open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Žagrė

**Žagrė** – senovinis padargas žemei arti. Svarbiausias lietuvių žemdirbių naudotas arimo įrankis feodalizmo laikotarpiu buvo dvidantė žagrė, atsiradusi gerokai vėliau už vienadantį arklą. Spėjama, kad žagrė imta naudoti I tūkstantmečio antrojoje pusėje, atsiradus dvilaukei bei trilaukei žemdirbystei.

Beveik iki XIX a. pabaigos žagrė buvo pagrindinis arimo įrankis Lietuvoje. Ne tiktai XIX a., bet ir vėliau, XX a. pradžioje, kai kurie neturtingieji valstiečiai tebenaudojo primityvias savo pačių pasidirbtas žagres, kurios jiems beveik nieko nekainuodavo, o tuo metu krašte jau pradėję plisti plūgai dar tebebuvo gana brangūs ir neturtingam valstiečiui neprieinami. Ypač populiari žagrė buvo Vilniaus krašte. Čia kai kurie neturtingieji valstiečiai savo prastą žemę arė žagrėmis net iki 1939 m., nors XX a. pradžioje jau plačiai buvo visur paplitęs plūgas.

Žagrės Lietuvoje buvo dviejų tipų: su dviem verstuvėmis, vadinamosios lietuviškosios, ir su viena verstuve. Pirmasis detaliau žagres aprašė ir jų brėžinius pateikė S. Lavrinovičius, 1819 m. Vilniaus spaudoje paskelbęs straipsnį apie žemdirbystę Kauno paviete. Straipsnyje aprašyta dviverstuvė žagrė, kuri pavadinta *prūsiškąja žagre,* buvo pritaikyta traukti vienam arkliui. Lietuviškoji žagrė buvo sukonstruota labai sumaniai ir racionaliai. Ji susidėjo iš ragočiaus, padirbto iš šakotos su šaknimis pušaitės, kurio viename gale dvi šaknys sudarė rankenas, o kitame gale buvo išgręžtos trys skylutės, per kurias prie ragočiaus vageliu buvo tvirtinamas jungas. Vageliu, įstatomu į atitinkamas skylutes, artojas galėjo reguliuoti vagos gylį. Prie rankenų iškaltoje skylėje buvo įtaisomas kieto medžio (beržo ar ąžuolo) išara, nuo rankenų į ragočiaus galą pakrypusi 43-45° kampu. Iš viršaus į išorę buvo įkalama ąžuolinė ar geležinė vinis, kad išara neiškristų. Kitas išaros galas baigėsi šakėmis su dviem ragais, ant kurių užkalti geležiniai noragai. Abu noragai yra skirtingi ir įtvirtinti šiek tiek įstrižai tam tikru kampu. Dešiniojo norago funkcija yra pakelti žemės juostą nuo žemės ir nustumti ją link verstuvų. Kairysis noragas atrėžia velėną nuo dirvos. Lietuviškoji žagrė su asimetriška ariamąja dalimi turėjo visas geriausias plūgo ir arklo savybes.

XIX a. žagrė buvo naudojama visoje Šiaurės rytų Europoje, o Vokietijoje ir kituose Vakarų Europos kraštuose ji nebuvo naudojama.
Anglų valsas (filmas)

„**Anglų valsas**“ – 1982 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas meninis filmas pagal D. Golsvorčio pjesę „Džoja“. Kostiuminė melodrama. Filmo trukmė – 1:09 val. TSRS ekranuose filmą pažiūrėjo 0.5 mln žiūrovų.

## Siužetas
XIX a. pabaiga. Anglų rašytojo D. Golsvočio pjesės ekranizacija, apie merginą, kurią gyvenimas verčia greičiau suaugti ir peržengti dar nesuprantamą suaugusiųjų pasaulio slenkstį. Į atsargos pulkininko Houpo užmiesčio namą susirenka giminaičiai ir svečiai, taip prasideda šiek tiek konfliktiškas, tačiau labai idomus vakarėlis… Septyniolikmetė sunkiai pergyvena tėvų išsiskyrimą, tačiau pati įsimylėjusi pradeda tai suprasti. „*Imkite mus tokius, kokie mes esame*“ – skelbia baigiamasis filmo titras.

## Kūrybinė grupė
* Scenarijaus autorius ir režisierius – Gytis Lukšas;
* Kompozitorius – Viačeslavas Ganelinas;
* Operatorius statytojas – Rimantas Juodvalkis;
* Garso operatoriai – Juozas Širvinskas, Romualdas Federavičius;
* Dailininkė ir kostiumų dailininkė – Gražina Remeikaitė.
 
## Vaidina
* Audinga Aukštikalnytė – Džoja;
* Vaiva Mainelytė – Molė Gvyn, jos motina;
* Eugenija Pleškytė – Nelė Houp, pulkininko žmona;
* Henrikas Kurauskas – pulkininkas Tomas Houpas;
* Ona Knapkytė – guvernantė;
* Vidas Aleksandravičius – Morisas Leveras;
* Gediminas Storpirštis – Dikas Mertonas;
* Kristina Andrejauskaitė – Letė;
* Gytis Padegimas – Ernestas;
* Herikas Kačinskas – tarnas;
* Valentina Tarasova – Roza, tarnaitė.

## Nuorodos
* Filmo aprašymas
* Kinas po atviru dangumi
Bartulis

**Bartulis** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Bartulienė (ištekėjusi moteris) ir Bartulytė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Eugenijus Bartulis (g. 1949 m.) – Romos katalikų vyskupas, Šiaulių miesto garbės pilietis;
* Vidmantas Bartulis (1954–2020), kompozitorius;
* Saulius Bartulis (g. 1957 m.), violončelininkas;
* Vilius Bartulis (g. 1953 m.) – Lietuvos transporto inžinierius, technologijos mokslų daktaras.
Žebrauskas

;Žebrauskas
* Andrius Žebrauskas – aktorius, lektorius
* Juozas Žebrauskas (1888) – visuomenės veikėjas
* Juozas Žebrauskas (1904) – futbolo žaidėjas
* Juozas Žebrauskas (1943) – ūkininkas, politikas
* Tomas Žebrauskas (g. 1714 m.) – astronomas
* Karolis Žebrauskas – futbolo žaidėjas
* Natanas Žebrauskas – futbolo žaidėjas

Pavardė dažna Vidurio Lietuvoje, Suvalkijoje. Galbūt kilusi iš asmenvardžio *Žebrys* < *žebrỹs* „kas žebras, margas; murzinas“, *žẽbras* „su margu, smulkiais lopinukais snukiu; murzinas, nenusiprausęs“.

## Šaltiniai
Tarptautiniai jaunimo rūmai

**Tarptautiniai jaunimo rūmai** (, **JCI**, taip pat žinoma kaip „the Jaycees“) – trečia didžiausia visuomeninė organizacija pasaulyje. Vienija daugiau nei 200 000 narių, kurių amžius 18-40 m. (virš 1 mln. buvusių narių) daugiau kaip 110 šalių. JCI vienija įvairių sričių profesionalus, veikiančius 5000 vietinių JCI organizacijų (LOM). JCI buvo įkurta 1915 m.

## JCI Lietuva
JCI Lietuva įkurta 1993 m. JCI yra Lietuvos jaunimo organizacijų tarybos narys (LiJOT). JCI padaliniai (LOM) - JCI Sostinė, JCI Vilnius , JCI Kaunas, JCI Marijampolė, JCI Klaipėda, JCI Šiauliai, JCI Panevežys. JCI Lietuva prezidentė nuo 2005 m. - Inga Navickienė (JCI Sostinė), JCI Lietuva prezidentė nuo 2006 m. - Gutijera Sidabrienė (JCI Kaunas), 2007 m. - Marius Petrevičius (JCI Panevėžys), 2008 m. - Lina Morkūnaitė (JCI Sostinė), 2009 m. - Renata Sadlauskienė	(JCI Šiauliai), 2010 m. - Brigita Valenčienė (JCI Kaunas), 2010 m. - Gintaras Ignatavičius (JCI Šiauliai).

1-asis LJR prezidentas (nuo 1994 m.) - Tomas Vasiliauskas (Klaipėda).

Nuo 2004 m. JCI Lietuva - JCI NORDIC grupės narė. 2004 m. Europos sostinių susitikimas (ECM 2004) Vilniuje.

2002 m. žmogaus apdovanojimu () apdovanotas Vilniaus meras Artūras Zuokas. Mottainai - Japonija premija (Algirdas Kudzys).

JCI projektai - „Pasilik Lietuvoje“ (2006), „Sėkmės mokykla“ (2006), „Švaros diena“ (kasmetinis), „Baltijos konferencija'09“ (2009), „Spalvotas gyvenimas“, „Žaliasis projektas“.

## Nuorodos
* Oficiali Tarptautinių jaunimo rūmų svetainė 
* Oficiali JCI Lietuvoje svetainė
Andronikas II Megas Komninas

**Andronikas II Megas Komninas** (, *Andronikos II Megas Komnēnos*, g. 1236 m. Trapezundas – m. 1266 m. ten pat) – Komninų dinastijos penktasis Trapezundo imperatorius, valdė 1263 – 1266 m.

Andronikas II buvo Trapezundo imperatoriaus Manuilo I ir jo pirmosios žmonos Anos Ksilalojos () vyriausias sūnus. Jo trumpo valdymo metu Trapezundas toliau klestėjo kaip prekybos centras. Imperija prarado Sinopą, kurį buvo užkariavęs Androniko II tėvas Manuilas I. Su šiuo praradimu Trapezundo imperija prarado viltį užimti Konstantinopolį ir atitolo nuo Bizantijos.

1266 m. Andronikas II mirė ir sostą užėmė jo brolis Jurgis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Rytų literatūra, Trapezundo kronika 
* Trapezundo imperatorių genealoginis medis
Jurgis Megas Komninas

**Jurgis Megas Komninas** (, *Geōrgios Megas Komnēnos*, g. 1255 m. Trapezundas – m. po 1284 m.) – Komninų dinastijos šeštasis Trapezundo imperatorius, valdė 1266 – 1280 m.

Jurgis buvo Trapezundo imperatoriaus Manuilo I ir jo trečiosios žmonos Irenos Syrikainos () sūnus.

1266 m. pakeitęs soste savo brolį, Jurgis šalyje vedė anti aristokratinę politiką. Be to, jis sudarė sąjungą su Karoliu I Anžu ir bažnytinės unijos priešininkais Bizantijoje prieš Bizantijos imperatorių Mykolą VIII Paleologą. Atsisakė suteikti karinę pagalbą mongolų Ilchanatui Persijoje Abaka-chanui kovoje su Egipto mamliukais. Dėl to 1280 m. Jurgis neteko imperatoriaus sosto ir mongolų buvo pasodintas į kalėjimą. Jo vietą užėmė jauniausias jo brolis Jonas II Megas Komninas.

1282 m. po Abako mirties Jugis atgavo laisvę. 1284 m. pabandė susigrąžinti sostą jėga, bet jo surinkti būriai buvo sumušti. Jurgis sugebėjo pabėgti į kalnus, bet ten pakliuvo priešams į rankas ir tolesnis jo likimas nežinomas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Rytų literatūra, Trapezundo kronika 
* Trapezundo imperatorių genealoginis medis
Klaipėdos televizija

UAB „**Klaipėdos televizija**“ – pirmoji televizija Lietuvos uostamiestyje, Klaipėdoje.

## Istorija
1989 m. kovo 19 d. per respublikinės TV kanalą visuomeninės redakcijos parengta pasirodė pirmoji laida iš Klaipėdos. Oficialiai Klaipėdos televizija įsteigta 1991 m. sausio 25 d. Klaipėdos miesto tarybos sprendimu Nr. 4 kaip Klaipėdos valstybinė municipalinės televizijos studija. 1991 m. kovo 26 d. įregistruota įmonė (steigėjas ir leidėjas – Klaipėdos miesto taryba).
 
Nuo 1992 m. Klaipėdos televizijai vadovaujant kūrybiniam duetui – direktoriui ir videooperatoriui Vytautui Peckui ir redaktorei Irenai Rezgevičienei nuolat pradėtos rengti „Vakaro žinios“ ir pirmosios autorinės laidos.
 
Dėl 1993 ir 1994 metais vienas po kito vykusių tiek viešų, tiek ir neviešų konkursų siųstuvo nuomai Klaipėdos televizijai skirtas eterio laikas trumpėjo. Trūkstant lėšų Klaipėdos miesto biudžete, 1994 m. spalio 14 d. įregistruota UAB „Klaipėdos televizija“ (steigėjai – Irena Rezgevičienė ir Vytautas Peckus). 1995 m. balandžio 30 d. municipalinės televizijos studija oficialiai likviduota. (teisių perėmėja – UAB „Klaipėdos televizija“)
2001 m. gruodžio 21 d. UAB „Klaipėdos televizija“ jai priklausiusį eterio laiką 12-ajame kanale perdavė programos ruošėjai UAB „Balticum“.
Atesninkų piliakalnis

**Atesninkų piliakalnis**, *Atesninkėlių piliakalnis* – piliakalnis Alytaus rajono savivaldybės teritorijoje, prie Atesninkų I kaimo, Simno seniūnija. Pasiekiamas iš plento Simnas–Kalvarija Giluičių sankryžoje pasukus į kairę pietų kryptimi link Šarkiškių, Atesninkų kaime lauko keliuku pasukus į dešinę vakarų kryptimi,  iš viso 800 m, yra 150 m į dešinę (šiaurėn) nuo keliuko, pasiekiamas einant per lauką. 

## Piliakalnis

Piliakalnis yra kalvos šiauriniame gale. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, iškiliu viduriu, 25x12 m dydžio. Šiauriniame šlaite, 1,5 m žemiau aikštelės yra 2 m pločio terasa. Šlaitai vidutinio statumo, iki 7 m aukščio, pietinis – tik 3 m. Apaugęs retomis pušimis. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pirma puse. Piliakalnį 1954 m. žvalgė Istorijos institutas, įtvirtinimų ir kultūrinio sluoksnio nepastebėta.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalniai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Lapės Ola

**Lapės Ola** – karstinė smegduobė, valstybės saugomas geologinis gamtos paveldo objektas. Smegduobė yra Karajimiškio kaime (Biržų rajonas), Biržų regioniniame parke, šalia kelio . Tokiu vardu pavadinta todėl, kad joje esančiuose urvuose gyvena lapės. Pakelėje, už 80 m yra Geologų duobė.

Ši smegduobė iš kitų išsiskiria tuo, kad joje apstu chaotiškai suvirtusių dolomito su gipso tarpsluoksniais luitų. Žvelgiant per properšas matosi, kad duobės apačia yra daug giliau.
Lapės Ola visą laiką sausa. Joje ir pavasarį, tirpstant susikaupusiam sniegui, vanduo neužsistovi. Vadinasi, ši įgriuva turi neužakusių kiaurymių, susijusių su požeminėmis ertmėmis.

## Geologija
Geologų spėjimu – šiai įgriuvai apie 70 metų. Lapės Olos gylis apie 10 m, skersmuo – apie 17 m. Duobės rytinis ir šiaurės rytų šlaitai lėkšti, padengti kvartero nuogulų nuobiromis. Kitur šlaituose matosi vertikaliais ir horizontaliais plyšiais į didžiulius luitus ir plokštėmis suskeldėjęs ar su gipsu susisluoksniavęs dolomitas.

Lapės Ola atsirado kvartero metu, kai ištirpus vėlyvojo devono Tatulos svitos Nemunėlio ir Pasvalio sluoksnių gipsui, karstėjant visai šiai uolienų storymei. Požemyje radosi ir plėtėsi erdvi tuštuma (gal ir kelios), kol jų lubos, neatlaikiusios pakibusių devono ir kvartero uolienų svorio, įgriuvo, sąlygodamos Lapės Olos užuomazgą.

## Šaltiniai

## Nuotraukos


Image:uolienu_sluoksniai_lapes_oloje_1.JPG|Uolienų sluoksniai Lapės Oloje
Image:uolienu_sluoksniai_lapes_oloje_2.JPG|Dolomito, gipso ir selenito sluoksniai (dveji ryškūs baltos spalvos)
Image:uolienu_sluoksniai_lapes_oloje_3.JPG|Uolienų sluoksniai Lapės Oloje
Image:uolienu_sluoksniai_lapes_oloje_4.JPG|Gipso, selenito (baltas) ir dolomito susisluoksniavimas
Aučynų piliakalnis

**Aučynų piliakalnis** – piliakalnis Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Aučynų kaimo, Švenčionių seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Raudonė-Ceikiniai Aučynose pro kapines pasukus į dešinę pietryčių kryptimi ir pavažiavus 300 m link Gražulių, yra dešinėje, į pietus nuo kelio.

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje aukštumos krašte. Aikštelė apskrita, 16 m skersmens, iki 1,5 m iškiliu viduriu, žemesniais pietiniu ir rytiniu kraštais. Šlaitai statūs, iki 9 m aukščio. Piliakalnis apardytas arimų, apaugęs pušimis. Piliakalnį 1958 m. ir 1971 m. žvalgė Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – I tūkstantmečio pradžia.

Vakarinėje papėdėje yra 0,2 ha ploto papėdės gyvenvietė.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.184.
* Lietuvos kultūros paminklų sąrašas, V., 1993, p.
* Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva. I. V., 1996. P.309-310.
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 62-63.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Lietuvos piliakalniai
Aukštųjų Šančių piliakalnis

**Aukštųjų Šančių piliakalnis** – piliakalnis Kauno savivaldybės teritorijoje, ant Nemuno kranto, Šančių seniūnija. Pasiekiamas Aukštuosiuose Šančiuose važiuojant iš K. Baršausko gatvės Breslaujos, Prancūzų ir Verkių gatvėmis, neprivažiavus karių kapinių, 250 m į kairę rytų kryptimi nuo mašinų stovėjimo aikštelės – takelis veda iš parko, 100 m į pietus nuo aikštelės.

## Piliakalnis

  

Piliakalnis įrengtas Nemuno dešiniojo kranto aukštutinės terasos krašte. Aikštelė keturkampė, pailga vakarų – rytų kryptimi, 4,5 m ilgio, 8 m pločio. Jos vakariniame krašte supiltas 1,5 m aukščio, 15 m pločio pylimas, kurio išorinis 5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 25 m ilgio, 17 m pločio, 2 m gylio griovį. Pietiniame šlaite, 4 m žemiau aikštelės yra 3 m pločio terasa, nuolaidėjanti į pietus. Šlaitai statūs, 30 m aukščio. Aikštelės ir pylimo šonai nuslinkę, piliakalnis apaugęs smarkiai išretintais lapuočiais. Į jį įrengti laiptai. Piliakalnis datuojamas II tūkstantmečio pradžia.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.96.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPC A. F.1. Ap.1. B.11. P.294.
* Petras Tarasenka. Kauno senovė // Kauno tiesa, 1958 m. rugsėjo 23 d.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalniai
* Aukštųjų Šančių piliakalnis Kultūros paveldo registre
Arizonos Coyotes

**Arizonos „Coyotes“** – () NHL Vakarų konferencijos Ramiojo vandenyno pogrupio ledo ritulio komanda iš Glendeilo Arizonos, JAV.

## Istorija

**Vinipego „Jets“**

1972 m. Vinipegas gavo galimybę dalyvauti WHA lygoje. 1976, 1978, 1979 m. klubas laimėjo Avco taurę. 8-ajame dešimtmetyje dauguma komandų bankrutavo, bet Vinipego „Jets“ išsilaikė ir persikėlė į NHL lygą. 9-ajame dešimtmetyje lyga plėtėsi į JAV, todėl augo komandų išlaidos, ir nebegalėdama konkuruoti finansiškai komanda bankrutavo.

**Arizonos „Coyotes“**

1996 m. pradžioje Vinipego „Jets“ buvo perpirkti ir perkelti į Fyniksą. 

2009 m. kovo 5 d. komandai buvo iškelta bankroto byla. 2009 m. kovo 6 d. verslininkas Jim Balsillie pateikė pasiūlymą nupirkti ir perkelti komandą į pietų Ontariją, tačiau NHL vadovybė paskelbė, kad ji "nepalieka komandų likimo valiai", taip pat, kad komandos savininkas Jerry Moyes neturėjo teisės paskelbti komandai bankroto. 2009 m. liepos 16 d. teisėjas atmetė J. Balsillie pasiūlymą.

## Sezonai

## Nuorodos

*Oficiali klubo svetainė
Levas Zaikovas

**Levas Zaikovas** (,  1923 m. balandžio 3 d. Tuloje – 2002 m. sausio 7 d. Sankt Peterbure) – tarybinis partinis ir valstybės veikėjas, buvęs TSKP CK Politinio biuro narys.

## Biografija
Nuo 1940 m. dirbo Leningrado ir Maskvos gamyklose inžinieriumi. 1963 m. baigė Leningrado inžinierinį – ekonomikos institutą. Nuo 1961 m. – gamyklos direktorius, nuo 1971 m. – gamybino – techninio susivienijimo generalinis direktorius, nuo 1974 m. – mokslinio – gamybinio susivienijimo "Leninec" («Ленинец») (gaminančio radioelektronines sistemas) generalinis direktorius

1976–1983 m. L. Zaikovas dirbo Leningrado miesto Vykdomojo komiteto pirmininku. 1983–1985 m. – TSKP Leningrado srities komiteto pirmasis sekretorius (pakeitė šiose pareigose TSKP CK sekretoriumi tapusį ilgametį Leningrado vadovą G. Romanovą).

1985 m. M. Gorbačiovui tapus šalies vadovu, pirmoji jo kelionė buvo į Leningradą. L. Zaikovui šio vizito metu pavyko save pateikti iniciatyviu vadovu, palaikančiu prasidedančią pertvarką, todėl 1985 m. liepos mėn. jis tampa TSKP CK sekretoriumi, kuruojančiu gynybos ir mašinų gamybos pramonę. Iš pareigų atleidus Maskvos miesto partinį vadovą B. Jelciną, 1987–1989 m. kartu užėmė ir šias pareigas. 1989–1990 m. – TSRS Gynybos tarybos pirmininko pavaduotojas, vadovavo Politinio biuro atominio ginklo ir paprastosios ginkluotės mažinimo komisijai.

TSKP CK narys 1981 m., TSKP CK Politinio biuro narys 1986–1990 m. TSRS Aukščiausiosios Tarybos 10– 11 šaukimų deputatas. Socialistinio darbo didvyris (1971 m.), TSRS Valstybinės premijos laureatas (1975 m.).
Akėčios

**Akėčios** – padargas žemei purenti, akėti.

## Istorija

Išartą dirvą žemdirbiai lygindavo akėčiomis. Seniausios akėčios buvo pagamintos iš eglės viršūnių. Lietuvoje jos išnyko XIX a.

Dirvoninės ir pūdyminės žemdirbystės sąlygomis atsirado pintinės akėčios, padirbtos iš eglės ar lazdyno šakų, surištų susuktomis karklo vytelėmis. Surišimuose buvo įkalami ąžuoliniai kuoliukai – akėčvirbaliai. Nuo seno Lietuvoje žinomos rėminės akėčios su mediniais, vėliau (nuo XVII a.) su geležiniais akėčvirbaliais. Šios XIX a. po truputį išstūmė akėčias su medinias akėčvirbaliais.

XIX a. Lietuvoje – pirmiausia dvaruose, o paskui ir kaimuose – plito geležinės fabrikinės akėčios. XX a. trečiajame ir ketvirtajame dešimtmečiuose jos galutiniai išstūmė medines su geležiniais akėčvirbaliais akėčias. Be to, nuo XIX a. Lietuvoje plito įvairių tipų fabrikiniai kultivatoriai (skarifikatoriai, ekstirpatoriai ir gruberiai). Pagal jų pavyzdžius vietiniai kalviai jau nuo XIX a. mokėjo padirbti panašius įrankius iš medžio ir geležies.

## Šaltiniai
Volas (padargas)

**Volas** – velenas žemei lyginti.

## Istorija

Dirvos ir pasėliai buvo lyginami mediniais volais. Volai buvo lygūs arba su išilginiais ar skersiniais grioveliais grumstams trupinti. XIX a. atsirado ketiniai ir akmeniniai volai
Laimės monstras

**Laimės monstras** – mintinis eksperimentas etikoje, kurį, kritikuodamas utilitarizmą, 1974 m. sukūrė Robertas Nozickas (*Robert Nozick*). Tai yra idėja, kad egzistuoja monstras, kuris moka paversti resursus į savo laimę daug efektyviau nei bet kas kitas. Jei vienas resursų vienetas atneša „man“ vieną laimės vienetą, tai laimės monstrui tas pats resursų vienetas atneštų 100 laimės vienetų.

Jei laimės monstras gali gauti tiek daug malonumo iš kiekvieno resursų vieneto, tai pagal utilitarizmą išeitų, kad ir resursai tada turėtų būti paskirstyti atitinkamai. Jei toks monstras egzistuotų, tai utilitarizmo doktrina pateisintų visų kitų diskriminavimą ar net naikinimą. Robertas Nozickas šiuo minčių eksperimentu bando įrodyti, kad iš tikrųjų utilitarizmas nėra egalitarinis (nelaiko visų žmonių lygiais), nors toks jis atrodo iš pirmo žvilgsnio.

## Taip pat skaitykite
* Utilitarizmas
* Laimės sumavimo paradoksas

## Šaltiniai
Daujėnų apylinkė

**Daujėnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Daujėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pasvalio rajonui. 1954 m. prijungtos Liukpetrių apylinkė, Porijų apylinkė ir Berklainių apylinkė, 1963 m. – Girsūdų apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || „Daujėnų“ ir „Porijų“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 79,2 || 2020 () || „Daujėnų“ kolūkis, „Porijų“ kolūkis  || 1 miestelis, 22 kaimai, 3 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 1837 || || 1 miestelis, 28 kaimai, 5 viensėdžiai 
|-
| 1972-10-01  || 119,5 || || Daujėnų kolūkis, „Naujo gyvenimo“ kolūkis, Porijų kolūkis  || 1 miestelis (Daujėnai), 27 kaimai, 6 viensėdžiai
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 27 kaimai, 6 viensėdžiai 
|-
| 1979-01-17  || || 1696 || || 1 miestelis, 27 kaimai, 6 viensėdžiai 
|-
| 1986 m. || || || Daujėnų kolūkis, „Naujo gyvenimo“ kolūkis  || Baluškiai, Daujėnai, Girsūdai, Porijai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1581 || || 1 miestelis, 25 kaimai, 3 viensėdžiai 
|}

## Šaltiniai
Grūžių apylinkė

**Grūžių apylinkė** (iki 1971 m. ***Gružių apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Joniškėlio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Joniškėlio rajonui. 1954 m. prijungta Kriaušiškių apylinkė, 1963 m. – dalis Švobiškio apylinkės. 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas. 1988 m. birželio 22 d. Grūžių apylinkė panaikinta, jos teritorija prijungta prie Joniškėlio apylinkės ir Vaškų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Mūsų ateities“ ir „Vienybės“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 45,2 || 1850 () || „Vienybės“ kolūkis, „Mūsų ateities“ kolūkis  || 11 kaimų, 7 vienkiemiai, 1 glžk. stotis
|-
| 1970-01  || || 1652 || || 22 kaimai, 2 viensėdžiai, 3 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 74,5 || || „Mūsų ateities“ kolūkis, Sabonių kolūkis, „Tiesos“ kolūkis, „Vienybės“ kolūkis  || 21 kaimas, 3 viensėdžiai, 3 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 21 kaimas, 3 viensėdžiai, 3 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1480 || || 21 kaimas, 3 viensėdžiai, 3 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || Sabonių kolūkis, „Vienybės“ kolūkis  || Grūžiai, Kalneliškiai, Ruškeliai, Saboniai, Švobiškis ir kt.
|}

## Šaltiniai
Joniškėlio apylinkė

**Joniškėlio apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Joniškėlio valsčiuje, bet iki 1950 m. panaikinta. Atkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Meškalaukio apylinkės, Valdeikių apylinkės ir dalies Švobiškio apylinkės. 1977 m. prijungta Deglėnų apylinkė, 1988 m. – dalis Grūžių apylinkės.

|-
| 1959-01-15 || || 3429 () || || 
|-
| 1970-01  || || 3926 || || 34 kaimai, 2 viensėdžiai, 1 eksperimentinis ūkis, 1 plytinė, 1 žemės ūkio technikumas 
|-
| 1972-10-01  || 132,5 || || „Kovos“ kolūkis, Lietuvos žemdirbystės mokslinio tyrimo instituto eksperimentinis ūkis, Joniškėlio tarybinis ūkis-technikumas  || 28 kaimai, 2 viensėdžiai, 4 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 28 kaimai, 2 viensėdžiai, 4 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 4114 || || 42 kaimai, 7 viensėdžiai, 3 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || „Kovos“ kolūkis, „Ryto“ kolūkis, Joniškėlio bandymų stoties eksperimentinis ūkis, Joniškėlio I. Mičiurino tarybinis ūkis technikumas, Joniškėlio girininkija  || Meškalaukis, Nakiškiai, Narteikiai, Norgėlai, Valdeikiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 4286 || || 39 kaimai, 3 viensėdžiai, 4 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Kiemėnų apylinkė

**Kiemėnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurėje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Saločių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pasvalio rajonui. 1954 m. prijungta Namajūnų apylinkė, Kyburių apylinkė ir dalis Saločių apylinkės, 1963 m. – dalis Manikūnų apylinkės. 1988 m. birželio 22 d. Kiemėnų apylinkė prijungta prie Saločių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Pergalės“, „Kiemėnų“ ir „Pamūšio“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 69,1 || 2032 () || „Kiemėnų“ kolūkis, „Pergalės“ kolūkis, „Pamūšio“ kolūkis  || 13 kaimų, 5 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 1639 || || 19 kaimų, 3 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 81,1 || || Kiemėnų kolūkis, Namišių kolūkis, „Pamūšio“ kolūkis, „Pergalės“ kolūkis  || 18 kaimų, 4 viensėdžiai, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 21 kaimas, 3 viensėdžiai 
|-
| 1979-01-17  || || 1527 || || 20 kaimų, 3 viensėdžiai 
|-
| 1986 m. || || || Kiemėnų kolūkis, Namišių kolūkis  || Kiemėnai, Manikūnai, Namišiai ir kt.
|}

## Šaltiniai
Krinčino apylinkė

**Krinčino apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Krinčino valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pasvalio rajonui. 1954 m. prijungta Daukniūnų apylinkė, o dalis Krinčino apylinkės prijungta prie Papyvesių apylinkės. 1963 m. prijungtos Gulbinėnų apylinkė ir Ličiūnų apylinkė, 1976 m. – dalis Raubonių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Krinčino“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 37,2 || 3130 () || „Krinčino“ kolūkis, Naradavos tarybinio ūkio Berklainių skyrius  || 1 miestelis, 9 kaimai, 1 vienkiemis
|-
| 1970-01  || || 2738 || || 1 miestelis, 41 kaimas, 1 viensėdis 
|-
| 1972-10-01  || 105,9 || || „Artojo“ kolūkis, Krinčino kolūkis, Sodelių tarybinis ūkis  || 1 miestelis (Krinčinas), 38 kaimai, 1 viensėdis, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 47 kaimai, 2 viensėdžiai, 5 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 3301 || || 1 miestelis, 47 kaimai, 2 viensėdžiai, 6 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || Krinčino kolūkis, Naradavos sodininkystės tarybinis ūkis, Sodelių tarybinis ūkis  || Daukniūnai, Gulbinėnai, Kraštai, Krinčinas, Leliškiai, Ličiūnai, Pajiešmeniai, Raubonys, Sereikiai, Tetirvynė ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2713 || || 1 miestelis, 41 kaimas, 2 viensėdžiai, 4 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Pasvalio apylinkė

**Pasvalio apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Migonių apylinkės, Papyvesių apylinkės, Parvalkų apylinkės, Šimonių apylinkės ir Talačkonių apylinkės.

|-
| 1959-01-15 || || 4322 () || || 
|-
| 1970-01  || || 4362 || || 58 kaimai, 2 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 138,43 || || „Atžalyno“ kolūkis, „Įstros“ kolūkis, „Kovo 8-osios“ kolūkis, „Pavasario“ kolūkis, „Ramojaus“ kolūkis, Pasvalio vaismedžių medelynas, Pasvalio veislininkystės stotis  || 56 kaimai, 1 viensėdis, 3 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 52 kaimai, 1 viensėdis, 3 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 3921 || || 51 kaimas, 1 viensėdis, 4 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || „Atžalyno“ kolūkis, „Įstros“ kolūkis, „Kovo 8-osios“ kolūkis, „Pavasario“ kolūkis, Pasvalio tarpūkinė veislininkystės įmonė, Pasvalio girininkija  || Dagiliškis, Kiemeliai, Papyvesiai, Pervalkai, Rojūnai, Šimoniai, Talačkoniai, Ustukiai, Valakėliai, Vytartai, Žadeikiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3746 || || 51 kaimas, 1 viensėdis, 3 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Pumpėnų apylinkė

**Pumpėnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pumpėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Joniškėlio rajonui. 1954 m. prijungtos Smilgelių apylinkė ir dalis Mickeliūnų apylinkės, 1963 m. – Jurgėnų apylinkė, 1975 m. – Kriklinių apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || „Pumpėnų“ kolūkis ir Lavėnų tarybinio ūkio Lavėnų skyrius  || 
|-
| 1959 m.  || 25,6 || 3281 () || „Pumpėnų“ kolūkis, Joniškėlio tarybinio ūkio Lavėnų skyrius  || 1 miestelis, 5 kaimai, 2 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 3037 || || 1 miestelis, 21 kaimas, 2 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 88,5 || || Jurgėnų kolūkis, Pumpėnų kolūkis, Rinkūnų kolūkis  || 1 miestelis (Pumpėnai), 20 kaimų, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 2 miesteliai (Krikliniai, Pumpėnai), 49 kaimai, 4 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 3912 || || 2 miesteliai, 48 kaimai, 4 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || Jurgėnų kolūkis, Kriklinių kolūkis, Pumpėnų kolūkis, Rinkūnų kolūkis, Kriklinių girininkija  || Kalnas, Krikliniai, Lavėnai, Pumpėnai, Rinkūnai, Vilkiškiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3215 || || 2 miesteliai, 42 kaimai, 4 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Pušaloto apylinkė (Pasvalys)

**Pušaloto apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pušaloto valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Joniškėlio rajonui. 1954 m. prijungtos Stumbriškio apylinkė, Maldučionių apylinkė ir dalis Dičiūnų apylinkės, 1963 m. – dalis Jaciūnų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Pušaloto“ kolūkis, Lavėnų tarybinio ūkio Virbinių ir Kauklių skyriai  || 
|-
| 1959 m.  || 62,8 || 3039 () || „Pušaloto“ kolūkis  || 1 miestelis, 19 kaimų, 4 vienkiemiai, 2 glžk. stotys
|-
| 1970-01  || || 2499 || || 1 miestelis, 26 kaimai, 6 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 92,1 || || Pušaloto kolūkis, Mikoliškio paukštininkystės tarybinis ūkis  || 1 miestelis (Pušalotas), 26 kaimai, 8 viensėdžiai, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 26 kaimai, 8 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 2525 || || 1 miestelis, 26 kaimai, 6 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1986 m. || || || Pušaloto kolūkis, Mikoliškio paukštininkystės tarybinis ūkis  || Deglėnai, Mikoliškis, Pušalotas ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2526 || || 1 miestelis, 29 kaimai, 5 viensėdžiai, 3 kaimų dalys 
|}

## Vadovai
* J. Balčiūnas, pirmininkas iki 1941 m.

## Šaltiniai
Saločių apylinkė

**Saločių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Saločių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pasvalio rajonui. 1954 m. prijungta Kubiliūnų apylinkė ir dalis Ramužių apylinkės, o dalis Saločių apylinkės prijungta prie Kiemėnų apylinkės ir Manikūnų apylinkės. 1963 m. prijungta Ramužių apylinkė ir dalis Manikūnų apylinkės, 1976 m. – dalis Raubonių apylinkės, 1986 m. – dalis Tetirvinų apylinkės, 1988 m. – Kiemėnų apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || „Saločių“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 46,1 || 3104 () || „Saločių“ kolūkis  || 1 miestelis, 6 kaimai, 7 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 2716 || || 1 miestelis, 21 kaimas, 8 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 91,8 || || „Aušros“ kolūkis, Ramužių kolūkis, Saločių kolūkis, Tauprių kolūkis, Žadeikonių kolūkis  || 1 miestelis (Saločiai), 21 kaimas, 8 viensėdžiai, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 25 kaimai, 9 viensėdžiai, 4 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 2999 || || 1 miestelis, 25 kaimai, 9 viensėdžiai, 4 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || „Draugystės“ kolūkis, „Mūšos“ kolūkis, Saločių kolūkis, Saločių girininkija  || Ąžuolpamūšis, Kubiliūnai, Puškoniai, Raubonys, Rojūnai, Saločiai, Saudogala, Žadeikoniai, Žilpamūšis ir kt.
|-
| 1989-01  || || 4660 || || 1 miestelis, 49 kaimai, 9 viensėdžiai, 4 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Tyrimas

**Tyrimas** įvairiose mokslo, visuomenės gyvenimo srityse gali reikšti:

* Analitinis tyrimas, gamtos mokslai;
* Atvejo ir kontrolės tyrimas, epidemiologija;
* Ekologinis tyrimas;
* Eksperimentiniai tyrimai;
* Stebėjimo tyrimai;
* Funkcijos tyrimas, matematika;
* Ikiteisminis tyrimas, teisė (baudžiamojo proceso dalis);
* Klinikinis tyrimas;
* Kohortinis tyrimas, epidemiologija;
* Mokslinis tyrimas, mokslinė taikomoji veikla;
* Žurnalistinis tyrimas, žurnalistinės veiklos forma.
Vaškų apylinkė

**Vaškų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vaškų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Linkuvos rajonui. 1954 m. prijungtos Dvaralaukių apylinkė, Žvirbliūnų apylinkė, Iciūnų apylinkė ir dalis Šalaikonių apylinkės, 1986 m. – dalis Tetirvinų apylinkės, 1988 m. – dalis Grūžių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Vaškų“, „Iclikio“ ir „Tarybinio žodžio“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 55,9 || 2978 () || „Vaškų“ kolūkis, „Islikio“ kolūkis, „Tarybinio žodžio“ kolūkis  || 1 miestelis, 26 kaimai, 3 vienkiemiai, 1 glžk. stotis
|-
| 1970-01  || || 2565 || || 1 miestelis, 24 kaimai, 20 viensėdžių, 3 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 90,8 || || „Yslykio“ kolūkis, „Tarybinio žodžio“ kolūkis, Vaškų kolūkis, Nairių tarybinis ūkis  || 1 miestelis (Vaškai), 23 kaimai, 20 viensėdžių, 4 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 29 kaimai, 21 viensėdis, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 2400 || || 1 miestelis, 29 kaimai, 19 viensėdžių, 3 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || „Pergalės“ kolūkis, „Raudonosios žvaigždės“ kolūkis, Vaškų kolūkis, Vaškų meistrija  || Bejėnai, Kyburiai, Nairiai, Noriai, Skrebotiškis, Telžiai, Tetirvinai, Titkoniai, Vaškai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3484 || || 1 miestelis, 51 kaimas, 13 viensėdžių, 3 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Pranciškus Šemeta

**Pranciškus Stanislovas Justinas Šemeta** (1802 m. gegužės 8 d. Diktariškių dvaras, Šiaulėnų valsčius – 1882 m. sausio 20 d. Drezdenas) – Lietuvos karinis veikėjas, vienas 1831 m. sukilimo vadų.

## Biografija
Kilęs iš senos žemaičių bajorų Šemetos Nemeikaičio giminės. Tėvas Tadeušas Šemeta (1774-1835 m.), motina Anelė Koščicaitė-Šemetienė (1776–1829 m.), vyriausias iš šešių jų sūnų. Mokėsi Raseiniuose, studijavo Vilniaus universitete, priklausė Filaretų draugijai. artimai bendravo su Adomu Mickevičiumi.

Prasidėjus 1831 m. sukilimui, vienas ginkluoto pasipriešinimo organizatorių, vadų Žemaitijoje. Sukilimo komitetas jam buvo pavedęs organizuoti sukilimą Šiaulių apskrityje. P. Šemeta aktyviai formavo sukilėlių būrius šiame regione, buvo Šiaulių apskrities sukilėlių vado Konstantino Herubavičiaus pavaduotojas. Mūšio metu sužeidus vadą, perėmė jo pareigas. Jis ypač pasižymėjo kautynėse prie Šiaulių. Kovo 27 d. sukilėliai ties Baisogala nuginklavo Rusijos imperijos kariuomenės dalinį, paėmė į nelaisvę 100 carinės Rusijos gynėjų, nemažą ginklų sandėlį. Vėliau su rusų kariuomenės daliniais kovėsi ties Raseiniais, Tytuvėnais, Joniškiu, Pavandene. Už tai Antanas Gelgaudas P. Šemetai suteikė majoro laipsnį. Birželio 19 d., po pralaimėto mūšio ties Paneriais, P. Šemetos vadovaujami kariniai daliniai buvo paskirti į lenkų generolo F. Rolando korpusą. Lietuvių ir lenkų sukilėliai kaudamiesi prasibrovė pro gausias priešo pajėgas prie Prūsijos karalystės sienos, ją perėjo ir buvo internuoti. Diktariškių dvaro rusų valdžia nekonfiskavo, nes jo valdymą perėmė brolis Juozapas Šemeta, 1858-1864 m. Šiaulių pavieto bajorų maršalka, 1863 m. sukilimo dalyvis. Tik jį už dalyvavimą sukilime ištrėmus dvaras buvo atimtas.

Iš Prūsijos Pranciškus Šemeta emigravo į Prancūziją, buvo Europos tautų laisvės kovų riteris: kaip prancūzų armijos karininkas, dalyvavo karinėse kampanijose Belgijoje ir Egipte, tarnavo Pjemonto kariuomenėje Italijoje. 1834-1838 m. palaikė ryšius su pogrindine Vilniaus demokratų draugija, buvo surinkęs didelę vertingų paveikslų kolekciją. Mirė Pranciškus Šemeta Drezdene, ten jam pastatytas paminklas.

## Šaltiniai
Trabzono tarptautinis oro uostas

**Trabzono tarptautinis oro uostas** (IATA: **TZX**, ICAO: **LTCG**) – oro uostas rytinėje Trabzono miesto dalyje, ant Juodosios jūros kranto, Turkijoje. Oro uostas pastatytas 1957 m.

2008 m. oro uostas aptarnavo 1 469 713 keleivius, iš jų 1 380 926 vietinių skrydžių keleiviai. Trabzono oro uostas yra 9–tas pagal keleivių pervežimą ir 7–tas pagal vietinių skrydžių keleivių pervežimą Turkijoje.

## Aviakompanijos ir kryptys
* Airblue (Stambulas, Mančesteris), **[[Airbus A321]] sustoja papildyti degalų**
* Azerbaijan Airlines (Baku)
* Cyprus Turkish Airlines (Kipras, Londonas-Stansted)
* Onur Air (Stambulas-Atatürk)
* Pegasus Airlines (Ankara, Antalija, Stambulas-Sabiha Gökçen)
** Pegasus Airlines „Izair“ operatorius (Adana, Izmiras)
* Turkish Airlines (Ankara, Berlynas-Schönefeld, Bursa, Diuseldorfas, Hamburgas, Frankfurtas, Stambulas-Atatürk, Stambulas-Sabiha Gökçen)
** Turkish Airlines „SunExpress“ operatorius (Antalija, Izmiras)

## Išnašos

## Nuorodos
* Trabzono oro uostas 
* LTCG – Airport
* Oro uosto orų prognozė 
* LTCG duomenys
Litta

Žodis **Litta** reiškia:

* Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė – *Litta* arba *Litta W* – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės pavadinimas minimas senuosiuose Europos ir pasaulio žemėlapiuose .
Kūlimo volas

**Kūlimo volas** - įtaisas, skirtas kulti javams.

XIX a. dokumentuose ir etnografinėje medžiagoje aptinkama žinių, kad Lietuvoje buvo naudojami kūlimo volai. Kūlimo volas į Lietuvą pateko iš Vakarų Europos. Atsiradęs Šiaurės Italijoje, pateko į Prancūziją, o iš ten XIX a. pradžioje - į Vokietiją ir į Kuršą, o po to - į Lietuvą. XIX a. Lietuvoje vietoj spragilų buvo pradėtas naudoti vadinamasis *Veronos volas*. Jis būdavo gaminamas iš medžio - iš apie 1,2 m ilgio ir 0,5 m storio rąsto. Vėliau kūlimo voluose būdavo iškalami grioveliai. Dvaruose buvo pradėti naudoti geležimi apkaustyti volai. Valstiečiai, kuldami volu, javus klojime klodavo ratu. Šiuo ratu apvarydavo į volą pakinkytą arklį. Po to medinėmis šakėmis apversdavo apkultus javus, ir vėl būdavo važiuojama per juos su volu.

XIX a. antrojoje pusėje volus išstūmė kūlimo mašinos - kuliamosios. Ilgiau volai išliko Šiaurės ir Vidurio Lietuvoje.
Svitlana Loboda

**Svitlana Loboda** (; g. 1982 m. spalio 18 d. Kijeve, Ukraina) – rusakalbė Ukrainos dainininkė ir kompozitorė.

Svitlana buvo išrinkta atstovauti Ukrainą Eurovizijos dainų konkurse 2009, vykusiame Maskvoje, su daina „Be my Valentine (Anti-crisis girl)“. Baigė muzikos mokyklos dirigavimo ir fortepijono klasę, vėliau – estradinės akademijos estradinio ir džiazo vokalo klasę bei Kijevo kultūros universitetą.

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 

|-
Audi 80

**Audi 80** – vokiškos automobilių gamyklos automobilis, gamintas nuo 1972 iki 1995 metų. Buvo gaminama viename konvejeryje su Volkswagen Passat.

Buvo gaminami keturi kėbulo tipai: sedanas, dviduris sedanas, kupė ir universalas.

Automobilis turėjo benzininius variklius su mechaninio įpurškimo sistema (K-Jetronic ir KE-Jetronic), žymimus „E“, karbiuratorinius ir mono įpurškimo sistemą naudojančius  – žymima „S“ taip pat ir dyzelinius „D“ (Diesel), „TD“ (Turbo diesel), „TDI“ (Turbocharged Direct Injection).

## Generacijos

Image:Audi 80 b1 v sst.jpg|Audi 80 B11972 iki 1978
Image:1984-1986 Audi 80 quattro (B2), front right 20071023.jpg|Audi 80 B21978 iki 1986
Image:Audi Typ89.jpg|Audi 80 B31986 iki 1991
Image:Audi 80 Avant 01.jpg|Audi 80 B41991 iki 1995
Laiptai į dangų

„**Laiptai į dangų**“ – 1966 m. Lietuvos kino studijoje pagal to paties pavadinimo M. Sluckio romaną sukurtas meninis filmas. Nespalvotas. Plačiaekranis. Trukmė – 96 min.

## Kūrybinė grupė
* Scenarijaus autoriai – Mykolas Sluckis, Raimondas Vabalas;
* Režisierius – Raimondas Vabalas;
* Operatorius – Jonas Gricius;
* Dailininkai – Algirdas Ničius, Jeronimas Čiuplys;
* Kostiumų dailininkė – Juzefa Čeičytė;
* Kompozitorius – Vytautas Barkauskas;
* Garso operatorius – Kazimieras Zabulis.
 

## Vaidina
* Vaclovas Blėdis – Petras Indriūnas;
* Irena Garasimavičiūtė – Anelė Indriūnienė;
* Gražina Balandytė – Ramunė, jų duktė;
* Aleksas Jonikas – Jaunius;
* Eugenija Pleškytė – Ingrida Šatkauskienė;
* Mamertas Karklelis – Aleksynas, valsčiaus tarybos pirmininkas;
* Laimonas Noreika – jo brolis, redaktorius;
* Balys Barauskas – Merkys;
* Henrikas Kurauskas – Šatkauskas;
* Rolandas Butkevičius – viršila;
* taip pat Kazys Vitkus, Albinas Budnikas, Juozas Jaruševičius, Petras Likša, Gediminas Pauliukaitis ir kiti.

## Siužetas
Filmas pasakoja apie dramatišką ir skausmingą pokario Lietuvos tikrovę. 1948 metai. Kaimuose įsitvirtinusi sovietų valdžia aršiai kovojo su „buržuaziniais nacionalistais“, kuriuos lietuviai vadino „miško broliais“. Dėmesio centre – Indriūnų šeimos, žmonių, kurių sąmonė suformuota šimtmetinės baudžiavos likimas.
 
Šeima išyra, nes jos nariai atsiduria skirtingose barikadų pusėse. Vyresnės dukters vyras, buvęs Lietuvos kariuomenės karininkas, aršus tarybų valdžios priešas. Jaunesnioji sesuo Ramunė susieja savo likimą su komjaunuoliu Jauniumi.
Šiame filme itin ryškūs abiejų moterų charakteriai: rūpestingos, nuolankiai vyrų politiką primančios motinos ir maištingos jaunos dukters Ramunės, kuri bando laužyti patriarchalinės šeimos kanonus, kurios charakteris nėra linkęs taikytis; vyresnioji sesuo, priešingai, – pragmatiška vilioklė, flirtuojanti ir su komunistais, ir su partizanais.

## Apdovanojimai
* 1967 m. – VIII Pabaltijo, Baltarusijos ir Moldavijos kino festivalio Kišiniove pagrindinis prizas „Didysis gintaras“; prizas už geriausią vyro vaidmenį V. Blėdžiui;
* 1968 m. – III-čiojo sąjunginio kino festivalio Leningrade premija už vaizdinį sprendimą, diplomai dailininkams J. Čiupliui ir A. Ničiui;
* 1968 m. – LTSR Valstybinė premija režisieriui R. Vabalui ir aktoriui V. Blėdžiui.

## Nuorodos
* Filmo ištraukos
Nahua

**Nahua** – indėnų tauta, gyvenanti centrinėje Meksikoje. Kalba jutų-actekų kalbų šeimai priklausančiais nahuatlių kalbos dialektais.

Manoma, kad nahua žmonės pradžioje gyveno teritorijoje, kuri driekėsi pietvakarių JAV ir šiaurės vakarų Meksikoje, bet ~500-uosius metus atsiskyrė nuo kitų jutų ir patraukė į pietus. Jie įsikūrė centrinės Meksikos slėniuose ir tapo viena galingiausių regiono tautų. Jie sudarė įtakingas actekų ir toltekų kultūras, taip pat mažesnės kultūras, tokias kaip tepanekai, akolhua, tlaškaltekai, šočimilkai ir kt. Savo klestėjimo laikotarpiu (apie 1500-uosius m.) nahua žmonės paplito plačiai po Centrinę Ameriką, iki pat Panamos. Tačiau laikui bėgant jie asimiliavosi su vietinėmis tautomis bei atvykėliais iš Europos. Salvadore išliko nahua grupė, vadinama pipilais.

Kadangi Meksikoje nevedami surašymai pagal tautybę, nėra žinoma, kiek šalyje gyvena nahua žmonių. Jų kiekį galima nuspėti pagal nahuatlių kalbos vartojimą, nors dalis nahua žmonių dabar jau pamiršo savo kalbą ir moka tik ispaniškai. Meksikoje yra 1,4 mln. žmonių, mokančių nahuatlių kalbą, iš jų 190 tūkst. yra vienkalbiai. Daugiausia šią kalbą vartojančių žmonių gyvena Pueblos, Gerero, Verakruso, Idalgo, San Luis Potosi valstijose. Dauguma nahua žmonių verčiasi žemės ūkiu.
Belgijos futbolas 2006–2007 m.

**[[Belgija|Belgijos]] futbolo varžybos [[2006]]–[[2007]] m.**
*  prasidėjo 2006 m. liepos 28 d., baigėsi 2007 m. gegužės 18 d.
* s turnyras prasidėjo 2006 m. liepos 28 d., finalas įvyko 2007 m. gegužės 26 d.

## 2006–2007 m. Pro League
* **Pro League** – aukščiausioji Belgijos futbolo lyga.
* Čempionais tapo Anderlecht Bruxelles.

### Galutinė lentelė

|}

### Pereinamasis turnyras
# KV Mechelen (16)
# Royal Antwerpen (10)
# KSK Lier (9)
# KV Kortrijk (0)

## 2006–2007 m. [[Belgijos futbolo taurė]]
**[[Belgijos futbolo taurė]]** – pagrindinis Belgijos taurės turnyras.

### Finalo ir pusfinalio rungtynės

## [[Belgijos futbolo supertaurė]]
* **[[Belgija|Belgijos]] futbolo supertaurė** – futbolo turnyras, kuriame dėl taurės kasmet varžosi  ir  nugalėtojai. 
* Jeigu abu šiuos turnyrus laimi ta pati komanda, su ja dėl supertaurės varžosi taurės finalininkas.
* Trofėjų iškovojo Anderlecht Bruxelles.

## Išnašos

## Nuorodos
* Rsssf.com
* Soccerway.com
* Foot.dk archyvas (arch.)
Urban Symphony

**Urban Symphony** – Estijos muzikos grupė. Išgarsėjo 2009 m. atstovaudama Estijai Eurovizijos dainų konkurse su daina *Rändajad* (*Keliauninkai*) (finale užėmė 6 vietą). Grupės lyderė – Sandra Nurmsalu.

Grupė susikūrė 2007 m. Jos narė Mirjam Mesak dalyvavo 2007 m. Eurovizijoje Helsinkyje kaip Gerli Padar pritariantysis vokalas.

## Nariai
* Sandra Nurmsalu (vokalas ir smuikas)
* Mann Helstein (smuikas)
* Johanna Mängel (violončelė)
* Mari Möldre (violončelė)
* Marilin Kongo (pritariantis vokalas)
* Mirjam Mesak (pritariantis vokalas)

## Nuorodos

* 

|-
Lietuvos nepriklausomų rašytojų sąjunga

**Lietuvos nepriklausomųjų rašytojų sąjunga** – Lietuvos prozininkų, poetų, eseistų, publicistų, dramaturgų, vertėjų ir kritikų bendrija, nuo 2004 m. turinti asociacijos statusą. Būstinė Kaune, Rotušės a. 13.

## Istorija
Lietuvos nepriklausomųjų rašytojų sąjunga įkurta 1990 m. kovo 6 d. prie Lietuvos kultūros fondo. Turi per 200 narių, daugiausia mokytojų lituanistų, kultūros darbuotojų, medikų, žurnalistų, dailininkų, dvasininkų.

## Veikla
Lietuvos nepriklausomųjų rašytojų sąjunga rengia nuo 1997 m. vieno eilėraščio konkursą „Lygiadienio giesmė“, nuo 1999 m. – „Vasaros poezijos šventę“ Kaune. Kas metai išleidžiama po 70-80 grožinės literatūros knygų, 1990–1991 m. leido žurnalą „Keturi vėjai“, 2000–2009 m. – 10 tomų poezijos almanachą „Ten, sidabro vingy…“, nuo 2009 m. leidžia prenumeruojamą kultūros, kūrybos ir tautotyros mėnraštį „Gintaro gimtinė“.

LNRS Vilniaus skyrius kasmet rengia tradicinius renginius „Nepriklausomi vieversio skaitiniai“ (vasario mėn.) ir „Nepriklausomi lygės skaitiniai“ (rugsėjo mėn.). Išleista sutelktuvė „Tarp Vilnelės ir Neries“ (2014), kurioje spausdinama 39 autorių kūryba.

## Pirmininkai
* Arvydas Lapukas – 1990–1992 m.;
* Bronius Jauniškis – 1993–2000 m.;
* Vladas Buragas – 2000–2018 m.;
* Dalia Milukaitė-Buragienė – nuo 2018 m.

## Kitos sąjungos
* Lietuvos detektyvų rašytojų sąjunga;
* Lietuvos kaimo rašytojų sąjunga;
* Lietuvos rašytojų sąjunga.

## Šaltiniai

## Literatūra
* „Lietuvos nepriklausomieji rašytojai“ (sudarytojas Vytautas Indrašius), Vilnius, (1998)
* Vardą rašysim ant laiko delnų (LNR sąjungos sąvadas) 2018, ISBN 978 9986 940 92 0
Alsėdžių apylinkė

**Alsėdžių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Alsėdžių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Plungės rajonui. 1954 m. prijungtos Dišlių apylinkė, Skirpsčių apylinkė ir Platakių apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || K. Požėlos vardo kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 63,23 || 3074 () || K. Požėlos vardo kolūkis, „Draugystės“ kolūkis, „Tiesos“ kolūkis, „Taikos“ kolūkis  || 1 miestelis, 19 kaimų, 1 vienkiemis
|-
| 1970-01  || || 2753 || || 1 miestelis, 20 kaimų, 4 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 78,4 || || Alsėdžių kolūkis, „Tiesos“ kolūkis  || 1 miestelis (Alsėdžiai), 22 kaimai, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 22 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1933 || || 1 miestelis, 10 kaimų, 2 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || Alsėdžių kolūkis, Alsėdžių girininkija  || Alsėdžiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1455 || || 1 miestelis, 9 kaimai, 3 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Babrungo apylinkė

**Babrungo apylinkė** (iki 1967 m. ***Truikių apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Truikių apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Plungės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Plungės rajonui. 1954 m. prijungtos Didvyčių apylinkė, Babrungėnų apylinkė ir dalis Stanelių apylinkės. 1967 m. rugsėjo 29 d. perkeltas apylinkės centras į Babrungą ir atitinkamai pakeistas jos pavadinimas.

|-
| 1954-05-25  || || || „Didvyčių“ ir „Švyturio“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 63,35 || 2755 () || „Didvyčių“ kolūkis, „Truikių“ kolūkis, „Žemaitijos“ kolūkis, „Švyturio“ kolūkis  || 24 kaimai, 1 glžk. stotis
|-
| 1970-01  || || 2772 || || 19 kaimų, 6 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 91 || || Didviečių kolūkis, Truikių kolūkis, Vl. Rekašiaus kolūkis  || 18 kaimų, 5 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 18 kaimų, 5 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 2616 || || 19 kaimų, 7 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || Didviečių kolūkis, Vlado Rekašiaus kolūkis  || Babrungas, Babrungėnai, Didviečiai, Glaudžiai, Jodėnai, Kapsūdžiai, Pakerai, Užlieknis ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2423 || || 19 kaimų, 7 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai