open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Liberijos geografija

**Liberijos geografija** – Liberijos, valstybės Vakarų Afrikoje, Atlanto vandenyno pakrantėje, geografija.

## Geografinė padėtis
Liberija šiaurės vakaruose ribojasi su Siera Leone (sienos ilgis 306 km), šiaurėje su Gvinėja (563 km), rytuose su Dramblio Kaulo Krantu (716 km), vakaruose su Atlanto vandenynu, kranto linijos ilgis 579 km. Šalies ilgis 500 km, plotis 180 km, plotas 111 369 km². 

3,1 mln. gyventojų (2006 m.). Sostinė – Monrovija (954 500 gyventojų, 2006 m.). Liberija suskirstyta į 15 grafysčių.

## Geologija
Kranto linija mažai vingiuota, tik kai kur suskaidyta upių estuarijų, lagūnų; yra kyšulių – Mounto kyšulys Liberijos šiaurės vakaruose, Mesurado kyšulys ir Palmių kyšulys pietryčiuose. Pakrantėje – 30–65 km pločio lyguma, kai kur pelkėta. Didžiąją Liberijos dalį užima aukštumos (vidutinis aukštis 200–600 m). Šiaurės rytuose, netoli Gvinėjos sienos, yra Voindžamos kalnai, juose – aukščiausias Liberijoje 1380 m Vutevės kalnas, ir Nimbos kalnai.

## Klimatas
Klimatas tropinis jūrinis, labai drėgnas. Pakrantėje vidutinė temperatūra 24–27&nbsp;°C, Liberijos vidurinėje dalyje – 23–28&nbsp;°C. Kritulių iškrinta nuo 1800 mm (šiaurės rytuose) iki 4000–5000 mm (pakrantėje) per metus. Daugiausia kritulių iškrinta birželį–liepą ir rugsėjį – spalį, sausasis laikotarpis – gruodį–kovą. Dažnos audros, kalnuose pučia harmatanas. 

## Vandenys
Upių tinklas tankus. Upės trumpos, vandeningos, slenkstėtos, yra krioklių; dauguma teka į Atlanto vandenyną. Didžiausia upės: Sent Džonas, Kavala, Sent Paulas, Cestosas, Lofa, Mano.

## Gamta

Dirvožemiai daugiausia geležaliumžemiai. Liberijos šiaurėje vyrauja molingi geležaliumžemiai ir blizgažemiai, vidurinėje dalyje yra kalkžemių, pietinės dalies lygumose – smėlingų ir molingų geležaliumžemių bei šlynžemių, pakrantėje – pradžiažemių, kai kur druskingi. 

Apie 33% Liberijos teritorijos užima visžaliai miškai, auga ostrijos, tikmedžiai, raudonmedžiai, kaučiukmedžiai, kakavmedžiai, kavamedžiai, rafijos. Liberijos šiaurėje – aukštažolė savana, pakrantėje – mangrovės. 

Veisiasi beždžionės, mažosios antilopės, mažieji hipopotamai, krokodilai, nuodingosios gyvatės; dar yra afrikinių dramblių, afrikinių buivolų, leopardų. Gausu paukščių, vabzdžių, tarp jų – musių cėcė, maliarinių uodų. 

Liberijos rytuose yra vienintelis Liberijoje Šapo nacionalinis parkas, įkurtas 1983 m. 

## Šaltiniai
Vilkininkai (Prienai)

**Vilkininkai** – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Lielionių. Stūkso Vilkininkų piliakalnis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkiškės (Dieveniškės)

**Vilkiškės** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 7 km į pietus nuo Dieveniškių, 1 km nuo sienos su Gudija. Šalimais eina kelias .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkiškės (Bezdonys)

**Vilkiškės** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Bezdonių. Praeina Bezdonių–Tapelių kelias, yra autobusų stotelė. Kaimą supa Nemenčinės–Lavoriškių giria. Senasis Vilkiškių kaimas susitelkęs apie Vilkiškių gatvę. Vėliau iš vakarų ir šiaurės ėmė plėstis kolektyviniai sodai (SB „Rapsas“), nausėdijos.

## Istorija

Nėra tiksliai nustatyta kada įsikūrė gyvenvietė.

Pirmieji rasti minėjimai: Nemenčinės Šv. arkangelo Mykolo bažnyčios 1810 m. gimimo metrikos ir 1832 m. Šuberto žemėlapis .

Senasis kaimo pavadinimas: , ,  . Tarp 1954 ir 1976 metais kaimas gavo nauja pavadinimą: Vilkiškės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkinyčia

**Vilkinyčia** – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Aštriosios Kirsnos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Balasagunas

**Balasagunas** (, ) – istorinis miestas prie Ču upės, netoli Tokmako, dabartinės Kirgizijos teritorijoje.

Įkurtas Sogdo, Sogdų kalba vartota bent iki XI a. Nuo Karachanidų valstybės susiformavimo X a. iki Karakitanių įsiveržimo ~1130 m. – viena Karachanidų sostinių. 1218 m. užimtas mongolų. XIV a. sunyko. Dabar Balasagunas – kaimelis šalia istorinio miesto griuvėsių 12 km į pietryčius nuo Tokmako.

Įsitvirtinus Karachanidam miestas savo svarba nurungė Sujabą ir šis sunyko. Mongolai jį vadino *Gobalik* (*gražus mietsas*). Manoma kad čia gimė XI a. tiurkų rašytojas Jusufas Chas-Chadžibas, parašęs pirmąjį grožinės literatūros kūrinį tiurkų kalbomis. Mieste gyveno krikščionių nestoriečių bendruomenė.
Vilkiškės (Marijampolis)

**Vilkiškės** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 10 km nuo Rudaminos. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Poncos salos

**Poncos salos** () − salynas Tirėnų jūroje, į vakarus nuo Neapolio; priklauso Italijai.

Salose auginama vynuogynai, citrusai. Vietiniai gyventojai užsiima žvejyba.

Poncos salynui priklausančios salos:
*Ponca (*Isola di Ponza*)
*Ventotenė (*Isola di Ventotene*)
*Palmarola (*Isola Palmarola*)
*Zanonė (*Isola di Zannone*)
*Gavis (*Isola di Gavi*)
*Santo Stefanas (*Isola di Santo Stefano*)

## Nuorodos
*Poncos salos  (anglų k.)
Uzgenas

**Uzgenas** () – miestas Kirgizijoje, Ošo srityje, ~50 km į šiaurės rytus nuo Ošo ir ~30 km į pietryčius nuo Džalal Abado.

90 % gyventojų – uzbekai, 1990 m. mieste kilo etninės riaušės.

Vienas seniausių Kirgizijos miestų, įsikūręs pačiame Ferganos slėnio gale, dešiniajame Karadarjos krante, prie šilko kelio. Buvo viena Karachanidų sostinių. Išlikę trys mauzoliejai, 44 m aukščio minaretas, daug kitų istorinių paminklų.

## Sportas
* FC Ozgon – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies futbolo lygoje;

## Šaltiniai
Liberijos demografija

**Liberijos gyventojai** – nuolatiniai Liberijos, valstybės Vakarų Afrikoje, Atlanto vandenyno pakrantėje, gyventojai.

## Demografija
Liberijoje gyvena 16 etninių grupių. Dauguma gyventojų priklauso Nigerio–Kordofano šeimai. Apie 50% Liberijos gyventojų yra mandžiai: kpeliai, lomai, manai, mandingai, vajai; daugiausia jie gyvena Liberijos vakaruose ir vidurinėje dalyje. Apie 33% Liberijos gyventojų priklauso kva pogrupiui: kru, grebai, krahnai, geriai; daugiausia jie gyvena Liberijos pietryčiuose ir vidurinėje dalyje. Yra liberų, imigrantų iš Libano, Indijos, kitų Vakarų Afrikos valstybių. Valstybinė kalba – anglų kalba. 

1962 m. pirmojo gyventojų surašymo duomenimis, buvo 1,0 mln. gyventojų

Per 1990–1997 m. pilietinį karą emigravo apie 750 000 Liberijos gyventojų, daugiausia į Dramblio Kaulo Krantą ir Gvinėją; vėliau dauguma jų grįžo. 1996 m. Liberijos vakaruose keli tūkstančiai gyventojų mirė nuo bado. 43,6% Liberijos gyventojų yra iki 15 metų, 52,8% – nuo 15 iki 65 metų (2005 m.). 2005 m. vyrų buvo 49,6%, moterų – 50,4%. Gyvenimo vidutinė trukmė 38,9 metų. Pagal gyventojų skaičiaus augimo tempus šalis yra trečia pasaulyje. Gimstamumas – 43,75 gimimų 1000 gyventojų, mirtingumas – 22,24 mirčių 1000 gyventojų, vaikų mirtingumas – 149,73 mirčių 1000 gimimų. (2008 m., CIA World Factbook)

42,5% suaugusiųjų gyventojų neraštingi (vyrų 26,7%, moterų 58,4%). Gyventojų vidutinis tankumas 35 žmonių/km². Tankiausiai gyvenama Monrovijos apylinkėse ir Liberijos šiaurės rytuose, rečiausiai – Liberijos pietryčiuose ir šiaurėje (Lofos grafystės vakaruose). Miesto gyventojų 46% (2002 m.). Bedarbiai sudaro 85% ekonomiškai aktyvių gyventojų.

## Religijos
Apie 40% gyventojų išpažįsta tradicinius tikėjimus, apie 40% – krikščionybę (katalikai, protestantai), apie 20% – islamą (2005 m.). 

## Didžiausi miestai

* Monrovija
* Gbarnga
* Bensonvilis
* Harperis
* Biukenenas
* Zvedru
* Jekepa

## Šaltiniai
Ašdodas

**Ašdodas** – miestas vidurio Izraelyje, prie Viduržemio jūros. Penktasis pagal dydį šalies miestas. Uostas, svarbus pramonės centras.

## Istorija

Miestas minimas dar XVII a. pr. m. e. – tai vienas seniausių pasaulio miestų, 13 kartų minimas Biblijoje.

## Sportas
* FC Ashdod – futbolo klubas;
Liberijos politinė sistema

**Liberijos politinė sistema** – Liberijos, valstybės Vakarų Afrikoje, Atlanto vandenyno pakrantėje, politinė sistema. Nacionalinė šventė – liepos 26 d., Nepriklausomybės diena. 

## Valstybė ir teisė
Pagal 1986 m. konstituciją Liberija prezidentinė respublika. Valstybės, vyriausybės vadovas ir ginkluotųjų pajėgų vadas – prezidentas, renkamas visuotiniais tiesioginiais rinkimais 6 metams. 

### Įstatymų leidžiamoji valdžia
Įstatymus leidžia dvejų rūmų parlamentas – Nacionalinis Susirinkimas (), kurį sudaro Senatas ir Atstovų Rūmai. Senatą sudaro 30 narių, renkamų visuotiniais tiesioginiais rinkimais 9 metams. Atstovų Rūmus sudaro 64 nariai, renkami visuotiniais tiesioginiais rinkimais 6 metams. Liberijos piliečiai gali būti tik negridai ir jų palikuoniai. 

### Vykdomoji valdžia
Vykdomoji valdžia priklauso prezidentui, kuris skiria ministrų kabineto narius, tvirtinamus Senato. Apygardoms vadovauja prezidento skiriami komendantai. 

### Teismų sistema
Veikia Aukščiausiasis Teismas ir jam pavaldūs rajonų (apskričių ir pirmosios instancijos) teismai. Visų teismų teisėjus Senato sutikimu skiria prezidentas. 

## Partijos ir profsąjungos
Svarbiausios politinės partijos:
* Liberijos vienybės partija (*Unity Party*), įkurta 1984 m.
* Demokratinių pertvarkymų kongresas (*Congress for Demokratic Change*), įkurtas 2005 m.
* Liberijos laisvės partija (*Liberty Party*), įkurta 2005 m.
* Liberijos nacionaldemokratų partija (*National Democratic Party of Liberia*), įkurta 1984 m.

Svarbiausias profsąjungų susivienijimas – Profsąjungų konfederacija (Confederation of Trade Unions), įkurtas 1980 m. 

## Ginkluotosios pajėgos
Karinė tarnyba savanoriška. Vyriausiasis vadas – prezidentas. Sausumos pajėgas (5000 žmonių) sudaro dvi brigados. Turi 12 šarvuočių, velkamųjų artilerijos pabūklų, du sraigtasparnius (2003 m.). Karinių jūrų ir oro pajėgų nėra. Liberijoje dislokuotas Jungtinių Tautų 15 000 karių kontingentas. Karinės išlaidos – 67,4 mln. JAV dolerių, 7,5% BVP (2005 m.). 

## Šaltiniai
Nguanamomas

**Nguanamomas** (( arba Phaya Nguanamthom) g. ? – m. 1347 m.) – Fraruangų dinastijos penktasis Sukotajaus karalystės karalius, karaliaus Banmuango sūnus.

## Gyvenimas ir valdymas
Mažai žinomą apie šį karalių. Karaliaus Lertajaus valdymo metais prasidėjęs karalystės nuosmukis tesėsi.
1338 m. didelė Sukotajaus karalystės Fajajo provincija buvo užimta Lanos karalystės.
1347 m. mirus karaliui, sostą paveldėjo Nguanamomo pusbrolis Litajus.
## Išnašos

## Nuorodos
* Karalius Nguanamomas  
* Sukotajaus karalystės istorija
Sujabas

**Sujabas** (, ) – istorinis šilko kelio miestas, netoli Tokmako, Ču upės slėnyje, dabartiniame Kirgizstane. 7 km į šiaurės vakarus nuo Balasaguno. Pavadinta pagal persišką Ču upės vardą.

## Istorija
Miestas prasidėjo kaip viena ryčiausių Sogdo pirklių gyvenvietė prie šilko kelio V–VI a. Pirmą kartą paminėta 629 m. apsilankiusio kinų keliautojo *Xuanzang*. Sujabas ir kitos sogdų gyvenvietės prie Ču buvo pavaldžios tiurkų kaganatui. Kaganatui skilus Sujabas tapo vakarinės dalies sostine.

648–719 m. buvo vakariausiu Tangų imperijos forpostu. 679 m. pastatyta kinų tvirtovė, suklestėjo budizmas. Pasak kai kurių šaltinių čia gimė kinų poetas Li Bai.

719 m. kinai pasitraukė perleidę sąjungininkams tiurgešams. Kinų-tibetiečių karų metu Sujabe vėl įsikūrė kinų kariuomenė. Kinų keliautojas *Du Huan*, aplankęs Sujabą VIII a. viduryje rado jį sugriautą, nors budistų vienuolynas veikė. 766 m. atiteko karlukams, priklausiusiems uigūrų kaganatui.

Apie vėlesnę Sujabo istorją įrašų mažai, ypač po kinų pasitraukimo 787 m. Traktatas Hudud al-Alam, pabaigtas 983 m., mini Sujabą kaip 20 000 gyventojų miestą. XI a. pradžioje, išaugus Balasaguno reikšmei, miestas buvo apleistas.

## Archeologija
XIX a. Ak-Bešimo griuvėsiai buvo klaidingai priskirti Balasagunui. Vasilijus Bartoldas, aplankęs vietovę 1893–1894 m. irgi parėmė šią hipotezę. Nors kasinėjimai prasidėjo 1938 m., tik XX a. šeštajame dešimtmetyje buvo nustatyta, kad miestas apleistas dar XI a., todėl negali būti siejama su Balasagunu, klestėjusiu iki XIV a.

Archeologinė vietovė užima ~30 ha. Sujabo turtinga praeitį atspindi radinių įvairovė – kinų tvirtovės, krikščionių banyčios, zoroastrizmo osuarijai, tiurkų stelos. Keletas budistų šventyklų ir ypač daug budos skulptūrų. Nestoriečių bažnyčia ir kapinės veikusios nuo VII a. ir galbūt X a. vienuolynas su freskom ir įrašais sogdų ir uigūrų raštais.

* ru: Ak-Beschim (Suyab)
Lazdininkų seniūnija

**Lazdininkų seniūnija** – istorinis teritorinis-administracinis vienetas, buvęs šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, į vakarus-šiaurės vakarus nuo Darbėnų, abipus kelio Darbėnai-Palanga-Šventoji ir Darbos upelio.

## Istorija

Įkurta 1861 m. kaip smulkiausias valstiečių luominės savivaldos administracinis-teritorinis vienetas. Priklausė Kauno gubernijos Telšių apskrities Darbėnų valsčiui, kuris 1915 m. tapo naujai įkurtos Kretingos apskrities dalimi. 1915–1918 m. buvo vadinama Lazdininkų vyrija, o 1940 ir 1944 m. komunistinės Lietuvos valdžios pertvarkyta į Lazdininkų apylinkę.
 

Seniūnijai vadovavo, viešuosius bendruomenės reikalus tvarkė ir gyventojus atstovavo seniūnijos kaimų atstovų sueigoje (tarpukariu – krivūlėje) renkamas seniūnas (1915–1918 m. – šaltyšius), o jį pavadavo seniūno padėjėjas.

1899 m. Lazdininkų seniūnas buvo iškėlęs bylą, reikalaudamas grąžinti lietuvišką spaudą lotyniškais rašmenimis.

Seniūnai:
1932 m. – Kazys Čiapronas, seniūno padėjėjas – Jonas Ruokis.

Administracinis centras: Lazdininkai.

;Seniūnijai priklausę kaimai:

* 1870 m. – Daubėnai, Daubėnų vnk., Lazdininkai, Sausdravai, Sereikiai.
* 1919–1940 m. – Daubėnai, Kadagynai, Kalnalaukis, Lazdininkai, Mažučiai, Sausdravai

## Šaltiniai

* Išrašas iš Kauno gubernijos Telšių apskrities taikos teisėjo apylinkių ir valsčių 1870 m. sąrašo. – Kretingos muziejaus mokslinis archyvas, f. 16, b. 5, psl. 79.
* Lietuvos gyventojų apgyvendintos vietos. Kaunas, 1925, psl. 111-112.
Palatino kalva

**Palatino kalva**, arba **Palacijus** () – viena iš septynių Romos kalvų, ant kurių išsidėstęs senovinis Romos centras.

Tiek karalių, tiek imperatorių laikais Palatino kalva buvo Romos miesto centras. Pasak padavimo, Romulas būtent ant Palatino kalvos pradėjo miesto statybas. Ant šios kalvos savo būstus statėsi karaliai ir imperatoriai. Ant Palatino kalvos buvo aptikti krėstinių trobelių pėdsakai, datuojami VIII a. pr. m. e. 63 m. pr. m. e. būtent ant Palatino kalvos gimė būsimas imperatorius Augustas, kuris visą savo gyvenimą gyveno šioje vietoje.

Šiuo metu dar yra išlikę paprastų namų, stadiono ir įvairių rūmų griuvėsių.

## Mitologija
Pasak romėnų mitologijos, ant Palatino kalvos buvo urvas, vadinamas Luperkaliu, kuriame kūdikius Romulą ir Remą žindė juos radusi vilkė.

Kita su Palatino kalva susijusi legenda – Heraklio pergalė prieš milžiną Kaką, kai šis pavogė didvyrio galvijus. Heraklis savo kuoka taip stipriai nutrenkė Kaką, kad Palatino kalvos pietrytiniame kampe susidarė plyšys, kuriame vėliau buvo įrengti Kako laiptai, vedę nuo kalvos link Tibro upės.

## Šaltiniai
Lazdininkų apylinkė

**Lazdininkų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vakarų Lietuvoje, į vakarus-šiaurės vakarus nuo Darbėnų, abipus kelio Darbėnai–Palanga–Šventoji ir Darbos upelio.

## Istorija

Apylinkė 1940 m. įkurta, 1944 m. atkurta vietoje Lazdininkų seniūnijos. 1949 m. buvo Darbėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kretingos rajonui. 1954 m. prijungta dalis Žibininkų apylinkės, dalis Juzumų apylinkės ir dalis Šventosios apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. prijungta prie Darbėnų apylinkės.

|-
| ~1940 m. || || || || Daubėnai, Kadagynai, Kalnalaukis, Lazdininkai, Mažučiai, Sausdravai
|-
| 1954-05-25  || || || LKP(b) VI suvažiavimo vardo kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 48 || || LKP(b) VI suvažiavimo vardo kolūkis  || 7 kaimai (Daubėnai, Joskaudai, Kadagynai, Lazdininkai, Mažučiai, Sausdravai, Želviai)
|}

## Šaltiniai
Liberijos transportas

**Liberijos transportas** – Liberijos, valstybės Vakarų Afrikoje, Atlanto vandenyno pakrantėje, transportas.

## Keliai

Automobilių kelių yra 10 600 km, iš jų su kieta danga 657 km (1999 m.). Svarbiausi plentai jungia Monroviją su Biukenenu, Fritaunu (Siera Leonė).

## Geležinkeliai

Iki 1990–1997 m. pilietinio karo geležinkelių buvo 490 km; po pilietinio karo dauguma jų išardyti. Šalies geležinkeliai priklauso užsienio kompanijoms, kurios juos naudoja geležies rūdos gabenimui iš kasyklų į jūrų uostus.

## Jūrų transportas

Svarbiausi jūrų uostai: Monrovija, Biukenenas, Grinvilis, Harperis. 2003 m. buvo įregistruoti 1553 laivai; prekybinio laivyno tonažas 52,4 mln. bruto tonų – pagal tonažą vienas didžiausių pasaulyje prekybos laivynų.

## Oro transportas

2001 m. šalyje buvo 47 oro uostai, iš kurių 2 turėjo grįstus takus. Robertso tarptautinis oro uostas yra 56 km į rytus nuo Monrovijos. 

## Šaltiniai
Petras Vizbaras

**Petras Vizbaras** (slap. *Vapsva*; 1911 m. Pagojėje – 1953 m. liepos 22 d. Vilniuje) – Lietuvos partizanas.

## Biografija

Gimė Antano ir Onos Vizbarų šeimoje. Baigęs keturias klases, dirbo Kamajuose krautuvininku. 1944 m. rudenį įstojo į Alfonso Paškevičiaus vadovaujamą ginkluotą partizanų būrį, veikusį Rokiškio ir Anykščių rajonuose. Vėliau priklausė Jono Černiaus partizanų būriui. 1952–1953 m. žiemą slapstėsi kartu su partizanu Jonu Masiuliu-Ponu. 1953 m. liepos 15 d. Rokiškio rajono Kurkliečių kaime buvo suimtas ir įkalintas Vilniuje, KGB vidaus kalėjime. Nusižudė iššokęs pro trečio aukšto langą.

## Įvertinimas

2009 m. Vyčio kryžiaus 4 laipsnio ordinas

## Nuorodos
Formula Renault

**Formula Renault** – vienviečių atvirų ratų automobilių („formulių“) lenktynių čempionatų grupė, įkurta 1971 m. Nors čempionatai laikomi pradedamaisiais automobilių sporte, jie susilaukia nemažai pagarbos, nes lenktynininkams suteikia nemažai įgūdžių prieš pereinant į „Formulę 3“, „World Series by Renault“, „GP2“ ar „Formulę 1“. Pagal variklių darbinį tūrį skiriamos 3 pagrindinės čempionatų klasės: „Formula Renault 1.6“, „Formula Renault 2.0“ ir „Formula Renault 3.5“.

## Formula Renault 3.5

Tai aukščiausia serija, kilusi iš „Formula Renault V6 Eurocup“, kuri buvo „Eurosport's Super Racing Weekends“ dalis. Tarp 2003 ir 2004 m. suorengti du sezonai, po kurių čempionatas susijungė su „World Series by Nissan“ ir 2005 m. buvo įkurtas „Forumla Renault 3.5“ čempionatas kaip „World Series by Renault“ dalis.

Čempionate lenktynininkai varžosi automobiliais su Nissan VQ35 V6 3498 cm³ darbinio tūrio varikliais ir „Dallara“ važiuokle.

### Čempionatai

### Nugalėtojai

## Formula Renault 2.0

Formulė Renault 2.0 kilo iš 1971 m. įkurto „Critérium de Formule Renault“ čempionato. Pirmtakuose buvo naudojami automobiliai su 1,3 l (1968–1971 m.), 1,6 l (1972–1981 m.), 1,6 l turbo (1982–1988 m.), 1,721 cc (1989–1994 m.) ir 2 l 8V (1995–1999 m.) variklius. Čempionatai buvo atnaujinti 2000 m. ir šiuo metu naudojami „Renault Sport“ sukurti 4 cilindrų, 16 vožtuvų ir 1998 cm³ darbinio tūrio Renault Type F4R varikliai ir „Tatuus“ važiuoklė.

### Čempionatai

Egzistuoja dviejų tipų čempionatai: reguliarūs ir žiemos taurės (). Pastarieji vyksta nesezoniniu metu, dažniausiai tarp lapkričio ir vasario. 2005 m. visi čempionatų pavadinimai iš „Formula Renault 2000“ pakeisti į „Formula Renault 2.0“.

### Nugalėtojai

Dauguma Formulės Renault čempionų padarė (ar tebedaro) sėkmingą karjerą automobilių sporte, pvz., Alain Prost, René Arnoux, Didier Pironi, Kimi Räikkönen, Felipe Massa, Lewis Hamilton.

## Formula Renault 1.6

Šie čempionatai yra skirti jauniems lenktynininkams (nuo 14 metų), padedantys iš kartingų pereiti prie atvirų ratų automobilių lenktynių. Nuoroda tikrinta 2010-10-28.. Automobiliai varomi Renault K4MRS 1600 cm³ darbinio tūrio variklių.

### Čempionatai

## Lietuviai Formula Renault čempionatuose

Lenktynininkas Kazimieras Vasiliauskas 2008 m. dalyvavo keliuose Formula Renault 2.0 čempionatuose: Eurocup Formula Renault 2.0 (nepelnė taškų, todėl nebuvo klasifikuotas), Formula Renault 2.0 Italia (21-a vieta) ir Formula Renault 2.0 Italia Winter Cup (2–a vieta).

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali Renault Sport svetainė  
* Oficiali World Series by Renault svetainė
Liberijos švietimas

**Liberijos švietimas** – Liberijos, valstybės Vakarų Afrikoje, Atlanto vandenyno pakrantėje, švietimo sistema.

## Švietimo sistema
1919 m. įvestas nemokamas ir privalomas pradžios mokslas. Nuo 1939 m. mokslas privalomas 6–16 m. vaikams. Bendrojo lavinimo reikalus tvarko Švietimo ministerija, profesinio ir aukštojo mokslo – Jaunimo ministerija. 1989 m. įkurta Nacionalinė aukštojo mokslo komisija, prižiūrinti studijų ir mokslo laipsnių kokybę. 

### Bendrojo lavinimo sistema
Bendrojo lavinimo sistemą sudaro:
* šešiametė pradžios mokykla 6–12 metų mokiniams,
* keturmetė žemesniosios pakopos vidurinė mokykla 12–16 metų mokiniams, 
* dvimetė aukštesniosios pakopos vidurinė mokykla 16–18 metų mokiniams. 

2001 m. buvo 3135 pradžios mokyklos (794 340 moksleivių, 17 200 mokytojų), 655 vidurinės mokyklos (179 300 moksleivių, 7390 mokytojų). Daugumą mokyklų finansuoja užsienio misionieriai. 2001 m. pradžios mokyklas lankė 42%, vidurines – 34% atitinkamo amžiaus vaikų. 

### Aukštojo mokslo sistema
2000 m. veikė 3 universitetai, iš jų 2 valstybiniai, 4 universitetiniai koledžai, technikos institutas, 8 seminarijos, 16 žemesniųjų koledžų. 2000 m. aukštojo išsilavinimo siekė apie 12 560 studentų. 1999 m. veikė (visi Monrovijoje):
* Kakatos mokytojų rengimo institutas,
* Vebo žemės ūkio  mokytojų rengimo institutas
* Zorzoro mokytojų rengimo institutas,
* Liberijos universitetas, įkurtas 1862 m.
* Kutingtono universitetinis koledžas, įkurtas 1889 m.
* Viljamo S. Tubmano technikos koledžas, įkurtas 1971 m.,
* Afrikos metodistų vyskupijos universitetas, įkurtas 1995. 

## Kitos įstaigos
* Nacionalinė biblioteka, įkurta 1959 m.; 15 000 egz. knygų, Monrovijoje,
* Liberijos universiteto biblioteka, 108 000 egz.
* Kutingtono universitetinio koledžo biblioteka, 92 000 egz.
* Nacionalinis muziejus Monrovijoje,
* Afrikos muziejus Monrovijoje,
* Tubmano Afrikos kultūrų centras Robertsporte,
* Nacionalinis kultūros centras Kape Mounte,
* Tubmano biblioteka muziejus Harperyje,
* Liberijos universiteto Gamtos istorijos muziejus. 

## Šaltiniai
Liberijos architektūra

**Liberijos architektūra**  – Liberijos, valstybės Vakarų Afrikoje, Atlanto vandenyno pakrantėje, architektūra.

## Būstas
Tradicinis gyvenamasis būstas – apskrito, kai kada stačiakampio plano karkasinė moliu drėbta lūšna be langų. Stogai kūgio pavidalo, dengti šiaudais. Sienos dekoruotos polichrominiais geometriniai ornamentais, medžio drožyba. Nuo XVII a. gyvenvietėse statyti stačiakampio plano plokščiastogiai trobesiai su bambukų perdangomis. 

## Miestų architektūra
XX a. pastatyta taisyklingo plano miestų; visuomeniniai pastatai Europos architektūros stilių, eklektiški. Po Antrojo pasaulinio karo miestuose pastatyta šiuolaikinių statybinių konstrukcijų ir medžiagų (gelžbetonis, aliuminis, stiklas) administracinių ir gyvenamųjų pastatų. Per 1990–1997 m. pilietinį karą, sunaikinta didelė dalis miestų pastatų. 

## Šaltiniai
Kikujai

**Kikujai** (*Agĩkũyũ*) – Rytų Afrikos tauta, priklausanti bantų tautoms. Gyvena daugiausia Kenijoje, kurioje yra gausiausia etninė grupė. Susitelkę daugiausia Nairobio apylinkėse ir Rytų Afrikos plokščiakalnio vidurinėje dalyje. Kalba bantų kalboms priskiriama kikujų kalba, plačiai vartoja vietines *[[lingua franca]]* kalbas – suahlių ir anglų.

Tradiciškai verčiasi žemdirbyste: augina sorgus, kukurūzus, soras, manijokus, batatus, pupas. Dabar dažnai verčiasi drėkinamąja, plantacine žemdirbyste (auginami kavamedžiai, cukranendrės, kviečiai, sizalis). Taip pat auginami gyvuliai (avys, ožkos, šiek tiek galvijų), verčiamasi amatais (geležies lydymas ir apdirbimas, puodininkystė, pynimas).

Kikujų tradicinis būstas – apvali trobelė su šiaudiniu kūginiu stogu. Tiek vyrai, tiek moterys tradiciškai rengiasi kailio pelerina.

Būdinga didžioji šeima – kelių giminingų mažųjų šeimų junginys, kartais daugiau, kaip 100 žmonių. Paplitusi iniciacija, skirstymas pagal amžių į grupes (bendruomenėje jos atlieka tam tikrus darbus, ją gina), darbo pasidalijimas. Bendruomenę valdo suaugusiųjų renkama (pagal amžių grupes) seniūnų taryba. Dauguma kikujų išpažįsta krikščionybę (katalikybę, protestantizmą), tačiau išlikę nemažai senojo tikėjimo elementų, ypač kaimo vietovėse.

Manoma, kad kikujų protėviai – bantų gentys – į Keniją atsikraustė iš šiaurės XIII a. Jos įsikūrė Kenijos kalno, kuris tapo tautos pasaulio ašimi, papėdėse. Ikikolonijiniu laikotarpiu formavosi žemės, darbo įrankių nuosavybė, visuomenėje susiklostė socialiniai sluoksniai. XX a. šeštame dešimtmetyje aktyviai veikė prieš kolonijinę priespaudą, dalyvavo 1952–1956 m. sukilime.

## Šaltiniai
Žmogaus teisių diena

**Žmogaus teisių diena** – gruodžio 10 d. švenčiama atmintina diena, skirta atkreipti pasaulio visuomenės dėmesį į žmogaus teises.

## Istorija
1948 m. gruodžio 10 d. Jungtinių Tautų Organizacijos (JT) Generalinė Asamblėja priėmė Visuotinę žmogaus teisių deklaraciją. Tai buvo pirmasis istorijoje tarptautinis dokumentas, visuotinai pripažįstantis, kad visi žmonės nuo pat gimimo turi vienodas teises ir laisves (aktas išverstas į 360 kalbų).

Žmogaus teisių diena oficialiai paskelbta Generalinės Asamblėjos 317-osios plenarinės sesijos metu 1950 m. gruodžio 4 d., kai buvo priimta 423(V) rezoliucija, kviečianti visas valstybes nares bei kitas organizacijas paminėti šią dieną pagal savo matymą.

## Data
Pietų Afrikos Respublikoje Žmogaus teisių diena minima ne gruodžio 10-ąją kaip visame pasaulyje, bet kovo 21-ąją – pagerbiant šią dieną 1960 m. įvykusių Šerpvilio žudynių aukas (policijai atidengus ugnį į juodaodžius protestuotojus, žuvo 69 žmonės).

## Renginiai
Kasmet šią dieną Europos parlamentas įteikia Sacharovo premiją. „Reporteriai be sienų" kasmet įteikia žmogaus teisių premiją.

Lietuvoje šią dieną Nevyriausybinių organizacijų informacijos ir paramos centras rengia mažąjį kino festivalį, kurio pagrindinė tema – žmogaus teisės. Taip pat minint dieną organizuojamas Nacionalinis žmogaus teisių forumas (NŽTF), kuris 2024 m. vyko 7-ąjį kartą.

## Žmogaus teisių dienos temos
Kiekvienais metais JTO paskelbia pagrindinę Žmogaus teisių dienos temą:
* 2004 metais – „Švietimas žmogaus teisių srityje"
* 2005 m. – „Apie kankinimus ir visuotines pastangas kovojant su jais"
* 2006 m. – „Kova su skurdu – pareiga, o ne gailestingumas"
* 2007 m. – „Žmogaus orumas ir teisingumas visiems mums"
* 2008 m. – „Žmogaus orumas ir teisingumas visiems mums"
* 2009 m. – „Nediskriminavimas".

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Speciali Jungtinių tautų organizacijos inf. (anglų k.)
Jason Sudeikis

**Daniel Jason Sudeikis** (g. 1975 m. rugsėjo 18 d. Fairfax, Virdžinija) – lietuvių ir airių kilmės iš tėvo pusės bei vokiečių ir airių iš motinos pusės amerikiečių aktorius, įgarsintojas, scenaristas ir komikas. 

## Biografija
Sudeikis gimė Fairfax, Virdžinijoje. Jo motina, Kathryn, buvo kelionių agentė "Brennco" kompanijoje, ir buvo "Amerikos visuomenės kelionių agentų" prezidentė. Jo tėvas, Daniel Joseph Sudeikis, yra verslo plėtros viceprezidentas. Jo dėdė (motinos brolis) yra aktorius George Wendt, kuris yra geriau žinomas kaip Norm Peterson iš serialo "Cheers", o jo močiutės tėvas buvo fotografas Tom Howard. Sudeikis yra lietuvių ir airių kilmės iš tėvo pusės bei vokiečių ir airių iš motinos pusės.

Kai buvo vaikas, Sudeikis persikėlė su savo šeima į Overland Parką, Kanzase, kurį jis apibūdina kaip savo gimtąjį miestą. Jis lankė Brokridžo pagrindinę mokyklą, vėliau perėjo į "Šventojo Kryžiaus katalikų mokyklą", abi mokyklos yra įsikūrusios Overland Parke. 1990m. jis pradėjo lankyti "Jėzuitų Rockhurst vidurinę mokyklą", vėliau dėl akademinių priežasčių perkeltas į "Shawnee Mission vakarų vidurinę mokyklą".

## Filmografija
{| class="wikitable sortable"
|-
! Metai 
! Pavadinimas 
! Vaidmuo! Pastabos
|-
|
|
|
|-
| 1998
| *Alien Avengers II*
| Chester
|
|-
|2007
| *[[The Ten]]*
| Tony Contiella
|
|-
|2007
| *[[Watching the Detectives (film)|Watching the Detectives]]*
| Jonathan
|
|-
|2007
| *[[Meet Bill]]*
| Jim Whittman
|
|-
|2008
| *[[The Rocker (film)|The Rocker]]*
| David Marshall
|
|-
|2008
| *[[Semi-Pro]]*
| Danny
|
|-
|2008
| *[[What Happens in Vegas]] (Pametę galvas Las Vegase)*
| Mason
|
|-
|2010
| *[[The Bounty Hunter (2010 film)|The Bounty Hunter]]*
| Stewart
|
|-
|2010
| *[[Meilė per atstumą]]*
| Box
|
|-
|2011
| *[[Hall Pass]] (Savaitė be žmonų)*
| Fred
|
|-
|2011
| *[[Horrible Bosses]] (Nepakenčiami bosai)*
| Kurt Buckman
|
|-
|2011
| *[[A Good Old Fashioned Orgy]] (Sena gera orgija)*
| Eric Keppler
|
|-
|2012
| *[[The Campaign (film)|The Campaign]]*
| Mitch
|
|-
|2013
| *[[Movie 43]]*
|Batman
|
|-
|2013
| *[[Epic (film)|Epic]]*
| Bomba
|
|-
|2013
| *[[Drinking Buddies]]*
| Gene Dentler
|
|-
|2013
| *[[We're the Millers]]*
| David Clark
|
|-
| 2013
| *Tumbledown*
| Andrew McDonnell
| *Pre-production*
|-
| 2013
| *Relanxious*
| George
| *Pre-production*
|-
|2014
| *[[Horrible Bosses 2]]*
| Kurt Buckman
|*Pre-production*
|-
|2015
|*[[Mother's day]]*
|William
|
|-
Liberijos dailė

**Liberijos dailė**  – Liberijos, valstybės Vakarų Afrikoje, Atlanto vandenyno pakrantėje, dailė.

## Tradicinis menas
Čiabuvių gentys kuria tradicines ritualines kaukes – dažniausiai juodos spalvos, medines, papuoštas rafijos pluoštu, kriauklelėmis, kartais polichromuotas. Kiekvienam regionui būdinga savita kaukių raiška. Vakarų Liberijos gentys išsiskiria kaukėmis–šalmais su stilizuotais veido bruožais, aukšta kakta, kruopščiai perteikta įmantria šukuosena, storais kaklais su tradiciniu kelių žiedų kaklo papuošalu. Rytų Liberijos gentys kuria labai įvairius kaukių tipus. Siekiama perteikti įvairias veido išraiškas, būdingos apvalios akių kiaurymės, plaukų, barzdos imitavimas, raudona spalva. 

Kuriamos ir raiškios žmonių ir gyvūnų skulptūrėlės iš medžio, dramblio kaulo, molio, metalo. Gaminami baldai, namų apyvokos reikmenys, papuošalai. Būsto sienų tapyboje vyrauja geometriniai raštai ir figūriniai atvaizdai. 

## Profesionalioji dailė
Profesionalioji dailė ėmė klostytis tik XX a. antroje pusėje. Jos branduolį sudarė užsienyje studijavę dailininkai. dešimtame dešimtmetyje prasidėjęs pilietinis karas suardė menininkų bendruomenę. Žymiausi Liberijos dailininkai – skulptorius V. Ričardsas (kūrė realistines, etniškas skulptūras Liberijos istorijos ir folkloro temomis), tapytojas, grafikas J. Koli (abu per karą nužudyti), tapytoja C. Mensah (kuria abstrakčiojo ekspresionizmo stiliumi; emigravo į JAV). Kiti žymesni dailininkai: tapytojas ir architektas V. Ričardsas, tapytojas Omaras Al Chabu, grafikas ir tapytojas V. Madžoras. 

## Literatūra
* Ayodeji Olukoju, Culture and customs of Liberia, Greenwood Press, Westport, Conn., 2006, XIX-154 p. ISBN 0-313-33291-6

## Šaltiniai
Nedelino katastrofa

**Nedelino katastrofa** – 1960 m. spalio 24 d. Baikonuro kosmodrome įvykęs tarpkontinentinės balistinės raketos R-16 sprogimas. Sprogimo ir po to kilusio gaisro metu žuvo 126 žmonės, tarp jų TSRS strateginės paskirties raketinės kariuomenės vadas maršalas Mitrofanas Nedelinas.

Katastrofa įvyko likus pusei valandos iki bandomojo raketos starto. Dėl saugumo taisyklių pažeidimo įsijungė raketos antrosios pakopos variklis. Įkaitusių išmetamųjų dujų srovė pradegino pirmosios pakopos kuro bakus, o tada užsidegęs kuras užliejo starto aikštelę.

Ši katastrofa laikoma stambiausia visoje kosmoso užkariavimo istorijoje. Beveik 30 metų Tarybų Sąjungoje žinios apie šį įvykį buvo įslaptintos. Maršalo M. Nedelino palaikai atpažinti pagal munduro sagą. Oficialiai skelbta, kad jis žuvo lėktuvo katastrofoje.

Raketos konstruktorius M. Jangelis likus kelioms minutėms iki sprogimo iš starto aikštelės išėjo parūkyti ir liko gyvas.

## Nuorodos
* Filmuoti katastrofos kadrai
* Filmas „Diena, kai nestartuoja raketos“

## Šaltiniai
Persantė

**Persantė** (, ) – upė Lenkijoje, Vakarų Pamario vaivadijoje. Prasideda Dravsko ežeryne, 7 km į vakarus nuo Ščecineko, 137 m virš jūros lygio. Teka į šiaurės vakarus. Aukštupyje nuolydis didelis, vėliau teka lyguma, sudaro meandras, krantai pelkėti. Įteka į Baltijos jūrą, ties žiotimis – Kolobžego miestas.

Žemiau Bialogardo patvenkta.

Pagrindinis intakas – Radevas ().

Didžiausi miestai – Kolobžegas, Bialogardas, Karlinas.
Liberijos kultūra

**Liberijos kultūra**  – Liberijos, valstybės Vakarų Afrikoje, Atlanto vandenyno pakrantėje, kultūra.

## Kalba
Oficiali Liberijos kalba – anglų kalba, tačiau kalbama daugiau kaip 20 vietinių kalbų; kai kurios jų turi savo unikalų raštą.

## Liberijos literatūra
Nors daugelis Liberijos tautų turi gausų pasakojamosios tautosakos palikimą, rašytinė literatūra nėra gausi. Žymiausias XIX a. rašytojas – Eduardas Vilmotas Blaidenas, gimęs Mergelių salose, 1851 m. persikėlęs į Liberiją, 1856-1857 m. laikraščio „Liberia Herald“ redaktorius, vėliau diplomatas, iškėlęs panafrikanizmo idėją. 

## Liberijos žiniasklaida
Pirmąjį laikraštį „Liberia Herald“ 1826 m. Monrovijoje įsteigė amerikietis Č. Forsas (anglų kalba, jis ėjo iki 1862 m.). 1830 m. pradėjo eiti J. B. Rusvurmo įkurtas laikraštis „Freedom's Journal“, 1870 m. – E. J. Roiso „Liberian Sentinel“, vėliau – kiti jo įsteigti leidiniai: „The Liberian Advocate“, „Monrovia Observer“, „The Liberia Bulletin“. Daugelis jų XX a. uždaryti. 

2005 m. ėjo 6 dienraščiai, tarp jų – „The Inquirer“, „Monrovia Guardian“, naujienų savaitraštis „News“, žurnalai „The People Magazine“ (nuo 1985 m., universalus), „Liberian Post“ (nuo 1998 m., informacinis), „New Democrat“ (nuo 1999 m., naujienų), „The Kpelle Messenger“ (nuo 2001 m., universalus); visi Monrovijoje.

## Elektroninė žiniasklaida
Radijas veikia nuo 1954 m., televizijos (valstybinė televizijos bendrovė „Liberia Broadcasting System“) – nuo 1960. Valstybinės radijo bendrovės „Liberia Rural Communications Network“, įkurta 1981 m., ir „Liberia Communications Network“, įkurta 1992 m., transliuoja laidas anglų, prancūzų ir vietinėmis Afrikos tautų kalbomis. Veikia katalikiška radijo stotis „Radio Veritas“.  Populiariausia radijo stotis – „STAR radio“, transliuojanti laidas 17 val. per parą 104 FM diapazonu iš Monrovijos.

Monrovijoje nuo 1978 m. veikia naujienų agentūra „Liberian News Agency“ (LINA).

## Kiti straipsniai
* Liberijos architektūra
* Liberijos dailė
* Liberijos švietimas

## Literatūra
* Ayodeji Olukoju, Culture and customs of Liberia, Greenwood Press, Westport, Conn., 2006, XIX-154 p. ISBN 0-313-33291-6
* Music of the Kpelle of Liberia, Smithsonian Folkways recordings, Washington, D.C., 1972

## Šaltiniai
Dead Heart in a Dead World

**Dead Heart in a Dead World** – ketvirtasis progresyviojo metalo muzikos grupės Nevermore studijinis albumas, išleistas 2000 metais.

2005 m. albumas užėmė 361-ą vietą in „Rock Hard“ žurnalo knygoje *The 500 Greatest Rock & Metal Albums of All Time*.

## Dainų sąrašas
# "Narcosynthesis" – 05:31
# "We Disintegrate" – 05:12
# "Inside Four Walls" – 04:40
# "Evolution 169" – 05:51
# "The River Dragon Has Come" – 05:06
# "The Heart Collector" – 05:56
# "Engines of Hate" – 04:43
# "The Sound of Silence (Simon & Garfunkel koveris" – 05:13
# "Insignificant" – 04:57
# "Believe in Nothing" – 04:22
# "Dead Heart in a Dead World" – 05:07

## Personalas
### Grupė
* Warrel Dane – vokalas
* Jeff Loomis – gitaros
* Jim Sheppard – bosinė gitara
* Van Williams – būgnai

### Svečiai
* Andy Sneap – prodiusavimas

## Šaltiniai
Tarptautinė savanorių diena

**Tarptautinė savanorių diena** (pilnas pavadinimas – **Tarptautinė savanorių diena už ekonominę ir socialinę plėtrą**, kartais dar vadinama **Tarptautine savanorystės diena**) – kasmet gruodžio 5 d. minima diena, skirta supažindinti visuomenę su savanorių veikla (*[[savanorystė|savanoryste]]*), jų tarnybomis ir skatinti žmonių norą įvairiose srityse pasiūlyti savo paslaugas – ne tik savo šalyje, bet ir užsienyje. Iniciatyvą 1985 m. iškėlė Jungtinių tautų organizacija. Tarptautinė savanorių diena minima nuo 1985 m.

## Nuorodos
* http://www.savanoris.lt  
* http://www.labdara-parama.lt/article.php?smid=50
Formula Renault 2.0 Italia

**Formula Renault 2.0 Italia** – Formula Renault 2.0 atvirų ratų automobilių lenktynių čempionatas, 2000–2012 m. vykęs Italijoje. Daugiausia lenktyniauta šios šalies trasose, tačiau lenktynės kartais vykdavo ir kitose šalyse, pvz., Vengrijoje, Belgijoje ar Čekijoje.

Čempionate dalyvavo ir keli dabartiniai Formulės 1 lenktynininkai: Felipe Massa, Robert Kubica, Kamui Kobayashi, Jaime Alguersuari.

## Automobilis

2010 m. čempionate naudotas automobilis su Renault F4R 832 4 cilindrų ir 1998 cm³ darbinio tūrio varikliu, galinčiu išvystyti .. Padangas tiekė „Michelin“

## Taisyklės

Kiekvienas čempionato etapas susidėjo iš 2 pusvalandžio trukmės lenktynių. Taškus pelnydavo pirmi 15-a lenktynininkų. Visa taškų sistema pateikta lentelėje žemiau:

## Čempionai

## Lietuviai čempionate

2008 m. sezone dalyvavo lenktynininkas Kazimieras Vasiliauskas. Lenktyniavęs 8 lenktynėse pelnė 30 taškų ir bendroje įskaitoje užėmė 21 vietą. Tais pačiais metais vykusioje Žiemos taurėje () antrose lenktynėse pelnė pergalę, bet bendroje įskaitoje liko 2-as.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali čempionato svetainė
Sanremas

**Sanremas** – miestas Italijos šiaurės vakaruose. Jame gyvena apie 57 000 gyventojų. Miestas yra Ligūrijos regione, Imperijos provincijoje.

Sanremas labiausiai žinomas dėl kelių kultūrinių renginių, iš kurių būtų galima išskirti Sanremo muzikos festivalį ir tarptautines dviračių lenktynes Milanas-Sanremas.

Šiame mieste savo vilą turėjo ir 1896 m. joje mirė švedų chemikas, inžinierius, dinamito išradėjas Alfredas Nobelis.
Milanas-Sanremas

**Milanas-Sanremas** (it. *Milano–Sanremo*) (dar vadinamos *pavasario klasika* – **La classica di Primavera**) – kasmetinės tarptautinės dviračių plento lenktynės, kurios vyksta kiekvienų metų kovo mėnesį tarp Italijos miestų Milano ir Sanremo. Šios lenktynės yra ilgiausios vienadienės lenktynės pasaulyje – jų ilgis siekia 298 km.

Pirmosios lenktynės buvo surengtos 1907 m. – jas laimėjo prancūzas Lucien Petit-Breton. Šiuo metu lenktynės laikomos vienomis iš pagrindinių Europos dviračių lenktynių ir jų rezultatai skaičiuojami bendrame tarptautinės dviračių sąjungos pasauliniame reitinge.

## Laimėtojai pagal šalį

## Nuorodos
* Oficiali lenktynių svetainė
Libijos demografija

**Libijos gyventojai** – Libijos, valstybės Šiaurės Afrikoje, prie Viduržemio jūros, gyventojai.

## Demografija
Libijoje 2010 m. gyveno 6 420 000 žmonių. 97% Libijos gyventojų yra Libijos arabai ir berberai (gyvena oazėse); kiti gyventojai: graikai, maltiečiai, italai, Tuniso arabai, Egipto arabai, turkai, indai. Valstybinė kalba – arabų kalba.

## Gyventojai

33,6% Libijos gyventojų yra iki 15 metų, 62,2 % – nuo 15 iki 65 metų (2006 m.). 2006 m. vyrų buvo 51,3 %, moterų – 48,7 %. 17,4 % suaugusiųjų, 7,6 % vyrų ir 28,0 % moterų neraštingi (2003 m.). Gyvenimo vidutinė trukmė 76,7 metų. Gyventojų vidutinis tankumas 3,2 žm./km² (2004 m.). Apie 90 % Libijos gyventojų įsikūrę Viduržemio jūros pakrantėje; tankumas 50 žmonių/km². Miesto gyventojų 88 % (2002 m.).

Dirbančių gyventojų 1,6 mln. (2005 m.). Bedarbiai 2004 m. sudarė 30 % ekonomiškai aktyvių gyventojų.

## Religija
Apie 97% gyventojų išpažįsta islamą, yra krikščionių (2005 m.). 

## Šaltiniai
Libijos ginkluotosios pajėgos

**Libijos ginkluotosios pajėgos** – Libijos, valstybės Šiaurės Afrikoje, prie Viduržemio jūros, ginkluotosios pajėgos.

## Organizacija
Ginkluotosios pajėgos komplektuojamos iš savanorių ir šauktinių. Šaukiama pasirinktinai nuo 15 m., tarnybos trukmė – 2 metai. 2012 m. gegužės mėnesį ginkluotose pajėgose tarnavo 35 000 žmonių.

## Įranga
### Lengvieji ginklai
*AK-47
*FN 2000
*PK (kulkosvaidis)

### Tankai
*T-34
*T-54/55
*T-62
*T-72

### Šarvuočiai
*BTR-80
*BRDM-2
*BMP-1
*BMP-2

### Artilerija
*M40
*Palmaria
*BM-21 Grad
*M2CG

### Malūnsparniai
*Mil Mi-14
*Mil Mi-17
*Mil Mi-24

## Kita informacija
*Libijos Arabų Džamahirijos ginkluotosios pajėgos

## Šaltiniai
Šaučikių II senosios kapinės

**Šaučikių (Nerėpų) kaimo antrosios senosios kapinės**, vadinamos **Senkapiais, Markapiais** (saugotinas kultūros paveldo objektas) – neveikiančios kapinės šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, Šaučikių kaime (Imbarės seniūnija), 0,73 km į rytus nuo kelio Salantai-Skuodas, kairiajame Erlos upelio krante, Šaučikynės miško pietiniame pakraštyje.

## Vieta
 
Įrengtos aukštumoje, lygioje vietoje, miške. Keturkampio plano, 19 x 19 m dydžio, orientuotos pagal pasaulio dalis, apjuostos iki 70 cm gylio ir pločio griovio, kurį kasant žemės piltos išorinėje pusėje. Ties kapinių pietinės kraštinės viduriu paliktas apie 2 m pločio tarpas įėjimui. Laidojimo žymių nesimato, mažosios architektūros paminklų ir anotacinio ženklo nėra.  Apaugusios spygliuočių mišku. Pietvakarinėje dalyje iškasta duobė.

Teritorijos plotas – 0,04 ha, perimetras – 76 m. 

## Istorija
Įrengtos XVIII a., vadinamos Senkapiais, Markapiais. Jose iki XIX a. laidoti Nerėpų užusienio (už gatvinio kaimo bendro naudojimo žemėje įsikūrusių vienkieminių sodybų) ir Šaučikių kaimo gyventojai. Yra duomenų, kad 1919-1920 m. čia palaidoti nuo šiltinės mirę apylinkės gyventojai, o kapinės tuo metu apkastos grioviu. Jose stovėjo medinis kryžius, kuris sunyko ir nuvirto XX a. 8 dešimtmetyje. 

Kapinės kaip kultūros paveldo objektas išaiškintos 2003 m. rudenį Vilniaus universiteto ir Kretingos muziejaus senovės žemdirbystės vietų archeologinių žvalgymų ekspedicijos (vadovas Algimantas Merkevičius) metu. 2004 m. kapines žvalgė Julius Kanarskas, kartografavo Renaldas Augustinavičius (Kultūros paveldo centras).

## Šaltiniai
*Julius Kanarskas. Kultūros paminklų, vertybių ir saugotinų objektų žvalgymo 2004 metais ataskaita. – Kretingos muziejaus mokslinis archyvas. – F. 4. – B. 504
*Julius Kanarskas. Nerėpų kaimo antrosios senosios kapinės. Kultūros vertybės dosjė, 2006. – Salantų regioninio parko direkcijos paveldosaugos rankraštynas.
Nerėpų senosios kapinės

**Nerėpų k. senosios kapinės**, vadinamos *Marų kapais, Maro kapeliais, Senkapiais* (valstybės saugoma regioninio reikšmingumo lygmens kultūros vertybė: unikalus kodas – ; senas registro kodas – L566) – neveikiančios kapinės šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, Nerėpų kaime (Imbarės seniūnija), 0,25 km į vakarus nuo kelio Erlėnai-Nerėpai, kairiajame Erlos upelio krante.

## Vieta

Įrengtos Erlos upelio slėnio šlaite esančioje terasoje, žemėjančioje į vakarus. Kapinės netaisyklingo stačiakampio plano, pailgos šiaurės rytų–pietvakarių kryptimi, 35 m ilgio ir 27 pločio, apaugusios medžiais. Paviršiuje kyšo keletas stambių lauko akmenų, o ties viduriu stovi paminklinis kryžius. Į rytus nuo kapinių stovi anotacinis ženklas.

Memorialinį vertingųjų savybių pobūdį turintis kultūros paveldo objektas. Teritorijos plotas – 0,09 ha, perimetras – 123 m.

### Kryžius
Kryžius antkapinio paminklo tipo, keturių tarpsnių. Jį sudaro 3 tašytos, stačiakampės stačiasienės akmens plokštės, virš kurių kyla metalinis kryžius kiauravidure kryžma. Viršutinėje plokštės vakarinėje plokštumoje iškaltas sunkiai įskaitomas užrašas: „Už čia ilsančius / steigėjai paminklo / SKRYPKAUSKAI".

## Istorija
Kapinės veikė XVI – XVIII a. Jose laidoti Nerėpų kaimo gyventojai. Vadinamos Kapaliais, Marų kapais, Maro kapeliais, Senkapiais. Kapines uždarius, jose nuo XIX a. retsykiais be kunigo buvo laidojami savižudžiai ir nekrikštyti mirę kūdikiai, kurių nepriimdavo į Salantų parapijos kapines. Paskutinės palaidotos 1920 m. šiltinės aukos.

Nuo seno jose stovėjo keli aukšti, ąžuoliniai kryžiai, kuriems sunykus Edvardas Nikontas 1936 m. pastatė akmeninį paminklinį kryžių. Seniau kapinėse vykdavo gegužinės pamaldos, į kurias sueidavo visi kaimo gyventojai. Sovietmečiu kapinės buvo suniokotos, o kryžius nuverstas. Aloyzo ir Birutės Skripkauskų rūpesčiu jis atstatytas ir pašventintas.

1995 m. kapines žvalgė Kultūros paveldo centro istorikės Loreta Kazlavickienė ir Jadvyga Verksnienė, 2000 m. – Julius Kanarskas, 2015 m. – Kultūros paveldo centro vyriausioji paminklotvarkininkė Loreta Jatulionytė-Brezgienė.

1997 m. gruodžio 31 d. įrašytos į Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (registro kodas L566),, 2005 m. balandžio 19 d. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.

Kapines prižiūri Aloyzas ir Birutė Skripkauskai. 2000 m. Salantų regioninio parko direkcija prie kapinių pastatė anotacinį ženklą.

## Šaltiniai

* Julius Kanarskas. Nerėpų kaimo kapinės (Imbarės apyl., Kretingos raj.). – Kretinga, 1993. – Kretingos muziejaus mokslinis archyvas. – F. 4. – B. 225
* Julius Kanarskas. Nerėpų k. senosios kapinės. Kultūros vertybės dosjė, 2000. – Salantų regioninio parko direkcijos paminklotvarkos rankraštynas
* Aldona Beržanskienė. Erlėnų ir aplinkinių kaimų etnokultūros lobynas. – Erlėnai, 2006. – Kretingos rajono savivaldybės M. Valančiaus viešosios bibliotekos kraštotyros darbų rankraštynas. – L. 47-48.

## Nuorodos
* 
* Erlėnų ir aplinkinių kaimų etnokultūros lobynas
Libiai

**Libiai** – viena Šiaurės Afrikos genčių, gyvenusi į vakarus nuo Egipto. 

## Istorija

Libiai žinomi iš V a. pr. m. e. Herodoto darbų. Manoma, kad libiai – dabartinių berberų protėviai. XIII – XII a. pr. m. e. libiai du kartus nesėkmingai bandė užgrobti Egiptą. Vėliau libiai į Egiptą pradėjo keltis taikiai, dažniausiai kūrėsi Nilo deltoje. Daug libių tarnavo samdiniais Egipto kariuomenėje. Tai padėjo Egipte įsigalėti libiškosioms (XXII ir XXIII) dinastijoms (valdė – 950–730 m. pr. m. e.). III a. pr. m. e. libiai sukūrė Numidijos valstybę, kuriai įtakos turėjo iš pradžių Kartagina, vėliau Roma.  Libiams priskiriama ir viena seniausių rašto formų – tifinagas.

## Literatūra
* Gabriel Camps, Encyclopédie berbère, Édisud, Aix-en-Provence, 1985-2006.
* Stéphane Gsell, Histoire ancienne de l'Afrique du Nord, Hachette, Paris, 1921-1928, 8 volumes.

## Šaltiniai
Žaslių geležinkelio katastrofa

**Žaslių geležinkelio katastrofa** – 1975 m. balandžio 4 d. ties Žaslių geležinkelio stotimi įvykusi traukinio „Vilnius–Kaunas“ avarija. Avarija įvyko 17:35 vietos laiku stoties rytiniame ruože. Kartu su 1945 m. Vilniaus geležinkelio katastrofa, Žaslių nelaimė yra viena didžiausių traukinių katastrofa Lietuvoje.

1998 m. rugpjūčio mėn. toje pačioje vietoje avariją patyrė maršrutu „Vilnius–Klaipėda“ važiavęs „Baltijos“ keleivinis traukinys. Lūžus vieno vagono ašiai, nuo bėgių nuriedėjo 7 traukinio vagonai, keleiviai nenukentėjo.

## Avarijos aplinkybės

Dyzelinis traukinys „Vilnius–Kaunas“ iš Vilniaus geležinkelio stoties išvažiavo apie 16.30 val. Traukinys buvo D1 serijos, pagamintas Vengrijos gamykloje „Ganz-MAVAG“. Buvo penktadienis, Atvelykis, namo važiavo daug studentų. Važiuodamas 70 km/h greičiu (Žasliuose neturėjo sustoti), traukinys atsitrenkė į prekinio traukinio cisterną su degalais, kuri buvo per daug išsikišusi iš šalutinio kelio. Pirmasis vagonas, kuriame buvo mašinistas, apvirto, antrasis nuriedėjo nuo bėgių krisdamas ant pirmojo ir abu užsidegė. Trečiasis vagonas įstrigo tarp cisternos ir griovio, ketvirtasis irgi nuriedėjo nuo bėgių. Kilo didelis gaisras. Ypač nukentėjo žmonės, vilkėję sintetinius rūbus. Vien į Kaišiadorių centrinę ligoninę per pirmąją valandą po gaisro buvo atvežta apie 80 apdegusių žmonių. Trečiasis vagonas sudegė visiškai, žuvo visi ten buvę keleiviai. Manoma, kad katastrofoje žuvo 20 žmonių.

## Valdžios reakcija

Pirmasis oficialus pranešimas apie tragišką įvykį spaudoje buvo paskelbtas nedidelėje LTSR Ministrų Tarybos žinutėje po poros dienų – balandžio 6 d. „Tiesos“ dienraštyje:

LTSR Aukščiausiojo Teismo baudžiamųjų bylų kolegija po dešimties dienų posėdžiavimo avarijos kaltininkais pripažino dispečerį ir kelio meistrą. Nors dispečeris savo kaltės nepripažino, buvo nuteistas 13 metų, o meistras – 3 metus kalėti.

## Atminimas

1975 m. prie pat geležinkelio pastatytas koplytstulpis aukoms atminti. 1991 m. rugpjūčio 31 d. Žaslių geležinkelio stotyje atidengtas ir pašventintas paminklas žuvusiems traukinio katastrofoje atminti. 2004 m. rugpjūčio 28 d. AB „Lietuvos geležinkeliai“ pastatė kryžių 1975 m. aukoms atminti.

## Šaltiniai