open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Didysis barjerinis rifas

**Didysis barjerinis rifas** Australijoje – didžiausias pasaulyje koralinis rifas. Jo ilgis yra daugiau kaip 2000 km. 

Rifas yra palei šiaurinės Australijos krantus nuo Kvynslendo iki Papua Naujosios Gvinėjos įlankos. Didysis barjerinis rifas nėra vientisas, skirtingose vietose nuo krantų nutolęs nuo 15 iki 200 km ir užima daugiau kaip 200 000 km², jį galima pamatyti net iš kosmoso.  Pagrindinė rifo dalis jungia daugiau kaip 2100 pavienių rifų, apsuptų beveik 540 barjerų, sudarančių pakrantės salas.  Vidurinėje dalyje rifai labiau išsibarstę, šiaurėje ir pietuose – vienas šalia kito. Tarp Didžiojo barjerinio rifo ir pakrantės yra lagūna. Čia mažai kur yra giliau nei 100 m., dugną dengia drumstas sluoksnis.

1981 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Susidarymas
Didysis barjerinis rifas pradėjo kurtis dar prieš 18 mln. metų. Barjeriniai rifai yra kolonijinių koralų statiniai. Jie sudaryti iš tūkstančių polipų. Šie sluoksnis po sluoksnio tvirtai gula vienas ant kito, sudarydami kalkių skeletus. Jie susijungia su kaimyniniais polipais, taip sutvirtindami rifą. Jį dar sutvirtina ir kalkiniai dumbliai, gaminantys kalkes, taip pat kiti dumbliai, gaminantys kitą, pamatą sutvirtinančią medžiagą. Polipų dauginimosi metu rifai plečiasi. 

Rifas labiausiai veikiamas bangų ir vėjų nuo jūros pusės – ten šlaitai staiga ima leistis tūkstančius metrų gilyn. Šioje vietoje koralai auga sparčiausiai.  Daugiausiai statybinių medžiagų rifai netenka ten, kur aukšta vandens temperatūra ir ypač didelės bangos. Rifą pamažu ardo koralais mintančios pintys, kriauklės, jūrų ežiai, sraigės bei jūrų žvaigždės.

## Gyvybė

### Koralai
Rife yra apie 400 rūšių koralų. Visi jie yra skirtingi, įvairių spalvų, nors dažniausiai jie būna balti, ir didžioji barjerinio rifo dalis yra balta. Tai medžiaga, iš kurios suformuotas rifo skeletas, sudarytas iš negyvų polipų. Gyvi polipai būna įvairių spalvų ir formų. Čia gausu pačių įvairiausių koralų, pinčių, kitų spalvingų būtybių.

### Gyvūnai, žuvys
Didžiajame barjeriniame rife gyvena daugiau kaip 3000 gyvūnų rūšių. Ypač gausu aktinijų, krevečių, jūros žvaigždžių, krabų, bežiaunių moliuskų, holoturijų, jūrų sraigių. Niekur kitur nėra tiek daug jūrų vėžlių. Sekliame vandenyje grobio ieško vandens paukščiai. Yra apie 200 rūšių moliuskų, daugiau kaip 2000 žuvų (Maždaug dešimtadalis visų žinomų rūšių). Šios minta koralais, yra plėšrūnų.

Rife daug simbiozės pavyzdžių – smulkios žuvelės valo nuo stambiųjų parazitus ir negyvus audinius. Taip smulkios žuvys pasimaitina, o didžiosios būna švarios ir sveikos. Krabų pora gyvena urve kartu su gerai matančiais gružliais, kurie prastą regą turinčius krabus perspėja apie pavojų.

## Didžiojo barjerinio rifo apsauga

Didysis barjerinis rifas yra labai pažeidžiama sistema. Jis labai jautrus taršai, jame esančios gyvybės naikinimui, todėl būtina akyla jo priežiūra.
Barzdotės

**Barzdotinės**, arba **barzdotės** (*Mullidae*) – ešeržuvių  (*Perciformes*) būrio žuvų šeima, kuriai priklauso plokščiais šonais ir buka galva nedidelės žuvys. Ant smakro turi porą ilgų ūsų. Gyvena šiltesnės jūrose prie dugno. Žuviena labai vertinga.

Šeimoje 6 gentys ir apie 55 rūšys.

## Gentys
*Mažadantės barzdotės (*Mulloidichthys*) 
*Paprastosios barzdotės (*Mullus*) 
*Dantytosios barzdotės (*Parupeneus*) 
*Koralinės barzdotės (*Pseudupeneus*) 
*Australinės barzdotės (*Upeneichthys*) 
*Ožkabarzdės (*Upeneus*)
Tiesioginiai veiklos metodai

**Tiesioginiai veiklos metodai** – politinių jėgų naudojami veiklos metodai, tiesiogiai siekiantys įvairių partijos programą atitinkančių tikslų. Jie skiriasi nuo netiesioginių veiklos metodų, kuriais pirmiausia siekiama įsitvirtinti parlamente ir kitose panašiose valdžios struktūrose.

Įvairių socialinių grupių taikomų metodų pavyzdžiai gali būti streikas, boikotas, piketas, bauginimai, sabotažas ir panašiai. Juos gali taikyti ne vien darbininkai prieš darbdavius, bet ir darbdaviai prieš darbininkus (lokautas, masiniai atleidimai ar bauginimas jais). Kai kurie šių metodų dažnai būna susiję su visuomenėje galiojančios tvarkos pažeidimais ir teisiniu požiūriu nėra legalūs. Tačiau patyrę visuomenės veikėjai sugeba rasti bei taikyti ir legalius tokios kovos metodus.

Net ir šalies valdžios neteisėtais laikomi veiksmai kai kada nėra tokie moraliniu požiūriu. Daugumą kovos už nepriklausomybę metodų, Lietuvai atsiskiriant nuo Sovietų Sąjungos, greičiausiai galima priskirti būtent šiai kategorijai. Stabiliose valstybėse šie metodai dažniausiai taikomi įvairių su darbo santykiais susijusių konfliktų metu.
Gerovės valstybė

**Gerovės valstybė** – socialinių institutų visuma, leidžianti valstybei reguliuoti ekonomiką, prekybą, socialinę sferą, dirbančiųjų ir darbdavių santykius, kainodarą, socialinį ir materialinį aprūpinimą, gyvenamąją statybą, darbo, sveikatos ir socialinę apsaugą ir draudimą, užimtumą, netgi kultūrą ir mokslinius tyrimus.

Gerovės valstybės teorija per pastarąjį pusamžį buvo labiausia išvystyta klasikiniais tapusiuose  G.Espig-Andersen, R.Titmus darbuose. Pagrindiniai gerovės valstybės požymiai  - visų jos gyventojų socialinis apgintumas ir atsparumas kriziniams išbandymams.

Mokslinėje teorijoje yra apibrėžiami ir įvertinami tipiškiausi gerovės valstybės modeliai:
1) Institucinis-perskirstomasis-socialdemokratinis, kurio daugiausia bruožų yra Šiaurės Europos valstybėse, 
2) Bismarkinis – korporatyvinis modelis, kurio daugiausia savybių yra kontinentinės Vakarų Europos šalyse, 
3) Marginalinis – liberalus modelis, kurio daugiausia bruožų Europoje turi D. Britanija, Airija ir Šveicarija, 
4) Korporatyvinis – klientelistinis modelis, kurio daugiausia savybių yra Pietų Europos šalyse, 
5) Marginalinis-liberalus modelis Šiaurės Amerikoje, 
6) Rytų Azijos ir Okeanijos šalių marginalinis-liberalus modelis ir 
7) Rytų Europos korporatyvinis – liberalus- klientelistinis modelis. 

Gerovės valstybei pasak socialdemokratinės ideologijos yra būdinga aukštas BVP, žemas socialinę nelygybę atspindintis Gini koeficientas, aukštas užimtumas, žemas nusikalstamumas, normali gamtinė, urbanistinė ir informacinė aplinka, sveikatingumas ir ilgaamžiškumas, socialinis apgintumas ir žmogaus teisės, pilnatvė ir pasiturėjimas šeimoje bei giminėje, kaimynystėje ir bendruomenėje, organizacijose bei valstybėje, pagarba ir atsakingumas darbe bei laisvalaikyje.

Radikalesni kairieji teigia, kad tik kai yra sukurta pastovi sistema, galima leisti kai kurias sferas perduoti privačios iniciatyvos valdymui, nes pasak liberalios ideologijos ji geriau sugeba tvarkytis su biurokratija, be kurios valstybinis reguliavimas yra neįmanomas. Tačiau šios sferos vis tiek palieka valstybės kontrolėje, kad būtų išlaikyti gerovės valstybės standartai. Socialdemokratai gerovės valstybę laiko tarpine stadija kelyje į demokratinio socializmo visuomenę.

## Literatūra
Jolanta Aidukaitė, Natalija Bogdanova, Arvydas Guogis. Gerovės valstybės kūrimas Lietuvoje: mitas ar realybė? Monografija / Vilnius : UAB „ Spaudmeta“, 2012. ISBN 978–609-95257-6-1. 412 p
Burės

**Burės** gali reikšti:
* Burė – kaip laivo dalis;
* Burės (astronomija) – pietinio pusrutulio žvaigždynas.
Koralas

**Koralai** – duobagyvių () tipo, koralinių polipų (*Anthozoa*) klasei priklausantys gyvūnai.

* **Jūros vėduoklė** („Gorgonia sp.“) dėl išskleistų oranžinių čiuptuvų koralas savo forma primena vėduoklę.

* **Raguotieji koralai** (*Acropora nasuta*) kalkinį skeletą turinčių koralinių polipų kolonija, siekianti iki 1 m aukščio. Dauginasi pumpuravimo būdu arba dėdami kiaušinius į vandenį. Maitinasi naktimis lervomis, nedideliais organizmais, kuriuos nužudo dilgiaisiais čiuptuvais, ir koralų viduje augančiais dumbliais. Raguotieji koralai yra labai trapūs, dažniausiai auga koralinių rifų priedangoje. Koralų kolonijų atšakos panašios į elnio ragus. Paplitę tropinio klimato juostos jūrose.

* **Raudonieji koralai** (*Corallium rubrum*) sudaryti iš baltų koralų, turinčių juodą, rausvą, raudoną kalkinį skeletą. Užauga iki 50 cm aukščio. Gyvena iki 200 m gylyje Viduržemio jūroje.

* **Symphyllia** (*Symphyllia*) apvalios formos, raižytu paviršiumi, siekiantys 2 m skersmens koralai panašūs į milžiniškas smegenis. Juos sudaro kelios eilės polipų, ant kurių išilgai išsidėsčiusios čiuptuvų eilės. Apačioje polipų burna suformuoja gilias įpjovas. Dėl apvalios formos jiems nebaisios potvynio bangos ir povandeninės srovės. Paplitę tropinio klimato juostos jūrose.

* **Tubastrea** (*Tubastrea aurea*) auksinės spalvos koralai.
Ona Leonaitė-Kairienė

**Ona Leonaitė-Kairienė** (1898 m. gruodžio 14 d. Samarkande, Uzbekija – 1958 m. birželio 11 d. Kaune) – Lietuvos advokatė, redaktorė. Stepono Kairio žmona.

## Biografija
Gimė Samarkande, kur jos tėvai dėl politinių sąlygų buvo priversti gyventi. 1906 m. su tėvais grįžo į Lietuvą ir apsigyveno Kaune, mokėsi gimnazijoje. 1914 m. persikėlė į Vilnių, po metų su tėvais evakavosi į Maskvą. 1916 m. baigė Maskvos gimnaziją.

1918 m. gegužės mėn. su tėvais grįžo į Lietuvą. 1918 m. Valstybės Tarybos raštinės darbuotoja. 1920 m. pradėjo studijuoti Ciuricho ir Berlyno universitetuose, 1927 m. baigė teisės studijas Lietuvos universitete.

1923 m. spalio 17 d. susituokė su inžinieriumi Steponu Kairiu, kuris dažnai lankydavosi Vokietijos sostinėje, ir buvo ištikima jo bendražygė iki pat 1944 m.

1923 m. atstovavo LSDP Antrojo Internacionalo kongrese Hamburge. Nuo 1929 m. advokatavo ir dirbo organizacijoje politiniams kaliniams ir emigrantams šelpti. 1930 m. dalyvavo SI kongrese Vienoje. Bendradarbiavo „Socialdemokrate“. 1934 m. redagavo „Darbo visuomenę“ (išėjo 14 numerių, Nr. 2 konfiskuotas). 1938 m. „Minties“ atsakingoji redaktorė, 1939–1940 m. redaktorė.

### Okupacijų metai
1944 m. balandžio mėn. vokiečių Gestapui išaiškinus VLIK'o sudėtį, organizacijos pirmininkas S. Kairys turėjo paskubomis apleisti namus ir pasitraukti iš Kauno. Bandydami surasti jos vyrą, 1944 m. gegužės mėn. gestapininkai suėmė Oną Kairienę ir išlaikė ją savo rūsiuose dvi savaites.

Nors ir turėjo galimybę pasitraukti į Vakarus artėjant frontui, tačiau O. Kairienė liko Lietuvoje, tikėdamasi, kad jos vyras greitai grįš į laisvą kraštą. Be to, sprendimą nulėmė pareigos jausmas invalidui broliui Vytautui. Pradžioje bolševikai O. Kairienės nelietė, net davė jai darbą Botanikos sode. Bet 1948 m. vasarą ji buvo suimta ir su broliu ištremta dešimčiai metų į Irkutsko srities Taljano ir Skoropadlės kaimą, kur jai leista mokyti vaikus vokiečių kalbos vidurinėje mokykloje.

Po aštuonerių metų tremties, 1956 m. birželio mėn. gavo leidimą grįžti į Lietuvą. Abu su broliu grįžo invalidais, gavo darbo senoje vietoje, nors ir už nedidelį atlyginimą. Nepritekliai priveikė – 1957 m. pradžioje ją ištiko pirmasis kraujo išsiliejimas į smegenis. Draugų ir medikų pagalba ji vėl pakilo, tačiau prasidėjo kitos ligos, o 1958 m. birželio 10 d. ją ištiko naujas priepuolis, po kurio ji sekančią dieną mirė. Giminių ir artimųjų palydėta, birželio 13 d. palaidota Petrašiūnų kapinėse, kur, grįžusi iš Sibiro, ji buvo dar suskubusi perkelti savo tėvų palaikus.

„Mirtis man poilsis saldus didybėj savo galingoj“ – rašė ji saviesiems į JAV, atsigavusi po pirmojo priepuolio.

## Šaltiniai
Hermann Sudermann

**Hermanas Zudermanas** (, 1857 m. rugsėjo 30 d. Macikuose – 1928 m. lapkričio 21 d. Berlyne) – vokiečių rašytojas ir dramaturgas.

## Biografija

H. Zudermano tėvas buvo kilęs iš Nyderlandų ir Šilutėje dirbo aludariu. Jaunasis Hermanas mokėsi privačioje Verdainės mokykloje. 1875 m. baigė Tilžės gimnaziją. Tęsė studijas Karaliaučiaus universitete, kur studijavo istoriją bei filosofiją. 1877 m. persivedė į Berlyno universitetą, uždarbiavo mokydamas turtingųjų vaikus privačiai.

Vėliau nutraukė studijas ir atsidavė žurnalistikai. Ėjo vyriausiojo redaktoriaus pareigas Berlyno liberaliame laikraštyje „Vokietijos laikraštis“ (*Das deutsche Reichsblatt*).

1891 m. vedė išsiskyrusią rašytoją Klarą Laukner, turėjusią tris vaikus iš pirmos santuokos, gyveno Karaliaučiuje, Drezdene. 1895 m. galutinai apsistojo Berlyne.
Susilaukė dukros vardu Hede.

## Kūryba

Parašė 20 dramų, keliolika stambių prozos kūrinių. Jo kūryboje vyravo natūralistinis stilius, didelę įtaką jam buvo padaręs prancūzų rašytojas Guy de Maupassant.

1889 m. parašyta drama „Garbė“ *(Die Ehre)* atnešė jam ne tik tarptautinį pripažinimą, bet nuo to laiko rašytojas tapo žinomas kaip žymiausias vokiečių natūralizmo atstovas, aplenkdamas iki tol viešpatavusį šiame žanre Gerhartą Hauptmaną. Savo dramoje jis negailėjo įmantriai pakritikuoti biurgerišką visuomenę, pavyzdžiu imdamas patirtį, sukauptą studentaujant.

Tačiau rašytojas negali būti priskiriamas tradiciniams vokiečių natūralistams, nes jo kūriniuose jaučiama prancūzų dramaturgų įtaka, naudojant daug dialogų tekstuose, kurie galėjo būti, o vėliau ir buvo adaptuoti scenai. Savo laikmetyje jis buvo populiariausias teatro kūrinių autorius, rašytojo dramos buvo pamėgtos Vokietijos scenose, nors kritikos joms nebuvo vengiama.

Sumaniai vaizduodamas savo gimto krašto vietas ir žmones „Lietuviškose apysakose“ (*Litauische Geschichten*, 1917 m.), rašytojas dar kartą pasiekia apogėjaus viršūnę. Šis kūrinys buvo dedikuotas Šilutės kultūros rėmėjui Hugo Šojui. Novelės „Kelionė į Tilžę“, „Mikas Bumbulis“, „Jonas ir Erdmė“ yra H. Zudermano meistriškumo viršūnė.

## Įamžinimas Lietuvoje

1936 m. Šilutėje pastatytas paminklas H. Zudermanui. Paminklu rūpinosi Hugo Šojus: jis padovanojo žemės sklypą, apsodino skverelio taką rašytojo mėgstamais medžiais – beržais. Skulptorius – Erichas Šmitas Kestneris. Paminklas sovietmečiu buvo nugriautas, jo vietoje pastatytas obeliskas sovietiniams kariams. Atgimimo metais Šilutės H. Zudermano visuomeninio literatų klubo narių iniciatyva paminklas atstatytas. Tai pilko marmuro biustas ant 2 metrų aukščio postamento; paminklas atkurtas Berlyne, skulptoriaus H. Hacke.

Režisierius Arūnas Žebriūnas pagal Sauliaus Šaltenio scenarijų 1981 m. pastatė vaidybinį filmą „Kelionė į rojų“, – novelės pavadinime esančio žodžio „Tilžė” sovietiniais metais neleido minėti.

Klaipėdoje nuo 1992 m. veikia Hermano Zudermano vardu pavadinta gimnazija, skirta vokiečių kilmės moksleiviams.

## Nuorodos
* Kelionė į Tilžę 
* Mikas Bumbulis 
* Jons ir Erdmė
Lokautas

**Lokautas** () – darbdavio tiesioginės kovos metodas. Darbuotojams neleidžiama dirbti, nemokamas darbo užmokestis. Jei streikuoja tik dalis darbuotojų, taip galima sukelti konfliktą, padedantį nutraukti streiką.

## Formos

Žinomi du lokauto tipai:
* „Karštasis lokautas“ (Vokietijoje – *heiße Aussperrung*) taikomas nesutarimo problemų turinčioje įmonėje, kur susiduria darbininkų ir darbdavio interesai.
* „Šaltasis lokautas“ () taikomas susijusiose įmonėse, darbdaviui teigiant, jog darbas negalimas todėl, jog neveikia susijęs padalinys, kuriam taikomas karštasis lokautas.

## Priežastys

Paprastai vyksta įnirtingi darbdavio ir profsąjungos ginčai dėl šaltojo lokauto pagrįstumo ir teisėtumo. Profsąjunga gali užginčyti, jog toks darbdavys gali neveikiančio padalinio paslaugas nusipirkti iš nestreikuojančias įmones valdančių savo kolegų.

Lokautas paprastai taikomas kaip atsakomoji priemonė į profsąjungos organizuotą streiką. „Puolamasis“ (grynai darbdavio iniciatyva surengtas) lokautas, nors teoriškai ir galimas, praktiškai beveik niekada nepasitaiko.
Macikai

**Macikai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Šilutės. Seniūnaitijos centras. Kaimas įsikūręs Pajūrio žemumoje, Macikų šiaurės vakarų pakraščiu teka Šyša.

## Istorija

Macikai minimi nuo XVI a. XVII a. įkurtas Macikų dvaras. Jis garsėjo alaus darykla. 1924 m. Lietuvos krašto apsaugos ministerija nupirko dalį buvusio Macikų dvaro pastatų, kuriuos pritaikė kareivinėms. Jose buvo dislokuotas 7-ojo pėstininkų pulko 2-asis batalionas. 1939 m. naciai kareivinėse įkūrė  karo belaisvių stovyklą, Macikų lageris. 1944 m. TSRS okupavus Lietuvą, Macikų lageryje buvo kalinami karo belaisviai vokiečiai. 1948–1955 m. čia veikė GULAG'o skyrius Nr. 3 – vienas didžiausių lagerių Lietuvoje, jame vienu metu kalėjo apie 3000 kalinių, trečdalis jų – lietuviai, čia mirė muziejininkas ir poetas Pranas Genys. 1995 m. Šilutės tremtinių ir politinių kalinių sąjungos iniciatyva įrengtas lagerio karceris – muziejus. Greta muziejaus yra lagerio kalinių kapinaitės.

Yra Statybos bendrovė „Statybos baras“, pensionas, H. Zudermano memorialinis muziejus, įkurtas 1984 m. buvusiame Macikų dvare, Macikų lagerio karceris muziejus. Lagerio kalinių kapinaitėse 1996 m. pastatytas paminklas žuvusiesiems atminti. 

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Macikuose gimė:
* Vytautas Kamantas, JAV lietuvių visuomenės ir Pasaulio lietuvių bendruomenės veikėjas, inžinierius mechanikas.
* Olandų kilmės Klaipėdos krašto rašytojas Hermanas Zudermanas (1857–1928 m.). Jo vardu pavadintas muziejus įsteigtas 1984 m. gimtajame name, prie kelio į Žemaičių Naumiestį.

## Šaltiniai
Mantas

**Mantas** – baltiškos kilmės vyriškas vardas. Kildinamas iš  (plg. *Erks Mānts* – Herkus Mantas). Kronikose fiksuoti suvokietinti vardo variantai *Monte* ir *Montemin*. Išnykus prūsų kalbai, originali vardo versija nugrimzdo į užmarštį. Atgimė ir išpopuliarėjo po 1972 m. Lietuvos kino studijoje sukurto istorinio meninio filmo Herkus Mantas (filmas).

Vardo reikšmę papildo senovinės lietuvių kalbos žodis *mantùs*, reiškiantis „išmaningas, sumanus, apsukrus, vikrus, dailus, gražus“, *mantà* („supratimas, nuomonė, menta“) – šių žodžių šaknis remiasi  („mąstyti, galvoti, veikti dvasioje“). Bandyta kildinti šį žodį ir nuo *mantà* („kilnojamas turtas“).

Sandas *mant-* įeina į daugelį senųjų (ir jų pavyzdžiu sukurtų naujų) dvinarių lietuviškų vardų ar pavardžių: Rimantas, Daumantas, Mantvydas, Vidmantas, Mantrimas, Jomantas ir kt.
Eduard Bernstein

**Eduardas Bernšteinas** (1850 m. sausio 6 d. Berlyne – 1932 m. gruodžio 18 d. Berlyne) – socialdemokratų teoretikas ir politikas.

1872 m. įstojo į Vokietijos socialdemokratų partiją. 1878 m. nuo persekiojimo pabėgo į Šveicariją. 1881–1890 m. redagavo laikraštį *Sozialdemokrat*. Nuo 1888 m. gyveno Londone. 1899 m. išleido knygą *Die Voraussetzungen des Sozialismus und die Aufgaben der Sozialdemokratie*, kurioje pasisakė prieš marksizmo socialines katastrofas, už socialines reformas, tuo teoriškai pagrįsdamas revizionizmą ir reformizmą.

1901 m. grįžo į Vokietiją. 1902–1906 m., 1912–1918 m. ir 1920–1928 m. reichstago narys.

1917 m. su K. Kautskiu įkūrė pacifistinę *Vokietijos nepriklausomąją socialdemokratų partiją*, bet 1919 m. grįžo į SPD.

## Nuorodos
* Vokietijos istorinis muziejus.
Otto Bauer

**Otto Baueris** (; 1881 m. rugsėjo 5 d. Vienoje – 1938 m. liepos 4 d. Paryžiuje) – austrų teisininkas, socialdemokratų teoretokas ir politikas.

## Biografijos datos

* Būdamas 15 metų nagrinėjo K. Markso darbus ir propagavo juos mokykloje. 1900 m. – Austrijos socialdemokratų partijos narys;
* 1903 m., baigęs tarnybą austro – vengrų kariuomenėje, Vienos universitete studijavo istoriją, kalbas, ekonomiką, sociologiją, filosofiją, 1906 m. – teisės daktaras;
* 1907–1914 m. – Austrijos parlamento socialdemokratų frakcijos sekretorius. Redagavo *Kampf*, *Arbeiter zeitung*;
* Su K. Renneriu parengė nacionalinės kultūrinės autonomijos teoriją. 1914 m. paimtas į kariuomenę, pateko į rusų nelaisvę, gyveno Petrapilyje;
* 1918–1919 m. – Austrijos užsienio reikalų ministras. 1921 m. dalyvavo kuriant 2 ½ Internacionalą, 1923 m. – steigiant Socialistinį darbininkų Internacionalą, buvo jų pirmininkas;
* 1925 m. Linco programos autorius. Po Austrijos anšliuso 1934 m. emigravo į Čekiją, 1938 m. – į Prancūziją;
* Daugelio knygų autorius.

## Nuorodos
Austrijos enciklopedija
Vulkanas (mitologija)

Romėnų mitologijoje **Vulkanas** () – Jupiterio ir Junonos sūnus, Majos ir Veneros vyras. Jis buvo ugnies, ugnikalnių, geležies ir kalvystės dievas. Vulkano atitikmuo graikų mitologijoje dievas Hefaistas, etruskų mitologijoje – Sethlansas.

Buvo manoma, kad jo kalvė yra po Etna Sicilijoje. Rugpjūčio 23 d. buvo švenčiamas Vulkanijos festivalis skirtas Vulkanui, jo metu žuvys ir nedideli gyvūnai buvo metami į ugnį.

Vulkano šventykla *Forum Romanum* vietovėje vadinosi Volkanalu. Volkanalo apeigos turėjo didelę reikšmę archainėje Romoje.
 
Vulkano statula, esanti Birminghame Alabamoje yra didžiausia geležinė statula pasaulyje.
 
## Taip pat skaitykite
* Hefaistas
Prielipinės

**Prielipinės** (*Echeneidae*) – ešeržuvių  (*Perciformes*) būrio žuvų šeima, kuriai priklauso pelaginės šiltų jūrų žuvys. Skiriamasis požymis – savotiška pirmojo nugarinio peleko sandara. Jis virtęs prisisiurbiamuoju disku, kuriuo žuvis prilimpa prie kito plaukiančio gyvūno. 

Šeimoje 4 gentys ir 8 rūšys.

## Gentys
*Paprastosios prielipos (*Echeneis*)
*Ilgosios prielipės (*Phtheiricthys*)
*Ryklių prielipos (*Remora*)
*Baltosios prielipos (*Remorina*)
Fidėja

Romėnų mitologijoje **Fides** („tikėjimas“) – ištikimybės deivė. Jai skirta šventykla buvo Kapitolijuje, kur Romos senatas sudarinėjo sutartis su užsienio valstybėmis, Fides saugojo jas. Taip pat buvo garbinama kaip Fides Publica Populi Romani („lojalumas Romos valstybei“).
Šliaužikinės

**Šliaužikinės**, arba **labirintinės žuvys** (*Anabantidae*) – ešeržuvių (*Perciformes*) gėlavandenių žuvų šeima, kurios atstovai papildomai kvėpuoja atmosferos oru, panaudodami savotišką porinį labirintinį organą. Šis labirintinis organas yra po žiaunadangčiais, virš žiaunų lankų. Aptinkamos Azijos ir Afrikos vandenyse.

Šeimoje 4 gentys, apie 36 rūšys. 

## Gentys
* Šliaužikai (*Anabas*)
* Šliaužikėliai (*Ctenopoma*)
* *[[Microctenopoma]]*
* Sandelijos (*Sandelia*)
Guraminės

**Guraminės**, **guramiai** (*Osphronemidae*) – ešeržuvių (*Perciformes*) gėlavandenių žuvų šeima, kurioje yra daug akvariumuose auginamų žuvų rūšių. 

Šeimoje yra 15 genčių ir apie 96 rūšys.
## Sistematika
Šeimos sistematika nenusistovėjusi. Dabar išskiriami 4 pošeimiai.
* Pošeimis. *Belontiinae*
**Belontijos (*Belontia*)
* Pošeimis. *Macropodinae*
** Gaidukai (*Betta*)
** Makropodai (*Macropodus*)
** Marmuriniai guramiai (*Malpulutta*)
** Šakniaūsiai guramiai (*Parosphromenus*)
** Kupanai (*Pseudosphromenus*)
** Nykštukiniai guramiai (*Trichopsis*)
* Pošeimis. *Trichogastrinae*
** Kolizos (*Colisa*)
** Siūlapilviai guramiai (*Ctenops*)
** Lydžiagalvės (*Luciocephalus*)
** Akiadėmiai guramiai (*Parasphaerichthys*)
** *[[Polyacanthus]]*
** Šokoladiniai guramiai (*Sphaerichthys*)
** Siūlapelekiai guramiai (*Trichogaster*)
* Pošeimis. *Osphroneminae*
** Didieji guramiai (*Osphronemus*)


Image:Betta albimarginata 060311 8.jpg|Baltakraštis gaidukas (*Betta albimarginata*) 
Image:Kampffisch betta splendenscele4.jpg|Siaminis gaidukas (*Betta splendens*)
Image:Colisa labiosa m.jpg|Storalūpė koliza (*Colisa labiosa*)
Image:Colisa lalia_-_side (aka).jpg|Mažasis guramis (*Colisa lalia*)
Image:Makropode Quang Binh-Makropode 060114 101.jpg|*Macropodus erythropterus*
Image:Giant.gourami.arp.jpg|Didysis guramis (*Osphronemus goramy*)
Image:Colisa lalia - Trichogaster lalius (aka).jpg|Medspalvė koliza (*Colisa chuna*)
Image:Trichogaster trichopterus2004.jpg|Melsvasis guramis (*Trichogaster trichopterus*)
Liepsnotieji guramiai

**Liepsnotieji guramiai** (*Helostomatidae*) – ešeržuvių (*Perciformes*) gėlavandenių žuvų šeima, kurioje vienintelė rūšis – liepsnotasis guramis (*Helostoma temminckii*). Šie guramiai dar vadinami meilininkais ir guraminiais bučiuokliais. 

Jų dydis gali būti iki 30 cm. Aptiktos trys spalvinės formos – žalia, rausva ir marga. Pasižymi įdomia fiziologine savybe – gali bučiuotis savo mėsingomis lūpomis, tačiau tas bučiavimas nėra susijęs su aistra, o daugiau su teritorijos užėmimu ir jos išlaikymu. Šitokiu būdu patinai išbando savo jėgas burna, nepadarydami vienas kitam jokios žalos. 

Liepsnotieji guramiai paplitę Azijos pietryčiuose.

## Nuorodos
* http://www.fishbase.org/ Tinklalapis apie liesnotosius guramius (Ang.)
Orientalistika

**Orientalistika** (*oriente* - rytai) – tarpdisciplininės vakariečių Artimųjų, Indijos, Tolimųjų Rytų ir kitų Rytų (Azijos žemyno pietinės dalies ir jai kultūriškai artimos Šiaurės Afrikos) kultūrų, visuomenių, kalbų studijos.

Dabar šis terminas kritikuojamas dėl savo eurocentristiško skambesio. Vis dažniau linkstama jį pakeisti tiesiog Azijos studijomis. Tačiau tarp šių terminų esama šiokio tokio neatitikimo. Dažniausiai terminas Azijos studijos naudojamas turint omenyje dabartines Azijos kultūras, valstybes ir visuomenes, tuo tarpu orientalistika - tradicines kultūras, istoriją. Dėl tos priežasties į Azijos studijas neįtraukiamos tokios istorinės disciplinos, kaip šumerologija, asirologija, hetitologija, egiptologija, kurios paprastai įtraukiamos į orientalistikos sampratą.

## Istorija
Orientalistikos kaip mokslinės disciplinos pradžia galėtų būti laikoma švietėjų (pvz., Voltaire (Voltero)) susidomėjimas Rytų kultūromis, bei Napoleono Ekspedicija į Egiptą.

## Kryptys
Įsibėgėjus Rytų kultūrų tyrinėjimams, išryškėjus jų tarpusavio skirtumams atsirado poreikis siauresnėms specializacijoms.
* Islamo studijos - tyrinėja islamo šalis. Dažnai skirstoma į atskiras disciplinas: arabistika, tiurkologija, iranistika
* Pietų Azijos studijos arba indologija - tyrinėja Indijos subkontinento (Pietų Azijos) tautas bei kultūras.
* Tibetologija - tyrinėja Tibeto kultūrą, kalbą.
* Pietryčių Azijos studijos
* Rytų Azijos studijos - tyrinėja Rytų Azijos šalis. Čia dažniausiai įtraukiamos japonologija, sinologija, koreanistika, vietnamistika ir t. t.

## Taip pat skaitykite
* Orientalistika Lietuvoje
V-1

**V-1 (''Vergeltungswaffe''-1, Fieseler Fi 103/FZG-76)**, žinoma kaip **sparnuotoji bomba**, **zvimbianti bomba** ir **lėktuvas-sviedinys**, buvo pirmoji moderni valdoma (prieš skrydį programuojama) raketa, panaudota karo metu ir pirmoji sparnuotoji raketa.

## Pavadinimo kilmė
Pavadinimas *Vergeltungswaffe* reiškia „atpildo ginklas“. Jį sugalvojo nacistinės Vokietijos propagandos ministras J. Gėbelsas. FZG yra santrumpa iš *Flakzielgerät* („Zenitinė valdoma bomba“). V-1 buvo dažnai vadinama „zvimbiančia bomba“, dėl raketos pulsuojančiam oro reaktyviniam varikliui () būdingo zvimbimo garso.

## Istorija

V-1 buvo naudojamos Vokietijos *[[Luftwaffe]]* pajėgų per Antrajį pasaulinį karą. Karinėse operacijose V-1 buvo naudojama  tarp 1944 m. birželio ir 1945 m. kovo. Jos buvo naudojamos atakuoti taikinius esančius Didžiosios Britanijos pietryčiuose ir Belgijoje, daugiausia Londoną ir Antverpeną. Paskutinį kartą V-1 atakavo Angliją 1945 m. kovo 29 d.

Buvo pagaminta apie 30 000 tokių raketų. Iš jų apie 10 000 buvo paleista Anglijos link, apie 7000 pasiekė šią salą ir 3876 sėkmingai atakavo taikinį (Londoną).

Trečiasis Reichas taip pat rengė ir pilotuojamą V-1 variantą. Skirtingai nuo japonų Ohka, V-1 pilotui buvo siūloma prieš kliudant taikinį iššokti parašiutu. Visgi, dėl stataus galutinio smigimo kampo, labai ankštos kabinos ir pernelyg arti esančios variklio oro įsiurbimo angos šansai išsigelbėti buvo iš esmės beviltiški. Buvo parengta apie 100 kamikadzių, tačiau nėra žinoma, ar kas nors šiuo lėktuvu yra skridęs į ataką.
Robigas

Romėnų mitologijoje **Robigas** – derlingumo dievas, kuris saugojo pasėlius nuo ligų. Buvo garbinamas kartu su savo sesere Robigo. Jam skirta šventė Robigalija buvo švenčiama balandžio 25 d.
Sena

**Sena** () – upė Prancūzijoje. Sena dalija Paryžių į dvi dalis; per upę eina 35 tiltai.

Sena prasideda Langro plynaukštėje ir teka Paryžiaus baseinu. Įteka į Lamanšo sąsiaurio Senos įlanką prie Havro, sudarydama estuariją (ilgis ~ 25 km, plotis 2–10&nbsp;km).

Senos vidutinis debitas ties Paryžiumi ~ 250 m³/s, netoli žiočių 400–500 m³/s. Dėl jūros potvynių vandens lygis prie Ruano svyruoja 2 m, prie Havro 7,5 m. Vandeningiausia Sena būna lapkričio – kovo mėnesiais.

Sena laivuojama nuo Trua miesto. Iki Ruano plaukia jūrų laivai. Kanalai jungia Seną su Soma, Šelde, Masu, Reinu, Sona, Luara.

Didžiausi Senos intakai: Obas (*Aube*), Marna (*Marne*), Uaza (*Oise*), Jonas (*Yonne*).

## Nuorodos
* Sena
Gneisas

**Gneisas** – metamorfinė uoliena, susidariusi regioninio metamorfizmo metu iš nuosėdinių ar rūgščių magminių uolienų. Pirmuoju atveju jie vadinami paragneisais, antruoju – ortogneisais. Tačiau atskirti gneisų kilmę ne visada pavyksta.

Gneisas pagal cheminę sudėtį labai artimas granitui ir molio skalūnams. Gneisas išsiskiria savo tekstūra. Jame aiškiai matomi sluoksneliai. Gneisas yra labai tvirtas. Gneisas sudarytas iš kvarco, plagioklazo ir kalio feldšpato (mikroklino ar ortoklazo). Be šių mineralų gneise būna biotito, muskovito, raginukės, pirokseno, granato, disteno ir kitų mineralų.
Petronėlė Gerlikienė

**Petronėlė Gerlikienė,** merg. Kromelytė (1905 m. birželio 19 d. Čikagoje – 1979 m. kovo 14 d. Vilniuje) – lietuvių tautodailininkė tapytoja, tekstilininkė. 

## Biografija
1908 m. su tėvais grįžo į Lietuvą, gyveno Mažrimų kaime (Šilalės valsčius). Išėjusi į pensiją atsikraustė gyventi pas sūnų Vilniuje. Nuo 1972 m. siuvinėjo didelio formato kilimus ir nuo 1975 m. dalyvavo parodose. 1976 m. pradėjo tapyti. Nuo 1976 m. Lietuvos liaudies meno draugijos narė. 1985 m. įtraukta į „Pasaulio naiviojo meno enciklopediją“, jos kūriniai susilaukė didelio pripažinimo ir įvertinimo Lietuvoje ir užsienyje, Lietuvos nacionalinė vertybė.

Palaidota Šilalės kapinėse.

## Žymiausi kūriniai
****Vyšnių skynimas***, 1976 m.
****Dainų šventė***, kilimas, 1976 m.
****Iššluok kiemelį subatoj***…, kilimas, 1976 m.

****Raudonas medis***, kilimas, 1977 m.
****Sunkūs metai***, 1977 m.
****Motina***, 1978 m.
****Sopulingoji***, 1978 m.

## Apdovanojimai
* 1977 m. I premijos laureatė *už tapybos ir tekstilės darbus*. Respublikinė liaudies meno paroda-konkursas, Vilniaus Parodų rūmai.
* 1977 m. II laipsnio diplomas, visasąjunginis liaudies dailininkų ir meistrų festivalis. Maskva.

## Bibliografija
* Gerlikiene Petronele // *World Encyclopedia of Naive Art*, 1985, p. 267, 289.
* *Petronėlė Gerlikienė: siuvinėti kilimai, tapyba.* Biografija, albumas (sud. Jurgita Gerlikaitė , Darijus Gerlikas ). – Vilnius: Lietuvos tautodailininkų sąjunga, 2005. – 154 p.: iliustr. – ISBN 9986-9189-6-0
* Gerlikaitė J., ''Petronėlė Gerlikienė: savos tiesos žinojimas'' // Šiaurės Atėnai. 2005
* Gerlikaitė J., ''Petronėlė Gerlikienė ‒ gyvenimas ir kūryba'' // Liaudies kultūra. 2018. Nr. 3.

## Muziejų kolekcijose
MO muziejus, Vilnius Nacionalinis M.K. Čiurlionio dailės muziejus Lietuvos dailės muziejus  

## Nuorodos
* Petronėlė Gerlikienė - Vilnensis 
* Pirmosios Petronėlės Gerlikienės personalinės parodos atidarymas Miestų statybos projektavimo institute 1977 m. - Vimeo
Vienuolžuvinės

**Vienuolžuvinės**, arba **koraliniai ešeriai**, **žuvys panelės** (*Pomacentridae*) – ešeržuvių (*Perciformes*) būrio žuvų šeima, kuriai priklauso labai spalvingos koralinių rifų žuvys. Gyvena simbiozėje su aktinijomis. Nuo jų dilginančių čiuptuvų žuvys apsisaugo kūną dengiančiomis gleivėmis. 

Šeimoje 28 gentys, 360 rūšių. Labai mėgstamos akvariumistų, todėl nemažai auginama kaip dekoratyvinės akvariuminės žuvys.

## Gentys
*Havajinės vienuolžuvės (*Abudefduf*)
**[[Acanthochromis]]*
**[[Altrichthys]]*
*Plačiakūnės vienuolžuvės (*Amblyglyphidodon*)
**[[Amblypomacentrus]]*
*Jūrų klounai (*Amphiprion*)
**[[Azurina]]*
*Storalūpės jūrų kregždės (*Cheiloprion*)
*Jūrų kregždės (*Chromis*)
*Didžiapelekės vienuolžuvės (*Chrysiptera*)
*Rifų sargai (*Dascyllus*)
**[[Dischistodus]]*
*Juodapelekės vienuolžuvės (*Hemiglyphidodon*)
*Garibaldijos (*Hypsypops*)
**[[Labrodascyllus]]*
*Lyrauodegės vienuolžuvės (*Lepidozygus*)
**[[Mecaenichthys]]*
*Morokotos (*Microspathodon*)
**[[Neoglyphidodon]]*
**[[Neopomacentrus]]*
*Kastanjetės (*Nexilosus*)
*Parmos (*Parma*)
*Baisūnės (*Plectroglyphidodon*)
*Paprastosios vienuolžuvės (*Pomacentrus*)
**[[Pomachromis]]*
**[[Premnas]]*
*Pristočiai (*Pristotis*)
*Naujosios Zelandijos vienuolžuvės (*Stegastes*)
*Dėmėtosios vienuolžuvės (*Teixeirichthys*)


Image:Ammel u0.png|*[[Amphiprion melanopus]]*
Image:Amper u0.gif|*[[Amphiprion perideraion]]*
Image:Amphiprion percula.JPG|*[[Amphiprion percula]]*
Image:Chromis atripectoralis 2.jpg|*[[Chromis atripectoralis]]*
Image:Daaru u0.gif|Zebrinis rifinis sargas (*Dascyllus aruanus*)
Image:Premnas biaculeatus (xndr).JPG|*[[Premnas biaculeatus]]*
Image:Amphiprion clarkii.jpg|*[[Amphiprion clarkii]]*
Ausytieji ešeriai

**Ausytieji ešeriai** (*Centrarchidae*) – ešeržuvių (*Perciformes*) šeima. 

Šeimoje 8 gentys, 27 rūšys:

## Gentys
*Balinės saulažuvės (*[[Acantharchus]]*)
*Amerikiniai akmenyniniai ešeriai (*[[Ambloplites]]*)
*Sakramento akmenyniniai ešeriai (*[[Archoplites]]*)
*Pratisieji ausytieji ešeriai (*[[Centrarchus]]*)
*Briliantiniai saulešeriai (*[[Enneacanthus]]*)
*Paprastieji saulešeriai (*[[Lepomis]]*)
*Upėtakiniai ešeriai (*[[Micropterus]]*)
*Krapės (*[[Pomoxis]]*) 


Image:Ambloplites rupestris1.jpg|Raudonakis akmenynis ešerys (*Ambloplites rupestris*)
Image:Micropterus dolomieu.jpg|Mažažiotis upėtakinis ešerys (*Micropterus dolomieu*)
Image:White Crappie.jpg|Baltoji krapė (*Pomoxis annularis*)
Kardinolinės

**Kardinolinės**, arba **raudonžuvės** (*Apogonidae*) – ešeržuvių (*Perciformes*) šeima, kurioje 24 gentys, 334 rūšys. Paplitusios Atlanto, Indijos ir Ramiajame vandenynuose.

## Gentys
*Ešeriai kardinolai (*Apogon*)
*Moliuskiniai kardinolai (*Apogonichthys*)
*Kardinolai archamijos (*Archamia*)
*Žvaigždėtieji kardinolai (*Astrapogon*)
*Cercamia
*Dantytieji kardinolai (*Cheilodipterus*)
**[[Coranthus]]*
*Didžiaakiai kardinolai (*Epigonus*)
*Fojos (*Foa*)
*Faulerijos (*Fowleria*)
**[[Glossamia]]*
*Kristaliniai kardinolai (*Gymnapogon*)
**[[Holapogon]]*
**[[Kurtamia]]*
**[[Lachneratus]]*
**[[Mionorus]]*
*Neamijos (*Neamia*)
**[[Paxton]]*
**[[Phaeoptyx]]*
*Netikrosios amijos (*Pseudamia*)
*Skaidrieji kardinolai (*Pseudamiops*)
**[[Pterapogon]]*
*Grakštieji kardinolai (*Rhabdamia*)
*Mažieki kardinolai (*Siphamia*)
*Apvaliagalviai kardinolai (*Sphaeramia*)
**[[Vincentia]]*
Marmuras

**Marmuras** – metamorfinė uoliena, susidariusi iš persikristalizavusios klinties arba dolomito. Marmuras sudarytas iš mineralo kalcito (CaCO3). Naudojamas statinių apdailai, skulptūroms.

## Susidarymas
Marmuras susidaro iš karbonatinių uolienų, dažniausiai klinties ir dolomito, vykstant metamorfizmo, o tiksliau regioninio ar kontaktinio metamorfizmo procesams. Marmurams susidaryti reikalinga aukšta temperatūra ir slėgis, todėl marmure paprastai nelieka jokių fosilijų.

Metamorfizuojantis ypatingai švariai klinčiai, gaunasi balta marmuro spalva. Kitos spalvos ar juostelės atsiranda dėl įvairių priemaišų, dažniausiai molio, smėlio, aleurito, geležies oksido.

## Žodžio kilmė
Marmuro pavadinimas kilo iš graikų kalbos žodžio *marmaros* 'spindintis akmuo'.

## Naudojamas
Marmuras naudojamas statybose, buities daiktų, suvenyrų gamybai bei skulptūroms. Taip pat plačiai naudojamas dažų, dangų gamyboje, kaip armavimo – stiprinimo priemonė.
Dėžiažuvinės

**Dėžiažuvinės** (*Ostraciidae*) – pūsliažuvių (*Tetraodontiformes*) šeima. Susilieję kauliniai žvynai sudaro kietus ištisinius griaučius. Galva ir liemuo yra kietame šarve. Plaukioja nevikriai. Maistą susiranda dugno smėlyje į jį švirkšdama vandenį ir taip išplaudama sau tinkamą grobį. 

Šeimoje 6 gentys, 25 rūšys.
## Gentys
* Raguotosios dėžiažuvės (*Acanthostracion*)
* Kampuotosios dėžiažuvės (*Lactophrys*)
* Dviragės dėžiažuvės (*Lactoria*)
* Paprastosios dėžiažuvės (*Ostracion*)
* Netikrosios dėžiažuvės (*Paracanthostracion*)
* Kuprotosios dėžiažuvės (*Tetrosomus*)

 
Image:Lactophrys bicaudalis.jpg|*Lactophrys bicaudalis*
Image:Lactophrys trigonus.jpg|Kampuotoji dėžiažuvė (*Lactophrys trigonus*)
Image:Lactophrys polygonia.jpg|*Lactophrys polygonia*


Image:Lactophrys triqueter.jpg|*Lactophrys triqueter*
Image:Tetrosomus gibbosus.jpg|Kuprotoji dėžiažuvė (*Tetrosomus gibbosus*)
Image:Acanthostracion quadricornis.jpg|Amerikinė dyglianugarė dėžiažuvė (*Acanthostracion quadricornis*)
1791 m. Prancūzijos Konstitucija

**1791 m. Prancūzijos Konstitucija** – Prancūzijos konstitucija, priimta 1791 m. rugsėjo 3 d. Steigiamojo susirinkimo. Galiojo iki 1793 m. birželio 24 d.

## Priėmimo aplinkybės

Tai Steigiamojo susirinkimo veiklos kulminacija. Jo atstovai laikė savo tikslu konstitucinę monarchiją, santvarką, kurią Amerikoje įtvirtino JAV teisių bilis. Tokiai santvarkai dirvą paruošė įvairios Steigiamojo susirinkimo reformos: feodalinių teisių ir privilegijų dalinis panaikinimas (1789 m. rugpjūčio 11 d. dekretas „Dėl feodalinių teisių ir privilegijų panaikinimo“, piliečių teisių ir konstitucinės santvarkos, tautos suvereniteto įtvirtinimas „Žmogaus ir piliečio teisių deklaracijoje“, rinkimų teisės nustatymas, įvedant „aktyvių“ piliečių kategoriją (1789 m. gruodžio 22 d.).

## Valstybinė santvarka
Pagal Konstituciją Prancūzijos valdymo forma buvo konstitucinė monarchija.

### Įstatymų leidžiamoji valdžia
Nacionalinis Įstatymų leidžiamasis susirinkimas – nuolatinė vienų rūmų institucija. Nepasitikėta aristokratinėmis, monarchinėmis antrųjų rūmų tradicijomis Anglijoje, tikėtasi palengvinti revoliucinių reformų vykdymą. Išimtinė susirinkimo kompetencija buvo įstatymų leidyba, visiems nutarimams, išskyrus liečiančius mokesčius, karalius turėjo veto teisę.

Įstatymų leidžiamosios valdžios rinkimų tvarka: Renkamas dvejiems metams, karalius iki šio termino negali jo paleisti. Rinkimuose galėjo dalyvauti tik „aktyvieji“ piliečiai (25 m. vyrai, ne tarnai, mokantys tam tikrus mokesčius, išgyvenę kantone daugiau 1 m.). Rinkimai netiesioginiai: piliečiai renkasi kantonuose, kur išrenka rinkikus, o šie renkasi departamentuose ir renka departamentui nustatytą atstovų skaičių. Atstovai laikomi tautos, o ne departamento atstovais.

### Vykdomoji valdžia
Vykdomoji valdžia priklausė karaliui, įgyvendinančiam ją per paties paskirtus ministrus. Karalius turėjo valdyti laikydamasis įstatymų, jo paties aktai turi būti kontrasignuojami ministrų. Karaliaus asmuo šventas ir neliečiamas.
Vykdomosios valdžios rinkimas: paveldima.

### Žmogaus teisių įtvirtinimas
Konstitucija pradedama Žmogaus ir piliečio teisių deklaracija. Pirmajame skirsnyje („Pagrindinės konstitucijos užtikrinamos nuostatos“) atskirai nuo deklaracijos skelbiamos žmogaus teisės: eiti pareigas, skelbiama teisingas mokesčių paskirstymas, lygybė prieš baudžiamąjį įstatymą, taip pat prigimtinės kilnojimosi, žodžio, spaudos, susirinkimų, peticijų teisės, skelbiama nuosavybės neliečiamybė, draudžiama išleisti įstatymus, pažeidžiančius šias teises.

### Kitos nuostatos
Preambulėje skelbiama apie luomų panaikinimą. Skelbiamas tautos suverenitetas (3 str. „Apie valstybės valdžias“). Reglamentuotas administracinis teritorijos suskirstymas – departamentai – distriktai – kantonai – taip siekiama panaikinti feodalinio skirstymo į senjorijas liekanas.

## Išnašos

## Išorinės nuorodos
Velniažuvinės

**Velniažuvinės** (*Lophiidae*) – velniažuvių (*Lophiiformes*) žuvų šeima.

Priklauso plėšrios dugninės žuvys.

Galva plokščia, turi didžiules žiotis su aštriais dantimis. Grobio tyko pasislėpusios tarp žolių ar akmenų. 

## Gentys
Šeimoje 4 gentys, 25 rūšys:
*Lygiakakčiai meškeriotojai (*Lophiodes*)
*Juodažiočiai meškeriotojai (*Lophiomus*)
*Paprastieji jūrų velniai (*Lophius*)
*Sladenijos (*Sladenia*)
1795 m. Prancūzijos Konstitucija

**1795 m. Prancūzijos Konstitucija** (kitaip – III respublikos metų) Prancūzijos konstitucija, priimta 1795 m. rugpjūčio 22 d. Nacionalinio Konvento, ratifikuota pirminių susirinkimų. Pakeitė 1793 m. konstituciją, galiojo iki 1799 gruodžio 13 d., kai priimta VIII respublikos metų konstitucija.

## Priėmimo aplinkybės
Jakobinai įvykdė svarbias reformas: stabilizavo kainas, padėjo neturtingiesiems, visiškai likvidavo feodalines liekanas, sudarė palankias sąlygas valstiečiams įsigyti žemės. Paskelbę visuotinę mobilizaciją, jie atrėmė vidaus ir išorės priešus. Tačiau nepaisant to jų socialinė atrama sparčiai siaurėjo: gavę žemės valstiečiai pasinėrė į ūkinius reikalus, nebesikišo į politiką, verslininkų netenkino įvairūs apribojimai dėl vykstančio karo, kainų politika. Daugelį gąsdino Revoliucinio tribunolo teroras. Taip pat prasidėjo jakobinų tarpusavio nesutarimai, suaktyvėjo prieštaravimai konvente. Taip konvente subrendo suokalbis prieš jakobinus, pasibaigęs 1794 liepos 27 d. (Termidoro 9-osios) perversmu. Po perversmo konvente įsivyravusių jėgų ir buvo parengta ši konstitucija.

## Valstybinė santvarka
Respublika, atstovaujamoji demokratija.

## [[Įstatymų leidžiamoji valdžia]]
Įstatymų leidybos korpusas iš dviejų rūmų – Penkių šimtų tarybos ir Seniūnų tarybos. Penkių šimtų tarybai pavesta įstatymų leidybos iniciatyvos teisė, Seniūnų taryba tvirtino arba atmetė Penkių šimtų tarybos siūlomus įstatymų projektus.

Įstatymų leidžiamosios valdžios rinkimų tvarka: Abeji rūmai renkami dviejų pakopų rinkimais. Piliečiai (21 m. vyrai, įrašyti į piliečių registrą, mokantys tiesioginius mokesčius, išgyvenę 1 metus) dalyvaudavo kantonų rinkėjų suvažiavimuose, o juose išrinkti rinkikai departamentų rinkimuose rinko abejų rūmų deputatus. Į Penkių šimtų tarybą galėjo būti renkami 30 m. asmenys, pragyvenę šalyje 10 m., į Seniūnų tarybą atitinkamai 40 ir 15 metų, būtinai vedę arba našliai.

## [[Vykdomoji valdžia]]
Vykdomoji valdžia priklausė Direktorijai, sudarytai iš penkių direktorių, kurie buvo lygiateisiai, kiekvienas jų pirmininkavo po 3 mėnesius. Direktorijai pavesta skirti ministrus, kurie vadovavo valdymo žinyboms, bet kolegijos nesudarė.
Įstatymų vykdomosios valdžios rinkimas: kasmet po vieną narį siūlo Penkių šimtų taryba ir renka Seniūnų taryba.

## [[žmogaus teisės|Žmogaus teisių]] įtvirtinimas
Konstitucija prasidėjo Žmogaus ir piliečio teisių ir pareigų deklaracija. Nuo ankstesnių ji skiriasi ne tik pareigų deklaravimu, bet ir mažesniu dėmesiu teisėms: nebekalbama apie žodžio, spaudos laisvę, teisę sukilti. Pareigų skyriuje įpareigojama laikytis įstatymų, ginti visuomenę, saugoti nuosavybę.

Skelbiamos ir bendro pobūdžio nuostatos, skelbiančios, kad visos pareigos išplaukia iš tokių principų: nedaryti kitiems to, ko nenori, kad būtų daroma tau, daryti gerą, kurį norėtumėte gauti ir patys; „Niekas negali būti geru piliečiu, nebūdamas geru sūnumi, geru tėvu, geru broliu, geru draugu, geru sutuoktiniu“ (Solidarumo principas), “Niekas negali būti doru žmogumi, nebūdamas nuoširdžiu ir dievobaimingu įstatymų saugotoju"

## Nuorodos
1852 m. Prancūzijos Konstitucija

**1852 m. Prancūzijos Konstitucija** (kitaip – Antrosios imperijos konstitucija) – Prancūzijos konstitucija, priimta po referendume gauto pritarimo 1852 m. sausio 14 d. (galiojo iki 1870 gegužės 21 d.), parengta Liudviko Bonaparto šalininkų.
 
## Priėmimo aplinkybės
Pagal 1848 m. konstituciją prezidentu išrinktas Liudvikas Bonapartas reikalavo pakeisti konstitucijos nuostatą, draudžiančią rinkti prezidentą daugiau nei vienai kadencijai. Nacionaliniam susirinkimui nesutinkant, prezidentas nepaisydamas draudimų jį paleido, o tai reiškė valstybės perversmą. Referendumu gavę piliečių sutikimą, Liudviko Bonaparto šalininkai parengė naują konstituciją, kuri faktiškai buvo patobulintas 1799 m. konstitucijos variantas. Lapkričio 21 d. oficialiai paskelbta imperija. Iki 1870 m. gegužės 21 d. naujos konstitucijos, paskelbusios konstitucinę monarchiją, valstybė buvo valdoma autoritariniais metodais, imperatorius leido dekretus, valdė per ministrų kabinetą.

## Valstybinė santvarka
Formaliai Respublika, po 1852 m. lapkričio 21-22 d. vykusio plebiscito oficialiai atkurta atkurta imperija.

## Įstatymų leidžiamoji valdžia
Vienų rūmų Įstatymų leidybos korpusas. Jis svarstydavo įstatymų projektus, kuriuos inicijuodavo prezidentas, o rengė Valstybės taryba. Kiekvienas įstatymų projektas prieš patvirtinamas prezidento patekdavo į atkurtą Senatą konstitucingumui tikrinti.

Įstatymų leidžiamosios valdžios rinkimų tvarka: įstatymų leidybos korpusas renkamas visuotiniais rinkimais iš prezidento tvirtinamų kandidatų.

## Vykdomoji valdžia
Prezidentas, jam pavaldūs ministrai, jis turi aukščiausią vykdomąją valdžią, įstatymų leidybos iniciatyvos ir leidybos teisę.
Įstatymų vykdomosios valdžios rinkimas: konstitucija konkrečiai nurodo, kad „Prancūzijos valdymas 10 metų patikimas dabartiniam respublikos prezidentui Liudvikui Bonapartui“ (2 str.).

## Senatas
Atkurtas Senatas, turėjęs prieš prezidentui skelbiant tikrinti įstatymų konstitucingumą (kaip ir 1799 m. Konstitucijoje).

## Svarbiausios nuostatos
Įtvirtintos didelės prezidento galios (vėliau tapo ir imperatoriumi), silpnas Įstatymų leidybos korpusas, atkurtas Senatas.

## Išnašos
1814 m. Prancūzijos Konstitucinė Chartija

**1814 m. Prancūzijos Konstitucinė Chartija** – konstitucinis dokumentas, 1814 m. oktrojuotas (vienasmeniškai paskelbtas, padovanotas) Liudviko XVIII, paruoštas kai kurių Senato ir Įstatymų leidybos korpuso narių. Ši chartija buvo peržiūrėta 1830 m. ir galiojo iki 1848 m. Išsaugota daugelis laisvių, išsikovotų per Prancūzijos revoliuciją.

1814 m. Prancūzijos Konstitucinė Chartija įtvirtino konstitucinę monarchiją su dvejų rūmų parlamentu. Ginamos pilietinės teisės, nors katalikybė paskelbta valstybine religija, skelbiama religinė tolerancija.

## Priėmimo aplinkybės
Po Napoleono pralaimėjimo Rusijoje į Paryžių 1814 m. įžengė Rusijos, Anglijos, Prūsijos ir Austrijos kariuomenė, imperija žlugo. Taip į tėvynę galėjo sugrįžti į tėvynę emigravę bajorai ir susiklostė palankios sąlygos monarchijai restauruoti. Į sostą pakviestas Liudviko XVI brolis Liudvikas XVIII, kuriam teko pripažinti feodalizmo panaikinimą, naująją teisę ir žemės perskirstymą. Būtina buvo patraukti į monarchijos pusę bent dalį trečiojo luomo, tad teko į būsimą valstybės tvarką įdiegti demokratijos principų. Šie kompromisai ir atsispindėjo 1814 m. konstitucinėje chartijoje.

## Valstybinė santvarka
Konstitucinė monarchija (kaip ir 1791 m. Prancūzijos Konstitucijoje).

## Įstatymų leidžiamoji valdžia
Dviejų rūmų parlamentas: Perų rūmai ir Deputatų rūmai, atlikę labai panašias funkcijas. Jie posėdžiavo tuo pat metu ir svarstė tuos pačius projektus, tik mokesčių projektai pirmiau patekdavo į Deputatų rūmus. Įstatymams reikėjo karaliaus patvirtinimo, jam projektą atmetus, rūmai negalėjo šio veto įveikti.
Įstatymų leidžiamosios valdžios rinkimų tvarka: Perų rūmų nariai skiriami karaliaus iki gyvos galvos, neribojant jų skaičiaus. Deputatų rūmai renkami visų piliečių, sulaukusių 30 m. ir mokančių 300 frankų tiesioginių pajamų (labai dideli reikalavimai, kurių neatitiko dauguma inteligentų ir tuo labiau valstiečių).

## Vykdomoji valdžia
Karalius ir ministrai. Karalius yra valstybės vadovas, jam priklauso išimtinė įstatymų leidybos iniciatyvos teisė jis vadovauja ginkluotosioms pajėgoms, skelbia karą, sudaro sutartis, skiria pareigūnus, leidžia potvarkius ir įsakus, būtinus įstatymų vykdymui ir saugumui garantuoti, tvirtina įstatymus, leidžiamus parlamento. Karalius galėjo paleisti Deputatų rūmus, tačiau per 3 mėnesius sušaukti naujus. Karalius taip pat skiria teisėjus.
Įstatymų vykdomosios valdžios rinkimas: paveldima.

## Žmogaus teisių įtvirtinimas
Pirmieji 12 chartijos straipsnių skiriami konstitucinėms piliečių teisių garantijoms. Tai lygybė prieš įstatymus, nepaisant titulų ir laipsnių, asmens, minčių reiškimo laisvė, nuosavybės teisė.

## Svarbiausios nuostatos
Įtvirtintas dvejų rūmų parlamentas, vieni rūmai – karaliaus sudaroma aristokratinio pobūdžio institucija.
Labai stipri karaliaus valdžia, palyginti su 1791 m. konstitucija, jo įstatymų veto jau nebe suspensyvinis, o visiškai užkertantis kelią jų priėmimui. Ministrai pirmąkart skelbiami atsakingais parlamentui (žengtas žingsnis į parlamentarizmą).

Teisėjai skiriami karaliaus.

## Išnašos

## Nuorodos
* Chartijos tekstas anglų k.