open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kaulamilčiai

**Kaulamilčiai** (; ) – sumalti gyvūnų kaulai, taip pat gali būti įmaišyta ir maltų džiovintų skerdyklų atliekų. Naudojami kaip trąša ir pašarų priedas.

## Trąša
Kaulamilčiai naudojami kaip lėtaveikės fosforo trąšos. Smulkesnio malimo kaulamilčiai fosforo junginius išskiria sparčiau. Tręšiant ne žemės ūkio kultūras (pvz., vejas) tręšimas kaulamilčiais augalus pakankamai aprūpina fosforu ir kalciu.

Kaulamilčiuose N-P-K (azoto-fosforo-kalio) santykis yra apie 4-12-0, nors kai kuriuose šutintuose kaulamilčių variantuose N-P-K santykis gali būti 1-13-0. Kaulamilčiai yra ir puikus kalcio šaltinis, tačiau azoto turi per mažai, kad pakaktų augalams. Augalai kaulamilčių fosforą įsisavina jei dirvos pH mažesnis kaip 7.0.

## Pašarų priedas
Kaulų miltai, kaip ir kiti panašūs miltai (pvz., mėsos, kraujo, žuvų miltai) naudojami kaip pašarų priedas. Dabar kaulų miltai iš galvijų ir kitų atrajotojų kaulų ir kitų audinių naudojami šeriant tik neatrajotojus. Taip siekiama sumažinti galvijų kempiškosios encefalopatijos plitimą. Galimybę pernešti šios encefalopatijos prionus naikina kaulamilčių žaliavos kaitinimas pakankamai aukštoje temperatūroje.

XX a. 9-tą dešimtmetį paaiškėjo, kad kaulamilčiai gali pernešti prionus galvijų kempiškosios encefalopatijos sukėlėjus. Manoma, kad šios galvijų ligos epidemija prasidėjo po to, kai buvo pakeista kaulamilčių gamybos technologija (sumažinta kaitinimo temperatūra), pagal kurią gamino kaulamilčius iš avių gaišenų. D. Britanijos avys nuo seno sirgdavo prionine liga *[[Skrepi liga|scrapie]]*, kuri per netinkamai gamintus kaulamilčius persidavė galvijams ir tapo galvijų kempiškąja encefalopatija. Tinkamas kaulamilčių ir mėsos miltų kaitinimas gamybos metu suardo prioninius baltymus.

## Nuorodos
Kraujamilčiai

**Kraujamilčiai** (; ) – iš kraujo gaminami milteliai, naudojami kaip azoto trąša ir baltyminis pašaras. Kraujamilčiai paprastai gaminami perdirbant skerdyklų šalutinį produktą – galvijų kraują, bet gaminami ir iš kiaulių bei paukščių kraujo.

Kraujamilčiuose paprastai būna 13,25% azoto, 1,0% fosforo ir 0,6% kalio. Iš kitų organinių trąšų kraujamilčiai išsiskiria dideliu kiekiu azoto.
Turi daug baltymų (apie 80% masės), geležies (900 mg/kg), tokių aminorūgščių kaip treoninas (laisvo – 0,05%), histidinas (5%), lizinas, metioninas.

Sodininkai kraujamilčius barsto soduose kaip triušių atbaidymo priemonę.

Kraujamilčiai gana plačiai naudojami kaip pašarų priedai galvijams, žuvims ir paukščiams. Kraujamilčiai pasižymi didele lizino koncentracija. Kai kuriose šalyse pašarams naudojamus kaulamilčius prieš šeriant maišo su melasa.

Kraujamilčiai skiriasi nuo kaulamilčių žymiai didesniu azoto kiekiu. O kaulamilčiai turi žymiai daugiau fosforo. Kraujamilčių allternatyva yra plunksnamilčiai ir liucernų miltai.

## Nuorodos

*
Rodūnios rajonas

**Rodūnios rajonas** () – administracinis vienetas, egzistavęs 1940-1962 m. Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR teritorijoje, Baranovičių ir Gardino srityse su centru Rodūnios kaime. 1940 m. spalio 12 d. rajoną sudarė 12 apylinkių.

## Istorija

Rajonas įkurtas 1940 m. sausio 15 d. iš 1939 m. rugsėjo pabaigoje Tarybų Sąjungos okupuotos Naugarduko vaivadijos Žubalaičio, Rodūnios ir kelių kitų valsčių bei Vilniaus vaivadijos Varėnos valsčiaus pietinių žemių. 1940 m. rugpjūčio 3 d. dalis vakarinių rajono žemių perduota Lietuvos TSR, Alytaus apskričiai. 1944 m. rugsėjo 20 d. rajonas priskirtas Gardino sričiai. 1962 m. gruodžio 25 d. rajonas panaikintas ir padalintas tarp Ščiutino ir Varanavo rajonų.
Juodasis korsaras

**Juodasis korsaras** (, )  – 1971 metais italų ir ispanų sukurta nuotykių komedija, kurioje vaidina Terence Hill ir Bud Spencer. 

Filmas pasakoja apie piratų tarpusavio konkurenciją, siekiant užgrobti iš Ispanijos gabenamą aukso krovinį.

## Pagrindiniai aktoriai
* Terence Hill – Blekas
* Silvia Monti – Izabela de Mendoza 
* George Martin  – donas Pedro
* Bud Spencer – kapitonas Skulas
* Sal Borgese
Plunksnamilčiai

**Plunksnamilčiai**, *plunksnų miltai* () – šalutinis paukštininkystės produktas, miltai, gaminami iš dalinai hidrolizuotų didesniuose slėgyje ir temperatūroje plunksnų, kurias po hidrolizės išdžiovina ir sumala. Plunksnamilčiuose yra iki 12% azoto, tačiau jo biologinis įsisavinamumas nedidelis. Plunksnamilčiai naudojami kaip trąšos ir pašarų (paprastai atrajotojų) priedas.

Pasaulyje kasmet užauginami milijardai vištų ir kitų paukščių. Iš jų apdorojimo atliekų plunksnų ir gaminami plunksnamilčiai. Plunksnos kaitinamos garų atmosferoje temperatūroje virš +140 °C, ši procedūra ne tik sterilizuoja plunksnas, bet ir dalinai denatūruoja ir hidrolizuoja jų baltymus. Taip apdorotas plunksnas po to išdžiovina, ataušina ir sumala.

## Trąša
Plunksnamilčiai yra lėtaveikė daug azoto turinti organinė trąša. Jie netirpsta vandenyje, jie netinka naudoti kaip skystos trąšos. Tręšiant plunksnamilčius reikia sumaišyti su dirvožemiu, kad dirvožemio mikroorganizmai imtų juos skaidyti, tik tuomet išsiskiria augalų įsisavinami azoto junginiai.

Plunksnamilčiai kaip trąša sukelia šiuos poveikius:
* skatina lapų augimą,
* skatina komposto skaidymą,
* gerina dirvožemio struktūrą.

## Pašarų priedas
Tyrimai rodo, kad į veršelių pašarus įmaišius plunksnamilčių ir kraujamilčių mišinio veršeliai sparčiau auga.
Kiti tyrimai parodė, kad plunksnamilčiai yra efektyvus baltyminis pašarų priedas melžiamoms pieninėms karvėms.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Feather meal (In *Feedipedia*)
* Plunksnamilčių nuotrauka
Andakoljas (Argentina)

**Andakoljas** () – miestelis Argentinoje, Neukeno provincijos šiaurėje, Andų priekalnėse (Vėjo Kordiljeros pašlaitėje), Neukeno aukštupio slėnyje. Minaso departamento centras. Keliai į Čos Malalį, Varvariką. Verčiamasi gyvulininkyste (ožkos, galvijai, avys), miškų kirtimu. Apylinkėse yra vario, aukso telkinių.

## Istorija

Gyvenvietė įkurta 1910 m. Pavadinimas greičiausiai kečujų kilmės ir reiškia „aukštumų spindesys“.

## Šaltiniai
Bezdonė

**Bezdonė** – upė Vilniaus rajone; Neries kairysis intakas. Prasideda pelkėtame Buzraisčio miške, 3 km į pietus nuo Bezdonių, 24 km nuo Vilniaus. Pradžioje teka užpelkėjusiu Bezdonių žuvininkystės tvenkiniu, ties Bezdonimis kerta Vilniaus–Turmanto geležinkelį. Toliau teka į šiaurę Bezdonių miškais, išlaikiusi pirmykštį slėnį, kuriame gausu kirnių, lūžtvių, sąvartų, užtvankų. Žemupyje prateka po keliu Nemenčinė–Buivydžiai. Įteka į Nerį 200,9 km nuo jos žiočių, ties Gamerne, 3 km į rytus nuo Nemenčinės.

Intakai: Kryžovėja, Trinkulis (dešinieji).

Gyvenvietės prie Bezdonės: Bezdonys, Gamernė. Šalia upės stūkso Arvydų dvaro rūmai.

1784 m. šaltinyje Bezdonė vadinama Juodupiu (*Jodupis*). Šalia žiočių, Gamernėje, ant upės buvo įrengtas vandens malūnas.


Bezdonė.jpg|Bezdonė Bezdonių miškuose 
Bezdonė Bezdonių miške (3).JPG|Išvartų užtvenkta vaga
Bezdonė Bezdonių miške (1).JPG|Upė teka laukiniu mišku


## Šaltiniai
El Hueku

**El Hueku** () – miestelis Argentinoje, Neukeno provincijoje, Andų priekalnėse, 90 km į pietvakarius nuo Čos Malalio. Njorkino departamento centras. Keliai į Čos Malalį, Lonkopuę, Nanauką. Miestelyje ir jo apylinkėse gyvena indėnų mapučių. Verčiamasi daugiausia gyvulininkyste (ožkų auginimu).

## Istorija

Pavadinimas „El Hueku“ mapudungunų kalba reiškia „blogio genijus, demonas“. Tokiu pavadinimu vadinta vietinė žolė (*Vulpia octoflora*).

Gyvenvietė pradėjo kurtis 1915 m., oficialiai įsteigta 1938 m. Į El Hueku 1940 m. perkelta departamento sostinė iš Njorkino.

## Šaltiniai
Vaigalė

**Vaigalė** arba *Vaigolė* – upė Lietuvoje, Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje; Elnos dešinysis intakas (Neries baseinas). Ilgis 7,4 km. Prasideda Zakariškių kaimo apylinkėse, teka į šiaurės vakarus per Vaigeliškių kaimą. Vidurupyje kerta  kelią. Įteka į Elną ties Elniakampio kaimu Neries regioniniame parke, 10 km nuo jos žiočių. Nuo šio upelio pavadinimo yra sukurtas vardas Vaigalė. Prie Vaigalės auga vertingi gamtos objektai – Vaigeliškių ąžuolas (liemuo – 4,9 m apimties), Ąžuolų karalienė, skelbtini vietiniais gamtos paminklais.

Intakai:
* Latvė, Latvelė.

Prie Vaigalės yra šie kaimai: Zakariškės, Vaigeliškės, Geležių Antakalniai, Elniakampis, Adomčiškės, Jurkiškės, Levydonys.

## Etimologija

Upėvardis, dar žinomas kaip *Vaigolka*, kildintinas iš  „skubus, greitas“ (plg. dak. *vaigas* „greitas, skubus“,  „greit vyksta, skuba“, av. *vaēg-* „mėtyti“,  „vikrus“).

## Šaltiniai
Elna

**Elna** – upė Lietuvoje, Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje; Neries dešinysis intakas. Prasideda Purvio ežere, teka į vakarus per Purviškių kaimą. Susilieja su Vaigale ir įteka į Nerį 117,4 km nuo jos žiočių, ties Elniakampio kaimu Neries regioniniame parke.

Intakai:
Bindra, Vaigalė.

Prie Elnos yra šie kaimai: Elniakampis, Geležiai, Dambriškės, Purviškės, Kasmiškės.

Upėvardis greičiausiai kilęs nuo gyvūno pavadinimo *elnias* (dar vad. *alnis*), nors gali būti ir vedinys nuo šaknies *al-* (*alėti* – „bėgti, tekėti, srūti“).

## Šaltiniai
Apskritojo stalo diskusijos dėl tvaraus palmių aliejaus

**Apskritojo stalo diskusijos dėl tvaraus palmių aliejaus** (, sutrumpintai **RSPO**) – ne pelno siekianti asociacija, vienijanti alyvpalmių aliejaus gamintojus, perdirbėjus, vartotojus, investuotojus, aplinkos apsaugos bei visuomenines organizacijas. Įkurta 2004 m. su tikslu skatinti darniais principais paremtą alyvpalmių aliejaus išgavimą, sukuriant vieningus standartus bei sertifikavimo sistemą. RSPO būstinė įsikūrusi Šveicarijos mieste Ciuriche, o sekretoriatas – Kuala Lumpūre, Malaizijoje.

## Istorija

RSPO buvo įkurta reaguojant į vis augančią kritiką dėl alyvpalmių plantacijų neigiamo poveikio aplinkai ir vietiniams gyventojams. Indonezijoje ir Malaizijoje, didžiausiose šį aliejų gaminančiose valstybėse, alyvpalmių plantacijų plotas per pastaruosius dešimtmečius išaugo kelis kartus ir viršija 110 000 km². Tokia plėtra kelia socialines problemas, nes nyksta tradiciniai maži ūkiai, kyla nesutarimų dėl žemės nuosavybės, bei aplinkosaugines, nes nemaža dalis plantacijų sodinama iškirtus miškus, palmės auginamos intensyviu būdu. 

Pasaulio gamtos fondas 2001 metais pradėjo pirmąsias diskusijas, kaip išspręsti šias problemas. Buvo surengti keli organizaciniai susitikimai su įvairiomis interesų grupėmis, o organizacija oficialiai įkurta 2004 m. Po metų buvo susitarta dėl principų ir kriterijų, o 2007 m. – dėl sertifikavimo sistemos detalių. Kitais metais buvo sertifikuoti pirmieji ūkiai bei Olandiją pasiekė pirmoji sertifikuoto alyvpalmių aliejaus siunta.

## Veiklos mastai

2012 m. pabaigoje 15 % viso pasaulyje pagaminamo alyvpalmių aliejaus buvo sertifikuota pagal RSPO standartus.

## Kritika

RSPO kritikuojama dėl silpnų socialinių ir aplinkosauginių standartų. Teigiama, kad aliejaus sertifikavimas nepadėjo išspręsti Malaizijoje ir Indonezijoje plačiai paplitusių nesutarimų dėl vietinių gyventojų nuosavybės teisių į žemę, jame nėra stiprių saugiklių, leidžiančių išvengti miškų kirtimo naujiems alyvpalmių plantacijų plotams. Taip pat įžvelgiama organizacinių problemų, nesugebėjimo suderinti įvairių grupių interesus.

RSPO yra kritikuojama ir didžiųjų tarptautinių aplinkosaugos organizacijų: Žemės Draugų, Greenpeace, Rainforest Action Network ir kt. Po 2013 m. balandį įvykusio RSPO standartų atnaujinimo, kuriame nebuvo sustiprinti saugikliai, galintys užkirsti kelią miškų ir durpynų naikinimui sodinant naujus plantancijų plotus, bei plačiai paplitusiam pesticidų naudojimui, pats Pasaulio gamtos fondas išreiškė rūpestį dėl standartų veiksmingumo ir kviečia „progresyvias“ kompanijas savarankiškai įsipareigoti griežtesniems nei RSPO veiklos reikalavimams.

## Alternatyvos

Dvi didžiausios alyvpalmių aliejaus gamintojos pasaulyje – Malaizija ir Indonezija – svarsto apie savų sertifikavimo sistemų kūrimą. Tai daroma argumentuojant, kad RSPO kelia per griežtus reikalavimus ir juos dažnai keičia, o sertifikavimas brangiai kainuoja ir suteikia mažą finansinę grąžą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus organizacijos puslapis
Kauno jaunimo mokykla

**Kauno jaunimo mokykla** – bendrojo lavinimo dieninė (mokoma viena pamaina) mokykla, veikusi Kaune, Pašilės g. 34. Valstybinė biudžetinė mokymo įstaiga, vykdžiusi pagrindinio ugdymo programą (5-10 kl.), toliau siuntusi 10 kl. baigusius mokinius į kitas mokyklas, siekusi garantuoti ugdymo tęstinumą ir socialinį saugumą. Įstaigos kodas 195091976. Steigėjas Kauno miesto savivaldybės taryba.

Mokykla įsteigta 1995 m. sausio 12 d., pradėjo veikti tų pačių metų rugsėjo 1 d. 2004 m. rugsėjo 9 d. sprendimu Nr. T-476 mokykla pavadinta Kauno jaunimo mokykla.

2018 m. Kauno jaunimo mokykla prijungta prie Kauno suaugusiųjų ir jaunimo mokymo centro, veikiančio Žemųjų Šančių mikrorajone, Sandėlių g. 7 (kodas 295093070).

## Veikla

Mokyklos tikslas – padėti mokymosi motyvų stokojantiems, socialinį imunitetą praradusiems, dėl socialinių-ekonominių ar kitokių sąlygų negalintiems baigti pagrindinės mokyklos mokiniams, padėti „sunkiems“ paaugliams ir jaunuoliams suvokti savo poreikius, interesus, gebėjimus, mokyti spręsti asmenines problemas. Tiesiogiai bendravo su Vaikų gerovės centru „Pastogė“, miesto dienos centrais, vidurinėmis mokyklomis.

Mokykla teikė nemokamas psichologines ir socialines konsultacijas mokinių namuose. Joje mokėsi 12–16 metų paaugliai, patiriantys sunkumų vidurinėje mokykloje. Buvo taikomi tiek individualaus darbo su kiekvienu mokiniu, tiek darbo su mokinio šeima metodai, todėl mokyklos darbuotojai (klasių auklėtojai, socialinė pedagogė, psichologė ir kt.) naudojo įvairius poveikio metodus. Konsultacijos vyko įvairiais būdais: pokalbiai su mokinių tėvais apie vaikų problemas mokykloje ar šeimoje, konkretaus veiksmų plano, kurį naudoja šeima ar mokykla, aptarimas ar susitarimas glaudžiau bendradarbiauti ir pan. Tai mokiniui nesudaro galimybės praleisti pamokų. Individualiai buvo dirbama su kiekvienu mokiniu per pamokas, naudojant vaizdinę medžiagą, sudarant galimybę įvairių konkursų, žaidimų metu parodyti savo galimybes, išbandyti naują veiklą. Mokykloje veikė paskatinimų sistema: pažangūs mokiniai lankė baseiną, nemokamai žaidė boulingą, pramogavo ledo arenoje, vyko į ekskursijas.

Kauno jaunimo mokykloje veikė sociokultūrinis centras „Mokykla – miestui“. Naujajame centre buvo 4 veiklos sritys: suaugusiųjų ir vaikų švietimas, menas ir kultūra, bendruomenės kūrimas, rekreacija. Mokykloje veikėsavivaldos institucijos: mokyklos taryba, mokytojų taryba, mokinių parlamentas, metodinė taryba.

Buvo priimami visi pageidaujantys mokytis mokiniai iš Kauno miesto ir rajono. Priėmimas vykdytas vadovaujantis asmenų priėmimo į Kauno miesto savivaldybės bendrojo ugdymo mokyklas kriterijų ir klasių komplektavimo tvarkos aprašu, patvirtintu Kauno miesto savivaldybės tarybos 2012 m. vasario 23 d. sprendimu Nr. T-90.

## Direktoriai
* Tomas Lagūnavičius (1995-2018)

## Taip pat skaitykite
* Kauno Tito Masiulio jaunimo mokykla

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mokyklos svetainė
* Kauno jaunimo mokykla (''aikos.smm.lt'')
Bindra

**Bindra** – upė Lietuvoje, Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje; Elnos kairysis intakas (Neries baseinas). Ilgis 1 km. Prasideda Pylimų kaimo apylinkėse, teka į šiaurė. Įteka į Elną prieš Elniakampio ežero Neries regioniniame parke.

Prie Bindros yra šie kaimai: Pylimai, Geležiai.
Intensyvi gyvulininkystė

**Intensyvi gyvulininkystė** – verslinė gyvulininkystė, kurioje daug tos pačios rūšies gyvūnų auginama uždarose erdvėse, naudojami perdirbti arba praturtinti pašarai, siekiama kuo didesnio našumo. Intensyviu būdu yra auginamos karvės, kiaulės, vištos, kalakutai ir kitokie gyvūnai; gaunama mėsa, pienas, kiaušiniai.

## Istorija
Intensyvi gyvulininkystė atsirado po Antrojo pasaulinio karo, pritaikant masto ekonomijos principus gyvulininkystėje. Tai padaryta didinant tvartų dydį, juose laikomų gyvūnų tankį, optimizuojant pašarų maistinę vertę, jų tiekimą, mechanizuojant gyvūnų priežiūros darbus, kontroliuojant aplinkos temperatūrą, apšvietimą. Siekiant didesnio našumo, yra išvedamos vis produktyvesnės gyvūnų veislės. Visa tai leido padidinti ūkių gamybos apimtis, tuo pačiu sumažinant jų kiekį ir žemės ūkyje dirbančių žmonių skaičių.

1990 m. intensyvi gyvulininkystė sudarė 30 % pasaulinės mėsos gamybos, o 2005 m. šis rodiklis išaugo iki 40 %.

## Mastas

Anot Worldwatch Institute, intensyvi gyvulininkystė yra sparčiausiai augantis gyvūnų auginimo metodas pasaulyje. 2006 metais tokiu būdu buvo gauta 74 % pasaulio paukštienos, 50 % kiaulienos, 43 % jautienos, 68 % kiaušinių.

## Kritika

Intensyvi gyvulininkystė yra kritikuojama pasitelkiant argumentus, susijusius su gyvūnų gerove, žmonių sveikata ir aplinkosauga.

Gyvūnų gerovės bei gyvūnų teisių šalininkai teigia, kad intensyviai auginant gyvūnus nėra atsižvelgiama į jų poreikius, naudojamos skausmingos ir žalojančios praktikos, pavyzdžiui, snapų nukapojimas vištoms, galvijų nuraginimas. Dėl ankštų gardų arba didelio tankio, gyvūnai turi mažai erdvės judėti, negali socializuotis, patiria stresą.

## Šaltiniai
Vilbė

**Vilbė** – upė Lietuvoje, Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje; Neries dešinysis intakas. Ilgis 2,2 km. Prasideda Mikališkių kaimo apylinkėse, teka į pietus.

Prie Vilbės yra kaimai Mikališkės ir Sidaronys.

Upėvardis kildintinas iš žodžių *vilbti, vilbėti* („čiulbėti“), *velbejoti* („švepluoti“).

## Šaltiniai
Purvis

**Purvis** – ežeras rytų Lietuvoje, Vilniaus rajone, 8,5 km į pietus nuo Maišiagalos miestelio, tuoj į šiaurės vakarus nuo Sudervės. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,22 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 158,8 m. Kranto linija vingiuota, patys krantai žemoki, pelkėti – plyti aplink ežerą ~ 7 ha dydžio Purviškių pelkė. Aplinkui stūkso Purviškių miškas. Iš šio ežero išteka E-1 upelis link Elnos upės, įtekančios į Nerį.

Prie Purvio įsikūrusi Sudervė ir Purviškės.

## Šaltiniai
Buta Rankilis

**Buta Rankilis** () – miestelis Argentinoje, Neukeno provincijoje, į šiaurės rytus nuo Čos Malalio. Pehuenčeso departamento centras. Praeina kelias *[[Ruta Nacional 40]]*. Į pietvakarius nuo Buta Rankilio stūkso Tromeno ugnikalnis.

Nors Buta Rankilis yra Pehuenčeso departamento centras, didžiausias departamento miestas yra Rinkon de los Sausesas.

Miestelio pavadinimas mapudungunų kalba reiškia „didelės ganyklos“.

## Šaltiniai
Tromeno ugnikalnis

**Tromeno ugnikalnis** () – užgesęs ugnikalnis (stratovulkanas) Argentinoje, Neukeno provincijoje, Andų priekalnėse, į pietvakarius nuo Buta Rankilio. Aukštis – 3978 m. Ugnikalnio pašlaitėje, 2100 m aukštyje telkšo Tromeno lagūna (plotas 4 km²). Viršūnėje yra dvi persikertančios kalderos, kurių plotis 3,5 km.

Paskutinis, istorijoje fiksuotas, Tromeno išsiveržimas įvyko 1822 m.

Kalno pavadinimas mapudungunų kalba reiškia „minkštimas“. Kitas kalno pavadinimas yra Pun Mahuida, kuris reiškia „tamsus, debesuotas kalnas“.

## Nuorodos
* Tromen , Global Volcanism Program
Tromenas

**Tromenas** () gali reikšti šiuos objektus Argentinoje, Neukeno provincijoje:

* Tromeno ugnikalnis;
* Tromeno ežeras;
* Tromeno perėja.
Las Lachasas

**Las Lachasas** () gali reikšti:

* Las Lachasas – miestelis Argentinoje, Neukeno provincijoje;
* Las Lachasas – miestelis Hondūre;
* Las Lachasas – ugnikalnis Nikaragvoje;
* San Chosė de las Lachasas – miestas Kuboje;
* Las Lachaso katedra – bažnyčia Kolumbijoje, Gvaitaros upės kanjone.
Kutral Ko

**Kutral Ko** () – miestas Argentinoje, Neukeno provincijoje, 109 km į vakarus nuo Neukeno, prie kelio ir geležinkelio tarp Neukeno ir Sapalos. Sudaro konurbaciją su Plasa Huinkolio miestu. Naftos gavybos pramonės centras.

## Istorija

Gyvenvietė pradėjo kurtis 1933 m. aplinkinėse dykynėse radus naftos. Pradžioje buvo žinoma kaip *Barrio Peligroso* („pavojingasis kvartalas“). 1935 m. vietovė pervadinta į Kutral Ko, kas mapudungunų kalba reiškia „ugninis vanduo“. Tarp 1953 ir 1955 m. miestas vadintas ***Eva Perón***.

## Šaltiniai
Česka zbrojovka

**Česka zbrojovka** (; sutr. *ČZ/CZ*) – prekinis ženklas, naudojamas kelių Čekijos ginklų ir transporto gamyklų:

* *Arms Moravia* (Technoex) 1993
* *Alfa-Proj*
* *[[Česká zbrojovka Strakonice]]* (gamina ginklus ir motociklus)
* *[[Česká zbrojovka Uherský Brod]]* (ČZUB)
* *[[Zbrojovka Brno]]* (buvusi *Československá Státní Zbrojovka*)
* *Czech Weapons* (ČZW)
* *Zbrojovka Praga*
* *Zbrojovka Vsetín* (ZVI)
Kauno Tito Masiulio jaunimo mokykla

**Kauno Tito Masiulio jaunimo mokykla** – dieninė, pagrindinės mokyklos tipo jaunimo mokykla Kaune, Pramonės pr. 35, vykdžiusi neformaliojo vaikų švietimo ir formalųjį švietimą papildančio ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191846452. Steigėjas Kauno miesto savivaldybės taryba.

## Istorija
Mokyklos istorija prasidėjo nuo 1994 m. rugsėjo 12 d., kai Moksleivių techninės kūrybos ir darbo centre duris atvėrė jaunimo klasės, kuriose žinių semtis panoro 30 mokinių. 1995–1996 mokslo metais jau mokėsi 142 mokiniai, sudarytos 9 jaunimo mokinių klasės. 1996 m. centras reorganizuotas į mokyklą, pavadintą vienos iš Sausio 13-osios įvykių aukų – Tito Masiulio (1962–1991) vardu.

2018 m. Kauno Tito Masiulio jaunimo mokykla prijungta prie Kauno suaugusiųjų ir jaunimo mokymo centro, veikiančio Žemųjų Šančių mikrorajone, Sandėlių g. 7 (kodas 295093070).

## Veikla
Mokykloje veikė 2 struktūriniai padaliniai: bendrojo lavinimo ir neformaliojo vaikų švietimo, kuriuose buvo šie skyriai: informacinių technologijų, metodinio darbo organizavimo, ikiprofesinio mokymo. Bendrojo lavinimo struktūriniame padalinyje buvo ugdomi mokiniai, siekiantys pagrindinio išsilavinimo, o neformaliojo vaikų švietimo – mokyklos bendrojo lavinimo struktūriniame padalinyje besimokantys, kitų Kauno miesto ugdymo įstaigų mokiniai ir niekur nesimokantys paaugliai ir jaunuoliai.

Mokyklos specialistai vykdė veiklą šiose prioritetinės srityse: patyčių, krizių, nusikalstamumo ir smurto prevencija, pagalba mokiniams turintiems mokymosi, elgesio ir emocinių problemų, mokytojų švietimas. Individualiai buvo dirbama su mokiniais, tėvais (globėjais), mokytojais, sprendžiant socialines ir pedagogines mokinio problemas, buvo teikiama parama krizių metu. Vyko pokalbiai ir konsultacijos mokiniams, jų tėvams (globėjams). Buvo padedama adaptuotis mokykloje naujai atėjusiems mokiniams, atliekami tyrimai mokyklos bendruomenėje. Bendradarbiauta su socialiniais partneriais (Vaiko teisių apsaugos skyrius, policija, pedagoginė psichologinė tarnyba, pataisos inspekcija, Socialinių reikalų skyrius, seniūnijos, pagalbos šeimai tarnyba ir kt.).

## Direktoriai
* Egidijus Mikalajūnas

## Taip pat skaitykite
* Kauno jaunimo mokykla
* Kauno Prano Eimučio jaunimo mokykla

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mokyklos svetainė 
* Kauno Tito Masiulio jaunimo mokykla (''aikos.smm.lt'')
Las Lachasas (Argentina)

**Las Lachasas** () – miestelis Argentinoje, Neukeno provincijos centre, 58 km į šiaurės vakarus nuo Sapalos, prie Agrijo upės. Pikunčeso departamento centras. Praeina kelias *[[Ruta Nacional 40]]*, atsišakoja keliai į Čilę (*[[Ruta Nacional 242]]*, per Pino Hačado perėją) ir Lonkopuę. Verčiamasi prekyba, žemės ūkiu. Yra įsikūręs Argentinos kariuomenės padalinys.

## Istorija
Las Lachasas įkurtas 1897 m. Argentinos karvedžio Enrique Godoy kaip karinis postas.

## Šaltiniai
Pikun Leufu

**Pikun Leufu** () – miestelis Argentinoje, Neukeno provincijoje, į pietvakarius nuo Neukeno, prie Limajo upės (Eskielio Ramoso Mechijos tvenkinio). Departamento centras. Praeina kelias *[[Ruta Nacional 237]]*, atsišakoja kelias į Kutral Ko.

Miestelio pavadinimas mapudungunų kalba reiškia „šiaurės upė“.

## Šaltiniai
Drževnicė

**Drževnicė** () – upė Čekijoje, kairysis Moravos intakas.

Ištakos Hostyno aukštumose (551 m virš jūros lygio), teka per Vizovicių aukštumas. Ilgis 41,6 km. Otrokovicėse (182 m virš jūros lygio) įteka į Moravą. Upė patvenkta Slušovicių užtvanka.

Teka per Kašavą, Bržezovą (*Březová*), Slušovices, Lipą (*Lípa*), *Želechovice nad Dřevnicí*, Zliną ir Otrokovices.

Intakai:
* kairieji: *Trnávka*, Všeminka, Lutoninka, *Obůrek*
* dešinieji: *Ostratky*, *Fryštácký potok*, *Racková*
Hana (Moravija)

**Hana** (; ) – etninis regionas centrinėje Moravijoje (Čekija). Regiono teritorija yra tarp Zabržeho (*Zábřeh*), Holešovo (*Holešov*), Viškovo (*Vyškov*) ir Uničovo (*Uničov*) miestų. Regionas yra Moravos ir Hanos upių žemumose.

Hanos regionas garsėja savo žemės ūkio produkcija, kostiumais ir tradiciniais papročiais. Hanos tarmė (), kuria kalba vietiniai gyventojai hanakai, priklauso Centrinės Moravijos tarmių grupei.
Tradicinė vietinė tarmė išlikusi, ja spausdinami kai kurie regiono spaudos leidiniai. Čekai regiono liaudies muziką atpažįsta pagal žodžius Hanos tarme.


Hanacky kroj zeny 1.jpg|Hanos regiono nacionaliniai kostiumai
V Prostijově na renko.jpg|Posmas ant Prostejovo pilies sienos Hanos tarme


## Žymūs Hanos miestai ir vietovės
* Olomoucas – Hanos centras, istorinė Moravijos sostinė.
* Pršerovas
* Prostejovas – kartais vadinamas „Hanos Mančesteriu“, o iki Holokausto vadintas „Hanos Jeruzale“.
* Svaty Kopečekas
* Hrad Bouzovas
* Hostynas
* Kromeržyžas – kartais vadinamas „Hanos Atėnais“.
* Litovelas – kartais vadinamas „Hanos Venecija“.
* Litovelo Pamoraviai – kraštovaizdžio draustinis
* Kojetynas
* Nameštis prie Hanos (*Náměšť na Hané*)
* Javoržicės urvai (*Javoříčské jeskyně*)
* Mladečo urvai (*Mladečské jeskyně*)
* Hulynas
* Holešovas
* Šternberkas
* Chropinės pilis (*Zámek Chropyně*)
* Zbrašovo aragonito urvai (*Zbrašovské aragonitové jeskyně*)
* Vyškovas – anksčiau vadintas „Moravijos Versaliu“ ar „Hanos Versaliu“.

## Nuorodos
Hanakai

**Hanakai** (; ) – etninė vakarų slavų grupė, kompaktiškai gyvenanti Hanos krašte (Hanos upės žemupyje ir Moravos upės vidurupyje), kurios centras yra Olomoucas.

## Nuorodos
* HANACI – the Society of Natives and Supporters of Haná
Beariminė žemdirbystė

**Beariminė žemdirbystė** () – žemės ūkio augalų auginimo būdas nenaudojant plūgo ir kitų agregatų dirbti žemei, dirvožemis įdirbamas tik tiek, kiek reikia sėklos įterpimui. Po sėjos, buvusios kultūros ar tarpinių augalų liekanos lieka ant paviršiaus kaip mulčas ir dengia dirvos paviršių.

## Aprašymas
Beariminė žemdirbystė išplito 3-iajame XX a. dešimtmetyje JAV. Viena iš beariminės žemdirbystės atsiradimo priežasčių – dirvožemio erozija. Beariminės žemdirbystės šalininkai teigia, kad taip taupomi energetiniai resursai, didinamas humuso kiekis dirvožemyje, mažinamas piktžolėtumas, tuo pačiu ir pesticidų naudojimas, žemės dirbimas labai paspartėja. Beariminėje žemdirbystėje naudojami specifiniai žemės ūkio padargai, mašinos ir agregatai. Išskiriamos pagrindinės dvi technologijos – tiesioginė sėja ( (*No-Till*)) ir minimalus žemės dirbimas ( arba *mulch-till*). Tiesioginės sėjos atveju naudojamos specialios sėjamosios ir sėjama tiesiai į ražieną, dirvos paviršius beveik 100 proc. padengtas augalinėmis liekanomis (taip išsaugojama drėgmė, mažinamas piktžolėtumas). Minimalaus žemės dirbimo technologijoje naudojami specialūs kultivatoriai, įdirbantys tik tiek dirvos paviršiaus, kad įterptų agalines liekanas. Sėjama į mulčą. Tradicinės žemdirbystės šalininkai kritikuoja šias technologijas. Teigiama, kad neariant dirvožemio tankis nuolat didėja ir jis tampa nelaidus nei orui nei vandeniui, humusas kaupiasi tik dirvos paviršiuje, dėl didelio kiekio augalinių liekanų sparčiau plinta augalų ligos ir kenkėjai, speciali technika labai brangi, reikia itin galingų traktorių. Pastaruoju metu beariminės žemdirbystės populiarumas Lietuvoje mažėja. Taikant šias technologijas reikalinga itin aukšta kvalifikacija, o rezultatas ne visada toks kokio buvo tikimasi. Pavyzdžiui, dirvožemio struktūra, atsisakius arimo ir veikiant dirvos mikro florai ir faunai, pilnai susiformuoja tik po keleto metų, o iki to laiko derliai dažniausiai nežymiai sumažėja. Taikant beariminės žemdirbystės technologiją ypač svarbu laikytis sėjomainos ir sėti tarpinius augalus.
Lenkijos krašto ūkio banko rūmai

**Lenkijos krašto ūkio banko rūmai** – pastatas Senamiestyje, Vilniuje. Projekto autoriai – J. Pankovskis, St. Gelenzovskis ir Janas Borovskis.

## Istorija

Nuo XVI a. rūmų vieta priklausė Radviloms. XVIII a. teritorija buvo padalinta į kelis sklypus, per kuriuos XIX a. ketvirtajame dešimtmetyje buvo nutiestas Jurgio prospektas. 1921 m. sklypas priklausė S. Grabovskiui. Jame buvo įrengtos medinės mineralinio vandens parduotuvėlės, fotografavimo paviljonas. 1936 m. sklypą įsigijo Lenkijos krašto ūkio banko Vilniaus skyrius. Rūmų statyba vyko 1937–1938 m. 1938 m. banko kieme buvo pastatytas garažas (projekto autoriai – J. Pankovskis, St. Gelenzovskis ir J. Borovskis).

1940 m. pastatas buvo nacionalizuotas. 1940–1941 m. jo pirmuosiuose dviejuose aukštuose buvo įsikūręs LKP(b) Vilniaus miesto komitetas. 1944–1950 m. rūmuose veikė LKP(b) CK kadrų ir organizacinio partinio darbo skyriai. 1950–1990 m. pastate veikė LLKJS CK ir laikraščių „Genys“ ir „Jaunimo gretos“ redakcijos.

1990–1995 m. pastate veikė Lietuvos jaunimo forumas, Vilniaus miesto valdybos skyriai, Lietuvos Respublikos finansų ministerija ir „Bičiulystės“ redakcija. 1995–2005 m. rūmuose dirbo Vilniaus apskrities viršininko administracija. 2005–2006 m. statinys rekonstruotas. Nuo 2006 m. čia įsikūrusi „Kristiana“.

## Šaltiniai
Debashish Bhattacharya

**Debašišas Bhatačarja** (, g. 1963 m. sausio 12 d.) – indų muzikas, atliekantis klasikinę indų muziką gitara (*slideguitar* metodu).

Gimė Kalkutoje, muzikų šeimoje. Nuo pat vaikystės mokėsi muzikos: ne vienerius metus tėvų buvo mokomas muzikos pradmenų, tradicinio indiško dainavimo, būdamas šešerių pradėjo mokytis vakarietiško grojimo gitara, taip pat sitaru ir instrumentu esradžu. Vėliau pradėjo oficialias sitaros studijas, ėmėsi mokytis iš Indijos gitaros (*side guitar*) pionieriaus Brij Bhushan Kabra. Būdamas dvidešimties, Bhatačarja buvo apdovanotas Indijos prezidento, nes laimėjo „All India Radio“ organizuojamą nacionalinės muzikos konkursą.

2009 m. Debašišas Bhatačarja nominuotas „Grammy“ apdovanojimui geriausio tradicinės pasaulio muzikos albumo kategorijoje už albumą *Calcutta Chronicles*. Atlikėjas grojo su kitais žymiais atlikėjais: Ajoy Chakrabarty, Brij Bhushan Kabra, Ustad Zakir Hussain, John McLaughlin, Bob Brozman, Ravi Shankar.

Debašišas koncertavo JAV, Kanados, Europos ir Afrikos džiazo, world muzikos, folkloro bei nacionaliniuose Indijos gitarų festivaliuose, turėjo daugiau nei 3 000 koncertų visame pasaulyje, išugdė daugiau nei 1 000 mokinių, sukūrė 19 gitarų ir įrašė 15 albumų, kurių trys sulaukė tarptautinių apdovanojimų.

2013 m. koncertavo Lietuvoje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Diskografija
* 
* Debashish Bhattacharya atlieka ragą
Vizovicių aukštumos

**Vizovicių aukštumos** () – aukštumų regionas Zlyno krašte (Čekija), pavadintas pagal Vizovicės miestą.

Geografiškai aukštumos yra dalis Slovakijos-Moravijos Karpatų. Aukščiausias Vizovicių aukštumų taškas yra Klaštovas (), kurio aukštis yra 753 m virš jūros lygio. Aukštumų plotas yra 1 399 km², vidutinis aukštis – 339 m. Pagrindinė aukštumas sudaranti uoliena yra *flišas* ().

Aukštumose prasideda Drževnicės upė. Jose yra miestai Vizovicės, Zlynas, Uhersky Brodas ir spa miestas Luhačovicės.
Disfemizmas

**Disfemizmas** ( – neteisingas pasakymas) – žodis ar žodžių grupė, vartojami vietoj švelnesnių žodžių, siekiant sudaryti neigiamą nuomonę, suteikti neigiamą atspalvį ar ką nors įžeisti, pavyzdžiui, „dvėsti“ vietoj „mirti“.

Po antrojo pasaulinio karo sovietinė Lietuvos valdžia plačiai vartojo disfemizmus „banditas“ (vietoj žodžio „partizanas“), „liaudies priešas“ (vietoj „sovietų valdžios priešas“) ir pan. Jais buvo siekiama sumenkinti pasipriešinimo sovietinei santvarkai reikšmę ir pažeminti šios santvarkos oponentus.

Žodžio „disfemizmas“ antonimas yra „eufemizmas“.

## Šaltiniai
Uhersky Brodas

**Uhersky Brodas** (; ) – Čekijos miestas Zlyno krašte.

## Geografija
Miestas yra pietryčių Moravijoje, Vizovicių aukštumose (), netoli Baltųjų Karpatų.

Kiti svarbūs miestai ir kaimai Uhersky Brodo apylinkėse:
* Banovas
* Boikovicės
* Nivnicės – viena iš trijų spėjamų vietų, kur galbūt gimė Janas Amosas Komenskis.
* Komna – antra iš spėjamų J. A. Komenskio gimimo vietų. Jo pavardė kilusi iš žodžio *Komňa*.
* Vlčnovas

## Istorija
Pavadinimas  reiškia 'vengrų brasta' arba 'brasta į Vengriją'.

Uhersky Brodo istorija atsekama iki X a. 1272 m. miestas tapo toks reikšmingas, kad Čekijos karalius Otokaras II suteikė jam karališkojo miesto statusą.

XVI a. buvo trumpas miesto aukso amžius, kai miestas klestėjo valdomas Jono iš Kunovicių (). Tuo metu mieste buvo pastatyta rotušė ir valdytojo rūmai. Gerieji laikai pasibaigė XVII a. pradžioje, kai miestą ėmė puldinėti vengrai.

Vėliau mieste ėmė augti vokiečių ir žydų bendruomenės. XIX a. mieste ėmė vystytis pramonė, bet jis išlaikė būdingą charakterį.

Artėjantis Antrasis pasaulinis karas paskatino mieste pramonės vystymą. Jame atsidarė šaulių ginklų gamykla *[[Česká zbrojovka Uherský Brod]]*, tapusi regiono pramonės centru.
Karo metais miestas prarado miestui svarbią žydų bendruomenę, kurios paminklu liko žydų kapinės.

## Žymios vietos
Paskutiniais metais miestą ėmė lankyti vis daugiau turistų. Juos traukia netoliese esantys Baltųjų Karpatų nacionalinis parkas ir Karpatus kertantys dviračių maršrutai. Mieste turistai praleidžia 1-2 dienas.

Mieste yra Janačeko alaus darykla, tiekianti alų vietiniam regionui. Alaus daryklos pavadinimą dažnai sieja su čekų kompozitoriumi Leošu Janačeku, bet iš tikrųjų jie nesusiję.

Kalvoje netoli miesto yra observatorija. Nuo 1961 m. veikianti observatorija buvo finansuota ir pastatyta miesto gyventojų. 2009 m. obervatorija planavo įkurti planetariumą, kuris užsiimtų švietimu.
Marija Mašiotaitė-Urbšienė

**Marija Mašiotaitė-Urbšienė** (1895 m. birželio 24 d. Rygoje, Latvija – 1959 m. kovo 2 d. Kaune) – Lietuvos istorikė, bibliografė.

## Biografija
Rygoje baigė pradžios mokyklą, 1913 m. Rygos gimnaziją. 1913–1916 m. studijavo Maskvos aukštųjų moterų kursų Fizikos-matematikos fakultete. Aukštojo mokslo pabaigti nesuspėjo, sutrukdė Pirmasis pasaulinis karas ir liga. Prasidėjus karui su tėvais atvyko į Voronežą, kur jos tėvas Pranas Mašiotas mokytojavo gimnazijoje.

Grįžusi į Lietuvą nuo 1918 m. dirbo vertėja Lietuvos ministerijose, nuo 1920 m. Finansų ministerijoje, 1922–1927 m. Lietuvos pasiuntinybėse Berlyne, Maskvoje ir Paryžiuje. 1926 m. gegužės 15 d. ištekėjo už diplomato Juozo Urbšio. Gyvendama Prancūzijoje susipažino su Paryžiaus bibliofilais, jų organizuota veikla. 1930 m. gruodžio 17 d. Kaune Vytautas Steponaitis, Viktoras Cimkauskas, Paulius Galaunė ir Marija Mašiotaitė-Urbšienė įsteigė XXVII knygos mėgėjų draugiją, kuri ugdė pomėgį grožinės literatūros knygoms, leido knygas ir savo metraščius, palaikė ryšius su užsienio bibliofilų organizacijomis.

1940 m. liepos 17 d. Marija ir Juozas Urbšiai buvo suimti ir deportuoti į Tambovą, nuo 1941 m. birželio 22 d. kalinami Tambovo, Saratovo, Maskvos, Kirovo, Gorkio, Ivanovo, Maskvos ir Vladimiro kalėjimuose. 1952 m. Urbšiai nuteisiami 25-iems metams kalėti „už aktyvų prisidėjimą prie tarptautinės buržuazijos pastangų nuversti Tarybų valdžią“ ir iš Maskvos Butyrkų kalėjimo nuvežami į Vladimiro kalėjimą. 1954 m. iš kalėjimo paleisti, bet tik 1956 m. galėjo grįžti į Kauną, kur juos savo namuose priglaudė rašytoja Sofija Čiurlionienė. 1957–1958 m. Marija Urbšienė dirbo Respublikinėje bibliotekoje. Palaidota Petrašiūnų kapinėse.

## Bibliografija
* Lituanica, 1933. – Kaunas: Varpas, 1934. – 27 p.
* Klaipėdos krašto istorijos paraštėje. – Kaunas: Sakalas, 1934. – 76 p.
* 1830 ir 1863 m. sukilimų emigracijos propaganda Prancūzijoje. – Kaunas, 1935. – 35 p.
* Kaunas vokiečių okupacijoje / Tadas Daugirdas. – Kaunas, 1937. – 64 p.
* Lietuvos mokykla Didžiojo karo metu. – Kaunas „Žaibo“ spaustuvė, 1938. – 36 p.
* Vokiečių karo meto spauda ir Lietuva. – Kaunas: Spaudos fondas, 1939. – 127 p.: iliustr.
* Sąrašas aktualių knygų ir rašinių apie Vilnių ir Vilniaus kraštą. – Kaunas, 1939. – 46 p.
* Suvalkų trikampis ir raštai apie jį. – Kaunas, 1939. – 24 p.
* Prisiminimai. – Vilnius: Džiugas, 1996. – 208 p.: iliustr. – ISBN 9986-29-020-1
* Prie žibalinės lempos: Atdaras langas: Prisiminimai (dail. Romualdas Orantas). – Vilnius: Džiugas, 1996. – 210 p.: iliustr.

## Šaltiniai
Korentosas

**Korentosas** () – ežeras Argentinoje, Neukeno provincijoje, Nahuel Huapi nacionaliniame parke, į šiaurę nuo Vilja La Angosturos. Į vakarus nuo Korentoso telkšo Espechas (iš jo atiteka Ruka Maleno upė), į pietus – Nahuel Huapi ežeras (į jį išteka Korentoso upė).

Ežeras nusidriekęs šiaurės vakarų–pietryčių kryptimi, telkšo 775 m aukštyje. Apsuptas kalnų, kurių šlaitus dengia miškai.


Image:VillaLaAngostura181.JPG|Korentoso (arčiau) ir Nahuel Huapi ežerai
Image:Lago Correntoso desde la pasarela peatonal.jpg|Ežeras iš Vilja La Angosturos pusės
Image:Río Correntoso.JPG|Trumpas Korentoso upelis, jungiantis ežerus
Lileo

**Lileo** () – upė Argentinoje, Neukeno provincijos šiaurės vakaruose, Minaso departamente; Nahuevės dešinysis intakas. Prasideda Anduose, šalia Buta Maljino perėjos, susiliejus Donairės ir Angosto upokšniams. Teka į rytus Los Mičeso slėniu. Įteka į Nahuevę 1,5 km nuo jos santakos su Neukenu.

Upėvardis kildinamas iš mapučių žodžių *liv* arba *liu* „baltas“ ir *leuvú* „upė“, tad pavadinimas reikštų „baltoji upė“.

## Šaltiniai
Nahuevė

**Nahuevė** () – upė Argentinoje, Neukeno provincijos šiaurės vakaruose, Minaso departamente; Neukeno dešinysis intakas. Prasideda Anduose telkšančiose Epulafkeno lagūnose. Teka pietryčių, pietų kryptimi. Įteka į Neukeną į pietvakarius nuo Andakoljo.

Svarbiausi intakai: Buraleo, Lileo.

Upės pavadinimas kilo nuo bolivinės balandos pavadinimo mapudungunų kalba (*dahue*). Iki ispanų užkariavimo, prie upės gyveno mapučių gentis pehuenčai.

## Šaltiniai
Kaviahujė

**Kaviahujė** () – ežeras Argentinoje, Neukeno provincijoje, Njorkino departamente. Telkšo Anduose, Čilės pasienyje, 975 m aukštyje, į rytus nuo Kopahujės ugnikalnio. Iš ežero išteka Agrijo upė (Neukeno intakas). Krantai stačiašlaičiai, apaugę araukarijų miškais. Prie ežero yra Kaviahujės miestelis. Kaviahujės ežeras patenka į Kopahujės-Kaviahujės provincijos parką.
Rinkon de los Sausesas

**Rinkon de los Sausesas** () – miestas Argentinoje, Neukeno provincijoje, Kolorado dešiniajame krante, 206 km į šiaurės vakarus nuo Neukeno. Įsikūręs labai retai gyvenamose dykynėse. Svarbus naftos ir gamtinių dujų gavybos centras. Čia yra apie pusė visos Argentinos gamtinių dujų telkinių.

## Istorija

Gyvenvietė pradėjo kurtis XIX a. pab., bet vėliau nuniokota Barankaso upės potvynio. Atsikūrė 1970 m., pradėjus naftos ir dujų gavybą. Vietovės pavadinimas ispanų kalba reiškia „gluosnių pakampė“.

## Šaltiniai
Barankasas (upė)

**Barankasas** () – upė vakarų Argentinoje, Neukeno ir Mendosos provincijose (teka daugiausia jų riba); viena iš Koloradą sudarančių upių. Prasideda Anduose, Čilės pasienyje telkšančiame Negros ežere. Teka į pietryčius, prateka Pitrai Laukeno ežerą, patenka tarp Neukeno Prekordiljeros. Susilieja su Grande ir sudaro Koloradą.

Intakai: Panku Lehuė, Grandė, Ailineo, Butalonas, Kojočas, Kemada Grandė, Butako, Čadiljeo, Kuramileo, Trobunkas.

Pagrindinė gyvenvietė prie upės – Barankasas (Neukeno prov.).

## Šaltiniai
Tikrieji grifai

**Tikriej grifai** (*Gyps*) – vanaginių paukščių (*Accipitriformes*) būrio, *[[Gypinae]]* pošeimio plėšriųjų paukščių gentis.

## Paplitimas
Gentyje **8** rūšys. Tikrieji grifai (*Gyps*) paplitę Eurazijos bei Afrikos subtropikų ir atogąžų klimato juostose.

### Paplitimas Lietuvoje
Lietuvoje **1** genties rūšis – palšasis grifas (*Gyps fulvus*) – joje neperi ir tik labai retai užklysta.

## Požymiai
Dideli paukščiai, didžiausias gentyje snieginis grifas (*Gyps himalayensis*) sveria 8–12 kg, o tarp išskėstų sparnų tarpugalių 2,6 – 3,1 m. Mažiausias gentyje bengalinis grifas (*Gyps bengalensis*), kurio kūno svoris 3,5-7,5 kg, kūno ilgis 75–93 cm ir tarp sparnų tarpugalių 1,92–2,6 m, tai yra maždaug jūrinio erelio (*Haliaeetus albicilla*) dydžio.

Tikriesiems grifams (*Gyps*) būdingi platūs sparnai, retais pūkeliais apaususi galva ir kaklas, nors kitų rūšių galva ir kaklas pliki. Dominuoja tamsių plunksnų apdaras. Lizdas pinamas ant medžio arba kraunamas kalnų skardžiuose. Deda 1 kiaušinį.

Minta dvėsena, nors retkarčiais medžioja, pavyzdžiui, dėmėtasis grifas (*Gyps rueppellii*).

## Rūšims gresiančios grėsmės išnykti
Šešios genties rūšys iš aštuonių yra dideliame pavojuje, galinčios visiškai išnykti:
* Grėsmingai nykstantys **(CR)** – bengalinis grifas (*Gyps bengalensis*), indinis grifas (*Gyps indicus*), *[[Gyps tenuirostris]]*.
* Nykstantys **(EN)** – afrikinis grifas (*Gyps africanus*), dėmėtasis grifas (*Gyps rueppellii*).
* Pažeidžiama rūšis, gresia didelė rizika išnykti **(VU)** – kapinis grifas (*Gyps coprotheres*).
 
## Rūšys
# *[[Gyps africanus]]* Salvadori, 1865 - Afrikinis grifas
# *[[Gyps bengalensis]]* Gmelin, 1788 - Bengalinis grifas
# *[[Gyps coprotheres]]* Forster, 1798 - Kapinis grifas
# *[[Gyps fulvus]]* Hablitz, 1783 - Palšasis grifas
# *[[Gyps himalayensis]]* Hume, 1869 - Snieginis grifas
# *[[Gyps indicus]]* Scopoli, 1786 - Indinis grifas
# †*[[Gyps melitensis]]* - Maltinis grifas; žinomas iš viduriniojo ir vėlyvojo pleistoceno epochos, iš aplink Viduržemio jūra besiribojančiuose kraštuose randamų fosilijų.
# *[[Gyps rueppellii]]* Brehm, 1852 - Dėmėtasis grifas 
# *[[Gyps tenuirostris]]* Gray, 1844

## Taip pat skaityti
* Pasaulio stambiausių plėšriųjų paukščių rūšių sąrašas
* Grifai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* The International Centre for Birds of Prey (icbp.org), *[[anglų kalba]]*
* Lietuvos ornitologų draugija (birdlife.lt)
* Paukščių pasaulis (orni.lt)
* Žiedavimas (ziedavimas.com)
Jesenykas

**Jesenykas** (), iki 1948 m. *Fryvaldovas* (; ) – Čekijos miestas Olomouco krašte. 1938–1945 m. buvo Sudetų krašto miestas.

Miestas buvo pervadintas po Antrojo pasaulinio karo dėl tada stiprių antivokiškų nuotaikų. Miestas pavadintas pagal supančius Hruby Jesenyko kalnus.

## Rajonai
Jesenyko miesto rajonai:
* *Bukovice* ()
* *Dětřichov* ()
* *Jeseník* ()
* *Lázně Jeseník* ()

## Istorija

Ši Silezijos dalis priklausė Bochemijos karūnai, o ši 1526 m. atiteko Habsburgų monarchijai ir priklausė jai iki 1918 m., kai įsikūrė Čekoslovakija.

Pagal Austrijos-Vengrijos duomenis 1910 m. mieste gyveno 6859 žmonės, iš kurių 6619 buvo nuolatiniai gyventojai. Surašymo metu buvo klausiama apie gimtąją kalbą. Pasiskirstymas pagal gimtąją kalbą buvo toks:
* vokiečių kalba – 6588 žm. (99,5%),
* čekų kalba – 16 žm.,
* lenkų kalba – 13 žm.
Žydams nebuvo leidžiama nurodyti jidiš kalbą, tad šie užsiregistravo kaip gimtą kalbą vokiečių kalbą.

Pasiskirstymas pagal religines grupes:
* Romos katalikai – 6552 (95,5%),
* protestantai – 208 (3%),
* judėjai – 83 (1,2%).

## Nuorodos
Sulkevičius

**Sulkevičius** (, , , , , ) – pavardė.

Pavardę turi šie garsesni asmenys:
* Aleksandras Sulkevičius (1867–1916) – Lenkijos-Lietuvos totorių kilmės žymus kovotojas už Lenkijos nepriklausomybę, lenkų tautos nacionalinis didvyris, Lenkijos socialistas, vienas iš Lenkijos socialistų partijos įkurėjų;
* Petras Suknelevičius-Sulkevičius (1871–1939) – knygnešys, Lietuvos revoliucinis veikėjas.

## Taip pat skaitykite
* Lenkijos-Lietuvos totoriai
Ben Kingsley

**Benas Kingslis** (*Ben Kingsley*; g. 1943 m. gruodžio 31 d.) – indų kilmės britų aktorius, laimėjęs eilę „Oskaro“, Grammy, BAFTA, „Auksinio gaublio“ apdovanojimų. Žymiausias jo vaidmuo – Mahatma Gandis filme „Gandis“.

Gimė kaip ***Krišna Panditas Bhandži*** () indų mediko ir britų aktorės Anna Lyna Mary šeimoje. Tėvas buvo gimęs Kenijoje, o senelis buvo pirklys iš Gudžarato. Benas Kingslis augo Mančesterio apylinkėse, baigė Salfordo universitetą. Vaidino teatruose, 1967 m. debiutavo Vest Endo teatre Londone, o 1971 m. jau vaidino Brodvėjuje.

Nuo 1972 m. Kingslis pradėjo profesionalaus kino aktoriaus karjerą. Po dešimties metų jam atiteko pagrindinis vaidmuo filme „Gandis“, už kurį jis laimėjo „Oskarą“ geriausio aktoriaus kategorijoje. Vėliau atliko svarbius vaidmenis žymiuose filmuose.

2000 m. Kingslis apdovanotas Britų imperijos komandoro ordinu, o 2002 m. įšventintas į riterius.

## Filmografija

Žymesni vaidmenys filmuose:
* *[[Gandis (filmas)|Gandis]]* (1982 m.)
* *Silas Marner* (1985 m.)
* *The Secret of the Sahara* (1987 m.)
* *[[Morisas]]* (1987 m.)
* *The 5th Monkey* (1990 m.)
* *[[Bagsis]]* (1991 m.)
* *[[Rafinuoti vagys]]* (1992 m.)
* *Bobio Fišerio beieškant* (1993 m.)
* *[[Deivas]]* (1993 m.)
* *[[Šindlerio sąrašas (filmas)|Šindlerio sąrašas]]* (1993 m.)
* *[[Grobuonių veislė]]* (1995 m.)
* *Mozė* (1995 m.)
* *Alisa stebuklų šalyje* (1999 m.)
* *[[Kovos taisyklės]]* (2000 m.)
* *Sexy Beast* (2000 m.)
* *[[Smėlio ir rūko namai]]* (2003 m.)
* *[[Griaustinio garsas]]* (2005 m.)
* *Oliver Twist* (2005 m.)
* *Kruvinoji Rein* (2005 m.)
* *[[Laimingas skaičius... Kitas]]* (2006 m.)
* *[[Paskutinis legionas]]* (2007 m.)
* *[[Meilės guru (filmas)|Meilės guru]]* (2008 m.)
* *[[Transsiberija]]* (2008 m.)
* *[[Kuždesių sala (filmas)|Kuždesių sala]]* (2010 m.)
* *[[Persijos princas: laiko smiltys]]* (2010 m.)
* *[[Hugo išradimas]]* (2011 m.)
* *[[Diktatorius (filmas)|Diktatorius]]* (2012 m.)
* *[[Geležinis žmogus 3]]* (2013 m.)

## Nuorodos
* IMDB profilis
Fricai

**Fricai** (, iš ) – paniekinamas vokiečių kareivių pavadinimas Tarybų Sąjungoje, atsiradęs ir TSRS-Vokietijos karo metais (1941–1945 m.).
Šią pravardę naudojo ir kai kurių kitų antihitlerinės koalicijos valstybių kareiviai.

Panašias pravardes naudojo ir kitų kariuomenių kareiviai. Pvz., vokiečių kareiviai TSRS kareivius vadino *ivanais*.

Kilęs iš dažno vokiško vardo , kuris yra ilgesnio vardo  'Frydrichas' trumpas variantas.

## Nuorodos
Marijos uola

**Mariina skála** (; ), *Marijos uola* – 428 m aukščio uolėta viršūnė Čekijos Šveicarijoje, netoli nuo Jetržichovicių (*Jetřichovice*) kaimo Čekijoje. Pavadinta XIX a. kunigaikštytės Marijos Kinsky garbei. Iki tol viršūnė buvo vadinama *Spitzgestein* ar *Grosser Spitziger*. Viršūnė yra vienu geriausių apžvalgos taškų Čekijos Šveicarijoje.

1856 m. viršūnėje 7-ojo Wchinico ir Tetau fiursto (kunigaikščio) Ferdinando Bonaventuros nurodymu buvo pastatyta medinė trobelė, naudota kaip priešgaisrinio stebėjimo bokštas. 2005 m. rugsėjo 9 d. naktį trobelę rimtai apgadino miško gaisras, žala įvertinta 200 000 Kč. Kitas miško gaisras tame rajone nutiko 2006 m. liepos 22 d., bet trimis savaitėmis anksčiau atstatyta trobelė nenukentėjo.

Kinskių giminė XIX a. daug nuveikė populiarindama uolėtą kraštovaizdį apie Ditersbachą (*Dittersbach*).


File:MarienfelsOld.jpg|Trobelė Marijos uolos viršūnėje (2007 m.)
File:Mariina skála 4804.jpg|Praėjimas
File:Mariina skála 4825.jpg|Kunigaikštytės Marijos Kinsky protretas
File:Pohled Mariina skála.jpg|Vaizdas į pietus
Krikštėnų dvaras

**Krikštėnų dvaras** – dvaras Krikštėnuose. Šiandien dvaras atviras lankytojams, vyksta renginiai ir šventės.

## Istorija
Minimas nuo XVIII a. kaip kunigaikščio Ksavero Bogušo nuosavybė. Vėlesni savininkai buvo Vilniaus vicegubernatorius Bagnevskis ir Julijonas Pac Pamerneckis. XIX a. viduryje dvaras įgavo baroko stilių ir atiteko prancūzų kilmės savininkui Ignui de Bondi, kurio giminei dvaras priklausė iki 1940 m. Paskutinę dvaro savininkę Eugeniją Janušienę de Bondi nužudė NKVD kareiviai 1941 m. Po karo rūmai priklausė Krikštėnų tarybiniam ūkiui, buvo naudojami kaip tarybinio ūkio raštinė ir biblioteka, o vėliau apleisti. 1994 m. dvaras buvo grąžintas de Bondi paveldėtojams, kurie jį pardavė dabartiniams privatiems savininkams.

## Šaltiniai
Čekijos Šveicarija

**Čekijos Šveicarija** (; ), *Bohemijos Šveicarija* – vaizdingas rajonas šiaurės vakarų Čekijoje. Jis yra Elbės smiltainio kalnų Čekijos pusėje, šiauriau Dečyno, abipus Elbės. Tęsiasi į rytus į Lužicos kalnus ir į vakarus į Rūdinius kalnus. Aukščiausias taškas yra kalnas Dečynsky Snežnikas (*Děčínský Sněžník*) – 726 m virš jūros lygio.

Čekijos Šveicarija yra saugomas rajonas nuo 1972 m., tada vadintas *ChKO Labske Piskovce*.

Regiono dalis dešiniajame Elbės krante 2000 m. sausio 1 d. paskelbta nacionaliniu parku – Čekijos Šveicarijos nacionaliniu parku. Šis parkas yra greta Saksonijos Šveicarijos (*Sächsische Schweiz*) nacionalinio parko Vokietijoje.

## Pavadinimo kilmė
Čekijos Šveicarijos idėja buvo suformuota XVIII a. kaip Saksonijos Šveicarijos idėjos plėtinys. Saksonijos Šveicarija vadinama Elbės smiltainio kalnų dalis Vokietijoje. Pavadinimo idėją išplatino šveicarai dailininkai *[[Adrian Zingg]]* ir *[[Anton Graff]]*, kuriems šiaurinės Bohemijos vaizdai priminė jų tėvynę.