open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kekinis šakočius

** Kekinis šakočius** (*Ramaria botrytis*) – kuokinių šeimai priklausantis valgomas grybas, turintis geras savybes. Dar vadinamas naktižiebiu, kekiniu žagarūnu. Lietuvoje retas. Rastas Pakruojo ir Vilniaus rajonuose. Dažnesnis yra Žaliųjų ežerų apylinkėse.

## Išvaizda

Vaisiakūnis 6-15 cm aukščio, 5 –20 cm skersmens, bemaž apvalus, kurį sudaro daugybė tamprių mėsingų, korališkai išsišakojusių šakelių, kurios išauga iš labai trumpo, kone gumbiškai storo, į apačią smailėjančio kelmo. Stambesnės šakos nešvariai balsvos arba šviesiai geltonos. Smulkesnės rožinio atspalvio, viršūnės bukos, rausvai rožinės, senesni vaisiakūniai išblunka ir būna beveik balti. Kotas trumpas, storas, balsvas arba rausvas. Trama balsva, trapi, malonaus silpno vaisių kvapo, skonis švelnus, vėliau kartokas. Sporos šviesiai gelsvos, smulkiai karpotos, 8-12x4-5 μm.

Spalvos kaita: stambesnės šakos iš pradžių balkšvos, vėliau įgauna ochros geltonumo atspalvį. Stambių šakų galuose esančios smailios šakelės būna vyno raudonumo arba ryškiai rausvos spalvos. Kelmas gali būti balto arba gelsvo atspalvio.

## Augavietė

Šis grybas dažniausiai aptinkamas lapuočių miškuose, ypač mišriuose po ąžuolais. Jis yra retas grybas, todėl saugotinas.

Sezonas: rugpjūtis–spalis

Panašios rūšys: ***Ramaria pallida***, kuris sukelia vėmimą ir viduriavimą.

**Įspėjimas !** Valgomi tik jauni; šakų galiukus reikia pašalinti, nes jie būna kartūs, ypač senų grybų. Kad būtumėte tikri, jog grybas nebekartus, visuomet gerai pavirinkite.

## Literatūra

* Didysis gamtos vadovas „Grybai“, išsamus grybų ir jų rinkimo žinynas, „Mūsų knyga“, 2004 m., (182 psl.) ISBN 9955-573-65-1

## Nuorodos

*  Apie Lietuvoje augančius grybus
Gumbakotis pievagrybis

**Gumbakotis pievagrybis** (*Agaricus abruptibulbus*) – pievagrybinių šeimai priklausantis valgomas grybas, turintis geras maistines savybes.

## Išvaizda

Kepurėlė (8–12 cm skersmens) baltos spalvos, iš pradžių pusiau apvali, vėliau kūgiškai varpeliška arba paplokščia, su buku gūbreliu. Kotas 10–14 cm ilgio, laibas cilindriškas ir tuščiaviduris, su būdingu išlinkimu ir šiek tiek storėjančiu pagrindu. Plonas odiškas rinkis juosia viršutinę koto dalį, jo viršutinė pusė blizganti, apatinė apžėlusi mažyčiais odiškais žvyneliais. Lakšteliai labai tankūs laisvi, nepriaugę prie koto. Trama kvepai anyžiais, kepurėlės trama balsvai geltona, o koto pilka. Sporos rudos spalvos.
.
Spalvos kaita: paspaudus balta kepurėlės luobelė iškart pagelsta. Jaunų grybų lakšteliai balsvi, senesnių šviesiai pilki arba tamsiai rudi.

## Augavietė

Šis retai sutinkamas grybas dažnai auga nedidelėmis grupėmis, ypač prie eglių.

Sezonas: liepa–spalis

Panašios rūšys: šį grybą galima supainioti su mirtinai nuodinga ***baltąja musmere***, nuo kurios jis skiriasi lakštelių spalva bei būdingu anyžių kvapu.

## Literatūra

* Didysis gamtos vadovas „Grybai“, išsamus grybų ir jų rinkimo žinynas, „Mūsų knyga“, 2004 m., (132 psl.) ISBN 9955-573-65-1
Stanozololas

**Stanozololas** – sintetinis anabolinis steroidas.

## Istorija

1962 m. vaistą pristatė JAV farmacijos kompanija „Sterling Drug“. Kitaip negu dauguma leidžiamųjų anabolinių steroidų stanozololas nėra esterinis ir parduodamas kaip vandeninis tirpalas arba tablečių pavidalu. Stanozololas naudojamas tiek medicinoje, tiek ir veterinarijoje. Juo gydoma anemija, angioedema. Stanozololas draudžiamas dopingo tarnybų.

## Dopingas
2003 m. dėl stanozololo vartojimo įkliuvo Lietuvos bėgikė Rasa Drazdauskaitė ir buvo diskvalifikuota dvejiems metams.

## Šaltiniai
Sibutraminas

**Sibutraminas** – panaikintas anorektikas.

Iki 2010 m. sibutraminas naudotas kaip preparatas gydant nutukimą. Dėl jo ryšio su širdies ir kraujagyslių sutrikimais ir insultais jis buvo pašalintas iš rinkos. Savo struktūra sibutraminas primena amfetaminą.

## Dopingas
2006 m. dėl sibutramino vartojimo buvo diskvalifikuota Lietuvos šokėja Edita Daniūtė. Ji taip pat prarado pasaulio sportinių šokių čempionato čempionės titulą.

## Šaltiniai
Anorektikas

**Anorektikas** – vaistiniai preparatai arba maisto papildai, kurie slopina apetitą ir padeda mesti svorį.

Pagrindinė anorektikų paskirtis yra slopinti alkio jausmą ir padėti ištverti reikiamą dietą, tačiau jie negali pašalinti susikaupusių riebalų be fizinių pratimų.

## Anorektikų sąrašas
* Fenterminas
* Dietilpropionas
* Rimonabantas
* Sibutraminas
* Oksimetazolinas
* Benfluorekas
* Butenolidas
* Cathinas
* Dietolpropionas
* FG-7142
* Fenmetrazinas
* Fenterminas
* Fenylpropanolaminas
* Piroglutamil-histidil-glicinas
* Amfepramonas
* Amfetaminas
* Benzfetaminas 
* Deksmetilphenidatas
* Dekstroamfetaminas
* Glucagon
* Lisdeksamfetaminas
* Metamfetaminas
* Metilfenidatas
* Fendimetrazinas 
* Fenetilaminas
Janivo geležinkelio stotis

**Janivas** () – geležinkelio stotis stovinti Pietvakarių geležinkelio atkarpoje Čerginovas-Ovručius, netoli Pripetės, Ukrainoje.

## Istorija
Stotis pradėjo veikti 1925 m. Nuo Janivo kaimo ir stoties pradėjo kurtis Pripetės miestas.

Iki Černobylio AE avarijos, stotis priklausė Pietvakarių geležinkeliui. Stotyje buvo aptarnaujami keleiviai, kraunami kroviniai, jungėsi Černobylio AE, sandėlių, naftos bazės ir kitų Pripetės įmonių geležinkeliai.

Janivo geležinkelio stotis patenka į valstybinės įmonės „Černobylservis“ transporto kompleksą.

Stotyje yra vienas pagrindinis, trys atvykimo-išvykimo keliai ir keletas pagalbinių kelių vagonų sąstatams. Yra įranga krovos darbams šalia Černobylio AE ir panaudoto branduolinio kuro saugyklos kelių.

Vakarinėje stoties pusėje yra išlikus vandens talpa garvežių užpildymui.

Rekonstruojant geležinkelio atkarpą Černigovas-Janivas, Černobylio AE personalo ir kitų organizacijų susisiekimo užtikrinimui, 1986–1987 m. Janivo stotis nuo Janivo iki Slavutyčiaus buvo elektrifikuota. Dabar kontaktinis tinklas nenaudojamas ir išmontuotas pačioje stotyje ir atkarpoje Janivas-Semichodai.

Dabar, vienas iš kelių, nutiestas per stotį, rekonstruotas ir naudojamas objekto „Uždanga-2“, naujo Černobylio AE sarkofago statybai.

## Kompiuteriniuose žaidimuose
Janivo geležinkelio stotis – vienas iš vietovės „Jupiterio apylinkės“ elementų kompiuteriniame žaidime S.T.A.L.K.E.R.: Call of Pripyat

## Taip pat skaitykite
* Janivas

## Literatūra
# Юго-Западная железная дорога. Вчера. Сегодня. Завтра. 244 стр., Киев, „Транспорт України“ 1995 г. ISBN 5-7707-7927-6
# Статья из Магистрали „Фонящий путь“ за ноябрь 2007 года

## Šaltiniai
Magnetofonas

**Magnetofonas** (magnetas+ – garsas) – elektromechaninis prietaisas, skirtas tiek įrašymui (akustinių virpesių pavertimas į elektromagnetinius ir jų fiksavimas laikmenoje), tiek anksčiau laikmenoje įrašytų signalų atkūrimui. Laikmenoms naudojamos medžiagos pasižymi magnetinėmis savybėmis: magnetinė juosta, viela, diskai, magnetiniai būgnai ir kt.

Magnetofonai skirstomi į įrašančius garsą ir įrašančius vaizdą (vaizdo magnetofonas). Magnetofonai, įrašantys balsą, vadinami diktofonais. Magnetofonais dažnai vadinami įvairūs prietaisai, įrašantys skaitmeninę ir analoginę, ne garsinę, informaciją (prietaisų parametrų registratoriai, skaičiavimo mašinų atmintinės).

## Nuorodos

* Magnetofono apibrėžimas „Visuotinėje lietuvių enciklopedijoje“

## Išnašos
Toblerone

**Toblerone** (Tobler ir , viena iš nugos rūšių) – šveicariškas šokoladas, priklausantis įmonei „Mondelēz“, kurie įsigijo jį 2012 metais iš „Kraft Foods“. Šis šokoladas geriau žinomas dėl neįprastos piramidžių formos gabalėlių.

## Istorija

1908 m. Šveicarijoje Berne Teodoras Tobleris (1876–1941) sukūrė Toblerone. Jis su savo pussesere Emile Baumann išrado unikalų pienišką šokoladą su nuga, migdolais ir medumi, bei sukūrė puikią piramidišką šokolado gabalėlių formą.

Piramidės forma, manoma kilo iš kalno Materhorno, esančio Šveicarijos Alpėse. Šis kalnas įkvėpė Teodorą Toblerį sukurti šokoladą panašios formos į kalno. Tačiau Teodoro sūnūs sako, kad jų tėvas buvo labai susižavėjęs Folies Bergère šokėjų finaliniu judesiu – piramide.

Teodoras Tobleris užpatentavo savo šokoladą 1909 metais Berne. Nuo tada Toblerone tapo garsiu prekės ženklu.
1970 metais bendrovė susijungė su Sucahrdu, Milkos savininku.

„Mondelēz“ nuo 2023 m. planuoja dalį šio šokolado gaminti Slovakijoje. Pagal griežtas Šveicarijos taisykles, priimtas 2017 m., bet kokie gaminiai gaminami ne Šveicarijos teritorijoje negali būti vadinami „šveicariški“ ar naudoti bet kokius Šveicarijos vaizdus. Todėl perkėlus gamybą į Slovakiją gamintojas planuoja pakeisti ir Materhorno viršukalnės vaizdą bendriniu kalno vaizdu.

## Rūšys
Toblerone gali būti baltojo, juodojo arba pieniškojo šokolado, su riešutais, nuga ar uogomis. Pats populiariausias yra pieniško šokolado Toblerone su riešutais ir nuga.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Toblerone
Nandrolonas

**Nandrolonas** – anabolinis steroidas, kuris gali būti naudojamas kaip vaistas osteoporozės ir aplastinės anemijos gydyme. Laikomas dopingu.

Nandrolono vartojimas skatina raumenų augimą, raudonųjų kraujo kūnelių gamybą, kaulų tankumą, stimuliuoja apetitą.

## Dopingas
2002 m. Lietuvos kultūristo Rolando Pociaus dopingo mėginyje radus nandrolono jis neteko pasaulio pirmenybių sidabro ir buvo diskvalifikuotas dvejiems metams.

## Šaltiniai
Mezokarbas

**Mezokarbas** arba **Sidnokarbas** – XX amžiaus 8-ąjme dešimtmetyje Sovietų Sąjungoje sukurtas stimuliantas.

Mezokarbo komercinė prekyba vyksta Rusijoje. Šis preparatas nėra plačiai paplitęs ir tyrinėtas bei naudojamas tik Rusijoje ir kitose buvusiose sovietinėse respublikose. Mezokarbas pagal cheminę sudėtį panašus į amfetaminą.

## Dopingas

1992 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Lietuvos lengvaatletės Nijolės Medvedevos organizme rasta mezokarbo. Sportininkė buvo diskvalifikuota ir daugiau į šuolių sektorių nebegrįžo.

## Šaltiniai
Karintija (reikšmės)

**Karintija**, kartais **Karantanija** vadinamos:
* Karintija − Austrijos žemė;
* Karintija (Slovėnija) − Slovėnijos istorinis regionas;
* Karintijos regionas - statistinis Slovėnijos regionas; 
* Karantanija − viduramžių slavų valstybė;
* Karintijos marka − Šventosios Romos imperijos marka;
* Karantanijos marka − Šventosios Romos imperijos marka, vėliau žinoma kaip Štirijos marka;
* Karintijos kunigaikštystė − Šventosios Romos imperijos kunigaikštystė.
Kraina (reikšmės)

**Kraina**, kitaip **Krajina**, **Karniola** vadinamos:
* Kraina − Slovėnijos istorinis regionas;
* Krajinos regionas – statistinis Slovėnijos regionas;
* Krainos valstybė − viduramžių slavų valstybė;
* Krainos marka − Šventosios Romos imperijos marka;
* Krainos kunigaikštystė − Šventosios Romos imperijos kunigaikštystė.
Stasys Dumčius

**Stasys Dumčius** (1906 m. birželio 26 d. Eiciūnuose, Paežerėlių valsčius – 1942 m. gegužės 16 d. Archangelsko sritis, Rusija) – Lietuvos ugniagesybos organizatorius, švietėjas, Kauno savivaldybės ugniagesių vadovas.

## Biografija
Gimė mokytojo šeimoje. Pradžios mokyklą baigė tėvo namuose (dab. Gerdžiūnų Petro Dumčiaus pagrindinė mokykla). 1922–1927 m. mokėsi Kauno jėzuitų gimnazijoje. 1928 m. savanoriu atliko karinę prievolę LK Vytenio 9-ojoje pėstininkų kuopoje, gavo puskarininkio laipsnį. 1931–1933 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto (VDU) Teisės fakultete. Kad užsidirbtų pragyvenimui, įstojo į Kauno savivaldybės savanorių ugniagesių komandą.

1933–1940 m. Kauno savivaldybės ugniagesių viršininko pavaduotojas, vyr. brandmeisteris (ugniagesių vadovas gaisrinės technikos ir parengties reikalams). Studijas teko sustabdyti. 1940 m., nuo sovietinių okupantų iš Lietuvos laikinai į Vokietiją pasitraukus brandmajorui Jonui Šimkui, ėjo Kauno savivaldybės brandmajoro (miesto ugniagesių vadovo) pareigas.

1941 m. sausio 1 d. sovietinės valdžios pašalintas iš tarnybos. Jam buvo uždrausta susitikinėti ir kalbėtis su ugniagesiais, lankytis komandos patalpose. Atleistas iš tarnybos gavo darbo cukraus akcinėje bendrovėje, vėliau dėstytojavo. 1941 m. birželio 14 d. visa Dumčių šeima buvo suimta, sugrūsta į gyvulinius vagonus ir su kitais išvežta į Sibirą. Naujosios Vilnios stotyje S. Dumčius buvo atskirtas nuo šeimos ir išvežtas į Archangelsko srities lagerius. Vėliau apkaltintas bandymu pabėgti iš lagerio. Neištvėręs žiauraus tardymo 1942 m. gegužės 16 d. mirė, taip ir nesulaukęs teismo proceso pabaigos. Palaidotas bendrame Plesecko rajono Puksaozero lagerio žuvusiųjų kape.

## Veikla
Eidamas ugniagesių viršininko pareigas, tuo pat metu vadovavo sukarintai Kauno savivaldybės ugniagesių šaulių I-os rinktinės „Pilies“ kuopai. Buvo užmezgęs ryšius su užsienio šalių ugniagesiais ir draugijomis. Ugniagesybos reikalais lankėsi Latvijoje, Estijoje, Čekoslovakijoje, aktyviai dalyvavo gesinant gaisrus. Pirmasis šalyje įkūrė laboratoriją gaisrų priežastims tirti. Skaitė ugniagesybos paskaitas policininkams, skautams, ugniagesiams, karybos paskaitas – šauliams.

Be profesinės veiklos, taip pat aktyviai dalyvavo visuomeniniame bei politiniame gyvenime. Buvo Šaulių sąjungos, nuo 1922 m. skautų ir „Geležinio vilko“ organizacijų narys, 1932–1933 m. „Jaunosios Lietuvos“ Kauno centro valdybos pirmininkas, priklausė VDU Neolituanų korporacijai ir „Humanito“ bendrijai, Lietuvos ir Estijos ryšių draugijai, Vilniaus vadavimo sąjungai.

## Atminimo įamžinimas
* 2011 m. gegužės 4 d. Kauno apskrities priešgaisrinėje gelbėjimo valdyboje (Nemuno g. 2), atidengta atminimo lenta Kauno ugniagesių vadovui brandmajorui Stasiui Dumčiui atminti (archit. Jonas Lukšė, skulpt. Erikas Daugulis) 

## Šaltiniai

## Literatūra
* Lietuvos ugniagesybos organizatorius, švietėjas, Kauno savivaldybės brandmajoras Stasys Dumčius, 1906–1942 (sud. Vitas Rimkus). – Vilnius: Petro ofsetas, 2011. – 44 p.: iliustr. – ISBN 978-609-420-141-7 (PDF)
Kodenio žydų kapinės

**Kodenio žydų kapinės** () – žydų kapinės, egzistavusios Kodenio kaime, *ul. Spółdzielczej* gatvėje. Kapinės buvo sunaikintos 1941 metais. Kapinių plotas 0,71 ha, paminklų neišliko. 1976 m. kapinės buvo aptvertos, bet vėliau tvora nugriuvo.


Vaizdas:Kirkutkoden2.jpg
Vaizdas:Kirkutkoden3.jpg


## Literatūra

* Przemysław Burchard: Pamiątki i zabytki kultury żydowskiej w Polsce. Warszawa: 1990, s. 56.
 
## Nuorodos

* Aprašymas apie kapines I (lenk.) 
* Aprašymas apie kapines II (lenk.).
Kalamanka

**Kalamanka** () – upė rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje, Palenkės Bialos apskrityje. Kairysis Vakarinio Bugo upės intakas. Upės ištakos yra Tučnos valsčiuje į šiaurę nuo Mazanuvkos kaimo. Upė teka per Ogrodnikų, Vulka Zablockos, Zablocių ir Kodenio kaimus.
Kodenio Šv. Arkangelo Mykolo cerkvė

**Kodenio Šv. Arkangelo Mykolo cerkvė** () – cerkvė, esanti Kodenio kaime. Cerkvė priklauso Kodenio Šv. Arkangelo Mykolo parapijai. Cerkvė pastatyta 2000–2007 metais.


Vaizdas:Koden-cerkiew-110717-008.jpg


## Nuorodos

* Aprašymas apie cerkvę (lenk.).
Kodenio Šv. Onos parapija

**Kodenio Šv. Onos parapija** () – parapija, įsikūrusi Kodenio kaime. Parapija įkurta apie 1518 metus. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijai, Terespolio dekanatui. Parapijai priklauso Kodenio Šv. Onos bazilika ir Kodenio Šv. Dvasios bažnyčia.


Vaizdas:Kodeń church1.JPG|Šv. Dvasios bažnyčia


## Nuorodos

* Parapijos tinklalapis (lenk.) ;
* Aprašymas apie parapiją I (lenk.);
* Aprašymas apie parapiją II (lenk.).
Jablečna

**Jablečna** () – kaimas Lenkijos rytuose, Slavatičės valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į šiaurės rytus nuo Slavatičės, apie 43 km į pietryčius nuo Palenkės Bialos ir apie 95 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Kaimas įsikūręs kairiajame Vakarinio Bugo upės krante. 

## Istorija

Apie 1498 m. kaime pastatytas Jablečnos Šv. Anupro vienuolynas. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1750 m. kaime pastatyta unitų cerkvė, kuri šiuo metu yra katlikų *Viešpaties Atsimainymo* bažnyčia.


Vaizdas:Jabłeczna kaplica nad bugiem.jpg|Šv. Dvasios koplyčia
Vaizdas:A 14 z 12.03.1966, z 18.08.1972 i z 19.04.1985 Zespół klasztoru prawosławnego Jabłeczna 3.jpg|Šventas šulinys
Vaizdas:Jableczna-057.jpg|Dievo Motinos koplyčia
Vaizdas:Jableczna-060.jpg|Pakelės kryžius


## Nuorodos

* Aprašymas apie kaimą (lenk.) .
Shigeru Yoshida

**Šigeru Jošida** (, 1878 m. rugsėjo 22 d. – 1967 m. spalio 20 d.) – Japonijos politikas, diplomatas, buvęs šalies ministras pirmininkas (1946–1947, 1948–1954 m.), užsienio reikalų ministras, viena įtakingiausių figūrų ankstyvojoje pokarinėje Japonijos politikoje.

## Biografija

Jošida gimė 1878 m. Kanagavos prefektūroje. Baigė Tokijo universitetą (tuometinis Tokijo imperatoriškasis universitetas). Nuo 1906 m. dirbo diplomatu Kinijoje ir Europos valstybėse. Nuo 1928 iki 1931 m. ėjo užsienio reikalų viceministro pareigas. Vėliau buvo Japonijos ambasadoriumi Romoje bei Londone. Karo metais pasisakė už greitesnę Japonijos kapituliaciją ir dėl tokių pažiūrų buvo keliems mėnesiams įkalintas.

Po karo tapo užsienio reikalų ministru. 1946 m. buvo išrinktas į parlamentą, o tais pačiais metais ir šalies ministru pirmininku. Jo valdymo metu buvo priimta Japonijos Konstitucija. Kadencija truko neilgai, nes po 1947 m. rinkimų pasikeitė valdančioji koalicija, į kurią neįėjo Jošidos Liberalų partija. 1948 m. sugrįžo į ministro pirmininko postą ir išliko jame iki 1954 metų.

Jošidos politika pasižymėjo dėmesiu ekonominiam Japonijos atstatymui ir bendradarbiavimu su JAV saugumo srityje. Tokia pozicija vėliau buvo pavadinta Jošidos doktrina. Jis pasisakė už profsąjungų ribojimą, suteikdamas daugiau laisvės įmonių veiklai, ir neprieštaravo komunistų veiklos varžymui. 1951 m. rugsėjo mėn. pasirašė San Fransisko sutartį, atkūrusią draugiškus santykius tarp Japonijos ir Sąjungininkų pusės, bei Saugumo sutartį tarp JAV ir Japonijos, taip sukurdamas sąlygas ilgalaikiam JAV ir Japonijos bendradarbiavimui. Vėliau palaikė gynybos pajėgų įkūrimą. Nepaisant to, Jošida stengėsi išlaikyti Japoniją atokiai nuo Šaltojo karo konfrontacijos, nepalaikė susipriešinimo su Kinija.

Jošidos politinė galia pradėjo silpti pasibaigus okupacijai, tačiau jis išliko įtakinga figūra politikoje iki pat mirties 1967 m.

## Šaltiniai

|-

|-
MS Romantika

**Romantika** – kruizinis keltas, 2002 m. pastatytas STX Finland laivų statykloje, esančioje Raumoje, Suomijoje. Pirmą kartą tokį laivą užsakė ir jį maršrutu Talinas-Stokholmas naudojo estų kompanija Tallink.

## Istorija
Laivo statyba užsakyta 2000 m. rugpjūčio 30 d. Kilis, kurio gamyklinis numeris – 433, pastatytas 2001 m. gegužės 23 d., o į vandenį laivas nuleistas 2001 m. gruodžio 14 d. 2002 m. gegužės 10 d. laivas perduotas kompanijai Tallink. Tuo metu Romantika, dėl savo dydžio, buvo estų laivyno flagmanas. Praėjus dvejiems metams, 2004 m., laivynas pasipildė laivu-dvyniu Victoria I. Iki 2006 m. Romantika kursavo tarp Talino ir Helsinkio. Pastačius keltą Galaxy, keltas Romantika perkeltas į maršrutą Talinas-Stokhomas, kuriame plaukiojo 3 metus, iki perkėlimo į maršrutą Ryga-Stokholmas, kuriame prieš tai plaukiojo keltas Regina Baltica. 2009–2014 m. keltas priklausė Rygos uostui ir plaukiojo su Latvijos vėliava.

Nuo 2014 m. rugpjūčio 7 d. keltas „Romantika“ plaukioja maršrutu Talinas-Stokholmas, vietoje kelto „Baltic Queen“, kuris perkeltas į maršrutą Talinas-Helsinkis, kuriuo prieš jį kursavo keltas „Silja Europa“. Pastarasis Talino laivų statykloje paruoštas darbui Australijoje.

Grįžus keltui „Silja Europa“ 2016 metų gruodį keltas „Romantika“ vėl grįžo į maršrutą Stokholmas - Ryga.

## Išnašos
OSCar

**Ogres Servisa Centrs (OSCar)** – sportinių automobilių gamintoja iš Latvijos, įkurta 1983 m. Kompaniją įkūrė automobilių sporto lenktynininkas Andris Dambis.

OSCar kompanija šiuo metu gamina tris automobilius – OSCar O3, skirtą ilgų distancijų bekelės lenktynėms (kaip Dakaro ralis) ir OSCar 24h, skirtą ilgų distancijų lenktynėms T1 kategorijoje. Trečiasis kompanijos modelis OSCar eO yra visiškai elektrinė modelio versija. 2012 m. šis modelis tapo pirmuoju elektromobiliu, pasiekusiu Dakaro ralio finišą.

2009 m. Dakaro ralyje su šiuo automobiliu varžėsi lietuvių ekipažas – Aurelijus Petraitis ir Antanas Juknevičius. Jie finišą kirto 25-oje vietoje.

OSCar O3 automobiliu 2013 m. Dakaro ralyje dalyvavo lietuvių lenktynininkai Benediktas Vanagas ir Saulius Jurgelėnas. Pirmais metais jie užėmė 65 vietą, o antrą kartą 2014 m. lenktynėse jie pakilo iki 35 vietos.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali kompanijos svetainė
Lietuva 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Lietuva|Lietuvos]]** sportininkai dalyvavo 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Sočyje, Rusijoje. Iš viso delegaciją sudarė 9 sportininkai - tai bus didžiausia Lietuvos sportininkų komanda žiemos olimpinėse žaidynėse.

2013 m. gruodžio 19 d. Lietuvos prezidentė Dalia Grybauskaitė Briuselyje pranešė, kad nevyks į šias olimpines žaidynes dėl Rusijos politikos.

## Kvalifikacija
Po sėkmingo dalyvavimo pasaulio ir Europos čempionatuose į olimpines žaidynes buvo prognozuojama, jog negalės vykti Lietuvos šokių ant ledo pora Isabella Tobias ir Deividas Stagniūnas, kurie dėl Dalios Grybauskaitės sprendimo Tobias nesuteikti Lietuvos Respublikos pilietybės, gali prarasti kelialapį. Anksčiau Deividas Stagniūnas prarado teisę atstovauti savo šaliai olimpinėse žaidynėse dėl prezidentės atsisakymo suteikti pilietybę jo partnerėms. Pora  dalyvavo 2013 m. pasaulio čempionate ir iškovojo olimpinį kelialapį. 2013 m. gruodžio 2 d. (likus keliems mėnesiams iki olimpiados) prezidentė galiausiai suteikė pilietybę Tobias.

Dailiojo čiuožimo moterų atrankos paskutinėse varžybose Lietuvos čiuožėja Inga Janulevičiūtė liko 13 ir į olimpines žaidynes nepateko. Paskutinė į žaidynes patekusi sportininkė užėmė 12-ą vietą ir lietuvė nuo jos atsiliko 1,89 balo. Lietuvė liko pirma atsargine dalyve atsisakius kuriai nors šaliai.

Lygumų slidinėjimo moterų kvota buvo atiduota Ingridai Ardišauskaitei, kuri pasaulio reitinge užėmė 440 vietą. Kitai Lietuvos slidininkei-biatlonininkei Natalijai Kočerginai dėl olimpinių žaidynių kelialapio pasaulio reitinge reikėjo patekti į TOP 300, bet galutiniame reitinge Kočergina liko 301 ir į žaidynes nevyko, o Lietuva delegavo pasaulio reitinge žemiau esančią sportininkę.

## Dailusis čiuožimas

## Biatlonas

;Kvalifikacija

;Rezultatai

## Greitasis čiuožimas trumpuoju taku

;Moterys

## Kalnų slidinėjimas

;Kvalifikacija

;Rezultatai

## Slidinėjimas

;Kvalifikacija

;Distancijos rungčių rezultatai

;Sprinto rungčių rezultatai

## Transliacija

Pirmą kartą žiemos olimpinės žaidynės bus transliuojamos "Viasat" kanalais. Transliacijas taip pat rodys "Lietuvos ryto TV" ir TV3 su TV6.

## Išnašos

## Nuorodos
* Lietuvos tautinio olimpinio komiteto oficiali svetainė
Stasys Lisauskas

**Stasys [[Lisauskas]]**:

* Stasys Lisauskas (1927) – Lietuvos partizanas
* Stasys Lisauskas (1933) – sovietinis milicininkas
Barselonos uostas

**Barselonos uostas** (, ) – Ispanijos jūrų uostas Barselonoje. Didžiausias uostas Katalonijoje.

Barselonos uostas yra devintas Europoje pagal konteinerių perkrovimą. 2008 m. uoste perkrauta 2,57 milijono TEU. Vienas svarbiausių uostų Viduržemio jūroje. Uosto plotas – 10,653 km². Ateityje planuojama Barselonos uosto plėtra – prijungus Ljobregato upės žiotis uostą būtu galima išplėsti dvigubai.

## Infrastruktūra
Barselonos uostas suskirstytas į penkias dalis:
* *[[Port Vell]]* (senasis uostas) – seniausioji Barselonos uosto dalis. Daugiausia naudojamas kultūriniams renginiams, sportui ir turizmui;
* *Barselonos komercinis-pramoninis uostas* – prekybinę veiklą vykdanti Barselonos uosto dalis;
* *Barselonos laisvasis uostas* – logistikos veiklą vykdanti Barselonos uosto dalis;
* *[[Port Olímpic]]* – buriavimo ir jachtų prieplauka,
* *Port Fòrum Sant Adrià* – jachtų prieplauka.

## Veikla
Senojo uosto dalis yra svarbus žvejybos ir turizmo objektas. Keltai iš čia dažniausiai keliauja į Balearų salas ir užsienio valstybių Viduržemio jūros uostus.

Centrinėje Barselonos uosto dalyje yra įrengtas pramogų ir prekybos centras. Čia taip pat įrengtas didžiausias Europoje akvariumas, kuriame yra daugiau nei 8000 žuvų ir 6 milijonai litrų jūros vandens. Uosto prekybos ir pramogų centras yra vienintelis komercinis prekybos centras mieste, kuris taip pat veikia sekmadieniais ir švenčių metu. Šalia įrengta prieplauka, kurioje turistai gali išsinuomoti jachtas.

Pietinėje dalyje yra įsikūrusi pramoninė uosto dalis ir laisvasis uostas. Šalia įsikūręs Barselonos tarptautinis oro uostas.

## Sportas
1991 m. uoste atidaryta nauja uosto dalis „Port Olímpic“, kurioje 1992 m. vasaros olimpinių žaidynių metu vyko buriavimo varžybos.

2003 m. pasaulio vandens sporto čempionato ir 2013 m. pasaulio vandens sporto čempionato metu senojo uosto dalyje vyko atviro vandens plaukimo varžybos.

## Šaltiniai
Greitkelis S61 (Lenkija)

**S61** – statomas greitkelis šiaurės rytinėje Lenkijoje, Via Baltica dalis. Baigus darbus, kelias jungs Varšuvą (per S8 greitkelį), Lomžą, Elką, Suvalkus, su Lietuva ir kitomis Baltijos šalimis. Šioms šalims šis kelias šiuo metu yra svarbiausia automobilių transporto jungtis su didžiąja dauguma Europos Sąjungos šalių (išskyrus Šiaurės šalis). Visos statomos ir jau įrengtos greitkelio trasos ilgis – 235,5 km

Iš pradžių kelias S61 trasa nebuvo planuojama. Planuota greitkelį tiesti per Balstogę, taip kaip ilgą laiką ėjo krašto kelio nr. 8 trasa tarp Varšuvos ir Lietuvos sienos, atitinkamai suteikiant S8 trasos numerį. Planus pakoregavo aplinkosaugos problemos dėl Augustavo aplinkkelio (trasa turėjo eiti gamtiškai jautriu Rospudos upės slėniu). Nuspręsta darbus stabdyti, kelią link Lietuvos nukreipti šiuo metu statoma trasa, o pačią tuo metu statomą S8 trasą sutrumpinti iki Balstogės.

2013 m. gruodžio 19 d. atidarytas 6,5 km. ilgio Staviskų aplinkkelis. 2014 m. lapkričio 7 d. atidarytas 12,7 km. ilgio Augustavo aplinkkelis. 2015 m. lapkričio 17 d. atidarytas Ščučino aplinkkelis. Nuo 2023 m. spalio 13 d. paskutinė likusi greitkelio atkarpa – 12,96 km ilgio Lomžos aplinkkelis, į kurį įeina naujas tiltas per Narevo upę. 

## Galutinės trasos maršrutas (sankryžos)
Kodenio Šv. Onos bazilika

**Kodenio Šv. Onos bazilika** () – katalikų bazilika esanti Kodenio kaime. Bazilikoje įsikūrusi Kodenio Šv. Onos parapija. Bažnyčia ilgus metus tarnavo kaip Kodenio linijos Sapiegų giminės mauzoliejus.

## Istorija

Bažnyčia buvo pastatyta 1629-1635 m. vėlyvojo renesanso architektūros stiliumi, vietoje 1599 m. pastatytos medinės bažnyčios. Manoma, kad bažnyčia buvo pastatyta Kodenio Madonos paveikslui saugoti, kurią pasak legendos XVI a. miesto valdytojas Mikalojus Sapiega parsivežė į miestą pavogęs iš popiežiaus Urbono VIII, už tai buvo ekskomunikuotas, tačiau ilgainiui didikui buvo atleista ir paveikslas liko bažnyčioje. Miestas tapo svarbiu religinių piligrimacijų centru.

Bažnyčios architektais yra laikomi *Dž. Kandžierlė* (J. Cangerle) ir *P. Negronis*, kurie priklausė gausiai Tičino ir Graubiundeno menininkų grupei, XVI-XVII a. gyvenusiai Liubline ir kūrusioje visoje ATR teritorijoje. Bažnyčioje labai aiškiai matosi šiame mieste kūrusių architektų bruožas - specifinė lubų skliautų dekoracija. Bažnyčia XVIII a. pradžioje buvo perstatyta. Ypač ženkliai pakeistas fasadas, kuriame nebuvo palikta autentiškų XVII a. detalių ir pats fasadas sukurtas baroko architektūros stiliumi. 1709 m. Kodenio dvaro savininkas Lietuvos referendorius Jonas Frydrichas Sapiega įrengė bažnyčioje Kodenio portretų galerija, kurią sudarė 72 portretai, kuriuose buvo vaizduojami abiejų Sapiegų giminės linijų, Kodenio ir Ružanų, vyriškosios lyties atstovai, pradedant Lietuvos didžiaisiais kunigaikščiais Vyteniu ir Gediminu, iš kurių Sapiegos save kildino, baigiant keturiolikmečiu Jonu Sapiega, kurį bevaikis Jonas Frydrichas Sapiega pasirinko Kodenio paveldėtoju.

1680 m. mieste kilo gaisras, kurio metu sudegė ir bažnyčia, tačiau jau 1686 m. buvo atstatyta. XVIII a. pastatyta bažnyčios varpinė. 1875 m. balandžio 6 d. carinė valdžia bažnyčią pavertė į cerkvę, kuri tokia išbuvo iki 1917 metų. Bažnyčią pavertus cerkve Sapiegų portretų galerija buvo išmontuota ir ekspozicija pakabinta naujojoje Kodenio Sapiegų rezidencijoje – Krasičino pilyje, iš kurios 1939 m. pervežta į Krokuvą, o nuo 1952 m. saugoma Vavelio karališkojoje pilyje. Taip pat iš bažnyčios buvo išgabentas ir Kodenio Madonos paveikslas, kuris buvo paslėptas Jasna Goros vienuolyne. 1927 m. paveikslas buvo grąžintas į bažnyčią. Vykstant II pasaulinio karo mūšiams 1941 m. bažnyčioje kilo gaisras. 1956 m. rugpjūčio 8 d. bazilika buvo įtraukta į Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. 1973 m. bažnyčiai suteiktas bazilikos statusas.
 

Vaizdas:Matka-boza-kodenska.jpg|Kodenio Madona
Vaizdas:A 54 z 8.08.1956 i z 18.11.1966 Kościół par. p.w. św. Anny (1 poł. XVII, 1709) 8.jpg
Vaizdas:Sanktuarium Matki Boskiej Kodeńskiej.JPG
Vaizdas:Koden BazylikaSwAnny.jpg
Vaizdas:Kościół p.w. św. Anny (1709r.) wnętrze - Kodeń powiat bialski woj. lubelskie ArPiCh A-54.JPG
Vaizdas:Kościół par. p.w. św. Anny (Kodeń) 09.JPG


## Nuorodos

* Parapijos tinklalapis (lenk.) ;
* Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).

## Šaltiniai
Liaudies frontas (Telšiai)

**Liaudies frontas** – Telšių apskrities liaudies fronto komiteto nelegalus laikraštis, ėjęs 1936–1938 m. Telšiuose.

## Istorija

Išėjo keturi numeriai. Bendradarbiavo Danielius Petryla, Domas Rocius, Aleksandras Tornau.

Redaktorius Mečislovas Gedvilas.

## Šaltiniai
San Markosas (Nikaragva)

**San Markosas** () – miestelis vakarų Nikaragvoje, Karaso departamente, į šiaurę nuo Chinotepės, miškingoje plynaukštėje. Keliai į Chinotepę, Kampo Belją, San Chuan de Orientę. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (kava, javai, citrusiniai vaisiai). Plastiko pramonė. Amatai. Yra Šv. Morkaus Evangelisto bažnyčia, vyksta kasmetiniai, daug žmonių sutraukiantys, atlaidai.

## Istorija

San Markosas įkurtas 1820 m., o miesto statusą gavo 1917 m.

## Šaltiniai
Liaudies frontas (Kaunas)

**Liaudies frontas** – Lietuvos liaudies fronto komiteto nelegalus laikraštis, išėjęs 1937 m. Kaune.

## Istorija

Spausdintas rotatoriumi. Bendradarbiavo Mečislovas Gedvilas, Michalina Meškauskienė, Vladas Niunka, Justas Paleckis, Aleksandras Tornau ir Juozas Vaišnoras.

## Šaltiniai
Činandegos departamentas

**Činandegos departamentas** () – departamentas šiaurės vakarų Nikaragvoje, Ramiojo vandenyno pakrantėje ir Hondūro pasienyje. Administracinis centras – Činandega.

## Geografija

Departamento paviršius kalnuotas, vakaruose pereina į žemumą, o rytuose – į plynaukštę. Šiaurės rytuose yra Fonsekos įlankos skalaujamas pusiasalis, kuriame stūkso Kosiguinos ugnikalnis. Departamento teritorijoje stūkso aukščiausias šalyje San Kristobalio ugnikalnis (1745 m). Hondūro pasienyje yra didelė, pelkėta Estero Realio delta.

## Administracinis suskirstymas
Činandegos departamentas administraciškai padalintas į 13 savivaldybių:
# Čičigalpa
# Činandega
# San Chuan de Sinko Pinosas
# Korintas
# El Realechas
# El Vjechas
# Posoltega
# Puerto Morasanas
# San Fransisko del Nortė
# San Pedro del Nortė
# Santo Tomas del Nortė
# Somotiljas
# Viljanueva

## Šaltiniai
Krantinė

**Krantinė** gali reikšti:
* Prieplaukos krantinė – sutvirtintas krantas, prieplauka uoste;
* Kupiškio miesto dalis;
* buvusi Klaipėdos miesto dalis.
Greitkelis S8 (Lenkija)

**S8** – svarbus greitkelis Lenkijoje, jungiantis pagrindinius šalies didmiesčius (Vroclavą, Lodzę, Varšuvą, Balstogę) ir transporto arterijas (A1, A4, A2). Planuojamas ilgis – 557 km, nutiesta – 208,4 km, statoma –  166,8 km.

Iš pradžių buvo planuota, kad greitkelis eis toliau nuo Balstogės, per Augustavą, Suvalkus iki Lenkijos ir Lietuvos valstybės sienos, bet iškilo aplinkosaugos problemų dėl Augustavo aplinkkelio, todėl šią trasą nuspręsta sutrumpinti iki Balstogės, o iki Lietuvos sienos nuo Mazovijos Ostruvo eis kitas greitkelis – S61, besidriekiantis per Elką ir Lomžą.
Kosiguina

**Kosiguina** () – ugnikalnis šiaurės vakarų Nikaragvoje, Činandegos departamente, pusiasalyje, įsiterpiančiame į Fonsekos įlanką. Aukštis – 872 m. Viršūnėje yra didelė kaldera, kurios matmenys 2 x 2,4 km, o gylis – 500 m. Viduje telkšo kraterinis ežeras. Ugnikalnio kūgis susidaręs ankstesnės kalderos vietoje (*somma* ugnikalnis). Šiaurėje tebėra matomas senosios kalderos kraštas, tačiau likusi dalis užpilta jaunesnio kūgio.

1835 m. įvyko labai galingas Kosiguinos išsiveržimas, kurio metu vulkaniniai pelenai krito ne tik Centrinėje Amerikoje, bet net Meksikoje ar Jamaikoje. Paskutinis išsiveržimas įvyko 1859 m., vėliau ugnikalnis tapo snaudžiančiu.

## Nuorodos
* Kosiguina. Global Volcanism Program, Smithsonian Institution
San Kristobalio ugnikalnis

**San Kristobalio ugnikalnis** () – aktyvus ugnikalnis šiaurės vakarų Nikaragvoje, Činandegos departamente, į rytus nuo Činandegos miesto. Tai aukščiausias ugnikalnis šalyje (1745 m). San Kristobalis yra jauniausias vulkaninis kūgis 5 ugnikalnių komplekse. Šis kompleksas taip pat vadinamas San Kristobalio vardu. Jį dar sudaro Čonko, Mojotepės, Kasitaso ir La Pelonos ugnikalniai.

San Kristobalio ugnikalnis yra beveik simetriškas, kūgio formos stratovulkanas. Jo kraterio matmenys 500 x 600 m. Ugnikalnis itin aktyvus, nuolat vyksta dujų, pelenų, dulkių išsiveržimai. Nuo 2012 m. gruodžio tęsiasi išsiveržimai ir požeminiai smūgiai.

## Nuorodos
* San Kristobalio ugnikalnis. Global Volcanism Program, Smithsonian Institution
Čičigalpa

**Čičigalpa** () – miestas šiaurės vakarų Nikaragvoje, Činandegos departamente, 15 km į pietryčius nuo Činandegos, pietinėje San Kristobalio ugnikalnio papėdėje. Pro miestą eina Činandegos–Leono kelias.

## Istorija

Vietovė gyvenama nuo XVI a., tačiau Čičigalpa oficialiai įkurta 1839 m.
Kodenio Šv. Dvasios bažnyčia

**Kodenio Šv. Dvasios bažnyčia** () – gotikinė katalikų bažnyčia, esanti Kodenio kaime, Lenkijoje. Bažnyčia priklauso Kodenio Šv. Onos parapijai.

## Istorija

Šventovė pastatyta 1530–1540 m., statybas finansavo Kodenio miesto valdytojas Povilas Ivanovičius Sapiega. Iki XIX a. šventovė tarnavo kaip Sapiegų rūmų koplyčia. Šventovės architektūroje akivaizdus Sapiegų kultūrinis ir religinis virsmas – stačiatikių maldos namai jau turi lotyniškos stilistikos elementų. 1805 m. dėl pastato avarinės būklės šventovėje nutrauktos pamaldos. Tarpukariu šventovė buvo restauruota ir priklausė neounitų Kodenio Šv. Arkangelo Mykolo parapijai. 1945 m. šventovė atiteko katalikams, XX a. 6 dešimtmetyje buvo restauruota. 1956 m. balandžio 14 d. bažnyčia buvo įtraukta į Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
 

Vaizdas:Kodanski zamak. Коданскі замак (1876).jpg|Bažnyčia 1876 m.
Vaizdas:Kodeń church1.JPG
Vaizdas:Koden-dawna-cerkiew-zamkowa.jpg
Vaizdas:Koden-dawna-cerkiew-zamkowa-wnetrze.jpg


## Nuorodos
* Aprašymas apie bažnyčią (lenk.);
* Parapijos tinklalapis (lenk.) ;
* Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).

## Šaltiniai
San Chuan de Sinko Pinosas

**San Chuan de Sinko Pinosas** () arba tiesiog **Sinko Pinosas** („penkios pušys“) – miestas šiaurės vakarų Nikaragvoje, Činandegos departamente, šalia Hondūro sienos, 229 km nuo Managvos. Yra San Karalampijo bažnyčia, kolonjinio laikotarpio statiniai. Verčiamasi žemės ūkiu.

## Istorija

Savivaldybė įkurta 1840 m.
El Vjechas

**El Vjechas** () – miestas šiaurės vakarų Nikaragvoje, Činandegos departamente, 7 km į šiaurės vakarus nuo Činandegos. Pro miestą eina Činandegos–El Tankės kelias. Yra XVII a. kolonijinė Šv. Marijos Nekaltojo Prasidėjimo mažoji bazilika.

## Istorija

El Vjechas įkurtas 1673 m.
Činandega

**Činandega** () – miestas šiaurės vakarų Nikaragvoje, 134 km į šiaurės vakarus nuo Managvos, 20 km nuo Ramiojo vandenyno kranto. Departamento centras. Plentai į Leoną, Čoluteką, Korintą. Žemės ūkio regiono prekybinis ir maisto pramonės centras (aliejus, miltai, žemės riešutai, krevetės, cukranendrės). Mieste išlikę nemažai kolonijinio architektūrinio paveldo, tarp kurio yra XVIII a. romaniška Šv. Onos bažnyčia, XIX a. Kalvarijos bažnyčia, Gvadalupės Mergelės šventykla, Šv. Antano bažnyčia.

## Istorija

Nuo seno šioje vietoje egzistavo indėnų žemdirbių gyvenvietė, tačiau oficialiai įkurta 1796 m. Miesto statusą gavo 1839 m. Činandega 1926 m. smarkiai subombarduota pilietinio karo metu. 1998 m. miestą nusiaubė uraganas Mičas.

## Šaltiniai
Korintas (Nikaragva)

**Korintas** () – miestas šiaurės vakarų Nikaragvoje, Činandegos departamente, Ramiojo vandenyno pakrantėje, į pietvakarius nuo Činandegos. Įsikūręs pusiasalyje, iš rytų apsuptame pelkėtos estuarijos. Yra svarbus jūrų uostas (eksportuojama kava, cukrus, vaisiai, įvežama nafta ir jos produktai). Vandenyno pakrantėse driekiasi poilsiautojų pamėgti paplūdimiai.

## Istorija
Korinto uostamiestis įkurtas 1863 m. bendru Centrinės Amerikos valstybių nutarimu.

## Miestų partnerystė
*  Brėmenas, Vokietija
*  Kelnas, Vokietija
*  Liverpulis, Jungtinė Karalystė
*  Portlandas, JAV

## Šaltiniai
Gubernijos sekretorius

**Gubernijos sekretorius** () – valdininkų rangas carinėje Rusijoje, 1722 m. rangų lentelėje priskirtas XII klasei (kuriai iki 1884 m. priklausė armijos poručikas, nuo 1884 m. – paporučikis).
                                                                                                                                                                              
Rangas kilęs iš gubernijos sekretoriaus pareigų, kurios XVIII a. pradžioje buvo įvestos gubernijų kanceliarijose. 1722 m. sausio 24 d. Rangų lentelėje rangas paminėtas pirmą kartą kaip XII klasės civilinis rangas. Vėliau gubernijos sekretoriaus rangas nustojo asocijuotis tik su pareigomis vietinės valdžios organuose ir imtas naudoti visoje valstybės valdymo sistemoje.

Kandidatas į gubernijos sekretorius nebūtinai turėjo būti bajoras. 1834 m. birželio 25 d. Civilinės tarnybos rangų suteikimo tvarkos taisyklėse buvo nustatyta, kad gubernijos sekretoriaus rangas suteikia jo turėtojui teisę į asmeninę garbės pilietybę. 1856 m. gruodžio 8 d. įstatyme „Apie civilinės tarnybos rangų suteikimo terminus“ nustatyta, kad norint gauti gubernijos sekretoriaus rangą reikėjo ne mažiau kaip 3 metus pratarnauti žemesniame kolegijos registratoriaus range/ Tik pat metų reikėjo pratarnauti gubernijos sekretoriaus range, kad gauti aukštesnį kolegijos sekretoriaus rangą. Už nuopelnus šis tarnybos tarpsnis galėdavo būti dukart sutrumpintas.

Už nepriekaištingą tarnybą gubernijos sekretorius galėdavo būti apdovanotas 3-čio laipsnio Stanislavo ordinu,

Gubernijos sekretoriaus antpečiai ar apykaklės antsiuvai ant išilginės siauros juostelės turėdavo dvi 11,2 mm skersmens žvaigždutes bei žinybos emblemą.

Rangas buvo panaikintas 1917 m.

## Nuorodos
* 
* Шепелев Л. Е. Отмененные историей: Чины, звания, титулы Рос. империи. Л., 1977;
* Стась А. К. Рос. ист. мозаика. Б-м., 1992.
Snieglenčių sportas 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Snieglenčių sportas|Snieglenčių sporto]] rungtys [[2014 m. žiemos olimpinės žaidynės|2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse]]** vyko Roza Chutoro slidinėjimo centre, vakarų Kaukaze. Nuo 2014 m. vasario 8 iki 17 dienos buvo surengtos keturios atskiros snieglenčių rungtys – tradicinės pusvamzdžio, kroso, paralelinio didžiojo slalomo bei debiutavusios olimpinėse žaidynėse akrobatinio nuolydžio ir paralelinio slalomo rungčių varžybos.

Snieglenčių sportas olimpinių žaidynių dalimi yra jau nuo 1998 m.

## Medalininkai

### Šalys

### Vyrai

### Moterys

## Dalyvaujančios šalys
Iš viso snieglenčių varžybose dalyvaus 243 sportininkai iš 31 šalies. Šiose varžybose debiutuos Kroatijos ir Serbijos sportininkai.

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Rezultatai
### Vyrai
#### Akrobatinis nuolydis

### Moterys
#### Akrobatinis nusileidimas

## Šaltiniai
Ro-ro

**Ro-Ro tipo laivas**, **ro-ro**, arba **RO-RO** (, nuo *roll*, 'riedėti, ridenti') – ratuotas transporto priemones pervežančio laivo tipas. Ro-Ro tipo laivuose krovinių konteineriai dažniausiai pakraunami autopakrovėjais per laivagalius (Lo-Lo tipuose per laivo bortą).

Sąvoka „ro-ro“ taip pat apibrėžiamos transporto priemonės, kroviniai, terminalai, krantinės.

## Laivai
Ro-Ro laivas – tai laivas, skirtas riedamiesiems arba ridenamiems kroviniams gabenti. Toks laivas gali būti pakraunamas ir/ar iškraunamas, kai pro pakeltą laivo priekį ar galą kroviniai įvežami ir/ar išvežami ratuotomis transporto priemonėmis. Ro-Ro keleivinis laivas – horizontalaus krovimo laivas, pritaikytas keleiviams ir kroviniams gabenti. Ro-Ro krovininis laivas – horizontalaus krovimo laivas, skirtas tik kroviniams gabenti. Šio tipo laivai skiriasi pagal pastatymą ir įrangą nuo universalių sausakrūvių laivų. Pagrindinis skirtumas – pakrovimo ir iškrovimo darbai vykdomi ne vertikaliai (per liukus), o horizontaliai (per vartus). Šie laivai dar skiriasi padidintu talpumu dėl pervežamų krovinių specifikos. Laivas gali būti aprūpintas ne tik laivagalio, bet ir laivapriekio, šonine aparelėmis, kad laivas galėtų prisišvartuoti ne viena pozicija prie krantinės. Aparelės turėtų saugiai susisiekti su krantine, tada laivas dirba efektyviai. 

Ro-Ro laivuose transportuojami Ro-Ro kroviniai: krovininiai automobiliai, vilkikai su puspriekabėmis ir priekabomis, lengvieji automobiliai, traukinių vagonai, kitos transporto priemones ant ratų. Transporto priemonės gali įvažiuoti savo eiga arba būti užvilktos ant laivo specializuotais vilkikais. Ro-Ro krovinius apdoroti uostuose yra paprasčiau: reikalinga minimali laivų įranga. Kroviniai čia paprastai matuojami ne pagal tonažą, o LIM (*lanes in metres*) metražu.

## Terminalai

Ro-Ro terminaluose transporto priemonės į laivą įvažiuoja savo eiga. Čia perkraunami automobiliai, įvairūs konteineriai, priekabos, cisternos, generaliniai kroviniai, įvairi specializuota įranga. Ro-Ro terminaluose yra patogus krovinių įvežimo būdas, pigesnė terminalo įranga (lyginant su konteinerių terminalais, kur naudojama brangi perkrovimo įranga - galingi kranai, kita technika krovinių apdorojimui).

Ro-Ro terminalą teoriškai galima įrengti prie bet kurios krantinės, tačiau jiems reikalingos didelės teritorijos. Be žemės sklypo, daug kainuoja ir specializuotų krantinių bei kranto ir laivo jungiamųjų konstrukcijų įrengimas. Krovos operacijoms atlikti krantinėje įrengiamos specialios reguliuojamos rampos, kurių aukštis kinta pagal aptarnaujamo laivo tipą, vandens lygį darbų metu. Jos sąveikauja su laivo rampomis, veikiančiomis panašiu principu į pakeliamojo tilto. Sudėtingesni įrengimai naudojami aptarnaujant traukinių keltus, kuomet reikia laivui užimti ne tik jam skirtą poziciją, bet dar būtina jį centruoti geležinkelio bėgių atžvilgiu, naudojat kranto hidraulines sistemas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Laivų tipai
Provincijos sekretorius

**Provincijos sekretorius** () – valdininkų rangas carinėje Rusijoje, 1722 m. rangų lentelėje priskirtas XIII klasei (kuriai iki 1884 m. priklausė armijos paporučikis, nuo 1884 m. – praporščikas).
                                                                                                                                                                              
Rangas įvestas 1708 m. gruodžio 18 d. imperatoriaus įsaku reformuojant Rusijos teritorinį valdymą. Rangas pavadintas pagal pareigas sekretoriaus, kuris vadovaudavo kanceliarijai prie vaivados provincijos valdymo sistemoje. XVIII a. trečią ketvirtį šis rangas ėmė virsti universaliu, nesusijusiu su konkrečiomis sekretoriaus pareigomis.

Po 1775 m. reformos provincijos sekretoriaus pareigos buvo panaikintos, ir šis rangas imtas vis mažiau naudoti. Valdininkai ėmė gauti aukštesnį gubernijos sekretoriaus rangą (XII klasė) išsyk iš kolegijos registratoriaus rango (XIV klasė). XIX a. antrą ketvirtį civiliniai XIII klasės valdininkų rangai liko tik kalnakasybos žinyboje. Jie iki 1845 m. savo turėtojams suteikdavo paveldimojo bajoro teises (vėliau – tik asmeninės bajorystės teises, nebe paveldimą garbės pilietybę). Kalnakasybos inžinieriai nenorėjo prarasti šią savo privilegiją. Po 1884 m. šis rangas kaip ir armijos praporščiko laipsnis naudoti tik karo metu.

Gavusieji šį rangą kartu gaudavo ir asmeninę bajorystę.

Provincijos sekretoriaus antpečiai ar apykaklės antsiuvai ant išilginės siauros juostelės turėdavo vieną 11,2 mm skersmens žvaigždutę bei žinybos emblemą.

Į provincijos sekretorius, kaip ir į kitus XIII klasės rangų turėtojus, kreipdavosi „Ваше благородие“.

Rangas buvo panaikintas 1917 m.

## Nuorodos
* Д. В. Ливенцев. Краткий словарь чинов и званий государственной службы Московского государства и Российской Империи в XV-начале ХХвв. 
* Шепелев Л. Е. Титулы, мундиры, ордена в Российской империи – М.: Наука, 1991.
Nagas (mitologija)

**Nagas** (, , ) – Pietų ir Pietryčių Azijos tautų mitinė būtybė – milžiniška gyvatė arba pusiau žmogus, pusiau gyvatė.

Žodis „naga“ kilo iš sanskrito ir reiškia gyvatę, dažniausiai – kobrą. Moteriška „naga“ įvardijama kaip *nāginī*.

Nagai plačiai minimi indų epe Mahabharatoje. Jų vaizdavimas ir savybės viso epo eigoje gan skirtingas – vietomis nagai vaizduojami kaip milžiniškos gyvatės, kitur – gyvatės su žmonių galvomis ir žmogiškomis savybėmis. Nagai nėra vaizduojami kaip antagonistai, jie dažnai prisideda prie protagonistų. Dažniausiai, tai neutralios būtybės. Pavyzdžiui, naga Vasukis leidosi devų ir asurų apvyniojamas lyg virvė apie Mandaros kalną, kuomet šie traukė amritą iš pieno vandenyno. Nagų pasaulis (*[[loka]]*) yra Patala.

Hinduistiniuose tikėjimuose nagai laikomi gamtos dvasiomis, šaltinių, šulinių, upių sergėtojais. Jie siejami su lietumi, vaisingumu. Nagai yra smalsūs, gali įgauti žmogaus formą. Tikima, kad Nagai kenkia žmonėms tik kai su jais elgiamasi blogai. Indijoje plačiai paplitęs gyvačių garbinimas, tikint jų magiškomis galiomis. Vienas svarbiausių vedinių dievų, Varuna, laikomas Nagų karaliumi. Dievas Višnus vaizduojamas besiilsintis ant tūkstantgalvės gyvatės Šešos. Gyvačių apsuptyje dažnai vaizduojamos ir kitos dievybės – Ganeša, Šiva, Kali.

Budizmo mitologijoje Nagų simbolika susilieja su kiniška drakono (*lóng*) simbolika. Ten gyvatės siejamos su išmintimi, apsauga. Budizmo ikonografijoje Buda dažnai vaizduojamas apsuptas lyg gobtuvu septyngalvio Nagos Mučalindos.

Pietryčių Azijoje tikima, kad Nagai yra upėse, jūrose gyvenančios drakoniškos gyvatės. Čia jie taip pat laikomi vandenų saugotojais, išmintingomis būtybėmis ir yra itin dažnai vaizduojami tų kraštų ikonografijoje, architektūroje.

## Šaltiniai