open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Segusiavai

**Segusiavai** (*segusiavi*) – Galijos keltų gentis,  kurios tvirtovė buvo Lugdunas (dabartinis Lionas).

Spėjama, kad pavadinimas *Segusiavi* gali būti alternatyvus pavadinimo *Segobriges* variantas. Segobrigai yra susiję su graikų įsikūrimu Galijoje dar IV a. pr. m. e. ir Masalijos (*Massali*, dabartinis Marselis) įkūrimu.

## Išnašos
Christian Dior (mados namai)

**Christian Dior S.A.** – Prancūzijos įmonė kuriai priklauso aukštosios mados drabužių, avalynės bei aksesuarų gamintoja ir pardavėja „Christian Dior Couture“. Pagrindiniai „Dior“ mados namų konkurentai yra „Chanel“, „Louis Vuitton“, „Yves Saint Laurent“, „Gucci“, „Versace“ ir „Prada“.

„Christian Dior“ įmonei taip pat turi 42 % didžiausios pasaulyje prabangos prekių grupės „LVMH Moët Hennessy Louis Vuitton“ akcijų. Stambiausias „Dior“ ir LVMH dalininkas yra Bernard Arnault. Jam priklauso 69.96% „Dior“ akcijų.

## Išnašos
Ostiakai

**Ostiakai** () – grupė mažų tautelių, išsibarsčiusių Sibire. *Ostiakai* – pasenęs etnonimas, pradėtas vartoti  rusams prijungiant naujas žemes prie imperijos ir neskirstant čiabuvių į konkrečias etnines grupes. Jais laikyti:

* chantai
* ketai (kitaip Jenisiejaus ostiakai, įsikūrę prie Ketės)
* jugai (kitaip Symo ostiakai)
* selkupai (kitaip ostiakai samojedai)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Ostiakai (rusų k.)
José Manuel Pinto

**Chosė Manuelis Pinto Koloradas** (*José Manuel Pinto Colorado*; g. 1975 m. lapkričio 18 d.) – Ispanijos futbolininkas, vartininkas.

## Karjera
Profesionalaus futbolininko karjerą pradėjo Sevilijos „Real Betis“ futbolo akademijoje. Aštuonolikmetis 1997 metais buvo pervestas į pagrindinę „Betis“ komandą, tačiau jam atiteko tik trečiojo vartininko vaidmuo. Per savo pirmąjį ir paskutinįjį sezoną „verdiblancos“ gretose tesužaidė vos vienerias rungtynes ir vasarą perėjo į Vigo „Celta“.

Galicijos ekipoje ispanui taip pat teko laukti savojo šanso, nes tuo metu „Celta“ vartus gynė Richardas Dutruelis ir Pablo Cavallero. Tačiau Pinto nepanoro vėl keisti klubo ir atkakliai nusprendė siekti vietos startinėje sudėtyje.
Sėkmingiausias žaidėjo karjeros sezonas – 2005–2006 m.

2005 m. Vigo „Celta“ po metų pertraukos sugrįžo į stipriausią Ispanijos futbolo divizioną, o Pinto sezono pabaigoje iškovojo Zamorą trofėjų – asmeninį prizą, skirtą mažiausiai įvarčių praleidusiam Primeros vartininkui (36 rungtynės, 28 praleisti įvarčiai. Zamora koeficientas: 0.78). 2008 m. sausio 18 d. pasirašė sutartį su „Barcelona“ iki sezono pabaigos ir Katalonijos klube pakeitė sunkią traumą gavusį Albertą Chorkerą.

## Pasiekimai
 
;Celta de Vigo
* 2000 UEFA Intertoto taurės laimėtojas

;FC Barcelona
* 2008-2009 Karaliaus taurės laimėtojas
* 2008-2009 Ispanijos čempionas
* 2008-2009 UEFA Čempionų lygos laimėtojas
* 2009-2010 Ispanijos Supertaurės laimėtojas
* 2009-2010 Europos Supertaurės laimėtojas
* 2009-2010 Pasaulio klubų taurės laimėtojas
* 2009-2010 Ispanijos čempionas
* 2010-2011 Ispanijos Supertaurės laimėtojas

;Asmeniniai apdovanojimai
* 2005-2006 Zamora

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
Apuolės akmuo

**Apuolės akmuo su dubenėliais ir ženklais** (valstybės saugoma regioninio reikšmingumo lygmens kultūros vertybė: unikalus kodas – 16219; senas registro kodas – A1865, senas kultūros paminklų sąrašo Nr. AV2050) – archeologinis akmuo centrinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Apuolėje (Aleksandrijos seniūnija), 0,32 km į pietryčius nuo Apuolės piliakalnio, 0,13 km į pietvakarius nuo Brukio upelio.

## Akmuo
Stūkso Brukio upelio kairiojo kranto aukštumoje. Akmuo rausvo granito, 2,3 x 2,3 x 2,8 m dydžio. Viename šone yra 24 dubenėliai, kurių skersmuo 3–9 cm, gylis – 1,2–2,5 cm. Šalia jų iškalti inicialai „J. W.“ ir data: „Mt 1818“.

Seniau akmuo stūksojo 270 m į pietus nuo dabartinės vietos, apie 60 m į rytus nuo piliakalnio. Manoma, kad tai buvęs apeiginis akmuo, naudotas pagonių apeigoms atlikti. Nuo 1818 m. jis, matyt, žymėjo privačios žemės valdos ribą.

1988 m. akmuo paskelbtas vietinės reikšmės archeologijos paminklu (AV2050), 1993 m. registruotas kultūros vertybių registre, 2005 m. įrašytas į kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąrašą (A1865) ir pripažintas valstybės saugoma kultūros vertybe.

Datuojamas II tūkstantmečiu pr. m. e. – XIII a.

Teritorijos plotas – 137 m².

## Tyrimai
1987 m. žvalgė Bronius Dakanis, Algimantas Merkevičius ir Gintautas Zabiela (Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba), 2004 m. – Linas Tamulynas (Kultūros paveldo centras).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kultūros vertybių registras: Apuolės akmuo su dubenėliais
Ketai

**Ketai** () – nedidelė Sibiro tauta, kalbanti Jenisiejaus kalbų grupei priklausančia paskutine gyva ketų kalba. Ją savo gimtąja kalba telaiko apie 20% ketų bendruomenės. Rusijos imperijos laikais, kolonizuojant naujas Sibiro teritorijas, vadinti ostiakais, Jenisiejaus ostiakais (gyveno šios upės vidurinio ir aukštutinio baseino rajone Krasnojarsko krašte). 1930 m. ketai oficialiai pripažinti Sovietų Sąjungoje, tačiau vyko sparti asimiliacija, jie buvo rusinami, verčiami dirbti kolūkiuose.

Dabartinių ketų protėviai apsigyveno Obės ir Jenisiejaus tarpupio pietuose, susimaišius Pietų Sibiro europidams su senovės mongolidais. Su ketais siejama Kazachstano ir Pietų Sibiro karasukų kultūra. Ketų tikėjimo pagrindą sudarė animizmas, paremtas trimis pasauliais (viršutiniu dangaus, viduriniu žmonių ir apatiniu požeminiu) ir daugybe gerųjų ir blogųjų dvasių. Nuo seno ketai užsiima žvejyba, medžiokle taigoje, elninikyste.
  

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Ketai 
* Apie ketus vaizdo medžiagoje
Cartier

**Cartier S.A.** – prancūzų juvelyrinių dirbinių gamintoja ir pardavėja, priklausanti „Richemont“ prabangos prekių grupei. Šiuo metu „Cartier“ savo klientams siūlo ir prabangius laikrodžius, odos gaminius bei aksesuarus. „Cartier“ prekės ženklas užima penktą vietą prabangiausių prekių ženklų sąraše.  Pagrindiniai „Cartier“ konkurentai yra „Tiffany & Co.“ ir „Bulgari“.

## Išnašos
Apuolės kapinynas

**Apuolės kapinynas** (valstybės saugomas kultūros paminklas: unikalus kodas – 3235; senas registro kodas – A469P, senas kultūros paminklų sąrašo Nr. AR955) – kapinynas centrinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Apuolėje (Aleksandrijos seniūnija), 0,2 km į šiaurės vakarus nuo Apuolės piliakalnio, Luobos dešiniajame krante.

## Kapinynas
Įrengtas pakrantės aukštumoje ir jos pietiniame, pietrytiniame šlaite. Didesnė dalis dirvonuoja, likusi – ariama.

Teritorijos plotas – 2,4 ha.

1972 m. paskelbtas respublikinės reikšmės archeologijos paminklu (AR955), 1992 m. registruotas Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registre, 1997 m. įrašytas į registro archeologinių vietų sąrašą(A469), 1998 m. paskelbtas Lietuvos Respublikos kultūros paminklu (A469P), 2005 m. pripažintas valstybės saugomu kultūros paminklu.

Datuojamas II – XIII a.

2009 m. kapinyną nusiaubė „juodieji archeologai“.

## Tyrimai
1928–1930 m. tyrė Eduardas Volteris, 1931 m. – Birgeris Nermanas, 2001 m. – Vida Kliaugaitė ir Zenonas Baubonis.

1948 ir 1966 m. žvalgė Lietuvos mokslų akademijos Istorijos institutas, 1974, 1981 ir 1987 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba.

Kapinyne ištirtas 172,3 m² plotas, aptikta griautinių ir 21 degintinis X – XII a. kapas, rasta žalvarinių antkaklių, juostinių ir storagalių apyrankių, pasaginių segių, smeigtukų, svarelių, žalvario ir mėlyno stiklo karolių, geležinių peilių, kirvių, kalavijų bei jų nuolaužų, lipdytos keramikos, surinkta pavienių II – IV a. dirbinių.

Radinius saugo Vytauto Didžiojo karo muziejus, Stokholmo istorijos muziejus, Lietuvos nacionalinis muziejus ir Skuodo muziejus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Geriausių archeologijos paveldo išsaugojimo darbų konkursas 
* Įtaria iškasinėjus dar 12 kapinynų. – Nusikaltimai: ATN.lt – 2009, liepos 6 
* Apuolės radiniai sugrįžo į Vytauto Didžiojo karo muziejų. – Lietuvos Respublikos krašto apsaugos ministerija: Naujienos – 2009, rugsėjo 28 
* Daiva Janauskaitė. Juodieji archeologai siautėja. – Klaipėda – 2009, spalio 12
* Lukas Pileckas. Juodoji archeologija Lietuvoje – pelningiausių verslų dešimtuke. – Naujienų portalas Alfa.lt – 2010, lapkričio 7
Jugai

**Jugai** () – maža Sibiro tautelė. Rusijos imperijoje, vykdant naujų žemių kolonizaciją, vadinta diukanais, ostiakais, Symo ostiakais, Symo ketais. Iki pat 2002 m. gyventojų surašymo Rusijoje laikyti ketais. Kalbos jugai neišlaikė, ji priklausė nykstančių Jenisėjaus kalbų grupei.

Jugai nuo seno gyveno Krasnojarsko krašte prie Jenisiejaus ir jo intakų Symo ir Dubčeso. Priskiriami mongolidams arba Šiaurės Azijos rasei. Užsiima žvejyba, medžiokle taigoje. Tradiciniai būstai – kūgio formos čiumas, žeminė iš rąstų, padengta žemėmis.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Jugų kalba
* Jenisiejaus tautos
Puodkalių kapinynas

**Puodkalių kapinynas** (registrinis kultūros paveldo objektas: unikalus kodas - 16223; senas kultūros paminklų sąrašo Nr. IP2054A) – kapinynas šiaurės vakarinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Puodkaliuose (Skuodo seniūnija), 0,5 km į vakarus nuo Puodkalių piliakalnio, Erlos (Kernų tvenkinio) dešiniajame krante. 

## Kapinynas
Įrengtas į upės vingio slėnį įsiterpiančiame kyšulyje. Pietinė teritorijos dalis dirbama, šiaurinė – dirvonuoja, apaugusi želdiniais. Rytinė dalis apardyta rengiant tvenkinį, atsidūrusi po vandeniu.

1993 m. įrašytas į naujai išaiškinamų istorijos ir kultūros paminklų archeologinių vietų sąrašą.

Datuojamas IX - XIII a., priskiriamas kuršiams. 

## Tyrimai
1975 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 1987 m. – Bronius Dakanis, Algimantas Merkevičius ir Gintautas Zabiela (Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba). 

Iš kapinyno į Daukšių aštuonmetę mokyklą buvo patekę 10 geležinių dirbinių (ietigalis trikampe plunksna, pentinis plačiaašmenis kirvis, skiltuvas atriestais galais, peiliukas, pjautuvo smaigalys, skustuvo rankenėlė, kovos peilio makščių grandinėlė) ir 11 jų fragmentų, 10 žalvarinių dirbinių (pasaginė segė tordiruotu lankeliu ir aštuonkampėmis galvutėmis, pasaginė segė cilindriniais galais, geriamojo rago apkalas, 3 įvijiniai žiedai išplatinta priekine dalimi, 2 juostinės apyrankės) ir 66 jų fragmentai, 49 lipdytos lygios ir nežymiai brūkšniuotos ir 1 žiestos keramikos šukė. Dalis lipdytos keramikos šukių puošta horizontaliomis tiesiomis ir banguotomis linijomis. 1987 m. radiniai perduoti Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologinei ekspedicijai.

Radinius saugo Kultūros paveldo centras ir Kretingos muziejus.  

## Šaltiniai
Radamel Falcao

**Radamelis Falkao Garsija Saratė** (*Radamel Falcao García Zárate*; g. 1986 m. vasario 10 d.) – buvęs Kolumbijos futbolininkas, puolėjas.

Dažniausiai vadinamas tiesiog **Falkao**; šiuo vardu jis pavadintas pagal žymų brazilų futbolininką Paulą Robertą Falkaną.

## Karjera

Karjerą pradėjo Argentinos „River Plate“ klube, kurio jaunimo komandoje treniravosi. Jis buvo vienas svarbiausių komandos lyderių. 2009 m. Falkao perėjo į Porto klubą. 2010–2011 m. UEFA Europos lygos čempionate jis tapo ne tik rezultatyviausiu žaidėju, bet pamušė lygos rekordą (17 įvarčių per 14 varžybų). Be to, jis įmušė vienintelį finalo įvartį, atnešusį pergalę Porto klubui. 2011 metų vasarą už 40 milijonų eurų perėjo į Madrido „Atletiką“. 2021 m. persikėlė į Ispaniją, kur atstovavo Rayo Vallecano.

Falkao Kolumbijos rinktinėje debiutavo 2007 m.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Laimėjimai

### Klubiniai
;River Plate
* Argentinos Primera División (1): 2008 Clausura

;FC Porto
* Primeira Liga (1): 2010–11
* Taça de Portugal (2): 2009–10, 2010–11
* Supertaça Cândido de Oliveira (2): 2009-10, 2010-11
* UEFA Europos lyga (1): 2010–11

;Atletico Madrid
* UEFA Europos lyga (1): 2011-12

### Asmeniniai
* Rezultatyviausias Taça de Portugal žaidėjas: 2009–10
* Geriausias Čempionų lygos įvartis: 2009–10
* Rezultatyviausias pasaulio tarptautinių varžybų žaidėjas: 2010-11
* Rezultatyviausias Europos lygos žaidėjas: 2010-11

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Salamankos mūšis

**Salamankos mūšis** - susirėmimas tarp prancūzų ir britų bei portugalų pajėgų 1812 m. Pirėnų karo metu.

## Padėtis prieš mūšį
1812 m. pradžioje Velingtonas pradėjo puolimą į Ispaniją. Užėmęs Siudad Rodrigą ir Badachosą Ispanijos ir Portugalijos pasienyje jis puikiai įsitvirtino ir galėjo veržtis toliau. Birželį britai užėmė Salamanką, tačiau prancūzų maršalo Augusto Frederiko de Mormono kariuomenė tuo metu buvo netoliese.

## Mūšio eiga
Liepos 22 d. Velingtonas ėmė atsitraukti. Mormonas stengėsi užkirsti britams kelią. Manevruodamas sparnais jis pernelyg ištiesė savo pajėgas palei britų fronto liniją. Tada Velingtonas įsakė pulti. Po to, kai britų pėstininkai išsklaidė prancūzų rikiuotes, puolanti kavalerija išblaškė prancūzų kariuomenę. Mūšis nesibaigė visiškų sutriuškinimu, tačiau artileriją ir muškietų skalvės padarė nemažus nuostolius, o Mormonas buvo sunkiai sužeistas, ir sudarė salygas Velingtonui žygiuoti pirmyn ir užimti Madridą.
Mario Yepes

**Marijus Albertas Jepesas Diasas** (*Mario Alberto Yepes Díaz*; g. 1976 m. sausio 13 d.) – buvęs  Kolumbijos futbolininkas, gynėjas.

## Karjera

Karjerą pradėjo Kolumbijos „Cortuluá“ klube. Pradžioje žaidė kaip puolėjas, bet vėliau tapo gynėju. 

1997 m. perėjo į „Deportivo Cali“ ir su juo laimėjo šalies lygą. 

1999 m. persikėlė į „River Plate“ ir buvo vienas komandos lyderių. 

Vėliau rungtyniavo Prancūzijos ir Italijos klubuose.

## Rinktinė
1999 m. debiutavo Kolumbijos rinktinėje. Su ja 2001 m. laimėjo „Copa America“ taurę.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Laimėjimai

### Klubiniai
; Deportivo Cali
* Fútbol Profesional Colombiano: 1998, 1999
* Copa Libertadores: (2 vieta) 1999
;River Plate
* Primera División Argentina: 1999 Apertura, 2000 Clausura
;Paris Saint-Germain
* Prancūzijos futbolo taurė: 2006
* Prancūzijos futbolo lygos taurė: 2008
;Milan
* Serie A: 2011

### Nacionaliniai
;
** Copa America: 2001

## Išnašos

## Nuorodos
*
Samojedai

**Samojedai**, arba **samodai** () – grupė mažų tautelių, gyvenančių daugiausiai šiauriniame Sibire bei šiaurės rytinėje Rusijos Europos dalyje. Jai priskiriami nencų, encų, selkupų, nganasanų ir kitų tautų (jau išnykusių), kalbančių samodų kalbomis, atstovai. Samodai sudaro vieną iš dviejų Uralo tautų atšakų (kita yra finougrai). 
## Etimologija
Manoma, kad etnonimas atsirado rusams iškraipius nencų savivardį *saamod* ar *saamid*. Panašiai save vadina dar keletas šiaurinių Uralo tautų. Iki XIX a. rusų etnografinėje literatūroje nencus vadino *Samojad* (*Самоядь*). Rusų kalboje ši sąvoka  tautai vadinti *samojedai* ( – saviėdis) skambėjo paniekinamai, todėl XX a. jos atsisakyta, pradedant naudoti neutralesnį vedinį samodai ar samodiečiai.

## Istorija

Yra keletas samodų kilmės hipotezių, tačiau labiausiai paplitusi jų protėvyne laiko šiaurines Altajaus-Sajanų priekalnes pietrytiniame Vakarų Sibire. XIX a. viduryje suomių etnologas čia rado didžiausią samodų kalbų įvairovę. Čia gyveno pietų samodų kalbomis kalbėjusios tautos motorai, kamasinai, koibalai ir kt. Šiuo metu visos jos yra išnykę.

Apie I-IV a. Pietų Sibire prasidėjus Didžiajam tautų kraustymuisi, dalis samojedų (šiauriniai) migravo į Sibiro lygumas šiaurėje, judėdami palei Obę. Dalis jų apsistojo Tazo aukštupyje, kur konsolidavosi encai (jie migravo į rytus). Kita dalis apsistojo Pūro slėnyje, kur konsolidavosi nencai. Dalis, likusi gyventi Obės slėnyje, vadinami selkupais.

Nencai pirmieji užmezgė kontaktus su tautomis į vakarus nuo Uralo, kuomet apie XI a. buvo įtraukti į Naugardo prekybą su Jugra. Jie tiekė brangiakailių žvėrių kailius, mamuto bei vėplio iltis. Apie XV a. kai kurie samodai suformavo gentinius junginius. Svarbiausi buvo selkupų Keršoji Orda Obės vidurupyje ir nencų Obdoro kunigaikštystė Obės žemupyje (pastarojoje valdžią greičiausiai turėjo chantai).

Nuo XVI a. pabaigos Rusijos carystei kolonizuojant Sibiro žemes, pradėtas vartoti etnonimas *samojedai*, neskirstant čiabuvių į konkrečias etnines grupes. Į samojedų sąvoką neretai patekdavo ir kitos Sibiro tautos, kalbėjusios ugrų kalbomis. Rusija iki XVIII a. vidurio panaikino visas vietos kunigaikštystes ir jas inkorporavo į savo valstybę. XVII-XIX a. vyko sparti nutautinimo politika, kurios metu išnyko pietinės samodų tautos, o šiaurinės išliko negausios. Šiuo metu Rusijoje egzistuoja keturios samodų tautos, kurių didžiausia yra nencai. 
## Šaltiniai

## Nuorodos
* Samojedai (rusų k.)
Badachoso apgula

**Badachoso apgula**, dar vadinama **Trečiąja Badachoso apgula** – susirėmimas tarp mieste buvusios prancūzų įgulos ir britų bei portugalų kariuomenės 1812 m. Pirėnų karo metu. Tai buvo vienas iš daugiausiai aukų pareikalavusių mūšių per Napoleono karus.

## Apgula
Užėmęs Almeidos bei Rodrigo miestus, Velingtonas su armija patraukė į pietus link Badachoso. Šio miesto kontrolė užtikrintų saugų susisiekimą su Lisabona, pagrindine sąjungininkų operacijų baze pusiasalyje. Badachoso garizoną sudarė apie 5 000 prancūzų karių, vadovaujamų generolo Armand Philippon. Miestas buvo stipriai įtvirtintas, strateginiai taškai aplink sienas užlieti vandeniu ar užminuoti, perimetre įrengti bastionai. Badachosas šiame kare jau buvo sėkmingai atrėmęs dvi apgulas.

1812 m. kovo 17 d. nepaisydami liūčių, sąjungininkai pradėjo apgulą, apsupdami miestą ir išsikasdami tranšėjas. Sąjungininkų armiją sudarė apie 27 000 karių, maždaug penkis kart tiek, kiek turėjo prancūzai. Darbai dėl vėtrų ir liūčių ėjosi sunkiai. Kovo 19 d. prancūzai surengė netikėtą išpuolį su 40 kavaleristų ir 1 500 pėstininkų, sąjungininkai prarado apie 150 karių. Tarp sužeistųjų buvo ir seras Richard Fletcher, vyriausiasis inžinierius.

Kovo 25 d. sąjungininkai, patirdami didelius nuostolius – 50 žuvusiųjų, 150 sužeistų – užėmė Pikurinos fortą, miesto įtvirtinimų dalį. Tai leido jiems laisviau užsiimti apsiausties įtvirtinimų kasimu. Netrukus buvo įrengtos sunkiosios artilerijos baterijos, ir kovo 31 d. sąjungininkai pradėjo intensyvų miesto įtvirtinimų bombardavimą.  Balandžio 5 d. miesto sienoje buvo pramušti du plyšiai, ir sąjungininkų kariai pasiruošė šturmuoti. Šturmas tačiau buvo atidėtas dar parai, kad būtų galima pramušti dar vieną plyšį. Sąjungininkus pasiekus žinioms, kad maršalas Jean-de-Dieu Soult žygiuoja su prancūzų armija atremti apgulos, balandžio 6 d. 22 val. prasidėjo skubus miesto šturmas.

## Mūšio eiga
Prancūzai buvo pasiruošę šturmui ir, apie 19:30 pasibaigus artilerijos apšaudymams, iki 22 val. spėjo paspęsti įvairių spąstų būsimuose įsiveržimo keliuose prie sienos plyšių.

Prasidėjus šturmui, prancūzai apšaudė artėjančius sąjungininkus muškietomis, sukeldami didžiulius nuostolius. Puolimui priartėjus prie sienų, prancūzai pradėjo mėtyti improvizuotas bombas - parako statines su dagčiais, granatas, padegtus šiaudų ryšulius, turėjusius apšviesti teritoriją, akmenis. Didžiuliai nuostoliai sutrikdė sąjungininkų organizaciją, prasidėjo chaosas, dalis pajėgų pasiklydo ir užuot patekę į miestą kur turėjo surengti diversiją, prisijungė prie kitos grupės, turėjusios įsiveržti pro kitą plyšį sienoje pagrindiniam puolimui. Nuostoliai buvo tokie dideli, kad Velingtonas jau buvo pasiruošęs atšaukti puolimą, kai išgirdo, kad grupė karių užsiėmė placdarmą pilyje. Galiausiai prancūzai nebegalėjo ilgiau priešintis, ir generolas Philippon atsitraukė į San Kristobalo fortą šalimais. Kritus miestui, jis netrukus pasidavė sąjungininkams.

## Šaltiniai
Boras (Pietų Sudanas)

**Boras** (‎) – miestas Pietų Sudano pietuose, prie Baltojo Nilo. Džonglėjaus vilajeto administracinis centras.

## Istorija

Įkurtas kaip misionierių centras **Malekas** 1905 m. Tais pačiais metais įkurta misionierių mokykla. 1899–1956 m. buvo Dinkos administraciniu centru. Bore buvo įkurtas Pietų Sudano išsivadavimo judėjimas.

## Gyventojai

## Sportas

* Salaam FC (futbolo klubas).

## Šaltiniai
Adrián Ramos

|       ntupdate = 
}}
**Gusatavas Adrianas Ramosas Vaskesas** (*Gustavo Adrián Ramos Vásquez*; g. 1986 m. sausio 22 d.) – buvęs Kolumbijos futbolininkas, Kolumbijos rinktinės žaidėjas.

## Karjera

Karjerą pradėjo „América de Cali“ klube, kurio jaunimo komandoje treniravosi. Sezoną žaidė „Santa Fe“ klube, bet vėliau grįžo į „América“ ir tapo vienu klubo lyderių. 2009 m. išvyko į Vokietiją.

Ramosas Kolumbijos rinktinėje debiutavo 2008 m., draugiškose varžybose prieš Ekvadorą.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Ptolemėjas IV Filopatoras

**Ptolemėjas IV Filopatoras** (, valdė 221 m. pr. m. e. – 205 m. pr. m. e.) – Egipto faraonas, priklausęs Ptolemėjų dinastijai. Jo tėvai buvo Ptolemėjas III ir Berenikė II. Jam valdant prasidėjo Ptolemėjų karalystės nuosmukis.

Jo valdymas prasidėjo dėdės, brolio ir motinos žmogžudystėmis. Ptolemėjas IV visą laiką buvo manipuliuojamas favoritų Aleksandrino, Sosibijaus, Dioskurido, kurie tenkino jo ydas, o patys valdė kaip norėjo. Savanaudiškumas paskatino ministrus gerai pasiruošti Antiocho III išpuoliui Sirijoje ir Judėjoje bei padėti pamatus didelei egiptiečių pergalei Rafijos mūšyje (217 m. pr. m. e.), kuriame dalyvavo pats faraonas ir apsaugojo šiaurines karalystės sienas likusį savo valdymą.

Egiptiečių apginklavimas per karą turėjo dviprasmiškų pasekmių, nes Aukštutinis Egiptas atsiskyrė vadovaujant faraonams Harmachui ir Ankmachiui. Jie sukūrė karalystę, kuri užėmė didelę Egipto dalį ir egzistavo dvidešimt metų.

Ptolemėjas IV mėgo religines orgijas ir mėgėjišką literatūrą. Jis pastatė šventyklą Homerui ir sukūrė tragediją, prie kurios jo favoritas Agatoklis pridėjo komentarus. Apie 220 m. pr. m. e. jis vedė seserį Arsinę III, bet jam toliau didelę įtaką darė Agatoklio sesuo Agatoklėja.

Teigiama, kad Ptolemėjas IV liepė pastatyti tesarakonteresą (gr. 'keturiasdešimt'), milžinišką galerą. Dabar manoma, kad tai buvo milžiniškas katamaranas, kokių 128 m ilgio.

## Išnašos
Oksibijai

**Oksibijai** (*Oxybii*; ) – ligūrų gentis, gyvenusi Viduržemio jūros pakrantėje netoli Masilijos (dabartinis Marselis). Siena su ligūrais deciatais buvo į vakarus nuo Antibo ir į rytus nuo Julijaus Forumo (*Forum Julii*).

155 m. pr. m. e. oksibijai atakavo Masiliją, todėl jų sąjungininkai romėnai pasiuntė komisiją, sudarytą iš *Flaminius*, *Popilius Laenas* ir *Lucius Pupius*. Kai šie buvo užpulti oksibijų pakrantės mieste Egitnoje (*Aegitna*), romėnai pasiuntė konsulo Kvinto Opimijaus (*Quintus Opimius*) vadovaujamą kariuomenę, kuri sutriuškino oksibijus ir deciatus Egitnos mūšyje, už trijų kilometrų į šiaurę nuo Antibo.

## Nuorodos
Rudolf Slánský

**Rudolfas Slanskis** (, tikroji pavardė – *Zalcmanas*, 1901 m. liepos 31 d. dab. Pilzenas – 1952 m. gruodžio 3 d. Prahoje) – Čekoslovakijos valstybės ir komunistinio judėjimo veikėjas, žurnalistas.

## Biografija
Gimė žydų šeimoje, baigė Prahos universitetą. 1921 m. buvo vienu iš Čekoslovakijos komunistų partijos įkūrėjų, 1929 m. tapo partijos vadovo Klemento Gotvaldo pavaduotoju. 1935–1938 m. buvo Čekoslovakijos Nacionalinio susirinkimo deputatu. Po Miuncheno sutarties įvykių pabėgo į SSRS.

Antrojo pasaulinio karo metais organizavo partizaninį judėjimą Slovakijoje. 1945 m. tapo ČSKP Generaliniu sekretoriumi. Buvo vienas iš komunistinio perversmo organizatorių 1948 m. Būdamas aršus stalinistas aktyviai bendradarbiavo su sovietinėmis specialiosiomis tarnybomis, organizavo masinį terorą prieš politinius oponentus. Per penkerius metus Čekoslovakijoje buvo nuteista virš 100 tūkst. žmonių, 233 asmenys nuteisti mirties bausme.

1951 m. rugsėjo mėn. Maskvos nurodymu ir sankcionavus K. Gotvaldui, už „klaidingą kadrų politiką“ buvo pašalintas iš ČSKP Generalnio sekretoriaus pareigų, paskirtas Ministrų tarybos pirmininko pavaduotoju. Netrukus tardytojai paskelbė, kad R. Slanskis buvo „sionistinio sąmokslo vadovas. 1951 m. lapkričio mėn. į Prahą atvykęs Anastasas Mikojanas perdavė Stalino reikalavimą nedelsiant suimti R. Slanskį. Lapkričio 23 d. jis buvo suimtas, lapkričio 20-27 d. vyko vadinamasis „Slanskio procesas“, kuriame buvo teisiama 14 aukštas pareigas užimačių partinių funkcionierių (du čekai, slovakas ir 11 žydų tautybės žmonių). R. Slankis nuteistas mirties bausme ir pakartas kartu su dešimčia kitų proceso dalyvių. Paskutiniai jo žodžiai buvo: „Gavau, ko nusipelniau“. R. Slanskio palaidojimo vieta nežinoma. 1963 m. reabilituotas.

## Šaltiniai
Putnupys

**Putnupys** – upė Lietuvoje, Kėdainių rajono pietuose; dešinysis, paskutinis Šušvės intakas (Nevėžio baseinas). Prasideda Šaravų miške, 3 km į šiaurę nuo Skaistgirių. Teka į pietryčius lyguma; pradžioje mišku, vėliau – laukais. Įteka į Šušvę 1,2 km nuo jos žiočių, netoli Kampų I-ųjų.

Intakas – Slajus (kairysis).

Aukštupys ir vidurupis sureguliuotas. Netoli žiočių įrengtas ~4,8 ha Putnupio tvenkinys. Pats žemupys patenka į Šušvės kraštovaizdžio draustinį.

Prie Putnupio įsikūrę kaimai: Būdai, Prapuoleniai, Kampai II, Kampai I.

## Etimologija
Upėvardis kildinamas iš pavardės *Putna* (nors plg.  „paukštis“,  „putlus“). Hidronimas minimas nuo XVI a. antros pusės (*близь речки Путнупя*).

## Šaltiniai
Bugatti

**Bugatti Automobiles S.A.S.** – Prancūzijos automobilių gamintojas, specializuojantis itin prašmatnių, labai galingų ir greitų automobilių gamyboje. Įmonę 1909 m. įkūrė automobilių dizaineris Ettore Bugatti. „Volkswagen“ priglaudė „Bugatti“ po savo grupės sparnu 1998 m.

## Modeliai

### Bugatti Veyron

**Bugatti Veyron EB 16.4** – greičiausias automobilis pasaulyje, galintis važinėti paprastomis gatvėmis. Kiekvienas Veyron parduodamas už 1 100 000 eurų (skirtingose šalyse kaina skiriasi), o gaminimo kaštai yra apie 6 milijonus eurų kiekvienam automobiliui. Automobilis varomas 1001 AG (736,2kW) W16 variklio. Jis gali pasiekti maksimalų 408,47 km/h greitį, o **Super Sport** versija su 1200 AG (883 kW) varikliu – 431.072 km/h. Pradėtas gaminti 2005 m. rugsėjį. Jis surenkamas rankomis Volkswagen gamykloje šalia buvusios Bugatti būstinės Molsheime (Alace, Prancūzija). Automobilis pavadintas prancūzų lenktynininko Pierre Veyron garbei, kuris laimėjo 24 valandų Le Mano lenktynes 1939 m., kuomet lenktyniavo už originalią Bugatti įmonę.

### Bugatti Galibier

**Bugatti Galibier 16C** – Bugatti automobilių gamintojos prabangaus sedano pirmavaizdis, kuris buvo oficialiai pristatytas 2009 m. Šis gali būti pradėtas gaminti 2013 m. Neoficialiomis žiniomis, bendrovės vadovai jau palaimino šį modelį serijinei gamybai. Manoma, kad „Bugatti Galibier 16C“ kaina gali siekti 900 tūkst. svarų sterlingų (apie 3,4 mln. Lt). „Bugatti Galibier 16C“ po poros metų turėtų pakeisti „Bugatti Veyron“ modelį. Nors abu šie modeliai turės tą patį 8,0 l, 16 cilindrų variklį, tačiau naujokas nebus toks galingas, kaip pirmtakas. Vis dar gaminamas „Veyron“ išvysto 1001 AG, o „Galibier 16C“ pasieks 800 AG. Be to, žadama, kad didžiausias „Galibier 16C“ greitis bus 350 km/val., o „Veyron“ gali įsibėgėti iki 400 km/val. ir daugiau.
Deciatai

**Deciatai** (*deciates*; ) – ligūrų gentis, paskutinius kelis šimtmečius prieš mūsų erą gyvenusi dabartinio Antibo (Prancūzija) apylinkėse, į vakarus nuo Varo upės. 

Deciatų teritorijos siena su oksibijais buvo į vakarus nuo Antibo ir į rytus nuo *Forum Julii*.. Deciatai savo teritorijoje turėjo miestą opidumą Deciatą (*Deciatum*), bet tai buvo ne būsimas Antibas.

:*In litoribus aliquot sunt cum aliquis nominibus loca: ceterum rarae urbes quia rari portus, et omnis plaga austro atque africo exposita est. Nicaea tangit Alpes, tangit oppidum Deciatum, tangit Antipolis.*

## Nuorodos
Strebukas

**Strebukas** – upė Lietuvoje, Kauno rajono šiaurės vakaruose; Striūnos kairysis intakas (Nevėžio baseinas). Prasideda ties Ramonų kaimu, 3 km į pietus nuo Liučiūnų. Teka į rytus, aukštupyje prateka Zacišiaus miško (Karalgirio) šiaurinę dalį. Ties Cinkiškiais kerta Vilniaus-Klaipėdos automagistralę. Įteka į Striūną km nuo jos žiočių, ties Panevėžiuku.

Intakai: Baublys, Šunupis, Verupis (dešinieji), Meškupis (kairysis).

Aukštupio ir vidurupio vaga sureguliuota. 0,9 km nuo žiočių Strebukas patvenktas, sudarytas 9,1 ha Panevėžiuko tvenkinys. Gyvenvietės prie Strebuko: Ramonai, Karalgiris, Cinkiškiai, Gaižuvėlė, Panevėžiukas.

Upėvardžio šaknis *streb-*, manoma, yra su įterptine *t* nuo *sreb-* (plg.  – „srėbti“).

## Šaltiniai
Antigenas (generolas)

**Antigenas** (; mirė 316 m. pr. m. e.) buvo Aleksandro Didžiojo generolas, tarnavęs ir jo tėvui Pilypui II, kuris per Perinto apgultį (340 m. pr. m. e.) neteko akies. Po Aleksandro mirties 323 m. pr. m. e. jam atiteko Susianos satrapija. Jis buvo argiraspidų vadas ir su kariais palaikė Eumeną, po kurio pralaimėjimo 316 m. pr. m. e. pateko į priešo Antigono rankas ir buvo gyvas palaidotas.
2011 m. Copa América – B grupė

**[[2011 m. Copa América]]** čempionato **B grupės** varžybos.

## Brazilija – Venesuela

## Paragvajus – Ekvadoras

## Brazilija – Paragvajus

## Venesuela – Ekvadoras

## Paragvajus – Venesuela

## Brazilija – Ekvadoras

## Išnašos
Varas (upė)

**Varas** (, , iš ligūrų kalbos, kur reiškia 'srautas') – upė pietryčių Prancūzijoje. Varo ištakos yra netoli *Col de la Cayolle* perėjos (2326 m aukštis) Pajūrio Alpėse (*Maritime Alps*), 1800 m aukštyje. Varas teka per Pajūrio Alpes (Prancūzijos departamentas), ir tik 15 km atkarpa yra Aukštutinio Provanso Alpių departamente. Tai unikalus atvejis Prancūzijoje, kai upė neteka per Varo departamentą, kuris pavadintas jos vardu. Įteka į į Viduržemio jūrą tarp Nicos ir Nicos priemiesčio *Saint-Laurent-du-Var*.

Varas teka šiais departamentais ir miestais:
* Pajūrio Alpės: Gijomas (*Guillaumes*)
* Aukštutinio Provanso Alpės: *Entrevaux*
* Pajūrio Alpės: Piuže Tenjė (*Puget-Théniers*), Karosas (*Carros*), Varo Sen Loranas (*Saint-Laurent-du-Var*)

Pavadinimas *Var* kilęs iš ligūrų kalbos žodžio 'vandens kelias'.


File:Ancien pont sur le Var du tramway de la Vésubie.JPG|Tiltas ties Tinée upės žiotimis


## Nuorodos
Saluvijai

**Saluvijai**, *salyjai* (*salluvii, salyes'; ) – galinga karinė genčių konfederacija Pietų Galijoje, [[Diuransas|Diuranso]] () lygumoje tarp [[Rona|Ronos]] ir [[Alpės|Alpių]]. Minimi kaip pirmoji tauta anapus Alpių, užkariauta romėnų. 

Kalvų viršūnėse įkurti [[opidumas|opidumai]], pradžioje ([[Masilija|Masilijos]] įkūrimo laikais, apie 600 m. pr. m. e.) apgyvendinti [[ligūrai|ligūrų]], driekėsi tarp Ronos ir Diuranso brastų bei Alpių perėjų. Jie nebuvo suvienyti. Pagal [[Strabonas|Straboną]] senieji graikai ten gyvenusius žmones vadino *ligyjais* (*Ligyes*),o jų kraštą - *Ligystike*. Archeologiniai radiniai rodo nuo III a. pr. m. e. vidurio buvus [[keltai|keltų]] kultūrinei invazijai.. Strabono laikais kai kurie autoriai laikė juos galų ir ligūrų mišiniu (todėl vadino juos *Celtoligyes*). Kiti juos laikė grynais keltais, užkariavusiais [[Provansas|Provincijos]] ligūrus. 

154 m. pr. m. e. Masilijos gyventojai [[graikai]], kurie buvo draugai su [[romėnai]]s nuo Antrojo pūnų karo, kreipėsi pagalbos prieš [[oksibijai|oksibijus]], kurie valdė [[Aržansas (upė)|Aržanso]] slėnį, ir [[deciatai|deciatus]]. Šios tautos, kurias Livijus vadino „užalpiniais ligūrais“, galbūt buvo dvi mažesnės gentys, veikusius su bendru Saluvijų pavadinimu. Juos sumušė Romos konsulas Kvintas Opimijus (*Quintus Opimius*). 
125-124 m. pr. m. e. vėl prasidėjo konfliktas tarp romėnų ir saluvijų. Sėkmingas Marko Fulvijaus Flako (*Marcus Fulvius Flaccus*) operacijas pratęsė konsulas Gajus Sekstijus Kalvinas (*Gaius Sextius Calvinus*)(123-122 m. pr. m. e.), kuris ryžtingai pajungė saluvijus, sunaikino šiauriau Massilijos buvusį pagrindinį jų miestą (dabartinio *Entremont* vietoje), o netoli jo griuvėsių įkūrė koloniją *Aquae Sextiae* (dabar - [[Provanso Eksas]]). Dalį jų teritorijos perdavė Masalijos gyventojams. Saluvijų karalius Tutomotulas (*Tutomotulus*), kitaip dar Teutomalijus (*Teutomalius*), rado prieglobstį pas [[alobrogai|alobrogus]]. Nuo tada saluvijai iš istorijos dingo.

== Saluvijų žemių miestai ==
* Sostinė netoli dabartinio *Entremont*, kur kirtosi du svarbūs keliai - maršrutas nuo Diuranso brastų link [[Alpės|Alpių]] perėjų bei maršrutas pakrantėmis, jungęs Italiją ir Ispaniją.
* *Tarusco* ar *Tarasco* (dabartinis [[Taraskonas]]), 
* *Arelate* (dabartinis [[Arlis]]), 
* [[Glanas]] (dabartinis *Saint-Rémy-de-Provence*)
* Ernaginas (*Ernaginum*) (dabartinis *Saint-Gabriel'', Taraskono dalis). 

## Nuorodos
Juodžių apylinkė (Šilutė)

**Juodžių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žemaičių Naumiesčio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šilutės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Degučių apylinkės.

## Šaltiniai
1963 m. Formulės 1 sezonas

**1963 m. Formulės 1 sezonas** buvo 14-tas Formulės 1 sezonas, kuris prasidėjo gegužės 23 dieną ir baigėsi gruodžio 28 dieną. Iš viso čempionatą sudarė 10 lenktynių.

## Sezono apžvalga
Šį sezoną nenugalimas buvo britas Jim Clark, iš 10 lenktynių pelnęs net 7 pergales, po vieną kartą finišavęs antroje ir trečioje vietoje. Antroje vietoje likusį kitą britą Graham Hill Jim aplenkė 25 įskaitiniais taškais.Tuo pačiu komanda nugalėtoja tapo Jim Clark atstovaujama Lotus-Climax ekipa.

## Sezono rezultatai

## 1963 komandinė įskaita
Taškai buvo skirti tokia tvarka - 9-6-4-3-2-1. Kiekviename etape tik geriausią rezultatą pasiekusio komandos lenktynininko taškai buvo skiriami komandai.

***Bold** results counted to championship totals.

## 1963 asmeninė įskaita
Šiame čempionate taškai lenktynininkams buvo skiriami tokia tvarka 9-6-4-3-2-1.

* Tik 5 geriausi rezultatai įskaičiuoti į įskaitą. Taškai skliausteliuose yra visi čempionato taškai; be skliaustelių - įskaitos taškai.
* *Pakreiptas* rezultatas žymi greičiausią ratą.
* **Paryškintas** rezultatas žymi pole poziciją.
‡ Kadangi Hill automobilis starto metu buvo pastumtas, taškai jam nebuvo skirti.

## Šaltiniai
Šiupienių apylinkė

**Šiupienių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Giedraičių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Širvintų rajonui. 1954 m. prijungta Pusnės apylinkė ir dalis Šiaudžių apylinkės. 1956 m. vasario 8 d. Šiupienių apylinkė performuota į Juodiškių apylinkę, dalis teritorijos prijungta prie Žalvarių apylinkės ir Giedraičių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Tarybinio artojo“, „Nemuno“ ir „Pusnės“ kolūkiai  || 
|}

## Šaltiniai
Hermès

**Hermès International, S.A.** – Prancūzijos mados namai, įkurti 1837 metais. Mados namų „Hermès“ istorija prasidėjo, kai Thierry Hermes įkūrė įmonę, gaminančią pakinktus žirgams. Šiuo metu „Hermès“ gamina ir prekiauja odos dirbiniais, juvelyriniais papuošalais bei drabužiais ir kvepalais. „Hermès“ prekės ženklas užima antrą vietą prabangiausių prekių ženklų sąraše.

## Išnašos
Dorybių etika

**Dorybių etika** – viena pagrindinių šiuolaikinės normatyvinės etikos mokyklų. Skirtingai nei deontologijoje, kur akcentuojamas taisyklių laikymasis, ir utilitarizme, kur kreipiamas dėmesys į atlikto veiksmo pasekmes, dorybių etikoje vertinama asmens dorumas, dorybės, moralinis charakteris. Pavyzdžiui, aplinkiniams pagalba suteikiama, nes tai siejama su nuolankumu.

## Pagrindiniai atstovai

Dorybių etikos pradininkai Vakarų filosofijoje buvo Platonas ir ypač Aristotelis. Šios etikos bruožai taip pat matomi konfucianizme. Žinomiausi naujesnių laikų mąstytojai, priskiriami šiai tradicijai, yra G. E. M. Anscombe, Philippa Foot ir Alasdair MacIntyre.

## Šaltiniai
Juan Arango

**Chuanas Fernandas Arangas Saensas** (*Juan Fernando Arango Sáenz*; g. 1980 m. gegužės 17 d.) – buvęs Venesuelos futbolininkas, atakuojantis saugas. Ilgametis Venesuelos rinktinės žaidėjas. 

Arangas yra vienas iš nedaugelio Venesuelos futbolininkų, žaidusių elitinėse Europos lygose.

## Karjera
Karjeros pradžioje rungtyniavo Venesuelos ir Meksikos klubuose, vėliau tapo vienu „RCD Mallorca“ klubo lyderių.

Arangas Venesuelos rinktinėje žaidė nuo 1999 m., dalyvavo šešiuose „Copa América“ čempionatuose. 2015 m. rugsėjo pradžioje paskelbė baigiantis karjerą rinktinėje.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Giancarlo Maldonado

**Džiankarlas Gregorijus Maldonadas Mareras** (*Giancarlo Gregorio Maldonado Marrero*; g. 1982 m. birželio 29 d.) – Venesuelos futbolininkas, puolėjas. Visų laikų rezultatyviausias Venesuelos žaidėjas.

## Karjera
Per savo karjerą rungtyvavo Urugvajaus, Venesuelos, Čilės, Meksikos, JAV klubuose.

## Rinktinė
Venesuelos rinktinėje debiutavo 2003 m. draugiškose varžybose prieš Haitį. 

Kadangi Maldonadas jaunystėje treniravosi Urugvajuje, jam buvo siūloma atstovauti Urugvajaus rinktinei, tačiau pasirinko tėvynę.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Laimėjimai

### Klubiniai
;UA Maracaibo
* Primera División Venezolana: 2004–2005
;Atlante
* Primera División de México: 2007 Apertura
* CONCACAF Čempionų lyga: 2008–2009

### Asmeniniai

* Amerikų „auksinis batelis“: 2007

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
1962 m. Formulės 1 sezonas

**1962 m. Formulės 1 sezonas** buvo 13-tas Formulės 1 sezonas, pradėtas gegužės 20 ir baigtas gruodžio 29 dieną. Iš viso buvo surengtos devynios įskaitinės ir 20 neįskaitinių lenktynių.

## Sezono apžvalga
1962 m. sezone visiškai dominavo britiškos komandos - British Racing Motors, Lotus-Climax, Cooper-Climax ir Lola-Climax. Šių ekipų lenktynininkai pelnė 8 pergales ir vos vieną pelnė Porsche ekipa. Čempione tapo British Racing Motors ekipa, pelniusi 4 pergales ir dar tris kartus finišavusi ant nugalėtojų pakylos. 

Asmeninės įskaitos nugalėtoju tapo britas Graham Hill, pelnęs 4 pergales ir 2 antrąsias vietas. Antroje vietoje likusį kitą britą Jim Clark Hill aplenkė 12 įskaitinių taškų.

## Sezono rezultatai

## 1962 komandinė įskaita

***Paryškinti** rezultatai įskaičiuoti į įskaitą.

## 1962 asmeninė įskaita
Šiame čempionate taškai lenktynininkams buvo skiriami tokia tvarka 9-6-4-3-2-1.

* Tik 5 geriausi rezultatai įskaičiuoti į įskaitą. Taškai skliausteliuose yra visi čempionato taškai; be skliaustelių - įskaitos taškai.
* *Pakreiptas* rezultatas žymi greičiausią ratą.
* **Paryškintas** rezultatas žymi pole poziciją.

## Šaltiniai
Bernard Williams

**Bernard Williams** (1929 m. rugsėjo 21 d. – 2003 m. birželio 10 d.) buvo garsus anglų filosofas, vienas įtakingiausių antros pusės mąstytojų, dirbusių etikos srityje. Pasisakė prieš bet kokį etinio gyvenimo sisteminimą. Yra žinomas kaip deontologinės ir konsekventinės etikos kritikas. Jis dalyvavo ginčuose apie moralės psichologiją, asmens tapatybę, lygybę, moralės ir jausmų santykį.

## Bibliografija

* Morality: An Introduction to Ethics, Cambridge: Cambridge University Press. 1972.
* Problems of the Self, Cambridge: Cambridge University Press, 1972
* Utilitarianism: For and Against, with J. J.C. Smart, Cambridge: Cambridge University Press, 1973.
* 1978: Descartes: The Project of Pure Inquiry, London: Pelican.
* 1979: Report of the Committee on Obscenity and Film Censorship (Chairman: Bernard Williams), Her Majesty’s Stationery Office, reprinted by Cambridge University Press.
* 1981: Moral Luck, Cambridge: Cambridge University Press.
* 1985: Ethics and the Limits of Philosophy, London: Fontana.
* 1993: Shame and Necessity, Berkeley: University of California Press.
* Making Sense of Humanity, Cambridge: Cambridge University Press, 1995.
* World, Mind, and Ethics: Essays on the ethical philosophy of Bernard Williams, J. E.J. Altham and Ross Harrison (eds.), with „Replies“ by Bernard Williams. Cambridge: Cambridge University Press.
* 1998: Plato, London: Phoenix.
* 2002: Truth and Truthfulness: An Essay in Genealogy, Princeton: Princeton University Press.
* The Sense of the Past: Essays on the History of Philosophy, Cambridge: Cambridge University Press, 2005.
* In the Beginning was the Deed: Realism and Moralism in Political Argument, Geoffrey Hawthorn (ed.), Princeton: Princeton University Press, 2005.
* Philosophy as a Humanistic Discipline, Princeton: Princeton University Press, 2005.

**Vertimai į lietuvių kalbą**

* Etika ir filosofijos ribos, iš anglų kalbos vertė Nijolė Lomanienė, 2004

## Nuorodos

**Apie**

Stanford Encyclopedia straipsnis

**Vaizdo medžiaga**

Interviu su Bernard Williams
Marcelo Elizaga

**Marselas Ramonas Elisaga Fereras** (*Marcelo Ramón Elizaga Ferrero*; g. 1972 m. balandžio 19 d.) – iš Argentinos kilęs Ekvadoro futbolininkas, vartininkas.

## Karjera

Gimė Argentinoje, karjerą pradėjo antros lygos klube „Nueva Chicago“. Vėliau žadė „Lanús“ ir „Quilmes“ klubuose. 2005 m. išvyko į Ekvadorą, kur ėmė ginti „Emelec“ klubo vartus. Daug kartų išrinktas geriausiu Ekvadoro lygos vartininku. Vėliau priėmė Ekvadoro pilietybę ir ėmė rungtyniauti už šios šalies rinktinę.

Elisaga Ekvadoro rinktinėje debiutavo 2007 m. draugiškose varžybose prieš Airiją.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Transfermarkt
Pavlovas (miestas)

**Pavlovas** – miestas Rusijoje, Žemutinio Naugardo srityje, dešiniajame Okos upės krante. Miestas įsikūręs už 79 km į pietvakarius nuo Žemutinio Naugardo. Administracinis Pavlovo rajono centras.

Pavlovas pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėtas antroje XVI a. pusėje. Miesto teises gavo 1919 m. Tarybiniais metais miestas tapo svarbiu metalurgijos ir mašinų pramonės centru, 1930 m. įkurta Pavlovo autobusų gamykla.
Lietuvos tyrimų centras

**Lietuvos tyrimų centras** – Lietuvos Respublikos Vyriausybės ir IBM bendradarbiavimo sutartimi 2010 m. įsteigta įmonė. 2013 m. pasiskelbė nemoki, 2014 m. likviduota.

## Istorija
2010 m. rugsėjį Lietuvos Respublikos Vyriausybės ir *[[IBM]] Research GMBh* pasirašė penkerių metų bendradarbiavimo sutartį.
2010 m. gruodį įsteigtas UAB „Lietuvos tyrimų centras“ (LTC).
Steigėjai – LR Ūkio ministerija ir LR Švietimo ir mokslo ministerija.

2011 m. gegužę, pasibaigus sutarčių pasirašymui su visais į pirmąjį projekto etapą pakviestais universitetais, LTC turėjo sutartis ir bendradarbiavo vykdydami mokslinius tyrimus su: Vilniaus universitetu (VU), Valstybinio mokslinių tyrimų instituto Inovatyvios medicinos centru, Valstybinio mokslinių tyrimų instituto Fizinių ir technologijos mokslų centru, Lietuvos sveikatos mokslų universitetu, Kauno technologijos universitetu (KTU). Buvo numatyta, kad „Lietuvos tyrimų centras“ ir „IBM“ lygiomis teisėmis naudosis mokslinių tyrimų rezultatais, Lietuvos mokslininkai turės galimybę dirbti „IBM“ laboratorijose Ciuriche ir Haifoje.

Pagal LRV ir „IBM“ sutartį, Lietuva buvo įsipareigojusi „IBM“ sumokėti 130 mln. Lt, tačiau realiai sumokėjo tik 10 mln. Lt. Viso įmonei buvo planuojama skirti 40 mln. Lt per metus ir iš viso 200 mln. Lt, iš kurių 130 mln. Lt būtų sumokėta „IBM“ už patentavimą ir konsultacijas. Dėl nevykdomų įsipareigojimų LR Ūkio ministerija nurodė numačiusi skirti ES struktūrinių fondų paramą, tačiau fondų paramos skyrimo taisyklės tam prieštaravo. 2013 m. sausį LR ūkio ministrė B. Vėsaitė tvirtino, kad per visą savo veiklą LTC „komercializavo“ tik vieną patentą. 2013 m. liepą „LTC“ skolos siekė 18 mln. Lt ir Vyriausybė nusprendė nutraukti sutartį su „IBM“.

„Lietuvos tyrimų centrui“ vadovavo Rytis Andriuškevičius, Tomas Deržanauskas.

## Šaltiniai
Marcelo Estigarribia

**Marselas Alechandras Estigaribija Balmoris** (*Marcelo Alejandro Estigarribia Balmori*; g. 1987 m. rugsėjo 21 d.) – buvęs Paragvajaus futbolininkas, Paragvajaus rinktinės saugas.

## Karjera

Estigaribija treniravosi „Club Unión Pacífico“ jaunimo komandoje, būdamas 17-os metų debiutavo „Club Sport Colombia“ komandoje.

## Rinktinė

Paragvajaus rinktinėje debiutavo 2008 m. draugiškose rungtynėse prieš Dramblio Kaulo Krantą.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Laimėjimai
;
* Copa America, 2 vieta: 2011

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Kartenos akmuo

**Kartenos akmuo**, vadinamas **Laumės kūliu** su *Karvės* (kitaip – *Velnio*) *pėda* (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas – 5225, senas registro kodas – M30, senas kultūros paminklų sąrašo Nr. AR507) – mitologinis akmuo pietrytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Kartenoje (Kartenos seniūnija), 0,66 km į šiaurę nuo kelio , 0,24 km į vakarus – šiaurės vakarus nuo Kartenos piliakalnio, 30 m į pietus nuo Minijos, jos intako Kūlupio dešiniajame krante.

## Akmuo
Tai ovalo pavidalo stambiagrūdis pilkšvas granitas, pailgas šiaurės vakarų – pietryčių (šiaurės – pietų) kryptimi, 2,95 m ilgio, iki 1,98 m pločio, 25–85 cm aukščio. Paviršiuje yra keli įdubimai, laikomi pėdomis. Ryškiausias yra šiaurės vakarinėje dalyje esantis 17 cm ilgio, 15 cm pločio ir 1,5 cm gylio įdubimas, vadinamas karvės (kitų – velnio) pėda. Ties viduriu yra kelios – 12×5 cm, 2–4×10 cm dydžio įdubos, laikomos laumės arba vaiko pėdomis. Įdubimai gamtinės kilmės, ne žmogaus rankų darbo.

Teritorijos plotas – 1,0 m².

## Istorija
Vietos gyventojams akmuo žinomas nuo seno. Padavimai mena, kad žmonės prie (ant) akmens matydavę naktį, ar net dieną, drabužius velėjančias laumes, o kitąsyk samdinė merga prie jo išvydusi kareivį, kuris išnykęs jai pagarbinus Jėzų Kristų. Akmuo guli tarp Kartenos piliakalnio ir kitapus Kūlupio esančio Kartenos Lurdo, kuris, manoma, įrengtas pagonių alkvietėje.

Pasakojama, kad seniau jame kanopą įminė karvė, pasak kitų – akmenį nešęs ir pametęs velnias.

1972 m. paskelbtas respublikinės reikšmės archeologijos paminklu (AR507), 1997 m. įrašytas į Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registro mitologinių vietų sąrašą (M30), 2005 m. pripažintas valstybės saugoma kultūros vertybe.

2012 m. akmens aplinką tyrė Julius Kanarskas. Ištirtas 7 m² plotas, kultūrinio sluoksnio nerasta, aptiktas ledynmečio paliktų akmenų nuogulų sluoksnis.

## Literatūra
* Rimantas Matulis. Istoriniai akmenys. – Vilnius, 1990

## Šaltiniai

* Ignas Jablonskis. Kai kurie žvalgyti archeologiniai paminklai Kretingos ir gretimuose rajonuose. – Lietuvos istorijos instituto rankraštynas. – F. 1, b. 1254. – L. 18 (brėž. L-12)
* Kretingos rajono gamtos ir kultūros paminklų ir saugotinų objektų katalogas. – Vilnius: Respublikinis žemėtvarkos projektavimo institutas, 1976

## Nuorodos
* Kartenos (Abakų) akmuo su velnio pėda
* Kretingos krašto enciklopedija: Kartenos Laumės kūlis su Karvės, Velnio pėda
Ptolemėjas III Euergetas I

**Ptolemėjas III Euergetas I** (Greek: Πτολεμαῖος Εὐεργέτης, Ptolemaĩos Euergétēs, valdė 246 m. pr. m. e. – 222 m. pr. m. e.) – Egipto faraonas, priklausęs Ptolemėjų dinastijai.

Ptolemėjas III, Ptolemėjo II ir Arsinės I sūnus, atėjo į valdžią po tėvo mirties 246 m. pr. m. e. Jis vedė Berenikę II 244/243 m. pr. m. e. ir susilaukė vaikų:

* Arsinė III, gimusi 246/245 m. pr. m. e., ištekėjo už Ptolemėjo IV
* Ptolemėjas IV Filopatoras gimė apie 244 m. pr. m. e.
* Tikriausiai Lisimachas, tikslus berniuko vardas nežinomas. Jis gimė 243 m. pr. m. e.
* Aleksandras gimė apie 242 m. pr. m. e.
* Magas, gimęs apie 241 m. pr. m. e. Ptolemėjo IV įsakymu nužudytas.
* Berenikė gimė apie 239 m. pr. m. e. ir po metų mirė.

Ptolemėjas III pirmasis dekretus skelbė dviem kalbom, trijomis rašymo sistemomis ant didelių akmeninių blokų. Jis liepė sukurti Kanopuso akmenį 238 m. pr. m. e. Memfio stelą sukūrė jo sūnus Ptolemėjas IV apie 218 m. pr. m. e., o Rozetės akmuo atsirado anūko Ptolemėjo V įsakymu 196 m. pr. m. e.

Ptolemėjo III stelos susijusios su šventikais ir dukters Berenikės atminimu. Be to Ptolemėjas III įkūrė Serapeumą, skirtą dievui Serapiui.

Jis toliau plėtė Aleksandrijos biblioteką ir rašė laiškus „visiems pasaulio valdovams“, prašydamas paskolinti savo knygas. Kai atėniečiai jam paskolino Euripido,  Aischilo,  Sofoklio tekstus, jis juos nukopijavo, kopijas gražino, o originalus pasiliko, Pasakojama, kad Aleksandrijos uoste sustoję laivai buvo apieškomi dėl knygų.

Dėl intrigų Seleukidų rūmuose Ptolemėjaus III vyresnioji sesuo Berenikė ir jos kūdikis buvo nužudyti. Egiptiečiai įsiveržė į Siriją, užėmė Antiochiją, pasiekė Babiloną. Mainais į taiką Ptolemėjas gavo šiaurinę Siriją su Antiochijos uostu, o Ptolemėjų valstybė pasiekė galios viršūnę.

## Išnašos
Fendi

**Fendi S.r.l.** – Italijos mados namai, įkurti 1925 metais. Mados namų „Fendi“ istorija prasidėjo, kai Adele Casagrande atidarė kailių ir odos gaminių dirbtuvę ir parduotuvę Romoje. 2001 m. „Fendi“ prisijungė prie prabangos prekių grupės „LVMH Moët Hennessy Louis Vuitton“, o 2004 m. LVMH jau valdė didžiąją „Fendi“ akcijų dalį.
Burberry

**Burberry Group plc** – Britanijos mados namai, įkurti 1856 metais. Mados namų „Burberry“ istorija prasidėjo, kai audinių pardavėjo padėjėjas Thomas Burberry, atidarė savo parduotuvę Hampšyre, Anglijoje.
Aržansas (upė)

**Aržansas** (; ) – 116 km ilgio upė Prancūzijos Rivjeroje, kurios visas baseinas yra Varo departamente. 

Upė teka per Vidobaną (*Vidauban*), Le Miui (*Le Muy*), Rokbriuną orie Aržanso (*Roquebrune-sur-Argens*), Frežiusą (*Fréjus*), o tada įteka į Viduržemio jūrą ties Frežiusu.

Upėje būna žieminiai potvyniai, trunkantys gruodžio-kovo mėnesiais, maksimumas - sausį-vasarį. Žemiausias vandens lygis būna vasarą, liepą-rugsėjį. 

## Intakai
* Blavė (*Blavet*)
* *Endre*
* *Bresque*
* *Caramy*
** *Issole*
* *Cassole*
* *Ribeirotte*
* *Florieye*
* *Aille*
* *Nartuby*