open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Fulgencijus Rimgaila

**Fulgencijus Rimgaila** (arba *Fulgentas Rimgaila*, *Fulgentijus Rimgaila*, , 1805 m. Dubėnų dvare, Vaiguvos parap., Šiaulių aps. – 1870 m. birželio 21 d., palaidotas Kurtuvėnuose) – žemaičių dailininkas, matematikas ir architektas, romantizmo atstovas.

## Biografija

Gimė Rimgailų bajorų šeimoje. Tėvas - Tadas Rimgaila - ATR kariuomenės Lenkijos padalinių karininkas, išėjęs į atsargą gyveno Šiaulių paviete. Motina - Veronika Rimgailaitė-Rimgailienė. Rimgailų šeimoje užaugo šeši sūnūs: 1. Kalikštas - nuo 1810 m. Vilniaus Universiteto filosofijos kandidatas; 2. Liudvikas - Šiaulių miesto raštininkas, ATR kariuomenės Lenkijos padalinių poručikas; 3. Karolis - nuo 1814 m. Vilniaus Universiteto filosofijos kandidatas, mirė apie 1830 m.; 4. Juozapas - Vilniaus gubernijos pasienio teismo regentas; 5. Kamilis ir 6.Fulgentas - filosofijos magistras.

Fulgencijus Rimgaila baigė Padubysio mokyklą, vėliau studijavo Vilniaus universitete (Filosofijos fakultete), 1828 m. apgynė filosofijos magistro laipsnį. 1829 m. Berlyne pas architektą K. F. Schinkelį pusmetį mokėsi piešimo ir projektavimo. 1829–1831 m. su K. Podčašinskio rekomendacija Paryžiaus dailės akademijoje studijavo architektūrą (pas architektą J. L. Durand’ą); po 1830–1831 m. sukilimo negalėjo grįžti į Lietuvą. Privačiai mokė matematikos, dirbo geležinkelio ruožo Paryžius–Strasbūras statyboje, manoma, dalyvavo I pasaulinės parodos Londone paviljono projektų konkurse. 1856 m. grįžo į Lietuvą.

Susirašinėjo su K. Podčašinskiu, Lenkijos laikraštyje Gazeta Warszawska recenzavo jo knygą Architektūros pradmenys akademiniam jaunimui (Początki architektury dla użytku młodzi akademickiey 3 d. 1828–56); nepritarė K. Podčašinskio propaguotam sekimui antikos architektūra.

### Mokslas ir studijos

* 1821 m. baigta Padubysio bazilijonų išlaikoma mokykla;
* 1821 – 1827 m. Vilniaus universitetas, Fizikos matematikos fakultetas;
* 1829 magistro laipsnis, apginta disertaciją;
* tobulinimasis Varšuva, Berlynas;
* Paryžiaus dailės akademija, architektūros studijos;
* pagalbiniai mokslai universitete ir Conservatoire de l’Art et Matier;
* mokslas privačiai pas architektūros prof. Hyot.

### Darbas ir užimamos pareigos

* 1825 m. Vilniaus universitetas, K. Podčašinskio padėjėjas;
* 1836 – 1838 m. privatus pensionas, pedagoginis darbas (Prancūzija);
* nuo 1839 m. architektūrinis projektavimas (Paryžius);
* nuo 1846 m. geležinkelio tiesimas iš Paryžiaus į Strasbūrą.

### Projektai

* 1858 – 1859 m. Pagrįžuvio dvaro rūmai (Kelmės rajonas);
* 1859 m. Telšių Šv. Antano Paduviečio katedra, – bokštas;
* 1859 m. Vabalninko Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia (Biržų rajonas), – altorius.
* 1860 – 1869 m. Šiaulėnų Šv. Onos bažnyčia (Radviliškio rajonas);
* 1864 m. Telšių Šv. Antano Paduviečio katedra, – vartai;

### Publikacijos

* Publikuoti architektūros teorijos ir kritikos straipsniai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Rodzina. Herbarz szlachty polskiej, księgarnia Gebethnera i Wolfa, Tom XV; Aut. Uruski Seweryn, p. 352, Warszawa 1931.
Ivanas Levickis

**Ivanas Levickis** (, 1830 m. – m. po 1894 m.) – Lietuvos istorizmo krypties inžinierius architektas, atvykęs iš Rusijos.

## Biografija
1855 m. baigė Sankt Peterburgo statybos mokyklą (nuo 1882 m. – Sankt Peterburgo civilinių inžinierių institutas). Nuo 1857 m. dirbo Statybos ir kelių komisijoje Gardine, nuo 1861 m. – jaunesnysis architektas Vilniuje. 1872–1884 m. Vilniaus gubernijos inžinierius, t. p. Vilniaus švietimo apygardos architektas. 1885 m. Tambove vadovavo kareivinių statybai, nuo 1890 m. Astrachanės gubernijos inžinierius. Reiškėsi kaip fotografas; 1864–1868 m. Vilniuje veikė jo fotoateljė. 

## Projektai
* 1862 m. Sapiegų rūmuose įrengta karo ligoninė perstatyta į kadetų korpusą;
* 1865 m. žydų ligoninė Pylimo g. 38, Vilnius;
* apie 1870 m. Valstybinių įstaigų rūmai (dab. Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerija), Pilies g. ir Šventaragio g. kampas, Vilnius, kapitalinė rekonstrukcija;
* 1870 m. restoranas su dengta terasa, Vilnius;
* gyvenamasis namas Vokiečių g. perstatytas į viešbutį „Europa“ (neišlikęs, sudegė per II pasaulinį karą, 1947 m. nugriautas);
* 1870 m. I. E. Lipskio alaus bravoras (prie Kapanicos kanalo);
* 1872–1873 m. realinė mokykla ir žydų mokytojų institutas (dab. Savivaldybės a., Vilnius), rekonstrukcija iš dviejų ir trijų aukštų rezidencinių namų, neišlikę;
* apie 1876 m. valstybės įstaigų rūmai Pilies ir Šventaragio g. kampe;
* 1877 m. Danijos pilietės Terezos Barkenberg namas Aušros Vartų g., Vilnius (neišlikęs);
* 1880 m. metalo apdirbimo įmonė (Naujoji Vilnia, Vilnius) (1892 m. pertvarkyta pagal A. Polozovo projektą);
* 1881 m. grafo Juozapo Leduchovskio namas Subačiaus g., Vilnius, – rekonstrukcija, užstatytas antras ir trečias aukštas.
* 1881 m. pramonininko Samuilo Vyšniavskio namas Vilniaus g. 25, Vilnius;
* 1884 m. Ivano Levickio privatus namas J. Basanavičiaus g. 8, Vilnius (neišlikęs);
* 1884 m. Teismo rūmai Universiteto g. 12-14, Vilnius;
* iki 1884 m. Oginskių šeimos koplyčia-mauzoliejus, Vilnius;
* Panevėžio mokytojų seminarija;
* Maladečinos mokytojų seminarija;
* Polocko mokytojų seminarija;
* Vitebsko berniukų gimnazija;
* 1871 m. Joniškėlio Igno Karpio žemės ūkio mokyklos pastatų kompleksas

## Šaltiniai
Bauskė

**Bauskė** () – miestas Latvijoje, Žiemgaloje, Bauskės savivaldybės centras, už 70 km nuo Rygos ir už 20 km nuo Lietuvos sienos. Miesto teisės buvo suteiktos 1609 metais. Bauskėje Mūša ir Nemunėlis susilieja į Lielupę. Jų santakoje, į vakarus nuo miesto, yra Bauskės pilis.

## Istorija
Archeologiniai kasinėjimai liudija, kad dabartinės Bauskės vietoje gyvenvietė buvusi jau prieš 3500 metų. Rašytiniai liudijimai apie Bauskę pasirodė  XV a. viduryje, kai buvo pastatyta Livonijos ordino pilis. Šalia pilies įsikūrė miesto tipo gyvenvietė Vairuogmiestas.

1584 m. Kuržemės hercogo Gotardo įsakymu buvo likviduotas Vairuogmiestas ir pradėta naujos gyvenvietės statyba dabartinio Bauskės senamiesčio vietoje. 1594 m. buvo pastatytas pirmasis mūrinis pastatas – *Šv. Dvasios bažnyčia*. Tiksli miesto teisių suteikimo data Bauskei nėra žinoma, tačiau ja laikoma 1609 m., kai hercogas Fridrichas Bauskei padovanojo antspaudą. 1615 m. Bauskė gavo teisę statyti rotušę.

Bauskės plėtrą XVII a. ir XVIII a. pradžioje laikas iš laiko pertraukdavo karai. O 1710 m. Bauskę palietė maras, nuo kurio mirė pusė miesto gyventojų.

Tarpukariu, 1930 m. Bauskė vystėsi kaip administracinis centras. Bauskė buvo apskrities centras.

Miestą smarkiai paveikė Antrasis pasaulinis karas. 1944 m. birželio pabaigoje miestas pusantro mėnesio buvo tiesioginių karo veiksmų zonoje ir dėl to visiškai nuniokotas. Sovietmečiu atstatytas ir išaugo.

## Miestai partneriai

Miestai, su kuriais Bauskė yra užmezgusi partnerystės ryšius:

*  Rypinas, Lenkija
*  Hedemora, Švedija
*  Chašuris, Gruzija
*  Nachodas, Čekija
*  Pakruojis, Lietuva
*  Radviliškis, Lietuva

## Demografija

2004 metų gruodžio mėnesį Bauskėje buvo 10 178 gyventojai, iš kurių 55 % – moterys, 45 % – vyrai. Etninė sudėtis: 77 % – latviai, 11 % – rusai, 6 % – lietuviai, 3 % – baltarusiai, 1,41 % – lenkai, 1 % – ukrainiečiai, 0,39 % – čigonai, 0,16 % – vokiečiai, 0,08 % – estai, 0,06 % – žydai, 1,21 % – kiti.

## Nuorodos

*Apie Bauskę – Vietas.lv
*Apie Bauskę  – Tournet.lv
*[[Bauskės pilis|Bauskės pilies] griuvėsiai]  – Latvijos Universitetas Matematikos ir informatikos institutas 
*[[Bauskės pilis|Bauskės pilies] griuvėsiai] – Vietas.lv
Kūriniai

**Kūriniai** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, Kaltanėnų seniūnijoje, 3,8 km į šiaurės vakarus nuo Kaltanėnų miestelio, 10,5 km į rytus nuo Labanoro, apie 12 km į šiaurės vakarus nuo Švenčionėlių.

Etnografiškai, Kūriniai yra Rytų Aukštaitijoje, o pagal vyraujančią vietinių gyventojų tarmę tradiciškai priskiriamas lietuvių kalbos rytų aukštaičių tarmės uteniškių patarmės regionui.

Kiauneliškio gamtinis rezervatas (*pusiaukelėje važiuojant iš Kūrinių į [[Labanoras|Labanorą]], dešinėje pusėje*).

## Geografija

Išsidėstęs abipus plento  ir šalia Utenos–Švenčionėlių geležinkelio atkarpos (ja keleivinis susisiekimas nutrauktas 2001 m.), kuri anksčiau buvo veikusios Panevėžio–Pastovio siauruko geležinkelio linijos tąsa.

Kūrinių kaimas įsikūręs Labanoro girios apsuptyje. Kaimo vakarinis pakraštys ribojasi su Labanoro regioniniu parku. Kaimas įeina į Aukštaitijos nacionalinio parko teritoriją. Jo šiaurinėje dalyje yra Kiaunos kraštovaizdžio draustinis, pietinėje dalyje – Pagilūtės telmologinis draustinis bei jame esanti netoli kaimo Kūrinių pelkė. Pro Kūrinius teka Kiaunos upė.

Šiltuoju metų laiku, per Kūrinius, Kiaunos upe eina vienas populiariausių iškylautojų baidarėmis vandens maršrutų.

## Istorija

Kaimo teritorija yra senovės aukštaičių genties, Nalšios žemėje. 1920–1939 m., Kūrinius, kaip ir visą Vilniaus kraštą buvo okupavusi Lenkija.

Tarybiniais laikais kaimo šiaurės vakarų pakraštyje veikė Kūrinių pradinė mokykla. Pro kaimą kasdieną kursuodavo nemažai reisinių autobusų į Švenčionėlius, Švenčionis, Ignaliną, Molėtus, Kauną, Klaipėdą. Aplink kaimą esantys dirbami laukai daugiausia priklausė Kaltanėnų Černiachovskio kolūkiui. Vakarinėje kaimo dalyje kolūkis sėdavo javus, bulves, kukurūzus, o rytinėje daugiausia buvo šieniaujamos pievos.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Tadas Daškevičius, mokytojas, literatas, poetas.
* Angelė Vilutytė-Rimševičienė, filologė, Lietuvos mokslo premijos laureatė.

## Šaltiniai
Vaclovas Dačkauskas

**Vaclovas Dačkauskas** (g. 1957 m. vasario 9 d. Degimuose, Šilalės rajonas) – Lietuvos ir Klaipėdos rajono savivaldybės politinis veikėjas.

## Biografija
1987 m. baigė Kauno politechnikos instituto Klaipėdos vakarinį skyrių, inžinierius – statybininkas.

1998–2003 m. AB „Gargždų komunalinės paslaugos“ direktorius. 2003–2011 m. ir 2011–2019 m. Klaipėdos rajono savivaldybės meras, Lietuvos savivaldybių asociacijos tarybos narys.

Nuo 2003 m. Klaipėdos rajono savivaldybės tarybos narys.

1990–2001 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, 2001–2017 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Klaipėdos rajono skyriaus narys, skyriaus pirmininkas.

Sutuoktinė Aldona, vaikai Jurgita, Aistė.

## Šaltiniai
Iksmenai (filmas)

**Iksmenai** () – 2000 m. JAV mokslinės fantastikos veiksmo filmas. Pagrindiniai filmo veikėjai X-Menai, ypatingomis galiomis apdovanoti žmonės. Didžioji filmo siužeto dalis yra adaptuota iš X-Men komiksų. Visame pasaulyje filmas uždirbo 294 mln. JAV dolerių.

## Siužetas

Po savo tėvų mirties nacių rankose, Magnusas, mutantas, pasižada atkeršyti visai žmonijai. Tuo tarpu Čarlzas Ksavjeras suburia gerų mutantų grupę, kurią pradeda treniruoti. Magnusas, pasivadinęs Magnetu, suburia piktadarius Kardadantį ir Mistiką, kad jie naikintų viską, kas maišysis jų kelyje, įskaitant ir Kanados mutantą Loganą (Ernį). Ksavjero grupė užverbuoja Loganą pačiu laiku ir bando sutrukdyti Magnetui sunaikinti pasaulį.

## Aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Hugh Jackman – Loganas/Ernis
* Patrick Stewart – profesorius Čarlzas Ksavjeras
* Ian McKellen – Erikas Lenšeris/Magnetas
* Famke Janssen – Džin Grei
* James Marsden – Skotas Samersas/Ciklopas
* Halle Berry – Orora Manro/Audra
* Anna Paquin – Nenaudėlė (Rok)
* Tyler Mane – Kardadantis
* Ray Park – Rupūžė
* Rebecca Romijn – Mistika
* Bruce Davison – senatorius Kelly
* Matthew Sharp – Henry Gyrich
* Brett Morris – jaunas Magnetas
* Rhona Shekter – Magneto motina
* Kenneth McGregor – Magneto tėvas
Texas

**Texas** – pop grupė iš Škotijos, Jungtinės Karalystės. Grupė susikūrė 1986 m., pasivadino pagal 1984 m. filmą Paryžius, Teksasas ().

## Nariai
* Sharleen Spiteri, vokalas ir gitara;
* Tony McGovern, vokalas ir gitara;
* Ally McErlaine, gitara;
* Johnny McElhone, bosinė gitara;
* Eddie Campbell, klavišiniai;
* Michael Bannister, klavišiniai;
* Neil Payne, būgnai;
* Richard Hynd, būgnai (1993–1999).

## Diskografija
* Southside, (1989);
* Mothers Heaven, (1991);
* Ricks Road, (1993);
* White on Blonde, (1997);
* The Hush, (1999);
* The Greatest Hits, (2000);
* Careful What You Wish For, (2003);
* Red Book, (2005).
Kūrinių pelkė

**Kūrinių pelkė** – pelkė Švenčionių rajono savivaldybėje, Kaltanėnų seniūnijoje, nuo Kūrinių kaimo pakraščio apie 400 m į pietryčius, nuo Kaltanėnų miestelio yra nutolusi maždaug už 2,5 km į šiaurės vakarus. Pelkės šiaurės rytine puse eina  plentas, bei Utenos-Švenčionėlių geležinkelio linijos ruožas. Netoli pelkės į šiaurės vakarus yra Kūrinių, į pietvakarius – Pagilūtės kaimai.

Ši pelkė susidarė iš tarybiniais laikais melioracijos nusausinto Sklinkos ežero. 1990 m. atkūrus Lietuvos nepriklausomybę ir keičiantis jos ūkiui, likvidavus Švenčionėlių melioraciją, buvo nustotas prižiūrėti ir vandens drenažas. Nevalant buvusio vandens drenažo, neišpumpuojant vandens, jo perteklius vėl ėmė kilti į dirvožemio paviršių anksčiau nusausinto Sklinkos ežero vietoje ir dalyje aplinkinių anksčiau šienaujamų pievų plotų.

Pelkės vakariniame pakraštyje yra gerai išlikusi Kiaunos upės natūrali senvagė tekėjusi per Sklinkos ežerą, kurioje tarybiniais metais gausiai gyveno paprastieji karosai ir keletas kitokių rūšių žuvų.

Kūrinių pelkė kartu su Pagilūčio pelkynais sudaro vieną pagrindinę mikro ekosistemos dalį, kuri apjungta į Pagilūtės telmologinį draustinį, esantį Aukštaitijos nacionalinio parko ribose. Užpelkėjusioje ir vandens užlietoje žemumoje yra Lietuvos raudonosios knygos sąrašuose įrašytų saugomų didžiųjų baublių, stulgių, raudonkojų tulikų, šaukštasnapių ančių, lingių perimvietės. Dalis pelkės apaugusi krūmų ir krūmedžių brūzgynais.

## Nuorodos
* maps.lt / Kūrinių pelkė per maps.lt žemėlapį
* flickr.com / Kūrinių pelkė su prasiveriančiu Sklinkos ežerėliu / Didysis baltasis garnys (Egretta alba) Great White Egret. Kūrinių pelkė. Aukštaitijos nacionalinis parkas.
* kpd.lt / Švenčionių rajono savivaldybėje esančių saugomų teritorijų schema
Amerikos lietuvių inžinierių ir architektų sąjunga

**Amerikos Lietuvių Inžinierių ir Architektų Sąjunga** – Amerikos lietuvių organizacija, įsteigta Niujorke 1950 m. vasario 24 d. – 1950 m. vasario 25 d. kaip Pasaulio lietuvių inžinierių ir architektų sąjungos (PLIAS) padalinys.

## Veikla
Suvažiavimai šaukiami kas ketveri metai, juose renkama centro valdyba. Organizacija turi atstovybes Bostone, Čikagoje, Detroite, Denveryje, Niujorke ir Filadelfijoje. 1952 m. įsteigti stipendijų ir šalpos fondai. Organizuoja archititektų ir inžinierių projektų konkursus, parodas, rengia (su kitomis organizacijomis) mokslo ir kūrybos simpoziumus, kuria lietuvišką inžinerijos terminiją.

Niujorke leidžiamas organizacijos metraštis, kartu su Pasaulio Lietuvių Inžinierių ir Architektų Sąjunga nuo 1951 m. balandžio mėn. leidžiamas žurnalas „Technikos žodis“.

1992 m. sausio 17 d. ALIAS ir Lietuvos kultūros fondas nutarė įsteigti Medininkų pilies atstatymo fondą.

Pirmasis centro valdybos pirmininkas 1951–1952 m. Aleksandras Mačiūnas, nuo 1989 m. Albertas Kerelis. 

## Žymesni nariai
* Jurgis Gimbutas
* Nikolajus Mačiulskis
* Leonas Maskaliūnas
* Vytautas Peseckas
* Adomas Varnas

## Šaltiniai
Jonas Mulokas

**Jonas Mulokas** (1907 m. vasario 18 d. Jusiagiryje, Rokiškio raj. – 1983 m. gegužės 31 d. Santa Monikoje, JAV) – inžinierius architektas.

## Biografija

1927 m. baigė Rokiškio gimnaziją, 1927–1935 m. studijavo Kauno Vytauto Didžiojo universitete. 1935–1937 m. atliko privalomąją karinę tarnybą Lietuvos kariuomenėje. 1944 m. emigravo į Vokietiją; nuo 1949 m. gyveno JAV.

Nuo 1937 m. vertėsi profesine architekto praktika. 1977 m. įsteigė architektūros bendrovę „Mulokas ir Mulokas, architektai“ Santa Monikoje (JAV).

Jonas Mulokas tapo Amerikos Lietuvių inžinierių ir architektų sąjungos nariu, nuo 1957 m. ėjo Čikagos skyriaus pirmininko pareigas. 1979 m. paskirtas Dailiųjų menų klubo (Kalifornija) pirmininku.

Po derybų su JAV gyvenančiu jo sūnumi Rimvydu Muloku, Lietuvai išsiųstas gausus Jono Muloko archyvas (eskizai, piešiniai, brėžiniai, maketai). 2022 m. vertingas palikimas saugojimui perduotas į Lietuvos literatūros ir meno archyvą.

## Projektai

* 1940 m. – Židikų kapinių koplyčia, į kurios rūsį buvo perkelti rašytojos Šatrijos Raganos palaikai (Židikai),
* 1940 m. – senoji Berčiūnų bažnyčia (neišlikusi),
* 1943 m. atstatyta 1796 m. nugriauta Vilniaus Šv. Kazimiero bažnyčios bokšto viršutinė dalis, Lietuvos kunigaikščio „karūna“ – mitra,
* 1952 m. – JAV – Marijos Gimimo parapijos bažnyčia (Market Parkas), – projektas,
* 1957 m. – Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia (Čikaga),
* 1962 m. – Kristaus Atsimainymo bažnyčia (Niujorkas, interjeras su dailininku V. K. Jonynu; 1962 m. bažnyčia įvertinta pirmojo laipsnio premija),
* 1963 m. – Kryžiaus kelių koplyčia tėvų pranciškonų sodyboje (Kenebankportas),
* 1964–1966 m. – senelių poilsio namai (Omaha),
* 1966 m. – Švč. Mergelės Marijos bažnyčia (Kasteris),
* 1962 m. – tėvų kapucinų Indėnų misijos kompleksas,
* 1963–1964 m. – Lietuvių Šv. Kryžiaus bažnyčia Deitone (Ohajas),
* 1970–1974 m. – Jaunimo centras (Čikaga),
* Gyvenamieji namai – rezidencijos (Čikaga, Kalifornija),
* Antkapiniai paminklai ir koplytstulpiai.

## Šaltiniai
Jonas Tobijas Dyderšteinas

**Jonas Tobijas Dyderšteinas** (, , mirė 1769 m.) – flamandų skulptorius, baroko architektas ir dekoratorius.

## Biografija
Brolis Jonas Valentas Dyderšteinas. Nuo 1748 m. abu su broliu dirbo Vilniuje, kituose Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės miestuose. Priklausė Vilniaus evangelikų reformatų bendruomenei.

## Darbai
* 1751-1752 m. jis ir architektas Jonas Nezemkauskas pertvarkė Šv. Rapolo bažnyčią Vilniuje – paaukštino jos bokštus, pertvarkė didįjį altorių.
* Po 1749 m. įvykusio gaisro 1752–1760 m. dalyvavo atstatant Vilniaus Šventosios Dvasios bažnyčią, suprojektavo savitą elipsės pavidalo kupolo būgną, stiuko lipdiniais dekoravo bažnyčios vidų.
* 1753 m. Kraslavos rotušė, Kraslava, Latvija
* 1756 m. vėlyvojo baroko bazilijonų bažnyčia, Berazvečėje, Baltarusija, 1970 m. nugriauta, buvo vienas gražiausių Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės vėlyvojo baroko pastatų.

## Šaltiniai
Johanas Vincentas Salvadoras

**Johanas Vincentas Salvadoras** (Salvedor, Salveder, Salvandor, Salvator, Selvetter, minimas 1661 m. – 1687 m.) – architektas, statybininkas. Austrų tautybės, kilęs iš Graco.

## Biografija

### Darbas ir užimamos pareigos

* 1664 m. gavo Vilniaus miestiečio teises. Vilniaus mūrininkų ir akmentašių cecho vyresnysis meistras, Kunigaikščio pilies mūrininkas.

### Projektai

* Vilniaus Arkikatedra Bazilika, – restauracija pagal 1666 m. sutartį su Vilniaus kapitula, padidinti langai, tinkuotos sienos, stiuko lipdiniais dekoruoti Šv. Kazimiero koplyčios kupolas ir altorius.
Pievinė kartenė

**Pievinė kartenė** (*Cardamine pratensis*) – bastutinių (*Brassicaceae*) šeimos augalas.

Daugiametis iki 70 cm aukščio augalas. Stiebas stačias, lapai su poriniais lapeliais. Vainiklapiai balsvi, rausvi su gyslomis.

Auga drėgnose pievose, upelių pakraščiuose.
Lilija Petraitienė

**Lilija Petraitienė** (g. 1958 m. vasario 8 d. Ramuvoje, Šilutės rajone) – ekonomistė, Lietuvos ir Klaipėdos miesto savivaldybės politikė bei visuomenės veikėja.

## Biografija
1973 m. baigė Ramučių aštuonmetę, 1976 m. Šilutės 3-ą vidurinę mokyklą. 1979 m. su pagyrimu baigė Kauno maisto pramonės technikumą. 1990 m. baigė Vilniaus universiteto Pramonės ekonomikos fakultetą, ekonomistė.

1980 m. Šilutės švietimo skyriaus buhalterė, 1981 m. Klaipėdos žuvies konservų gamyklos tabelininkė, 1982–1989 m. gamyklos inžinierė normuotoja, nuo 1989 m. profsąjungos pirmininkė. 1992–1996 m. Seimo nario Romualdo Bloškio, 1996–2017 m. Seimo narės Irenos Šiaulienės padėjėja sekretorė.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narė, Lietuvos demokratinės moterų kolegijos Klaipėdos apskrities tarybos pirmininkė. Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Klaipėdos skyriaus narė, tarybos narė, atsakingoji sekretorė, skyriaus tarybos sekretorė, Finansų komisijos narė. Lietuvos socialdemokračių moterų sąjungos Klaipėdos apskrities koordinatorė.

2011–2019 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Klaipėdos miesto skyriaus pirmininkė. Nuo 2011 m. Lietuvos socialdemokratų partijos tarybos ir prezidiumo narė.

1995–1997 m. (LDDP sąraše) ir 2011–2019 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narė.

## Šaltiniai
Juliusas Klosas

**Juliusas Klosas** (*Juljusz Kłos*; 1881 m. rugpjūčio 8 d. Varšuvoje – 1933 m. sausio 5 d. Vilniuje) – lenkų architektas, Vilniaus (tuometinio Stepono Batoro) universiteto profesorius.

Juliusas Klosas studijavo Austrijoje; 1908 m. baigė Vienos aukštąją politechnikos mokyklą.

## Profesinė pedagoginė veikla

* 1916 – 1920 m. Varšuvos aukštoji politechnikos mokykla;
* 1920 – 1933 m. Vilniaus universitetas, dėstytojas;
* 1920 – 1933 m. Vilniaus universitetas, Meno fakultetas, prodekanas, dekanas, katedros vedėjas.
* Nuo 1920 m. Vilniaus universiteto profesorius.

## Projektai

* 1925 m. Vilniaus Šv. Ignoto bažnyčia;
* 1928 m. Mėžionių bažnyčia (Švenčionių rajonas, Cirkliškio seniūnija);
* 1930 m. kareivinės (Vilnius);
* 1930 – 1932 m. Vilniaus katedros požemių tyrimai ir apsauga.
* 1932 – 1939 m. Vilniaus katedros požemių mauzoliejus (pagal architekto Stanislavo Bukovskio projektą).

## Publikacijos

* Vadovas apie Vilnių, 1923 (antras leidimas – 1929 m.).
Juzefas Pijušas Dziekonskis

**Juzefas Pijušas Dziekonskis** (, 1844 m. – 1927 m.) – Varšuvos architektas, architektūros akademikas.

## Projektai

* 1901 – 1910 m. Stulgių Šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia (Kelmės rajonas);
* 1902 – 1909 m. Vilniaus Šv. Onos bažnyčia, – pirmoji Lietuvoje profesionali architektūrinė restauracija. Suskliausti nauji žvaigždiniai navos skliautai, rekonstruotas vargonų choras, padaryta sakykla, klausyklos, atnaujinti fasadai (su kitais).
* 1903 – 1909 m. Šilalės Šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčia.
Karl Eduard Strandmann

**Karlas Eduardas Strandmanas** (,  g. 1867 m. gegužės 17 d. Linčiopinge, Švedija – 1946 balandžio 14 d., Švedija) – architektas, dirbęs Švedijoje ir nuo 1893 Rusijos imperijoje, Kauno ir Kuršo gubernijoje. Iki Antro pasaulinio karo gyvenęs Liepojoje, Latvijoje.

Karl Eduard Strandmann studijavo Švedijoje, kur baigė Stokholmo aukštąją technikos mokyklą. Kurė dabartinės Lietuvos ir Latvijos teritorijoje. Architekto projektuotos bažnyčios neogotikos stiliaus. Būdingas bruožas – rozetė virš įėjimo, jei bažnyčia vienabokštė, iš šonų šalia pagrindinio bokštų du maži bokšteliai, apvalūs langai, lotyniško kryžiaus planas.

Pagal formų panašumą jam priskirtinos istorizmo stilių Joniškio, Akmenės ir Tauragės bažnyčios. Tyrinėtojai pagal stiliaus bruožus spėja, kad jis suprojektavo ir Dabikinės, Plungės, Kulių, Vilkijos bažnyčias. Manoma, kad iš viso K. E. Strandmann sukūrė apie 30 bažnyčių projektų, tačiau daugelio šių bažnyčių projektų autorystė nėra patvirtinta dokumentais.

Kadangi K. E. Strandmann buvo užsienietis, darbus turėjo prižiūrėti vietiniai Kauno gubernijos architektai, dažniausiai prižiūrėjo inžinierius – architektas Nikolajus Andrejevas.

## Projektai
* 1893 m. Tiškevičių koplyčia Kretingos kapinėse.
* 1894 – 1899 m. Liepojos šv. Juozapo katalikų bažnyčia;
* 1900 m. Kulių Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia;
* 1904 – Ylakių Šv. Roko išpažinėjo koplyčia, (Ylakiai, Skuodo rajonas);
* 1896 – 1904 m. Gruzdžių Švč. Trejybės bažnyčia (Gruzdžiai, Šiaulių rajonas);
* 1897 – 1907 m. Palangos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia (Palanga);
* 1901 – 1905 m. Švėkšnos Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia (Švėkšna, Šilutės rajonas);
* 1906 m. Jelgavos Šv. Jurgio katalikų bažnyčia;
* 1901 – 1912 m. Kelmės Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia (Kelmė);
* 1902 – 1911 m. Žiobiškio Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia (Žiobiškis, Rokiškio rajonas);
* 1902 – 1914 m. Ramygalos Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia (Ramygala, Panevėžio rajonas);
* 1903 – 1912 m. Alantos Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia (Alanta, Molėtų rajonas);
* 1906 – 1911 m. Salantų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia (Salantai, Kretingos rajonas);
* 1912 – 1930 m. Liepojos liuteronų maldos namai;
* prieš 1920 m. Tauragės Švč. Trejybės bažnyčia (Tauragė), – rekonstrukcija.

## Darbų galerija

2007 07 13 Gruzdziubaznycia1.jpg|Gruzdžiai
PalangaChurch02.jpg|Palanga
Ramygalos baznycia 4.jpg|Ramygala
SveksnaBaznycFas.jpg|Švėkšna
Ylakiai. Kapinių koplyčia.JPG|Ylakiai


## Nuorodos
* Morta Baužienė. Laikmetis, neogotika ir Palangos bažnyčios architektas Karlas Eduardas Strandmannas 
* Eugenija Rudytė. Švedų architekto Karlo Eduardo Strandmanno kūryba Žemaitijoje
Karolis Gregotovičius

**Karolis Gregotovičius** (1799–1848 m.) – architektas, romantizmo architektūros atstovas.

## Biografija
1830 m. baigė Vilniaus universitetą (prof. K. Podčašinskio mokinys).

1826–1830 m. Vilniaus universiteto architekto padėjėjas. 1830–1844 m. Vilniaus gubernijos architektas.

## Projektai
* 1838–1843 m. Tauragės evangelikų liuteronų bažnyčia;
* 1839–1863 m. T. Voinickio dviaukštis namas (K. Sirvydo g. 6, Vilnius) (neišlikęs, nes 1883 m., pastatą nupirkus grafui Ignotui Korvinui-Milevskiui, pradėtas kapitalinis remontas, vidaus ir išorės rekonstrukcija; rezidencijos rekonstrukcijos autorius – inžinierius Feliksas Jasinskis);
* 1840 m. Centrinio pašto ir telegrafo rūmai, vad. Kardinalija (Pilies ir Šv. Jono g. kampas, Vilnius), – suprojektuotas trečias aukštas, perplanuotas vidus, pagrindiniam fasadui suteikta simetriška, klasicistinė kompozicija, trečias aukštas pastatytas 1881 m., pastatas sudegė 1944 m., nugriautas 1956 m.;
* 1840–1845 m. Nedingės Švč. Trejybės bažnyčia (Nedingė, Varėnos rajonas),
* 1842–1858 m. Naujo Strūnaičio Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia (Naujasis Strūnaitis, Švenčionių rajonas);
* 1847 m. akmens mūro malūnas (Naujasis Strūnaitis);
* Giedraičių bažnyčios varpinė;
* Viekšnių bažnyčia.
Albinas Klizas

**Albinas Klizas** (1939 m. gegužės 30 d. Paliepiuose, Alytaus rajonas – 2023 m. vasario 8 d.) – pedagogas, lituanistas, rašytojas, Lietuvos ir Klaipėdos rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1963 m. Vilniaus valstybinį pedagoginiame institute baigė lietuvių kalbą ir logopediją.

1999 m. Klaipėdos apskrities viršininko administracijos Socialinių reikalų ir švietimo departamento Švietimo skyriaus vedėjas, Lietuvos švietimo tarybos narys, nuo 2001 m. Gargždų Kranto vidurinės mokyklos mokytojas ekspertas. Laikraščio „Klaipėda“ redakcijos bendradarbis.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Klaipėdos rajono skyriaus narys, skyriaus prezidiumo narys.

2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Klaipėdos rajono savivaldybės tarybos narys. Švietimo, kultūros ir sporto komiteto pirmininkas.

Lietuvos kaimo rašytojų sąjungos narys. Sutuoktinė Elena, duktė Jūratė ir Živilė.

## Įvertinimas
* 2003 m. skirta Ievos Simonaitytės vardo premija

## Šaltiniai
Egidijus Prižgintas

**Egidijus Prižgintas** (g. 1962 m. vasario 27 d. Klaipėdoje) – pedagogas, Lietuvos sporto ir politinis veikėjas.

## Biografija

1985 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą, kūno kultūros dėstytojas.

1985–1992 m. kūno kultūros mokytojas Klaipėdos mokyklose, 1992–1994 m. direktoriaus pavaduotojas, 1994–1997 m. Klaipėdos Vytauto Didžiojo gimnazijos direktorius, 1997 m. Klaipėdos miesto savivaldybės Švietimo skyriaus vedėjo pavaduotojas, nuo 1999 m. Socialinio departamento direktorius. 2004–2006 m. Savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas, Saugaus eismo komisijos pirmininkas. Nuo 2006 m. Klaipėdos krepšinio klubo „Neptūnas“ direktorius

Nuo 1995 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1996–1999 m. Klaipėdos miesto skyriaus pirmininkas, LSDP tarybos narys, nuo 2002 m. Klaipėdos skyriaus narys.

2003 m. kovo – balandžio mėn. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys.

Tinklininkas. Lions klubo narys.
Piotras Serbinovičius

**Piotras Serbinovičius** (XIX a. pab.) – Kauno gubernijos architektas.

## Projektai

* 1891 m. – Engelmano alaus daryklos kazarmų pobūdžio namai darbininkams (Kaunas),
* Meškuičių Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia (Šiaulių raj.),
* Joniškio Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia
* Seredžiaus Šv. Jono Krykštytojo bažnyčia bažnyčia (Jurbarko raj.),
* Šačių Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia (Skuodo raj.), – rekonstrukcija,
* 1895 m. – Šiaulių sinagoga „Bet Hamedras“ („Baltoji gulbė“), – rekonstrukcija ir pertvarkymas.
Mykolas Angelas Šulcas

**Mykolas Angelas Šulcas** (1769–1812 m. birželio 20 d. Vilniuje) – vėlyvojo klasicizmo atstovas; kilęs iš Kuršo, Latvijoje.

## Biografija

### Mokslas ir studijos

* 1788 m. baigė Vilniaus universitetą, įgijo filosofijos daktaro laipsnį. Buvo Lauryno Gucevičiaus mokinys. Mirus Gucevičiui buvo paskirtas Vilniaus universiteto Architektūros katedros profesorium.

### Darbas ir užimamos pareigos

* nuo 1788 m. Kretingos, Vilniaus, Naugarduko mokyklų mokytojas;
* 1794 m. sukilimo dalyvis;
* 1797 – 1798 m. Vilniaus universitetas, Architektūros katedra, adjunktas;
* 1798 m. Vilniaus universitetas, Architektūros katedra, vedėjas.

### Projektai

* 1798 – 1801 m. Vilniaus katedra, – baigta rekonstrukcija, pradėta L. Gucevičiaus;
* 1798 – 1800 m. Vilniaus rotušė, – baigta rekonstrukcija, pradėta L. Gucevičiaus;
* Vilniaus universiteto rūmų rekonstrukcija;
* 1799 m. pastatas (Sereikiškės, Vilnius), – pritaikymas Gamtos mokslų katedrai;
* 1799 m. Sereikiškių botanikos sodas, – projektas, įrengtas tiltelis;
* 1799 m. universiteto vaistinės pastatas (Šv. Jono ir Universiteto g. kampas, Vilnius);
* 1802 – 1803 m. trinavė bažnyčia (Svisločius, Baltarusija);
* 1802 – 1822 m. Tyzenhauzų rūmai (Vokiečių g. 28-17, Vilnius), – interjerai;
* 1802 – 1822 m. Zalesės dvaro sodybos ansamblis (savininkas kompozitorius M. K. Oginskis);
* 1806 m. biblioteka M. K. Sarbievijaus kiemo (Vilnius) vakarinio korpuso trečiame aukšte;
* 1806 m. Nemėžio dvaras (Vilniaus rajonas), – rekonstrukcija;
* 1807 m. Prozorų (Franko) namas (Didžioji g. 1. Vilnius), – rekonstrukcija (dab. Prancūzijos ambasada);
* 1807 – 1810 m. Skaisčiausiosios Dievo Motinos (Prečistos) cerkvės rekonstrukcija (pritaikyta universiteto anatomikumui);
* 1809 m. Vilniaus universiteto gimnazijos pastatas (statybos metu įgriuvo skliautas, M. A. Šulcui uždrausta projektuoti ir statyti, pašalintas iš universiteto architekto pareigų);
* 1809 – 1810 m. namas (A. Volano g. 2-7, Vilnius), – rekonstrukcija (įrengta amfiteatrinė, rotondinė chemijos auditorija);
* butas (S. Skapo g. 13, Vilnius) (paties architekto keturių kambarių butas, butą naudojo paskaitoms ir kaip vaizdinę architektūrinio projektavimo priemonę);
* 1811 m. Antašavos dvaro sodybos ansamblis, – rūmai, svirnas, parkas, klebonija;
* 1812 m. medinė pavėsinė Vilniaus Vingio parke (joje turėjo įvykti iškilminga vakarienė į Vilnių atvykstančiam carui Aleksandrui I, atliekant baigiamuosius darbus pastatas sugriuvo. Pastato autorius M. A. Šulcas po šios nelaimės nusiskandino Neryje); Maišiagalos dvaro rūmai.

## Nuorodos
Nikolajus Andrejevas (1856)

**Nikolaj Andrejev** (, , 1856 m. – apie 1911 m.) – rusų architektas, vienas iš pagrindinių Lietuvos neogotikinių bažnyčių autorių. Daugelio bažnyčių bendraautoris ar darbų priežiūrą vykdęs asmuo.

## Biografija

### Mokslas ir studijos
* 1876–1881 m. civilinių inžinierių institutas (Sankt Peterburgas).

### Darbas ir užimamos pareigos
* nuo 1891 m. Kauno gubernijos statybos skyrius, architektas;
* 1894–1911 m. Kauno gubernijos inžinierius.

## Projektai
* 1891 m. miesto ligoninė (Kaunas), – pranciškonų vienuolyno patalpų pritaikymas, išplečiant dviem naujais korpusais
* 1893 m. Šėtos sinagoga (Šėta, Kėdainių rajonas)
* 1894 m. „Minervos“ fabriko kontoros pastatas (Vytauto pr. 24, Kaunas)
* 1896 m. J. Pikerio namas (Kaunas), – rekonstrukcija (nuo 1902 m. Dominyko Venckausko viešbutis ir restoranas „Versalis“)
* 1896 m. vyno sandėliai (Gruodžio g. 19 ir 21, Kaunas)
* 1897 m. Kauno gubernijos valdybos rūmai (Kanto g. 23, Kaunas)
* 1897 m. Raudonojo kryžiaus draugija bei ligoninė, – Adomo ir Benitos Jacevičių namų pritaikymas, naujai suprojektuotas dviaukštis pastatas
* 1897 m. S. Lejanseno namas (Laisvės al. 99, Kaunas)
* 1897–1903 m. Skirsnemunės Šv. Jurgio bažnyčia (Skirsnemunė, Jurbarko rajonas).
* 1898 m. D. Ritenbergo namo naujas korpusas (S. Daukanto g. 15, Kaunas)
* 1898 m. liuteronų bendruomenės namas (Kaunas), – projektas
* 1899 m. Liaudies namai (Šv. Gertrūdos ir Mapų g. kampas, Kaunas) (rekonstrukcija, neišlikę)
* 1899 m. viešbutis ir restoranas „Metropolis“ (Kaunas)
* 1899–1909 m. Anykščių Šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia (Anykščiai)
* apie 1900 m. namas (Laisvės al. 15, Kaunas) (su prabangiu 9 kambarių butu antrame aukšte)
* apie 1900 m. namas (Laisvės al. 30 ir 72, Kaunas)
* apie 1900 m. namas (Vilniaus g. 72, Kaunas)
* apie 1900 m. namas (V. Putvinskio g. 42, Kaunas)
* 1901 m. Medingėnų Švč. Trejybės bažnyčia (Medingėnai, Plungės rajonas)
* 1902 m. Panevėžio Šv. Stanislovo bažnyčia (projektas, perdarytas į Panevėžio Kristaus Karaliaus katedrą)
* 1902–1904 m. Viešintų Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia (Viešintos, Anykščių rajonas)
* 1905–1907 m. bažnyčia (Pliusai, Breslaujos rajonas)
* 1908–1915 m. Lygumų Švč. Trejybės bažnyčia (Lygumai, Pakruojo rajonas)

## Darbų galerija

Vaizdas:Anyksciai church2.jpg|Anykščiai
Vaizdas:Lygumai pakruojo 2006.jpg|Lygumai
Vaizdas:BZN Medingenai church front 2.jpg|Medingėnai
Konstantinas Tenkala

**Konstantinas Tenkala** (*Tencallo Constantino*, g. XVII a. I pusė – m. 1646 m.) – italų kilmės (kilęs iš itališkos Šveicarijos dalies) architektas, skulptorius ir akmentašys. Architekto Matteo Castello sūnėnas. Vienas žymiausių Romos baroko atstovų Abiejų Tautų Respublikoje. 

Konstantino Tenkalos projektuotiems statiniams būdingi ankstyvojo Italijos baroko bruožai – didybė, reprezentatyvumas, tektoniškumas, išraiškingas taisyklingai traktuotų orderių naudojimas. Jam priskiriami memorialiniai paminklai pasižymi harmoningomis, simetriškomis kompozicijomis, kontrastingu prabangių medžiagų (baltas ir juodas marmuras, švediškas smiltainis) naudojimu.

## Biografija

### Darbas ir užimamos pareigos

* Zigmanto Vazos ir Vladislovo Vazos karališkojo dvaro architektas (1633–1645).

### Darbai ir projektai

* 1610–1618 m. dirbo kaip akmentašys (kalė architektūrines detales fasadui ir interjerui) Šv. Petro bazilikoje Romoje;
*  nuo 1627 m. su broliu Jacopo Tencalla dirbo kaip vyresnieji Vilniaus pilies akmentašiai;
* 1627–1637 m. Vilniaus katedros Šv. Kazimiero koplyčia;
* po 1627 m. Barboros Naruševičiūtės Tiškevičienės antkapinis paminklas Vilniaus bazilijonų Švč. Trejybės cerkvėje (Skuminų-Tiškevičių koplyčioje);
* 1629–1633 m. LDK didžiojo vėliavininko Samuelio Paco epitafija Vilniaus katedroje; 
* 1633–1650 m. Vilniaus Šv. Teresės bažnyčia – pagrindinis fasadas;
* 1634–1635 m. Vilniaus katedra – didysis altorius (su skulptoriumi Henriku Kuntzowu, neišlikęs);
* 1637 m. du Vilniaus vyskupo Stanislovo Kiškos epitafijų projektai (epitafija neišlikusi);
* po 1640 m. atsakingas už Karalių pilies (Varšuva) rekonstrukciją;
* 1643 m. Zigmanto Vazos kolona (Varšuva);
* 1645 m. Stanislovo Konecpolskio rūmai (Varšuva).

## Šaltiniai
Karolis Podčašinskis

**Karolis Podčašinskis** (lenk. *Karol Podczaszyński*, 1790 m. lapkričio 7 d. Žirmūnuose, Gardino sr., Varanavo rajonas – 1860 m. balandžio 19 d. Vilniuje) – architektas, vėlyvojo klasicizmo atstovas, romantizmo architektūros pradininkas Lietuvoje.

## Biografija

### Mokslas ir studijos

* Bazilijonų mokykla (Bresto apskr.);
* Kremeneco (Voluinės) licėjus;
* 1813–1814 m. Vilniaus universitetas, Fizikos ir matematikos fakultetas, filosofijos magistro laipsnis, profesoriaus Jono Rustemo piešimo klasė;
* 1814–1816 m. Sankt Peterburgo dailės akademija;
* 1817–1819 m. Paryžiaus politechnikos mokykla.

### Darbas ir užimamos pareigos

* 1817 m., 1819–1832 m. Vilniaus universiteto dėstytojas;
* nuo 1819 m. Vilniaus universiteto architektas;
* 1822–1832 m. Vilniaus universitetas, Architektūros katedra, vedėjas;
* 1820 m. Vilniaus universiteto adjunktas;
* 1826 m. Vilniaus švietimo apygardos mokyklų tikrintojas.

### Įvertinimai

* 1822 m. profesorius.

### Projektai
* 1815 m. Levo Vorcelio rūmai (Sankt Peterburgas);
* 1817 m. Vilniaus universiteto bibliotekos (dabar aulos) rekonstrukcija;
* 1822 m. Vilniaus universiteto anatomikumas (dabar stačiatikių Skaisčiausios Dievo Motinos katedra);
* 1824–1828 m. Jašiūnų dvaras (Šalčininkų rajonas);
* 1824–1830 m. Vilniaus gubernatūros rūmai (dab. Lietuvos Respublikos Prezidentūra, Vilnius), – statybos priežiūra (architekto Vasilijaus Stasovo projektas);
* 1824–1831 m. Vilniaus universiteto vaistinė;
* apie 1825 m. Tuskulėnų dvaras (Vilnius);
* 1825 m. Žiličių dvaras, (Mogiliovo sritis, Bobruisko rajonas);
* 1826 m. egiptietiškas tiltelis per malūno kanalą priešais buv. Vilniaus botanikos sodo vartus (Vilnius) (neišliko);
* 1827–1828 m. Vilniaus universiteto rektoriaus Jeronimo Stroinovskio paminklas Šv. Jonų bažnyčioje;
* 1827–1829 m. Vilniaus Šv. Jono Krikštytojo ir Šv. Jono apaštalo ir evangelisto bažnyčia, – rekonstrukcija (pertvarkytas pietinis fasadas, pristatytas keturių kolonų klasicistinis portikas);
* 1829–1835 m. evangelikų reformatų bažnyčia (Pylimo g., Vilnius);
* 1829 m. gimnazija (Sluckas, Minsko sritis);
* 1829 m. gimnazija (Podolės Kamenecas, Ukraina);
* 1836–1838 m. Vilniaus universiteto Profesorių skaitykla, interjeras;
* 1836–1838 m. Vilniaus katedra, Kęsgailų koplyčios interjeras;
* 1836–1838 m. Vilniaus katedra, Išganytojo karsto koplyčios interjeras;
* 1836–1838 m. Vilniaus katedra, Šv. Povilo koplyčios interjeras;

### Publikacijos

* 1828–1857 m. vadovėlis „Architektūros pradmenys akademiniam jaunimui", 3 d (lenkų kalba);
* 1821 m. traktatas „Apie pramonės (amato) darbų grožį" (lenkų kalba);
* straipsniai apie architektūros dėstymą, architektą Lauryną Stuoka-Gucevičių.
Nikolajus Čiaginas

**Nikolajus Čiaginas** (, 1823 m. – 1909 m.) – rusų inžinierius, architektas, dirbęs Lietuvoje.

## Biografija
1845 m. baigė Sankt Peterburgo Technologijos institutą, jam Sankt Peterburgo dailės akademija suteikė pastatų statybos teisę. Nuo 1853 m. Peterburgo akademijos narys. Statė stačiatikių cerkves Vitebsko ir Mogiliavo gubernijose. Nuo 1859 m. – Vilniaus apygardų mokyklų architektas, 1864–1885 m. – Vilniaus gubernijos architektas, 1900 m. išvyko į Sankt Peterburgą.

Pastatai dažniausiai neobizantiški, kartais su kitų senųjų architektūros stilių elementais.

## Projektai

* 1857 m. – pramogų paviljonas „Wauxhall“ (Vilnius) ant Neries kranto.
* 1860 m. perstatyti Sapiegų rūmai.
* 1860 m. – Karpių ligoninė Joniškėlyje.
* 1862 m. – Kauno gubernijos berniukų gimnazija (Gimnazijos g. 3).
* 1864–1868 m. – Vilniaus Šv. Kazimiero bažnyčia , rekonstrukcija į reprezentacinį Šv. Nikolajaus soborą. Jogailaičių karūna pakeista svogūniniu kupolu, pažeminti bokštai, naujai dekoruota išorė.
* 1864 m. – Šiauliuose pradėta statyti parapinė Šiaulių Šv. apaštalų Petro ir Povilo cerkvė miesto aikštėje greta katalikų Šv. Petro ir Povilo bažnyčios (1937 m. perkelta prie stačiatikių kapinių).
* 1864 m. – Vilniaus Šv. kankinės Paraskevės ortodoksų bažnyčia rekonstrukcija, kartu su archit A. Rezanovu.
* 1865 m. – Vilniaus Šv. Aleksandro Neviškio koplyčia,  Šv. Jurgio koplyčia, Šv. arkangelo Mykolo koplyčia, kartu su archit A. Rezanovu
* 1868 m. – Vilniaus Dievo Motinos Ėmimo į Dangų katedra, su archit A. Rezanovu.
* 1871 m. – Šv. Kotrynos ortodoksų bažnyčia Žvėryne.
* 1872 m. – 1878 m. kai kurie V. Šopeno alaus daryklos pastatai Vilniuje.
* 1873 m. – neogotikinė varpinė šalia Šv. Onos bažnyčios.
* 1874 m. – gyv. namas T. Kaščico g. – (Gedimino pr. 8-2, Vilnius).
* 1874 m. – gyv. namas (M. Kenigsbergo – Subačiaus g. 17, Vilnius) (vadovavo statyboms, manoma, kad juos ir projektavo).
* 1879 m. – nuosavas namas kotedžas (Teatro g. 3, Vilnius) (paties N. Čiagino ir jo žmonos Aleksandros). Namą susigrąžinę palikuonys atidarė restoraną „Čagin“.
* 1888 m. Foroso cerkvė Kryme.
* keliolika cerkvių Lietuvoje, Baltarusijoje, Latvijoje.
* 1899 m. – pavyzdiniai ikonostasai įvairaus dydžio cerkvėms.

## Šaltiniai
Mykolas Enkingeris

**Mykolas Enkingeris** (*Michael Enkinger*, XVI a. I pusė) – XVI a. pirmosios pusės architektas.

## Biografija

### Darbas ir užimamos pareigos

* iki 1506 m. Vilniaus Bernardinų bažnyčia ir gynybinė miesto siena, – vienas iš statytojų;
* 1507 – 1517 m. Dancigo gynybinės sienos kalėjimo bokštas;
* nuo 1507 m. Brigitiečių bažnyčia ir vienuolynas (Elbingas);
* nuo 1507 m. bernardinų vienuolynas (Nove Miasto);
* apie 1512 m. J. Baženskio pilis (Sobovičiai);
* apie 1514 m. statė Vilniaus Žemutinę pilį;
* nuo 1518 m. dirbo Karaliaučiuje.
Pietro de Rossi

**Pjetras De Rosis** (*Pietro de Rossi*; 1761 m. Romoje – 1831 m.) – architektas, atvykęs iš Italijos, brandaus klasicizmo atstovas.

## Projektai

* XVIII a. II p. - Sluškų rūmai Vilniuje,
* 1791–1792 m. Pažaislio vienuolyno rekonstrukcija (bažnyčios rytiniame fasade pristatytos dviejų aukštų arkados su stulpais ir trikampis frontonas),
* 1796 m. Paberžės Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia (Vilnius, su Augustinu Kosakausku),
* 1796 m. namas (Vilniaus g. 41-9, Vilnius), – rekonstrukcija, pritaikymas teatrui,
* 1799 m. Vilniaus rotušė, – rekonstrukcijos projektas (nerealizuotas),
* Troškūnų Švč. Trejybės bažnyčios (Anykščių raj.) varpinė, – projektas 1803 m., statė italas Boretis,
* 1799–1800 m. buv. bravoras prie Kosakauskų rūmų (Antakalnis, Vilnius), – rekonstrukcija į arsenalą,
* 1799–1800 m. Natalijos Repninos koplyčia-mauzoliejus (su Karoliu Šildhauzu, Vingio parke),
* 1801–1806 m. Vilniaus Šv. Stepono bažnyčia, – rekonstrukcija (pažemintas stogas, pakeisti karnizai, vienaaukštė zakristija perstatyta į triaukštę),
* Taujėnų dvaras - iki 1802 m.,
* Salų dvaras - XIX a. pradžia,
* Vilniaus katedra, – remonto darbų priežiūra.


Vaizdas:Vilnia, Zamkavaja-Katedralny. Вільня, Замкавая-Катэдральны (P. Rossi, 1796).jpg|Valdovų rūmai 1796 m.
Vaizdas:Vilnia, Dolny zamak. Вільня, Дольны замак (P. Rossi, 1797).jpg|Valdovų rūmai 1797 m.
Vaizdas:Vilnia, Zamkavaja. Вільня, Замкавая (P. Rossi, 1796).jpg|Vilnius XVIII a. pabaigoje
Ričardas Krištapavičius

**Ričardas Krištapavičius** (g. 1958 m. birželio 4 d. Glūko k., Varėnos rajonas) – dailininkas architektas.

## Biografija

### Mokslas ir studijos

* 1975 – 1980 m. Lietuvos valstybinis dailės institutas.

### Darbas ir užimamos pareigos

* 1980 – 1989 m. Miestų statybos projektavimo institutas, architektas;
* 1989 – 1993 m. UAB „Jungtinės architektų dirbtuvės", architektas;
* 1993 – 1999 m. Neringos m. vyr. architektas;
* nuo 1999 m. R. Krištapavičiaus projektavimo firma.

### Įvertinimai

* Lietuvos nacionalinė premija (1994).

### Projektai

* 1982 – 1998 m. Saulės laikrodis – kalendorius (Parnidžio kopa, Nida, Neringa) (su K. Pūdymu, Algimantas Romualdas Klimka);
* 1985 m. Vilniaus centrinis stadionas (Vilnius) (su A. Nasvyčiu, R. Stasėnu);
* 1991 m. Šventosios Švč. Mergelės Marijos, Jūrų Žvaigždės, bažnyčia (Šventoji (gyvenvietė)) (su G. Aperavičiumi);
* 1993 m. vyskupo A. Baranausko paminklas (Anykščiai) (skulptorius A. Sakalauskas);
* 1997 m. pataisė Arūno Tarabildos sukurtą pirmąjį Neringos herbą į dabartinį;
* 1998 m. krantinė su vėtrungių ekspozicija (Nida, Neringa) (su R. Krištapavičiūte);
* 1998 m. Nidos autobusų stotis (Nida, Neringa);
* 1998 m. Palaimintojo Jurgio Matulaičio bažnyčia (Vilnius) (su kitais);
* 1999 m. Ignalinos Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia (Ignalina) (su V. Dineika);
* 1999 m. Klaipėdos Šv. Kazimiero bažnyčia (Klaipėda) (su A. Skiezgelu);
* 2001 m. Juodkrantės krantinė su skulptūrų parku (Juodkrantė, Neringa) (su R. Krištapavičiūte);
* 2003 m. Nidos Švč. Mergelės Marijos Krikščionių Pagalbos bažnyčia (Nida, Neringa);
* 2005 m. Utenos Dievo Apvaizdos bažnyčia (su Mindaugu Jamantu).

## Šaltiniai
Sigitas Benjaminas Lasavickas

**Sigitas Benjaminas Lasavickas** (1926 m. liepos 19 d. Naujienėlės k., Marijampolės rajonas – 1998 m. kovo 25 d. Vilniuje) – dailininkas architektas, senovės tyrinėtojas

## Biografija

### Mokslas ir studijos

* 1947 m. baigta Kalvarijos vid. mokykla;
* 1947–1953 m. Lietuvos valstybinis dailės institutas, Architektūros fakultetas.

### Darbas ir užimamos pareigos

* 1953–1965 m. Mokslinės restauracinės gamybinės dirbtuvės;
* 1972–1993 m. Paminklų konservavimo institutas;
* 1972–1978 m. Visuomeninių pastatų skyrius, vyr. architektas;
* 1978–1993 m. Archeologinių ir geologinių tyrimų skyrius, vyresn. architektas.

### Įvertinimai

* 1988 m. Lietuvos valstybinė premija už Vilniaus Žemutinės pilies senojo arsenalo tyrimus.
* Minint architektūros paveldo tyrėjo, architekto, restauratoriaus Sigito Benjamino Lasavicko 85-ąsias gimimo metines buvo parengtas elektroninis leidinys „Architekto tyrėjo kelias. Sigitas Benjaminas Lasavickas (1926–1998)“, kurį sudaro elektroninė knyga (sudarytoja E. Povilaitytė) ir dokumentinis filmas (režisierius V. Urbanavičius).

### Projektai

* 1953 m. Lopacinskių (Sulistrovskių) rūmai (S. Skapo g. 4, Vilnius), – remontas (pritaikyti Konservatorijos, dab. Muzikos akademijos, studentų bendrabučiui ir butams);
* 1954 m. Kapitulos namai (Pilies g. 4, Vilnius), – remontas;
* 1955–1957 m. Vilniaus Šv. Kazimiero bažnyčia (Vilnius), jos bokštai, – restauracija (1965–1966 m. ir 1978–1982 m. projektavimo darbus tęsė architektai V. Gabriūnas ir A. Švabauskienė);
* 1956 m. Vilniaus arkikatedra (Vilnius), – remontas ir konservavimas (su J. Šeiboku, B. Krūminiu, V. Gabriūnu;
* 1956–1958 m. senamiestis (Vilnius), – rekonstrukcijos projektas (patvirtintas 1959 m.; su K. Šešelgiu ir J. Šeiboku;
* 1956–1960 m. Aukštutinės pilies (Vilnius), – liekanų konservavimas (užkonservuotos bokštų ir sienų liekanos, sutvarkyta aplinka, Gedimino bokšte įrengta ekspozicija);
* 1958–1965 m. Naujasis arsenalas (Vilnius), – kapitalinis remontas (su inžinieriumi N. Kitkausku; pastato abu aukštai pritaikyti Lietuvos nacionaliniam muziejui, pastogėje įrengta muziejaus fondų saugykla);
* 1961 m. Gynybinės siena (Strazdelio ir Subačiaus g., Vilnius), – 30 m. atkarpos dalinė restauracija (su B. Krūminiu);
* 1965 m. Arkikatedros varpinės apatinė dalis, Žemutinės pilies (Vilnius) gynybinio bokšto remontas (apatiniuose aukštuose įsikūrė Vilniaus kelionių ir ekskursijų biuras);
* 1972 m. Žemutinės pilies (Vilnius) senojo arsenalo rytų korpuso tyrimai (su kitais, pagal architekto E. Purlio projektą, remiantis ikonografine medžiaga, atkurta korpuso išorė);
* 1981–1982 m. gotikinių namų (Vokiečių g. 10, Vilnius) liekanos, – tyrimai;
* 1983 m. penkių gotikinių namų (Šv. Ignoto g., Vilnius) liekanos, rūsiai ir sienos, – tyrimai (su kitais);
* 1984 m. gotikinių namų (Vokiečių g. 10, Vilnius) liekanos, – kapitalinis remontas ir fragmentinė vidaus restauracija (pagal G. Lauciaus projektą).

### Publikacijos

Publikacijos architektūrinių paminklų tyrimo, konservavimo ir restauracijos klausimais.

## Išnašos
Simonas Ramunis

**Simonas Ramunis** (1916 m. kovo 29 d. Paukštelių k., Kuršėnų valsč. – 2002 m. gruodžio 17 d. Vilnius) – architektas.

## Biografija

### Mokslas ir studijos

* 1930–1936 m. – Šiaulių vyrų gimnazija;
* 1936–1938 m. – Šiaulių mokytojų seminarija;
* 1938–1940 m. – tarnyba Lietuvos kariuomenėje;
* 1940–1944 m. – Kauno Vytauto Didžiojo universitetas;
* 1941–1943 m. – Kauno taikomosios dailės institutas, dėl karo studijos nebaigtos;
* 1958–1960 m. – Lietuvos valstybinis dailės institutas (diplominis darbas „Reprezentacinės poilsinės Turniškėse interjerai“).

### Darbas ir užimamos pareigos

* 1945–1953 m. – Vilniaus dailės akademija, Vilniaus valstybinis dailės institutas; Architektūros kompozicijos ir projektavimo katedra, vyr. dėstytojas;
* 1946–1948 m. – Vilniaus dailės muziejus, vyr. mokslinis bendradarbis;
* 1953–1954 m. – Mokslinės restauracinės dirbtuvės Vilniuje, architektas;
* 1954 m. – Biržų pilies rūmai, – griuvėsių konservavimo planas;
* 1955–1960 m. – Vilniaus „Dailės“ kombinatas, meno vadovas;
* Lietuvos valstybinis dailės institutas, Architektūros ir inžinerinių disciplinų katedra, einantis docento pareigas;
* 1965–1977 m. – Pramoninių gaminių meninio konstravimo (dab. Dizaino) katedra, vyr. dėstytojas.

### Įvertinimai

* 1973 m. – docentas.

## Projektai

* Šiaulių „Aušros“ muziejus ir gimnazija, – atstatymo projektai;
* 1951 m. – Vilniaus dramos teatras, – interjerai (rekonstrukcijos autorius V. Vorobjovas);
* 1953 m. – Visasąjunginė žemės ūkio pasiekimų paroda (Maskva), Lietuvos paviljonas; – interjeras (su kitais, paviljono autoriai Adolfas Lukošaitis, Kazys Šešelgis, Jonas Kumpis);
* 1954 m. – Jono Biliūno sodyba (restauracija);
* 1955 m. – Lietuvos Ministrų Tarybos pirmininko priimamasis (Vilnius) – interjeras;
* 1958 m. – kultūros namai (Naujoji Akmenė), – interjeras;
* 1959 m. – Dailininkų sąjungos kūrybos namai (Palanga), – interjeras;
* Centrinis knygynas (Gedimino pr., Vilnius), – interjeras;
* 1959 m. – „Dainavos“ sanatorija ir valgykla (dab. kavinė „Švieselė“, Maironio g. 16, Druskininkai), – interjeras;
* Antkapiniai paminklai; nuosavi gyvenamieji namai, parodų ekspozicijų apipavidalinimas, vasarnamiai.