open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
UEFA regionų taurė

**UEFA Regionų taurė** () - UEFA kas dvejus metus organizuojamas futbolo turnyras neprofesionalams. Šis turnyras buvo pradėtas rengti 1998-1999 m. sezone. Kiekvienai UEFA šaliai leidžiama deleguoti vieną komandą. 

## Istorija
Tarp 1966 ir 1978 m. egzistavo **UEFA mėgėjų taurė**, kurioje varžėsi mėgėjų rinktinės, tačiau dėl populiarumo stokos buvo panaikinta. 1999 m. naujai įkurtoje UEFA regionų taurėje šalį galėjo atstovauti regionų mėgėjų rinktinės, vietinės mėgėjų lygos nugalėtojai, arba šalies federacijos išrinkta komanda. Mažosioms šalims gali atstovauti nacionalinė rinktinė. Žaisti gali žaidėjai, kurie niekad nebuvo profesionaliais futbolininkais.

Dėl kilusios COVID-19 pandemijos, 2021 m. turnyras nevyko. 

## Nugalėtojai

* 1999 m.  Venetas
* 2001 m.  Centrinė Moravija 
* 2003 m.  Pjemonto Valle d'Aosta
* 2005 m.  Baskija
* 2007 m.  Žemutinė Silezija
* 2009 m.  Kastilija ir Leonas
* 2011 m.  Braga
* 2013 m.  Venetas
* 2015 m.  Airijos rytinis regionas
* 2017 m.  Zagrebas
* 2019 m.  Žemutinė Silezija
* 2021 m. *nevyko*

## Lietuvos atstovai
1999 - 2003 m. Lietuvą atstovavo miestai, nuo 2005 m. LFF parinkti LFF I lygos atstovai. 

* 1999 m. Klaipėda
* 2001 m. Marijampolė
* 2003 m. Tauragė
* 2005 m. Kvintencija Kaunas
* 2007 m. FK Alytis Alytus
* 2009 m. FK Alytis Alytus
* 2011 m. FK Alytis Alytus
* 2013 m. Lietava Jonava
* 2015 m. FK Nevėžis
* 2017 m. FK Nevėžis
* 2019 m. FK Nevėžis
* 2021 m. *nevyko*

## Nuorodos
* Turnyro puslapis UEFA svetainėje

## Šaltiniai
Remigijus Motuzas

**Remigijus Motuzas** (g. 1956 m. lapkričio 17 d. Kuineliuose, Skuodo rajonas) – Lietuvos pedagogas, diplomatas, politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1963–1974 m. mokėsi Skuodo vidurinėje mokykloje. 1974–1978 m. studijavo Vilniaus pedagoginiame institute, įgijo lietuvių kalbos ir literatūros mokytojo specialybę.

1978–1985 m. Vilniaus 22-osios ir 7-osios vidurinių mokyklų lietuvių kalbos ir literatūros mokytojas. 1985–1988 m. LSSR Švietimo ir mokslo ministerijos Mokyklų valdybos viršininkas. 1988–1991 m. LKP CK ir LDDP sekretoriato konsultantas švietimo ir mokslo klausimais. 1991 m. įstojo į Vilniaus universiteto Filosofijos fakulteto doktorantūrą, 1994 m. suteiktas socialinių mokslų daktaro laipsnis.

1993–1995 m. LR prezidento Algirdo Brazausko referentas švietimo ir mokslo klausimais. 1995–1997 m. LR Švietimo ir mokslo ministerijos sekretorius – Bendrojo ugdymo departamento direktorius. 1997–2001 m. Tautinių mažumų ir išeivijos departamento prie LR Vyriausybės generalinis direktorius. 2001–2002 m. LR nuolatinės atstovybės prie Europos Tarybos ministras-patarėjas. 2002–2003 m. LR Užsienio reikalų ministerijos (URM) Administracinio departamento direktorius, nuo 2003 m. lapkričio mėn. ministerijos valstybės sekretorius.

Nuo 2004 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, partijos tarybos narys. 2004 m. gegužės mėn. suteiktas Lietuvos nepaprastojo pasiuntinio ir įgaliotojo ministro diplomatinis rangas. 2004 m. gruodžio mėn. – 2006 m. liepos mėn. Algirdo Brazausko Vyriausybės švietimo ir mokslo ministras. 2006–2011 m. Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Švedijos Karalystėje. 2011–2013 m. URM Pirmininkavimo ES Tarybai departamento direktorius. Nuo 2013 m. LR Vyriausybės kanclerio Almino Mačiulio pirmasis pavaduotojas. 2015–2020 m. Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Rusijos Federacijoje ir Uzbekistano Respublikai.

2020 m. URM ambasadorius ypatingiems pavedimams. 2020–2021 m. LR konsulas Seinuose. Nuo 2022 m. LSDP sekretoriato Tarptautinių reikalų sekretorius. 2023–2024 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. Nuo 2024 m. lapkričio mėn. LR Seimo narys, Seimo užsienio reikalų komiteto pirmininkas.

## Bibliografija
* Lietuvos vidurinės mokyklos raidos 1918–1940 metais pedagoginės kryptys. – Vilnius: Leidybos centras, 1995. – 255 p.: iliustr. – ISBN 9986-03-151-6
* Lietuvos diplomatinis atstovavimas Švedijoje. – Vilnius: Versus aureus, 2011. – 670 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-34-317-2

## Įvertinimas
* 1997 m. ordino „Už nuopelnus Lenkijai“ Karininko kryžius 
* 2003 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžius 
* 2006 m. Karaliaus Leopoldo II ordino Didysis kryžius (Belgija)

## Šaltiniai

|-

|-

|-
Stonkus

;Stonkus
* Karolis Stonkus – sunkiaatletis;
* Laurynas Stonkus – futbolininkas;
* Mantas Stonkus – humoristas, televizijos laidų ir renginių vedėjas;
* Ramūnas Stonkus – futbolininkas;
* Stanislovas Stonkus – krepšininkas, treneris.
; Stonkienė, Stonkuvienė
* Indrė Stonkuvienė – televizijos laidų vedėja;
* Jūratė Jankauskaitė (Stonkienė) – teatro aktorė;
;Stonkutė
* Gabrielė Stonkutė – boksininkė.

Pavardė labai populiari Žemaitijoje. Kilusi iš slaviškų asmenvardžių , ,  < *Cтанислав, Stanisław*.

## Šaltiniai
Kęstutis Slavinskas

**Kęstutis [[Slavinskas]]**:

* Kęstutis Slavinskas (1961) – politikas
* Kęstutis Slavinskas (1967) – politikas
Aleknavičius

;Aleknavičius
* Bernardas Aleknavičius – fotografas, fotožurnalistas, kraštotyrininkas;
* Gintaras Aleknonis-Aleknavičius – teatrologas, žurnalistas;
* Juozas Aleknavičius – dailininkas, tapytojas;
* Jurgis Aleknavičius – pianistas;
* Kajetonas Aleknavičius – kunigas, poetas;
* Petras Rapolas Aleknavičius – OP, poetas;
* Pranas Aleknavičius – žemėtvarkos inžinierius;
* Pranciškus Aleknavičius – muzikos mokytojas, chorvedys;
* Valdas Aleknavičius – agronomas, politikas.
;Aleknavičienė
* Ona Aleknavičienė (g. 1957 m.), kalbininkė, humanitarinių mokslų daktarė;
* Onutė Aleknavičienė-Prokurenkaitė (g. 1947 m.), muzikos mokytoja ir chorvedė;

Pavardė kildinama iš , , kurios padarytos iš vardo *Aleksandras*.

## Šaltiniai
Lakis

**Lakis** ( 'Lakio krateriai') – ugnikalnis Islandijos pietuose, netoli Eldgjau
kanjono, Skaftafedlio nacionaliniame parke, tarp Mirdalsjokudlio ir Vatnajokudlio ledynų esantis vulkaninis plyšys, priklausantis iš pietvakarių į šiaurės rytus besidriekiančiai ugnikalnių grupei. Aukštis įvairus, iki 1725 m.

934 m. įvyko didelis bazaltinės lavos išsiveržimas (19,6 km² lavos, didžiausias žinomas tokio tipo Žemės istorijoje).

1783–1784 m. įvyko dar vienas, kol kas paskutinis išsiveržimas (dar vadinama *Skaftáreldar* – 'Skaftos upių ugnys'), kartu su gretimu Grimsviotno ugnikalniu, kurio metu išsiskyrė 15 km³ bazaltinės lavos bei nuodingų fluoro ir sieros dioksido junginių debesys (viso 8 mln. ir 120 mln. tonų atitinkamai), dėl kurių nugaišo virš 50 % gyvulių ir dėl bado mirė 21 % apylinkių žmonių.

Išsiveržimas prasidėjo 1783 m. birželio 8 d. 130 krateriuose, sprogimo pobūdžio dėl požeminio vandens reakcijos su kylančia bazaltine magma, vėliau palaipsniui perėjo į Plinijaus, Strombolio bei Havajų tipo išsiveržimus, kurie nuslopo po 8 mėnesių, 1784 m. vasario 7 d.

20–25 % Islandijos gyventojų numirė badu, ir tūkstančiai Vakarų Europos gyventojų mirė apsinuodiję pasklidusiu sieros dioksidu. Išsiveržimas turėjo įtakos Europos klimatui (audros bei labai šalta 1784 m. žiema, sukėlusi dar daugiau mirčių), taip pat Šiaurės Amerikos, ir net yra įrodymų, paveikė Afrikos bei Indijos kritulių sistemas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Informacija apie Laki, nuotraukos 
* Informacija apie Laki
* Lakagígar
Slavinskas

**Slavinskas**:

* Slavinskas (Auksapiai) – miestelis Kaliningrado srityje
* Slavinsko kaimo gyvenvietė

## Pavardės

;Slavinskas
* Bronius Slavinskas – žurnalistas, kultūros paveldo metraštininkas
* Džiugas Slavinskas – krepšininkas
* Kęstutis Slavinskas (1967) – politikas
* Zenonas Slaviūnas (Slavinskas) – tautosakininkas, muzikologas

Pavardė dažna visoje Lietuvoje. Kilusi iš slaviškų pavardžių , . Toliau – iš *слава* („šlovė“), *прославленный* („žymus, gerai žinomas, pagarsėjęs“).

## Šaltiniai
Mačys

;Mačys
* Jonas Mačys – politikas, signataras;
* Jonas Mačys-Kėkštas – poetas, publicistas;
* Juozas Juvencijus Mačys – matematikas;
* Juozas Mačys – politikas;
* Jurgis Mačys – agronomas selekcininkas;
* Rimantas Mačys – politikas;
* Vladas Mačys – teisininkas;

;Mačienė
* Birutė Mačienė – žurnalistė.

## Etimologija
Pavardė Lietuvoje plačiau paplitusi Suvalkijoje. Kildinama iš krikšto vardo *Mãtas, Motiẽjus* (< ).

## Šaltiniai
FK Dečić

**Tuzų „Dečić“** – Juodkalnijos futbolo klubas iš Tuzų. Atstovauja albanų ir muslimanų mažumai.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1926 m. Titulais negali pasigirti: aukščiausi pasiekimai 2021 m. iškovota 3 vieta ir patekimas į taurės finalą. 2024–2025 m. sezone pirmą kartą klubo istorijoje tapo šalies čempionais. 2025–2026 m. sezone apginti titulo nesugebėjo ir liko ketvirtoje vietoje.

## Apranga
;Sportinės aprangos pokyčiai:
* Namuose žaidžia mėlyna balta apranga. 

## Pasiekimai

## Sezonai

|}
Šaltiniai:

## Garsesni žaidėjai
; Žaidėjai, atstovavę Juodkalnijos nacionalinei rinktinei
* 

## Išnašos

## Nuorodos
* **Oficiali klubo svetainė**
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* foot.dk archyvas
* Globalsportsarchive
FK Mogren Budva

**Budvos „Mogren“** – Juodkalnijos futbolo klubas iš Budvos.

## Istorija
Klubo ištakos siekė 1920 m., kai buvo įkurtas **FK Budva**. 

### 1991–2016 m.
1991 m. pervadintas ir tapo **FK Morgen**.

Atkūrus Juodkalnijos nepriklausomybę, klubas nuo 2006 m. žaidė šalies elito divizione (Pirmoje lygoje). 

2015/16 m. turėjo žaisti Antroje lygoje, bet iš šių pirmenybių pasitraukė ir buvo paskelbta apie klubo likvidavimą.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}
Šaltiniai:

## Garsesni žaidėjai
; Žaidėjai, atstovavę Juodkalnijos nacionalinei rinktinei
* 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* foot.dk archyvas
* Globalsportsarchive
FK Budućnost Podgorica

**Podgoricos „Budućnost“** – Juodkalnijos futbolo klubas iš Podgoricos.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1925 m.

## Emblema

Vaizdas:BuducnostPodgorica iug.gif|Ankstesnė
Vaizdas:FK Budućnost Podgorica.png|dabartinė


## Apranga
;Sportinės aprangos pokyčiai:
* Namuose žaidžia mėlyna balta apranga. 

## Pasiekimai

Šaltiniai:

## Sezonai

|}

## Garsesni žaidėjai
; Žaidėjai, atstovavę Juodkalnijos nacionalinei rinktinei
* 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* foot.dk archyvas
* YouTube platforma
* Globalsportsarchive
Šv. Elenos kalnas

**Šv. Elenos kalnas** () – aktyvus ugnikalnis (stratovulkanas) JAV, Vašingtono valstijoje, Skamanijos apskrityje, 85 km į šiaurės rytus nuo Portlando ir 158 km į pietus nuo Sietlo. Aukštis 2550 m. Šv. Elenos kalnas yra Ramiojo vandenyno Ugnies žiedo dalis, iškilęs Kaskadiniuose kalnuose. Pavadintas britų diplomato, tyrinėjusio teritoriją, Šv. Elenos lordo Aleino Ficherberto garbei. Ugnikalnio viršūnę dengia ledynai. Krateris 1,5 km pločio, pasagos formos.

Šv. Elenos kalnas garsėja savo galingais išsiveržimais. Jų metu į orą išmetama daugybę pelenų, pasklinda piroklastinių uolienų srautai. Ugnikalnis labai galingai išsiveržė 1980 m. gegužės 18 d. Žuvo 57 žmonės, sugriauta 250 namų, 47 tiltai, 24 km geležinkelių, 300 km greitkelių. Išsiveržimas sukėlė milžinišką sprogimą ir nuošliaužą, kalno aukštis sumažėjo nuo 2950 iki 2550 m. Tai buvo daugiausiai gyvybių nusinešęs ir ekonomiškai nuostolingiausias ugnikalnio išsiveržimas JAV istorijoje.

Po 1980 m. išsiveržimo ugnikalnis buvo aktyvus iki 2008 m. Prognozuojama, kad būsimi išsiveržimai bus dar destruktyvesni, nes dėl lavos kupolų padėties reikės didesnio spaudimo išsiveržti. Nepaisant to, Šv. Elenos kalnas – populiari žygiavimo vieta, į kurią kopiama ištisus metus. 1982 m. prezidentas Ronaldas Reiganas ir JAV Kongresas įsteigė Šv. Elenos kalno nacionalinį ugnikalnio paminklą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Ugnikalnių duomenų bazė
Rainbow Warrior sprogdinimas

***Rainbow Warrior 1985 m. sprogdinimas*** – vieno iš Greenpeace organizacijai priklausančių laivų susprogdinimas 1985 m. liepos 10 d., kai laivas nuskandintas Prancūzijos užsienio žvalgybos agentų (DGSE). Laivas, prišvartuotas Oklando (*Auckland*) uoste, naktį buvo užminuotas prancūzų narų ir susprogdintas; sprogimo metu žuvo portugalų fotografas Fernando Pereira. Greenpeace laivas ruošėsi išplaukti į prancūzų atominių bandymų zoną Mururoa atole. Sabotažo prieš beginklį, taikioje šalyje prišvartuotą laivą aktas sukėlė tarptautinį skandalą. Prancūzija 2005 m. pripažino, jog terorizmo aktas buvo įvykdytas šalies slaptųjų tarnybų pavedimu. Tik du kaltininkai buvo patraukti teismui ir nors Naujosios Zelandijos teismas už žmogžudystę sprogdintojus nuteisė kalėti 10 metų, pastarieji buvo pervežti į Prancūzijos Polineziją ir greitai išlaisvinti. Po įvykio nuvilnijęs viešas nepasitenkinimas privertė atsistatydinti Prancūzijos karo ministrą Charles Hernu, o praėjus 20 metų oficialiai buvo pripažinta asmeninė prezidento François Mitterrand atsakomybė. Sprogdinimui vadovavęs Prancūzijos žvalgybos viršininkas Louis-Pierre Dillais nuteistas nebuvo, šiuo metu gyvena JAV ir vadovauja belgų ginklų gamintojo FNH padaliniui tiekiančiam ginklus FTB, Pentagonui ir JAV vidaus saugumo departamentui.

## Nuorodos
* Greenpeace svetainė
Daugų herbas

**Daugų herbas** – pagrindinis Daugų miesto ir Daugų seniūnijos (Alytaus rajono savivaldybė) heraldinis simbolis. Pagal herbą sukurta ir Daugų vėliava.

## Herbo aprašas

Sidabriniame skydo lauke ant žalios kalvos (*skydo papėdė*) stovi mėlynais šarvais apsitaisęs karys, dešinėje rankoje laikantis tokios pačios spalvos alebardą, kairėje – mėlyną apvalų skydą, prie juosmens kabo trumpas kalavijas. Kario plaštaka ir veidas natūralios spalvos, sijonas ir antpečiai žali, jų kraštai ir pagražinimai, taip pat šalmo plunksnos, šalmo ir skydo apvadai, diržas – auksiniai, alebardos kotas juodas.

## Simbolika

Daugų herbo (kaip ir Ariogalos) simbolika greičiausiai susijusi su XVIII a. pabaigos politiniais įvykiais. Šarvuotas karys su alebarda, skydu ir kalaviju turėjo saugoti Daugų miestą ir visą kraštą nuo gresiančio pavojaus, ginti miestiečių teises. Manoma, jog kario idėja pasiskolinta iš senosios Trakų kunigaikštystės heraldikos.

## Istorija

Daugams laisvojo miesto teises ir herbą – šarvuotą karį su alebarda – 1792 m. balandžio 26 d. suteikė ATR valdovas Stanislovas Augustas. Išliko 1792 m. Daugų privilegijos Nr. 50 originalas (LVIA, f. 1135, ap. 1, b. 64) ir jos įrašas Lietuvos Metrikoje su perpieštu miesto herbu (LM, kn. 556, l. 104-105v). Tačiau netrukus miesto savivalda buvo panaikinta ir herbas ilgam užmirštas. XX a. pradžioje jį nupiešė Bronius Šaliamoras , vėliau – Marijanas Gumovskis (*Marijan Gumowski*). Autoriai pakeitė spalvas, be to, B. Šaliamoro piešinyje neliko skydo, o M. Gumovskio – ir kalavijo.

Po 200 metų Daugų istorinis herbas atkurtas. Siekiant lakoniškumo atsisakyta nereikšmingų žemės, sijono spalvų ir atspalvių. Melsva šarvų spalva pakeista į mėlyną, kad geriau derėtų prie sidabrinio herbo lauko. Dabartinį herbą 1998 m. rugpjūčio 4 d. dekretu Nr. 141 patvirtino prezidentas Valdas Adamkus. Etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.


Coat of arms of Daugai (1792).jpg | Daugų laisvojo miesto herbas 1792 m.
Coat_of_arms_of_Daugai (B. Šaliamoras).jpg | B. Šaliamoro Daugų herbo piešinys ant atvirutės


## Šaltiniai
Viksva trainė

**Viksva trainė** (*Carex panicea*) – viksvuolinių (*Cyperaceae*) šeimos, viksvų (*Carex*) genties augalas. Auga paupiuose, drėgnose pievose. Aukštis 20-40 cm. Žydi gegužės-liepos mėnesiais.
FNH

**Fabrique Nationale de Herstal**, *Fabrique Nationale* ar tiesiog *FN* – ginklus gaminanti Belgijos kompanija.

Oficialus kompanijos pavadinimas yra **FN Herstal**. Firmos padalinys JAV vadinasi **FNH USA**. FN priklauso *Herstal Group*, kuri yra ir JAV ginklų kompanijų *[[U. S. Repeating Arms Company]]* bei *[[Browning Arms Company]]* savininkė.

FN, kuris tada vadinosi *Fabrique Nationale d’Armes de Guerre* ('Nacionalinė karo ginklų gamykla'), įsikūrė nedideliame Herstalio mieste prie Lježo 1889 m. tam, kad pagamintų 150 000 *Mauser 89* šautuvų Belgijos vyriausybei.

1898 m. kompanija FN užmezgė ilgalaikius ryšius su garsiu to meto ginklų konstruktoriumi Džonu Brauningu (*John Moses Browning*).

FN buvo svarbiu Belgijos motorinių transporto priemonių gamintoju. Automobilius gamino XX a. pradžioje, motociklus gamino iki 1965 m., o sunkvežimius – iki 1970 m.

XX a. ketvirto dešimtmečio pabaigoje į Jungtinės Karalystės ginkluotę priimtas aviacinis kulkosvaidis*. 303 Browning* buvo pagal licenciją gamintas *FN Browning*, o ne *Colt-Browning*, kaip jį dažnai vadina.

Džonas Brauningas buvo pradėjęs projektuoti savitaisį pistoletą **Browning GP35 High Power**, kurį 10 metų po Dž. Brauningo mirties pabaigė FN konstruktorius *[[Dieudonné Saive]]*. Šį garsų, iki šiol vertinamą pistoletą gamino FN.

Kompanija *FN Manufacturing LLC*, esanti Columbia mieste (Pietų Karolina, JAV), yra FN karinio skyriaus dalis. Ji kuria ir gamina JAV vyriausybės užsakytus karinius ir policinius ginklus (pvz., šautuvus M16, lengvuosius kulkosvaidžius M249 SAW, vidutinius kulkosvaidžius M240, FNP serijos pistoletus, M2 Browning sunkiuosius kulkosvaidžius.


Image:Fn-1913.jpg| 1913 m. keturių cilindrų vienaeilis motociklas FN. 
|1903 m. 9 mm pistoletas *FN Browning 1903*, pagal užsakymą gamintas Turkijos policijai. 
Image:M249 FN MINIMI DA-SC-85-11586 c1.jpg|JAV kariuomenės kulkosvaidis M249 SAW (tikrasi pavadinimas - FN Minimi)
Image:M240-1.jpg|Kulkosvaidis M240
Image:FN FAL rifle.JPG|FN FAL šautuvas
Image:P90--.png|Pistoletas kulkosvaidis FN P90.


## Nuorodos
* FN Herstal svetainė
Daugų vėliava

**[[Daugai|Daugų]] [[vėliava]]** – mėlyna su plačiu sidabriniu stulpu (pusė vėliavos pločio), kurio fone pavaizduotas herbo figūra - karys.

Laisvieji vėliavos kraštai apvesti auksine juosta.

## Taip pat skaitykite
* Daugų herbas
Paolo Maldini

**Paolas Maldinis** (; g. 1968 m. birželio 26 d.) – Italijos futbolininkas, vienas geriausių pasaulyje gynėjų.

## Karjera
Garsaus futbolininko ir trenerio Cesare Maldini sūnus. Nuo pat profesionalo karjeros pradžios 1984 m. žaidžia AC Milan klube. Maldinis yra komandos kapitonas. 1988–2002 m. žaidė Italijos nacionalinėje rinktinėje, su kuria dalyvavo net 4 pasaulio futbolo čempionatuose (1990, 1994, 1998, 2002 m.) ir 3 Europos čempionatuose (1988, 1996, 2000 m.). Sužaidęs 126 rungtynes (iš jų 64 kaip kapitonas) už rinktinę Paolo išlieka daugiausiai kartų žaidusiu už Italijos rinktine žaidėju. 

Paolo Maldini – vienas tituluočiausių pasaulio futbolininkų, tačiau taip niekad ir netapęs pasaulio čempionu.

2009 m. gegužės 24 d. sužaidė savo paskutines rungtynes AC Milan klube, kurias pralaimėjo 3-2 AS Roma klubui.

## Laimėjimai
* Serie A čempionas (1988, 1992, 1993, 1994, 1996, 1999, 2004)
* Coppa Italia (2003)
* Italijos Supertaurė (1988, 1992, 1993, 1994, 2005)
* UEFA Čempionų lyga (1989, 1990, 1994, 2003, 2007)
* Europos Supertaurė (1989, 1990, 1994, 2003)
* Tarpkontinentinė taurė (1989, 1990)
* 1990 m. pasaulio futbolo čempionatas: 3 vieta
* 1994 m. pasaulio futbolo čempionatas: 2 vieta
* Euro 2000: 2 vieta
* FIFA 100 (2004)

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
OFK Grbalj

**Radanovičių „Grbalj“** – Juodkalnijos futbolo klubas iš Radanovičių (Kotoro savivaldybė).

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1970 m.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}
Šaltiniai:

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Garsesni žaidėjai
; Žaidėjai, atstovavę Juodkalnijos nacionalinei rinktinei
* 

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* foot.dk archyvas
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
FK Zeta Golubovci

**Golubovcų „Zeta“** – Juodkalnijos futbolo klubas iš Golubovcų (prie Podgoricos). Pirmasis Juodkalnijos čempionas.

## Istorija

Iki 1962 m. klubo komanda žaidė Titogrado (dab. Podgorica) miesto lygoje. Vėliau –regioninėje Juodkalnijos lygoje. 

1996 m. pateko į antrąją federacijos lygą. 

2000 m. klubo komanda pirmą kartą pateko į aukščiausią Jugoslavijos FR lygą.

2004-2005 m. sezone „Zeta“ Serbijos ir Juodkalnijos aukščiausioje lygoje užėmė trečią vietą ir tapo pirmu Juodkalnijos klubu, žaidžiančiu UEFA taurės varžybose. UEFA taurėje kovą pradėjo nuo antrojo atrankinio etapo, kur bendru rezultatu 2:5 pralošė  komandai.

2007-2008 m. sezone klubo komanda tapo pirmąja Juodkalnijai UEFA Čempionų lygoje atstovaujančia komanda. Pirmame atrankiniame etape komanda susitiko su FBK Kauno klubo komanda, kurią įveikė bendru rezultatu 5:4. Antrajame etape pralaimėjo  komandai.

2021–2022 m. sezone Pirmoje lygoje buvo dešimtoje vietoje ir buvo perkelti į žemesnį divizioną.

2022–2023 m. sezone rungtyniavo Antroje lygoje, tačiau liko devintoje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.

## Pasiekimai

* III vieta  (2005 m.)

## Sezonai

|}
Šaltiniai:

## Klubo simbolika

### Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia mėlyna apranga. 

## Garsesni žaidėjai
; Žaidėjai, atstovavę Juodkalnijos nacionalinei rinktinei
* 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* foot.dk archyvas
* Globalsportsarchive
Pasiutligė

**Pasiutligė** () – virusinė liga, pažeidžianti centrinę nervų sistemą. Žmogus šia liga užsikrečia įkandus pasiutusiam gyvuliui ir su jo seilėmis virusui patekus į žaizdą. Labai retai galima užsikrėsti seilėms patekus ant sužeistos odos ar gleivinės. Žmogui pasireiškus pasiutligės simptomams, ligos baigtis beveik visada būna mirtina. Pagrindiniai simptomai:

* Agresyvumas
* Bendras silpnumas
* Haliucinacijos
* Sutrikęs miegas
* Nežymus karščiavimas
* Traukuliai
* Rijimo sutrikimai
* Paralyžius
* Sąmonės sutrikimas
* Pažeistos vietos deginimas, paraudimas

Liga prasideda įkandimo vietos patinimu, paraudimu, jos skausmingumu. Blogėja bendra savijauta, šiek tiek pakyla temperatūra, atsiranda nemiga, baimė. Vėliau, mėginant gerti skysčius ar pamačius vandenį, užeina skausmingi rijimo raumenų traukuliai, ligonis negali praryti seilių. Traukulius gali sukelti ir stipri šviesa, triukšmas, skersvėjis. Sutrikus sąmonei, atsiranda haliucinacijos, kalba tampa nerišli, ligonis būna agresyvus, gali įkąsti aplinkiniams. Prasidėjus paralyžiui ligonis gali mirti dėl kvėpavimo sustojimo.

Ligos inkubacinis periodas trunka nuo 10 dienų iki 1 metų, dažniausiai – po 30-60 dienų nuo įkandimo. Tai priklauso nuo įkandimo vietos, žaizdos gylio, nukentėjusiojo amžiaus ir paskiepijimo laiko. Mirštama 5-7, retesniais atvejais 10-12 parą nuo ligos pasireiškimo.

Nustatyta, kad daugiausia (85 %) pasiutligės platintojų sudaro rudosios lapės, o antrasis pagal dydį pasiutligės šaltinis yra usūriniai šunys. 

## Paplitimas
Pasiutligės virusas paplitęs visuose žemynuose, išskyrus Antarktidą. Tam tikrose Azijos, Afrikos, Centrinės ir Lotynų Amerikos šalyse didžiausią rūpestį žmonių sveikatai kelia naminių šunų pasiutligės atvejai.

Europoje pasiutligės iš esmės nėra. Tačiau kai kurios Rytų Europos šalys praneša apie kelis gyvūnų susirgimo atvejus ir keletą žmonių susirgimo atvejų. Tose šalyse įgyvendinamos ligos išnaikinimo ir stebėsenos programos, apimančios ir laukinių gyvūnų vakcinavimą naudojant jaukus.

## Diagnozė
Ligą galima įtarti remiantis klinikiniais požymiais, tačiau būtina atlikti laboratorinius tyrimus, kad diagnozė būtų patvirtinta.

## Atvejai Lietuvoje
Per pastaruosius 10 metų (2003–2012 m.) Lietuvoje nuo pasiutligės mirė 2 žmonės.

Šalyje paskutinis mirties atvejis nuo pasiutligės užregistruotas 2007 m., kuomet 42 metų vyrui keliaujant po Indiją įkando nežinomas šuo (Užkrečiamųjų ligų ir AIDS centro duomenys). Panevėžio apskrityje paskutinis žmogaus pasiutligės atvejis registruotas 2000 m.

Lietuvoje kasmet nuo laukinių ir naminių gyvūnų nukenčia apie 6-7 tūkst. žmonių, iš kurių 50-60 % tenka skiepyti nuo pasiutligės. Panevėžio apskrityje per pastaruosius 10 metų stebima asmenų, besikreipiančių į gydymo įstaigas dėl galimai užsikrėtusių pasiutlige gyvūnų įkandimų (apseilėjimų) mažėjimo tendencija.

## Nuorodos
* sveikas.lt / Pasiutligė 
* delfi.lt / Liga, galinti vos per kelias dienas nuvaryti į kapus: užtenka mažiausio įdrėskimo Giedrė Armalytė, 2015 m. birželio 30 d.
* diena.lt / Specialistai: pasiutligė – vis dar aktuali problema
* sekunde.lt / Pasiutligė
Kalninis dobilas

**Kalninis dobilas** (*Trifolium montanum*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos, dobilų (*Trifolium*) genties augalas. Paplitęs Europoje. Aukštis 15-40 cm. Žiedynas baltas. Žydi gegužės-liepos mėnesiais. Auga pievose, pašlaitėse.
OFK Titograd Podgorica

**Podgoricos „Titograd“ (buvęs „Mladost“ iki 2018 m.)** – Juodkalnijos futbolo klubas iš Podgoricos.

## Istorija
Klubas įkurtas 1951 m. Tuo metu vadinosi **OFK Titograd**. Nuo 1992 m. vadinosi **Mladost Podgorica**.

Vienintelį kartą tapo šalies čempionais 2016 m.

2018 m. pasikeitė pavadinimą ir tapo Podgoricos **OFK „Titograd“**.

## Emblema

Vaizdas:Mladost Podgorica.gif|Mladost
Vaizdas:OFK Titograd Podgorica.png|Titograd


## Pasiekimai

## Sezonai

|}
Šaltiniai:

## Garsesni žaidėjai
; Žaidėjai, atstovavę Juodkalnijos nacionalinei rinktinei
* 

## Išnašos

## Nuorodos
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* foot.dk archyvas
* Globalsportsarchive
Skiauterėtoji putokšlė

**Skiauterėtoji putokšlė** (*Polygala comosa*) – putokšlinių (*Polygalaceae*) šeimos, putokšlių (*Polygala*) genties augalas. Aukštis 10-25 cm. Žiedynas purpuriškai violetinis, sudarytas iš 5-20 žiedų. Auga saulėtose pašlaitėse.
Stalo vynas

**Stalo vynas** (; ; ) – žemiausia vyno klasifikacijos kategorija. Europos Sąjungos šalyse stalo vynu vadinamas vynas, kuriam nesuteikta jokia apeliacija ar kokia kita platesnė regioninė nuoroda. JAV teisės aktai stalo vynu vadina bet kokį nespirituotą ir neputojantį vynuogių vyną.

Atskirose šalyse tokie vynai turi savo pavadinimus: Prancūzijoje *Vin de table*, Ispanijoje *Vino de mesa*, Portugalijoje *Vinho de mesa*, Italijoje *Vino da tavola*, Graikijoje *Epitrapezios oinos*, Vokietijoje *Deutscher Tafelwein*). Mišinys iš skirtingose Europos Sąjungos šalyse pagamintų stalo vynų gali būti vadinamas *Europos stalo vynu*.

Siekiant apsaugoti vartotojus nuo suklaidinimo, stalo vyno etiketėse draudžiama žymėti gamybos vietą, kurią būtų galima palaikyti geografine nuoroda ar apeliacija. Pvz., Prancūzijoje stalo vyno pagaminimo vietovę galima įvardinti pašto indeksu. Taip pat draudžiama nurodyti pagaminimo metus, bet leidžiama nurodyti "partijos numerį', kuriame gali aiškiai matytis metai. 

Stalo vynai paprastai gaminami derlingiausiuose vynuogynuose. Gaminamas pramoniniais metodais.

Dažnai tai būna labai pigus, paprastai vartojamas kaip gaivusis gėrimas pietų metu, kokteiliams gaminti, arba kulinarijoje.

Esama ir aukštos kokybės stalo vynų. Aukštos kokybės ir nepigus vynas gali būti klasifikuotas kaip stalo vynas tuomet, jei jis gaminamas naudojant netradicines (valstybinio reguliuotojo neleistas) vynuogių veisles, netradicinius vyndarystės būdus, ar kitaip neatitinka valstybės nustatyto reglamentavimo.
Tokamakas

**Tokamakas** – riestainio formos, magnetinį lauką sukuriantis įrenginys, skirtas plazmos sulaikymui, vykstant termobranduolinei sintezei. Terminas *tokamak* yra vertinys iš rusų trumpinio ***Токамак*** (**''Тo**роидальная **Кa**мера с **Мa**гнитными **К**атушками* – riestainio formos talpa magnetinio lauko ritėse). Įrenginys 1950 m. buvo išrastas Tarybų Sąjungos fizikų [[Igoris Tamas|Igorio Tamo]] (*Тамм, Игорь Евгеньевич*) ir [[Andrejus Sacharovas|Andrejaus Saharovo]], vadovaujamų Atominės Energijos Instituto Maskvoje akademiko Levo Arcimovičiaus (*Арцимович, Лев Андреевич'') ir 1968 m. išbandytas Novosibirske.

= Dizainas =

### Pagrindinė problema
Teigiamai įkrauti jonai ir neigiamai įkrauti elektronai sintezės plazmoje yra labai aukštoje temperatūroje ir turi atitinkamai didelius greičius. Norint išlaikyti sintezės procesą, dalelės iš karštos plazmos turi būti uždarytos centriniame regione, kitaip plazma greitai atvės. Magnetinio uždarymo sintezės prietaisai išnaudoja tai, kad įelektrintos magnetinio lauko dalelės patiria Lorenco jėgą ir eina sraigtiniais keliais išilgai lauko linijų.

Paprasčiausia magnetinio uždarymo sistema yra solenoidas. Solenoido plazma pasisuks aplink jo liniją einančias lauko linijas, neleisdama judėti šonų link. Tačiau tai netrukdo judėti link galų. Akivaizdus sprendimas yra sulenkti solenoidą aplink apskritimą, suformuojant torą. Tačiau buvo įrodyta, kad tokia tvarka nėra vienoda; dėl vien tik geometrinių priežasčių lauko išorinis toro kraštas yra mažesnis nei vidiniame krašte. Dėl šios asimetrijos elektronai ir jonai dreifuoja per lauką ir galiausiai atsitrenkia į toro sienas.

Išeitis yra suformuoti linijas taip, kad jos ne tik bėgiotų aplink torą, bet ir suktųsi kaip juostelės ant kalėdinio ledinuko.Tokiame lauke bet kuri dalelė atsidurs išoriniame taške, kur ji dreifuos į vieną pusę, tarkime į viršų, sekdama savo magnetinę liniją aplink torą, ji atsidurs vidinėje pusėje, kur nukreips kitą būdu. Šis dalelių tvardymas nėra tobulas tačiau skaičiavimai parodė jog tai yra pakankama norint palaikyti kurą reaktoriuje reikalingą laiko tarpą.

## Šaltiniai
Mažasis dobilas

**Mažasis dobilas** (*Trifolium dubium*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos, dobilų (*Trifolium*) genties augalas. Aukštis 10-30 cm, stiebas šliaužiojantis. Žiedyną sudaro iki 15 žiedų. Žydi nuo gegužės iki rugsėjo.
Vagotasis vėdrynas

**Vagotasis vėdrynas** (*Ranunculus polyanthemos*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos, vėdrynų (*Ranunculus*) genties augalas. Auga pievose, pamiškėse, pakrūmėse. Aukštis iki 50 cm. Stiebas status, žiedkočiai vagoti. Taurėlapiai statūs. Žydi vasarą, geltonais žiedais. Nuodingas.
Versaljesas

**Versaljesas** () – kvartalas, esantis vakariniame Argentinos sostinės Buenos Airių pakraštyje. 

Kvartalas apribotas *Nogoyá, Irigoyen, Juan B. Justo, Gral. Paz* gatvių. Tai vienas presižiškiausių miestų kvartalų, todėl pavadintas pagal Prancūzijos karalių rezidenciją - Versalį. Kvartale gausu parkų, skverų, kitų žaliųjų plotų. Tai ramus ir tvarkingas miesto rajonas. Pagal miesto valdžios nurodymą, kvartale visi pastatai neaukštesni kaip 3 aukštų. Vyrauja angliška architektūra.
Šasta

**Šasta** () – snaudžiantis ugnikalnis (stratovulkanas) JAV, Kalifornijoje, Siskiju apygardoje, Kaskadiniuose kalnuose. Aukštis 4322 m (5 pagal aukštį Kalifornijoje). Šastą sudaro 4 vulkanų kūgių kompleksas. Greta pagrindinio Šastos kūgio ryškiai matomas Šastinos kūgis. Ugnikalnį dengia 7 didesni ledynai. Viršūnėje yra kelios karos.

Šasta susidarė apytiksliai prieš 590 tūkst. metų. Vienintelis žinomas ugnikalnio išsiveržimas įvyko 1786 m. ir buvo stebimas iš Kalifornijos pakrante plaukusio keliautojo La Perūzo laivo.

## Nuorodos
* Ugnikalnių duomenų bazė
Nukas

**Nukas** (grenlandiškai *Nuuk*, „pusiasalis“, , „Geroji viltis“) – Grenlandijos sostinė ir didžiausias šalies miestas. 2016 m. sausio duomenimis, Nuke buvo 17 834 gyventojų. Pagal šiuos duomenis Nukas yra viena mažiausių pasaulio sostinių.

## Istorija

Pirmieji miesto teritorijoje gyvenę žmonės buvo eskimai, čia apsigyvenę apie 2000 m. pr. m. e. Apie X m. e. a. čia atsikėlė vikingai, gyvenę čia beveik nebendraudami su vietiniais iki XVI a. Manoma, kad vikingus palikti Nuko apylinkes privertė pasikeitęs klimatas.

Miesto įkūrėju laikomas norvegų misionierius Hansas Egede, 1728 m. davęs gyvenvietei danišką Godthåb (Gerosios vilties) pavadinimą. 1733-1734 m. siautusi raupų epidemija nusinešė didžiosios dalies vietinių gyventojų gyvybes, tarp jų – ir H. Egede žmonos. Tai privertė H. Egede palikti salą. Tėvo darbus vėliau tęsė Paulius Egede.

Dabartinį Nuko pavadinimą miestui 1979 m. suteikė Grenlandijos savivalda. Kaip ir kitų salos miestų, Nuko populiaciją sudaro eskimai bei danai. Šiuo metu sostinėje gyvena daugiau nei ketvirtadalis visos Grenlandijos gyventojų.

## Geografija
Nukas įsikūręs už 10 km nuo Deiviso sąsiaurio ir maždaug už 240 km į pietus nuo šiaurės poliarinio rato.

## Švietimo ir ugdymo įstaigos

Nuke įsikūręs Grenlandijos universitetas, taip pat veikia pora kolegijų bei žurnalistikos mokykla.

## Susisiekimas

Nukas yra svarbiausias Grenlandijos jūros uostas. 4 km atstumu nuo miesto įsikūręs Nuko oro uostas, kuriame veikia regioninės oro linijos Air Greenland.

## Klimatas

## Giminingi miestai
*  Kukshavenas ()
*  Olborgas ()
*  Vanta ()
*  Čangčunas ()
*  Tivertonas ()
*  Liungby-Torbekas ()
*  Hudingė ()
*  Zėvenaras ()
## Šaltiniai

## Nuorodos
* Miesto svetainė (danų ir grenlandų k.)
Pilis (draugija)

**Draugija „Pilis“** yra asociacija, kurios tikslas – remti Lietuvos pilių, piliakalnių, kito architektūrinio bei gynybinio ir istorinio paveldo tyrimus, atkūrimą, tvarkymą bei garsinimą. Vykdydama savo veiklą Draugija „Pilis“ bendradarbiauja su kitomis organizacijomis bei švietimo įstaigomis.

Draugija „Pilis“ buvo įsteigta 1999 m. rugsėjo 8 d., kuomet atrodė, kad valstybė nutraukia Valdovų rūmų tyrimų finansavimą, nevykdomas Seimo nutarimas dėl Vilniaus pilių kultūrinio rezervato. Jos įkūrimo iniciatoriumi ir pirmuoju pirmininku buvo Edmundas Kulikauskas. Vėliau draugijai vadovavo Elena Sakalauskienė, Danutė Ulvydienė ir istorikas Tomas Baranauskas.

Draugijos tikslas buvo paremti Valdovų rūmų atstatymą bei kitų Lietuvos pilių puoselėjimą. Vienas iš pirmųjų draugijos veiksmų buvo 2000 m. pavasarį surengtas kultūrinis renginys „Vilniaus pilys, poezija ir muzika“, kuriuo siekta populiarinti Valdovų rūmų tyrimus ir atstatymą. 2000 m. rugpjūčio 23 d. draugijos nariai prisidėjo prie Valdovų rūmų paramos fondo įsteigimo.

Draugija organizavo pilių ir piliakalnių lankymą Lietuvoje, Latvijoje, Lenkijoje, Baltarusijoje ir Karaliaučiaus krašte. Išleido vadovus „Castles of Vilnius“ (2000 m.) ir „Vilniaus pilys“ (2002 m.), autorius Kazys Almenas; jo iniciatyva Draugija 2003 m.suorganizavo konkursą „Lietuvos istorija tapyboje“. Nuo 2006 m. D.Ulvydienės iniciatyva suorganizuoti Kovo 11 d. minėjimai Signatarų namuose.

Vykstant Kauno pilies atkūrimui siekė, kad pilis turėtų kuo labiau istorinį įvaizdį, bet nauji mūrai atkurti korėti, o bokštas vienu aukštu žemesnis. Tam 2009 m. prie Draugijos įsteigta Pilių mokslinė taryba, kurios pirmininkas dr. Napaleonas Kitkauskas.

I.Baranauskienės iniciatyva 2007 m. sausio 25 d. paminint Gedimino rašytą laišką krikščionių miestams 1323 01 25 iš sostinės Vilniuje suorganizuotas Vilniaus pagarsinimo paminėjimas, kurį kasmet tęsia kartu su Vilniaus įgulos karininkų ramove.

2016 m. draugija turėjo 50 narių Vilniuje, Kaune ir JAV. Draugijos įstatai atnaujinti 2007 m. gegužės 3 d.

## Nuorodos
* Draugija pilis
Juozas Švedas

**Juozas Švedas:**

* Juozas Švedas (1881) – kunigas, visuomenininkas;
* Juozas Švedas (1944) – pedagogas, chorvedys;
* Juozas Švedas (1955) – politikas.
Baltuška

* Justinas Baltuška – visuomenės veikėjas;
* Marius Baltuška – politikas;
* Raimundas Saulius Baltuška – karininkas, buvęs LR Karinių jūrų pajėgų vadas.
Rimantas Šavelis

**Rimantas Šavelis:**

* Rimantas Šavelis (1942) – rašytojas, dramaturgas;
* Rimantas Šavelis (1964) – politikas.
Dudypta

**Dudypta** () – upė Rusijoje, Šiaurės Sibire, Krasnojarsko krašte (Taimyro dolganų–nencų rajone); Piasinos dešinysis intakas. Prasideda Dudyptos ežeryne (Makaro ežere), teka Šiaurės Sibiro žemuma. Slėnyje gausų pelkių, ežerų.

Laivuojama 150 km nuo žiočių. Dudyptoje gausu žuvies (muksunų, čyrų).

## Šaltiniai
Grenlandijos herbas

**[[Grenlandija|Grenlandijos]] herbas** – mėlyname skydo lauke ant užpakalinių kojų stovintis sidabrinis poliarinis lokys.

Dabartinis herbas pripažintas 1989 m.
Dulgalachas

**Dulgalachas** (, ) – upė Rusijoje, šiaurės rytų Sibire, Jakutijoje; kairioji Janos ištaka. Prasideda Verchojansko kalnagūbrio šiauriniame šlaite. Teka į šiaurę Janos plokščiakalniu. Piečiau Verchojansko susilieja su Sartangu ir sudaro Janą.

Laivuojama 175 km nuo žiočių. Upe plukdyta mediena.

## Šaltiniai
Santa Ana (ugnikalnis)

**Santa Ana** **(Ilamatepekas)** () – didžiausias Salvadoro ugnikalnis (stratovulkanas), 2381 m virš jūros lygio, į vakarus nuo Koatepeko kalderos.

Ilamatepekas yra Apanekos kalnyno dalis ir yra tarp drėgnųjų tropikų miškų bei kavamedžių plantacijų. Ugnikalnio apylinkėse gyvena apie 10 000 gyventojų. Šiame regione svarbiausios ūkio šakos yra žemdirbystė ir turizmas.

Ugnikalnio viršūnėje esančiame pagrindiniame krateryje yra dar trys krateriai bei kalderos, pačiame vidiniame nedidelis kraterinis ežeras. Pleistoceno laikotarpiu įgriuvus viršūnei, susidarė masyvi purvo lavina, pasiekusi Ramųjį Vandenyną; per vėlesnius išsiveržimus ugnikalnis atsistatė. Nuo 1500 m. užregistruota daug Santa Anos išsiveržimų tiek viršūnėje, tiek pakraščiuose. Išsiveržimai vyko 1520, 1521, 1524, 1570, 1576, 1621, 1722, 1734, 1874, 1878, 1879, 1880, 1882, 1884, 1904 ir 1920 m.

Po ilgo ramybės laikotarpio 2005 m. spalio 1 d. įvyko dar vienas išsiveržimas, per kurį žuvo bent du žmonės ir gretimų apylinkių gyventojai buvo priversti evakuotis. Dūmų debesis virš ugnikalnio iškilo iki 10 km aukščio. Iš kraterio tekėjo lava, iki 1,5 km spinduliu buvo išmetami dideli uolienų luitai ir pelenai. Dėl seisminio aktyvumo išsiveržimo pavojus buvo paskelbtas ir 2005 m. rugsėjo viduryje.

Išsiveržimo pasekmės susikomplikavo keliomis dienomis vėliau, kai spalio 4 d. Meksikoje praūžė uraganas Stanas, sukeldamas purvo nuošliaužas, dėl ko žuvo bent 69 žmonių vien Salvadore.

## Nuorodos
* NASA straipsnis apie 2005 išsiveržimą, su nuotraukomis
Čarlis ir šokolado fabrikas

**Čarlis ir šokolado fabrikas** () – 2005 JAV fantastinė komedija. Filmas paremtas 1964 Roald Dahl išleistos to paties pavadinimo knyga.

## Siužetas

Neturtingos šeimos berniukas Čarlis Baketas savo laisvalaikį praleidžia svajodamas apie šokolado fabriką, apie kurį jam pasakoja senelis. Šokolado fabriko šeimininkas Vilis Vonka surengia loteriją, jis savo šokoladuose paslepia 5 auksinius bilietus ir tiems 5 vaikams, kurie juos ras, surengs ekskursiją po fabriką bei vienam iš jų įteiks dovaną. Čarliui pasiseka rasti laimingą bilietą. Ekskursijos metu kiti vaikai susivilioja Vonkos fabriko saldumynais ir atradimais bei iškrenta iš ekskursijos, kol lieka vienintelis Čarlis, įdėmiai klausantis Vonkos pasakojimo apie stebuklingą fabriką. Vieninteliui likusiam Čarliui Vonka praneša, kad jis gali tapti fabriko ir saldumynų imperijos įpėdiniu, jei atsisakys savo šeimos. Tačiau Čarlis Vonkai pasako, kad jis į nieką nekeistų savo šeimos. Po jų pokalbio Vonka susimąsto apie savo nesutarimą su tėvu ir vėliau padedamas Čarlio susitaiko su tėvu, o Čarlis su šeima persikelia gyventi pas Vonką į fabriką.

## Aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Johnny Depp – Vilis Vonka
* Freddie Highmore – Čarlis Baketas
* David Kelly – Senelis Džo
* Noah Taylor – Čarlio tėvas
* Helena Bonham Carter – Čarlio mama
* Missi Pyle – Ponia Beauregarde
* James Fox – Ponia Salt
* Deep Roy – Oompa Loompa
* Christopher Lee – Dr. Vonka (Vonkos tėvas)
* Adam Godley – Ponas Teavee
* Franziska Troegner – POnia Gloop
* AnnaSophia Robb – Violet Beauregarde
* Julia Winter – Veruca Salt
* Jordan Fry – Mike Teavee
* Philip Wiegratz – Augustus Gloop
Kalnų patranka

**Kalnų patranka** (; , *горное орудие*) – lengvas lauko artilerijos (pėstininkų palaikymo) pabūklas, pritaikytas kautynėms kalnuose.

Kalnų patrankos pasižymėjo dviem skiriamaisiais požymiais:
* Jos lengvai gabenamos. Paprastai išardomas į dalis, kurias gali pernešti nešuliniai gyvuliai, dėl to kalnų patrankos neretai vadinamos ir *nešulinėmis patrankomis* ( arba, atitinkamai, *pack howitzers*).
* Didesnis kilimo kampas, leidžiantis šaudyti į taikinius kalnų šlaituose.

Pirmus išardomus patrankų modelius sukūrė Graikijos kariuomenės inžinieriai P. Lykoudis ir P. Danglis. Danglio sukurtas pabūklas vadinamas *Danglio-Šneiderio kalnų patranka* (*75 mm Schneider-Danglis 06/09*).

Kalnų patrankos nuo įprastinių patrankų skyrėsi lengvumu. Kai kurios valstybės šias patrankas naudojo kaip lengvai gabenamas lauko artilerijos patrankas, naudojamas bet kokioje aplinkoje, ne tik kalnuose. Tokios patrankos gana plačiai buvo naudojamos kaip desantinės patrankos. Vienas pirmųjų pabūklų, kuris buvo naudojamas ir kaip kalnų, ir kaip desantinis, buvo 1872 m. greitašaudė Baranovskio patranka (Rusija).

Šiais laikais kalnų patrankos kaip artilerijos pabūklų tipas yra pasenusios. Jas pakeitė haubicos ir minosvaidžiai.
Nešulinis gyvulys

**Nešulinis gyvulys** () – gyvulys, naudojamas gabenti (nešti) kroviniams (nešuliams), užkrautiems ant nugaros. Nešuliniais gyvuliais vadina tiek konkrečius gyvulius, tiek veisles ar rūšis, naudojamus kroviniams pernešti.

## Pavyzdžiai
Tradiciniai nešuliniai gyvuliai yra:
* arkliai ir mulai
* asilai 
* kupranugariai (tiek vienkupriai, tiek dvikupriai). 
* drambliai
* jakai
* šiauriniai elniai
* lamos. Jos kažkada buvo tradicinis inkų nešulinis gyvulys. Jas ir dabar naudoja kaip nešulinius gyvulius 

Kartais kaip nešuliniai naudojami ir stambūs šunys ( aukso ieškotojo su nešuliniu šunimi nuotrauka 1900 m., Aliaskos aukso karštligės metu).

## Nuotraukos

Image:Pack Horse 2.jpg|Australijos gyvulininkas su nešuliniu arkliu
Image:001 georgia tusheti-061.jpg|Nešulinis arklys Tušetijoje (Gruzija)
Image:Pack_Horse.jpg|Nešulinis arklys
Image:Lloyd the Llama.jpg|Nešulinė lama Uolinių kalnų nacionaliniame parke (*Rocky Mountain National Park*), Kolorado valstijoje (JAV)


## Naudojimas karo reikmėms
Nuo senovės nešulinius gyvulius plačiai naudojo karo reikalams. Nešulinių gyvulių vilkstinės sunkiai praeinamose vietovėse gabendavo maistą, pašarą, amuniciją ir pan.

XIX a. pabaigoje, pirmoje XX a. pusėje gana plačiai buvo naudojama nešulinė kalnų artilerija - kalnų pabūklai, kuriuos išardytus pernešdavo nešuliniai gyvuliai.

## Nuorodos
Mango (grupė)

**„Mango“** – Lietuvos merginų pop muzikos grupė, kilusi iš Klaipėdos. Susikūrė 1998 m. sausį. Išpopuliarėjo 1998 m. singlu „Pavasariniai žiedai“. 2008 m. kovo 9 d. įvyko paskutinis koncertas Šiaulių arenoje.

2004 m. gruodį Astą Bridikytę pakeitė Lina Kaklytė.

2014 m. liepos mėnesį grupė vėl sugrįžo į lietuviškos muzikos padangę, tačiau kitokia sudėtimi ir kitokiu pavadinimu – „Man-go“. 2016 m. grupę paliko Justina Jančiauskaitė, ją pakeitė narė Justina Dovydenė. Grupė su nauja nare 2016 m. rudenį pristatė singlą „Suskaičiuok“.

2018 m. spalio mėnesį vyko grupės 20-mečio koncertas.

## Sudėtis
* Rima Petrauskytė (nuo 1998)
* Justina Dovydenė (nuo 2016)
* Gabija Sruogiūtė (nuo 2014)
* Viktorija Perminaitė (1998-2008, nuo 2018)
;
;
;Buvusios

* Asta Bridikytė (1998–2004)
* Lina Kaklytė-Šerpytė (2004–2008)
*Justina Jančiauskaitė (2014–2016)

## Diskografija

## Nuorodos
*
Dueras

**Dueras** (, ), **Doras** () – upė šiaurės Ispanijoje ir Portugalijoje. Prasideda Ispanijos Sorijos provincijoje, Iberijos kalnuose, *Picos de Urbión* masyve, 2160 m aukštyje. Teka į vakarus per Ispanijos Mesetą. Prateka Sorijos, Burgaso, Valjadolido, Samoros ir Salamankos provincijas. Toliau teka Portugalijos teritorija, kanjonu prateka aukštumas (ši dalis, vadinama *[[Alto Douro]]* įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą). Įteka į Atlanto vandenyną Porto mieste.

Dueras – vandeningiausia ir trečia pagal ilgį Pirėnų pusiasalio upė. Patvinsta žiemą ir pavasarį. Ant Duero įrengtas hidroelektrinių kompleksas. Ispanijoje įrengtos 7 (*Cuerda del Pozo, Aldeadávila I y II, Saucelle* ir kt.). Dueras laivuojamas 200 km nuo žiočių.

Didžiausi intakai: Esla, Valderaduejus, Pisuerga, Tamiga (dešinieji), Agueda, Jeltesas, Tormesas (kairieji).

Prie Duero įsikūrę šie miestai: Sorija, Almasanas, Aranda de Dueras, Tordesilijas, Samora (Ispanija), Miranda do Doras, Pezo da Regua, Lamegas, Portas (Portugalija).

## Šaltiniai
Piroklastai

**Piroklastai** arba **tefra** – ugnikalnio išsiveržimo metu į orą išmetamos ir vėliau krintančios ant žemės medžiagos, nepriklausomai nuo jų sudėties ar dydžio. Didžiausi piroklastų fragmentai po išsiveržimo nukrenta ant žemės greičiausiai ir arčiausiai išsiveržimo vietos, tuo tarpu mažesni fragmentai gali būti nunešami toli – pelenai gali iškristi už tūkstačių kilometrų ir laikytis stratosferoje keletą savaičių.

Piroklastai pagal dalelių dydį skirstomi į:

* vulkaninius pelenus (mažesnės nei 2 mm dalelės),
* lapili (nuo 2 iki 64 mm)
* vulkaninės bombos ir blokai (dalelės didesnės už 64 mm).

Piroklastai būdingi klampios magmos išsiveržimams, kai magmoje užstrigusios dujos išsiveržia kartu su įvairaus dydžio uolienų fragmentais.

Smulkesniems piroklastams (pelenams) susimaišius su vandeniu (kritulių arba ištirpdytu sniego, ledyno), susidaro laharas, kuris dėl savo greičio ir energijos gali būti labai pavojingas.

## Taip pat skaitykite
* Piroklastinis srautas
Diuransas

**Diuransas** (, oks. *Durença*) – upė pietryčių Prancūzijoje, Provanse; Ronos kairysis intakas. Prasideda pietvakarinėse Alpėse, netoli Briansono. Teka į vakarus, daugiausia Alpių priekalnėmis. Prateka Aukštutinių Alpių, Aukštutinio Provanso, Vokliūzo, Ronos Deltos departamentus. Žemupyje teka Ronos deltos žemuma, Įteka į Roną šalia Avinjono.

Didžiausi intakai: Bleonas ir Verdonas.

Diuranso vanduo naudojamas drėkinimui, įrengta hidroelektrinių kaskada (bendra galia 1300 MW). Prie Diuranso įsikūrę miestai: Briansonas, Embrunas, Sisteronas, Manoskė, Kavailjonas, Avinjonas.

## Šaltiniai
Antoni Gaudí

**Antonijus Gaudi** (tikr. **Antoni Gaudí i Cornet**, 1852 m. birželio 25 d. Reusas – 1926 m. birželio 10 d. Barselona) – katalonų architektas, vienas žymiausių moderno krypties kūrėjų. Garsiausi darbai: Sagrada Familia, Casa Milà, Casa Batlló.

## Biografija
Gimė neturtingoje miestiečių šeimoje, Reuso miesto apylinkėse, Taragonos provincijoje, Katalonijoje. Ten ir praleido savo vaikystę. Šeimoje be jauniausiojo Antonijaus buvo dar trys broliai ir sesuo, kurie visi iki 1879 m. mirė. Antonijus nuo mažens sirgo reumatu, kentė stiprius sąnarių skausmus. Šie negalavimai jį lydėjo ir visą likusį gyvenimą. Antonijus visą gyvenimą buvo nevedęs.

Būdamas 17 metų, persikėlė į Barseloną, planavo pradėti architektūros studijas. Dėl lėšų trūkumo nuo 1870 m. dirbo braižytoju ir kitų architektų padėjėju; tai leido jam susipažinti su keletu žymių statytojų.

1878 m. baigė architektūros studijas Barselonos aukštojoje architektūros mokykloje. Ankstyvoji A. Gaudi kūryba priskiriama modernui, jo darbai buvo itin gausiai dekoruojami. Kūrybos savitumą iškart pastebėjo turtingi prekybininkai, kurie žavėjosi jaunojo menininko darbų moderniomis, elegantiškomis formomis ir puošyba. Vienas iš jų, Eusebi Guell, tapo A. Gaudi pagrindiniu klientu ir rėmėju. Pastarajam A. Gaudi suprojektavo „Guell Pavilions“, „Guell Palace“, „Park Guell“, „Guell Bodegas“ pastatus. Barselonoje 1890 m. pastačius „Palau Güell“ rūmus, A. Gaudi tapo pačiu žymiausiu miesto architektu. Paskutiniais gyvenimo metais dirbo projektuodamas savo žymiausią kūrinį – Šv. Šeimos bažnyčią.

1926 m. birželio 7 d. išėjęs pasivaikščioti, buvo partrenktas tramvajaus. A. Gaudi nesulaukė skubios pagalbos, kadangi dėl skurdžių drabužių ir dokumentų stokos buvo palaikytas elgeta. Galiausiai policijos pareigūnas A. Gaudi nuvežė į Sant Pau ligoninę, kurioje jis gavo primityvią pagalbą. Kitą dieną, kai Sagrada Família bažnyčios kapelionas Mosén Gil Parés atpažino architektą, jo sveikata buvo smarkiai pablogėjusi, ir papildomas gydymas jam nebegalėjo padėti. Antonijus Gaudi mirė birželio 10 d. Po dviejų dienų A. Gaudi buvo palaidotas Barselonos Šv. Šeimos bažnyčios kriptoje.

1992 m. Šventųjų gildija ėmėsi pastangų kanonizuoti A. Gaudi. 2003 m. Katalonijos vyskupija oficialiai pradėjo šią bylą, suteikdama jam titulą „Dievo tarnas“.

## Nuotraukos

File:Sagrada Familia in Barcelona.jpg|Sagrada Familia
File:Palau Güell 17-05-2009 12-26-16.JPG|Palau Güell
File:Casa Vicens (Barcelona) - 3.jpg|Casa Vicens
File:Capricho gaudi 201108.jpg|El Capricho
File:BCN-ParcGuell-4898.jpg|Guelio parkas
File:Gaudi-Batllo-0279ret.jpg|Casa Batlló


## Taip pat skaitykite

* Antoni Gaudí statiniai Barselonoje

## Šaltiniai

## Nuorodos

* A. Gaudi biografija
*  Patrimoni.gencat, ''L'obra de Gaudí''
*  Artcyclopedia
*  Gaudí et Art nouveau en Catalogne
*   ''Gaudí, arquitecte i artesà''
Santa Ana

**Santa Ana** (port.,  'Šv. Ona') gali reikšti:

* Santa Ana – miestas JAV, Kalifornijoje;
* Santa Ana de Velaskas – miestas Bolivijoje;
* Santa Ana del Jakuma – miestas Bolivijoje;
* Santa Ana – miestas Salvadore;
* Santa Ana – ugnikalnis Salvadore;
* Santa Ana – miestas Argentinoje, Misioneso provincijoje;
* Santa Ana – miestas Kolumbijoje, Magdalenos departamente;
* Santa Ana – miestas Kosta Rikoje;
* Santa Ana – archeologinė vieta Ekvadore;
* Santa Ana – miestelis Hondūre, La Paso departamente;
* Santa Ana – miestelis Hondūre, Fransisko Morasano departamente;
* Santa Ana – miestas Meksikoje, Sonoroje;
* Santa Ana – miestas Venesueloje, Nueva Espartoje;
* Santa Ana – upė JAV, Kalifornijoje;
* Santa Anos kalnai – kalnai JAV, Kalifornijoje.