open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Šiaurės Matabelelandas

**Šiaurės Matabelelandas** () – Zimbabvės provincija šalies vakaruose. Plotas siekia 75 025 km² ir 2002 m. gyveno maždaug 0,7 milijono gyventojų. Sostinė – Lupanė.

Ribojasi:
* rytuose – Midlandso provincija,
* šiaurės rytuose – Vakarų Mašonalando provincija,
* pietuose – Pietų Matabelelando provincija ir miestas Bulavajas.
* vakaruose – Botsvana.
Vieninteliai du provincijos miestai – Hvangė (*Hwange*) ir Viktorija Folsas (*Victoria Falls*).

Provincija pavadinta *Matabelelandu* pagal joje gyvenančius šiaurinius ndebelius, kurie dar vadinami ir *matabeliais*.

Šiaurinio Matabelelando provincija buvo sukurta 1974 m. ankstesnę provinciją Matabelelandą padalinus į dvi provincijas – Šiaurės Matabelelandą ir Pietų Matabelelandą. 1997 m. provincija vėl patyrė teritorinį keitimą – nuo jos buvo atskirta provincijos sostinė Bulavajas.

## Rajonai

Šiaurės Matabelande yra 7 rajonai:
* Binga
* Bubis
* Hvangė
* Lupanė
* Nkajis
* *Tsholotsho*
* Umguza

## Geografija
Visas Matabelelando regionas visas pasižymi atšiaurumu, lyginant su kitais Zimbabvės regionais. Jame mažiau kritulių negu tokiuose regionuose kaip Mašonalandas ir stinga vandens. Žemės mažiau derlingos nei kitose provincijose, čia neauga komercinės kultūros, o kaimiečiai ūkininkai paprastai negali užsiauginti tiek maisto, kad išmaitintų šeimas. Tačiau kolonijiniais laikais čia buvo daug galvijų rančų, ir galvijų auginimas pasirodė sėkmingesnis nei augalinių kultūrų auginimas.

Natos aukštupys teka Šiaurės Matabelelandu, kol įteka į Botsvaną kur išsilieja Makgadikgadžio lygumose.

Regione nėra nors kiek žymesnių aukso, kalkakmenio, akmens anglies, metano, medienos išteklių.
Hvangės nacionalinis parkas, didžiausias Zimbabvės gyvūnų rezervatas, yra pavyzdys, rodantis gausias žvėrių populiacijas.

Žinomiausia geografinė Šiaurės Matabelelando įžymybė yra Viktorijos krioklys. Šis didžiausiu pasaulyje laikomas krioklys yra Zambezės upėje, kuri teka valstybės siena,

## Nuorodos
Ignas Barkauskas

**Ignas Barkauskas** (g. 1988 m. lapkričio 6 d.) – Lietuvos šuolininkas į vandenį. Lietuvos vaikų ir jaunimo centro treneris. Nacionalinis čempionas.

## Pasiekimai
2013 m. pasaulio vandens sporto čempionatas

**2013 m. pasaulio vandens sporto čempionatas** – 15-asis geriausių pasaulio vandens sporto šakų sportininkų čempionatas, kuris vyko liepos 19 d. – rugpjūčio 4 d. Ispanijos mieste Barselonoje.

## Miestai kandidatai
2010 m. rugsėjo 26 d. buvo paskelbta, jog čempionatą rengs Barselona. Paskutiniame etape varžėsi šie miestai:

* ** [[Barselona]]**
*  Hamburgas
*  Maskva
*  Seulas
*  Sidnėjus

## Vietos
* Palau Sant Jordi – plaukimas, sinchroninis plaukimas
* Barselonos uostas – atviro vandens plaukimas
* Piscina Municipal de Montjuïc – šuoliai į vandenį
* Piscines Bernat Picornell – vandensvydis

## Medalių lentelė
* Šalis šeimininkė

## Lietuva čempionate

### Šuoliai į vandenį

### Plaukimas
Iš 16 normatyvus įvykdžiusių sportininkų Lietuvos plaukimo federacija atrinko 9 plaukikus atstovausiančius Lietuvą čempionate:
;Vyrai

;Moterys

;Normatyvus įvykdė šie sportininkai: Danas Rapšys – 200 m laisvu stiliumi (B normatyvas), 50 m nugara (B normatyvas), 100 m nugara (B normatyvas), 200 m nugara (B normatyvas), Vytautas Janušaitis – 200 m kompleksiniu (A normatyvas), 100 m nugara (B normatyvas), 100 m peteliške (B normatyvas), Mindaugas Sadauskas – 50 m laisvu stiliumi (B normatyvas), 100 m laisvu stiliumi (B normatyvas), 50 m peteliške (B normatyvas), Giedrius Titenis – 50 m krūtine (A normatyvas), 100 m krūtine (A normatyvas), 200 m krūtine (A normatyvas), Marius Mikalauskas – 200 m krūtine (B normatyvas), Tadas Duškinas – 50 m peteliške (B normatyvas), 100 m peteliške (B normatyvas), 50 m laisvu stiliumi (B normatyvas), Deividas Margevičius – 50 m peteliške (B normatyvas), Vaidotas Blažys – 50 m krūtine (B normatyvas), 100 m krūtine (B normatyvas), Povilas Strazdas – 200 m laisvu stiliumi (B normatyvas), 400 m laisvu stiliumi (B normatyvas), 400 m kompleksinis (B normatyvas), Matas Andriukus – 100 m nugara (B normatyvas), Igor Kozlovskij – 50 m krūtine (B normatyvas), 100 m krūtine (B normatyvas), Rūta Meilutytė – 50 m krūtine (A normatyvas), 100 m krūtine (A normatyvas), 50 m laisvu stiliumi (B normatyvas), 100 m laisvu stiliumi (B normatyvas),Raminta Dvariškytė – 200 m krūtine (B normatyvas), 50 m krūtine (B normatyvas), 100 m krūtine (B normatyvas), Dovilė Mikoliūnaitė – 50 m krūtine (B normatyvas), Ugnė Mažutaitytė – 200 m nugara (B normatyvas), Jūratė Ščerbinskaitė – 200 m laisvu stiliumi (B normatyvas)

## Pasiekti pasaulio rekordai
Šie pasaulio rekordai buvo pagerinti čempionate:

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Nendo

**Nendo** (*Nendo, Nendö*) – didžiausia ir svarbiausia Santa Kruso salyno sala Saliamono Salų Temotu provincijoje. Sala taip pat žinoma ir kitais pavadinimais, kaip **Santa Krusas**, **Ndeni**, **Nitendi** ar **Ndendė**. Salai Santa Kruso pavadinimą 1595 m. suteikė ispanų keliautojas Alvaras de Mendanja de Neira, kuris joje nesėkmingai bandė įkurti koloniją. 

Nendo yra 40 km ilgio ir 22 km pločio. Salos plotas siekia 505,5 km², aukščiausias taškas virš jūros lygio – 550 m. Apie 1 km nuo salos išsidėsčiusios dvi mažesnės salelės – Malo (šiaurės vakaruose) ir Nibanga (pietryčiuose).

Gyventojų apie 9 tūkst. (1999 m.), daugiausia melaneziečiai. Pagrindinis miestas ir provincijos sostinė Lata įsikūrusi šiaurės vakarinėje salos dalyje.

## Šaltiniai
Temotu provincija

**Temotu provincija** – ryčiausia provincija Saliamono Salose. Anksčiau provincija buvo žinoma kaip Santa Kruso salų provincija. Provinciją iš esmės sudaro du lygiagrečiai vienas šalia kito šiaurės vakarų–pietryčių kryptimi išsidėstę salynai. Administracinis centras – Lata.

## Salos
* Anuta
* Dafo salos (įskaitant ir Taumako)
* Fatutaka
* Lomlomas
* Malo
* Matema
* Rifų salos (Fenualoa, Makalomas, Nalongas ir Nupanis, Nifilolis, Nukapu ir kt.)
* Santa Kruso salos
* Tikopija
* Tinakula
* Utupua
* Vanikoras

Provincijos sostinė Lata įsikūrusi didžiausioje ir svarbiausioje Santa Kruso salyno Nendo saloje.

## Gyventojai
2019 m. provincijoje gyveno 22 tūkst. žmonių. Gyventojų daugumą Santa Kruso salose sudaro melaneziečiai, tačiau Tikopijos, Anuta, Dafo salų ir kai kurių Rifo salų gyventojai yra polineziečių kilmės. Kalbama vietinėmis kalbomis, kurios priskiriamos Temotu kalbų šakai.

## Šaltiniai
Renelo ir Belonos provincija

**Renelo ir Belonos provincija** – provincija Saliamono Salose. Sudaryta iš dviejų gyvenamų Renelo ir Belonos atolų, polineziečių kalbomis dar žinomų kaip **Mu Ngava** *(Mu Nggava*) ir **Mu Ngiki**. Priešingai nei kitose Saliamono Salų salose, kur gyventojų daugumą sudaro melaneziečiai, Renelo ir Belonos gyventojai yra polineziečių kilmės. Administracinis centras – Tigoa, esantis Renelo saloje.

## Istorija
Pirmasis 1793 m. salas aptikęs europietis buvo iš Londono kilęs pirklių laivo „Belonna“ kapitono padėjėjas Metju Boidas (*Mathew Boyd*). Viena iš salų pavadinta Belonos vardu pagal pro ją praplaukusio britų laivo pavadinimą. Renelo sala, manoma, pavadinta okeanografo Džeimso Renelo (*James Rennell*, 1742–1830) garbei.

1993 m. pertvarkius šalies politinę parlamentinę sistemą, Belona ir Renelas buvo paskelbta savarankiška Saliamono Salų rinkimų apygarda. Teritorijai taip pat buvo suteiktas provincijos statusas.

## Šaltiniai
2011 m. pasaulio vandens sporto čempionatas

**2011 m. pasaulio vandens sporto čempionatas** – 14-asis geriausių pasaulio vandens sporto šakų sportininkų čempionatas, kuris vyko liepos 16 d. – liepos 31 d. Kinijos mieste Šanchajuje.

## Miestai kandidatai
2007 m. kovo 24 d. buvo paskelbta, jog čempionatą rengs Šanchajus. Paskutiniame etape Kinijos miestas nurungė Kataro sostinę Dohą.

## Faktai
*Rusijos sinchroninio plaukimo atstovė Natalija Iščenko tapo tituluočiausia sportininke šiame čempionate ir laimėjo šešis aukso medalius.
*Kinija laimėjo visus aukso medalius šuolių į vandenį varžybose.
*Tai buvo pirmasis čempionatas, kuriame nebebuvo leista naudoti greitį padidinančių kostiumų.
*JAV plaukikas Ryan Lochte pagerino pasaulio rekordą vyrų 200 m kompleksiniame plaukime (1:54.00).
*Kinijos plaukikas Sun Yang pagerino pasaulio rekordą vyrų 1500 m laisvo stiliaus plaukime (14:34.14).
*Graikijos moterų vandensvydžio komanda laimėjo savo pirmąjį pasaulio čempionato medalį ir jis buvo auksinis.

## Medalių lentelė

## Medalininkai
### Atviro vandens plaukimas

#### Vyrai

#### Moterys

#### Komandos

### Plaukimas

#### Vyrai

#### Moterys

### Sinchroninis plaukimas

### Šuoliai į vandenį

#### Vyrai

#### Moterys

### Vandensvydis

;Vyrai

;Moterys

## Lietuva čempionate
### Šuoliai į vandenį

### Plaukimas

;Vyrai

;Moterys

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Baikitas

**Baikitas** () – kaimo tipo gyvenvietė Rusijoje, Krasnojarsko krašte, Evenkijoje, prie Baikito upės (Akmenuotosios Tunguskos baseinas), 350 km nuo Turos. Baikite gyvena >4000 žmonių, iš kurių ~400 yra evenkai.

Veikia naftos perdirbimo įmonė, yra vietinis oro uostas, ligoninė, vidurinė ir profesinė mokyklos, vaikų darželis.

## Istorija

Baikitas oficialiai įkurtas 1927 m.

## Nuorodos
* Iliustracijos iš Baikito
* Oficiali svetainė
Prohibicijos biuras

**Prohibicijos biuras** () –  buvusi JAV federalinė teisėsaugos agentūra, sukurta Nacionaliniam prohibicijos aktui (1919 m.), vadinamajam Volstedo įstatymui, įgyvendinti. Šis įstatymas paremtas 18-ąją JAV Konstitucijos pataisa dėl alkoholinių gėrimų gamybos, prekybos ir transportavimo uždraudimo.

## Istorija

Susikūrimo pradžioje 1920 m. tai buvo Vidaus pajamų biuro padalinys. 1927 m. balandžio 1 d. jis perėjo Iždo departamento žinion, tapdamas Prohibicijos biuru. Biuro tyrėjai buvo vadinami prohibicijos agentais, ar tiesiog „prohiais“. Vienas iš žymiausių buvo Eliot Ness, kiti – buvęs Teksaso reindžeris Frank Hamer, tikras čerokis Tom Threepersons, čikagietis Pat Roche. Agentų Isidor „Izzy“ Einstein ir Moe Smith duetas, dirbęs Niujorko biure, pasiekė agentūros rekordą pagal didžiausią areštų skaičių.

1930 m. liepos 1 d. Prohibicijos biuras buvo perduotas į Teisingumo departamentą. Nors 1933 m. pradžioje biuras trumpam tapo Federalinio tyrimų biuro (FTB) dalimi – Alkoholinių gėrimų padaliniu, tačiau praktikoje išliko atskira savarankiška agentūra, nes FTB vengė prisiimti alkoholio kontrolės funkciją. Po prohibicijos atšaukimo 1933 m. agentūra iš FTB vėl grįžo į Iždo departamentą, tapdama Alkoholio, tabako ir šaunamųjų ginklų kontrolės biuru (*Bureau of Alcohol, Tobacco and Firearms*, ATF). 

## Nuorodos

* Prohibicijos biuras
Krasnoselkupas

**Krasnoselkupas** () – kaimo tipo gyvenvietė Rusijoje, Jamalo nencų autonominėje apygardoje, prie Tazo upės. Rajono centras. Čia gyvena >5000 gyventojų, iš kurių dalis yra selkupai. Yra upinė prieplauka, vietinis oro uostas. Apylinkėse išgaunama nafta, gamtinės dujos. Svarbus elnininkystės centras. Yra mokykla, Vasilijaus Mangaziečio cerkvė.

## Istorija

Krasnoselkupas įkurtas 1933 m., selkupų stovyklavietės Njary Mačo (*Нярый мач* – 'pelkėtas miškas') vietoje.

## Nuorodos
* Fotoreportažas iš Krasnoselkupo
* oficiali svetainė
Kurdiukas

**Kurdiukas** (, iš  'uodega') – kurdiukinių avių veislėms būdingas apvalus riebalų telkinys ties uodegos pamatu. Telkinio dydis priklauso nuo veislės ir kūno masės, gali sverti 30 kg. Kurdiuke sukauptus riebalus avys naudoja sausringuoju metų laiku, kai stinga pašarų..

*Kurdiukiniai taukai* () naudojami Rytų virtuvėse kulinarijoje. Savo savybėmis kurdiukiniai taukai skiriasi nuo vidurių taukų (), kurie kaupiasi pilvo ertmėje.

## Nuorodos

* Тук и курдюк. In: Библейская энциклопедия архимандрита Никифора.
Kombučia

**Kombučia** arba **arbatos grybas** – fermentuotas arbatos gėrimas.

Kombučia kilo iš Kinijos, bet ilgą laiką buvo pamiršta. XX a. paskutinį dešimtmetį pradėjo populiarėti Kalifornijoje, JAV ir sulaukė dėmesio Japonijoje, Rusijoje. Arbatos grybas yra acto rūgšties bakterijų ir mieliagrybio kolonija. Jo užpilai laikomi vaistais ir profilaktinėmis priemonėmis nuo ligų, turi vitaminų B ir D.

## Šaltiniai
Aukštutinės Kolymos ulusas

**Aukštutinės Kolymos ulusas** (, ) – ulusas rytų Jakutijoje, Magadano srities paribyje. Administracinis centras – Zyrianka.

## Geografija

Uluso teritorijos centrinę dalį užima Kolymos žemuma, pietvakariuose iškilęs Arga Taso kalnagūbris ir Osalino kalvagūbris, rytuose – Jukagirų plokščiakalnis. Svarbiausia upė – Kolyma (su intakais – Jasačnaja, Zyrianka, Ožogina ir kt.).

## Gyventojai

Tautinė sudėtis (2002 m.):
* rusai – 53,05 %
* jakutai – 25,88 %
* ukrainiečiai – 5,63 %
* jukagirai – 5,38 %
* evenai – 4,76 %
* kiti – 5,3 %

## Gyvenvietės

Pagrindinės uluso gyvenvietės:
* Zyrianka
* Usun Kiuelis
* Ugolnojė
* Verchnekolymskas

## Nuorodos
* Uluso žemėlapis
Jukagirų plokščiakalnis

**Jukagirų plokščiakalnis** () – plokščiakalnis šiaurės rytų Sibire (Rusija), Jakutijoje ir Magadano srityje, Kolymos ir Omolono tarpupyje. Šiaurėje sudarytas daugiausia iš efuzitų, pietuose – iš metamorfinių uolienų. Vyrauja žemutinkalnių reljefas. Aukštis siekia 1128 m (Čubukulacho k.).

Šlaitai apaugę maumedžių retmiškiais, aukščiau 400–600 m prasideda žemųjų pušų sąžalynai ir krūminė-kerpinė kalnų tundra. Jukagirų plokščiakalnyje prasideda Kolymos intakai Beriozovka ir Korkodonas.

Plokščiakalnis pavadintas pagal šio regiono čiabuvius jukagirus.

## Šaltiniai
Jasačnaja

**Jasačnaja** (, ) – upė Rusijoje, Magadano srityje ir Jakutijoje; Kolymos kairysis intakas. Prasideda Čerskio kalnagūbrio rytiniuose šlaituose, aukštupyje vadinama ***Dešiniąja Jasačnaja*** (*Правая Ясачная*). Ištekėjusi iš kalnų kerta Kolymos žemumą, ten smarkiai meandruoja. Ties Zyrianka įteka į Kolymą.

Didžiausi intakai: Omuliovka, Olguja, Rasocha, Gonjucha (visi kairieji).

Jasačnaja užšąla spalį, ledus laužia gegužės pabaigoje–birželio pradžioje.

## Šaltiniai
Transformeriai: tamsioji Mėnulio pusė

**Transformeriai: tamsioji Mėnulio pusė** () – amerikiečių mokslinės fantastikos filmas, kurio režisierius Maiklas Bėjus. Juosta yra filmų Transformeriai (2007 m.) ir Transformeriai: nugalėtųjų kerštas (2009 m.) tęsinys. Scenarijaus autorius – Erenas Kriugeris, dirbęs ir prie antros dalies siužeto. Filmas pradėtas rodyti – 2011 m. gegužės 29 d.

Pasaulinė filmo premjera – 2011 m. gegužės 23 d., 33 Maskvos tarptautinio kino festivalio metu.

Filmo šūkis: „Paskutinis civilizacijos šansas“.

Pagrindinis filmo garso takelis – Linkin Park daina „Iridescent“. Šiai dainai taip pat sukurtas vaizdo klipas.

2011 m. rugpjūčio 2 d. „Transformeriai 3“ tapo penktu filmu kino istorijoje, kurio pajamos peržengė 1 mlrd. JAV dolerių ribą. Šiame sąraše filmas užima 5-tą vietą. Tai pats sėkmingiausias kino kompanijos Paramount Pictures filmas.

## Siužetas

1969-aisiais amerikiečiai išsilaipina Mėnulyje ir tamsiojoje jo pusėje randa – milžinišką kovinį robotą, nenusiteikusį draugystėms.

Istorija perskelia į Žemę, kur išleidžiamas įsakymas apie gerųjų Autobotų iškėlimą iš žmonių planetos, kurioje po gėdingai pralaimėto mūšio Falenui slepiasi Deseptikonų vadeiva Megatronas. Pastarasis, gniaužiantis pyktį po antrojoje „Transformerių“ dalyje pralaimėto mūšio Autobotams ruošiasi kerštui ir kuria triuškinantį kovos planą.

Po ilgų nesutarimų ir tarpusavio kovos Autobotai ir Deseptikonai įsivelia į konfliktą tarp Rusijos ir JAV. Semui, praradusiam mylimąją Mikaelą ir radusiam naują susižavėjimo objektą Carly nėra laiko džiaugtis meile – vyrukas privalo stoti ginti savo draugų Autobotų.

Užverda mirtina kova tarp gėrio ir blogio, mūšiai rutuliojasi ne tik Žemėje, tačiau ir Mėnulyje, kuris savyje slepia itin tamsias paslaptis.

## Aktoriai
* Shia LaBeouf – Semas Vitvikis
* Rosie Huntington-Whiteley – Karlė Spenser
* Tyrese Gibson – seržantas Robertas Epsas
* Josh Duhamel – papulkininkis Viljamas Lenoksas
* John Turturro – Seimūras Simonsas
* Patrick Dempsey – Dylanas Goldas
* Kevin Dunn – Ronas Vitvikis
* Julie White – Džudė Vitvikė
* John Malkovich – Briusas Brazos
* Frances McDormand – Šarlotė Mering
* Lester Speight – „Hardcore“ Edis
* Alan Tudyk – Dučis
* Ken Jeong – džeris Vangas
* Glenn Morshower – generolas Moršaueris
* Buzz Aldrin – vaidino pats save
* Bill O'Reilly – vaidino pats save
* Elya Baskin – kosmonautas Dimitrijus

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 
* Garso takelis 
*
Chonu

**Chonu** () – gyvenvietė Rusijoje, Jakutijoje, netoli Indigirkos upės dešiniojo kranto; Momos uluso centras. Yra vietinis Momos oro uostas. Dauguma gyventojų – jakutai. Yra mokykla, kultūros namai, ligoninė, biblioteka.

## Istorija

Chonu gyvenvietė įkurta 1931 m.
Zyrianka (upė)

**Zyrianka** () – upė Rusijoje, Jakutijoje; kairysis Kolymos intakas. Prasideda tarp Garmyčiano ir Momos kalnagūbrių. Už santakos su Sibiku išsilieja į Kolymos žemumą.

Užšąla nuo spalio vidurio, atitirpsta gegužės pabaigoje.

## Šaltiniai
Vangunu

**Vangunu** – vulkaninė sala Naujosios Džordžijos salyne, Saliamono Salose. Išsidėsčiusi tarp Naujosios Džordžijos ir Ngatokaės salų. Sala yra ovalo formos, ją supa koralinis rifas. Salos plotas 509 km², gyventojų 2212 (1999 m.) Aukščiausia salos vieta – Vangunu k. (1082 m). Salos šiaurėje telkšo druskingas Marovo ežeras.
Ožogina

**Ožogina** (, ) – upė Rusijoje, rytų Jakutijoje; Kolymos kairysis intakas. Susidaro susiliejus Sulakano ir Delkiu upėms, prasidedančioms Momos kalnagūbryje. Teka Ožoginos loviu rytų, pietryčių kryptimi. Vaga labai vingiuota.

Didžiausi intakai: Choska (kairysis), Čiočioliugiunas (dešinysis).

Upės mityba pagrįsta daugiausia lietaus ir sniego tirpsmo vandenimis. Ožogina užšąla spalį, atitirpsta gegužę. Žiemą peršąla iki dugno, o pavasario potvynio metu labai ištvinsta. Upės baseine yra >2800 ežerų, kurių bendras plotas 908 km².

Ožogina žemupyje tinkama laivybai.

## Šaltiniai
Naujoji Džordžija

**Naujoji Džordžija** () – didžiausia Naujosios Džordžijos salyno sala Saliamono Salų Vakarų provincijoje. Plotas siekia 2037 km², ilgis apie 85 km, plotis 41 km, pakrantės ilgis 369 km. Aukščiausia vieta – Meiso k. (*Mace*, 860 m). Sala vulkaninės kilmės, kalvota, apaugusi miškais. Vietomis plyti mangrovėmis apaugę pelkynai.

Antrojo pasaulinio karo metais saloje japonai buvo įrengę aerodromų. 1943 m. čia vyko Naujosios Džordžijos kampanija.

## Gyventojai
1999 m. saloje gyveno 19 000 žmonių. Didžioji dalis gyventojų susitelkę ties pietine pakrante. Pagrindinė gyvenvietė Munda yra šiaurės vakarinėje dalyje. Vietiniai užsiima žemdirbyste, žvejyba ir miško ruoša. Saloje yra oro uostas.

## Šaltiniai
Bernardino Luini

**Bernardinas Luinis** (it. **Bernardino Luini**, apie 1480 – 1532 m.) – italų renesanso dailininkas iš Lombardijos, vienas Leonardo da Vinčio pasekėjų. 
 
## Biografija

Bernardinas Luinis gimė 1470−1480 m. laikotarpyje, spėjama, Lombardijos Luino kaimelyje, nuo kurio gavo savo pavardę. Spėjama, kad keletas freskų šiame kaime yra jaunojo Bernardino darbai. Tikroji dailininko pavardė nežinoma. Jis pasirašinėdavo *Bernardin Lovino*. Manoma, kad jis atvyko į Milaną apie 1500 m. ir mokėsi Milane pas dailininką Ambrogio Bergognone. Bernardino Luini stilių lemiamai paveikė Leonardas da Vinčis, kuris tuo metu kaip tik paliko Milaną. Jokių žinių apie dailininkų galimą susitikimą nėra. Dėl stilistinių panašumų keletas jo darbų buvo anksčiau priskiriami Leonardui. Luinis dirbo kartu su kitu žymiu Leonardo mokiniu Giovanni Antonio Boltraffio. Luinio kūryboje pasireiškia Andrea Mantegna įtakos pėdsakai.
 
Apie 1507 m. Bernardinas Luinis turėjo savo studiją Milane ir vykdė savarankišką dailininko veiklą. Jis gaudavo daug užsakymų iš aplinkinių miestų. Apie 1509-16 m. jis sukūrė freskas *Villa Pelucca* Sesto San Džiovani miestelyje. Apie 1516 m. Luinis atliko freskas *San Giorgio al Palazzo* bažnyčioje Milane. Apie 1521 m. Luinis pabuvojo Romoje, kur patyrė Rafaelio dailės įtaką. Svarbiausiais jo darbais buvo freskos Milano senojo vienuolyno bažnyčioje *San Maurizio al Monastero Maggiore*. Grafo Giovanni Bentivogli užsakymu atliktos apie 1520-28 m. Apie 1529 m. jis sukūrė vieną garsiausių savo darbų *Santa Maria degli Angeli* bažnyčioje Lugane − freskas Kristaus kančių tema. 1531 m. jis minimas dirbęs Sarono *Santa Maria dei Miracoli* šventykloje, kurioje jau buvo dirbęs apie 1525 m. Vėlesnių žinių apie dailininką beveik neišlikę. Pagal vieną liudijimą jis mirė 1532 m., tačiau, įmanoma, kad galėjo gyventi iki 1540 m. Du sūnūs buvo jo mokiniais. Vienas jų, Aurelio, tapo reikšmingesniu dailininku manieristu. Spėjama, kad Luinis galėjo būti susijęs su dailininku Gaudenzio Ferrari.

## Darbų galerija



Image:Bernardino Luini - St Sebastian - WGA13773.jpg| „Šv. Sebastijonas“ (apie 1512, privati kolekcija)
Image:Bernardino Luini - Holy Family with the Infant St John - WGA13760.jpg |„Šv. Šeima ir Šv. Jonas Krikštytojas“ (apie 1520, Prado muziejus, Madridas)
Image:Bernardino Luini 001.jpg| „Karalių pagarbinimas“ (apie 1520-25, Luvras, Paryžius)
Image:Bernardino Luini, The Gathering of the Manna.jpg| „Manos rinkimas“ (apie 1520-23, Breros pinakoteka, Milanas)
Image:Bernardino Luini - The Virgin Holding the Sleeping Child, with St John and Two Angels - WGA13774.jpg| „Madona su Kūdikiu, Šv. Jonas Krikštytojas ir du angelai“ (apie 1525, Luvras, Paryžius)
Image:Bernardino Luini - Crucifixion and Scenes from the Life of Christ - WGA13751.jpg| „Kristaus nukryžiavimas ir kančios“ (apie 1329, *Santa Maria degli Angeli*, Luganas)
Image:Bernardino Luini - Crucifixion - WGA13758.jpg| „Kristaus nukryžiavimas“ (apie 1530, Ermitažas, Sankt Peterburgas)



## Nuorodos

* Bernardino Luini WGA tinklalapyje
* Bernardino Luini Uficių galerijos tinklalapyje
* Bernardino Luini Katalikų enciklopedijos tinklalapyje
* Bernardino Luini nndb.com tinklalapyje
Džinevros de Benči portretas

**Džinevros de Benči portretas** – paveikslas, priskiriamas renesanso dailininkui Leonardui da Vinčiui (1452 − 1519) ir šiuo metu esantis Nacionalinėje Vašingtono dailės galerijoje.

## Apie paveikslą
Nėra jokių tikrų žinių apie paveikslo autorystę, tačiau daugumos meno tyrinėtojų nuomone, jo negalėjo sukurti niekas kitas kaip Leonardas da Vinčis. Paveikslas datuojamas apie 1474 m. ir turėtų būti vienas ankstyviausių Leonardo darbų, iš laikotarpio, kai jis dar mokėsi Andrea del Verrocchio dirbtuvėse. Spėjama, kad šis portretas yra minimas Giorgio Vasari Leonardo biografijoje „nuostabiu“ ir datuojamas apie 1500-06 m., tačiau tuo metu Džinevra būtų buvusi gerokai vyresnė. Portrete vaizduojama moteris yra nustatyta Džinevra de Benči, tuometinės Florencijos viena žymesnių aristokračių moterų. Jos vardo reikšmę pabrėžia paveiksle vaizduojamas kadagys (it. *ginepro*). Kadagys, taip pat, yra skaistumo dorybės simbolis ir, spėjama, kad būtent ši dorybė akcentuojama paveiksle. Džinevros gražumas išreiškia dorybę. Paveikslo kitoje pusėje esantis užrašas VIRTUTEM FORMA DECORAT (grožis lenkiasi dorybei) patvirtina spėjimą.

Spėjama, kad paveikslo apatinė dalis, kurioje buvo pavaizduotos rankos, vėlesniais metais buvo nupjauta. Yra išlikęs Leonardo eskizas, vaizduojantis rankas (dabar Karališkojoje kolekcijoje Vindzoro pilyje), kuris siejamas su šiuo paveikslu. Paveiksle Džinevros kairė akis žiūri tiesiai į žiūrovą, o dešinioji nukreipta į tolimą tašką. Paveikslą už tuomet rekordinę 5 mln. JAV dolerių sumą 1967 m. iš Lichtenšteino princo įsigijo Ailsa Mellon Bruce fondas ir padovanojo Vašingtono nacionalinei dailės galerijai. Paveikslas į Lichtenšteino princų nuosavybę Vienoje pateko apie 1712 m., arba dar anksčiau, ir buvo 1780 m. priskirtas Luko Kranacho rankai. II pasaulinio karo metu paveikslas buvo pergabentas į Vaducą Lichtenšteine.

## Nuorodos
* totallyhistory.com
* universalleonardo.org 
* leonardodavinci.net
* italian-renaissance-art.com
Vakarų Mašonalandas

**Vakarų Mašonalandas** () – Zimbabvės provincija šalies vakaruose. Plotas siekia 57 441 km² ir 2002 m. gyveno maždaug 1,2 milijono gyventojų. Sostinė – Činhojis.

Ribojasi:
* rytuose – Vidurio Mašonalandas ir Rytų Mašonalandas,
* šiaurės vakaruose – Zambija,
* pietuose – Midlandsas,
* vakaruose – Šiaurės Matabelelandas ir Midlandsas,

Šiaurinę Vakarų Mašonalando sieną sudaro statūs Zambezės krantai. Žemės čia nederlingos, menkai apgyvendintos, kai kur gyventojų nėra visai. Tokiose žemėse yra nacionaliniai parkai.
Vienintelė stambi įmonė šiaurėje tėra ant Zambezės pastatyta Karibos HE. Šiaurėje yra du miestai – Kariba ir Karojis (*Karoi*).

Pietinė provincijos dalis, skirtingai nei šiaurinė, derlinga, tankiai apgyvendinta (miestai Kagoma, Čegutu ir kiti). Žemės ūkis joje sparčiai vystosi.
Ši agrarinė provincijos dalis arti šalies sostinės Hararės, tad čionai pritraukiama dalis sostinės regiono darbo jėgos pertekliaus.

## Rajonai
Vakarų Mašonalandas sudalintas į 6 rajonus:
* Čegutu
* Hurungvė
* Kadoma
* Kariba
* Makondė
* Zvimba

## Nuorodos
Rytų aukštumos

**Rytų aukštumos** (angl. *Eastern Highlands*) – kalnynas rytų Zimbabvėje. Šios aukštumos formuoja rytinę šalies sieną su Mozambiku.

Rytų aukštumose klimatas yra švelnesnis nei likusioje šalies dalyje. Šiose aukštumose susiformuoja daug upių, kurios vėliau įteką į didžiausias šalies upes – Zambezę ir Savę.
Noboru Takeshita

**Noboru Takešita** (, 1924 m. vasario 26 d. – 2000 m. birželio 19 d.) – Japonijos politikas, buvęs šalies ministras pirmininkas (1987–1989 m.), Statybų bei Finansų ministras, Japonijos Atstovų rūmų narys.

## Biografija
Takešita gimė 1924 m. nedideliame Unano mieste Šimanės prefektūroje. 1947 m. baigė Vasedos universitetą. 1951 m. buvo pirmą kartą išrinktas savivaldos rinkimuose, o 1958 m. tapo Atstovų rūmų nariu kaip Liberalų demokratų partijos atstovas. Greitai kilo karjeros laiptais, 1971–1974 m. dirbo vyriausybės vyriausiuoju sekretoriumi, Kakuei Tanaka vyriausybėje (1972–1974 m.) ėjo Statybų ministro pareigas, o 1979–1980 m. bei 1982–1986 m. laikotarpiu buvo Finansų ministru ir atstovavo Japoniją Plazos sutarties derybose.

1987 m. spalį Takešita pakeitė Yasuhiro Nakasone Liberalų demokratų partijos prezidento poste ir buvo išrinktas šalies ministru pirmininku. Jo valdymo metu buvo liberalizuotas jautienos ir citrusinių vaisių importas bei įvestas 3 % pridėtinės vertės mokestis. Abu žingsniai buvo nepopuliarūs tarp gyventojų. Takešitos reitingai dar labiau smuko, kai paaiškėjo jo sąsajos su Recruit skandalu, kol galiausiai 1989 m. birželį jam teko atsistatydinti. Nepaisant įtarimų korupcija, Takešitai kaltinimai nebuvo pateikti, jis iki mirties tęsė politinę karjerą kaip parlamento narys.

## Šaltiniai

|-
18-oji JAV Konstitucijos pataisa

**Aštuonioliktoji JAV Konstitucijos pataisa** – 1919 m. priimta ir 1920 m. įsigaliojusi JAV Konstitucijos pataisa, uždraudusi alkoholinių gėrimų gamybą ir prekybą (įvedusi prohibiciją). Tikslias pataisos vykdymo priemones apibrėžė Volstedo įstatymas. 

Savo laiku pataisos priėmimą palaikė tiek konservatyvių pažiūrų protestantizmo atšakų atstovai, tiek ir progresyvių idėjų šalininkai, tarp kurių buvo medikų asociacijos, mokslininkai. Pataisa taip pat matyta kaip galimai veiksminga priemonė sustabdyti alkoholizmo plitimą, girtavimą viešumoje, barų plitimą ir populiarumą. Pataisą ratifikavo visos Amerikos valstijos, išskyrus Konektikutą ir Rod Ailandą. Kaip paaiškėjo vėliau, pataisos įgyvendinimas buvo itin sudėtingas, vyko nuolatinė daug pastangų reikalavusi kova su plačiai išaugusia alkoholinių gėrimų juodąja rinka.

Aštuonioliktoji pataisa buvo galiausiai atšaukta 1933 m. priėmus Dvidešimt pirmąją JAV Konstitucijos pataisą.  Aštuonioliktoji pataisa lig šiol yra vienintelė pilnai atšaukta pataisa per JAV istoriją. Atšaukimą įtakojo Didžioji depresija, kurios metu trūko lėšų prohibicijos užtikrinimui, o valstybei reikėjo papildomų įplaukų iš alkoholiui taikomų mokesčių. Didelė dalis gyventojų taip pat manė, kad alkoholio gamybos ir prekybos kriminalizavimas daro šaliai daugiau žalos, nei duoda naudos.

## Literatūra
* David A. Schultz. *Encyclopedia of the United States Constitution*. Infobase Publishing, 2009, p. 219-222

## Susiję straipsniai
* Prohibicija
Kazimieras Žalalis

**Kazimieras Žalalis** (1917 m. vasario 10 d. Rozinovskio apyl., Baltarusija – 1984 m. birželio 4 d. Kiduliuose) – vargonininkas.

## Biografija

Vaikystė prabėgo Molėtų rajone, Skudutiškyje. Vargonuoti mokėsi pas Utenos ir kitų parapijų vargonininkus.

Savarankišką vargonininko kelią pradėjo būdamas 17 metų, o pirmoji darbo vieta buvo Pakalniai, Utenos rajone. Vėliau dirbo Skudutiškyje, Stirniuose, Tauragnuose. Nuo 1956 metų darbuojasi Žemaitijoje: Pikeliuose, Mažeikių raj., Alsėdžiuose, Plungės raj. Nuo 1959 metų pradėjo dirbti Telšių rajono Žarėnų bažnyčioje. Kurį laiką Žarėnuose dirbo didelis muzikos, giesmės mylėtojas, gražų balsą turėjęs kunigas Klemensas Arlauskas. Jų bendromis pastangomis labai sutvirtėjo bažnyčios choras, giedodavęs 4-riais balsais mišparus, kun. Gedimino Jono Šukio, Juozo Naujalio, J. G. Zangl „Šv. Liudviko“, J. Gruber „Šv. Onos“ ir „Šv. Cecilijos“, G. E. Stehle „Salve Regina“ mišias.

nuo 1967 metų iki 1981-jų, pakviestas Akmenės klebono Antano Vaičiaus (vėliau tapusio Telšių vyskupu), darbavosi Akmenėje, kur buvo pajėgus choras, jį papildė naujais choristais.

Sušlubavus sveikatai, kanauninko Juozo Barkausko pakviestas, persikėlė į Kidulius, Šakių rajone, kur dirbo iki mirties. Atvykęs į Kidulius, atnaujino, papildė naujais nariais bažnyčios chorą, kuris giedojo per ark. Liudo Povilionio vizitaciją.
Įvairiose Lietuvos vietose besidarbuodamas stengėsi atnaujinti chorų repertuarą, papildyti naujais kūriniais. Susirašinėjo, keitėsi kūriniais su ilgamečiu Švenčionių vargonininku J. Deveikiu, Plungės bažnyčios vargonininku Antanu Pociumi, Telšių – V. Stakaniu ir kt.

Palaidotas Utenos rajone, Tauragnų kapinėse. 

K. Žalalio brolis Vaclovas Žalalis taip pat buvo vargonininkas, dirbęs Linkmenų, Kriaunų, Kuktiškių, Balninkų parapijose.

K. Žalalio sūnus Stasys Žalalis (1943 m. balandžio 21 d. Skudutiškio k., Molėtų r. – 2013 m. spalio 6 d. Šiauliuose) – Lietuvos pedagogas, chorvedys, vargonininkas.

## Literatūra

Maestro Stasys Žalalis / Birutė Žymantienė. – Šiauliai: K. J. Vasiliausko leidykla „Lucilijus“, 2014. – 284 p. Iliustr. – ISBN 978-9955-32-264-1
Frankfurto vertybinių popierių birža

**Frankfurto vertybinių popierių birža** () – seniausia ir viena iš didžiausių pasaulio akcijų biržų įsikūrusi Sityje, Frankfurte, Vokietijoje.

Indeksas DAX (Deutscher Aktien-Index) yra apskaičiuojamas atsižvelgiant į 30-ies likvidžiausių, didžiausių ir pelningiausių įmonių akcijų kainas.
Ampulė

**Ampulė** (, iš mažybinio , iš  'amfora') – mažas stiklinis (kartais – plastikinis) buteliukas užlydytu kakleliu, kuriame paprastai laikoma skysta ar biri medžiaga.

Į šiuolaikines ampules paprastai fasuoja vaistinius preparatus ir chemines medžiagas, kurie turi būti apsaugoti nuo deguonies, cheminių ir mikrobiologinių teršalų. Stiklinės ampulės uždaromos užlydant atvirą kakliuką, o atidaromos jį nulaužiant. Gerai pagamintos ampulės kakliukas lūžta sudarydamas lygią lūžio vietą be šukių. Kartais ampulėse laikytas skystis filtruojamas, kad būtų apsisaugoma nuo retkarčiais susidarančių stiklo šukelių. Prieš užlydant ampulę neužpildyta viršutinė zona kaklelyje gali būti užpildoma inertinėmis dujomis, kad būtų išvengiama oksidacijos ar kitų nepageidaujamų cheminių virsmų.

Stiklinės ampulės patogios tuo, kad uždarytos jos visiškai nelaidžios dujoms ir skysčiams, nors pakavimas į jas gali būti gana brangus. Į ampules pakuojami ne tik vaistai, bet ir deguoniui jautrūs ir/ar higroskopiški chemikalai.


File:Adrenalin Ampulle.jpg|Adrenalino ampulė
File:Drug ampoule JPN.jpg|Įvairios vaistų ampulės
File:Steriele fysiologische oplossing voor injectie.jpg|Fiziologinio tirpalo ampulės


## Ampulių gamyba
Dabartinės ampulės pramoniniu būdu paprastai gaminamos iš trumpų stiklo vamzdelių, kurie automatinėse gamybos linijose formuojami kaitinant dujiniais degikliais. Kokybės kontrolei paprastai naudojami kompiuterinės regos įtaisai. 

Mažų serijų gamyboje ar laboratorijose ampulės dažnai pildomos ir užlydomos rankiniu būdu. Tuomet tuščios ampulės perkamos iš tiekėjų, užpildomos ir užlydimos mažais degikliais.
Kurier Litewski (Gardinas)

**Kurier Litewski** () – politinis informacinis laikraštis ėjęs 1796 m. spalio 2 d. – 1797 m. kovo 30 d. Gardine ir 1797 m. balandžio 4 d. – 1840 m. gruodžio 31 d. Vilniuje.

## Istorija

1796–1819 m. ėjo du kartus per savaitę, 1819 m. – dienraštis, nuo 1820 m. – tris kartus per savaitę. 1796–1812 m. leido Tadeušas Vlodekas, 1812 m. Kalikstas Danilovičius, vėliau Vilniaus universitetas ir Antonijus Marcinovskis. Nuo imtos leisti „Vilniaus žinios“.

Redagavo Ferdinandas Serafinovičius, Euzebijus Slovackis ir Antonijus Marcinovskis.

## Šaltiniai
Kurier Litewski (dienraštis)

**Kurier Litewski** () – politikos, visuomenės gyvenimo ir literatūros dienraštis, ėjęs 1905–1910 m. ir 1912–1915 m. Vilniuje. Redagavo Juzefas Ostrorugas-Sadovskis.

## Šaltiniai
Eliot Ness

**Eliotas Nesas** (, 1903 m. balandžio 19 d. Čikagoje – 1957 m. gegužės 16 d. Coudersport, Pensilvanijoje) – JAV Prohibicijos biuro agentas, garsėjęs Čikagoje ryžtinga kova su Sausojo įstatymo pažeidėjais, legendinės teisėsaugininkų grupės, pramintos „Neliečiamaisiais“ („*The Untouchables*“), lyderis.

## Biografija

E. Nesas gimė imigrantų norvegų šeimoje, buvo jauniausias iš penkių vaikų. Po vidurinės mokyklos studijavo ekonomiką Čikagos universitete. Jį baigęs dirbo kreditų kompanijoje, tyrė klientų kreditų informacijos duomenis. Netrukus vėl grįžo į universitetą, kur baigė kriminologijos studijas.

1927 m. pradėjo dirbti JAV iždo departamente, Prohibicijos biure. JAV prezidentu tapus Herbertui Huveriui, Iždo sekretorius Andrew Mellon buvo ypač nusiteikęs susidoroti su gangsteriu Al Kapone. Nors Čikagos teisėtvarkos institucijose klestėjo korupcija, jaunajam čikagiečiui E. Nesui pavedė suburti specialią grupę ir vadovauti operacijoms, remiantis mokesčių vengimo ir Volstedo įstatymo pažeidimo straipsniais, sutelkiant dėmesį į Al Kaponės nelegalias alaus ir spirito daryklas, jo tiekimų maršrutus. 1929 m. spalio mėn. E. Nesas turėjo atsirinkęs 50 patikimų žmonių, vėliau jų liko 9. Komanda buvo jauna, jos narių amžius neviršijo 26 metų. Tačiau visi puikiai valdė ginklus, išmanė sprogstamąsias medžiagas, puikiai mokėjo įrengti pasiklausymo priemones. E. Nesas sugebėjo daug kalbėti žurnalistams „ne į temą“ apie komandos veiklą ir numatomas operacijas, o iš tikrųjų rinko ir kaupė medžiagą apie Al Kaponę. Jo vadovaujami „Neliečiamieji“ turėjo ypatingus įgaliojimus, kartais net prieštaravusius JAV įstatymams. 1931 m. E. Nesui pavyko mafijos veikėją 11 metų pasodinti už grotų, apkaltinus jį ir įrodžius 22 mokesčių nemokėjimo atvejus ir 5000 Volstedo įstatymo pažeidimų. Tačiau grupei galutinio tikslo pasiekti nepavyko, nes Al Kaponė spėjo visas savo „santaupas“ pervesti į fiktyvių firmų sąskaitas. Be to, jis iš Alkatraso kalėjimo buvo paleistas pirma laiko dėl pašlijusios sveikatos.

Po to E. Nesas tęsė sėkmingą karjerą Čikagoje ir kituose miestuose. Ne ką mažiau korumpuotame Klivlande jam pavyko sugaudyti ir pasodinti daugelį vietos mafijozių ir banditų, kiti buvo priversti perkelti savo „verslus“ į kitas valstijas. Taip šis miestas E. Neso dėka tapo vienu saugiausų visoje Amerikoje. Vėliau jis dirbo Vašingtone, 1942 m. išėjo į užtarnautą poilsį. Tačiau Neso pasiekimai įvertinti kukliai – gavo nedidelę pensiją ir vardinį laikrodį, be to, nuo 1931 m. nebuvo nė karto paaukštintas pareigose.

## Populiarioji kultūra

E. Nesas mirė 1957 m., taip ir nesulaukęs savo parašytos knygos „Neliečiamieji“ išleidimo. Jai pasirodžius jis tapo Amerikos nacionaliniu herojumi – principingu 
kovotoju už teisingumą. Praėjus vos metams po žymiojo agento mirties, buvo sukurtas TV serialas apie Elioto Neso komandą. 1987 m. sukurtas filmas „Neliečiamieji“ (rež. Brian De Palma) apie Al Kaponę ir jo pogrindžio pasaulį – Neso vaidmenį jame atliko Kevinas Kostneris.  

## Nuorodos

* Elioto Neso biografija 
* Eliotas Nesas ir „Neliečiamieji“
Saliamono Salų herbas

**Saliamono Salų herbas** – oficialus Saliamono Salų valstybės simbolis, priimtas 1978 m., kai salos gavo nepriklausomybę.

## Aprašas
Skydas padalintas į auksinį pagrindinį lauką ir mėlyną galvą:
* Auksiniame lauke - žalias šv. Andriejaus kryžius, virš kurio sukryžiuotos dvi sidabrinės ietys dvigubais antgaliais žemyn. Virš kryžiaus centro ir žeberklų susikryžiavimo - rudas pailgas skydas, dengiantis lanką (jo galai kyšo iš po skydo apatinių ir viršutinio kraštų) ir sukryžiuotus akstį ir žeberklą. Kairiajame ir dešiniajame kryžiaus atkirstuose ketvirčiuose - rudi jūriniai vėžliai galvomis į viršų (vaizdas iš nugaros).
* Mėlynoje galvoje - dvi sidabrinės skrendančios fregatos ir tarp jų ant rudos šakos - rudas tupintis erelis.

Dešinysis skydininkas yra žalias krokodilas (galva aukštyn, vaizdas iš nugaros), kairysis skydininkas – ryklys sidabriniu pilvu (vaizdas iš pilvo pusės).

Virš skydo - sidabrinis riterio šalmas raudonu pamušalu ir raudonu antveidžio plyšiu bei sidabrine pusmėnulio pavidalo tradicine valtimi. Virš valties - stilizuota auksinė saulė trikampiškai dantytais dviejų ilgių spinduliais. Mėlyna ir sidabrinė grįžtė prilaiko sidabrinę šalmaskraistę mėlynu pamušalu.

Skydas stovi ant stilizuoto fregatos atvaizdo, po kuriuo - auksinė juosta su devizu „Vadovauti reiškia tarnauti“ ().

## Simbolika
Gausūs simboliai skyde žymi 4 Saliamono Salų apygardas, egzistavusias D. Britanijos protektorato laikais:
* erelis – Malaitos apygarda,
* ginklai – Centrinė apygarda,
* vėžliai – Vakarų apygarda,
* fregatos – Rytų apygarda.
Šie keturi simboliai buvo ir kolonijiniame herbe, kurio viršutinėje dalyje dar buvo ir liūtas. Kitame kolonijiniame salų herbe buvo sidabrinio vėžlio atvaizdas.


Vaizdas:Salomonen Borkenschild.jpg|Tipiškas Saliamono Salų skydas
File:Ceremonial shield Solomon MH 87-67-9.jpg|Ceremoninis Saliamono salų skydas
Image:PSM V35 D501 Head hunting canoe and canoe house at rubiana.jpg|Tradicinė kanoja


## Nuorodos
Kamermuzikantas

**Kamermuzikantas** () – rūmininko pareigybė ir laipsnis, taip pat – asmuo, užimantis šią pareigybę ar turintis tokį laipsnį.

Kamermuzikanto laipsnis Rangų lentelėje buvo priskirtas XIV klasei. Rūmų etatuose šios pareigos pirmą kartą paminėtos 1796 m. gruodžio 30 d.

Pareigybė panaikinta 1917 m. Vasario revoliucijos metu.

## Nuorodos
* Камер-музыкант
Hofmedikas

**Hofmedikas** () – rūmininko dvaro gydytojo pareigybė (vėliau – garbės vardas), taip pat – asmuo, užimantis šią pareigybę (vėliau – turintis šį garbės vardą).

Funkcijos:
* valdyti dvaro medicininį personalą,
* budėti prie aukščiausių dvaro asmenų (ir lankyti juos) ir rūmuose.

Hofmediko laipsnis Rangų lentelėje buvo priskirtas VI klasei. Rūmų etatuose šios pareigos paminėtos 1801 m.

Pagal 1851 m. kovo 3 d. Imperatoriaus dvaro medicinos, farmacijos ir veterinarijos pareigybių sąrašą hofmediko pareigybė tapo garbės vardu.

Hofmediko garbės vardas panaikintas 1917 m. Vasario revoliucijos metu.

## Nuorodos
Kamerfurjeris

**Kamerfurjeris** () – pareigybė ir laipsnis prie Rusijos imperatoriaus dvaro, taip pat – asmuo, užimantis šią pareigybę ar turintis tokį laipsnį.

Kamerfurjeriai būdavo oberceremonmeisterio padėjėjai. Kamerfurjeriais skirdavo nusipelniusius hoffurjerius ar kamerdinerius.
Funkcijos:
* vesti kamerfurjerių žurnalus (dienoraščiai, kuriuose užrašydavo visus rūmuose vykstančius įvykius),
* prižiūrėti tarnus ir paradinius pietus.

Kamerfurjerio laipsnis Rangų lentelėje 1796 m. buvo priskirtas VI klasei (atitiko armijos pulkininką). Panaši pareigybė buvo hoffurjeris (IX klasė).

Rūmų etatuose šios pareigos paminėtos 1736 m.

Pareigybė panaikinta 1917 m. Vasario revoliucijos metu.

## Nuorodos

* Камер-фурьер 
* Соболевский С.А. Юрналы и камер-фурьерские журналы 1695–1774. М., 1867;
Hoffurjeris

**Hoffurjeris** (, iš  'dvaro kvartirmeisteris') – pareigybė ir laipsnis prie Rusijos imperatoriaus dvaro, taip pat – asmuo, užimantis šią pareigybę ar turintis tokį laipsnį. Tiesiogiai vadovavo rūmų tarnams.

Hoffurjeriai būdavo oberhofmaršalo žinioje. 1826 m. buvo įsteigta Imperatoriaus dvaro ministerija, ir hoffurjeriai tapo jos darbuotojais.
Nusipelniusius hoffurjerius galėdavo skirti kamerfurjeriais.

Hoffurjerio laipsnis Rangų lentelėje 1796 m. buvo priskirtas VIII klasei (atitiko armijos majorą, vėliau – kapitoną). Panaši vyresnė pareigybė buvo kamerfurjeris (VI klasė).

Rūmų etatuose šios pareigos paminėtos 1716 m. karinio statuto knygoje: „Hoffurjeriai butus surašo, kur dera apsistoti“.

1782 m. sausio 4 d. imperatoriaus įsaku hoffurjeriai buvo priskirti J.I.D. statinių, namų ir sodų kanceliarijai (), vėliau – hofintendanto kontorai.

Pareigybė panaikinta 1917 m. Vasario revoliucijos metu.

## Nuorodos

* Шепелев Л.Е. Чиновный мир в России XVIII -нач. XX в. М., 1999.
Andrius Pojavis

**Andrius Pojavis** (g. 1983 m. lapkričio 25 d. Jurbarke) – Lietuvos dainininkas, muzikantas.

## Biografija
Gimė ir užaugo Jurbarke. Mokykloje su kitais pradėjo groti pankroką. Studijuodamas Vilniuje grojo keliose roko grupėse, o su viena iš jų laimėjo „EuroRock“ konkursą.
Dabar groja vienas. 2012 m. vasarą išleido pirmą solinį albumą „Aštuoni“.

2013 m. gegužės mėn. su daina „Something“ atstovavo Lietuvai Malmėje vykusiame „Eurovizijos“ dainų konkurse ir pateko į finalą, kuriame užėmė 22 vietą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Andrius Pojavis – „Something“ (video)
Hilaruvas (Palenkės Sokoluvo apskritis)

**Hilaruvas** () – kaimas Lenkijos rytuose, Sabnių valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į vakarus nuo Sabnių, apie 13 km į šiaurę nuo Palenkės Sokoluvo ir apie 90 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Kakuei Tanaka

**Kakuei Tanaka** (, 1918 m. gegužės 4 d. – 1993 m. gruodžio 16 d.) – Japonijos politikas, buvęs šalies ministras pirmininkas (1972–1974 m.), finansų ministras (1962–1965 m.), Liberalų demokratų partijos generalinis sekretorius, Atstovų rūmų narys. Tanaka buvo viena įtakingiausių figūrų pokarinėje Japonijos politikoje, nepaisant sąsajų su keliais korupcijos skandalais devintojo dešimtmečio viduryje.

## Biografija
Tanaka gimė 1918 m. nedideliame Nišijamos mieste Niigatos prefektūroje. Jo tėvai buvo neturtingi, todėl sulaukęs 15 metų Tanaka turėjo palikti mokyklą ir pradėjo dirbti statybose. Antrojo pasaulinio karo metais tarnavo armijoje, buvo išsiųstas į Mandžiūriją, tačiau dėl ligos 1941 m. grįžo atgal į Japoniją. Čia įkūrė savo statybų kompaniją, kuri sėkmingai augo ir greitai tapo viena didžiausių šalyje.

Nuo 1947 m. Tanaka buvo išrenkamas į parlamentą, 1962 m. tapo finansų ministru ir šias pareigas ėjo trejus metus. 1965 m. paskirtas Liberalų demokratų partijos generaliniu sekretoriumi. 1971–1972 m. užėmė ministro postą vienoje įtakingiausių ministerijų – Tarptautinės prekybos ir pramonės, o 1972 m. birželį išrinktas šalies ministru pirmininku.

Pagrindinės Tanakos vadovavimo metu vykdytos politikos kryptys buvo diplomatinių santykių su Kinija užmezgimas (lig tol Japonija palaikė Taivaną); kova su tarša, skatinant pramonės įmonių persikėlimą toliau nuo tankiai apgyvendintų vietovių; valstybinės socialinės apsaugos sistemos įkūrimas, siekiant padidinti gyventojų palankumą Liberalų demokratų partijai.

1974 m. spalį spaudoje pasirodė įtarimai dėl Tanakos vykdomų finansinių manipuliacijų. Reaguodamas į tai, Tanaka atsistatydino tų pačių metų lapkritį. 1976 m. vasarį buvo paviešintas Lockheed skandalas, kuriame Tanaka ir kiti politikai apkaltinti kyšių ėmimu iš amerikiečių aviacijos kompanijos Lockheed už susitarimą iš jų įsigyti Tristar lėktuvus. Tanaka liepą buvo trumpam areštuotas ir po kelerius metus trukusio teismo proceso, 1983 m. spalį pripažintas kaltu, jam skirta 4 metų bausmė. Netrukus byla su apeliacija buvo perduoda aukštesniam teismui, o vėliau ir Aukščiausiajam. Jos nagrinėjimas tęsėsi iki pat Tanakos mirties 1993 m.

1984 m. Tanaka pasitraukė iš Liberalų demokratų partijos, tačiau išlaikė stiprius ryšius su svarbiausiais jos nariais, darė jiems didelę įtaką, prisidėjo prie partijos politikos formavimo. Paskutinį gyvenimo dešimtmetį turėjo įvairių sveikatos problemų: 1985 m. patyrė insultą, jam buvo diagnozuotas diabetas, skundėsi hipertenzija ir galiausiai 1993 m. gruodžio 16 d. mirė ligoninėje nuo plaučių uždegimo.

Tanakos duktė Makiko Tanaka yra Japonijoje žinoma politikė, 2001–2002 m. dirbusi užsienio reikalų ministre, o 2012 m. pabaigoje – švietimo, kultūros, mokslo, sporto ir technologijų ministre.

## Literatūra
* James Arthur, Ainscow Stockwin. *Dictionary of the Modern Politics of Japan.* Routledge, 2003, p. 331-332

|-
Grodziskas (Palenkės Sokoluvo apskritis)

**Grodziskas** (, ) – kaimas Lenkijos rytuose, Sabnių valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje.

## Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1463 metais. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1919 m. įkurta Grodzisko Šv. Trejybės parapija.


Vaizdas:Kościół rzym.-kat. w Grodzisku (d. cerkiew gr.-kat.) - widok od strony pd.-wsch..JPG|Cerkvė - 1778 m.
Vaizdas:Kościół rzym.-kat. w Grodzisku (d. cerkiew gr.-kat.) - front.JPG|
Vaizdas:Kościół rzym.-kat. w Grodzisku (d. cerkiew gr.-kat.) - brama 01.JPG|Varpinė - vartai
Vaizdas:Kościół rzym.-kat. w Grodzisku (d. cerkiew gr.-kat.) - widok od strony pn.-wsch..JPG


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Grodziskas – Piliakalnis (lenk.)
Paežerių dvaras (Šiauliai)

**Paežerių dvaras** – dvaras Paežerių km., Šiaulių rajone, šalia Nelindos ežero.

## Istorija
Iki XIX a. valda buvo Nagurskių Dirvonėnų dvaro palivarku, savarankišku dvaru tapo tik XIX a., kai atiteko Zigmantui Nagurskiui. Šis 1910 m. šalia Nelindos ežero ir pastatė išlikusius eklektinius dvaro rūmus pagal Kačkovskio projektą.

Parkas 1900–1905 m. sukurtas pagal garsaus to meto Lietuvos pomologo Zaleskio projektą. Parkas paežerėje užėmė 500 m ilgio ir 300 m pločio sklypą. Į jį Zaleskis buvo įkomponavęs ir prieš tai čia augusį parką bei sodą.

Tarybiniais metais dvare buvo Pavenčių cukraus fabriko poilsio bazė, poilsio kambariai.

Dabar vasaros metu dvare vyksta jaunimo stovyklos. Šalia dvaro prie ežero įrengtos maudyklės.

## Nuorodos
* Dvaro sodyba 
* Buv. dvaro sodybos fragmentai (Kultūros vertybių registras)
* Paežerių dvaras, Šiaulių r. (miestai.net)
* Paežerių dvaras (Lietuvos dvarų duomenų bazė) 
* Dvarai, kaimai (Šiaulių rajono turizmas) 
* Paežerių dvaras (kryptys.lt)
Statinių direktorius

**Statinių direktorius** (), *statinių komandoras* () – Rusijos imperijos Statinių kanceliarijos () vadovo pareigybė 1710–1762 m. Direktorius vadovavo miestų, tvirtovių, rūmų statyboms, sodų įrengimui ir kitoms oficialioms statyboms, kurias carinė vyriausybė organizavo sostinėje ir jos apylinkėse.

1706 m. pastačius Peterburgą Miestų reikalų kanceliarijai () Petro I pavedimu ėmė vadovauti Uljanas Siniavinas. Pradedant 1710 m. oficialiuose dokumentuose Siniavinas imtas vadinti *statinių direktoriumi* arba *statinių komandoru*. 1723 m. *Miestų reikalų kanceliarija* pervadinta į *Statinių kanceliariją*.

Pagal 1722 m. sausio 24 d. Rangų lentelę statinių direktoriaus pareigybė buvo priskirta V klasei. Į jį turėdavo kreiptis „Ваше высокородие“, nors šio reikalavimo nesilaikė.

Nuo 1735 m. birželio 16 d. statinių direktorius pavaldus oberhofmaršalui.

1746 m. kovo 10 d. Statinių kanceliarijos komandoru buvo paskirtas generolas anšefas Vilimas Fermoras (*В.В. Фермор*).

1762 m. gegužės 24 d. imperatorišku įsaku statinių direktoriaus pareigybė panaikinta, vietoj jo įsteigta statinių generalinio direktoriaus () pareigybė su pakeistomis pareigomis.

## Nuorodos
* Директор от строений
* Майков П.М., И.И. Бецкой: Опыт его биографии. СПб., 1904;
* Луппов СП. История строит-ва Петербурга в 1-й четв. XVIII в. М; Л., 1957;
* Молева Н., Белютин Э. Живописных дел мастера: Канцелярия от строений и рус. живопись 1-й пол. XVIII в. М., 1965;
* Государственность России: Словарь-справочник. М, 1999. Кн. 2. С. 219–221.
EuroBasket 2013 C grupė

**EuroBasket 2013** C grupė yra viena iš keturių pirmo etapo 2013 m. Europos krepšinio čempionato grupių. Šios grupės rungtynės vyks Celėje Zlatorog Arena arenoje nuo rugsėjo 4 iki rugsėjo 9 d. Iš šios grupės į kitą etapą pateks pirmos trys komandos.

## Komandų rikiuotė




## Rugsėjo 4

### Čekija – Slovėnija

### Ispanija – Kroatija

### Gruzija – Lenkija

## Rugsėjo 5
### Lenkija – Čekija

### Kroatija – Gruzija

### Slovėnija – Ispanija

## Rugsėjo 7
### Kroatija – Lenkija

### Ispanija – Čekija

### Gruzija – Slovėnija

## Rugsėjo 8

### Lenkija – Ispanija

### Slovėnija – Kroatija

### Čekija – Gruzija

## Rugsėjo 9
### Slovėnija – Lenkija

### Gruzija – Ispanija

### Kroatija – Čekija