open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gyvsidabrio fulminatas

**Gyvsidabrio fulminatas**, *trankusis gyvsidabris*, *perkūno sidabras*, *gyvsidabrio cianatas* – smulkiakristalė, biri, baltos arba pilkos spalvos medžiaga, kurios tankis 4,43 g/cm³. Cheminė formulė: Hg(ONC)2. Nuodingas, blogai tirpsta šaltame ir karštame vandenyje. Verdamas vandenyje suyra. Sudrėkęs praranda detonavimo savybes. Esant žemesnei nei –80 °C temperatūrai gali nedetonuoti. Su aliuminiu reaguoja energingai, išskirdamas šilumą ir sudarydamas nesprogų junginį. Todėl naudojant gyvsidabrio fulminatą detonatoriaus tūtelės gaminamos iš vario ar melchioro. Gyvsidabrio fulminatas ypatingai jautrus mechaniniams (dūriui, smūgiui, trinčiai) ir šiluminiams poveikiams. Naudojamas kapsulių – uždegiklių ir detonatorių gamyboje.

Šiais laikais gyvsidabrio fulminatas paprastai keičiamas kitomis sprogstamosiomis medžiagomis, kurios yra mažiau toksiškos ir stabilesnės.

Detonavimo greitis:
* 3500 m/s @ 2,0 g/cm³
* 4250 m/s @ 3,0 g/cm³
* 5000 m/s @ 4,0 g/cm³

Ekvivalentas:
* 1 g = detonatorius Nr.8
* 0,75 g = detonatorius Nr.6
Acetono peroksidas

**Acetòno peroksìdas**, *AP*, *tricikloacetono peroksidas*, *peroksidoacetonas* – balti kristališki milteliai, organinis peroksidas ir inicijuojanti sprogstamoji medžiaga. 

Tai viena iš jautriausių inicijuojančių sprogstamųjų medžiagų, labai jautri karščiui, trinčiai ir smūgiui (jautresnis net už gyvsidabrio fulminatą). Jis nėra naudojamas nei karo, nei civilinėje pramonėje, nes yra labai jautrus ir chemiškai nestabilus – per 10 dienų kambario temperatūroje ~30 % jo išgaruoja.

Acetono peroksidą 1895 m. atrado *R. Wolffenstein*. Visi chemikalai, reikalingi pagaminti šią sprogstamąją medžiagą, naudojami buityje ir yra lengvai prieinami.

Acetono peroksidu paprastai vadinamas trimeras TCAP (triciklinis acetono peroksidas), taip pat vadinamas *triacetono triperoksidu*. Taip pat būna monomero ir dimero struktūros.

Detonacijos greitis:
* 3570 m/s @ 0,92 g/cm³
* 5300 m/s @ 1,18 g/cm³

Puikiai tinka namų gamybos detonatoriams. 1 g visiškai pakanka trotilui detonuoti (jeigu gerai suspaustas detonatoriaus kapsulėje). Detonuoja nuo menkiausio suspaudimo, didesnis kiekis detonuos be jokio suspaudimo (0,1 kg ir daugiau). Jis turi 80 % trotilo galios.

Praktiniais tikslais naudojamas tik trimeras, o dimeras ir monomeras yra silpnesnė ir žymiai jautresnė sprogstamoji medžiaga. Gaminamo acetono peroksido procentinė izomerų sudėtis priklauso nuo temperatūros. Daugumoje „žinynų“ pateikiama klaidinanti informacija, jog į acetono ir vandenilio peroksido mišinį lašinant druskos rūgštį (HCl) ir palaikant temperatūrą žemiau 10&nbsp;°C, bus gautas vien tik trimeras.

Dėl neatsargaus elgesio su šia medžiaga ar nerūpestingos gamybos namuose kyla daugybė nelaimingų atsitikimų. Acetono peroksido jautrumą didina rūgštinė aplinka, mažina drėgmė. Kita vertus, neteisingas mitas, jog ši medžiaga sprogsta savaime.

Acetono peroksidas naudotas savižudžių teroristų per 2005 metų Londono, 2015 m. lapkričio mėn. Paryžiaus teroristinius išpuolius ir 2016 m. Briuselio sprogdinimus.

## Šaltiniai
Klinikinis tyrimas

**Klinikinis tyrimas** () – tai epidemiologinis tyrimas, kuriuo siekiama nustatyti kokios nors intervencijos (gydymo, programos, vaistų ir pan.) poveikį, vienai grupei taikant vienokią intervencijos programą, o kitai – kitokią (arba išvis jokios). Didžiausią tyrimo validumą turi klinikiniai atsitiktinių imčių tyrimai.
Azoto trichloridas

**Azoto trichloridas** – dar vadinamas trichloraminu. Cheminė formulė: NCl3. Tai geltonas, aliejingas skystis. Lydymosi temperatūra 233 K (-40 °C). Virimo temperatūra 344 K (71 °C).

## Gamyba
Gaminamas leidžiant Cl2 dujas per amoniako tirpalą vandenyje.

Susidaro kaip šalutinis produktas organinėse reakcijose kuriose dalyvauja amoniako dariniai ir chloras.

Nedideliais kiekiais gali susidaryti dezinfekuojant vandens tiekimo linijas monochloraminu.

## Saugumas
Azoto tricloridas yra pavojinga sprogstamoji medžiaga. Sprogsta, kai pašildomas iki 93 °C, apšviečiamas ar sukrečiamas. Taip pat gali sprogti, kai liečiasi su rugštimis, guma ir kitomis organinėmis medžiagomis. Sprogus 1-2 g šios medžiagos galima apkursti.

Azoto triclorido sprogimas laboratorijoje apakino žymų chemiką Humphry Davy ir jis pasamdė Faradėjų kaip padėjėją, taip atverdamas kelią Faradėjui į mokslininkų gretas.

2003 metais Belgų mokslininkai pranešė apie galimas sąsajas tarp mažų NCl3 kiekių geriamajame vandenyje ir gausėjančių vaikų astmos atvejų.
Moda

**Moda** – tai dažniausiai pasikartojanti požymio reikšmė imtyje. Skirtingai nei aritmetinis vidurkis ar mediana, moda nebūtinai turi būti viena reikšmė. Moda ypač naudinga atvejais, kai vidurkis bei mediana nėra lengvai apibrėžiami, pavyzdžiui, aibės {bulvė, bulvė, morka, ridikas, ridikas, ridikas, svogūnas} moda yra reikšmė 'ridikas'.

Jei nagrinėjama realiųjų skaičių imtis, visai vienodų reikšmių gali būti mažai ar išvis nebūti. Tokiems duomenims moda laikomas kiekviena (taip pat ir lokalus) statistinio pasiskirstymo histogramos viršūnė.

Moda gali atspindėti imties savybes, kurių iš vidurkio nematyti. Pavyzdžiui, su katastrofiškais sunkumais susiduriančioje valstybėje dauguma žmonių galėtų neturėti darbo ir visai nieko neuždirbti (moda lygi nuliui). Tuo tarpu pagal visus apskaičiuotas atlyginimo vidurkis vis dar gali atrodyti kaip susirūpinimo nekelianti reikšmė.

Skirstinys, turintis daugiau nei vieną modą, vadinamas daugiamodaliniu. Daugiamodalinius skirstinius statistiškai tirti daug sudėtingiau.

## Šaltiniai
Amonitas

**Amonitas** – sprogstamasis mišinys amonio nitrato pagrindu.

Sprogalai, kurių pavadinimai prasideda AN, yra gaminami iš susmulkinto ir visiškai sauso amonio nitrato (NH4NO3), pridedant įvairių priedų. Tarp jų:

* ANFOS – 4 % žibalo (norint detonuoti reikia tarpinio detonatoriaus)
* ANAL – nuo 10 iki 20 procentų aliuminio miltelių (detonuoja nuo 8 nr. detonatoriaus)
* ANAP – 50 % AP (detonuoja nuo ugnies)
Validumas

**Validumas** (*matavimo patikimumas*; ) – tai matavimo kokybės apibūdinimas, rodantis, ar tikrai yra pamatuojama tai, ką siekiama pamatuoti. Psichologinių, sociologinių matavimo priemonių, daugiausia testų, kokybės kriterijus – matavimų tikslumas, stabilumas.

## Rodikliai

Matavimo patikimumas apibūdinamas šiais rodikliais:
* turinio patikimumu () vadinamas matas, kuriuo matuojami visi tiriamojo reiškinio dėmenys. Pavyzdžiui, tiriant gyvenimo kokybę, būtina vertinti kasdienę, darbinę asmens veiklą, santykius šeimoje, socialinius santykius ir kt.;
* konstrukcijos patikimumas () – tai matavimo atitikimas su teorišku tiriamojo reiškinio modeliu. Pavyzdžiui, jei tiriamasis reiškinys yra susijęs su amžiumi, tai matavimas turi rodyti tuos amžiaus pokyčius;
* kriterijaus patikimumas () – tai matavimo atitikimas su išorišku tiriamojo reiškinio vertinimo standartu. Kriterijaus patikimumas gali būti dviejų rūšių:
** konkurencinis kriterijaus patikimumas () rodo matavimo atitikimą tam tikram standartui tuo pačiu laiko momentu (pvz., apžiūros ir bakteriologinio pasėlio, paimto apžiūros metu, rezultatų atitikimas siekiant nustatyti žaizdos užkrėtimą),
** prognozuojamasis kriterijaus patikimumas () – tai galimybė numatyti matavimo standartą (pvz., intelekto testo vartojimas profesinei karjerai numatyti).

## Šaltiniai
Tyrimo patikimumas

**Tyrimo patikimumas** (validumas) () – tai tyrimo apibūdinimas, rodantis tyrimu nustatytų dėsningumų tikslumą (, visos populiacijos ar generalinės aibės). Išskiriami du tyrimo patikimumo aspektai:
* išorinis tyrimo patikimumas () – tai tyrimo apibūdinimas, rodantis, kiek dėsningumų, nustatytų tiriant tam tikrą asmenų grupę, atitinka visą populiaciją ar kitas populiacijas;
* vidinis tyrimo patikimumas () – tai tyrimo apibūdinimas, rodantis tirtos grupės nustatytų dėsningumų tikslumą. Vidinį tyrimo patikimumą mažina sisteminės ir atsitiktinės paklaidos.
Metalai

**Metalai** – cheminių elementų grupė, pasižyminti tuo, kad metalų jonai yra jungiami metalinių jungčių.

Klasifikavimas:
* Šarminiai metalai
* Šarminių žemių metalai
* Pereinamieji metalai
* Pusmetaliai
* Kiti metalai

Metalams būdingos savybės:
* Degimas arba rūdijimas, pvz., 2Mg(k) + O<sub>2</sub>(d) → 2MgO(k)
* Reakcija su rūgštimis, pvz., 2Na(k) + 2HCl(aq) → 2NaCl(aq) + H<sub>2</sub>(d)

Dauguma elementų, esančių gamtoje, yra metalai. Daugiausia jų yra žemės plutoje. Jie randami mineraluose ir rūdose. Čia jie nėra gryni, o susijungę su kitu elementu, t. y. sudarę cheminius junginius. Norėdami gauti metalą iš rūdų, tuos elementus turite atskirti. Tai padaryti nelengva.
Metalai pasižymi šiomis fizikinėmis savybėmis:
# Metalai yra neskaidrūs, paviršius blizgantis. Tačiau kai kurių metalų paviršius neblizga, o yra matinis. Bet perpjovę metalą pamatysime, kad jis blizga. Taip yra todėl, kad reaguoja su deguonimi: jų paviršiuje susidaro metalo ir deguonies junginys-oksidas. Pvz., variui reaguojant su deguonimi, vyksta tokia reakcija: 2Cu (k.) + O2 (d.)→ 2CuO(k.)
# Metalai gerai praleidžia elektros srovę ir šilumą. Šia savybe naudojamasi, kai reikia atskirti metalą nuo nemetalo. Metalai yra geri elektros laidininkai, todėl iš jų pagaminti laidai naudojami elektros perdavimo linijoms. Tik labai nedaug nemetalų, pvz., anglies atmaina grafitas, gerai praleidžia elektros srovę.
# Metalai yra kietosios medžiagos. Tik vienas metalas – gyvsidabris – kambario temperatūroje yra skystas; jo lydymosi temperatūra – 39&nbsp;°C.
# Metalai yra kalūs. Iš jų galima gaminti įvairius dirbinius: tempiant iš metalų galima padaryti ploną vielą, kalant išploti ploną lakštą.

## Metalų struktūra

Tipinės metalų struktūros yra šios:

* tankiausias, rutulinis, heksagonalinis išsidėstymas (Zn);
* plokštumoje centruota kubinė gardelė (Cu);
* viduje centruota kubinė gardelė (Li).

## Šaltiniai

## Nuorodos
Atsitiktinė paklaida

**Atsitiktinė paklaida** () – tai atsitiktinis stebėjimo duomenų nuokrypis nuo tikrosios reikšmės. Jeigu stebimas neatsitiktinis duomenų nuokrypis nuo tikrosios reikšmės, tada kalbama apie sisteminę paklaidą.

Atsitiktinė paklaida, priešingai nei sisteminė, visada turi vienodą tikimybę būti didesnė arba mažesnė už tikrąją reikšmę, o sisteminė paklaida įgyja tą pačią reikšmę atliekant pakartotinius matavimus. Todėl pakartojus bandymą daugelį kartų ir apskaičiavus vidurkį, šio vidurkio reikšmė yra artimesnė tikrajai reikšmei nei pavienio matavimo rezultatas. Atsitiktinio nuokrypio dydžiui paprastai galioja normalusis skirstinys.

Du matuojami dydžiai moksle laikomi skirtingais tik jei, atsižvelgiant į galimą atsitiktinę paklaidą, tikro skirtumo buvimo tikimybė viršija 95 %. Kitose srityse (medicinoje) reikalaujama tikimybė gali būti ir didesnė.

## Šaltiniai
Raganė

**Raganė** (*Clematis*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos augalų gentis. Pavadinimas iš graikų k. žodžio *klema* – ūselis (vijoklinis augalas). Daugiamečiai žoliniai arba sumedėję augalai, turintys laipiojantį stiebą. Apyžiedis iš 4-8 vienspalvių lapelių.

Gentyje yra apie 300 rūšių, kurios paplitusios vidutinio ir šilto klimato zonose. Lietuvoje kaip dekoratyviniai laipiojantys augalai auginamos šios rūšys ir daug veislių: 
* Sveikalapė raganė (*Clematis integrifolia*)
* Žakamano raganė (*Clemitis jackmanii*)
* Stačioji raganė (*Clematis recta*)
* Tangutinė raganė (*Clematis tangutica*)
* Gelsvoji raganė (*Clematis vitalba*)
* Mėlynžiedė raganė (*Clematis viticella*)


Image:Clematis integrifolia0.jpg|Sveikalapė raganė
Stebėjimo tyrimai

**Stebėjimo tyrimai** () – tai epidemiologiniai tyrimai, kuriais nustatomas ligų dažnumas, analizuojami ryšiai tarp sveikatos būklės ir tam tikrų veiksnių, bet netaikomos poveikio priemonės (kaip kad eksperimentiniuose). Šie tyrimai skirstomi į dvi grupes:
* analitiniai,
* aprašomieji.

**Analitiniai tyrimai** () – tai epidemiologiniai stebėjimo tyrimai, kurių tikslas – nustatyti ryšį tarp ligų ir tam tikrų veiksnių. Šiems tyrimams priskiriami:
* ekologinis arba *koreliacinis*, kai analizuojami ryšiai tarp ligos ir galimo rizikos veiksnio, lyginant didelių tiriamųjų grupių ar populiacijų rodiklius;
* vienmomentis, kurį atliekant nustatomas ligų ir rizikos veiksnių paplitimas tarp populiacijos narių tam tikru laiko momentu;
* atvejo ir kontrolės, kuriuo nustatomos galimos ligų priežastys, lyginant tam tikra liga sergančius (atvejai) ir nesergančius žmones (kontrolė);
* kohortinis, kurį atliekant stebima sveikų žmonių grupė, sudaryta iš rizikos veiksnio veikiamų bei neveikiamų individų.

**Aprašomieji tyrimai** () – tai epidemiologiniai stebėjimo tyrimai, kurių tikslas yra nustatyti ligų ir arba kitų veiksnių dažnumą populiacijoje. Priešingai nei analitiniuose tyrimuose, atliekant aprašomuosius tyrimus siekiama ne įvertinti ryšį tarp ligos ir rizikos veiksnio, bet tiesiog įvertinti situaciją dominančių  atžvilgiu. Aprašomieji tyrimai tinka nustatant hipotezes analitiniams tyrimams.
Kurpelė

**Kurpelė** (*Aconitum*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos augalų gentis. Pavadinimas iš graikų k. žodžio *akone* – uola (kai kurie šios genties augalai auga ant uolų). Daugiamečiai žoliniai augalai su stačiu stiebu ir plaštakiškai suskaldytais lapais. Taurėlapiai spalvoti, viršutinis šalmo pavidalo, dvi apatinės taurėlapių poros paprastai nelygaus dydžio. Vaisius – lapavaisis.

Šios genties augalai turi narkotinių alkaloidų, todėl augalai yra labai nuodingi.

Gentyje yra apie 100 rūšių, paplitusių Europoje, Azijoje, Šiaurės Amerikoje. Lietuvoje darželiuose auginamos 4 rūšys:
* Geltonoji kurpelė (*Aconitum lycoctonum*)
* Mėlynoji kurpelė (*Aconitum napellus*). *'Pav.
* [[Kalninė kurpelė]] (*Aconitum stoerkianum*)
* [[Margoji kurpelė]] (*Aconitum variegatum'') 


Image:Aconitum_variegatum_110807a.jpg|Margoji kurpelė
Image:Aconitum_variegatum_110807c.jpg
Dažnis

**Dažnis** () – fizikinis dydis, rodantis, kiek kartų įvykis pasikartoja per laiko vienetą. Norint apskaičiuoti įvykio dažnį, pasikartojimų skaičius per tam tikrą laiko tarpą dalinamas iš to laiko tarpo trukmės.

SI sistemoje **dažnis** matuojamas hercais (Hz). 1 Hz – tai toks **dažnis**, kai per 1 sekundę įvyksta 1 svyravimas.

Dažnis paprastai žymimas arba *f* (taip žymėsime ir šiame straipsnyje), arba \nu.

Taigi dažnis pagal apibrėžimą yra

: f=\frac{1}{T}

Čia

* *T* – periodas (laiko tarpas, per kurį įvyksta 1 svyravimas).

## Bangų dažnis

Kadangi \lambda=v T\,, (v = bangos greitis, \lambda = bangos ilgis, T = periodas) tai

: f=\frac{v}{\lambda}

Čia

* \lambda – bangos ilgis.

Šviesai (ir kitoms elektromagnetinėms bangoms) vakuume ši formulė tampa

: f=\frac{c}{\lambda}

Čia

* *c* – šviesos greitis.

Kai elektromagnetinė arba akustinė banga pereina iš vienos terpės į kitą, pasikeičia jos sklidimo greitis, dėl šios priežasties pasikeičia bangos ilgis, o bangos dažnis nesikeičia. Nuo dažnio priklauso šviesos dalelių fotonų ir garso dalelių fononų energija.
Erantis

**Erantis** (*Eranthis*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos augalų gentis. Pavadinimas iš graikų k. žodžių *er* – pavasaris ir *anthos* – žiedas (augalas anksti žydi pavasarį).

Lietuvoje gana retai soduose, parkuose, sodybų gėlynuose auginamas **pavasarinis erantis** (*Eranthis hyemalis*). Augalas 5-15 cm aukščio. Žydi vasario – balandžio mėn. Auga Pietų Europos miškuose.
Eleboras

**Eleboras** (*Helleborus*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos augalų gentis. Pavadinimas iš graikų k. žodžių *helein* – žudyti ir *bora* – maistas (pavadinimas rodo augalo nuodingumą). Lietuviškoj botaninėj literatūroj dar kitaip vadinamas **čėru**. 

Daugiamečiai žoliniai augalai su plaštakiškai suskaldytais lapais. Žiedai pavieniai, dideli (10-30 cm). Taurėlapiai žalsvi, gelsvai balti arba raudoni.

Gentyje yra apie 25 rūšys. Lietuvoje auginamos šios:
*Dvokiantysis eleboras (*Helleborus foetidus*). 
*Baltažiedis eleboras (*Helleborus niger*). **Pav.**
*Žaliasis eleboras (*Helleborus viridis*)
*Rausvažiedis eleboras (*Helleborus purpurascens*)


Image:Helleborus foetidus3.jpg|Dvokiantysis eleboras
Image:Helleborus niger.JPG|Baltažiedis eleboras
Profilaktika

**Profilaktika** () – tai priemonių, padedančių saugoti, stiprinti ir atkurti sveikatą bei išvengti ligų, visuma.

Profilaktika skirstoma į tris rūšis:
* Pirminė profilaktika – tai priemonių visuma, kurias vartojant stengiamasi išvengti ligų, keičiant asmens jautrumą ligoms, šalinant ligų priežastis ir rizikos veiksnius. Ji apima sveikos gyvensenos ugdymą, sveikos aplinkos sudarymą, imunizaciją ir kt.
** Ankstyvoji profilaktika – pirminė profilaktika, kuria siekiama išvengti socialinių, ekonominių pokyčių, neigiamai veikiančių gyvenseną, sveikatą, ir skatinančių rizikos veiksnių atsiradimą. Ši profilaktika ypač svarbi vaikams.
* Antrinė profilaktika – priemonių visuma, kurias atliekant siekiama sustabdyti ligą ir išvengti jos komplikacijų. Pagrindinės priemonės – ankstyvoji ligų diagnostika ir veiksmingas gydymas.
* Tretinė profilaktika – priemonių visuma, kuriomis siekiama sustabdyti įsisenėjusios ligos ryškėjimą, išvengti invalidumo bei pagerinti gyvenimo kokybę. Pagrindinės yra gydomosios ir atkuriamosios priemonės.
Gyvensena

**Gyvensena** () – tai įpročių ir papročių visuma, per visą žmogaus gyvenimą veikiama, keičiama, skatinama socializacijos vyksmo.

Gyvenseną sudaro mitybos, fizinio aktyvumo, alkoholio bei tabako vartojimo ir kiti įpročiai. Visi jie yra tarpusavyje susiję ir daro įtaką sveikatai.
Matavimo paklaida

**Matavimo paklaida** () arba *** klasifikacijos paklaida*** (*misclassification*) – tai sisteminė paklaida, atsirandanti netiksliai nustačius ligą ar rizikos veiksnį. Matavimo (klasifikacijos) paklaidų tipai:
*  arba klasifikacijos paklaida. Tokia paklaida atsiranda, kuomet  yra klaidingai nustatomas rizikos veiksnys, žinant, kad jis serga ar sirgo tam tikra liga, arba klaidingai nustatoma liga (mirties priežastis), žinant, kad žmogus turi rizikos veiksnį. Šios paklaidos skirstomos į atminties ir tyrėjo paklaidas
*  arba klasifikacijos paklaida, atsirandanti dėl galimybės klaidingai nustatyti rizikos veiksnį, jei nežinoma baigtis, arba klaidingai nustatyti baigtį, jei nežinoma, ar žmogus turi rizikos veiksnį.
Atminties paklaida

**Atminties paklaida** () – tai sisteminė paklaida, viena iš diferencinių matavimo paklaidų, atsirandanti dėl to, kad sergantys ir sveiki asmenys skirtingai atsimena praeities įvykius (pvz., krūties vėžiu sergančios moterys gali tiksliau papasakoti apie buvusius abortus nei sveikosios, arba apsigimusių vaikų mamos labiau atmena vaistų, vartotų nėštumo metu, pavadinimus). Šios paklaidos būdingos atvejo ir kontrolės tyrimams.
Tyrėjo paklaida

**Tyrėjo paklaida** () – tai sisteminė paklaida (viena iš diferencinių matavimo paklaidų), atsirandanti kai tyrėjas netiksliai nustato ligą ar rizikos veiksnį. Šios paklaidos galimos atliekant bet kokius epidemiologinius tyrimus. Jas tyrėjas padaro, jei žinios apie rizikos veiksnio poveikį turi įtakos nustatant ligą ir atvirkščiai. Pavyzdžiui, atvejo ir kontrolės tyrime tyrėjas gali skirtingai klausinėti sergančiuosius ir sveikuosius arba skirtingai vertinti atsakymus, žinodamas, kuris žmogus serga, kuris yra sveikas. Išvengti šios paklaidos padeda tyrėjų mokymas ir taikomų metodų standartizavimas. Be to, padeda tyrimo maskavimas.
Tyrimo maskavimas

**Tyrimo maskavimas** ( arba *study masking*) – tai sudėtinė epidemiologinio tyrimo (ypač aktualu klinikiniams tyrimams) dalis, kuriuo siekiama, kad tyrimo dalyviai (, patys tyrėjai arba ir statistikai) nežinotų, kurie tiriamieji priklauso poveikio grupei, o kurie – kontrolės (arba kitokio poveikio grupei). Tyrimus, kuriuose taikomas maskavimas, yra įprasta vadinti „aklais“. Apskritai, maskavimu siekiama sumažinti tyrėjo paklaidos tikimybę (žinodamas, kuriai grupei priklauso tiriamasis, tyrėjas gali skirtingai matuoti jo rodiklius). Be to, jei tiriamasis nežino, kuriai grupei priklauso, tyrimo analizėje galima išskirti placebo poveikį. Jeigu maskavimas taikomas tik tiriamiesiems, tyrimas vadinamas ***tiesiog aklu*** (arba viengubai aklu, ), jeigu taikomas ir tyrėjams – ***dvigubai aklu*** ().
Tyrimo maskavimas turi tendenciją labai padidinti tyrimo validumą, kadangi suteikia galimybę išvengti kai kurių sisteminių paklaidų. Savo ruožtu, jo nebuvimas kartais sukelia problemų interpretuojant ir vertinant tyrimo rezultatus.

Tyrimo maskavimą reikia numatyti iš anksto, dar svarstant .
Ekologinis tyrimas

**Ekologinis tyrimas** arba ***koreliacinis tyrimas*** () – tai epidemiologinis stebėjimo tyrimas, kuriuo analizuojami ryšiai tarp ligos ir galimo rizikos veiksnio, lyginant didelių tiriamųjų grupių ar populiacijų rodiklius, pavyzdžiui, tam tikrų administracinių rajonų gyventojų vidutines pajamas ir mirtingumą nuo vėžio.
Atvejo ir kontrolės tyrimas

**Atvejo ir kontrolės tyrimas** () – tai analitinis tyrimas, kurio tikslas – nustatyti galimas ligų priežastis, lyginant tam tikra liga sergančius (atvejai) ir nesergančius žmones (kontrolė). Toks tyrimas yra gana nebrangus, reikalaujantis sąlyginai nedaug , tačiau nustatytas ryšys tarp spėjamo rizikos veiksnio ir susirgimo gali būti tik , bet ne priežastinis.
Kohortinis tyrimas

**Kohortinis tyrimas** ( arba *follow - up study*) – tai analitinis epidemiologinis stebėjimo tyrimas, kurį atliekant stebima sveikų žmonių grupė, sudaryta iš rizikos veiksnio veikiamų bei neveikiamų individų. Tiriamųjų grupė vadinama *[[kohorta]]*.

Siekiant nustatyti priežastinį ryšį tarp rizikos veiksnio ir ligos, renkami duomenys apie visus naujus ligos atvejus (sergamumą).

## Rūšys

Kohortinis tyrimas gali būti:
* perspektyvinis (), kai tyrimas pradedamas atlikti, o liga ar kita su sveikata susijusi baigtis pasireiškia po tyrimo pradžios,
* retrospektyvusis (), kai tyrimas pradedamas atlikti jau pasireiškus ligai.
Kalorija

**Kalorija** (**cal**) – nesisteminis darbo ir energijos matavimo vienetas, lygus 4,184 J (džaulio). 1 kalorija atitinka energiją, kurios reikia, norint vieno gramo vandens temperatūrą pakelti 1 laipsniu Celsijaus. Terminą 1824 m. sukūrė prancūzas *Nikolas Clement*.

## Maisto energinė vertė

Maiste esančių kalorijų kiekis nurodo, kiek potencialios energijos yra tame produkte.

Virškinant maistą žarnyne baltymai skaidomi iki aminorūgščių, angliavandeniai – iki monosacharidų (gliukozė, fruktozė ir kiti), riebalus – iki riebalų rūgščių ir glicerolio. Kraujotakos dėka šios molekulės yra išnešiojamos po ląsteles, kuriose jos arba absorbuojamos, arba siunčiamos toliau, galutinėms metabolizmo stadijoms, kuriose jos reaguoja su deguonimi, kad išskirtų energiją.

Mūsų organizmas „sudegina“ kalorijas metabolinių procesų metu, kai fermentai angliavandenius, riebalus, baltymus suskaldo iki anglies dvideginio ir vandens. Skaidant baltymus (aminorūgštis) dar pasigamina azotingų atliekų – šlapalo ir šiek tiek šlapimo rūgšties.

## Poreikis
Žmogaus organizmui reikalingas energijos kiekis priklauso nuo ūgio, svorio, amžiaus, lyties, aktyvumo lygio bei kitų faktorių. Bazinei energijos apykaitai reikalinga 1500 kilokalorijų. (20-30 kilokalorijų kilogramui kūno masės)
Jei suvartojama daugiau ar mažiau kalorijų, nei reikia, priaugama arba numetama svorio. 9000 kilokalorijų perteklius bus sukauptas kaip vienas kilogramas riebalų. Riebalų kaupimas yra organizmo energijos taupymo būdas. Priešingai, jei sudeginama 9000 kilokalorijų daugiau, nei gaunama, (daugiau judėdami ar mažiau valgydami), vieną kilogramą sukauptų riebalų organizmas pavers energija, kad kompensuotų susidariusį energijos deficitą.
Vidutinio aktyvumo suaugęs žmogus 55-65 proc. kalorijų turėtų gauti iš angliavandenių, 20-25 proc. – iš baltymų ir tik 10-25 proc. – iš riebalų.

## Perskaičiavimai
Jokūbas Šernas (1888)

**Jokūbas Šernas** (1888 m. birželio 14 d. Jasiškiuose, Nemunėlio Radviliškio valsčius, Biržų apskritis –1926 m. liepos 31 d. Kaune) – Lietuvos nepriklausomybės akto signataras, teisininkas, visuomenininkas, žurnalistas.  

Brolis Lietuvos evangelikų reformatų kunigas Adomas Šernas. 

## Biografija
Baigė Nemunėlio Radviliškio pradinę mokyklą. 1903 m. įstojo į Slucko gimnaziją. Iš jos pašalintas, 1910 m. baigė privačią Tartu gimnaziją. 1914 m. baigė teisę Peterburgo universitete.

1914 m. redagavo „Lietuvos žinias“, nuo 1914 m. Lietuvių draugijos nukentėjusiems dėl karo šelpti reikalų vedėjas, 1915-1918 m. Vilniaus lietuvių „Ryto“ gimnazijos istorijos mokytojas.

Tautos pažangos partijos narys. Aktyviai dalyvavo Evangelikų reformatų bažnyčios veikloje.

1917 m. rugsėjo 18–22 d. – vienas Lietuvių konferencijos Vilniuje organizatorių. Išrinktas į Lietuvos Tarybą, jos generalinis sekretorius. 1918 m. vasario 16 d. pasirašė Lietuvos Nepriklausomybės aktą. 1919 m. Ketvirtojoje Lietuvos Vyriausybėje buvo ministras be portfelio.

1923–1926 m. – žurnalo „Savivaldybė“ steigėjas ir redaktorius, nuo 1925 m. – Vidaus reikalų ministerijos Savivaldybių departamento organizatorius ir pirmasis direktorius, Prekybos ir pramonės banko direktorius.

Pirmojo pasaulinio karo metais vedė Kleopą (ne Kleopatrą !)-  Brijūnaitę, jiems 1917 m. gimė dukra Danutė Irena (mirė JAV 1998 m.). Išsiskyręs su pirmąja žmona, 1925 m. vedė Verą Fainbergaitę. Su ja 1925 m. liepos 30 d. susilaukė sūnaus Jokūbo Bernardo Šerno. 

Jokūbas Šernas mirė po sunkios ligos 1926 m. liepos 31 d. Kaune. Palaidotas Nemunėlio Radviliškyje. Vera Šernienė po vyro mirties su mažamečiu sūnumi išvyko į Prancūziją, ten tapo rašytoja. 1933 m. leidykla „Fayard“ Paryžiuje išleido jos knygą lietuvių tautosakos motyvais *„Le mal irréparable “* (Nepataisoma žala). 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Jokūbas ŠERNAS (1888–1926) | lrs.lt
Motinos diena

**Motinos diena** – šventė, skirta pagerbti motinas. Lietuvoje švenčiama pirmąjį gegužės sekmadienį.

Kaip oficiali šventė įsteigta JAV metodistų bažnyčios narės iš Vakarų Virdžinijos Anos Džervis (*Anna Jarvis*). Šią šventę ji pradėjo švęsti kaip savo mirusios motinos atminimo dieną, o vėliau kreipėsi į JAV valdžią, kad būtų paskelbta kasmetinė šventė, skirta motinų atminimui. 1910 m. Motinos diena tapo oficiali šventė Vakarų Virdžinijoje, o 1914 m. antras gegužės sekmadienis paskelbtas Motinos diena visose Jungtinėse Valstijose. Kitose šalyse Motinos dienos data įvairuoja – vienur jį susieta su Šv. Marijos šventėmis, kitur – su tos šalies istorinėmis datomis.

## Lietuvoje
Įvedant Lietuvoje Motinos dieną, didelės įtakos turėjo Katalikų Bažnyčia ir Dievo Motinos – Marijos garbinimo tradicijos. Pirmoji Motinos diena buvo švenčiama Tarpukario Lietuvoje – 1928 m. gegužės 6 d. Prie šventės atsiradimo prisidėjo Lietuvių katalikių moterų draugijos vadovė Magdalena Draugelytė-Galdikienė.

## Motinos diena pasaulyje minima

## Šaltiniai
Branduolinė fizika

**Branduolinė fizika** yra fizikos šaka, kuri tiria atomų branduolių savybes ir sąveikas. Šios srities atradimų rezultatai darė ir daro didelę įtaką kasdieniniam gyvenimui bei įvairioms mokslo sritims. Radioaktyvumas panaudojamas medicinoje, gamyboje, radioaktyvių izotopų indikatoriai prisidėjo prie biochemijos tyrimų plėtros.

## Istorija

Radioaktyvumą 1896 metais atrado prancūzų mokslininkas H. Bekerelis (*[[Henri Becquerel]]*) dirbdamas su fosforescuojančiomis medžiagomis. Iš pradžių manyta, kad radiacija yra panaši į neseniai atrastus rentgeno spindulius. Tačiau tolimesni H. Bekerelio, Pjero Kiuri, Marijos Kiuri, E. Rezerfordo (*Ernest Rutherford*) ir kitų mokslininkų tyrimai nustatė, kad radiacija yra žymiai sudėtingesnis reiškinys.

Branduolio atomo modelį 1911 metais sukūrė Rezerfordas, 1919 metais jis pirmą kartą stebėjo branduolinę reakciją. Ypač branduoline fizika susidomėta ketvirtajame dešimtmetyje, po neutrono (1932) bei branduolių dalijimosi (1938) atradimų. Pastarąjį Kaizerio Vilhelmo institute (Kaiser Wilhelm Institute) atrado vokiečių chemikai Otas Hanas ir Fricas Strasmanas.
Radioaktyvumas

**Radioaktyvumas** arba **radioaktyvusis skilimas** – spontaniškas nestabilių kurio nors cheminio elemento izotopų virsmas kito elemento izotopais, išspinduliuojant elementarias daleles arba branduolius.

Vykstant radioaktyviam skilimui, radioaktyvaus elemento atomų skaičius laipsniškai mažėja. Negalima tiksliai pasakyti, kada ir kuris branduolys skils, tačiau egzistuoja tam tikra tikimybė kiekvieno branduolio skilimui per tam tikrą laiką. Laikas, per kurį suskyla pusė radioaktyvaus izotopo branduolių, vadinamas radioaktyvaus *[[Pusėjimo trukmė|skilimo pusperiodžiu]]* arba puskiekio periodu.

## Pagrindinės radioaktyvaus spinduliavimo rūšys
;Alfa spinduliavimas: iš skylančių branduolių išmesti aukštos energijos helio branduoliai. Pasižymi labai menka skvarba (šį spinduliavimą keleriopai susilpnina net storas lapas popieriaus), tačiau yra kraštutinai kenksmingas, aukštos Alfa spinduliavimo dozės gali nudeginti odą, sukelti odos ląstelių mutacijas, vėžį ir pan. Sukelia antrinį radioaktyvumą.

;Beta spinduliavimas: iš skylančių branduolių išmesti aukštos energijos elektronai ir pozitronai. Pasižymi ribota skvarba (šį spinduliavimą keleriopai susilpnina metalinė folija), tačiau yra labai kenksmingas, aukštos Beta spinduliavimo dozės nudegina odą, pažeidžia vidaus organus, sukelia ląstelių mutacijas. Gali sukelti ribotą antrinį radioaktyvumą.

;Gama spinduliavimas: didelės energijos elektromagnetiniai spinduliai, skleidžiami skylančių branduolių, susiduriančių aukštos energijos dalelių, kosminių kūnų ir pan. Pasižymi labai didele skvarba (lengvieji elementai šiam spinduliavimui skaidrūs, o aukštadažnius gama spindulius sunkiai sulaiko net sunkiųjų metalų sluoksniai), tačiau mažos dozės gana ribotai kenkia gyviesiems organizmams.

;Neutronų spinduliavimas: neutronai, skleidžiami skylančių branduolių. Pasižymi kraštutinai aukšta skvarba (neutronų srautą ribotai susilpnina tik lengvųjų elementų, pvz., vandenilio, junginiai), dideliu kenksmingumu. Apspinduliavus sunkiuosius elementus, sukelia stiprų antrinį radioaktyvumą.
Išangė

**Išangė**, arba **išeinamoji anga** () – tai tiesiosios žarnos galinė dalis, kurioje yra išorinis ir vidinis išangės raukai (*musculus sphincter ani externus* ir *musculus sphincter ani internus*), sulaikantys tam tikrą laiką išmatas. Jos ilgis 2-3 cm, išskiriamos 3 dalys:
* ***stulpinė*** – joje nėra limfinių mazgelių, išilginės gleivinės raukšlės padeda išmatas atskirti nuo dujų, pogleiviniame darinyje išsidėstę stambūs veniniai rezginiai, kurie gana dažnai išsiplečia dirbantiems sėdimą darbą, ir susergama hemorojumi;
* ***tarpinėje*** išangės kanalo dalyje skersaruožis raumuo formuoja išorinį išangės rauką, čia išnyksta raumeninio dangalo lygieji raumenys;
* ***odinė*** išangės dalis labai trumpa, čia oda labai pigmentuota, būdingas daugiasluoksnis plokščiasis suragėjęs epitelis, riebalinės ir prakaito liaukos.

Nemažai daliai žmonių išangė yra erogeninė zona.

## Išangės ligos
* Hemorojus
* Išangės įplėša
Himenoforas

**Himenoforas** – svarbiausia grybo kepurėlės dalis. Jo paviršiuje yra vaisinis sluoksnis, gaminantis sporas. Himenoforas būna trijų tipų:
* **lakštelinis** – lakšteliai nuo centrinės kepurėlės dalies link kraštų eina spinduliškai, pvz., piengrybiai, ūmėdės, baltikai ir kt.;
* **vamzdelinis** – sudarytas iš daugybės smulkių vamzdelių, kurie glaudžiai tarp savęs suaugę šonais, pvz., baravyko, lepšės, raudonviršio;
* **dyglinis** – himenoforas sudarytas iš minkštų, trapių, lengvai nusitrinančių dyglelių (pvz., kai kurių papėdgrybių).
AP

Dviraidė santrumpa **AP** gali reikšti:

* AP – naujienų agentūra *[[Associated Press]]*.
* AP – acetono peroksidas
* AP () – Lenkijos aeroklubas
* AP () – veikimo potencialas
* AP – santrumpa, rodanti, kad sviedinys ar kulka yra *šarvamušis* (AP iš ). Pvz., *APCBC* (*Armor Piercing Composite Ballistic Cap* 'šarvamušis sviedinys su kompoziciniu balistiniu gaubtu'),
* AP – JAV Karinio jūrų laivyno laivų klasifikacijos korpusų kodas, reiškiąs *kariuomenės pervežimo laivas*.

* ap – 'sūnus' senojoje valų vardų sistemoje. Pvz., *Rhydderch ap Watcyn*, reiškė 'Rhydderch, Watcyn’o sūnus'.
Juodžolė

**Juodžolė** (*Actaea*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos augalų gentis.

Augalas daugiametis, 70 cm aukščio, su tvirtu šakniastiebiu. Stiebas vienas, šakotas, viršūnėje truputį plaukuotas. Lapai dideli, kotuoti, dažniausiai dukart trilapiai. Žiedai balti arba gelsvai balti, sukrauti kekėse. Vaisiai – uogos, iš pradžių žali, vėliau juodi, blizgantys.

Lietuvoje nėra dažnas. Auga lapuočių ir mišriuose miškuose, rečiau eglynuose bei krūmuose. Žydi gegužės-birželio mėn.

Visos augalo dalys nuodingos. Uogų bei šaknų nuoviras anksčiau buvo vartojamas rašalo gamyboje ir vilnoms dažyti juoda spalva. Iš jaunų lapelių ir šakučių gaunami raudoni dažai vilnai dažyti.

Lietuvoje auga viena rūšis – varpotoji juodžolė (*Actaea spicata*).
Gyvybės medis

**Gyvybės medis** ( Etz haChayim) – Pradžios knygoje aprašytas medis, Dievo pasodintas Edeno sodo viduryje (Pr 2:9); medžio vaisiai duoda amžiną gyvybę, t. y. nemirtingumą (Pr 3:22). Suvalgę Pažinimo medžio vaisių, Adomas ir Ieva pažino gėrį ir blogį, tuo sulaužydami Dievo draudimą. Dėl to jie tapo mirtingi ir buvo išvaryti iš Edeno sodo, o kad nesuvalgytų ir gyvybės medžio vaisių, Dievas pastatė "kerubus ir ugnimi švytruojantį kalaviją" (Pr 3:24) saugoti įėjimą į sodą.

Gyvybės medžio simbolis žinomas ir daugelyje senųjų mitologijų.

## Judaizmas
**Etz Chaim** labai svarbi koncepcija judaizme, ji apibūdina medinius stovus ant kurių laikosi Toros tekstas. Dažnai terminas *Etz Chaim* pritaikomas pačiai Torai, nes žinomas žydų pasakymas skelbia:
*[[Tora]] yra gyvybės medis, tiems kurie jos laikosi* (Pat 3:18).
Tora

**Tora** (, Mozės Penkiaknygė) – pagrindinis judėjų religinis/teisinis traktatas, kurio autoriumi krikščionys ir žydai tradiciškai laiko Mozę. Tora susideda iš penkių knygų. Krikščioniškoje tradicijoje joms prigijusius pavadinimus sukūrė Senojo Testamento klasikinio vertimo į graikų kalbą, žinomo kaip Septuaginta, autoriai. Hebrajiškai Toros knygos vadinamos pirmaisiais jų prasminiais žodžiais: 
# Pradžios (hebr. בראשית *berešit* - „pradžioje“: *pradžioje Dievas sukūrė dangų ir žemę*), 
# Išėjimo (hebr. שמות *šmot* - „vardai“: *štai vardai Izraelio sūnų* ir t. t.), 
# Kunigų (hebr. ויקרא *vaikra* - „ir jis pašaukė“: *VIEŠPATS pasišaukė Mozę* ir t. t.), 
# Skaičių (hebr. במדבר *bemidbar* - „dykumoje“: *antrųjų metų po išėjimo iš Egipto žemės antro mėnesio pirmą dieną VIEŠPATS kalbėjo Mozei Susitikimo Palapinėje, Sinajaus dykumoje* ir t. t. Ši ilga frazė - tik lietuviško vertimo ypatumas.)
# Pakartoto Įstatymo (hebr. דברים *dvarim* - „žodžiai“: *štai žodžiai, kuriais Mozė kreipėsi į Izraelį* ir t.t). 

Žodis „Torah“ dažnai verčiamas kaip „Įstatymas“, nors tikslesnis vertimas – „Mokymas“. Pagal judaizmo tradiciją Toros yra dvi – rašytinė ir sakytinė. Pastaroji buvusi perduodama iš lūpų į lūpas, kol apie 200 m. rabinas Judah haNasi ėmėsi ją užrašinėti. Ši iniciatyva apie VI a. išsikristalizavo Talmudo pavidalu.

## Išnašos

## Taip pat skaitykite
* Judaizmas
* Kabala
Dozės–atsako ryšys

**Dozės–atsako ryšys** () – tai tokia dviejų kintamųjų tarpusavio priklausomybės forma, kai didėjant vienam, atitinkamai didėja ir kitas kintamasis.

Epidemiologijoje – tai rizikos veiksnio ir baigties tarpusavio priklausomybė, kai didėjant veiksnio dozei (kiekiui, trukmei, koncentracijai) didėja ir populiacijos dalis, kuriai pasireiškia poveikio rezultatas.
Santykinė rizika

**Santykinė rizika** ( arba *risk ratio*) – tai naujų atvejų dažnumo tarp rizikos veiksnio veikiamų ir neveikiamų asmenų santykis. Santykinė rizika apibūdina ryšio tarp rizikos veiksnio ir ligos stiprumą.

Šis rodiklis yra vienas iš dažniausiai naudojamų medicinos moksliniuose tyrimuose, tačiau reikia atsižvelgti ir į kitą rizikos rodiklį – . Be to, statistiniuose skaičiavimuose santykinė rizika dažnai tapatinama su galimybių santykiu.
Naujų atvejų dažnumas

**Naujų atvejų dažnumas** () – tai naujų ligos atvejų (ligos, mirties, invalidumo, rizikos veiksnio ir kt.) skaičiaus ir visų rizikos populiacijos narių stebėjimo laikotarpių sumos (stebimųjų metų) santykis. Šis rodiklis parodo, kiek naujų ligos atvejų pasitaiko tam tikroje populiacijoje per tam tikrą laikotarpį (dažniausiai – per metus). Sveikatos statistikoje taip yra skaičiuojami sergamumo ir mirtingumo rodikliai.
Geometrinė progresija

**Geometrinė progresija** – skaičių seka, kurioje kiekvienas narys pradedant antruoju gaunamas padauginus ankstesnįjį iš pastovaus skaičiaus (koeficiento, dar vadinamo geometrinės progresijos vardikliu), kuris nėra lygus nuliui.

Skirtingai nei aritmetinės progresijos, geometrinės progresijos augimas arba mažėjimas yra eksponentinis, o ne tiesinis.

## Apibrėžimas
Skaičių seka  (a_n)_{n \in \mathbb{N}}  vadinama **geometrine progresija**, jei tam tikram skaičiui  q \ne 0\, tenkinama ši sąlyga:

:  \forall_{n \in \mathbb{N}} a_{n+1}=a_n\cdot {q} 

Skaičius  q \, vadinamas geometrinės sekos vardikliu  (a_n)_{n \in \mathbb{N}} .

Jeigu yra žinomas pirmasis progresijos narys *a*=*a*1 ir vardiklis *q*, tada *n-asis* narys gali būti apskaičiuojamas pagal formulę:

: a_n = a\,q^{n-1}.

Priklausomai nuo vardiklio reikšmės, sekos riba skiriasi:
* Jei 0  1, seka artėja į begalybę
* Jei 0 > *q* > −1, seka artėja į 0. Šiuo atveju yra du posekiai (teigiamų ir neigiamų narių), artėjantys į 0
* Jei *q* = −1, egzistuoja du posekiai, kurių vieno riba *a*, kito −*a*
* Jei *q* \infty (begalybė), kito −\infty

Geometrinė progresija, kurios vardiklio modulis *q* yra mažesnis už vienetą vadinama *nykstamąja geometrine progresija*.

## Pavyzdžiai
* Seka (1, 3, 9, 27, 81, 243, \ldots ) yra geometrinė seka su vardikliu  q = 3, \,
* Seka (1,-2,4,-8,16,-32,64,-128, \ldots) yra geometrinė seka su vardikliu  q = -2, \,
* Seka (1,\frac{1}{2},\frac{1}{4},\frac{1}{8},\frac{1}{16},\frac{1}{32},\ldots) yra geometrinė seka su vardikliu  q = \frac{1}{2}, \,

## Savybės
Geometrinės progresijos **charakteringoji savybė** – seka su teigiamaisiais nariais yra geometrinė progresija tada ir tik tada, kai bet kuris jos narys, išskyrus pirmąjį (ir paskutinįjį, kai progresija yra baigtinė), yra lygus gretimų narių geometriniam vidurkiui.
: \ b^2_n = b_{n-1} \cdot b_{n+1}

## Geometrinės progresijos narių suma
Geometrinės progresijos baigtinio n narių skaičiaus suma yra:
: S_n=\sum_{k=0}^{n-1} aq^k=\frac{a(1-q^n)}{1-q}.

Begalinės mažėjančios geometrinės progresijos narių suma (&nbsp;|&nbsp;*q*&nbsp;|&nbsp;S=\sum_{k=0}^\infty aq^k=\frac{a}{1-q}.

## Istorija
Vienintelis žinomas geometrinės progresijos įrašas iš Babilono matematikos laikų yra įspaustas molio lentelėje, šios progresijos pagrindas – 3, o vardiklis 1/2.

Euklido ''Pradmenų'' (apie 300 m. pr. m. e.) VIII ir IX knygose yra analizuojamos geometrinės progresijos ir pateikiamos jų savybės.

## Šaltiniai
Sergamumas

**Sergamumas** (, *morbidity rate*) – tai per apibrėžtą laikotarpį užregistruotų ar numatomų (naujų arba visų) ligos atvejų skaičiaus ir tam tikros populiacijos dydžio santykis. Standartinis laikotarpis yra metai. Paprastai mokslinėje literatūroje vartojamas ne šis terminas, o konkretesni:
* Pirminis sergamumas, 
* Antrinis sergamumas, 

Nederėtų maišyti pirminio ir antrinio sergamumo, nes antrinis sergamumas rodo visų ligos atvejų skaičių populiacijoje (senų ir naujų), o pirminis sergamumas - naujų atvejų atsiradimą. Tokiu būdu pirminis sergamumas daugiau apibūdina riziką susirgti atitinkama liga, o antrinis sergamumas - ligos išplitimą populiacijoje, kuris susijęs su diagnozavimo, sergančiųjų gydymo apimtimis ir kokybe, ūmia ar lėtine ligos eiga, ligos recidyvais, mirtingumu nuo atitinkamos ligos, kt.

## Taip pat skaitykite
* Kumuliacinis sergamumas ()
Stebimieji metai

**Stebimieji metai** () – tai laikotarpių, per kuriuos buvo stebimi epidemiologinio tyrimo subjektai, suma. Pavyzdžiui, 300  buvo stebima 4 metus – tuomet stebimieji metai bus iš viso 1200, arba 1 tiriamasis buvo stebimas 2 metus, o kitas 6 metus – tada stebimieji metai bus 8.

Šis rodiklis ypač naudingas skaičiuojant kohortinio tyrimo duomenis.
Tanachas

**Tanachas** () – judėjų Biblija, maždaug atitinkanti krikščionių Senąjį Testamentą. Nuo pastarojo skiriasi tuo, kad į Tanachą neįtrauktos deuterokanoninės knygos, protestantų laikomos apokrifinėmis, skiriasi knygų išdėstymo tvarka ir suskirstymas.

## Struktūra

Tanacho struktūra: 
* Mozės Penkiaknygė (hebr. '''T'''orah תורה), 
: 1. (בְּרֵאשִׁית / Bərē’shît) - Pradžios knyga
: 2. (שמות / Shemot) - Išėjimo knyga
: 3. (ויקרא / Vayikra) - Kunigų knyga
: 4. (במדבר /  Bəmidbar) - Skaičių knyga
: 5. (דְּבָרִים / Dəbhārîm) - Pakartoto Įstatymo knyga
* Pranašų knygos (hebr. '''N'''eviim נביאים),
: 6. (יְהוֹשֻעַ / Yĕhôshúa‘) - Jozuės knyga
: 7. (שופטים / Shophtim) - Teisėjų knyga
: 8. (שְׁמוּאֵל / Shmû’ēl) - Samuelio knygos (I & II)
: 9.  (מלכים / M'lakhim) - Karalių knygos (I & II)
: 10. (יְשַׁעְיָהוּ / Yĕsha‘ăyāhû) - Izaijo knyga
: 11. (יִרְמְיָהוּ / Yirmyāhû) - Jeremijo knyga
: 12. (יְחֶזְקֵיאל / Yĕkhezqiēl) - Ezechielio knyga
: 13. Dvylika mažųjų pranašų (תרי עשר)
:: a. (הוֹשֵׁעַ / Hôshēa‘) - Ozėjo knyga
:: b. (יוֹאֵל / Yô’ēl) - Joelio knyga
:: c. (עָמוֹס / ‘Āmôs) - Amoso knyga
:: d. (עֹבַדְיָה / ‘Ōvadhyāh) - Abdijo knyga
:: e. (יוֹנָה / Yônāh) - Jonos knyga
:: f. (מִיכָה / Mîkhāh) - Michėjo knyga
:: g. (נַחוּם / Nakḥûm) - Nahumo knyga
:: h. (חֲבַקּוּק /Khăvhakûk) - Habakuko knyga
:: i. (צְפַנְיָה / Tsĕphanyāh) - Sofonijo knyga
:: j. (חַגַּי / Khaggai) - Agėjo knyga
:: k. (זְכַרְיָה / Zkharyāh) - Zacharijo knyga
:: l. (מַלְאָכִי / Mal’ākhî) - Malachijo knyga
* Raštų knygos (hebr. '''K'''etuvim כתובים).
: 14. (תהלים / Tehillim) - Psalmynas
: 15. (משלי / Mishlei) - Patarlių knyga
: 16. (אִיּוֹב / Iyyōbh) - Jobo knyga
: 17. (שִׁיר הַשׁשִׁירִים/ Shīr Hashīrīm) - Giesmių giesmė
: 18. (רוּת / Rūth) - Rūtos knyga
: 19. (איכה / Eikhah) - Raudų knyga
: 20. (קֹהְלְת / Qōheleth) - Mokytojo knyga (kitaip, Koheleto knyga)
: 21. (אֶסְתֵר / Estēr) - Esteros knyga
: 22. (דָּנִיֵּאל / Dānī’ēl) - Danieliaus knyga
: 23. (עזרא ונחמיה / Ezra v'Nechemia) - Ezros knyga ir Nehemijo knyga
: 24. (דברי הימים / Divrei Hayamim) - Metraščių knygos (I & II)
„Tanach" pavadinimas sudarytas pagal šių 3 dalių pavadinimų pirmąsias raides (T, N ir K). Kitų reikšmių hebrajų kalboje šis žodis neturi.

Tanacho knygose aprašoma Visatos ir Žemės sukūrimo, žmonijos, judėjų istorija; Judaizmo religinė teisė ir praktinės gyvenimo taisyklės (kurias smulkiau nagrinėja ir paaiškina Talmudas (Žodinė Tora); gamtos dėsniai ir jų veikimo, sąveikos sistema; dvasinio kūno ir pasaulio sandara (tai įžvelgti ir suprasti padeda Kabbalah). Tanachas parašytas hebrajų ir aramėjų kalbomis.
Gyvenimo kokybė

**Gyvenimo kokybė** () – tai ekonomikos, sociologijos ir politologijos sąvoka, apimanti žmogaus dvasinę (emocinę), socialinę ir fizinę gerovę. Su sveikata susijusi gyvenimo kokybė yra vertinama pagal įvairius kriterijus, tačiau beveik visada įtraukia visus šiuos tris žmogaus gerovės aspektus.

Vokiečių, austrų, danų, olandų socialdemokratų ir liberalų koncepcija susiformavusi XX a. 7-ame dešimtmetyje, bandant nustatyti tradicinių materialinių interesų ir naujai atsiradusių poreikių santykį su visuomenės galimybėmis. Gyvenimo kokybę bandyta apibrėžti 1972 m. Vokietijos SPD Dortmundo rinkimų programoje, apibrėžiant aplinkosauginius, darbo sąlygų, socialinio aprūpinimo, visuomeninio transporto, sveikatos apsaugos, profesinio parengimo ir kitus visuomeniškai priimtinus standartus. Gyvenimo kokybės koncepcija prieštarauja monopolijų viršpelniams ir beatodairiškam kaupimui. Ja remiasi ir tausojančios plėtros koncepcija.

Dažniausia gyvenimo kokybė vertinama naudojant atitinkamus klausimynus. Gyvenimo kokybės analizė yra vertinga siekiant palyginti ir įvertinti tam tikrų su sveikata susijusių būklių įtaką visuomenės gerovės aspektams, tiek vertinant iš paties žmogaus pusės, tiek ir pagal tai, kokios pagalbos jam reikia. Taip pat šie įvertinimai reikalingi sveikatos ekonomikos srityje.
HMTD

**Heksametileno triperoksido diaminas** (**HMTD**) – sprogstamoji medžiaga, organinis peroksidas. Jis mažiau jautrus ir galingesnis už acetono peroksidą. Laikui bėgant savaime skyla ir tampa nebetinkamas naudoti, todėl karinėms reikmėms nenaudojamas. Kartais naudojamas civilinėms sprogdinimo reikmėms.

Dėl pasigaminimo lengvumo gan dažnai naudojamas savamokslių sprogdintojų.
Alfa dalelė

**Alfa (α) dalelė** – helio atomo branduolys. Ją sudaro du protonai ir du neutronai, kurie yra sujungti į dalelę, identišką helio-4 branduoliui. Alfa dalelės išspinduliuojamos radioaktyvių atomų branduolių, jiems skylant į lengvesnius. Alfa spinduliavimas – viena iš radioaktyvaus spinduliavimo rūšių.

Alfa dalelės juda lėtai, jas sustabdo bet kokia už popierių tankesnė medžiaga. Jos identiškos helio atomų branduoliams ir yra natūraliai skleidžiamos radioaktyvių Žemės medžiagų. Alfa dalelės simbolis yra α arba α2+. Kadangi jos yra identiškos helio branduoliams, alfa dalelės taip pat gali būti užrašytos kaip He2+ arba 2+, nurodant helio joną su +2 krūviu.

Pavyzdys:
: 
{}^{238}\hbox{U}\;\to\;^{234}\hbox{Th}\;+\;\alpha,

arba:
: 
{}^2{}^{38}_{92}\hbox{U}\;\to\;{}^2{}^{34}_{90}\hbox{Th}\;+\;{}^4_2\hbox{He}^{2+}.


Alfa daleles atrado Ernestas Rezerfordas, 1899 metais dirbdamas su uranu.

Alfa dalelė – tai santykinai sunki didelės energijos dalelė su teigiamu +2 krūviu. Alfa dalelių greitis ore yra apytiksliai c/20 (~15000 km/s), priklausomai nuo konkrečios dalelės energijos. Kadangi yra sąlyginai sunki, +2 krūvio, yra linkusi greitai reaguoti su kitais atomais ir prarasti energiją, tad ore gali nukeliauti apie 5 cm.

Alfa spinduliavimas būdingas sunkesniems elementams (didesnės atominės masės, pvz., uranui, plutoniui).

## Alfa spinduliuotės poveikis

Nedidelis alfa spinduliavimas nėra labai pavojingas sveikatai esant išoriniam kontaktui, nes alfa daleles gali neutralizuoti kelių centimetrų atstumas, popierius ar žmogaus odos negyvų ląstelių sluoksnis. Patekusios į organizmą (įkvėpiant, su maistu, ar į kraują), alfa dalelės dėl savo teigiamo +2 krūvio linkusios jonizuoti organizmo ląsteles, taip sutrikdydamos vidinius cheminius procesus bei padidindamos vėžio (dažniausiai plaučių) riziką.

Pavojingiausios medžiagos yra radis ir polonis. Radis kaupiasi kauluose, todėl sutrinka baltųjų ir raudonųjų kraujo kūnelių gamyba. Žmogus suserga mažakraujyste.

## Taip pat skaitykite
* Helionas

## Šaltiniai
Dirbtinis saldiklis

**Dirbtinis saldiklis** – saldus sintetinis cheminis junginys, maisto papildai, galintis pakeisti cukrų maisto produktų gamyboje. Šios medžiagos yra 30-3000 kartų saldesnės, todėl jų reikia žymiai mažiau.

Saldiklių saldumas lyginamas su sacharoze, kurios saldumas prilyginamas vienetui.

Dirbtiniai saldikliai arba maisto papildai: acesufamas, aspartamas, ciklamatas, sacharinas ir kiti beveik neturi kalorijų, bet žymiai saldesni už cukrų, todėl ši jų savybė itin vilioja maisto gamintojus. Taip pat šie saldikliai nesuteikia maisto kariesą sukeliančioms bakterijoms.

Sintetiniai saldikliai tebetiriami. Dėl jų poveikio sveikatai, netyla įvairios diskusijos ir prieštaringos išvados. Dalis visuomenės baiminasi, kad ilgalaikis šių saldiklių vartojimo poveikis nėra pilnai išaiškintas.

## Saldikliai maisto pramonėje
Lietuvoje gėrimų saldinimui naudojami šie saldikliai:
* Acesulfamas K (kodas **E 950**) – 150-200 kartų saldesnis už cukrų. Maiste esančiais kiekiais organizmui nekenksmingas.
* Aspartamas (kodas **E 951**) – 160-200 kartų saldesnis už cukrų. Daugiausiai naudojamas limonadų gamybai;
* Ciklamatas (kodas **E 952**) – 30 kartų saldesnis už cukrų. Nerekomenduojama duoti vaikams ir nėščioms moterims, nors etiketėse šis perspėjimas dažnai nerašomas;
* Sacharinas (kodas **E 954**) – sintetinis cukraus pakaitalas, 300 kartų saldesnis už cukrų.
* Taumatinas (kodas **E 957**) – naujas, labai koncentruotas, saldesnis už cukrų 2000–3000 kartų. Toksikologiniai tyrimai šio saldiklio kenksmingumo nenurodo.

Yra atrasta ir dar keliolika saldiklių, o kai kurie iš jų yra net iki 8 000 kartų saldesni už cukrų. Kai kurie iš jų gana pavojingi žmogaus organizmui sintetiniai cheminiai junginiai. Nors jie daug pigesni, o saldinimui pakanka nedidelio jų kiekio, Europoje neaprobuoti ir neleidžiami naudoti gėrimų ir konditerijos gamyboje. Atliekant tyrimus su gyvūnais, buvo nustatyta, kad kai kurie iš jų sukelia vidurių organų vėžį.
Gaubtinė žarna

**Gaubtinė žarna** () – storosios žarnos dalis, prasidedanti nuo aklosios žarnos ir baigiasi tiesiąją žarna. Ilgis apie 1,3 m. Ji skirstoma į šias dalis:
* Kylančioji (*colon ascendens*)
* Skersinė (*colon transversum*)
* Nusileidžiančioji (*colon descedens*)
* Riestinė (*colon sigmoideum*)
Iš pradžių gaubtinė žarna kyla aukštyn, po kepenimis pasuka į kairiąją pusę (*flexura coli dextra seu hepatica*), po to ties blužnimi daro linkį (*flexura coli sinistra seu lienalis*) ir leidžiasi žemyn. Kairiojoje klubinėje duobėje pereina į riestinę žarną.