open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mozambiko FRELIMO partija

**Mozambiko Frelimo partija** (**FRELIMO**, *Frente de Libertação de Moçambique*) – Mozambiko kairioji politinė partija.

## Istorija
Įkurtas 1962 m. birželio 25 d. Dar es Salame (Tanzanija) kovai už Mozambiko išvadavimą. 1975 m. birželio 25 d. iškovojo šalies nepriklausomybę. 1977 m. vasario 3 – 7 d. III kongrese tapo partija, pirmininku buvo išrinktas Samora Mašelas. 1980 m. pradėta privatizuoti pramonė, tačiau 1982 m. Pietų Afrikos apartheido remiama RENAMO grupuotė pradėjo pilietinį karą. 1984 m. pasirašyta nepuolimo sutartis su Pietų Afrika. 1986 m. virš PAR teritorijos aviakastrofoje žuvo Mozambikos prezidentas S. Mašelas. Jo įpėdiniu tapo Ch. Čisanas. 1990–1992 d. įvykusiose derybose buvo pasiektas kompromisas su RENAMO. 1994 m. įvyko daugiapartiniai rinkimai, Ch. Čisano buvo išrinktas šalies prezidentu.

## Politika
1997 m. gegužės 19 – 24 d. VII kongrese oficialia doktrina FRELIMO pripažino demokratinį socializmą. 1999 m. Ch. Čisanas buvo perrinktas prezidentu, bet opozicinė RENAMO partija jų rezultatų nepripažino. 2000 m. jos protestą Aukščiausiasis teismas atmetė.

Mozambiko parlamento rinkimuose 1999 m. gavo 133 vietas, o 2004 m. 160 vietų iš 250. 2005 m. šalies prezidentu tapo Armandas Emilis Guebuza.

## Struktūra
2002 m. birželio 13 – 17 d. VIII kongresas priėmė naujus įstatus. Partijoje veikia Nacionalinio išsivadavimo kovotojų asociacija (ACLLN), moterų (OMM) ir jaunimo (OJM) organizacijos. Turi partinę mokyklą Cidade da Matola, spaudos organus ir TV. SI konsultacinė narė nuo 1996 m. rugsėjo 9 d., tikroji narė nuo 1999 m. lapkričio 8 d.

## Pirmininkai
* 1962 m. Eduardas Mondlanė,
* 1977 m. Samora Mašelas,
* 1986 m. Choakinas Čisanas,
* 1999 m. Manuelis Tomė,
* 2003 m. Armandas Guebuza.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Purpurinis garnys

**Purpurinis garnys** (*Ardea purpurea*) – garninių (*Ardeidae*) šeimos paukštis.

## Išvaizda
Purpurinis garnys truputį mažesnis ir tamsesnis už pilkąjį.

Patino ir patelės nugarinė pusė tamsiai pilka, rusvo atspalvio. Viršugalvis, kuodukas, juostos ir dėmės ant kaklo, pagurklio bei krūtinės – juodi. Smakras ir gerklė balti. Juostelė virš akių, kaklo priekinė dalis ir pagurklis – ryškiai rudi. Krūtinė ir pilvo šonai – kaštoninės spalvos. Plasnojamosios ir vairuojamosios plunksnos juodos, pilko atspalvio. Antsnapis tamsiai rudas, posnapis – rusvai geltonas. Kojos juosvai rusvos. Rainelė geltona. Jauniklių viršugalvis tamsiai rudas, kaklas be juodų juostelių. Nugarinė dalis tamsiai ruda.

## Paplitimas
Eurazijoje paplitęs nuo Atlanto iki Ramiojo vandenyno. Šiaurėje arealas siekia Belgiją, Lenkiją, Charkovo, Voronežo sritis, Turgajaus, Ču, Ilio upių žemupius, pietinę Himalajų papėdę, šiaurės rytų Kiniją, Amūro baseiną. Į pietus paplitęs iki Mažosios Azijos, Viduržemio jūros, Afrikos.

Žiemoja Afrikoje, Pietų ir Pietryčių Azijoje.

Pietinių kraštų rūšis, todėl į Lietuvą užklysta retai. 

## Biologija
Peri apsemtuose, sunkiai prieinamuose nendrių, švendrų, karklų sąžalynuose. Vengia atvirų vandens plotų net ieškodamas maisto. Baikštus, veisimosi ir klajonių laikotarpiu laikosi tarp augalijos. Pabaidytas kyla nenoriai. Staiga užkluptas, panašiai kaip ir didysis baublys, pakelia snapą aukštyn, sustingsta ir tampa panašus į stulpelį. Žmogų prisileidžia arti, bet po to staigiai kyla, sunkiai mojuodamas sparnais.  Turi ilgus kojų pirštus, todėl gali vaikščioti per minkštą gruntą ar nendrių stiebais. 

Nemėgsta kitų gandrinių paukščių kaimynystės, todėl aptinkamos atskiros purpurinių garnių kolonijos. Dažnai įsikuria šalia kitų garnių. Lizdus sukrauna ant nulinkusių ar nulūžusių nendrių, kartais – medžiuose. Dėtyje paprastai būna 3–5 kiaušiniai, perimi apie 26 dienas. Mėnesio amžiaus jaunikliai jau palieka lizdą ir pradeda savarankiškai ieškoti maisto.

Maitinasi žuvimis, varliagyviais, ropliais, vabzdžiais ir jų lervomis, augalais, kitų paukščių jaunikliais.

## Šaltiniai
* *Lietuvos fauna: paukščiai, 1 knyga.* Sud. V. Logminas. – Vilnius: Mokslas, 1990.
VII amžius pr. m. e.

**Septintasis amžius prieš mūsų erą** – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs **[[700 m. pr. m. e.]]** sausio 1 dieną ir pasibaigęs **[[601 m. pr. m. e.]]** gruodžio 31 dieną.

Tūkstantmečiai: 2 tūkstantmetis pr. m. e. – **[[1 tūkstantmetis pr. m. e.]]** – 1 tūkstantmetis

Amžiai: VIII amžius pr. m. e. – **[[VII amžius pr. m. e.]]** – VI amžius pr. m. e.

## Svarbiausi įvykiai

### Pasaulyje

#### Mirtys

* 669 m. pr. m. e. - Asarhadonas (kitaip - *Esarhadonas, Ašurachaidinas*, akad. *Aššur-aḫa-iddina* 𒀭𒊹𒉽𒀸/𒀭𒊹𒉽𒍮𒈾 – Asirijos imperijos ir Babilono karalius 680–669 m. pr. m. e.

### Baltai
* Volgos, Okos aukštupių ir Valdajaus aukštumoje susiformavo geležies amžiaus rytų baltų archeologinė piliakalnių Djakovo kultūra iki V a. Gyventojai vertėsi gyvulininkyste, žemdirbyste, medžiokle ir žvejyba. Kapų nerasta.
* Baltų Bondarichos kultūra Černolesės kultūros buvo išstumta į šiaurę, kur Desnos baseine turėjo įtakos Juchnovo kultūros susidarymui.
* Pripetės baseine ir Kijevo srityje susiformavo geležies amžiaus rytų baltų archeologinė Milogrado kultūra. Gyventojai priskiriami prie Dniepro baltų ir tapatinami su Herodoto neurais, intensyviai vertėsi gyvulininkyste, žemdirbyste, geležies gavyba ir apdirbimu. Gyveno didelėse neįtvirtintose gyvenvietėse ir piliakalniuose.

## Valdovai
* Kinija: Džou dinastija

## Metai
VIII amžius pr. m. e.

**Aštuntasis amžius prieš mūsų erą** – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs **[[800 m. pr. m. e.]]** sausio 1 dieną ir pasibaigęs **[[701 m. pr. m. e.]]** gruodžio 31 dieną.

Tūkstantmečiai: 2 tūkstantmetis pr. m. e. – **[[1 tūkstantmetis pr. m. e.]]** – 1 tūkstantmetis

Amžiai: IX amžius pr. m. e. – **[[VIII amžius pr. m. e.]]** – VII amžius pr. m. e.

## Svarbiausi įvykiai
### Baltai
* Apie 750 m. pr. m. e. - germanai pasiekė Vyslą. Vakaruose savo teritoriją, siekusią net už Elbės, baltai priversti užleisti germanams.
* Volgos ir Okos tarpupio vakarinėje dalyje susiformavo geležies amžiaus rytų baltų archeologinė piliakalnių Djakovo kultūra.
* Brūkšniuotosios keramikos kultūros arealo pietvakarių dalyje susiformavo Jotvingių pilkapių kultūra.
* Prie Dniepro aukštupio ir Dauguvos aukštupio bei vidurupio paplito ankstyvojo geležies amžiaus archeologinė piliakalnių Dniepro-Dauguvos kultūra iki IV a. Būdingi nedideli įtvirtinti piliakalniai, kapai nežinomi. Gyventojai prekiavo su finougrų gentimis. Šią kultūrą paliko Herodoto minimi androfagai. Priskiriama baltams - latgaliams. Evoliucionavo į Tušemlios kultūrą.
* Homero „Odisėjoje“ aprašomi įvykiai siekia VIII a. pr. m. e., sakoma: „karaliaus rūmai buvo išpuošti variu, auksu, gintaru, dramblio kaulu ir sidabru“, o Penelopė nešiojo gintaro ir aukso vėrinį „kaip saulę“.

## Metai
Anhuras

Egiptiečių mitologijoje **Anhuras** () – karo, karių ir medžiotojų dievas, karališkų karių personifikacija. Anhuras yra kilęs iš Nubijos, kaip ir jo žmona deivė - liūtė Menhit. Identifikuojamas su dievu Šu. Jis būdamas Egipto čempionas medžiojo Ra priešus. Kulto centras Tinio (*Thinis*) miestas, Aukštutiniame Egipte. Vaizduojamas kaip karys su barzda ir ilgu apsiaustu, dėvi galvos apdangalą su keturiomis plunksnomis bei laiko ietį. 

## Šaltiniai
* Encyclopedia Mythica
Didysis baltasis garnys

**Didysis baltasis garnys** (*Egretta alba*, sin. *Ardea alba*, *Casmerodius albus*) – garninių (*Ardeidae*) šeimos paukštis.

## Išvaizda
Baltasis garnys yra maždaug pilkojo garnio dydžio. Patinas visas baltas, pakaušio ir pagurklio plunksnos truputį pailgėjusios. Vasarą nugaros plunksnos būna puošnios su plačioms vėtyklėmis, ilgesnės net už uodegą. Pilka oda apie akis žalia. Snapas juodas, pamatinė jo dalis geltona. Kojos juodos. Rainelė geltona.

Patelė panaši į patiną, tik jos „puošniosios“ nugaros plunksnos trumpesnės. Jaunikliai panašūs į suaugusius paukščius poilsio apdaru.

## Paplitimas

Eurazijoje paplitęs nuo pietinės Čekijos, Slovakijos, Austrijos iki Ramiojo vandenyno. Šiaurėje arealas siekia Dnepro, Dono, Volgos žemupius, Šiaurės Kazachstaną, Mongoliją, Amūro vidurupį, Primorę. Į pietus paplitęs iki okeaninių pakrančių, Irano, Mažosios Azijos, Balkanų pusiasalio. Taip pat gyvena Šiaurės ir Pietų Amerikoje, Afrikoje, Australijoje, Zondo salose, Naujojoje Zelandijoje. Žiemoja pietinėse arealo dalyse.

Anksčiau gyveno tik pietiniuose kraštuose, retkarčiais užklysdavo į Lietuvą.

Pirmąkart Lietuvoje pastebėtas 1959 m. Peri nuo 2006 m. Pasitaiko įvairiose Lietuvos vietose. Įprastas Nemuno deltoje, žuvininkystės tvenkiniuose. Kai kada stebimos paukščių sankaupos, kurias sudaro iki kelių šimtų paukščių. Nustatyta perėjimo atvejų (Elektrėnų, Pagėgių, Zarasų savivaldybėse).

## Biologija
Perėjimo laikotarpiu aptinkamas didelėse pelkėse, upių senvagėse, ežerų pakrantėse, salose, apaugusiose plačia nendrių ir krūmų juosta. Maitinasi tiek sūrių, tiek gėlų vandenų seklumose, kanalų ir tvenkinių pakraščiuose, ryžių laukuose. Retesnis sausose ir šlapiose pievose. Per klajones gali sustoti prie įvairių seklių vandens telkinių.

Didysis baltasis garnys – atsargus, bailus paukštis. Maitinasi atvirose vietovėse, kad iš tolo pastebėtų priešą. Pabaidytas staigiai kyla aukštyn. Pakilęs iki tam tikro aukščio, ištiesia kojas atgal, kaklą sulenkia būdinga garniams „S“ forma ir, lėtai plasnodamas sparnais, skrenda tolyn nuo pavojaus vietos. Skrisdamas būna dar atsargesnis. Retai tupia į medžius. Aktyvus dieną, bet per vidurdienio karštį laikosi kolonijose.

Skrisdamas į pietus, prisijungia prie kitų būrių, dažnai – pilkųjų garnių. Peri kartu su garniniais bei irklakojiniais paukščiais. Dėtyje paprastai būna 3–4 kiaušiniai, kuriuos peri abu poros nariai apie 25 dienas. Jaunikliai lizdus palieka po maždaug 54 dienų.

Minta daugiausia žuvimis, varliagyviais, vabzdžiais ir jų lervomis, bestuburiais, augalais.

## Išnašos

## Šaltiniai
* *Lietuvos fauna: paukščiai, 1 knyga.* Sud. V. Logminas. – Vilnius: Mokslas, 1990.
Samora Machel

**Samora Mašelas** (; 1933 m. rugsėjo 29 d., Chilembene, Mozambikas – 1986 m. spalio 19 d. žuvo aviakatastrofoje) – vienas žymiausių Afrikos politinių veikėjų, pirmasis Mozambiko prezidentas.

## Biografija
Gimęs vargingų medvilnės plantacijų darbininkų šeimoje galėjo lankyti tik katalikų misionierių mokyklą. Dirbo PAR šachtose. Vėliau studijavo teologiją Lorenco Markeso misijoje. Tačiau bestudijuodamas susipažino su Mao Dzeduno ir Ganos lyderio Kvamės Nkrumos teorijomis ir įsijungė į kova prieš Portugalijos kolonizatorius. 1962 m. įstojo į Eduardo Mondlanės vadovaujamą marksistinį Mozambiko išvadavimo frontą (**FRELIMO**, *Frente de Libertação de Moçambique*). Porą metų mokėsi karybos slaptose bazėse. o 1964 m. jau dalyvavo pirmosiose kovose su Portugalijos kariuomene. 1970 m. buvo paskirtas visos FRELIMO armijos vadu.

1974 m. Portugalijoje nugalėjus revoliucijai kolonijinę kariuomenę buvo pradėta išvesti iš Angolos, Žaliojo Rago salų, Mozambiko. 1975 m. birželio 25 d. Mozambikas gavo nepriklausomybę, o FRELIMO įgijo realią jėgą ir tapo partija. S. Mašelas buvo išrinktas šalies prezidentu.

Siekdamas padėti išsivaduoti ir kitoms Afrikos tautoms, S. Mašelas suteikė karines treniruočių bazes Pietų Afrikos, Rodezijos (dabar – Zimbabvė), išsivaduojamiesiems judėjimams, todėl prasidėjo konfliktai su šių kraštų valdžia ir jų remiamomis ginkluotomis formuotėmis, tokiomis, kaip PAR remiamu judėjimu RENAMO, (*Resistência Nacional Moçambicana*). Ekonomiškai šalis buvo palaikoma tik TSRS, bet ši parama buvo epizodinė, todėl šalis skurdo. Nepaisant to, S. Mašelas liko populiarus.

1986 m. spalio 19 d. grįžtant į Lusaką, S. Mašelo lėktuvas Tu-134 atsitrenkė į Lebombo kalnus prie sienos su Pietų Afrikos Respublika. Mašelas ir dar 24 jo palydovai žuvo, bet 9 liko gyvi. Iš pradžių dėl aviakatastrofos buvo apkaltinti kalnuose pasiklydę rusų lakūnai, bet vėliau buvo manoma, kad tuomet PAR slaptosios tarnybos panaudojo prietaisą, išvedantį iš rikiuotės lėktuvo navigacines sistemas.

Samoros Mašelo įpėdiniu prezidento ir FRELIMO vadovo postuose tapo Ž. Čisanas. S. Mašelo žmona Gracia 1998 m. ištekėjo už Pietų Afrikos Respublikos prezidento Nelsono Mandelos.
Eugenija Šimkūnaitė

**Eugenija Šimkūnaitė** (1920 m. kovo 11 d. Novorosijske – 1996 m. sausio 27 d. Vilniuje) – vaistininkė, žolininkė, etnografė, habilituota gamtos mokslų daktarė.

## Biografija
Gimė Krasnodaro krašte, Novorosijsko mieste. Tėvas – vaistininkas Pranas Šimkūnas, kilęs iš Indubakių kaimo Tauragnų valsčiuje, motina – medicinos sesuo  Olga Lebedeva-Šimkūnienė iš Novorosijsko. 1922 m. su šeima ir kitais pabėgėliais grįžo į Lietuvą. Tauragnuose tėvas įkūrė vaistinę.

Baigusi Tauragnų pradžios mokyklą, E. Šimkūnaitė įstojo į Utenos gimnaziją, kurią baigė 1937 m. Pasirinko tėvo profesiją ir 1937 m. Vytauto Didžiojo universitete pradėjo studijuoti farmaciją. 1941 m. išklausiusi kursą, pradėjo dirbti Kauno, Tauragnų vaistinėse, o 1942 m. – Vilniaus universiteto farmakognostiniame sode asistente. 1943 m. baigė universitetą.

1945 m. dirbo Vilniaus 1-osios farmacijos ligoninės vaistinės vedėja, 1947 m. Sveikatos apsaugos ministerijos Vyr. farmacijos valdyboje prekybos skyriaus inspektore, vėliau – paruošų skyriaus vedėja.

1949 m. atvažiavo į Kauną ir dirbo Kauno botanikos sode jaunesniąja moksline bendradarbe, ruošė disertaciją. 1950 m. rugsėjo mėn. grįžo į Vilnių ir Mokslų akademijos Biologijos institute tęsė savo mokslinį darbą.

1952 m. sausio 14 d. MA Biologijos instituto taryboje apgynė biologijos mokslų kandidatės disertaciją. 1955 m. išvažiavo į Kazachstaną dirbti Visasąjunginio vaistinių augalų ūkio „Darmina“ padalinio stoties direktore. 1957 m. grįžusi į Lietuvą, vėl įsidarbino Vyr. Farmacijos valdyboje, dirbo vyr. inspektore vaistažolių paruošoms, nuo 1969 m. įsteigus atskirą vaistažolių skyrių, paskirta jo viršininke. 1968 m. jai suteikta aukščiausia provizorės – farmacinio darbo organizatorės kvalifikacinė kategorija.

1975 m., norėdama pasišvęsti moksliniam darbui, išėjo į pensiją.

1993 m. Lietuvos Mokslo Taryba E. Šimkūnaitei suteikė habilituotos gamtos mokslų daktarės mokslinį laipsnį.

Palaidota Tauragnuose, šalia tėvų.

## Atminimas
* 1997 m. įsteigtas E. Šimkūnaitės fondas, kurio tikslas – remti studijuojančius farmaciją ir vaistažolininkystę studentus bei darbus vaistažolių tyrimo srityje.
* 1998 m. Tauragnų vidurinei mokyklai suteiktas Dr. Eugenijos Šimkūnaitės vardas.
* 1999 m. Vilniuje, Erfurto g. 4, atidarytas E. Šimkūnaitės memorialinis butas muziejus.
* 2012 m. Tauragnuose pradėtas sodinti „Gesės vyšnių sodas“, skirtas Gese tauragniškių vadintai E. Šimkūnaitei.
* 2013 m. Vilniaus universiteto botanikos sode Kairėnuose atidengtas E. Šimkūnaitei skirtas paminklinis suoliukas.
* 2013 m. Vilniuje, Erfurto g. 1 skvere, atidengtas atminimo akmuo (skulpt. Jonas Gencevičius)

## Veikla ir charakteris
E. Šimkūnaitė gilinosi į tradicinę mediciną. Tūkstančiams į ją besikreipiančių patardavo dėl įvairių ligų gydymo žolelėmis bei dėl sveiko gyvenimo būdo. Patarimus mėgdavo užrašyti. Išleista ne viena E. Šimkūnaitės patarimų knyga. Jos straipsniai pasižymi gyva, lengvai skaitoma kalba.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Eugenija Šimkūnaitė
* Habil. dr. E. Šimkūnaitės gyvenimas ir veikla
* Eugenijos Šimkūnaitės labdaros ir paramos fondas 
* Filmas "Žiniuonė" (rež. Henrikas Šablevičius)
Varputis

**Varputis** (*Elytrigia*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso plačiai paplitusi piktžolė – paprastasis varputis (*Elytrigia repens*).
Vandalai

:*Šis straipsnis - apie senovės germanų etnosą. Apie tautelę Kamerūne ir Nigerijoje, žiūrėkite straipsnį [[Mandarai]]*

**Vandalai** () – gimininga gotams rytų germanų gentis, V a. per Didįjį Tautų kraustymąsi įsiveržusi į Romos imperiją ir sukūrusi valstybę Šiaurės Afrikoje. 455 m. vandalai, vadovaujami Tenzericho, užpuolė ir užėmė Romą. 468 m. sutriuškino gausų prieš juos siųstą Bizantijos laivyną.

## Kilmė
Vandalai tapatinti su Pževorsko kultūra (gyvavusia pietų Lenkijos ir rytų Slovakijos teritorijoje) (žr. *Andrzej Kokowski. Die Vandalen in Mitteleuropa*). Prieštaringai vertinami galimi vandalų ryšiai su kita, kaip spėjama, germanų gentimi lugiais (lygiais). Gali būti, kad lugiai buvo ankstesnis vandalų pavadinimas arba vandalai priklausė lugių sąjungai.

## Vietovardžiai
Žymiausia vietovė, išlaikiusi vandalų pavadinimą, yra Ispanijos sritis Andalūzija, pradžioje vadinta *Vandalūzija*, o vėliau arabų – *al-Andalus*.

## Reikšmė
Pavadinimas daugelyje kalbų tapo bendriniu ir apibūdina kultūros ir materialinių vertybių niokotoją, gadintoją.

## Nuorodos
* Sąrašas:Vandalų karaliai
Tridaknos

**Tridaknos** (*Tridacna*) – dvigeldžių moliuskų (*Bivalvia*) gentis.

**Milžiniškoji tridakna** (*Tridacna gigas*). Paplitusi tropiniuose Indijos ir Ramiojo vandenyno koraliniuose rifuose. Iki 1,1 m skersmens užaugantis milžiniškas moliuskas, kurio vien tik kriauklė sudaro apie 95 % visos kūno masės. Minta pro 2 sifonus filtruodama vandenį arba mikroskopiniais dumbliais, gyvenančiais ant tridaknos lūpų. Mėlynos lūpos įspūdingai įrėmina kriauklės pakraščius.
Laivagraužiai

**Laivagraužiai** (*Teredinidae*) – dvigeldžių moliuskų (*Bivalvia*) šeima.

**Laivagraužis** (*Teredo navalis*). Dažniausia rūšis. Užauga iki 20 cm ilgio. Moliuskas forma panašus į kirmėlę – ilgas ir mėsingas su kūno gale pritvirtinta kriaukle. Minta medienos atplaišomis. Aštrių geldelių dėka, laivagraužiai gremžiasi gilyn į medines laivo dalis, taip sukeldami daug rūpesčių jūrininkams.
Smilga

: *Šis straipsnis yra apie augalą. Apie upę žiūrėkite [[Smilga (upė)]].*

**Smilga** (*Agrostis*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos augalų gentis, paplitusi beveik visose pasaulio šalyse. Tai daugiametės žolės, augančios pievose, laukuose, grioviuose, pamiškėse.

Žiedai sukrauti šluotelės pavidalo žiedyne, sudarytame iš daugelio varpučių. Pačios varputės mažos, lancetiškos. Vaisius – grūdas, kuris subrendęs nukrenta su žiedažvynių apsiaustu.

Gentyje yra apie 190 rūšių. Lietuvoje auga kelios rūšys:
* Baltoji smilga (*Agrostis stolonifera*)
* Didžioji smilga (*Agrostis gigantea*)
* Paprastoji smilga (*Agrostis capillaris*, sin. *A. tenuis*)
* Sūduvinė smilga (*Agrostis sudavica*)
* Šuninė smilga (*Agrostis canina*)
ir kt.

## Etimologija
Genties pavadinimas *Agrostis* padarytas iš  – laukas; kai kurios rūšys auga laukuose.

Žodis *smìlga* (*smilgà, smìlgas*) giminiškas . Tradiciškai aiškinta, kad šis žodis kilęs iš  (‘sumaltas’ → ‘smulkus’, plg. iš tos pat šaknies  ‘smulkus smėlis’, *smulkùs*,  ‘laibas’). Tačiau baltiškiems smilgos pavadinimams greičiausiai giminiški sen. , , , sen. vok. aukšt. *smelha*,  (‘šluotsmilgė, smilga’), kurie, manoma, gali būti neindoeuropietiški, substratiniai.

## Šaltiniai
Jungtinių Tautų generalinis sekretorius

**Jungtinių Tautų generalinis sekretorius** () – aukščiausias administracinis Jungtinių Tautų pareigūnas. Generalinis Sekretorius skiriamas 5 metams Jungtinių Tautų Generalinei Asamblėjai ir Saugumo Tarybai rekomendavus.

## Pareigos
Jungtinių Tautų sekretoriaus pareigos yra tokios pat įvairios kaip ir problemos, kurias sprendžia Jungtinės Tautos. Jų spektras – nuo vadovavimo taikos palaikymo operacijoms iki tarpininkavimo tarptautiniams ginčams. Taip pat kiekvienais metais Generalinis sekretorius Generalinės Asamblėjos metu paskelbia metinį pranešimą, kuriame įvertina Organizacijos veiklą ir išsako savo požiūrį dėl būsimų jos veiklos prioritetų artimiausiu metu. Į Generalinio sekretoriaus pareigas taip pat įeina Sekretoriato personalo parinkimas.

## Jungtinių Tautų Generaliniai sekretoriai
# 1946–1952 m. – Triugvė Li (Norvegija)
# 1953–1961 m. – Dagas Hamaršeldas (Švedija)
# 1961–1971 m. – U Tanas (Birma, dabar Mianmaras)
# 1972–1981 m. – Kurtas Valdheimas (Austrija)
# 1982–1991 m. – Chavjeras Peresas de Kueljaras (Peru)
# 1992–1996 m. – Butrosas Butrosas Galis (Egiptas)
# 1997–2007 m. – Kofis Ata Ananas (Gana)
# 2007–2017 m. – Ban Ki Munas (Pietų Korėja)
# Nuo 2017 m. – António Guterres (Portugalija)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* JT Generalinis sekretorius (angliškai)
* Ankstesni JT Generaliniai sekretoriai (angliškai)
Smiltlendrė

**Smiltlendrė** (*Ammophila*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos augalų gentis. Genties pavadinimas kilęs iš graikų k. žodžių *ammos* – smėlis ir *philos* – mėgstantis; augalas auga smėlyje. Žinomos dvi rūšys.

* pajūrinė smiltlendrė (*Ammophila arenaria*)
* amerikinė smiltlendrė (*Ammophila breviligulata*)
Darbininkų balsas

**„Darbininkų balsas“** – kelių kairiosios pakraipos laikraščių, ėjusių Lietuvoje ir užsienyje pavadinimas:

* Darbininkų balsas (Charkovas) – laikraštis, ėjęs 1920-1921 m. Charkove.
* Darbininkų balsas (Čikaga) – laikraštis, ėjęs 1914-1919 m. JAV.
* Darbininkų balsas (Klaipėda) – laikraštis, leistas 1989-1995 m. Klaipėdoje.
* Darbininkų balsas (Londonas) – laikraštis, 1956-1967 m. leistas Londone.
* Darbininkų balsas (Ryga) – LSDP laikraštis, 1930-1931 m. leistas Rygoje.
* Darbininkų balsas (savaitraštis) – savaitraštis, ėjęs 1931-1939 m. kovo 22 d. Klaipėdoje.
* Darbininkų balsas (Šiauliai) – dvisavaitinis laikraštis, ėjęs 1924–1926 m. Šiauliuose.
* Darbininkų balsas (Tilžė) – LSDP žurnalas, 1901-1906 m. leistas Tilžėje ir Bitėnuose.
Sabirai

**Sabirai** – tiurkų gentis, iš pradžių gyvenusi Sibiro taigos ir stepės sandūroje. VI a. sabirai persikėlė į Šiaurės Kaukazą, stepę tarp Juodosios ir Kaspijos jūrų. Su jų vardu siejama „Sibiro“ pavadinimo kilmė. Iš pradžių rėmė Persiją, vėliau persimetė į Bizantijos pusę. Vėliau juos užpuolė avarai, atkeliavę nuo Aralo jūros. Avarų sumušti sabirai iš Šiaurės Kaukazo ir Kaspijos pakrančių persikraustė į miškastepės gilumą ir apsigyveno palei Doną ir Donecą. Pagal vieną iš versijų sabirai palaipsniui suslavėjo ir virto severianais.
Kultas

**Kultas** gali reikšti:

* Sektą;
* Naują, dar plačiau nepripažintą religiją, turinčia sąlygiškai nedaug sekėjų;
* Sakralines praktikas, išoriškai išreiškiančias religinės doktrinos turinį; paprastai apima svarbiausius žmogaus gyvenimo momentus – gimimą, iniciaciją, santuoką, mirtį;
* Kultas, kaip „garbinimo“ sinonimas, vartojamas apibūdinti religijos apeigoms, susijusioms su garbinamu objektu (pvz., „šventųjų kultas“) bei pirmykštėms religijoms (pvz., „protėvių kultas“);
* Asmenybės kultas apibūdina kokios nors asmenybės – dažnai politinio lyderio – garbinimą;
* Didelį atsidavimą idėjai, asmenybei, darbui bei taip charakterizuojamą (dažniausiai nedidelę) žmonių grupe;
* Populiariosios kultūros veikėjų garbinimą, pavyzdžiui, grupės, dainininko ar režisieriaus. Dažnai sutinkama sąvoka „kultinė grupė“ ir panašiai;
* Krovinių kultas, tam tikra religijos forma.
* Kultas, perdėtas ko nors garbinimas, idealizavimas.
Maximilian Bircher-Benner

**Maksimilianas Biršė-Benė** (arba **Bircheris-Beneris**; ; 1867 m. rugpjūčio 22 d. Arau – 1939 m. sausio 24 d. Ciuriche) – šveicarų gydytojas. Laikomas Miuslio išradėju.
Ambigrama

**Ambigrama** ( – dvejopas + *gramma* – užrašas) – grafinė figūra, kurioje esantį žodį galima perskaityti daugiau nei iš vienos pusės.

Kartais ambigramos naudojamos ir tatuiruotėse. Pavyzdžiui, reperis *Method Man* turi tatuiruotę - ambigramą, kurią skaitant normaliai gaunamas žodis *Life* (gyvenimas), o kaip skaitai iš viršaus į apačią pasirodo žodis *Death* (mirtis).

Ambigramos spausdinamos Dan Brown romane *Angelai ir demonai*. Pirmajame Jungtinės Karalystės leidime ant viršelio ambigrama buvo užrašytas knygos pavadinimas *Angels & Demons*.

## Ambigramų rūšys
Ambigramos skirstomos į kategorijas:

### Pasukamos
Ambigramos, kuriose esantį tekstą galima dar kartą perskaityti pasukus piešinį nustatytu kampu. Dažniausiai piešinį reikia pasukti 180°, nors egzistuoja ir tokių ambigramų, kurias reikia pasukti, pavyzdžiui, 90 ar 45 laipsnių kampu.

### Veidrodinės
Ambigramos, kurias perlenkus identiškai sutampa visi kontūrai.

### Grandininės
Ambigramos, kuriose vienas ar keli žodžiai yra sujungiami, kad sudarytų grandinę. Žodžius, kaip ir pasukamose ambigramose galima skaityti pasukart piešinį.

### 3 matmenų
3 matmenų ambigramos, į kurias žiūrint iš skirtingų pusių matomos skirtingos raidės.

### Du viename
Ambigramos, kurios neturi simetrijos ašies, bet jose galima įžvelgti du žodžius

## Nuorodos
* Ambigramų rūšys su aprašymais 
* 01101001 ambigramos
* Brett J. Gilbert ambigramos 
* 3 matmenų ambigramų generatorius internete
* Ambigramas de Alberto Portacio
Angelina Zalatorienė

**Angelina Zalatorienė** – biologė, gamtos mokslų daktarė, astrologė, poetė ir rašytoja.

## Biografija

Angelina Zalatorienė gimė Raseinių rajone (kaip pati sako, „seniai, Tarybų Lietuvoje, netoli Raseinių vieną ankstyvą rytą, giedant vieversiams…“).

Mokytojai, pastebėję kalbinius gabumus, manė, kad Angelina pasirinks žurnalistės, filologės arba aktorės karjerą. Tačiau A. Zalatorienė svajojo tapti farmacininke arba dirbti chemike-teismo eksperte.

A. Zalatorienė įstojo ir baigė Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakultetą, biologijos specialybę. Vėliau apgynė gamtos mokslų daktarės disertaciją (iš alerginių susirgimų srities). Galėjusi tęsti mokslinę karjerą, ji pasuko pseudomokslo keliu pradėdama gilintis į vieną iš savo pomėgių kosmobiologiją, ypač astrologiją, taip pat užsiėmė publicistine ir praktine veikla.

## Kūryba

A. Zalatorienė yra išleidusi aštuonias knygas.
Pirmoji knyga buvo „Apie tave ir tavo žvaigždę“ (1992).
Kitos: „Laiko sauja“ (1995), „Septyni žodžiai“,
„Susidraugaukim“(1999), „Šimtas laipsnių“(2003), „Nėra – negali būti“(2004), eilėraščių rinktinė „Skinu dienas“(1999),"Baltųjų akmenėlių tango"(2012).
Naujausioje knygoje „Pasodoblis“ (2005) autorė netiesiogiai teigia: *pasaulis daugeliui žmonių sumažėjo iki [[Monitorius|monitoriaus]] ekrano*.

## Nuorodos
* Ištrauka iš „Pasodoblio“ .
Gardūnytė

* *Ataxia* R.Br.
* *Flavia* Heist. ex Fabr.
* *Xanthonanthos* St.-Lag.

**Gardūnytė** (*Anthoxanthum*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos augalų gentis. Graikiškai *anthos* – žiedas, *ksantos* – gelsvas; augalo žiedynas yra gelsvos spalvos.

## Rūšys

Lietuvoje dažna rūšis – kvapioji gardūnytė (*Anthoxanthum odoratum*).

Kitos rūšys:
* *[[Anthoxanthum aethiopicum]]*
* *[[Anthoxanthum amarum]]*
* *[[Anthoxanthum alpinum]]*
* *[[Anthoxanthum aristatum]]*
* *[[Anthoxanthum borii]]*
* *[[Anthoxanthum dregeanum]]*
* *[[Anthoxanthum ecklonii]]*
* *[[Anthoxanthum gracila]]*
* *[[Anthoxanthum hookeri]]*
* *[[Anthoxanthum horsfieldii]]*
* *[[Anthoxanthum japonicum]]*
* *[[Anthoxanthum madagascariense]]*
* *[[Anthoxanthum nivale]]*
* *[[Anthoxanthum ovatum]]*
* *[[Anthoxanthum pallidum]]*
* *[[Anthoxanthum sikkimense]]*
* *[[Anthoxanthum tongo]]*

## Šaltiniai
Mazdakitai

**Mazdakitai** – religinė grupė apie 500 m. veikusi Sasanidų Persijoje. Pasisakė už socialinę ir ekonominę lygybę. Dėl šaltinių trūkumo apie šį judėjimą žinoma labai mažai, išskyrus tai, kad jis sukėlė didelius neramumus, reikalavo „teisingumo“ vardan turėti bendras žmonas, kilmingųjų turtą išdalinti neturtingiesiems.
Antanas Povylius

**Antanas Povylius** (1871 m. rugpjūčio 14 d. Žironai, Radviliškio valsčius, Šiaulių apskritis, Rusijos imperija – 1961 m. rugsėjo 11 d. Radviliškis) – Lietuvos publicistas, draudžiamosios lietuviškos spaudos platintojas, kultūros, visuomenės ir politinis veikėjas, kooperatininkas.

## Biografija

1881–1891 m. mokėsi Radviliškio pradžios mokykloje ir Šiaulių gimnazijoje. 1892–1895 m. pats mokė ponų vaikus dvaruose, nuo 1895 m. dirbo sandėlininku, ūkvedžiu, buhalteriu Vilniaus krašto dvaruose.

1897 m. pradėjo platinti socialdemokratinę literatūrą. 1902 m. įsidarbino buhalteriu Zubovų dvare Gubernijoje. Nuo 1902 m. gegužės 1 d. – LSDP Šiaulių skyriaus narys. 1905 m. sausio 18–20 d. darbininkų streiko Šiauliuose organizatorius. 1905 m. gruodžio 4-5 d. Didžiojo Vilniaus seimo dalyvis.

1907 m. sausio mėn. išrinktas Rusijos II Valstybės Dūmos deputatu, lietuvių socialdemokratų frakcijos sekretorius. 1907 m. birželio 2 d. areštuotas už atsišaukimo pasirašymą. 1909–1910 m. kalėjo Kauno tvirtovėje.

1917 m. Vilniaus krašte steigė savivaldybes ir kooperatyvus. 1918 m. Šiaulių apskrities valdybos narys. 1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, mandato atsisakius V. Sirutavičiui. Kandidatavo į Pirmąjį Seimą, tačiau išrinktas nebuvo.

Dirbo „Lietūkyje“, nuo 1933 m. tarybos narys, nuo 1927 m. – kooperatinės bendrovės „Pienocentras“ valdybos narys, nuo 1938 m. tarybos narys.

## Įvertinimas
* 1937 m. LDK Gedimino 3 laipsnio ordinas.

## Literatūra
* Povylius Antanas, Trumpos Steigiamojo Seimo narių biografijos su atvaizdais, Klaipėda, 1924, p. 42.
* Povylius Antanas, Lietuvių enciklopedija, Boston, 1960, t. 22, p. 378.
* Mitrulevičius G., Povylius Antanas, Lietuvos Steigiamojo Seimo (1920–1922 metų) narių biografinis žodynas, sud. A. Ragauskas, M. Tamošaitis, Vilnius, 2006, p. 274–276.

## Šaltiniai
Darbininkas (žurnalas)

**„Darbininkas“** – lietuvių darbininkų mėnesinis žurnalas, ėjęs 1905–1906 m. Bitėnuose ir Tilžėje.

## Istorija
Išleistas vietoje žurnalo „Draugas“. Pirmąjį numerį išleido 1905 m. liepos mėn. išleido organizacija „Draugas“, nuo Nr. 2 leido *Lietuvių socialdemokratų darbininkų partija*, vėliau – Lietuvos socialdemokratų partija. Leistas 5000 egz. tiražu. Išėjo 9 numeriai. 

Redagavo Vincas Kapsukas.

## Šaltiniai
Liuda Purėnienė

**Liuda Purėnienė – Vienožinskaitė** (1884 m. spalio 25 d. Mataučiznoje, Rokiškio valsčius – 1972 m. lapkričio 17 d. Kaune) – teisininkė, spaudos darbuotoja, politinė veikėja.

## Biografija
Brolis Justinas Vienožinskis. 1904 m. baigė Mintaujos gimnaziją. 1905–1907 m. – revoliucijos dalyvė, agitatorė. 1914 m. baigė Peterburgo Bestuževo aukštuosius moterų kursus, 1917 m. – Peterburgo universitetą, dalyvavo slaptos lietuvių studentų draugijos ir LSDP veikloje. 1916–1918 m. dirbo Peterburgo lietuvių šalpos organizacijose. 1917 m. Rusijos lietuvių seimo Petrograde delegatė.

1918 m. grįžo į Lietuvą, be atlyginimo advokatavo politinėse bylose, 1921–1961 m. – advokatė Kaune. 1919 m. sausio – gegužės mėn. – Rokiškio apskrities teismo sekretorė. 1922–1927 m. – Lietuvos Seimų atstovė. 1923–1931 m. XI–XIII suvažiavimuose rinkta LSDP CK sekretore. Nuo 1925 m. birželio 27 d. iki 1930 m. – „Darbo balso“, 1933 m. „Lietuvos darbo balso“ leidėja. 1928 m. rugpjūčio 5 – 8 d. (Briuselyje) ir 1931 m. liepos 25 – 30 d. (Vienoje) – SDI kongresų delegatė.

Bendradarbiavo „Kultūroje“, „Lietuvos žiniose“, 1938 m. – „Minties“ redaktorė. 1948 m. buvo suimta už politinę veiklą ir kelis mėnesius kalinta.

## Išnašos

## Nuorodos
* ''Liuda Vienožinskaitė-Purėnienė – pirmoji advokatė Baltijos šalyse'', Moteris, 2024-02-27
Darsi dėsnis

**Darsi dėsnis** aprašo skysčio tėkmę per poringas uolienas (paprastai vandens per vandeningą sluoksnį). Dėsnis suformuluotas 1855–1856 metais Henry Darcy ir paremtas eksperimentais, kai vanduo buvo filtruojamas per smėlį.

: Q=-kS \frac{h_a - h_b}{L}

Debitas (persifiltravusio vandens tūris per laiko vienetą) *Q* yra tiesiogiai proporcingas filtracijos koeficientui, *k* proporcingumo koeficientui, skerspjūvio plotui *S* ir hidrauliniam gradientui (vandens lygio taškuose *a* ir *b* skirtumui, padalintam iš atstumo tarp taškų *L*). Minusas reikalingas, nes vanduo teka iš aukštesnio vandens lygio į žemesnį.
Alfonsas Gučas

**Alfonsas Gučas** (1907 m. gruodžio 4 d. Vidugiriuose, Pasvalio valsčiuje – 1988 m. sausio 28 d. Vilniuje) – psichologas, pedagogas, spaudos darbuotojas, politinis veikėjas.

## Biografija
1927 m. baigė Biržų gimnaziją, kurioje tapo „Žiežirbos“ nariu. 1928 m. įstojęs į Vytauto Didžiojo universitetą, redagavo moksleivių laikraštį „Žaizdras“, nuo 1926 m. birželio 27 d. leido laikraštį „Darbo balsas“, jį uždarius – „Mūsų balsas“, 1933 m. – „Socialdemokrato“, 1933–1934 m. – „Mūsų kelio“ redaktorius.

1930 m. gegužės 28 d. teistas „8 socialdemokratų“ byloje, kaltintas ryšiais su plečkaitininkais, prokuroras jam reikalavo mirties bausmės, tačiau kartu su kitais buvo išteisintas. 1931 m. spalio 31 d. – Lietuvos socialdemokratų partijos XIII suvažiavimo prezidiumo narys.

1933–1937 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą, 1937–1939 m. stažavosi Vienoje ir Jenoje. Nuo 1940 m. dėstė Vilniaus universitete ir Vilniaus pedagoginiame institute, 1944 m. – filosofijos daktaras (sovietinė valdžia laipsnio nepripažino), profesorius. 1944–1947 m. – Vilniaus universiteto Psichologijos katedros vedėjas, Istorijos ir filologijos fakulteto prodekanas, dekanas, 1956–1975 m. – psichologijos katedros vedėjas.

1945 m. įsteigė Vilniaus pedagoginio instituto Psichologijos katedrą ir iki 1956 m. buvo jos vedėjas, kartu 1947–1949 m. ir Vilniaus pedagoginio instituto direktoriaus pavaduotojas. 1958–1960 m. – Mokyklų tyrimo instituto direktorius. 1958 m. įkūrė Lietuvos psichologų draugiją ir buvo jos pirmininkas. 1973 m. – profesorius.

1980 m. įsteigė žurnalą „Psichologija“ (atskyrus jį nuo tęstinio leidinio „Pedagogika ir psichologija“) ir iki mirties buvo jo redaktorius. Daugelio studijų ir vadovėlių autorius, kai kuriuos straipsnius pasirašinėjo slapyvardžiu *K. Rembus*.

## Bibliografija
* Gučas, Alfonsas. Psichologijos raida Lietuvoje XIX a. pabaiga – XX a. pradžia. (*Development of Psychology in Lithuania*). Vilnius: Mintis, 1968.
* Gučas, Alfonsas. Vaiko psichologija. Kaunas: Šviesa, 1981.

## Išnašos

## Literatūra
* Aleksandras Jacikevičius. Profesorius Alfonsas Gučas: psichologas, humanistas, patriotas. Tiltai Nr.2, Klaipėdos universitetas.
Marilyn Manson (grupė)

**Marilyn Manson** – alternatyvaus roko ir metalo grupė iš JAV.

Grupė susikūrė 1989 m. Floridoje, JAV. Marilyn Manson laikoma viena moderniausių roko ir metalo grupių. Plačiai žinoma dėl prieštaringo, kartais šokiruojančio elgesio. Pagrindinis grupės dainininkas – Brianas Warneris, kuris žinomas kaip Marilyn Manson, esantis grupės eponimas. Grupės nariai visada pasirodo apsirengę grotesko stiliumi, dažnai vien savo išvaizda šokiruodami aplinkinius. Brianas Warneris pripažįsta, jog grupės sceninis įvaizdis gimė, artimo draugo, režisieriaus, scenaristo ir mistiko Alejandro Jodorowsky įtakoje. Kontroversiškas atlikėjas atvirai deklaruoja teiginius, identiškus šiuolaikinių satanistų doktrinoms, ir neprieštarauja siejamas su Šėtono bažnyčia, įkurta 1966 okultisto Anton’io Szandor’o LaVey’aus .

## Dabartiniai nariai
* Marilyn Manson (Brian Hugh Warner) – vokalas.
* Tyler Bates
* Twiggy Ramirez (Joerdie White) – gitara, bosinė gitara.
* Gil Sharone

## Buvę nariai
* Zsa Zsa Speck – klavišiniai (1989)
* Olivia Newton Bundy – bosinė gitara (1989)
* Gidget Gein – bosinė gitara (1990–1993)
* Sara Lee Lucas – būgnai, perkusija (1990–1995)
* Daisy Berkowitz – gitara (1989–1996)
* Zim Zum – gitara (1996–1998)
* John 5 – gitara (1998–2004)
* Madonna Wayne Gacy – klavišiniai (1989–2007)
* Tim Skold – gitara, bosinė gitara (2002–2008)
* Ginger Fish - būgnai 
* Chris Vrenna - klavišai.
Turuose
* Mark Chaussee – gitara (2004–2005)
* Chris Vrenna – būgnai, perkusija (2004–2005)
* Rob Holliday – bosinė gitara (2007–2008), guitars (2008)
* Wes Borland – gitara (2008–2009)

## Albumai

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficialus Marilyn Manson tinklalapis
* 
* Marilyn Manson wiki
Žemės atmosfera

**Žemės atmosfera** – Žemės rutulį gaubiantis oro sluoksnis.

Atmosferos masė 5,15×1015 t. Jos slėgis į Žemės paviršių jūros lygyje lygus vidutiniškai 101,3 kPa.

## Sudėtis
Judant vertikaliai atmosferos sudėtis kinta. Žemutiniuose sluoksniuose pagrindinės sauso oro sudėtinės dalys 2023 m. buvo azotas (78,08 %), deguonis (20,95 %), argonas (0,9 %), anglies dioksidas (0,04 %). Atmosferos cheminė sudėtis apatiniame 90-100 km sluoksnyje vienoda. Jonizuotų atomų nedaug. Aukščiau (heterosferoje), dėl intensyvių kosminių Saulės ultravioletinių ir korpuskulinių spindulių mažiau molekulinio, daugiau atominio deguonies ir azoto. Molekulės ir atomai dažniausiai jonizuoti. Kylant aukštyn, gausėja lengvųjų dujų. Aukščiau kaip 600 km pagrindinis komponentas yra helis, 2-20 tūkst. km aukštyje – vandenilis.

Atmosferoje labiausiai kinta vandens garų kiekis. Jiems kondensuojantis susidaro debesys ir iškrenta krituliai. Debesų aptinkama iki 80 km. Taip pat nepastovi sudėtinė dalis yra anglies dioksidas. Per paskutiniuosius šimtą metų jo padaugėjo nuo 0,0292 % iki 0,04 %. Dėl šio reiškinio atmosferoje intensyvesnis vadinamasis šiltnamio efektas.

## Struktūra

Vertikalia kryptimi atmosfera dalijama į keletą sluoksnių – sferas. Vieną sferą nuo kitos skiria pereinamasis sluoksnis – pauzė.

* Troposfera − joje dažniausiai keičiasi orai, vyksta atmosferos turbulencija. Kylant aukštyn, kas 1 km, temperatūra krinta 6&nbsp;°C, iki tropopauzės temperatūra nukrinta iki apie -60&nbsp;°C. Sudaro 80 % visos atmosferos masės.

* Stratosfera – žemutiniame jos sluoksnyje temperatūra pastovi, nuo 25 km pradeda kilti ir iki stratopauzės pasiekia 0&nbsp;°C. 20-25 km aukštyje yra didžiausia ozono koncentracija.

* Mezosfera – joje temperatūra krinta gan sparčiai. Iki mezopauzės ji pasiekia -90&nbsp;°C.

* Termosfera – 80−90 km aukštyje temperatūra pastovi, tačiau vėliau pradeda didėti. 150 km aukštyje ji pasiekia 230&nbsp;°C, 500–600 km aukštyje >1500&nbsp;°C, ties viršutine riba pakyla iki 2000&nbsp;°C. Šios temperatūros yra sąlygiškos − dėl oro išretėjimo jos neperduodamos šioje erdvėje skriejantiems aparatams. Dideli paros temperatūrų skirtumai.

* Egzosfera – atmosfera laipsniškai pereina į tarpplanetinę erdvę. Dujų tankis labai mažas. Temperatūra – keletas dešimčių tūkstančių laipsnių.

## Kiti faktai
* 50 % atmosferos masės yra žemiau 5,6 km.
* 90 % atmosferos masės yra žemiau 16 km. Įprastas komercinių lėktuvų skraidymo aukštis yra apie 10 km.
* 99,99997 % atmosferos masės yra žemiau 100 km. Aukščiausiai skridęs raketinis lėktuvas X-15 1963 m. pasiekė 108 km aukštį.
Skardas

**„Skardas“** – savaitinis darbininkų, bežemių ir mažažemių laikraštis, Lietuvos socialdemokratų partijos savaitinis žurnalas, nuo 1907 m. sausio  d. iki birželio 20 d. ėjęs Vilniuje.

## Istorija
Leistas vietoje žurnalo „Naujoji Gadynė“. Oficialus leidėjas Jonas Lickevičius, leido Jonas Sabas. Spausdino A. Syrkino spaustuvė. Išėjo 21 numeris. Leido priedą „Dūmos darbai“, kuriame buvo informuojama apie Rusijos Valstybės Dūmos priimtus įstatymus. Išėjo 9 numeriai. Uždarytas Vilniaus teismo rūmų nutarimu.
 
Oficiali redaktorė Bronė Šėmytė-Biržiškienė. Faktiniai redaktoriai Stasys Matulaitis, Vincas Kapsukas.

Išspausdino Jovaro, Jurgio Smalsčio, Jono Šepečio eilėraščių, Kosto Jasiukaičio apsakymų, P. Avižonio, P. Bugailiškio, M. Slančiausko ir kt. straipsnių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Skardas“. E-paveldas.lt
Eurolyga

**Eurolyga** () – aukščiausio lygio profesionalaus klubinio krepšinio turnyras Europoje. Rengia „Euroleague Basketball“. Vietiniuose čempionatuose prasčiau pasirodžiusios komandos pareina į Europos taurę.

Nuo 2016–2017 m. sezono Eurolygoje dalyvauja 16 komandų. „Anadolu Efes“, „Fenerbahçe“, „Panathinaikos“, „Baskonia“, „Real“, „Olimpia“, „Maccabi“, „Žalgiris“, „Barcelona“, „Olympiacos“ komandos 10 metų turės garantuotą vietą Eurolygoje be jokių galimybių prarasti licenciją. Taip siekiama padidinti turnyro prestižą, žinomumą, pajamas. Už kiekvienas laimėtas reguliaraus sezono rungtynes klubas gauna 40 tūkst. eurų. Ketvirtfinalyje ir finaliniame ketverte sumos didėja.

2018 m. „15min“ tapo oficialiu „Euroleague Basketball“ žiniasklaidos partneriu 5 metams. 2010–2025 m. lygos titulinis remėjas buvo „Turkish Airlines“.

## Formatas
Iki 2000 m. organizuodavo FIBA ir turnyras buvo vadinamas *Europos čempionų taure*. 2009 m. buvo pakeistas iki tol naudotas turnyro formatas. Reguliarusis sezonas prasideda klubus suskirsčius į 4 grupes pagal pajėgumą, atsižvelgiant į praėjusio sezono rezultatus. Grupės komandos sužaidžia tarpusavyje rungtynes namuose ir išvykoje. Keturios stipriausios kiekvienos grupės komandos patenka į sekantį etapą, vadinamąjį Top 16. Šiame etape stipriausios komandos vėl suskirstomos į 4 grupes ir tarpusavyje sužaidžia po rungtynes namuose ir išvykoje. Po 2 stipriausias komandas patenka į ketvirtfinalio etapą. Ketvirtfinalyje komandos sužaidžia rungtynes namuose ir išvykoje. Ketvirtfinalio nugalėtojai patenka į finalinį ketvertą, vykstantį tam tikrame viename mieste. Pusfinalyje ir finale žaidžiamos vienerios rungtynės.

2012 m. dalis turnyro formato dar kartą pakeista. Po reguliariojo sezono į Top 16 etapą patekę klubai suskirstomi į dvi grupes po aštuonias komandas, kurios tarpusavyje sužaidžia po rungtynes namie ir išvykoje. Į ketvirtfinalio etapą patenka po keturis stipriausius kiekvienos grupės klubus.

2016 m. Eurolygos formatas iš esmės pasikeitė. Nuo 2016–2017 m. sezono Eurolygoje dalyvauja nebe 24, o tik 16 komandų. O nuo 2025–2026 m. sezono Eurolygoje dalyvauja 20 komandų. Reguliariajame sezone visos komandos sužaidžia tarpusavyje po du kartus namuose ir išvykoje. Ketvirtfinalyje lieka 8 stipriausios komandos, kurios suskirstamos pagal pajėgumą. Kovojama iki trijų pergalių, iš jų keturios stipriausios komandos patenka į finalinį ketvertą, kuriame sužaidžiami pusfinaliai ir finalai.

## Finalai

## Nugalėtojai

## Taip pat skaitykite
* Sąrašas:50 Eurolygai nusipelniusių asmenų
* Sąrašas:Eurolygos rekordai

## Nuorodos
* Oficialus „Eurolygos“ tinklalapis
* Oficialus „Euroleague Basketball“ „Youtube“ kanalas
* Oficialus „Euroleague Basketball“ partneris Lietuvoje „15min“ naujienų portalas

## Išnašos
Avižuolė

**Avižuolė** (*Arrhenatherum*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos augalų gentis. Auga Europoje, vakarinėje Azijos dalyje ir Šiaurės Afrikoje.

Laukinės formos panašios į avižą (*Avena*) ir eraičiną (*Festuca*). Avižuolė yra labai paplitęs daugiametis augalas su gelsvomis šaknimis. Stiebas žvilgantis, užauga iki 1,80 m aukščio, bet žiemą nudžiūsta. Lapai linijiškai lancetiški, pliki arba mažai plaukuoti, pilkai žali su buku liežuvėliu. Žiedynas – ilga šluotelė su dvižiedėmis varputėmis.

## Taksonomija

Gentyje iš viso 7 rūšys, iš jų viena auga Lietuvoje – aukštoji avižuolė (*Arrhenatherum elatius*). 

; Rūšys
* *[[Arrhenatherum album]]* - Viduržemio jūros regionas
* *[[Arrhenatherum calderae]]* - Tenerifė
* *[[Arrhenatherum kotschyii]]* - Turkija, Kaukazas, Sirija, Libanas, Palestina, Jordanija, Irakas, Iranas, Afganistanas
* *[[Arrhenatherum longifolium]]* - Prancūzija, Ispanija, Portugalija, Marokas
* *[[Arrhennatherum palaestinum]]* - rytinis Viduržemio jūros regionas
* *[[Arrhenatherum pallens]]* - Portugalija
* aukštoji avižuolė (*Arrhenatherum elatius*) - Eurazija, šiaurės Afrika, aklimatizuota rytų Azijoje, Australija, Naujoji Zelandija, Š. ir P. Amerika

; Anksčiau priskirtos
Dalis anksčiau priskirtų rūšių buvo perklasifikuotos į kitas gentis: *[[Avenula]]*, avižaitė (*Helictochloa*), *[[Danthoniastrum]]*, *[[Duthiea]]*, poavižė (*Helictotrichon*), *[[Sphenopholis]]*

## Šaltiniai
Morta Zauniūtė

**Morta Zauniūtė** (1875 m. kovo 22 d. Rokaičiuose, Pakalnės apskritis, Prūsijos provincija – 1945 m. sausio 10 d. Vokietijoje) – Mažosios Lietuvos kultūros ir spaudos darbuotoja, bibliografė.

## Biografija

Mokėsi Tilžėje. Tėvas Dovas Zaunius buvo „Birutės“ draugijos pirmininkas, prisidėdavo prie įvairiausių kultūros darbų, rašė eiles. Morta kartu su tėvu priklausė lietuvių parodos Paryžiuje (1900 m.) organizaciniam komitetui, rinko tautosaką, eksponatus Paryžiaus parodai. Drauge su J. Žiliumi ir kt. autoriais sudarė lietuviškų knygų, išleistų Prūsijoje katalogus. Mirus V. Kudirkai, 1900–1905 m. „Varpo“, „Ūkininko“ ir „Naujienų“ redakcijų administratorė.  Vėliau pradėjo tvarkyti socialdemokratų laikraščio „Darbininkų balsas“ praktinius reikalus.

1902 m. Tilžėje atidarė lietuvišką knygyną, per kurį aprūpindavo Rusijoje draudžiama lietuviška literatūra knygnešius, tarpininkavo susirašinėjant JAV, Vokietijos ir Lietuvos visuomenės ir politiniams veikėjams, rėmė LSDP spaudą ir jos darbuotojus, gyvenusius Tilžėje, organizavo socialdemokratinės ir komunistinės spaudos transportavimą bei platinimą. Dėl to ne sykį jos knygyną kratė Tilžės policija. 

Save laikė žmogumi, susijusiu su spauda, knygomis. Laiškus dažnai pasirašinėdavo – *Knygininkė*. Susirašinėjo su Povilu Višinskiu, Jonu Jablonskiu, Jonu Vileišiu, Felicija Bortkevičiene, Kaziu Griniumi ir kt. Gerai pažinojo ir bendradarbiavo su Vydūnu, Martynu Jankumi.

1930 m. persikėlė į Klaipėdą pas seserį gydytoją Augustą ir nuo 1935 m. spalio 1 d. gavo valstybinę 100 litų pensiją. Manoma, kad žuvo bėgdama nuo sovietų kariuomenės, šiai puolant Klaipėdą.

## Bibliografija

* *Zauniūtė, Morta*, *Žilius, Jonas*. Priedas prie Statistikos lietuviškų knygų, atspaustų Prusuose nuo 1864 m. iki pabaigai 1899 m., knygos neužrašytos Statistikoj Zanavykučio ir knygos bei laikraščiai, išleisti nuo 1896 m. iki 1900 m. Surinko Marta Zauniute; sutaisė ir parengė į spaudą Jr. Jonas [J. Žilius]. – Plymouth (Pa): [Pasaulinės parodos Paryžiuje Lietuvių fondo lėšos], 1900 m. (Spauda „Vienybė Lietuvninkų“).

## Šaltiniai
Ašarėlės

**Ašarėlės** (*Briza*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos augalų gentis. Pavadinimas kildinamas iš graikų k. žodžio *brizein* – nusvirti, nulinkti; augalo varputės kabo nulinkusios.

## Rūšys

Lietuvoje auga vienintelė šios genties rūšis – **[[kiškio ašarėlės]]** (*Briza media*).

Išskiriamos 5 rūšys:
* *[[Briza marcowiczii]]* Woronow – Turkija, Kaukazas
* Didžioji ašarėlė (*Briza maxima*) L. – Viduržemio jūros regionas, Azorai, Madeira, Kanarai; aklimatizuota Azijos, Afrikos, Australijos ir Amerikos kai kuriose dalyse
* Kiškio ašarėlė (*Briza media*) L. – Europa, Azija, šiaurės Afrika, Azorai, Kanarai; aklimatizuota Naujojoje Zelandijoje ir kai kuriose Šiaurės Amerikos dalyse
* Mažoji ašarėlė (*Briza minor*) L. – nuo Azorų ir Kanarų iki Irano; aklimatizuota Azijos, Afrikos, Australijos ir Amerikos kai kuriose dalyse
* Žemoji ašarėlė (*Briza humilis*) M.Bieb. – nuo Albanijos iki Irano

Apie 100 anksčiau priskirtų rūšių buvo perklasifikuotos į kitas gentis: *[[Airopsis]]*, *[[Chascolytrum]]*, *[[Desmazeria]]*, *[[Halopyrum]]*, jūravižė (*Uniola*), miglė (*Poa*), monažolė (*Glyceria*), *[[Neesiochloa]]*, pomiglė (*Desmostachya*), posmilgė (*Eragrostis*), smilga (*Agrostis*), šukenis (*Distichlis*),  *[[Tribolium]]* ir visgė (*Trisetum*).

## Šaltiniai
Kiškio ašarėlės

**Kiškio ašarėlės** (*Briza media*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos žolinių augalų rūšis.

Tai retakeris, daugiametis, apie 20-50 cm aukščio augalas, pievose sudarantis bendrijas. Lapai linijiški, 2-7 mm pločio. Žiedynas – šluotelė, sudaryta iš stambių purpurinių varpučių (10-12 mm ilgio). Žydi pavasario pabaigoje, vasarą.
Lendrūnas

**Lendrūnas** (*Calamagrostis*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos augalų gentis. Graikiškai *kalamos* – nendrė, *agrostis* – smilga; augalas savo išvaizda panašus į smilgą, o šaknimis – į nendrę. Žiedynas sukrautas šluotelėje.

Gentyje apie 260 rūšių. Lietuvoje auga 6 rūšys:
* Glaustasis lendrūnas (*Calamagrostis stricta*)
* Kamaninis lendrūnas (*Calamagrostis neglecta*)
* Miškinis lendrūnas (*Calamagrostis arundinacea*)
* Nendrinis lendrūnas (*Calamagrostis pseudophragmites*)
* Siauralapis lendrūnas (*Calamagrostis canescens*)
* Smiltyninis lendrūnas (*Calamagrostis epigejos*)
ir kt.

## Šaltiniai
Atrėjas

Graikų mitologijoje **Atrėjas** (, „bebaimis“) – Mikėnų karalius, Pelopso ir Hipodamijos sūnus, Tiesto brolis dvynys. Kartu su Aerope turėjo du sūnus: Agamemnoną ir Menalają.

Kadaise karaliaus Oinomajo vežėjas Mirtilas prakeikė Pelopsą, išdavikiškai jį nužudžiusį, ir savo prakeikimu pasmerkė pražūčiai visą Pelopso giminę. Prakeiksmas krito ir ant Atrėjo bei jo brolio Tiesto.

Atrėjas kartu su broliu Tiestu buvo ištremtas tėvo, kadangi nužudė savo įbrolį, Chrisipą trokšdami Olimpijos sosto. Jie prisiglaudė Mikėnuose, kur jie paveldėjo sostą, nesant karaliui Euristėjui, kuris buvo išvykęs kovoti su heraklidais. Euristėjas laikinai jiems užleido sostą, tačiau jam žuvus kovoje sostas jiems atiteko visam laikam.

Atrėjas prisiekė paaukoti savo geriausią ėriuką deivei Artemidei. Ieškodamas geriausio ėriuko savo bandoje jis surado auksinį ėriuką, kurį padovonojo savo žmonai Aeropei ir nuslėpė nuo deivės. Aeropė auksinį ėriuką atidavė savo meilužiui Tiestui (Atrėjo broliui), kuris įtikino Atrėjo susitarti, kuris iš jų turės tą ėriuką tas ir taps valdovu. Tiestas parodė ėriuką ir pareikalavo savo teisės į sostą.

Vėliau Atrėjas atgavo sostą, pasinaudojęs dievo Hermio patarimu. Tiestas sutiko atiduoti valdžią jei saulė judės atbulai danguje, tai įvykdė Dzeusas. Atrėjas atgavo sostą, o Tiestas buvo ištremtas.

Po kurio laiko Atrėjas sužinojo apie savo žmonos neištikimybę ir brolio išdavystę. Jis užmušė Tiesto sūnus, juos išvirė, išsaugojęs rankas ir kojas. Vėliau patiekė Tiestui jo paties sūnus, o vėliau išsityčiojo naudodamas jų galūnes.

Orakulas išpranašavo Tiestui, kad jei susilauks sūnaus su savo dukra Pelopija, jų sūnus užmuš Atrėją. Tiestas pasielgė taip kaip jam patarė orakulas, jo sūnus Egistas užmušė Atrėją.

## Šaltiniai