Nevieriškės piliakalnis

**Nevieriškės piliakalnis su gyvenviete**, *Ponų kalnelis, Ponakalnis* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 3418; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1141; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1090P)) ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 31689) Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Nevieriškės, Švenčionių seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Švenčionys – Reškutėnai, Nevieriškių pradžioje pasukus į kairę vakaruosna ir už kaimo kapinių, laikantis labiau kairės, pavažiavus lauko keliuku 640 m – yra prieš pat kaimą, kitapus, pietvakarinėje pusėje kanalizuotos Dėmės, keliuko kairėje pietuose.

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Dėmės dešiniajame krante. Aikštelė apvali, 50 m skersmens, 18 m plotyje žemesniu šiaurės vakarų galu. Šiaurinis šlaitas maždaug 2 m aukštyje buvo statintas. Šlaitai nuolaidūs, 5-7 m aukščio.

Piliakalnis labai suardytas arimų, dirvonuoja.

Vakarinėje papėdėje, 0,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

## Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus ir Švenčionių kraštotyros muziejus. 1976–1978 m. Elena Grigalavičienė ištyrė didžiąją piliakalnio aikštelės dalį – 1486 m² plotą. Nustatyta, kad piliakalnis patyrė mažiausiai 4 rekonstrukcijos etapus.

Pradžioje aikštelės pakraščiuose iš 8-10 cm skersmens kuolų buvo įrengta dviguba medinė užtvara, už kurios stovėjo 4-6 m dydžio mediniai stulpinės konstrukcijos keturkampiai gyvenamieji pastatai. Jų gyventojai paliko akmeninius pentinius ir įtveriamuosius kirvius, kaulines ylas, grandukus, smeigtukus, durklus, ietigalius, brūkšniuotą keramiką, gyvulių kaulų. Užtvarai ir pastatams sudegus, jie buvo atstatyti iš naujo, tačiau užėmė jau didesnį plotą, nes aikštelė buvo praplatinta užplūkiant moliu jos pakraščius. Šio laikotarpio statiniai ir radiniai mažai kuo skiriasi nuo aptiktų ankstesniajame sluoksnyje, tik rasta daugiau strėlių antgalių, kurių didžioji dalis rasta už gynybinio aptvaro. Po kiek laiko statiniai vėl sudegė ir buvo atstatyti ratu aplink aikštelės vidurį. Pastatų dydis ir piliakalnio įtvirtinimai nepakito, tai rodo, kad visi trys užstatymo horizontai priklauso I tūkstantmečio pr. m. e. antrajai pusei.

Trečiajame etape tarp radinių atsiranda žalvario lydymo tiglių liekanų, rodančių gyventojus jau mokėjus padirbti metalą. Paskutiniame piliakalnio apgyvendinimo etape, datuojamame I tūkstantmečio pirmąja puse, aikštelė buvo apjuosta 5-9 m pločio moliniu pylimu. To laiko gyventojai jau naudojo metalinius įrankius bei papuošalus: aptikta geležinių ylų, smeigtukų, peilių, meškerės kabliukų, kirvio penties dalis, žalvarinių žiedų, apyrankių, įvijų, kabutis.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. viduriu – I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 2,53 ha. Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 1025000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.184.
* Elena Grigalavičienė. Nevieriškės (Švenčionių raj.) piliakalnio tyrinėjimai 1976 ir 1977 metais // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1976 ir 1977 metais. V., 1978. P.95-101.
* Elena Grigalavičienė. Nevieriškės piliakalnis // Lietuvos archeologija. Vilnius. T. 5, p. 52–88. 1986.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Nevieriškė
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai