open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aloyzas Domeika

**Aloyzas Domeika** (1927 m. sausio 23 d. Kaune – 2008 m. balandžio 6 d. ten pat, palaidotas Petrašiūnų kapinėse) – Lietuvos operos dainininkas, Kauno valstybinio muzikinio teatro solistas, lyrinis tenoras.

## Biografija
Gimė antras šešių vaikų šeimoje, kurioje muzika visados buvo labai svarbi. Pirmuoju jo vokalo pedagogu Vilniuje buvo žinomas praeityje dainininkas Juozas Babravičius. 1954 m. baigė Vilniaus Tallat – Kelpšos muzikos mokyklą, dainuoti mokėsi privačiai pas Oną Karvelienę.

Studijų metais 1947–1956 m. Aloyzas Domeika dirbo Valstybiniame dainų ir šokių ansamblyje Lietuva. Jaunuolį išgirdo režisierė Regina Senkutė ir 1956 m. pakvietė į Kauno valstybinį muzikinį teatrą. Čia jį priėmė dirigentas Juozas Indra ir režisierius Rostislavas Andrejevas. Teatre Aloyzas Domeika dirbo iki 1989 m.

## Vaidmenys
Pirmas Aloyzo Domeikos susitikimas su žiūrovais Josifo Kovnerio muzikinėje komedijoje „Akulina“ 1956 m. lėmė, kad jaunam dainininkui buvo patikėtos tenorų partijos visose tuo metu statomose operose: Nadiras Žoržo Bize operoje „Perlų žvejai“, Alfredas, Hercogas ir Gabrielis Džiuzepės Verdžio operose „Traviata“, „Rigoletas“ ir „Simonas Bokanegra“, Almaviva Džoakino Rosinio „Sevilijos kirpėjuje“, Rudolfas ir Pinkertonas Džiakomo Pučinio operose „Bohema“ ir „Madam Baterflai“, Faustas to paties pavadinimo Šarlio Guno operoje. Pasiekęs kūrybinę brandą, jis žavėjo teatro lankytojus sudėtinga Princo partija Antonino Dvoržako operoje „Undinė“, Popovičiaus vaidmeniu Modesto Musorgskio „Soročincų mugėje“.

Solistas sukūrė ir komiškų, charakterinių personažų, tai Populeskus „Maricoje“, Don Pedras „Meile nežaidžiama“, baronas Cėta ir Rosiljonas „Linksmojoje našlėje“, Leopoldas „Silvoje“, Džimas vodevilyje „Kaip susigrąžinti vyrą“. Ypač žiūrovai mėgo jo Vano Pantiašvilį Gijos Kančelio muzikinėje komedijoje „Piršlės išdaigos“ ir Grafą Cedlau Johano Štrauso operetėje „Vienos kraujas“.

## Kita kūrybinė veikla
Dainininkas Aloyzas Domeika vadovavo chorui, ansambliams, dramos būreliams, 1960–1961 m. dirbo ir Lietuvos filharmonijos solistu, koncertavo Armėnijoje, Gruzijoje, Kazachijoje, Uzbekijoje, Turkmėnijoje, Ukrainoje, Baltarusijoje, Latvijoje.

1957 m. solistas įdainavo neapolietiškų kompozitorių dainų rinkinį, kurios dažnai skambėjo pageidavimų koncertuose per Lietuvos radiją (harmonizuota kompozitoriaus Benjamino Gorbulskio). Aloyzo Domeikos ir kito teatro solisto Vytauto Blažio duetas buvo garsus visoje Lietuvoje.

Lietuvos operos ir baleto teatre kviestinio solisto teisėmis dainavo Alfredo ir Almavivos partijas Džiuzepės Verdžio operose „Traviata“ ir Džoakino Rosinio „Sevilijos kirpėjas“.

Aloyzo Domeikos kūrybinėje biografijoje daugiau nei 2 tūkst. spektaklių ir daugiau nei 300 koncertų.

## Apdovanojimai
1968 m. Aloyzui Domeikai suteiktas Lietuvos nusipelnusio artisto garbės vardas. Jis ne kartą apdovanotas medaliais, garbės raštais.

## Nuorodos
* Aloyzo Domeikos sukurtų vaidmenų sąrašas

## Šaltiniai
Anos ginklas

**Anos ginklas** () – karininko ar valdininko šaltasis ginklas (kardas, špaga, šaška, kortikas), prie kurio pritvirtintas šv. Anos ordino ženklas. „Ginklinio“ laipsnio šv. Anos ordinu apdovanojamas asmuo gaudavo tik ordino ženklą ir teisę prisitvirtinti šį ženklą prie savo šaltojo ginklo.

Pavadinimas *аннинское оружие* 'Anos ginklas' yra neoficialus.

Anos ginklų raida:
* Nuo 1797 m. prie ginklo būdavo tvirtinamas 3-iojo laipsnio šv. Anos ordinas.
* 1815 m. atsirado 4-ojo laipsnio šv. Anos ordinas, todėl prie kardo efeso ar kortiko rankenos tvirtindavo šio ordino ženklą. Dėl mažumo ir raudonos spalvos šį ženklą neoficialiai vadino „spanguole“ ().
* 1828 m. buvo įvestas speciali šv. Anos ordino spalvų (raudonas su geltonais apvadais) juosta (nekilpinis rankosaitis) prie Anos ginklo.
* 1829 m. ant Anos ginklo efeso ėmė tvirtinti ir užrašą „Už narsą“ (*За храбрость*).

Anos ginklų atsiradimas aiškinamas tuo, kad būsimasis Rusijos caras Pavelas I šv. Anos ordinu (tuo metu buvo tik vienas jo laipsnis) savo artimuosius apdovanodavo nežinant jo motinai, valdančiai carienei Jekaterinai II. O kad carienė nepamatytų šių ordinų, jis paliepė ženklus daryti mažus ir tvirtinti prie špagų efeso vidinės pusės.

Tapęs caru Pavelas I ginklo ženklą paliko kaip žemiausio šv. Anos ordino laipsnio ženklą. Per keturius savo valdymo metus Pavelas I 3-iojo laipsnio šv. Anos ordinu (su teise į Anos ginklą) apdovanojo 890 karininkų.

## Nuorodos

* Шашка азиатского типа. Аннинское оружие.  (Anos šaška)
Nuotraukos:
* Anos kardas su juosta ir ordino ženklu
Stanislova Domarkienė

**Stanislava Sakalauskaitė-Domarkienė** (1940 m. balandžio 21 d. Talkoniuose, Pumpėnų valsčius, Panevėžio apskritis – 2015 m. rugsėjo mėn. Kaune) – Lietuvos gydytoja kardiologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė, profesorė.

## Biografija
1946–1957 m. mokėsi Pumpėnų vidurinėje mokykloje. 1957–1963 m. studijavo Kauno medicinos instituto (KMI) Gydomajame fakultete. 1963–1966 m. KMI Higienos katedros aspirantė.

1966–1968 m. Epidemiologijos, mikrobiologijos ir higienos instituto skyriaus vedėja. Nuo 1969 m. KMI (nuo 1989 m. KMU) Kardiologijos instituto darbuotoja, 1986–2005 m. Populiacinių tyrimų laboratorijos vedėja. 1994 m. habilituota biomedicinos mokslų daktarė. Nuo 1995 m. profesorė.

Tyrė išeminės širdies ligos riziką ir korekcijos galimybes. Paskelbė daugiau kaip 200 mokslinių straipsnių.

Lietuvos kardiologų draugijos, Lietuvos universitetų moterų asociacijos, Europos kardiologų draugijos (nuo 1994 m.), Lietuvos mokslininkų sąjungos narė.

## Šaltiniai
Violeta Tarasovienė

**Violeta Riaubiškytė–Tarasovienė** (g. 1974 m. rugpjūčio 25 d., Vilnius) – Lietuvos dainininkė ir laidų vedėja.

## Biografija

Mokėsi Vilniaus Baltupių vidurinėje mokykloje.

Solinę karjerą pradėjo būdama septyniolikos metų. Dainavo grupėje „Belmondo“ (vienas iš įkūrėjų – Aušrys Kriščiūnas). 1997 m. grupė išleido albumą „Ačiū“.

Buvo ištekėjusi už muzikanto Roberto Meržvinsko, su kuriuo susilaukė dukters Elingos. Išsiskyrė 1999 m.

2007 m. rugpjūčio 31 d. ištekėjo už dainininko Viliaus Tarasovo, o 2008 m. kovo 5 d. susilaukė antros dukters Gabrielės.

Šiuo metu gyvena Klaipėdoje.

## TV veikla
Vedė laidą "Orbita" su A. Ramanausku.
Kartu su Edmundu Kučinsku vedė TV laidą „Penktadienio muzikos šou“. Taip pat kartu su savo vyru Viliumi Tarasovu vedė laidą „Padainuokim!“. 2010 m. sausio – vasario mėn. kartu su aktoriumi Gintaru Mikalausku dalyvavo LNK muzikiniame projekte „Žvaigždžių duetai 4“ bei yra LNK laidos „2 minutės šlovės“ komisijos narė.

## Albumai

### „Ramunę Baltąją“ (2004)
# Ramunę baltąją
# Man reikia tavęs
# Tegul Spindi Tavo Šypsena (su Edmundu Kučinsku)
# O, Prašau, Nepalik Tik Manęs Tu
# Vaikinai Yra Vaikinai
# Visai Neseniai
# Nebegrįšiu Laukų Takeliu (su „Sadūnais“)
# Kai Snaigės Nusileis Iš Debesų
# Kelias Pas Tave (su Povilu Meškėla)
# Oi palauk, palauk (su dukra Elinga)
# Paskutinį Sekmadienį
# Su Tavim Gera (su Steponu Januška)
# Aš Būsiu Tokia
# Tu Visko Pradžia
# Laiškas (su Žvaigždžių Kvartetai)
# Naktelė
# Meilės Istorija
# Traviata. Užstalės daina (su Virgilijumi Noreika)

### „Ramunę Baltąją (DVD Koncertas)“ (2004)

# Ramunę Baltąją
# All of Me (su Aiste Pilevelytė, Simona Jakubėnaite ir Trimito bigbendu)
# Nebegrįšiu Laukų Takeliu (su Sadūnais)
# Visai Neseniai (su Egidijumi Sipavičiumi)
# O, Prašau Nepalik Tik Manęs Tu
# Laiškas (su Žvaigždžių Kvartetu)
# Kelias Pas Tave (su Povilu Meškėla)
# Man Reikia Tavęs
# Oi Palauk, Palauk
# Vaikinai Yra Vaikinai
# Tegul Spindi Tavo Šypsena (su Edmundu Kučinsku)
# Vakar, Šiandien Ir Rytoj (su Edmundu Kučinsku)

### „Su Meile“ (2006)
# Pas Tave Einu
# Vel Kvepia Žiedai
# Sugrįžk
# Tiktai Tu
# Kai Myliu Tave
# Lėkė Sakalėlis
# Aš Tavo (su B'Avarija)
# How Much Love?..
# Aš Dar Tave Myliu
# Lėlė
# Paleisk
# Tavo Glėbyje

### „Aš Būsiu Šalia“ (2008)
# Kas būtų (jeigu būtų)
# Dek
# Viskas baigta
# Aš būsiu šalia
# Kol tu ne čia
# Nenoriu
# Nieko nėra geriau
# Leiski mylėt tave
# Noriu pranykti tavyje
# Vėl ir vėl
# Laikas pasakyti myliu
# Ar žinai
# Tu numegzk man mama kelią

## Nuorodos
* Violetos ir Viliaus Tarasovų tinklalapis 
* V. Riaubiškytės dainų žodžiai ir video klipai
Egidijus Domeika

**Egidijus Domeika** (1954 m. vasario 4 d. Rietavas – 1998 m. vasario 16 d. Vilnius) – Lietuvos baleto artistas, baletmeisteris, choreografas.

## Biografija
1964–1972 m. mokėsi Maskvos choreografijos mokykloje. 1987–1992 m. studijavo choreografiją A. Lunačiarskio teatro meno institute Maskvoje.

Nuo 1972 m. Lietuvos operos ir baleto teatro artistas, nuo 1990 m. baletmeisteris. 1973–1977 m. dėstė M. K. Čiurlionio meno mokykloje.

## Veikla
**Vaidmenys:**
* Bazilis – Liudvigas Minkus. „Don Kichotas“
* Francas – Leo Delibas. „Kopelija“
* Dezyrė, Rotbaras, Spragtukas, Princas – Piotras Čaikovskis. „Miegančioji gražuolė“, „Gulbių ežeras“, „Spragtukas“
* Žilvinas – Eduardas Balsys. „Eglė žalčių karalienė“
* Raupys – Viačeslavas Ganelinas. „Baltaragio malūnas“).
**Pastatė baletus:**
* Karmen – pagal Ž. Bizė, R. Ščedrino muziką, 1992 m.
* Kaligula – pagal D. Šostakovičiaus muziką, 1992 m.
* Eduardas Balsys. „Eglė žalčių karalienė“, 1995 m.

Sukūrė choreografiją TV filmui baletui „Gražioji gėlininkė“ (1986 m.).

## Šaltiniai
Lasas

**Lasas**, *arkanas* (; ) – virvė su slenkančia kilpa, taip padaryta, kad ją būtų galima taip sviesti, kad kilpa užsinertų ant taikinio (gyvūno kaklo, žmogaus liemens ir pan.).

Lasai yra tradicinis gyvulininkų įrankis. Kaip *arkanas* lasas nuo seno žinomas Azijos klajoklių tautoms. Populiarioje kultūroje lasai daugiau žinomi kaip kaubojų įrankis. Lasus paprastai naudoja gyvuliams gaudyti, tačiau kai kuriais atvejais raiteliai naudojo kaip ginklą priešininkui į nelaisvę imti. Kaip ginklas lasas dažniausiai būdavo naudojamas prieš pėsčius priešininkus.

Lasas paprastai taip daromas iš standžios virvės ar dirželio, kad kilpa liktų atvira, nesusisuktų. Standžios virvės kilpą lengviau išskleisti sėdint ant arklio, lengviau mesti. Daromą lasą neretai subalansuodavo svareliais, kad jis būtų lengviau svaidomas.
Povilas Domeika

**Povilas Domeika** (g. 1938 m. lapkričio 20 d. Pašušvys, Šiaulėnų valsčius, Šiaulių apskritis) – Lietuvos žemės ūkio ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

## Biografija
1963 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1991 m. ekonomikos mokslų daktaras. 1993 m. ir 1998 m. stažavo Helsinkio universitete, 1997 m. Olandijos Vageningeno žemės ūkio universitete, 1996 m. ir 1999 m. Italijos Perudžos universitete, 1999 m. Sankt Peterburgo agrariniame universitete.

1964–1967 m. ir 1970–1996 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, 1971–1980 m. Ekonomikos fakulteto prodekanas, 1980–1991 m. Ekonomikos kibernetikos katedros vedėjas. Nuo 1993 m. profesorius. Vėliau Informatikos katedros, Ekonomikos ir vadybos fakulteto Apskaitos ir finansų katedros profesorius.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo kryptis – ekonominės informacijos kompiuterizuotų duomenų bazių organizavimas ir jų naudojimo efektyvumo didinimas.

## Bibliografija
* Žemės ūkio buhalterinė apskaita (vadovėlis, su kt., 1974 m., 2 leidimas 1980 m., 3 leidimas 1987 m.)
* Skaičiavimo technika ir apskaitos mechanizavimas žemės ūkio įmonėse (vadovėlis, su kt., 1984 m.)
* Žemės ūkio įmonių apskaitos mechanizavimas (monografija, 1977 m. 2 leidimas 1978 m.).
* Apskaitos informacinė sistema (monografija, 2008).
* Gyvenimo kelionės (monografija, 2012).

## Šaltiniai
Anlas

**Anlas** (, *anelace*) – viduramžių geležtinis ginklas su maždaug 35 cm ilgio dviašmene geležte, ties pamatu plačia ir siaurėjančia link smaigalio (primena aukštą lygiašonį trikampį), priskiriamas ilgiems durklams arba trumpiems kalavijams.

Rankena su buožele būdavo vientisa detalė. Buoželė – disko formos, su rankena besijungianti kraštu. Skersinis būdavo išlenktas lanku, galai nukreipti link smaigalio. Anlui pagal konstrukciją labai artimas ginklas – itališka činkvedėja.

Nešiotas ant diržo ar ant juosmens nugaros pusėje. Kartais kaudavosi dviem anlais kaip poriniu ginklu – tuomet vieną naudodavo kaip kalaviją atakoms, o kitą – kaip durklą gynybai. Anlai buvo universalūs – juos nešiodavosi miestuose ir dvaruose, kelionėje ir medžioklėje.

## Anlas populiariojoje kultūroje
* Anlas yra kardo rūšis MMORPG žaidime Final Fantasy XI.

## Taip pat skaitykite
* Sąrašas:Viduramžių ginklai

## Nuorodos

* Anelace 
* Anelace  (nuotrauka su trumpu aprašu)
* В. Бехайм. Энциклопедия оружия.Часть II. Оружие нападения.§ 1. Холодное оружие Меч
Laima Domikaitė

**Laima Domikaitė** (g. 1958 m. birželio 16 d. Vilnius) – lietuvių operos dainininkė, mecosopranas.

## Biografija
1983 m. baigė Lietuvos konservatoriją, Elena Dirsienės-Mažrimaitės klasę. Nuo 1983 m. Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro solistė. 1984–1985 m. stažavo Maskvos Didžiajame teatre pas J. Obrazcovą. Čia dainavo Olgos (Piotras Čaikovskis. „Eugenijus Oneginas“), Končakovnos (Aleksandras Borodinas. „Kunigaikštis Igoris“), Polinos (Sergejus Prokofjevas. „Lošėjas“) partijas. 1991 m. stažavo Graco (Austrija) aukštojoje muzikos mokykloje (pas L. Šukytę).

Dainavo užsienio ir lietuvių kompozitorių monumentalių simfoninių vokalinių kūrinių solo partijas. Surengė solo koncertų su pianiste G. Ručyte-Landsbergiene. Koncertavo su lietuvių bei užsienio dirigentais ir orkestrais Lietuvoje, Rusijoje, Latvijoje, Estijoje, Ispanijoje, Vokietijoje ir kitur.

## Vaidmenys
* Dalila – Kamilis Sen Sansas. „Samsonas ir Dalila“
* Karmen – Žoržas Bizė. „Karmen“
* Suzuki – Džakomas Pučinis. „Madam Baterflai“
* Madalena – Džiuzepė Verdis. „Rigoletas“
* Mažylis – Vygandas Telksnys. „Mažylis“

## Šaltiniai
Dominikonės

**Dominikonės** (arba ***Pamokslininkų ordino seserų vienuolija***; , santrumpa OP) – katalikių moterų ordinas, to ordino vienuolės. Tai popiežiaus teisių ordinas, kurias 1216 m. patvirtino popiežius Honorijus III. Drabužiai kaip ir dominikonų, dar dėvi juodą veliumą. Vadovaujasi Šv. Augustino regula ir savo konstitucija. Vienuolija kontempliatyvi, tikslas – malda ir atgaila, pasišventimas Dievo garbei, Bažnyčiai ir pasaulio išganymui. Yra 242 vienuolynai, apie 4000 seserų (1997 m.).

## Istorija

Pirmąjį dominikonių vienuolyną įkūrė šv. Dominykas 1206 m. Prujyje prie Tulūzos (Prancūzija). Nuo XIII a. dominikonės kūrėsi Prancūzijoje, Ispanijoje, Italijoje, Čekijoje, Vengrijoje, Lenkijoje ir kitur.

## Lietuvoje

Lietuvos Didžiojoje kunigaikštystėje dominikonės pradėjo kurtis XVII a. viduryje. Dominikonių vienuolynai veikė Naugarduke (1654–1690 m.), Vilniuje (1678–1748 m.). 1938 m. dominikonės įsikūrė Pavilnyje prie Vilniaus. 1948 m. sovietinė valdžia vienuolyną uždarė, veikė pogrindyje. 1995 m. ordino generolo oficialiai patvirtintas, nuo 1996 m. vienuolynas veikia Vilniuje. Yra 5 amžinųjų įžadų seserys.

## Šaltiniai
Šv. Dominykas

**Dominykas** (, *Domininkas*, tikroji pavardė *Domingo de Guzman*, 1170 m. birželio 24 d. Kaleruega, Kastilija – 1221 m. rugpjūčio 6 d. Bolonija, palaidotas Bolonijos katedroje) – dominikonų ordino įkūrėjas, pamokslininkas. Nuo 1234 m. Šventasis, šventė – rugpjūčio 8 d.

## Biografija
Studijavo Palencijos universitete prie Valjadolido. Apie 1195 m. įšventintas kunigu. Osmos (Sorijos provincija, Kastilija) vyskupijos kanauninkas, kanauninkų kapitulos vyresnysis, 1195-1203 m. katedros pamokslininkas, 1199 m. vyskupo sekretorius. Nuo 1203 m. vykdė misijas Italijoje, Ispanijoje, Prancūzijos pietuose.

Kovojo su eretiniu albigiečių judėjimu. Steigė religines bendruomenes atsivertusioms moterims. 1206 m. Prujuje prie Tulūzos įkūrė dominikonių, 1215 m. Tulūzoje dominikonų ordiną, vėliau prie pastarojo įkurta Dominikonų pasauliečių brolija. Vėliau dirbo Romoje, 1218-1219 m. misionierius Prancūzijoje, Ispanijoje.

Vaizduojamas su dominikonų drabužiais ir rožiniu, kurį jam duoda Švenčiausioji Mergelė Marija arba laiko jį pats. Šv. Dominyko atributai – lelija, knyga, duona, šuo su liepsnojančiu deglu nasruose, rožinis, žvaigždė.

## Šaltiniai
Vytautas Juozapaitis

**Vytautas [[Juozapaitis]]**:

* Vytautas Juozapaitis (1936) – kompozitorius, dirigentas
* Vytautas Juozapaitis (1963) – dainininkas, pedagogas, politikas
Juozapaitis

**Juozapaitis** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Juozapaitienė (ištekėjusi moteris) ir Juozapaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

*Jonas Juozapaitis – politikas;
*Jurgis Juozapaitis – kompozitorius;
*Leonas Juozapaitis – futbolininkas, olimpietis (1924);
*Vytautas Juozapaitis (1936) (1936—2025) – kompozitorius, dirigentas;
*Vytautas Juozapaitis (1963) – dainininkas, pedagogas;
*Vygantas Juozapaitis – sporto meistras, daugkartinis Lietuvos šaudymo iš lanko čempionas.
Dominikonų pasauliečių brolija

**Dominikonų pasauliečių brolija** - religinė brolija, kitaip vadinama dominikonų trečiuoju ordinu.

Brolija veikia prie dominikonų ordino. Vadovaujasi savo regula. Priklauso vyskupijų kunigai ir pasauliečiai. Nešioja mažą dominikonų škaplierių, kunigai vienuolyne gali dėvėti dominikonų drabužius. Visi Dominikonų pasauliečių broliai gali būti laidojami su dominikonų abitu.

Dėsto religiją mokyklose, teologiją ir filosofiją universitetuose, seminarijose, bendradarbiauja religinėje spaudoje, užsiima karitatyvine veikla. Nuo 1994 m. kasmet rengia Tomo Akviniečio studijų tarptautinę mokyklą.

Brolija pavaldi dominikonų magistrui, vadovauja generalinis promotorius (magistro pavaduotojas), šalių brolijos, kurioms vadovauja prezidentai, priklauso žemynų padaliniams, kurioms vadovauja tarptautinės tarybos.

## Istorija
Dominikonų pasauliečių broliją pavadinimu **Kristaus kariai** –  – XII a. pr. Tulūzoje įkūrė ir regula patvirtino Šv. Dominykas. 1987 m. regula atnaujinta. Yra apie 100 000 narių (2002 m.).

## Lietuvoje
Lietuvos Dominikonų pasauliečių brolija įkurta 1995 m. Vilniuje, regulą 1995 m. patvirtino dominikonų magistras. Veikia Vilniuje, Kaune, Panevėžyje, Anykščiuose. Yra 4 broliai kunigai ir apie 70 pasauliečių (2002 m.).

## Šaltiniai
Fianarancoa

**Fianarancoa** () – vidurio pietų Madagaskaro miestas.

Fianarancoa yra Aukštutinės Maciatros regiono ir Fianarancoa provincijos sostinė. Miestą XIX a. pradžioje pastatė merinai ir jis buvo skirtas administruoti nukariautas Becileo karalystes.

Fianarancoa iškilęs 1200 m virš jūros lygio ir jame gyvena 144 225 gyventojų (2001 m. surašymas).

Fianarancoa malagasių kalba reiškia „geras išsilavinimas“. Tai kultūrinis ir intelektualinis visos salos centras. Čia pastatytos vienos iš seniausių Madagaskaro protestantų ir liuteronų katedros, mieste yra seniausia teologinė seminarija (liuteronų) bei Romos katalikų Fianarancuos archivyskupija. Fianarancoa miestą garsiną jo vardu pavadintas universitetas, pastatytas 1972 m. Be to Fianarancoa laikomas Madagaskaro vyno sostine, nes daug vyno pramonės sutelkta šiame mieste.

Fianarancoa plačiai žinomas dėl politinio aktyvumo ir buvo vienu iš „karštų taškų“ per 2002 m. krizę. Universiteto studentai simpatizuoja kairiesiems radikalams. Miesto meras priklauso MFM partijai, kurios vėliavos spalvos panašios į anarchosindikalistų.

Pasaulio pastatų fondas įterpė Fianarancoa į savo pavojingų miestų sąrašą, nes 2008 m., nes daugeliui miesto pastatų būtinai reikia remonto. Tačiau dauguma remonto darbų yra gana lengvi ir organizacija tikisi, kad miesto patekimas į šį sąrašą privers vyriausybę skirti daugiau pinigų išlaikyti miestą gražų.

## Nuorodos
* Pasaulio pastatų fondo puslapis Fianarancoa
Amerika (romanas)

**Amerika** (dar žinoma pavadinimu **Pražuvėlis** () ir įvairiais kitais pavadinimais) – nebaigtas, pirmasis Franco Kafkos romanas, išleistas jau po rašytojo mirties 1927 m.

## Siužetas

Knyga pasakoja apie 16-metį Karlą Rosmaną. Vaikino tėvai jį išsiuntė į Ameriką, nes tarnaitė pagimdė nuo jo vaiką. Karlas laive, su kuriuo atplaukė, sutinka kūriką, kuris jam išpasakoja visas savo problemas ir nusprendžia dėl jų kreiptis į vadovybę, Karlas eina su juo ir sutinka savo dėdę – turtingą verslininką, kuris Karlą atpažįsta iš tarnaitės jam atsiųsto aprašymo. Dėdė apsiima globoti jaunąjį giminaitį, samdo jam mokytojus, supažindina su įvairiais žmonėmis. Tačiau praėjus neilgam laikui Karlas prieš dėdės valią išvyksta į svečius ir dėdė nusprendžia, kad jam laikas pradėti gyventi savarankiškai ir uždraudžia Karlui kreiptis pagalbos į jį. Jaunasis europietis apsistoja vienoje užeigoje ir sutinka du vyrus: Delamaršą ir Robinsoną ir su jais leidžiasi ieškoti darbo. Tačiau šiedu imigrantai tetrokšta naudos iš jaunojo draugo ir tai supratęs Karlas juos palieka. Jis susidraugauja su vieno miestelio viešbučio vyr. virėja ir ši jį įdarbina liftininku. Atrodė, kad Karlo gyvenimas susitvarkė, tačiau vieną vakarą pas jį ateina girtas Robinsonas ir dėl to Karlas yra atleidžiamas, o vyr. durininkas iš jo dar atima švarką, kuriame buvo vaikino dokumentai ir santaupos, tad jis vėl tampa priklausomas nuo dviejų sukčių. Delamaršas jį įdarbina savo naujos meilužės Bruneldos tarnu.

Šioje vietoje veiksmas nutrūksta. Kitas skyrius aprašo, kaip Karlas vežimėlyje išgabena Bruneldą, ją paslėpęs. Jiedu labai maloniai atsisveikina, nors iš pradžių vienas kito nekentė. Paleidęs Bruneldą Karlas pamato skelbimą kviečiantį įsidarbinti Oklohomos teatre ir nusprendžia pabandyti. Jam pavyksta, Karlas įsidarbina inžinieriumi ir drauge su kitais priimtaisiais išvyksta į Oklohomą.
Arlingtonas (Teksasas)

**Arlingtonas** () – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Teksaso šiaurrytinėje dalyje, Dalaso–Fortvorto aglomeracijoje. Pagal 2020 m. JAV gyventojų surašymą, Arlingtonas yra 50-as pagal gyventojų skaičių JAV miestas (394 266 gyv.). Yra universitetas, baptistų koledžas, „Six Flags“ atrakcionų parkas. Miestas verčiasi automobilių ir aviacijos pramone.

## Istorija
1843 m. dabartinėje Arlingtono teritorijoje Teksaso respublika pasitašė taikos sutartį su devyniomis indėnų gentimis dėl konfliktų ir karo veiksmų užbaigimo tarp Teksaso teritorijoje gyvenančių indėnų ir baltųjų amerikiečių. Miestą 1876 m. įkūrė geležinkelininkai, pavadintas pagal generolo Roberto Edvardo Li namus Virdžinijoje. Miestas buvo žinomas dėl medvilnės apdirbimo ir žemės ūkio produktų. Dabar Arlingtonas yra svarbus pramonės ir prekybos centras dėl po 1950 m. išsivysčiusių automobilių ir aviacijos pramonių ir spartaus gyventojų skaičiaus augimo.

## Gyventojai
2021 m. duomenimis, Arlingtone gyveno 37,6 % baltųjų, 22,4 % afroamerikiečių, 6,58 % azijiečių, 2,7 % mišrios rasės, 0,37 % kitų rasių, 0,32 % Ramiojo vandenyno salų, 0,16 % indėnų ir 29,9 % lotynoamerikiečių kilmės gyventojų.

## Miestų partnerystė
Arlingtonas turi vieną miestą, su kuriuo sudaręs partnerystės ryšį.
*  Bad Kionigšofenas, Vokietija

## Šaltiniai
Juozas Stepankevičius

**Juozas Stepankevičius** (1933 m. spalio 25 d. Alytuje – 2021 m. rugpjūčio 12 d.) – Lietuvos inžinierius kelininkas, muziejininkas.

## Biografija
Gimė tarnautojo šeimoje. Mokslus pradėjo 1940 m. ir, baigęs Alytaus I berniukų gimnaziją, studijavo Kauno politechnikos institute. 1957 m., įgijęs kelių statybos ir eksploatacijos inžinieriaus diplomą, įsidarbino Alytaus KSER-22. 1960 m. gruodžio 5 d. paskirtas į Vievio AKV vyriausiuoju inžinieriumi ir šias pareigas ėjo 11 metų. 1972 m. tapo Valdybos viršininku ir juo dirbo iki 1994 m. vasario 1 d. Nuo 1995 m. spalio 19 d. atsisakęs VĮ „Automagistralė“ vadovo posto, pradėjo dirbti Kelių muziejaus vedėju.

1972 m. apdovanotas „Garbės ženklo“ ordinu už automagistralės Vilnius-Kaunas tiesimą. 1988 m. suteiktas nusipelniusio inžinieriaus vardas. Apdovanotas „Kultūros žymūno“, „Garbės kelininko“, „Garbės medžiotojo“ vardais.

## Šaltiniai
Madagaskaro himnas

**Ry Tanindrazanay malala ô** („O, mūsų mylimasis krašte“) - Madagaskaro nacionalinis himnas. Himnas buvo parašytas 1958 metais Pastero Rahajasono.

## Žodžiai Malagasų kalba
: Ry Tanindrazanay malala ô
: Ry Madagasikara soa.
: Ny fitiavanay anao tsy miala,
: Fa ho anao ho anao doria tokoa.
 
:: Tahionao ry Zanahary
:: 'Ty Nosindrazanay ity
:: Hiadana sy ho finaritra
:: He sambatra tokoa izahay.
 
: Ry Tanindrazanay malala ô
: Irinay mba hanompoan'anao
: Ny tena sy fo fanahy anananay 'zay sarobidy
: Sy mendrika tokoa.
 
:: Tahionao ry Zanahary
:: 'Ty Nosindrazanay ity
:: Hiadana sy ho finaritra
:: He sambatra tokoa izahay.
 
: Ry Tanindrazanay malala ô
: Irinay mba hitahian' anao,
: Ka Ilay Nahary 'zao ton tolo izao no
: Fototra ijoroan, ny satanao.
 
:: Tahionao ry Zanahary
:: 'Ty Nosindrazanay ity
:: Hiadana sy ho finaritra
:: He sambatra tokoa izahay.

## Nuorodos
* Instrumentinė versija
Mahadzanga

**Mahadzanga** () – miestas šiaurės vakarų Madagaskare.

Mahadzanga yra Boenio regiono ir Mahadzangos provincijos sostinė. Mieste gyvena 135 660 gyventojų (2001 m. duomenys).

Mahadzanga yra antras pagal svarbumą Madagaskaro uostas po Toamasinos. Joje yra tarptautinis oro uostas su regioniniais skrydžiais į Komorus ir Majotą. Per miestą teka Becibukos upė, įtekanti į Bombetokos įlanką.

Mahadzanga traukia turistus iš Madagaskaro ir užsienio dėl paplūdimių ir 8 mėnesių karšto, bet be kritulių oro.

Mieste yra daug musulmonų. 1977 m. čia kilo etniniai neramumai ir iš miesto pasitraukė komoriečių mažuma.

2006 m. gruodį uostas ir prie kranto esantys pastatai nukentėjo nuo uragano.

## Rajonas
Rajone, supančiame miestą, gyvena 46 790 žmonių.

## Išnašos
E134

**Europos greitkelis E134** () – Europos tinklo kelias. Jis apima dalį pietinės Norvegijos.

## Istorija
Kelias buvo pirmą kartą atidarytas 1889 metais. Iki 1992 metų buvo vadinamas E76 keliu.
Kekčiai

**Kekčiai** – Centrinės Amerikos indėnų tauta, priklausanti majų tautų grupei. Gyvena daugiausia Gvatemalos kalnuose ir atogrąžose, nedidelė dalis Salvadore, Belize. Populiacija ~850 tūkst. žmonių. Kalba kekčių ir ispanų kalbomis.

Tradiciniai verslai – lydiminė žemdirbystė (kukurūzai, pupos, moliūginiai), gyvulininkystė (kiaulės, mulai). Taip pat verčiasi medžiokle, žvejyba, rankiojimu. Pagrindiniai amatai: puodininkystė, audimas, pynimas, medinių kaukių ir muzikos instrumentų gamyba. Išlaikę tradicinių kultų ir papročių, gausią mitologiją ir folklorą (susipynęs su katalikiškomis tradicijomis), senovinį kalendorių.

Kekčiai į Gvatemalos kalnus atsikėlė X–XII a. ir iki ispanų užkariavimo įkūrė keletą valstybių. 1528 m. kekčius nukariavo ispanai. XX a. pr. dalis persikėlė į Belizą.

## Išnašos
Kregždės Lizdas

**Kregždės Lizdas** (, , Krym. *Qarılğaç yuvası*) – kultūros paminklas ir pilis Ukrainoje, Krymo pusiasalyje. Pilis buvo statoma 1911 metais neogotikiniu stiliumi ant Auroros uolos, Ai-Todor pusiasalyje, netoli Jaltos miesto.
Domodedovas

**Domodedovas** () – miestas Rusijoje, Maskvos srityje, apie 40 km į pietryčius nuo Maskvos, rajono centras. 57 600 gyv. (2001 m.).

## Istorija
Miestas pradėjo kurtis 1900 m. nutiesus geležinkelį į Pavelecą. Pavadintas buvusio kaimo, nuo 1410 m. žinomo kaip caro valda, vardu. Miesto teisės nuo 1947 m.

## Ekonomika
Netoli miesto yra tarptautinis Domodedovo oro uostas (statusas nuo 1992 m.), aptarnaujantis Maskvą. Išplėtota statybinių medžiagų (gelžbetonio dirbinių, metalo konstrukcijų, ugniai atsparių medžiagų, plytų) gamyba, yra siuvimo, vilnų verpimo įmonės. 1948 m. įkurtas Rusijos kino filmų valstybinis fondas.

## Sportas
* FK Peresvet (futbolo klubas;
* Avangardo stadionas, kurio talpa 5,5 tūkst. žiūrovų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė (Rusų kalba)
* Domodedovo žemėlapis (wikimapia)
Jonas Adomaitis

**Jonas Adomaitis:**

* Jonas Adomaitis (1903) – pedagogas, vertėjas, teatro kritikas;
* Jonas Adomaitis (1919) – pedagogas, vargonininkas, chorvedys.
Senis ir jūra

**Senis ir jūra** () – kiek daugiau nei 100 puslapių Ernesto Hemingvėjaus apysaka, parašyta Kuboje 1951 m. Knyga buvo išspausdinta 1952 m. Tai vienas paskutinių meninių Hemingvėjaus kūrinių. Šis kūrinys lėmė, kad 1954 m. E. Hemingvėjui buvo įteikta Nobelio literatūros premija.

## Siužetas

Knyga pasakoja apie seną žvejį Santjagą. Jis jau 84 dienas nepagavo žuvų, tačiau nepraranda vilties tai padaryti kitą dieną. Jam ištikimai padeda Berniukas, bet pastarojo tėvai uždraudė plaukti žvejoti su Seniu. Senis nuplaukia toli į jūrą ir jam užkimba milžiniška žuvis. Prasideda Senio ir Žuvies kova. Didžioji žuvis jį nutempia toli į jūrą. Taip plaukiant Senis mąsto apie daugelį dalykų, o žuvis jam pasidaro tarsi draugė. Vis dėlto jis priverstas progai pasitaikius ją nugalabyti. Jam grįžtant namo jį ir jo laivelį vienas po kito užpuola rykliai. Nors senis ir stengiasi iš visų likusių jėgų nuo jų atsiginti, tačiau rykliai suėda beveik visą jo milžinišką laimikį ir į krantą senis grįžta tuščiomis. Vis dėlto jis yra laimingas, o tai jam svarbiausia.

## Palikimas
Knyga *Senis ir jūra* buvo adaptuota kino ekranui tris kartus: 1958 m., 1990 m. (mini-serialas) ir 1999 m. (animacinis filmas).

2003 m. knyga BBC sudarytoje mėgstamiausių apsakymų apklausoje užėmė 173 vietą iš 200 galimų. Knyga yra paminėta 2007 m. serialo *[[Pietų parkas]]* serijoje.

## Šaltiniai
Donelaičio memorialinis muziejus

**Donelaičio memorialinis muziejus** – muziejus Tolminkiemyje, nuo 1946 m. , Karaliaučiaus istorijos ir meno muziejaus filialas, įkurtas 1979 m. ir skirtas lietuvių literatūros vieno iš pradininkų, liuteronų kunigo Kristijono Donelaičio atminimui.

Muziejui priklauso buvusi Tolminkiemio evangelikų liuteronų bažnyčia, klebonija, našlių namo (visi mūro pastatai pastatydinti K. Donelaičio rūpesčiu) bei klebonijos ūkinių pastatų pamatai, šulinys, šventoriaus mūro tvora, kapinių liekanos, K. Donelaičio atminimo akmuo.

## Istorija
Muziejaus pastatų atstatymo ir restauravimo projekto autorius Kazys Napoleonas Kitkauskas. Lietuvos valdžios ir visuomenės pastangomis bei lėšomis 1971–1979 m. atstatyta 1950 m. nugriauta bažnyčia. Nuolatinė K. Donelaičiui ir Tolminkiemio parapijai skirta ekspozicija įrengta pagrindinėje 290 m² salėje, šoninėse galerijose – kilnojamoji ekspozicija. Pastato rytinėje dalyje po grindimis išbetonuota kripta, kurioje 1979 m. birželio 14 d. perlaidoti poeto palaikai.

Klebonija iki Antrojo pasaulinio karo išliko be žymesnių perstatymų, tik 1887 m. šiaudų stogas pakeistas į čerpių. Iškeldinus gyventojus 1987–1988 m. ji restauruota, nuo 1997 m. įrengiama muziejinė ekspozicija (6 patalpos). Našlių namas sugriautas per Antrąjį pasaulinį karą. Pamatų liekanos atkastos 1988 m., 1997 m. konservuotos ir apsaugotos betono plokšte. Mūro tvora restauruota 1977–1978 m. Šventoriaus rytinėje ir pietinėje dalyje yra buvusios kapinės. Į šiaurės vakarus nuo klebonijos yra išlikęs XIX a. išmūrytas šulinys.

1964 m. minint Tolminkiemio parapijos kunigo poeto K. Donelaičio gimimo 250 metų priešais bažnyčios fasadą pastatytas memorialinis akmuo (autorius architektas Sigitas Benjaminas Lasavickas). Kuriant muziejų ypač daug pasidarbavo talkininkai iš Lietuvos – vilniškis kraštotyros klubas „Alkas“, įvairių mokyklų moksleiviai, studentai. Daug žmonių atvyksta į kasmet rengiamas muziejaus aplinkos tvarkymo talkas.

2021 m. muziejus buvo atidarytas po restauracijos.

## Literatūra
* N. Kitkauskas, L. Kitkauskienė. Kristijono Donelaičio memorialas Tolminkiemyje. Vilnius, 2002 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kaliningrado istorijos ir meno muziejus;
* Lietuvos muziejai. KRISTIJONO DONELAIČIO MEMORIALINIS MUZIEJUS.
Vytautas Vaclovas Doniela

**Vytautas Vaclovas Doniela** (g. 1930 m. vasario 12 d. Skuodas) – lietuvių filosofas, Australijos lietuvių visuomenės veikėjas.

## Biografija
1948 m. baigė lietuvių gimnaziją Dedelstorfe (Vokietija) ir išvyko į Australiją. 1952 m. vienas Australijos lietuvių studentų sąjungos steigėjų. 1956 m. baigė Sidnėjaus universitetą. 1959 m. daktaras.

1959-1987 m. dėstė filosofiją Niukastlio universitete (Australija), nuo 1977 m. asocijuotasis profesorius. Surengė 3 filosofines konferencijas. Australijos fenomenologijos draugijos vienas steigėjų, pirmininkas. Vytauto Didžiojo universiteto Atkuriamojo senato narys, dėstė universitete. „Šviesos“ sambūrio, Lituanistikos instituto (Čikaga) narys. Australijos lietuvių bendruomenės veikėjas, 1997-1998 m. Krašto valdybos pirmininkas. Australijos lietuvių bendruomenės Spaudos sąjungos vicepirmininkas.

Paskelbė studijų ir straipsnių Australijos, Didžiosios Britanijos, Kanados filosofiniuose leidiniuose, žurnalų „Australijos lietuvis“, „Mūsų pastogė“, „Metmenys“ (1959-1980 m. red. kolegijos narys) bendradarbis. Vienas Lietuviškosios enciklopedijos autorių.

## Įvertinimas
* 2003 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius

## Šaltiniai
Kičiai

**Kičiai** (savivardis: *K’iche*) – Centrinės Amerikos indėnų tauta. Gyvena Gvatemaloje (Kičės, Totonikapano, Kecaltenango departamentuose). Populiacija 1,27 mln. žmonių. Kalba kičių kalba (majų kalbų šeima), taip pat paplitusi ispanų kalba.

Tradiciniai verslai – lydiminė žemdirbystė (auginami kukurūzai), medžioklė, žvejyba, bitininkystė, drėkinamoji ariamoji žemdirbystė (auginami kviečiai), sodininkystė, daržininkystė. Tradiciniai amatai – juvelyrinių dirbinių gamyba, audimas, pynimas. Turi gausų folklorą, mitologiją, epą (*[[Popol Vuh]]*).

## Istorija

Kičiai – viena iš majų tautų, poklasikiniame laikotarpyje sukūrę valstybę Majos aukštumose. Jie yra senieji gyventojai, čia gyvenę jau nuo VI a. pr. m. e. Tačiau pasak legendos, X–XI a. kičių dinastijos ir valstybės protėviai į Gvatemalą atsikėlė iš Tabasko, XIII a. įkūrė valstybę su sostine Kumarkacho mieste.

XV a. jų valstybė buvo užkariauta iš pradžių actekų, vėliau ispanų (Pedro de Alvarado).

## Išnašos
Kregždės lizdas (reikšmės)

Kregždės lizdu dar vadinama:

* Kregždės Lizdas, vietovė. Kultūros paminklas ir pilis Ukrainoje, Krymo pusiasalyje;
* Kregždės lizdas, patiekalas.
Dorogobužas

**Dorogobužas** () – miestas Rusijos vakaruose (Smolensko sritis), 113 km į šiaurės rytus nuo Smolensko, prie Dniepro aukštupio, rajono centras. 10 168 gyv. (2015 m.).

## Istorija

Dorogobužas žinomas nuo 1150 m., kai pirmą kartą paminėtas tarp Smolensko kunigaikštystės miestų.

XV–XVII a. (su pertraukomis) miestą valdė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė.

1654 metų birželį Dorogobužą užėmė Maskvos kariai, o 1667 metais tarp Rusijos ir ATR pasirašyta Andrusovo sutartis, kuria Smolensko žemės ir Dorogobužas atiteko Maskvai. Nuo 1667 m. priklauso Rusijai.

Per 1812 m. Prancūzijos–Rusijos karą miestas buvo sudegintas.

1835 m. pastatyta Šv. Petro ir Povilo cerkvė.

Antrojo pasaulinio karo metu pirmą kartą miestas buvo okupuotas vokiečių kariuomenės 1941 m. spalio 5 d. Miesto išlaisvinimą vykdė partizanų vienetai „Uraganas“, „Senelis“ ir „Senis“. 1942 m. vasario 15–birželio 7 d. miestą buvo užėmę sovietų kariai. Galutinai miestas išvaduotas 1943 m. rugsėjo 1 d. Vakarų fronto kariuomenės operacijos „Elninskaja-Dorogobužskaja“ metu, kai miestą užėmė sovietų pajėgų 5-oji armija.

## Transportas

* Kasdieninis susisiekimas autobusu Dorogobužas–Smolenskas. Galimi du variantai – arba plentu M-1, arba senuoju Smolensko keliu.

* Kasdieninis susisiekimas autobusu su Maskva.

## Ekonomika
Yra tekstilės (linų apdirbimo), baldų, statybinių medžiagų (plytų), maisto (sūrių) pramonė.

## Šaltiniai
Dorohostaiskiai

**Dorohostaiskiai** () – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikų giminė.

## Istorija
Dorohostaiskiai – Zaberezinskių atšaka, paveldėjusi iš jų Lelijos herbą. Pradininkas – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kalavijininkas (1539–1547 m.) Mikalojus Petraitis Aleknaitis (Kuchmistraitis) 1547 m. iš valdovo Žygimanto Augusto gavo teisę įkurti miestelį savo valdoje Dorohostaiske (Lucko apskritis). Jo sūnus Mikalojus ėmė vadintis Dorohostaiskiu ir pradėjo naują giminės liniją. Jis ir kiti Dorohostaiskiai vartojo Manvydo prievardį, pabrėždami ryšį su garsia XV a. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikų Manvydų gimine, 1413 m. su Horodlės susitarimais gavusia Lelijos herbą.

Giminės vyriškoji linija baigėsi, mirus Albertui Dorohostaiskiui.

## Žymiausi Dorohostaiskiai
* Mikalojus Petraitis Aleknaitis(m. 1547 m.):
** Mikalojus Dorohostaiskis (apie 1530–1597 m.), Polocko vaivada, Plungės įkūrėjas;
*** Kristupas Dorohostaiskis, Lietuvos didysis maršalka:
*** Petras Dorohostaiskis (m. 1611 m.), Smolensko vaivada;
**** Vladislovas Dorohostaiskis (1611–1638 m.), LDK taurininkas:
** Jonas Dorohostaiskis (1539–1584 m.), Smolensko vaivada.

## Šaltiniai

* Stanisław Herbst, Polski Słownik Biograficzny, Kraków 1937–1946, t. V, s. 335.
Mikalojus Dorohostaiskis

**Mikalojus Manvydas Dorohostaiskis** (, apie 1530–1597 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valstybės veikėjas, Polocko vaivada.

## Biografija

Kilęs iš Dorohostaiskių giminės, pirmasis ėmė vadintis Dorohostaiskiu ir pradėjo naują giminės liniją. Sūnūs Kristupas Dorohostaiskis, Petras Dorohostaiskis.

1566–1576 m. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės stalininkas, 1576–1597 m. Polocko vaivada. Lietuvos Statuto taisymo komisijos narys. 1569 m. dalyvavo derybose dėl Liublino unijos, buvo vienas Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės evangelikų reformatų lyderių. Pasižymėjo karuose su Maskvos didžiąja kunigaikšte, ypač per Abiejų Tautų Respublikos valdovo Stepono Batoro 1579 m. žygį į Polocką.

Jo lėšomis Losko spaustuvėje 1577 m. išspausdinta lenkų publicisto A. Fryč Modrzevskio veikalo „Apie valstybės tobulinimą“ (D*e republica emandanda*) vertimas lenkų kalba (su A. Volano dedikacija leidėjui).

## Šeima ir vaikai
Buvo vedęs Aną Vainą, nuo santuokos su kuria  turėjo du sūnus: 

* Kristupas Dorohostaiskis (1562–1615), Lietuvos didysis stalininkas (1588), Lietuvos didysis raikyrojas (1590), Lietuvos didysis pataurininkis (1592), Lietuvos dvaro maršalka (1596–1597), Lietuvos didysis maršalka (1597–1615), Valkavisko seniūnas ir kt.
* Petras Dorohostaiskis (1569–1611), Minsko kaštelionas (1597–1600), Mstislavlio (1600–1605) ir Smolensko vaivada (1605–1611)

## Šaltiniai

## Nuorodos

|-
Celostatas

**Celostatas** – teleskopas, skirtas Saulei stebėti. Vieno judančiojo veidrodžio, kuris seka Saulę, ašis nukreipta į dangaus polių, o kitų nejudančių veidrodžių kryptis yra keičiama. Jo laikrodinis mechanizmas sukasi apie ašį iš rytų į vakarus. Nuo judančiojo veidrodžio atsispindėję Saulės spinduliai krinta į nejudantį veidrodį.
INT teleskopas

**INT teleskopas** buvo didžiausias Anglijos teleskopas iki 1979 m. skersmens reflektorius. Jis 1967 m. buvo pastatytas Herstmonse. Dabar jis yra vadinamas Izaoko Niutono teleskopu (*INT*). 1950 m. į Herstmonsą buvo perkelti Grinvičo observatorijos instrumentai, o Izaoko Niutono teleskopas buvo išvežtas naudoti į Kanarų salas, kurioje yra geresnės sąlygos dangaus stebėjimui.
Robert Fripp

**Robertas Fripas** (*Robert Fripp*, g. 1946 m. gegužės 16 d. Anglijoje, Wimborne Minster, Dorset) – gitaristas, kompozitorius ir įrašų prodiuseris, muzikos pasaulyje geriausiai žinomas kaip progresyviojo roko grupės King Crimson gitaristas.

Robertas Fripas buvo pripažintas 42-uoju numeriu visų laikų geriausiųjų gitaristų šimtuke, kurį publikavo *[[Rolling Stone]]* žurnalas (2003 m. rugpjūčio mėn. publikacija).
Lovelio observatorija

**Lovelio observatorija** – astronomijos observatorija Arizonoje, JAV. Įkurta 1895 m. Persivalio Lovelio, siekusio stebėti Marso planetą. Observatorija garsėja planetų stebėjimais. Stebėjimams naudojamas teleskopas, turintis 61 cm skersmens reflektorių.
Bolokas

**Bolokas** (, *bollock dagger*, *ballock knife*) – durklas su specifinės formos rankena, kurios gardą sudaro du ovalūs gumbai, ir ilga, smailia, tiesia simetriška dviašmene geležte.

Bolokai buvo populiarūs XIII–XVIII a. Škotijoje, Anglijoje ir Flandrijoje. Juos plačiai kaip papildomą ginklą prie ieties ir kalavijo naudojo Škotijos-Anglijos pasienio zonoje veikę *[[pasienio reiveriai]]* () – žmonės, puldinėję žemes kitoje sienos pusėje ir grobę gyvulius. Škotai bolokus naudojo panašiai kaip škotiškus dirkus.

## Konstrukcija
Durklo rankena dažnai medinė, o rankena ir gardos gumbai sudaro veną gabalą. Rankenos viršuje, kur garda pereina į geležtę, virš gardos paprastai būna metalinė plokštelė.

Rankeną XVI–XVII a. dažnai darydavo iš buksmedžio () šaknies, o buksmedį Anglijoje tada vadino *dudgeon*, todėl dažnai tokius durklus vadino *dudgeon dagger* ('durklas buksmedžio rankena').

## Etimologija
Žodis *ballock* ar *bollock* reiškia vyro kiaušinėlį (sėklidę). Durklas taip buvo pavadintas todėl, kad durklo gardą sudarantys gumbai primena vyro kiaušinėlius. D. Britanijoje Viktorijos laikais ginklų istorikai bandė pakeisti šio durklo pavadinimą į *kidney dagger* (*inkstiškas durklas*), kadangi tie gumbai primena ir žmogaus inkstus.

## Nuorodos

* Bollock Daggers 
*
Tartu observatorija

**Tartu observatorija** () – didžiausia astronominė observatorija Estijoje. Įsikūrusi ant *Tõravere* kalvos, 20 km į pietvakarius nuo Tartu miesto. Joje veikia 1,5 m skersmens Kasegreno tipo ir 0,6 m reflektoriaus tipo teleskopai. Observatoriją remia Tartu universitetas.

## Istorija
Įkurta 1802 m. Observatorija pilnai buvo sukomplektuota 1810 m. 1814 m. Friedrichas Georgas Wilhelmas iš Struvės padėjo sumontuoti instrumentus. 1824 m. buvo įrengtas achromatinis teleskopas.

1946 m. Tartu observatorija buvo atskirta nuo Estijos mokslų akademijos. 1957 m. buvo pavesta pastatyti naujos konstrukcijos patalpas. 1963 m. observatorija buvo visiškai atnaujinta, pradėjo veikti 50 cm skersmens reflektoriaus teleskopas. 1974 m. buvo įrengtas 1,5 m skersmens teleskopas. 1998 m. observatorijoje sumontuotas naujas 0,6 m skersmens Kasegreno tipo teleskopas.

## Nuorodos
* Tartu observatorijos svetainė
Velėna

**Velėna** – dirvožemio sluoksnis, taip tankiai perpintas augalų šaknimis, kad sudaro kartu besilaikantį darinį, arba tokio sluoksnio gabalas. Velėna paprastai susidaro natūraliai dirvose su tankia augalų (dažnai – miglinių šeimos) danga. Vietovėse, kuriose stinga vandens ar kurios neturi puraus paviršinio žemės sluoksnio, dėl ko nėra žolinės augalijos, velėnos nebūna. Velėna gerai apsaugo dirvožemį nuo vandens ar vėjo erozijos. Natūraliose pievose, stepėse ir kitur esančią velėną ardo įvairūs poveikiai. Jie gali būti natūralūs (pvz., antilopių ir kitų kaimeninių žinduolių bandos prie vandens šaltinių ištrypia augaliją ir gali suardyti velėną) ir antropogeniniai (sukelti žmogaus, pvz., transporto vėžės).

## Dirbtinė velėna

Žmonės specialiai parengto dirvožemio sluoksnyje augina parinktus žolinius augalus (paprastai stiprią velėną sudarančias miglinių augalų rūšis), kurių šaknys perauga ir išraizgo tą dirvožemio sluoksnį. Taip parengtas dirvožemio sluoksnis vadinamas *dirbtine velėna*. Gera dirbtinė velėna susidaro per 10–18 mėn. Augančias žoles dažnai tręšia ir dažnai pjauna.

Velėnos „derlių“ nuima specialiomis mašinomis – velėną atskiria nuo gilesnių dirvožemio sluoksnių, supjausto į standartinio dydžio gabalus. Velėna supjaustoma į stačiakampius gabalus, kurie gali būti susukti į ritinius.

Dirbtinę velėną naudoja vejoms kloti apie gyvenamuosius namus, parkuose ir pan. Dirbtinės velėnos panaudojimas leidžia išsyk turėti velėna padengtą žaliuojantį paviršių. Tuo tarpu užpylus gero dirvožemio ir pasėjus vejų žolės velėna išsyk nesusidaro, žemės paviršius dar ilgai būna be žalumos, jį gali suardyti lietaus vandens sukelta erozija.

Dirbtines velėnas paprastai augina tam besispecializuojantys ūkiai. Tokias velėnas paprastai toli neveža, kadangi jos užima daug vietos, daug sveria, vežant gali išdžiūti ir po to sunkiau prigyti. Dirbtinė velėna paprastai parduodama statybinėms ir aplinkos tvarkymo kompanijoms, namų savininkams.

## Šaltiniai
Balisongas

**Balisongas** (, *Batangas knife*) – filipiniškas sulankstomas peilis, kuris turi dvi rankenas, pritvirtintas prie trumpos įkotės ašimis, kad galėtų apie jas suktis. Užlenktos rankenos paslepia geležtę rankenų grioveliuose. Taip užlenktas balisongas susegamas ir yra visiškai saugus. Atsegus ir atlenkus rankenas į priešingą pusę atidengiama geležtė, o abi rankenos susiglaudžia ir sudaro vieną rankeną. Treniruotas žmogus gali labai staigiai sulenktą peilį viena ranka atlenkti ir perimti koviniu būdu. Angliškai toks balisongo atlenkimas ir/ar sulenkimas vadinamas *flipping*.

Balisongas yra filipiniškas lenktinio peilio variantas. Balisongai naudojami buityje kaip paprasčiausi peiliai, nors naudojami ir kaip koviniai peiliai. 
Didelis balisongo variantas (atlenktas virš 60 cm ilgio) angliškai vadinamas *Balisword* ('balisongas – kalavijas').

## Balisongas ir draudimai
Balisongas kai kuriose šalyse yra uždraustas. To priežastys galbūt yra tai, kad jis gali būti panaudotas kaip ginklas, jį galima greitai atlenkti ir panaudoti. Balisongo kriminalizacija sutapo su pasirodžiusiu populiariu meniniu filmu „The Outsiders“, kuriame parodytas balisongo kaip ginklo naudojimas.
* Australija – visi lenktiniai peiliai, kuriuos galima atlenkti viena ranka (koks ir yra balisongas), priskiriami M kategorijos ginklams, kuriuos draudžiama turėti.
* Kanada – draudžiama turėti balisongą. Išimtis – balisongas turėtas iki paskelbiant draudimą.
* Vokietija – balisongai uždrausti 2003 m. sugriežtinus Ginklų įstatymą. Balisongo pirkimas, turėjimas, skolinimas, naudojimas, nešiojimas, gaminimas ir pardavimas yra draudžiami. Pažeidus draudimą peilis konfiskuojamas, gresia bauda iki 10 000 eurų ir iki 5 metų kalėjimo. Balisongo panaudojimas darant nusikaltimą gresia 1-10 metų kalėjimo.
* D. Britanija – 1989 m. sausį balisongas pripažintas puolamuoju ginklu. Turėti balisongą nedraudžiama, bet draudžiama parduoti, dovanoti ar įsigyti, importuoti. Išimtis – senoviniais pripažįstami balisongai, kurių amžius viršija 100 m.
* Honkongas – balisongų pardavimas draudžiamas. Miniatiūriniai variantai nedraudžiami.
* JAV – Kai kuriose valstijose draudžiama turėti ir/ar nešioti balisongą. Pvz., Kalifornijoje draudžiami balisongai, kurių geležtės ilgesnės kaip 5 cm. Tuo tarpu Pensilvanijoje balisongus galima nešiotis tiek atvirai, tiek slapta.

## Nuorodos
* Balislinger’s balisong website
* The Balisong Collector’s Page
* Simple Balisong (Butterfly Knife) Manipulation 
* The art of Manipulation………… Xtreme style! 
Video:
* Serious balisong flipping (butterfly Knife)
* Balisong (Butterfly Knife) Flipping #2
Bičva

**Bičva** (, *bichwa*) – dukart lenktas (S pavidalo) dviašmenis indiškas durklas su kilpiška rankena. Toks durklas primena raginius durklus, kurie vietoj geležčių naudojo ragus, o vėliau išlaikė ragų tipo išlinkimus. Hindi žodis *bich’hwa* reiškia 'skorpiono geluonis'.

## Konstrukcija
Bičvos būna sukonstruoti taip, kad tiktų naudoti arba dešiniarankiui, arba kairiarankiui, kadangi rankena yra neįprastos formos – kilpa su krumplius dengiančiu lankeliu.

Nemažai bičvų turi dvišakas geležtes arba po dvi lygiagrečias geležtes.

Bičva dažnai sujungiama su bagnaku – arba prie bičvos lankelio pridedami bagnakiški spygliai, arba prie bagnako prijungiama bičviška geležtė. Pirmo tipo kombinuotieji ginkla paprastai stambesni už antrojo tipo.

## Nuorodos
* XVIII a. bičva

Nuotraukos:
* Bičva 
* Dar viena bičva
* dar bičva
* Plieninė dvigeležtė bičva
Dortmundo-Emso kanalas

**Dortmundo-Emso kanalas** () – laivybos kanalas Vokietijoje. Iškastas 1892–1899 m.

Nuo Dortmundo Ruro baseiną jungia su Šiaurės jūros Emdeno uostu. Kanalo ruožas nuo Dortmundo iki Miunsterio jungiasi su Reino-Hernės ir Vezelio-Datelno kanalais.

Žemiau Miunsterio kanalas kerta Emsą, toliau eina beveik lygiagrečiai su Emsu; šis ruožas jungiasi su Vidurio Vokietijos kanalu. Nuo Mepeno kanalas eina kanalizuotu Emso žemupiu, o šis Kostenkanalu jungiasi su Vėzeriu.

Ilgis 269 km, plotis 30–41 m, didžiausias gylis 2,5 m. 19 šliuzų. Plaukia laivai iki 1350 t talpos.

Didžiausi uostai: Dortmundas, Miunsteris, Emdenas.

## Šaltiniai
Petras Dorohostaiskis

**Petras Manvydas Dorohostaiskis** (, 1569 m. – 1611 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos valstybės ir karinis veikėjas, Smolensko vaivada.

## Biografija

Kilęs iš Dorohostaiskių giminės. Tėvas Mikalojus Manvydas Dorohostaiskis. Brolis Kristupas Dorohostaiskis. Sūnus Vladislovas Dorohostaiskis.

Išpažino kalvinizmą. 

## Šeima

Buvo vedęs Barborą Šemetaitę, nuo santuokos su kuria turėjo sūnų Vaitiekų (m. 1613) ir keturias dukteris (Dorota, Katerina, Raina ir Barbora). 

## Valstybės tarnyba

Nuo 1597 metų spalio 25 d. Minsko kaštelionas, nuo 1600 m. Mstislavlio vaivada, nuo 1605 m. vasario 16 d. Smolensko vaivada.

## Šaltiniai

## Nuorodos

|-
Vladislovas Dorohostaiskis

**Vladislovas Manvydas Dorohostaiskis** (, 1611 m. – 1638 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos valstybės veikėjas, Lietuvos Tribunolo maršalka.

## Biografija
Kilęs iš Dorohostaiskių giminės. Tėvas Kristupas Dorohostaiskis.

Netekęs tėvo, buvo globojamas dėdės Kristupo Radvilos. 1632–1633 m. studijavo Vokietijoje ir Olandijoje.

Nuo 1634 m. Abiejų Tautų Respublikos Seimo atstovas, Žiežmarių seniūnas. Nuo 1636 m. Lietuvos tribunolo maršalka, Lietuvos didysis taurininkas.

## Šaltiniai