open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
AB Aerotransport

**AB Aerotransport** arba **ABA,** nuo 1939 m. taip pat naudojusi pavadinimą – **Swedish Air Lines** – Švedijos oro transporto kompanija, veikusi 1924–1951 m.

## Istorija
AB Aerotransport buvo pirmoji aviakompanija Europoje, pradėjusi vykdyti keleivių pervežimus trimotoriais lėlktuvais (1925 m., Junkers G.24), taip pat antroji aviakompanija Europoje, pradėjusi naudoti Douglas DC-3 (1937 m.). 

Aviakompanija 1924 m., tarp kitų reisų, vykdė ir maršrutą Stokholmas–Helsinkis–Talinas–Ryga–Klaipėda–Karaliaučius. Skrisdamas iš Stokholmo į Karaliaučių lėktuvas Klaipėdos oro uoste nusileisdavo 16:15, o atgal išskrisdavo kitą dieną – 7:45. Kelionė maršrutu Stokholmas – Klaipėda kainavo 250 Švedijos kronų, su savimi buvo galima nemokamai paimti iki 10 kg sveriantį rankinį bagažą, papildomas bagfao kilogramas kainavo 2 Švedijos kronas. Matomai skrydžiai į Klaipėdą buvo nepelningi, nes 1925 m. „AB Aerotransport“ jų atsisakė. 1927 m. buvo planuojama pradėti jungtinius reisus su „Deutsche Luft-Hansa", kuri turėjo aptarnauti maršrutą Klaipėda-Karaliaučius-Dancigas, o iš dvejų patarųjų meistų keleiviasi galės pasinaudoti kitais AB „Aerotransport“ ir partnerių aviakompanijų siūlomais maršrutais, pvz., į Varšuvą. Šie planai nebuvo įgyvendinti, nes Klaipėdos oro uostas tais metais dar prieš vasaros skrydžių sezoną užsidarė.

1946 m. „ABA“ susisijungė su Danijos oro bendrove „Det Danske Luftfartselskab A/S“, Norvegijos „Det Norske Luftfartselskap A/S“, Švedijos „Svensk Interkontinental Lufttrafik“ į koncerną, vėliau pavadintą „SAS“.

## Flotilė
Visu savo  egzistavimo laikotarpiu ABA eksploatavo šiuos orlaivius:

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lennart Andersson. ''Before Junkers – AB Aerotransport’s Unknown Pre–History''
Felčeris

**Felčeris** (iš ) – medicinos darbuotojas, turintis vidurinį medicininį išsilavinimą. Jis teikia pirmąją medicininę ir ambulatorinę pagalbą, dirba profilaktinį, antiepideminį darbą. Turi teisę skirti gydymą ir išrašyti receptus, priimti gimdymą.

Felčeriai priskiriami prie paramedikų, kitose šalyse vadinami skirtingai. Felčerio pavadinimas labiausiai paplitęs buvusiose TSRS šalyse, anglakalbėse šalyse jį atitinka „gydytojo padėjėjas“ (*physician assistant*), kitur, ypač Afrikoje – medicinos darbuotojas (*clinical officer*).

Pavadinimas „felčeris“ atsirado vokiečių kalboje XV a. ir reiškia „laukų kirpėjas“. Šis žodis imtas naudoti vokiečių ir šveicarų karo barzdaskučiams, kurie turėjo įrankius atlikti sužeistų karių operacijas. XVII–XVIII a. tokius felčerius Vokietijoje pakeitė profesionalūs karo lauko gydytojai, o pati sąvoka per Prūsiją pateko į Rusiją, kurioje taip pradėti vadinti vidurinio išsilavinimo medicinos darbuotojai.

Lietuvoje felčeriai buvo ruošiami Kauno kolegijoje (kuri iki 2001 m. vadinosi Kauno aukštesniąja medicinos mokykla), seniau – Vilniaus, Šiaulių, Klaipėdos, Panevėžio vidurinėse medicinos mokyklose. Tarybiniais metais felčeriai dirbdavo gydytojų pagalbininkais miestų ir gyvenviečių medicinos punktuose, gamyklose. Felčeris būdavo pagrindinis paprastai kolūkinėse gyvenvietėse steigtų felčerių ir akušerių punktų darbuotojas (atlikdavo pirmąją medicininę ir profilaktinę pagalbą – vakcinaciją, žaizdų tvarstymą, kraujospūdžio matavimą, esant reikalui duodavo siuntimą pas gydytoją. Taip pat atlikdavo gydytojų nurodytas procedūras, lankydavo ligonius namuose, vesdavo sanitarinio švietimo paskaitas. Gamyklose felčeriai būdavo atsakingi už darbinių traumų apskaitą.

Iki 1990 m. per metus buvo parengiama ~140, 1990–2000 m. – 20–25, nuo 2000 m. – 13 felčerių. Nuo 2000 m. Lietuvoje felčeriai vadinami ***bendruomenės slaugytojais***.

## Šaltiniai
Sinchroninis plaukimas 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

**[[Sinchroninis plaukimas]] 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse** vyko 10-ą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. Tokijo olimpiadoje sinchroninio plaukimo rungtyse galės varžytis tik moterys.

## Kvalifikacija
### Komandos

### Duetai

## Medalininkai

## Nuorodos
* Tokijas 2020
Šuoliai į vandenį 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

**[[Šuoliai į vandenį]] 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse** vyko 27-ą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. Kinijos rinktinė laimėjo septynis iš aštuonių galimų aukso medalių.

## Kvalifikacija

## Medalininkai
### Vyrai

### Moterys

## Nuorodos
* Tokijas 2020
Barstyčių ežeras

**Barstyčių ežeras** arba **Barstyčių ežerėlis** – ežeras Lietuvoje, Skuodo rajone, Barstyčių miestelio pietiniame pakraštyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,1 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 142,4 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję – susidariusi ~ 4,5 ha pelkė. Į pietus ir rytus plyti užpelkėjusios pievos, į šiaurę - gyvenamieji namai. Ežeras nenutekantis, priklauso Luobos upės intako Pragulbos baseinui. Vakarine pakrante nutiestas kelias .

## Šaltiniai
Betygalos piliakalnio koplyčia

**Betygalos piliakalnio koplyčia**, dar vadinama *Pilkalnio koplyčia*, *Aušros vartų koplyčia*, stovi ant Betygalos II piliakalnio, Pilkalnio kaime, Raseinių rajone. Teritorija priklauso Dubysos regioniniam parkaui. Šalia koplyčios pastatyta lenta suteikia istorinės informacijos apie piliakalnį ir pačią koplyčią. Ji nenaudojama. 2021 m. įrašyta į Kultūros vertybių registrą.

## Geografija

Betygalos II piliakalnis dar vadinamas Alkos, Aukos kalnu (u. k. 5567 ). Jo papėdėje, iš pietryčių, driekiasi Betygalos (Pilkalnio) kapinės, kurios atskirtos puslankio formos 90 m ilgio, apie 3 m gylio grioviu ir metaline tvora. 300 m į vakarus (į Betygalos pusę) stūkso Betygalos piliakalnis (u. k. 5566). Už 0,5 km praeina kelias .

## Istorija

1862 m. akmenų mūro koplyčią pastatė Liktėnų dvarininkas Mykolas Jankovskis (fundavimo žymė priekinio fasado cokolyje). 1937 m. parapijiečių ir klebono Pranciškaus Janulaičio rūpesčiu koplyčia atnaujinta ir pavadinta Aušros vartų koplyčia. Ji savo forma primena laivą: kaip laivas plaukia per bangas, taip ir žmogus turi eiti tik į priekį, į saulę per gyvenimo bangas.

Nežinoma, kaip caro režimas sukilimo išvakarėse leido Betygalos krašte statyti tokią koplyčią, tačiau betygališkiai buvo aktyvūs 1863 m. sukilimo dalyviai.

1993 m. koplyčia buvo remontuojama. Remontą vykdė AB „Raseinių statyba“ (autorinė priežiūra – arch J. Zaleckienė, techninė priežiūra – inž. R. Evseičikas). Prieš remontą koplyčia buvo nenaudojama, drėko vidiniai sienų fragmentai. Iki šio remonto nebuvo matyti virš kraigo esančio lietinio neogotikinio kryžiaus su Nukryžiuotuoju.

## Architektūra
 
Kultūros paveldo eksperto Viktoro Vitkaus (1953–2017) duomenimis, šio penkiakampio statinio sienų ilgiai – 8,80 x 5,67 x 6,73 x 6,87 x 6,74 m. Jo aukštis – 5,10 m., stogo plotas – 68 m². Koplyčia nėra simetriška. Statybai buvo naudoti lauko rieduliai, raudonos plytos (manoma, gamintos Betygalos apylinkėse), tašyti akmenys. Priekiniu fasadu nukreipta į kapines. Trikampė smaili apsidė orientuota į pietvakarius. Langai suskliausti apvaliomis arkomis, sienos sudėtos iš apskaldytų akmenų. Lietuvos architektūros istorijoje šiam tarp eklektikos ir liaudiško stiliaus esančiam pastatui dėmesio neskirta.
 
2018 m. duomenimis, ji buvo nenaudojama, užkaltomis durimis. Pastate nebaigtas tvarkyti interjeras, išlikę kai kurie kulto reikmenys. Lietuvos valstybės šimtmečio proga betygaliečiai rengėsi atkurti priešais koplyčią tarpukaryje stovėjusius mūrinius Gedimino stulpus (išlikusios pamatų žymės).

## Galerija


Betygalos piliakalnio koplyčia, prieš karą.JPG|Koplyčia tarpukariu. Priekyje – Gedimino stulpai.
Betygalos piliakalnio koplyčia 3.JPG|Šoninis fasadas
Betygalos piliakalnio koplyčia, iš galo.JPG|Nuo piliakalnio pusės
Betygalos piliakalnio koplyčia.JPG|Nuo kapinių ir gynybinio griovio pusės
Betygalos piliakalnio koplyčia. Viduje.JPG|Interjero fragmentas (virš įėjimo durų)


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Dubysos regioninis parkas. Betygala
Povilas Butkevičius

**Povilas [[Butkevičius]]**:
* Povilas Butkevičius (1923) – gydytojas, rezistentas
* Povilas Butkevičius (1954) – medžio drožėjas, skulptorius
* Povilas Butkevičius (1987) – Lietuvos krepšininkas
Olfordas

**Olfordas** () – miestas Anglijoje, Jungtinėje Karalystėje. Išsidėstęs Linklonšyro Voldo išskirtinio natūralaus grožio srities papėdėje.

## Istorija
XIV a. pastatyta Olfordo Šv. Vilfredo bažnyčia.

1837 m. atidarytas penkių sparnų malūnas. Išlikęs iki šių dienų, įrašytas į paveldo sąrašą.

## Demografija

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Betygalos II piliakalnis

**Betygalos II piliakalnis**, arba *Alkos, Aukos kalnas*  – piliakalnis ir alkas (M141) Raseinių rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Betygalos, Dubysos regioniniame parke. Piliakalnis yra archeologinis, kraštovaizdžio ir mitologinis paminklas, 2000 m. įrašytas į Kultūros vertybių registrą (u. k. 5567 ).

Šis piliakalnis primena pailgą kalvą, yra prie pat naujųjų Betygalos kapinių, dar vadinamas Alkos arba Aukos kalnu. Jis yra už 300 m į pietryčius nuo pirmojo piliakalnio. Šlaite stūkso Piliakalnio koplyčia.

## Piliakalnis
Piliakalnį – stačiašlaitę kalvą, esančią Dubysos intako Vaškutės dešiniojo kranto slėnio pakraštyje, iš trijų pusių juosia upelio slėnio daubos, šiaurės pusėje yra aukštuma. Šlaitai į slėnį statūs, 20–25 m, šiaurinis galas nuo aukštumos pakyla apie 5 m aukščio. Aikštelė orientuota šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 30 x 33 m dydžio, jos šiauriniame krašte yra pylimo liekanų. Pasak J. Basanavičiaus, čia stovėjusi XIII a. – XIV a. rašytinių šaltinių minima Aukaimio pilis.

II piliakalnis – greičiausiai tai pirmojo piliakalnio įtvirtintas papilys. Jis įrengtas aukštumos kampe. Piliakalnį iš pietryčių, pietvakarių ir šiaurės vakarų juosia daubos. Šlaitai į daubas statūs, 18–25 m aukščio. Aikštelė beveik trikampė, nulyginta, 107x73 m dydžio, jos pietvakarinis kraštas 7 m aukštesnis. Pašlaitėje yra puslankio formos 90 m ilgio, 16 m pločio ir 3 m gylio griovys. Šlaite (kapinių pusėje) stovi 1860–1866 m. pastatyta penkiakampė Jankovskių koplyčia. Griovys rytinėje dalyje 5 m plotyje viršuje užpiltas. Kalnas apaugęs mišku, aikštelės dalis palei koplyčią dirvonuoja.

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1909 m. atliko Liudvikas Kšivickis, aprašė Tadas Daugirdas, 1967 m. žvalgė Lietuvos istorijos institutas, 1980 m. tyrė Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

## Tvarkymo darbai

2017–2018 m. buvo vykdomi piliakalnio tvarkymo darbai. Įrengta takų ir laiptų sistema, jungianti abu piliakalnius ir kapines, pašalinti vaizdą užstojantys medžiai ir krūmai, pertvarkyta vieta prie aukuro.

## Literatūra

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.&nbsp;164
* Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975. t.2, p.&nbsp;40.
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998.
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899, c. 132.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Betygalos II piliakalnis (Dubysos RP inf.)
* Betygalos II piliakalnis (''piliakalniai.lt'')
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Unplugged (G&G Sindikato albumas)

**„Unplugged“** – pirmas gyvas grupės G&G Sindikatas albumas, įrašytas 2016 m. Rusų dramos teatre, Vilniuje, o išleistas 2017 m.

## Dainos

## Kūrybinė grupė

* **Gabrielius Liaudanskis Svaras** – vokalas
* **Kastytis Sarnickas** – vokalas
* **Artūras Matkevičius DJ Mamania** – vokalas / DJ
* **Donatas Juršėnas Donciavas** – gitara

ir

* Aranžuotės: Liutauras Janušaitis, Jievaras Jasinskis

* Faustas Venckus – būgnai
* Aurimas Povilaitis – perkusija
* Tadas Žukauskas – bosinė gitara

* Gerbert Doronin Koltan – saksofonas tenoras
* Artiom Košelev – trimitas
* Danielius Pancerovas – saksofonas baritonas
* Kiril Jurjev – trimitas
* Aleksandras Konovalovas – trombonas

* Vakarė Daukšaitė – smuikas
* Rūta Mažolytė – smuikas
* Vita Bartušytė – altas
* Evaldas Petkus – violenčelė
* Rūta Balčiūtė – violenčelė

* Rytis Tankevičius – gitara
* Sigitas Gailius – vibrofonas
* Mindaugas Balčiūnas – Rhodes / pianinas

* Algė Matekūnaitė – pritariantis vokalas
* Eglė Gadeikytė – pritariantis vokalas

* Linas Rimša – lūpinė armonikėlė (Sielos nemiega naktį)
* Eglė Vakarinaitė-Zilnienė – vokalas (1-az kraujaz)

* Valstybinis choras „Vilnius“

## Nuorodos
* Koncerto vaizdo įrašas: https://www.youtube.com/watch?v=qsw1Vza0xhU
Šaka (reikšmės)

**Šaka** gali reikšti:
* šaka – medžio ar krūmo dalis;
* keletas Lietuvos upių:
** Šaka – upė, Vašuokos intakas;
** Šaka – upė, Aisės intakas;
** Šaka – upė, Daugyvenės intakas;
** Šaka – upė, Šerkšnės intakas;
** Šaka – upė, Šlynos intakas;
** Šaka – upė, Ašvos intakas;
* Šaka (*Sciacca*) – miestas Italijoje, Sicilijoje;
* Šaka (*Shaqqā*, buv. * Maximianopolis*) – istorinis miestas pietų Sirijoje.
* Šaka Zulusas (1816 – 1828), zulų karalius
Šaka (Daugyvenė)

**Šaka** – upė Lietuvoje, Radviliškio ir Pakruojo rajonuose; Daugyvenės kairysis intakas (Mūšos baseinas). Prasideda Radvilonių miške, 1 km į vakarus nuo Radvilonių. Teka daugiausia į rytus dirbamais laukais, įteka į Daugyvenę 31,2 km nuo jos žiočių, Plaučiškiuose.

Intakai: Ažagis, Uosupis, Žanga (dešinieji), Gluosnupelis (kairysis).

Visa upelio vaga ištiesinta. Vidurupyje sudarytas Naujasodžio tvenkinys. Prie Šakos įsikūrę kaimai: Radviloniai, Šileikoniai, Alksniupiai, Naujasodis, Sliekiai, Plaučiškiai.

Upėvardis kilo nuo žodžio *šaka* („atsišakojimas“).

## Šaltiniai
Revoliucijos garso takelis

**„Revoliucijos garso takelis“** – grupės G&G Sindikatas albumas, išleistas 2014 m. Tai paskutinis albumas, dar įrašytas su grupės nariu Pushaz.

## Dainos

## Kūrybinė grupė

G&G Sindikatas – Donciavas, Kastetas, Mamania, Pushaz, Svaras

* Mindaugas Vadoklis – trimitas (Kitoje upės pusėje, Užknisau, Kelias po žengiančio kojomis)
* Aurimas Rimeikis – trimitas (Laikas keistis)
* Giedrė – balsas (Laikas keistis)
* Jurga – balsas (Telefonų knyga)

* Donciavas – įrašas ir suvedimas

* Donciavas – programavimas, klavišiniai, gitara; išskyrus:
* Ne kelio galas, Guli guli, Citramonas: Pushaz – programavimas, klavišiniai
* Bestija: Svaras – programavimas, klavišiniai
* Telefonų knyga: V. Bareikis

* Scratch – DJ Mamania; išskyrus:
* Citramonas: scratch – DJ RASP

## Nuorodos

* Albumo apžvalga
Rapolas Krasauskas

**Rapolas Krasauskas** (1913 m. lapkričio 1 d. Džiuguose, Kurklių  valsčius, Vilniaus gubernija, Rusijos imperija – 2007 m. vasario 2 d. Putname, Konektikuto valstijoje, JAV) – Lietuvos, Vokietijos ir JAV katalikų kunigas, bažnyčios istorikas ir visuomeninkas.

## Biografija
R.Krasauskas mokėsi Ukmergės gimnazijoje, o 1931–1933 m. – Kauno kunigų seminarijoje. Vėliau studijavo teologiją Vytauto Didžiojo universitete Kaune. 1937 m. gegužės 22 d. įšventintas kunigu, iki 1942 m. tarnavo vikaru Šiaulėnų Šv. Onos bažnyčioje.Vėliau kunigavo Šiaulių Šv. Jurgio bažnyčioje. Surinko ir paskelbė nemažai istorinių žinių apie įvairias Lietuvos bažnyčias
 
Antrojo pasaulinio karo pabaigoje pasitraukė į Vakarų Europą, gyveno Austrijoje ir Vokietijoje. 1947–1950 m. tarnavo kapelionu Pabaltijo universitete Pineberge (Hamburgo priemiestis). 1950–1952 m. Romoje studijavo Katalikų bažnyčios istoriją Popiežiškajame Grigaliaus universitete, studijas baigė licenciato laipsniu. Dirbo reikalų vedėju Lietuvių katalikų mokslo akademijoje Romoje.  

1980 m. persikėlė gyventi į JAV, dirbo Pal. J. Matulaičio slaugos namų kapelionu Putname. Lietuvių katalikų mokslo akademijos valdybos narys. Tvarkė Amerikos lietuvių kultūros archyvo biblioteką ir archyvą, buvo šios organizacijos vicepirmininku. Aktyviai bendradarbiavo išeivių spaudoje: „Aiduose“, „Tėviškės žiburiuose“, „Drauge“ ir „Lux Christi“.  

Palaidotas Putnamo vienuolyno *Dangaus vartų kapinėse*.

## Bibliografija
* *[http://www.prodeoetpatria.lt/files/pdf-straipsniai/metr-I/RAPOLAS%20KRASAUSKAS%20-%20Lietuvi%C5%B3%20Katalik%C5%B3%20Mokslo%20Akademijos%20veikimo%20ir%20darb%C5%B3%20ap%C5%BEvalga.pdf| Lietuviu Kataliku Mokslo Akademijos veikimo ir darbu apžvalga 1954–1965]* 
* *Katalikų 1999–2000 žinynas* (su bendraautoriais). – Vilnius: Katalikų pasaulis, 1999 
* ''Katalikų bažnyčia Lietuvoje XVI–XVII amžiuje''
* Kun. R.Krasauskas. ''Katalikybės atgimimo veiksniai''

## Šaltiniai
* A†A kun. Rapolas Krasauskas (1913–1937–2007) // XXI amžius, 2007–04–27 
* Rapolas Krasauskas // Anykštėnų biografijų žinynas
* ALKA – Amerikos lietuvių kultūros archyvas, Putnam, CT 
* Kunigo Rapolo Krasausko archyvas
Regina Januškevičienė

**Regina Januškevičienė**, (; 1896 m. liepos 8 d. Masikvietiškyje, dab. Vilkaviškio rajonas – 1978 m. rugpjūčio 18 d. Vilniuje) – Lietuvos ir sovietinės Rusijos scenaristė ir aktorė.

## Biografija
Gimė ir augo valstiečio Vinco Vaitavičiaus šeimoje.

Mokėsi Kauno mokytojų seminarijoje, dalyvavo teatrinėje veikloje. Ištekėjo už teisininko, Rusijos IV Dūmos deputato Mykolo Januškevičiaus, gimė duktė. Pirmojo pasaulinio karo metu jauna šeima atsidūrė Peterburge. Jame R. Januškevičienė 1915 m. parašė pirmąją pjesę „Jau ne pirmas“, ji suvaidinta lietuvių karo pabėgėlių teatre.

Po karo M. Januškevičius grįžo į Lietuvą, o R. Januškevičienė liko Petrograde. Vadovavo darbininkų dramos rateliui, antrą kartą ištekėjo už karinio komisaro A. Titovo. Kartu su mama, broliais ir seserimis persikėlė į Maskvą. 1922 m. pradėjo studijuoti Teatrinio meno institute GITIS (vad. Vsevolodas Mejerholdas), 1923–1926 m. mokėsi GEKTEMAS' o () Valstybinėse eksperimentinėse teatrinėse dirbtuvėse. Dalyvavo Sovietinės Rusijos įvairių teatrinių organizacijų veikloje. 1920 m. išsiskyrė su A. Titovu. Maskvoje mokėsi kino scenaristų kursuose, vaidino V. Mejercholdo teatre. Su šio teatro režisieriumi Nikolajumi Eku () sukūrė šeimą, drauge su žinomu turkų poetu ir dramaturgu Nazimu Hikmetu įsteigė teatrą „Šluota“ ().

1931 m. su Nikolajumi Eku ir Aleksandru Stolperiu parašė scenarijų pirmajam sovietiniam garsiniam filmui „Kelialapis į gyvenimą“ (studija *Mežrabpomfilm*). Šioje N. Eko režisuotoje juostoje vaidino *Motinos* vaidmenį. Filmas buvo populiarus Sovietų Sąjungoje. N. Ekui užsakė sukurti naują filmą, kuriam R. Januškevičienė parašė scenarijų ir tikėjosi pagrindinio vaidmens. 1936 m. išleistas pirmasis sovietinis spalvotas meninis filmas „Grunia Kornakova“, jame vaidino naujoji N. Eko žmona Valentina Ivašova.

1936 m. mirė duktė iš antrosios santuokos Renė. Tais pačiais metais R. Januškevičienė išbandė jėgas animacijoje – parašė scenarijų filmukui „Pasaka apie piktą Meškiną, klastingą Lapiną ir linksmąjį Piemenį“.

1941 m. atvažiavo į LTSR – planavo įsteigti *Kauno kino studiją*, bet tam sutrukdė Antrasis pasaulinis karas. Per karą dirbo agitbrigadoje – rašė pjeses, važinėjo su koncertais ir spektakliais po fronte kovojančius Raudonosios armijos dalinius. 1947 m. apsigyveno Vilniuje, dirbo konsultante LTSR Kinematografijos komitete. 1959 m. parašė paskutinį savo scenarijų animaciniam filmukui lietuvių legendos motyvais „Gintarinė pilis“ (*Sojuzmultfilm* studija), 1968 m. išleido memuarus.

## Filmografija
### Aktorė
* „Kelialapis į gyvenimą“ (meninis filmas, 1931 m.) 
### Scenaristė
* „Kelialapis į gyvenimą“ (meninis filmas, 1931 m.) 
* „Grunia Kornakova“ (meninis filmas, 1936 m.)
* „Pasaka apie piktą Meškiną, klastingą Lapiną ir linksmąjį Piemenį“ (animacinis filmas, 1936 m.)
* „Gintarinė pilis“ (animacinis filmas, 1959 m.)

## Bibliografija
Januškevičienė R. *„O metai nelaukia...“* – „Vaga“, 1968

## Šaltiniai
* Романова, Ольга Александровна.  ''Р. Янушкевич „Великий немой зоговорил“'' // Киноведческие записки № 98, С. 52-65
Vaclovas Šarka

**Vaclovas Šarka** (1922 m. gegužės 2 d. Kaniūkuose (dab. Inalinos rajone) – 1987 m. sausio 3 d. *Reinbeke* prie Hamburgo, Vokietija, 2017 spalio 8 d. palaikai perlaidoti Dūkšto Šv. Stanislovo Kostkos bažnyčios šventoriuje) – katalikų kunigas, Vokietijos lietuvių kapelionas.

## Biografija
Mokėsi Dūkšto lenkiškoje mokykloje. Baigęs Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnaziją, toliau studijavo Kaune, Vilniuje ir Eichštate. 1946 m. birželio 21 d. Vokietijoje įšventintas kunigu. Darbavosi karo pabėgėlių lietuvių sielovadoje – įvairiuose dipukų stovyklose, daugiausiai *Grohno* (dab. Bremeno miesto dalis) gyvenvietėje. Vėliau patvirtintas Hamburgo ir Šlezvigo-Holšteino žemės lietuvių kapelionu.

Buvo skiriamas Lietuvių skautų sąjungos Vokietijos regiono dvasios vadovu, taip pat ir Anglijos lietuvių skautų vasaros stovyklos kapelionu. Už nuopelnus skautybei 1969 m. apdovanotas Lietuvių skautų brolijos žymeniu. Aktyviai dalyvavo Vokietijos lietuvių bendruomenės veikloje, Hamburge leido ir redagavo laikraštėlį „Aušros Vartai“. Lietuvoje prasidėjus Atgimimui, rašė laiškus Romos popiežiui ir Sovietų Sąjungos vadovui Michailui Gorbačiovui ir kt. valstybių vadovams, prašydamas neprieštarauti tautiečių sąjūdžiui link Nepriklausomybės.

Vaclovo Šarkos asmeninis archyvas saugomas Vilniaus universitete. 

## Literatūra apie V.Šarką
* Antanas Suraučius. *Dekanas Vaclovas Šarka* – Vilnius: „Logos“ leidykla, 2002

## Šaltiniai
* ''Dviejų kunigų jubiliejus'' // Laiškai lietuviams, 1971
* Laima Putriuvienė. ''Visą gyvenimą paskyrė tarnystei'' // Švėkšnos naujienos, 2013 
* Jonas Baltakis. ''Kaniūkų šviesuolio palaikai pagaliau ramybę rado tėviškės žemėje'' // //www.mignalina.lt
Kurdistano vėliava

**Kurdistano vėliava** (ku *ئاڵای کوردستان*) naudojama kurdų tautos kaip jų nepriklausomybės siekio simbolis. Tai yra oficiali Irako autonominio regiono Irako Kurdistano vėliava.

Vėliavos spalvų reikšmės:

1999 m. Kurdų parlamentas įteisino Kurdų vėliavos dienos šventę. Ji minima gruodžio 17 d.

## Šaltiniai
Bačiūnų vėjo malūnas

**Bačiūnų vėjo malūnas** – vėjo malūnas, stovintis Pakruojo rajone, Pakruojo seniūnijoje, Bačiūnų kaimo pietuose, netoli kelio .

## Architektūra

Malūnas kompaktinis, 3 aukštų su pusaukščiu, aštuoniakampės nupjautos piramidės formos su kupolo formos kepure. Stogas dengtas skardos lakštais (seniau – skiedromis). Fasaduose įrengtos stačiakampės langelių angos. Pamatai su akmenų mūro cokoliu, sienos medinės karkasinės konstrukcijos. Išlikusi technologinė įranga: valcai, elevatorių įrenginiai, girnų verpstės stovas ir verpstė su skriemuliu, variklis, miltų išleidimo rankovės (aulai), mediniai paskirstytojai-bunkeriai, „rankovinis“ filtras su ventiliatoriumi, girnos, girnų kubilas ir mechanizmas grūdams berti, girnų iškėlimo žirklių svertis ir metalinės girnų iškėlimo žirklės, grūdų valymo mašina, plokščiasietis su judesio perdavimo ašimi, dulkių kamera, maišų pakėlimo mechanizmas ir variklis, malūno kepurės pasukimo mechanizmas.

## Istorija

Ūkininkai broliai Aleksas ir Jonas Valuntos apie 1937 m. nupirko Pasvalio rajone, Nereikoniuose jau pastatytą malūną. Jį išardę parvežė į Bačiūnus, o 1938 m. malūno jau veikė naujoje vietoje. Nacionalizavus malūną, vėjo sukamais sparnais čia malta iki 1960 m. 1965 m. kolūkio meistrai išardė seną malimo įrangą, pastatė elektros varikliais varomus valcus ir naujas girnas prastam malimui. 1973 m. malūno kepurė apkalta skarda, sienos – šiferiu.

Bačiūnų vėjo malūnas 1996 m. įtrauktas į kultūros paveldo registrą.

## Šaltiniai
Pala (reikšmės)

**Pala** gali reikšti:
* Pala – upė Lietuvoje, Minijos intakas;
* Pala – upė Lietuvoje, Mūšos intakas;
* Pala – kaimas Estijoje, Jegevos apskrityje;
* Pala – miestas Čade;
* Pala (*Phala*) – miestas Botsvanoje;
* Pala – gyvenvietė Mianmare;
* Pala imperija – vėlyvojo klasikinio laikotarpio indų valstybė;
* Pala – senovinė indoeuropiečių valstybė Mažojoje Azijoje.
Pala (Mūša)

**Pala** – upė šiaurės Lietuvoje, Pakruojo rajone; Mūšos dešinysis intakas. Prasideda Klusiškių miško pakraštyje, 5 km į šiaurę nuo Lygumų. Pradžioje teka miškais į pietryčius, vidurupyje patenka į laukus, pasuka į šiaurės rytus. Įteka į Mūšą 104,0 km nuo jos žiočių, 2 km į pietvakarius nuo Laborų.

Intakai: Rūkbalė, Ruliškio upelis (dešinieji), Šaltynas, Matupis, Tilka (kairieji).

Visa upelio vaga ištiesinta. Šalia Palos įsikūrę Armonaičiai, Paliečiai, Daugšigaliai.

Upėvardis siejamas su žodžiu *palios* („tyrumai, pelkės užakusių ežerų vietoje“; t. p.  „pelkėtas ežero krantas“,  „bala“, dak. *pala* „bala, pelkė“, trak. *Palae*).

## Šaltiniai
Sigutėnų vėjo malūnas

**Sigutėnų vėjo malūnas** – kepurinis vėjo malūnas, stovintis šiaurės Lietuvoje, Pakruojo rajone, šiaurės vakariniame Pakruojo priemiestyje Sigutėnuose, Malūno gatvėje (Nr. 1).

Malūnas kompaktinis, aštuoniakampio plano, 4 aukštų su kepure. Apeiga (tiltelis) neišlikęs. Langų ir durų angos stačiakampės. Pamatas sumūrytas iš lauko akmenų, pats malūnas dengtas skiedromis. Buvusi kepurė užkalta skarda. Likę technologinės įrangos: du metaliniai krumpliaračiai. Sigutėnų malūnas gana sunykęs, daugelio jo dalių būklė bloga arba patenkinama.

Malūnas pastatytas XX a. pr. Nuo 1996 m. įtrauktas į kultūros paveldo registrą.

## Galerija


Pakruojis malunas - panoramio.jpg|Malūno pamatai
1. Sigutėnai, malūnas.JPG|Malūno kiemas
Sigutėnai, malūnas 2.JPG|Galinė dalis


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sigutėnų malūnas. malunai.lt
Teresė Ciškevič

**Teresė Ciškevič**,  arba ,  (1848 m. Nevėžninkuose (Kauno gubernija) – 1921 m. balandžio 20 d. Varšuvoje) – Lenkijos gydytoja, visuomenės veikėja.

## Biografija
Augo nedideliame Panevėžio krašto dvarelyje, pradinį išsilavinimą įgijo namuose. Per 1863 m. sukilimą buvo sukilėlių ryšininkė, tiekdavo jiems maistą. Mokėsi gimnazijoje Rygoje, šiame mieste tuo metu apsigyveno ir jos tėvas. 1873 m. pradėjo studijuoti mediciną Berno universitete, 1879 m. įgijo gydytojos diplomą. Tais pačiais metais apgynė mokslų daktarės disertacija tema *Ueber die Gaehrung des schleimsauren Ammoniaks* ir dirbo šio universiteto Fiziologinės chemijos katedroje prof. Marcelio Nenckio asistente. 

1883 m. ištekėjo už savo pusbrolio architekto Alfredo Cieškevičiaus ir apsigyveno Varšuvoje. Atidarė ginekologijos praktiką, buvo viena pirmųjų moterų gydytojų Lenkijos sostinėje. Aktyviai dalyvavo visuomeninėje politinėje veikloje: priklausė *Liga Narodowa*, *Towarzystwo Oświaty Narodowej* ir *Legiony Polskie* organizacijoms. Kartu su W. Marrené-Morzkowska 1886 m. įsteigė slaptą švietėjišką moterų draugiją *Koło Kobiet Korony i Litwy* ir jai vadovavo. Buvo viena iš emancipacinio moterų judėjimo pradininkių Lenkijoje. Palaidota Povonzkų kapinėse.

### Šaltiniai
* L. Zembrzuski. *Ciszkiewiczowa Teresa* // Polski Słownik Biograficzny, t.4, Kraków 1938, s. 86 – 87
* Kobiecy Ruch (Encyklopedia PWN)
* Petras Juknevičius, Rita Kukuraitytė. ''Iš Nevėžininkų praeities''
Simonas Pautienius

**Simonas Pautienius** (1863 m. spalio 28 d. Skerpievių kaime (Vilkaviškio apskrities Bartninkų valsčius) – 1923 m. vasario 6 d. Filadelfijoje, JAV) – Lietuvos ir JAV kunigas, vienas pirmųjų lietuvių verslininkų Amerikoje.

## Biografija
Baigęs Marijampolės gimnaziją, mokėsi Seinų kunigų seminarijoje. 1888 m. gegužės 22 d. Seinų katedroje įšventintas kunigu. 1889–1891 m. vikaravo Vygrių kamendulių vienuolyno bažnyčioje. 1891 m. emigravo į JAV. Tarnavo Baltimorėje, netrukus buvo paskirtas į Mahanoi Sičio lietuvišką Šv. Juozapo bažnyčią. Šiame mieste dirbdamas pastoracinį darbą išplėtė ir sustiprino parapiją. Kurį laiką kunigavo Girardville Šv. Vincento Pauliečio bažnyčioje, 1911 m. vėl grąžintas į Mahanoi Sitį.

Vėliau perkeltas į už keliolikos kilometrų esantį Šenandoa miestelį, neoficialiai vadinamą *Amerikos lietuvių sostine*. Jo vadovaujami parapijiečiai rekonstravo miesto Šv. Jurgio bažnyčią. Dvibokštė šventovė išaugo į 150 pėdų ilgio, 65 pėdų pločio ir 175 pėdų aukščio pastatą; sėdimų vietų skaičius padidėjo trečdaliu.

Dar Mahanoi Sityje XX a. pr. S. Pautienius įkūrė patikėtinę bendrovę, kuri valdė elektros kompaniją ir mėsos krautuvę. Panašią patikėtinę bendrovę kunigas įkūrė ir Šenandoa. Ji vietos lietuviams palengvino kreditų gavimą.

Mirė po ilgos ligos *Džefersono ligoninėje* Filadelfijoje. Palaidotas Šenandoa Šv. Jurgio parapijos kapinėse dalyvaujant vyskupui Michael’iui Crane’ui.

## Šaltiniai
* Fr. William L. Wolkowich-Valkavičius. ''Immigrants who became Lithuanian by becoming Amerikan'' 
* History of St. George Parish
* Juozas Petrauskas. ''Lietuvių pėdsakai.'' (Vygriuose) 1 d. 
*  Sukakčių kalendorius // Vilkaviškio r. sav. viešoji biblioteka
Dahukas

**Dahukas** (, , ) – miestas šiaurės Irake, Irako Kurdistane, 470 km nuo Bagdado; muchafazos centras. Pagrindiniai gyventojai – kurdai ir asirai. Miestas įsikūręs prie Tigro upės, kalnų apsuptyje. Yra oro uostas. Tai vienas ūkiškai labiausiai išsivysčiusių Kurdistano miestų. Veikia keletas universitetų (Dahuko, Dohuko amerikiečių, politechnikos, novrūzo).

Dauguma gyventojų – kurdai.

## Istorija
Miestas žinomas nuo Asirijos imperijos laikų kaip ***Nohadra***. Naujosios Asirijos karalystės laikais sudarė savivaldžią kunigaikštystę. Krikščionybės laikais sudarė Erbilio bažnyčios eparchiją. 1236 m. įjungtas į kurdų Badinano kunigaikštystę, o 1942 m. užimtas osmanų.

## Sportas
* Duhok SC – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje, 2009–2010 m. čempionai.

## Nuorodos
Oficialus miesto tinklapis (kurdų k.): http://duhok.gov.krd 

## Šaltiniai
Starkonių vėjo malūnas

**Starkonių vėjo malūnas** – kepurinis vėjo malūnas, stovintis šiaurės Lietuvoje, Pakruojo rajone, Pašvitinio seniūnijoje, Starkonių kaime.

Malūnas kompaktinis, 4 aukštų su pusaukščiu, aštuoniakampės nupjautos piramidės formos su daugiabriaune aštuoniakampe kepure. Malūno kepurė 2010 m. apardyta vėjo, uždengta skarda (buvo skiedrinė). Apeigos tiltelis neišlikęs. Yra stačiakampės langelių angos fasaduose. Pamatas sumūrytas iš lauko akmenų, sienos dengtos skiedromis.
 

## Technologinė įranga

Išlikusi technologinė įranga: statvolis su apatiniu ir viršutiniu krumpliaračiais ir guoliais, du girnų verpstės stovai, aulas miltams į maišus suberti, girnapusė, girnų iškėlimo žirklių svertis, grūdų piltuvė, maišų kėlimo mechanizmo frikcinė pavara, sparninis velenas ir sparninis krumpliaratis su mediniu juostiniu stabdžiu kepurėje, ketinė sparninio veleno galva, malūno kepurės pasukimo mechanizmo fragmentai. Malūno grąžulas turėjo ratą, kurį sukant rankomis, malūno kepurę buvo įmanoma pasukti vienam žmogui. 

Starkonių malūnas gerokai sutrūnijęs, daugumos jo dalių būklė bloga.

;Pagrindiniai duomenys 

* Cokolis – 2,75 m aukščio, su dvejomis durimis, virš jo sunerti įprasti malūno griaučiai.
* Sienų karkaso aukštis – 9,61 m. 
* Pirmasis aukštas (malūno liemens) – 2,55 m aukščio, antrasis – 3,29 m, trečiasis – 2,74 m ir ketvirtasis, pusaukštis – 1,3 m. 
* Kepurės aukštis – 2,68 m. 
* Malūno sparninio krumpliaračio spindulys – 149 cm.
* Statvolio viršutinio krumpliaračio spindulys – 73 cm. 
* Statvolio apatinio krumpliaračio spindulys – 146 cm.
* Verpstės spindulys – 35 cm.

## Istorija

Malūną apie 1890 m. pasistatė ūkininkas Mažeika, vėliau jį valdė ūkininko sūnus Jonas Mažeika. Ant malūne stovėjusio pikliaus šono buvo įrėžtas įrašas: *1890 Roku Oktobria 14 D. Ambrosiei Koneiszewski*. 1913 m. malūną iš Mažeikos nupirko Baltramiejus Petrulevičius. Vėliau jis malūną perleido dukrai Rozalijai Petrulevičiūtei-Pėželienei ir jos vyrui Antanui Pėželiui.

Starkonių vėjo malūnas 1996 m. įtrauktas į kultūros paveldo registrą.

## Galerija


1. Starkonių malūnas.JPG|Durys į malūną
2. Starkoniai, malūnas 2019.JPG|Profilis
Starkoniai, malūnas 2.JPG|Galinė dalis
Starkoniai, malūnas.JPG|Malūno pašonėje stovi ūkio pastatai
Starkoniai, malūno įranga 2.JPG|Malūne išlikusi įranga


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Starkonių malūnas. malunai.lt
Romualdas Stakėnas

**Romualdas Stakėnas** (1835 m. vasario 6 d. Sipelių kaime (dab. Rokiškio raj.) – 1907 m. Latvijoje) – Romos katalikų kunigas Lietuvoje, religinių raštų rengėjas. 

## Biografija
Katalikų religijos pradmenis įgijo Panemunio parapijoje. Baigęs Varnių kunigų seminariją, dirbo pastoracinį darbą Kaune. Už lietuvybės skleidimą grėsė ištrėmimas, todėl slapstėsi Latvijoje, kur ir mirė. Kun. R. Stakėnas vertė ir platino religinę literatūrą. Rankraštyje išliko pamokslų rinkinys, be to išvertė lenkų teologo Marcino Bialobrzeskio (1530–1586) pamokslų rinkinio „Išguldymai Šventos Evangelijos“  4–ąją dalį, kuri išspausdinta kirilika 1870 m.

## Šaltiniai
* Arvydas Genys. ''Dievui ir Tėvynei tarnavę'' // Mokslo Lietuva
Aukštesnioji klasė

**Aukštesnioji klasė**, inteligentija, aukštuomenė – individų visuma arba visuomenės sluoksnis, nepriklausomai nuo pavidalo ar esamo aplinkos vertinimo, gebantis savarankiškai atpažinti bei panaudoti aukščiausios vertės kultūrinio, kokybinio ar technologinio lygio visuomenės produktus ir turintis priėjimą prie reikalingų resursų jiems perimti, valdyti, pilnavertiškai išnaudoti, išsaugoti ar toliau tobulinti. Apima visuomenės produktus turinčius aukščiausią estetinę vertę, išskirtinai vertingą intelektinę nuosavybę, technologinius produktus, žinias, išsilavinimą, etiketą, tradicijas, meną, kulinariją, karybą, strategijas. Didžiąją savo valdomo kapitalo dalį nukreipia kapitalo grąžai generuoti, stabilios arba augančios vertės ilgalaikiam turtui ar visuomenės produktams perimti, kurti ar valdyti, didelės aprėpties procesams įtakoti.

Aukštesniosios klasės atstovai dažnai naudojasi žemesniajai bei viduriniajai klasei neprieinamais ar nežinomais ištekliais šioms valdyti, todėl dažnai dar vadinama valdančiąja klase.
Dažnai atstovauja aristokratiją, gali būti elito dalimi.
Čekijos futbolas 2018–2019 m.

**[[Čekija|Čekijos]] futbolo varžybos [[2018]]–[[2019]] m.**
*  prasidėjo 2018 m. rudenį, baigėsi 2019 m. pavasarį;
* s turnyras prasidėjo 2018 m. rudenį, finalas įvyko 2019 m. gegužės 22 d.

## 2018–2019 m. Čekijos futbolo Pirma lyga
* **Čekijos futbolo Pirma lyga** arba **HET liga** - aukščiausioji futbolo lyga.
* Dalyvavo 16 komandų.

Du klubai perkelti iš antros pakopos pirmenybių.
* SFC Opava
* FK Příbram

### I etapas

### I finalas
*  Prahos „Slavia“ tapo šalies čempionais.

### II finalas

## 2018–2019 m. Antra lyga
* **Čekijos futbolo Antra lyga** – antros pakopos pirmenybės
* Dalyvavo 16 komandų.
;Dalyviai:
:MFK Chrudim (Naujokai iš 3. liga)
:SK Prostějov (Naujokai iš 3. liga)

### Turnyrinė padėtis

## 2018–2019 m. [[Čekijos futbolo taurė]] ''(MOL Cup 2018/19)''
* **[[Čekijos futbolo taurė]]** – pagrindinis taurės turnyras Čekijoje.
* Vyksta kasmet nuo 1939 metų.
### Finalo ir pusfinalio rungtynės

### Finalo rungtynės
----

* **[[SK Slavia Prague|Prahos „Slavia“]] nugalėjo finale rezultatu 2-0 ir iškovojo šalies futbolo taurę.**
--------------------------------------------------------------------------------------------

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė:
: Čekijos čempionų sąrašai
: Čekijos futbolo taurės turnyrai
: 2018–2019 m. sezonas
* Taurės rezultatai flashscore
Šiaurės Airijos futbolas 2018–2019 m.

**[[Šiaurės Airija|Šiaurės Airijos]] futbolo varžybos [[2018]]–[[2019]] m.**
*  prasidėjo 2018 m. rudenį, baigėsi 2019 m. pavasarį;
* s turnyras prasidėjo 2018 m. rudenį, finalas įvyko 2019 m. pavasarį;

## 2018–2019 m. NIFL Premiership
* **NIFL Premiership** – pirmos pakopos, elito divizionas, aukščiausia lyga.
* 118-osios pirmenybės, kurias organizuoja Airijos futbolo asociacija.
* Dalyvavo 12 ekipų.

### Galutinė lentelė
* Linfield tapo čempionais.

## 2018–2019 m. NIFL Championship
* **NIFL Championship** – antros pakopos pirmenybės.
* 2018–2019 m. pirmenybėse dalyvavo 12 komandų.
* Pirmame etape buvo sužaisti du ratai (22 turai), o tada pirmenybės perskeltos pusiau.
### Galutinė turnyro lentelė
* Larne tapo 2018/2019 m. sezono nugalėtojais ir iškovojo teisę žaisti elito divizione.
* Carrick Rangers kovojo pereinamosiose rungtynėse dėl galimybės pakilti į elito divizioną. Jose nugalėjo ir iškopė į elito divizioną.

### Pereinamosios rungtynės
* Dėl išlikimo NIFL Championship pirmenybėse kovojo PSNI, o jų varžovais buvo Annagh United žemesniojo diviziono atstovai.
----

----

* **[[PSNI FC|PSNI]] nugalėjo varžovus bendru dviejų rungtynių rezultatu 5-3 ir išsaugojo vietą NIFL Championship.**
----

## 2018–2019 m. [[Šiaurės Airijos futbolo taurė]]
**[[Šiaurės Airijos futbolo taurė]]** ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
* Finalas įvyko 2019 m. gegužės 4 d.
* Fianlo rungtynėse Crusaders FC 3-0 nugalėjo varžovus ir iškovojo šalies futbolo taurę.
#### Finalo ir pusfinalio rungtynės

## Išnašos

## Nuorodos
* Šiaurės Airijos futbolo pirmenybės
* Šiaurės Airijos futbolo taurės rezultatai
Velso futbolas 2018–2019 m.

**[[Velsas|Velso]] futbolo varžybos [[2018]]–[[2019]] m.**
*  prasidėjo 2018 m. rudenį, baigėsi 2019 m. pavasarį;
* s turnyras prasidėjo 2018 m. rudenį, finalas įvyko 2019 m. pavasarį.

## Premier League 2018–2019 m.
* **Premier League** – aukščiausioji futbolo lyga. Dalyvavo 12 komandų. 
* Po dviejų ratų lyga skeliama pusiau. 
* Pirmos šešios kovojo dėl apdovanojimų, o likusios dėl išlikimo lygoje.

### I etapas

### Stipriųjų grupė

*  Čempionais tapo The New Saints. Tai 13–asis klubo titulas per jo gyvavimo istoriją. Jie iškovojo teisę žaisti UEFA Čempionų lygos turnyre.
* Connah's Quay Nomads liko antroje vietoje, bei iškovojo teisę žaisti Europos lygos atrankoje (nuo pirmojo etapo).
* Barry Town United FC liko antroje vietoje, bei iškovojo teisę žaisti Europos lygos atrankoje (nuo nulinio etapo).
* Cardiff Metropolitan University FC liko 7 pozicijoje, bet nugalėjo atrankos turnyre ir iškovojo teisę žaisti Europos lygos atrankoje. 

### Silpnųjų grupė

🛡️ PASTABA.
: Carmarthen Town AFC turėjo trijų taškų nuobaudą.

## Pirmasis divizionas 2018–19 m. (II pakopa)
* **Pirmasis divizionas** – antros pakopos pirmenybės. Dalyvavo Pietų Velso klubai.
* 2018–2019 m. būta 16 dalyvių.
* Pen-y-Bont tapo nugalėtojais.
### Komandų rikiuotė

## 2018–2019 m. Cymru Alliance lyga (II pakopa)
* **Cymru Alliance lyga** – antros pakopos pirmenybės. Dalyvavo Šiaurės Velso klubai.
* 2018–2019 m. būta 16 komandų.
### Komandų rikiuotė
🛡️ PASTABA.
* Bangor City turėjo 21 taškų nuobaudą. Ji buvo skirta ir įsiteisėjo pasibaigus pirmenybėms. 
* Komanda buvo surinkusi 51 tašką, o perskaičiavus liko tik 30 taškų. 
* Ekipa iš ketvirtos vietos nukrito į 12 poziciją. 
: Kitų komandų turnyrinė padėtis pasikeitė.

## 2018–2019 m. [[Velso futbolo taurė]]
* **[[Velso futbolo taurė]]** – kasmetinis futbolo taurės turnyras, vykstantis nuo 1877 m. Velse.
#### Finalo ir pusfinalio rungtynės

### Finalo rungtynės
----

* **[[The New Saints FC|The New Saints]] finale 3-0 nugalėjo varžovus ir iškovojo Velso futbolo taurę.**
-------

## Išnašos

## Nuorodos
; RSSSF duomenų bazė
: RSSSF: Velso čempionatai
: RSSSF: Velso futbolo taurės turnyrai
* Premier League pagal FLASHSCORE
; SOCCERWAY
* Premjer lyga (po 22 turų)
* Premjer lyga (Stipriųjų grupė)
* Cymru Alliance lyga
* Velso Pirmasis divizionas
Vladislovas Nakas

**Vladislovas Nakas**,  (1888 m. rugpjūčio 6 d. kaime prie Rokiškio – 1944 m. sausio 2 d. Liepojoje) – Lietuvos ir Latvijos vargonininkas, chorvedys.

## Biografija
Pradinį muzikinį išsilavinimą įgijos Rokiškio dvare, grafienės M.Tyzenhauz-Pšezdzeckienės įkurtoje muzikos mokykloje. Kaune baigęs gimnaziją, Vl.Nakas studijavo vargonų muziką Varšuvos aukštojoje muzikos mokykloje, prof. K.Makovskio klasėje. Sunkios materialinės sąlygos neleido jam baigti šią aukštąją mokyklą. Grįžo į Aukštaitiją, tarnavo Žiobiškio Šv. arkangelo Mykolo bažnyčios vargonininku. Nuo 1911 m. – vadovavo Mintaujos Šv.Jurgio bažnyčios chorui ir vargonavo pamaldų metu. 1918 m. persikėlė gyventi į Liepoją, priimtas vargonininku į katalikišką Šv.Juozapo katedrą. Kartu dirbo latviškoje Rainio, lietuviškoje, lenkiškoje pradinėse miesto  mokyklose dainavimo mokytoju, vadovavo Liepojos lietuvių jaunimo chorui „Kanklės“. Vėliau buvo paskirtas Liepojos valstybinės muzikos mokyklos vargonų skyriaus vadovu. Žmona Stanislava mokytojavo vietos lenkų pradinėje mokykloje.

Antrojo pasaulinio karo metu buvo rastas negyvas Liepojos uosto teritorijoje, mirties aplinkybės išaiškintos nebuvo. Palaidotas Liepojos Senosiose kapinėse.

## Šaltiniai
* Władysław Nakas // polonika.lv 
* NAKASS Vladislavs // biographien.lv/
* Vladislavs Nakass // nekropole.info
Rožė Parčevskytė

**Rožė Parčevskytė** (; 1799 m. rugsėjo 20 d.  – 1852 m. spalio 10 d.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajorė (*[[Nałęcz]]* herbas), tapytoja.

## Biografija
Kilusi iš Lenkijos karalystės bajorų Parčevskių giminės Lietuvos atšakos. Tėvas Ignotas Parčevskis, motina Salomėja Dzievonskytė, broliai Antanas, Aleksandras ir  Konstantinas. Pastarasis tapo garsiu 1831 m. sukilėlių vadu Vilniaus paviete, vėliau – politiniu emigrantu.

Išliko nedaug duomenų apie Rožės Parčevskytės biografiją. Ji gyveno šeimos dvaruose Raudondvaryje (prie Nemenčinės) ir Žitomlyje (prie Gardino). Nutapė paveikslus „Kristaus Atsimainymas“ (Nemenčinės Šv. arkangelo Mykolo bažnyčioje), „Sopulingoji Dievo Motina“ (Žitomlės Viešpaties Apreiškimo Švč. M. Marijai cerkvėje), „Nekaltas Prasidėjimas“ Kretingos Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai ir Gardino Šv. Pranciškaus Ksavero (jėzuitų)) bei „Kristaus pokalbis su Nikodemu“ (Nemenčinės Šv. arkangelo Mykolo bažnyčioje).

Paveikslai nutapyti aliejaus technika, tai portretai ir religinio turinio darbai, taip pat žinomų dailininkų kūrinių kopijos. Kūrė ir miniatiūras. Dalyvavo parodose: 1822 m. Vilniaus universitete ir 1845 m. Varšuvoje.

Palaidota Nemenčinės Šv. arkangelo Mykolo bažnyčioje.

## Šaltiniai
* *Parčevskytė Rožė* // Lietuvos dailininkų žodynas, II tomas: 1795–1918. – Vilnius: Lietuvos kultūros tyrimų institutas, 2012 psl. 281–282
* Klietkutė Jolanta. ''Apie XIX a. I pusės tapytoją Rožę Parčevskytę: biografijos ir kūrybos fragmentai''. Menotyra, Nr. 25, p. 56–72
Mečislovas Monkevičius

**Mečislovas Monkevičius**, ,  (1877 m. lapkričio 1 d. Raseiniuose, Rusijos imperija – 1946 m. lapkričio 6 d. Port Ričmonde (Filadelfijos priemiestis), JAV) – Romos katalikų kunigas JAV.

## Biografija
Kilęs iš bajoriškos *Lubicz* herbo giminės, motinos buvo auklėjamas lenkų patriotine ir katalikiška dvasia. Mokėsi Raseinių pradinėje mokykloje, vėliau Šiaulių gimnazijoje. Kartu su šeima persikėlė į Kuršo guberniją, kur M.Monkevičius baigė mokslus Mintaujos gimnazijoje.

1893 m. brolis Antonijus jį pasikvietė persikelti gyventi į JAV, Filadelfiją. Netrukus, remiamas brolio, M.Monkevičius įstojo į lenkišką Detroito kunigų seminariją. Besimokant antrame kurse, brolis mirė ir seminariją teko palikti. Finansuojamas kun.Juzefo Lamberto jis įstojo į *Overbrooko* kunigų seminariją. Po baigimo, 1901 m. lapkričio 7 d. įšventintas kunigu.

Tarnavo vikaru Filadelfijos Šv.Stanislovo parapijoje. Po trejų metų skiriamas buvo paskirtas klebonu į Šv.Stanislovo bažnyčią Šenandoa, po to tarnavo Finiksvilo, Česterio bažnyčiose. Vėliau klebonavo Šenandoa Šv.Kazimiero bažnyčioje. 1904 m. perkeltas į Filadelfiją. Jo pastangų dėka  Port Ričmondo priemiestyje buvo įsteigta katalikų Šv.Vaitiekaus parapija, pastatyta nauja koplyčia ir keturklasė lenkiška mokykla. Surinkęs lėšas organizavo naujos  –  Šv.Vaitiekaus bažnyčios – statybą, ji buvo pašventinta jau 1909 m. Netrukus mokyklos patalpos mokiniams tapo ankštos ir 1915 m. klebonas pradėjo statyti naują korpusą. Iki pat mirties M.Monkevičius gyveno Port Ričmonde, subūręs pačią didžiausią lenkišką parapiją Filadelfijos arkivyskupijoje.

## Atminimo įamžinimas
* M.Monkevičiaus vardu Filadelfijoje pavadinta žaidimų aikštė jaunimui, kurią jis išreikalavo iš miesto valdžios toje vietoje nugriovus bankrutavusį klijų fabrikėlį.    
  
## Šaltiniai
* Regina Gorzkowska-Rossi. ''Trzy kościoły na Port Richmond'' / Nowy Dziennik, 29 grudnia 2013 
* ''Bednarek, Stanley M.''

## Nuorodos
* M.Monkevičiaus vardo poilsio aikštė Filadelfijoje
Graikijos futbolas 2018–2019 m.

**[[Graikija|Graikijos]] futbolo varžybos [[2018]]–[[2019]] m.**
*  prasidėjo 2018 m. rudenį, baigėsi 2019 m. pavasarį;
* s turnyras prasidėjo 2018 m. rudenį, finalas įvyko 2019 m. pavasarį.

## 2018–2019 m. [[Graikijos Superlyga]]
* **[[Graikijos Superlyga]]** – aukščiausia futbolo lyga.

Dalyvavo 16 komandų. 14 geriausių iš praeitų metų ir dvi naujos komandos pakilusios iš žemesniojo diviziono.

**Pakilo į Superlygą**

OFI, kurie paskutinį kartą elito divizione žaidė 2014–15 m. sezone.

Salonikų „Árīs“, kuris paskutinį kartą elito divizione žaidė 2013–14 m. sezone.

**Iškrito į žemesnį divizioną**

Platanias, kurie 2017/18 m. pirmenybėse liko paskutiniai (16 vietoje) ir prarado vietą elito divizione.

Kerkyra, kurie 2017/18 m. pirmenybėse liko priešpaskutiniai (15 vietoje) ir prarado vietą elito divizione.

### Galutinė lentelė

## 2018–2019 m. Graikijos Futbolo lyga
* **Graikijos Futbolo Lyga** – antros pakopos futbolo pirmenybės šalyje. Dalyvavo 16 komandų (dviem mažiau nei praėjusiame sezone).

**Pakilo į Futbolo lygos pirmenybes iš žemesniojo diviziono**
* PAO Aittitos Spata FC
* GS Īraklī́s
* PASA Irodotos FC
* Volos NFC

**Iškrito iš Superlygos**
* AC Platanias
* AÓ Kérkyra

## 2018–2019 m. [[Graikijos futbolo taurė]]
* **[[Graikijos futbolo taurė]]** – pagrindinis futbolo taurės turnyras Graikijoje. Vyksta nuo 1931 metų.

### Finalo ir pusfinalio rungtynės

### Finalo rungtynės
----

## Išnašos

## Nuorodos
* Soccerway: Superlyga
2018–2019 m. Bundesliga

**[[2018]]–[[2019]] m. [[Bundesliga]]** – aukščiausioji Vokietijos futbolo lyga. Sezonas prasidėjo 2018 m. rudenį, baigėsi 2019 m. gegužės 18 d.;

## Komandos
; Dalyvavo 18 komandų
*  **[[FC Bayern München|Bayern München]]**   **Čempionai**
*  **[[FC Schalke 04|Schalke 04]]**  
*  **[[TSG 1899 Hoffenheim|TSG Hoffenheim]]**  
*  **[[BV Borussia Dortmund|Borussia Dortmund]]**  
*  **[[TSV Bayer Leverkusen|Bayer Leverkusen]]**  
*  **[[RB Leipzig]]**  
*  **[[VfB Stuttgart]]**  
* **[[Eintracht Frankfurt]]**  
*  **[[Borussia VfL Mönchengladbach|Borussia Mönchengladbach]]**  
*  **[[Hertha BSC Berlin|Hertha BSC]]**  
*  **[[SV Werder Bremen|Werder Bremen]]**  
*  **[[FC Augsburg]]**  
*  **[[SV Hannover 96|Hannover 96]]**  
*  **[[FSV Mainz 05|Mainz 05]]** 
*  **[[SC Freiburg]]** 
*  **[[VfL Wolfsburg]]** (išliko laimėję perinamąsias rungtynes)
*  **[[Fortuna Düsseldorf]]** (2. Bundesliga 2017/18 m. sezono pirmos vietos laimėtojai.)
*  **[[1. FC Nürnberg]]** (2. Bundesliga 2017/18 m. sezono antros vietos laimėtojai.)

## Galutinė lentelė
* Bayern München tapo čempionais.

## Pereinamosios rungtynės
* Dėl išlikimo kovojo VfB Stuttgart prieš Union Berlin.
----

----

* Bendras dviejų rungtynių rezultatas buvo lygus 2–2.
* Union Berlin nugalėjo varžovus dėka svečiuose pelnytų įvarčių ir pateko į Bundesliga.
* VfB Stuttgart prarado vietą Bundesliga ir iškrito į 2. Bundesliga.
----

## Taip pat skaitykite
* 2018–2019 m. 2. Bundesliga

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
* Fussballdaten.de
* F-archiv.de
Libinė afroazinė katė

* *Felis silvestris libyca*

**Libinė afroazinė katė** (*Felis lybica lybica*) – katinių (*Felidae*) šeimos, mažųjų kačių (*Felinae*) pošeimio, rainuotųjų kačių (*Felis*) genties, afroazinių kačių (*Felis lybica*) rūšies porūšis. 

Anot naujausių šaltinių, veislinės ir pusiau sulaukėjusios naminės katės daugiausia kilusios iš prijaukintų libinių afroazinių kačių populiacijos gyvenusios Mesopotamijoje, nors remiantis kitais šaltiniais, jos kilo iš Kafiro kačių populiacijos gyvenusios Senovės Egipte, kurios anuomet ten buvo gausios.

## Paplitimas
Natūraliai paplitusios šiaurės rytų, šiaurės vakarų Afrikoje į šiaurę ir į rytus nuo Kongo lietingųjų miškų, išskyrus didžiąją Sacharos dalį. Taip pat paplitusios Arabijos pusiasalyje, Irake, Sirijoje. Europoje gyvena Sardinijos, Korsikos ir Kretos salose.

## Kūno matmenys
Šiaurės Afrikoje gyvenančių libinių afroazinių kačių populiacijos patinų kūno ilgis nuo galvos iki uodegos pagrindo yra 47–59,7 cm, uodegos ilgis 26,7–36,8 cm. Patelių kūno ilgis nuo galvos iki uodegos pagrindo 40,6–55,8 cm, uodegos ilgis 24,1–33,7 cm. 

Jemene gyvenančios libinių afroazinių kačių populiacijos patinų kūno ilgis 46–57 cm, bei 25–32 cm ilgio uodega, o patelės truputi smulkesnės, 50–51 cm kūno ilgio, bei 25–28 cm uodega.

## Taip pat skaitykite
* Katinių šeimos rūšys pagal dydį
* Naminių kačių veislės
* Plėšrieji žinduoliai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* academic.oup.com / Genetic Identification of Wild and Domestic Cats (Felis silvestris) and Their Hybrids Using Bayesian Clustering Methods; Ettore Randi, Massimo Pierpaoli, Mark Beaumont, Bernardino Ragni, Andrea Sforzi. *Molecular Biology and Evolution*, Volume 18, Issue 9, 1 September 2001, Pages 1679–1693. Article history: Accepted 11 May 2001, Published 01 September 2001.