open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Žmogus-drugys

**Žmogus-drugys** – kriptidas, keliskart pastebėtas tarp 1966 m. lapkričio 15 d. ir 1967 m. gruodžio mėn. netoli nuo *[[Point Pleasant]]* miesto, Vakarų Virdžinijoje.

Iškelta daug teorijų norint paaiškinti šį fenomeną, nuo nesusipratimo arba sutapimo iki paranormalių reiškinių ar net įvairių sąmokslo arba šnipinėjimo teorijų.

## Išvaizda
Šį *kriptidą* mačiusieji, jį apibūdina kaip apytikriai 2 metrų ūgio arba aukštesnį, su didelėmis raudonomis akimis, dideliais drugio tipo sparnais, savo sudėjimu panašų į žmogų padarą. Taip pat nuordoma, šį kriptidą turėjus neįprastą klyksmą.

Kai kurie liudininkai jį apibūdina kaip padarą be galvos, su akimis įstatytomis į krūtinę.

## Istorija
1966 m. lapkričio 15 d. dvi jaunos poros iš *Point Pleasant*: Rodžeris ir Linda Skarberiai (Roger and Linda Scarberry) bei Styvas ir Marija Maletai (Steve and Mary Mallette) kartu su savo pusbroliu Loniu Butonu (Lonnie Button) vėlai naktį keliavo Skarberių mašina pro apleistą Antrojo Pasaulinio karo Trinitrotoluolo gamyklą, esančią apie 7 mylios (~11,25 km), nuo *Point Pleasant* miesto. Netrukus jie pastebėjo dvi raudonas švieseles netoli gamyklos vartų. Sustabdžius mašiną, pasak jų pačių, jie pastebėjo, kad tai buvo didelio gyvūno akys. Išsigandę, jie nuvažiavo tolyn, viršydami 100 mylių per valandą (~161 km/h) greitį. Pasak jų, padaras bandė automobilį vytis.

Ant *žmogaus-drugio* statulos yra lenta, ant kurios yra surašyta tą naktį nutikusi istorija: "Šaltą rudens naktį, 1966 metų lapkritį, dvi jaunos poros važiavo į TNT teritoriją, į šiaurę nuo *Point Pleasant*, Vakarų Virdžinijoje, kai suprato, kad jie ten buvo ne vieni. Tai, ką jie pamatė tą naktį, tapo viena didžiausių visų laikų paslapčių ir šitaip gimė *žmogaus drugio legenda*. Tai virto fenomenu, žinomu visame pasaulyje milijonų žmonių, klausinėjančių: "Kas iš tiesų nutiko? Ką tie vaikai matė? Ar daugiau ks nors tai matė? „. Tai vis dar žadina žmonių vaizduotę – *Point Pleasant*, Vakarų Virdžinijos ŽMOGUS-DRUGYS“.

Nuo to karto vis atsirasdavo liudininkų mačiusių šį padarą prie tos pačios TNT gamyklos. Kai kurie liudinikai jį matė tik iš tolo, kiti teigia, matę jį iš labai arti. *Žmogus-drugys* nustojo rodytis po 1967 grudžio 15 d. katastrofos, kai nugriuvo *[[sidabrinis tiltas]]*, jungęs abu Ohajo upės krantus. Katastrofos metu žuvo 64 žmonės.

Yra teorija, kad *žmogus-drugys*, pasirodo prieš įvykstant didelėms nelaimėms, norėdamas perspėti žmones.

## Taip pat skaitykite
* Žmogus-pelėda
* Kriptozoologija

## Šaltiniai
Šeimininkė (Ūkininkas)

**Šeimininkė** – nemokamas „Ūkininko“ priedas, leistas 1923–1928 m. Kaune.

## Istorija
Leido kooperatinė spaudos bendrovė „Ūkininkas“. Išėjo 37 numeriai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Šeimininkė“. E-paveldas.lt
Šaltinėlis (Seinai)

**Šaltinėlis** – katalikiško laikraščio *[[Šaltinis (Seinai)|„Šaltinis“]] priedas Lietuvos bernaičiams ir mergaitėms*, ėjęs 1906 m. kovo mėn. – 1914 m. rugpjūčio mėn. Seinuose.

## Istorija
Pirmasis vaikams skirtas lietuviškas periodinis leidinys. Leido „Laukaitis, Dvaranauskas, Narijauskas ir Bendrovė“. Nuo 1906 m. savaitinis, 1914 m. leistas kas dvi savaites ir rečiau. 1911–1914 m. – savarankiškas žurnalas. 1906–1911 m. prenumeruotas ir platintas kartu su „Šaltiniu“, kuris 1909 m. leistas 6500 egz., 1914 m. – 7500 egz. tiražu. 1913 m. tyrė savo skaitytojų nuomonę, paskelbė duomenis.

1926 m. Marijampolėje pradėjus leisti savaitraštį „Šaltinis“, 1928–1940 m. leistas ir jo priedas „Šaltinėlis“.

Turėjo apie 100 bendradarbių. „Šaltinėliui“ rašė Adomas Dambrauskas-Jakštas, Antanas Giedraitis-Giedrius, Matas Grigonis, P. Mičiulis, Juozas Naruševičius, Marija Pečkauskaitė-Šatrijos Ragana, Ksaveras Sakalauskas-Vanagėlis, Juozas Stanikūnas, Juozas Šnapštys-Margalis, Jurgis Tilvytis-Žalvarnis ir kt.

## Redaktoriai
* J. Baltrušaitis – klierikas, 1906–1907 m.
* J. Grabauskas – 1907–1908 m.
* A. Racevičius – 1908–1911 m.
* Stasys Tijūnaitis – 1911 m.
* Bronius Stosiūnas – 1911–1914 m. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Šaltinėlis“ E-paveldas.lt
Šaltinėlis (Vilnius)

**Šaltinėlis** – žurnalas vaikams, ėjęs 1991–1997 m. Vilniuje.

## Istorija
Įsteigė ir leido Rimantas Martinėlis. Tiražas 1991 m. – 25 000 egz., 1995 m. – 15 000 egz.

Spausdino rašinius, ugdančius vaikų dorovę, supažindino vaikus su lietuvių literatūra, istorija, etnografija bei geografija.

## Redaktorės
* Zita Martinėlienė – 1991–1995 m., 1996–1997 m.
* Vida Dzidzevičiūtė – 1995–1996 m. 

## Šaltiniai
Šeimininkė (Ūkininko patarėjas)

**Šeimininkė** – *visų [[Lietuva|Lietuvos]] moterų laikraštis*, ėjęs kaip „Ūkininko patarėjo“ priedas 1937–1940 m. ir nuo 1990 m. Kaune.

## Istorija
1937–1940 m. du kartus per mėnesį leido Žemės ūkio rūmai. Rašė sveikatos, šeimos, švietimo, auklėjimo klausimais, spausdino įvairius praktinius patarimus. Išėjo 99 numeriai.

Lietuvos moterų savaitinis laikraštis, leidžiamas nuo 1990 m. balandžio mėn. Kaune, kaip atkurtas 1937–1940 m. ėjęs to paties pavadinimo leidinys. Iki 1992 m. ėjo kaip savaitraščio „Ūkininko patarėjas“ priedas, vėliau savarankiškas, nuo 2011 m. – žurnalas. Rašo namų ūkio, buities ir šeimos klausimais. Tiražas 1990 m. – 67 000 egz., 1997 m. – 50 800 egz., 2010 m. – 20 000 egz.

## Redaktorės
* Dalia Juškienė – 1990–1993 m. ir nuo 2010 m.
* Danutė Junevičienė – 1993–2010 m. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Šeimininkė“. E-paveldas.lt
* „Šeimininkė“ (Ūkininko patarėjas)
Šeimos sveikata

**Šeimos sveikata** – žurnalas šeimai, ėjęs nuo 1994 m. gruodžio mėn. iki 2004 m. Vilniuje.

## Istorija
Leido leidykla „Šeimos medicinos praktika“. Įsteigtas bendradarbiaujant su analogiško Kanados žurnalo redakcija. Spausdinti Lietuvos ir Kanados gydytojų rašiniai. Tiražas 1994 m. – 10 000 egz., 1997 m. – 7700 egz.

## Redaktoriai

* Leonas Valius – 1994–1997 m.
* Violeta Agurkytė – 1997–2001 m.
* Diana Šležienė – 2001–2003 m.
* Vaidonė Tamošiūnaitė – 2004 m.

## Šaltiniai
Čiučiuna

**Čiučiuna**, *čiučiunia* () - hominidas kriptidas, kuris pagal gandus egzistuoja Jakutijoje (Rusija). Jis aprašomas kaip 1,8-2,1 m aukščio, padengtas tamsiais plaukais. Kai kurie kriptozoologai (pvz., *Bernard Heuvelmans*)  teigia, kad čiučiunos gali būti reliktinė neandertaliečių populiacija. Kriptozoologas Markas Holas (*Mark Hall*) iškėlė mintį, kad tai gali būti išlikę *[[Homo gardarensis]]* atstovai. Niekas nėra pateikęs rimtų įrodymų, kad čiučiunos egzistuoja.

1929 m. balandį laikraštyje „Autonominė Jakutija“ straipsnyje „Čiučiuna“ rašė: „Verchojanskiečiai tvirtina, kad šiaurėje egzistuoja iki šiol nežinoma gentis. Verchojanskiečiai žino, kad čiučiuna ne fantazija. Yra liudininkų.“ ir „Čiučiuna aukštas, tvirtai sudėtas, vilki žvėrių kailiais, turi ilgus plaukus, kurie plaikstosi bėgant, ginkluotas lanku ir strėlėmis, vengia vietinių gyventojų, bet kartais įlenda į rūsius ieškodami ko nors valgomo, bėgioja labai greitai, greičiau nei arklys. Žinomas vienas atvejis, kai naktį pramogai mėtė į jurtą nedidelius akmenis.“

Vienas paskutinių pranešimų apie čiučiuną buvo 2002 m. kovą..

## Nuorodos

* Гурвич И. С. Таинственный чучуна (история одного этнографического поиска). М. Мысль. 1975 г., 96 с.
Šešupės bangos

**Šešupės bangos** – Marijampolės apskrities laikraštis, *savaitinis iliustruotas visuomenės laikraštis*, ėjęs 1925–1928 m. Marijampolėje.

## Istorija
Leido „Šešupės bangų“ bendrovė. Spausdino „Dirvos“ spaustuvė Marijampolėje. Išėjo 120 numerių. Leido priedus „Gėlynėlis“, „Mokytojų reikalai“.

Rašė švietimo, kultūros, socialiniais klausimais, informavo apie Marijampolės įvykius, spausdino grožinės literatūros kūrinius.

Bendradarbiavo J. Burinskas, Liudas Gira, Juozapas Albinas Herbačiauskas, J. Kvederavičius, Jurgis Matulevičius-Matulaitis, Antanas Venclova ir kt.

Redagavo Kostas Stiklius. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Šešupės bangos“. E-paveldas.lt
Pirminė rinka

**Pirminė rinka (angl. primary market)** – rinka, kurioje tarpininkai arba investuotojai parduodama naują vertybinių popierių emisiją, o pajamos iš emisijos išplatinimo atitienka emitentui. Čia kaip tarpininkai veikia investiciniai bankai. Daugelyje šalių pačiai įmonei prekiauti vertybinių popierių biržoje neleidžiama, todėl procese tarpininkauja investiciniai bankai. Pirminė rinka dažniausiai neturi konkrečios vietos. Sandoriai vyksta tik viena kryptimi ir tik vieną kartą.

## Taip pat skaitykite
* Antrinė rinka
* Tretinė rinka
* Ketvirtinė rinka
M5000

**M5000** (t. p. *M-5010*, *M 5100*) buvo trečios kartos perforacinių skaičiavimo kompleksų (minikompiuterių) serija, 1973–1984 m. gaminta Vilniaus skaičiavimo gamykloje. Tai pirmieji lietuviški minikompiuteriai. Buvo išleisti trys modeliai: **M5000**, **M5010** ir **M5100**. Suprojektavo Skaičiavimo mašinų specialusis konstravimo biuras.

## Kompleksai
### M5000

Kompleksas gamintas 1973–1979 m. Buvo skirtas ekonominės informacijos matematiniam ir loginiam apdorojimui, įvairiems uždaviniams komercinėse, statybos, transporto, inžinerinės ir kitose įmonėse spręsti. Komplekso greitis – 14 000 operacijų per sekundę, RAM dydis – 16 arba 32 kB (kreipties laikas ne didesnis, kaip 2,5 μs). Operavo kintamo dydžio fiksuotojo kablelio skaičiais. Kompleksas užėmė 40 m² plotą, svėrė 2 400 kg, galia – 7,5 kW.

Perforacinį skaičiavimo kompleksą M5000 sudarė:
* Procesorius **R121**;
* Valdymo pultas **R210**;
* Perforatorius **R630**;
* Perfokortų įvesties įrenginys **R640**;
* Perfojuostų įvesties ir išvesties įrenginys **R510**;
* Magnetinių diskų atminties įrenginys **R412**;
* Spausdintuvas **ACPU 128-2M** arba **3M**; 

Prie komplekso tiesiogiai galėjo būti prijungta iš viso 16 įvesties ir išvesties įrenginių.

### M5010

Kompleksas gamintas 1975–1981 m. Greitis – 14 000 operacijų per sekundę, RAM dydis – 32 kB. Be R412, turėjo R421 magnetinių dvipusių diskų įrenginį.

### M5100

Kompleksas gamintas 1978–1984 m. Greitis – 33 000 operacijų per sekundę, RAM dydis – 64 kB.

## Šaltiniai
Tretinė rinka

**Tretinėje rinkoje (angl. third market)** vyksta užbiržinės operacijos visais biržoje aprobuotais (listinguojamais) vertybiniais popieriais. Ši rinka naudojama stambių institucinių investuotojų, kurie nenori mokėti visų didelio sandorio komisinių. kuo didesnis sandoris, tuo daugiau galima dėrėtis dėl kainos. Kai kurie brokeriai suteikia galimybę prekiauti vertybiniais popieriais, kai birža uždaryta.

## Taip pat skaitykite
* Pirminė rinka
* Antrinė rinka
* Ketvirtinė rinka
Mosėdžio pilkapiai

**Mosėdžio pilkapiai** (valstybės saugoma regioninio reikšmingumo lygmens kultūros vertybė: unikalus kodas - , senas vertybės kodas - A475, senas kultūros paminklų sąrašo Nr. AV2052) – pilkapynas pietvakarinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Baksčiuose (Mosėdžio seniūnija), 10 m į vakarus nuo kelio Skuodas–Plungė, kairiajame Bartuvos krante. 

## Pilkapiai

Įrengti pakilesnėje slėnio  vietoje, kurios šiaurės pusėje stūkso 5 rekonstruotų pilkapių sampilai. Jų skersmuo 7–10 m, aukštis iki 1 metro. Aplinkui pilkapius auga jauni medeliai, o į rytus stovi anotacinis ženklas. 

1988 m. pilkapiai paskelbti vietinės reikšmės archeologijos paminklu, 1997 m. įrašyti į nekilnojamųjų kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąrašą, 2005 m. pripažinti valstybės saugoma kultūros vertybe.

Teritorijos plotas 17 880 m². 

## Tyrimai

1959 m. išaiškino, o 1960 m. topografinę nuotrauką darė Ignas Jablonskis. 1987 m. žvalgė Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (vadovas Bronius Dakanis), 2016 m. – Kultūros paveldo centras (Arūnas Strazdas, Jonas Balčiūnas, Algirdas Skrupskelis).

1960 m. užfiksuoti 8 pilkapiai, kurių skersmuo 7–18 m, aukštis – 80 cm. 1972 m. Mosėdžio kolūkis 3 pilkapius sunaikino, o kitų sampilus nuardė. Jų vietoje I. Jablonskis rado lipdytos keramikos ir degintinių kaulų. Padedant gydytojui Vaclovui Intui pilkapyno ardymas buvo sustabdytas, o 1973 m. Kretingos kraštotyros muziejus atliko tyrimus (vadovas I. Jablonskis). 

1973 m. ištirtas 120 m² plotas, kuriame aptikti 6 degintiniai žmonių kapai, surinkta lipdytų puodų šukių lygiu bei brūkšniuotu paviršiumi. Nustatyta, kad pilkapių pagrindai ir tarpai tarp pilkapių buvo išgrįsti akmenimis, o sudegintų mirusiųjų palaikai laidoti ant grindinio arba po juo iškastose duobelėse, suberiant juos į krūveles arba lipdytas urnas. Kapas aplinkui buvo apdedamas gulsčiais arba statmenais akmenimis, o virš jo sukraunamas akmenų sampilas.

Ištirti kapai datuojami V–IV a. prieš m. e. Suardytoje dalyje rasta I tūkstantmečio pr. m. e. degintinių kapų liekanų. 

Po tyrimų penki pilkapiai rekonstruoti. 
 
## Šaltiniai

*Ignas Jablonskis. Kas atrasta Mosėdyje. - Mokslas ir gyvenimas. - 1973. - Nr. 3

## Nuorodos
*
Prekybinis vekselis

**Prekybiniai vekseliai**, *komerciniai vekseliai* () naudojami prekybiniuose sandoriuose. Jeigu komerciniai vekseliai atitinka reikalavimus (*trumpalaikiai*, su dviem ir daugiau parašų) jie yra priimami bankų ir teikiami klientams kaip paskola. Komerciniai bankai gali pateikti komercinius vekselius centriniam bankui, kur jie perkami bei apskaitomi. 

Komerciniai vekseliai išduodami stambiausių bendrovių. Jie mažiau rizikingi nei banko teikiami kreditai, todėl bankai investuoja į šiuos vertybinius popierius. JAV komercinius vekselius gali išleisti aukščiausią kreditingumo retingą turinčios įmonės, todėl jie yra patikimi. Trūkumai: nestabili rinka, menka antrinė rinka arba jos iš viso nėra.
Šiaulietis

**Šiaulietis** – *visuomenės, kultūros ir politikos [[savaitraštis]]*, leistas nuo 1924 m. gruodžio 14 d. iki 1930 m. kovo 1 d. Šiauliuose.

## Istorija
Išėjo vietoje savaitraščio „Mūsų kraštas“. Leido Petras Labanauskas, Antanas Januševičius. Redakcijos adresas: turgavietė, „Vilties“ draugijos knygynas, nuo 1926 m. Bažnyčios g. 40, Vilniaus g. 217, nuo 1929 m. – Varpo g. 18. Spausdino „Titnagas“, Savičiaus ir Šumkausko spaustuvė, B. Fridmano spaustuvė Šiauliuose. Išėjo 237 numeriai.

Nagrinėjo Šiaulių krašto ekonomikos, kultūros, švietimo, socialinius klausimus, informavo apie įvykius Lietuvoje, pasaulyje.

Bendradarbiavo Gerardas Bagdonavičius, Vytautas Bičiūnas, P. Bružas, Stasys Būdavas, Jonas Čeičys, J. Čepinskas, D. Černiauskas, Kostas Korsakas, Stasys Stulginskas, Pranas Tamošaitis, Arėjas Vitkauskas ir kt.

## Redaktoriai
* Petras Labanauskas, Albinas Januševičius, J. Mielys, T. Radžius. 
* Tomas Dambrauskas‎ – 1928 m. faktinis redaktorius. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Šiaulietis“. E-paveldas.lt
Banko akceptas

**Bankų akceptai** yra bankų sutikimas apmokėti mokėjimo dokumentus, pavyzdžiui, vekselius, tai apmokėjimo garantija. Tokiu būdu bankai teikia paskolas tarptautinės prekybos mokėjimams vykdyti. Vekselius į banką pateikia importuotojai ir eksportuotojai. Bankų paskolos dažniausiai yra trumpalaikės. Bankų akceptai laikomi pačiais saugiausiais. Akcepto savininku jo supirkimo momentu gali būti tiek bankas, tiek užsienio eksportuotojas arba pinigų rinkos investuotojas. Jis yra patikimas ir aukšto likvidumo. Be to jie gali būti paleidžiami į antrinę rinką. Akceptas pardavinėjamas žemesne nei nominali vertė, todėl investuotojo pelnas susidarys tik padidėjus akcepto kainai iki jo supirkimo. Be to jie priimami ir į banko privalomus rezervus. Privalumas: maža rizika, o trūkumas – ribotas supirkimo laikotarpis.
Šiaulių aidas

**Šiaulių aidas** – informacinis dienraštis, ėjęs 1935 m. birželio 13 d. – gruodžio 31 d. Šiauliuose, Stoties g. 11. 

## Istorija
Leido V. Vebra. Pirmasis Šiaulių apskrities dienraštis, daug vietos skyręs įdomybėms, sensacijoms, pasaulio įvykiams, kronikai. Spausdino „Lietpres“ spaustuvė Šiauliuose, Stoties g. 11. Išėjo 160 numerių.  bendradarbiavo Justas Piliponis.

## Redaktoriai
Algimantas Stasys Bundza, Juozas Valentinas, V. Vebra. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
*„Šiaulių aidas“. E-paveldas.lt
Šiaulių kraštas

**Šiaulių kraštas** – Šiaulių apskrities laikraštis, einantis nuo 1990 m. lapkričio 20 d. Šiauliuose, P. Višinskio g. 26.

## Istorija
Iki 1995 m. buvo krašto laikraštis. Leidžia 6 kartus per savaitę UAB „Šiaulių kraštas“, nuo 2000 m. „Respublikos leidinių grupės“ dalis. Tiražas 1990 m. – 9000 egz., 1997 m. – 25 000 egz.  Leido priedą „Reklamos laikraštis“, filialai: „Biržiečių žodis“, „Kelmės kraštas“, „Mūsų kraštas“, „Pakruojo kraštas“, „Sidabrė“, „Žemaitis“.

Rašo apie Šiaulių miesto bei rajono ir aplinkinių rajonų gyvenimo aktualijas, nagrinėja politines, socialines ir ūkines problemas.

## Redakcija
Redakcijoje dirbo Antanas Adomaitis, Rūta Jankuvienė, Laima Aganauskienė, Petras Balčiūnas, Giedrius Baranauskas, Dalia Bičienė, Jadvyga Buivydienė, Algimantas Brikas, Algirdas Dankisas, Petras Dargis, Mykolas Deikus, Gražina Dunauskienė, Vytautas Gaižauskas, Linas Garbenis, Marius Glinskas, Rūta Jankuvienė, Reda Janulytė, Saulius Juškevičius, Dalia Karpavičienė, Vytautas Kirkutis, Virginija Kirnienė, Živilė Kavaliauskaitė, Loreta Klicner, Natalija Kondrotienė, Zenonas Kučinskas, Arūnas Limantas, Elona Limantienė, Vladas Mikalauskas, Angelė Mockutė, Vita Morkūnienė, Regina Musneckienė, Aloyzas Pintveris, Jonas Ruminas, Loreta Ripskytė, Vytautas Ruškys, Nijolė Saimininkienė, Aldona Sireikienė, Antanas Staponkus, Sigitas Stasaitis, Adolfas Strakšys, Janina Šaparnienė, Jolanta Šiurkuvienė, Jonas Tamulis, Janina Vansauskienė, Nijolė Veršinskienė, Stanislava Vičaitė, Rita Žadeikytė ir kiti.

Vyriausiasis redaktorius Vladas Vertelis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Šiaulių kraštas“
AFC Iššūkio taurė

**AFC Iššūkio taurė** – Azijos futbolo konfederacijos organizuotas tarptautinis futbolo turnyras. Jame dalyvavo silpniausios Azijos zonos nacionalinės rinktinės. Nuo 2011 m. Iššūkio taurės laimėtojai įgijo tiesioginį kelialapį į AFC Azijos taurės turnyrą.

Po 2014 m. Iššūkio taurės turnyras panaikintas, o AFC Azijos taurės pirmenybės praplėstos.

## Dalyviai

AFC 46 savo nares pagal pajėgumą buvo suskirsčiusi į tris grupes: pajėgiausių, besivystančių ir silpnųjų. Pirmųjų dviejų grupių komandos varžėsi atrankoje į AFC Azijos taurę. Silpnųjų grupės komandos žaidė AFC Iššūkio taurės turnyre. Tiesa, dalis komandų iš pajėgesnių grupių taip pat dalyvavo Iššūkio taurėje. Nuo 2011 m. AFC Azijos taurės, paskutinių dviejų AFC iššūkio taurių laimėtojai automatiškai patekdavo į čempionatą.

Pirmajame turnyre dalyvavo iš karto visos komandos, o nuo antrojo jau rengtas atrankos turnyras.

AFC Iššūkio taurėje varžosi šios komandos (kartai finaliniame turnyre):
*  (3)
*  (2)
*  (1)
*  (1)
*  (1)
*  (1)
*  (1)
*  (3)
*  (1; atsisakė dalyvauti 2 kartus)
*  (1)
*  (0; atsisakė dalyvauti 2 kartus)
*  (3)
*  (1)
*  (3)
*  (3)
*  (3)
*  (0; atsisakė dalyvauti)

Stipresnių grupių komandos, dalyvavusios turnyre:
*  (4)
*  (2)
*  (3)
*  (3)
*  (4)
*  (4)

## Turnyrai

;Išnašos


## Šaltiniai
Šiaulių metraštis

**Šiaulių metraštis** – tęstinis leidinys, leistas 1930–1933 m., 1938 m. ir nuo 1994 m. leidžiamas Šiauliuose.

## Istorija
1930 m., 1931 m., 1932 m., 1933 m. ir 1938 m. leido Šiaulių kraštotyros draugija. Spausdino spaustuvė „Titnagas“. Išėjo 5 knygos. Pirmosios trys – tai informaciniai leidiniai apie Šiaulių miesto ir apskrities įstaigas, organizacijas, įmones. Ketvirtojoje knygoje publikuota tik muziejininkystės ir kraštotyros medžiaga, o penktoji knyga buvo skirta Lietuvos Respublikos dvidešimtmečiui, atspindinti 1918–1938 m. laikotarpį.

Bendradarbiavo Petras Avižonis, Aleksandras Merkelis, Jonas Puzinas, Juras Arnas Šaltenis, Balys Tarvydas ir kt.

Redagavo Peliksas Bugailiškis. 

Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, vėl buvo grįžta prie „Šiaulių metraščių“ leidimo idėjos. 1994 m. miesto mero Arvydo Saldos iniciatyva Šiaulių miesto savivaldybės taryba nutarė atnaujinti „Šiaulių metraščių“ leidimą. Pirmųjų trijų metraščių (1990–1993 m., 1994–1995 m., 1996–1998 m.) rengėjas istorikas, Šiaulių universiteto docentas Jonas Sireika, kitas, apimančias laikotarpius pagal Šiaulių miesto savivaldybės tarybos kadencijų trukmę, leidžia Šiaulių Aušros muziejus, pasitelkęs platų autorių ratą. Išleisti 1999–2002 m., 2003–2006 m. metraščiai, rengiamas 2007–2011 m. tomas.

## Šaltiniai
Šiandien (dienraštis)

**Šiandien** – rytinis bulvarinis dienraštis, ėjęs 1937–1938 m. Kaune.

## istorija
Leido A. Klimaitis. Bendradarbiavo Jonas Kriaučiūnas, J. Tomkus ir kt. Spausdino Kauno spaustuvė. Išėjo 46 numeriai.

Redagavo Pranas Klimaitis. 

## Šaltiniai
Sigma (gamybinis susivienijimas)

**Lietuvos gamybinis susivienijimas „Sigma“** – gamybinis susivienijimas, įkurtas 1966 m., jo centras buvo Vilnius, Vilniaus skaičiavimo mašinų gamykla. Sunyko atkūrus Lietuvos nepriklausomybę.

## Istorija

Susivienijimas įkurtas 1966 m., iš pradžių vadinosi **Skaičiavimo ir organizacinės technikos įmonių susivienijimas „Sigma“**, apjungė septynias įmones ir tris projektavimo-konstravimo organizacijas. Nuo 1971 m. vadinosi **Skaičiavimo technikos gamybiniu-techniniu susivienijimu „Sigma“**. Nuo to laiko vienijo penkias įmones ir dvi projektavimo-konstravimo organizacijos, visi turėjo juridinio asmens teises. Generalinės direkcijos funkcijas vykdė Vilniaus skaičiavimo mašinų gamykla.

1966 m. Vilniaus skaičiavimo mašinų gamykla buvo apdovanota Darbo raudonosios vėliavos ordinu, 1970 m. jai suteiktas Vladimiro Lenino vardas.

1991 m. buvo nutraukta didžiųjų skaičiavimo mašinų gamyba, todėl susivienijimas išnyko.

## Struktūra

### Biurai

* **Skaičiavimo mašinų specialus konstravimo biuras**
: Biuro tikslas buvo tirti perforacinės skaičiavimo technikos panaudojimo sritis, jų efektyvaus eksploatavimo sąlygas ir kurti naujus skaičiavimo kompleksus, jų komponentus.

* **Automatizacijos priemonių specialus konstravimo-technologinis biuras**
: Buro tikslas buvo ruošti gamybos kompleksinę technologiją, nestandartinių mechanizacijos ir automatizacijos priemonių kūrimas bei gamyba, cechų ir gamyklų mechanizavimas bei automatizavimas, kitų įmonių ir paties susivienijimo automatizuotos gamybos valdymo sistemos kūrimas ir vystymas. Taip pat tyrė ekonominio efektyvumo kėlimo problemas.

### Gamyklos

* **[[Vilniaus skaičiavimo mašinų gamykla]]**
: Vykdė visų skaičiavimo kompleksų pirmųjų pramoninių serijų išleidimą, jų generalinį surinkimą, centralizuotą pagalbinę ir aptarnaujančią gamybą.

* **[[Telšių skaičiavimo mašinų gamykla]]**
: Gamino perforatorius.

* **[[Panevėžio tiksliosios mechanikos gamykla]]**
: Gamino grafikus skaitantį įrenginį „Siluetas“, atminties įrenginius su magnetiniais diskais, duomenų iš perfojuostų perrašymo į perfokortas įrenginius ir kt. Gamino ir įvairius buitinės paskirties gaminius.

* **[[Tauragės skaičiavimo mašinų elementų gamykla]]**
: Gamino tipinius pakeitimo elementus, įvairias plataus vartojimo prekes.

* **[[Pabradės skaičiavimo prietaisų gamykla „Modulis“]]**
: Gamino kai kuriuos skaičiavimo mašinų elementus (transformatorius, maitinimo blokus, loginius elementus, laidų pynes ir kt.), plastikinius dirbinius. Gamino ir buitinės paskirties gaminius: lempučių girliandas, litavimo komplektus ir kt.

### Sportas
* FK Sigma Vilnius

## Šaltiniai
Fondų fondas

**Fondų fondas** – daugelio investuotojų sutelktos lėšos, kurias profesionalūs fondų valdytojai investuoja į įvairius investicinius fondus. Tokio fondo turtas yra netiesiogiai investuojamas į akcijas, obligacijas, žaliavas, pinigų rinkos priemones ir kitas turto klases įsigyjant kitų fondų vienetų.

## Fondų fondų rūšys
* Investicinis fondų fondas;
* Apribotos rizikos fondų fondas;
* Privataus kapitalo fondų fondas.
Kompensacija

**Kompensacija** ( – išlyginimas;  'išlyginti', 'pakeisti') – atlyginimas už tai, kas prarasta, perleista.

* Būdas įsipareigojimui nutraukti, visiškai arba iš dalies įskaitant kreditoriaus ir skolininko vienas kitam pateiktus reikalavimus;
* Išmoka, kuria atlyginama darbuotojui išlaidos, padarytos einant tarnybines pareigas;
* Išmoka už nepanaudotas atostogas;
* Biologijoje – organizmo persitvarkymas, sutrikus organo ar sistemos veiklai: pažeistų organų arba audinių funkcijas perima sveiki organai arba audiniai;
* Sutrikusios psichinių ir psichofiziologinių procesų pusiausvyros atkūrimas, sukuriant priešingos krypties reakcijas, realizuojant kt. impulsus;
* Vieno veiksmo būdo pakeitimas kitu.

## Šaltiniai
Brolis

** Brólis** – kiekvienas sūnus kitiems tų pačių tėvų vaikams.

Tai pat:
* Vienuolis, brolijos narys;
* tos pačios aplinkos, bendrų interesų žmogus;
* Vestuvėse – pajaunys, pamergys.

## Gamtos paminklai
* Puntuko brolis, akmuo Pašventupio kaime (Anykščių raj.), prie Šventosios upės, Penionių miške.

## Taip pat skaitykite
* Įbrolis 

## Šaltiniai
Jenny Haniver

**Jenny Haniver** - dirbinys iš rajos kūno, kuris buvo tam tikru būdu išpjaustytas ir suformuotas, o po to išdžiovintas, taip tapdamas fantastinio gyvūno mumija.

*Jenny Haniver* darymas buvo Antverpeno uoste neturinčių ką veikti jūrininkų pramoga - jie iš rajų darydavo džiovintas „undines“, kurias paskui nulakuodavo. Šiuos dirbinius jie pardavinėdavo. 

*Jenny Haniver* darydavo panašius į velnius, angelus, drakonus. Kai kurie autoriai teigia, kad jūrų vienuolis iš tikrųjų buvo *Jenny Haniver*. 

Anksčiausias žinomas *Jenny Haniver* piešinys pasirodė 1558 m. Konrado Gesnerio veikalo „Historia Animalium“ IV tome. Gesneris perspėjo, kad tai tėra performuotos rajos ir nereikia tikėti, kad tai miniatiūriniai drakonai ar kitokios pabaisos, kuo tais laikais daug kas tikėjo.

## Nuorodos

* Notes from the Museum's Mermaid Tank
* Jenny Haniver  in: *Monstropedia. The Monstrous Encyclopedia*.
Šiaulių naujienos (savaitraštis)

**Šiaulių naujienos** – *savaitraštis pašvęstas Šiaulių miesto ir apylinkės gyventojų reikalams*, visuomenės, politikos ir literatūros savaitraštis, ėjęs nuo 1923 m. gruodžio 21 d. iki 1928 m. gegužės 15 d. Šiauliuose.

## Istorija
Leido „Kultūros“ bendrovė, vėliau „Šiaulių naujienų“ leidėjų ratelis, nuo 1926 m. vasario mėn. – Juozas Švambaris. Redakcijos adresas Bažnyčios g. 1, nuo 1924 m., pasikeitus adresui – Bažnyčios g. 58, nuo 1926 m. – Dvaro g. 83. Spausdino Savičiaus ir Šumkausko spaustuvė bei „Titnago“ spaustuvė Šiauliuose.

Informavo apie Šiaulių apskrities ir Lietuvos įvykius, svarstė politikos, ekonomikos, socialinius klausimus. 1926 m. gruodžio 19 d. Nr. 53 ir 1927 m. sausio 9 d. Nr. 2 buvo konfiskuoti, laikraštis uždarytas, vietoje jo buvo leidžiami leidiniai: *„Šios dienos Šiaulių naujienos“* (sausio 14 d.), *„Šių metų Šiaulių naujienos“* (sausio 23 d.) *„Naujausios Šiaulių naujienos“*, *„Savaitinės Šiaulių naujienos“* ir kt. Nuo 1927 m. vasario 1 d. ėjo pavadinimu *„Naujos Šiaulių naujienos“*. Jos dažnai būdavo sustabdomos, vietoje laikraščio ėjo vienkarčiai leidiniai įvairiais pavadinimais:  *„Savaitinės Šiaulių naujienos“*, *„Mano Šiaulių naujienos“*, *„Kalėdų Šiaulių naujienos“*, *„100 Šiaulių naujienų“* ir kiti laikraščiai, pavadinime turėję žodžius „Šiaulių naujienos“.

Redagavo Pranas Purvis, Leonas Vitkauskas, Balys Petrauskas, Jonas Šliūpas, Alfonsas Vytautas Braziulis.

1988 m. savaitraščio vardą skaitytojų pageidavimu nusavino Šiaulių miesto laikraštis „Raudonoji vėliava“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Šiaulių naujienos“. E-paveldas.lt
Pinigų rinkos fondas

**Pinigų rinkos fondas** – minimalios rizikos investicinis fondas, investuojantis daugiausia į trumpo termino obligacijas ir indėlius, kurių vidutinė trukmė negali būti ilgesnė kaip 1 metai. JAV gana svarbią dalį pinigų rinkoje atlieka pinigų rinkos fondai. Jie skirti smulkiems investuotojams, kurie norėtų dalyvauti pinigų rinkoje, tačiau patys tam finansiškai nepajėgūs. Šie fondai nuperka didžiulius pinigų kiekius pinigų rinkos instrumentų ir paskui jų akcijas parduoda smulkiems ir individualiems investuotojams. Tokiu būdu jie gauna galimybę pasinaudoti pinigų rinkos suteikiamomis uždirbimo galimybėmis.
Valstybės iždas

**Valstybės iždas** - vyriausybės įstaiga, atsakinga už vyriausybės finansų valdymą, išlaidų planų įvairioms valstybės ministerijoms (pvz., sveikatos, švietimo, gynybos) sudarymą ir vidaus įplauką bei muitų ir akcizų mokesčių rinkimo priežiūrą. Be to, iždas rengia būsimų ekonominės veiklos lygių planus ir pataria finansų ministrui dėl metinio valstybės biudžeto.

## Lietuvoje
Valstybės iždas – Lietuvos Respublikos finansų ministerijos valdoma sistema, kuri apima šios ministerijos valdomą valstybės iždo bendrąją sąskaitą Lietuvos banke ir sistemas, leidžiančias įgyvendinti valstybės iždo funkcijas: kaupti valstybės iždo bendrojoje sąskaitoje valstybės piniginius išteklius ir juos išduoti, tvarkyti šių veiksmų apskaitą, atlikti kontrolę, rengti bei teikti atskaitomybę apie šiuos veiksmus, valdyti valstybės vardu prisiimtus įsipareigojimus išplatinus Lietuvos Respublikos Vyriausybės vertybinius popierius, pasirašius paskolų sutartis ir kitus įsipareigojamuosius skolos dokumentus, prognozuoti valstybės piniginių išteklių srautus, investuoti ar kitaip grąžintinai naudoti laikinai laisvus valstybės piniginius išteklius.

## Nuorodos
* Lietuvos valstybės iždo įstatymas
Kongo gigantiškasis voras

**Kongo gigantiškasis voras** arba **J’ba Fofi** (Baka kalba: „milžiniškas voras“) – kriptozoologinė būtybė, kuri esą egzistuoja Konge, galbūt tai esanti nauja voragyvių rūšis. Laikoma kriptidu ir tik pastaraisiais metais dažniau minima viešumoje.

Kongo gigantiškasis voras aprašomas kaip turintis panašų į tarantulo kūną, o ilgis tarp kojų sudaro 4–6 pėdas (1,22–1,83 m).
Vyriausybės vertybiniai popieriai

**Vyriausybės vertybiniai popieriai** *(VVP)* – skolos vertybiniai popieriai, kurie garantuojami valstybės turtu. VVP išplatinami pirminėje rinkoje, kurių emitentas yra centrinis bankas. VVP parduodami aukcionuose, kurie vyksta kartą per savaitę. Po išleidimo VVP aktyviai prekiaujama antrinėje rinkoje. VVP yra viena iš saugiausių investicijų, nes garantuojama valstybės turtu.

## Lietuvoje
Lietuvoje vyriausybės vertybiniai popieriai pagal trukmę skirstomi į: 
* vyriausybės obligacijas – kai jų trukmė (laikas, po kurio valstybė išperka obligacijas ir taip sugrąžina gautą paskolą bei sumoka sutartas palūkanas) ilgesnė nei vieneri metai;
* taupymo lakštus – tai tik fiziniams asmenims skirtos obligacijos, jų negali įsigyti įmonės, turinčios AB ir UAB statusą;
* iždo vekselius – kai jų trukmė trumpesnė nei metai.
Iždo vekselis

**Iždo vekseliai** () - trumpalaikiai vyriausybės vertybiniai popieriai. Lietuvoje tai iki vienerių metų trukmės vertybiniai popieriai. Trumpalaikiai vyriausybės vertybiniai popieriai parduodami už mažesnę negu nominalią kainą (su diskontu), o termino pabaigoje savininkui išmokama iš anksto nustatyta nominalioji vertė. Iždo vekselis yra išleidžiamas valstybės per diskonto rinką, kaip pinigų skolinimosi trumpam laikui priemonė. Daugumą iždo vekselių perka komerciniai bankai ir laiko juos kaip savo atsargų - aktyvų dalį. Tam, kad būtų kontroliuojamas pinigų kiekis, vadovaujančios pinigų ir kredito įstaigos iždo vekselius naudoja bankų sistemos likvidumo bazei tvarkyti. Pavyzdžiui, jeigu valdžia nori padidinti pinigų kiekį, ji gali išleisti daugiau vekselių, kurie padidintų bankų sistemos likvidumo bazę ir paskatintų išplėsti bankų indėlius.
Šiaulių naujienos (dienraštis)

**Šiaulių naujienos**, buv. *„Raudonoji vėliava“* – Šiaulių miesto laikraštis, leidžiamas nuo 1941 m. balandžio 19 d.

## Istorija
1941 m., 1944–1950 m. – LKP (b) Šiaulių miesto ir apskrities vykdomųjų komitetų organas. Nuo 1950 m. Nr. 80 iki Nr. 128 ėjo kaip LKP (b) Šiaulių miesto ir rajono komitetų ir Šiaulių miesto ir rajono vykdomųjų komitetų, vėliau, iki 1953 m. Nr. 108 – LKP (b) Šiaulių srities ir miesto komitetų ir Šiaulių srities ir miesto Darbo žmonių deputatų tarybos laikraštis. 1950–1953 m. buvo leidžiamas ir rusų kalba (*Krasnoje znamia*). Nuo 1953 m. Nr. 109 iki 1990 m. Nr. 32 – LKP Šiaulių miesto komiteto ir Šiaulių miesto Darbo žmonių deputatų tarybos organas (laikraštis). Iki 1988 m. liepos 27 d. ėjo pavadinimu „Raudonoji vėliava“, skaitytojų balsais išrinktas prieškarinio savaitraščio „Šiaulių naujienos“ pavadinimas. Nuo 1991 m. gegužės 18 d. steigėja ir leidėja – UAB „Šiaulių naujienos“, 1994 m. privatizuotas, 2001 m. akcininkų parduotas korporacijai „Vaivorykštė“.

Spausdino spaustuvė „Titnagas“. Iki 1993 m. 4 puslapių, nuo 1993 m. lapkričio 4 d. – 8 psl., nuo 1994 m. gegužės 28 d. šeštadieniais – 16 psl., vėliau 16 psl. ėjo kasdien. Tiražas 1941 m. – 5000 egz., 1965 m. – 15 900 egz., 1971 m. – 22 600 egz., 1975 m. – 25 500 egz., 1981 m. – 31 000 egz., 1990 m. – 39 500 egz., 1997 m. – 15 200 egz. 

Laikraštyje dirbo ar bendradarbiavo Stasys Bulzgis, Marius Glinskas, Stasys Ivanauskas, Valerijonas Knyva, Rimantas Lazdynas, Virgilijus Maižius, Nijolė Nastopkienė, Aleksandras Ostašenkovas, Vilius Puronas, Vytenis Rimkus, Juozas Sabaliauskas, Algirdas Stanelis (Juras), Romas Šilinis, Violeta Šoblinskaitė, Vladas Vertelis, Leonidas Vorobjovas, Laimutė Zimkienė, Jonas Dainius Ručinskas ir kiti.

## Redaktoriai
* L. Ščefanavičius – 1941 m.
* P. Navickas – 1944 m.
* H. Bačiulis – 1945–1947 m.
* R. Kučinskienė – 1947 m.
* Antanas Rudzinskas – 1947–1949 m.
* A. Miltakis – 1949–1950 m.
* B. Kibartas – 1950 m.
* Rapolas Valiukonis – 1950–1951 m.
* Stasys Laurinavičius – 1951–1953 m.
* Stasys Dovydaitis – 1953–1955 m.
* V. Vileikis – 1955–1958 m.
* Vladas Asinavičius – 1958–1965 m.
* Alfonsas Šidlauskas – 1965–1974 m.
* Pranciškus Narbutas – 1975–1990 m.
* Sigitas Blėda – 1991–1994 m.
* Petras Balčiūnas – 1994–1996 m.
* Nijolė Jurgilienė – 1996–2001 m.
* Linas Garbenis – nuo 2001 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Šiaulių naujienos“
Oreljanos provincija

**Oreljanos provincija** () – provincija šiaurės rytinėje Ekvadoro dalyje, ribojasi su Peru. Administracinis centras – Puerto Fransisko de Oreljana.

Tai yra viena naujausių šalies provincijų, sudaryta 1998 m. atskyrus nuo Napo provincijos. Pavadinta konkistadoro Fransisko de Oreljanos garbei.

Provincijoje gyvena nemažai indėnų: vaoranių, šuarų, kečujų.

## Geografija

Praktiškai visa provincijos teritorija yra Amazonės žemumoje, tankiai apaugusioje Amazonijos džiunglėmis. Tik pačiame vakariniame pakraštyje iškilęs Sumako ugnikalnis. Provinciją tankiai raižo Amazonės baseino upės – Napas, Tiputinis, Aguarikas, Pajaminas, Našinjas, Sunas ir kt. Yra krioklių. Didelę Oreljanos provincijos dalį užima Jasunio nacionalinis parkas.

## Administracinis suskirstymas
  
Provincija padalinta į 4 kantonus:

* Agvarikas (Nueva Rokafuertė)
* Puerto Fransisko de Oreljana
* Choja de los Sačasas
* Loretas

## Šaltiniai
Vyriausybės obligacija

**Vyriausybės obligacija** () – valstybės skolos vertybiniai popieriai, valstybės prisiimtas įsipareigojimas iš anksto sutartu terminu išpirkti obligaciją bei sumokėti nustatytas palūkanas. Laikoma, kad valstybės išleidžiamos obligacijos yra saugesnės ar net visiškai saugios, nes valstybė visada vykdo savo įsipareigojimus – t. y. laiku išperka obligacijas ir sumoka palūkanas. Tik išimtiniais atvejais dėl perversmų ar kataklizmų valstybės obligacijų išpirkimas gali būti atidėtas. Kaip tik dėl to, kad valstybės obligacijos laikomos saugiomis, už jas paprastai mokamos mažesnės palūkanos nei už įmonių obligacijas. Dėl šios priežasties valstybinės obligacijos dažnai būna ne tokios pelningos. Kita vertus, valstybinių obligacijų pelningumas priklauso nuo obligacijų rizikos (vyriausybės, valiutos, infliacijos). Vyriausybės dažniausiai išleidžia ilgalaikes obligacijų emisijas nuo 1 iki 30 metų, rečiau skolinasi lėšas iki vienerių metų terminui. Beveik visų pasaulio valstybių vyriausybės leidžia obligacijas siekdamos pritraukti kapitalą.
Taupymo lakštas

**Taupymo lakštas** () - Lietuvoje tai valstybės obligacija, skirta tik fiziniams asmenims.

Taupymo lakštus fiziniai asmenys įsigyja su diskontine nuolaida, o po nustatyto laiko valstybė juos išperka už visą kainą, tad perkantis asmuo skolina lėšas valstybei, o vėliau atgauna jas su palūkanomis. Taupymo lakštai neperpardavinėjami.
Antrarūšė obligacija

**Antrarūšės obligacijos** dar vadinamos *aukšto pajamingumo, didesnės rizikos obligacijos* (angl. high-yield bond, non-investment-grade bond, speculative-grade bond, junk bond) – menkos kokybės, bet dideles palūkanas teikiančios obligacijos, kurias išleidžia silpnos įmonės.

Menkas obligacijos įvertinimas reiškia didelę tikimybę, kad obligacija, ištikus bankrotui, nebus išpirkta.

## Nuorodos
* Verslo klasė: „Piratų“ ir gobšuolių bankas
Puerto Fransisko de Oreljana

**Puerto Fransisko de Oreljana** () arba **Koka** (*Coca*) – miestas Ekvadoro šiaurės rytuose, Amazonijoje, prie Napo ir Kokos upių santakos; Oreljanos provincijos administracinis centras. Yra Fransisko de Oreljanos oro uostas, iš kurio vyksta skrydžiai į Kitą.

Ekoturizmo centras. Iš miesto rengiamos kelionės po Amazonijos džiungles. Apylinkėse išgaunama nafta.

## Istorija

Miestas pavadintas konkistadoro Fransisko de Oreljanos garbei. Manoma, kad būtent nuo Kokos ir Napo santakos keliautojas pradėjo savo garsiąją kelionę Amazonės upe. Puerto Fransisko de Oreljana 1998 m. tapo naujai sukurtos Oreljanos provincijos centru.

## Šaltiniai
Lariozauras

**Lariozauras** () - kriptidas, manomai gyvenantis Komo ežere (Italija), apie 35 km į šiaurę nuo Milano. Šis ežeras yra vienas giliausių Europos ežerų (410 m giliausioje vietoje). 

1946 m. liudininkai pranešė, kad matė į roplį panašų gyvūną, plaukusį ežere. Gyvūną pavadino *lariozauru*, nes prieš šimtą metų rūšinis pavadinimas *Lariosaurus balsami* buvo suteiktas priešistoriniam ropliui, kurio fosilizuoti likučiai buvo aptikti netoli ežero. 
Komo miesto savaitraštis savaitę po pirmojo straipsnio rašė, kad tai buvo eršketas. Tačiau aiškinimas apie eršketą buvo žurnalistų prasimanymas. 

Kiti atvejai Komo ežere:
* 1954 m. - *Argegno* miestelyje matytas padaras apvaliais snukiu ir nugara, kurio kojos turėjo plaukiojamąsias plėves.
* 1957 m. rugpjūtis - didžiulė pabaisa vandenyje tarp *Dongo* ir *Musso* miestelių. 
* 1957 m. rugsėjis - matytas keistas gyvūnas, kurio galva apibūdinta kaip panaši į krokodilo.
* 2003 m. - prie *Lecco* miesto matytas gigantiškas ungurys, kurio ilgis apie 10-12 m.

Skeptikas tyrėjas *Giorgio Castiglioni*, nagrinėjęs šiuos atvejus, mano, kad 1954 m. buvo matyta ūdra, 1957 m. rugpjūčio atvejis - tiesiog apgaulė, 1957 m. rugsėjo pabaisa - galbūt didžiulė lydeka, o 2003 m. ungurys - pailgas kartu plaukiančių žuvų pulkas.
Šiaulių reklama

**Šiaulių reklama** – reklaminis-informacinis mėnesinis laikraštis, ėjęs nuo 1992 m. balandžio 2 d. Šiauliuose.

## Istorija
Leido UAB „Kontaktas“. Tiražas 1992 m. – 6000 egz., 1997 m. – 20 000 egz.  Prijungtas prie savaitraščio „Express kontaktas“.

## Vyriausieji redaktoriai
* Eugenijus Platovas – 1992–1993 m.
* Vytautas Cimermonas – nuo 1993 m.

## Šaltiniai
Šiaulių žinios

**Šiaulių žinios** – *savaitraštis visiems*, laikraštis, ėjęs nuo 1934 m. sausio 21 d. iki 1935 m. sausio 13 d. Šiauliuose. 

## Istorija
Leido M. Diktanas, „Šiaulių žinioms“ leisti kolegija, nuo Nr. 35 – Vladas Šaulys. Redakcija buvo įsikūrusi Varpo g. 6, nuo 1934 m. vasario 11 d. Nr. 4 –  Dvaro g. 43, vėliau – Vilniaus g. 235. Spausdino „Spaudos spaustuvė“ (Varpo g. 6) ir „Lietpres“ (Varpo g. 18) Šiauliuose. Išėjo 50 numerių. Paskutinis numeris išėjo su porašte *nepriklausomos, pažangios minties visuomeninis laikraštis* ir informacija, kad „Šiaulių žinių“ redaktorius išteisintas byloje dėl laikraštyje išspausdintos žinutės „Ėmė ar ne?“ (kyšius). 1935 m. birželio 13 d. išėjo „Šiaulių aidas“.

Bendradarbiavo P. Mikšys, J. Ruzgys, Ignas Urbaitis, B. Vėtra, Aleksandras Vitkauskas. 

Redagavo M. Diktanas, Algimantas Stasys Bundza, Vladas Šaulys. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
*„Šiaulių žinios“. E-paveldas.lt (su PDF)
Šiaulių spaustuvės

**Šiaulių spaustuvės** – spaustuvės, veikusios Šiauliuose.

## Istorija
Pirmąją spaustuvę Šiauliuose 1875 m. įkūrė kaunietis F. Leivandas. Šiauliai buvo antrasis miestas Kauno gubernijoje, turėjęs spaustuvę. Leivando spaustuvė veikė iki 1882 m., spausdino kvitus, blankus, etiketes. 1882 m. B. Šapira įkūrė antrąją spaustuvę, kuri turėjo litografavimo stakles. B. Šapiros ir jo sūnaus spaustuvė veikė iki 1911 m. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą mieste dar veikė:
* G. Minskerio spaustuvė – 1895–1915 m., išspausdinusi smulkesnių leidinių ir lietuvių kalba.
* Š. Sendako litografija – 1896–1903 m.
* A. Srogovičiaus spaustuvė – 1906–1915 m.
* G. Pero spaustuvė – 1911–1915 m.
* F. Šabaševičiaus spaustuvė – 1912 m.
* I. Brevdos spaustuvė – 1906–1915 m., be kitų spaudinių, išleido ir kelias lietuviškas brošiūras.
* A. Maizenfuso poligrafinė įmonė – nuo 1905 m. iki 1941 m.

1920–1923 m. Šiauliuose įsikūrė dar keturios spaustuvės:
* 1920 m. įkurta Š. Savičiaus ir B. Šumkausko spaustuvė ir litografija, pavadinta „Grafika“. Spausdino periodinius leidinius: žurnalą „Kultūra“, Šiaulių miesto laikraštį „Mūsų momentas“, kalendorius, brošiūras, sapnininkus.
* 1921 m. B. Fridmanas įkūrė spaustuvę blankams, kontoros knygoms, atvirukams gaminti. 1932 m. įmonė parduota P. Viesulienei, kuri spaustuvę pavadino „Lietpres“.
* 1923 m. Jonas Šliūpas įkūrė spaustuvę „Titnagas“.
* 1932–1935 m. Šiauliuose veikė tautininkų organizacijos spaustuvė „Viltis“. Turėjo rotacinę spausdinimo mašiną, dvi plokščias ir dvi tigelines spaudos mašinas. 1935 m. gruodžio mėn. „Viltis“ perkelta į Kauną. 

## Šaltiniai
Šeimyna (laikraštis)

**Šeimyna** – nemokamas mėnesinis „Tėvynės sargo“ priedas, leistas 1923–1926 m. Kaune.

## Istorija
Skirtas šeimos problemoms. Išėjo 39 numeriai. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Šeimyna“. E-paveldas.lt
Šiaurės Atėnai

**Šiaurės Atėnai** – kultūros savaitraštis, einantis nuo 1990 m. vasario 7 d. Vilniuje, Mėsinių g. 4.

## Istorija
Vilniuje 1990 m. įsteigė "Šiaurės Atėnų" bendrija (steigėjai Arvydas Juozaitis, Saulius Stoma ir Saulius Šaltenis) ir "Vilties" spaustuvė (direktorius Romas Pakulis); vėliau UAB „Šiaurės Atėnai“. Leistas kaip laikraščio „Lietuvos aidas“ kultūros priedas. Leidžia VšĮ „Šiaurės Atėnų fondas“. Tiražas 1990 m. – 50 000 - 33 100 egz., 1997 m. – 3000 egz., 2010 m. - 1630 egz. 2020 m. - 1468 egz.

Spausdina rašinius apie literatūrą, meną, filosofiją, kultūros raidą Lietuvoje.

## Redaktoriai
* Arvydas Juozaitis, Saulius Šaltenis, Saulius Stoma – 1990 m.
* Saulius Šaltenis – 1990–1994 m.
* Linas Paulauskis – 1994–2000 m.
* Jūratė Visockaitė – 2000–2003, 2004–2010 m., 
* Sigitas Parulskis – 2003–2004 m., 
* Giedrė Kazlauskaitė – 2010–2012 ir 2014–2024 m., 
* Žydrūnas Drungilas – 2012–2014 m., 
* Eglė Frank – nuo 2024 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Šiaurės Atėnai“ svetainė
* „Šiaurės Atėnai“ archyvas
Hokaidinis vilkas

**Hokaidinis vilkas** (*Canis lupus hattai*), japoniškai vadinamas Ezo vilku ()  – Hokaido saloje (Japonija) gyvenęs išnykęs vilkų porūšis. Antras išnykęs Japonijos vilkų porūšis – Honšiu vilkas. Hokaidiniai vilkai buvo didesni už Honšiu vilkus, savo dydžiu panašesni į normalius pilkuosius vilkus.

Hokaidiniai vilkai išnyko Meidži restauracijos laikais. Vilkas atrodė grėsmė gyvulininkystei, kurią tuo metu skatino Meidži vyriausybė. Buvo sukurta premijų sistema, kuri skatino naikinti vilkus, buvo surengta jų nuodijimo kampanija. Hokaido ekonomika tą periodą sparčiai vystėsi, tad vilkai nukentėjo ir nuo gamtinės aplinkos nykimo.

Nuo išnykimo momento retkarčiais pasigirsta naujienų, kad hokaidinį vilką kas nors matė. Tačiau šios žinios iki šiol nebuvo patvirtintos.

## Šaltiniai
La Viktorija

**La Viktorija** ( – 'pergalė') gali reikšti:
 
* La Viktorija – miestas Kolumbijoje, Amazonės dep.;
* La Viktorija – miestas Kolumbijoje, Bojakos dep.;
* La Viktorija – miestas Kolumbijoje, Valje de Kaukos dep.;
* La Viktorija – miestelis Ispanijoje, Andalūzijoje;
* La Viktorija de Asentechas – miestelis Ispanijoje, Tenerifėje;
* La Viktorija – miestas Venesueloje;
* La Viktorija – miestas Paragvajuje, kitaip *Puerto Kasadas*.

## Taip pat skaitykite
* Viktorija
Šilalės artojas

**Šilalės artojas** – Šilalės rajono laikraštis, einantis nuo 1951 m. kovo 24 d. Šilalėje, J. Basanavičiaus g. 2.

## Istorija
1951–1990 m. LKP Šilalės rajono komiteto ir Liaudies deputatų tarybos organas, nuo 1990 m. – rajono laikraštis. Steigėja ir leidėja nuo 1995 m. UAB „Šilalės artojas“. 1951 m. ėjo kartą-dukart, vėliau – du kartus, nuo 1963 m. – tris kartus per savaitę, 1982 m. – savaitraštis, nuo 1983 m. ėjo triskart, nuo 1990 m. – du kartus per savaitę. Iki 1962 m. vadinosi „Spalio pergalė“, 1962–1993 m. – „Artojas“, nuo 1994 m. – „Šilalės artojas“.

Spausdino Šilalės spaustuvė, nuo 1982 m. Klaipėdos „Ryto“ spaustuvės Šilalės filiale laikraštis „Artojas“ buvo tik renkamas, o spausdinamas Šiaulių „Titnage“ Tiražas 1951 m. – 1000 egz., 1987 m. – 8300 egz., 1997 m. – 4500 egz.

Laikraštyje dirbo ar bendradarbiavo Steponas Algirdas Dačkevičius, Vytautas Čepas, Benjaminas Pocius ir kiti.

## Redaktoriai
* J. Ruzgaitis – 1951 m.
* B. Mockus – 1951–1953 m.
* Irena Antanavičienė – 1953–1955 m.
* M. Rėpša – 1955–1956 m.
* A. Žilinskas – 1956–1958 m.
* Genovaitė Kazlauskaitė – 1958 - 1965 m.
* S. Greviškis – 1965–1967 m.
* Alfonsas Briedis – 1967–1985 m.
* S. Zaluda – 1986–1987 m.
* Petras Dargis – 1988–1990 m.
* Laima Žiauberienė – 1991–2015 m. 

## Šaltiniai
Šilalės spaustuvė

**Šilalės spaustuvė** – spaustuvė, 1950–1985 m. veikusi Šilalėje.

## Istorija
Įsteigta 1950 m. kartu su Šilalės rajono laikraščio „Spalio pergalė“ redakcija. „Spalio pergalės“ pirmasis numeris pasirodė 1951 m. kovo 24 d. 1952–1953 m. Šilalės spaustuvėje buvo spausdinamas ir Šilalės MTS laikraštis „Tarybinis mechanizatorius“.

1960 m. Šilalės spaustuvė prijungta prie Tauragės spaustuvės. 1962 m. balandžio 21 d. išėjo paskutinis „Spalio pergalės“ numeris. Spaustuvė buvo uždaryta.

1963 m. kovo 1 d. ėmus leisti naują rajono laikraštį „Artojas“, Šilalės spaustuvė atgaivinta. 1976 m. kartu su Plungės, Tauragės ir Telšių spaustuvėmis buvo prijungta prie Klaipėdos „Ryto“ spaustuvės ir tapo skyriumi. Nuo 1982 m. Klaipėdos „Ryto“ spaustuvės Šilalės filiale laikraštis „Artojas“ buvo tik renkamas, o spausdinamas Šiaulių „Titnage“. 1985 m. gegužės mėn. Šilalės spaustuvėje sumontuota fotorinkimo aparatūra, bet 1985 m. rudenį Šilalės spaustuvė uždaryta. 

## Šaltiniai
Šilalės naujienos

**Šilalės naujienos** – nepriklausomas miesto laikraštis (savaitraštis), ėjęs nuo 1994 m. gegužės 1 d. iki 2000 m. Šilalėje, Dariaus ir Girėno g. 34-3. 

## Istorija
Įsteigė ir leido A. Viluckis, vėliau UAB „Šilalės naujienos“. Tiražas 3000 egz. 2001 m. spalio 1 d. išregistruotas.

Redaktorė E. Aušrienė. 

## Šaltiniai
Šiaurės Lietuva (almanachas)

**Šiaurės Lietuva** – Žiemgalos almanachas, leidžiamas nuo 1991 m. Šiauliuose.

## Istorija
Leistas kaip atkurtas 1930–1933 m. ėjęs savaitraštis „Šiaurės Lietuva“. Leidykla „Šiaurės Lietuva“. Redaktorius ir sudarytojas Stasys Tumėnas. Tiražas 1991 m. – 7000 egz., 1994 m. – 1600 egz.  Iki 2008 m. išėjo 4 numeriai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Šiaurės Lietuva
Šilalės žinios

**Šilalės žinios** – Šilalės rajono laikraštis, ėjęs nuo 2004 m. kovo 10 d. iki 2015 m. Šilalėje, J. Basanavičiaus g. 23A.

## Istorija
Leidžia UAB „Šilalės žinios“. Iš pradžių vadinosi „Šilo aidas“. Spausdino „Klaipėdos“ redakcijos spaustuvė.

## Redaktoriai

* Linas Jegelevičius – 2005 m.
* Jurgita Gedeikienė – 2007–2008 m.
* Antanas Damulis – 2008–2010 m.
* Vida Gudaitienė – 2010 m.
* Kristina Zavjalova – 2010–2011 m.
* Mindaugas Jokubauskas – 2012 m.
* Simona Kvederytė – 2012 m.
* Rita Kiupelytė – 2013 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*„Šilalės žinios“
Šilokarčema (laikraštis)

**Šilokarčema** – *[[Šilutės rajonas|Šilutės rajono]] ir [[Pagėgių savivaldybė]]s nepriklausomas [[laikraštis]]*, einantis nuo 1995 m. rugsėjo 1 d. Šilutėje. 

## Istorija
Steigėja Šilutės rajono savivaldybė, pirmieji leidėjai – Lijana Venckienė ir Antanas Lauraitis. Leido individualioji įmonė „Rotsekis“. Tiražas 1997 m. – 1500 egz. 

## Redaktoriai
* Skirmantė Galvydytė-Paplauskienė – 1995 m. 
* Kristina Toleikienė – nuo 1998 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*„Šilokarčema“
Šilutės naujienos

**Šilutės naujienos** – Šilutės rajono laikraštis, einantis Šilutėje, Turgaus a. 12.

## Istorija
Leidžia UAB „Šilutės leidyba“.

Redaktorius Skirmantė Galvydė. 

## Nuorodos
*„Šilutės naujienos“
Šilokarčemos apsakymas

**Šilokarčemos apsakymas** () – provokiškos orientacijos savaitraštis, leistas nuo 1861 m. balandžio 12 d. iki 1862 m. kovo 31 d. Šilutėje.

## Istorija
Leistas lietuvių ir vokiečių kalba, nuo 1861 m. Nr. 35 ėjo tik vokiečių kalba. Spausdintas gotišku šriftu.  Spausdino Zyberto spaustuvė. Vietoje jo nuo 1872 m. birželio 24 d. leistas *„Heydekruger Kreis-Blatt“*.

Leido ir redagavo A. Umlaufas, nuo 1861 m. Nr. 35 – Frydrichas Vilhelmas Zybertas.

## Šaltiniai