open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bolama

**Bolama** () – sala ir joje esantis miestas Bisau Gvinėjai priklausančio Bižagošo salyno rytuose, Atlanto vandenyno šelfe, šalia Afrikos krantų, prie Didžiosios Bubos estuarijos. Bolamos regiono administracinis centras. Salos plotas – 65 km². Salą dengia mangrovių brūzgynai, tropiniai miškai. Verčiamasi daugiausia anakardžių auginimu.

Bolamos mieste yra išlikusių kolonijinės administracijos statinių, tačiau dabar jų dauguma apleisti ir tapę šikšnosparnių buveinėmis.

## Istorija

Praktiškai negyvenamą Bolamos salą 1792 m. bandė kolonizuoti britai, tačiau po kelių nesėkmingų bandymų 1794 m. pasitraukė. 1814 m. dar kartą bandyta salą kolonizuoti, tačiau nesėkmingai. 1830 m. į salą pretenzijas pareiškė Portugalija, bet britai ją laikė Siera Leonės kolonijos dalimi. 1870 m. Bolama perduota Portugalijai, o 1879 m. čia buvo įkurta Portugalijos Gvinėjos sostinė. 1941 m. administracija persikėlė į Bisau, Bolamos reikšmė sumenko.

## Ekonomika

Saloje veikė tarpinė stotis hidroplanams. 1986–2003 m. belgų organizacija *„Iles De Paix“* saloje vykdė paramos projektą, kuriuo remta laivų statyba ir žvejyba.

Be smėlėtų pakrančių lankytina vieta yra buvę gubernatoriaus rūmai. Sala yra pripažintas biosferos rezervatas Bolama pylimu sujungta su Kobrų sala.

## Nuorodos
Bikaneras

**Bikaneras** () – miestas šiaurės vakarų Indijoje, Radžasthane, Taro dykumos apsuptyje, 330 km į šiaurės vakarus nuo Džaipuro. Miestą drėkina Gangos ir Indiros Gandi kanalai. Geležinkelių ir plentų mazgas. Tradicinė kilimų, šilkinių šalikų, apsiaustų, dramblio kaulo dirbinių gamyba. Maisto, tekstilės pramonė. Turizmas. Veikia 4 universitetai.

## Paveldas

Bikanere išlikę daug architektūros vertybių: ištaiginga Džunagarho tvirtovė, 1594 m. pastatyta iš raudono smiltainio ir marmuro, 1896 m. indų-saracėnų stiliaus Lakšmi Nivas rūmai, 1926 m. Lalgarho rūmai, 1486 m. Maru Najak Dži vaišnavų šventykla, dar keletas hinduistų ir džainų šventyklų. 30 km nuo Bikanero yra hinduistinė Karni Mata šventykla, kurioje šventomis laikomos žiurkės. Aplinkinėse dykumose rengiami kupranugarių safariai.

## Istorija

Iki XV a. vid. dabartinio miesto vieta buvo retai gyvenamoje dykroje, vadintoje Džangladešu. 1488 m. Bikaneras įkurtas vieno radžputų klano vado Rao Bikos. Jis davė pradžią Bikanero kunigaikštystei. Valdant Mogolams, Bikaneras tapo šios imperijos vasaline valstybe. Bikaneras padėjo Mogolams įveikti Mevarą, už tai gavo daug žemių, buvo pastatyta Džunagarho tvirtovė. XVIII a. miestas įsivėlė į vietinius karus, o 1818 m. tapo pavaldus britams. Bikanero maharadža Ganga Singhas tapo svarbiu Britų Indijos pareigūnu. Tuo metu pastatyti ištaigingi rūmai. 1949 m. Bikaneras prisijungė prie Indijos.


File:Jardines Junagarth Fort.jpg|Tvirtovės kiemas
File:Bîkâner-Junagarh Fort-04-Ganga Mahal-20131008.jpg|Gangos rūmai tvirtovėje
File:Laxmi Niwas Palace.jpg|Lakšmi Nivas rūmai
File:Laxminath-Temple in Bikaner.jpg|Bhandasaro džainų šventykla


## Šaltiniai
Tuščiaviduris rūtenis

**Tuščiaviduris rūtenis** (, , ) – žvirbliarūtinių (*Fumariaceae*) šeimos rūtenių (*Corydalis*) genties augalas. Tai nykstanti rūšis, įrašyta į Latvijos, Baltarusijos ir Lietuvos raudonąsias knygas.

## Paplitimas ir augavietės

Natūraliai paplitęs Europoje, išskyrus šiaurės rytus ir pietinėje Skandinavijos dalyje. Lietuvoje žinomos radavietės vakarinėje ir pietinėje dalyse – Alytaus, Jurbarko, Kaišiadorių, Kauno, Klaipėdos, Radviliškio, Šakių, Tauragės, Vilkaviškio ir Vilniaus rajonuose.

Auga lapuočių (ąžuolų, skroblų) ir mišriuose miškuose, humusingose karbonatingose nerūgščiuose priemolio dirvožemiuose. Dažniau auga *Tilio-Carpinetum*, *Querco-Carpinetum* bendrijose. Aptinkamas mišku apaugusiuose upių slėniuose, raguvose. Augalai ryškūs miške pavasarį, vyrauja tarp žolių.

## Biologija
Tai daugiametis, žolinis, 15-30 cm aukščio pavasarinis efemeroidas, išaugantis iš tuščiavidurio stiebagumbio ir jame kaupiantis atsargas. Sėkloms subrendus, sunyksta antžeminė augalo dalis.

Žydi balandžio-gegužės mėnesiais. Žiedynas – raceminė kekė su 10-20 žiedų. Žiedai 2-3 cm ilgio, silpnai kvepiantys. Taurėlapiai du, po žydėjimo nukrenta. Vainiklapiai keturi, įvairių violetinės ir baltos spalvos atspalvių. Kuokeliai šeši, susijungę į tris poras. Vaisius – žalia dėžutė. Apdulkina bitės. Dauginasi sėklomis, kurios subręsta vasaros pradžioje. Sėklos apvalios, blizgančios, juodos spalvos. Jas išplatina skruzdėlės.

## Porūšiai
Žinomi trys tuščiavidurio rūtenio porūšiai. Pateikiami lotyniški pavadinimai ir paplitimas:
* *Corydalis cava* subsp. *cava*
* *Corydalis cava* subsp. *blanda* (Schott) Nyman. Graikija, Albanija, Jugoslavija; kai kurie išskiria kaip atskirą rūšį *Corydalis blanda*
* *Corydalis cava* subsp. *marschalliana* (Pallas) Chater. Rytinė ir Pietryčių Europa

## Naudojimas
Augalas auginamas kaip dekoratyvinis ir naudojamas vaistams medicinoje. Turi alkaloido bulbokapnino, kuris paralyžuoja raumenis. Jei vartojamas saikingai, nepakenkia.

## Apsauga
Tuščiaviduris rūtenis įrašytas į saugomų augalų rūšių sąrašą 1962 m. Auga Vidzgirio botaniniame, Virbalgirio, Kamšos botaniniuose zoologiniuose draustiniuose, Jiesios kraštovaizdžio draustinyje, Nemuno kilpų regioniniame parke. Būtina augavietėse apriboti plynus kirtimus, mažinti šernų bandas, neleisti skinti rūtenių žiedynų. Nyksta dėl miško gaisrų, kertant miškus išdraskytų dirvožemių.


Corydalis cava blatt.jpeg|Lapai
Corydalis cava Bulb.jpg|Stiebagumbis
Corydalis cava seedling.jpg|Daigas
Corydalis cava weiss.jpeg|Žiedai


## Nuorodos
* Tuščiavidurio rūtenio mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per theplantlist.org (anglų k.)''
* Corydalis gentis www.pacificbulbsociety.org (anglų k.)

## Literatūra

* Lietuvos raudonoji knyga. Red Data Book of Lithuania, Vilnius, 2007, 414 p.
Gliese 667

**Gliese 667** yra trinarė žvaigždžių sistema nuo Žemės nutolusi per 22 šviesmečius. Sistemą sudaro dvi pagrindinės sekos K3V klasės žvaigždės Gliese 667 A ir Gliese 667 B yra nutolusios per 230 AV (34,2 milijonų kilometrų) nuo trečiosios žvaigždės Gliese 667 C. Gliese 667 A ir Gliese 667 B nutolusios viena nuo kitos per 12,6 AV.

Žvaigždė GJ 667C priskiriama M klasės nykštukinėms žvaigždėms (rudoji nykštukė), ir yra kur kas mažiau kaitri už Saulę. Aplink šią žvaigždę skrieja net trys planetos ir viena jų yra pakankamai arti, kad gautų tokį kiekį šviesos ir šilumos kaip Žemė.

Kietoji planeta GJ 667Cc aplink savo žvaigždę apskrieja per 28 dienas ir ji didesnė už Žemę – sveria 3,4 karto daugiau. Jos paviršiaus temperatūra turėtų būti panaši į Žemės ir joje net gali būti vandens.
Bikinas (miestas)

**Bikinas** () – miestas Rusijoje, Chabarovsko krašto pietuose, Bikino upės dešiniojoje pakrantėje, netoli Kinijos sienos, 215 km į pietus nuo Chabarovsko. Rajono centras. Yra stotis prie Transsibiro geležinkelio, praeina Vladivostoko–Chabarovsko kelias („Usūrio plentas“). Medienos kirtimas ir apdirbimas. Yra kultūros namai, krašto muziejus, Pergalės memorialas.

## Istorija

Miesto pavadinimas kilo nuo upės, kurios vardas savo ruožtu udegėjų kalba reiškia „vyresnysis brolis“. Gyvenvietė įkurta 1895 m., statant geležinkelį. Miesto statusas Bikinui suteiktas 1938 m.

## Šaltiniai
Bilaspuras

**Bilaspuras** () – miestas Indijoje, Dekano plokščiakalnio šiaurėje, Čhatisgarho valstijoje, 111 km į šiaurę nuo valstijos sostinės Raipuro, prie Arpos upės. Geležinkelių mazgas. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (ryžių auginimas). Rankų darbo sarių gamyba. Yra svarbus šiluminių ir hidroelektrinių kompleksas (antras pagal dydį šalyje), yra akmens anglių kasyklos. Veikia 5 universitetai. Yra keletas hinduistų šventyklų.

## Istorija

Bilaspuras iškilo 1741 m., valdant Marathų imperijai. 1818 m. valdymą perėmė britai, miestą priskyrė Nagpuro karalystei. XIX a. pab. tapo svarbiu geležinkelių mazgu.

## Šaltiniai
B&W Hallerne

**B&W Hallerne** – koncertų salė Kopenhagoje, Danijoje. Talpa – 10 000 žiūrovų. 2014 m. salėje rengtas Eurovizijos dainų konkursas.

Kompleksas iš pradžių buvo atidarytas pramoniniams tikslams Danijos laivų statybos kompanijai „Burmeister & Wain“. 1996 m. turtas perimtas, o 2011 m. objektas renovuotas ir pritaikytas kultūros tikslams.
Gatvės gimnastika

Gatvės gimnastika – tai fizinės jėgos ir ištvermės sportas, kuriame naudojant tik savo kūno svorį yra atliekami įspūdingi jėgos (ne akrobatiniai) triukai ant skersinio ar lygiagrečių, švediškos sienelės ar kitų agregatų.

## Istorija

Gatvės gimnastikos istorija prasidėjo New York mieste, kur 1990 metų juodaodžių repo klipuose būdavo rodomi vaizdai kaip atliekami prisitraukimai, atsispaudimai įvairiose mieste vietose.

## Nuorodos

* Gatvės gimnastika
Sebalter

**Sebastiano Paù-Lessi** (geriau žinomas sceniniu vardu **Sebalter** (stilizuotai – **SEBalter**); g. 1985 m. liepos 1 d. Tičino kantone) – šveicarų dainininkas, atstovavęs savo šaliai 2014 m. Eurovizijos dainų konkurse Kopenhagoje, Danijoje. Jame atliko savos kūrybos dainą „Hunter Of Stars“. Sėkmingai įveikęs antrąjį konkurso pusfinalį, pateko į 2014 m. gegužės 10 d. vykusį finalą. Jame užėmė 13 vietą su 64 taškais.

## Diskografija

### Singlai
* 2014: Hunter of Stars

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 

|-
Didžioji Buba

**Didžioji Buba** arba ***Buba, Grandė, Bolola*** () – estuarija Bisau Gvinėjos pietvakariuose, Atlanto vandenyno dalis. Įsiterpia gilyn į žemyną 54 km, plotis ties žiotimis 4 km. Su vandenynu susijungia ties Bolama. Pakrantės labai raižytos, apaugusios mangrovėmis. Tai vienintelė tokia toli žemyną įsiterpusi estuarija Vakarų Afrikoje. Gylis siekia iki 30 m.

Didžioji Buba XVI a. atrasta portugalų. Buvo svarbus prekybinis taškas, tačiau dėl bižagų antpuolių vėliau prekyba persikėlė į Žebos estuariją.

Prie Didžiosios Bubos yra Bubos, Empados, Bolamos miestai.

## Šaltiniai
Tylos kiemelis

**Tylos kiemelis** − skulptoriaus Vladimiro Kančiausko skulptūrų parkas, esantis Vilniuje, T. Vrublevskio g. 1, priešais Lietuvos mokslų akademijos biblioteką. Parką savo iniciatyva ir lėšomis 1988 m. įkūrė Vladimiras Kančiauskas. 1997 m. parke atidaryta nuolatinė skulptoriaus darbų ekspozicija. Iš pradžių parke įrengtos septynios (šaltiniuose minimas mažesnis skaičius – šešios) autoriaus padovanotos skulptūros, po akademijos rekonstrukcijos paliktos tik dvi.

## Skulptūros
* „Drugelis“
* „Smėlio laikrodis“ (granitas)
* „Pianinas Banga“ (marmuras; iškeldintas)
* „XX a. didysis liudininkas“ (marmuras, plienas; iškeldintas)
* „Didieji Grįžulo ratai“ (marmuras; iškeldintas)
* „Suolelis“ (iškeldintas)
* „Laukimas“ (granitas, plienas; iškeldintas)

## Šaltiniai
Visagino Country

**Visagino Country** – kantri muzikos festivalis, rengiamas Visagine nuo 1991 m.

## Istorija
Festivalio idėja gimė 1991 m. kovo 20 d., jo steigėjais buvo Virgis Stakėnas, Edmundas Žalpys, Sigitas Morkūnas ir Elena Čekienė, prie jų dar prisidėjo Vytautas Stauga (pravarde „Kugelis“), kuris tuo metu vadovavo koncertinei agentūrai „Alternatyva“. Iki paskutinės festivalio pradžios dienos (rugpjūčio 23 d.) buvo neaišku, ar festivalis įvyks, kadangi buvo susidurta su įvairiais biurokratiniais sunkumais, be to, lygiai savaitę prieš festivalį įvyko Rugpjūčio pučas. Gavęs visus leidimus Tarptautinis muzikos festivalis „Visagino country“ įvyko, tada festivalį aplankė apie 3000 žiūrovų, daugiausia tai buvo Sniečkaus gyventojai.

Festivalis neįvyko 1994, 1996 ir 1998 m.

Nuo 1997 m. festivalis yra organizuojamas kartu su Viešąja įstaiga „Miesto šventė“ iš Kauno.

## Nuorodos
* Visagino Country istorija
Rinkon de Ademusas

**Rinkon de Ademusas** () – Ispanijos komarka-eksklavas, priklausanti Valensijos regionui bei Valensijos provincijai, esanti tarp Kuenkos (Kastilija ir La Manča) ir Teruelio (Aragonas) provincijų.

Komarka sudaryta iš šešių savivaldybių. Sostinė – Ademusas 1 203 gyventojai (2013 m. duomenys). Per komarka teka Turija.

## Komarkos savivaldybės
* Ademusas
* Kasas Altas
* Kasas Bachas
* Kastielfabibas
* Puebla de San Migelis
* Torebacha
* Valanka

## Istorija
Iki 1210 m. priklausė maurams. Vėliau atiteko krikščionims. 1259 m., kartu su Valencijos karalyste, teritoriją užkariavo Jaumė I-sis. Viduramžiais tai buvo strateginė vieta.

## Galerija

Mapa del Racó.png|Rinkon de Ademuso savivaldybės
Ademuz-Vista de la villa y la vega.JPG|Ademusas


## Nuorodos
 
* Komarkos oficiali svetainė
Boeing 727

**Boeing 727** – siaurafiuzeliažis, trimotoris trumpo ir vidutinio nuotolio reaktyvinis oro laineris, nuo 1968 iki 1984 m. gamintas "Boeing" filialo "Boeing Commercial Airplanes". Lėktuvas talpina nuo 149 iki 189 keleivių, jis gali nuskristi beveik 5000 km. "727"-asis yra vienintelis "Boeing" gamintas trimotoris lėktuvas.

Orlaivis skirtas trumpų ir vidutinių nuotolių skrydžiams, jis tinkamas kilti ir leistis mažesniuose ir prasčiau aprūpintuose oro uostuose. Operacijoms iš prastai įrengtų oro uostų lėktuve sumontuotas pagalbinis generatorius (), uodegoje esantis keleivių trapas.

727 modelio fiuzeliažas ir didelė dalis konstrukcinių sprendimų perimti iš Boeing 707 modelio. Pirmosios šį lėktuvą įsigijo JAV oro linijos Eastern Air Lines 1964 m.

Modelis buvo populiarus XX a. septintame ir aštuntame dešimtmečiuose, tačiau ilgainiui jį nukonkuravo modernesni orlaiviai, kuriems pakako 2 pilotų, o ne 3, kaip 727-ąjame, pilotų įgulos. Modelis "727" konkuravo su lygiagrečiai "Boeing" gamintu ekonomiškesniu dvimotoriu modeliu "737", kas paskatino įmonę atsisakyti "727"-ojo modernizavimo planų. Nesulaukus naujų užsakymų "Boeing 727" gamyba buvo nutraukta 1984 m. 

2011 m. dar buvo naudojami 23 "Boeing 727-100" ir 227 "Boeing 727-200" modelių lėktuvai. Dėl 1972 m. JAV įvestų triukšmo lygio oro uostuose taisyklių, pagal kurias "727" buvo pripažinti vienu triukšmingiausių komercinių orlaivių ir į JAV ir Europos oro uostus skraidančių Boeing 727 varikliai pradėti komplektuoti su garso slopinimo įrenginiais (), kurie nuo 1999 m. tapo privalomais. Paskutinis komercinis skrydis su Boeing 727 atliktas 2019 m. vasario mėn.

Per visą šio modelio eksploatacijos laikotarpį įvyko 353 aviacijos įvykiai.

## Gamybos ir tiekimo statistika

Šaltinis: Boeing

## Techniniai duomenys

## Šaltiniai
Britanis

**Britanis** (), *britaniškasis metalas* () – piuterio () tipo lydinys, mėgstamas dėl sidabrinės spalvos. Dažniausiai jį sudaro 92% alavo, 6% stibio ir 2% vario.

Britanis pirmą kartą pagamintas 1769 ar 1770 m. Jį išrado Džeimsas Vikersas (*James Vickers*). Lydinys pradžioje, kol jį pagal sutartį gamino Šefildo gamintojai Ebenezeris Henkokas (*Ebenezer Hancock*) ir Ričardas Džesopas (*Richard Jessop*), vadintas  'Vikerso baltasis metalas'.
1776 m. lydinį ėmė gaminti pats Vikersas, kuris buvo jo gamybos licencijos savininkas iki mirties 1809 m. Tada kompanija atiteko jo sūnui Džonui ir žentui Elijai Vestui (*Elijah West*). 1836 m. kompanija buvo parduota Džono Vikerso sūnėnui Ebenezeriui Steisiui (*Ebenezer Stacey*; *Hannah Vickers* ir *John Stacey* sūnus).

Britanis yra specifinė piuterio atmaina, kuriai rinkodaros sumetimais suteiktas savas pavadinimas prekinis ženklas. Britanis kartais vadinamas . Prancūzijoje gaminamas britanis vadinamas  ar *Minofor*.

Gaminiai iš britanio dažniau tekinami, negu liejami. Britanis lydosi +255 °C temperatūroje.

1846 m. buvo sukurta elektrocheminio dengimo sidabru technologija, nuo tada britanis plačiai imtas naudoti kaip pamatinis metalas sidabru dengtiems stalo įrankiams ir kitiems namų reikmenims. Anglų kalboje naudojama santrumpa *EPBM*, kuri reiškia  'elektrochemiškai dengtas britanis'. Dengtas britanis paprastai buvo naudotas kaip pigesnis sidabru dengto naujasidabrio (*EPNS*  ' 'elektrochemiškai dengtas naujasidabris'), kuris tvirtesnis už britanį, pakaitalas.

Iš britanio gaminamos kasmet įteikiamos Oskarų statulėlės. Jos gaminamos iš britanio ir dengiamos auksu

Britanis (kitaip *britaniškasis metalas*) neturi būti painiojamas su *[[Britanijos sidabras|Britanijos sidabru]]*, didelio grynumo sidabro lydiniu.

## Nuorodos
Europos jaunimo šachmatų čempionatas

**Europos jaunimo šachmatų čempionatas** – žaidėjų, kuriems čempionato vykdymo metais sausio 1 d. nebuvo suėję 20 metų, varžybos. Buvo rengiami du atskiri turnyrai: vaikinų (atvirasis) ir merginų. Iki 1991 m. juos organizavo FIDE, vėliau – Europos šachmatų sąjunga (ECU). Nuo 2003 m. Europos jaunimo (iki 20 m.) šachmatų čempionatai nevykdomi.

1985 m. jaunimo čempionato nugalėtojas Aleksandras Chalifmanas vėliau tapo pasaulio šachmatų čempionu.

## Istorija

1970 m. FIDE savo Kongrese nutarė organizuoti Europos jaunimo iki 20 m. čempionatą. Pirmas toks čempionatas įvyko 1971 m. Taip buvo pervardintas Niemejero jaunimo turnyras, kuris kasmet, nuo 1962 m., vykdavo Groningene.

Nuo 1977 m. pradėtas rengti ir merginų (iki 20 m.) Europos šachmatų čempionatas.

Pradžioje vaikinų (atvirasis) ir merginų turnyrai buvo rengiami skirtinguose miestuose. Nuo 1997 m. pradėti rengti tuose pačiuose miestuose ir tuo pačiu laiku.

Iš viso įvyko 31 vaikinų ir 19 merginų čempionatų. Tai buvo šveicariškąja sistema (dažniausiai 11 ratų) organizuoti turnyrai.
Nuo 1991 m. abu turnyrus rengė Europos šachmatų sąjunga.

Nuo 2003 m. Europos jaunimo (iki 20) šachmatų čempionatai neberengiami.

## Europos čempionatai

### Vaikinų (atvirasis) čempionatas

### Merginų čempionatas

## Lietuvos šachmatininkų pasirodymai
Geriausiai pasirodė Viktorija Čmilytė. Ji 2000 m. pelnė sidabro medalį ir tapo vicečempione (8 iš 11 tšk.).

### Vaikinai
Lietuvos šachmatininkai Europos vaikinų (iki 20 m.) čempionate pradėjo dalyvauti nuo 1991 metų. Kai kuriuose čempionatuose nedalyvavo (1992, 1998, 2001 ir 2002 m.)

### Merginos
Lietuvos šachmatininkės Europos merginų (iki 20 m.) čempionate pradėjo dalyvauti nuo 1992 metų. Kai kuriuose čempionatuose nedalyvavo (1998, 2001 ir 2002 m.)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Europos jaunimo J20 šachmatų čempionatai
Ciro Immobile

**Čiro Imobilė** (g. 1990 m. vasario 20 d.) – Italijos futbolininkas, puolėjas. 

## Karjera
Karjerą pradėjo Juventus 2009 m. Klube sužaidė tik 3 rungtynes, o kitus tris sezonus buvo nuomojamas kitiems klubams – AC Siena, US Grosseto FC ir Delfino Pescara 1936.

2012 m. persikėlė į Genoa,  per 38 rungtynes pelnė 5 įvarčius.

2013 m. perėjo į Torino. Čia per 33 rungtynes pelnė 22 įvarčius ir Serie A 2014 m. sezone tapo daugiausiai įvarčių pelniusiu žaidėju.

2014 m. birželio 2 d. pasirašyta sutartis su BV Borussia Dortmund (Vokietija). 2014 m. rugsėjo 14 d. C. Immobile pelnė pirmą savo įvartį naujame klube rungtynėse su Arsenal.

Vėliau žaidėjas persikėlė į Sevilla ir Torino klubus.

2016 m. liepos 27 d. paskelbta, kad tapo Lazio nariu.

2019–2020 m. sezone italas įmušė 36 įvarčius ir pakartojo šio pasiekimo Serie A rekordą. Taip pat pirmą kartą istorijoje italas laimėjo Europos auksinio batelio apdovanojimą, pelnęs daugiausiai įvarčių tarp visų Europos aukščiausių lygų ir tapo pirmuoju italu, pelniusiu šį titulą, po 2007 m. Francesco Totti.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Laimėjimai
**Juventus jaunimo komanda**
;Torneo di Viareggio: 2009, 2010

**Pescara**
;Serie B: 2011–12

**Borussia Dortmund**
;Vokietijos futbolo supertaurė: 2014

**Lazio**
;Coppa Italia: 2018–19
;Supercoppa Italiana: 2017, 2019

**Italija U20**
;Viduržemio jūros žaidynės: 2 vieta, 2009

**Italija U21**
;UEFA Europos iki 21 m. čempionatas: 2 vieta, 2013

**Italija**
;UEFA Europos futbolo čempionatas: 2020

**Asmeniniai**
;Europos auksinis batelis: 2019–2020
;Italijos metų sporto žmogus: 2020

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Dunotingas

**Dunotingas** () – senovės šiaurės britų karalystė, egzistavusi 525–595 metais. Taip pat žinoma kaip **Dunautas** () arba **Šiaurės Peninai**.

## Istorija

Dunotingo karalystė atsirado 525 metais, kai Peninų karalius Pabo, išeidamas į vienuolyną, valstybę padalino savo dviem sūnums, Dinodui ir Saului. Dinodas gavo Dunotingą, o Saulas Piko karalystę, jų pietinę dalį.

595 metais Dunotingas buvo užgrobtas anglosaksų Bernicijos karalystės.

## Valdovai

## Nuorodos
* Пеннины, Дунотинг и Пик.  *Все монархии мира*.
* Дунотинг. *The History Files*.
Šiaurės Ingrijos respublika

**Šiaurės Ingrijos respublika** (), *Kirjasalo respublika* () – 1919–1920 m. egzistavęs valstybinis darinys Karelijos sąsmaukoje.

## Istorija
Šiaurės Ingrija atsiskyrė nuo Tarybų Rusijos po Spalio revoliucijos, jai 1919–1920 m. priklausė dalis Petrogrado gubernijos Petrogrado apskrities (*Петроградский уезд*).

Administraciniu centru buvo Kirjasalo kaimas ().

1919 m. pavasarį Karelijos sąsmaukos Rusijos dalyje Petrogrado gubernijos RKP(b) komiteto suomių sekcijos iniciatyva pradėta Ingrijos gyventojų mobilizavimo į Raudonąją Armiją kampanija.
Ingrijos valstiečiai vengė mobilizacijos, tad valdžia ėmėsi represijų. Buvo suimti keli šimtai žmonių, o jų turtas konfiskuotas. Baudžiamosioms akcijoms vadovavo Petrogrado vidaus gynybos viršininkas Jakovas Petersas (*Яков Христофорович Петерс*, *Jēkabs Peters*).

Gelbėdamiesi nuo persekiojimo pasienio kaimų gyventojai pereidinėjo į Suomijos teritoriją. Tenai, *Rautu* ir *Raasuli* gyvenvietėse (dabar tai Leningrado srities Sosnovas ir Orechovas) susikaupė apie 3 tūkst. pabėgėlių.

Birželio 11 d. 150–200 maištaujančių valstiečių grupė užėmė Kirjasalo vietovę, kurią sudarė 5 greta buvę kaimai (*Autio*, *Pusanmäki*, *Tikanmäki*, *Uusikylä*, *Vanhakylä*) ir muitinės postas. Raudonųjų pasieniečių bandymas išstumti valstiečius buvo nesėkmingas.
Taip Kirjasalo kyšulys (teritorija apie 30 км²), buvęs už 50 km nuo Petrogrado, atsiskyrė nuo Tarybų Rusijos.

Liepos 9 d. Rautu kaime įvyko pabėgėlių susirinkimas, kuriame dalyvavo apie 400 žmonių. Susirinkime buvo išrinktas Laikinasis Šiaurės Ingrijos komitetas () ir paskelbta idėja sukurti nepriklausomą Ingriją. Tai buvo emocinė reakcija į bolševikų režimo represijas. Iki tol kalbėta tik apie plačią kultūrinę autonomiją..

Per trumpą savo egzistavimo laikotarpį Šiaurės Ingrijos respublika spėjo susikurti visus valstybės atributus – vėliavą, herbą, himną, armiją, laivyną, karinę uniformą, karinius apdovanojimus (Baltosios sienos kryžius ir Išsilaisvinimo karo dalyvio kryžius), teismą, laikraštį „Kirjasalon Sanomat“), paštą ir pašto ženklus.

1920 m., pasirašius Tartu sutartį, respublikos teritorija buvo perduota RTFSR. Gruodžio 6 d. buvo nuleista valstybinė Šiaurės Ingrijos vėliava ir Kirjasalo gyventojai pasitraukė į Suomiją.

Buvusios respublikos teritorija 1927 m. įėjo į Kuivozio suomių nacionalinį rajoną (), kurio centras buvo Kuivozio kaimas (nuo 1930 m. – Toksovo gyvenvietė). 1939 m. teritorija buvo prijungta prie Pargolovo rajono..

## Valstybės tarybos pirmininkai
* Santeri Termonen – 1919 liepos 9 d. − 1919 m. rugsėjis
* Juho Pekka Kokko (1865−1939) – 1919 m. rugsėjo 14 d. − 1919 m. lapkritis
* Georg Elfvengren (1889−1927) – 1919 m. lapkričio 16 d. − 1920 m. gegužė
* Jukka Tirranen – 1920 m. birželis − 1920 m. gruodžio 6 d.

## Galerija

Vaizdas:Elfengren.jpg|Šiaurės Ingrijos vadovas Jurjo Elfengrenas
Vaizdas:Ingria Coat-of-Arms shevron.svg|Šiaurės Ingrijos armijos rankovės antsiuvas
Vaizdas:StampInkeri1920Michel10.jpg|Šiaurės Ingrijos pašto ženklas (1920 m.)
Vaizdas:KirjasaonSanomat.jpg|Šiaurės Ingrijos laikraštis „Kirjasaon Sanomat“


## Nuorodos
Air Force One

**Air Force One** – kodinis Jungtinių Valstijų karinių oro pajėgų oro eismo kontrolės centro signalas, reiškiantis, kad nurodytame orlaivyje yra JAV prezidentas.

Idėja turėti atskirą lėktuvą prezidento kelionėms kilo 1943 m. Jungtinių Valstijų armijos karinėms oro pajėgoms, kurios suabejojo prezidento saugumu keliaujant įprastoms oro linijoms pritaikytais lėktuvais. Pirmuoju tokiu lėktuvu tapo karinis Douglas C-54 Skymaster, kuris 1945 m. prezidentą Franklin D. Roosevelt skraidino į Jaltos konferenciją. Vėliau dar dvejus metus šį lėktuvą naudojo prezidentas Harry S. Truman.

Kodinis šaukinys Air Force One buvo sukurtas 1953 m. po įvykio, kuomet prezidentą Dwight D. Eisenhower skraidinęs lėktuvas atsidūrė tame pačiame aukštyje su kitu komerciniu lėktuvu, naudojusiu tą patį šaukinį.

Nuo sukūrimo keli lėktuvai yra tarnavę kaip oficialūs prezidento lėktuvai – tai kelios Boeing 707 versijos ir nuo 1990 m. naudojami smarkiai patobulinti Boeing 747–200 variantai Boeing VC-25.

Šiuo metu karinės pajėgos planuoja pakeisti VC-25 tobulesniais lėktuvais. Planuojama naujuosius lėktuvus pradėti naudoti 2017 m. ir 2019 m. Naujuosius orlaivius siekia tiekti Boeing kompanija ir siūlo savo 747-8 modelius.

## Taip pat skaitykite
Marine One – JAV prezidento sraigtasparnis.

## Šaltiniai
Boeing 717

**Boeing 717** – dviejų variklių, siaurafiuzeliažis reaktyvinis keleivinis oro laineris, XX a. dešimtame dešimtmetyje gamintas JAV aviacijos koncerno Boeing Commercial Airplanes. Pirminį šio lėktuvo variantą gamino McDonnell Douglas kompanija ir jį vadino **MD-95**.

Lėktuve telpa iki 117 keleivių, jis gali nuskristi iki 3 820 km atstumą.

Pirmasis lėktuvo užsakymas įvyko 1996 m.. Po 1997 m. įvykusio McDonnell Douglas ir Boeing kompanijų susijungimo, lėktuvą perėmė pastaroji ir pervadino Boeing 717. 2006 m. kovą buvo sustabdyta šio lėktuvo gamyba. Iš viso pagaminti 156 lėktuvai.

## Užsakymai ir pristatymas

## Techniniai duomenys

## Šaltiniai

* Norris, Guy (December 6–12, 1995). "T-tail, take three: McDonnell Douglas has finally launched its MD-95 into the hotly contested 100-seat market". Air Transport. *Flight International*. Vol. 148, no. 4501. Long Beach, California, USA. pp. 46–47. ISSN 0015-3710
* "717 Passenger Airplane" (PDF). Boeing. 2005.
* "717/MD-95 commercial transport : Historical Snapshot". Boeing

## Išnašos
Andrzej Piaseczny

**Andrzej Tomasz Piaseczny** (taip pat žinomas kaip **Piasek**; g. 1971 m. sausio 6 d.) – lenkų dainininkas.

Sceniniu vardu *Piasek* atstovavo Lenkijai 2001 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „2 Long“ ir užėmė 20-ąją vietą. Pasibaigus konkursui, laimėjo Barbara Dex apdovanojimą už blogiausią tų metų aprangą.

Gimė Pionkose, mažame miestelyje centrinėje Lenkijoje. Baigęs vidurinę mokyklą, lankė WSP (koledžą) Kelcuose, kur studijavo muziką. Ten jis sutiko kitus muzikantus, su kuriais jis įkūrė soft rock/pop grupę „Mafia“.

## Diskografija

### Albumai
* Piasek (1998)
* Popers (2000)
* Andrzej Piaseczny (2003)
* Jednym tchem (2005)
* 15 dni (2008)
* Spis rzeczy ulubionych (2009)
* To co dobre (2012)

### Singlai
* Piasek na lato (1998)
* Kochać masz (1999)
* Too Long (2001)
* Wszystko trzeba przeżyć (2003)
* Szczęście jest blisko (2003)
* Teraz płacz (2003)
* Jedna na milion (2004)
* Jednym tchem (2005)
* Z głębi duszy (2005)
* Tej Nocy (2005)
* …i jeszcze (2006)
* 15 dni (2008)

## Nuorodos

* Oficiali svetainė (lenkų k.)

|-
Kuenka (Ispanija)

**Kuenka** () – miestas centrinėje Ispanijoje, autonominiame Kastilijos ir La Mančos regiono dalyje. Kuenkos provincijos sostinė.

## Istorija
714 m. musulmonams užgrobus teritoriją buvo pastatyta tvirtovė, vadinta *Kunka*.

1996 m. miestas įtrauktas į Pasaulio paveldo sąrašą.

## Miestų partnerystė
*  Kuenka, Ekvadoras
*  L'Akvila, Italija
*  Padžu, Pietų Korėja
*  Ronda, Ispanija
*  Plasensija, Ispanija

## Galerija
 
Catedral Cuenca.jpg|Kuenkos katedra
Catedral cuenca.jpg|Kuenkos katedra 
Parador Nacional de Cuenca (portada) 065.jpg
Diputacion provincial de cuenca.jpg|Kuenkos provincijos savivaldybė
Cuenca-20080319-03-calle alfonso viii.jpg|Alfonso VIII gatvė 
Cuenca Plaza mayor.JPG|Miesto aikštė
Trečioji Čekoslovakijos respublika

**Trečioji Čekoslovakijos respublika** (, , trumpinys *ČSR*) – po Antrojo pasaulinio karo atkurtos Čekoslovakijos valstybės pavadinimas. Per Antrąjį pasaulinį karą Čekoslovakija kaip valstybė išnyko iš Europos žemėlapio, dalis jos buvo okupuota Vokietijos, dalis sudarė satelitinę Slovakijos valstybę.

Antrojo pasaulinio karo pabaigoje Čekoslovakija pateko į sovietų įtakos sferą. Ši aplinkybė lemė valstybės atkūrimo pokaryje planus ir strategijas. Trečiąją Čekoslovakijos respubliką, intensyviai remiant TSRS paruoštiems čekoslovakų legionams, išlaisvino daugiausia Raudonoji Armija. Ji 1945 m. balandžio 4 d. užėmė Bratislavą, o gegužės 9 d. Prahą. Čekoslovakijos respublika buvo atkurta be Užkarpatės, kuri 1945 m. kovo mėn. buvo įjungta į Ukrainos TSR. Už tai Čekoslovakijai buvo perduotos nedidelės teritorijos šalia Bratislavos. 1945 m. balandžio 5 d. Košicėje paskelbta apie naujos, demokratinės Čekoslovakijos sukūrimą.

Prezidentu tapo iš emigracijos Londone grįžęs Edvardas Benešas. Čekoslovakijos politinė ir ūkinė organizacija buvo apspręsta derybomis tarp Edvardo Benešo ir Čekoslovakijos komunistų partijos. 1945-48 m. vyriausybes sudarė socialdemokratai ir kitos kairiosios partijos kartu su komunistais. Vidaus reikalų ministerijoje, policijoje ir kitose jėgos institucijose dominavo komunistai. 1948 m. komunistai įvykdė perversmą ir perėmė visą valdžią. Edvardas Benešas paskyrė naują vyriausybę, kurioje dominavo komunistai, vadovaujami Čekoslovakijos komunistų partijos Klemento Gotvaldo. Tai laikoma Trečiosios respublikos pabaiga ir komunistinės Čekoslovakijos pradžia.
Krymo liaudies respublika

**Krymo liaudies respublika** () – valstybinis darinys Krymo pusiasalyje, paskelbtas 1917 m. lapkritį Krymo totorių. Nustojo egzistuoti 1918 m. sausį, kai Kryme įsigalėjo Tarybų valdžia. 

## Istorija
1917 m. balandį Simferopolyje įvyko Krymo musulmonų suvažiavimas. Suvažiavimas muftijumi paskyrė Nomaną Čelebidžichaną (*Noman Çelebicihan*), o vykdomojo komiteto vadovu – Džaferą Seidametą Kirimerį (*Cafer Seydahmet Kırımer *).

Musulmonų vykdomasis komitetas pradžioje neketino tapti Krymo vyriausybe. Tačiau *de facto* į jo rankas per kelis mėnesius perėjo ekonomika, religija, politinis valdymas ir mokesčių rinkimas. Musulmonų vykdomasis komitetas vietose turėjo jam pavaldžius organus.

1917 m. spalio 1-2 dienomis (senuoju stiliumi) Krymo totorių organizacijų atstovų suvažiavime, sušauktame Musulmonų vykdomojo komiteto, buvo priimtas nutarimas, kad susidariusioje padėtyje tolesnį Krymo likimą turi spręsti Krymo totorių kurultajus, Kurultajus atsidarė lapkričio 26 d. Bachčisarajuje, Chanų rūmuose. Jis perėmė visus Musulmonų vykdomojo komiteto įpareigojimus ir paskelbė Krymo liaudies respublikos įkūrimą. Po to save paskelbė Krymo liaudies respublikos parlamentu. Vyriausybei vadovauti ėmė Nomanas Čelebidžichanas. 

KLR vyriausybė rėmėsi Krymo revoliucinio štabo ginkluotosiomis pajėgomis, kurias 1917 m. lapkritį sudarė Musulmonų vykdomasis komitetas. 

KLR vyriausybė, siekdama užsitikrinti viso pusiasalio valdymą, 1918 m. sausio 11 d. (24 d.) Simferopolį įvedė jai paklusnią kariuomenę į Sevastopolį. Sausio 12 (25) – 13 (26) dienomis per kautynes su darbininkų draugovėmis KLR kariuomenė pralaimėjo. Po to, sausio 14 d. (27 d.), padedant Sevastopolio darbininkų ir jūreivių būriui, totorių formuotės buvo išmuštos iš Simferopolio. D. Seidametas pabėgo į Turkiją, o Čelebidžichanas buvo suimtas ir po kurio laiko sušaudytas.

## Krymo LR kariuomenė
Generolo Matvejaus Sulkevičiaus musulmonų korpusas į Krymą taip ir nebuvo perkeltas. Iki išformavimo liko Rumunijos fronte, kur lėtai iro, veikiamas bolševikų ir rumunų. 1918 m. kovo mėn. vykusio Austrijos-Vengrijos puolimo metu austrų kariuomenė korpusą ties Tiraspoliu nuginklavo. 

Pats Sulkevičius su dalimi korpuso kareivių Krymo totorių į Krymo atvyko tik 1918 m. balandį, kai Kryme jau buvo įsikūrę vokiečių kariuomenės daliniai.

### Nemusulmonų daliniai
Kitos daugianacionalinio Krymo tautos irgi pareiškė norą formuoti Krymo pajėgų dalinius. Dar tik kuriant totorių nacionalinius dalinius su Simferopolio musulmonų kareivių komitetu draugiškus ryšius užmezgė ukrainiečių Etmono Dorošenkos vardo pulkas. Graikai ir rusai siūlė suformuoti 3-ąjį Krymo raitelių pulką iš Krymo gyventojų netotorių. 1918 m. sausį buvo suformuotas šio pulko divizionas. Savanoriai į pulką atvykdavo su savo žirgais. 1918 m. pradžioje buvo suformuoti graikų batalionas, žydų būrys, armėnų ir lenkų kuopos. Krymo kariuomenėje tarnavo ir prancūzai – pulkininko Morano vadovaujami aviatoriai. 

## Nuorodos
Skuolių šv. Antano Paduviečio koplyčia

**Skuolių šv. Antano Paduviečio koplyčia** – koplyčia, esanti Ukmergės rajone, apie 3 km į vakarus nuo Želvos, Skuoliuose. Koplyčia veikianti, įsikūrusi kaimo kapinaitėse, prie kelių  ir  sankirtos.

 

Statinys neoklasikinio stiliaus, akmenų ir tinkuoto mūro, stačiakampio plano (10x7 m), su bokšteliu. Šventorius aptvertas akmenine tvora. Koplyčia yra kultūros paveldo objektas, įrašytas į LR Kultūros vertybių registrą (unik. objekto kodas 995). 

Čia švenčiami tradiciniai šv. Antano atlaidai, kiekvieną mėnesį vyksta pamaldos, krikštijami artimesnių kaimų žmonių vaikai, vyksta laidotuvių apeigos.  Atlaidų šventės organizatorius ir įkvėpėjas – Želvos parapijos klebonas Petras Avižienis. Jo dėka apleista Skuolių koplyčia buvo prikelta iš užmaršties, atstatyta. Padedant geros valios žmonėms, tai padaryta 1989 m. pavasarį ir vasarą. 1989 m. birželio 13 d. įvyko iškilminga procesija su naujai tapytu šv. Antano Paduviečio paveikslu, lydima puošnaus arklių kinkinio ir raitelių, iš Želvos bažnyčios pajudėjusi Skuolių link. 

## Istorija

Koplyčia pastatyta apie 1846 m. kaip Labeikių dvarininkų Kirsnevskių maldos ir giminės kapavietės statinys. Joje meldėsi aplinkinių kaimų tikintieji. Birželio 13-ąją buvo švenčiami visuotiniai šv. Antano atlaidai. Koplyčios pagrindinis akcentas buvo nežinomo dailininko aliejinės tapybos Šv. Antano Paduviečio paveikslas.
 
Po 1863 m. sukilimo caro valdžia koplyčią uždarė. XX a. pradžioje Želvos krašte darėsi laisviau. Tik po 40-ties metų pertraukos, 1905 m. vėl buvo atnaujintos pamaldos. 1906 m. Skuolių vyrai per atlaidus vargonuojant Kanapeckui jau lietuviškai traukė „Pulkim ant kelių“ ir kitas giesmes. 

1960 m. koplyčia buvo uždaryta ir nuniokota. 1989 m. restauruota, vėl naujai pašventinta, sutvarkyta aplinka, kapinės.

## Šaltiniai
Molėtų skulptūrų parkas

**Molėtų skulptūrų parkas** − skulptūrų parkas, esantis Molėtuose, ant Pastovio ežero kranto.

## Istorija

Skulptūrų parkas įkurtas 1998 m. sklype, skirtame miesto parkui. Idėjos autoriai − meno klubo „Akcija M“ direktorė Dalia Cibauskaitė ir Vygintas Čeikauskas-Mačius. Parko atidarymas įvyko 1998 m. balandžio 22 d., parkas tapo Molėtų krašto muziejaus filialu. Tais pačiais metais skulptūrų parkas papildytas darbais, sukurtais liepos 5–rugpjūčio 15 d. tarptautinėje skulptorių stovykloje, vykusioje Antalakajos kaime prie Baltųjų Lakajų (dalyviai: Tomas Gilhespy, Velsas, Paula Gellis-Rebouleau, Prancūzija, Zbignew Roman Macijewski, Lenkija, Kęstutis Musteikis ir Arvydas Ališanka, Lietuva). Vėliau parką papildė dar dvi skulptūros - skulptoriaus Mindaugo Navako skulptūra „Grindinys“ ir menininkų Svajonės ir Pauliaus Stanikų skulptūra "Observatorija", sukurtos 2001 m. liepos 1–rugpjūčio 5 d. Antalakajos kaime vykusioje skulptorių stovykloje. Sekantis skulptūrų parko plėtros etapas prasidėjo nuo 2011 m.

## Skulptūros
* „Pintas žmogus“ (Arvydas Ališanka, 1998 m.)
* „Žydėjimas“ (Aloyzas Smilingis, 1972 m.)
* „Mėnulio šviesa“ (Paula Gellis-Reboulleau, Prancūzija, 1998 m.)
* „Grindinys“ (Mindaugas Navakas, 2001 m.)
* „Tiltas į Molėtus“ (Tom Gilhespy, Didžioji Britanija, 1998 m.)
* „Valtis“ (Arvydas Ališanka, 1998 m.)
* „Observatorija“ (Svajonė ir Paulius Stanikai, 2001 m.)
* „Be pavadinimo“ (Zbignew Roman Macijewski, Lenkija, 1998 m.)
* „Akmuo Sizifui“ (Kęstutis Musteikis, 1998 m.)
* „Suolas „lietvamzdis““ (Julius Bučelis, Vytautas Gečas, 2011 m.)
* „Lašas“ (Vidas Stepanavičius, 2014 m.) 
* „Purslas (Donatas Dovidavičius, 2014 m.)

## Šaltiniai
Dubajaus tarptautinis oro uostas

**Dubajaus tarptautinis oro uostas** (, IATA – **DXB **, ICAO – **OMDB**) – pagrindinis Dubajaus oro uostas. Tai yra didžiausias oro uostas Artimuosiuose Rytuose. Šiame oro uoste savo pagrindinę bazę turi didžiausia oro linijų bendrovė „Emirates Airlines“ bei kitos šalies bendrovės „flydubai“ bei „Emirates SkyCargo“. 2013 m. savo antrinę bazę čia įkūrė „Qantas“ avialinijos.

Oro uoste yra trys terminalai; per metus oro uostas aptarnauja daugiau nei 80 milijonų keleivių. 2026 m. duomenimis, 3-iasis terminalas yra ketvirtas didžiausias pastatas pasaulyje pagal grindų plotą ir didžiausias oro uosto terminalas pasaulyje.

2012 m. oro uostas buvo 7-tas pasaulyje pagal keleivių skaičių, 2-as – pagal tarptautinių keleivių skaičių ir 5-tas – pagal krovinių skaičių.

## Istorija

Civilinės aviacijos istorija Dubajuje prasidėjo 1937 m. liepos mėn., kai buvo pasirašyta sutartis su „Imperial Airways“ dėl skraidančiųjų valčių bazės įkūrimo. Dubajaus oro uostas pradėtas statyti 1959 m. valdovo šeicho Rašido bin Saido Al Maktumo nurodymu ir oficialiai atidarytas 1960 m. Iš pradžių oro uoste buvo įrengtas suspausto smėlio kilimo ir tūpimo takas, kuriuo galėjo naudotis tokie orlaiviai kaip „Douglas DC-3“. Per 1960–1970 m. oro uostas buvo sparčiai plečiamas: nutiestas asfaltuotas kilimo ir tūpimo takas, pastatytas naujas 1-asis terminalas, įrengta navigacinė įranga ir valdymo bokštas.

Vėlesniais dešimtmečiais plėtra tęsėsi – ilginti kilimo ir tūpimo takai, modernizuota infrastruktūra, o 1998 m. atidarytas 2-asis terminalas. 2008 m. pradėjo veikti 3-iasis terminalas, skirtas daugiausia „Emirates“ oro linijoms. Oro uosto keleivių pajėgumas padidėjo 47 mln. ir siekė 75 mln. keleivių per metus.

## Incidentai
2026 m. vasario 28 d., Iranui surengus oro smūgius prieš Dubajų, buvo uždaryta oro uosto oro erdvė  ir visiškai sustabdyta jo veikla. Smūgio metu apgadinta oro uosto infrastruktūra, sužeisti keturi žmonės. 2026 m. kovo 2 d. oro uostas atnaujino veiklą, tačiau skrydžiai vyko ribotu mastu.

## Šaltiniai
Šiaurės Lietuvos kolegija

**Šiaurės Lietuvos kolegija** – nevyriausybinė organizacija, kuri teikia socialines psichosocialines, sociokultūrines, neformaliojo ugdymo, socialinės integracijos, integracijos į darbo rinką, konferencijų centro paslaugas. Paslaugos teikiamos įvairioms visuomenės bei socialinėms grupėms. 

Nuo 2017 metų Šiaurės Lietuvos kolegijoje veikia Bendruomeniai šeimos namai pietiniame rajone (BŠN) ir nuo 2023 metų kompleksinės paslaugos (KOPA), kuriuose Šiaulių miesto gyventojams nemokamai teikiamos įvairios socialinio pobūdžio bei socialinės prevencinės paslaugos. 

## Istorija

Kolegijos veiklos ištakos siekia 1994 m., kai Šiauliuose buvo įkurtas Verslo konsultacinis centras, kuris teikė teisines, ekonomines, finansines konsultacijas. 1997 m. buvo įkurtas Suaugusiųjų mokymo centras, pradėjęs organizuoti suaugusiųjų mokymą bei perkvalifikavimą.
 
2001 m. įkurta Šiaurės Lietuvos kolegija aukštesnioji verslo mokykla, pradėtos studijos. 2003 m. Kolegijos įkūrimas. Lietuvos vyriausybė patvirtino Šiaurės Lietuvos kolegijos statusą. Nuo 2004 m. Šiaurės Lietuvos kolegija įsikuria naujose patalpose (Tilžės g. 22), kuriose dirba iki šiol.

2003–2020 m. Šiaurės Lietuvos kolegijoje buvo vykdomos teisės, finansinių institucijų ekonomikos, renginių verslo vadybos, verslo vadybos, multimedijų technologijos, kompiuterių tinklų administravimo studijų programos. Nuo 2012 m. kai kurių studijų programų apimtyje pradėtos įgyvendinti nuotolinės studijos.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali kolegijos svetainė
* Šiaurės Lietuvos kolegija (''aikos.smm.lt'')
Regedas

**Regedas** (*Rheged*, ) – senovės epochos šiaurės valstybė, išsiskyrusi apie 450 metus iš Ebrauko karalystės šiaurinių valdų. Kaip ir daugelio to meto britų valstybių, Regedo teritorija ir sienos žinomos tik apytikriai. Laikoma, kad karalystės sostinė buvo Karlailo miestas. Pasak tyrinėtojų, Regedo teritorija apėmė Soluei-Ferto įlankos pakrantes ir Morkamo įlankos žemes. Tačiau, kadangi politiniu požiūriu valstybei priklausė šiek tiek mažiau žemių, tai galima teigti, jog faktiškai valstybės valdžios ribos vakaruose siekė sieną su Goluejumi, šiaurėje Stratklaidą, rytuose Gododiną ir Lankašyrą ir, galimai, pietuose šiaurės vakarų Jorkšyrą.

Pirmu Regedo karaliumi tapo Gurgustas ap Keneu, Ebruko karaliaus Keneu ap Koelo sūnus. 470 metais iš pietinių valdų išsiskyrė Elmeto valstybė, kurią pradėjo valdyti Masgvidas Glofas (460–495), Gurgusto ap Konacho sūnus. Po Gurguso Regedo karaliumi tapo jo sūnus Meirchionas Gulas, po kurio mirties karalystė buvo pasidalinta jo sūnų į Šiaurės Regedą ir Pietų Regedą.

Regedo karaliai kildino save iš legendinio karaliaus Kolio. Pačiu žymiausiu Regedo valdovu buvo Urienas, kuriam pavyko pereiti į kontrpuolimą prieš anglus.

## Regedo valdovai
* apie 450 – apie 490 – Gurgustas ap Keneu
* apie 490 – apie 535 – Meirchionas Gulas

**Šiaurės Regedas**
* 535–570 – Kinvarchas ap Meirchionas
* 570–586 – Urienas
* 586–593/595 – Ovenas ap Urienas
* 593/595–616 – Elfinas ap Ovenas
* 616–638 – Riodas ap Rinas

**Pietų Regedas**
* 535–560 – Elidiras
* 560–586 – Livarchas Senasis
* 586–593 – Dviugas ap Livarchas
* 593–613 – Gvaidas ap Dviugas
* 613–654 – Tegidas ap GvaidasТ, jo anūkas, Sande ap Alkunas, tapo Meno salų valdovu.

## Išnašos

## Literatūra
* *Диллон М., Чедвик Н. К. *Кельтские королевства. – СПб.: Издательство «Евразия», 2002.
Twin Twin

**„Twin Twin“** – Prancūzijos dainininkų grupė iš Montrėjaus, Sena-Sen Deni. Įkurta 2009 m., ją sudaro trys nariai: Lorent Idir, François Djemel ir Patrick Biyik.

2013 metais pasirodė debiutinis albumas „Vive la vie“. 2014 m. „Twin Twin“ dalyvavo Prancūzijos atrankoje į Euroviziją. Su daina „Moustache“ grupė laimėjo atrankos konkursą ir jie dalyvavo 2014 m. Eurovizijoje, kuris gegužės 10 d. vyko Danijos sostinėje Kopenhagoje. Grupė Eurovizijos finale užėmė paskutinę vietą, surinkdami tik du taškus. Tai yra blogiausias Prancūzijos rezultatas nuo pat konkurso pradžios 1956 metais.

## Diskografija

### Albumai
* 2011: *By My Side* (EP)
* 2013: *Vive la vie*

### Singlai
* 2011: By My Side
* 2012: Comme toi (su Lexicon)
* 2012: Moi même
* 2014: Moustache

## Išnašos


## Nuorodos

* Oficialus grupės tinklalapis 

|-
2014 m. Čiboko pagrobimai

**2014 m. Čiboko pagrobimai** vyko 2014 m. balandžio 14-15 d. Čiboko mieste Nigerijoje. Jų metu iš vyriausybinės mokyklos buvo pagrobtos 276 moksleivės. Atsakomybę už pagrobimus prisiėmė Boko Haram teroristų organizacija iš šiaurės rytų Nigerijos.

Boko Haram grupė yra aktyvi šalies vesternizacijos priešininkė. Dėl jų kaltės žuvo tūkstančiai žmonių, o 2013 m. gegužės mėnesį šalies vyriausybė Borno regione paskelbė nepaprastąją padėtį, kad galėtų kovoti su teroristais. Nuo 2010 m. Boko Haram grupė dažnai užpuldavo šalies mokyklas ir universitetus, žudydavo moksleivius bei studentus.

2014 m. šios grupės atakos vėl padažnėjo. Vasario mėnesį ši grupė nužudė daugiau nei 100 vyrų Doron Baga ir Izge kaimuose. Dar 59 studentai buvo nužudyti šiaurės rytuose. Ši organizacija kaltinama apie 4 000 žmonių nužudymu.

Balandžio 14-15 d. atakos metu grobikai užpuolė mokyklą, nušovė saugumo darbuotojus ir vieną karį. Pagrobtos mergaitės buvo nuvežtos sunkvežimiais į Sambisos mišką, kuriame, kaip įtariama, organizacija turi savo karinę stovyklą.

Vėliau buvo pranešta, kad grupės nariai stengėsi pagrobti kuo daugiau moksleivių, bet 53 iš jų sugebėjo pabėgti, tad galutiniais skaičiavimais pagrobtos 276 mergaitės.

Amnesty International duomenimis, Nigerijos karinės pajėgos apie išpuolį buvo perspėtos prieš keturias valandas, bet nesugebėjo tinkamai sureaguoti ir apginti mokyklos.

## Šaltiniai
Siudad Realis

**Siudad Realis** (; 'karališkas miestas') – miestas autonominiame Kastilijos ir La Mančos regione, Ispanijoje. Siudad Realio provincijos sostinė. Nutolęs 185 km į šiaurę nuo Madrido. 74 921 gyventojas (2012 m. duomenys).

## Istorija
Miestą XIII a. įkūrė Alfonsas X. Viduramžiuose miestą juosė keturių kilometrų siena su 130 bokštų. 1691 m. tapo istorinio La Mančos provincijos sostinė.

## Galerija

Torre de la catedral de Ciudad Real.JPG|Siudad Realio katedra
Ciudad Real Capital - 008 (30593084922) edited.jpg|Provincijos savivaldybė
Sigita Mikalauskaitė

**Sigita Mikalauskaitė** (g. 1975 m. birželio 8 d. Vilniuje) – Lietuvos šokėja-aktorė, choreografė, šiuolaikinio šokio kūrėja.

## Biografija
1993–1996 m. Vilniaus konservatorijoje studijavo choreografijos specialybę. 1998–2004 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijos (LMTA) Teatro ir kino fakultete baigė bakalauro ir magistro studijas, įgijo aktoriaus–šokėjo specialybę (Kurso vadovė Anželika Cholina).

## Vaidmenys
;„Lėlės“ spektakliuose

## Choreografija
;„Lėlės" spektakliuose

## Nominacijos apdovanojimams
* 2008 m. „Auksinis scenos kryžius“ kategorijoje „Lėlių teatro menas“ – už Veneros vaidmenį spektaklyje „Nedėkingųjų šokis" (Viešoji įstaiga „Banchetto musicale")

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Spektaklis suaugusiems „Eglė žalčių karalienė“. Režisierius ir dailininkas: Vitalijus MAZŪRAS. Kompozitorius: Faustas LATĖNAS. Choreografė: Sigita MIKALAUSKAITĖ (Youtube)
Tauridės Tarybų Socialistinė Respublika

**Tauridės Tarybų Socialistinė Respublika** () – valstybinis darinys, 1918 m. trumpai egzistavęs Krymo pusiasalyje.

TTSR egzistavo nuo 1918 m. kovo 19 d. iki balandžio 30 d. Buvo pripažinta Tarybų Rusijos.

## Istorija

### Krymo liaudies respublikos panaikinimas
Po 1917 m. Spalio revoliucijos Krymo totorių išrinkta vyriausybė 1917 m. gruodžio 13 d. paskelbė Krymo liaudies respubliką. 1918 m. sausio mėn. šią respubliką įveikė bolševikų pajėgos. Simferopolyje įsikūrė gubernijos revoliucinis komitetas. Sevastopolyje veikė įtakingas karinis bolševikų centras.

Siekiant likviduoti bolševikų dvivaldystę 1918 m. vasario 10-12 d, buvo sušaukta revkomų (revoliucinių komitetų) konferencija, kurioje dalyvavo 44 delegatai (27 iš jų bolševikai). Vėliau ši konferencija buvo performuota į tarybų, revkomų ir žemės komitetų suvažiavimą.

### Tarybų respublikos įkūrimas
1918 m. kovo 10 d. Simferopolyje vykęs Tauridės gubernijos I Steigiamasis tarybų, revkomų ir žemės komitetų suvažiavimas išrinko Tauridės Centrinį vykdomąjį komitetą, kuris kovo 19 ir 21 d. dekretais pskelbė Tauridės TSR įkūrimą. Suvažiavime buvo suformuota ir TTSR Liaudies komisarų taryba, į kurią įėjo 8 bolševikai ir 4 kairieji eserai. LKT vadovu buvo išrinktas Antonas Sluckis (*Антон Иосифович Слуцкий*), CVK pirmininku – Žanas Mileris (*Жан Миллер*).

Tauridės TSR CVK ir LKT, vykdydami tarybų politiką, ėmė konfiskuoti stambias žemės valdas, nacionalizuoti pramonę. 1918 m. kovo-balandžio mėn. Tauridės LKT į Tarybų Rusijos centrines sritis išsiuntė 5 mln. pūdų maisto produktų.

Tauridės teritorijas šiauriau Krymo savinosi Donecko ir Krivoj Rogo tarybų respublika bei Ukrainos liaudies respublika.

1918 m. balandžio 18 d. į respublikos teritoriją įsiveržė Ukrainos liaudies respublikos armijos dalinys, vadovaujamas pulkininko Petro Bolbočiano (*Петр Федорович Болбочан*). Tai vadinamoji 1918 m. Krymo operacija. Paskui juos į Krymą įėjo vokiečių kariuomenė.

1918 m. balandžio 21 d. daugumą Tauridės TSR CVK ir LKT narių, įskaitant Antoną Sluckį ir RKP(b) gubernijos komiteto pirmininką Janą Tarvackį (*Ян Юлианович Тарвацкий*), Bijuk Lambato kaime buvo suimti sukilusių Krymo totorių nacionalistinės partijos *Milliy Fırqa* narių. Suimtuosius pervežė į Aluštą, kur balandžio 22-23 d. juos kankino, o 24 d. sušaudė Aluštos pakraštyje.

1918 m. balandžio 30 d. Tauridės TSR buvo panaikinta.

### Po to
Po Ukrainos LR ir vokiečių kariuomenių įsiveržimo buvo įkurta Vokietijos globojama Krymo krašto vyriausybė, kurios vadovai buvo pradžioje Matvejus Sulkevičius, o vėliau Solomonas Krymas. Sutriuškinus Rusijos baltąjį judėjimą buvusi Tauridės TSR teritorija atiteko TSRS ir buvo padalintos – dalis tapo RTFSR priklausiusia Krymo Autonominė Tarybų Socialistinė Respublika, o dalis – pietine Ukrainos TSR dalimi.

## Nuorodos
Rosas (šiaurės Velsas)

**Rosas** () – maža post-Romos ir Gvinedo subkaralystė, egzistavusi V–VI amžiuose.

Rosa Velso žemėlapyje iškilo kiek vėliau negu likusios Gvinedo subkaralystės, t. y., kai Einionas ap Kuneda testamente užrašė valdas savo jaunesniam sūnui Ovainui ap Einionui. Jo įkurta valstybė tarp istorikų gavo lygtinį Roso pavadinimą, tuo metu, kai jos originalus pavadinimas neišliko. Roso karalių rezidencija buvo Din-Arto pilis. Rosas buvo Gvinedo vasalė. Maždaug 545 metais Mailgunas ap Kadvalonas leido Einionui užgrobti Aflogiono valdas, dėl to susidarė Leino karalystė (). Tačiau po Einiono mirties Leinas tiesiogiai perėjo į Gvinedo karalių rankas. Ovaino palikuonys išliko žymiais šiaurės Velso lordais, o vienas iš jų, Karadogas ap Meirionas, buvo netgi Gvinedo karaliumi.

## Karalių sąrašas

* Ovainas Baltadantis (apie 470–517)
* Kinlasas (apie 517–apie 540)
* Maigas ap Kinlasas
* Kingenas ap Maigas
* Kadvalas ap Kingenas
* Idgvinas ap Kadvalas
* Einionas ap Idgvinas
* Rivonas ap Einionas
* Chivelas ap Rivonas
* Meirionas ap Chivelas
* Karadogas ap Meirionas

## Išnašos

## Nuorodos
* In Search of Ednyfed’s Castle
* http://www.allmonarchs.net/uk/other/celtic/genealogy/kunedda.pdf