open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rudiškių seniūnija

**Rudiškių seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Joniškio rajono savivaldybės pietvakariuose, Aukštaitijos etnografiniame regione. Centras – Rudiškiai.

Veikia durpių gamybos ir perdirbimo įmone „Laveksa“, pievagrybių auginimo įmonė Stanelių kaime, buvusio kiaulių komplekso vietoje. Seniūnijos vardą garsina folkloro ansamblis „Rudbala“, Joniškio istorijos ir kultūros muziejaus Rudiškių filialas, kuriame sukaupta daug medžiagos, pažyminčios krašto praeitį ir dabartį.

## Geografija

Seniūnija užima 5924 ha plotą, ji išsidėsčiusi šiaurės vakarų–pietryčių kryptimi. Nemažai miškų. Didžiausias vandens telkinys – Beržėnų tvenkinys. Pagrindiniai keliai –  ir .

## Istorija

Rudiškių seniūnija 1919–1932 m. turėjo ribotos savivaldos teises – ji priklausė Gruzdžių valsčiui. XX a. 5-ajame dešimtmetyje panaikinta.

1995 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos sprendimu vietoje Rudiškių apylinkės viršaičio pareigybės įsteigta Rudiškių seniūno pareigybė. 2000 m. įkurta Rudiškių seniūnija. 2005 m. patvirtintas Rudiškių herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

|-
| 1920|| || 714 || Bargavonės, Kančiūnai, Rudiškiai, Staneliai, Žmirkliai
|-
| 2001-04  || || 943 || 13 kaimų, 9 viensėdžiai, 1 kaimo dalis
|-
| 2009-09-01  || || || 13 kaimų, 9 viensėdžiai
|-
| 2011 m.  || || 800 || 12 kaimų, 8 viensėdžiai
|-
| 2016-08-13  || || || 13 kaimų, 9 viensėdžiai
|-
| 2021 m.  || || 583 || 11 kaimų, 2 viensėdžiai
|}

## Seniūnai
* Valentas Žibaitis, 2000–2012 m.
* Jūratė Čepskienė, 2022 m.

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Bargavonės, vs. || || 0
|-
| Bartkūnai, k. || || 0
|-
| Beržėnai, k. || 75 || 115
|-
| Bičiušiai, vs. || || 1
|-
| Buvainiai, k. || || 5
|-
| Gulbinai, vs. || || 0
|-
| Jankūnai, k. || 115 || 142
|-
| Kančiūnai, k. || || 18
|-
| Lepšiai, k. || || 5
|-
| Mančiai, vs. || || 1
|-
| Marvyna, vs. || ||
|-
| Pamūšis, vs. || || 0
|-
| Povilaičiai, k. || || 0
|-
| Rimšeliai, vs. || || 0
|-
| Rudiškiai, k. || 322 || 415
|-
| Staneliai, k. || 28 || 44
|-
| Šilmikiai, vs. || || 0
|-
| Toliočiai, k. || ||
|-
| Trumpaičiai, k. || || 9
|-
| Trumpaitėliai, k. || || 0
|-
| Vaišnoriai, vs. || || 11
|-
| Žmirkliai, k. || 22 || 34
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 3 seniūnaitijos:
* **Beržėnų** seniūnaitija (254 gyv.): Beržėnų, Buvainių, Kančiūnų, Lepšių, Stanelių, Vaišnorių, Žmirklių kaimai;
* **Jankūnų** seniūnaitija (188 gyv.): Bičiušių, Jankūnų, Mančių, Rimšelių, Trumpaičių, Trumpaitėlių kaimai;
* **Rudiškių** seniūnaitija (494 gyv.): Rudiškių kaimas.

## Šaltiniai
Satkūnų seniūnija

**Satkūnų seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Joniškio rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, Aukštaitijos etnografiniame regione. Centras – Satkūnai.

## Geografija

Seniūnija užima 10 015 ha plotą, ji įsikūrusi pasienyje su Latvija. Centrinėje dalyje teka Sidabra, vakarinėje – Platonis, netoli plyti Daunoravos ir Maželių miškai. Per seniūniją eina kelias  ir Šiaulių–Jelgavos geležinkelis.

## Istorija

1995 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos sprendimu vietoje Satkūnų apylinkės viršaičio pareigybės įsteigta Satkūnų seniūno pareigybė. 2000 m. įkurta Satkūnų seniūnija. 2009 m. patvirtintas Satkūnų herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

|-
| 2001-04  || || 1716 || 31 kaimas, 3 kaimų dalys
|-
| 2009-09-01  || || || 32 kaimai
|-
| 2011 m.  || || 1309 || 31 kaimas
|-
| 2016-08-13  || || || 31 kaimas
|-
| 2021 m.  || || 1043 || 19 kaimų
|}

## Seniūnai
* Regina Butkienė, ~2020 m.
* Jūratė Čepskienė, l.e.p. 2025 m.

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Butaučiai, k. || || 2
|-
| Daunorava, k. || || 9
|-
| Daunoriškė, k. || 132 || 163
|-
| Drąsutaičiai, k. || 132 || 182
|-
| Girdžiūnai, k. || || 17
|-
| Gudaičiai, k. || || 0
|-
| Kalviai, k. || 19 || 30
|-
| Kuiseliai, k. || || 0
|-
| Kuisiai, k. || 47 || 65
|-
| Kulpiai, k. || || 0
|-
| Linkaičiai, k. || 11 || 11
|-
| Medikuičiai, k. || || 0
|-
| Milvydžiai, k. || 46 || 55
|-
| Mitkūnai, k. || || 14
|-
| Nartaučiai, k. || 17 || 29
|-
| Paberžiai, k. || || 6
|-
| Paudruvė, k. || || 0
|-
| Platoniai, k. || 14 || 18
|-
| Plikiškiai, k. || 227 || 257
|-
| Pročiūnai I, k. || 41 || 54
|-
| Pročiūnai II, k. || || 0
|-
| Satkūnai, k. || 222 || 251
|-
| Sidabrynė I, k. || || 15
|-
| Sidabrynė II, k. || || 0
|-
| Spirakiai, k. || || 0
|-
| Svirpliai, k. || || 2
|-
| Šarkiai, k. || 13 || 14
|-
| Šileliai, k. || || 2
|-
| Tautginiai, k. || 73 || 92
|-
| Treigiai, k. || || 0
|-
| Vaineikiai, k. || 20 || 21
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 7 seniūnaitijos:
* **Daunoravos** seniūnaitija (289 gyv.): Daunoravos, Daunoriškės, Nartaučių, Paberžių, Sidabrynės II, Spirakių, Vaineikių kaimai;
* **Drąsutaičių** seniūnaitija (237 gyv.): Drąsutaičių, Girdžiūnų kaimai;
* **Milvydžių** seniūnaitija (110 gyv.): Milvydžių, Platonių, Svirplių kaimai;
* **Plikiškių** seniūnaitija (396 gyv.): Butaučių, Kalvių, Mitkūnų, Plikiškių, Šilelių kaimai;
* **Pročiūnų** seniūnaitija (115 gyv.): Linkaičių, Pročiūnų I, Šarkių kaimai;
* **Satkūnų** seniūnaitija (416 gyv.): Bariūnų kaimo dalis, Kuisių, Satkūnų kaimai;
* **Tautginių** seniūnaitija (154 gyv.): Sidabrybės I, Tautginių kaimai.

## Šaltiniai
Gambas

**Gambas** – programavimo kalba Linux operacinei sistemai, savo funkcialumu labai primenanti Visual Basic. Nors Gambas nėra suderinama su Visual Basic, tačiau ji turi nuosavą BASIC kalbos interpretatorių, todėl yra geras pasirinkimas Linux vartotojams, kurie nori tobulinti savo VB žinias GNU pagrindu.

Naudojantis Gambas labai lengva kurti Linux GUI programas (Gambas IDE pati parašyta su Gambas) naudojantis Qt įrankiais. Tačiau, norint vykdyti Gambas programas reikia turėti Gambas paleidimo bibliotekas. Taip pat yra ir Windows šeimos operacinėms sistemoms pritaikyta Gambas versija, veikianti Cygwin pagrindu. Grafinė programos versija neveikia Windows operacinėse sistemose.

Gambas sukurta Paryžiuje, Benoit’o Minisini’o, nuo 1999 veikia GNU licencijos pagrindu. Naujausia versija 1.0.14, išleista 2006 m. vasarį, įtraukta į SuSE Linux Professional distribuciją 9.0.

'Gambas' yra rekursyvus akronimas sakiniui **Gambas Almost Means BASic** (*Gambas* ispanų kalboje reiškia žodį krevetė).

Su Gambas galima lengvai:
* Naudotis duomenų bazėmis, tokiomis kaip MySQL ar PostgreSQL.
* Kurti KDE programas su DCOP.
* Versti Visual Basic programas į Gambas ir naudoti jas Linux tipo operacinėse sistemose.
* Kurti tinklo sprendimus.

## Taip pat skaitykite
* HBasic
* Visual Basic

## Nuorodos
* Gambas puslapis
* Gambas dokumentacija 
* Gambas Vikipedija 
* Vokiškos testų miniprogramos 
* vokiška Gambas Vikiknyga
Užgumburis

**Užgumburis** () – tarpinių smegenų porinė dalis, esanti greta gumburo pagalvės (). Jame randami poriniai dariniai, vadinami **keliniais kūnais** (*corpus geniculatum mediale* ir *corpus geniculatum laterale*), kuriuose yra požieviniai klausos ir regos centrai. Iš šių centrų nerviniai laidai eina į žievinius centrus.
Klėstenė

**Klėstenė** (*Scleranthus*) – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso daugiametės ir vienametės žolės. Jų lapai priešiniai, šeriški arba linijiški.  – kietas ir *anthos* – žiedas; augalų žiedai kieti.

Lietuvoje auga dvi rūšys:
* Vienametė klėstenė (*Scleranthus annuus*)
* Daugiametė klėstenė (*Scleranthus perennis*)
Maražolė

**Maražolė** (, sin. *Tunica*, ) – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje vienintelė Lietuvoje retai darželiuose auginama rūšis – **uolinė maražolė** (*Petrorhagia saxifraga*). Augalas 10-25 cm aukščio, su į visas puses išsidraikiusiais kylančiais stiebais. Žiedai sukrauti negausiuose skydeliuose. Žydi liepos – rugpjūčio mėn.
Jara-Šetekšna

**Jara-Šetekšna** (iki buvusio Jaros ežero vadinama ***Šetekšna***, žemiau ežero – ***Jara***) – upė šiaurės rytų Lietuvoje. Ištakos apie 3 km į pietryčius nuo Šetekšnio ež., Rokiškio rajone. Teka Kupiškio–Rokiškio, Anykščių rajonų riba, pro Kamajus, Panemunėlio gelež. st., į Šventąją įteka ties Galvydžiais. Jaros-Šatekšnos kodas LR upių klasifikatoriuje – 12210450.

Intakai: Uosija, Žvygupis, Uosinta, Maleiša (kairieji), Aluotis (dešinysis).

Vagos plotis žemupyje 9–10 metrai. 1939 m. upės vaga patiesinta, išlyginti krantai ir suvienodintas gylis, nugriauti nenaudojami statiniai.

Upės krantuose ir Jotkonių pakraštyje 1933–1934 m. tiesinant vagą rasta neolito raginių ir kaulinių įrankių. 1975–1976 m. Istorijos instituto archeologai ištyrė dvi neolito gyvenvietes dešiniajame Jaros krante. Buvo rasta židinių, titnago dirbinių, akytos ir virvelinės keramikos puodų šukių. Šios gyvenvietės priklauso Narvos kultūrai.

## Etimologija

Upėvardis Šetekšna galimai sietinas su *šėtoti* („dūkti, siausti“), *šėtas* („storas, riebus“), *šėtas, šėtos* („kilpos, sietas paukščiams gaudyti“). Kai kurie kalbininkai siūlo žodį „Jara“ laikyti finiškos kilmės (plg.  „ežeras“, kuris savo ruožtu suomių kalbininkų yra laikomas skoliniu iš baltų kalbų).

## Galerija


Vaizdas:Jara 5.jpg|thumb|Jaros upė Anykščių rajone
Vaizdas:Jara 3.jpg|thumb|Jaros upė ties santaka su Aluočiu
Vaizdas:Jara du.jpg|thumb|Jaros upė Anykščių rajone
Šetekšna001.JPG|Ties Kamajais



## Taip pat skaitykite
* Jaros-Šetekšnos intakai

## Šaltiniai
Uoginė krūmsargė

**Uoginė krūmsargė** (*Silene baccifera*) – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos augalų rūšis, priklausanti naktižiedžių genčiai (seniau išskirta į monotipinę *Cucubalus* gentį).

Lietuvoje reta. Auga paupių miškuose ir krūmuose, pievose. Lietuvoje žydi liepos – rugpjūčio mėn.
Naktižiedė

**Naktižiedė, šakinys** (*Silene*) – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje yra apie 300 rūšių.

Lietuvoje auga šios rūšys:
*Žalsvoji naktižiedė (*Silene chlorantha*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
*Dvišakinė naktižiedė (*Silene dichotoma*)
*Raudonžiedis šakinys (*Silene dioica*)
*Dirvinė naktižiedė (*Silene gallica*)
*Baltasis šakinys (*Silene latifolia*)
*Lietuvinė naktižiedė (*Silene lithuanica*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
*Nusvirusioji naktižiedė (*Silene nutans*)
*Smulkiažiedė naktižiedė (*Silene otites*)
*Totorinė naktižiedė (*Silene tatarica*)
*Paprastoji naktižiedė (*Silene vulgaris*)
*Ausytoji naktižiedė (*Silene wolgensis*)


Vaizdas:Baltaziedis sakinys resize.JPG|Baltasis šakinys (*Silene latifolia*)
Image:Silene dioica0.jpg|Raudonžiedis šakinys (*Silene dioica*)
Image:Silene gallica.JPG|Dirvinė naktižiedė (*Silene gallica*)



Image:Silene nutans 220505.jpg|Nusvirusioji naktižiedė (*Silene nutans*)
Image:SileneVulgaris-bloem.jpg|Paprastoji naktižiedė (*Silene vulgaris*)


## Dekoratyvinės naktižiedės

Vaizdas:Silene shafta 2.jpg|Šafto naktižiedė (*Silene schafta*)
Lietuvos priešistorė

**Lietuvos priešistorės** pradžia galima laikyti laikotarpį, kai maždaug prieš 10 000-9 000 m., atsitraukus iš Pabaltijo paskutiniam ledynui, iš kaimyninių vakarinių ir pietinių regionų dabartinės Lietuvos teritorijoje pasirodė **pirmieji gyventojai**. Tai yra vėlyvojo paleolito laikotarpis. Jie buvo Šiaurės elnių medžiotojai. 
Ar pirmieji Lietuvos teritorijoje apsigyvenę žmonės gali būti siejami su baltų protėviais tarp archeologų ir istorikų nėra vieningos nuomonės, tačiau pastarieji paleogenetikų tyrimai rodo, kad į Europą neolito laikotarpiu atkeliavo daugiausiai penktadalis ateivių, t. y. apie 69 proc. europiečių yra autochtonų – pirmųjų paleolito laikotarpio medžiotojų ir žvejų palikuonys.

##### Archeologija
* Paleolitinės kultūros Lietuvoje
* Mezolitinės kultūros Lietuvoje
* Neolitinės kultūros Lietuvoje
* Žalvario amžius Lietuvoje
* Geležies amžius Lietuvoje

##### Etniniai klausimai
* Baltai
* Lietuvos ir lietuvių kilmės teorijos

##### Literatūra, nuorodos, šaltiniai
Sykes, Brian (2001), The seven daughters of Eve, Corgi Books, London.
Pastenis

**Pastenis** (*Myosoton*) – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje vienintelė rūšis – **vandeninis pastenis** (*Myosoton aquaticum*), kuri dažna ir Lietuvoje. Auga drėgnuose ir ūksminguose miškuose, pagrioviuose. Žydi baltais žiedais birželio – rugsėjo mėn.
Putoklis

**Putoklis** (*Saponaria*) – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje vienintelė Lietuvoje auganti rūšis – **vaistinis putoklis** (*Saponaria officinalis*, , ). Visose augalo dalyse yra saponino. Auga upių pakrantėse, pakelėse. Žydi birželio – rugsėjo mėn. Auginamas ir kaip dekoratyvinis augalas darželiuose.
Mylia

**Mylia** (,  – tūkstantis (dvigubų žingsnių)) – nesisteminis ilgio matavimo vienetas.

Anglosaksų šalyse tebenaudojama britų mylia (; 1760 jardų, 1609,344 m) ir greičio vienetas mylios per valandą. Taip pat įvairiose šalyse naudotos ar dar tebenaudojamos kitokio ilgio mylios (nuo 1 iki 10 km).

## Istorija
Pirmą kartą vienetas *mylia* buvo panaudotas romėnų. Taip jie vadino ilgį, kurį sudaro 1000 (dvigubų) žingsnių (lot. – *mille passuum*), t. y. nuo 1470 iki 1490 metrų. Dvigubą žingsnį sudarė 5 pėdos (*pes*).

## Mylių rūšys
* Olandų mylia – maždaug 5,8 kilometrai.
* Olandų mylia (*Nyderlandų mylia*) – lygiai 1 kilometras; buvo naudojama Nyderlanduose 1820–1870 m.
* Airių mylia – 2 240 jardų – 2048,256 metrų.
* Italų mylia – apytiksliai 1,5 kilometro.
* Metrinė mylia – 1,5 kilometro; naudojama sporto varžybose nusakyti tokio ilgio distanciją.
* Lenkų mylia – beveik tokia pati, kaip ir olandų.
* Škotų mylia – 1976,5 jardo – 1807,3116 metro.
* Ilgoji mylia – apie 11 kilometrų; naudota norvegų, švedų ir vengrų.

## Taip pat skaitykite
* Jūrmylė

## Šaltiniai
Raugė

**Raugė** (*Agrostemma*) – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos augalų gentis.

Gentyje dvi rūšys:
* Dirvinė raugė (*Agrostemma githago*). Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* *[[Agrostemma gracile]]*. Randama tik centrinėje Graikijoje.
Dirvinė raugė

**Dirvinė raugė** (*Agrostemma githago*) arba ***kūkalis*** – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos vienmečių augalų rūšis, priklausanti raugės (*Agrostemma*) genčiai.

Stiebas 0,5–1 m aukščio, status, plaukuotas, tvirtas. Lapai linijiški arba linijiškai lancetiški, smailūs, priešiniai, bekočiai, 8–10 cm ilgio. Žiedai tamsiai rausvi arba raudoni, pavieniai, dideli, dekoratyvūs, iškilę stiebo ir šakų viršūnėje. Vainiklapių viršūnė įlenkta. Žydi birželio–rugpjūčio mėnesiais. Vaisius – cilindriška dėžutė. Sėklos juodos, smulkiai dygliuotos, labai daigios (daigumas iki 10 metų).

Auga dykvietėse, javų, ypač rugių, pasėliuose. Tai javų piktžolė, kurios sėklos nuodingos, turinčios gliukozidų.

Manoma, kad dirvinė raugė kilusi iš Viduržemio jūros regiono, bet jau senovėje su javais paplito po likusią Europą, Centrinę ir Rytų Aziją, Sibirą. Lietuvoje dirvinės raugės paplitimas svyruoja ir priklauso nuo javų pasėlių priežiūros. Kolūkinės santvarkos laikais buvo beveik išnaikinta, bet vėliau vėl atsirado smulkiuose ūkiuose, daugiausia nederlinguose Pietryčių Lietuvos dirvožemiuose. Sutinkama mažuose, atokiuose, prie namų esančiuose javų pasėliuose Pietų ir Pietryčių Lietuvoje, o derlinguose, pramoninės apimties pasėliuose nerandama. Dirvinė raugė nyksta dėl kruopštaus javų sėklų valymo, pasėlių purškimo herbicidais. Dėl ūkių stambėjimo ir tradicinės žemėnaudos nykimo dirvinės raugės radaviečių turėtų mažėti.


49 Agrostemma githago L.jpg|Požymiai
P5152193 - Flickr - strollers.jpg|Žiedai iš apačios
Corn Cockle, Torre churchyard - geograph.org.uk - 847783.jpg|Žiedai
Agrostemma githago kz11.jpg|Sėklos


## Šaltiniai
Rieskė

**Rieskė** (*Holosteum*) – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje vienintelė Lietuvoje auganti reta rūšis – **skėtinė rieskė** (*Holosteum umbellatum*). Auga sausuose smėlėtuose laukuose, pakelėse. Žydi balandžio – gegužės mėn.
HBasic

**HBasic** – integruota programavimo terpė, skirta kurti, vykdyti ir tobulinti programas, naudojant BASIC kalbą. HBasic turi objektinės orientacijos bruožų, kartu su iš anksto kompiliuotais C++ komponentais (bendro vartojimo bibliotekos) ar klasių apibrėžimais (HBasic pirminis kodas). Taip pat yra ir paveldėjimo versija.

Hbasic yra subrendęs BASIC įrankis Linux operacinėms sistemoms. HBasic išleistas GNU licencijos pagrindu.

## Panašūs projektai
* Gambas
* Gnome Basic
* Visual Basic

## Nuorodos
* HBasic Programavimo projektų svetainė
* Kita HBasic Programavimo projektų svetainė
Posmiltė

**Posmiltė** (*Spergularia*) – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje yra apie 20 rūšių.

Lietuvoje auga dvi rūšys:
* Rausvoji posmiltė (*Spergularia rubra*)
* Pajūrinė posmiltė (*Spergularia salina*)
Smiltgraibė

**Smiltgraibė** (*Moehringia*) – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje vienintelė Lietuvoje auganti rūšis – **trigyslė smiltgraibė** (*Moehringia trinervia*). Augalas apygležnis, 10-25 cm aukščio. Auga miškuose, krūmuose. Žydi gegužės – birželio mėn.
Žemenė

**Žemenė** (*Sagina*) – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso žemi, kupstelius sudarantys žoliniai augalai. Gentyje yra apie 20 rūšių, Lietuvoje auga dvi rūšys:
* Stačioji žemenė (*Sagina nodosa*)
* Gulsčioji žemenė (*Sagina procumbens*)
Smiltė

**Smiltė** (*Arenaria*) – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso žoliniai augalai. Jų žiedai sukrauti žiedynuose. Vaisius – 6 danteliais atsidaranti dėžutė. Gentyje yra apie 100 rūšių, iš jų dvi auga Lietuvoje:
* Siauralapė smiltė (*Arenaria saxatilis*). Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Čiobralapė smiltė (*Arenaria serpyllifolia*)
Žliūgė

**Žliūgė** (*Stellaria*) – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso daugiamečiai, rečiau vienamečiai žoliniai augalai. 

Gentyje yra apie 90 rūšių. Lietuvoje auga šios rūšys:
*Storalapė žliūgė (*Stellaria crassifolia*)
*Siauralapė žliūgė (*Stellaria graminea*)
*Krūmokšninė žliūgė (*Stellaria holostea*)
*Ilgalapė žliūgė (*Stellaria longifolia*)
*Daržinė žliūgė (*Stellaria media*)
*Miškinė žliūgė (*Stellaria nemorum*)
*Pelkinė žliūgė (*Stellaria palustris*)
*Liūninė žliūgė (*Stellaria uliginosa*)


Image:Stellaria graminea.jpg|Siauralapė žliūgė (*Stellaria graminea*)
Image:Stellaria holostea003.jpg|Krūmokšninė žliūgė (*Stellaria holostea*)
Image:Stellaria nemorum 01012005.jpg|Miškinė žliūgė (*Stellaria nemorum*)
Smaliukė

**Smaliukė** (*Lychnis viscaria*) – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos, gaisrenų (*Lychnis*) genties augalas.

Daugiametis, 30-65 cm aukščio žolinis augalas. Stiebas status, paprastas, kiek plaukuotas, viršutinė jo dalis lipni. Lapai linijiškai lancetiški, stiebiniai, suaugę pamatinėmis dalimis, gausiai plaukuotos pamatinės lapų dalys. Žiedai menturiuose, šluotelės pavidalo. Vainiklapiai šviesiai raudoni arba rožiniai.Vaisius – kiaušiniška dėžutė. Sėklos karpotos.

Žydi gegužės - liepos mėn.

Auga šlaituose, sausose pievose, pamiškėse, sausuose išretintuose miškuose. 

Vaistams naudojami lapai. Jie pjaunami visiškai suaugę. Žaliavoje yra saponinų, askorbino rūgšties, gleivių, dervų, mineralinių medžiagų.

Augalas dekoratyvus.
Maleckažemis

**Maleckažemis** – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, Tauragnų seniūnijos pietvakariuose, 8 km į šiaurės rytus nuo Kuktiškių ir 4 km į pietvakarius nuo Tauragnų. Piliakalnio seniūnaitijos centras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaiduoklis

**Vaiduoklis** (dar kitaip žinomas kaip **šmėkla, vėlė, dvasia, bildukas, šešėlis, pamėklė, fantomas, poltergeistas** ar **spektras**) – būtybė, tautosakoje apibūdinama kaip po pasaulį klaidžiojanti mirusiojo vėlė. Tačiau tai gali būti ne tik žmogaus, bet kartu ir gyvūno dvasia. Vėliosakoje šios būtybės būna labai įvairios: vieni vaiduokliai nuožmūs ir piktanoringi, kiti – geraširdiški, išmintingi; vieni panašūs į gyvus žmones, kiti – permatomi ir iškraipyti, o dar treti – beformiai, tamsesni už tamsą. Dėl šios priežasties yra labai sunku sukurti vieningą apibūdinimą visiems vaiduokliams.

Bandymas susisiekti su mirusiųjų dvasiomis vadinamas spiritizmo seansu; rečiau – nekromancija. Yra ištisa virtinė religinių papročių, susietų su dvasiomis. Vienas žinomiausių tokių papročių – egzorcizmas. Manoma, jog vaiduokliai yra prisirišę prie tam tikros vietos ar žmonių.

Dauguma mokslininkų sutinka, jog vaiduokliai – fikcija. Šmėklų egzistavimas negali būti paneigtas ar įrodytas ir nepaisant begalės mokslinių tyrimų – nėra jokių konkrečių įrodymų, jog vaiduokliai iš tiesų egzistuoja. Dėl šios priežasties vaiduoklių medžioklė yra laikoma pseudomokslu.

## Literatūroje
Japonų literatūroje yra atskiras žanras, kuris pasakoja apie vaiduoklius – jis vadinasi *kaidan*. Kinų literatūroje atskiras žanras yra skirtas mįslingiems atvejams ir istorijoms, kurios vadinamos „Pasakojimais apie stebuklus“. Šis žanras atsirado III a. – ankstyvais kinų viduramžiais. Pats žymiausias literatūros kūrinys apie vaiduoklius Kinijoje yra Pu Sunlino „Liao Čzajo pasakojimai apie nebūtus dalykus“. Homero „Odisėjoje“ pagrindinis herojus Odisėjas aukojamų gyvūnų krauju nori privilioti mirusių dvasias, kurie jam pasirodydavo, kaip vaiduokliai.

V. Šekspyras „Hamlete“ rašo apie Hamleto tėvo šmėklą, kuri sūnaus prašo atkeršyti už jo mirtį. Jis pasirodydavo tik naktį ir tik tiems, su kuriais jis norėdavo bendrauti. Č. Dikenso novelėje „Kalėdinė giesmė“ sutinkame Džekobo Marlėjaus vaiduoklį. O. Vaildo apysaka „Kentervilio pilies vaiduoklis“ pasakoja Saimono de Kentervilio tragišką istoriją.

Dž. Rouling ne vienoje savo knygoje apie Harį Poterį „apgyvendino“ vaiduoklius. Hogvartso mergaičių tualete gyvena moksleivės Mirtos Vaitoklės, kurią nužudė Basiliskas, vaiduoklis. Jauniesiems burtininkams draugiškumą ir paslaugumą labiausiai rodo du vaiduokliai – Beveik Begalvis Nikas ir Dručkis Vienuolis. Paslaptinga Pilkoji dama yra Varno Nago koledžo vaiduoklis. Kruvinojo Barono vaiduoklį sutinkamas Klastūnyne. Profesorius Kufbertas Binsas yra vienintelis mokytojas vaiduoklis Hogvartsto burtininkų mokykloje. O neramios sielos Akilanda yra poltergeistas.

## Išnašos
Gaisrena

**Gaisrena** (*Lychnis*) – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos augalų gentis.

Lietuvoje auga šios rūšys:
*Goštautinė gaisrena (*Lychnis chalcedonica*)
*Vainikinė gaisrena (*Lychnis coronaria*)
*Šilkažiedė gaisrena (*Lychnis flos-cuculi*), sin. gaisra
*Smaliukė (*Lychnis viscaria*)


Lychnis chalcedonica1.jpg|Goštautinė gaisrena (*Lychnis chalcedonica*)
Prikneus0348.jpg|Vainikinė gaisrena (*Lychnis coronaria*)
Harilik tõrvalill Lychnis viscaria.jpg|Smaliukė (*Lychnis viscaria*)
Bojė

**Bojė** () – gyvenvietė Bisau Gvinėjos pietryčiuose. Čia 1973 m. rugsėjo 24 d. buvo paskelbta šalies nepriklausomybė ir Bojė iki 1974 metų buvo Bisau Gvinėjos sostinė, kol ja tapo Bisau.
Nemajūnai

:: *Apie bažnytkaimį Birštono savivaldybėje žr. [[Nemajūnai (Birštonas)]]*.

**Nemajūnai** – kaimas šiaurės rytinėje Lazdijų rajono savivaldybėje dalyje, 3 km į rytus nuo Lazdijų, šalia kelio . Seniūnaitijos centras.

## Etimologija
Pavadinimas kildinamas iš spėjamo asmenvardžio **Nemajūnas* (plg. pavardė *Nemaniū́nas*).

## Istorija

1650 m. Nemajūnuose buvo 28 valakai, 67 ūkiai.

XIX a. pab. kaimas priklausė Seinų apskrities Šventežerio valsčiui ir parapijai.

LTSR laikais buvo „Kibirkšties“ kolūkio pagalbinė gyvenvietė. Veikė kultūros namai, biblioteka (nuo 1957 m.), pradinė mokykla (nuo 1922 m., iki 2007 m. veikė Lazdijų gimnazijos skyrius).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Parudaminys

**Parudaminys** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Marijampolio, prie Rudaminos upelio. Parudaminio seniūnaitija. Yra Kristaus Atsimainymo bažnyčia (pastatyta 1922 m.), veikia U. Leduchovskos pagrindinio ugdymo skyrius, biblioteka. Už 1 km į vakarus nuo centro, pakeliui link Merešlėnų yra Parudaminio geležinkelio stotelė.

## Etimologija

Parudaminys – vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo čia pratekančio Rudaminos upelio.

## Istorija

Kaimas pirmą kartą minimas 1493 m. XVI–XVII a. buvo stačiatikių cerkvė, vėliau – bažnyčia. XIX a. buvo miestelis Rudaminos valsčiuje. XX a. 1-ojoje pusėje įkurta Parudaminio geležinkelio stotelė. Sovietmečiu buvo Migūnų tarybinio ūkio pagalbinė gyvenvietė.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Istorija ir žemėlapiai
Bisau

**Bisau** () – Bisau Gvinėjos sostinė ir didžiausias miestas, išsidėstęs prie Žebos žiočių, netoli Atlanto vandenyno. 355 tūkst. gyventojų (2004). Didžiausias šalies uostas, nuo 1869 m. turi laisvojo uosto statusą.

Bisau yra sutelkta apie 60 proc. visų šalies įmonių. Pagrindinės prekės, keliaujančios pro uostą: žemės riešutai, mediena, kopra, palmių aliejus, kaučiukas. Mieste menkai išvystyta pramonė, išskyrus maisto ir gėrimų. Sostinėje yra Prezidento rūmai, Amilkaro Kabralo universitetas, dailės ir istorijos muziejus ir kt. Krantinėje – kelių paplūdimių zona.

## Etimologija

Miesto etimologija nėra aiški. Teigiama, kad ji galėjusi kilti nuo vietos gyventojų genties *bisau* vardo. Pagal kitą versiją, Bisau buvo kitas papelių (*Papel*) genties pavadinimas. Miesto vardas įeina į savo šalies Bisau Gvinėjos pavadinimą, taip siekiant išskirti šią šalį nuo kaimyninės Gvinėjos.

## Istorija

1687 m. Bisau įkūrė portugalai – kaip tvirtovę ir prekybos tašką. 1942 m. miestas tapo Portugalijos Gvinėjos kolonijos administraciniu centru. 1973–1974 m. laikinai šį statusą prarado – šaliai gavus nepriklausomybę, sostinė buvo perkelta į Boję. Nuo 1974 m. – vėl tapo sostine, nuo to laiko pagrindinis šalies miestas. 1998–1999 m. Bisau stipriai nukentėjo karinių konfliktų metu. Buvo sugriauta ir apgadinta daug pastatų.

## Sportas
* Bisau „Sporting“ – Bisau Gvinėjos futbolo klubas iš Bisau. Pilnu pavadinimu žinomas kaip Sporting Clube de Bissau bei SC Guiné Bissau.
* Nacionalinis Rugsėjo 24–osios dienos stadionas (), talpinantis 20 tūkst. žiūrovų.

## Miestų partnerystė
*  Dakaras, Senegalas
*  Taipėjus, Taivanas

## Šaltiniai
Pašilė (Ukmergė)

**Pašilė** – Ukmergės miesto dalis, esanti pietiniame miesto pakraštyje, šalia kelio , į vakarus nuo magistralės . Iš rytų pusės riboja krašto kelias , pietinė dalis šliejasi prie Varinės kaimo (Pabaisko seniūnija). Stovi Pašilės šv. Barboros bažnyčia (nuo 1789 m.), yra Pašilės kapinės (jose yra Kosakovskių giminės atstovų palaikai), Pašilės II pasaulinio karo aukų kapinės. Veikia Ukmergės Pašilės pagrindinė mokykla, Pašilės šv. Barboros parapijos jaunimo centras. 

## Etimologija

1789 m. Vaitkuškio dvarui priklausančioje teritorijoje pastatyta Pašilės šv. Barboros bažnyčia, tuomet buvusi *prie šilo* – iš to ir kilo Pašilės pavadinimas.

## Istorija

1946 m. įkurta biblioteka. 1966 m. gruodžio 30 d. Pašilė prijungta prie Ukmergės miesto. Gyvenvietė pradėjo plėstis atsiradus sovietinėmis pramonės gamykloms.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Pašilės kapinėse palaidota O. Balzako uošvė grafienė Aleksandra Kosakovska (1811–1886), jos sūnus Stanislovas ir tragiškai žuvusi anūkė Anulka.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* 
* 
* Žemėlapiai ir istorija
Pavoverė

**Pavoverė** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Pabradės, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Išlikusi medinė Šv. Kazimiero bažnyčia (pastatyta 1775 m.), yra biblioteka (nuo 1947 m.), žemės ūkio bendrovė, medicinos punktas.

Šiauriau kaimo teka kairysis Žeimenos intakas Voveraitė. 4 km į rytus nuo Pavoverės yra Baliulių piliakalnis (I–II a. pr.) ir pilkapiai (V–VI a.).

## Etimologija

XVIII a. Pavoverės dvaras priklausė dvarininkams Sorokoms, todėl buvo žinomas kaip ***[[Sarokpolis]]*** (dvarininkinis vietovardis, toks kaimas dabar yra į rytus nuo Pavoverės). XX a. prigijo pavadinimas ***Pavoverė*** pagal pro kaimą pratekantį upelį Voveraitė (vandenvardinis vietovardis).

## Istorija

1812 m. liepos 1 d. šalia kaimo įvyko Pavoverės mūšis tarp Rusijos ir Prancūzijos kariuomenių. 1916 m. Vokietijos imperija pro Pavoverę nutiesė Pabradės–Lentupio geležinkelį, čia buvo Pavoverės geležinkelio stotelė, veikusi iki XXI a. pradžios.

Tarybiniais metais – Baliulių tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.

|}

## Gyventojai


Pavoverė, ženklas.JPG|Riboženklis
Pabradės sen., Lithuania - panoramio (7).jpg|Kaimo vaizdas iš pietų


## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Istorija ir žemėlapiai 
* Miesteliai.lt
Vorsklos mūšis

**Vorsklos mūšis** – vienas iš didžiausių ir kruviniausių viduramžių Rytų Europos mūšių. Mūšis įvyko 1399 m. rugpjūčio 12 d. tarp totorių ordų, vadovaujamų emyro Edygos (Edigėjaus) ir Timūro Kutluko, bei Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytauto pajėgų. Mūšis baigėsi visišku Vytauto kariuomenės sutriuškinimu.

## Politinė situacija
XIV a. antroje pusėje septintus metus sėkmingai šalį valdantis, keletą karų prieš totorius laimėjęs, tačiau asmeniškai dalyvavęs tik vienose kautynėse Lietuvos didysis kunigaikštis Vytautas ir Maskvos kunigaikštis Dmitrijus Donietis varžėsi dėl pasienio valdų bei derlingų pietų žemių, anksčiau buvusių Aukso Ordos įtakos zonoje. 

Totorių valdovams tarpusavyje aiškinantis santykius, chanas Tochtamyšas po konfliktų su chanu Timūru Kutluku ir emyru Edyga buvo pašalintas iš sosto, pabėgo į LDK ir perleido Vytautui teises į Kijevą ir kitas plačias pietų teritorijas. Netrukus Kutlukas pareikalavo Vytauto bėglį išduoti, o šis atsisakė, suburdamas stambią, tačiau už totorių ordos bent du kartus mažesnę kariuomenę. Vytautas tikėjosi lengvos pergalės ir dosnios duoklės iš totorių.

## Mūšio pradžia
Vytauto kariuomenė iš Vilniaus link Kijevo išžygiavo gegužės 18 d., Sekminių metu. Pajėgas, kurioms vadovavo Vytautas, sudarė LDK, totorių chano Tochtamyšo, Lenkijos karalystės bei Kryžiuočių ordino kariai. LDK gretose buvo ir žemaičiai, tuo metu teisiškai priklausę ordinui, tačiau faktiškai išlaikę nepriklausomybę.

## Mūšio eiga
Vytautas mūšiui pasirinko menkai kalvotas Ukrainos žemes, o tai buvo ypač paranku lengvajai mongolų kavalerijai, kuri tikriausiai panaudojo savo tradicinę apsupimo ir išvarginimo taktiką. Abi pusės apsikeitė strėlių lietumi ir, nors lietuvių atsigabenti Vilniaus arbaletų dirbtuvėje pagaminti arbaletai totoriams pridarė žalos, tačiau vokiškos patrankos savo tikslo nepasiekė – jos atvirame mūšyje prieš tai nebuvo išbandytos. 

Totorių spaudimas ilgainiui išretino Vytauto karių gretas ir privedė prie visiško sunaikinimo. 

Žuvo keliasdešimt kunigaikščių, įskaitant Jogailos vyresniuosius brolius Andrių ir Demetrijų. Vytautas ir jo pusbrolis Švitrigaila iš mūšio pabėgo beveik be palydos. Visgi pergalę šventusi Aukso orda prarado net triskart daugiau karių, žuvo ir pats Timūras Kutlukas.

## Pasekmės
Pralaimėjimas stipriai susilpnino Vytauto politinę įtaką ir grandiozinius užmojus regione, teko atsisakyti Kryžiaus žygio planų, Europos fortposto sumanymo. Po mūšio sukilo Smolensko tvirtovė, Vytautas jį atsiėmė tik po kelerių metų. 

Nors sudarant Salyno sutartį pusbrolio Jogailos viršenybė buvo kone panaikinta, po mūšio Vytautui vėl teko ją pripažinti, ieškoti kompromiso su Lenkijos ponais bei atsisakyti planų prisijungti prie LDK visas rusų žemes. Lenkų pagalbos reikėjo siekiant atsverti po mūšio išaugusias Maskvos Didžiosios Kunigaikštystės, kaip rusų žemių vienytojos, pozicijas regione, ir antilietuviškas nuotaikos LDK slaviškose žemėse. Dėl to buvo sudaryti Vilniaus ir Radomo susitarimai, turėję suvienyti Vytautą ir Jogailą. 

## Šaltiniai
Rimkai

**Rimkais** yra vadinama:

## Lietuva
* Jonavos miesto dalis;
* kaimai Lietuvoje:
** Jonavos rajone;
** Kėdainių rajone;
** Klaipėdos mieste;
** Klaipėdos rajone;
** Švenčionių rajone;
** Šiaulių rajone;
* ežeras Kėdainių rajone.

## Baltarusija
* Rymkai, kaimas Oršos rajone.
Rimkai (Klaipėda)

**Rimkai** – Klaipėdos miesto dalis, esanti miesto pietryčiuose, abipus geležinkelio į Šilutę. Rytiniu ir pietiniu pakraščiu prateka Smeltalės upė. Yra Rimkų geležinkelio stotis, kolektyviniai sodai. Su Klaipėda jungia Rimkų gatvė ir Šilutės plentas. Į rytus nuo gyvenvietės eina kelias .

## Etimologija

Pavadinimas kilęs iš pavardės *[[Rimkus]]*, kuri buvo populiari Klaipėdos krašte, bet nė vieno užrašymo nerasta aplinkiniuose kaimuose. Vaidaugų pavadinimas atsiradęs iš baltų asmenvardžio *Vaidaugas*. Istoriniame Klaipėdos krašte beveik nepasitaiko pavardėse, kaime asmuo atsirado, matyt, apie XVIII a. pradžią, galimai atsikėlėlis iš Žemaitijos.

## Istorija

XVIII a. buvo Rimkų dvaras. Jo įkūrėju laikomas apie 1785 m. būsimos dvarvietės sklypą nupirkęs Mišeikių dvaro savininkas, Klaipėdos pašto sekretorius ir banko savininkas J. G. Šulcė, dvarą sūnaus garbei pavadinęs Karlsbergu (). 1842–1853 m. per Karlsbergo dvarą su kaimu nutiestas plentas Klaipėda–Tilžė. Vėliau plento vakarinėje pusėje, nupirkus iš dvaro žemės ruožą geležinkelio tiesimui, buvo pastatyta Rimkų geležinkelio stotis.

Iki XX a. vidurio kaimas lietuviškai vadinosi ***Vaidaugais***, vėliau pervadintas ***Rimkais*** ir prijungtas prie miesto.

XX a. pabaigoje Rimkai prijungti prie Klaipėdos miesto, nedidelė dalis liko Klaipėdos rajone.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Rimkų (Vaidaugų) kaime gimė Vilius Pėteraitis (1914–2008), anglistas, žodynininkas, visuomeninis veikėjas, Klaipėdos universiteto garbės daktaras.

## Nuorodos

* Rimkų žemėlapiai 
* http://www.biblioteka.lt/paveldas/kompleksai/37996.htm
Rimkai (Jonava)

**Rimkai** – Jonavos miesto dalis, esanti į vakarus nuo miesto centro, dešiniajame Neries krante, prie Kulvos geomorfologinio draustinio; aukščiausia Jonavos miesto dalis (aukščiausia rajono dalis – Kulvos ozas). Tai rytinė Rimkų kaimo dalis.

Mikrorajono pagrindinės gatvės – Petro Vaičiūno, Chemikų, Abraomo Kulviečio, Žemaitės ir dalis Vasario 16-osios.

## Švietimas
* Jonavos Rimkų pradinė mokykla
* Darželis „Gandriukas“
* Jonavos Justino Vareikio progimnazija
* Jonavos Raimundo Samulevičiaus progimnazija

## Kultūra
* Jonavos rajono savivaldybės viešoji biblioteka, Rimkų filialas.
* Jonavos Šv. apaštalo Jono parapijos koplyčia

## Transportas

Kursuoja „Jonavos autobusai“ (Jonavos autobusų parkas): Nr. 1 (Lietava – Rimkai – AB Jonavos Grūdai. Autobusų Stotis), Nr. 3 (Autobusų stotis – Senelių Pensionatas – Rimkai), Nr. 5 (Biblioteka – Rimkai – AB Jonavos Grūdai).

## Sveikatos apsauga
* VšĮ Jonavos pirminės sveikatos priežiūros centras, Rimkų filialas.
* UAB „Rimkų sveikatos centras“

## Istorija
1775 m. žinomas kaip „Berže alias Rymki“ (Tarifa Podymn.). 1784 m. vardyne kaimas minimas kaip „Rynki alias Borže“. 1843 m. žemėlapyje žymimas kaip „Rimki“. 1883 m. – kaip „Rymki“ (RTž). 1900 m. – „Rimkiai“. 1915 m. – „Rymki“ (WR). Nuo 1933 m. – Rimkai.

2025 m. atidarytas naujas Rimkų parkas.

## Galerija

File:Jonavos seniejis laiptai.jpg|Senieji laiptai
File:Naujieji Jonavos laiptai4.jpg|Naujieji laiptai
File:Rimkai6.jpg|Renovuotas namas Rimkuose
File:Rimkai5.jpg
File:Rimkai8.jpg|Naujos statybos namas Rimkuose


## Šaltiniai

## Literatūra
* Jono Deksnio rankraštis „Apgyventų vietų pavadinimų kitimas 13-20 amžiuje" 1985 m.

## Nuorodos
* Jonavos žemėlapis, Rimkų pavadinimo kartografinė istorija  (Rimkų apylinkių reljefas, hidrografija, keliai ir saugomų teritorijų ribos // Nacionalinė žemės tarnyba prie Žemės ūkio ministerijos, 2001)
Paramotis

**Paramotis** – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, prie kelio , 8 km į šiaurę nuo Kelmės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šalteniai

**Šalteniai** – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, prie kelio , piečiau nuo Paramočio. Seniūnaitijos centras. Veikia Šaltenių pagrindinė mokykla, biblioteka.

## Istorija

Kaimas iki II pasaulinio karo vadinosi ***Juodeikiais***, vėliau ***Šaltiniais***.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* http://www.mockus.us/optimum/deksnys/salteniai.html
Tendžiogala

**Tendžiogala** – kaimas Raseinių rajono savivaldybės šiaurės rytuose, 2 km į pietvakarius nuo Vosiliškio, šalia Praviršulio tyrelio. Šalia eina plentas . Yra dvaro sodybos liekanos.

## Istorija

Tendžiogala XIV–XVI a. buvo svarbus administracinis centras Žemaitijoje, turėjo valsčių (minimas nuo 1386 m.). Buvo pilies teismas. XVIII a. pabaigoje Tendžiogalos pavietas buvo Šiaulių reparticijos sudėtyje. Buvęs Bialozarams priklausantis dvaras (minimas nuo 1575 m.), kuriame buvo po karo įrengta spiritų varykla, apgriuvęs.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Tendžiogaloje 1928 m. kovo 31 d. gimė gydytojas kardiologas, pedagogas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras Juozas Blužas.
* Tendžiogaloje 1950 m. balandžio 27 d. gimė ekonomistas ir vadybininkas, habilituotas socialinių mokslų daktaras Robertas Jucevičius.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* 
* Tendžiogalos valsčius XIV–XVIII amžiais. Istorinės geografijos ir istorinės kartografijos aspektai
Dievogala (Raseiniai)

**Dievogala** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 9 km į pietvakarius nuo Grinkiškio. Paprastai laikoma bažnytkaimio Vosiliškio dalimi (sudaro bendros gyvenvietės vakarinę pusę). Yra pagrindinė mokykla. Praeina plentas , atsišakoja .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dievogala

**Dievogala** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Zapyškio, prie kelio . Pro kaimą teka Dievogalos Švento Jono upelis, kurio vanduo anksčiau laikytas gydančiuoju. Kaime yra senosios žydų kapinės, žydų genocido aukų kapai.

## Etimologija

Liaudies etimologija mena legendą, kad ant Altoniškių piliakalnio amžinąją ugnį kursčiusi labai graži vaidilutė, o prie pat Zapyškio amžinąją ugnį kurstęs jaunas žynys. Kartą apsilankęs deivės Altonos šventovėje ir išvydęs gražiąją vaidilutę, jis labai įsimylėjo ir ėmė dažnai ten lankytis. Sykį jis ten taip užsibuvo, kad net užgeso jo kurstoma amžinoji ugnis prie Zapyškio. Pamatę užgesusią ugnį žmonės ėmę šaukti: „Dievui galas!“ Iš to esą ir kilęs kaimo vardas Dievogala.

## Istorija

Buvusi pagonių šventvietė. Kaimo vardas minimas 1504 m. Ldk Aleksandro išduotoje privilegijoje J. Sapiegai, kuris gautoje žemėje pradėjo statyti dvarą, o šalia – miestelį. XIX a. kaimas priklausė Garliavos parapijai.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Dievogaloje gimė choreografas Kazys Poškaitis (1922–).

## Šaltiniai
Guostagalio seniūnija

**Guostagalio seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Pakruojo rajono savivaldybės šiaurės rytuose, Aukštaitijos etnografiniame regione. Centras – Guostagalis.

## Geografija

Seniūnijos plotas — 10 500 ha. Pietiniu pakraščiu teka Mūša, ji patvenkta, prie Dvariukų tvenkinio pastatyta hidroelektrinė. Didžiausias miškas – Laumenis. Pagrindinis kelias – .

## Istorija

Įsteigta 1995 m. vietoje Guostagalio apylinkės. 2017 m. patvirtintas Guostagalio herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

2023 m. ant seniūnijos pastato stogo įrengta 19,68 kW galios saulės elektrinė 

|-
| 2001-04  || || 1816 || 26 kaimai, 2 kaimų dalys
|-
| 2009-09-01  || 105 || 1886 || 25 kaimai
|-
| 2011 m.  || || 1383 || 26 kaimai
|-
| 2016-08-13  || || || 25 kaimai
|-
| 2021 m.  || || 1038 || 15 kaimų
|}

## Seniūnai
* Juozas Zgrabskis, 2000–2011 m.
* Jonas Jocius, nuo 2011 m.

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Antkalniai, k. || || 12
|-
| Butniūnai, k. || 66 || 73
|-
| Degėsiai, k. || 144 || 201
|-
| Devynergiai, k. || || 9
|-
| Dvariūkai, k. || 54 || 70
|-
| Gedučiai, k. || 50 || 71
|-
| Gedžiūnai, k. || 11 || 11
|-
| Guostagalis, k. || 227 || 299
|-
| Javydoniai, k. || 53 || 66
|-
| Keliuotiškiai, k. || || 0
|-
| Krupavičiai, k. || || 6
|-
| Linkavičiai, k. || 309 || 392
|-
| Majeliai, k. || || 0
|-
| Masčioniai, k. || || 0
|-
| Pagiriai, k. || || 0
|-
| Palinkuvė, k. || || 0
|-
| Paplonė, k. || || 0
|-
| Papušai, k. || || 0
|-
| Raudonpamūšis, k. || || 5
|-
| Ručiniai, k. || || 2
|-
| Rudžioniai, k. || || 0
|-
| Šikšniai, k. || 75 || 122
|-
| Šlapeliai, k. || || 2
|-
| Uniūnai, k. || 30 || 37
|-
| Vainaroniai, k. || || 5
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 7 seniūnaitijos:
* **Butniūnų** seniūnaitija: Butniūnų k., Gedučių k.
* **Centrinė** seniūnaitija: Guostagalio k., Masčionių k., Palinkuvės k., Papušų k., Šlapelių k., Uniūnų k.
* **Degėsių** seniūnaitija: Degėsių k., Antkalnių k., Keliuotiškių k., Majelių k., Paplonės k., Devynergių k., Vaineronių k., Rudžionių k., Ručinių k.
* **Dvariukų** seniūnaitija: Dvariukų k., Raudonpamūšio k., Gedžiūnų k.
* **Javidonių** seniūnaitija: Javidonių k.
* **Linkavičių** seniūnaitija: Linkavičių k., Pagirių k.
* **Šikšnių** seniūnaitija: Šikšnių k., Laiškonių k. dalis, Krupavičių k.

## Šaltiniai
Degučiai (Šilutė)

**Degučiai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 18 km į pietryčius nuo Šilutės, prie kelio Žemaičių Naumiestis–Katyčiai. Seniūnaitijos centras. Veikia paštas (LT-99008). Stūkso Degučių akmuo su dubeniu. Kaime stovi liaudies architektūros formų medinė trikampio plano Degučių Šv. Vincento Ferero bažnyčia, pastatyta 1757 m., daug kartų remontuota – vienintelė tokio plano bažnyčia Lietuvoje. Viduje – trys drožinėti XVIII a. vietos meistrų altoriai su tapytais paveikslais, skulptūros. Šventoriuje – XVIII a. medinė stulpinės konstrukcijos varpinė su kalinėtu kryžiumi, XIX a. Nukryžiuotojo skulptūra.

## Istorija

Į šiaurę nuo Degučių yra I tūkstantmečio pr. m. e. – I tūkstantmečio pradžios Juodžių piliakalnis vadinamas *Pile* ant kurio, kaip manoma stovėjo įtvirtinimai kovų su kryžiuočiais metu (minima P. Tarasenkos archeologinėje literatūroje). Degučiai minimi nuo XVIII a. pradžios.

1792 m. gegužės 15 d. suteiktos Magdeburgo teisės ir herbas (raudoname skyde auksinis briedis su sidabriniais ragais). Rusijos imperijos laikais Degučiai buvo Rusijos–Vokietijos pasienio punktas. 1831 m. ties Degučiais įvyko sukilėlių mūšis su Rusijos imperijos kariuomenės daliniais. XIX a. Degučiai buvo kaimas Raseinių apskrityje, priklausęs Žemaičių Naumiesčio parapijai.

1909 m. atidaryta pradžios mokykla, nuo 1950 m. septynmetė, aštuonmetė, devynmetė, nuo 1991 m. Degučių pagrindinė mokykla. 1955 m. įsteigta biblioteka. 1950–1993 m. daržovių sėklininkystės tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.

2006 m. patvirtintas naujasis Degučių herbas.

|}

## Gyventojai

## Galerija

Degučių tvenkinys.JPG|Degučių tvenkinys
Degučiai.Tvenkinys.JPG|Degučiai. Tvenkinys
Duguciai varpine 2010.jpg|Degučių varpinė


## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Degučių vaizdai
Degučiai (Vilkaviškis)

**Degučiai** – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Keturvalakių, netoli Rausvės upelio. Seniūnaitijos centras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Gladiatorius (2000 filmas)

**Gladiatorius** () – 2000 m. JAV epinis istorinės dramos filmas, kurį režisavo Ridley Scott. Pagrindinius vaidmenis atliko Russell Crowe ir Joaquin Phoenix. Filmas buvo labai aukštai įvertintas kritikų, laimėjo daug įvairių nominacijų. Biudžetas – 103 mln. JAV dolerių. Filmo siužetas neatitinka istorinių faktų. Visame pasaulyje uždirbo 460,5 mln. JAV dolerių.

2024 m. išleistas tęsinys – „Gladiatorius 2“.

## Siužetas

*Maximus Decimus Meridius* (akt. Russell Crowe) yra vienas romėnų armijos generolų, kuris veda armiją į mūšį su barbarais. Po mūšio susitinka su imperatoriumi bei sužino, kad mirštantis imperatorius ketina jam patikėti valdžią. Tačiau imperatoriaus sūnus Komodas sužinojęs, kad gali netekti sosto nužudo tėvą, o savo vyrams įsako suimti ir užmušti Maksimą. Nužudęs sargybinius Maksimas pabėga namo. Grįžęs pamato, kad namai sunaikinti, o šeima išžudyta. Netekęs jėgų pakliūna į vergiją, o vėliau tampa gladiatoriumi ir turi kautis iki mirties Romos arenose. Įgudęs karys Maksimas sėkmingai kaunasi arenose ir tampa garsus kaip nuostabus gladiatorius, kuriam nėra lygių. Galiausiai jam tenka kautis Romos Koliziejuje ir susidurti su tikruoju priešu Komodu.

## Aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*

* Russell Crowe – Maksimas (*Maximus*)
* Joaquin Phoenix – Komodas (*Commodus*)
* Connie Nielsen – *Lusilla*
* Richard Harris – Markas Aurelijus (*Marcus Aurelius*)
* Oliver Reed – Proksimas (*Proximo*)
* Derek Jacobi – Senatorius Grachas (*Senator Gracchus*)
* Djimon Hounsou – Džuba (Juba)
* Spencer Treat Clark – Liusijus (*Lucius Verus*)
* Ralf Moeller – Hagenas (*Hagen*)

## Apdovanojimai
Filmas buvo nominuotas daugybei apdovanojimų, tarp jų Oskarams ir Auksiniams gaubliams. Laimėjo 48 apdovanojimus iš 119 nominacijų; tarp jų penkis Oskarus iš septynių.

## Šaltiniai
Pomirtinis vardas

**Pomirtinis vardas** (tradiciniai kinų rašmenys: 諡號/謚號, supaprastinti: 谥号, pinyin: *shì hào*; japonų kalba: *shigō/tsuigō*; korėjiečių kalba: *siho*; vietnamiečių kalba: *thụy hiệu*) – vardas, kai kurių kultūrų suteikiamas po mirties karališkosios giminės atstovui. Pomirtinis vardas paprastai naudojamas įvardijant daugumą Kinijos, Korėjos, Vietnamo, visus Japonijos valdovus.

Pomirtiniai vardai Kinijoje bei Vietname taip pat būdavo suteikiami garbingiems žmonėms, nesusijusiems su imperatoriumi, pvz., Sun Jat Senui – jis vadinamas „Valstybės tėvu“ (國父 Guófù).
Degučiai (Pakruojis)

**Degučiai** – kaimas Pakruojo rajono savivaldybės pietvakariuose, 5 km į šiaurės vakarus nuo Stačiūnų, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Pro kaimą teka Kruoja.

## Istorija

1905–1918 m. kaime veikė daraktorių mokykla, 1918–2002 m. buvo pradinė mokykla, 1966–1992 m. veikė biblioteka, 1985–1991 m. vaikų darželis. 1895 m. pastatytas vėjo malūnas, technikos paminklas, 2001 m. savavališkai nugriautas. Tarybiniais metais kolūkio centrinė gyvenvietė.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Antanas Pabijanskas, veterinarijos mokslų kandidatas
* Lionginas Žuklys, fitopatologas

## Galerija

Deguciudvaras.JPG|Degučių dvaro pastatas
Deguciudvaras1.JPG|Degučių dvaras
SkulpturaDegučiai.JPG|Dviese, liaudies menininko Kazio Kličiaus skulptūra


## Šaltiniai
Paryžiaus universitetas

**Paryžiaus universitetas** gali reikšti:

* Senasis Paryžiaus universitetas
* Paryžiaus universitetas (1896–1970)
* Paryžiaus miesto universitetas (iki 2022 m. vadintas Paryžiaus universitetu)
Kaudiljas

**Kaudilijas** (; ) – taip Lotynų Amerikoje vadinamas politinis – karinis lyderis ir autoritarinis valdovas. Kaudilizmo, kaip kultūrinio fenomeno, šaknys siekia XIX amžiaus Nepriklausomybės karus Pietų Amerikoje.
Dvasia

**Dvasia** ( 'dvelksmas, alsavimas') – įvairialypė sąvoka, plačiai naudojama kasdienėje buityje, religijoje, filosofijoje, mitologijoje ir kitose srityse. Daugelyje kalbų žodis etimologiškai siejasi su kvėpavimu, kurį pelnytai galima laikyti gyvybės pamatu. Dvasia yra tai, kas skiria gyvą kūną nuo negyvo.

## Dvasia filosofijoje
Kaip filosofinė kategorija dvasia tapatinama su sąmone, aukščiausia psichinės veikos forma, būdingai ne vien žmogui. Šiuo požiūriu dvasia naudojama plačiausia prasme ir prilygsta idealybei, kuri priešinama materialybei.

Siauresne prasme dvasia yra subjektyvioji ar objektyvioji kurianti jėga. Pagal tai filosofijoje skiriamas subjektyvusis ir objektyvusis idealizmas. Pirmajame išskiriama subjektyvi dvasia, kaip subjektas, asmenybė ar individas, o antrajame – objektyvi dvasia, kaip sąmonė egzistuojanti atskirai nuo žmogaus, arba sąmonė kaip savarankiška jėga (Dievas).

## Dvasia mitologijoje
Mitologijoje gausu dvasinių – neapčiuopiamų – būtybių, kurios turi pačias fantastiškiausias paskirtis.

## Dvasia religijoje
Dvasia religijoje tapatinama su Dievu, antgamtine esybe, į kurią galima tik tikėti. Dažnai suprantama kaip amžinas, nekintantis sąmoningumas, nors kai kuriose religijose iškeliamas dvasios laikinumas ir nesubstancionalumas (pvz., budizme).

## Dvasia krikščionybėje
Katalikų Bažnyčios katekizme yra parašyta kad „*kartais siela ir dvasia laikomos skirtingais dalykais*“, o kartais nelaikomos. Katalikų Bažnyčios katekizme teigiama kad „*siela yra žmogaus gyvybė*“, „*siela yra žmogaus asmuo*“, „*siela yra dvasinis lygmuo*“, „*siela yra kūno forma*“ ir taip toliau. 

## Šaltiniai