (2006 m.):
** geriausias filmas hindi kalba
** geriausias aktorius (Amitabh Bachchan)
* Filmfare apdovanojimai (2006 m.):
** geriausias filmas
** geriausias režisierius (Sanjay Leela Bhansali)
** geriausias aktorius (Amitabh Bachchan)
** geriausia aktorė (Rani Mukerji)
** ir kt. (iš viso 11 apdovanojimų)

„Black“ taip pat laimėjo dar keletą nacionalinių apdovanojimų, o žurnalas „Time“ jį įtraukė į geriausių 2005 m. filmų 25-uką.
Cokolis

**Cokolis** ( – batas) – antžeminė išorinės pastato sienos pamato dalis. Pagal santykį su išorine siena, cokoliai skirstomi į išsikišusius, įtrauktus, esančius vienoje plokštumoje su siena. Cokoliu gali būti laikoma ant paminklo ar kolonos fundamento esanti dalis. Cokoliai ypač išskirtini ir puošnūs klasicizmo architektūroje. Neretai cokoliai apdailinami, dažniausiai lygios ar rupios faktūros plokštėmis, dekoratyviniu tinku, rustika.

## Šaltiniai
Zlota Kživula

**Zlota Kživula** () – upė rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje. Kairysis Kžnos upės intakas, priklauso Vakarinio Bugo upės baseinui. Teka per Felino, Hušlevo, Žuravluvkos, Krasnos, Vaškovulkos, Zavadkų, Kžimovskių ir Rogožničkos kaimus.
Mostuvo Dievo Motinos Anelės parapija

**Mostuvo Dievo Motinos Anelės parapija** () - parapija įkurta 1919 metais. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijai, Losicės dekanatui. 1904 m. pastatyta medinė parapijos bažnyčia, pašventinta 1918 metais. 1937 m. pastatyta dabartinė, mūrinė neobaroko architektūros stiliaus parapijos bažnyčia. 

## Nuorodos

* Parapijos tinklalapis (lenk.).
Makaruvkos Švč. Mergelės Marijos Apsireiškimo parapija

**Makaruvkos Švč. Mergelės Marijos Apsireiškimo parapija** () - parapija įkurta 1935 metais. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijai, Losicės dekanatui. Parapijos bažnyčia įsikūrusi 1685 m. pastatytoje medinėje unitų cerkvėje.

## Nuorodos

* Parapijos tinklalapis (lenk.).
Japonijos kovos menai

**Japonijos kovos menai** – kovos menai, kurių atsiradimo šaknys Japonijoje. Šiam terminui nusakyti japonų kalboje yra naudojami net keli skirtingi terminai: budo, budziucu, bugei. 

Japonijos kovos menų sąrašas:
* aikido
* dziudo
* džiudžitsu
* iaido
* kendo
* kendziucu
* kyudo
* kobudo
* naginatadziucu
* ninjutsu
* sodziucu
* sumo

Daugelis šiuolaikinių japonų kovos menų yra kilę iš senųjų mokyklų. Pavyzdžiui, dziudo kilo iš džiudžitsu, kur naudojama „minkšta“ jėga, o technikos arsenale nėra ginklų. Kitas pavyzdys: kendo ir kendziucu. Kendo kilo iš kendziucu, kur pirmasis dėmuo reiškia kardo kelią, o antrasis – kardo techniką, metodą. Kendo - tai šiuolaikinis sportinis variantas, kuriame naudojamos kardo imitacijos – mediniai kardai, tuo tarpu kendziucu gali būti naudojamas tiek medinis, tiek ir tikras kardas.
Hodžo undo

**Hodžo undo** ( 'pagalbinės treniruotės') – ugdomieji pratimai, naudojami kovos menų treniruotėse. Jie ugdo abirankiškumą, ištvermę, judesių koordinaciją, greitį, stovėsenas. Atliekant šiuos pratimus naudojami paprasti tradiciniai mediniai ar akmeniniai įtaisai.

Tokie įrankiai yra:

* Či iši (*Chi Ishi*) – akmeninio kūjo pavidalo įrankis – svarmuo ant koto. Treniruojantis juos laiko už koto galo ir judina ranką per riešą ar kitaip lavina krūtinės raumenų, rankų, pirštų, riešų jėgą. Įrankiai naudojami atliekant katas ar kaunantis su priešininku. 
* Iši saši (*Ishi sashi*) – ranka laikomi pakabinamos spynos pavidalo svarmenys, tradiciškai akmeniniai.
* Makiage kigu – svarmuo, virve pririštas prie medinio koto. Treniruojantis laiko už koto, nuo kurio vidurio tabaluoja svarmuo, ir suka kotą, kad virvė vyniotųsi apie kotą. Sukamą kotą kelia aukštyn ar leidžia žemyn. Įrankiu treniruoja riešus ir pirštus.

* Makivara (*makiwara*) – treniruoklis, kuris padeda treniruoti smūgius į taikinį ir sudaro pasipriešinimą. Treniruojantis su juo lavinami smūgiai, jų jėga, grūdinamos galūnės. Makivaros būna dviejų tipų:
** Sage makivara (*sage-makiwara*) – kabo nuo lubų.
** Tači makivara (*tachi-makiwara*) – įtvirtintas žemėje arba grindyse. Tači makivaros būna
*** plokščios. Tai vertikali lenta, kurios viršutinė dalis apvyniota virve ar aptrauktas paminkštu. Treniruojantis stovima prieš šią makivarą ir smūgiuojama į viršų.
*** apvalios. Vertikalus cilindriškas strypas. Konstrukcija panaši į plokščios makivaros, tačiau leidžia treniruoti kelias papildomas technikas.
* Nigiri game ('jėgos puodynės') – įvairios masės smėlio pripiltos keraminės puodynės. Imamos už suapvalintų kraštų. Jas laikant judama stovint įvairiomis stovėsenomis. Taip lavinami stovėsenų tvirtumas, kojų, nugaros, pečių, rankų, pirštų jėga.

* Tetsu geta (*tetsu geta* 'geležinės klumpės') – apsiaunamos kaip sandalai, tačiau šiuos įtaisus reikia suimti kojų pirštais. Avėdamas *tetsu geta* juda ir smūgiuoja spyriais. Papildoma masė stiprina kojų raumenis.
* Jari bako – dubuo, pripiltas smėlio, glotnių akmenukų ar sausų ryžių. Į šį užpildą smūgiuojama pirštais. Taip treniruojami pirštai ir jų galiukai.
* Kongoken – Ovaliu žiedu (ilgis gali būti metras ar daugiau) sulenktas metalinis strypas, naudojamas treniruoti rankų, kojų, liemens jėgą. Pradžioje naudotas havajiečių imtynininkų, o į hodžo undo įtrauktas *Chogun Miyagi*.
* Tou – ilgų, plonų bambuko stiebų ryšulys, surištas galuose ar per vidurį. Į jį smūgiuojama pirštais ir taip jie grūdinami.
* Tan – medinis strypas su akmens svarmenimis iš galų. Tai senovinis dabartinės štangos atitikmuo.

## Nuorodos

* Hojo Undo 補助運動 (Supplementary training) 
* Shorin-ryu karate of Williamsburg hojo undo 
* Bushikan Karate Dojo Goju Ryu Hojo Undo
Amsterdamo kanalai

**Amsterdamo kanalai** () − kanalų sistema Nyderlanduose, Amsterdame.

Šimtai kilometrų kanalų, daugiau kaip 1500 tiltų ir apie 90 salų leidžia Amsterdamui vadintis „Šiaurės Venecija“. Miestas turi keturis pagrindinius kanalus: *Singel*, *Herengracht*, *Prinsengracht* ir *Keizersgracht*. *Singel* kanalas buvo iškastas dar 1428 m. kaip griovys, žymintis vakarinę miesto sieną, o kiti trys kanalai buvo iškasti XVII a., kuris vadinamas Nyderlandų „aukso amžiumi“. *Singel* kanalo negalima painioti su *Singelgracht* kanalu, kuris tapo išorine miesto siena tik XVII a. Vėliau virš kanalų buvo statomi gyvenamieji namai ir įvairūs sandėliai. Šie kanalai sudaro koncentruotus pusapvalius žiedus, juosiančius Amsterdamą. 

2010 m. Amsterdamo kanalų sistema įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Amsterdamo kanalai  (anglų k.)
Subsidiarumas

**Subsidiarumas** – organizacinis principas, teigiantis, kad aukštesnio lygio organizacijos neturi kištis į žemesnio lygio organizacijos veiklą, bet turi joms padėti vykdyti šią veiklą. Dėl to šis principas draudžia priskirti aukštesnio lygio organizacijai funkcijas, kurias gali atlikti žemesnio lygio organizacija.

Politikos moksle tai atspindi idėją, kad valstybės institucijos turi atlikti tik tas funkcijas, kurios negali būti efektyviau įvykdomos mažesnių, lokalesnių valdžios vienetų. Subsidiarumas yra vienas iš centrinių pricipų federalizme, decentralizacijoje, Europos Sąjungos teisėje.

Subsidiarumas gali būti taikomas ne tik valstybės valdyme, bet ir vadyboje, karyboje ir kitose srityse.

Subsidiarumas yra vienas iš pagrindinių Bažnyčios socialinio mokymo principų. Jis buvo aprašytas popiežiaus Pijaus XI enciklikoje Quadragesimo Anno.

## Šaltiniai
Reformuota politinė partija

**Reformuota politinė partija** (, **SGP**) – Nyderlandų ortodoksų protestantų kalvinistinė politinė partija. Partijos pavadinimas yra nuoroda ne į politines reformas, o į kalvinizmą. SGP yra seniausia Nyderlandų politinė partija ir visą egzistavimo laikotarpį esanti opozicijoje dėl nėjimo į kompromisą.

Partija buvo įkurta 1918 m. nuo Antirevoliucinės partijos atsiklusių konservatyviųjų narių. SGP pasisakė prieš balsavimo teisę moterims, už kurias nubalsavo Antirevoliucinė partija. Be to, partija priešinosi ARP aljansui su Generaline Romos katalikų frakcijų lyga. Partija dalyvavo 1918 m. rinkimuose, bet negavo vietų. Vienas pagrindinių partijos veikėjų buvo Jersekės pastorius Gerrit Hendrik Kersten.

Partija turi 1 delegatą Senate ir Europarlamente ir 3 Atstovų rūmuose.

Kaip radikali protestantiška partija, SGP ideologija paremta refuormatų tradicija, būtent trimis Vienybės principais ir senuoju *tikėjimo išpažinimo* tekstu *(Nederlandse Geloofsbelijdenis)*. Partija gina valstybės atskyrimą nuo bažnyčios, pasisakydama tiek prieš „valstybinę religiją“, tiek prieš „bažnytinę valstybę“. Partijos požiūriu, bažnyčia ir valstybė turi skirtingas pareigas visuomenėje, tačiau siekiančios to paties tikslo. Vis dėlto partija teokratinė. SGP pasisako prieš religijos laisvę, bet palaiko sąžinės laisvę.

SGP nepritaria feminizmui, ir, remdamiesi Biblija, teigia, kad vyrai ir moterys yra lygiaverčiai *(gelijkwaardig)*, bet ne lygūs *(gelijk)*, nes jų pareigos visuomenėje esą skirtingos. Šis įsitikinimas sąlygojo vien vyrų narystę partijoje iki pat 2006 m., kai apribojimas galiausiai buvo panaikintas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* SGP svetainė (uždaroma sekmadieniais)
Kovnatai (reikšmės)

**Kovnatai** () vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:

* Kovnatai (Palenkės vaivadija);
* Kovnatai (Losicės apskritis).
Jan Zwartendijk

**Janas Zvartendijkas** (, 1896 m. liepos 29 d. – 1976 m. rugsėjo 14 d.) – olandų verslininkas ir diplomatas. 1938–1940 m. gyveno Kaune. 1940 m. dirbo laikinuoju Nyderlandų konsulu Lietuvoje. Lietuvą okupavus SSRS padėjo iš Lietuvos išvykti žydams, išduodamas vizas į tuometiniams Nyderlandų Antilams priklausiusią Kiurasao salą Karibų jūroje. Pasklidus žiniai diplomato pagalbos prašyti atvyko ir žydų pabėgėliai iš Lenkijos.

1997 m. įrašytas į Pasaulio tautų teisuolių sąrašą.

## Įamžinimas Lietuvoje

1999 m. liepos 4 dieną prie Valstybinio Vilniaus Gaono žydų muziejaus padalinio Pamėnkalnio g. 12 buvo atidengtas paminklas.

2003 m. Laisvės alėjoje buvusioje Nyderlandų Karalystės konsulato vietoje atidengta memorialinė lenta. Tais pačiais metais Žaliakalnyje (Vaižganto g. 30) buvusiame Japonijos konsulate įkurtame Sugiharos muziejuje įrengtas bendradarbiavusiam olandui skirtas stendas, atnaujintas 2008 m.

2008 m. lapkričio 26 d. VDU Politikos mokslų ir diplomatijos fakultete esanti auditorija pavadinta Jano Zvartendijko vardu.

2012 m. rugsėjo 10 d. apdovanotas Žūvančiųjų gelbėjimo kryžiumi.

## Taip pat skaitykite
* Čiunė Sugihara

## Šaltiniai
Kenemerlandas

**Kenemerlandas** () − istorinis regionas Nyderlanduose.

## Geografija
Kenemerlando sritis yra Nyderlandų pietvakariuose, dabartinėje Šiaurės Olandijos provincijoje. Iš pradžių Kenemerlando teritorija apėmė Harlemo miestą. Dabar Kenemerlandas skirstomas į tris dalis: Šiaurės Kenemerlandą, Vidurio Kenemerlandą ir Pietų Kenemerlandą.

### Šiaurės Kenemerlandas
* Alkmaras 
* Bergenas 
* Graft De Reipas 
* Heilo
* Herhiugovardas 
* Kastrikiumas 
* Langedeikas
* Šermeras 

### Vidurio Kenemerlandas
* Beverveikas
* Hemskerkas
* Uitgestas

### Pietų Kenemerlandas
* Blumendalis
* Harlemas 
* Harlemerlidė en Sparnvaudė
* Harlemermeras
* Hemstedė
* Velsenas
* Zandvortas

Kenemerlande yra Zuido−Kenemerlando nacionalinis parkas, įkurtas 1995 m.

## Istorija
Kenemerlando pavadinimas kilo iš čia gyvenusios nuo ankstyvųjų viduramžių *kenemerų* tautos. Kenemerai turėjo daug privilegijų, kurias jiems dovanojo Olandijos grafai: jie buvo laisvi piliečiai; atleisti nuo karinės tarnybos už Olandijos ribų; teismas juos teisti galėjo tik Kenemerlande. Kenemerus pajungti sau nuolat siekė olandų aristokratija. Todėl kenemerai pastoviai tam priešinosi ir dalyvavo įvairiuose sukilimuose. 1268 m. sukilimo metu kenemerai sutriuškino ir sudegino feodalų pilis, kurias jie buvo pasistatę Kenemerlande. Šį sukilimą palaikė ir Vakarų Fryzijos bei Vaterlando žemių valstiečiai. Nuo 1492 m. kenemerai ėmė prarasti savo privilegijas ir autonomiją, o Kenemerlando žemes užėmė feodalai ir vienuolynai.
Komunistų partija

**Komunistų partija** – partija, siekianti komunizmo.

1848 m. Karlas Marksas ir Frydrichas Engelsas paskelbė „Komunistų partijos manifestą“, apibūdinantį jų įsivaizduojamos komunistų partijos istorinį vaidmenį.

Kinijos komunistų partija yra pasaulio didžiausia politinė partija. 2016 m. jai priklausė 88,8 mln. narių.

1918–1991 m. veikė Lietuvos komunistų partija. Nepriklausomoje Lietuvoje ji veikė nelegaliai. 1940–1991 m. ji buvo Tarybų Sąjungos komunistų partijos sudėtinė dalis.

Komunistų partijos uždraustos Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje, Indonezijoje, Rumunijoje ir Turkijoje.

## Šaltiniai
Kęstutis Kėvalas

**Kęstutis Kėvalas** (g. 1972 m. vasario 17 d. Kaune) – Kauno arkivyskupas metropolitas. Buvęs devintasis Telšių vyskupas ordinaras.

## Biografija
1990–1992 m. studijavo Kauno technologijos universiteto Radioelektronikos fakultete. 1993 m. įstojo į Kauno kunigų seminariją. 1997 m. išvyko tęsti studijų Šv. Marijos seminarijoje ir universitete () Baltimorėje, JAV. 2000 m. ten baigė pagrindines teologijos studijas bei įgijo teologijos bakalauro ir magistro laipsnius.

2000 m. birželio 29 d. Kauno arkivyskupo Sigito Tamkevičiaus įšventintas kunigu.

2008 m. sausio 18 d. Kauno Vytauto Didžiojo universitete apgynė teologijos daktaro disertaciją tema „Laisvosios ekonomikos šaltiniai ir tikslai pagal encikliką Centesimus Annus“. 2009–2011 m. buvo Katalikų teologijos fakulteto prodekanas.

2010 m. vasarį tapo Marijos radijo programų direktoriumi Lietuvoje.

2012 m. rugsėjo 27 d. paskirtas tituliniu Abziri vyskupu ir Kauno arkivyskupijos augziliaru.

2012 m. lapkričio 24 d. konsekruotas vyskupu Kauno Prisikėlimo bažnyčioje.

2017 m. balandžio 20 d. paskirtas Telšių vyskupo koadjutoriumi, o 2017 m. rugsėjo 18 d., Popiežiui Pranciškui priėmus vyskupo Jono Borutos SJ atsistatydinimą, paskirtas Telšių vyskupu ordinaru.

2020 m. vasario 19 d. popiežiaus Pranciškaus paskirtas Kauno arkivyskupijos metropolitu.

## Šaltiniai
* „Lietuvoje paskirtas naujas vyskupas – kunigas K.Kėvalas“, ELTA, 2012-09-27 http://www.delfi.lt/news/daily/lithuania/kkevalas-paskirtas-kauno-arkivyskupijos-vyskupu-augziliaru.d?id=59604367#ixzz27gi5ooot

## Išnašos

## Nuorodos

* Kun. dr. Kęstutis Kėvalas. Apie šventąją komerciją
Čeberakai (Mazovijos vaivadija)

**Čeberakai** () – kaimas Lenkijos rytuose, Stara Kornicos valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į rytus nuo Losicės ir apie 127 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

## Šaltiniai
Stare Špakai

**Stare Špakai** (, ) – kaimas Lenkijos rytuose, Stara Kornicos valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1966 m. pastatyta medinė bažnyčia. Kaime gyvena nedidelė sentikių, rusų bendruomenė.

## Šaltiniai
Vižikai (reikšmės)

**Vižikais** () vadinami kaimai Lenkijoje:

* Vižikai (Losicės apskritis);
* Vižikai (Palenkės vaivadija).
Stara Kornicos Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo parapija

**Stara Kornicos Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo parapija** () - parapija įkurta 1909 metais. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijai, Palenkės Januvo dekanatui. Parapijos bažnyčia pastatyta 1907-1908 metais.

## Nuorodos

* Parapijos tinklalapis (lenk.).
Palenkės Januvo dekanatas

**Palenkės Januvo dekanatas** () - tai vienas iš 25 katalikų, Sedlcų vyskupijos dekanatų.

## Parapijos

Dekanate yra 8 parapijos:

* Palenkės Januvo Šv. Trejybės parapija - Palenkės Januvas;
* Klonovnica Dužos Šv. Apaštalo Jokūbo parapija - Klonovnica Duža;
* Komarno Šv. Stanislavo parapija - Komarnas;
* Konstantinuvo Šv. Elžbietos Vengrės parapija - Konstantinuvas;
* Pratulino Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija - Pratulinas;
* Rokitno Šv. Trejybės parapija - Rokitnas;
* Stara Kornicos Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo parapija - Stara Kornica;
* Stare Špakų Dievo Motinos Čenstakavos parapija - Stare Špakai.

## Nuorodos

* Aprašymas apie dekanatą (lenk.).
Vičulkai (reikšmės)

**Vičulkais** () vadinami kaimai Lenkijoje:

* Mazovijos vaivadijoje:
** Vičulkai (Losicės apskritis);
** Vičulkai (Sedlcų apskritis);
* Palenkės vaivadijoje:
** Vičulkai (Palenkės vaivadija);
* Liublino vaivadijoje:
** Vičulkai (Liublino vaivadija).
Klukuvka

**Klukuvka** () – upė rytų Lenkijoje, Mazovijos ir Liublino vaivadijose. Kairysis Kžnos upės intakas, priklauso Vakarinio Bugo baseinui. Į Kžnos upę įteka Palenkės Bialos mieste. Teka per Kobilanų, Kelbaskų, Droblino, Palenkės Lešnos, Vitulino, Terebelos, Cicibur Malų, Cicibur Dužų ir Grabanuvo gyvenvietes.
Vilniečio kortelė

**Vilniečio kortelė** – daugiafunkcis elektroninis bilietas, su kuriuo galima atsiskaityti už kelionę Vilniaus autobusais ar troleibusais, taip pat išsinuomoti oranžinius dviračius ar naudoti „Narvesen“ lojalumo programoje.

Nuo 2023 m. Vilniečio kortelės buvo atnaujintos nauju „JUDU“ dizainu.

## Naudojimas
Vilniečio kortelę galima įsigyti „Spaudos“ kioskuose, X, XX ir XXX „Maxima“ parduotuvėse, kitose prekybos vietose, pažymėtuose Vilniečio kortelės ženklu.

Įsigijus Vilniečio kortelę, ją galima papildyti trumpalaikiais – 30 arba 60 minučių, ar terminuotais – 1, 3, 10, 30, 90, 180, 270 ir 365 dienų bilietais arba norima pinigų suma. Papildyti Vilniečio kortelę norimais bilietais galima ne tik įprastose prekybos vietose, bet ir internetu.

Įlipus į autobusą ar troleibusą, Vilniečio kortele reikia paliesti geltonąjį komposterį. Jeigu kortelė papildyta trumpalaikiais ar ilgalaikiais bilietais – bilietas iš karto bus aktyvintas. Norėdami kortelę papildyti, turėsite pasirinkti, kurį – 30 ar 60 minučių bilietą – norite aktyvuoti.

Autobusuose ir troleibusuose aktyvinant Vilniečio kortelę galima išgirsti dviejų tipų garsinius signalus: vienas reiškia, kad bilietas neaktyvintas, kitas – kad bilietas aktyvintas sėkmingai. Pasitikrinti, ar sėkmingai pavyko aktyvinti bilietą, galima dar kartą Vilniečio kortele paliečiant geltonąjį komposterį.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali Vilniečio kortelės svetainė 
* Oranžinių dviračių nuoma
Salomėja Nasvytytė-Valiukienė

**Salomėja Nasvytytė-Valiukienė-Valukas** (1920 m. kovo 5 d. Kaune – 2017 m. spalio 23 d. Thompson, Konektikutas, JAV) – Lietuvos operos solistė, JAV lietuvių visuomenės veikėja.

## Biografija
Tėvas gydytojas Motiejus Nasvytis (1890–1971), motina Salomėja Banaitytė (1892–1971), seserys Danutė Marija Nasvytytė (1916–1983) ir Giedra Gudauskienė (1923–2006).

1937 m. baigė Kauno „Aušros“ gimnaziją. 1937–1939 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo romanistiką. 1939–1941 m. lankė Kauno konservatoriją. 1941–1944 m. dainavimo studijas tęsė pas Niną Karnavičienę. 1942 m. priimta į Kauno muzikinį teatrą soliste, kur dainavo keliose operose ir operetėse.

1945–1946 m. Vokietijoje priklausė Detmoldo lietuvių menininkų kolektyvui, dalyvavo koncertuose anglų zonos lietuviams. 1946–1949 m. lankė operos mokyklą *Musikhochschule Stuttgart*, dalyvaudama jos ruošiamose operų pastatymuose, koncertuodavo amerikiečių zonoje įsikūrusiose lietuvių stovyklose. 1946 m. gegužės 4 d. ištekėjo už aktoriaus ir režisieriaus Vytauto Valiuko (1916–2007).

1949 m. pabaigoje atvyko į Čikagą (JAV). 1954 m. *Roosevelt University* gavo bakalauro laipsnį su svetimų kalbų specialybe. 1959 m. *Roosevelt University* gavo bakalauro laipsnį su muzikos specialybe. 1961 m. Kolumbijos universitete gavo *Master of Library Service* laipsnį. 1962–1980 m. dirbo Jeilio universiteto bibliotekoje. Nuo 1975 m. Jeilio universiteto bibliotekoje vadovavo lingvistikos ir literatūros katalogavimo skyriui.

1972–1975 m. Lietuvių moterų klubo federacijos valdybos narė spaudos reikalams, 1975–1991 m. valdybos vicepirmininkė. 1972–1984 m. Lietuvių moterų klubo New Haven pirmininkė. Dirbdama visuomeninį darbą JAV lietuviškose organizacijose suorganizavo kultūrinių renginių lietuviams, taip pat lietuviškų knygų bei liaudies meno parodų amerikiečių visuomenei Jeilio universiteto patalpose. Bendradarbiavo leidiniuose „Moteris“, „Draugas“, „Darbininkas“ ir kt. Prieš mirtį kompozitorius Kazimieras Viktoras Banaitis (1896–1963) visą savo archyvą patikėjo dukterėčiai Salomėjai Nasvytytei-Valiukienei, kuri kartu su vyru Vytautu Valiuku, tarpininkaujant muzikologei Onai Narbutienei, rūpinosi jo perdavimu į Lietuvą.

Palaidota Dangaus Vartų lietuviškose kapinėse Putname (Konektikutas).

## Kūrybinė veikla
Būdama stipraus mecosoprano balso savininke dalyvavo Čikagos lietuvių operos „Rigoletas“ (1957 m.) ir „Faustas“ (1958 m.) pastatymuose, surengė du rečitalius, buvo soliste *Chicago Chamber Orchestra* koncertuose. Dainavo lietuvių rengiamuose koncertuose Čikagoje ir Niujorke.


Vaizdas:Ch.Lecoq operetė 'Širdis ir ranka' 1944 m. balandžio 28 d. pjemjera.JPG|Ch. Lecoq operetės „Širdis ir ranka“ pjemjera 1944 m. balandžio 28 d.
Vaizdas:Richard Rotgers 'Muzikos garsai'.JPG|Richard Rodgers „Muzikos garsai“


## Šaltiniai