open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Simone Stelzer

**Simone Stelzer**, žinoma kaip **Simone** (g. 1969 m. spalio 1 d. Vienoje) – austrų pop dainininkė.

1990 m. atlikėja su daina „Keine Mauern mehr“ () dalyvavo „Ein Lied für Zagreb“, Austrijos atrankoje į „Eurovizijos“ dainų konkursą. Finale Simone užėmė antrą vietą. Tačiau, praėjus kelioms dienoms po finalo buvo paskelbta, kad pirmosios vietos nugalėtojai grupė „Duett“ su daina „Das Beste“ buvo dalyvavę 1988 m. Vokietijos „Eurovizijos“ atrankos pusfinalyje. Todėl jie buvo diskvalifikuoti ir Simone išrinkta Austrijos „Eurovizijos“ dalyve. Konkurse, vykusiame Zagrebe, „Keine Mauern mehr“ užėmė dešimtąją vietą. 1994 m, Simone šalies nacionalinės atrankos konkurse „Ein Lied für Dublin“ su daina „Radio“ užėmė ketvirtą vietą.

## Diskografija
* *Feuer Im Vulkan* (1990)
* *Gute Reise, bon voyage* (1994)
* *Ich liebe Dich* (1996)
* *Aus Liebe* (1998)
* *Träume* (1999)
* *Solang wir lieben* (2001)
* *Ganz nah* (2003)
* *Schwerelos* (2005)
* *Das Beste und mehr* (2006)
* *Morgenrot* (2009)
* *Mondblind* (2010)
* *Pur* (2012)
* *Das kleine große Leben* (2013)

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 

|-
Wilfried Scheutz

**Wilfried Scheutz** (1950 m. birželio 24 d. Bad Goizerne, Aukštutinė Austrija – 2017 m. liepos 16 d. Lilienfeld) – austrų dainininkas ir dainų autorius. Žinomas sceniniu vardu **Wilfried**.

## Biografija

Gimė 1950 m. mažame provincijos miestelyje Bad Goizerne. 1969 m. persikėlė į Gracą, kur jis pradėjo muzikinę karjerą. Debiutinį singlą „Ziwui Ziwui“ išleido 1972 metais. Vėliau jis tapo žinomas kaip Austrijos liaudies dainų atlikėjas. Aštuntojo dešimtmečio pabaigoje buvo grupės „Erste Allgemeine Verunsicherung“ gitaristas.

1988 metais „Eurovizijos“ konkurse su daina „Lisa Mona Lisa“ nesurinkęs nei vieno taško, užėmė paskutinę vietą. Daina buvo įrašyta ne tik vokiečių, bet ir prancūzų bei anglų kalbomis. 

Nuo 1996 m. buvo grupės „4Xang“ įkūrėjas ir narys. 2009 m. išleido autobiografiją „BuchstabenBlues“. Vedęs, turi sūnų Sohn Jovan Hanibal (g. 1981 m.).

## Diskografija
* 1974: *The Crazy Baby*
* 1979: *Nights In The City*
* 1980: *Make Up*
* 1981: *Ganz Normal*
* 1982: *Wunschkonzert*
* 1983: *Ja*
* 1984: *Sehr sehr arg*
* 1985: *Ganz oder gar net*
* 1986: *Nachts in der City – Live*
* 1987: *Leicht*
* 1988: *Feuer auf dem Dach*
* 1990: *Berg und Tal*
* 1990: *Der weiche Kern*
* 1992: *Gemma!*
* 1994: *Katerfrühstück feat. Wilfried*
* 2012: *Tralalala*
* 2013: *Wieder da! Das Live Album*
* 2017: ''Gut Lack'

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 

|-
Ona Marija Radvilaitė

**Ona Marija Radvilaitė-Radvilienė** (, 1640 m. Jašiūnuose – 1667 m. kovo 24 d. Karaliaučiuje) – Trimitų herbo kunigaikštytė ir etmono Jonušo Radvilos dukra, Lietuvos didžiojo žirgininko kunigaikščio Boguslavo Radvilos dukterėčia ir žmona.

## Biografija
Gimė 1640 m. Jašiūnuose. Vilniaus vaivada ir LDK didysis etmonas Jonušas Radvila mirė 1655 m. ir dukterį Oną Mariją Radvilaitę bei turtus pavedė globoti kunigaikščiui Boguslavui Radvilai, kuris įkurdino ją pas Kuršo kunigaikštienę, nes valdas buvo užėmusi Lietuvos kariuomenė.

Boguslavas Radvila išsirūpino leidimą vesti giminaitę ir su ja susituokė 1665 m. lapkričio 27 d. Liepojoje. 1666 m. gegužės 28 d., gyvendama jau Karaliaučiuje, Ona Marija Radvilaitė-Radvilienė visą tėvo Jonušo Radvilos palikimą (Biržus, taip pat ir Svėdasus, Vyžuonas, Vyžuonėles ir kt. valdas) ir iš motinos Kotrynos Potockos paveldėtą turtą (300 000 auksinų iš motinos dvarų), užrašė vyrui Boguslavui Radvilai. 

Mirė 1667 m. kovo 24 d. Karaliaučiuje, praėjus mėnesiui po dukters Liudvikos Karolinos gimimo. Palaidota Švč. Mergelės Marijos ir Šv. Vaitiekaus katedroje Karaliaučiuje.

## Literatūra
* Bogusław Radziwiłł. *Autobiografia*. Warszawa 1979. ISBN 83-06-00033-1

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Radvilų genealogija
Rykantų mūšis

**Rykantų mūšis** – kautynės, įvykusios prancūzmečiu 1812 m. birželio 28 d. šalia Rykantų kaimo tarp Napoleono Bonaparto vadovaujamos Prancūzijos kariuomenės kartu su vietiniais pagalbininkais ir Rusijos imperijos kariuomenės. 

Mūšį laimėjo Prancūzijos kariuomenė.

## Literatūra
* Marian Kukiel: Dzieje oręża polskiego w epoce napoleońskiej. Poznań: Kurpisz, 1996. ISBN 83-86600-51-9.
Ekiu (ECU)

**Ekiu** (; ₠, ECU, arba XEU) – Europos Ekonominės Bendrijos ir Europos Sąjungos elektroninis piniginis vienetas, egzistavęs 1979–1999 m., kuris buvo pakeistas euru.

Šis piniginis vienetas sudarytas valiutų krepšelio principu ir iš EEB valstybių narių nacionalinių valiutų procentinių dalių. Tiek krepšelio sudėtis, tiek procentinė dalis kito ir buvo peržiūrima kas penkerius metus atsižvelgiant į naujų EEB narių priėmimą. Valiutų svoriai galėjo būti pakeisti ir anksčiau, jei kurios jų svoris pakisdavo daugiau kaip 25 proc. Kiekvienos valiutos dalis priklausė nuo valstybių indėlio į bendrą prekybą ir nacionalinio bendrojo vidaus produkto. Ekiu buvo padengtas Europos pinigų sistemos valstybių narių 20 procentų aukso ir JAV dolerių atsargų, pervestų Europos piniginio bendradarbiavimo fondui. Naudotas negrynųjų pinigų pavidalu kaip Europos pinigų sistemos vienetas EEB, ES valstybių narių ir institucijų tarpusavio atsiskaitymams ir mokėjimams, svarstant ir tvirtinant EEB ir ES biudžetus ir teikiant tarpvalstybinius kreditus. Nors ekiu plačiai naudojo nacionalinės valstybės, EEB ir ES institucijos, tačiau jis nebuvo populiarus komercinėms operacijoms atlikti.

## Šaltiniai
Hiršas Lekertas

**Hiršas Lekertas** (1880 m. Onuškyje, Rusijos imperija – 1902 m. birželio 10 d. Vilniuje, Rusijos imperija) – socialistas, visuomenės veikėjas, pagarsėjęs bandymu nužudyti Vilniaus gubernatorių Victor von Wahl.

## Biografija
Gimė 1880 m. Onuškyje. Paauglystėje įsitraukė į Bundo organizaciją. 1900 m. gegužės 24 d. suorganizavo Vilniaus policijos būstinės užpuolimą ir išlaisvino 3 bendraminčius. Po užpuolimo buvo sugautas ir ištremtas į Jekaterinoslavą, tačiau 1902 m. iš ten pabėgo ir grįžo į Vilnių, įsidarbino batsiuviu. 1902 m. gegužės 18 d. Lukiškių aikštėje nesėkmingai pasikėsino nužudyti Vilniaus gubernatorių Viktorą Valį, kurį norėjo nužudyti, keršydamas už šio įsakymą nuplakti 28 žydų darbininkus. Gubernatoriui einant iš cirko paleido į jį du šūvius, vienas pataikė į ranką, o kitas į koją. Lekertas iškart buvo sulaikytas, sumuštas ir uždarytas į miesto kalėjimą. Jį teisė karo tribunolas ir skyrė mirties bausmę pakariant. Teisme Lekertas nepaklausęs vietos rabinų patarimo atgailauti dėl savo poelgio, atvirkščiai, pasakė kalbą, kuria siekė apginti žydų darbininkų garbę. 1902 m. birželio 10 d. buvo pakartas Šiaurės miestelio kareivinėse. Po mirties tapo Vilniaus žydų darbininku herojumi. Jo garbei vėliau buvo parašytos kelios poemos ir dramos. Žymiausia poema parašyta Abraomo Suckeverio *Mokytoja Mira*. Taip pat parašyta eiliuota istorinė apysaka „Krištolinis avilys“.

## Literatūra
* Nachman Ben-Yehuda, „Political assassinations by Jews: a rhetorical device for justice“, SUNY Press, 1993, pg. 106
* Jeffrey S. Gurock, „American Jewish history, Volume 3, Part 1“, Taylor & Francis US, 1998, pg. 323,
* Hirsz Abramowicz, Eva Zeitlin Dobkin, Dina Abramowicz, Jeffrey Shandler, David E. Fishman, Yivo Institute for Jewish Research, „Profiles of a lost world: memoirs of East European Jewish life before World“, Wayne State University Press, 1999, pg. 141,
* Dovid Katz, „Words on Fire: The Unfinished Story of Yiddish“, Basic Books, 2007, pg. 260,
* Ezra Mendelsohn, „Class struggle in the pale: the formative years of the Jewish workers' movement in Tsarist Russia“, CUP Archive, 1970, pg. 131

## Šaltiniai
Sent Polas (upė)

**Sent Polas** () – upė Vakarų Afrikoje. Prasideda Gvinėjoje, aukštumose, kur vadinama ***Diani***. Teka pietvakarių kryptimi, atkarpą sudaro Gvinėjos–Liberijos sieną, o toliau teka pro Liberiją. Įteka į Atlanto vandenyną į šiaurę nuo Monrovijos, ties Mesurado kyšuliu; atskiria Monroviją (Bušrodo salą) nuo Briuvervilio.

Didžiausi intakai: Via, Vuni, Tuma (kairieji).

Žemupyje upė patvenkta Walter F. Walker hidroelektrinės užtvanka (1966 m.), tiesa, per Liberijos pilietinį karą elektrinė sunaikinta. Laivuojama 30 km nuo žiočių.

Upė pavadinta Šv. Pauliaus, kurio minėjimo dieną XV a. portugalai pasiekė jos žiotis, garbei.
Vladas Zajančkauskas

**Vladas Zajančkauskas** (1915 m. gruodžio 27 d. Aukštadvaryje, Vokietijos imperija – 2013 m. rugpjūčio 5 d. Sutone, Masačusetsas, JAV) – nacių karo nusikaltėlis, kaip SS pagalbinio vieneto puskarininkis dalyvavęs žydų žudynėse Varšuvos geto likvidavimo metu.

## Biografija

Gimė 1915 m. gruodžio 27 d. Aukštadvaryje. 2002 m. prieš V. Zajančkauską buvo pradėtas tyrimas dėl įtarimų dalyvavus Holokauste. 2005 m. iš jo buvo atimta JAV pilietybė. Į JAV V. Zajančkauskas emigravo 1950 m. iš Austrijos ir 1956 m. tapo natūralizuotu JAV piliečiu. 1950 m. atvykęs į Jungtines Valstijas, V. Zajančkauskas imigracijos pareigūnams tvirtino, jog karo metais iki 1944 m. dirbęs savo tėvų ūkyje, paskui pabėgęs į Vokietiją, o iš ten – į Austriją. Jis teigė, kad jo žmona esanti gimusi Lietuvoje, o iš tiesų ji gimusi Lenkijos rytuose, Travnikų kaime – būtent ten įrengtoje Travnikų koncentracijos stovykloje jiedu ir susipažino. Teismuose dėl pilietybės atėmimo ir deportacijos V. Zajančkauskas prisipažino melavęs dėl sutuoktinės gimtinės, bet taip elgęsis atseit pamokytas kitų lietuvių – tie įspėję, jog paminėjus Travnikų vietovę imigracijos pareigūnams, jo teigimu, gali kilti „papildomų klausimų“ ir leidimas apsigyventi Jungtinėse Valstijose gali užtrukti keletą metų. Dar po kurio laiko V. Zajančkauskas prisipažino melavęs ir dėl savo buvimo vietos karo metais. Jis paliudijo, jog buvo Lietuvos kareivis, paimtas į sovietų armiją. 1941 m. jis pakliuvęs vokiečiams į nelaisvę ir buvęs išvežtas į Travnikų koncentracijos stovyklą. Ten, jo teigimu, naciai privertę jį dirbti išvien ir paskyrę vadovauti Travnikų konclagerio valgyklai. 

V. Zajančkauskas tikino, kad jis buvo paliktas koncentracijos stovykloje ir tuo metu, kai daugelis kitų nacių talkininkų buvo išsiųsti malšinti Varšuvos geto sukilimo. Malšinant sukilimą, buvo išžudyta daugiau kaip 10 000 žydų. Tačiau JAV pareigūnas Elis Rosenbaumas pateikė neginčijamų įrodymų (tarp jų – seną nacių sargybinių budėjimo tvarkaraštį iš Travnikų konclagerio), kurie patvirtina, jog V. Zajančkauskas buvo „bendrininkas vykdant genocidą“ ir neabejotinai dalyvavo Varšuvos geto likvidavime.

2010 m. JAV teismo nutarimu 95 metų V. Zajančkauskas turėjo būti deportuotas iš šalies, tačiau Lietuvai atsisakius jį priimti taip ir liko gyventi JAV. Mirė 2013 m. rugpjūčio 5 d. Sutone.

Parašė prisiminimų knygą „Mano gyvenimo trupiniai šiame gražiame pasaulyje“, kurioje papasakojo apie savo vaikystę ir karo metus.

## Nuorodos

* Žydų žudymu kaltinamas senukas Lietuvai – nereikalingas 
* Deportation orders can’t dislodge Nazi suspects from U.S. homes

## Šaltiniai
Vaclavas Leščinskis (1576)

**Vaclavas Leščinskis** (1576–1628) – ATR valstybinis veikėjas, Kališo kaštelionas (1616–1618 m.), Kališo vaivada (1618–1620 m.), Karūnos pakancleris (1620–1625 m.), Karūnos didysis kancleris (1625–1628 m.), Didžiosios Lenkijos generalinis seniūnas (1628 m.), Bresto, Varecko, Grodecko ir Kamenecko seniūnas.

## Biografija
Lenkijos kilmingos magnatų Leščinskių giminės atstovas, herbo „Veniava“ savininkas. Brest-Kujavijos vaivados ir Radzievskio seniūno Rafalio Leščinskio (1526–1592) sūnus nuo antrosios santuokos su Ana Koržbok Zadavska. Vyresnieji broliai – Radzijevsko seniūnas Jonas (m. 1588/1589) ir Brest-Kujavijos vaivada Andžejus (apie 1559–1606).

Jo tėvai buvo pamaldūs protestantai, ir Vaclovas buvo auklėjamas kalvinizmo. Po savo tėvo Rafalio mirties Vaclavas Leščinskis apsigyveno giminės pilyje, Golochuve, kur teikė prieglobstį čekų broliams.

1601 metais Vaclavas Leščinskis perėjo iš kalvinizmo į Romos katalikų tikėjimą, po ko prasidėjo greitas karjeros augimas. Jo žmona Ana Razdraževska iki gyvenimo galo buvo ištikima protestantų religijai. 1616 metais gavo Kališo kašteliono pareigybę, 1618 metais tapo Kališo vaivada. 1620 metais Vaclavas Leščinskis buvo paskirtas Karūnos pakancleriu, 1625 metais tapo Karūnos didžiuoju kancleriu. 1628 metais buvo išrinktas Didžiosios Lenkijos generaliniu seniūnu.

## Šeima
Apie 1603 metus vedė Aną Rozdraževską (1586 – po 1619), Poznanės pakamario ir kašteliono Jono Rozdraževskio (apie 1543–1600) dukrą. Vaikai:

* Katerina Leščinska, 1-mas vyras Srodo seniūnas Stanislovas Gžimultovskis, 2-ras vyras Kališo vaivada Petras Opalinskis.
* Mariana Leščinska, Inovroclavo pakamario Andžejaus Tužinskio žmona
* Ana Leščinska, Haličo pakamario Jono Teodoriko Potockio (m. 1664) žmona
* Barbora Leščinska, Sntockio kašteliono Voiceko Miskovskio žmona
* Andžejus Leščinskis (m. 1658), Karūnos didysis kancleris ir Gneznensko arkivyskupas
* Vladislavas Leščinskis (m. 1679), Lenčicos vaivada
* Rafalis Leščinskis (apie 1614–1647), karaliaus pulkininkas
* Janas Leščinskis (m. 1657), Kijevo vyskupas

## Išnašos
* Magnatų Leščinskių giminės genealogija 

|-
Dickie Rock

**Dickie Rock** (tikrasis vardas – *Richard Rock*, 1936 m. spalio 10 d. – 2024 m. gruodžio 6 d.) – airių dainininkas, atstovavęs savo šaliai „Eurovizijos“ dainų konkurse.

1963–1972 m. buvo grupės „Miami Showband“ narys. 1966 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse atliko romantišką dainą „Come Back to Stay“ ir gavo taškų iš 14 žiuri narių bei užėmė 4 vietą. Ši daina tapo hitu Airijoje.

1972 m. pabaigoje Dickie paliko grupę ir pradėjo solinę karjerą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Daina ''Come Back to Stay''
* Dickie Rock svetainėje *[[Internet Movie Database]]*
* Dickie Rock svetainėje *irish-showbands.com*

|-
Sent Džonas (Liberijos upė)

**Sent Džonas** () – upė vidurio Liberijoje. Jos ištakos yra aukštumose pietiniame Gvinėjos pakraštyje. Aukštupyje sudaro Gvinėjos–Liberijos sieną, toliau teka į pietvakarius per Liberiją. Teka miškingomis ir kalnuotomis vietovėmis, vėliau patenka į pajūrio žemumą. Įteka į Atlanto vandenyną ties Biukenenu.

Didžiausi intakai: Mani, Džau, Mečlinas, Bensonas.

Upė vandeningiausia būna spalį (did. debitas 233,49 m³/s), sekliausia – vasarį (maž. debitas 18,95 m³/s). Vagoje pasitaiko slenksčių, yra krioklys. Žemupio vaga išplatėja iki 1,6 km. Ties žiotimis yra Gamyklos sala (*Factory Island*).

Sent Džone sutinkami smailiasnukiai krokodilai, veisiasi 65 rūšių žuvys (didysis nilinis ešerys, elektrinis šamas, tilapija, ūsorius, straubliuotis ir kt.), nemaža vandens paukščių.

Upė pavadinta Šv. Jono garbei, kadangi portugalų keliautojai XV a. upę aptiko per Jonines.
Kazimieras Regimantas Plyčiuraitis-Plyčius

**Kazimieras Regimantas Plyčiuraitis-Plyčius** (g. 1944 m. kovo 4 d. Kaune) – Lietuvos architektas.

## Biografija

1967 m. baigė Kauno politechnikos institutą.

1967–1991 m. dirbo Miestų statybos projektavimo institute projektų vyr. architektu. 1991–2009 m. bendrovės „Jungtinės architektų dirbtuvės“ projekto vadovas. Nuo 1991 m. bendrovės „Plyčiuraičio-Plyčiaus architektūrinė firma“ projekto vadovas ir direktorius.

## Projektai

* Santariškių gydymo įstaigų komplekso detalusis planas (su E. Chlomausku, 1970 m.)
* Respublikinė universitetinė ligoninė (su E. Chlomausku ir Z. Liandzbergiu, 1975–1983 m.)
* Panevėžio apskrities ligoninė (su S. Garucku, 1978 m.)
* mokyklos Pašilaičiuose, Justiniškėse ir Fabijoniškėse (1987–1989 m.)
* Maskvos kazino Belgrad interjeras (su J. Plyčiuraitiene-Plyčiene, 1998 m.)
* teritorijos prie Pilaitės senojo kelio detalusis planas (su J. Plyčiuraitiene-Plyčiene, 2002 m.)
* rekreacinės teritorijos N. Silvanavičiaus g., Birštone planas (su J. Plyčiuraitiene-Plyčiene, 2006 m.)
* Birštono biblioteka (su J. Plyčiuraitiene-Plyčiene, 2006 m.)

## Šaltiniai
Antoni Longin Baranowski

**Antoni Longin Baranovski** (1854 m. kovo 15 d. Burbiškėse, Rusijos imperija – 1922 m. gegužės 31 d. Vilniuje, Lenkija) – Rusijos imperijos ir Lenkijos karininkas, generolas majoras.

## Biografija

Gimė 1854 m. kovo 15 d. Burbiškėse. Baigė junkerių mokyklą Čuhujive. Nuo 1872 m. iki 1912 m. tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje, pasiekė generolo majoro laipsnį. 1876 m. dalyvavo Hercogovinos sukilime bei Rusijos-Japonijos kare. Prasidėjus I pasauliniam karui mobilizuotas į kariuomenę. Nuo 1919 m. gegužės prisijungė prie Lenkijos kariuomenės. 1920 m. tapo Vidurinės Lietuvos I korpuso kariuomenės vado pavaduotojas. 1921 m. sausį išleistas į atsargą. Mirė 1922 m. gegužės 31 d. Vilniuje, palaidotas Antakalnio kapinėse.


Vaizdas:Grób Gen. Baranowskiego.jpg|Kapas Antakalnio kapinėse


## Literatūra
* Kijas A., Polacy w Rosji od XVII wieku do 1917 roku, Inst. Wydawniczy PAX, Wydawnictwo Poznańskie, ISBN 83-211-1340-0.
* Piotr Stawecki, Słownik biograficzny generałów Wojska Polskiego 1918-1939, Wydawnictwo Bellona, Warszawa 1994, ISBN 83-11-08262-6.
Igor Przegrodzki

**Igor Pžegrodzki** (1926 m. balandžio 15 d. Lentvaryje, Antroji Lenkijos Respublika – 2009 m. liepos 27 d. Konstancin-Jeziornoje, Lenkija) – kino ir teatro aktorius, režisierius, pedagogas.   

## Biografija

Gimė 1926 m. balandžio 15 d. Lentvaryje. Aktorine veikla pradėjo užsiimti dar II pasaulinio karo metais slaptoje studijoje Vilniuje. Pirmą vaidmenį suvaidino 1945 m. kovą Vilniaus Pohuliankos teatre. Emigravęs į Lenkiją pradėjo vaidinti liaudies teatre Varšuvoje. Mokėsi vokalo Vroclavo muzikos akademijoje. Buvo Krokuvos aukštosios teatro mokyklos dekanas. Suvaidino daugelyje filmų, serialų ir spektaklių. Mirė 2009 m. liepos 27 d. Konstancin-Jeziornoje, palaidotas Vroclave.

## Filmografija

* *Bezmiar sprawiedliwości* (2006)
* *Parę osób, mały czas* (2005)
* *Plebania* (serialas) (2000–2005)
* *Świat według Kiepskich* (1999–2006)
* *Siedlisko* (serialas) (1998)
* *Ostatni prom* (1989)
* *Marcowe migdały* (1989)
* *Mistrz i Małgorzata* (serialas) (1988)
* *Najdłuższa wojna nowoczesnej Europy* (serialas) (1981)
* *Gazda z Diabelnej* (1979)
* *Yesterday* (1984)
* *Test pilota Pirxa* (1978)
* *Stawka większa niż życie* (serialas) (1968)
* *Lalka* (1968)
* *Rękopis znaleziony w Saragossie* (1964)

## Nuorodos

* Biografija I (lenk.)
* Biografija II (lenk.)
* Filmografija www.imdb.com svetainėje (ang.)
Ona Leščinska

**Ona Leščinska** (; 1699 m. gegužės 25 d., Tščebnica – 1717 m. birželio 20 d., Griuntalis, Vokietija) – Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Stanislovo Leščinskio ir Katerinos Opalinskos vyresnioji duktė, Prancūzijos karalienės Marijos Leščinskos sesuo.

## Biografija
Ona gimė 1699 m. gegužės 25 d. Stanislovo Leščinskio ir jo žmonos Katerinos Opalinskos šeimoje. Anos vardas suteiktas senelės iš tėvo pusės, kunigaikštytės Onos Jablonovskos garbei. 1703 m. gimė Anos sesuo Marija. 1704 m. jų tėvas tapo Lenkijos karaliumi ir Lietuvos didžiuoju kunigaikščiu.

Šeimoje Ona buvo tėvo numylėtinė. Gavo gerą išsilavinimą.

Mirė 1717 m. (būdama 18 metų) nuo pneumonijos Griuntalio mieste, Vokietija. Anos mirtį pagreitino prasidėjęs kraujavimas. Prie jos mirties momentu buvo sesuo.
## Išnašos

## Nuorodos
* Профиль на geneall.net

## Genealogija
Norvegijos rigsdaleris

**Norvegijos rigsdaleris** – Norvegijos piniginis vienetas, buvęs Norvegijoje apyvartoje iki 1816 m.

Danijoje rigsdaleriai buvo naudojami iki 1873 m. Panašiai vadinti piniginiai vienetai reichstaleris, riksdaleris ir rijksdalderis buvo naudojami Vokietijoje, Austrijoje-Vengrijoje, Švedijoje ir Nyderlanduose.

## Istorija
Kol buvo Danijos-Norvegijos valstybė unija, Norvegijoje apyvartoje buvo Danijos rigsdaleris. Norvegija pati leido dvejus skirtingus rigsdalerius:
* *rigsdaler courant*, lygus 96 skilingams,
* *rigsdaler specie*, lygus 120 skilingų.

1816 m. sudarius Švedijos–Norvegijos uniją *rigsdaler specie* buvo pervadintas į *[[Norvegijos speciedaleris|speciedalerį]]* ir tapo standartiniu Norvegijos piniginiu vienetu.

## Monetos
XVIII a. pabaigoje ir XIX a. pradžioje buvo kaldinamos 1, 2, 4, 8 ir 24 skilingų bei , , ⅓, ½, ⅔ ir 1 *rigsdaler specie* monetos.

## Banknotai
1695 m. vyriausybė leido 10, 20, 25, 50 ir 100 rigsdalerių (*spelt rixdaler*) banknotus. 1807 m. vyriausybė vėl išleido banknotus, kurių nominalai buvo 1, 5, 10 ir 100 *rigsdaler courant*, o 1810 m. buvo išleisti dar ir 12 skilingų banknotai.
1813 m. *Norges Rigsbanken* ėmė leisti banknotus, kurių nominalai buvo 3, 6, 8 ir 16 skilingų, ½, 1, 5, 15, 25, 50 ir 100 rigsdalerių.


Banknote 1778.jpg|Danijos-Norvegijos 10 rigsdalerių banknotas (1778m.)
Rigsdaler 1794.jpg|Danijos-Norvegijos 1 rigsdalerio banknotas (1794 m.)
Kurantbanken Rigsdaler Banknote 1794.jpg|Danijos-Norvegijos 1 rigsdalerio banknotas (*Kurantbanken* Kopenhagoje, 1794 m.)
Rigsbankdaler 1814.jpg|Danijos-Norvegijos 50 rigsdalerių banknotas (1814 m.)
Teresa Żylis-Gara

**Teresa Žylis-Gara** (1930 m. sausio 23 d. Lentvaryje, Trakų valsčiuje – 2021 m. rugpjūčio 28 d. Lodzėje, Lenkijoje) – dainininkė, operos solistė, viena žymiausių XX a. antros pusės operos dainininkių Europoje ir pasaulyje.

## Biografija
Gimė 1930 m. sausio 23 d. Lentvaryje. Pokario metais su tėvais persikėlė į Lenkiją ir Lodzėje baigė muzikos studijas. 1953 m. laimėjo jaunųjų vokalistų konkursą Varšuvoje. 1956 m. debiutavo Krokuvos operoje. 1960 m. dainavo Miunchene, vėliau Oberhauzene, Dortmunde, Diuseldorfe, 1966 m. Paryžiuje, 1968 m. Zalcburge ir Londone. 1968 m. gruodžio 17 d. debiutavo Metropolitano operoje, Niujorke. 1976 m. debiutavo La Scala operoje Milane. Nuo 1980 m. gyveno Monake.

## Diskografija
* „Handel: Water & Fireworks Music; Coronation Anthems“
* „Essential Handel“
* „Bach: Oratorio De Noël; Oratorio De Pâques; Oratorio De L’Anscension; Messe En Si Mineur“
* „Rossini: Mosč“
* „Mozart: Don Giovanni“
* „Massenet: Manon“
* „Berlioz: Benvenuto Cellini“
* „Mozart: Requiem K. 626; Exsultate, Jubilate, K. 165“
* „Metropolitan Opera Gala Honoring Sir Rudolf Bing“
* „Handel: Coronation Anthems; Dixit Dominus“
* „Handel: Water & Fireworks Music;Coronation Anthems“
* „Mahler: Symphony No.2 Resurrection“
* 2010: „Chausson: Le Roi Arthus“ (CD)
* 2010: „Chopin: Masterworks II“ (CD)
* 2009: „Arie operowe“ (CD)
* 2003: „Requiem“ (CD)
* 1989: „Teresa Żylis-Gara – Cilea, Mascagni, Moniuszko, Puccini, Verdi – The Gala Concert“
* 1981: „Teresa Zylis-Gara- Famous Polish Singers VOL 3“
* „Teresa Żylis-Gara – Kolędy Polskie“

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Teresa Żylis-Gara (Soprano) (ang.)
* Biografija I (lenk.)
* Asmeninis tinklalapis (ang.)
Aleksandras Belgardas

**Aleksandras Belgardas** (1902 m. spalio 4 d. Lentvaryje, Rusijos imperija – 1992 m. Dniepropetrovske, Ukraina) – mokslininkas, ekologas, biologas, geobotanikas.   

## Biografija

Gimė 1902 m. spalio 4 d. Lentvaryje. Prasidėjus I pasauliniam karui su tėvais pasitraukė į Jekaterinoslavą. 1920 m. baigė mokyklą, 1927 m. baigė biologijos studijas Dniepropetrovsko universitete. Baigęs mokslus dirbo dėstytoju Dniepropetrovsko žemės ūkio mokykloje. 1932 m. suorganizavo biologinės stoties statybas ant Samaros upės. 1935-1936 m. Dniepropetrovsko universiteto biologijos fakulteto dekanas. Nuo 1941 m. rugpjūčio iki 1944 m. balandžio evakuotas į Krasnodaro kraštą, kur dirbo biologijos mokytoju. 1947-1949 m. vėl buvo biologijos fakulteto dekanas. 1947 m. tapo mokslų daktaru, o 1948 m. profesoriumi. Vykdė įvairius mokslinius tyrimus, parašė nemažai mokslinių straipsnių. Padarė didelį indėlį į apželdinimo mokslą. Sukūrė dirbtinio miško stepių zonose tipologiją, kuri naudojama visoje stepių zonos Ukrainos dalyje. Mirė 1992 m. Dniepropetrovske.

## Literatūra

* Белова Н. А., Травлеев А. П. Пути к объективной оценке жизненности лесного биогеоценоза (К 100-летию со дня рождения А. Л. Бельгарда) // Екологія та ноосферологія. — 2002. — Т. 12. — № 3—4. — С. 4—7.
* Бельгард Александр Люцианович // Энциклопедия лесного хозяйства. — М.: ВНИИЛМ, 2006. — Т. 1. — С. 45. — ISBN 5-94737-022-0.
Trakų Švč. Dievo Motinos Gimimo stačiatikių parapija

**Trakų Švč. Dievo Motinos Gimimo parapija** – viena iš Vilniaus apskrities stačiatikių dekanato parapijų, Trakų mieste. Parapijai priklauso Trakų Švč. Dievo Motinos Gimimo cerkvė.

## Istorija

Parapija įkurta 1844 metais, tačiau jai skirta nedidelė cerkvė pastatyta tik 1863 metais. Apie 1860 m. Trakuose gyveno 534 stačiatikių tikėjimo miestelėnų. 1945 m. parapijoje buvo 800 tikinčiųjų. Šiuo metu religinė bendruomenė vienija apie tūkstantį tikinčiųjų. 

## Nuorodos

* Informacija apie parapiją

## Šaltiniai
John F. Tefft

**Džonas Teftas** (, g. 1949 m. Madisone, Viskonsinas) – JAV diplomatas, JAV ambasadorius Rusijoje (nuo 2014 m.), 2000–2003 m. vadovavęs JAV ambasadai Lietuvoje.

## Biografija
1971 m. baigė bakalauro studijas Marketo universitete (*Marquette University*), Milvokyje. Istorijos magistro laipsnį įgijo Džordžtauno universitete 1978 m.

JAV Valstybės departamente pradėjo dirbti 1972 m., dirbo Vengrijoje, Izraelyje, Italijoje.

1989 m. paskirtas Valstybės departamento TSRS reikalų skyriaus vadovo pavaduotoju, vėliau vadovavo Šiaurės Europos reikalų biurui. 1996–1999 m. buvo JAV ambasadoriaus Maskvoje pavaduotoju (1997–1998 m. buvos laikinasis ambasados vadovas).

Nuo 2000 m. birželio mėn. iki 2003 m. gegužės mėn. buvo JAV nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Lietuvoje.

2003–2004 m. buvo Nacionalinio karo koledžo patarėjas užsienio reikalams, 2004–2005 m. dirbo JAV valstybės sekretoriaus padėjėjo pavaduotoju Europos ir Eurazijos reikalams.

2005–2009 m. Dž. Teftas buvo JAV ambasadorius Gruzijoje, 2009–2013 m. – Ukrainoje.

Nuo 2014 m. rugpjūčio 1 d. – JAV ambasados Rusijoje vadovas. Rusijos žiniasklaida į Dž. Tefto paskyrimą reagavo nervingai, primindama, jog jis dirbo Gruzijoje karo Pietų Osetijoje metu bei kaltino prisidėjus rengiant Euromaidaną Kijeve. 

Moka hebrajų, vengrų, lietuvių ir rusų kalbas.

Prezidentas Valdas Adamkus 2002 m. lapkričio 20 d. už asmeninį indėlį remiant Lietuvos transatlantinę integraciją apdovanojo Dž. Teftą Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro didžiuoju kryžiumi.

## Šaltiniai

|-
Balandinė žvaigždūnė

**Balandinė žvaigždūnė** (, , ) – karšulinių (*Dipsacaceae*) šeimos žvaigždūnės (*Scabiosa*) genties augalas. Dar žinomas kaip **kirmažolė**, **špilgos**. Tai reta rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

## Biologija

Tai daugiametis, 40–80 cm aukščio žolinis augalas. Šaknis gali siekti 1 m gylį. Stiebai pavieniai, nuo vidurio šakoti. Tik žiedynkočiai nuo vidurio viršutinės dalies plaukuoti. Pamatiniai lapai ir vegetatyvinių stiebų lapai lyriškai plunksniškai suskaldyti, jų galinė skiltis apskrita, karbuotais kraštais, šoninės skiltys susideda iš 5–7 porų, atvirkščiai kiaušiniškos arba pailgos. Žemutiniai stiebo lapai du kartus plunksniškai suskaldyti, kaip ir pamatiniai, apaugę baltais plaukeliais, viršutiniai – plunksniškai karpyti, linijiškomis skiautėmis.

Žiedynai iki 3 cm skersmens, ilgakočiai, sunokus vaisiams rutuliški. Skraistlapiai lancetiški, nusmailėję, iki 1,5 cm ilgio, plaukuoti. Pažiedės plėnelinės, skiauterėtos, plaukuotos. Žiedai melsvi arba violetiniai, plaukuoti, kraštiniai gerokai didesni už vidinius. Išorinės taurelės viršuje 16 dantelių, jos briaunelės apaugusios baltais plaukeliais.

Žydi birželio–rugsėjo mėnesiais. Vaisiai cilindriški, vagoti, plaukuoti, atsiranda rugpjūčio mėnesį. Juos išnešioja vėjas. Dirvožemyje sėklos išlieka daigios 1–5 metus.

## Paplitimas ir augavietės
Savaime paplitusi Vidurio ir Pietų Europoje, Kaukaze, Balkanuose, Mažojoje ir Vidurinėje Azijoje, taip pat Afrikoje. Lietuvoje randamas pietuose ir pietryčiuose.

Auga sausose pievose ir šlaituose, sausuose retuose miškuose, dažniausiai pušynuose, pamiškėse, palei kelius miškuose ir miško aikštelėse.

## Taikomoji reikšmė
Augalas medingas, dekoratyvus, išvesta dekoratyvinių veislių.

## Apsauga ir nykimo priežastys
Į Lietuvos saugomų augalų sąrašus įrašyta nuo 1962 m. Savaime nyksta pasikeitus apšvietimui, t. y. susidarius unksmei, nes augalas šviesomėgis. Sunaikinama pakeitus augavietės, ūkininkaujant ar kertant mišką suardžius dirvožemį, skinant, trypiant.

## Sistematika
Išskiriami 3 porūšiai:
* *Scabiosa columbaria* L. subsp. *columbaria*
* *Scabiosa columbaria* subsp. *portae* (A.Kern. ex Huter) Hayek. Rytų ir Centriniai Karpatai
* *Scabiosa columbaria* subsp. *pseudobanatica* (Schur) Jáv. & Csapody. Italija ir Šiaurės Vakarų Balkanai

## Galerija

Scabiosa_columbaria_(1).JPG|Augalas
Scabiosa_columbaria_Butterfly_Blue_2.jpg|Dek. v.'Butterfly Blue'
Scabiosa columbaria Pink Mist.jpg|Dek. v. 'Pink Mist'
Scabiosa columbaria2.jpg|Stiebas ir lapai
Scabiosa columbaraia.jpg|Vaisiai


## Literatūra
* Lietuvos TSR Flora, Lietuvos TSR mokslų akademija (dab. Lietuvos mokslų akademija), Vilnius, Mokslas, 1980, VI tomas, 542 p.
* Lietuvos raudonoji knyga. Red Data Book of Lithuania, Vilnius, Lututė, 2007, 480 p. ISBN 978-9955-692-71-3

## Nuorodos
* Balandinės žvaigždūnės mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per Theplantlist.org  (anglų k.)''
* Wilde planten in Nederland en België (olandų k.)

## Šaltiniai
Niufaundlando svaras

**Niufaundlando svaras** () – Niufaundlando kolonijos piniginis vienetas iki 1865 m. Niufaundlando svarai buvo lygūs D. Britanijos svarams, kurie dalyvavo apyvartoje, papildyti Niufaundlando svarų banknotais bei monetomis. 

Vieną Niufaundlando svarą sudarė 20 šilingų, o kiekvieną šilingą – 12 pensų. 

1865 m. buvo įvestas Niufaundlando doleris. Keitimo kursas buvo 1 doleris lygus 4 šilingams 2 pensams (t. y., 50 senųjų pensų). 

## Žetonai
1841-1860 m. kelios privačios kompanijos kaldino apyvartoje naudotus žetonus – 1 fartingo ( penso) ir  penso). 

## Banknotai
1854 m. *Union Bank of Newfoundland* išleido 1 svaro banknotus. Nuo 1857 m. to paties nominalo banknotus leido ir *Commercial Bank of Newfoundland*. Abu bankai leido svarų banknotus net ėmus naudoti apyvartoje Niufaundlando dolerius. Po 1880 m. šie bankai leido jau dolerių banknotus.

## Taip pat skaitykite
* Niufaundlando doleris

## Nuorodos

* Pick, Albert (1990). Standard Catalog of World Paper Money: Specialized Issues. Colin R. Bruce II and Neil Shafer (editors) (6th ed.). Krause Publications. ISBN 0-87341-149-8
Gary Lux

**Gerhard „Gary“ Lux** (g. 1959 m. sausio 26 d. Ontarijas, Kanada) – austrų dainininkas ir dainų autorius.

## Biografija

Gary Lux gimė 1959 m. Ontarijo regione, bet dar vaikystėje su tėvais persikėlė gyventi į Austriją.

1983 m. kaip grupės „Westend“ narys atstovavo Austrijai 1983 m. „Eurovizijos“ konkurse su daina „Hurricane“, kuri užėmė 9 vietą.

Po metų jis buvo dalyvės Anita pritariantysis vokalas. 1985 m. kaip solo atlikėjas, „Eurovizijos“ konkurse atlikęs kūrinį „Kinder dieser Welt“ (), Gary gavo 60 taškų, kurie leido pakilti į 8 vietą.

Atlikėjas dar kartą išrinktas dalyvauti 1987 m. Šį kartą jis atliko Kenneth Westmore ir Stefanie Werger baladę „Nur noch Gefühl“ (), tačiau surinkęs tik 8 taškus (7 taškai iš Graikijos ir 1 iš Italijos), dalyvis užėmė 20 vietą, aplenkdamas tik Liuksemburgo ir Turkijos atstovus.

Kaip kompozitorius, 1994 m. Gary Lux šalies nacionalinėje atrankoje liko antroje vietoje su grupės „Three Girl Madhouse“ atlikta daina „Solitaire“.

Gyvendamas Los Andžele, atlikėjas išleido du albumus – „Dreidimensional“ ir „City of Angels“.

## Nuorodos
* Daina ''Kinder dieser Welt''

|-
Albinas Visockas

**Albinas Visockas** (1952 m. sausio 27 d. Kieliškėse, Lietuvos TSR) – politikas, 1994-1997 m. Lietuvos socialistų partijos pirmininkas.

## Biografija

Gimė 1952 m. sausio 27 d. Kieliškių kaime. Baigė Kaišiadorių vidurinę mokyklą, o 1970-1975 m. Vilniaus universitete įgijo lietuvių kalbos ir literatūros specialybę. 1975-1990 m. dirbo komunistų partijos istorijos institute visuomeninės politinės literatūros redaktoriumi. 1990 m. institutą panaikinus tapo bedarbiu, o nuo 1991 m. vasario dirba darbininku valstybinės įmonės "Vilniaus duona" 4-oje kepykloje. 

Išleido apsakymų knygą "Apsėstasis". Priklausė LKP, vėliau LDDP. 1993 m. kovo mėn. išėjo iš šios partijos ir subūrė kairiosios darbo žmonių partijos iniciatyvinę grupę. 1994 m. kovo 26 d. įvykusiame steigiamajame ir 1996 m. gegužės 25 d. 2-ajame Socialistų partijos suvažiavime išrinktas LSP pirmininku.

## Nuorodos

* Informacija apie kandidatą 

## Šaltiniai
Jonas Stanislauskas

**Jonas Stanislauskas** (1919 m. gruodžio 5 d. Palomenėje, Lietuva – 1976 m. Ilgabraduose, Lietuvos TSR) – mokytojas, Ruklos vidurinės mokyklos direktorius.

## Biografija

Gimė 1919 m. gruodžio 5 d. Palomenėje. 1935 m.baigė Kaišiadorių amatų mokyklą, kur įsigijo staliaus profesiją. 1942-1943 m. mokėsi Vilniaus Amatų mokytojų institute, tačiau greitai institutas buvo uždarytas, todėl jo ir nebaigė. 1944 m. rugsėjo 1 d. buvo paskirtas dirbti Kaišiadorių Amatų mokykloje mokytoju – dirbtuvių vedėju. 1945 m. ši mokykla buvo perkelta į Klaipėdą ir J. Stanislauskas išvyko į pajūrį. Tuo pačiu metu dirbo ir Klaipėdos muzikiniame teatre choro artistu.

1946 m. sukūrė šeimą, todėl grįžo į Jonavos rajoną. Ir tais pačiais metais pradėjo dirbti Ruklos pradinės mokyklos vedėju. 1953 m. baigė Kauno Pedagoginę mokyklą. Iki pat 1970 m. dirbo Ruklos kaime mokytoju direktoriumi. Nuo 1970 m. iki mirties dirbo Ilgabradų aštuonmetėje mokykloje mokytoju.

J. Stanislauskas aktyviai dalyvavo kultūriniame visuomeniniame gyvenime, klojimo teatre statė vaidinimus, šoko liaudies šokių kolektyve, grojo kapeloje. Buvo visų gerbiamas ir mylimas. Turėjo autoritetą aplinkinių kaimų žmonių tarpe. Dirbo įvairiausius staliaus darbus, to mokė ir jaunąją kartą. Paliko palikimą – jo rankomis padarytą smuiką, įvairių apyvokos daiktų.

## Šaltiniai
Siddhi

**Siddhi** ( – 'užbaigimas, sėkmė, nepaprasta galia') – nežemiškos galios, gebėjimas kurti stebuklus. Šis terminas dažnai sutinkamas hinduistinėje (joginėje) ir budistinėje (Vadžrajana) literatūroje. Siddhi siekėjas vadinamas ***siddhu*** (सिद्ध), o didieji jogai, įgiję nepaprastų galių įvardijami ***mahasidhais*** (महासिद्ध). Siddhi praktikos daugiausia siejamos su tantrizmu.

Tarp siddhi galių įvairiuose tekstuose įvardijamos tokios kaip aiškiaregystė, aiškiagirdystė, telepatija, levitacija, nepavaldumas šalčiui, karščiui, drėgmei, liepsnai, norimo pavidalo įgavimas, visvaldystė, nepavaldumas niekam, galimybė patekti bet kur, susitraukimas, materializacija, kelionė laiku ir kt. Siddhi galių siekiama nuožmia askeze (savitvarda), mantrų kartojimu, meditacija (*samadhi*), žolelių naudojimu. Siddhų praktikose svarbus slaptų žinių perdavimas iš mokytojo (guru) mokiniui.

Nuo pat senųjų indų tekstų kalbama apie ypatingų galių turinčius asketus (*tapasvin*), su savo įkarščiu (*tapas*), galinčius daryti nežemiškus dalykus. Pats terminas siddhi () pirmiausia aptinkamas budistiniuose tekstuose (*Sāmaññaphalasutta*, Tripitaka). V a. Patandžalio „Jogasūtroje“ plačiai aprašomos siddhi iš joginio požiūrio.

Budizme išskiriami 84 mahasidhai – žymiausi: Nagardžuna, Kukuripa, Saraha, Tilopa, Arjadeva. Svarbiausia šaivizmo siddhų atšaka yra nathai. Jie tradiciškai garbina 9 mahasiddhus. Džainizme siddhais vadinamos būtybės, išsivadavusios iš karmos.

Plačiąja prasme siddhais dažnai vadinami visi *[[sādhanā]]* praktikuotojai – sadhu, jogai, asketai, siddhai, nathai, tantrikai.
Jonas Orvidas

**Jonas Orvidas** (1876 m.–1939 m.) – akmentašys, akmens meistrų Orvidų dinastijos pradininkas.

## Biografija
XX a. pradžioje iš Gruzdžių miestelio Šiaulių rajone atvyko gyventi ir dirbti į Salantų miestelį. Kurį laiką tašė akmenis statomai Salantų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčiai. 1911 m. bažnyčios statyba buvo užbaigta, tačiau J. Orvidas pasiliko gyventi Salantuose. Savo ateitį siejo su akmentašyste, o Salantų apylinkėse gausu akmenų. Pinigų šeimai uždirbdavo tašydamas akmenis. 1937 m. šalia Salantų miestelio esančiame Gargždelės kaime nusipirko gyvenamą namą ir žemės. Čia ir įsikūrė su šeima. Mirė 1939 m. Jo darbą tęsė sūnus Kazimieras Orvidas – Viliaus Orvido tėvas.

## Šaltiniai
Marija Cvirkienė

**Marija Cvirkienė** (1912 m. spalio 28 d. Bolgrade, Ukraina – 2004 m. birželio 23 d. Vilniuje) – Lietuvos tapytoja.

## Biografija
Gimė Bolgrade, kur tuo metu mokytojavo jos tėvas Merkelis Račkauskas. 1921 m. visa šeima persikėlė į Panevėžį, kur jos tėvas dėstė mokytojų seminarijoje. Lankė mergaičių gimnaziją. 1927 m. Račkauskų šeima persikėlė į Kauną, Aukštąją Fredą. 1930 m. baigė „Aušros” mergaičių gimnaziją ir tais pačiais metais įstojo į Kauno meno mokyklą. Dailės mokėsi pas Petrą Kalpoką, Adomą Galdiką. Po intensyvių studijų 1935 m. pradėjo dalyvauti parodose. Kartu su savo vyru rašytoju Petru Cvirka 1937 m. keliavo po Vakarų Europą. Aplankė Berlyną, Drezdeną, Miuncheną, gyveno Paryžiuje, kur tuo metu gyveno nemaža dalis Lietuvos inteligentijos. Iki Antrojo pasaulinio karo sukūrė nemažai peizažų, iš kurių ryškiausiu meno kritikai laiko „Pavasarį prie Nemuno” (1938 m.). Kūryboje, ypač moterų portretuose, siekė atskleisti nuotaiką, būseną, nekoncentruojant dėmesio į psichologinę charakteristiką. 1938-1940 m. priklausė Lietuvos moterų dailininkių draugijai, buvo Lietuvos dailininkų sąjungos (nuo 1939 m. individualistų sekcijos) narė. 1940 m. dalyvavo „Dairos“ (dailininkų realistų-aktyvistų) grupės veikloje. Karo metu su P. Cvirka pasitraukė į Alma Atą, gyveno Maskvoje. Karo metu netapė. Prie tapymo grįžo tik 1945 m., grįžusi į Vilnių. Nuo 1946 m. LTSR dailininkų sąjungos narė. Nors tapė daug, pirmąją personalinę parodą surengė tik 1964 m. Dalyvavo parodose ir užsienyje (Vengrijoje, Italijoje, Čekoslovakijoje). 1965 m. suteiktas LTSR nusipelniusios meno veikėjos, 1972 m. – LTSR liaudies dailininkės vardas. 2000 m. buvo apdovanota 5 laipsnio Gedimino ordinu.

## Šaltiniai
Ana Jablonovska

**Ana Jablonovska** (; 1660 m., Krokuva – 1727 m. rugpjūčio 29 d., Šamboras, Lauras ir Šeras, Prancūzija) – Lenkijos bajorė, Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Stanislovo Leščinskio motina.

## Biografija

Ana gimė 1660 metais Lenkijos didžiojo etmono Stanislovo Jono Jablonovskio (1634–1702) ir Marianos Kazanovskos (1643–1687) šeimoje.

1667 metais ištekėjo už Rafaelio Leščinskio – Lenkijos valstybinio veikėjo ir magnato. Nuo tos santuokos gimė vienintelis sūnus Stanislovas Leščinskis – Lenkijos karalius ir Lietuvos didysis kunigaikštis, kuris vedė Kateriną Opalinską. Nuo tos santuokos gimė dvi dukros: vyresnė Ana, kuriai vardas buvo duotas senelės Anos Jablonovskos garbei, ir jaunesnioji Marija – Prancūzijos karalienė, Liudviko XV žmona.

Mirė Šambore, Prancūzijoje 1727 m. rugpjūčio 27 d.

## Literatūra
* Mała Encyklopedia Wojskowa, 1967, Wydanie I
* Zieliński, Ryszard (1978). *Polka na francuskim tronie.* Czytelnik.
* Mora y Casarusa, Diego de; Sayol y Echevarria, José (1856). *Los Héroes y las maravillas del mundo*.

## Nuorodos

* Профиль на geneall.net
* Профиль на Genealogics.org

## Išnašos
Ruth Jacott

**Ruth Jacott** (g. 1960 m. rugsėjo 2 d. Paramaribe, Suriname) – olandų dainininkė.

Gimė Suriname, tačiau būdama devynerių, su savo šeima persikėlė gyventi į Nyderlandus. Savo karjerą pradėjo keliose skirtingose grupėse. 1988 metais laimėjo „Knokke“ festivalį Belgijoje. Po pergalės Ruth gavo pasiūlymų vaidinti miuzikluose, tokiuose kaip „Cats“ ir „A Night at the Cotton Club“.

Profesionalios dainininkės karjerą pradėjo 1993 m., kai atstovavo Nyderlandams „Eurovizijos“ dainų konkurse, vykusiame Milstryte (Airija). Su popmuzikos stiliaus daina „Vrede“ atlikėja užėmė šeštąją vietą. Tais pačiais metais išleido debiutinį albumą „Ruth Jacott“. Iki šiol Ruth yra išleidusi 12 studijinių albumų, kurie visi atsidūrė Olandijos albumų tope. Sėkmingiausias albumas „Hartslag“ užėmė antrąją vietą. Ji taip pat išleido keletą sėkmingų singlų.

Nuo 2011 m. veda savo televizijos laidą „Simply the Best“.

2011 m. spalio 3 d. su Edsilia Rombley išleido bendrą singlą „Uit het oog niet uit mijn hart“. Kūrinys užėmė 36 vietą Olandijos singlų tope, kur jis išliko keturias savaites. Vaizdo klipo premjera įvyko spalio 4 d. Iki 2012 m. liepos mėn. svetainėje „Youtube“ klipas peržiūrėtas daugiau nei 100 000 kartų.

## Diskografija

### Albumai
* 1993: *Ruth Jacott*
* 1994: *Hou me vast*
* 1995: *Geheimen*
* 1997: *Hartslag*
* 1998: *Altijd dichtbij: De hitcollectie*
* 1999: *Vals Verlangen*
* 2000: *Live in Carré*
* 2002: *Tastbaar*
* 2004: *Het beste von Ruth Jacott*
* 2009: *Passie*
* 2010: *A tribute to Billie Holiday*
* 2012: *Simply the Best – One Woman Show*

## Nuorodos
* Oficiali svetainė (olandų k.)

|-
Stanislavas Liubomirskis

**Stanislavas Liubomirskis** (; 1583–1649 m. birželio 16 d.) – ATR magnatas, Krokuvos vaivada (nuo 1638 m.), Rusios vaivada (1628–1638 m.), Karūnos didysis pataurininkis (1620 m.), Karūnos didysis raikytojas (1619 m.), Krokuvos generalinis seniūnas (1638–1646 m.), Spišo (1605 m.), Sandomiro (1613 m.), Lelovo (1620 m.), Bila Cerkvos (1620 m.), Zatoro (1633 m.), Kžepicko (1634 m.), Nepolomicko (1635 m.), Gribovsko (1638 m.) seniūnas.

## Biografija

Stanislavas Liubomirskis buvo vyresnysis Sandomiro ir Spišo seniūno Sebastijano Liubomirskio (apie 1546–1613) ir jo žmonos Anos Branickos (1567–1639) sūnus. 11-kos metų buvo buvo pasiustas mokytis į jėzuitų koledžą Miunchene, praėjus dvejiems metams tęsė apmokymus Padujos universitete.

1609 m. kartu su karaliumi Žygimantu III dalyvavo Smolensko apgulty.

1621 m. Chotyno mūšio metu, kada mirė Lenkijos-Lietuvos armijai komandavęs Lietuvos didysis etmonas Jonas Karolis Chodkevičius Stanislovas Liubomirskis, tapo nauju vadu ir užbaigė mūšį, o po to pasirašė paliaubas su Osmanų imperijos kariuomene.

1625 m. Stanislavas Liubomirskis tapo Rusios vaivada, nuo 1638 m. – Krokuvos, o 1647 m. Ferdinando III buvo paaukštintas iki kunigaikščio. Jis buvo vienas iš stambių magnatų Mažojoje Lenkijoje, įkūrė dvi katalikų bažnyčias, keletą jėzuitų mokyklų, Dominikonų vienuolyną Liubare, perstatė pilį Polonėje, pavertę ją į galingą tvirtovę, pastatė Lancuto pilį ir Novo-Visničio pilį.

## Šeima ir vaikai
1613 metais Stanislavas Liubomirskis vedė Sofiją Ostrogiškę (1595–1622). Pas juos buvo penketas vaikų:
* Aleksandras Mikolajus Liubomirskis (1614–1677), Karūnos žirgininkas, Krokuvos vaivada, Sandomiro seniūnas
* Jurgis Sebastijonas Liubomirskis (1616–1667), Krokuvos generalinis seniūnas (1647 m.), Karūnos dvaro maršalka (1650 m.), Karūnos didysis maršalka (1650 m.), Karūnos lauko etmonas (1658 m.), Spišsko ir Sadecko seniūnas
* Konstancija Liubomirska (1618–1646), Poznanės kašteliono Pranciškaus Kazimiero Čarnkovskio (apie 1618–1656) žmona nuo 1637 metų
* Ana Kristina Liubomirska (1618–1667), Lietuvos didžiojo kanclerio Alberto Stanislovo Radvilos (apie 1618–1656) žmona nuo 1638 metų
* Konstantinas Jackus Liubomirskis (1620–1663), Karūnos didysis raikytojas ir pataurininkis (1658 m.), Seradzo seniūnas

## Išnašos
* Stanisław Lubomirski 

|-
Aleksandras Mykolas Liubomirskis

Kunigaikštis **Aleksandras Mykolas Liubomirskis** (m. 1675) – Lenkijos aristokratas, Perejaslavlio ir Sadecko seniūnas. Pševorsko linijos kunigaikščių Liubomirskių giminės pradininkas.

## Biografija
Lenkijos kilmingos kunigaikščių Liubomirskių giminės atstovas, herbo „Šreniava“ savininkas. Karūnos didžiojo etmono Jurgio Sebastijono Liubomirskio (1616–1667) antrasis sūnus nuo pirmos santuokos su Konstancija Ligeza (m. 1648). Broliai – Stanislavas, Jeronimas Augustinas, Jurgis Dominykas ir Pranciškus.

ATR karų su Rusija dalyvis. 1656 metais mūšyje su švedais prie Varkos vadovavo dragūnų pulkui (190 arklių). 1660 metais karinės kampanijos metu kunigaikštis Aleksandras Michailas Liubomirskis vadovavo raitelių pulkui Liubaro mūšyje, Čiudnovo mūšyje ir Slobodiščevo mūšyje.

## Šeima
1668 metais vedė Kotryną Aną Sapiegaitę  (m. po 1699), Lietuvos didžiojo etmono ir Vilniaus vaivados Povilo Jono Sapiegos  (1609–1665) ir Anos Barboros Kopec (m. 1707). Vaikai:

* Ana Konstancija Liubomirska (m. 1726), 1-mas vyras grafas Jonas Kazimieras Vielgorskis, 2-ras vyras Kališo ir Poznanės seniūnas Stanislavas Malachovskis (1659–1699)
* Jurgis Aleksandras Liubomirskis (apie 1669–1735), Karūnos didysis stovyklininkas (1703), Sandomiro vaivada (1729–1735), Sadeckio seniūnas
* Mykolas Liubomirskis (m. 1714), Krūnos didysis pastalininkis (1706)
* Juozapas Liubomirskis (m. 1710), Tynecko abatas.

Po Aleksandro Mykolo Liubomirskio mirties (1675) jo vaikus paėmė globoti giminaičiai. Jo našlė Kotryna Ana Sapiegaitė antrąkart ištekėjo už Sadeckio seniūno Jano Lipskio.

## Nuorodos
Svitlana Abrosimova

**Svitlana Abrosimova** (1953 m. birželio 20 d. Kaišiadoryse, Lietuvos TSR – 2011 m. kovo 6 d. Dniepropetrovske, Ukraina) – istorikė, kraštotyrininkė.

## Biografija

Gimė 1953 m. birželio 20 d. Kaišiadoryse. Baigė istorijos studijas Dniepropetrovsko universitete. Dirbo Dniepropetrovsko nacionaliniame D. Javornickio vardo istorijos muziejuje. Parašė apie 250 mokslinių straipsnių apie Ukrainos istoriją ir kultūrą bei istorinę studiją apie akademiką Dmitrą Javornickį. Mirė 2011 m. kovo 6 d. Dniepropetrovske.

## Literatūra
* Швидько Г. Абросимова Світлана Вікторівна // Краєзнавці України (Сучасні дослідники рідного краю): Довідник. – Т. 1. – Київ – Кам’янець-Подільський, 2003. – С.6.

## Nuorodos

* Nekrologas (ukr.) 
* Biografija (ukr.)
* Dokumentinė laida apie istorikę www.youtube.com svetainėje (ukr.)
Anatolijus Rutkovskis

**Anatolijus Rutkovskis** (1894 m. Kaišiadoryse, Rusijos imperija – 1943 m. gruodžio 29 d. Pavolgyje, TSRS) – TSRS karininkas, čekistas.

## Biografija

Gimė 1894 m. Kaišiadoryse. 1919 m. tapo TSKP nariu. Nuo 1921 m. birželio 21 d. iki 1922 m. birželio 12 d. dirbo ČK. Nuo 1922 m. birželio 22 d. iki rugpjūčio 19 d. dirbo GPU Rusijos dalyje, 1922 m. rugpjūtį-gruodį dirbo GPU Turkestane. Didžiojo valymo metu 1937 m. kovo 7 d. suimtas. 1937 m. rugpjūtį atleistas iš NKVD. 1937–1939 m. dirbo Voronežo makaronų fabrike. 1939 m. spalio 26 d. vėl suimtas ir nuteistas sušaudyti, tačiau 1941 m. liepą bausmė pakeista į 10 metų lagerio. Mirė 1943 m. gruodžio 29 d. Pavolgyje.

## Nuorodos
* Biografija (rus.)
Edward Joseph Derwinski

**Edvardas Džozefas Dervinskis** (1926 m. rugsėjo 15 d. Čikagoje, JAV – 2012 m. sausio 15 d. Čikagoje, JAV) – JAV politikas, 1989-1992 m. sekretorius veteranų klausimais, 1959-1983 m. Jungtinių Valstijų Atstovų rūmų narys. 

## Biografija

Gimė 1926 m. rugsėjo 15 d. Čikagoje, Kazimiero Dervinskio ir Sofijos Žmijevskos šeimoje. Senelis Julijonas Dervinskis buvo gimęs Žasliuose, tačiau XIX a. pabaigoje emigravo į JAV. II pasaulinio karo metu kariavo Japonijos salyne. 1951 m. baigė Lojolos universitetą Čikagoje. 1957 m. išrinktas į Ilinojaus atstovų rūmus. 1959 m. kaip JAV respublikonų partijos atstovas Čikagoje išrinktas į JAV atstovų rūmus. 1971-1972 m. buvo JAV atstovas Jungtinių Tautų Generalinėje Asamblėjoje. Šaltojo karo metu daug dėmesio skyrė Rytų Europos reikalams. Jo iniciatyva medaliu buvo apdovanotas serbų rojalistas Draža Mihailović kovojęs prieš komunistus. 2004 m. apdovanotas Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro kryžiumi už Lietuvos valstybės interesų gynimą Šaltojo karo metu. Mirė nuo vėžio 2012 m. sausio 15 d. Čikagoje. 

## Nuorodos
* Biografija (ang.)
* Nekrologas (ang.)

## Šaltiniai