open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Keteros pilis

**Keteros pilis** (; ) – pilis, stovinti ant kalno ar kalvų grandinės keteros. Tai gana retas pilių tipas. Tokios pilys būdavo neblogai apsaugotos, tačiau galėjo būti puolamos iš dviejų pusių (nuo keteros). Geresnei gynybai kartais statydavo greta kelias tokias pilis.

## Nuorodos

* Michael Losse: *Kleine Burgenkunde*. Regionalia, Euskirchen 2011, ISBN 978-3-939722-39-7.
Bergfrydas

**Bergfrydas** () – aukštas gynybinis bokštas viduramžių pilyje, paprastai nesujungtas su kitais statiniais, būdingas Vokietijos, Austrijos pilims. Friaras aprašo tokius bokštus kaip „atskirai stovintys, skirti kovai“. Bergfrydas panašus į donžoną, tačiau nėra skirtas gyvenimui. Donžonai buvo kartu ir gyvenamieji, ir gynybiniai.

Bergfrydus turėjusiose pilyse gyvenamosios patalpos būdavo atskiros, dažnai žemesniame bokšte, vadintame *palas*. Dėl to bergfrydai būdavo aukšti ploni bokštai su mažai vidinės erdvės, su mažai langų ar visai be jų. Bergfrydai buvo naudojami kaip sargybiniai bokštai bei kaip slėptuvės apgulties atveju. Donžono ir bergfrydo skirtumai nėra labai ryškūs, nes tokių bokštų buvo pastatyta tūkstančiai, jų įvairovė didelė, su įvairiais pereinamaisiais variantais. Pvz., kai kurie Prancūzijos donžonai turėjo labai menkas gyvenamąsias patalpas, o kai kurie vėlyvieji vokiški bergfrydai buvo skirti ir gyvenimui. (Piper 1900).

Maksimaliai apsaugoti bergfrydai stovėdavo pilies kiemo viduryje, nesujungti su pilies gynybinėmis sienomis. Tačiau dažnai bergfrydai stovėdavo arčiau pilies vartų kaip vienos pažeidžiamiausių vietų gynyboje ir buvo jų gynybos sustiprinimas. Kartais bergfrydas net jungdavosi su gynybine siena. Pvz., Marksburgo pilyje bergfrydas stovi kiemo centre, o Kaco pilyje () bergfrydas yra tame šone, iš kurio bus puolama pilis.
Kai kurios pilys, pvz., Miuncenbergo (*Münzenberg*), turėjo du bergfrydus.

Už Vokietijos ribų Monforo (*Montfort*) ir *Judin* pilys Artimuosiuose rytuose, statytos Vokiečių ordino riterių, turėjo ryškius bokštus, kuriuos kai kurie autoriai laiko bergfrydais (Kennedy 2000, Folda 2005), įrodinėdami, kad šios pilys pastatytos remiantis Reino krašto karinės architektūros tradicijomis.

Einsfordo pilis (*Eynsford Castle*) Kente yra retas Anglijos pilies pavyzdys su bergfrydu centre.


Image:Bergfried Schema.jpg|Tipiško bergfrydo pjūvis. 
Image:Maus_4.JPG|Mauso pilis ( su apvaliu bergfrydu. 
Image:Münzenberg Ansicht.JPG|Miuncenbergo pilis su dviem bergfrydais.
Image:Marksburg.jpg|Marksburgo bergfrydo apatinė dalis stačiakampio pjūvio, viršutinė – apvali. 


## Nuorodos

## Šaltiniai
* Thompson, M.W. (2008). *The Rise of the Castle*, Cambridge University Press 2008. ISBN 0-521-08853-4
* Folda, Jaroslav (2005). *Crusader Art in the Holy Land, From the Third Crusade to the Fall of Acre.*, ‪Cambridge University Press, 2005.
* Friar, Stephen (2003). *The Sutton Companion to Castles*, Sutton Publishing, Stroud, 2003. ISBN 978-0-7509-3994-2
* 
* Piper, Otto (1900). ''Abriss der Burgenkunde'', Leipzig, G. J. Göschen, 1900
Lapų rajonas

**Lapų rajonas** (, ) – administracinis vienetas, egzistavęs 1940–1941 m. ir 1944–1945 m. Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR teritorijoje, Balstogės srityje su centru Lapose.

## Istorija

Rajonas įkurtas iš dalies 1939 m. rugsėjo pabaigoje Tarybų Sąjungos okupuotos Balstogės vaivadijos žemių. Rajonas egzistavo iki Vokietijos kariuomenės įsiveržimo 1941 m. birželio mėnesį. Po šio įsiveržimo rajonas buvo priskirtas vokiškajai Balstogės sričiai. Nuo 1944 m. pabaigos iki 1945 m. rugpjūčio vėl priklausė Baltarusijos TSR. 1945 m. rugpjūčio 16 d. rajonas buvo perduotas Lenkijos Liaudies Respublikai, kur pateko į naujai įkurtos Balstogės vaivadijos sudėtį.
Paškanis

**Paškanis** () − miestas Rumunijoje, Moldavijos regione, Jasų apskrityje; prie Sireto upės. 

Paškanio vietoje, įvairių gyvenviečių pėdsakų atrasta dar nuo neolito laikų. Pirmasis rašytinis dokumentas, kuriame minimas Paškanio miestas, datuojamas 1419 m. balandžio 8 d.

1869 m. nutiestas geležinkelis paspartino miesto raidą. Dabar tai svarbus geležinkelio mazgas. 

Per II Pasaulinį karą miestas buvo beveik visiškai sugriautas.
Viktoras Gamziukas

**Viktoras Gamziukas** (1913 m. rugpjūčio 6 d. Sartininkuose, Tauragės aps. – 1947 m. rugpjūčio 10 d. Haunštetene, Vokietijoje) – Lietuvos kariuomenės Priešlėktuvinės apsaugos rinktinės karininkas. 

## Biografija
1933 m. baigęs Kauno „Aušros“ berniukų gimnaziją pašauktas atlikti privalomąją karinę tarnybą ir nukreiptas į PLP karo mokyklą. 1935 m. baigė jos XVII laidą ir suteikus jauneniojo leitenanto laipsnį paskirtas į steigiamą Priešlėktuvinės apsaugos rinktinę automatinių pabūklų kuopos 3-io būrio vadu. 1938 m. suteiktas leitenanto laipsnis. 1940 m. pradžioje perkeltas į Kariuomenės štabo Priešlėktuvinės apsaugos skyrių karininku kuopos vado teisėmis bei atrinktas studijuoti Rygos karo akademijoje, tačiau Lietuvą okupavus SSRS į ją mokytis neišvyko. 

1940 m. rudenį likviduojant Lietuvos kariuomenę paskirtas Raudonosios armijos 29 Teritorinio šaulių korpuso 179 šaulių divizijos zenitinės artilerijos diviziono baterijos vadu. 

Kilus Vokietijos-SSRS karui, iš kariuomenės pasitraukė, vokiečių kariuomenei užėmus Vilnių suimtas ir trumpai kalintas Lukiškių kalėjime. Vėliau dirbo kooperatyvo „Dailė“ parduotuvėje Kaune. 

1944 m. vasarą su šeima pasitraukęs iš Lietuvos į Austriją, Wattens miestelyje dirbo Swarovski firmos įmonėje. 1946 m. persikėlė į Vokietiją. 

Staiga mirė po atliktos išvaržos operacijos. Palaidotas senosiose Haunstetten miestelio kapinėse.
1080° Snowboarding

**1080° Snowboarding** (), dar žinomas tiesiog kaip **1080°** – snieglenčių sporto kompiuterinis žaidimas, sukurtas ir išleistas „Nintendo“. Nintendo 64 versija pasirodė 1998 m. vasario 28 d. 2008 m. žaidimas buvo pritaikytas ir Wii konsolei (žaidimą galima įsigyti pasinaudojant internetine *Virtual Console* paslauga). Žaidėjas valdo vieną iš penkių galimų snieglentininkų trečiojo asmens perspektyvos būdu, suderindamas mygtukų kombinacijas įvairiems šuoliams ir triukams atlikti aštuoniuose žaidimo lygiuose. 

Žaidimas sukurtas per kiek daugiau nei devynis mėnesius, pelnė Interaktyvių menų ir mokslo akademijos apdovanojimą. Parduota per 1 mln. žaidimo vnt., 2003 m. lapkričio 28 d. išleistas tęsinys – *1080° Avalanche*, skirtas Nintendo GameCube konsolei.
Kėdainių Smilgos g. sinagoga

**Kėdainių Smilgos g. sinagoga** – buvusi žydų sinagoga Kėdainių senamiestyje, esanti Smilgos g. 5A . Tai viena iš trijų išlikusių sinagogų mieste (kitos: naujoji ir senoji) ir viena iš nedaugelio Lietuvoje išlikusių klasicistinių mūrinių žydų maldos namų.

## Istorija
XIXa. viduryje sinagogą savo lėšomis pastatė turtingiausias miesto siuvėjas Ilja Vilneris. Tariamai, po ginčo su žydų varguomene, šis nuprendė pastatyti atskirą sinagogą turtingiesiems sąjungos amatininkams ir mėsininkams.

1993 m. sinagoga restauruota ir perduota Lietuvos žydų bendruomenei. 1997 metų rugsėjį, pažymint 200-ąsias Vilniaus Gaono Elijahu mirties metines, ant sinagogos buvo atidengtos memorialinės lentos hebrajų ir lietuvių kalbomis. Paminklinėje lentelėje mininma, kad Kėdainiuose gyveno žymus žydų rabinas Vilniaus Gaonas.

2014 m. liepos 4 d. Kėdainių rajono savivaldybės tarybos sprendimu ir žydų bendruomenės pritarimu, savivaldybės administracijai leista pusšimtį metų neatlygintinai valdyti ir naudotis sinagogos pastatu. Restauruotą pastatą planuojama pritaikyti Kėdainių dailės mokyklos praplėtimui.

## Šaltiniai
Palmių lapų rankraštis

**Palmių lapų rankraštis** () – rankraščiai, rašyti ant džiovintų palmių lapų. Tokius lapus rašymui naudojo kai kuriose Azijos dalyse dar nuo XV a. pr. m. e., o galbūt ir anksčiau. Pietų ir pietryčių Azijoje juose užrašydavo realių ir mitinių įvykių aprašymus. Atsiradus raštui Pietų Azijoje imta rašyti ant džiovintų ir dūmais apdorotų palmių vėduoklinės palmyros ir skėtinės korifos lapų.

Ant palmių lapų užrašyti dokumentai būdavo saugomi ribotą laiką, o po to turėdavo būti perrašomi ant naujų džiovintų lapų. Indijos kultūrai plintant po Pietryčių Azijos šalis (pvz., Filipinuose), Tailande, Kambodžoje ir Indonezijoje, šių šalių tautos ėmė kaupti dokumentų ant palmių lapų rinkinius. Indonezijoje rankraščiai ant palmių lapų vadinami *lontar*. XIX a. pradžioje ėmus naudoti spausdinimo presus šis palmių lapų dokumentų cikliškas kopijavimas liovėsi. Daugelio šalių vyriausybės ėmėsi išsaugoti išlikusius palmių lapų dokumentus.

1997 m. UNESCO pripažino Tamilų medicininių rankraščių kolekciją (*Tamil Medical Manuscript Collection*) Pasaulio atminties registro (*Memory of the World Register*) dalimi.

Pavyzdžiu, kaip ilgai išliko palmių lapų dokumentai, gali būti tamilų gramatikos knyga *Tolkāppiyam*, parašyta IV a. pr. m. e.

Vykdant globalinio skaitmeninimo projektą, atliekamą Tamilų paveldo fondo (*Tamil Heritage Foundation*), renkami, konservuojami ir skaitmeninami senoviniais rankraštiniai dokumentai ant džiovintų palmių lapų. Taip senoviniai palmių lapų dokumentai daromi prieinami internete visame pasaulyje.


File:Palm Leaf Manuscript.jpg|Palmių lapų rankraštis, įformintas pagal visus tradicinius reikalavimus. 
File:Palm-leaf manuscript.jpg|Palmių lapų rankraščio tekstas iš arti
File:Tamil-Palm-1.JPG|Tamilų rankraštis
File:Tamil palm leaf2~300 AD.JPG|Maždaug 100-600 m. e. m. rankraštis
File:Palm-leaf manuscripts - batticaloa museum.jpg|Palmių lapų rankraščiai muziejuje


## Nuorodos
Alyvpalmė

**Alyvpalmės** (*Elaeis*) – palmių gentis. Jai priklauso dvi rūšys, augančios drėgno tropinio klimato šalyse:

* gvinėjinė alyvpalmė (*[[Elaeis guineensis]]*), kilusi iš Vakarų Afrikos.
* tikroji alyvpalmė (*[[Elaeis oleifera]]*), kilusi iš Centrinės Amerikos.

## Morfologija

Suaugę augalai yra vienastiebiai, iki 20 m aukščio (*E. oleifera* iki 6 m), turintys 20-40 ilgų lapų. Žiedai maži, susitelkę į kekes. Vaisiai – raudoni kaulavaisiai. Tiek minkštimas, tiek kauliukas turi daug maistui ir pramoniniams tikslams tinkamo aliejaus.

## Šaltiniai
Balstogės sritis (1941–1945)

**Balstogės sritis** (, ) – 1941–1945 m. egzistavusi sritis Trečiojo Reicho rytinėje dalyje. Centras – Balstogė. Sritis ribojosi šiaurės rytuose su Ostlando Lietuvos generaline sritimi, rytuose su Baltarusijos generaline sritimi, pietryčiuose su Ukrainos reichskomisariatu, pietvakariuose su Trečiojo Reicho Generalgubernija ir šiaurės vakaruose su Rytų Prūsija.

## Istorija

1941 m. birželį prasidėjus Trečiojo Reicho ir Tarybų Sąjungos karui beveik visa buvusi Baltarusijos TSR, Balstogės srities teritorija buvo užimta vokiečių jau birželio pabaigoje – liepos pradžioje. 1941 m. liepos 17 d. paskirta krašto administracija, o pati sritis oficialiai įkurta 1941 m. rugpjūčio 1 dieną. Srities administracijos vadovu buvo paskirtas gauleiteris Erich Koch. 1941 m. lapkričio 1 d. prie srities iš Ostlando buvo prijungtas Gardino miestas ir jo apylinkės, o pats miestas 1942 m. pervadintas *Garten*. 1943 m. rugpjūčio 15-16 d. Balstogės gete įvyko Balstogės geto sukilimas. 1943 m. spalio 20 d. srities šiaurinė siena su Rytų Prūsijai priklausiusiu Suvalkų trikampiu buvo perkelta šiauriau ties Augustavo kanalu. 1944 m. liepos – rugpjūčio mėnesį Raudonoji armija užėmė daugiau nei pusę srities teritorijos ir srities administracija buvo perkelta į Barštyną. 1945 m. sausio mėnesį Raudonoji armija užėmė Grajevo ir Lomžos apylinkes taip galutinai užimdama visą sritį. 1944–1945 m. vietoje srities Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR vėl atkūrė buvusią baltarusišką Balstogės sritį, bet jau 1945 m. rugpjūtį po 1945 m. rugpjūčio 16 d. Lenkijos ir TSRS sienų sutarties dalis srities žemių buvo perduotos Lenkijos Liaudies Respublikos, Balstogės vaivadijai, o kita dalis Baltarusijos TSR Gardino ir Bresto sritims.

## Administracinis suskirstymas

Sritis buvo suskirstyta į 8 krašto komisariatus (, ): Balstogės (*Kreiskommissariat Nikolaus*), Bielsko (*Kreiskommissariat Tubenthal*), Grajevo (*Kreiskommissariat Piachor, vėliau Knispel*), Gardino (*Kreiskommissariat Plötz*), Lomžos (*Kreiskommissariat Gräben*), Sokulkos (*Kreiskommissariat Seiler*), Valkavisko (*Kreiskommissariat Pfeifer*) ir Balstogės miestas.

## Gyventojai

Srities įkurimo metu šioje teritorijoje gyveno apie 1 383 000 gyventojų:

* Lenkai – 60% (830 000);
* Gudai – 21,7% (300 000);
* Ukrainiečiai – 14,5% (200 000);
* Žydai – 3,6% (50 000);
* Vokiečiai – 0,2% (2 000).

## Literatūra
* Boog, Horst (1998). Germany and the Second World War: The attack on the Soviet Union. Oxford University Press. p. 1239. ISBN 0-19-822886-4.
* Kroener, Bernhard R.; Müller, Rolf-Dieter; Umbreit, Hans (2000). Germany and the Second World War:Organization and mobilization of the German sphere of power. Wartime administration, economy, and manpower resources 1939–1941. Oxford University Press. p. 172. ISBN 0-19-822887-2.

## Nuorodos

* Srities žemėlapis (angl.)
Aliejinė kopūstpalmė

**Aliejinė kopūstpalmė** (*Euterpe oleracea*) – palmių (*Arecaceae*) rūšis, žinomiausia iš kopūstpalmių (*Euterpe*) genties. Auga Centrinės ir Pietų Amerikos tropinėse srityse – pelkėse, upių pakrantėse.

Tai 15–30 m aukščio medžiai, plunksniškais, 3 m ilgio lapais. Auga greitai. Vaisius – nedidelis, apskritas, 25 mm skersmens purpuriškai juodas kaulavaisis. Ant vienos šluotelės susiformuoja 700–900 vaisių. Vaisiaus viduje yra 7-10 mm skersmens sėkla. Iš kopūstpalmės vaisių gaminamos sultys, įvairūs kiti gėrimai, naudojami desertų gamyboje, spaudžiamas aliejus. Vaisiuose gausu antioksidantų. Lapai naudojami krepšių, demblių, kepurių pynimui, stogų gamybai, mediena – pastatų statybai. Maistui taip pat vartojama palmės šerdis.

Pagrindinis alejinės kopūstpalmės vaisių tiekėjas – Brazilija (ypač jos Amazonijos valstijos). Portugališkas medžio pavadinimas *açaí* kilo iš tupių žodžio *yasa’i*, reiškiančio 'verkiantis vaisius'.


Image:Açai na beira do rio.jpg|Medžiai upės pakrantėje (Brazilija)
Image:Acai-DSC 2933.jpg|Vaisiai
Image:Açai no Mercado do Ver-o-peso.jpg|Prekyba vaisiais
Image:Açaí.jpg|Desertas iš kopūstpalmės minkštimo
File:Euterpe oleracea MHNT.BOT.2008.1.39.jpg|Euterpe oleracea - Museum specimen
Finikas

**Finikas** (*Phoenix*) – arekinių (*Arecaceae*) šeimos palmių gentis, kuriai priklauso 14 rūšių. Šių palmių arealas driekiasi nuo Viduržemio jūros baseino ir tropinės Afrikos iki Pietryčių Azijos. Dauguma rūšių auga sausringose srityse, tačiau kelios auga pelkėtose vietose. Lapai plunksniški. Plačiausiai panaudojama finikų rūšis yra datulinis finikas, žinomas dėl savo vaisių – datulių.

## Rūšys

* *[[Phoenix acaulis]]*
* *[[Phoenix andamanensis]]*
* *[[Phoenix atlantica]]*
* *[[Phoenix caespitosa]]*
* Kanarinis finikas (*Phoenix canariensis*)
* Datulinis finikas (*Phoenix dactylifera*)
* Smulkiavaisis finikas (*Phoenix loureiroi*)
* Pelkinis finikas (*Phoenix paludosa*)
* *[[Phoenix pusilla]]*
* Lenktalapis finikas (*Phoenix reclinata*)
* Žemasis finikas (*Phoenix roebelenii*)
* Uolinis finikas (*Phoenix rupicola*)
* Indinis finikas (*Phoenix sylvestris*)
* *[[Phoenix theophrastii]]*
Lomžos vaivadija

**Lomžos vaivadija** () − 1975−1998 m. Lenkijos Liaudies Respublikos ir nepriklausomos Lenkijos teritorijos administracinis vienetas. Vaivadijos sostinė buvo Lomžos miestas. Vaivadijos plotas buvo 6684 km² (2,1%) visos šalies ploto. Vaivadija ribojosi rytuose su Balstogės vaivadija, pietuose su Sedlcų vaivadija, vakaruose su Ostrolenkos vaivadija ir šiaurėje su Suvalkų vaivadija.

## Istorija

Vaivadija buvo įkurta 1975 m. birželio 1 d. vykdant Lenkijos administracinių vienetų reformą, kai iš didelės Balstogės vaivadijos buvo įkurtos 4 mažesnės: Balstogės vaivadija, Lomžos vaivadija, Suvalkų vaivadija ir Ostrolenkos vaivadija. 1999 m. sausio 1 d. vaivadija buvo padalinta tarp naujai įkurtų Palenkės ir Mazovijos vaivadijų. 

## Gyventojų kaita

## Suskirstymas

Vaivadiją sudarė 5 rajonai:

* Grajevo: Goniondzo valsčius, Grajevo valsčius, Radziluvo valsčius, Raigardo valsčius, Ščučino valsčius, Tžcianų valsčius, Vonsošo valsčius ir Grajevo miestas;
* Kolno: Grabovo valsčius, Kolno valsčius, Malų Plocko valsčius, Staviskų valsčius, Turošlo valsčius ir Kolno miestas;
* Lomžos: Jedvabno valsčius, Lomžos valsčius, Miastkovo valsčius, Novogrudo valsčius, Piontnicos valsčius, Šniadovo valsčius, Viznos valsčius, Zbuinos valsčius ir Lomžos miestas;
* Mazovijos Vysokio: Cechanoveco valsčius, Čiževo valsčius, Klukovo valsčius, Kobilino Božimų valsčius, Kulešės Košcelnės valsčius, Novės Piekutų valsčius, Perlejevo valsčius, Sokolų valsčius, Šepetovo valsčius, Mazovijos Vysokio valsčius ir Mazovijos Vysokio miestas;
* Zambruvo: Andžejevo valsčius, Boguti Piankų valsčius, Kolakų Košcelnės valsčius, Nuro valsčius, Rutkų valsčius, Šulbože Velkių valsčius, Šumovo valsčius, Zambruvo valsčius, Zarembi Košcelnės valsčius, Zavadų valsčius ir Zambruvo miestas.

### Miestai

Vaivadijos miestų gyventojų skaičius 1998 m. gruodžio 31 dieną:

*  Lomža - 64 605
*  Zambruvas - 23 879
*  Grajevas - 22 966
*  Kolnas - 11 180
*  Mazovijos Vysokis - 9 562
*  Ščučinas – 3 600
*  Staviskai – 2 500
*  Novogrudas – 2 000 
*  Jedvabnas – 1 900 
*  Goniondzas – 1 900
*  Raigardas – 1 700

## Vaivados
Indinis finikas

**Indinis finikas** (*Phoenix sylvestris*) – arekinių (*Arecaceae*) šeimos palmių rūšis, paplitusi pietų Pakistane, didžiojoje Indijos dalyje, Bangladeše, Šri Lankoje.

Medis užauga nuo 4 iki 15 m aukščio, kamieno skersmuo pasiekia 40 cm. Lapai plunksniški, iki 3 m ilgio. Lajos plotis ~10 m, ją sudaro iki 100 lapų. Žiedynas iki 1 m ilgio, su baltais, vienalyčiais žiedais. Vaisiai purpuriškai raudoni, su viena sėkla viduje.

Indinis finikas auga lygumose ir krūmynuose, iki 1300 m aukščio. Iš vaisių gaminamas vynas ir želė. Iš medžio sulos gaminamas džageris (nerafinuotas cukrus) bei alkoholinis gėrimas.


Image:Gardenology.org-IMG 0977 rbgs10dec.jpg|Kamienas
Image:Wild Date Palm (Phoenix sylvestris) female flowers at Narendrapur W IMG 4056.jpg|Žiedynas
Image:Wild Date Palm (Phoenix sylvestris) fruits in Kolkata W IMG 4206.jpg|Vaisiai
Uolinis finikas

**Uolinis finikas** (*Phoenix rupicola*) – arekinių (*Arecaceae*) šeimos palmių rūšis, paplitusi Indijos ir Butano kalnų miškuose.

Medis užauga iki 8 m aukščio, kamieno skersmuo pasiekia 20 cm. Lapai plunksniški, 2,5–3 m ilgio, sudaryti iš 35 cm ilgio lapelių. Vaisius – pailgas, geltonas ar oranžinis kaulavaisis, turintis vieną didelę sėklą.

Uolinis finikas auga 300–1200 m aukštyje, dažniausiai ant uolų ar kalnų šlaitų.
Lenktalapis finikas

**Lenktalapis finikas** (*Phoenix reclinata*) – arekinių (*Arecaceae*) šeimos palmių rūšis, paplitusi tropinėje Afrikoje, Madagaskare, Komorų salose.

Medis užauga nuo 7,5 iki 15 m aukščio, kamieno skersmuo pasiekia 30 cm. Lapai plunksniški, 2,5–4,5 m ilgio. Lają sudaro 20-40 lapų. Vienalyčiai žiedai susitelkę į žiedynus – vyriški žiedai kremiškai gelsvi, moteriški žalsvai geltoni. Vaisius – pailgas, oranžinis kaulavaisis, turintis vieną didelę sėklą.

Lenktalapio finiko vaisiai valgomi, taip pat maistui vartojama palmės šerdis, sakai. Okavango deltoje bei Natalyje iš palmės sulos gaminamas palmių vynas. Jaunų lapų plaušai tinkami kilimų, demblių, šluotų gamybai. Šaknyse yra tanino, tinkamo rudų dažų gamybai. Mediena lengva ir nėra vertinga.


Image:Phoenix reclinata, Flora of Tanzania 3291, Nevit.jpg|Lenktalapių finikų sąžalynas Tanzanijoje
Image:Reclinatabloom.JPG|Vyriški žiedai
Image:Phoenixreclinatafruit.JPG|Vaisiai
File:Phoenix reclinata3.jpg|Lapai
Phoenix reclinata MHNT.BOT.2024.31.26.jpg|*Phoenix reclinata* - Museum specimen - fruits
Poznanės vaivadija

**Poznanės vaivadija** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas ATR ir Lenkijoje. Centras – Poznanė.
Balstogės vaivadija (1975–1998)

**Balstogės vaivadija** () − 1975−1998 m. Lenkijos Liaudies Respublikos ir nepriklausomos Lenkijos teritorijos administracinis vienetas. Vaivadijos sostinė buvo Balstogės miestas. Vaivadijoje buvo 20 miestų ir 50 valsčių. Vaivadija ribojosi rytuose su Baltarusijos TSR, pietuose su Palenkės Bialos vaivadija, pietvakariuose su Sedlcų vaivadija, vakaruose su Lomžos vaivadija ir šiaurėje su Suvalkų vaivadija.

## Istorija

Vaivadija buvo įkurta 1975 m. birželio 1 d. vykdant Lenkijos administracinių vienetų reformą, kai iš didelės Balstogės vaivadijos buvo įkurtos 4 mažesnės: Balstogės vaivadija, Lomžos vaivadija, Suvalkų vaivadija ir Ostrolenkos vaivadija. 1999 m. sausio 1 d. vaivadija tapo naujai įkurtos Palenkės vaivadijos dalimi. 

## Gyventojai

## Administracinis suskirstymas

Vaivadiją sudarė 6 rajonai:
* Balstogės: Choroščo valsčius, Čarna Bialostockos valsčius, Dobžinevo Košcelnės valsčius, Grudeko valsčius, Juchnovec Dolnų valsčius, Lapių valsčius, Michalovo valsčius, Pošvientnės valsčius, Supraslio valsčius, Suražo valsčius, Turošno Košcelnos valsčius, Tikocino valsčius, Vasilkuvo valsčius, Zabluduvo valsčius ir Balstogės miestas;
* Bielsko: Bielsko valsčius, Bočkų valsčius, Bransko valsčius, Orlos valsčius, Rudkos valsčius, Viškų valsčius ir Bielsko miestas;
* Hainuvkos: Bialoviežos valsčius, Čeremchos valsčius, Čižų valsčius, Dubičės Cerkevnės valsčius, Hainuvkos valsčius, Kleščelės valsčius, Narevo valsčius, Narevkos valsčius ir Hainuvkos miestas;
* Monkų: Jasionuvkos valsčius, Jašvilių valsčius, Knišino valsčius, Kripno valsčius ir Monkų valsčius;
* Semiatičės: Drohičino valsčius, Dziadkovicės valsčius, Grodzisko valsčius, Mielniko valsčius, Mileičicės valsčius, Nužeco Stacjos valsčius, Semiatičės valsčius ir Semiatičės miestas;
* Sokulkos: Dambravos valsčius, Januvo valsčius, Koricino valsčius, Krinkų valsčius, Kužnicos valsčius, Naujadvario valsčius, Sidros valsčius, Sokulkos valsčius, Suchovolos valsčius ir Šudzialovo valsčius.

## Miestai

Vaivadijos miestų gyventojų skaičius 1998 m. gruodžio 31 dieną:

## Šaltiniai
Bučeča

**Bučeča** () – miestelis šiaurės rytų Rumunijoje, Botošanio apskrityje, netoli sienos su Moldavija ir Ukraina. Jis administruoja du kaimus – *Bohoghina* ir *Călineşti*.
Vaškinė kopernicija

**Vaškinė kopernicija** (*Copernicia prunifera*, ) – arekinių (*Arecaceae*) šeimos palmių rūšis, paplitusi pusiau sausringose šiaurės rytų Brazilijos teritorijose (ypač Searos valstijoje).

Medis užauga iki 15 m aukščio, kamieno skersmuo siekia 25 cm. Laja apvali. Lapai delniški, 1,5 m pločio, padengti stora vaško kutikule. Lapkočiai dygliuoti. Žiedynas – 2 m ilgio šluotelė, sudaryta iš dvilyčių, gelsvai rudų žiedų. Vaisiai apskriti, 2,5 cm skersmens, rudi ar juodi.

Iš vaškinės kopercijos lapų vaškinės kutikulės gaminamas karnaubo vaškas. Jis naudojamas kaip maisto priedas, iš jo sudaroma vaškinė dražė, tablečių danga. Taip pat naudojamas kaip kosmetikos, buitinės chemijos gaminių priedas. Palmės vaisiai ir šerdis valgomi, lapai naudojami būstų statyboje.


Image:Carnaúbas na caatinga.jpg|Augavietė Kaatingos krašte
Image:Carnaubeira.JPG|Laja
Image:Coperniciaprunifera.JPG|Lapai
File:Carnauba wax.jpg|Karnaubo vaškas
Vinžu Marė

**Vinžu Marė** () – miestelis Mehedincio apskrityje, Rumunijoje. Jis administruoja keturis kaimus: *Bucura*, *Nicolae Bălcescu*, *Oreviţa Mare* ir *Traian*. Priklauso istoriniam Oltenijos regionui.
Londono universiteto koledžas

**Londono universiteto koledžas** (, UCL) – seniausias ir didžiausias Londono universiteto koledžas. Dirba apie 4000 mokslo darbuotojų ir 650 profesorių – daugiausiai Didžiojoje Britanijoje. 2025 m. duomenimis, tarp universiteto absolventų yra 32 Nobelio premijos laureatai. Turi daugiau nei 100 departamentų, institutų ir tyrimų centrų. UCL yra svarbus biomedicinos tyrimų centras. UCL laikomas „Auksinio Britanijos universitetų trikampio“ dalimi.

## Istorija

1826 metais Londono centre buvo įkurtas universitetas. Nuo 1999 iki 2009 metų UCL buvo labiausiai cituojamas universitetas Europoje ir užėmė 13 vietą pasaulyje.

2011 metais UCL užėmė 7 vietą pasaulyje (ir 4 Europoje) pagal QS World University Rankings, 20 pasaulyje (ir 3 Europoje) pagal Academic Ranking of World Universities ir 17 pasaulyje (5 Europoje) pagal Times Higher Education World University Rankings vertinimą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Londono universiteto koledžas
Ova (Nemunas)

**Ova** – upelis Kauno rajone, priklausantis Nemuno mažųjų intakų (su Nemunu) baseinui. Įteka kairiajame krante, 187,6 km atstumu nuo pastarojo žiočių. Vandentakio kodas LR upių klasifikatoriuje – 10011710. Upelio ilgis – 11,2 km, baseino plotas – 38,6 km².

Ova teka per Kazlų Rūdos miškų šiaurės ir šiaurės rytų dalį. Prasideda Kurakampio miške. Vidurupyje kerta kelią , turi didesnius Skardupio, Šaltupio (iš kairės), Šernupio (iš dešinės) intakus. Toliau upelio vaga sureguliuota, prateka Altoniškių tvenkinį, naudojamą rekreacijai ir pakrantėse įsikūrusių sodybų reikmėms. Žemupyje kirtusi kelią , Ova įteka į Nemuną.

Šalia upelio stūkso Altoniškių piliakalnis. Įsikūrusios gyvenvietės: Kuras, Altoniškiai.

Upėvardis kildinamas iš žodžio , reiškiančio „šaltinis“ (plg.  „šaltinis“,  „upės srovė, vaga, srautas“).

## Nuorodos

* Sąrašas:Nemuno intakai
* LR upių klasifikatorius
* Ova ''Gamtos kataloge''
Rotangai

**Rotangai** (*Calameae*) – palmių triba, kuriai priklauso apie 600 rūšių, augančių tropinio ir subtropinio klimato šalyse Afrikoje, Azijoje ir Australazijoje.

## Morfologija

Skirtingai nuo kitų palmių, daugumos rotangų stiebas plonas (2-5 cm skersmens), lankstus, o augalai panašūs į vijoklius, turi prikibimui prie kitų augalų naudojamus rakius. Tik kelios rūšys yra nesivejantys, tvirtą stiebą turintys medžiai.

## Paplitimas

Rotangai paplitę tropinio ir subtropinio klimato šalyse. Dvi trečiosios visų rūšių aptinkama Indonezijoje. Likusios - kitose Pietryčių Azijos šalyse, Pusiaujo Afrikoje, Papua Naujojoje Gvinėjoje, Australijoje.

Komercinės rūšys pradėtos auginti Filipinuose, Kinijoje, Tailande, introdukuotos Pietų Amerikoje.

## Naudojimas
Apie 20 % rotangų rūšių naudojamos komerciniais tikslais. Dėl tvirtumo ir lankstumo, iš palmių stiebų pinami baldai, krepšiai, kilimėliai, virvės. Pietryčių Azijos kaimuose rotangai plačiai naudojami buityje, jais surišamos pastatų konstrukcijos, pinamos pavėsinės, tvoros ir pan. Be stiebų, tradiciškai panaudojami ir lapai (stogų dengimui), ūgliai (maistui) bei vaisiai (maistui, gydymui).

Didelė dalis rotangų surenkami iš miškų, tačiau užsiimama ir jų auginimu. Didžioji dalis eksportuojama iš Indonezijos į Europą, Šiaurės Ameriką, Japoniją.

## Gentys
* Kaliamas *(Calamus)*
* *[[Calospatha]]*
* *[[Ceratolobus]]*
* Nakabis *(Daemonorops)*
* *[[Eleiodoxa]]*
* *[[Eremospatha]]*
* *[[Eugeissonia]]*
* *[[Korthalsia]]*
* *[[Laccosperma]]*
* Sagas *(Metroxylon)*
* *[[Myrialepis]]*
* *[[Oncocalamus]]*
* *[[Pigafetta]]*
* *[[Plectocomia]]*
* *[[Plectocomiopsis]]*
* *[[Pogonotium]]*
* *[[Raffia]]*
* *[[Retispatha]]*

## Literatūra
* J. Dransfield, N. Monokaran. *PROSEA : Plant Resources of South-East Asia 6, Rattans.* Yayasan Obor Indonesia, 1994
* Rattan, An international journal of forestry and forest industries - Vol. 52, 2001/2
Juozo Naujalio memorialinio muziejaus filialas

**Juozo Naujalio memorialinio muziejaus filialas** – Juozo Naujalio memorialinio muziejaus padalinys, nuo 2005 m. veikiantis Juozapo Liekio sodyboje Biliūnų km., Raudondvario sen., Kauno raj.

Muziejus įsikūręs už 10 km į šiaurę nuo Raudondvario. Važiuojant keliu  Raudondvaryje pasukama į kelią  . Pirmąjį posūkį filialo link žymi rodyklė su užrašu „Bernatoniai 4 km“, o pavažiavus beveik 8 km šia kryptimi iš tolo matyti sodybos medžiai su gandralizdžiais. Į sodybą nukreipia rodyklė „Biliūnai 1 km“.

Ant Nevėžio upės kranto eksponuojama etnokultūros ir senovinės technikos kolekcija, krašto etninis paveldas. Greta sodybos įrengtas 150 m ilgio lėktuvų pakilimo ir nutūpimo takas, kuriuo gali naudotis mažosios aviacijos entuziastai. Muziejuje vykdomi edukaciniai projektai, vyksta įvairaus pobūdžio šventiniai renginiai, supažindinama su protėvių amatais, tradicijomis, papročiais, su eksponatų paieškos ir atsiradimo muziejuje istorija, pasakojama apie technikos vystymosi etapus, jos veikimo principus.

## Ekspozicija

Skraidyklių sporto entuziasto, ultra lengvųjų aparatų konstruktoriaus Juozapo Liekio (g. 1945 m.) ir jo žmonos Vandos sodyboje įkurta XIX–XX a. technikos paveldo ir etninės kultūros ekspozicija po atviru dangumi, išsidėsčiusi apie 3 ha plote. Eksponuojami iš įvairių Lietuvos vietų J. Liekio surinkti Lietuvoje ir užsienio šalyse pagaminti varikliai, žemės ūkio technika, automobiliai, motociklai, brikos, Lietuvos kaime naudoti meistrų darbo įrankiai, namų apyvokos daiktai. Taip pat yra ir gana retų mechanizmų: vinių kalimo mašina, didžioji kuliamoji, mogliai, amfibija, kalvio naudoti įrankiai ir kt. Didžioji dalis technikos yra suremontuota, restauruota ir veikianti.

Ekspozicija papildyta Kauno regiono amatininkų darbo įrankiais ir jų pagamintais reikmenimis, audimo staklėmis bei linininkystėje naudotais linų apdorojimo įrankiais.

Kolekciją puošia šeimininkės išradingai sukomponuoti gėlynai, netradiciniai inkilai, gandralizdžiai, po sodybą išdidžiai vaikštinėjantys povai.

## Informacija

Muziejus veikia antradieniais – šeštadieniais, 9–17 val., lankomas iš anksto susitarus su filialo administratoriumi – J. Liekiu.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Juozo Naujalio memorialinio muziejaus filialo svetainė 
* Juozo Naujalio memorialinio muziejaus filialas (''muziejai.lt'')
Jugnt Front

**Jugnt Front** () – LKJS Kauno rajono komiteto laikraštis, nelegaliai ėjęs 1936–1937 m. Kaune jidiš kalba.

## Istorija

Spaudintas rotatoriumi. Išėjo septyni numeriai. Redagavo Joselis Volfsonas, Izraelis Ickovičius ir Solomonas Kancedikas.

## Šaltiniai
Junyj kommunist

**Junyj kommunist** () – LKJS Centro biuro laikraštis, nelegaliai ėjęs 1920–1921 m. Kaune rusų kalba.

## Istorija

Buvo leidžiamas neperiodiškai. Redaktorius Juozas Greifenbergeris.

## Šaltiniai
Dragomireštis

**Dragomireštis** (, ) – miestelis šiaurės Rumunijoje, Maramurešo apskrityje. 2002 m. gyventojų surašymo duomenimis, 99,5 % Dragomireščio gyventojų buvo rumunai. Religinė sudėtis: 90,8 % – rumunai ortodoksai ir 8,9 % graikų katalikai.

## Istorija
Dragomireščiui miesto statusas suteiktas 2004 m.
Selištia de Susas

**Selištia de Susas** (, ) – miestelis Maramurešo apskrityje, Rumunijoje. Miestelio statusas suteiktas 2004 m.
Bio Bijaus universitetas

**Bio Bijaus universitetas** () – valstybinis universitetas, įsikūręs Čilės mieste Konsepsjone. Įsteigtas 1988 m.

## Fakultetai
Turi 6 fakultetus:
# *Ciencias Empresariales*
# *Arquitectura, Construcción y Diseño*
# *Ciencias*
# *Ingeniería*
# *Educación y Humanidades*
# *Ciencias de la Salud y de los Alimentos*

## Nuorodos
* Oficiali svetainė (isp.)
Seinis

**Seinis** (; ; ) – miestas Maramurešo apskrityje, šiaurės Transilvanijoje, Rumunijoje. Jis administruoja du kaimus – *Săbişa* ir *Viile Apei*.
Vyninė rafija

**Vyninė rafija** (*Raphia vinifera*, kur  'teikianti vyną') – rafijų rūšis, ypač gausiai auganti palei upelius Nigerio deltoje, Kroso upės baseine, Lagoso ir *Ikorodu* miestų apylinkėse Nigerijoje.

Vyninė rafija mėgsta pusiau unksmines augavietes, auga saikingai drėgnuose ir drėgnuose dirvožemiuose.

Vaisiai turi kartoko aliejaus, kuris naudojamas žuvims svaiginti.

## Nuorodos
Bebenis

**Bebenis** () – miestas Vilčos apskrityje, Rumunijoje. Bebeniui miesto statusas suteiktas 2002 m. Jis administruoja šešis kaimus: *Bonciu*, *Capu Dealului*, *Pădureţu*, *Români*, *Tătărani* ir *Valea Mare*.
Beile Oleneštis

**Beile Oleneštis** () – miestas Vilčos apskrityje, Rumunijoje. Jis administruoja aštuonis kaimus: *Cheia*, *Comanca*, *Gurguiata*, *Livadia*, *Mosoroasa*, *Olăneşti*, *Pietrişu* ir *Tisa*.
Belčeštis

**Belčeštis** () – miestas Vilčos apskrityje, Rumunijoje. Jis administruoja aštuonis kaimus: *Beneşti*, *Cârlogani*, *Goruneşti*, *Chirculeşti*, *Irimeşti*, *Otetelişu*, *Preoţeşti* ir *Satu Poieni*.
Senasis hebrajų raštas

**Senasis hebrajų raštas** – garsinis priebalsinis raštas (abdžadas), kilęs iš finikiečių rašto, izraelitų naudotas užrašyti senajai hebrajų kalbai. 
## Istorija
Senasis hebrajų raštas, kaip ir giminingas aramėjų raštas, buvo tiesiogiai kilęs iš finikiečių rašto. Jį perėmė ir savo kalbai užrašyti adaptavo izraelitai, atsikėlę į Kanaaną apie XIV a. pr. m. e. Ankstyviausias jo pavyzdys aptinkamas Zaito akmenyje (apie XI-X a. pr. m. e.), kur eilės tvarka išraižytos abėcėlės raidės. Šiek tiek vėlesnis yra Gezerio kalendorius.

Iš pradžių beveik nesiskirdamas nuo finikiečių rašto, ilgainiui hebrajų raštas galutinai atsiskyrė, įgaudamas savitas formas. Būdingiausias hebrajų raštui bruožas buvo tiesių, ryškių linijų nykimas ir kursyvinių formų radimasis. Gali būti, kad šis faktas buvo nulemtas to, jog Izraelyje nebuvo tradicijos kurti skulptūras bei akmenines stelas su įrašais. Šis raštas daugiau aptinkamas ant keramikos, antspaudų. Nors jis buvo pirmiausia naudotas hebrajų kalbai užrašyti, įrašų šiuo raštu aptinkama ir kitomis giminingomis kalbomis, pvz., moabitų.

Nuo VIII a. pr. m. e. izraelitus ištikus istoriniams kataklizmams, daug jų buvo ištremti. Tačiau raštas ir toliau buvo naudojamas dviejų etninių grupių - samariečių ir žydų.

Žydų tarpe po V a. pr. m. e. raštą beveik ištūmė aramėjų raštas ir vėliau iš pastarojo išsivystęs naujasis hebrajų raštas. Tiesa, žydai ir vėliau kelis kartus naudojo senąjį hebrajų raštą kaip tautinės tapatybės išraišką. Pvz., jis buvo naudojamas Hasmonėjų karalystės monetose (II-I a. pr. m. e.), Žydų-Romėnų karo (66–73 m.), Bar Kochbos sukilimo (132–136 m.) metu.

Samariečiai, tuo tarpu, nors ir perėmė aramėjų kalbą, ir toliau naudojo senąjį hebrajų raštą, kuris vystėsi toliau. Apie II a. pr. m. e. iš jo išsivystė gerokai sudėtingesnė forma - samariečių raštas, iki mūsų dienų naudojamas rašyti šventiesiems samariečių tekstams.  

## Abėcėlė
Kaip iš kitus Artimųjų Rytų abdžadus, senąjį hebrajų raštą sudarė apie 22 raidės, su keliomis išimtimis naudotos priebalsiams užrašyti. Jos vadinamos finikiečių raidžių pavyzdžiu. Balsiai šiuo raštu nebuvo užrašomi, bet nuspėjami.
Brezojus

**Brezojus** () – miestas Vilčos apskrityje, Rumunijoje. Jis administruoja aštuonis kaimus: *Călineşti*, *Corbu*, *Drăgăneşti*, *Golotreni*, *Păscoaia*, *Proieni*, *Valea lui Stan* ir *Văratica*.
Oknele Maris

**Oknele Maris** () – miestas Vilčos apskrityje, Rumunijoje. Jis administruoja aštuonis kaimus: *Buda*, *Cosota*, *Făcăi*, *Gura Suhaşului*, *Lunca*, *Ocniţa*, *Slătioarele* ir *Ţeica*.
Beautiful Liar

**„Beautiful Liar“** – daina, įrašyta amerikiečių R&B atlikėjos Beyoncé ir Kolumbijos latin-pop atlikėjos Shakira. Dainą sukūrė Knowles, Amanda Ghost, Ian Dench, ir Stargate, Mikkel S. Eriksen, Tor Erik Hermansen. Daina išleista 2007 m. kovo 14 d. kaip pagrindinis perleisto-papildyto antrojo albumo „B'Day“ (2006) singlas. Vėliau išleista ispanų kalbos versija, pavadinta „Bello Embustero“.

Daina palankiai įvertinta muzikos kritikų, kurie itin pagyrė Knowles' ir Shakiros duetą. „Beautiful Liar“ buvo nominuota Geriausio pop dueto kategorijoje 50-ojoje Grammy apdovanojimų ceremonijoje bei laimėjo geriausio britų singlo kategorijoje 2008 m. Ivor Novello Awards apdovanojimuose.

„Beautiful Liar“ buvo komerciškai labai sėkminga, JAV dainų topuose pasiekė trečią vietą, o daugelyje Europos šalių pateko į pirmą topų vietą. Dainos vaizdo klipą režisavo Jake Nava, klipas laimėjo geriausio vaizdo klipo kategorijoje 2007 m. MTV Video Music Awards apdovanojimų ceremonijoje.

## Topai

## Šaltiniai
Intorsura Buzeulujis

**Intorsura Buzeulujis** (; , reiškiančio Bodzos (*Buzău*) upės vingis) – miestas Kovasnos apskrityje, Transilvanijoje, Rumunijoje. Jis administruoja tris kaimus: *Brădet*, *Floroaia* ir *Scrădoasa*.

## Gyventojai
2002 m. Rumunijos gyventojų surašymo duomenimis, miestas turėjo 8 926 gyventojų, iš kurių 8 853 buvo rumunai, 57 vengrai ir 15 romų.
Sequoyah

**Sekvoja** (*Sequoyah*, ᏍᏏᏉᏯ arba ᏎᏉᏯ; g. ~1770 – 1843 m.), angliškas vardas ***George Gist*** – indėnų čerokių sidabrakalys, sukūręs čerokių raštą. Jis tapo vieninteliu žmogumi rašytinėje istorijoje, kuris būdamas beraštis sukūrė pilnai funkcionuojančią rašto sistemą.

## Biografija

Dėl savo įtakos apie Sekvoją sukurta daug legendų, pramanytų istorijų, todėl jo tiksli biografija nėra žinoma. Manoma, kad jis gimė tarp 1760–1776 metų Tuskegi kaime (dab. Tenesis). Jo motina priklausė raudonų dažytųjų klanui. Kas buvo Sekvojos tėvas, nesutariama. Dalis šaltinių nurodo, kad juo galėjęs būti europietis arba europiečių kilmės.

Sekvoja vedė Sally Waters, su kuria susilaukė 4 vaikų. Su kita žmona Utiyu susilaukė 3 vaikų. Vėliau išvyko į Vilstauną (dab. Alabama), kur pradėjo verstis sidabrakalio amatu. 1813 m. kartu su kitais čerokių, čoktavų ir krikų kariais amerikiečių pusėje dalyvavo kovoje prieš raudonųjų lazdų krikus.

## Raštas

Būdamas kalviu, Sekvoja dažnai bendravo su europiečiais. Jis susidomėjo jų raštu – „kalbančiais lapais“. 1809 m. jis nusižiūrėdamas į lotynų raidyną pradėjo kurti čerokių raštą. Pradžioje jis siekė sukurti po atitikmenį kiekvienam garsui, tačiau to padaryti nepavyko. Jis taip įsitraukė į naują veiklą, kad paliko nesėtus laukus, o kaimynai ėmė jį įtarinėti burtininkavimu. Sekvoja sugalvojo, kad ženklas turi žymėti ne raidę, o skiemenį. Jis sukūrė 86 ženklų skiemeninį raštą, kurio ženklus sudarė įvairios lotyniškos ar graikiškos raidės bei arabiški skaitmenys, tačiau jie visai neatitiko savo įprasto tarimo.

Neradęs suaugusiųjų, kurie norėtų mokytis sukurto rašto, Sekvoja pirmiausia jo išmokė savo dukterį Ajoką. Vėliau jis iškeliavo į čerokių žemes Arkanzase, kur bandė įtikinti vietinius gyventojus mokytis rašto. Nors pradžioje indėnai raštą sutiko skeptiškai, genties vadą sudomino Sekvojos demonstracija, kuomet Ajoka pradėjo skaityti Sekvojos nupieštas raides, ir nurodė jam apmokyti kelis žmones. Po kelių mėnesių mokymų Sekvoja surengė egzaminą, kuriame mokiniai turėjo rašyti diktantą ir po juo, savo atsakymą. Apmokęs vakarų čerokius, Sekvoja grįžo pas rytų čerokius ir perskaitė jiems vakarų čerokių vado laišką. Tuomet ir rytų čerokiai ėmė mokytis rašto, o 1825 m. šis raštas Čerokių šalyje paskelbtas oficialiu. 1828 m. krikščionių misionieriai čerokių raštu pradėjo spausdinti ledinį *[[Cherokee Phoenix]]*.

Po 1825 m. Sekvoja persikėlė į Arkanzasą, ten tęsė kalvio darbą bei mokė rašto visus norinčius. 1828 m. jis kartu su čerokių delegacija lankėsi Vašingtone, kur dalyvavo sutarties dėl žemių pasirašyme. Ten susitikęs su kitų tautų indėnais, Sekvoja panoro sukurti raštą, kurį galėtų vartoti visi indėnai. Jis iškeliavo į pietus (Arizoną, Naująją Meksiką), kur bandė mokinti rašto kitas gentis. Tarp 1843–1845 m. pakeliui į Meksiką Sekvoja mirė.

## Atminimas

1938 m. surengta ekspedicija į Meksiką ieškant Sekvojos kapo. Tiksli žūties vieta nerasta, tačiau viena iš versijų yra, kad jis palaidotas prie vieno šaltinio Koahuiloje. Sekvojos garbei pavadinti sekvojos medžiai.
Odobeštis

**Odobeštis** (; ) – miestas Vrančos apskrityje, rytų Rumunijoje. Miestas administruoja vieną kaimą – *Unirea*.
Podu Iloajėjus

**Podu Iloajėjus** () – miestas Jasų apskrityje, Rumunijoje. 2002 m. miestas turėjo 9 739 gyventojų. Podu Iloajėjui miesto statusas suteiktas 2005 m. Jis administruoja keturis kaimus: *Budăi*, *Cosiţeni*, *Holm* ir *Scobâlţeni*.
Kosteštis

**Kosteštis** () – miestas Ardžešo apskrityje, Valakijoje, Rumunijoje. 2002 m. gyventojų skaičius siekė – 10 868.
Miestas administruoja 6 kaimus: *Broşteni*, *Lăceni*, *Pârvu Roşu*, *Podu Broşteni*, *Smei* ir *Stârci*.
Štefeneštis

**Štefeneštis** () miestas Ardžešo apskrityje, Valakijoje, Rumunijoje. Miestas administruoja septynis kaimus: *Enculești*, *Golești*, *Izvorani*, *Ștefăneștii Noi*, *Valea Mare-Podgoria*, *Viișoara* ir *Zăvoi*.
Didžialapė rafija

**Didžialapė rafija** (*Raphia farinifera*) – rafijų rūšis, kilusi Madagaskare, taip pat auganti rytinėje Afrikos pakrantėje, pelkėtuose miškuose ar upių pakrantėse.

Paprastai turi kelis kamienus, 2–9 m aukščio, kamieno šonai padengti lapkočių likučiais, tarp kurių esantys tarpai padengti ilgais tamsiais plaušais.
Lapai vieni didžiausių palmių tarpe, yra plunksniški, iki 9–10 m ilgio. Lapkočiai ties pamatų spygliuoti. Lapų lapeliai ilgi lancetiški, galiukai smailėjantys, 1–2 m ilgio. Pamatiniai siauri ir labai spygliuoti, centriniai didesni ir mažiau spygliuoti, o viršūniniai labai trumpi ir beveik bespygliai.

Žiedai vienalyčiai, išsidėstą ant vienanamių individų, formuojasi ant 40–50 m. amžiaus kamienų vieną kartą gyvenime. Žiedai išsidėstę viršūnėse aiškiai šakotuose žiedynuose, kurių viršutinėje dalyje būna keletas vyriškų žiedų. Šis rūšis kaip ir kitos rafijos yra monokarpinė – kamienas dera vieną kartą gyvenime. Užauginęs vaisius kamienas žūva, o iš šaknų sistemos vėliau atauga nauji ūgliai.

Vaisiai dideli, kiaušiniški, vištos kiaušinio dydžio. Jie smailiaviršūniai, padengti kietais, blizgančiais, raudonrudžiais užsiklojančiais žvynais.

Šios palmės mėgsta šlapius dirvožemius tropinio ir subtropinio klimato kraštuose, auga saulėkaitoje. Tinka auginti soduose ir parkuose dėl savo didumo.

Ugandoje pastebėta, kad šimpanzės valgo pūvančią šios rafijos rūšies šerdį. Manoma, kad jos mėgsta šerdį dėl natrio jonų gausos.

## Panaudojimas
Augimo šalyse šią rafiją naudoja pluošto gavyboje. Iš pluošto pina demblius, pintines, skrybėles ir pan. Pluoštas plačiai naudojamas sodininkystėje ir gėlininkystėje.

Iš tvirtų ir labai lanksčių sudėtinių lapų lapkočių gamina baldus, juos naudoja namų statybose. Lapkočiai pakeičia bambuką. Šias palmes naudoja vietiniai tabako augintojai, jie šių palmių lapus sudalina į ilgas siauras juosteles, ant kurių džiausto besifermentuojančius tabako lapus.

Iš kamienų šerdies išgauna sago tipo miltus, nes šerdis prieš žydėjimą turi labai daug krakmolo.

Dar besivystantys lapų lapeliai turi vaškiškos medžiagos, kurią vietiniai gyventojai naudoja grindų ar batų tepalui gaminti.

## Nuorodos
Mazovijos vaivadija (1793)

:: *Apie dabartinę Lenkijos vaivadiją žr. [[Mazovijos vaivadija]]*;
:: *Apie 1513-1793 m. egzistavusią vaivadiją žr. [[Mazovijos vaivadija (ATR)]]*.
**Mazovijos vaivadija** () buvo trumpalaikis Abiejų Tautų Respublikos, Didžiosios Lenkijos provincijos administracinis teritorinis vienetas, egzistavęs nuo 1793 m. iki 1795 m. dabartinės Lenkijos šiaurės rytuose. Vaivadija šiaurėje ribojosi su Prūsijos karalyste, rytuose su Palenkės vaivadija, pietvakariuose su Varšuvos vaivadija, šiaurės vakaruose su Cechanuvo vaivadija. 

## Istorija

Vaivadija buvo įkurta 1793 m. lapkričio 23 d. Gardino seimo nutarimu iš dalies buvusios Mazovijos vaivadijos žemių. Lenkijos Karalystės Seime vaivadija turėjo savo atstovus: vaivadą ir kaštelioną bei šešis atstovus renkamus ketveriems metams (po du iš visų trijų apskričių). Po III Abiejų Tautų Respublikos padalijimo vaivadijos žemės atiteko Prūsijos karalystės, Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui ir Plocko departamentui.

## Suskirstymas

Vaivadiją sudarė trys žemės:

* Viznos žemės;
* Lomžos žemės;
* Nuro žemės.
 
## Literatūra

* Volumina Legum, T.X. Konstytucje Sejmu Grodzieńskiego z 1793 r / Wydał Z. Kaczmarczyk przy współudziale J. Matuszewskiego, M. Sczanieckiego i J. Wąsickiego. – Poznań, 1952.
Pogoanelė

**Pogoanelė** () – miestas pietrytinėje Buzeu apskrities dalyje, Rumunijoje. Miestas administruoja vieną kaimą – *Căldărăşti*.

## Gyventojai
1930 m. Pogoanelėje gyveno 7 000 gyventojų. 2002 m. Rumunijos gyventojų surašymo duomenimis, miestas turėjo 7 795 gyventojų, iš kurių 7 711 buvo rumunai ir 182 romai.
Palmės šerdis

**Palmės šerdis** – maistui naudojama kai kurių palmių rūšių (daugiausiai kopūstpalmių genties) vidinė kamieno arba viršutinė ūglių dalis (meristema). Ji naudojama šviežia, o siekiant išsaugoti ilgesnį laiką – konservuojama. Palmės šerdys renkamos tiek iš laukinėje gamtoje, tiek ir plantacijose augančių palmių. Tarp pastarųjų populiariausia *bactris gasipaes* rūšis.

## Šaltiniai
Lord's Cricket Ground

**Lord's Cricket Ground** – kriketo varžyboms skirtas stadionas Londone. Atidarytas 1814 m.

2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse stadione vyko šaudymo iš lanko varžybos.
Palmės lapas (simbolis)

**Palmės lapas** arba **Palmės šakelė** – palmės (arekinių šeima) lapas, ikikrikščioniškais laikais simbolizavęs triumfą ir pergalę. Senovės Romoje palmės lapais kaip garbės ženklu apdovanodavo žaidynių nugalėtojus, kariškius už karines pergales.

Palmės lapas dažnai vadinamas *palmės šakele* ar *palmės šaka* (), nors anatomiškai tai yra sudėtiniai palmių lapai.

Lordo Nelsono devizas buvo  'Nusipelnęs teneša palmę'. Palmių lapai naudojami daugelio organizacijų simbolikoje. Žydai per šventes irgi nešioja palmių lapus.

## Krikščionybė

Ankstyviesiems krikščionims palmės lapas simbolizavo tikinčiųjų pergalę prieš sielos priešus. Palmių sekmadienį (Lietuvoje – Verbų sekmadienį) buvo švenčiamas triumfinis Jėzaus įžengimas į Jeruzalę. Krikščionių mene kankiniai paprastai būdavo vaizduojami laikantys palmių lapus, kas simbolizavo dvasios pergalę prieš kūną. Buvo plačiai tikima, kad palmės lapo atvaizdas antkapyje reiškia, kad čia palaidotas kankinys. Palmių lapai tapo kankinių simboliu, jie simbolizavo dvasinę pergalę prieš dvasinius priešininkus. Dėl to kankinių gyvenimų aprašymuose standartiškai būdavo naudojama frazė „jis gavo kankinystės palmę“.

1688 m. balandžio 10 d. Šventoji apeigų kongregacija nutarė, kad ant katakombų kapo pavaizduota palmė šaka reiškia, kad čia palaidotas kankinys. Vėliau ši nuomonė buvo Mabillon’o, Muratori’o, Benedikto XIV ir kitų pripažinta kaip nepagrįsta. Tolesni tyrimai parodė, kad palmių šakelės būdavo vaizduojamos ir ant pagonių kapų.

Ant vėlyvesnių krikščioniškų paminklų palmės šakos atvaizdas buvo naudojamas kaip ornamentas, skiriantis dvi scenas. Palmės taip pat reiškė rojų, ankstyvuosiuose atvaizduose Jėzų dažnai vaizduodavo tarp palmių.

## Judaizmas

Judaizme finikas (lulavas) laikomas viena keturių augalų rūšių, kurių šakelės naudojamos per Sukoto apeigas. Kitos rūšys yra mirta ir gluosnis. Finiko, mirtos ir gluosnio šakelių ryšulėlis su citrina (citrinmedis – ketvirtoji rūšis) simbolizuoja siekimą suvienyti keturis žydų tipus tarnyboje dievui.

XX a. 8-tą dešimtmetį kasinėjant Erodo Didžiojo rūmus aptiko Judėjos finiko sėklų, kurių amžius, manoma, apie 2000 metų. 2005 m. kelios tokios sėklos buvo pasodintos, ir viena jų sudygo. Išaugo vienas moteriškas individas, kuris pavadintas *Methuselah* ('Matuzalis').

## Heraldika

Palmių lapas kaip mobilioji figūra plačiai naudojamas heraldikoje. Jis aptinkamas tiek giminių ar asmeniniuose herbuose, tiek miestų ar valstybių herbuose.

## Išnašos
Feurėjus

**Feurėjus** () – miestas Breilos apskrityje, Rumunijoje.

## Gyventojai
2002 m. Rumunijos gyventojų surašymo duomenimis, miestas turėjo 4 097 gyventojų, iš kurių 3 967 buvo rumunai ir 125 romai.
Blutengel

**„Blutengel“** (iš ) – Vokietijos muzikos grupė, kurios stilius apibūdinamas kaip futurepop, darkwave, gothic.

Grupė susikūrė 1998 m., kuomet Chris Pohl paliko savo ankstesnę grupę „Seelenkrank“, tačiau tęsė joje vystytą stilių – vyriškų ir moteriškų vokalų kombinaciją, elektroninius garsus, mirties, vampyrų, erotinės meilės tematiką. 1999 m. grupė išleido pirmąjį albumą *Child of Glass*. 2001 m. „Blutengel“ debiutavo *[[Wave-Gotik-Treffen]]* festivalyje. Vokalistės grupėje dažnai keitėsi. Grupės albumai susilaukė vis didesnio populiarumo, 2011 m. išleistas *Tränenherz* albumas Vokietijos topuose užėmė 12 vietą. 2012 metais „Blutengel“ surengė turą po Šiaurės Ameriką.

## Nariai
  
* Chris Pohl (1998-) – vyriškas vokalas, programavimas, eilės
* Ulrike Goldmann (2005-) – moteriškas vokalas, eilės
* Anja Milow (2010-) – moteriškas vokalas, vizualinė koncepcija
* Jenny (2010-) – gyvų pasirodymų dalyvė
* Maria Rehfeld (2010-) – gyvų pasirodymų dalyvė
* Viki Scarlet (2010-) – gyvų pasirodymų dalyvė

### Buvę
* Nina Bendigkeit (1998–2000) – moteriškas vokalas
* Kati Roloff (1998–2002) – moteriškas vokalas
* Gini Martin (2000–2002) – moteriškas vokalas
* Eva Pölzing (2002–2005) – moteriškas vokalas, eilės, gyvų pasirodymų dalyvė
* Sonja Semmler (2001–2009) – gyvų pasirodymų dalyvė
* Constance Rudert (2002–2010) – moteriškas vokalas, eilės, gyvų pasirodymų dalyvė
* Steffi Weingarten (2010–2011) – moteriškas vokalas, eilės

## Diskografija
Albumai
* *Child of Glass* (1999 m.)
* *Seelenschmerz* (2001 m.)
* *Angel Dust* (2002 m.)
* *Demon Kiss* (2004 m.)
* *Labyrinth* (2007 m.)
* *Schwarzes Eis* (2009 m.)
* *Tränenherz* (2011 m.)
* *Monument* (2013 m.)

Epizodiniai albumai
* *The Oxidising Angel* (2005 m.)
* *Soultaker* (2009 m.)
* *Nachtbringer* (2011 m.)

## Nuorodos
* 
* http://www.blutengel.de/
Topolovenis

**Topolovenis** () – miestas Rumunijoje, Ardžešo apskrityje, įsikūręs ant Kiorčinovo upės kranto. Miestas administruoja keturis kaimus: *Boţârcani*, *Crinteşti*, *Gorăneşti* ir *Ţigăneşti*.

Seniausias dokumentas, kuriame paminėtas Topolovenis, datuojamas 1421 m. birželio 19 d., kai Valakiją valdė *Radu II Chelul*.