open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Janina Ragaišytė

**Janina Ragaišytė (Latušinskienė)** (g. 1933 m. kovo 10 d. Vištytyje, Vilkaviškio apskrityje)  – Kauno Valstybinio muzikinio teatro solistė, (sopranas).

## Biografija
Solistė Janina Ragaišytė – Latušinskienė gimė 1933 m. kovo 10 dieną Vištyčio miestelyje valstiečių šeimoje. Baigė Vištyčio pradinę mokyklą bei Vištyčio progimnaziją, o 1948 metų rudenį atvyko į Kauno mokytojų seminariją, kur baigė jos bendrąjį skyrių. Toliau mokėsi Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokykloje vokaliniame skyriuje. Baigusi jį 1958 buvo pakviesta į Kauno Muzikinį teatrą.

1958 metais debiutavo Džiuzepės Verdžio operoje „Rigoletas“, Džildos vaidmenyje. Po sėkmingo debiuto buvo priimta solistės pareigoms, kur dirbo iki 1988 metų rugsėjo 11 dienos.

Dirbdama teatre  1975–1976 metais stažavosi Vilniaus Valstybinėje konservatorijoje pas Valerijoną Indrikonį.

## Vaidmenys
Per savo 30 metų kūrybinio darbo Kauno muzikiniame teatre sukūrė daugiau kaip 80 vaidmenų operose, operetėse, miuzikluose, tarp jų – Džilda, Violeta (G. Verdi Rigoletas, Traviata), Rozina (G. A. Rossini Sevilijos kirpėjas), Eliza (F. Loewe’s Mano puikioji ledi), Siuazana, Dona Elvyra (W. A. Mozarto Figaro vedybos, Don Žuanas), Miuzetė (G. Puccini Bohema), Odetė, Žibuoklė (I. Kálmáno Bajaderė, Monmartro žibuoklė), Klivija (N. Dostalio Klivija), Adelė, Anina (J. Strausso Šikšnosparnis, Vienos kraujas), Kasininkė, Mergytė, Daina (B. Gorbulskio Trys vakarai), Teiksma (A. Žilinskio Gintaro kranto vaikinai), Katerina (C. Porterio Bučiuok mane, Keit) ir kiti.

## Įvertinimas
* 1980 m. LTSR nusipelniusi artistė.
* 1983 m. LTSR Kultūros ministerijos garbės raštas.
* 1983 m. Kauno miesto vykdomojo komiteto garbės raštas.
* 2010 m. Teatro meno tarybos ir vadovo padėkos raštas.

## Nuorodos
Janinos Ragaišytės sukurtų vaidmenų sąrašas

## Šaltiniai
Paragių dvaras

**Paragių dvaras** – dvaras Paragiuose, Akmenės rajone.

## Istorija
1684 m. Žemaičių žemės teismo raštuose minimas Jonas Ivanauskas iš Meškių dvaro.

Nikodemo Ivanausko (apie 1845–1931) tėvas Ksaveras Ivanauskas (?–1850) buvo paveldėjęs iš savo tėvo Meškių ir Paragių dvarus. 1837–1839 m. jis buvo policijos darbuotojas ypatingiems pavedimams. Yra išlikęs laiškas – prašymas Vilniaus gubernatoriui suteikti Ksaverui gubernijos sekretoriaus laipsnį.

Spėjama, jog ankstesni rūmai sudegę XIX a. pradžioje, tada pastatytas išlikęs pastatas.

Nikodemas vedė ir, 1867 m. rugsėjo 28 d. gimus dukrai Sofijai, išvyko į Miuncheną, kur baigė dailės akademiją. Po to gyveno Varšuvoje, Krokuvoje, Šiauliuose, kur 1872 m. birželio 1 d. gimė Marija.

Apie 1877 m. šeima sugrįžo į Paragių dvarą.

1891 m. Sofija Ivanauskaitė-Pšibiliauskienė (1867–1926) ištekėjo už kaimynystėje gyvenusio beveik tėvo amžiaus Rapolo Pšibiliausko, tačiau santuoka nenusisekė.

Marija Ivanauskaitė-Lastauskienė (1872–1957) gyveno pas gimines Varšuvoje, paskui Peterburge, ištekėjo už baltarusių visuomenės veikėjo Vaclovo Lastauskio, tačiau ir jų santuoka iširo.

1940 m. dvaras nacionalizuotas ir priklausė Tryškių kolūkiui. 1966 m. ponų namuose įrengtas Lazdynų Pelėdos memorialinis muziejus.

2014 m. buvo užbaigta dvaro restauracija.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vidutinio bajoro dvaras ir Pelėdų tėvonija. Paragių dvaras | bernardinai.lt
* Gyvenimas Paragių dvare. Prisiminimai apie rašytojas Sofiją ir Mariją Ivanauskaites (Lazdynų Pelėdą) ir jų tėvą 
* Paragių dvaro savininkas dailininkas Nikodemas Erazmas Ivanauskas
* Paragių dvaro sodybos fotofiksacija (Lietuvos dvarų duomenų bazė) 
* Paragių dvaro sodyba (Kultūros vertybių registras)
Atlas V

**Atlas V** – naujausia ir paskutinė „Atlas“ raketų šeimos raketa, skirta vidutinių ir sunkių krovinių skraidinimui. Tai yra vienkartinio naudojimo paleidimo sistema, kurią iš pradžių sukūrė „Lockheed Martin“, o dabar ją valdo „United Launch Alliance“ (ULA) – bendra „Lockheed“ ir „Boeing“ įmonė.

Kiekvieną Atlas V raketą sudaro dvi pakopos. Pirmąją pakopą varo rusiškas „RD-180“ variklis, pagamintas „RD Amross“, deginantis žibalą ir skystą deguonį. Prie pirmosios pakopos gali butį pritvirtinti nuo 0 iki 5 kietojo kuro greitintuvų (KKG) „AJ-60A“, kurios greitu metu pakeis „GEM-63“ kietojo kuro greitintuvai. „Centaur“ viršutinę pakopą varo vienas arba du JAV „RL10“ varikliai, pagaminti „Aerojet Rocketdyne“, deginantys skystą vandenilį ir skystą deguonį.

## Atlas V versijos
Kiekviena Atlas V konfigūracija turi triženklį žymėjimą, pvz. 541. Pirmas skaičius reiškia krovinio apsauginių gaubtų skersmenį – 4,2 (4) arba 5,4 (5) m. Antrasis – kieto kuro greitintuvų skaičių. Trečiasis skaičius kiek – vienas ar du „RL10“ varikliai varo „Centaur“ viršutinę pakopą. Vieno variklio „Centaur“ (angl. Single Engine Centaur (SEC)) pakopa yra naudojama daugiausiai, tuo tarpu dviejų variklių „Centaur“ (angl. Dual Engine Centaur (DEC)) pakopa buvo naudota tik vieną kartą – pirmame, bandomajame CST-100 Starliner  skrydyje 2019 m. gruodžio 20 d.

## Šaltiniai
G. Stulpinienės vadybos kolegija

**G. Stulpinienės vadybos kolegija** – buvusi privati kolegija, įsikūrusi Laisvės al. 50, Kaune. Teisinė forma – viešoji įstaiga. Įstaigos kodas – 111962217. Buvo inicijuotas kolegijos likvidavimas juridinių asmenų registro tvarkytojo iniciatyva.

Kolegija veiklą pradėjo 1998 m. rugsėjo 25 d., jos steigėja ir savininkė – Genovaitė Stulpinienė. Kolegija turėjo licenciją teikti tik aukštesnįjį išsilavinimą. Kokybiškos neuniversitetinių aukštųjų studijų programos privati mokykla nebuvo parengusi. Bendrojo lavinimo mokyklas baigę abiturientai buvo kviečiami stoti į verslo organizavimo, verslo teisės ir buhalterinės apskaitos studijų programas. Studentai į minėtas tris studijų programas buvo priiminėjami taip pat ir Klaipėdoje, Panevėžyje, Šiauliuose, Vilniuje, buvo planuojama atidaryti skyrių Salose (Rokiškio raj.).

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Informacija apie instituciją
Civilinės inžinerijos mokslo centras

**Vilniaus Gedimino technikos universiteto Civilinės inžinerijos mokslo centras** – vienas iš Vilniaus Gedimino technikos universiteto mokslo centrų, įkurtas 2011 m. kovo 8 dieną. Centras jungia 8 laboratorijas: statybos konstrukcijų, statybinių medžiagų, pastato energetikos ir mikroklimato sistemų, kelių technologijų, geodezijos, aplinkos technologijų, geotechnikos lauko eksperimentinių tyrimų ir gruntų fizinių ir mechaninių savybių tyrimo laboratorijas. Šiuose centro padaliniuose esančios naujausios mokslinės tiriamosios įrangos bendra vertė siekia 22 mln. litų.

Centro tikslas – sukurti integruotą mokslo, studijų ir verslo centrą VGTU, skirtą civilinės inžinerijos sektoriui plėtoti: kurti verslą, plėtoti tarptautinėje rinkoje konkurencingus fundamentinius ir taikomuosius mokslus, rengti aukščiausiosios kvalifikacijos šių mokslinių tyrimų ir eksperimentinės plėtros krypčių specialistus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus Vilniaus Gedimino technikos universiteto tinklalapis (lietuvių, anglų k.)
Čandragupta

**Čandragupta** (; g. 340 m. pr. m. e. – m. 298 m. pr. m. e.) – Maurijų dinastijos įkūrėjas, pirmasis valdovas, suvienijęs Indijos žemes. Jis pirmasis iš indų valdovų užmezgė kontaktus su Vakarais. Graikų šaltiniuose įvardijamas kaip ***Sandrokotas*** () arba ***Androkotas***.

Plutarcho teigimu, Čandragupta 326 m. pr. m. e. Taksiloje susitiko su Aleksandru Makedoniečiu. Indų šaltinių teigimu, Čandragupta priklausė Nandų giminei, tačiau graikai mini, kad Čandragupta apie Nandų valstybę atsiliepė neigiamai. Čandragupta buvo žymaus indų filosofo Čanakjos mokinys. Jo padedamas užkariavo Magadhos valstybę, kurioje vėliau įsikūrė graikai. Čanakja aktyviai siekė išvyti graikus iš Indijos, tačiau vietiniai kunigaikščiai nebuvo tam pajėgūs, o Nandų valdovas Dhana Nanda nesutiko prisidėti. Tada Čanakija įtikino, kad Čandragupta įkurtų savo imperiją.

Čandragupta, suradęs sąjungininkų iš aplinkinių karalysčių, po eilės mūšių 321 m. pr. m. e. užėmė Pataliputrą ir Nandų imperijos vietoje įsteigė Maurijų imperiją. Tada jis atkovojo šiaurės vakarų Indijos sritis, kurias valdė graikų prefektai. Vėliau įsikūrus Seleukidų valstybei, Seleukas I Nikatoras bandė atkovoti šias žemes, bet karą pralaimėjo. Tada Čandragupta ir Seleukas sudarė taiką – graikai atsisakė pretenzijų į žemes, o mainais gavo 500 dramblių kavaleriją. Vėliau į Pataliputrą buvo atsiųstas ambasadorius Megastenas (vėliau Deimachas), valdovai apsikeisdavo dovanomis.

Užvaldęs visą Indo-Gangos slėnį ir rytinius Persijos pakraščius, Čandragupta pasiuntė armiją užkariauti Pietų Indiją. Jis užėmė Kalingą, tamilų žemes ir taip užvaldė praktiškai visą Indijos subkontinentą. Megasteno teigimu, Čandraguptos armiją tada sudarė 400 tūkst. karių.

298 m. pr. m. e. Čandragupta užleido savo sostą sūnui Bindusarai, o pats tapo džainų asketu (tapo Ačarja Bhadrabahu mokiniu). Tada iškeliavo į šventąjį džainų miestą Šravanabelagolą, kur atliko santharą – badavimą iki mirties.
Deep Cover

**Deep Cover** – pirmasis Dr. Dre singlas, išleistas po N.W.A. grupės išsiskyrimo.

Muzikiniame klipe ir ant CD galima buvo matyti užrašą „Dr. Dre introducing Snoop Doggy Dogg“. Tai buvo debiutinė Snoop Dogg daina. Nors ji ir nebuvo labai populiari, bet ja Snoop Dogg sėkmingai pradėjo savo karjerą.

Ši daina buvo sukurta kaip filmo „Deep Cover“ garso takelis.

## Istorija
Albumas pateko į *Billboard 200* albumų topą numeriu #166 1992 m. liepos 25 d. Daina taip pat pateko į Dr. Dre albumą „First Round Knock Out“ kaip singlas, dvi savaites laikėsi *Billboard 200* albumų tope numeriu #52. Daina buvo įtraukta į Snoop Dogg albumus: „Doggy Stuff“ ir „Doggy Style Hits“. Kaip singlas jis nesulaukė labai didelio populiarumo, bet to užteko sėkmingai Snoop Dogg karjeros pradžiai.

Dainoje skamba ištraukos iš 7-ojo, 8-ojo ir 9-ojo deš. dainų, tokių kaip Undisputed Truth „(I Know) I’m Losing You“ ir Sly & the Family Stone „Sing a Simple Song“.

Daina turėjo pasirodyti Dr. Dre albume „The Chronic“, bet nebuvo įtraukta. To priežastis buvo tai, jog prieš tai išėjusi grupės Body Count daina „Cop Killer“ buvo uždrausta. Kaip ir pastarojoje, „Deep Cover“ minima apie pareigūnų žudymą.

Citata iš dainos žodžių:

*187* yra Los Andželo policijos kodas, kuris reiškia nužudymą. Šią citatą pilnai išvertus į lietuvių kalbą reikštų **pareigūno po priedanga nužudymą**.

Pats filmas „Deep Cover“ nebuvo labai sėkmingas, gavo vos dvi nominacijas *Independent Spirits Awards* 1992 m., pati daina susilaukė didesnio pripažinimo negu filmas. Daina buvo įtraukta į žaidimo *[[Grand Theft Auto: San Andreas]]* radijo stotį *Radio Los Santos*.

## Muzikinis klipas
Viskas prasideda nuo Snoop Dogg ir Dr. Dre sėdinčio narkotikų tiekėjo ofise, kuriame ant stalo guli pinigai ir narkotinės medžiagos (žolė). Snoop Dogg ir Dr. Dre yra slaptai dirbantys narkotikų skyriaus policininkai, kurie nori pričiupti narkotikų tiekėją ir jau ilgą laiką renka įrodymus apie jį. Narkotikų tiekėjui kyla įtarimas, jog jie abu yra policininkai ir jis liepia jiems pabandyti „žolės“, taip norėdamas įsitikinti ar jie tikrai ne policininkai. Tuo metu vienintelis gerai žinomas policininkų atpažinimas buvo pabandymas narkotinių medžiagų, kurių tuometiniai pareigūnai negalėjo bandyti. Snoop Dogg turi pasirinkti tarp demaskavimo ir „žolės“ įtraukimo.

Kai atlikėjai pradeda dainuoti, matomas pilnas getas narkomanų kurie ieško dozės.

## Įrašų sąrašas

## Šaltiniai
Teresė Mikeliūnaitė

**Teresė Julija Mikeliūnaitė** (1928 m. lapkričio 3 d. Panevėžyje – 1984 m. gegužės 18 d.Anykščiuose) – muziejininkė, kraštotyrininkė, literatė, kultūros organizatorė.

## Biografija

Baigusi aukso medaliu Panevėžio mergaičių gimnaziją, 1948–1953 m. studijavo Vilniaus universitete lietuvių kalbą ir literatūrą. Po studijų 1953 m. dirbo Troškūnų vidurinėje mokykloje (Anykščių raj.) lietuvių kalbos ir literatūros mokytoja. 1954–1959 m. dirbo tuometiniame Troškūnų rajone vietos valdžios įstaigose, buvo atsakinga už švietimo, kultūros reikalus. Kelis kartus buvo išrinkta Anykščių rajono Liaudies deputatų tarybos deputate. Nuo 1960 m. iki gyvenimo pabaigos dirbo Anykščių A. Baranausko ir A. Žukausko-Vienuolio memorialinio muziejaus direktore.

Palaidota Panevėžio Ramygalos gatvės kapinėse.

## Veikla

T. Mikeliūnaitės iniciatyva Anykščių krašte buvo įrengtos naujos muziejinės ekspozicijos ir suformuotas muziejų tinklas. JI sugebėjo išskirti Anykščių krašto muziejus iš dešimčių standartinių Lietuvos rajonų muziejų gretos. Jos rūpesčiu buvo perdengtas Antano Baranausko klėtelės gaubtas ir konservuota pati klėtelė (1974 m.), restauruota Jono Biliūno memorialinė sodyba, Antano Vienuolio sodyba pritaikyta lankytojų srautui, o 1982 m. restauruotas ir rašytojo namas, sutvarkytas Didžiulių šeimos namas Griežionėlėse, pastatytos naujos administracinės muziejaus patalpos su parodų sale ir fondų saugykla. 1968 m. jos iniciatyva buvo priimtas sprendimas pritaikyti apleistą Anykščių koplyčią visuomeninio muziejaus įrengimui.

1962–1984 m. T. Mikeliūnaitė taip pat buvo Lietuvos paminklų apsaugos ir kraštotyros draugijos Anykščių skyriaus tarybos pirmininkė. Ji organizavo kraštotyros ekspedicijas po anykštėnų rašytojų gimtuosius kaimus. Ji buvo Arklio muziejaus tarybos narė, visuomeninių mokyklų muziejų steigimo iniciatorė.

T. Mikeliūnaitė rašė apsakymus, stilizuotos tautosakos padavimus, publicistikos straipsnius, daugiausia apie Anykščių kraštą. Jie buvo publikuoti periodikoje ir rinkiniuose ir padėjo pagrindus Anykščių krašto literatūrinio paveldo tradicijų plėtrai. Po T. Mikeliūnaitės mirties 1990 m. išleista jos literatūrinio palikimo knyga.

## Įvertinimas

* T. Mikeliūnaitei buvo suteiktas Lietuvos nusipelniusios kultūros ir švietimo darbuotojos vardas (1983 m.).
* Anykščių rajono savivaldybė kasmet skiria Anykščių rajono Teresės Mikeliūnaitės kultūros premiją ypač pasižymėjusiems anykštėnams ar Anykščių krašto kultūros projektams (nuo 2001 m.).
* T. Mikeliūnaitės vardą pasirinko Lietuvos kraštotyros draugijos Anykščių skyrius.
* Atminimo lentos įrengtos prie Anykščių A. Baranausko ir A. Žukausko-Vienuolio memorialinio muziejaus (aut. Jonas Tvardauskas) bei Panevėžyje, Sodų g. 7A, kuriame ji gimė ir augo.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Teresės Mikeliūnaitės biografija Anykštėnų biografijų žinyne
Lacie Heart

**Leisė Hart** (tikrasis vardas – *Brittany Rosentahl*; g. 1986 m. rugpjūčio 22 d. Kalifornija) – buvusi JAV pornografinių filmų aktorė. 

## Biografija
Leisė augo rančoje San Luis Obispo apygardoje, netoli Santa Barbaros, Kalifornijoje. Vaikystėje lankė baleto pamokas, o mokykloje priklausė futbolo komandai ir buvo klasės seniūnė.

Būdama 19, ji „Canoga Park“ naktiniame klube dalyvavo mėgėjiškame striptizo konkurse. Čia susipažino su agentu Derek Hay iš „L.A. Direct Models“, kuris ją pakvietė išmėginti jėgas pornografijoje.

Ji debiutavo 2005 metais ir netrukus pasirašė sutartį su kompanija Vivid Entertainment.

Tik pradėjusi karjerą, vienos juostos filmavimo metu Leisė susipažino su Scott Nails. Jiedu netrukus tapo pora ir Leisė pareiškė kompanijai, kad norėtų filmuotis tik su naujuoju draugu arba tik su merginomis. „Vivid“ tuo metu jau turėjo analogiškas sąlygas iškėlusią aktorę, todėl Leisė jų nebedomino ir metų pabaigoje ji susitarė su Digital Playground. 

Leisė visą laiką gyveno Arizonoje ir į Los Andželą vykdavo tik filmuotis.

2005 – 2009 metais Leisė Hart suvaidino apie 60 filmų.

## Apdovanojimai

## Šaltiniai

## Nuorodos

* IMDb profilis
Valdšteino pilis

**Valdšteino pilis** (; ) – ankstyvosios gotikos pilis, kurios griuvėsiai yra netoli Turnovo (Čekija). Ji yra uolų būstų mieste *Hruboskalsko* Čekijos Rojuje.

Pilį ant trijų smiltainio uolų XIII a. antroje pusėje pastatė grafai Valdšteinai (*Waldstein*). Po 1420 m. pilį užėmė husitai, vėliau – baronai plėšikai.
1621 m. apleistą pilį išpirko Valdšteinai, kurių ryškiausias atstovas buvo Albrechtas fon Valenšteinas (*Albrecht von Wallenstein*). Baroko klestėjimo laikais, 1722 m., jie pilies griuvėsiuose pastatė Jono Nepomuko maldininkų bažnyčią.


File:Valdštejn (07).jpg|
File:Valdštejn 540.jpg|
File:Castle valdstejn 004.jpg|
File:Valdštejn (01)-Valdštejn (03).jpg|
File:Liebscher, Karel - Valdstejn.jpg|XIX a.  pabaigos piešinys


## Nuorodos
Valdšteinai

**Valdšteinai** (; ) – Čekijos bajorų giminė, kilusi iš *Markvartičių* – seno ankstyvųjų viduramžių Bohemijos klano. Pradžioje skurdi ir nereikšminga giminė palaipsniui vis didino savo valdas Bohemijos karūnos žemėse (ypač pačioje Bohemijoje ir Moravijoje), jos atstovai ėmė užimti vis reikšmingesnius postus. O nuo XVII a. daug Valdšteinų giminės atstovų buvo valstybės veikėjai ir valdininkai. 1628 m. Valdšteinai buvo viena pirmųjų Bohemijos giminių, kurios gavo grafo titulą. Dvejais metais titulas buvo pakeltas į reichsgrafą.

Vėliau Valdšteinų linija susijungė su Vartenberko valdovais (Vartenbergais, ), nuo tada giminės titulas yra  ('Valdšteino reichsgrafai, Vartenbergo ponai'). 1945 m. Valdšteinus, beveik visiškai suvokietėjusius, išvarė iš Čekoslovakijos, o jų nuosavybę konfiskavo. Valdšteinai atsikėlė į Zalcburgą ir Vieną (Austrija), kur jie gyvena iki šiol.

Istorinės giminės būstinės iki 1821 m. buvo Valdšteino pilis, iki 1921 m. – Duchcovo rūmai ()

Žymiausi giminės atstovai yra generolas Albrechtas Valenšteinas (*Albrecht von Wallenstein*) ir politikas Ferdinandas Gabrielius fon Valdšteinas (*Gabriel von Waldstein*), kuris buvo Liudviko van Bethoveno globėjas.
Džiuginėnų dvaras

**Džiuginėnų dvaras** – dvaras Džiuginėnuose, Telšių rajone.

## Istorija

Vietovė žinoma jau nuo XVI a., kai ją valdė Montrimavičiai, Kryževičiai ir Nagurskiai.

1791 m. Džiuginėnus įsigijo Žemaitijos kunigaikštystės rotmistras Liudvikas Baltramiejus Gorskis (1749–1815 m.). Po jo dvarą paveldėjo sūnus Aleksandras Gorskis (1798–1855 m.), vėliau – šio sūnus Zigmantas Kazimieras Gorskis (1827–1868 m.). 

Dvare 1864–1865 m. gyveno būsimoji rašytoja Julija Beniuševičiūtė–Žymantienė (Žemaitė) (1845–1921 m.). 

Zigmanto Kazimiero dukrai Vandai Teresei (1864–1914 m.) ištekėjus už Varšuvos gydytojo Severino Fabijono Perkovskio, dvaras perėjo bajorų Perkovskių giminei. Jie užaugino tris vaikus: dukrą Jadvygą Elžbietą (1893–1974 m.) ir dvynius Juozapą (1896–1940 m.) bei Tadą (1896–1942 m.).

XX a. 2-ajame dešimtmetyje Marijos Gorskienės iniciatyva buvo įkurta Džiuginėnų pradinė mokykla ir skirtos lėšos mokytojai. Iki 1939 m. dvaras buvo vienas iš geriausiai prižiūrimų aristokratų rezidencijų Žemaitijoje. 1940 m. dvaras nacionalizuotas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Džiuginėnų dvaro rūmai prie legendinio Džiugo piliakalnio | bernardinai.lt 
* Džiuginėnai 
* Džiuginėnų dvaro sodybos fotofiksacija (Lietuvos dvarų duomenų bazė) 
* Džiuginėnų dvaro sodyba (Kultūros vertybių registras)
Brittney Skye

**Britnė Skai** (tikrasis vardas – *Brandi R. Rothwell*; g. 1977 m. lapkričio 5 d. Kalifornija) – buvusi JAV pornografinių filmų aktorė ir režisierė.

## Biografija
Britnė mokėsi Sautamptono vidurinėje mokykloje Long Ailende, vėliau – Kalifornijoje, į kurią persikėlė kartu su tėvais. Ji 2 metus priklausė mokyklos sporto komandos palaikymo šokėjų grupei, tačiau pati mokėsi prastai, nes labiau domėjosi snieglenčių sportu negu mokslais.

Baigusi mokyklą, ji išbandė įvairius darbus, buvo pardavėja ir vaikų kambarių dizainere, kol 2001 metais, sulaukusi 24, tapo pornografinių filmų aktore. Pirmuosius 5 metus ji filmavosi be jokių pertraukų ir greitai išpopuliarėjo, ypač daug dėmesio skirdama internete platinamai produkcijai.

2003 metų birželio 16 dieną Britnė išgarsėjo tuo, kad „Olympia Fields Country Club“ golfo klube per rungtynes išbėgo į areną apsinuoginusi, su internetinio lošimo bendrovės puslapio reklama ant nugaros ir pamėgino įteikti gėlių vienam iš rungtynių dalyvių. Už šią akciją ji buvo priversta praleisti naktį kalėjime, sumokėti 1000 dolerių baudą ir dar sulaukė 6 mėnesių bandomojo laikotarpio.

2010 žurnalas „Maxim“ įtraukė ją tarp 12 populiariausių pornoaktorių.

Jos nuotraukos puošė įvairių JAV žurnalų viršelius: „Penthouse“ (2006 m. sausis), „High Society“ (2006 m. gegužė), „Hustler“ ir „Club“ (abu 2006 m. birželis).

Per savo karjerą 2001–2009 metais Britnė suvaidino daugiau kaip 300 filmų ir dar 5 režisavo.

## Apdovanojimai

## Šaltiniai

## Nuorodos

* IMDb profilis
* Oficiali svetainė
Čekijos kraštai

**[[Čekija]]** administraciškai suskirstyta į 13 **kraštų** () ir sostinę () Prahą.



## Šaltiniai

## Nuorodos
* Czech Republic: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Regions of the Czech Republic (Statoids.com)
It's On (Dr. Dre) 187um Killa

**It's On (
Dr. Dre
) 187<sup>um</sup> Killa** – reperio Eazy-E EP albumas, kuris buvo išleistas 1993 m. Eazy E antrasis EP yra atsakymas į Dr. Dre albumą „The Chronic“. Albumas buvo pripažintas dukart platininiu 1994 m. Šis albumas yra pats sėkmingiausias Eazy E albumas, pasiekęs #5 vietą *Billboard 200* ir #1 vietą *Top R&B/Hip-Hop Albums*, albumas pardavė 110 600 kopijų pirmąją savaitę. Tai buvo paskutinis atlikėjo albumas prieš jo mirtį.

## Albumo informacija

Albumą sudaro viena iš Eazy-E sėkmingiausių dainų „Real Compton City G's“, kurios taikinys yra Dr. Dre. Eazy-E išleido du muzikinius klipus dainoms „Any Last Werdz“ ir „Real Compton City G's“. Albumas tapo vienas iš populiariausių Eazy-E įrašų. Eazy-E planavo išleisti dvigubą albumą, kuris turėjo populiarumu aplenkti jo pirmąjį albumą „Eazy-Duz-It“ pavadinimu „Temporary Insanity“, bet po Dr. Dre sukelto konflikto jis nusprendė visų pirma išleisti šį albumą kaip atkirtį jam. Dr. Dre yra paminėtas visose dainose, išskyrus „Gimmie That Nutt“ ir „Boyz N Tha Hood (G-Mix)“.

## Dainų sąrašas

# „Exxtra Special Thankz“ – 1:07
# „Real Compton City G's“ (kartu su Gangsta Dresta ir B.G. Knocc Out) – 5:32
# „Any Last Werdz“ (kartu su Kokane ir Cold 187um) – 5:09
# „Still a Nigg*“ (kartu su Rhythum D) – 4:10
# „Gimmie That Nutt“ – 2:55
# „It's On“ – 5:02
# „Boyz N tha Hood (G-Mix)“ (kartu su Gangsta Dresta) – 5:37
# „Down 2 tha Last Roach“ (kartu su Kokane kaip Ash Trey ir Eazy-E kaip Mr. Roach Clip) – 7:50

## Įrašų pavyzdžiai

* „Any Last Werdz“
** „Gigolo“ - The Fatback Band
* „Down 2 Tha Last Roach“
** „Express Yourself“ – N.W.A
** „A Bitc* Iz a Bit*h“ – N.W.A
* „Gimmie That Nutt“
** „Green Acres“ – Vic Mizzy, Eddie Albert ir Eva Gabor
** „Boyz-N-The-Hood“ v Eazy-E
** „Findum, Fu*kum & Fleev – N.W.A
** „Walk & Talkv – Syd Dale
* „It's On“
** „Eazy-Duz-It“ – Eazy-E
** „Ruthless Villain“ – Eazy-E
** „Nuthin' but a 'G' Thang“ – Dr. Dre kartu su Snoop Dogg
** „Fu*k Wit Dre Day (And Everybody's Celebratin')“ – Dr. Dre
** „Gangsta Gangsta“ – N.W.A
* „Real Compton City G's“
** „Eazy-Duz-It“ – Eazy-E
** „It's Funky Enough“ – The D.O.C.
* „Still a Nigg*“
** „Take Me Just as I Am“ – Lyn Collins
** „Sneakin' in the Back“ – Tom Scott ir The L.A. Express

## Topai

## Šaltiniai
Shogakukan

**Shogakukan** () – viena didžiausių leidyklų Japonijoje. Leidžia įvairius žodynus, literatūrines knygas, manga, DVD ir kitokias medijas Japonijoje.

„Shogakukan“ įkūrė „Shueisha“, kuri taip pat įsteigė „Hakusensha“. Tai atskiros kompanijos, bet kartu vadinamos „Hitotsubashi“ grupe, kuri yra viena didžiausių Japonijoje.

Leidykla įsikūrusi Tokijo Čijodos seniūnijoje, kitos dvi kompanijos įsikūrusios tame pačiame rajone.

## Istorija
Pradžioje leidykla daugiausia leido edukacines knygas, skirtas pradinių mokyklų mokiniams. Iš to ir kilo jos pavadinimas. Po Antrojo pasaulinio karo ėmė leisti pramogines knygas.

## Šaltiniai
Hakusensha

**Hakusensha** () – Japonijos leidykla. Įsikūrusi Tokijo Čijodos seniūnijoje.

Daugiausia leidžia įvairaus žanro manga žurnalus, taip pat žaidimus, telenoveles, kino filmus, miuziklus, OVA ir animacinius serialus. Be to, rengia apdovanojimus žurnalų istorijų rašytojams.

## Istorija
„Hakusensha“ buvo įkurta 1973 m. gruodžio 1 d. kaip „Shueisha“ padalinys, bet dabar yra atskira kompanija ir viena pagrindinių Hitotsubashi keiretsu narė.

Praėjus penkiems mėnesiams po leidyklos įsteigimo, ji išleido pirmą *shōjo* manga mėnesinį žurnalą, pavadinimu „Hana to Yume“ (花とゆめ). 1975 m. leidykla žurnalą ėmė leisti kas puse mėnesio ir tų pačių metų kovą atspausdino pirmą istorijų rinkinį „Hana to Yume Comics“ (花とゆめコミックス). 1976 m. liepą išleido antrą žurnalą, pavadinimu „Hana to Yume LaLa“ (花とゆめ *LaLa*).
Saudo Arabijos istorija

**[[Saudo Arabija|Saudo Arabijos]] istorija** prasidėjo 1932 m., kai Ibn Saudas įkūrė valstybę, bet regionas gyvenamas 20 tūkst. metų. Regionas du kartus turėjo didelę įtaką pasauliui. Pirmąkart, kai atsirado Islamas VII a., o antrą kartą – atradus naftą XX a. viduryje. Kitais laikais regionas buvo gan izoliuotas, nors jo miestai Meka ir Medina turi dvasinę reikšmę musulmonams. Meka yra Hadžo piligrimystės tikslas.

Beveik visą istoriją Saudo Arabiją valdė genčių vadai. Al Saud karališkoji šeima buvo iš pradžių nežymūs genčių vadai Nedžde Centrinėje Arabijoje. XVIII a. vidury įkvėpti Vahabizmo, jie pradėjo ekspanciją. Kitus 150 metų Al Saudo valdų ribos nuolat keitėsi. Tačiau 1902–1927 m. Abdul Azizas pradėjo karų ir užkariavimų seriją, kuri baigėsi Saudo Arabijos įkūrimu 1932 m.

Abdul Azizas ir penki sūnūs po jo mirties 1953 m. šalį valdė kaip absoliučią monarchiją. Abdul Azizo pirmasis įpėdinis Saudas patyrė karališkosios šeimos opoziciją ir buvo pakeistas Faisalu 1964 m. Faisalą nužudė giminaitis 1975 m., jo valdymas pasižymėjo modernizacija, paremta naftos išgavimu. 1973 m. naftos krizė ir pakilusios naftos kainos sustiprino Saudo Arabijos politinę galią ir pagausino iždą. Valdant Kalidui pasireiškė pirmi nesutarimai, kai islamistai užėmė Didžiąją mečetę 1979 m. Fadas tapo karaliumi 1982 m. Jam valdant Saudo Arabija tapo didžiausia naftos išgavėja. Tačiau kilo vidinė įtampa, kai Saudo Arabija parėmė JAV per Persijos įlankos karą 1991 m. XXI a. islamistai įvykdė kelias teroristines atakas prieš Saudo Arabijos valdžią. 2005 m. pradėjo valdyti naujas karalius Abdula, kuris pradėjo vykdyti reformas.
Str8 off tha Streetz of Muthaphukkin Compton

**Str8 off tha Streetz of Muthaphukkin Compton** – reperio Eazy-E antrasis ir paskutinis pilnos apimties albumas. Albumas buvo išleistas 1995 m. lapkričio 24 d., po aštuonių mėnesių nuo Eazy E mirties. Albumo sudėtyje yra du singlai „Tha Muthaphukkin' Real“ ir „Just tah Let U Know“. Albumas buvo paskelbtas platininiu.

## Albumo informacija

Albumas turėjo išeiti 1993 m. pavadinimu „Temporary Insanity“. Eazy-E pradžioje 1995 m. patvirtino, kad albumas planuojamas išleisti tų pačių metų vasarą. Albumas buvo išleistas po aštuonių mėnesių nuo jo mirties. Eazy-E taip pat tvirtino, jog albumą sudarys 60 dainų, bet tik 14 dainų oficialiai buvo išleista. Jo žmona – Tomica Wright teigė, jog neišleistos dainos vis dar egzistuoja, bet nežinia kada bus išleistos dėl daug legalių reikalų, kurie buvo nesutvarkyti. Keletas neišleistų dainų pasirodė 2002 m. EP „Impact of a Legend“.

Dainos „Wut Would You Do“ taikinys buvo įrašų kompanija „Death Row Records“. Dainoje užsiminta apie Dr. Dre, Snoop Dogg ir kitus susijusius dainininkus su šia įrašų kompanija.

Viename iš interviu su Eazy-E sūnumi *Lil Eazy-E* buvo teigiama, kad Eazy-E turėjo biznio reikalų su tokiais dainininkais kaip *Bootsy Collins*, Guns N' Roses, Tupac Shakur, *The Notorious B.I.G.*, *Ice-T*, *Kool G. Rap*, *Too $hort*, *KRS-One* ir daug kitų.

Daug gandų apie kelis neišleistus įrašus paplitę. *DJ Yella* patvirtino neišleistų įrašų pavadinimus kaip „Still Fu*k'Em'“ ir „Fu*k Tha Police style song“, kurioje kartu su Eazy-E atlieka ir N.W.A. grupės narys *MC Ren*. Šias dainas norėjo išleisti albume „Impact of a Legend“, bet liko nesutvarkytų legalių reikalų.

## Dainų sąrašas

# „First Power“ – 0:48
# „Old School Sh*t“ (kartu su B.G. Knocc Out, Dresta ir Sylk-E. Fyne) (nutaikyta į Tha Dogg Pound, Dr. Dre, Tweedy Bird Loc ir Snoop Doggy Dogg) – 4:00
# „Sorry Louie“ – 4:03
# **„[[Just tah Let U Know]]“** – 4:08
# „Sippin on a 40“ (kartu su B.G. Knocc Out ir Dresta) – 4:30
# „Nutz on Ya Chin“ – 3:07
# **„Tha Muthaphukkin Real“** (kartu su MC Ren) – 4:21
# „Li*kin', Su*kin', Fuc*in'“ – 2:26
# „Hit the Hooker“ – 2:52
# „My Baby'z Mama“ – 3:43
# „Creep N Crawl“ – 4:11
# „Wut Would You Do“ (kartu su Dirty Red) (nutaikyta į Snoop Doggy Dogg, Tha Dogg Pound, Suge Knight, ir Dr. Dre) – 5:51
# „Gangsta Beat 4 tha Street“ (kartu su B.G. Knocc Out, Dresta ir Menajahtwa) – 3:40
# „Eternal E“ (kartu su Roger Troutman ir DJ Yella) – 5:25
Vanda Klikūnienė

**Vanda Kerpauskaitė-Klikūnienė** (1937 m. gruodžio 31 d. Paliepiuose, Luokės valsčius, Telšių apskritis – 2023 m. gegužės 3 d.) – komjaunimo bei partinė veikėja.

## Biografija
1956 m. baigė Luokės vidurinę mokyklą (pirmoji laida). 1961 m. baigė Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą, kur studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą. Baigusi studijas pasiliko universitete.

1962–1964 m. LLKJS Vilniaus miesto komiteto skyriaus vedėja, sekretorė. 1964–1968 m. LKP Vilniaus miesto komiteto instruktorė. 1968–1972 m. LLKJS CK sekretorė. 1971–1976 m. LKP Revizijos komisijos narė. 1972–1976 m. LSSR švietimo ministrų Mečislovo Gedvilo ir Antano Rimkaus pavaduotoja. 1976–1985 m. LKP Vilniaus miesto komiteto II-oji sekretorė. 1976–1986 m. kandidatė į LKP CK narius, nuo 1986 m. LKP CK narė. 1980–1990 m. LSSR AT deputatė. 1985–1990 m. LSSR AT Prezidiumo pirmininkų Ringaudo Songailos ir Vytauto Astrausko pavaduotoja.

1971–1987 m. vadovavo Lietuvos kraštotyros draugijai. Dalyvavo nevyriausybinės organizacijos – Lietuvos moterų draugijos – veikloje, nuo 1992 m. pirmininkės pavaduotoja. Suteiktas LSSR nusipelniusios kultūros veikėjos vardas.

V. Klikūnienės šeima: buvęs vyras – inžinierius statybininkas Pranas Klikūnas (1934–2015), duktė – Lolita.

Palaidota Telšių senosiose kapinėse.

## Šaltiniai
Tokijo krikštatėviai

**Tokijo krikštatėviai** (, ) – 2003 m. anime filmas, režisuotas Satoši Kon. Scenarijų Kon parašė kartu su Keiko Nobumoto, kuri taip pat parašė scenarijus „Wolf's Rain“ ir „Cowboy Bebop“ anime serialams. Filmas sukurtas „Madhouse“ studijoje.

Pagrindinė filmo tema – atsitiktinai susiklostančios aplinkybės. Kino kritikas George Peluranee teigia, kad „„Tokijo krikštatėviai“ – tai filmas, kuriame parodoma kokie reikšmingi nors ir menki ryšiai kiekvieną iš mūsų sieja su tariamai nepažįstamais žmonėmis. Filme pasakojama istorija, kupina stebuklų, šeimos ryšių, meilės ir atlaidumo.“

## Siužetas

Kūčių vakarą šiuolaikiniame Tokijuje trys benamiai, pagyvenęs alkoholikas Ginas (ギン), transvestitas Hana (ハナ) ir iš namų pabėgusi mergina Mijuki (ミユキ), besirausdami šiukšlėse randa naujagimį. Šalia kūdikio jie randa laiškelį, kuriame prašoma pasirūpinti kūdikiu, bei krepšį pilną daiktų su užuominomis į tėvų asmenybes. Trijulė nutaria sugrąžinti kūdikį jo tėvams. Benamiai naujagimę pavadina Kijoko ('tyras vaikas') vardu, nes ji gimė šv. Kūčių vakarą.

Išėję iš kapinių, jie susiduria su po mašina įstrigusiu aukšto rango Jakuza grupuotės nariu. Pasirodo šis pažįsta klubo, kuriame Kijokos mama lankydavosi, savininką, kuris ketina vesti jo dukterį. Vestuvių metu jaunikis jiems pasako, kad moteris vardu Sačiko, ir nurodo jos adresą, bet vakarėlį nutraukia tarnu apsimetęs lotynų kilmės samdomas žudikas, besikėsinantis nušauti nuotakos tėvą. Žudikas pagrobia Mijuki su kūdikiu ir nusigabena juos į savo namus, kur jie susipažįsta su jo žmona.

Hana ieško Mijuki, tuo tarpu Ginas rūpinasi benamiu seniu, kurį sutiko gatvėje. Prieš mirdamas senis jam atsidėkoja įteikdamas raudoną maišelį. Pasirodo grupelė paauglių, kurie smarkiai sumuša Giną. Kiek vėliau, Hana suranda mergaites ir patraukia ieškoti vietos kur apsistoti.

Hana nusiveda jas į klubą, kuriame ji kadaise dirbo, ir randa jame Giną. Vėliau trijulė išsiruošia ieškoti Sačiko namų. Atvykę iš kaimynų sužino, kad ji su vyru nekaip sutarė. Grupelė ilsisi krautuvėlėje, kol savininkai išprašo juos laukan. Hana nualpsta ir atsiduria ligoninėje, kur Ginas susiduria su sesele dirbančia dukterimi.

Hana ir Mijuki susiduria su nuo tilto ketinančia nušokti Sačiko. Sačiko atkakliai tvirtina, kad jos vyras atsikratė vaiko jai nežinant. Tuo tarpu Ginas suranda Sačikos vyrą, kuris prasitaria, kad iš tikrųjų Sačiko pagrobė kūdikį iš ligoninės. Vėl susidūrusi trijulė išskuba Sačiko įkandin. Mijuki nusiveja Sačiko ant namo stogo, nuo kurio ši ketina nušokti, bet atskubėjęs jos vyras paragina to nedaryti ir pasiūlo pradėti gyvenimą iš naujo. Nepaisant to, Sačiko paslysta ir vaikas iškrenta jai išrankų, tačiau jį sugauna Hana.

Trijulė atsiduria ligoninėje. Mijuki iš Gino švarko ištraukia jo cigarečių pakelį, bet tuo pačiu iškrenta ir raudonas maišelis, kuriame, pasirodo, buvo laimingas loterijos bilietas. Tikrieji Kijoko tėvai pareiškia norintys susitikti su trijule ir paprašyti tapti jų kūdikio krikštatėviais. Juos supažindinantis policijos inspektorius, pasirodo, yra Mijuki tėvas.
Frydšteino pilis

**Frydšteino pilis** (; ) – pilis Libereco krašte, netoli Turnovo miesto (Čekija). Tai viena iš trijų pilių Jabloneco prie Nisos rajone. Ji yra tipiška uolų pilis, stovi ilgos smiltainio uolos viršūnėje, netoli Frydšteino kaimo (buvusi *Zásada*). Pilis viešpatauja virš gretimo Jizeros upės slėnio ir seno prekybos maršruto iš Turnovo į šiaurę.

## Istorija

Frydšteino pilis buvo pastatyta XIV a., metai nėra žinomi. Pirmą kartą paminėta bažnyčios dokumentuose 1385 m.

1432 m. rugpjūtį ji priklausė katalikui, tad ją apgulė husitai. Pilies valdovas sugebėjo susitarti su apgulėjais, o vėliau pats prisijungė prie husitų.

Pilis kelis kartus keitė savininkus. Po pardavimo 1556 m. pilį nustojo naudoti kaip sargybinį postą. XVI a. pabaigoje ji jau buvo nebegyvenama. Trisdešimtmečio karo metais pilyje glaudėsi marodieriai, dezertyrai ir bėgliai.

Kur buvo pradinis įėjimas į pilį nėra žinoma. Manoma, kad jis galbūt buvo dešiniau bokšto, pirmajame rūmų, pilies valdovo rezidencijos, aukšte. Dabartinis įėjimas yra pastatytas šiais laikais.

Pilyje buvo mažai patalpų, todėl uoloje buvo iškalta nemažai mažų kambarėlių ir maža koplyčia. Būdingas Frydšteino pilies bruožas yra didelis bokštas bergfrydas, pastatytas ant aukščiausios uolos. Šis bokštas yra geriausiai išlikusi pilies dalis. Jis yra 15 m aukščio, jo skersmuo yra 9 m, o sienos – 2 m storio. Vienintelis įėjimas buvo pirmame aukšte, maždaug 6-7 m lygyje virš kiemo.

Žmonėms buvo leista lankyti pilies griuvėsius nuo XIX a. 10-to dešimtmečio, kai Turnovo gražinimo klubas nupirko pilį iš Rohanų, kurie gyveno Sychrovo rūmuose. Klubo užsakymu buvo sutvirtinti išlikę mūrai. Turnovo muziejuje saugomi to meto archeologinių kasinėjimų radiniai.

Dabar pilies savininkas yra Frydšteino kaimas, kuris prižiūri pilį.

## Galerija

File:Fridstejn.jpg|Dar vienas Frydšteino pilies vaizdas.
File:Friedstein004.jpg|Pilies vaizdas iš apačios
File:Friedstein006.jpg|Smiltainio uoloje iškaltos patalpos
File:Hrad frydstejn dolni nadvori.jpg|Apatinis Frydšteino pilies kiemas
Pietų provincija (Naujoji Kaledonija)

**Pietų provincija** () – viena iš trijų Naujosios Kaledonijos autonomijos provincijų. Administracinis centras – Numėja.

Provincija apima pietinę Naujosios Kaledonijos salos dalį, Pušų salą ir kitas mažas aplinkines salas. Tai labiausiai ekonomiškai išsivysčiusi, urbanizuota ir daugiausiai gyventojų turinti Naujosios Kaledonijos dalis.

## Komunos

Į provinciją patenka 13,5 komunų.

# Tijas
# Jatė
# Pušų sala
# Mon Doras
# Numėja
# Dumbėja
# Paita
# Bulupari
# La Foa
# Saramėja
# Farinas
# Moindu
# Burelas
# Poja (dalis)
Šiaurės provincija (Naujoji Kaledonija)

**Šiaurės provincija** () – viena iš trijų Naujosios Kaledonijos autonomijos provincijų. Administracinis centras – Konė.

Provincija apima šiaurinę Naujosios Kaledonijos salos dalį, Belapo salas ir kitas mažas aplinkines salas.

## Komunos

Į provinciją patenka 16,5 komunų.

# Poja (dalis)
# Puembutas
# Konė
# Vo
# Kaala-Gomenas
# Kumakas
# Pumas
# Belepo salos
# Uegoa
# Puebas
# Hienghenė
# Tuhas
# Puandimijė
# Ponerihuenas
# Huailu
# Kuaua
# Kanala
Irako istorija

**[[Irakas|Irako]] istorija** prasidėjo prieš 10 tūkst. metų, kai regionas vadinosi Mesopotamija. Tai vienos seniausių pasaulyje civilizacijų lopšys. Mesopotamija priklausė Derlingajam pusmėnuliui ir buvo svarbi Artimųjų Rytų istorijos dalis per Bronzos ir Geležies amžius. Mesopotamiją valdė šumerai, akadai, babiloniečiai, neoasirai, medai-persai, seleukidai, Partai. VII a. Mesopotamiją užėmė arabų Rašidunų kalifatas, o valdant Abasidams Mesopotamija tapo Islamo aukso amžiaus centru. Po mongolų ir turkų invazijų Mesopotamija atiteko Osmanų imperijai XVI a., bet kartais turkus iš ten išstumdavo mameliukai ar Safavidai.

Osmanų imperijos valdžia Mesopotamijoje baigėsi po Pirmojo pasaulinio karo, kai Iraką pradėjo valdyti Britų imperija iki Irako karalystės įkūrimo 1932 m. 1941 m. balandžio 1 d. provokiški perversmininkai nuvertė šalies vyriausybę. Netrukus Jungtinė karalystė įsiveržė į Iraką ir okupavo šalį. Irako respublika įkurta po perversmo 1958 m. Respubliką valdė Saddam Hussein 1979–2003 m. Per tą laiką įvyko Irano-Irako karas ir Persijos įlankos karas. 2003 m. JAV įsiveržė į Iraką ir nuvertė Huseiną. Po invazijos padėtis prastėjo iki galimo pilietinio karo 2006–2007 m., bet vėliau situacija pasitaisė. 2011 m. gruodžio mėn. JAV kariuomenė pasitraukė iš Irako. 2013–2017 m. Irakas kariavo su Islamo valstybės teroristais.

## Išnašos
Irena Seliukaitė

** Irena Seliukaitė** (1954 m. gegužės 25 d. Lingėniškės, Prienų raj. – 2018 m. rugpjūčio 26 d.) – kraštotyrininkė, kultūrologė, redaktorė, valstybės tarnautoja.

## Biografija

Tėvams persikėlus, augo Erzvėte (Ignalinos raj.), 1972 m. baigė Tverečiaus vidurinę mokyklą. 1976 m. baigė lietuvių kalbos ir literatūros studijas Vilniaus pedagoginiame institute.

1976-1981 m. I. Seliukaitė dirbo Skiemonių vidurinėje mokykloje (Anykščių raj.) lietuvių kalbos ir literatūros mokytoja, buvo užklasinės veiklos organizatorė, vykdė kraštotyrinius tyrinėjimus.

Nuo 1996 m.  I. Seliukaitė dirbo Lietuvos Respublikos kultūros ministerijoje, kuravo etninės kultūros, regionų kultūros plėtros sritis. 

1981-1990 m. ji buvo Lietuvos kraštotyros draugijos pirmininko pavaduotoja, 1990-2005 m. – šios draugijos pirmininkė, nuo 2005 m. vėl buvo draugijos pirmininko pavaduotoja, valdybos nare. 

1992-2002 m. buvo metinio kraštotyros draugijos žurnalo „Mūsų kraštas“ vyr. redaktorė. Ji taip pat buvo atnaujinto žurnalo „Gimtasai kraštas“ redkolegijos nare, Etninės kultūros globos tarybos nare.

## Veikla

I. Seliukaitė buvo kraštotyrininkų, tautodailininkų ir kitų įdomių žmonių autorinių parodų organizatorė, rengė kompleksines kraštotyros ekspedicijas įvairiose Lietuvos vietose ir už jos ribų, kaupė kraštotyrinę medžiagą apie išnykusius kaimus. Šių ekspedicijų dėka parengtas beveik 3 tūkst. tomų archyvas, kuris buvo perduotas Lietuvos nacionaliniam muziejui. Ji buvo daugelio kraštotyros monografijų redakcinių kolegijų pirmininkė, monografijų, metodinių leidinių ir straipsnių rinkinių autorė ir sudarytoja. Taip pat parašė ir paskelbė per 100 straipsnių krašto etnokultūros temomis kraštotyros monografijose ir spaudoje, sukūrė scenarijus keliems dokumentiniams kino filmams.

## Įvertinimas

* Už veiklą etninės kultūros srityje I. Seliukaitė apdovanota Jono Basanavičiaus premija (2004). 
* Apdovanojimas „Auksinė scenos peteliškė“ už nuopelnus puoselėjant Lazdijų rajono kultūrą (2008).
* Lietuvos Valstybės dieną, 2016 liepos 6-ąją, Kultūros ministerijos Regionų kultūros skyriaus vedėja Irena Seliukaitė buvo apdovanota Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžiumi.  Šis aukštas valstybinis apdovanojimas kraštotyrininkei, kultūrologei, regionų paveldo, Lietuvos kraštų etnokultūros puoselėtojai Irenai Seliukaitei buvo įteiktas už nuopelnus puoselėjant Dainų švenčių tradiciją.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* I. Seliukaitės biografija Anykštėnų biografijų žinyne
Mano vardas Niekas

**Mano vardas Niekas** () – 1973 m. sukurtas vesternas, kuriame pagrindinius vaidmenis atliko Henris Fonda ir Terensas Hilas. Filmo idėjos autorius yra garsus italų režisierius Sergio Leone. Jis taip pat yra vienas iš filmo prodiuserių, nors ir nepažymėtas titruose.

Muziką filmui sukūrė kompozitorius Ennio Morricone, o pagrindinė filmo tema yra vienas žinomiausių kompozitoriaus kūrinių, sukurtų kino filmui.

## Santrauka

Džekas Boregardas, garsus Laukinių Vakarų šaulys, ketina pasitraukti į poilsį ir išvykti į Europą. Jį nuolatos kas nors medžioja, tačiau Džekas – greičiausias šaulys iš visų („- Greitesnis už jį? Niekas“).

Keliaudamas per prerijas jis sutinka žmogų be vardo, Nieką – jauną kaubojų, kurio idealu pats yra. Niekas svajoja apie Džeko pasitraukimą, tačiau tai, jo nuomone, turi būti efektinga, nes tik taip turi pasitraukti didvyriai.

Viename miestelyje Niekas bare pademonstruoja savo šaudymo įgūdžius ir yra nusamdomas vietinio turtuolio Salivano susidoroti su Džeku. Tačiau Niekas nepaliauja svajoti apie efektingą Džeko kovą su didžiule gauja plėšikų, 1 prieš 150, todėl jam padeda arba trukdo, stengdamasis priartinti tokią kulminaciją. Jis pavagia traukinį, tačiau Džekui padeda pabėgti tik tada, kai šis vienas iš tiesų stoja į kovą prieš visą gaują.

Filmo kulminacija – dvikova tarp Džeko ir Nieko, nes, anot šio, didvyris turi mirti.

Vis dėlto tai – surežisuotas spektaklis, po kurio Džekas visiems yra miręs ir gali nekliudomas iškeliauti į Europą, o jo vietą gali užimti Niekas.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Henry Fonda – Džekas Boregardas
* Terence Hill – Niekas
* Jean Martin – Salivanas
* Pierro Lulli – šerifas
* Carla Mancini

## Apdovanojimai
Filmas 1974 m. laimėjo vieną Golden Screen apdovanojimą.
Sychrovo rūmai

**Sychrovo rūmai** (; ) – rūmai netoli Sychrovo kaimo Libereco krašte (Čekija). Tai XIX a. antroje pusėje pastatyti neogotikiniai rūmai, apsupti didelio parko.

## Istorija
Dabartinių Sychrovo rūmų vietoje nuo XV a. buvo tvirtovė. 1690–1693 m. toje vietoje buvo pastatyta maža barokinė pilis.

1820 m. pilį nupirko Rohanai – Bretanės (Prancūzija) aristokratų giminė, Prancūzijos revoliucijos metais pasitraukusi iš Prancūzijos ir apsigyvenusi Austrijos imperijoje. Rohanai buvo pilies savininkai 125 metus.

1945 m. rūmai buvo nacionalizuoti. Nuo 1950 m. dalis rūmų buvo atviri viešuomenei. 8-tą dešimtmetį viešuomenei buvo atverta didelė dalis rūmų. XX a. 10-to dešimtmečio pradžioje pradėti rūmų išorės ir vidaus bei parko rekonstrukcija. Siekiama rūmus atstatyti, kad jie atrodytų taip, kaip atrodė didžiausio klestėjimo laikais (XIX a. antra pusė). 1995 m. rūmus kaip nacionalinį kultūros paveldą ėmė saugoti valstybė.

## Architektūra
Rohanai, nupirkę mažą apgriuvusią barokinę pilį, pradėjo jos perstatymo darbus, kurie baigėsi 1834 m. Antra rekonstrukcija vyko 1847–62 m., rūmai įgijo romatišką neogotikinę išvaizdą, kurią išlaikė iki dabar. Rekonstrukciją vykdė pagal *Bernard Grueber* planus.

Savininkai daug dėmesio kreipė į rūmų parką, suplanuotą angliškuoju stiliumi. Remiantis šio parko pavyzdžiu buvo sukurti kiti svarbūs parkai, pvz., *Průhonice* ir *Konopiště*.

XX a. 3-io dešimtmečio pab. – 4-to pradžioje buvo renovuotas rūmų interjeras. Ypatingai vertingi medžio drožėjo Petro Bušeko, kuris rūmuose dirbo 38 metus, darbai.

## Kolekcijos
Rūmuose yra apie 250 Rohanų, jų giminaičių ir Prancūzijos karalių portretų. Tai didžiausia prancūziškosios protretinės tapybos kolekcija Centrinėje Europoje. Sychrove yra ir unikalių tapybos ant stiklo darbų, kurių autorius – *Jan Zachariáš Quast*.

## Parkas
Rūmų angliškasis parkas užima 23 hektarų plotą. Senasis, klasikinis parkas buvo perplanuotas į romantinį stilių. Kadangi botanika buvo pilies savininko pomėgis, jis daug dėmesio skyrė parko tvarkymui. Jame buvo užveistos turtingos dendrologinės ir botaninės kolekcijos. Parke buvo auginamas unikalus bukas (*Fagus silvatica Rohani*).

## Įvairūs faktai
Kompozitorius Antoninas Dvoržakas (*Antonín Dvořák*) kelis kartus lankėsi rūmuose, nes buvo rūmų valdytojo draugas. Keli Dvoržako kūriniai įkvėpti rūmų grožio.

Dabar Sychrovo rūmai populiari vieta, kur atliekamos santuokos ceremonijos.


File:Castle Sychrov - pohled - 2.jpg|Rūmų vaizdas iš parko
File:Sychrov castle in 2007 - 05.JPG|
File:Sychrov castle in 2007 - 08.JPG|Vidinis kiemas
File:Sychrov castle in 2007 - 10.JPG|
File:Sychrov castle in 2007 - 26.JPG|Vienas bokštų
File:Sychrov castle in 2007 - 30.JPG|
File:Jindřich Eckert - Sychrov Chapel Interior.jpg|Sychrovo rūmų koplyčios vidus. XIX a. 10-to dešimtmečio nuotrauka
File:Dvorak deska.jpg|Antonino Dvoržako, kuris keliskart lankėsi rūmuose, atminimo lenta.


## Nuorodos
* Castle website (cz, en)
* History of the castle (cz)
*
Nippon Television

**Japonijos televizijos tinklas** (, ), sutrump. **NTV** – televizijos tinklas, įsikūręs Minate, Tokijuje, Japonijoje. Priklauso leidyklai „Yomiuri Shimbun“.

## Istorija
* 1951 m. rugsėjo 4 d.: Matsutaro Šoriki (*Matsutaro Shoriki*) pranešė ketinąs įkurti „Nippon Television“ ('Japonijos televizija').
* 1952 m. liepą: Japonijos televizijai suteikta pirmoji televizijos transliavimo licencija Japonijoje.
* 1952 m. spalio 28 d.: įkurtas Japonijos televizijos tinklas.
* 1953 m. rugpjūčio 28 d.: pradėtos pirmosios transliacijos; tai buvo pirmasis komercinės televizijos transliuotojas Japonijoje.
* 1960 m. rugsėjo 10 d.: suteiktos teisės transliuoti spalvotą televiziją.
* 1966 m. balandžio 1 d.: įsteigtas „Nippon News Network“ (NNN, 'Japonijos žinių tinklas').

## Transliacijos

### Žinios

* Zip! (rytinės žinios)
* News Every (popietės ir vakaro žinios)
* News Zero (vėlaus vakaro žinios)

### Pramoginės laidos

* *Gaki no tsukai* (DownTown's *Gaki no Tsukai ya Arahende!!*, ガキの使いやあらへんで!!)
* *AKBingo! (Nutrauktas)*
* *Klausimas šimtas milijonui žmonėms?! Waratte Koraete!* (1億人の大質問!?笑ってコラえて!
* *Sekaiichi Uketai Jugyo* (世界一受けたい授業)
* *Enta no Kamisama ~the god of Entertainment~* (エンタの神様 ~the god of Entertainment~)

## Išnašos
Tautvydas Kontrimavičius

**Tautvydas Kontrimavičius** (1964 m. gegužės 31 d. Kamisaravoje, Anykščių raj.) – žurnalistas, redaktorius, kultūros organizatorius, kraštotyrininkas.

## Biografija
1982 m. aukso medaliu baigė Anykščių 2-ąją vidurinę mokyklą. 1982–1983 m. studijavo Vilniaus universiteto Istorijos fakultete žurnalistiką, buvo pašauktas į privalomąją karinę tarnybą sovietinėje kariuomenėje. Po tarnybos tęsė studijas neakivaizdžiai, žurnalisto diplomą gavo 1988 m.

1985 m. pradėjo dirbti Anykščių rajono laikraštyje „Kolektyvinis darbas“ (nuo 1990 m. – „Anykšta“). 1990–1991 m. buvo leidinio redaktorius. 1992–1993 m. dirbo korespondentu regioniniame laikraštyje „Aukštaitijos rytas“ (vėliau – „Panevėžio rytas“). 1993–2010 m. buvo dienraščio „Lietuvos rytas“ korespondentas Anykščiuose, vėliau Utenos apskrityje.

Nuo 2010 m. T. Kontrimavičius bendradarbiauja su Anykščių A. Baranausko ir A. Žukausko-Vienuolio memorialiniu muziejumi, yra šios įstaigos kuratorius.

Nuo 1993 m. T. Kontrimavičius taip pat yra individualios įmonės firmos „Prevencija“ (antspaudų gamyba, paslaugos verslui) savininkas.

1990–1995 m. buvo išrinktas į Anykščių rajono tarybą, buvo jauniausias tos kadencijos tarybos narys.

## Veikla
T. Kontrimavičius sudarė ir išleido eilę informacinių leidinių apie Anykščius ir kraštiečius. Yra aktyvus kelių visuomeninių ir Anykščių rajono savivaldybės tarybų, komisijų narys: kultūros taryboje, turizmo komisijoje, A. Baranausko literatūrinės premijos skyrimo komisijoje, rajono Garbės piliečio vardo suteikimo komisijoje. Jis buvo vienas iš projekto „Anykščiai – Lietuvos kultūros sostinė 2012“ rengėjų ir organizatorių, šio projekto komunikacijos grupės narys. Bendradarbiauja Pasaulio anykštėnų bendrijoje: yra pirmininko pavaduotojas, interneto svetainės ''anykstenai.lt'' administratorius, pusmetinio almanacho „Pasaulio anykštėnas“ redaktorius. Vadovauja Anykščių Teresės Mikeliūnaitės kraštotyros draugijai. 

## Pasiekimai
* Lietuvos žurnalistų sąjungos ir „Achemos grupės“ kūrybinio konkurso nugalėtojas (2006 m.), 
* Lietuvos žurnalistų sąjungos ir Nacionalinės žurnalistų kūrėjų asociacijos konkurso laureatas (2006 m.), 
* Pasaulio anykštėnų bendrijos medalis (2007 m.),
* Maironio lietuvių literatūros muziejaus konkurso „Rašytojų memorialinės vietos Kaune“ diplomas (2011 m.),
* Anykščių rajono Teresės Mikeliūnaitės kultūros premijos laureatas (2013 m.).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* T. Kontrimavičius Anykštėnų biografijų žinyne
* Įžymiausi Traupio krašto žmonės