open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
...And Justice for All

**...And Justice for All** gali reikšti:

* Paskutiniai 4 Ištikimybės pažado, lojalumo priesaikos Jungtinėms Valstijoms ir šalies vėliavai, žodžiai;
* ''…And Justice for All'' (filmas), 1979 m. Normano Dževisono filmas;
* ''…And Justice for All'' (albumas), 1988 m. grupės „Metallica“ albumas;
** ''…And Justice for All'' (daina), grupės „Metallica“ daina;
* Filipinų žmogaus teisių kampanijos šūkis;
* 1998 m. televizinė Maiklo Mūro dokumentika.
Baraučizna (Vilkaviškis)

**Baraučizna** – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 5,2 km nuo Vilkaviškio. Pro gyvenvietę teka upė Vilkauja.

## Istorija

XVII a. kaimas priklausė Alytaus ekonomijai. 1663 m. Ldk Jonas Kazimieras kaimą dovanojo totoriams.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lisa Kudrow

**Lisa V. Kudrow** (g. 1963 m. liepos 30 d.) – JAV aktorė ir scenaristė. Labiausiai žinoma dėl savo vaidmens seriale „Draugai“. 2008 m. kūrė ir vaidino internetiniame seriale „Web Therapy“. 1999 m. vedė MTV filmų apdovanojimus.

## Filmografija
* *[[L.A. on $5 a Day]]* (1989)
* *[[Dance with Death]]* (1991)
* *[[The Unborn]] (1991)
* *In the Heat of Passion* (1992)
* *In the Heat of Passion II: Unfaithful* (1994)
* *The Crazysitter* (1995)
* *Mother* (1996)
* *Romy and Michele's High School Reunion* (1997)
* *Clockwatchers* (1997)
* *Hacks* (also known as *Sink or Swim* and *The Big Twist*) (1997)
* *The Opposite of Sex* (1998)
* *Analyze This* (1999)
* *Hanging Up* (2000)
* *Lucky Numbers* (2000)
* *All Over the Guy* (2001)
* *Dr. Dolittle 2* (2001)
* *Bark!* (2002)
* *Analyze That* (2002)
* *Marci X* (2003)
* *Wonderland* (2003)
* *Happy Endings* (2005)
* *Kabluey* (2007)
* *P.S. I Love You* (2008)
* *Hotel for Dogs* (2009)
* *17 Photos of Isabel* (2009)
* *Powder Blue* (2009)
* *Bandslam* (2009)
* *Paper Man* (2009)
* *Dirty Girl* (2009)
* *Easy A* (2010)

=== Televizija ===
* *Draugai*
* *Mad About You*
* *Frasier*

=== Internetiniai serialai ===
* *Web Therapy'' (2008)

## Apdovanojimai
* 1996 – Auksinis gaublys – Geriausia aktorė
* 1996 – Ekrano aktorių gildijos apdovanojimas – Geriausia trupė
* 1998 – Emmy – Geriausia aktorė
* 2000 – Ekrano aktorių gildijos apdovanojimas – Geriausia aktorė

## Nuorodos

*
Barteliai (Varėna)

**Barteliai** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Matuizų, Dainavos girioje, Merkio dešiniajame krante, priešais Molius. Už 2 km į rytus yra Pamerkių geležinkelio stotelė. Kaime auga senas Bartelių ąžuolas.

## Etimologija
Kaimo pavadinimas yra iš mažybinės asmenvardžio formos *Bartẽlis* arba mažybinė forma nuo vietovardžio *Barčiai*.

## Istorija

Rasta priešistorinių radinių. Minimi 1637 m. XIX a. pab. Barteliai pateko į Lydos apskrities Kaniavos valsčių, 1865 m. priklausė Varėnos dvarui.

XX a. tarpukariu ties Barteliais ėjo Lietuvos ir Lenkijos demarkacinė linija.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Bazorai

**Bazorai** – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Vaisodžių, 1 km į šiaurę nuo kelio . Kaime stūkso Bazorų piliakalnis, aptiktas Bazorų kapinynas.

## Istorija

XVII a. pradžioje kaimas buvo Trakų paviete. Jame gyveno nemažai totorių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Fresniljas

**Fresniljas** () – miestas vidurio Meksikoje, Sakateko valstijoje. Svarbus sidabro gavybos centras.

## Istorija

Fresniljas įkurtas 1554 m. Fransisko de Ibaros.

## Šaltiniai
Baraučizna

**Baraučizna** vadinami kaimai:

* Ukmergės rajone:
** Deltuvos seniūnijoje;
** Vidiškių seniūnijoje;
* Vilkaviškio rajone.
Hirofumi Nakasone

**Hirofumi Nakasonė** (; g. 1945 m. lapkričio 28 d.) – Japonijos politikas, buvęs užsienio reikalų ministras (2008–2009 m., Taro Aso vyriausybėje) bei švietimo ministras (1999–2000 m., Yoshiro Mori vyriausybėje).

Hirofumi yra buvusio Japonijos premjero Jasuhiro Nakasonės sūnus.

Gimė 1945 m. lapkričio 28 d. Takasakyje, Gunmoje. Mokėsi Takasakio aukštesniojoje vidurinėje mokykloje, vėliau Keio aukštesniojoje vidurinėje mokykloje Jokohamoje, kurią baigęs studijavo Keio universitete.

1999 m. spalio pradžioje Nakasonė premjero Keidzo Obučio buvo paskirtas Mokslo ir technologijų agentūros vadovu. Ministro pirmininko kabinete, patvirtintame 2008 m. rugsėjo 24 d., Nakasonė buvo paskirtas užsienio reikalų ministru.

## Išnašos

## Svetainė
* Oficiali svetainė.
Aloyzas Každailis

**Aloyzas Každailis** (1943 m. birželio 27 d. Grinkiškyje, Kėdainių apskritis – 2018 m. gegužės 8 d.) – Lietuvos istorikas, muziejininkas, prozininkas.

## Biografija

Gimė mokytojų šeimoje. 1949–1952 m. mokėsi Palonų septynmetėje, 1952–1953 m. Pakiršinio pradinėje, 1953–1960 m. Baisogalos vidurinėje mokykloje. 1960–1965 m. Vilniaus universitete studijavo istoriją.

1965–1968 m. Klaipėdos kraštotyros muziejaus (dab. Mažosios Lietuvos istorijos muziejus) vyr. mokslinis bendradarbis. 1968–1970 m. Klaipėdos politechnikumo istorijos dėstytojas. 1970–1975 m. Klaipėdos kraštotyros muziejaus jūreivystės skyriaus vedėjas. Nuo 1975 m. spalio 1 d. Jūrų muziejaus-akvariumo direktorius.

1972–1979 m. dalyvavo Kopgalio tvirtovės restauravimo ir jos pritaikymo jūrų muziejui ir akvariumui darbe. Paruošė laivybos istorijos ekspozicijos koncepciją ir ją įgyvendino. 1982 m. drauge su kitais Jūrų muziejaus ir akvariumo kūrėjais apdovanotas valstybine premija. 2002 m. atsistatydino iš pareigų dėl pablogėjusios sveikatos.

1996–2002 m. Lietuvos muziejų asociacijos tarybos narys. Lietuvos rašytojų sąjungos narys. Išleido beletrizuotų pasakojimų knygų vaikams ir jaunimui apie laivus, jūrininkus, jūrų gyvūnus. Publikavo straipsnių spaudoje, almanachuose.

## Mirtis
Mirė 2018 m. gegužės 8 d. Klaipėdoje. Palaidotas 2018 m. gegužės 13 d. istorinėse Kopgalio žvejų kapinaitėse.

## Bibliografija

* Laivai ir jūrininkai / iliustr. Arvydas Každailis. – Vilnius: Vaga, 1981. – 351 p.: iliustr.
* Kviečia Jūrų muziejus: informacinis leidinys. – Vilnius: Mintis, 1982. – 47 p.: iliustr.
* Inkarai / dail. Virgilijus Burba. – Klaipėda: Jūrų muziejus ir akvariumas, 1985. – 12 p.: iliustr.
* Ko verkė plekšnytė / iliustr. Kęstutis Kasparavičius. – Vilnius: Vyturys, 1985. – 117 p.: iliustr.
* Laivai ir jūrininkai / iliustr. Arvydas Každailis. – 2-asis leidimas. – Vilnius: Vyturys, 1987. – 351 p.: iliustr.
* Žvyniuko laiškai iš Karibų jūros / iliustr. Kęstutis Kasparavičius. – Vilnius: Vyturys, 1994. – 156 p.: iliustr. – ISBN 5-7900-0448-2
* Palonų istorijos: apysakos knyga. – Klaipėda: S. Jokužis, 1997. – 174 p. – ISBN 9986-31-009-1
* Lietuvos jūrų muziejus: dvidešimt augimo metų. – Vilnius: Baltos lankos, 1999. – 78 p.: iliustr. – ISBN 9955-00-002-3
* Veidu į jūrą: Lietuvos jūrų muziejui 25 metai: albumas. – Klaipėda: LJM, 2004. – 115 p.: iliustr. – ISBN 9955-9714-0-1
* Smagios sunkios dienos. – Klaipėda: Lietuvos jūrų muziejus, 2009. – 223 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-9714-3-6
* Laivai ir jūrininkai / dail. Arvydas Každailis. – 3-asis leidimas. – Vilnius: Tyto alba, 2014. – 399 p.: iliustr. – ISBN 978-609-466-010-8


## Įvertinimas
* 1982 m. LSSR valstybinė premija (su kitais)
* 1989 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas
* 1994 m. DLK Gedimino 4 laipsnio ordinas 
* 2002 m. Klaipėdos miesto garbės pilietis 
* 2007 m. Klaipėdos kultūros magistras 

## Šaltiniai
Universiada

**Universiada** – pasaulinės akademinio jaunimo sporto žaidynės, kurias organizuoja tarptautinė universitetų sporto federacija (FISU). Vyksta kas dvejus metus. Prasidėjo 1959 m. Turine. Nuo 1981 m. vasaros ir žiemos sportų Universiados rengiamos tais pačiais metais.

## Universiados

## Lietuvos medaliai
Lietuvos sportininkai universiadoje atstovauti Lietuvą kaip nepriklausomą valstybę pradėjo 1993 m. Iš viso Lietuvos sportininkai studentų žaidynėse yra iškovoję 71 medalį (30 aukso, 17 sidabro ir 24 bronzos), iš jų 4 (2 sidabro ir 2 bronzos) žiemos universiadoje.

 * - medalis iškovotas žiemos universiadoje.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
FK Lokomotiv Gorna Orâhovica

**FK Lokomotiv Gorna Orâhovica** – Bulgarijos futbolo klubas iš Gorna Oriachovicos.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCERRWAY
FK Ântra Gabrovo

**Gabrovo „Ântra“** – Bulgarijos futbolo klubas iš Gabrovo.

## Istorija
klubo ištakos siekia 1919 m., o dabartiniu pavadinimu žinomas nuo 2001 m. 

Kitados rungtyniavo Pirmoje lygoje, tačiau ilgam įsiutvirtinti elito divizione nepavykdavo. Pastaruoju metu rungtyniavo Antroje lygoje (II).

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia balta žalia apranga. 

## Pasiekimai

## Sezonai
### Ankstesni sezonai

|}
### Pastarieji sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
PFK Haskovo

**PFK Haskovo** – Bulgarijos futbolo klubas iš Chaskovo.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
PFK Dobrudža Dobrič

**Dobričiaus „Dobrudža“** – Bulgarijos futbolo klubas iš Dobričiaus.

## Istorija

2024–2025 m. sezone tapo Antros lygos (II) nugalėtojais ir pateko į pajėgiausią šalies futbolo divizioną. Nuo 2025–2026 m. sezono varžėsi Pirmoje lygoje (I) – Parva liga.

## Pasiekimai

## Sezonai
### Ankstesni sezonai

|}
### Pastarieji sezonai

|}

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia geltona žalia apranga. 

## Lietuviai
* Julius Kasparavičius, puolėjas, 2024- m.

## Išnašos

## Nuorodos
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
FK Rakovski Ruse

**FK Rakovski Ruse** – buvęs Bulgarijos futbolo klubas iš Rusės.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
FK Pirin Blagoevgrad

**Blagojevgrado „Pirin“** – Bulgarijos futbolo klubas iš Blagojevgrado.

## Istorija
Klubas įkurtas 1922 m. Ilgą laiką tai buvo stipriausia miesto komanda. Tačiau 2005 m. į aukščiausiąją lygą pateko PFK Pirin Blagoevgrad, o prasidėjus naujajam sezonui FK Pirin dėl licencijavimo problemų iš lygos buvo pašalintas, tačiau 2008 m. gruodį prisijungė PFK Pirin klubą ir vėl tapo pagrindine miesto komanda. Tačiau 2011 m. birželį klubas vėl dėl finansinių sunkumų pašalintas iš aukščiausiosios lygos į II lygą ir neteko profesionalų klubo statuso.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Apranga
* Namuose rungtyniauja žalia balta apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Kalifornijos aukso karštinė

**Kalifornijos aukso karštinė** (1848–1855 m.) prasidėjo 1848 metų sausio 24 dieną, kai Džeimsas Vilsonas Maršalas Suter Mile, Kolome, Kalifornijos valstijoje, atrado aukso. Šios naujienos greit išplito, todėl apie 300 000 vyrų, moterų ir vaikų iš kitų JAV vietų ir užsienio pradėjo vykti į Kaliforniją. Apie 150 000 žmonių atplaukė į Kaliforniją jūra, likusieji vyko žemės transportu arba pėsčiomis.

Šie ankstyvieji aukso ieškotojai, vadinami „keturiasdešimt devintaisiais“ (nuoroda į 1849 metus) vyko per visą kontinentą į Kaliforniją burlaiviais arba dengtais vežimais, dažnai patirdami sunkumų kelionės metu. Dauguma atvykusiųjų buvo amerikiečiai, tačiau aukso karštinė pritraukė dešimtis tūkstančių žmonių iš Lotynų Amerikos, Europos, Australijos ir Azijos. Iš pradžių aukso ieškotojai rinko auksą šaltiniuose ir upėse naudodami labai paprastus metodus, tokius kaip auksingo smėlio plovimą. Buvo sukurti ir sudėtingesni aukso išgavimo metodai, kurie vėliau buvo pritaikyti visame pasaulyje. Technologinis progresas pasiekė tokį lygį, kuriame buvo reikalingas didelis finansavimas. Toks finansavimas leido pereiti prie kolektyvinio aukso kasimo. Auksas, vertinamas milijardais šiandieninių JAV dolerių, buvo išgaunamas daug produktyviau, nors iš to labai praturtėjo tik labai nedaugelis. Labai daug žmonių turėjo grįžti namo tuščiomis arba su labai mažai pinigų, uždirbtų iš aukso ieškojimo.

Aukso karštinės padariniai buvo žymūs. San Franciskas, tuomet dar maža gyvenvietė, pradėjo sparčiai augti. Visoje Kalifornijoje buvo tiesiami keliai, statomos bažnyčios, mokyklos, įkuriami nauji miestai. Buvo sukurta įstatymų sistema ir valdžia, ir tai leido Kalifornijai (pagal 1850 metų kompromisą) būti priimtai į JAV sudėtį.

Išsivystė nauji keliavimo metodai: pradėjo veikti reguliarios garlaivių ir geležinkelių sistemos. Prasidėjo didelio masto žemės ūkio verslas, kitas didelis Kalifornijos augimo sektorius. Tačiau aukso karštinė turėjo ir *neigiamų padarinių*. Buvo užpuldinėjami vietiniai indėnai, kurie buvo išstumiami iš gimtųjų žemių, o aukso kasyba padarė daug žalos aplinkai.

## Šaltiniai
PFK Marica Plovdiv

**PFK Marica Plovdiv** – Bulgarijos futbolo klubas iš Plovdivo.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 2021 m. Pastaruoju metu rungtyniavo Antroje lygoje.

## Pasiekimai

* s pusfinalis (1987, 1997 m.)

## Sezonai
### Ankstesni sezonai

|}
### Pastarieji sezonai

|}

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia geltona mėlyna apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* **[https://pfcmaritsa.com/ Oficiali klubo svetainė]**
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
FK Metalurg Pernik

**FK Metalurg Pernik** – Bulgarijos futbolo klubas iš Perniko.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
FK Olimpik Teteven

**FK Olimpik Teteven** – buvęs Bulgarijos futbolo klubas, įkurtas Galatoje, 1998 m. persikėlęs į Teteveną. 1999 m. prisijungė prie Beroe Stara Zagora komandos.

## Istorija
Klubas įkurtas 1992 m. Galatos mieste, čia žaidė iki 1998 m., kai persikėlė į Teteveną, nes Galatos stadionas neatitiko profesionalų lygmens rungtynėms keliamų reikalavimų. 1997 m., antrajame divizione užėmęs antrąją vietą, klubas pirmąjį ir vienintelį kartą žaidė Bulgarijos I profesionalų futbolo lygoje.

Pirmajame divizione užimta 14 vieta (iš viso žaidė 16 komandų), nuo išlikimo skyrė vienas taškas. Kitą sezoną savo grupėje klubas užėmė trečiąją vietą ir sugrįžo į pirmąjį divizioną. Visgi sezono pabaigoje klubas liovėsi egzistavęs – susijungė su Beroe Stara Zagora, taip atsirado Olimpik Beroe.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos
PFK Nesebʺr

**PFK Nesebʺr** – Bulgarijos futbolo klubas iš Nesebero.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1946 m. 2024–2025 m. sezone Antroje lygoje tarp dvidešimties dalyvių liko paskutinėje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
Kudžas

**Kudžas** – 1981 m. išleistas psichologinis siaubo Stephen'o King'o romanas. 1982 m. jis laimėjo britų maginės fantastikos apdovanojimą. 1983 m. buvo sukurtas vaidybinis filmas tuo pačiu pavadinimu.
Grabuostas

**Grabuostas** – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, 9,5 km į pietvakarius nuo Molėtų. Ilgis pietvakarių-šiaurės rytų-pietryčių kryptimi siekia 2,5 km, plotis – iki 0,52 km. Altitudė 168,1 m. Didžiausias gylis – 21 m. Krantai aukštoki, vietomis apaugę mišku. Pietvakarinėje pakrantėje stūkso Sadauskų miškas, kitose pakrantėse daugiausia plyti pievos ir dirbami laukai, tik šiaurės rytuose auga miškelis. Vakarinėje dalyje yra didelė (13,21 ha) Obuolių sala, tiltu sujungta su vakariniu ežero krantu, kurioje įsikūręs kempingas ir sodai, o rytiniame gale yra mažesnė miškinga (0,66 ha) salelė bei maža salelė (0,1 ha) pietvakariniame gale. Vakaruose įteka upelis iš Ambraziškių ežero, šiaurėje išteka Siesarties intakas Grabuosta. Ežero pratakumas 74 % per metus.

Šalia Grabuosto įsikūrę Kuvenių, Aukštinės, Žalvarių, Padvario kaimai. Vakarine pakrante eina kelias .

Ežerėvardis *Grabuõstas* (arba *Grabuostos ežeras*) galbūt sietinas su žodžiu *grabokštas* („kerėbla“; plg.  „susenęs žmogus“).

## Šaltiniai
Graužis

**Graužis** – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, 10 km į šiaurės rytus nuo Molėtų, 2,5 km į šiaurę nuo Toliejų. Įeina į Labanoro regioninį parką. Ilgis šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi 0,9 km, plotis iki 0,28 km. Altitudė 146,4 m. Krantai aukšti, beveik ištisai apaugę medžiais. Iš rytų ir pietų supa Poviliškio miškas. Šiaurės rytuose Graužis 13 m protaka jungiasi su Skarblio ežeru, pietvakariuose išteka V-3 upelis, įtekantis į Virintų ežerą (Virintos upės baseinas).

Šalia ežero įsikūrę Aidiečių, Graužės, Raudonėlės kaimai.

## Šaltiniai
Katkevičius

**Katkevičius** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Katkevičienė (ištekėjusi moteris) ir Katkevičiūtė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:
* Aurelijus Katkevičius (1962−2020), žurnalistas, žurnalo „Verslo klasė“ redaktorius, tinklaraštininkas, ryšių su visuomene specialistas;
* Leonas Katkevičius (1935−2019), inžinierius hidrotechnikas;
* Vitas Katkevičius (g. 1947 m.), Vilkaviškio rajono politinis veikėjas;
* Vladas Katkevičius (1937−2009), inžinierius elektromechanikas.

## Pavardės kilmė

Pavardė kilusi supaprastinant Chodkevičiaus pavardę. Pastarosios giminės atstovai kai kuriuose šaltiniuose yra rašomi kaip Katkevičiai ar net tiesiog Katkai.
Greiželis

**Greiželis** – ežeras Lietuvoje, Trakų rajono pietuose, 10,5 km į pietryčius nuo Onuškio. Ilgis vakarų-rytų kryptimi 1,3 km, plotis iki 0,4 km. Altitudė 136,2 m. Giliausia vieta yra vakaruose ir siekia 2,3 m gylį. Ežeras rininės kilmės. Krantai žemi, pelkėti, daugiausia apaugę medžiais ir krūmais. Atabradas platus, ypač pietrytinėje dalyje. Rytinė ežero dalis gausiai užžėlusi vandens augalija, yra miškinga 1,38 ha sala. Iš pietų prieina Kalvių miškas, šiaurinėje pakrantėje plyti dirbami laukai. Per Greiželio ežerą iš vakarų į rytus teka Merkio dešinysis intakas Spengla. Vakaruose ežeras virš 30 pločio protaka jungiasi su Spenglos ežeru. Greiželio ežeras yra patvenktas.

Netoli Greiželio ežero įsikūrę Spenglininkų ir Lieponių kaimai.

## Šaltiniai
FK Kaliakra Kavarna

**Kavarnos „Kaliakra“** – Bulgarijos futbolo klubas iš Kavarnos.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
Gotesverderis

**Gotesverderis** – Kryžiuočių ordino pilis, stovėjusi XIV a. pab. – XV a. pr. šiuo metu nebeegzistuojančioje Virgalės saloje, kiek žemiau Kauno esančioje Nemuno ir Nevėžio santakoje.

## Istorija

### Statyba
1362 m. sunaikinus Kauno pilį, lietuviai suskubo ją atstatyti. Buvo pasirinkta Vyrgalės sala, esanti apie 7 km žemiau Kauno. Šis Naujasis Kaunas, kartu su Veliuona ir Pieštve, buvo sunaikintas 1363 m. balandį. Tai labai susilpnino lietuvių gynybą prie Nemuno ir prasidėjo intensyviausi puolimai vidurio Lietuvos link, įskaitant Vilnių ir Trakus.

Lietuviai atstatė Naująjį Kauną, o pilį puldinėjo Vokiečių ordinas. 1366 m. įvyko antpuolis, kuriam vadovavo kunigaikštis Viljamas II iš Bergo. Sekančiais metais įvyko reidas, vadovaujamas maršalo Heningo Šindekopo. 1368 m. Kryžiuočių ordinas vėl puolė ir po dviejų dienų trukusio mūšio sugriovė medinius įtvirtinimus. Buvo nuspręsta atstatyti mūrinę pilį. 1369 m. pavasarį Kryžiuočių ordinas užpuolė ir užėmė nebaigtą statybą. Naudodami lietuvių atsivežtas medžiagas, 1368 m. balandžio-gegužės mėnesiais baigė statybas ir pilį pavadino Gotesverderiu. Tais laikais tai buvo labiausiai į rytus nutolusi Kryžiuočių ordino valstybės tvirtovė. 

Praėjus vos keliems mėnesiams po pastatymo, Gotesverderį po penkių savaičių trukusios apgulties užėmė Algirdo ir Kęstučio vadovaujama Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenė. Lietuviai pilies nesugriovė, bet sustiprino dviem papildomais mediniais įtvirtinimais. Kryžiuočių ordinas kontratakavo pilį 1368 m. lapkritį. Pilis buvo sugriauta per 5 dienas. Mūšyje žuvo 54 lietuviai, 109 žuvo liepsnose, o 309 buvo paimti į nelaisvę.

### Vėlesnė istorija
Istorikai mano, kad Gotesverderį sunaikino Vytautas, susitaikęs su Jogaila Lietuvos pilietinio karo (1389-1392) pabaigoje. 1398 m. birželį Vytautas padėjo Kryžiuočių ordinui atstatyti pilį, kai sudarė taiką su ordinu, ruošdamasis didžiam žygiui prieš Aukso ordą, pasibaigusiam Vorsklos mūšiu.

1402 m. kovą per Pirmąjį žemaičių sukilimą Vytautas pilį užėmė ir sudegino. Manoma, kad pilis buvo atstatyta ir 1404-1409 m. naudota kryžiuočių bandymams užvaldyti Žemaitiją.

## Šaltiniai
Odeonas

**Odeonas** () – nedidelis senovės graikų ir romėnų statinys, skirtas koncertams. Dažniausiai odeonas buvo apskritimo plano, dengtas kolonomis paremtu stogu. Odeono viduryje – žiūrovų vietų eilėmis apjuosta aikštelė (kaip amfiteatre).

Dažniausiai odeonuose buvo rengiami muzikos ir poezijos konkursai.

Seniausias žinomas odeonas – Periklio pastatytas maždaug 445 m. pr. m. e. pietiniame Atėnų Akropolio šlaite. Odeonai buvo pastatyti Korinte, Patruose, kituose Mažosios Azijos miestuose. Du odeonai veikė ir Romoje, kurioje pirmąjį pastatė imperatorius Domicianas, antrąjį – Trajanas.

## Šaltiniai
Oregono sutartis

**Oregono sutartis** – raštiškas susitarimas tarp Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Airijos karalystės ir Jungtinių Amerikos Valstijų, pasirašytas 1846 metų birželio 15 dieną Vašingtone. Sutartis užbaigė Oregono sienos konfliktą. Sutartis numalšino besirungiančių tarpusavyje amerikiečių ir britų pretenzijas į Oregono teritoriją, kuri nuo 1818 metų sutarties pasirašymo buvo okupuota tiek amerikiečių, tiek britų.

## Išnašos
Odė

**Odė** ( – giesmė) – lyrikos žanras. Tai eiliuotas kūrinys, kuriame šlovinami žymūs asmenys, svarbūs istoriniai įvykiai, deklaruojami aukšti filosofiniai, etiniai, politiniai principai. Odei būdinga patetika, retoriškumas. Jai artimi himnas, ditirambas.

## Istorija
Odė pradėjo formuotis antikos laikais (iš pradžių buvo susijusi su muzika ir šokiu). Susiformavo renesanso, labiausiai paplito klasicizmo laikais.

Žymiausiai kūrėjai: graikų literatūroje – Pindaras, romėnų – Horacijus, renesanso – K. Celtas, U. fon Hutenas (rašė lotynų kalba; Vokietija), P. Ronsaras (Prancūzija), J. Kochanovskis (Lenkija), baroko ir klasicizmo – F. Malerbas, Volteras, Ž. B. Ruso, E. Lebrenas (Prancūzija), G. R. Vekerlynas, M. Opicas (Vokietija), B. Džonsonas, Dž. Miltonas, Dž. Draidenas, A. Koulis, A. Popas (Anglija), V. Trediakovskis, M. Lomonosovas, A. Sumarokovas, M. Cheraskovas (Rusija), A. Naruševičius, I. Krasickis, S. Trembeckis (Lenkija).

Preromantizmo ir romantizmo laikais odė priartėjo prie lyrinės filosofinės poemos. Iki tol dominavusius antikinės mitologijos įvaizdžius pradėta keisti nacionaline mitologija. Naujųjų laikų lyrikai odė mažiau būdinga.

### Lietuvoje
Lietuvių literatūroje XVII a. lotynų kalba odžių parašė M. K. Sarbievijus. A. Strazdas XIX a. pradžioje (1824 m.) parašė odę „Giesmė Rygos miestui pagerbti“. Pirmieji odžių lietuvių kalba sukūrė S. Stanevičius („Šlovė žemaičių“, 1829 m.), D. Poška. Odžių žanro stilistika būdinga kai kuriems V. Kudirkos, Maironio pilietinės tematikos eilėraščiams.

## Odė muzikoje
Ode taip pat vadinamas ir muzikos žanras. Tai iškilmingas (dažnai himno pobūdžio) laisvos muzikinės formos vokalinis, instrumentinis arba vokalinis instrumentinis kūrinys. Kartais odė kuriama svarbaus įvykio, žymaus asmens garbei.

Antikoje ode buvo vadinama pakili choro daina.

Nuo XVII a. Anglijoje, Vokietijoje plito į kantatą panašios odės. Lygiagrečiai kurtos ir dainų pobūdžio odės su instrumentiniu pritarimu. XIX–XX a. odžių sukūrė F. Listas, Ž. Bizė, A. Šionbergas, I. Stravinskis, S. Pokofjevas, A. Chatačaturianas. Lietuvoje – A. Budriūnas, G. Kuprevičius.

## Šaltiniai
Hiacintas Vasiliauskas

**Hiacintas Vasiliauskas** (; 1814 m. rugsėjo 11 d. Surgučių kaime, Marijampolės apskritis – 1889 m. gegužės 6 d. Smalėnuose, Seinų apskritis) – Romos katalikų pranciškonų vienuolis, paskutinis Smalėnų vienuolyno vyresnysis.

## Biografija

Į reformuotų pranciškonų (mažesniųjų brolių) vienuolių ordiną įstojo 1843 m. rugpjūčio 16 d. Kunigu įšventintas 1848 m. gegužės 12dieną. Iš Sienicos vienuolyno buvo pasiųstas į Smalėnus. Pastarojo kaimo vienuolyno mokykloje lietuvių jaunuolius mokė brolis Augustinas (Augustinas Zaicas), joje mokėsi ir žinomas kompozitorius Juozas Kalvaitis, pasižymėjęs JAV lietuvių spaudos darbuotojas Domininkas Tomas Bačkauskas. Už paramą 1863 m. sukilėliams vienuolynas kartu su mokykla 1874 m. sausio 15 d. buvo uždarytas. Tėvas Hiacintas Vasiliauskas buvo paliktas aptarnauti Smalėnų tikinčiuosius, o kiti vienuoliai privalėjo išvažiuoti. Jam paskirtos keturios vienuolyno cėlės, kitos patalpos buvo užrakintos ir užantspauduotos´, o biblioteka perduota Seinų kunigų seminarijai. Po jo mirties galutinai buvo užbaigta Smalėnų pranciškonų vienuolyno istorija. Palaidotas Smalėnų Šv. Izidoriaus Artojo bažnyčios požemiuose, esančiose po zakristija.

## Nuorodos
* Ks. Jacek Chałko. Dzieje Klasztoru Reformatorów i Parafii Św. Izydora Oracza w Smolanach 1839 – 1997
Ilgas

**Ilgas** arba **Grybėnų ežeras** – ežeras pietryčių Lietuvoje, Vilniaus rajone, 10,5 km į vakarus nuo Pabradės, 3,5 km į rytus nuo Sužionių. Ilgis vakarų-rytų kryptimi 2,4 km, plotis iki 0,5 km. Altitudė 147,3 m. Gylis siekia 12,4 m. Ežeras telkšo rininiame duburyje. Kranto linija vingiuota. Krantai lėkšti, pietvakariuose supelkėję, tik rytinės dalies krantai aukšti. Yra dvi mažos salelės. Pakrantėse auga alksniai, ievos, beržai. Atabradas platus, apaugęs nendrėmis. Iš pietų ir vakarų ežerą supa Sužionių miškas, kitose pakrantėse daugiausia plyti pievos ir dirbami laukai. Į Ilgą šiaurės vakaruose įteka upelis, o rytuose išteka Ilgelės upelis į Asvejos ežerą (Žeimenos baseinas).

Prie Ilgo įsikūrę Grybėnų, Danilavos ir Daukšių kaimai. Šiaurine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Griežtis

**Griežtis** (, sin. *Brassica napus* var. *napobrassica*) – bastutinių (*Brassicaceae*) šeimos dvimetis augalas.

Pirmaisiais metais augina šakniavaisį, kuris valgomas kaip daržovė. Antraisiais metais išleidžia stiebus su geltonais žiedynais, kurie subrandina sėklas ankštarose. Geriausiai auga derlingose priemolio dirvose, nusausintose žemapelkėse. Gerai auga dirvoje, kurioje ankstesniais metais augo ankštiniai augalai, žiemkenčiai. Griežtis sėjamas gegužės mėnesį, eilėmis, 45–60 cm atstumu. Šakniavaisių derlingumas 500–600 cnt/ha.

Šakniavaisiai sandėliuojami rūsiuose, sandėliuose. Lapai naudojami gyvuliams šerti švieži arba iš jų daromas silosas.

Lietuvoje išvesta pašarinių griežčių veislė – 'Dotnuvos baltieji'.

## Etimologija
Žodis *griẽžtis* kilęs nuo *gríežti* (‘pjauti, rėžti; lupti, gremžti; kirsti, kapoti; nusukti daržovių lapus’), plg.  ‘ropė, rapsas’, kuris iš *turn* ‘sukti’ + vid. angl. *nepe* ‘ropė’, nes raunamos ropės sukamos). Žemaitijoje žinomas kaip ***sėtinỹs*** (*sėtìnis, sėt́inis*) ← *sėt́i* (‘berti sėklas’, plg. *sėtìnis* ‘auginamas sėjant, pasėtasis’). Taip pat vadinamas žodžiu ***krùčkas*** (*kručkà, grùčkas*) ← skolinys iš  (plg. ), nors Pranas Skardžius kildina iš  (‘tokia bulvių veislė“, pažodžiui „kriaušelės“), visgi, labiau tikėtina kad tai gudiškas skolinys, kuris savo ruožtu kilęs iš vok. tarm. *Wrûke* (‘griežtis’).

(MHNT) Brassica napus - Flower.jpg|Griežčio žiedynas
Swede - rutabaga - veggiegroup.jpg|Griežčio šakniavaisiai
Steckrübe.jpg|Perpjautas griežčio šakniavaisis


## Šaltiniai
Miškais ateina ruduo

**Miškais ateina ruduo** – 1990 m. Lietuvos kino studijoje TSRS Centrinės televizijos užsakymu sukurtas meninis filmas Mariaus Katiliškio to paties pavadinimo romano motyvais. Filmo trukmė – 118 min.

Filmas apibūdinamas kaip ryškus proveržis nuo seksualumo neatskirto nuogo moters kūno vaizdavime. Jei ankstesnio laikmečio filmuose nuogumas ir seksualumas pakluso ideologijai, sekso scenos buvo vengiamos (nusukamos kameros, užtemdomas ekranas kaip ir klasikiniuose Holivudo filmuose), tai „Miškais ateina ruduo“ personažės savo kūno nesigėdija bei nebijo bausmės už reiškiamą seksualumą. Nuolanki ir tyli Agnė (Ingrida Mikelionytė) įkūnija nekaltą seksualumą, o išsilavinusi ir valdinga Monika Doveikienė (Nijolė Narmontaitė) atvirai eksponuoja savo nuogą kūną ir tuo mėgaujasi, ypač maudynių scenoje. Abi personažės naudodamos žavesį ir seksualumą manipuliuoja Tiliumi Gelažiu (Arvydas Bagdonas).

## Siužetas

Tarpukaryje (1938 m.) besirutuliojanti niūri meilės ir turto drama. Veiksmas nukelia į prieškario Lietuvą ir rodo įvairių socialinių kaimo sluoksnių kasdienybę, buitį, aistras. Jų centre – svajojantis praturtėti ir susipainiojęs santykiuose su keliomis moterimis miško kirtėjas Tilius.

## Vaidmenys
* Ingrida Mikelionytė – *Agnė Gužaitė*
* Nijolė Narmontaitė – *Monika Doveikienė*
* Arvydas Bagdonas – *Tilius Gelažius*
* Povilas Stankus – *Petras Doveika*
* Gediminas Girdvainis – *Laurynas*
* Regina Arbačiauskaitė – *Veronika Gužienė, Agnės motina*
* Arnas Rosenas – *tėvas Gužas*
* Nijolė Čižauskaitė – *Milė, Agnės sesuo*
* Gražina Urbonaitė – *Tiliaus motina*
* Valdas Jatautis – *Krivickas*
* Vytautas Tomkus – *Jonas*
* Nijolė Mirončikaitė – *Julė*
* Audris Chadaravičius – *daktaras*
* Rimvydas Kalvelis – *Baikštys*
* Arūnas Sakalauskas – *rašytojas*
* taip pat Artūras Baltrušaitis, Antanas Barčas, R. Beconytė, Leonas Ciunis, Albinas Keleris, Ligita Kondrotaitė, Algirdas Kubilius, Henrikas Kurauskas, Algirdas Lapėnas, Dalius Mertinas, Darius Meškauskas, N. Mikutavičiūtė, Juozas Rygertas, V. Vaitkus, Ramūnas Žilakauskas, Valdas Žilėnas.

## Kūrybinė grupė
* Scenarijaus autorius ir režisierius – Raimondas Vabalas
* Kompozitorius – Bronius Kutavičius
* Operatorius statytojas – Jonas Gricius
* Montažo režisierė – Mingailė Murmulaitienė
* Dailininkai statytojai – Algis Skačkauskas, Irena Norvaišienė.
* Logistika – Žydrūnas Vaišvila

## Šaltiniai
Andrius Holiakas

**Andrius Holiakas** (arba **Andrius Oleka**, ; 1802 m. gruodžio 22 d. Kriauniškės kaime, Marijampolės apskritis – 1860 m. spalio 1 d. Seinuose) – Romos katalikų kanauninkas, Seinų kunigų seminarijos rektorius, bažnytinis teisininkas, kanonistas.

## Biografija
Gimė ir augo žinomoje stambaus ūkininko šeimoje. Vienas brolis tapo žinomu girininku, kitas – Juozapas Holiakas (1812–1890) – vyskupu ir rašytoju. Baigęs Seinų kunigų seminariją, nuo 1828 m. studijavo Varšuvos Vyriausioje kunigų seminarijoje.

Nuo 1832 m. dėstė Seinų kunigų seminarijoje bažnyčios istoriją, dogminę (1835–1836), ir moralinę teologiją (1836–1837), kanonų teisę, dogmatiką ir kitas disciplinas. Kiekvieną dalyką dėstydavo metus laikus, vėliau preidavo prie kito – taip tapo daugumos dėstomų disciplinų žinovu. Nuo 1836 m. Silvanėnų parapijos administratorius. 1838 m. paskirtas Seinų kunigų seminarijos rektoriumi. Nuo 1846 m. Seinų katedros kapitulos kanauninkas, nuo 1848 m. – Gražiškių bažnyčios (Augustavo dekanatas) klebonas; nuo 1849 iki 1859 m. Seinų konsistorijos teismo narys.

## Šaltiniai
* Kęstutis Žemaitis. Vyskupas Juozas Oleka (Holiakas), jo genealogija, pašaukimas ir paskutinė valia
* Ks. Józef Łupiński. Alumni diecezji sejneńskiej czyli augustowskiej w Seminarium Głównym w Warszawie w latach 1825-1835 
* Rimvydas Butautas. Mūsų šaknys. (Olekų genealogija) Vilnius. 1994.
Elnias devyniaragis

**Elnias devyniaragis** – senovės lietuvių mitologinė būtybė, savo raguose nešanti dangaus kūnus (dažniausiai Mėnulį, tačiau taip pat ir Saulę). Nuo priešpilnio mėnulio iki pilnaties – 9 paros, todėl jis vadinamas devyniaragiu. Minimas archajinėse dainose kaip alegorija į dangaus kūnų padėtį.

Pasakojama, kad baltas elnias išbėga per saulėgrįžą, o atbėga per Kalėdas. Žiemos saulėgrįžos šventė dar vadinta Elnio devyniaragio švente. Kai kuriose dainose elnias ir kaip Saulės simbolis, atnešantis ant ragų saulę. Dar minima, kad elnias ant ragų neša seklyčią, jovarėlį, ant ragų kala kalviai.

Elnio simbolis greičiausiai buvo garbinamas kaip totemas. Lietuviai elnius laikė Dievo tarnais, tikėjo, kad elnias gali nukreipti ligas ir apsaugoti žmones nuo potvynio. Alkuose juos saugojo sargai. Eurazijoje akmens amžiuje atsiradusioje medžiotojų mitologijoje elnias įkūnijo Visatą, dangų, Mėnulį.

## Nuorodos
* Apie magišką devyneto reikšmę ir devyniaragį
* Elnio devyniaragio mitas
Jurgis Radzinskas

**Jurgis Radzinskas** (; 1802 m. Klevinės kaime, Marijampolės apskritis – 1839 m. birželio 18 d. Seinuose) – Romos katalikų kunigas, Augustavo vyskupijos kanceliarijos notaras.

## Biografija

Mokėsi Seinų mokykloje, vėliau Tikocino kunigų seminarijoje. Įšventintas kunigu, nuo 1825 m. mokslus tęsė Varšuvos Vyriausioje kunigų seminarijoje. Tais pačiais metais iš seminarijos pašalintas. Iki 1828 m. vikaravo Keturvalakių Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčioje. Nuo 1829 m. savo sąskaita vėl studijavo Varšuvos vyriausioje kunigų seminarijoje. Baigęs dirbo Augustavo vyskupijos generalinio konsistoriaus sekretoriumi, nuo 1836 m. – Seinų parapijos vikaru. 1838 m. paskirtas vyskupijos kanceliarijos notaru.

## Šaltiniai
* Ks. Józef Łupiński. Alumni diecezji sejneńskiej czyli augustowskiej w Seminarium Głównym w Warszawie w latach 1825-1835 
* Elenchus universi cleri diocesis Augustovensis anno domini 1852
Menševikai

**Menševikai** (*меньшевики*, žodis kilęs iš rusiško žodžio *меньшинство*, reiškiančio „mažuma“) - tai Rusijos socialdemokratų darbininkų partijos (RSDDP) nuosaikesniojo sparno nariai. RSDDP partiją sudarė nuosaikieji menševikai ir maištingieji bolševikai, kurie siekė įtvirtinti proletariato diktatūrą. Menševikams vadovavo Julijus Martovas kurio tikroji pavardė Julijus Osipovičius Cederbaumas.

## Menševikų atsiradimas
Rusijos socialdemokratų darbininkų partijos (RSDDP) skilimas į menševikus ir bolševikus įvyko 1903 m. per antrąjį partijos suvažiavimą Londone kai vyko balsavimas dėl 1-ojo partijos statuto paragrafo. Šiuo paragrafu Leninas siekė įtvirtinti, kad RSDDP bus disciplinuota, aiškiai organizuota, karinė proletarinė partija siekianti savo tikslų revoliuciniu keliu, o J. Martovas norėjo partiją įtvirtinti kaip laisvesnę asociaciją ir savo tikslų siekti reformomis. Balsavimo metu Lenino pasiūlymas gavo daugumą ir jį palaikantys partijos nariai pradėjo vadintis bolševikais, o J. Martovas su jį palaikančia mažuma gavo pavadinimą menševikai. Vėliau menševikų ir bolševikų grupės dar jungėsi ir skyrėsi, bet kaip išaiškėjo, skilimas buvo galutinis.

Skirtingai nuo bolševikų terminas menševikai visada buvo labiau neformalus ir oficialiu partijos pavadinimu nebuvo naudojamas. Partija visada buvo vadinama socialdemokratine. 

## Menševikų likimas po 1917 metų
Po 1917 m. Spalio revoliucijos menševikai dažnai prieštaraudavo bolševikams, todėl jų veiklą tai uždrausdavo tai vėl leisdavo, bet galutinai menševikų partinė veikla buvo uždrausta. Dauguma menševikų patyrė represijas Rusijos pilietinio karo metu, kiti emigravo, dalis buvo represuoti susidorojant su taip vadinamu "Menševikų centro komiteto sąjunginiu biuru" ("*Союзное бюро ЦК меньшевиков*"). Galutinis sunaikinimas įvyko 1936-1938 m. „didžiojo teroro“ metu. 

Nepaisant visko, daliai menševikų, kurie oficialiai pakeitė savo įsitikinimus, pavyko ne tik išgyventi, bet ir pasiekti reikšmingų postų. Pavyzdžiui, Andrejus Vyšinskis (*Андрей Януарьевич Вышинский*), tapo Generaliniu prokuroru, o vėliau užsienio reikalų ministru ir kandidatu į TSKP CK Prezidiumą (Politbiuras). Diplomatinę karjerą pasiekė ir buvę menševikai Ivanas Maiskis (Иван Михайлович Майский) (tikroji pavardė Janas Liachoveckis (Ян Ляховецкий)) ir Aleksandras Trojanovskis (Александр Антонович Трояновский).

## Menševikai Gruzijoje

Didesnių pasiekimų menševikai pasiekė Gruzijoje. 1918 gegužės 26 jie paskelbė Gruziją nepriklausoma respublika. Vyriausybės vadovu tapo Nojus Žordanija (Ной Николаевич Жордания), aktyviai pasirodė ir Nikolajus Čcheidzė (Николай Семёнович Чхеидзе) ir Iraklijus Ceretelis (Ираклий Георгиевич Церетели). Tačiau šis menševikų vadovavimas truko tik iki 1921 m. kai Raudonoji armija užėmė Gruziją ir įvedė ten Tarybinę valdžią. 

## Nuorodos
* Rusijos socialistai ir anarchistai po 1917 spalio
Konstantinopolskio debiutas

**Konstantinopolskio debiutas** – šachmatų debiutas, priskiriamas atvirųjų pradžių grupei. Debiuto ėjimai:
**<br />1. e4 e5<br />2. Žf3 Žc6<br />3. g3**.
Konstantinopolskio debiutas yra retas atsakymas į **2…Žc6**. Bandymas fianketuoti rikį yra neefektyvus: po baltųjų baltalaukio rikio fianchetto jis tampa suvaržytas, nes jam trukdo žirgas ir e pėstininkas. Geriau eiti su rikiu **3. Rc4** (paverčiant rikį itališkuoju rikiu) ar **3. Rb5** (ispaniškoji partija). Kitos populiarios galimybės – žaisti **3. Žc3** (trijų arba keturių žirgų debiutas) arba **3. d4** (škotiškoji partija). Galimas ir kito rikio fianketavimas einant **3. b3**. Dėl **3. g3** trūkumų, manoma jog juodiesiems suteikiamas pranašumas arba padėtis išlyginama, pvz., baltieji laimi tik 24 % šio debiuto partijų, 21 % sužaidžiama lygiosiomis, o 55 % laimi juodieji.

## Viena iš Konstantinopolskio debiuto partijų
Eduardas Rozentalis prieš Ilją Chmelnikerį, 2003 m. spalio 15 d., ½-½:
**<br />1. e4 e5 2. Žf3 Žc6 3. g3 Žf6 4. d3 Rc5 5. Rg2 0-0 6. 0-0 d6 7. c3 h6 8. b4 Rb6 9. Žbd2 Re6 10. Ve2 a6 11. Žc4 Ra7 12. a4 Rxc4 13. dc a5 14. b5 Že7 15. Kh1 Vd7 16. Že1 Žg6 17. Žc2 Bfe8 18. Že3 Rxe3 19. Rxe3 b6 20. Bae1 Bad8 21. Rc1 Žf8 22. f4 Ve7 23. f5 Ž6d7 24. Vg4 Žf6 25. Vh3 Ž8h7 26. g4 Žd7 27. Vg3 f6 28. h4 Žc5 29. Bg1 Žxa4 30. Rf3 Žc5 31. g5 fg 32. Rh5 Bf8 33. Vh3 g4 34. Rxg4 Žf6 35. Bg2 Kh8 36. Rg5 Ve8 37. Beg1 Bd7 38. Rd1 a4 39. Rc1 Žcxe4 40. Kh2 Žc5 41. Bg6 e4 42. Re3 Ve5+ 43. B6g3 a3 44. Rd4 Vf4 45. Re3 Ve5 46. Rd4 Vf4 47. Re3 ½-½**

## Išnašos
Sarysu

**Sarysu** () – upė centriniame Kazachstane, Džezkazgano, Šimkento ir Kzylordos srityse. Prasideda į rytus nuo Atasu gyvenvietės, teka į pietvakarius per Kazachijos kalvyną. Išnyksta Betpak Dalos dykumos smėlynuose, sudaro Segizo ežerų sistemą.

Pagrindinis intakas – Karakengiras (dešinysis). Nuo liepos iki sausio aukštupio ir žemupio ruožuose išdžiūsta. Upės vandenys naudojami drėkinimui Archeologiniais duomenimis nustatyta, kad seniau Sarysu, Turgajaus ir Irgizo upės sudarė bendrą sistemą Syrdarjos baseine, tačiau dėl klimato sausėjimo dabar jos nebepasiekia Syrdarjos.

Upės pavadinimas kazachų kalba reškia „geltonas vanduo“.

## Šaltiniai
Pačuka

**Pačuka** () – miestas vidurio Meksikoje, Idalgo valstijoje sostinė ir didžiausias miestas. Įsikūręs 2426 m aukštyje.

## Sportas
* CF Pachuca – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje;
* CF Pachuca (moterys) – moterų futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje moterų futbolo lygoje.
* „Idalgo“ stadionas (), talpinantis 30 tūkst. žiūrovų.

## Šaltiniai
Saskvehana

**Saskvehana** () – upė šiaurės rytų JAV. Prasideda Niujorko valstijoje, Otsego ežere, Apalačų prieškalnėse. Teka pietryčių kryptimi per Pensilvanijos ir Merilando valstijas. Kerta Pidmonto plynaukštę, sudaro slenksčius. Įteka į Atlanto vandenyno Česapyko įlanką.

Pagrindiniai intakai: Vakarų Saskvehana, Džuniata.

Įrengta kanalų sistema bei užtvankų kaskada. Žemupyje laivuojama. Svarbiausi miestai prie Saskvehanos yra Bingamtonas, Vilks Baris, Harisburgas.

Upės pavadinimas kilo nuo irokėzų genties saskvehanokų. 1612 m. žemėlapyje upė įvardinta kaip *Sasquesahanough*, tačiau vėliau pavadinimas supaprastintas.

## Šaltiniai
Jonas Dereškevičius (1891)

**Jonas Dereškevičius** (1891 m. kovo 7 d. Sūsninkų kaime, Kalvarijos valsčius, Marijampolės apskritis – 1988 m., palaidotas Kaune) – Lietuvos pedagogas, visuomenininkas, spaudos bendradarbis.

## Biografija
Kilęs iš valstiečių. Baigęs Veiverių mokytojų seminariją, mokytojavo Seinuose. 1917 m. Vilniaus konferencijos dalyvis – delegatas nuo Seinų miesto. Paskelbus Lietuvos Nepriklausomybę buvo Švietimo mininsterijos inspektoriumi Seinų, Augustavo ir Suvalkų apskritims. Nuo 1918 m. sausio 15 d. Seinų „Žiburio“ gimnazijos muzikos ir gimnastikos mokytojas. Vienas iš Lietuvos kariuomenės ir lietuviškų mokyklų agitatorių Seinų krašte. 1923–1926 m. dirbo Seinų apskrities, likusios Lietuvos sudėtyje, pradinių mokyklų inspektoriumi. Nuo 1926 m. – Skuodo progimnazijos mokytojas, vėliau direktorius. 1929 m. paskirtas vienos iš Kauno pradinių mokyklų direktoriumi, o 1941 m. – Vilniaus miesto vyresniuoju inspektoriumi. Laikraščių ir žurnalų „Šaltinis“, „Lietuvos aidas“, „Rytas“, „Trimitas“ bendradarbis.

## Šaltiniai
* Biografija.
Socialdemokratų partija (Jungtinė Karalystė)

**Socialdemokratų partija** (SDP) buvo Jungtinės Karalystės politinė partija, egzistavusi tarp 1981 ir 1988 m. susikūrė dėl nesutarimų leiboristų partijoje. 1981 m. nuo leiboristų atskilo dešiniųjų grupė vadovaujama Roy Jenkins, kuri buvo nepatenkinta siaura leiboristų socialine struktūra, veiklos metodais ir organizaciniais principais. 1988 m. susijungė su liberalų partija į liberalų demokratų partiją.
Zbignevas Cinkutis

**Zbignevas Cinkutis** (; 1938 m. rugpjūčio 18 d. Seinuose, Lenkija – 1987 m. sausio 9 d. prie Sobotkos) – Lenkijos aktorius, režisierius, teatro direktorius ir pedagogas.

## Biografija
1962 m. baigė Lodzės *Valstybinės aukštosios filmo, televizijos ir teatro mokyklos* aktorinį skyrių ir dirbo Opolės krašto teatre. 1961-64 m. priklausė žinomai Ježio Grotovskio aktorių trupei. 1964-64 m. dirbo Lodzės *Teatr Powszechni*, 1966-84 m. Ježio Grotovskio *Teatrinės laboratorijos* aktorius, instruktorius ir pedagogas Vroclave, 1977-80 m. buvo šios institucijos direktoriaus pavaduotoju. Daug kartų teko išvykti į užsienį perteikti *Teatrinės laboratorijos* patirtį. 1984 m. įkūrė savarankišką teatrinę studiją *Drugie Studio Wrocławskie*, su kurios aktoriais pastatė keletą spektaklių. 1975 m. baigė Lodzės *Valstybinės aukštosios filmo, televizijos ir teatro mokyklos* režisūros skyrių ir kartu su veikla *Teatrinėje laboratorijoje* derino kviestinio režisieriaus darbą kituose teatruose.

Daugelio vaidmenų atlikėjas teatrinėje scenoje, vaidino ir kelete lenkiškų filmų: *Zamach* (1958 m.), *Zezowate szczęscie* (1960 m.), *Podziemny front* (1965 m.). Žuvo automobilio avarijoje.

## Nuorodos
* Zbignevo Cinkučio vaidmenys teatre
* Biografija ir darbas kine
Okarina

**Okarina** ( – 'žąsiukas') – pučiamasis muzikos instrumentas (uždarojo tipo fleita). Okarina turi keraminį kiaušinio arba cigaro formos korpusą, kuriame yra 7–10 skylučių. Korpusas pereina į vamzdelį su švilpiamąja briauna.

Okarina (neretai įvairaus diapazono okarinų komplektas – nuo sopraninės iki kontrabosinės) naudojama muzikantų mėgėjų.

Okarina buvo išrasta Italijoje – 1853 m. Džiuzepė Donati sukūrė klasikinę dešimties skylučių okariną, tačiau okarinos prototipų turi daugelis tautų. Okarinos tipo yra lietuvių molinukai.

Okarinoms sukurta nemažai partijų orkestruose.

## Taip pat skaitykite
* Švilpynė

## Šaltiniai
Sasykas (Krymas)

**Sasykas** arba **Sasyk Sivašas** (, , , iš  'dvokiantis, smardus' +  'purvas') – druskingas limaninis ežeras Ukrainoje, pietvakarių Kryme, tarp Sakio ir Eupatorijos miestų. Tai didžiausias ežeras Krymo pusiasalyje.

Telkšo 0,6 m žemiau Juodosios jūros lygio. Nuo jos skiria 0,9-1,7 m pločio nerija. Vanduo į ežerą patenka iš jūros, besifiltruodamas per uolienas. Per metus Sasyko plotas kinta (71-75 km²). Vasarą dėl garavimo vandens druskingumas padidėja.

Vidutinis plotis – 5,5 km, didžiausias – 9 km. Vidutinis gylis – 0,5 m, didžiausias – 1,2 m.

Vasarą sumažėjus plotui padidėja vandens druskingumas. Vandens skaidrumas – 0,6 m.

## Šaltiniai
Juozas Godlevskis

**Juozas Godlevskis** (; 1775 m. rugsėjo 4 d. Apšrujų kaime, Kurtuvėnų parapijoje – 1867 m. sausio 12 d. Fredoje, Marijampolės apskrityje) – Lietuvių dvarininkas, mecenatas. 1831 m. sukilėlių kariuomenės brigados generolas, teisininkas, politikas, Varšuvos kunigaikštystės ir Lenkijos karalystės seimų narys, Garliavos įkūrėjas.

## [https://www.epaveldas.lt/preview?id=1188%2F1%2F9&#x20;lapas&#x20;nr.&#x20;2,&#x20;vaizdas&#x20;nr.&#x20;5 Biografija]

Gimė ir augo žinomoje šeimoje – tėvas buvo Upytės sargybinis, stambus žemvaldys. Mokėsi Kražių jėzuitų kolegijoje. Nuo 1792 m. tarnavo ATR kariuomenėje generolo Mikalojaus Sulistrovskio adjutantu. Dalyvavo kovose su Rusijos kariuomene; spėjama, kad buvo ir 1794 m. sukilimo dalyvis. Po sukilimo iš kariuomenės pasitraukė.

1800 m. nupirko prie Kauno esantį Aukštosios Fredos dvarą, turintį 2 palivarkus ir 28 kaimus. Sėkmingai ūkininkaudamas pastatė dvaro rūmus Išlauže, Linksmadvaryje ir Fredoje, prie pastarojo kaimo statinių suformavo parką su jo inicialus *J* ir *G* primenančiais tvenkiniais. Į rūmus vedė žvyruota Kauno-Varšuvos kelio atšaka. Savo lėšomis pastatė bažnyčias Garliavoje, Veiveriuose, koplyčią Fredos parke, Digrių koplyčią.

Baigęs teisės mokslus, vertėsi advokato darbu. 1809 m. buvo išrinktas Marijampolės pavieto bajorų seimelio maršalka ir pasiuntiniu į Varšuvos kunigaikštystės, o vėliau – į Lenkijos karalystės seimus. Būdamas seimūnu dirbo Pajamų ir iždo komisijoje, ruošė mokesčių reformų projektus. Pagarsėjo savo pasisakymais seime, kuriuos išspausdino atskiru leidiniu. Siekė reformuoti neefektyvų Lenkijos karalystės žemės ūkį, savo valstiečiams 1815 m. suteikė teisę išsipirkti iš baudžiavos.

1831 m. sukilimo metu buvo Vyriausiojo komiteto įgaliotiniu Augustavo gubernijai, Lomžos ir Augustavo gubernijose organizavo pasipriešinimą Rusijos caro armijos baudėjams. Iš sukilėlių kariuomenės pasitraukė, kartu gaudamas brigados generolo laipsnį. Už veiklą sukilimo metu baustas nebuvo – pasinaudojo suteikta amnestija.

Grįžo prie savo dvaro reikalų, buvo išrinktas Augustavo gubernijos Kredito draugijos pirmininku. 1861 m. rugpjūčio 12 d. Aleksote suorganizavo lietuvių-lenkų draugystės manifestaciją. Buvo didelis muzikos mėgėjas, 1816 m. jo surinktas 32 asmenų orkestras koncertuodavo ir gubernijoje, ir visoje Lietuvoje.

Mirė Fredoje, laidotuvėse dalyvavo ir Seinų vyskupas Konstantinas Irenijus Lubienskis.

## Šaltiniai
* Biografie Suwałkskie, Suwałki, 1993.
* Kurtuvėnų Šv. Apaštalo Jokūbo Romos katalikų bažnyčia (Ecclesia Romana Catholica S. Iacobi Apostoli Kurtuvensis) 1775-1800 m. LVIA f.1188 ap.1 b.9 l.2, internetinė nuoroda: https://www.epaveldas.lt/preview?id=1188%2F1%2F9, vaizdas nr. 5
Sajanų-Šušenskojės tvenkinys

**Sajanų-Šušenskojės tvenkinys** () – tvenkinys Rusijoje, pietų Sibire, Krasnojarsko krašte, Chakasijoje, Tuvoje. Susidarė 1976 m., užtvenkus Jenisiejaus upę Sajanų-Šušenskojės HE užtvanka. Užpildė siaurą Sajanų kalnų slėnį ir dalį Tuvos dubumos. Ilgis 303 km, plotis iki 9 km. Projektinis vandens lygio svyravimas – 42 m. Laivuojamas. Aplink tvenkinį įkurtas Sajanų-Šušenskojės draustinis.

Tvenkinys regione sukėlė nemažai ekologinių problemų, be to, buvo užlietos svarbios archeologinės radimvietės.

## Šaltiniai
Algirdas Paulavičius

**Algirdas Romualdas Paulavičius** (1943 m. spalio 27 d. Kėdainiuose – 2020 m. lapkričio 23 d. Vilniuje) – lietuvių teatro ir kino aktorius.

## Biografija
1966 m. baigė J. Miltinio teatro studiją ir pradėjo dirbti Panevėžio dramos teatre. Teatre sukūrė virš 80-ties vaidmenų, tarp jų Figaro Bomarše „Sevilijos kirpėjuje“, Juozapą II P. Šefero „Amadėjuje“, Aleksejų Turbiną M. Bulgakovo „Turbinų dienose“, Veršininą A. Čechovo „Trijose seseryse“, Kreontą Sofoklio „Care Edipe“ ir kitus.

## Filmografija
* 1970 – Šūviai griuvėsiuose, rež. Vitalijus Četverikovas, Belarusfilm
* 1971 – Adolis Vilkauskas. Žaizdos žemės mūsų, rež. Marijonas Giedrys, Lietuvos kino studija (LKS)
* 1975 – Jurėnas. Nerami rudens diena, rež. Algimantas Kundelis, LKS
* 1977 – Girinis – Ko verkė pušys, rež. Balys Bratkauskas, LTV
* 1980 – Broliai Riko, rež. Genadijus Ivanovas, Belarusfilm
* 1980 – Kas trečias, rež. Eduardas Chačaturovas, Uzbekfilm, Belarusfilm
* 1982 – Turtuolis, vargšas…, rež. Arūnas Žebriūnas, LKS
* 1983 – Svetimos aistros, rež. Janis Streičs, Rygos kino studija
* 1983 – Stulpinas. Skrydis per Atlantą, rež. Raimondas Vabalas, LKS
* 1984 – Aplodismentai, aplodismentai, rež. Viktoras Buturlinas, Lenfilm
* 1985 – Variantas „Zombis“, rež. Jebgenijus Jegorovas, Mosfilm
* 1986 – Pasistenk likti gyvas, rež. Genadijus Ivanovas, M. Gorkio kino studija
* 1987 – Kapitonas Eseris.Savaitgalis pragare, rež. Almantas Grikevičius, Avtandilas Kvirikašvilis, Vytautas Žalakevičius, LKS
* 1987 – Šešiolikmečiai, rež. Raimundas Banionis, LKS
* 1991 – Voras, rež. Vasilis Masas, Rygos kino studija
* 1991 – Mirtis užkulisiuose, rež. Borisas Durovas, Delta – film
* 1992 – Atostogos, rež. Audronė Slavinskienė
* 2008 – Pilotas, rež. Saulius Vosylius
* 2011 – Tadas Blinda. Pradžia, rež. Donatas Ulvydas
* 2013 – Šimtametis, kuris išlipo pro langą ir dingo, rež. Felix Herngren

## Šaltiniai
Krama

**Krama** () – daugiafunkcis kambodžiečių aprangos elementas, naudojamas kaip šalis, juosta susijuosimui, bandana, kaip raištis vaikams nešioti, juo pridengdavo veidą ar puošdavosi. Kramas dėvi visi – vyrai, moterys ir vaikai. Kramos paprastai būna raštuotos, spalva dažniausiai tradicinė raudona ar mėlyna.

Kramos kambodžiečių kovos mene bokatore naudojama kaip lygio ženklas.
Patosas

**Patosas** ( – jausmas, aistra) – pakilus dvasinis susijaudinimas, aistra, susijusi su žmogui labai reikšminga veikla, jos tikslais. Patosas svarbus meno kūryboje. Jis savaip papildo išraiškos ir vaizdavimo būdą, stilių, tapdamas didingumo, dramatiškumo, tragiškumo komponentu.

Antikoje patosas, kaip nežabota aistra, paprastai laikytas pastovaus dorovinio charakterio (etoso) priešprieša. Kartu su patosu Aristotelis išskyrė tokius retorikos elementus, kaip etosas ir logosas. G. V. F. Hėgelis laikė patosą tikruoju bet kokio meno centru, jam priskirdamas racionalų turinį.

## Šaltiniai