open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Juras Arnas Šaltenis

**Juras Arnas Šaltenis** (1911 m. gegužės 6 d., senuoju stiliumi – balandžio 23]] d. Paželviuose, Ukmergės apskritis – 1959 m. birželio 5 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, dramaturgas, vertėjas, teatrologas.

## Biografija
Mokėsi Šiaulių gimnazijoje, studijavo Vytauto Didžiojo universitete. 1931 m. pradėjo dirbti laikraščio „Šiaurės Lietuva“ redakcijoje, nuolatinis „Lietuvos aido“ korespondentas, iki 1935 m. – Šiaulių dramos teatro sekretorius. 1934-1935 m. redagavo žurnalą „Menas“, 1937-1938 m. Klaipėdoje – teatro ir meno kultūros leidinį „Teatras“, dirbo dienraščio „Vakarai“ redakcijoje. 1938 m. persikėlė į Kauną. Nuo 1940 m. – Valstybės teatro operos ir baleto literatūros darbuotojas. 1941 m. dirbo „Naujoji Lietuva“ redakcijoje Vilniuje, po karo – Ukmergės rajono laikraščio „Tarybinis kelias“ redakcijoje, Lietuvos teatro draugijoje Vilniuje.

Šiauliuose 1934 m. buvo pastatyta pjesė „Saulės vaikai“, 1936 m. Klaipėdoje – „Grafaitė Marija“.  Pirmojoje laisvės, drąsos ir laimės aspektu interpretuojami vaikų ir suaugusiųjų santykiai, antrojoje 1863 m. sukilimo fone atskleidžiami pounijiniai bajoriškosios giminės siekiai, romantinė sukilimo vadų heroika.

Bendradarbiavo periodikoje, rašė teatro ir literatūros klausimais, slapyvardžiai: *Šilėnas, Šalmantas, Tolvaiša, Arūnas, Dixi, Geo, Dausėnas, Norva, Juras, Daubaras, Ašaka, Narvydis, Varūnas, Želvėnas, Želvietis.* 

## Šaltiniai
Guoda Šalčiūtė

**Guoda Šalčiūtė** (1946 m. spalio 28 d. Kaune – 2023 m. gruodžio 26 d.) – Lietuvos žurnalistė.

## Biografija
1970 m. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę. Nuo 1970 m. Lietuvos radijo korespondentė, laidų vedėja, radijo korespondentė Lietuvos Seime, Eltos korespondentė, Sveikatos apsaugos ministerijos Ryšių su visuomene skyriaus vyriausioji specialistė. 

## Įvertinimas
* 1996 m. Lietuvos radijo „Auksinė bitė“.

## Šaltiniai
Vismaro įlanka

**Vismaro įlanka** () – pietvakarių Baltijos įlanka Meklenburgo-Priešakinės Pomeranijos pakrantėje (Vokietija), sudaryta iš kelių smulkesnių įlankų. Pati Vismaro įlanka yra dar didesnės Meklenburgo įlankos pietų centrinė dalis. Vismaro įlanka gerai apsaugota nuo vėjų ir bangų, todėl laikoma vienu geriausių natūralių uostų Baltijos jūroje, kuris seniau buvo daugelio jūrų laivybos maršrutų galutinis taškas. Apie 1910 m. laivyba ėmė menkti, nes šiuolaikiniams transportiniams laivams Vismaro įlanka ėmė darytis per sekli (mažiausias gylis – 5 m). Šiais laikais Vismaro įlanka dėl saugumo ir seklumo patraukli povandeninei archeologijai.

Vismaro įlanka eina iš pietryčių į šiaurės vakarus, jos ilgis šia kryptimi apie 22 km. 
Vismaro įlanką sudaro platus kanalas ir piečiau jų esančios keturios mažesnės įlankos, atskirtos viena nuo kitos kyšulių: 
* kanalas *Breitling* - kanalas tarp Pėlio salos pietinio kranto ir Vokietijos žemyno kranto kyšulių, ribojančių mažąsias Vismaro įlankos įlankas, galiukų.
* Boltenhageno įlanka () – kraštinė įlanka Vismaro įlankos šiaurės vakaruose. 
* Volenbergerio įlanka () – antroji įlanka, nuo Boltenhageno įlankos atskirta Tarnevicerio kyšulio ().
* Egerso įlanka () – trečioji įlanka, nuo šiaurės vakaruose esančios Volenbergerio įlankos atskirta *Hohe Wieschendorfer Huk* kyšulio.
* vidinė įlanka – ketvirtoji įlanka, esanti labiausiai pietryčiuose. Joje yra Valfišo () salelė. 
* Kirchzės įlanka () – penktoji įlanka Pėlio saloje, esanti šiauriau Breitlingo kanalo. 
Pėlio salos atžvilgiu Vismaro įlanka yra vakaruose, pietvakariuose ir pietuose. 

Pagrindinis Vismaro įlankos uostas yra Vismaras (), kuris 20 km ilgio geležinkelio linija sujungtas su Šverinu.


File:Breitling zwischen Poel und dem Festland.JPG|Breitlingo kanalas (sąsiauris tarp Pėlio salos ir žemyno)
File:Wohlenberger Wiek 1.JPG|Volenbergerio įlankos pakrantė
File:Bundesarchiv Bild 183-81520-0001, Wismar, MS "Fritz Heckert" auf Reede.jpg|Laivas Vismaro reide (1961 m.)
File:Betonschiff-Concrete-Ship Redentin.JPG|Į Vismaro įlankos krantą išmestas gelžbetoninis laivas


## Nuorodos
Viktoras Šauklys

**Viktoras Vincas Šauklys** (1908 m. sausio 13 d. Gudžiūnuose, Šimkaičių valsčius, Raseinių apskritis – 2003 m. balandžio 16 d. Girdžiuose, Jurbarko rajono savivaldybė, palaidotas Marijampolėje) – Lietuvos kunigas, marijonas, spaudos darbuotojas.

## Biografija
1928 m. įstojo į Marijonų vienuolyną. 1934 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Teologijos-filosofijos fakultetą, įšventintas kunigu. 1932–1933 m. redagavo Marijampolėje leidžiamą religinio turinio mėnesinį laikraštį „Šventųjų bendravimas“, nuo 1934 m. tapo „Šaltinio“ redaktorius. 1936 m. paskirtas šv. Vincento bažnyčios rektoriumi ir „Šaltinio“ redaktoriaus pagalbininku. Nuo 1939 m. vėl iki 1940 m. redagavo „Šaltinį“. 1940 m. ištremtas i Sibirą. 1956 m. grįžo į Lietuvą, kunigavo Ukmergėje,  vėliau Girdžių Šv. Marijos Magdalietės parapijos klebonas.

## Bibliografija
* Sudie! Gedulingi pamokslai, Marijampolė, 1996 m.

## Šaltiniai
Osvaldas Pikauskas

**Osvaldas Pikauskas** (; 1945 m. liepos 5 d. – 1995 m.) – lietuvis generolas pulkininkas, buvęs TSRS, vėliau – Rusijos Federacijos Oro desantinės kariuomenės vado pavaduotojas.

## Biografija
Gimė 1945 m. liepos 5 d. Duburių kaime (Zarasų raj.).

1964 m. paimtas į Tarybinę Armiją, kur tarnavo 105-osios gvardijos oro desanto divizijos 111-ojo gvardijos parašiutiniame desantiniame pulke eiliniu. Po metų tarnybos įstojo į Riazanės aukštąją oro desantinės kariuomenės vadų karo mokyklą, kurią su aukso medaliu ir leitenanto laipsniu baigė 1969 m. Paskirtas į 7-ąją gv. oro desantinę diviziją. Už gerą tarnybą anksčiau laiko gavo vyresniojo leitenanto laipsnį ir tapo kuopos vado pavaduotoju. Po metų vyresnysis leitenantas O. Pikauskas jau vadovavo parašiutinei desantinei kuopai, dar po metų – pulko žvalgybos kuopai.

1972 m. paskirtas parašiutinio desantinio bataliono vado pavaduotoju, jam suteiktas kapitono laipsnis. Netrukus O. Pikauskas pasiųstas mokytis į M. Frunzės karo akademiją. Baigęs akademiją majoras O. Pikauskas grįžta į 7-ąją gv. oro desantinę diviziją, kur tampa parašiutinio desantinio pulko vado pavaduotoju. Netrukus paskirtas 108-ojo gvardijos desantinio pulko vadu. O. Pikausko vadovaujamas pulkas tapo geriausiu Oro desantinės kariuomenės pulku.

1982–1985 m. buvo 98-osios gvardijos oro desantinės divizijos vadu, jam suteiktas generolo majoro laipsnis. Tuo metu O. Pikauskui buvo 38 metai. 38-ajai divizijai tapus geriausia oro desantinės kariuomenės divizija O. Pikauskas paskirtas Oro desantinės kariuomenės vado pavaduotoju kovinei parengčiai.

1995 m. generolas pulkininkas O. Pikauskas mirė.

## Nuorodos
* Пикаускас Освальдас Миколович
Baltupis

: *Apie upę Vilniuje žr. [[Cedronas]]*.

**Baltupis** – upelis Kėdainių rajone, Surviliškio seniūnijos pietuose; Nevėžio dešinysis intakas. Prasideda laukuose, į vakarus nuo Sirutiškio. Pradžioje teka į pietus, pasiekia Babėnų šiaurinį pakraštį. Toliau teka į rytus, kerta Kėdainių-Panevėžio kelią. Įteka į Nevėžį 67,2 km nuo jo žiočių, į pietryčius nuo Sirutiškio bendrovės.

Visa upės vaga sureguliuota. Seniau upės baseine veikė Babėnų sąvartynas, lėmęs didelę jos taršą. Žemupio slėnis buvo tankiai apaugęs Sosnovskio barščiais, jie vėliau chemiškai išnaikinti.

Upės pavadinimas kildinamas nuo žodžio *baltas, baltasis, baltajis*, taip pat plg. albanų *baltë* „ežeras“, *baltësi* „pelkė“, senovės slavų **balta, baltьce* – „pelkė, raistas“.


Baltupis1.JPG|Baltupio vidurupis
Melioracija001.JPG|Upelis ankstyvą pavasarį


## Šaltiniai
Danilo Gallinari

**Danilas Galinaris** (, g. 1988 m. rugpjūčio 8 d.) – Italijos krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Milvokio „Bucks“ komandoje.

Profesionalo karjerą pradėjo 15 metų, žaisdamas Kazalpusterlengo miesto komandai Italijos trečiojoje lygoje. 2005 m. sudarė sutartį su Milano „Olimpijos“ komanda, tačiau iš karto buvo išnuomotas Italijos antrojoje lygoje žaidusiai Pavijos „Nuova“ komandai. Sugrįžęs į Milano komandą gavo 2007–2008 m. sezono Eurolygos kylančios žvaigždės apdovanojimą.

2008 m. balandžio 23 d. pasiskelbė dalyvausiantis 2008 m. NBA naujokų biržoje. 2008 m. NBA naujokų biržoje pasirinktas 6 šaukimu. 2008 m. liepos 8 d. pasirašė trejų metų sutartį su Niujorko klubu.

2011 m. vasario 22 d. buvo iškeistas Denver „Nuggets“ komandai.

## Šaltiniai
Strikas

**Strikas** – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, 6,5 km į šiaurės rytus nuo Mindūnų, 1,35 km į šiaurę nuo Stirnių ežero. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 1,27 km, plotis iki 0,31 km. Altitudė 154,8 m. Giliausia ežero vieta (8 m) yra ežero pietuose. Ežeras ledyninės kilmės, rininis. Kranto linija labai vingiuota, gausu įlankų. Krantai neaukšti, vakarinis aukštesnis. Ežerą supa Labanoro giria. Rytinėje įlankoje yra 0,23 ha ploto salelė. Ežeras nenutekantis, priklauso Stirnių ežero baseinui (Žeimenos upės baseinas).

Strikas įeina į Labanoro regioninį parką.

Ežerėvardis *Strìkas* kildinamas nuo žodžių *strika* („siūlė“) ar *strikas* („medžio ūgis į plotį“).

## Šaltiniai
Bernardas Šaknys

**Bernardas Šaknys** (1938 m. kovo 18 d. Kurtiškėje, Švenčionių apskrityje – 2022 m. sausio 14 d. Vilniuje) – Lietuvos pedagogas, žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1957 m. baigė Tverečiaus vidurinę mokyklą, 1962 m. – Vilniaus pedagoginio instituto lietuvių kalbos ir literatūros fakultetą.

Mokytojavo Baltarusijos Gervėčių ir Girių mokyklose, Tverečiuje, Klaipėdoje. Žurnalistinę veiklą pradėjo 1958 m. laikraščio „Tarybinis pedagogas“ atsakingasis sekretorius, 1966 m. laikraščio „Tarybinis mokytojas“ korespondentas. 1969–1991 m. laikraščio „Tiesa“ redakcijos korespondentas, skyriaus vedėjas. 1991–1994 m. Vilniaus technikos universiteto dėstytojas, 1993–1994 m. redagavo laikraštį „Lietuvių godos“. Nuo 1994 m. birželio mėn. „Valstiečių laikraščio“ žurnalistas.

Apybraižų ir esė paskelbė daugelyje periodinių leidinių. Parašė lietuvių kalbos vadovėlius rusų ir lenkų mokyklų V bei VI klasėms. 

## Bibliografija
* *Žmogaus atradimas*, apybraižos, Vilnius, 1984 m.
* *Nuo Šeimenos krantų*, sudarytojas, Vilnius, 2002 m.
* *Mūsų seneliai prisimena Sibiro šaltį, vargą ir badą*, Valstiečių laikraštis, 2007 m.

## Įvertinimas
* 1975 m. Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija

## Šaltiniai
Karvys (Trakų r.)

**Karvys** – ežeras pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone, 9 km į pietus nuo Trakų. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 1,13 km, plotis iki 0,48 km. Altitudė 137,6 m. Gylis siekia 19,4 m. Ežeras ledyninės kilmės, rininis.

Krantai žemi, pelkėti, beveik ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Vakarinėje dalyje yra nedidelė įlanka. Dugnas padengtas dumblingu moliu. Pietinėje pakrantėje stūkso miškelis, kitose pakrantėse plyti pievos, dirbami laukai. Iš rytų į vakarus ežeru prateka Lukna (Merkio baseinas).

Šiaurinėje Karvio pakrantėje įsikūręs Baušiškių kaimas, į rytus – Senojo Tarpupio kaimas.

## Šaltiniai
Katišius (Trakų r.)

**Katišius** – ežeras pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone, 11 km į pietvakarius nuo Trakų. Ilgis iš vakarų į rytus iki 0,71 km, plotis iki 0,61 km. Altitudė 145,3 m. Gylis siekia 8 m. Ežeras ledyninės kilmės, rininis, telkšo ežeringame duburyje.
Kranto linija smarkiai vingiuota, ežero forma primena netaisyklingą T raidę. Šiauriniai ir pietrytiniai krantai žemi, pelkėti (įlankos užpelkėjusios), o kiti – aukšti. Pakrantėse daugiausia auga miškeliai. Iš rytų į pietvakarius ežeru prateka upelis: įteka kaip Margis, išteka kaip Katišius (teka iš Margio ežero į Ungurį) (Strėvos baseinas).

Prie Katišiaus ežero įsikūrę Katišių ir Malūnių kaimai. Veikia kaimo turizmo sodyba.

## Šaltiniai
Antanas Sugintas

**Antanas Sugintas** (1890 m. gruodžio 19 d. Stungaičiai, Laukuvos valsčius, Tauragės apskritis – 1971 m. vasario 2 d. Čikaga, JAV) – Lietuvos advokatas, politikas, spaudos darbuotojas.

## Biografija
1916 m. baigė teisę Petrogrado universitete, 1924 m. baigė Lietuvos universiteto Teisių fakultetą.

1916–1917 m. Smolensko „Vilijos“ fabriko juriskonsultas. 1918 m. grįžęs į Lietuvą, dirbo Valstybės tarybos teisių komisijos įstatymų vertėju. 1919–1921 m. Raseinių apskrities teismo tardytojas, 1921–1923 m. – Kauno apygardos teismo teisėjas. Nuo 1922 m. Pirmojo, nuo 1923 m. Antrojo, 1926–1927 m. Trečiojo Seimų atstovas. Nuo 1917 m. priklausė Lietuvos socialistų liaudininkų sąjungai, nuo 1918 m. – Lietuvos revoliucinių socialistų liaudininkų partijai.

1924–1944 m. advokatas Kaune; 1941–1944 m. Lietuvos advokatų tarybos narys. 1949 m. išvyko į JAV, apsigyveno Čikagoje.

Spaudoje bendradarbiavo nuo 1908 m. Rašė leidiniams „Lietuvos ūkininkas“, „Aušrinė“, „Varpas“, „Lietuvos žinios“, „Sėja“. 1913–1914 m. kartu su kitais „Aušrinės“ redaktorius, Petrograde 1915 m. išleisto almanacho „Aušrinės keliai“ redakcijos narys. 1917 m. redagavo savaitraštį „Naujoji Lietuva“, 1924–1925 m. dienraštį „Lietuvos žinios“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* SUGINTAS Antanas (1890–1971) | lrs.lt
Benediktas Sugintas

**Benediktas Sugintas** (1895 m. sausio 3 d. Vytogala, Skaudvilės valsčius, Tauragės apskritis – 1972 m. balandžio 20 d. Čikaga, JAV) – Lietuvoskunigas, visuomenės veikėjas, žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
Baigė Žemaičių kunigų seminariją ir 1919-05-04 buvo įšventintas į kunigus, 1926 m. – Lietuvos universiteto Teologijos-filosofijos fakultetą. Dirbo kunigu Kėdainių, Panevėžio, Ukmergės, Raseinių, Tauragės parapijose, mokė tikybos įvairių pakopų mokyklose. 

1931 m. išvyko į Braziliją, San Paule dirbo kapelionu. 1931 m. Brazilijos lietuvių Romos katalikų Šv. Juozapo bendruomenės pirmininkas. Jo iniciatyva 1931 m. San Paulo mieste atidaryta pirmoji lietuviška koplyčia Vila Bela. Organizavo ir rinko lėšas pirmajai lietuviškai bažnyčiai statyti. 1936 m. bažnyčia pastatyta ir pradėjo veikti Vila Zelinoje. Bažnyčia veikia iki pat šiol, viduje paminklinė lenta jos statytojui Benediktui Sugintui. Rašė straipsnius laikraščiui „Brazilijos lietuvis“. 1935 m. įsteigė ir redagavo savaitraštį „Garsas“, kuris nuo 3-ojo numerio vadinosi „Šviesa“. 1937 m. grįžo į Vilnių, studijavo Kauno Vytauto Didžiojo ir Vilniaus universitetuose. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. atvyko į JAV, rūpinosi tremtinių reikalais, labdara.  JAV  organizavo paramą lietuviškiesiems švietimo židiniams. Subūrė apie 40 šalpos būrelių - Vasario 16-osios gimnazijai Vokietijoje surinko apie 150 000 dolerių. 

## Šaltiniai
Aldona Svirbutavičiūtė

**Aldona Svirbutavičiūtė-Nekrošienė** (1953 m. sausio 10 d. Ariogaloje, Raseinių rajonas – 2013 m. sausio 23 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė.

## Biografija
1973 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete įgijo žurnalistikos specialybę. Nuo 1973 m. Jonavos rajono laikraščio „Jonavos balsas“ bei Kauno rajono laikraščio „Komunizmo vėliava“ korespondentė. 1983–1986 m. Jurbarko rajono laikraščio „Šviesa“ redaktorė. 1986–1990 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“, 1990–1992 m. dienraščio „Lietuvos rytas“, 1992–1996 m. dienraščių „Tiesa“ ir „Diena“ specialioji korespondentė. 1996–1997 m. žurnalo „Esu“ darbuotoja. 1997–2007 m. dienraščio „Lietuvos žinios“ korespondentė. 2007–2013 m. „Ūkininko patarėjo“ Vilniaus regiono korespondentė.

Lietuvos žurnalistų sąjungos ir Nacionalinės žurnalistų kūrėjų asociacijos narė.

Palaidota Ukmergės rajono Pašilės kapinėse.

## Bibliografija
* Iš kur atėjome: straipsnių rinkinys (sudarė). – Kaunas: Šviesa, 1988. – 96 p.: iliustr. – ISBN 5-430-00563-0

## Įvertinimas
* 2004 m. Vinco Kudirkos premija
* LŽS medalis „Už nuopelnus žurnalistikai“

## Šaltiniai
Pėlio sala

**Pėlio sala** (, *Insel Poel*) – Vokietijos sala Baltijos jūroje, sudaranti šiaurinę ir rytinę Vismaro įlankos ribą. Šiaurinis salos krantas yra pietinė didelės Meklenburgo įlankos, į kurią pereina Vismaro įlanka, riba.

Administraciškai Pėlio sala yra municipalitetas, priklausantis Šiaurės vakarų Meklenburgo apskričiai. Saloje yra Kirchdorfo ir Ertcenhofo () miesteliai ir *Timmendorf*, *Wangern*, *Hinterwangern*, *Weitendorf*, *Weitendorf-Hof*, *Brandenhusen*, *Neuhof*, *Seedorf*, *Niendorf*, *Schwarzer Busch*, *Kaltenhof*, *Fährdorf*, *Malchow*, *Vorwerk* ir *Gollwitz* kaimai. Salos plotas yra 36,02 km², joje gyvena 2 873 žmonės. 

Manoma, kad salos pavadinimas  kilo iš slav. *pole* – „laukas“. 

Pirmieji žinomi salos gyventojai istoriniai laikais buvo vakarų slavai obodritai. XIII a. pradžioje į salą buvo atgabenti pirmieji kolonistai vokiečiai, kurie 1210 m. ėmė statyti pirmąją bažnyčią.
  
1614 m. hercogas Johanas Albrechtas II Meklenburgietis ėmė saloje statyti tvirtovę. 1618 m. tvirtovė buvo užbaigta. Trisdešimties metų karo metu 1628 m. Meklenburgo hercogas buvo priverstas perleisti tvirtovę priešų ir Katalikų koalicijos kariuomenei. 1631 m. Švedijos karalius Gustavas II Adolfas padėjo Meklenburgo hercogui atgauti galią, ir į Pėlio salą grįžęs Johanas Albrechtas II pilį rado nuniokotą. 1635 m. Meklenburgas pasirašė paliaubas su Šv. Romos imperatoriumi Ferdinandu II, todėl saloje išsilaipino švedai ir užėmė Pelo pilį. 1638 m. imperatoriaus kariuomenė grįžo į salą ir atsiėmė pilį. Po 1648 m. pasirašytos Vestfalijos taikos du trečdaliai Pėlio salos ir Vismaras žemyno krante bei Noiklosterio miestelis atiteko Švedijos karaliui. Vakarinis salos trečdalis jau kelis šimtmečius priklausė Liubeko Šv. Dvasios ligoninei (). Švedai pilį turėjo, tačiau jos netvarkė, nes visus pinigus išleido Vismare, versdami šį miestą kariniu centru Pietinėje Baltijos pakrantėje. Pilis greitai iro, ir 1740 m. ji tapo griuvėsiais. 

Piečiau Pėlio salos yra Valfišo () salelė, kuri anksčiau buvo įtvirtinta. 


File:Poel, Südwestküste.jpg|Erozinis pietvakarinis Pėlio salos krantas
Vitalijus Suchockis

**Vitalijus Suchockis** (1946 m. vasario 3 d. Vilniuje – 2025 m. balandžio 1 d. ten pat) – Lietuvos dailininkas karikatūristas, animatorius. Garsus kaip Paršiuko Čiuko nuotykių komikso piešėjas.

## Biografija
Baigė Vilniaus dailės institutą. Iliustracijas, komiksus, šaržus spausdino leidiniuose „Šluota“, „Moksleivis“, „Nemunas“, „Genys“, „Švyturys“, „Kuntaplis“, „Dienovidis“, „Lietuvos aidas“, „Veidas“. 

## Filmografija
* *Vitaliana*, multiplikacinis filmas, Lietuvos kino studija, 2005 m.

## Šaltiniai
Mindaugas Petras Stundžia

**Mindaugas Petras Stundžia** (g. 1939 m. rugsėjo 17 d. Silgiškyje, Utenos apskritis) – Lietuvos žurnalistas, poetas.

## Biografija
1959 m. baigė Saldutiškio vidurinę mokyklą, 1967 m. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete – žurnalistikos specialybę.

1959–1961 m. Saldutiškio kultūros namų direktorius. Nuo 1961 m. Utenos rajono laikraščio „Lenino keliu“ literatūrinis darbuotojas, nuo 1972 m. – redaktoriaus pavaduotojas, nuo 1995 m. laikraščio „Utenis“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1974 m. įstojo į Lietuvos žurnalistų sąjungą. 1989 m. kartu su P. Panavu pradėjo leisti Utenos krašto tėviškėnų klubo laikraštį „Indraja“. Nuo 1983 m. Utenos literatų klubo „Verdenė“ pirmininkas.

Rašė įvairiomis temomis, pastaraisiais metais – kultūros, krašto istorijos ir teisėsaugos klausimais. 

## Bibliografija
* *Velnio tuzinas*, poezija, 1977 m.
* *Tarp žolynų ir lazdynų*, poezija, 1985 m.
* *Tyla vasarė*, poezija, 1989 m.
* *Zuikio šaltmėtiniai*, eilėraščiai vaikams, 1990 m.
* *Pasaka apie vilką teroristą*, eilėraščiai vaikams, 1991 m.
* *Balto vaikelio šviesoj*, eilėraščiai vaikams, 1992 m.
* *Žentiški žodžiai*, epigramų knyga, kartu su J. Drazdausku, 1992 m.
* *Giedrėk virš mūsų*, poezija, 1993 m.
* *O katinas tarp kitko*, eilėraščiai vaikams, 1994 m.
* *Kopimas į kalną*, poezija, 1995 m.
* *Paklausiu tylų paukštį*, 1995 m.
* *Lėkimas į ugnį*, poezija, 1996 m.
* *Tik tiek dienų žydėjo*, poezija, 1999 m.

## Šaltiniai
Hans Frank

**Hansas Frankas** (, g. 1900 m. gegužės 23 d. Karlsrūjėje – 1946 m. spalio 16 d. Niurnberge) – advokatas, Vokietijos valstybės ir politinis veikėjas, okupuotos Lenkijos, Generalgubernijos generalgubernatorius (1939–1945 m.). Reichsleiteris.

## Biografija
1926 m. baigė teisės mokslus Kylio universitete. Buvo VNSDP advokatas, atstovavo Hitleriui 150-tyje procesų.

1923 m. įstojo į SA. Alaus pučo dalyvis. 1930 m. išrinktas reichstago deputatu. Naciams atėjus į valdžią paskirtas Teisingumo minsterijos reichskomisaru. Vienas iš naujojo Baudžiamojo kodekso, propaguojančio liaudies vertybių apsaugos principus, autorių. „Ilgųjų peilių nakties“ metu bandė sulaikyti šturmuotojų neteisėtus veiksmus.

H. Frankas, nepaisant jauno amžiaus, užėmė svarbias pareigas: buvo Bavarijos teisingumo ministras, justicijos reichsministras, vėliau – reichsministras be portfelio, VNSDP reichsleiteris. Jis taip pat buvo Vokietijos teisės akademijos prezidentas, Vokiečių teisės instituto įkūrėjas, Tarptautinių teisės rūmų prezidentas.

1939 m. spalio mėn. okupavus Lenkiją Hitleris H. Franką paskyrė okupuotų Lenkijos teritorijų valdybos viršininku, vėliau – Lenkijos generalgubenatoriumi (rezidavo Krokuvoje). Kartu jam suteiktas SS obergrupenfiurerio rangas. Savo vykdomą politiką jis suformulavo taip: „Su Lenkija reikia elgtis kaip su kolonija. Lenkai taps Didžiosios Vokietijos vergais“. Per septynis jo valdymo metus Lenkijos teritorijoje nužudyta 5,384 mln gyventojų, išvogtas jos nacionalinis turtas, į Vokietiją darbams išvežta daug gyventojų.

Niurnbergo tribunole buvo vienas iš 24-rių svarbiausių kaltinamųjų. H.Frankas kaltintas sąmokslu prieš taiką, karo nusikaltimais ir nusikaltimais prieš žmoniją. Duodamas parodymus sakė, kad nežinojo apie egzistavusias koncentracijos stovyklas, kad 14 kartų rašė atsistatydinimo pareiškimus.

Nuteistas mirties bausme pakariant. Vienintelis iš nuteistųjų mirti pripažino savo kaltę ir gailėjosi dėl savo padarytų nusikaltimų. Nuosprendis įvykdytas 1946 m. spalio 16 d.

## Papildoma informacija
* H. Frankui buvo pavesta atlikti tyrimą, įrodantį, jog Hitleris neturi žydų kraujo;
* Vykstant Niurnbergo procesui du kartus nesėkmingai bandė nusižudyti.

## Šaltiniai
Abruka

**Abruka** () – maža Estijos sala Baltijos jūroje, 4 km į pietus nuo Saremos pietinio kranto. Salos plotas yra 8,78 km². Populiacija – 40 gyventojų. Yra 36 m aukščio švyturys, 92 ha ploto botaninis-zoologinis draustinis.

Abruka pasiekiama laivais iš Romasarės Saremoje.


Image:Abruka maja, 2010.jpg|Seniausias Abrukos namas
Image:Abruka alumine tulepaak.jpg|Švyturys
Image:Abruka salumets.jpg|Miškas
Algimantas Stuina

**Algimantas Stuina** (1931 m. balandžio 14 d. Biržuose – 1990 m. lapkričio 30 d. netoli Panevėžio) – Lietuvos žurnalistas.

## Biografija
1956 m. baigė žurnalistikos studijas Vilniaus universitete. Nuo 1956 m. iki 1990 m. dirbo Lietuvos radijuje ir televizijoje. Rengė ir vedė visuomenines-politines laidas , ateizmo propaguotojas. Žuvo autokatastrofoje. 

Išleido knygelę *Keturi komunistai*, Vilnius, 1969 m.

## Šaltiniai
Albinas Stubra

**Albinas Endrius Stubra** (1929 m. birželio 10 d. Lankupiai, Klaipėdos apskritis – 2007 m. kovo 15 d. Klaipėda) – Lietuvos fotožurnalistas, pedagogas, visuomenės veikėjas.

## Biografija
1939 m. hitlerininkams okupavus Klaipėdos kraštą, Stubrų šeima buvo priversta išsikraustyti. Baigė Priekulės progimnaziją, 1945 m. sugrįžo į sugriautą miestą. Baigęs Klaipėdos mokytojų instituto lietuvių kalbos ir literatūros skyrių, dirbo Klaipėdos pirmojoje internatinėje mokykloje mokytoju, auklėtoju, Klaipėdos politechnikumo jungtinio konsultavimo punkto ir neakivaizdinio skyriaus vedėju. Nuo 1964 m. laikraščio „Tarybinė Klaipėda“ reporteris ir fotokorespondentas. 

## Įvertinimas
* Lietuvos žurnalistų sąjungos premija.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Albino Endriaus Stubros biografija
Tadanari Lee

**Tadanari Li** (李忠成; 1985 m. gruodžio 19 d.) – iš Korėjos kilęs Japonijos futbolininkas, puolėjas. Atstovavo Japonijos rinktinei.

## Karjera
2004 m. karjerą pradėjo FC Tokyo. Vėliau atstovavo Kashiwa Reysol, Sanfrecce Hiroshima. 2012–2014 m. priklausė Southampton FC (Anglija), tačiau nuomos pagrindais perleistas FC Tokyo (Japonija). Karjerą tęsė Urawa Reds, Yokohama F. Marinos, Kyoto Sanga FC. 2023 m. persikėlė į Singapūras, kur atstovavo  Albirex Niigata (S).

## Rinktinės
Kitados žaidė Pietų Korėjos jaunimo (U-20) rinktinėje, bet vėliau karjerą tęsė atstovaudamas Japonijai. Su šios šalies olimpine rinktine dalyvavo 2008 m. Pekino olimpinėse žaidynėse. 2011 m. pakviestas atstovauti Japonijos nacionalinei rinktinei 2011 m. AFC Azijos taurėje. Debiutavo varžybose prieš Jordaniją. Čempionato finalinėse varžybose pasirodė po keitimo (patęsimo metu) ir netrukus įmušė savo debiutinį ir tuo pačiu pergalingą įvartį.

## Laimėjimai
* AFC Azijos taurė: 2011

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
Eidži Kavašima

**Eidži Kavašima** (川島永嗣; g. 1983 m. kovo 20 d.) – Japonijos futbolininkas, rungtyniaujantis vartininko pozicijoje. Nuo 2008 m. atstovauja Japonijos rinktinei.

Kavašima tapo pagrindiniu Japonijos rinktinės vartininku pasitraukus veteranams Jošikacu Kavagučiui ir Seigo Narazakiui. Jis gynė rinktinės vartus 2010 m. pasaulio čempionate ir 2011 m. AFC Azijos taurėje. Pastarajame turnyre Kavašima išrinktas rungtynių žaidėju, nes sėkmingai atrėmė nuolatines australų atakas.

## Laimėjimai
* AFC Azijos taurė (1): 2011

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Šaltiniai
Jonas Markulis

**Jonas Markulis-Vaiduoklis** (1910 m. birželio 24 d. Ukmergėje – 1945 m. kovo 27 d. Čiobiškyje, Musninkų valsčius) – Lietuvos karininkas, rezistentas.

## Biografija
Mokėsi Ukmergės valstybinėje gimnazijoje, vėliau – Kaune. 1932 m. baigė Kauno „Pavasario“ aukštesniąją komercijos mokyklą suaugusiems.

1933 m. rugsėjo 18 d. pašauktas į Lietuvos kariuomenę. 1934 m. rugsėjo 15 d. baigė Karo mokyklą (IX aspirantų laida), suteiktas pėstininkų atsargos jaunesniojo leitenanto laipsnis, išleistas į atsargą.

1934–1939 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Teisės fakultete, ekonomikos skyriuje. 1942–1944 m. tarnavo Smurgainių miestelio (Ašmenos aps.) burmistru.

Antrosios sovietų okupacijos pradžioje, 1944 m. rugpjūčio mėn., išėjo partizanauti. 1945 m. kovo mėn. paskirtas LLA Didžiosios Kovos apygardos 5 bataliono vadu, apygardos štabo viršininku (slapyvardis *Vaiduoklis*). Žuvo 1945 m. kovo 27 d. kautynėse su NKVD kariuomene, gindamas apygardos štabą, Čiobiškyje (Musninkų valsčius). Palaidotas Čiobiškio kapinėse, kartu su žuvusiais bendražygiais – Juozu Marcinausku-Pluta ir Mykolu Tveraga-Aru.

Jono Markulio-Vaiduoklio antros eilės pusbrolis – Juozas Albinas Markulis-Erelis – bene daugiausiai žalos lietuvių rezistencinei kovai padaręs partizanų išdavikas. Jonas Markulis-Vaiduoklis su išdaviku Ereliu ryšių nepalaikė.

## Atminimas
1995 m. liepos 6 d. ant Čiobiškio specialiųjų vaikų auklėjimo ir globos namų administracijos pastato (Vilties g.) pagrindinio fasado atidengta atminimo lenta, šio pastato palėpėje 1945 m. kovo 27 d. kautynėse su Musninkų enkavėdistais žuvusių Didžiosios Kovos apygardos štabo narių Juozo Marcinausko-Plutos, Jono Markulio-Vaiduoklio ir Mykolo Tveragos-Aro atminimui (autorius Donatas Gediminskas). 2002 m. dešiniajame fasade atidengta antroji atminimo lenta (skulpt. Jonas Jagėla, archit. Viktorija Molienė).
Kumpiai (Panevėžys)

**Kumpiai** – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybės pietinėje dalyje.

## Istorija

Minimi nuo 1587 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ernšioldsvikas

**Ernšioldsvikas** – miestas šiaurės Švedijoje, Ongermanlando provincijoje, įsikūręs ant Baltijos jūros kranto.

## Istorija
Miesto teisės Enšiopingui buvo suteiktos 1894 m. Žodis *Örnsköldsvik* išvertus iš švedų kalbos reikštų „erelio skydo įlanka“.

1976 m. mieste surengtos pirmosios žiemos parolimpinės žaidynės.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* www.ornskoldsvik.se
Fagešta

**Fagešta** – miestas pietų Švedijoje, Vestmanlando provincijoje, į vakarus nuo Stokholmo. Miesto teisės Fageštai buvo suteiktos 1944 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* www.fagersta.se
Finspongas

**Finspongas** () – miestas pietų Švedijoje, Esterjotlando provincijoje. Miesto teisės suteiktos 1944 m. Tai pramoninis miestas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* www.finspong.se
Mike Williamson

**Maiklas Džeimsas Viljamsonas** (; g. 1983 m. lapkričio 8 d.) – anglų futbolininkas, Premier Lygos klubo Newcastle United gynėjas.

Šiuo metu jo sutartis su klubu galioja iki 2016 metų.

## Laimėjimai
;Newcastle United
* Football League Championship (1): 2009–2010

## Šaltiniai
Šarūnas Berlinskas

**Šarūnas Berlinskas** (g. 1962 m. vasario 1 d. Kretingoje) – Lietuvos pedagogas, inžinierius, nuotolinio mokymo metodų kūrėjas.

## Biografija
1980 m. baigė Kretingos 1-ąją vidurinę mokyklą, 1985 m. Lietuvos žemės ūkio akademiją (Dabar Aleksandro Stulginskio Universitetas), inžinierius dėstytojas. 2002 m. Lietuvos žemės ūkio universitete (Dabar Aleksandro Stulginskio Universitetas) baigė edukologijos magistrantūrą.

Nuo 1985 m. Klaipėdos tarybinio ūkio technikumo dėstytojas-mokytojas, nuo 1991 m. Klaipėdos aukštesniosios technikos mokyklos autotransporto skyriaus vedėjas, vėliau direktoriaus pavaduotojas studijoms. Nuo 2002 m. Klaipėdos verslo ir technologijų kolegijos technologijų fakulteto prodekanas, nuo 2009 m. Klaipėdos valstybinės kolegijos direktoriaus pavaduotojas akademinei veiklai. 2009–2011 Kolegijos akademinės tarybos pirmininkas. Nuo 2010 m. LieMSIS valdybos narys.

Vienas iš Žemaitijos partijos organizatorių Klaipėdoje.

## Šaltiniai
Algirdas Strumskis

**Algirdas Strumskis** (1938 m. liepos 20 d. Būduose, Kėdainių apskrityje – 2021 m. spalio 24 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1958 m. baigė Kėdainių 2-ąją vidurinę mokyklą, 1964 m. – Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakulteto žurnalistikos specialybę. 

1963–1975 m. laikraščio Tiesa literatūrinis bendradarbis, 1975–1985 m. – šio laikraščio Užsienio gyvenimo skyriaus vedėjas, 1985–1992 m. – žemės ūkio aktualijų skyriaus vedėjas, 1992–1994 m. – redaktoriaus pavaduotojas. 1994–1996 m. dienraščio „Diena“ vyriausiojo redaktoriaus pirmasis pavaduotojas, 1997 m. – žurnalo „Gimtasis kraštas“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, nuo 1997 m. – UAB „Pačiolis“ atstovas spaudai. 

## Šaltiniai
Kazys Strimaitis

**Kazys Strimaitis** (g. 1908 m. Žečkalniai, Barzdų valsčius, Šakių apskritis) – Lietuvos ekonomistas, žurnalistas.

## Biografija
1925 m. baigė Marijampolės gimnaziją, 1929 m. – ekonomiką Lietuvos universitete. Studijas gilino Paryžiaus ir Miuncheno universitete.

Spaudoje dirbo nuo 1924 m. Bendradarbiavo leidiniuose „Šešupės bangos“, „Jaunimas“, „Moksleivių varpai“, „Varpas“. Ekonomikos klausimais rašė „Lietuvos žiniose“, „Tautos ūkyje“ ir kt. Buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. 

## Šaltiniai
Justinas Strimaitis

**Justinas Strimaitis** (1895 m. vasario 10 d. Rygiškiai, Griškabūdžio valsčius, Šakių apskritis – 1960 m. vasario 15 d. Kaunas) – Lietuvos pedagogas, kanklininkas, spaudos darbuotojas, poetas, redaktorius.

## Biografija
Baigė Veiverių mokytojų seminariją, studijavo Lietuvos universitete.

Nuo 1915 m. mokytojavo. 1917 m. Vilniaus konferencijos dalyvis. Lietuvos kanklininkų draugijos kursų dėstytojas.

Spaudoje pradėjo bendradarbiauti 1912 m. 1914 m. dirbo laikraščių „Viltis“, 1916 m. „Dabartis“, 1922-1927 m. dienraščio „Lietuva“ redakcijoje. 1920-1922 m. redagavo žurnalą „Pavasaris“. Nuo 1935 m. – nuolatinis žurnalo „Žvaigždė“ bendradarbis. Rašė visuomenės gyvenimo, kultūros, pedagogikos klausimais.

Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.

## Bibliografija
*Rom. Žibunto* slapyvardžiu 1919 m. išleido eilėraščių rinkinį *Vargelių žiedai*. 

## Šaltiniai
Prancūzijos Vakarų Indijos

**Prancūzijos Vakarų Indijos**, dar vadinamos **Prancūzijos Antilais** () – neoficialus Prancūzijos kolonijų grupės Karibų jūros regione pavadinimas. Tai yra viena iš keleto Vakarų Indijomis vadintų kolonijinių valdų.

## Istorija
Oficialiai visos Karibų jūros salos nuo XVI a. pradžios buvo laikomos Ispanijos kolonija, vadinamosiomis Ispanijos Vakarų Indijomis. Tačiau ispanams užkariavus Actekus, Senovės Peru, jų dėmesys persikėlė į žemynines teritorijas, todėl Karibų jūros regionas buvo iš dalies apleistas. Be to, daugybė salų nebuvo kolonizuotos dėl aršaus vietos gyventojų pasipriešinimo. Tai nuo XVII a. pradžios sudarė prielaidas regione įsitvirtinti naujoms kolonijinėms valstybėms, tarp jų ir Prancūzijai.

1625 m. prancūzai įsitvirtino Tortugos saloje, o vėliau užėmė vakarinį Ispanjolos salos trečdalį, paversdami jį Sent Domingo kolonija, ir sparčiai plėtė savo valdas Mažosiose Antilų salose. Tam buvo įkurta speciali Amerikos salų kompanija.

Klestėjimo laikotarpiu Prancūzija valdė šias teritorijas Karibuose, vadindama jas šventųjų vardais:
* Sent Domingas, dabartinis Haitis, kolonizuotas 1625 m.;
* Sent Kristofas (dab. Sent Kitsas ir Nevis), 1628–1702 m.;
* Gvadelupė, 1635–1759 ir 1768–1775 m.;
* Martinika, 1635–1762 ir 1768–1783 m.;
* Sent Marteno šiaurinė dalis, nuo 1648 m. (sala pasidalinta su Nyderlandais). Prancūzai valdė 1648–1651, 1665–1672, 1679–1690, ir 1699–1702 m.;
* Sent Bartelemis, 1648–1651 ir 1673–1744 m.;
* Dominika, 1650–1763 ir 1778–1784 m.;
* Grenada, 1649–1762 m.;
* Sent Lusija, 1650–1664, 1667–1723, 1743–1748, 1756–1762, 1763–1781, 1783–1794, 1795–1796 ir 1802–1803 m.;
* Sent Krua, 1650–1651 ir 1665–1733 m.;
* Sent Vincentas, 1719–1763 ir 1779–1783 m.;
* Grenadinai, 1719–1763 ir 1779–1783 m.;
* Sint Eustatius 1689–1690, 1781–1784 ir 1795–1801 m.;
* Tobagas 1666–1667, 1781–1793 ir 1802–1803 m.

1763 m. Prancūzija prarado didelę dalį savo valdų Mažuosiuose Antiluose (Dominiką, Grenadą, Sent Lusiją, Sent Vincentą, Grenadinus ir kt.), atiduodama jas Britų imperijai. Nors dėl kai kurių prarastųjų salų vėliau vyko nuožmios kovos su britais, Prancūzijos įtaka regione mažėjo, ir XIX a. pradžioje ji tevaldė keturias teritorijas: Sent Domingą, Gvadelupę, Martiniką ir Sent Marteną. 1804 m. nepriklausomybę paskelbė didžiausia prancūzų valda – Sent Domingas (tapo Haičiu). 1878 m. Prancūzija iš Švedijos atgavo Sent Bertelemį.

## Dabartis
Prancūzijos Vakarų Indijų nepalietė XX a. dekolonizacija, ir visos teritorijos yra likę kaip Prancūzijos kolonijos. Šiuo metu jas sudaro 4 administraciniai vienetai:
* Gvadelupė – Prancūzijos užjūrio departamentas;
* Martinika – Prancūzijos užjūrio departamentas;
* Sent Martenas – Prancūzijos užjūrio bendrija (nuo 2007 m.);
* Sent Bartelemis – Prancūzijos užjūrio bendrija (nuo 2007 m).

Visose kolonijose Karibų regione išlikę daug kultūrinių ir socialinių panašumų. Čia paplitusi prancūzų kalba, dėl to šios šalys dar vadinamos frankofoninėmis Karibų šalimis.
Jonas Strimaitis

**Jonas Strimaitis** (1881 m. gegužės 27 d. Žečkalniai, Barzdų valsčius, Šakių apskritis – 1933 m. gegužės 16 d. Kaunas) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, visuomenės veikėjas.

## Biografija
Mokėsi Panevėžio mokytojų seminarijoje. Po 1924 m. studijavo Lietuvos universiteto Teisės fakultete.

Nuo 1905 m. bendradarbiavo periodiniuose leidiniuose „Naujoji Gadynė“, „Lietuvos žinios“, „Lietuvos ūkininkas“. Kūrė Lietuvos jaunimo sąjungą. 1909 m. Jurkšuose sukvietė jos pirmąjį suvažiavimą ir buvo išrinktas pirmininku. 1909 m. leido hektografuotą nelegalų laikraštį „Jaunuomenės draugas“. 1910 m. persikėlė į Vilnių, dirbo „Lietuvos žinių“ ir „Lietuvos ūkininko“ redakcijose.

1913–1920 m. gyveno JAV. 1917–1918 m. redagavo „Jaunąją Lietuvą“, „Ateitį“, „Sandarą“.

1921 m. grįžo į Lietuvą, 1921–1922 m. „Lietuvos ūkininko“ redaktorius. Lietuvių rašytojų ir žurnalistų sąjungos signataras. 1924 m. įsteigė studentų draugiją „Varpas“. 1929–1930 m. redagavo „Lietuvos žinias“, žurnalą „Jaunimas“. Bendradarbiavo leidiniuose „Trimitas“, „Savivaldybė“ ir kt. 

## Šaltiniai
Strazdo ir Vėgelės spaustuvė

**Strazdo ir Vėgelės spaustuvė** – spaustuvė, veikusi nuo 1913 m. iki 1915 m. Vilniuje.

## Istorija
Įsteigė Kauno gubernijos valstiečiai Kazimieras Strazdas ir jo žentas Adolfas Vėgėlė. Įsteigta kaip raidžių rinkykla, veikusi 1911–1912 m. ir spaustuvė, veikusi nuo 1913 m. iki 1915 m. Iš pradžių turėjo teisę spausdinti tik lietuviškai, nuo 1912 m. ir lenkų kalba. 1912 m. rinko leidinius „Žemdirbys“, „Medicina ir gamta“, „Teatras“; juos iš pradžių spausdino V. Kopeco bei G. ir S. Mereminskių spaustuvėse. 

## Šaltiniai
Kazimieras Strazdas

**Kazimieras Strazdas** (1864 m. spalio 6 d. Strazduose, Utenos valsčius – 1943 m. rugsėjo 23 d. Kaune) – Lietuvos liaudies švietėjas, knygnešys, spaustuvininkas.

## Biografija
Savamokslis. 1876–1881 m. daraktoriavo. 1883–1901 m. vargonininkavo ir su kunigu S. Gimžausku platino uždraustą lietuvišką spaudą Vilniaus krašte. 1901 m. persikėlė į Vilnių, 1913 m. su sūnumi J. Strazdu ir A. Vėgėle įsteigė „K. Strazdo ir A. Vėgelės spaustuvę“, spausdino lietuviškas knygas ir periodinius leidinius. Leido ir redagavo leidinius „Medicina ir gamta“, „Teatras“, „Žemdirbys“.

1922 m. pasirašęs „Vilniaus garsas“ atsakomuoju redaktoriumi, buvo lenkų valdžios kalintas Lukiškėse. Slapčia išvykęs į Kauną, dirbo „Švyturio“ bei „Spindulio spaustuvėse“. Bendradarbiavo leidiniuose „Vilniaus žinios“, „Vilniaus garsas“, „Lietuvos aidas“ ir kt. 

## Šaltiniai
Valfišas

**Valfišas** ( 'banginis') – negyvenama Vokietijos salelė Vismaro įlankoje (Baltija). Ji yra tarp Vismaro miesto (4,5 km į šiaurę) ir Pėlio salos.

Valfišas yra labai plokščia sala, kurios ilgis 600 m (šiaurės pietų kryptimi), plotis – 300 m (rytų vakarų kryptimi). Plotas – apie 20 hektarų. Dabar saloje yra gamtos draustinis.

## Istorija
Trisdešimtmečio karo metais saloje buvo pastatyta tvirtovė. Valfišo tvirtovė buvo sunaikinta 1717 m., Šiaurės karo metu.
Dabar beveik visi tvirtovės likučiai atsidūrė po vandeniu. Juos galima pamatyti iš oro.

## Nuorodos
* Valfišo salos vaizdas palydovinėje nuotraukoje
* Valfišo salos padėtis tarp Vismaro miesto ir Piolio salos
Guy Fawkes

**Gajus Foksas** (, taip pat žinomas kaip **Guido Fawkes**; 1570 m. balandžio 13 d. – 1606 m. sausio 31 d.) – priklausė provincinei Anglijos katalikų bažnyčiai, kuri planavo ir 1605 metais nesėkmingai bandė įvykdyti vadinamąjį „Parako sąmokslą”.

Foksas gimė ir užaugo Jorke. Po tėvo mirties, kai Foksui buvo aštuoneri, jo motina ištekėjo už nonkonformistų kataliko. Foksas vėliau atsivertė į katalikybę ir išvyko į žemyninę Europą, kur jis dalyvavo Aštuonerių metų kare ir kovojo Ispanijos katalikų pusėje prieš danų protestantų reformatorius. Po karo jis vyko į Ispaniją, kur ieškojo paramos katalikų maištui Anglijoje surengti, bet jo pastangos rasti pasekėjų buvo nevaisingos. Jis vėliau susipažino su Tomu Vintoru, su kuriuo grįžo atgal į Angliją.

Vintoras supažindino Foksą su Robertu Katesbiu, kuris planavo nužudyti Anglijos karalių Džeimsą I ir į Anglijos sostą pasodinti katalikų monarchą. Sąmokslininkai išsinuomavo požeminę kriptą, esančią po Lordų Rūmais, o Foksas buvo atsakingas už parako, kuris ten buvo sukrautas, saugojimą. Gavus anoniminį laišką, buvo apieškoti Vestminsterio rūmai (parlamento rūmai), tada ir buvo aptiktas sprogmenis saugantis Foksas. Keletą dienų jis buvo tardomas ir kankinamas, kol galiausiai palūžo. Prieš pat savo egzekuciją sausio 31 dieną, Gajus Foksas nušoko nuo ešafoto ir susilaužė kaklą, taip išvengdamas jo laukusios ketvirčiavimo agonijos.

Gajaus Fokso vardas tapo Parako sąmokslo, kurio metinės Anglijoje minimos nuo 1605 metų lapkričio 5 dienos. Tądien jo atvaizdo iškamša deginama ant laužo, po to seka fejerverkų šou.
Thornton Wilder

**Torntonas Vailderis** (, 1897 m. balandžio 17 d. – 1975 m. gruodžio 7 d.) – amerikiečių rašytojas ir dramaturgas. Tris kartus apdovanotas Pulicerio premija už romaną *Šventojo karaliaus Liudviko tiltas* (), pjeses *Mūsų miestelis* () ir *Per plauką nuo pražūties* (). Už knygą *Aštuntoji diena* () apdovanotas Nacionaline knygų premija.

### Biografija
Gimė Madisone, Viskonsino valstijoje, JAV. Aštuonerius vaikystės metus praleido Kinijoje, kur jo tėvas dirbo JAV konsulu. Per Pirmąjį pasaulinį karą savanoriškai įstojo į pakrančių artilerijos dalinį. 1920 m. baigė bakalauro studijas Jeilio universitete, priklausė universiteto literatų organizacijai. 1926 m. Prinstono universitete baigė prancūzų kalbos magistro studijas. Save visų pirma laikė mokytoju, ir tik tuomet rašytoju. Dėstė poeziją ir literatūrą Čikagos, Harvardo, Prinstono ir kituose Amerikos universitetuose. Per Antrąjį pasaulinį karą priklausė JAV ginkluotosioms oro pajėgoms, pelnė ne vieną apdovanojimą. Mirė sulaukęs 78 metų Hamdene, Konektikuto valstijoje.

Pagal šio rašytojo pjeses Gytis Padegimas Lietuvoje pastatyti keturi spektakliai: *Mūsų miestelis* (1982 m.), *Ilga Kalėdų vakarienė* (1991 m.), *Per plauką nuo žūties* (1993 m.) ir *Naktinio traukinio vagonas „Hajavata“* (1999 m.).

### Kūryba
#### Romanai
* *Klasta* (, 1926)
* *Šventojo karaliaus Liudviko tiltas* (, 1927)
* *Moteris iš Androso* (, 1930)
* *Dangus yra mano tikslas* (, 1935)
* *Kovo idos* (, 1948)
* *Aštuntoji diena* (, 1967)
* *Teofile Norte* (, 1973)

#### Pjesės
* *Ilga Kalėdų vakarienė ir kitos vieno veiksmo pjeses* (, 1931)
* *Mūsų miestelis* (, 1938)
* *Per plauką nuo pražūties* (, 1942)
* *Piršlys* (, 1954)
* *Vaikystė* (, 1960)
* *Kūdikystė* (, 1960)
Nijolė Šimienė

**Nijolė Šimienė** (g. 1942 m. spalio 12 d. Kelmės r.) – Lietuvos pedagogė.

## Biografija

1960–1965 m. studijavo VPI. 1965–1989 m. Kauno P. Vileišio vidurinės mokyklos biologijos vyresnioji mokytoja, dirbo pedagoginį-metodinį darbą miesto metodinėje taryboje, vadovavo VPI studentų praktinei veiklai mokykloje. 1989–1997 m. Kauno J. Grušo vidurinės mokyklos direktoriaus pavaduotoja ugdymui, nuo 1997 m. – direktorė.

## Nuorodos
Rūtelės valsčius

**Rūtelės valsčius** () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje. Valsčiaus centras – Rūtelė. Valsčius yra šalia keturių sienų sankirtos, ribojasi su Jeleniavo, Šipliškės, Vižainio valsčiais ir Lietuvos Respublika. Valsčiuje išplėtota žemės ūkio pramonė ir turizmas. Nuo 2010 m. sausio 1 d. prie kaimo buvo prijungti kai kurie Vižainio valsčiaus kaimai (apie 1105,40 ha): Juodežeriai, Kleščuvekas, Puolimoniai ir Smolnikai. Valsčius priklauso Rūtelės Šv. Motinos Lenkijos karalienės parapijai.

## Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII–XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį valsčius buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1919–1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Kadariškių valsčiui. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Paviršiaus struktūra
Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 92,32 km², iš kurių:

* ariama žemė: 68 %
* miškai: 24 %
* vandens telkiniai: 8 %

Valsčius sudaro 7,06 % Suvalkų apskrities.

## Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis agal 2008 m. birželio 30 d. surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1502,89 zlotai.

## Administracinis suskirstymas
Bandžiškės, Baranovas, Ešeriškės, Folušas, Ignatovizna, Jalovas, Jasionovas, Juodežeriai, Kadariškės, Kleščuvekas, Kreivėnai, Kupovas, Lizdeikiai, Michaluvka, Olšanka, Pabandžiai, Pašešupė, Pašešupės Palivarkas, Postavelė, Potopiai, Puolimoniai, Rovelė, Rūtelė, Sikorovizna, Smolnica, Smolnikai, Tžcianka, Viežbiškės.

## Valsčiaus gamta

Dalis valsčiaus teritorijos yra Suvalkų kraštovaizdžio parke. Valsčiuje teka Potopkos, Šelmentos ir Šešupės upės. Valsčiuje yra ledyno suformuotas Šešupės klonis.

### Ežerai

Valsčiuje yra šie ežerai:
* Kupavas (0,27 km²);
* Pabandžis (0,50 km²).

## Nuorodos

* Aprašymas apie valsčių (lenk.).

## Šaltiniai
Juozas Stražnickas

**Juozas Stražnickas** (g. 1942 m. gruodžio 31 d. Mikutiškiuose, Alytaus apskritis) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, biografas.

## Biografija
1967 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę. Nuo 1967 m. Alytaus miesto ir rajono laikraščio „Komunistinis rytojus“ korespondentas, skyriaus vedėjas, redaktoriaus pavaduotojas. Nuo 1980 m. žurnalo „Statyba ir architektūra“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, 1991–2005 m. žurnalo vyr. redaktorius. 1991–1993 m. ir 2007–2009 m. laikraščio „Statybų žinios“ redaktorius. Rašė statybos, statybos ekonomikos, istorijos temomis. Lietuvos statybininkų asociacijos atstovas spaudai.

## Bibliografija

* Statybų šeimininkai: ūkiskaita Panevėžio parodomajame statybos treste. – Vilnius: Mokslas, 1986. – 66 p.: iliustr.
* Raudonosios vėliavos ordino „Vilniaus statybos“ montavimo trestas. – Vilnius: Mokslas, 1988. – 80 p.: iliustr. – ISBN 5-420-00627-8
* Kazimieras Vasiliauskas: mokslininkas, pedagogas, inžinierius: monografija. – Kaunas: Technologija, 1997. – 156 p.: iliustr. – ISBN 9986-13-525-7
* Žygis: Steponas Kairys – inžinierius, mokslininkas, kūrėjas: monografija. – Kaunas: Technologija, 1999. – 344 p.: iliustr. – ISBN 9986-13-703-9
* Profesorius Kazimieras Baršauskas: meilės galia: monografija. – Kaunas: Technologija, 2003. – 494 p.: iliustr. – ISBN 9955-09-061-8
* Daktaras: Petras Jašinskas – Kauno klinikų vyriausiasis. – Kaunas: Arx Baltica, 2006. – 357 p.: iliustr. – ISBN 9955-638-40-0
* Akademikas Aleksandras Čyras: gyvenimo spalvos: skiriama VGTU 50-mečiui. – Vilnius: Technika, 2006. – 475 p.: iliustr. – ISBN 9986-05-897-X
* Dabar arba niekados: Tomo Noraus-Naruševičiaus gyvenimo vaizdai. – Vilnius: Technika, 2010. – 374 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-28-758-2
* Profesorius Julijonas Gravrogkas: tylos kalba. – Kaunas: Technologija, 2013. – 291 p.: iliustr. – ISBN 978-609-02-0803-8
* Matematikas Jonas Matulionis. Gyvenimo stotys.- Kaunas: Technologija, 2016. - 356 p.: iliustr. - 
*Žiedai. Kostas Jašinskas - gyvulėlių daktaras.- Kaunas:LSMU leidybos namai.2018.- 162 p. iliustr.-ISBN 978 -9955- 15 -528 -7
*Pranas Meškauskas - Germantas. Įkaitas už tautą.- Vilnius. Charibdė.2020.-407 p.: iliustr. -
*Maištingasis grafas Antanas Gravrogkas epochų skersvėjuose.- Vilnius. Diemedžio leidykla. 2022.- 342 p.: iliustr.- ISBN 978-9986-23-240 7
*Profesorius Pranas Jodelė. ( Vienas iš autorių, redakcinės kolegijos narys). - Vilnius. Mokslo ir enciklopedijų leidykla.1996.- 142 p.:iliustr.- ISBN 5- 420- 01355- X
*Aštuoni skaičiai po kablelio... spalvos Vladimiro Segalio portretui. (Vienas iš autorių)- Vilnius.- 94 p.: iliustr.- ISBN 978 - 609-95332-0-9
*Kelias į lyderystę Adakro Vincento Šeštakausko istorija. (Vienas iš autorių, redakcinės komisijos narys). - Vilnius. MB Naujienos laiku. 2024.- 187 p. iliustr. ISBN 978-609-96447-0-7

## Šaltiniai
Neptūnas

Žodžio **Neptūnas** reikšmės:

* Neptūnas – planeta 
* Neptūnas – Romėnų jūrų dievas 
* Klaipėdos Neptūnas – vyrų krepšinio komanda, žaidžianti LKL
* Klaipėdos Neptūnas-Akvaservis – vyrų krepšinio komanda, žaidžianti NKL
* FC Neptūnas – Klaipėdos vyrų futbolo komanda
* Neptūnas B – FC Neptūno dublerių komanda
* Neptūnas – Klaipėdos irklavimo klubas
* Neptūnas – ukrainiečių raketa
* Neptūnas – Lietuvoje gaminamo mineralinio vandens pavadinimas
* Neptūnas – buvęs kino teatras Klaipėdoje, Taikos pr.

Kitos reikšmės:

* Neptūnis – cheminis periodinės elementų lentelės elementas
* Neptūno grota – stalaktitų urvas Italijoje
Šv. Andriaus parapija (Grenada)

**Šv. Andriaus parapija** – viena iš šešių Grenados parapijų. Ši parapija yra rytinėje salos dalyje. Ji yra didžiausių iš visų šešių parapijų – jos plotas siekia 99 kvadratinius kilometrus. Šioje parapijoje yra antras pagal dydį salos miestas Grenvilis. Šis miestas tapo parapijos sostine 1796 m.

## Šaltiniai
Justas Strazdas

**Justas Strazdas** (1895 m. kovo 19 d. Starkakampis, Anykščių valsčius – 1967 m. liepos 4 d. Kaunas) – Lietuvos žemės ūkio ir spaudos darbuotojas.

## Biografija
1912–1917 m. mokėsi Dotnuvos žemės ūkio mokykloje, iki 1920 m. studijavo Tartu veterinarijos institute.

1921–1926 m. Lietuvos žemės ūkio ministerijos Žemės reformos departamento vicedirektorius, 1926–1940 m. – Žemės ūkio rūmų spaudos skyriaus vedėjas. 1927–1940 m. laikraščio „Ūkininko patarėjas“ redaktorius. Buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.

1945–1953 m. dirbo agronomu įvairiose Lietuvos vietose, 1957–1961 m. Žemdirbystės instituto mokslinis bendradarbis. Bendradarbiavo ūkinėje spaudoje, rašė įvairiais žemės ūkio klausimais. 

## Bibliografija
* *Daržovių auginimas*, 1925 m.
* *Sodininkystė*, 1929 m.
* *Dirvožemis ir jo dirbimas*, 1942 m.

## Šaltiniai
Šv. Dovydo parapija (Grenada)

**Šv. Dovydo parapija** – viena iš 6 Grenados parapijų. Ji yra pietrytinėje salos dalyje. Parapija užima 44 kvadratinių kilometrų plotą, joje gyvena 11 486 (2001) gyventojai. Šv. Dovydo parapija yra vienintelė iš visų Grenados parapijų, neturinti pagrindinio miesto. Dėl to ji kartais vadinama *nekaltąja parapija*.

## Šaltiniao