open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Safaridų dinastija

**Safaridai** (pers. سلسله صفاریان *Saffarid*) – rytinės Persijos valdovų dinastija, kilusi iš Seistano regiono, valdžiusi 861-1003 m. Jų valdyta valstybė vadinama *Safaridų imperija*. Safaridų valstybės centras buvo Zarandžas, o valdos apėmė didžiules teritorijas.

## Istorija
Dinastijos pradininkas – labai neiškios kilmės žmogus iš Sistano regiono Jakubas bin Laitas as Safaras, kurio pavardė jį rodo buvus kalviu. Jis įsitvirtino Seistane ir pradėjo užkariavimus, kol 873 m. nugalėjo Tachiridų imperiją ir ją aneksavo. Kurį laiką Safaridai valdė visą Chorasaną, Beludžistaną, Farsą, Kermaną.

Imperija egzistavo labai trumpai, mat 900 m. ji pralaimėjo augančiai Samanidų galybei. Safaridų ribos susitraukė iki Sistano regiono, o tolesnieji valdovai buvo laikomi Samanidų vasalais.
## Safaridai
Yliai (Raseiniai)

**Yliai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Nemakščių, dešiniajame Šešuvies krante, į pietus nuo dešiniojo Balčios kranto, tarp  ir magistralės . Kaime yra pakelės viešbutis ir degalinė, apylinkės apsuptos miškų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lembolovo aukštuma

**Lembolovo aukštuma** () - aukštuma Karelijos sąsmaukoje. Pavadinta pagal to paties pavadinimo ežerą. Aukštis iki 205 m virš jūros lygio. Aukštuma skiria Suomijos įlankos, Ladogos ežero ir Nevos baseinus.
Groove Armada

**Groove Armada** - elektroninės muzikos grupė iš Didžiosios Britanijos.

## Istorija
Groove Armada susibūrė 1996 metais, kai juos supažindino Andy Cato mergina. Greitai jie atidarė savo nuosavą klubą, taip pat pavadintą „Groove Armada“, kuriame patys suko plokšteles. 

Iki 1997 m. išleido keletą singlų, tarp kurių „4 Tune Cookie“ bei „At the River“. 1998 m. duetas išleido savo debiutinį albumą „Northern Star“, o 1999 m. ir antrąjį - „Vertigo“. 

Grupė eksperimentuoja į elektroninės muzikos skambesį įpindami įvairius muzikinius stilius. Jų kūrinius yra remiksavę Fatboy Slim, Audio Bullys ir kiti atlikėjai.

## Diskografija
### Albumai
* 1998 *Northern Star*
* 1999 *Vertigo*
* 2000 *The Remixes*
* 2001 *Goodbye Country (Hello Nightclub)*
* 2002 *Lovebox*
* 2004 *Best Of*
* 2007 *Soundboy Rock*
* 2007 *Greatest Hits*
* 2007 *GA10: 10 Year Story*
* 2010 *Black Light*
*2012 *Late Night Tales: Music For Pleasure*
*2013 *Last Night In Brixton*
*2014 *Northern Star 15th Anniversary* 
*2014 *Love Lights the Underground*
*2014 *Late Night Tales Presents Automatic Soul*
*2015 *Little Black Boot Sampler*
*2015 *Little Black Book*
*2020 *Edge of the Horizon*

### Kompiliacijos

* *Groove Armada Presents…*
* *Doin' It After Dark Vol 1*
* *Doin' It After Dark Vol 2*
* *Another Late Night (Groove Armada)*
* *Back to Mine (Groove Armada)*
* *Late Night Tales (Groove Armada)* (išleista 2008 m. kovo 10 d.)
* ''Paper Romance (Groove Armada)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Gerónimo de Aguilar

**Gerónimo de Aguilar** (*Cheronimas de Agilaras*, 1489-1531 m.) buvo pranciškonų vienuolis, gimęs Sevilijoje. Agilaras ir La Malinche vėliau buvo įtraukti į 1519-aisiais prasidėjusį Meksikos užkariavimą.

1511 m. Cheronimas de Agilaras kartu su Chuanu de Valdivija iš Panamos išplaukė į Santo Domingą. Per audrą jų laivas sudužo ties Jukatano pusiasaliu. Iš penkiolikos juo plaukusių žmonių išsigelbėjo tik du – Agilaras ir Gonsalas Gereras, Ispanijos jūrininkas iš Palos; stiprios jūrų srovės juodu atnešė prie dabartinės Meksikos valstijos Kintana Ro krantų.

Agilarą ir Gererą sugavo vietiniai majai, kurie ruošėsi juos paaukoti dievams. Jie vėliau sugebėjo pabėgti, tačiau susidūrė su kitu majų vadu Ksamansanu, kuris juos paėmė vergais. Nelaisvėje Gereras ir Agilaras išmoko kalintojų kalbą. Pastarasis aštuonerius metus gyveno kaip majų vergas; tuo tarpu Gereras tapo vadu, kai majai kariavo su Čektumalos valdovu Načanu Kanu. Jis taip pat vedė turtingą majų moterį ir su ja susilaukė pirmųjų Meksikoje metisų vaikų.

Hernanas Kortesas 1519 m. pradėjo karinę kampaniją prieš actekų imperiją. Jam dar būnant Kosumelio saloje, Agilaras prisijungė prie ekspedicijos. Vykstant Meksikos užkariavimui, Agilaras, mokėdamas ir majų, ir ispanų kalbas, kartu su La Malinche, kuri taip pat galėjo kalbėti majų ir nahuatlių kalbomis, vertėjavo tarp Korteso ir indėnų.

Cheronimas de Agilaras mirė 1531 m. nežinomoje vietoje.

## Taip pat skaitykite

* Meksikos užkariavimas
* La Malinche
* Hernanas Kortesas
* Gonsalas Gereras

## Nuorodos

* Cheronimas de Agilaras: dvasininkas, pagreitinęs Meksikos užkariavimą  (anglų kalba)
Mila Kunis

**Milena Markovna Kunis** (g. 1983 m. rugpjūčio 14 d. Černivcuose, Ukraina) – amerikiečių aktorė. Septynerių Mila Kunis su šeima išvyko iš Ukrainos ir apsigyveno Los Andžele (Kalifornija). Aktorės akys skirtingų spalvų: viena žalia, kita žydra. Pirmas vaidmuo kine 1989 m.

## Filmografija
* 2018: Šnipas kuris mane išdūrė / spy who dumped me
* 2017: Blogų mamų Kalėdos / a Bad Moms Christmas
* 2016: Blogos mamos / Bad moms
* 2015: *Jupiterė. Pabudimas / Jupiter Ascending (Jupiter)*
* 2014: *Pikčiausias žmogus Brukline / The angriest man in Brooklyn*
* 2013: *Kraujo ryšiai / Blood Ties (Natalie)*
* 2013: *Ozas: didingas ir galingas / Oz: The Great and Powerful (Theodora)*
* 2012: *[[Tedis (filmas)|Tedis]] (Lori)*
* 2011: *D*raugiškas seksas / Friends with benefits (Jamie)*
* 2010: *Naktinis pasimatymas / Date Night (Whippit)*
* 2010: *Juodoji gulbė (Lily)*
* 2010: *Elijaus knyga (Solara)*
* 2009: *Ekstraktas / Extract (Cindy)*
* 2008: *Maksas Peinas / Max Payne* *(Mona Sax)*
* 2008: *Velniop tą Sarą Maršal / Forgetting Sarah Marshall (Rachel Jensen)*
* 2008: *Stovykla / Boot Camp (Sophie)*
* 2007: *Moving McAllister (Michelle)*
* 2001: *Meilės virusas / Get over it (Basin)*
* 1999–2012: *Šeimos Bičas / Family Guy (Meg Griffin)*
* 1997–2006: *That '70s Show (Jackie Burkhart)''

## Nuorodos

* Mila Kunis – IMDB
Lembolovo ežeras

**Lembolovo ežeras** () – ežeras Rusijoje, Leningrado srityje, Vsevoložsko rajone. Ilgis – 9,7 km. Plotis – 2 km. Ežero baseino plotas – 316 km².

Krantas labai raižytas, pusiasaliai dalina ežerą į tris dalis.

Vienintelis ištakas – Vjunas (). Išteka šiaurinėje ežero dalyje, teka į šiaurę ir įsilieja į Vuoksą prie pat šios žiočių.
Tarnagala

**Tarnagala** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Upytės, prie kelio . Stūkso Tarnagalos piliakalnis.

## Etimologija

Kaimo vardas tikriausiai kilęs nuo bendrinių žodžių *tarnas* ir *galas*.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Memenčiai

**Memenčiai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, šalia kelio Upytė–Berniūnai. Išlikęs buvęs Memenčių dvaras, 100 m į pietvakarius nuo jo stovi koplytėlė su kryžių nešančio Kristaus skulptūra.

## Istorija

Manoma, kad 1861 m. baudžiavos panaikinimo proga Memenčių koplyčią iš plytų ir lauko akmenų pastatė Memenčių dvaro savininkas Simonas Tauginis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Jonas Gerulaitis

**Jonas Gerulaitis** (g. 1953 m. sausio 30 d. Klaipėdoje) – lietuvių dizaineris, Vilniaus dailės akademijos Dizaino katedros docentas.

## Biografija

J. Gerulaitis 1980 m. baigė LTSR Valstybinį dailės institutą (dabar – Vilniaus dailės akademija) dizaino katedrą. Vedęs (žmona Loreta – rūbų dizainerė), turi sūnus Jurgį ir Gediminą. Brolis Viktoras Gerulaitis – muzikologas.

## Profesionali veikla

J. Gerulaičio darbo kryptis – interjerai, baldai, ekspozicijos ir individualūs dizaino objektai (šviestuvai, funkcionalios skulptūrios). Pastaruoju metu didžiausią dėmesį skiria ekspozicijų dizainui. Kūryboje galima išskirti du laikotarpius – ankstyvąjį, kurio metu dominavo dekonstruktyvus postmodernizmas ir vėlesnįjį, kurio metu reiškėsi individualizmas ir eksperimentavimas.

1980–1989 m. J. Gerulaitis dirbo dizaineriu Baldų projektavimo biure. 1990 m. buvo vienos pirmųjų Lietuvoje privačių dizaino kompanijų "NaDa" įkūrėjų (veikė 1990–1993 m.), vėliau įkūrė dizaino studiją "NaDa Art" (veikė 1993–1995 m.). Dabar dirba laisvai samdomu dizaineriu.

J. Gerulaitis buvo vienas iš 1988 m. Klaipėdoje įvykusio pirmojo Lietuvoje tarprespublikinio (dalyvavo estai, latviai ir lietuviai) dizainerių kūrybinio seminaro "Neonas 88", skirto Klaipėdos miestui, organizatorių.

Tarp reikšmingesnių J. Gerulaičio darbų – virtuvės baldai "Šilutė" (gaminys laimėjo paskatinamąją premiją Sąjunginiame baldų konkurse Maskvoje, 1984 m.), Vilniaus viešbučio "Astorija" (dabar – "Radisson SAS") restorano baldai (1987 m.), kavinės-baro Kretingoje interjeras (1986 m.), viešbučio ir diskotekos "Šachmatinė" Palangoje interjeras ir baldai (1988 m.), V. ir K. Mizgirių gintaro muziejaus-galerijos Vilniuje interjeras ir ekspozicinė įranga (1998 m.), kavinės "Bix" Vilniuje interjeras ir įranga (1995 m.), Vilniaus kavinės "Martonas" interjeras ir baldai (2000 m.), parodos "Baltų menas" ekspozicinė įranga (2008 m.), Valdovų rūmų ekspozicinė įranga (2008 m.). Taip pat J. Gerulaitis sukūręs nemažai individualios paskirties ir serijinės gamybos baldų.

## Pedagoginė veikla

Nuo 1989 m. J. Gerulaitis dėstė Vilniaus dailės akademijos Dizaino katedroje trimatės kompozicijos kursą. 1998 m. J. Gerulaičiui suteiktas docento laipsnis.
Volčja

**Volčja** (, ) – upė Rusijoje, Leningrado srityje. Prasideda Lembolovo aukštumoje, teka į šiaurę, į vakarus nuo Sankt Peterburgo - Hytolos geležinkelio, tarp Vaskelovo ir Losevo stočių. Plotis iki 10 m. 1928 m. pastatyta nedidelė hidroelektrinė. Upė sekli ir navigacijai netinka (išskyrus baidares kai kuriuose ruožuose).

1323 m. Orechovsko taikos sutartimi upe ėjo siena tarp Švedijos ir Naugardo.
Tekstolitas

**Tekstolitas** – kompozitas iš audeklo (paprastai medvilninio), užpilto termoreaktyviuoju polimeru (pvz., epoksidine derva). Naudojamas kaip elektrinis izoliatorius elektrotechnikoje ir radiotechnikoje, krumpliaračiams ir kitoms detalėms.

Lengvai apdorojamas visais mechaninio apdirbimo būdais (gręžiamas, pjaunamas, šlifuojamas ir kt.). Iš tekstolito gamina mechanines detales – krumpliaračius, ritinėlius, įvores, velenus, guolius ir pan. Tekstolitinės detalės yra lengvesnis už metalines, darbo metu skleidžia mažesnį triukšmą. Tinka dirbti nuo -40&nbsp;°C iki +105&nbsp;°C temperatūroje.

Tekstolito variantas, kai naudojamas stiklo pluošto audeklas (pvz., stiklūnas), yra stiklaplastikis (kitas pavadinimas – *stiklotekstolitas*).
Pirmasis Baltijos muzikinis kanalas

**Pirmasis Baltijos muzikinis kanalas** () - muzikinis televizijos kanalas, transliuojantis savo programą Baltijos šalims - Lietuvai, Latvijai ir Estijai.

Transliacijas PBMK pradėjo apie 2003-2004 metus ir sėkmingai jas tęsė iki šiol. Televizijos būstinė įsikūrusi Rygoje, Latvijoje.

Kanalas nutraukė savo transliacijas Lietuvoje 2017 m. lapkričio 1 dieną.

## Programa
Kanalo programa transliuojama visą parą ir yra sudaryta iš muzikinių vaizdo klipų. Vaizdo klipus, kurie turėtų būti parodyti eteryje, gali taip pat išsirinkti ir patys kanalo žiūrovai, siųsdami mokamą SMS žinutę ekrane nuolat rodomais telefonų numeriais.

Programa transliuojama per palydovą Sirius 4, taip pat kabelinės televizijos operatorių tinklais bei internetu visame pasaulyje.

Pagrindinė kanalo kalba - rusų kalba.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Chorezmo imperija

**Chorezmo imperija** - kultūriškai persiška musulmoniška sunitinė imperija, įkurta tiurkų *[[Mameliukai|mameliukų]]*. Chorezmo imperijai, egzistavusiai maždaug 1077–1231 m., priklausė didelė dabartinės Vidurinės Azijos, Afganistano ir Irano dalis. Imperija  pirmąjį savo egzistavimo šimtmetį buvo Seldžiukų imperijos ir Karakitajų (Vakarų Liao dinastijos) vasalai, o maždaug 1190 m. - kaip nepriklausomi valdovai, kol 1219-1221 m. jų neužkariavo mongolai.

Chorezmo imperija nugalėjo Seldžiukų imperiją ir Guridų imperiją ir ilgainiui tapo galingiausia ir agresyviausia ekspansine imperija persų žemėse, kėlusi grėsmę Abasidų kalifatui. Manoma, kad XIII a. pr. imperija tapo didžiausia galybe islamiškajame pasaulyje. Apskaičiuota, kad imperijos plotas buvo nuo 2,3 mln. iki 3,6 mln. kvadratinių kilometrų, tai buvo viena didžiausių sausumos imperijų žmonijos istorijoje. Imperiją, kuri buvo sukurta pagal ankstesnės Seldžiukų imperijos pavyzdį, gynė didžiulė kavalerijos armija, kurią daugiausia sudarė turkai kipčiakai. 

Chorezmo imperija buvo paskutinė turkų ir persų imperija prieš mongolų invaziją į Vidurinę Aziją. 1219 m. mongolai, vadovaujami Čingischano, įsiveržė į Chorezmo imperiją ir sėkmingai ją visą užkariavo vos per dvejus metus. Mongolai išnaudojo imperijos silpnąsias vietas ir konfliktus, apgulė ir apiplėšė turtingiausius miestus, apginklavo daugybę savo piliečių viename kruviniausių karų žmonijos istorijoje.

Chorezmo valstybės įkūrimo data tebėra ginčytina. Imperiją valdžiusią dinastiją įkūrė Anušas Teginas (iš čia ir ją valdžiusios dinastijos pavadinimas - anušteginidai), buvęs Gardžistano valdovų tiurkų vergas, vėliau seldžiukams tarnavęs mameliukas. Chorezmo nepriklausomybę nuo kaimynų įtvirtino Ala ad Dinas Atsizas (valdęs 1127–1156 m.), Anušo Tegino palikuonis ir trečiasis chorezmšachas.

## Ištakos

Chorezmšachų titulas įvestas dar 305 m. Afrigidų dinastijos pradininko ir naudotas iki 995 m. Dar kartą atkurtas, spėjama, XI a. Per 1017 m. sukilimą Chorezme sukilėliai nužudė tuometinį Chorezmo valdovą Abul Abasą Mamuną ir jo žmoną Churradži, Gaznevidų sultono Mahmudo Gazneviečio seserį. Į tai atsakydamas Mahmudas įsiveržė į regioną, kad numalšintų sukilimą. Paskyręs naują valdovą aneksavo dalį Chorezmo. Taip Chorezmas tapo Gaznevidų imperijos provincija ir ja išliko iki 1034 m. 

1077 m. regiono kontrolė, prieš tai 1042-1043 m. priklausiusi seldžiukams, perėjo į Anuštegino Gharčajaus, tiurkų kilmės mameliukų seldžiukų vado, rankas. 1097 m. tiurkų kilmės Chorezmo valdytojas Ekinčis ibn Kochčaras paskelbė nepriklausomybę nuo seldžiukų ir pasiskelbė Chorezmo šachu. Tačiau neilgai trukus jį nužudė keli sukilę seldžiukų amirai. Vėliau jį pakeitė Anuštegino Gharačajaus sūnus Kutbas al Dinas Muhamedas, kurį iškėlė vėl regioną užkariavę seldžiukai. Taip Kutbas al Dinas tapo pirmuoju chorezmšachu, po kurio šis titulas tapo paveldimas.

## Šaltiniai
Masas

**Masas** arba **Mezas** (, , ) – upė Prancūzijoje, Belgijoje ir Nyderlanduose. Prasideda Prancūzijoje, Aukštutinės Marnos departamente, prie Langreso miesto, 409 m aukštyje virš jūros lygio, Ardėnų kalnuose. Teka į šiaurę žemumomis, žemupyje pasuka į vakarus ir įteka į Šiaurės jūrą sudarydamas bendrą deltą su Reinu.

Didžiausi intakai: Dyzas, Nyrsas, Svalmas, Rūras, Giulas, Urtas, Sambras, Lesė, Semua, Šjeras. Upė laivuojama nuo pat aukštupio, kanalais sujungta su Šelde, Sena, Reinu. Prie Maso įsikūrę miestai: Verdenas (Prancūzija), Namiūras, Lježas (Belgija), Mastrichtas (Nyderlandai).

## Šaltiniai
Ipritas

**Ipritas**, o pagal IUPAC **bis(2-cloretil) sulfidas** – aukščiausios pavojingumo klasės cheminis ginklas. Jei grynas tai bespalvis, įprastai geltonas ar tamsiai rudas, turintis silpną česnakų bei krienų kvapą, lakus skystis. Blogai tirpsta vandenyje, o riebaluose ar neorganiniuose tirpikliuose puikiai. Skyla pakaitintas iki 218 °C. Kaip ginklas naudojama medžiaga yra dažnai vidutinio ar net menko grynumo ir dėl priemaišų įgija geltoną spalvą ir garstyčių ar svogūnų kvapą. Iš čia kilo dar vienas pavadinimas - **garstyčių dujos**.

## Cheminės savybės

### Gavimas
Depretz metodas. Reakcija vyksta savaime. Abi pradinės medžiagos sieros dichloridas ir etenas nuo senų laikų gausiai naudojamos chemijos pramonėje:
: SCl2 + 2 C2H4 → (ClCH2CH2)2S
Meyer metodu tiodiglikolis pagaminamas veikiant chloretanolį kalio sulfidu ir chlorinamas:
: 3(HO-CH2CH2)2S + 2PCl3 → 3(Cl-CH2CH2)2S + 2P(OH)3
Meyer-Clarke metodu gerokai paprastesnė ir pigesnė medžiaga naudojama kaip chlorinimo agentas:
: (HO-CH2CH2)2S + 2HCl → (Cl-CH2CH2)2S + 2H2O

### Veikimo mechanizmas
Intramolekulinės reakcijos metu atskyla HCl ir susidaro itin aktyvus katijonas ir elektrofilas. Nukleofilinės grupės, pvz., aminogrupė iš DNR, atakuoja elektrofilą ir įvyksta tipinė alkilinimo reakcija. DNR pažeidžiama ir nebegali replikuotis, dėl to ląstelė žūva arba susidaro vėžinis navikas. Labai panašiai pažeidžiami ir baltymai, kurie po alkilinimo irgi nebegali atlikti savo funkcijų.

## Istorija
* Pirmą kartą susintetino tikriausiai 1822 m. Depretz. Bent jau jis pirmasis teisingai aprašė sintezę, bet labai neįtikėtinai sugebėjo likti sveikas ir gyvas ir net nepastebėti medžiagos nuodingumo.
* 1886 m. gan garsus chemikas Albert Niemann pakartojo sintezę ir šįkart aprašė, kaip junginys sukelia odos pažeidimus. Tais pačiais metais Viktor Meyer pasiūlė kitą sintezės būdą ir net išbandė medžiagos nuodingumą ant triušių. Triušiai nugaišo, o asistentas išprotėjo ar tikriausiai apsimetė išprotėjusiu bijodamas pats apsinuodyti. Medžiaga įdomi savo savybėmis ir aktyvumu todėl vis daugiau chemikų ėmėsi su ja daryti bandymus nepaisydami nuodingumo.
* 1913 m. itin garsaus chemiko Emilio Fišerio kolega Hans T. Clarke netyčia sudaužė kolbą su šia medžiaga ir dviem mėnesiams atsidūrė ligoninėje. Fišeris parašė pranešimą Vokietijos chemikų bendruomenei norėdamas visus įspėti apie šio gan įdomaus, aktyvaus reagento pavojingumą. Ironiška tai, kad tikriausiai toks gąsdinantis raštiškas pranešimas Pirmo pasaulinio karo metu ir sukėlė idėją panaudoti šią medžiagą kaip ginklą.
* 1915 m. prie Ipro (iš čia ir kilo pavadinimas *Ipritas*) Pirmajame pasauliniame kare pirmąkart panaudotas kaip ginklas. Vėliau naudotas dar daug kartų ir po Pirmojo pasaulinio karo.
* 1993 bendru susitarimu uždrausta ipritą gaminti ir naudoti visame pasaulyje. Nepaisant to gali būti, kad buvo panaudotas bent du kartus 1995 ir 1997 metais karuose Afrikoje.

## Poveikis
* Ima niežtėti oda
* Po 4–24 valandų
** atsiveria žaizdos
** apankama
** kraujavimas iš burnos ir nosies
Jei pažeista daugiau nei 50 % kūno paviršiaus – mirtis. Nors mirties tikimybė pagal visų apsinuodijimų statistiką tik ~1 %.

### Ilgalaikės pasekmės
* Apakimas
* Vėžys
Mezenė

**Mezenė** (, ) – upė Rusijoje, Komių respublikoje ir Archangelsko srityje.

Ilgis 966 km, baseino plotas 78 000 km², prasideda Komių respublikoje, Timano kalvagūbrio vakariniame šlaite. Aukštupy krantai aukšti ir uolėti. Po santakos su Vaška, žemupyje, tėkmėje atsiranda seklumų. Įteka į Baltosios jūros Mezenės įlanką.

Vidutinis debitas – 886 m³/s, didžiausias – 9530 m³/s. Mityba mišri, daugiausia – sniegas. Upė patvinsta gegužę – liepą. Užšalusi lapkritį–balandį. Upės žemupį veikia jūros potvyniai; jų aukštis ties žiotimis 7–12 m. Jūros potvyniai jaučiami 64 km nuo žiočių. Laivuojama 200 km nuo žiočių, iki santakos su Vaška, pavasarį – 680 km. Prie žiočių – Mezenės miestas, išvystyta žvejyba. Plukdoma mediena.

Didžiausi intakai – Mezenės Pižma, Suda, Peza (dešinieji), Irva, Pysa, Vaška, Bolšaja Loptiuga (kairieji).

## Šaltiniai
Pinega

**Pinega** () – upė Rusijoje, Archangelsko srityje, dešinysis Šiaurinės Dvinos intakas.

Prasideda rytinėje Archangelsko srities dalyje, 135 m aukštyje, kur susijungia trumpi (apie 30&nbsp;km) Belaja ir Čiornaja upeliai. Teka plačiu slėniu lygiagrečiai Šiaurinei Dvinai į šiaurės vakarus. Žemupyje priartėja prie Kulojaus, su kuriuo sujungta kanalu, vėliau staiga pasuka į vakarus ir įsilieja į Šiaurinę Dviną.

Laivuojama 580 km nuo žiočių. Pinegos baseine aktyvūs karstiniai procesai, yra daugiau nei 500 urvų.

Didžiausi intakai – Vija, Jula, Pokšenga (kairieji), Ileša, Ežuga (dešinieji).
Kulojus

: *Apie Vagos intaką žr. [[Kulojus (Vaga)]].*

**Kulojus** (; aukštupyje vadinamas *Sotka*) – upė Rusijoje, Archangelsko srityje. Giliai įsirėžęs į Baltosios jūros-Kulojaus aukštumą, labai vingiuotas. Įteka į Baltosios jūros Mezenės užutėkį. Baltosios jūros potvyniai jaučiami 90 km nuo žiočių. Kanalu sujungtas su Pinega.

Didžiausi intakai: Kiolda, Sojana (kairieji), Nemniuga (dešinysis).

Kulojus užšalęs nuo spalio iki gegužės.

## Šaltiniai
Fiodorovo automatas

**Fiodorovo automatas** – automatinis karinis šautuvas, sukonstruotas V. Fiodorovo. 1915–1924 m. Kovrove (Rusija) buvo pagaminta 4100 Fiodorovo automatų. Dažnai laikomas vienu pirmųjų šturmo šautuvų, nes jis buvo gana lengvas, naudojo mažesnio galingumo šovinius ir turėjo galimybę perjunginėti ugnies tipą (pavieniai šūviai, automatinė ugnis).

## Kūrimo istorija
Prieš pirmąjį pasaulinį karą visos pagrindinės pasaulio valstybės turėjo savus automatinių šautuvų modelius. Rusijoje 1912 m. buvo išbandytas Fiodorovo automatinis šautuvas. Pradžioje Fiodorovas bandė perdaryti dėtuvinį Mosino šautuvą, bet tai nepavyko. Tada sukūrė automatinį šautuvą su trumpa vamzdžio eiga. Rusijoje ši konstrukcija buvo apdovanota aukso medaliu ir premija.

Fiodorovo 7,62 mm automatinio šautuvo gamyba turėjo prasidėti Sestrorecko gamykloje, bet prasidėjęs pasaulinis karas tam sutrukdė. Buvo neaišku, kaip šis ginklas turėtų būti naudojamas kariuomenėje. Buvo manoma, kad šiais ginklais galbūt turėtų būti apginkluoti ypatingi daliniai (pvz., lėktuvų ekipažai).

V. Fiodorovas tuo metu kūrė specialų beatbrailį 6,5 mm šovinį – šis sumažinto kalibro šovinys turėjo sumažinti šautuvo masę, padaryti jį kompaktiškesniu, sumažinti atatranką šaudant serijomis. Naujasis šovinys turėjo apvalkalinę 8,5 g kulką, kuri turėjo pradinį greitį 860 m/s ir žiočių energiją 3140 J (standartinio atbrailinio rusiško šovinio 7,62x54R energija buvo 3600-4000 J).

6,5 mm Fiodorovo automatas buvo išbandytas 1913 m. pabaigoje, rezultatai buvo palankūs. Tačiau naujų šovinių gamyba pasirodė nepriimtina, ir teko imti naudoti japoniškus 6,5 mm Arisakos šautuvo šovinius. Šiuos šovinius tuo metu gamino D. Britanija, nes ji Pirmojo pasaulinio karo metais buvo Kariniam laivynui užpirkusi Arisakos šautuvų. Nenuimamą dėtuvę pakeitė nuimama lenkta 25 šovinių talpos dėtuvė.

## Konstrukcija
Fiodorovo automato ypatumai:
* Mažesnė masė (5 kg), negu kitų tų laikų automatinių šautuvų
* Taikymo tolis – 300 m (be optinio taikiklio)
* Šaudymo sparta – 600 šūvių/minutę (tinkama artimoms kautynėms)
* Mechanizmas leidžia šaudyti tiek po 1 šūvį, tiek serijomis.

## Panaudojimas
1916 m. Rusijos armijos vadovybė nutarė užsakyti ne mažiau kaip 25000 Fiodorovo automatų. 1918 m. pradžioje buvo pagaminta tik 900 šautuvų. 1920-24 m. buvo pagaminta dar 3200 Fiodorovo automatų. Po to gamyba nutraukta.

Fiodorovo automatai naudoti Rusijos pilietiniame kare. Nedidelis kiekis šių šautuvų, paimtų iš sandėlių, buvo panaudotas ir Žiemos kare.

## Nuorodos
* Автоматы и пистолеты-пулеметы Советского и Российского производства. Автомат Фёдоров обр.1916
AEK-971

**АЕК-971** – rusiškas automatas, sukurtas konstruktoriaus Sergejaus Kokšarovo Kovrovo mechanikos gamykloje.

Ginklas sukurtas TSRS Gynybos ministerijos 1978 m. paskelbtam naujo automato konkursui.

## Konstrukcija
Automato AEK variantai:
* AEK-971 – 5,45x39 mm šovinys (M74)
* AEK-972 – 5,56x45 mm šovinys
* AEK-973 – 7,62x39 mm šovinys

Didžiausias automato AEK-971 ypatumas – subalansuota automatika (tokią turi ir AK-107, AK-108). Jos esmė – šūvio metu uokse priešpriešiais sinchroniškai juda dvi vienodos masės, dėl ko automato masės centras nejuda. Šios dvi masės – spynos rėmas ir specialus priesšvoris. Ši sistema padidina taiklumą šaudant trumpomis serijomis. Lyginant su AK-74 taiklumas didesnis 15-20 %.

Automato AEK-971 konkurentas AN-94 šiek tiek taiklesnis šaudant dvišūvėmis serijomis. Šaudant ilgesnėmis serijomis (3–5, 7–10 šūvių) AEK-971 yra taiklesnis. Be to, AEK-971 0,5 kg lengvesnis, paprastesnis ir pigesnis už AN-94.

Šaudant serijomis šaudymo glaustumas dukart geresnis negu AK-74 (šaudant 5,45 mm šoviniais) ir AKM (šaudant 7,62 mm).

AEK-971 korpusas (apsodo lovelis, rankenos, buožė) – metalinis, aptrauktas plastiku.

Automatas naudoja standartines AK-74 ir AK-47 dėtuves.

Šaudo trimis režimais – po 1 šūvį, po 3 šūvius ir serijomis.

Prie automato gali būti tvirtinamas peilinis durtuvas () ir povamzdinis granatsvaidis.

## Nuorodos
* AEK-971 (Russia) 
* Two New Russian Assault Rifles Vie To Unseat AK-47
Pazas

Žodis **pazas** reiškia:

* Pazas () – upė Rusijoje ir Suomijoje;
* PAZ – TSRS autobusų gamybos kompanija „Pavlovo autobusų gamykla“ (*Павловский автобусный завод*). Dabar vadinasi „Pavlovo autobusai“ (*Павловский автобус*);
** PAZ – PAZ kompanijos gaminamų autobusų markė.


Image:Harefossen2.jpg|Pazo upė
Image:PAZ 3201.jpg|Tarybinių laikų mažosios klasės autobusas PAZ 672
Image:PAZ-4230.jpg|Dabartinis vidutinės klasės autobusas PAZ 4230
Mahavyra

**Mahavyra** (ind. „didis vyras“; dar žinomas kaip **Vardhamana**; gyveno apie VI a. pr. m. e.: g. apie 599 m. pr. m. e. – m. apie 527 m. pr. m. e.) – indų dvasininkas, džainizmo religijos principų kūrėjas. Laikomas paskutiniuoju džainų tyrthankara.

Gyvenimas panašus į Sidartos Gautamos – augo pasiturinčioje šeimoje, bet sulaukęs 30 metų ėmėsi atsiskyrėlio gyvenimo. Panaikino kastų skirtumus, skleidė savo mokymą brahmanams. Mirė po ilgo pasninkavimo bado mirtimi, sulaukęs 72 metų. Paskutiniais gyvenimo metais vaikščiodavo visiškai nuogas.
Elena Pranckėnaitė

**Elena Pranckėnaitė** (1981 m. spalio 27 d. Utenoje) – Lietuvos archeologė, Klaipėdos universiteto, Humanitarinių mokslų fakulteto, Istorijos katedros, doktorantė.

## Biografija
1999 m. baigė Molėtų gimnaziją. 2003 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą (bakalauro studijos). 2004–2005 m. magistro studijos Nicolaus Copernicus universitete, Torūnėje (Lenkijoje), Archeologijos katedra, povandeninės archeologijos specializacija. 2006 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete, Archeologijos katedroje įgijo magistro laipsnį. Nuo 2006 m. Klaipėdos universiteto Humanitarinių mokslų fakulteto Istorijos katedros doktorantė. Nuo 2005 m. dirba viešosios įstaigos „ Kultūros paveldo išsaugojimo pajėgos“ projektų koordinatore.

## Archeologinių tyrimų interesai
Povandeninė archeologija, ežerų gyvenvietės, bronzos ir ankstyvųjų metalų laikotarpis.

## Moksliniai darbai
1999 m. Platelių ežero povandeninių archeologinių tyrimų ekspedicijos dalyvė (vad. prof. V. Žulkus).

2002 m. „BSAAN“ konferencijoje Švedijoje (Visby), skaitytas pranešimas „New Discoveries in Lithuania: pile - dwellings“.

2002 m. IV tarptautinės archeologijos studentų konferencijos „Wiara, pamięć, archeologia“, Poznanėje (Lenkija) dalyvė.

2004 m. Žvalgomosios povandeninės archeologijos ekspedicijos Torūnės (Lenkija) apylinkėse dalyvė (vad. prof. A. Kola).

2005 m. „Oxford journal of archaeology“ straipsnio „The First Lake – dwellers of Lithuania:Late Bronze Age Pile Settlements on Lake Luokesas“ bendraautorė.

2006 m. Vilniaus Universitete apgintas magistrinis darbas „Rytų ir pietryčių Baltijos regiono ankstyvojo metalų laikotarpio ežerų gyvenvietės: tipai ir rekonstrukcijos galimybės“.

2001–2007 m. Luokesų ežero senovės gyvenviečių I ir II povandeninių archeologinių tyrimų dalyvė (vad. Z. Baubonis), straipsnių publikuotų „Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje“ bendraautorė.

2001–2007 m. Naujų povandeninių archeologinių objektų žvalgomųjų ekspedicijų dalyvė (vad. Z. Baubonis, M. Kvedaravičius).

## Nuorodos
* Apie Eleną Pranckėnaitę
Daiva Luchtanienė

**Daiva Luchtanienė** g . 1962 m. rugpjūčio 20 d. Daržinių kaime, Utenos r.) – Lietuvos archeologė, UAB Archeologijos projektų centras „Antiqua“, direktorė.

## Biografija
Mokėsi Radeikių pradinėje (1969–1971 m.), Daugailių aštuonmetėje mokyklose (1971–1976 m.). 1980 m. baigė Utenos 2-ąją vidurinę mokyklą. 1987 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą. 1980–1982 m. dirbo Daugailių aštuonmetėje mokykloje (Utenos r.) prancūzų kalbos mokytoja. Nuo 1987 iki 2002 m. dirbo Paminklų restauravimo institute (AB „PRI“) archeologe ir archeologų grupės „Antiqua“ vadove. 2002–2003 m. dirbo PĮ „Paveldas“ archeologe, o nuo 2003 iki 2007 m. kovo mėn. Kultūros paveldo centro Kultūros paveldo tyrimų instituto archeologų grupės „Antiqua“ vadove. Šiuo metu yra UAB Archeologijos projektų centras „Antiqua“ direktorė. 1998 m. vasario 19 d. Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu Nr. 1543 apdovanota Lietuvos Didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino III laipsnio medaliu.

## Archeologinių tyrimų interesai
Svarbiausia mokslinių tyrimų sritis – miestų archeologija.

## Straipsniai ir mokslinės publikacijos
* Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1988–1989 m. V., 1989.
* Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1992–1993 m. V., 1993.
* Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1994–1995 m. V., 1995.
* Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1996–1997 m. V., 1997.
* Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1998–1999 metais. V., 2000.
* D. Misiukaitė – Luchtanienė. VI a. pabaigos – XVII a. pradžios ūkinės paskirties krosnis Vilniuje // Kultūros paminklai. V., 1994. T. 1. P. 13 – 16.
* D. Luchtanienė. Reprezentacinių rūmų teritorijos archeologiniai tyrimai. // Statyba ir architektūra. V., 1997. Nr.6, P.8- 10.
* D. Luchtanienė. Unikalus radinys // Kultūros paminklai. V., 1997. T.4. P.50 – 52.
* D. Luchtanienė. Archaelogical investigations of the Presidential Palace // Lithuanian archaelogy investigations and findings. Vilnius, 1998. P.27.
* D. Misiukaitė. Dukatai Lietuvoje // Numizmatika 1. V., 2000. P. 99 – 106.
* D. Luchtanienė. XVI–XVII a. amatininkų kvartalas vyskupų rūmų teritorijoje // Kultūros paminklai. V. 2000. T.7. P. 39 – 52.
* D. Luchtanienė. Čerpių tipologijos ir chronologijos problema // Kultūros paminklai. V. 2000. T. 7. P.69 – 72.

## Visuomeninė veikla
Lietuvos archeologijos draugijos narė, Eksperimentinės archeologijos klubo „Pajauta“ prezidentė, Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto draugijos „Alumni“ narė, Utenos r. Daugailių mokyklos bičiulių draugijos valdybos narė, eksperimentines archeologijos renginių dalyvė ir organizatorė.

## Nuorodos
* Apie Daivą Luchtanienę
* Apie Daivą Luchtanienę
* Eksperimentinės archeologijos klubas „Pajauta“
Lenkijos futbolo lygos taurė

**Lenkijos futbolo lygos taurė** () – buvęs Lenkijos futbolo taurės turnyras, kuriame dalyvaudavo stipriausios lygos klubai.

## Istorija

Pirmasis aukščiausio Lenkijos futbolo diviziono taurės turnyras surengtas 1952 m. kaip vienkartinis turnyras. Jis buvo atnaujintas 1976 m., bet tik dviem sezonams. Vėliau jis vėl buvo atkurtas XXI a. pradžioje, bet 2009 m. lygos taurės atsisakyta.

## Finalai

|-
|  || OWKS Krakow || Ogniwo Krakow || 5-1
|-
| 1953–1976 m. || colspan=3 | Nevyko
|-
|  || Odra Opole || Widzew Lodz || 3-1
|-
|  || Gornik Zabrze || Zaglebie Sosnowiec || 2-0
|-
| 1978–1998 m. || colspan=3 | Nevyko
|-
|  || Polonia Warszawa || Legia Warszawa || 2-1
|-
|  || Wisla Krakow || Zaglebie Lubin || 3-0 ir 1-2
|-
|  || Legia Warszawa || Wisla Krakow || 3-0 ir 1-2
|-
| 2003–2005 m. || colspan=3 | Nevyko
|-
|  || Dyskobolia Grodzisk || GKS Belchatow || 1-0
|-
|  || Dyskobolia Grodzisk || Legia Warszawa || 4-1
|-
|  || Slask Wroclaw || Odra Wodzislaw || 1-0
|}

## Nuorodos
* Poland - List of League Cup Finals
* Poland League Cup (Soccerway.com)
Port Talbotas

**Port Talbotas** – pramoninis miestas Velso pietuose.

## Istorija
XX amžiaus pradžioje vietoj Port Talboto buvo mažas turgus ir žvejų kaimelis. Miestas pavadintas William Henry Fox Talbot garbei.

## Sportas
### Futbolas
* Port Talbot Town FC
* Afan Lido FC
* Trefelin BGC

## Žymūs žmonės

Čia 1937 metais gimė Anthony Hopkins.
Trečias frontas

**Trečias frontas** – literatūros žurnalas, leistas 1930–1931 m. Kaune.

## Istorija
Redagavo redakcinė kolegija: Bronys Raila, Jonas Šimkus, Antanas Venclova. Išėjo 5 numeriai. Žurnalas atstovavo antifašistinės krypties literatūros grupuotei „Trečiafrontininkai“. Spaustuvės surinktą 6-7 numerio tiražą cenzūra 1931 m. lapkritį uždraudė spausdinti ir žurnalą uždarė. 

Bendradarbiavo Kazys Boruta, Butkų Juzė, Petras Cvirka, Kazys Jakubėnas, Kostas Korsakas, Bronys Raila, Jonas Šimkus ir vėliau prisidėję Valys Drazdauskas, Salomėja Nėris.

„Trečias frontas“ sulaukė plataus visuomeninio dėmesio ir turėjo įtakos tolesnei pažangiosios lietuvių literatūros raidai.

## Šaltiniai

## Literatūra
* „Trečio fronto“ poezija (sud. Agnė Iešmantaitė). – Vilnius: Žaltvykslė, 2007. – 68 p. – ISBN 9986-06-221-7

## Nuorodos
* „Trečias frontas“: nuo „kaimo berno“ iki marksizmo, 2008-01-31
Emsas

**Emsas** (, ) – upė Vokietijos šiaurės vakaruose ir Nyderlanduose. Prasideda Teutoburgo Miške, Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje, 134 m aukštyje virš jūros lygio. Teka Vokietijos Šiaurės Reino-Vestfalijos ir Žemutinės Saksonijos žemėmis. Žymi Vokietijos-Nyderlandų sieną. Vadeno jūroje esančią Borkumo salą iš rytų ir vakarų ribojantys sąsiauriai vadinami Rytų ir Vakarų Emsu (*Westere(e)ms* ir *Osterems*). Vakariniu eina siena tarp Vokietijos ir Nyderlandų.

Didžiausi intakai: Leda, Hasė (dešinieji).

Miestai: Lingenas, Papenburgas.
Enkomjenda

**Enkomjenda** ( – pavedimas, globa) – XVI – XVIII a. ispanų kolonijose Amerikoje gyvavusi indėnų išnaudojimo forma, pagrįsta tariamu pasitikėjimu tarp ispanų kolonizatorių ir vietinių gventojų. Enkomjendą sukūrė Ispanijos monarchai, vykstant Amerikos ir Filipinų kolonizacijai; tokiu būdu norėta įtvirtinti ispanų užkariavimus. Galutinai panaikinta XIX a. pradžioje.

Remiantis kai kuriomis viduramžiškomis feodalizmo normomis, konkistadorui būdavo suteikiama teisė „globoti“ nukariautus vietinius gyventojus, sukuriant panašų santykį, koks atsirado tarp Europos senjorų ir vasalų Rekonkistos metu Naujojoje Kastilijoje. Tačiau enkomjenda nebuvo nauja feodalizmo atmaina, kadangi enkomenderui indėnų žemė tiesiogiai nepriklausė, ji vis dar buvo senųjų žemyno gyventojų nuosavybė. Tokią tvarką formaliai saugojo Kastilijos karalystė, nes užkariavimo pradžioje beveik visos naujųjų žemių administravimo teisės atiteko Kastilijos karalienei. Tuo tarpu Karalystė visoms Ispanijos kolonijoms Amerikoje ir Filipinuose bandė primesti savus įstatymus.

Enkomjendą daugiausiai galėjo sudaryti 300 indėnų, nors jose retai tebūdavo pasiektas toks skaičius. Enkomenderai turėjo teisę apmokestinti žmones, esančius jų globoje ir, prireikus, sukviesti juos kolektyviniam darbui, tačiau užkariautojai neturėjo jokios juridinės galios juos valdyti: vietiniai gyventojai nebuvo vergai, teisiškai jie buvo laisvi žmonės. Mainais už nemokamas žemes ir darbo jėgą, monarchija iš enkomjendos valdytojų tikėjosi naujos, stabilios, ir svarbiausia, katalikiškos visuomenės. Indėnai labai pasitikėjo naujakurių sąžiningumu, todėl paspartindami sistemos veiklą, greitai tapo ispanų priespaudos ir išnaudojimo aukomis. Tariamas krikščionybės platinimas ir stabilios visuomenės kūrimas tapo tos priespaudos įrankiais.

Kastilijos karalystė 1493 m. gegužę įtvirtino enkomjendos sistemą Espanjoloje (Haitis), tačiau ten ji įgavo dar žiauresnį mastą ir nepasitvirtino.

## Taip pat skaitykite
* Asjenda

## Nuorodos
* Enkomjendos sistema  (apžvalga anglų kalba)
* Enkomjenda (anglų kalba)
Tihama

**Tihama** (arab. تهامة‎ *Tihāmah*‎) – istorinis Arabijos regionas, esantis pusiasalio vakarinėje dalyje, prie Raudonosios jūros. Šiuo metu šiame regione yra dalis Saudo Arabijos ir Jemeno.

Rytuose Tihama susisiekia su Hidžazo ir Jemeno regionais.

## Geografija
Tihamos regionas yra daugiau geografinis, nei istorinis. Tai siauras, apie 60 km pločio, pakrantės ruožas iš rytų apribotas kalnuotų Hidžazo ir Asiro vietovių. Dėl specifinio klimato čia labai smėlinga žemė, gausios smėlio kopos. Regionas praktiškai negyvenamas išskyrus keletą derlingų oazių, kuriose įsikūrę miestai.
Medieval II: Total War

**Medieval II: Total War** – strateginis kompiuterinis žaidimas, ketvirtas iš „Total War“ serijos. Žaidime galima valdyti vieną iš kelių Europos valstybių.

## Žaidimas
Žaidimo pradžioje galima pasirinkti viena iš 5 frakcijų. Tai:
* Anglija
* Prancūzija
* Šventoji Romos imperija
* Ispanija
* Venecija

Vėliau galima atrakinti daugiau frakcijų:
* Siciliją
* Milaną
* Škotiją
* Bizantijos imperiją
* Rusiją
* Maurus
* Turkiją
* Egiptą
* Daniją
* Portugaliją
* Lenkiją
* Vengriją

Kitos frakcijos:
* Popiežiaus valstybė
* Mongolai
* Timūrai
* Actekai
Su šiomis frakcijomis kampanijoje galima tik kariauti, bet jas valdyti galima per *Quick battle*, *Custom Battle* ir *Multiplayer* režimus.

Nevaldomos frakcijos:
* Saksai (prieš juos galima žaisti per *Tutorial* ir per *Historical battles* režimus)
* Normanai (su jais galima žaisti per *Tutorial* ir per *Historical battles* režimus)
* Sukilėliai (prieš juos galima žaisti tik per Kampaniją, tai įvairūs išdavikai, sukilėliai, piratai ir pan.,p rieš kuriuos kariauja visi)
Iš viso žaidime yra 24 frakcijos. Žaidimas, kaip dauguma serijos žaidimų, vyksta Europos žemėlapyje, 1080–1530 metais. Žaidime taip pat yra tinklinis režimas, per kurį galima žaisti su kitais žaidėjais iš viso pasaulio. Jame puikiai perteiktas frakcijų unikalumas. Religija žaidime šįkart vaidina svarbų vaidmenį politinėje arenoje. Visų pirma atsiradęs popiežius su tikra valstybe nuolat prižiūrės krikščioniškąjį pasaulį ir jį kontroliuos.

## Papildymas „Kingdoms“
2007 metais buvo išleistas papildymas „Medieval 2: Total War“ žaidimui. Iš viso žaidėjams pasiūlyti keturi nauji kampanijos režimai (Britanijos kampanija, Amerikos kampanija, Teutonų kampanija, Kryžiaus žygių kampanija), o viename iš jų – ir galimybė žaisti už Lietuvą. Iš viso pridėta 13 naujų žaidžiamų frakcijų ir 150 karinių vienetų.
Sergejus Kokšarovas

**Sergejus Kokšarovas** () – Rusijos šaunamųjų ginklų konstruktorius, dirbantis Kovrovo mechanikos gamykloje (*Ковровский механический завод*).

Sukūrė automatą AEK-971, kurio vienas modelis naudoja 5,45x39 mm šovinius, kitas – 7,62x39 mm šovinius.
Eglė Mėlinauskienė

**Eglė Mėlinauskienė** (g. 1964 m. sausio 10 d. Kaune) – lietuvių fotomenininkė, visuomenės veikėja, fondo „Mamų unija“ vadovė.

## Biografija
1982 m. technikos mokykloje įgijo braižytojo–konstruktoriaus specialybę.
1983–1988 m. studijavo Kauno politechnikos institute Lengvosios pramonės fakultete. 1999–2001 m. Vilniaus Gedimino technikos universitete įgijo nekilnojamo turto vadybos magistro laipsnį.
2001 m. A. Bagdonienės privačioje dizaino mokykloje išklausė fotografijos kursą.
Nuo 2002 m. Lietuvos fotomenininkų sąjungos narė.
Fotografuoja gamtą, vėžiu sergančias moteris ir vaikus. 

Įveikusi krūties vėžį, moteris pasižadėjo atsidėkodama padėti kitiems žmonėms. Su  Edita Jakutyte įkūrė „Juliuko fondą".
Vadovauja Labdaros ir paramos fondui „Mamų unija“, 2008 metais įkurtam Mėlinauskienės, žurnalistės Rūtos Mikelkevičiūtės ir televizijos laidų vedėjos Laimos Kybartienės iniciatyva. Pagrindinis fondo siekis – surinkti pinigų trūkstamai medicininei įrangai Vilniaus universiteto vaikų ligoninės ir Kauno medicinos universiteto klinikų skyriams, kuriuose gydomi vėžiu sergantys vaikai iš visos Lietuvos.

Ištekėjusi. Dukra Justina LSMU Veterinarijos akademijos studentė.

## Apdovanojimai
* 2003 m. – Jono Dovydėno premija, Vilbros ir Fotoserviso prizas
* 2004 m. – konkurso Lietuvos spaudos fotografija reportažo temos nugalėtoja
* 2006 m. – konkurso Lietuvos spaudos fotografija reportažo temos nugalėtoja
* 2006 m. – Lietuvos rekordo diplomas. Paroda „Akimirka“ apkeliavo daugiau nei 50 miestų
* 2007 m. – Tarptautinis menų festivalis. Nugalėtojas fotografijos srityje. Maskvos Maniežo parodų centras.

## Leidiniai
* Diagnozė Fotografijos parodos katalogas. – Vilnius, Lietuvos fotomenininkų sąjunga, 2005 m. kovas 22 d.

## Bibliografija

### Nuotraukos albumuose
* Lietuvos fotografija: vakar ir šiandien (Vilnius, 2003, 2004, 2006)
* „Tai Lietuva“ (Vilnius, 2004)
* „Tai Lietuva“ (Vilnius, 2005)
* „Tai Lietuva“ (Vilnius, 2006)
* Tarptautinės fotografijos parodos „Gyvos žemės mintys“ katalogas (2001)

### Serijos
* „Labas“ (2001)
* „Akimirka“ (2003)
* „Diagnozė“ (2003–2005)
* „Paslėptas gyvenimas“ (2005 pradėta)

### Atskiri darbai
* Ryto vigilija (2004)
* Kelias (2004)
* Miškan (2004)
* Arimai (2004)
* Kirtavietė (2003)
* Medis (2003)
* Nauja diena (2003)
* Užupis (2003)
* Vangus pavasaris (2002)
* Vilnelė (2002)
* Aušra (2002)
* Senamiesčio rytas (2002)
* Birmos vienuolis (2002)

## Parodos

### Personalinės parodos
* 2002 m. „Labas“, Parlamento galerija, Vilnius
* 2002–2004 m. „Akimirka“ daugiau nei 50 Lietuvos miestų krūties vėžio tema
* 2005 m. „Diagnozė“, fotografijos galerija Prospektas, Vilnius
* 2007 m. „Diagnozė“, fotografijos galerija, Varšuva

### Grupinės parodos
* 2003 m. „Gyvos žemės mintys“AB „Mažeikių nafta“ kultūros centras, Mažeikiai
* 2003 m. „Medis“, Fotografijos galerija, Lvovas, Ukraina
* 2004 m. „Lietuvos Spaudos fotografija“, Rotušė, Vilnius
* 2004 m. „Peizažas“ fotografijos galerija Prospektas, Vilnius
* 2005 m. „Lietuvos spaudos fotografija“, Rotušė, Vilnius
* 2006 m. „Lietuvos spaudos fotografija“, Rotušė, Vilnius

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Informacija apie Eglę Mėlinauskienę
Tinto Brass

**Tinto Brass** (g 1933 m. kovo 26 d. Milane, Italijoje) – vienas žinomiausių ir kontroversiškų italų režisierių. Laikomas erotinių filmų kūrėju.

Tinto Brass pagarsėjo savo filmu „Kaligula“ (*Caligola*, 1979), kuriame istorinius įvykius vaizdavo labai atvirai ir šokiruojančiai, nevengė žiaurių ir pornografinių scenų, dėl ko filmas daugelyje šalių buvo sutrumpintas, iškerpant iš jo kai kurias scenas, arba iš viso uždraustas.

## Filmografija

### Režisuoti filmai
* Mano meilė (*Monamour*, 2005)
* *Fallo! – Do It!* (2003)
* 45-ųjų aistros (*Senso '45*, 2002)
* Nuodėmė (*Trasgredire*, 2000)
* Džiulija (*Giulia*, 1999)
* Išdykėlė Lola (*Monella*, 1998)
* Vyras, kuris stebi (*Uomo che guarda*, 1994)
* Visos moterys taip daro (*Così fan tutte*, 1992)
* Paprika (*Paprika*, 1991)
* Kaprizas (*Capriccio*, 1987)
* Miranda (*Miranda*, 1985)
* Raktas (*La Chiave*, 1983)
* Veiksmas (*Action*, 1980)
* Kaligula (*Caligola*, 1979)
* Kitės salonas (*Salon Kitty*, 1976)
* Mirtinai miela (*Col cuore in gola*, 1967)
* Jankis (*Yankee*, 1966)
* Mano ponia (*La mia signora*, 1964)
* Skraidanti lėkštė (*Il disco volante*, 1964)

### Aktorius filmuose
* 45-ųjų aistros (*Senso '45*, 2002)
* Nuodėmė (*Trasgredire*,2000)
* Išdykėlė (*Monella*, 1998)
* Vyras, kuris stebi (*Uomo che guarda*, 1994)
* Visos moterys taip daro (*Così fan tutte*, 1992)

## Nuorodos

* Apie režisierių Imdb.com
Kaligula (filmas)

**Kaligula** () - 1979 m. režisieriaus Tinto Brass sukurtas prieštaringai vertinamas istorinis filmas.

Filme režisierius Tinto Brass istorinius Romos imperijos įvykius vaizdavo labai atvirai ir šokiruojančiai, nevengė žiaurių ir pornografinių scenų, dėl ko filmas daugelyje šalių buvo sutrumpintas, iškerpant iš jo kai kurias scenas, arba iš viso uždraustas. Originalios trukmės - 210 minučių - juosta daugelyje šalių buvo sutrumpinta net iki 102 min. (pvz., 149 min. Jungtinėje Karalystėje, 123 min. sutrumpinta versija Italijoje, 102 min. versija 1999 m.).

Vėliau tiek pats režisierius, tiek scenarijaus autoriai ir aktoriai atsiribojo nuo filmo, tvirtindami, kad pornografinės scenos į juostą buvo įkeltos be jų žinios, kad tai buvo prodiuserių ir filmą finansavusios Penthouse kompanijos savivalė.

## Siužetas
Roma, 37 m. e. m. g. Sifiliu sergantis Tiberijus (Peter O'Toole) ieško, kas jį pakeis soste. Jo giminaičiai - Gemelijus ir Klaudijus yra silpni tiek sveikata, tiek protu, todėl jis išsirenka Kaligulą (Malcom McDowell), kuris greitai Tiberijų nužudo ir užgrobia valdžią. Savo seserį Druzilą (Teresa Ann Savoy) paskelbia mylimąja. 

Gyvenimas rūmuose Kaligulos valdymo metais nepaklūsta jokioms taisyklėms: lėbaujama, ištvirkaujama, žiauriai prievartaujami, kankinami ir žudomi pavaldiniai. Kai Kaligula pasiskelbia esąs Dievas, prieš jį kyla maištas ir jis netrukus nužudomas.
Anglomianmariečiai

**Anglomianmariečiai** (**anglomjanmai**; anksčiau ***anglobirmiečiai***) – mianmariečių ir anglų kilmės Eurazijos bendruomenė, susidariusi kaip atskira bendruomenė iš mišrių britų (anglų, škotų arba valų) ir bamarų santykių 1826–1948 m., kuomet Mianmaras buvo britų kolonija. Šiandien, ši maža eurazijiečių bendruomenė yra išsklaidyta po visą pasaulį, ir tik labai maža jos dalis pasiliko daugelį metų karinės chuntos valdomame Mianmare.

Terminas „anglomianmariečiai“ taip pat vartojamas europiečių ir Mianmaro tautinių mažumų (pvz., šanų, kajinų (karenų), monų, Mianmaro kinų) kilmės eurazijiečiams apibūdinti. Taip pat, nuo 1937 m. terminas įtraukė ir angloindus gyvenusius Mianmare (tuo metu britų kolonija – Birma). Bendrai, mjanmų kalboje eurazijiečiai konkrečiai įvardijami kaip „bo kabya“; terminas ‘kabya” nurodo mišrią kilmę arba dvigubą tautybę.
Pelno mokestis prie pajamų šaltinio

**Pelno mokestis prie pajamų šaltinio** – mokestis, kuriuo apmokestinamos užsienio fizinių ir juridinių asmenų ne per Lietuvoje esančią nuolatinę buveinę gautos pajamos, kurių šaltinis yra Lietuvos teritorijoje. Mokestį į biudžetą turi sumokėti Lietuvos vienetas, išmokantis pajamas užsienio vienetui. Mokestį prie pajamų šaltinio reglamentuoja Lietuvos Respublikos Pelno mokesčio įstatymas.

## Mokesčio objektai

* palūkanos;
* pajamos iš paskirstytojo pelno (dividendai) už Lietuvos vieneto akcijas, kapitalo dalį ar kitų teisių turėjimą;
* autorinio atlyginimo, įskaitant atlyginimą už suteiktas gretutines teises, pajamos, įskaitant LR PMĮ 4 str. 5 dalyje nustatytus atvejus;
* pajamos, gautos kaip atlyginimas už perduotą ar licencine sutartimi suteiktą teisę naudotis pramoninės nuosavybės objektu, franšize;
* atlyginimas už suteiktą informaciją apie gamybinę, prekybinę ar mokslinę patirtį (know how);
* gautos pajamos už parduotą, kitokiu būdu perleistą arba išnuomotą nekilnojamąjį turtą, esantį Lietuvos Respublikos teritorijoje;
* kompensacijų už autorių arba gretutinių teisių pažeidimą pajamos.

## Mokesčio tarifai

2001 m. gruodžio 20 d. LR PMĮ nustatytas 10 proc. tarifas, kuriuo apmokestinama visa aukščiau išvardintų pajamų (išskyrus dividendus) suma be atskaitymų.

2001 m. gruodžio 20 d. LR PMĮ nustatytas 15 proc. tarifas pajamoms iš paskirstytojo pelno.

## Dvigubo apmokestinimo išvengimas

Jeigu Lietuva su užsienio valstybe yra sudariusi dvigubo apmokestinimo išvengimo sutartį, ir užsienio šalyje tam tikros rūšies pajamos yra neapmokestinamos arba apmokestinamos mažesniu tarifu nei nustatyta LR PMĮ, taikomos dvigubo apmokestinimo išvengimo sutartyje nustatytos taisyklės.

## Šaltiniai

* „Mokestis prie pajamų šaltinio.“ Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos. Žiūrėta 2008-05-31. 
* [Lietuvos Respublikos Pelno mokesčio įstatymas. Lietuvos Respublikos Seimas. 2001 m. [gruodžio 20] d. Nr. IX-675, Vilnius. Žiūrėta 2008-05-31.]
Gerulaitis

**Gerulaitis:**

* Jonas Gerulaitis – pedagogas, dizaineris;
* Viktoras Gerulaitis – muzikologas, muzikos švietėjas;
* Vitas Gerulaitis – tenisininkas;
* Vytautas Gerulaitis (1915) – tenisininkas;
* Vytautas Gerulaitis (1930) – inžinierius mechanikas;
* Zenonas Gerulaitis – karininkas.
Žvejybinis valas

**Žvejybinis valas** – žūklės įrankių komponentas, dirbtinis siūlas, kuris kabliuką, blizgę ar kitą panašų komponentą sieja su meškerykočiu (arba žvejybine rite).

## Savybės
Anksčiau žūklėje žmonės naudojo ašutus (arklio uodegos plaukus) ar paprastą siūlą. Per pastaruosius kelerius dešimtmečius labai ištobulėjo dirbtinio valo gamybos technologijos. Šiuolaikiniai valai yra itin ploni ir atlaiko dideles apkrovas. Paprastai Europoje valo storis matuojamas milimetrais, o ilgis metrais, tačiau tai priklauso nuo gamintojo pateikiamų standartų ir gali svyruoti nuo 0,01 iki 0,80 milimetro storio bei nuo 20 iki 5000 metrų ilgio. Taip pat gaminami plaukiantys arba skęstantys valai.

## Tipai
* monofilamentinis – vienos gijos tįstantis valas
* pintas – keleto supintų gijų netįstantis valas
* muselinis – panašus į paprastą storą siūlą

## Naudojimas
Žvejybinis valas naudojamas pagal gamintojo jam suteikiamą specifikaciją. Pavyzdžiui, žvejoti jūroje, upėse, plėšrias ar neplėšrias žuvis.

Gamintojai: *Sufix*, *Colmic*, *Stroft*, D.A.M., *Berkley*, *Zebco*, ir kt.