open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Stasys Kudokas

**Stasys Kudokas** (1898 m. rugsėjo 29 d. Kapinės k., Naujamiesčio valsč., Panevėžio apskr. – 1988 m. spalio 6 d. Los Andželas, JAV) – inžinierius architektas.

## Biografija
1919 m. savanoriu tarnavo Panevėžio batalione, dalyvavo kovose su bolševikais. Nuo 1920 m. iki 1924 m. dirbo Susisiekimo ministerijos Kelių valdyboje. Nuo 1930 m. dirbo Kauno miesto savivaldybės architektu. Nuo 1934 m. iki 1943 m. dėstė Aukštesniojoje technikos mokykloje, o nuo 1938 m. iki 1943 m. ir Vytauto Didžiojo universitete, nuo 1940 m. docentas. Nuo 1941 m. iki 1944 m. – Architektūros kompozicijos ir piešimo katedros vedėjas. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Nuo 1949 m. gyveno JAV.

### Mokslas ir studijos
* 1916 m. baigė Panevėžio ir Sankt Peterburgo realines mokyklas;
* 1916 – 1918 m. Sankt Peterburgo civilinių inžinierių institutas, kelių inžinerija;
* 1924 m. baigė Kauno meno mokyklą;
* 1924 – 1930 m. karališkoji aukštoji architektūros mokykla (Roma) (Milane išlaikyti tarptautiniai architekto kvalifikacijos egzaminai).

### Projektai
* 1923 m. buvęs Kunigų marijonų kongregacijos nuomojamas (pelno) pastatas šalia Šv. Gertrūdos bažnyčios, Kaunas;
* 1933 m. Paulinos Kalvaitytės ir Vlado Lašo namas, Laisvės al. 3, Kaunas;
* 1934 m. pradžios mokyklų, butų kolonija su vaikų lopšeliu (dab. Odos ligų dispanseris), Kaunas;
* 1935 m. elektros stotis, Kleboniškis (neišliko);
* 1936 m. Kauko laiptai,  Kaunas (įrengimas);
* 1936 m. kinoteatras „Daina“, Kaunas (su inž. A. Breimeriu);
* 1937 m. Karininkų ramovė, Kaunas (su inž. K. Kriščiukaičiu);
* 1937 m. Maironio antkapinis paminklas-mauzoliejus prie Kauno arkikatedros bazilikos (skulp. B. Bučas);
* 1937 m. Stasio Kudoko vila, V. Mykolaičio-Putino g. 11, Kaunas;
* 1938 m. 6-osios gimnazijos rūmai, Kaunas;
* 1938 m. Aukštesnioji technikos mokykla (nuo 1945 m. Kauno politechnikumas, nuo 2002 m. Kauno technikos kolegija);
* 1938 m. Elijošiaus Šneiderio namas, Vaidilutės g. 3, Kaunas;
* Alksninės Kristaus Atsimainymo bažnyčia, Vilkaviškio rajonas;
* Pažėrų Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia, Kauno rajonas;
* Pilviškių Švč. Trejybės bažnyčia, (Vilkaviškio rajonas);
* Klivlando Šv. Kryžiaus bažnyčia, JAV;
* nuo 1955 m. Tėvų pranciškonų bažnyčia, salės ir vienuolynas, Torontas, Kanada;
* nuo 1958 m. Visų Šventųjų bažnyčia (Čikaga, JAV;
* 1954–1956 m. Toronto Prisikėlimo parapijos pastatų kompleksas (perstatytas 1975–1976 m. pagal A. Kulpos-Kulpavičiaus projektą, apie 2000 m. nugriautas).

## Galerija


Vaizdas:Kauno Karininku Ramove.jpg|Kauno karininkų ramovė
Vaizdas:Vikiteka. Pažėrai. Naujoji bažnyčia. Iš priekio.JPG|Pažėrų naujoji bažnyčia
Vaizdas:Alksninė, Kristaus Atsimainymo bažnyčia.JPG|Bažnyčia Alksninėje
Vaizdas:Lithuanian Resurrection of Our Lord Jesus Christ Parish and Church.jpg|Toronto Prisikėlimo parapijos pastatų kompleksas (nugriautas)
Vaizdas:Resurrection of Our Lord Jesus Christ Lithuanian Parish and Church.jpg|Toronto Prisikėlimo bažnyčios ir vienuolyno projektas
Kaunas, Kauko laiptai prie fontano.JPG|Kauko laiptai


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Architekto S. Kudoko darbai Kaune
* Architekto S. Kudoko darbai Kaune
Stefanas Šileris

**Stefanas Šileris** (, 1858 m. rugsėjo 4 d. − 1933 m. birželio 22 d.) – lenkų architektas.

## Biografija

### Mokslas ir studijos

Sankt Peterburgo dailės akademija.

### Įvertinimai

* Akademikas.

### Projektai

* 1912 – 1931 m. Druskininkų Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia.
Stefanija Čerškutė

**Stefanija Čerškutė** (1930 m. rugsėjo 12 d. Šapeliuose, Rokiškio raj. – 2008 m. gruodžio 30 d. Kaune) – Lietuvos architektė restauratorė.

## Biografija
1957 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1957–1985 m. dirbo Specialiosiose mokslinio restauravimo dirbtuvėse Kaune, nuo 1979 m. vyr. specialistė.

## Projektai
* 1957–1958 m. Vilniaus architektūros paminklai, rekonstravimo projektai
* 1960–1968 m. Klaipėdos architektūros paminklai, rekonstravimo projektai
* 1961–1964 m. Kauno architektūros paminklai, rekonstravimo projektai
* 1961–1964 m. Kėdainių architektūros paminklai, rekonstravimo projektai
* 1964 m. Pažaislio vienuolynas, restauravimo projektas (su kitais)
* 1965 m. Kauno pilis ir gynybinės sienos, restauracija (su Napoleonu Kitkausku)
* 1965–1968 m. Raudonės pilis, restauravimo projektas (su Vytautu Jurkštu)
* 1967–1975 m. Raudondvario pilis, restauravimo projektas (su V. Jurkštu)
* 1970–1973 m. Kauno arkikatedra, restauravimo projektas
* 1980–1983 m. Kauno Vytauto bažnyčia, restauravimo projektas (su kitais)
* 1983 m. Evangelikų bažnyčia (Kaunas), restauravimo projektas (su kitais)

## Publikacijos
Paskelbti straipsniai architektūros istorijos, architektūros paminklų restauravimo temomis.

## Šaltiniai
Steponas Stulginskis

**Steponas Stulginskis** (1908 m. balandžio 19 d. Sankt Peterburge – 1995 m. kovo 17 d. Vilniuje) – inžinierius architektas, docentas.

## Biografija
Mokėsi Šiaulių gimnazijoje (Šiauliai). Baigiamieji brandos egzaminai eksternu (Kaunas).
Nuo 1928 iki 1933 m. studijavo užsienyje – aukštoji technikos mokykla (Praha), Architektūros fakultetas.

1933–1938 m. – Telšių apskrities inžinierius, 1938–1940 m. – Šiaulių miesto inžinierius architektas, 1940 m. – Komunalinio ūkio liaudies komisariatas, Miestų planavimo valdyba, viršininkas.

1940–1949 m. – Kauno universitetas, dėstytojas, 1944 m. – Kauno miesto vyr. architektas; 1944–1946 m. – Lietuvos architektų sąjunga, valdybos pirmininkas, 1944–1949 m. – Miestų planavimo katedra, vedėjas, 1945–1949 m. – Kauno valstybinis universitetas, Architektūros fakultetas, dekanas.

1949 m. neteisėtai suimtas ir represuotas, 1955–1962 m. sugrįžus iš tremties – Žemės ūkio projektavimo institutas, projektų vyr. architektas,1962–1965 m. – Komunalinio ūkio projektavimo institutas, skyriaus viršininkas, nuo 1966 m. – Valstybinis statybos reikalų komiteto vyr. inžinierius.

Nuo 1944 m. docentas.

## Projektai
* 1933 m. – Plungės Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia,
* 1934–1940 m. – privatūs gyvenamieji namai (Telšiai, Plungė, Luokė, Varniai, Alsėdžiai, Šiauliai),
* 1936 m. – girininkija (Telšiai),
* 1936 m. – Telšių Žemaitės gimnazija,
* 1936 m. – sinagoga (Luokė),
* 1937 m. – kino teatras (Telšiai),
* 1938 m. – kino teatras (Plungė),
* 1938 m. – Luokės gimnazija, (Telšių rajonas),
* 1938 m. – pirtis (Jurbarkas),
* 1938 m. – Žemaičių muziejus Alka
* 1939 m. – ligoninė (Telšiai),
* 1939 m. – Spraudžio Šv. apaštalo Pauliaus bažnyčia,
* 1940 m. – Telšių miesto teatras,
* 1940 m. – mokykla (Šiauliai),
* 1940 m. – administraciniai pastatai (Kuršėnai, Šiaulių rajonas), (Joniškis).

## Publikacijos

* 1937–1941 m. – paskelbta 40 straipsnių architektūros bei urbanistikos klausimais,
* 1957–1958 m. – paskelbta 16 straipsnių apie rajoninį planavimą,
* 1958 m. – knyga „Lietuvos TSR rajoninio planavimo pagrindai – rajoninio planavimo pagrindas“ (mašinraštis),
* 1959–1963 m. – Lietuvos rajonų, miestų, gyvenviečių planavimo schema,
* 1968 m. – „Architekto urbanisto kompleksinis žinynas“ (rusų kalba, vadovas miestų generaliniams planams ir detaliojo planavimo projektams sudaryti).

## Šaltiniai
Zita Šličytė

**Zita Šličytė** (g. 1943 m. rugpjūčio 7 d. Skuode) – teisininkė, advokatė, Lietuvos ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja, Lietuvos advokatų savivaldos veikėja.

## Biografija
1967 m. Vilniaus valstybinio universiteto Teisės fakultete baigė teisės studijas, įgijo teisininkės kvalifikaciją. 1979 m. kovo 12 d. Baltarusijos V. Lenino valstybiniame universitete apgynė disertaciją „Viktimologinių duomenų panaudojimas advokato veikloje tarybiniame baudžiamajame procese“, teisės mokslų kandidatė.

1961–1963 m. Tauragės rajono laikraščio „Tarybinis žodis“ redakcijos korespondentė; nuo 1968 m. – Lietuvos advokatų kolegijos narė, 1968–1990 m. Klaipėdos juridinės konsultacijos advokatė.

1988 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio seimo narė, tarybos narė. 1989 m. balandžio mėn. Lietuvos socialdemokratų partijos atkūrimo iniciatyvinės grupės narė, LSDP tarybos narė, 1989–1990 m. Klaipėdos skyriaus pirmininkė.

1989 m. Klaipėdos teritorinėje rinkimų apygardoje išrinkta TSRS Liaudies deputatė. 1990–1992 m. pagal Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio sąrašą Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos deputatė. 1992–1996 m. Seimo narė, išrinkta Tauragės rinkimų apygardoje. Vėliau advokatė Klaipėdoje. Klaipėdos socialinių mokslų kolegijos, Klaipėdos verslo aukštosios mokyklos lektorė.

2011–2015 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narė nuo partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai.

Dukros Daiva, Milda.

## Darbai

Yra parašiusi monografiją, paskelbusi straipsnių aukos vaidmens nusikaltimo padaryme tema, taip pat baudžiamojo proceso tobulinimo klausimais, yra trijų „Advokatų kalbų teisme” rinkinių bendraautorė.

## Šaltiniai
Tomas Tišeckis

**Tomas Tišeckis** (minimas 1824–1861 m.) – architektas, XIX a. vid. žymus Lietuvos romantizmo architektūros atstovas.

## Biografija
Iki 1829 ar 1831 m. studijavo architektūrą Vilniaus universitete, buvo prof. Karolio Podčašinskio mokinys, vėliau – jo padėjėjas. 1832 m. uždarius universitetą buvo Medicinos akademijos, nuo 1842 m – Baltarusijos švietimo apygardos (nuo 1853 m. – Vilniaus švietimo apygarda), nuo 1844 m. – Lietuvos stačiatikių eparchijos architektas.

## Projektai

* 1840 m. – grafo Juozapo Tiškevičiaus rūmai (Trakų g. 1-26, Vilnius) (prieangį su atlantais, laikančiais balkoną, projektavo architektas Nikolajus Čiaginas, skulptorius P. Andriolis su mokiniu J. Kozlovskiu),
* 1841–1850 m. – Rasų kapinės, didžioji koplyčia (projektas 1838 m.),
* 1841–1862 m. – dvaro rūmai (Astravas, Gardino sritis),
* 1842–1847 m. – Šiaulių gimnazija (Šiauliai), – pritaikymas pagal pavyzdinius projektus,
* 1846 m. – parengė Antalieptės bažnyčios pertvarkymo į stačiatikių cerkvę (Dievo Motinos gimimo cerkvė) projektą (VU RS F 67 – 3978),
* 1847 m. – parengė Širvintų bažnyčios projektą
* 1852 m. – buvusi Augustinų Vilniaus Švč. M. Marijos Ramintojos bažnyčia, paversta cerkve, – rekonstrukcija,
* 1852 m. – Gegužinės bažnyčia (Kaišiadorių rajonas) (neišlikusi),
* 1852 m. – koplyčia – mauzoliejus (Vidžiai, Breslaujos rajonas),
* 1852–1862 m. – Daugų bažnyčia (Alytaus rajonas),
* 1852–1856 m. – Raudondvario Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia (Kauno raj.),
* 1853–1858 m. – Biržų Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia (Biržai),
* 1856 m. – Naujamiesčio bažnyčia (Panevėžio rajonas), – projektas (neįgyvendintas),
* 1857–1858 m. – stačiatikių metropolito Viktoro Gomolickio rūmai (Aušros Vartų g. 21, Vilnius),
* 1858 m. – medinės bažnyčios projektas (Vileika, Minsko sritis),
* 1859 m. – medinės bažnyčios projektas (Kiaukliai, Širvintų rajonas),
* 1857 m. – Ksavero Riomerio Daugirdiškių dvaras (Monio ežero sala, Trakų rajonas), primenantis tvirtovę akmens mūro svirnas.
* 1862 m. – Astravo dvaras, Biržų rajonas

## Šaltiniai
Justinas Golinevičius

**Justinas Golinevičius** arba **Ustinas Golinevičius** (, 1829–1894 m.) – architektas, kilęs iš Baltarusijos.

## Biografija

Baigė Sankt Peterburgo statybos mokyklą.

* 1869–1877 m. – Kauno gubernijos inžinierius;
* 1878–1894 m. – Kauno gubernijos architektas.

## Projektai

* 1873 m. – cerkvės ; cerkvė neišlikusi (Šeduva, Radviliškio rajono savivaldybė);
* 1874 m. – cerkvės ikonostasas (Tauragė);
* 1879 m. – gydytojo K. Šenbergo namas (tarp Maironio, K. Donelaičio ir V. Putvinskio g., Kaunas);
* 1883 m. – Mergaičių gimnazija, dab. Kauno Aušros gimnazija (Laisvės alėja 95, Kaunas, perstatyta 1969–1971 m.);
* 1883 m. – Apygardos teismas, dab. Kauno apylinkės teismo Kauno rūmai (Laisvės al. 103, Kaunas);
* 1886 m. – Pasvalio Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia (Pasvalys);
* 1886–1888 m. – Dusetų Švč. Trejybės bažnyčia (Dusetos, Zarasų rajono savivaldybė);
* 1891 m. – bažnyčios projektas (Kamajai, Rokiškio rajono savivaldybė, neįgyvendintas),
* 1891 m. – „plytų stiliaus“ namas (Gedimino g. 14-5, Kaunas);
* 1891–1892 m. – Kauno miesto teatras (Laisvės al. 91, Kaunas);
* 1891–1895 m. – Ylakių Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčia (Ylakiai, Skuodo rajono savivaldybė);
* 1892 m. – žydų bendruomenės ligoninė (Karaliaus dvaro g. 5, Kaunas);
* 1892–1898 m. – Užpalių Švč. Trejybės bažnyčia (Užpaliai, Utenos rajonas);
* 1896 m. – bažnyčios projektas (Skirsnemunė, Jurbarko rajonas, neįgyvendintas, pagal perdarytą projektą pastatyta Skirsnemunės Šv. Jurgio bažnyčia);
* 1896–1901 m. – Krekenavos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia (Krekenava, Panevėžio rajonas);
* 1898 m. – Karsakiškio Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia (Karsakiškis, Panevėžio raj.);
* Kauno choralinė sinagoga (E. Ožeškienės g., Kaunas);
* Raseinių kalėjimas (Raseiniai, 1876 m.);
* Panevėžio Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia (Panevėžys, projektas 1876 m.);
* Pašto ir telegrafo rūmai (I. Kanto g. 24, Kaunas), – statybos vadovas;
* Joniškio Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia, – perstatymas (projektas 1888 m., patvirtinta 1897 m., bažnyčia iš esmės pertvarkyta pagal architekto K. E. Strandmano projektą);
* Bažnyčios projektas (Meškuičiai, Šiaulių rajonas, neįgyvendintas);
* Kapų  projektas (Ylakiai, Skuodo rajono savivaldybė, neįgyvendintas).

## Šaltiniai
WP 1.0

**WP 1.0** – spausdintinė vokiškos Vikipedijos versija.

Zenodot leidykla Berlyne 2006 m. pradžioje paskelbė iki 2010 gruodžio mėn. išleisianti 100 Laisvosios enciklopedijos tomų. Dukterinė Directmedia Publishing'o įmonė *Zenodot* tikisi dar šiais metais publikuoti bent du tomus.

Nuo 2007 sausio kas mėnesį pasirodys du 800 puslapių apimties tomai. Directmedia jau turi patirties, kadangi anksčiau leido Vikipediją CD ir DVD forma.

„WP 1.0“ vieno tomo kaina – **14,90 eurų** (apie 52,15 lt), jei užsakoma iš anksto (transkripicijos, prenumeratos būdu), arba 18,50 eurų (perkant knygynuose). Taigi visa spausdintinė Vikipedijos versija kainuotų apie 1.500 eurų.

Šiame leidinyje bus ir lietuvių į bendrą Vikiteką įkeltų iliustracijų bei jų redaguotų tekstų.

## Leidimas
Vikipedijos leidimu rūpinasi 25 narių komanda – 10 profesionalių redaktorių ir 15 Vokietijos vikibendruomenės narių. Savanoriai padės peržiūrėti 350.000 straipsnių ir juos susisteminti.

Pasak leidyklos atstovės *Gertrūdos Götz*, bus kruopščiai išanalizuoti visi netikslumai, ištaisytos klaidos. Už enciklopedijos turinio kokybę ir leidybą atsakomybės ėmėsi pati Zenodot leidykla.

## Giminingi projektai
Iki šiol spausdintine versija pasirodė tik straipsniai atskiromis Vikipedijos temomis – vadinamieji Vikiskaitiniai (*WikiReader*).

## Koordinatorių grupė
* Achim Raschka (Bendruomenės atstovas)
* Vlado Erwin Jurschitza (technika)
* Kilian Kilian Kissling (platinimas)
* Stf Stefan Krause (gamyba)
* Thafki  Thomas Hafki (vadyba, lektoratas)
* Gerty Gertraud Götz (ryšiai su visuomene)
Vladas Lučinskas

**Vladas Lučinskas** (g. 1960 m. vasario 15 d. Tauragėje) – architektas.

## Biografija

### Mokslas ir studijos

* 1982 – 1987 m. Vilniaus inžinerinis statybos institutas, Architektūros fakultetas.

### Darbas ir užimamos pareigos

* 1987 – 1988 m. Miestų statybos projektavimo institutas, Kauno filialas, architektas;
* 1988 – 1992 m. Miestų statybos projektavimo institutas, Kauno filialas, skyriaus architektas;
* 1992 – 1997 m. UAB „Ekoprojektas", architektas;
* 1997 – 1999 m. Sļ „Vilniaus planas", architektas;
nuo 1999 m. UAB „Architektūros kryptis", direktorius.

### Projektai

* Gargždų Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia (Klaipėdos rajonas);
* 1993 m. senelių namai (Rietavas, Plungės rajonas) (su D. Lučinskiene);
* 1993 m. Vilniaus bankas, Biržų filialas, – rekonstrukcija (su D. Lučinskiene);
* 1994 m. Vilniaus bankas, Utenos filialas, – rekonstrukcija (su D. Lučinskiene);
* 1996 m. Vilniaus bankas, Klaipėdos filialas, – rekonstrukcija (su D. Lučinskiene);
* 1995 m. Vilniaus bankas, Rokiškio filialas, – rekonstrukcija (su D. Lučinskiene);
* 1998 m. Vilniaus bankas, Kauno filialas, – rekonstrukcija (su D. Lučinskiene, D. Lašu);
* 1999 m. 4 aukštų daugiabutis gyv. namas (Antakalnis, Vilnius) (su D. Lučinskiene);
* 2001 m. Vilniaus bankas, Mažeikių filialas (su D. Lučinskiene);
Vladas Treinys

**Vladas Treinys** (g. 1954 m. gegužės 16 d. Vilniuje) – architektas.

## Biografija

### Mokslas ir studijos

* 1961 – 1972 m. Vilniaus miesto 23-ioji vid. mokykla;
* 1972 m. baigta Vilniaus vaikų dailės mokykla;
* 1972 – 1977 m. Vilniaus inžinerinis statybos institutas, Architektūros fakultetas.

### Darbas ir užimamos pareigos

* 1977 – 1987 m. Miestų statybos projektavimo institutas, architektas;
* 1987 – 1991 m. Eksperimentinis projektavimo statybos susivienijimas „Monolitas", projektų vyr. architektas;
* nuo 1991 iki šiol m. UAB „Arch du", architektas, direktorius.

### Projektai

nuo 1981 m. 280 vietų vaikų darželis – lopšelis (kartotinis projektas) (Vilnius), (Kaunas);
* 1982 m. Pylimo poliklinika (Pylimo g. 3, Kaunas);
* 1987 – 2001 m. privatūs gyv. namai (Vilnius),
* 1987 – 2001 m. privatūs gyv. namai (Mažeikiai);
* 1988 m. kultūros namai (Plungė);
* 1989 m. administracinis pastatas (Laisvės pr. 79a, Kaunas) (nebaigtas);
* 1992 m. Utenos Dievo Apvaizdos bažnyčia (pradėtas projektas; pastatyta šventoriaus koplyčia) (su J. Šipaliu);
* 1992 m. Dievo Apvaizdos bažnyčios klebonija (Utena (su J. Šipaliu);
* 1994 m. pirtis (Turniškių g., Kaunas) (su J. Šipaliu);
* 1998 m. gyv. namai (Odminių g. 7, 9, Kaunas) (su J. Šipaliu);
* gyv. namai (Odminių g. 11, 13, Kaunas) (su J. Šipaliu);
Vladislovas Stipulkovskis

**Vladislovas Stipulkovskis** (1866 m. balandžio 24 d. Vilniuje – 1927 m. rugpjūčio 2 d. Varšuvoje) – inžinierius architektas.

## Biografija
### Mokslas ir studijos
* 1891 m. baigtas Rygos politechnikos institutas.

### Darbas ir užimamos pareigos
* V. Stipulkovskio ir A. Kleino „Vilniaus statybos biuras" (veikė 1908–1912 m.).

### Projektai

* 1896 m. keturios J. Montvilos gyv. namų kolonijos, – vienbučiai, dvibučiai, blokuoti namai, 11 namų (prie Aguonų, Šaltinių ir Mindaugo g., Vilnius);
* 1897 m. 10 namų Pohuliankos kolonijoje, (prie M. K. Čiurlionio, Jovaro, J. Basanavičiaus g., Vilnius);
* 1898 – 1899 m. 20 namų Šnipiškių kolonijoje, Piromonte (prie Rinktinės, Šeimyniškių ir Slucko g., Vilnius);
* 1898 m. nuomojamas namas (Vilniaus g. 21, Vilnius) (su J. Januševskiu);
* 1899 m. grafienės Jadvygos Čapskos neobarokinis namas (Jogailos g. 10, Vilnius);
* 1899 – 1900 m. namas (Vilniaus g. 23, Vilnius), – rekonstrukcijos projektas;
* 1899 – 1900 m. dviaukštis korpusas iš 18 vienodų sekcijų Rasų kolonijoje, pagal Augusto Kleino projektus čia pastatyti 2 aukštų 5 keturbučiai namai (Švenčionių g. 2-4, Vilnius);
* 1899 – 1904 m. bažnyčia (Subatninkai, Vijos rajonas, Baltarusija),
* žymaus Vilniaus sodininko Hermano Kepės (Hermann Keppe) neobarokinė vila (Mindaugo g. 13, Vilnius, dabar – Baltarusijos ambasada);
* 1901-1902 m. Mėjerių namas (Šv. Mikalojaus g. 7/Pranciškonų g. 8, Vilnius), – rekonstrukcijos projektas;
* 1902 m. namas (Gedimino pr. 5 /K. Sirvydo g. 1, Vilnius), – rekonstrukcijos projektas;
* 1904 m. namas (Vilniaus g. 14, Vilnius);
* 1907 m. Felikso Zavadskio namas (Senamiestis, Vilnius);
* 1907 m. Paberžės Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia, (Vilniaus rajonas), – projektas (neįgyvendintas);
* 1908 m. namo (Tilto g. 8 /K. Sirvydo g. 3, Vilnius), – rekonstrukcijos projektas;
* 1910 m. Veprių Švč. Mergelės Marijos Rožančinės bažnyčia (Vepriai, Ukmergės rajonas), – projektas;
* 1911 m. kino teatras (Georgijaus pr., dab. Gedimino pr., Vilnius) (pirmasis kino teatro pastatas mieste, dab. „Vilniaus" kino teatro vietoje).

## Šaltiniai
* Vladislovas Stipulkovskis // Visuotinė lietuvių enciklopedija.]
Kornelija Toropovienė

**Kornelija Toropovienė** (1956 m. rugpjūčio 26 d. Šilutėje – 1993 m.) – architektė.

## Biografija

### Mokslas ir studijos

* 1974 m. baigta Vilniaus 22-oji vid. mokykla;
* 1974 – 1979 m. Vilniaus inžinerinis statybos institutas, Architektūros fakultetas.

### Darbas ir užimamos pareigos

* 1979 – 1982 m. „Gidrostonok", Vilniaus filialas, architektė;
* nuo 1982 m. Paminklų konservavimo institutas, architektė.

### Projektai

* 1979 – 1982 m. Kauno staklių gamyklos administracinis pastatas (Kaunas) (su kitais);
* 1979 – 1982 m. „Komunaro" gamykla (Kaunas), – interjerai;
* 1982 m. Jurbarko cerkvė (Jurbarkas), – interjero restauravimas;
* 1983 m. Pikeliškių dvaras, – interjero restauravimas;
* 1984 m. Panerių fašizmo aukų muziejus (Vilnius);
* 1985 m. istorinis pastatas (Kurkliai, Anykščių rajonas), – interjero restauravimas;
Aldona Aleksaitė-Liudvinavičienė

**Aldona Aleksaitė-Liudvinavičienė** (g. 1958 m. gruodžio 11 d. Milašaičiuose, Plungės rajonas) – Lietuvos architektė.

## Biografija

### Mokslas ir studijos
* 1980–1986 m. Vilniaus inžinerinis statybos institutas, Architektūros fakultetas.

### Darbas ir užimamos pareigos
* 1986–1988 m. agropramoninis susivienijimas (Trakų rajonas), vyresn. inžinierė;
* 1988–1993 m. Valstybinė akcinė statybos įmonė, inžinierė;
* nuo 1996 m. UAB „Trakuva", architektė.

### Projektai
* 1993 m. nuosavi gyv. namai (Trakai)
* nuosavi gyv. namai (Šalčininkai)
* nuosavi gyv. namai (Daugirdiškių k., Trakų rajonas)
* 1998–2000 m. detalieji planai namų valdoms formuoti (Trakų rajonas)
* 2000 m. nuosavi gyv. namai (Elektrėnai)
* 2000 m. nuosavi gyv. namai (Gramsbergenas, Nyderlandai)
* 2000 m. degalinės (Trakai)
Karlas Lorencas

**Karlas Lorencas** (Lorentz Karl), vokiečių architektas.

## Biografija

### Projektai

* 1885 – 1887 m. Čapskių rūmai (Beržėnai, Kelmės rajonas), – rekonstrukcija;
* 1879 m. Plungės Oginskių dvaro rūmai (Mykolo Oginskio užsakymas);
* Adomo Gorskio dvaro malūnas (Biržuvėnai, Telšių rajonas);
Leonidas Pranas Ziberkas

**Leonidas Pranas Ziberkas** (g. 1946 m. sausio 29 d. Narbūčių k., Anykščių rajonas) – architektas.

## Biografija

### Mokslas ir studijos

* 1956 – 1963 m. Kauno vid. dailės mokykla;
* 1963 – 1968 m. Kauno politechnikos institutas.

### Darbas ir užimamos pareigos

* 1968 – 1970 m. Kauno politechnikos institutas, Architektūros katedra, asistentas;
* 1970 – 1993 m. Vilniaus inžinerinis statybos institutas, dėstytojas;
* 1970 – 1993 m. Vilniaus technikos universitetas, dėstytojas;
* 1970 – 1993 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas, dėstytojas,
* nuo 1993 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas, Architektūros katedra, vedėjas.

### Įvertinimai

* 1993 m. docentas;
* 2000 m. profesorius.

### Projektai

* 1979 m. Lietuvos mokslų akademijos poilsio namai (Palanga) (su V. Dičiumi);
* 1984 m. kavinė „Nendrė" (Trakai) (su V. Dičiumi);
* 1986 m. gyv. namų kompleksas (Smiltynė, Neringa);
* 1992 m. daugiabučių gyv. namų grupė (Viečiūnai, Druskininkai);

### Publikacijos

* 1983 m. Knyga „Architektūrinės kompozicijos pagrindai" (Vilnius) (su V. Kaspučiu);
* paskelbtos publikacijos architektūros klausimais;
Alfredas Paulauskas

**Alfredas Paulauskas** (1928 m. rugpjūčio 20 d. Kaune – 2013 sausio 5 d. Kaune) – inžinierius architektas.

## Biografija
1946–1952 m. studijavo Kauno politechnikos instituto (iki 1950 m. Kauno universitetas) Architektūros fakultete.

1952 m. Mokslinių restauracinių gamybinių dirbtuvių architektas projektuotojas. 1952–1957 m. Valstybinio projektavimo instituto architektas projektuotojas. 1957–1963 m. Palangos miesto vyriausiasis architektas. 1963–1965 m. Kauno statybos tresto vyriausiasis architektas. 1965–1968 m. Komunalinio ūkio projektavimo instituto Kauno filialo vyriausiasis architektas.

1965–1968 m., 1973–1996 m. Miestų statybos projektavimo instituto Kauno filialo projektų vyr. architektas. Nuo 1991 m. individuali projektavimo įmonė, Lietuvos architektų sąjungos Kauno skyriaus pirmininkas.

## Projektai

* 1956–1963 m. Palangos kurorto pradiniai urbanistiniai pagrindai, kurorto estetinio architektūrinio įvaizdžio formavimas, pagrindinių gatvių, skverų, kvartalų, pastatų rekonstrukcija, mažosios formos gatvių, paplūdimio dizainas;
* 1964 m. poilsio namai ir prieplauka (Nida);
* 1972 m. viešbutis „Nevėžis“ (Panevėžys);
* 1973 m. Kauno rajono vykdomasis komitetas;
* 1975 m. 200 vietų restoranas „Žilvinas“ ir valgykla kartu su autorine skulptūra „Dviese“ eksterjere (Joniškis);
* 1977 m. statybininkų valgykla (Savanorių pr., Kaunas);
* 1977–1982 m. Laisvės alėjos rekonstrukcija į pėsčiųjų gatvę (Kaunas, su Vanda Paleckiene);
* 1978 m. ritualinių paslaugų kompleksas kartu su skulptūra „Liūdesys“ (Jonavos g., Kaunas);
* 1979–1992 m. bandomojo miškų įmonių susivienijimo administraciniai, buitiniai, kultūros pastatai, rekonstrukcijos, gyvenvietės urbanistinis estetinis formavimas (Kazlų Rūda);
* 1980 m. viešbutis (nebaigtas, Kęstučio g., Kaunas);
* 1984 m. kultūros namai (Trakai);
* 1985 m. universalinė parduotuvė „Kupa“ (K. Donelaičio g., Kaunas);
* 1987–1994 m. kultūros namai (Šilalė);
* 1998 m. Truskavos Šventosios Dvasios bažnyčia (Truskava, Kėdainių rajonas);
* 2004 m. prekybos salonas „Ginalas“ (Kazlų Rūda).

## Įvertinimas
* 1984 m. SSRS Ministrų Tarybos premija;
* 1988 m. nusipelnęs architektas;
* 1998 m. Architektūros riterio ordinas.

## Šaltiniai
Laninas

**Laninas** () – užgesęs ugnikalnis (stratovulkanas) Anduose, Argentinos (Neukeno prov.) ir Čilės pasienyje. Aukštis – 3776 m (kitais duomenimis 3747 m). Priklauso Lanino nacionaliniam parkui. Ugnikalnį supa pietuose – Paimuno ir Uečulafkeno, o šiaurėje – Tromeno ežerai. Iš pietų pusės slenka dideli ledynai. Paskutinis išsiveržimas įvyko apytiksliai 560 metais.

## Nuorodos
* Turizmas Lanino ugnikalnio apylinkėse 
* Ekspedicijos į ugnikalnį 
* volcano.si.edu puslapis apie Laniną
Vytautas Parčiauskas

**Vytautas Parčiauskas** (g. 1934 m. balandžio 5 d. Kaune) – inžinierius architektas.

## Biografija

### Mokslas ir studijos
* 1952–1958 m. Kauno politechnikos institutas.

### Darbas ir užimamos pareigos
* 1958–1959 m. Kauno teritorinė tarybinių ūkių valdyba, vyr. inžinierius;
* 1959–1967 m. Mokslinės restauracinės gamybinės dirbtuvės, architektas, skyriaus viršininkas;
* 1967–1985 m. Miestų statybos projektavimo institutas, vyr. projektų architektas, skyriaus viršininkas, instituto vyr. architektas;
* 1985–1990 m. Statybos reikalų komitetas, pirmininko pavaduotojas, ministro pavaduotojas;
* 1990–1992 m. Dizaino institutas, direktorius;
* 1992–1998 m. Litimpex bankas, vyr. architektas.

### Įvertinimai
* 1976 m. SSRS Ministrų Tarybos premija;
* 1984 m. nusipelnęs architektas.

## Projektai
* 1961 m. Kėdainių senamiestis, – rekonstrukcijos projektas;
* 1961 m. Klaipėdos senamiestis, – rekonstrukcijos projektas;
* 1962 m. senamiesčio kvartalas (Nr. 61, Vilnius) (su V. Landsbergiu-Žemkalniu, V. Dvariškiu);
* 1964, 1974 m. Medžiotojų užeiga (Kaunas), – restauravimas (su kitais);
* Litimpeks banko pastatai (Vilnius), – interjeras;
* Litimpeks banko pastatai (Kaunas), – interjeras (su A. Grigaravičiumi).
Julianas Januševskis

**Julianas Januševskis** (, 1857 m. lapkričio 18 d. – apie 1914 m. Vilniuje) – civilinės statybos lenkų kilmės inžinierius bei istorizmo krypties Lietuvos architektas.

## Biografija
1876–1884 m. studijavo Sankt Peterburgo civilinių inžinierių institute. 1884 m. įkūręs Technikos kontorą vertėsi privačia architekto praktika Vilniuje, dirbo Varšuvos geležinkelio inžinieriumi kontrolieriumi, nuo 1888 m. Vilniaus miesto sanitarijos komisijoje. 1890–1898 m. Vilniaus miesto inžinierius, jam vadovaujant įrengti arteziniai šuliniai, Aušros vartų vandentiekio šaka, sutvirtinta Neries krantinė ir kt. 1902–1906 m. Kauno miesto inžinierius. 1905–1909 m. Vilniaus miesto dūmos narys, rūpinosi amatininkų kūrybos organizavimu.

Svarbiausi jo projektuoti statiniai, visi Vilniuje:
* Justino Konopackio namas, vėliau Vilniaus senoji gaisrinė T. Kosciuškos g. 34, 1885 m.;
* Italų renesanso formų A. Sniadeckio namas Gedimino prospekte 7, dab. Vilniaus apskrities centrinis paštas, 1886 m.;
* Rezidencija Žygimantų g. 4, 1886 m.;
* Justino Konopackio rezidencija, vadinama „Kiniška vila“ T. Kosciuškos g. 30, dab. Lietuvos mokslų akademijos Matematikos ir informatikos institutas, 1888 m.;
* Neogotikinės koplyčios bokštas Rasų kapinėse, 1888 m.;
* Neogotikiniai Hilario Raduškevičiaus rūmai Kalvarijų g. 1/2, 1894 m., dab. Architektų sąjungos būstinė;
* Nuosavas J. Januševskio gyvenamasis namas Vilniaus g. 21, 1898 m.;
* Vilniaus karo apygardos teismo rūmai Gedimino prospekte, neišliko .

## Išnašos

## Šaltiniai
* Nijolė Lukšionytė-Tolvaišienė. Istorizmas ir modernas Vilniaus architektūroje. Vilnius, VDA l-kla, p. 101–102 2000 m.
Grybų enciklopedija

**Grybų enciklopedija** – mokslinės informacijos leidinys apie grybus. Jame išsamiai aprašytos Šiaurės ir Vidurio Europos grybų gentys. Žinyną 2003 m. išleido leidykla Alma littera.

## Apimtis

Grybų enciklopedijoje yra 288 psl. Leidinio formatas – 17x24 cm. Jame yra apie 790 spalvotų fotografijų (darytų grybų natūralioje augavietėje), daugumos genčių iliustracijos ir aprašai. Enciklopedijoje galima rasti ir išsamią lietuviškų bei lotyniškų grybų pavadinimų rodyklę.

## Autorius
Leidinio autorius – Gerrit J. Keizer, mikologas mėgėjas ir fotografas, stebėjęs ir fotografavęs augalus per 20 metų. Keizeris dirbo Nyderlandų mikologų draugijoje, teikė patarimus miškininkams, be kita ko atliko kopų regionų ir miškų, augančių molingame dirvožemyje, tyrimus.

## Literatūra
* Grybų enciklopedija. Alma littera, 2003. ISBN arba kodas: 9955-08-313-1
Lanino nacionalinis parkas

**Lanino nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija vakarų Argentinoje, Patagonijoje, Andų kalnuose, Neukeno provincijoje. Pagrindinis parko objektas – Lanino ugnikalnis. Parke saugomi didele rūšių įvairove pasižymintys miškai (auga notofagai, lumos, araukarijos). Dalis augalų rūšių kitur šalyje neaptinkama. Parke yra daug ežerų: Lakaro, Huečulafkeno, Aluminės, Tromeno ir daug kitų. Ežeruose ir upėse gausų žuvų. Sportinė lašišų ir upėtakių žvejyba. Turistinis nacionalinio parko centras – San Martin de los Andeso miestas. Čapelko vietovėje yra slidinėjimo centras. Parko teritorijoje gyvena indėnų mapučių bendruomenės.


Playa La Islita Lago Lacar.JPG|Sala Lakaro ežere
VOLCAN LANIN, DESDE EL PARAJE COSTA DEL MALLEO.jpg|Reginys į Lanino kalną
Lanin volcano in autumn.jpg|Rudeninis kraštovaizdis su araukarijomis
Cascada Chachin PN Lanin.JPG|Čačino krioklys


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
* Lanino nacionalinis parkas
Vytautas Dvariškis

**Vytautas Dvariškis** (1928 m. liepos 31 d. Vegeriuose, Akmenės rajonas – 1995 m. sausio 17 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkas architektas.

## Biografija
### Mokslas ir studijos
* 1948 m. baigta Kauno vid. dailės mokykla;
* 1948 – 1954 m. Lietuvos valstybinis dailės institutas, Architektūros fakultetas.

### Darbas ir užimamos pareigos
* 1954 – 1959 m. Vietinės pramonės ministerija, Projektavimo konstravimo biuras, architektas;
* nuo 1968 m. Mokslinės restauracinės gamybinės dirbtuvės;
* 1969 – 1990 m. Paminklų konservavimo institutas, architektas;
* nuo 1969 m. Paminklų konservavimo institutas, vyr. architektas,
* 1980 – 1986 m. Paminklų konservavimo institutas, direktoriaus pavaduotojas,
* 1986 – 1990 m. Paminklų konservavimo institutas, vyr. specialistas ekspertas.

### Įvertinimai
* 1978 m. nusipelnęs architektas.

### Projektai
* 1961 m. senamiesčio kvartalas (Nr. 61, tarp Ašmenos, Kretingos, Mėsinių ir Vokiečių g., Vilnius), – rekonstrukcijos projektas (su V. Landsbergiu-Žemkalniu ir V. Parčiausku);
* 1963 m. senamiesčio kvartalas (Nr. 34, tarp M. Antokolskio, Didžiosios, Vokiečių ir Stiklių g., Vilnius), – rekonstrukcijos projektas (su D. Čepiene ir R. Jalovecku);
* 1967 m. Jonušo Radvilos rūmai (Liejyklos g. 2 ir Labdarių g. 3, Vilnius), – konservavimo ir restauravimo projektas (išlikę šiaurės ir rytų korpusų dalys ir šiaurinis paviljonas, 1984 m. pagal architekto E. Zulono projektą atstatytas vakarų paviljonas);
* 1973 m. Bildziukevičiaus namas (Didžioji g. 45-2, Vilnius), – remontas, dalinė restauracija (su Z. Vanagaite, atidengta dalis antro aukšto galerijų, pirmas aukštas pritaikytas kavinei „Cukrainė“, interjero architektai V. Gabriūnas ir M. Lagunavičienė, dabar „Amatininkų užeiga", rūsyje įrengtas baras, interjero architektai V. Gabriūnas ir T. Garonkaitė);
* Orientologinė stotis ir Gamtos apsaugos komiteto administracinis pastatas (Ventės ragas, Šilutės rajonas);
Valentinas Mazuronis

**Valentinas Mazuronis** (g. 1953 m. lapkričio 18 d. Molėtuose) – architektas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1960–1971 m. mokėsi Utenos 1-ojoje vidurinėje mokykloje, 1971–1976 m. studijavo LSSR dailės institute, architektas. 1976–1977 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1978–1979 m. Šiaulių televizorių gamyklos estetikos grupės vadovas. Nuo 1979 m. „Komprojekto“ Šiaulių skyriaus architektas, grupės vadovas, projektų vadovas, skyriaus vyriausiasis architektas. Vienas iš Šiaulių Vilniaus pėsčiųjų gatvės projekto autorių. 1991 m. įkūrė individualią įmonę „Valentino Mazuronio projektavimo biuras“. Nuo 1994 m. UAB „Dailės studija“ direktorius.

Lietuvos architektų sąjungos narys. Rotary klubo narys, 1995–1996 m. Šiaulių skyriaus prezidentas. Moka rusų ir anglų kalbas.

Žmona Danutė, psichologė. Sūnūs: Andrius (g. 1979), inžinierius statybininkas, Rokas (g. 1983), architektas.

## Politinė veikla
1993 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys, LLS Šiaulių miesto skyriaus pirmininkas. 2001 m. skilus Lietuvos liberalų sąjungai, Liberalų demokratų partijos narys, partijos pirmininko pavaduotojas, 2002–2003 m. Liberalų demokratų partijos pirmininkas, nuo 2003 m. pirmininko pavaduotojas, nuo 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas pirmininko pavaduotojas.

1990–1995 m. Šiaulių savivaldybės tarybos deputatas, 1995–1997 m. ir 1997–2000 m. ir 2000–2003 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys. 2004–2008 m., 2008–2012 m. ir 2012–2014 m. LR Seimo narys. 2009 m. kandidatavo LR Prezidento rinkimuose. 2012–2014 m. Algirdo Butkevičiaus Vyriausybėje – LR aplinkos ministras. 2014 m. išrinktas į Europos Parlamentą.

V. Mazuronis teistas už tai, kad 2003 m. gruodžio 22 d. pasirašytame ir išplatintame partijos pareiškime apkaltino tuometinį Seimo pirmininką Artūrą Paulauską atsiuntus į Rolando Pakso rėmėjų mitingą ant sostinės Tauro kalno buvusios antivalstybinės organizacijos „Jedinstvo“ lyderį Valerijų Ivanovą.

2015 m. vasario 17 d. V. Mazuronis paliko Rolando Pakso vadovaujamą Tvarkos ir teisingumo partiją, kurią sausio viduryje buvo palikęs ir jo sūnus Andrius Mazuronis.

2015 m. gegužės 30 d. Europarlamentaras V. Mazuronis tapo Darbo partijos pirmininku - pasitraukus Loretai Graužinienei iš Darbo partijos pirmininko pareigų.

2016 m. spalio 10 d. po Seimo rinkimų, Darbo partijai neįveikus 5% rinkėjų balsų barjero, V. Mazuronis atsistatydino iš Darbo partijos pirmininko pareigų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 

|-

|-
Purvėnai (Mažeikiai)

**Purvėnai** – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, prie kelio , 12 km į rytus nuo Mažeikių ir 9 km į pietus nuo Laižuvos. Pietiniu pakraščiu teka Purvas (Ašvos intakas). Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka, kapinaitės, už 2 km – saugomas Storasis Gargždų ąžuolas.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Purvėnuose 1842 m. kovo 14 d. gimė kunigas, prozininkas, vertėjas, draudžiamosios lietuviškos spaudos platintojas, mokslo populiarintojas Jonas Balvočius.

## Galerija

Purvenai. Koplytstulpis, 2006-08-11.jpg|Koplytsulpis (past. 1940 m.) Purvėnų kaime prie Mažeikių-Laižuvos vieškelio
Purvenu , 2005-08-15 resize resize.JPG|Purvėnų kaimo kapinaitės


## Šaltiniai

*
Venciūnai

**Venciūnai** – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, už kelių kilometrų į rytus nuo Alytaus, greta kelio . Seniūnaitijos centras. Yra Venciūnų pagrindinė mokykla, ikimokyklinio ugdymo skyrius, biblioteka, vaikų darželis, paštas (LT-64001), veikia Venciūnų koplyčia.

## Istorija

Sovietmečiu kurį laiką kaimas buvo Domantonių apylinkės centras.

## Gyventojai

## Galerija

Venciūnai, Lithuania - panoramio (41).jpg|Gyvenvietės reginys
Venciūnai, kryžius.JPG|miniatiūra|Gatvė, kaimo bendruomenės kryžius
Venciūnai, rodyklės.JPG|miniatiūra|Rodyklės kryžkelėje
Venciūnai, aikštelė.JPG|miniatiūra|Krepšinio aikštelė
Venciūnai, biblioteka, darželis.JPG|Visuomeninis pastatas (ikimokyklinio ugdymo skyrius, biblioteka)
Venciūnų akmuo.JPG|Akmuo prie įvažiavimo į Venciūnus


## Šaltiniai
Baudžiamasis procesas

**Baudžiamasis procesas** – baudžiamųjų veikų (nusikaltimų) (ikiteisminis) tyrimas ir baudžiamųjų bylų nagrinėjimas teisme, vykstantys įstatymo nustatyta tvarka; teismo procesas. Baudžiamojo proceso metu siekiama nustatyti, ar buvo padaryta baudžiamoji veika, jos subjektai, aplinkybės etc. Tam kad būtų, tinkamai nustatyta ar buvo padaryta nusikalstama veika, baudžiamojo proceso metu atliekama teismo ekspertizė.

Baudžiamasis procesas dažnai apibūdinamas kaip įstatymų numatyta teismo, prokuratūros ir tyrimo organų veikla, tiriant ir nagrinėjant baudžiamąsias bylas (tačiau taip būtų per siauras apibrėžimas, nes turėtų būti paminėta ir kitų proceso subjektų veikla, ne tik valstybės įgaliotų). Be šio baudžiamojo proceso supratimo kaip veiklos (plačiausias, geriausias požiūris), kai kas apibrėžia kaip santykių tvarką (dar platesnis) bei kaip veiksmų sistema (siauresnis požiūris).

## Paskirtis
Baudžiamojo proceso paskirtis yra ginant žmogaus ir piliečio teises bei laisves, visuomenės ir valstybės interesus greitai, išsamiai atskleisti nusikalstamas veikas ir tinkamai pritaikyti įstatymą, kad nusikalstamą veiką padaręs asmuo būtų teisingai nubaustas ir niekas nekaltas nebūtų nuteistas (LR BPK 1 str. 1 d.).

## Baudžiamojo proceso teisė

## Taip pat skaitykite

*Civilinis procesas
*Administracinis procesas

## Šaltiniai

## Literatūra

* Gintaras Goda, M. Kazlauskas, Pranas Kuconis. Baudžiamojo proceso teisė. Teisinės informacijos centras, 2005.

## Nuorodos
Džiovanis Bokačas

**Džiovanis Bokačas** (*Giovanni Boccaccio*, g. apie 1313 m. Toskanoje – 1375 m.) – italų poetas, Renesanso humanistas.

## Biografija

Gimė Toskanoje ir buvo nesantuokinis prekeivio sūnus. Tėvas jį mokė prekybinio amato, tačiau jaunojo Dž. Bokačo netraukė komercija. Jis ėmėsi studijuoti teisę. Gyvendamas Neapolyje Dž. Bokačas įsimylėjo merginą, vardu Fiameta. Tai paskatino jį imtis plunksnos – gimė pirmieji eilėraščiai ir proza (riterių romanai).

1330–1350 metais Dž. Bokačas gyveno tai Neapolyje, tai Florencijoje, rašė daugiausia pastorales, poemas. 1350 m. Dž. Bokačas tapo Florencijos ambasadoriumi. Šiuo periodu jis artimai draugavo su Frančesku Petrarka (Francesco Petrarch) užmezgė daug pažinčių su užsienio diplomatais.

1358 m. Dž. Bokačas baigė rašyti svarbiausią savo gyvenimo darbą – Dekameroną (Decameron), kurį buvo pradėjęs prieš dešimtį metų. Dž. Bokačo kūrinio originalumas slypi jo pasakojime, kuriame gausu jausminių, poetinių įvaizdžių. Dekamerone sudera dvi skirtingos to meto Europoje gyvavusios literatūrinės tendencijos – klasikinė ir romantinė. Dekameronas padarė įtaką daugeliui vėlesnių kūrėjų ne tik Italijoje, bet ir visoje Europoje.
Patricijai

**Patricijai** ( – kilęs iš *pater* 'tėvas', t. y. 'tėvų palikuonys') – Senovės Romos visuomenės sluoksnis, karalių ir ankstyvuoju Romos respublikos laikotarpiu turėjęs visas politines ir pilietines teises; plebėjų priešingybė.

Manoma, kad iš pradžių tai buvo gimininė vietos gyventojų bendruomenė, kuri, formuojantis valstybei, tapo privilegijuotu visuomenės sluoksniu, turėjusiu išimtinę teisę naudotis visuomenine žeme. Išsiskyrus kilmingoms patriarchalinėms šeimoms patricijams imti priskirti tik paveldimoji aristokratija, kurios nariu buvo galima tapti tik gimus patricijų šeimoje arba įsisūnijimo keliu.

Nuo VI a. pr. m. e. pabaigos patricijai virto valdančiąja Romos respublikos klase, kurios ekonominiu pagrindu išliko teisė naudotis visuomenine žeme (*ager publicus*).

Po V – III amžiais pr. m. e. vykusios ir galiausiai laimėtos plebėjų kovos su patricijais teisės buvo sulygintos. Įtakingoji patricijų ir plebėjų dalis sudarė naują uždarą privilegijuotą visuomenės grupę – nobilitetą.

Ankstyvosios Romos imperijos laikotarpiu susidarė naujas patriciatas, sudaręs privilegijuotą senatorių dalį. Į jį įėjo imperatoriaus iškelti asmenys iš Italijos ir provincijų. Tuo metu senosios patricijų giminės buvo jau išmirusios, o sluoksnį papildė asmenys, kuriems patricijų statusą suteikė imperatorius už tarnybą (šį procesą pradėjo jau Julijus Cezaris).

Vėlyvosios imperijos laikotarpiu patricijų pagal kilmę praktiškai neliko, o patricijaus titulą išimtinai suteikinėjo imperatorius. Tai buvo vienas aukščiausių titulų valstybėje, tačiau su konkrečiomis pareigomis nebebuvo siejamas.
Putinas

**Putinas:**

* Putinas (augalas) – sausmedinių šeimos augalas;
* Putinas (Anykščiai) – Anykščių rajono gyvenvietė.

**Putinas** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Putinienė (ištekėjusi moteris) ir Putinaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Vincas Mykolaitis-Putinas – lietuvių rašytojas, klasikas;
* Vladimiras Putinas – Rusijos Federacijos prezidentas.
Raiteliai

**Raiteliai** – senovės Atėnų, Romos, Tesalijos ir kitų antikinių valstybių privilegijuotas luomas.

## Atėnuose
Atėnuose susiformavo po Solono reformų (594–593 m. pr. m. e.). Galėjo užimti visas renkamas pareigybes.

## Senovės Romoje
Romoje nuo seniausių laikų raiteliais vadinta privilegijuota kavalerijos karių grupė. Po karaliaus Servijaus Tulijaus reformos (VI a. pr. m. e.) pagal turto cenzą buvo priskirti prie aukščiausios kategorijos piliečių.

Nuo III amžiaus pr. m. e. raiteliais (pagal cenzą) tapdavo ne tik kariai bet ir stambiųjų amatininkų dirbtuvių savininkai bei palukininkai. Nuo I a. pr m. e. pabaigos priklausymas raitelių luomui tapo paveldimas. Iš jų buvo komplektuojama kariuomenės vadovybė, provincijų valdininkai. III a. luomas išnyko.
ZEIT-Lexikon

**ZEIT-Lexikon** – enciklopedinis 20 tomų žinynas vokiečių kalba, išleistas 2005 m.

## Apimtis
145 000 terminų, 8 000 iliustracijų, žemėlapių ir lentelių. Vieno tomo puslapių skaičius – apie 700. Formatas – 22,0 cm x 15,1 cm; 4,2 cm storio. Tiražas – 100 000 egzempliorių. 2005 m. gegužės mėnesį pirmasis leidimas jau buvo visas išpirktas.

## Turinys

*ZEIT-Lexikon* yra leksinis enciklopedinis žodynas, kuriame glaustai paaiškinami terminai. Pirmieji 16 tomų sudaryti iš dviejų dalių: leksinės ir publicistinės.

### Leksinė dalis
Leksinėje dalyje (apie 90 proc. visų tomo psl.) pateikiamos žinios ir iliustracijos. Leksinėje dalyje prie atitinkamo termino, apie kurį yra atskiras straipsnis tomo pabaigoje, yra pažymėtas raudona nuoroda.

### Publicistinė dalis
Antroji – publicistinė – *ZEIT-Lexikon* dalis – „ZEIT Aspekte“ – skirta rinktiniams ZEIT straipsniams, kuriuose publicistiniu stiliumi atskleidžiamos įvairios temos, aprašomi asmenys, minimi atitinkame tome.

Daugumo tokių straipsnių yra istoriniai arba atspindi aktualius pasaulio reiškinius, įvykius. Pavyzdžiui, straipsnyje apie K. Adenauerį („Adenauer, Konrad“) pateikiamas Karlo Šmido straipsnis, sukurtas 1967 m., skirtas pirmajam Vokietijos Bundeskancleriui.

Pirmajame *ZEIT-Lexikon* tome yra tokie publicistiniai straipsniai, pateikiami tomo pabaigoje:
* Abitūra
* Aborigenai
* Abortas
* Achtundsechsiger der DDR
* Konradas Adenaueris
* Mario Adorfas
* Teodoras V. Adornas
* Ajurveda
* Aleksandrija
* Alleinerziehende
* Amnesty International (ai)
* Alfredas Anderšas
* Antarktis
* Antisemitizmas
* Autizmas
* Baikalo ežeras
* Bakterijos
* Bedarbių draudimas
* Prieglobsčio teisė
* Užsieniečiai

### Žodynas, citatos

Pirmieji 16 tomų pateikia tik žinias. Kituose trijuose tomuose yra vokiečių kalbos žodynas, kuriame per 250 000 žodžių su paiškinamaisiais pavyzdžiais, sinonimais; paskutiniame dvidešimtajame tome yra per 5 000 įvairių citatų bei išsireiškimų.

## Redakcija
Vyriausiasis leksinės žinyno dalies redaktorius – Joachimas Vaisas. Vyriausiasis „ZEIT Aspekte“ redaktorius – Dyteris Būlas.

Žinyną išleido Gerdo Bucerius Zeitverlag GmbH and Co. KG Hamburge bei Bibliografijos institutas (Manheimas), 2005 m.

## Nuorodos
* Žinyno tinklalapis 

## Literatūra
* ZEIT-Lexikon, Hamburg, 2005.
Anglijos vyrų futbolo rinktinė

**Anglijos vyrų futbolo rinktinė** () – futbolo komanda, atstovaujanti Anglijai tarptautiniuose turnyruose. Komanda atstovauja tik vienai Didžiosios Britanijos daliai, dėl to olimpinėse žaidynėse nedalyvauja.

## Istorija
Anglijos komanda pirmąsias tarptautines rungtynes sužaidė dar 1872 metais, bet beveik 40 metų žaidė tik prieš Didžiosios Britanijos komandas (Škotiją, Velsą, Airiją). Anglijos futbolo asociacija (FA) į FIFA įstojo 1908 metais, tačiau kilus konfliktui dėl mėgėjams mokamų algų 1928 metais išstojo iš tarptautinės organizacijos, dėl to nedalyvavo pirmuose trijuose pasaulio čempionatuose.

Po antrojo pasaulinio karo 1946 m. FA vėl įstojo į FIFA, pasamdė pirmąjį trenerį ir nuo 1950 metų dalyvavo pasaulio čempionatuose, tačiau pirmieji trys čempionatai buvo nesėkmingi.

1966 metais Anglijoje surengtame čempionate rinktinė pirmą kartą pateko į finalą ir iškovojo pirmąją vietą nugalėję Vakarų Vokietiją. 1968 metais anglai iškovojo trečiąją vietą, bet vėlesniuose čempionatuose pasirodydavo blankiai, tik 1990 metais iškopė į pusfinalį.

2019 m. lapkričio 14 d. rinktinė sužaidė savo 1000-ąsias tarptautines rungtynes, nugalėjusi Juodkalniją rezultatu 7–0.

## Dalyvavimas pasaulio čempionatuose

## Dalyvavimas Europos čempionatuose

## Žymiausi žaidėjai

* David Beckham (1996–2009)
* Bobby Charlton (1958–1970)
* Steven Gerrard (2000–2014)
* Jimmy Greaves (1959–1967)
* Frank Lampard (1999–2014)
* Gary Lineker (1984–1992)
* Nat Lofthouse (1950–1958)
* Peter Shilton (1970–1990)
* Bryan Robson (1980–1991)
* Wayne Rooney (2003–2016)
* Bobby Moore (1962–1973)
* Michael Owen (1998–2008)
* Ashley Cole (2001–2014)
* Alan Shearer (1992–2000)
* John Terry (2003–2012)
* Billy Wright (1946–1959)

## Treneriai


*  Walter Winterbottom (1946–1962 m.)
*  Alf Ramsey (1963–1974 m.)
*  Don Revie (1974–1977 m.)
*  Ron Greenwood (1977–1982 m.)
*  Bobby Robson (1982–1990 m.)
*  Graham Taylor (1990–1993 m.)
*  Terry Venables (1994–1996 m.)
*  Glenn Hoddle (1996–1999 m.)
*  Kevin Keegan (1999–2000 m.)
*  Sven-Göran Eriksson (2001–2006 m.)
*  Steve McClaren (2006–2007 m.)
*  Fabio Capello (2008–2012 m.)
*  Roy Hodgson (2012–2016 m.)
*  Sam Allardyce (2016 m.)
*  Gareth Southgate (2016–2024 m.)
*  Thomas Tuchel (2024–)


## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* UEFA
* FIFA

## Šaltiniai