open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Maskvos Domodedovo tarptautinis oro uostas

**Domodedovo M. V. Lomonosovo oro uostas** () – stambiausias (nuo 2005 m.) tarptautinis Rusijos oro uostas. IATA kodas- DME.

Per metus aptarnauja 20,43 mln (2008) keleivių. Nuo 1997 m. oro uostą valdo kompanija „Ist Line“, su kuria vyriausybė sudarė 75 metų nuomos sutartį.

Oro uostas yra Maskvos srities Domodedovo rajono pagrindinė įmonė. Šiuo metu Domodedovo oro uoste dirba 15,3 tūkst. žmonių. Teritorija – 1,28 tūkst. ha.

Domodedovo turi tris pakilimo ir nusileidimo takus: du armuoto betono paviršiaus (3794 m ilgio ir 53 m pločio bei 3500 m. ilgio ir 60 m pločio; trečiasis- betoninis, 2600 m. ilgio ir 45 m. pločio.

## Istorija
Oro uostą 1957–1963 m. pastatė kaliniai. 1964 m. kovo 25 d. įvyko pirmasis keleivinis reisas į Sverdlovską lėktuvu Tu-104. 1965 m. gegužės 20 d. oficialiai atidarytas visas oro uosto kompleksas. Nuo 1992 m. Domodedovo tapo tarptautiniu oro uostu. 2006 m. pastatytas trečiasis pakilimo takas, o 2009 m. gruodžio 17 d. pirmą kartą nuo dviejų pakilimo takų vienu metu startavo du lėktuvai. Domodedovo oro uostas – vienintelis Rusijoje, turintis tokią galimybę. Ateityje tai leis pasiekti iki 90-ties pakilimo-nusileidimo operacijų per valandą.

2011 m. sausio 24 d. oro uoste įvyko savižudžių teroristų išpuolis, per kurį žuvo 37 žmonės.

2019 m. gegužės 31 d. Domodedovo oro uostui suteiktas Michailo Lomonosovo vardas.

## Nuorodos
* Oro uosto tinklalapis
* Domodedovo informacinė švieslentė (on-line )
* Domodedovo oro uostas (nuotraukos) 

**Taip pat skaitykite**
* Vnukovo oro uostas
* Šeremetjevo oro uostas
Bagdononių piliakalnis

**Bagdononių piliakalnis su gyvenviete** – buvęs piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas ) Trakų rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Vilkokšnio, Trakų seniūnija. 

## Piliakalnis

Piliakalnis buvo atskiroje kalvoje, Strėvos dešiniajame krante. Jį nuplovė Strėva, anksčiau tekėjusi iš pietinės ir rytinės piliakalnio pusių (dabar ji teka vakarine puse). Išliko 10 m skersmens, 4 m aukščio kalvelė - buvęs piliakalnio kalvos pagrindas. Ji dirvonuoja, viršuje apardyta duobės.

Į pietus, rytus ir šiaurės rytus nuo piliakalnio liekanų, kranto kyšulyje, 1,4 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta grublėtos ir žiestos keramikos. 

## Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 16300 m². 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.37.
* Bronius Dakanis. Mažai žinomi Lietuvos piliakalniai // Kultūros paminklai. V., 1994. Kn.1. P.37.
* Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva II.- V., 1998.- P.17.
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 144-145.
* Gintautas Zabiela. Naujas Lietuvos piliakalnių sąrašo papildymas (1995–2000 m.) // Kultūros paminklai. Vilnius. 2001c. T. 8, p. 22 (Nr. 2).

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Bagdononys
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
2002 m. Afrikos Tautų taurė

**2002 m. Afrikos Tautų taurė** – dvidešimt trečiasis Afrikos Tautų taurės turnyras, 2002 m. sausio 19 – vasario 10 d. vykęs Malyje. Turnyre dalyvavo 16 komandų, kurios pradžioje buvo suskirstytos į 4 grupes. Čempionais tapo Kamerūno futbolininkai (antrą kartą iš eilės).

## Stadionai

Čempionato varžybos vyko 6 Malio stadionuose.

## Atranka

Atrankoje į 2002 m. Afrikos Tautų taurę komandos buvo suskirstytos į 7 grupes. Jose pirmąsias dvi vietas užėmusios komandos pateko į čempionatą.

## Dalyvaujančios komandos

## Grupių turnyras

### A grupė

*  1 – 1 
*  0 – 1 
*  0 – 0 
*  2 – 2 
*  2 – 0 
*  0 – 1 

### B grupė

*  0 – 0 
*  0 – 0 
*  0 – 0 
*  1 – 2 
*  3 – 1 
*  1 – 2 

### C grupė

*  1 – 0 Kongo DR 
*  0 – 0 
*  1 – 0 
*  Kongo DR 0 – 0 
*  3 – 0 
*  Kongo DR 3 – 1 

### D grupė

*  0 – 1 
*  0 – 0 
*  1 – 0 
*  1 – 0 
*  2 – 1 
*  0 – 0 

### Atkrintamosios varžybos

## Finalas

## Rezultatyviausi žaidėjai
;3 įvarčiai
*  Patrikas Mboma
*  Salomonas Olembė
*  Džulijus Aghahova

;2 įvarčiai
*  Hazemas Emamas
*  Aizakas Boakjė
*  Basala Turė
*  Hišamas Zerualis
*  Salifas Diao

## Nuorodos
* Apie čempionatą RSSSF svetainėje
Terajai

**Terajai** (,  – „drėgna žemė“) – gamtinis Himalajų regionas, siaura gamtinė zona, juosianti piečiausią Himalajų kalnagūbrį (Sivaliką) ir pietų. Šiaurėje ji siekiasi su pereinamąja bhabharo gamtine zona, o pietuose ji susisiekia su derlinga Indijos subkontinento aliuvine lyguma.

Terajai prasideda ties Džamnos upe vakaruose ir baigiasi ties Bramaputros upe rytuose. Jie eina per šias valstybes ir Indijos valstijas: Himačal Pradešą, Utarakhandą, Nepalą, Sikimą, Butaną, Arunačal Pradešą.

## Gamta
Regionui būdingi molio ir smėlio dirvožemiai ir aukštas gruntinio vandens lygis, kas daro jį labai drėgną, pelkingą ir dažnai užliejamą iš Himalajų atitekančių upių.

Zonoje stepinė augmenija su ypač aukštomis žolėmis kaitaliojasi su tropiniais miškais. Čia veisiasi indinis raganosis, dramblys, tigras, lokys, leopardas, kiti laukiniai gyvūnai.

Terajų gamtinėje juostoje Nepale įkurti 4 nacionaliniai parkai.

Terajai, esantys į pietus nuo Sivaliko, vadinami „Išoriniais terajais“. Tos pačios gamtinės sąlygos būdingos ir siaurai 5-10 km pločio juostai, esančiai šiauriau Sivaliko ir iš šiaurės apribotai Mahabharatos kalnagūbrio. Čia susidaro ilgi iš rytų į vakarus nusidriekę kalnų slėniai, vadinami **vidiniais terajais** arba **dun**, siekiantys iki 100 km ilgio.

## Kultūra, ekonomika

Kadangi drėgnas klimatas leido greitai plisti maliarijai, šis džiunglių regionas istoriškai buvo rečiau gyvenamas, čia gyvenę tautelės (daugiausia taru) buvo prisitaikę išlikti gana žmogui netinkamomis sąlygomis. Tiek šiauriau gyvenę aukštikalnių tautos, tiek piečiau esančių lygumų tautos į vietos gentis žiūrėjo pažeminančiai, ir dabar jos užima vieną žemiausių vietų visuomenės hierarchijoje. Joms taikomas bendras pavadinimas (*madhesi* (मधेसी), kuris yra diskriminuojantis žodis. Jie kalba įvairiausiomis kalbomis: daugiausia hindi dialektais maithili, bhodžpuri, avadhi ir kt.

XX a., kai išmokta kovoti su maliarija, terajai buvo gausiai apgyvendinami. Masiškai kertami tropiniai miškai, lygumose vystomas žemės ūkis, nes tai – vienos derlingiausių žemių Nepale. Čia gausiai auginami ryžiai, kviečiai, cukranendrės, tabakas ir kitos kultūros. Vietos tautos yra išstumiamos nepalių ir indų iš pietų.

## Vidinių terajų slėniai

Vidinių terajų slėniai turi savo pavadinimus. Iš vakarų į rytus jie yra tokie:
* Dehradunas (Utarakhando Dehraduno rajonas) – vienas didžiausių slėnių, su dideliu to paties pavadinimo miestu,
* Džogbudha (Nepalo Dadeldhura rajonas), menkai įsisavintas slėnis
* Surkhetas (Nepalo Surkhet rajonas), didžiausia gyvenvietė Birendranagaras, vietinės tautos – taru ir radžhi
* Dangas ir Deukhuris (Nepalo Dang Deokhuri rajonas) – du paralelūs slėniai, vietinės tautos – taru ir kham magarai, didžiausia gyvenvietė Tribhuvannagaras.
* Čitvanas – (Nepalo Čitvano rajonas) – vienas didžiausių slėnių, esantis į pietus nuo Katmandu, gyvenamas taru, danuvar, darai and madžhi tautų. Narajani upė daro slėnį ypač derlingą, čia yra ne vienas miestas.
* Kamala (Nepalo Udyapur rajonas) – atsiradęs Trijuga ir Koši upių santakoje. Menkai įsisavintas slėnis.
* Marin Khola (Nepalo Sindhuli rajonas) – gyvenamas haju tautelės, didžiausia gyvenvietė – Kamalamai.
Sparnuotieji

Į **sparnuotųjų vabzdžių** (Pterygota) poklasį patenka visi vabzdžiai (Insecta), kurie turi sparnus, įskaitant ir rūšis, kurios evoliucijos eigoje vėl prarado skraidymo sugebėjimą (pvz., utėlės, blusos). Į šią grupę patenka didžioji dalis visų vabzdžių, išskyrus tik Archeognatha ir šeriauodegius, kurie apima vabzdžius neturėjusius sparnų (dar vadinami Apterygota).

Su sparnų išsivystymu susiję daugelis morfologinių ir fiziologinių pakitimų. Dėl to be abejonės galima teigti, kad šie pakitimai vabzdžių evoliucijoje įvyko tik vieną kartą ir visi sparnuotieji yra tos pačios kilmės.
Sebastião Gilberto

**Sebastianas Žilbertas** (*Sebastião Gilberto*; g. 1982 m. rugsėjo 21 d.) – buvęs Angolos futbolininkas, saugas.

## Karjera

Karjerą pradėjo daugkartinių Angolos čempionų Atlético Petróleos klube. 

2002 m. perėjo į Egipto čempionų Al-Ahly klubą, tačiau patyrė sunkią traumą, ir nežaidė beveik metus, dėl to praleido galimybę su Angolos rinktine dalyvauti 2006 m. pasaulio čempionate bei Afrikos Tautų taurėje.

2015 m. liepos 26 d. per „Benfica de Luanda“ rungtynes prieš Progresso do Sambizanga, ​​po varžovo smūgio Žilbertas apie dvidešimt minučių išbuvo be sąmonės. Futbolininką atgaivino ir nedelsiant nuvežė į ligoninę. Gydytojas konstatavo, kad medicininių tyrimų metu sužalojimų nenustatyta. Netrukus paskelbta, kad futbolininkas baigia profesionalaus futbolininko karjerą. 

Vėliau ėjo administracines pareigas „Benfica de Luanda“ klube.

## Rinktinė

Su Angolos rinktine dalyvavo 2008 ir 2010 m. Afrikos Tautų taurėse. 2010 m. čempionate, kuris vyko Angoloje, Gilberto įmušė įvartį į Malio vartus.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Mustapha Yatabaré

**Mustafa Jatabarė** (*Mustapha Yatabaré*; g. 1986 m. sausio 26 d.) – Prancūzijoje gimęs Malio futbolininkas, puolėjas.

## Karjera
Sportuoti pradėjo gimtojo Bovė miesto klube AS Beauvais Oise. Priklausė šio klubo jaunimo komandoms.

Profesionalo karjerą pradėjo regioninės lygos klube Villemomble Sports. 2008 m. debiutavo Ligue 2 su Clermont Foot.

Nuo 2023 m. liepos 14 d. atstovavo Gençlerbirliği (Turkija).

## Rinktinės
Kadangi Mustafos Jatabarė tėvai kilę iš Malio, žaidėjas kviečiamas į šios šalies rinktinę. 

2008 m. debiutavo rungtynėse prieš Alžyrą.. Dalyvavo 2010 m. Afrikos Tautų taurėje ir įmušė išlyginamą įvartį į Angolos rinktinės vartus.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Laimėjimai
* Coupe de France: 2013–14 m.
* Turkijos futbolo taurė: 2021–22 m.
* Ligue 2 rezultatyviausias žaidėjas: 2012–13 m.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Carlos Manuel Gonçalves Alonso

**Karlušas Manuelis Gosalvesas Alonzas** (*Carlos Manuel Gonçalves Alonso*; 1978 m. spalio 11 d.), geriau žinomas kaip **Kali** – buvęs Angolos futbolininkas, gynėjas.

## Karjera

Didžiąją karjeros dalį praleido Portugalijos trečios ar antros lygos klubuose – FC Barreirense ir CD Santa Clara. 2006–2009 m. sezone žaidė Šveicarijos klube FC Sion, o 2009 m. – prancūzų antros lygos AC Arles-Avignon.

## Rinktinė
Kitados tapo svarbiu Angolos rinktinės žaidėju, neretai ryšėjo kapitono raištį. Su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio futbolo čempionate, 2006, 2008, 2010, 2012 m. Afrikos Tautų taurėse.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Carlos Alberto Fernandes

**Karlušas Albertas Fernandešas** (*Carlos Alberto Fernandes*; 1979 m. gruodžio 18 d.) – buvęs portugalų kilmės Angolos futbolininkas, vartininkas.

## Karjera

Karjerą pradėjo kaip puolėjas, tačiau pakeitęs sužeistą komandos vartininką perėjo prie šios pozicijos. Karjeros pradžioje žaidė įvairiuose regioniniuose Portugalijos klubuose, kol 2004 m. tapo vieno stipresnių šalies klubų Boavista FC vartininku. 2006 m. išvyko į Rumunijos klubą FC Steaua Bucureşti, tačiau ten neįsitvirtino ir grįžo atgal į Boavista FC, bet ten prarado pagrindinio vartininko poziciją lichtenšteiniečiui Peter Jehle. Karlušas taip pat rungtyniavo Irano klube Foolad FC, o nuo 2009 m. vėl žaidė Portugalijoje.

## Rinktinė
Karlušas Fernandešas – portugalas, o su Angola susijęs tik per savo senelę.

2009 m. lapkričio 14 d. debiutavo Angolos rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Kongo rinktinę. Susitikimas baigėsi lygiosiomis 1-1.

2010 m. kaip pagrindinis vartininkas dalyvavo Afrikos Tautų taurės čempionate.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Keginiai

**Keginiai** – kaimas Kupiškio rajono savivaldybės pietryčiuose, 10 km į rytus nuo Kupiškio, prie kelio . Telkšo Kegenių tvenkinys.

## Tautosaka

Kaime pasakojamas toks Trijų Karalių šventės burtas:
* *Kai briedžiai išeina į vidurį kelio arba arti sodybos, reikia iškėlus galvą žiūrėti į mėnulį, po valandos nusiprausti sula, rauginta iš pavasario, arba aguonų pienu, išlaikytu kamaroje iki Kūčių. Dar po valandos (geriau kai antrąkart sugieda gaidžiai) atsigulti už pečiaus ir miegoti. Užmigus pasirodo balta šmėkla, su kuria gali šnekėtis iki pabundant. Jos galima klausti visko, net apie ateitį.*

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pagrybio kapinynas

**Pagrybio kapinynas** yra Žemaičių aukštumos pietiniame šlaite, Šilalės rajone. Į vakarus nuo Pagrybio kalno, Grybupio dešiniajame krante yra iškilusi nedidelė kalvelė, kurią vietos gyventojai vadina Kapkalniu ar Zomatu. Tokį pavadinimą kapinynas gavo todėl, kad dirbant žemę čia visuomet buvo randama įvairiausių iš akmenų statytų pamatų – zomatų, senovinių daiktų ir net žmonių, arklių kaulų.

Kapinyne rasta 217 griautinių kapų (1 degintinis – vaiko), datuojamų V–VI a. Mirusieji laidoti po vieną, kartais – po 2–4. Gausu įkapių: žalvarinių, gintarinių, sidabrinių papuošalų, amuletų, darbo reikmenų, aprangos dalelių, ginklų, žirgo pakinktų dalių. 38 kapuose rastos žirgų galvos ir kojų apačios (su kanopomis).

Pagrybio kapinyną 1980–1982 m. tyrinėjo Lietuvos istorijos instituto tyrėjai, vadovaujami Laimos Vaitkunskienės. Radiniai saugomi Lietuvos nacionaliniame, vietiniuose muziejuose.

## Šaltiniai
Sangėliškių piliakalnis

**Sangėliškių piliakalnis**, *Sangolovščyzna* – piliakalnis Šalčininkų rajono savivaldybės teritorijoje, Sangėliškėse, Šalčininkų seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Zavišonys – Mištautonys, Sangėliškių kaime pasukus į kairę šiaurėn 150 m iki Sangėliškių koplyčios, nuo jos palauke į dešinę rytų kryptimi 200 m – yra ant gretimos kalvelės, miško pakraštyje, matyti piliakalnio kraštas.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Kamenos kairiojo kranto kyšulyje. Aikštelė ovali, kiek pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 45x50 m dydžio. Jos vakarų ir pietų kraštai per 0,3-0,5 m pakilę platesniu ruožu - greičiausiai čia yra išskleisto pylimo liekanos. Pietrytiniame šlaite, 1,5 m žemiau jo yra 3-4 m pločio terasa, už kurios yra 0,5-1 m aukščio šlaitas.

Piliakalnis apardytas arimų, jame kastų duobių. Dabar jis apaugęs tankiu mišriu mišku. 

## Tyrimai
1968 m. piliakalnį žvalgė Mokslinė metodinė taryba. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Sangėliškės
* Įrašas Hillforts.eu atvirųjų duomenų talpykloje
Pamiškės piliakalnis

**Pamiškės piliakalnis**, *Aukštasis kalnas, Aukštakalnis, Piliakalnis* – piliakalnis ir Trakų rajono savivaldybės teritorijoje, Pamiškės kaime, Aukštadvario seniūnija. Pasiekiamas keliu Paberžė – Paukšteliškiai, yra kairėje rytinėje kelio pusėje. 

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas apylinkėse dominuojančioje kalvoje (altitudė 216,7 m). Aikštelė trikampė, kampais į pietryčius, šiaurės vakarus ir vakarus, 50 m ilgio šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 50 m pločio šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, iki 34 m iškiliu viduriu. Joje rasta brūkšniuotos ir grublėtos keramikos. Pietrytiniame šlaite, 2 m žemiau aikštelės, yra trikampė 14 m ilgio šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 18 m pločio šiaurės vakarų pusėje terasa. Šlaitų viršus 3,5 m aukštyje išlygintas. Šlaitai statūs, 20 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, aikštelė - duobių, šiaurės rytinėje aikštelės dalyje stovi aukštos įtampos elektros stulpas. Aikštelė dirvonuoja, pietrytiniame aikštelės krašte ir šlaite auga beržų guotas. 

## Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Rasta kultūrinio sluoksnio pėdsakų, lipdytos brūkšniuotos ir grublėtos keramikos. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 13000 m². Išmatavimai: 160 m ilgio šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi ir iki 120 m pločio.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.194.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga.- KPC A.- F.1.- Ap.1.- B.58.- P.98-99.
* Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva II.- V., 1998.- P.40.
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 154-155.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Pamiškė
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Strėvos piliakalnis

**Strėvos piliakalnis** – piliakalnis Trakų rajono savivaldybėje, į šiaurę nuo Strėvos kaimo, Strėvos miške, Trakų seniūnija. Pasiekiamas iš plento Trakai – Prienai, pervažiavus Strėvą, pasukus į dešinę šiaurėn, į mišką, už 50 m vėl pasukus į dešinę ir pavažiavus miško keliuku iki jo galo – iš viso 660 m – yra dešinėje rytuose, miške, Gilūšio (Nepėro) ežero pusiasalio pietinėje dalyje.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Gilūšio (Nepėro) ežero pietinio kranto pusiasalio pietinėje dalyje. Aikštelė ovali, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 13x6 m dydžio. Joje rasta grublėtos keramikos. Aikštelę iš pietvakarių–šiaurės pusių juosia 1,5 m aukščio, 8-19 m pločio pylimas. Jo P dalies išorinėje pusėje iškastas 60 m ilgio, 14 m pločio, 5,5 m gylio griovys, už kurio supiltas lenktas 28 m ilgio, 1,5 m aukščio, 18 m pločio pylimas. Šiauriniame šlaite, 6,5 m žemiau aikštelės yra 6 m pločio, 0,5 m gylio griovys, už kurio supiltas 0,4 m aukščio, 9 m pločio pylimas. Šlaitai statūs, 20 m aukščio, viršuje aplyginti.

Piliakalnis apardytas arimų, aikštelės pietiniame krašte iškastos duobės. Apaugęs retu mišriu mišku, pomiškis iškirstas.

## Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Pastebėtas kultūrinis sluoksnis, rasta lipdytos grublėtos keramikos. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 31000 m². Išmatavimai: 210 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir iki 210 m pločio.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.192.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga.- KPC A.- F.1.- Ap.1.- B.59.- P.64-70.
* Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva II.- V., 1998.- P.51.
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 160–161.
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Виленской губернии. Вильна, 1893, c. 124–125.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Strėva
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Mirgelių piliakalnis

**Mirgelių piliakalnis**, *Nupronių piliakalnis* – piliakalnis Trakų rajono savivaldybės teritorijoje, Nupronyse, Onuškio seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Onuškis – Babrauninkai Nupronių pradžioje ties kelio posūkiu į dešinę pasukus keliuku į kairę vakarų kryptimi ir pavažiavus 700 m yra 100 m į dešinę šiaurėn nuo kelio.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 50 m ilgio, 24 m pločio, iki 2 m įdubusiu viduriu – pietvakariniu kraštu. Joje rasta brūkšniuotos, grublėtos, lygios ir gludintos keramikos. Šlaitai vidutinio statumo-statūs, 6-10 m aukščio.

Piliakalnis apardytas arimų, dirvonuoja.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia – viduriu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 17000 m². Išmatavimai: 160 m ilgio rytų – vakarų kryptimi ir iki 120 m pločio.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.36.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPC A. F.1 Ap.1. B.58. P.232-237.
* Bronius Dakanis. Mažai žinomi Lietuvos piliakalniai // Kultūros paminklai. V., 1994. Kn.1. P.45-46.
* Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. V., 1995. P.238.
* Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva II. V., 1998. P.34.
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 152–153.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Mirgeliai
* Įrašas Hillforts.eu atvirųjų duomenų talpykloje
Naujasodžio piliakalnis (Trakai)

**Naujasodžio piliakalnis su gyvenviete**, *Moša, Kazokų kalnas, Naujasodžiai* – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 26640) Trakų rajono savivaldybės teritorijoje, į rytus nuo Aukštadvario, prie Naujasodžių. Pasiekiamas iš plento Trakai – Prienai Negasčiaus ežero-tvenkinio šiauriniame krante pasukus į dešinę šiaurės rytų kryptimi miško keliuku, už 700 m – yra 50 m į kairę šiaurėn nuo sodybos; pasiekiamas Skrebio pažintiniu taku.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Mošos dešiniajame krante. Aikštelė ovali, pailga pietų – šiaurės kryptimi, 18x4,5 m dydžio. Ją žiedu juosia 75 m ilgio, 15 m aukščio, 7-15 m pločio pylimas, kuris vakarų pusėje 7 m aukščio šlaitu leidžiasi į 37 m ilgio, 35 m pločio, 7 m gylio griovį. Šlaitai statūs, rytiniai 6 m, šiauriniai 20 m aukščio.

Piliakalnis apardytas arimų, medžiai smarkiai išretinti. Pietvakariniame šlaite įrengti laiptai.

## Gyvenvietė
Pietinėje papėdėje, 1,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, tyrinėta 1994 ir 1997 m., kurios iki 90 cm storio kultūriniame sluoksnyje aptiktas židinys, brūkšniuotos, gludintos, lygios ir grublėtos keramikos. 100 m į Pietus nuo piliakalnio yra III a. – VI a. Mošos pilkapynas, tyrinėtas 1993–1994 m. 500 m į šiaurę nuo piliakalnio yra VI a. – VIII a. Skrebio pilkapynas, tyrinėtas 1957 m.

## Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 37800 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.191
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 152–133.
* Gintaras Abaravičius. Mošos (Naujasodų) pilkapyno kasinėjimai 1994 metais // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1996 ir 1997 metais. Vilnius, 1996. p. 77–78.
* Eduardas Remecas. Mošos (Naujasodų) gyvenvietės žvalgomieji tyrinėjimai 1997 metais // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1996 ir 1997 metais. Vilnius, 1998. p. 89–90.
* Regina Volkaitė-Kulikauskienė. Miniatiūrinių piliakalnių Lietuvoje klausimu // Iš lietuvių kultūros istorijos. Vilnius. 1959. T. II, p. 125–136.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Naujasodis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Tana (Kenijos upė)

**Tana** () – upė Kenijoje, ilgiausia šalyje. Prasideda Aberdero kalnuose, į vakarus nuo Njerio. Teka pietryčių kryptimi, kerta Rytų Afrikos plokščiakalnį, apteka Kenijos masyvą. Žemupyje teka lyguma. Įteka į Atlanto vandenyną, Ungvanos įlanką.

Pagrindinis intakas – Tika (dešinysis). Upės vagoje įrengta Kindarumos užtvanka. Tana laivuojama žemupyje. Prie upės įsikūrę Garisos, Holos, Garseno miestai.

## Šaltiniai
Tanana

**Tanana** () – upė JAV, Aliaskoje; Jukono kairysis intakas. Prasideda Vrangelio kalnuose, susiliejus Nebesnos ir Čisanos upėms. Teka šiaurės vakarų, vakarų kryptimi, lygiagrečiai palei Aliaskos kalnagūbrį. Aukštupyje slenkstėta, o žemupyje sudaro daugybę meandrų ir senvagių. Įteka į Jukoną ties Meinlei Hot Springso gyvenviete.

Didžiausi intakai: Delta, Salča, Čena, Nenana, Kantišna. Upė užšąla spalį, ledus plukdo gegužę. Laivuojama 360 km nuo žiočių ruože. Upės slėnyje įsikūręs Ferbankso miestas.

## Šaltiniai
Sagutė

**Sagutė** (*Ammobium*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų gentis. Augalas kilęs iš Rytų Australijos. Žiedai maži su geltonu centru ir baltais vainiklapiais, gali būti džiovinami. 

## Rūšys
* Sparnuotoji sagutė (, )
* *[[Ammobium calyceroides]]*
* *[[Ammobium craspedioides]]*
* *[[Ammobium plantagineum]]*
* *[[Ammobium spathulatum]]*

## Nuorodos
*Global Biodiversity Information Facility (GBIF) 
*ZipcodeZoo.com
Stirnių piliakalnis

**Stirnių piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 24147; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1152) Trakų rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Stirnių, Lentvario seniūnija, Neries regioninis parkas. Pasiekiamas iš autostrados  Moluvėnuose pasukus į dešinę šiaurės kryptimi Stirnių keliu, yra už Stirnių „Aušveitos“ sanatorijos šiaurės vakarų galo, kairėje pietvakariuose, miške, Rykantų girininkijos (Trakų miškų urėdija) 70 kvartalo šiaurės vakarų pakraštyje.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Neries aukštutinės terasos kyšulio šiaurinėje dalyje, Saidės dešiniajame krante. Aikštelė netaisyklingo keturkampio formos, orientuota pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, kiek iškilusiu viduriu, 75x27 m dydžio. Šiaurės vakarų aikštelės gale supiltas 19 m ilgio, 0,5 m aukščio, 4 m pločio pylimas, kurio išorinis 1-2 m aukščio šlaitas leidžiasi į 5 m pločio, 0,2 m gylio griovį. Už jo supiltas antras 10 m ilgio, 0,2 m aukščio, 3 m pločio pylimas, kurio išorinis 2 m aukščio šlaitas leidžiasi į antrą 2 m pločio, 0,2 m gylio griovį. Šiaurinis šlaitas viršutinėje 2 m aukščio dalyje pastatintas. Jame 2 m žemiau aikštelės yra 3,5 m pločio terasa, galuose virstanti grioviu ir antruoju pylimu. Pietrytinėje aikštelės dalyje supiltas 23 m ilgio, 1,2 m aukščio, 8 m pločio pylimas, kurio išorinis 2 m aukščio šlaitas leidžiasi į 30 m ilgio, 2 m pločio terasą (užlygintas griovys), už kurio supiltas antras 5 m pločio, 0,2 m aukščio pylimas. Jame matyti iki 1,2 m skersmens akmenų. Už šio pylimo buvęs antras visiškai užlygintas griovys, ir supiltas trečias 16 m ilgio, 0,5 m aukščio, 6 m pločio pylimas, kurio 1 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į trečią 10 m ilgio, 0,2 m gylio, 2 m pločio griovį, už kurio supiltas ketvirtas 7 m ilgio, 0,3 m aukščio, 3 m pločio pylimas 0,3 m aukščio išoriniu šlaitu. Šlaitai statūs, iki 24 m aukščio.

Piliakalnis apardytas arimų. Jis apaugęs smarkiai praretintais medžiais.

## Tyrimai

1995 m. gamtininkas Ričardas Kazlauskas, besigydydamas greta esančioje sanatorijoje (Stirnių reabilitacijos centre), pastebėjo įdomų akmenį, kurį jis spėjo buvus aukuro akmeniu. Ieškodamas vietos, kur galėjo gyventi čia aukoję žmonės, jis aptiko piliakalnį. Archeologai, ištyrę akmens aplinką, neaptiko šventvietės žymių. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 52000 m².

## Šaltiniai

* Vykintas Vaitkevičius, Gintautas Zabiela. Nežinomi Lietuvos piliakalniai // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1994 ir 1995 metais. Vilnius, 1996, p. 345–346.
* Vykintas Vaitkevičius, Gintautas Zabiela 1997. Rėvos ir Stirnių piliakalniai // Baltų archeologija. Vilnius. Nr. 1(10), p. 45.
* Gintautas Zabiela. Naujas Lietuvos piliakalnių sąrašo papildymas (1995–2000 m.) // Kultūros paminklai. Vilnius. 2001. T. 8, p. 33-34 (Nr. 27).

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Stirniai
* Hillforts.eu open data repository
Amolinia

***Amolinia*** – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų gentis.

## Rūšys
* *[[Amolinia heydeana]]*

## Nuorodos

*Global Biodiversity Information Facility (GBIF) 
*
US Cremonese

**Kremonos „Cremonese“** – Italijos futbolo klubas iš Kremonos.

## Istorija
Klubas įkurtas 1903 m. Patekdavo į Serie A, tačiau aukščiausiame divizione įsitvirtinti nepavykdavo. 2024–2025 m. sezone varžėsi Serie B (II), kur iškovojo ketvirtąją vietą. Atkrintamųjų rungtynių cikle tapo nugalėtojais ir pateko į Serie A.

2025 m. rugsėjo 2 d. oficialiai pranešta, kad „Cremonese“ klubas nuomos pagrindais pasiskolino futbolininką 2025–2026 m. Serie A sezonui, bei turės galimybę išpirkti žaidėją. Planuojama, kad Lickūnas žais „Cremonese“ klubo U-20 komandoje bei varžysis „Primavera“ čempionate.

## Pasiekimai

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}

## Spalvos

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
US Foggia

**Fodžos US** – Italijos futbolo klubas iš Fodžos.

## Istorija

## Spalvos

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
Delfino Pescara 1936

**Peskaros „Delfino“** – Italijos futbolo klubas iš Peskaros.

## Istorija
Klubas įkurtas 1936 m.

## Spalvinė gama

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Lietuviai
* Tomas Švedkauskas, vartininkas, 2014 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
AC Reggiana 1919

**Emilijos Redžo „Reggiana“** – Italijos futbolo klubas iš Emilijos Redžo. Namų rungtynes žaidžia Mapei stadione.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1919 m. 

1992–93 m. sezone tapo Serie B nugalėtojais ir pateko į Serie A. Aukščiausioje lygoje žaidė ketverius metus, bet joje įsitvirtinti nepavyko. 

Iškrito į Serie B. Būta kritimo iki ketvirtos pakopos. 

2020–21 m. sezone žaidė Serie B pirmenybėse, bet iš 20 dalyvių liko 18 vietoje ir buvo pažeminti į Serie C.

Pastaruoju metu (nuo 2021//22 m. sezono) žaidė Serie C pirmenybėse.

## Pasiekimai
* **[[Serie B]]**
****Nugalėtojai (1):** 1992–93
* **[[Serie C]]**
****Nugalėtojai (1):** 1957–58
* **[[Supercoppa di Serie C2]]**
****Nugalėtojai (1):** 2008

## Sezonai

|}

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia x apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
Piacenza Calcio

**Pjačencos „Calcio“** – Italijos futbolo klubas iš Pjačencos.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1919 m. Yra žaidę Serie A, bet joje neįsitvirtino ir iškrito į žemesniu divizionus.

## Pasiekimai

## Lietuviai
* Edgaras Dubickas, puolėjas 2021–2022 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOOCERWAY
Varnikų piliakalnis

**Varnikų piliakalnis**, *Veršupka* – piliakalnis Trakų rajono savivaldybės teritorijoje, Trakų seniūnija. Pasiekiamas iš plento , už Ostruvkos pasukus į šiaurę plentu link Varnikų, už 2,9 km yra dešinėje į šiaurę nuo plento (Žemaitės gatvės), jam pasisukus į vakarus.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, 170 m į pietus nuo Galvės ežero, 130 m į šiaurės rytus nuo Nerespinkos ežero, 750 m į šiaurės rytus nuo Trakų piliakalnio. Aikštelė ovali, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 30x20 m dydžio, iki 1,5 m aukščio iškiliu viduriu. Šiaurės vakarų ir pietryčių šlaituose, 2-3 m žemiau aikštelės yra 2 m pločio į išorę nuolaidėjanti terasa. Šlaitai statūs, 10 m aukščio.

Piliakalnis apardytas arimų, pietvakarinis šlaitas - seno karjero duobės. Dirvonuoja, vakarinis šlaitas apaugęs mišriu mišku.

Šiaurės vakarų papėdėje, 0,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotosios keramikos. 

## Tyrimai
1959 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 5100 m². 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį, paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.193
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 166-167.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Varnikai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Treviso FBC 1993

**Treviso FBC 1993**, o pilnu pavadinimu žinomas kaip **Treviso Foot Ball Club 1993** – Italijos futbolo klubas iš Trevizo.

## Istorija
Trevizo klubas 2009 m. bankrutavo, bet vėl buvo atkurtas kaip **Associazione Sportiva Dilettantistica Treviso 2009** iš Serie B (II pakopa) buvo perkeltas į regioninę lygą.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* oficiali svetainė
* soccerway
* Transfermarkt
Žuklijų I piliakalnis

**Žuklijų I piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24145) Trakų rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Žuklijų, Grendavės seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Rūdiškės – Onuškis Žydakaimyje pasukus į dešinę šiaurėn link Saloviškių, už Verknės pasukus į kairę vakaruosna link Žuklijų, už 3 km pasukus į kairę pietų kryptimi, už 200 m. Nuo jo į dešinę vakarų kryptimi už 100 m. yra Žuklijų II piliakalnis.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Vilkokšnio ežero šiauriniame krante esančioje atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 20x12 m dydžio. Ją žiedu juosia 1,5 m aukščio pietuose ir 3 m aukščio šiaurėje, 9-15 m pločio pylimas. Šiaurinėje papėdėje iškastas 26 m pločio, 2 m gylio griovys. Šlaitai statūs, 5-8 m aukščio.

Piliakalnis dirvonuoja.

Šiaurinėje papėdėje, 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

## Tyrimai
1955 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 29000 m². Išmatavimai: 190 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir iki 130 m pločio.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.194.
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.65.
* W. Sokolowski. Do poszukiwaniu o pilkalniach // Wisla. Warszawa, 1890. T.IV. P.455-456.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga.- KPC A. F.1. Ap.1. B.58. P.252-257.
* Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva II. V., 1998. P.95.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Žuklijai I
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Taivano vėliava

**[[Taivanas|Taivano]]** (oficialiai – **Kinijos Respublikos**) **vėliava** oficialia valstybės vėliava tapo 1928 m. Kinų kalba vėliava vadinama mėlynu dangumi, balta saule ir visa raudona žeme.

Kaip ir šalies herbe baltos saulės spinduliai reiškia dvylika mėnesių ir dvylika tradicinių kinų valandų. Raudona spalva vėliavoje simbolizuoja kovotojų už Taivano nepriklausomybę pralietą kraują. 

Tuo pačiu visos trys vėliavos spalvos turi kitas reikšmes:
* mėlyna reiškia nacionalizmą ir laisvę;
* balta reiškia demokratiją ir lygybę;
* raudona reiškia žmonių gyvenimo gerovę ir brolybę.
Balandiškių piliakalnis

**Balandiškių piliakalnis su gyvenviete**, *Pilies Kalnas* – piliakalnis Elektrėnų savivaldybės teritorijoje, Beižionių seniūnija. Pasiekiamas iš plento  Krunyje pasukus į Ūbiškes, prieš jas pasukus į dešinę šiaurėn link Barboriškių, už Juodžių ežero – pirmu lauko keliuku į kairę šiaurės vakarų kryptimi, už 650 m yra už kairėje keliuko esančios sodybos pirties.

## Piliakalnis

Piliakalnis yra Juodžio ežero šiauriniame krante esančios aukštumos aukštesniame krašte. Aikštelė apskrita, 8 m skersmens, iš visų pusių apjuosta 0,5–1 m aukščio, 4–9 m pločio pylimu, jis aukščiausias rytiniame krašte. Joje buvo akmenų grindiniai. Šlaitų aukštis – 4–16 m. Pylimas ariant išskleistas, aikštelėje iškasta duobė. Piliakalnis apaugęs pušimis ir krūmais.

Į rytus nuo piliakalnio yra 0,2 ha papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotos keramikos, geležinis pentinis siauraašmenis kirvis, akmeninis kirvis su skyle kotui.

## Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. antrąja puse – I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 8300 m². Išmatavimai: 140 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir iki 80 m pločio.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.194.
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.62.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga.- KPC A.- F.1.- Ap.1.- B.59.- P.5,12-15.
* Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva II.- V., 1998.- P.16.
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 1, p. 134–135.

## Nuorodos
* Sąrašas:Elektrėnų savivaldybės piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Balandiškės
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Kalninių Mijaugonių piliakalnis

**Kalninių Mijaugonių piliakalnis su gyvenviete**, vadinamas *Pilimi* – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas ) Elektrėnų savivaldybės teritorijoje, Kalninių Mijaugonių kaime, Gilučių seniūnija. Pasiekiamas plentu  pavažiavus 550 m, pasukus į kairę vakaruosna lauko keliuku, už 300 m – yra priekyje, 100 m į pietus nuo dujotiekio, 0,4 km į šiaurę nuo kelio .

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas kranto kyšulyje, kurį iš šiaurės vakarų, vakarų, pietų ir pietryčių supa griovos. Šlaitai nuo griovų 6–10 m aukščio, buvę pastatinti, vakariniame šlaite pastatinimas tebėra gana ryškus. Iš šiaurės rytų prieina gretima aukštuma, nuo kurios piliakalnį skiria tik 2–2,5 m aukščio šlaitas, prieš kurį anksčiau buvo griovys; dabar pastebimas tik nežymus įdubimas. Viršuje yra 55 m ilgio šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi ir 43 m pločio šiaurės rytų gale aikštelė, žemėjanti ir nusmailėjanti pietvakarių kryptimi. Jos šiaurės rytų gale anksčiau buvo pylimas, nuskleistas ariant. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1999-12-23; Nr. 1465. Paminklo teritorijos plotas 32 000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 1 915 000 m². Išmatavimai: 250 m ilgio šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi ir iki 220 m pločio.

0,75 km į šiaurės vakarus nuo Kalninių Mijaugonių piliakalnio, 1 km į šiaurę nuo kelio Vilnius – Kaunas, Strošiūnų girininkijos Strošiūnų miško 58 kvartalo rytiniame pakraštyje (Kaišiadorių miškų urėdija) yra Kalninių Mijaugonių pilkapynas (unikalus objekto MC kodas ).

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.120.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPC A. F.1. Ap.1. B.25. P.401-409.
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 1, p. 138–139.
* Vytautas Daugudis. Iš tolimos praeities // Paparčių ir Žaslių apylinkės. Kaišiadorys, 1997. P.43-44.

## Nuorodos

* Sąrašas:Elektrėnų savivaldybės piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Kalniniai Mijaugonys
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Suomiška virtuvė

**Suomiška virtuvė** − viena iš vakarietiškų virtuvių, paplitusi Suomijoje ir apimanti suomių tradicinius patiekalus bei gėrimus. 

Suomių tradicinis maistas labai paprastas: duona, žuvis, bulvės bei kitos šiltuoju metų laiku užauginamos daržovės. Suomiai taip pat mėgsta ir mėsą, nes nuo seno yra medžiotojų tauta, be to, daugumai žmonių tenka ypač sunkiai dirbti miško pramonėje, tad maistas turi suteikti energijos. Nereikia pamiršti, jog Suomijoje būna labai šaltos žiemos, tad ir gyventojų mityba sezoniškai prisitaiko prie klimato pokyčių. Suomijos virtuvę geriausiai pristato įvairiausiais būdais gaminami patiekalai iš žuvies.

Suomių virtuvei įtakos turėjo Rusijos ir Švedijos patiekalai. Tradiciniai patiekalai yra žuvies (ypač lašišų ir vėgėlių ikrai) bei šiaurės elnių mėsos. Verti paragauti valgiai yra *karjalanpiirakka* (ryžių ar bulvių tešlainiai), *kalakukko* (pyragas su žuvies ir lašinių įdaru), *leipäjuusto* (laplandiškas sūris).

## Suomiškos virtuvės receptai
*Kalakukko* − pyragas su žuvies ir lašinių įdaru. Jis gaminamas taip: stiklinė vandens pamažu supilama į miltus, įdedama sviesto, įberiama druskos ir užminkoma tešla. Ji iškočiojama, perlenkiama per pusę ir pusantros valandos palaikoma šaltai. Kubeliais supjaustyti lašinukai paspirginami su stambiai supjaustytais svogūnais ir paskui kartu su nuplauta žuvies filė permalami mėsmale. Faršas sumaišomas su grietinėle, įberiama druskos ir pipirų. Iš tešlos iškočiojamas nelabai plonas stačiakampis lakštas. Ant vienos jo pusės sudedamas faršas, kita pusė užlenkiama, kraštai apspaudžiami ir aptepami tryniu. Kalakukas kepamas nekarštoje orkaitėje 3 valandas, kartkartėmis jį aptepant taukais. Paskui jis suvyniojamas į servetėlę, kad nebūtų per kieta plutelė, supjaustomas gabalais, apipilamas iki rusvumo pakaitintu sviestu ir patiekiamas į stalą.

*Kalalatiko* − bulvės su silke; bulvės nuskutamos, supjaustomos griežinėliais ir sukrečiamos į riebalais išteptą puodą. Ant viršaus sudedami silkės gabaliukai, smulkiai supjaustyti svogūnai. Visi produktai apibarstomi miltais ir apipilami aliejumi. Troškinama ant nedidelės ugnies, uždengus dangčiu. Kiaušiniai išplakami su pienu ir užpilami ant ištroškintų silkių. Dabar silkės su puodu įkišamos į orkaitę, uždengiamos ir tučtuojau užkepamos.

*Maitokalekeito* − piene troškinta žuvis; žuvis nuplaunama, supjaustoma piršto storio griežinėliais, pasūdoma, sudedama į riebalais išteptą keptuvę, apipilama pienu ir troškinama karštoje orkaitėje. Prieš paduodant ant stalo, apipilama iki rusvumo pakaitintu sviestu.

## Nuorodos
*Maisto produktai iš Suomijos (anglų, rusų k.)
Amphipappus

***Amphipappus*** – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų gentis. Genties pavadinimas kilęs iš graikų kalbos dviejų žodžių junginio: *amphi-* (dvigubas), *pappos* (Skristukas).

Tai iki pusės metro užaugantis šakotas krūmas. Kilęs iš JAV pietvakarių, kur jis auga grupėmis sausose, uolėtose vietovėse.

## Rūšys
* *[[Amphipappus fremontii]]* ()
* *[[Amphipappus spinosus]]*

## Nuorodos

*Global Biodiversity Information Facility (GBIF) 
*

## Šaltiniai
* Porter, Ced. L. 1943. The genus Amphipappus Torr. and Gray. Amer. J. Bot. 30: 481-483.
* Guy L. Nesom "Amphipappus". in Flora of North America Vol. 20 Page 5, 186. Oxford University Press. Online at EFloras.org.
* Boston J. Nat. Hist. 5(1): 107-108. 1845.
Balceriškių piliakalnis

**Balceriškių piliakalnis** – piliakalnis Kaišiadorių rajono savivaldybės teritorijoje, Balceriškėse, Žiežmarių apylinkės seniūnijoje. Pasiekiamas keliu Mūro Strėvininkai – Kaukinė pavažiavus 2,5 km – yra 100 m į kairę rytuose nuo kelio, jam pakilus į kalniuką.

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė apvali, 22 m skersmens, įskaitant nuskleistus pylimus, buvusi apjuosta pylimu, kuris visiškai nuskleistas. Aiškiausios jo liekanos išliko vakarų pusėje, kur yra 8 m pločio, 0,3 m aukščio. Šlaitai vidutinio statumo, 4,5–8 m aukščio. Piliakalnis smarkiai apardytas XX a. pradžioje jame įrengiant kapines. Šlaitai apaugę paskirais beržais bei krūmais, aikštelėje esančios veikiančios kapinės aptvertos, vakariniame piliakalnio šlaite įrengti betoniniai laiptai.

## Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Lietuvos istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 7400 m².

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.120.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – KPC A. – F.1. – Ap.1. – B.25. – P.345-349.
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 1, p. 136–137.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Balceriškės
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Ramūnas Rudokas

**Ramūnas Rudokas** (g. 1968 m. liepos 14 d. Rokiškyje) – Lietuvos aktorius, režisierius, televizijos laidų ir renginių vedėjas.

## Biografija
Su Vilija Matačiūnaitė dalyvavo LNK muzikiniame šou „Žvaigždžių duetai“.

Kaltintas nepraleidęs ir sužalojęs per pėsčiųjų perėją degant žaliam šviesoforo signalui einančią moterį. R. Rudokas kaltę pripažino ir gailėjosi, paskutiniu metu nėra sistemingas kelių eismo taisyklių pažeidėjas, nors ir buvo sulaikytas girtas prie vairo 2011 m. Neringoje. Atleistas nuo baudžiamosios atsakomybės pagal žmonos laidavimą. 

### Asmeninis gyvenimas
2018 m. sausio 26 d. vedė manekenę Justiną Žeimytę (g. 1996), kuri kilusi iš Skuodo, gyveno Niujorke, dirbo „RUTA model management“ agentūrai, studijavo VU (komunikaciją). Jie turi sūnų Raidą Ramūną (g. 2019).

Su ankstesne žmona šokėja, šokio pedagoge, edukologe Katerina Voropaj (g. 1986), Rudokas turi sūnų Rojų Patriką.

Kitos buvusios žmonos – kaunietė pianistė Diana Rudokienė (dukra Milda). Vilnietė aktorė Gabrielė Kuodytė, buvusi jo kurso draugė (susituokė 1993 m.). Iš ankstesnių santuokų Rudokas turi dvi dukras.

2009 m. sužadėtine buvo 12 m. jaunesnė viešųjų ryšių agentūros bendraturtė Indrė Mišeniovaitė. Buvusi draugė Kamilė Burinskaitė (2010 m.).

Tėvas keramikas, mama pedagogė, sesuo Rokiškio psichiatrijos ligoninės darbuotoja.

## Filmografija
* 2003 – Banditas Dimonas – „Lietuviškas tranzitas“, rež. Evaldas Kubilius
* 2003 – Thomas Burkhley – Mini-Serialas „Elizabeth I“, rež. Tomas Hooperis
* 2004 – Vaidmuo – Filmas „Vienui vieni“, rež. Jonas Vaitkus
* 2005 – Gangsteris – Trumpametražis filmas „Mazgas“, rež. Emilis Vėlyvis
* 2006 – Gangsteris – Filmas „Zero. Alyvinė Lietuva“, rež. Emilis Vėlyvis
* 2008 – dabar – Marijus Kuzmickas – Serialas „Moterys Meluoja Geriau“, rež. Raimundas Banionis, Sigitas Račkys
* 2010 – Maksas – Filmas „Zero II", rež. Emilis Vėlyvis
* 2010 – Armans Luggers – „Svetimi“, rež. Sigitas Račkys
* 2011 – Armans Luggers – „Pasmerkti“, rež. Sigitas Račkys
* 2012 – Uodega – Filmas „Šnipas", rež. Aleksėjus Andrianovas
* 2013 – Marijus – Filmas „Moterys Meluoja Geriau. Kristina", rež. Alvydas Šlepikas
* 2014 – Gydytojas Rimantas Naudžiūnas – Serialas „Rezidentai", rež. Ramūnas Rudokas
* 2015 – Žilvinas „Zi“ – Filmas „Nepatyręs", rež. Julius Paulikas
* 2017 – Gintaras – Filmas „Zero 3", rež. Emilis Vėlyvis
* 2018 – Berlingeris – Filmas „Sobiboras", rež. Konstantinas Chabenskis
* 2018 – NKVD Pareigūnas – Filmas „Tarp Pilkų Debesų", rež. Marius Markevičius
* 2019 – Komisaras – Filmas „Pasmerkti. Kauno Romanas", rež. Ramūnas Rudokas
* 2019 – Filmas „Pasmerkti. Pajūrio džiazas", rež. Ramūnas Rudokas
* 2020 – Kirilas – Serialas „Hamiltonas", rež. Erik Leijonborg
* 2020 – „Latvis“ – Serialas „Gaujų Karai. Princai", rež. Ramūnas Rudokas
* 2021 – „Latvis“ – Serialas „Gaujų Karai. Karveliai", rež. Ričardas Vitkaitis

## Šaltiniai