open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ledera

**Mažeikių LEDERA** – žiemos sporto klubas, įsikūręs Mažeikiuose, Ledo arenoje. Klubo prezidentas Algis Liubavičius, treneriai Algis Liubavičius ir Viktoras Čiginskas.

Klubas susikūrė 2006 metais ledo ritulio entuziastų Vidmanto Motuzo, Gintauto Žiulpos, Algio Liubavičiaus, Viktoro Čiginsko ir Aido Pažėros pastangomis. Atsiskyrę nuo buvusios Mažeikių „Ledo" komandos, „Lederos" ledo ritulininkai pradėjo treniruotis ir žaisti Mažeikių ledo arenoje. Komanda glaudžiai bendradarbiavo su Šiaulių „Ledo linijos" komanda, kuri padėdavo „Lederai" žaidžiant Bruocėnuose (Latvija) rengiamuose čempionatuose, o „Ledera" padėdavo „Ledo linijai" žaisti Rygoje rengtuose čempionatuose. Lietuvoje abi komandos žaidžia tik savo sudėtimi ir iki šiol yra stipriausios Vakarų Lietuvos komandos. Mažeikių „Ledera" per savo gyvavimo laiką yra laimėjusi nemažai apdovanojimų bei sėkmingai tęsia savo karjerą.

## Pasiekimai

2006 m.: 
* Saldus „MR kausa“ – 9 vieta. 
2007 m.: 
* Broceni „Baltijas Betons“ čempionatas – 4 vieta; 
* Broceni „AZ inter“ čempionatas – 1 vieta; 
* Vakarų Lietuvos ledo ritulio čempionatas – 6 vieta. 
2008 m.: 
* Broceni „AZ inter“ čempionatas – 5 vieta; 
* Vakarų Lietuvos ledo ritulio čempionatas – 4 vieta; 
* Broceni „Baltijas Betons“ čempionatas – 5 vieta. 
2009 m.: 
* Broceni „AZ inter“ čempionatas – 5 vieta; 
* Vakarų Lietuvos ledo ritulio čempionatas – 6 vieta; 
* Broceni „Vidurkurzemes AAO“ čempionatas – 2 vieta. 
2010 m.: 
* Broceni „AZ inter“ čempionatas – 2 vieta; 
* Vakarų Lietuvos ledo ritulio čempionatas – 4 vieta. 
2010/2011 m.: 
* Vakarų Lietuvos ledo ritulio čempionatas – 3 vieta. 
2011 m.: 
* I Atviras pradedančiųjų ledo ritulio turnyras „Santarvės“ taurei laimėti – 1 vieta. 
2011/2012 m.: 
* Šiaulių m. atvirojo ledo ritulio čempionatas – 2 vieta. 
2012/2013 m.:
* Žemaitijos ledas ledo ritulio čempionatas – 4 vieta. 

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė 
* Klubo puslapis facebook’e
Susu

**Susu** (savivardis *soso*) – Afrikos tauta, paplitusi vakarinėje Gvinėjoje (25-30 proc.), taip pat šiaurės vakarų Siera Leonėje, pietvakarių Senegale.

Susu kalba susu kalba, kuri priklauso Nigerio-Kongo šeimos Mande grupei (taigi, gimininga mandingų kalboms), ir kuri yra svarbiausia prekybinė kalba vakarų Gvinėjoje, daugiausia ja šnekama Gvinėjos sostinėje Konakryje.

## Istorija
Nėra aiškiai žinoma, kur yra susu protėvynė, bet labiausiai paplitusi hipotezė teigia, kad jie gyveno Futa Džalono regione kartu su nalu, temne, jalunkų, bagų ir kitų etninių grupių pirmtakais, ir kažkuriuo metu, greičaiausiai XVI a., stumiami gyvulių augintojų fulbių migravo į vakarus, į pajūrio žemumas.

Susu savo apgyvendintose teritorijose pamažu išvystė klestinčią prekybą tarp Futa Džalono aukštumų ir pakrantės, kur prekiavo europiečiai. Jie prekiavo augalo etiopinės ksilopijos (*Xylopia aethiopica*) vaisiais, prieskoniais, palmių aliejumi ir vergais.

Jų visuomenė didele dalimi buvo panaši į kitų Senegambijos regiono tautų struktūrą: čia buvo aristokratija (*horon*), amatininkų kastos (*niamakala*) ir karo belaisviai (*jon*). Susu sukūrė daug smulkių valstybinių junginių.

Susu buvo vieni pirmųjų, kuriuos Gvinėjoje pajungė prancūzai, čia įkūrę Pietinių upių koloniją. Šiuo metu dauguma jų gyvena Gvinėjoje, aktyviai dalyvauja šalies politikoje.
Susidūrimas (filmas)

**Susidūrimas** – 1984 m. Lietuvos kino studijoje TSRS Centrinės televizijos užsakymu sukurtas dviejų serijų meninis filmas M. Sluckio romano „Saulė vakarop“ motyvais. Filmo trukmė – 133 min.

## Kūrybinė grupė
* Scenarijaus autorius ir režisierius – Isaakas Fridbergas
* Operatorius – Donatas Pečiūra
* Dailininkai – Aleksandras Boimas, Michailas Malkovas
* Kostiumų dailininkas – Linas Kriščiūnas
* Kompozitorius – Jevgenijus Doga
* Garso operatorius – Romualdas Federavičius.

## Vaidina
* Nikolajus Pastuchovas – *chirurgas Narimantas*
* Olga Ostroumova – *Rūta Narimantienė, jo žmona*
* Saulius Balandis – *Rytis, jų sūnus*
* Anatolijus Romašinas – *Kaziukėnas*
* Nelė Savičenko – *Aistė, jo žmona*
* Liubomiras Laucevičius – *Čebriūnas, ligoninės vyr.gydytojas*
* Tatjana Božok – *Vlada*
* taip pat Adrija Čepaitė, Vanda Marčinskaitė, Rolandas Butkevičius, Elvyra Žebertavičiūtė, Algimantas Mažuolis, Sigitas Račkys, Irena Mackevičiūtė ir kiti.

## Nuorodos
* Filmo svetainė
Paulius Einhornas

**Paulius Einhornas** (*Paul Einhorn*; g. Iecavoje – m. 1655 m. gegužės 25 d. Mintaujoje) – Pabaltijo vokiečių istorikas, evangelikų liuteronų kunigas, etnografas, aprašęs XVII a. latvių papročius, mitologijos elementus, ūkį, istoriją.

Einhorno tėvas ir senelis buvo Kuršo superintendentai. Paulius Einhornas nuo 1621 m. kunigavo Mežamuižoje, nuo 1634 m. – Mintaujoje. Kunigavimo metais smarkiai kovojo prieš stabmeldystę, senųjų ir katalikiškų papročių laikymąsi, burtininkavimą. 1636-1655 m. buvo Kuršo superintendetas.

## Bibliografija
* „Stabmeldystės ir niekingų prietarų paneigimas“ (*Wiederlegunge der Abgötterey und nichtigen Aberglaubens*; 1627 m.)
* „Latvių Kuršo kunigaikštystėje reformavimas“ (*Reformatio gentis Letticae in Ducatu Curlandiae*; 1636 m.)
* „Latvijos istorija. Tai yra latvių tautos aprašymas“ (*Historia Lettica. Das ist Beschreibung der Lettischen Nation*; 1649 m.)

## Šaltiniai
Limas

**Limas** (, iš *Limes Romanus*) – įtvirtintas sienos ruožas Senovės Romoje.

Lotynų kalboje žodis *limes* turėjo gana daug reikšmių – takas ar griova, ribojanti laukus; pasienio linija; kelias, takas ar kanalas, kurie ką nors riboja. Romėnų autoriai šiuo žodžiu ėmė vadinti ir įtvirtintą sieną. Šį terminą naudoja ir šiuolaikiniai istorikai, rašydami apie Romos imperijos sienas. Pvz., Adriano siena šiaurės Anglijoje kartais vadinama , imperijos pasienis, besiribojantis su Arabijos dykumomis vadinamas  ir t. t.

## Kai kurie limai

Žinomiausi Romos limai yra:
* Adriano siena – *Limes Britannicus*
* Antonino siena
* *[[Limes Germanicus]]*, germanų ir retų limas
* *[[Limes Arabicus]]*, Romos provincijos Arabia Petraea riba su dykumomis
* *[[Limes Tripolitanus]]*, ribos su Sachara
* Trajano siena, Žemutinės Mezijos siena (dabartinė Besarabija)
* *[[Trasalutanus Limes]]*, siena prie žemutinio Dunojaus
* Konstantino siena, siena prie žemutinio Dunojaus

Viduramžių limo pavyzdys yra *[[Limes Saxoniae]]* Holšteine.

Romos imperijos limai buvo pripažinti kaip keturi atskiri UNESCO pasaulio paveldo objektai. 1987 m. į sąrašą įtraukti romėnų limai Britanijoje (Adriano siena ir Antonino siena), prie kurių prijungti 2005 m. Vokietijoje esantys Aukštutinės Germanijos ir Retijos limai. 2021 m. kaip atskiras pasaulio paveldo objektas įtraukti Žemutinės Germanijos limai Vokietijoje ir Nyderlanduose. Tais pačiais metais pasaulio paveldu pripažinti Dunojaus limai Vokietijoje, Austrijoje ir Slovakijoje. 2024 m. pasaulio paveldu pripažinti Dakijos limai Rumunijoje.

## Nuorodos
Komitatensiai

**Komitatensiai** (, vns. *comitatensis*) – pagrindinė smogiamoji Romos kariuomenės jėga vėlyvojoje Romos imperijoje.

Pirmojo Romos imperatoriaus krikščionio Konstantino Didžiojo reformų metu 300 m. e. m. Romos kariuomenė buvo padalinta į dvi dalis:
* pasienio daliniai (limitanėjai), kurie saugojo pasienio provincijas ir palaikė jose ramybę. Limitanėjai pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėti 363 m.
* mobilios lauko armijos (komitatensiai), kurios vėliau atvykdavo į įsiveržimo vietą ir visa jėga atakuodavo įsiveržusius priešus.

Komitatensiais tapo Romos legionai ir auksiliarijai, kurie sudarė mobilius junginius, skirtus dideliems įsiveržimams atremti. Tuo jie skyrėsi nuo limitanėjų, kurie bazavosi įtvirtintuose Romos valstybės sienos ruožuose limuose, nuo pseudokomitatensių, nuo palatinų (elitiniai rūmų daliniai, pavaldūs *magistri militum*), nuo *scholae palatinae* (tikroji rūmų gvardija, pavaldi *magister officiorum*).

## Komitatensių dalinių sąrašas
Šaltinyje „*[[Notitia Dignitatum]]*“ išvardinti šie komitatensių daliniai:
* pavaldūs *Magister Peditum*
**# Undecimani.
**# Legio I Flavia Pacis (Prima Flavia Pacis), Afrika;
**# Legio II Flavia Virtutis (Secunda Flavia Virtutis), Afrika;
**# Legio II Flavia Constantiniana (Secunda Flavia Constantiniana), Tingitanija;
**# Legio III Flavia Salutis (Tertia Flavia Salutis), Afrika;
**# Legio II Britannica (Secunda Britannica), Galijos;
**# Legio II *Italica* (Secundani Italiciani), Afrika;
**# Legio III *Italica* (Tertiani Italica), Ilyrikas;
**# Legio III Herculea (Tertia Herculea), Ilyrikas;
**# Legio III Iulia Alpina (Tertia Iulia Alpina]), Italija;
**# Legio III Augusta (Tertio augustani);
* pavaldūs *Magister Militum per Orientem*
**# Legio I Flavia Constantia;
**# Legio I Flavia Theodosiana (Prima Flavia Theodosiana);
**# Legio II Flavia Constantia (Secunda Flavia Constantia Thebaeorum);
**# Legio II Felix Valentis (Secunda Felix Valentis Thebaeorum);
**# Legio V Macedonica (Quinta Macedonica);
**# Legio VII Gemina (Septima gemina);
**# Legio X Gemina (Decima gemina);
* pavaldūs *Magister Militum per Thracias*
**# Legio I Maximiana (Prima Maximiana Thebaeorum);
**# Legio I Flavia Gemina (Prima Flavia gemina);
**# Legio II Flavia Gemina (Secunda Flavia gemina).
**# Legio III Diocletiana (Tertia Diocletiana Thebaeorum);
**# Legio XIII Gemina (Tertiodecimani);
**# Legio XIV Gemina (Quartodecimani; Legio XIV *Gemina Martia Victrix*);
Džolai

**Džolai** (savivardis *diola*) – Afrikos tauta, paplitusi pietvakarių Senegale, Gambijoje ir Bisau Gvinėjos šiaurėje. Tauta apgyvendinusi Kaabu istorinio regiono šiaurės vakarų dalį.

Giminingos džolų kalbos priklauso Nigerio-Kongo šeimos Atlanto grupei.

## Istorija
Džolų padavimai teigia, kad protėviai atsikėlė nuo Nilo slėnių ir apgyvendino kraštą išstumdami vietos pigmėjus. Savo teritorijoje jie gyvena kartu su bainukais, kurie gali būti senesni gyventojai. Per ilgą istoriją džolų nesugebėjo asimiliuoti išorinės tautos, tokios, kaip mandinkai, fulbiai.

Kaip ir kitos Senegambijos pajūrio etninės grupės, džolai nuo XVI a. kontroliavo prekybą tarp europiečių ir giliau žemyne gyvenusių tautų, t. y. Kaabu valstybės. Neretai nominaliai priklausydami šiai valstybei, džolai ir patys sukūrė smulkių politinių vienetų, kurie dažniausiai neišeidavo iš didesnės gyvenvietės ribų.

XIX a. pabaigoje džolų gyvenamas žemes, kaip ir visą Kaabu regioną, užėmė Portugalija, tačiau vėliau džolų regioną atplėšė Prancūzija ir prijungė jį prie Senegalo. Senegale džolai yra traktuojami kaip mažuma, yra užgožti volofų, dėl ko kyla džolų nepriklausomybės judėjimas.

## Subgrupės
Džolus sudaro nemažai etninių subgrupių, kurias skiria beveik tarpusavyje nesuprantami dialektai (kalbos):
* Bandžaliai (banjaal) – gyvena į pietus nuo Kasamanso upės;
* Bajotai (bayote) – gyvena aplink Ziginčorą;
* Edžamatai (ejamat) – maža grupelė Senegalo ir Bisau Gvinėjos pasienyje;
* Foniai (fonyi) – gyvena šiaurėje, aplink Bignona;
* Gusilajai (gusilay) gyvena *Tionk Essil* gyvenvietėje;
* Karonai – gyvena pakrantėje;
* Kasai – gyvena aplink Usuje;
* Kuvatajai (kuwatay) – gyvena pakrantėje į pietus nuo Kasamanso upės;
* Mlompai (mlomp) – gyvena Mlompo kaime.

## Kultūra
Džolai, skirtingai nei daugybė kitų Senegambijos tautų nepriėmė nei islamo, nei krikščionybės ir siekė išsaugoti tradicinę religiją. Jos pagrindas – tikėjimas į aukščiausią dievybę *Emit* ir miško bei gamtos dvasias *bakin*. Pastarosioms yra atnašaujamos aukos, atliekami įvairūs religiniai ritualai.

Džolų ekonomikos pagrindas yra sėslus gyvenimo būdas ir ryžių auginimas. Be jų auginami žemės riešutai, žvejojama, spaudžiamas palmių aliejus, raugiamas palmių vynas, auginami gyvuliai.

Džolai išvystė aukšto lygio muzikinę kultūrą, kurią simbolizuoja jų nacionalinis instrumentas akontingas.
Eneatorius

**Eneatorius** (, dgs. *aēnaetōres*, iš  'vario lydinys') – Romos kariuomenės muzikantas (bukcinatorius, kornicenas ar tubicenas), pūtęs metalinį pučiamąjį instrumentą.

Egzistavo *eneatorių kolegija* ().

## Išnašos
Kornicenas

**Kornicenas** (, dgs. *cornicines*) – romėnų kariuomenės eneatorius, grojęs signalus (karininkų pasveikinimus, garsinius signalus legionui) metaliniu pučiamuoju instrumentu *[[kornas|kornu]]* (). Kornicenai būdavo duplikarijai, gaudavę dvigubą algą.

Kornicenai visada žygiuodavo centurijų priešakyje kartu su teserarijumi ir signiferiu. Kornicenai būdavo naudojami ir centurionų padėjėjai (kaip opcionai).

## Nuorodos
Iliustracijos: http://www.vroma.org/images/mcmanus_images/cornicen.jpg
Kijevo vaivada

**Kijevo vaivada** () – aukščiausias Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės Kijevo vaivadijos ir vienas iš Abiejų Tautų Respublikos Senato pareigūnų 1471–1793 m.

## Įgaliojimai

Kijevo vaivadą skirdavo karalius, jis pareigas paprastai eidavo iki gyvos galvos. Vaivada buvo aukščiausias valstybinės valdžios pareigūnas vaivadijoje, vaivadijos bajorų vadas ir vaivadijos bajorų pašauktinių kariuomenės vadas. Jo kompetencijai buvo priskirti administracijos, karo ir teismo reikalai. Jis taip pat rūpinosi vaivadijos miestų, kuriems suteiktos Magdeburgo teisės, apsauga ir tvarka, prižiūrėjo jų matus, saikus ir kainas. Vaivados jurisdikcijai priklausė ir miestų žydų bendruomenės.

Vaivada buvo Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės Ponų tarybos narys, o nuo 1569 m. Liublino unijos – Abiejų Tautų Respublikos senato nuolatinis narys. Senate Kijevo vaivada turėjo keturioliktą pagal rangą pasauliečių poziciją. Iki 1667 m. vaivada rezidavo Kijeve, po Andrusovo paliaubų, kai Lenkijos karalystė neteko didžiosios vaivadijos dalies – Berdičive.

## Kijevo vaivados

## Kiti straipsniai
* Abiejų Tautų Respublikos Senato pareigūnai
* Centrinės valdžios pareigūnai
* Abiejų Tautų Respublikos žemietijų pareigūnai
* Abiejų Tautų Respublikos dvaro pareigūnai
William Speirs Bruce

**Viljamas Speirsas Briusas** (; 1867 m. rugpjūčio 1 d. – 1921 m. spalio 28 d.) – škotų poliarinis keliautojas.

## Veikla

Jis organizavo ekspediciją „Scotia“ (1902–1904 m.) į Antarktidą ir vėliau keliavo į Svalbardą. Briusas buvo pakviestas dalyvauti Roberto Skoto ekspedicijoje į Pietų ašigalį, tačiau jis atsisakė, nes manė, kad ekspedicijos tikslas buvo paviršutiniškas.
Kornas

**Kornas** ( 'ragas') – romėnų kariuomenės varinis pučiamasis instrumentas, kuriuo kautynėse daliniams perduodavo signalus. Kornas būdavo apie 3 m ilgio, susuktas maždaug G raidės pavidalu. Instrumentas būdavo sutvirtintas skersiniu, kuris suteikdavo instrumentui stangrumo ir buvo atrama, kuria instrumentą kabindavo ant grojiko peties. Du kornai išliko Pompėjos griuvėsiuose.
Patys senoviškiausi kornai buvo raginiai. Pagal *Atheneus* kornai buvo etruskų išradimas. Kornas garso galingumu skyrėsi nuo romėnų tūbos ir tibijos. Kornas neturėdavo jokių vožtuvėlių ir ventilių, grojant garsas būdavo moduliuojamas tik lūpomis ir keičiant pūtimo jėgą.

Romėnų kariuomenėje kornus pūsdavo kornicenai, kurie mūšio metu vadų įsakymus sugrodavo kaip muzikinius signalus.

Kitas romėnų kariuomenės instrumentas buvo tūba – tiesus trimitas, besiskiriantis nuo dabartinės tūbos.

## Nuorodos
* Cornu  In: Smith W. (1870) Dictionary of Greek and Roman Antiquities
Bainukai

**Bainukai** (kiti pavadinimai **baniukai**, **banunai**) – Afrikos (Senegambijos) tauta, paplitusi pietvakarių Senegale ir Gambijoje. Tauta apgyvendinusi Kaabu istorinio regiono vakarinę dalį ir gyvena susimaišę su džolais.

Dvi bainukų kalbos priklauso Nigerio-Kongo šeimos Atlanto grupei.

## Istorija
Mokslininkai teigia, kad bainukai yra vieni seniausių Senegambijos gyventojų. Tai rodo jų fizinė sudėtis – jie yra gerokai mažesni, nei kaimynai džolai, sererai ar volofai. Jų pačių padavimai teigia, kad seniau jie gyveno gerokai šiauriau, į šiaurę nuo Gambijos upės, bet vėliau, stumiami sererų, migravo į pietus. Šioje migracijoje juos vedė jų vadas *Gana Sira Bana*.

Bainukai sukūrė ankstyvuosius savo valstybinius junginius: minimos Bišangoras, Džase, Foni, Buguando. Didžiausia jų buvo Kasanla (*Kassanla*) su sostine Mampatinge. Nuo XVI a. valstybės priklausė Kaabu imperijai, kuri suformavo specialias bainukų provincijas. Per šį laikotarpį bainukai aktyviai perėmė mandinkų kultūrą, Kaip ir kitos Senegambijos pajūrio etninės grupės, perėmė kontrolę prekyboje tarp europiečių ir giliau žemyne gyvenusių tautų.

XIX a. pabaigoje bainukų gyvenamas žemes, kaip ir visą Kaabu regioną, užėmė Portugalija, tačiau vėliau regioną atplėšė Prancūzija ir prijungė jį prie Senegalo. Šiuo metu bainukų kalba ir kultūra yra beveik užgožta gausesnių džolų kultūros.

## Subgrupės
Bainukus sudaro keletas etninių subgrupių, kurias skiria beveik tarpusavyje nesuprantami dialektai (kalbos):
* Gunjamolo (gunyaamolo) – gyvena šiaurėje, daugiausia Gambijoje;
* Samikai (samik) – gyvena piečiau;
Romėnų tūba

**Romėnų tūba** () – senovinis bronzinis trimitas, naudotas romėnų kariuomenėje. Tūbas gamino apie 500 m. pr. m. e. Senieji autoriai teigė, kad šias tūbas sugalvojo etruskai, savo sandara tūba panaši į graikų salpinksą.

Romėnų tūba buvo tiesus apie 1,2 m ilgio bronzinis trimitas, su nuimamu kauliniu pūstuku.

Tūbomis būdavo perduodami signalai kariuomenėje, jomis grodavo žaidynėse ir viešose šventėse, laidotuvėse. Grojusieji laidotuvėse buvo vadinami *siticinais* (). Senieji autoriai tūbos garsą apibūdindavo kaip šaižų ir keliantį baimę.

## Nuorodos
* Tuba  In: Smith W. (1870) Dictionary of Greek and Roman Antiquities
Ilgaūsis dygusis šamukas

**Ilgaūsis dygusis šamukas** (*Ancistrus dolichopterus*) – dygiųjų skujažvynių šamukų (*Loricariidae*) šeimos žuvis.

Kūnas iki 13 cm ilgio. Taiki žuvis kitų žuvų atžvilgiu, tačiau patinai gina teritoriją ir yra agresyvūs kitų *[[Ancistrus]]* genties rūšių atžvilgiu. Labai mėgsta mėsingus augalus. Ikrus išneršia į šiekštų ar šaknų ertmes. Ir ikrus, ir mailių gina patinas. Sėkmingiau veisiasi minkštame rūgštame vandenyje. Mailius išsirita po maždaug penkių dienų.

Akvariumas turi būti erdvus, su daug šiekštų slėpimuisi. Reikalingas gerai nufiltruotas ir tekantis, įvairios cheminės sudėties vanduo. Temperatūros ribos: 23-27 °C.

Daugiausia minta augaliniu maistu, tačiau tinka ir dirbtiniai pašarai. Galima šerti bulvės ar agurko riekelėmis arba salotų lapais.

Plačiai paplitęs Pietų Amerikos tropinėje dalyje.

## Nuorodos
* Ancistrus dolichopterus 
* Ancistrusai – nepavargstantys akvariumo valytojai
Tubicenas

**Tubicenas** (, dgs. *tubicini*) – romėnų kariuomenės eneatorius – trimitininkas, perdavinėjęs signalus romėnų tūba. Pagrindiniai tubicenų perduodami signalai buvo pulti, trauktis, palikti stovyklą.

Pagal Arrian legione būdavo 38 tubicenai – trys būdavo priskirti vadovybei, trys – kavalerijai, penki – pirmajai kohortai, likę padalinti likusioms kohortoms.

Pagal kai kuriuos duomenis tubicenai nešiojo ne šalmus, o grandinius gobtuvus.

## Nuorodos

Iliustracijos:
* Žaislinių kareivių figūrėlės, kairioji – tubiceno
Rytų Kuršo aukštuma

**Rytų Kuršo aukštuma** () - aukštuma Latvijos vakaruose, Ventos ir Lielupės vandenskyroje. Paviršius kalvotas. Aukščiausia Smiltinių kalva (156 m). Yra senslėnių su ežerais. Saldaus apylinkėse yra klinties telkinių.

## Šaltiniai
Tamsusis šeriasnukis

**Tamsusis šeriasnukis** (*Ancistrus cirrhosus*) – dygiųjų skujažvynių šamukų (*Loricariidae*) šeimos žuvis.

Kūno ilgis 10-14, kartais iki 16 cm ilgio. Pilvelis pilkai rudas, kartais geltonas, nugara ir pelekai tamsūs, žaliai rudi. Kūnas išmargintas šviesiomis dėmėmis, kurių pilvelio srityje yra daugiausiai. Analinis pelekas persišviečiantis, kiti pusiau persišviečiantis, su 3-4 eilėmis tamsių ar juodų dėmių. Prie nugarinio peleko pagrindo yra didelė tamsi ovalinė dėmė.

Natūraliomis sąlygomis gyvena Pietų Amerikos rytinėje dalyje, Amazonės baseino vandenyse, Gvianos, Gajanos, Surinamo ir Trinidado vandenyse.
Panakės

**Panakės** (*Panaque*) - dygiųjų skujažvynių šamukų (*Loricariidae*) šeimos žuvų gentis.

Šios žuvys išsiskiria didelėmis galvomis, nuolaidžiomis kaktomis ir gražiomis akimis. Auginamos akvariumuose.

## Rūšys
* *[[Panaque albomaculatus]]* (Kanazawa, 1958) 
* *[[Panaque bathyphilus]]* (Lujan & Chamon, 2008) 
* *[[Panaque changae]]* (Chockley & Armbruster, 2002) 
* Venesuelinė panakė *[[Panaque cochliodon]]* (Steindachner, 1879) 
* *[[Panaque dentex]]* (Günther, 1868) 
* *[[Panaque gnomus]]* (Schaefer & Stewart, 1993) 
* *[[Panaque maccus]]* (Schaefer & Stewart, 1993) 
* Karališkoji panakė *[[Panaque nigrolineatus]]* (Peters, 1877) 
* *[[Panaque nocturnus]]* (Schaefer & Stewart, 1993) 
* *[[Panaque purusiensis]]* (La Monte, 1935) 
* *[[Panaque suttonorum]]* (Schultz, 1944)
Bižogai

**Bižogai** (*Bidjogos*) – Afrikos (Senegambijos) tauta, paplitusi Bisau Gvinėjos salose (Bižagų salynas).

Bižogų kalba priklauso Nigerio-Kongo šeimos Atlanto grupei, tačiau kai kurių mokslininkų laikoma izoliuota Nigerio-Kongo kalba dėl pernelyg didelių skirtumų su kitomis žemyno kalbomis.

## Istorija

Bižogai buvo ypač svarbi etninė grupė, nuo XVI a. dalyvavusi prekyboje tarp europiečių ir Afrikos žemyno gyventojų (Kaabu valstybės). Jie turėjo stiprų laivyną, kuris leido saloms ilgai išlaikyti nepriklausomybę. 1535 m. Portugalijai nepavyko užimti salų, ir jas galutinai prisijungti tapo įmanoma tik 1936 m. Per visą tą laiką savo salose bižogai išlaikė tradicinį gyvenimo būdą, jų kaimuose vyravo matriarchatas.

Net ir po prijungimo salos lieka atskirtos nuo pasaulio ir nuo įvykių žemyne. Dauguma bižogų teritorijų yra paskelbtos natūraliais gamtos rezervatais, naudojamos turizmui.

## Kultūra
Bižogai išlaikė tradicinę afrikinę religiją. Jie tiki visur esančiomis gamtos dvasiomis (*iran*). Išlaikytos amžiaus grupės ir iniciacijos (*fanado*).
Vakarų Kuršo aukštuma

**Vakarų Kuršo aukštuma** () – aukštuma Latvijos vakaruose, tarp Pajūrio žemumos ir Ventos-Usmos duburio. Paviršiaus didžiausias aukštis 184 m (Krievukalnis). Kvartero nuogulų dangos storis 30–120 m. Moreninės kalvos, limnoglacialinės lygumos. Vyrauja eglynai ir plačialapių miškai.

Susideda iš penkių dalių: Kurmalės kalvyno, Aprikių lygumos, Bandavos kalvyno, Embūtės kalvyno ir Vartajos banguotosios lygumos.

## Šaltiniai
Karališkoji panakė

**Karališkoji panakė** (*Panaque nigrolineatus*) - dygiųjų skujažvynių šamukų (*Loricariidae*) šeimos žuvis.

Kūnas iki 30 cm ilgio. Dažniausiai taiki kitų rūšių atžvilgiu, tačiau labai gina teritoriją nuo saviškių. 

Akvariumas turi būti erdvus, su gerai filtruojamu ir tekančiu vandeniu, pakankamai daug agalų ir šiekštų arbaakmenų. Tinkamiausias minkštokas, kiek rūgštus vanduo, tačiau pakenčia ir nukrypimus nuo šių rodiklių. Temperatūros ribos: 22-26 °C. 

Žolėdė. Tinka dirbtiniai augaliniai pašarai.

Natūraliomis  sąlygomis paplitusi Kolumbijos pietinėje dalyje.

## Nuorodos
* Panaque nigrolineatus - Karališkasis panakas - Akvariumai
Pekoltijos

**Pekoltijos** (*Peckoltia*) – dygiųjų skujažvynių šamukų (*Loricariidae*) šeimos žuvų gentis.

Kai kurios rūšys auginamos akvariumuose.

## Rūšys
Gentyje yra 15 rūšių:

* *[[Peckoltia arenaria]]* (Eigenmann et Allen, 1942)
* *[[Peckoltia bachi]]* (Boulenger, 1898)
* *[[Peckoltia braueri]]* (Eigenmann, 1912)
* *[[Peckoltia brevis]]* (La Monte, 1935)
* *[[Peckoltia cavatica]]* Armbruster et Werneke, 2005
* *[[Peckoltia filicaudata]]* (Miranda-Ribeiro, 1917)
* *[[Peckoltia furcata]]* (Fowler, 1940)
* *[[Peckoltia kuhlmanni]]* (Miranda-Ribeiro, 1920)
* *[[Peckoltia oligospila]]* (Günther, 1864)
* *[[Peckoltia sabaji]]* Armbruster, 2003
* *[[Peckoltia snethlageae]]* (Steindachner, 1911)
* *[[Peckoltia ucayalensis]]* (Fowler, 1940)
* *[[Peckoltia vermiculata]]*(Steindachner, 1908)
* *[[Peckoltia vittata]]* (Steindachner, 1881)
* *[[Peckoltia yaravi]]* (Steindachner, 1915)

## Nuorodos
Bukcina

**Bukcina** () – metalinis pučiamasis romėnų instrumentas, naudotas romėnų kariuomenėje signalams duoti.

Iki šiol ginčijamasi, kaip bukcinos atrodė iš tikrųjų:
* Viena nuomonė yra, kad bukcinos buvo instrumentai, besiskiriantys tiek nuo romėnų tūbų, tiek nuo kornų. Pagal šią hipotezę bukcinos priminė pilvakojų *Buccinum* kriaukles. Pradžioje jos buvo gaminamos iš rago, o vėliau galbūt iš medienos ar metalo (bet forma primindavo sraigės kriauklę).

* Pagal kitą nuomonę bukcinos yra korno variantas. Tai 3,0–3,5 m ilgio vamzdis, susuktas C raidės pavidalu, sutvirtintas skersiniu (kaip ir kornas), kuris padeda laikyti griozdišką bukciną. Bukcina pučiama pro pūstuką.

Bukcinos signalais skelbdavo dienos ar nakties sargybos pamainas, jomis grodavo laidotuvėse, šventiniuose renginiuose prieš sėdant prie stalo ir atsikeliant nuo jo.

## Nuorodos
Bukcinatorius

**Bukcinatorius** () – eneatorius romėnų kariuomenėje, bukcina grojęs signalus. 

Bukcina grodavo signalą , signalus naktinėms sargyboms. 

## Nuorodos

* Buccina In: Smith W. (1870) Dictionary of Greek and Roman Antiquities
Kornikuliarijus

**Kornikuliarijus** () – legionierius, buvęs centuriono, karo tribūno ar kito aukšto karininko padėjėju romėnų legionuose. Dažnai atitiko štabo viršininko pareigas.

Pavadinimas *corniculārius* atsirado iš rago pavidalo ženklelio (), kurį nešiodavo kornikuliarijai.

## Nuorodos
Okrėja

**Okrėja** (; ) – anatomiškai prigludęs romėnų antblauzdis.

Antblauzdžių pora buvo vienas iš šešių būtinų senovės Graikijos ir etruskų karių šarvuotės dalių. Servijus Tulijus nurodė, kad romėnų kariai irgi privalėjo nešioti antblauzdžius.

Romėnų okrėjos būdavo gaminamos iš bronzos, žalvario ar alavo, su pamušalu (odiniu, audekliniu ar veltinio). Antblauzdžiai būdavo taip gaminami, kad gerai priglustų prie blauzdų. Spėjama, kad jie taip gerai priglusdavo, kad dėl jų stangrumo jų galbūt kartais net nereikėdavo kitaip susegti. Tačiau dažniausiai juos susegdavo dviem dirželiais. Vienas dirželis būdavo prie pat kulkšnies. Kairysis ir dešinysis antblauzdžiai būdavo vienas kito veidrodinis atspindys.

Remiantis Homeru spėjama, kad senovės graikai labai vertino gražius ir patogius antblauzdžius.
Gausiai išpuoštas bronzines okrėjas nešiodavo romėnų gladiatoriai. Tokių okrėjų rado Pompėjoje. Romos imperijos laikais okrėjas naudojo rečiau.

## Nuorodos
* Ocrea In: Smith W. (1870) Dictionary of Greek and Roman Antiquities
Katinų muziejus

**Katinų muziejus** – vienintelis Lietuvoje ir Baltijos šalyse muziejus kačių tematika. Muziejaus lankytojai gali susipažinti su katinais, jų veislėmis, charakterio savybėmis.

## Istorija
Muziejus įkurtas 1990 m. gegužės 17 d. Jaunųjų gamtininkų stotyje, Šiauliuose. Muziejaus įkūrėja – Vanda Kavaliauskienė.

2010 m. muziejui suteiktas provizorės Vandos Kavaliauskienės vardas.

Muziejus kasmet rengia savo gimtadienio šventes, įvairias parodas katinų tematika, susitikimus su katinų mylėtojais. 

## Eksponatai
Katinų muziejuje gausu su katėmis susijusių eksponatų, pirmasis – mažas juodas medinis kačiukas, 1962 m. pas įkūrėją patekęs iš Lenkijos. Esama eksponatų iš daugelio pasaulio šalių: Egipto, Japonijos, Prancūzijos ir kt. Yra suvenyrinių kačių iš gintaro, porceliano, krištolo, marmuro, metalo, medžio, kriauklyčių, taip pat gausu vaikų piešinių, profesionalių dailininkų paveikslų, meninių fotografijų, žaislų, pašto ženklų, atvirukų, knygų, esama ir indų su kačių piešiniais.

Muziejuje sukaupta daugiau nei 4000 eilėraščių apie katinus, kurių autorė – Panevėžio farmacininkė Irena Aleknienė.

## Išnašos

## Nuorodos
* Muziejaus aprašymas
Otocinklai

**Otocinklai** (*Otocinclus*) – dygiųjų skujažvynių šamukų (*Loricariidae*) šeimos žuvų gentis.

Natūraliai paplitę Pietų Amerikos gėluose vandenyse. Keletą rūšių auginama akvariumuose.

## Rūšys
*Nykštukinis čiulpikas, nykštukinis šamas *[[Otocinclus affinis]]* Steindachner, 1877
**[[Otocinclus bororo]]* Schaefer, 1997
**[[Otocinclus caxarari]]* Schaefer, 1997
**[[Otocinclus cocama]]* Reis, 2004
**[[Otocinclus flexilis]]* Cope, 1894
**[[Otocinclus gibbosus]]* Miranda Ribeiro, 1908
**[[Otocinclus hasemani]]* Steindachner, 1915
**[[Otocinclus hoppei]]* Miranda Ribeiro, 1939
**[[Otocinclus huaorani]]* Schaefer, 1997
**[[Otocinclus macrospilus]]* Eigenmann et Allen, 1942
**[[Otocinclus mariae]]* Fowler, 1940
**[[Otocinclus mimulus]]* Axenrot et Kullander, 2003
**[[Otocinclus mura]]* Schaefer, 1997
**[[Otocinclus tapirape]]* Britto et Moreira, 2002
**[[Otocinclus vestitus]]* Cope, 1872
**[[Otocinclus vittatus]]* Regan, 1904
**[[Otocinclus xakriaba]]* Schaefer, 1997
Legiono tabuliariumas

**Legiono tabuliariumas** () – legiono štabas, kuriam vadovavo kornikuliarijus.

Legiono štabą sudarė:
* kornikuliarijus
* aktuarijus – kornikuliarijaus padėjėjas. Jam pavaldūs buvo librarijai.
* akviliferis – ne tik legiono simbolio nešiotojas, bet ir legiono iždo saugotojas.
* frumentarijai () – karininkai, rūpinęsi maisto produktų tiekimu ir paskirstymu.
* komentariensis () – vyriausias raštininkas, užsiiminėjęs teisiniais klausimais.
* kvestionarijai () – tardytojai
* egzaktai () – sąskaitininkai
* librarijai () – klerkai
** *librarii horreorum* – tvarkė maisto atsargas,
** *librarii depositorum* – tvarkė pinigų sąskaitas
** *librarii caducorum* – tvarkė žuvusių legionierių turtą

Štabą papildydavo vyriausi centurijų karininkai. Kiekvienos centurijos štabą sudarė:
* centurionas – centurijos vadas
* signiferis – centurijos štandarto nešėjas, kartu visų centurijos raštų tvarkytojas.
* opcionas – centuriono pavaduotojas, pakeičiantis jį kai šis išvykęs, sunkiai sužeistas ar žuvęs.
* teserarijus – centuriono padėjėjas, rūpinęsis sargybomis, slaptažodžių sistema ir pan.
* *custus armorum* – atsakingas už centurijos ginkluotę ir kitą įrangą.

Legiono vadovavimo struktūra buvo labai paini. Legiono legatas ir vyriausias legiono karo tribūnas turėjo savo asmeninius štabus, kuriems vadovavo jų kornikuliarijai (*cornicularius legati* ir *cornicularius tribuni*).

## Nuorodos
* Webster G (1998) The Roman Imperial Army of the first and second centuries A.D. 343 psl. (p.117)
Sankaranis

**Sankaranis** () – Nigerio upės intakas. Teka šiaurės kryptimi iš Futa Džalono aukštumų Gvinėjoje, kerta pietinę Malio dalį, kur įteka į Nigerį, 40 km prieš srovę nuo Bamako.

## Šaltiniai

* The Niger River Basin: A Vision for Sustainable Management. World Bank (2005) ISBN 0821362038
* J. D. Fage, Roland Anthony Oliver. The Cambridge History of Africa, Volume 3 Cambridge University Press (1975), p378. ISBN 0521209811
Kalvarijos kalėjimas

**Kalvarijos kalėjimas** – Rusijos imperijos žandarmerijos kalėjimas Kalvarijoje, veikęs iki Pirmojo pasaulinio karo.

## Istorija
Kalvarijos kalėjimas įsteigtas apie 1867 m., įkūrus Kalvarijos apskritį. Jame spaudos draudimo laikotarpiu buvo kalinami knygnešiai, Suvalkijos revoliucinių organizacijų nariai. 1895 m. jame kalėjo 1108 kaliniai.

## Kaliniai
Kalvarijos kalėjime kalėjo: Juozapas Ambrozevičius, Zigmas Angarietis, Juozas Bagdonas, Antanas Baltrušaitis-Antanėlis, Motiejus Baltūsis, Jonas Čėsna, Antanas Pranas Daniliauskas, Antanas Garmus, Vincas Jokubynas, Juozas Kačergius, Juozas Kalvaitis, Juozas Kancleris, Pranas Lingys, Jonas Luobikis, Andrius Matulaitis, Pranas Matulaitis, Vincas Mickevičius-Kapsukas, Leonas Prūseika, Juozas Rimša, Antanas Verbyla, Juozas Šmulkštys ir kiti Suvalkijos krašto žmonės.
Gašerbrumas I

**Gašerbrumas I** (taip pat žinomas kaip **K5** arba **Hidden Peak**) – vienuoliktas pagal aukštį pasaulio kalnas. Viršūnė yra Karakorumo kalnyne, ant Pakistano bei Kinijos sienos. Kalno aukštis – 8080 m virš jūros lygio.

Gašerbrumas balti kalba reiškia „gražų kalną“ (rgasha – gražus, brum – kalnas). 1856 m. kalnui buvo suteiktas pavadinimas K5 (penktoji Karakorumo viršūnė), 1892 m. dėl kalno nuošalumo pasiūlyta jį vadinti *Hidden Peak* (išvertus – „Pasislėpusi viršūnė“) vardu.

Pirmaisiais žmonėmis įkopusiais į Gašerbrumą I 1958 m. liepos 5 d. tapo amerikiečiai Pitas Šoningas (*Pete Schoening*) bei Endis Kaufmanas (*Andy Kauffman*).
Viduržemio jūros rivjera

**Viduržemio jūros rivjera** - Viduržemio (Ligūrijos) jūros pakrantė nuo Kanų (Prancūzija) iki Specijos (Italija). Prancūzijoje dar vadinama **[[Žydrasis krantas|Žydruoju krantu]]** (). Žiema švelni, vasara karšta. Didžiausi kurortai: Kanai, Antibas, Mentonas, Nica, Monakas, Monte Karlas, San Remas, Imperija, Rapalas.
Manevrinis karas

**Manevrinis karas** – karo rūšis. Jam yra būdingi plataus masto manevriniai veiksmai, nestabili fronto linija, sparčiai kintanti padėtis jūroje, sausumoje bei ore.

Jo pobūdį lemia:
* Politinių ir strateginių tikslų ryžtingumas,

* Kariuomenės pasirengimas vykdyti manevrinius veiksmus,

* Pajėgų mobilumas,

* Pakankamas veiksmingų naikinimo priemonių skaičius,

* Aprūpinimas,

* Komunikacijos,

* Fizinės geografinės karo veiksmų teatro sąlygos.

Visi šie požymiai yra būdingi pradiniam Pirmajam pasauliniam karui, visam Antrajam pasauliniam karui, XX a. 2 pusės ir XXI a. pr. karams.

## Šaltiniai
Ekublensas

**Ekublensas ** () – miestelis Šveicarijos vakaruose, Vo kantone. Jis yra Lozanos priemiestis. Pirmąjį kartą apie Ekublensą buvo parašyta 960 metų raštuose. Tada šį miestą vadino *Skubilingiu*. Tuose raštuose taip pat minima, kad miestas yra netoli Renenso.

Ekublensas stovi ant morenos. Per šį miestą teka trys upės – Venožas, Soržas ir Šamberonas.


File:Ecublens VD ag2.jpg|Ekublenso bažnyčia
File:Ecublens_CH_VD_church_night_web.jpg|Ekublenso bažnyčia naktį
File:Ecublens VD ag1.jpg|Kaimelio vaizdas
Arlezhaimas

**Arlezhaimas ** () – miestelis Bazelio srities kantone, Šveicarijos šiaurėje. Jame yra kapitula, vyskupo rezidencija, taip pat stovi katedra, kuri yra įtraukta į Šveicarijos kultūrinių paminklų sąrašą. Katedra buvo pastatyta 1761 metais. Ją suprojektavo architektas vokietis Johanas Andreasas Zilbermanas.

## Nuorodos
* Arlešaimo internetinis puslapis
Peterburgo dvasinė akademija

**Sankt Peterburgo imperatoriškoji Romos katalikų dvasinė akademija** – aukštoji katalikų bažnyčios mokykla, veikusi 1842–1918 m. Sankt Peterburge.

## Istorija
Įsteigta Sankt Peterburge, kad Rusijos imperijos valdžia galėtų geriau kontroliuoti aukštųjų katalikų dvasininkų rengimą. Po 1863 m. sukilimo prie Sankt Peterburgo dvasinės akademijos 1867 m. prijungta Varšuvos Romos katalikų dvasinė akademija. Akademija 1885–1917 m. leido metraštį „Academia Caesare Romano–Catholica Ecclesiastica Petropolitana“. Uždaryta po Spalio perversmo.

## Asmenybės
;Akademijoje dėstė 
Antanas Pranciškus Audzevičius (1880–1884 m. rektorius), Antanas Baranauskas, Aleksandras Kazimieras Beresnevičius (1860–1865 m. rektorius), Adomas Dambrauskas-Jakštas, Blažiejus Česnys, Aleksandras Grigaitis, Pranciškus Karevičius, Maironis, Justinas Bonaventūra Pranaitis, Jonas Radavičius, Motiejus Valančius

;Akademijoje studijavo
Antanas Alekna, Antanas Pranciškus Audzevičius, Pranas Augustaitis, Pranciškus Augustaitis, Jonas Balvočius, Antanas Baranauskas, Feliksas Bartkus, Aleksandras Kazimieras Beresnevičius, Pranciškus Budrys, Pranciškus Būčys, Gasparas Cirtautas, Blažiejus Česnys, Kristupas Čibiras, Antanas Dambrauskas, Juozapas Silvestras Dovydaitis, Andrius Dubinskas, Petras Dvaranauskas, Vincas Dvaranauskas, Jonas Giedraitis, Silvestras Gimžauskas, Aleksandras Grigaitis, Povilas Januševičius, Kazimieras Jaunius, Stanislovas Jokūbauskis, Motiejus Juodišius, Antanas Juzumas, Klemensas Kairys, Pranciškus Karevičius, Antanas Karosas, Kazimieras Kybelis, Petras Kraujalis, Juozas Laukaitis, Teofilius Matulionis, Juozas Meškauskas, Liudas Noreika, Kazimieras Paltarokas, Juozas Purickis, Jonas Radavičius, Mečislovas Reinys, Juozapas Jonas Skvireckas, Ignas Starkus, Jonas Starkus, Jonas Steponavičius, Kazimieras Šaulys, Antanas Šmulkštys, Juozas Vailokaitis, Juozapas Želvys-Želvavičius ir kiti kunigai.

## Išnašos
Numas

**Numas, nomas** (žem. *nums*) – pirmasis antžeminis žemaičių/lietuvių gyvenamasis pastatas, suręstas iš gulsčių rąstų, kuriame įrengtas atviras židinys. Numas atliko gyvenamojo pastato ir tvarto paskirtį, nes jame buvo laikomi gyvuliai.

Seniausias šio tipo namas su atvira ugniaviete buvo vienos patalpos, vėliau – daugiau patalpų. Numo sienos buvo suręstos iš gulsčių apvalių rastų, grindų ir lubų nebuvo, stogas šiaudinis, masyvus, keturšlaitės formos, pastogės plačios. Ugniavietė buvo namo viduryje ar kampe, kartais iškastoje duobėje, aplink apdėta akmenimis; ugniavietės viršuje esanti pakriautė saugojo stogą nuo kibirkščių, po pakriaute kabojo vąšas (kablys) katilui pakabinti. Dūmai iš numo išeidavo pro čiukurą (skylę namo gale) arba pro duris bei langus.

Nuo XVII a. jis pradėtas naudoti kaip vasaros virtuvė ir gyvulių tvartas, o gyvenamuoju pastatu Žemaitijoje tapo troba.

## Išnašos
Paprastasis gerklažiotis šamukas

**Paprastasis gerklažiotis šamukas** (*Hypostomus plecostomus*) – dygiųjų skujažvynių šamukų (*Loricariidae*) šeimos žuvis.

Kūnas iki 60 cm. Taikus, aktyvus tik prietemoje ir naktį. Žolėdis. Dauginimosi metu rausia gilius urvus upės šlaite. Ikrus gina patinas. Mailius maitinasi kūno gleivėmis.

Akvariumas turi būti didelis, gausiai apsodintas, su daug didelių slėptuvių. Tinka įvairios cheminės sudėties, tačiau geros kokybės vanduo. Temperatūros ribos: 22-28 °C.

Paplitęs Suriname. Auginamas akvariumuose.
Taškuotasis gerklažiotis šamukas

**Taškuotasis gerklažiotis šamukas** (*Hypostomus punctatus*) – dygiųjų skujažvynių šamukų (*Loricariidae*) šeimos žuvis.

Kūnas iki 30 cm ilgio, taškuotas. Auginamas akvariumuose.

Natūraliai paplitęs Brazilijos pietinėje ir pietrytinėje dalyje.
Lu Jen Hsunas

**Lu Jen-Hsunas** ( ; g. 1983 m. rugpjūčio 14 d.) – profesionalus Taivano tenisininkas, olimpietis. Jis profesionalu tapo 2001 metais. Per savo karjerą Hsunas dar nesugebėjo laimėti ATP turnyro. Aukščiausias jo pasiekimas ATP reitinge buvo 55 vieta. Jen pradėjo žaisti tenisą būdamas aštuonerių. Žaisdamas tenisą jis jau užsidirbo 1 132 820 JAV dolerių. Jį treniruoja Dirkas Hordorfas. Lu gimė Taojuane, Taivane. Dabar jis gyvena Taipėjuje, Taivane.

## Šaltiniai
Kaklažiočiai šamai

**Kaklažiočiai šamai** (*Pterygoplichthys*) – dygiųjų skujažvynių šamukų (*Loricariidae*) šeimos žuvų gentis.

Gentyje yra apie 12 rūšių. Išoriškai gana panašūs į *[[Hypostomus]]* genties rūšis. Nugarinis pelekas su 10-13 spindulių. Kai kurios rūšys gali pasiekti daugiau nei 45 cm. Vyrauja juoda ir ruda spalvos.

Paplitę Pietų Amerikos upėse ir ežeruose.

## Rūšys
* *[[Pterygoplichthys anisitsi]]* Eigenmann & Kennedy, 1903
* *[[Pterygoplichthys barbatus]]* (Steindachner, 1911)
* *[[Pterygoplichthys disjunctivus]]* (Weber, 1991)
* *[[Pterygoplichthys etentaculatus]]* (Spix & Agassiz, 1829)
* Leopardinis kaklažiotis šamas *[[Pterygoplichthys gibbiceps]]* (Kner, 1854)
* *[[Pterygoplichthys joselimaianus]]* (Weber, 1991)
* *[[Pterygoplichthys lituratus]]* (Kner, 1854)
* Orinokinis kaklažiotis šamas *[[Pterygoplichthys multiradiatus]]* (Hancock, 1828)
* Amazoninis kaklažiotis šamas *[[Pterygoplichthys pardalis]]* (Castelnau, 1855)
* *[[Pterygoplichthys parnaibae]]* (Weber, 1991)
* *[[Pterygoplichthys punctatus]]* (Kner, 1854)
* *[[Pterygoplichthys scrophus]]* (Cope, 1874)
* *[[Pterygoplichthys undecimalis]]* (Steindachner, 1878)
* *[[Pterygoplichthys weberi]]* Armbruster & Page, 2006
* *[[Pterygoplichthys zuliaensis]]* Weber, 1991
Kindijos regionas

**Kindija** – regionas vakarų Gvinėjoje. Ribojasi su Konakrio, Labės, Mamu ir Bokės regionais bei Siera Leone. Šio regiono sostinė yra Kindija.

## Prefektūros
Kindijos regiono prefektūros:
* Kojos prefektūra (*Coyah*)
* Dubrekos prefektūra (*Dubréka*)
* Forekarijos prefektūra (*Forécariah*)
* Kindijos prefektūra (*Kindia*)
* Telimelės prefektūra (*Télimélé*)
Rudy Youngblood

**Rudis Jangbludas** (*Rudy Youngblood*; g. 1982 m. rugsėjo 21 d.) – amerikiečių aktorius, šokėjas, menininkas. Labiausiai žymus dėl pagrindinio vaidmens Melo Gibsono filme „Apokalipto“.

Gimė Teksase, Beltone. Kilęs iš indėnų jakių ir komančų, bet nėra genties narys. 2000 m. baigė Beltono aukštąją mokyklą. Dalyvavo Indėnų šokių teatro veikloje. 2005 m. persikėlė gyventi į Los Andželą, tais pačiais metais debiutavo filme *Spirit: The Seventh Fire*.

Rudis Jangbludas buvo parinktas Melo Gibsono vaidinti pagrindinį veikėją Jaguaro Pėdą filme apie majus „Apokalipto“. Dėl to turėjo išmokti dialogus majų jukatekų kalba.

Jangbludas yra atletas, praktikuojantis jodinėjimą žirgais, pow-wow šokius, boksą, bėgimą.

FAITA apdovanotas už nepriekaištingą vaidybą filme „Apokalipto“.

## Nuorodos
* IMDB profilis
Mamu regionas

**Mamu** – regionas Gvinėjos centrinėje dalyje. Ribojasi su Faranos, Labės ir Kindijos regionais bei Siera Leone. Šio regiono sostinė yra Mamu.

## Prefektūros
Mamu regiono prefektūros:
* Dalabos prefektūra (*Dalaba*)
* Mamu prefektūra (*Mamou*)
* Pitos prefektūra (*Pita*)
Imre Kálmán

**Imrė (Emerichas) Kalmanas** (, 1882 m. spalio 24 d. Šiofokas, Šomodis – 1953 m. spalio 30 d. Paryžius, palaidotas Vienos centrinėse kapinėse) – vengrų ir austrų kompozitorius, vienas žymiausių Vienos naujosios operetės kūrėjų.

## Biografija

1900–1904 m. studijavo Budapešto muzikos akademijos H. Keslerio kompozicijos klasėje ir teisę Budapešto universitete. 1908–1938 m. gyveno Vienoje, 1940–1949 m. JAV, 1938–1940 m. ir nuo 1951 m. Paryžiuje. 1930 m. vedė rusų aktorę Verą Makinską, su ja susilaukė sūnaus ir dviejų dukterų.

## Kūryba
Sukūrė apie 20 operečių, jų muzika melodinga, turi sąsajų su vengrų muzikiniu folkloru. Orkestruotė spalvinga.
;Operetės
* Rudens manevrai, 1908 m.
* Čardašo karalienė, dar vadinama „Silva“, 1915 m., Lietuvoje pastatyta 1946 m., 1978 m., 1999 m.
* „Bajaderė“, 1921 m., Lietuvoje pastatyta 1949 m., 1973 m.
* Grafienė Marica, 1924 m., Lietuvoje pastatyta 1945 m., 1984 m.
* Cirko princesė, 1926 m.
* Monmartro žibuoklė, 1930 m., Lietuvoje pastatyta 1954 m., 2008 m.
* Arizonos ledi, 1954 m., baigė sūnus C. Kalmanas

## Literatūra
* Julius Bistron, Emmerich Kalman. Mit einer autobiographischen Skizze der Jugendjahre von Emmerich Kalman, Leipzig 1932 (zu Kálmáns 50. Geburtstag)
* R. Oesterreicher. Emmerich Kalman: Der Weg eines Komponisten, Wien, 1954 m.
* Кальман Вера. Помнишь ли ты? Жизнь Имре Кальмана. Изд. «Познавательная книга», 2002, 336 с. ISBN 5-05-005406-0.
* Kevin Clarke: "Im Himmel spielt auch schon die Jazzband". Emmerich Kálmán und die transatlantische Operette 1928–1932. v. Bockel, Hamburg 2007, ISBN 978-3-932696-70-1

## Šaltiniai
Vapišanų kalba

**Vapišanų kalba** – aravakų kalbų šeimai priklausanti kalba, vartojama indėnų vapišanų, gyvenančių pietų Gajanoje ir Brazilijos Roraimos valstijoje. Kalbančiųjų skaičius – ~10-12 tūkst. žmonių.

Kaimų gyventojai daugiausia vienakalbiai, o gyvenančių prie Brazilijos miestų – dvikalbiai, ypač jaunesni vapišanai. 80 % moka anglų arba portugalų kalbą, 30 % – makušių arba taurupengų kalbas.

Yra išleistas vapišanų kalbos žodynas, Biblijos vertimai.

## Nuorodos
*
Barbora Radvilaitė (telefilmas)

: *Šis straipsnis apie filmą. Apie istorinę asmenybę skaitykite šį straipsnį – [[Barbora Radvilaitė]].*

**Barbora Radvilaitė** –  1982 m. Lietuvos televizijoje sukurtas istorinis telefilmas pagal to paties pavadinimo J. Grušo dramą. Filmo trukmė - 140 min.

## Kūrybinė grupė
* Režisierius statytojas - Vidmantas Bačiulis
* Operatorius - Zigmas Pranas Gružinskas
* Dailininkė - Filomena Linčiūtė-Vaitiekūnienė
* Kompozitorius - Mindaugas Urbaitis
* Garso režisierius - Romas Federavičius.

## Vaidina
* Regina Arbačiauskaitė - *[[Barbora Radvilaitė]]*
* Vladas Bagdonas - *[[Žygimantas Augustas]]*
* Elvyra Žebertavičiūtė - *[[Bona Sforza]] *
* J. Steponavičius - *Radvila Juodasis*
* Juozas Kisielius - *Radvila Rudasis*
* Juozas Rygertas - *Papagoda*
* Janina Matekonytė - *Elzbieta*
* Juozas Meškauskas - *Juokdarys*
* Sigitas Račkys - *dailininkas*
* Audris Chadaravičius - *vyskupas*
* Mykolas Smagurauskas - *gydytojas*
* *taip pat* Algimantas Bružas, Eduardas Kunavičius, A. Gražys, Petras Steponavičius, Vytautas Dumšaitis, Gerardas Žalėnas, A. Janskaitis, Tomas Vaisieta, Jonas Pakulis, Saulius Kizas, Vladas Radvilavičius, P. Saudargas, Algirdas Sabalys.

## Nuorodos
* Filmo svetainė
Vapišanai

**Vapišanai** (*Wapisiana, Wapitxana, Vapidiana*) – indėnų aravakų tauta gyvenanti Brazilijos Roraimos valstijoje ir pietų Gajanoje. Populiacija – ~7000 žmonių. Brazilijoje gyvena palei Araišo, Surumu ir Kitautau upes, Gajanoje – Aukštutinio Takutu-Aukštutinio Esekibo regione. Arealas iš dalies sutampa su karibų makušių, kurie padarę nemažą įtaką vapišanams.

Gyvena Rupununio savanoje, tropiniuose miškuose. Verčiasi žvejyba, medžiokle, lydimine žemdirbyste (pupos, manijokas, kukurūzai), galvijų auginimu. Garsėja, kaip geri audėjai. Gimininė santvarka – matriarchatas. Išsilaikę vietiniai tikėjimai, šamanizmas.

## Šaltiniai
Gajanos kreolų kalba

**Gajanos kreolų kalba** (*Creolese*) – kreolinė kalba, vartojama Gajanoje (pakrantės srityje, Rupununio savanoje), tarp gajaniečių emigrantų Suriname. Tai pagrindinė šnekamoji šalies kalba.

Gajanos kreolų kalba yra pagrįsta anglų kalba, su ryškia olandų, karibų, aravakų, afrikiečių, indų kalbų įtaka. Artima kitoms kreolinėms Karibų jūros regiono kalboms.

Gramatika supaprastinta, vietoj intensyvumą nurodančių būdvardžių pakartojamas žodis: *This water is very cold* – *Dis wata de col col*. Tartis labai įvairi, priklauso nuo regiono ir socialinės aplinkos.

## Nuorodos
*
Akavajų kalba

**Akavajų kalba** (*Akawaio, Ingarikó*) – karibų kalbų šeimai priklausanti kalba, vartojama indėnų akavajų, gyvenančių atokiuose Gvianos plokščiakalnio rajonuose Gajanoje, Brazlijoje ir Venesueloje. Kalbančiųjų skaičius – 5350 žmonių. Artima makušių kalbai bei pemonų kalbos arekūnų tarmei.

Į akavajų kalbą yra išverstos Biblijos dalys, legendos, sudaryta gramatika. Rašyba 1873 m. sukurta katalikų misionierių.

## Nuorodos
*
Aravakų kalba

**Aravakų kalba** arba **lokonų kalba** – aravakų kalbų šeimai priklausanti kalba. Vartojama lokonų genties indėnų Pietų Amerikos Karibų jūros pakrantėje (Suriname, Gajanoje, Prancūzijos Gvianoje, Venesueloje). Kalbančiųjų skaičius – ~2500 žmonių.

Artima guachirų kalbai. Kalba nykstanti, daug kur šneka tik senesni žmonės.

## Nuorodos
*
Aušros gimnazija

**Aušros gimnazija**:

* Jašiūnų Aušros gimnazija
* Joniškio Aušros gimnazija
* Kalvelių Aušros gimnazija
* Kauno Aušros gimnazija
* Vilkaviškio Aušros gimnazija

## Taip pat skaitykite
* Aušros mokykla
Olga Konošenko

**Olga Konošenko-Zariankina** (g. 1978 m. sausio 18 d. Vilniuje) – Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro (LNOBT) primabalerina.

Baigė Vilniaus M. K. Čiurlionio menų gimnaziją. Nuo 1996 m. Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro baleto solistė.

Nuo 2022 m. dėsto Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje.

Gastrolės su LNOBT: Didžioji Britanija, Ispanija, Vokietija, Italija, Graikija, JAV, Japonija, Turkija, Egiptas, Olandija, Danija ir kt.

## Vaidmenys
* Odeta/Odilė („Gulbių ežeras“)
* Silfidė („Silfidė“)
* Jekaterina („Rusiškasis Hamletas“)
* Solistė („Carmina burana“ ir „Acid City“)
* Ana Karenina, Kiti („Ana Karenina“)
* Emilija („Dezdemona“)
* Gamzati („Bajaderė“)
* Titanija („Vasarvidžio nakties sapnas“)
* Magnolija („Čipolinas“)
* Eglė („Eglė žalčių karalienė“)
* Alyvų fėja, Princesė Florina („Miegančioji gražuolė“)
* Mari („Spragtukas“)
* Balerina („Raudonoji Žizel“)
* Karmen („Karmen“)
* Raimonda („Raimonda“)
* Kopelija („Kopelia“)
* Marina („Graikas Zorba“)
* Barbora Radvilaitė („Barbora Radvilaitė“)

## Apdovanojimai
* 2002 m. Permės tarptautinio baleto konkurso diplomantė, specialusis prizas už muzikalumą
* 2002 m. Metų baleto viltis. Operos Švyturiai
* 2003 m. Konstantino Stašio baleto prizas
* 2008 m. Auksinis scenos kryžius
* 2008 m. Metų baleto soliste. Operos švyturiai
* 2010 m. Metų baleto soliste. Operos švyturiai

## Šaltiniai
Osvaldas Mačernis

**Osvaldas Mačernis** (g. 1982 m. gegužės 30 d. Mažeikiuose) – lietuvių krepšininkas.

2017 m. spalio pabaigoje, rungtynių metu, įsivėlė į konfliktą su Telšių komandos draugu, dėl jo buvo atleistas. 2017 m. lapkričio pabaigoje išvyko į Italijos šeštą krepšinio lygą ir pasirašė sutartį iki sezono pabaigos su Molfetos „Virtus“ klubu.

## Pasiekimai
* LKAL čempionas 2001 metais
* Pasaulio kariškių krepšinio čempionato sidabro medalio laimėtojas 2005 metais
* NKL žvaigždžių dienos rungtynėse atstovavo „Vakarų“ komandai (2010)
* NKL čempionas 2013 metais
* Pasaulio kariškių krepšinio čempionato laimėtojas 2014 metais
* NKL 3 vietos laimėtojas 2014 metais

## Šaltiniai
Kalvarijos vidurinė mokykla

**Kalvarijos vidurinė mokykla:**
* Kalvarijos gimnazija
* Kalvarijos suaugusiųjų vidurinė mokykla

Taip pat:
* Žemaičių Kalvarijos vidurinė mokykla
Beržėnų dvaras

**Beržėnų dvaras** – dvaras, buvęs Beržėnuose. Dvaro rūmai statyti XIX a. antrojoje pusėje, neogotikinio stiliaus. Įrengtas parkas ir tvenkinys.

## Istorija

Nuo XVII a. priklausė Šemetoms. 1636 m. valdą pirko Korfai, iš kurių XVIII a. antrojoje pusėje ją perpirko Gorskiai. XIX a. pradžioje kaip Stanislavos Gorskytės kraitis atiteko grafui Adolfui Čapskiui. XIX a. dvaras priklausė Čapskiams. Dvaro rūmai pastatyti apie 1840 m., rekonstruoti 1885–1887 m. pagal architekto K. Lorenco projektą.

1926 m. dvaras išparceliuotas Čapskiams paliekant 80 ha. II pasaulinio karo metais rūmai apgriauti, vėliau restauruoti. Dabar tai privati valda.

Išlikusi dvarininkų laidojimo koplyčia.

## Nuorodos
* Apie Beržėnų dvarą
Pietų Jemeno vyrų futbolo rinktinė

**Pietų Jemeno vyrų futbolo rinktinė** (dar vadinta **Jemeno Liaudies Demokratinės Respublikos rinktine**) – JLDR atstovavusi nacionalinė futbolo komanda.