open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Paketurių senkapis

**Paketurių senkapis** – XVII a. pirmos pusės – XVIII a. pr. senkapis, esantis Paketurių kaime (Kupiškio sen., Kupiškio r.).

## Istorija
Apie esamą senkapį jau žinoma iš Valstybės archeologijos komisijos duomenų, pagal kuriuos 1936 m. spalio 22 d. Jonas Dauderis pasirašė pasižadėjimą saugoti senkapį, kuriame randama žmonių kaulų.

Pirmieji archeologiniai tyrimai atlikti 1980 m. (tyrimų vadovas Algirdas Varnas). Jų metu iškastos 3 perkasos, ištirta 330 m². bendro ploto. Pirmoje perkasoje, 0,9-1,45 m. gylyje aptikta 12 stipriai apardytų kapų, kuriuose buvo žalvarinių monetų ir sagtelių. Antroje perkasoje – 8 kapai, kuriuose rasta žalvarinė kabė, žalvarinių monetų. Trečioje perkaso – 33 palaidojimai, su žalvarinio kryželio, akmeninio galastuvo, žiedinės sagelės ir žalvarinių monetų radiniais. Iš viso rasti ir surinkti 45 radiniai.

Antrieji kasinėjimai vyko 1986 m. (tyrimų vadovas Povilas Tebelškis). Jų metu iškastos 5 perkasos, ištirta 42 m². bendro ploto, aptikta 9 kapai su 23 radiniais – 20 monetų (1621 m. Zigmanto Vazos dvidenaris, 1623 m. denaras, 1595 m. Rygos šilingas, Jono Albrechto pusgrašis, Žygimanto Augusto 1560 m. pusgrašis, Gustavo II Adolfo 1622 m. pusantrokas ir kt.), 2 kriauniniai peiliai, viena žalvarinė sagtelė.

## Lokalizacija
Senkapis yra 250 m į ŠV nuo Lėvens upės, 400 m į pietus nuo , 1,2 km į pietvakarius nuo Kupiškio, Aukštupėnų piliakalnio, įrengtas 15-18 m. aukščio kalvoje-iškyšulyje.

## Padavimai, pasakojimai
Vietiniai žmonės šią vietą vadindavo „kapeliais“, „senaisiais kapeliais“ arba „senkapiais“.

## Šaltiniai

* Valstybinės archeologijos komisijos medžiaga, Paketurių km., Kupiškio vals., Panevėžio aps., byla: 22, psl.: 237–240.
* Algirdas Varnas, Paketurių senkapio (Kupiškio r.) archeologinių tyrinėjimų 1980 m. ataskaita, Vilnius, 1980.
* Povilas Tebelškis, Paketurių gyvenvietės senkapio ir Ožiakalnio kalvos 1986 m. kasinėjimų ataskaita, KPC, F.27, Ap. 1, Sg.v. 129, Vilnius, 1987.
Paprūdžių senkapis

**Paprūdžių senkapis** – XVII a. pr. – XVII pab. senkapis, esantis Paprūdžių kaime (Noriūnų sen., Kupiškio r.).

## Istorija
Pagal Valstybės archeologijos komisijos duomenis, 1935 m. lapkričio 5 d. žemės savininkas Pranas Balaišis pasirašė pasižadėjimą saugoti ir prižiūrėti Paprūdžių senkapį. Šio senkapio archeologiniai tyrinėjimai vykdyti 1979 m. (tyrimų vadovas Stasys Juodelis), jų metu ištirta 50 m² bendro ploto ir aptikta 19 stipriai apardytų palaidojimų. Senkapis pasižymėjo radinių gausa – karsto liekanos, žiedai, kabliukai drabužiams susegti, monetos (Zigmanto Vazos lietuviški dvidenariai, Rygos šilingai Karolio X Gustavo).

## Chronologija
Iš radinių galima datuoti, jog tai XVII a. pr. – XVII pab. senkapis. Taip pat tikėtina, kad juose buvo laidojama XVIII ir XIX amžiuose.

## Lokalizacija
Senkapis yra Suosos upelio kairiajame krante, 200 m į vakarus nuo tiltelio, per kurį eina kelias Rudiliai-Radžiūnai.

## Šaltiniai

* Valstybinės archeologijos komisijos medžiaga, Paprūdžių km., Subačiaus vals., Panevėžio aps., byla: 22, psl. 429.
* S. Juodelis, V. Rastenytė, E. Lenčiskienė,  Čivų, Paprūdžių ir Radžiūnų senkapių, Kupiškio r., 1979 m. tyrinėjimų ataskaita, Rokiškis-Kupiškis, 1980.
Pyragių kapinynas

**Pyragių kapinynas** – X–XII a. kapinynas, esantis Pyragių kaime (Kupiškio r.)

## Istorija
1898 m. kasant žvyrą, 150 m. į Š nuo Kupos upės buvo rasti žmogaus griaučiai su X–XII a. papuošalais: antkakle plokščiais galais ir trapeciniais kabučiais, 2 vytinėmis antkaklėmis kilpiniais galais, apyrankėmis, visi radiniai aptikti vienoje vietoje. Pasak, to meto vietinių gyventojų visi radiniai buvo rasti vienoje vietoje.

Siekiant nustatyti objekto archeologinę vertę ir patikslinti teritoriją, 1984 m. archeologo Povilo Tebelškio buvo atliekami Pyragių kapinyno archeologiniai žvalgymai. Jų metu ištirti 6 plotai (100 m².), jokių kapų ir radinių neaptikta, todėl konstatuotina, jog kapinynas, imant žvyrą, sunaikintas pilnai.

## Lokalizacija
Kapinynas yra Kupiškio miesto ribose apie 0,1 km į Š nuo Kupos upės ir 0,5 km į P nuo Pyragių (Indubo) ežero, Pyragių kaime.

## Radiniai
Dalis radinių dar prieš Antrąjį pasaulinį karą pateko į Kauno Vytauto Didžiojo karo muziejų, kurio inventoriaus knygoje rašoma, jog minėtus radinius Kupiškio klebonas Stanislovas Baltrimas 1938 m. per Juozą Puziną padovanojo muziejui.

## Pasakojimai, padavimai
Pasak žmonių pasakojimų čia palaidoti turkai.

## Šaltiniai

* Povilas Tebelškis, Buvusių Pyragių senkapio ir Plundakių senkapio (Kupiškio r.) 1984 m. žvalgomųjų tyrimų ataskaita, Vilnius, 1985.
* Andra Simniškytė „Geležies amžius Sėloje. Sėlos archeologijos sąvadas“, P.336., Vilnius, 2013.
Roman Repilov

**Roman Repilov** (g. 1996 m. kovo 5 d. Dmitrove) – rusų rogučių sporto atstovas. Olimpietis, daugkartinis pasaulio čempionas.

## Biografija
2015 m. pirmą kartą užėmė prizinę vietą pasaulio taurės etape – antra vieta Kalgaryje. 2016 m. Europos vicečempionas vienetų rungtyje. 2017 m. pasaulio čempionate pelnė tris medalius – sidabrus vienetų ir sprinto rungtyse, bei bronzą mišrios komandos rungtyje. 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse užėmė 8-ą vietą individualioje rungtyje. 2020 m. pasaulio čempionato čempionas vienetų ir sprinto rungtyse.

## Nuorodos
* Repilov FIL svetainėje
Radžiūnų senkapis

**Radžiūnų senkapis** – XVIII a. senkapis, esantis Radžiūnų kaime (Subačiaus sen., Kupiškio r.)

## Istorija
Senkapio teritorija stipriai apardyta arimų bei kasant žvyrą. 1979 m. buvo vykdomi archeologiniai tyrinėjimai (tyrimų vadovas Stasys Juodelis). Jų metu tyrinėtos dvi senkapio dalys (24 m².) – pietinė ir šiaurinė.

Pietinėje senkapio dalyje įvairiame gylyje maišėsi žmonių kaulai ir puodų šukės, kitokių radinių nerasta. Nustatyta, jog buvę senesni palaidojimai perkasti ir suardyti vėlesnių laidojimų. Šiaurinėje senkapio dalyje aptikti keturi apardyti palaidojimai, kuriuose rasta karsto žymių, monetų, peilis su odinio dėklo liekanomis, keturkampė geležinė sagtis.

## Lokalizacija
Senkapis yra Suosos upelio kairiajame krante, 400 m. į V nuo Radviliškio-Daugpilio geležinkelio trasos, 3 km į V nuo Rokiškis-Panevėžys kelio Nr. 122.

## Radiniai
Iš Valstybės archeologijos komisijos duomenų žinoma, jog Radžiūnų senkapyje žemės savininkas Domas Markulis rado 1520 metų monetą, kurią pridėjo prie 1935 m. lapkričio 5 d. pasirašyto pasižadėjimo saugoti ir prižiūrėti senkapį, kurie pristatyti į Valstybės archeologijos komisiją Kaune.

## Padavimai, pasakojimai
Pasakojama, kad buvę rasta žmonių kaulų, monetų su XV a. datomis, peilių-finkų ir kitų radinių. Vieta vadinta karių kapais.

## Šaltiniai

* Valstybinės archeologijos komisijos medžiaga, Radžiūnų km., Subačiaus vals., Panevėžio aps., byla: 22, psl. 482–485.
* S. Juodelis, V. Rastenytė, E. Lenčiskienė,  Čivų, Paprūdžių ir Radžiūnų senkapių, Kupiškio r., 1979 m. tyrinėjimų ataskaita, Rokiškis-Kupiškis, 1980.
Skverbų pilkapynas

**Skverbų pilkapynas** – I tūkst. 1-sios pusės, esantis Skverbų kaime (Subačiaus sen., Kupiškio r.)

## Istorija
Iš viso buvo 11 pilkapių – 4,3–8,4 m skersmens, 0,5–1,4 m aukščio, kai kurie sampilai apkrauti laukų akmenimis. 1909 m. 4 pilkapius ištyrė rusų archeologas Ivanas Abramovas, trijuose iš jų aptiko po kapą, be radinių. 1936 m. žemės savininkas Antanas Šimonis pasirašė pasižadėjimą pilkapyną saugoti.  Antano Daniliausko 1959 m. duomenimis, pilkapiai buvo išsidėstę 3 grupėmis. Pirmoji trijų pilkapių grupė buvusi šalia Stirniškių piliakalnio, apie 0,15 km į ŠV nuo jo bei 0,1 km nuo Lėvens.

Antroji Milžinų kapais vadinama grupė buvo 0,3–0,4 km į V nuo pirmosios Antano ir Kazio Šimonių sklypuose. Joje buvo žymūs dviejų pilkapių su stambiais vainikų akmenimis pėdsakai, viename jų rasta žmogaus kaukolė. Trečioji trijų pilkapių grupė buvusi Pakapiu vadinamame lauke, 0,15 km į ŠV nuo kaimo kapinių ir maždaug 1 km nuo pirmosios pilkapių grupės. 1969 m. Adolfo Tautavičiaus ir Vytauto Daugučio ekspedicijos metu nė vienos šios pilkapių grupės nebeaptiko.

2002 m. platinant Rokiškio-Kupiškio-Panevėžio kelią, 71,8 – 82,1 km ruože buvo atliekami žvalgomieji archeologiniai tyrimai (tyrimų vadovė Rėda Nemickienė). Jų metu įvairiose trasos vietose buvo kasami 1x1 m. dydžio šurfai, iš viso ištirtas 21 šurfas (bendras ištirtas plotas 21 m².). Tačiau nei kultūrino sluoksnio, nei archeologinių radinių nerasta.

## Lokalizacija
Pilkapynas yra 4,5 km į R nuo Subačiaus geležinkelio stoties, Lėvens kairiajame krante, 0,1–0,15 km nuo upės, 300 m. į ŠV nuo Stirniškių piliakalnio, už Pilupio upelio.

## Radiniai
Kupiškio etnografijos muziejuje saugoma keletas atsitiktinių radinių iš Skverbų pilkapių: IV–V a. apyrankės trikampio pjūvio lankeliu, puoštu eglutės ornamentu, VI–VII a. apyrankės fragmentas, puoštas keliomis skersinių linijų grupelėmis.

## Padavimai, pasakojimai
Vietos žmonės kalbėdavo, kad tose vietose vaidenasi, dega pinigai.

## Šaltiniai

* Valstybinės archeologijos komisijos medžiaga, Skverbų km., Subačiaus vals., Panevėžio aps., byla: 22, psl.: 495–508, 525–528, 529.
* A. Tautavičius, V. Daugutis, 1969 m. gegužės 23-birželio 13 d. dirbusios žvalgomosios archeologinės ekspedicijos ataskaita, Vilnius, 1969.
* R. Nemickienė, Žvalgomųjų archeologinių tyrinėjimų numatomo platinti Rokiškio-Kupiškio-Panevėžio kelio 71,8 – 82,1 km ruože ataskaita, Kultūros paveldo centro archyvas, F.39, Ap.1. S. g. 1130, Vilnius, 2002.
* Andra Simniškytė *„Geležies amžius Sėloje. Sėlos archeologijos sąvadas“,* P.336., Vilnius, 2013.
Žadeikių pilkapis

**Žadeikių pilkapis** - nenustatyto amžiaus pilkapis Žadeikių kaime (Alizavos sen., Kupiškio r.) 

## Istorija
Pilkapio vietoje Petro Tarasenkos minimi 3 pilkapiai su 6–7 m skersmens akmenų vainikais. Dar 1935 m. lapkričio 13 d. vietos gyventojas Petras Griciūnas, statydamas namus šalia pilkapių juos apgadino, todėl Valstybės Archeologijos komisijai parašė pasižadėjimą saugoti pilkapius, vadinamus „Milžinkapiais“. Detalesnių archeologinių tyrimų neatlikta, iš VAK duomenų žinoma, kad buvo randama žmonių kaulų.

## Lokalizacija
Pilkapis stūkso netoli Pyvesos dešiniojo kranto, Žadeikių km., šalia lauko vadinamo „Pakapė“.

## Padavimai, pasakojimai
*(Kalba netaisyta)* „Gale sodžiaus lauke yra slėnys „Pavainupė“, kurio viduryje guli mažas akmenukas. Sako ten vaidinąsi. Jei naktį pateksi prie akmenuko, tai negalėsi nuo jo nueiti, bet turėsi eiti ir eiti aplink. Vakare ant akmenio viena panelė verkdama šukuojanti galvą arba slėnyje bėgiojanti, kurią vejanti baidyklė, nešdama didelę „liktarnę“ (žibintuvą)“.

Pasakojama, kad buvo milžinai, kurie per žandą susikalbėdavo.

## Šaltiniai

* Valstybinės archeologijos komisijos medžiaga, Žadeikių km., Vabalninko vals., Biržų aps., byla: 6, psl.: 304-312
* Andra Simniškytė *„Geležies amžius Sėloje. Sėlos archeologijos sąvadas“,* P.336., Vilnius, 2013.
Ypsonas FC

**Ipsono futbolo klubas**, kitaip **Ypsonas FC** – Kipro futbolo klubas iš Ipsono. 

## Istorija
Klubas įkurtas 2014 m. Ipsone, kai susijungė du vietos klubai (Enosi Neon Ypsona ir Digenis Akritas Ipsona.)

Iki 2019 m. gegužės 14 d. vadinosi **Enosi Neon Ypsona-Digenis** ().

2021–2022 m. rungtyniavo trečiame divizione ir liko trečioje vietoje, kuri suteikė galimybę kilti į Antrą divizioną.

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE 
* Transfermarkt
Omonia Psevda

**Omonia Psevda futbolo klubas**, kitaip **Omonia Psevda** – Kipro futbolo klubas iš Pseudo.

## Istorija
Klubas įkurtas 1969 m. Ilgą laiką žaidė regioninėje lygoje. 

Nuo 2017 m. klubas nuolat kilo pakopomis ir 2019/20 m. debiutavo Antrame Divizione.

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
Dolby teatras

**„Dolby“ teatras** (anksčiau žinomas kaip **„Kodak“**) – teatras, esantis Holivude, Los Andžele, atidarytas 2001 m. lapkričio 9 d. Nuo tada jis tapo nuolatine rengiamų „Oskarų“ apdovanojimų vieta, yra geriausiai žinomas dėl šio įvykio. 

Teatro statybą rėmė amerikiečių kompanija „Eastman Kodak“, kuri į projektą investavo 75 mln. dolerių, kad galėtų teatrui suteikti savo vardą. 2012 m. pradžioje „Eastman Kodak“ nutraukė sutartį dėl savo pavadinimo teisių. Tuomet teatro pavadinimas laikinai buvo pakeistas į „Hollywood and Highland Center“, pasiūlius teatro šeimininkams. 2012 m. jis pervadintas į „Dolby Theatre“, kai „Dolby Laboratories“ pasirašė 20 metų trukmės vardo suteikimo teisių sutartį. „Dolby“ pirmiausia atnaujino garso sistemą, įdiegdama „Dolby Atmos“. Bendrovė planuoja ir toliau pristatyti teatre naujausias įmanomas technologijas.

Teatre gali tilpti apie 3400 žmonių, o jo scena yra viena didžiausių JAV. Kino meno ir mokslo akademija teatrą išsinuomoja prieš kelias savaites iki ceremonijos, o likusį laiką ten rengiami įvairūs koncertai, pasirodymai, šou, kitų įvairiausių apdovanojimų teikimo renginiai, smalsuoliams pravedamos ekskursijos. Kartais teatras nuomojamas privatiems renginiams, įskaitant vestuvių pokylius.

Dėl kruopštaus planavimo ir techninio projekto parengimo koncertų salė tapusi ypač tinkama televizinio žanro renginiams, prisideda prie tokių renginių, kaip  „American Idol“ ar „Akademijos apdovanojimų“ sėkmės. Statinio architektų komanda intensyviai konsultavosi su pagrindiniais Holivudo prodiuseriais, derindama ir siekdama funkcionalaus infrastruktūros išdėstymo. Teatre yra unikali Rokvelo sukurta kabina prie orkestro duobės, skirta valdyti kamerą, garsą ir pačią sceną. Salę nuo priekinio įėjimo į didžiuosius laiptus (vedančius į teatrą) puošia specialios vitrinos, taip pat art deco kolonos, kuriose pavaizduoti praeities Akademijos apdovanojimų už geriausią filmą gavėjų vardai, o tuščios vietos paliekamos būsimam geriausiam filmui. Prieš Akademijos apdovanojimus teatras kartais pasipuošia kitu ženklu ant fasado ir visada garsiuoju raudonuoju kilimu ant didingų laiptų.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
HD 130322 b

**HD 130322 b** – egzoplaneta, skriejanti apie K spektrinės klasės žvaigždę HD 130322. Nuo Saulės sistemos nutolusi 97,8 šviesmečio (30 parsekų).

HD 130322 b yra karštojo Jupiterio tipo dujinė milžinė. Planetos masė siekia 1,02 Jupiterio masės (324 kartus masyvesnė už Žemę), o spindulys – apytikriai 1,22 karto didesnis nei Jupiterio. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per 10,72 paros, jos orbitos didysis pusašis – 0,088 av, o ekscentricitetas – 0,044. HD 130322 b pusiausvyros temperatūra – 722 K.

HD 130322 b atrasta 1999 m. La Siljos observatorijoje (Čilė), taikant radialinių greičių metodą. HD 130322 b yra vienintelė HD 130322 sistemoje aptikta planeta.

Tarptautinė astronomų sąjunga (IAU) 2019 m. savo 100-ųjų metinių proga surengė projektą „IAU100 NameExoWorlds“. Kiekvienai pasaulio šaliai buvo suteikta galimybė pavadinti vieną egzoplanetą ir žvaigždę, apie kurią ji skrieja. HD 130322 b egzoplanetai pavadinimą suteikė Šveicarija. Planeta pavadinta Eigeriu (pagal vieną iš aukščiausių Berno Alpių viršūnių).

## Šaltiniai
Lorenzo di Credi

**Lorencas di Kredis** (it. *Lorenzo di Credi*, tikr. *Lorenzo d'Andrea d'Oderigo*, apie 1458–1536 m.) – italų renesanso tapytojas iš Florencijos. 

## Biografija
Lorencas di Kredis gimė 1457 ar 1459 m. Florencijoje. Jis buvo kilęs iš metalo dirbinių meistrų giminės. Pirmą kartą paminėtas 1480 m. dirbęs padėjėju Andrėjos del Verokjo dirbtuvėse, kur jis susipažino su Leonardu da Vinčiu ir buvo ženkliai jo paveiktas. 1482−1483 m. Lorencas di Kredis vadovavo A. del Verokjo dirbtuvėms, kai meistras buvo išvykęs į Veneciją ir po 1488 m. A. del Verokjo mirties perėmė vadovavimą dirbtuvėms. Jo tapybos darbai buvo atlikti labai kruopščiai. Lorenco di Kredžio paveikslai sekė Leonardo tapytais darbais. Iš kai kurių darbų matyti, kad jis apie 1510 m. buvo paveiktas Fra Bartolomeo dailės. Jo darbų kruopštų atlikimą menkino pasikartojančios ir konvencionalios veikėjų pozos ir veidų išraiškos. Jo stilius beveik nesikeitė ir žinoma, kad jis dirbo dar ilgai po 1520 m. nepaisant vis labiau atsiliekančios nuo laikmečio stilistikos. Daugiausiai tapė altorinius ir mažų matmenų, maldai skirtus religinius paveikslus, yra nutapęs portretų. Lorencas di Kredis mirė 1536 m. Florencijoje.

## Darbų galerija

Vaizdas:Lorenzo di credi, dama dei gelsomini, 1485-90 ca., 01.jpg| „Dama su jazminu“ (1485−1490 m., Forlio dailės galerija)
Vaizdas:Madonna Adoring the Child with the Infant Saint John the Baptist and an Angel MET Lorenzo di Credi M&C.jpg| „Madona su Kūdikiu, Šv. Jonu Krikštytoju ir angelu“ (apie 1490 m., Metropoliteno muziejus, Niujorkas)
Vaizdas:Lorenzo di credi, madonna col bambino e san giovannino, 1488-95, 01.jpg| „Madona su Kūdikiu ir Šv. Jonu Krikštytoju“ (apie 1495 m., Borgezės galerija, Roma)
Vaizdas:Adoration of the Shepherds by Lorenzo di Credi.jpg| „Piemenų pagarbinimas“ (apie 1510 m., Uficių galerija, Florencija)


## Šaltiniai

* Vašingtono nacionalinės dailės galerijos biografija
* [Treccani](http://www.treccani.it/enciclopedia/lorenzo-di-credi_(Dizionario-Biografico)/)
Kaukolikų šv. Ansgaro koplyčia

**Kaukolikų šv. Ansgaro koplyčia** – katalikų koplyčia, veikianti Skuodo rajono savivaldybėje, Aleksandrijos seniūnijoje, Kaukolikų kaime, pusiaukelėje tarp Šačių ir Aleksandrijos. Priklauso Skuodo dekanato Kaukolikų šv. Ansgaro parapijai. Kiekvieną sekmadienį vyksta mišios, kurias aptarnauja atvykstantis Šačių klebonas. Kaimo žmonės renkasi į koplyčią į mišias, giedoti „Žemaičių Kalvarijos Kalnų“ bei puoselėti senų kaimo tradicijų – dalyvauti gegužinėse ir birželinėse pamaldose.

Koplyčia įsikūrusi buvusio Apuolės kolūkio kultūros namų salėje, pastato 1-jame aukšte. Kitoje statinio dalyje, dešinėje, pasilikusi apleista kolūkio kontora. Yra pagrindinė, maldų salė ir erdvus prieangis, kuriame pastatyta klausykla, taip pat yra ilgas stalas, už kurio pasisėdėjimams susitinka tikinčiųjų bendruomenė. Koplyčiai pritaikytose patalpose nėra balkono chorui – atliekant rekonstrukcijos darbus, buvo panaikinta (užmūryta) niša galinėje sienoje virš įėjimo durų, kur buvo įsikūrusi kino aparatinė.
 
## Istorija

Netoli Kaukolikų buvusioje Apuolės pilyje įsikūrusius kuršius IX a. užpuolė švedų vikingai, tarp kurių buvo ir vyskupas Šv. Ansgaras (801–865), šiaurės kraštų apaštalas. Vikingams nepavykus įsiveržti į kuršių pilį, jie pagalbos kreipėsi į šv. Ansgaro skelbtąjį krikščionių Dievą. Po šios maldos Apuolės apgultis užbaigta taikos sutartimi.

1950–1993 m. Kaukolikai buvo Apuolės kolūkio centrinė gyvenvietė. Lietuvos Atgimimo metais gyvenvietėje gyveno apie 360 žmonių. Buvusiuose kultūros namuose vietos tikinčiųjų patogumui buvo įrengti maldos namai. Švenčiant Apuolės 1150 metų jubiliejų, 2003 m. birželio 5 d. Telšių vyskupas Jonas Boruta lankėsi Kaukolikuose ir pašventino naująją koplyčią. Koplyčiai suteiktas kadaise čia Evangeliją skelbusio vyskupo šv. Ansgaro vardas.

2013 m. atliktas koplyčios remontas, suremontuojant 236 m² ploto patalpas – pakeičiant langus, perdažant vidaus sienas, paremontuojant lubas ir grindis.  

## Galerija

Kaukolikų koplyčia, įėjimas.JPG|Įėjimas į pastatą
Kaukolikų koplyčia, lenta.JPG|Atminimo lenta apie koplyčios pašventinimą 2003 m.
Kaukolikų koplyčia, interjeras.JPG|Koplyčios interjeras
Kaukolikų koplyčia, interjeras 2.JPG|Salės galinė siena, įėjimo durys (virš jų buvo kino aparatinės niša)
Kaukolikų koplyčia, klauptai.JPG|Patogūs klauptai su paminkštinimu


## Šaltiniai
Šačių kapinių koplyčia

**Šačių kapinių koplyčia** – katalikų koplyčia, stovinti Skuodo rajono savivaldybėje, Šačių kaimo kapinėse, kurios įsikūrusios Šačių Šv. Jono Krikštytojo parapijoje,  į vakarus nuo kelio , apie 8 km į vakarus nuo Barstyčių.

Šačių kapinės užima 1,794 ha. Koplyčia stūkso kapinių viduryje, prie pagrindinio tako, supama senų ir aukštų antkapinių paminklų. Šalia išbetonuoti nauji laiptai, vedantys nuo koplyčios žemyn, į žemiau plytinčią kapinių dalį. Koplyčioje aukojamos Šv. Mišios už mirusius. 

Koplyčia tradicinės architektūros. Ji vieno aukšto, taisyklingo stačiakampio plano, su trisiene apside. Priekiniame fasade kyšo keturių kolonėlių portikas, vainikuotas trikampiu frontonu. Ant kraigo įtaisytas metalinis ažūrinis kryžius. Koplyčioje yra altorius, klausykla, priekyje pakabintas didelis šventojo paveikslas, įvesta elektra. Be bažnytinio inventoriaus, koplyčioje saugomi antkapiniai kryžiai.

## Istorija

Apie koplyčios pastatymo metus žinių nepateikiama. Dar sovietmečiu ilgametis Šačių parapijos klebonas Vincentas Senkus (1913-1986) per Visus Šventuosius neapsiribodavo vien Šv. Mišiomis koplyčioje, bet surengdavo procesijas per ūksmingą medžių alėją iš netoliese stovinčios Šačių bažnyčios į kapines. Ši tradicija atgimė apie 1990 m., kuomet vietos bendruomenė kapitališkai suremontavo sukrypusį rąstinį koplyčios pastatą. Lietuvos Atgimimo metais per Vėlines vykdavo iškilmingos procesijos iš bažnyčios į kapines, o koplyčioje aukojamos Šv. Mišios už mirusius pritraukdavo daug parapijiečių. Pastaraisiais metais ši tradicija nutrūko, apsiribojama pamaldomis bažnyčioje. Koplyčia naudota bažnyčios remontų metu.

2019 m. koplyčioje atliktas einamasis remontas (buvo perdažyta).

### Dievo Motinos paveikslas

Lietuvos dailės muziejuje saugomas paveikslas (inv. Nr. LM-1874) – Trakų Dievo Motinos atvaizdo kartotė, patekusi iš Šačių kapinių koplyčios. Kaip matyti iš 1971 m. J. Grambos nuotraukos, kartu su kitais paveikslais kabojo ant koplyčios sienojų. Kūrinys priskiriamas pasimokiusiam vietos dailininkui, priskirtinas XVIII a. II pusės laikotarpiui. Šačių bažnyčios archyvuose apie šį kūrinį nerašoma, todėl labai tikėtina, kad jis anksčiau puošė nenustatytos bažnyčios (ar koplyčios) sieną. Tai tarsi paveikslas „paveiksle“ nutapytas stebuklingojo atvaizdo sekinys, tačiau nebūtinai pačių Trakų. Koplyčioje buvęs paveikslas – savita stebuklingojo atvaizdo ir jo aplinkos interpretacija.

## Galerija


Šatės. Koplyčia, interjeras.JPG|Ant pakylos įrengtas altorius.
Šatės. Koplyčia, interjeras 2.JPG|Klausykla, antkapiniai kryžiai
Šatės. Koplyčia, kryžius.JPG|Stogo smailės kryžius


## Šaltiniai
Kupiškio vėjo malūnas

**Vėjo malūnas** – XIX a. pab. – XX a. pr. penkių aukštų, akmens mūro, kepurinis vėjo malūnas, stovintis Kupiškio mieste.

## Istorija
Malūnas pradėtas statyti 1900, o baigtas 1904 m., statybai buvo panaudoti akmenys iš Aukštupėnų apylinkės laukų, skiediniui kalkes degė „naminiu būdu“. Malūnas penkių aukštų: *pirmas aukštas* – įvažiavimas į malūną. *antras aukštas* – pitlius (tankus sietas miltams sijoti malūne), *trečias aukštas* – girnos; *ketvirtas aukštas* – aulai grūdams supilti, *penktas* – mechanizmų patalpa. Malūnas yra 12 metrų aukščio.

Pirmasis malūno šeimininkas buvo Kazimieras Bočiulis, Adomo sūnus. 1913 m. Kazimierui Bočiuliui mirus, jo žmona išvyko į Ameriką, sūnus Petras išėjo tarnauti pas ūkininkus, o malūnas išnuomotas kupiškėnui Domui Žiukui. 1920 ir 1931 m. dokumentuose malūno savininke nurodoma Anelė Bočiulienė.

Malūne buvo malami kvietiniai, ruginiai, avižiniai, miežiniai ir žirniniai miltai, bet kruopų čia negamino. Malūnas buvo ne itin geras. Amžininkų liudijama, kad jis galėjo dirbti tik vėjuotomis dienomis; pelno duodavo mažai, nes miestelyje buvo dar 7 malūnai. Malūno sparnai buvo aptraukti drobėmis, sparnus prieš vėją atsukdavo grandinės pagalba, pasukant apie vertikalią ašį visą malūno penktą aukštą, vadinamą „kepurę“. Tačiau greitai nusidėvėjo mechanizmai.

Sovietmečiu malūnas atiteko Kupiškio rajkooperatyvui (rajkoopsąjungai). Jame įkurdintas kailių ir gyvulių odų sandėlys. Pritaikant sandėliui, malūne atsirado nauji laiptai į antrą aukštą, aukšto erdvė pertvaromis buvo sudalyta į nedideles patalpos. Vėliau, jau praktiškai apleistame malūne, – laikyti seni skudurai, metalo laužas, vėliau žvėrelių kailius, gyvulių odas ir vilnas.

Apie 1980 m. Kupiškio rajono Kultūros skyrius ten siūlė įrengti suvenyrų kioską, vėliau sumanyta malūne įrengti aludę. 1979–1980 m. buvo parengtas malūno rekonstrukcijos projektas (parengė Paminklų konservavimo institutas). 1985 m. Kultūros ministerijos prašyta rasti galimybių restauruoti šį vietinės reikšmės architektūros paminklą.

1990 m. sutvirtintos malūno sienos, sudėtos durys ir langai, uždėta nauja kepurė su butaforiniais sparnais, pastatytas priestatas. Šiuo metu malūnas privatus.

Kupiškėnų atmintyje malūnas įstrigo, kaip Petro Bočiulio malūnas.

## Objekto apsauga
1973 m. įtrauktas į Lietuvos kultūros paminklų sąrašą. 1992 m. įtrauktas į Kultūros vertybių registrą (u. k. 1478 ), 2005 m. pripažintas valstybės saugomu.

## Šaltiniai
* Lietuvos malūnai

## Išnašos
Kupiškio II vėjo malūnas

**Vėjo malūnas** – XIX a. pab. – XX a. pr. akmens mūro, kepurinis vėjo malūnas Kupiškio mieste. Šis vėjo malūnas vadinamas ilgiausiai veikusiu mieste iki XX a. 6 deš.

## Istorija
Kartografiniai šaltiniai patvirtina, kad 1900 m. malūnas jau stovėjo. Pirmasis jo savininku buvo Abromavičius. Malūno statybai naudoti akmenys nuo Lėvens krantų. Sienų storis 1,6 m.

1915 m. malūną nusipirko Juozas Vanagas iš Amerikoje uždirbtų pinigų. J. Vanagui silpstant, prie girnų stojo jo duktė Julija Vanagaitė (g. 1924). Malūne gaminti miltai duonai ir gyvuliams, buvo malama rupiai ir pikliavojama. Valcų nebuvo, tad susivalcuoti kviečių tekdavo vykti į Šmito malūną. Klientų ypač padaugėdavo rudenį, po javų kūlimo, susidarydavo laukiančiųjų eiles (reikėdavo laukti, kol papūs tinkamas vėjas).

Antrojo pasaulinio karo metu netoli malūno sprogo bomba. Sakoma, kad tai galėjo pažeisti malūno sienas (jose atsirado įskilimai).

1950 m. malūnas nacionalizuotas, priklausė Kupiškio rajkooperatyvui (rajkoopsąjungai). Kurį laiką ten dirbusi Julija Vanagaitė buvo atleista „kaip nepatikimas asmuo“. Nuo 1958 m. jis stovėjo be priežiūros, vėliau čia pradėtas sandėliuoti cementas. Jo įrengimai buvo išardyti ir išgabenti. 1979 m. šalia malūno buvo pastatytas dviejų aukštų konditerijos-kulinarijos cechas. 9 deš. skulptorius Henrikas Orakauskas malūne įsirengė dirbtuves.

1988 m. rugpjūčio 17 d. malūne įvyko ir pirmasis Kupiškio Sąjūdžio iniciatyvinės grupės susirinkimas. 1992 m. malūnas sugrąžintas Vanagams.

## Paminklo apsauga
1973 m. įrašytas į Lietuvos kultūros paminklų sąrašą, 1992 m. įtrauktas į Kultūros vertybių registrą (u. k. 1477 ), 2005 m. pripažintas valstybės saugomu.

## Šaltiniai
* Lietuvos malūnai

## Išnašos
FK Dinamo Rīga

**Rygos „Dinamo“** – Latvijos futbolo klubas iš Rygos. Turi vyrų ir moterų komandas. Vyrai žaidžia Pirmoje lygoje, o moterys aukščiausioje lygoje.

## Istorija
Klubas įkurtas 2005 m. 
### Vyrų komanda
Iš pradžių žaidė regioninėse lygose. 2019 m. žaidė I lygos pirmenybėse subūrę jungtinę komandą su Staiceles Bebri ekipa. Tarp dešimties dalyvių užėmė vos devintą vietą. Po sezono nutrūko bendradarbiavimas su bebrais. 2020 m. klubas licencijavosi Pirmos lygos pirmenybėms, kaip savarankiška komanda.

### Moterų komanda
2019 m. iš geriausių Latvijos futbolininkių suformuota ekipa kovojo moterų aukščiausioje lygoje ir tapo nugalėtojomis. Prieš RFS ekipą susikrovė devynių taškų pranašumą.

## Spalvinė gama
Balta ir mėlyna.

## Pasiekimai
* **Pirma lyga:**
:šeštieji: (būsimas įvykis)
* Moterų aukščiausioji lyga
:Čempionės: 2019

## Sezonai
### Latvijos varžybos (vyrai)

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

### Latvijos varžybos (moterys)

|}

## Lietuviai
* Ernestas Andriušis, puolėjas, 2020 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* RSSSF (Čempionai ir sezonai)
* RSSSf (Taurių laimėtojai)
Saldus SS/Leevon

**Saldaus „Saldus SS/Leevon“** – Latvijos futbolo klubas iš Saldaus.

## Istorija
**Futbolo mokykla Leevon** () buvo įkurta Latvijos sostinėje Rygoje siekiant propaguoti sveiką gyvenimo būdą, sukurti tokią aplinką, kurioje vaikai galėtų žaisti futbolą. **FS LEEVON** siūlo futbolo treniruotes įvairioms amžiaus grupėms nuo 3 iki 12 metų (tiek berniukams, tiek mergaitėms). Yra papildomų užsiėmimų: bendroji gimnastika, plaukimo treniruotės, lengvoji atletika, dziudo ir aerobika mergaitėms. 

**FS LEEVON** vėliau pradėjo bendradarbiauti su regionais. Vienu iš tokių partnerių tapo **Saldaus futbolo klubas**.

2019 m. futbolo komanda žaidė Antroje lygoje (Kuršo regione) ir iš šio regiono pirmenybių pateko į finalinį etapą. Nors jame netapo lygos nugalėtojais, tačiau sulaukė kvietimo iš LFF ir sėkmingai įgijo B tipo licenciją.

## Pasiekimai
* Antra lyga (Kuršas–Žiemgala):
: Nugalėtojai: 2019

## Sezonai

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* RSSSF (Čempionai ir sezonai)
* RSSSf (Taurių laimėtojai)
Mosėdžio šv. Roko koplyčia

**Mosėdžio šv. Roko koplyčia** – katalikų koplyčia, stovinti Skuodo rajone, Mosėdžio miestelio šiauriniame pakraštyje įsikūrusiose kapinėse. Koplyčia stūkso tolimajame kapinių kampe, jų šiaurės vakarinėje dalyje.

Pavadinta Šv. Roko vardu. Šio šventojo atlaidai kapinių koplyčioje vyksta rugpjūčio mėn. Koplyčia patenka į Mosėdžio šv. arkangelo Mykolo parapijos teritoriją. Ji yra Žemaičių kraštui būdingas XIX a. vidurio mūrinės sakralinės architektūros statinys. Nuo 2005 m. koplyčia įrašyta Kultūros vertybių registre.

## Istorija

Pastatyta 1845 m. parapijiečių lėšomis, konsekruota šv. Roko titulu. Koplyčioje buvo šarvojami mirusieji, o prie šv. Roko altoriaus – atliekamos Vėlinių mišios.

## Architektūra

Koplyčia mūrinė, renesansinio stiliaus, vienaukštė, pailgo stačiakampio plano, su užapvalinta apside, priekiniu fasadu orientuota į pietryčius, pagrindinių kapinių vartų pusę. Koplyčios ilgis – 8 m, plotis – 5 m. Virš jos apsidės yra puskūgio formos dvišlaičio stogo dalis, statinio stačiakampė dalis dengta dvišlaičiu stogu. Nedidelis įmantrios formos bokštelis įtaisytas virš pagrindinio fasado, apkaustytas skarda, vainikuojamas ant profiliuotos smailės įtvirtintu metaliniu kryželiu. Apsidės puskūgio formos stogo dalis viršuje užbaigta ažūriniu metaliniu kryželiu - saulute. Pamatai ir sienos sumūryti iš lauko akmenų, su tinkuotais ir kalkėmis baltintais raudonų plytų mūro apvadais. Langai įstatyti į arkines angas, jie su plačiais tinkuoto mūro apvadais. Išsikišęs į priekį frontonas remiasi į keturias apvalias medines kolonas. Vidus - vienos patalpos, lubos - plokštuminės, apkaltos lentomis, šviesiai dažytos.

## Galerija

Mosėdis, koplyčia, apsidė.JPG |Užapvalinta apsidė, atsukta į kapinių nuokalnę
Mosėdis, koplyčia, interjeras 2.JPG|Išlikęs balkono fragmentas – be dalies tvorelės, laiptų
Mosėdis, koplyčia, kryžius.JPG|Profiliuota bokštelio smailė


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kretingos muziejus. Mosėdžio kapinių šv. Roko koplyčia
Šventosios Dvasios gatvė

**Šventosios Dvasios gatvė** – nedidelė Vilniaus senamiesčio gatvė, kuri ribojasi su Mikalojaus Daukšos ir Antano Strazdelio gatvėmis.

Anksčiau gatvė buvo vadinama Birštono, taip pat Cerkvės gatve.

## Istorija

Šv. Dvasios gatvėje nuo Aušros Vartų ėjo 1503 m. pradėta statyti Vilniaus miesto gynybinė siena. Tvoros statyba užtruko apie 20 metų. Pastatytos sienos ilgis siekė apie 3,5 km, aukštis – apie 6-7 metrus, sienos plotis buvo iki pusantro metro

Šv. Dvasios gatvėje aprašytas priešais gynybinę sieną stovėjęs dviejų aukštų raudonų plytų pastatas, kuris nuo XVI a. priklausė pravoslavų pirklių bendrijai. Vėliau namą perėmė Vilniaus magistratas. Namas turėjo aukštą į gatvę atgręžtą atiką, čerpinį stogą. Antro aukšto langai su masyviais sandrikais. Namą yra nutapęs Bronislovas Jamontas.

Gatvė be „Birštono”, taip pat turėjo pavadinimus: „Cerkiewna”, „Глухой”, „Духовский”, „Церковная”.

## Dabartis

Tai yra apie 230 metrų ilgio, grįsta trinkelėmis gatvė. Ji prasideda nuo klubo „Tamsta“ ir išeina į gana judrią Mikalojaus Daukšos gatvę.

Gatvė išskirtinė tuo, jog palei ją eina ilgiausia išlikusi Vilniaus gynybinės sienos dalis.

Už gynybinės sienos yra Aušros Vartų gatvė arba tiksliau, iš karto už gynybinės sienos – Stačiatikių vienuolyno ir Šv. Dvasios cerkvės pastatai.
Šiuo metu gatvei priklauso du namai. Dviejų aukštų namas sujungtas su triaukščiu.

2008–2009 m. Šv. Dvasios gatvė buvo renovuojama ir uždaryta.

Šv. Dvasios gatvė ir gynybinė miesto siena įeina į UNESCO saugomą Vilniaus Senamiesčio teritoriją. Iki šių dienų iš buvusios gynybinės sienos liko tik Aušros Vartai ir sienos atkarpa nuo Aušros Vartų iki gynybinės bastėjos. Taip pat į saugomo paveldo sąrašą įtraukti Šv. Dvasios gatvėje esančio komplekso „Strazdelio namai“ fasadai.

Šv. Dvasios gatvėje, tyrinėjant Vilniaus gynybinę sieną yra dirbęs žymus architektas Žybartas Simonaitis.
Šv. Dvasios gatvėje buvo filmuojamas serialas „Nacių iškilimas“ („The Rise of the Nazis“).

## Galerija


Vaizdas:Šventosios Dvasios gatvė 6.jpg|thumb|Šventosios Dvasios gatvė ir gynybinė siena, einanti nuo Aušros vartų
Vaizdas:Šventosios Dvasios gatvė 7.jpg|thumb|Šventosios Dvasios gatvė 2010 m.
Vaizdas:Vilnius (12664432264).jpg|thumb|Išlikusios miesto gynybinės sienos panorama Šventosios Dvasios gatvėje
Vaizdas:Vilnius defensive wall 02.jpg|thumb|Išlikusi miesto gynybinė siena Šventosios Dvasios gatvėje



## Išnašos
HD 92788 b

**HD 92788 b** – egzoplaneta, skriejanti apie geltonąją nykštukę HD 92788, esančią Sekstanto žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi 107 šviesmečius (32,8 parseko).

HD 92788 b yra dujinė milžinė. Planetos masė siekia 3,76 Jupiterio masės, o spindulys – apytikriai 1,16 karto didesnis nei Jupiterio. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per 325,8 paros, jos orbitos spindulys – 0,97 av, o ekscentricitetas – 0,35. HD 92788 b pusiausvyros temperatūra – 246 K.

Apie HD 92788 b atradimą pranešta 2000 m. Planeta aptikta radialinių greičių metodu. Be HD 92788 b, šioje sistemoje dar aptikta HD 92788 c planeta (taip pat dujinė milžinė).

## Šaltiniai
Józef Hilary Głowacki

** Juozapas Hiliaras Glovackis** (, 1789 m. sausio 14 d. Minskas – 1858 m. gruodžio 21 d. Varšuva) – lenkų ir gudų dailininkas, scenografas.

## Biografija

Juozapas Hiliaras Glovackis gimė 1789 m. sausio 14 d. teatro dekoratoriaus Antonijaus Glovackio (1750–1811) šeimoje.
Pirmąsias dailės pamokas 1806 m. Juozapas gavo iš tėvo. Jau 1807 m. Juozapas Glovackis sukūrė savo pirmąsias dekoracijas Minsko teatrui. Nuo 1808 m. pradėjo dailės mokytis Vilniuje pas Joną Rustemą ir Džozefą Saundersą. Mokslų metu dekoravo ir gražino Vilniaus teatrą.

Baigęs Vilniaus universitetą ir įgijęs 1811 m. menų kandidato laipsnį Juozapas Hilaris Glovackis ėmė universitete dėstyti. 1818 m. jis dekoravo kai kurias Vilniaus universiteto sales. 1821–1825 m. Glovackis dirbo universiteto litografijos dirbtuvėse, buvo šių dirbtuvių vedėjas.
1826 m. Juozapas Glovackis persikėlė gyventi į Varšuvą. Pagal Liudviko Mykolo Paco užsakymą sukūrė jo rūmams Varšuvoje paveikslų.
Glovackis taip pat užsiėmė teatro scenografija. Nutapė portretų, paveikslų istorine tematika.

Juozapo Hiliario Glovackio paveikslai saugomi Varšuvos nacionaliniame muziejuje.

## Kūryba

Juozapas Glovackis yra sukūręs scenografijas Džoakino Rosinio „Italė Alžyre“, Stanislovo Moniuškos „Halka“, Gaetano Donizečio operoms.

Glovackis yra nutapęs litografinius Vilniaus vaizdus. Juos išspausdino 1820 metais. Jo žinoma litografija – šv. Onos ir Bernardinų bažnyčios ansamblis. Taip pat yra nutapęs Botanikos sodo šiltadaržius, projektuotus architekto M.Kado.

1817 m. dekoravo Vilniaus universiteto Kolonų salės skliautus.
 
J.Glovackis sukurė šv. Petro ir šv. Pauliaus atvaizdus Vilniaus katedroje, paveikslą „Švč. Trejybė“, taip pat litografijas „Prof. Lauryno Gucevičiaus portretas“, (1823 m.) ir „M. Koperniko portretas“ (1826 m.) 

## Galerija


File:Głowacki Painting of a curtain.jpg|thumb|Juozapo Hiliario Glovackio sukurta Varšuvos teatro dekoracija. Varšuvos nacionalinis muziejus
File:Józef Hilary Głowacki - Józef Damse.jpg|thumb|Juozapas Hiliaras Glovackis. Lenkų kompozitoriaus Juozapo Damsės portretas, 1840 m.
File:Józef Hilary Głowacki L A Dmuszewski.jpg|thumb|Juozapas Hiliaras Glovackis. Lenkų kompozitoriaus, operos tenoro Liudviko Adomo Dmuševskio portretas, apie 1835 m.



## Išnašos

## Literatūra
* M. Rulikowski: Józef Hilary Głowacki, Polski Słownik Biograficzny, t. VIII, s. 123.
FC Lokomotiv Daugavpils

**Daugpilio „Lokomotiv“** – Latvijos futbolo klubas iš Daugpilio. Sporto klubas „Lokomotiv“ žinomas nuo 1963 m., tačiau labiausiai garsėjo motociklininkais ir motokrosu. Ir dabar veikia Speedway Club Lokomotiv Daugavpils, tačiau nederėtų maišyti pastarojo lenktynių klubo su futbolo klubu.

## Istorija
#### LDZ Cargo/DFA

Ankstesniais metais ekipa žinoma LDZ Cargo pavadinimu.

2019 m. balandžio mėn. pakito klubo pavadinimas ir emblema.

#### FC Lokomotiv Daugavpils
2019 m. futbolo komanda žaidė Antroje lygoje (Latgalos regione) ir iš šio regiono pirmenybių pateko į finalinį etapą. Jame tapo lygos nugalėtojais, o vėliau sėkmingai įgijo B tipo licenciją.

2020 m. Pirmos lygos pirmenybės buvo nutrauktos dėl pandemijos. Tuo metu „Lokomotiv“ ekipa pirmavo.

Klubas turėjo galimybę licencijuotis ir žaisti Virsliga. 

2021 m. paskelbta apie klubo persikėlimą į Jūrmalą.
#### Noah Jūrmala

2021 m. klubas pasikeitė pavadinimą, emblemą ir oficialiai persikėlė į Jūrmalą.

## Sezonai

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Spalvinė gama
* Vyšninės spalvos namų aprangos su baltais žymenimis. 
* Svečiuose gali žaisti atsarginėmis baltos spalvos aprangomis.

## Išnašos

## Nuorodos
* facebook paskyra
* RSSSF (Čempionai ir sezonai)
* RSSSf (Taurių laimėtojai)
* Latvijos Futbolo Federacija
Erslos šv. Aloyzo koplyčia

**Erslos šv. Aloyzo koplyčia** – katalikų koplyčia, stovinti Skuodo rajone, Šačių seniūnijoje, Erslos kaimo senosiose neveikiančiose kapinėse, vadinamuosiuose „Kapeliuose“, 7 km į šiaurės rytus nuo Mosėdžio, 4 km į pietus nuo Apuolės, netoli kelio .

Pavadinta Šv. Aloyzo vardu, šalia stovi šio šventojo garbei išdrožtas ąžuolinis koplytstulpis. Erslos senosios kapinės aptvertos tvora iš laisvai sudėtų apsamanojusių lauko riedulių, pažymėtos mediniu ženklu su įrašu „Erslos kapeliai“. Koplyčia žinoma dėl čia birželio mėn. viduryje rengiamų atlaidų. Koplyčią aptarnauja Mosėdžio šv. arkangelo Mykolo parapija.

## Istorija

Ersla iki 1772 m. priklausė jėzuitams. Erslos sąsają su jėzuitais rodo kapinėse stūksanti šv. Aloyzo koplyčia. Nurodoma jos pastatymo data – XIX a. Šventadieniais žmonės rinkdavosi prie šv. Aloyzo altoriaus. Sekmadieniais į šią koplyčią laikyti pamaldų atvykdavo kunigas iš Mosėdžio. 

1989 m. begriūvanti koplyčia buvo kapitališkai suremontuota vietinių ir kraštiečių entuziastų jėgomis, padedant Rukuose įsikūrusiam kolūkiui. Tuomet prie koplyčios iškilo išraiškinga, tautodailininko iš Barstyčių Juozo Jankausko iš ąžuolo išdrožta šv. Aloyzo skulptūra. Sutvarkyta koplyčia ir skulptūra pašventintos 1989 m. liepos 23 d. 

Kultūros vertybių registre minimas Erslos koplyčioje buvęs XIX a. paveikslas „Nukryžiuotasis“ (kultūros paveldo objekto apsauga panaikinta).

Iki šių dienų išliko šv. Aloyzo atlaidų šventimo tradicija. Šventė pradedama šv. Mišiomis Erslos koplyčioje. Kaimo žmonės pasidžiaugia nuveiktais darbais, sveikina Aloyzus, vyksta koncertinė programa, vakaronė-gegužinė, kuriamas tradicinis laužas.

## Galerija

Erslos koplyčia.JPG|Atvirame prieangyje palikta pernešama pakyla (sakykla)
Ersla, koplyčios interjeras.JPG|Koplyčios interjeras
Ersla, koplyčios interjeras 2.JPG|Koplyčioje išsaugotas balkonėlis 


## Šaltiniai
486958 Arakotas

**486958 Arakotas** (***Arrokoth***; iš pradžių vadintas **2014 MU<sub>69</sub>**) – transneptūninis objektas Koiperio juostoje. Objektas yra 36 km ilgio, sudarytas iš dviejų planetoidų (21 km ir 15 km ilgio), kurie atskirai vadinami *Ultima* ir *Thule*. Didesnis *Ultima* objektas pradžioje susidarė iš 8 skirtingų 5 km diametro dydžio objektų, vėliau prie susidariusio kūno prisijungė *Thule*.

Pro šį objektą 2019 m. sausio 1 d. praskriejo NASA kosminis zondas „New Horizons“. Tokiu būdu Arakotas tapo tolimiausiu Saulės sistemos kosminiu kūnu, kurį ištyrė kosminis aparatas.

Tuo metu, kai zondas praskriejo pro šį objektą, jis buvo vadinamas **Ultima Thule**. Vėliau, 2019 m. lapkričio 12 d., oficialios ceremonijos metu objektas buvo pavadintas Arokoto vardu. Šis vardas duotas nuo išnykusios algokinų kalbų pošeimio pouhatanų kalbos žodžio, reiškiančio įkvėpimą stebėti žvaigždes ir dangų.

Arakotas buvo atrastas 2014 m. birželio 26 d. JAV astronomo Marc Buie ir „New Horizons“ atradimų mokslinės komandos, naudojant Hablo kosminį teleskopą. Šis atradimas padarytas jau prasidėjus „New Horizons“ misijai.

Arakoto žvaigždinis periodas yra 298 metai, jis priskiriamas prie koiperoidų.

## Galerija

Vaizdas:Ultima Thule Comes into Focus (Processed).png|24 val. iki artimiausio praskriejimo, 1,9 milijono km
Vaizdas:Detecting Ultima Thule's Size and Shape on Approach (cropped).png|1 milijonas km
Vaizdas:Ultima Thule New Horizons CA06 vertical.png|5:27 UT, 6 600 km
Vaizdas:Arrokoth Crescent Sharpened (rotated).png|5:42 UT, po artimiausio praskriejimo; 8 900 km


## Šaltiniai
Oskaro jaukas

**Oskaro jaukas** () – kino bendruomenėje paplitęs terminas nusakyti filmui, kurio svarbiausias tikslas – pritraukti žiūrovų laimint prestižinį Akademijos apdovanojimą, populiariai vadinamą „Oskaru“. Priimta laikyti, kad tokie filmai turi šias savybes:
* Išleidžiami kiek leidžia taisyklės vėliau, paprastai lapkritį arba gruodį, kad balsavimo metu balsuotojai dar būtų išlaikę šviežius įspūdžius
* Filme vaizduojami dramatiški įvykiai ar asmenybės – holokaustas, vergovė. Jei veiksmas vysta moderniais laikais, pagrindiniai personažai dažnai turi psichinės sveikatos problemų.
* Didelis biudžetas, prabangi scenografija, kostiumai, ypač istorinių dramų.
* Garsūs, anksčiau apdovanojimus laimėję aktoriai ir aktorės.

Istoriškai svarbiausiu „Oskaro jauku“ laikomas filmas „Elnių medžiotojas“. Jo prodiuseris Allan Carr manė, kad filmas per daug liūdnas ir nepatiks plačiosioms masėms, nebent laimėtų Oskarą – tokiu atveju apdovanojimas sužadintų žmonių smalsumą. Allan Carr ėmėsi taktikos išleisti filmą kaip įmanoma vėliau, iš pradžių parodyti jį uždaruose seansuose tik kiek galima labiau ribotai auditorijai – filmų kritikams bei JAV Kino meno ir mokslo akademijos nariams, o plačiajai publikai filmą pristatyti tik po Oskaro nominacijos, panaudojant nominacijos faktą reklamose. Filmo išleidimas prieš pat termino pabaigą ribotai auditorijai siekiant pasididinti šansus laimėti Akademijos apdovanojimą buvo naudojamas ir anksčiau – „Karalienė Kristina“ 1933 m., arba „Vėjo nublokšti“ 1939 m. Tačiau „Elnių medžiotojo“ atvejis buvo pirmasis, kur Oskaro nominacijos siekta marketingo tikslais. Plačiajai publikai jis buvo išleistas jau nominuotas „Oskarams“ devyniose apdovanojimų kategorijose, ir šį faktą pabrėžė visos reklamos. Iš devynių nominacijų jis galiausiai laimėjo penkis apdovanojimus. Vėliau tokią strategiją pradėjo kopijuoti bei tobulinti toliau visos Holyvudo kino studijos savo „Oskaro jaukams“.

Kiek žinoma, pirmą sykį terminas „Oscar bait“ buvo panaudotas 1948 m. JAV laikraštyje „Naujoji respublika“ (), filmo „Apačių fortas“ apžvalgoje. Vėliau jį kartais panaudodavo ir kitos kino apžvalgos, tačiau išpopuliarėjo ir tapo kino kultūros dalimi po filmo „Elnių medžiotojas“.

XXI a. pradžioje sąvoka įgijo vis labiau neigiamą reikšmę tiek tarp kino kritikų, tiek tarp žiūrovų. Į „Oskaro jauko“ strategiją pradėta žiūrėti kaip į cinišką piktnaudžiavimą taisyklėmis, prestižo pretenziją, žalą kino menui. Vienas labiausiai kritikuotų atvejų buvo filmas „Extremely Loud & Incredibly Close“, nominuotas dviem „Oskarams“, tačiau susilaukęs labai nevienareikšmių kritikų apžvalgų, o apžvalgų agregatoriuje „Rotten Tomatoes“ tuo metu tegavęs 45% įvertinimų vidurkį.

„Oskaro jaukai“ yra dažnai parodijuojami kino komedijose. Vienos žymiausių parodijų – filmas „Tropikų griaustinis“.

## Šaltiniai
Hamdi Nagguez

**Hamdis Nagezas** (*Hamdi Nagguez*, g. 1992 m. spalio 28 d.) – futbolininkas iš Tuniso, gynėjas. Rungtyniavo ir Lietuvoje, kai atstovavo „Sūduvos“ klubui. Kitados rungtyniavo Tuniso nacionalinėje rinktinėje.

## Karjera
Žaidė gimtinėje. Atstovavo Étoile Sportive du Sahel (2013–2018). Sužaidė daugiau nei šimtą rungtynių Tuniso aukščiausioje lygoje.

2018-ųjų metų pradžioje persikėlė į vieną garsiausių Egipto klubų – Gizos „Zamalek“. 2018 ir 2019 m. laimėjo Egipto taurę. 2019 m. dar kartą tapo Afrikos Konfederacijos taurės laimėtoju.

Nuo 2020 m. vasario 19 d. FK Sūduva narys. Spėjo sužaisti vienerias A lygos rungtynes. 2020 m. kovo 7 d. debiutavo A lygoje prieš Bangos klubą. Dėl pandemijos grėsmių čempionatas Lietuvoje buvo nutrauktas. Žaidėjas išvyko iš Lietuvos. Vėliau pasirodė pranešimai, kad futbolininkui gresia keturi mėnesiai laisvės atėmimo dėl karantino taisyklių nesilaikymo.

Karjerą tęsė Espérance Sportive de Tunis, kuriame rungtyniavo 2020–2021 m. sezone. 

2021 m. vasarą perėjo į Al-Ahli Saudi (Saudo Arabija). O 2022 m. pabaigoje perėjo į Ismaily SC  (Egiptas).

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: rungtyniavo A lygoje;

## Rinktinės
Atstovavo Tuniso nacionalinei rinktinei. Sužaidė daugiau nei 20 rungtynių.

## Pasiekimai
**[[Étoile Sportive du Sahel]]**
* 2016 m. tapo šalies čempionu;
* 2012, 2014 ir 2015 m. – taurės laimėtoju
* 2015 m. Afrikos Konfederacijos taurės turnyro nugalėtojas.

**[[Zamalek SC|Gizos „Zamalek“]]**
* 2018 ir 2019 m. laimėjo Egipto taurę.
* 2019 m. Afrikos Konfederacijos taurės laimėtojas.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* fksuduva.lt svetainė
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Étoile Sportive du Sahel

**Étoile Sportive du Sahel** – Tuniso futbolo klubas, įsikūręs Suse. 

## Istorija
Klubas buvo suformuotas 1925 m. Rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.

## Pasiekimai
Šalies čempionais tapo 11 kartų. (1949–50, 1957–58, 1962–63, 1965–66, 1971–72, 1985–86, 1986–87, 1996–97, 2006–07, 2015–16, 2022–2023 m.)

## Sezonai

|}
; Pastarųjų metų sezonai.

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia RAUDONA apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė]
* FACEBOOK
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt 
* Globalsportsarchive
HD 37124 b

**HD 37124 b** – egzoplaneta, skriejanti apie geltonąją nykštukę HD 37124, esančią Tauro žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 107,6 šviesmečio (33 parsekus).

HD 37124 b yra dujinė milžinė. Planetos masė siekia 0,675 Jupiterio masės (215 kartų masyvesnė už Žemę), o spindulys – apytikriai 1,25 karto didesnis nei Jupiterio. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per 154,4 paros, jos orbitos spindulys – 0,53364 av, o ekscentricitetas – 0,054. HD 37124 b pusiausvyros temperatūra – 307 K.

Apie HD 37124 b atradimą pranešta 1999 m. Planeta aptikta W. M. Keck obervatorijoje (Havajai), taikant radialinių greičių metodą. Be HD 37124 b, šioje sistemoje atrastos dar dvi planetos – HD 37124 c ir HD 37124 d.

## Šaltiniai
Nicholas Latifi

**Nicholas Latifi** (g. 1995 m. birželio 29 d. Monrealyje, Kanadoje) – kanadiečių lenktynininkas, nuo 2020 m. atstovaujantis Formulės 1 WilliamsF1 komandai.

2009 m. kanadietis pradėjo savo lenktynininko karjerą kartingų čempionatuose.

Vėliau sportininkas dalyvavo įvairiuose čempionatuose, o 2019 m. liko antras Formulės 2 lenktynėse.

2019 m. pabaigoje N. Latifi buvo patvirtintas nauju Williams komandos pilotu.

## Nuorodos
CS Chebba

**CS Chebba** – Tuniso futbolo klubas, įsikūręs Šeboje.

## Istorija
Klubas buvo suformuotas 1960 m. Eilę metų varžėsi stipriausiame šalies futbolo divizione.

## Pasiekimai
;  **Ligue 2:**
* **Nugalėtojai:** 2017–2018 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai.

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose rungtyniauja balta žalia apranga. 

## Sudėtis
* Pateikiama soccerway duomenų bazėje bei Transfermarket.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive