open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Oro laivynas (Lietuvos kariuomenė)

**Oro laivynas** – 1920 m. rugsėjo 22 d. – 1921 m. birželio 28 d. naudotas oficialus Lietuvos kariuomenės aviacijos pajėgų pavadinimas.

Oro laivynas administraciniu ir operatyviniu atžvilgiu buvo pavaldus Generalinio štabo viršininkui, techniniu – Generalinio štabo Inžinerijos skyriaus viršininkui.

Lietuvos kariuomenės Oro laivynui vadovavo generolas leitenantas Juozas Kraucevičius (1879–1964). Karo aviacijai jis iš viso vadovavo nuo 1920 m. liepos 18 d. iki 1927 m. vasario 5 d.

## Ženklinimas

Siekiant supaprastinti nuo 1919 m. kovo 1 d. naudotą daugiaspalvį sudėtingą Vytauto Raubos sukurtą karinės aviacijos ženklą, nuo 1920 m. lapkričio 17 d. Oro laivynas pradėjo naudoti naują ženklą (roundelį), kurį sudarė viršutinių ir apatinių sparnų išorinėse pusėse piešiamas 2 m pločio baltas ruožas skridimo kryptimi, ruožo viduryje – tamsiai raudonos spalvos stilizuotas skydas su baltu Vyčio kryžiumi ant jo. Posūkio vairas buvo dažomas baltai, ant jo vaizduojamas toks pats raudonas skydas su Vyčio kryžiumi. Atsisakyta iki tol naudotų ženklų liemens šonuose.

Šis ženklas gyvavo laikotarpiu, kai trūko tiek dažų, tiek ženklinimo tvarkos, tiek drausmės, todėl pasitakydavo, kad ant vieno LVG C VI sparno būdavo nupieštas trispalvis rombas, o ant kito sparno – raudonas skydas su Vyčio kryžiumi. Lėktuvų numeracija išliko chaotiška - buvo naudojamas vokiškas lėktuvo indeksas (pvz. Alb. D.III) su tiek lietuviškais numeriais (vienaženkliais ar dviženkliais, naujai pagamintiems ar surinktiems lėktuvams), tiek ir vokiški (keturių-penklų skaitmenų numeris su gamybos metais, naudotas iš vokiečių perimtiems lėktuvams). Be šios numeracijos kai kurie lėktuvai papildomai buvo žymimi raidėmis.

Antrasis lietuviškų karinių orlaivių ženklas oficialiai galiojo iki 1921 m. balandžio 12 d., po ko ženklinimui buvo pradėtas naudoti dvispalvis (baltas su juodom linijom) Vyčio kryžius.

## Aviacijos pramonė

1920 m. pabaigoje Aviacijos dirbtuvėse Kaune jų vedėjo A. Bliumentalio iniciatyva iš turėtų atsarginių ir vietoje pasigamintų dalių Oro laivyno poreikiams pagal turėtus brėžinius pradėti gaminti nelicenciniai vietoje modifikuotos vokiškos konstrukcijos karo lėktuvai. Iki 1921 m. vidurio buvo surinkta arba pagaminta:

* 1 vnt. Albatros D.III (Nr. 1, 1921 m. sausio 23 d.)
*2 vnt. Fokker D.VII (Nr. 2 ir Nr. 3, atitinkamai 1920 m. rugsėjo 20 d. ir 1921 m. sausio 15 d.)
* 1 vnt. LVG C.VI (Nr. 4, 1921 m. kovo 12 d.).
* 1 vnt. DFW C.V (Nr. 7. 1922 m. birželio 22 d.)

Vėliau gamyba augo.

## Reorganizacija
Iki 1920 m. rugsėjo 21 d. Lietuvos kariuomenės aviacijos pajėgos buvo vadinamos Aviacijos korpusu.

1921 m. birželio 29 d. Lietuvos kariuomenės Oro laivynas pervadintas Aviacija.

## Išnašos

## Bibliografija
* (EN) Gunston, Bill (1993). World Encyclopedia of Aircraft Manufacturers. Annapolis: Naval Institute Press. pp. 166.
* (LT) Karinės oro pajėgos, Visuotinė lietuvių enciklopedija,  
* (LT) Pirmieji karo aviacijos lėktuvai 1919-23 m., Plieno sparnai, 
* (LT) Ramoška, Gytis: Lėktuai pagaminti Kaune, Plieno sparnai,
Inžinerijos bataliono Aviacijos kuopa

**Inžinerijos bataliono Aviacijos kuopa** – struktūra, veikusi 1919 m. kovo 1 – kovo 11 d., ir apjungusi visus Lietuvos karinės aviacijos pajėgumus. Aviacijos kuopa buvo suformuota reorganizavus Inžinerijos bataliono Aviacijos būrį. 

Aviacijos kuopai vadovavo majoras Petras Petronis (1887–1950).

## Orlaiviai
Aviacijos kuopa turėjo vieną britų gamybos naikintuvą Sopwith 1 1/2 "Strutter" (Lietuvos kareivių paimtas kaip karo grobis vasario 5 d., kai kurui pasibaigus prie Jiezno teko nusileisti juo skridusiems bolševikų lakūnams) ir aštuonis vokiečių gamybos žvalgybinius-bombonešius LVG C.VI (įsigyti Vokietijoje ir į Kauną atgabenti 1919 m. vasario 27 d.).

Pirmasis orlaivis su Lietuvos karo aviacijos ženklais į orą pakilo 1919 m. kovo 1 d. Tai buvo LVG C VI.

## Reorganizacija
1919 m. kovo 12 d. Inžinerijos bataliono Aviacijos kuopa buvo panaikinta. 

Jos pagrindu buvo sudaryta Aviacijos dalis – atskira Lietuvos kariuomenės dalis.

## Bibliografija
* (LT) Lietuvos karinės oro pajėgos, Visuotinė lietuvių enciklopedija, https://www.vle.lt/straipsnis/lietuvos-karines-oro-pajegos/
* (LT) Petronis Petras, Plieno sparnai,  
*(LT) Pirmieji karo aviacijos lėktuvai 1919-23 m., Plieno sparnai, http://www.plienosparnai.lt/page.php?81

## Išnašos
Aviacijos būrys (Lietuvos kariuomenė)

**Lietuvos kariuomenės Inžinerijos bataliono Aviacijos būrys** – pirmasis aviacinis Lietuvos ginkluotųjų pajėgų darinys, veikęs 1919 m. sausio 30 d. – vasario 28 d.

1919 m. sausio 30 d. Lietuvos kariuomenėje pradėta formuoti Inžinerijos kuopa, į kuriuos sudėtį ir Aviacijos būrys, kuriame buvo sutelkti visi kariuomenės aviacijos specialistai. 

## Personalas
1919 m. sausio 30 d. Aviacijos būrio vadu paskirtas Konstantinas Fugalevičius. Aviacijos būriui, vėliau – Aviacijos kuopai - jis vadovavo iki 1919 m. kovo 12 d.

Pirmuoju Aviacijos būrio lakūnu tapo Ignas Adamkavičius.

Inžinerijos bataliono Aviacijos būrys 1919 m. kovo 1 d. buvo pertvarkytas į Inžinerijos bataliono Aviacijos kuopą.

## Lėktuvai

1919 m. vasario 27 d. Lietuvos kariuomenė iš vokiečių įsigijo pirmuosius aštuonis karo lėktuvus LVG C.VI. Pirmam skrydžiui su lietuviškais ženklais jie pakilo 1919 m. kovo 1 d.

Iš viso Aviacijos kuopai jos egzistavimo laikotarpiu priklausė:

* 1 naikintuvas Sopwith 1 1/2 Strutter

* 8 žvagybiniai LVG C.VI

## Bibliografija
* Lietuvos karinės oro pajėgos, Visuotinė lietuvių enciklopedija, 
* Konstantinas Fugalevičius, Plieno Sparnai, http://www.plienosparnai.lt/page.php?848

## Išnašos
Zabulionis

* Algirdas Zabulionis (1954–2020) – matematikas;
* Antanas Zabulionis (1911–1976) – poetas, muzikantas.
Krasnickas

* Jurgis Krasnickas (1956–2020) – gydytojas, Lietuvos ir Alytaus miesto politinis veikėjas;
* Kęstutis Krasnickas (g. 1964 m.) –  Lietuvos ir Kalvarijos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Abundantija

**Abundantija** () – deivė romėnų mitologijoje, klestėjimo ir sėkmės personifikacija. Teigiama, kad šios deivės vaizdinį įkvėpė graikų deivė Demetra. Abundantija iš esmės tapati Kopijai, Anonai ir kitoms panašioms dievybėms.

Ant vėlesniųjų Romos imperatorių monetų Abundantija neretai vaizduota laikanti gausybės ragą (kornukopiją), iš kurio ji iškratanti savo dovanas (tai simbolizavo ir valdovo dosnumą).

Abundantija siejama su *Domina Abundia* (sen. pranc. *Dame Habonde*, *Notre Dame d’Abondance*), neretai minima viduramžių poemose; tai žmonėms palanki fėja, atnešanti gausą tiems, kuriuos aplankanti.

## Išnašos
Jonavos Raudonoji sinagoga

**Jonavos Raudonoji sinagoga** (arba **Beit Knesset Hagadol**) – buvusi pagrindinė sinagoga Jonavoje, Vilniaus ir Sodų gatvių sankryžoje (Jonavos senamiestyje).

## Pavadinimas
Sinagogos pavadinimas (Beit Knesset Hagadol) reiškia „susirinkimų namai“. Tai viena iš dviejų didžiųjų sinagogų Jonavoje, stovėjusių viena šalia kitos. Šalia stovėjusi baltoji Jonavos Beit Midrash Hagadol sinagoga išliko iki šių laikų.

Netinkuotas raudonų plytų pastatas buvo taip pat įgavęs Raudonosios sinagogos pavadinimą ir kartu su šalia buvusia baltu tinku padengta sinagoga sudarė žydų religinio centro kompleksą.

## Šaltiniai
Xbox Series X ir Series S

**Xbox Series X** – „Microsoft“ korporacijos kompiuterinių žaidimų konsolė, priklausanti devintajai kompiuterinių žaidimų konsolių kartai. Išleista 2020 m. lapkričio 10 d. Tai „Sony Playstation 5“ konkurentė. Savo grafine galia prilygsta naujausioms „AMD RX 6000“ ir „Nvidia Geforce 30“ serijų vaizdo plokštėms. Kaip ir Xbox One, Series X yra minimalistinės išvaizdos ir yra panaši į juodą dėžę. Oficialiai Lietuva nėra Xbox palaikomų šalių sąraše todėl Lietuvos naudotojai norintys naudotis Xbox paslaugomis turi nurodyti ne Lietuvišką "billing" adresą.

## Techninė įranga
Žaidimų konsolėje yra įmontuotas 8 branduolių „Zen 2“ kartos AMD procesorius. Konsolė taip pat turi 16 GB GDDR6 atminties, Blu-ray diską, 1 TB laisvos vietos SSD diske (yra galimybė prijungti išorinį SSD diską).

### Techniniai duomenys

## Xbox Series X
„Xbox Series X“ išleistas rinkoje 2020 m. lapkričio mėn. „Xbox Series X“ procesorius turi 16 GB GDDR6 atminties ir grafikos procesorių, kuris gali atlikti 12 TFLOPS operacijų (ekvivalentus „GeForce RTX 3060“ vaizdo plokštei). Pasak „Microsoft“ „Xbox Series X“ reguliari kaina Europoje yra €599.

## Xbox Series S

Tai 3 kartus silpnesnė Xbox Series versija negu Series X. 1TB konsolės standartinė kaina Europoje yra €399. Ji neturi Blu-ray disko skaitytuvo ir yra skirta žaisti 1440p rezoliucija. Dėl galingesio procesoriaus(CPU) nei Xbox One, Series S kartu su Series X įgalina žaidimus pasiekti 120 kadrų per sekundę. Konsolės grafiniai pajėgumai yra ekvivalentūs "GeForce GTX 1060" vaizdo plokštei.

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
PlayStation 5

**PlayStation 5** – „Sony“ korporacijos kompiuterinių žaidimų konsolė, pasauliniu mastu išleista 2020 m. lapkričio 19 d. Tai penktoji įmonės žaidimų konsolė; PlayStation 4 tęsinys. Kartu su Xbox Series X ir Series S, yra devintosios kartos kompiuterinių žaidimų konsolė. Playstation 5 grafiniais pajėgumais yra ekvivalenti AMD Radeon RX 6700 vaizdo plokštei. Playstation 5 pasižymi savo ekskliuzyviniais žaidimais tokiais kaip Spider-Man: Miles Morales, Demon's Souls ir t. t. Playstation 5 standartinės versijos kaina Europoje yra €549, o be Blu-ray diskų skaitytuvo €499. 

## Techninė įranga

PlayStation 5 turi 8 branduolių Zen 2 kartos AMD procesorių, 16 GB GDDR6 atmintį, Blu-ray Disc įrenginį, SSD diską, kuriame yra 825 GB laisvos vietos (iš jų 667 GB skirta naudoti) ir RDNA 2.0 architektūros vaizdo plokštę, kurios grafiniai pajėgumai siekia 10 TFLOPS.

### Techniniai duomenys

## PlayStation 5 Pro

2024 m. lapkritį išleista PlayStation 5 Pro versija. Ji turi apie 60% spartesnį vaidzdo procesorių (18 TFLOPS), Wi-Fi 7 ir Europoje kainuoja €799.99. PlayStation 5 Pro grafiniais pajėgumais yra ekvivalenti AMD Radeon RX 6800 vaizdo plokštei.

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Olof Dahlbeck

**Carl Olof (Olle) Dahlbeck** (1884 m. *Ljungbyhed*, Švedijoje – 1930 m. spalio 11 d. Geteborge, Švedijoje) – aviacijos majoras, Švedijos ir Lietuvos aviacijos pradininkas, Švedijos karinio jūrų laivyno karininkas, vėliau – pramonininkas.

## Veikla Švedijoje
C. O. Dahlbeckas, Švedijojos karinių jūrų laivyno karininkas, 1911 m. baigė „Farman“ aviacijos mokyklą Hendono mieste Jungtinėje Karalystėje ir rugsėjo 2 d. įgijo piloto licenciją. Jis tapo trečiuoju Švedijos piliečiu, įgijusiu aviatoriaus licenciją. Mokytis skraidyti jis buvo išsiųstas po to, kai C. O. Dahlbecko uošvis Otto Emil Neumüller Švedijos Karališkajam laivynui padovanojo „Nyrop-Blériot“ lėktuvą su sąlyga, kad valstybė padengs lakūnų mokymosi išlaidas.

Pirmą skrydį O. Dahlbeckas Švedijoje atliko 1912 m. vasario 3 d. Tų pačių metų rugpjūčio 29 d. jis įsigijo privatų lėktuvą „Bristol Boxkite“, kurį naudojo kelionėms į Stokholmą.

C. O. Dahlbeckas pasiekė pirmuosius Švedijos skrydžio atstumo rekordus ir atliko pirmąjį spaudos pristatymo pristatymo skrydį šalies istorijoje, iš Stokholmo į Upsalą pristatęs 2000 „Dagens Nyheter" egzempliorių.

1914–1919 m. jis buvo Švedijos Karinių jūrų pajėgų oro pajėgų skraidymo mokyklos vadovas.

Baigęs karinę tarnybą Švedijoje ir Lietuvoje, nuo 1920 m. dirbo įvairiose pramonės įmonėse, nuo 1927 m. vadovavo rutulinių guolių gamybos įmonei „Skefko Ball Bearing Co.“, įsikūrusiai Lutone, Jungtinėje Karalystėje. Nuo 1929 m. buvo Švedijos pramonės ir prekybos rūmų Londone tarybos narys.

## Tarnyba Lietuvos karinėje aviacijoje
1919 m. pavasarį C. O. Dahlbeckas Lietuvos vyriausybės kvietimu atvyko į Lietuvą ir buvo paskirtas karinių oro pajėgų majoru ir aviacijos inspektoriumi.

Kartu su Lietuvos karo aviacijoje tarnavusiu britų majoru C. R. Carru buvo vienas Aviacijos mokyklos steigimo iniciatorių. Nesėkmingai siūlė įsteigti atskirą aviacijos mechanikų mokyklą.

1919 m. gegužės–spalio mėnesiais, Nepriklausomybės kovų su bolševikais metu, vadovavo lėktuvų kovos būriui, buvo oro žvalgas.

1919 m. pabaigoje, prasidėjus nesutarimams su Aviacijos dalies vadovybe, jo tarnybos sutartis nebuvo pratęsta ir gruodžio 1 d. majoras C. O. Dahlbeckas buvo atleistas iš Lietuvos kariuomenės pasibaigus sutarčiai.

## Bibliografija
* 1919 m. rugpjūčio 20 d, Aviacijos dalies Inspektoriaus raportas Nr.8, LCVA, f.929, ap.l, b.333, l. 767
* Carl Olof Dahlbeck, Grace’s Guide to British Industrial History, https://www.gracesguide.co.uk/Carl_Olof_Dahlbeck
* Dahlbeck Olle, Plieno sparnai, http://www.plienosparnai.lt/page.php?250
* Ericson, Lars: *Svenska frivilliga* (1996)
* Gyllenhaal, Lars & Westberg, Lennart: *Svenskar i krig 1914–1945*

## Išnašos
Zimnickas

* Darius Zimnickas (g. 1975 m.) – Lenkijos chorvedys ir pedagogas;
* Vytautas Vidmantas Zimnickas (1956–2020) – politinis veikėjas.
Kijomizu šventykla

**Kijomizu šventykla** (, ) – nuo 798 m. (kitų šaltinių teigimu – nuo 778 m.) veikianti, viena seniausių iki šiol išlikusių budistinių šventyklų Kiote, Japonijoje. Įtraukta į Pasaulio paveldo sąrašą kaip vienas iš Senojo Kioto istorinių paminklų. 

## Istorija
Šventykla įkurta 798 m. šiogūno Sakanoue no Tamuramaro įsakymu. Legenda teigia, kad Naros vienuolis vardu Enčinas (Enchin) susapnavo apie šventyklą, kurią reikia įkurti netoli šaltinio (). Vieną kartą būdamas Kiote prie kalvos, iš kurios trykšta šaltinis, Enčinas sutiko atsiskyrėlį, kuris pareiškė laukęs vienuolio atvykimo, o dabar turės ieškoti sau kitos vietos, nes čia įsikūrus šventyklai vieta taps labiau lankoma ir nebetinkama atsiskyrėliškam gyvenimui. Vienuolis toje vietoje iš medžio išdrožė dievybę Guanjin ir pastatė jai skirtą nedidelę šventyklėlę, kuri ir davė pradžią dabartinei Kijomizu šventyklai.

Pastatuose istorijos eigoje ne kartą kilo gaisras. Po įvykusio 1629 m. šiogūnas Tokugava Iemicu 1633 m. įsakė šventyklą išplėsti ir perstatyti *momojama* stiliumi. Edo laikotarpiu netoli šventyklos kūrėsi prekybinis kvartalas.

Šiuo metu šventykla yra veikianti, atvira lankytojams, gausiai lankoma turistų.

## Struktūra

Šventykla pastatyta Otovos kalno papėdėje, prie tuo pačiu vardu žinomo trykštančio šaltinio. Iš viso šventyklą sudaro keliolikos pastatų kompleksas. Pagrindinis pastatas (*Hon-dō*) dominuoja visame komplekse ir išsiskiria tuo, kad dalis jo pastatyta ant aukštų polių. Vienoje pusėje įrengta atvira aikštelė, nuo kurios atsiveria miesto vaizdas. Be pagrindinio pastato kompleksui taip pat priklauso kelių mažesnių šventyklėlių pastatai (*Taizan*, *Oku-no-in*, *Joju-in*, *Hosho-in*), pagalbiniai statiniai (*Amida-dō*, *Shaka-dō*, *Asakura-dō*, *Tamura-dō*, *Kyō-dō*, *Zuigū-dō*), pagoda, varpinė (*Shō-hō*), keli vartai (*Sai-mon*, *Niō-mon*, *Todoroki-mon*).

## Galerija


Kiyomizu Temple Kyoto 1908.jpg|1908 m. atvirukas
Kiyomizu-dera, Kyoto, November 2016 -02.jpg|Pagrindinis pastatas ir pogoda
Kyoto Kiyumizu-dera Haupthalle Innen 3.jpg|Pagrindinio pastato interjeras
Kiyomizu Pagoda (218116195).jpeg|Pagoda
Kiyomizu-dera (清水寺) (7151258445) (2).jpg|Varpinė
Otowa waterfall at Kiyomizu-dera.jpg|Šaltinis
清水寺 - panoramio (3).jpg|Nuo šventyklos atsiverianti Kioto panorama


## Šaltiniai
Katžolė

**Katžolė** (*Nepeta*) – notrelinių (*Lamiaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso daugiametės, rečiau vienmetės žolės arba puskrūmiai. Paplitusi Azijoje, Šiaurės Afrikoje ir Europoje, didžiausia įvairovė – Viduržemio jūros regione.

Stiebas stačias arba kylantis. Lapai kiaušiniški, ištisiniai, dažnai dantyti arba rinčiuoti. Žiedai susitelkę į kekės arba šluotelės pavidalo žiedynus. Vainikėlis dažniausiai nešvariai baltas arba violetinis, dvilūpis. Vaisius – riešutėlis. Augaluose yra eterinių aliejų, kurie naudojami parfumerijoje, arbatoms. Dalis rūšių – medingos.

Gentyje apie 250 rūšių, Lietuvoje sulaukėjusios auga:
* Paprastoji katžolė (*Nepeta cataria*)
* Didžiažiedė katžolė (*Nepeta grandiflora*)

Kitos svarbesnės rūšys:
* Siauralapė katžolė (*Nepeta tenuifolia*)
* Vengrinė katžolė (*Nepeta pannonica*)
* Sibirinė katžolė (*Nepeta sibirica*)
* Dailioji katžolė (*Nepeta amoena*).

## Šaltiniai
Karteklė

**Karteklė** (*Gymnopilus*) – gleiviabudinių (*Strophariaceae*) arba *Hymenogastraceae* šeimos grybų gentis.

Vaisiakūniai rausvai rudi, kartais oranžiški ar geltoni, paprastai su ryškiu kepurėlės dangalu. Auga miškuose ant trūnijančios medienos (saprotrofas), gali ir parazituoti medžius.

## Rūšys
Žinoma ~200 karteklių rūšių, Lietuvoje nurodoma 13 rūšių:
* Paslaptingoji karteklė (*Gymnopilus decipiens*)
* Hibridinė karteklė (*Gymnopilus hybridus*)
* Plačialakštė karteklė (*Gymnopilus liquiritiae*). Grybo kepurėlė 3-10 cm skersmens, oranžiškai geltona. Kotas apie 3-7 cm ilgio, rausvai rudas. Trama geltona. Auga spygliuočių miškuose ant kelmų, žemės. Nevalgoma.
* Mažoji karteklė (*Gymnopilus odini*)
* Auksaviršė karteklė (*Gymnopilus penetrans*)
* Karčioji karteklė (*Gymnopilus picreus*)
* Smulkiažvynė karteklė (*Gymnopilus sapineus*). Kepurėlė gelsva, paplokščia. Trama labai karti. Auga spygliuočių miškuose. Grybas nevalgomas.
* ir kt.

## Šaltiniai
Kanapiniai

**Kanapiniai** (*Cannabaceae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) augalų šeima. Priskiriama erškėtiečių eilei.

Pasaulyje 11 genčių, apie 170 rūšių. Lietuvoje auga šios gentys:
* Apynys (*Humulus*)
* Celtis (*Celtis*)
* Kanapė (*Cannabis*)

Kitos gentys:
* *[[Gironniera]]*
* *[[Parasponia]]*
* Keltenis (*Pteroceltis*)
* Trema (*Trema*)
* *[[Lozanella]]*
* *[[Chaetachme]]*
* *[[Aphananthe]]*


Image:Illustration Humulus lupulus0.jpg|Paprastasis apynys
Image:Cannabis sativa.jpg|Sėjamoji kanapė
Image:Celtis-occidentalis-fruit.JPG|Vakarinis celtis


## Šaltiniai
Simfonija Nr. 40 (Mocartas)

**Simfonija Nr. 40 g-moll (K550)** – austrų klasikinės muzikos kompozitoriaus V. A. Mocarto simfonija, parašyta 1788 metais. Tai viena iš žinomiausių V. A. Mocarto simfonijų.

V. A. Mocartas „Simfoniją Nr. 40“ parašė 1788 m. vasarą ir tai yra antra vėlyviausia jo parašyta simfonija (K550 pagal Kechelio katalogą), vėlesnė yra tik „Simfonija Nr. 41“ (K551). Kūrinys atliepia V. A. Mocarto domėjimasi vokiečių „Audros ir veržimosi“ estetiniu judėjimu, kas pasireiškė tamsesne ir stipresne simfonijos muzika, kartais muzikos garsais išreiškiamu pykčiu. Šio judėjimo paveiktas tuo pat metu simfonijas rašė J. Haidnas. Tai yra viena iš tik dviejų V. A. Mocarto simfonijų, parašytų minorinėje tonacijoje. Be to, tuo metu V. A. Mocartas turėjo finansinių rūpesčių dėl menkesnės paklausos jo rečitaliams Vienoje ir tuo metu mirė jo mažametė duktė Tereza. Visgi liūdnumo ir rūstumo emocijos šioje simfonijoje dominuoja tik trumpai. V. A. Mocartas ją parašė kartu su 39-ąja ir 41-ąja simfonijomis tikriausiai planuodamas jas pristatyti koncertiniame ture Londone, kuris neįvyko. 

## Simfonijos dalys

„Simfonija Nr. 40“ skirta orkestro atlikimui ir sudaryta iš keturių dalių:

# *Molto allegro*. Pradedama neramia ir viena įsimintiniausių V. A. Mocarto melodijų.
# *Andante*. Vietoj minorinės dominuoja mažorinės tonacijos.
# *Menuetto, Allegretto-Trio*. Jaučiama kova tarp skirtingų nuotaikų.
# *Allegro assai*. Grįžta rimti ir prieštaringi motyvai.
## Šaltiniai
* Betsy Schwarm, ''Encyclopaedia Britannica'', 2017 m.
* Schroeder, David. ''Experiencing Mozart: A Listener's Companion'', Scarecrow Press, 2013, p. 32
## Nuorodos
* [„Simfonijos Nr. 40“ įrašai, natos IMSLP projekte](https://imslp.org/wiki/Symphony_No.40_in_G_minor%2C_K.550_(Mozart%2C_Wolfgang_Amadeus))
Maia Sandu

**Maja Sandu** (, g. 1972 m. gegužės 24 d. Risipenyje, Feleščio rajone, Moldavijos TSR, dabar Moldovos Respublika) – šalies ekonomistė, proeuropietiškos orientacijos politikė, šeštoji Moldavijos prezidentė (nuo 2020 m. gruodžio 24 d.) ir pirmoji Moldavijoje moteris tapusi šalies Prezidente, Moldavijos politinės partijos „Veiksmas ir solidarumas“ įkūrėja ir buvusi jos vadovė.

## Biografija
1989–1994 m. studijavo Moldavijos ekonomikos studijų akademijos (*Academia de Studii Economice a Moldovei*) vadybos fakultete. 1995–1998 m. mokėsi Viešojo administravimo akademijoje Kišiniove, įgavo tarptautinių santykių magistrės laipsnį.

1994–1998 m. Ūkio ministerijos konsultantė, skyriaus vedėjo pavaduotoja. 1998–1999 m. Pasaulio banko konsultantė Kišiniovo biure. 1999–2005 m. Pasaulio banko Kišiniovo biure ekonomistė.

2005–2006 m. Ūkio ministerijoje – makroekonominės politikos ir plėtros programų generalinio direktorato direktorė. 2007 m. Jungtinių Tautų organizacijos plėtros programos koordinatorė. 2007–2009 m. centrinio viešojo administravimo reformos konsultantė. 2009–2010 m. studijavo Harvardo Kenedžio mokykloje (*Harvard Kennedy School*), jai suteiktas viešojo administravimo magistrės laipsnis.

2010–2012 m. dirbo Pasaulio banko Vašingtone, JAV, generalinio direktoriaus patarėja. 2012 m. liepos 24 d. – 2015 m. liepos 30 d. Moldavijos Respublikos švietimo ministrė. 2019 m. birželio 8 d. – 2019 m. lapkričio 14 d. Moldavijos Respublikos ministrė pirmininkė.

Nuo 2020 m. gruodžio 24 d. Moldavijos Respublikos prezidentė. 2024 m. lapkričio 3 d. buvo perrinkta šalies prezidente. Ji nugalėjo socialistų partijos lyderį Aleksandrą Stoianoglo surinkusi 55% balsų.

Turi dvigubą pilietybę – nuo gimimo Moldavijos, vėliau suteikta Rumunijos.

Šeimos nesukūrusi. Jos gimtoji kalba rumunų, moka anglų, rusų, ispanų kalbas.

## Įvertinimas
2014 m. buvo apdovanota Moldavijos Respublikos darbo šlovės ordinu, kuris skiriamas asmenims už darbo nuopelnus ir ypatingą sėkmę visose veiklos srityse.

## Galerija

Vaizdas:Pence_meets_with_New_Moldova_PM_Maia_Sandu_(1).jpg|M. Sandu su buvusiu JAV viceprezidentu Maiku Pensu Baltuosiuose rūmuose, dirbusiu Donaldo Trampo administracijoje (*2019 m. rugsėjo 18 d.*)
Vaizdas:Inauguration_of_President_Maia_Sandu,_Moldova,_December_24,_2020_(00h13m36s)_-_speech.jpg|Maja Sandu per prisaikdinimą Moldovos Respublikos prezidente, 2020 m. gruodžio 24 d.


## Šaltiniai

## Nuorodos

* presedinte.md / Inauguration speech of the President of the Republic of Moldova, Maia Sandu  | 24 december 2020 (*Majos Sandu kalba jos prisaigdinimo Moldavijos Prezidente, ceremonijos metu - tekstas [[anglų kalba]]*)
* youtube.com / Moldova: Maia Sandu sworn in as new president, Ruptly • 24 Dec 2020 (*vaizdo įrašas - Maja Sandu prisiekia šalies konstitucijai*)
* web.archive.org / Maia Sandu, Ministrul Educaţiei *(Švietimo ministrė Maja Sandu – [[Rumunų kalba|rumunų kalba]])*
* unpaspentru.md / Partidul Acțiune și Solidaritate  *(Partijos „Veiksmas ir solidarumas“ internetinė svetainė – rumunų k.)*
* facebook.com / Maia Sandu *(Majos Sandu asmeninė facebook’e paskyra)*

|-

|-

|-
Lisa Theresa Hauser

**Liza Tereza Hauzer** (, g. 1993 m. gruodžio 16 d. Kicbiuhelyje, Austrijoje) – austrų biatlonininkė, pasaulio čempionė masinio starto lenktynėse.

## Karjera
Biatlonu užsiima nuo 2011 m. Austrijos rinktinėje nuo 2012 m. Iki 2014 m. dalyvavo jaunių, jaunimo ir Europos čempionatuose, IBU taurėje. 2012 m. Hochfilcene debiutavo pasaulio taurės varžybose, buvo 15 vietoje estafetėje. 2014 m. debiutavo Sočio olimpinėse žaidynėse, mišrioje estafetėje užėmė 9 vietą. 2015 m. debiutavo pasaulio čempionate Kontiolahtyje, užėmė 5 vietą mišrioje estafetėje. 2015–2016 m. sezone iškovojo savo pirmąjį pasaulio taurės medalį – sidabrą vienetų mišrioje estafetėje Kenmore, 2016–2017 m. sezone – pirmąją pergalę: tapo čempione vienetų mišrioje estafetėje Kontiolahtyje. 2020–2021 m. sezone iškovojo savo pirmąjį medalį asmeninėse rungtyse – trečią vietą sprinte Oberhofe ir pirmąją pergalę asmeninėse rungtyse – 15 km asmeninėse lenktynėse Antholce. 2021 m. biatlono pasaulio čempionate Pokljukoje tapo čempione masinio starto lenktynėse. 2021–2022 m. sezone iškovojo trečią vietą pasaulio taurės bendroje įskaitoje. Po 2025–2026 m. sezono baigė biatlonininkės karjerą.

## Pasiekimai
Lentelės sudarytos pagal Tarptautinės biatlono sąjungos statistinius duomenis.

### Olimpinės žaidynės

### Pasaulio čempionatai

:**Vienetų mišri estafetė pasaulio čempionatų programoje nuo 2019 m.*
:***Žiemos olimpinių žaidynių metais pasaulio čempionatai nerengiami.*

### Pasaulio taurė

*nuo 2022–2023 sezono pasikeitė taškų skaičiavimo sistema

### Asmeninės prizinės vietos

:**[[Biatlono pasaulio taurė|Pasaulio taurės]] ir [[Biatlono pasaulio čempionatas|Pasaulio čempionatų]] rezultatai.*
:**Lentelių duomenys atnaujinti 2026-03-22.*

## Šaltiniai
Julia Simon

**Žiulija Simon** (, g. 1996 m. spalio 9 d. Albervilyje, Prancūzijoje) – prancūzų biatlonininkė, triskart olimpinė ir daugkartinė pasaulio čempionė, 2022–2023 m. pasaulio taurės laimėtoja.

## Karjera
Biatlonu užsiima nuo 2009 m. Prancūzijos rinktinėje nuo 2014 m. Iki 2018 m. dalyvavo jaunių, jaunimo, Europos čempionatuose, IBU taurėje. 2017 m. Rūpoldinge debiutavo pasaulio taurės varžybose, buvo 44 vietoje sprinte. 2018–2019 m. sezono metu iškovojo savo pirmąjį pasaulio taurės medalį – trečią vietą estafetėje Pokljukoje ir pirmąją pergalę – estafetėje Rūpoldinge. 2019 m. debiutavo pasaulio čempionate Estešunde. 2019–2020 m. sezone iškovojo savo pirmąjį medalį asmeninėse rungtyse – trečią vietą 15 km asmeninėse lenktynėse Estešunde ir pirmąją pergalę asmeninėse rungtyse – persekiojimo lenktynėse Kontiolahtyje. 2021 m. pasaulio čempionate Pokljukoje tapo čempione vienetų mišrioje estafetėje, 2023 m. pasaulio čempionate Oberhofe – persekiojimo lenktynėse.

2022–2023 m. sezone iškovojo pasaulio taurę. 2026 m. sėkmingai pasirodė Milano-Kortinos olimpinėse žaidynėse: iškovojo tris aukso ir vieną sidabro medalį.

## Pasiekimai
Lentelės sudarytos pagal Tarptautinės biatlono sąjungos statistinius duomenis.

### Olimpinės žaidynės

### Pasaulio čempionatai

:**Žiemos olimpinių žaidynių metais pasaulio čempionatai nerengiami.*

### Pasaulio taurė

*nuo 2022–2023 sezono pasikeitė taškų skaičiavimo sistema

### Asmeninės prizinės vietos

:**Olimpinių žaidynių, pasaulio čempionatų ir pasaulio taurės rezultatai.*
:***Lentelių duomenys atnaujinti 2026-03-22.*

## Šaltiniai
Rankinis 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Rankinio rungtynės **[[2008 m. olimpinės žaidynės|2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse]]** Pekine vyko nuo rugpjūčio 9 iki rugpjūčio 24 d. Pekino olimpinių sporto šakų centre ir Nacionaliniame uždarajame stadione.

## Kvalifikacija

### Vyrai

### Moterys

## Medalių lentelė
Vyrai

|-style="background-color:gold;" |
! 
| |
|-style="background-color:silver;" |
! 
| |
|-bgcolor=cd853f |
! 
| |
|}
Moterys

|-style="background-color:gold;" |
! 
| |
|-style="background-color:silver;" |
! 
| |
|-bgcolor=cd853f |
! 
| |
|}

## Šaltiniai
* Olimpinių rankinio varžybų rezultatai
Rankinis 2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Rankinio rungtynės **[[2000 m. vasaros olimpinės žaidynės|2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse]]** vyko nuo rugsėjo 13 iki rugsėjo 30 d. Sidnėjuje .

## Medalininkai

## Vyrų varžybos

## Moterų varžybos

## Šaltiniai
Amulijus

**Amulijus** () – romėnų mitologijos personažas, Alba Longos karalius. Pasakojama, kad Amulijus buvo kilęs iš Enėjo.

Alba Longos miestą iš pradžių valdė vyresnysis Amulijaus brolis Numitoras, turėjęs dukterį Rėją Silviją. Amulijus paveržė iš brolio Numitoro valdžią, o jo dukterį paskyrė tapti vestale. Visgi Rėja Silvija susilaukusi dvynių – Romulo ir Remo. Jų tėvas buvęs dievas Marsas arba pats Amulijus.

Amulijus įsakęs užmušti Rėją Silviją, o jos vaikus įmesti į Tibro upę. Visgi Romulą ir Remą, padedant dievui Marsui, išgelbėjusi vilkė. Vyresniame amžiuje Romulas ir Remas sužinoję, iš kur kilę, ir išviję Amulijų. Valdžią jie vėl grąžinę Numitorui.

## Išnašos
Simfonija Nr. 41 (Mocartas)

**Simfonija Nr. 41 C-dur (K551)**, dar vadinama „Jupiterio simfonija“ – austrų klasikinės muzikos kompozitoriaus V. A. Mocarto simfonija, parašyta 1788 metais. Tai viena iš žinomiausių V. A. Mocarto simfonijų.

V. A. Mocartas „Simfoniją Nr. 41“ parašė 1788 m. vasarą ir tai yra paskutinė jo parašyta simfonija (K551 pagal Kechelio katalogą). Simfonija yra nuotaikinga ir energinga bei netikėtai didesnės apimties nei kitos tuo metu įprastos simfonijos. Tikriausiai dėl šių priežasčių kūrinys buvo pramintas „Jupiterio simfonija“, pagal sen. romėnų vyriausią dievą Jupiterį. Tai padarė Londono impresarijus Johann Peter Saloman ir tikriausiai šis pavadinimas pavartotas 1821 m. leidime jos atlikimo Londone proga. V. A. Mocartas ją parašė kartu su 39-ąja ir 40-ąja simfonijomis tikriausiai planuodamas jas pristatyti koncertiniame ture Londone, kuris neįvyko. Šios simfonijos nebuvo išleistos V. A. Mocartui esant gyvam. Simfonijos kompleksiškumas paveikė J. Haidną rašant simfonijas Nr. 95 ir Nr. 98. Robertas Šumanas „Jupiterio simfoniją“ vertino nepriekaištingu kūriniu.

## Simfonijos dalys

„Simfonija Nr. 41“ skirta orkestro atlikimui ir sudaryta iš keturių dalių:

# *Allegro vivace*. Sonatos formos.
# *Andante cantabile*. Ramios muzikos dalis.
# *Menuetto: Allegretto*. 
# *Molto allegro*. Sonatos formos.

## Šaltiniai

* Betsy Schwarm, ''Encyclopaedia Britannica'', 2013 m.
* Schroeder, David. ''Experiencing Mozart: A Listener's Companion'', Scarecrow Press, 2013, p. 32
## Nuorodos
* [„Simfonijos Nr. 41“ įrašai, natos IMSLP projekte](https://imslp.org/wiki/Symphony_No.41_in_C_major%2C_K.551_(Mozart%2C_Wolfgang_Amadeus))
Softbolas 2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Softbolo rungtynės **[[2000 m. vasaros olimpinės žaidynės|2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse]]** vyko nuo rugsėjo 17 iki rugsėjo 23 d. Sidnėjuje .

## Medalininkai

## Grupių varžybos

## Atkrentamosios varžybos

## Šaltiniai
Kalpokė

**Kalpokė** (*Scutellaria*) – notrelinių (*Lamiaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso daugiametės žolės, o kituose kraštuose puskrūmiai arba lianos.

Stiebas apaugęs liaukiniais plaukeliais. Lapai priešiniai, kotuoti, įvairios formos. Žiedai poromis išauga lapų arba pažiedlapių pažastyse, susitelkę į šluoteles arba varpas. Žiedų vainikėlis spalvotas, dvilūpis, viršutinė lūpa šalmiškai išgaubta, apatinė plati, plokščia. Vaisius – riešutėlis.

Genties pavadinimas iš  – 'skydelis, lėkštutė'; daugelio rūšių taurelė būna su skydelio pavidalo išauga.

Gentyje priskaičiuojama tarp 300 ir 425 rūšių. Lietuvoje auga šios rūšys:
* Pelkinė kalpokė (*Scutellaria galericulata*)
* Iečialapė kalpokė (*Scutellaria hastifolia*). Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą

## Šaltiniai
Kalnarūtiniai

**Kalnarūtiniai** (*Aspleniaceae*) – šertvūnų (*Polypodiophyta*) šeima.

Taksonomija miglota – dabar priskiriamos gentys yra kalnarūtė (*Asplenium*) bei *[[Hymenasplenium]]*.

Lietuvoje auga šios rūšys:
* Mūrinė kalnarūtė (*Asplenium ruta-muraria*)
* Šerinė kalnarūtė (*Asplenium trichomanes*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Žalioji kalnarūtė (*Asplenium viride*)

## Šaltiniai
Kinkakudži

**Kinkakudži** (, ) – dzeno srovės budistinė šventykla Kiote, Japonijoje. Pastatyta XV a. pradžioje, 1994 m. įtraukta į Pasaulio paveldo sąrašą kaip vienas iš Senojo Kioto istorinių paminklų. Iš kitų budistinių šventyklų išsiskiria tuo, kad pirminė pastato paskirtis buvo rekreacinė, o tik vėliau paversta į šventyklą. Pavadinimas kilęs nuo auksu dengto antro ir trečio paviljono aukšto eksterjero.

Kinkakudži yra pagrindinis pastatas bendrame šventyklos, vadinamos **Rokuondži** (, ), komplekse.

## Istorija

Auksinio paviljono statyba prasidėjo 1397 m. šiogūno Ašikagos Jošimicu įsakymu. Netoliese tuo pačiu metu buvo statomi ir dar keli kiti pastatai, kuriamas sodas, įrengiamas tvenkinys – visa tai sudarė bendrą poilsiui skirtą kompleksą, vadinamą *Kitajama-dono* (, ). Statybos baigėsi 1407 m., tačiau po metų mirė ir pats Ašikaga Jošimicu. Siekiant įamžinti šiogūno atminimą, visi pastatai buvo paversti į budistinę šventyklą, kuriai suteiktas *Rokuondži* vardas. Trumpą laiką rezidencija veikė ir kaip šiogūno vila, yra aprašymų, kad į ją atvykę svečiai laiką leisdavo stebėdami No teatro pasirodymus, plaukiodami valtele po tvenkinį.

Visi komplekso pastatai stipriai nukentėjo XV a. antroje pusėje, Onino karo metu. Vėliau buvo atstatyti, tačiau vėl suniokoti gaisro 1565 m. Geriausiai išsilaikė tik Auksinis paviljonas ir šventyklos funkcijas atliekanti Akalantos salė. 1950 m. įvyko dar vienas gaisras – paviljoną padegė vienas iš šventyklą prižiūrėjusių vienuolių. Ugnis pastatą visiškai sunaikino, tačiau 1955 m. jis buvo atstatytas pagal pirminį planą. Apie šį 1950 m. įvykdytą šventyklos padegimą japonų rašytojas Jukio Mišima yra sukūręs romaną *Kinkakudži*, jo pagrindu režisierė Eglė Mikulionytė yra pastačiusi monospektaklį *Auksinė šventykla*, vaidinamą aktoriaus vienuolio Kęstučio Marčiulyno.

Šiuo metu šventykla yra veikianti, atvira lankytojams, gausiai lankoma turistų.

## Struktūra

Auksinis paviljonas yra trijų aukštų: pirmasis – gyvenamosios paskirties aristokratiško *šinden* stiliaus (), antrasis – samurajų stiliaus, o trečiasis – daugiau kiniškos architektūros bruožų turinčio zen stiliaus, skirtas meditacijai. Paviljono stogo viršuje – auksinis feniksas.

Kompleksui taip pat priklauso šventyklos pastatas Akalantos salė (), vienuolyno pastatas *Hodžio* (), arbatos ceremonijai skirtas namelis *Sekkatei* (), pagrindiniai vartai (), Veidrodžio ežero tvenkinys (), teritorijoje prižiūrimas pasivaikščiojimo tipo japoniškas sodas.

## Galerija


Japon-1886-41.jpg|1886 m. nuotrauka (nuspalvinta)
Kyoto, Daitoku-Ji - panoramio (1).jpg|Dabartinis vaizdas
Kinkaku-Snow-8.jpg|Žiemos metu
Kinkaku-ji 04.jpg|Feniksas stogo viršuje
KinkakuJiDetail.jpg|Eksterjero fragmentas
PM Modi visits Kinkaku-ji Temple – The Golden Pavilion at Kyoto.jpg|Interjeras
Kinkaku-ji 2008-11-25 (3264322816).jpg|Tvenkinio ir sodo fragmentas
Fudodo Hall in Rokuonji Temple 3.jpg|Fudo-do
Sekkatei Teahouse in Rokuonji Temple.jpg|Sekkatei
Hojo of Kinkaku-ji 2.jpg|Hodžio
Burned Kinkaku.jpg|Po 1950 m. gaisro


## Šaltiniai
Kaldezija

**Kaldezija** (*Caldesia*) – dumblialaiškiečių (*Alismatales*) eilės dumblialaiškinių (*Alismataceae*) šeimos augalų gentis, paplitusi Eurazijoje, Afrikoje ir Australijoje.

Šiai genčiai priklauso daugiametės vandens žolės su trumpu storu šakniastiebiu ir žiemojančiais pumpurais (turionais). Lapai bukai kiaušiniški, lankiškomis gyslomis, širdišku pamatu, sudaro skrotelę. Žiedynas šakotas, žiedai maži, balti, dvilyčiai. Vaisius – kaulavaisis.

Išskiriamos 3 rūšys. Lietuvoje auga:
* Širdžialapė kaldezija (*Caldesia parnassifolia*)

## Šaltiniai
Pironeminiai

**Pironeminiai** (*Pyronemataceae*) – ausūniečių (*Pezizales*) eilės grybų šeima.

Šeimai priklauso 75 gentys, ~500 rūšių. Lietuvoje auga šių genčių grybai:

* Lėkščiagrybis (*Aleuria*)
* Žarijėlė (*Anthracobia*)
* Bisonektrija (*Byssonectria*)
* Gražiataurė (*Caloscypha*)
* Šeputė (*Cheilymenia*)
* Mėšliukas (*Coprotus*)
* Žeminukas (*Geopora*)
* Tauriukas (*Geopyxis*)
* Humarija (*Humaria*)
* Kotlabėja (*Kotlabaea*)
* Ežiulis (*Lasiobolus*)
* Baltuolė (*Leucoscypha*)
* Raudonukė (*Melastiza*)
* Skenduolė (*Miladina*)
* Samangrybis (*Neottiella*)
* Samangrybelis (*Octospora*)
* Kiškiaausis (*Otidea*)
* Skritutė (*Pseudombrophila*)
* Priegalvėlis (*Pulvinula*)
* Pironema (*Pyronema*)
* Rodotarceta (*Rhodotarzetta*)
* Blakstienutė (*Scutellinia*)
* Smėlinukė (*Sepultariella*)
* Apskritasporė (*Sphaerosporella*)
* Tarceta (*Tarzetta*)
* Tricharina (*Tricharina*)
* Trichobolas (*Trichobolus*)
* Pilkšvuolė (*Trichophaea*)

## Šaltiniai
Pipirbaravykis

**Pipirbaravykis** (*Chalciporus*) – baravykinių (*Boletaceae*) šeimos grybų gentis.

Genčiai priklauso ~25 rūšys, Lietuvoje auga viena rūšis – kartusis pipirbaravykis (*Chalciporus piperatus*).

## Šaltiniai
Pintenis

**Pintenis** (*Piptoporus*) – (*Fomitopsidaceae*) šeimos grybų gentis.

Vienintelė Lietuvoje auganti saprofitinė rūšis – beržinis pintenis (*Piptoporus betulinus*). Kitos dvi rūšys – ąžuolinis pintenis (*Piptoporus quercinus*) ir *Piptoporus soloniensis*.

## Šaltiniai
Piengrybis paliepis

**Piengrybis paliepis** (*Lactarius vellereus*) – ūmėdinių (*Russulaceae*) šeimos grybas.

Vaisiakūniai stambūs. Kepurėlė 10-20 (25) cm skersmens, jauna pusiau apvali, senesnių netaisyklingai paplokščia arba įdubusi, su užsirietusiais pakraščiais, mėsinga, sausa, lygi arba plaušuota, balta, vėliau neryškiai ochrinė ar gelsva.
Lakšteliai balti, vėliau gelsvi, stori, retoki, kotu nuaugę žemyn. Kotas 3-6 cm ilgio, 2-5 cm storio, tuščiaviduris, baltas, gelsvas, dažniausiai į pagrindą smailėjantis. Trama balta, senų gelsva, kieta. Pieniškos sultys baltos, kontaktuodamos su oru pagelsta, deginančio skonio.

Auga rugpjūčio–spalio mėnesiais lapuočių, spygliuočių miškuose. IV kategorijos, vartojamas sūdytas, dieną prieš tai pamirkant lengvai sūditame vandenyje.

## Šaltiniai
Deras

**Deras** – Šumero miestas-valstybė, buvęs netoliese dabartinės Badros (Irako Vasito provincijoje), į rytus nuo Tigro upės, Šumero ir Elamo pasienyje. Manoma, jog miesto vardas galėjo būti ir *Durum*.

## Istorija
Vietinė Dero miesto dievybė buvo Ištaranas; jo žmona vadinta „Dero karaliene“ (). Pagrindinė Ištarano kulto vieta Dere buvo E-dimgalkalama šventovė ().

Deras paminėtas Trečiosios Ūro dinastijos valdovo Šulgio įrašuose: vienuoliktieji jo valdymo metai įvardyti „metais, kuomet Dero Ištaranas buvo nugabentas į savo šventyklą, o dvidešimt pirmieji – „metais, kai buvo sugriautas Deras“. Sugriovęs Derą skelbėsi ir Larsos valdovas Rim Sinas I; tai esą įvykę 20-aisiais jo valdymo metais. 

Dero miestas taip pat minimas II tūkst. pr. m. e. lentelėje, aptiktoje Maryje; ją išsiuntęs Jamchado valdovas Jarim-Limas I. Šioje lentelėje Dero karaliui Jasub-Jahadui primenama apie karinę pagalbą, kurią jam 15 metų teikęs Jarim-Limas, po to Derui paskelbiamas karas, kuris, anot Jarim-Limo, esąs atpildas už nedorus Jasub-Jahado darbus.

2312 m. pr. m. e., karinės kampanijos prieš Elamą ir Marhašį metu, Derą buvo užėmusios Rimušo vadovaujamos akadų pajėgos.

720 m. pr. m. e. Asirijos karalius Sargonas II išžygiavo prieš Elamą, tačiau netoliese Dero buvo sumuštas: jį nugalėjo Elamo karaliaus Humban-Nikašo I ir Babilono valdovo Marduk-apal-idinos II pajėgos.

Šioje vietovėje buvo gyvenama iki Seleukidų laikų.

## Archeologija
Netoliese Dero buvo atrastas Kasitų dinastijos laikais datuojamas *[[kudurru]]* akmuo, kuriame paminėtas šio miesto vardas. Pati archeologinė vietovė bėgant laikui buvo smarkiai apgadinta vandens, todėl manyta, kad joje atlikti kasinėjimų neverta.

## Išnašos
Palo Altas

**Palo Altas** () – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, šiaurės Kalifornijoje, išsidėstęs San Fransisko įlankos vakarinėje pakrantės dalyje. Nutolęs 55 km į pietus nuo San Fransisko, 23 km į šiaurę nuo San Chozė. Silicio slėnio miestas. 2010 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, turi 64,4 tūkst. gyventojų.

Miesto pavadinimas kildinamas nuo „El Palo Alto“ (iš ispanų k. 'aukštas stulpas') visžalės sekvojos, dunksojusios dabartinėje miesto vietovėje. 1769 m. Gasparo de Portolos ekspedicijos dalyviai, manoma, čia apsistojo ir suteikė jai vardą. Pastaroji tapo miesto simboliu. 1891 m. miesto apylinkėse įsikūrė Stanfordo universitetas. Miesto augimą skatino tiek universitetas, tiek Silicio slėnio bendrovės, vertinusios universiteto ruošiamus specialistus. Miestas pasižymi ypač aukštomis pragyvenimo išlaidomis.

Čia įsikūrę tokios bendrovės kaip „Hewlett-Packard“, „Tesla“, „Skype“, „Apple“, „Google“, „Facebook“, „PayPal“, „Pinterest“, „Logitech“.

## Išnašos
Poniabudiniai

**Poniabudiniai** (*Phallaceae*) – poniabudiečių (*Phallales*) eilės grybų šeima, išauginanti kiaušiniškus arba rutuliškus vaisiakūnius.

Vaisiakūniai išauga iš želinės konsistencijos rutulių, kurie dažnai būna po žeme arba vos iškilę. Sporifikacijos metu, vaisiakūnis iškyla iš rutulio. Jis tampa mėsingas, pailgas, kai kurių rūšių – cilindriškas arba žvaigždiškas, neretai ryškiaspalvis. Kepurėlė raukšlėta, maža, po ja gali susidaryti korėtas dangalas. Sporos susitelkusios į tankią dvokią masę.

Žinoma 21 poniabudinių gentis ir 77 rūšys. Lietuvoje auga šios gentys:
* Tinklagrybis (*Clathrus*)
* Vilkagrybis (*Dictyophora*)
* Poniabudėlė (*Mutinus*)
* Poniabudė (*Phallus*)

## Šaltiniai
Poniabudėlė

**Poniabudėlė** (*Mutinus*) – poniabudinių (*Phallaceae*) šeimos grybų gentis. Lotyniškas pavadinimas paskirtas pagal romėnų vaisingumo dievaitį Mutuną.

Vaisiakūnis kiaušiniškas, su tuščiaviduriu rožiniu kotu, nemalonaus kvapo.

Žinoma 12 rūšių. Lietuvoje auga viena reta rūšis – šuniškoji poniabudėlė (*Mutinus caninus*).

## Šaltiniai
2021 m. pasaulio biatlono čempionatas

**2021 m. pasaulio biatlono čempionatas** – Tarptautinės biatlono sąjungos organizuotas geriausių pasaulio biatlono atletų čempionatas, kuris vyko vasario 9 d. – vasario 21 d. Pokljukoje, Slovėnijoje. Pasaulio čempionato rezultatai įskaityti į 2020–2021 m. biatlono pasaulio taurės bendrą įskaitą.

## Vietos parinkimas
Už čempionato vietą buvo balsuojama Tarptautinės biatlono sąjungos XII kongreso metu, kuris vyko Kišiniove, Moldovoje, 2016 m. rugsėjo 4 d. Tiumenė (Rusija) gavo 25 balsus, Pokljuka – 13, Nove Mestas (Čekija) – 11. Antholcas (Italija) prieš balsavimą savo kandidatūrą atšaukė, kadangi nugalėjo ankstesniame balsavime dėl 2020 m. pasaulio biatlono čempionato.

2017 m. vasarį, prieš pasaulio biatlono čempionatą Hochfilcene, Austrijoje, Tarptautinė biatlono sąjunga dėl dopingo skandalo privertė Rusiją atsisakyti teisės rengti čempionatą. 2018 m. rugsėjo 9 d. Tarptautinės biatlono sąjungos XIII kongreso metu 49 balsais už ir 1 balsu prieš nuspręsta rengti čempionatą Pokljukoje.

Pasaulio biatlono čempionatas Pokljukoje surengtas antrą kartą: pirmasis vyko 2001 m.

## Tvarkaraštis
Varžybų pradžia nurodyta Lietuvos laiku.

## Medalių lentelė

## Medalininkai
### Vyrai

### Moterys

### Mišrios rungtys

## Lietuva čempionate
;Rezultatai

;Estafetės

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė  (anglų k.)
Giedrius Subačius

**Giedrius Subačius** (g. 1960 m. balandžio 26 d. Kaune) – lietuvių kalbininkas, filologijos mokslų habilituoto daktaras, Lietuvių kalbos instituto direktorius.

Mokslinės veiklos pagrindinės sritys: senieji Lietuvos raštai, istorinė sociolingvistika, tekstologija, Europos bendrinių kalbų istorija.

## Biografija

1967 m. G. Subačius pradėjo mokytis Kauno 31-ąją vidurinėje mokykloje, kurią 1978 m. baigė. 1978 m. jis įstojo ir 1983 m. baigė Vilniaus universiteto lietuvių kalbos ir literatūros specialybę.

Baigus universitetą Zigmo Zinkevičiaus iniciatyva ir dėka (tuometinis Lietuvių kalbos katedros vedėjas) Giedrius Subačius buvo įdarbintas universiteto leistame „Mūsų kalbos“ žurnale (red. Aldonas Pupkis) vyr. laborantu. Lygia greta jis gavo valandų dėstyti. Dėstė Lietuvių kalbą rusakalbiams, kartais ir kalbos kultūrą.

1984 m. Giedrius Subačius įstojo į VU stacionarinę aspirantūrą. Vadovaujamas Jono Palionio parašė disertaciją „Didysis rankraštinis S. Daukanto lenkų-lietuvių kalbų žodynas“, kurią 1988 m. gruodžio 13 d. apgynė VU Mokslinėje taryboje, už kurią jam buvo suteiktas filologijos mokslų kandidato laipsnis. 1993 m. šį disertacija buvo nostrifikuota LR Filologijos mokslų daktaro vardu.

1999 m. liepos 7 d. Lietuvių kalbos ir Lietuvių literatūros ir tautosakos institutų mokslinėje taryboje kaip habilitacinį darbą apgynė monografiją „Žemaičių bendrinės kalbos idėjos: XIX amžiaus pradžia“ ir jam buvo suteiktas filologijos mokslų habilituoto daktaro vardas.

Iki 1992 m. dirbo Vilniaus universiteto Baltų filologijos katedroje. Nuo 1992 m. su pertraukomis buvo vyresnysis mokslo darbuotojas Lietuvių kalbos institute, o nuo 1999 m. – vyriausiasis mokslo darbuotojas.

1989–1990 m. dar dėstė Poznanės ir Varšuvos universitetuose.

1994 m. pradėjo dirbti Ilinojaus universitete asistentu profesoriumi, o 2001 m. ten pat tapo asocijuotu profesoriumi.

1999 m. įkūrė „Archivum Lithuanicum“ žurnalą ir nuo to laiko eina redaktoriaus pareigas.

1995 m. apdovanotas S. Daukanto premija, 1999 m. – K. Būgos premija.

## Šaltiniai
Dubontas

**Dubontas** () – upė Kanados šiaurėje, Šiaurės Vakarų teritorijoje ir Nunavute; Telono intakas. Upės ištakos yra 120 km į šiaurės rytus nuo Atabaskos ežero (Šiaurės Vakarų teritorijos).

Upės ilgis siekia 842 km, o baseino plotas – ~67 000 km². Upė išteka iš Laurentijos plokščiakalnio, iš pradžių teka į šiaurės rytus, prateka daugelį ežerų (didesni iš jų – Voldėjos, Vortonos, Dubonto). Staiga pasukusi į šiaurės vakarus, įteka į Teloną (ties Beverlio ežeru), priklausantį Hadsono įlankos baseinui.

Pavasarį patvinsta, o vasaros pabaigoje nusenka. Dubonto ežere, esančiame kiek į šiaurę nuo medžių ribos, ledas laikosi ir vasarą.

Dubonto upę 1770 m. atrado Samuel Hearne, o 1893 m. ją ištyrinėjo Joseph B. Tyrell.

Upėvardis kildinamas iš indėnų čipevainų žodžio *tobotua* („vandens krantas“), o tai, kaip manoma, gali reikšti vandenį tarp kranto ir ledo vėlyvą pavasarį.

## Išnašos
Paprastasis blužniapapartis

**Paprastasis blužniapapartis** (*Athyrium filix-femina*) – šertvūnų (*Polypodiophyta*) skyriaus papartinis augalas.

## Sporofitas
Labai panašus į kelminį papartį, nuo kurio skiriasi ryškiau skiautėtais lapais ir pailgais sorais. Sorai išsidėsto abaksialinėje (apatinėje) lapo pusėje, juose išsidėsčiusias sporanges dengia skarelės dar vadinamos induzijomis. Sporangės turi skiauterę – specialiuotų ląstelių, kurių išorinė sienelė yra plonesnė už vidinę, juostą, skirtą atverti sporangę subrendus sporoms. Šio augalo sporos yra vadinamos izosporomis, nes yra vienodos. Sporifikuoja birželio–rugsėjo mėnesiais.

Stiebas – šakniestiebis – požeminis, apaugęs tamsiais žvyneliais. Lapai auga iš šakniastiebio, yra šviesiai žalios spalvos, 2–3 kartus plunksniškai skiautėti , iš pradžių būna sraigiškai susisukę ir išsitiesina augdami, išsidėsto piltuviškai. Lapkotis trumpas, apaugęs pavieniais žvyneliais. Dirvožemyje įsitvirtina pridėtinėmis šaknimis. Išauga iki 0,8 m aukščio, kartais didesni.

## Gametofitas
Lytinės kartos individai – polaiškai išsivysto sudygus sporoms. Paprastojo blužniapaparčio gametofitai yra gniužuliški, širdiškos formos, antžeminiai, autotrofiniai ir dvilyčiai (anteridžiai ir archegonės išauga ant to paties individo, tačiau skirtingu metu vengiant savivaisos), prie substrato tvirtinasi rizoidais. Po apvaisinimo iš polaiškio išauga sprorofitas ir gyvenimo ciklas kartojasi iš naujo.

## Augavietės
Auga šlaituose, įvairaus drėgnumo miškuose ir krūmynuose. Lietuvoje dažnas.

## Panaudojimas
Paprastasis blužniapapartis tradicinėje medicinoje buvo naudojamas kaip antihelmintinė priemonė prieš askarides. Naudojamas floristikoje dėl dekoratyvumo.

## Šaltiniai
Papliauška

**Papliauška** (*Sagittaria*) – dumblialaiškiečių (*Alismatales*) eilės dumblialaiškinių (*Alismataceae*) šeimos augalų gentis. Paplitusi daugiausia Šiaurės ir Pietų Amerikoje, taip pat Eurazijoje, vidutinio ir tropinio klimato juostose.

Papliauškos – daugiausia daugiamečiai augalai. Žiedai balti arba švelniai rožiniai, sutelkti po tris į menturiškas kekes. Lapai skroteliniai, skirtingų formų. Dauginasi šakniagumbiais, kurie daugelio rūšių – valgomi. Juos maistui plačiai vartodavo Amerikos indėnai.

## Rūšys
Gentyje yra apie 30 rūšių:
* *[[Sagittaria chilensis]]*
* *[[Sagittaria eatoni]]*
* *[[Sagittaria filiformis]]*
* *[[Sagittaria graminea]]*
* *[[Sagittaria lancifolia]]*
* *[[Sagittaria latifolia]]*
* *[[Sagittaria longirostra]]*
* Stambialapė papliauška (*Sagittaria macrophylla*)
* *[[Sagittaria montevidensis]]*
* *[[Sagittaria papillosa]]*
* Plačialapė papliauška (*Sagittaria platyphylla*)
* Strėlialapė papliauška (*Sagittaria sagittifolia*) – auga Lietuvoje.
* *[[Sagittaria subulata]]*
* *[[Sagittaria teres]]*
* *[[Sagittaria trifolia]]*
ir kt.

## Šaltiniai
Papartiniai

**Papartiniai** (*Dryopteridaceae*) – šertvūnų (*Polypodiophyta*) šeima.

Papartiniai augalai paplitę visame pasaulyje. Šiai šeimai priskiriama ~1700 rūšių, 36 gentys.

Lietuvoje auga šios rūšys:
* Papartis (*Dryopteris*)
** Skiauterinis papartis (*Dryopteris cristata*)
** Skėstalapis papartis (*Dryopteris dilatata*)
** Kelminis papartis (*Dryopteris filix-mas*)
* Papartuolis (*Phegopteris*)
** Plaukuotasis papartuolis (*Phegopteris connectilis*)

## Šaltiniai
Citozinas

**Citozinas** (*4‑amino‑2‑hidroksipirimidinas*) – viena iš 5 pagrindinių nukleobazių, randamų nukleorūgštyse (DNR ir RNR). Tai pirimidininė heterociklinė bazė, kuri Votsono–Kryko sąveikoje sudaro tris vandenilinius ryšius su guaninu. Citozino nukleozidas vadinamas citidinu.

Citozino trifosfatas (CTP) yra būtinas kai kurių fermentų kofaktorius.

Savaiminės deamininimo reakcijos metus citozinas gali pasikeisti į uracilą. DNR pažaidas taisantys fermentai tokius uracilus pašalina, atstatydami pradinę struktūrą pagal antrą DNR grandinę.

Fermentas DNR metiltransferazė gali metilinti šią bazę į 5-metilcitoziną.

Citozinas yra kai kurių kofermentų, antibiotikų sudedamoji dalis. Citozino nukleotidai – tam tikrų lipidų biosintezės stadijų energijos donorai, pvz., citidintrifosfatas dalyvauja susidarant citidindifosfatcholinui, citidindifosfatetanolaminui ir kitiems junginiams.

## Šaltiniai