open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Christine Nöstlinger

**Kristinė Niostlinger** (, 1936 m. spalio 13 d. Vienoje – 2018 m. birželio 28 d.) – austrų vaikų rašytoja, literatūros kritikė, filmų scenarijų autorė. 1984 m. jai buvo įteiktas Hanso Kristiano Anderseno medalis, o 2003 m. – Astridos Lindgren premija.

## Biografija

Būsimoji rašytoja gimė Austrijos sostinėje, 1936 m. Troško tapti menininke, todėl studijavo Vieno taikomųjų menų akademijoje. Kelerius metus dirbo grafike. Vėliau ištekėjo už žurnalisto Ernsto Niostlingerio () ir susilaukė dviejų dukterų. Gyveno Vienoje, dalį laiko praleisdavo kaimo sodyboje Žemutinėje Austrijoje.

Kaip rašytoja debiutavo 1970 m. Pirmosios knygos pavadinimas – „Nuožmioji Frederika“ (), kurią Kristinė Niostlinger iliustravo pati. Iš viso parašė beveik šimtą knygų vaikams ir paaugliams. Niostlinger savo kūryboje nevengia sudėtingų temų (tėvų skyrybos, paauglystės kompleksai, neprisitaikymas), akcentuoja mažo žmogaus poreikius. Autorė rašė ironiškai, nevengė lengvo humoro, satyros elementų.

## Knygos lietuvių kalba
* *Šalin agurkų karalių. Pirmadienį viskas kitaip (Wir pfeifen auf den Gurkenkönig. Am Montag ist alles ganz anders): apysakos.* Vert. Teodoras Četrauskas, Vilnius: Vyturys, 1988.
* *Džasperas, svečias iš Anglijos (Das Austauschkind): apysaka*. Vert. Teodoras Četrauskas. Vilnius: Lietus, 1999.
* *Gretutė Zakmajer (Gretchen Sackmeier): apysaka*. Vert. Teodoras Četrauskas. Vilnius: Alma Littera, 2000.
* *Pirmadienį viskas kitaip (Am Montag ist alles ganz anders): apysaka*. Vert. Teodoras Četrauskas. Vilnius: Alma Littera, 2001.
* *Gretutei rūpi Hansiukas (Gretchen hat Hänschen-Kummer): apysaka*. Vert. Teodoras Četrauskas. Vilnius: Alma Littera, 2002.
* *Gretutė, mano mažutė (Gretchen, mein Mädchen): apysaka*. Vert. Teodoras Četrauskas. Vilnius: Alma Littera, 2003.
* *Hugas, vaikas pačiame žydėjime (Hugo, das Kind in den besten Jahren): apysaka*. Vert. Teodoras Četrauskas. Vilnius: Baltos lankos, 2003.
* *Ateina šuo! (Der Hund kommt!): apysaka*. Vert. Rūta Jonynaitė. Vilnius: Nieko rimto, 2009.
* *[[Nykštukas galvoje]] (Der Zwerg im Kopf): romanas*. Vert. Rūta Jonynaitė. Vilnius: Nieko rimto, 2012.

## Išnašos

## Nuorodos

* Knygos „Nykštukas galvoje“ ištrauka, 1 dalis. ''LRT mediateka'' 
* Knygos „Nykštukas galvoje“ ištrauka, 2 dalis. ''LRT mediateka''
* Knygos „Nykštukas galvoje“ ištrauka, 3 dalis. ''LRT mediateka'' 
* Knygos „Nykštukas galvoje“ ištrauka, 4 dalis. ''LRT mediateka'' 
* Kristinės Niostlinger kalba, pasakyta priimant Anderseno medalį, ''Rubinaitis'', 2006 m.
Pasaulinė psichikos sveikatos diena

**Pasaulinė psichikos sveikatos diena** () yra švenčiama kasmet spalio 10 d. Šventę nuo 1992 m. inicijuoja Pasaulinė psichinės sveikatos federacija. Minint dieną siekiant supažindinti visuomenę su psichikos sveikata susijusiomis temomis. Ta proga visame pasaulyje organizuojami įvairūs renginiai – diskusijos, koncertai, susitikimai, paskaitos. Jais siekiama didinti visuomenės informavimą, inicijuoti atviras diskusijas psichikos sveikatos klausimais.

Lietuvoje dienos proga vyksta įvairios akcijos ir iniciatyvos, pvz., kviečiama apsirengti žaliai arba dalyvauti ėjime.

## Taip pat skaitykite
* Pasaulinė sveikatos diena

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Pasaulinė psichikos sveikatos diena Lietuvoje
Édouard Vuillard

**Eduaras Viujaras** (, 1868−1940 m.) – Prancūzijos tapytojas, grafikas, dekoratorius, dizaineris, XIX a. pb. Paryžiaus nabių grupės narys. 

## Biografija

Eduaras Viujaras gimė 1868 m. lapkričio 11 d. Kiuzo (Sona ir Luara), Rytų Prancūzijoje. Jo tėvas buvo atsargos karininkas. 1877 m. šeima persikėlė į Paryžių. E. Viujaras mokėsi Kondorsė licėjuje, kur sutiko Morisą Deni ir Ker Ksaverą Ruselį. 1886−1888 m. E. Viujaras mokėsi Paryžiaus Aukštojoje dailės mokykloje ir Žiuljano akademijoje, kurioje susipažino su grupe tapytojų, paveiktų simbolistinės ir P. Gogeno dailės. Šie jaunieji dailininkai − E. Viujaras, Morisas Deni, Pjeras Bonaras, Polis Seriuzjė, Feliksas Valotonas, Ker Ksaveras Ruselis ir kiti, 1889 m. įkūrė grupę „Nabiai“. Dailininkai kūrė aukšto dekoratyvumo laipsnio kūrinius, koncentruodamiesi į tekstūras, formų iškraipymus siekiant psichologinių reikšmių atskleidimo kasdienių objektų vaizdavime. Jų dailei būdingas pabrėžtinai plokštuminis vaizdavimas, supaprastinimai, įtakoti japonų estampų. E. Viujaras nabių laikotarpiu dirbo iliustratoriumi, afišistu, teatro dizaineriu, kūrė litografijas.

Prieš pat 1900 m. E. Viujaras grįžo prie natūralesnės dailės (nabiai paskutinį kartą eksponavo kartu 1989 m.). 1900 m. jis sutiko Lucie Hessel, savo dilerio žmoną, kuri tapo ilgametę dailininko drauge. Dėl savo paveikslų, kuriuose dažniausiai vaizdavo namų interjerą, E. Viujaras (kaip ir Pjeras Bonaras) priskiriamas „intymistams“. Po 1900 m. E. Viujaras daugiausiai dirbo intymistų stiliumi, gavo viešųjų užsakymų sieninei tapybai: Eliziejaus laukų teatro fojė (1913), Šajo rūmuose Paryžiuje (1937), Tautų Sąjungos būstinėje Ženevoje (1939). Dailininkas mirė 1940 m. birželio 21 d. La Bol Eskublake (Atlanto Luara) Bretanėje. Palaidotas Batinjolio kapinėse Paryžiuje. Didžiausias dėmesys dailės istorijoje teikiamas E. Viujaro nabių laikotarpio kūriniams.

## Darbų galerija
* E. Viujaro kūriniai chronologine tvarka


Edouard Vuillard - In Bed - Google Art Project.jpg| „Lovoje“, 1891 m., Orsė muziejus
Edouard Vuillard - Woman in a Striped Dress - Google Art Project.jpg| „Moteris dryžuotu drabužiu“, 1895 m., Vašingtono nacionalinė dailės galerija
Edouard Vuillard - Lucy Hessel Reading (Lucy Hessel lisant) - Google Art Project.jpg| „Skaitanti Lucy Hessel“, 1913 m., Žydų muziejus, Niujorkas
Edouard Vuillard - Roses in a Glass Vase - Google Art Project.jpg| „Rožės stiklinėje vazoje“, apie 1919 m., Bostono dailės muziejus
Edouard Vuillard - La Salle Clarac - Google Art Project.jpg| „Laukiamajame“, 1922 m., Toledo dailės muziejus


## Šaltiniai

* Encyclopaedia Britannica
* Londono nacionalinė galerija
* Gugenheimo muziejus
Davidas Bučackis

**Davidas Bučackis** (apie 1440–1485) – Lenkijos valstybinis veikėjas, Kameneco stalininkas (nuo 1472 metų), Haličo pakamaris (nuo 1474 metų), Kolomyjsko seniūnas, Podolės vaivada (1481–1485), Podolės generalinis seniūnas (1483–1485).

## Biografija
Lenkijos bajorų Bučackių giminės atstovas, herbo „Abdank“ savininkas. Podolės vaivados ir Kameneco kašteliono Mykolo Mužilo Bučackio (m. 1470) jaunesnysis sūnus nuo antros santuokos su Katerina.

Užėmė Kameneco stalininko nuo 1472 metų, Haličo pakamario nuo 1474 metų, Kolyjsko seniūno pareigybes. 1481 metais gavo Podolės vaivados paregybę, o 1483 metais Lenkijos karaliaus Kazimiero Jogailaičio buvo paskirtas Podolės generaliniu seniūnu.

Davidui Bučackiui teko valdyti turkų-osmanų svarbių Juodosios jūros uostų Kilijos ir Dniestro Bilhorodo užkariavimo metu, kas iššaukė krizę prekybos su Lenkijos karalystę ir santykių pablogėjimu su kaimynine Moldavijos kunigaikštyste, kur valdė gospodaris Steponas III Didysis.

Buvo palaidotas Bučačo bažnyčioje.

## Šeima
Buvo vedę Beatą Oporovską, nuo santuokos su kuria turėjo tris sūnus ir tris dukteris:

* Mykolas (m. po 1489), Kolomyjsko ir Sniatino seniūnas
* Stanislavas (m. po 1489), Kolomyjsko ir Sniatino seniūnas
* Janas (m. po 1489), Kolomyjsko ir Sniatino seniūnas
* Katerina Bučacka, žmona nuo 1503 metų Petro Sieninskio iš Olesko (m. 1506/1511)
* Beata Bučacka, Andžejaus Prokopo Godzkio iš Gvozdeco žmona
* Ana Bučacka, Kameneco kašteliono Jano iš Seno ir Gologoro (m. po 1526) žmona

## Literatūra
* Дуда І. Бучацькі // Тернопільський енциклопедичний словник. – Тернопіль : видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004–2010. т. 1 – ISBN 966–528-197-6. 
* Barącz S. Pamiątkie buczackie. Lwów: drukarnia Gazety Narodowej, 1882. 168 s. 

## Nuorodos

|-
Janas Lutomierskis

**Janas Lutomierskis** (m. 1567) – Karūnos dvaro paiždininkas, Seradzo kaštelionas, evangelikas, vėliau arionas.

Župos administratorius, Krokuvos burgrafas 1545, karaliaus rūmininkas, Bžezinsko 1552, Ravos 1554, Seradzo kaštelionas 1563, Seradzo pakamaris 1543-1549, Karūnos dvaro paiždininkas nuo 1548, Lečycos 1550, Radomo 1553, Stečyco seniūnas, Olkušo župnikas 1549.

## Literatūra
* "Polski Słownik Biograficzny" ( tom 18, str. 139)

## Išnašos

|-
Vilniaus apskrities stačiatikių dekanatas

**Vilniaus apskrities stačiatikių dekanatas** –  vienas iš penkių Vilniaus ir Lietuvos stačiatikių arkivyskupijos dekanatų. Dekanato centras yra Trakuose. Dekanas – *igumenas Benjaminas*. Dekanatas įkurtas 2016 m., pertvarkius Vilniaus stačiatikių dekanatą.

## Parapijos
Dekanatui priklauso 11 parapijų:
* Trakų Švč. Dievo Motinos Gimimo parapija;
* Vievio Dievo Motinos Ėmimo į dangų parapija;
* Semeliškių šv. Mikalojaus parapija;
* Druskininkų Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų Džiaugsmas“ parapija;
* Alytaus Dievo Motinos Globėjos parapija;
* Mikniškių Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų Džiaugsmas“ parapija;
* Šalčininkų Šv. Tichono parapija;
* Rudaminos Šv. Nikolajaus Stebukladario parapija;
* Geisiškių Šv. kankinio Jurgio Nugalėtojo parapija;
* Pabradės Šv. Sergejaus Radonežiečio parapija;
* Bukiškių Dievo Motinos Globėjos parapija.
Vilniaus ir Lietuvos stačiatikių arkivyskupija

**Vilniaus ir Lietuvos vyskupija** () – vienintelė Rusijos stačiatikių bažnyčios (Maskvos patriarchato) vyskupija Lietuvoje. Arkivyskupo sostas yra Vilniaus Dievo Motinos Ėmimo į Dangų katedroje. 

Arkivyskupijai uo 2010 m. vadovauja Vilniaus ir Lietuvos Metropolitas Inocentas (Inokentijus).

## Istorija
Vyskupija įkurta 1839 m. Jos teritorija įjungė Vilniaus ir Gardino gubernijas. Iš pradžių centrinis soboras buvo Žirovičių vienuolynas (Gardino gubernija), bet 1845 m. jis buvo perkeltas į Vilnių. XX a. pradžioje vyskupiją sudarė 20 dekanatų.

Po Pirmojo pasaulinio karo vyskupijos teritorija padalinta tarp Lietuvos ir Lenkijos. Lenkijos kontroliuojamoje dalyje suformuotos Lenkijos stačiatikių bažnyčiai pavaldi Vilniaus stačiatikių vyskupija. 1923 m. Lietuvos ir Vilniaus stačiatikių arkivyskupas Eleuterijus Lietuvos Respublikos Vyriausybės buvo pakviestas į Kauną, ten vadovavo Lietuvos stačiatikių vyskupijai. 1923 m. Lietuvoje gyveno beveik 23 tūkst. stačiatikių, iš kurių rusai sudarė 78,6%. Lietuvos Stačiatikių Bažnyčia turi metropolijos titulą nuo 1935 m.

1939 m. sugrąžinus Lietuvai Vilniaus kraštą, vyskupijos teritorijos suvienytos, ir centras sugrįžo į Vilnių. 1940 m. nuosavybė ir teritorija buvo nacionalizuotos. 1949 m. vyskupijoje buvo 44 parapijos, dirbo 48 dvasininkai, veikė vyrų ir moterų vienuolynai. Vėliau nemažai cerkvių uždaryta. Nuo 1987 m. ne viena cerkvė buvo sugrąžinta tikintiesiems.

2022 m. Maskvos patriarchas Kirilas ėmė aktyviai kištis į vyskupijos vidaus reikalus. Metropolitas Inocentas atleido kelis dvasininkus, kurie pasisakė prieš Rusijos veiksmus Ukrainoje. Dėl to 2023 m. Konstantinopolio patriarcho Bartolomėjaus vizito Vilniuje metu Lietuvoje įkurtas alternatyvus stačiatikių bažnyčios administracinis vienetas, Lietuvos egzarchatas, pavaldus Konstantinopoliui.

## Dekanatai

Arkivyskupijai priklauso 5 dekanatai, kurie jungia 52 parapijas ir 2 vienuolynus:
* Vilniaus miesto stačiatikių dekanatas;
* Vilniaus apskrities stačiatikių dekanatas;
* Kauno stačiatikių dekanatas;
* Klaipėdos stačiatikių dekanatas;
* Visagino stačiatikių dekanatas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* http://www.orthodoxy.lt
Juozapas Milošas

**Juozapas Milošas** – Kauno kardininkas 1793 metais, Kauno taurininkas 1791 metais, Lietuvos generalinės konfederacijos, Targovicos konfederacijos kancleris nuo 1792 metų,.

## Išnašos

## Bibliografia
* Korwin [Kossakowski] S., Trzeci Maj i Targowica, Kraków 1890
* Rodzina, herbarz szlachty polskiej, t. XI, Warszawa 1914
Maurice Sendak

**Morisas Bernardas Sendakas** (, 1928 m. birželio 10 d. – 2012 m. gegužės 8 d.) – amerikiečių vaikų rašytojas ir knygų iliustruotojas. Išpopuliarėjo 1963 m., po knygos „Maksas ir maksimonstrai“ () pasirodymo. Pelnė ne vieną apdovanojimą, tarp jų – prestižinį Hanso Kristiano Anderseno medalį (1970 m.) ir Astridos Lindgren premiją (2003 m.).

## Biografija

Morisas Sendakas gimė Niujorke, žydų kilmės lenkų šeimoje. Rašytojas yra sakęs, jog jo vaikystė buvo tragiška, nes holokausto metu buvo išžudyta dalis giminaičių, o tėvus kankino depresija. Anksti nusprendė tapti knygų iliustruotoju. Pirmoji Sendako iliustruota knyga pasirodė dar 1947 m. Pirmoji autorinė tekstinė knyga – 1956 m. Iš viso parašė keliolika knygų, o iliustravo – net kelias dešimtis. 

Viešai pripažino, jog yra homoseksualas ir ateistas. Mirė 2012 m. Konektikute, patyręs insultą.

## Nuorodos

* Moriso Sendako biografija (anglų k.)
Holbič Sent Džonsas

**Holbič Sent Džonsas** () – kaimas Jungtinėje Karalystėje, Anglijoje. Šalia įsikūręs Fenlando oro uostas.

Gyvenvietė išsidėsčiusi tarp kelių panašų pavadinimą turinčių miestelių: Holbičas, Holbič Sent Matjusas ir Holbič Sent Markas.
Jokūbas Bučackis

**Jokūbas Bučackis** (1430/1438 – 1501) – Lenkijos valstybinis veikėjas, Haličo kaštelionas (1472–1480), Podolės vaivada (1485–1497), Podolės Kameneco generalinis seniūnas (nuo 1485 metų), Rusios vaivada (1497–1501), Chelmo ir Grubešovo seniūnas (nuo 1497 metų).

## Biografija
Lenkijos bajorų Bučackių giminės atstovas, herbo „Abdank“ savininkas. Podolės vaivados Mykolo Bučackio (m. 1438) ir Elžbietos Kniaginickos jaunesnysis sūnus.

Trylikos metų karo dalyvis (1454–1466).

Savo rezidenciją padarė Podgaicus ir prie savo parašo pridėjo „iš Podgaicų“.

1472 metais Jokūbas Bučackis gavo Haličo kašteliono pareigybę, 1485 metais tapo Podolės vaivada ir Podolės Kameneco generaliniu seniūnu.

1497 metais po Lenkijos armijos sutriuškinimo Bukovine ir žymios dalies bajorų žūties Jokūbas Bučackis gavo Rusios vaivados, Kulmo ir Grubešovo seniūno pareigybes. Atsakant 1498 metais Moldavijos gospodaris Stefanas III Didysis Krymo totoriams palaikant ėmėsi žygio į Lenkijos pasienio valdas ir ištuštino Bučačą ir Podgaicus.

## Šeima
Buvo vedę Aną iš Sprovos (m. po 1503), nuo santuokos su kuria turėjo tris sūnus ir dvi dukteris:

* Janas Andžejus (1467/1470 – 1509), karaliaus rotmistras (1497) ir rūmininkas (1502), karaliaus pataurininkas ir Ravos seniūnas.
* Janas Feliksas (m. 1507/1509), karaliaus rūmininkas (1503) ir raikytojas, Plonsko seniūnas
* Jokūbas (apie 1469–1541), karaliaus sekretorius (1503), Kameneco (1507), Kulmo (1518) ir Plocko (1538) vyskupas, Ravos seniūnas
* Beata Bučacka, Belzo kašteliono Jurgio Krupskio (1472–1548) žmona
* Katerina Bučacka (apie 1480 – po 1558), Karūnos lauko etmono, Podolės Kameneco kašteliono ir Podolės vaivados Jono Tvorovskio (m. 1547) žmona

## Literatūra
* Дуда І. Бучацькі // Тернопільський енциклопедичний словник. – Тернопіль : видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004–2010. т. 1 – ISBN 966–528-197-6,
* Банах І. Бучацькі на Підгайцях. «Галицька брама», № 135/36, 2006

## Nuorodos

|-
Fenlando oro uostas

**Fenlando oro uostas** – civilinis aerodromas Anglijoje, Jungtinėje Karalystėje. Pagrindinis operatorius – Fenlando aeroklubas. Veikia kaip vienas pagrindinių mokomųjų aerodromų Fenlando, Linkolnšyro ir Kembridžšyro regionuose. Netoliese įkurtas Jungtinės Karalystės karališkųjų oro pajėgų bombonešių bazė – RAF Holbičas.
Vestonas

**Vestonas** () – miestelis Jungtinėje Karalystėje, Anglijoje. Vestono ir Veston Hilso parapijos centras. Išvystyta floristikos pramonė, slaugos paslaugų sektorius.

## Istorija
Seniausi archeologiniai radiniai gyvenvietėje išliko nuo romėniškosios Britanijos laikų I–II a. pr. m. e. Gyvenvietės pavadinimas kildinamas iš senosios anglų kalbos ir reiškia *vakarinį kaimą*.

Apie 1170 m. kaimelyje pastatyta pirmoji bažnyčia. XV a. šalia bažnyčios pastatyta iki šių laikų išlikusi varpinė. XIX a. Šv. Marijos bažnyčia buvo restauruota. Bažnyčia įtraukta į 1-os kategorijos saugotinų architektūros objektų sąrašą, o šalia bažnyčios esantiems įėjimo vartams ir memorialiniam kryžiui suteikta 2-a kategorija.

1858 m. kaimelyje atidaryta geležinkelio stotis atkarpoje Spoldingas–Norvičius.
Veston Hilsas

**Vestonas Hilsas** () – kaimelis Jungtinėje Karalystėje, Anglijoje. Priklauso Vestono parapijai ir yra įsikūręs 3 km nuo Spoldingo.

## Istorija

### Aviacinės nelaimės
1942 m. spalio 2 d. kaimelyje sudužo amerikietiškas B-17F naikintuvas.

2014 m. spalio 8 d. kaimelyje sudužo McDonnell Douglas F-15 Eagle tipo naikintuvas.
Marekas Matčinskis

**Marekas Matčinskis** (; 1631–1697 m. vasario 10 d.) – ATR karinis ir politinis veikėjas, Rusios vaivada (nuo 1692), Karūnos didysis iždininkas (nuo 1689), Karūnos didysis žirgininkas (nuo 1676), Graboveco seniūnas.

Janystėje Marekas Matčinskis, greičiausia, buvo karaliaus Jono Kazimiero Vazos vėliavininku. 1649 metų rugpjūtyje dalyvavo Zborovo mūšyje, po to kovėsi prieš kazokus, rusus ir švedus.

1677 metais Mareksas Matčinskis įgijo žemę netoli Varšuvos, kurią perdavė Jonui Sobieskiui gyvenimui (pagal ATR įstatymus karalius negalėjo įsigyti žemės valdų); vėliau tose žemėse buvo pastatyti Vilianuvo rūmai. 1683 metais jis dalyvavo Vienos mūšyje.

1689–1692 metais Marekas Matčinskis buvo Karūnos didžiuoju iždininku, o po atsistatydinimo iš to posto tapo Rusios vaivada. Nuo  1693 metais jam ėmė blogėti sveikata, todėl tarpuvaldžio metu 1696 metais jis nevaidino jokio vaidmens. 

Marekas Matčinskis mirė 1697 metų vasario 10 d. Javorove, ir buvo palaidotas Variažo bažnyčioje, pastatytos už jo pinigus. Pagrindinę savo turto dalį jis testamentu paliko Jono Sbieskio sūnums.
## Nuorodos
* Marek Matczyński h. Jastrzębiec (ID: psb.17279.1) 

|-
Jonas Hector

**Jonas Matijasas Hektoras** (g. 1990 m. gegužės 27 d.) – Vokietijos futbolininkas, gynėjas. Kitados rungtyniavo Vokietijos rinktinėje.

## Karjera
Futbolininko karjerą pradėjo SV Auersmacher jaunimo komandoje. 2009 m. debiutavo pagrindinės komandos sudėtyje. 

2010–2013 m. žaidė 1. FC Köln II rezervinėje komandoje. Nuo 2013 m. atstovavo pagrindinei komandai.

## Rinktinė
2014 m. lapkričio 7 d. buvo pakviestas atstovauti Vokietijos vyrų futbolo rinktinei UEFA Euro 2016 m. čempionato atrankoje prieš Gibraltarą, ir draugiškoms rungtynėms prieš Ispaniją. Rinktinėje debiutavo lapkričio 14 d., Niurnberge, prieš Gibraltaro rinktinę, 18 min. pakeitus Erik Durm.

2016 m. kovo 29 d., pelnė savo pirmąjį įvartį, nugalėjus Italiją 4–1.

2016 m. liepos 2 d., pelnė lemiamą 11 m baudinį, į Italijos vartus, kuris leido vokiečiams grumtis Euro 2016 m. čempionato pusfinalyje.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Renato Sanches

**Renatas Žunioras Lusas Sančešas** (g. 1997 m. rugpjūčio 18 d.) – iš San Tomė ir Prinsipės bei Žaliojo Kyšulio kilęs Portugalijos futbolininkas, saugas.

## Karjera
### Lisabonos „Benfica“

Futbolininko karjerą pradėjo SL Benfica jaunimo klube. 2014 m. spalio mėn. debiutavo rezervinėje komandoje. 

Nuo 2015 m. spalio žaidė pagrindinės komandos sudėtyje. 2015–2016 m. sezone su klubu laimėjo Primeira Liga bei Taça da Liga. 

### Miuncheno „Bayern“
2016 m. gegužės 10 d. pasirašė penkerių metų sutartį su FC Bayern München.

### Lille
2019 m. rugpjūčio 23 d. pasirašyta ketverių metų trukmės sutartis su Lille.

### Paris Saint-Germain
2022 m. rugpjūčio 4 d. pasirašyta sutartis su Paris Saint-Germain (PSG) galiosianti iki 2027 m. birželio 30 d. 

2023 m. rugpjūčio 16 d. nuomos pagrindais išnuomotas Roma.

2024 m. rugpjūčio 5 d. nuomos pagrindais perleistas SL Benfica.

2025 m. rugpjūčio 24 d. paskelbta, kad futbolininkas vienam sezonui išnuomotas Panathinaikos klubui (Graikija).

## Rinktinė
2016 m. kovo 25 d. debiutavo Portugalijos vyrų futbolo rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Bulgariją.  

UEFA Euro 2016 m. čempionate buvo pats jauniausias Portugalijos rinktinės žaidėjas (18 metų). Išrinktas šio čempionato geriausiu jaunuoju žaidėju.

## Laimėjimai
;SL Benfica
* Primeira Liga: 2015–16
* Taça da Liga: 2015–16
; Bayern Miunchen
* Bundesliga: 2016–17, 2018–19 m.
* DFB-Pokal: 2018–19 m.
* DFL-Supercup: 2017 m.
;Lille
* Ligue 1: 2020–21 m.

;
* 2016 m. Europos čempionatas

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Paul Sérusier

**Polis Seriuzjė** (, 1864−1927 m.) – Prancūzijos tapytojas, dailės teoretikas, mokytojas, XIX a. pb. Paryžiaus nabių grupės narys.

## Biografija

Polis Seriuzjė gimė 1864 m. lapkričio 9 d. Paryžiuje. Jis buvo pasiturinčio verslininko sūnus ir mokėsi prestižiniame klasikinių disciplinų Paryžiaus Kondorsė licėjuje. Jį baigęs nusprendė tapti dailininku ir 1885 m. pradėjo mokytis Žiuljano akademijoje. 1888 m. jis lankėsi Pont Avene Bretanėje, kur vadovaujamas P. Gogeno nutapė paveikslą, vėliau pavadintą „Talismanas“. Šis kūrinys, parvežtas į Paryžių, padarė didelį įspūdį jaunųjų dailininkų grupei, kurie mokėsi Žiuljano akademijoje. Paveiksle peizažo objektai: medis, kelias, upės pakrantė, medžių guotas ir malūnas buvo pavaizduoti vienspalviais dideliais plotais. 1889 m. P. Seriuzjė su kitais jaunaisiais dailininkais (Pjeras Bonaras, Morisas Deni, Polis Ransonas, Eduaras Viujaras) susibūrė į grupę „Nabiai“. Jie bendrai taip pat buvo paveikti simbolistinės tapybos ir japonų estampų. 1889 ir 1890 m. vasaras P. Seriuzjė dirbo Bretanėje kartu su P. Gogenu. Po 1890 m. domėjosi matematinėmis proporcijomis, spalvų teorija, 1895 m. susidomėjo teosofija, kai buvo paliktas draugės. 1897 ir 1898 m. jis lankėsi Boirono benediktinų abatijoje Vokietijoje. Joje jam didelį įspūdį padarė vienuolių dailės religinis simbolizmas ir „šventų“ geometrinių proporcijų koncepcijos. 1909 m. įvyko pirmoji jo personalinė paroda Druė galerijoje Paryžiuje, taip pat jis pradėjo mokyti kolegos P. Ransono įsteigtoje dailės mokykloje. 1912 m. vedė, bet santuoka nebuvo laiminga. 1914 m. P. Seriuzjė pasitraukė gyventi į Bretanę. 1921 m. publikavo savo teoretinį veikalą „Tapybos ABC“. Šio vėlyvojo laikotarpio jo kūriniai laikomi žymiai prastesnės kokybės, nei ankstyvieji, nabių laikų (nabiai paskutinį kartą eksponavo 1899 m.). Polis Seriuzjė mirė 1927 m. spalio 6 d. Marlė Bretanėje.

## Darbų galerija
* P. Seriuzjė kūriniai chronologine tvarka


Sérusier, Paul - Seaweed Gatherer - Google Art Project.jpg| „Jūržolių rinkėjas“, 1890 m.
Paul Serusier - Les Laveuses A La Laita.jpg| „Skalbėjos“, 1892 m.
Two Breton Women under an Apple Tree in Flower, by Paul Serusier, 1892 AD, oil on canvas - Museo Nacional Centro de Arte Reina Sofía - DSC08740.JPG| „Dvi bretonės po obelimi“, 1892 m.
Paul Sérusier - Synchronie en vert (Synchrony in Green) - Google Art Project.jpg| „Sinchronizacija žalioje spalvoje“, 1913 m.


## Šaltiniai

* Encyclopaedia Britannica
* Teito galerija
Sėslumas

**Sėslumas** – sėslus žmonių gyvenimo būdas dažniausiai sąlygotas perėjus nuo klajokliškos gyvulininkystės bei rankiojimo–medžioklės prie žemdirbystės ir gyvulininkystės.

Sėslaus gyvenimo būdo perversmas (neolito revoliucija) įvyko Holocene prieš maždaug 10–11 tūkstančių, kai pradėjo vystytis ir plisti žemdirbystė, iš pradžių derlingajame pusmėnulyje, o vėliau ateivių dėka iš gretimų regionų į Europą, Aziją ir Afriką. Dar vėliau nepriklausomai ir kitose pasaulio vietose.

## Šaltiniai
Karujervas

**Karujervas** () – tryliktas pagal dydį ežeras Estijoje. Telkšo Sarės apskrityje, 4,5 km į šiaurės vakarus nuo Kerlos.

Ežero vandens paviršiaus plotas – 3,48 km², taip pat yra 3 salos, kurių bendras plotas lygus 0,0427 km². Karujervo ilgis 2 950 m, plotis – 2 150 m, baseino plotas apima 16,1 km² dydžio teritoriją, vanduo ežere pasikeičia kartą per metus.

Sovietmečiu ežeras buvo karinių oro pajėgų poligonas. Vandenyje rasta nesprogusių aviacinių bombų.

## Šaltiniai
Jastrebovo apylinkės taryba

**Jastrebovo apylinkės taryba** – administracinis vienetas ir municipalinis darinys (kaimo gyvenvietė) Ačinsko rajone (Krasnojarsko kraštas). Gyvenvietės administracinis centras – Jastrebovo kaimas.

## Geografija
Jastrebovo apylinkės taryba yra į pietryčius nuo rajono centro. Atstumas tarp administracinio apylinkės tarybos centro – Jastrebovo kaimo nuo rajono centro – Ačinsko miesto yra 25 km.

## Istorija

1951 m. spalio mėn. 17 d. į dabartinę Jastrebovo apylinkę buvo atvežta tremtinių iš Lietuvos. Jie gyveno ir dirbo Jastrebovo ir kituose apylinkės kolūkiuose, mašinų  tarktorių stotyje (MTS), Plotbiščės miškų ūkyje. Iš viso Jastrebove 1952 m. buvo 12 lietuvių šeimų, 43 žmonės. Lietuvių tremtinys, gydytojas ir memuaristas Vladas Šarka 1956 m. Jastrebove atidarė ligoninę ir joje dirbo gydytoju iki 1958 m. Gyvenimo „specialiosiose gyvenvietėse“ apribojimai tremtiniams pradėti naikinti 1957 m.

Jastrebovo apylinkės taryba kaimo gyvenvietės statusą  gavo 2005 m.

## Gyventojai

## Kaimo gyvenvietės sudėtis
Į kaimo gyvenvietės sudėtį įeina 7 gyvenvietės:

## Nuorodos
Jonas Tarnovskis

**Jonas Amor Tarnovskis** (; 1488; Tarnuvas – 1561 m. gegužės 16 d.; Viverka) – stambus Lenkijos karinis ir valstybinis veikėjas, Karūnos didysis etmonas 1527–1559 metais, Krokuvos kaštelionas nuo 1536 metų, Krokuvos vaivada nuo 1535 metų, Rusios vaivada nuo 1527 metų, Vojnicos kaštelionas. Ternopolio miesto įkūrėjas.

## Biografija
Krokuvos vaivados Jono Tarnovskio Jaunesniojo (1420/1430–1500) ir Barboros iš Roznovo sūnus. Kilo iš Tarnovskių šeimos, kuri nuo seno valdė žemes Mažojoje Lenkijoje. Buvo auklėjamas kardinolo Frederiko Jogailaičio ir karalių Jono Abrechto, Aleksandro ir Žygimanto Senojo rūmuose. Mokėsi Krokuvos akademijoje. Gavo visapusišką klasikinį humanitarinį, taip pat karinį išsilavinimą.

Savo karinį kelią pradėjo būdamas 22 metų amžiaus vadovaujant etmonui Konstantinui Ostrogiškiui. Dalyvavo žygyje į Moldaviją 1512 metais, kur vadovavo kavalerijos įgulai. 1517–1521 metais, tam, kad pagerintų savo išsilavinimą, įgyvendino didelę kelionę po pasaulį: pabuvojo Vakarų Europos šalyse ir aplankė Artimuosius Rytus – tame tarpe Siriją, Palestiną, Egiptą, Graikiją, Turkiją.

Starodubo kare vadovavo Lenkijos kariams.

## Šeima

### Žmonos ir vaikai
Jonas Tarnovskis buvo vedęs du kartus. 1511 metais pirma santuoka buvo su Barbora Tenčinska (1490–1521), Belzo ir Rusios vaivados Mikalojaus Tenčinskio (m. 1497) dukterį. Vaikai nuo pirmos santuokos:

* Jonas Aleksandras
* Jonas Amor (apie 1516–1537), Krokuvos (1531) ir Tarnovo probstas (1532), Karaliaus sekretorius (1537)
 
1530 metų gegužį antrą kartą vedė Sofiją Šydlovecką(1513–1551),Karūnos didžiojo kanclerio Kristupo Šydloveckio ir Sofijos Targoviskos dukterį. Vaikai nuo antros santuokos:

* Sofija Tarnovska (apie 1534–1570), Kijevo vaivados Konstantino Ostrogiškio (1527–1608) žmona nuo 1553 metų
* Janas Kristupas (1536/1537–1567), karaliaus sekretorius (1554), Vojnicos kaštelionas (1557) ir Sandomiro seniūnas. Paskutinis Tarnovskių giminės, vuyriškos linijos atstovas.

## Nuorodos
* Великие люди России – Тарновский Ян
* Хто вкорочує терновий корінь?

|-
Paviržis

**Paviržis** – amatininkui, samdiniui prie suderėto atlyginimo duotas priedas maisto produktais. Paviržio dydis, sudėtis priklausė nuo šeimininkų dosnumo, turtingumo, susiklosčiusių tarpusavio santykių.

XIX a. pab.–XX a. pr. paviržį paprastai sudarė duonos kepalas, bryzas lašinių, avies mentė ar kumpelis, kartais – sviesto gabalas, dešra. Kartais į paviržį taip pat būdavo įdedama lino grįžtė, vilnos kuodelis. Dzūkijoje į piemens paviržį įėjo ir kruopų ar miltų maišelis.

Šiaurės Žemaitijoje paviržis buvo duodamas ir metų pradžioje (po lygtuvių) samdinio tėvams. Pabaigtuvėms paviržį gaudavo ir šeimininko namuose dirbę amatininkai. Nuo XX a. 4 dešimtmečio paprotį duoti paviržį ėmė keisti dovanos.

## Šaltiniai
Messy Little Raindrops

**Messy Little Raindrops** – antrasis studijinis britų atlikėjos Cheryl Cole albumas, išleistas 2010 m. spalio 29 d. Pirmasis albumo singlas „Promise This“ sulaukė didelio pasisekimo Jungtinėje Karalystėje ir pasiekė pirmąją singlų reitingo vietą. Nepaisant to, jog albumas sulaukė skirtingų kritikų įvertinimų (žurnalas „NME“ jį net nominavo prasčiausiu 2010 m. albumu), „Messy Little Raindrops“ pasiekė pirmąją vietą Jungtinėje Karalystėje. 2011 m. rugpjūčio mėnesio duomenimis, Jungtinėje Karalystėje parduota per 300 tūkstančių albumo kopijų.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Karolis Sierakauskas

**Karolis Juozapas Sierakauskas** (; 1752 m., Bresto vaivadija – 1820 m. sausio 5 d., Kozenicai) – Lenkijos karo vadas.

## Biografija
Kadetų korpuso, kuriame gavo išsilavinimą 1766–1772 m., absolventas. 1773 metais ten buvo vėliavos nešėju, o 1774 metais kapitonu su pabrigadininko funkcija, 1783 metais paaukštintas į majorus; tuo pat metu buvo geometrijos ir architektūros profesoriumi. Nuo 1789 m. spalio 14 d. dėstė fortifikaciją Karūnos inžinierių mokyklos korpuse. Tais pačiais metais paaukštintas į pulkininkus ir liko vadovauti Karūnos inžinierių korpusui. Pulkininko laipsnyje liko iki 1794 m. birželio.

ATR-Maskvos 1792 m. kare apdovanotas Virtuti Militari kryžiumi.

Kosciuškos sukilimo metu vadovavo divizijai ir korpusui, paaukštintas į generolus-majorus, sužeistas Maciejovicės mūšyje, pateko į nelaisvę.

Varšuvos kunigaikštystėje divizijos generolas.

1812 metais karinio ministro Juzefo Vielhorskio pavaduotojas. 1815 metais apdovanotas Baltojo erelio ordinu.

Nuo 1815 metais artilerijos ir inžinerijos korpuso vadas, 1818 metais paaukštintas į artilerijos generolą ir senatorių-vaivadą.

Palaidotas kalvinistų kapinėse Varšuvoje, katakombose.

## Literatūra

* Jadwiga i Eugeniusz Szulcowie, Cmentarz ewangelicko-reformowany w Warszawie, Warszawa 1989

## Nuorodos
* Generolo Sierakausko biografija
Dobrogostas Ostrorugas

**Dobrogostas Ostrorugas** (g. apie 1400 – m. 1478/79), Kamensko 1443–1467 po to Gniezno kaštelionas 1468–1478, taip pat Ostžšovo seniūnas.

## Biografija
Buvo Sedzivojaus Ostrorugo ir jo žmonos Barboros jauniausias sūnus.

Buvo Torunės taikos 1466 m. akto signataras.

## Literatūra
* *Antoni Gąsiorowski.* Ostroróg Dobrogost (właściwie Dobrogost z Ostroroga, także ze Lwówka) h. Nałęcz (ok. 1410–1478/9) / Polski Słownik Biograficzny.– Wrocław&nbsp;– Warszawa&nbsp;– Kraków&nbsp;– Gdańsk: Zakład Narodowy Imienia Ossolińskich Wydawnictwo Polskiej Akademii Nauk, 1979.– Tom XXIV/3.&nbsp;– Zeszyt 102.&nbsp;– s. 497–499.
* „Urzędnicy wielkopolscy XII–XV w“.

## Išnašos
Pranciškus Vielopolskis (1809)

Grafas **Pranciškus Vielopolskis ** (; 1732–1809) – ATR valstybinis veikėjas, 10-tas Pinčuvo ordinatas (1773–1809), Karūnos dvaro maršalka (1767–1773), karaliaus kamergeris. Baro konfederacijos (1768–1772) dalyvis. Stambus turto ir žemės Krokuvoje valdytojas.

## Biografija
Lenkijos bajorų Vielopolskių giminės atstovas, herbo „Starykon“ savininkas. Krokuvos generalinio seniūno Karolio Vielopolskio (m. 1773) ir Elžbietos Mnišek (m. 1746) vyresnysis sūnus.

Radomo konfederacijos maršalka Krokuvos vaivadijoje (1767) metais. 1767 m. spalio 23 d. įėjo į seimo delegacijos sudėtį, kuri spaudžiant Rusijos pasiuntinio Nikolajaus Repnino, buvo sudaryta ATR valdymo mechanizmo nustatymui.

1768 metais buvo išrinktas deputatu (pasiuntiniu) nuo Krokluvos vaivadijos į Repnino seimą. 1768 m. kovo 24 d. senato taryboje balsavo už Rusjos armijos pakvietimą į ATR teritoriją kovoje prieš Baro konfederatus.

Gavus ATR stambiems miestams autonomiją 1791 m. balandžio 18 d. Pranciškus Vielopolskis priėmė Krokuvos pilietybę. 1792 m. balandžio 14 d. buvo išrinktas pirmuoju Krokuvos prezidentu. Pareigas užėmė iki 1792 m. rugsėjo 11 d. Po miesto okupacijos rusų kariams magistratas buvo likviduotas ir atstatyta ankstesnė valdžia.

Krokuvoje Pranciškus Vielopolskis gyveno mūriniame name № 47 Rinkos aikštėje.

Baltojo erelio ordino kavalierius (1778).

## Šeima ir vaikai
1761 metais vedė Elžbietą Bielinską (m. 1814), Kulmo vaivados Mykolo Bielinskio (m. 1746) ir Teklės Replovskos (m. 1774) dukterį. Jų vaikai:

* Juzefas Janas Nepomukas (m. apie 1839), Valisicos pavieto teisėjas (1793), 11-tas Pinčuvo orsdinatas (nuo 1809), žmona nuo 1794 metų – Joana Pranciška Bielinska (Pranciškaus Bielinskio duktė)
* Mykolas (m. 1838), žmona – grafaitė Vanda Potocka (Sevwerino Porockio duktė).

## Išnašos

## Nuorodos

|-
Henri Perruchot

**Anri Periušo** (fr. *Henri Perruchot*, 1917–1967 m.) – XX a. prancūzų rašytojas, meno kritikas ir istorikas, geriausiai žinomas žymių XIX a. antros pusės dailininkų, impresionistų ir postimpresionistų, biografijomis.

## Leidimai lietuvių kalba

* „Sezano gyvenimas“, 1967 m. 
* „Gogeno gyvenimas“, 1969 m. (audio įrašas 2011 m.); 
* „Renuaro gyvenimas“, 1971 m.
* „Mane gyvenimas“, 1973 m. (audio įrašas 2010 m.); 
* „Tuluz-Lotreko gyvenimas“, 1974 m. (audio įrašas 2010 m.); 
* „Sera gyvenimas“, 1975 m. (audio įrašas 2010 m.);
* „Van Gogo gyvenimas“, 1978 ir 1995 m. (audio įrašas 2011 m.); 

## Išnašos
Zigmantas Tarlo

**Zigmantas Tarlo** (apie 1561–1628 m. rugsėjis) – Lenkijos bajoras, Lenkijos Peremyšlio riterių vėliavininkas nuo 1606 metų, ir Sadecko kaštelionas nuo1613 m.

## Biografija
Tėvai jo buvo Janas Tarlo ir Regina iš Malčyco.

## Šeima

Žmona Barbora Drohojevska nuo 1601 m. Nuo santuokos su kuria turėjo vaikų. Jo sūnūs buvo Aleksandras, Andžejus ir duktė Teofilė Tarlo (1595–1635), kuri ištekėjo už Krokuvos kašteliono Jonušo Ostrogiškio (1554–1620).
Martynas Konstantinas Krasickis

**Martynas Konstantinas Krasickis** – Peremyšlio kaštelionas 1671–1672, Peremyšlio pataurininkas 1647–1671.

1672 metais buvo deputatas nuo Rusios vaivadijos į Karūnos tribunolą.

## Literatūra

* Ordo Dominorum Iudicium Deputatorum tam Spiritualiu[m] q[ua]m S[ae]cularium congregat[orum] Anno Millesimo Sexentesimo Septuagesimo Secundo p[ro] f[e]r[i]a secunda Conductus Pascha[e]., Archiwum Państwowe w Lublinie 15, k. 19.
* Urzędnicy województwa ruskiego XIV–XVIII wieku. (Ziemie halicka, lwowska, przemyska, sanocka). Spisy". Oprac. Kazimierz Przyboś. 1987, s. 352.
Paupio miškai

**Paupio miškai** – miškai Lietuvoje, Raseinių ir Jurbarko rajonuose, 13 km į pietvakarius nuo Raseinių, siaura, netaisyklinga juosta nusidriekę iš rytų į vakarus per 11 km. Priklauso Raseinių (Vadžgirio girininkija) ir Jurbarko (Varlaukio girininkija) miškų urėdijoms. Apima 12,4 km² plotą. Masyvą sudaro Paupio ir Kriučkavinės miškai.

Paviršius lygus. Būdingi velėniniai jauriniai glėjiški, vietomis velėniniai jauriniai glėjiniai priemoliai. Priklauso Šešuvies intakų – Upės ir Šaltuonos – baseinams.

Medynai:
* eglynai: 36 %
* beržynai: 32 %
* juodalksnynai: 15 %
* drebulynai: 7 %
* pušynai: 5 %
* uosynai: 3 %
* baltalksnynai: 1 %
* ąžuolynai: 1 %

Jaunuolynai sudaro 8 % medynų, pusamžiai medžiai 41 %, pribręstantys 29 %, brandūs 22 %.

Paupio miškuose gausu stambiųjų kanopinių žvėrių.

Miškus kerta kelias . Šalia Paupio miškų įsikūrę šie kaimai: Paupys (Jurbarko r.), Paupys (Raseinių r.), Giegiai, Palovaitis, Gervinė, Paviščiovys, Polai.

## Šaltiniai
Paupio–Knyzlaukio miškai

**Paupio-Knyzlaukio miškai** – miškai Lietuvoje, Ukmergės rajone, 8 km į šiaurės vakarus nuo Gelvonų, 1 km į pietryčius nuo Veprių, Šventosios kairiajame krante. Priklauso Ukmergės miškų urėdijos Veprių girininkijai. Apima 11,6 km² plotą. Masyvą sudaro Paupio, Knyzlaukio, Svietiškių miškai.

Paviršius banguotas. Būdingi jauriniai silpnai sujaurėję smėliai bei velėniniai jauriniai priesmėliai. Miškus vagoja Šventosios intakai – Širvinta, Korubis, Paskarbė, Žuvintė (su Gumbre, Sugeda).

Medynai:
* pušynai: 48 %
* eglynai: 31 %
* beržynai: 12 %
* baltalksnynai: 4 %
* uosynai: 3 %
* juodalksnynai: 1 %
* drebulynai: 1 %

Jaunuolynai sudaro 28 % medynų, pusamžiai medžiai 45 %, pribręstantys 23 %, brandūs 4 %.

Paupio-Knyzlaukio miškuose sutinkami šernai, stirnos, briedžiai, elniai, lapės, kiškiai, usūriniai šunys, kiaunės, voverės, barsukai, ūdros, bebrai, ondatros. Šventosios pakrantės paskelbtos Šventosios ichtiologiniu draustiniu, plotai aplink Širvintą – Širvintos kraštovaizdžio draustiniu, aplink Žuvintę – Žuvintės kraštovaizdžio draustiniu. Sukinių apylinkėse stūkso Sukinių piliakalnis (Pilalė).

Miškuose įsikūrę šie kaimai: Paširvintys, Gavėnonys, Paskarbė, Palaužė, Juozapava, Kelmai, Apušynai, Svietiškis, Vairopka, Knyzlaukis, Praniai, Sukiniai, netoliese yra Kultuvėnai. Knyzlaukio miške yra tarybinės karinės bazės liekanos.

## Šaltiniai
Sam Vokes

**Samuelis Maiklas Vouksas** (1989 m. spalio 21 d.) – Velso futbolininkas, puolėjas. Atstovavo Velso rinktinei.

## Karjera
Futbolininko karjerą pradėjo 2005 m. AFC Bournemouth jaunimo komandoje. 2006 m. debiutavo pagrindinės komandos sudėtyje. 2008 m. persikėlė į Vulverhamptono klubą Wanderers FC. Padėjo klubui patekti į Premier League. Buvo skolinamas Leeds United AFC, Bristol City FC, Sheffield United FC, Norwich City FC, Burnley FC ir Brighton & Hove Albion FC. 

2012–2019 m. priklausė Burnley klubui. 2019–2021 m. atstovavo Stoke City, o nuo 2021 m. rungtyniavo Wycombe Wanderers.

## Rinktinės
Gimė ir užaugo Anglijoje, bet pasirinko atstovauti Velsui (nuo senelio pusės). 

2007–2010 m. atstovavo Velso jaunimo U-21 rinktinei. 

2008 m. debiutavo Velso vyrų futbolo rinktinėje.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Prahos grašis

**Prahos grašiai** () – pinigai, pradėti kaldinti valdant Čekijos karaliui Vaclovui II apie 1300 m. Monetų išvaizda buvo nukopijuota nuo prancūziško Tūro grašio. Monetų kaldinimo pradžią nulėmė Kutna Horoje aptikti gausūs sidabro rūdynai, kuriuose kasmet buvo išgaunama per 6500 kg sidabro, tai leido kaldinti iki 1,7 mln. monetų.

Iš pradžių grašiai svėrė 3–3,86 gramo, o jų praba buvo 930–937. Vėliau monetų masė ir praba mažėjo. Po 1350 m. monetų masė buvo apie 3,58 g, o praba – 870. 1379 m. valdant karaliui Vaclovui IV (1378–1419 m.) monetų masė sumažėjo iki 2,9 g, praba – iki 820. Valdant Jurgiui Podebradui (1458–1471 m.) monetų masė buvo 2,7 g, o nuo 1485 m. valdant Vladislovui II (1471–1516 m.) monetose buvo mažiau nei pusė sidabro – praba 438. Paskutinio Prahos grašius kaldinusio valdovo Ferdinando I (1525–1564 m.) monetų masė buvo apie 2 gramus, o praba – 422.

## Lietuvoje
Pirmą kartą LDK žemes aprašančiuose šaltiniuose Prahos grašis paminėtas 1325 m. Nuo 1387 m. iki 1495 m. Prahos grašis buvo svarbiausias piniginis vienetas Lietuvoje. Tuo metu vienas Prahos grašis buvo keičiamas į dešimt Lietuvoje kaldintų denarų. Lietuvos didysis kunigaikštis Aleksandras pradėjo pinigų reformą ir Prahos grašis palaipsniui buvo išimamas iš apyvartos. Jį pakeitė denarai ir pusgrašis. Lietuvos lobiuose daugiausia randama Vaclovo IV ir husitų laikais nukaltų Prahos grašių monetų.

## Šaltiniai
Hulas

**Hulas** () – kaimas ketvirtoje pagal dydį Estijos Vormsio saloje, Lenės apskrityje; Vormsio valsčiaus administracinis centras. 2010 m. sausio 1 d. kaime gyveno 245 gyventojai. Žmonės saloje gyvena nuo XIII amžiaus. Per visą istoriją saloje daugiausia gyveno Estijos švedai, kurių populiacija iki Antrojo pasaulinio karo siekė 3000 gyventojų. Karo metu visi salos gyventojai išvyko į Švediją.

## Šaltiniai
Janas Leščinskis

**Janas Leščinskis** (1603–1678) – ATR stambus valstybinis veikėjas, Lenkijos magntas, karaliaus rūmininkas (1629), Sremo (1644) ir Gniezno kaštelionas (1644), Lenčicos (1653–1656), Poznanės (nuo 1656 metų) ir Krokuvos vaivada (1678), Karūnos pakanckleris (1661–1666), Karūnos didysis ksancleris (1666–1678). Malborko, Dolynos ir Korsuno seniūnas.

## Biografija
Žymios Lenkijos magnatų Leščinskių giminės atstovas, herbo „Weniawa“ savininkas. Brest Kujavijos vaivados Andžejaus Leščinskio (apie 1559–1606) vyresnysis sūnus nuo trečios santuokos su Sofija Opalinska. Broliai – Belzo vaivada Rafalas (1579–1636), Dorpato vaivada Preslavas (1605–1670), Gniezno arkivyskupas ir Lenkijos primas Vaclavas (1605–1666).

Nuo gimimo Janas Leščinskis buvo kalvinistas, bet po savo tėvo mirties motinai verčiant perėjo į katalikybę. Jo jaunesnysis brolis Vaclavas tapo Gniezno arkivyskupu ir Lenkijos primu, o įbrolis – Belzo vaivada Rafalas buvo protestantų lyderiu Lenkijoje.

1627–1632 metais Janas Leščinskis mokėsi Padujos universitete Italijoje. Keletą kartų buvo renkamas pasiuntiniu į seimus. 1644 metais tapo Sremo kaštelionu, o po to Sremo. 1649–1651 metais – Lenkijos karalienės Marijos Luizos Gonzagos maršalka. 1649 metais buvo kartu su nauju Lenkijos karaliumi Jonu Kazimieru Vaza netoli Zborovo. 1653 metais gavo Lenčicos vaivados pareigybę. 1654 metais seime prisijungė prie antikartalinės koalicijos, į kurią įėjo Jonušas Radvila, Kristupas Opalinskis ir Jurgis Sebastijonas Liubomirskis.

1655 metais Janas Leščinskis išvyko su diplomatine misija į Stokholmą, kur nesėkmingai bandė atkalbėti Švedijos karalių Karolį X Gustavą nuo planų karo su ATR. Švedų tvano metu buvo pasiustas vadovaujant Lenkijos pasiuntinybei į Vieną, kur į Austrijos rūmus kreipėsi pagalbos. Buvo kartu su į Sileziją išvytu Lenkijos karaliumi Jonu Kazimieru. 1656 metais gavo Poznanės vaivados pareigybę. 1660 metais buvo pagrindinis dalyvis derybose su Švedija ir sudarant Olivos taikos sutartį. 1661 metais Janas Leščinskis buvo paskirtas Karūnos pakancleriu. Palaikė ryšius su Brandenburgu ir sabotavo Lenkijos parlamento reformavimo projektus.

Iš pradžių palaikė Jurgio Sebastijono Liubomirskio sukilimą (rokošą), bet 1666 metais gavo Karūnos didžiojo kanclerio pareigybę ir išsaugojo ištikimybę Lenkijos karaliui Jonui Kazimierui Vazai. 1668 metais po Jono Kazimiero sosto atsižadėjimo palaikė Pfalcio kurfiursto Pilypo Vihelmo Noirburgo kandidatūrą. 1678 metais atsisakė kanclerio pareigų ir buvo paskirtas Krokuvos vaivada.

1650-ais metais Janas Leščinskis tapo Baltijos klausimo specialistu. Jis atkreipė dėmesį į Lenkijos priėjimo prie Baltijos jūros išsaugojimo svarbą, bet, matant savo valstybės silpnumą, pasisakė už taikų ginčo su Švedija sureguliavimą. Janas Leščinskis pasisakė už paliaubų pasirašymą su kazokais, siekiant jų pagalbos kovose su švedais. Pasisakė už artimą sąjungą su Brandenburgu. Janas Leščinskis priklausė prie iškiliausių karalystės senatorių. Jis reikalavo, kad būtu daromos ATR politinė sistemos reformos, pasisakė už *liberum veto* teisių apribojimą.

## Nuorodos
* Magnatų Leščinsakių genealogijs 

|-
Naukšėnai

**Naukšėnai** () – kaimas Latvijoje, Valmieros savivaldybėje. Naukšėnų valsčiaus ir parapijos centras. 651 gyventojas (2021 m.).

Kaime yra Naukšėnų dvaro rūmai, arklidės, klėtis, laikrodžio bokštas, sūrinė ir dvaro parkas – jie yra laikomi valstybinės reikšmės kultūros paminklais. Pirmosios Latvijos Respublikos laikais dvare buvo berniukų mokymo įstaiga, o sovietų laikais – profesionali vidurinė mokykla. Dabar atstatytame dvaro komplekse įrengta Naukšėnų socialinės korekcijos mokymo įstaiga. Dvaro pastate yra įrengtas Naukšėnų muziejus.

2009–2021 m. buvo Naukšėnų savivaldybės administracinis centras.

## Šaltiniai
Come Around Sundown

**Come Around Sundown** – penktasis amerikiečių roko grupės „Kings of Leon“ studijinis albumas, išleistas 2010 m. spalio 15 d. Pirmasis albumo singlas „Radioactive“ sulaukė didelio pasisekimo, pasiekdamas septintąją vietą Jungtinės Karalystės singlų reitinge, taip pat pirmąją JAV „Billboard“ alternatyvių singlų ir trečiąją roko dainų reitinguose. Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir, per pirmąją savaitę pardavus 183 tūkstančius kopijų, albumas debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje. Tai buvo trečiasis grupės albumas, pasiekęs reitingo viršūnę.

2011 m. vykusiuose „Grammy“ apdovanojimuose daina „Radioactive“ nominuota geriausio grupinio roko atlikimo ir geriausios roko dainos kategorijose. Sekančiais metais, albumas nominuotas geriausio roko albumo kategorijoje.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Disc-Overy

**Disc-Overy** – debiutinis britų reperio Tinie Tempah studijinis albumas, išleistas 2010 m. spalio 1 d. Singlai „Pass Out“ ir „Written in the Stars“ pasiekė pirmąją singlų reitingo vietą, „Frisky“ – antrąją, „Invincible“ – vienuoliktąją ir „Wonderman“ – dvyliktąją. Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir, per pirmąją savaitę pardavus 85 tūkstančius kopijų, pasiekė pirmąją vietą Jungtinės Karalystės albumų reitinge.

2019 m. rugsėjo menesio duomenimis, Jungtinėje Karalystėje parduota virš 900 tūkstančių albumo kopijų ir jis tapęs triskart platininiu.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Ashley Williams

**Ešlis Erolas Viljamsas** (g. 1984 m. rugpjūčio 23 d.) – buvęs Velso futbolininkas, gynėjas. Atstovavo Velso rinktinei.

## Karjera
Futbolininko karjerą pradėjo Tamworth FC jaunimo klube, vėliau žaidė West Bromwich Albion FC jaunių komandoje. 2001 m. debiutavo Hednesford Town FC. 2003–2008 m. žaidė Stockport County FC. Nuo 2008 m. kovo mėn. iki 2007–2008 m. sezono pabaigos buvo skolinamas Swansea City AFC. Tais pačiais metais su Svonsio klubu pasirašė ilgalaikę sutartį.

2016–2019 m. priklausė Everton, tačiau nuomos pagrindais perleistas Stoke City (skol.).

2019–2020 m. sezone atstovavo Bristol City. 2019 m. rugpjūčio 23 d. pasirašė trumpalaikę sutartį. OPasibaigus sezonui paliko klubą.

2021 m. sausio 26 d. oficialiai paskelbta, kad baigia profesionalaus futbolininko karjerą.

## Rinktinės
Gimė Vulverhamptone, Anglijoje. Pasirinko atstovauti Velso rinktinei (senelis iš motinos pusės velsietis). 

2008 m. kovo 26 d. debiutavo Velso nacionalinėje rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Liuksemburgą. Išvykoje Velsas palaužė varžovus rezultatu 2-0.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Antanas Tyzenhauzas (1756-1816)

**Antanas Tyzenhauzas ** (g. 1756 m. – m. 1816 m. vasario 19 d.) – LDK armijos generolas, Adžejaus Mokronovskio konfederacijos narys 1776 metais ir pasiuntinys į 1776 metų seimą nuo Rėzytės pavieto, Vilniaus vėliavininkas 1777 metais, Rohačovo seniūnas, Vilniaus prezidentas 1792 metais, pasiuntinys į Ketverių metų seimą nuo Vilniaus vaivadijos 1790 metais, buvo Kosciuškos sukilimo Lietuvoje sąmokslo narys, 1794 metais buvo Slaptos Deputacijos narys.

Buvo vedęs Sofiją Tyzenhauzaitę, kuri prieš tai išsiskyrė su Pranciškumi Ksaveru Chominskiu. 

Buvo Švento Stanislovo ordino kavalieriumi.

## Išnašos

## Literatūra
* *Urzędnicy Wielkiego Księstwa Litewskiego, spisy*, t. I: Województwo wileńskie XIV-XVIII wiek, opr. H. Lulewicz, A. Rachuba, P. P. Romaniuk, pod red. A. Rachuby, Warszawa 2004.
* *Złota księga szlachty polskiej*, r. IV, Poznań 1882.
Science & Faith

**Science & Faith** – antrasis airių poproko grupės „The Script“ studijinis albumas, išleistas 2010 m. rugsėjo 10 d. Pirmasis albumo singlas „For the First Time“ sulaukė nemažo pasisekimo visame pasaulyje, pasiekdamas pirmąją vietą Airijos singlų reitinge ir ketvirtąją Jungtinės Karalystės. Nepaisant to, jog albumas sulaukė skirtingų kritikų įvertinimų, per pirmąją savaitę Jungtinėje Karalystėje buvo parduota per 70 tūkstančių kopijų ir albumas debiutavo pirmojoje albumų reitingo vietoje. Pirmąją vietą taip pat pasiekė Airijoje, o JAV – trečiąją. 2012 m. duomenimis, visame pasaulyje parduota per 1.5 milijono „Science & Faith“ kopijų.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Mykolas Straševičius

**Mykolas Straševičius** (m. 1818 m. lapkričio 1 d.) – Upytės kaštelionas 1793–1794, Upytės maršalka 1777–1794, Targovicos konfederacijos kancleris nuo Upytės pavieto 1792 metais.

1778 metais buvo Nuolatinės tarybos iždo departamento narys.
Buvo pasiuntiniu į 1780 metų seimą nuo Upytės pavieto.

1793 metais buvo Targovicos konfederacijos skyrimo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės karinės komisijos narys. 1794 metais tapo Lietuvos aukščiausios tarybos nariu.

Juozapo Straševičiaus, rašytojo, tėvas.

## Išnašos

## Literatūra
* Gazeta Warszawska. 1793, nr 26, [b.n.s.]
* Urzędnicy Wielkiego Księstwa Litewskiego. Spisy, tom II: Województwo trockie. XIV–XVIII wiek pod redakcją Andrzeja Rachuby, Warszawa 2009, s. 655.
* Zdzisław Sułek, Sprzysiężenie Jakuba Jasińskiego, Warszawa 1982, s. 26, 266.
Aleksandras Kazimieras Valavičius

**Aleksandras Kazimieras Valavičius** (m. prieš 1660 m. spalio 12 d.) – Lietuvos tribunolo maršalka 1642, Vilniaus vėliavininkas 1649–1660.

## Literatūra
* Artur Walden, *Marszałkowie świeccy Trybunału Głównego Wielkiego Księstwa Litewskiego w latach 1633–1648*, w: „Czasopismo Prawno-Historyczne”, Tom LXV — 2013 — Zeszyt 1, s. 168.
* *Urzędnicy Wielkiego Księstwa Litewskiego*, t. 1, *Województwo Wileńskie XIV–XVIII wiek*, pod red. A. Rachuby, Warszawa 2004, s. 87, 751.
Mykolas Vaina

**Mykolas Vaina** (m. 1634) – Žemaitijos vėliavininkas 1629-1634, Užvenčio tijūnas, karaliaus rūmininkas ir rotmistras, Chveidanų, Pajūrio seniūnas 1632 metais.

Buvo Vladislovo IV Vazos elektorius nuo Žematijos seniūnijos 1632 metais.

Palaidotas pranciškonų vienuolyne, Pinske.  

## Literatūra
* Suffragia Woiewodztw y Ziem Koronnych, y W. X. Litewskiego, Zgodnie ná Naiásnieyssego Władisława Zygmunta ... roku 1632, [b.n.s.].
* Urzędnicy Wielkiego Księstwa Litewskiego: spisy, t. 3: Księstwo Żmudzkie XV-XVIII wiek, pod red. Andrzeja Rachuby, oprac. Henryk Lulewicz, Andrzej Rachuba, Przemysław P. Romaniuk, Andrzej Haratym, Warszawa 2015, s. 140, 365.