open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aragoniečių kalba

**Aragoniečių kalba** (*Aragonés*) – romanų kalba, kuria, 2011 m. duomenimis, kalbėjo apie 12 000 žmonių Ispanijos Aragono regione. Tai vienintelė šiuolaikinė kalba, išlikusi iš viduramžių navariečių-aragoniečių kalbos, kuri aiškiai skiriasi nuo ispanų kalbos.

Istoriškai žmonės šią kalbą vadino *fabla*. Vietiniai aragoniečiai ją paprastai vadina vietinių tarmių pavadinimais, pavyzdžiui, *cheso* (Valje de Heče) arba *patués* (Benaskės slėnyje).

## Istorija
Aragoniečių kalba, susiformavusi Ebro baseino dalyse, atsirado viduramžiais. Ji paplito Pirėnų kalnuose, teritorijose, kuriose anksčiau buvo kalbama kalbomis, panašiomis į dabartinę baskų kalbą. Aragono karalystė (sudaryta iš Aragono, Sobrarbės ir Ribagorcos grafysčių) išsiplėtė į pietus nuo kalnų, Rekonkistos metu išstūmė maurus toliau į pietus ir išplėtė aragoniečių kalbą.

Katalonijos grafysčių ir Aragono karalystės sąjunga, kuri XII a. sudarė Aragono karūną, nesujungė abiejų teritorijų kalbų. Rytuose ir toliau buvo kalbama katalonų kalba, o vakaruose – navariečių-aragoniečių kalba. Aragoniečių rekonkista pietuose baigėsi Jokūbui I perleidus Mursiją Kastilijos karalystei kaip kraitį aragoniečių princesei.

Žinomiausias aragoniečių kalbos puoselėtojas buvo Juan Fernández de Heredia, XIV a. pabaigoje Rodo riterių ordino didysis magistras. Jis parašė platų kūrinių katalogą aragoniečių kalba ir išvertė keletą kūrinių iš graikų kalbos į aragoniečių.

Kastilų (ispanų) kalbos paplitimas, kastilietiška Trastamarų dinastijos kilmė ir kastilų bei aragoniečių kalbų panašumas palengvino aragoniečių kalbos nuosmukį. Lūžis įvyko XV a., kai buvo karūnuotas kastiliškasis Ferdinandas I Aragonietis.

XVIII a. pradžioje, po Aragono sąjungininkų pralaimėjimo Ispanijos įpėdinystės kare, Pilypas V įsakė uždrausti aragoniečių kalbą mokyklose ir įtvirtinti kastilų (ispanų) kalbą kaip vienintelę oficialią Aragono kalbą.

Pastaraisiais laikais aragoniečių kalba dažniausiai buvo laikoma ispanų kalbos kaimo tarmių grupe. Privalomasis ugdymas pakenkė ir taip silpnai jos pozicijai, pavyzdžiui, mokiniai buvo baudžiami už tai, kad ja kalbėjo. Tačiau 1978 m. Ispanijai perėjus prie demokratijos, atsirado literatūros kūrinių ir kalbos studijų.

## Išnašos

## Bibliografija

* *Autores Varios, El aragonés: identidad y problemática de una lengua, 1982 Zaragoza ISBN 84-7078-022-0*
* *Jean Joseph Saroïhandy, [http://ifc.dpz.es/recursos/publicaciones/25/19/13Saroihandy.pdf „Dialectos aragoneses“], Archivo de Filología Aragonesa, LXI-LXII (2005–2006), Zaragoza, Institución „Fernando el Católico“-CSIC, págs. 363–375. (Con prólogo de Joaquín Costa). ISSN 0210-5624 (Versión electrónica en formato PDF). Es reedición del artículo publicado originalmente en el Annuaire de 1901 de la Escuela Práctica de Estudios Superiores (Sección de Ciencias Históricas y Filológicas), París, Imprenta Nacional, 1900, 106.*
Liepalotas (upė)

**Liepalotas** – nedidelis upelis Šakių rajone, Lukšių seniūnijoje, dešinysis Siesarties intakas, įtekantis 49,9 km atstumu nuo jos žiočių. LR upių klasifikatoriuje suteiktas nr. 15010723. Upelis yra 4 km ilgio. Prasideda Zyplinio miške ties Gražiškiais. Srūva pietvakarių kryptimi ištiesinta vaga. Apylinkėse plyti atviri dirbami laukai. Žemupyje prateka kelią . Siesartį pasiekia Liepalotų kaime, 5 km į rytus nuo Lukšių kirtęs kelią .

Šalia įsikūrusios gyvenvietės: Gražiškiai, Marčiukai, Adomiškiai, Liepalotai.

## Šaltiniai
Araris

**Araris** () – ežeras šiaurės rytų Brazilijoje, Paros valstijoje, Maražo saloje, ~100 km į šiaurės vakarus nuo Beleno. Išsidriekęs iš šiaurės į pietus 31 km, plotis iki 8 km. Kranto linija vinguriuota, aplink daug ežerų ir šlapynių.

Arario ežeras aliuvinis – Amazonės potvynių metu smarkiai ištvinsta, o sausmečiu išsiskaido į atskirus baseinus. Protakomis jungiasi su Para ir Atlanto vandenynu.

Vakariniame krante įsikūręs Santa Kruz do Arario miestas.

## Šaltiniai
Akara

**Akara** gali reikšti:
* Akara – miestas Brazilijoje, Paros valstijoje;
* Akara – ežeras Brazilijoje, Amazonės valstijoje;
* Akara – upė Brazilijoje, Paros intakas;
* akara – iš Afrikos kilęs patiekalas;
* akara – kai kurių Amazonijoje gyvenančių žuvų pavadinimas (skaliarai).
Akara (upė)

**Akara** () – upė šiaurės rytų Brazilijoje, Paros valstijoje; Paros (Amazonės deltos šaka) dešinysis intakas. Prasideda Tailandijos miesto apylinkėse, aukštupyje dar vadinama ***Aju Asu*** (*Rio Aiú-Açú*). Vinguriuoja į šiaurę, šiaurės rytus lygiagrečiai su Tokantinsu. Ties Akaros miestu susilieja su Akara Mirinu ir vadinama Akara. Pačiame žemupyje skaidosi į protakas, sudaro salas. Ties Belenu su Gvamos upe sudaro bendras žiotis ir įsilieja į Paros estuariją.

Didžiausi intakai: Možu (kairysis), Akara Mirinas (dešinysis).

Prie Akaros upės įsikūrę Akaros ir Beleno miestai, Beleno jūrų uostas.

Upėvardis kilęs iš tupių–gvaranių žodžio *akará*, reiškiančio žuvį skaliarą.

## Šaltiniai
Možu (upė)

**Možu** () – upė šiaurės rytų Brazilijoje, Paros valstijoje; Akaros kairysis intakas (Paros baseinas). Prasideda į šiaurę nuo Žakundos miesto, visai netoli Tukurui tvenkinio ant Tokantinsas. Teka lygiagrečiai su pastarąja upe į šiaurę ir šiaurės rytus, vinguriuoja. Įteka į Akarą piečiau Beleno, netoli Žagvarario gyvenvietės.

Didžiausias intakas: Kairaris (kairysis).

Prie Možu upės įsikūręs Možu miestas. Žemupys laivuojamas.

Vandenvardis Možu kildinamas iš tupių-gvaranių žodžių *mboîa* ('gyvatė') ir ** ('vanduo, upė').

## Šaltiniai
Kapinas

**Kapinas** () – upė šiaurės rytų Brazilijoje, Paros valstijoje; Gvamos kairysis intakas (Paros baseinas). Prasideda aukštumose valstijos pietryčiuose, į šiaurės rytus nuo Gojanezija do Paros, susiliejus Ararandeua ir Surubižu upėms. Vinguriuoja kalvomis į šiaurės rytus, toliau – lyguma šiaurėn. Įteka į Gvamą ties San Domingo do Kapinu. Kitur nurodoma, kad Kapinas įteka į Parą, o Gvama tėra jo intakas.

Didžiausias intakas: Kandiru Asu (dešinysis).

Didesnių gyvenviečių prie Kapino nėra. Prie upės sudarytos Bareirinijos ir Saraua indėnų teritorijos (gyvena indėnai amanajai).

## Šaltiniai
Kulgardis

**Kulgardis** () – nedidelis miestas Australijos pietvakariuose, Vakarų Australijos valstijoje, Kulgardžio grafystės administracinis centras. 763 gyventojai, iš jų 14,5 % – aborigenų kilmės (2021 m.).

Įsikūręs žemyno gilumoje, valstijos pietinėje dalyje, apie 515 km į rytus nuo Perto ir 37 km į pietvakarius nuo Kalgurlio. Per miestą eina Didysis Rytų plentas (*Great Eastern Highway*), jungiantis Pertą su Kalgurliu, atsišakoja kelias į Norsmaną. Vanduo miestui tiekiamas 560 km ilgio vamzdynu iš Perto. Buvęs aukso kasybos centras, šiuo metu daugiausia pajamų gaunantis iš turizmo. Veikia keletas muziejų, gausu kolonijinių laikų paveldo (23 pastatai miesto centre įtraukti į Australijos kultūros vertybių sąrašą).

1892 m. būsimo miesto apylinkėse radus aukso, prasidėjo viena didžiausių Australijos istorijoje aukso karštligių. Netrukus įkurtas miestas, 1896 m. nutiestas geležinkelis iš Perto, įvesta elektra, įrengtas plaukimo baseinas. 1898 m. Kulgardyje jau gyveno 15 tūkst. žmonių, dar tiek pat buvo įsikūrę miesto apylinkėse. Veikė trys alaus bravorai, 26 viešbučiai, ėjo septyni laikraščiai. XX a. pradžioje Kulgardis pradėjo mažėti – 1914 m. dalis aukso ieškotojų išėjo į karą, dalis kėlėsi į gretimą Kalgurlį, kur buvo didesnė tikimybė rasti aukso. Per visą XX a. Kulgardžio gyvenimas priklausė nuo pasaulinių aukso kainų – gyventojų tai žymiai padaugėdavo (ketvirtajame ir devintajame dešimtmečiuose), tai labai sumažėdavo (iki 200).

1931 m. Kulgardžio apylinkėse rastas 1136 Trojos uncijų (35 kg) svorio aukso grynuolis *The Golden Eagle*.


Coolgardie prospector 1900.jpg|Aukso ieškotojas kupranugario traukiamame vežime Kulgardyje, ~1900 m.
CoolgardieSchoolOfMines WEFretwellCollection.jpg|Kulgardžio kasybos mokykla, ~1929 m.
Coolgardie. Marvel Bar RSL.jpg|Viešbučio ir baro pastatas, pastatytas 1898 m.
Coolgardie Post Office & Associated Buildings, 2017 (01).jpg|Pašto skyrius ir gretimi pastatai


## Šaltiniai
Možu

**Možu** () – miestas ir savivaldybė Brazilijos šiaurės rytuose, Paros valstijoje, 55 km į pietvakarius nuo Beleno, Možu upės dešiniajame krante. Uostas. Praeina plentas Abaetuba–Maraba.

Savivaldybės plotas – 9094 km², gyventojų skaičius – 84 251 (2021 m.). Kitos didesnės gyvenvietės: Nova Vida, Kairaris, Oljo d’Agva, Boa Esperansa.

## Istorija
1754 m. įkurta Možu civilinė parapija, tačiau vėliau nunyko. 1839 m. atkurtas parapijos statusas. 1856 m. Možu tapo savivaldybe (statusas panaikintas 1930 m., bet 1935 m. atkurtas).

## Šaltiniai
Akara (miestas)

**Akara** () arba ***San Žozė do Akara*** (*São José de Acará*) – miestas ir savivaldybė Brazilijos šiaurės rytuose, Paros valstijoje, 65 km į pietryčius nuo Beleno, prie Akaros (Miriti Pitangos) ir Akara Mirino upių santakos. Praeina kelias Main do Rijas–Vila Santa Marija. Verčiamasi žemės ūkiu (svarbus manijokų auginimo centras), gaminamas alyvpalmių aliejus.

Savivaldybės plotas – 4344 km², gyventojų skaičius – 55 744 (2021 m.). Kitos didesnės gyvenvietės: Gvarumanas, Vila Izraelas, Santa Marija II.

## Istorija
Gyvenvietę 1758 m. įkūrė portugalų kolonizatoriai kaip svarbų tašką upių santakoje. 1858 m. Akarai suteiktas parapijos statusas. Savivaldybės centras nuo 1932 m.

## Šaltiniai
Nunnally Johnson

**Nanelis Hanteris Džonsonas** (, 1897 m. gruodžio 5 d. Kolumbas, JAV – 1977 m. kovo 25 d. Los Andželas, JAV) – amerikiečių kino scenaristas, prodiuseris ir režisierius.

## Biografija
N. Džonsonas gimė Kolumbe, Džordžijos valstijoje. Jis pradėjo savo karjerą kaip žurnalistas, rašydamas „Columbus Enquirer Sun“, „Savannah Press“, „Brooklyn Daily Eagle“ ir „New York Herald Tribune“. Netrukus po to jis sukūrė apsakymų, kurie buvo išleisti kaip rinkinys „Turėtų būti įstatymas“ („There Ought To Be a Law“, 1930). Pirmą kartą su kinu susidūrė tada, kai buvo įsigytos teisės į vieną iš jo novelių, kuri buvo parodyta ekrane 1927 m. 1932 m. N. Džonsonas paprašė savo leidėjo suteikti jam galimybę rašyti filmų kritiką. Sulaukęs neigiamo atsakymo, N. Džonsonas išvyko į Holivudą, kad galėtų tiesiogiai dirbti kino pramonėje.

N. Džonsonas gavo scenaristo darbą ir 1935 m. sudarė sutartį su kino kompanija „20th Century Fox“. 1943 m. drauge su V. Gėcu įkūrė kino kompaniją „International Pictures“ ir atsidėjo filmų gamybai. 6-ajame dešimtmetyje eksperimentavo režisuodamas ir sukūrė tokius filmus, kaip „Nakties žmonės“ („Night People“), „Žmogus pilku flaneliniu kostiumu“ („The Man in the Gray Flannel Suit“) ir „Trys Ievos veidai“ („The Three Faces of Eve“).

N. Džonsonas buvo nominuotas „Oskarui“ už geriausią scenarijų filmui „Rūstybės kekės“ („The Grapes of Wrath“) ir 1956 m. laimėjo Amerikos režisierių gildijos geriausio režisieriaus apdovanojimą už filmą „Žmogus pilku flaneliniu kostiumu“.

Jis buvo vedęs tris kartus: Elis Meison (*Alice Mason*), Marion Birns (*Marion Byrnes*) ir Doris Baudon (*Dorris Bowdon*). Santuoka su Baudon truko nuo 1939 m. iki mirties. N. Džonsonas susilaukė trijų vaikų – dviejų dukterų ir sūnaus. Jo duktė Mardžori Fauler (*Marjorie Fowler*) buvo filmų montažistė, o anūkas Džekas Džonsonas (*Jack Johnson*) yra aktorius.

N. Džonsonas mirė nuo plaučių uždegimo Holivude 1977 m., palaidotas Vestvud Vilidžo memorialinio parko kapinėse Los Andžele.

## Filmografija
* N. Džonsono filmografija

## Išnašos
Lietuvos-Baltarusijos kraštas

**Lietuvos-Baltarusijos kraštas** () – Rusijos imperijos regionas, gyvavęs 1912–1915 m. vakarinėje imperijos dalyje. Centras – Vilnius. Kraštą sudarė panaikinta Lietuvos generalgubernatorija, jai atiteko ir buvusi Baltarusijos generalgubernatorija. Krašto plotas – 316,2 tūkst. kv. varstų. Didžiausi miestai – Vilnius, Daugpilis, Minskas, Vitebskas. Faktiškai sutapo su Šiaurės vakarų kraštu (išskyrus Smolensko guberniją, kuri pastarajam nepriklausė).

## Suskirstymas

Kraštą sudarė 7 gubernijos:
* Gardino gubernija,
* Kauno gubernija,
* Minsko gubernija,
* Mogiliavo gubernija,
* Smolensko gubernija,
* Vilniaus gubernija,
* Vitebsko gubernija.

## Šaltiniai
Baltarusijos generalgubernatorija

**Baltarusijos generalgubernatorija** () – buvęs Rusijos imperijos administracinis-teritorinis vienetas imperijos šiaurės vakaruose. Centras – Vitebskas. Vėliau teritorija priklausė Šiaurės vakarų kraštui, nuo 1912 m. Lietuvos-Baltarusijos kraštui.

## Istorija

Generalgubernatorija įkurta 1772 m. Baltarusijos vardu su centru Mogiliave. 1796 m. gruodžio 23 d., jai priskirtos Mogiliavo gubernija ir Vitebsko gubernija. 1801 m. tapo Baltarusijos karine generalgubernatorija. 1823 m. prijungtos Kalugos gubernija ir Smolensko gubernija, o generalgubernatorija pervadinta Vitebsko vardu. 1831 m. atskirta Kalugos gubernija ir laikinai keliems mėnesiams priskirta Minsko gubernija. 1856 m. vasario 29 d. generalgubernatorija panaikinta, jos teritorija priskirta Vilniaus generalgubernatorijai.

## Administracinis suskirstymas
* Kalugos gubernija, 1823–1831
* Minsko gubernija, 1831
* Mogiliavo gubernija, 1772–1856
* Smolensko gubernija, 1823–1856
* Vitebsko gubernija, 1772–1856

## Šaltiniai
Gvama

**Gvama** () – upė šiaurės rytų Brazilijoje, Paros valstijoje; Paros dešinysis intakas. Prasideda aukštumose valstijos pietryčiuose, į šiaurės rytus nuo Ipišuna do Paros. Vinguriuoja į šiaurę, vidurupyje pasuka į vakarus. Po santakos su Kapinu smarkiai išplatėja. Greta žiočių skaidosi į protakas, drauge su Akaros upe sudaro bendras žiotis ir ties Belenu įsilieja į Amazonės deltos šaką – Paros upę. Kitur nurodoma, kad Gvama yra dešinysis Kapino intakas.

Didžiausi intakai: Irituja, Kapinas (kairysis).

Gvamoje stebimas pororokos reiškinys. Laivuojama 160 km nuo žiočių.

Miestai prie Gvamos: Urenas, San Migel do Gvama, San Domingos do Kapinas, Bužaru, Belenas. Gvamos aukštupio baseine sudaryta Aukštutinės Gvamos indėnų teritorija (gyvena gvažai, kaaporai, tembiai).

## Šaltiniai
RB Leipzig (moterys)

**RasenBallsport Leipzig e.V.**, o trumpiau **RB** – Vokietijos futbolo klubas iš Leipcigo. Šis straipsnis apie moterų ekipą, rungtyniavusią aukščiausioje šalies lygoje.

Namų rungtynes žaidžia Stadion am Bad in Markranstädt, kuris talpina 1,3 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
Iš pradžių moterų ekipa žaidė regioninėse pirmenybėse, o vėliau buvo perkelta į antrą pakopą.

2020–2021 m. debiutavo 2. Frauen-Bundesliga ir buvo trečioje vietoje tarp 14 dalyvių. Nuo 2023–2024 m. sezono rungtyniavo Frauen-Bundesliga.

## Sezonai

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia balta raudona apranga. 

## Sudėtis
Atnaujinta: 2023 m. sausio 5 d.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė  
* SOCCERWAY
Jungtinių Tautų Globos Taryba

**Jungtinių Tautų Globos Taryba** (, ) – viena pagrindinių JT organizacijų, kurios tikslas yra garantuoti JT globojamųjų teritorijų priežiūrą – skatinti globojamųjų teritorijų ekonominę, politinę ir socialinę pažangą bei jų nepriklausomybės ar kitos savivaldos formos siekį. Įkurta 1945 m. San Fransisko konferencijos metu, o 1994 m. lapkričio 1 d. sustabdė savo veiklą, nes tada buvo panaikinta paskutinė globotinė teritorija – Palau.

## Globojamosios teritorijos
Iš viso egzistavo 11 globojamųjų teritorijų Afrikoje ir Okeanijoje:

* Tanganikos globojamoji teritorija (kontroliuojama Jungtinės Karalystės): 1946-1961;
* Ruanda-Burundis (kontroliuojamas Belgijos): 1946-1962;
* Britų Kamerūnas (kontroliuojamas Jungtinės Karalystės): 1946-1961;
* Prancūzijos Kamerūnas (kontroliuojamas Prancūzijos): 1946-1960;
* Britų Togolandas (kontroliuojamas Jungtinės Karalystės): 1946-1956;
* Prancūzijos Togolandas (kontroliuojamas Prancūzijos): 1946-1960;
* Naujosios Gvinėjos teritorija (kontroliuojama Australijos ir Jungtinės Karalystės): 1946-1975;
* Nauru (kontroliuojamas Australijos): 1946-1968;
* Vakarų Samoa (kontroliuojama Naujosios Zelandijos ir Jungtinės Karalystės): 1946-1962;
* Ramiojo vandenyno salų globojamoji teritorija (kontroliuojama JAV): 1946-1994;
* Somalio globojamoji teritorija (kontroliuojama Italijos): 1949-1960;

## Šaltiniai
1. FC Nürnberg (moterys)

**1. Fußball-Club Nürnberg Verein für Leibesübungen e. V.**, o trumpiau **1. FC Nürnberg** – Vokietijos futbolo klubas iš Niurnbergo. Šis straipsnis apie moterų futbolo klubą.
 
Namų rungtynes žaidžia Sportpark Valznerweiher, kuris talpina 7 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
Iš pradžių moterų ekipa žaidė regioninėse pirmenybėse, o vėliau buvo perkelta į antrą pakopą.

2021–2022 m. debiutavo 2. Frauen-Bundesliga ir buvo šeštoje vietoje tarp 14 dalyvių. 2022–2023 m. sezone 2. Frauen-Bundesliga iškovojo antrąją vietą ir pateko į aukštesnį lygmenį.

2023–2024 m. sezone rungtyniavo Frauen-Bundesliga, tačiau tarp dvylikos dalyvių liko vienuoliktoje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.

2024–2025 m. sezone varžėsi 2. Frauen-Bundesliga, kur iškovojo antrąją vietą ir pateko į aukštesnį lygmenį.

## Sezonai

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.

## Sudėtis
Atnaujinta: 2023 m. sausio 5 d.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė  
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
Viimsi JK (moterys)

**„Viimsi“ futbolo klubas**, o trumpiau **Viimsi JK** bei tiesiog **Viimsi** – Estijos futbolo klubas iš Vymsio. Šis straipsnis apie moterų ekipą, rungtyniavusią aukščiausioje lygoje.

## Istorija
2022 m. tapo antros pakopos nugalėtojomis. 

; Naiste Meistriliiga
Nuo 2023 m. sezono rungtyniavo aukščiausioje Estijos moterų futbolo lygoje – Naiste Meistriliiga. Debiutantės liko šeštoje vietoje. 2024 m. vėl užėmė šeštą vietą.

## Pasiekimai
### Lygoje
* **[[Naiste Meistriliiga]]** (Aukščiausioji lyga)
** **Čempionės (0):**
** Antroji vieta (0): 
** Trečioji vieta (1): 2025 m.

### Taurės turnyrai
* **Estijos futbolo taurė**
** **Nugalėtojos (0):** 
** Pusfinalis (0): 
* **Supertaurė**
** **Nugalėtojos (0):**

## Sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
;Sportinės aprangos gamos pokyčiai:
* Namie rungtyniavo tradicine apranga

## Komandos sudėtis
2023 m. rugpjūčio 19 d. sudėtis.

## Treneriai
*  Martin Reim, 2023 m.

## Sportas
* Viimsi staadion – futbolo stadionas, kuriame namų rungtynes žaidžia klubo vyrų ir moterų ekipos. 
* Stadiono talpa vienas tūkstantis žiūrovų.

## Taip pat skaitykite
* Viimsi JK (vyrų ekipa)

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* Facebook paskyra 
* jalgpall.ee
Jotulė

**Jotulė** – nedidelis upelis Šakių rajone, Kriūkų seniūnijoje, Nemuno kairysis intakas. Įteka į Nemuną 167,0 km atstumu nuo pastarojo žiočių, vandentakio kodas LR upių klasifikatoriuje – 10011870. Upelio ilgis – 6,0 km, baseino plotas – 10,8 km². 

Jotulė prasideda dirbamuose laukuose ties Pajotuliais. Toliau teka natūralia, lapuočių mišku apaugusia vaga viršutinėje Nemuno terasoje, iš pietų į šiaurę. Kairiajame krante, santakoje su Strazdupiu, griovos kyšulyje stūkso Joginiškių piliakalnis. Toliau prateka Joginiškius, tvarkomą Sviatošino dvarą. Žemupyje, Kriūkuose netoli senojo magazino, kerta kelią (Nemuno gatvę). Upelio pralaidos portale išlikęs statytojų įrašas „1928 J.M.“ (**J**ėzaus **M**etai). Dabartinė Kriūkų teritorija XVI a. buvo dviejų dvarų valda. Jotulė skyrė rytinę dalį, priklausiusią žemininko Jurgio Krukavičiaus ūkiui, ir vakarinę dalį - didikų Sapiegų valdas.

Žymesni intakai: Gudupelis (kairėje), Valakupis, Strazdupis (dešinėje). 

Šalia įsikūrusios gyvenvietės: Pajotuliai, Joginiškiai, Kriūkai.

## Literatūra

* Jonas Vaičiūnas. *Ten, kur teka Jotulė ir Nyka: Kriūkų krašto enciklopedija*. Vilnius: Kriventa, 2013

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Nemuno intakai
* Jotulė (*Gamtos katalogas*)
Smolensko gubernija

**Smolensko gubernija** () – Rusijos imperijos gubernija, apėmusi vakarinę dabartinės Rusijos dalį. Centras – Smolenskas. 1912 m. įėjo į Lietuvos-Baltarusijos kraštą, nors priklausė Vidurio Rusijos gubernijoms.

## Istorija

Smolensko gubernija sudaryta 1708 m. gruodžio 29 d., netrukus 1713 m. liepos 28 d. panaikinta, iš jos dalies sudaryta Rygos gubernijos Smolensko provincija. Pastaroji 1726 m. pervadinta Smolensko gubernija. 1775 m. gubernijos vietoje įkurta Smolensko vietininkija, 1796 m. vėl pervadinta gubernija.

## Administracinis suskirstymas

Smolensko gubernijai 1802–1918 m. priklausė 12 apskričių.

1913 m. buvo 239 valsčiai, 4122 seniūnijos, 12 miestų, 14 472 kitos gyvenvietės.

## Šaltiniai
Viimsi JK

**„Viimsi“ futbolo klubas**, o trumpiau **Viimsi JK** arba **Viimsi** – Estijos futbolo klubas iš Vymsio. 

## Istorija
2016 m. įkurtas klubas, kai susijungė HÜJK Emmaste, įkurtas 2000 m., kitados atstovavęs Hijumos salai, bei Viimsi MRJK, įkurtas 2007 m. (įkūrėjas Martin Reim), kitados rūpinosi vaikų ir jaunimo rengimu. Naujasis klubas „Emmaste“ klubo žaidėjų pagrindu suformavo ekipą, o vadybos, jaunimo ugdymo programos bei stadionas atiteko iš MRJK.

2021 m. Viimsi JK tapo Esiliiga B (III pakopa) nugalėtojais ir pateko į Esiliiga.

Nuo 2022 m. rungtyniavo Esiliiga (antra pakopa). Debiutiniame sezone užėmė ketvirtą vietą. o 2023 m. sezone iškovojo antrą vietą ir dėl patekimo į stipriausią šalies lygą varžėsi pereinamosiose rungtynėse.

## Pasiekimai
### Lygoje
* **[[Meistriliiga]]** (Aukščiausioji lyga)
** **Čempionės (0):**
** Antroji vieta (0): 
** Trečioji vieta (0):

### Taurės turnyrai
* **Estijos futbolo taurė**
** **Nugalėtojos (0):** 
** Pusfinalis (0): 

## Sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
;Sportinės aprangos gamos pokyčiai:

## Komandos sudėtis
2023 m. rugpjūčio 19 d. sudėtis.

## Treneriai
*  Ivo Lehmets, 2023 m.

## Sportas
* Viimsi staadion – futbolo stadionas, kuriame namų rungtynes žaidžia klubo vyrų ir moterų ekipos. 
* Stadiono talpa vienas tūkstantis žiūrovų.

## Taip pat skaitykite
* Viimsi JK (moterys) (moterų ekipa)

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* Facebook paskyra 
* Instagram paskyra 
* jalgpall.ee svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Harju JK

**Harju Jalgpallikoolist**, o trumpiau **Harju JK** bei tiesiog **Harju** – Estijos futbolo klubas iš Lagrio. 

## Istorija
2009 m. įkurtas klubas kitados rūpinosi vaikų ir jaunimo rengimu.

2015 m. buvo suformuota suaugusiųjų ekipa, kuri pradėjo rungtyniauti IV liiga (šeštoji pakopa).

Netrukus pradėjo sparčiai kilti į aukštesnius divizionus.

2021 m. Esiliiga B (III pakopa) užėmė antrą vietą ir pateko į Esiliiga.

2022 m. rungtyniavo Esiliiga antroje pakopoje ir užėmė pirmą vietą.

2023 m. sezone debiutavo Meistriliiga. Užėmė paskutinę vietą tarp dešimties dalyvių ir iškrito į žemesnį divizioną.

## Pasiekimai
### Lygoje
* **[[Meistriliiga]]** (Aukščiausioji lyga)
** **Čempionės (0):**
** Antroji vieta (0): 
** Trečioji vieta (0):

### Taurės turnyrai
* **Estijos futbolo taurė**
** **Nugalėtojos (0):** 
** Pusfinalis (0): 

## Sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
;Sportinės aprangos gamos pokyčiai:

## Treneriai
*  Victor da Silva, 2019–2024 m.
*  Lauri Nuuma, 2025 m.

## Stadionas
* Laagri staadion – futbolo stadionas, kuriame namų rungtynes žaidžia klubo vyrų ir moterų ekipos. 
* Stadiono talpa vienas tūkstantis žiūrovų.

## Sudėtis
*Atnaujinta: 2023 m. kovo 9 d.*

## Taip pat skaitykite
* Harju JK (moterys) – moterų ekipa.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* Facebook paskyra 
* Instagram paskyra 
* jalgpall.ee
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Dvikamienė Zyplių miško pušis

**Dvikamienė Zyplių miško pušis** – sunykusi išskirtinės išvaizdos dvikamienė pušis, augusi Šakių rajone, Griškabūdžio seniūnijoje, Viktoravos kaime, Šakių miškų urėdijos Klevinių girininkijoje (51 kv., 21 skl.), Zyplių miške. Priklausė valstybinės reikšmės botaniniams gamtos paveldo objektams. Pušis pasiekiama miško keliais keliomis kryptimis, tarp jų: iš kelio  – pro Liepalotus (7 km), iš kelio  – pro Paluobius (6 km). Apie 300 m į rytus nuo pušies miško kryžkelėje stovi stulpas su rodyklėmis „Dvikamienė pušis“, „Lukšiai“, „Agurkiškė“, „Paluobiai“, „Karčrūdė“.

## Medžio būklė

2023 m. duomenimis, kirtavietėje stūksojo dvikamienis pušies stuobrys, šalia jo gulėjo nulūžęs kamieno sausuolis, išgriovęs apsauginę lentų tvorelę. Drevėtą džiūvantį medį atviroje vietoje apie 2020 m. nugriovė stiprus vėjas.

Pirmą kartą dvikamienė pušis buvo paskelbta saugoma Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1960 m. Medis buvo 22,7 m aukščio. Palyginti aukštai, 4,5 m aukštyje dvigubas kamienas buvo suaugęs į vieną (tikėtina – skiepinta). Kamienų apimtys – 1,30 ir 1,18 m. 2014 m. duomenimis, dvikamienę pušį supo brandus miškas.

## Šaltiniai
Albatros L 73

**Albatros L 73** – **Albatros L 73** – XX a. trečiojo dešimtmečio pabaigoje Vokietijos įmonėje „Albatros Flugzeugwerke GmbH“ sukurtas nedidelis avialaineris – keleivinis dvimotoris biplanas. Visus keturis pagamintus tokio tipo orlaivius įsigijo ir naudojo aviakompanija „Deutsche Luft Hansa“, vėliau du buvo parduoti Bulgarijos karalystės kariuomenei.

## Konstrukcija

Lėktuvas buvo metalinės konstrukcijos, drobe ir skarda dengtu su supaprastintu, laivą primenančiu fiuzeliažu. Du vienaieliai vandeniu aušinami varikliai, sukę medinius fiksuoto žingsnio propelerius, buvo montuojami tarp sparnų pakabintose gondolose.

Lėktuvas buvo pritaikytas naktiniams skrydžiams, atviroje pilotų kabinoje buvo įrengtas suporuotas valdymas. Keleivių salone buvo įrengtos 8 vietos, jas buvo galima transformuoti į keturias miegamas vietas. Fiksuotą orlaivio važiuoklę sudarė du plačiai išdėstyti pagrindiniai ratai ir uodegos šliaužiklis.

## Eksploatacija

1926 m. ką tik įsikūrusi aviakompanija „Deutsche Luft Hansa“ (DLH) užsakė du L.73a, kurie buvo pristatyti iki 1927 m. Orlaiviai buvo įregistruoti numeriais D-960 ir D-961 bei atitinkamai gavo pavadinimus „*Preusen*“ ir „*Brandenburg*“.

Netrukus jie buvo modernizuoti: originaliūs BMW IV varikliai buvo pakeisti galingesniais 228 kW galios Junkers L-5 su metaliniais propeleriais. Modifikuotos mašinos buvo žymimos L.73b. 1928 m. abu lėktuvai buvo dar kartą modernizuoti sumontavus 265 kW galios BMW Va variklius ir pradėti žymeti indeksu L.73c. 1930 m. DLH užsakė dar du L 73c (gamykliniai Nr. 10118 ir 10119).

Kai kuriuose šaltiniuose teigiama, kad 1928 m. spalį „Albatros“ Berlyno avicijos parodoje pristatė 309 kW galios radialiniais varikliais „Gnome Rhône Jupiter VI“ varomą versiją „L.73d“ su modifikuotais uodegos paviršiais, tačiau duomenų apie jų užsakymus nėra.

„Deutsche Luft Hansa“ savo mašinas daugiausiai naudojo naktiniams maršrutams iš Berlyno per Liubeką ir Kopenhagą į Malmę bei per Gleivicą ir Brno į Vieną.

Vienas iš jų (D-961, „Brandenburg“) 1928 m. gegužės 28 d. sudužo netoli Babenkiulio (vok. *Babekuhl*) miestelio (Prignico apskiritis, Brandenburgas).

Paskutinis L.73 (Nr. D 960) buvo nurašytas 1933 m.

## Variantai

; **L 73a**
: varomas dviem 260 kW (348 AG) galios varikliais Junkers L5
; **L 73b**
: modernizuotas variantas, varomas dviem 260 kW (348 AG) galios varikliais BMW IV
; **L 73c**
: pakartotinai modernizuotas variantas, varomas dviem 240 kW (320 AG) galios varikliaisBMW V

## Operatoriai

;  

* Bulgarijos karinės oro pajėgos

;  

* Deutsche Luft Hansa

## Techniniai duomenys

## Išnašos
Disociaciniai sutrikimai

**Disociaciniai sutrikimai** () – psichiniai sutrikimai, kuriems būdingi pojūčių, minčių, jausmų suvokimo pakitimai, asmenybės skilimas, elgesio bei kūno kontrolės, atminties praradimas. T. y. disociacijos, depersonalizacijos, amnezijos reiškiniai.

10-oji Tarptautinė ligų klasifikacija iškiria:
* Disociacinį tapatybės sutrikimą;
* Depersonalizacijos-derealizacijos sutrikimą;
* Disociacinį neurologinių simptomų sutrikimą;
* Disociacinę amneziją ir kt. sutrikimai.

## Šaltiniai
Disociacija

**Disociacija** gali reikšti:
* Disociacija – vienas iš gynybos mechanizmų;
* Disociacija – cheminis procesas, kai kompleksai, molekulės ar druskos išsiskiria į mažesnes molekules, jonus, ar radikalus.
Disociacija (psichologija)

**Disociacija** ( 'atskyrimas') – atsiskyrimas nuo bejėgiškumo, baimės, skausmo ir kaltės jausmo traumininių išgyvenimų metu, pavyzdžiui, psichologinio, fizinio smurto protrūkio ar išprievartavimo atveju. Vienas iš gynybos mechanizmų, padedantis susidoroti su potrauminio streso sutrikimo sukeltais padariniais. Užsisvajojimas, minčių klajojimas – neplanuota ir dažniausiai neįsisąmoninta reakcija.

Patalogiška disociacija vadinama disociaciniu tapatybės sutrikimu, kuris klasifikuojamas, kaip disociacinis sutrikimas.

## Šaltiniai
Apotema

**Apotema** () – atstumas (statmens ilgis) nuo apskritimo centro iki jo stygos.

Taisyklingojo daugiakampio atveju apotema yra įbrėžto į taisyklingąjį daugiakampį apskritimo spindulys arba statmuo, nuleistas iš daugiakampio centro į jo kraštinę.

Stereometrijoje apotema yra vadinama taisyklingosios piramidės šoninės sienos aukštinė.

## Formulės

Tegu r – apskritimo spindulys ir l – apskritimo stygos ilgis, tada pagal Pitagoro teoremą:

: r^2 = a^2 + \frac{l^2}{4}

tada

: a = \sqrt{r^2 - \tfrac{l^2}4} .

Taisyklingojo *n-*kampio apotemos ilgis l yra

: a = \frac{l} {2 \, \tan \frac{180^\circ}{n}} .

Skirtingiems n gaunamos šios reikšmės:

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Nikola Popović

**Nikola Popovičius** (*Никола Поповић*; g. 1994 m. gegužės 31 d.) – Serbijos futbolininkas, krašto saugas, rungtyniavęs Lietuvoje. 

Atstovavo „Riterių“ futbolo klubui (Vilnius).

## Karjera
Prosesionalo karjerą pradėjo Kruševaco „Napredak“. Nuomos pagrindais buvo skolinamas FK Kolubara.

Nuo 2015 m. rungtyniavo FK Dinamo Vranje, o nuo 2017 m. – BSK Borča, ČSK Čelarevo klubuose. 

2018 m. atstovavo „Grbalj“ klubui (Juodkalnija).

Grįžęs į Serbiją rungtyniavo FK Dinamo Vranje (Serbija). 

2020 m. atstovavo FK Metalac (Serbija).

2021 m. persikėlė Vanadzoro „Lori“ (Armėnija).

Grįžęs į Serbiją nuo 2021 m. rungtyniavo Novi Sado „Mladost GAT“.

### FK Riteriai
2023 m. vasario 23 d. buvo paskelbta, kad tapo Vilniaus „Riterių“ nariu. Rungtyniavo devintojuoju (9) numeriu pažymėtais marškinėliais.

A lygoje debiutavo 2023 m. kovo 3 d. rungtynėse prieš FA Šiauliai. Šiose rungtynėse 73 minutę užsidirbo geltoną kortelę, o 89 – dar vieną geltoną, virtusia raudona. 2023 m. sezono pirmoji A lygos raudona kortelė.

2023 m. gegužės 24 d. LFF taurės turnyro rungtynėse prieš FC Hegelmann pelnė pirmąjį rungtynių įvartį. Antrojo kėlinio pradžioje pasižymėjo dar kartą ir rezultatas tapo 2:0. Jau per pridėtą laiką Pierre Okende pelnė trečią įvartį ir baigė varžovų triuškinimą. Galutinė rungtynių baigtis 3:0 lėmė, kad „Riterių“ klubas pateko į kitą etapą.

2023 m. rugpjūčio 18 d. A lygos rungtynėse prieš FK Sūduva pasirodė po ketimo 76 minutę. 83 mintę pelnė įvartį ir išlygino rezultatą, o pačioje rungtynių pabaigoje buvo pašalintas iš aikštės.

2023 m. lapkričio 16 d. tapo žinoma, kad sutartis su žaidėju nebus pratęsta. 2023 m. A lygoje Popovičius sužaidė 29 rungtynes ir pelnė keturis įvarčius (rezultatyviausias klubo atstovas A lygoje).

### FK Inđija
Nuo 2024 m. atstovavo „Inđija“ klubui (Serbija). 2024 m. vasario 25 d. debiutavo Pirmos lygos rungtynėse prieš Grafičar. Varžovai nugalėjo minimaliu rezultatu 1-0.

2024 m. kovo 2 d. pelnė įvartį Pirmos lygos rungtynėse prieš Šabaco „Mačva“. „Inđija“ klubas palaužė varžovus rezultatu 3-1.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo A lygoje;

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Apofatinė teologija

**Apofatinė teologija** (dar **apofatiumas**, **apofazė**) – teologija, pagal kurią Dievas esąs nepažinus protu, dėl to jo neįmanoma nusakyti teigiamais apibrėžimais. Dievo prigimtis aiškinama pasitelkiant neigimo, antinomijos, paradokso metodus. Jai priešinga katafatinė teologija. Susiklostė IV a. kaip reakcija į Eunomijų ir kitus mąstytojus, pabrėžusius katafatinę teologiją.

Apofatinės teologijos ištakos atsekamos iki atvaizdų draudimo Senajame Testamente, be to, antropomorfizmą atmetė senovės graikų filosofai.

Apofatinė teologija gilias tradicijas turi Rytų Bažnyčiose. Anot Pseudodionisijo Areopagito, atmetusi visus Dievo įvaizdžius ir idėjas apie jį, siela pasineria į „tamsą, pranokstančią supratimą“, kur „visiškai susivienija su Neapsakomuoju“.

Atitikmuo Vakarų Bažnyčiose – negatyvioji teologija.

Apofatinis metodas sutinkamas ir Rytų religinėse tradicijose (hinduizme, budizme, taoizme).

## Išnašos
Depersonalizacijos-derealizacijos sutrikimas

**Depersonalizacijos-derealizacijos** () – disociacinis sutrikimas, kuriam būdinga lėtinė depersonalizacija.

10-oji Tarptautinė ligų klasifikacija depersonalizaciją apibūdina kaip retą sutrikimą, kurio metu pacientas spontaniškai išsako nusiskundimus, kad jo protinė veikla, kūnas ir aplinka yra kokybiškai pasikeitę, tarsi būtų nerealūs, nutolę ar automatizuoti. Pacientai dažniausiai skundžiasi emocijų praradimu, jausmu, kad jų mąstymas, kūnas ar realus pasaulis yra svetimi ar atskirti. Nepaisant dramatiško šios patirties pobūdžio, pacientas yra kritiškas pakitimų nerealumui. Jutimai yra normalūs, o emocinės išraiškos gebėjimas nepažeistas. Depersonalizaciją dažniausiai patiria psichinėmis ligomis (šizofrenija, depresija, fobija) sergantys asmenys. JAV psichiatrų DSM IV klasifikacijoje sutrikimas apibūdinamas kaip pastovūs ar vis pasikartojantys depersonalizacijos ir/ar derealizacijos (pasikeitusios aplinkos jutimas) epizodai, kurie nėra susiję su kitu psichiniu sutrikimu ir sukelia ryškų distresą.

## Šaltiniai
Disociacinis tapatybės sutrikimas

**Disociacinis tapatybės sutrikimas** (; anksčiau *daugybinio tipo asmenybės sutrikimas*) – traumos sukeltas disociacinis sutrikimas, kuriam išsivysčius ima reikštis keletas asmenybių. Tai prieštaringai vertinamas sutrikimas. Nesutariama, ar tai tik viena iš potrauminio streso sutrikimo diagnozių, ar viena skaudžiausių jo formų.

## Šaltiniai
Apskritimo ilgis

Geometrijoje **apskritimo ilgis** – apskritimo perimetras. Dar gali būti apibrėžtas, kaip visas ištiesinto apskritimo iki tiesės ilgis.

Žymimas raide C, pagal lotynų kalbos žodį *circumferens*, reiškiantį „nešioti aplinkui“.

## Ryšys su π

Apskritimo ilgis yra susijęs su viena iš svarbiausių matematinių konstantų. Ši konstanta pi yra žymima graikiška raide <math>\pi.</math> Pirmieji keli skaičiaus \pi skaitmenys yra 3,141592653589793… Pi apibrėžiamas kaip apskritimo perimetro C santykis su jo skersmeniu d:
\pi = \frac{C}{d}.

Arba, dar kaip apskritimo ir dvigubo spindulio santykis. Aukščiau pateiktą formulę galima pertvarkyti ir išsireikšti apskritimo ilgį:
{C} = \pi \cdot{d} = 2\pi \cdot{r}.\!

Matematinė konstanta π naudojama visur matematikoje, inžinerijoje ir moksle.

Traktate „*Apskritimo matavimas*“, parašytame maždaug 250 m. pr. m. e., Archimedas apskaičiuodamas įbrėžtinio ir apibrėžtojo taisyklingojo 96 kraštinių daugiakampio perimetrus parodė, kad šis C/d, santykis (jis nevartojo termino π) buvo didesnis nei 3, bet mažesnis negu 3. Toks π aproksimavimo metodas buvo naudotas šimtmečius, o siekiant didesnio tikslumo buvo imami vis didesnio kraštinių skaičiaus daugiakampiai. Paskutinį kartą tokį skaičiavimą 1630 m. atliko Kristupas Grynbergeris, naudojęs 1040 kraštinių daugiakampius.

## Šaltiniai
FC Nõmme United

**FC Nõmme United**, o trumpiau žinomas kaip **Nõmme United** – Estijos futbolo klubas iš Talino.

## Istorija
2000 m. įkurtas klubas, pradėjo rungtyniauti V liiga (septintoji pakopa). Netrukus pradėjo sparčiai kilti į aukštesnius divizionus.

2005 m. rungtyniavo II liiga (ketvirta pakopa). 2017 m. tapo II liga nugalėtojais. Po sezono buvo perkelti į aukštesį divizioną.

2018 m. rungtyniavo Esiliiga B (trečia pakopa) ir užėmė penktą vietą. 2019 m. tapo šios lygos nugalėtojais ir po buvo perkelti į aukštesnį divizioną.

Nuo 2020 m. rungtyniavo Esiliiga (antra pakopa) ir užėmė trečią vietą, 2021 m. liko ketvirti, o 2022 m. užėmė šeštąją vietą.

2023 m. sezone tapo Esiliiga (II) nugalėtojais ir iškovojo teisę rungtyniauti aukščiausioje šalies lygoje.

2024 m. sezone rungtyniavo Meistriliiga, tačiau tarp dešimties dalyvių liko paskutinėje vietoje.

2025 m. sezone tapo Esiliiga (II) nugalėtojais.

### Pavadinimų kaita
: 2000 m. – **Eesti Telefoni SK**;
: 2004 m. – **FC Elion**;
: 2006 m. – **FC Nõmme United**.

## Pasiekimai
;  **[[Meistriliiga]]:** 
* **Čempionai (0):**
* Antroji vieta (0):
* Trečioji vieta (0):

;  **[[Estijos futbolo taurė]]:**
* **Nugalėtojai (0):**
* Pusfinalis (0):

## Sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
;Sportinės aprangos gamos pokyčiai:

## Žaidėjai
2025 m. kovo 1 d. sudėtis.

*  Ricky Chanda, gynėjas;

## Treneriai
*  Vladimir Vassiljev, 2023 m.

## Sportas
* Männiku staadion – futbolo stadionas, kuriame namų rungtynes žaidžia klubo vyrų ir moterų ekipos.
* Stadiono talpa 500 žiūrovų.

## Taip pat skaitykite
* FC Nõmme United (moterys) – klubo moterų pagrindinė ekipa;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* Facebook paskyra
* jalgpall.ee svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Glusko valsčius

**Glusko valsčius** (; 1870–1954 m. ***Zembožycių valsčius***, ) – valsčius rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje, Liublino apskrityje. Priklauso Liublino aglomeracijai.

## Istorija

Įkurtas XIX a. Liublino gubernijoje Gluskovo vardu. 1870 m. sausio 13 d. pervadintas Zembožycių valsčiumi, kuris 1954 m. rugsėjo 25 d. buvo panaikintas. 1973 m. sausio 1 d. atkurtas kaip Glusko valsčius.

## Šaltiniai
Glusko valsčius (reikšmės)

**Glusko valsčius** gali reikšti:

## Baltarusija
* buvęs valsčius Babruisko apskrityje.

## Lenkija
* valsčius Liublino vaivadijoje;
* buvęs valsčius Varšuvos vaivadijoje.
Azaryčų valsčius

**Azaryčų valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Azaryčai.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje.

|-
| 1877 m. || || 2615 || 319 kiemų  || 4 seniūnijos || 16
|}

## Šaltiniai

* Valsčiaus gyvenvietės (Radzima.net)
Bortnikų valsčius

**Bortnikų valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietryčių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Didieji Bortnikai.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje.

|-
| 1877 m. || || 5425 || 519 kiemų  || 6 seniūnijos || 20
|}

## Šaltiniai

* Valsčiaus gyvenvietės (Radzima.net)
Brožos valsčius

**Brožos valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietryčių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Broža.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje.

|-
| 1877 m. || || 4045 || 351 kiemas  || 7 seniūnijos || 35
|}

## Šaltiniai

* Valsčiaus gyvenvietės (Radzima.net)
Žycino valsčius

**Žycino valsčius** yra buvęs:

* Gardino gubernijos Bresto apskrityje;
* Minsko gubernijos Babruisko apskrityje.
Žycinas (Žabinka)

**Žycinas** (, ) – kaimas vakarų Baltarusijoje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Žabinkos.

## Istorija

XVIII a. buvo dvaras, kurį valdė Masalskiai. XIX–XX a. buvo Žycino valsčius Brastos apskrityje.

## Šaltiniai
Plesavičų valsčius

**Plesavičų valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietryčių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Plesavičai.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje. Apie 1870 m. panaikintas, jo teritorija priskirta Sciapų valsčiui.

## Šaltiniai
Asavai

**Asavai** – tai kaimai Baltarusijoje:

* Mogiliavo srities Kličavo rajone;
* Vitebsko srities Dokšicos rajone.

## Kitos reikšmės
* Asava
Asavai (Dokšica)

**Asavai** (, ) – kaimas šiaurės Baltarusijoje, 14 km į pietryčius nuo Biahomlio.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Barysavo apskrities Asavų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Mscižas

**Mscižas** (, ) – agromiestelis šiaurės Baltarusijoje, 42 km į šiaurės vakarus nuo Barysavo. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Barysavo apskrities Mscižo valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Milča

**Milča** vadinamos gyvenvietės:

## Baltarusija
* kaimas Minsko srities Vileikos rajone.

## Lenkija
* kaimas Krosno apskrityje.

## Ukraina
* kaimas Rivnės srityje.
Milča (Vileika)

**Milča** (, ) – kaimas šiaurės Baltarusijoje, 10 km į šiaurės rytus nuo Dauginavos.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Barysavo apskrities Milčos valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Jurjeva (Smaliavičai)

**Jurjeva** (, ) – agromiestelis šiaurės Baltarusijoje, 20 km į šiaurę nuo Smaliavičų.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Barysavo apskrities Jurjevos valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Vituničai

**Vituničai** (, ) – kaimas šiaurės Baltarusijoje, 22 km į pietryčius nuo Dokšicos.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Barysavo apskrities Vituničų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Jurjeva

**Jurjeva** gali reikšti:

## Baltarusija
* Jurjeva, agromiestelis Minsko srities Smaliavičų rajone.
* Jurjeva, kaimas Mogiliavo srities Babruisko rajone.

## Rusija

Taip vadinama daug gyvenviečių skirtingose srityse.

## Kitos reikšmės
* Jurjevas
Hlivinas

**Hlivinas** (, ) – kaimas šiaurinėje Baltarusijoje, 5 km į pietryčius nuo Barysavo. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Barysavo apskrities Hlivino valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Bytča

**Bytča** (, ) – kaimas šiaurinėje Baltarusijoje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Barysavo.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Barysavo apskrities Bytčos valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Začyscė

**Začyscė** (; arba ***Začistė***, ) – agromiestelis šiaurės rytų Baltarusijoje, 30 km į šiaurės rytus nuo Barysavo.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Barysavo apskrities Začyscės valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Lošnica

**Lòšnica**  (, ) – agromiestelis šiaurės rytų Baltarusijoje, 18 km į šiaurę nuo Barysavo. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Barysavo apskrities Lošnicos valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Nača (Liachavičai)

**Načà**  (, ) – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, 12 km į rytus nuo Liachavičų. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas ir dvaras Slucko apskrities Kruhovičų valsčiuje.

## Šaltiniai
Dzmitravičai

:: *Apie agromiestelį Bresto srityje žr. [[Dzmitrovičai]]*.

**Dzmitravičai** (, ) – kaimas rytų Baltarusijoje, 22 km į šiaurės rytus nuo Berazino. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Barysavo apskrities Dzmitravičų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Dzmitrovičai

:: *Apie kaimą Minsko srityje žr. [[Dzmitravičai]]*.

**Dzmitrovičai** (, ) – agromiestelis pietvakarių Baltarusijoje, 12 km į šiaurės vakarus nuo Kamianeco. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Bresto apskrities Dzmitrovičų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Dmitrovičiai

**Dmitrovičiais** vadinama:

## Baltarusija
* Dzmitravičai, kaimas Minsko srities Berazino rajone;
* Dzmitrovičai, agromiestelis Bresto srities Kamianeco rajone.

## Ukraina
* Lvovo srityje:
** Dmytrovyčiai, kaimas Javorivo rajone,
** Dmytrovyčiai, kaimas Lvovo rajone.
Uchvala

**Uchvalà**  (, ) – agromiestelis rytų Baltarusijoje, 40 km į pietus nuo Krupkų.

## Istorija

XIX a. buvo valstybinis kaimas, Barysavo apskrities Uchvalos valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Vialiacičai

**Vialiãcičai**  (, ) – agromiestelis rytų Baltarusijoje, 27 km į rytus nuo Barysavo. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Barysavo apskrities Vialiacičų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Nača

**Nača** (arba ***Nočia***) yra vietovardis.

## Gyvenvietės
* Nača, agromiestelis Bresto srities Liachavičių rajone;
* Nočia, kaimas Gardino srities Varanavo rajone;
* Nača, agromiestelis Minsko srities Krupkų rajone.

## Upės
* Nočia, Ūlos intakas.
Nača (Krupkos)

**Načà**  (, ) – agromiestelis šiaurės rytų Baltarusijoje, 14 km į vakarus nuo Krupkų.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Barysavo apskrities Načos valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Kiščyna Slabada

**Kiščyna Slabada** – kaimas šiaurės rytų Baltarusijoje, 20 km į šiaurę nuo Barysavo.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Barysavo apskrities Kiščyna Slabados valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Valosavičai

**Valosavičais** vadinamos Baltarusijos gyvenvietės:

* Vitebsko srities Lepelio rajone:
** Naujieji Valosavičai,
** Senieji Valosavičai.
Naujieji Valosavičai

**Naujieji Valosavičai** – kaimas šiaurės rytų Baltarusijoje, 20 km į pietryčius nuo Lepelio. Valosavičų apylinkės centras.

## Istorija

Kūrėsi prie Senųjų Valosavičų. XIX a. buvo Barysavo apskrities miestelis, Valosavičų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Bahdanava

**Bahdanava** (arba ***Bogdanovas***) gali reikšti:

## Baltarusija
* Vitebsko srityje:
** Bahdanava, agromiestelis Siano rajone,
** Bahdanava, kaimas Čašnikų rajone.
Bahdanava (Čašnikai)

**Bahdanava** (, ) – kaimas šiaurės rytų Baltarusijoje, 15 km į pietvakarius nuo Krasnalukų.

## Istorija

XIX a. buvo Barysavo apskrities Bahdanavos valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Karsakavičai

**Karsakavičai** (, ) – kaimas šiaurės rytų Baltarusijoje, 45 km į šiaurės vakarus nuo Barysavo.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, jame veikė parapinė cerkvė, buvo Barysavo apskrities Karsakavičų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Berasniouka

**Berasniouka** vadinami Baltarusijos kaimai:

* Gomelio srities Brahino rajone;
* Mogiliavo srities Kirausko rajone;
* Vitebsko srities Dokšicos rajone.
Berasniouka (Dokšica)

**Berasniouka** (, ) – kaimas šiaurės Baltarusijoje, 7 km į šiaurę nuo Biahomlio.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, priklausęs Bulhakams, Barysavo apskrities Biahomlio valsčiui.

## Šaltiniai
Piknoklinas

**Piknoklinas** – vandens sluoksnis su ryškiu vertikaliu teigiamu tankumo gradientu, daug didesniu, nei virš ir po juo esančiuose sluoksniuose. Piknoklinas atskiria viršutinį ir apatinį vandens sluoksnius taip sudarydamas barjerą, užkertantį kelią homogeniškam temperatūros ir druskingumo pasiskirstymui, o taip pat ir kitiems junginiams, pavyzdžiui, maistinėms medžiagoms ir deguoniui. Dažnai piknoklinas sutampa su termoklinu ir haloklinu.

## Fizinė reikšmė
Vėjų ir bangų sukeltas turbulentinis maišymasis perduoda šilumą nuo paviršiaus žemyn. Žemose ir vidutinėse platumose susidaro beveik vienodos temperatūros paviršinis vandens sluoksnis, kurio gylis gali siekti nuo kelių iki kelių šimtų metrų. Po šiuo mišriu sluoksniu, 200–300 m gylyje atvirame vandenyne, temperatūra pradeda sparčiai mažėti iki maždaug 1000 m. Vandens sluoksnis, kuriame temperatūros gradientas staigiai kinta, vadinamas nuolatiniu termoklinu. Nuolatinis termoklinas sutampa su vandens tankio pokyčiu tarp šiltesnių, mažo tankio paviršinių vandenų ir po jais esančių šaltų tankių dugno vandenų. Piknoklinu vadinama sparčios tankio kaitos sritis, kuri veikia kaip vertikalios vandens cirkuliacijos barjeras; taigi ji taip pat daro įtaką tam tikrų cheminių medžiagų, kurios yra svarbios jūrų biologijai, vertikaliam pasiskirstymui. Staigūs temperatūros ir tankio gradientai taip pat gali riboti vertikalų gyvūnų judėjimą.

## Biologinė reikšmė
Toks vandens masių atskyrimas turi svarbią biologinę reikšmę vandenynui ir jame gyvenantiems organizmams. Fitoplanktono augimo greitį veikia maistinių medžiagų koncentracija vandenyje, o maistinių medžiagų regeneracija yra labai svarbi aukštesnio ir žemesnio trofinio lygio sąveikos dalis. Atskyrimas dėl piknoklino susiformavimo neleidžia maistinėms medžiagoms patekti iš apatinio sluoksnio į viršutinį sluoksnį.
Beldimas į trobelę

**Beldimas į trobelę** () – 2023 m. JAV psichologinis siaubo filmas, kurį režisavo M. Night Shyamalan. Jis paremtas pagal Paul G. Tremblay knygą „The Cabin at the End of the World“. Filme vaidina Dave Bautista, Jonathan Groff, Ben Aldridge, Nikki Amuka-Bird, Kristen Cui, Abby Quinn ir Rupert Grint. 

Filme atokiame namelyje atostogaujanti šeima netikėtai tampa keturių nepažįstamųjų įkaitais, kurie reikalauja paaukoti vieną iš jų, kad būtų išvengta apokalipsės.

Filmo premjera įvyko 2023 m. sausio 30 d. Niujorke, o 2023 m. vasario 3 d. „Universal Pictures“ jį išleido JAV kino teatruose. Iš pradžių filmas turėjo būti išleistas vasario 17 d., bet vėliau buvo paankstintas dviem savaitėmis, kad nekonkuruotų su „Skruzdėliukas ir Vapsva: Kvantomanija“. Filmas sulaukė iš esmės teigiamų kritikų atsiliepimų ir visame pasaulyje uždirbo daugiau nei 48 mln. dolerių.

## Vaidmenys
: *Aktorius – veikėjas*
* Dave Bautista – *Leonard*
* Jonathan Groff – *Eric*
* Ben Aldridge – *Andrew*
* Nikki Amuka-Bird – *Sabrina*
* Kristen Cui – *Wen*
* Abby Quinn – *Adriane*
* Rupert Grint – *Redmond*

## Nuorodos

* 
* 
* 

## Išnašos
Slabada (Aina)

**Slabadà**  (, ) – kaimas šiaurės Baltarusijoje, 2 km į šiaurę nuo Ainos.

## Istorija

XIX a. Barysavo apskrityje buvo Ainos-Slabados valsčius.

## Šaltiniai
Didieji Dolcai

**Didieji Dolcai** (, ) – agromiestelis šiaurės Baltarusijoje, 20 km į šiaurės vakarus nuo Ušačų. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Barysavo apskrities Didžiųjų Dolcų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Valokai (Barysavas)

**Valokai** (, ) – kaimas šiaurės Baltarusijoje, 1 km į šiaurės rytus nuo Mscižo.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas Barysavo apskrities Mscižo valsčiuje.

## Šaltiniai
Valokai

**Valokais** vadinami kaimai Baltarusijoje:

* Gardino srities Kareličų rajone;
* Gomelio srities Rahačovo rajone;
* Minsko srities Barysavo rajone;
* Mogiliavo srities Mogiliavo rajone.