open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Petras Gembickis

**Petras Gembickis** (1585 m. spalio 10 d., Gnieznas – 1657 m. liepos 14 d., Racibužas) – ATR valstybinis ir Romos-katalikų veikėjas, Karūnos didysis sekretorius (nuo 1633 metų), Premyšlio (1635–1642) ir Krokuvos vyskupas (1642–1657), Karūnos pakancleris (1635–1638), Karūnos didysis kancleris (1638–1643).

## Biografija

Lenkijos bajorų Gembinskių giminės atstovas, herbo „Nałęcz“ savininkas. Poznanės pataurininkio Jono Gembinskio (m. 1602) ir Katerinos Celeckos sūnus. Broliai – Lucko vyskupas Andžejus (m. 1654), Chelmo vyskupas Jonas (1602–1675), Lečicko vaivada Steponas (m. 1653) иir Gniezno kaštelionas Kristupas (m. 1659).

## Literatūra
* Kazimierz Lepszy (red.): Słownik biograficzny historii powszechnej do XVII stulecia. Warszawa: Wiedza Powszechna, 1968.
* Krzysztof J. Czyżewski, Biskupa Piotra Gembickiego dary i fundacje artystyczne dla katedry krakowskiej, w: Katedra krakowska w czasach nowożytnych (XVI–XVIII w.), red. Dariusz Nowacki, Kraków 1999, s. 55-98 [1]
* Marek Derwich: Materiały do słownika historyczno-geograficznego dóbr i dochodów dziesięcinnych benedyktyńskiego opactwa św. Krzyża na Łysej Górze do 1819 r.. Wrocław 2000: Pracownia Badań nad Dziejami Zakonów i Kongregacji Kościelnych (LARHCOR) w Instytucie Historycznym Uniwersytetu Wrocławskiego. ISBN 83-904219-4-1.

## Nuorodos

* Piotr Gembicki z Gembic h. Nałęcz
* Bishop Piotr Gembicki // Catholic-Hierarchy.
Sounds Good Feels Good

**Sounds Good Feels Good** – antrasis studijinis australų pop punk grupės „5 Seconds of Summer“ albumas, išleistas 2015 m. spalio 23 d. Albumas susilaukė daugiausiai teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, per pirmąją savaitę vien JAV pardavus 192 tūkstančius kopijų.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Ratainytė

**Ratainytė** (*Cladium*) – viksvuolinių (*Cyperaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso daugiametės žolės. Genties augalai auga daugelio žemynų šlapynėse, pelkėse, upių ir ežerų pakrantėse.

Gentyje yra apie 60 rūšių. Lietuvoje auga 1 rūšis:
* Šakotoji ratainytė (*Cladium mariscus*)

Kitos žinomesnės rūšys:
* *Cladium mariscoides*
* *Cladium costatum*
* *Cladium californicum*
* *Cladium chinense*
* *Cladium jamaicense*
* *Cladium nipponense*
* *Cladium procerum*
Vežimas

**Vežimas**, **ratai** – gyvulių, rečiau žmonių traukiama susisiekimo priemonė, turinti ratus (tekinius). Ratų būna 2 (pvz., Vidurio Azijos ir Artimųjų Rytų) arba 4.

Vežimą traukia arkliai, Pietų Europoje, Indijoje, Turkijoje – taip pat ir jaučiai, buivolai, mulai, asilai, Rytų bei Pietų Azijoje ir žmonės (rikšos). Vežimų būna vienkinkių, porinių ir kinkomų keliais gyvuliais, išeiginių ir darbinių, skirtų žmonėms ir kroviniams vežioti, vienašių, dviašių, su ienomis arba grąžulu (rodikliu), su lingėmis arba be jų.

## Istorija
Šumerai III tūkstantmečio pr. m. e. viduryje naudojo keturračius, II tūkstantmetyje pr. m. e. asirai, egiptiečiai, graikai – dviračius kovos vežimus. Iš senovės Graikijos darbiniai vežimai pateko į senovės Romą. Romėnai turėjo ir žmonėms vežioti skirtus vežimus (karietų prototipai). Viduramžiais vežimai plačiai naudojami nebuvo. Vėliau sparčiai plisti ir tobulėti pradėjo darbiniai vežimai. Įvairių rūšių karietos paplito nuo XVI a. (pirma Vengrijoje, vėliau ir visoje Europoje).

XIX a. vežimus pradėjo keisti tobulesnės susisiekimo priemonės, tokios kaip traukiniai, XX a. nukonkuravo automobiliai.

### Lietuvoje
Lietuvoje nuo XIII a. naudoti darbiniai vežimai. XVI a. dvarų inventoriuose paminėti kaustyti ir nekaustyti, vienkinkiai, poriniai, vežimai. Kaustyti valstiečių vežimai žinomi nuo XVII a. pabaigos. XIX–XX a. naudoti dviračiai (retai) ir keturračiai vežimai. Pastarieji yra 2 tipų. Vieni (vienkinkiai, poriniai darbiniai vežimai, arba brikos, ir išeiginiai – bričkos, brikeliai, Žemaitijoje, lineikos Aukštaitijoje, fajetonai Užnemunėje) yra su 1 karties (pertrauko), kiti (vienkinkiai – vežėčios, uorės Aukštaitijoje) su 3 karčių jungiamuoju pagrindu. Viršutinė vežimų dalis įvairių formų. Iki šiol vežimai naudojami kaip pagalbinė transporto priemonė, taip pat pramogoms, tokioms kaip įvairios šventės, žirgų lenktynės.

## Šaltiniai
Rasų-Ribiškių kalvynas

**Rasų-Ribiškių kalvynas** – kalvynas pietryčių Lietuvoje, Vilniaus pietrytinėje dalyje, esančioje tarp Naujininkų ir Markučių (daugiausia Ribiškių, Liepkalnio, Markučių rajonuose). Ilgis iš vakarų į rytus ~6 km, plotis 1–3 km. Aukštis iki 160–180 m. Šiaurėje siekia Vilnios slėnį.

Rasų-Ribiškių kalvynas susidarė vėlyvajame ledynmetyje, kai erozija išgremžė Vilnios kairįjį paslėnį. Gausu nedidelių sausų bei pošlapių slėniukų ir raguvų, kurių vidutinis tankis 2,5 km/km². Tarp slėnių gausu atragių, kalvagūbrių ir smėlio kalvų.

Vakarinė kalvyno dalis, esanti ties Naujininkais, Liepkalniu, Rasomis daugiausia užstatyta, įrengta slidinėjimo trasa, Rasų kapinės, rytinė dalis, esanti ties Markučiais, Pavilniu, Ribiškėmis, yra išlaikiusi daugiau natūralaus kraštovaizdžio. Kalvyną kerta Vilniaus–Turmanto geležinkelis, plentas .

Dalis Rasų-Ribiškių kalvyno saugoma Pavilnių regioniniame parke (Ribiškių, Markučių, Tuputiškių draustiniuose, Kalnų gamtiniame rezervate).

## Šaltiniai
Jokūbas Dembinskis

**Jokūbas Dembinskis** (**Jokūbas iš Debno**) (1427–1490 m. sausio 15 d.) – Lenkijos karinis ir valstybinis veikėjas, Karūnos didysis iždininkas (1460–1468), Karūnos didysis kancleris (1469–1473), Sandomiero vaivada (1473–1478), Krokuvos kaštelionas (1478–1490).

## Biografija

Lenkijos bajorų Dembinskių giminės atstovas, herbo „Odrowąż“ savininkas.

1448–1460 metais – Krokuvos pataurininkas, 1457–1459 metais – Karūnos didysis taurininkas. 1460–1468 metais – Karūnos didysis iždininkas, Karūnios didysis kancleris 1469–1473 metais.

1473–1478 metais – Sandomiero vaivada, 1478–1490 metais – Krokuvos kaštelionas. Taip pat buvo Becko ir Sandomiero (1462–1479), Pšedečo (1463–1471), Osvencimo (1467–1473) ir Krokuvos (1463–1490) seniūnas.

Trylikos metų karo tarp Lenkijos ir Teutonų ordino (1454–1466) metu Jokūbas Dembinskis kovėsi su kryžiuočiais Choinico (1454), Gnevo (1457) ir Vačemo (1460) mūšiuose.

Dalyvavo kelete diplomatinių misijų į Vengriją, Čekiją ir Vatikaną. Jis buvo Lenkijos karaliaus Kazimiero Jogailaičio užsienio politikos vadas. 1473 m. pab. – 1474 m. Jokūbas Dembinskis saugojo Lenkijos pietvakarių sienas iš Silezijos pusės.

## Nuorodos

|-
Kristupas Šydloveckis

**Kristupas Šydloveckis** (; 1467 m., Šydlovecas – 1532 m. gruodžio 29 d., Krokuva) – Lenkijos karalystės valstybinis veikėjas, Karūnos dvaro paiždininkas 1507–1510, Sandomiero kaštelionas nuo 1509 m., Karūnos pakancleris nuo 1511 m., Karūnos didysis kancleris nuo 1515 m., Krokuvos generalinis seniūnas nuo 1515 m., Krokuvos vaivada 1515–1527 m., Krokuvos kaštelionas nuo 1527. Seradzo, Gostinino, Sochačevo ir Lukovo seniūnas, Šydloveco grafas.

## Biografija
Stanislovo ir Anos sūnus, Mikalojaus brolis. Pirmojo Nesvyžiaus ordinato Mikalojaus Kristupo Radvilos senelis.

Vadovavo Lenkijos karalystės užsienio politikai Zigmanto Senojo vadovavimo periode. Buvo Habsburgų ir antiturkiškos lygos įkūrimo šalininkas. Įstojo į Drakono ordiną ir gavo nuo imperatoriaus Maksimiliano I Odrovažo herbą ir grafo titulą.

Buvo Bonos politinis priešininkas. Ketverių metų paliaubų su Albrechtu Hohencolernu, pasirašytų 1521 m. balandžio 5 d., iniciatorius.

1514 metais už 10 tūkstančių florinų įsigijo Opatuvo miestą, kur Švento Martyvo cerkvėje buvo palaidotas. Kristupo Šydloveckio antkapinis paminklas pagamintas Bartolomeo Berečio dirbtuvėse dalyvaujant Džiovaniui Činiui ir išpuoštas žymiu bronziniu bareljefu.

## Šeima ir vaikai

Kristupo žmona apie 1512 metus tapo sofija Targovicka (? − 1556). Vaikai:
* Sofija (apie 1513 − 1551), Karūnos didžiojo etmono Jono Tarnovskio žmona;  
* Kristina, Zembicko kunigaikščo Johano žmona; 
* Elžbieta (1533 − 1562), Lietuvos didžiojo kanclerio Mikalojaus Radvilos Juodojo žmona. 

Kristupas buvo paskutinis Šydloveckių giminės, vyriškos linijos atstovas. Po jo mirties pagrindinės dvaro žemės, tarp jų ir Šydlovecas perėjo Radvilų giminei.

## Išnašos

## Literatūra
* Słownik biograficzny historii powszechnej do XVII stulecia / red. Kazimierz Lepszy. – Warszawa: Wiedza Powszechna, 1968.
* Шидловецкий, Христофор // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). – СПб., 1890–1907

## Nuorodos

|-
Onšorinė įmonė

**Onšorinė įmonė** (iš anglų kalbos „Kranto teritorijoje“) – teisinis terminas, reiškiantis finansini centrą, kuriame nėra mokestinių lengvatų, nepaisant to ar įmonė vykdo veiklą tame rajone, ar už jo ribų. Tai įprasta įmonė tradicinių mokesčių jurisdikcijose. Tarptautinėje erdvėje onšorinė teritorija naudojama siekiant išvengti dvigubo apmokestinimo, norint pabrėžti įmonės solidarumą. Vienoje jurisdikcijoje gali būti registruojamos, kaip ofšorinės taip ir onšorinės įmonės. Onšorinėmis laikomos tos įmonės, kurios yra registruotos pagal specialius įstatymus, reglamentuojančius bendrovės veiklą. Onšorinių jurisdikcijų pavyzdžiai: Jungtinė Karalystė, Danija, Nyderlandai, Singapūras.
Rasinas

**Rasinas** () – miestas Jungtinių Amerikos Valstijų šiaurėje, Viskonsine, vakariniame Mičigano ežero krante, prie Ruto upės žiočių, maždaug pusiaukelėje tarp Milvokio ir Čikagos. Mašinų gamybos ir metalo apdirbimo, maisto pramonė. Veikia universitetas, meno muziejus.

## Istorija

1834 m. Ruto žiotyse amerikiečiai įkūrė Port Džilberto gyvenvietę. Nuo 1841 m. oficialiai įsteigta kaip Rasinas.

XIX a. pab. čia apsigyveno lietuvių. 1961 m. jų skaičius viršijo 1000. XX a. pirmoje pusėje veikė lietuvių choras, dramos teatras, draugija.

## Miestų partnerystė
Rasinas turi šešis miestus-partnerius:
*  Olborgas, Danija
*  Bliufildsas, Nikaragva
*  Fortaleza, Brazilija
*  Montelimaras, Prancūzija
*  Oiso, Japonija
*  Sapotlanechas, Meksika

## Šaltiniai
Ramuldavos miškai

**Ramuldavos miškai** – miškų masyvas Lietuvoje, Anykščių rajone, į šiaurę nuo Anykščių. Priklauso Anykščių miškų urėdijai (Mickūnų ir Pavarių girininkijoms). Apima 73 km² plotą.

Masyvą sudaro Ramuldavos, Smalinos, Saldagirio, Duobulės, Pavarės, Vosgėlių, Niūronių, Vilkaraisčio, Starkonių, Magylų, Sindrių miškai. Paviršius vietomis lygus, nors daugiau banguotas, vietomis pelkėtas. Dirvožemiai – jauriniai ir velėniniai jauriniai smėliai bei priesmėliai, kai kur – priemoliai. Miškų masyvą iš vakarų ir šiaurės juosia Šventoji, o per pačius miškus teka jos intakai – Taurožė, Beržuona, Varius, Elmė. Ties Smalina buvo eksploatuojamas vienas didžiausių Lietuvoje Juodbalių karjeras.

Medynai:
* pušynai: 71 %
* beržynai: 13 %
* eglynai: 13 %
* juodalksnynai: 2 %
* baltalksnynai: 1 %

Jaunuolynai sudaro 26 % medynų, pusamžiai medžiai 47 %, pribręstantys 19 %, brandūs 8 %.

Miškuose gyvena stirnos, briedžiai, elniai, šernai, lapės, kiškiai, usūriniai šunys, voverės, kiaunės, bebrai, ondatros, ūdros, įvairūs plėšrieji, vandens paukščiai, pelkių paukščiai. Pietvakarinė dalis patenka į Anykščių regioninį parką, šiaurinė – į Šventosios kraštovaizdžio draustinį. Auga Elmės šešiakamienis ąžuolas, Pavarių liepa, Variaus ąžuolas.

Ramuldavos miškuose įsikūrę kaimai: Niūronys, Šeimyniškėliai, Pavarės I, Pavarės II, Pavarės III, Pavarės IV, Stakės, Paandrioniškis, Duobulė, Gojus, Paelmis, Ramuldava, Rašimėliai, Zigmantava, Smalina, Knebiai, Medinos, Mičionys, Ragaišiai, Ramaškonys, Šienraistis, Inkūnai, Lašiniai, Legai, Vertimai, Gaidžiai, Dauneikiai.

## Šaltiniai
Elžbieta Šydloveckaitė

**Elžbieta Radvilienė** (netekėjusi Šydloveckaitė, ; 1533 m., Šydlovecas – 1562 m. , Vilnius) – Lenkijos karalystės ir LDK aristokratė. Išpažino kalvinizmą.

## Biografija
Lenkijos bajorų Šydloveckių giminės atstovė, herbo „Odrowąż“ savininkė. Karūnos didžiojo kanclerio Kristupo Šydloveckio ir Sofijos iš Targavicko duktė. Turėjo brolius: Mikalojų, Liudviką ir Zigmantą, taip pat seseris: Sofiją, Kristiną ir Mariją.

1548 m. vasario 12 d. ištekėjo už Mikalojaus Radvilos Juodojo, vestuvėse dalyvavo busimas karalius Žygimantas Augustas.

Palaidota Dubingių evangelikų-reformatų bažnyčioje (palaikai atrasti 2004 m., iškilmingai perlaidoti 2009 m.).

## Nuorodos
Kristina Radvilaitė

**Kristina Radvilaitė** (, 1560 m. – m. 1580 m. liepos 28 d.) – Lenkijos kunigaikštienė, Lietuvos didžiojo maršalkos Mikalojaus Radvilos Juodojo ir Elžbietos Radvilienės duktė.

## Biografija
1577 m. gruodžio 29 d. ištekėjo už Karūnos pakanclerio Jano Zamoiskio.

## Literatūra
* Sławomir Leśniewski, *Jan Zamoyski. Hetman i polityk*, Bellona, Warszawa 2008, ISBN 978-83-11-11331-2, s. 50–51, 61.
## Nuorodos
Jonas Radvila II

**Jonas Radvila** (1516–1551 m.) – Lietuvos didžiojo maršalkos Jono Radvilos sūnus, Mikalijaus Radvilos Juodojo brolis.

## Valstybės tarnyba

Buvo Lietuvos didysis raikytojas nuo 1544 metų. Vaikų neturėjo.
Pumpėnų vėjo malūnas

**Pumpėnų vėjo malūnas** – vėjo malūnas, esantis Pasvalio rajone, Pumpėnuose, 16 km į pietus nuo Pasvalio.  Malūnas stūkso vakariniame kaimo pakraštyje, šalia kelio . 

Šiuo metu malūnas neveikiantis, nebeturintis sparnų, tačiau jame išlikusi įranga. Šalia yra asfaltuota aikštelė (930 m²). Paskelbtas technikos paminklu, o nuo 1997 m. įrašytas į LR Kultūros vertybių registrą. Informaciniu ženklu nepažymėtas.

Malūnas  kepurinis, jo kepurė gręžiama į vėją krumpliaratine pavara, sukama grandine. Statinys raudonų plytų mūro, 3 aukštų, su cokoliu iš skaldytų lauko akmenų. Jo aukštis 16,9 m.

## Istorija

Vėjo malūnas pastatytas XX a. pr. (1920 m.). Jo savininkas Kulalis, kilęs iš Kupiškio krašto, į Pumpėnus atsikėlė 1924 m. Plytos malūnui statyti buvo gamintos gretimame Talkonių kaime, Steponavičiaus ir Lipnicko plytinėse. Malūnas anksčiau buvo su keturiais sparnais, mediniu apeigos tilteliu.

Atkūrus nepriklausomybę,  1990 m. buvo renovuotas, ir kurį laiką pirmajame aukšte veikė kavinė, tačiau neilgai. 

2024 m. buvo užbaigta trejus metus trukusi rekonstrukcija.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Lietuvos vėjo malūnai. Pumpėnų vėjo malūnas (''malunai.lt'') 
* Pumpėnų vėjo malūnas (''pasvalia.lt'')
Ramučių tvenkinys

**Ramučių tvenkinys** – tvenkiniai Lietuvoje:
* Ramučių tvenkinys – Akmenės rajone;
* Ramučių tvenkinys – Kauno rajone;
* Ramučių tvenkinys – Šilutės rajone.
Ramučių tvenkinys (Šilutė)

**Ramučių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šilutės rajone, 3 km į vakarus nuo Gardamo. Susidaręs patvenkus Tenenį 26,3 km nuo jo žiočių (Minijos baseinas). Ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus 3,73 km, plotis iki 0,32 km. Yra 3 salos (0,13 ha, 0,12 ha ir 0,05 ha). Altitudė 18,9 m. Pietrytinės tvenkinio dalies krantai aukštoki. Pietryčiuose tvenkinys siekia Ramuvos mišką. Rytinis galas užpelkėjęs. Aplink tvenkinį stūkso keli miškeliai, plyti dirbami laukai. Šiaurine pakrante eina kelias . Žemiau užtvankos stovi Ramučių tiltas.

Debitas:
* Upės: 1,88 m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: 51 m³/s

Užtvankos ilgis 200 m, plotis 5 m. Vandens pralaida – šachtinė. Ramučių tvenkinys įrengtas 1976 m. ir skirtas laukų drėkinimui. 2012 m. pastatyta 195 kW galios mažoji hidroelektrinė.

Aplink tvenkinį įsikūrę: Ramučiai, Ramoniškiai, Bartininkai, Jauniai, Kurpai. Šiaurinėje pakrantėje yra paplūdimys.

## Šaltiniai
* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Ramošius

**Ramošius** – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, 8 km į šiaurės vakarus nuo Molėtų, 2,5 į pietryčius nuo Girsteitiškio. Išsidriekęs iš vakarų į rytus 0,85 km, plotis iki 0,26 km. Altitudė 142,8 m. Ežeras telkšo ledyno rinoje. Gylis siekia 10,6 m. Krantai žemi, pietryčiuose – pelkėti. Pakrantės daugiausia miškingos - ežerą supa Ažulaužės miškas, tik vakarinėje ir šiaurinėje pakrantėse kai kur plyti pievos ir dirbami laukai.

Iš ežero šiaurėje išteka Alantos intakas Ramošia (Virintos baseinas).

Prie ežero yra Gilužių kaimas. Pietvakarine pakrante eina kelias .

Ežerėvardis *Ramõšius* kilęs nuo žodžio *ramus* („tylus, nedrumstas“).

## Šaltiniai
Ramigė

**Ramigė** – XIII a. skalvių pilis, stovėjusi Nemuno žemupio dešiniajame krante. Tiksli jos vieta nežinoma – spėjama Ramigę buvus piliakalnyje priešais Ragainę arba nuslinkusioje Rambyno dalyje.

Ramigė paminėta Petro Dusburgiečio kronikoje kai 1276 m. ją po atkaklios kovos užėmė kryžiuočiai, taip baigdami Skalvos užkariavimą.

## Šaltiniai
Karolio institutas

**Karolio institutas** () – universitetas Solnos mieste, Stokholmo lėne. Įkurtas 1810 m., yra vienas didžiausių ir prestižiškiausių medicinos universitetų pasaulyje. 

Karolio institutas nuolatos patenka į geriausių pasaulio universitetų reitingų lenteles, ir šiuo metu yra trečias geriausias universitetas studijuoti mediciną Europoje.

Instituto Nobelio asamblėja, susidedanti iš penkiasdešimties institute dirbančių profesorių, kasmet skiria Nobelio fiziologijos ir medicinos premiją.

## Nuorodos
* Universiteto tinklalapis

## Šaltiniai
Rambyno kraštovaizdžio draustinis

**Rambyno kraštovaizdžio draustinis** – saugoma gamtos teritorija Lietuvoje, Pagėgių savivaldybėje, Rambyno regioniniame parke, Nemuno dešiniajame krante. Įkurtas 1960 m.

Draustinyje saugomas vieno unikaliausių ir raiškiausių Lietuvoje Vilkyškių kalvagūbrio erozinio palikuonio – Rambyno kalno kraštovaizdį su garsia Lietuvoje mitologine vieta. Be to, saugomos Nemuno slėnio terasos ir salpa, etnografiškai vertingi Bitėnų ir Bardėnų kaimai su Mažosios Lietuvos kultūros paveldo objektais (Bardėnų kaimo buvusios mokyklos sodyba, Bitėnų kaimo sodybos, Rambyno ir Bitėnų kapinės su Vydūno ir Martyno Jankaus kapais, Bardėnų ir Lumpėnų kaimų evangelikų kapinės; Martyno Jankaus sodybvietė Bitėnuose).

Yra senvaginių ežerų – Merguva, Juodežeris, Bitežeris. ~59 % ploto užima miškai (ypač pušynai, eglynai, yra beržynų, juodalksnynų, ąžuolynų). Draustinyje aptiktos 35 medžių, 54 krūmų, 597 žolių, 93 kerpsamanių ir samanų rūšys. Iš retų augalų čia sutinkami paprastoji gebenė, griovinė našlaitė, šakotoji ratainytė, jonpapartis, smiltyninis gvazdikas. Gyvena į Lietuvos raudonąją knygą įrašyti šikšnosparniai – Branto pelėausiai, rudieji nakvišos; yra didžiausia Lietuvoje baltųjų gandrų kolonija, peri juodieji gandrai, gausu paukščių giesmininkų.

## Šaltiniai
Atpasakojimas

**Atpasakojimas** – užduotis, kai teksto turinį reikia atkurti savais žodžiais.

Atpasakojimu siekiama mokyti taisyklingai rašyti, perteikti autoriaus pagrindines mintis, sudaryti planą, pasirinkti kalbinės raiškos bei sakinių siejimo priemones.

## Išnašos
Raigardo kraštovaizdžio draustinis

**Raigardo kraštovaizdžio draustinis** – saugoma gamtos teritorija Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Druskininkų, rytinėje Raigardo slėnio pusėje. Įkurtas 1960 m.

Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti didžiausią Lietuvos sufozinį cirką – Raigardo slėnį. Gausu šaltinių, spartinančių sufoziją ir padedančių susidaryti cirkams. Pavasario potvynių metu Nemunas ardo slėnio šlaitą. Beveik visą draustinio teritoriją dengia miškai (pušynai), žemapelkėse yra juodalksnynų. Draustinyje sutinkami reti augalai: kalninė arnika, smiltyninis gvazdikas, siauralapė smiltė.

Draustinio teritorijoje įsikūręs gatvinis kaimas – Švendubrė.

## Šaltiniai

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
Raguvos–Alančių giria

**Raguvos–Alančių giria** – miškų masyvas Lietuvoje, Panevėžio rajone, 1,5 km į šiaurės vakarus nuo Raguvos. Priklauso Panevėžio miškų urėdijai (Raguvos ir Nevėžio girininkijoms). Apima 53,7 km² plotą.

Masyvą sudaro Raguvos, Alančių, Beržytės, Varnašilio miškai. Paviršius – pelkėta lyguma. Dirvožemiai – velėniniai glėjiški ir glėjiniai sujaurėję priemoliai, kai kur – velėniniai jauriniai glėjiški priesmėliai. Miškai patenka į Nevėžio baseiną (pati upė teka rytiniu pakraščiu) – mišku teka Alanta su Bikiliu, Skerdimu, Alkupis, Opstainė.

Medynai:
* beržynai: 39 %
* eglynai: 33 %
* drebulynai: 12 %
* juodalksnynai: 7 %
* uosynai: 5 %
* baltalksnynai: 2 %
* pušynai: 2 %

Jaunuolynai sudaro 22 % medynų, pusamžiai medžiai 53 %, pribręstantys 17 %, brandūs 8 %.

Miškuose gyvena stirnos, briedžiai, elniai, šernai, lapės, kiškiai, usūriniai šunys, voverės, kiaunės, barsukai, lūšys, bebrai, ondatros, jerubės, slankos, juodieji gandrai, plėšrieji paukščiai. Raguvos girios 80 kvartale yra pilkapynas, o 90 kvartale – paminklinis ąžuolas.

Raguvos–Alančių girios pietvakariniu pakraščiu eina greitkelis , o rytiniu pakraščiu – plentas . Miškuose įsikūrę kaimai: Taurinė, Alantės, Skatikai, Užubaliai, Varčios, Bauriškis, Skaistakalnis, Navapolis, Domažiškis, Adomava, Eigirdai, Raguvė, Simuliškis, Uoksai, Aleksandrava, Pagiriai, Bajoriūniškis, Kalnuotė, Bukaltiškiai.

## Šaltiniai
Zavišos

**Zavišos** () – LDK bajorų giminė, „Pržerova“, „Zadora“ ir „Čiornij“ herbų savininkė.

Įtraukta I ir VI Vilniaus, Kauno gubernijų giminių knygas.

## Genealogija

# Zaviša
## Mikalojus (minimas 1496);
## Jonas (? – iki 1506), karaliaus dvariškis (nuo 1491)
## Jurgis (apie 1480 – iki 1528), Dorogičinsko žemės teisėjas
### Mikalojus
### Jonas
### Albrechtas
### Kristupas
## Jonas (apie 1485–1524), jaunystėje tarnavo pas Radvilas, Liubašansko (iki 1519), Žiežmarių (nuo 1519) ir Lietuvos didysis pastalininkas (1519–1526);
## Andrius (apie 1490 – iki 1534), Vilniaus tijūnas, 2-oji žmona – Barbora Kęsgailaitė
### Jonas (1520?–1557)
#### Jonas (apie 1550–1626), Lydos pakamaris (nuo 1593), Mstislavlio vaivada (nuo 1596), Vitebsko vaivada ir Suražo seniūnas (nuo 1599)
##### Mikalojus (apie 1585–1647), Lietuvos didysis referentas (1625–1626), Vitebsko kaštelionas (nuo 1626)
#### Jurgis (apie 1555 – po 1590), Rokų dvaro valdytojas
##### Ona; v. – Simonas Samuelis Sanguška
#### Andrius (apie 1557–1604), Lietuvos didysis iždininkas (nuo 1598)
##### Kristupas (apie 1600–1670), Lietuvos didysis raštininkas (nuo 1637), Minsko (1631–1645) ir Breslaujos seniūnas (nuo 1645), Lietuvos dvaro maršalka (nuo 1649), Lietuvos didysis maršalka (1654–1669), Vilniaus kaštelionas (nuo 1669); ž. – Katerina Tiškevičiūtė
###### Andrius Kazimieras (1618–1678), Lietuvos didysis raštininkas;
####### Kristupas Stanislovas (1660–1721), Minsko vaivada (nuo 1720)
######## Ignotas (apie 1690–1738), Lietuvos didysis kardininkas (nuo 1730) ir Lietuvos didysis pakamaris (nuo 1734), Lietuvos dvaro maršalka (nuo 1736)
######## Barbora (1690–1770); v. – kunigaikštis Mikalojus Faustinas Radvila.
####### ?
######## Kristupas Teobaldas (?–1763), Starodubo seniūnas
###### Jonas Jurgis (apie 1620–1671), Breslaujos seniūnas
### Merkelis (1525?–1592), dvaro maršalka (nuo 1578), Vitebsko kaštelionas (nuo 1588)
#### Andrius (?–1630), Minsko kaštelionas (nuo 1628)

## Literatūra
* Завиша // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). – СПб., 1890–1907.
* Gajl T. Polish Armorial Middle Ages to 20th Century. – Gdańsk: L&L, 2007. – ISBN 978-83-60597-10-1. (польск.)
Raganių tvenkinys

**Raganių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, 7,5 km į šiaurės vakarus nuo Kuršėnų. Susidaręs patvenkus Žižmą 1,1 km nuo jos žiočių (Ventos baseinas). Ilgis iš pietų į šiaurę 3,82 km, plotis iki 0,27 km. Altitudė 96,5 m. Krantai daugumoje vietų aukštoki, vietomis statūs, apaugę medžiais ir krūmynais, pietinis tvenkinio galas užpelkėjęs. Aplinkui plyti dirbami laukai. Pietinę tvenkinio dalį kerta kelias .

Debitas:
* Upės: 1,08 m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: 33,2 m³/s

Užtvankos ilgis 200 m, plotis 8 m. Vandens pralaida – šachtinė. Raganių tvenkinys įrengtas 1982 m. ir skirtas laukų drėkinimui.

Prie pietinio galo prieina Pažižmės miškas. Aplink tvenkinį įsikūrę: Raganiai, Pakepšteniai, Pažižmė.

## Šaltiniai
* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Liudvika Karolina Radvilaitė

**Liudvika Karolina Radvilaitė** (1667 m. vasario 27 d., Karaliaučius – 1695 m. kovo 25 d., Bžegas) – Lietuvos mecenatė; kunigaikštytė iš Radvilų giminės; pirma santuoka su Brandenburgo markgrafu; antra santuoka su Pfalco kurfiurstu. Lietuvos didžiojo žirgininko, kunigaikščio-magnato Boguslavo Radvilos (1620–1669) vienintelė duktė iš santuokos su Ana Marija Radvilaite (1640–1667).

Motina mirė gimdydama; būdama dvejų metų Liudvika neteko ir tėvo, mirusio 1669 metais. Buvo auklėjama Berlyne, giminaičių šeimoje – Brandenbusgo kurfiursto. Ištekėjo už Brandenburgo markgrafo Liudviko (1666–1687), Brandenburgo kurfiursto Frydricho Vilhelmo jaunesniojo sūnaus iš pirmosios santuokos. Tapusi našle 1688 metais tapo Pfalc-Neiburgo kurfiursto Karolio III Pilypo žmona. Gyveno Berlyne, po to Geidelberge.

Po tėvo Boguslavo Radvilos mirties, paskutinio Biržų linijos LDK magnatų giminės, palikimu gavo plačias valdas Lietuvoje ir Baltarusijoje – Biržai, Kėdainiai, Nevelis, Sebežas, Kopysė, Slucko kunigaikštystė su Slucko, Kopyliaus, Starobino miestais ir kt.

## Šeima

### Vaikai
Vaikai nuo antros santuokos su Pfalco kurfiurstu Karoliu III Pilypu:

* Leopoldina Eleonora Žozefina (1689–1693)
* Marija Ana (1690–1692)
* Elžbieta (1693–1728)
* sūnus (g. 1695 ir mirė kūdikystėje)

## Nuorodos
Wii serija

**Wii serija** – grupė kompiuterinių žaidimų, išleistų Japonijos „Nintendo“ kompanijos „Nintendo Wii“ ir „Nintendo Wii U“ namų žaidimų konsolėms. Serijos žaidimai išplatinti daugiau nei 200 mln. vienetų tiražu.

## Žaidimai
Wii serija apibūdinama grupė „Nintendo“ žaidimų, paprastai turinčių savo pavadinime žodį **Wii** ir pasižyminčių šiais bendrais bruožais: skirti parodyti žaidimų konsolės galimybes, žaidimų valdymas vykdomas judesiui jautriais prietaisais, žaidimų eigoje žaidėjas valdo savo susikurtą Mii avatarą − animacinio pavidalo veikėją, patys žaidimai neturi konkrečių užduočių, tikslų ir skirti žaisti epizodiškai, viename vaizdo ekrane žaidimą gali žaisti keli žaidėjai.

Wii serijos žaidimai buvo vieni populiariausių žaidimų savo metu. „Wii Sports“ žaidimas tapo populiariausiu visų laikų su daugiau nei 82 mln. išplatintų kopijų. Tačiau šie pardavimai yra sąlyginio pobūdžio, pavyzdžiui „Wii Sports“ ne Japonijos rinkose buvo pakuojamas kartu su „Nintendo Wii“ konsole jos išleidimo metu. „Wii Play“ buvo pakuojamas su Wii Remote, „Wii Fit“ − su Wii Balance Board valdikliais. „Nintendo Land“ buvo pakuojamas su „Nintendo Wii U“ konsole jos išleidimo metu. 

Wii serijos žaidimai:

## Išnašos
Singapūro katė

**Singapūro katė** () – smulkiausia ir natūrali trumpaplaukių naminių kačių (*Felis catus*) veislė. Žinoma ir veisiama beveik vien Jungtinėse Valstijose. 

## Istorija

1975 m. Singapūre apsilankę du JAV piliečiai pastebėjo nedideles liaunas taškuoto kailiuko kates, besibastančias miesto gatvėmis. Šie amerikiečiai keletą jų parsivežė į JAV ir išvedė veislę, išryškinančią šių kačių skiriamuosius požymius. XX a. devintojo dešimtmečio pabaigoje Singapūro kates pripažino dauguma kačių augintojų, jos pradėtos veisti.

Singapūro veislės kačių iki šiol pasitaiko Singapūro gatvėse ir namuose. Šios katės poruojamos tik tarpusavyje, kad veislė išliktų gryna.

## Charakteris

Šios katės draugiškos meilios, prisirišusios prie žmonių, su kuriais gyvena. Nepažįstamų bijo. Labai smalsios, ištvermingos, ramaus būdo, žaismingos iki pat senatvės.

## Fizinės savybės

Šios katės smulkios, raumeningų kojų su mažomis ovaliomis letenomis. Kūnas kresnas, bet ne masyvus. Plona uodega vidutinio ilgumo arba ilga, jos galiukas šiek tiek bukas.

Kaklas trumpokas, raumeningas, Ausys labai didelės. Didelės migdolo pavidalo akys žalios su tamsiai rudu apvadu. Plaukas trumpas, minkštas, prigludęs prie odos.

Vienintelė pripažinta Singapūro katės spalva – dramblio kaulo su tamsrudžiais taškais. Kojų vidus gali būti ruožuotas.

## Taip pat skaityti
* Naminių kačių veislių sąrašas
* Naminiai gyvūnai
* Gyvūnų globa

## Šaltiniai

* Esther J.J. Verhoef-Verhallen. *Kačių enciklopedija*, vert. Danguolė Žalytė. Vilnius: Aktėja, 2002.
Vliorės įlanka

**Vliorės įlanka** () – Adrijos jūros įlanka, įsiterpusi į pietinius Albanijos krantus. Sazanio sala ir Karaburunio pusiasaliu įlanka atskirta nuo Otranto sąsiaurio. Ilgis – 17,5 km. Gylis siekia 51 m. Prie įlankos įsikūręs Vliorės uostamiestis.


ALB 20070718 img 1431.jpg|Vliorės įlanka vakaro sutemose
ALB 20070718 img 1319.jpg|Vliorės uostas
Vlora von oben, Albanien 2014.jpg|Įlankos aerofotonuotrauka


## Šaltiniai
Tvarijonas

**Tvarijonas** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Tvarijonienė (ištekėjusi moteris) ir Tvarijonaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Tomas Tvarijonas (g. 1996 m.) –  šachmatininkas, FIDE meistras (2014 m.)
* Povilas Tvarijonas (g. 1991 m.) – šachmatininkas, FIDE meistras (2008 m.), ES jaunių vicečempionas (2005 m.)
Vidinės lygumos

**Vidinės lygumos** – dideli lygumų plotai Pietų Amerikoje, tarp Brazilijos plokščiakalnio rytuose ir Andų pašlaičių vakaruose, tarp 10 ir 39 ° p. pl. lygiagrečių. Apima Mamorės lygumą, Pampas, Gran Čaką, Pantanalį, Argentinos Tarpupį. Aukštis nuo 50–70 m rytuose iki 500–600 m vakaruose. Lygumas dengia storas aliuvinių–deliuvinių kainozojaus nuogulų sluoksnis, tarp jų pasitaiko tvirtesnių uolienų, kurių atlikuonys iškilę iki 1200–1400 m aukščio. Pietinėje dalyje būdingas liosinis paviršius.

Kraštovaizdžiai einant iš šiaurės į pietus keičiasi nuo subekvatorinių miškų ir savanų į tropinius retmiškius, toliau – į subtropines savanas ir stepes.

## Šaltiniai
Vyšnevė

**Vyšnevė** () – miestas Ukrainoje, Kijevo srityje, Kijevo-Sviatošyno rajone, pietvakarinis Kijevo priemiestis. Geležinkelio stotis prie Kijevo–Fastivo linijos, greta praeina vakarinis Kijevo aplinkkelis. Porceliano, keramikos, stiklo dirbinių gamyba. Yra kelios cerkvės, mokyklos.

## Istorija

Gyvenvietė pradėjo augti apie 1887 m. įkurtą Žigulianų geležinkelio stotį. Sparčiau pradėjo augti XX a. antroje pusėje. Miesto statusas suteiktas 1971 m.

## Šaltiniai
Rumiancevas

**Rumiancevas** − rusiška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės forma yra Rumianceva.

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Borisas Rumiancevas (g. 1936 m.) – Lietuvos šachmatininkas, FIDE meistras (FM);
* Vitalijus Rumiancevas (g. 1985 m.) – Lietuvos kalnų slidininkas.
Papyvesių geležinkelio tiltas

**Papyvesių tiltas** – nenaudojamas siaurojo geležinkelio tiltas, kertantis Pyvesos upę Papyvesių kaime, Pasvalio raj., apie 3 km į šiaurės rytus nuo Pasvalio. Nutiestas siauruko atšakoje tarp Pasvalio ir Biržų.

Tiltas pastatytas 1938 m., yra regioninės reikšmės technikos paminklas, 1996 m. įrašytas į Kultūros paveldo registrą , yra siaurojo geležinkelio komplekso dalis. Nenaudojamas tiltas neužtvertas, yra apsauginiai turėklai. Tiltu netrukdomi gali praeiti pėstieji. Ant tilto ir geležinkelio sankasos išlikę bėgiai, kuriuos slepia vešli žolė, krūmokšniai.

Artimiausi tiltai:
* Automobilių tiltas Kiemelių kaime rajoniniame kelyje  (prieš srovę).
* Papyvesių pėsčiųjų tiltas, įrengtas ant buvusio senojo Rygos kelio tilto pamatų (pasroviui).

## Konstrukcija

Tiltas vienkelis, 2 tarpatramių, perdangoje – plieninės dvitėjinės, kintamo aukščio kniedytos sijos. Perdanga remiasi ant atraminių plieninių guolių. Pamatai gelžbetoniniai. Ant jų įrengtos 2 kranto betoninės atramos-ramtai ir 1 vidurinė betoninė atrama-tauras. Bėgius laiko mediniai pabėgiai su medinėmis tvirtinimo sijomis.

Abipus Pyvesos upės šiaurės–pietų kryptimi suformuoti du žemių pylimai. Jų šlaituose išlikę betoniniai laipteliai.

Apie 50 m pasroviui nuo tilto upės vagoje stūkso ankstesnio geležinkelio tilto atramos fragmentas. Toje vietoje tiltą per Pirmąjį pasaulinį karą buvo pastatę vokiečiai.
 
## Šaltiniai
Astorija (viešbutis)

**„Astorija“** () – penkių žvaigždučių viešbutis Sankt Peterburge, Rusijoje. Pirmą kartą viešbutis buvo atidarytas 1912 m. gruodžio 23 d. Viešbutis turi 213 kambarių, įskaitant 52 apartamentus ir yra įsikūręs Šv. Izaoko aikštėje, šalia Šv. Izaoko katedros. Viešbutį „Astorija“ valdo „Rocco Forte“ viešbučių grupė, jis yra Pirmaujančių pasaulio viešbučių konsorciumo narys.

## Istorija

Viešbutį „Astorija“ suprojektavo rusų-švedų architektas Fiodoras Lidvalis, kuris sukūrė viešbutį remiantis moderno stiliumi su neoklasicizmo įtaka. Jis buvo pastatytas priimti turistus atvažiuojančius švęsti Rusijos karališkosios Romanovų dinastijos 300-metį valdymą 1913 m. gegužės mėn. Viešbutis buvo atidarytas 1912 m. gruodžio 23 d.

Po Rusijos revoliucijos viešbutyje „Astorija“ buvo įsikūrę komunistų partijos nariai, 1919 m. V. Leninas kalbėjo iš „Astorijos“ balkono. Antrojo pasaulinio karo metu, vykstant Leningrado blokadai, viešbutyje veikė lauko ligoninė.

Sovietmečiu viešbutis buvo valdomas valstybės valdomos „Inturist“ grupės, o 1987 m. buvo uždarytas renovacijai. Visiškai atnaujintas, viešbutis buvo vėl atidarytas 1989 m. „Rocco Forte“ viešbučių grupė įsigijo viešbutį 1997 m. ir išleido 20 milijonų dolerių tolesnei renovacijai. 2012 m. savo šimtmečio proga „Astorija“ buvo visiškai atnaujinta.


Angleterre & Astoria 1930.jpg|Viešbučiai „Angleterre“ ir „Astoria“ 1930 m.
Гостиница Астория (1).jpg|Šoninis fasadas


## Nuorodos
* "St Petersburg’s Hotel Astoria: If these grand old walls could talk… ". The Independent.
Kornreksas

**Kornreksas** () – trumpaplaukių kačių veislė, išsiskirianti neįprastu garbanotu kailiu. 

## Istorija

Kornreksai kilo iš Anglijos. Pirmasis šios veislės kačiukas gimė Kornvalyje 1950 m. Paaiškėjo, kad kačiukas atsirado dėl savaiminės mutacijos. Jo motinos kailis buvo įprastas, tėvas – nežinomas. Veislininkai susidomėjo neįprastu garbanotu kailiu ir nusprendė išvesti naują veislę. Kornreksai išvesti kryžminant namines, britų trumpaplaukes, Siamo ir Rytų trumpaplaukes kates.

Pamažu formavosi du veislės tipai – europietiškasis ir amerikietiškasis. Skiriasi jų kūno sudėjimas ir galvos forma. Amerikietiškojo tipo kornreksas mažesnis ir liesesnis. Kojos ilgesnės. Europietiškasis kornreksas paprastai stambesnis, nosis tiesi.

## Charakteris

Kornreksai draugiški, mėgsta dėmesį ir žmonių draugiją. Kankinasi paliktos vienos. Gerai sutaria su kitomis katėmis ir šunimis. Kornreksų būdas santūrus, ramus, jos beveik nesidrasko.

Labai smalsios katės, protingos ir meilios. Lengvai užmezga pažintis su kiekvienu nepažįstamuoju. Mėgsta žaisti, laipioti.

Kornreksus galima išmokyti atnešti numestus daiktus, pripratinti prie pavadėlio. Visgi šios katės mielai sėdi namuose ir į lauką nesiveržia.

## Fizinės savybės

Tai maža arba vidutinio didumo, raumeningo kūno ir smulkių kaulų katė. Kojos ilgos, letenėlės mažos ir ovalios. Nugara šiek tiek išsirietusi į viršų. Uodega ilga ir plona, galas šiek tiek smailus.

Galva ovali, ilgis didesnis už plotį. Iš profilio nosis ir smakras sudaro tiesią liniją. Kornreskso nosis ilga: amerikietiškasis kornreksas turi šiek tiek išgaubtą nosį, europietiškojo – nosis tiesi. Ausys didelės, aukštai ant viršugalvio. Akys elipsės formos.

Plaukas trumpas, minkštas ir plonas. Kailis tankiai, tolygiai garbanotas, panašus į skalbimo lentą. Visiškai neturi dengiamųjų plaukų. Ūsai ir antakiai garbanoti.

Kornreksai gali būti įvairių spalvų. Dažniausiai pasitaiko juodos, melsvos su baltais lopais, dryžos bei vėžlio kiauto piešinio. Pasitaiko ir baltų kornreksų. Akys žalios arba geltonos, priklausomai nuo kailio spalvos.

## Šaltiniai

* Esther J.J. Verhoef-Verhallen. *Kačių enciklopedija*, vert. Danguolė Žalytė. Vilnius: Aktėja, 2002.
Siamo katė

**Siamo katė** (, ) – trumpaplaukių kačių veislė. Viena populiariausių ir lengviausiai atpažįstamų veislių pasaulyje.

## Istorija

Šios katės kilo iš Tolimųjų Rytų. Tailande žinomos maždaug nuo XIV a. Pirmieji Siamo kates pastebėjo britų keliautojai XIX a. Jie parplukdė keletą kačių į Europą. Pirmosios Siamo kačių šeimininkės stengėsi, jog augintinės jaustųsi kaip namie – laikė jas šildomose oranžerijose su tropikų augalais. Neilgai trukus Siamo kates atrado ir prancūzai.

To laikotarpio Siamo kačių sudėjimas labai skyrėsi nuo dabartinių: jos buvo masyvesnės, galvos ne trikampės, o beveik apvalios. Pirmieji augintojai labai vertino, jei katė būdavo žvaira ir laužyta uodega. 

Pirmosios iš Tailando atvežtos Siamo katės buvo su rudomis žymėmis, o vėliau jos atsivedė kitų spalvų kačiukų – su melsvomis, šokolado ir alyvų spalvos žymėmis. Šios keturios spalvos vadinamos klasikinėmis Siamo kačių spalvomis, o kitos atsirado mišrinant šias kates. JAV pripažįstamos tik klasikinių spalvų Siamo katės, o katės su dryžomis ir vėžlio kiauto piešinio, rausvomis, kreminėmis ir cinamono spalvos žymėmis laikomos atskira trumpaplaukių kačių su žymėmis veisle.

Neklasikinių spalvų Siamo katės išvestos Didžiojoje Britanijoje, mišrinant jas su rusų melsvosiomis ir britų trumpaplaukėmis katėmis. Vėliau išvestos katės su cinamono ir stirnos kailio spalvos žymėmis.

Dabar yra Siamo kačių ir su sidabriniu spalvotų žymių poplaukiu: su sidabriškai dryžomis ir dūmo atspalvio žymėmis. Naujausios yra dvispalvės ir trispalvės Siamo katės.

## Charakteris

Siamo katės vadinamos kačių pasaulio šunimis. Garsėja rėksmingumu, labai mėgsta bendrauti, nesulaukusios dėmesio, įkyriai jo reikalauja. Siamo kačių negalima ilgam palikti vienų, todėl neretai kačių augintojai laiko keletą Siamo kačių.

Labai gerai sutaria su kitomis katėmis ir šunimis, mėgsta būti dėmesio centre. Greitai perpranta žmogaus nuotaiką, dažniausiai smagios ir net juokingos. Labai mėgsta žaidimus, išmoksta atnešti numestą daiktą. Dažniausiai nesipriešina vedžiojamos už pavadėlio.

## Fizinės savybės

Siamo katės yra grakštaus, lankstaus sudėjimo. Liaunas kūnas ilgas, liesas, raumeningas. Užpakalinės kojos ilgesnės už priekines. Kojos ilgos ir plonos, letenos ovalios. Uodega ilga, plona, smaili, panaši į botagą.

Snukutis ir didžiulės įstrižos ausys sudaro lygiakraštį trikampį. Akys migdolo pavidalo, kiek įkypos, tamsiai, ryškiai mėlynos. 

Kailis švelnus, plaukas trumpas ir minkštas. Beveik neturi poplaukio. Kačiukai gimsta balti, tamsios žymės ant snukučio, ausų, uodegos ir letenų atsiranda vėliau. Kailio spalva nusistovi tik trečiaisiais gyvenimo metais. Šviesios kailio vietos gali patamsėti nuo šalčio bei kailio laižymo.

Grynaveisles Siamo kates veisti labai sunku, paprastai kačiukai gimsta su trūkumais.

## Šaltiniai

* Esther J.J. Verhoef-Verhallen. *Kačių enciklopedija*, vert. Danguolė Žalytė. Vilnius: Aktėja, 2002.
Šarūnas (viešbutis)

**„Šarūnas“** – viešbutis Vilniuje.

## Istorija

Atidarytas 1992 m. Šarūno Marčiulionio. XX a. pab. prie viešbučio pastatyta Šarūno Marčiulionio krepšinio mokykla.

Uždarytas 2015 m.

## Šaltiniai
Europos trumpaplaukė katė

**Europos trumpaplaukė katė** () – trumpaplaukių kačių veislė. Iki XX a. devintojo dešimtmečio pradžios veislės standartas nebuvo galutinai aiškus, Europos trumpaplaukėmis vadintos ir britų trumpaplaukės katės.

## Istorija

Iki 1982 m. dvi skirtingos trumpaplaukių kačių veislės vadintos Europos trumpaplaukėmis ir vertintos pagal vienodą veislės standartą. 

Vienos Europos trumpaplaukės buvo auginamos žemyne. Jos turėjo persų kačių kraujo. Nuo 1982 m. šios katės pradėtos vadinti britų trumpaplaukėmis katėmis.

Antroji veislė buvo išvesta Skandinavijoje iš paprastų trumpaplaukių kačių, nemišrinant jų su ilgaplaukėmis. Dabar tik šios katės vadinamos Europos trumpaplaukėmis.

## Charakteris

Europos trumpaplaukės atsirado iš naminių kačių, kurių būdas be galo skirtingas, todėl sunku išvardinti veislei būdingas charakterio ypatybes. Kai kurios katės meilios ir ramios, kitos – klajūnės ir medžiotojos. Būdas dažniausiai paveldimas.

Dauguma šios veislės kačių stiprios, draugiškos. Gerai sutaria su kitomis katėmis ir šunimis. Protingos, gaudo peles.

## Fizinės savybės

Šios katės kresnos, panašios į neveislines kates. Krūtinė plati, tvirta. Kojos stiprios, vidutinio ilgumo, letenos apvalios. Uodega stora, į galą smailėja. Galva gana apvali, žandai stori. Ausys vidutinio didumo, stačios, toli viena nuo kitos. Akys apskritos, jų spalva priklauso nuo kailio.

Kailis tankus, švelnus, žvilgus ir glotnus. Būna visų gamtinių spalvų: juodos, rausvos, melsvos, kreminės, su baltais lopais, rainos. Europos trumpaplaukė gali būti ir visiškai balta.

Akys gali būti geltonos, žalios arba oranžinės. Pasitaiko mėlynakių ir skirtingų spalvų akių kačių.

## Šaltiniai

* Esther J.J. Verhoef-Verhallen. *Kačių enciklopedija*, vert. Danguolė Žalytė. Vilnius: Aktėja, 2002.
Taukelių koplyčia

**Taukelių koplyčia** – buvusi mauzoliejinė kapinių koplyčia, stovinti Utenos rajone, Daugailių seniūnijoje, Taukelių kaime, į šiaurės rytus nuo Utenos, apie 5 km į vakarus nuo Daugailių, apie 2 km į vakarus nuo kelio . Akmeninės koplyčios liekanos stūkso senosiose kaimo kapinaitėse (u.k. ). Teritorija sutvarkyta, apjuosta mūrine tvora. Išlikęs garsaus gydytojo, visuomenės veikėjo Jokūbo Šimkevičiaus (1775–1818) kapas (u.k. ).

## Istorija

Taukeliuose būta dvaro ar palivarko, išskirto iš Degsnio dvaro. Kozielų-Poklevskių šeimai priklausiusi koplyčia pastatyta XVIII a. pabaigoje. Fundatoriai buvo dvarininkai Kozielos. Iki pastatant Sudeikių bažnyčią (1825 m.), Taukelių koplyčioje melsdavosi aplinkiniai žmonės. Kai iš Bikuškio paežerės, Šventorėliu vadinamos vietos, šventovė buvo perkelta į Sudeikius ir ten statoma mūrinė bažnyčia, iš Sudeikių kunigai dar atvažiuodavo čia ir koplytėlėje su altoriumi laikydavo pamaldas. Koplyčioje buvo laidojami Kozielų giminės atstovai.

Po Antrojo pasaulinio karo taukeliškio tremtinio Antano Skurkio lauke, netoli kapinaičių, buvo pastatytos gyvulių fermos. Kai įvirto koplyčios stogas ir grindys, brigadininkų ar fermos vedėjų buvo liepta, iškračius Kozielų palaikus, nikeliuotus karstus panaudoti gyvulių ėdalui. Ir tik grįžęs iš tremties A. Skurkis grąžino karstus į koplyčią.

1979 m. rastas Taukelių palivarko šeimininko J. Šimkevičiaus kapas ir įamžintas jo atminimas. Kapinaitėse visuomenės lėšomis pastatytas liaudies meistro Stasio Karanausko ąžuolinis memorialinis stogastulpis.

## Taip pat skaitykite

* Poklevskių-Kozelų koplyčia

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Utenos krašto enciklopedija. Taukeliai 
* Daugailių seniūnijos lankytinos vietos
Devonreksas

**Devonreksas** () – trumpaplaukių kačių veislė. Išsiskiria banguotu kailiu. Šios veislės katės panašios į kornrekso veislės kates.

## Istorija

1960 m. Anglijos Devono grafystėje pastebėta katė garbanotu kailiu. Prieš dešimtmetį panaši katė buvo aptikta ir kaimyniniame Kornvalyje – tai buvo kornreksas. Devone atrastas garbanius kryžmintas su kornreksais, nes manyta, jog kailio banguotumą lėmė tapati mutacija. Visgi taip nebuvo.

Kačių augintojai pasiryžo išvesti atskirą veislę ir pavadinti ją Devono grafystės vardu. Devonreksas buvo išvestas mišrinant grynaveisles ir paprastas namines kates. Pirmasis dovonreksas buvo juodas katinas Kerlis, vėliau tapęs šios veislės standartu.

## Charakteris

Tai protingos, švelnios, meilios katės. Mėgsta draugiją, nekenčia vienatvės. Paliktos vienos gali susirgti. Labai smalsios, aktyviai domisi aplinka. Išmoksta atnešti numestus daiktus, gali priprasti prie pavadėlio. Mėgsta karstytis ir šokinėti.

Gerai sutaria su kitomis katėmis, šunimis ir vaikais. Nemėgsta draskytis.

## Fizinės savybės

Dovonreksas – nedidelė, liauna, raumeninga katė. Krūtinė apvali, kojos gana ilgos. Letenos mažos ir ovalios, uodega ilga, plona, smaili.

Kaklas plonas, skruostikauliai platūs, smakras storas, snukis trumpas. Nosis su įlinkiu. Ausys didelės, plačios prie pagrindo, smailios, apaugusios trumpais plonais plaukeliais. Akys migdolo formos, didelės, įkypos.

Plaukas trumpas, plonas, banguotas. Beveik nesišeria. Kailis truputį šiurkštesnis už kornrekso. Dovonreksai turi ne tik poplaukį, bet ir dengiamuosius plaukus. Ūsai ir antakiai raityti.

Dovonreksai gali būti įvairių spalvų. Dažni juodo ir melsvo vėžlio kiauto piešinio su balta (arba be baltos) spalva. Pasitaiko baltų ir rainų dovonreksų. Akys žalios arba geltonos, dera prie kailio spalvos.

## Šaltiniai

* Esther J.J. Verhoef-Verhallen. *Kačių enciklopedija*, vert. Danguolė Žalytė. Vilnius: Aktėja, 2002.
Koratas (katė)

**Koratas** (, ) – trumpaplaukių kačių veislė. Labai reta, net gimtajame Tailande jų nedaug.

## Istorija

Koratas pavadintas Korato regiono Tailande, iš kur kilo ši veislė, vardu. Pirmosios šios veislės katės atsidūrė JAV XIX a. pabaigoje.

## Charakteris

Tai meilaus būdo katės, prisirišančios prie aplinkinių. Paprastai gerai sutaria su kitomis katėmis, tačiau gali pavyduliauti dėmesio.

Protingos, išmoksta atnešti numestą daiktą. Koratai mėgsta kniaukti, tačiau balsas nėra įkyrus. Judrios, žvalios, dažnai karstosi.

## Fizinės savybės

Kūnas lankstus, grakštus. Nugara šiek tiek išlenkta. Šios katės raumeningos, dažniausiai sunkios. Uodega vidutinio ilgumo, prie pagrindo stora, smailėjanti.

Galva širdelės formos, ausys didelės, aukštai ant viršugalvio. Nosies ilgis proporcingas kaukolės dydžiui. Akys pakankamai didelės.

Kailis labai švelnus, be poplaukio, prigludęs. Spalvos – melsva, alyvų, šokoladinė. Plaukas šviesesnis prie šaknies ir palaipsniui tamsėja iki galiuko. Kiekvieno plauko galiukas sidabriškai žvilga. Akys žalios arba gintarinės.

## Šaltiniai

* Esther J.J. Verhoef-Verhallen. *Kačių enciklopedija*, vert. Danguolė Žalytė. Vilnius: Aktėja, 2002.
Super Smash Bros.

**Super Smash Bros.** (pilniau *Super Smash Brothers*, išvertus „Super mušeikos broliai“) – muštynių ir kovų kompiuterinių žaidimų serija, leidžiama Japonijos „Nintendo“ kompanijos.

## Apie žaidimus
Pirmasis „Super Smash Bros.“ žaidimas išleistas 1999 m. „Nintendo 64“ platformai. Serijos kūrėju laikomas Masahiro Sakurai, kuris sukūrė Kirby personažą ir tuo metu dirbo „HAL Laboratory“ studijoje. Vėliau Masahiro Sakurai įkūrė „Sora Ltd.“ studiją, kurioje dirbo ties sekančiais „Super Smash Bros.“ žaidimais.

Serijos žaidimuose žaidėjai gali valdyti „Nintendo“ leidžiamų žaidimų herojus (pvz., Mario, Luigi, Donkey Kong, Kirby, Samus, Yoshi, Link ir kt.). Su kiekvienu nauju žaidimu valdomų veikėjų daugėjo, jų kovos funkcijų įvairėjo. 2008 m. žaidime „Super Smash Bros. Brawl“ pasirodė populiarių kitų žaidimų kūrėjų veikėjų: Solid Snake (sukurtas „Konami“), Sonic the Hedgehog („Sega“). 2014 m. žaidimuose įtraukti Pac-Man („Bandai Namco“), Mega Man ir Ryu („Capcom“),  

Žaidimų herojai pasižymi labai įvairiomis kovotojų savybėmis. Kovojama įvairiausiais būdais, ne vien muštynėmis, šaudymu ar kardais. Kovų esmė − išstumti priešininką iš žaidimų erdvės, kad jis negalėtų į ją grįžti. Žaidimuose nėra tradicinių muštynių žaidimams herojų „sveikatos“ metrų − užuot sužeidus, nuo smūgių mažėja herojų atsparumas ir vis sekančio sėkmingo smūgio metu priešininką galima vis lengviau pastumti. Atsparumo mažėjimą rodo didėjantis veikėjo procentų „metras“: nuo 0 iki 999%. Paprastai, vienos kovos metu veikėjas turi kelias galimybes būti išstumtas ir tęsti kovą su pradiniu 0% rodikliu.

„Super Smash Bros.“ žaidimus galima žaisti 2-4 žaidėjams vienu metu su viena žaidimų konsole matant vaizdą viename ekrane ir turint atskirus žaidimo pultelius. „Nintendo Wii U“ žaidimo versijoje gali dalyvauti iki 8 žaidėjų. Nuo 2008 m. „Super Smash Bros. Brawl“ žaidimo galimos interneto tarptinklinės muštynės. Žaidimuose, be tiesioginių kovų, yra įvairių papildomų kovų scenarijų: pagal laiką, trofėjų rinkimo, vieno žaidėjo misijos prieš AI valdomus priešininkus ir pan. „Super Smash Bros.“ žaidimai yra vieni populiariausių „Nintendo“ žaidimų konsolėms.

## Žaidimų serija
„Super Smash Bros.“ žaidimai:

Pastaba. * − 2016 m. I ketvirčio duomenys, dar parduodama rinkoje, skaičiai gali ženkliai pasikeisti.

## Išnašos

## Nuorodos
* „Super Smash Bros.“ oficiali svetainė
* mobygames.com
* smashbros-miiverse.com