open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Paršai

**Paršai** () – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 19 km į rytus nuo Pilkalnio, 4 km į vakarus nuo Kudirkos Naumiesčio, 2 km nuo Širvintos upės ir Lietuvos sienos.

## Istorija

1785 m. buvo šatulinių kulmiškių gyvenvietė su 2 ugniakurais, 1823 m. – šatulinių kulmiškių dvaras su 11 gyventojų. 1847 m. Paršuose buvo 3 gyvenamieji pastatai ir 19 gyventojų. Iki 1818 m. priklausė Įsruties apskrities Diržkiemio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Širvintos valsčiui. Tikintieji priklausė Širvintos evangelikų liuteronų parapijai. 1857 m. prie kaimo prijungta Pašilbalių kulmiškoji sodyba.

Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

## Pašilbalių sodyba

Kaimo vakaruose buvo Pašilbalių () sodyba, prijungta prie kaimo 1857 m. Minima nuo 1740 m.: iš pradžių kaip šatulinių kulmiškių gyvenvietė su 2 ugniakurais (1785 m.), vėliau kaip šatulinių kulmiškių dvaras (1823 ir 1847 m.). 1847 m. Pašilbaliuose buvo 9, 1905 m. – 5 gyventojai.

## Šaltiniai
Aukso Vartai

**Aukso Vartai** () – sąsiauris Šiaurės Amerikos vakarinėje pakrantėje, jungiantis Ramųjį vandenyną su San Fransisko įlanka. Tai 8 km ilgio ir 1,5–3 km pločio sąsiauris, įsiterpęs tarp San Fransisko pusiasalio ir Marino kyšulio. Gylis iki 43 m.

Sąsiauris susidarė ledynmečiu, Sakramento ir San Choakino upėms išgraužus gilų kanjoną, kuris vėliau buvo užlietas vandenyno. Pakrantės uolėtos, vasaromis dažnas rūkas (dėl sunkių laivybos sąlygų čia nuskendo daug laivų).

Europiečiai sąsiaurį pasiekė XVIII a. vid. Iki XIX a. vid. jis vadintas San Fransisko įlankos žiotimis, bet 1846 m. JAV tyrinėtojas Džonas Frimontas jį pavadino Aukso Vartais (kaip aliuziją į Stambulo Aukso Ragą). Šalia sąsiaurio pietinio kranto ėmė augti San Fransisko miestas.

1937 m. per sąsiaurį nutiestas Aukso Vartų tiltas.

## Šaltiniai
Aukso vartai (reikšmės)

**Aukso vartai** gali reikšti:
* Aukso Vartai – sąsiauris JAV, šalia San Fransisko;
* Aukso Vartų tiltas – tiltas per šį sąsiaurį;
* Aukso vartai – statinys Kijeve;
* Aukso vartai – buvusi Konstantinopolio sienų dalis;
* Aukso vartai – statinys Gdanske;
* Aukso vartai – statinys Vladimire (Rusija);
* Aukso vartai – statinys Jeruzalėje;
* Aukso Vartų kanjonas – kanjonas Vajominge (JAV);
* Aukso Vartų aukštumų nacionalinis parkas – nacionalinis parkas Pietų Afrikos Respublikoje;
* Aukso Vartų parkas – žalioji zona San Fransiske.
Pasmerkti. Kauno Romanas

**Pasmerkti. Kauno Romanas** – 2019 m. lietuvių kriminalinė drama. Debiutinis režisieriaus  Ramūno Rudoko pilnametražinis filmas. Filmo premjera – 2019 m. vasario 22 d.

## Siužetas
Filmas paremtas tikrais įvykiais. Dėl žmonių, kurie gyveno ar yra gyvi, privatumo autoriai pakeitė veikėjų vardus.

Pagal tikrus faktus sukurtoje kriminalinėje dramoje, pasakojama apie keturių draugų gyvenimą, kurie per kvailą klaidą tapo nusikaltėliais, pasmerktais žmonėmis. Paaugliai Giedrius, Ernestas, Vaidas ir Mantas, norėdami atkeršyti kaimynui nudaigojusiam jų karvelius, padega jo buto duris. Daugiabutyje kyla didžiulis gaisras. Žūva ne tik kaimynas, bet ir visiškai nekalti žmonės. Draugai nuteisiami ilgiems metams nelaisvės. Išėję iš kalėjimo jau suaugusiais vyrais jie supranta, kad jau niekada nepritaps prie visuomenės normų.

## Aktoriai

* Simonas Storpirštis – *Ernestas Vaitkevičius*
* Šarūnas Datenis – *Giedrius Šatkus*
* Robertas Lenartavičius – *Vaidas Mazoras*
* Artūras Murauskas – *Mantas Mazoras*
* Justina Nemanytė – *Inga*
* Agnė Šataitė – *Dovilė*
* Ramūnas Rudokas – *Komisaras*
* Albinas Kėleris – Gintautas "*Maušas"*
* Tomas Kizelis – *Balys "Benetas"*
* Monika Bičiūnaitė – *Ingos mama*
* Mindaugas Sėjūnas – *Ingos tėvas*
* Aleksas Kazanavičius – *Kriminalistas Rimas*
* Telman Ragimov – *Rusų Gangsteris*
* Maksim Tuchvatulin – *Rusų Gangsteris*
* Irmantas Jankaitis – "*Straublys"*
* Janina Matekonytė – *Ernesto mama*
* Algirdas Dainavičius – *Kaimynas "Senis"*
* Jovita Jašinskaitė – Nuoga m*ergina tapanti paveikslą*
* Adolis Miciulevičius – *Mantas vaikystėj*
* Domantas Grigūnas – *Vaidas vaikystėj*
* Edgaras Jurgo – *Giedrius paauglystėj*
* Mantas Linkevičius – *Ernestas paauglystėj*
* Lineta Lasiauskaitė – *Dovilė paauglystėj*

## Kūrybinė grupė

* Ramūnas Rudokas – Režisierius
* Rolandas Skaisgirys – Scenaristas
* Erikas Kundreckas – Scenaristas
*Svajūnas Ablingis – Operatorius
* Neringa Bačiuskaitė – Dailininkė
* Gabrielius Lukoševičius – Montažas
* Tomas Rugys – Postprodukcija
* Povilas Skaisgirys – Vykdantysis prodiuseris
* Audrius Tumavičius – Marketingas
* Mindaugas Lapinskis ir Stanislavas Stavickis – Kompozitoriai

## Nuorodos

* Pasmerkti. Kauno Romanas IMDB profilis
Zoločivas

**Zoločivas** () – miestas vakarų Ukrainoje, Lvovo srityje, 60 km į rytus nuo Lvovo, prie Zoločivkos upelio; rajono centras. Praeina Lvovo–Ternopilio plentas, Krasnės–Ternopilio geležinkelis. Verčiamasi maisto (cukraus, konservų, aliejaus ir kt.), lengvąja pramone.

Yra barokinė katalikų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į Dangų bažnyčia (1763 m.), Kristaus Prisikėlimo cerkvė (XVII a. pr.), Šv. Nikolajaus cerkvė (XVI a.), bazilijonų vienuolynas (XVI a. vid.), išlikusi renesansinė Jokūbo Sobieskio pilis (1634 m.).

## Istorija

Zoločivas šaltiniuose minimas nuo 1423 (arba 1442) metų. 1523 m. suteikta Magdeburgo teisė. Miestas labiausiai suklestėjo XVII–XVIII a. pr., kai jį valdė Sobieskiai – pastatyta pilis, kelios bažnyčios, cerkvės, vienuolynas.

## Galerija

Zolochiv Castle 2 RB.jpg|Zoločivo pilis
Zolochyv 3.jpg|Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į Dangų bažnyčia
Палацовий комплекс.Золочів.JPG| Zoločivo rotušė
Церква Воскресіння Господнього P1620460.jpg|Kristaus Prisikėlimo cerkvė


## Sportas
* „Sokil“ futbolo klubas – mėgėjiško lygmens futbolo klubas.

## Šaltiniai
Ugalu

**Ugalu** () – žmonėms palankus demonas Mesopotamijos mitologijoje. Tikėta, kad Ugalu galįs apsaugoti nuo blogųjų demonų, įvairių ligų. Dievybės vardas reiškia „didysis audros žvėris“. Būtybė buvo vaizduojama su žmogaus kūnu, paukščio pėdomis, liūto galva bei asilo ausimis. Literatūroje dar sutinkamas terminas liūtas-demonas.

Mesopotamijos mene tokios būtybės imtos vaizduoti Senosios Babilonijos karalystės laikotarpiu. Panašios būtybės vaizduotos ir anksčiau, Akado imperijos laikais, tik tuomet jos turėjo daugiau liūto bruožų. Ugalu neretai buvo vaizduojamas su pakelta ranka, kurioje laiko durklą. I tūkst. pr. m. e. mene šitaip jau vaizduotas visuomet. Nuleistoje rankoje būtybė vaizduota laikanti vėzdą. Paprastai Ugalu vaizduotas apnuogintu liemeniu, vilkintis trumpą sijoną, kartais ir visiškai nuogas, su raityta liūto uodega.

Būtybės vaizdinys galutinai susiklostė Naujosios Asirijos karalystės ir Naujosios Babilonijos karalystės laikotarpiais. Ugalu atvaizdai atliko apsauginę funkciją. Buvo vaizduojamas Asirijos rūmų reljefuose (pvz., Ašurbanipalo rūmuose Ninevijoje). Atliekant ritualus, jo molinės statulėlės būdavo statomos namuose arba po jais užkasamos. Vėlesniais laikais Ugalu drauge su Lulalu neretai vaizduotas amuletuose. Lulalo išvaizda buvo gana panaši į Ugalu. Dar vaizduotas ir Achemenidų bei Seleukidų laikų mene.

Teigiama, kad Ugalu neretai sietas su vadinamuoju „smogiančiuoju dievu“. Senosios Babilonijos karalystės laikais Ugalu galėjo būti siejamas ir su požemio dievu Nergalu, laikomas jo palydovu, ligų nešėju. Apie tai sprendžiama iš šiuo laikotarpiu datuojamų antspaudų, kuriuose Ugalu vaizduojamas žemyn galva už kojos laikantis žmogų, siejamas su „dievu su skimitaru“ (greičiausiai Nergalu).

## Šaltiniai
Josep Borrell

**Žozepas Borelis** (; g. 1947 m. balandžio 24 d. La Pobla de Seguras, Katalonijoje) – Ispanijos ir Europos Sąjungos politikas, Europos Parlamento pirmininkas (2004–2007), Ispanijos užsienio reikalų ministras (2018–2019), ES Vyriausiasis įgaliotinis (nuo 2019). Ispanijos socialistinės darbo partijos (ISDP) narys.

## Biografija

Ž. Borelis gimė paprasto kaimo kepėjo šeimoje. Nuo vaikystės buvo užimtas šeimos versle, pradinį išsilavinimą įgijo savarankiškai, iš knygų. Leridoje (Katalonija) baigė vidurinę mokyklą. 1969 m. baigė aerokosminę inžineriją Madrido technikos universitetą, kartu studijavo ekonomiką Madrido Komplutensės universitete. Stažavosi JAV, Prancūzijoje, apgynė daktaro disertaciją.

1972–1981 m. dirbo inžinieriumi Ispanijos nacionalinėje naftos kompanijoje. Buvo išrinktas vienu iš profsąjungų lyderių. 1974 m. įstojo į Socialistų partiją. 1982 m. ministras pirmininkas Felipe González paskyrė jį į finansų ministro postą. 1986 m. buvo išrinktas į Ispanijos parlamentą nuo Barselonos provincijos ir iki 2004 m. liko parlamento nariu.

2004 m. ministro pirmininko ir ISDP generalinio sekretoriaus José Luis Rodríguez Zapatero siūlymu sėkmingai kandidatavo į Europos Parlamentą, vadovaudamas socialistų kandidatų sąrašui. Iki 2007 m. buvo EP pirmininku. 2007–2009 m. buvo Plėtros komiteto pirmininku. 2008 m. gruodžio 12 d. buvo paskirtas Europos universiteto instituto (EUI) prezidentu ir šias pareigas ėjo 2010–2012 m.

Ž. Borelis išsiskyrė kaip Katalonijos nepriklausomybės priešininkas. Jis buvo esė „Las cuentas y los cuentos de la Independencia“ („Skaičiavimai ir pasakos dėl nepriklausomybės“) vienas autorių, 2015 m. sutriuškinęs nepriklausomybės siekiančio judėjimo pateiktus ekonominius argumentus.

2018–2019 m. buvo Ispanijos užsienio reikalų ministras Pedro Sánchez vyriausybėje.

2019 m. gruodžio 1 d. pradėjo eiti ES Vyriausiojo įgaliotinios užsienio reikalams ir saugumo politikai pareigas, šiame poste pakeitęs Federica Mogherini, paskirtas Fon der Lejen Komisijos pirmininkės pavaduotoju.

## Kritika

2006 m. rugsėjo 28 d. Ž. Borelis susilaukė audringos reakcijos iš Šiaurės šalių, pareiškęs, kad Europos Parlamento darbe didelę opozicijos narių grupę turi Skandinavijos šalys, neišgyvenusios karo sunkumų, pamiršęs, kad Suomija kovėsi Žiemos kare su SSRS, o Danija, Norvegija buvo nacių okupuotos ir įtrauktos į karinį konfliktą.

2019 m. gegužės mėn. interviu leidiniui „El Periódico“ jis Rusiją pavadino sena Europos prieše.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Biografija Europos Komisijos svetainėje

|-

|-
Emilija Vileišienė

**Emilija Jasmantaitė–Vileišienė** (1861 m. sausio 13 d. Kišiniove, Rusijos imperija – 1935 m. rugpjūčio 26 d. Vilniuje) – Lietuvos visuomenės veikėja ir labdarė.

## Biografija
Gimė Rusijos imperijos kariuomenės karininko šeimoje. Nuo devynerių metų mokėsi Sankt Peterburgo kilmingųjų mergaičių institute. Anksti mirė motina, vėliau ir tėvas. Nuo 1879 m. kartu su broliu Jonu gyveno Kaukaze, o 1886 m. grįžo į Sankt Peterburgą, kur Emilija baigė gailestingųjų seserų kursus.

1897 m. E. Jasmantaitė persikėlė gyventi į Vilnių, ištekėjo už gydytojo ir visuomenės veikėjo Antano Vileišio. Ji taip pat įsijungė visuomeninę veiklą, dalyvavo Lietuvių mokslo draugijos darbe, nuo 1904 m. globojo lietuvių teises gynusią Vilniaus lietuvių moksleivių kuopą (1911 m. pervadinta į Vilniaus „Aušros“ draugiją). 1913 m. E. Vileišienė buvo viena iš Lietuvių švietimo draugijos „Rytas“ steigėjų, 1914 m. kartu su kitais inicijavo Laikinąjį Vilniaus lietuvių komitetą nukentėjusiems dėl karo šelpti ir buvo išrinkta šios organizacijos iždininke. Pirmasis pasaulinis karas itin pablogino ir taip ekonomiškai sunkiai besiverčiančių Vilniaus, Kauno ir kt. buvusių gubernijų gyventojų padėtį. Norint pagelbėti nukentėjusiems nuo karo, Rusijoje buvo įsteigtas Didžiosios kunigaikštytės Tatjanos komitetas, o Vilniuje įsikūrė jo skyrius. Emilija Vileišienė tapo šio komiteto nare, 1915 m. dalyvavo skyrių įgaliotinių suvažiavime Sankt Peterburge. Kaizerinės vokiečių kariuomenės užimtame Vilniuje ji ir toliau rūpinosi tautiečių padėtimi, daug kartų su įvairiais prašymais lankėsi miesto komendatūroje. 1916 m. liepos 18 d. kartu su Jonu Vileišiu, Antanu Smetona, Juozu Bakšiu, Jonu Basanavičiumi, Povilu Gaidelioniu ji buvo suimta ir tardoma dėl platinamų atsišaukimų prieš okupacinę vokiečių administracija.

1919 m. mirė vyras, bet, ir būdama našle, savo visuomeninės veiklos E. Vileišienė nesustabdė. Lenkų valdytame krašte ji įsijungė į Vilniaus lietuvių labdarybės draugijos darbą, globojo mokyklas, bendrabučius, senelių prieglaudas. 1928–1930 m. gyveno Jungtinėse Amerikos Valstijose, rinko aukas ir siuntė jas į Vilniaus kraštą. Grįžusi užleido savo gyvenamuosius namus lietuviškam vaikų darželiui, 1932 m. šeimos biblioteką ir archyvą perdavė Lietuvių mokslo draugijai.

## Įvertinimas
* Trečiojo laipsnio Vytauto Didžiojo ordinas (1933 m.)
* Vilniaus lietuvių studentų sąjungos garbės narė (1933 m.)
* Vytauto Didžiojo universiteto studentų korporacijos „Vilnija“ garbės nare (1934 m.)
* Vilniaus lietuvių katalikių Šv. Zitos moterų draugijos garbės pirmininkė

## Šaltiniai
* Vileišienė–Jasmantaitė, Emilija // Nastazija Kairiūkštytė, Alma Gudonytė. *Lietuvybės kovų verpetuose* – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009; psl. 330–333
* Rasa Baškienė. '' Emilija Vileišienė – Lietuvos karalienė be sosto'' // www.bernardinai.lt; 2015 m., rugpjūčio 26 d.
Vladas Jezukevičius

**Vladislovas Jezukevičius (Jėzukevičius)** (1886 m. liepos 27 d. Marcinkonyse (Gardino gubernija), Rusijos imperija – 1959 m. gegužės 8 d. Stakliškėse, LTSR) – Romos katalikų bažnyčios kanauninkas, visuomenės veikėjas.

## Biografija
Baigė Marcinkonių pradinę mokyklą. Vėliau mokėsi privačiai, 1909 m. baigė Vilniaus kunigų seminariją. Tais pačiais metais įšventintas kunigu ir paskirtas vikaru į Vilniaus Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčią, inicijavo giesmių giedojimą lietuviškai. Po metų perkeltas į Švč. Trejybės parapiją Gervėčiuose (joje įvedė lietuviškas pamaldas), dar po vienerių metų – į Molėtų Šv. apaštalų Petro ir Povilo parapiją (kur įsteigė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrių). 

1912 m. paskirtas rektoriumi į Vilniaus Šv. Mikalojaus bažnyčią, o kai 1921 m. buvo įkurta šios bažnyčios parapija, tapo jos klebonu. Dalyvavo steigiamajame Lietuvių švietimo draugijos „Rytas“ susirinkime, parapijoje atidarė šios organizacijos knygyną–skaityklą. Jo dėka buvo įsteigta Jėzaus Širdies arkibrolija, 1913 m. prie bažnyčios pastatytas dviejų aukštų namas, tapęs lietuviškų susibūrimų vieta. Nuo 1913 m. priklausė Lietuvių mokslo draugijai. Bendradarbiavo spaudoje: rašė straipsnelius į Tėvynės Sargą ir Aušrą, buvo pastarojo laikraščio redaktoriaus pavaduotojas. Kūrė eilėraščius, parašė pjesę „Naktigonė“ (kūriniai neišliko). 
 
Pirmojo pasaulinio karo pabėgėliais Lietuvoje rūpinosi Lietuvių laikinasis komitetas nukentėjusiems dėl karo šelpti (vėliau reorganizuotas į Lietuvių draugiją nukentėjusiems dėl karo šelpti), Vl. Jezukevičius 1914 m. gruodžio 4 d. Vilniuje buvo išrinktas į šios organizacijos Centro komitetą. Nuo 1915 m. dėstė dviklasėje Vilniaus lietuviškoje pradinėje mokykloje, buvo renkamas į Švietimo draugijos „Rytas“ valdybą. 1917 m. rugsėjo 18 d. – rugsėjo 22 d. vykusios Vilniaus konferencijos dalyvis. Lenkų valdomame Vilnius krašte 1922 m. jis įkūrė savarankišką Lietuvių katalikų blaivybės draugiją ir jai vadovavo. 

Dėl nuolatinių persekiojimų 1924 m. buvo priverstas persikelti gyventi į Lietuvos respubliką, paskirtas Stakliškių Švč. Trejybės bažnyčios klebonu. 1932 m. pakeltas kanauninku, nuo 1954 m. – Stakliškių altaristas.

## Šaltiniai
* *Jezukevičius (Jėzukevičius), Vladislovas* // Nastazija Kairiūkštytė, Alma Gudonytė. *Lietuvybės kovų verpetuose* – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009; psl. 120–123
* ''Kun. V.Jezukevičiaus atsiminimai apie XX a. pradžios šeimos gyvenimą''
* ''Kunigas Vladas Jezukevičius (1886 VII 27–1959 V 16)'' // Voruta, 2010–01–10
* Mindaugas Bloznelis. ''Kunigas Vladas Jezukevičius'' // Voruta, 2013–05–16

## Nuorodos
* „Kunigo Vlado Jezukevičiaus gyvenimo kryžkelės: Dievo valios kelias“ (sud. Rūta Ratkevičienė, dr. Mindaugas Bloznelis) – Vilnius: Margi raštai, 2018
Dongdži festivalis

**Dongdži festivalis** (, 'žiemos viršūnė') – žiemos saulėgrįžos šventė Kinijoje ir jos kultūrinės įtakos šalyse, viena iš svarbiausių metų ciklo švenčių. Švenčiama gruodžio 22 d. (kartais dieną prieš arba po jos), kai dienos šviesos valandos būna trumpiausios.

Šventės idėja kilo iš filosofinių pradų in ir jang pusiausvyros sampratos, nuo kurios priklauso kosminė harmonija. Ilgėjant dienos šviesai po žiemos saulėgrįžos, jang energija pradeda didėti. Tai simboliškai išreiškia Idzingo (復 fù 'sugrįžimas') heksagrama.

## Tradicijos

Pagal tradiciją į Dongdži šventę renkasi visa šeima. Tai ypač svarbu pietų Kinijoje, kur susirinkę artimieji valgo saldžią sriubą su kukuliais tangjuan (湯圓), pagamintais iš lipniųjų ryžių miltų, simbolizuojančiais vienybę. Prie šventinio stalo gali būti patiekiamas nefiltruotas silpnas ryžių vynas, dažnai su lipniųjų ryžių grūdeliais ir aromatingais kvepenės (*Osmanthus*) žiedais.

Šiaurės Kinijoje per Dongdži priimta valgyti virtinius. Šios tradicijos pradininku laikomas hanų gydytojas Džang Džongdzingas (150–219 m.). Jis iš užuojautos žiemą sutiktiems vargšams su nušalusiomis nuo šalčio ausimis liepė savo padėjėjams juos pamaitinti karštais virtiniais su ėriena. Dėl virtinių formos, primenančios ausį, Džang šį patiekalą pavadino „qùhán jiāoěr tāng“ (祛寒嬌耳湯) – virtinių sriuba, nuvejančia šaltį.

Senovėje ši diena taip pat reikalavo aukoti protėvių šventyklose. Bendravardžiai, susirinkę šventykloje, skirtoje bendram protėviui, po aukojimo ceremonijos surengdavo bendrą pokylį.

## Taip pat skaitykite
* Tradicinės kinų šventės
* Kinų kalendorius

## Nuorodos

* Dongzhi Festival celebrates the winter solstice 
* Taiwan Culture Portal: The Winter Solstice in Taiwan
RKL 2019–2020 m. sezonas

**[[RKL]] 2019–2020 metų sezonas** – 15-asis lygos sezonas, kuriame dalyvauja 35 klubai. Pajėgesniame A divizione žais 16 ekipų, o po reguliariojo sezono į atkrintamąsias pateks 12 geriausių. Pirmajame varžybų etape 1-4 vietas užėmusios ekipos pateks tiesiai į ketvirtfinalį, tuo tarpu 5-12 pozicijose likusios komandos kovos 1/8 finalo etape.

Tiek aštuntfinalyje, tiek ketvirtfinalyje bus žaidžiama serija iki 3 pergalių, tuo tarpu keturios stipriausios RKL komandos dėl čempionės titulo ir kelialapio į Nacionalinėje krepšinio lygoje (NKL) kovos pirmą kartą organizuojamame finalo ketverto turnyre.

Jubiliejinio, penkioliktojo RKL sezono, B divizione grumsis 19 kolektyvų regioniniu principu padalintų į du pogrupius A ir B. Po reguliariojo sezono 8 geriausios kiekvienos grupės komandos pateks į atkrintamąsias varžybas, kuriose 1/8 finalo ir 1/4 finalo etapuose žais serijas iki dviejų pergalių, o keturios stipriausios B diviziono ekipos dėl čempionės titulo kovos finalo ketverto turnyre.

Vasarą iš RKL pasitraukė net 10 komandų: Šilalės „Lūšis“ perėjo į NKL, A divizione nebežais Marijampolės „Sūduva-Mantinga-2", tuo tarpu B divizione nebedalyvaus Mažeikių SM-„Dubgiris“, Panevėžio „Lietkabelis-2/R.Sargūno SG“, Plungės sporto ir rekreacijos centras, Kupiškio „Kupiškis“, Rokiškio „Feniksas“, Kauno krepšinio akademija „Snaiperis“, Molėtų KK „Molėtai“, Šakių „Šakiai“ ir Vilniaus „Rytas-2“.

Tačiau prie lygos prisijungė keturios naujos ekipos: Kauno technologijos universitetas, Kelmės sporto centras, Marijampolės ŽSM-„Kalstata“ ir Ignalinos „Vilkakalnio“ komanda.

Jubiliejinis RKL sezonas dėl visą pasaulį apėmusios COVID-19 pandemijos iš pradžių buvo sustabdytas, o vėliau RKL Vykdomojo komiteto sprendimu nutrauktas, o komandų galutinė rikiuotė paskelbta pagal lentelę, kuri buvo reguliariojo sezono pabaigoje.

## Reguliarusis sezonas

### A divizionas

### B divizionas

Šaltinis:

## Atkrintamosios varžybos (A divizionas)

## Atkrintamosios varžybos (B divizionas)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* RKL oficiali svetainė
Benas Šatkus

**Benas Šatkus** (g. 2001 m. balandžio 1 d. Klaipėda) – Lietuvos futbolininkas, centro gynėjas. Atstovavo Lietuvos nacionalinei futbolo rinktinei. .

## Karjera
Futbolą pradėjo žaisti Gargžduose, buvo „Bangos“ klubo auklėtiniu. 2017 m. išvyko į Vokietiją į 1. FC Nürnberg klubą. Žaidė šio klubo jaunimo ekipose kol šiame klube 2020 m. pasirašė savo pirmąjį profesionalo kontraktą.

### [[1. FC Nürnberg]]
2020 m. liepos mėn. buvo pranešta, kad gynėjas pasirašė ilgalaikę profesionalo sutartį su 1. FC Nürnberg.

### [[VfL Osnabrück]]
2022 m. liepos mėn. pasirašė ilgalaikę profesionalo sutartį su VfL Osnabrück (3.Bundesliga).
#### „Bangos“ klubas
2023 m. vasario mėn. tapo žinoma, kad nuomos pagrindais rungtyniaus „Bangos“ klube.

2023 m. kovo 5 d. A lygos rungtynėse prieš „Panevėžio“ klubą oficialiai debiutavo Gargždų „Bangoje“. Panevėžiečiai sutriuškino varžovus rezultatu 4:0. Jau pirmose sezono rungtynėse žaidėjas patyrė traumą ir buvo pakeistas.

Nuo liepos mėnesio gydėsi traumas ir buvo be klubo.

### „Bangos“ klubas
2024 m. vasario mėn. tapo žinoma, kad vėl atstovaus „Bangos“ klubui.

2024 m. kovo 2 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš „Kauno Žalgirio“ klubą. Susitikimas baigėsi lygiosiomis (1-1).

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: Ekipa žaidė A lygoje;

## Pasiekimai
; su FK „Banga“
*  **LFF taurės laimėtojas**: 2024 m.;

## Rinktinės
2016 m. pakviestas į U–16 rinktinę, 2017 m. atstovavo U–17 rinktinei, 2018 m. rungtyniavo U–19 rinktinėje. 2019 m. atstovavo U–21 rinktinei.

2019 m. lapkričio 17 d. debiutavo Lietuvos rinktinės sudėtyje prieš N. Zelandijos komandą. Į aikštę išbėgo per pridėtą laiką ir sužaidė iki finalinio švilpuko. Lietuviai nugalėjo varžovus rezultatu 1–0.

Vyr. treneriu tapus Valdui Ivanauskui, žaidė 2022 m. pasaulio futbolo čempionato atrankos C grupėje 2021 m. rugsėjo 2 d. prieš Šiaurės Airiją. Varžovai net 4:1 sutriuškino lietuvius.

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* DFB svetainė
* Kicker.de svetainė
* lietuvosfutbolas.lt
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
* fkbanga.lt svetainė
Hogmanay

**Hogmanay** – škotiški Naujieji metai, švenčiami dvi dienas. Paprastai pažymimas ir Naujųjų metų rytas sausio 1 d., kai kuriais atvejais – sausio 2 d., kuri škotams yra laisva, nedarbo diena. Šventės pavadinimo kilmė neaiški, tačiau ji gali būti siejama su vikingų ar gėlų paminėjimais.

## Istorija

Škotams tai ne ką mažesnė šventė nei Kalėdos, kurias Škotijos presbiterijonų bažnyčia draudė kelis šimtmečius. Tai įrodo užsitęsiantys renginiai, kurie baigiami tik sausio antrąją. 1693 m. „Škotų presbiterionų elokvencijoje“ () buvo vienas iš pirmųjų oficialių šventės paminėjimų bažnytiniuose raštuose. Nors Kalėdos buvo įprastos tarp škotų katalikų, tačiau Škotijos bažnyčia beveik 400 metų nesutiko švęsti Kalėdų. Jos Škotijoje tapo valstybine švente tik 1958 m. 

## Tradicijos

Šventės papročiai visoje Škotijoje skiriasi, paprastai visur apima dovanų teikimą bei draugų ir kaimynų lankymą namuose, ypatingą dėmesį skiriant pirmajam naujųjų metų svečiui. Naujųjų metų sutikimą lydi tradiciniai sudeginimo ritualai, eitynės su fakelais, fejerverkai.

Hogmanay šventei pasiruošiama ne tik fiziškai sutvarkant namus, bet ir siekiant emocinio susitaikymo ir vidinės ramybės. Seniau kaimuose būdavo uždegamos deguto statinės ir ridenamos gatvėmis. Šiuo ritualu buvo siekiama, kad senieji metai būtų sudeginami kartu su visu blogiu ir atveriamas kelias naujiems metams. Po apsitvarkymo mažieji škotai užsisiaučia avies kailius ir keliauja nuo vienų kaimynų durų prie kitų, gieda senas keltiškas giesmes. Tuo metu lazdomis simboliškai mušami jų avikailių apsiaustai. Ypač vertinamas pirmasis svetys, įžengęs pro namų duris (*First-foot*). Tas, kuris sausio pirmąją pirmas peržengia namų slenkstį, turi būti su dovanomis, nes dosniam žmogui esą turės sektis visus ateinančius metus. Druska, anglis, skanumynai, viskis – kiekviena iš simbolinių dovanų jų savininkams žada tam tikros rūšies sėkmę. 

Priimta, kaip ir visame kalėdiniame laikotarpyje, kolektyviai giedoti anglakalbėse šalyse tradicinę giesmę „Auld Lang Syne“ („Seni geri laikai“). Dauguma škotų per Naujuosius metus paruošia specialią vakarienę, dažniausiai su mėsos pyragu tešlos apvalkale (*steak pie*).

## Galerija


Highland Gathering, New Year's Day, Sydney Showground, 1 January 1937 - photographer Sam Hood (11656633936).jpg|Škotės Naujųjų metų dieną, 1937 m.
Steak and onion pie.jpg|Tradicinis mėsos pyragas
Hogmanay 2007 in Biggar - geograph.org.uk - 645570.jpg|Laužo ugnis
The Bull.jpg|Tradicinis sudeginimas
Edinburgh Hogmanay Longship.jpg|Seno burlaivio sudeginimas 
Procession Calton Hill.jpg|Šventinė fakelų eisena
Catalonian Sun Goddess.jpg|Saulės deivė gatvės eitynėse


## Nuorodos

* Oficiali šventės Edinburge svetainė
*  Scottish Hogmanay Customs and Traditions at New Year
*  Šalis, kur Naujieji metai švenčiami iki sausio 2-osios. delfi.lt
Los Andželo Lakers 2018–2019 m.

**Los Andželo „Lakers“ 2018–2019 m. sezonas** – NBA Vakarų konferencijos, Ramiojo vandenyno pogrupio Los Andželo „Lakers“ krepšinio klubo sezonas (59-asis klubo istorijoje).

2018/2019 metų sezoną Los Andželo „Lakers“ ekipa pradėjo siekdama pagerinti praeito NBA reguliariojo sezono rekordą ir laimėti 17-ąjį titulą klubo istorijoje. 2017 metais „Lakers“ paskyrė naują operacijų prezidentą Medžiką Džonsoną. Pastarasis 2018 metais ėmėsi iniciatyvos pasamdyti Lebroną Džeimsą . 2018 metais Lebronas Džeimsas sudarė 154 milijonų JAV dolerių sutartį su Los Andželo „Lakers“ ir paliko savo gimtąjį Klivlando miestą. Reguliarųjį sezoną „Lakers“ ekipa pradėjo laimėdama 20 varžybų iš 34, tačiau dėl žaidėjų patirtų traumų ir prastų santykių su vyr. treneriu Luku Voltonu „Lakers“ per likusias 48 rungtynių iškovojo tik 17 pergalių.

2019 m. balandžio 9 d. dėl nesėkmingo sezono Medžikas Džonsonas atsistatydino iš klubo prezidento pareigų. Po trijų dienų „Lakers“ atleido vyr. trenerį Luką Voltoną.

## Naujokų birža

## Los Andželo „Lakers“ žaidėjų sąrašas

## Lentelės

### Pogrupis

### Konferencija

## Los Andželo „Lakers“ žaidėjų statistikos

*Po 82 varžybų*.
‡Atleistas sezono metu
†Išmainytas sezono metu
≠Sudaręs sutarti sezono metu

## Sandoriai

### Sutarties sudarymas su Lebronu Džeimsu

2018 m. liepos 9 d. Lebronas Džeimsas sudarė naują sutartį su Los Andželo „Lakers“, kurios vertė siekia 154 milijonų JAV dolerių. Džeimsas iki šios sutarties per savo karjerą pateko į atkrentamąsias varžybas 13-a kartų, iš jų laimėjo NBA čempionatą 3 kartus (2012, 2013, 2016 metais), jis taip pat buvo išrinktas naudingiausiu NBA krepšininku 4 kartus. Dėl sutarties su „Lakers“ klubu, Lebronas Džeimsas paliko „Cavaliers“ komandą antrą kartą per savo karjerą. Prieš tai krepšininkas paliko savo gimtojo miesto komandą 2010 metais, ir prisijungė prie Majamio „Heat“ ekipos, su kuria laimėjo 2 NBA čempiono titulus.

### Mainai

### Laisvųjų agentų birža

#### Atnaujintos sutartys

#### Naujos sutartys

#### Praradimai

## Nuorodos
Vytautas Bikus

**Vytautas Bikus** (g. 1986 m. balandžio 25 d. Vilniuje) – lietuvių kompozitorius, muzikos prodiuseris. V. Bikus bendradarbiauja su tokiais lietuvių atlikėjais kaip Moniqué, Monika Linkytė, Marijonas Mikutavičius, Vaidas Baumila, Ieva Zasimauskaitė ir kitais.

## Biografija
Gimė ir užaugo Vilniuje. 2005 m. baigė Vilniaus Salomėjos Neries gimnaziją, tuo pat metu mokėsi ir baigė Balio Dvariono dešimtmetę muzikos mokyklą. Įgijęs vidurinį išsilavinimą, pradėjo studijuoti Vilniaus universitete filologijos fakultete, anglų filologiją. Studijas nutraukė po dviejų semestrų ir 2006 m. įstojo į teisę Mykolo Romerio universitete. 2010 m. įgijo teisės bakalauro laipsnį.

Savo muzikinę veiklą V. Bikus pradėjo 2004 m. grupėje Saulės kliošas. Klavišiniais grojo iki 2012 m. Nuo 2006 m. V. Bikus pradėjo koncertinę veiklą su Lietuvos atlikėjais Vaidu Baumila, Erica Jennings, Skamp, Marijonu Mikutavičiumi, Girmante Vaitkute, Saulės Broliais, Bekešo Vilkais, Naktinėmis Personomis, Mantu Jankavičiumi, Moniqué, Sauliu Prūsaičiu. Kaip pianistas, V. Bikus baigė veiklą 2017 m., dirba studijoje.

## „Eurovizijos“ konkursas
V. Bikaus parašytos dainos du kartus pateko į „Eurovizijos“ konkurso finalą. 2015 m. Eurovizijoje atliktas Vaido Baumilos ir Monikos Linkytės duetas „This Time“ konkurse užėmė 18-tą vietą. 2018 m. V. Bikaus parašyta ir Ievos Zasimauskaitės atlikta daina „When we’re old“ užėmė 12-tą vietą . 2019 m. V. Bikus užėmė Lietuvos nacionalinės žiuri vietą kartu su Andriumi Mamontovu, Jurgiu Brūzga, Girmante Vaitkute ir Gerūta Griniūte.

## Kita veikla
Nuo 2018 m. Lietuvos gretutinių teisių asociacijos AGATA tarybos narys. Prisideda prie lietuviškos muzikos sklaidos, autorių teisų apsaugos, švietimo tobulinimo muzikos srityje.

## Nuopelnai
Lietuvos autorių teisių gynimo asociacijos (LATGA-A) įvertintas kaip grojamiausias metų autorius 2018 ir 2020 metais. Apdovanotas M.A.M.A. statulėle. 2019 radijo stoties Lietus apdovanotas "Aukso lašo" statulėle kaip populiariausias dainų muzikos autorius

## Diskografija

## Filmografija

## Šaltiniai
Linas Mėgelaitis

**Linas Mėgelaitis** (g. 1998 m. rugsėjo 9 d. Šilutė) – Lietuvos futbolininkas, rungtyniaujantis saugo pozicijoje, kviečiamas į Lietuvos jaunimo futbolo rinktines, 2020 m. debiutavo nacionalinėje rinktinėje. Klubinę karjerą tęsia Italijoje.

## Karjera
Futbolą pradėjo žaisti Lietuvoje, buvo įvairių ekipų jaunimo komandų sudėtyse. 2015 m. išvyko į mokytis į Italiją.

### Italija
Italijoje žaidė US Latina Calcio, US Lecce bei Sicula Leonzio. 

#### Gubbio
Nuo 2020 m. atstovavo A.S. Gubbio 1910.

#### Viterbese
2021 m. vasarą perėjo į „Viterbese“ klubą. Pasirašyta trejų metų sutartis. 

2020–2021 m. sezone „Viterbese“ klubas Serie C C grupėje iš 20 komandų užėmė 12 vietą.

2021 m. lapkričio 28 d. pelnė įvartį prieš „Reggiana“ klubą. Rungtynės baigėsi rezultatyviomis lygiosiomis 3-3.

2022 m. vasario 2 d. „Viterbese“ klubas išvykoje 3:0 nugalėjo „Imolese“ ekipą. Mėgelaitis pelnė pirmąjį rungtynių įvartį 14 minutę ir svariai prisidėjo prie pergalės.

#### Rimini
Nuo 2023 m. atstovavo Rimini FC. 2023 m. rugpjūčio mėn. pasirašyta dviejų metų sutartis.

### Perugia
2025 m. rugsėjo mėn. paskelbta, kad futbolininkas persikėlė į AC Perugia Calcio (Italija)

2005 m. rugsėjo 6 d. debiutavo „Perugia“ klube, kai išvykoje sužaidė lygiosiomis 1:1 su „Gubbio“. Susitikimą lietuvis pradėjo pagrindinėje sudėtyje ir žaidė iki finalinio švilpuko.

## Tarptautinė karjera
; jaunimo rinktinės
* 2013 m. buvo pakviestas į U–17 rinktinę, 2015 m. – į U–18 rinktinę, 2016 m. – į U–19. Nuo 2017 m. atstovavo U–21 rinktinei.
; nacionalinė rinktinė
* 2020 m. pakviestas į nacionalinę rinktinę. 2020 m. lapkričio 11 d. debiutavo prieš Farerų salų nacionalinę rinktinę.
: 2022 m. kovo 25 d. žaidė nacionalinėje rinktinėje prieš San Marino rinktinę. Šiose rungtynėse pasižymėjo pelnydamas įvartį. Rezultatas tapo 2:0 lietuvių naudai.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* tuttocalciatori.net
* lietuvosfutbolas.lt
* Transfermarkt
Sicula Leonzio

**Lentinio futbolo klubas „Sicula Leonzio“**, kartais vadinamas tiesiog **„Leonzio“** – Italijos futbolo klubas iš Lentinio miesto, esančio Sicilijoje.

## Istorija
**Sport Club Leonzio** buvo įkurtas 1909 m. Vėliau šis klubas žlugo. Lentinyje vis rasdavosi kiti dariniai tokie kaip *Società Sportiva Atletico Leonzi*. Klubai išnykdavo ir vėl buvo atkurinėjami. Buvo eilė tokių bandymų, bet nepasiteisindavo. 

### Sicula Leonzio
Paskutinį kartą futbolo klubas sukurtas 2013 m. Società Sportiva Dilettantistica Sicula Leonzio ir nuo 2017 m. vadinasi „Sicula Leonzio“.

2019 m. į šį klubą atvyko Linas Mėgelaitis. Tuo metu ekipa dalyvavo Serie C kovose.

## Pasiekimai
* **[[Serie D]]**
: Nugalėtojai 2016/17

## Sezonai

|}

## Stadionas
Sicula Leonzio ekipa namų rungtynes žaidžia Sicula Trasporti Stadio, ankstesniais metais (iki 2018 m. liepos) jis vadinosi Stadio Angelino Nobile. Šio stadiono talpa yra 3 500 žiūrovų.

## Lietuviai
*  Linas Mėgelaitis, saugas 2019–2020 m.
*  Marius Adamonis, vartininkas, 2020 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Bunzi

**Bunzi** – lietaus deivė bavojo tautos (Kongo Demokratinė Respublika) mitologijoje. Bunzi įsivaizduota įvairiaspalvės gyvatės pavidalo. Buvo tikima, kad savo garbintojams atsilyginanti gausiu derliumi.

Laikyta Mboze, didžiosios motinos, dukra. Pasak mito, Mboze Bunzi susilaukė su sūnumi Makanga. Pamatęs, kad žmonai gimė gyvatė, jos vyras Kuitikuiti Mboze už neištikimybę mirtinai sumušė ir paliko pūti upės žiotyse. Tuo tarpu Bunzi užaugo ir, kaip ir jos motina, išmoko sukelti lietų. Manyta, kad vaivorykštė esanti Bunzi apraiška. Taip pat tikėta, kad kai kada leidžiantis Saulei Bunzi galima pamatyti raibuliuojančiame upės vandenyje.

Veneroje esama šios deivės vardu pavadinto kalno (*Bunzi Mons*).

## Šaltiniai
Lentinis

**Lentinis** arba ***Lintinis*** (, ) – Italijos miestas Sicilijoje, Sirakūzų provincijoje.

Lentinis yra žemės ūkio centras, kur daugiausiai auginamos vynuogės ir alyvmedžiai.

## Istorija
Istoriniai pavadinimai – *Leontini* bei *Leontinoi*.

Vietovė žinoma nuo Antikos laikų. Tuo metu Rytinė Sicilijos pakrantė buvo kolonizuota graikų. Sirakūzai, Lentinis ir kiti miestai buvo graikų poliai. Vėliau šias valdas užėmė Romos imperija, o šiai subyrėjus dėl teritorijų kovojo saracėnai ir krikščionys. Viduramžiais priklausė įvairioms to meto dinastijoms, kol suvienijus Italiją tapo šios karalystės dalimi.

Mieste yra šv. Motinos bažnyčia, išlikęs senamiestis ir daugybė istorinių paminklų.

## Sportas
* Sicula Leonzio (dabartinis futbolo klubas, veikiantis nuo 2013 m.)
* Sicula Leonzio ekipa namų rungtynes žaidžia Sicula Trasporti Stadio, ankstesniais metais (iki 2018 m. liepos) jis vadinosi Stadio Angelino Nobile. Šio stadiono talpa yra 3 500 žiūrovų.

## Išnašos

## Nuorodos
Miesto svetainė
Mirtingos mašinos (filmas)

**Mirtingos mašinos** () – 2018 m. JAV fantastinis filmas pagal Philip Reeve to paties pavadinimo knygą. Filmo režisierius – Christian Rivers. Filmui scenarijų parašė Peter Jackson ir Philippa Boyens. Filmas buvo išleistas 2018 m. gruodžio 6 d. Australijoje ir Naujoje Zelandijoje, bei tų pačių metų gruodžio 14 d. JAV. Jis susilaukė daug neigiamų įvertinimų iš kritikų, yra nuostolingiausias 2018 m. filmas ir vienas iš dešimties nuostolingiausių visų laikų filmų. Studija patyrė beveik 175 mln. JAV dolerių nuostolį. Reviu agregatoriuje „Rotten Tomatoes“ jo reitingas, apibendrinus 154 reviu, yra 27 %.

## Aktoriai

## Išnašos

## Nuorodos
*Oficialus filmo tinklalapis 
*
Lycenas

**Lycenas** () – miestas Štirijoje, Austrijoje, ir to paties pavadinimo apskrities centras. Įsikūręs prie Enso upės. Savivaldybė apima 92,11 km² plotą. Populiacija – 8191 gyventojų (2018 m.). 

Lycenas yra svarbus ekonominis centras ir pramonės miestas, jame veikia liejykla ir pramoninių įrenginių gamykla.  

## Galerija

Vaizdas:Liezen Hauptstraße.jpg|Centrinė gatvė
Vaizdas:Liezen StVeit.jpg|Lyceno katalikų bažnyčia
Vaizdas:Liezen.Bahnhof.jpg|Lyceno traukinių stotis
Vaizdas:Liezen Rathaus.jpg|Miesto rotušė
Vaizdas:Liezen Evangelische Pfarrkirche AB.JPG|Lyceno evangelikų bažnyčia
M2 (Juodkalnija)

Juodkalnijos **magistralinis kelias M2** () – seniausias ir svarbiausias pakrantę ir Juodkalnijos šiaurę jungiantis kelias. Jis eina nuo Budvos opštinos gyvenvietės Petrovaco per Podgoricą, Kolašiną ir Moikovacą iki Barski Mosto prie Serbijos sienos. Iki 2006 m. M2 keliui buvo priskiriama ir atkarpa nuo Kroatijos sienos prie Debeli Brijego iki Petrovaco – Adrijos-Jonijos automagistralės (Jadranska Magistrala) dalis. Iki tol kelias laikytas Juodkalnijos kelių sistemos „stuburkauliu“.

Žinomiausia kelio dalis yra Platijės kanjonas, kuriame gyvybes prarado daugiau nei 1200 žmonių. Statomas Baro–Belgrado greitkelis (pažymėtas raudonai žemėlapyje) turi perimti pagrindinės jungties tarp Podgoricos ir Kolašino vaidmenį ir užtikrinti saugesnį bei greitesnį susisiekimą apeinant Platijės kanjoną.

## Istorija

Šio reikšmingo kelio statyba prasidėjo 1953 m. Pabaigtas 1971 m.

Dalis M-2 magistralės, kuri iki 2016 m. sausio buvo žinoma kaip M-21, ėjo per Bijelo Polės centrą, o tai lėmė dideles spūstis. Siekiant palengvinti transporto srautus Juodkalnijos Transporto ir jūrų reikalų ministerija inicijavo miesto aplinkkelio projektą. Pastačius aplinkkelį 2014 m. kovo 27 d. atitinkamai buvo pekeistas ir M-21 maršrutas, t. y. M-21 kelias eina ne per miestą, bet per aplinkkelį.

2016 m. sausį Transporto ir jūrų reikalų ministerija paskelbė apie naują valstybinių kelių kategorizacijos sistemą. Pagal ją M2 automagistralė buvo sutrumpinta, nuo jos atskirta palei pakrantę nuo Kroatijos sienos iki Petrovaco ėjusi atkarpa, kuri priskirta naujai suformuotai M1 magistralei. Šiaurinėje kelio dalyje M2 magistralė nukreipta nuo Ribarevinės į šiaurę per Bijelo Polę iki sienos su Serbija, vietoje maršruto per Beranę ir Rožaję iki sienos su Serbija, kuris tapo naujai sukurta M5 magistrale.

## Trasa
Nuo Petrovaco kelias eina į krašto gilumą. Už Podgoricos eina Moračos kanjonu iki Kolašino ir Moikovaco. Nuo čia per Beranę ir Rožaję pasiekia Serbijos pasienį.

## Nuorodos
Titas Krapikas

**Titas Krapikas** (g. 1998 m. rugsėjo 9 d. Kėdainiai) – Lietuvos futbolininkas, vartininkas.

Savo laiku buvo kviečiamas į Lietuvos jaunimo futbolo rinktines. 2021 m. debiutavo nacionalinėje rinktinėje.

## Karjera
Futbolą pradėjo žaisti Lietuvoje, buvo NFA auklėtinis (iki 2015 m.) Išvyko į mokytis į Italiją 2015 m.

### Italija
#### UC Samdoria
Italijoje nuo 2016 m. priklausė UC Sampdoria klubui, buvo registruotas tarp atsarginių žaidėjų Serie A rungtynėse, tačiau galimybių pažaisti pagrindinėje sudėtyje nesulaukė. 

2016 m. apie Titą Italijios spaudoje buvo rašyta, kad jis uždirba 18 tūkst. eurų per sezoną ir tai yra menkiausias atlyginimas tarp visų Serie A žaidėjų.

#### Spezia Calcio
2019 m. vasarą paliko Genujos „Sampdoriją“ ir tapo Spezia Calcio vartininku. Klubas žaidė 2019–2020 m. Serie B.

#### Ternana Calcio
2021 m. rugsėjo mėn. pasirašė dvejų metų sutartį su Serie B debiutantais Ternana Calcio.

2021 m. gruodžio 14 d. debiutavo rungtynėse prieš Venezia. „Ternana“ klubas žaidė Italijos taurės („Coppa Italia“) šešioliktfinalio rungtynes prieš „Venezia“ klubą ir pralaimėjo rezultatu 1:3. T. Krapikas atrėmė 9 varžovų smūgius (4 pirmajame kėlinyje, dar 5 – antrajame), per antrąjį kėlinį prasileido tris įvarčius, galiausiai, 83 minutę buvo pakeistas.

#### Audace Cerignola
2023 m. rugsėjo 1 d. tapo žinoma, kad karjerą tęs Audace Cerignola.

#### ACR Messina
2024 m. rugpjūčio 30 d. debiutavo ACR Messina klube Serie C1 rungtynėse prieš buvusį klubą Audace Cerignola. „Mesinos“ klubas išvykoje rezultatu 0-2 nusileido varžovams.

2025 m. vasario 24 d. Serie C rungtynėse Titas Krapikas užsidirbo raudoną kortelę. Mesinos komanda 87 minutę prasileido įvartį. Lietuvis pačioje rungtynių pabaigoje nubėgo į varžovų baudos aikštelę, tyčia rankomis nustūmė varžovą, o po to Mesinos komanda pelnė įvartį. Teisėjas įvarčio neįskaitė, o Krapikui buvo parodyta raudona kortelė.

#### AS Gubbio 1910
2025 m. rugpjūčio mėn. pranešta, kad futbolininkas persikėlė į Gubbio klubas, besivaržantį Serie C. 2025 m. rugsėjo 13 d. debiutavo rungtynėse prieš „Forli“, kuomet susitikimą pradėjo kaip atsarginis ir buvo mestas į kovą traumą patyrus pagrindiniam vartininkui Nicola Bagnolini. Susitikimas baigėsi minimalia „Gubbio“ pergale rezultatu 1-0.

## Laimėjimai


## Rinktinės
2015 m. buvo pakviestas į U–17 rinktinę, 2016 m. į U–19. Nuo 2017 m. atstovavo U–21 rinktinę.

2021 m. lapkričio 15 d. debiutavo nacionalinėje rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Kuveitą.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* tuttocalciatori.net
* lietuvosfutbolas.lt
* Transfermarkt
Snarky Puppy

**Snarky Puppy** – amerikiečių improvizacinio džiazo grupė, vadovaujama bosisto ir kompozitoriaus Michael League. Snarky Puppy kuriamoje muzikoje derinami įvairių žanrų – roko, džiazo, funk, pasaulio muzikos elementai. Ši grupė yra apdovanota trejais Grammy Awards apdovanojimais.

## Grupės istorija
Dar būdamas studentas, Michael League sukūrė Snarky Puppy Dentone, Teksase, 2004 m. Pradžioje grupę sudarė 10 narių, kurių dauguma studijavo tame pačiame universitete kaip ir Michael.

Debiutinį albumą pavadinimu „Live at Uncommon Ground“ grupė Snarky Puppy išleido 2005 m.. Šis albumas sulaukė dėmesio iš to meto geriausių muzikantų bei padėjo pagrindus inovatyviam improvizacinio džiazo, su kitų, įvairių stilių elementais, žanrui. Per kelis ateinančius metus grupė, organizavo turus bei išleido kelis, teigiamai kritikų įvertintus albumus – „The Only Constant“ 2006 m., „The World Is Getting Smaller“ 2007 m., „Bring Us the Bright“ 2008 m., „Tell Your Friends“ 2010 m. ir „groundUP“ 2012 m. 2013 metais Snarky Puppy išleido albumą pavadinimu „Family Dinner, Vol. 1“ kartu su Brendos Rusell daina „Something“, kurią atliko dainininkė Lalah Hathaway. 2014 m. su šia daina Snarky Puppy laimėjo pirmąjį „Grammy“ apdovanojimą už geriausią R&B stiliaus pasirodymą.

Nuo to laiko ši grupė išaugo į tarptautinį kolektyvą ir per 15 metų grupės sudėtyje yra groję daugiau nei 50 skirtingų muzikantų. Snarky Puppy projekte dalyvavę muzikantai individualiai yra dirbę su vienais geriausių džiazo ir popso muzikos atlikėjų, tokių kaip Dave Brubeck, Maynard Ferguson, Marcus Miller, Erykah Badu, Justin Timberlake ir Snoop Dogg. Turų metu šis kolektyvas yra aplankęs Šiaurės Ameriką, Pietų Ameriką, Europą, Aziją bei Australiją. 2024 m. balandį koncertavo Kaune, Kaunas Jazz festivalyje.

## Grupės nariai
Šiuo metu grupės veikloje aktyviai dalyvauja 25 nariai. Per 15 grupės gyvavimo metų jos nariais pabuvojo virš 40 įvairių muzikantų ir per visą gyvavimo laikotarpį Snarky Puppy išleido net 13 albumų.

Nariai, įrašę 2019 m. albumą „Immigrance“:

* Michael League
* Jay Jennings
* Mike Maher
* Chris Bullock
* Bob Reynolds
* Zach Brock
* Bill Laurance
* Shaun Martin
* Bobby Sparks
* Justin Stanton
* Bob Lanzetti
* Mark Lettieri
* Chris McQueen
* Larnell Lewis
* Jamison Ross
* Jason Thomas
* Keita Ogawa
* Nate Werth
* Marcelo Woloski

## Diskografija
* *Live at Uncommon Ground* (2005)
* *The Only Constant* (2006)
* *The World Is Getting Smaller* (2007)
* *Bring Us the Bright* (2008)
* *Tell Your Friends (Snarky Puppy album)* (2010)
* *GroundUP* (2012)
* *Amkeni* with Bukuru Celestin (2013)
* *Family Dinner – Volume 1* (2013)
* *We Like It Here* (2014)
* *Sylva* with Metropole Orkest (2015)
* *Family Dinner – Volume 2* (2016)
* *Culcha Vulcha* (2016)
* *Immigrance* (2019)
* *Snarky Puppy Live At The Albert Hall* (2019)

## Išnašos
Ziusudra

**Ziusudra** () – didvyris šumerų mitologijoje, legendinis Šurupako valdovas.

Pasak mito, dievai nusprendę sunaikinti žmoniją tvanu, tačiau dievas Enkis su šiuo sprendimu nesutikęs. Dievų sumanymą jis atskleidęs Ziusudrai, kuris garsėjęs nuolankumu ir paklusnumu. Pagal Enkio nurodymus Ziusudra pasistatęs didžiulį laivą ir sėkmingai išgyvenęs tvaną. Nurodoma, kad jam pasibaigus, parpuolęs kniūbsčias prieš dievus Anu ir Enlilį. Už dievobaimingumą buvo dievų apdovanotas nemirtingumu. Po to Ziusudra gyvenęs Dilmuno šalyje.

Gretinamas su Nojumi, apie kurį pasakojama Senajame Testamente, Pradžios knygoje. Atitikmuo babiloniečių Gilgamešo epe – Utnapištis.

## Šaltiniai
Paštuvos kapinių koplyčia

**Paštuvos kaimo kapinių koplyčia** – medinė koplyčia, esanti Kauno rajone, Batniavos seniūnijoje, už 2 km į vakarus nuo kelio Kaunas–Vilkija (), į Nemuno pusę. Ji stovi Paštuvos kaimo kapinių pietiniame pakraštyje, patenka į Tolivardžių kaimo teritoriją. Netoliese, priešingame kapinių krašte pastatyta naujoji (po gaisro) Paštuvos Šv. Barboros bažnyčia, yra basųjų karmeličių vienuolynas. Koplyčios pastatymo metai minimi apie 1850 m.

2019 m. balandžio 3 d. koplyčia įtraukta į LR Kultūros vertybių registrą (u. k. ).

## Istorija

Paštuvos kaimo kapinėse koplyčia iškilo apie 1850 m. Žinoma, jog kunigas Juozas Vailokaitis (1880-1955),  Lietuvos nepriklausomybės akto signataro Jono Vailokaičio brolis, koplytėlėje laikydavo šv. mišias, slaptai ruošdavo vaikus komunijai. Abu Vailokaičiai palaidoti šiose kapinėse (u. k. ).

Enciklopedininkas Bronius Kviklys (1913–1990) mini, kad koplyčioje buvo: paveikslas „Marija Egiptietė“ (XVIII a.), šv. Antano skulptūra (XIX a.), šv. Kazimiero skulptūra (XIX a.), medinė skulptūra „Jėzus Nukryžiuotasis“ (XIX a.), altorėlis su šv. Onos ir dviejų kitų šventųjų paveikslais, geležinis ornamentuotas kryžius (XIX a.).

2012 m. koplyčia buvo remontuojama.

## Architektūra

Koplyčios statinys suręstas iš medinių tašytų rąstų, kampuose sujungtų į sąsparas. Pastato rąstinės sienos nudažytos žalia spalva. Jis kompaktinis, stačiakampio plano, vieno aukšto. Stogas dvišlaitis, dengtas raudonai dažytos skardos lakštais su užlankstais. Ant stogo įtaisytas skardos bokštelis su metaliniu kryžiumi. Priekiniame fasade įrengtos stačiakampės medinės durys su rombo formos langu, šoninėse sienose – stačiakampės, į šešias dalis skaidytų langų angos. Virš durų priekinis frontonas apkaltas vertikaliomis lentomis su lentjuostėmis. Prie įėjimo durų pakabinta lenta su užrašytais vietos žmonių prisiminimais apie koplyčios praeitį.

Patalpoje atsiveria tašytų rąstų sienos, keraminių plytų grindinys. Yra medinė vienos pakopos pakyla, ant kurios įrengtas altorius. Kultūros vertybių registre paminėta liturginė įranga: medinis tabernakulis, metalinis pastatomas altoriaus kryžius, siuvinėti paveikslai „Švč. Jėzaus Širdis“ ir „Švč. Mergelės Marijos Širdis“, du mediniai stovai skulptūroms su įrašais (sunkiai įskaitomais). 


Paštuvos kapinės. Koplyčia 2.JPG|Koplyčia stovi kapinių pakraštyje. Tolimajame plane – bažnyčia
Paštuvos kapinės. Koplyčioje 2.JPG|Koplyčios interjeras. Kampuose šalia altoriaus – senieji stovai skulptūroms
Paštuvos kapinės. Koplyčioje 1.JPG|Vaizdas nuo altoriaus. Plytų grindys
Paštuvos kapinės. Koplyčia, lenta su prisiminimais.JPG|Lentoje užrašyti vietinių žmonių atsiminimai apie koplyčios praeitį


## Šaltiniai
Utnapištis

**Utnapištis**, **Utnapištimas** () – babiloniečių Gilgamešo epo veikėjas, išgyvenęs tvaną ir po jo drauge su žmona dievų apdovanotas nemirtingumu. Utnapiščio vardas, manoma, reiškia „tasai, kuris atrado gyvenimą“. Atitikmuo šumerų mitologijoje – Ziusudra. Be to, kaip teigiama, esama nemažai panašumų ir su Nojumi bei Pradžios knygos pasakojimu apie tvaną.

Pasak Gilgamešo epo, Gilgamešas, ieškodamas nemirtingumo, iškeliauja pas Utnapištį, nes šį dievai po tvano buvo apdovanoję amžinuoju gyvenimu. Tolesniame epo tekste pasakojama apie Utnapiščio gyvenimą. Teigiama, kad iš pradžių Utnapištis gyvenęs Šurupako mieste. Apie artėjantį tvaną jam pranešęs dievas Enkis, kuris nurodęs kaip pasistatyti laivą. Šiuo laivu išsigelbėjusi Utnapiščio šeima drauge su amatininkais, įvairiais gyvūnais. Laive gabenti ir brangieji metalai.

Laivas septynias dienas plaukęs genamas audrų, kol galiausiai atsidūręs prie Nimušo kalno (siejamas su Džudžio kalnu pietryčių Turkijoje). Praėjus dar septynioms dienoms buvę pasiųsti trys paukščiai – balandis, kregždė ir varnas. Šis radęs kur nusileisti ir nesugrįžęs. Iš to nuspręsta, kad vandenys jau traukiasi. Tuomet Utnapištis ir kiti išgyvenusieji tvaną palikę laivą ir aukoję aukas. Enlilis už tai, kad Utnapištis išgelbėjęs nuo pražūties tiek žmones, tiek gyvūnus, dievų vardu apdovanojęs Utnapištį nemirtingumu. Pasakojimo pabaigoje teigiama: „Iki šiol Utnapištis tebuvo žmogus, tačiau nuo dabar Utnapištis ir jo žmona tebūna kaip mes, dievai.“

Gilgamešui paprašius atskleisti nemirtingumo paslaptį, Utnapištis nurodo jam nemiegoti, „užkariauti miegą“, tačiau Gilgamešui nepavyksta. Tai reiškia, kad jis negalįs būti nemirtingas. Visgi Utnapištis papasakoja apie augalą, pasižymintį atjauninamosiomis savybėmis. Nors Gilgamešas augalą randa, jį pačiumpa ir suėda gyvatė.

## Šaltiniai
Mattia Binotto

**Matija Binoto** (g. 1969 m. lapkričio 3 d.) – buvęs Formulės-1 Ferrari komandos vadovas.

## Karjera
1995 m. pradėjo dirbti „Ferrari“ komandoje. 2013 m. pradėjo vadovauti variklių departamentui. 2016 m. pradėjo vadovauti technikos skyriui.

2019 m. sausį, vietoj Mauricijaus Arivabenės, tapo komandos vadovu. 2022 m. pabaigoje pasitraukė iš pareigų. Jį pakeitė prancūzas Frederikas Vasioras.

## Šaltiniai