open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kaniūkai (Utena)

**Kaniūkai** – kaimas Utenos rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, 4 km į šiaurę nuo Užpalių miestelio, Šventosios upės dešiniajame krante. Seniūnaitijos centras. Eina kelias .

Kaimo pietvakarinėje pusėje yra senos, jau neveikiančios, bet prižiūrimos kapinaitės, įrengtos nedidelėje kalvelėje, apaugusiomis senomis pušimis. Kapinės aptvertos 1,3 m aukščio akmenų mūro siena su arkiniais mūro vartais ir metaliniais vartais. Kapinėse išlikę 7 granitiniai ir teraciniai paminklai, su datomis 1879, 1882, 1908 ir 1946 m. Paskutiniai palaidojimai pokario metų aukos. Priešais kapines 1991 m. pastatytas kryžius (drožėjas Petras Kemėklis su žentu).

Kaniūkuose, Šventosios pakrantėje, yra pilkapynas (I tūkstm. vidurio, rasta palaikų liekanų, bronzinių papuošalų). Yra neįtvirtintos gyvenvietės, keramikos dirbinių liekanų.

## Istorija

Užpalių dvaro valdų liustracijos knygose pradedamas minėti nuo 1663 m. Kaimo pavadinimas kildinamas nuo slaviško žodžio „koniuchi“, nes čia buvo dvaro arklidės ir gyveno žirgus prižiūrėję ir auginę arklininkai.

Po 1863 m. sukilimo, carinė valdžia į Samaros guberniją ištrėmė valakinio ūkininko Jokūbo Rudoko 7 asmenų šeimą, o ūkyje apgyvendino stačiatikių Jefimo Sorokino ir Nikolajaus Petuškino šeimas.

1913 m. kaimas išskirstytas viensėdžiais, tačiau liko pagrindinė, apie vieną km besitęsianti gatvinė ūlyčia, apaugusi senais uosiais, klevais ir liepomis.

1941–1951 m. TSRS valdžia iš kaimo ištrėmė 10 šeimų, 1949 m. gyventojus suvarė į kolūkį, 1959 m. Kaniūkų ir dar trys skurdūs kolūkiai tapo Norvaišių tarybiniu ūkiu (vadovas Jonas Čiegis) centru.

Kaime yra biblioteka (nuo 1952 m. klubas-skaitykla), 1935–2005 m. veikė pradinė mokykla (vedėjai: Valerija Čerškutė-Karpevičienė, Gediminas Velutis, Alfonsas Baniūnas, Elena Gaučienė, Regina Abukauskienė). 1980 m. pastatyti kultūros namai, 1988 m. iš Norvaišių kaimo perkeltas medicinos punktas. 2001 m. gegužės 15 d. gyventojai susibūrė į kaimo bendruomenę.

## Gyventojai

### Gyventojai
* Aleksas Garunkštis (1928–1992) – geografas ir geologas, fizinių mokslų daktaras.
* Antanas Napoleonas Stasiškis (1933–2016) – inžinierius, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

## Galerija

Kaniūkų kapinės.JPG|Kapinaitės
Kaniūkų kryžius.JPG|Paminklinis kryžius
Kaniūkai, Lithuania - panoramio (23).jpg|Akmuo gyvenvietės centre


## Literatūra

Apie kaimą ir gyventojus išleista knyga „Kaniūkai“ 2007, 360 psl. (sud. Regina Abukauskienė, Valerija Morkūnienė, Palmira Sirvydytė).

## Šaltiniai
Kaniūkai (Jakėnai)

**Kaniūkai** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Žilinų, prie Kaniūkų miško. Kaime telkšo mažas Kaniūkų ežeras. Vieškeliai į Žilinus, Kalvius, Kalėnus, Bytautonis.

## Etimologija
Pavardė kilusi iš rus. ir  „žirgininkas, dvaro žirgų prižiūrėtojas“.

## Istorija
XIX a. pab. kaimas pateko į Trakų apskrities Valkininkų valsčių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kaniūkai I

**Kaniūkai I** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Panočių, šalia Gudijos sienos. Per kaimą eina kelias . Rytiniu pakraščiu (siena) teka Nočia.

## Etimologija
Vietovardis kilęs iš rus. ir  „žirgininkas, dvaro žirgų prižiūrėtojas“. Taip pat yra ir tokia gudiška pavardė.

## Istorija
Kaniūkai šaltiniuose minimi nuo 1672 m., buvo dvaro žirgininkų *kaniukų* kaimas. XVIII a. pab. buvo 13 kiemų, 91 gyventojas (Sukackas, Bernotavičius, Vaitkūnas, Rudzevičius, Kavaliauskas, Čuzma). Priklausė Kaniavos valstybiniam dvarui. 1850 m. buvo 15 kiemų, gyveno Bernotavičiai, Rudzevičiai, Kavaliauskai, Pekoriai, Marcinkos, Sužiedėliai, Valentukevičiai, Puzai, Kraulaidžiai, Juodkevičiai.

Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 132 žmonės, iš kurių visi užsirašė lietuviais.

LTSR metais buvo „Tiesos“ kolūkio centrinė gyvenvietė, veikė biblioteka.

2017 m. kaimas pervadintas **Kaniūkus I**.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kaniūkai (Buivydžiai)

**Kaniūkai** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje. Seniūnaitijos centras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Alanta (kaimas)

**Alanta** (arba ***Pakalnės Alanta***) – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Alantos miestelio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Alanta (Raguva)

**Alanta** – buvęs viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, prie Raguvos.

## Istorija

XIX a. minimas Alantos dvaras. XX a. pradžioje kaimas buvo žinomas kaip **Alantis**.

## Gyventojai

## Išnašos
Alanta (Vadokliai)

**Alanta** – viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 15 km nuo Velykių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Giedraičiai (reikšmės)

**Giedraičiais** vadinama:

* gyvenvietės:
** Molėtų rajone:
*** miestelis,
*** viensėdis;
** Pakruojo rajone;
** Radviliškio rajone;
* Giedraičiai (giminė), didikų giminė.
Giedraičiai (viensėdis)

**Giedraičiai** – viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 1 km nuo Giedraičių miestelio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Balninkai (reikšmės)

**Balninkai** yra:

* kaimas Alytaus rajone;
* miestelis Molėtų rajone;
* kaimas Molėtų rajone;
* Gudijoje, Astravo rajone.
Alanta (reikšmės)

**Alanta** yra vadinama:

* gyvenvietės:
** Molėtų rajone:
*** Alantos miestelis;
*** Alantos kaimas;
** Panevėžio rajone:
*** kaimas Raguvos seniūnijoje;
*** kaimas Vadoklių seniūnijoje;
* upės:
** Alanta (Virinta) – Molėtų rajone; Virintos intakas;
** Alanta (Nevėžis) – Panevėžio rajone; Nevėžio intakas.
Kaniūkai (Zarasai)

**Kaniūkai** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Antalieptės.

## Istorija

Senovėje buvo Vasaknų dvaro palivarkas, pirmą kartą paminėtas 1671 m. šio dvaro inventoriuje. Kaimo pavadinimas kilęs nuo čia apgyvendintų dvaro arklininkų (*koniuchi*). 1919 m. Kaniūkų palivarko centrą įsigijo Antanas Nevodničėnas, 1919 m. rugsėjo mėnesį paskirtas pirmuoju Zarasų apskrities viršininku. 1931 m. Kaniūkų kaime pastatyta moderni garinė pieninė.

1948 m. į Sibirą ištremtos Jono Liepos, Simono Jakavonio ir Petro Straižio šeimas. Simono Jakavonio sūnų Bronių (1922–1945), Antalieptės mokyklos direktorių, nušovė stribai. Ištremtųjų ūkininkų žemėje 1947 m. įsteigė pirmąjį Antalieptės valsčiuje kolūkį.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dubingiai (reikšmės)

Žodis **Dubingiai** reiškia:

* Dubingiai, Asveja – ilgiausias Lietuvos ežeras;
* Dubingiai – miestelis Molėtų rajone;
* Dubingiai – kaimas Molėtų rajone;
* Dubingiai – juodųjų serbentų veislė;
* „Dubingiai“ – žvejybos traleris.
Dubingiai (kaimas)

**Dubingiai** – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Dubingių miestelio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Naujasodis (reikšmės)

**Naujasodžiu** vadinamos gyvenvietės:

* Anykščių rajone:
** Debeikių seniūnijoje,
** Kurklių seniūnijoje;
* Ignalinos rajone;
* Jonavos rajone:
** Kulvos seniūnijoje:
*** Naujasodis I,
*** Naujasodis II,
** Žeimių seniūnijoje;
* Kaišiadorių rajone;
* Kauno mieste:
** Eigulių seniūnijoje,
** Petrašiūnų seniūnijoje;
* Kauno rajone;
* Lazdijų rajone;
* Molėtų rajone:
** Alantos seniūnijoje,
** Suginčių seniūnijoje;
* Pasvalio rajone:
** Daujėnų seniūnijoje,
** Vaškų seniūnijoje;
* Prienų rajone;
* Radviliškio rajone;
* Šalčininkų rajone;
* Švenčionių rajone;
* Trakų rajone:
** Naujasodis Trakų mieste,
** Naujasodis I,
** Naujasodis II,
** Naujasodis III,
** Naujasodžiai;
* Ukmergės rajone:
** Taujėnų seniūnijoje,
** Vidiškių seniūnijoje;
* Utenos rajone:
** Leliūnų seniūnijoje,
** Vyžuonų seniūnijoje;
* Vilkaviškio rajone;
* Zarasų rajone.
Naujasodis (Ignalina)

**Naujasodis** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybės pietvakariuose, pietvakariniame Linkmenų pakraštyje. Seniūnaitijos centras. Kaimas išsidėstęs tarp Limino, Žiezdro ir Ūsių ežerų, prie kelio . Iš pietų juosia Labanoro giria.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš žodžių *naũjas* ir *sodà* ʻneišskirstytas kaimas, sodžiusʼ, *sõdžius* ʻvalstiečių gyvenamoji vieta, kaimasʼ.

## Istorija
XX a. pr. kaimas buvo Švenčionių apskrities Linkmenų valsčiuje.

Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai. Prie pat ėjo demarkacinė linija.

LTSR laikais kaimas buvo Linkmenų apylinkėje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Naujasodis I (Jonava)

**Naujasodis I** (anksčiau tiesiog ***Naujasodis***) – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Kulvos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Naujasodis (Kaišiadorys)

**Naujasodis** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Rumšiškių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Naujasodis (Lazdijai)

**Naujasodis** – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 7 km į pietus nuo Šventežerio, 3 km į šiaurės rytus nuo Gegutės, prie raistų ir beržynų. Praeina kelias .

## Etimologija
Pavadinimas sudarytas iš žodžių *naũjas, -à* ir *sodà* „neišskirstytas kaimas, sodžius“ arba *sõdžius* „valstiečių gyvenamoji vieta, kaimas“.

## Istorija
XIX a. pab. kaimas pateko į Seinų apskrities Šventežerio valsčių ir parapiją.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Suginčiai (reikšmės)

**Suginčiais** vadinamos gyvenvietės:

* kaimas Akmenės rajone;
* gyvenvietė Molėtų rajone;
* viensėdis Molėtų rajone.
Suginčiai (viensėdis)

**Suginčiai** – buvęs viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Suginčių bažnytkaimio, netoli Vorėnų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Naujasodis (Prienai)

**Naujasodis** – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, piečiau Šilavoto. Prateka Lašašos upelis. Kaime buvo neformalus vienuolynas, vadintas davatkynu, dabar čia veikia Šilavoto Davatkyno muziejus. Stūkso Naujasodžio piliakalnis.

## Gyventojai

## Galerija

Naujasodis (Prienai), sodyba prie piliakalnio.JPG|miniatiūra|Pamiškės sodyba
Naujasodis (Prienai), koplytstulpis.JPG|miniatiūra|Koplytstulpis prie piliakalnio
Šilavoto davatkyno takas.JPG|Koplytėlė Davatkyno take


## Šaltiniai
Naujasodis (Šalčininkai)

**Naujasodis** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Jašiūnų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Naujasodis (Zarasai)

**Naujasodis** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, už 9 km į pietryčius nuo Dusetų, prie kelio , Vencavo ežero pietvakariniame krante.

## Istorija

Kaimas susiformavo iš Vencavų dvaro po baudžiavos panaikinimo ir iki 1919 m. slaviškuose dokumentuose buvo rašomas *Novosiolki* pavadinimu. 1919 m. birželį kalvotose šio kaimo vietovėse vyko įtemptos kautynės tarp Lietuvos kariuomenės savanorių ir bolševikų. Išmušant bolševikų kareivius iš Naujasodžio pozicijų ypač pasižymėjo Pirmojo pėstininkų pulko II kuopa, vadovaujama karininko Petro Murniko. Pats vadas šiose kautynėse buvo sužeistas į koją, apdovanotas Vyčio kryžiaus ordinu. Kartu su juo šį aukštą apdovanojimą gavo 14 labiausiai pasižymėjusių Lietuvos karių.

## Gyventojai

## Literatūra
* Vytautas Indrašius. „Antalieptės kraštas“ II dalis, Vilnius, 2009, psl. 35-61.

## Šaltiniai
Utenos miesto seniūnija

**Utenos miesto seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Utenos rajono savivaldybėje, Aukštaitijos etnografiniame regione, sutampantis su Utenos miesto ribomis. Seniūnijos administracija veikia Utenos rajono savivaldybės pastate Utenio aikštėje.

## Geografija

Seniūnija užima 1510 ha plotą, įsikūrusi kelių , , ,  sankirtoje. Mieste telkšo du ežerai – Dauniškis ir Vyžuonaitis, šiaurės rytiniame pakraštyje – Utenos tvenkinys. Šiaurėje yra Pajuodupio pelkė, pietvakariuose dunkso Šilinės miškas. Miestu prateka Vyžuona, jos krantuose įkurtas Vyžuonos parkas.

## Istorija

Seniūnija įkurta 1995 m. 1996 m. patvirtintas Utenos herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

|-
| 2009-09-01  || || || 1 miestas (Utena)
|-
| 2011 m.  || || 28 997 || 1 miestas
|-
| 2016-08-13  || || || 1 miestas
|-
| 2021 m.  || || 25 343 || 1 miestas
|}

### Seniūnai
* Jonas Slapšinskas, 2002–2007 m.
* Valentinas Vaitonis, 2010 m.
* Edita Urbonienė, 2022 m.

## Seniūnaitijos

2009 m. įsteigtos 9 seniūnaitijos:
* **Aukštakalnio** seniūnaitija: Aukštakalnio, Naujasodžio, Taikos, Vyžuonėlių g.
* **Ąžuolijos** seniūnaitija: Algirdo, Ąžuolijos, Bažnyčios, S. Daukanto, Gegužės, Kaštonų, Kęstučio, K. Ladygos, Liepų, Naujoji, Nemeikščių, Rasos, Tulpių, Utenio, Varpo, Vilniaus, Vasaros, Žilvyčių g., Draugystės, Utenio, Vytauto a.
* **Dauniškio ežero** seniūnaitija: Aušros, Ateities, J. Basanavičiaus g. nuo susikirtimo su Aušros g. iki susikirtimo su Užpalių g., A. Baranausko, Dauniškio, K. Donelaičio, Maironio, Meldų, Mechanizatorių, Mindaugo, Papievių, Palijoniškio, Rašės, Statybininkų, Sudeikių, Užpalių (porinių namų numerių gatvės pusė), Vaižganto g. (nuo gatvės pradžios iki susikirtimo su Užpalių g.)
* **Grybelių** seniūnaitija: Atgimimo, Bočių, Grybelių, Kovo 11-osios, Sakalų, Ukmergės g.
* **Joneliškio** seniūnaitija: Alyvų, Daumanto, Joneliškio, Jaunystės, Lanko, Parko, Piliakalnio, Pilies, Šviesos, Šilinės g.
* **Krašuonos** seniūnaitija:  Aukštaičių, Dobilo, Eglyno, Kampo, Krašuonos, V. Kudirkos, Tauragnų g.
* **Smėlio** seniūnaitija: J. Basanavičiaus gatvės dalis nuo susikirtimo su Užpalių g. iki gatvės pabaigos neporinių namų numerių pusė, S. Dariaus ir S. Girėno, Gedimino, Metalo, Pakalnės, Pramonės, Pušynėlio, Rožių, Sėlių g. dalis nuo pradžios iki susikirtimo su J. Basanavičiaus g., Smėlio, Turgaus, Ugniagesių, Žalgirio, Žemdirbių g.
* **Vyturių** seniūnaitija: Bangos, Bangelės, J. Basanavičiaus g. dalis nuo susikirtimo su Užpalių g. iki gatvės pabaigos porinių namų numerių gatvės pusė), Pievų, Lapų, Lauko g., Lauko skg., Rašytojų, Sėlių g. dalis nuo susikirtimo su J. Basanavičiaus g. iki gatvės galo), Užpalių neporinių namų numerių gatvės pusė, Vaižganto gatvės dalis nuo susikirtimo su Užpalių g. iki gatvės galo.
* **Vyžuonaičio ežero** seniūnaitija: J. Basanavičiaus g. iki susikirtimo su K. Donelaičio g., Birutės, J. Biliūno, P.Cvirkos, M. K. Čiurlionio, Daržų, Ežero, P. Eimučio, L. Giros, Kauno, Kranto, Kupiškio, P.Lukšio, Molėtų, Palangos, Paupio, Rūtų, Sodo, Stoties, Šiaurės, g., Šiaurės skg., Šilo, Vyžuonų, Žemaitės, Žydų, Žvejų g., Rinkos a.

## Šaltiniai
Mardasavas

**Mardasavu** vadinami du kaimai Varėnos rajone:

* Marcinkonių seniūnijoje;
* Merkinės seniūnijoje.
Aleksandritas

**Aleksandritas** – oksidų klasės mineralas. Tai chrizoberilo atmaina. Nuo pastarojo skiriasi besikeičiančia ryškia raudonai žalia spalva. Atrastas 1834 metais Uralo kalnuose Rusijoje. 1842 metais šituo vardu pavadintas rusų caro Aleksandro II garbei.

Aleksandritas yra skaidrus akmuo, dienos šviesoje jis smaragdo žalumo, o dirbtinėje (ypač žvakių) šviesoje – raudonai violetinis ar alyvinis. Šį savybė aleksandrite yra dėl trivalenčio chromo priemaišų. Tikras aleksandritas vienas brangiausių brangakmenių, todėl prekyboje dažniausiai pateikiami sintetiniai aleksandritai, arba jų imitacijos. Natūralus aleksandritas randamas ne tik Rusijoje, bet ir Brazilijoje, Zambijoje, Zimbabvėje, Indijoje Madagaskare, JAV, Tanzanijoje ir Šri Lankoje.

Didžiausia aleksandrito drūza, kuri sveria apie 5 kg, saugoma Fersmano vardo minerologijos muziejuje Maskvoje. Didžiausias apdirbtas aleksandritas sveria 66 karatus ir laikomas Smitsono institute, Vašingtone.
Natto

**Natto** () – sojos produktas, kilęs ir vartojamas japonų virtuvėje.

## Savybės

Ruošiant produktą sojos išverdamos ir maišomos su specialiu raugu, tada fermentuojamos. Fermentacijos metu pupelės išskiria daug gleivių, atsiranda specifinis kvapas ir konsistencija.

Nors sunkiai priimamas užsieniečių, Japonijoje tai populiariausias pusryčių maistas, dažniausiai valgomas išmaišius su sojų padažu ir smulkintais svogūnėliais. Šalia tinka garstyčios, tarkuotas ridikas, okra, žalias kiaušinis. Prieš valgant, kad atsirastų dar daugiau gleivių, turi būti gerai išmaišomas.

## Nauda organizmui
Pasižymi vitamino B2 gausa ir kai kuriomis specifinėmis medžiagomis, gerinančiomis kraujo apytaką.

## Šaltiniai
Kulikovo mūšis

**Kulikovo mūšis** () įvyko 1380 m. rugsėjo 8 d. Mūšio metu Maskvos didžiojo kunigaikščio Dmitrijaus Doniečio vadovaujamos rusų pajėgos sutriuškino Aukso ordos karvedžio Mamajaus vadovaujamus mongolus ir samdinius.

## Priešistorė
Tai buvo antrasis mongolų pralaimėjimas po mūšio prie Vošos (Okos) 1378 m. rugpjūčio 11 d. Abiejuose mūšiuose Dmitrijui pavyko primesti totoriams nepalankias mūšio lauko sąlygas. Totorių raiteliams reikėjo daug vietos, kad galėtų atakuoti iš flangų, o rusai kovojo gerai apsaugotose gynybinėse pozicijose. Vošos mūšyje rusų pozicijas saugojo upė ir kalva, kuri trukdė mongolų kariuomenei. Rusų kontrpuolimas nustūmė totorius į upę.

## Mūšio eiga
Kulikovo mūšyje situacija susiklostė panašiai. Mamajus apie tai, kad rusų kariuomenė yra netoliese sužinojo pavėluotai, dėl to priešininkai vėl jam primetė nepalankias mūšiui sąlygas. Rusų flangus iš dešinės saugojo pelkės, o iš kairės miškai ir upelis (Smolka). Dėl to Mamajaus kariai buvo priversti su savo kavalerija pulti tiesiai rusų pozicijas ir patyrė daug nuostolių. Donskojus buvo teisingai paskirstęs rezervus – jie buvo kairiajame flange, kurį Krymo emyro totoriams pavyko pralaužti. Vis dėlto pergalę nulėmė būtent veržlus Tochtamyšo vadovaujamų totorių puolimas prieš Krymo emyro kariuomenę. Mamajaus kariuomenė patyrė triuškinamą pralaimėjimą. Pažymėtina, kad priešininkų kariuomenės buvo ginkluotos bei atrodė beveik vienodai, nes Maskvos kunigaikščiai įvairiu laiku laikė save arba Aukso ordos vasalais, arba vienais iš jos valdovų ir pilnai kopijavo tiek totorių kovos taktiką, tiek kariuomenės ginkluotę. Pilnai tikėtina, kad vieninteliai pėstininkai kovos lauke buvo emyro Mamajaus pasamdyti genujiečiai.

## Mūšio šaltiniai

Mūšis paminėtas rusų tautosakoje („Legenda apie bajorą Zacharijų Tiutčevą“, sakmės apie Ilją iš Muromo). Didžiausias istorinis šaltinis apie Kulikovo mūšį yra XV-XVI a. „Sakmė apie Mamajaus mūšį“ («Сказание о Мамаевом побоище»). XV a. pabaigoje buvo paruoštas sąrašas (помянник) su žuvusiųjų mūšyje Maskvos bajorų ir Belozero kunigaikščių vardais. 

## Pasekmės
Po mūšio išaugo Maskvos statusas tarp Rusios kunigaikštysčių. Ji galėjo tikėtis Aukso ordos karinių būrių paramos kovose su kitomis Rusijos kunigaikštystėmis bei LDK. 

## Šaltiniai ir nuorodos
Lydeka (reikšmės)

**Lydeka**:

* Europinė lydeka, arba tiesiog lydeka – plėšri lydekžuvių (Esociformes) būrio žuvis;

**Lydeka** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Lydekienė (ištekėjusi moteris) ir Lydekaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Arminas Lydeka (g. 1968) – politologas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas;
* Zigmas Lydeka (g. 1954) – Lietuvos ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras;
* Tautvydas Lydeka (g. 1983) - krepšininkas. Žaidžia vidurio puolėjo pozicijoje.
Gošenitas

**Gošenitas** – silikatų klasės mineralas, berilio silikatas.

Kietumas pagal Moso skalę 7,5–8,0.

Gošenitas – bespalvė berilo atmaina, o jei turi žalsvą atspalvį, tapatinamas su smaragdu.

Randamas Brazilijoje, Kinijoje, Kanadoje, Meksikoje, Rusijoje, JAV.
Serbentai

**Serbentais** vadinama:

* serbentas – agrastinių šeimos uogos;
* du Lietuvos kaimai:
** Raseinių rajone;
** Šalčininkų rajone;
* buvęs kaimas Rytų Prūsijos Pilkalnio apskrityje.
Biksbitas

**Biksbitas** – silikatų klasės mineralas, berilo atmaina.

Biksbitas yra braškinės spalvos su rudu atspalviu.

### Radimvietės
Randamas Meksikoje.
Rosteritas

**Rosteritas** arba **Vorobjovitas** (Rusijoje) – silikatų klasės mineralas, berilio silikatas. Tai bespalvė berilo atmaina. Mineralas randamas Rusijoje (Uralo kalnuose), Madagaskare, JAV, Italijoje ir Australijoje . Vorobjovitas pavadintas minerologo V. J. Vorobjovo garbei.
Sigitas Tamkevičius

**Sigitas Tamkevičius**, SJ (g. 1938 m. lapkričio 7 d. Gudonyse, Lazdijų rajonas) – Romos katalikų bažnyčios dvasininkas, kardinolas, Kauno arkivyskupas emeritas.

## Biografija
Šeimoje buvo jauniausias iš keturių brolių. Mokėsi Krikštonių mokykloje, 1955 m. baigė Seirijų vidurinę mokyklą, įstojo į Kauno tarpdiecezinę kunigų seminariją. 1957–1960 m. tarnavo sovietinėje armijoje, po kurios tęsė mokslus. 1962 m. balandžio 18 d. vyskupo Petro Maželio įšventintas į kunigus. 

1962–1975 m. Alytaus, Lazdijų, Kudirkos Naumiesčio, Prienų, Simno parapijų vikaras. 1968 m. tapo jėzuitu. 1969 m. valdžiai uždraudus kunigauti, dirbo metalo gamykloje, vėliau Prienų melioracijos statybos valdyboje. 

1972–1983 m. redagavo „Lietuvos katalikų bažnyčios kroniką“.

1975–1983 m. Kybartų bažnyčios klebonas. Čia 1978 m. lapkričio 13 d. kartu su keturiais kunigais įkūrė Tikinčiųjų teisėms ginti katalikų komitetą. Buvo persekiojamas sovietų valdžios institucijų bei specialiųjų tarnybų. 1983 m. gegužės 6 d. kunigo Alfonso Svarinsko teismo metu suimtas ir šešis mėnesius tardytas Vilniaus KGB kalėjime. 1983–1988 m. kalėjo sovietiniuose Permės ir Mordovijos lageriuose. 1988 m. ištremtas į Sibirą, bet po pusės metų paleistas.

1989–1990 m. Kauno kunigų seminarijos dvasios tėvas, 1990–1991 m. rektorius. 1991 m. gegužės 4 d. popiežius Jonas Paulius II paskyrė tituliniu Turudos vyskupu ir Kauno arkivyskupijos augziliaru. 1991 m. gegužės 19 d. Kauno arkikatedroje bazilikoje arkivyskupas kardinolas Vincentas Sladkevičius konsekravo vyskupu. 1996 m. gegužės 4 d. paskirtas Kauno arkivyskupu metropolitu. 1999–2002 m. ir 2005–2014 m. Lietuvos vyskupų konferencijos pirmininkas. VDU Katalikų teologijos fakulteto Didysis kancleris, pirmininkauja Kauno arkivyskupijos „Caritas“ organizacijai. 2008 m. Pažaislio tarybos narys.

2015 m. birželio 11 d. Popiežius Pranciškus priėmė Kauno arkivyskupo S. Tamkevičiaus atsistatydinimo iš Kauno arkivyskupijos ganytojo pareigų prašymą.

2019 m. spalio 5 d. konsistorijoje popiežiaus Pranciškaus pakeltas kardinolu, kaip kardinolui-prezbiteriui suteikiant šv. Angelės Meriči titulą. Apie tokį ketinimą popiežius paskelbė 2019 m. rugsėjo 1 d. po vidudienio maldos.

2025 m. vasario 16 d. minint Vasario 16-ąją, LR prezidentūroje už reikšmingą indėlį į kovą už Lietuvos laisvę ir žmogaus teises bei nuolatinę pagalbą silpniausiems visuomenės nariams įteiktas Vytauto Didžiojo ordino Didysis kryžius.

## Bibliografija

* Tiesa išlaisvina: arkivyskupo Sigito Tamkevičiaus prisiminimai apie dvidešimt „LKB kronikos“ metų. – Kaunas: Kauno arkivyskupijos kurija, 2012. – 95 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-9355-9-9;
* Viešpats mano šviesa: arkivysk. S. Tamkevičiaus atsiminimai iš 75 metų, 2013 m. – 367 psl., iliustr. -;

## Šaltiniai

## Literatūra
* Kronika: Lietuvos Katalikų Bažnyčios kronika: jubiliejinės konferencijos medžiaga / Mindaugas Bloznelis. – 2-asis leidimas. – Marijampolė: Pr. Vaičaičio draugija, 1998. – 96 p.: iliustr. – ISBN 9986-851-17-3
* Bažnyčia, „Kronika“ ir KGB voratinklis / Vidas Spengla. – 2-asis leidimas. – Vilnius: Katalikų akadedija, 2001. – 519 p.: iliustr. – ISBN 9986-592-31-3

## Nuorodos
Apė

**Apė** () – miestas šiaurės Latvijoje, Smiltenės savivaldybėje, netoli nuo Estijos sienos. Miestas įsikūręs lėkštoje įdauboje sraunios, šaltiniuotos Vaidavos upės krante 2 km nuo Vidžemės plento.

Apė yra vienas iš mažiausių Latvijos miestų. Čia susikerta keliai, vedantys į Estiją ir Rusiją. Miestelio teises Apė gavo 1921 m.

Miestelis išgyveno augimą XIX a. antroje pusėje, kai dvaro savininku tapo baronas Akselis fon Delvigas. Vystymąsi skatino 1903 metais atidarytas siaurasis geležinkelis Stukmaniai – Apė – Valka. Miestelis tapo prekybos ir amatininkystės centru. Didelė dalis pastatų buvo statomi iš vietinio dolomito.
Miesto teises Apė gavo 1928 m. Nuo 1950 iki 1956 m. Apė buvo rajono centras. Dabartinėse administracinėse ribose Apės miestas su kaimo teritorija atsirado 1967 m. 2009–2021 m. Apė buvo Apės savivaldybės administracinis centras.

Miestas, kuriame dominuoja vienaukštis užstatymas, užima 242 ha. Gyventojų skaičius – 856 (2021 m. duomenimis).
Mieste veikia 30 įmonių, kurios teikia 23 rūšių paslaugas. Pagrindinės verslo šakos: medžio apdirbimas, žemės ūkis, prekyba, turizmas. Nuo 1974 m. Apėje vyksta tradicinė motokroso „Vaidavos taurė“, kurią paskutiniais metais papildė velo ir autolenktynės.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Ametistas

**Ametistas** – kvarco atmaina.

Kietumas pagal Moso skalę - 7.

## Pavadinimo kilmė
Žodis ametistas iš graikų kalbos reiškia "negirtas". Senovės graikai ir romėnai tikėjo, kad ametistas gali apsaugoti nuo apgirtimo, dėl to naudodavo taures, pagamintas iš ametisto.

## Aprašymas
Ametistas – silicio oksidas (SiO2), violetinė kvarco atmaina bei labiausiai vertinama šio mineralo atmaina. Ametisto spalvos įvairuoja nuo blankiausiai alyvinės iki gilios purpurinės. Vertingiausias ametistas yra gilaus vidutinio violetiškumo su rožiniais atspalviais. Kilminga violetinė spalva padarė jį mėgstamą karalių bei aukštuomenės jau prieš tūkstančius metų.  

Kaitinamas ametistas praranda savo spalvą ir tampa gelsvu, žalsvu ar net visai bespalviu. Naudojamas juvelyrikoje.

## Radavietės
Randamas Urale, Šri Lankoje, Šiaurės Amerikoje ir ypač dideli kiekiai – Brazilijoje.
Perluotiniai

**Perluotiniai** (*Margaritiferidae*) – dvigeldžių moliuskų klasės () šeima.

*Gėlavandenė perluotė (*Margaritifera margaritifera*)
Patris Lumumba

**Patris Emeris Lumumba** (; 1925 m. liepos 2 d. Onalujoje – 1961 m. sausio 17 d.) – Kongo Demokratinės Respublikos politinis veikėjas.

## Biografija
Patris Lumumba gimė 1925 m. liepos 2 d. Baigęs protestantų mokyklą Lumumba dirbo pašto tarnautoju, buhalteriu ir neetatiniu žurnalistu. Bet sulaukęs trisdešimties įsitraukė į Profesinės sąjungos judėjimą ir pradėjo domėtis politika.

1958 m. jis padėjo įkurti *Nacionalinį Kongo Sąjūdį*, dalyvavo visos Afrikos konferencijoje Ganoje, kur susitiko su vadovais, primygtinai reikalaujančiais ir kitų Europos kolonijų nepriklausomybės. 1959 m. belgų valdžia P. Lumumbą suėmė už riaušių kurstymą, tačiau jis buvo paleistas ir 1960 m. pradžioje dalyvavo Briuselyje susitikime, kuris atvėrė kelią Kongo nepriklausomybei birželio 30 d. paskelbti. Kartu su savo partija laimėjęs rinkimus, Lumumba tapo ministru pirmininku.

Kai Jungtinių Tautų pajėgoms nepavyko greitai išspręsti Katangos provincijos atskilimo klausimo, Lumumba kreipėsi į Sovietų Sąjungą. Dėl to prezidentas *Kasavubu* atleido jį iš pareigų. Ketindamas pasiekti savo rėmėjus šalies viduje, Lumumba pabėgo iš Leopoldvilio, bet buvo sučiuptas ir perduotas Katangos sukilėliams, kurie jį nužudė.

Pagerbdama nužudytą Afrikos lyderį, Sovietų Sąjunga Maskvoje įkūrė *Patriso Lumumbos Tautų draugystės universitetą*.

## Išnašos
Atžagareivis

**Atžagareiviais** prieškarinėje Lietuvos visuomenėje revoliuciškai nusiteikusios grupės („pirmeiviai“) vadino „reakcionierius“, „pažangos priešus“, o dažnai ir visus pasisakančius prieš šių grupuočių veiklą. Vėliau gyvojoje kalboje šis terminas išnyko.

Pirmeiviais buvo vadinami socialdemokratai ir demokratai, o atžagareiviais – krikščionys demokratai, daugiausiai kunigai.

## Šaltiniai
* Lietuviškoji enciklopedija. II tomas. Kaunas:Spaudos Fondas, 1934.-p.31.
* L. Truska, A.Liekis ir kt, *Lietuvos Respublikos prezidentai*, 1997.-p.23
Aubas

**Aubas** () – miestas Vokietijoje, fedralinėje Bavarijos žemėje, Žemutinės Frankonijos regione, 30 km į pietus nuo Viurcburgo. Miestas yra 250 m virš jūros lygio. Gyventojų – 1562 (2008 m.), 1080 (1925 m.). Mieste yra vėlyvosios gotikos stiliaus XIII a. katalikų bažnyčia.

## Miesto vaizdai

Image:Aub01.jpg|Istorinė miesto dalis
Image:Aub03.jpg|Gynybinės miesto sienos bokštas
Image:Aub04.jpg|Herbas, centre - *Julius Echter von Mespelbrunn* (1545-1617), Frankonijos hercogas, Viurcburgo kunigaikštis vyskupas 
Image:Aub05.jpg|Miesto siena
Image:Aub06.jpg|Gynybinio bokšto griuvėsiai


## Nuorodos
* Oficialus miesto tinklalapis
Obanė

**Obanė** () – miestas Prancūzijoje, Provanso-Alpių-Žydrosios pakrantės regione, į rytus nuo Marselio. Gyventojų – 41 100 (1990 m.), 12 000 (1930 m.).

Apylinkėse auginamos vynuogės ir gaminamas vynas.
Obena

**Obena** () – Prancūzijos miestas Sevenų kalnuose (*Cevenne*) Ardešo departamente, apsauptas užgesusių ugnikalnių. 236 m virš jūros lygio. Gyventojai – 11 048 (1999 m.), 7428 (1931 m.). XVI a. buvo vienas iš Prancūzijos reformatų centrų.
Alberichas

**Alberichas** (, sen.) – elfų karalius, burtininkas Karolio Didžiojo ciklo padavimuose, apdainuotas XIII a. pradžios  Huon de Bordeaux (išleistas 1860 m.), kuris vėliau virto proziniu liaudies romanu.
Paprastasis putinas

* *Viburnum opulus* f. *nanum*;
* *Viburnum opulus* f. *xanthocarpum*;
* *Viburnum opulus* var. *opulus*

**Paprastasis putinas** (*Viburnum opulus*) – sausmedinių (*Caprifoliaceae*) šeimos, putinų (*Viburnum*) genties krūmas.

## Paplitimas ir augavietės
Auga drėgnose pamiškėse, vandens telkinių pakrantėse. Neretai auginamas kaip dekoratyvinis augalas, pasižymintis gydomosiomis savybėmis.

## Morfologija
Užauga 2-4 m aukščio. Lapai priešiški, dantyti, raukšlėti. Žiedai balti, kvapnūs, sutelkti į skėčio pavidalo žiedynus. Žydi gegužės – birželio mėnesiais. Rudenį jis sunokina skaisčiai raudonos spalvos apvalius, kartaus skonio kaulavaisius.

## Farmakologinės savybės
Putino vaisių užpilas naudingas sergant skrandžio opalige, kolitu, avitaminoze, nusilpus organizmui. Jis stimuliuoja šlapimo skyrimąsi, gydo kosulį, bronchitą, užkimimą.

Po šalnų putino uogos praranda savo kartoką skonį, todėl jas galima valgyti kaip vitaminingą produktą. Šias uogas galima išsaugoti per visą žiemą, pvz., subėrus į dėžę ir užkasus sniege. Uogos yra šiek tiek toksiškos, ir vartoti dideliais kiekiais nerekomenduojama.

## Galerija

Vaizdas:Viburnum-opulus.JPG|Žydėjimo metu
Vaizdas:Viburnum 01.JPG|Nokstančios uogos
Vaizdas:Viburnum opulus a2.jpg|Prinokusios uogos
Viburnum opulus olvon.jpg|Požymiai
Obonas

**Obonas** () – miestas Šveicarijoje, Vo kantone, prie Obonės (*Aubonne*) upės ir ežero. Gyventojai – 2 674 (2004 gyv.), 2000 (1930 m.). Apylinkėse auginamos vynuogės.
Acendorfas

**Acendorfas** () – kaimas Vokietijoje, Saksonijoje-Anhalte, Štasfurto miesto saivaldybėje. 1 700 gyventojų (2000 m.), 3500 gyv. (1930) m. Plotas apie 21 km². Praeityje čia veikė anglies ir druskos kasyklos.
Acgersdorfas

**Acgersdorfas** – Vienos miesto dalis, anksčiau buvęs atskiras pramoninis miestas (1930 m. čia buvo 9000 gyv.), kuriame veikė dažų, batų, baldų ir kt. pramonės įmonės. Išsidėstęs abiejose Lyzingo upės krantuose. Yra geležinkelio stotis.

## Istorija

Parapija minima nuo XIV a. pradžios.

### Pavadinimo kilmė

Vietovės pavadinimas kildinamas nuo asmenvadžio *Atzichi*.
Chalcedonas

**Chalcedonas** – kvarco atmaina.

Kietumas – 6,5-7 pagal Moso skalę.

Pusiau skaidrus ar permatomas mineralas. Spalva nuo baltos iki geltonos. Yra daug chalcedono įvairiaspalvių atmainų: rausvas, žalsvas, melsvas. Juostuotas chalcedonas vadinamas agatu.

Naudojamas juvelyrikoje. Pavadinimas kilęs iš senovės graikų miesto Chalkedono.
Bolton Wanderers FC

**Boltono „Wanderers“** – Anglijos futbolo klubas iš Boltono.

## Istorija

## Pasiekimai

* Anglijos pirmojo diviziono (dab. Lygos čempionatas) čempionas (1997 m.)
* Anglijos antrojo diviziono (dab. Lygos čempionatas) čempionas (1909, 1978 m.)

## Sezonai

|}

### [[UEFA]] varžybos

 

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali klubo svetainė
Jaunjelgava

**Jaunjelgava** – miestas centrinėje Latvijoje, Aizkrauklės savivaldybėje, prie Dauguvos upės. 1859 gyventojai (2021 m.).

## Istorija

Įkurtas XIII a. Miesto teisės nuo 1647 m. 2009–2021 m. buvo Jaunjelgavos savivaldybės administracinis centras.

### Pavadinimo kilmė

Miesto vardas nuo pat viduramžių patyrė daug pokyčių. Anksčiausiai minimas sėliškas pavadinimas ***Sėrenė*** (), vėliau – jau vokiški: 1567 m. ***Noištatas*** (), ***Naujoji Mintauja*** (). 1590 m. Kuršo hercogas Frydrichas Ketleris (1569–1642) gyvenvietei suteikė miesto teises, todėl 1646 m. jo našlė Elžbieta Magdalena Pomeranietė (1580–1649) savo vyro garbei suteikė vardą ***Frydrichštatas*** (). Šis pavadinimas išliko caro laikais iki pat XX a., kai nepriklausomoje Latvijoje tarpukariu jis pervadintas ***Jaunjelgava*** – tikriausiai atmenant XVI a. pavadinimą *Neu-Mitau*. Lietuvių kalbininkas Antanas Salys Jaunjelgavos vietovardį mini kaip ***Naujarygis*** arba tarmiškai ***Naujargis***.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Miesto svetainė
Charlton Athletic FC

**Londono „Charlton Athletic“** – Anglijos futbolo klubas iš Londono priemiesčio Grinidžo, Čarltono rajono. 

## Istorija

Futbolo lygoje žaidžia nuo 1921 metų, pirmą kartą į aukščiausią divizioną pateko 1936 m., bet 1957 metais iškrito į antrąjį, o 1972 – net į trečiąjį divizioną. 1998 metais pirmą kartą pateko į Premier lygą, kur po pirmojo sezono iškrito į žemesnę lygą, bet 2001 metais vėl grįžo į Premier lygą, iš kurios iškrito po 2006-2007 m. sezono.

## Pasiekimai

* Anglijos II diviziono (dab. Lygos čempionatas) čempionas (2000 m.)

## Sezonai

|}

## Garsesni žaidėjai
*  Eggert Jónsson, atraminis saugas;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
Maskvos metropolitenas

**Maskvos metropolitenas** () – viena iš didžiausių pagal pervežimus pasaulio metro sistemų, veikianti Rusijos sostinėje Maskvoje. Metropolitenas garsus savo stočių dizainu, kuris yra puikus socialistinio realizmo stiliaus pavyzdys.

## Metro aprašymas
Iš viso Maskvos metropoliteną sudaro 298,2 km geležinkelių, 12 linijų ir 182 stotis; įprastinę darbo dieną metro pervežama 8,2 mln. keleivių. Keleivių ženkliai sumažėja savaitgaliais ir vidutinis pervežamų keleivių per dieną skaičius savaitgaliais sumažėja iki 7,1 mln. Maskvos metropolitenas yra valstybinė įmonė.

Kiekviena linija turi savo numerį, pavadinimą ir spalvą. Balsiniai pranešimai linijas vadina pavadinimais, o šnekamojoje kalboje linijos paprastai vadinamos pagal spalvą. Daugelis linijų išsidėsčiusios radiališkai, išskyrus Žiedinę liniją (5 numeris), kuri yra 20 km ilgio žiedas, sujungiantis visas radialines linijas ir keletą mažesnių išorinių linijų.

## Perspektyvos
Prieš porą metų Maskvos metro buvo tik rekonstruojamas, mažai plečiamas - didžiausia plėtra buvo kosmetinis perėjų rekonstravimas ir stočių perdažymai.
Miesto valdžia patvirtino metropoliteno plėtros planą 2008–2010 metams. Jame numatyta naujų dvidešimties stočių statyba bei rekonstrukcija, naujų linijų tiesimas.

Po Tarybų sąjungos žlugimo Maskvos metro buvo perduotas miesto valdžios išlaikymui su valstybės dotacija. Dėl sunkios šalies padėties ir užsitęsusios ekonominės suirutės, metro išlaikymui gaudavo 3-20 procentų reikalingų eksploatacijai sumų. Dėl to metro plėtra buvo sustojusi.
Naujos metro stotys, kaip ir senosios, išsiskiria puošnumu bei pompastika, skirtumas - moderniu stiliumi suprojektuotas interjeras. Stočių projektavimo užsakymus gavo tokie architektai, kaip A. M. Šutovas, A. L. Kurenbajevas, A. J. Orlovas ir kiti.

Iki 2033 m. numatyta Maskvos metro linijų plėtra. Suplanuoti nauji 150 km ir 200 km ilgio žiedai aplink miestą, priemiestinių rajonų prijungimas.

Maskvos metropolitenas per dieną perveža apie 9 mln. keleivių, ir jo galimybės jau dabar viršytos.

Rusijos ekonomikai išgyvenant pakilimą dėl naftos kainų augimo, prioritetinis dėmesys susisiekimo gerinimu sostinėje liudija rusų supratimą apie visuomeninio transporto padėtį miesto gyvenime.
Vest Pointas

**Vest Pointas** (angl. *West Point*) – JAV karo akademija Niujorko valstijoje, į šiaurę nuo Niujorko, prie Hadsono upės.

1778 m. įkurta amerikiečių tvirtovė Vest Pointas, esanti vakariniame Hadsono upės krante, apie 57 km į šiaurę nuo Niujorko, turėjo didelę strateginę reikšmę. Tai buvo pagrindinė kliūtis britų veržimuisi prie Šampleno ežero ir Kanados. Britai vis dar tikėjosi atkirsti Naująją Angliją nuo kitų sukilėlių kolonijų. Vietą fortui išrinko George Washington, o įtvirtinumus suprojektavo Tadas Kosciuška. Ir šiandien paminklas T. Kosciuškai stovi karo akademijos parke.

Nuo 1802 m. Vest Pointe pagal kongreso nutarimą buvo įkurta Jungtinių Valstijų karo akademija ir į pirmą kursą priimta dešimt kadetų. Iš pradžių akademija veikė tik kaip artilerininkų ir inžinierių mokykla.

1817 m. Vest Pointo akademijos komendantu tapo majoras Silvanusas Tajeris (*Sylvanus Thayer*), kuris daug padarė, kad Vest Pointas taptų panašus į šiandieninį.

Akademija užima daugiau nei 6 475 ha žemės. Per ketverius metus apie 4 400 kadetų gauna ir karinį, ir akademinį išsilavinimą. Mokydamiesi mažomis grupėmis po 12–15, jaunuoliai studijuoja humanitarinius, socialinius, fizikos, inžinerinius ir karinius mokslus. Kandidatai, kurių daugumą paskiria JAV Senatas ir Atstovų rūmų nariai, privalo būti 17–22 metų, nevedę ir fiziškai tinkami, turi atitikti akademinius reikalavimus, keliamus stojant į universitetą.

Nuo 1976 m. moterys taip pat priimamos kadetėmis.

Nuo 1812 m. karo Vest Pointo diplomantai dalyvavo visuose Amerikos karuose.

## Nuorodos
* Oficiali Vest Pointo internetinė svetainė
Tanklaivis

**Tanklaivis** – laivas, skirtas pervežti skystoms ar birioms medžiagoms. Nedidelės talpos laivai (keliolika tūkstančių tonų) aptarnaujami mažuose uostuose, o iki kelių šimtų tūkstančių tonų pervežantys tanklaiviai skirti ilgalaikėms kelionėms. Tanklaivio korpusas paprastai dalijamas į pertvaras, skiriančias rezervuarus, vadinamus tankais. Šiuolaikiniai tanklaiviai turi dvigubą korpusą ir dugną, kad įvykus avarijai gabenamas krovinys nepatektų į vandenį. Tanklaiviai skirstomi pagal dedveito tonažą.

Tanklaiviais gali būti gabenami šie kroviniai:
* angliavandeniliniai produktai: nafta, suskystintos dujos, suskystintos gamtinės dujos, kt.;
* chemikalai: amoniakas, chloras, kt. - gabena cheminiai tanklaiviai;
* gėlas vanduo ir kt.

Skirtingos medžiagos reikalauja skirtingų gabenimo sąlygų, todėl buvo sukurti specializuoti tanklaiviai, pavyzdžiui, chemikalų ar naftos tanklaiviai.

Didžiausias tanklaivis pasaulyje yra norvegų *„[[Knock Nevis]]“*, kurio keliamoji galia siekia 564 763 tonas.

Tanklaivio prototipai – burlaivis Ramsay (Didžioji Britanija, 1863), garlaivis Glückauf (Vokietija, 1886).

## Avarijos
Tanklaivių avarijos yra vienas didžiausių jūrų ir vandenynų taršos šaltinių.

* 1967 m. įvykusios Torrey Canyon tanklaivio avarijos metu išsiliejo 117 000 tonų naftos.

## Šaltiniai
Kuktiškės (kaimas)

**Kuktiškės** – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, prie Kuktiškių miestelio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Leliūnai (Anykščiai)

**Leliūnai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 15 km į šiaurės rytus nuo Anykščių, 6 km į šiaurės vakarus nuo Debeikių, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka, paštas (LT-29051).

## Geografija

Rytiniu pakraščiu teka Šventosios intakas Aknysta, į rytus nuo Leliūnų yra Sterkiškio tvenkinys, vakaruose – Leliūnų tvenkinys (Skerdimo upelio tvenkinys). Iš pietvakarių Leliūnus supa Ramuldavos miškai, iš šiaurės – Mickūnų miškai.

## Istorija

Kaime 1924–1925 m. įkurta Mickūnų pradinė mokykla. Nuo 1930 m. Mickūnų pradinė mokykla buvo pakeista į Leliūnų pradinę mokyklą, turinčią po vieną klasių komplektą Leliūnų ir Mičionių kaimuose.

1950–1992 m. buvo „Už taiką“ kolūkio centrinė gyvenvietė. Nuo 1968 m. veikia biblioteka, medicinos punktas. 1975 m. įsteigta Leliūnų pradinė mokykla.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Albertas Nargėlas (1935–2019), inžinierius elektrikas.

## Galerija

Unnamed2 - panoramio (5290).jpg|Įvažiavimas į Leliūnus
Unnamed2 - panoramio (5316).jpg|Leliūnų tvenkinys


## Šaltiniai
Leliūnai (Molėtai)

**Leliūnai** – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, šalia dviejų nedidelių ežerų – Ilgio ir Punto. Seniūnaitijos centras. Kiek toliau į šiaurę nuo Ilgio ežero tyvuliuoja Ežerės ežeras, o į rytus nuo Punto – Bebrusai. Kažkada šie ežerai jungėsi į vieną vandens sistemą. Šiuo metu tarp Ežerio ir Ilgio yra pralaida, o Ilgį su Puntu jungia vasarą išdžiūvantis upelis.

## Istorija

1669 m. kaimas minimas Videniškių bažnyčios, 1682 m. – Molėtų bažnyčios krikšto metrikų knygoje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Sudeikiai (Anykščiai)

**Sudeikiai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 14 km nuo Kavarsko. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vyžuonos (viensėdis)

**Vyžuonos** – viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, 1 km nuo Vyžuonų miestelio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Antalgė (Ignalina)

:: *Apie kaimą Utenos rajone žr. [[Antalgė]].*

**Antalgė** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Rimšės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Atkočiškės

:: *Apie viensėdį Anykščių rajone žr. [[Atkočiškės (Anykščiai)]]*.

**Atkočiškės** – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, prie vakarinio Utenos pakraščio. Pro kaimą teka Šventosios intakas Vyžuona.

## Istorija

1980 m. įsteigtas pensionas, Reabilitacijos ir ugdymo centras, vaikų globos namai. 

## Gyventojai
1923 m. kaime buvo 2 sodybos.

## Šaltiniai
Atkočiškės (Anykščiai)

**Atkočiškės** – negyvenamas viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Skiemonių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Zarasų miesto seniūnija

**Zarasų miesto seniūnija** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Zarasų rajono savivaldybėje, Aukštaitijos etnografiniame regione, sutampantis su Zarasų miesto ribomis. Administracijos pastate veikė ir Zarasų seniūnija.

## Geografija

Seniūnija užėmė 1282 ha plotą. Didelę seniūnijos dalį užėmė ežerai – Zarasas, Zarasaitis, Lazdinis, Griežta, tekėjo Laukesa. Zaraso ežere buvo Didžioji sala. Pietryčiuose augo Magučių miškas. Mieste jungėsi keliai , , .

## Istorija

Įkurta tarp 1995 ir 2001 metų. 1996 m. patvirtintas Zarasų herbas, kurį naudojo ir seniūnija. Panaikinta 2024 m. gegužės 1 d. atlikus Zarasų rajono seniūnijų reformą, kurios metu Zarasų miesto seniūnija priskirta Zarasų seniūnijai.

|-
| 2009-09-01  || || || 1 miestas (Zarasai)
|-
| 2011 m.  || || 7165 || 1 miestas
|-
| 2016-08-13  || || || 1 miestas
|-
| 2021 m.  || 13 || 6077 || 1 miestas
|}

## Seniūnai
* Nikolajus Gusevas, 2004–2015 m.
* Rima Zavackienė, 2022 m.

## Seniūnaitijos

2009 m. įsteigtos 4 seniūnaitijos:
* **Rytų** seniūnaitija: Kauno g., Kauno skg., Pušyno g., Statybininkų g., Turmanto g., Valstiečių g.
* **Sėlių** seniūnaitija: Aukštaičių g., Aušros g., Aušros skg., Bajorų g., Bažnyčios g., D. Bukonto g., K. Būgos g., Dariaus ir Girėno g., Dariaus ir Girėno skg., J. Gruodžio g. 1-7, 2-12, Pakalnės g., E. Pliaterytės g., E. Pliaterytės skg., Savanorių g. 1-9,2-20, Sėlių a., Sinagogos g., Smėlynės g., Šiaulių g. 1-21, 2-30, Vilniaus g., Vytauto g. 1-15, 2-20, Vytauto skg., Zarasų g.
* **Šaltupės** seniūnaitija: P. Cvirkos g., K. Donelaičio g. 35-73, 46-82, Donelaičio skg., J. Gruodžio g. 9 – 23, 14-64, Jauneikių g., F. Kiršos g., Palaukės g.
* **P. Širvio** seniūnaitija: Birutės g., K. Donelaičio g. 1-33, 2-44, Griežto g., Malūno g. 1-33, 2-32, S. Nėries g., Savanorių g. 11–22, Savanorių skg., P. Širvio g., Taikos g., Vytauto g. 17–64, 22–63, Žemaitės g. 1-35, 2-26, Žemaitės skg.

## Šaltiniai
Dusetos (reikšmės)

**Dusetomis** vadinamos trys gyvenamosios vietovės Zarasų rajone:

* miestas;
* gyvenvietė;
* viensėdis.
Dusetos (gyvenvietė)

**Dusetos** – buvusi gyvenvietė Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Dusetų miesto.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dusetos (viensėdis)

**Dusetos** – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, palei šiaurinius Dusetų miesto pakraščius, prie kelio Antazavėn.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dimitriškės

**Dimitriškės** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, į šiaurės rytus nuo Zarasų, į pietvakarius nuo Laukeso ežero. Netoli gyvenvietės (šiaurėje už Liaudiškių ir Laukesos kaimų) eina siena su Latvija. Seniūnaitijos centras. Yra Zarasų žemės ūkio mokykla.

## Istorija

Netoli Dimitriškių, Taboro miške, yra Pirmojo pasaulinio karo vokiečių karių kapinės. 1973 m. įsteigta žemės ūkio mokykla, 1998 m. atidaryta biblioteka. Veikia Zarasų aviaklubas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Baltieji gėrimai

**Baltieji gėrimai** (, *báijiǔ*) – kiniškas terminas, apibūdinantis Tolimuosiuose Rytuose, ypač Kinijoje, gaminamus distiliuotus alkoholinius gėrimus, priešingas geltoniesiems gėrimams, kurie nėra distiliuojami. Dar gali būti vadinami kiniška degtine.

Baltieji gėrimai dažniausiai yra gerokai stipresni nei geltonieji, ir jiems naudojama prastesnė žaliava: geltoniesiems gaminti pagrindinis produktas yra ryžiai, baltiesiems daugiau naudojami sorgai, bulvės, grikiai ir kt.

## Gamyba
Baltieji gėrimai gaunami distiliuojant fermentuotus geltonuosius gėrimus.

## Klasifikavimas
Kiniški gėrimai yra klasifikuojami pagal jų pagrindinį kvapą. Skiriamos šios rūšys:
* *Lengvo kvapo* (清香 *qīngxiāng*) – sausi ir lengvi, švelnaus skonio.
* *Medaus kvapo* (蜂香 *fēngxiāng*) – lengvo medaus kvapo ir subtilaus skonio.
* *Padažo kvapo* (醬香 *jiàngxiāng*) – ypač kvapūs ir stipraus skonio.
* *Ryžių kvapo* (米香 *mǐxiāng*) – lengvas aromatas, aiškus skonis burnoje.
* *Sluoksniuoto kvapo* (兼香 *jiānxiāng*) – maišosi keletas kvapų tipų.
* *Tiršto kvapo* (濃香 *nóngxiāng*) – saldūs ir ilgai išliekančio kvapo.

## Rūšys
Atskiruose regiuonuose garsėja skirtingi gėrimai.

### Japonija
* *Šiočiū* (*japoniška degtinė*) – svarbiausias iš šio tipo alkoholinis gėrimas Pietinėje Japonijoje. Stiprumas dažniausiai pasitaiko 25 proc. Gaminama iš miežių, batatų, ar cukranendrių. Tradiciškai viena negeriama – skiedžiama šaltu (*mizuwari*) arba karštu (*oyuwari*) vandeniu.

** *Awamori* – piečiau, Okinawoje, gaminamas stipresnis variantas. Stiprumas dažniausiai 30 proc.

### Kinija
* *Gaoliangjiu*

### Korėja
Korėjoje gaminama nemažai rūšių:
* *Goryangju* (고량주) – gaminamas iš sorgo. Atitinka kinų *Gaoliangjiu*
* *Munbaeju* (문배주) – gaminamas iš soros, sorgo, kviečių ir ryžių mišinio. Turi 40 proc. alkoholio.
* *Okroju* – gaminamas iš šerytės grūdų.
* *Soju* (소주) – skaidrus, salstelėjęs ir populiariausias Korėjoje. Gaminamas iš batatų. Stiprumas apie 20-45 %. Artimiausias japoniškam *Šiočiū*.
Paventė

**Paventė** – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, tarp Ventos upės ir Viekšnių-Žibikų vieškelio. Yra kapinaitės.

## Istorija

Kaimas paminėtas 1738 m. Tirkšlių seniūnijos inventoriuje. Ventos kair. krante buvo 9 pilkapiai su akmenų vainikais. Jie suardyti apie 1928-1935 m. dirbant ūkinius darbus. 

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Boguslavas

:: *Apie miestą Ukrainoje žr. [[Bohuslavas]].*

**Boguslavas** – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, prie Pievėnų-Kapėnų kelio. 2000 m. buvo 18 ūkių.

## Istorija

Kaimas atsirado 1925 m. išparceliavus Boguslavo dvarą.

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Užtiltė

**Užtiltė** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, kitame (dešiniajame) Šventosios krante priešais Dusetas, faktiškai Dusetų priemiestis, jungiamas Dusetų tiltu. 3 seniūnaitijos (Melioratorių, Pušynėlio, Žirgelių). Dalis kaimo patenka į Sartų regioninį parką.

## Istorija

Tarybiniais metais Užtiltė buvo Dusetų valstybinio žirgyno centrinės gyvenvietės dalis.

1990 m. pastatytas medžio paminklas 1831 m. sukilimo dalyvės Emilijos Pliaterytės atminimui (tautodail. Stasys Karanauskas).

### Pavadinimo kilmė

Užtiltės pavadinimas susiformavo pagal tai, kad kalbant nuo Dusetų miesto pusės, ji yra *už tilto* per Šventąją, t. y. užtiltė.

## Gyventojai

## Galerija

Užtiltė, Lithuania - panoramio (37).jpg|Užtiltės daugiabučiai
Užtiltė, Lithuania - panoramio (64).jpg|Užtiltės daugiabučiai
Užtiltė, Lithuania - panoramio (26).jpg|Nuosavų namų rajonas


## Šaltiniai
Aviliai (reikšmės)

**Aviliai** yra:

* kaimas Kaišiadorių rajone;
* Zarasų rajone prie Avilio ežero:
** Aviliai I, kaimas Imbrado seniūnijoje, šiaurės vakarinėje pakrantėje;
** Zarasų seniūnijoje:
*** Aviliai, kaimas rytinėje pakrantėje;
*** Aviliai II, kaimas vakarinėje pakrantėje.

## Kitos reikšmės
* Aviliai – įrenginiai bitėms laikyti.
Aviliai (Kaišiadorys)

**Aviliai** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Žiežmarių, prie plento  (šiauriau greitkelio ). Kelias į Vladikiškes.

## Istorija

Seniau kaimo vietoje buvo ***Astrauciškių*** palivarkas, priklausęs Riomeriams, vėliau M. Liandsbergienei. 1920 m. išparceliuotas, o 1926 m. kaimas pervadintas Aviliais. 1962 m. kaime įkurtas introdukcinis-karantininis punktas, kuriame tikrinamos naujos dekoratyvinių, uoginių, vaisinių ir techninių augalų rūšys, gautos iš užsienio, auginami sodinukai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Aviliai (Zarasai)

**Aviliai** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 15 km į vakarus nuo Zarasų, Avilio ežero rytiniame krante. Stūkso Avilių piliakalnis.

## Istorija

Pagal 1653 m. inventorių Avilių dvarui priklausė 4 aplinkiniai kaimai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Aviliai I

**Aviliai I** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Imbrado, tarp kelio  ir Avilio ežero.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Degučiai (Plungė)

**Degučiai** – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 4 km nuo Žemaičių Kalvarijos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Degučiai II (Rokiškis)

**Degučiai II** – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 15 km nuo Obelių.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Leonas Žuklys (1923–2023), skulptorius.

## Šaltiniai
Degučiai (Šakiai)

**Degučiai** – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Šakių, šalia kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Degučiai I (Šilalė)

**Degučiai I** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės vakarus nuo Laukuvos, prie . Kaimo šiaurėje teka Momys, pietuose – Ližė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Degučiai II (Šilalė)

**Degučiai II** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Šiauduvos. Pro kaimą teka Yžnė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Degučiai (Utena)

**Degučiai** – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 7 km nuo Spitrėnų.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
*