open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
No Man's Sky

**No Man's Sky** – 2016 m. fantastinis nuotykių videožaidimas, kurį sukūrė ir išleido britų „Hello Games“ studija „PlayStation 4“ ir PC „Windows“ sistemoms. 2018 m. žaidimas su atnaujinimais išleistas „Xbox One“ konsolei.

Pagal *[[metacritic.com]]* suvestinę, kritikai žaidimą įvertino 71/100 ir 60/100 vidurkiais „PlayStation 4“ ir „Windows“ sistemoms atitinkamai.

„No Man's Sky“ yra 3D grafikos žaidimas, kuriame iš pirmojo asmens perspektyvos valdomas herojus lanko įvairias fantastiškas planetas. Žaidime yra nuotykių, ieškojimų ir išgyvenimo žanrų elementų. Žaidėjo tikslas − pasiekti galaktikos centrą. Žaidimo objektai: planetos, planetų gyvūnija, augalija, geologinė aplinka yra sugeneruojami procedūriškai žaidimo variklio. Tokiu būdu žaidime yra begalė skirtingų planetų ir kiekvieno žaidėjo atrandamos planetos yra vis skirtingos tarpusavyje. Žaidimo pradžioje veikėjo kosminis laivas nukrito nežinomoje planetoje, kurią veikėjas gali ištyrinėti, rinkti resursus, kovoti su priešiškai gyvūnais ir pataisęs laivą leistis į kelionę prie pasirinktos danguje matomos planetos. Žaidėjui yra suteikta galimybė suteikti pavadinimus atrandamoms planetoms. Po vienos misijos užbaigimo, žaidimo variklis gali generuoti kitą galaktiką, kurią žaidėjas gali tyrinėti iš naujo.

„No Man's Sky“ sulaukė didžiulės kritikos po to, kai paaiškėjo, kad daugelio žaidimo anonsuotų elementų jame nėra, tarp jų: žadėtų mūšių tarp ateivių, kosminių laivų eskadrilių ir daugelio žaidėjų (*[[multiplayer]]*) žaidimo galimybės. Žaidimas išleidimo savaitę buvo vienu sėkmingiausių debiutų tiek „PlayStation 4“, tiek „Steam“ sistemose, tačiau paaiškėjus žaidimo trūkumams, jo pardavimai ženkliai krito (D. Britanijoje 81% „Playstation 4“ konsolei).  JK reklamos standartų agentūra pradėjo tyrimą dėl „Steam“ tinklalapyje esančių publikuotų žaidimo anonsinių filmų, vaizdalaukių, kurie, pasak vartotojų skundų, neatitiko produkto.

## Atnaujinimai

Po pagrindinio žaidimo pasirodymo „Hello Games“ išleido grupę nemokamų atnaujinimų ir papildymų paketų: „Foundation“ (2016 m.), „Path Finder“, „Atlas Rises“ (abu 2017 m.), „Next“ (2018 m.). Su šiais papildymais įvesti nauji žaidimo režimai (pvz., *Creative*, su neribotais resursais ir be galimybės herojui žūti), įvesta žaidimo istorija, susijusi su veikiančiais ateiviais, ženkliai atnaujinta žaidimo grafika, žaidėjas gali pasirinkti „namų“ planetą, statyti savo bazes, įvesti nauji kelionių po planetą aparatai, naujas „foto“ režimas, leidžiantis užfiksuoti žaidėjo atrastų planetų vaizdus. 2018 m. įvesta pilnavertė kelių žaidėjų žaidimo galimybė, įvesta galimybė žaisti iš trečiojo asmens perspektyvos, herojaus 3D modelį žaidėjas gali modifikuoti, parinkti jam ateivio rasę ir kita. 
## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
* giantbomb.com
* IGN resursai
Kersti Kaljulaid

**Kersti Kaljulaid** (g. 1969 m. gruodžio 30 d. Tartu, Estijos TSR) – Estijos politikė, buvusi šalies atstovė Europos Audito Rūmuose, Estijos prezidentė (2016-2021).

K. Kaljulaid  buvo išrinkta pirmąja Estijos prezidente moterimi, nuo 2016 m. spalio 10 d. ji pakeitė dvi kadencijas valstybės vadovu buvusį Tomą Hendriką Ilvesą. Per prezidento rinkimus Estijos parlamente už vienintelę kandidatę nepartinę K. Kaljulaid balsavo 81 iš 98 posėdyje dalyvavusių parlamentarų.

## Biografija
K. Kaljulaid 1992 m. baigė biologijos studijas Tartu universitete. 2001 m. jame įgijo verslo vadybos magistro laipsnį. 

1998–1999 m. dirbo „Hansapank Market“ investicinės bankininkystės skyriaus projektų vadove, vėliau tapo tuometinio premjero Marto Laaro patarėja ekonomikos klausimais.

Nuo 2004 m. kovo mėn. dirbo Europos Audito Rūmuose – vienoje svarbiausių Europos Sąjungos institucijų, prižiūrinčioje Bendrijos lėšų naudojimą.

2001–2004 m. K. Kaljulaid buvo konservatyvios partijos „Tėvynė“ narė. 

### Šeima

K. Kaljulaid turi dukterį ir sūnų iš pirmosios santuokos. Su dabartiniu vyru Georgi-Rene Maksimovski (1991 m. baigusiu Talino technologijos universitetą) susilaukė dviejų sūnų.

## Politinės pažiūros

2014 m., po Krymo aneksijos, būsimoji Estijos vadovė organizavo Audito Rūmų narių pietų su Rusijos diplomatu boikotą. 

K. Kaljulaid pabrėžia kovos su korupcija ir ekonomikos konkurencingumo klausimų svarbą. Jai taip pat itin svarbūs lyčių lygybės klausimai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali Estijos Respublikos Prezidento svetainė (estų, anglų, rusų k.) 

|-
Mikalojus Herburtas

**Mikalojus Herburtas** (; apie 1524 m. – 1593 m.) – Podolės vaivada iki 1589 m., Rusios vaivada (1588–1593), Haličo pakamaris, Peremyšlio kaštelionas, Tlumako ir Lvovo seniūnas (nuo 1572 metų). Felštyno Podolėje miestelio įkūrėjas.

## Biografija
Peremyšlio pakamario Jano Herburto ir Jadvygos iš Rozlovo sūnus. Buvo kavalerijos rotmistras, dalyvavo Žygimanto Augusto žygiuose į Valachiją, Stepono Batoro į Maskvos valstybę.

1574 m., būdamas Lvovo seniūnu baigė Žemutinės pilies Lvove statybą.

1584 m. įkūrė Felštano miestelį (dab. Gvardeiskoje kaimas) Podolėje, kur pastatė medinę gynybinę pilį. Miestelio pavadinimas kilo iš vietos pavadinimo, iš kur kilo Herburtų giminė – Fulštynas Moravijoje (Čekija). Kaimelis buvo įkurtas vietoje totorių sunaikintos Dobrogoščiaus gyvenvietės. Herburtas išrūpino iš Stepono Batoro Felštynui Magdeburgo teises. Herburtas taip pat pastatė bažnyčią, kurią vėliau sugriovė turkai.

## Šeima
* Motina – Jadvyga, Petro Čvalo iš Rozlovo duktė.
* žmona Katerina Kolo Saporovska, santuoka buvo bevaikė. Tapus našle Katerina ištekėjo už Haličo vėliavininko Pavelo Skotnickio ir pagimdė sūnų Janą Skotnickį.
* brolis Janas Herburtas – rašytojas, istorikas, Sanoko kaštelionas
* brolis Stanislavas Herburtas (1524-1593) – Peremyšlio vyskupas
* sesuo Barbora Kmita.
Martynas Olesnickis

**Martynas Olesnickis** – Belzo žemės pateisėjas 1574-1585 metais.

Pasiuntinys į 1576 metų konvokacinį seimą, 1582 metų, 1589 metų seimus nuo Belzo vaivadijos. Pasirašė Bytomo-Bendzinsko traktatą. 

Buvo arijonizmo pasekėjas. 

## Literatūra

* Posłowie ziemscy koronni 1493-1600, pod red. Ireny Kaniewskiej, Warszawa 2013, s. 241, 279, 324.
* Urzędnicy województwa bełskiego i ziemi chełmskiej XIV-XVIII wieku. Spisy". Oprac. Henryk Gmiterek i Ryszard Szczygieł. Kórnik 1992, s. 250.
Dvidėmis grundalėlis

**Dvidėmis grundalėlis** (*Gobiusculus flavescens*) – ešeržuvių (*Perciformes*) būrio, grundalinių šeimos (*Gobiidae*) smulkių žuvelių labai mažai ištirta ir  smulkiausia Lietuvos žuvų rūšis. 

## Paplitimas
Jūrų žuvelė. Gyvena sūrokuose ir apysūriuose vandenyse. Paplitę šiaurės rytų Atlanto vandenyno pakraščiuose ir gretimose jūrose. Gausiai paplitę vakarinėje Baltijoje, dažniausiai 15 m gelmėse, dumblių, ypač rudųjų, sąžalynuose. Gyvena tuntais. Šios smulkios žuvelės į žvejų tinklus labai retai patenka. Ichtiologai jų sugauna sekliose vakarinės Baltijos dalies pakrantėse. Buvo pastebėti ir prie Estijos pakrančių. 

## Paplitimas Lietuvoje
Aptikta Lietuvoje, bet dėl jų paplitimo trūksta šaltinių. 

## Apibūdinimas
Aptakaus, verpstiško, plokštoko iš šonų kūno žuvelės. Jų ilgis iki 6,0 cm. Galva plokščia iš viršaus, uodegos stiebelis ilgas. Jo ilgis lygus galvos ilgiui. Nuo kitų Baltijoje gyvenančių grundalų skiriasi tuo, kad didelės akys yra galvos šonuose. Kūnas žvynuotas. Skersinėse eilėse 35-40 (45) žvynų. Kūnas rausvai rudas, išmargintas tamsiais tinkliškais raštais ir stambiomis tamsomis dėmėmis. Ties pagrindu yra po tamsią, su baltu apvadėliu dėmę, o patinų - po tamsią dėmę ir kūno šonuose. 

## Veisimasis
Neršia anksti vasarą ant dumblių ar kriauklių. Dėtis saugo patinai. Ikrai dugniniai, kriaušės formos, be riebalinio sluoksnio. Embrionai vystosi kelias paras. 

## Mityba
Pusiau pelaginės žuvys minta planktoniniais vėžiagyviais, rečiau mizidžių, gamaridų, jūros tarakonų jaunikliais, smulkiomis kirmėlėmis, moliuskų lervomis. 

## Amžius
Žinoma kad gyvena 2 metus.

## Taip pat skaityti
* Lietuvos žuvų sąrašas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* fishbase.org / ''Gobiusculus flavescens'' (Fabricius, 1779) Two-spotted goby
Tomas Grabovskis

**Tomas Grabovskis** (m. 1771 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės generolas-leitenantas, Slucko konfederacijos kancleris 1767 metais, Vyštyčių seniūno Stefano Grabovskio ir Teodoros Stryjenskos sūnus.  

## Literatūra
* Szymon Konarski, Szlachta kalwińska w Polsce, Warszawa 1936
* Henryk P. Kosk, generalicja polska , t. I, Pruszków 1998
* Aleksander Kraushar, Książę Repnin i Polska, t. I, Warszawa 1900
Venecijos bienalė

**Venecijos bienalė** () – Venecijos meno organizacija bei pirmoji ir pagrindinė jos organizuojama paroda. Nuo 2009 m. organizacija žinoma kaip **Bienalės fondas** (), o paroda, siekiant atskirti ją nuo organizacijos ir kitų organizuojamų parodų, dar vadinama **Meno bienale**. Meno bienalė, šiuolaikinio meno paroda, rengiama neporiniais metais, yra originali bienalė, pagal kurios modelį bienalės sukurtos visame likusiame pasaulyje. Be Meno bienalės, Bienalės fondas organizuoja ir kitus renginius Venecijoje:

## Lietuvos paviljonas

### Atstovai

Lietuva Meno bienalėje dalyvauja nuo 1999 m. Šalis neturi savo paviljono Venecijoje, todėl kiekvieną kartą Lietuvos autorių darbai pristatomi skirtingose vietose. Dalyviai:
* 1999 m. – Mindaugas Navakas ir Eglė Rakauskaitė („Nepavadintas“, „In Honey“, „Faces“)
* 2001 m. – Deimantas Narkevičius;
* 2003 m. – Svajonė Stanikienė ir Paulius Stanikas;
* 2005 m. – Jonas Mekas;
* 2007 m. – Nomeda Urbonienė ir Gediminas Urbonas;
* 2009 m. – Žilvinas Kempinas („Tube“)
* 2011 m. – Darius Mikšys;
* 2013 m. – Gintaras Didžiapetris, Elena Narbutaitė, Liudvikas Buklys, Kazys Varnelis, Vytautė Žilinskaitė, Morten Norbye Halvorsen, Jason Dodge, Gabriel Lester, Dexter Sinister (kuratorius Raimundas Malašauskas);
* 2015 m. – Dainius Liškevičius („Museum“)
* 2017 m. – Žilvinas Landzbergas;
* 2019 m. – Lina Lapelytė, Vaiva Grainytė, Rugilė Barzdžiukaitė (opera-performansas „Saulė ir jūra“) pelnė pagrindinį prizą – „Auksinį liūtą“ už geriausią Nacionalinį pasirodymą 
* 2022 m. – Robertas Narkus
* 2024 m. – "Pakui Hardware" (Neringa Černiauskaitė ir Ugnius Gelguda), bei tapytoja Marija Teresė Rožanskaitė (1933–2007)

## Šaltiniai

## Nuorodos

*
Altmiūlis

**Altmiūlis** () – upė Bavarijoje, Vokietijoje; kairysis Dunojaus intakas. Upės ilgis – 226,9 km.

Ištakos netoli Ansbacho. Pietryčių kryptimi teka į Altmiūlso ežerą (į šiaurę nuo Guncenhauzeno miestelio). Teka pro Altmiūlio slėnio gamtos parką. Kelheime įteka į Dunojų.

Pagrindiniai miestai: Troichtlingenas, Eichštetas ir Bailengrisas.


Altmuehl.jpg
Altmuehl bei Ornbau.jpeg
Unstrutas

**Unstrutas** () – upė rytų Vokietijoje; kairysis Zalės intakas. Ištakos Tiuringijoje, netoli Dingelštedto. Upės baseino plotas apima beveik visą Tiuringijos baseiną. Teka pro Tiuringijos Vartų žemumas, per Saksonijos-Anhalto žemę. Upės ilgis – 192 km. Netoli Naumburgo įteka į Zalę.

Pagrindiniai miestai: Miūlhauzenas, Zemerda, Bad Frankenhauzenas, Arternas, Roslebenas ir Freiburgas. Pagrindiniai intakai: Gera, Viperis, Helmė, Losa.

## Išnašos


Unstrut Bruecke Weischuetz.jpg
Unstrut Bottendorf.JPG
André Rieu

**Andrė Riju** (; g. 1949 m. spalio 1 d. Mastrichte) – Nyderlandų dirigentas ir smuikininkas, spaudoje vadinamas „Valso karaliumi“ po Johano Štrauso.

## Biografija
Mokėsi Lježe, po to Mastrichte, 1977 m. baigė Briuselio konservatoriją. Tarp Rieu mokytojų buvo André Gertler ir Herman Krebbers. Grojo antru smuiku savo tėvo vadovaujamame Limburgo simfoniniame orkestre.

Įkūręs Mastrichto solinį orkestrą, pradžioje susidedantį vos iš kelių muzikantų, Rieu grojo su jais olandų senelių namuose, atlikdamas Vienos valsą. 1987 m. Rieu įkūrė Johano Štrauso orkestrą, pradžioje jį sudarė 12 atlikėjų. 1992 m. orkestras įrašė pirmąjį diską „Linksmų Kalėdų“ (). 1994 m. Antrojo valso iš Dimitrijaus Šostakovičiaus Siuitos estradiniam orkestrui įrašas Rieu ir jo naująjį kolektyvą išgarsino visuose Nyderlanduose, o antrasis albumas „Štrausas ir kompanija“ () nacionaliniuose muzikos topuose išsilaikė apie metus.

Toliau Rieu su savo orkestru plačiai gastroliavo po pasaulį, išleisdamas iki septynių studijinių ir koncertinių albumų per metus, padidino orkestro sudėtį iki 50–55 muzikantų. Iki 2008 m. buvo parduota apie 27 milijonus jo albumų.

## Diskografija

* *Nuits magiques* (2013)
* *Live in Maastricht VI* (2012)
* *Live in Brazil* (2013)
* *Home for Christmas* (2011)
* *And the Waltz Goes On* (2011)
* *Moonlight Serenade* (2011)
* *Roses from the South* (2010)
* *My African Dream* (2010)
* *Live in Maastricht IV* (2010)
* *You Raise Me Up – Songs for Mum* (2010)
* *Live in Maastricht III* (2009)
* *Forever Vienna* (2009)
* *The Best of André Rieu* (2009)
* *Masterpieces* (2009)
* *You’ll Never Walk Alone* (2009)
* *I Lost My Heart in Heidelberg* (2009)
* *Live in Maastricht II* (2008)
* *Live in Australia* (2008)
* *Waltzing Matilda* (2008)
* *The 100 Most Beautiful Melodies* (2008)
* *Ich tanze mit dir in |cols=3den Himmel hinein* (2008)
* *Live in Dublin* (2007)
* *Auf Schönbrunn* (2006)
* *New York Memories* (2006)
* *Songs from My Heart* (2005)
* *Christmas Around the World* (2005)
* *Live in Tuscany* (2004)
* *The Flying Dutchman* (2004)
* *New Year’s Eve in Vienna* (2003)
* *André Rieu at the Movies* (2003)
* *Live in Dublin* (2003)(
* *Romantic Paradise* (2003)
* *Maastricht Salon Orkest – Serenata* (2003)
* *Love Around the World* (2002)1
* *Dreaming* (2002)
* *Live at the Royal Albert Hall* (2001)
* *Musik Zum Träumen* (2001)
* *La Vie Est Belle* (2000)
* *Fiesta!* (1999)
* *Romantic Moments* (1998)
* *The Christmas I Love* (1997)
* *In Concert* (1996)
* *Strauss i Co* (1995)

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Oficialus kanalas Youtube
Huntė

**Huntė** () – upė, tekanti Žemutinės Saksonijos žemėje, šiaurės vakarų Vokietijoje; kairysis Vėzerio intakas. Upės ilgis – 189 km.

Išteka iš *Wiehengebirge* kalvų. Šiaurinės Vokietijos lygumoje teka pro Diumerio ežerą. Šiaurės kryptimi teka per Bad Eseną, Dypholcą, Vildeshauzeną ir Oldenburgą. Elsflėte įteka į Vėzerį. Upės dalis tarp Oldenburgo ir Vėzerio naudojama pakrančių krovininių laivų laivybai.


Bad Essen - Hunte.jpg|Huntė ties Bad Esenu
Hunte bei Rechtern (Barnstorf).JPG
Oldenburg Klappbrücke.JPG
Balsupių radinys

**Balsupių radinys** – 2016 m. spalio pradžioje Balsupiuose, Marijampolės savivaldybės teritorijoje, iškastas geležinis bidonas su Lietuvos partizanų Tauro apygardos dokumentais ir rezistencijos leidiniais.

## Istorija
Surūdijusį tarpukario laikų bidoną ūkininko Rimanto Šaukščiaus žemėje ardamas dirvą rado traktorininkas. R. Šaukščius, laužtuvu atidaręs bidoną ir viduje aptikęs sudrėkusius popieriaus lapus su mašinėle bei ranka rašytais tekstais lietuvių ir rusų kalba, radinį pristatė į Marijampolės kraštotyros muziejų. Muziejininkai dokumentus perdavė Lietuvos ypatingajam archyvui.

## Radinys
Kadangi radavietė yra maždaug kilometrą nutolusi nuo Antano Smetonos kanceliarijos vadovo Pijaus Bielskaus brolio Vinco Bielskaus sodybos, kurioje, kaip įtariama, P. Bielskus paslėpė Lietuvos Nepriklausomybės Akto originalą, Marijampolės kraštotyros muziejaus direktorius Antanas Pileckas spėjo, jog bidone galėjo būti paslėptas šis dokumentas. Per pirminę dokumentų apžiūrą nustatyta, jog bidone rasti 1943–1944 m. leisti rezistencijos leidiniai „Į Laisvę“, „Nepriklausoma Lietuva“, Tauro apygardos leidinys „Kovos keliu“ bei 1946 m. apygardos vado įsakymai, rinktinių vadų suvažiavimo protokolai ir kita. Iš viso suskaičiuota apie 2000 dokumentų. Rasti Tauro apygardos dokumentai bus restauruojami Lietuvos centriniame valstybės archyve.

## Šaltiniai
Chodžali

**Chodžali** () arba **Ivanjanas** – kaimas Kalnų Karabache, už 10 km į šiaurės rytus nuo Stepanakerto. De jure priklauso Azerbaidžanui, bet de facto valdomas armėnų.

## Istorija
Sovietmečiu Chodžaly priklausė Kalnų Karabacho Askerano rajonui. Prasidėjus Karabacho konfliktui, 1992 metais vasario 25 dieną kaimą užgrobė Armėnijos pajėgos. Čia įvyko masinės civilių azerbaidžaniečių žudynės , kurios Azerbaidžane vadinamos genocidu.

## Šaltiniai
Rumšiškių šv. Antano koplyčia

**Rumšiškių šv. Antano koplyčia** – medinė koplyčia, esanti Kaišiadorių rajone, Rumšiškių miestelyje, Pajūrio g., prie Rumšiškių bažnyčios. 2022 m. įrašyta į Kultūros vertybių registrą. Rumšiškių kapinėse stovi Rumšiškių šv. Onos koplyčia.

## Istorija

Koplyčia pastatyta Pirmojo pasaulinio karo metais kunigo Jono Jurevičiaus rūpesčiu. Ji stūksojo Byliškių kaime, kurio vietoje 1961 m. įsikūrė perkeltos Senosios Rumšiškės. Šalia šv. Antano koplyčios, į viršutinę Nemuno terasą, 1958–1959 m. buvo perkelta Rumšiškių bažnyčia su varpine iš būsimų Kauno marių dugno.

1942 m. kelias dienas šv. Antano koplyčioje laikytos pamaldos po balandžio 12 d. įvykusio didelio Nemuno potvynio prie bažnyčios.

## Architektūra

Šv. Antano koplyčia priklauso Rumšiškių šv. arkangelo Mykolo bažnyčios pastatų kompleksui. Pastatas rąstų sienomis, ant pamato su cokoliu. Jis stačiakampio plano, su trisiene apside pietų pusėje, pastoge. Pagrindinio tūrio stogas dvišlaitis, apsidės - trišlaitis, danga – asbocemento lakštai. Stogo konstrukcija medinė gegninė. Gegnių galai mediniai, profiliuoti. Stogo šiaurinėje dalyje įtaisytas medinis stačiakampis bokštelis su kryžiaus formos sienų angomis, trikampiais frontonais su dvišlaičiais stogeliais, stogo smaile. Stogeliai ir smailė uždengti skarda. Stogo smailės rutulys ir kryžius neišlikę. 

Vidaus patalpos pakitusios, kaip manoma, buvo atidalintos XX a. II pusėje, koplyčią pritaikius gyvenamosioms patalpoms. Fasadų langų ir durų angos stačiakampės. Dvigubų medinių langų skaidymas pakeistas XX a. II pusėje. Koplyčios priekyje įrengtos medinės lentinės vienvėrės durys su metalo vyriais, išorėje sutvirtintos horizantaliomis lentomis. Priekinio fasado medinis pastogės karnizas su stoginėliu, kuris uždengtas asbocemento lakštais XX a. II pusėje. Fasadai apkalti vertikaliomis medinėmis lentelėmis su lentjuosčių apkalu. Frontone – horizontalių medinių lentelių apkalas.

## Šaltiniai
Jagstas

**Jagstas** () – upė, tekanti Badeno-Viurtembergo žemėje, pietvakarių Vokietijoje; dešinysis Nekaro intakas. Upės ilgis – 189 km.

Išteka iš kalvų esančių į rytus nuo Elvangeno miestelio, netoli ribos su Bavarija. Teka pro Elvangeną, Krailsheimą, Kirchbergą prie Jagsto, Langenburgą, Krauthaimą, Miokmiulį ir Noidenau. Netoli Bad Vimpfeno įteka į Nekarą.


Jagstquelle im August.jpg|Upės ištakos
Jagst bei Langenburg.JPG
Jagst Untergriesheim1.JPG
Appellation d'origine protégée (Šveicarija)

***Appellation d’origine protégée*** (**AOP**, saugoma kilmės vietos nuoroda) – Šveicarijos geografinė nuoroda, skirta apsaugoti tradicinių maisto produktų, išskyrus vyną, kilmės vietos ir kokybę. Vynams skirta atskira nuoroda, *appellation d’origine contrôlée*, AOC.

Praeityje, *appellation d’origine contrôlée* sertifikavimas buvo naudojamas tiek vynams, tiek kitiems maisto produktams. Siekiant atitikti Europos Sąjungoje egzistuojančią kontrolės sistemą, 2013 m. *appellation d’origine contrôlée* statusas ne vyno produktams buvo pakeistas į *appellation d’origine protégée.*

## Šveicarijos geografinės nuorodos
***Appellation d’origine protégée*** (**AOP**, saugoma kilmės vietos nuoroda) patvirtina, kad „viskas nuo žaliavų iki perdirbimo ir galutinio produkto yra kilę iš vieno aiškiai apibrėžto kilmės regiono“.

***Indication géographique protégée*** (**IGP**, saugoma geografinė nuoroda) patvirtina, kad produktai buvo „arba pagaminti, apdoroti, arba paruošti jų kilmės vietoje“.

***Appellation d’origine contrôlé*** (**AOC**, kontroliuojamos kilmės vietos nuoroda) naudojama vynams.

## Produktai

### Appellation d’origine protégée (AOP)
* Cardon épineux genevois
* Munder Safran
* Rheintaler Ribelmais
* Abricotine
* Damassine
* Eau-de-vie de poire du Valais
* Zuger / Rigi Kirsch
* Pain de seigle valaisan
* Poire à Botzi
;Sūriai
* Berner Alpkäse
* Bloderkäse-Sauerkäse
* Emmentaler
* L'Etivaz
* Formaggio d'alpe ticinese
* Glarner Alpkäse
* Gruyère
* Raclette du Valais
* Sbrinz
* Tête de Moine
* Vacherin fribourgeois
* Vacherin Mont-d’or

#### AOP kandidatai
* Bois du Jura
* Boutefas
* Bündner Bergkäse
* Huile de noix de Sévery
* Jambon de la borne
* St. Galler Alpkäse
* Cuchaule, reikiami dokumentai 2016 m. balandžio 22 d. priduoti Federaliniam žemės ūkio biurui.

### Indication géographique protégée (IGP)
* Bündnerfleisch
* Glarner Kalberwurst
* Jambon cru du Valais
* Longeole
* Lard sec du Valais
* St. Galler Bratwurst
* Saucisse d'Ajoie
* Saucisse aux choux vaudoise
* Saucisson neuchâtelois et Saucisse neuchâteloise
* Saucisson vaudois
* Viande séchée du Valais
* Zuger Kirschtorte

#### IGP kandidatai
* Appenzeller Mostbröckli
* Appenzeller Siedwurst
* Appenzeller Pantli
* Berner Zungenwurst

## Šaltiniai
Sirputis

**Sirputis** – XIII a. pabaigos lietuvių kunigaikštis, Lietuvos didžiojo kunigaikščio Traidenio brolis. Kai kurių senesnių šaltinių įvardinamas kaip Traidenio sūnus, nors tvirtai žinoma tik tai, kad Traidenis turėjo dukterį Gaudemundą.

Manoma, valdė Naugarduką ir buvo priėmęs stačiatikių tikėjimą. Ne kartą vadovavo Traidenio kariuomenei kovose su Haličo Voluinės kunigaikščiais. 1275 m. gynė Naugarduko pilį nuo Haličo ir Voluinės kunigaikščių kariuomenės, 1279 m. žygiavo į Liublino žemę Lenkijoje.

## Šaltiniai
Andžejus Pražmovskis

**Andžejus Pražmovskis** – Varšuvos kaštelionas 1649 metais, Varšuvos žemės teisėjas 1638 metais, Varšuvos iždininkas 1631 metais.

Buvo Vladislovo Iv Vazos elektorius nuo Varšuvos žemės 1632 metais ir Jono Kazimiero Vazos nuo Varšuvos žemės 1648 metais.

## Literatūra
* Rodzina, herbarz szlachty polskiej, t. XIV, Warszawa 1917, s. 330.
* Suffragia Woiewodztw y Ziem Koronnych, y W. X. Litewskiego, Zgodnie ná Naiásnieyssego Władisława Zygmunta ... roku 1632 ... Woiewodztwo Krákowskie., [b.n.s.]
Stanislovas Chomentovskis

**Stanislovas Chomentovskis** (, 1673 m. gruodžio 13 d. – 1728 m. rugpjūčio 31 d.) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, Karūnos lauko etmonas nuo 1726 m., Mazovijos vaivada nuo 1706 m., 1725 m. tapo Karūnos dvaro maršalka.

## Biografija
Lenkijos bajorų Chomentiovskių giminės atstovas, herbo „Lis“ savininkas. Braclavo vaivados Martyno Chomentovskio ir Anos Veržbovskos sūnus.

Nuo 1696 m. Radomo seniūnas, nuo 1706 m. – Zvoleno, nuo 1708 m. – Drohobyčiaus ir Zlotorijsko. Vienas iš ištikimų Augusto Stipriojo šalininkų. Vienas iš Šiaurės karo su švedais didvyrių. 1704 m. gegužę dalyvavo Sadomiro konfederacijoje.

1712 m. buvo paskirtas ATR ypatinguoju pasiuntiniu į Osmanų imperiją, 1713 m. vedė derybas dėl Karolio XII išsiuntimo iš šalies. Už tą paslaugą grįžęs iš Turkijos gavo apdovanojimą – 25 tūkstančius talerių. Derybos tęsėsi nuo 1713 m. iki 1714 m. balandžio 22 d. Derybose lenkams padėjo Rusijos diplomatas Petras Šafirovas, Austrijos rezidentas Francas Anselmas Fleišmanas ir prancūzų pasiuntinys markizas Pjeras Piušo Dezaljeras, taip pat Krymo chanas Kaplanas Girėjus, papirktas Lenkijos pasiuntinio Petro Lamaro.

1714 m. balandžio 22 d. buvo pasirašyta sutartis tarp ATR ir Turkijos. Turkai atsisakė ketinimų peržiūrėti 1699 m. Karlovicų sutartį, o lenkai sutiko laikytis Rusijos–Turkijos 1711 m. Adrianopolio susitarimų nuostatų, rusų kariai turėjo būti išvesti iš Lenkijos žemių, o Karolis XII galėjo grįžti į tėvynę per Lenkijos žemes.

## Literatūra
* Historia Dyplomacji Polskiej, tom II 1572–1795 pod red. Zbigniewa Wójcika, PWN Warszawa 1982, s. 365–366, 372.
* Arkuszewski A. «Kazimiera z Leszczyńskich Romanowa Cichowska 6.II.1828 – 11.V.1885», Warszawa, 1989 r.

|-
Million Reasons

**„Million Reasons“** – amerikiečių atlikėjos Lady Gaga antrasis singlas iš penktojo studijinio albumo „Joanne“ (2016). Daina išleista 2016 metų spalio 6 dieną. Nuo lapkričio 1 dienos pradėta groti radijo stotyse.

## Komanda
* Prodiuseriai – Mark Ronson, BloodPop ir Lady Gaga
* Lady Gaga – vokalas, dainos autorė
* BloodPop – gitara
* Hillary Lindsey - dainos autorė
* Mark Ronson – gitara, dainos autorius

## Gyvas atlikimas
Atlikėja pirmą kartą dainą pristatė gyvai "Dive Bar Tour" metu, kuris vyko Jungtinių valstijų Nashville miesto bare.

## Top

## Išleidimo istorija

## Nuorodos
* Dainos žodžiai  MetroLyrics puslapyje.
* Oficialus Lady Gaga puslapis
## Šaltiniai
Juodasis Elsteris

**Juodasis Elsteris** (, ) – upė rytų Vokietijoje; dešinysis Elbės intakas. Teka Saksonijos, Brandenburgo ir Saksonijos-Anhalto žemėse. Upės ilgis – 178 km. Ištakos Lužicoje, netoli Elstros miestelio.

Teka per Kamencą, Hojersverdą, Zenftenbergą, Lauchhamerį, Elsterverdą, Bad Lybenverdą, hercbergą ir Jeseną. Elsteryje įteka į Elbę.

Svarbesni intakai: *Hoyerswerdaer Schwarzwasser*, *Pulsnitz*, *Große Röder*, *Kleine Elster* ir *Schweinitzer Fließ*.


Herzberg an der Sw Elster.JPG
Schwarze elster bei brieske.JPG


## Išnašos

## Taip pat skaitykite
* Baltasis Elsteris
Bodės muziejus

**Bodės muziejus** (, anksčiau **Kaizerio Frydricho muziejus**) − meno muziejus Berlyne, vienas iš Muziejų salos muziejų.

Bodės muziejus žinomas plačia Europos viduramžių ir ankstyvojo renesanso skulptūrų, Bizantijos meno ir numizmatikos kolekcija.

## Istorija

Muziejaus ištakos kildinamos iš 1883 m. Prūsijos kronprincesės Viktorijos paskelbto jo koncepcijos memorandumo. Muziejaus idėjas realizuoti ėmėsi Vilhelmas fon Bodė. 1897 m. prasidėjo pastato statybos šiauriniame dabartinės Muziejų salos krašte. Pastato architektas − Eberhard von Ihne. Muziejus atidarytas 1904 m. ir pavadintas kaizerio Frydricho (mirusio 1888 m., kronprincesės Viktorijos vyro) vardu. Jis buvo skirtas renesanso menui, skulptūroms ir tapybai. Pastatas labai nukentėjo antrojo pasaulinio karo metu ir 1948−1986 m. laikotarpiu buvo kelis kartus restauruotas. 1956 m. jam suteiktas jo įkūrėjo ir pirmojo direktoriaus Vilhelmo fon Bodės vardas. Po Vokietijos suvienijimo 1990 m. muziejaus kolekcijos buvo prijungtos prie Valstybinių Berlyno muziejų institucijos kolekcijų. Po kapitalinių restauracijos darbų muziejus atidaytas 2006 m. iš naujo. Jo paskirtis pakeista į Skulptūrų ir Bizantijos meno muziejaus. Taip pat jame yra *Münzkabinett* − žmonijos istorijos numizmatikos kabineto − pagrindinė ekspozicija. Papildomai muziejus praturtintas 150 paveikslų iš renesanso laikotarpio, kai pagrindinė renesanso paveikslų kolekcija nuo 1998 m. eksponuojama Berlyno paveikslų galerijoje.

Bodės muziejaus garsiais eksponatais minimos Donatelo „Pacių Madonos“, Kanovos „Šokėjos“ skulptūros, bei jame yra kapitalinių vokiečių skulptorių T. Rymenšneiderio ir I. Giunterio skulptūros darbų. Muziejuje vyksta dedikuotos parodos.

## Muziejaus vaizdai


Bodemuseumfoyer.jpg| Muziejaus fojė
Berlin Bode-Museum 1.JPG| Europos viduramžių meno salė
Bodemuseum Italienische Skulpturen.jpg| Italų skulptūrų salė
Bode museum, basilica.JPG| Bazilika


## Nuorodos

* Oficiali svetainė, DE, EN kalbomis
* Numizmatikos kabinetas
* berlin.de
Naujasis muziejus

**Naujasis muziejus** () − istorijos ir meno muziejus Berlyne, vienas iš Muziejų salos muziejų.

Naujasis muziejus garsus priešistoriniais objektais ir antikinio meno kolekcijomis, tarp jų pasaulinio žinomumo Nefertitės biustu.

## Istorija

Muziejus pastatytas 1843−1855 m. laikotarpiu pagal architekto Fridricho Augusto Stülerio projektą. Jis buvo pavadintas Naujuoju, kad atskirti nuo anksčiau pastatyto (dabar vadinamo Senuoju) pirmojo muziejaus Muziejų saloje. Naujojo muziejaus pastatas buvo subombarduotas antrojo pasaulinio karo (apie 1944 m.) metu ir jo atstatymu pradėta rūpintis tik po 1980 m. Konkretūs statybos darbai prasidėjo 2003 m., vadovaujant britų architektui David Chipperfield. 2009 m. muziejus atidarytas naujai ir jo karo bombardavimų likučiai sumaniai inkorporuoti į restauracinį modernų muziejaus kompleksą.

Muziejuje reprezentuotos trys Valstybinių Berlyno muziejų institucijos:
* Egipto muziejus ir papirusų kolekcija
* Priešistorinis ir ankstyvosios istorijos muziejus
* Klasikinės antikos kolekcija (kitos dalys Pergamono ir Senajame muziejuose)

Muziejuje galima susipažinti su priešistoriniais artefaktais ir ankstyvuoju istoriniu menu iš Skandinavijos, šiaurės Afrikos, Europos akmens, bronzos ir geležies amžiaus artefaktais, H. Šlymano rastais objektais Trojoje, antikinėmis skulptūromis.

## Muziejaus vaizdai


Nefertiti altes Museum1.jpg| Nefertitės biustas
Neues Museum, Berlin (8169139281).jpg| Viena muziejaus salių
Neues museum, sala.JPG| Viena muziejaus salių
Museo vitrina.jpg| Muziejaus eksponatai


## Nuorodos

* Oficiali svetainė, DE, EN kalbomis
* Egipto muziejus ir papirusų kolekcija
* Priešistorinis ir ankstyvosios istorijos muziejus
* Klasikinių senienų kolekcija 
* berlin.de
Andrea Iannone

**Andrea Iannone** (g. 1989 m. birželio 9 d.) – profesionalus motociklų lenktynininkas, šiuo metu lenktyniaujantis MotoGP čempionate su „Suzuki“ komanda.

## Karjeros statistika
### Sezono

 Sezonas dar tęsiasi.

### Klasės

### Lenktynių
(legenda) (**Bold** – pole pozicija, *italics* - greičiausias ratas)

 Sezonas vis dar tęsiasi.
2016 m. Japonijos Grand Prix

**2016 m. Japonijos Grand Prix** – 17-tos 2016 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko spalio 7-9 dienomis Suzuka trasoje.

## Kvalifikacija

**Pastabos:**
*  &mdash; Kimi Räikkönen ir Pascal Wehrlein gavo 5 starto pozicijų baudas už pavarų dėžės keitimus.
*  &mdash; Sebastian Vettel gavo 3 starto pozicijų baudą už sukeltą avariją Malaizijoje.
*  &mdash; Jenson Button gavo 35 starto pozicijų baudą dėl galios agregatų keitimus.

## Lenktynės

## Čempionato įskaitos

;Lenktynininkų įskaita

;Komandų įskaita

* Rodomos tik pirmos 5 įskaitų vietos.

## Šaltiniai
Senasis muziejus

**Senasis muziejus** () − antikinio meno muziejus Berlyne, vienas iš Muziejų salos muziejų.

Senajame muziejuje eksponuojamas senovės graikų, etruskų ir romėnų menas bei numizmatika.

## Istorija

Muziejus pastatytas 1823−1830 m. laikotarpiu pagal architekto Karlo Fridricho Šinkelio projektą. Tai buvo pirmasis muziejus dabartinėje Muziejų saloje ir iš pradžių vadintas Karališkuoju muziejumi. Muziejaus pastatas su 18 jonėninių kolonų fasadu yra vienas ryškiausių klasicistinės architektūros pavyzdžių Vokietijoje. Pradėjus netoliese kito muziejaus statybas 1845 m. muziejus pavadintas Senuoju.

Muziejuje reprezentuotos dvi Valstybinių Berlyno muziejų institucijos:
* Klasikinės antikos kolekcija
* *Münzkabinett* (Numizmatikos  kabinetas, pagrindinė kolekcija Bodės muziejuje)

Muziejuje galima susipažinti su senovės graikų, etruskų, romėnų skulptūra, juvelyrika, mozaikomis, frizais, monetomis, indais ir kt.

## Muziejaus vaizdai


Altes Museum Rotunde 01 2002.jpg| Rotondos fragmentas
Altes Museum 8.JPG| Amūro ir Psichės statulos
Nile mosaic - Google Art Project.jpg| Nilo mozaika
Apulian vases Antikensammlung Berlin 1984.39-59.jpg| Apulijos vazos


## Nuorodos

* Oficiali svetainė, DE, EN kalbomis
* Numizmatikos kabinetas
* Klasikinės antikos kolekcija 
* berlin.de
Ėderis

**Ėderis** () – 177 km ilgio upė, tekanti Vokietijoje. Prasideda rytų Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje, iš Ederkopfo kalno, (*Rothaargebirge* kalnų dalis). Per Heseno žemę teka rytų ir šiaurės kryptimi. Žiotyse, ties Edermiunde įteka į Fuldą.

Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėta Senovės Romos istoriko Tacito. Viduramžiuose buvo žinoma *Aderna*, *Adarna*, *Adrina* pavadinimais.


Eder river at Goddelsbach.JPG
Edersee, Staumauer, 2011-08 CN-01.jpg|Užtvanka
Battlefield 1

**Battlefield 1** (, angl. sutrumpinimas **BF1**) –  pirmojo asmens šaudyklės tipo karinis žaidimas, kurtas Švedijos žaidimų kompanijos „EA DICE”. Žaidimas išleistas 2016 m. spalio 21 d. visame pasaulyje. „Battlefield 1” šaudyklė skirta Microsoft Windows, PlayStation 4 bei Xbox One platformoms.

2016 m. „Battlefield 1” laimėjo geriausio veiksmo žaidimo apdovanojimą.

Žaidimo anonsas  „YouTube" tinkapyje tapo daugiausiai patinka gavusių vaizdo įrašų, kurio metu teigiamai jį įvertino daugiau kaip 2 milijonai lankytojų.

## Kritika

## Nuorodos
* Oficialus „Battlefield 1“ puslapis
Nefertitės biustas

**Nefertitės biustas** – Sen. Egipto naujosios karalystės laikotarpio skulptūrinis biustas, vaizduojantis faraono Echnatono žmoną Nefertitę. Tai pasaulinio žinomumo skulptūros kūrinys, vertinamas vienu iš moters grožio vaizdavimo viršūnių. Eksponuojamas Berlyno Naujajame muziejuje.

## Apie skulptūrą

Nefertitės biustas buvo rastas 1912 m., vadovaujant vokiečių archeologui Ludvikui Borchardtui ir kasinėjant Egipto Amarnos vietovėje ten, kur buvo senovinis Achetatono miestas, įsteigtas faraono Echnatono (Amenchotepo IV, apie 1352−apie 1335 m. pr. m. e.) ir buvęs Sen. Egipto sostine. Kasinėjimus finansavo turtingas Vokietijos žydas, filantropas Džeimsas Simonas, kuris 1920 m. Nefertitės biustą padovanojo Berlyno muziejams. Nuo 1924 m. biustas buvo eksponuojamas Egipto muziejuje. Pareikalavus Egipto valdžiai grąžinti biustą, Berlyno muziejus atsisakė tai padaryti ir skulptūra yra nuolat pasikartojančių ginčų dėl savininkų teisių tarp Egipto ir Vokietijos objektu. 

Nefertitės biustas rastas buvusiame name, kuris pagal požymius buvo skulptoriaus dirbtuvės. Iš inskripcijos ant vieno iš rastų objektų sprendžiama, kad skulptoriaus vardas buvo Tutmozis. Jis tikriausiai buvo reikšmingas ir artimas faraonui menininkas. Nefertitės biustas tikriausiai buvo skulptoriaus sukurtas kaip modelis, pagal kurį dirbtuvių pameistriai kopijavo kitus Nefertitės atvaizdus. Nefertitės biustas yra natūralaus žmogaus dydžio, iškaltas iš kalkakmenio. Skulptorius padengė akmenį plonu, varijuojančio storio gipso skiedinio (stiuko) sluoksniu, kad suteiktų daugiau detalumo veidui, ir nudažė. Vienoje Nefertitės biusto akyje įstatytas kristalas, kuris įtvirtintas juodai dažytu vašku. Kita akis yra be kristalo ir jis joje niekuomet nebuvo įstatytas. 

Nefertitės biustas sukurtas apie 1340 m. pr. m. e. taip vadinamojo Amarnos laikotarpio metu, kai egiptietiškajame mene buvo leidžiamas natūralesnis žmogaus vaizdavimas, įskaitant faraono šeimos narius. Pavyzdžiui, kitoje to laikotarpio skulptūroje Nefertitė pavaizduota su nuo gimdymų atsiradusia riebaline juosta pilvo apačioje. Tai buvo labai skirtingas vaizdavimo stilius nuo Sen. Egipte įprastų labai stilizuotų ir idealizuotų vaizdinių. Skulptūra tikriausiai buvo palikta apleistose dirbtuvėse, kai po faraono Echnatono mirties skulptorius Tutmozis persikėlė į Memfį.
## Galerija

Nefertiti (Nofretete in Berlin).jpg| Nefertitės biustas iš priekio
Nefertiti bust (right).jpg| Nefertitės biustas iš profilio
Nefertiti Berlín 03.JPG| Stovinti Nefertitė − Amarnos periodo skulptūra

## Šaltiniai

* khanacademy.org
Sedos kautynės

**Sedos kautynės (mūšis)** – 1944 m. spalio 6-7 d. prie Sedos miestelio (dab. Mažeikių rajonas) vykęs iš buvusios tarpukario Lietuvos kariuomenės karininkų ir jų vadovaujamų savanorių sudarytos Tėvynės apsaugos rinktinės (TAR) mūšis su Raudonąja armija. Tai paskutinis lietuvių nesėkmingai pasibaigęs mėginimas atvirai pasipriešinti plūstantiems agresoriams iš Rytų.

## Tėvynės apsaugos rinktinė
Tėvynės apsaugos rinktinę sudarė karininkai ir civiliai savanoriai, pasiryžę ginti Lietuvą nuo Raudonosios armijos. Rinktinė kovojo vakarinėje Lietuvos dalyje – Žemaitijoje, prie Sedos, ten patyrė didelių nuostolių ir buvo išsklaidyta. Daliai savanorių pavyko pasitraukti su vokiečiais. Kiti pateko į nelaisvę arba papildė jau pradėjusius veikti lietuvių antisovietinių partizanų būrius.

Tais metais TAR formaliai buvo pavaldi Vermachtui. Ji vilkėjo iš vokiečių gautomis uniformomis. Tačiau ji negavo ir nevykdė jokių Vermachto įsakymų. Rinktinė kovojo ne už griūvantį Reichą, o už savo krašto laisvę. Tačiau Antrajame pasauliniame kare nugalėjusiems Vakarams, kurie buvo toli nutolę nuo Lietuvos, tai mažai rūpėjo. Jie perduodavo sovietams mūšyje dalyvavusius asmenis kaip nacių bendrininkus, nesigilindami į tikrąsias aplinkybes.

## Situacija prieš mūšį
1944 m. rudenį Tėvynės apsaugos rinktinei pavesta ginti Klaipėdos kryptį dengiantį fronto barą prie Sedos. Rinktinė buvo nepakankamai ginkluota – jai trūko automatinių ir prieštankinių ginklų, kulkosvaidžių, artilerijos, ryšio priemonių. Dauguma rinktinės karių buvo nepakankamai parengti, trūko karininkų. Vokietijos kariuomenės sprendimu, Tėvynės apsaugos rinktinė turėjo dengti Raudonosios armijos puolamus Vermachto dalinius, suteikti jiems laiko persigrupuoti. Rinktinės pirmasis pulkas buvo išdėstytas į rytus ir šiaurę nuo Sedos, antrojo vienas batalionas – į vakarus, prie Barstyčių.

## Kautynės
1944 m. spalį Raudonosios armijos I Pabaltijo fronto 6-oji smogiamoji armija puldama pasiekė Sedos apylinkes. Spalio 7 d. rytą Tėvynės apsaugos rinktinės ginamas pozicijas puolė tankai, po jų – 67-oji šaulių divizija. Neatlaikiusi tankų puolimo, rinktinė traukėsi Vakarų kryptimi. Mūšio metu žuvo keli šimtai lietuvių karių, kelios dešimtys pateko į nelaisvę. Spalio 10 d. rinktinės likučiai pasiekė Klaipėdą, iš kurios traukėsi į Rytų Prūsiją. Daugelis išsisklaidė, vėliau įsitraukė į partizaninę kovą.

## Mūšio atgarsiai
Sovietiniais laikais Sedos mūšį prisiminti valdžiai buvo neparanku, nes būtų reikėję aiškintis, kodėl Raudonoji armija (t. y. liaudies išvaduotojai) Žemaitijoje sutikti ne su gėlėmis, o su prieštankinėmis granatomis. Išlikę mūšio dalyviai taip pat vengė kalbėti, nes bijojo patraukti KGB dėmesį, o į Vakarus pasitraukę veteranai bijojo būti apkaltinti stoję į hitlerininkų pusę.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sedos mūšyje apginta ginklo garbė . *Lzinios.lt*
* Sedos kautynės
Čikagos konvencija

**[[Čikaga|Čikagos]] konvencija** (dar vadinama **Tarptautinės civilinės aviacijos konvencija**) buvo pasirašyta 1944 m. gruodžio 7 d. Šia konvencija buvo sukurta Tarptautinė civilinės aviacijos organizacija, taip pat priimtos civilinės aviacijos, oro erdvės, saugumo, orlaivių registracijos taisyklės, išbrauktas komercinis kuras iš apmokestinamų prekių sąrašo.

1944 m. konvenciją pasirašė 52 valstybės. Konvencija įsigaliojo 1947 m. balandžio 4 d. Tą pačią dieną veikti pradėjo Tarptautinė civilinės aviacijos organizacija, Jungtinių Tautų Ekonominės ir socialinės tarybos dalis. Gruodžio 7 d. minima kaip tarptautinė civilinės aviacijos diena.

Konvencija dar 8 kartus buvo peržiūrėta – 1959, 1963, 1969, 1975, 1980, 1997, 2000 ir 2006 m.

2013 m. konvenciją pripažino 190 šalių, tai yra visos JT narės, išskyrus Dominiką, Lichtenšteiną ir Tuvalu. Lichtenšteinas įskaičiuojamas į pasirašiusiųjų gretas, kai tą padarė Šveicarija.

Konvencijos tekstas pateikiamas anglų, prancūzų, ispanų ir rusų kalbomis.

## Šaltiniai
Pergamo muziejus

**Pergamo muziejus** (**Pergamono muziejus**, ) − senovės istorijos ir meno muziejus Berlyne. Tai garsiausias iš Muziejų salos muziejų ir lankomiausias meno muziejus Vokietijoje (2013 m. jame apsilankė 1,26 mln. lankytojų).

Pergamo muziejuje eksponuojami atstatyti natūralaus dydžio senovės kultūrų statiniai bei kiti artefaktai, daugiausiai iš Artimųjų Rytų, Mažosios Azijos.

## Istorija

Muziejus pastatytas 1910−1930 m. laikotarpiu pagal architekto Alfredo Meselo projektą. Statyboms vadovavo architektas Liudvikas Hofmanas. Muziejus pastatytas vietoj toje vietoje buvusio mažesnio muziejaus, kuriame buvo eksponuojamas atstatytas garsusis Pergamono altorius, pagal kurį pavadintas muziejus. Nuo 2013 m. iki 2019 m. vykdomas pastato restauravimas, kurio metu kai kurios muziejaus ekspozicijos, tarp jų Pergamono altoriaus, yra lankytojams neprieinamos.

Muziejuje reprezentuotos trys Valstybinių Berlyno muziejų institucijos:
* Klasikinės antikos kolekcija
* Islamiškojo meno muziejus
* Artimųjų Rytų senovės muziejus

Muziejuje atstatyti senovės statiniai:
* Pergamono altorius
* Ištarės vartai
* Mileto turgaus vartai
* Mšatos frizas

## Muziejaus vaizdai


Berlin - Pergamonmuseum - Altar 02.jpg| Pergamono altorius
Processional Way, Babylon - Google Art Project.jpg| Babilono procesijų kelio fragmentas
Markttor von Milet.jpg| Mileto turgaus vartai
Keir-Collection-Fatimid-Rock-Crystal-Ewer.jpg| Fatimidų periodo indas


## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali svetainė, DE, EN kalbomis
* Artimųjų Rytų senovės muziejus
* Islamiškojo meno muziejus
* Klasikinės antikos kolekcija 
* berlin.de
Eideris

**Eideris** (; ;  arba *Egdore*) – ilgiausia Šlėzvigo-Holšteino (Vokietijos žemės) upė. Ištakos netoli Bordesholmo. Vakarų kryptimi teka per Bordesholmą, Kylį, Rensburgą, Fridrichštatą ir Teningą. Netoli Teningo įteka į Šiaurės jūrą. Upės vidurys naudojamas laivybai ir yra Kylio kanalo dalis.

Viduramžiuose upė skyrė įvairias vokiečių gentis. 1076 m., Adomo Brėmeniečio dokumente upė paminėta kaip riba (siena) tarp saksų ir danų. Kelis amžius skyrė Daniją nuo Šventosios Romos imperijos.


Storm tide barrage at the Eider river - photo.jpg|Eiderio užtvanka
EidersperrwerkHafen.JPG|Uostas
Eider bei Molfsee.jpg
Fėras

**Fėras** (, ) – sala Šiaurės Fryzų salyne, Vokietijoje, Šlezvigo-Holšteino žemėje. Yra Vatų jūroje, į pietryčius nuo Ziulto, į šiaurės rytus nuo Amrumo. Plotas 82,8 km². Tai antra pagal dydį Vokietijos Fryzijos sala. Jos ilgis 12 km, plotis iki 6,8 km. Paviršius iškyla iki 13 m. Kadangi Fėras kitų salų saugomas nuo jūros, čia daugiau augmenijos. Šiaurėje būdingos šlapynės, pietuose – pievos, viržynai.

2016 m. Fėre gyveno 8591 gyventojas. Čia šnekama vokiškai ir fryzų kalbos šiaurės tarme. Vienintelis miestelis – Vikas (4,2 tūkst. gyv.). Verčiamasi turizmu, gyvulininkyste. Išlikusios 3 XII–XIII a. bažnyčios, 5 vėjo malūnai, 6 ančių gaudyklos.


Nationalpark Schleswig - Holsteinisches Wattenmeer - bei Föhr - Abendstimmung Utersum 02.jpg|Vatų jūra ties Fėru
Wrixum Windmuehle.jpg|Vriksumo vėjo malūnas
Wyk auf foehr altstadtgasse eins ds wv 06 2011.jpg|Viko gatvė
Föhr Godelniederung bei Witsum II.jpeg|Fėro kraštovaizdis
Kauno kogeneracinė jėgainė

**Kauno kogeneracinė jėgainė** – komunalines atliekas deginanti kogeneracinė elektrinė Biruliškėse, šalia Kauno, magistralės  pakelėje, priešingoje pusėje nuo Dainavos mikrorajono Partizanų gatvės. Stovi Kauno LEZ teritorijoje.

## Pajėgumai

Planuojama jėgainės projekto elektrinė galia sieks apie 24 MW, o šilumos gamybos galia apie 70 MW. Tokie pajėgumai leis panaudoti apie 200 000 tonų regione susidarančių po rūšiavimo likusių ir perdirbti netinkamų komunalinių atliekų, iš kurių bus pagaminama apie 40 % Kauno miestui reikalingos šilumos ir apie 170 GWh elektros energijos. Planuojama įdiegti selektyvinę nekatalininę išmetamųjų dujų valymo sistemą, pusiau sauso dūmų valymo įrenginius, rankovinį filtrą.

## Istorija

2016 m. spalio 5 d. jėgainė pripažinta valstybinės svarbos atliekų tvarkymo objektu ir suteiktas leidimas jėgainėje bendrovėms deginti atliekas. Projekto vertė - 147 mln. €.

2020 m. vasario 18 d.  baigta statyti kogeneracinė jėgainė patiekė pirmą šilumą.

2025 m. gegužės 8 d. jėgainėje kilo gaisras. Per gaisrą apdegė kuro bunkerio viduje buvusios atliekos. Pirminiais duomenimis, gaisras kilo nuo ličio baterijų.

## Savininkai

UAB „Kauno kogeneracinė jėgainė“ priklauso dviem akcininkams: „Ignitis grupei” (51% akcijų) ir UAB „Gren Lietuva” (49% akcijų).

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
*http://www.statybunaujienos.lt/naujiena/Kauno-kogeneracine-jegaine-rangovams-pateike-galvosukiu-ir-pareikalavo-nestandartiniu-sprendimu/13619
Puikioji Roma

**Puikioji Roma** () – 1971 m. sukurta komedija, kurios režisierius Carlo Lizzani.

Tai buvo 17-as pagal pajamas 1971–1972 m. filmas.

## Siužetas

Filme parodijuojamas šiuolaikinės italų aukštuomenės gyvenimas, kupinas intrigų, tarpusavio apgavysčių, vagysčių ir kitokių nusikaltimų, kuriuos vis tenka tirti komisarui Kvintilijui. Nusigyvenęs baronas, vagiantis moterų papuošalus, vaikų pagrobimą inscenizuojantys sutuoktiniai, meilužę turintis monsinjoras – visi jie iš pažiūros tvarkingi ir paklusnūs piliečiai, iš tiesų kiekviena proga besitaikantys išpešti sau naudos iš aplinkinių. Kuomet komisaras išsiaiškina pagrobimo apgavystę, jam pagrasinama perkėlimu, o galiausiai, kad byla būtų numarinta, suteikiamas paaukštinimas.

Filmo pabaigoje beveik visi herojai išplaukia į jūrą jachta, šoka maudytis, tačiau pamiršta palikti kopėčias. Jie bergždžiai mėgina įsigauti į laivą, tačiau galiausiai netenka jėgų ir nuskęsta…

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*

* Senta Berger – princesė Dede Mareskali
* Vittorio Caprioli – baronas Mauricijus Di Vitis
* Franco Farbrizi – Nino Rapis
* Virna Lisi – Silvija Santi
* Nino Manfredi – komisaras Kvintiljas Tartamela
* Michele Mercier – Vilma Rapi
* Irene Papas – Elena
* Umberto Orsini – princas Rubio
* Gastone Moschin – monsinjoras
* Annabella Incontrera
* Carla Mancini

## Išnašos
Karavadžas (2007 filmas)

**Karavadžas** () – 2007 m. sukurtas dviejų dalių biografinis televizijos filmas apie garsų Italijos baroko epochos dailininką Karavadžą.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Alessio Boni – Karavadžas
* Elena Sofia Ricci – Konstanca Kolona
* Jordi Molla – kardinolas Del Monte
* Paolo Briguglia – Mario Miniti
* Claire Keim – Fidilė
* Francois Montagut – Maltos Ordino riterių magistras
* Sarah Felberbaum – Lena

## Pagrindiniai apdovanojimai
* David di Donatello (nominacijos) – geriausia grimas, kinematografija, kostiumai ir scenarijus.
Egzorcistė Lorna

**Egzorcistė Lorna** () – 1974 m. režisieriaus Jesus Franco sukurtas erotinis filmas.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Pamela Stanford – Lorna Gryn
* Guy Delorme – Patrikas
* Lina Romay – Linda
* Jacqueline Laurent – Mariana
* Howard Vernon – Mauricijus 

## Turinys

Kadaise Patrikas pažadėjo savo tuometinei draugei, raganai Lornai, savo būsimą dukterį, kuomet šiai sukaks 18. Dabar laikas atėjo, tačiau Patrikas nenori laikytis susitarimo, todėl Lorna pradeda naudoti savo antgamtines galias prieš jį, jo žmoną ir dukterį Lindą, kad priverstų atiduoti tai, kas jai priklauso. Nevilties pagautas Patrikas nušauna Lorną, tačiau prieš tai ši spėja įsikūnyti į Lindą...
Lūpdažis (filmas)

**Lūpdažis** () – debiutinis vaidybinis režisieriaus Damiano Damiani filmas.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Pierre Brice – Džinas
* Giorgia Moll – Lorela 
* Pietro Germi – komisaras Fioresis
* Bella Darvi – Nora
* Laura Vivaldi – Silvana 
* Erna Schurer – Čincija

## Turinys

Keturiolikmetė Silvana, gyvenanti kartu su motina, įsimyli gretimame name gyvenantį gražuolį Džiną, tačiau šis į jauną merginą nekreipia dėmesio. Tuo metu name randama nužudyta prostitutė ir Silvana, norėdama sulaukti dėmesio, pareiškia mačiusi, kad matė iš jo išeinantį Džiną. Vyras, kuris rengiasi vedyboms su Lorela, nors, šios artimųjų nuomone, neatitinka visuomenės padėties, netikėtai pradeda rodyti savo dėmesį ir Silvanai. Policija suima įtariamąjį, tačiau atsiranda vis daugiau motyvų nusikaltimą įvykdyti tiek, Džinui, tiek Lorelai...

Filmas sukurtas taip, kad pagrindiniu akcentu yra ne nusikaltimas, kuris nėra rodomas, bet žmonių tarpusavio santykiai, dviveidiškumas ir asmeninės naudos siekimas.
Meilės stovykla

**Meilės stovykla** () – 1977 m. režisieriaus Jesus Franco sukurtas erotinis trileris apie būrį moterų, kurios pagrobiamos ir išgabenamos į viešnamį džiunglėse.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Nanda Van Bergen – Ilza
* Ada Tauler – Anžela
* Monica Swinn – Marija
* Esther Studer – Lupita
* Brigitte Meyer – Pepa
* Monika Kalin
* Wal Davis
* Ingrid Kehr
Mirtis vaikšto su lazda

**Mirtis vaikšto su lazda** () – 1973 m. sukurtas giallo filmas.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Robert Hoffmann – Alberto
* Susan Scott – Kitė
* George Martin – inspektorius Merudžis
* Anushka Borova – Lidija / Silvija
* Simon Andreu – Marko
* Anna Liberati – sekretorė
* Rosita Torosh – Nina 

## Turinys

Fotografė Kitė, atvykusi į Romą, per turistams skirtą teleskopą netyčia viename name pastebi moters ir skrybėlę dėvinčio vyro ginčą, pasibaigusį grumtynėmis. Ji įsitikinusi, kad matė žmogžudystę, tačiau policija, patikrinusi įvykio vietą, nieko įtartina neranda. Netrukus nužudomi dar keli žmonės ir Kitė ima įtarti, kad žudikas yra jai pažįstamas žmogus – vyras, kuris vaikšto pasiramsčiuodamas lazda...
Merginų konvojus

**Merginų konvojus** () – 1978 m. sukurtas filmas.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Brigitte Parmentier
* Jean-Marie Lemarie
* Henri Lambert
* Monica Swinn
* Michel Charrel
* Pamela Stanford

## Turinys

Vokiečių kariškis Erikas fon Štrasė Antrojo pasaulinio karo metais sėkmingai kariavo Afrikoje, kur buvo sužeistas. Už nuopelnus apdovanotas Geležiniu kryžiumi, jis grįžta į Berlyną, kur po trumpų atostogų turi keliauti į Rytų frontą. Apsilankęs viešnamyje, jis čia sutinka Renatą – merginą, su kuria draugavo mokykloje. Pastaroji, suimta už draugės žydaitės slėpimą, priversta dirbti viešnamyje, priešingu atveju jos tėvui gresia deportacija. Pasinaudodamas savo įtaka, Erikas mėgina ją išgelbėti, tačiau netrukus atsiduria fronte. Čia jis netrunka suprasti, kad karas pralaimėtas, tačiau kovoja toliau. Žiemą į jų dalinį atvyksta merginos, skirtos karių „pasilinksminimams“, ir tarp jų Erikas vėl sutinka Renatą. Jiedu nusprendžia bėgti, tačiau patenka į rusų pasalą, kurioje Erikas žūva...