open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Artūrs Zjuzins

**Artūras Ziuzinas** (*Artūrs Zjuzins*; g. 1991 m. birželio 18 d.) – Latvijos futbolininkas, saugas.

Buvo kviečiamas į įvairaus amžiaus Latvijos jaunimo rinktines, o nuo 2012 m. atstovavo Latvijos nacionalinei rinktinei.

## Karjera
Rungtyniavo Latvijoje. Atstovavo FK Ventspils, FC Tranzit ir FK RFS (Ryga).

Žinoma, kad 2007 m. atstovavo „Ventspils“ klubui. 2009 m. perėjo į FC Tranzit, o 2010 m. vėl rungtyniavo FK Ventspils.

2011 m. persikėlė į Slovakiją, kur atstovavo MŠK Žilina. Netrukus karjera tęsė Rusijoje.

Nuo 2011 m. atstovavo Kaliningrado „Baltikai“. Nuo 2015 m. – FK Orenburg, o nuo 2016 m. – FK Tambov.

2017 m. grįžo į Latviją ir atstovavo Riga FC bei rungtyniavo FK RFS.

2024 m. sezone atstovavo FK Liepaja, o 2024 m. vasarą perėjo į BFC Daugavpils.

Nuo 2025 m. rungtyniavo Nybergsund IL-Trysil klube (Norvegija).

## Latvijos rinktinė
2012 m. vasario 29 d. draugiškose rungtynėse prieš Kazachstaną įvyko žaidėjo debiutas nacionalinėje rinktinėje. Šios rungtynėse baigėsi esant lygiam rezultatui (0:0).

2013 m. rugpjūčio 14 d. draugiškose rungtynėse prieš Estiją pelnė įvartį ir išlygino rezultatą (1:1). Galutinis šių rungtynių rezultatas buvo 1:1.

2013 m. rugsėjo 6 d. rungtynėse prieš Lietuvos rinktinę pelnė įvartį ir rezultatas tapo 2:0, o rungtynės baigėsi 2:1 latvių naudai.

2016 m. birželio 1 d. rungtynėse prieš Lietuvą pelnė įvartį ir rezultatas tapo 1:0. Šios rungtynės baigėsi latvių pergale rezultatu 2:1.

## Pasiekimai

### Klubiniai pasiekimai
; Virslīga (2)
: su FK Ventspils: 2007, 2008 m.

; Latvijos futbolo taurė (2)
: su FK RFS: 2019 m.
: su FK Ventspils: 2007 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Romanas Mirošnykas

**Romanas Mykolajovyčius Mirošnykas** (; g. 1994 m. sausio 3 d.) – futbolininkas iš Ukrainos, gynėjas.

## Karjera
Atstovavo Alčevsko „Stal“ klubui, vėliau – Donecko „Metalurg“, o 2015–2020 metais žaidė Kramatorsko „Avangard“ gretose.

Romanas Mirošnykas persikėlė į Rivnės „Veres“ klubą, rungtyniavusiame Premjer lihoje.

### FK Panevėžys
Atvyko į Lietuvą. 2023 m. sausio mėn. tapo „Panevėžio“ klubo nariu.

2023 m. kovo 12 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš Riterių klubą. Pasirodė po keitimo 63 minutę ir žaidė iki rungtynių pabaigos.

2023 m. atstovaudamas „Panevėžio“ klubui sužaidė 22 A lygos rungtynes, vieną susitikimą LFF taurėje bei keturis UEFA Konferencijų lygos atrankos rungtynėse.

2023 m. gruodžio 5 d. tapo žinoma, kad abipusiu susitarimu nutraukta sutartis.

2024 m. prisijungė prie NKP Podhale. Nuo 2025 m. atstovavo JKS Jarosław (Lenkija).

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo A lygoje;

## Jaunimo rinktinės
Kitados atstovavo Ukrainos jaunimo rinktinėms. 

## Laimėjimai
; su FK Panevėžys
*  **Čempionas (1):** 2023 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt (svetainė)
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Miloš Spasić

**Milošas Spasičius** (*Милош Спасић *; g. 1998 m. sausio 29 d.) – futbolininkas kilęs iš Serbijos, tačiau turi ir Austrijos pilietybę. Gynėjas rungtyniavo ir Lietuvoje. Atstovavo Vilniaus „Riterių“ futbolo klubui.

## Karjera
Ilgą karjeros dalį praleido Austrijoje. Priklausė Admira Wacker klubui. Nuo 2016 m. rungtyniavo rezervinėje ekipoje, o nuo 2018 m. atstovavo ir pagrindinei komandai.

2022 m. pradžioje persikėlė į Graikiją, kur atstovavo Kavalos AO klubui. Vasarą paliko klubą.

### FK Riteriai
2023 m. sausio 28 d. buvo paskelbta, kad tapo Vilniaus „Riterių“ nariu.

A lygoje debiutavo 2023 m. kovo 3 d. rungtynėse prieš FA Šiauliai.

2023 m. liepos 3 d. tapo žinoma, kad abipusiu sutarimu nutraukta sutartis. Per laiką, praleistą Riterių klube, A lygoje sužaidė dvylika rungtynių. Visose buvo startinės sudėties žaidėjas, o paskutinėse, 2023 m. gegužės 27 d. prieš FC Hegelmann, 18 minutę patyrė traumą ir buvo pakeistas.

2023 m. liepos 3 d. pranešta, kad žaidėjas paliko klubą.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo A lygoje;

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Jānis Ikaunieks

**Janis Ikauniekas** (*Jānis Ikaunieks*; g. 1995 m. vasario 16 d.) – Latvijos futbolininkas, atakuojančio plano saugas.

Buvo kviečiamas į įvairaus amžiaus Latvijos jaunimo rinktines, o nuo 2014 m. atstovavo Latvijos nacionalinei rinktinei.

## Karjera
Rungtyniavo Latvijoje. Atstovavo Liepājas Metalurgs, FK Liepāja ir FK RFS (Ryga).

Atstovavo tuometinio Liepājas Metalurgs jaunimo ekipoms, o 2013 m. debiutavo ir šio klubo pagrindinėje komandoje.

2017 m. pasirašė sutartį su FC Metz (Prancūzija), tačiau nuomos pagrindais rungtyniavo AEL (Graikija).

FK Liepāja irgi nuomojosi, o vėliau sudarė sutartį su žaidėju. Trumpam buvo išvykės į Norvegiją.

Rungtyniavo FK RFS, bet vėliau persikėlė į Suomiją. 

Atstovavo KuPS 2021 ir 2022 m. sezonuose.

2023 m. sausį sudarė sutartį su FK RFS. 2026 m. kovo 6 d. pelnė du įvarčius pirmosiose 2026 m. Virslīga rungtynėse prieš lygos debiutantus Ogre United ir svariai prisidėjo prie RFS pergalės.

## Latvijos rinktinė
2014 m. spalio 13 d. rungtynėse prieš Turkiją įvyko žaidėjo debiutas nacionalinėje rinktinėje.

2016 m. kovo 29 d. rungtynėse prieš Gibraltarą pasižymėjo pelnydamas du įvarčius. Latvijos atstovai sutriuškino varžovus rezultatu 5:0.

## Pasiekimai

### Klubiniai pasiekimai
; Virslīga (0)
: su FK Liepāja: 

; Latvijos futbolo taurė (1)
: su FK Liepāja: 2017 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Andrejs Cigaņiks

**Andrejus Ciganikas** (*Andrejs Cigaņiks*; g. 1997 m. balandžio 12 d.) – Latvijos futbolininkas, saugas, vingeris.

Buvo kviečiamas į įvairaus amžiaus Latvijos jaunimo rinktines, o nuo 2018 m. atstovavo Latvijos nacionalinei rinktinei.

## Karjera
Gimė Latvijoje, Rygoje. Žinoma, kad futbolo paslapčių sėmėsi „Skonto“ akademijoje.

Nuo 2013 m. gyveno Vokietijoje. 2016 m. pradėjo profesionalo karjerą. 

Rungtyniavo FC Viktoria Köln 1904 ir Schalke 04 II (Vokietija).

2018 m. persikėlė į SC Cambuur (Belgija).

2019 m. rungtyniavo Latvijoje ir atstovavo FK RFS.

2020 m. persikėlė į Ukrainą ir atstovavo Luhansko „Zorâ“.

2021 m. rungtyniavo Slovakijos DAC 1904 klube.

Nuo 2023 m. Lenkijos Widzew Łódź klube. 

2024 m. liepos 5 d. paskelbta, kad karjerą tęs Luzern. Sudaryta trejų metų trukmės sutartis.

## Latvijos rinktinė
2018 m. spalio 13 d. žaidėjo debiutas nacionalinėje rinktinėje įvyko rungtynėse prieš Kazachstaną, kurios baigėsi esant lygiam rezultatui (1:1).

## Pasiekimai

; Asmeniniai pasiekimai, įvertinimai
* 2025 m. pripažintas geriausiu Latvijos futbolininku;

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Alvis Jaunzems

**Alvis Jaunzemas** (*Alvis Jaunzems*; g. 1999 m. birželio 16 d.) – Latvijos futbolininkas, gynėjas.

Buvo kviečiamas į įvairaus amžiaus Latvijos jaunimo rinktines, o nuo 2020 m. atstovavo Latvijos nacionalinei rinktinei.

## Karjera
Rungtyniavo Latvijoje. Nuo 2015 m. rungtyniavo Stainceles ekipoje.

### „Valmieros“ klubas
Nuo rungtyniavo 2017 m. „Valmieros“ klube. 2017 m. šis klubas tapo Pirmos lygos nugalėtojais ir pateko į aukščiausią lygą.

Patekę į aukščiausią lygą netrukus sulaukė sėkmės: 2020 buvo iškovota bronza, 2021 – sidabras,

Galiausiai, 2022 m. sezone „Valmieros“ futbolininkai tapo Latvijos čempionais.

## Latvijos rinktinė
2020 m. rugsėjo 3 d. įvyko žaidėjo debiutas nacionalinėje rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Andorą. Šios rungtynės baigėsi lygiosiomis 0:0.

## Pasiekimai

### Klubiniai pasiekimai
; Virslīga (1)
: su Valmiera FC: 2022 m.

; Latvijos futbolo taurė (0)
: su Valmiera FC:

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Sangė

**Sangė** arba ***Do Sangė*** ( – 'kraujo upė') – upė Brazilijoje, Mato Groso valstijoje; dešinysis Žuruenos intakas (Amazonės baseinas). Prasideda Paresiso kalnuose, į pietryčius nuo Kampo Novo do Paresiso. Teka į šiaurę, šiaurės vakarus Amazonijos miškais. Įteka Žuruenon į rytus nuo Kaštanjeiros.

Didžiausi intakai: Sakuriuina, Membeka, Treze de Majas, Kravaris.

Sangės pakrantėse yra Erikpacos indėnų teritorija (gyvena rikbakcai) bei Iranšų indėnų teritorija. Didesnių gyvenviečių prie upės nėra.

## Šaltiniai
Baltasis švyturys

**Baltasis švyturys** – buvęs švyturys, stovėjęs Klaipėdos Šiaurinio molo gale. Baltuoju švyturys pavadintas dėl to, kad mūras buvo tinkuotas ir nudažytas baltai, taip pat atskiriant nuo netoliese stovėjusio Raudonojo švyturio.

## Istorija

Atidarytas 1884 m. gruodžio 16 d. Įrengtas ant paaukštinto molo galo, bokšto aukštis siekė 8,5 m, tamsiuoju paros metu švyturyje degė raudona šviesa, kurią skleidė 500 HK galingumo elektros žiburys. 

Ant Pietinio molo 1927 m. įrengtas kitas kelią į Klaipėdos uostą žymintis švyturys, kuriame degė žalia šviesa; geležinės fachverkinės konstrukcijos bokšto aukštis siekė 7,35 m. Švyturiams aptarnauti ant Šiaurinio ir Pietinio molų nutiesti siaurojo geležinkelio bėgiai, jais į švyturius gabenta anglis. 1931 m. sausio 6 d. Šiauriniame mole pradėjo veikti nautofonas, kuris tvyrant rūkui kas 30 sekundžių skleidė ilgą, trumpą ir vėl ilgą garsą, taip perspėjant laivus.

Baigiantis Antrajam pasauliniam karui, 1945 m. sausį ir Baltąjį, ir Pietinio molo švyturį traukdamiesi susprogdino hitlerininkai. Sovietiniais laikais švyturio nuspręsta neatstatyti, jo vietoje pastatyta geležinė konstrukcija.

## Atminimas

Baltasis švyturys buvo pavaizduotas 1922 m., prieš Lietuvai atgaunant Klaipėdos kraštą, išleistame 10 markių banknote, vaizduotas prieškariniuose nepriklausomos Lietuvos pašto ženkluose, senesniuose atvirukuose, kur Klaipėda įvardijama *Memel*. Lietuvai atgavus nepriklausomybę, šis švyturys buvo pavaizduotas 200 litų banknoto, išleisto 1997 m., reverse.

Kaip buvęs istorinis objektas, į kultūros paveldo objektų registrą Baltasis švyturys neįtrauktas.


10 Mark 1922 Notgeld Memel001.jpg | Švyturys ant Klaipėdos 10 markių banknoto, 1922 m.
LTU 200 Litu 1997 rev.jpg | Baltasis švyturys 200 litų banknoto reverse, 1997 m.


## Šaltiniai
Arinosas

**Arinosas** () – upė Brazilijoje, Mato Groso valstijoje; dešinysis Žuruenos intakas (Amazonės baseinas). Prasideda Araporės kalnuose, Diamantino miesto apylinkėse (į šiaurę nuo Kujabos). Teka į šiaurę ir šiaurės vakarus Mato Groso plynaukšte. Suteka su Žuruena piečiau Žuruenos miesto.

Didžiausi intakai: Novas, Patosas, Agva Verdė, Paresisas, San Kozmas ir San Damiaunas, Peišesas.

Prie upės įsikūrę Porto dos Gaušaso, Žuaros miestai.

## Šaltiniai
Meilės lizdelis

**Meilės lizdelis** () – 1951 m. JAV filmas, draminė komedija. Režisierius – Joseph Newman, scenarijaus autoriai – I. A. L. Diamond ir Scott Corbett, prodiuseris – Jules Buck. Pagrindinius vaidmenis atliko June Haver, William Lundigan, Frank Fay ir Marilyn Monroe.

## Siužetas
Grįžęs iš kariuomenės pas mylimą žmoną, žurnalistas ir rašytojas Džimas Skotas (*Jim Scott*) pamato, jog žmona Konė (*Connie*) nusprendusi įsigyti patalpas pusrūsyje, kad jose galėtų įkurti jaukų „meilės lizdelį“. Bet viskas ne taip paprasta! Jaunavedžius užgriūva rūpesčiai ir problemos atliekant buvusio rūsio remontą, rūsys buvo naudojamas anglims laikyti. Tačiau naujuosiuose namuose jaunavedžius supa labai mieli kaimynai, o ypač puiki šviesiaplaukė Roberta, kuri šaudo akimis į Džimą. Kol įrenginėjamas „lizdelis“, Čarlis Petersonas (*Charley Patterson*), profesionalus vedybų aferistas, visus namo gyventojus įtraukia į savo aferas…

## Aktoriai
* June Haver – Connie Scott
* William Lundigan – Jim Scott
* Frank Fay – Charley Patterson
* Marilyn Monroe – Roberta Stevens
* Jack Paar – Ed Forbes
* Leatrice Joy – Eadie Gaynor
* Henry Kulky – George Thompson

## Kritikų ir žiūrovų atsiliepimai
Filmas sulaukė prieštaringų kritikų vertinimų. Pasak Maiklo E. Grosto (*Michael E. Grost*), šis filmas yra „Maloni, švelni komedija, vizualiai turtinga ilgų filmavimo kameros judesių.“ Anot Bilo Čemberso (*Bill Chambers*), „Jausmas toks, lyg tai būtų situacijų komedija, įkelta į didįjį ekraną“.
Emanuelis Levis (*Emanuel Levy*) filmui davė 2/5 balo, o vertinimų apibendrinimo svetainėje „Rotten Tomatoes“ žiūrovai filmui suteikė tik 36% reitingą.

## Nuorodos
* Filmas „Meilės lizdelis“ svetainėje „YouTube“ (anglų k.)

## Išnašos
Renārs Varslavāns

**Renaras Varslavanas** (*Renārs Varslavāns*; g. 2001 m. rugpjūčio d.) – Latvijos futbolininkas, gynėjas.

Buvo kviečiamas į įvairaus amžiaus Latvijos jaunimo rinktines, o nuo 2021 m. atstovavo Latvijos nacionalinei rinktinei.

## Karjera
Rungtyniavo Latvijoje. Nuo 2017 m. rungtyniavo Metta ekipoje.

### RFS klubas
Nuo 2020 m. rungtyniavo FK RFS. 2020 m. tapo vicečempionu, 2021 m. FK RFS iškovojo čempionų titulą, o 2022 m. liko antroje vietoje.

## Latvijos rinktinė
2021 m. birželio 7 d. žaidėjo debiutas nacionalinėje rinktinėje įvyko draugiškose rungtynėse prieš Vokietiją. Varžovai sutriuškino latvius rezultatu 7:1.

## Pasiekimai

### Klubiniai pasiekimai
; Virslīga (1)
: su FK RFS: 2021 m.

; Latvijos futbolo taurė (0)
: su FK RFS:

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
2023 m. pasaulio rogučių sporto čempionatas

**2023 m. pasaulio rogučių sporto čempionatas** – 51-asis tarptautinės rogučių sporto federacijos organizuotas geriausių pasaulio rogučių sporto atletų čempionatas, kuris vyko sausio 27 d. – sausio 29 d. Vokietijos mieste Oberhofe.

Dėl Rusijos invazijos į Ukrainą čempionate nebuvo leista dalyvauti čiuožėjams iš Rusijos ir Baltarusijos.

Pirmą kartą į programą įtrauktos moterų dvejetų varžybos.

## Medalininkai

## Medalių lentelė

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Oberhofo ledo trasa

**Oberhofo ledo trasa** () – bobslėjaus, skeletono ir rogučių sporto ledo trasa Oberhofe, Vokietijoje. Trasoje reguliariai vyksta pasaulio taurės ir pasaulio čempionatų varžybos. 

1971 m. gruodžio 18 d. trasa oficialiai atidaryta. Atidarymo metu buvo tik antra dirbtinė ledo trasa pasaulyje. Rekonstruota 1996 ir 2002 m. 2020 m. trasa renovuota, pakeistos trasos stogo konstrukcijos.

## Charakteristika

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Aleksejs Saveļjevs

**Aleksejus Saveljevas** (*Aleksejs Saveļjevs*; g. 1999 m. sausio 30 d.) – Latvijos futbolininkas, saugas.

Buvo kviečiamas į įvairaus amžiaus Latvijos jaunimo rinktines, o nuo 2021 m. atstovavo Latvijos nacionalinei rinktinei.

## Karjera
Rungtyniavo Latvijoje. 2017 m. atstovavo „Babites“ ekipai.

2018 m. pasirašė sutartį su Veronos „Hellas“ (Italija).

Nuomos pagrindais buvo perleistas žemesniojo diviziono Rende.

2020 m. rugsėjo 14 d. pasirašė sutartį su Serie C rungtyniavusiu Mantovos klubu.
 
### Riga FC klubas
Nuo rungtyniavo 2021 m. vasarą grįžo į Latviją ir pasirašė sutartį su Riga FC.

2021 m. aukščiausioje lygoje sužaidė šešerias rungtynes.

#### „Audos“ klubas
2022 m. buvo priimtas sprendimas žaidėją nuomos pagrindais perleisti FK Auda.

Aukščiausioje lygoje sužaidė 28 rungtynes ir pelnė vieną įvartį.

FK Auda 2022 m. tapo Latvijos futbolo taurės laimėtojais.

### „Audos“ klubas
Nuo 2023 m. sausio priklausė FK Auda.

2025 m. sausio mėn. persikėlė į Rumuniją, kur atstovavo „Buzau“ klubui.

2025 m. vasarą grįžo į Latviją ir prisijungė prie FK Liepāja.

## Latvijos rinktinė
2020 m. lapkričio 11 d. įvyko žaidėjo debiutas nacionalinėje rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Farerų salų atstovus. Latviai nugalėjo varžovus rezultatu 3:0.

2021 m. birželio 7 d. draugiškose rungtynėse prieš Vokietiją pelnė įvartį. Vokiečiai sutriuškino latvius rezultatu 7:1.

## Pasiekimai

### Klubiniai pasiekimai
; Virslyga (0)
: su Riga FC:

; Latvijos futbolo taurė (0)
: su FK Auda: 2022 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* LFF.LV svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
* lietuvosfutbolas.lt
Pasvalio miesto stadionas

**Pasvalio miesto stadionas** – įvairios paskirties stadionas su futbolo aikšte Pasvalio mieste, į pietvakarius nuo miesto centro, Lėvens upės vingyje. Stadionas įrengtas Pasvalio kultūros ir poilsio parke, į pietus nuo stadiono yra Pasvalio kempingas. Stadionas priklauso Pasvalio sporto mokyklai. Stadione 1987 m. vyko Lietuvos futbolo taurės finalas.

## Istorija

Po II pasaulinio karo Pasvalio kultūros ir poilsio parke visuomeniniais pagrindais buvo įrengta sporto aikštė. 1960–1965 m. rajono vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojo S. Linkevičiaus iniciatyva įrengtas stadionas. 1981 m. rajono vykdomojo komiteto pirmininko V. Lalo iniciatyva parke pradėta statyti reprezentacinė sporto bazė – stadionas, kuris 1986 m. buvo iškilmingai atidarytas.

1987 m. stadione buvo žaidžiamos Tiesos taurės futbolo turnyro finalinės rungtynės. 1990 m. stadione vyko Lietuvos futbolo čempionato superfinalas, kuriame susitiko „Sirijus“ ir „Ekranas“. Į stadioną susirinko 1500 žiūrovų tribūnose ir 3000 aplink stadioną. Pasvalio sūrių gamyklos direktorius Virginijus Jankauskas ir vyr. meistras Daugirdas Merkys finalo komandoms įteikė po didžiulį sūrį. Rungtynes 11 m baudinių serijoje 3-2 laimėjo „Sirijus“.

Iki 1998 m. stadionas priklausė „Žalgirio“ sporto draugijai, kol jį už 50 tūkst. litų nupirko Pasvalio rajono savivaldybė ir vėliau perdavė Pasvalio sporto mokyklai.

## Finalai

## Šaltiniai
Kimovskas

**Kimovskas** () – miestas Rusijoje, Tulos srityje, 77 km į pietryčius nuo Tulos. Rajono centras. Geležinkelio stotis prie Tulos–Riažsko linijos, plentai į Tulą, Riazanę, Skopiną. Akmens anglių gavyba. Maisto, siuvimo, elektronikos pramonė. Veikia krašto muziejus.

## Istorija
Dabartinio miesto vietoje seniau buvo Didžiosios Michailovkos kaimas. 1929 m. vietiniai komunistai čia įsteigė kolūkį, kurį pavadino komjaunimo internacionalo dešimtmečio garbei («Имени 10-летия КИМ»). Nuo šios santrumpos atsirado Kimovsko pavadinimas. 1943 m. pradėta anglių gavyba, 1952 m. Kimovskui suteiktas miesto statusas.

## Šaltiniai
Kingisepas

**Kingisepas** () – miestas Rusijos šiaurės vakaruose, Leningrado srityje, 145 km į pietvakarius nuo Sankt Peterburgo, abipus Lugos upės. Rajono centras. Upių uostas. Geležinkelio stotis prie Sankt Peterburgo–Talino linijos. Praeina Sankt Peterburgo–Talino plentas, keliai į Pskovą, Ust Lugą. Chemijos ir naftos chemijos, maisto (žuvų apdorojimo), medienos, odos, avalynės pramonė. Veikia Sankt Peterburgo politechnikos instituto filialas, kraštotyros muziejus. Yra Šv. Kotrynos cerkvė (1764 m.), Jamo tvirtovės liekanos (1384 m.).

## Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose minima 1384 m. pastatyta Jamo tvirtovė (*Ямѣ*). Buvo svarbi Naugardo respublikos pasienio tvirtovė. Nuo 1444 m. minimas Jamo miestas, nuo XVI a. vadinamas Jamgorodu (*Ямгород*). Miestas nesyk atsidūrė kovų tarp rusų ir švedų sūkuryje. Nuo XVIII a. vadinamas Jamburgu (*Ямбург*), 1784 m. tapo apskrities centru. 1922 m. pervadintas Estijos komunistų revoliucionieriaus Viktoro Kingisepo garbei.

## Šaltiniai
Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė (1655–1657)

**Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė** (šved. *Storfurstendömet Litauen*, lot. *Magnus Ducatus Lituaniæ*) – pagal Kėdainių uniją įkurtas Švedijos imperijos *dominicum directum* protektoratas, kuris *[[de jure]]* egzistavo 1655–1657 m. Po Švedijos pralaimėjimo Lenkijai Antrojo Šiaurės karo metais ir prolenkiškos lietuvių bajorijos sukilimo, protektoratas netrukus žlugo ir LDK Liublino unijos pagrindu vėl tapo pilnateise Abiejų Tautų Respublikos dalimi.

## Švedijos okupacija

1654 m. Rusijos carystė įsiveržė į Abiejų Tautų Respubliką ir užėmė didelę dalį valstybės rytinių teritorijų. Reaguodama į silpną ATR karinį pasirodymą mūšio lauke, Švedijos imperija siekė pasinaudoti susidariusia politine situacija ir okupuoti dalį Lietuvos-Lenkijos teritorijų. Švedijai ypač rūpėjo Lietuva – jos nuolatinis įtraukimas į imperijos (lot. *dominium maris baltici*) sudėtį buvo itin strategiškai svarbus klausimas, siekiant įsigalėti visoje Baltijos jūroje bei susilpninti priešininkės Rusijos pozicijas. 1655 m. vasarą Švedijos kariuomenė užėmė vakarinę Lenkiją ir ėmė Lietuvai grasinti karine jėga. Sužinoję, jog Lenkijos karalius Jonas Kazimieras Vaza pabėgo iš šalies, Lietuvos didysis etmonas Jonušas Radvila bei kiti Lietuvos didikai pradėjo svarstyti apie derybas su Švedija.

## Pastabos

## Išnašos
Jonavos baseinas

**[[Jonava|Jonavos]] baseinas** – biudžetinė Jonavos rajono savivaldybės įstaiga. Jos įsteigimą patvirtinto Jonavos rajono taryba 2022 m. lapkričio 9 d. sprendimu. Baseinas atidarytas 2022 m. gruodžio 19 d. Dvejus metus trukusios baseino statybos kainavo 11 milijonų eurų.

Baseine veikia įrengtas pagrindinis keturių takelių, 25 m ilgio plaukimo baseinas, atskiras baseinas kūdikiams, vandens pramogų ir pirčių zona, sūkurinės vonios.

## Nuorodos
* Oficialus Jonavos baseino tinklalapis

## Šaltiniai
Palangos II pasaulinio karo aukų kapinės

**Palangos sovietinių karių kapinės** – II pasaulinio karo aukų kapinės Palangos miesto centre, skvere į rytus nuo Palangos bažnyčios. Kapinėse Palangoje palaidoti 106 kariai, žuvę 1944 m. spalį Palangos apylinkėse vykusiuose mūšiuose su nacistinės Vokietijos kariuomene.

## Istorija

1948 m. žuvusiųjų palaikai buvo perkelti iš įvairių aplink Palangą buvusių kapaviečių į miesto centrą. 1952 m. pastatytas obeliskas su postamentu. Granito plokštėse iškaltos 106 žuvusiųjų pavardės ir kariniai laipsniai.

2014 m. spalio 6 d. Kultūros paveldo departamento Nekilnojamojo kultūros paveldo vertinimo taryba savo aktu Nr. KPD-KP-219 patikslino šio saugomo objekto vertingąsias savybes, pažymint archeologinį, dailės, istorinį, memorialinį jų pobūdį. 2022 m. prasidėjus Rusijos invazijai į Ukrainą, paaštrėjo diskusijos dėl paminklo tinkamumo stovėti miesto centre: balandžio 18 d. Palangos miesto savivaldybės taryba balsavo už paminklo demontavimą, o gegužės 18 d. Kultūros paveldo departamentas panaikino paminklo vertingąsias savybes ir išbraukė iš valstybės saugomų kultūros vertybių registro. Dėl to 2022 m. gegužės 19 d. baigti sovietinio obelisko demontavimo darbai, paminklas su sovietinės ideologijos simboliais kūju ir pjautuvu išgabentas iš Palangos centro. Čia bus paklotos trinkelės ir užsodinta veja. Įtvirtinta pilko granito paminklinė lenta su užrašu lietuvių kalba, pažyminti, kad šioje vietoje palaidoti kariai, žuvę II pasaulinio karo metu.

Sprendžiant dėl obelisko vertingųjų savybių panaikinimo ir nukeldinimo buvo atsižvelgta į 1949 m. Ženevos konvenciją, numatančią, kad tokie kapai, kapinės ir kitos laidojimo vietos turi būti pažymėtos, duomenys apie palaidotus asmenis saugomi. Šią konvenciją ratifikavo ir Lietuva. Būtent todėl palaidojimo vieta paženklinta atminimo lenta ir tebelieka saugoma valstybės.

## Šaltiniai
Tamasula de Viktorija

**Tamasula de Viktorija** () – nedidelis miestelis Meksikoje, Durango valstijoje, netoli Vakarų Siera Madrės kalnų. Jis yra maždaug už 1,5 valandos kelio į rytus nuo Kuljakano (Sinaloa). Tiesiai į šiaurę nuo miestelio teka Tamasulos upė.

Čia gimė pirmasis Meksikos prezidentas generolas Gvadalupė Viktorija.


Vaizdas:Birthplace of Guadalupe Victoria Tamazula DGO MX.jpg|Gvadalupės Viktorijos gimtinė ir vaikystės namai. Dabar muziejus.
Vaizdas:Ignacio de Layola Catholic Church.jpg|Katalikų bažnyčia.


## Išnašos
Baron Waqa

**Baronas Divavesis Vaga** (, g. ) – Nauru politikas, nuo 2013 m. birželio 11 d. iki 2019 m. rugpjūčio 27 d. ėjęs 14-ojo Nauru prezidento pareigas.

2003 m. gegužės mėn. rinkimuose Baronas Vaga buvo išrinktas į Nauru parlamentą ir atstovavo Boė rinkimų apygardai.

2013 m. birželio mėn. buvo išrinktas prezidentu, nugalėjęs buvusį finansų ministrą ir opozicijos kandidatą Rolandą Kuną 13 balsais prieš 5.

Per 2019 m. Nauru parlamento rinkimus jis prarado parlamento nario mandatą ir neteko galimybės būti perrinktas į prezidento postą.

## Išnašos

|-

|-
Vaiginis

* Algimantas Vaiginis (1942–2011) – muzikos pedagogas ir muzikantas;
* Rimantas Vaiginis (1941–2023) – muzikos mokytojas ir chorvedys;
* Ugnius Vaiginis (g. 1968 m.) – dirigentas.

Pavardės kilmė gana neaiški: per latvišką pavardę *Vaidziņš* bandyta sieti su  „skruostas; veidas“.

## Šaltiniai
Hols Krikas

**Hols Krikas** () – miestas Australijos šiaurės vakaruose, Vakarų Australijos valstijoje, Kimberlio regione. Hols Kriko grafystės administracinis centras. 1572 gyventojai, iš jų, 70,9 % – aborigenų kilmės (2021 m.).

Įsikūręs žemyno gilumoje, Ficrojaus ir Ordo vandenskyroje, apie 1930 km į šiaurės rytus nuo Perto ir apie 575 km į rytus nuo Brumo. Veikia vidurinė mokykla, profesinės techninės mokyklos filialas, ligoninė, sporto ir laisvalaikio centras, aborigenų dailės centras. Per miestą eina Didysis Šiaurės plentas (*Great Northern Highway*), jungiantis Pertą su Vindamu, yra aerouostas – vykdomi reguliarūs skrydžiai į Brumą, Ficroi Krosingą, Kananarą, Balgą (2022 m. duomenys). Hols Kriko apylinkėse išplėtota ganyklinė gyvulininkystė, apie 40 km į pietvakarius nuo miesto kasamas auksas.

Sausojo sezono metu (balandį–spalį) atvyksta turistai, lankomi netoliese esantys gamtos objektai: uola „Kinų siena”, Bangl Banglo kalnagūbris Purnululu nacionaliniame parke, Volfo Upės meteorito krateris.

1885 m. būsimo miesto apylinkėse radus aukso, įkurta aukso ieškotojų gyvenvietė. Pasibaigus aukso karštligei, iki 1888 m. Hols Krikas beveik ištuštėjo, o 1890 m. jame gyveno tik 70 europiečių. 1918 m. Australijos presbiterijonai Hols Krike pastatė ligoninę, o 1930 m. katalikai įsteigė misiją. 1948 m. miestas perkeltas 16 km į vakarus, į patogesnę vietą šalia naujojo Derbio–Kananaros kelio ir aerouosto. 2013 m. Australijos statistikos biuras paskelbė Hols Kriką nepalankiausias gyvenimo sąlygas turinčiu miestu Vakarų Australijoje (pagal socialinius ir ekonominius rodiklius).

## Šaltiniai
Sergei Zenjov

**Sergejus Zenjovas** (; g. 1989 m. balandžio 20 d.) – Estijos futbolininkas, puolėjas. 

Kitados atstovavo Estijos jaunimo rinktinėms, o nuo 2008 m. ir nacionalinei rinktinei.

## Klubinė karjera
Žaidėjas profesionalo karjerą pradėjo Estijoje. Atstovavo įvairiems klubams Estijoje. Žinoma, kad 2005 m. rungtyniavo Pärnu Pataljon, o 2006 m. atstovavo JK Vaprus. 2006 m. perėjo į FC TVMK. 2008 m. persikėlė į FK Karpati Lʹvìv. 2014 m. buvo išvykęs į Angliją ir atstovavo Blackpool. 2015 m. trumpai rungtyniavo FK Torpedo Moskva, o tais pačiais metais persikėlė į Qəbələ FK. 2017 m. perėjo į KS Cracovia Kraków, o 2019 š FK Šahter Ķaraǵandy. Nuo 2021 m. atstovavo FC Flora.

## Karjera rinktinėse
Atstovavo Estijos jaunimo rinktinėms. O 2008 m. rugpjūčio 20 d. draugiškose rungtynėse prieš Maltą įvyko žaidėjo debiutas nacionalinėje rinktinėje.

Pirmąjį įvartį atstovaudamas rinktinei pelnė 2008 m. rugsėjo 6 d. rungtynėse prieš Belgiją.

2022 m. lapkričio 19 d. Baltijos taurės rungtynėse prieš Lietuvos rinktinę pasižymėjo pelnydamas įvartį. Estija nugalėjo varžovus rezultatu 2:0.

## Pasiekimai
; **Asmeniniai**
* Estijos metų jaunasis futbolininkas: 2008, 2010 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Henrik Ojamaa

**Henrikas Ojama** (; g. 1991 m. gegužės 20 d.) – Estijos futbolininkas, saugas. 

Atstovavo nacionalinei rinktinei.

## Karjera
Žaidėjas profesionalo karjerą pradėjo Derby County (Anglija). Nuomos pagrindais perleistas Stafford Rangers.

2010–2011 m. priklausė TSV Alemannia Aachen (Vokietija), tačiau nuomos pagrindais skolintas Fortuna Sittard klubui (Nyderlandai).

2011 m. atstovavo RoPS (Suomija). 2012–2013 m. rungtyniavo Motherwell FC (Škotija).

2013–2015 m. priklausė KP Legia Warszawa (Lenkija), tačiau nuomos pagrindais skolintas kitiems klubams.

2015–2016 m. atstovavo Swindon Town (Anglija). 2016 m. persikėlė į FC Wacker Innsbruck (Austrija).

Trumpai žaidė Go Ahead Eagles. Nuomos pagrindais perleistas Dundee FC (Škotija). 

2017–2018 m. sezone rungtyniavo HNK Gorica (Kroatija).

2018–2020 m. atstovavo KS Miedź Legnica (Lenkija). 2020–2021 m. rungtyniavo KS Widzew Łódź (Lenkija).

2021–2023 m. rungtyniavo „Floros“ klube. Nuo 2024 m. priklausė Paide Linnameeskond.

## Rinktinė

2018 m. gegužės 30 d. Baltijos futbolo taurės turnyro rungtynėse prieš Lietuvos rinktinę pasižymėjo pelnydamas įvartį.

## Pasiekimai
### Klubiniai
; su Legia Warsaw
* Ekstraklasa: 2013–2014 m.

; su Gorica
* Druga HNL: 2017–2018 m.

; su Flora
* Estijos futbolo supertaurė: 2021 m.

### Asmeniniai
* Estijos metų jaunasis futbolininkas: 2012 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Gabriel Boric

**Gabrielis Boričas** (*Gabriel Boric Font*; g. 1986 m. vasario 11 d. Punta Arenase) – Čilės politikas, šalies prezidentas (2022–2026 m.).

## Biografija
G. Boričo motina – katalonų kilmės María Soledad Font Aguilera, tėvas – kroatų kilmės Luis Javier Boric Scarpa. G. Boričo prosenelis XIX a. pabaigoje iš Austrijos‑Vengrijos imperijos atvyko į Čilę.

2004–2009 m. G. Boričas Čilės universitete studijavo teisę. Neišlaikęs teisininko praktikai reikalingo egzamino, G. Boričas įsitraukė į politiką.

2010 ir 2011 m. buvo Čilės universiteto senato narys, 2011–2012 m. – Čilės universiteto studentų federacijos prezidentas. 2011–2013 m. drauge su kitais organizavo studentų protestus ir jiems vadovavo. 2013 m. kaip nepriklausomas kandidatas pirmąsyk išrinktas į šalies parlamentą. 2016 m. drauge su Giorgio Jackson įkūrė politinę partiją „Platusis frontas“ (*Frente Amplio*), rėmė Beatriz Sánchez kandidatūrą į prezidentus. 2017 m. į šalies parlamentą išrinktas antrą kartą, šįsyk atstovaudamas „Plačiajam frontui“. 2019 m. Čilėje vykstant pilietiniams neramumams, su kitais politikais pasiekė susitarimą, pagal kurį sudarytos sąlygos referendumui dėl konstitucijos pakeitimo.

2021 m. kairioji politinė koalicija „Pritariu orumui“ (*Apruebo Dignidad*) G. Boričą iškėlė kandidatu į Čilės prezidentus. 2021 m. gruodžio 19 d., surinkęs 55,8 % balsų, G. Boričas laimėjo antrąjį rinkimų turą, prezidento pareigas pradėjo eiti 2022 m. kovo 11 d. G. Boričas tapo jauniausiu prezidentu Čilės istorijoje.

2022 m. rugsėjį referendumu atmesta siūloma nauja konstitucija.

## Politinės pažiūros
G. Boričas – kairiųjų pažiūrų politikas. Jis pasisako prieš neoliberalizmą, yra gerovės valstybės šalininkas, pritaria tos pačios lyties asmenų santuokai, teisei į abortus. G. Boričas pasmerkė 2022 m. Rusijos invaziją į Ukrainą, Nikaragvoje prieš opozicionierius vykdomas represijas.

## Asmeninis gyvenimas
Vaikystėje G. Boričui diagnozuotas obsesinis kompulsinis sutrikimas. 2018 m. jis dėl šio sutrikimo gydėsi ligoninėje.

G. Boričas augo pamaldžioje katalikų šeimoje, motina aktyviai dalyvavo Šionštato apaštališkajame judėjime, tačiau dabar yra agnostikas.

2019 m. G. Boričas užmezgė santykius su politologe, antropologe Irina Karamanos. 2023 m. lapkritį jie pranešė išsiskyrę.

## Išnašos
Taijo Teniste

**Taijo Tenistė** (; g. 1988 m. sausio 31 d.) – Estijos futbolininkas, gynėjas.

Kitados atstovavo Estijos jaunimo rinktinėms, o nuo 2007 m. ir nacionalinei rinktinei.

## Karjera
Žaidėjas profesionalo karjerą pradėjo Estijoje. 2004 m. rungtyniavo SK 10 Premium, o nuo 2005 m. atstovavo įvairiems klubams Estijoje. 2011–2017 m. rungtyniavo Norvegijoje, atstovavo Sogndal Fotball. 2018–2020 m. žaidė kitame norvegų klube – SK Brann. Nuo 2021 m. rungtyniavo Estijoje, kur atstovavo JK Tammeka. 2024 m. pirmoje sezono pusėje priklausė Welco, o vasarą perėjo į Kalev. 2025 m. sezone rungtyniavo JK Welco.

## Rinktinė
2007 m. lapkričio 9 d. debiutavo Estijos rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Saudo Arabiją. Varžovai palaužė estus rezultatu 2:0.

## Pasiekimai

### Klubiniai
; su Levadia II
* Esiliiga: 2006, 2007 m.

;Levadia
* Meistriliiga: 2006, 2007, 2008, 2009 m.
* Estijos futbolo taurė: 2006–2007, 2009–2010 m.
* Estijos futbolo supertaurė: 2010 m.

;Sogndal
* OBOS-ligaen (II): 2015 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Karl Andre Vallner

**Karlas Andrė Valneris** (; g. 1998 m. vasario 28 d.) – Estijos futbolininkas, vartininkas.

Kitados atstovavo Estijos jaunimo rinktinėms, o nuo 2023 m. – nacionalinei rinktinei.

## Karjera
Žaidėjas profesionalo karjerą pradėjo Estijoje. Atstovavo Talino „Kalev“ ir Talino „Levadia“ klubams.

2023 m. sausio 8 d. debiutavo nacionalinėje rinktinėje, kai atstovavo Estijai draugiškose rungtynėse prieš Islandiją, kurios baigėsi lygiosiomis (1-1).

## Pasiekimai
; su FCI Levadia
* Meistriliiga: 2021 m.
* Estijos futbolo taurė: 2020–2021 m.
* Estijos futbolo supertaurė: 2022 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Ken Kallaste

**Kenas Kalastė** (; g. 1988 m. rugpjūčio 31 d.) – Estijos futbolininkas, gynėjas. Kitados atstovavo Estijos jaunimo rinktinėms, nuo 2012 m. ir nacionalinei rinktinei.

## Karjera
Žaidėjas profesionalo karjerą pradėjo Estijoje. Atstovavo įvairiems klubams Estijoje.

Rungtyniavo Lenkijos klubuose: 2015–2016 m. Górnik Zabrze, 2016–2019 m. Korona Kielce, 2019–2020 m. GKS Tychy.

## Pasiekimai

### Klubiniai
; su Flora
* Estijos futbolo taurė: 2008–2009 m.
* Estijos futbolo supertaurė: 2009 m.

; su Nõmme Kalju
* Meistriliiga: 2012 m.
* Estijos futbolo taurė: 2014–2015 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Marko Meerits

**Marko Meerits** (; g. 1992 m. balandžio 26 d.) – Estijos futbolininkas, vartininkas. 

Kitados atstovavo Estijos jaunimo rinktinėms, o nuo 2010 m. ir nacionalinei rinktinei.

## Karjera
Žaidėjas profesionalo karjerą pradėjo Estijoje. Atstovavo įvairiems klubams Estijoje ir Nyderlanduose.

2011–2014 m. priklausė SBV Vitesse (Nyderlandai). 2014–2016	m. priklausė FC Emmen.

2019 m. rungtyniavo JK Narva Trans. Nuo 2020 m. „Nõmme Kalju“ klube.

2023 m. rugsėjo mėn. perėjo į FC Nõmme United. 2025 m. rungtyniavo Paide Linnameeskond.

## Pasiekimai
### Klubiniai
; su Flora
*Meistriliiga: 2010 m.
*Estijos futbolo taurė: 2010–2011, 2012–2013 m.
*Estijos futbolo supertaurė: 2011 m.

; su Narva Trans
*Estijos futbolo taurė: 2018–2019 m.

### Asmeniniai
* Estijos jaunasis metų futbolininkas: 2011, 2013 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Kuprė

**Kuprė** (*Oncorhynchus gorbuscha*) – lašišinių (*Salmonidae*) šeimos žuvis.

Natūraliai paplitusi Ramiojo vandenyno šiaurinėje dalyje, pietuose iki Vladivostoko ir San Fransisko (Sakramento žiočių), Arkties vandenyne į vakarus iki Lenos ir į rytus iki Makenzio upių. Aklimatizuota Didžiuosiuose ežeruose, Barenco, Baltojoje jūrose ir prie Niufaundlando. Savaime pradėjo plisti Norvegijos, Škotijos, Airijos, Švedijos, Islandijos upėse.

Žuvis apie 0,5 m ilgio, masė apie 1,5 kg. Žvynai labai smulkūs. Su ryškia kupra (kuri išauga prieš nerštą). Nugara dėmėta, papilvė pereinanti iš rausvos į baltą.

Minta vėžiagyviais, moliuskais, žuvų jaunikliais. Neršia 8–9 mėnesiais sekliuose upeliuose ant žvyro ar žvirgždo. Po neršto kuprė žūva. Jaunikliai pavasarį migruoja į jūrą.

Kuprės gausiai žvejojamos, naudojamos maistui (pati žuvis bei ikrai). Gaudomos daugiausia Rusijoje ir JAV (Aliaskoje).

## Šaltiniai
László Ignác Bercsényi

**Laslas Ignacas Berčenis** (), **Ladislas Ignasas de Beršeni** (, 1689 m. rugpjūčio 3 d. – 1778 m. sausio 9 d.) – vengrų kilmės karininkas, tarnavęs Prancūzijos karalystės kariuomenėje ir 1758 m. tapęs Prancūzijos maršalu.

## Biografija
Laslas Ignacas Berčenis gimė 1689 m. rugpjūčio 3 d. Eperješe, Vengrijos karalystėje (dab. Prešovas, Slovakija). Buvo Miklošo Berčenio, Ferenco II Rakocio bendražygio, sūnus. Kartu su tėvu dalyvavo Rakocio vadovautame sukilime prieš Habsburgų valdžią. 1711 m. imperatoriaus pajėgoms numalšinus sukilimą Berčeniui teko palikti Vengriją. Norėdamas jam padėti, Ferencas II jį išsiuntė į Prancūziją su asmeninėmis žinutėmis Liudvikui XIV.
1726 m. susilaukė sūnaus su Ana Katrina Žirar, moterimi iš Elzaso, ir ją vedė. Įsigijęs nedidelę Fruė žemės valdą Bri regione ten apgyvendino savo naująją žmoną. Tų pačių metų gruodį jam suteikta Prancūzijos pilietybė. 1729 m. Fruė pardavė ir nusipirko Liuzansi senjoriją. Berčenių šeima ten gyveno iki pat revoliucijos.

Buvo nuversto Abiejų Tautų Respublikos valdovo Stanislovo Leščinskio draugas. Jo 1725 m. buvo paskirtas aukščiausiuoju iždininku, 1738 m. – didžiuoju ginklanešiu (), o 1748 m. Liunevilyje paskelbtu dekretu – Komersi kariniu gubernatoriumi. Stanislovas Leščinskis, keliaudamas į Versalį, dažnai sustodavo Berčenio Liuzansi dvare. Laslas Berčenis visada stengėsi neužsibūti Versalio rūmuose ir ten lankėsi tik tada, kai kilo problemų dėl jam pavaldžių dalinių. Mėgo kalbėti apie filosofiją, religiją, rūkyti pypkę, skaityti, jodinėti.

1733–38 m. buvo Karaliaus armijų brigadininkas (), 1738–43 m. stovyklos maršalas (), 1743–59 m. visų Prancūzijos kariuomenės husarų generolas inspektorius (), 1744–58 m. generolas leitenantas (), nuo 1758 m. Prancūzijos maršalas (). Dalyvavo visuose Liudviko XV valdymo metu vykusiuose konfliktuose: Abiejų Tautų Respublikos bei Austrijos įpėdinystės karuose, Septynerių metų kare.

1758 m. gavęs Prancūzijos maršalo garbės vardą, būdamas beveik 70, paprašė leidimo baigti tarnybą. 1766 m. mirus Stanislovui Leščinskiui pasitraukė į savo rezidenciją Liuzansi. Po neilgai trukusios ligos Laslas Ignacas Berčenis ten mirė 1778 m. sausio 9 d. Palaidotas Liuzansi dvaro koplyčioje.

## Herbas

## Išnašos
Hana Košmal

**Hana Košmal** (, g. 1994 m. spalio 22 d., Kijeve) – Ukrainos aktorė.

## Biografija
2010 m. įstojo į Kijevo estrados ir cirko mokyklą.

Hana Košmal išgarsėjo suvaidinusi Ženią Kovaliovą penktajame, šeštajame ir septintajame televizijos serialo „Svotai“ () sezonuose, už kurį du kartus buvo nominuota Ukrainos televizijos apdovanojimui „Teletriumf“.

Vėliau atliko pagrindinius vaidmenis populiariuose ukrainiečių serialuose „Saška“ (Сашка), „Geras vaikinas“ (Хороший парень) ir kt.

2017 m. pasirodė eilėje filmų ir serialų, kuriose buvo kviestinė žvaigždė: „Drugelių šokis“, „Žmonių tarnas“, „Balerina“, „Podukros“, „Kryžkelės“, „Geras vaikinas“ ir „Kaimas milijonui-2“.

Hana Košmal laikoma viena gabiausių ir geidžiamiausių jaunųjų Ukrainos kino aktorių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* Aktorės biografija
Anastasija Akatova

**Anastasija Akatova** (*Анастасия Акатова*, g. 1992 m. vasario 16 d., Rybinske) – Rusijos aktorė.

## Biografija
2011 m. pasirodė trumpametražiniame filme „Offline“, o 2012 m. „Uždaroji mokykla“ ().

2013 m. filmavosi keliuose serialuose ir filmuose. Žinoma, kad 2014 m. baigė aktorystės studijas.

Tuomet ji buvo ganėtinai žinoma ir pradėjo kviesti filmuotis į serialus ir filmus: Kaip apgauti milijonierių (), nuo 2014 m. filmavosi didžiulio populiarumo susilaukiusiame seriale „Fizrukas“ (). Po šio serialo, tapusi dar žinomesne ir garsesne, gaudavo pagrindinius vaidmenis filmuose ir serialuose. Dėl savo išvaizdos dažnai gaudavo glamūrinių merginų vaidmenis: „Pralaimėta vieta“ (2018), „Dizlaikas“ (2016), „Saranča“ (2014), „Rikošetas“ (2019), „Be tavęs“ (2022).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
Katerina Špica

**Katerina Špica**, pilnas vardas ***Jekaterina Špica*** (, g. 1985 m. spalio 29 d., Permėje) – Rusijos aktorė, dainininkė.

## Biografija
Mama teisininkė, tėvas iš Ukrainos kilęs šachtininkas. Tėvai gyveno Komijoje, o K. Špica gimė Permėje, kai jos mama lankėsi pas savo motiną.

Iki 13 m. gyveno Intoje (Komija). Mokėsi eksperimentinėje prancūzų gimnazijoje, gilinosi į užsienio kalbas.

1998 m. ji įstojo į teatrą-studiją „KOD“ (Permė). Studijavo Permės valstijos universiteto Teisės fakultete.

2005 m. sausio mėn. įsidarbino Maskvos valstybiniame nacionalinio meno muzikiniame teatre, vadovaujamame Vladimiro Nazarovo. Bendradarbiauvo su Laisvųjų menininkų draugija.

2013 m. rugsėjį sudarė porą televizijos laidoje „Ledynmetis“ su Maksimu Staviskiu. 9-ojo etapo pabaigoje pora gavo žiūrovų simpatijų prizą.

2021 m. kartu su Michailu Ščepkinu dalyvavo televizijos kanalo „Rossija-1“ projekte „Šokiai su žvaigždėmis“.

2021 m. gruodį neakivaizdiniams mokslams įstojo į Permės valstybinio kultūros instituto Menų fakultetą. Siekia įgyti *teatro ir kino aktorės* specialybę.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDb profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Laiminga meilė

**Laiminga meilė** () – 1949 m. JAV filmas, muzikinė komedija. Režisierius – David Miller, prodiuseriai – Lester Cowan ir Mary Pickford, scenarijaus autoriai – Frank Tashlin ir Mac Benoff, scenarijus grįstas Harpo Marx kūriniu. Pagrindinius vaidmenis atliko Harpo Marx, Chico Marx, Groucho Marx, Ilona Massey, Vera-Ellen ir Marion Hutton. Epizodinį vaidmenį atliko Marilyn Monroe.

## Siužetas
Filmas sukasi apie deimatų vėrinį, kuris buvo paslėptas paprastoje konservų skardinėje ir atsitiktinai pavogtas parduotuvių vagiūkščio. Deimantų ieško daugybė žmonių – nuo bedarbio nebylio iki kilmingosios madam Egeliči (*Egelichi*)… 

## Aktoriai
* Harpo Marx – Harpo
* Chico Marx – Didysis Faustino
* Groucho Marx – detektyvas Sam Grunion
* Vera-Ellen – Maggie Phillips
* Ilona Massey – madam Egelichi
* Paul Valentine – Mike Johnson
* Marion Hutton – Bunny Dolan
* Leon Belasco – ponas Lyons
* Melville Cooper – Lefty Throckmorton
* Raymond Burr – Alphonse Zoto
* Bruce Gordon – Hannibal Zoto
* Eric Blore – Mackinaw
* Marilyn Monroe – Grunion’o klientė
* Otto Waldis – Ivan (titruose nenurodytas)

## Dainos

## Kritikų atsiliepimai
Penkių brolių komikų grupės „Marx Brothers“ gerbėjai šį filmą laiko jų prasčiausiuoju. 1949 m. spalio 8 d. savo pirmajame puslapyje, taip pat filmo apžvalgoje tame pačiame numeryje, kino filmų prekybos periodinis leidinys „Harrison's Reports“, niekada nepritariantis jokiems filmams, kuriuose rodomi prekės ženklo produktai, griežtai kritikavo šį filmą dėl jame vaizduojamų gaudynių ant stogo tarp reklaminių stendų, reklamuojančių „Baby Ruth“, „General Electric“, „Fisk Tires“, „Bulova“ laikrodžius, „Kool“ cigaretes, „Wheaties“ ir „Mobil“ benziną.

Vėlesniais metais, kalbėdamas apie puikų įspūdį, kurį padarė Marilyn Monroe filmo perklausų (bandymų) metu, televizijos laidoje „Today“ Groucho šį filmą pavadino siaubingu.

## Nuorodos
* „Laiminga meilė“ svetainėje „YouTube“ (anglų k.)

## Išnašos
Dmitrijus Nagijevas

**Dmitrijus Nagijevas** (, g. 1967 m. balandžio 4 d., Leningrade) – Rusijos aktorius, prodiuseris, šoumenas.

## Biografija
Jaunystėje Dmitrijus Nagijevas praktikavo sambo, dziudo (sporto meistras). Devintajame dešimtmetyje jam suteiktas SSRS čempionatų jaunių čempiono vardas.

Baigęs mokyklą, jis tapo Elektrotechnikos universiteto (Automatizacijos ir kompiuterių inžinerijos fakulteto) studentu. Buvo suimtas dėl machnacijų su valiuta (sovietiniais laikais nelegali valiutos apyvarta buvo baudžiamasis nusikaltimas). Siekdamas išvengti baudžiamojo persekiojimo, išvyko atlikti karinę tarnybą į sovietinę armiją. Nagijevas tarnavo oro gynybos pajėgose netoli Vologdos.

Po karinės tarnybos grįžo į gimtąjį miestą. Dirbo teatre ir radijuje. 1996–2004 m. dirbo „Modern“ radijuje.

1997 m. suvaidino Aleksandro Nevzorovo filme „Skaistykla“ (), kur Nagijevas atliko savo pirmąjį pagrindinį vaidmenį filme – čečėnų lauko vadą Dukuzą Israpilovą. 2000–2008 m. vaidino detektyvinėje situacijų komedijoje „Kamenskaja“. 2012–2016 m. jis vaidino Claude Monet restorano savininko vaidmenį situacijų komedijoje „Virtuvė“ (). 2013–2016 metais vaidino seriale „Du tėvai, du sūnūs“ ().

Nuo 2014 m. vaidino pagrindinį vaidmenį televizijos seriale „Fizrukas“.

Jis vedė laidas „Telekompaktas“, „Pinigų našta“, pokalbių laidą „Langai“ („Okna“), projekto „Namas“ () finalinę laidą per TNT kanalą (2003).

2005–2014 metais vedė sporto ir pramogų laidą „Didžiosios lenktynės“ ().

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Ficroi Krosingas

**Ficroi Krosingas** () – miestas Australijos šiaurės vakaruose, Vakarų Australijos valstijoje, Kimberlio regione, Derbio–Vakarų Kimberlio savivaldybėje. 1181 gyventojas, iš jų, 61,8 % – aborigenų kilmės (2021 m.).

Įsikūręs žemyno gilumoje, Ficrojaus dešiniajame krante, apie 1810 km į šiaurės rytus nuo Perto ir apie 350 km į rytus nuo Brumo. Per miestą eina Didysis Šiaurės plentas (*Great Northern Highway*), jungiantis Pertą su Vindamu, veikia Ficroi Krosingo oro uostas (skrydžiai į Brumą ir Hols Kriką, 2022 m. duomenys). Yra vidurinė mokykla, profesinės techninės mokyklos filialas, aborigenų teisės ir kultūros centras, biblioteka, ligoninė, sporto statiniai. Apylinkėse išplėtota ganyklinė gyvulininkystė, sausuoju sezonu atvyksta turistai – lankomi Gikio Tarpeklio, Tunelio Upės ir Vindžianos Tarpeklio nacionaliniai parkai, Mimbio olos.

1897 m. prie brastos per Ficrojų pastatyta užeiga ir sandėlis keliaujantiems gyvulių augintojams ir aukso ieškotojams aptarnauti. Netrukus prie užeigos pradėjo kurtis gyvenvietė, kurioje, po liūčių patvinus Ficrojui, keliaujantieji laukdavo potvynio pabaigos. 1935 m. per upę nutiesus tiltą, gyvenvietės reikšmė sumažėjo. 1975 m. už keleto kilometrų pasroviui pastatytas naujas tiltas, o Ficroi Krosingui suteiktos miesto teisės.

## Šaltiniai
Vilkaviškio miesto stadionas

**Vilkaviškio miesto stadionas** – įvairios paskirties stadionas su futbolo aikšte Vilkaviškio mieste, į šiaurę nuo miesto centro, prie kelio . Stadione yra 103×68 metrų futbolo aikštė, bėgimo takas. Stadione 500 vietų, nors kai kurie šaltiniai nurodo 2000 vietų.

## Istorija

1938 m. Vilkaviškyje buvo atidarytas šaulių sporto klubo „Sudavija“ stadionas, kuriame buvo 2000 sėdimų vietų.

Dabartinis stadionas pastatytas 1978 m. Nuo to laiko esminių remonto darbų nebuvo atlikta, nors 2010 m. už Europos Sąjungos lėšas buvo parengtas techninis rekonstrukcijos projektas. Tribūnų irgi nerekonstravo, nors jose kadaise buvo kilęs gaisras.

2022 m. gegužės 10 d. Vilkaviškio rajono savivaldybės taryboje pristatytas stadiono atnaujinimo projektas (architektė – Vytenė Jokimčienė). Stadione ketinama atlikti esamų tribūnų ir gyvenamojo pastato griovimo darbus – juos pakeistų naujas tribūnų pastatas su moderniomis, pritaikytomis patalpomis ir dengtomis žiūrovų vietomis. Tai atitiktų LFF licencijavimo taisyklių reikalavimus. Numatyta teritoriją aptverti ir įrengti lengvosios atletikos sektorių, kuriame būtų 400 m ir 110 m bėgimo takai, šuolio į tolį bei aukštį sekcijos, bėgimo takas su vandens duobe ir rutulio stūmimo sekcija. Projekte suplanuota futbolo aikštė su dirbtine danga, 2 krepšinio ir 2 tinklinio aikštelės. Stadione taip pat atsiras teniso ir treniruočių aikštelės, bus įrengtas modernus stadiono apšvietimas, švieslentė, pėsčiųjų takai ir nedidelės laisvalaikio zonos.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos futbolo stadionai
Janas Capnikas

**Janas Capnikas** (, g. 1968 m. rugpjūčio 15 d., Irkutske) – Rusijos aktorius.

## Biografija
Jaunystėje įgijo virėjo specialybę. Baigė du Sverdlovsko teatro instituto kursus. Tarnavo GSVG atskiro žvalgybos bataliono desantininkų kuopoje, po tarnybos negrįžo į Sverdlovsko teatro institutą, o perėjo į Leningrado teatro, muzikos ir kinematografijos institutą (LGITMiK). Baigė LGITMiK (V. V. Petrovo kursas).

1992–2005 m. – Akademinio Didžiojo dramos teatro aktorius.

2001 m. buvo TVC kanalo pramoginio ir sporto televizijos žaidimo „Grafo N lobis“ vedėjas.

Filmavosi nuo 1987 m., tačiau šlovė ir pripažinimas atėjo vėliau.

2002 m. filmavosi kultiniu tapusiame filme Brigada ().

2014 m. atliko epizodinė vaidmenį seriale Fizrukas (). Šio serialo žvaigžde buvo Dmitrijus Nagijevas, o Janas Caplikas įkūnijo autoritetą, nusikaltėlį pravarde Šlubis ().

Nuo to laiko dažnai vaidindavo serialuose ir filmuose kartu su Nagijevu, tokiuose kaip „Viena kaire“ ().

Kartais tapdavo serialo kviestine žvaigžde, vienoje serijoje tapdavo pagrindiniu piktadariu, kaip manjakas-taksitas Žora iš serialo „Metdodas“ ().

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Vladimiras Syčiovas

**Vladimiras Syčiovas** (, g. 1971 m. birželio 6 d., Maskvoje) – Rusijos aktorius.

## Biografija
1984 m. pradėjo filmuotis „Jerelaše“ ().

2014 m. atliko nedidelį vaidmenį seriale Fizrukas (). Šio serialo žvaigžde buvo Dmitrijus Nagijevas, o V. Syčiovas įkūnijo autoritetą, nusikaltėlį pravarde Liocha-Psichas ar tiesiog Psichas ().

Nuo tada vaidino serialuose ir filmuose su Nagijevu.

2022 m. filme „Vargšas oligarchas“ įkūnijo Viktorą, turtingą rusą, kuris gyveno Anglijoje, bet jo sąskaitos buvo įšaldytos.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDb profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru