open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Maču Pikču

**Maču Pikču** (, ) – inkų XV – XVI a. tvirtovės griuvėsiai Peru, *Maču Pikču* kalno šlaite, 2350 m aukštyje virš jūros lygio, prie Urubambos upės, 70 km į šiaurę nuo Kusko.

Maču Pikču (kečujų kalba reiškia „senasis kalnas“) dar vadinamas prarastuoju inkų miestu. Jis buvo atrastas 1911 m. ekspedicijos, kuriai vadovavo Hiramas Bingamas, metu. Mieste buvo rasta šventyklų komplekso, diduomenės pastatų, gyvenamųjų namų, sandėlių, gynybinių sienų iš aptašytų akmens blokų, vandens surinkimo įrenginių, kanalų, akmeninių laiptų, kelių, išklotų akmeninėmis plytomis, šlaituose išdėstytų terasų liekanų.

Miestas apytikriai buvo įkurtas 1440 m. ir gyvavo iki 1532 m., kuomet į inkų gyvenamą teritoriją įsiveržė ispanų konkistadorai. Tačiau konkistadorai miesto nenukariavo ir nesugriovė. 1532 m. visi Maču Pikču gyventojai paslaptingai išnyko.

## Galerija


Vaizdas:Machu Picchu, Perú, 2015-07-30, DD 50.JPG|Kraštovaizdis
Vaizdas:Camino-inca-dia4-c03.jpg|Kelias
Vaizdas:MachuPicchu Residential (pixinn.net).jpg|thumb|Gyvenamoji vieta
Vaizdas:Machu Picchu, Perú, 2015-07-30, DD 45.JPG|Gyvenamoji vieta
Vaizdas:124 - Machu Picchu - Juin 2009.jpg|thumb|Pastato interjeras
Vaizdas:Macchu picchu03.jpg|Žemdirbystės vieta
Vaizdas:MachuPicchu TerracedFields (pixinn.net).jpg|thumb|Terasinė žemdirbystė
Vaizdas:Machu Picchu, Perú, 2015-07-30, DD 58.JPG|Lamos
Vaizdas:Machu-picchu-c19.jpg|Trimatė kondoro skulptūra
Vaizdas:Machupicchu intihuatana.JPG|thumb|Saulės šventykla
Vaizdas:Reflex eclipse Andhy.JPG|Meteorologinė skulptūra saulės šventykloje
Vaizdas:Intihuatana Solar Clock.jpg|thumb|right|Astronominio laikrodžio skulptūra



## Panoramos

## Nuorodos
* Atraskite Machu Picchu  
* Maču Pikču Nacionalinės Geografijos internetinėje svetainėje
Benjaminas Zelkevičius

**Benjaminas Zelkevičius** (1944 m. vasario 6 d. Kaune – 2026 m. sausio 12 d. Vilniuje) – lietuvių futbolininkas, treneris.

## Biografija
Karjerą pradėjo Inkaras Kaunas klube. Žaidė puolėjo pozicijoje Vilniaus „Žalgirio“ komandoje, kur per 331 rungtynes įmušė 50 įvarčių. Du kartus išrinktas geriausiu Lietuvos futbolininku (1972, 1973 m.).

1990–1991 m., 1995–1997 ir 2000–2003 m. treniravo  rinktinę.

Palaidotas Antakalnio kapinėse.

## Rungtynės Lietuvos rinktinės trenerio poste

## Titulai
* TSRS sporto meistras
* TSRS nusipelnęs treneris, 1989 m.
* Lietuvos TSR nusipelnęs treneris
* Lietuvos tautinio olimpinio komiteto Olimpinė žvaigždė, 2024 m.
* Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžius, 2024 m.

## Šaltiniai
Pakruojo dvaro tiltas

**Pakruojo dvaro tiltas** – tiltas per Kruoją ties Pakruoju, pastatytas 1821 metais. Aukštis – 4,8 m, viršaus plotis – 5 m, ilgis – 33 m. Priklauso Pakruojo dvarui. Pastatytas barono Vilhelmo fon Ropo () iniciatyva, tiltui statyti panaudotas dolomitas. Tai retas hidrotechninis statinys, sumūrytas iš dolomitų. Virš penkių tilto arkų įrengti turėklai su arkomis, kurios pritaikytos ir vandenį praleidžiančioms angoms, ir turėklams. Tilto formos sukurtos sekant romėnų tiltų ir akvedukų pavyzdžiais.

2001 m. tiltas restauruotas.

## Išnašos
Pilies tiltas (Vilnius)

**Pilies tiltas** – tiltas per Vilnią, Vilniaus centre, prie pat Vilnios santakos su Nerimi, Vilniaus pilies pašonėje. Tilto ilgis 34 m, plotis 20 m, aukštis 7,7 m.

## Istorija

Pastatytas XVIII a. pab. ir vadintas „Artilerijos tiltu“, bet 1800 m. potvynio sugriautas. Vėliau pastatytas medinis tiltas, vėliau vadintas „Michailo tiltu“. Tačiau 1855 m. jis jau buvo avarinės būklės. Dabartinis tiltas pavadintas **Antakalnio tilto** vardu buvo pastatytas 1893 m. (architektas Julianas Januševskis), o rekonstruotas (praplatintas) 1964 m. Rekonstrukcijos projektą parengė instituto „Promtransniiprojekt“ Kauno filialas.

Tilto turėklai 1892 m. papuošti Vyčiu ir caro valdžios simboliu – karūna, išliko Vilnių valdant lenkams ir TSRS laikais. 1964 m. turėklai buvo nuimti, 1992 m. išlieti iš naujo.
Užupio tiltas

**Užupio tiltas** –  metalinis sijinis tiltas su šalitilčiais per Vilnią Vilniuje. Ilgis 19,3 m, plotis 6,5 m, aukštis 4,9 m.

## Istorija

Užupio tiltas pirmą kartą minimas LDK 1605 m. privilegijoje. Nuo tada šioje vietoje stovėjo mediniai tiltai – vieni sudegė, kitus nunešė potvyniai, treti buvo perstatyti. Dabartinis tiltas pastatytas 1901 m., statybos vadovas inž. J. Malinovskis, atramų rangovas O. Andejevas, metalines konstrukcijas pagamino Balstogės A. Večersko įmonė.

## Šaltiniai
* Užupio tiltas // Kultūros vertybių registras
Nasau

**Nasau** () – Bahamų sostinė ir didžiausias miestas bei pagrindinis uostas. Išsidėstęs šiaurės rytinėje Niu Providenso salos pakrantėje. 227,9 tūkst. gyventojų (2007 m.). Tai žinomas pasaulio turistų traukos centras, kuriame yra puikūs paplūdimiai, spalvinga atogrąžų augmenija, kurortinė vietovė Rojaus saloje (*Paradise Island*) palei Nasau uostą.

Mieste yra parlamento pastatas, teismo rūmai, vyriausybės rūmai (1801 m.), oficiali generalinio gubernatoriaus rezidencija. Kristaus bažnyčia-katedra. Greta miesto yra jūrų sodai rytiniame uosto pakraštyje, Šarlotės tvirtovė (*Fort Charlotte*, 1787–1789 m.), *Fort Fincastle* (1793 m.), *Ardastra* sodai, kuriuose gausu atogrąžų ir subtropinės augalijos. Džambio (*Jumbey*) kaimas yra XVIII a. Bahamų gyvenvietės reprodukcija. 1974 m. įkurta Bahamų kolegija.

## Etimologija

Vietovė iš pradžių pavadinta *Charles Towne* Anglijos karaliaus Karolio II garbei). 1695 m. miestas pervadintas Nasau (Anglijos karaliaus Viljamo III šeimos garbei). Viljamas III priklausė Nasau šeimai, kurios pavadinimas kilo nuo miesto Vokietijoje.

## Istorija

Miestas įkurtas 1656 m. kaip *Charles Towne*. Tuo metu dažnai kildavo karai su Ispanija ir miestas buvo naudojamas kaip kaperių bazė. 1694 m. jį užpuolė ir sugriovė ispanai, o 1695 m. miestą atkūrė gubernatorius Nicholas Trott ir pervadino Nasau. Po N. Troto Nasau valdė ne tokie geri gubernatoriai. 1702 m. prancūzai ir ispanai trumpam užėmė Nasau. Per Ispanijos įpėdinystės karą ispanai buvo užpuolę miestą 1703, 1704 ir 1706 m. Apie 1713 m. mažai apgyvendinta Bahamų sala tapo piratų prieglobsčiu, vadinamu Naujuoju Providensu. Salos gubernatorius teigė, kad Nasau gyveno 1000 piratų ir 100 miestiečių. Nasau buvo paskelbtas piratų respublika. Miestą kaip bazę naudojo Charles Vane, Thomas Barrow, Benjamin Hornigold, John Rackham, Anne Bonny, Mary Read ir Edward Thatch.

1718 m. britai bandė atgauti valdžą Nasau ir paskyrė Woodes Rogers karališkuoju gubernatoriumi. Jis sėkmingai persekiojo piratus, atnaujino prekybą, reformavo administraciją ir iš savo pinigų atstatė tvirtovę. 1720 m. ispanai nesėkmingai bandė užimti Nasau.

Nasau suklestėjo per Amerikos revoliuciją. Už pinigus, gautus iš kaperiavimo, mieste atsirado nauja tvirtovė, gatvės apšvietimas, 2300 namų buvo pastatyta ar atnaujinta. 1776 m. amerikiečiai trumpam užėmė salą, o 1782 m. ispanai paskutinį kartą okupavo Nasau, kol juos išvijo Andrew Deveaux 1783 m.

## Sportas
* Bears Football club – futbolo klubas;
* Dynamos Football Club – futbolo klubas;
* Baha Juniors Club – futbolo klubas;
* Cavalier Football Club – futbolo klubas;
* University of the Bahamas Mingoes FC – futbolo klubas;
* BFA nacionalinio centro stadionas () – Bahamos futbolo asociacijai priklausantis futbolo aikštyno stadionas, talpinantis 1 700 žiūrovų.

## Miestai partneriai

Miestai, su kuriais Nasau yra užmezgęs partnerystės ryšius:

*  Detroitas, Mičiganas, JAV
*  Vinstonas-Seilemas, Šiaurės Karolina, JAV
*  Akapulkas, Meksika
*  Šanchajus, Kinija
*  Parana, Argentina
*  Kišo sala, Iranas

## Šaltiniai
Vidzgiris

**Vidzgiris** – Alytaus miesto dalis (mikrorajonas), esanti į vakarus nuo miesto centro, piečiau Dainavos. Yra paštas, stovi „Vėtrungės“ paminklas. Į šiaurės vakarus nuo Vidzgirio yra Alytaus Švč. Mergelės Marijos Krikščionių Pagalbos bažnyčia. Mikrorajone yra Vidzgirio miškas (parkas), kuris paskelbtas Vidzgirio botaniniu draustiniu. Parke yra žydų holokausto aukų kapinės.

## Istorija

II pasaulinio karo pradžioje Vidzgirio miške sušaudyta dešimtys tūkstančių žydų. Masinių žudynių vietoje, kur ilsisi 60 tūkst. žmonių palaikai, įrengtas memorialas, kurio akcentas – skulptūra, vaizduojanti Dovydo žvaigždę (1993 m.; skulptorius Aloyzas Smilingis). 1960 m. Vidzgirio miškas paskelbtas botaniniu draustiniu.

Anksčiau čia buvo gyvenvietė ***Alytaus II Kolonija***, 1966 m. gruodžio 30 d. prijungta prie Alytaus miesto. 1993 m. kovo 18 d. atidengtas memorialas žydų aukoms atminti.

## Švietimas
* Viešoji įstaiga Alytaus Šv. Benedikto gimnazija
* Alytaus Volungės vidurinė mokykla 
* Alytaus Likiškėlių vidurinė mokykla
* Alytaus Vidzgirio vidurinė mokykla

## Šaltiniai
Nilsboris

**Nilsboriu** vadinti du cheminiai elementai:
* Dubnis – žymimas **Db**, eilės numeris 105;
* Boris – žymimas **Bh**, eilės numeris 107.
Zigmantas Liuksemburgas

**Zigmantas Liuksemburgas** (1368 m. vasario 14 d. Niurnberge – 1437 m. gruodžio 9 d. Znaime), Vengrijos, Vokietijos ir Čekijos karalius, Šventosios Romos imperijos imperatorius.

## Biografija

Zigmantas buvo imperatoriaus ir Čekijos karaliaus Karolio IV bei Pomeranijos kunigaikštytės Elžbietos sūnus. 1374 jis buvo sužadėtas su Marija, vyresniąja Vengrijos ir Lenkijos karaliaus Liudviko Anžu dukterimi. Po tėvo mirties 1378 m. tapo Brandenburgo grafu, o po Liudviko Anžu mirties vedęs Mariją, tapo Vengrijos karaliumi (kitą Liudviko Anžu dukrą Jadvygą vedęs Jogaila tapo Lenkijos karaliumi). 1410 m. jis išrinktas Šventosios Romos imperijos imperatoriumi vietoj nuversto jo brolio Čekijos karaliaus Vaclovo IV. Pastarajam 1419 m. mirus, tapo ir Čekijos karaliumi, tačiau čia jis susidūrė su atkakliu husitų pasipriešinimu.

## Santykiai su Lietuva

Moteriška linija buvo Gedimino palikuonis (per jo dukrą Aldoną).

1410 ir 1429 m. siūlė Vytautui karaliaus karūną. Pirmą kartą (Kežmarke, Žalgirio mūšio išvakarėse) Vytautas pasiūlymą atmetė, o antrą kartą (Lucko suvažiavime) – priėmė ir ruošėsi karūnacijai, bet dėl lenkų pasipriešinimo ir staigios mirties (1430) nespėjo to padaryti.

1413 m. spręsti Lietuvos ir Vokiečių ordino teritorinių ginčų siuntė savo atstovą Benediktą Makrą, kuris priėmė Lietuvai palankų sprendimą, bet pats Zigmantas 1420 m. priteisė Žemaitiją Vokiečių ordinui.

Vytautą ir Jogailą Zigmantas priėmė į savo sukurtą Drakono ordiną.

## Santuokos ir vaikai
* 1-ji žmona: (nuo 1385 metų lapkričio 11) **Marija Anžu** (1371 – 1395 kovo 17), Vengrijos karalienė, Lenkijos ir Vengrijos karaliaus Liudviko I Didžiojo ir jo antros žmonos Elžbietos iš Pamario duktė. Ji mirė nuo priešlaikinio gimdymo kartu su kūdikiu. Vaikai: 
** **sūnus** (1395 gegužės 17)
* 2-ji žmona: (nuo 1408 metų) **[[Barbora iš Celės]]** iš Celės grafų  giminės (1390 – 1451) birželio 11, Celės grafo Germano II ir grafienės Anos Šaunberg duktė. Vaikai:
** **[[Elžbieta Liuksemburgė]]** (1409 vasario 28 – 1442 gruodžio 19), 1421 metais ištekėjo už Albrechto II Austro.

## Nuorodos
Peru-Bolivijos konfederacija

**Peru-Bolivijos konfederacija** buvo trumpai gyvavusi konfederacija tarp šių Pietų Amerikos valstybių 1836–1839 m. Šiuo laikotarpiu valstybės vadovu, dar vadinamu *Aukščiausiuoju Protektoriumi* buvo tuometinis Bolivijos prezidentas, Maršalas Andrė de Santa Kruzas (*Andrés de Santa Cruz*). Jis 1827 m. buvo Peru prezidentas, o 1829–1839 m. – Bolivijos prezidentas.

Konfederacija buvo laisva sąjunga tarp Peru valstijų (tuo metu šalis buvo skiriama į *Šiaurės Peru respubliką* ir *Pietų Peru respubliką*, kurios turėjo vieną sostinę – Takną) ir Bolivijos.

Konfederacija suskilo po pralaimėjimo Čilei, o Peru valdžioje niekas ilgesniam laikui neįsitvirtino.

## Konfederacijos struktūra
Kiekvienai konfederacijos valstijai nuo 1837 m. iki konfederacijos anuliavimo vadovavo savas prezidentas, tačiau jis paklusdavo aukštesniam pagal rangą, Maršalui Andrė de Santa Kruzui (*Andrés de Santa Cruz*).

* Bolivija
** Prezidentas: Generolas Chosė Migelis de Velaskas (*José Miguel de Velasco*)
* Šiaurės Peru
** Prezidentas: Generolas Luisas Orbegosas (*Luis Orbegoso*) (1837 m. rugpjūčio 21 d. – 1838 m. liepos 30 d.)
** Prezidentas: Generolas Chosė de la Riva Agujeras (*José de la Riva Agüero*) (1838 m. rugpjūčio 1 d. – 1839 m. sausio 24 d.)
* Pietų Peru
** Prezidentas: Generolas Ramonas Herera Rodadas (*Ramón Herrera Rodado*) (1837 m. rugsėjo 17 d. – 1838 m. spalio 12 d.)
** Prezidentas: Chuanas Pio de Tristanas Moskosas (*Juan Pío de Tristán y Moscoso*) (1838 m. spalio 12 d. – 1839 m. vasario 23 d.)
Saulės laikrodis

**Saulės laikrodis** – prietaisas laikui matuoti pagal Saulės padėtį. Dažniausiai įrengiamas ant pastato sienos, tačiau pirmieji saulės laikrodžiai buvo specialiai statomos kolonos ar obeliskai. Silpnoji saulės laikrodžių savybė – laikas rodomas tik esant saulėtam orui.

## Istorija
Seniausi obelisko formos saulės laikrodžiai žinomi nuo 4 tūkstantmečio pr. m. e. Egipte. Vėliau specialiai laikui matuoti kolonas ar obeliskus statė kinai, graikai, romėnai. Romos Panteone laiką matuoja per stogo kupolo skylę patenkantis saulės spindulys.

Matematikas ir astronomas Teodosijus iš Bitinijos (160–100 m. prieš Kristų) skelbėsi išradęs universalų saulės laikrodį, kurį galima naudoti bet kurioje Žemės vietoje. 1524 m. prancūzų astronomas Oronsas Finė pagamino dramblio kaulo saulės laikrodį. 1570 m. italų astronomas Džiovanis Padujietis paskelbė traktatą, kaip gaminti ir įrengti saulės laikrodžius ant pastatų sienų vertikaliai ir horizontaliai. Džiuzepė Biankanis savo tyrime *Constructio instrumenti ad horologia solaria* vaizdžiomis iliustracijomis parodė, kaip turi atrodyti geri saulės laikrodžiai.

## Lietuvoje
Tikslių duomenų apie tai, kada saulės laikrodžiai pasiekė Lietuvą, nėra. Iki šių dienų išlikę seniausi saulės laikrodžiai yra Kretingos vienuolyne (apie 1610 m.), Šiauliuose ant bažnyčios sienos (1625 m.), Pažaislio architektūriniame ansamblyje (apie 1700 m.), Švėkšnoje (XIX a.) įkurti saulės laikrodžiai.

2006 m. rugsėjo 25 d. Kauno technologijos universitete ant Informacinių technologijų plėtros instituto pietrytinės sienos įrengtas didžiausias šalyje vertikalus saulės laikrodis. Nuo gnomono (strypo) krintantis šešėlis vasaros saulėgrįžos metu (birželio 22 d.) ištįs iki 8,33 metro. Paprastas vertikalus saulės laikrodis Šiaurės pusrutulyje yra nukreipiamas į pietus, tuo tarpu, kai šitas yra šiek tiek pasuktas į pietryčių pusę.

2009 m. birželio 25 d. KTU akademinė bendruomenė studentų miestelyje (Radvilėnų g. 19) įrengė žmogaus šešėlio saulės laikrodį, skirtą Lietuvos vardo tūkstantmečiui.

2010 m. prie Raižių mečetės (Alytaus raj.) pastatyti greta du saulės laikrodžiai, kurių vienas rodo vietinį laiką, kitas – Griunvaldo (Lenkija).

2012 m. vertikalus saulės laikrodis įrengtas ant Valdovų rūmų Vilniuje. Kaip ir minėtas KTU saulės laikrodis, jis yra pasuktas į pietryčių pusę.

## Literatūra
* Saulės laikrodžiai Lietuvoje (sud. Libertas Klimka). – Vilnius: Versus aureus, 2007. – 102 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-699-66-8

## Šaltiniai

## Taip pat skaitykite

* Sąrašas:Lietuvos saulės laikrodžiai
* Smėlio laikrodis
* Vandens laikrodis
Peru departamentai

**[[Peru]]** teritorija yra suskirstyta į 24 departamentus ir 2 specialius departamentus, 180 provincijų ir 1747 apygardas. Departamentai (numeriu pažymėtas regiono pavadinimas, toliau – administracinis centras) yra šie:

# Amazonė (*Amazonas*) Čačapojas (*Chachapoyas*)
# Ankašas (*Ancash*) Uarasas (*Huaraz*)
# Arekipa (*Arequipa*) Arekipa (*Arequipa*)
# Apurimakas (*Apurímac*) Abankajus (*Abancay*)
# Ajakučas (*Ayacucho*) Ajakučas (*Ayacucho*)
# Kachamarka (*Cajamarca*) Kachamarka (*Cajamarca*)
# Kuskas (*Cusco*) Kuskas (*Cusco*)
# Uankavelika (*Huancavelica*) Uankavelika (*Huancavelica*)
# Huanukas (*Huánuco*) Huanukas (*Huánuco*)
# Ika (*Ica*) Ika (*Ica*)
# Chuninas (*Junín*) Uankajus (*Huancayo*)
# La Libertadas (*La Libertad*) Truchiljas (*Trujillo*)
# Lambajekė (*Lambayeque*) Čiklajas (*Chiclayo*)
# Lima (*Lima*) Huačas (*Huacho*)
# Loretas (*Loreto*) Ikitosas (*Iquitos*)
# Madre de Dijas (*Madre de Dios*) Puerto Maldonadas(*Puerto Maldonado*)
# Mokegva (*Moquegua*) Mokegva (*Moquegua*)
# Paskas (*Pasco*) Sero de Paskas (*Cerro de Pasco*)
# Pjura (*Piura*) Pjura (*Piura*)
# Punas (*Puno*) Punas (*Puno*)
# San Martinas (*San Martín*) Mojobamba (*Moyobamba*)
# Takna (*Tacna*) Takna (*Tacna*)
# Tumbesas (*Tumbes*) Tumbesas (*Tumbes*)
# Ukajalis (*Ucayali*) Pukaljpa (*Pucallpa*)
 
* Kaljao (*Callao*) Kaljao (*Callao*)
* Limos metropolija (*Lima Metropolitana*) Lima (*Lima*)

## Nuorodos
* Peru regionai  
* Peru: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Regions of Peru (Statoids.com)
Makaronai

**Makaronai** – sausas miltinis pusgaminis. Makaronai gaminami iš kvietinių miltų (galimi ir kiti variantai), vandens bei kitų papildomų produktų (kiaušinių, prieskonių, t. t.). Dažniausias terminis jų apdorojimas yra virimas.

Bet kokios rūšies makaronų gaminius galima dėti tik į verdantį vandenį, nes kitaip jie pasidarys lipnūs ir ištiš. Verdami tik stipriai verdančiame vandenyje, paskui, kol dar kietoki, išpilami į sietą, apliejami verdančiu vandeniu, jam nutekėjus, tuojau pat išdėliojami į lėkštes ir pagal italų virtuvės tradicijas pateikiami su sviestu, sūriu bei prieskoniais (muskato riešutais, juodaisiais pipirais) arba apipilami kokiu nors padažu, pavyzdžiui, salsa, pesto.

Seniausi archeologiniai radiniai, bylojantys apie makaronų tėvynę atrasti Kinijoje. Manoma, jog giliai po žeme sandariai uždarytam dubeniui su gerai išsilaikiusiais makaronais apie 4000 metų. Jiems paruošti naudoti sorų miltai, o vėliau patiekalui išplitus į Artimuosius Rytus juos pakeitė kvietiniai miltai. Į Italiją makaronai greičiausiai atkeliavo XIII amžiuje ir išplito Europoje bei Amerikoje.

## Išnašos
Žvėryno tiltas

**Žvėryno tiltas** – tiltas per Nerį Vilniuje, einantis A. Mickevičiaus gatve nuo Gedimino prospekto. Ilgis 103,1 m, plotis 11,35 m, aukštis 11 m.

## Istorija

Pastatytas per dvejus metus 1905–1907 m. ir pavadintas ***Nikolajaus tiltu***. Suprojektavo inžinierius V. Malinovskis, projektą tvirtino rusų mokslininkas M. Beleliubskis. 1944 m. vidurinioji tilto dalis buvo nugriauta, bet greitai atstatyta. 1979 m. lapkričio 17 d. uždraustas visų transporto rūšių, išskyrus pėsčiųjų ir maršrutinį, eismas per tiltą. Nemaršrutinis transportas nukreiptas nauju Geležinio Vilko tiltu. Tuo pat metu uždraustas tranzitinis eismas visu Gedimino pr. 1981 m. birželį patvirtinti Liubarto tilto projektiniai pasiūlymai. Nauju tiltu turėjo būti nukreiptas maršrutinis transportas vietoje prastos būklės Žvėryno tilto. 

1987 m. rugpjūčio 7 d. maršrutinio transporto trasos iškeltos iš Gedimino pr. ir Žvėryno tilto į Pamėnkalnio ir J. Jasinskio gatves bei naują Liubarto tiltą. Žvėryno tiltu paliktas pėsčiųjų ir lengvojo transporto eismas. 

1991 m. ant tilto stovėjo Seimo gynėjų barikados. 2006 m. tiltas rekonstruotas. 2010 m. po tiltu pakabinta skulptūra „Laivas-pusmėnulis“ (aut. K. Vildžiūnas).

## Galerija

Vaizdas:Vilnius, Žvėrynas, Tiltas per Nerį ir cerkvės statybos apie 1900.jpg|Apie 1900 m.
Vaizdas:Vilnius, Žvėryno tilto statyba apie 1906.jpg|1906 m. statybos
Vilnia, Vialla, Źviaryniecki most. Вільня, Вяльля, Зьвярынецкі мост (1917).jpg|Vokietijos imperijos kareiviai žygiuoja per Žvėryno tiltą
Vaizdas:Vilnius. Orthodoxe Kerk van de Verschijning van de Moeder Gods (Znamenskaya) bij, Bestanddeelnr 252-1305.jpg|1934 m.
Vaizdas:Vilnius. Orthodoxe Kerk van de Verschijning van de Moeder Gods (Znamenskaya) bij, Bestanddeelnr 252-1335.jpg|1934 m.
Vaizdas:Zveryno_tiltas.jpg|2007 m.
Vaizdas:Zveryno tiltas by Augustas Didzgalvis.jpg|2022 m.


## Išnašos
Povilas Vasiliauskas

**Povilas Vasiliauskas** (g. 1953 m. sausio 29 d.) – Lietuvos ir Klaipėdos politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija

2000 m. Klaipėdos laisvosios ekonominės zonos valdymo bendrovės valdybos pirmininkas.

2003 m. Liberalų ir centro sąjungos narys, LiCS Klaipėdos skyriaus pirmininko pavaduotojas.

1990–1992 m. Klaipėdos miesto savivaldybės meras. 1992-ųjų vasario mėn. atsistatydino su visa valdyba dėl nesutarimų su taryba. 2003–2007 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys, Strateginės plėtros komiteto pirmininkas, Liberalų ir centro frakcijos pirmininkas.

Klaipėdos Pramonininkų asociacijos prezidentas, Klaipėdos apskrities administracinių ginčų komisijos pirmininkas, Klaipėdos prekybos, pramonės ir amatų rūmų tarybos narys, Klaipėdos Rotary klubo narys, VŠĮ „Muzikos magija“ tarybos narys.
Marius Kundrotas

**Marius Kundrotas** (g. 1978 m. balandžio 4 d.) – politologas, publicistas, visuomenės ir politikos veikėjas.

1997 m., besimokydamas Vilniaus universitete, įsijungė į Lietuvių tautinio jaunimo sąjungą „Jaunalietuviai“ ir Lietuvių Nacionalinę Partiją „Jaunoji Lietuva“. 1998 m. išrinktas Lietuvių tautinio jaunimo sąjungos „Jaunalietuviai“ vadovu. 2001 m., jaunalietuviams, jauniesiems nacionaldemokratams ir tautinei organizacijai „Jaunoji karta“ susijungus į Lietuvių tautinio jaunimo lygą, tapo jos vadovu. 2002 m. įsijungė į Lietuvių tautininkų sąjungą (LTS), iki jos prisijungimo prie Tėvynės sąjungos, kuriam priešinosi, buvo LTS Tarybos narys.

2008 m. pavasarį užleido Lietuvių tautinio jaunimo lygos vadovo postą Juliui Pankai. 2008 m. liepos 20 d. įvairių tautinių organizacijų atstovams įsteigus Lietuvių tautinį centrą (LTC), išrinktas jo pirmininku.

2006 m. baigė politikos mokslų magistrantūrą.

2009 m. išleido monografiją „Tauta amžių kelyje: tautinės pasaulėžiūros gairės ir tautinis judėjimas Lietuvoje“ (Vilniaus pedagoginio universiteto leidykla).

2011 m. – vienas iš Tautininkų sąjungos atkūrėjų, išrinktas jos Tarybos nariu, 2013 m. – vicepirmininku ideologijai.

## Bibliografija
* *Tauta amžių kelyje: tautinės pasaulėžiūros gairės ir tautinis judėjimas Lietuvoje* (2009 m.)
* *Tautinis idealas politikoje: keturių šalių atvejai* (2017 m.)
* *Putinizmas: ideologinė charakteristika* (2022 m.)
* *Žmogaus būties horizontai* (2023 m.)

## Nuorodos
Truchiljas

**Truchiljas** (, ) – miestas Peru šiaurės vakaruose, prie Panamerikos plento ir Ramiojo vandenyno pakrantės. Libertado (*La Libertado*) departamento centras. Trečiasis Peru miestas pagal svarbą po Limos ir Arekipos.

Mieste veikia 2 universitetai (įkurti 1824 m. ir 1965 m.); archeologijos muziejus. 

Traukos objektai, architektūros paminklai – XVI-XVIII a. bažnyčios.

## Istorija
Truchiljas pradėjo kurtis 1534 m.

## Sportas
* Carlos A. Mannucci – futbolo klubas; rungtyniavęs aukščiausioje lygoje;
* Club Deportivo Universidad César Vallejo – futbolo klubas; rungtyniavęs aukščiausioje lygoje;
* Namų rungtynes žaidžia *Mansiche* stadione (), talpinančiame 23 tūkst. žiūrovų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Truchiljo naujienos
Baltasis tiltas

**Baltasis tiltas** – pėsčiųjų tiltas per Neries upę Vilniuje, jungiantis Naujamiesčio ir Šnipiškių rajonus. Ilgis 240 m, plotis 6 m, aukštis 11,4 m. Pastatytas 1995 m. Projekto autorius architektas Algimantas Nasvytis.

Ant tilto sumontuota beveik 20 m aukščio nerūdijančio plieno skulptūra „Spindulys–Ietis“ (aut. K. Vildžiūnas ir M. Lukošius), simbolizuojanti „išsiveržimą, tautos atgimimą, narsą siekiant Nepriklausomybės ir nuolatinę kovą dėl jos“. Tai šiuolaikinio meno kūrinys.

## Istorija
Tilto projektą parengė Sankt Peterburgo institutas „Transmostprojekt“. Projekto autorius – architektas A. Nasvytis. Pastatė UAB „Viadukas“. 1996 m. spalio 25 d. tiltas atidarytas. 

2010 m. ant tilto sumontuota skulptūra „Spindulys–Ietis“ (aut. K. Vildžiūnas ir M. Lukošius).

## Nuotraukos

Neris river in Vilnius.jpg||2005 m.
Baltasis_tiltas1_2006-08-08.jpg|2006 m.
Baltasis tiltas. Vilnius.JPG|2013 m.
Baltasis tiltas (9651380293).jpg|Ant tilto – skulptūra „Spindulys–Ietis“ (aut. K. Vildžiūnas)
Neris@Vln by Augustas Didzgalvis.jpg|2023 m.


## Šaltiniai

## Literatūra
* 
*
Ričardas Vaitiekūnas

**Ričardas Vaitiekūnas** (g. 1951 m. kovo 7 d. Alizavoje, Kupiškio rajonas) – geologas, Lietuvos ir Klaipėdos rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija

1958–1962 m. mokėsi Šilutės rajono Vainuto pradinėje mokykloje, 1962–1969 m. Panevėžio 6-ojoje vidurinėje mokykloje. 1969–1974 m. studijavo Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakultete.

1974–1978 m. Čitos geologijos valdybos Udlokano ekspedicijos padalinio vadovas. 1978–1982 m. Lietuvos kelių projektavimo instituto Panevėžio skyriaus geologinės grupės vadovas. 1982–1983 m. Naftos žvalgybos ekspedicijos Baltijos jūros nuotraukų padalinio geologas, 1983–1990 m. Gręžimo padalinio vadovas. 1990–2000 m. AB „Geonafta“ direktorius. 2004–2005 m. buvo UAB „Rapsolis“ direktorius.
2005–2006 m. UAB „Minijos nafta“ atstovas ryšiams su visuomene. Nuo 2008 m. UAB „Geoterma“ direktorius.

1999 m. Naujosios sąjungos (socialliberalų), 2004 m. Darbo partijos narys.

2000 ir 2003 m. Klaipėdos rajono savivaldybės tarybos narys, 2000–2003 m. Klaipėdos rajono savivaldybės meras.

1979–1988 m. įvairių turistinių sportinių kelionių slidėmis, pėsčiomis ir vandeniu Lietuvos čempionas ir prizininkas, 1980 m., 1983 m., 1986 m. Respublikinės turistinės nuotraukos konkurso nugalėtojas.

Žmona Regina, dukros Saulė ir Ugnė.
Geležinio Vilko tiltas

**Geležinio Vilko tiltas** – tiltas per Nerį Vilniuje. Ilgis 260 m, plotis 38,8 m, aukštis 12 m. Pastatytas 1979 m., eismas paleistas lapkričio mėnesį. 

## Istorija
 
Projektą rengė tuomečio Leningrado instituto „Promtransniiprojekt“ specialistai, rangovas – Vilniaus tiltų statybos valdyba. 1979–1989 m. tiltas vadintas **Tarybų tiltu** pagal juo ėjusią gatvę. 1999 m. tiltas buvo rekonstruotas.

## Šaltiniai
Česlovas Banevičius

**Česlovas Banevičius** (g. 1954 m. liepos 30 d. Atagai, Nižnij Udinsko rajonas, Irkutsko sritis, Rusija) – Lietuvos ir Klaipėdos rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1972 m. baigė Priekulės vidurinę mokyklą, 1981 m. – Lietuvos veterinarijos akademiją.

1977–1992 m. Priekulės paukštininkystės, Gegužės 1-osios ūkių vyriausiasis veterinarijos gydytojas. 1992–1997 m. A. Knabiko veterinarijos vaistinės veterinarijos gydytojas.

1997–2000 m. Klaipėdos rajono savivaldybės meras. 2000–2007 m. UAB „Kontvainiai“ direktorius. 2007–2015 m. Klaipėdos rajono savivaldybės administracijos direktorius, 2015–2019 m. ir nuo 2021 m. – direktoriaus pavaduotojas.

1997–2007 ir 2019–2021 m. Klaipėdos rajono savivaldybės tarybos narys.

1996–2018 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys. 

Lietuvos kiaulių augintojų asociacijos tarybos narys. Žmona Rita, vaikai Daiva, Robertas, Šarūnas.

## Šaltiniai
Kęstutis Cirtautas

**Kęstutis Cirtautas** (g. 1958 m. gruodžio 26 d. Klaipėdos raj.) – Lietuvos ir Klaipėdos rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1981 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius elektromechanikas.

1995–1997 m. Klaipėdos rajono savivaldybės meras. 1997–2003 m. K. Cirtauto gamybinės komercinės firmos savininkas. 2003–2007 m. Klaipėdos rajono savivaldybės administracijos direktorius. Nuo 2007 m. UAB „Medifa“ direktorius.

Lietuvos krikščionių demokratų partijos, nuo 2002 m. partijos Lietuvos krikščionys demokratai narys, Klaipėdos rajono skyriaus pirmininkas. 2010 m. partijos Tvarka ir teisingumas narys. 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Klaipėdos rajono savivaldybės tarybos narys.

## Šaltiniai
Juozas Šakinis

**Juozas Šakinis** (g. 1946 m. kovo 19 d. Plungės rajono, Pakutuvėnų kaime) – pedagogas, Lietuvos ir Kretingos rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1964 m. baigė Aleksandravo aštuonmetę mokyklą ir įstojo į Telšių taikomosios dailės technikumo meninio medžio apdirbimo skyrių. 1977 m. baigė Valstybinį dailės institutą, įgydamas dailės mokytojo specialybę.

1969–1972 m. Vilniaus techninės estetikos mokslinio tyrimo instituto dizaineris, 1977–1979 m. – Klaipėdos pedagoginės mokyklos dėstytojas. 1979–1992 m. Plungės liaudies kūrybos gaminių įmonės „Minija“ vyriausiasis dailininkas. 1992–1996 m. Kretingos religijų studijų institute prie Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas. 1996–2000 m. Kretingos rajono savivaldybės meras. Nuo 2000 m. Kretingos pranciškonų gimnazijos direktoriaus pavaduotojas ugdymo reikalams, iki 2005 m. mokytojas.

1995 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos narys, nuo 2002 m. partijos Lietuvos krikščionys demokratai narys, Kretingos skyriaus pirmininkas, 2006 m. Tėvynės sąjungos narys. 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m. ir 2003–2007 m. Kretingos rajono savivaldybės tarybos narys (Tėvynės Sąjungos (Lietuvos konservatorių) ir Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos sąraše), 2003 m. Švietimo komiteto pirmininkas.

Žmona Halina Irena, dukros Neringa, Kristina.

## Išnašos
Gineso rekordų knyga

**Gineso rekordų knyga** – kasmetinis pasaulio rekordų žinynas, kuriame pažymimi ne tik žmogaus pasiekimai, bet ir ekstremalūs pokyčiai gamtoje.

Pirmą kartą knyga išleista 1955 m. airių alaus daryklos „Guinness Brewery“ valdytojo Chju Biverio sumanymu. Jis tikėjosi, kad tokia knyga sudomins aludžių lankytojus ir jie visada turės apie ką diskutuoti. Knyga sulaukė milžiniško pasisekimo. 2003 m. ji pati pateko į „Gineso rekordų knygą“, nes tiražas viršijo 100 mln. egzempliorių. Už ją didesniu tiražu išleista tik Biblija. 2005 m. knyga sulaukė penkiasdešimto leidimo. Dabar knyga leidžiama daugiau kaip 100 pasaulio šalių, daugiau kaip 23 kalbomis.

## Taip pat skaitykite
* 

## Nuorodos
* Oficiali Gineso rekordų knygos internetinė svetainė 
* Gineso rekordai lietuviškai
Juozas Pelionis

**Juozas Pelionis** (g. 1957 m. kovo 12 d. Irkutsko rajone, Rusija, prie Baikalo ežero) – Lietuvos ir Kretingos rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1958 m. iš Sibiro grįžusi šeima apsigyveno Kretingoje. 1975 m. baigė Kretingos 1-ąją vidurinę mokyklą. 1976–1978 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1991 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą, kūno kultūros dėstytojas.

1979–1980 m. Šiaulių televizorių gamyklos „Tauras“ radijo aparatūros montuotojas. Nuo 1980 m. Kretingos Melioracijos statybos montavimo valdybos darbininkas. Nuo 1991 m. Kretingos sporto mokyklos lengvosios atletikos treneris.

Nuo 1994 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, nuo 2000 m. Moderniųjų krikščionių demokratų sąjungos narys, Kretingos skyriaus pirmininkas, nuo 2004 m. partijos Lietuvos krikščionys demokratai narys, Kretingos skyriaus pirmininkas. 2020 m. dalyvavo steigiant Krikščionių sąjungą.

1995–1996 m. ir 2007–2011 m. Kretingos rajono savivaldybės tarybos narys. 1995–1996 m. Kretingos rajono savivaldybės meras, iš šių pareigų atsistatydino pats.

Profesinės sąjungos Lietuvos darbo federacija Kretingos skyriaus pirmininko pavaduotojas.

Žmona Aldona, vaikai Mindaugas, Aistė ir Linas.

## Išnašos
Leonas Apšega

**Leonas Apšega** (g. 1940 m. gruodžio 10 d. Kinderių kaime, Kupiškio valsčius, Šimonių parapija) – Lietuvos ir Kupiškio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1947 m. pradėjo lankyti Gaigalių pradinę mokyklą, 1959 m. baigė Šimonių vidurinę mokyklą. 1962 m. baigė Panevėžio hidromelioracijos technikumą, o 1987 m. – Lietuvos žemės ūkio akademiją ir įgijo inžinieriaus hidrotechniko specialybę.

1962–1963 m. Vievio rajono melioracijos montavimo valdybos meistras. 1963–1966 m. tarnavo TSRS kariuomenėje. 1966–1968 m. Kupiškio rajono Skodinių tarybinio ūkio inžinierius, 1968–1987 m. – šio rajono „Tiesos“ ir Žaidelių kolūkių valdybos pirmininkas. 1987–1990 m. – Kupiškio rajono tarybos vykdomojo komiteto pirmininko pirmasis pavaduotojas, Žemės ūkio valdybos viršininkas. 1990–1992 m. Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos – Atkuriamojo Seimo deputatas, Akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras. 1992–1995 m. – rajono valdytojo pirmasis pavaduotojas – Žemės ūkio valdybos viršininkas. 1995–1997 m. Lietuvos akcinio inovacinio banko Kupiškio skyriaus direktorius. 1997–2007 m. Kupiškio rajono savivaldybės meras. Nuo 2008 m. pensininkas.

Nuo 1994 m. Lietuvos valstiečių partijos narys, nuo 2001 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos narys, nuo 2005 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys, Kupiškio skyriaus pirmininkas.

1995–2023 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narys.

Kupiškio „Rotary“ klubo narys. Žmona Palmira Balaišytė-Apšegienė. Sūnūs Virginijus ir Audrius..

## Šaltiniai
Sunkioji miastenija

**Sunkioji miastenija** () – autoimuninė neuroraumeninė liga, kuomet organizme yra gaminami autoantikūnai prieš neuroraumeninių sinapsių acetilcholino receptorius, dėl ko neužtenka nervinio signalo pajėgumo per acetilcholiną stimuliuoti raumenis ir pasireiškia jų silpnumas (*miastenija*:  – raumuo, *astheneia* – silpnumas).

Priežastys nėra žinomos. Moterys serga dvigubai dažniau nei vyrai. Reta liga.

## Simptomai
Gali pasireikšti raumenų silpnumu ir greitu nuovargiu bet kuriame amžiuje, dažniausiai jaunystėje. Dažniausiai paveikiami akių, veido, kaklo, galūnių lanko ir liemens raumenys. Gali pasireikšti voko ptoze (užkritimu), dvejinimusi akyse, veido mimikos ir burnos raumenų veiklos sutrikimu; balso užkimimu. Refleksai ir jutimai išlieka normalūs. Silpnumą sustiprina nuovargis, nėštumas, kalio trūkumas, infekcijos, emocijos, kai kurie vaistai. Ligonis greit pavargsta, būna sunku kalbėti.

Kartais kartu gali pasireikšti čiobrialiaukės (*thymus*) navikas, reumatoidinis artritas, sisteminė raudonoji vilkligė, hipertirozė (skydliaukės padidėjimas).

## Diagnozė
* Simptomai
* ~90 % būna auto – antikūnai
* elektromiografija
* specialūs provokaciniai mėginiai

## Gydymas
* Simptomų kontrolė acetilcholinoesterazės inhibitoriais (piridostigminas) – slopina esamo acetilcholino skaidymą sinapsėje.
* Timektomija (čiobrialiaukės šalinimas) – 30 % duoda remisiją ir 40 % gerokai palengvina simptomus.
* Imunosupresija – prednizolonas, dozes koreguojant pagal simptomus; azatioprinas, ciklosporinas.
* Plazmaferezė – kraujo valymas nuo autoantikūnų specialia aparatūra – sunkiais atvejais – duoda mėnesio remisiją.
Eintracht Frankfurt

**Frankfurto „Eintracht“** – Vokietijos futbolo klubas iš Frankfurto.

## Istorija
Klubas išsivystė iš dviejų klubų, įkurtų 1899 metais – *Frankfurter Fußball-Club Victoria von 1899* ir *Frankfurter Fußball-Club Kickers von 1899*. Šie klubai susijungė 1911 m., sudarydami *Frankfurt FV (Kickers-Victoria)*, o 1920 m. susijungus su gimnastikos klubu *Frankfurter Turngemeinde von 1861* sudarytas klubas *TuS Eintracht Frankfurt von 1861*. 1927 m. gimnastikos ir futbolo šakos atsiskyrė, iš futbolo atšakos susikūrė *Sportgemeinde Eintracht Frankfurt (FFV) von 1899* klubas.

XX a. 3-4 dešimtmečiais *Eintracht* futbolo komanda laimėjo keletą vietinių ir regioninių čempionatų, bet nacionalinėse atrankinėse varžybose nepasižymėjo. 1933 m. po Vokietijos futbolo sistemos reorganizavimo, komanda žaidė regioninėje pirmojo diviziono *Gauliga Südwest* lygoje, kur aukščiausias komandos pasiekimas buvo 1 vieta 1938 metais.

Po antrojo pasaulinio karo žaidė pirmojo diviziono regioninėje *Oberliga Süd* lygoje, 1953 ir 1959 metais tapo lygos čempionais. 1959 metais taip pat iškovojo ir šalies čempionų vardą, o 1959-1960 metų sezone sėkmingai dalyvavo Europos Čempionų taurės varžybose, kur tik finale 7:3 nusileido Madrido „Real“ komandai.

1963 metais klubas tapo vienu Bundeslygos įkūrėju, kur žaidė iki 1996 metų, o aukščiausia iškovota vieta – 3 vieta 1992 metais. Nuo 1997 metų komanda vis iškopia į Bundeslygą, o po to vėl iškrenta į žemesnę *2.Bundesliga*.

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia juoda apranga. 

## Pasiekimai

* Alpių taurės laimėtojas (1967 m.)

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}

## Sudėtis
; Pagrindinės komandos sudėtis
Atnaujinta: 2026 m. vasario 24 d.

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Globalsportsarchive
Ndžamena

**Ndžamena** (, ) – miestas pietvakarių Čade, prie Šario upės netoli jos santakos su Logonės. 721 tūkst. gyventojų (2005). Tai šalies sostinė ir didžiausias miestas, pagrindinis ekonomikos, administracinis ir kultūros centras. Išvystyta mėsos pramonė. Yra tarptautinis oro uostas, magistraliniai keliai. 1974–1978 m. čia pastatyta Didžioji mečetė – dauguma gyventojų mieste yra musulmonai. Taip pat yra katedra, pastatyta prancūzų valdymo laikais, muziejus, senovės Sao kultūros liekanos. Ndžamenoje yra Čado universitetas (įkurtas 1971 m.) ir Valstybinė administravimo mokykla (1963 m.).

## Etimologija

Miestą įkūrė prancūzai ir pavadino jį ***Fort Lamis*** (). Taip jie pagerbė kovose su Sudano vergais žuvusį majorą *Amédée-François Lamy* (1858–1900). Šalyje kilus prancūziškų pavadinimų pervadinimo bangai, 1973 m. sostinė pavadinta ***Ndžamena***. Sostinės vardas reiškia „poilsio miestas“ (). Pagal kitą versiją, pavadinimas kilo nuo čia buvusio seno kotokų genties žvejų kaimelio *Am-Djamena*.

## Istorija

Miestą 1900 m. įkūrė prancūzai. Miestas vystėsi kaip kolonijos administracinis centras ir Prancūzų Vakarų Afrikos kolonijos karinis centras. 1960 m. tapo nepriklausomo Čado sostine, 1973 m. jam suteiktas Ndžamenos vardas. Apie 1980 m. miestas nukentėjo dėl politinės suirutės.

## Sportas
* Gazelle FC – futbolo klubas;
* TP Elect Sport – futbolo klubas;
* Namų rungtynes žaidžia Nacionaliniame stadione (), kuris talpina 30 tūkst. žiūrovų.

## Šaltiniai
Po (upė)

**Po** (, , graikai vadino *[[Eridanas|Eridanu]]*, keltai – *Bodincus*) – ilgiausia Italijos upė. Ilgis 652 km.

Išteka iš Kotinių Alpių Šiaurės Italijoje ir kirtusi visą Po žemumą (iš vakarų į rytus) įteka į Adrijos jūrą. Sudaro ~1500 km² užimančią deltą.

Poplūdis būna vasarą ar rudenį, nereti potvyniai (nuo jų apsisaugoti įrengtas dambų kompleksas). Vanduo naudojamas drėkinimui, vykdoma laivyba. Prie Po įsikūrę miestai: Turinas, Piačenza, Kremona, Ferara ir Milanas (sujungtas su upe kanalais, kuriuos suprojektavo Leonardas da Vinči).

## Intakai

* Peličė (K)
* Varaita (D)
* Maira (D)
* Dora Riparija (K)
* Stura di Lanco (K)
* Orkas (K)
* Dora Baltėja (K)
* Sesija (K)
* Tanaras (D)
* Skrivija (D)
* Agonija (K)
* Tičinas (K)
* Lambras (K)
* Trebija (D)
* Nurė (D)
* Ada (K)
* Arda (D)
* Taras (D)
* Parma (D)
* Enca (D)
* Olijus (K)
* Minčijus (K)
* Sekija (D)
* Panaras (D)

## Po delta
Po deltos teritorija saugoma dviejų regioninių parkų institucijų – Veneto ir Emilijos-Romanijos. Šio regiono parką prižiūri 1988 m. įkurtas konsorciumas „Consorzio per la gestione de Parco“. Parko direktyvas leidžia samdomas techninis-mokslinis komitetas ir parko taryba. 1999 m. Po upės delta buvo įrašyta į UNESCO saugomų objektų sąrašą. Jis buvo prirašytas prie 1995 m. objekto – Feraros miesto. Iš viso deltos parkas užima 53 653 ha plotą. Parke yra pelkės, miškai, kopos ir druskų įdubos. Parke auga apie 1000 skirtingų rūšių augalų, gyvena 374 skirtingų rūšių gyvunų (iš kurių 300 rūšių paukščių).

## Šaltiniai
Niamėjus

**Niamėjus** () – Nigerio sostinė ir didžiausias šalies miestas, išsidėstęs šalies pietvakariuose, prie Nigerio upės. Svarbus upių uostas, susisiekimo ir prekybos centras. Niamėjuje yra pietinė galinė geležinkelio į Tilaberį (*Tillabéri*; į šiaurės vakarus) stotis. Gaminamos plytos, puodai, odos gaminiai, gėrimai, metalo gaminiai, malami grūdai, išvystyta tekstilės ir anglies pramonė. Eksportuojami gyvuliai, odos, kailiai, grūdai, daržovės, kilimai, tekstilės gaminiai.

2020 m. mieste gyveno kiek daugiau nei milijonas gyventojų. Miesto gyventojų prieaugis yra kiek lėtesnis, nei visos šalies, kuri pasaulyje užima pirmą vietą pagal gimstamumo koeficientą.

## Istorija
Kadaise tai buvo Niamos gyvenvietė (*Niamma*), vėliau pavadinimas virto *Niame*.

1902 m. Niamėjaus vietoje prancūzams įkūrus tvirtovę, nusistovėjo dabartinis miesto pavadinimas.

1905 m. miestas su 1 800 gyventojų buvo pasirinktas naujai sukurtos Nigerio karinės teritorijos sostine, tačiau 1912 m. sostinė perkelta į labiau išsivysčiusį Zinderį. 

1926 m. šalies sostinė grąžinta į Niamėjų, kuriame tuo metu gyveno jau 3 000 gyventojų. Didelės apylinkėse vykusios sausros privertė gyventojus iš kaimų keltis į miestą ir 1945 m. sostinėje jau gyveno 8 000 gyventojų.

Nuo 1970 iki 1988 m. Nigerio ekonomika smarkiai išaugo dėl urano kasybos Arlite, o Niamėjuje gyventojų padaugėjo iki 400 000, miesto plotas padidėjo nuo 1 367 ha iki 4 400 ha.

1992 m. Niamėjus buvo atskirtas nuo Niamėjaus regiono ir sukurtas mažesnis Niamėjaus sostinės rajonas.

1999 m. balandžio 9 d. sostinės oro uoste karinio perversmo metu buvo užpultas ir nužudytas tuometinis šalies prezidentas Ibrahim Baré Maïnassara.

2005 m. Niamėjuje vyko penktosios Frankofonijos sporto žaidynės.

2011 m. šalies vyriausybė skaičiavo, kad sostinėje gyvena virš 1,5 mln gyventojų. Pagrindine žmonių gausėjimo priežastimi buvo nurodyta didelė sausra už miesto ribų ir rekordinis gimstamumas.

2014 m. sostinėje atidaryta pirmoji šalyje geležinkelio stotis.

2024 m. balandžio 13 d. sostinės gatvėse vyko šimtus žmonių sutraukę protestai, reikalavę iš šalies pasitraukti JAV kariuomenės dalinius, kai šalies sostinės valdžia paskelbė nutraukianti bendradarbiavimo sutartį su JAV.

## Sportas
* AS Douanes – futbolo klubas;
* Sahel SC – futbolo klubas;
* Zumunta AC – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
* Generolo Seini Kunčės stadione (), talpinančiame 35 tūkst. žiūrovų.

## Išnašos
Po

**Po** gali reikšti:
* Po – ilgiausia Italijos upė;
* Po − lyguma Šiaurės Italijoje;
* Po − miestas Prancūzijoje.
Nuakšotas

**Nuakšotas** (arba **Nufakšutas**; , ) – miestas vakarinėje Mauritanijoje, netoli Atlanto vandenyno. 958 tūkst. gyventojų (2013 m.). Tai šalies sostinė, pagrindinis administracijos ir ekonomikos centras. Yra tarptautinis oro uostas, netoliese – ir jūrų uostas. Yra Valstybinė administravimo mokykla (įk. 1966 m.), Valstybinis islamo studijų institutas (įk. 1961 m.), nacionalinė biblioteka ir archyvas. Tai vienas didžiausių miestų Sahelio regione.

## Istorija

Gyvenvietė, kurioje daugiausia gyveno žvejų bendruomenės, ėmė augti po to, kai 1958 m. ji buvo pasirinkta kaip naujosios Mauritanijos šalies sostinė, kuria tapo po metų šaliai gavus nepriklausomybę.

## Pavadinimo kilmė

Arabų kalba Nuakšoto pavadinimas reiškia „Vėjų vieta“ – tai aliuzija į netoli miesto esančiose dykumose siaučiančius vėjus.

## Sportas
* AS Douanes – futbolo klubas;

## Galerija

Nouakchott.jpg|Miesto panorama
15-Nouakchott-eH-R0058185.jpg|Nuakšoto gatvė
Nouakchott-mosquee.jpg|Saudi mečetė, viena iš 12 miesto mečečių.
NouakchottNationalMuseum1.jpg|Nacionalinis muziejus
University of Nouakchott Alasriya.jpg|Alasrijos universitetas
كراج بوتلميت نواكشوط.jpg|Mašinų turgus
Nouakchott-Marché aux tentes (2).jpg|Palapinių turgus
Boys playing football in capital.jpg|Vaikai žaidžia futbolą.

## Išnašos
Medelyno seniūnija

**Medelyno seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Šiaulių miesto savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, Žemaitijos etnografiniame regione.

## Geografija

Seniūnija užima 370 ha plotą, ji įsikūrusi į šiaurės vakarus nuo miesto centro, ją sudaro dvi miesto dalys – Medelynas ir Gubernija. Nuo pagrindinės miesto dalies seniūniją skiria Šiaulių–Rygos geležinkelis. Pagrindinės gatvės – Panevėžio, Birutės, V. Bielskio, Eglyno, Sodo. Pietinėje dalyje yra vandenvietės apsaugos zona, rytuose – šiaurinė katilinė, dalis Gubernijos geležinkelio stoties bėgyno, šiaurėje – sodų bendrija „Gubernija“. Vyrauja gyvenamieji namai.

## Istorija

|-
| 2011 m.  || || 6665 ||
|-
| 2021 m.  || 3,7 || 5044 || 
|}

## Seniūnai
* Vitalija Vilčiauskienė, ~2010 m.
* Vaclovas Kardašius, 2016 m.
* Eglė Šimkevičienė, 2022 m.

## Seniūnaitijos

2020 m. vasario 21 d. mero potvarkiu Nr. M-10 patvirtintos 4 seniūnaitijos:
# **Eglyno g.** seniūnaitija: Skroblų, Karklų, Lazdynų, Kadagyno, Eglyno, Ąžuolyno, Pušyno, Šaltalankių gatvės, Birutės g. dalis nuo 71 iki 125 ir nuo 120 iki 164 namo, Sodo g. dalis nuo 111 iki 177 namo, Palangos g. dalis nuo 94 iki 146 ir nuo 123 iki 177 namo.
# **Birutės g.** seniūnaitija: Ramygalos, Viduklės, Geluvos, Dubysos, Medvėgalio, Anykščių gatvės, Birutės g. dalis nuo 33 iki 57 ir nuo 40A iki 114 namo, J. Šliūpo g. dalis nuo 28A iki 38 ir nuo 27B iki 37 namo, Palangos g. dalis nuo 41 iki 111 ir nuo 38 iki 86 namo, Miško g. dalis nuo 18 iki 37C ir nuo 10 iki 36 namo, Sodo g. dalis nuo 39B iki 107 namo, Žagarės g. dalis nuo 1 iki 39 ir nuo 2 iki 40 namo, Marijampolės g. dalis nuo 3B iki 17A ir nuo 2 iki 15 namo, Ukmergės g. dalis nuo 6A iki 10A ir nuo 7A iki 17A namo, Panevėžio g. dalis nuo 3A iki 21 ir nuo 4A iki 10 namo.
# **Sodo g.** seniūnaitija: Platelių, Bijotės, Klaipėdos, Plungės, Sedos, Troškūnų, Kretingos gatvės, Sodo g. dalis nuo 32 iki 100 namo, V. Bielskio g. dalis nuo 51 iki 101 namo, Žagarės g. dalis nuo 41 iki 81 ir nuo 42 iki 82 namo, Utenos g. dalis nuo 3 iki 31 ir nuo 4 iki 32 namo, Panevėžio g. dalis nuo 21A iki 45 ir nuo 12A iki 30 namo, Ukmergės g. dalis nuo 19 iki 75 ir nuo 16 iki 44 namo, Raguvos tak. dalis nuo 5A iki 41 ir nuo 22 iki 40 namo, Marijampolės g. dalis nuo 19 iki 65 namo.
# **V. Bielskio g.** seniūnaitija: Žarėnų, Luokės, Skuodo, Biržų, Miglės, Mirtų, Viržių, Šilubalio, Kėdainių, Erškėčių, Narcizų, Vikšnėnų, Raseinių gatvės, sodų bendrijos „Gubernija“ teritorija ir V. Bielskio g. dalis nuo 30A iki 88 namo, Utenos g. dalis nuo 36 iki 46 ir nuo 39 iki 45 namo, Ukmergės g. dalis nuo 46 iki 86 ir nuo 93 iki 123A namo, Geležinkelio g. dalis nuo 41 iki 47A namo.

## Šaltiniai
Rėkyvos seniūnija

**Rėkyvos seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Šiaulių miesto savivaldybės pietryčiuose, Žemaitijos etnografiniame regione.

## Geografija

Seniūnija užima 97 ha plotą, ji įsikūrusi į rytus ir šiaurės rytus nuo Rėkyvos ežero. Seniūnijai priklauso miesto dalys: Rėkyva, Bačiūnai, Piktmiškis, Margiai, Sodai. Vyrauja kolektyviniai sodai.

Šiaurės rytine riba eina Vilniaus–Klaipėdos geležinkelis, nuo kurio į pietus atsišakoja pramoninis Rėkyvos geležinkelis, vedantis link AB „Rėkyva“ ir UAB „Linas Agro" Šiaulių elevatoriaus. Pagrindinė gatvė – Bačiūnų.

## Istorija

Seniūnija įkurta 1992 m.

|-
| 2011 m.  || || 3903 ||
|-
| 2021 m.  || 9,7 || 5240 ||
|}

## Seniūnai
* Alfredas Matuzas, 1992–1995 m.
* Vaida Čelkienė, ~2010 m.
* Deividas Petrolevičius, 2016 m.
* Audronius Ribikauskas, 2022 - 2024 m.
* Laimonas Ropė, 2025

## Seniūnaitijos

2020 m. vasario 21 d. mero potvarkiu Nr. M-10 patvirtintos 3 seniūnaitijos:
# **Vyturių g.** seniūnaitija: Sodų bendrijos „Vyturys“ teritorija, Vyturių, Strazdų, Dagilių, Kuosų, Gervių, Kikilių, Kurtinių, Pempių, Griežlių ir Uldukų gatvės.
# **Bačiūnų g.** seniūnaitija: Bačiūnų g. sodų teritorija, Poilsio g. sodų teritorija ir Bačiūnų g. iki Poilsio g.
# **Rėkyvos centro** seniūnaitija: Bačiūnų g. dalis nuo 62 namo iki riboženklio, Poilsio, Mechanikų, Šviesos, Pakapės, Pirties, Energetikų, Lingailių, Karpiškio ir Šiaušės gatvės.

## Šaltiniai
Melnragės ir Girulių seniūnija

**Melnragės ir Girulių seniūnija** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Klaipėdos miesto savivaldybės šiaurinėje dalyje, Mažosios Lietuvos etnografiniame regione, apėmęs Melnragę ir Girulius. Seniūnijos administracija buvo įsikūrusi Melnragės kultūros namuose Molo g. 60, kur taip pat buvo biblioteka, bendruomenės namai, vaikų laisvalaikio centras.

## Geografija

Seniūnija buvo vienintelė savivaldybėje, ji buvo įsikūrusi šiaurės vakarinėje savivaldybės dalyje prie Baltijos jūros. Seniūnija ėjo šiaurės–pietų kryptimi, išilgai kelio . Greta, rytine seniūnijos riba ėjo ir Klaipėdos–Bajorų geležinkelis, prie kurio veikė keleivinė Girulių geležinkelio stotis šiaurėje ir krovininė Pauosčio geležinkelio stotis pietuose, vakariniu pakraščiu driekėsi Melnragės ir Girulių paplūdimiai – vieni populiariausių tarp vietos gyventojų.

## Istorija

Seniūnija veikė 1993–2010 m. ir buvo vienintelė Klaipėdos mieste. Sprendimas panaikinti priimtas 2009 m. lapkritį:  nusprendžiant ją panaikinti buvo pažymėta, kad seniūnija neatlieka visų Savivaldos įstatyme numatytų funkcijų ir kasmet savivaldybei atsieina 12 kartų brangiau nei seniūnijos Vilniuje ar Kaune. Be to, ši seniūnija apėmė tik 2000 gyventojų. Seniūnijos veiklos buvo viešųjų darbų ir želdinių bei kapinių priežiūros organizavimas, valstybinių švenčių, minėjimų, koncertų, kitų kultūrinių renginių, diskotekų jaunimui organizavimas, atskirų šeimų gyvenimo sąlygų vertinimas, bendradarbiavimas su miesto meno saviveiklos kolektyvais. Manyta, kad panaikinus Melnragės ir Girulių seniūniją atsiras galimybė įkurti naują, apimančią kur kas didesnį gyventojų skaičių ir atliekančią visas jai priklausomas funkcijas, tačiau taip neįvyko. Prieš naikinant buvo keliamos prielaidos, kad seniūnijos funkcijas perims naujai kuriamos seniūnaitijos, tačiau jos įkurtos tik 2017 m.

## Seniūnai
* Vanda Dorčienė, 2003 m., 2009 m.

## Šaltiniai