open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Makmerdo stotis

**Makmerdo stotis **() – JAV mokslinė stotis, didžiausia ir moderniausia Antarktidos žemyne. Stotis įkurta 1955 m., piečiausiame Roso salos taške, Hatpointo pusiasalyje Makmerdo užutėkio krante. Stotis užima 4 km² teritoriją, ją sudaro daugiau nei 100 pastatų. 

## Istorija
1841 m. vietovę, kurioje vėliau buvo įkurta Makmerdo mokslinė stotis, pasiekė Jungtinės Karalystės karališkojo karo laivyno ekspedicija, vadovaujama keliautojo Dž. S. Roso. Ekspedicijoje dalyvavęs leitenantas A. Makmerdas, nubraižė šios vietovės žemėlapius. 1902 m. britų keliautojas R. Skotas netoli Makmerdo stoties įkūrė savo bazę. 1956 m. vasario 16 d. Jungtinės Valstijos oficialiai atidarė Makmerdo stotį.

## Stoties infrastruktūra
Prie stoties bei ant užšalusios jūros ledo kasmet įrengiami trys, turintys ledo ir sniego dangos kilimo ir tūpimo takus, aerodromai, skirti dideliems krovininiams lėktuvams, vasarą nuolat kursuojantiems į Kraisčerčą Naujojoje Zelandijoje. Be to, stotyje yra uostas ir keletas mokslo ir technikos paskirties pastatų. Vasarą pusiasalyje nutirpsta sniegas, todėl stoties gyventojų skaičius, žiemą siekiantis apie 250, šiuo metu laiku išauga iki 1100.

Iš Makmerdo stoties tiekiama įranga Pietų ašigalyje įsikūrusiai Amundseno-Skoto stočiai ir Rusijos Vostoko stočiai. Tarp Makmerdo ir Naujosios Zelandijos Skoto mokslinės stoties driekiasi 3 km ilgio žemyno kelias. Makmerdo ir Amundseno-Skoto stotį jungia 2006 m. užbaigtas apie 1600 km ilgio suspausto sniego kelias.

Stotyje atliekami meteorologiniai, astronominiai, seismologiniai, geologiniai, glaciologiniai ir kiti moksliniai tyrimai. Be to, stotyje leidžiamas laikraštis „Antarctic Sun“, veikia televizijos kanalas, stovi vienintelis bankomatas žemyne, nedidelė bažnyčia ir šiltnamis šviežiomis daržovėms auginti.

## Šaltiniai
Tik niekam nesakyk

**Tik niekam nesakyk** – lietuvių rašytojos Vytautės Žilinskaitės apysaka-pasaka, išleista 1988 m.

Kūrinį sudaro devyni skyriai. Pagrindiniai knygos veikėjai – vabzdžiai, vabalai ir kiti smulkūs padarėliai, įsikūrę prie Vykščios upelio, Pavykštės pievoje. Veikėjai personifikuojami – taip gvildenamos kasdienio žmogiškojo bendravimo peripetijos: puikybė, meilė, valdžios siekis ir t. t.

Kūrinys parašytas gyva, vaizdinga kalba. Nevengiama žodžių žaismo, pavyzdžiui: *sraigė Raigė*, *lapinukas Nukas*, *Zyzė Zyzytė* ir t. t. Metaforų kalba svarstoma apie tokias visuomenės problemas kaip alkoholizmas, korupcija ir pan.

Iliustruota Dianos Radavičiūtės piešiniais.

## Nuorodos

* Apie Vytautę Žilinskaitė ir jos knygas
2016 m. vasaros olimpinių žaidynių arenos

2016 m. vasaros olimpinės žaidyės vyks 2016 m. rugpjūčio 5-21 dienomis Rio de Žaneire (Brazilija).

Rungtynės vyks 18-oje jau esančių arenų (iš kurių 9 buvopatobulintos), 9-iose naujose arenos, pastatytose specialiai olimpinėms žaidynėms bei 7-iose laikinose arenose, kurios po žaidynių bus panaikintos. Kiekviena sporto šakos rungtis vyks viename iš keturių geografinių olimpiados rajonų: Bara (daugiausia arenų bei olimpinis kaimelis), Kopakabanoje, Deodoro arba Marakanoje. Didžiausia žaidynių arena, talpinanti 74 738 žiūrovus, yra Marakanos stadionas, žaidynėms tapsiantis pagrindiniu olimpiniu stadionu. Jame vyks atidarymo ir uždarymo ceremonijos bei futbolo varžybų finalai. Be Marakanos ir Engenhão stadionų, futbolo rungtynės vyks Salvadore (Fonte Nova arena), San Paule (San Paulo arena), Belo Horizontėje (Estádio Mineirão) bei Brazilijoje (Estádio Nacional de Brasília).

Pirmą kartą nuo 1900 m. olimpiados olimpinių žaidynių atidarymo ir uždarymo ceremonijos nevyks toje pačioje vietoje kaip lengvosios atletikos rungtys bei visos gymnastikos rungtys vyks vienoje arenoje.

## Arenos
Kornejus Čiukovskis

**Kornejus Ivanovičius Čiukovskis** (, 1882 m. kovo 31 d. – 1969 m. spalio 28 d.) – vienas žymiausių Rusijos vaikų rašytojų, poetas, vertėjas, literatūros kritikas. Sukūrė žymųjį daktaro Aiskaudos personažą.

## Biografija

Tikrasis vardas ir pavardė – Nikolajus Korneičiukovas (). Būsimasis rašytojas buvo nesantuokinis Jekaterijos Korneičiukovos ir Emanuilo Levinsono sūnus. Čiukovskio tėvai niekada nesusituokė, todėl sūnus neteko teisės vadintis tėvavardžiu. Dėl to rašytojas visą gyvenimą jautė gėdą. Su motina ir seserimi gyveno Odesoje, ten lankė gimnaziją, iš kurios buvo pašalintas dėl žemos kilmės. Pradėjęs intensyviai kurti, rašytojas pasirašinėjo Kornejaus Ivanovičiaus Čiukovskio slapyvardžiu (tėvavardis Ivanovičius yra išgalvotas). Po revoliucijos šis pseudonimas tapo tikruoju rašytojo vardu ir pavarde.

Nuo 1901 m. Čiukovskis rašė į laikraštį „Odesos naujienos“. 1903 m. išvyko į Londoną ir savarankiškai studijavo anglų kalbą ir literatūrą. Vėliau grįžo į Rusiją ir leido žurnalą „Signalas“, skirtą revoliucinėms to meto idėjoms. Greitai Čiukovskį uždarė į kalėjimą, ten rašytojas vertė Volto Vitmano kūrinius.

1916 m. Maksimas Gorkis, tuomet – vienos leidyklos savininkas, pakvietė Čiukovskį bendradarbiauti, kuriant vaikų literatūros skyrių. Tuo metu Čiukovskis jau buvo sukūręs „Krokodilą“, o pradėjęs dirbti leidykloje toliau intensyviai rašė vaikams. Pirmieji rašytojo kūriniai susilaukė daug kritikos: esą jie perdėm buržuaziniai, skatina tuštybę. Kai kurie Čiukovskio kūriniai net buvo uždrausti.

Tyrinėjo vaikų psichikos, kalbos ir elgsenos ypatumus. Maskvos priemiestyje įkūrė vaikų biblioteką, saviveiklos teatrą, rengė susitikimus su rašytojais ir kitais žymiais žmonėmis.

Galiausiai Čiukovskis sulaukė pripažinimo ne tik gimtojoje Rusijoje, bet ir visame pasaulyje. Jam suteiktas Oksfordo universiteto garbės daktaro vardas.

## Nuorodos

* Apie Kornejų Čiukovskį. ''Rubinaitis'', 2012 m. 
* Čiukovskio knygos „Musė – vilko pusė“ ištrauka (lietuvių k.)
Eliatyvas

**Eliatyvas** (lot. *elativus*, iš lot. *efferre* 'išnešti, išgabenti') − linksnis, vienas iš finougrų kalbų vietininkų, kurio pagrindinė reikšmė – „judėti iš patalpos, terpės vidaus į išorę“. Dėl judėjimo iš uždaro objekto, iš jo vidaus tikrąja to žodžio prasme, eliatyvas skiriasi nuo abliatyvo, kuriuo reiškiamas judėjimas šalin nuo objekto išorinio paviršiaus: pvz., *iš daržo einu namo* (abliatyvas) ir *iš daržo žemės išlindo kurmis* (eliatyvas). 

Papildomos eliatyvo reikšmės − nurodyti apmąstomąjį, aptariamąjį objektą, temą, priežastį, kiekį ir kita. 

Suomių kalboje eliatyvas sudaromas su priesaga -sta/-stä, pavyzdžiui:

* Me tulemme kirjastosta – Mes einame iš bibliotekos.
*Muistopatsas on pronssista – Paminklas yra iš bronzos.

Estų kalboje eliatyvui pasitelkiama priesaga -st:

*rongist – iš traukinio
*Me rääkisime temast – Mes kalbame apie jį.

Vengrų kalboje šis linksnis žymimas priesaga -ból/-ből:
*házból – iš namo
## Išnašos
Pakruojo miškas

**Pakruojo miškas** – miškas Lietuvoje, Pakruojo rajone, 1,5 km į vakarus nuo Pakruojo. Priklauso Pakruojo miškų urėdijos Pakruojo girininkijai. Apima 10,9 km² plotą.

Paviršius lygus. Būdingi velėniniai glėjiški, velėniniai jauriniai, velėniniai karbonatiniai sujaurėję priemoliai ir priesmėliai. Dalis miškų nusausinta. Pietiniu miško pakraščiu teka Kruoja, šiaurėje prasideda Mūšos intakai Lūšnė ir Pala (Rūkbalė).

Medynai:
* beržynai: 46 %
* eglynai: 21 %
* drebulynai: 14 %
* uosynai: 11 %
* ąžuolynai: 4 %
* juodalksnynai: 2 %
* pušynai: 2 %

Jaunuolynai sudaro 17 % medynų, pusamžiai medžiai 41 %, pribręstantys 19 %, brandūs 23 %.

Pakruojo miške sutinkami šernai, stirnos, lapės, voverės, kiškiai, kiaunės, slankos, jerubės. Miške (38 kvartale) yra archeologinis paminklas – „Perkūnijos“ akmuo.

Miške įsikūrę Paverdeniai, Valakėliai, Kareiviškis.

## Šaltiniai
FK Liepāja

**Liepojos futbolo klubas „Liepāja“** arba **FK „Liepāja“** – Latvijos futbolo klubas iš Liepojos. 

## Istorija
Klubas įkurtas 2014 m. Ankstesniais metais Liepoja turėjo futbolo ir ledo rutulio komandas, žinomas Liepājas Metalurgs pavadinimu, kuri daug metų sėkmingai dalyvavo Latvijos futbolo pirmenybėse, tačiau gamykla nustojo remti šį klubą ir Metalurgs Liepaja klubas paskelbė apie bankrotą, o futbolo bendruomenei teko kurti naują klubą. Tokiu būdu atsirado naujas klubas pavadintas **Futbola klubs Liepāja**. 

Debiutiniame čempionate (2014 m.) ekipa buvo ketvirta, o 2015 m. tapo čempione. 2016 m. liko ketvirtoje pozicijoje.

2017 m. kovo mėn. klubą pradėjo remti Mogo.lv bendrovė, todėl prie pavadinimo atsirado žymuo MOGO.

2019 m. sausio mėn. nutrūko bendradarbiavimas su MOGO ir iš klubo pavadinimo išnyko šis žymuo.

2020 m. pateko į Latvijos futbolo taurės finalą ir po pratęsimo palaužė FK Ventspils. Tai buvo antroji taurė per klubo gyvavimo istoriją.

## Stadionas
Ekipa žaidžia Dauguvos stadione.

## Pasiekimai

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

### Latvijos varžybos

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

### Europa

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Lietuviai
*  Edvinas Girdvainis, gynėjas (2025–);

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Petras Parčevskis

**Petras Parčevskis** (1590–1658 m. gruodžio 6 d.) – LDK Romos katalikų veikėjas. Radvilų rėmėjas.

Smolensko vyskupas nuo 1636 m. rugsėjo 1 d. iki 1649 m., Žemaitijos vyskupas nuo 1649 m. 1655 m. rugpjūčio 17 d. pasirašė Kėdainių uniją su Švedija.

## Nuorodos
* Bishop Piotr Parczewski †
Virginia Raggi

**Virginia Raggi** (g. 1978 m. liepos 18 d.) – Italijos politikė, teisininkė, nuo 2016 m. pirmoji Romos merė moteris. V. Raggi atstovauja antikorupcinio judėjimo partiją „Movimento 5 Stelle“.

2016 m. vietos rinkimuose pirmajame ture V. Raggi gavo 35 procentus rinkėjų balsų, o antrajame – 67,2 procentus (apie 770 000 Romos rinkėjų balsų).

Britų savaitraštis „The Economist“ apibūdino merę kaip „talentingą debatų dalyvę“. Politikė teigė sieksianti sugrąžinti Romai garbingą vardą po metus trukusių korupcijos ir kriminalinių skandalų.

## Šaltiniai

|-
Stanislovas Narkuskis

**Stanislovas Narkuskis** (m. 1565 m. vasario 13 d.) – Romos katalikų kunigas, reformacijos priešininkas. Vilniaus kanauninkas ir arkidijakonas. 1564 metais paskirtas Žemaičių vyskupu.

## Literatūra
* Piotr Nitecki, Biskupi Kościoła w Polsce w latach 965–1999. Słownik biograficzny, Warszawa 2000.
Jokūbas Plichta

**Jokūbas Plichta** (m. 1407 m. vasario 7 d., Vilnius) – Vilniaus vyskupas, pranciškonas. 

## Biografija
Iki tol jis buvo pašventintas valdyti pranciškonų vienuolyną Lietuvoje. 1398 m. tapo Vilniaus vyskupu. Jis dalyvavo susitarimuose tarp Jogailos ir Vytauto, buvo jų garantas. Atstatė Vilniaus katedrą, kuri sudegė per miesto gaisrą.  

1401 m. buvo Viniaus-Radomo sutarties signataras. 

## Išnašos

## Literatūra
* *Wileński słownik biograficzny*, Bydgoszcz 2002, ISBN 83-87865-28-1
* Piotr Nitecki, *Biskupi Kościoła w Polsce w latach 965-1999. Słownik biograficzny*, Warszawa 2000, ISBN 83-211-1311-7
Zigmuntas Dzialynskis

**Zigmuntas Dzialynskis** (, 1618–1685 m. vasario 9 d.,) – ATR valstybinis ir politinis veikėjas, Brest Kujavijos (1661 m.), Kališo vaivada (1678 m.), Inovroclavo seniūnas (1650–1685 m.), Karūnos didysis medžioklis, Karūnos tribunolo vicemaršalka (1662 m.).

## Biografija

Lenkijos bajorų Dzialynskių giminės atstovas, herbo „Ogoczyk“ savininkas. Inovroclavo seniūno Povilo Dzialynskio sūnus.

Biografai pažymėjo jo mažą aktyvumą valstybės politiniame gyvenime, nors Zigmuntas Dzialynskis ne kartą buvo renkamas ATR seimų pasiuntiniu (deputatu). Jau 1648 metais jis buvo išrinktas elekcinio seimo nariu dėl naujo karaliaus Jono Kazimiero Vazos rinkimų ir tame seime pasirašė nuo Brest-Kujavijos bajorijos.

1669 m. – buvo seimo deputatu renkant į sostą Mykolą Kaributą Višnioveckį, o po to 1674 metais – renkant Lenkijos karalių Joną Sobieskį.

Karūnacinio seimo 1676 metais dalyvis, pasirašė po aktu „*confirmatio iurium*“ (liet. „*Teisių patvirtinimas*“).

1662 metais buvo išrinktas Karūnos tribunolo vicemaršalka, o po to tribunolo deputatu Radzijovsko seimuke (1672).

Pakankamai anksti, 1650 metais, dėka Mikalojaus Ostrorugo palaikymo, tapo Inovroclavo seniūnu.

1660 metais gavo nominaciją į Karūnos medžioklio postą. O po metų, 1661 metais, tapo Brest kujavijos vaivada. 1678 gavo Kališo vaivados pareigybę.

Kurniko ir Pakostės miestų valdytojas.

## Nuorodos
* Działyński Zygmunt, h. Ogończyk (zm. 1685)
Mikalojus Firlejus (1588)

**Mikalojus Firlejus ** (apie 1531–1588 m. rugsėjo 5 d.) – Lenkijos bajoras, Vislicos (1569) ir Ravos kaštelionas (1577), Liublino vaivada (1588), Kameneco seniūnas.

## Biografija
Lenkijos magnatų Firlejų giminės atstovas, herbo „Lewart“ savininkas. Liublino ir Rusios vaivados Petro Firlejaus (m. 1553) ir Katerinos Tenčinskos antrasis sūnus. Broliai – Janas ir Andžejus.

Buvo Vislcos ir Ravos kaštelionu, Kameneco seniūnu. 1588 metais užėmė Liublino vaivados pareigas.

Išsiskyrė išsimokslininmu ir buvo žinomas kaip oratorius;  – išsireiškia apie jį vienas rašytojas. Dalyvavo daugybėje pasiuntinybių.

## Šeima
Buvo vedęs Aną Sežkovską, turėjo 4 dukteris.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона: В 86 томах (82 т. и 4 доп.). − СПб.: 1890−1907.
Zimbabvės moterų futbolo rinktinė

**Zimbabvės moterų futbolo rinktinė** (iki 1964 m. **Pietų Rodezijos rinktinė**, iki 1980 m. **Rodezijos rinktinė**) – Zimbabvei atstovaujanti nacionalinė moterų futbolo komanda, kurią kontroliuoja Zimbabvės futbolo asociacija. 2016 m. rinktinė pirmą kartą istorijoje pateko į 2016 m. vasaros olimpines žaidynes.

## Dalyvavimas olimpinėse žaidynėse
Antanašės žudynės

**Antanašės žudynės** – Rokiškio apylinkių žydų žudynės, vykusios 1941 m. rugpjūčio 25 d. Degsnės miške (dab. Rokiškio rajono savivaldybė), netoli Antanašės dvaro.

## Istorija
Dalis Rokiškio apylinkių žydų (daugiausiai moterys ir vaikai) 1941 m. vasarą buvo laikomi Antanašės dvare. Naktį prieš žudynes tarybiniai belaisviai Degsnės miške iškasė dvi dideles duobes. Žudynių dieną iš Rokiškio į dvarą atvyko Gestapo pareigūnai bei apie 30 Rokiškio saugos junginio karių. Kelią nuo dvaro iki žudynių vietos saugojo Obelių savivaldybės ir geležinkelio stoties pagalbinė policija (120–160 žmonių). Žydus iš dvaro iki žudynių vietos grupėmis po 100 varė Obelių baltaraiščiai. Prieš sušaudymą žydams liepta nusirengti. Žudynės truko visą dieną. Pagal Karlo Jėgerio ataskaitą, tądien nužudyta : 112 vyrų, 627 moterų ir 421 vaikų. Už operaciją paskirtos 100 rublių premijos 30 Obelių policininkų, 23 Obelių geležinkelio stoties pagalbinių policininkų, trylikai Aleksandravėlės ir dvylikai Kriaunų pagalbinių policininkų.

## Vieta
Žudynių vieta ir kapas yra miške prie Antanašės. Žudynių vietoje įkurtas memorialas, įrengtos dvi akmeninės memorialinės plokštės su užrašais jidiš ir lietuvių kalbomis: „ČIA 194 m. NACIAI IR JŲ / VIETINIAI PAGALBININKAI / NUŽUDĖ 1160 ŽYDŲ / (VAIKŲ, MOTERŲ, VYRŲ) // TEBŪNIE ŠVENTAS / NEKALTAI ŽUVUSIŲJŲ / ATMINIMAS“. Žudynių vieta ir memorialas 1993 m. vasario 18 d. paskelbtas nacionalinio reikšmingumo lygmens kultūros vertybe (unikalus kodas – ).

## Šaltiniai
Akademinis irklavimas 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse – Kvalifikacija

Šiame straipsnyje detaliau aprašomas **[[Akademinis irklavimas 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse|akademinio irklavimo 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse]] kvalifikacinis etapas**.

Dauguma kvalifikacinių vietų buvo išdalytos per 2015 m. pasaulio irklavimo čempionatą, vykusį Prancūzijoje 2015 m. rugpjūčio 30 d.-rugsėjo 4 d. Vietos buvo skiriamos Nacionaliniams olimpiniams komitetams, o ne individualiems sportininkams. Kitos vietos yra išdalijamos šalims per žemynines kvalifikacines regatas Azijoje ir Okeanijoje (išskyrus Naująją Zelandiją ir Australiją), Afrikoje, Lotynų Amerikoje ir Europoje (Europos regatoje dalyvaus ir JAV, Kanada, Australija bei Naujoji Zelandija) bei galutinėje olimpinėje kvalifikacinėje regatoje Šveicarijos mieste Liucernoje. 2016 m. liepos mėn. keturios Rusijos komandos buvo pašalintos dėl įtarimo vartojus dopingą. FISA pranešė, kurios šalys keis šias komandas.

## Apžvalga
Porinio irklo valčių kategorijos rungtys sutartinai žymimos ***Nx***, kur *N* – vietų skaičius (pvz., dvivietės porinio irklo valtys žymimos *2x*). Pavienio irklo valčių kategorijos rungtys sutartinai žymimos ***N+*** (su vairininku) arba ***N-*** (be vairininko) (pvz., keturvietės pavienio irklo valtys be vairininko žymimos *4-*). Lengvo svorio valtys atskiriamos prieš sutartinį žymėjimą parašius raidę *L*. Vyrų rungtys žymimos raide *M* (), moterų – *W* ().

## Laiko juosta

## Vyrų rungtys

### 1x

### 2x

### L2x

### 4x

* 2016 m. liepos 1 d. Rusija buvo diskvalifikuota dėl teigiamų Sergėjaus Fedorovtsevo dopingo testo rezutatų. Rusijos kvota buvo perduota Nauajajai Zelandijai.

### 2-

### 4-

### L4-

### 8+

## Moterų rungtys

### 1x

### 2x

### L2x

### 4x

### 2-

### 8+
Naujosios Zelandijos moterų futbolo rinktinė

**Naujosios Zelandijos moterų futbolo rinktinė** – Naujajai Zelandijai atstovaujanti nacionalinė moterų futbolo komanda, kurią kontroliuoja Naujosios Zelandijos futbolo asociacija. 2008 m. rinktinė pirmą kartą istorijoje pateko į 2008 m. vasaros olimpines žaidynes.

## Treneriai
Naujosios Zelandijos moterų futbolo rinktinės vyr. treneriiai

*  Dave Farrington (1975–1979)
*  Ken Armstrong (1980)
*  Dave Boardman (1981–1982)
*  Roy Cox (1983–1987)
*  Dave Boardman (1988–1994)
*  Jeff Coulshed (1994)
*  Nora Watkins (1995)
*  Maurice Tillotson (1995–1998)
*  Douglas Moore (1999–2000)
*  Sandy Davie (2001–2003)
*  Fred Simpson (2003)
*  Alison Grant &  Wendi Henderson (2004)
*  Mick Leonard (2005)
*  John Herdman (2006)
*  Allan Jones (2006–2007)
*  John Herdman (2007–2011)
*  Tony Readings (2011–2017)
*  Andreas Heraf (2017–2018)
*  Tom Sermanni (2018–2021)
*  Jitka Klimková (2021–2024)
*  Michael Mayne (2024–)

## Sudėtis
:: Atnaujinta: 2024 m. gruodžio 14 d.
; vartininkės
* Victoria Esson
* Anna Leat
; gynėjos
* Katie Bowen
* Rebekah Stott
* Meikayla Moore
* Catherine Joan Bott (CJ Bott)
* Kate Maria Taylor
* Michaela Leigh Foster
* Mackenzie Barry
* Ally Cailin Green
; saugės
* Malia Steinmetz
* Grace Joana Ella Jale
* Katie Meredith Kitching
* Macey Leigh Fraser
; puolėjos
* Gabrielle Rose Rennie
* Jacqueline Anne Hand
* Indiah-Paige Riley
* Emily Louise Foy Clegg

## Dalyvavimas čempionatuose
### Olimpinės žaidynės

### Pasaulio čempionatas
} 1991|| Grupių etapas||3||0||0||3||1||11 || –10
|-
|| 1995|| colspan="8"| *Nepateko*
|-
|| 1999|| colspan="8"| *Nepateko*
|-
|| 2003|| colspan="8"| *Nepateko*
|-
|| 2007|| Grupių etapas ||3||0||0||3||0||9 || –9
|-
|| 2011|| Grupių etapas ||3||0||1||2||4||6|| –2
|-
|| 2015|| Grupių etapas ||3||0||2||1||2||3|| –1
|-
|| 2019||  Grupių etapas ||3||0||0||3||1||5|| –4
|-	
||/ 2023|| colspan="8"| *Pateko kaip šeimininkės*
|-
!Iš viso!!6/9!!15!!0!!3!!12!!8!!34!! –26
|}

## Išnašos

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
*FIFA profilis
Aukena

**Aukena** () – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos rytuose, Gambjė salyne, 5 km į pietryčius nuo Mangarevos. Plotas – 1,3 km².

Aukena yra nedideliame salyne, apsuptame koralų rifo ir lagūnos. Sala vulkaninė, 2,5 km ilgio ir 0,5 km pločio. Aukštis siekia 198 m.

2017 m. Aukenoje gyveno 25 žmonės (daugiausia – mangarevai). Yra Šv. Rapolo katalikų bažnyčia (1839 m.), XIX a. katalikų misijos, apžvalgos bokšto griuvėsiai.


Eglise.St.Raphael.Aukena.JPG|Šv. Rapolo bažnyčia
College.Aukena.JPG|Misijos griuvėsiai
Tour.de.guet.Aukena.JPG|Apžvalgos bokštas
Atlas pittoresque pl 040.jpg|Aukena XIX a. atlase


## Šaltiniai
Taravajus

**Taravajus** () – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos rytuose, Gambjė salyne, 1,5 km į pietvakarius nuo Mangarevos. Plotas – 5,7 km² (antra pagal dydį Gambjė salyne).

Taravajus yra nedideliame salyne, apsuptame koralų rifo ir lagūnos. Sala vulkaninė, 4,8 km ilgio ir 2,4 km pločio. Aukštis siekia 256 m. Prie rytinio kranto prisišliejusi Motu-O-Ari salelė.

2017 m. Taravajuje gyveno 8 žmonės, susitelkę Agonoko kaime. Yra Šv. Gabrieliaus katalikų bažnyčia.

Sala gyvenama nuo XIII a. Taravajaus karalius buvo Mangarevos karaliaus vasalu.


Eglise.Saint-Gabriel.Taravai.JPG|Šv. Gabrieliaus bažnyčia
Taravai.3.jpg|Kokospalmės saloje
Taravai.JPG|Taravajaus salos reginys
Vue.Taravai.JPG|Vaizdas iš Taravajaus į Angakauitajaus salelę


## Šaltiniai
Marijos atolas

**Marijos atolas** arba ***Rytų Marija*** () – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos rytuose, 72 km į pietvakarius nuo Pietų Marutea atolo, Tuamotu salyne, nors administraciškai priskiriamas Gambjė saloms. Plotas – 3 km², su lagūna – 7 km².

Atolas ovalus, 5,6 km ilgio ir 2,9 km pločio. Viduje yra uždara, labai druskinga lagūna.

Marijos atolas negyvenamas, nors 1850 m. čia gyveno ~40 žmonių.

Salą 1829 m. pasiekė pirmasis europietis Žakas-Antuanas Miorenho (*Jacques-Antoine Moerenhout*).

Marijos atolas dar vadinamas Rytų Marija vengiant painiavos su kitu Marijos atolu Tubuajo salyne.

## Šaltiniai
Akamaru

**Akamaru** () – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos rytuose, Gambjė salyne, 7 km į pietryčius nuo Mangarevos. Plotas – 2,1 km² (trečia pagal dydį Gambjė salyne).

Akamaru yra nedideliame salyne, apsuptame koralų rifo ir lagūnos. Sala vulkaninė, 2,8 km ilgio ir 1,6 km pločio. Aukštis siekia 247 m. Prie šiaurės vakarinio kranto prisišliejusi Mekiro salelė.

2017 m. Akamaru saloje gyveno 12 žmonių. Yra Šv. Taikos Karalienės katalikų bažnyčia, įsteigta 1835–1862 m. veikusios misijos. Verčiamasi apelsinų auginimu.


Eglise.Notre-Dame de la Paix.Akamaru.jpg|Šv. Taikos Karalienės bažnyčia
Akamaru Island 2.1.2014.jpg|Uolingas salos paviršius
Akamaru.02.01.14.3.JPG|Kokospalmių giraitė
Akamaru1 cropped.jpg|Salos reginys 


## Šaltiniai
Moranė

**Moranė** () – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos rytuose, 153 km į pietvakarius nuo artimiausios salos – Marijos atolo, Tuamotu salyne, nors administraciškai priskiriamas Gambjė saloms. Plotas – 2 km², su lagūna – 11 km².

Atolas ovalus, 5,8 km ilgio ir 3,5 km pločio. Viduje yra uždara lagūna. Saloje auga kokospalmės, pandanai. Moranėje išlikusios gan gausios labai retų, nykstančių Polinezijos vištinių karvelių (*Gallicolumba erythroptera*) ir tuamotinių tilvikų (*Prosobonia parvirostris*) populiacijos.

Atolas negyvenamas.

Salą 1832 m. pasiekė pirmasis europietis, amerikiečių banginių medžiotojas Natanielis Karis.

## Šaltiniai
Pietų Marutea

**Pietų Marutea** () arba ***Nuku Nujis*** (*Nuku-nui*) – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos rytuose, 1470 km į rytus nuo Taičio, Tuamotu salyne, nors administraciškai priskiriamas Gambjė saloms. Plotas – 14 km², su lagūna – 112 km².

Atolas yra 20 km ilgio ir 8 km pločio. Salos žemos, mažos. Salelės yra beveik visose koralų žiedo vietose.

2017 m. Pietų Marutea saloje gyveno 104 žmonės. Šiaurinėje atolo dalyje yra Auorotinio kaimas, ten yra ir privatus aerodromas. Perlų rinkimas.

Salą 1606 m. pasiekė ispanas Pedras Fernandesas de Kirosas ir pavadino San Telmu. 1791 m., ieškodamas „Baunti“ maištininkų, čia lankėsi britų jūrininkas Edvardas Edvardsas.

Sala vadinama Pietų Marutea nuo kitame Tuamotu salyno gale esančios Šiaurės Marutea salos.

## Šaltiniai
Akteono salos

**Akteono salos** () – kelių nedidelių, negyvenamų atolų spiečius Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijoje, Tuamotu salyno rytuose, ~1400 km į pietryčius nuo Taičio. Administraciškai priklauso Gambjė saloms.

Sudaro šie atolai:
* Matureivavao
* Tenararas
* Tenarunga
* Vahanga

1605 m. salas atrado pirmasis europietis, ispanas Pedras Fernandesas de Kirosas. Jo ekspedicijos nariai salas pavadino *Las Cuatro Coronadas* („keturios karūnuotosios“), *Las Cuatro Hermanas* („keturios seserys“), *Las Virgenes* („mergelės“) ar *Las Anegadas* („užtvindytosios“). 1833 m. salas iš naujo atrado britas Tomas Ibrilis, o po ketverių metų – Edvardas Raselas. Pastarasis salas pavadino savo fregatos *Actaeon* vardu.
Temoė

**Temoė** () – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos rytuose, Gambjė salose, 37 km į pietryčius nuo Mangarevos. Plotas – 2,1 km², su lagūna – 12 km².

Atolas trapecijos pavidalo, 6,8 km ilgio ir 4,2 km pločio. Viduje yra lagūna, kuri siaurais latakais jungiasi su vandenynu. Jos gylis – iki 23 m. Salelės žemos. Apie 30 km į pietryčius nuo Temoės yra povandeninis Portlando rifas – toliausiai į rytus nutolusi Prancūzijos Polinezijos vieta.

Atolas negyvenamas, nors seniau čia gyveno polineziečiai. Rasta jų šventyklų aikščių (*marae*) liekanų. Salą 1797 m. pasiekė pirmasis europietis, britas Džeimsas Viljamsas (nors spėjama, kad dar 1686 m. Temoę pasiekti galėjo piratas Edvardas Deivisas). 1838 m. visus salos gyventojus katalikų misionieriai iškeldino į Mangarevą.

## Šaltiniai
Vahanga

**Vahanga** () – negyvenamas koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos rytuose, Tuamotu salyno pietryčiuose, Akteono salų spiečiuje. Administraciškai priklauso Gambjė saloms. Plotas – 3,8 km², su lagūna – 12,6 km².

Atolas apskritas, 3,6 km skersmens. Viduje yra uždara lagūna. Auga daugiausia kokospalmės. Sutinkamos retos gyvūnų rūšys, pavyzdžiui, tuamotinis tilvikas, Polinezijos vištinis karvelis.

1606 m. salą pasiekė ispano Pedro Fernandeso de Kiroso ekspedicija. 1850 m. Vahangoje gyveno ~20 žmonių. 1922 m. veikė kokospalmių plantacija.

## Šaltiniai
Gros Enzersdorfas

**Gros Enzersdorfas** () – miestelis ir savivaldybė Gros Enzersdorfo apskrityje, Žemutinės Austrijos žemėje, rytų Austrijoje. Nutolęs 18 km į rytus nuo Vienos centro, į šiaurę nuo Dunojaus bei į pietus nuo Lobau draustinio, kuris yra Dunojaus-Aueno nacionalinio parko dalis. 10 464 gyventojai (2016 m. sausio 1 d. duomenys).

Manoma, kad gyvenvietė egzistavo prieš romėnų užkariavimą. Dabartiniu pavadinimu, rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1160 m. 1396 m. suteiktos miestelio privilegijos bei tais pačiais metais pradėta gynybinės sienos statyba, kuri buvo užbaigta 1399 m. Beveik nepakitusi siena – išlikusi iki mūsų dienų.

## Galerija

Groß - Enzersdorf.JPG|Miestelio reginys
Franzensdorf - Kirche.JPG|Bažnyčia
Stadtsäle Groß-Enzersdorf.JPG
Brazilijos moterų futbolo rinktinė

**Brazilijos moterų futbolo rinktinė** – Brazilijai atstovaujanti nacionalinė moterų futbolo komanda, kurią kontroliuoja Brazilijos futbolo federacija.

2007 m. rinktinė finišavo antra pasaulio taurėje (finale nusileido Vokietijai).

## Dalyvavimas čempionatuose

### Olimpinės žaidynės

### Pasaulio čempionatas
} 1991|| 9 vieta ||3||1||0||2||1||7|| -6
|-
|| 1995|| 9 vieta ||3||1||0||2||3||8|| -5
|-bgcolor=cc9966
|| 1999||  ||6||3||2||1||16||9 ||+7
|-
|| 2003|| 5 vieta ||4||2||1||1||9||4|| +5
|-bgcolor=silver
|| 2007||  ||6||5||0||1||17||4||+13
|-
|| 2011|| 5 vieta ||4||3||1||0||9||2||+7
|-
|| 2015|| 9 vieta ||4||3||0||1||4||1||+3
|-	
|| 2019|| 10 vieta ||4||2||0||2||7||5|| +2
|-	
||/ 2023|| colspan="8"| *Pateko*
|-
!Iš viso!!9/9!!34!!20!!4!!10!!66!!40!! +26
|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Švedijos moterų futbolo rinktinė

**Švedijos moterų futbolo rinktinė** – Švedijai atstovaujanti nacionalinė moterų futbolo komanda, kurią kontroliuoja Švedijos futbolo asociacija. Namų stadionas – Geteborgo Gamla Ullevi. 2003 m. rinktinė užėmė antrąją vietą pasaulio taurėje.

## Dalyvavimas čempionatuose
### Olimpinės žaidynės

### Pasaulio čempionatas
} 1991||  || 6 || 4 || 0 || 2 || 18 || 7 || +11
|-
|| 1995|| 5 vieta  || 4 || 2 || 1 || 1 || 6 || 4 || +2
|-
|| 1999|| 6 vieta || 4 || 2 || 0 || 2 || 7 || 6 || +1
|-bgcolor=silver
|| 2003||  || 6 || 4 || 0 || 2 || 10 || 7 || +3
|-
|| 2007|| 10 vieta || 3 || 1 || 1 || 1 || 3 || 4 || -1
|- bgcolor=cc9966
|| 2011||  || 6 || 5 || 0 || 1 || 10 || 6 || +4
|-
|| 2015|| 16 vieta || 4 || 0 || 3 || 1 || 5 || 8 || -3
|- bgcolor=cc9966
|| 2019||  || 7 || 5 || 0 || 2 || 12 || 6 || +6
|-	
||/ 2023|| colspan="8"| *Pateko*
|-
!Iš viso!!9/9!!40!!23!!5!!12!!71!!48!!+23
|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Jungtinių Amerikos Valstijų moterų futbolo rinktinė

**Jungtinių Amerikos Valstijų moterų futbolo rinktinė** – JAV atstovaujanti nacionalinė moterų futbolo komanda, kurią kontroliuoja JAV futbolo asociacija. Tai yra sėkmingiausia moterų futbolo komanda – ji laimėjo keturis pasaulio taurės čempionių titulus (1991, 1995, 2015 ir 2019 m.), keturis olimpinius aukso medalius (1996, 2004, 2008 ir 2012 m.) ir aštuonis kartus CONCACAF moterų futbolo taurę.

JAV moterų futbolo komanda 1997 ir 1999 m. buvo išrinkta geriausia JAV olimpine komanda. Žurnalas „Sports Illustrated“ 1999 m. visai komandai įteikė metų sportininko apdovanojimą.

## Dalyvavimas čempionatuose
### Olimpinės žaidynės

### Pasaulio čempionatas

## Šaltiniai
Matureivavao

**Matureivavao** () – negyvenamas koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos rytuose, Tuamotu salyno pietryčiuose, didžiausia iš Akteono salų. Administraciškai priklauso Gambjė saloms. Plotas – 2,5 km², su lagūna – 18 km².

Atolas pailgas, 6,6 km ilgio ir 4,6 km pločio. Viduje yra uždara lagūna, kurią vandenyno vanduo pasiekia tik audrų metu. Auga daugiausia kokospalmės.

1606 m. salą pasiekė ispano Pedro Fernandeso de Kiroso ekspedicija. Tai viena iš nedaugelio Polinezijos salų, kurioje neįsiveisė žiurkės.

## Šaltiniai
Prancūzijos moterų futbolo rinktinė

**Prancūzijos moterų futbolo rinktinė** – Prancūzijai atstovaujanti nacionalinė moterų futbolo komanda, kurią kontroliuoja Prancūzijos futbolo federacija. 2011 m. rinktinė užėmė 4-ą vietą pasaulio taurėje.

## Dalyvavimas čempionatuose
### Dalyvavimas olimpinėse žaidynėse

### Pasaulio čempionatas
} 1991|| colspan="8"| *Nepateko*
|-
|| 1995|| colspan="8"| *Nepateko*
|-
|| 1999|| colspan="8"| *Nepateko*
|-
|| 2003|| 9 vieta || 3 || 1 || 1 || 1 || 2 || 3 || -1
|-
|| 2007|| colspan="8"| *Nepateko*
|-
|| 2011|| 4 vieta || 6 || 2 || 1 || 3 || 10 || 10 || -
|-
|| 2015|| 5 vieta || 5 || 3 || 1 || 1 || 10 || 3 || +7
|-
|| 2019|| Ketvirtfinalis || 5 || 4 || 0 || 1 || 10 || 4 || +6
|-
|**Iš viso**||4/8|| 19 || 10 || 3 || 6 || 32 || 20 || +12
|}

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Vokietijos moterų futbolo rinktinė

**Vokietijos moterų futbolo rinktinė** – Vokietijai atstovaujanti nacionalinė moterų futbolo komanda, kurią kontroliuoja Vokietijos futbolo federacija. 2003 m. ir 2007 m. rinktinė laimėjo pasaulio taurės čempionių titulus.

## Dalyvavimas čempionatuose
### Olimpinės žaidynės

### Pasaulio čempionatas
} 1991|| 4 vieta || 6 || 4 || 0 || 2 || 13 || 10 || +3
|-
|| 1995||  || 6 || 4 || 0 || 2 || 13 || 6 || +7
|-
|| 1999|| Ketvirtfinalis || 4 || 1 || 2 || 1 || 12 || 7 || +5
|-
|| 2003||  || 6 || 6 || 0 || 0 || 25 || 4 || +21
|-
|| 2007||  || 6 || 5 || 1 || 0 || 21 || 0 || +21
|-
|| 2011|| Ketvirtfinalis || 4 || 3 || 0 || 1 || 7 || 4 || +3
|-
|| 2015|| 4 vieta || 7 || 3 || 2 || 2 || 20 || 6 || +14
|-
|| 2019|| Ketvirtfinalis || 5 || 4 || 0 || 1 || 10 || 2 || +8
|-
!Iš viso!!8/8!!44!!30!!5!!9!!121!!39!!+82
|}

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Kanados moterų futbolo rinktinė

**Kanados moterų futbolo rinktinė** – Kanadai atstovaujanti nacionalinė moterų futbolo komanda, kurią kontroliuoja Kanados futbolo asociacija. 2003 m. rinktinė užėmė 4-ą vietą pasaulio taurėje.

## Dalyvavimas čempionatuose
### Olimpinės žaidynės

### Pasaulio čempionatas
} 1991|| colspan="8"| *Nepateko*
|-
|| 1995|| Grupių varžybos || 3 || 0 || 1 || 2 || 5 || 13 || -8
|-
|| 1999|| Grupių varžybos || 3 || 0 || 1 || 2 || 3 || 12 || -9
|-
|| 2003|| 4 vieta || 6 || 3 || 0 || 3 || 10 || 10 || 0
|-
|| 2007|| Grupių varžybos || 3 || 1 || 1 || 1 || 7 || 4 || +3
|-
|| 2011|| Grupių varžybos || 3 || 0 || 0 || 3 || 1 || 7 || -6
|-
|| 2015|| Ketvirtfinalis || 5 || 2 || 2 || 1 || 4 || 3 || +1
|-
|| 2019|| Aštuntfinalis || 4 || 2 || 0 || 2 || 4 || 3 || +1
|-	
||/ 2023|| colspan="8"| *Pateko*
|-
!Iš viso!!8/9!!27!!8!!5!!14!!34!!52!!-18
|}

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Pranciškus Malachovskis

**Pranciškus Malachovskis** (g. 1627, m. 1690) – Seradzo vaiskis, Seradzo vėliavininkas, Seradzo kaštelionas nuo 1689 metų. 

## Biografija

Aleksandro Teodoro Malachovskio sūnus, Krokuvos vyskupo Jano brolis. 

1674 metais buvo Jono Siobieskio elektorius nuo Seradzo vaivadijos.

## Šeima
Buvo vedęs du kartus: 
# Ana Zdrovska, nuo santuokos su kuria turėjo sūnų Stanislavą; 
# Ana Grabska - sūnus Juzefas.  

## Išnašos

## Nuorodos
Juzefas Malachovskis

**Juzefas Malachovskis** (g. apie 1673, m. 1717) – Inovlodzo kaštelionas, Opočno seniūnas.

## Biografija
Pranciškaus Malachovskio ir Anos Grabskos sūnus, Stanislavo brolis. 

## Šeima

1706 metais vedė Marianą Zlotnicką. Anos, Kališo kardininko, Karūnos raikytojo Boguslavo Zlotnickio žmonos ir Adamo tėvas.    
## Nuorodos
Janas Malachovskis (1699)

**Janas Malachovskis ** (1623 m. Bonkova-Guroje, netoli Seradzo – 1699 m. rugpjūčio 20 d. Krokuvoje) – Romos katalikų ir ATR valstybinis veikėjas, karaliaus rotmistras, Lvovo (1655), Krokuvos (1660), Poznanės ir Varšuvos kanauninkas, Lvovo scholastikas (1664), Mogilsko abatas, Karūnos referentas, Kulmo (1676–1681) ir Krokuvos vyskupas (1681–1699), Karūnos pakancleris (1678–1681).

## Biografija
Lenkijos magnatų Malachovsjkių giminės atstovas, herbo „Nalencz“ savininkas. Seradzo vėliavininko Aleksandro Teodoro Malachovskio (apie 1600–1629) ir Marianos Jaktorovskos vyresnysis sūnus. Jaunesnysis brolis – Seradzo kaštelionas, Pranciškus (apie 1627–1690), giminaitis – Poznanės vaivada Stanislavas.

Juridinį išsilavinimą gavo Krokuvos akademijoje. 1651 m. dalyvavo Berestečko mūšyje su sukilusiais kazokais. Tapęs našliu po savo žmonos mirties, pasirinko dvasinę karjerą ir pradėjo studijuoti teologiją. 1655 m. buvo įšventintas į dvasininkus, 1655–1657 m. – Lenkijos karaliaus Jono Kazimiero Vazos kapelionas. Kaip apdovanojimą už nuopelnus tapo Krokuvos kanauninku (1660) ir Karūnos referentu (1666).

Po Jono II Kazimiero Vazos sosto atsižadėjimo 1668 m. Janas Malachovskis palaikė Prancūzijos princo Liudviko de Konde kandidatūrą. 1669 m. buvo išrinktas nuo Seradzo vaivadijos į elekcinį seimą, kur palaikė kunigaikščio Mykolo Kaributo Višnioveckio kandidatūrą. 1674 m. – deputatas nuo Seradzo vaivadijos į elekcinį seimą, kur dalyvavo Jono Sobieskio išrinkime į Lenkijos karaliaus sostą.

Nuo 1676 m. – Chelmo vyskupas, nuo 1678 m. – Karūnos pakancleris, nuo 1681 m. – Krokuvos vyskupas. Karaliaus Jono II Kazimiero Vazos įsakymu važiavo į Prancūziją ir Brandenburgą su diplomatinėmis misijomis.

1697 m. buvo renkamas pasiuntiniu nuo Krokuvos vaivadijos į elekcinį seimą, kur palaikė Saksonijos kurfiursto Augusto Stipriojo kandidatūrą į Lenkijos karaliaus sostą.

Jis buvo palaidotas Vavelio katedroje.

Buvo vedęs Magdeleną Šembek, Povilo Šembeko (m. 1634) ir Grizeldos Želeckos dukterį.

## Nuorodos
* Информация на сайте католической иерархии
Konstal 105Na

**Konstal 105Na** – tramvajų modelis, 1979–1992 m. gamintas Lenkijos bendrovės „Konstal“.  Tai populiariausias visų laikų „Konstal“ modelis. Sukurtas modelio Konstal 105N pagrindu.

Tramvajus 13500 mm ilgio, 2400 mm pločio, 3060 mm aukščio, 17000 kg svorio. Būdingas kampuotas, „gabaritinis“ dizainas. Turi keturias duris, sudarytas iš dviejų dalių, atsidarančių į salono pusę. Konstal 105Na turi 166 kW elektrinį variklį, gali išvystyti 72 km/h greitį. Tramvajų varo nuolatinės srovės LTa-220 variklis. Tramvajus turi 20 sėdimų vietų, gali sutalpinti 105 keleivius.

Iš viso buvo pagaminti 1443 Konstal 105Na tramvajai.

## Nuotraukos


Vaizdas:105Na RB1.JPG|Konstal 105Na Poznanėje
Vaizdas:Konstal 105N2k2000 1055+1056, tram line 11, Szczecin, 2013.jpg|Modifikacija 105N2k/2000 Ščecine
Vaizdas:Nowowiejska (tramwaj 74).JPG|Konstal 105Na Varšuvoje
Vaizdas:Krakow, tram Konstal n°825.JPG|Konstal 105Na Krokuvoje
Vaizdas:105Na estakada.JPG|Konstal 105Na Čenstakavoje


## Šaltiniai

## Nuorodos

* transportszynowy.pl - Konstal 105Na 
* tramwar2.republika.pl - Konstal 105Na Varšuvoje
Pajiesio miškas

**Pajiesio miškas** arba ***Aleksoto miškas*** – miškas Lietuvoje, Kauno rajone, 5 km į pietus nuo Garliavos. Priklauso Dubravos eksperimentinės mokomosios miškų urėdijos Pajiesio girininkijai. Apima 12,4 km² plotą.

Paviršius lygus. Būdingi velėniniai jauriniai glėjiški ir glėjiniai priesmėliai bei priemoliai. Mišką iš pietų ir rytų juosia Jiesia, o per patį mišką teka jos intakai Šlapakšna, Keklys (su Spudupiu).

Medynai:
* eglynai: 55 %
* drebulynai: 17 %
* juodalksnynai: 12 %
* beržynai: 10 %
* uosynai: 3 %
* ąžuolynai: 2 %
* skroblynai: 1 %

Jaunuolynai sudaro 15 % medynų, pusamžiai medžiai 44 %, pribręstantys 29 %, brandūs 12 %.

Miške gausu kanopinių žvėrių (šernų, stirnų ir kt.), slankų, jerubių.

Pajiesio miškuose ir aplink įsikūrę: Pajiesys, Ilgakiemis, Juraitiškė, Kalinava, Bagniškė, Grabava.

## Šaltiniai
Pailgis (ežeras)

**Pailgis** (kitaip ***Pailgių ežeras, Ilgis***) – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 8 km į pietvakarius nuo Pabradės. Ežeras pailgas, galuose išplatėjęs. Nusitęsęs iš šiaurės į pietus per 1,77 km ilgio, plotis siekia 0,48 km. Altitudė 115,1 m. Giliausia ežero vieta (31,2 m) yra šiaurėje. Krantai daugiausia statūs ir aukšti, o šiaurėje ir vietomis rytuose pelkėti. Ežerą supa Žaliašilio ir Pailgio miškų pušynai.

Pro Pailgių ežerą iš Gilučio į Žeimeną (iš pietų į šiaurę) teka Petruškė, be to, rytuose dar įteka Pailgių upelis.

Netoli vakarinio kranto praeina geležinkelis Vilnius–Turmantas, šiauriniame pakraštyje yra Pailgio geležinkelio stotelė, šalia pietrytinio kranto įsikūręs kaimas Dalia, veikia poilsio namai, vakarinėje pakrantėje – Družilių kaimas, veikia poilsio namai.

## Šaltiniai
Tomas Sobockis

**Tomas Sobockis** (apie 1508–1547) – Lenkijos valstybinis veikėjas, Lenčicos vaiskis (nuo 1532), Karūnos didysis taurininkas (nuo 1539), Karūnos didysis kancleris (1544–1547), Krokuvos burgrafas.

## Biografija
Lenkijos bajorų Sobockių giminės atstovas, herbo „Doliwa“ savininkas. Mokėsi Vitenbergo universitete.

Iš pradžių Tomas Sobockis buvo Lenkijos karaliaus Žygimanto Senojo rūmų rūmininkas, o 1532 m. gavo Lenčicos vaiskio pareigybę.

1535 m. jis buvo išsiųstas vadovaujant Lenkijos delegacijai į Vengriją. 1537 m. Tomas Sobockis vadovaudamas Lenkijos pasiuntinybei važiavo į Prūsiją ir Vatikaną. Taip pat važiavo su pasiuntinybe pas osmanų sultoną. 1539 m. jis buvo paskirtas Karūnos didžiuoju taurininku.

1544–1547 m. užėmė Karūnos didžiojo kanclerio pareigybę.

## Literatūra
* Halina Kowalska, Tomasz Sobocki, w: Polski Słownik Biograficzny, 1999–2000, t. XXXIX, s. 557–560.
Paičių miškas

**Paičių miškas** – miškas vakarų Lietuvoje, Šilutės rajone, 6 km į pietus nuo Švėkšnos, 2 km į šiaurės vakarus nuo Gardamo. Priklauso Šilutės miškų urėdijos Norkaičių girininkijai. Apima 10,2 km² plotą.

Paviršius lygus. Būdingi velėniniai jauriniai glėjiški priesmėliai bei priemoliai, jauriniai silpnai nujaurėję smėliai. Miškas priklauso Tenenio baseinui, šiaurine riba teka Tenenio intakas Šiūšis.

Medynai:
* pušynai: 48 %
* eglynai: 21 %
* beržynai: 19 %
* ąžuolynai: 10 %
* juodalksnynai: 1 %
* baltalksnynai: 1 %

Jaunuolynai sudaro 24 % medynų, pusamžiai medžiai 54 %, pribręstantys 16 %, brandūs 6 %.

Miške gausu šernų.

Paičių ir aplink įsikūrę: Paičiai, Surinkiškiai, Užpjauniai, Laukstėnai, Birbalai, Voveriai, Oželiai, Labatmedis.

## Šaltiniai
Mykolas Jeronimas Čackis

**Mykolas Jeronimas Čackis** (g. 1693 m. rugsėjo 2 d., m. 1745 m.) – Voluinės kaštelonas 1740-1745 metais, Voluinės stalininkas 1713-1740 metais, Voluinės medžioklis 1713 metais, karaliaus rotmistras, Ploskirovo seniūnas. 

Buvo pasiuntiniu į 1722 metų seimą ir 1729 metais nuo Voluinės vaivadijos. 
## Šeima

Buvo vedęs Voluinės kašteliono dukterį Konctanciją Vielhorską, vaikai:
* Feliksas − Tado tėvas 
*Pranciškus − Karūnos didysis sargybinis

## Išnašos

## Literatūra
* Teka Gabryela Junoszy Podoskiego, t. III, Poznań 1856, s. 303.
* Urzędnicy wołyńscy XIV-XVIII wieku. Spisy. Oprac. Marian Wolski, Kórnik 2007, s. 158.
* Maria Dembowska. *Czacki Michał Hieronim, h. Świnka (1693-1745?)* / Polski Słownik Biograficzny: Kraków, 1937 – t. IV/1, zeszyt 16, s. 143
Veržlė

**Veržlė** yra tvirtinimo elementas su sriegta kiauryme. Veržlės dažniausiai yra naudojamos su varžtais sujungti keletą (dvi ar daugiau) detalių. Varžtą ir veržlę kartu laiko sriegių tarpe esanti trinties jėga bei tamprumo jėgos kylančios iš to, kad ištempiamas varžtas ir suspaudžiamos tarpe esančios detalės.

Situacijose, kuriose sujungimą gali išlaisvinti sukimo ar vibracijos jėgos, naudojami įvairūs fiksavimo mechanizmai: spyruoklinės ar fiksacinės poveržlės, papildomos (fiksacinės) veržlės, specialiai tam skirti klijai, vielokaiščiai ar viela fiksavimui (įprastai su karūnuotomis veržlėmis), plastikiniai indėklai arba ovalo formos kiaurymės deformacija.

Dažniausiai pasitaikanti veržlių forma yra šešiakampis.

Veržlių įvairovė yra didelė. Kai kurios jos skirtos naudoti namų ūkiuose, kitos specialiai sukurtos, kad atitiktų įvairių pramonės standartų reikalavimus. Tvirtinimo elementai naudojami automobilių, mašinų gamyboje, pramonėje ir statyboje turi būti suveržiami atitinkamu sukimo momentu – tam dažnai naudojami dinamometriniai raktai. Veržlės, kaip ir varžtai, yra žymimos pagal jų tvirtumo klasę: pavyzdžiui, veržlės metriniu sriegiu, atitinkančios 10-tą ISO tvirtumo klasę, gali nesugadindamos sriegio išlaikyti varžtų, atitinkančių 10.9 ISO tvirtumo klasę, apkrovą. Panašiai ir veržlės coliniu sriegiu, atitinkančios 5-ktą SAE klasę, gali būti tvirtinamos su 5-ktos SAE klasės varžtais.
Australijos moterų futbolo rinktinė

**Australijos moterų futbolo rinktinė** – Australijai atstovaujanti nacionalinė moterų futbolo komanda, kurią kontroliuoja Australijos futbolo federacija. 2007 m., 2011 m. ir 2015 m. rinktinė pasiekė ketvirtfinalio etapą pasaulio taurėje.

## Dalyvavimas čempionatuose
### Olimpinės žaidynės

### Pasaulio čempionatas
} 1991|| colspan="8"| *Nepateko*
|-
|| 1995|| Grupių etapas ||3||0||0||3||3||13|| -10
|-
|| 1999|| Grupių etapas ||3||0||1||2||3||7 || -4
|-
|| 2003|| Grupių etapas ||3||0||1||2||3||5 || -2
|-
|| 2007|| Ketvirtfinalis ||4||1||2||1||9||7||+2
|-
|| 2011|| Ketvirtfinalis ||4||2||0||2||6||7||-1
|-
|| 2015|| Ketvirtfinalis ||5||2||1||2||5||5||0
|-	
|| 2019|| Aštuntfinalis ||4||2||1||1||9||6|| +3
|-	
||/ 2023|| colspan="8"| *Pateko kaip šeimininkės*
|-
!Iš viso!!7/8!!26!!7!!6!!13!!38!!50!!-12
|}

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Kolumbijos moterų futbolo rinktinė

**Kolumbijos moterų futbolo rinktinė** – Kolumbijai atstovaujanti nacionalinė moterų futbolo komanda, kurią kontroliuoja Kolumbijos futbolo federacija. 2015 m. rinktinė užėmė 12-ą vietą pasaulio taurėje.

## Dalyvavimas čempionatuose
### Olimpinės žaidynės

### Pasaulio čempionatas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Pietų Afrikos Respublikos moterų futbolo rinktinė

**Pietų Afrikos Respublikos moterų futbolo rinktinė** – PAR atstovaujanti nacionalinė moterų futbolo komanda, kurią kontroliuoja Pietų Afrikos Respublikos futbolo asociacija. Rinktinė niekada nedalyvavo pasaulio taurėje.

## Dalyvavimas čempionatuose
### Olimpinės žaidynės

### Pasaulio čempionatas
} 1991|| colspan="8"| *Nedalyvavo atrankoje*
|-
|| 1995|| colspan="8"| *Nepateko*
|-
|| 1999|| colspan="8"| *Nepateko*
|-
|| 2003|| colspan="8"| *Nepateko*
|-
|| 2007|| colspan="8"| *Nepateko*
|-
|| 2011|| colspan="8"| *Nepateko*
|-
|| 2015|| colspan="8"| *Nepateko*
|-
|| 2019|| Grupių varžybos || 3 || 0 || 0 || 3 || 1 || 8 || –7
|-	
||/ 2023|| colspan="8"| *Pateko*
|-
!Iš viso!!2/9!!3!!0!!0!!3!!1!!8!! –7
|}

## Garsesnės žaidėjos
*  Nothando Vilakazi
*  Thubelihle Shamase

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Kinijos moterų futbolo rinktinė

**Kinijos Liaudies Respublikos moterų futbolo rinktinė** – Kinijai atstovaujanti nacionalinė moterų futbolo komanda, kurią kontroliuoja Kinijos futbolo asociacija. 1999 m. rinktinė užėmė antrąją vietą pasaulio taurėje.

## Dalyvavimas čempionatuose
### Olimpinės žaidynės

### Pasaulio čempionatas

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Juozapas Strumila

**Juozapas Strumila** (, 1774 m. gruodžio 14 d. Kurkliškės, Ukmergės rajonas – 1847 m. liepos 18 d. Vilnius) – žymus lietuvių sodininkas, gėlininkas, bitininkas, advokatas, visuomenės veikėjas, mokslinės sodininkystės pradininkas Lietuvoje.

## Biografija

Studijavęs teisę Vilniaus universitete, tapo advokatu ir 1795–1798 m. dirbo Ukmergėje. Po to J. Strumila dirbo teisininku Vyriausybės teismo rūmuose – Lietuvos Aukščiausiame Teisme. 1812 m. jis dalyvavo Laikinosios Vyriausybės darbuose Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje. 

1811 m. Vilniuje įkūrė Strumilos botanikos sodą.

1820 m. Vilniuje, lenkų kalba išleido 3 tomų veikalą „Šiaurės sodai“ („Ogrody połnocne“; tiktų vadinti „Šiaurės želdynai“). Su papildymais sulaukė 7 laidų (7-oji laida publikuota 1883 m.). Veikale aprašė augalus ir jų veisles, kai kuriuos agrotechnikos klausimus.

1822 m. suimtas už patriotinę veiklą, buvo tardomas.

1826 m. dėl bendradarbiavimo su Tėvynės Sąjunga buvo ištremtas ir įkalintas Sankt Peterburge, Petropavlovsko tvirtovėje.

1829 m. grįžo į Vilnių ir atsidėjo sodininkystei.

1831 m. po sukilimo buvo ištremtas į Petropavlovską, kurioje trejus metus kalėjo už anticarinę veiklą. Sugrįžęs į Lietuvą iš tremties, toliau tęsė mokslinę tiriamąją veiklą.

1834 m. išleido gėlių žodyną,

1837 m. išleido knygą „Sodų, arba naminė, bitininkystė“.

1846 m. išleido knygą „Mokslinis traktatas apie jurginus“.

1847 m. liepos 18 d. mirė, palaidotas Bernardinų kapinėse, Vilniuje.

## Strumilos sodas
Prieš tremtį J. Strumila 1811 m. Vilniuje, už Rūdninkų vartų, įveisė moksliškai tvarkomą didelį gėlių ir vaismedžių sodą.

## Literatūroje
Česlovas Milošas savo poemoje „Deivė“ paminėjo Strumilos sodus:Kiek daug kriaušių ir obelų veislių mūsų soduose!Puoselėjamų, kaip Strumilos šiaurės sodai patarėIr serbentai, ir agrastai, ir sedulos, ir raugerškiai,Dideliems konservamsKada namų šeimininkių veidai nurausta nuo stovėjimo prie viryklės.Vladas Drėma savo veikale apie Vilnių rašė, kad J. Strumilos sodai buvo tarp dabar esančių Sodų (Sadowa) ir Gėlių (Kwiatowa) gatvių. Sodai tęsėsi iki traukinių ir autobusų stoties. Visas rajonas kvepėjo medumi.

Anthony Lazarowicz (1817–1905) rašytojas ir Vilniaus istorinės praeities tyrinėtojas pažymėjo, kad prie įėjimo į sodą buvo lentelė, su rimuota instrukcija:Sodas yra atviras iki 8 val. vakaro, šunys neįleidžiami, taip pat draudžiama skinti gėles.Bet kuris lankytojas įėjęs į sodą ir padaręs draudžiamą, nesvarbu, kas jis ar ji yraAr vienišas, ar vaikas, ar ponia,Jį ar ją sutiks Adomo iš sodo likimas.

## Šaltiniai
# Prancūzų kraštovaizdžio architekto ir urbanisto E. André (1840–1911) mokykla – jos idėjų įtaka ir plėtotė pasaulyje (Vaiva Deveikienė, Steponas Deveikis)
# Sodininkas (Nerijus Meškauskas) 2007
# Walking through the Vilnius streets: Where are Strumillo’s orchards? (September 26, 2014) Kurier Wileński

## Nuorodos
* http://media.efhr.eu/2014/09/26/walking-vilnius-streets-strumillos-orchards/
* https://archeonas.lt/index.php/en/articles/18-the-oldest-vilnius-gardens-and-parks?showall=1
Pitkerno salų vėliava

**Pitkerno salų vėliava** – oficialus Jungtinės Karalystės užjūrio valdos Okeanijoje, Pitkerno salų, simbolis. Vėliava 1980 m. pasiūlyta Pitkerno salos tarybos, o 1984 m. oficialiai patvirtinta Britanijos karalienės.

Kaip ir beveik visos Jungtinės Karalystės valdos, Pitkerno salos kaip šabloną naudoja mėlynąją vėliavą su Jungtinės Karalystės vėliava kantone. Dešinėje pusėje – Pitkerno salų herbas. Jo skydas padalintas į du žydrus stačiuosius trikampius viršutiniuose kampuose ir likusį žalią plotą. Žydrą ir žalią plotus skiria geltonos juostos. Ši kombinacija simbolizuoja Pitkerno salą vandenyno apsuptyje. Žaliame plote vaizduojama Biblija (balta) ir laivo „Bounty“, atgabenusio naujakurius, inkaras (geltonas). Herbą puošia šalmas, stambialapio kamšio (*mira*) žiedas ir karutis. Nuo šalmo driekiasi žalios ir geltonos juostos. Herbas patvirtintas 1969 m.
Amerikos Samoa vėliava

**Amerikos Samoa vėliava** – oficialus Jungtinių Amerikos Valstijų valdos, Amerikos Samoa, simbolis. Vėliava patvirtinta 1960 m. (iki tol naudota JAV vėliava).

Vėliavai būdingos tradicinės JAV ir Samoa spalvos. Amerikos Samoa vėliava naudoja tas pačias spalvas, kaip ir JAV vėliava: fonas tamsiai mėlynas, į jį iš dešinės įsiterpia baltas trikampis raudonais apvadais. Dešinėje pusėje pavaizduotas JAV nacionalinis paukštis – baltagalvis erelis (Samoa negyvena), laikantis auksaspalvius samojiečių kultūrinius simbolius – karo vėzdą *uatogi* ir musių vaikyklę *fue*. Pirmasis įnagis simbolizuoja vietos gyventojų galią, antrasis – išmintį.

## Šaltiniai