open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Blanesas

**Blanesas** () – miestas ir savivaldybė šiaurės rytų Ispanijoje, Katalonijoje, Cheronos provincijoje. Įsikūręs Viduržemio jūros pakrantėje. Gyventojų 38,8 tūkst. (2017 m. duomenys).

## Istorija
Pirmasis miesto paminėjimas užfiksuotas 1002 m. Tai vienas iš seniausių Kosta Bravos miestų. Senovėje miestą valdė vietinė Blanesų dinastija.

Šis uostamiestis buvo svarbus taškas rengiant karinius žygius.

1583 m. mieste įsikūrė vienuolių kapucinų ordino nariai.

1859 m. miestas sujungtas geležinkeliu su kitais regionais. 1881 m. mieste įrengtas dujinis apšvietimas. 1889 m. pastatyta elektros linija.

Po Antrojo pasaulinio karo miestas tapo svarbiu turizmo centru ir plėtėsi dėka migracijos iš kitų regionų.

2008 m. mieste siautė galinga audra, buvo padaryta didelė žala gyventojų turtui.

## Sportas

### Futbolas
* CF Obispado (futbolo klubas).

### Kita
* Blanes HC (ledo rutulio komanda).
* Riedučių rutulio komanda.

## Žymūs žmonės
* Mamadou Tounkara, futbolininkas.
* Rubén Yáñez, futbolininkas.
* Pau Morer, futbolininkas.

## Galerija

File:Blanes 2007 018.jpg|Krantinė
File:Blanes 2007 015.jpg|Geležinkelio stotis
File:Blanes 2007 009.jpg|Senamiestis
File:Blanes 2007 013.jpg|Uostas
File:Blanes 2007 016.jpg|Blaumar ir Blaucel viešbučiai
File:Casa del poble Blanes.JPG|Senovinis namas
file:Blanes 2007 019.jpg|Netoli botanikos sodo
file:Blanes 2007 011.jpg|Krantinė vakare


## Nuorodos

* Miesto svetainė (katalonų kalba)
Itusaingo (Buenos Airės)

**Itusaingo** () – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, Didžiųjų Buenos Airių aglomeracijoje, į vakarus nuo Buenos Airių centro. Partido centras. Yra geležinkelio stotis (prie D. F. Sarmjento geležinkelio), miestą aptarnauja Buenos Airių maršrutiniai autobusai, praeina vakarinis įvažiavimas į Buenos Aires. Vystoma mašinų pramonė (yra „Yamaha“ padalinys).

## Istorija
Gyvenvietė įkurta 1872 m. ir pavadinta ***Santa Rosa***. Vėliau gyvenvietė pervadinta pagal Itusaingo krioklį pietų Brazilijoje, prie kurio 1827 m. argentiniečiai nugalėjo brazilus (Itusaingo mūšis). 1994 m. atsiskyrė nuo Morono partido ir tapo Itusaingo partido centru.

## Sportas
Mieste veikia futbolo klubas „Club Atlético Ituzaingó“.

## Šaltiniai
Itusaingo

**Itusaingo** () gali reikšti:
* Itusaingo – miestas Argentinoje, Buenos Airių prov.;
* Itusaingo – miestas Argentinoje, Korjenteso prov.;
* Itusaingo departamentas – Argentinoje, Korjenteso prov.;
* Itusaingo partidas – Argentinoje, Buenos Airių prov.;
* Itusaingo – miestelis Urugvajuje;
* Itusaingo mūšis – 1827 m. mūšis tarp Brazilijos imperijos ir Jungtinių La Platos provincijų.
Chose Klemente Pasas

**Chose Klemente Pasas** arba ***Chose K. Pasas*** () – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, Didžiųjų Buenos Airių aglomeracijoje, 40 km į vakarus nuo Buenos Airių centro. Partido centras. Yra geležinkelio stotis, miestą aptarnauja Buenos Airių primiestiniai maršrutiniai autobusai, keliai į Tigrę, Pilarą, Fransisko Alvaresą. Veikia universitetas, įkurtas 2009 m. Tekstilės, keramikos, maisto pramonė.

## Istorija
Gyvenvietė ėmė kurtis 1869 m., pradėjus plėtoti apylinkėse gyvulininkystę ir žemės ūkį. 1913 m. geležinkelio stotis, o vėliau ir gyvenvietė pavadinta Argentinos žurnalisto, politiko, diplomato Chosė Kamilo (vietomis rašoma – Klementės) Paso garbei.

Nuo 1994 m. – partido centras (lig tol priklausė Cheneral Sarmjento partidui).

## Šaltiniai
San Migelis (Buenos Airės)

**San Migelis** () – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, Didžiųjų Buenos Airių aglomeracijoje, 30 km į vakarus nuo Buenos Airių centro. Partido centras. Yra geležinkelio stotis (prie Buenos Airių–Ramiojo vandenyno linijos bei vietinės Urkisos linijos), miestą aptarnauja Buenos Airių miesto ir priemiestiniai maršrutiniai autobusai. Veikia Luchano nacionalinio universiteto padalinys, Šv. Mykolo Arkangelo katedra. Šalimais yra Kampo de Majo karinis dalinys.

## Istorija
XIX a. apylinkėse kūrėsi prancūzų, italų, vokiečių, ispanų imigrantai. 1864 m. įkurta ***San Chose de Pilaro*** gyvenvietė, tačiau kai atsiskyrė nuo Pilaro partido, pervadinta San Migeliu.

## Sportas
Miestui atstovauja futbolo klubas „Club Atlético San Miguel“ (tačiau jo stadionas yra Los Polvorinese).

## Šaltiniai
Maiken Caspersen Falla

**Maiken Caspersen Falla** (g. 1990 m. rugpjūčio 13 d.)  – norvegų slidinėjimo kroso sportininkė, kuri specializuojasi sprinto rungtyse. Daugkartinė pasaulio čempionatų nugalėtoja. 

Sportininkė iki 2019 m. vasario buvo laimėjusi 21-ą pasaulio taurės etapą.

## Nuorodos
* FIS svetainėje
Los Polvorinesas

**Los Polvorinesas** () – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, Didžiųjų Buenos Airių aglomeracijoje, 33 km į vakarus nuo Buenos Airių centro. Argentinos Malvinų partido centras. Yra geležinkelio stotis (prie šiaurinės Belgrano linijos), miestą aptarnauja Buenos Airių miesto ir priemiestiniai maršrutiniai autobusai. Veikia 4 katalikų bažnyčios, Generolo Sarmjento universitetas (įkurtas 1993 m.). Šalia veikia Kampo de Majo karinis dalinys.

## Istorija
Gyvenvietė ėmė kurtis XX a. pr. aplink geležinkelio stotį. Pavadinimas kilo nuo čia buvusios parakinės ().

## Sportas
Los Polvorinese esančiame Argentinos Malvinų stadione rungtyniauja futbolo klubas „Club Atlético San Miguel“.

## Šaltiniai
Avinuostas

**Avinuostas** – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 4,5 km į šiaurės rytus nuo Antazavės. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,33 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 133,1 m. Krantai žemi, pelkėti. Pakrantės kalvotos, plyti pievos, auga krūmynai, medžiai, iš vakarų prieina Kumpuolės šilas. Pietvakarinėje pakrantėje stūkso Sviliškių piliakalnis. Ežeras nenutekantis, priklauso Zalvės upės intako Kumpuolės baseinui.

## Šaltiniai
Avinuostėlis

**Avinuostėlis** – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 8,5 km į vakarus nuo Salako, Salako miške. Ežero ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,17 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 154,9 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję – aplink ežerą plyti Aviniuostos pelkė. Šiaurės rytuose išteka upelis link Ligajų ežero (Šventosios upės baseinas).

## Šaltiniai
Čilkotinas

**Čilkotinas** () – upė Kanadoje, pietvakarių Britų Kolumbijoje; Freizerio dešinysis intakas. Prasideda mažame Itčos ežere Pakrantės kalnuose (Itča Ilgačuzo provincijos parke). Teka daugiausia į pietryčius Čilkotino plokščiakalniu. Daug kur teka kanjonais, vaga slenkstėta. Įteka į Freizerį ties Gang ranča.

Didžiausi intakai: Čilankas, Čilkas (dešinieji).

Upės baseine gyvena indėnai čilkotinai. Nuo jų vardo *Tŝilhqot’in* („ochros raudonio upės žmonės“) kilęs ir upės vardas. Didesnių gyvenviečių prie upės nėra.

## Šaltiniai
Jūratė Januškevičiūtė

**Jūratė Januškevičiūtė** (g. 1951 m.) – lietuvių režisierė, dailininkė, dramaturgė, pedagogė, fotografė, lėlininkė, Klaipėdos lėlių teatro įkūrėja.

## Biografija
1977 m. Valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultete baigė lietuvių filologijos ir režisūros specialybę. Dirbo Gargžduose, statė spektaklius Klaipėdos lėlininkų susivienijime „Pupa“. 1992 m. su bendraminčiais įkūrė lėlių teatrą „KU-KŪ“, kuris vėliau pervadintas Klaipėdos lėlių teatru. Didžiąją dalį teatro „KU-KŪ“ pastatymų sudarė originalios Jūratės Januškevičiūtės pjesės bei savitai režisierės interpretuotos pasakos. 

Jūratė Januškevičiūtė parengė ir kuravo lėlių teatro režisūros studijas Klaipėdos universitete. 1993 m. apdovanota Boriso Dauguviečio premija, 2000 m. režisierei įteiktas Kristoforo apdovanojimas (dab. Auksinis scenos kryžius) bei „Fortūnos“ prizas.

Surengė personalinių tapybos darbų ir fotografijos parodų. 2008 m. pjesės išleistos atskira knyga „Klouno batai“ (išleido Lietuvos liaudies kultūros centras).

## Nuorodos
* Interviu su Jūrate Januškevičiūte
* Informacija Klaipėdos lėlių teatro puslapyje
* Jūratė Januškevičiūtė LRT laidoje „Kūrybos metas“
Bagiškės ežeras (50030161)

**Bagiškės ežeras** arba **Bakiškis** – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 6,5 km į pietus nuo Turmanto, Smalvos hidrografiniame draustinyje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,35 km, plotis – iki 0,21 km. Altitudė 140,8 m. Krantai žemi, pelkėti, ištisai apaugę medžiais – ežerą supa Tilžės miškas. Iš šiaurės į pietus ežerą prateka S-1 upelis link netoliese telkšančio dar vieno Bagiškės ežero (Drūkšių ežero intako Smalvos baseinas).

## Šaltiniai
Merlas

**Merlas** () gali reikšti:
* Merlas – miestas Argentinoje, San Luiso prov.;
* Merlas – miestas Argentinoje, Buenos Airių prov.;
* Merlo partidas – Argentinoje;
* Merlas – itališka bei ispaniška pavardė.
Merlas (Buenos Airės)

**Merlas** () – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, Didžiųjų Buenos Airių aglomeracijoje, į pietvakarius nuo Buenos Airių, prie Rekonkistos upės. Partido centras. Yra geležinkelio stotis (1859 m.), prospektai į gretimus Morono, Moreno, Markos Paso ir kt. miestus. Yra Maloningosios Dievo Motinos bažnyčia (1864 m.).

Merlo centre, aplink geležinkelio stotį ir grl. San Martino prospektą įsikūrę vidurinės klasės gyvenamieji namai, o toliau pakraščiuose – darbininkų kvartalai.

## Istorija
Gyvenvietė ėmė kurtis XVIII a. žemvaldžio Fransisko de Merlo žemėse ir pradžioje vadinta Vilja San Antonio del Kaminu (*Villa San Antonio del Camino*). Ji oficialiai įsteigta 1755 m. Kurį laiką tai buvo maža gyvenvietė toliau nuo didesnių kelių, bet pradėjo sparčiai augti 1857 m. nutiesus geležinkelį. Miestą suplanavo argentiniečių architektas Pedras Benua.

Nuo XX a. antros pusės plėtojasi kaip Buenos Airių priemiestis.

## Šaltiniai
Dionysus

***Dionysus*** („Dionisas“) – muzikos grupės „Dead Can Dance“ albumas, išleistas 2018 m. gruodžio 2 d. (praėjus 6 metams nuo paskutinio albumo *[[Anastasis]]*). Albumas paskirtas graikų vyno ir linksmybių dievui Dionisui, o albumo viršelyje vaizduojama žmogaus kaukolė, papuošta indėnų huičiolių karoliukais.

Muzika suskirstyta į 2 aktus, iš viso pateikti 7 kūriniai. Priešingai nei daugelyje „Dead Can Dance“ albumų, Lizos Džerard vokalas čia atlieka tik pritariamąjį balsą. Albume nėra dainų, kūriniuose vyrauja etninės muzikos motyvai.

## Kūriniai
**I aktas**
# *Sea Borne* (Nešamas jūros)
# *Liberator of Minds* (Minčių išlaisvintojas)
# *Dance of the Bacchantes* (Bakchantų šokis)

**II aktas**
# *The Mountain* (Kalnas)
# *The Invocation* (Algojimas)
# *The Forest* (Miškas)
# *Psychopomp* (Psichopompas)

## Šaltiniai
Jonas Tartilavičius-Batakietis

**Jonas Tartilavičius-Batakietis**, taip pat *Tartyla, Tartylavičius, Batakiškis* (*Tartylowicz Batocki*; Batakių apylinkėse ? m.–1558 m.) – evangelikų liuteronų kunigas, pamokslininkas, vienas reformacijos pradininkų Žemaitijoje, lietuvybės skleidėjas Mažojoje Lietuvoje.

## Biografija

Pagal asmenvardį (*Batocki*), jis buvo kilęs nuo Batakių (dab. Tauragės rajonas). Katalikų bažnyčios persekiojamas buvo priverstas išvykti į Mažąją Lietuvą.

1525–1527 m. kunigavo Šilalėje. Čia skelbė evangeliškus pamokslus ir skleidė reformacijos idėjas. XVI a. antroje pusėje vietinę evangelikų liuteronų bendruomenę globojo Šilalės dvaro savininkas, Karaliaučiaus universiteto auklėtinis Kazimieras Orvydas. Orvydams pastačius Šilalėje bažnyčią, J. Tartilavičius greičiausiai tapo pirmuoju jos klebonu, tačiau, užuot skleidęs katalikybę, 1535–1536 m. vienas pirmųjų Lietuvoje pradėjo propaguoti reformacijos idėjas (kiti – A. Kulvietis, S. Rapolionis, M. Mažvydas, J. Zablockis). 

Nors J. Tartilavičiaus laikais reformacija Šilalėje neišplito, bet klebonas savo veikla užsitraukė Žemaičių vyskupo nemalonę ir 1536 m. turėjo trauktis į Prūsijos kunigaikštystę, kur reformacija jau buvo įsigalėjusi. Čia kunigaikščio Albrechto buvo paskirtas kunigu į Įsrutį, vėliau į Engelšteiną. J. Tartilavičius laikomas ir lietuvybės skleidėju, nes vykdydamas reformacijos nuostatas Dievo žodį lietuviams skelbė lietuviškai.

J. Tartilavičiaus vardu 2006 m. pavadinta Šilalės Jono Tartilavičiaus Batakiečio evangelikų liuteronų bažnyčia. Šalia jos 1993 m. atidengtas paminklinis akmuo su įrašu: „*Jonui Tartylai Tartilavičiui iš Batakių (von Batockiui), 1525–1536 m. Šilalės klebonui, reformacijos pradininkui Žemaitijoje, 1536 m. ištremtam į Prūsus, pirmam Karaliaučiaus ir Įsrūties (1537 m. jo rūpesčiu pastatyta bažnyčia) lietuviškų parapijų klebonui...*“

## Šaltiniai
Markus Eisenbichler

**Markus Eisenbichler** (g. 1991 m. balandžio 3 d. Zygsdorfe)  – vokiečių šuolininkas su slidėmis. Daugkartinis pasaulio čempionas. 

## Biografija
2017 m tapo pasaulio čempionu mišrių komandų rungtyje ir pelnė bronzą individualioje rungtyje. 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse užėmė 8-ą vietą. 2019 m. pasaulio slidinėjimo čempionate pirmą kartą tapo pasaulio čempionu individualioje rungtyje.

## Nuorodos
* FIS svetainėje
Balnys

**Balnys** – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 3 km į šiaurės rytus nuo Dusetų. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,39 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 114,8 m. Rytinis krantas aukštas, kiti krantai žemi, pelkėti. Krantai beveik ištisai apaugę krūmynais ir medžiais. Pakrantėse plyti pievos, auga miškeliai. Pietuose išteka upeliukas link Sartų ežero intako Meletinės. Šalia įsikūręs Pabalnės kaimas.

## Šaltiniai
Zygsdorfas

**Zygsdorfas** () – Vokietijos miestas, esantis Aukštutinėje Bavarijoje. 

## Demografija

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Sjur Røthe

**Sjur Røthe** (g. 1988 m. liepos 2 d. )  – norvegų slidinėjimo kroso sportininkas, kuris specializuojasi ilgo nuotolio rungtyse. Daugkartinis pasaulio čempionas.

## Biografija
2007 m. pasaulio jaunimo čempionato sidabro medalininkas 20 km skiatlono rungtyje. Nuo 2009 m. varžosi pasaulio taurės etapuose.

2013 m. pasaulio slidinėjimo čempionate pelnė du medalius - bronzą skiatlone ir auksą estafetėje. 2014 m. žiemos olimpinių žaidynių skiatlono rungtyje užimta 20-a vieta. 2019 m. pasaulio slidinėjimo čempionate norvegas pirmą kartą pelnė aukso medalį individualioje rungtyje.

## Nuorodos
* FIS svetainėje
Džugdžuras

**Džugdžuras** () – kalnų masyvas Rusijos Tolimuosiuose Rytuose, Chabarovsko krašte. Išsidriekę per 700 km palei šiaurės vakarinę Ochotsko jūros pakrantę, sudaro Ochotsko jūros ir Aldano–Lenos baseinų vandenskyrą. Aukštis iki 1906 m (Topko k.). Džugdžuras sudarytas daugiausia iš magminių ir nuosėdinių uolienų. Būdingas vidutinkalnių paviršius, paplitęs amžinas įšalas.

Vakariniuose kalnų šlaituose auga daūrinių maumedžių taiga, rytiniuose – ajaninių eglių taiga, o golcuose – žemosios pušys ir tundros augmenija.

## Šaltiniai
Therese Johaug

**Therese Johaug** (g. 1988 m. birželio 25 d.)  – norvegų slidinėjimo kroso sportininkė, kuri specializuojasi ilgo nuotolio rungtyse. Daugkartinė olimpinė ir pasaulio čempionatų nugalėtoja. 

2016 m. sportininkė buvo suspenduota dėl teigiamo dopingo testo.

Iki 2019 m. vasario Johaug buvo laimėjusi 50 pasaulio taurės individualių startų ir 15 komandinių rungčių.

2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Johaug iškovojo auksą moterų 15 km skiatlono varžybose.

## Nuorodos
* FIS svetainėje
Simonas Gaudėšius

**Simonas Gaudėšius** (1880 m. Viekšnių vls. – 1942 m. vasario 23 d. Komijos ATSR) – Lietuvos vaistininkas, filantropas, Šilalės valsčiaus visuomenės veikėjas.

## Biografija
Gimė 1880 m. Viekšnių apylinkėje, ūkininko Simono Gaudėšiaus šeimoje. Įsigijęs provizoriaus specialybę, apie 1897 m. Šilalėje tapo vaistinės savininku. Už pasižymėjimą miestelio visuomeninėje veikloje 1918 m. buvo išrinktas į Šilalės valsčiaus tarybą ir revizijos komisiją. 1921 m. įsteigė Šilalėje vidurinę mokyklą. Šelpė neturtingus moksleivius, už kai kuriuos sumokėdavo mokslo mokestį, priimdavo į savo namus. 

1941 m. birželio 14 d. ištremtas į Terebėjų, Kortkeroso rajoną (), Komijos ATSR (Rusija). Mirė tremtyje 1942 m. vasario 23 d.

## Įamžinimas
* Pavadinta S. Gaudėšiaus gatvė Šilalės miesto centre.
* 1993 m. Simono Gaudėšiaus vardas suteiktas jo įkurtai  Šilalės vidurinei mokyklai.
* Šilalės rajono savivaldybės tarybos 2015 m. gruodžio 29 d. sprendimu Nr. T1-311 numatyta 2018–2020 m. „pastatyti paminklą Šilalės patriarchui Simonui Gaudėšiui“.

## Nuorodos
* Vaistininkas Simonas Gaudėšius 
* Šilalės miesto istorija
Džolfa

**Džolfa** (, , ) – miestas šiaurės vakarų Irane, Rytų Azerbaidžano provincijoje, į šiaurę nuo Tebrizo, Arakso dešiniajame krante, priešais Azerbaidžano miestą Džulfą. Svarbus tranzitinis punktas. Praeina Kaukazo–Džolfos–Tebrizo geležinkelis. Miesto apylinkėse gausu senovinio architektūros paveldo – armėnų Šv. Stepono vienuolynas (pasaulio paveldo objektas), Čupano koplyčia, vandens malūno griuvėsiai.

## Istorija
Džolfa senovėje buvo svarbus armėnų dvasinis-kultūrinis centras. Šaltojo karo metais per Džolfą ėjo strategiškai svarbus geležinkelis, per kurį patekdavo dauguma importo prekių iš TSRS, Rytų Europos ir Skandinavijos. Prasidėjus Karabacho karui ir užsidarius sienoms tarp Armėnijos ir Azerbaidžano, krovinių srautas pro šią liniją labai sumenko.

## Šaltiniai
Džugdyras

**Džugdyras** () – kalnų masyvas Rusijos Tolimuosiuose Rytuose, Paamūrėje, ties Chabarovsko krašto ir Amūro srities siena. Išsidriekęs per 100 km, sudaro Zėjos ir Udos vandenskyrą bei jungtį tarp Stano ir Maijos kalnagūbrių. Aukštis iki 2107 m. Džugdyras sudarytas daugiausia iš metamorfinių skalūnų su granito intruzais.

Šlaituose auga daūrinių maumedžių taiga, aukštikalnėse – žemosios pušys ir tundros augmenija.

## Šaltiniai
Džuma

**Džuma** () – miestas vidurio Uzbekistane, Samarkando vilajete, 25 km į vakarus nuo Samarkando; Pastdargomo tumano centras. Geležinkelio stotis prie Samarkando–Bucharos atkarpos (atšaka į Karšį), ateina plento Sanmarkandas–Katakurganas atšaka. Medvilnės valymo pramonė.

## Istorija
1933–1937 m. gyvenvietė vadinta Ikramovu. Nuo 1934 m. – miesto tipo gyvenvietė, nuo 1973 m. – miestas.

## Šaltiniai
Džumgalo kalnagūbris

**Džumgalo kalnagūbris** arba ***Džumgaltau*** () – Tianšanio kalnagūbris, besidriekiantis šiaurės Kirgizijoje, Naryno srityje. Ilgis apie 100 km, plotis iki 15 km. Aukštis siekia 3948 m. Sudarytas iš tufinio smiltainio, klinties ir žėručio skalūnų, granito. Būdingas aukštikalnių reljefas.

Šlaituose auga pievos, kadagynai, pievinės stepės, vietomis spygliuočių miškai.

## Šaltiniai
Džhangas

**Džhangas** () arba ***Džhangas-Maghiana*** – miestas rytų Pakistane, Pandžabo provincijoje, šalia Činabo upės; rajono centras. Avalynės, odos, metalo apdirbimas, puodininkystė, maisto pramonė, audimas rankinėmis staklėmis. Džhange yra žymaus sufijų mistiko Sultono Bahu kapavietė (piligrimystės centras) bei tautosakoje žinomos archetipinės įsimylėjėlių poros – Hyro ir Randžhos – kapavietė. Veikia du universitetų padaliniai bei kelios kolegijos.

Džhango apylinkėse ant Činabo įrengta Trimu užtvanka.

## Šaltiniai
Baltelis (Zarasų r., Antazavės sen.)

**Baltelis** – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, Antazavės kaimo šiaurvakariniame pakraštyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,42 km, plotis – iki 0,29 km. Altitudė 105,3 m. Krantai žemi, beveik ištisai apaugę medžiais. Ežerą supa Antazavės šilas, tik rytinėje pakrantėje plyti pievos. Rytuose iš ežero išteka upelis link netoliese tekančios Zalvės upės (Sartų ežero baseinas).

## Šaltiniai
Baltelis (Zarasų r., Dusetų sen.)

**Baltelis** – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 8,5 km į pietryčius nuo Dusetų, 0,5 km į šiaurę nuo Vencavo ežero. Ežeras beveik apvalus, jo ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,21 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 155,1 m. Rytinis ir vakarinis krantai aukštoki, šiaurinis – žemas ir pelkėtas. Vakarinis krantas apaugęs medžiais. Pakrantėse daugiausia plyti pievos. Šiaurėje išteka upelis link Juodkūniškio ežero (Zalvės upės baseinas). Šalia įsikūręs Narkyčių kaimas. Pietinėje pakrantėje yra buvusio Narkyčių dvaro sodyba.

## Šaltiniai
Viktoras Dailidėnas

**Viktoras Dailidėnas** (g. 1979 m. sausio 22 d. Panevėžyje) – Lietuvos stiklo dailininkas, vitražistas, eksperimentuojantis meninio architektūrinio stiklo srityje, kuriantis įvairius stiklo objektus interjerams ir viešosioms erdvėms. Tapytojo Jono Dailidėno sūnus.

## Biografija

Užaugo Panevėžyje menininkų Jono ir Lidijos Dailidėnų šeimoje. Panevėžio dailės mokykloje mokėsi keramikos. Stiklininkystės amato mokslą 2000 m. baigė Kauno J. Vienožinskio kolegijoje, dailiojo stiklo katedroje (dėst. S. Grabliauskaitė). Vitražo specialybės studijas tęsė Vilniaus dailės akademijoje, kur 2004 m. baigė bakalauro, 2006 m. – magistro studijas (dėst. A. Dovydėnas). Pasak V. Dailidėno, Akademija jam davusi daugiau meninių impulsų, tuo tarpu visas reikalingas technologines žinias (stiklo pūtimas, liejimas, lydymas) gavęs tik Kaune.

Lietuvos dailininkų sąjungos (2009), Nacionalinės kūrybinių ir kultūrinių industrijų asociacijos (2016) narys.

Šiuo metu vadovauja UAB Dailidesign įmonei, su žmona drabužių dizainere Laura Dailidėniene yra įkūrę prekės ženklą „Laura Daili Vilnius“. Su šia įmone dalyvauja tarptautinėse parodose bei renginiuose, kur pristato ir stiklo dirbinius bei įvairią kūrybą.

## Kūryba

V. Dailidėnas kuria savo studijoje Vilniuje. Kūryboje imlus šiuolaikinėms tendencijoms ir eksperimentams, todėl buvo vienas pirmųjų Lietuvoje ėmęsis architektūrinio meninio stiklo technikos, šia tema parašė magistrinį darbą. Nuo 1997 m. dalyvauja įvairiose stiklo parodose bei simpoziumuose Lietuvoje bei užsienyje. Jo stiklo kūrinių bei vitražų galima rasti visuomeniniuose bei privačiuose interjeruose bei eksterjeruose.

Žymesnės parodos:

* 2008 m. „Glassbrucke Berlin“ ir „The Baltic Way“ Dresdene (Vokietija). 
* „Vitrum Balticum“ Kaune, „Stiklo Amžius“ architektūrinio stiklo parodų ciklas, „Kamerinis Vitražas“ Vilniuje ir kt.
* Tarptautinė stiklo paroda „Voice Of Glass 2011“, dalyvis, Latvija. 
* „Art & Craft Europe 2012“, Slovenj Gradec Entrepreneurial Centre, Slovėnija. 
* „Contemporary Craft Show”, The 37th Annual Philadelphia Museum of Art, Filadelfija, JAV.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Asmeninė internetinė svetainė
* Lietuvos dailininkų sąjunga. Viktoras Dailidėnas
Nissan Leaf

**„Nissan Leaf“** () – 5 durų hečbeko stiliaus elektrinis automobilis, gaminamas japonų automobilių gamintojo „Nissan“. 2019 m. sausio mėn. duomenimis, nuo 2010 m. rinkoje pasirodęs „Nissan Leaf“ yra populiariausias elektromobilis pasaulyje. Iš viso parduota per 380 tūkst vienetų. Paklausiausi JAV, Europoje ir Japonijoje. Europos rinkoje lyderiauja Norvegija, kur buvo parduota per 12 tūkst. modelių vien per 2018 m.

2017 m. pristatyta antroji „Nissan Leaf“ karta su 40 kWh talpos akumuliatoriais. Pilnu pakrovimu automobilis gali nuvažiuoti 243 km. 2019 m. pristatyta versija „Leaf e+“ su 62 kWh talpos akumuliatoriais, jų įkrovos turėtų pakakti 385 km atstumui.

## Galerija

File:Nissan Leaf Tromso10 2018 0856.jpg|„Leaf“ iš priekio
File:2018 Nissan Leaf Tekna Rear.jpg|„Leaf“ iš galo
File:Nissan LEAF MK2 (2018).jpg|Kraunamas „Leaf“


## Šaltiniai
Haydy Morsy

**Haydy Morsy** (g. 1999 m. rugsėjo 18 d. )  – Egipto šiuolaikinės penkiakovės sportininkė, olimpietė. Daugkartinė Afrikos čempionė.

## Biografija
2013 m. pelnė sidabrą Afrikos kvalifikacinėse varžybose į 2014 m. jaunimo vasaros olimpines žaidynes. Jaunimo olimpiadoje sportininkė užėmė 7-ą vietą.

2015 m. pasaulio taurės trečiojo etapo sidabro medalininkė mišrių estafečių rungtyje. 2015 m. laimėjo Afrikos čempionatą ir užsitikrino patekimą į 2016 m. vasaros olimpines žaidynes. Tais pačiais metais sportininkė taip pat laimėjo sidabrą pasaulio jaunučių čempionate.

2016 m. vasaros olimpiadoje Morsy užėmė paskutinę vietą. 2017 m. pasaulio jaunimo čempionate pelnė du bronzos medalius - individualioje rungtyje ir mišrioje estafetėje. Tais pačiais metais vykusiame pasaulio suaugusiųjų čempionate pelnė sidabrą mišrių estafečių rungtyje.

2019 m. laimėjo Afrikos čempionatą ir pelnė pakvietimą į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes.

## Nuorodos
* UIPM svetainėje
Činukai

**Činukai** (sav. *Tsinúk*, ) – indėnų tautų grupė, gyvenanti Jungtinių Amerikos Valstijų šiaurės vakaruose (dab. Oregonas ir Vašingtonas). Seniau vartojo atskiros činukų šeimos kalbas (XX a. pab. – XXI a. pr. galutinai išnyko), vietomis – činukų žargoną, bet dabar iš esmės kalba tik angliškai. XXI a. pr. likę ~2700 činukų kilmės žmonių.

## Istorija
Činukai gyveno prie Kolumbijos upės žemupio. Skirstėsi į žemutinius činukus prie upės žiočių (tikrieji činukai ir klatsopai) bei aukštutinius činukus, gyvenančius kiek aukščiau priešsroviui (katlametai, vakaikamai, katlapatlai, maltnomachai, klavivalai, klakamasai, skilutai, čilukitekvai, vaskai, višramai ir kt.).

Nuo XVIII a. pab. susidūrę su baltaisiais, dauguma činukų žuvo dėl ligų arba buvo asimiliuoti tiek baltųjų, tiek kitų indėnų (pvz., sališų čeheilisų ir tilamukų). Dauguma činukų genčių išnyko visiškai, tik dalis (vakaikamai, klatsopai) išlaikė tautinę savimonę.

## Kultūra
Žemutinių ir dalies aukštutinių činukų (katlametų, vakaikamų, katlapatlų, maltnomachų, klakamasų) kultūra artima šiaurės vakarų indėnams, o kitų – Plokščiakalnio indėnams. Vertėsi žvejyba, medžiokle, rankiojimu (uogos, „vapato bulvės“, „kamašas“, papartis šakys, įvairios šaknys, ūgliai). Pynė krepšius, demblius, gaminosi medžio dirbinius, vertėsi prekyba (taip pat – vergų). Tikrieji činukai ir vaskai buvo svarbiausios tarpgentinėje prekyboje veikusios tautos. Pradžioje kaip mainų priemonę naudojo dentalijų kriaukles, vėliau – karoliukus.

Per mainus į savo kalbą perėmė daug angliškų, prancūziškų ir kitų indėnų kalbų žodžių – taip XIX–XX a. buvo vartojamas činukų žargonas, paplitęs visoje šiaurės vakarų pakrantėje.

Keliaudavo činukai skobtinėmis kanojomis su aukštu priekiu ir bangolaužiu. Būstas stačiakampis, iš kedrinių lentų, karkasiniais rėmais (višramai gyveno ir pusiau žeminėse). Vasariniai būstai būdavo dengiami žolių dembliais.

Gyvenvietės savarankiškos, valdomos paveldėjimo tvarka iškylančių vadų, tačiau dėl santuokinių sąjungų, mainų, susijusios tarpusavyje. Būta didelių šeimyninių ūkių, praktikuotas potlačas, vaikų galvų deformacija (atskiriant nuo gimusių laisvųjų). Būta atskiro žynių luomo (ilkanahimetų), vergų. Laisvieji činukai taip pat skirstėsi rangais. Santuokinėje tradicijoje būdinga egzogamija (kaimų lygmeniu), leviratas, sororatas, poligamija (tarp žynių), giminės linija vesta per abu tėvus. Jaunavedžiai keldavosi vyro šeimon. Tikybai būdingas šamanizmas, tikėjimas dvasiomis-globėjomis. Žemutinių činukų žyniai jungėsi į slaptąsias draugijas.

Dabar vaskai ir višramai, su sahaptinais (tenainais) ir paijutais sudarę Vorm Springso konfederaciją, gyvena Vorm Springso rezervacijoje Oregone (Džefersono apygarda). Tikrieji činukai su keletu pakrantės sališų tautų (koulicais, kvinoltais, čehaliais ir kt.) sudaro kvinoltų indėnų rezervaciją (Olimpiko pusiasalis, Vašingtono valstija).

## Šaltiniai
Janīna Kursīte-Pakule

**Janina Kursytė-Pakulė** (*Janīna Kursīte-Pakule*; g. 1952 m. kovo 2 d.) – Latvijos literatūrologė, kalbininkė, rašytoja, publicistė, politikė. Latvijos universiteto Humanitarinių mokslų fakulteto profesorė, Latvijos mokslų akademijos tikroji narė.

## Biografija
Jaunystėje žaidė rankinį, tapo Preilių rajono čempione. Baigė Lyvanių I vid. mokyklą. 1975 m. Tartu universitete baigė rusų kalbos ir literatūros studijas, 1976 m. studijavo Latvijos universiteto Filologijos fakultete. 1978–1982 m. studijavo Latvijos Mokslų akademijos Literatūros, folkloro ir mokslų instituto aspirantūroje.

1975–2006 m. Janina Kursytė dirbo Latvijos mokslų akademijos Kalbos ir literatūros institute, dėstė Latvijos kultūros akademijoje, Latvijos universitete. 1996 m. gavo profesorės laipsnį. 1999–2007 m. Latvijos universiteto Filologijos fakulteto dekanė.

Savo tyrimuose daugiausia dėmesio skyrė latvių poezijai, mitologijai, folklorui, vėliau – kalbotyrai. Rengė folklorines ir etnografines ekspedicijas po visą Latviją ir kitas šalis.

2007 m. apdovanota Trijų žvaigždžių ordinu.

Nuo 2006 m. Janina Kursytė-Pakulė – Saeimos narė. 2018 m. pateko jau 5 kadenciją iš eilės. Nacionalinio susivienijimo partijos narė.

## Bibliografija

### Monografijos
* „Latviešu dzejas versifikācija 20. gadsimta sākumā“. Rīga, 1988.
* „Laikazīmes dzejā“. Rīga, 1988.
* „Raiņa dzejas poētika“. Rīga: Zinātne, 1996.
* „Latviešu folklora mītu spogulī“. Rīga: Zinātne, 1996.
* „Mītiskais literatūrā, folklorā un mākslā“. Rīga: Zinātne, 1999.

### Žodynai
* „Dzejas vārdnīca“. Rīga: Zinātne, 2002.
* „Neakadēmiskā latviešu valodas vārdnīca jeb Novadu vārdene“. Rīga: Madris, 2007.
* „Tautlietu vārdene“. Rīga: Nemateriālā kultūras mantojuma valsts aģentūra, 2010.
* „Virtuves vārdene“. SIA Rundas, 2012.

## Šaltiniai
Kazimiero Barėno premija

**Kazimiero Barėno premija** – literatūrinė premija, įamžinanti lietuvių rašytojo Kazimiero Barėno atminimą, įsteigta Panevėžio apskrities Gabrielės Petkevičaitės-Bitės viešosios bibliotekos 2008 m.

Premijos sumanytojai – lietuvių išeivijos Didžiojoje Britanijoje veikėjai Marija ir Kazimieras Barėnai. Ji skiriama jaunam autoriui (iki 35 metų amžiaus imtinai) už per pastaruosius dvejus metus išleistą gerai vertinamą prozos knygą.

## Laureatai
* 2009 m. Laura Sintija Černiauskaitė už romaną „Benedikto slenksčiai“.
* 2010 m. Andrius Jakučiūnas už romaną „Tėvynė“.
* 2011 m. Ieva Toleikytė už apsakymų knygą „Garstyčių namas“.
* 2012 m. Aleksandra Fomina už romaną „Mes vakar buvom saloje“.
* 2013 m. Jurga Tumasonytė už trumposios prozos knygą „Dirbtinė muselė“.
* 2014 m. Tomas Vaiseta už apsakymų knygą „Paukščių miegas“.
* 2015 m. Mykolas Sauka už apsakymų knygą „Grubiai“.
* 2016 m. Kazimiera Kazijevaitė-Astratovienė už apysaką „Septynios kartos“ .
* 2017 m. Virginija Rimkaitė  už debiutinę apysaką „21 a.“.
* 2018 m. Vaiva Rykštaitė už romaną „Trisdešimt“.

## Šaltiniai
Keinys

* Pranas Keinys (1870–1940) – lietuvių politikas, Rusijos imperijos Valstybės Dūmos deputatas;
* Stasys Keinys (1936–2024) – kalbininkas, humanitarinių mokslų daktaras.

Kiti:

* *Lukas Keinys, Vladas Keinys* – Lietuvos televizijos serialo „Nemylimi“ (2009) personažai.
João Luís Martins

**Žuaunas Luišas Guvėja Martinšas** (g. 1967 m. balandžio 24 d.) – Portugalijos futbolo specialistas, futbolo treneris. Nuo 2019 m. vasario vadovavo FC Stumbras, antroje sezono pusėje FK Žalgiris. O 2020 m. stojo prie FK Panevėžys vairo, nors oficialiai jis tik trenerio asistentas, nes neturėjo UEFA PRO licencijos. Nuo 2021 m. lapkričio mėn. CS „Maritimo“ klubo prezidentas.

## Biografija
Profesionalaus žaidėjo karjerą praleido Madeiros CS „Maritimo“ klube.

Vėliau tame pačiame klube ėmėsi trenerio veiklos. (Treniravo jaunimo komandas.)

2009 m. dirbo Angolos „Libolo“ klube. (Vyr. trenerio Mariano Jerónimo Barreto asistentas).

2010 m. dirbo „Al-Ahli“ (Bahreine).

2011 m. darbavosi Saudo Arabijos „Al-Qadisiya“ klube. (Vyr. trenerio Mariano Jerónimo Barreto asistentas).

Buvo sugrįžęs į „Maritimo“ ekipą.

2016 m. João atvyko į Lietuvą ir tapo vyr. trenerio Mariano Jerónimo Barreto asistentu Kauno „Stumbre“.

2019 m. vasario mėn. iš posto pasitraukė vyr. treneris Mariano Jerónimo Barreto, João užėmė jo vietą, ir išbuvo iki pat klubo pasitraukimo liepos mėn.

2019 m. liepos 15 d. iš FK Žalgiris vyr. trenerio pareigų pasitraukus Marek Zub, laikinuoju treneriu iki sezono pabaigos tapo João Luís Martins. Sutartis pratęsta nebuvo.

 João grįžo į Lietuvą - tapo FK Panevėžys treneriu iki sezono pabaigos. 2020 m. A lygos sezono pabaigoje panevėžiečiai atsidūrė paskutinėje, šeštoje vietoje (likus dviems rungtynėms turėjo dešimt taškų ir vos vienu tašku atsiliko nuo FK Riteriai ir penkiais nuo Gargždų „Bangos“, tačiau jiems sekėsi LFF taurės turnyre, kuriame jie pasiekė finalą. Pusfinalyje sutriuškino FK Riteriai net 4-0. 2020 m. spalio 24 d. įvyko LFF taurės turnyro finalas, kuriame po baudinių serijos panevėžiečiai nugalėjo FK Sūduva ir pirmą kartą klubo istorijoje iškovojo trofėjų. Laimėjęs likusias dvi rungtynes ir palankiai susiklosčius kitų rungtynių baigčiai, panevėžiečiai galėjo tikėtis pakilti į ketvirtą turnyrinės lentelės vietą. Bet kuriuo atveju, laimėta LFF taurė reiškia, kad ekipa pateko į 2021/22 m. Europos lygos turnyrą kaip LFF taurės laimėtoja.

2021 m. lapkričio pabaigoje pasirodė pranešimai, kad vyr. treneris palieka Panevėžio klubą ir grįžta į Maritimą.

**João Luís Martins** buvo išrinktas Madeiros „Maritimo“ klubo prezidentu. Kartu su J. Martinsu Panevėžyje dirbęs Luisas Andrade „Maritimo“ klube – dirbs viceprezidentu.

## Pasiekimai
### Komandiniai
**[[FK Žalgiris]]**
* A lygos antroji vieta: 2019

**[[FC Stumbras]]**
* LFF taurės laimėtojas: 2017
* LFF taurės finalininkas: 2018
* Supertaurės finalininkas: 2018

**[[FK Panevėžys]]**
* LFF taurės laimėtojas: 2020
* Supertaurės laimėtojas: 2021

### Asmeniniai
**[[FK Panevėžys]]**
* Geriausias 2021 m. kovo mėnesio vyr. treneris.

## Išnašos

## Nuorodos
* fk-panevezys.lt  (oficiali klubo svetainė)
* transfermarkt.ru  (trenerio karjera)
* (Oficiali fcstumbras.lt svetainė)
Biržūnėlis

**Biržūnėlis** – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 4,5 km į šiaurės vakarus nuo Salako, Biržūnų kaimo šiaurrytinėje dalyje. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,38 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 150 m. Krantai neaukšti, ištisai apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Aplinkui plyti pievos. Vakaruose įteka upelis iš Nečesko ežero, šiaurės rytuose išteka upelis link Šventosios upės.

## Šaltiniai
Balsių pilkapynas

**Balsių pilkapynas** – pilkapynas Šilalės rajone, Balsių kaime (Šilalės kaimiškoji sen.), 100 m į šiaurę nuo žiedinės sankryžos, į kurią sueina keliai  ir , šalia kelio (rytų pusėje) į Laukuvą. Vieta – nežymi pakiluma lygiame kraštovaizdyje, apaugusi brandžiais medžiais. Šalia kapinyno įrengta informacinė lenta (lietuvių ir anglų k.). 

Tai valstybės saugomas nacionalinės reikšmės kultūros ir archeologijos paminklas: unikalus kodas - , senas registro kodas - A697P, senas kultūros paminklų sąrašo kodas – Nr. AR1730. Į Kultūros paveldo registrą įrašytas 1993 m. birželio 22 d.

 

## Pilkapynas

Balsių pilkapynas liudija, jog nuo senų senovės Balsiuose gyventa daug žmonių, apytikriai nustatyta, jog pilkapynai supilti prieš du tūkstančius metų. Šiuo metu jie yra suplokštėję, vos pastebimi, galima įžiūrėti bent 8 sampilų likučius. Šis archeologinis paminklas mena I-IV a., 
yra vienas iš ankstyviausių laidojimo paminklų, išlikusių Šilalės krašte. Balsių pilkapynas netyrinėtas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

*
Siaubingas inspektorius

**Siaubingas inspektorius** () – 1969 m. Italijoje sukurta komedija.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Paolo Villaggio – Paolo de Andželis
* Agostina Belli – Džordžina
* Didi Perego – sinjora Skorzareli – Miči
* Francesco Mule – Trigalas
* Umberto D‘Orsi – Skorzarelis – Mičis
* Wilma Casagrande
* Nino Besozzi
* Elio Crovetto

## Turinys
 
Paolo de Andželis svajoja tapti chirurgu, siekti karjeros medicinos srityje, tačiau jam nesiseka išlaikyti paprasčiausio egzamino, be to, jis niekaip neranda pastovaus darbo. Ši padėtis labai erzina jo sužadėtinę Džordžiną, kuri jau kelerius metus laukia vestuvių. Galiausiai vieną dieną ji sužino, kad sanitarijos tarnyba ieško inspektoriaus ir pasiūlo Paolo išbandyti savo laimę. Pastarasis melu ir blefu įtikina esąs tinkamas kandidatas, o kaip išsilavinimo įrodymą pateikia iš savo bendravardžio gydytojo pavogtą diplomą.  

Naujoje tarnyboje Paolo greitai užsirekomenduoja kaip nesukalbamas ir savo kolegas skundžiantis darbuotojas. Pasinaudojęs iš Džordžinos gauta informacija apie planuojamą nelegalų sandėrį, Paolo įduoda jos ir savo viršininkus. Norėdama užgniaužti skandalą, ministerija paaukština Paoloir padeda šiam atidaryti nuosavą gydytojo kabinetą, kuriame pradeda lankytis įtakingų politikų žmonos. Viena jų, partijos lyderio Skorzarelio-Mičio sutuoktinė, supažindina Paolo su vyru ir pastarasis pasiūlo jam pradėti politiko karjerą. Kadangi šio sužadėtuvės su Džordžina jau nutrūkusios, jam pasiūloma santuoka iš išskaičiavimo ir Paolo, siekiantis tik savo tikslų bei galimybės būti išrinktam į senatą, sutinka. 

Tuo pat metu paaiškėja, kad diplomuotas gydytojas Paolo de Andželis yra visai kitas asmuo, tačiau artėja rinkimai į senatą ir ministras nusprendžia šios informacijos neviešinti ir negriauti perspektyvaus jauno  politiko karjeros...
Cecile de France

**Sesilė de Frans** (, g. 1975 m. liepos 17 d. Namiūras) – belgų aktorė.

## Biografija
Būdama 17, Sesilė persikraustė į Paryžių, kur studijavo aktorystę. Jos proveržio vaidmuo buvo 2003 m. siaubo filmas „Aukšta įtampa“, po kurio buvo pastebėta Holivudo prodiuserių ir jau sekančiais metais gavo vaidmenį nuotykių komedijoje „Aplink pasaulį per 80 dienų“ su Jackie Chan. 2010 m. ji vaidino Clint Eastwood filme „Anapus“.

Aktorė yra laimėjusi 2 Cezario apdovanojimus , o 2014 m. buvo viena iš šios ceremonijos vedėjų. 2015 m. buvo žiuri narė Kanų kino festivalio trumpametražių filmų programoje.

Turi 2 vaikus su muzikantu Guillaume Siron.

## Filmografija

### Kinas

* 2001 : L'Art (délicat) de la séduction 
* 2001 : Toutes les nuits 
* 2002 : L'Auberge espagnole 
* 2002 : A+ Pollux 
* 2002 : Irène 
* 2002 : Regarde-moi (en face) 
* 2003 : Moi César, 10 ans ½, 1m39 
* 2003 : Aukšta įtampa 
* 2003 : La Confiance règne 
* 2004 : Around the World in 80 Days
* 2005 : Les Poupées russes 
* 2006 : Fauteuils d'orchestre 
* 2006 : Quand j'étais chanteur 
* 2006 : Mon colonel 
* 2006 : Mauvaise Foi 
* 2007 : J'aurais voulu être un danseur 
* 2007 : Où est la main de l'homme sans tête  
* 2007 : Un secret 
* 2008 : L'Instinct de mort
* 2009 : Sœur Sourire  
* 2009 : Gardiens de l'ordre 
* 2010 : Hereafter
* 2011 : Un baiser papillon 
* 2011 : Le Gamin au vélo 
* 2012 : Superstar 
* 2013 : Möbius 
* 2013 : Casse-tête chinois 
* 2015 : En équilibre 
* 2015 : La Belle Saison 
* 2016 : Le Voyage de Fanny 
* 2016 : En cavale 
* 2017 : Django 
* 2017 : Ôtez-moi d'un doute 
* 2018 : Mademoiselle de Joncquières 
* 2019 : Rebelles 
* 2019 : The French Dispatch 

### Televizija
* 1991 : Cas de divorce 
* 1997 : La Balle au bond  
* 1999 : Le Juge est une femme
* 2001 : Nana 
* 2003 : Les Mythes urbains
* 2006 : Chez Maupassant : La Parure 
* 2011 : Hard 
* 2015 : Dix pour cent
* 2016 : Jaunasis popiežius
* 2020 : Naujasis popiežius

## Pagrindiniai apdovanojimai
* Saturno apdovanojimas (nominacija) – geriausia aktorė (2011)
* Berlyno kino festivalis – kylanti žvaigždė (2003)
* Cezario apdovanojimas – perspektyviausia aktorė (2003) ir geriausia antrojo plano aktorė (2006)
* Cezario apdovanojimas (nominacija) – geriausia aktorė (2007, 2008, 2016 ir 2019 m.)
* Europos kino apdovanojimas (nominacija) – geriausia Europos aktorė (2011)
* Fangoria Chainsaw apdovanojimas – geriausia aktorė (2006)
* Globes de Cristal apdovanojimas – geriausia aktorė (2008)
* Globes de Cristal apdovanojimas (nominacija) – geriausia aktorė (2007 ir 2019 m.)
* Lumiere apdovanojimas – perspektyviausia aktorė (2003)
* Magritte apdovanojimas (nominacija) – geriausia aktorė (2011, 2012 ir 2018 m.)
* Étoile d'Or apdovanojimas – geriausia nauja aktorė (2003) ir geriausia aktorė (2007 m.)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* IMDb profilis
* Oficiali svetainė
Bružokėliai (12230412)

**Bružokėliai** – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 6 km į pietvakarius nuo Degučių. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,23 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 145,8 m. Pietinis krantas aukštas, kiti krantai žemi, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Rytinėje ir šiaurinėje pakrantėse stūkso miškas, kitose pakrantėse plyti pievos, dirbami laukai. Šiaurėje įteka upelis iš už 90 m telkšančio dar vieno Bružokėlių ežero. Rytuose išteka upelis link Antalieptės HE tvenkinio (Šventosios upės baseinas). Šalia įsikūrę Baibių ir Daneikių kaimai.

## Šaltiniai
Tesla Roadster (2020)

**Tesla Roadster** – būsimas pilnai elektra varomas 2 vietų sportinis automobilis, kurį nuo 2020 m. numatė pardavinėti „Tesla Motors“ kompanija. Pardavimų pradžia vėliau nukelta į 2023 metus.

Įmonė teigia, kad šis automobilis iki 100 km/val įsibėgės per 2,1 sekundės ir pagal šį rodiklį jis bus pats greičiausias tarp legaliai gatvėse galimų naudoti automobilių pasaulyje. Šis modelis pakeis pirmąjį kompanijos sportinio automobilio modelį Tesla Roadster.

Naujasis modelis kainuos apie 200 000 JAV dolerių. Jis turės 200 kWh galios bateriją ir tris elektrinius variklius (vieną priekyje, du gale), kurių dėka bus galima vienu įkrovimu įveikti apie 1000 km normaliu greičiu.

Tesla Roadster bus keturių vietų kupė su stikliniu stoglangiu.

2017 m. duomenimis modelis turės tokius greičio pasiekimus:
* 0–97 km/val per 1,9 s
* 0–161 km/val per 4,2 s
* didžiausias greitis apie 400 km/val

### Užsakymas
Išankstiniai automobilio užsakymai prasidėjo 2017 metais, užsakant reikia sumokėti 50 000 JAV dolerių užstatą. Kitų Tesla automobilių modelių savininkai taip pat turėjo galimybę užsakyti naują Roadster su 100% nuolaida, jei jie buvo paskatinę 55 žmones įsigyti naują Tesla automobilį.

### Kaina
Tikimasi, jog mašinos pradinė kaina bus 200,000 JAV dolerių, tačiau pirmi 1,000 automobilių bus taip vadinami "Steigėjo modeliai" ir kainuos 250,000 JAV dolerių.

## Šaltiniai
Mansuro kunigaikštystė

**Mansuro kunigaikštystė** (, ) – totorių chanystė, buvusi Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kunigaikščių vasalinė valda, egzistavusi iki 1508 m.

## Istorija
Masuro chanystę 1381 m. įkūrė išeiviai iš Aukso Ordos. 1380 m. įvyko Kulikovo mūšis, kuriame Mamajus ir jo orda patyrė pralaimėjimą. Pats Mamajus buvo nužudytas Kryme, kai bėgo nuo jį norėjusių pražudyti samdinių. Po tėvo žūties Mansūras pasitraukė į Lietuvos kontroliuojamas teritorijas. Jo orda kūrėsi tuometinėse Severų žemėse. Mansuras stojo į didžiojo kunigaikščio karinę tarnybą. Rilskas, Kurskas ir kiti miestai buvo pasienyje, todėl mansuriečiai gindavo kraštą nuo rusėnų ir kitų totorių ordų išpuolių.

1391 m. chanato įkūrėjas Mansuras kovėsi mūšyje prie Samaros ir jo metu žuvo.

1391 m. Mansuro sūnus Aleksa pripažino Vytauto Didžiojo valdžią. Pasak legendų, kartu su Lietuvos valdovu kovojo Vorsklos mūšyje ir po pralaimėjimo totoriams padėjo išsigelbėti didžiajam kunigaikščiui.

Iš šios Kijato klano atšakos kilo kunigaikščiai Glinskiai. Mykolas Glinskis sumušė totorius prasiskverbusius net iki Naugarduko 1506 m. Klecko mūšyje. Netrukus M. Glinskis (1508) m. tapo išdaviku ir perbėgo į Maskvos pusę. Ištekino dukrą už caro, bet ten irgi tapo išdaviku.

Po 1508 m. Glinskio sukelto maišto visos jo valdos Lietuvoje buvo konfiskuotos, o kunigaikštystė likviduota.

## Teritorija
Manoma, kad chanato teritorija buvo dabartinėse Poltavos ir Sumų srityse Ukrainoje, bei vadinamoje Severų žemėje. Į pietus nuo Jagos totorių. Dykra taip pat priklausė Mansuro valdoms.

Galima rasti įvairių autorių paišytų žemėlapių, kurioje visos žemės esančios į rytus nuo Kijevo vaizduojamos, kaip totorių valdos, tačiau pripažįstančios Lietuvos valdžią.

## Nuorodos
* Татарский энциклопедический словарь. – Казань, 1999.
Thomas Phibel

**Tamošius Metju Fibelis** arba **Thomasas Fybelis** ( ; g. 1986 m. gegužės 31 d.) – futbolininkas, centro gynėjas. Buvęs FK Palanga narys.

## Karjera
Gvadelupėje gimęs futbolininkas turi ir Prancūzijos pilietybę. Kitados rungtyniavo belgų, lenkų, serbų ir rusų lygose.

2019 m. vasarį tapo FK Palanga nariu. A lygoje sužaidė 16 rungtynių. vasarą klubą sukrėtė permainos. Žaidėjas paliko klubą.

Persikėlė į Armėniją ir žaidė „Ararato“ klube.

2021 m. rungtyniavo FC Meyrin (Šveicarija).

## Išnašos

## Nuorodos
* Transfermarkt
* footballfacts.ru
Suzdalė

**Suzdalė** () – Rusijos miestas Vladimiro srityje, prie Kamenkos upės, 26 km nuo srities sostinės Vladimiro. Svarbus istorinis miestas, priklausantis Rusijos aukso žiedui. Viduramžiais buvo Suzdalės kunigaikštystės centras. Miestą juosė siena, kuri išliko iki šių dienų. Yra išlikusių cerkvių ir kitų pastatų, kurie mena miesto istoriją.

## Istorija
Miestas pirmą kartą paminėtas 1027 m. Iki 1157 m. buvo kunigaikštystės sostine, o ją perkėlus į Vladimirą miesto reikšmė sumenko.

1238 m. miestą buvo užėmęs Čingischano karvedys (Batijus). Batijaus kariuomenė nusiaubė kraštą, o Suzdalės miestą sudegino. 1445 m. netoli miesto vyko kautynės tarp rusų ir totorių. Nuo 1796 m. Vladimiro gubernijos Suzdalės apskrities centras.

## Galerija

File:Suzdal asv2019-01 img41 StElijah Church.jpg|Elijaus cerkvė
File:Suzdal asv2019-01 img39 Kremlin Cathedral.jpg|Švč. Dievo Motinos Gimimo soboras
File:SuzdalTrade Rows.JPG|Miesto rotušė
File:Suzdal AlexandrovskyMonastery 192 5977.jpg|Aleksandro vienuolynas
File:Суздаль.Покровский женский монастырь..JPG|Švč. Dievo Motinos Užtarytojos vienuolynas
Ансамбль Спасо-Евфимиева монастыря сверху.jpg|Eutimijaus vienuolynas


## Taip pat skaitykite
* Suzdalės kunigaikštystė;

## Nuorodos
* Miesto svetainė
Šilalės Vlado Statkevičiaus muziejus

**Šilalės Vlado Statkevičiaus muziejus** – Šilalės krašto muziejus, įsikūręs Šilalėje, S. Gaudėšiaus g. 4. Tai Šilalės rajono savivaldybės biudžetinė įstaiga, kurios svarbiausia funkcija yra rinkti ir saugoti Šilalės krašto kultūros istoriją atspindinčias muziejines vertybes. Muziejaus padaliniai yra Dionizo Poškos Baublių muziejus Bijotuose, Kazimiero Jauniaus klėtelė Lembe, Upynos liaudies amatų muziejus.

Muziejus kaupia, saugo, populiarina kultūros bei meno vertybes, supažindina su krašto tradicijomis, papročiais, kultūros paveldu. Muziejuje organizuojami lankytojų susitikimai su iškiliais kraštiečiais, mokiniams vedami edukaciniai užsiėmimai. Muziejaus fonduose yra virš 23 000 eksponatų, eksponuojama apie 600 archeologijos ir etnografijos eksponatų, dalis muziejinių vertybių saugoma saugykloje. Muziejaus parodų salėse rengiamos tautodailininkų, kitų menininkų bei mokinių parodos.

## Istorija

1962 m. buvo įsteigtas Lietuvos  kraštotyros draugijos Šilalės skyrius. Tai buvo krašto muziejaus kūrimosi pradžia. 1976 m. atstatant sudegusią Vaikų muzikos mokyklą, pristatytame trečiame pastato aukšte buvo įkurtas muziejus. Muziejui skirtos erdvios, specialiai įrengtos patalpos su ekspozicijų salėmis, saugyklomis. Daug eksponatų, kuriuos buvo sukaupę Šilalės rajono kraštotyrininkai iš rajono mokyklų muziejų buvo perduota Šilalės kraštotyros muziejui. Iš pradžių muziejus turėjo visuomeninio kraštotyros muziejaus statusą, jį globojo Žemaičių muziejus „Alka" Telšiuose. 1980 m. muziejus buvo perduotas Šiaulių „Aušros“ muziejau žinion ir tapo valstybiniu.

1990 m. muziejus neteko turėtų patalpų, jo eksponatai buvo perkelti į miesto centrinę biblioteką. 1991 m. muziejus tapo pavaldus paminklotvarkos tarnybai. Nuo 1994 m. muziejus įgavo Šilalės krašto muziejaus statusą. 1998 m. muziejus tapo Šilalės rajono savivaldybės Viešosios bibliotekos padaliniu. 2003 m. muziejus tapo Kultūros centro padaliniu.

2005 m. spalio 1 d. įsteigta savivaldybės biudžetinė įstaiga „Šilalės krašto muziejus“. 2006 m. liepos 27 d. muziejui suteiktas kraštotyrininko Vlado Statkevičiaus (1911-1999) vardas.

## Nuorodos

* Muziejaus internetinė svetainė
*  Šilalės krašto muziejus (''samogitia.mch.mii.lt'') 
* Lietuvos muziejai. Šilalės Vlado Statkevičiaus muziejus
* Savivaldybės įstaigos. Šilalės Vlado Statkevičiaus muziejus
Yšvara

**Yšvara** ( 'savininkas, valdovas, viešpats') – hinduizmo sąvoka, kuria įvardijamas aukščiausias asmeninis Dievas. Šiuo požiūriu jis laikomas Visatos sergėtoju, kūrėju bei griovėju. Priklausomai nuo mokyklos, yšvaros samprata įvairuoja.

Šaivizme yšvara tapatinamas su Šiva, kuris dar vadinamas mahešvara („didžiuoju valdovu“) arba paramešvara („aukščiausiuoju valdovu“). Bhaktiniame vaišnavizme yšvara vadinamas viešpats Višnus.

Samkhjos mokyklos filosofijoje yšvara tapatinamas su aukščiausiuoju aš (puruša), kurio neveikia prakritė (pirmapradė medžiaginė prigimtis), njajos mokyklos filosofijoje – su atmanu, kurį nuo mokšą pasiekusių sielų skiria troškimas kurti pasaulį. Advaita vedantos mokykloje išvara yra Saguna Brahmanas (Viešpats – asmuo).

## Šaltiniai