open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Annals of Improbable Research

**Annals of Improbable Research**, *AIR* ('Keistų tyrimų analai') – dvimėnesinis žurnalas, skirtas humorui moksle, imituojantis tipišką akademinį mokslo žurnalą. AIR skelbiamas nuo 1995 m., 6 kartus per metus. Jame paprastai skelbiamas bent vienas straipsnis apie mokslinį tyrimą keista ar nelaukta tema. Daugelis straipsnių būna apie realius ir pramanytus absurdiškus eksperimentus, kaip, pvz., obuolių ir apelsinų lyginimas naudojant infraraudonąją spektroskopiją. Taip pat skelbiamos tokios rubrikos kaip mokslinių institutų kavinių reitingai, išgalvoti skelbimai ir reklamos, keisti laiškai.

Retkarčiais AIR straipsniai yra realūs, pagrįsti tikrais faktais ir nušviečiantys realius reiškinius. Pvz., 2003 m. tyrėjas ir dokumentinių filmų prodiuseris *Nick T. Spark* AIR paskelbė keturių dalių straipsnį apie Merfio dėsnį, jo atsiradimo aplinkybes ir istoriją „Why Everything You know About Murphy’s Law is Wrong“ ('Kodėl viskas, ką žinote apie Merfio dėsnį, yra netiesa'). Perrašytas ir išplėstas šis straipsnis virto 2006 m. birželį išleista knyga „A History of Murphy’s Law“ ('Merfio dėsnio istorija').

Žurnalas *AIR* suteikia kasmetinę mokslo Ig Nobelio premiją, skiriamą už dešimt pasiekimų, kurie „pradžioje priverčia juoktis, o po to – susimąstyti“.

## Istorija
*AIR* nėra pirmasis mokslinių parodijų žurnalas. 1955 m. buvo įkurtas „Journal of Irreproducible Results“ ('Nepakartojamų rezultatų žurnalas'), kurio įkūrėjai buvo *Alex Kohn* ir *Harry Lipkin*. Daugelis jo redaktorių 1994 m., įskaitant redaktorių *Marc Abrahams*, išėjo, kai žurnalą nupirko leidėjas *George Scherr*. *Scherr* buvo ėmęs bylinėtis su *AIR*, kaltindamas, kad AIR labai panašus į *Journal of Irreproducible Results*, kad AIR pavogė pavadinimą „Ig Nobel Prize“, bet visa tai pralaimėjo.

## Žinomesni straipsniai
* Scott A. Sandford, "Apples and Oranges – A Comparison , " *AIR*, **Vol. 1, No. 3** (1995).
* Eric R. Schulman, "How to Write a Scientific Paper, " *AIR*, **Vol. 2, No. 5** (1996).
* Fiorella Gambale, "Does a Cat Always Land on Its Feet?, " *AIR*, **Vol. 4, No. 4** (1998).
* Ida Sabelis, "To Make Love as a Testee , " *AIR*, **Vol. 7, No. 1** (2001).
* Lucas Kovar, "Electron Band Structure In Germanium, My Ass , " *AIR*, **Vol. 7, No. 3** (2001).
* Ryan Shaun Baker, "The Sleep-Retardant Properties of My Ex-Girlfriend , " *AIR*, **Vol. 8, No. 3** (2002).
* Mark Fonstad, William (Pugatch) Flynn, and Brandon Vogt, "Kansas Is Flatter Than a Pancake , " *AIR*, **Vol. 9, No. 3** (2003).

## Nuorodos

* Oficiali žurnalo „Annals of Improbable Research“ svetainė
Narevo nacionalinis parkas

**Narevo nacionalinis parkas** () – nacionalinis parkas šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Įkurtas 1996 m. liepos 1 d., vienas iš 23 Lenkijos nacionalinių parkų. Anksčiau vietoje parko veikė 1985 m. įkurtas *Narevo kraštovaizdžio parkas*. Parko logotipe vaizduojama nendrinė lingė. Parkas įsikūręs pelkėtame Narevo upės slėnio aukštupyje tarp Suražo miesto ir Žendzianų kaimo. Nacionaliniame parke saugoma unikali Narevo upės slėnio pelkių augalija ir gyvūnija. Parko administracija įsikūrusi Kurovo kaimo rūmuose. Parko plotas 68,1 km², iš kurių miškai – 0,93 km², pievos – 7,19 km² ir vanduo 66,8 km². Tik 20,57 km² dalinai saugomos nacionalinio parko teritorijos priklauso valstybei. Apie 90 % parko teritorijos sudaro įvairios pelkės, šaltiniai ir upeliai. Parkas saugomas pagal Ramsaro konvenciją. Taip pat parke yra tokie lankytini objektai, kaip tradicinės gyvenvietės, pakelės kryžiai ir vandens malūnai. Pėsčiųjų takai parke sudaro 248 km ir per metus vidutiniškai parke apsilanko 5000 turistų.

## Parko augalija ir gyvūnija

Parke gyvena 179 skirtingos paukščių rūšys, 40 žinduolių rūšių ir 22 žuvų rūšys. Parke gyvena šios retesnės paukščių ir žinduolių rūšys: jūrinis erelis, gaidukas, šermuonėlis ir juodasis šeškas.


Vaizdas:Kurowo1.jpg|Parko administracijos pastatas
Vaizdas:LOGO NARWIAŃSKIEGO PARKU NARODOWEGO.svg|Parko logotipas
Vaizdas:Podlaskie - Choroszcz - Rzędziany-Pańki Narew floodplains - 0,44km.JPG
Vaizdas:Podlaskie - Choroszcz - Rzędziany-Pańki Narew floodplains - 0,57km - ENE.JPG
Vaizdas:Podlaskie - Choroszcz - Rzędziany-Pańki Narew floodplains - 0,6km - E.JPG
Vaizdas:Podlaskie - Choroszcz - Rzędziany-Pańki Narew floodplains - 0,6km - NE.JPG
Vaizdas:Podlaskie - Choroszcz - Rzędziany-Pańki Narew floodplains - 0,82km - NE.JPG
Vaizdas:Podlaskie - Choroszcz - Rzędziany-Pańki Narew floodplains - 0,82km - NNE.JPG
Vaizdas:Podlaskie - Choroszcz - Rzędziany-Pańki Narew floodplains - 1,0km - SSW.JPG
Vaizdas:Podlaskie - Choroszcz - Rzędziany-Pańki Narew floodplains - 1,2km - WNW.JPG


## Nuorodos

* Parko tinklalapis (lenk.);
* Aprašymas apie Narevo aukštupio slėnį (lenk.) .

## Literatūra

* PARKI NARODOWE i krajobrazowe w Polsce – Nawigator turystyczny, Carta blanca, 2009; ISBN 978-83-61444-47-3
* Jarosław Buszko, Janusz Masłowski: Motyle Dzienne Polski. Nowy Sącz: Koliber, 2008, s. 99-100. ISBN 978-83-925150-4-3.
* Grażyna Winiarska: Butterflies(Lepidoptera: Hesperioidea, Papilionoidea) in Narew National Park. Warszawa: Fragmenta Faunistica 44, 2001, s. 73-78. ISSN 0015-9301.
Imperatorius Kokaku

**Kokaku** (jap. 光格天皇, g. 1771 m. rugsėjo 23 d. - m. 1840 m. gruodžio 11 d.) - buvęs (119-asis) Japonijos imperatorius, valdęs nuo 1780 iki 1817 m.
## Biografija
### Jaunystė
Imperatorius Kokaku nuo gimimo buvo vadinamas Morohito (jap. 師仁). Jis buvo šeštasis karališkojo princo Kan'in Sukehito (jap. 閑院宮典仁, 1733–1794 m.) sūnus. Kadangi jis buvo jaunesnis imperatoriškosios šeimos atšakos vaikas, jisrėjo tapti vienuoliu Šugoin šventykloje. Situacija pasikeitė 1779 m., kai imperatorius Go-Momozono priartėjo prie mirties be įpėdinio. Atsistatydinusi imperatorė Go-Sakuramači įtikino Go-Momozono įvaikinti Morohitą, kuris buvo jo antros kartos pusbrolis. Go-Momozono mirė 1779 m. gruodžio 16 d, ir aštuonerių metų Morohitas tapo imperatoriumi Kokaku.

## Kokaku valdymas

Imperatorius Kokaku bandė sustiprinti imperatoriaus įtaką šiogūnui, tad jis padėjo gyventojams per didįjį Tenmei badą. Tai ne tik susipnino šiogūno įtaką, bet atkreipė visuomenės dėmesį į imperatorių. Jis domėjosi užsienio reikalais, ypač pasienio nesutarimais su Rusija šiaurėje. Kokaku taip pat domėjosi Kinijos ir Europos valiuta. JIs atgaivino senas imperatoriaus rūmų tradicijas, tai pat Iwašimizu ir Kamono šventyklų ceremonijas.

1788 m. imperatorius buvo priverstas bėgti iš Kioto dėl gaisro, kuris nuniokojo miestą ir sudegino rūmus. Mieste nebuvo leista daryti jokių atstatymo darbų, kol nebuvo atkurti imperatoriaus rūmai.

1789 m. Kokaku norėjo tėvui suteikti atsistatydinusio imperatoriaus ((Daijō Tennō, 太上天皇) titulą, bet šiogūnas pasipriešino. Galiausiai buvo pasiektas kompromisas ir bakufu davė jo tėvui išėjusio į penciją imperatorius (Daijō Tenno., 太 上 天皇) titulą. 

Kōkaku tiesioginis įpėdinis pagal vyrišką liniją šiuo metu yra Japonijos soste.

1817 m. imperatorius Kokaku atsistatydino savo sūnaus Ninko naudai. 

Kokaku mirė 1840 m.
## Išnašos
Vusteris (Masačusetsas)

**Vusteris** () – miestas Masačusetso valstijoje, JAV. Pavadintas pagal Vusterio miestą Anglijoje. 

2010 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 181 045 gyv., pagal šį rodiklį miestas yra antras valstijoje po Bostono.

## Istorija
Gyvenvietėje įsikurta 1673 m. Miestas įkurtas 1722 m., miesto teisės suteiktos 1844 m.

## Nuorodos
Lietuviai ir lietuviškas paveldas Vusteryje
Jonas Varkala

**Jonas Varkala** (g. 1951 m. kovo 23 d. Pažėruose) – Lietuvos politinis veikėjas, buvęs katalikų kunigas.

## Biografija

1966 m. baigė Išlaužo aštuonmetę mokyklą, 1972 m. – Prienų vidurinę mokyklą ir Kauno 28-ąją technikos mokyklą, 1980 m. – Kauno tarpdiecezinę kunigų seminariją.

1980–2012 m. dirbo kunigu Aukštosios Panemunės, Metelių, Santaikos, Pakuonio, Garliavos parapijose.

Judėjimo „Drąsiaus kelias“ narys. Partijos „Drąsos kelias“ pirmininkas. 2012–2016 m. Seimo narys.

## Šaltiniai
Hantsvilis

**Hantsvilis** () – miestas Alabamos valstijos šiaurėje, JAV; Madisono apygardos centras. 2010 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 180 105 gyventojai (pagal ši rodiklį miestas yra ketvirtas valstijoje), o visoje metropolinėje zonoje – 417 593.

Netoli miesto yra Redstouno arsenalo karinė bazė, kur įsikūręs NASA Maršalo kosminių skrydžių centras.

## Istorija

Gyvenvietę 1805 m. įkūrė Amerikos revoliucijos karo veteranas Džonas Hantas (*John Hunt*), kurio garbei miestas ir pavadintas. 1811 m. Hantsvilis pirmasis Alabamos valstijoje gavo miesto statusą, o 1819 m. Alabamą pripažinus viena iš Amerikos valstijų, miestas tapo valstijos sostine. Vėliau ji perkelta į Montgomerį. Buvo plėtojama maisto (javai), medvilnės, geležinkelių pramonė. 1855 m. nutiestas geležinkelis, sujungęs Atlanto pakrantę su Misisipės upe. Keletas JAV pilietinio karo mūšių vyko miesto apylinkėse.

1940 m. Hantsvilis tebebuvo mažas miestelis su 13 000 gyv. Tačiau jau 1941 m. gyventojų sk. išaugo, kai prie miesto ribų buvo prijungta 140 km² teritorijos, kurioje buvo įkurtos trys šaudmenų gamyklos ir apgyvendinta 20 000 darbuotojų.

1950 m. čia buvo perkelta apie 1 000 darbuotojų iš Teksaso *Fort Bliss* karinės bazės ir įkurtas karinių raketų centras (OGMC), kur vėliau buvo sukurta balistinė Redstone raketa.

1960 m. netoliese buvo įkurtas Maršalo kosminių skrydžių centras, apėmęs 7,4 km² plotą. Jame įsidarbino dar apie 4 670 darbuotojų. Čia buvo konstruojami raketos Saturnas V startiniai varikliai.


Vaizdas:USSRC Rocket Park.JPG|Istorinių raketų parkas, JAV Kosminių skrydžių ir raketų centras
Vaizdas:SpaceShuttleAtSpaceCamp.jpg|*Space Shuttle Pathfinder*


## Šaltiniai
Vusteris (reikšmės)

**Vusteris** (*Worcester, Wooster*) gali reikšti:

* Vusteris – miestas Anglijoje;
* Vusteris – miestas JAV, Masačusetse;
* Vusteris – miestas JAV, Ohajuje;
* Vusteris – miestas Pietų Afrikos Respublikoje.
Formulės 1 padangos

**Formulės 1 padangos** užima svarbią vietą dabartinėje Formulėje 1. Per visą čempionato istoriją keitėsi padangų gamyba, tiekėjai ir jų skaičius. Nuo 2011 m. vienintelė padangų gamintoja čempionate yra Italijos kompanija Pirelli.

Formulės 1 padangos smarkiai skiriasi nuo įprastų automobilių naudojamų padangų. Formulės 1 padangos specialiai sukuriamos taip, kad galėtų būtų naudojamos tik vieną lenktynių distanciją. Padangos naudojimo laikas priklauso nuo jos mišinio (minkščiausios padangos išlaiko trumpiau už kietos sudėties padangas).

2005 m. sezone padangų keitimas lenktynių metu buvo uždraustas, tad jos turėjo išlaikyti pilną lenktynių distanciją (virš 300 km.). Tuo tarpu po šio sezono padangas vėl buvo leista keisti lenktynių metu, tad įprastai vienas komplektas naudojamos trumpiau nei visa distancija.

Nuo 2009 m. į čempionatą po 10 metų pertraukos buvo sugrąžintos padangos be griovelių (*slick* tipo). Tuo tarpu per lietų naudojamos gilaus rašto padangos.

Po 2010 m. sezono iš Formulės 1 pasitraukus iki tol vienintelei padangų tiekėjai Bridgestone, jos vietą užėmė italų Pirelli, pasirašydama 3 metų sutartį.

Pagal naujas taisykles sausu oru vykstančiose lenktynėse kiekvienas lenktynininkas privalo išnaudoti abiejų tipų (minkštos ir kietos sudėties) padangas. Kitu atveju jis diskvalifikuojamas iš lenktynių. Jei lenktynėse naudojamos šlapiai trasai skirtos padangos, ankstesnė taisyklė nėra taikoma.

## Tiekėjai
Nuo 2011 m. vienintele padangų tiekėja yra Pirelli.

Iki tol Formulės 1 padangų tiekėjais buvo šie gamintojai:
*  Avon
*  Bridgestone
*  Continental
*  Dunlop
*  Englebert
*  Firestone
*  Goodyear
*  Michelin

### Padangų tiekėjai pagal sezoną

## Dabartinės padangos

Pirelli lenktynėms pateikia trijų rūšių sausam orui skirtų padangų. Lenktynininkai privalo panaudoti du iš jų lenktynių metu.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Pirelli Formulės 1 padangos
Lietuvos TSR liaudies rašytojas

**Lietuvos SSR liaudies rašytojas** – valstybinis Lietuvos SSR apdovanojimas (garbės vardas), teikiamas 1957–1990 m. ypač pasižymėjusiems Lietuvos rašytojams. 

Lietuvos SSR liaudies rašytojo garbės vardą įsteigė Lietuvos SSR Aukščiausiosios tarybos Prezidiumas 1957 m. balandžio 6 d. įsaku rašytojo Antano Vienuolio–Žukausko 75 gimtadienio proga; kitu tos pačios dienos įsaku šis vardas jam ir buvo suteiktas.

Lietuvos SSR liaudies rašytojo garbės vardą suteikdavo Lietuvos SSR Aukščiausiosios tarybos Prezidiumas.

Lietuvos SSR liaudies rašytojai *(nepilnas sąrašas)*:

*1957 m.: Antanas Vienuolis–Žukauskas
*1965 m.: Antanas Venclova
*1967 m.: Ieva Simonaitytė 
*1968 m.: Aleksandras Gudaitis-Guzevičius
*1969 m.: Juozas Baltušis
*1971 m.: Juozas Grušas
*1974 m.: Juozas Paukštelis
*1979 m.: Kostas Korsakas
*1983 m.: Alfonsas Bieliauskas
*1984 m.: Mykolas Sluckis
*1986 m.: Jonas Avyžius
Lego Mindstorms

**LEGO Mindstorms** – rinkinys, kurį sudaro techninė bei programinė įranga, leidžianti kurti nedidelius, lengvai modifikuojamus, programuojamus robotus. Pirmą kartą pasirodė 1998 m., kaip LEGO Mindstorms Robotic Invention System. Po 8-ių metų (2006 m.) buvo pristatytas LEGO Mindstorms NXT 1.0, o dar po 3-jų (2009 m.) LEGO Mindstorms NXT 2.0.

LEGO Mindstorms rinkinį sudaro standartinių LEGO detalių rinkinys (pavaros, ratai, vikšrai ir kt.), bei rinkinys, į kurį įeina NXT mikro-kompiuteris, kuris veikia kaip roboto smegenys, servo varikliai bei įvairus jutikliai (prisilietimo, ultragarsiniai, spalvos ir kt.).

## Nuorodos
* Oficialus LEGO Mindstorms puslapis 
* Apie LEGO Mindstorms lietuviškai
Lapų geležinkelio stotis

**Lapų geležinkelio stotis** () – geležinkelio stotis Lapių mieste, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Lapių valsčiuje. Stotis buvo atidaryta 1862 m. kai buvo pradėtas naudoti Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. Per stotį eina Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija ir Ostrolenka-Lapiai geležinkelio linija. *Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linijoje* nuo stoties iki Lapi Osse geležinkelio stotelės yra 3,46 km ir iki Uhovo geležinkelio stoties yra 2,2 km. *Ostrolenka-Lapiai geležinkelio linijoje* nuo stoties iki Plonkos geležinkelio stotelės yra 4,9 km.
 
## Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija

## Ostrolenka-Lapiai geležinkelio linija

## Nuorodos
* Aprašymas apie stotį (lenk.)
Lapy Osse geležinkelio stotelė

**Lapy Osse geležinkelio stotelė** () – geležinkelio stotelė Lapių mieste, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Lapių valsčiuje. Stotelė yra apie 3 km nuo miesto centro. Stotelė buvo atidaryta 1862 m. kai buvo pradėtas naudoti Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. Per stotelę eina Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Zdrody Nove geležinkelio stotelės yra 4,3 km ir iki Lapių geležinkelio stoties yra 3,6 km.

## Nuorodos
* Aprašymas apie stotelę (lenk.)
Lapų Senoji sinagoga

**Lapų Senoji sinagoga** () - nebeegzistuojanti sinagoga stovėjusi Lapių mieste, buvusioje Lapių sinagogos vietoje. 

## Istorija

Medinė sinagoga buvo pastatyta XIX a. pabaigoje. Prieš I pasaulinį karą vietoje jos buvo pastatyta Lapių sinagoga. 

## Literatūra

* Tomasz Wiśniewski: Bóżnice Białostocczyzny. Heartland of the Jewish life. Synagogues and Jewish communities in Białystok region. Białystok: Dom Wydawniczy "David", 1992. ISBN 83-90032-70-8.
Stasys Kalvėnas

**Stasys Kalvėnas** (1926 m. gegužės 30 d. Migonių km., Pasvalio vals., Biržų aps. – 2008 m. spalio 31 d. Panevėžyje) – rezistentas, Lietuvos ir Panevėžio visuomenės ir politinis veikėjas.

## Biografija

* Tęsdamas šeimos tradiciją, nuo jaunystės pradėjo dirbti geležinkelyje, Biržų-Šiaulių ruožo darbininku.
* 1942 m. vasario 16 d. įstojo į Lietuvos laisvės armiją. Užsiėmė spaudos ir knygų platinimu, aiškinamuoju darbu.
* Nuo 1944 m. vasario 16 d. iki 1944 m. gegužės 15 d. mokėsi Vietinės rinktinės karo mokykloje Marijampolėje. Okupacijos metu dirbant geležinkelio tarnyboje pavyko išvengti tarnybos okupantų kariuomenėje.
* 1945 m. gegužės 30 d. suimtas sovietų valdžios, nuteistas 7 metams lagerio ir 5 metams gyvenimo be teisių. Kalėjo KGB kalėjimuose Panevėžyje bei Vilniuje Lukiškių kalėjime, lageriuose Krasnojarsko krašte (Sajano rajone).
* 1952 m. paleistas iš Sibiro lagerio grįžo į Lietuvą. Negalėdamas parvykti į tėvų namus prie Pasvalio, apsistojo ir įsikūrė Panevėžyje. Čia gavo vairuotojo, vėliau – mechaniko vietą „Lietkoopsąjungos“ automobilių bazėje. Dirbdamas baigė studijas Kauno politechnikos institute, pagal įgytą inžinieriaus mechaniko specialybę išdirbo 25 metus.
* Prasidėjus Atgimimui metė darbą ir atėjo į Lietuvos Sąjūdį, dalyvavo Parlamento gynyboje, užsiėmė visuomenine–politine veikla, buvo Tėvynės sąjungos (TS–LKD), Politinių kalinių ir tremtinių sąjungos nariu.

Stasys Kalvėnas dalyvavo Vydūno draugijos Panevėžio Vydūno klube, kur domėjosi ir tyrinėjo filosofinę literatūrą. Aktyviai domėjosi Lietuvos istorija. Tyrinėjimų rezultatas – su bendraautoriais parengtas daugiau nei 300 puslapių savanorių kūrėjų sąvadas, jame apibendrinti duomenys apie 120 šios organizacijos įkūrėjų. Čia spausdinama trumpa Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių sąjungos istorija, savanorių biografijos, prisiminimai, įdėtas Panevėžyje palaidotų savanorių sarašas.

## Visuomeninė–politinė veikla

* Panevėžio miesto Sąjūdžio tarybos atsakingasis sekretorius.
* Lietuvos demokratų partijos Panevėžio apskrities skyriaus pirmininkas.
* Panevėžio miesto tarybos valdybos narys.
* Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių sąjungos Panevėžio apskrities skyriaus valdybos pirmininkas.

## Įvertinimas

* Suteiktas kario savanorio statusas.
* Apdovanotas Sausio 13-osios atminimo, Lietuvos kariuomenės kūrėjo savanorio, Lietuvos atsargos karininkų sąjungos ir Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių sąjungos „Buvome, esame ir būsime“ medaliais.

## Bibliografija

* Autorių kolektyvas. „Buvome, esame ir būsime“, 2007.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Biografija 
* Stasys Kalvėnas: jautrus politikas stengiasi padėti visiems
* Pro memoria Stasiui Kalvėnui
Lapų žydų kapinės

**Lapų žydų kapinės** () - žydų kapinės veikusios iki II pasaulinio karo Lapių mieste. Kapinės buvo miestui priklausiusioje *Lapi Ose* gyvenvietėje. Kapinėse išlikę keli antkapių fragmentai.  

## Literatūra

* Przemysław Burchard: Pamiątki i zabytki kultury żydowskiej w Polsce. Warszawa: 1990 m., s. 62.
Lapų miesto herbas

**Lapų miesto herbas** () – Lapių miesto heraldinis simbolis.

## Aprašas

Šviesiai mėlyname skydo lauke vaizduojama sidabrinės spalvos pasaga su auksiniu kryžiumi jos viduje ir vienu virš jos. Tai Lubicz šlėktos herbas, kurie pasak legendos įkūrė gyvenvietę dabartinio miesto vietoje ir dalyvavo jos valdyme.

## Šaltiniai
* Aprašymas apie herbą (angl.)
* Aprašymas apie herbą (lenk.)
Pogoń Łapy

**Lapų „Pogoń“** () - Lenkijos futbolo klubas iš Lapų miesto. 

## Istorija

Įkurtas 1927 metais. Žaidė žemesniuose divizionuose.

2007–2008 m. sezone pateko į III lygą, Palenkės-Varmijos Mozūrijos pirmenybes. 

2011–2012 m. sezone žaidė III lygoje, Palenkės-Varmijos Mozūrijos grupėje.

### Pavadinimo kaita
* 1927 - Metal Łapy
* 1928 - Świt Łapy
* 1945 - KS Kolejarz Łapy
* 1956 - KKS Kolejarz Łapy
* 1956 - Pogoń Łapy

## Pasiekimai
; Didžiausi pasiekimai: 
* 1959 m. sezone 6 vieta III lygoje 
* 1960/61, 1961/62, 1965/66 m. sezonuose 7 vieta III lygoje. 

;Vaivadijos taurė
* Vaivadijos taurės laimėtojai: 1949/50, 1984/85, 1988/89, 1989/90. 

* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Išnašos

## Nuorodos
* Klubo tinklalapis (lenk.)
* Aprašymas apie klubo sirgalius (lenk.)
Polocko vyskupija

**Polocko, Vitebsko ir Mstislavo vyskupija** () – LDK Unitų vyskupija.

## Vyskupijos istorija
Vyskupija įsteigta 1596 m., panaikinta 1839 m. kovo 14 d.

## Vyskupai ir administratoriai
Kalvėnas

**Kalvėnas** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kalvėnienė (ištekėjusi moteris) ir Kalvėnaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Audrius Kalvėnas (1970–2022) – IT specialistas, TV laidos „Bentski šou“ artistas;
* Stasys Kalvėnas (1926–2008) – rezistentas, visuomenės ir politikos veikėjas iš Panevėžio;
* Vladas Kalvėnas (1933–1994) – žurnalistas, redaktorius.
Lapų Pierackio gatvės sinagoga

**Lapų Pierackio gatvės sinagoga** () - nebeegzistuojanti sinagoga stovėjusi Lapių mieste, Bronisław Pieracki gatvėje. 

## Istorija

Sinagoga buvo pastatyta 1939 m. rugsėjo mėnesį, kai buvo susprogdinta Lapių sinagoga. Per II pasaulinį karą, 1941 m. ir ši sinagoga buvo sunaikinta.

## Literatūra

* Tomasz Wiśniewski: Bóżnice Białostocczyzny. Heartland of the Jewish life. Synagogues and Jewish communities in Białystok region. Białystok: Dom Wydawniczy "David", 1992. ISBN 83-90032-70-8.
Lapų apskritis

**Lapių apskritis** () – nuo 1954 m. iki 1975 metų egzistavusi apskritis šiaurės rytų Lenkijos Liaudies Respublikoje, Balstogės vaivadijoje. Šiuo metu buvusi apskrities teritorija yra Palenkės vaivadijoje, Balstogės ir Mazovijos Vysokio apskrityse. Apskrities centras buvo Lapių miestas.

## Istorija

Apskritis įkurta 1954 m. lapkričio 13 d. Balstogės vaivadijoje vykdant Lenkijos apskričių ir valsčių reformą. Apskritį sudarė 19 savivaldybių: iš Mazovijos Vysokio apskrities – Lapiai, Bžozovo Stare, Dvoraki Staškai, Gonsuvka Oleksinas, Kovalevščizna, Stara Lupianka, Pietkovas, Plonka Košcelna, Pošvientne, Sokolai, Stokoviskas ir Truskolasi Lachai. Iš Balstogės apskrities - Suražas, Horodnianai, Rinkai, Tripuciai, Turošn Dolna, Turošn Košcelna, Uhovas, Zavadai ir Zavikai. 1956 m. sausio 1 d. iš apskrities prie Balstogės apskrities buvo prijungta Horodnianų savivaldybė. Atkūrus valsčių sistemą 1973 m. sausio 1 d. apskrityje buvo 2 miestai ir 5 valsčiai: Lapių ir Suražo miestai bei Lapių, Pošvientnės, Sokolų, Suražo ir Turošno Košcelnos valsčiai. Apskritis panaikinta 1975 m. birželio 1 d. ir jos valsčiai bei miestai prijungti prie Balstogės ir Mazovijos Vysokio apskričių.

## Šaltiniai
* Apskrities įkūrimo įstatymas 1954 m. (lenk.) ;
* Savivaldybių perkėlimo įstatymas 1955 m. (lenk.) ;
* Apskrities panaikinimo įstatymas 1975 m. (lenk.) .
Lapų Šv. Nikolajaus cerkvė

**Lapų Šv. Nikolajaus cerkvė** () – nebeegzistuojanti stačiatikių cerkvė Lapių mieste. Cerkvė pradėta statyti 1898 m. metais. Cerkvė buvo statoma šalia geležinkelio, kuriame dirbo daug iš Rusijos imperijos atvykusių darbininkų. Cerkvės statybos kainavo 14,000 rublių. Po I pasaulinio karo mieste liko 83 stačiatikiai. 1920 m. cerkvė buvo nugriauta vietinių gyventojų, kuriems cerkvė simbolizavo rusifikacijos laikus.

## Nuorodos
* Aprašymas apie cerkvę (lenk.) .

## Literatūra
* G. Sosna, A. Troc-Sosna: Zapomniane dziedzictwo. Nie istniejące już cerkwie w dorzeczu Biebrzy i Narwi. Białystok: Orthdruk, 2002. ISBN 83-85368-94-9.
Finliandizacija

**Finliandizacija** (arba ***finlandizacija***; , , , , ) – politinis procesas, kurio metu galinga valstybė spaudžia mažesnę kaiminystėje esančią šalį susilaikyti nuo bandymų prieštarauti jos užsienio politikos taisyklėms mainais į nepriklausomybės bei savarankiškos politinės sistemos išsaugojimą. Šis politinis terminas dažniausiai naudojamas charakterizuoti TSRS ir Suomijos santykius po Antrojo pasaulinio karo, kurie pasižymėjo daliniu nepriklausomos valstybės suvereniteto apribojimu užsienio ir saugumo politikoje dėl gretimos galingesnės valstybės – Tarybų Sąjungos – interesų. Pradėtas vartoti XX amžiaus antroje pusėje JAV, Švedijoje, VFR ir kitose vakarų valstybėse ir turėjęs neigiamą atspalvį. 

## Termino atsiradimas

Po Žiemos karo Suomija neteko didelės dalies Vyborgo gubernijos, penktadalio pramonės, 11 % dirbamos žemės plotų, 12 % gyventojų. Hanko pusiasalis buvo išnuomotas TSRS karinės jūrų bazės poreikiams.

Po II pasaulinio karo Suomija sumokėjo Tarybų Sąjungai piniginę kompensaciją, galutinai atsisakė savo teisių į Kareliją, o 1948 m. pasirašė su TSRS „Bendradarbiavimo ir tarpusavio pagalbos sutartį“, kurioje Suomija įtvirtino savo neutralitetą bei ypatingus TSRS strateginius interesus savo šalyje. Mainais Suomija išlaikė nepriklausomybę, galėjo gyventi kapitalistinėje santvarkoje su rinkos ekonomika ir žodžio laisve.

Pokarinėje Suomijoje buvo draudžiami kitų šalių meno kūriniai (filmai, knygos), kurie galėjo būti traktuojami antitarybiniais. Suomija išduodavo perbėgusius TSRS piliečius.

Suomijos nuolaidos Vakaruose buvo vertinamos neigiamai, o politologijoje atsirado „finliandizacijos“ sąvoka.

## Pasekmės

Kitaip nei Baltijos valstybės, Suomija išlaikė nepriklausomybę ir nebuvo sovietizuota kaip Rytų Europos šalys. Dalinį nepriklausomybės suvaržymą Suomija kompensavo ekonomikos šuoliu ir gerovės kilimu. Suomija į TSRS tiekė laivus, gamybos įrangą, popierių. Didžiuliai užsakymai Suomijos ekonomiką padarė priklausoma nuo TSRS, kas sukėlė rimtą krizę TSRS žlugus.

## Nuorodos
* Indrė Makaraitytė. Valstybės orumas ar finliandizacija „gerąja prasme“?
* Rimvydas Valatka. Lietuvos finliandizacija – įvykęs faktas? 

## Taip pat skaitykite
* Žiemos karas
* Laplandijos karas

## Šaltiniai
Pasaulio Pakraščio traukinys

**Pasaulio Pakraščio traukinys** () arba **Pietų Ugnies Žemės geležinkelis** (*Ferrocarril Austral Fueguino*) – geležinkelio linija Argentinos pietuose, Ugnies Žemės saloje. Tai piečiausias pasaulyje veikiantis geležinkelis. Driekiasi nuo Ušuajos iki Ugnies Žemės nacionalinio parko ir neturi ryšio su bendra šalies geležinkelių sistema. Traukinys kursuoja 25 km ilgio siauruoju geležinkeliu (500 mm vėžė).

XIX a. pab. Ugnies Žemės saloje buvo įkurta nuteistųjų kolonija. 1902 m. kolonijos Ušuajoje statyboms nutiestas medinis geležinkelis, kuriuo jaučių traukiamais vagonais buvo gabenama mediena, akmenys ir kitos statybinės medžiagos. 1909 m. ši linija pertvarkyta į siaurąjį geležinkelį, juo pradėjo kursuoti garvežio traukiamas traukinys. Sparčiai kertant mišką, linija nutęsta giliau į salą. 1947 m. kalinimo kolonija panaikinta ir paversta karine baze, o 1949 m. geležinkelį suniokojo žemės drebėjimas. Linija buvo sutvarkyta, bet nesant poreikio, 1952 m. uždaryta.

1994 m. Pasaulio Pakraščio traukinys atgaivintas kaip turistinė atrakcija. Iš Anglijos įsigytas senovinis garvežys 2-6-2T (*Camilla*), du vietiniai „Garratt“ lokomotyvai, vagonai pritaikyti turistų gabenimui. Traukinys išvyksta iš „Pasaulio Pakraščio“ stotelės, 8 km į vakarus nuo Ušuajos. Iš ten jis vyksta per Piko slėnį, Toro tarpeklį, sustoja *Cascada de la Macarena* stotyje, kur keleiviai supažindinami su vietos indėnų jaganų kultūra ir aplanko apžvalgos aikštelę. Toliau traukinys juda per Ugnies Žemės nacionalinio parko miškus ir baigia kelionę *El Parque* stotelėje.


File:Vias del Tren del fin del Mundo.jpg|Geležinkelio bėgiai
File:FCAF locomotora 2.jpg|"Garratt" lokomotyvas
File:Cruzada en La Macarena.jpg|Prasilenkiantys traukiniai
Laimutė Stankūnaitė

**Laimutė Stankūnaitė** (g. 1986 m. balandžio 8 d. Kaune) – Lietuvos visuomenės prieštaringai vertinama dalyvė rezonansinėje byloje dėl savo ir sugyventinio Drąsiaus Kedžio mažametės dukters (g. 2004 m.) globos.

## Biografija
L. Stankūnaitė gimė Kauno Petrašiūnų rajone, vairavimo instruktoriaus ir pardavėjos šeimoje.

2004 m. baigė suaugusiųjų vakarinę vidurinę mokyklą. Nuo 2006 m. liepos mėn. mokėsi Kauno Naujamiesčio rinkos mokymo centro kirpėjų grupėje. Taip pat lankė privačias pamokas pas kirpimo meistrą, bet gavusi kursų baigimo pažymėjimą pagal specialybę nedirbo. 2006 m. rugpjūčio mėn. buvo priimta į mokamas studijas Kauno technologijos universiteto telekomunikacijų fakultete. 2007–2008 m. dirbo baldų įmonėje „Tesidė“. 2008 m. gavo Mokesčių inspekcijos leidimą verstis individualia veikla – teikti valymo paslaugas.

## Byla
L. Stankūnaitė su D. Kedžiu 2004 m. susilaukė dukters. Tačiau šeimyninis gyvenimas nebuvo laimingas, 2006 m. poros keliai išsiskyrė. Prasidėjo teisminiai ginčai dėl teisių į dukterį, jos pagrindinės gyvenamosios vietos nustatymo su tėvu, jam mirus – su jo seserimi Kauno rajono apylinkės teismo teisėja Neringa Venckiene. Manoma, jog dėl nesutarimų dėl dukters globos ir su mažamete susijusio pedofilijos skandalo įvyko žudynės Kaune 2009 m.

Kėdainių rajono apylinkės teismas 2011 m. gruodžio 16 d. priėmė sprendimą  N.Venckienės globojamą jos velionio brolio D. Kedžio ir L.Stankūnaitės dukrą perduoti jos motinai. Byla susilaukė didžiulio visuomenės dėmesio tiek Lietuvoje, tiek užsienyje. Prieštaringų vertinimų bangą sukėlė teismo sprendimo vykdymas, 2012 m. kovo 23 d. vykęs globėjos N. Venckienės namuose Garliavoje. 2012 metų gegužės 17 d., vadovaujant antstolei Sonatai Vaicekauskienei, mergaitė motinai buvo perduota. Tą pačią dieną Kauno savivaldybės administracija panaikino N. Venckienei suteiktą laikinosios vaiko globėjos statusą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Asmeninė svetainė 
* L. Stankūnaitė ''klase.lt'' portale
* L. Stankūnaitė ''15min.lt'' spaudos konferencijoje

## Literatūra
* Laima Lavaste „Kalės istorija“, 2014, 272 p., ISBN: 9786094085611.
Narevo aukštupio slėnis

**Narevo aukštupio slėnis** () - mezoreljefas esantis Rytų Europos lygumoje šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Slėnyje teka Narevo upė. Šiaurėje ribojasi su Balstogės aukštumomis, šiaurės vakaruose su Bebro upės žemuma ir Narevo žemupio slėniu, pietuose su Bielsko lyguma, vakaruose su Aukštutinės Mazovijos aukštuma ir rytuose su Gudija. Į slėnio teritoriją patenka šios didesnės gyvenvietės: Suražas ir Lapiai. 1996 m. slėnio teritorijoje įkurtas Narevo nacionalinis parkas.

## Taip pat skaitykite

* Narevo žemupio slėnis.
Ugnies Žemės nacionalinis parkas

**Ugnies Žemės nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija pietų Argentinoje, Ugnies Žemės ir Pietų Atlanto salų provincijoje, pietinėje Ugnies Žemės salos dalyje. Įkurtas 1960 m. ir apima 630 km² plotą.

Parke saugoma unikali Ugnies Žemės salyno gamta: subantarktiniai miškai, krašto fauna, vaizdingi kraštovaizdžiai su ledynais, kriokliais, kalnais, slėniais, srauniomis upėmis. Būdingiausi Ugnies Žemės salos miškų medžiai yra blizgusis notofagas, žemasis notofagas ir antarktinis notofagas. Kiti būdingesni augalai yra kietalapis raugerškis, *[[Embothrium coccineum]]*, puošnusis drimis, raudonoji varnauogė, bruknuolė *Gaultheria mucronata*, Darvino raugerškis. Gausu įvairių samanų, kerpių, paparčių, pelkėse veši kiminai.

Parke gyvena 20 žinduolių rūšių – guanakai, andinės lapės, pietinės ūdros, pietų Andų elniai, įsiveisę kanadiniai bebrai, rudosios lapės, laukiniai triušiai, ondatros ir kt. Suskaičiuojama apie 90 paukščių rūšių – patagoninė berniklė, andinė antis, smaragdinė papūga, Andų kondoras, tamsioji jūršarkė, magelaninė jūršarkė, rudagalvė magelaninė antis, magelaninis karališkasis genys, pakrantėse būna pingvinų. Dalis invazinių rūšių, ypač bebrai, padarė didelę žalą krašto gamtai. Bebrai naikina negausius salos miškus, užtvankomis užtvindo augalų buveines.

Lankomi parko objektai yra Byglio kanalas su *Les Eclaireurs* švyturiu, vaizdingas Fanjano ežeras, Pasaulio Pakraščio traukinys.


Image:Parc national de terre de feu2.JPG|Parko kraštovaizdis
Image:PN Tierra del Fuego (rio).jpg|Kalnų upokšnis
Image:PN Tierra del Fuego (Automne).jpg|Miškai rudenį
File:Parcnationaldelaterredefeumichay.JPG|Melsvalapis raugerškis
Suražo Senoji sinagoga

**Suražo Senoji sinagoga** () – nebeegzistuojanti sinagoga, stovėjusi Suražo mieste.

## Istorija

Mūrinė sinagoga buvo pastatyta 1910–1911 metais. Per I pasaulinį karą 1914 m. sinagoga buvo sugriauta ir po karo nebeatstatyta.

## Nuorodos

* Sinagogos aprašymas ir jos nuotraukos (lenk.) .
Aeroplanas

**Aeroplanas** () – 1980 m. amerikiečių satyrinis komedijos filmas, režisuotas David Zucker, Jim Abrahams bei Jerry Zucker ir išleistas kino kompanijos „Paramount Pictures“.

Filme parodijuojamas katastrofų kino žanras, naudojamos absurdo ir greitos farso komedijos scenos, kaip kad kalambūras, aktorių improvizacija, juokingi įvykiai už kadro.

Filmo biudžetas tesiekė $3,5 mln. JAV dolerių, o už dirbo $83 mln. vien tik Jungtinėse Valstijose. Laimėjo Amerikos rašytojų gildijos apdovanojimą už „geriausią komediją“, nominuotas – Auksinio gaublio bei BAFTA apdovanojimams.

2000 m. Amerikos filmų institutas (AFI) filmą išrinko 10 juokingiausiu filmu iš 100 pateiktų sąraše. 2010 m. Kongreso biblioteka filmą įtraukė į Nacionalinį filmų registrą.

## Siužetas

Buvęs karo lakūnas, šiuo metu dirbantis taksi vairuotoju, Tedas Straikeris (Robert Hays) neįvardinto karo metu patyrė traumą, dėl kurios atsirado skrydžių baimė, tad jis nebegali dirbti atsakingo darbo, o jo mergina Eleina Dikinson (Julie Hagerty), su kuria jis susipažino karo metu, jį palieka. Kad ją susigrąžintų, jis pasiryžta nugalėti savo baimę ir sėda iš Los Andželo į Čikagą skrendantį lėktuvą, kuriame ji dirba stiuardese. Tačiau ji neketina taikstytis.

Po patiektų pietų dauguma keleivių sunegaluoja, lėktuvu skrendantis daktaras Baris Rumakas (Leslie Nielsen) suvokia, kad jie apsinuodijo žuvimi. Stiuardesės išsiaiškina, kad pagrindinis pilotas Klarensas Ovjeras (Peter Graves) ir antrasis pilotas Rodžeris Murdokas (Kareem Abdul-Jabbar) taip pat apsinuodijo maistu ir nebelieka kam valdyti lėktuvą. Eleina susisiekia su Čikagos oro uosto valdymo bokštu ir jie jai pataria įjungti autopilotą, kuris tėra didžiulė pripučiama lėlė vardu „Otas“. Rumakas įtikina Straikerį pilotuoti lėktuvą, nors jis mano nesugebėsiąs to padaryti dėl didžiulės įtampos ir todėl, kad šis lėktuvas nė iš tolo neprimena jo valdytų.

Į bokštą iškviečiamas kapitonas Reksas Krameris (Robert Stack), kuris kartu su Straikeriu tarnavo kare. Padedamas Kramerio ir Rumako padrąsinančios kalbos, Straikeris galiausiai gana sėkmingai nutupdo lėktuvą. Keleiviams išsilaipinus, Otas išskrenda kartu su kompanione, taip pat pripučiama lėle.

## Aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
*Robert Hays – Tedas Straikeris
*Julie Hagerty – Eleina Dikinson
*Leslie Nielsen – dr. Baris Rumakas
*Peter Graves – lėktuvo kapitonas Klarensas Ovjeras
*Lloyd Bridges – Stivas Makroskis
*Robert Stack – kapitonas Reksas Krameris
*Lorna Patterson – Rendi, blondinė stiuardesė
*Kareem Abdul-Jabbar – Rodžeris Murdokas/jis pats, prisidengęs kita pavarde
ir kt.

## Išnašos

## Nuorodos
* „Aeroplanas“ svetainėje Internet Movie Database
* „Aeroplanas“ svetainėje Rotten Tomatoes
Suražo žydų kapinės

**Suražo žydų kapinės** () – žydų kapinės, įkurtos 1825 m. Suražo mieste. Kapinių teritorija 0,4 ha, kurioje išlikę apie 10 antkapių su užrašais hebrajų kalba. Seniausias antkapis siekia 1792 metus. 

## Literatūra

* Przemysław Burchard: Pamiątki i zabytki kultury żydowskiej w Polsce. Warszawa: 1990 m., s. 64.   
 
## Nuorodos

* Aprašymas apie kapines  ir jų nuotraukos (lenk.);
* Aprašymas apie kapines II (lenk.) .
Nevodnica (upė)

**Nevodnica** () – upė šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadidoje, Balstogės apskrityje. Dešinysis Narevo upės intakas. Upės vidutinis plotis yra 1,8 m. Upės ištakos šalia Kudričės kaimo. Upė įteka į Narevo upę prie Topileco kaimo. Upė teka per šiuos kaimus: Nevodnica Košcelna, Nevodnica Koricka, Zalesianai, Koplanai, Levickiai, Kožanai, Nevodnica Nargilevska, Ignatkai, Solnikai, Zlotnikai ir Skribiče. 1358 m. upė vadinama *Newothincza*.
Bojarų geležinkelio stotelė

**Bojarų geležinkelio stotelė** () – geležinkelio stotelė Bojarų kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Turosnės valsčiuje. Stotelė buvo atidaryta 1862 m. kai buvo pradėtas naudoti Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. Per stotelę eina Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Uhovo geležinkelio stoties yra 3,8 km ir iki Baciutų geležinkelio stotelės yra 3,1 km.

## Nuorodos
* Aprašymas apie stotelę (lenk.)
Kjeris

**Kjeris** () – miestas Italijoje, Pjemonte, Turino provincijoje. Jis yra apie 11 km į pietryčius nuo nuo Turino.

## Istorija

Gyvenvietė buvo įkurta romėnų II-I a. pr. m. e. ir pavadinta *Carreum Potentia*. Šalia jos buvo didelė San Giorgio kalva, vėliau tapusi miesto centru. Romėnų istorikas Plinijus Vyresnysis mini *Carreum quod Potentia cognominatur* Gamtos istorijoje kaip įtvirtintą gyvenvietę Cizalpinėje Galijoje. Miestas tapo krikščionišku V a.

Nieko nežinoma apie miestą iki X a., kai jis tapo Turino vyskupo nuosavybe. XI a. pradž-ioje vyskupo įsakymu aplink San Gorgio kalvą buvo pastatytos gynybinės sienos, o ant kalvos - pilis, vėliau įkomponuota į bažnyčią. Netoli gynybinės sienos buvo pastatyta Šv. Marijos bažnyčia, kuri buvo IV a, bažnyčios vietoje, o dar anksčiau čia tikriausiai buvo Minervos šventykla.

Tuo metu kiekviena šeima pradėjo statyti gynybinius bokštus ir miestas buvo pramintas *Cittá delle Cento Torri* (Šimto bokštų miestu). Daug tų bokštų išliko iki šiol.

XII a. miestas buvo galingesnio Asčio sąjungininkas kovoje su markizu Viljamu V Montferrat, kuris rėmė Šv. Romos imperatorių Frydrichas Barbarosą, o imperatorius apgulė ir 1155 m. sausį užėmė Kjerį ir nužudė daug gyventojų. Per likusį XII a. miestas atsigavo ir išsikovojo nepriklausomybę iš Turino vyskupo.

XIII a. Kjerio respublika klestėjo kaip greta buvusios Genujos, Asčio ir tolimesnė Pizos respublika. 1238 m. Šv. Romos imperatorius paskelbė, kad Kjeris pavaldus tik jam.

Dėl vidinių kovų miestas taip nusilpo, kad 1339 m. tapo Neapolio karaliaus Roberto nuosavybe, o vėliau atiteko Savojiečių dinastijai.

XV a. miestas vėl klestėjo, Šv. Maryjos bažnyčia perstatyta į katedrą. XVI a. Kjerį niokojo marai, epidemijos, karai ir prancūzų okupacija 1551-1562 m. Tuo metu daug miestiečių tapo protestantais, bet tam pasipriešino kunigaikštis Emanuelis Filibertas, kuriam atminti pastatyta iki šiol išlikusi triumfo arka.

1630 m. kilo stipri buboninio maro epidemija, kuri iki šiol atsimenama kiekvieno rugsėjo 12 d. Nepaisant to, XVII a. menas klestėjo, buvo statomos barokinės bažnyčios.

1785 m. Kjeris tapo Aostos kunigaikščio valdoma kunigaikštyste. Amžiaus pabaigoje vėl pasirodė prancūzai, kuriems vadovavo Napoleonas Bonapartas. Tuo metu mieste kūrėsi didelė tekstilės pramonė. 

1850 m. privatizuotos miesto sienos, nugriauti vartai. 1871 m. dėl savivaldybės ir turtingų gyventojų paramos nutiestas geležinkelis.

XX a. pradžioje elektrifikuota tekstilės pramonė (1909 m.) ir Italijoje iškilo fašizmas. Per Antrąjį pasaulinį karą miestas nebuvo bombarduojamas.

Pokario metais daug italų iš Veneto ir Pietų Italijos atvyko į Kjerį. Per 30 metų gyventojų skaičius padidėjo nuo 14 tūkst. iki 30 tūkst. Tekstilės pramonė sunyko dėl Kinijos ir Indijos konkurencijos. Mieste pradėjo kurtis kitokios pakraipos pramonė.
## Miestai partneriai
* Epinalis, Prancūzija
* Nanoras, Burkina Fasas
* Tolvė, Italija
Nievodnica Košcielna geležinkelio stotis

**Nievodnica Košcielna geležinkelio stotis** () – geležinkelio stotis Nevodnica Košcelnos kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Turosnės valsčiuje. Stotis buvo atidaryta 1862 m. kai buvo pradėtas naudoti Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. Per stotį eina Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija. Nuo stoties iki Tripucie geležinkelio stotelė yra 1,8 km ir iki Klepacze geležinkelio stotelės yra 3,2 km.

## Nuorodos
* Aprašymas apie stotį (lenk.)
Bukas ir bukesnis

**Bukas ir bukesnis** – 1994 m. komedija su farso elementais. Filmą režisavo broliai Farelai (*Farrelly*), Jim Carrey ir Jeff Daniels vaidina, gero būdo, tačiau visiškai idiotus draugus, kurie keliauja per šalį.

## Siužetas

Loidas (Jim Carrey) – kvailokas limuzino vairuotojas, gyvenantis Providenso mieste, Rod Ailende. Haris (Jeff Daniels), Loido kambariokas, dirbantis augintinių prižiūrėtoju, vairuoja furgoną, perdarytą taip, kad atrodytų kaip gauruotas šuo. Jiedu ketina atidaryti gyvūnėlių parduotuvę, kurioje prekiaus kirminais, tačiau tam reikia pinigų, kurių jie kaip ir neturi.

Kartą į oro uostą veždamas moterį vardu Meri Svenson (Lauren Holly), Loidas beprotiškai ją įsimyli, o šiai oro uosto terminale palikus lagaminą, jis nė neabejodamas nusprendžia jį sugrąžinti ir į kelionę į Kolorado miestą Aspeną įtikina vykti ir savo kambarioką. Tačiau, pasirodo, to paties lagamino ieško ir pora nusikaltėlių...

## Nuorodos
* „Bukas ir bukesnis“ svetainėje Internet Movie Database
* „Bukas ir bukesnis“ svetainėje Rotten Tomatoes
Suražo herbas

**Suražo miesto herbas** () – Suražo miesto heraldinis simbolis.

## Aprašas
Žydrame skydo lauke raudoni plytų mūro miesto vartai su dviem bokštais šonuose ir žemesniu bokštu virš vartų angos. Virš vartų karališkasis pilkas karpis. 

Herbas pradėtas naudoti 2001 m. lapkričio 29 dieną.

## Nuorodos

* Aprašymas apie herbą (angl.);
* Aprašymas apie herbą (lenk.);
* Miesto statutas (lenk.) .
Kaasapa

**Kaasapa** (, ) – miestas pietryčių Paragvajuje, 230 km nuo Asunsjono. Departamento administracinis centras. Keliai į Enkarnasjoną ir Koronel Ovjedą (*[[Ruta 8]]*). Seniau per Masielį geležinkeliu buvo galima pasiekti Asunsjoną. Maisto (medaus, cukraus, krakmolo) pramonė. Verčiamasi žemės ūkiu, turizmu. Veikia Viljarikos universiteto filialas.

Kaasapa yra vienas seniausių šalies miestų ir svarbus turistinis centras. Čia yra *Ycuá Bolaños* šaltinis, kurį, kaip Dievo ženklą, sausros metu indėnams parodęs brolis Luisas de Bolanjosas. Taip pat yra pranciškonų bažnyčia, koplyčia, buvusi misija, kolonijinės architektūros gyvenamieji namai. Veikia muziejus.

## Istorija

Gyvenvietę 1607 m. įkūrė pranciškonų misionierius Luisas de Bolanjosas ir pavadino *San José de Tebicuary*. Vėliau jis įsteigė pranciškonų misiją, kuri rūpinosi vietinių indėnų evangelizacija. Vietovei prigijo Kaasapos pavadinimas, kuris kilo iš gvaranių kalbos ir reiškia „už miško“. 1884 m. Kaasapai suteiktas miesto statusas.

## Šaltiniai
Luis de Bolaños

Brolis **Luisas de Bolanjosas** (*fray Luis de Bolaños*; g. 1549 m. (?) – m. 1629 m. spalio 11 d.) – pranciškonų kunigas, misionierius, misijų (redukcijų) steigėjas dabartinės Argentinos ir Paragvajaus teritorijose.

Gimė Andalūzijoje, Marčenos mieste. Jaunystėje įstojo į pranciškonų ordiną, tapo diakonu. 1572 m. kartu su Alonso de San Bonaventuros misionierių grupe išvyko į Pietų Ameriką. Šie 22 pranciškonai vyko drauge su naujuoju La Platos gubernatoriumi Chuanu Ortisu de Sarate. 1575 m. misionieriai atvyko į Asunsjoną.

1585 m. Bolanjosas įšventintas kunigu, evangelizavo vietines gvaranių gentis. Jis kūrė pranciškonų misijas, aplink kurias statėsi naujatikių gyvenvietės, prižiūrimos kunigų. Ten gvaraniai buvo mokomi tikėjimo tiesų, rašto, amatų, žemės ūkio. Luisas de Bolanjosas kūrė tokias redukcijas visame regione abipus Paranos upės ir giliau Paragvajuje.

Luisas de Bolanjosas žymus tuo, jog sudarė pirmąją gramatiką ir žodyną gvaranių kalba. Jo išverstas katekizmas buvo pripažintas Limos trečiojo susirinkimo ir kelis šimtmečius naudotas gvaranių mokymui. Būtent Bolanjoso dėka susidarė norminė gvaranių kalba, kuri vėliau ir jėzuitų dėka paplito visame regione kaip *[[lingua franca]]*. 1607 m. misionierius įkūrė Kaasapos miestą, kuriame yra šventasis šaltinis.

Senatvėje Bolanjosas išvyko į Buenos Aires, Šv. Pranciškaus konventą, kur ir mirė.
Alesandrijos provincija

**Alesandrijos provincija** () – Italijos provincija Pjemonte. Provincija yra pietrytinėje regiono dalyje, sostinė – Alesandrija.

Dėl 3560 km² tai trečia pagal dydį regiono provincija po Kunėjo ir Turino provincijų. Į šiaurę yra Verčelio provincija, vakaruose – Turino ir Asčio provincijos, pietuose Ligūrija (Savonos ir Genujos provincijos). Pjačencos provincija yra pietrytiniame kampe, o rytuose yra Pavijos provincija Lombardijoje.

## Didžiausi miestai

## Šaltiniai
Acta Borussica

**Acta Borussica** () – tęstinis mokslo leidinys, leistas 1730–1732 m. Karaliaučiuje vokiečių ir lotynų kalbomis.

## Istorija

Skirtas prūsų, Prūsijos valstybės ir Mažosios Lietuvos istorijai. Skelbė istorinius šaltinius, straipsnius prūsų, lietuvininkų, kuršių ir žiemgalių praeities, kalbos, religijos ir buities klausimais. Išėjo trys tomai. Redaktorius ir leidėjas Michaelis Lylientalis.
 
## Šaltiniai
Verčelio provincija

**Verčelio** () – Italijos provincija Pjemonte. Provincijos sostinė – Verčelis.

Verčelio provincijoje yra šventasis Valaro kalnas, kuris 2003 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Didžiausios savivaldybės

## Šaltiniai
Orlanka (upė)

**Orlanka** (, ) – upė šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadidoje, Balstogės, Bielsko ir Hainuvkos apskrityse. Kairysis Narevo upės intakas. Upės ištakos šalia Jelonkos kaimo. Upė įteka į Narevo upę prie Čerevkų kaimo. Upė teka per šiuos kaimus: Čechi Orlanskiai, Dubiče Cerkevne, Rutka, Redutai, Košele, Orla, Miklaše, Ogrodnikai, Sobutka, Hrineviče Male, Chrabolai ir Deniskai. Į upę įteka Bialos upė bei *Orla* ir *Kživa*.
Biala (Orlankos intakas)

**Biala** (, ) – upė šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadidoje, Bielsko ir Hainuvkos apskrityse. Kairysis Orlankos upės intakas. Upės ištakos šalia Toporkų kaimo. Upė įteka į Orlankos upę prie Hrineviče Duže kaimo. Upė teka per šiuos kaimus: Malinikai, Koškai, Dubiažinas, Kozlai, Levkai ir Bielskas.
Georgijus Dimitrovas

**Georgijus Dimitrovas** (,  1882 m. birželio 18 d. Kovačevcų kaime, Bulgarija – 1949 m. liepos 2 d. Barvichoje, Maskvos sritis) – Bulgarijos ir tarptautinio komunistinio judėjimo veikėjas. Socializmo epochoje jis buvo vadinamas „Bulgarijos Leninu“, ir „bulgarų tautos vadu“, po mirties jam buvo pastatytas mauzoliejus.

## Biografija
1901 m. išrinktas Sofijos spaustuvininkų profsąjungos vadovu. 1902 m. tapo Bulgarijos Socialdemokratų darbininkų partijos nariu, priklausė jos kairiajam sparnui, kuris sudarė 1919 m. įkurtos Bulgarijos komunistų partijos branduolį.

1913–1923 m. buvo Bulgarijos parlamento narys. 1923 m., po žlugusio ginkluoto sukilimo, emigravo į Jugoslaviją, vėliau – į TSRS. 1929 m. rudenį slapta persikėlė į Vokietiją.

## Leipcigo procesas
1933 m. vasario 27 d. olandas komunistas-piromanas M. van der Liubė padegė Reichstago pastatą. Nacistai suėmė padegėją, kaltinimus pateikė ir G.Dimitrovui bei dar dviem bulgarams komunistams. 1933 m. rugsėjo-gruodžio mėn. Leipcige vykusio proceso metu, gerai mokėdamas vokiškai ne tik apsigynė nuo pagrindinio kaltintojo H.Geringo, tačiau ir sugebėjo procesą panaudoti antifašistinei propagandai. G.Dimitrovas buvo išteisintas, priėmė TSRS pilietybę ir 1934 m. vasario mėn. persikėlė į Maskvą.

## Kominterno lyderis
Maskvoje G.Dimitrovas iškart pradėjo dirbti Kominterne, o 1935 m. buvo išrinktas Kominterno Vykdomojo komiteto Generaliniu sekretoriumi. Dėl 1937–1938 m. vykusių stalininių represijų Kominterno veikla apmirė ir įtaka sumažėjo. G.Dimitrovas buvo vienas iš kelių nerepresuotų Rytų Europos komunistų partijų vadovų. 1943 m. gegužės 15 d. Kominternas buvo paleistas, o G.Dimitrovas netrukus paskirtas VKP(b) CK Tarptautinės politikos skyriaus vedėju. 1937–1945 m. jis buvo TSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatas.

## Bulgarijos Liaudies Respublikos vadovas
1942 m. G.Dmitrovas paskirtas Maskvos kontroliuojamo Bulgarijos Tėvynės fronto vadovu. Bulgarijoje įvedus komunistinę santvarką, 1945 m. lapkričio mėn. jis grįžo į tėvynę. 1946 m. lapkričio 6 d. paskirtas įkurtos Bulgarijos Liaudies Respublikos Ministrų tarybos pirmininku. Nuo 1947 m. gruodžio mėn. iki mirties buvo Bulgarijos komunistų partijos generalinis sekretorius. Jam vadovaujant Bulgarijoje pradėta ekonomiką pertvarkyti pagal tarybinį modelį, šalis pradėjo priklausyti nuo TSRS, net pradėta vadinti „septynioliktąja tarybine respublika“.

1949 m. pavasarį G.Dimitrovas atvyko gydytis į Maskvą. Liepos 2 d. mirė nuo širdies nepakankamumo. Kūnas buvo balzamuotas, sarkofagas patalpintas specialiai pastatytame mauzoliejuje. 1990 m. žlugus komunistiniam režimui, palaidotas kapinėse.

## Šaltiniai

|-

|-
Pinerolas

**Pinerolas** () – miestas Italijoje, Pjemonte, Turino provincijoje. Jis yra apie 40 km į pietvakarius nuo Turino prie Čisonės upės.

## Istorija

Viduramžiais Pinerolas buvo viena svarbiausių kelių sankryžų Italijoje, tad šia buvo didelė Savojos kunigaikščių pilis. Dėl miesto karinės svarbos čia atsirado iki šiol išlikusi karininkų mokykla.

Pinerolas pirmąkart paminėtas X a., kai priklausė Turino markai ir Pinerolo abatui, kuris valdė *Abbadia Alpina* abatiją, net kai miestas tapo komūna 1247 m. valdant Tomui Savojiečiui.

Nuo 1235 m. Amadėjus IV Savojietis miestui primetė protektoratą, kuris tapo absoliutus 1243 m.

Kai prancūzai įsiveržė į Pjemontą 1536 m., jie valdė Pinerolą iki 1574 m., bet pagal Čerasko sutartį miestas vėl atiteko prancūzams 1631 m. Prancūzija sutiko grąžinti miestą Pjemontui pagal Turino sutartį (1696 m.) su sąlyga, kad šis nugriaus Pinerolo įtvirtinimus ir pasitrauks iš Augsburgo lygos, kuri buvo nukreipta prieš Liudviką XIV.

## Miestai partneriai
*  Gapas, Prancūzija, nuo 1963 m.
*  Traunšteinas, Vokietija, nuo 1986 m.
*  San Fransiskas, Argentina, nuo 1996 m.
*  Derventa, Bosnija ir Hercegovina, nuo 2005 m.