open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Funkcionalizmas (architektūra)

**Funkcionalizmas** – XX a. modernizmo ir dizaino kryptis, besiremianti principu, jog objekto formą, struktūrą, konstrukcijas ir medžiagas lemia jo funkcija. Funkcionalizmo architektūra pasižymi laisvu planu, išorės ir vidaus vienove, abstrakčiomis nesudėtingomis formomis. Buvo pritaikytos naujos statybinės medžiagos, gelžbetoninės konstrukcijos, atmesta puošyba.

## Istorija
Funkcionalizmo pradžia laikytina XIX a. pabaiga, jis buvo supriešintas su eklektikos ir istorizmo stiliais, kurie pasižymėjo dekoratyvumu, puošyba, formos ir konstrukcijos atsietumu. Norėta harmoningai pritaikyti naujas statybos technologijas, todėl buvo reikalingi nauja raiška, stiliai ir pastatų tipai. Funkcionalistai vadovavosi 1880 m. Čikagos mokyklos architekto L. Salivano šūkiu „Forma seka funkciją“ ir architekto Le Korbiuzjė aforizmu „Namas – tai mašina gyventi“.

Funkcionalizmas tapo savarankiška kryptimi XX a. pirmojoje pusėje, kai Europoje ir Amerikoje suklestėjo pramonė, pramoninė statyba, plėtojosi inžinerija, buvo sukurta naujų statybinių medžiagų. Didžiausias funkcionalizmo centras buvo Vokietijos Bauhauzo mokykla. Čia dirbę architektai V. Gropijus (Vokietija), L. Myzas van der Rohė (JAV), vadovaudamiesi tikslingumo estetikos principais, bandė sukurti naują meno ir technikos sintezę, universalią harmoniją. Funkcionalizmo centrų atsirado ir Nyderlanduose (grupuotė „De Stijl“), Prancūzijoje, JAV, Rusijoje (konstruktyvizmas), Skandinavijoje, Suomijoje.

Po Antrojo pasaulinio karo funkcionalizmas išpopuliarėjo beveik visame pasaulyje, virto tarptautiniu stiliumi. Funkcionalizmo kosmopolitinės nuostatos, nepaisančios istoriškai susiklosčiusių vietinės architektūros tradicijų ir pirmenybę teikiančios universalioms formoms, leido susidaryti unifikuotai (tam tikrais atvejais net abejotinos kokybės) architektūrai. Funkcionalizmas taip pat vadinamas internacionaliniu stiliumi.

## Lietuvoje

Svarbiausi funkcionalizmo pastatai Lietuvoje: mokykla Liepkalnio gatvėje (XX a. 3-ias dešimtmetis, lenkų architektas R. Gutas), gyvenamųjų namų kompleksas tarp T. Kosčiuškos ir Olandų gatvių (XX a. 4-as dešimtmetis, abu Vilniuje); funkcionalizmo bruožų turi Krašto apsaugos ministerijos Ginklavimo valdybos Tyrimų laboratorijos pastatas Kaune (1936 m., architektas V. Landsbergis‑Žemkalnis, inžinieriai A. Rozenbliumas, V. Ražaitis; dabar Kauno technologijos universiteto Cheminės technologijos fakultetas). Funkcionalizmo principais iš dalies rėmėsi ir XX a. 7-ojo dešimtmečio Lietuvos architektūra.

## Išnašos
Baimės įlanka

**Baimės įlanka** () – 2012 m. amerikiečių siaubo pseudodokumentinis filmas, kurį režisavo Barry Levinson. Vaidina Kether Donohue, Nansi Aluka, Christopher Denham, Frank Deal ir Kristen Connolly.

Filmo pasaulinė premjera įvyko 2012 m. Tarptautiniame Toronto kino festivalyje. Lietuvos kino teatruose pasirodė 2013 m. sausio 4 d.

## Siužetas
Filmas pasakoja apie tai, kaip vieną vasaros dieną beveik visi mažo Jungtinių Valstijų miestelio gyventojai tampa paslaptingos epidemijos, susijusios su pramonine tarša ir plintančios iš žuvų į žmones, aukomis. 
## Vaidmenys

: *Aktorius – veikėjas*

* Kether Donohue – *Donna Thompson*
* Kristen Connolly – *Stephanie*
* Will Rogers – *Alex*
* Stephen Kunken – *Dr. Jack Abrams*
* Robert Treveiler – *Dr. Williams*
* Nansi Aluka – *Jaqueline*
* Christopher Denham – *Sam*
* Frank Deal – Meras *John Stockman*
* Michael Beasley – Pareigūnas *Jimson*
* Jody Thompson – Pareigūnas *Paul*
* Andrew Stahl – Šerifas *Lee Roberts*
* Jane McNeill – Auka Nr. 1

## Filmo gamyba
Filmas sukurtas po to, kai režisieriui Barry Levinson buvo pasiūlyta sukurti dokumentinį filmą apie problemas, su kuriomis susiduria Česapiko įlanka. Nors Levinson nusprendė atsisakyti dokumentinio filmo, sužinojęs, kad dokumentinė laida „Frontline“ jau nagrinėjo tą pačią temą, jis nusprendė panaudoti savo tyrimą siaubo filmui, kuris, jo manymu, padės atskleisti Česapiko problemas. Reklamuodamas filmą pažymėjo, kad „80 procentų jo turinio yra faktinė informacija“.

Pasak scenaristo Michael Wallach, scenarijus iš pradžių buvo trumpas pasakojimas apie jauną porą, kuri atsiduria mirusiame mieste. Surinkę informaciją apie tai, kas įvyko, iš po visą miestą išsibarsčiusių vaizdo įrašų, jie supranta, kad miestas dar nėra visiškai miręs. Levinson buvo patenkintas scenarijumi ir nusiuntė jam filmą „JFK: 3 Shots That Changed America“ bei paklausė, ar šis scenarijus galėtų būti paverstas panašiu pseudodokumentiniu filmu.

Levinson nusprendė naudoti rastos medžiagos filmavimo formatą, apmąstęs Pompėjų katastrofą ir pastebėjęs, kad jei tokia katastrofa įvyktų šiandien, dėl technologijų būtų daug daugiau įrodymų apie tai, kas įvyko.

Nors filmo veiksmas vyksta Merilande, jis buvo filmuojamas Šiaurės Karolinoje ir Pietų Karolinoje. 

## Atsiliepimai
Recenzijų suvestinėje „Rotten Tomatoes“ 76% iš 86 kritikų atsiliepimų yra teigiami, o vidutinis įvertinimas – 6,5/10. „Metacritic“, kuri naudoja svertinį vidurkį, remdamasi 20 kritikų, filmui skyrė 65 balus iš 100 galimų, o tai reiškia, kad vertinimai yra „iš esmės palankus“.
## Nuorodos
* 
* 
* 
## Išnašos
Sadhana

**Sadhana** () – indiškose religijose (hinduizme, budizme, džainizme) vadinamos dvasinės praktikos, skirtos vesti prie numatyto tikslo ir išsilaisvinimo. Tai gali būti guru vadovaujama jogos disciplina arba apeiginės praktikos (pūdža, mantrų kartojimas, mudrų atlikimas ir kt.). Sadhanos atlikėjai vadinami sadhakais (vyrai), sadhikomis (moterys).

Tantriniame budizme sadhana vadinamas dievybės (idamo) iššaukimas, identifikacija ir susitapatinimas, atliekant mudras, mantras, dievybių ir jų jantrų vizualizacijas. Vienas svarbiausių veikalų, aprašantis budistines sadhanas yra „Sadhanamala“ – V–XI a. sudarytas apie 300 skirtingų sadhanų sąvadas.

Teigiama, kad po ilgus metus kasdien atliekamų sadhanų pasiekiama tokia sąmonės būva, kurioje iliuzinės reiškinių prigimties ar tapatumas su aukščiausiąja prigimtimi suvokimas tampa įmanomas.

Sanskrito žodis *sādhanā* verčiamas kaip 'užbaigimas, įgyvendinimas, atlikimas'. Jis kilęs iš šaknies *sādh-* 'vesti į tikslą, pasiekti, įgyvendinti, išpildyti, užbaigti'.

## Šaltiniai
Du prokurorai

**Du prokurorai** (, , ) – 2025 m. istorinė drama, kurios scenarijaus autorius ir režisierius – Sergejus Loznica. Sukurta pagal to paties pavadinimo Georgijaus Demidovo apysaką. Vaidina Aleksandras Kuznecovas, Aleksandras Filipenka, Anatolijus Belijus, Andris Keišs, Vytautas Kaniušonis, Valentinas Novopolskis ir Dmitrijus Denisiukas.

Filmas pasaulinė premjera įvyko 2025 m. gegužės 14 d. 78-ajame Kanų kino festivalyje, kur jis buvo apdovanotas Fransua Šalė prizu.

## Siužetas
1937 m., Josifui Stalinui vykdant Didįjį valymą, jaunas sovietų prokuroras randa laišką, parašytą kalinio iš Briansko. Manydamas, kad jis tapo NKVD korupcijos auka, prokuroras kreipiasi į generalinį prokurorą, siekdamas teisingumo.

## Vaidmenys
: *Aktorius – veikėjas*
* Aleksandras Kuznecovas – Aleksandras Kornejevas
* Aleksandras Filipenka – Stepniakas
* Anatolijus Belijus – Andrejus Višinskis
* Andris Keišs
* Vytautas Kaniušonis
* Valentinas Novopolskis
* Dmitrijus Denisiukas
## Filmo gamyba
Nors Loznica filmo koncepciją sugalvojo dar 2018 m., tikrasis darbas prie jo prasidėjo tik 2024 m. Tai pirmasis filmas iš būsimos trilogijos, ekranizuojančios Gulago kalinio Georgijaus Demidovo kūrinius apie „Stalino įkurtą teroro mechanizmą“.

Pagrindiniai filmavimo darbai vyko Rygoje, buvusiame kalėjime, pastatytame 1905 metais. Baigėsi 2024 m. spalio 25 d.

Filmas sukurtas bendradarbiaujant 6 šalimis: Latvijai, Prancūzijai, Nyderlandams, Vokietijai, Rumunijai ir Lietuvai.

## Atsiliepimai
Recenzijų suvestinėje „Rotten Tomatoes“ 93 % iš 27 kritikų atsiliepimų yra teigiami, o vidutinis įvertinimas – 7,5/10. „Metacritic“, kuri naudoja svertinį vidurkį, remdamasi 10 kritikų, filmui skyrė 85 balus iš 100 galimų, o tai reiškia, kad filmas sulaukė „visuotinio pripažinimo“.

Peter Bradshaw iš „The Guardian“ šiam filmui skyrė penkias iš penkių galimų žvaigždučių ir pavadino jį „griežtai asketišku ir įtraukiančiu“. Jordan Mintzer iš „The Hollywood Reporter“ rašė: „Puikiai režisuotas ir įspūdingai suvaidintas, šis lėtai besivystantis pasakojimas apie politinę neteisybę yra kupinas atmosferos – konkrečiai, slegiančios, klaustrofobiškos atmosferos, vyravusios TSRS Stalino Didžiojo valymo laikotarpiu.“
### Apdovanojimai

## Nuorodos
* 
* 
* 
## Išnašos
2025 m. Europos sportinės gimnastikos čempionatas

**2025 m. [[Europos sportinės gimnastikos čempionatas]]** – geriausių Europos sportinės gimnastikos sportininkų čempionatas, kuris vyko gegužės 26 d. – gegužės 31 d. Vokietijos mieste Leipcige.

Reaguojant į 2022 m. Rusijos invaziją į Ukrainą, čempionate neleista startuoti atletams iš Rusijos ir Baltarusijos.

## Medalių lentelė

## Medalininkai
### Vyrai

### Moterys

### Mišrios rungtys

## Lietuva čempionate
;Vyrai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Lucinda Green

**Liusinda Džeinė Grin** (*Lucinda Jane Green*, g. 1953 m. lapkričio 7 d. Andoveryje) – Jungtinės Karalystės sportinio jojimo raitelė, kuri specializuojasi trikovės rungtyse, olimpinė prizininkė ir daugkartinė pasaulio bei Europos čempionė. Žinoma dėl šešis kartus pasiektų pergalių prestižinėse *[[Badminton Horse Trials]]* varžybose.

## Biografija

1973 m. Green pirmą kartą laimėjo *Badminton Horse Trials* su žirgu Be Fair. Kitos pergalės sekė 1976 m., 1977 m., 1979 m., 1983 m. ir 1984 m. Ji taip pat triumfavo *Burghley Horse Trials* ir Europos čempionate, bei atstovavo Didžiajai Britanijai olimpinėse žaidynėse.

1976 m. vasaros olimpinės žaidynėse trikovės varžybų nebaigė.

1982 m. raitelė iškovojo du aukso medalius pasaulio čempionate.

1984 m. vasaros olimpinės žaidynėse Los Andžele atstovavo Didžiajai Britanijai, užėmė 2 vietą komandinėje įskaitoje ir 6 vietą individualiai su žirgu Regal Realm.

### Badminton Horse Trials
Lucinda Green yra žinoma kaip viena sėkmingiausių raitelių šiose prestižinėse varžybose. Ji laimėjo šias varžybas net šešis kartus su šešiais skirtingais žirgais:

* 1973 m. – su Be Fair
* 1976 m. – su Wideawake
* 1977 m. – su George
* 1979 m. – su Killaire
* 1983 m. – su Regal Realm
* 1984 m. – su Beagle Bay

Šis rekordas iki šiol nėra pagerintas ir laikomas išskirtiniu pasiekimu trikovės sporte.

### Veikla po sportinės karjeros
Baigusi profesionalią sportinę karjerą, Green tapo žinoma žirgų sporto komentatore, trenere ir aktyvia trikovės sporto propaguotoja. Green taip pat yra knygų autorė ir dažnai pasirodo žirgų sporto renginiuose bei televizijoje.

### Apdovanojimai
Lucinda Green apdovanota Britų imperijos ordino nare (*MBE*) už nuopelnus sportui.

## Šaltiniai
Madžiūnų tiltas

**Madžiūnų tiltas** – tiltas kelyje , stovintis Trakų ir Varėnos rajonų paribyje, Paluknio seniūnijoje, Madžiūnų kaime, 4,5 km į šiaurę nuo Pirčiupių, nutiestas per Merkį. Upė srūva ištiesinta vaga. Tiltas stovi atokiai nuo gyvenviečių, šalia plyti lygūs laukai, Pirčiupų pusėje – miškas. Prie tilto pastatytos Merkio ichtiologinio draustinio rodyklės. 

1968 m. Madžiūnuose buvo pastatytas gelžbetoninis tiltas. Statinys trijų tarpatramių (11, 36+11, 36+11, 36), gelžbetoninis, sijinis, karpytasis, 34,18 m ilgio. Skerspjūvyje sudėtos septynios tėjinės sijos be diafragmų. Galinės atramos įrengtos užpiltinės, vienaeilės polinės su monolitiniu rygeliu. Atramą sudarė septyni poliai. Pastatytos sieninio tipo tarpinės atramos su monolitiniu, stačiakampio skerspjūvio rygeliu.

2013 m. tiltui atliktas kapitalinis remontas. Buvo suremontuotos tilto laikančios konstrukcijos, įrengti naujas paklotas su hidroizoliacija, važiuojamoji dalis, vandens nuvedimo sistema ir kt. Išilginės sijos sustiprintos skersinėmis diafragmomis ties krantinėmis ir tarpinėmis atramomis. Atraminiai elastomeriniai guoliai įrengti po visomis perdangos sijomis, pakėlus perdangą 12 t keliamosios galios domkratais. Ant kaltinių polinių pamatų stovintys ramtai sutvirtinti vertikaliomis atraminėmis sienutėmis. Abiejose tilto pusėse įrengti nauji šalitilčiai, apsauginiai atitvarai.

Atnaujinto tilto konstrukcija - karpyta perdanga iš surenkamų tėjinio skerspjūvio gelžbetoninių sijų. Perdanga įrengta ant užpiltinių ramtų ir sumonolitintų polių tarpinių atramų. Tiltas trijų angų (11,36+11,36+11,36 m), jo bendras ilgis – 40,30 m, perdangos ilgis – 34,16 m, tilto plotis – 12,50 m. Įrengtos 2 eismo juostos po 3,75 m, 2 saugumo juostos po 1,25 m, abu šalitilčiai po 0,75 m, apsauginiai cinkuoti barjerai ir turėklai. Šlaitų kūgiai sutvirtinti betoninėmis plytelėmis.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Historische Messtischblätter (TK25) + Luftbilder *[[Messtischblatt|susudata.de]]*
Ronsesvaljesas

**Ronsesvaljesas** () arba **Oreaga** () – kaimas šiaurės Ispanijoje, Navaroje, ~30 km į šiaurės rytus nuo Pamplonos, 4 km nuo Prancūzijos sienos, Pirėnų kalnuose. Praeina kelias Pamplona–Sen Žanas-Pjė de Poras. Šis kelias eina per Ronsesvaljeso (kitaip Puerto de Ibanjetos) perėją, kurioje 778 m. rugpjūčio 15 d. baskų kariuomenė užpuolė iš pasalų frankus (Ronsesvaljeso mūšis). Egihardo ir Rolando vadovaujami frankai grįžinėjo į Akvitaniją iš mūšių su maurais ir grobiamųjų žygių Pamplonoje bei kituose pietų Pirėnų miestuose. Šio mūšio pagrindu sukurtas prancūzų epas „Rolando giesmė“.

Ronsesvaljeso perėjos viršūnėje stovi XII a. Šv. Dvasios koplyčia, dar vadinama Karolio Didžiojo bokštu, taip pat Šv. Jokūbo bažnyčia ir paminklas Rolandui (pastatytas 1934 m.). Pačiame kaime yra 1130 m. Pamplonos vyskupo Sančo de la Rosos įkurtas augustinų vienuolynas. Jis pasitarnavo piligrimams, keliavusiems Šv. Jokūbo keliu. Pagrindinę bažnyčią 1230 m. pastatydino Navaros karalius Sančas VII – joje yra jo ir jo žmonos Klemensijos kapai. Bažnyčią puošia XIII a. Švč. Sopulingosios Dievo Motinos medinis paauksuotas altorius.

Kiekvienų metų penktadienį prieš Sekmines Ronsesvaljese piligrimai, vilkėdami juodą apsiaustą su gobtuvu, neša sunkų kryžių.


Monastère de Ronceveau 8.jpg|Vienuolynas
Monumento a Roldán (Puerto de Ibañeta).jpg|Paminklas Rolandui
Roncevaux pass - View to France and Saint-Jean-Pied-de-Port (zoom).jpg|Ronsesvaljeso perėja
Ibañeta - chapel.jpg|Koplyčia perėjos viršūnėje


## Šaltiniai
Senosios Varėnos tiltas

**Senosios Varėnos tiltas** – automobilių transporto tiltas per Merkį, nutiestas kelyje , Varėnos rajono savivaldybėje, Senojoje Varėnoje, Vytauto gatvės tęsinyje, į Varėnos pusę. Stovi Merkio ichtiologinio draustinio upės atkarpoje, šalia Varėnės žiočių.

1964 m. Alytaus Kelių statybos valdyba Nr. 8 nutiesė naują tiltą per Merkį šalia buvusio medinio tilto, stovėjusio ant Lietuvos-Lenkijos demarkacinės linijos. Praeityje senasis Varėnos kelias ėjo dabartinio Senosios Varėnos pėsčiųjų tilto vietoje, apie 220 m žemupio pusėje, per Mitrauką.

Dabartinis gelžbetoninis kelio tiltas yra trijų tarpatramių, karpytos sistemos. Kiekvienas tarpatramis perdengtas 22,16 m ilgio sudurtinėmis tėjinėmis sijomis su diafragmomis. Perdangoje sudėtos penkios išilginės sijos. Bendras tilto perdangos ilgis – 66,7 m. Tiltą laikančias dvi tarpines atramas sudaro po vieną monolitinę apvalią koloną.

Apie 2021 m. atliktas tilto remontas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Pėsčiųjų tiltas per Merkį. Automobilių tiltas per Merkį *miestai.net*, #52
Kindazis

**Kindazis** (, *<sup>d</sup>kinda2-zi*) – antraeilis šumerų dievas, laikytas „dieviškuoju kirpėju“ ir dievo Ningirsu padėjėju.

Apie šį dievą žinoma iš įrašų, pavyzdžiui, iš buožės galvos, kurią karalienė Ninkagina dedikavo už Lagašo karaliaus Nam-mahanio gyvybę:

Esama ir daugiau įrašų, kur figūruoja Kindazis, kaip antai Gudėjos cilindrai.

## Išnašos
2025 m. Baltijos taurė

**2025 m. Baltijos taurė** (, ) – Baltijos taurės futbolo turnyras. 

## Varžybos

### Vyrų
*Nevyko*

### Vaikinų U-21 rinktinė
*Nevyko*

### [[Lietuvos vaikinų iki 19 m. futbolo rinktinė|Vaikinų U-19 rinktinė]]
Vaikinų U-19 Baltijos taurės turnyras vyko 2025 m. birželio 6-10 d. Tartu mieste Estijoje.

----

----

----

----

### [[Lietuvos vaikinų iki 17 m. futbolo rinktinė]]
Vaikinų U-17 Baltijos taurės turnyras vyko 2025 m. birželio 25-29 d. Talino mieste Estijoje.

----

----

----

----

----

----

----

### Moterų
----

----

----

----

### Merginų WU-19 rinktinė
Merginų WU-19 Baltijos taurės varžybos vyko Kaune 2025 m. rugsėjo 25–29 d. Lietuva nugalėjo Latviją 2:1 ir Estiją 2:1, ir tapo taurės nugalėtojomis.

### Merginų WU-17 rinktinė
Merginų WU-17 Baltijos taurės varžybos vyko Kaune 2025 m. liepos 2–7 d. Lietuva nugalėjo Latviją 3:2 ir Estiją 2:0, pralaimėjo Farerų Saloms 2:4 ir tapo taurės nugalėtojomis.

## Šaltiniai
Kalahora

**Kalahora** () – miestas šiaurės Ispanijoje, La Riochoje, 40 km į pietryčius nuo Logronjo, Ebro upės slėnyje, prie Ebro intako Sidakoso. Pro miestą eina Saragosos–Bilbao plentas ir geležinkelis. Žemės ūkio ir maisto pramonės centras. Gaminami vaisių konservai, apdirbamos paprikos, pomidorai, smidrai.

Mieste yra V a. gotikinė Švč. Marijos katedra (perstatyta 1485 m.), Šventasis Namas (*Casa Santa*), kur, kaip tikima, palaidoti miesto globėjų, šventųjų kankinių Emeterijaus ir Seledonijaus palaikai (piligrimai šią vietą gausiai lanko rugpjūčio 31 d.). Apylinkėse yra romėnų akveduko ir amfiteatro griuvėsiai.

## Istorija
Keltiberų laikais čia stovėjo Kalagurio (*Calagurris*) miestas. 76–72 m. pr. m. e. jis priešinosi romėnų, vadovaujamų generolo Pompėjaus, kariuomenei. Romėnų laikais miestas vadintas Naso Kalaguriu (*Calagurris Nassica*). 35 m. Kalaguryje gimė romėnų retorikas Kvintilianas.

IX–X a. miestą buvo užėmę maurai, bet 1054 m. atkovotas Navaros monarchų.


Calahorra - Ayuntamiento 5.jpg|Rotušė
Catedral de Calahorra01.jpg|Kalahoros katedra
Calahorra - 010 (30414939660).jpg|Senamiesčio gatvelė
Dama de Calahorra 5.jpg|Romėniškas biustas iš Kalagurio


## Šaltiniai
Katauskių tiltas

**Katauskių tiltas** – tiltas kelio  10,828 kilometre per Dubysą. Stovi Raseinių rajone, Šiluvos seniūnijoje, Katauskių kaime, 300 m į pietus nuo kryžkelės su keliu .

## Istorija

Istorinių žemėlapių duomenimis, praeityje kelias Dubysą kirto apie 280 m į aukštupio (Lyduvėnų) pusę. Žemiau tilto vietos veikė Kušeliškės vandens malūnas. Malūnas pirmą kartą paminėtas 1851 m., priklausė Katauskių dvarui. 1948 m. malūno vietoje pradėjo veikti Raseinių hidroelektrinė. Jos reikmėms sudarytas tvenkinys trukdė statyti naują tiltą kelyje iš Raseinių į Šiluvą, todėl 1961 m. užtvanka buvo išardyta.

Po 1930 m. pradėta statyti gelžbetoninį tiltą. Kol statyba nebuvo užbaigta, Raseinių­-Šiluvos-Šiaulių plentu važiuojančius keleivius per Dubysą kėlė ant lynų pritaisytu „parvazu“ – keltu. Už arklių kinkinių perkėlimą imdavo po 50 centų. Turgaus dienomis sustodavo didelės eilės, mat vienu metu keldavo tik po du kinkinius. 1935 m. tiltas buvo pastatytas.

Per Antrąjį pasaulinį karą tiltas buvo sugriautas. 1963 m. pastatytas naujas gelžbetoninis, trijų tarpatramių tiltas. Statinys sijinis, karpytasis, atremtas ant koloninių, vienaeilių atramų, su stačiakampio skerspjūvio monolitiniais rygeliais, 52,54 m ilgio.

Vėlesniais metais Katauskių tiltas rekonstruotas, išplatintas.

## Rekonstrukcija

2017 m. vasario 2 d. atlikta tilto inventorizacija, patikslinusi statinio konstrukciją ir atskirų elementų techninę būklę. Tilto ilgis – 56,44 m, plotis – 9,45 m, tarpatramių schema – 16,76+16,76+16,76=50,28 m. Įrengti gelžbetoniniai surenkami šalitilčiai – 1,45 ir 0,5 m pločių, apriboti betoniniais atitvarais. Pastatyti 1,1 m aukščio metaliniai turėklai, betoniniai šlaitiniai laiptai. Deformaciniai pjūviai – uždaro tipo, konstrukcija neįrengta.

Pradinis tiltas iš abiejų pusių išplatintas. Sijinę briaunotą perdangą sudarė surenkamos vienodo aukščio tėjinės sijos: vduryje – 5 vnt. su skersinėmis diafragmomis, dešinėje ir kairėje – po 1 siją be skersinių diafragmų. Perdanga atremta į išplatintas tarpinių atramų galvenas ir ramtų rėmsijes su atkaltėmis ir sparnais.

2025 m. duomenimis, buvo rengiamas tilto rekonstrukcijos projektas. 2026 m. paskelbtas rekonstrukcijos techninis darbo projektas. Jame patikslinti stovinčio tilto techniniai duomenys. Rekonstruojamo gelžbetoninio statinio konstrukcija numatyta trijų tarpatramių, su naujos konstrukcijos atramomis ir sijine nekarpyta perdanga. Ant tilto įrengiama 9,0 m važiuojamoji dalis, vienas 2,5 m pločio šalitiltis, plieniniai atitvarai.

## Šaltiniai
Senosios Varėnos pėsčiųjų tiltas

**Senosios Varėnos pėsčiųjų tiltas** – pėstiesiems ir dviratininkams skirtas tiltas per Merkį, stovintis Varėnos rajono savivaldybėje, Senojoje Varėnoje, Varpilės ir Mitriškių gatvių tęsinyje, į Varėnos pusę. Patenka į Merkio ichtiologinio draustinio teritoriją.

## Istorija

Tarpukaryje per Merkį stovėjo medinis tiltas, nutiestas senajame Varėnos plente, ėjusiame per Mitraukos (Mitriškių) kaimą. Ant medinio tilto pasienio stulpu buvo pažymėta Lietuvos-Lenkijos demarkacijos linija, prieigose stovėjo šalių pasienio apsaugos postai.

Vėlesniais metais ant demarkacinės linijos stovėjusį medinį tiltą pakeitė gelžbetoninis statinys. Tiltas plane per upę stovi kelio vingyje, nutiestas įstrižai. Jis apie 57 m ilgio, trijų tarpatramių, sijinis, remiasi ant dviejų tarpinių, sieninio tipo atramų. Ėjimo takas asfaltuotas, apribotas metalinių statinių tvorele. Prieigose ant buvusios važiuojamosios dalies pastatyti ribojantys stulpeliai. 

Nutiesus krašto kelio  atkarpą Vytauto gatvės tęsinyje, 1964 m. per upę už 220 m į aukštupio pusę eismui pastatytas naujas tiltas. Senasis Mitraukos tiltas paliktas pėstiesiems ir dviratininkams. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Varėnos tiltas per Merkį, vartai žymi Lietuvos ir Lenkijos demarkacinę liniją *e-kinas.lt*
* Varėnos tiltas per Merkį, Lietuvos-Lenkijos demarkacinė linija. 1930 m. *facebook.com*
* Pėsčiųjų tiltas per Merkį. Automobilių tiltas per Merkį *miestai.net*, #52
Torentas

**Torentas** () arba **Torentė** () – miestas rytų Ispanijoje, Valensijos regione, pietvakarinis Valensijos priemiestis. Su Valensijos miestu jungia metropoliteno sistema. Maisto (šokolado, konservų), avalynės pramonė. Prekyba žemės ūkio produkcija.

Pagrindinis miesto objektas – maurų laikų pilies bokštas, vadinamas Maltos bokštu. Taip pat yra Šv. Liudviko Bertraniečio vienuolynas, XIII a. Švč. Dievo Motinos Dangun Žengimo bažnyčia (kasmet vasario 1 d. joje vyksta žydinčios šakos paaukojimo ceremonija).

## Istorija
1248 m. Aragono karalius Jokūbas I dovanojo Torentą Hospitaljerių (Maltos) ordinui. Jo valdžioje miestas išliko iki 1807 m.

## Šaltiniai
Sueka

**Sueka** () – miestas rytų Ispanijoje, Valensijos regione, 30 km į pietus nuo Valensijos, prie Chukaro žemupio, netoli Valensijos įlankos kranto, prie Valensijos–Gandijos geležinkelio. Svarbus ryžių auginimo ir apdirbimo centras. Taip pat auginami apelsinai. Išplėtotas turizmas (Suekos savivaldybėje yra El Pereljo, Mareni de Baraketeso, Mareni de Vilšeso pajūrio kurortiniai miesteliai).

Miestui būdinga mauriška architektūra su pasagos formos arkomis ir miradorais (balkonais).

## Istorija
1240 m. Aragono karalius Jokūbas I atkariavo miestą iš maurų.

## Šaltiniai
Rekena (Ispanija)

**Rekena** () – miestas rytų Ispanijoje, Valensijos regione, 60 km į vakarus nuo Valensijos, prie Magro upės. Praeina Valensijos–Madrido geležinkelis ir plentas. Rekena garsėja čia gaminamu raudonuoju vynu. Taip pat tekstilės, metalo pramonė, prekyba žemės ūkio produkcija.

Yra XIV a. Kristaus Atpirkėjo bažnyčia su puošniu gotikiniu fasadu ir Švč. Marijos bažnyčia su neįprastu gotikiniu portalu.

## Istorija
Mieste ir apylinkėse rasta finikiečių, graikų, romėnų, maurų gyvenviečių fragmentų. XII–XIII a. dėl Rekenos vyko nuožmios kovos tarp krikščionių ir musulmonų.


Vista de Requena.jpg|Miesto reginys
Iglesia de El Salvador de Requena.jpg|Kristaus Atpirkėjo bažnyčia
“TENTE CANTARETE TENTE. LA CACHARRERÍA DE FUEGO Y AGUA EN LA MESETA DE REQUENA-UTIEL” 47.jpg|Švč. Marijos bažnyčios portalas
Ajuntament de Requena 02.jpg|Savivaldybės būstinė


## Šaltiniai
Rekena

**Rekena** () gali reikšti:
* Rekena – miestas Peru, Loreto departamente;
* Rekena – miestas Ispanijoje, Valensijos regione;
* Rekena de Kamposas – kaimas ir savivaldybė Ispanijoje, Palensijos provincijoje.
Harlan Ellison

**Harlanas Džėjus Elisonas** (, 1934 m. gegužės 27 d. – 2018 m. birželio 28 d.) – amerikiečių rašytojas, žinomas dėl savo gausios ir įtakingos kūrybos naujosios bangos spekuliatyviosios literatūros srityje bei dėl savo atviro ir kovingo charakterio. Paskelbti kūriniai apima daugiau nei 1700 apsakymų, apysakų, scenarijų, komiksų knygų scenarijų, televizijos scenarijų, esė ir įvairių kritinių straipsnių apie literatūrą, kiną, televiziją ir spaudą.

Jis parašė mokslinės fantastikos serialo „Žvaigždžių kelias“ seriją „Miestas amžinybės pakraštyje“ (*The City on the Edge of Forever*), kurią daugelis laiko geriausia „Žvaigždžių kelio“ franšizės serija. Elisono labiausiai pripažinti apsakymai yra 1967 m. „Aš neturiu burnos, bet privalau rėkti“ ir 1965 m. „"Repent, Harlequin!" Said the Ticktockman“. Apdovanotas daugybe apdovanojimų, įskaitant Hugo ir Nebula.

## Išnašos
Panevėžio autoremonto gamykla

**Panevėžio autoremonto gamykla** (1995–1999 m. – **AB „Panevėžio automobilių remontas“**) – buvusi įmonė Panevėžyje, Paliūniškio gatvėje. Stovėjo miesto šiaurės rytiniame pakraštyje, prie Vaivadų kaimo, užėmė 8 ha plotą. Atliko automobilių „Volga” ir „RAF” bei jų variklių kapitalinį remontą, gamino automobilių detales. 2025 m. duomenimis, gamyklos pastatai išlikę, juose įsikūrusios įvairios paslaugų ir prekybos įmonės.

## Istorija
Gamykla pradėta statyti 1974, baigta 1978 m. pabaigoje. 1979 m. sausį surinktas pirmasis automobilis. Gamykloje remontuoti sąjunginių respublikų pramonės, transporto ir kitų valstybinių įmonių automobiliai. Atvežtus remontui automobilius gamykloje išardydavo, jų detales restauruodavo ar pakeisdavo naujomis, nudažydavo ir surinkdavo atgal. Dalį detalių – dugną, sparnus, dureles, dangčius, sėdynių, lubų apmušalus ir kitas – pagamindavo gamykloje. 1986 m. kapitaliai suremontuota 3050 variklių ir 743 automobiliai, pagaminta 290 tūkst. rublių vertės automobilių detalių. Tais metais gamykloje dirbo 520 darbuotojų. Gamyklai vadovavo Anzelmas Kazimieras Mateliūnas.

Gamykloje veikė išardymo, terminis, kėbulų remonto, dažymo, įrankių, štampavimo, mechaninis, agregatų remonto barai, variklių bandymo stotis, surinkimo baras su dviem linijomis, siuvykla, kompresorinė, stalių dirbtuvės, šiluminis punktas, sandėliai, centralizuota acetileno generatorinė suvirinimo darbams, centralizuota gaisro gesinimo sistema. Buvo buitinės patalpos su pirtimis, medicinos punktas, 100 vietų valgykla, aktų salė, sporto salė. Gamyklos lenktynininkai dalyvaudavo automobilių kroso ir žiedinėse lenktynėse, veikė įmonės džiazo kvartetas (vadovas Rimantas Juozas Bagdonas).

Po TSRS griūties pasikeitus rinkos sąlygoms ir nutrūkus ryšiams su buvusiomis sąjunginėmis respublikomis, sumažėjo gamyklos produkcijos apimtys. 1995 m. įmonė tapo akcine bendrove, 1999 m. likviduota.

## Šaltiniai
Samalavičius

;Samalavičius
* Almantas Samalavičius – kultūrologas, menotyrininkas, publicistas, eseistas;
* Stasys Samalavičius – kultūros, miestų ir architektūros istorikas.

Pavardė kilusi iš Merkinės apylinkių. Padaryta iš asmenvardžio *Samãlis, Samãlius*, kuris kyla iš baltarusiško trumpinio *Cамаль, Cамoла* vardui *Cамуил* (Samuelis).

## Šaltiniai
Ambrazaitis

;Ambrazaitis
* Matas Ambrazaitis – futbolininkas;
;Ambrazaitienė
* Dalia Ambrazaitienė – mikrobiologė;
;Ambrazaitytė
* Nijolė Ambrazaitytė – operos solistė, signatarė.

Pavardė dažna Jurbarko–Raudondvario ruože. Kilusi iš pravoslaviško krikšto vardo , . Žr. *[[Ambrazas]]*.

## Šaltiniai
Drobelis

;Drobelis
* Eugenijus Drobelis – ornitologas;
;Drobelienė
* Ona Drobelienė – etnografė, pedagogė, tautodailininkė.

Pavardė žinoma iš Daugailių apylinkių. Kilmė nenurodoma. Plg. pavardės *Drabùlis, Drebùlis, Drobùlis* siejamos su žodžiais *drebė́ti*, *drabùs* „kuris dreba“.

## Šaltiniai
Mojang Studios

**Mojang Studios** (seniau **Mojang AB**) – švedų kompiuterinių žaidimų kūrimo kompanija, veikianti Stokholme (Švedija). Geriausiai žinoma dėl milžiniško populiarumo sulaukusio žaidimo „Minecraft“.

Kaip žaidimų kūrimo studija įkurta 2009 m. Markuso Persono, anuomet pasivadinusi „Mojang Specifications“. Pats žodis *mojäng*, švedų kalboje reiškiantis „prietaisą“, panaudotas dar anksčiau įkurtoje kitoje Persson’o kompanijoje. Prie jo prisijungė keletas kitų bendraminčių, o taip pat Jens’as Bergensten’as – vyriausiasis programuotojas. 2014 m. Persson’as nusprendė atsistatydinti ir parduoti savo akcijas „Microsoft“, su juo netrukus išėjo ir keletas kitų darbuotojų, dirbusių nuo įsteigimo pradžios.

2020 m. kompanija pakeitė pavadinimą į „Mojang Studios“, siekdama akcentuoti pasikeitusią vidaus struktūrą, dabar susidedančią iš bent kelių studijų. 2021 m. duomenimis, „Mojang“ visame pasaulyje dirba per 600 darbuotojų, o vadovės pareigas eina Kayleen Walters. 2025 m. duomenimis, sėkmingiausias ir populiariausias žaidimas „Minecraft“, oficialiai išleistas 2011 m., skaičiuoja daugiau nei 350 milijonų parduotų vienetų. Žaidimas tapo savotiška ikona populiariojoje kultūroje; išleista susijusių žaidimų, tarp kurių „Minecraft Dungeons“ bei „Minecraft Legends“.

## Žaidimai

## Šaltiniai
Stoškus

;Stoškus
* Jonas Stoškus – dziudo imtynininkas, paralimpietis;
* Kęstutis Stoškus – fotografas, muziejininkas;
* Krescencijus Stoškus – filosofas;
;Stoškienė
* Jolanta Teišerskytė-Stoškienė – dailininkė.

Dažna pavardė Kėdainių–Raseinių, Vilkaviškio, Merkinės apylinkėse. Kilusi iš , , .

## Šaltiniai
Tekorius

* Alfonsas Tekorius – kalbininkas, vertėjas;
* Andrius Tekorius – prorektorius, gynybos analitikas.

Pavardė paplitusi Žemaitijoje (Varniai, Luokė, Plungė) ir Suvalkijoje (Vilkaviškis, Sasnava, Kalvarija ir kt.). Kildintina iš slavizmo *tẽkoris, tẽkorius, tekõrius* „kas tekina, drožia“, plg. dar lenkiškos pavardės *Tokarz, Tokarzowic*, , ukr. ir .

## Šaltiniai
Gints Zilbalodis

**Gintas Zilbaluodis** (, g. ) – latvių kino režisierius, scenaristas, animatorius ir kompozitorius. Žinomas dėl 2024 m. „Oskarą“ pelniusio animacinio filmo „Potvynis“.

## Karjera
Jo motina dailininkė, o tėvas – skulptorius. Zilbaluodis susidomėjo kinu kaip priemone išreikšti savo mintis; jis teigė, kad jam sunku išreikšti savo emocijas išoriškai. Nusprendė nestudijuoti universitete, nes Latvijoje nebuvo animacijos universitetų, todėl savarankiškai išmoko animacijos, garso dizaino ir muzikos kompozicijos.

Po to, kai sukūrė keletą trumpametražių animacinių filmų, 2019 m. pasirodė Zilbaluodžio debiutinis pilnametražis filmas „Toli nuo namų“ (*Projām*), kurio scenarijų parašė, režisavo ir muziką sukūrė pats Zilbaluodis. Filmas apdovanotas Tarptautiniame Ansi animacinių filmų festivalyje ir nominuotas „Annie“ apdovanojimui už išskirtinius pasiekimus muzikos srityje.

Zilbaluodžio antrasis pilnametražis filmas „Potvynis“ (*Straume*) buvo atrinktas rodyti 2024 m. Kanų kino festivalio programoje „Ypatingasis žvilgsnis“ (*Un Certain Regard*). Skirtingai nuo ankstesnių kūrinių, „Potvynis“ buvo pirmasis kartas, kai Zilbaluodis bendradarbiavo su kitais – animaciją bendrai prodiusavo Prancūzijos „Sacrebleu Productions“ ir Belgijos „Take Five“. Filmas pelnė daugybę apdovanojimų visame pasaulyje, įskaitant geriausio animacinio filmo apdovanojimą 97-ojoje „Oskarų“ teikimo ceremonijoje ir toje pačioje kategorijoje 82-ojoje „Auksinių gaublių“ apdovanojimų ceremonijoje, taip pat buvo nominuotas dviem Britų kino akademijos apdovanojimams ir „Oskarui“ už geriausią tarptautinį filmą. Dėl „Potvynio“ sėkmės Latvijoje, Zilbalodis 2024 m. apdovanotas „Metų rygiečio“ titulu, o 2025 m. jam įteiktas Trijų žvaigždžių ordinas.

## Filmografija

### Pilnametražiai filmai

### Trumpametražiai filmai

## Apdovanojimai ir pasiekimai

## Išnašos
2024–2025 m. Premijer liga

**2024–2025 m. [[Premijer liga]]** – aukščiausioji Bosnijos ir Hercegovinos futbolo lyga. Dėl rėmimo sutarčių dar vadinama **Wwin Premijer liga**. 

## Apie lygą
Rungtyniavo 12 komandų. Sezonas prasidėjo 2024 m. rugpjūčio 3 d., baigėsi 2025 m. gegužės 31 d. 

Tai buvo paskutinis sezonas, kuriame dalyvavo 12 komandų, nes nuo 2025–2026 m. sezono lyga buvo sumažinta iki 10 komandų. 

Šiame sezone taip pat buvo įdiegta vaizdo teisėjo asistento (VAR) peržiūros sistema.

Mostaro „Zrinjski“ klubas iškovojo devintąjį „Premier“ lygos titulą likus vienerioms rungtynėms.

## Galutinė lentelė
*  **[[HŠK Zrinjski Mostar]]** tapo čempionais. 

## Išnašos

## Nuorodos
* BIH Federacijos svetainė
* RSSSF duomenų bazė
* 2024–2025 m. sezonas (SOCCERWAY)
Sanatana dharma

**Sanatana dharma** ( 'praamžė dharma, amžinoji tvarka') – XIX amžiuje įsigalėjęs endoniminis hinduizmo pavadinimas. Šią sąvoką išpopuliarino XIX a. revivalistiniai Indijos kultūriniai-religiniai judėjimai, siekę atmesti persų ir europiečių pritaikytus hinduizmo ir hindų terminus.

Sanatana dharma pabrėžia hinduizmo visuotinumą ir amžinumą, kurį, teigiama, ypač įrodo tai, jog kitaip nei kitos pasaulinės religijos hinduizmas neturi nei įkūrėjo, nei istorinės pradžios. Hinduistų nacionalistams tai leido teigti, kad sanatana dharma suteikia transcendentinį kontekstą kitoms religijoms arba kad kiti tikėjimai yra tik dieviškosios tvarkos, kurią visapusiškai perteikia amžinoji Veda, dalinės apraiškos.

Sanatana dharmos sąvoka taip pat nusakomos hinduisto religinės priedermės ir dorybės, tokios kaip nežudymas, nuoširdumas, tyrumas, gera valia, kantrybė, tvirtybė, susivaldymas, dosnumas, asketizmas. Sanatana dharmai priešpastatoma svadharma – priedermės, kurias asmuo turįs atlikti pagal savo kastos, gyvenimo tarpsnio reikalavimus.

## Šaltiniai
Švetambarai

**Švetambarai** ( 'baltadrabužiai') – viena pagrindinių džainizmo mokyklų. Skiriasi nuo kitos džainų šakos digambarų, nes priešingai nei šie, vaikšto vilkini drabužiais. Galutinai susiformavo V a. pabaigoje. Maždaug 4/5 Indijos džainų yra švetambarai.

Šventambarų vienuoliai dėvi baltus drabužius ir pripažįsta išsivadavimo galimybę moterims (nes nepripažįsta būtinybės vaikščioti nuogiems, kas moterims nepriimtina). Renka išmaldą dubenėliuose, laikosi nuomonės, kad visiško visažinumo pasiekusios būtybės (kevalinai) gali apsieiti be maisto. Žymiausias švetambarų mąstytojas – gramatikas, filosofas, istorikas Hemačandra (1089–1172 m.), traktato apie džainų elgesį „Jogašastra“ autorius.

Skiriamos 3 švetambarų srovės:
* mūrtipūdžakai – tyrthankarų atvaizdų (mūrčių) gerbėjai, jų yra daugiausia;
* sthanakavasinai – atmeta atvaizdų garbinimą, protinio gerbimo apeigas atlieka tuščiose maldyklose;
* terapanthai – 1817 m. atskilo nuo sthanakavasinų, bendruomenei vadovauja vienas ačarja.

Šventambarų sthanakvasinų ir terapanthų vienuoliai visada prisidengia burną už ausų užrišama balta audeklo skiaute, kad nepadarytų žalos aplink juos ore esančioms būtybėms ir apsaugotų šventraščius nuo seilių. Mūrtipūdžakai tokias skiautes užsiriša tik sakant pamokslus.

Švetambarų religinės literatūros kanonas yra seniausia džainų literatūra. Jam priklauso V–IV a. pr. m. e. veikalai Ačaranga Sūtra, Utaradhjajana Sūtra ir Sthananga Sūtra, taip pat daug vėlesnių tekstų (iš viso 45 šventraščiai).

## Šaltiniai
Satva

**Satva** ( 'būtis, tikrovė, tyrumas') – viena iš trijų gunų hinduistinėse sankhjos, vedantos ir jogos filosofijose. Nusako darną, sąmoningumą, lengvumą, aiškumą. Satva yra psichokosminė pusiausvyros galia, besireiškianti kaip gėris, šviesa ir laimė. Jogas, išskaistinęs savo esybę, pasiekia tyrą būklę, kurioje gali atsispindėti puruša.

Kadangi gunos apibūdina įvairius esinius, būdvardžiu satviškas () nusakomas doringas asmuo, ramus ir šviesus protas, taip pat – nimbamedis, lotosas, karvė ir jos pienas, mintis nuskaidrinantis maistas (dažniausiai vegetariškas).

## Šaltiniai
Bumblauskas

;Bumblauskas, Bumblauskis
* Alfredas Bumblauskas – istorikas, televizijos laidų vedėjas;
* Teodoras Bumblauskis – miškininkas ekologas.

Pavardė paplitusi Žemaitijoje (Varniai, Alsėdžiai, Tverai, Rietavas ir kt.). Greičiausiai slaviška priesaga *-auskas (-is)* pridėta prie lietuviško kamieno *bumbl-*, kuris sietinas su *bumblỹs* („pamplys; žioplys, valkata“), *bamblỹs* („išdykęs vaikas; su dideliu pilvu vaikas arba suaugęs žmogus; bambeklis, zirzlys“).

## Šaltiniai
2024 m. pasaulio šachmatų čempionatas

**2024 m. pasaulio šachmatų čempionatas** – pasaulio šachmatų čempionato mačas tarp dviejų Azijos didmeistrių: pasaulio čempiono, kino Dyno Lyreno ir laimėjusio 1-ąją vietą 2024 m. kandidatų turnyre pretendento indo Domarajaus Gukešo.

Pasaulio šachmatų čempionatas vyko 2024 m. lapkričio 25 d. – gruodžio 12 d. Singapūre, kur 14-oje partijoje suklydęs Dynas Lyrenas rezultatu **6½:7½** pralaimėjo pasaulio čempiono titulą Domaradžu Gukešui.

Mače buvo sužaistos penkios rezultatyvios partijos (tris laimėjo D. Gukešas, dvi – D Lyrenas), o devynios partijos baigėsi lygiosiomis.

18-metis Domaradžu Gukešas tapo jauniausiu, nediskutuotinu  pasaulio šachmatų čempionu.

## Mačo eiga

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 18-metis indas tampa 18-uoju pasaulio šachmatų čempionu.
1945 m. Vilniaus geležinkelio katastrofa

**1945 m. Vilniaus geležinkelio katastrofa** – 1945 m. sausio 12 d. 16:35 vietos laiku Vilniaus geležinkelio stotyje įvykusi katastrofa, kurios metu šaudmenų prikrautas traukinys atsitrenkė į zenitinių pabūklų sąstatą, įvyko didžiulis sprogimas, žuvo iki 100 žmonių, dar 300 buvo sužeista. Katastrofa įvyko 800 metrų į vakarus nuo stoties rūmų, ties krovinių stotimi netoli vietos, kur dabar yra Naujininkų viadukas.

Ši nelaimė laikoma didžiausia Lietuvos geležinkelių katastrofa. Po katastrofos nuo Kirtimų link Vilniaus stoties imtas riboti sunkių krovininių traukinių eismas. Dėl to šiuo metu iš pietų pusės į Vilnių atvykstantys krovininiai traukiniai nukreipiami per Vaidotų ir Panerių geležinkelio stotis, o Kirtimų–Vilniaus ruožu važiuoja tik keleiviniai traukiniai, vykstantys per Vilniaus oro uosto geležinkelio stotį.

## Aprašymas

Baigiantis II pasauliniam karui ir jau pasitraukus vokiečiams, 1945 m. sausio 12 d. 15:30 į Kirtimų stotį iš Ternopilio (Ukraina) per Lydą prie Vilniaus atvyko sovietų krovininis ešelonas, gabenęs šaudmenis į Zoknių aerodromą prie Šiaulių. Tai buvo 47 vagonų traukinys, prikrautas sprogstamosios karinės amunicijos – 16 vagonų aviacinių bombų, 21 vagonas šviečiamųjų raketų ir zenitinių sviedinių, dar 10 vagonų buvo palikti tušti saugumo sumetimais. Amunicija buvo skirta okupuojančiajai sovietinei kariuomenei, kuri veržėsi link vakarų Lietuvos ir Latvijos.

Traukinys buvo pastatytas Kirtimų stotyje, kur planuota sąstatą performuoti, tačiau leidžiantis nuo kalno nesuveikė garvežio stabdžiai ir į Vilniaus keleivinę stotį sąstatas atlėkė 60 kilometrų per valandą greičiu. Traukinys su sprogmenimis Vilniaus stotyje 16:35 laiku atsitrenkė į čia važiavusį manevrinį zenitinių pabūklų sąstatą – avarijos metu įvyko didžiulis sprogimas, kurio metu nukentėjo stotis ir aplinkiniai pastatai.

Po susidūrimo iš pradžių kilo gaisras, bet ugniai pasiekus sprogmenis pasileido eilė galingų sprogimų. Namų langai išdužo 3–4 km spinduliu, taip pat ir Vilniaus senamiestyje. Oficialiais duomenimis, žuvo 94 žmonės, nors spėjama, kad žuvusiųjų galėjo būti 120–130. Gyventojų teigimu, avarijos sukeltas sprogimas buvo galingesnis nei bet kuris iš sprogimų karo metu. Sprogi­mas sunaikino apie 100 krovininių vagonų, 2 garve­žius, garvežių depą, remonto dirbtuves, elektros pasto­tę, gyvenamuosius namus ir keletą kitų pastatų stotyje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Marius Ėmužis. Vienos katastrofos istorija: traukinio avarija Vilniuje 1945 m. sausio 12 d. – Naujasis židinys-Aidai. 2014, Nr. 6, p. 34-39. ISSN 1392-6845.
* Vilniaus žemėlapis 1944 m.
GFK Sloven Ruma

**Rumos „Sloven“** arba pilnu pavadinimu žinomas kaip **Rumos miesto „Sloven“ futbolo klubas** () – Serbijos futbolo klubas iš Rumos.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1924 m. Ilgą laiką žaidė žemesniuose divizionuose. Vėliau – Serbų lygoje (III pakopa; Vojvodina).

### Serbijos Pirma lyga (II)
2024–2025 m. sezone iš šešiolikos dalyvių liko keturioliktoje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.

### Serbų lyga (III)
Nuo 2025–2026 m. sezono žaidė serbų lygoje (III).

## Pasiekimai
; Srpska liga
: Septintoji vieta:

## Sezonai

|}

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia balta apranga.

; Aprangos gamintojas
*  Jako (nežinomi metai)

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* Srbijasport.net
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Dubreika

**Dubreika** – upė Lietuvoje, Elektrėnų savivaldybėje, Strėvos dešinysis intakas. Prasideda Navasiolkų apylinkėse, teka į vakarus, žemupyje prateka Gackų ežerą ir įteka į Strėvos upę (Elektrėnų marių pradžią) ties Užupiais, 2,5 km į pietus nuo Pastrėvio.

Vaga ištiesinta. Kaimai prie Dubreikos: Bradatiškės, Baubonys, Dambruvka, Pakalnės, Užupiai.

Vandenvardis siejamas su žodžiais  „duobė miške“, *dubrė̃* „proskyna“,  „pelkė, bala, raistas“.

## Šaltiniai
Trianono sutarties diena

**Trianono sutarties diena** () – Rumunijoje kasmet birželio 4 d. švenčiama šventė, skirta 1920 m. pasirašytos Trianono sutarties paminėjimui. Šventę 2015 m. pirmą kartą pasiūlė rumunų politikas Titus Corlățean, o 2020 m. lapkričio 18 d. ją paskelbė prezidentas Klaus Iohannis.

Pagal įstatymą, kuriuo buvo paskelbta šventė, Trianono sutarties dieną gali būti rengiami vietos ir nacionalinio lygio kultūriniai, švietimo ir mokslo renginiai, siekiant didinti informuotumą apie sutartį, jos reikšmę ir svarbą. Civiliai gyventojai, organizacijos ir vietos ar centrinės valdžios institucijos gali remti tokius renginius teikdami materialinę ir logistinę pagalbą. Rumunijos televizija ir Rumunijos radijo transliavimo bendrovė turi leidimą transliuoti su šia švente susijusias programas.

Šventė sulaukė neigiamų reakcijų iš Rumunijos vengrų bendruomenės ir pačios Vengrijos. Teigiama, kad Rumunija nusprendė paskelbti šią šventę siekdama paremti antivengriškas nuotaikas, nes Vengrija anksčiau birželio 4 d. buvo paskelbusi Nacionalinės vienybės diena. Kita vertus, Corlățean, kuris pasiūlė Rumunijos parlamentui šią šventę, „BBC News“ pareiškė: „Nesuprantu, kodėl rumunai turėtų drovėtis pažymėti tai, kas buvo esminis jų istorijos momentas, nes mes nenorime nieko įžeisti“.

Po Austrijos–Vengrijos žlugimo Pirmojo pasaulinio karo pabaigoje, Rumunijos kariuomenė užėmė Transilvanijos valdžią 1918 m. lapkričio mėn., kai vyko Vengrijos–Rumunijos karas. Šiuo laikotarpiu 1918 m. gruodžio 1 d. paskelbtas regiono ir Rumunijos suvienijimas. Trianono sutartis pasirašyta 1920 m. birželio 4 d. tarp Vengrijos ir Sąjungininkų (įskaitant Rumuniją). Jos rezultatas – Transilvanija, taip pat Banato, Krišanos ir Maramurešo dalys oficialiai buvo priskirtos Rumunijai. Dėl to Vengrija taip pat prarado teritorijas Austrijai, Čekoslovakijai, Serbų, kroatų ir slovėnų karalystei bei Lenkijai.
## Taip pat skaitykite
* Rumunijos šventės
## Išnašos
Kyshawn George

**Kišonas Šantis Alonzo Džordžas** (, g. ) – kanadiečių kilmės Šveicarijos krepšininkas, rungtyniaujantis NBA lygoje besivaržančioje Vašingtono „Wizards“ komandoje. Žaidė universitetinį krepšinį Majamio „Hurricanes“ komandoje.

## Ankstyvasis gyvenimas
Gimė 2003 m. gruodžio 12 d. Eglyje, Šveicarijoje, o užaugo Montė mieste. Atstovavo Šveicarijos jaunučių (U-16) rinktinei ir 2016 m. laimėjo čempionatą. Vėliau persikėlė į Prancūziją ir ketverius metus žaidė Šalono „Élan“ klube.

Vidurinėje mokykloje Džordžas sparčiai augo, jo ūgis padidėjo nuo 1,73 m iki 1,96 m, o įstojus į universitetą – iki 2,01 m. 2023 m. balandį įsipareigojo žaisti universitetinį krepšinį Jungtinėse Valstijose už Majamio „Hurricanes“ komandą, būdamas įvertintas kaip trijų žvaigždučių naujokas.

## Karjera universitete
Iš pradžių buvęs atsarginis žaidėjas, Džordžas dėl traumų pateko į startinį penketą jau savo pirmąjį sezoną Majamyje ir netrukus tapo vienu iš geriausių žaidėjų. Dėl gerų pasirodymų sulaukė dėmesio kaip potencialus 2024 m. NBA naujokų biržos šaukimas.

Po pirmakursio sezono paskelbė, jog dalyvaus 2024 m. NBA naujokų biržoje ir gavo kvietimą į žaliąjį kambarį.

## Profesionali karjera

### Vašingtono „Wizards“ (2024–dabar)
2024 m. NBA naujokų biržoje Niujorko „Knicks“ pasirinko jį 24-uoju šaukimu, tačiau iš karto buvo išmainytas į Vašingtono „Wizards“ komandą už 26-ąjį ir 51-ąjį šaukimus. 2024 m. liepos 6 d. pasirašė naujoko sutartį. Debiutavo 2024 m. spalio 24 d. rungtynėse su Bostono „Celtics“ ekipa.

Džordžas savo 59-osiose rungtynėse įmetė 100-ąjį karjeros tritaškį, tapdamas greičiausiai šį rekordą pasiekusiu „Wizards“ klubo naujoku. Anksčiau šį rekordą laikė Bradley Beal, kuris 100 tritaškių įmetė per 60 rungtynių. Taip pat yra klubo rekordininkas pagal iš eilės žaistų rungtynių skaičių, per kurias naujokas įmetė tritaškį – 31. Ankstesnis rekordas priklausė Corey Kispert (15).

## Statistika

### NBA
#### Reguliarusis sezonas

### Universitetas

|-
| style="text-align:left;"|2023–24
| style="text-align:left;"|Majamis
| 31 || 16 || 23.0 || .426 || .408 || .778 || 3.0 || 2.2 || .9 || .4 || 7.6 
|- class="sortbottom"
| style="text-align:center;" colspan="2"|Karjera
| 31 || 16 || 23.0 || .426 || .408 || .778 || 3.0 || 2.2 || .9 || .4 || 7.6 
|}

## Asmeninis gyvenimas
Džordžas turi Kanados pilietybę, kurią gavo iš savo tėvo Deono, Kanados piliečio, kuris profesionaliai žaidė krepšinį Šveicarijoje.

## Išnašos

## Nuorodos
* Kyshawn George profilis „Basketball Reference“ 
* Kyshawn George NCAA profilis „Sports Reference“ 
* Kyshawn George profilis „NBA.com“
* Kyshawn George profilis „Proballers“
* Kyshawn George profilis „RealGM“
2025–2026 m. Premijer liga

**2025–2026 m. [[Premijer liga]]** – aukščiausioji Bosnijos ir Hercegovinos futbolo lyga. Dėl rėmimo sutarčių dar vadinama **Wwin Premijer liga**. 

## Apie lygą
Rungtyniavo 10 komandų. 2024–2025 m. sezonas buvo paskutinis, kuriame dalyvavo 12 komandų, nes nuo 2025–2026 m. sezono lyga buvo sumažinta iki 10 komandų. 

Mostaro „Zrinjski“ klubas gynė „Premier“ lygos titulą.

## Galutinė lentelė

## Pereinamosios rungtynės
 dėl išlikimo stipriausiame šalies divizione kovojo prieš .

### Pirmosios rungtynės

----

### Antrosios rungtynės

* 
----

## Išnašos

## Nuorodos
* BIH Federacijos svetainė
* RSSSF duomenų bazė
* 2024–2025 m. sezonas (SOCCERWAY)
Lukas Michelbrinkas

**Lukas Michelbrinkas** (*Lukas Michelbrink*; g. 2005 m. balandžio 15 d.) – Lietuvos–Vokietijos futbolininkas, galintis rungtyniauti kaip gynėjas arba saugas. Dvigubą Lietuvos–Vokietijos pilietybę turintis žaidėjas kitados atstovavo Vokietijos U-18 rinktinei, o vėliau pakviestas į Lietuvos rinktinę. 

## Karjera
Lukas Michelbrinkas gimė Berlyne. Treniruotis pradėjo FSV „Berolina Stralau“ klube. Būdamas dvylikos metų (2017 m.) prisijungė prie „Hertha“ jaunimo akademijos. Žaidė jaunių, jaunimo komandose. 

Žaidėjo karjerą pradėjo Hertha BSC, kai 2024–2025 metų sezone sužaidė 23 rungtynes „Hertha“ antroje komandoje. Pasižymėjo atlikdamas keturis rezultatyvius perdavimus. Buvo įtrauktas į pagrindinės komandos sudėtį Antrosios lygos rungtynėms išvykoje prieš „Hannover“ ir namuose prieš „Magdeburg“.

2025 m. birželio mėn. Kotbuso „Energie“ klubas pranešė, kad pasiekė susitarimą su Berlyno „Hertha“ ir vienerių metų laikotarpiui nuomos pagrindais išsinuomojo gynėjo ir saugo pozicijose galintį žaisti futbolininką.

Kotbuso „Energie“ klubas 2025–2026 m. sezone varžėsi Trečioje lygoje ().

## Rinktinės
; Vokietijos U-18 rinktinė
Sužaidė vienerias rungtynes Vokietijos U-18 jaunimo rinktinėje. 

; Lietuvos U-19 rinktinė
Septynis kartus atstovavo Lietuvos U-19 jaunimo rinktinei, bei pasižymėjo vienu įvarčiu. 2023 m. lapkričio 15 d. pasižymėjo įvarčiu prieš Turkiją. UEFA Europos vaikinų U-19 futbolo čempionato atrankos 8-oji grupės rungtynėse turkai pirmavo (2-0), o Lukas Michelbrinkas 62 minutę sušvelnino rezultatą (2-1). Turkai pelnė dar vieną įvartį ir nugalėjo lietuvius rezultatu 3-1.

; Lietuvos U-21 rinktinė
2025 m. sužaidė ketverias rungtynes.

; Lietuvos vyrų rinktinė
Pirmąkart buvo pakviestas į sudėtį 2026 m. kovo mėn.

## Išnašos

## Nuorodos
* Soccerway
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Bundesliga svetainė
Artvinas

**Artvinas** (, ) – miestas šiaurės rytų Turkijoje, 30 km nuo Juodosios jūros kranto, ~25 km nuo sienos su Gruzija, prie Čoruho upės. Provincijos (ilo) centras. Plentai į Hopą (uostas), Erzurumą, Ardahaną. Žemės ūkio regiono prekybinis centras. Veikia Derinero hidroelektrinė. Yra Artvino Čoruho universitetas (įkurtas 2007 m.).

Vyksta bulių kautynės, tuojau į vakarus nuo miesto prasideda Hatilos slėnio nacionalinis parkas.

Be turkų Artvine taip pat gyvena gruzinai, lazai, kurdai.

## Istorija

Vietovė gyvenama nuo seno, priklausė įvairioms valstybėms. XI–XIII a. dėl krašto kovojo Gruzijos karalystė ir seldžiukai.

Po 1877–1878 m. Rusijos–Turkijos karo, kartu su visu Karso kraštu, Artvinas priskirtas Rusijos imperijai. Po 1918 m. Brest Litovsko taikos grąžintas Turkijai.

## Šaltiniai