open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Šiūparių piliakalnis

**Šiūparių piliakalnis** – piliakalnis Šilutės rajono savivaldybės teritorijoje, prie Padubrinų kaimo, Švėkšnos seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Švėkšna – Daukšaičiai, pasukus pro Alseikas link Šiūparių, už Padubrinio, ties kelio į Lekius atsišakojimu, pasukus į dešinę šiaurės rytų kryptimi, laukais pavažiavus 900 m, yra priekyje.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Šalpės kairiojo kranto vingyje. Šlaitai statūs, 14 m aukščio. Aikštelė keturkampė, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 41x30 m dydžio. Jos pietvakariniame krašte supiltas 30 m ilgio, 8 m aukščio, 32 m pločio pylimas, kurio išorinis 8,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 5 m pločio, 1,5 m gylio griovį. Už jo yra antras 50 m ilgio, 2 m aukščio, 12 m pločio pylimas, už kurio iškastas antras 6 m pločio, 2 m gylio griovys. Aikštelės šiaurės rytų gale supiltas 1 m aukščio, 15 m pločio pylimas, už kurio, piliakalnio pašlaitėje, 11 m žemiau aikštelės krašto, yra iškastas 3 m pločio, 0,5 m gylio griovys. Už jo supiltas antras 0,6 m aukščio, 3,5 m pločio pylimas, už kurio iškastas 3 m pločio, 0,5 m gylio antras griovys ir supiltas trečias 29 m ilgio, 1,5 m aukščio, 10,5 m pločio pylimas 2 m aukščio išoriniu šlaitu. 

Piliakalnį apardė jo pietiniu grioviu ir aikštelės rytiniu kraštu einantis kelias, aikštelės kraštuose iškasti apkasai. Jis apaugęs lapuočiais.

Pietvakarių ir šiaurės rytų papėdėse, 3,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta grublėtos ir žiestos keramikos, gintaro karolių, verpstelių ir kitų dirbinių. 900 m į pietryčius nuo piliakalnio yra IX a. – XII a. Daukšaičių kapinynas. 

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus XX a. pradžioje atliko Liudvikas Kšivickis, 1963 m. žvalgė Lietuvos istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – XIII a.

## Šaltiniai

* Balčiūnas J., Dakanis B., Strazdas A. 1994. Archeologijos paminklų žvalgymas 1992 ir 1993 metais // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1992 ir 1993 metais. Vilnius, p. 282.
* Krzywicki L., Szaulys J. Pilekalnie litewskie // Przegląd Polski rozwoju przemysłu, handlu i rolnictwa. Warszawa, 1902. Nr. 1, p. 42.
* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.182
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Lietuvos piliakalniai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Cooper Car Company

**Cooper** – buvusi Formulės 1 komanda iš Jungtinės Karalystės. Jai vadovavo kompanijos įkūrėjai Charles Cooper ir jo sūnus John Cooper.

Savo debiuto Formulės 1 lenktynėse 1950 Monako GP, Cooper bolidas buvo pirmasis istorijoje su gale įtaisytu varikliu.

Sėkmingiausi ekipai buvo 1959 ir 1960 m. sezonai, kuomet jai pavyko iškovoti vienintelius savo istorijoje čempionų titulus. Abu titulus iškovojo Jackas Brabhamas.
British Racing Motors

**British Racing Motors** (geriau žinoma, kaip BRM) – buvusi Formulės 1 komanda iš Jungtinės Karalystės. Pati kompanija buvo sukurta 1945 m., o lenktyniauti pradėjo nuo 1951 m. sezono. Iki savo karjeros pabaigos 1977 m. ji nugalėjo 17 lenktynių ir vieną kartą tapo čempione - tai padarė Grahamas Hillas.
Uoksų piliakalnis

**Uoksų piliakalnis su gyvenviete** (arba ***Gailaičių piliakalnis, Mataičių piliakalnis, Šarkiškių piliakalnis, Uoksų pilaitė***; registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A491KP, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1084) – piliakalnis Šilutės rajono savivaldybės teritorijoje, prie Uoksų ir Šarkiškių kaimų (Švėkšnos seniūnija). Pasiekiamas iš kelio Švėkšna – Vilkyčiai, neprivažiavus Ašvos, prieš staigesnį kelio posūkį į kairę pasukus į dešinę šiaurės kryptimi ir pavažiavus 450 m link Pocių, Pociuose pasukus į kairę, pavažiavus 1,2 km laikantis labiau dešinės – yra lauko šiaurės rytų krašte, kelio dešinėje, prieš pat jam leidžiantis į slėnį.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Vatinos kairiajame krante esančiame kyšulyje, netoli santakos su Ašva. Iš pietų, vakarų ir šiaurės jį juosia upelio slėnis. Šlaitai vidutinio statumo, 5 m aukščio. Aikštelė ovali, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 32x24 m dydžio. Jos pietrytiniame krašte supiltas 1,5 m aukščio, 25 m pločio pylimas, kurio 2 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į dabar jau užslinkusį griovį. Piliakalnis apardytas arimų ir bulviarūsių, apaugęs lapuočiais. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia.

Į rytus nuo piliakalnio, 0,8 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lygios keramikos, molio tinko. 350 m į pietryčius yra VI a. – XII a. Mataičių (Pocių) kapinynas, tyrinėtas 1909 m.

## Šaltiniai

* Balčiūnas J., Dakanis B., Strazdas A. Archeologijos paminklų žvalgymas 1992 ir 1993 metais // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1992 ir 1993 metais. Vilnius, 1994. p. 282.
* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.180

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Lietuvos piliakalniai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Pomeranijos baltai

**Pomeranijos baltai** – baltų gentys, gyvenusios tarp Jutlandijos pusiasalio vakaruose ir Vyslos upės rytuose, kurie vėliau siejami su veidinių urnų sritimi. Šios baltų gentys buvo iš dalies išstumtos, iš dalies asimiliuotos germanų genčių, slinkusių į rytus nuo 1500 m. pr. m. e. iki I m. e. a. Dalis jų liko germanų apsuptyje. Didžiojo tautų kraustymosi metu (I–V a.) germanų gentys pasitraukė iš šio regiono, o dalis Pomeranijos baltų pasiliko. Šios gentys susiliejo su slavų gentimis, atvykusiomis į Pomeraniją po VI a. Taip susidarė kašubai ir kitos Pomeranijos slavų grupės.

## Susiję straipsniai
* Dniepro baltai

## Nuorodos
* Marija Gimbutas. The Balts. e – book 
* Stanislovas Tarvydas. Indoeuropiečiai. Vilnius, 1970 
* Schall, Hermann (1962). Baltische Sprachreste zwischen Elbe und Weichsel. – Forschungen und Fortschritte, 1962, Bd. 36, Nr 2, S. 56 – 60.
* Schall, Hermann (1963). Die baltisch – slawische Sprachgemeinschaft zwischen Elbe und Weichsel. W: VII International Kongress fur Namenforschung. Akten und Memoiren, 2, Florenz 1963, S. 385–404.
* Schall, Hermann (1966). Baltische Gewassernamen im Flussystem 'Obere Havel' (Sudost Mecklenburg). Baltistica, 2/1, 1966, S. 7 – 42.
* Schall, Hermann (1970). Preussische Namen langs der Weichsel (Nach Lucas David, ca. 1580) in Velta Ruke-Dravina, ed., Donum Balticum to Prof. Chr. S. Stang, Stockholm, 1970, S. 448–464.
* Hanswilhelm Haefs. Siedlungsnamen und Ortsgeschichten in Berlin (mit Stadtgeschichte und Land Preussen, Balten und Slawen, Fluss – und Landschaftsnamen) und das Haus Hohenzollern. Norderstedt, 2008
* Map
Ekonometrija

**Ekonometrija** – tarpkryptinė disciplina, taikanti matematikos ir statistikos metodus ekonomikoje. Jos, kaip savarankiško mokslo, pradžia skaičiuojama nuo 1930 m., kai buvo įkurta ekonometrų draugija ir pradėtas leisti žurnalas „Econometrics“. Dabar mokslinių žurnalų skirtų ekonometrijai priskaičiuojama per dešimt. Tarp jų yra „Journal of Econometrics“, „Journal of Applied Econometrics“, „Econometric theory“, „Econometric reviews“, „Economie et statistique“ ir kt. Moksliniai ekonometrijos straipsniai randami ir daugelyje ekonominių ir matematinių žurnalų. Kasmet vyksta po keletą stambių konferencijų, skirtų ekonometrijos problemoms. Ekonometrams paskirtos kelios ekonomikos Nobelio premijos.
Lietuvos agrarinių ir miškų mokslų centro Sodininkystės ir daržininkystės institutas

**Lietuvos sodininkystės ir daržininkystės institutas** (LSDI) – Lietuvos žemės ūkio mokslinių tyrimų institutas Babtuose (Kauno rajone).

Adresas: Kauno g. 30, Babtai, Kauno raj., LT-54333.

Institute dirba 47 mokslo darbuotojai, iš kurių 2 habilituoti daktarai profesoriai, 29 daktarai, 12 doktorantų. Kvalifikuotas techninis personalas – 38, kitas aptarnaujantis personalas – 84 darbuotojai.

## Istorija
1938 m. gegužės 1 d. Dotnuvoje buvo įkurta Sodininkystės ir daržininkystės bandymų stotis.

1940 m. stotis buvo perkelta į Vytėnus (Kauno raj.), kur įsikūrė nacionalizuotame Vytėnų dvare. 1961 m. pradėta kelti į naują bazę Babtuose (Kauno raj.). 1969 m. pastatytas bandymų stoties administracinis pastatas, į Babtus perkelti visi padariniai. 1987 m. vasario 26 d. bandymų stotis reorganizuota į Lietuvos vaisių ir daržovių mokslinio tyrimo institutą. Tuo metu dirbo 63 mokslo darbuotojai. 1990 m. patikslintas instituto pavadinimas – Lietuvos sodininkystės ir daržininkystės institutas.
1992 m. sausio 28 d. institutui patvirtintas Valstybinio instituto statusas. Institutas tapo pavaldus Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerijai. Institutas nuo 1983 m. leidžia tęstinį leidinį „Sodininkystė ir daržininkystė“.

Lietuvos sodininkystės ir daržininkystės institutas turi 2 skyrius (Sodo augalų genetikos ir biotechnologijos, Sodininkystės technologijų), 2 sektorius (Daržovių selekcijos, Daržininkystės technologijų), 3 laboratorijas (Augalų apsaugos, Augalų fiziologijos, Biochemijos ir technologijos), informacinę grupę, 396 ha eksperimentinių sodų ir daržų, bandymų šiltnamių bei medelyną. Yra biblioteka. Institute veikia 2 asociacijos: Lietuvos verslinių sodų asociacija „Vaisiai ir uogos“ (nuo 2001 m.) ir Lietuvos daržovių augintojų asociacija (nuo 1998 m.).

## Veikla
Mokslinės veiklos svarbiausios kryptys: sodo ir daržo augalų biologijos ir biotechnologijos pagrindų plėtojimas, selekcija bei genofondas; sodo ir daržo augalų agrobiologija ir ekologija, dauginimas ir auginimo technologijos; vaisių, uogų ir daržovių kokybė, jų laikymas bei perdirbimas.

Institute sukurtos šios veislės:
* agrastų: Ginučiai
* serbentų: Almiai, Gagatai, Joniniai, Vakariai, Vyčiai
* vyšnių: Vytėnų žvaigždė

## Administracija
Direktoriai:
* Klemensas Palaima – 1987–1989 m.
* Česlovas Karbauskis – 1989–1992 m.
* Česlovas Bobinas – nuo 1992 m.

Direktoriaus pavaduotojai:
* Direktoriaus pavaduotojas mokslui Audrius Sasnauskas
* Direktoriaus pavaduotojas infrastruktūrai ir diegimui Jonas Olkštinas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos sodininkystės ir daržininkystės institutas
Lietuvos spauda

**Lietuvos spauda** – didžiausias Lietuvos spaudos pardavimo tinklas.

„Lietuvos spauda“ prekinio ženklo vietas valdo UAB „Reitan Convenience Lithuania“ (steigėja – norvegiška įmonė „Reitan Convienence AS"). Spaudos platinimo tinklui priklauso ir „Narvesen“ parduotuvių tinklas. Būstinė Vilniuje, Laisvės pr. 58.

## Istorija
1944 m. įkurtas Respublikinis spaudos platinimo ir ekspedijavimo skyrius. 1964 m. jis tapo Respublikiniu spaudos platinimo susivienijimu „Lietuvos sąjunginė spauda“, 1989 m. – „Lietuvos spauda“, 1994 m. – akcine bendrove „Lietuvos spauda“. Nuo 2005 m. bendrovė priklausė Suomijos bendrovei „Rautakirja“, o nuo 2012 m. – norvegų „Reitan Servicehandel“ AS.

## Veikla
Tinklą sudaro 203 „Lietuvos spauda“ kioskai ~70 miestų. Prekiaujama ~600 periodinės spaudos leidinių, ~700 rūšių kasdienio vartojimo prekių (elektroniniai ir įprastiniai viešojo transporto bilietai, tabako gaminiai, saldumynai, gaivieji gėrimai, kava, užkandžiai ir kt.), priimamos įmokos už komunalines, lizingo, draudimo, kabelinės televizijos ir telekomunikacijų paslaugas.

## Vadovai
* 1991–2004 m. Romualda Kšanienė

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos spauda
Lietuvos sportas

:*Straipsnis apie sportą Lietuvoje – *'Sportas Lietuvoje**
**„Lietuvos sportas“''' – pirmasis Lietuvos periodinis sporto leidinys, leistas 1922 m. vasario 1 d. – spalio 22 d. ir 1937 m. sausio 19 d. – 1938 m. gruodžio 21 d. Kaune, 1992–2000 m. Vilniuje.

## Istorija
Nuo 1922 m. vasario 1 d. iki spalio 22 d. leistas kaip mėnesinis iliustruotas žurnalas, nuo 1937 m. sausio 19 d. iki 1938 m. gruodžio 21 d. kaip savaitraštis. 1922 m. žurnalą leido Lietuvos sporto lyga, 1937–1938 m. Lietuvos fizinio lavinimosi sąjunga. Spausdino A. Bako spaustuvė, A. Narkevičiaus spaustuvė, Vilniaus spaustuvė Kaune. Išleista 113 numerių.

Žurnalas teikė informaciją apie Lietuvos sportinį gyvenimą, sportininkų laimėjimus, davė specialių žinių apie treniruotes, varžybų taisykles, akcentavo sporto reikšmę visuomenės gyvenime. Bendradarbiavo Valerijonas Balčiūnas, E. Boreišis, V. Degutis, Antanas Gustaitis, J. Jazbutienė, J. Kalvaitis, Romas Marcinkus, K. Markevičius, J. Meškauskas, Juozas Tonkūnas ir kt.

Leidyba atnaujinta 1992 m., laikraštį „Lietuvos sportas“ 3 kartus per savaitę leido Kūno kultūros ir sporto departamentas prie LR Vyriausybės. 1995–2000 m. laikraščio steigėja ir leidėja oficialiai buvo UAB „Lietuvos sportas“. Ėjo 3 kartus per savaitę. Tiražas: 6000-8000 egz. (1997 m.). Laikraštis rašė apie įvairias sporto šakas, jų būklę Lietuvoje, varžybas, sportininkus, sporto aktualijas.

## Redaktoriai
* 1922 m. Steponas Garbačiauskas
* 1937–1938 m. Nikodemas Čerekas
* 1993–1994 m. Vytautas Saulis
* 1994–1999 m. Bronius Čekanauskas
* 1999–2000 m. Aleksandras Krukauskas

## Šaltiniai
Lietuvos TSR valstybinė leidykla

**Lietuvos TSR valstybinė leidykla** – Lietuvos knygų ir periodinės spaudos leidimo įstaiga, veikusi 1940 m. rugsėjo mėn. – 1941 m. birželio mėn. ir 1944 m. rugpjūčio – gruodžio mėn. Kaune, 1942 m. rugsėjo mėn. – 1944 m. liepos mėn. Maskvoje.

## Istorija
Lietuvos TSR valstybinė leidykla įkurta vietoje nacionalizuotų daugiau kaip 40 Lietuvoje veikusių privačių ir visuomeninių organizacijų leidyklų (Spaudos fondas, „Sakalas“, Šv. Kazimiero draugijos, „Dirva“, „Šviesa“ ir kt.) bei spaustuvių („Raidė“, „Varpas“, „Vaizdas“ ir kt.). Turėjo leidybos, 53 prekybos ir gamybos skyrius, filialus rajonuose.

Išleido originalių lietuvių autorių (Juozas Baltušis, Petras Cvirka, Liudas Gira, Julius Janonis, Kostas Korsakas, Salomėja Nėris, Antanas Venclova ir kt.) ir verstinių (Čarlzas Dikensas, Nikolajus Ostrovskis) grožinės literatūros, istorinės politinės tematikos knygų, vadovėlių; iš viso – apie 1200 knygų.

1945 m. vietoje Lietuvos TSR valstybinė leidyklos įsteigtos:
* Valstybinė grožinės literatūros leidykla
* Valstybinė politinės ir mokslinės literatūros leidykla
* Valstybinė pedagoginės literatūros leidykla
* Enciklopedijų, žodynų ir mokslo literatūros leidykla

## Direktoriai
* Kostas Korsakas – 1940–1941 m.
* Ignas Gaška – 1942–1944 m.

## Šaltiniai
Lietuvos sporto žurnalistų federacija

**Lietuvos sporto žurnalistų federacija** (**LŽSF**) – profesinė kūrybinė sporto organizacija, vienijanti spaudos, televizijos ir radijo, interneto portalų žurnalistus, fotografus, operatorius bei viešųjų ryšių specialistus, dirbančius sporto srityje. Būstinė Vilniuje.

## Istorija
1957 m. įkurta kaip *Sporto žurnalistų sekcija* (pirmininkas Algimantas Litvaitis) prie Lietuvos žurnalistų sąjungos.

1958 m. tapo savarankiška organizacija.

Nuo 1993 m. Tarptautinės sporto žurnalistų asociacijos (, AIPS), nuo 1996 m. Lietuvos sporto federacijų sąjungos (LSFS) narė.

2025 m. turėjo 86 narius.

## Veikla
Veiklą koordinuoja prezidiumas (11 narių), renkamas kas ketveri metai. Rengia sporto žurnalistų kūrybinius konkursus, renka metų laureatus, palaiko ryšius su Lietuvos ir užsienio sporto organizacijomis, organizuoja renginius Spaudos atgavimo kalbos ir knygos dienos (gegužės 7 d.) ir Tarptautinės sporto žurnalistų dienos (liepos 2 d.) proga, seminarus ir įvairių sporto šakų varžybas.

2005 m. įsteigtos Aleksandro Krukausko ir Romos Grinbergienės, 2014 m. – Vytauto ir Vytauto V. Saulių, 2016 m. – Vytauto Gudelio, o 2018 m. – Mindaugo Baryso premijos.

## Pirmininkai ir prezidentai
* Vytautas Kazakevičius – 1958–1964 m.
* Mindaugas Barysas – 1964–1988 m.
* Aleksandras Krukauskas – 1988–2004 m.
* Laima Janušonytė – 2004–2013 m.
* Gintaras Nenartavičius – 2013–2017 m.
* Tautvydas Vencevičius – nuo 2017 m.

## Garbės prezidentė

* Laima Janušonytė - Steinhoff

## Garbės nariai

* Adolfas Aleksiejūnas
* Gediminas Kalinauskas
* Kazys Kilčiauskas
* Virgilijus Mundrys
* Gintaras Nenartavičius
* Virginijus Razmantas
* Dainius Žygelis

## Šaltiniai
Kurtis Kraft

**Kurtis Kraft** - buvusi Formulės 1 ekipa iš JAV. Lenktynėse ji dalyvaudavo tik Indianapolis 500 trasoje, tad nuo 1950 m. iki 1960 m. kasmet sudalyvaudavo tik vieneriose Formulės 1 lenktynėse. Per šiuos sezonus ekipa sugebėjo laimėti 4 lenktynes.

Ekipai vadovavo jos įkūrėjas amerikietis Frank Kurtis.

## Nuorodos
Lietuvos statybininkų asociacija

**Lietuvos statybininkų asociacija** – Lietuvos statybos, statybos pramonės bendroves, projektavimo ir kitas organizacijas vienijanti asociacija, įkurta 1993 m. Būstinė Vilniuje.

## Veikla
Lietuvos statybininkų asociacija padeda bendrovėms spręsti ekonominius, juridinius, finansinius klausimus, bendradarbiauja su valdžios ir valdymo institucijomis, Lietuvos pramonininkų konfederacija (jai priklauso), dalyvauja rengiant teisės aktus ir reglamentus, inicijuoja verslui palankių įstatymų, nutarimų ir reglamentų rengimą, padeda ieškoti rinkų Lietuvoje ir užsienyje, organizuoja Lietuvos ir tarptautines parodas.

Asociacija vienija virš 160 atestuotų bendrovių ir organizacijų. Aukščiausias valdymo organas – visuotinis narių susirinkimas, jis keičia asociacijos įstatus, ketveriems metams renka ir atšaukia prezidiumą, nustato narių stojamųjų įnašų ir mokesčių dydį, tvirtina metinę finansinę atskaitomybę, priima sprendimus dėl asociacijos pertvarkymo. Asociacija bendradarbiauja su Vokietijos ir Latvijos statybos asociacijomis, Prancūzijos statybos federacija, Lenkijos statybos rūmais ir kt. valstybių panašiomis organizacijomis.

Prezidentas nuo 2013 m. Dalius Gedvilas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Lietuvos statybininkų asociacija
Lietuvos TSR teatro draugija

**Lietuvos TSR teatro draugija** – Lietuvos teatro kūrėjų organizacija, veikusi 1947–1987 m. Vilniuje.

## Istorija
Turėjo nuo 1958 m. Teatrologų, nuo 1962 m. Scenos veteranų, nuo 1963 m. Režisierių, nuo 1965 m. Meninio žodžio ir kitas sekcijas, skyrius visuose Lietuvos teatruose, Lietuvos Radijo ir televizijos komitete, Lietuvos filharmonijoje ir kitur. Aukščiausia valdymo institucija buvo suvažiavimas, šaukiamas kas 3 metai, tarp suvažiavimų – 1947–1957 m. organizacinis komitetas, nuo 1957 m. – taryba, iš jos narių buvo renkamas prezidiumas.

Lietuvos TSR teatro draugija propagavo teatro meną, rūpinosi teatralų profesionalumu: rengė paskaitas, seminarus, konferencijas, spektaklių aptarimus, festivalius, literatūros vakarus, parodas, koncertus. 1956–1958 m. leido Lietuvos TSR teatrų programas, 1958–1960 m. – tęstinį leidinį „Lietuvos teatrai“, 1962–1977 m. su Lietuvos kompozitorių sąjunga – almanachą „Muzika ir teatras“, 1964–1990 m. – informacinį biuletenį „Teatras“. 1964 m. prie draugijos prijungti Aktorių namai, įkurti 1959 m.

Draugijos tarybos prezidiumo pirmininkai: 1957–1974 m. Jonas Kavaliauskas, 1974–1987 m. – Virgilijus Noreika.

1987 m. draugijos funkcijas perėmė *LTSR teatro veikėjų sąjunga*, nuo 1989 m. pasivadinusi Lietuvos teatro sąjunga.

## Šaltiniai
Lietuvos statybų projektavimo institutas

**Lietuvos statybų projektavimo institutas**, LSPI – viena didžiausių Lietuvos projektavimo ir konsultavimo bendrovių Vilniuje, Jeruzalės g. 45.

Institutas rengia teritorijų planavimo projektus, rekonstruoja, projektuoja pastatus, rengia technikos dokumentaciją, konsultuoja statybos ir projektavimo klausimais. Yra oficialus Tarptautinės inžinierių konsultantų federacijos (FID1C) dokumentų vertėjas į lietuvių kalbą ir jų platintojas Lietuvoje. Institute saugoma apie 35 000 įvairių normatyvinių, techninių, informacinių dokumentų.

## Istorija
1959 m. Kaune įkurtas Pramoninės statybos projektavimo institutas („Pramprojektas“) su filialu Vilniuje. 1987 m. Vilniaus filialo ir tresto „Orgtechstatyba“ pagrindu įsteigtas institutas „Lietuvos statybos projektas“, 1995 m. pertvarkytas į bendrovę „Lietuvos statybų projektavimo institutas“ (direktorius 1995–2007 m. J. Mulevičius). 120 darbuotojų (2006 m.). 2007 m. LSPI susijungė su bendrove „Sweco BKG“ ir pavadintas „Sweco BKG LSPI“ (prezidentas nuo 2007 m. A. Abromavičius).

## Svarbiausi projektai
* Spaudos rūmai, 1986 m., architektas J. Koninas
* Valstybės kuro rezervo mazuto saugykla, 1994–2001 m., architektas Vytautas Vielius
* „Hyper Rimi“ prekybos centrai Vilniuje, 2001 m., architektas T. Paulauskas
* Bendrovės „Master Foods“ pastatai Gargžduose, 1998–2001 m., architektė J. Augaitytė
* Bendrovės „Mažeikių nafta“ rekonstrukcija, 1999–2007 m., projektų vadovai V. Kaminskas, S. Asačiovas, L. Šakalys, A. Bikulčius).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos statybų projektavimo institutas
Lietuvos statistikos metraštis

**Lietuvos statistikos metraštis** – Lietuvos metinis statistinis leidinys, ėjęs 1927–1940 m. Kaune ir Vilniuje bei statistikos rinkinys, nuo 1989 m. leidžiamas Vilniuje.

## Istorija
1927–1940 m. leido Finansų ministerijos Centralinis statistikos biuras. T. 1-11 (1924–1938 m. duomenys) išėjo Kaune, t. 12 (1939 m. duomenys) – Vilniuje. Tekstas skelbtas lietuvių ir prancūzų kalbomis. Nuo 1989 m. vietoje leidinio „Lietuvos TSR liaudies ūkis“ leidžia Statistikos departamentas prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės. Nuo 1994 m. spausdinamas lietuvių ir anglų kalbomis.

Lietuvos statistikos metraštis skelbia statistinius duomenis apie Lietuvos ekonominę ir socialinę raidą – ekonominius, socialinius, demografinius ir aplinkos procesus, juridinių ir fizinių asmenų gamybinę, komercinę, finansinę, investicinę veiklą ir jos sąlygas praėjusiais ir ankstesniais metais, t. p. kai kuriuos užsienio valstybių statistinius duomenis. Leidinys skirtas valstybės tarnautojams, verslininkams, žurnalistams, dėstytojams, studentams, ir kt. Kartu su leidiniu pateikiamas ir kompaktinis diskas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Lietuvos statistikos metraštis
Lietuvos statistikų sąjunga

**Lietuvos statistikų sąjunga** – Lietuvos statistikų visuomeninė organizacija, įkurta 1992 m. Būstinė Vilniuje, Gedimino pr. 29.

## Veikla
Lietuvos statistikų sąjunga vienija besidominčius statistine veikla ir prisidedančius prie statistikos plėtros asmenis. 2007 m. turėjo daugiau kaip 100 narių.

Lietuvos statistikų sąjunga – oficialių statistikos tarnybų, akademinių sluoksnių ir statistinės informacijos analitikų tarpininkė. Rengia narių susirinkimus ir diskusijas, mokslines praktines konferencijas ir seminarus, skaito paskaitas ir pranešimus, atlieka statistinius tyrimus, renka, sistemina ir skelbia medžiagą apie šalies ir užsienio statistikų veiklą, palaiko ryšius su kitomis statistikų organizacijomis, verčiasi leidybine veikla.

Valdymo institucijos – visuotinis narių susirinkimas, valdyba, prezidentas. Lietuvos statistikų sąjunga 2 kartus per metus, kartu su Statistikos departamentu nuo 1998 m. leidžia žurnalą „Lietuvos statistikos darbai“.

**Valdybos prezidentai:** 

prof. Stanislovas Martišius nuo 1992 iki 1998 m. 

prof. Rimantas Rudzkis nuo 1999 iki 2002 m. 

prof. Vygantas Paulauskas nuo 2003 iki 2008 m. 

dr. Gindra Kasnauskienė nuo 2009 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Lietuvos statistikų sąjunga
Lietuvos šilumos tiekėjų asociacija

**Lietuvos šilumos tiekėjų asociacija** – Lietuvos asociacija, vienijanti šilumos tiekimo energetikos įmones, organizacijas ir kitas asocijuotas energetikos struktūras. Įkurta 1998 m. Būstinė Vilniuje, Naugarduko g. 55a.

## Veikla
Lietuvos šilumos tiekėjų asociacija turi 41 narį, iš jų 31 šilumos tiekimo įmonė, kurios gamina ir tiekia apie 99 % šalyje perduodamos šilumos energijos (2007 m.). Valdymo institucijos: visuotinis narių susirinkimas, taryba ir prezidentas.

Asociacija koordinuoja narių veiklą, atstovauja jų interesams, apibendrina šilumos ūkio įmonių patirtį, teikia siūlymus valstybinės valdžios ir valdymo institucijoms, rengia parodas, konferencijas, seminarus, atlieka rinkos ir viešosios nuomonės tyrimus, rengia šilumos ūkio apžvalgas, leidžia leidinius. Nuo 2001 m. Pasaulio energetikos tarybos Lietuvos komiteto, nuo 2003 m. tarptautinės centralizuoto šilumos tiekimo, vėsinimo ir kogeneracijos asociacijos „EuroHeat & Power“ narė.

Nuo 1998 m. kartu su Lietuvos šiluminės technikos inžinierių asociacija leidžia žurnalą „Šiluminė technika“. Viena Lietuvos energetikos muziejaus, įkurto 2002 m. Vilniuje įkūrėjų ir dalininkių.

## Prezidentai
* Romualdas Pocius – 1998-2000 m.
* Vytautas Stasiūnas – nuo 2000 m.

## Nariai
# UAB „Anykščių šiluma“
# UAB „Birštono šiluma“
# UAB „E energija“ (UAB „Miesto energija“ (buv. UAB „Ukmergės energija“), UAB „Akmenės energija“, UAB „Prienų energija“, UAB „Prienų energija“ Trakų padalinys)
# UAB „Elektrėnų komunalinis ūkis“
# UAB „Fortum Joniškio energija“
# UAB „Fortum Švenčionių energija“
# UAB „Ignalinos šilumos tinklai“
# AB „Jonavos šilumos tinklai“
# UAB „Kaišiadorių šiluma“
# AB „Kauno energija“
# AB „Klaipėdos energija“
# UAB „Komunalinių paslaugų centras“
# UAB „Lazdijų šiluma“
# UAB „Litesko“ („Alytaus energija“, „Marijampolės šiluma“, „Vilkaviškio šiluma“, „Palangos šiluma“, „Telšių šiluma“, „Kelmės šiluma“, „Biržų šiluma“, „Druskininkų šiluma“) 
# UAB „Mažeikių šilumos tinklai“
# UAB „Molėtų šiluma“
# UAB „Pakruojo šiluma“
# AB „Panevėžio energija“ („Kėdainių šilumos tinklai“, „Rokiškio šilumos tinklai“, „Kupiškio šilumos tinklai“, „Pasvalio šilumos tinklai“, „Zarasų šilumos tinklai“)
# UAB „Plungės šilumos tinklai“
# UAB „Radviliškio šiluma“
# UAB „Raseinių šilumos tinklai“
# UAB „Šakių šilumos tinklai“
# UAB „Šalčininkų šilumos tinklai“
# AB „Šiaulių energija“
# UAB „Šilalės šilumos tinklai“
# UAB „Šilutės šilumos tinklai“
# UAB „Širvintų šiluma“
# UAB „Tauragės šilumos tinklai“
# UAB „Utenos šilumos tinklai“
# UAB „Vilniaus energija“
# UAB „Varėnos šiluma“
# „Alfa Laval“ SIA filialas
# UAB „Axis Technologies“
# UAB „Grundfos Pumps“
# UAB „Gandras Energoefektas“
# UAB „LOGSTOR“
# Lietuvos techninės izoliacijos įmonių asociacija
# UAB „Nepriklausomos Energijos Paslaugos“
# Všį Technikos priežiūros tarnyba
# UAB „Fortum Heat Lietuva“
# AB „Vilniaus šilumos tinklai“

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Lietuvos šilumos tiekėjų asociacija
Lietuvos švietimo Vinco Kudirkos draugija

**Lietuvos švietimo Vinco Kudirkos draugija** – Lietuvos suaugusiųjų švietimo organizacija, veikusi 1923–1936 m. Kaune. Pavadinta varpininko Vinco Kudirkos vardu. Priklausė Lietuvos kultūros sąjungai.

## Veikla
Lietuvos švietimo Vinco Kudirkos draugija 1924 m. įsteigė V. Kudirkos liaudies universitetą, kuris turėjo Gamtos mokslų, Matematikos ir technikos bei Visuomenės mokslų fakultetus. Universitete Lietuvos universiteto profesoriai Pranas Augustaitis, Vaclovas Biržiška, Tadas Ivanauskas, Vladas Lašas, Antanas Purėnas, Kazys Sleževičius, Jonas Gudaitis-Vabalas, Zigmas Žemaitis ir kiti, taip pat gydytojai, mokytojai, visuomenės veikėjai skaitė gamtos, istorijos, medicinos, literatūros, psichologijos, meno ir kitas paskaitas. Į paskaitas susirinkdavo 400-500 klausytojų. Kaune draugija suorganizavo tris suaugusiųjų kursus, prisidėjo prie Lietuvos kultūros sąjungos ir Kultūros fondo suaugusiesiems šviesti organizavimo.

## Šaltiniai
Arvydas Šikšnius

**Arvydas Šikšnius** (g. 1987 m. spalio 10 d. Kretingoje) – Lietuvos krepšininkas.

Krepšinio mokytis pradėjo Kretingoje, vėliau tęsė Klaipėdos „Vlado Knašiaus“ krepšinio mokykloje, pas trenerį Povilą Jefišovą. 2009–2010 m. sezone rungtyniavo Šiaulių „Šiauliai“ komandoje. 2010 m. kovo 26 d. pasirašė sutartį su Vilniaus „Lietuvos Ryto“ komanda. 2011 m. sausio 14 d. iki sezono pabaigos buvo paskolintas Vilniaus „Perlo“ klubui.

2013 m. rugpjūčio 11 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Kėdainių „Nevėžio“ klubu. 2015 m. liepos pradžioje pasirašė dvejų metų sutartį su Klaipėdos „Neptūno“ klubu. 2019 m. birželio pabaigoje pasirašė vienerių metų sutartį su Pasvalio „Pieno žvaigždžių“ klubu.

## Pasiekimai
* 2008 m. NKL visų žvaigždžių dienos „Oro karalius“.
* 2009 m. LKL visų žvaigždžių dienos „Oro karalius“.
* 2010 m. LKF taurės trečios vietos laimėtojas.
* 2015 m. BBL trečioji vieta.
* 2015 m. LKL trečioji vieta.
* 2016 m. Karaliaus Mindaugo taurės trečios vietos laimėtojas.
* 2016 m. LKL antros vietos laimėtojas

## Šaltiniai
Aleksijus II Megas Komninas

**Aleksijus II Megas Komninas** (, *Alexios II Megas Komnēnos*, g. 1283 m. rugpjūtis – m. po 1330 m. gegužės 3 d.) – Komninų dinastijos devintasis Trapezundo imperatorius, valdė 1297–1330 m.

Aleksijus II buvo Trapezundo imperatoriaus Jono II ir Eudokijos Paleologės vyriausias sūnus. Po tėvo mirties jis imperatoriaus sostą užėmė būdamas keturiolikos metų, todėl juo rūpinosi dėdė – Bizantijos imperatorius, Andronikas II Paleologas.

Aleksijaus II valdymo metais Konstantinopolio įtaka Trapezundo imperijai palaipsniui mažėjo, o Gruzijos – išaugo. Iki 1324 m. Trapezunde buvo pastatyta miesto gynybinė siena, kuri tesėsi iki jūros kranto ir saugojo rytinio miesto dalies gyventojus nuo osmanų išpuolių.

Daug problemų Aleksijui II sukėlė Genujos Respublikos pirkliai, kurie Juodosios jūros pakrantės miestuose savo rankose laikė prekybos monopolį ir imperijos muitininkams trukdė apžiūrėti bei teisingai apskaičiuoti muitą už prekes. 1306 m. Aleksijus II atmetė Genujos pasiūlymą, tokiomis pačiomis sąlygomis kaip Konstantinopolis, pratęsti prekybos sutartį ir nutraukė ją. Pareikalavus sumokėti mokesčius už išvežamas prekes įvyko susirėmimas tarp pirklių ir gruzinų samdinių, kuris išaugo į pogromus. Buvo sudegintas Trapezundo priemiestis Leontokastronas. Galiausiai, 1314 m. ir 1316 m. buvo pasirašytos taikos sutartys.

Po Aleksijaus II mirties 1330 m. gegužės 3 d. Trapezundo imperijos sostą paveldėjo jo sūnus Andronikas, kuris netrukus buvo nužudytas. Šalyje daugiau nei dvidešimčiai metų įsigalėjo neramūs laikai su tarpusavio žudynėmis, pro bizantiškų ir pro gruziniškų partijų tarpusavio kovomis.

## Aleksijaus II šeima
1300 m. Aleksijaus II, prieš dėdės Androniko II valią, vedė Gruzijos princesę iš Džavachetijos Džijadžak Džakeli. Dėdė kreipėsi į bažnyčią, kad ši santuoka būtų anuliuota, bet patriarchas padėti atsisakė, nes jauna žmona jau buvo nėščia. Jie susilaukė šešių vaikų:
* **[[Andronikas III Megas Komninas|Andronikas]]** (apie 1310–1332 m. sausio 8 d.), Trapezundo imperatorius;
* **[[Bazilijus Megas Komninas|Bazilijus]]** (? – nužudytas 1340 m. balandžio 6 d.), Trapezundo imperatorius;
* **Mykolas Megas Komninas** (? – 1330 m. gegužę), nužudytas savo brolio Androniko nurodymu;
* **Jurgis Megas Komninas** (? – 1330 m. gegužę), nužudytas savo brolio Androniko nurodymu;
* **[[Ona Megalė Komnina|Ona]]** (? – nužudyta 1342 m. rugsėjį), Trapezundo imperatorė;
* **Eudokija Megalė Komnina** (?), ištekėjo už Adil beg ibn Jakubo Kandaride.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Rytų literatūra, Trapezundo kronika ;
* Trapezundo imperatorių genealoginis medis .
Naujadaras

**Naujadaras** arba **neologizmas** ( 'naujas' +  'žodis') – nauji žodžiai: dariniai, vediniai arba dūriniai.

Naujadarai dažnai turi žinomus jų autorius, neretai žinomas leidinys, kuriame jie pirmąkart pasirodė, įvykis, kuris paskatino naujadaro atsiradimą.

Naujadarai būna:
* Naujai sukurti bendrinės kalbos žodžiai ar terminai, dar neįtraukti į priimtus žodynus ir šnekamosios kalbos leksikoną. Dalis tokių naujadarų anksčiau ar vėliau įtraukiami į žodynus, kita dalis nespėja įsitvirtinti, nes išstumiami konkuruojančių žodžių ar terminų arba jų žymima sąvoka pasirodo trumpaamžė, tad ir ją žymintis žodis pasidaro nebereikalingas.
* Okazionalizmai, proginiai žodžiai, pasidaryti tik tai progai. Literatūroje jie vartojami siekiant:
** atkreipti skaitytojo dėmesį, stebinti, šokiruoti;
** paryškinti poetinį vaizdą gražia garsų derme.
Grožinės literatūros naujadarai bendrinėje kalboje neprigyja.

Okazionalizmų pavyzdžiai:
* Ir ne taip, kad po vieną/Galvomis *žiauninti* sieną… (K. Binkis) (*Žiauninti* – praskelti, kad žiojėtų tarsi žiaunos.)
* Vos tik vakaras ateis/Vyšnios *kvapmenas* paskleis (B. Sruoga)

Lietuvių kalbos naujadarai (kartu su kitais naujažodžiais) 2011 m. pradėti registruoti internetinėje nuolat atnaujinamoje Lietuvių kalbos instituto duomenų bazėje „Lietuvių kalbos naujažodžių duomenynas“ http://naujazodziai.lki.lt/.

## Išnašos
Aukštelkų apylinkė

**Aukštelkų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurėje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Radviliškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Radviliškio rajonui. 1954 m. prijungtos Vismantų apylinkė ir dalis Voskonių apylinkės, 1977 m. – didžioji dalis Sedūnų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || Černiachovskio vardo, „Tiesos“ kolūkiai, Kalno Gražionių tarybinio ūkio Rukaičių ir Ramulėnų skyriai  || 
|-
| 1959 m.  || 81,74 || 1619 () || Černiachovskio vardo kolūkis, „Tiesos“ kolūkis, Kalno Gražionių tarybinio ūkio Rūkaičių skyrius  || 14 kaimų, 2 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 1811 || || 15 kaimų 
|-
| 1972-10-01  || 90 || || Černiachovskio kolūkis, „Tiesos“ kolūkis, Gražionių veislininkystės tarybinis ūkis  || 19 kaimų
|-
| 1976-07-01  || || || || 19 kaimų 
|-
| 1979-01-17  || || 3017 || || 25 kaimai, 1 viensėdis, 2 glžk. stočių gyvenvietės, 2 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || Ivano Černiachovskio kolūkis, Gražionių veislininkystės tarybinis ūkis, Aukštelkų girininkija, Gimbogalos girininkija  || Aukštelkai, Gražioniai, Kalnelio Gražioniai, Karčemos, Kutiškiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2642 || || 24 kaimai, 1 viensėdis, 1 gel. stoties gyvenvietė, 2 kaimų dalys, 1 gel. stoties gyvenvietės dalis 
|}

## Šaltiniai
Alksniupių apylinkė

**Alksniupių apylinkė** (arba ***Alksnupių apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šeduvos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šeduvos rajonui. 1954 m. prijungta Šilaikonių apylinkė, Žibartų apylinkė ir dalis Raginėnų apylinkės, 1963 m. – dalis Pavartyčių apylinkės, o dalis Alksniupių apylinkės perduota Šeduvos apylinkei. 1986 m. spalio 20 d. Alksniupių apylinkė prijungta prie Pakalniškių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Draugo“, „Tautų vienybės“ kolūkiai, Radvilonių tarybinio ūkio Radvilonių ir Maldžiūnų skyriai  || 
|-
| 1959 m.  || 77,7 || 1238 () || „Draugo“ kolūkis, „Tautų vienybės“ kolūkis, Radvilonių tarybinio ūkio Radvilonių ir Maldžiūnų skyriai  || 13 kaimų, 6 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 1489 || || 17 kaimų, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 59 || || „Draugo“ kolūkis, Radvilonių tarybinis ūkis  || 16 kaimų, 1 viensėdis, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 16 kaimų, 1 viensėdis, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1120 || || 16 kaimų, 1 viensėdis, 2 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || || Alksniupiai ir kt.
|}

## Šaltiniai
Baisogalos apylinkė

**Baisogalos apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurėje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Baisogalos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šeduvos rajonui. 1954 m. prijungta Pakiršinio apylinkė ir dalis Kubiliūnų apylinkės, 1963 m. – Palonų apylinkė, dalis Augmėnų apylinkės ir dalis Pociūnėlių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || Lenino vardo, „Švyturio“ kolūkiai, Baisogalos MTS, Baisogalos mokslinės gyvulininkystės tyrimo stoties Baisogalos, Užupio, Maralinos, Jadvympolio skyriai ir Grinkiškio tarybinio ūkio Medeliukų skyrius  || 
|-
| 1959 m.  || 72,3 || 5541 () || Lenino vardo kolūkis, „Švyturio“ kolūkis, Baisogalos gyvulininkystės-veterinarijos instituto mokslinio tyrimo stotis  || 1 miestelis, 20 kaimų, 4 vienkiemiai, 1 glžk. stotis
|-
| 1970-01  || || 5882 || || 2 miesteliai, 47 kaimai, 4 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 158,4 || || „Darbo didvyrio“ kolūkis, „Komunaro“ kolūkis, Lenino kolūkis, „Naujo gyvenimo“ kolūkis, Lietuvos gyvulininkystės mokslinio tyrimo instituto Baisogalos eksperimentinis ūkis, Baisogalos valstybinė veislininkystės stotis  || 2 miesteliai (Baisogala, Palonai), 37 kaimai, 5 viensėdžiai, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 2 miesteliai, 43 kaimai, 5 viensėdžiai 
|-
| 1979-01-17  || || 5627 || || 2 miesteliai, 43 kaimai, 4 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1986 m. || || || „Komunaro“ kolūkis, Lenino kolūkis, Baisogalos eksperimentinis ūkis, Baisogalos girininkija, Biliūnų girininkija  || Augmėnai, Baisogala, Pakiršinys, Palonai, Vainiūnai, Valatkoniai, Vilgirdaičiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 5721 || || 2 miesteliai, 36 kaimai, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Daugėlaičių apylinkė

**Daugėlaičių apylinkė** (iki 1971 m. ***Daugelaičių apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš dalies Jasaičių apylinkės ir dalies Žinėnų apylinkės. 1963 m. prijungta Polekėlės apylinkė. 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas.

|-
| 1954-05-25  || || || „Žingsnis į komunizmą“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 43 || 1938 () || „Žingsnio į komunizmą“ kolūkis  || 12 kaimų, 3 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 1872 || || 25 kaimai, 3 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 128,26 || || Daugėlaičių tarybinis ūkis, Polekėlės tarybinis ūkis  || 34 kaimai, 8 viensėdžiai, 1 gel. stoties gyvenvietė
|-
| 1976-07-01  || || || || 33 kaimai, 4 viensėdžiai, 1 gel. stoties gyvenvietė 
|-
| 1979-01-17  || || 1779 || || 31 kaimas, 4 viensėdžiai, 3 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || Daugėlaičių tarybinis ūkis, Polekėlės tarybinis ūkis, Liepinės girininkija  || Daugėlaičiai, Jonaitiškiai, Mankiškiai, Nirtaičiai, Polekėlė ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1536 || || 26 kaimai, 2 viensėdžiai, 3 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Grinkiškio apylinkė

**Grinkiškio apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Grinkiškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šeduvos rajonui. 1954 m. prijungta dalis Kubiliūnų apylinkės ir dalis Juodžių apylinkės, 1963 m. – Vaitiekūnų apylinkė, 1988 m. – Pašušvio apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || Černiachovskio vardo ir „Naujosios Vedreikės“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 37,5 || 3431 () || Černiachovskio vardo kolūkis  || 1 miestelis, 10 kaimų, 9 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 2950 || || 1 miestelis, 34 kaimai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 104,08 || || Gagarino kolūkis, Kairėnų kolūkis, „Spindulio“ kolūkis, Grinkiškio tarybinis ūkis  || 1 miestelis (Grinkiškis), 34 kaimai, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 40 kaimų, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 2773 || || 1 miestelis, 40 kaimų, 1 kaimo dalis 
|-
| 1986 m. || || || Kairėnų kolūkis, „Spindulio“ kolūkis, Grinkiškio tarybinis ūkis, Grinkiškio girininkija  || Dirgaičiai, Grinkiškis, Kairėnai, Vaitiekūnai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3312 || || 2 miesteliai, 59 kaimai 
|}

## Šaltiniai
Pakalniškių apylinkė

**Pakalniškių apylinkė** sovietmečiu buvo:

* Akmenės rajone;
* Mažeikių rajone;
* Panemunės rajone;
* Radviliškio rajone;
* Skuodo rajone;
* Šakių rajone;
* Šeduvos rajone;
* Vievio rajone;
* Zarasų rajone;
* Žagarės rajone.
Radviliškio apylinkė

**Radviliškio apylinkė** sovietmečiu buvo:

* Panevėžio rajone;
* Radviliškio rajone;
* Ramygalos rajone.
Radviliškio apylinkė (Radviliškis)

**Radviliškio apylinkė** (1963–1971 m. ***Monkiškių apylinkė***, 1971–1972 m. ***Mankiškių apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Jukniškių apylinkės ir Liutkiškių apylinkės kaip Monkiškių apylinkė. 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas. 1972 m. birželio 1 d. perkeltas apylinkės centras į Radviliškį ir atitinkamai pakeistas jos pavadinimas.

|-
| 1959-01-15 || || 2130 () || || 
|-
| 1970-01  || || 2050 || || 26 kaimai, 3 viensėdžiai 
|-
| 1972-10-01  || 107,7 || || „Auksinės varpos“ kolūkis, „Lenino keliu“ kolūkis, „Pergalės“ kolūkis, „Raudonosios žvaigždės“ kolūkis, Radviliškio bandymų stoties eksperimentinis ūkis  || 23 kaimai, 4 viensėdžiai
|-
| 1976-07-01  || || || || 15 kaimų, 3 viensėdžiai 
|-
| 1979-01-17  || || 2054 || || 18 kaimų, 3 viensėdžiai, 4 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || „Auksinės varpos“ kolūkis, Radviliškio bandymų stoties eksperimentinis ūkis, Medelyno girininkija, Radviliškio girininkija  || Kurai, Kutiškiai, Liutkiškiai, Mankiškiai, Šniūraičiai, Voskoniai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2079 || || 13 kaimų, 1 viensėdis, 4 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Sidabravo apylinkė

**Sidabravo apylinkė** (arba ***Sidabravos apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Sidabravo valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šeduvos rajonui. 1954 m. prijungta Vabalių apylinkė, 1963 m. – Beinoravos apylinkė ir Vadaktų apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || „Sidabrinės varpos“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 42,4 || 3655 () || „Sidabrinės varpos“ kolūkis  || 1 miestelis, 9 kaimai, 9 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 3495 || || 1 miestelis, 43 kaimai, 14 viensėdžių 
|-
| 1972-10-01  || 146,3 || || M. Melnikaitės kolūkis, „Palydovo“ kolūkis, „Sidabrinės varpos“ kolūkis, Vadaktų kolūkis, Beinoravos tarybinis ūkis  || 2 miesteliai (Sidabravas, Vadaktai), 36 kaimai, 19 viensėdžių, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 2 miesteliai, 36 kaimai, 19 viensėdžių, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 2885 || || 2 miesteliai, 35 kaimai, 16 viensėdžių, 2 kaimų dalys 
|-
| 1986 m. || || || Marijos Melnikaitės kolūkis, Vadaktų kolūkis, Beinoravos daržovių ir gėlių sėklininkystės tarybinis ūkis  || Beinorava, Birželės, Kundrėnai, Sibičiai, Sidabravas, Šulneliai, Vadaktai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2523 || || 2 miesteliai, 32 kaimai, 8 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Skėmių apylinkė

**Skėmių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Baisogalos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šeduvos rajonui. 1954 m. prijungta Gražiškių apylinkė ir dalis Juodžių apylinkės, 1963 m. – dalis Pociūnėlių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Artojo“ ir „Naujosios sodybos“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 49,2 || 1990 () || „Naujosios sodybos“ kolūkis, „Artojo“ kolūkis  || 14 kaimų, 2 vienkiemiai, 1 glžk. stotis
|-
| 1970-01  || || 1742 || || 1 miestelis, 19 kaimų 
|-
| 1972-10-01  || 82,4 || || Gražiškių kolūkis, Pociūnėlių kolūkis, Skėmių kolūkis  || 1 miestelis (Skėmiai), 26 kaimai, 4 viensėdžiai
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 18 kaimų, 4 viensėdžiai 
|-
| 1979-01-17  || || 1675 || || 1 miestelis, 17 kaimų, 4 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1986 m. || || || Pociūnėlių kolūkis, Skėmių kolūkis  || Pociūnėliai, Skėmiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1672 || || 1 miestelis, 16 kaimų, 1 viensėdis, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Šaukoto apylinkė

**Šaukoto apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Grinkiškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Radviliškio rajonui. 1954 m. prijungta dalis Ginčų apylinkės ir dalis Piktonių apylinkės, o dalis Šaukoto apylinkės prijungta prie Tytuvėnų rajono Papušynio apylinkės. 1963 m. prijungta Papušynio apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || Vyšinskio vardo kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 51 || 2233 () || Višinskio vardo kolūkis  || 1 miestelis, 16 kaimų, 4 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 1730 || || 1 miestelis, 38 kaimai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 116 || || „Ateities“ kolūkis, Šaukoto kolūkis  || 1 miestelis (Šaukotas), 38 kaimai, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 38 kaimai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 2010 || || 1 miestelis, 55 kaimai, 1 viensėdis 
|-
| 1986 m. || || || „Ateities“ kolūkis, Šaukoto kolūkis, Šaukoto girininkija  || Daužnagiai, Diktariškiai, Kunigiškiai, Papušynys, Šaukotas ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1600 || || 1 miestelis, 44 kaimai, 1 viensėdis 
|}

## Šaltiniai
Pašušvio apylinkė (Radviliškis)

**Pašušvio apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Grinkiškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Radviliškio rajonui. 1954 m. prijungtos Legečių apylinkė ir Ramoškių apylinkė, 1963 m. – Giedraičių apylinkė. 1988 m. birželio 22 d. Pašušvio apylinkė prijungta prie Grinkiškio apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Šušvės“ ir „Tarybinės žemės“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 69 || 1841 () || „Šušvės“ kolūkis, „Tarybinės žemės“ kolūkis  || 1 miestelis, 24 kaimai, 1 vienkiemis
|-
| 1970-01  || || 1745 || || 1 miestelis, 33 kaimai 
|-
| 1972-10-01  || 78 || || „Giedros“ kolūkis, „Šušvės“ kolūkis, „Tarybinės žemės“ kolūkis  || 1 miestelis (Pašušvys), 33 kaimai
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 33 kaimai 
|-
| 1979-01-17  || || 1482 || || 1 miestelis, 32 kaimai 
|-
| 1986 m. || || || „Šušvės“ kolūkis, Legečių girininkija, Pašušvio girininkija  || Giedraičiai, Gulbinai, Mėnaičiai, Pašušvys ir kt.
|}

## Šaltiniai
Pakalniškių apylinkė (Radviliškis)

**Pakalniškių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šeduvos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šeduvos rajonui. 1954 m. prijungta dalis Raginėnų apylinkės, Valdaikių apylinkė ir dalis Kiaužėrių apylinkės, 1986 m. – Alksniupių apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || M. Gorkio vardo, „Paryžiaus Komunos“ kolūkiai, Pociūnų tarybinio ūkio Pociūnų, Ramytės skyriai ir Radvilonių tarybinio ūkio Raudondvario skyrius  || 
|-
| 1959 m.  || 79,3 || 2090 () || „Paryžiaus Komunos“ kolūkis, M. Gorkio vardo kolūkis, Radvilonių tarybinio ūkio Raudondvario skyrius, Pociūnų tarybinio ūkio Pajūlių, Bružių, Jukiškio, Ramytės ir Burbiškio skyriai  || 22 kaimai, 23 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 2016 || || 26 kaimai, 10 viensėdžių 
|-
| 1972-10-01  || 85,3 || || Pociūnų tarybinis ūkis, Šeduvos tarybinis ūkis-technikumas  || 22 kaimai, 16 viensėdžių, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 22 kaimai, 16 viensėdžių, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 1783 || || 22 kaimai, 16 viensėdžių, 1 kaimo dalis 
|-
| 1986 m. || || || „Draugo“ kolūkis, Pociūnų tarybinis ūkis, Šeduvos tarybinis ūkis technikumas, Radvilonių girininkija  || Burbiškis, Dambava, Pakalniškiai, Pociūnai, Radviloniai, Raginėnai, Raudondvaris ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3491 || || 34 kaimai, 12 viensėdžių, 4 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Šeduvos apylinkė

**Šeduvos apylinkė** (iki 1954 m. ***Šeduvos I apylinkė*** ir ***Šeduvos II apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.

## Istorija

Dvi apylinkės įkurtos užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje – Šeduvos I ir Šeduvos II. 1949 m. jos buvo Šeduvos valsčiuje, 1950 m. priskirtos naujam Šeduvos rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. abi prijungtos prie Pavartyčių apylinkės. Šeduvos apylinkė vėl įkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Vaižgų apylinkės, Vėriškių apylinkės, dalies Alksniupių apylinkės, dalies Pavartyčių apylinkės ir dalies Augmėnų apylinkės. 1977 m. prijungta mažoji dalis Sedūnų apylinkės.

|-
| 1959-01-15 || || 3571 () || || 
|-
| 1970-01  || || 3318 || || 1 miestelis, 28 kaimai, 1 viensėdis, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 155,1 || || „Bangos“ kolūkis, „Raudonosios vėliavos“ kolūkis, „Tautų vienybės“ kolūkis, „Žalgirio“ kolūkis, Vėriškių tarybinis ūkis, Lietuvos gyvulininkystės mokslinio tyrimo instituto Šeduvos eksperimentinis ūkis  || 28 kaimai, 1 viensėdis, 1 geležinkelio stoties gyvenvietė, 3 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 23 kaimai, 1 viensėdis, 1 geležinkelio stoties gyvenvietė, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 3007 || || 29 kaimai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1986 m. || || || „Raudonosios vėliavos“ kolūkis, Šeduvos eksperimentinis ūkis, Vėriškių eksperimentinis ūkis, Šeduvos girininkija  || Butėnai, Pakuteniai, Pavartyčiai, Prastavoniai, Vėriškiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2759 || || 24 kaimai, 3 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Šiaulėnų apylinkė

**Šiaulėnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šiaulėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Radviliškio rajonui. 1954 m. prijungtos Šiaulaičių apylinkė ir dalis Kudinų apylinkės, 1963 m. – Notiniškių apylinkė, Sidorų apylinkė ir Žeimių apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || K. Požėlos vardo kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 69 || 4340 () || K. Požėlos vardo kolūkis  || 1 miestelis, 16 kaimų, 10 vienkiemių
|-
| 1970-01  || || 3820 || || 1 miestelis, 71 kaimas, 6 viensėdžiai 
|-
| 1972-10-01  || 215 || || „Artojo“ kolūkis, K. Poželos kolūkis, „Kelio į šviesą“ kolūkis, „Komjaunimo“ kolūkis, Mičiurino kolūkis, „Pažibos“ kolūkis  || 1 miestelis (Šiaulėnai), 58 kaimai, 9 viensėdžiai, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 67 kaimai, 14 viensėdžių, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 2470 || || 1 miestelis, 50 kaimų, 13 viensėdžių, 1 kaimo dalis 
|-
| 1986 m. || || || „Artojo“ kolūkis, Karolio Požėlos kolūkis, Ivano Mičiurino kolūkis, Saktelių girininkija  || Acokavai, Birietiškiai, Šiaulėnai, Žeimiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2197 || || 1 miestelis, 43 kaimai, 5 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai