open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Daktaras Popolis

**Daktaras Popolis** () – 1972 m. režisieriaus Claude Chabrol sukurta juodojo humoro komedija.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Jean-Paul Belmondo – Daktaras Polis Simė
* Mia Farrow – Kristina Diupont
* Laura Antonelli – Martina Diupont
* Marlene Appelt – Kerol
* Dominique Zardi – vyskupas
* Daniel Lecourtois – profesorius Diupontas

## Turinys

Daktaras Polis Simė turi išskirtinę savybę – jį traukia tik negražios moterys, nes šios, jo nuomone, viskuo patenkintos ir nekelia vyrams jokių reikalavimų. Dar būdamas studentu, jis su draugais susilažino kuris permiegos su negražiausia mergina ir, laimėjęs nemažą sumą pinigų, nusipirko automobilį, kuriuo tęsė tokių merginų „medžioklę“. Tunise jis susipažįsta su Kristina Diupont, kuri buvo pakankamai negraži, kad sudomintų Polį, be to, paaiškėjo, kad ji yra profesoriaus Diuponto dukra. Pastarasis pasiūlė Poliui ją vesti su perspektyva paveldėti jo kliniką ir Polis sutiko. Per vestuves pasirodo Martina Diupont – daili Kristinos sesuo, kuri taip pat patraukia Polio dėmesį. Tarsi norėdamas kompensuoti jo padėtį, profesorius keletą kartų primygtinai siūlo šiam ją pagloboti ir Polis sumaniai atsikrato visais, kurie mėgina su ja suartėti. Galiausiai Polis ir Martina tampa meilužiais, o kadangi ši įsikuria greta esančiame name, jis nuolatos girdo žmoną migdomaisiais, kad galėtų naktis leisti svetimoje lovoje. Norėdamas, kad Martina nebesidomėtų kitais vyrais, jis pakeitė šios kontraceptines tabletes kitais vaistais ir mergina pastojo. Gimė duktė ir keletą metų Polio gyvenimas buvo ramus, kol vieną dieną jis pateko į avariją ir su daugybiniais kaulų lūžiais atsidūrė ligoninėje. Čia jo laukia nauji smūgiai: Martina, gavusi anoniminį laišką apie jo santykius su kitomis moterimis, nusprendžia nutraukti santykius; duktė, nukritusi nuo laiptų, miršta; gydytojas dėl patirtų traumų diagnozuoja impotenciją, o Kristina prisipažįsta viską žinanti apie jo meilužes. Praradęs bet kokį norą gyventi, Polis nusprendžia nusižudyti ir kreipiasi pagalbos į žmoną...
Tyla (2006 albumas)

**Tyla** – 2006 m. išleistas Andriaus Mamontovo albumas

## Dainos
# Disco Beat 1
# Vilkai (Wolfs)
# T (tyla)
# Spaniola
# Disco Beat 2
# Forest By The Sea
# Piano In Madrid
# The Last One
# Išvaduok Mane (Set Me Free)
# Caves of Saint Vallier
Jaunieji žudikai

**Jaunieji žudikai** () – 1969 m. Italijoje sukurta kriminalinė drama.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Pier Paolo Capponi – komisaras Duka Lambertis
* Susan Scott – Livija Uzaro
* Marzio Margine – Karolino Marasis
* Meichel Bardinet – Stelvi
* Danika La Loggia – Beatričė
* Renato Lupi – Maskarantis
* Enzo Liberti – Luidžias
* Giuliano Manetti – Grasis
* Priscilla Benson – floristė

## Turinys

Klasėje, kurioje mokosi probleminiai paaugliai įvykdomas nusikaltimas: jie išprievartauja ir nužudo mokytoją. Byla pavedama komisarui Lamberčiui, tačiau dėl jauno nusikaltėlių amžiaus jo veiksmų laisvė apribota, be to, šie slepia nusikaltimo motyvą ir visi tvirtina nedalyvavę nusikaltime. Lambertis pradeda įtarti, kad už šio nusikaltimo stovi kažkas, paskatinęs paauglius jį įvykdyti, ir dabar jam reikia rasti vieną, pasirengusį prabilti ir pasakyti tiesą...
Česlavas Falkovskis

**Česlavas Falkovskis** (; 1867 m. lapkričio 28 d., Varšuva – 1969 m. liepos 25 d., Lomža) – Lenkijos katalikų dvasininkas, Stepono Batoro universiteto rektorius (1928–1930 m.), Lomžos vyskupas (1949–1969 m.).

## Biografija

1904 m. baigė gimnaziją Varšuvoje. 1910 metais tapo dvasininku. Buvo Imperatoriškosios Sankt Peterburgo dvasinės akademijos, Liublino katalikų universiteto, Stepono Batoro universiteto profesorius, kur 1928–1930 metais buvo rektoriumi. Antrojo pasaulinio karo metu, 1942–1943 metais, buvo įkalintas. Po karo dėstė dvasinėje seminarijoje, Balstogėje.

1949 metais buvo paskirtas Lomžos vyskupu. Palaidotas Lomžos katedroje.

## Šaltiniai
* Tadeusz Krahel. Biskup Czesław Falkowski. Rektor Uniwersytetu Stefana Batorego (польск.) // W Służbie Miłosierdzia : Pismo Wydziału Duszpasterstwa Kurii Metropolitalnej Białostockiej. – 2009. – № 8.
Twenty One Pilots

**Twenty One Pilots** (kartais rašoma **twenty | one | pilots** arba **twenty øne piløts**) – amerikiečių muzikos grupė iš Kolumbo, susikūrusi 2009 m. 2025 m. duomenimis, grupė yra išleidusi aštuonis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Breach “, išleistas 2025 m. rugsėjį. Įrašas „Blurryface“, išleistas 2015 m. gegužę, susilaukė didelio populiarumo visame pasaulyje ir pasiekė daugelio šalių albumų reitingų viršūnę, tarp jų – ir „Billboard 200“.

## Grupės nariai
;Dabartiniai nariai
* Tyler Joseph – vokalas, pianinas, ukulėlė, gitara, bosinė gitara, klavišiniai, elektronikos programavimas, perkusija (2009–dabar)
* Josh Dun – būgnai, perkusija, trimitas, pritariamasis vokalas (2011–dabar)

;Buvę nariai
* Nick Thomas – bosinė gitara, gitara, klavišiniai, pritariamasis vokalas (2009–2011)
* Chris Salih – būgnai, perkusija, pritariamasis vokalas (2009–2011)

## Diskografija
* *Twenty One Pilots* (2009)
* *Regional at Best* (2011)
* *Vessel* (2013)
* *[[Blurryface]]* (2015)
* *Trench*  (2018)
* *Scaled and Icy* (2021)
* *Clancy* (2024)
* *Breach* (2025)

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Blurryface

**Blurryface** (rašoma **
&nbsp;BL
U
RRYF
Λ
CE&nbsp;
**) – ketvirtasis studijinis amerikiečių grupės „Twenty One Pilots“ albumas, išleistas 2015 m. gegužės 17 d. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje. 2024 m. gegužės mėnesio duomenimis, JAV parduota per šešis milijnonus kopijų ir „Blurryface“ tapęs šešiskart platininiu.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Demono meilužė

**Demono meilužė** () – 1972 m. Italijoje sukurtas siaubo filmas.

## Turinys

Trys merginos pasilieka nakčiai senoje viduramžių pilyje, kurioje, kaip kalbama, gyvena demonas. Viena jų, nuėjusi miegoti, ryte atsibunda prieš kelis amžius, kur įsitikina realiu demono egzistavimu...

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Edmund Purdom – Giunteris
* Rosalba Neri – Helga
* Spartaco Conversi – Johanas
* Francesca Lionti
* Carla Mancini
* Maria Teresa Pietrangeli
Juodoji Emanuelė

**Juodoji Emanuelė** () – 1975 m. sukurtas erotinis filmas, pradėjęs vėliau išpopuliarėjusią šio žanro filmų seriją ir padaręs pagrindinio vaidmens atlikėją Laurą Gemser pirmąja juodaode erotinių filmų žvaigžde. 

Šio filmo atsiradimą lėmė 1974 m. Prancūzijoje pasirodžiusi juosta „Emanuelė“, sulaukusi didžiulio pasisekimo Europoje. Kad nekiltų ginčų, itališkosios Emanuelės kūrėjai herojės vardą rašė su viena „m“ raide.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Laura Gemser – Maja Džordan / Emanuelė
* Karin Schubert – Ana Danieli
* Angelo Infanti – Džanis Danielis
* Isabelle Marchall – Glorija Klifton
* Gabriele Tinti – Ričardas Kliftonas
* Don Powell – profesorius Kamau
* Venantino Venantini – Viljamas Mereditas

## Turinys

Pagrindinė filmo herojė – žurnalistė/fotografė Maja Džordan, savo straipsnius pasirašanti „Emanuelės“ vardu. Ji su užduotimi atvyksta į Afriką (juosta buvo nufilmuota Kenijoje), kur apsistoja Danielių šeimoje. pastarųjų santuoka išgyvena ne pačius geriausius laikus, prie ko prisideda ir Emanuelė, užmezgusi intymius santykius ir su Džaniu, ir su Ana Danieliais.
Australijos klasifikavimo komisija

**Australijos klasifikavimo komisija** () – valstybinė įstatyminė klasifikacijos ir cenzūros organizacija Australijoje, klasifikuojanti filmus, kompiuterinius ir vaizdo žaidimus ir kitus viešai demonstruojamus leidinius, taip pat jų pardavimus ir nuomą Australijoje nuo jos įsteigimo 1995 m. Classification Board iš pradžių įėjo į Office of Film and Literature Classification (OFLC; ) sudėtį, bet šią išformavus 2006 m., tapo atskiru organu.

Classification Board tiesiogiai necenzūruoja medžiagų, reikalaudama tam tikrų pakeitimų. Tačiau jie gali efektyviai cenzūruoti medijas, atsisakydami klasifikuoti ir tokiu būdu padarydami medijas nelegaliomis nuomoti, demonstruoti ar importuoti Australijos ribose.

Kompiuterinių žaidimų cenzūra Australijoje laikoma viena griežčiausių vakarų pasaulyje.

## Istorija
1970 m. buvo sudaryta nauja klasifikacijos sistema ir ja besiremianti organizacija Australian Classification Board, vertinanti visus filmus (nuo 1994 m. ir vaizdo žaidimus) Australijoje. Pradžioje buvo keturi klasifikacijos sistemos reitingai:

* ***G*** – *General Exhibition* (liet. *viešas demonstravimas*)
* ***NRC*** – *Not Recommended for Children* (liet. *nerekomenduojama vaikams*); vėliau buvo pervadintas į *PG*
* ***M*** – *Mature Audiences* (liet. *suaugusiesiems*)
* ***R*** – *Restricted Exhibition* (liet. *ribotas demonstravimas*); vėliau buvo pervadintas į *R18+*

1993 m. CB pristatė *MA15+* reitingą kaip priemonę ženklinti turiniui, kuris daro didesnį poveikį nei M reitingas gali sutalpinti, bet dar nesiekiant tokio lygio, kad būtų apribota asmenims iki 18 metų.

## Reitingai

### Kinas
Žemiau pateikiami kino pramonei taikomi reitingai:
* **G** (General) – medija tinkama visoms amžiaus grupėms.
* **PG** (Parental guidance recommended) – medija tinka vaikams, bet rekomenduoja priežiūra iš tėvų pusės.
* **M** (Recommended for mature audiences) – medija skirta tik suaugusiesiems.

Žemiau pateikiami konkretesni reitingai:
* **MA15+** (Not suitable for people under 15. Under 15s must be accompanied by a parent or adult guardian) – tinka asmenims nuo 15 metų, jaunesniems tik su priežiūra iš tėvų pusės.
* **R18+** (Restricted to 18 and over) – tinka asmenims nuo 18 metų.
* **X18+** (Restricted to 18 and over) – tinka asmenims nuo 18 metų (taikoma tik pornografiniam turiniui).
Gali būti ir taip, kad leidiniui neišduodamas joks reitingas, o tai reiškia, kad tokia medija yra draudžiama. (Refused Classification)

### Kompiuteriniai ir vaizdo žaidimai
Kompiuterinių ir vaizdo žaidimų reitingai atitinka kino reitingus, tik „+ X18“ negalimas. Dėl šios priežasties žaidimai neretai draudžiami (pvz., „GTA San Andreas“). Nuo 2013 m. sausio 1 d. tokiam turiniui žaidimuose ženklinti naudojamas „R18 +“ reitingas.

### Kiti leidiniai
Reitingai taikomi ir knygoms, komiksams, žurnalams bei kitokiems leidiniams. Šioms prekėms taikomi tokie patvirtinimai:
* **Unrestricted** – neribota prekyba visoms amžiaus grupėms.
* **Category 1 / Category 2** – tinka asmenims nuo 18 metų.
* **Refused Classification** – išduoti leidimą platinti leidinį atsisakyta.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Nina von Stauffenberg

**Nina fon Štaufenberg** (1913 m. rugpjūčio 27 d. Kaune – 2006 m. balandžio 2 d. Kirchlauteryje, Vokietija) – Lietuvos vokiečių kilmės dvarininkė, pasikėsinimo į Adolfą Hitlerį organizatoriaus Claus Schenk Graf von Stauffenberg žmona. 

## Biografija
Gimė 1913 m. rugpjūčio 27 d. Kaune, kaip *Magdalena Elisabeth Vera Lydia Herta von Lerchenfeld* Bavarijos dvarininko, politiko Gustav Freiherr von Lerchenfeld (1871–1944) ir Anna Freiin von Stackelberg (1880–1945) šeimoje. 1933 m. rugsėjo 26 d. susituokė su C. Stauffenberg Bamberge, su vyru susilaukė 5 vaikų. Po 1944 m. liepos 20 d. pasikėsinimo į A. Hitlerį, jos vyras buvo sušaudytas, o ji pati uždaryta į kalėjimą Frankfurte prie Oderio, vaikai išvežti į vaikų namus. Karo pabaigoje išvežta į Pietų Tirolį. Po karo vėl su savo vaikais grįžo gyventi į buvusius namus. Mirė 2006 m. balandžio 2 d. Kirchlauteryje. 

## Filmai

1990 m. filme *The Plot to Kill Hitler* Ninos fon Štaufenberg vaidmenį suvaidino Madolyn Smith, 2004 m. filme *Stauffenberg* Nina Kunzendorf ir 2008 m. filme Valkirija Carice van Houten.    


Vaizdas:NinaStaufgrave.jpg|Antkapis


## Literatūra

* Zeller, Eberhard (1994). *Oberst Claus Graf Stauffenberg. Ein Lebensbild.* Paderborn: Ferdinand Schöningh. ISBN 3-506-79770-0.
* Steffahn, Harald (2002). *Stauffenberg*. Hamburg: Rowohlt Taschenbuch Verlag Reinbek. ISBN 3-499-50520-7.
* Ueberschär, Gerd R. (2004). *Stauffenberg. Der 20. Juli 1944.* Frankfurt am Main: S. Fischer Verlag. ISBN 3-10-086003-9.
* Von Hassel, Fey. "Niemals sich beugen". dtv.
* Von Meding, Dorothee (1997). *Mit dem Mut des Herzens – Die Frauen des 20. Juli*. btb Verlag. ISBN 3-442-72171-7.
Office of Film and Literature Classification

**Office of Film and Literature Classification** gali reikšti:

* Office of Film and Literature Classification – išformuota įstatyminė cenzūros organizacija, kuri prižiūrėjo Australijos klasifikavimo komisiją (Australian Classification Board), dabar priklausančią Generalinio prokuroro departamentui;
* Office of Film and Literature Classification (Naujoji Zelandija) – vyriausybinė agentūra Naujojoje Zelandijoje, atsakinga už visų filmų, vaizdo įrašų, leidinių ir kai kurių kompiuterinių bei vaizdo žaidimų klasifikavimą šalyje.
Bruceliozė

**Bruceliozė** – užkrečiamoji naminių gyvulių liga, kurią sukelia *Brucella* šeimos bakterijos. Jos paprastai užkrečia konkrečių rūšių gyvūnus, nors dauguma *Brucella* rūšių gali užkrėsti ir kitų rūšių gyvūnus.

## Požymiai

Ši liga paveikia galvijus, kiaules, avis ir ožkas, kupranugarius, arklius ir šunis. Ja taip pat gali užsikrėsti ir kiti atrajotojai, kai kurie jūriniai žinduoliai ir žmonės. Ligai yra būdingi gyvūnų išsimetimai arba vislumo sutrikimas. Nors gyvūnai paprastai išgyja ir po pirminio išsimetimo vėliau gali atsivesti gyvų jauniklių, bet po ligos jie gali ir toliau skleisti bakterijas.

Bruceliozė paprastai plinta, kai gyvūnas išsimeta arba atsiveda jauniklį. Užsikrėtusiam gyvūnui atsivedant jauniklį, išsiskiriančiuose skysčiuose nustatoma daug bakterijų. Bakterijos taip pat dauginasi tešmenyje ir užkrečia pieną. Liga taip pat gali patekti į gyvūnų ir žmonių organizmą per odos įpjovimus arba gleivines. Liga serga ir laukiniai gyvūnai, kurie gali ir vėl užkrėsti naminius, todėl visiškai išnaikinti ją sunku.

Ligos forma paprastai lengva, ir užsikrėtusiam gyvūnui iki išsimetimo pasireiškia nedaug požymių. Užsikrėtusiems patinams gali sutinti sėklidės, o retkarčiais bakterijos telkiasi sąnariuose ir sukelia artritą. Arkliams ji sukelia vadinamąjį pūlingą gogo pažeidimą arba abscesą ant pakaušio, kaklo ar nugaros patinimą. Ligą galima įtarti pagal klinikinius požymius, pvz., išsimetimą, tačiau ji patvirtinama serologiniais tyrimais, paskui – nustatytais laboratoriniais tyrimais bakterijoms izoliuoti ir nustatyti.

## Paplitimas

Liga labiausiai paplitusi Artimuosiuose Rytuose, Viduržemio jūros regione, Afrikoje į pietus nuo Sacharos, Kinijoje, Indijoje, Peru ir Meksikoje. Pastaruoju laiku ligos atvejų labiausiai daugėja Centrinės ir Pietvakarių Azijos šalyse. Keliose Vakarų ir Šiaurės Europos šalyse, Kanadoje, Japonijoje, Australijoje ir Naujojoje Zelandijoje, kaip manoma, šios ligos sukėlėjo nėra.

## Prevencija

Tikrinimui galima naudoti priežiūrą, įskaitant serologinius tyrimus, taip pat pieno tyrimus, pvz., pieno žiedo tyrimus. Jie yra svarbūs per ligos naikinimo kampanijas. Endeminiuose rajonuose infekcijos paplitimui mažinti dažnai naudojama vakcinacija.

Žmonių bruceliozės sėkmingiausiai išvengiama kontroliuojant gyvūnų infekciją. Svarbus būdas sumažinti žmonių užsikrėtimo mastą yra užkrėstų gyvūnų pieno pasterizavimas.
Britų filmų klasifikavimo komisija

**Britų filmų klasifikavimo komisija** (, **BBFC**) – nevyriausybinė organizacija, kino pramonės įkurta 1912 m. ir atsakinga už filmų klasifikaciją ir cenzūrą Jungtinėje Karalystėje. Ji įstatymiškai įpareigota klasifikuoti vaizdo įrašus, DVD ir, mažesniu mastu, kai kuriuos kompiuterinius bei vaizdo žaidimus.

## Klasifikacija
BBFC klasifikacija naudoja tokius sertifikavimo ženklus:

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Frygija

**Frygija**, arba **Frigija** () – istorinė–geografinė sritis bei buvusi karalystė Mažosios Azijos vakaruose.

## Geografija

Frygija yra sausringame Anatolijos plokščiakalnyje, kur vyrauja stepių kraštovaizdžiai. Kraštą drėkina Sakarijos, Porsuko, Meandro, Liko upės. Frygiją iš šiaurės rytų ribojo Galatija, iš rytų – Kapadokija, iš pietryčių – Likaonija, iš pietų – Pisidija, iš pietvakarių – Lydija, iš šiaurės vakarų – Bitinija. Vystyta gyvulininkystė, auginti javai, kastas marmuras. Svarbiausi Frygijos miestai buvo Gordijus (sostinė), Midas, Aizanai, Sinada, Dokimijus, Akroinonas, Akmonija, krašto pietuose stūksojo Frygijos Laodikėja ir Hierapolis.

## Istorija
 
Kraštas nuo seno buvo gyvenamas Anatolijos kalbomis (indoeuropiečių kalbų šaka) kalbėjusių tautų. Apie II tūkstm. pr. m. e. čia susikūrė Frygijos karalystė, kur gyveno frygai, kartais laikomi hetitų palikuonimis, kartais – atsikėlėliais iš Balkanų. Pasak graikų legendų, frygai padėjo Trojai kovoje prieš graikus. Nuo XII a. pr. m. e. pab. Frygija pradėjo kovoti su Asirija. VIII a. pr. m. e. susidūrė su iš Europos atsikėlusiais vifinais ir misinais. Vėliau kraštą užplūdo kimerai.

VI a. pr. m. e. Lydijos karalius Gigas užkariavo dalį Frygijos, o valdant Krezui užimta visa, bet išsaugojo savivaldą. Tada netrukus užkariauta persų, o vėliau – Aleksandro Makedoniečio. Po šio mirties atiteko Antigonui Monoftalamui, o vėliau Lisimachui ir Seleukidams. 275 m. pr. m. e. Frygiją užplūdo galatai, o vėliau užėmė Pergamo karalystė. 133 m. pr. m. e. Frygija tapo Romos valstybės dalimi – pradžioje sudarė atskirą provinciją, bet netrukus prijungta prie Azijos provincijos. Nuo to laiko Frygija kaip atskiras istorinis vienetas išnyko.

## Kultūra

Senovės Frygijoje vartota frygų kalba, ja išlikę keletas įrašų. Po Aleksandro užkariavimo ji pradėjo nykti (bet vietomis laikėsi iki VI a.) ir pakeista graikų kalba. Senovės frygai vilkėdavo ilgas tunikas ir ilgaviršūnes kepures, vadinamas frygų kepurėmis (vėliau jos tapo revoliucijos, išsivadavimo simboliu). Religijoje svarbiausias buvo dievų motinos Kibelės kultas.

## Valdovai

Valdant hetitams:
* Nanakas iki 1529/1526 m. pr. m. e., valdė iki Deukaliono tvano
* nežinomas valdovų skaičius
* Gimantas

### Tantalidų dinastija
* Tantalas
* Pelopas
* Teleutantas
* Dimantas
* Otrėjus
* Akmonas
* Migdonas
* vienas ar dar keli valdovai

### Gordijaus dinastija
* Gordijus I
* Midas I
* Gordijus II
* Midas II
* Gordijus III ((?) Gurdas, (?) Kurtis „Rytų ir Vakarų valdovas“) ~850 m. pr. m. e.–738 m. pr. m. e.
* Midas III ((?) Mit-ta) ~738 m. pr. m. e.–~695 m. pr. m. e.
* Gordijus IV ~695 m. pr. m. e.–~670 m. pr. m. e.
*Kimerų valdžioje* ~695 m. pr. m. e.–~626 m. pr. m. e.
* Midas IV ~670 m. pr. m. e.
*Lydijos sudėtyje* ~626 m. pr. m. e.–~590 m. pr. m. e.
* Midas V ~590 m. pr. m. e.–~570 m. pr. m. e.
* Gordijus V ~570 m. pr. m. e.–~546 m. pr. m. e.
*Persų laikais karalystė sunaikinta* ~546 m. pr. m. e.–334 m. pr. m. e.
Galilėja

**Galilėja** (, ) – istorinė sritis dabartinės Izraelio valstybės šiaurėje ir Libano pietuose. 

## Geografija
Galilėjos regionas šiuo metu yra padalintas tarp dviejų valstybių. Jis apimą Izraelio Šiaurės apskritį ir Nabatijos muchafazos pietinę dalį Libane.

Iš visų pusių Galilėja yra apsupta žemumų. Šiaurine regiono riba paprastai laikoma Litani upės žemupis, už kurio buvo Finkija. Pietine riba laikomas Jezreelio slėnis, už kurio esančiame Karmelio kalne prasideda Samarija. Rytiniu pakraščiu teka Jordanas, sudarantis Jordano slėnį, kuriame telkšo Galilėjos ežeras. Šis slėnis išsikiša toli į šiaurę ir yra vadinamas Galilėjos pirštu. Už šio slėnio yra Golano aukštumos (senovės Bašanas). Vakaruose Galilėja leidžiasi į Viduržemio jūros žemumas, kurios paprastai priskiriamos Finikijai (čia buvo finikiečių miestai Akas ir Doras), tačiau kartais vadinamos Vakarų Galilėja ()

Paprastai dalinama į Aukštutinę ir Žemutinę Galilėją. Aukštutinėje (šiaurėje) didžiausias kalnas yra Meronas, o Žemutinėje (pietinėje) - Taboro kalnas. 

Didžiausi regiono miestai yra Nazaretas, Tiberijas, Karmielis, Safedas, Beit Šeanas, Kirjat Šmonas, Afula, Bint Džbeilas.

## Istorija

III tūkstm. pr. m. e. Galilėją apgyvendino hananėjai, kurių pagrindinis miestas buvo Hacoras. II tūkstm. pr. m. e. čia pasirodė huritai, valdė hetitai, egiptiečiai. 

Vėliau kraštas pateko į izraelitų genčių įtaką ir palaipsniui įtrauktas į Izraelio karalystę. Galilėja buvo padalinta tarp naftalitų, isacharų ir zebulunų genčių. Galilėją ne kartą siaubė Judėjos karių antpuoliai. Vietos gyventojai buvo priversti priimti judaizmą. 

722 m. pr. m. e. Galilėją užkariavo Asirija, vietiniai valdininkai pakeisti asirų kolonistais. 539 m. pr. m. e. Galilėjos valdžią perėmė persai. 333 m. pr. m. e. kraštą užkariavo Aleksandras Makedonietis, čia pradėjo keltis atvykėliai iš Graikijos, Makedonijos. Vėliau Galilėja nuolat keitė šeimininkus – ją valdė ir Seleukidai, ir Ptolemėjai – kol 63 m. pr. m. e. užkariavo romėnai.

I a. Judas Galilėjietis surengė sukilimą prieš romėnus – Romos legionas sukilimą numalšino, daugelį gyventojų nubaudė, todėl kraštas tapo apleistas. Sunaikinus Jeruzalės šventyklą, į Galilėją plūstelėjo žydai iš Judėjos. Biblijoje minimi pagrindiniai Galilėjos miestai – Betsaida, Galilėjos Kana ir Nazaretas. 

636 m. prijungta prie Arabų kalifato.

## Šaltiniai
108 Moons

**„108 Moons. The Selected Poems of Jurga Ivanauskaitė“** () – 2010 m. Airijoje išleista lietuvių rašytojos Jurgos Ivanauskaitės poezijos rinktinė. Į anglų kalbą vertė Paul Perry ir Rūta Suchodolskytė.

Tai pirmasis bandymas pristatyti anglakalbiams Jurgos Ivanauskaitės poeziją. Knygoje publikuojami eilėraščiai iš knygų „Odė džiaugsmui“ bei „Šokis dykumoje“.

## Nuorodos

* Ivanauskaitės eilėraščiai išleisti anglų kalba
Teodoras Benediktavičius

**Teodoras Benediktavičius** (1882 m. – 1944 m. Salantuose, Salantų vls., Kretingos aps.) – Lietuvos katalikų bažnyčios kunigas.

## Biografija
Mokėsi Žemaičių dvasinėje seminarijoje, kurią baigęs 1904 m. buvo įšventintas kunigu.
 
Iš pradžių dirbo Kauno Švč. Trejybės bažnyčios vikaru. 

1914 m. paskirtas naujai steigiamos Šančių parapijos klebonu. Jo iniciatyva iš fabrikanto Rakošiaus buvo gautas medinis sandėlis, kuris pertvarkytas į bažnyčią. Joje buvo įrengti trys altoriai, o bažnyčiai 1919 m. suteiktas Švč. Jėzaus Širdies titulas. 

Klebonaudamas Šančiuose pasireiškė prolenkiška veikla, už ką buvo kritikuojamas 1915 m. lietuviškoje spaudoje. 

Nuo 1924 m. kunigavo kitose parapijose, o 1933 m. – paskirtas Salantų Švč. M. Marijos Dangun Ėmimo bažnyčios altarista. 

Mirė Salantuose, palaidotas bažnyčios šventoriuje.

## Literatūra
* Kazys Misius. Iš Salantų bažnyčios ir parapijos istorijos. – Salantų bažnyčia: istorija, meno vertybės ir žmonės. – Žemaičių praeitis. – Vilnius: Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2011. – T. 13. – P. 97
* Liepa Griciūtė-Šverebienė. Salantų bažnyčios liturginiai indai ir kiti reikmenys. – Salantų bažnyčia: istorija, meno vertybės ir žmonės. – Žemaičių praeitis. – Vilnius: Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2011. – T. 13. – P. 175
* Kunigų kapai Gargždelėje ir jų tekstai. – Salantų bažnyčia: istorija, meno vertybės ir žmonės. – Žemaičių praeitis. – Vilnius: Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2011. – T. 13. – P. 472
* Paulius Vaniuchinas. Iš Salantų bažnyčios praeities. III dalis. – Nuo Skilandžių iki Salantų... Salantai. Gimtojo miesto praeitis

## Šaltiniai

## Nuorodos
* salantiškis.lt
Žalsva

**Žalsva spalva** – žalios spalvos šviesus atspalvis.

Ši spalva dar vadinama „arbatos žalia“ (), nes tokios spalvos yra neseniai pagaminta žalioji arbata. Angliškuose šaltiniuose spalva minima jau nuo 1858 metų.

Pavasarinio vandens žydėjimo metu dumbliai šia spalva kai kada nudažo vandens telkinių vandenį.

Šios spalvos mineralai dažniausiai turi keletą spalvinių atmainų, iš kurių tik viena yra žalsva (turkis , hidenitas, labradoritas , apolifitas).

## Šaltiniai
Kayahan Açar

**Kayahan Açar** (g. 1949 m. kovo 29 d. Izmire – m. 2015 m. balandžio 3 d. Stambule) buvo turkų pop muzikos dainininkas, gitaristas ir dainų autorius, žinomas sceniniu vardu **Kayahan**.

Savo vaikystę ir jaunystę praleido Ankaroje, vėliau gyveno Stambule. Muzikinę karjerą pradėjo kaip dainų autorius, rašęs atlikėjai Nilüfer Yumlu dainas.

Kayahan kelis kartus dalyvavo Turkijos nacionalinėje atrankoje į „Eurovizijos“ konkursą. Pirmą kartą jis pasirodė 1981 metais, kur jo daina „Dostluk“ užėmė paskutinę vietą. Antrą kartą atrankoje dalyvavo 1984 metais, tačiau su daina „Kaç para“ pergalės pelnyti nepavyko. Atlikėjas trečiąjį kartą dalyvavo 1987 metais su kūriniu „Günesli bir resim çiz“, kurį atliko kartu su Nilüfer Yumlu, Emel-Erdal ir Yeşim-Ayşe. 1988 m. atrankoje jis atliko kūrinį „Sokak kedisi“, tačiau nelaimėjo, o kitais metais su daina „Ve melankoli“ užėmė antrąją vietą. Dar po metų atlikėjas laimėjo Turkijos nacionalinę atranką su kūriniu „Gözlerinin Hapsindeyim“ () ir buvo išrinktas šalies atstovu 1989 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse. Ten jis su 21 tašku užėmė 17 vietą tarp 22 dalyvių.

Kayahan Açar mirė 2015 m. balandžio 3 d. nuo vėžio.

## Diskografija
* *Neden Olmasın & İstanbul Hatırası* (1976)
* *Bekle Gülüm & Ateş* (1980)
* *Canım Sıkılıyor Canım* (1981)
* *Merhaba Çocuklar* (1987)
* *Benim Şarkılarım* (1988)
* *Benim Şarkılarım 2 (Siyah Işıklar)* (1989)
* *Yemin Ettim* (1991)
* *Odalarda Işıksızım* (1992)
* *Son Şarkılarım* (1993)
* *Benim Penceremden* (1995)
* *Canımın Yaprakları* (1996)
* *Emrin Olur* (1998)
* *Beni Azad Et* (1999)
* *Gönül Sayfam* (2000)
* *Ne Oldu Can* (2003)
* *Kelebeğin Şansı* (2004)
* *Biriciğime* (2007)
* *365 Gün* (2011)

## Šaltiniai


## Nuorodos

* Oficiali svetainė – kayahan.info

|-
Westend (grupė)

**„Westend“** buvo Austrijos pop muzikos grupė, suformuota specialiai 1983 metų „Eurovizijos“ dainų konkursui Vokietijoje. Ją sudarė Gary Lux, Hans Christian Wagner, Bernhard Rabitsch, Peter Vieweger ir Patricia Tandien.

1983 m. „Eurovizijoje“ grupė su daina „Hurricane“ užėmė 9 vietą, surinkę 53 taškus. Kūrinys Austrijos muzikos įrašų tope užėmė aštuntą vietą.

Nepaisant didelės komercinės sėkmės, grupė po dalyvavimo „Eurovizijoje“ iširo. Vienas kolektyvo narių – Gary Lux – 1985 ir 1987 metais dalyvavo tame pačiame konkurse, kuriame jis užėmė atitinkamai 8 ir 20 vietas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Daina ''Hurricane''

|-
2015 m. Monako Grand Prix

**2015 m. Monako Grand Prix** buvo 6-osios 2015 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko Monako trasoje gegužės 21-24 dienomis. Tai buvo 62-tas Monako GP per visą Formulės 1 istoriją.

Lenktynes iš pole pozicijos pradėjo sezono lyderis L. Hamilton su Mercedes ekipa. Lenktynių pabaigoje britas atliko taktinę klaidą saugos automobilio fazės metu pasukęs į techninio aptarnavimo zoną. Klaida pasinaudojęs pergalę pelnė jo komandos draugas N. Rosberg. Antras finišavo Ferrari narys S. Vettel.

## Klasifikacija

### Kvalifikacija

;Pastabos
* PL (*pit lane*) – boksai.
* —&nbsp;Romain Grosjean gavo 5 starto pozicijų baudą už pavarų dėžės keitimą.
* —&nbsp;Carlos Sainz, Jr. buvo nubaustas starto vieta iš techninės aptarnavimo zonos kai kvalifikacijoje neapsilankė pakviestas pas teisėjus automobilio svėrimo procedūrai.

### Lenktynės

### Čempionato įskaitos

;Lenktynininkų įskaita

;Komandų įskaita

* Rodomos tik pirmos 5 įskaitų vietos.

## Šaltiniai
Kavja

**Kavja** () – sanskrito literatūrinis stilius, naudotas Indijos dvaro poetų kūryboje. Kavjai būdinga kalbos figūrų, metaforų, palyginimų, hiperbolių, kalbos puošmenų (alankarų) gausa.

Kavjos užuomazga galima laikyti Valmikio „Ramajaną“, kuri žymi žodinės sanskrito tradicijos pabaigą bei posūkį link labiau žemiškų temų bei valdovo svarbos išaukštinimo. Pirmieji teoriniai kūriniai, kuriuose aptariami kavjos bruožai yra Bhamahos *Kāvyālaṅkāra* („Kavjos puošmena“) ir Dandino *Kāvyadārśa* („Kavjos veidrodis“), datuojami VII a. antra puse. Kavja kurta ne tik sanskritu, bet ir šnekamosiomis kalbomis – prakritais bei apabhramšomis. Šios kalbos plačiai naudotos dramoje, siekiant perteikti skirtingų visuomeninių grupių kalbėseną. Spėjama, kad pirmieji kavjos kūriniai galėjo būti užrašomi magadhi prakritu, V–II a. pr. m. e. vartotu šiaurės Indijoje (Magadhoje). Vėliau įsigalėjo sanskrito, kaip visuotinės kalbos naudojimas. Sanskrito kavja nunyko ~X–XI a., kuomet dėl musulmonų įtakos sanskrito reikšmė sumenko ir vėl iškilo literatūra šnekamosiomis kalbomis.

## Žanrai

Išskiriami kavjos žanrai:
* pasakojimas (*kathā*); pvz., – Subandhaus *Vāsavadattā*;
* prozinė biografija (*ākhyāyikā*)
* dvaro epas (*mahākāvya*); pvz., – Kalidasos *Raghuvaṃśa*;
* prakritinis dvaro epas (*skandhaka*); pvz., – Pravarasenos *Setubandha*;
* lyrikos antologija, rinkinys (*muktaka, kośa*); pvz., – *Gāhāsattasaī* („Septyni šimtai giesmių“);
* drama (*nāṭaka*); pvz., – Bhasos dramos.
Gaha Sattasai

***Gaha Sattasai*** (prakr. *Gāhā Sattasaī*) arba ***Gathasaptašati*** ( – „Septyni šimtai giesmių“) – poezijos rinkinys (antologija), sukurtas maharaštri prakritu. Kūrinį sudaro 700 posmų, tačiau skirtingose redakcijose posmai skiriasi, todėl manoma, kad kūriniai buvo tyčia sudėliojami taip, kad sudarytų 700 posmų. Iš viso, per skirtingas redakcijas atsekama >950 kūrinių. Tikėtina, kad maharaštri poezijos žinovai dažnai cituodavo kitus maharaštri posmus arba patys juos įtraukdavo naujos redakcijos pabaigoje, o vėliau jie būdavo perrašomi kartu su originalu.

Minimi 278 *Gaha Sattasai* poetai, tačiau daugelio jų autentiškumas abejotinas. Kai kurie iš jų veikiausiai buvo Satavahanų dvaro poetai, kiti – kaimo poetai. Dažniau minimas tik poetas Pādalipta – jam priskiriama 12 posmų. Dauguma kūrinių parašyti *arya* metru. Lyrikos rinktinės turinys beveik išskirtinai atspindi šalies kaimų, išsidėsčiusių Godavari upės pakrantėse tarp deltos iki Vindhjos kalnų, gyvenimą. Šis gyvenimas traukė sostinės poetus ir mokslininkus rinkti folkloro lyriką ir ją pamėgdžioti.

*Gaha Sattasai* kildinamas iš Satavahanų dinastijos antologijos maharaštri kalba *Sātavāhana* (~II a.). Teigiama, kad valdant Satavahanų valdovui Halai buvo sudaryta 700-ų geriausių posmų rinktinė, vadinta *Hāla*, o vėliau – *Gaha Sattasai*.

## Nuorodos
* Kūrinys originalo kalba (transliteruotas)
* Vertimas į sanskritą
* Peter Khoroche; Herman Tieken (2009), *Poems on life and love in ancient India: Hāla’s Sattasaī*, Excelsior Editions (vertimas į anglų k.)
Maharaštri

**Maharaštri** (महाराष्ट्री = *Mahārāṣṭri*) – prakritas (šnekamoji senovės Indijos kalba), priklausanti indoarijų kalbų šakai. Vidurio ir pietų Indijos dabartinių indoarijiškų kalbų (marathų, sinhalų, konkani, divehi) pirmtakė. Tai vienas plačiausiai naudotų prakritų, tapęs ir draminiu prakritu – juo sukurta nemažai kavjos kūrinių, šio prakrito intarpų sutinkama ir sanskrito dramoje.

Maharaštri prakritas visų pirma sietinas su vidurio rytų Indijoje gyvavusia Satavahanų dinastija (III a. pr. m. e. – III a. m. e.), kuri, nors pati buvusi dravidiška (matyt, sietina su telugais), visuomeninėms reikmėms plačiai naudojo šį prakritą. Yra žinoma II a. Satavahanų pozijos rinktinė *Sātavāhana*, vėliau susirutuliojusi kaip *[[Gaha Sattasai]]*. Nuo III a. maharaštri pradėta (pradedant Šūdraka) vartoti sanskrito dramose kaip prakritais kalbančių veikėjų kalba. Vėliau, jau sužlugus Satavahanų dinastijai, maharaštri prakritu pradėti rašyti dokumentai (nuo IV a.), juo, greta sanskrito, kurta kavja (pvz., prakritu parašyta nāṭikos turinio pjesė Radžašekharos *Karpūramañjarī*, apie X a. pr.). Iki XIII a. maharaštri apabhramšas naudojo džanai. Vienas tokių džainų kūrinių yra Vimalos epas *Paümacariya* (~I–II a.), taip pat galimai džainų autorius Padalipta Satavahanų dvare sukūrė romaną *Taraṅgavaī* (arba *Taraṅgavatī, Taraṅgalolā*; ~II a.). Apie III–IV a. Vararučis aprašė maharaštri gramatiką veikale *Prākṛtasūtra*.

Vėliau, XVII–XVIII a., iškilus Maharaštros įtakai, prakritas buvo atgaivintas, sanskritizuotas ir persirutuliojo į šiuolaikinę marathų kalbą.

## Išnašos
Paišači

**Paišači** (पैशाची = *Paiśācī*) – prakritas (senovės Indijos šnekamoji kalba), priklausanti indoarijų kalbų grupei. Tiesa, jis greičiausiai buvęs literatūrine priemone, o ne šnekamąja to meto kalba.

Šios kalbos pavadinimas kildinamas nuo pišačų – šmėklų, vaiduoklių – todėl paišači reiškia „mirusiųjų, vaiduoklių“ arba „mirusi kalba“. Manoma, kad tai buvo kadaise plačiai paplitusi kalba, bet vėliau tapusi archajybe ir panaudota kaip literatūrinė priemonė.

Paišači sąvoka glaudžiai susijusi su pali kalba – Magadhos krašte iš magadhi prakrito sudaryta kalba, kurią pradžioje vartojo sthaviravados atšakos budistai. Pali (sinonimiškai vadinama paišači) kalba parašyti seniausi kavjos kūriniai (V–II a. pr. m. e.), sudarantys sthaviravados agamų korpusą. IV–I a. pr. m. e. paišači paplito po Dekaną ir ten pradėta vadinti ***maharaštri*** (tačiau nuo II a. paplitęs maharaštri prakritas jau gerokai skiriasi nuo paišači). Tiesa, manoma, kad paišači (kaip maharaštri) tebebuvo ilgą laiką vartojama Satavahanų dinastijoje. Literatūroje panaudota senoji (artima pali) paišači atmaina laikoma ***archajine paišači*** (t. y., darant skirtį nuo maharaštri).

Vienintelis žinomas kavjos kūrinys archajine paišači kalba buvo Gunadhjos *[[Bṛhatkathā]]*. Jis originalu neišliko, šiuos laikus pasiekė tik nuotrupos, išverstos į sanskritą ar kitus prakritus. Tiesa, Ratnašrydžniana (X a.) mini kitą paišači romaną, *Ratnaprabhā*.
Vilkų duobė

**Vilkų duobė** – valstybės saugomas geomorfologinis gamtos paveldo objektas Vilniaus rajone, Dūkštų sen., Dūkštų girininkijos (304 kv., 12 skl.) teritorijoje, Žemaitiškių miške, Neries regionio parko Kulio kraštovaizdžio draustinyje. Pasiekiama iš kelio  pasukus ties Miežionimis pietvakarių kryptimi apie 2 km. Gruntinio kelio posūkiuose stovi informacinės rodyklės. Šalia objekto pastatytas informacinis stendas. Tuo pačiu keliu vykstama ir link Grabijolų pilkapynų.

Objektas paskelbtas saugomu, remiantis LR Aplinkos ministerijos 2007 m. birželio 21 d. įsakymu Nr. D1-352, siekiant išsaugoti taisyklingo piltuvo formos glaciokarstinės kilmės daubą.

## Padavimai

Pasak gretimo Grabijolų kaimo gyventojų pasakojimų, Vilkų duobė atsiradusi įgriuvus tuneliui, kažkada ėjusiam nuo Kernavės. Tada ten dar rasdavo raudonų plytų. Miške gyvenę vilkai čia atitempdavę iš aplinkinių kaimų nudaigotas avis. Dar pasakojo, kad duobė atsiradusi švedams ją kasant supilti netoliese esančius pilkapius.  

## Geologija

Vilkų duobė susiformavusi Neries upės kairiajame krante, jos klonio III viršsalpinėje terasoje, prie pat terasos šlaito. Jos gylis iki 10 m, forma primena piltuvą, šiek tiek ištįsusį vakarų-rytų kryptimi. Duobės dugne ir aplinkui slūgso geltonas įvairaus grūdėtumo smėlis su reta žvirgždo priemaiša. Duobės dugne yra senų kasinėjimo žymių. Apaugusi spygliuočių mišku, sausa. Pagal turimą geologinę medžiagą ir pagal bendrą geologinės situacijos analizę daroma prielaida, kad tai glaciokarstinė duobė. Buvęs šioje vietoje paviršius „prasmego“, ištirpus po III terasos smėliu palaidotam ledo luistui. Skirtingai nei kitos panašios kilmės duobės, ši yra sausa dėl to, kad paviršinis vanduo smėlingose nuogulose čia slūgso žymiai giliau, negu yra duobės dugnas.

## Duomenys

* Gylis 8 – 10 m
* Ilgis - 75 m
* Plotis - 40 m
* Plotas – 0,21 ha

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Neries regioninis parkas. Vilkų duobė
* Padavimas apie Vilkų duobę
Brihatkatha

**„Brihatkatha“** ( – 'didysis pasakojimas') – senovės indų epas. Kaip spėjama, jis sukurtas paišači prakritu, o jo autorystė priskiriama Gunadhjai. Manoma, kad „Brihatkatha“ buvo parašyta Pratišthanoje – Andhros arba Satavahanų imperijos sostinėje Godavari upės pakrantėje (kažkur tarp II a. pr. m. e. ir III(?)-V a.), nors neatmetama, kad tai galėję įvykti ir šiaurės Indijoje (Kaušambyje ar Udžaine).

Originalus „Brihatkathos“ tekstas neišliko. Dėl savo archajiškos tarmės buvo prastinamas, perpasakojamas į sanskritą ar kitus prakritus. Tiksliausia „Brihatkathos“ pernaša laikomas Budhasvamio *Bṛhatkathā-śloka-saṁgraha* (prieš X a., remiasi nepalietiška redakcija). Nors šis kūrinys eiliuotas, bet, manoma, atitinka „Brihatkathos“ stilių (tiesa, perteikia mažiau nei pusę originalo). Siužetiškai artimas kūrinys yra Sanghadasos *Vāsudevahiṇḍī* (~V a.) – tai prakritinis kūrinys, tekstas atpasakotas fragmentiškai, pakeisti veikėjų vardai. Apie aštuntadalį „Brihatkathos“ pasakojimo perteikia tamilų autoriaus Konkuveliro kūrinys *Peruṅkatai* (~X a.).

Be to, XI a. Kašmyro šaivų autorius Somadeva savo kūrinyje *Kathāsaritsāgara* remiasi nežinoma šiaurės vakarų Indijos „Brihatkathos“ atmaina, kuri galėjusi būti sukurta paišači proza. Kašmyrišką tradiciją seka ir Kšemendros *Bṛhatkathāmañjarī*.

Originalus „Brihatkathos“ tekstas veikiausiai prasidėjo autobiografiniu Gunadhjos pasakojimu, sekant dėstymo forma, kurią dažnai naudojo vėlesni romanistai.

Tekstas buvo tęsiamas, arba pradedamas, nuo Avantės istorijos po karaliaus Pradjotos (apie 480 m. pr. m. e.), vieno iš Udajanos (Vasavadatos vyro) uošvių mirties. Šis pasakojimas ilgainiui virsta išgalvotu siužetu, kai vieną Pradjotos įpėdinių pagrobia burtininkas (vidjadhara). Burtininkų karalius Naravahanadata įsikiša, kad išlaisvintų karalių ir atstatytų teisingumą, ir pradeda pasakojimą apie tai, kaip jis tapo valdovu.

## Šaltiniai
* Winternitz, Moriz, 1971, *A history of Indian literature*, vol. 3, New York: Russell & Russell
Greetje Kauffeld

**Greetje Kauffeld** (g. 1939 m. lapkričio 26 d. Roterdame) – olandų džiazo dainininkė.

Dainininkės karjerą pradėjo 1957 metais kaip radijo orkestro „The Skymasters“ solistė. 1961 m. ji atstovavo savo šaliai 1961 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „Wat een dag“, kuri užėmė dešimtąją vietą.

Vėliau persikėlė į Vokietiją, kur tapo žinoma kaip šlagerio muzikos atlikėja.

1963 metais su kūriniu „Nur bei dir“ dalyvavo Vokietijos šlagerių festivalyje Baden Badene. Kitais metais atlikėja išleido dainą „Wir können uns nur Briefe schreiben“, kuri tapo vienu didžiausių hitų jos karjeroje.

2007 metais Greetje atšventė savo muzikinės karjeros penkiasdešimtmetį.

## Diskografija
* *Hallo Paulchen! – Hallo Greetje!*
* *Sunday Melody*, Rob Pronk’s Big Band, 1965
* *And let the music play*, 1973
* *Back Together*, 1973
* *And let the music play*, (LP), 1974
* *He was a king uncorwned*, 1976
* *Some other spring*, 1980
* *My romance*, 1987
* *The song is you*
* *On my way to you*, 1989
* *European windows*, 1992
* *Greetje Kauffeld live at the Kölner Philharmonie with the Kölnmusik Big Band*, 1993
* *The real thing*, 1994
* *Uit liefde en respect voor George Gershwin*, 1995
* *Greetje Kauffeld meets Jerry van Rooijen with Jiggs Whigham and his RIAS BIG BAND*, 1996
* *Jeden tag da liebe ich dich ein kleines bischen mehr*, 1997
* *On the sunny side of swing*, 1997
* *My favourite ballads*
* *Dutch jazz giants volume 1*, 1999
* *Dreaming*, 1999
* *Play it again Paul*, 2000
* *Devil may care*, 2002
* *My shining hour*, 2004

## Nuorodos

* Oficiali svetainė – greetjekauffeld.nl

|-
Džatakos

**Džatakos** () – budistiniai pasakojimai apie ankstesnius Budos įsikūnijimus. Jose Buda pasirodo įvairiausiais pavidalais (karaliaus, atsiskyrėlio, dramblio, paukščio ar kitokio gyvūno) ir atlieka dharminius (budizmo etiką pagrindžiančius) veiksmus. Pasakojimai mitologiniai, alegoriniai, su tikra Sidhartos Gautamos biografija siejasi menkai.

Manoma, kad džatakos pradėtos kurti ~IV a. pr. m. e., vėliau keitėsi, perkurtos ir t. t. Dalis džatakų siejasi su „Pančatantros“ pasakojimais. Nors džatakos kurtos pali kalba, vėliau daugelis jų išversta į sanskritą. Pagal džatakas sukurta daug budistinių bareljefų, piešinių, skulptūrų.

II a. budistų poetas Arjašūra sudarė džatakų rinkinį *Jātakamālā*. Tai čampū žanro pasakojimas, sudarytas lygiai iš prozos ir poezijos dalių. Jis perpasakoja 34 pačias populiariausias džatakų istorijas. Šio kūrinio pagrindu vėliau paremti Adžantos olų piešiniai (VI a.).
Dašarūpaka

**„Dašarūpaka“** () – sanskrito dramaturgijos veikalas, apie X a. sukurtas Dhanandžajos. Gausiai remiasi šio žanro klasika – Bharatos „Natjašastra“. Traktatą sudaro 4 skyriai, kuriuose analizuojamas dramos ir šokio santykis, siužeto struktūra, draminio veiksmo grandžių, herojų tipologija, estetinės emocijos problematika, aptariami dešimt dramos žanrų, kitos temos.

„Dašarūpakai“ yra sukurtas komentaras *Avaloka*. Dėl jo autoriaus nesutariama: vieni teigia, kad jį parašė pats Dhanandžaja, kiti – kad jo brolis Dhanika.
Apabhramša

**Apabhramša** ( – 'nuklydimas, paklydimas') – kalbinė sąvoka, siejama su senosiomis indoarijų kalbomis. Senovės indų gramatikų požiūriu – apabhramša tai šnekta, neatitinkanti sanskrito gramatikos, leksikos normų (t. y., prakritai ir kitos „nuklydusios nuo sanskrito“ kalbos). Šiuolaikinėje indologijoje apabhramšos sąvoka naudojama įvardinti tarpines kalbas, šnektas, vartotas tarp vėlyvųjų vidurinių indoarijų kalbų ir ankstyvųjų šiuolaikinių indoarijų kalbų.

Povediniu laikotarpiu susidarė šnekamosios kalbos, vadinamos prakritais. Su laiku šie prakritai standartizavosi ir paplito už gimtųjų arealų. Apie VIII a. prakritai ėmė mišti su kitomis šnekamosiomis kalbomis – taip susidarė apabhramšos. Jos dažniausiai naudotos džainų, budistų kūriniuose, kaip literatūrinė priemonė – sanskrito kavjoje. Šios apabhramšos XIII–XVI a. išsirutuliojo į šiuolaikines literatūrines indoarijų kalbas.
Ašvaghoša

**Ašvaghoša** (; ~80–150 m.) – indų poetas, dramaturgas, žymus budizmo filosofas. Jis buvo vienas pirmųjų budistų, pradėjęs rašyti klasikiniu sanskritu (jo pirmtakai naudojo maišytą sanskritą).

Gimė Košalos valstybėje, Saketos mieste (dab. Ajodhija), žymiame kaip Ramos miestas. Nors gimė veikiausiai brahmanų šeimoje, vėliau atsivertė į budizmą. Jo kavja budistinėmis temomis buvo populiari Kušanų imperijoje: legenda sieja jo vardą su žymiausiu imperatoriumi Kaniška (valdė nuo 127 m.). Vienas pasakojimas liudija, kad Ašvaghoša, jau užsitarnavęs didžiulę šlovę, buvo nusiųstas imperatoriui kaip duoklė.

Žinoma, kad Ašvaghoša sukūrė du budistinius epus, 4 dramas, keletą stotrų (tačiau pastarųjų autorystė abejotina).

* *[[Buddhacarita]]* („Budos gyvenimas“) – epinė mahakavjos stiliaus sanskrito poema apie Budos gyvenimą. Kūrinį sudarė 28 dalys (iki dabar išliko mažiau nei pusė);
* *Saundarānanda* („Žavingasis Nanda“) – 8 giesmių humoristinė kavja apie Budos įbrolį Nandą. Remiasi Pali kanonu (22–23 udanos);
* *Śāriputra* – 9 veiksmų drama, parašyta remiantis Pali kavja, tačiau autoriaus ženkliai pakeista;
* *Rāṣṭrapāla* – neišlikusi Ašvaghošos drama (ją mini Dharmakirtis, jos siužetų yra Pali kanone);
* *Somadatta* – nuotrupomis išlikusi humoristinė drama;
* nežinimo pavadinimo alegorinė drama (išlikę nuotrupos) apie Šlovę, Tvirtybę, Protą ir Išminčių (panašu į *Samyutta Nikāya* Pali kanone).

II a. stotras (pašlovinimus), skirtas Budai, neretai linkstama priskirti Ašvaghošai. Visa eilė šio laikotarpio stotrų buvo rastos didesniais ar mažesniais fragmentais seniai sunaikintuose Vidurio Azijos budistiniuose centruose, o viena jų – užbaigto rankraščio pavidalu. Kiti tos pačios tradicijos kavjos kūriniai išliko Nepale. Pilna stotrų ir kitų kūrinių serija išliko tibetietiškais vertimais (tibetietiška rinktinė).
Borisas Naglis

**Borisas Naglis** (1911 m. gruodžio 21 d. Kaune – 1977 m. balandžio 22 d. Maskvoje) – šachmatininkas.

## Biografija
Gimė 1911 m. gruodžio 21 d. Kaune. 1937-1941 m. Maskvos šachmatų komiteto instruktorius. 1957-1970 m. TSRS centrinio šachmatų klubo direktorius. 1961 m. tapo TSRS sporto meistru, 1962 m. tarptautiniu arbitru. 1973-1977 m. Maskvos srities šachmatų klubo direktorius. Mirė 1977 m. balandžio 22 d. Maskvoje.

## Literatūra

* Шахматный словарь / гл. ред. Л. Я. Абрамов; сост. Г. М. Гейлер. — М.: Физкультура и спорт, 1964. — С. 293. — 120 000 экз.
* Шахматы : энциклопедический словарь / гл. ред. А. Е. Карпов. — М.: Советская энциклопедия, 1990. — С. 265. — 624 с. — 100 000 экз. — ISBN 5-85270-005-3.
Asfalto ežeras

**Asfalto ežeras** () – didžiausias natūralus asfalto telkinys pasaulyje. Telkšo Trinidade ir Tobage, Trinidado salos pietvakariuose, La Brea apylinkėse. Ežeras užima 40 ha plotą, o jo gylis siekia 75 metrų.

Ežere susidaro asfaltas, prilygstantis pramoniniu būdu gaminamam asfaltui, kuris naudojamas kelių dangai. Vyksta jo gavyba (150 000 tonų per metus). Ežero duburio centre asfaltas be perstojo vis dar gaminasi. Viena iš teorijų teigia, kad ežeras yra susidaręs dėl dviejų tektoninių plokščių poslinkių. Dėl didelio slėgio giluminės liekanos iškyla į viršutinį Žemės plutos sluoksnį, lengvesni elementai išgaruoja, palikdami tik natūralų gamtinį asfaltą. Čia esančios bakterijos jį apdoroja, vietomis suformuodamos benzino telkinius.

Vakariečiams Asfalto ežeras žinomas nuo 1595 m., kai jį atrado seras Valteris Raleigas, keliaudamas po La Brea apylinkes.
Modžahedas

**Modžahedas** () – asmuo, dalyvaujantis religiniuose, socialiniuose ar išsilaisvinimo judėjimuose musulmoniškose šalyse ar šalyse, kuriose gyvena musulmonai. Modžahedai dalyvauja partizaniniame kare prieš okupantus arba prieš nepriimtiną valdžią.

## Ankstyvoji istorija
Šiuolaikinis terminas modžahedas, kuris yra susijęs su partizanine kova, yra kilęs iš XIX a. Taip buvo vadinami vyrai, kurie kovojo prieš britų kontrolę Afganistano kalnuotuose regionuose. Tokie karai prasidėjo 1829 m., kai religingas žmogus, Sayyid Ahmed Shah Brelwi, grįžo į Sitano kaimą iš piligriminės kelionės į Meką ir pradėjo pamokslauti apie karą prieš netikėlius regione, besiribojančiame su Britų Indijos šiaurės-vakarų siena.

## Afganistanas
Tikriausiai geriausiai žinomi modžahedai islamo pasaulyje yra Afganistano opozicijos grupės, kurios sukilo prieš pro-sovietinę Afganistano Demokratinę Respubliką (ADR) 1970-ųjų metų pabaigoje. 1979 m. Afganistano Demokratinės Respublikos prašymu Sovietų Sąjunga įvedė savo jėgas į šalį vyriausybei padėti. Sovietų intervencijos į Afganistaną metu modžahedai kovojo prieš sovietų ir ADR kariuomenes, JAV teikė jiems pagalbą. Po Sovietų Sąjungos pasitraukimo iš Afganistano 1980-ųjų metų pabaigoje, modžahedai pradėjo kovoti tarpusavyje dėl kontrolės šalyje. Šios kovos davė pradžią Afganistano pilietiniam karui.

Afganistano pasipriešinimas kilo iš chaoso ir regionų vadai iš pradžių kariavo tik savo teritorijose. Kai karas tapo sudėtingesnis regionų bendradarbiavimas augo. Pagrindiniai modžahedų organizacijų vienetai ir jų veiksmai toliau atspindėjo Afganistano visuomenės decentralizuotumą. Galiausiai septynios pagrindinės modžahedų partijos susijungė į politinį bloką, vadinamą Afganistano Modžahedų Islamo Vienybe. Daugelis musulmonų iš kitų šalių padėjo įvairioms modžahedų grupėms Afganistane.

1989 m. Sovietų Sąjunga atšaukė savo pajėgas iš Afganistano. Daugelis rajonų ir miestų atiteko modžahedams. 1992 m. buvo nuverstas paskutinis Afganistano Demokratinės Respublikos prezidentas Mohammad Najibullah.

Modžahedai nesugebėjo sudaryti vieningos vyriausybės ir daugelis iš didesnių modžahedų grupių pradėjo kovoti tarpusavyje dėl valdžios Kabule. Po kelerių pilietinio karo metų kaimo mula Mohammedas Omaras su Pakistano pagalba organizavo naują ginkluotą judėjimą, kuris tapo žinomas Talibano vardu. Talibano nariai užaugo pabėgėlių stovyklose Pakistane 1980-aisiais metais ir buvo mokomi religinėse mokyklose, kurios pagarsėjo fundamentalistiniu islamo interpretavimu.

## Išnašos
Rudi Carrell

**Rudi Carrell** (tikrasis vardas *Rudolf Wijbrand Kesselaar*; 1934 m. gruodžio 19 d. Alkmare – 2006 m. liepos 7 d. Brėmene) buvo olandų komikas, dainininkas, televizijos laidų vedėjas, filmų prodiuseris ir aktorius.

Nyderlanduose išpopuliarėjo 1959 metais televizijos pokalbių laidoje „Rudi Carrell Show“. Už šį šou 1964 metais pelnė Sidabrinės Rožės apdovanojimą tarptautiniame televizijos festivalyje Montrė (Šveicarija). Nuo 1960 iki 1990 m. „Rudi Carrell Show“ sulaukė didelės sėkmės Vokietijoje, vėliau ir nevokiškai kalbančiose šalyse, pavyzdžiui, Slovėnijoje.

1960 metais jis atstovavo Nyderlandams 5-ame „Eurovizijos“ dainų konkurse, tačiau su kūriniu „Wat een geluk“ užėmė priešpaskutinę vietą.

1979 m. Rudi Carrell išleido autobiografiją „Gib mir mein Fahrrad wieder“.

2006 m. vasarį pelnė prestižinį apdovanojimą „Goldene Kamera“ už viso gyvenimo pasiekimus. Tų pačių metų liepą mirė nuo plaučių vėžio.

## Nuorodos

* Rudi Carrell IMDB svetainėje 

|-
Italijos liaudies vardu

**Italijos liaudies vardu** () – 1971 m. sukurta kriminalinė komedija-drama apie korupciją ir teisėsaugos krizę.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Ugo Tognazzi – teisėjas Mariano Bonifacis
* Vittorio Gassman – Lorenzo Santenočito
* Yvonne Furneaux – Lavinija Santenočino
* Ely Galleani – Silvana
* Pietro Tordi – profesorius Rivarolis
* Simonetta Stefanelli – Džidži Santenočino 

## Turinys

Paprastam sąžiningam teisėjui Marianui Bonifaciui pavedama tirti jaunos merginos mirtis, įvykusi keistomis aplinkybėmis.  Netrukus įtariamuoju tampa inžinierius Lorenzo Santenočino: įtakingas verslininkas, įpratęs kad visi jam pataikauja ir kad viską galima įsigyti už pinigus. Tarp teisėjo ir verslininko iškart įsižiebia antipatija, nes pastarasis turi ką slėpti, o teisėjas bet kokia kaina siekia sužinoti tiesą...