open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pseudomorfozė

**Pseudomorfozė** (iš *pseudo* ir  – forma) – mineralo agregatas, kurio forma neatitinka tam mineralui būdingos kristalografinės struktūros. Apibūdinant pseudomorfozę, nurodomas pirminis mineralas arba medžiaga, vietoj kurių naujas mineralas yra susidaręs ir įgavęs jų formą (pvz., limonitas vietoj pirito, chalcedonas vietoj medienos).

Kai kuriais atvejais pseudomorfozė turi savą pavadinimą (pvz., magnetito pseudomorfozė vietoj hematito vadinama mušketovitu).

Pagal sudėtį pseudomorfozė būna paprasta, kai vienas mineralas kristalizuojasi vietoj kito, ir sudėtinga, kai mineralas susidaro iš keleto mineralų agregato, pavyzdžiui, albito ir muskovito agregatai vietoj spodumeno kristalų.

Pagal susidarymo pobūdį išskiriamos kelios pseudomorfozės rūšys: 

* pakeitimo pseudomorfozė – vienam mineralui pakeičiant kitą, išlieka cheminės struktūros ryšys (limonitas pakeičia sideritą, malachitas – azuritą);
* paramorfozė – mineralų cheminė sudėtis nesikeičia, o pakinta tik jų kristalinės gardelės struktūra (piritas pakeičia markazitą, kalcitas – aragonitą);
* išstūmimo pseudomorfozė – visiškai pasikeičia (ypač pneumatolizės metu) mineralų cheminė struktūra (baritą pakeičia kvarcas, įvairias organines liekanas – piritas arba kiti mineralai);
* užpildymo pseudomorfozė – ištirpusio mineralo palikta tuštuma užpildoma naujo mineralo, kuris įgyja buvusiojo formą;
* apaugimo pseudomorfozė – vieno mineralo kristalai iš visų pusių apauga taisyklinga kito mineralo pluta (pvz., kvarcas ant fluorito).

Pseudomorfozių tyrimai padeda nustatyti naudingųjų iškasenų telkinių kilmę. Jos rodo, kokios cheminės reakcijos ir kitimai vyko, kai formavosi telkinys, kokiomis geocheminėmis sąlygomis jis susidarė. Nuosėdinėse uolienose pseudomorfozės rodo diagenezės procesus.

## Šaltiniai
Pseudosoliarizacija

**Pseudosoliarizacija** – dalinis fotografinio atvaizdo tonų virtimas priešingais, kai ryškinimo metu atvaizdą trumpai apšviečia išsklaidyta šviesa. Atvaizdas apšviečiamas, išryškėjus jo kontūrams. Negatyvinis atvaizdas dalinai virsta pozityviniu; vaizduojamų daiktų ribos (linijos) tampa ryškios (tamsios).

Pseudosoliarizacija naudojama meninėje fotografijoje. Ją atrado P. Sabatjė (Prancūzija) 1905 m.

## Šaltiniai
Pseudotuberkuliozė

**Pseudotuberkuliozė** – infekcinė žmogaus ir gyvūnų liga. Žmogaus, graužikų, paukščių, gyvulių pseudotuberkuliozę sukelia *Pasteurella pseudotuberculosis* rūšies bakterijos, o avių – *Corynebacterium pseudotuberculosis*.

Sergant šia liga, vidaus organuose susidaro mazgelių formos pilkšvų židinėlių, kurie panašūs į tuberkuliozės židinius. Infekcijos šaltinis – sergantys gyvūnai, užkrėsti pašarai ir maisto produktai. Pseudotuberkulioze apsikrečiama per virškinamąjį traktą, kvėpavimo takus ar pažeistą odą.

Sergant pseudotuberkulioze viduriuojama, būna plaučių uždegimo požymių. Liga gydoma antibiotikais, derinama su simptominiu gydymu.

## Šaltiniai
Salaca

**Salaca** (, , ) – upė Latvijos šiaurėje, Vidžemėje. Išteka iš ketvirtojo pagal dydį Latvijos ežero Burtnieko. Aukštupyje ir vidurupyje teka per Vidžemės aukštumos vakarinę dalį, žemupyje – per Pajūrio žemumą. Įteka į Rygos įlanką ties Salacgryva. Salacos baseino plots 3600 kv. km, 98 proc. baseino yra Latvijoje ir 2 proc. Estijoje.

Didesni intakai: kairieji Korgė (33 km), Jugla, Igė (49 km), Kirelė; dešinieji Ramata (30 km), Dzirnupė. Metinis nuotėkis – 1,54 km³.

Upė teka miškingomis vietovėmis, kerta devono eros raudonojo smiltainio uolienas. Upės slėnis yra apie 20 m gylio, siauras ir stačiais krantais, šalia upės yra vaizdingos atodangos ir urvai, kai kur susidarę slenksčiai. Upės plotis siekia 25-55 m, žiotyse – iki 200 m.

Prie Salacos įsikūrę miestai: Mazsalaca, Staicelė, Salacgryva.

Upėje gyvena 42 rūšių žuvys, iš jų 30 – gėlo vandens žuvys, tarp jų – ešeriai, lydekos, kuojos. Salaca yra labai svarbi lašišų populiacijai, nes čia yra daug jų neštaviečių. Upėje taip pat gausu nėgių, kurios tradiciškai gaudomos žiemą, joms migruojant upe žemyn.

## Apsauga

Saugant ypatingą upės aplinką 1977 m. įsteigtas Salacos slėnio gamtos parkas (nuo Mazsalacos iki Salacgryvos). Parkas (latviškai Salacas ielejas dabas parks) apima 6 251,5 ha teritoriją ir įeina į Šiaurės Vidžemės biosferos rezervatą bei Natura 2000 saugomų teritorijų tinklą.

## Šaltiniai
Vilko dantų karoliai

**Vilko dantų karoliai** – 1997 m. Lietuvos kino studijoje pagal to paties pavadinimo Leonardo Gutausko apsakymą sukurtas meninis filmas. Filmo trukmė – 97 min.

## Kūrybinė grupė
* Scenarijaus autoriai – Algimantas Puipa, Rimantas Šavelis
* Režisierius – Algimantas Puipa
* Operatorius – Viktoras Radzevičius
* Kompozitorius – Juozas Širvinskas
* Garso operatorius – Romualdas Federavičius
* Dailininkas – Augis Kepežinskas
* Montažo režisierė – Ariadna Gruodienė
* Prodiuseriai – Robertas Urbonas, Kęstutis Petrulis

## Vaidina
* Vidas Petkevičius – Tadas
* Monika Bičiūnaitė – motina
* Dalia Uzdila – Vandutė
* Remigijus Bilinskas
* Linas Keina
* Ričardas Kavaliauskas
* Ieva Gurinaitė-Paskienė
* Gražina Baikštytė – Gerbėja
* Jonas Čepaitis
* Galina Dauguvietytė
* Eduardas Kunavičius
* Vytautas Paukštė
* Violeta Podolskaitė
* Saulius Kizas
* Eglė Mikulionytė
* Remigijus Sabulis
* Algimantas Zigmantavičius
* Adolfas Večerskis
* Juozas Marcinkevičius
* Vytautas Taukinaitis
* Asta Motuzaitė

## Siužetas

Dailininkas Tadas dirbtuvėse ant sienos laiko pakabintus vilko dantų karolius, kurie jam primena vaikystę. Tos dienos prabėgo pas močiutę ir dėdę Jokūbą kaime, nes tėvui palikus šeimą, motina negalėjo viena auginti vaiko. Taip ir prabėgo Tado vaikystė, kupina džiaugsmų ir vaikiškų rūpesčių.

## Apdovanojimai
* 1997 m. – ekumeninės žiuri prizas. Šiaurės šalių kino dienos, Liubekas, Vokietija
* 1997 m. – geriausio operatoriaus darbas. Festivalis „KINOŠOK“ , Anapa, Rusija
* 1998 m. – pagrindinis prizas. Šiaurės šalių kino festivalis, Ruanas, Prancūzija

## Nuorodos
* Filmo svetainė
* Vilko dantų karoliai (video)
Rytas

**Rytas** – paros laikotarpis, einantis po nakties, auštant naujai dienai. Konkrečiai laike rytas paprastai neapibrėžiamas, nors šiuolaikiniame verslo etikete pasisveikinimas „labas rytas“ taikomas laikotarpiui tarp 8 ir 11 valandos.

Ryto metas paprastai siejamas su darbų pradžia, tuo metu valgomi pusryčiai.
 
Ryto simbolika atitinka rytų, aušros, saulėtekio semantines prasmes ir reiškia pabudimą, viltį, naują pradžią, šviesą, jaunystę. Įvairių tautų mitologijose ryto, aušros simboliką išreiškia dievybės, dažnai siejamos su Aušros žvaigžde (pvz., indų Ušasė, lietuvių Aušrinė, rusų Zaria, graikų Eos).

## Šaltiniai
Moterų alėja

**Moterų alėja** - nuo 2009 m. iki 2010 m. prodiuserių kompanijoje „Videometra“ kurtas lietuviškas draminis serialas apie pramogų pasaulio gyvenimą. Šis serialas buvo rodytas per dvi šalies televizijas - LNK (pirmas sezonas) ir TV3 (antras sezonas). 

## Tema

Serialas buvo filmuotas Kaune, jame pasakojama apie šou biznio tamsiąją pusę. Vieną iš pagrindinių herojų seriale vaidina prodiuseris Mikas Katulis, kuriam gyvenime sekasi viskas, išskyrus santykius su moterimis. O moterų jį supa išties daug – ir motina, ir sesuo, ir dukra, ir buvusi žmona, ir draugė, ir būrys meilužių. Stipri jaunų, talentingų aktorių komanda, kietas šiuolaikiškas siužetas, gera humoro dozė, naujos filmavimų vietos šį naująjį serialą daro išskirtinį.

## Siužetas

Talentingas prodiuseris Mikas taip įniko į „Kauno ponios“ konkurso organizavimo peripetijas, kad pamiršo viską aplinkui. O šalia jam niekada netrūko simpatiškų merginų... Aplink žavų vyrą ratus sukti ėmė Kauno bandito Šliko dukrelė Jolita. Būtent dėl jos Mikas susikivirčijo su savo drauge Kristina, kuri nepakęsdama mylimojo išdavystės bandė žudytis ir dėl to pakliuvo į psichiatrijos ligoninę. Meilės nuotykiais garsėja ir Miko mama Sofija. Buvusi Muzikinio teatro primadona vieną paskui kitą tempiasi naujus kavalierius. Tačiau vienas jų miršta besimaudydamas jos vonioje. Paaiškėjo, kad velionis buvęs garsus tokių patiklių moteryčių mulkintojas. Negana to, jis – Aloyzo, geriausio Miko draugo ir bendradarbio, tėvas. Jis sūnui paliko didžiulį iš moterėlių išviliotą turtą...

Vyksta didžiojo turto dalybų painiava. Sofijai, tuo tarpu, meilės nuotykių maža. Ji netrukus įsimyli žinomą psichiatrą Vincą Bareišą. Šis kaip tik gydo į ligoninę pakliuvusią Miko mylimąją Kristiną. Bareiša Sofijai papasakoja, kad jos sūnaus mergina laukiasi. Tačiau Mikas, regis, nenusiteikęs leistis į avantiūrą su vystyklais. Juolab kad Mikui rūpesčių nuolat pridaro ir jo pirmoji dukra Monika. Tai į muštynes įsivelia, tai avariją padaro. Mikas nusprendžia, kad dukrai reikia veiklos, ir įkiša dirbti į restoraną. Ten pat įsidarbina ir įskaudintos Kristinos brolis Simas – o jis mielai atkeršytų už sesers ašaras...

## Pagrindiniai aktoriai

* Olita Dautartaitė
* Daiva Rudokaitė
* Asta Steponavičiūtė
* Gabrielė Martirosianaitė
* Dainius Svobonas
* Tomas Erbrėderis
* Ričardas Vitkaitis
* Egidijus Stancikas
* Liubomiras Laucevičius
* Antanas Žekas

## Nuorodos

*Naujausią lietuvišką serialą „Moterų alėja“ rodys LNK (LNK inf., 2009.07.17)
Vidurnaktis

**Vidurnaktis** – vienos paros virtimo kita para metas, laikrodyje žymimas „0 valandų 0 minučių“. Astronominiu vidurnakčiu laikomas nakties metas, kuomet Saulė yra priešingame zenito taške (nadyre), t. y. nakties vidurys tarp prieblandos ir aušros. Dėl nevienodo dienos ilgumo tokio vidurnakčio metas priklausomai nuo metų laiko skiriasi.

Civilinio vidurnakčio žymėjimas yra problematiškas – naudojant 12 valandų skalę vidurnaktis žymimas 12:00, tačiau paros laiką nusakančios santrumpos a.m. ar p.m. nėra korektiškos, kadangi jos žymi laiką prieš ir po vidurdienio, todėl vidurnakčiui, skiriančiam šiuos žymėjimus, netinkamos. 24 valandų skalėje vidurnaktis žymimas 00:00, nors variantas 24:00 irgi naudojamas. Dalyje senovinių kalendorių, pavyzdžiui, hebrajų ar arabų, paros pasikeitimo metas yra ne vidurnaktis, o prieblanda.

Folklore, mitologijoje, magijoje – vidurnaktis, tai metas kuomet įsiviešpatauja nežemiškos jėgos, tamsos dvasios, chaosas, mirtis. Vidurnaktis yra pats velnių, demonų, vaiduoklių ir įvairių kitų žmogui priešiškų, paslaptingų būtybių veiklos metas. Tikima, kad vidurnaktį labiausiai suartėja šis ir požeminis pasaulis, todėl tuo metu būdavo atliekami magiški ritualai, burtai, spiritizmo seansai ir kt.
Poliudas

**Poliudas** ( ar *Полюдов камень* 'Poliudo akmuo') – 572 m aukščio kalnas Permės krašto Krasnovišersko rajone (7 km nuo Krasnovišersko). Poliudo kalnas yra regioninės svarbos saugomas landšaftas. Kalnas yra Poliudo kalvagūbrio () dalis.

Kalnas pailgas, viršūnė kūgiška. Šlaitai gana statūs, ypač šiauriniai. Kalnas apaugęės daugiausia spygliuočių mišku.

Poliudo šlaituose ima prasideda Čiornajos ir Petrunichos upių intakai.

Pagal vieną iš legendų Poliudas buvo galingas karžygys, kažkada gyvenęs Višeros žemėje ir buvęs neįtikėtinai stiprus. Nugalėjęs priešus Poliudas pasitraukė į Poliudą kalną, kur iki šiol miega.

Gali būti, kad pavadinimas *Poliud*  kilęs iš poliudjės – kasmetinio pavaldžių gyventojų apvažiavimas renkant duoklę.
Chšanuvas

**Chšanuvas** () – miestas Mažosios Lenkijos vaivadijoje, 36 km į vakarus nuo Krokuvos. Chšanuvo apskrities administracinis centras. Yra „Fablok“ šilumvežių gamykla.

## Galerija

Chrzanow koscielec swjana mpazdziora.jpg|Šv. Jono bažnyčia 
Chrzanow rynek mpazdziora.jpg|Turgaus aikštė
Chrzanow szpital mpazdziora.JPG|Ligoninė
Chrzanow ulkrakowska mpazdziora.JPG|Krokuvos gatvė
Chrzanow liceum mpazdziora.JPG|Gimnazija
Chrzanow domkultury mpazdziora.JPG|Kultūros namai
Chrzanow koscielec mpazdziora.JPG|Kristaus paminklas
Chrzanow stacja mpazdziora.JPG|Geležinkelio stotis
Chrzanow muzeum2.jpg|Muziejus


## Šaltiniai

* Chrzanovia Patria Parva – lenkų k.
Latvijos ryšiai

**Latvijos ryšiai ir komunikacijos**:

**[[Telefonija]]**
* Laidinių telefonų naudotojų: 644 000 (2007)
* Mobiliųjų telefonų naudotojų: 2 217 000 (2007)

**[[Radijas]]**
* Radijo stotys: AM 8, FM 62, 1 trumpųjų bangų (2008).
* Radijo naudotojai: 1,78 mln. (1997)

**[[Televizija]]**
* Televizijos stočių: 37 (ir 31 retransliuotojas) (2008).
* Televizijos naudotojų: 1,2 mln. (1997)

**[[Internetas]]**
* Interneto kodas:.lv
* Interneto tiekėjų:150 (2007)
* Interneto naudotojų: 1,07 mln. (2007)

## Žiniasklaida

### Laikraščiai
Didžiausi Latvijos laikraščiai yra „Diena“, „Nepriklausomas Ryto laikraštis“ ir „Latvijos Laikraštis“.

### Radijas
Reguliarios radijo transliacijos Latvijoje prasidėjo 1925 m. lapkričio 1 d. – treji metai po pirmos radijo transliacijos Europoje, Londone. Pirmoji privati radijo stotis – *Radio SWH* – Latvijoje pradėjo dirbti tik 1993 m. Šiuo metu Latvijoje veikia 9 radijo stotys, tik Rygoje – 22 ir 18 regioninių stočių.

### Televizija
Latvijoje pirmojoje iš Baltijos valstybių pradėjo veikti televizija. Iki to laiko Tarybų Sąjungoje televizija veikė tik Maskvoje, Leningrade (dabar Sankt Peterburgas) ir Kijeve. Latvijos Televizija pirmąsias reguliarias radijo transliacijas pradėjo 1954 m. lapkričio 6 d. 1968 m. pradėjo veikti spalvota televizija. 1991 m. įkurta pirma privati latviška televizija.

1998 m. vasario 2 d. Latvijos Televizija, LNT, 31 kanalas (dabar TV3 Latvija) ir „TV Rīga“ (dabar TV5) pradėjo naudoti naują spalvų kodavimo standartą PAL (). 2002 m. gegužę prasidėjo skaitmeninės televizijos bandymai.

### Internetas
Internetu Latvijoje pradėta naudotis 1990 m. viduryje. 1999 m. lapkričio 26 d. sujungus kelias interneto svetaines buvo įkurtas portalas Delfi. Šiuo metu Latvijoje populiariausi portalai yra socialiniai tinklai Draugiem.lv ir one.lv. Taip pat yra populiarūs naujienų portalai tvnet.lv ir diena.lv, skelbimų portalas – ss.lv, bei daugelis interneto parduotuvių.

## Šaltiniai
* CIA Factbook
Jonas Butkus (1914)

**Jonas Butkus** (1914 m. kovo 11 d. Liepalotai, Lukšių valsčius – 2002 m. gegužės 30 d. Kaunas) – Lietuvos veterinarijos gydytojas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1943 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1953 m. veterinarijos mokslų kandidatas.

1947–1984 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas; nuo 1956 m. docentas.

## Mokslinė veikla
Tyrė juodsidabrių lapių parazitų fauną, parengė kovos su parazitozėmis priemonių. Paskelbė daugiau kaip 70 mokslinių straipsnių.

## Bibliografija
* Kailinių žvėrelių ir triušių auginimas 1956 m.
* Veterinarinė toksikologija, vadovėlis, 1968 m.
* Toksikologija, vadovėlis, su kitais, 1987 m.

## Šaltiniai
Egidijus Bukelskis

**Egidijus Bukelskis** (1957 m. liepos 28 d. Antalieptė – 2023 m. rugsėjo 16 d. Vilnius) – Lietuvos zoologas ichtiologas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1980 m. baigė Vilniaus universitetą. 1994 m. biomedicinos mokslų daktaras. Nuo 1986 m. Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakulteto Zoologijos katedros dėstytojas; nuo 1995 m. docentas.

Lietuvos hidrobiologų draugijos narys.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo pagrindinė sritis – žuvų populiacijų, ežerų ichtiocenozių tyrimai, sykų introdukcija Lietuvos ežeruose, medžioklėtyra. Paskelbė daugiau kaip 30 mokslinių straipsnių. 

## Bibliografija
* Lietuvos žuvys, su kitais, 2 d. 1998 m.
* Didžioji medžioklės knyga, su kitais, 2 t. 2003–2005 m.
* Globali aplinkos kaita, su kitais, 2007 m.
* Lietuvos raudonoji knyga, su kitais, 2007 m.
* Lietuvos žuvininkystė; 1918–2005 metai, su kitais, 2007 m.
* Dvišalė Lietuvos ir Rusijos pasienio vandens telkinių žuvų išteklių valdymo tobulinimo koncepcija ir jų atkūrimo programos, su kitais, 2008 m.

## Šaltiniai
Ignas Bujakas

**Ignas Bujakas** (1892 m. sausio 30 d. Baleliai, Taujėnų valsčius – 1983 m. liepos 15 d. Vilnius) – Lietuvos gydytojas higienistas ir epidemiologas, medicinos mokslų kandidatas.

## Biografija
1933 m. baigęs Rostovo medicinos institutą dirbo sanitarijos gydytoju Rusijoje. 1949 m. medicinos mokslų kandidatas.

1944–1950 m. LTSR sveikatos apsaugos liaudies komisaro, ministro pavaduotojas, 1945–1962 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1945–1962 m. Higienos katedros vedėjas, 1951–1952 m. Medicinos fakulteto dekanas; nuo 1951 m. docentas. Paskelbė darbų apie vidurių šiltinės ir paratifo B epidemiologiją, botulizmą, Vilniaus miesto oro užterštumą. 1958–1964 m. Higienistų ir sanitarijos gydytojų mokslinės draugijos pirmininkas.

## Šaltiniai
Įterptinės sistemos

**Įterptinė sistema** () – tai į kitą įrenginį įterpta elektroninė sistema, kuri valdo tą įrenginį pagal jai užduotą programą. Įterptinėse sistemose pagrindinė sudedamoji dalis yra skaitmeninis procesorius arba šerdis (branduolys) (*angl. kernel*). Jis atlieka programuojamą skaitmeninės informacijos apdorojimą. Prie skaitmeninio procesoriaus yra prijungiami įvairūs specializuoti elektroniniai komponentai, skirti informacijos surinkimui, dekodavimui, skaitmeniniam apdorojimui, valdymo signalų formavimui, matavimui, diagnostikai, komunikacijoms ir t. t. Sudėtingesnėse įterptinėse sistemose gali dirbti keli, keliolika arba net keliasdešimt procesorių. Įterptinės sistemos kartais yra didesnės sistemos, pvz., daiktų interneto, dalis.

Įterptinių sistemų projektavimas ir gamyba atitinka strateginius Lietuvos tikslus. Lietuvos įmonės, dirbančios įterptinių sistemų kūrimo ar jų taikymo srityse: „Eldes“, „Elgama-Elektronika“, NAVITUS LT (anksčiau Elgama Sistemos), „Selteka“, „Europos telemetrijos servisas“, „Teltonika“, „Axis Industries“, „ELINTA“ ir kt.

Vilniaus Gedimino technikos ir Kauno technologijų universitetuose ruošiami įterptinių sistemų pakraipos specialistai, atliekami moksliniai tiriamieji bei taikomieji darbai.

## Šaltiniai
Lietuvos teismo ekspertizės centras

**Lietuvos teismo ekspertizės centras** – Lietuvos įstaiga, pagal teismų ir baudžiamojo proceso įstaigų užduotis atliekanti ekspertizes (tyrimus). Dirba mokslinį darbą kriminalistikoje, teismo ekspertizėje.

## Veikla
Pagrindinės veiklos sritys:
* Ekspertinių tyrimų atlikimas;
* Mokslo tiriamoji ir metodinė veikla;
* Teismo ekspertų rengimas ir kvalifikacijos teikimas.

## Funkcijos
Įgyvendindamas uždavinius, vykdo šias funkcijas:
* atlieka teismo ekspertizes teismams;
* atlieka objektų tyrimus pagal prokurorų ir ikiteisminio tyrimo įstaigų pareigūnų rašytinius pavedimus;
* Teisingumo ministerijos patvirtintais ekspertizių atlikimo nuostatų nustatytais atvejais ir tvarka atlieka tyrimus pagal fizinių ir juridinių asmenų prašymus;
* atlieka taikomuosius mokslinius tyrimus teismo ekspertizės, techninių priemonių ir specialių žinių panaudojimo srityje;
* rengia, aprobuoja ir publikuoja ekspertizių ir tyrimų atlikimo metodikas;
* pritaiko naujus mokslo ir technikos laimėjimus ekspertinėje praktikoje ir kuria naujas ekspertizių rūšis;
* rengia metodines rekomendacijas ir teikia metodinę pagalbą (informaciją) teismams, prokuratūrai ir ikiteisminio tyrimo įstaigoms teismo ekspertizės, techninių priemonių ir specialių žinių panaudojimo klausimais;
* rengia ir vykdo teisėsaugos institucijų pareigūnų kursus specialių žinių panaudojimo klausimais;
* rengia teisės aktų, susijusių su teismo ekspertize, techninių priemonių ir specialių žinių panaudojimu, projektus;
* rengia teismo ekspertus;
* teikia teismo eksperto kvalifikaciją asmenims, siekiantiems tapti teismo ekspertais, ir išduoda teismo eksperto kvalifikacijos pažymėjimus;
* organizuoja ir vykdo LTEC valstybės tarnautojų ir darbuotojų, dirbančių pagal darbo sutartis, mokymą ir kvalifikacijos kėlimą;
* bendradarbiauja su Lietuvos ir užsienio valstybių teismo ekspertizės įstaigomis, tarptautinėmis organizacijomis, mokslo institucijomis;
* organizuoja ir rengia konferencijas ir seminarus specialių žinių panaudojimo klausimais;
* kaupia ir tvarko ekspertizėms bei tyrimams, mokslo tiriamajai ir metodinei veiklai reikalingus informacinius duomenis;
* pagal kompetenciją priima ir nagrinėja fizinių ir juridinių asmenų prašymus ir skundus;
* vykdo ir kitas Lietuvos Respublikos teisės aktuose numatytas funkcijas.

## Vadovybė
* 2004–2018 m. direktorė dr. Gabrielė Juodkaitė-Granskienė, direktoriaus pavaduotojas Vidmantas Vaitekūnas.
* Nuo 2018 m. direktorius dr. Giedrius Mozūraitis, direktoriaus pavaduotojas Vidmantas Vaitekūnas.
* Nuo 2025 m. Vyriausiasis patarėjas, atliekantis direktoriaus funkcijas Vidmantas Vaitekūnas, direktoriaus pavaduotojas Artur Lyskoit.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Svetainė
Aloyzas Ramunis Budriūnas

**Aloyzas Ramunis Budriūnas** (1938 m. sausio 29 d. Kaune – 2023 m. birželio 23 d. ten pat) – Lietuvos botanikas.

## Biografija
1959 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1971 m. biologijos mokslų kandidatas.

1961–1990 m. dirbo Botanikos institute, 1975–1990 m. direktoriaus pavaduotojas, kartu 1975–2000 m. Kauno botanikos sodo direktorius.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo svarbiausia sritis – pelkių ir miškų augalija, dekoratyvinė sodininkystė. Parengė kraštovaizdžio estetinės vertės nustatymo metodų, 1971 m. sudarė Lietuvos augalijos žemėlapį.

## Bibliografija
* Žuvinto rezervatas, rusų kalba, su kitais, 1968 m.
* Botaninių objektų apsaugos klausimai, rusų kalba, su kitais, 1971 m.
* Kraštovaizdžio ekologija ir estetika, rusų kalba, su kitais, 1975 m.
* Lietuvoje auginami medžiai ir krūmai, su Laimučiu Januškevičiumi, 1987 m.
* Aloyzas Ramunis Budriūnas: bibliografija / Vytauto Didžiojo universiteto Kauno botanikos sodas. – Kaunas: VDU leidykla, 2007. – 36 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-12-255-5

## Šaltiniai
Rimantas Butleris

**Rimantas Butleris** (g. 1957 m. gegužės 29 d. Jakštai, Zarasų rajonas) – Lietuvos informatikas, technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
Baigė Antalieptės vidurinę mokyklą. 1980 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1988 m. technikos mokslų kandidatas.

Nuo 1980 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, nuo 2001 m. Informacijos sistemų katedros vedėjas; nuo 2006 m. Informacijos sistemų katedros profesorius.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo kryptys – reikalavimų inžinerija ir veiklos taisyklių modeliavimas, CASE () priemonės ir informacinių sistemų kūrimo aplinka, informacinių sistemų duomenų bazių projektavimas. 5 tarptautinio projektų dalyvis, atliko Lietuvos įmonių ir įstaigų užsakomųjų darbų. Paskelbė daugiau kaip 120 mokslinių straipsnių, dalis jų užsienio spaudoje, parašė mokomųjų knygų.

## Bibliografija
* Informacijos sistemų konstravimas Fox Pro priemonėmis, vadovėlis, 1997 m.
* Žinių inžinerijos pagrindai, 1994 m.
* Kompiuterija, Bronislovas Burgis, Rimantas Butleris, Mykolas Juraitis, Antanas Kulikauskas, Rimantas Leitanas, Ignas Limanauskas, Narimantas Listopadskis, Gediminas Lukšys, Romas Marcinkevičius, Bangimantas Starkus, Vygintas Šakys, Šarūnas Toleikis, 2000 m.
* Grupinės veiklos kompiuterizavimas LOTUS NOTES priemonėmis, su L. Nemuraite ir G. Sabaliauskaite, 1999 m.

## Šaltiniai
Nijolė Virginija Bražėnaitė

**Nijolė Virginija Bražėnaitė** (*Bražėnas, Paronetto*,  1923 m. rugpjūčio 26 d. Utenoje – 2023 m. spalio 30 d. Sparkill, Niujorke, JAV) – gydytoja patologė, medicinos daktarė, JAV lietuvių veikėja.

## Biografija
1941 m. baigė „Aušros“ mergaičių gimnaziją. Nuo 1941 m. studijavo mediciną Vytauto Didžiojo universitete, nuo 1943 m. – Vokietijoje. 1947 m. baigė Insbruko universitetą (Austrija), medicinos daktarė.

Vyras – partizanų vadas Juozas Lukša-Daumantas. J. Lukša ir N. Bražėnaitė, sirgusi tuberkulioze, susipažino Paryžiuje 1948 m., kai partizanas slapta mokėsi prancūzų žvalgyboje. 1950 m. liepos 23 d. juos sutuokė prelatas Mykolas Krupavičius. Po poros mėnesių J. Lukša grįžo į okupuotą Lietuvą.

1948–1952 m. Nacionalinio kraujo transfuzijos centro ir Vėžio instituto Paryžiuje asistentė. 1952 m. persikėlė į Vokietiją, dirbo Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto tarybos sekretore. Atvykusi į JAV 1954–1959 m. specializavosi ir stažavo Mount Vertono ligoninėje (Niujorko valstija). Metropolitano ir Mount Sinai ligoninėse Niujorke, 1962–1971 m. Poliklinikos medicinos mokyklos ir sveikatos centro Niujorke patologė; profesorė adjunktė. 1971–1973 m. laboratorijų direktorė. 1977–1979 m. Spring Valio (Niujorko valstija), Roklando ligoninės laboratorijų direktorė. 1980–1989 m. Šv. Juozapo medicinos centro Jonkerse (Niujorko valstija) patologė, nuo 1989 m. šio centro Patologijos ir Klinikinės laboratorijų direktorė.

Buvo Ateitininkų federacijos, Pasaulio lietuvių gydytojų sąjungos, Amerikos lietuvių gydytojų draugijos, Lietuvių fronto bičiulių organizacijos, Lietuvių katalikų mokslų akademijos veikėja. 

Po Nepriklausomybės atkūrimo daug kartų lankėsi Lietuvoje, prisidėjo prie Juozo Lukšos muziejaus įkūrimo, filmų „Baladė apie Daumantą“, „Vienui vieni“ pastatymo.

## Šaltiniai
Vladislovas Brantas

**Vladislovas Brantas** (1836 m. Švenčionių apskritis – 1912 m. Galicija) – Lietuvos 1863 m. sukilimo veikėjas.

## Biografija
Rusijos imperijos kariuomenės karininkas. 1863 m. kovo mėn. pasitraukė iš savo karinio dalinio Balstogėje ir Belovežo girioje įstojo į O. Duchinskio sukilėlių būrį. Nuo 1863 m. balandžio mėn. būrio vadas. Gegužės 21 d. kovėsi prie Kadišo (Suvalkų vaivadija), birželio 20 d. – prie Alytaus, birželio 21 d. – prie Straigiškės, birželio 28 d. – prie Gruškų (Suvalkų vaivadija), 1863 m. pab. su savo būriu perėjo į Rytų Prūsiją, iš ten 1864 m. kovo mėn. nesėkmingai bandė įsiveržti į Lietuvą. Paskui būrį paleido, iki 1880 m. gyveno Paryžiuje, vėliau – Galicijoje.

## Šaltiniai
Alina Boguševičiūtė

**Alina Boguševičiūtė** (1931 m. balandžio 7 d. Kaunas) – Lietuvos botanikė, biomedicinos mokslų daktarė.

## Biografija
1955 m. baigė Vilniaus universitetą. 1971 m. universitete apgynė disertaciją „Laipiojančių rožių biologinės ypatybės ir auginimo galimybės Lietuvoje“, 1972 m. biologijos mokslų kandidatė. 

1957–1959 m. dirbo Biologijos, 1959–1986 m. – Botanikos institute (Kauno botanikos sodas).

## Bibliografija
* Įmonių teritorijos ir cechų apželdinimas, su kitais, 1966 m.
* Dekoratyviniai vijokliniai augalai, 1969 m.
* Balkonų apželdinimas, su I. Daujotaite, 1980 m.
* Dekoratyvinė sodininkystė, su kitais, 1963 m.
* Gėlių auginimo vadovas, su kitais, 1971 m. 

## Įvertinimas
* 1973 m., su kitais – LTSR valstybinė premija

## Šaltiniai
2009 m. Belgijos Grand Prix

**2009 m. Belgijos Grand Prix** – 12-osios Formulės 1 FIA organizuojamo 2009 m. sezono lenktynės. Jos vyks Spa trasoje netoli Spa miestelio Belgijoje.

Paskutinius du sezonus čia nugalėjo Ferrari lenktynininkai. 2008 m. čia triumfavo Felipe Massa, 2007 m. - Kimi Raikkonenas. Iš šių lenktynininkų šiose lenktynėse dalyvaus tik suomis, nes F. Massa po patirtos traumos Vengrijoje nespėjo pasveikti. Jį pakeis Ferrari pilotas bandytojas italas Luca Badoeris.

## Penktadienio treniruotės
Penktadienio pirmose treniruotėse pasirodė lietus, tad rezultatai buvo šiek tiek netikėti. Pirmąją vietą treniruotėse užėmė italas Jarno Trulli su Toyota (1:49.675 min.). Sezono lyderis Jensonas Buttonas liko antras (1:50.283), trečias - ispanas Fernando Alonso su Renault (1:50.368).

Antrojoje treniruočių dalyje lietus nepasirodė, o greičiausias buvo britas Lewis Hamiltonas (1:47.201). Antras liko vokietis Timo Glockas (1:47.217), trečias - suomis Kimi Raikkonenas (1:47.285).

## Šeštadienio treniruotės
Šeštadienį treniruotėse greičiausią ratą nuvažiavo vokietis Nickas Heidfeldas (1:45.388). Antras greičiausias liko Jarno Trulli (1:45.462), trečias - Adrianas Sutilas iš Force India (1:45.677).

## Kvalifikacija
Sausoje trasoje vyksiančioje kvalifikacijoje sensacingai nugalėjo italas Giancarlo Fisichella su Force India. Jis buvo greitas visose kvalifikacijos dalyse. Kitose aukštose vietose startuosiantys lenktynininkai taip pat nustebino greičiu. Antras liko kitas italas J. Trulli su Toyota, trečias BMW-Sauber atstovaujantis N. Heidfeldas. Kitas šios ekipos narys lenkas Robertas Kubica užėmė penktąją starto vietą. Ketvirtas liko brazilas Rubensas Barrichello.

*Automobiliai, naudojantys [[KERS]], pažymėti "‡" simboliu.*

## Lenktynės
*Automobiliai, naudojantys [[KERS]], pažymėti "‡" simboliu*

## Kita
* Pirmoji pergalė kvalifikacijoje ekipos istorijoje - Force India.
* Pirmoji antroji vieta ir pirmasis finišas ant podiumo komandos istorijoje - Force India.
* Pirmoji pergalė sezone - Kimi Raikkonen ir Scuderia Ferrari.
* Paskutinės lenktynės: Luca Badoer

## Įskaitos po lenktynių
;Pilotų įskaita

;Komandų įskaita

*Pastaba*: Pateikti tik penki geriausi rezultatai.

## Šaltiniai
Valmantas Budrys

**Valmantas Budrys** (1958 m. gruodžio 29 d. Vilnius – 2015 m. vasario 15 d. Vilnius) – Lietuvos gydytojas neurologas, biomedicinos mokslų daktaras. 

## Biografija
1983 m. baigė Vilniaus universitetą. 1989 m. medicinos mokslų kandidatas. Stažavo 1992 m. Geteborgo ir Linčiopingo universitetų ligoninėse (Švedija), 1995–1996 m. Lojolos universiteto Stričo medicinos mokykloje (Čikaga).

Nuo 1988 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1997–2001 m. Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto Neurologijos klinikos vadovas, nuo 2002 m. šio fakulteto Neurologijos ir neurochirurgijos klinikos Neurologijos centro direktorius, nuo 2007 m. dar ir Neurologijos ir neurochirurgijos klinikos vadovas; nuo 2007 m. profesorius.

Nuo 2002 m. Lietuvos neurologų asociacijos prezidentas.

Palaidotas Antakalnio kapinėse.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo svarbiausia sritis – galvos smegenų kraujotaka, neurokognityviniai sutrikimai, neurologija ir menas. Nuo 2001 m. Pasaulinės neurologų federacijos (WFN) ir Europos neurologų draugijų federacijos (EFNS) atstovas Lietuvai, nuo 2003 m. Europos išsėtinės sklerozės tyrimo ir gydymo tarybos (ECTR1MS) narys. Nuo 1997 m. žurnalo „Neurologijos seminarai“ steigėjas ir vyr. redaktorius. Paskelbė daugiau kaip 120 mokslinių straipsnių.

## Bibliografija
* Klinikinė neurologija, vadovėlis, sudarytojas ir vienas autorių, 2003 m.
* Neurologijos vadovas gydytojui praktikui, vadovėlis, sudarytojas ir vienas autorių, 2004 m.
* Nervų ligos vadovėlis, su kitais, 1998 m.

## Šaltiniai
Naukšėnų savivaldybė

**Naukšėnų savivaldybė** () – buvęs administracinis vienetas šiaurės Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Naukšėnai. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Valmieros rajono dalies. Buvo suskirstyta į 2 valsčius: Kiuonių ir Naukšėnų. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Valmieros savivaldybės.

## Šaltiniai
Vytautas Boguslauskas

**Vytautas Boguslauskas** (1946 m. liepos 15 d. – 2011 m. birželio 28 d.) – Lietuvos inžinierius ekonomistas, socialinių mokslų daktaras.

## Biografija
1968 m. baigė Kauno politechnikos instituto Automatikos fakultetą. 1975 m. technikos mokslų kandidatas.

Nuo 1968 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1994–1998 m. Finansų katedros, 1998–2000 m. Finansų ir apskaitos katedros, 2000–2001 m. ir nuo 2005 m. Ekonomikos ir vadybos fakulteto Apskaitos katedros vedėjas; nuo 2003 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Mokslinių darbų pagrindinės sritys: įmonės valdymo procesų formalizavimas ir modeliavimas, ekonometriniai tyrimai. Parašė mokomųjų knygų aukštosioms mokykloms.

## Bibliografija
* Lanksčioji kainodara, monografija, su A. Jurkštiene, Kaunas, 2000 m.
* Įmonės veiklos finansinis vertinimas, su G. Jagelavičiumi, 2001 m. ISBN 9955-09-074-X
* Įmonės prekių vartotojų diferenciacija, su L. Valančiene, 2003 m.
* Ekonometrija, 1999 m.
* Operacijų valdymas, su S. Stunguriene, Kauno technologijos universiteto leidykla „Technologija“, 2002 m. ISBN 9955-09-175-4
* Ekonometrikos pagrindai, Kaunas: Technologija, 2004 m. ISBN 9955-09-747-7
* Ekonometrika, Kauno technologijos universiteto leidykla „Technologija“, 2007 m. ISBN : 978-9955-25-234-4

## Šaltiniai
Zigmas Blažaitis

**Zigmas Blažaitis** (1942 m. liepos 22 d. Marijampolė – 1995 m. spalio 15 d. Vilkaviškis) – Lietuvos alpinistas, geodezininkas.

## Biografija
1965 m. baigė Vilniaus politechnikumą. Nuo 1981 m. alpinizmo instruktorius.

## Sportiniai pasiekimai
Dalyvavo 6 sudėtingumo kategorijos ekspedicijose:
* 1978 m. Čapdara (5297 m, Pamyro Alajus)
* 1979 m. Bodchana (5304 m, Pamyro Alajus), Zindonas (4800 m, Pamyro Alajus)
* 1981 m. Ušba (4710 m, Didysis Kaukazas, pagrindinis kalnagūbris)
* 1986 m. Čatyn Tau (4368 m, Kaukazas)

Kitos viršukalnės:
* 1974 m. Lietuvos viršūnė (6080 m, Pamyro pietvakariai, Šachdaros kalnagūbris)
* 1987 m. Lenino viršukalnė (7134 m, Rytų Pamyras, Užalajės kalnagūbris)
* 1989 m. Ismailo Samanis (7495 m, Vakarų Pamyras) 

## Šaltiniai
Antanas Bitė

**Antanas Bitė** (1928 m. liepos 4 d. Legečiuose, Pašušvio valsčius – 1993 m. gegužės 9 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytojas higienistas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1946 m. baigė Šeduvos gimnaziją, 1952 m. Kauno medicinos institutą. 1952–1954 m. Joniškėlio rajono Sanitarijos ir epidemiologijos stoties vyr. gydytojas. 1954–1964 m. Epidemiologijos, mikrobiologijos ir higienos instituto skyriaus vedėjas. 1964 m. medicinos mokslų kandidatas. 1964–1993 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1985 m. Higienos katedros vedėjas; nuo 1969 m. docentas.

Mokslinio darbo svarbiausia sritis – Lietuvos žemės ūkio mechanizatorių darbo sąlygų ir sveikatos būklė.

## Bibliografija
* Darbo higiena tekstilės pramonėje. – Vilnius, 1960. – 7 p.
* Kova su alkoholizmu žemės ūkio darbininkų tarpe. – Vilnius, 1961. – 6 p.
* Darbo higiena traktorių ir žemės ūkio mašinų remonto dirbtuvėse. – Vilnius, 1962. – 47 p.
* Kolūkiečio sodybos higiena. – Vilnius, 1971. – 23 p.
* Darbo higiena ir pramonės sanitarija: vadovėlis. – Vilnius, 1975. – 264 p.
* Žemės ūkio mechanizatorių darbas ir sveikata: metodinės rekomendacijos. – Vilnius, 1982. – 31 p.
* Higiena: vadovėlis (su kitais), 1982 m.
* Antropoekologijos metmenys: mokymo priemonė. – Vilnius, 1990. – 62 p.

## Šaltiniai
Užsienio teisė

**Užsienio teisė** greta nacionalinės teisės yra tiriama, studijuojama bei dėstoma aukštosiose teisės mokyklose kaip lyginamosios teisės dalykas.

## Užsienio teisė kaip teisės šaltinis
Užsienio teisė nacionalinėje teisėje gali būti teisės šaltinis. Pvz., Lietuvoje darbo santykiams užsienio teisė taikoma, kai tai nustato Lietuvos Respublikos tarptautinės sutartys, Lietuvos Respublikos įstatymai ar darbo sutarties šalių susitarimai (LR darbo kodeksas, 6 str. 1 d.), tačiau netaikoma, jeigu jos taikymas prieštarautų Lietuvos Respublikos Konstitucijos bei kitų įstatymų įtvirtintai viešajai tvarkai; tokiais atvejais yra taikomi Lietuvos Respublikos darbo įstatymai (LR DK 6 str. 2 d.). Imperatyvios Lietuvos Respublikos darbo teisės normos taikomos nepaisant to, kad šalys yra pasirinkusios užsienio teisę (LR DK 6 str. 3 d.).

## Studijos, tyrimai
Lietuvoje, pvz., Vilniaus universitete (VU TF) veikia įvairūs užsienio teisės mokyklos ir centrai. Bendradarbiavimo partneriai - Paryžiaus X-Nanterre universitetas, Krokuvos Jogailos universiteto Teisės ir administravimo fakultetas, Frankfurto universiteto Teisės fakultetas, Sankt Peterburgo valstybinio universiteto Teisės fakultetas, JAV Indianos universiteto Teisės mokykla. Veikia: 
* Prancūzijos teisės mokykla, 
*Lenkijos ir Europos Sąjungos teisės mokykla, 
*Rytų Europos teisės mokykla
*Vokietijos teisės centras 
*JAV teisės centras.

Vokietijoje veikia Makso Planko užsienio ir tarptautinės privatinės teisės institutas (Hamburge ir kt.).

## Šaltiniai
Kostas Birulis

**Kostas Birulis** (1925 m. vasario 15 d. Panevėžys – 2004 m. sausio 27 d. Vilnius) – Lietuvos inžinierius.

## Biografija
1951 m. baigė Kauno politechnikos institutą, 1961 m. – Maskvos neakivaizdinį užsienio kalbų institutą.

1950–1951 m. Sitkūnų radijo stoties vyresnysis radiotechnikas. 1951–1953 m. Klaipėdos radiofikacijos tinklų, 1953–1957 m. Vilniaus radiofikacijos tinklų vyr. inžinierius. 1957–1959 m. Liaudies ūkio tarybos Prietaisų gamybos valdybos viršininko pavaduotojas. 1959–1963 m. Ryšių ministerijos Technikos valdybos viršininkas. 1962–1965 m. Kauno ryšių kontoros viršininkas. 1965–1988 m. Ryšių ministerijos Elektros ryšių valdybos viršininkas, 1988–1990 m. šios ministerijos vyr. ekspertas tarptautiniams santykiams. 1990 m. atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, 1990–1992 m. I vyriausybės ryšių ministras. Prisidėjo prie elektronikos ryšių su Vakarų valstybėmis nustatymo po sausio 13 d. TSRS agresijos. 1992–1993 m. Lietuvos Respublikos ryšių ir informatikos ministerijos Tarptautinių santykių skyriaus konsultantas. 1993–1995 m. Danijos ryšių kabelių ir įrangos įmonės NKT atstovybės Lietuvoje vadovas. 1995–1998 m. Europos ryšių palydovų kompanijos EUTELSAT konsultantas Lietuvai ir Latvijai.

## Bibliografija
* Laisvės kodas, 2001 m.

## Įvertinimas
* 2000 m. – Gedimino 3 laipsnio ordinas.
* 2013 m. – I laipsnio medalis „Už nuopelnus Vilniui ir Tautai“ (po mirties).

## Šaltiniai
2010 m. Dakaro ralis

**2010 m. Dakaro ralis** – 32-asis Dakaro ralio dykumų maratonas. Antrus metus iš eilės ralis vyko Argentinoje ir Čilėje. Jis prasidėjo sausio 1 d. Buenos Airėse ir baigėsi sausio 17 d. tame pačiame mieste. Šių metų ralio maršrutas nuo 2009 m. skyrėsi tuo, kad jis driekėsi prieš laikrodžio rodyklę. Iš viso lenktynių ruožas sudarė 8 600 km. 

## Dalyviai
Iš viso dalyvauti šių metų Dakaro ralyje užsiregistravo 184 motociklų ir keturračių vairuotojai, 138 automobilių ir 50 sunkvežimių ekipažų. Tarp dalyvių nebuvo nei vieno lietuvio.

## Maršrutas

* Pirmuose dvejuose etapuose specialūs greičio ruožai buvo skirtingi automobiliams su sunkvežimiais ir motociklams su keturračiais.

## Galutiniai rezultatai
Daugiau nei dvejas savaites vykusį Dakaro ralį automobilių klasėje laimėjo Volkswagen automobiliu važiavęs ispanas Carlosas Sainzas. Visą ralio distanciją jis įveikė per 47 valandas ir 10 minučių. Nuo jo atsilikęs vos kiek daugiau nei dvi minutes finišavo jo komandos draugas katarietis Nasser Saleh Al-Attiyah. Trečias buvo dar vienas VW lenktynininkas - amerikietis M. Milleris.

Motociklų klasėje nugalėjo KTM motociklą vairavęs prancūzas Cyril Despres. Ralį jis įveikė per daugiau nei 51 valandą. Antras liko kitas KTM atstovas norvegas Pal Anders Ullevalseter, nuo lyderio atsilikęs daugiau nei valanda. Trečią vietą užėmė Aprilia motociklą vairavęs vietinis herojus čilietis F. L. Contardo.

Sunkvežimių klasėje triumfavo Kamaz vairavę rusai - pirmą vietą pelnė Vladimiro Čiagino ekipažas (bendras laikas - 55:04:47), antras - Firdauso Kabirovo ekipažas (laikas - 56:17:55). Trečias liko olando M. Van Vlieto ekipažas su Ginaf sunkvežimiu (laikas - 65:48:07).

Keturračių klasėje dominavo Yamaha lenktynininkai. Pirmas ralį įveikė argentinietis M. Patronelli (64:17:44). Antras liko kitas Argentinos atstovas A. Patronelli (66:40:43), trečias - ispanas J. M. G. Corominas (69:25:15).

## Incidentai
* Pirmojo etapo metu žuvo 28 m. ralio žiūrovė Natalia Gallardo. Ji ir grupė kitų žiūrovų buvo įvelti į avariją, kuomet Mirco Schultis ir Ulrich Leardi ekipažas išslydo iš trasos netoli Rio Cuarto kaimo, esančio apie 800 km nuo Buenos Airių. Keturi žiūrovai buvo traumuoti, iš kurių du buvo nugabenti į ligoninę.
* Dauguma lenktynininkų nesugebėjo baigti trečiojo etapo ir grįžti į Fiambalos miestą, kai naktį juos užklupo smėlio audra. Lenktynių organizatoriai atidėjo ketvirtojo etapo startą 90 minučių ir jį sutrumpino 40-čia kilometrų.
* KTM motociklininkas italas Luca Manca pateko į rimtą avariją 10-tame šeštojo etapo kilometre. Jis patyrė smegenų sutrenkimą ir buvo nugabentas į ligoninę.
* Devintas etapas buvo sutrumpintas 168-iais km dėl tiršto rūko etapo pradžioje Kopijapo mieste.

## Nuorodos
* Oficiali Dakaro ralio svetainė

## Šaltiniai
Didžioji Jugla

**Didžioji Jugla** () – upė Latvijoje. Prasideda Malpilio valsčiuje, teka per Ruopažių ir Garkalnės valsčius, 5 kilometrus prieš Juglos ežerą įteka į Juglą Rygoje. Upės vidutinis debitas ~7 m³/s, nuolydis 1 km 1,1 m. Prie upės įsikūrę Ruopažiai.

## Šaltiniai
Klemensas Algimantas Bertulis

**Klemensas Algimantas Bertulis** (g. 1936 m. sausio 12 d. Striukai, Pašvitinio valsčius) – Lietuvos fizikas, fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1959 m. baigė Vilniaus universitetą. 1978 m. fizikos ir matematikos mokslų kandidatas.

1959–1967 m. Lietuvos mokslų akademijos Fizikos ir matematikos instituto vyr. inžinierius. 1967–1989 m. Puslaidininkių fizikos instituto technologijos grupės vadovas, mokslo darbuotojas, nuo 1989 m. Molekulinės pluoštinės epitaksijos (MPE) grupės vadovas.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritys – plonų sluoksnių auginimo technologijos ir jų charakteristikos parametrai. 1960–1965 m. tyrė silicio monoksido ir kiti dielektrikų sluoksnių auginimą ir savybes, vėliau kadmio telūrido, cinko telūridų ir kadmio selenido sluoksnių augimo ir rekristalizacijos dėsningumus. 1986–1989 m. daug prisidėjo kuriant pirmąjį MPE (vienos aukštųjų technologijų) įrenginį TSRS. Nuo 1989 m. su grupe mokslininkų pradėjo naudoti MPE metodus galio arsenido ir kiti monokristaliniams sluoksniams, jų sandarai auginti ir charakteristikoms keisti. Tai padėjo kuriant optoelektroninius prietaisus. Paskelbė daugiau kaip 80 mokslinių straipsnių, dalį jų užsienio spaudoje. Dviejų išradimų autorius.

## Įvertinimas
* 2008 m., su kitais, Lietuvos mokslo premija

## Šaltiniai
Juglos kanalas

**Juglos kanalas** – kanalas, jungiantis Didįjį Baltežerą ir Juglą. Iškastas 1901–1903 m. daugiausia buvusio Bukulto upelio vaga. Gaujos-Daugavos kanalo dalis. Prie kanalo įsikūręs Rygos miesto Bukultų rajonas ir Garkalnės valsčiaus gyvenvietės Bukultai ir Priedkalnė. Kanalą kerta Jaunciemo gatvė. Ilgis 3,3 km.

## Šaltiniai
Aldona Beganskienė

**Aldona Beganskienė** (g. 1961 m. rugpjūčio 7 d. Vilnius) – Lietuvos chemikė neorganikė, fizinių mokslų daktarė. 

## Biografija
1984 m. baigė Vilniaus universitetą. 1993 m. fizinių mokslų daktarė. 

Nuo 1984 m. Vilniaus universiteto dėstytoja; nuo 2008 m. profesorė. 2004–2005 m. stažavo Mičigano technologijos universitete. 

2016–2022 m. – Vilniaus universiteto Chemijos ir geomokslų fakulteto dekanė. 

## Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai iš naujų neorganinių medžiagų sintezės tyrimo, šių medžiagų gavimo technologijų: neorganinių junginių gavimas zolio–gelio metodu, superlaidžių oksidų terminė analizė, fosfino tiofenolių darinių sintezė ir sandara. Paskelbė apie 30 mokslinių straipsnių.

## Šaltiniai
Vilius Bartulis

**Vilius Bartulis** (g. 1953 m. birželio 6 d. Ramygala) – Lietuvos transporto inžinierius, technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1964 m. baigė Kupiškio rajono Vėžionių pradinę mokyklą.

1971 m. baigė Kupiškio Vl. Rekašiaus vidurinę mokyklą (dabar – Lauryno Stuokos Gucevičiaus gimnazija).

1976 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą.

1982–1985 m. Leningrado politechnnikos instituto (dab. Sankt Peterburgo Petro Didžiojo politechnikos universitetas) aspirantas. 1992 m. technikos mokslų kandidatas, 1993 m. nostrifikuotas – daktaras, technologijos mokslai.

1976–1982 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto darbuotojas, nuo 1985 m. instituto (nuo 1991 m. Vilniaus technikos universitetas, nuo 1996 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas, nuo 1992 m. Transporto inžinerijos (iki 1996 m. Mechanikos) fakulteto prodekanas; nuo 1995 m. docentas, nuo 2010 m. sausio 1 d. iki 2015 m. rugpjūčio 31 d. – Transporto inžinerijos fakulteto dekanas. Nuo 2015 m. rugsėjo 1 d.   – Transporto technologinių įrenginių katedros, nuo  2017 liepos, sujungus dvi katedras, iki 2020 rugpjūčio 28 d. - Mobiliųjų mašinų ir geležinkelių transporto katedros docentas.  Nuo 2017 m. vasario - Vilniaus kupiškėnų klubo prezidentas.

## Mokslinė veikla
Mokslinių darbų svarbiausios sritys: kelių tiesimo mašinų dinaminių sistemų, kasybos mašinų parametrų, darbo procesų tyrimas, transporto technologinių sistemų bandymai ir ekspertizės, kelių eismo, pavojingų krovinių gabenimo saugumas. Paskelbė daugiau kaip 50 mokslinių straipsnių. Išradimų autorius. Parašė 7 mokomąsias ir publicistinės apžvalgos knygas.

## Šaltiniai
Gutmanio ola

**Gutmanio ola** () – didžiausias pagal tūrį urvas Latvijoje ir visose Baltijos šalyse. Urvas yra Siguldoje, netoli Gaujos upės kranto, Gaujos nacionaliniame parke. Ola pradėjo formuotis prieš 10 000 metų, poledynmečio vandenims graužiantis į smiltainio uolas. Gutmanio ola garsi ir jos sienose esančiais įrašais. Seniausi iš jų datuojami 1668 ir 1677 m.

Ola yra 18,8 metrų gylio, 12 metrų pločio ir 10 metrų aukščio.

Turaidos Rožės legenda prasidėjo šioje oloje.

## Turaidos Rožės legenda

1601 m. lietuvių ir švedų kariuomenių Cėsių mūšio lauke Turaidos pilies raštininkas Greifas greta nužudytos moters atrado dar gyvą kelių mėnesių kūdikį. Jis mergaitę parsinešė į namus ir augino ją kaip savą dukrą. Metams bėgant ji tapo dailia mergina.

Mają pamilo Siguldos pilies sodininkas *Heilas*. Meilė buvo abipusė. Buvo numatyta vestuvių diena, todėl jaunieji, nieko nebijodami kone kas vakarą susitikinėdavo prie Gutmanio olos.

Lenkų kariuomenės dezertyras Jakubovskis taip pat buvo įsimylėjęs Mają nuo tada, kai atkako į Turaidą. Prieš tris mėnesius jis pasiūlęs Majai ranką ir širdį, bet ta atsakiusi, kad jau yra susižadėjusi su Heilu. Jakubovskis įsižeidė, tačiau jo būta atkaklaus ir klastingo. Jis pasikvietė Skudritį, pasiūlė atvilioti Mają į Gutmanio olą ir abiem ją išprievartauti. Heilo vardu jis ir pasiuntė žinutę Majai.

Abu dezertyrai prie olos atėjo anksčiau ir pasislėpė krūmuose. Kai atėjo Maja, Jakubovskis jai pastojo kelią ir šiurkščiausiais žodžiais išsakė savo ketinimus. Mergina priešinosi, bet Jakubovskis buvo stiprus žmogus ir parvertė ją ant žemės. Tada Maja pradėjo prašyti, kad tebūnie jo valia, bet ji atsiduos tik tada, kai padovanos jam savo stebuklingą skarelę, kuri saugo ją nešiojantį nuo visko. Jeigu jis netikįs, tegul kerta jai kardu. Jis kirto merginai per kaklą, apgobtą skarele, ir Maja krito ant žemės, krauju aptaškydama žudiką. Tuo metu Skudritis visai greta išgirdo mažosios Lentos klyksmą. Jis išsigando ir pabėgo.

Išgirdo Lentos šauksmą ir Jakubovskis. Jis nėrė į mišką, ir Skudritis jo daugiau nematė. Tik rytą rado jį pasikorusį miške, todėl ir atėjęs papasakoti, kas nutiko oloje. Nekaltasis Heilas tuoj pat buvo išleistas iš kalėjimo, bet jo vietą užėmė Skudritis, prasėdėjęs belangėje keturis mėnesius.

Maja buvo palaidota senuosiuose kapuose prie Turaidos bažnyčios, o ant jos kapo pasodinta liepa.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Gutmanio ola
Petras Bluzma

**Petras Bluzma** (1940 m. gruodžio 1 d. Staškavičiai, Vaškų valsčius) – Lietuvos zoologas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1964 m. baigė Vilniaus universitetą. 1975 m. biologijos mokslų kandidatas.

1964–2003 m. dirbo zoologijos ir parazitologijos institute (nuo 1989 m. Ekologijos institutas), nuo 1977 m. Žinduolių ekologijos laboratorijos (iki 1989 m. Teriologijos laboratorijos, iki 1998 m. skyriaus) vedėjas.

1980–1989 m. Lietuvos teriologų draugijos pirmininkas.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo svarbiausia sritis – Lietuvos kanopinių ir kai kurių kitų žinduolių faunistika, biologija, morfologija, ekologija ir apsauga. Paskelbė daugiau kaip 100 mokslinių straipsnių.

## Bibliografija
* Medžiotojo vadovas, su kitais, 1979 m. 3 leid. 1996 m.
* Čepkelių rezervatas, su kitais, 1984 m.
* Lietuvos kanopiniai žvėrys, su kitais, 1987 m. 3 leid. 2003 m.
* Lietuvos fauna. Žinduoliai, su kitais, 1988 m.
* Europinė ir sibirinė stirnos, su kitais, rusų kalba, 1992 m.
* Žuvinto rezervatas, su kitais, rusų k., 1993 m.
* Taurieji elniai ir augmenija Žagarės draustinyje, su kitais, 1998 m.
* Lietuvos raudonoji knyga, su kitais, 2007 m.
* Žinduoliai Lietuvos kultūriniame landšafte, rusų k., vienas autorių ir atsakingasis redaktorius, 1990 m.
* Žinduolių pavadinimų žodynas, vienas autorių ir atsakingasis redaktorius, 2002 m.

## Šaltiniai
Dalia Bernatonytė

**Dalia Bernatonytė** (1951 m. spalio 28 d. Kaunas) – Lietuvos inžinierė ekonomistė, socialinių mokslų daktarė.

## Biografija
Tėvas inžinierius Juozas Bernatonis, brolis politikas Juozas Bernatonis. 1974&nbsp;m. baigė Kauno politechnikos instituto Inžinerinės ekonomikos fakultetą. 1986&nbsp;m. ekonomikos mokslų kandidatė.

1975–1979&nbsp;m. Kauno pieno kombinato inžinierė–programuotoja. Nuo 1979&nbsp;m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990&nbsp;m. Kauno technologijos universitetas) dėstytoja, nuo 2008&nbsp;m. profesorė.

## Mokslinė veikla
Mokslinių darbų svarbiausios kryptys: tarptautinė prekyba, Lietuvos užsienio prekyba, tarptautinio verslo ekonomika ir vadyba. Paskelbė daugiau kaip 70 mokslinių straipsnių. Vadovėlių ir mokymo priemonių aukštosioms mokykloms autorė ir bendraautorė.

## Bibliografija
* Verslo aplinka naujose Europos Sąjungos šalyse, monografija, rusų kalba, su kitais, 2006 m.
* Ekonomikos teorijos kursas, vadovėlis, 1992 m.
* Mikroekonomika, vadovėlis, 2001 m.
* Makroekonomika, vadovėlis, 2001, 2003 m.
* Makroekonomika, vadovėlis ekonominių specialybių studentams, su kitais, 2006 m.
* Tarptautinė prekyba, 2007 m.
* Tarptautinės prekybos pagrindai, 2004 m.
* Makroekonomikos uždaviniai ir pratimai, su kitais, 2006 m.
* Makroekonomikos uždavinynas, su kitais, 2006 m.

## Šaltiniai