open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kongo Respublikos ir Lietuvos santykiai

**Kongo Respublikos ir Lietuvos santykiai** – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Kongo ir Lietuvos.

Diplomatiniai santykiai užmegzti 2005 m. gruodžio 5 d.

Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės. 2022 m. pradžioje Lietuvoje gyveno du Kongo Respublikos piliečiai.

## Santykių istorija
Diplomatiniai santykiai užmegzti 2005 m. gruodžio 5 d., Lietuvos Respublikos nuolatiniam atstovui Jungtinėse Tautose ambasadoriui Gediminui Šerkšniui ir Kongo Respublikos nuolatiniam atstovui Jungtinėse Tautose ambasadoriui Baziliui Ikuebei Niujorke (JAV) pasirašius Lietuvos ir Kongo Bendrąjį komunikatą dėl diplomatinių santykių užmezgimo. Kongas tapo 145-ąja valstybe, su kuria Lietuva užmezgė diplomatinius santykius.

Vyrauja daugiašalis bendradarbiavimas, apie oficialius dvišalius susitikimus tarp Lietuvos ir Kongo informacijos nėra.

## Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Kongo siekė 190,3 tūkst. eurų. Tai žymiai mažesni skaičiai nei 2016 m., kuomet apyvarta siekė 10,64 mln. eurų. 2018 m. iš Kongo importuotų produktų nebuvo.

## Pilietiniai mainai

## Pasiuntinių ir ambasadorių sąrašas
2023 m. duomenimis, nei Lietuva, nei Kongas nėra akreditavę vienas kitam ambasadoriaus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kongas | Dvišalis bendradarbiavimas | Lietuva regione ir pasaulyje | Užsienio politika | Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija (urm.lt)
CD Elá Nguema

**CD Sony de Elá Nguema** arba **Ela Nguema** – Pusiaujo Gvinėjos futbolo klubas iš Malabo.

Namų rungtynes žaidžia Malabo miesto stadione, talpinančiame 4 tūkst. žiūrovų. 

## Istorija
Klubas įkurtas Malabe. Rungtyniavo aukščiausioje lygoje. Daugkartiniai šalies čempionai, pirmą kartą iškovojo titulą 1984 m. Atstovavo šaliai Afrikos žemyno turnyruose.

## Titulai
*  **[[Pusiaujo Gvinėjos futbolo lyga|Pirmasis divizionas]] (16)**: 
:: **Čempionai**: 1984, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1991, 1998, 2000, 2002, 2009, 2011, 2012, 2014, 2016 m.
*  **Pusiaujo Gvinėjos taurės turnyras (7)**:
:: **Nugalėtojai**: 1980, 1981, 1982, 1983, 1992, 1997, 2004 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose rungtyniauja geltona mėlynaa apranga.

## Garsesni žaidėjai
; Klubo žaidėjai, atstovavę Pusiaujo Gvinėjos nacionalinei rinktinei.
*  Federico Bikoro, saugas.
*  Felipe Ovono, vartininkas.
*  El Hadji Ibrahim Touré, puolėjas.

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė]
* SOCCERWAY 
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportarchive
Brunėjaus ir Lietuvos santykiai

**Brunėjaus Darusalamo ir Lietuvos santykiai** – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Brunėjaus Darusalamo ir Lietuvos.

Diplomatiniai santykiai užmegzti 2001 m. balandžio 27 d.

Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės. Šalys akreditavusios ambasadorių ar paskyrusios garbės konsulų viena kitai nėra. Vyrauja daugiašalis bendradarbiavimas. 2020 m. pradžioje Lietuvoje gyveno vienas Brunėjaus pilietis.

## Santykių istorija
Nėra žinoma apie ryšius tarp Lietuvos ir Brunėjaus iki XXI a.

2012 m. balandį Lietuvos užsienio reikalų viceministrė Asta Skaisgirytė Liauškienė dalyvavo Brunėjaus sostinėje Bandar Seri Begavane surengtame Pietryčių Azijos šalių asociacijos ir Europos Sąjungos valstybių narių užsienio reikalų ministrų susitikime, tačiau susitikimų su Brunėjaus vyriausybės atstovais organizuota nebuvo.

## Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas

Artūras Rimkevičius 2013 m. žaidė Brunėjaus futbolo komandoje Brunei DPMM FC.

## Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Brunėjaus siekė 141,8 tūkst. eurų.

Prekybos balanse dominuoja eksportas iš Lietuvos į Brunėjų.
 
* Eksportas sudaro 140,5 tūkst. eur.
* Importas sudaro 1,3 tūkst. eurų.

## Pilietiniai mainai

## Pasiuntinių ir ambasadorių sąrašas
2023 m. duomenimis, nei Lietuva, nei Brunėjus nėra viena kitai akreditavusios savo ambasadorių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Brunėjaus Darusalamas | Dvišalis bendradarbiavimas | Lietuva regione ir pasaulyje | Užsienio politika | Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija (mfa.lt)
Lietuvos ir Surinamo santykiai

**Lietuvos ir Surinamo santykiai** – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Surinamo.

Diplomatiniai santykiai užmegzti 2013 m. kovo 26 d.

Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės. Vyrauja daugiašalis bendradarbiavimas.

2022 m. duomenimis, Lietuvoje Surinamo piliečių negyveno.

## Santykių istorija

Yra duomenų, kad SSRS vykdytos Lietuvos okupacijos metais Surinamas palaikė ryšius su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis.  Lietuvos Vyriausybė užmegzti santykius su Surinamu nusprendė 2005 m., tačiau procesas užtruko daugiau nei septynerius metus.

2012 m. rugsėjo mėn., dar prieš diplomatinių santykių pradžią, Niujorke (JAV) vykusios Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 67-osios sesijos paraštėse Lietuvos užsienio reikalų ministras Audronius Ažubalis susitiko su Surinamo užsienio reikalų ministru.

Diplomatiniai santykiai tarp dviejų valstybių užmegzti 2013 m. kovo 26 d., Lietuvos užsienio reikalų ministrui Linui Linkevičiui ir Surinamo nuolatiniam atstovui Jungtinėse Tautose Henriui L. Makdonaldui savo Vyriausybių vardu Niujorke (JAV) pasirašius bendrą komunikatą, kuriuo užmezgami Lietuvos ir Surinamo diplomatiniai santykiai.

## Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Surinamo siekė 129,1 tūkst. eurų, o iš Surinamo importuotų produktų nebuvo.

## Pasiuntinių ir ambasadorių sąrašas
2023 m. duomenimis, nei Lietuva, nei Surinamas nėra viena kitai akreditavusios savo ambasadorių.

## Šaltiniai

## Literatūra
* 

## Nuorodos
* Surinamas | Dvišalis bendradarbiavimas | Lietuva regione ir pasaulyje | Užsienio politika | Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija (urm.lt)
Lazdijų meno mokykla

**Lazdijų meno mokykla** – meninio ugdymo institucija, veikianti Lazdijuose, vykdanti neformalųjį švietimą vaikams ir suaugusiesiems. Įstaigos kodas 190614198, steigėjas – Lazdijų rajono savivaldybė.

## Istorija

Įkurta 1967 m. spalio 1 d. kaip Lazdijų vaikų muzikos mokykla. 1969 m. atidaryta pučiamųjų instrumentų klasė, 1979 m. pradėta priimti mokinius į chorinio dainavimo skyrių, 1983 m. atidaryta smuiko klasė. 1989 m. rugsėjo 1 d. mokykla įsikūrė dabartinėse patalpose miesto centre, atidarytas dailės skyrius ir mokyklos skyrius Veisiejuose. 1989 m. mokyklai suteiktas meno mokyklos statusas.

1998 m. atidaryta estradinio dainavimo klasė ir mokyklos skyrius Seirijuose, 2001 m. – skyrius Šventežeryje, 2002 m. atnaujinta smuiko klasės veikla, 2004 m. įsteigta gitaros klasė, 2006 m. atidarytas skyrius Krosnoje. 2007 m. Veisiejuose atidaryta meninės kalvystės klasė, 2018 m. įsteigtas skyrius Šeštokuose. 2021 m. įsteigta trombono klasė.

## Direktoriai
* Diana Tulabienė

## Šaltiniai

*
Toritas (Pietų Sudanas)

**Toritas** () – miestas Pietų Sudane, Rytų Ekvatorijos vilajete, šalies pietrytinėje dalyje, Etiopijos, Kenijos ir Ugandos pasienyje. Toritas šio vilajeto administracinis centras.

## Istorija
1973 m. gyveno 14,6 tūkst. žmonių, 1983 m. pasiekė 15,2 tūkst.

Miestas nukentėjo Pietų Sudano karo metu. 2010 m. gyveno 17,9 tūkst. žmonių.

## Gyventojai

Pagrindinės vilajeto tautos: toposai, madžiai, ačioliai, didingai.

## Sportas
* Young Stars FC – futbolo klubas;
* Tofito miesto stadionas.

## Išnašos
Kamerūno ir Lietuvos santykiai

**Kamerūno ir Lietuvos santykiai** – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Kamerūno ir Lietuvos.

Diplomatiniai santykiai užmegzti 2013 m. spalio 16 d.

Abi šalys yra Jungtinių Tautų, UNICEF, kitų tarptautinių organizacijų narės. Abi šalys 2022–2024 m. laikotarpiui buvo išrinktos į Jungtinių Tautų Žmogaus teisių tarybą.

Lietuvoje 2022 m. pradžioje gyveno 198 Kamerūno piliečiai.

## Santykių istorija
Apie dvišalius santykius iki XXI a. žinių nėra. Diplomatiniai santykiai užmegzti 2013 m. spalio 16 d., Lietuvos užsienio reikalų ministrui Linui Linkevičiui ir Kamerūno nuolatiniam atstovui Jungtinėse Tautose ambasadoriui Tomui Montei Niujorke (JAV) pasirašius bendrąjį komunikatą dėl diplomatinių santykių užmezgimo. Kamerūnas tapo 173-ąja valstybe, su kuria Lietuva užmezgė diplomatinius santykius.

Vyrauja daugiašalis bendradarbiavimas. Tiek Kamerūnas, tiek Lietuva 2019–2021 m. laikotarpiui buvo išrinkti į UNICEF valdybą.

## Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
Yra profesionalių kamerūniečių sportininkų, žaidusių Lietuvos aukščiausioje krepšinio ir tutbolo lygose. Tarp jų – Ervis Sango Džumbis, 2000–2001 m. žaidęs Šiaulių „Šiaulių“ komadoje, ir Feliksas Keko, rungtyniavęs FK Kauno „Žalgiryje“. Vilniuje futbolo treneriu dirba kamerūnietis.

Lietuvoje keturis kartus koncertavo iš Kamerūno kilęs bliuzo atlikėjas Rolianas Čakuntė.

## Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Kamerūno siekė 3,03 mln. eurų.

Prekybos balanse dominuoja eksportas iš Lietuvos į Kamerūną.

* Eksportas sudaro 3,03 mln. eur.
* Importas sudaro 500 eurų.

## Pilietiniai mainai

Kamerūniečių bendruomenė Lietuvoje yra viena gausiausių afrikiečių bendruomenių Lietuvoje. Daug kamerūniečių yra studentai Lietuvos aukštosiose mokyklose. Dalis kamerūniečių yra politinio prieglobsčio prašytojai.

## Pasiuntinių ir ambasadorių sąrašas
2023 m. duomenimis, nei Lietuva, nei Kamerūnas nėra viena kitai akreditavusios savo ambasadorių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kamerūnas | Dvišalis bendradarbiavimas | Lietuva regione ir pasaulyje | Užsienio politika | Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija (urm.lt)
Šimon Šelah

**Šimonas Šelachas** (, g. 1932 m. kovo 19 d. Vilniuje) – Izraelio krepšininkas ir krepšinio treneris, olimpietis.

## Biografija
Šimon Šelah gimė Vilniuje žydų šeimoje, bet karo metu pabėgo į Izraelį.

1952 m. pateko į Izraelio nacionalinę rinktinę ir dalyvavo 1952 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Kartu su nacionaline rinktine olimpiadoje patyrė du pralaimėjimus ir užėmė 20-ą vietą. 1954 m. kartu su Izraelio nacionaline rinktine žaidė II pasaulio krepšinio čempionate ir užėmė 8-ą vietą.

Nuo 1957 m. Šelachas dirbo krepšinio treneriu. Pirmasis treniruotas klubas – Hapoel Tel Aviv BC. Nuo 1965 m. iki 1971 m. dirbo Izraelio nacionalinės rinktinės trenerio pozicijoje. Jo treniruojama rinktinė pelnė 1966 m. Azijos žaidynių aukso medalius.

## Šaltiniai
Bahuševičai

:: *Apie kaimą šiaurės Baltarusijoje žr. [[Bahuševičai (Glubokas)]]*.

**Bahušèvičai** (, ) – agromiestelis vidurio rytų Baltarusijoje, 24 km į šiaurės vakarus nuo Berazino. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo miestelis, kaimas ir dvaras Ihumeno apskrityje.

## Šaltiniai
Bahuševičai (Glubokas)

**Bahuševičai** (, ) – kaimas šiaurės Baltarusijoje, 6 km į pietus nuo Čarnevičų.

## Istorija

XIX a. buvo Dysnos apskrities Plisos valsčiaus seniūnijos centras.

## Šaltiniai
Dukora

**Dukorà** (, ) – agromiestelis vidurio Baltarusijoje, 4 km į šiaurę nuo Svisločiaus. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo miestelis, kaimas ir dvaras, Ihumeno apskrities Dukoros valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Liadai

**Liadai** gali reikšti Baltarusijos gyvenvietes:
* agromiesteliai:
** Liadai Minsko srities Červenės rajone;
** Liadai Vitebsko srities Dubrounos rajone.
Liadai (Dubrouna)

**Liadai̇̃** (, ) – agromiestelis rytų Baltarusijoje, 32 km į rytus nuo Dubrounos, prie Merėjos upės, pasienyje su Rusija.

## Istorija

XIX a. buvo miestelis ir dvaras Horkų apskrityje, priklausė Cholbnių valsčiui.

## Šaltiniai
Tarybinis enciklopedinis žodynas

**Tarybinis enciklopedinis žodynas** () – 1979 m. Maskvoje „Sovetskaja Enciklopedija“ leidykloje išleista enciklopedija-žodynas. Vyriausiasis redaktorius – Aleksandras Prochorovas, prie leidinio kūrimo prisidėjo redaktorių kolegija: M. Chrapčenka, P. Fedosejevas, M. Giliarovas, N. Inozemcevas, I. Knuniancas, E. Žukovas, vėliau prisidėjo S. Geršbergas, A. Gusevas, S. Kovaliovas, M. Kuznecovas, V. Panovas, Jakovas Šmuškis, taip pat – labai gausi redakcinė taryba.

Leidinys buvo leidžiamas 1979–1990 m. ir atnaujintas 4 kartus, jis išeidavo milijoniniais tiražais:
* 1979, 1980, 1981 – originali laida;
* 1982, 1983 m. – 1-oji pataisyta laida;
* 1984, 1985 m. – 2-oji pataisyta laida;
* 1986, 1987, 1988 m. – 3-oji pataisyta laida;
* 1989, 1990 m. – 4-oji pataisyta laida.

## Aprašymas

Tarybinis enciklopedinis žinynas sudarytas kaip vienatomis enciklopedinis leidinys, kuriame buvo apie 80 tūkstančių straipsnių apie įvairias žinių sritis – politiką, ekonomiką, mokslą, techniką, literatūrą, meną, geografiją, istoriją, pateiktos žymių žmonių biografijos. Čia pateikta apie 550 iliustracijų ir apie 350 žemėlapių. Visa knyga apėmė apie 1600 puslapių.

## Šaltiniai

* Советский энциклопедический словарь. 4-е издание. Главный редактор: Александр Михайлович Прохоров
Santo Domingo autonominis universitetas

**Santo Domingo autonominis universitetas** () – seniausia ir didžiausia Dominikos Respublikos aukštoji mokykla, įkurta 1538 metais. Tai yra vienintelis šalies valstybinis universitetas, seniausias universitetas Amerikoje. Universitete veikia 8 fakultetai: Ekonomikos ir socialinių mokslų, Fizinių mokslų, Humanitarinių mokslų, Inžinerijos ir architektūros, Menų, Sveikatos mokslų, Teisės ir politikos mokslų bei Žemės ūkio ir veterinarijos.

Pagal *LatAm University Rankings 2023*, universiteto reitingas yra 301–350.

## Istorija
Universitetas įkurtas Pauliaus III bule 1538 metais kaip **Šv. Tomo Akviniečio universitetas**. 1802 m. universitetą uždarė, 1815 vėl atidarė, tačiau 1822–1844 jis vėl buvo uždarytas. 1866 m. pervardintas Profesiniu institutu, o 1914 metais universitetas gavo dabartinį pavadinimą. Universitetui priklauso viena seniausių šalies bibliotekų. 

## Šaltiniai
Mahilna

:: *Apie miestą Lenkijoje žr. [[Mogilnas]]*.

**Mahilna** (, ) – agromiestelis vidurio vakarų Baltarusijoje, 15 km į pietvakarius nuo Uzdos, kairiajame Nemuno krante. Stovi šv. Mykolo cerkvė.

## Istorija

XIX a. buvo miestelis Ihumeno apskrityje, Mahilnos valsčiaus centras. 1979–1991 m. vadinosi ***Nemanas***.

## Šaltiniai
Pahostas (Berazino)

**Pahòstas**  (, ) – agromiestelis vidurio rytų Baltarusijoje, 12 km į rytus nuo Berazino. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo miestelis, Ihumeno apskrities Pahosto valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Vuhlianai

**Vuhlianais** vadinamos gyvenvietės Baltarusijoje:
* Bresto srityje:
** Vuhlianai, kaimas Biarozos rajone;
* Minsko srityje:
** Uzlianai, kaimas Puchavičų rajone,
** Vuhlianai, kaimas Minsko rajone.
Uzlianai

**Uzlianai** (, ) – kaimas vidurio Baltarusijoje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Rudzensko ir 10 km į pietvakarius nuo Piarežyro.

## Istorija

XIX a. buvo miestelis, kaimas ir palivarkas Ihumeno apskrities Piarežyro valsčiuje. Taip pat vadintais Polianais.

## Šaltiniai
Nandzingo universitetas

**Nandzingo universitetas** (, ) − Nankine esantis nacionalinis valstybinis mokslinių tyrimų universitetas. Turi du pagrindinius studentų miestelius: Sianlino studentų miestelį Nankino šiaurės rytuose ir Gulou studentų miestelį Nankino miesto centre.

Įkurtas 1902 m. kaip Sandziango paprastasis koledžas pagal Japonijos moderniųjų švietimo institucijų pavyzdį. Dabartinis pavadinimas suteiktas po Kinijos LR įkūrimo, 1950 m. Iki tol vadintas Nankino aukštąja paprastąja mokykla, Nacionaliniu Pietryčių universitetu ir Nacionaliniu centriniu universitetu. 1952 m. sujungtas su Nankingo universitetu. Universitetas pastoviai vertinamas kaip vienas geriausių mokslinių tyrimų universitetų Kinijoje ir kaip vienas iš universitetų, kurioje didžiausia atranka stojant, šalyje.

2022 m. „ Times Higher Education World University Ranking“ reitinge Nandzingo universitetas užėmė 7-ą vietą Kinijoje ir 95-ą vietą visame pasaulyje. Tuo tarpu tų pačių metų gamtos mokslų indekso metinėje lentelėje Nankino universitetas buvo įvertintas kaip 5-as universitetas Kinijoje ir Azijos Ramiojo vandenyno regione ir 8-as pasaulyje tarp pasaulinių universitetų.

Smarkiai nukentėjo per proletarinę kultūrinę revoliuciją. 1976 m. Nandzingo universiteto dėstytojai ir studentai pradėjo prieš kultūrinę revoliuciją nukreiptą judėjimą, išplitusį visoje šalyje. 1978 m. Hu Fumingas, Nandzingo universiteto filosofijos fakulteto narys, parašė istorinį straipsnį „Praktika yra vienintelis tiesos tikrinimo kriterijus“, paskatinusį kultūrinės revoliucijos pabaigą bei reformų eros pradžią.

## Padaliniai

* Laisvųjų menų katedra
* Istorijos katedra
* Filosofijos katedra
* Užsienio studijų katedra
* Politikos katedra
* Teisės katedra
* Socialinių ir elgesio mokslų katedra
* Verslo katedra
* Informacijos valdymo katedra
* Žurnalistikos ir komunikacijos katedra
* Matematikos katedra
* Fizikos katedra
* Astronomijos ir kosmoso mokslų katedra
* Chemijos ir chemijos inžinerijos katedra
* Žemės mokslų katedra
* Gyvybės mokslų katedra
* Medicinos katedra
* Aplinkosaugos katedra
* Architektūros ir planavimo katedra
* Elektronikos mokslo ir inžinerijos katedra
* Kompiuterių mokslo ir technologijų katedra; Programinės įrangos institutas
* Inžinerijos ir taikomųjų mokslų kolegija
* Gimnastikos institutas
* Menų institutas
* Humanitarinių ir socialinių mokslų aukštesniųjų studijų institutas
* Bazinių mokslų ugdymo katedra
* Tarptautinė mokykla
* Užsienio studentų švietimo katedra
* Jinling koledžas (taikomoji kolegija)
* Jungtinis Džono Hopkinso universiteto ir Nandzingo universiteto Kinijos ir Amerikos studijų centras (Hopkinso-Nandzingo centras)
* Kiti mokslinių tyrimų ir švietimo institutai (Afrikos studijos, judaizmo studijos, agronomija ir kt.)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Džedziango universitetas

**Džedziango universitetas** (, ) – nacionalinis valstybinis mokslinių tyrimų universitetas, įsikūręs Hangdžou mieste, Džedziango provincijoje, Kinijoje. Yra prestižinės Kinijos C9 lygos narys ir nuolat patenka tarp 3 geriausių akademinių institucijų žemyninėje Kinijoje.

Įkurtas kaip **Čiuši akademija** 1897 m. Seniausias universitetas Džedziange ir vienas seniausių Kinijoje. Po 1911 m. revoliucijos universitetas 1914 m. buvo uždarytas Kinijos Respublikos vyriausybės, o 1927 m. atkurtas kaip **Nacionalinis trečiasis [[Sun Jatsenas|Sun Jatseno]] universitetas, o** 1928 m. pervadintas į **Nacionalinį Čekiango universitetą**. 1936–1949 m. rektoriaus pareigas einant Ču Kočenui, nepaisant persikėlimo dėl karo su Japonija, universitetas kartu su Nacionaliniu vidurio universitetu, Uhano universitetu ir Nacionaliniu pietvakarių asocijuotu universitetu tapo vienu iš keturių garsiausių Kinijos universitetų. Lankydamasis universiteto karo laikų studentų miestelyje Meitane, Guidžou britų biochemikas Džozefas Nydhamas universitetą pavadino „Rytų Kembridžu“. Įkūrus Kinijos Liaudies Respubliką universitetas buvo pervadintas į **Čekiango universitetą** ir 1952 m. pertvarkytas į inžinerijos mokslų universitetą. 1998 m. Džedziango medicinos universitetas, Hangdžou universitetas ir Džedziango žemės ūkio universitetas, kurie buvo sukurti iš buvusių Džedziango universiteto katedrų, susijungė į plataus profilio Džedziango universitetą.

Universitete yra 7 fakultetai, 37 kolegijos, mokyklos ir katedros, siūlančios daugiau nei 140 bakalauro ir 300 magistrantūros studijų programų. Universitetui priklauso septynios ligoninės, vienas muziejus, du tarptautiniai jungtiniai institutai ir yra įsikūrę daugiau nei 200 studentų organizacijų. 2022 m. universiteto biudžetas buvo 26,1 milijardo Kinijos juanių ir pagal biudžeto dydį Kinijoje nusileido tik Cinghua universitetui. 2022 m. Gamtos mokslų indekso metinėje lentelėje Džedziango universitetas buvo šeštas Kinijoje, septintas universitetas Azijos Ramiojo vandenyno regione ir vienuoliktas pasaulyje.

Tarp daugiau nei 4000 Džedziango universiteto dėstytojų 52 yra Kinijos mokslų akademijos ir Kinijos inžinierių akademijos nariai, 154 Nacionalinio mokslo fondo išskirtiniams jauniesiems mokslininkams gavėjai. Žymūs Džedziango universiteto absolventai yra politinis veikėjas ir revoliucionierius Čenas Dusiu, fizikai Cung Dao Li, Čien Šiung Vu ir Čian Sangdzangas, bei verslininkai Ši Judžu, Kolinas Huangas ir Duanas Jongpingas.

Džedziango universitetas turi net septynis studentų miestelius, kurie kartu sudėjus užima 6,22 kvadratinių kilometrų plotą. Studentų miesteliai įkurti Zidzingange, Jučuane, Sisi, Huadziačyje, Džidziange, Žoušane, Haininge ir Ningbo.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Carlos Jamisson Teles dos Santos Júnior

**Karlušas Žamisonas Telešas dos Santošas Žunioras**, dar žinomas kaip **Žuninjas** (*Carlos Jamisson Teles dos Santos Júnior*; g. 1995 m. liepos 29 d.) – Brazilijos futbolininkas, gynėjas.

## Karjera
Karjerą pradėjo Brazilijoje. Rungtyniavo Flamengo SP, Bahia de Feira, Confiança, Frei Paulistano, Itabaiana, Paraná klubuose.

### Jerevano „P’yunik“
2021 m. vasarą persikėlė į Europą. Atstovavo Jerevano „P’yunik“ (Armėnija). 

2021–2022 m. sezone su Jerevano „P’yunik“ iškovojo čempionų titulą. Sužaidė trisdešimt vienerias  rungtynes Armėnijos aukščiausioje lygoje ir pasižymėjo pelnydamas du įvarčius.

2022 m. spalio 6 d. 2022–2023 m. UEFA Europos konferencijų lygos grupių turnyro rungtynėse Jerevano „P’yunik“ rezultatu 2:0 nugalėjo Vilniaus „Žalgirį“. Pirmąjį įvartį šiose rungtynėse pelnė **Žuninjas**, o pergalę rezultatu 2:0 šventė Armėnijos čempionai.

## Pasiekimai
; Jerevano „P’yunik“ 
* Armėnijos čempionas: 2021–2022 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* BDfutbol svetainė
Piarežyras

**Piarežyras** (, ) – kaimas vidurio Baltarusijoje, 14 km į šiaurės vakarus nuo Rudzensko. Apylinkės centras. Yra šv. Mykolo Stebukladario cerkvė, vidurinė mokykla, ambulatorija, kultūros namai, muziejus.

## Istorija

Minimas nuo XV a. XIX a. buvo kaimas, Ihumeno apskrities Piarežyro valsčiaus centras, čia buvo stačiatikių cerkvė, koplyčia, liaudies mokykla, vyno fabrikas, malūnas. 1929 m. įkurtas kolūkis.

## Šaltiniai
Svingerudo akmuo

**Svingerudo akmuo** () – runų akmuo, 31x32 cm dydžio smiltainio blokas, aptiktas 2021 m. rudenį Norvegijoje, atliekant archeologinius tyrinėjimus kapavietėje Hole prie Tyrifjordo (netoliese sostinės Oslo). Apie atradimą 2023 m. sausį paskelbė Oslo universiteto Kultūros istorijos muziejus. Akmuo pavadintas pagal vietovę, kurioje rastas.

Pasak akmenį aptikusių archeologų, tai seniausias žinomas runų akmuo. Runų amžius nustatytas, radioaktyviosios angies metodu datavus kitus radinius, drauge su akmeniu aptiktus kapavietėje; paaiškėjo, kad jie siekia laikotarpį tarp 1–250 m. e. m.

Svingerudo akmenyje yra keleto tipų įrašų, lingvistiniu požiūriu ne visi jie prasmingi, yra runas primenančių ženklų, kitų motyvų. Ant vienos akmens pusės įrašytos pirmosios trys runų abėcėlės raidės – ᚠ (f), ᚢ (u) ir ᚦ (th). Akmens priekyje esama aštuonių runų, kurias išvertus į lotyniškas raides, išeina „idiberug“. Anot runologės Kristel Zilmer, gali būti, kad įraše kalbama apie moterį, vardu Idibera, o galima užrašo reikšmė – „Idiberai“. Jos teigimu, runos akmenyje galėjo būti išraižytos peilio galu arba adata.

## Išnašos
Kamenis (Lepelis)

**Kãmenis**  (, ) – agromiestelis šiaurės Baltarusijoje, 20 km į šiaurės rytus nuo Lepelio. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo miestelis ir dvaras, Lepelio apskrities Kamenio valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Kamenis (Kapylius)

**Kamenis** (, ) – agromiestelis pietų Baltarusijoje, 29 km į šiaurės rytus nuo Kapyliaus.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas Slucko apskrities Hresko valsčiuje, paribyje su Ihumeno apskritimi.

## Šaltiniai
Hreskas

**Hrèskas**  (, ) – agromiestelis pietų Baltarusijoje, 18 km į šiaurę nuo Slucko. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Slucko apskrities Hresko valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Kamenis (Valažinas)

**Kamenis** (, ) – kaimas vidurio vakarų Baltarusijoje, 6 km į pietvakarius nuo Ivenčiaus, prie Kamenkos upės.

## Istorija

XIX a. buvo žydų miestelis Minsko apskrityje.

## Šaltiniai
Kamena (Lahoiskas)

**Kãmena** (, ) – agromiestelis šiaurės Baltarusijoje, 42 km į šiaurės rytus nuo Lahoisko. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo dvaras Barysavo apskrityje. Iki 1981 m. buvo žinoma kaip ***Kamenis***.

## Šaltiniai
Samachvalavičai

**Samachvãlavičai**  (, ) – agromiestelis vidurio Baltarusijoje, 10 km į pietus nuo Minsko. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo miestelis, Minsko apskrities Samachvalavičų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Lietuva (Liachavičai)

**Lietuvà**  (, ) – kaimas pietvakarių Baltarusijoje, 10 km į rytus nuo Baranovičių, 1 km į vakarus nuo Daravos.

## Istorija

XIX a. minima kaip kaimas Naugarduko apskrities Daravos valsčiuje.

## Šaltiniai
Darava

**Darava** (, ) – agromiestelis pietvakarių Baltarusijoje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Liachavičų.

## Istorija

XIX a. minima kaip kaimas, Naugarduko apskrities Daravos valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Slabodka (Stolpcai)

**Slabodka** (, ) – kaimas vidurio vakarų Baltarusijoje, 3 km į vakarus nuo Lietuvos kaimo, 12 km į šiaurės vakarus nuo Rubeževičių.

## Istorija

XIX a. buvo miestelis, Minsko apskrities Slabodkos valsčiaus centras, vėliau buvo Rubiaževičų valsčiuje.

## Šaltiniai
Naujasis Sveržanis

**Naujàsis Svèržanis**  (, ) – kaimas vidurio vakarų Baltarusijoje, 3 km į pietus nuo Stolpcų. Apylinkės centras.

## Istorija

Kūrėsi už 3 km į rytus nuo Senojo Sveržanio. XIX a. buvo miestelis, dvaras ir kaimas, Minsko apskrities Sveržanio valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Lietuva (Stolpcai)

**Lietuvà**  (, ) – kaimas vakarų Baltarusijoje, 40 km į šiaurę nuo Stolpcų. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. minima kaip palivarkas Minsko apskrityje.

## Šaltiniai
Hermann von Eichhorn

**Hermanas Emilis Gotfrydas fon Eichhornas** (,  – ) – Prūsijos karininkas, vėliau generolas feldmaršalas.

## Biografija
Hermanas fon Eichhornas gimė Breslau mieste Silezijos provincijoje (dabar Vroclavas, Lenkija). Jo tėvas Karlas Frydrichas Hermanas Eichhornas (1813–1892 m.) buvo politikas. Abu jo seneliai buvo žymūs politikai. 1866 m. jis įstojo į Prūsijos kariuomenę, dalyvavo 1866 m. Austrijos–Prūsijos kare ir 1870–1871 m. Prancūzijos–Prūsijos kare. Per Prancūzijos–Prūsijos karą jis buvo apdovanotas antrojo laipsnio Geležiniu kryžiumi. Jis kilo Prūsijos kariuomenėje, 1897 m. buvo paskirtas VI armijos korpuso Breslau štabo viršininku, 1901–1904 m. vadovavo 9-ajai divizijai, o 1904–1912 m. – XVIII armijos korpusui. 1912 m. jis ėmė vadovauti taikos meto Imperatoriškosios Vokietijos XVI, XVIII ir XXI armijos korpusų štabui.

Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, 1914 m. gegužę dėl nelaimingo atsitikimo Eichhornas negalėjo kariauti, tačiau 1915 m. dalyvavo Pirmajame Šampanės mūšyje. 1915 m. sausio 21 d. jis tapo 10-osios armijos vadu ir vadovavo jai iki 1918 m. kovo 5 d. Ši kariuomenė 1915 m. vasarį dalyvavo didžiajame Mozūrijos ežeryno mūšyje Rytų Prūsijoje. Rugpjūtį jis užėmė Kauną, po to Gardino ir Alytaus tvirtoves ir toliau veržėsi į Rusiją. 1915 m. rugpjūčio 18 d. jis buvo apdovanotas *[[Pour le Mérite]]* ordinu. 1916 m. liepos 30 d., toliau vadovaudamas 10-ajai armijai, Eichhornas tapo vyriausiuoju 10-ajai armijai priklausančios Eichhorno armijų grupės () vadu, kuriai vadovavo iki 1918 m. kovo 31 d. 1917 m. gruodžio 18 d. Eichhornas buvo paaukštintas iki generolo feldmaršalo. 1918 m. balandžio 3 d. jis tapo vyriausiuoju Kijevo armijų grupės () vadu ir kartu Ukrainos kariniu gubernatoriumi.

## Mirtis
1918 m. liepos 30 d. Kijeve jį nužudė Rusijos kairiųjų socialistų revoliucionierių partijos narys Borisas Donskojus, metęs bombą į feldmaršalo vežimą. Jis palaidotas Berlyne.

## Išnašos
Sečės šauliai

**Sečės šauliai** () – vienas pirmųjų Ukrainos liaudies armijos reguliariųjų karinių dalinių. Šis dalinys veikė 1917–1919 m. ir buvo suformuotas iš Austrijos-Vengrijos kariuomenės ukrainiečių kareivių, vietos gyventojų ir buvusių Austrijos-Vengrijos Ukrainos Sečės šaulių vadų.

Pirmasis karinis dalinys buvo suformuotas Kijeve 1917 m. lapkričio 13 d. Pulkininko Jevheno Konovalecio ir jo štabo viršininko Andrijaus Melnyko vadovaujami Sečės šauliai, įskaitant artilerijos, kavalerijos, žvalgybos ir kulkosvaidžių dalinius, turėjo iki 25 000 vyrų. Sečės šauliai gynė Ukrainos Liaudies Respublikos vyriausybę nuo bolševikų sukilimo sostinėje, o vėliau – nuo reguliarių Raudonosios armijos pajėgų, 1918 m. įžengusių į Ukrainą. 1918 m. kovo mėn. atgavus Kijevą, Ukrainos Sečės šauliai saugojo vyriausybės pastatus sostinėje ir palaikė tvarką mieste. Vėliau dalinys išsiplėtė iki dviejų pėstininkų būrių, kavalerijos padalinio ir artilerijos baterijos. Įkūrus etmono Pavlo Skoropadskio vyriausybę, Sečės šauliai atsisakė jam tarnauti ir buvo nuginkluoti etmoną palaikančių vokiečių pajėgų.

Dalinio kariai prisijungė prie kitų pajėgų, ypač Petro Bolbochano 2-ojo Zaporožės pulko, ir bandė atkurti dalinį su nauja vadovybe. 1918 m. rugpjūtį Skoropadskis pagaliau leido iš dalies atkurti dalinį Bila Cerkvoje. Naująjį dalinį sudarė 1200 vyrų, jis buvo padalytas į pėstininkų pulką, artilerijos bateriją ir techninį dalinį. Bila Cerkvoje Sečės šauliai vadovavo sukilimui prieš etmoną Skoropadskį ir iki 1918 m. lapkričio mėn. jų gretos išaugo iki 11 000. Vėliau prie dalinio prisijungė kitos dvi Dniepro ir Juodosios jūros divizijos. 1918 m. lapkritį su naujais rekrutais šaulių gretos išaugo iki 25 000. Ji atliko svarbų vaidmenį kuriant Simono Petliūros vadovaujamą direktoriją. Gruodžio mėn. dalinys užėmė Kijevą ir vėliau buvo padalytas į mažesnius dalinius.

Įvairūs dalinio būriai kovojo su Ukrainoje besiveržiančia bolševikų kariuomene. Kai Kijevą užėmė bolševikai, Sečės šauliai kartu su direktorija pabėgo iš Kijevo. Šauliai taip pat kovojo įvairiuose frontuose su Antono Denikino baltagvardiečių pajėgomis. 1919 m. dalinys patyrė didelių nuostolių kovose ir nuo ligų. 1919 m. gruodžio 6 d. dalinys buvo galutinai demobilizuotas. Kai kurie buvę kariai buvo internuoti Lenkijos kariuomenėje, kiti toliau kovojo kituose mažesniuose būriuose Ukrainoje.

## Galerija

Vaizdas:Stamp of Ukraine s1864.jpg|Pašto ženklas su Sečės šauliu.
Vaizdas:СС київські.jpg|Sečės šauliai.
Vaizdas:Січові Стрільці.jpg|Sečės šauliai. (1918 m.)
Vaizdas:Січовий стрілець.jpg|Sečės šauliai prie šarvuoto traukinio.


## Taip pat skaitykite

* Ukrainos Sečės šauliai

## Šaltiniai

* *Orest Subtelny. Ukraine. A history. University of Toronto Press. 1994. .*
* *Paul Robert Magocsi. The Roots of Ukrainian Nationalism: Galicia As Ukraine's Piedmont. University of Toronto Press. 2002. .*
* *[http://www.istpravda.com.ua/articles/2012/04/6/80009/ Sich Riflemen during the January Uprising]. Ukrayinska Pravda (Istorychna Pravda). 2012-04-06*
Linkuvos geležinkelio stotis

**Linkuvos geležinkelio stotis** – buvusi siaurojo geležinkelio stotis Linkuvos mieste, prie Linkuvos–Petrašiūnų siaurojo geležinkelio. Stotis neveikianti, 750 mm vėžės kelynas beveik išardytas. Stoties pastatų kompleksas – paveldo objektas (unikalus Nr. ). Išlikę keli pastatai, tarp jų – buvęs „Lietūkio“ sandėlis (S. Dariaus ir S. Girėno g. 38), 1922 m. pastatyta medinė stotis (S. Dariaus ir S. Girėno g. 30), pastatas S. Dariaus ir S. Girėno g. 32.

Išlikę autentiški trikampio forma nutiesti bėgių keliai, skirti garvežiams apsukti 180° kampu. Tokie bėgiai vadinti „grąžos trikampiu“ (kaip stacionarus grįžratis), jie buvo ir Joniškėlio stotyje.

## Istorija

Įkurta 1916 m. kai vokiečiai iš Petrašiūnų stoties į Linkuvą nutiesė siaurąjį geležinkelį ir sujungė su Šiaulių–Biržų geležinkeliu. 1922 m. pastatyta medinė stotis-gyvenamasis namas. 1937 m. pastatytas Linkuvos stoties kompleksas ir „Lietūkio“ sandėlis. Geležinkelio namas ir stotis pastatyti lygiagrečiai su geležinkelio bėgiais, atokiau nuo gatvės ir pasukti į ją 45° kampu.

Stotis veikė maždaug iki XX a. 7-ojo dešimtmečio. 1996 m. stoties pastatai įtraukti į Kultūros vertybių registrą. 2008 m. stotis apdegė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Linkuvos siauruko stotis
* Linkuvos-Petrašiūnų siauruko atšaka
Karalinas

**Karalinas** (arba ***Karolinas***) gali reikšti Baltarusijos gyvenvietes:
* Karalinas, kaimas Bresto srities Kamianeco rajone;
* Karalinas, agromiestelis Gardino srities Gomelio rajone;
* Jelskas, miestas Gomelio srityje, rajono centras, iki 1931 m. vadintas Karalinu.
John Huston

**Džonas Hjustonas** (, 1906 m. rugpjūčio 5 d. Nevada, JAV – 1987 m. rugpjūčio 28 d. Midltaunas, JAV) – amerikiečių kino režisierius, scenaristas ir aktorius.

## Biografija
Džonas Hjustonas gimė Misūrio valstijoje, Nevados mieste. Jis buvo vienintelis vaikas Rėjos Gor (*Rhea Gore*) ir Kanadoje gimusio Volterio Hjustono (*Walter Huston*) šeimoje. Džono Hjustono protėviai – škotai, Airijos škotai, anglai ir valai.

Iš viso Dž. Hjustonas režisavo 37 ilgametražius filmus, beveik jiems visiems pats parašė scenarijų. Režisavo filmus, kurie šiomis dienomis laikomi klasika: „Maltos sakalas“ („The Maltese Falcon“, 1941), „Siera Madrės lobis“ („The Treasure of the Sierra Madre“, 1948), „Asfalto džiunglės“ („The Asphalt Jungle“, 1950), „Afrikos karalienė“ („The African Queen“, 1951), „Nepritapėliai“ („The Misfits“, 1961), „Storas miestas“ („Fat City“, 1972), „Žmogus, norėjęs tapti karaliumi“ („The Man Who Would Be King“, 1975) ir „Pricių šeimos garbė“ („Prizzi’s Honor“, 1985).

Dž. Hjustonas yra vaidinęs ne viename filme. Žinomiausi iš jų – „Kardinolas“ („The Cardinal“, 1963) ir „Kinų kvartalas“ („Chinatown“, 1974).

Kaip režisierius, scenaristas arba aktorius, 15 kartų buvo nominuotas „Oskarui“. Iš visų nominacijų dvi laimėjo – už geriausią režisūrą ir geriausią adaptuotą scenarijų (abi nominacijos gautos už filmą „Siera Madrės lobiai“).

Vaidindami Dž. Hjustono režisuotuose filmuose, ir jo tėvas Volteris, ir duktė Andželika (*Anjelica*) yra gavę „Oskarą“.

Dž. Hjustonas buvo didelis rūkalius, ir 1978 m. jam buvo diagnozuota emfizema. Likusius savo gyvenimo metus be deguonies aparato jis galėjo kvėpuoti ne ilgiau kaip 20 minučių. Plaučių liga komplikavosi į pneumoniją, ir sulaukęs 81–erių Dž. Hjustonas mirė 1987 m. rugpjūčio 28 d. savo nuomojame name Midltaune. Dž. Hjustonas palaidotas Holivudo amžinosiose kapinėse (*Hollywood Forever Cemetery*) Holivude prie savo motinos.

## Filmografija
* Dž. Hjustono filmografija

## Išnašos
Lachva

**Lachvà**  (, ) – kaimas pietų Baltarusijoje, 19 km į rytus nuo Lunineco. Apylinkės centras. Yra vidurinė mokykla, medicinos centras, kultūros namai, biblioteka. Maisto ir naftos pramonė.

## Istorija

XIX a. buvo miestelis ir didelis dvaras Mozyriaus apskrityje, buvo Lachvos valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Leninas (Žytkavičai)

**Leninas** (, ) – agromiestelis pietų Baltarusijoje, 16 km į šiaurę nuo Mikaševičų. Apylinkės centras. Yra cerkvė, koplyčia, žydų kapinės.

## Istorija

XIX a. buvo miestelis, Mozyriaus apskrities Lenino valsčiaus centras. 1939 m. gegužės 31 d. miestelis pervadintas ***Sasnkovičai*** (), bet prasidėjus II pasauliniam karui pavadinimas sugrąžintas. Karo metais įsteigtas Lenino getas.

## Šaltiniai
Skryhalavas

**Skryhãlavas**  (, ) – agromiestelis pietų Baltarusijoje, 33 km į vakarus nuo Mozyriaus. Apylinkės centras. Veikia vidurinė mokykla, ligoninė, kultūros namai, 2 bibliotekos, paštas. Už 10 km į pietryčius yra Skryhalavo Slabada, buvęs valsčiaus centras.

## Istorija

XIX a. buvo miestelis ir dvaras Mozyriaus apskrityje. Po I pasaulinio karo trumpai veikė Skryhalavo valsčius.

## Šaltiniai
Slabada (Mozyrius)

**Slabadà**  (, ) – agromiestelis pietų Baltarusijoje, 19 km į vakarus nuo Mozyriaus. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas (vadintas ***Skryhalavo Slabada*** arba ***Mikalavo Slabada***), Mozyriaus apskrities Slabados valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Romualdas Girkus

**Romualdas Girkus** (1940 m. vasario 29 d. – 2020 m. vasario 5 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius geodezininkas, istorinės kartografijos tyrinėtojas ir populiarintojas, žemėlapių kolekcininkas, Lietuvos kartografų draugijos narys.

## Biografija

Romualdas Girkus gimė Kėdainiuose 1940 m. vasario 29 d. Augo Anykščiuose ir mokėsi J. Biliūno vidurinėje mokykloje, tačiau paskutinius vidurinės metus baigė Plungėje. Geodezininko – inžinieriaus diplomą gavo studijuodamas Kauno politechnikos institute.

Po mokslų baigimo pradėjo dirbti sąjunginio pavaldumo įmonės „Žemės ūkio aeronuotrauka“ Vakarų filiale, Kaune. Vėliau tapo Vakaru filialo Techninio skyriaus viršininku.

R. Girkus kelis metus dirbo ekspedicijos viršininku Latvijoje, kur kuravo topografinio kartografavimo darbus ir stebėjo Pliavinių hidroelektrinės statybą.

R. Girkus priklausė Jungtinių Tautų geografinių vardų Baltijos skyriaus ekspertų grupei ir nemažai prisidėjo prie vietovardžių standartizavimo. Po Lietuvos atkūrimo vyriausybės pavedimu Lietuvos respublikos vyriausybės 1994 m. spalio 14 d. nutarimu Nr. 984 sudarytos komisijos narys „Dėl Lietuvos teritorijos kartografinės- geodezinės medžiagos perdavimo“.

R. Girkus vadovavo sudarant pirmuosius Lietuvos jūrlapį ir topografinį žemėlapį 1:50 000 masteliu. Jo pastangomis buvo sukurtas Kauno miesto 1: 25 000 mastelio ortofotografinis žemėlapis. Bendradarbiaujant su Šveicarijos specialistais buvo tobulinamos topografinių žemėlapių sudarymo technologijos 1:10 000 masteliu.

UAB „Aerogeodezijos“ institute įkūrė geodezijos, fotogrametrijos ir kartografijos ekspoziciją, kurioje buvo surinkta tarpukario Lietuvos geodezininko Jono Deksnio medžiagos dalis bei Antano Ražinsko sukaupta medžiaga.

Vilniaus Gedimino technikos universitete ir Lietuvos žemės ūkio universitete R. Girkus dėstė kartografiją.

R. Girkus ilgus metus buvo Lietuvos kartografų draugijos valdybos narys, istorijos sekcijos vadovas.

2009 metais jo ir kolegų dėka išleistas elektroninis leidinys „Tarpukario Lietuvos topografiniai žemėlapiai 1:25 000, 1:100 000, 1:400 000“.

Išdirbęs daugiau kaip 45 metus 2010 m. R. Girkus, eidamas 70 metus paliko Aerogeodezijos institutą.

## Šaltiniai

* http://optimum2.mii.lt/deksnys/girkausjubiliejus.html
* http://www.anykstenai.lt/asmenys/asm.php?id=1476
* https://www.geoportal.lt/geoportal/naujienos/-/asset_publisher/sUiF20Ur705t/content/sveikiname-romualda-girku-75-osios-sukakties-pro-1/pop_up?_101_INSTANCE_sUiF20Ur705t_viewMode=print
Kidekša

**Kidekša** () – kaimas Rusijoje, Vladimiro srityje, Suzdalės rajone, 4 km į rytus nuo Suzdalės. Įsikūręs prie Nerlės ir Kamenkos santakos. Garsėja XII–XVIII a. architektūriniu ansambliu su Šv. Boriso ir Šv. Glebo cerkve, pastatyta 1152 m. (su XII a. freskomis; tai seniausia baltojo mūro bažnyčia Rusijoje, su kitais Suzdalės paminklais įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą).

## Istorija
Kidekšos vietovardis finouogriškos kilmės, sandas *ki-* siejamas su merių žodžiu, reiškiančiu 'akmuo'.

Šioje vietoje įtvirtinimų būta nuo seno – stūkso Djakovo kultūros piliakalnis. XII a. čia buvo Maskvos įkūrėjo, kunigaikščio Jurijaus Dolgorukio rezidencija, jis 1152 m. pastatydino cerkvę. 1238 m. Kidekšą nusiaubė mongolai-totoriai, ji daugiau nebeatsigavo.

## Šaltiniai
Fokker A.I

**Fokker A.I** (gamyklinis indeksas „M.8“) – Vokietijos imperijos įmonės „Fokker“ sukurtas „A klasės“ neginkluotas dvivietis stebėjimo ir žvalgybos orlaivis, naudotas Pirmojo pasaulinio karo pradžioje, 1914–1915 m.

Kaip ir ankstesnis modelis „Fokker M.5“, šis lėktuvas buvo varomas 58,8 kW (80 AG) galios „Oberursel U.0“ septynių cilindrų rotaciniu varikliu, kuris buvo beveik tokios pat galios rotacinio variklio prancūziško „Gnome Lambda“ kopija. U.0 buvo naudojamas visose karo pradžioje „Fokker“ gamintose karinėse mašinose iki naikintuvo „Fokker E.II *Eindecker“* debiuto 1915 m. pabaigoje.

A.I buvo panašus į gerokai padidintą „Fokker M.5“. Kaip ir pirmtake, virš jo fiuzeliažo, ties piloto kabina aiškiai buvo matomas aukštas statramstis, palaikęs tris vairuojamų paviršių valdymo trosų rinkinius, pritvirtintus prie keturiolika nerviūrų turėjusių sparnų priekinės briaunos ir panašius trigubus sparnų deformavimo kabelių rinkinius, pritvirtintus prie galinės briaunos.

Modelio „A.I“, taip pat vėlesnių jo modifikacijų „A.II“ ir „A.III“ pagrindu buvo prancūziškas „Morane-Saulnier Type H“. Jo pagrindu „Fokker“ konstruktorius Martinas Kroiceris (vok. *Martin Kreutzer*) suprojektavo „Fokker M.5“, tapusį A.I prototipu.

Pirmojo pasaulinio karo išvakarėse „Fokker“ plačiai naudojo „M.5“ akrobatiniams pasirodymams. Puikiai pasirodžiusius „M.5“, jo karinę versiją užsakė Vokietijos imperijos karinės oro pajėgos (vok. „*Fliegertruppen*“, vėliau – „*[[Luftstreitkräfte]]*“). Vykdant šį užsakymą sukurtas modelis „M.8“ gavo karinį indeksą „A.I“.

Modelius „A.I“ ir pirmuosius „A.II“ sukūrė ir gamino Fokker, vėliau licenciją įsigijo „Halberstadt“. Viso „Fokker“ ir „Halberstadt“ pagamino nuo 63 iki 85 šio modelio lėktuvų.

## Techniniai duomenys
Duomenys iš: *Scott, Josef (2012). Fokker Eindecker Compendium, Volume 1.* **Bendrieji duomenys**

* **Įgula:** 2, pilotas ir stebėtojas

* **Ilgis:** 7,54 m
* **[[Sparno mojis|Sparnų mojis]]:** 12,12 m
* **Aukštis:** 2,75 m
* **Sparno plotas:** 16,0 m²
* **Jėgainė:** 1 × rotacinis 58,8 kW (80 AG) galios 7 cilindrų variklis Oberursel U.0

**Skrydžio duomenys**

* **Didžiausias greitis:** 135 km/h (73 mazgai)
* **Skrydžio nuotolis:** 400 km (216 jūrmylės)
* **[[Skrydžio lubos]]:** 3 000 m

**Ginkluotė**

* Nėra (projektuotas kaip neginkluotas)

## Bibliografija

* (EN) 
* (EN) 
* (EN) 

## Išnašos
Žvėrynė (2022 albumas)

**Žvėrynė** – trečiasis grupės FC Baseball albumas, išleistas 2022 m. vasario 1 d.

Albumo dainų tekstus daugiausiai sukūrė gyvendamas viešbučio kambaryje Žvėryne.

Albumas išleistas tik LP formatu (viniline plokštele).

## Dainos

## Albumo detalės
Albumo viršelis – Art Belikov
Masteringas – Normantas Ulevičius
Miksavimas – Rolandas Venckys
Muzika, žodžiai – Tautvydas Gaudėšius
Prodiuseris – Jokūbas Tulaba

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Albumas „Spotify“ platformoje
* Albumas „Pakartot“ platformoje
* Albumas „Youtube“ platformoje
* Albumas „Discogs“ platformoje
Rumpler B.I

**Rumpler B.I** (gamyklinis indeksas „4A“) – Pirmojo pasaulinio karo metu Vokietijos imperijos įmonės „Rumpler Fluzeugwerke“ sukurtas neginkluotas (Idflieg „B“ klasės) karinis žvalgybinis lėktuvas, naudotas Vokietijos ir keleto kitų šalių karinėse oro pajėgose.

## Konstrukcija ir gamyba
„Rumpler B.I“ buvo tradicinės konstrukcijos medinis, drobe dengtas biplanas su dvejomis poromis spyrių paremtais nevienodo tarpatramio sparnais ir fiksuota važiuokle. Iš piloto ir stebėtojo sudarytos įgulos darbo vietos buvo įrengtos dvejose atskirose atvirose kabinose. Orlaivio viršutinio sparno forma šiek tiek kartojo tuo metu „Rumpler“ gaminto „Etrich Taube“ monoplano sparno formą.

Vokietijoos karinių oro pajėgų – *[[Luftstreitkräfte]]* užsakymu „Rumpler“ ir, pagal licenciją, – „Pfalz“ pagamino 198 šio tipo orlaivius. Dar 26 orlaiviai, hidroplanai buvo pagaminti Vokietijos imperatoriškajam kariniam jūrų laivynui. Šie lėktuvai iki 1916 m. pradžios buvo naudojami tiek Vakarų, tiek ir Rytų fronte.

## Variantai

* **4A** – sausumos lėktuvas su Mercedes D.I varikliu, karinis indeksas **B.I**
** **4A13** – B.I su balansuotu, kablelio formos vairalazde
** **4A14** – variantas su Benz Bz.III varikliu
* **4B** – hidroplanas
** **4B1** – variantas su Mercedes D.I varikliu
** **4B2** – variantas su Benz Bz. III varikliu
** **4B11** – variantas su Benz Bz.I varikliu
** **4B12** – variantas su Benz Bz. III varikliu

## Operatoriai

; 

* Danijos karališkosios karinės oro pajėgos – pokaris.

; 

* ''Luftstreitkrafte'' – karinės oro pajėgos
* ''Kaiserliche Marine'' – karališkasis jūrų laivynas

; 

* Osmanų imperijos karinės oro pajėgos

## Techniniai duomenys
**<big>Bendrieji duomenys</big>**
* **Įgula:** du, pilotas ir stebėtojas
* **Ilgis:** 8,40 m
* **[[Sparno mojis]]:** 13,00 m
* **Aukštis:** 3,10 m
* **Tuščio svoris:** 750 kg
* **Kilimo svoris:** 970 kg
* **Jėgainė:** 1 × 75 kW (100 AG) galios 6 cilindrų vienaeilis vidaus degimo variklis Mercedes D.I

**Skrydžio duomenys**

* **[[V greičiai|Maksimalus greitis]]:** 145 km/h (78 mazgai)
* **Kreiserinis greitis**: 120 km/h

## Bibliografija

* (EN) Gray, Peter; Owen Thetford (1962). German Aircraft of the First World War. London: Putnam.
* (EN) The Illustrated Encyclopedia of Aircraft. London: Aerospace Publishing.
* (EN) Kroschel, Günter; Helmut Stützer (1994). Die Deutschen Militärflugzeuge 1910–1918. Herford: Verlag E.S. Mittler & Sohn.
* (EN) Taylor, Michael J. H. (1989). Jane’s Encyclopedia of Aviation. London: Studio Editions.

## Išnašos
Kizelas

**Kizelas** () – miestas Rusijoje, Permės krašte, 244 km į šiaurės rytus nuo Permės, prie Kizelo upės. Turi krašto svarbos miesto statusą. Geležinkelio stotis, praeina Čusovojaus–Bereznikų plentas.

## Istorija
Kizelas ėmė kurtis XVIII a. pab., apylinkėse radus geležies rūdos ir nuo 1797 m. pradėjus kasti akmens anglis. XIX a. pab. – XX a. pr. Kizelas buvo didelis kalnakasybos centras. 1926 m. suteiktos miesto teisės. XX a. antroje pusėje veikė kalnakasybos įrengimų remonto gamykla, baldų, siuvimo kombinatai. Po TSRS griūties dauguma pramonės įmonių žlugo, 2000 m. nustota kasti anglis. Mieste labai sumažėjo gyventojų (nuo 60 tūkst. 1959 m. iki 13 tūkst. 2020 m.), apylinkės smarkiai užterštos kasybos atliekomis.

## Šaltiniai
Ināra Mūrniece

**Inara Mūrniecė** (; g. 1970 m. gruodžio 30 d. Rygoje) – Latvijos politikė, žurnalistė, gynybos ministrė (nuo 2022 m.), buvusi Saeimos pirmininkė.

## Biografija
I. Mūrniecė studijavo Aukštojoje ekonomikos ir kultūros mokykloje, kur 2007 m. įgijo vertėjo specialybę. 2009 m. baigė Latvijos universiteto Šiuolaikinių kalbų fakultetą. Iki 2011 m. – žurnalistė laikraščio „Latvijas Avīze“ redakcijoje.

2011 m., kaip Nacionalinio susivienijimo atstovė, pirmąsyk išrinkta į Saeimą, į šalies parlamentą išrinkta ir 2014, 2018 bei 2022 m. 2011–2014 m. pirmininkavo Saeimos Žmogaus teisių ir visuomenės reikalų komitetui. 2014 m. lapkričio 4 d. išrinkta Saeimos pirmininke, į šias pareigas perrinkta 2018 m.

Nuo 2022 m. gruodžio 14 d. Latvijos gynybos ministrė.

Be gimtosios latvių, moka anglų ir rusų kalbas.

## Išnašos
Niahnevičai

**Niahnèvičai**  (; arba ***Negnevičiai***, ) – agromiestelis vidurio vakarų Baltarusijoje, 20 km į šiaurės rytus nuo Naugarduko. Apylinkės centras.

## Istorija

Minimi nuo 1401 m. XV a. buvo dvaras, 1600 m. – miestelis. XIX a. buvo kaimas, Naugarduko apskrities Niahnevičų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Hornas (Nyderlandai)

**Hornas** () – miestas ir savivaldybė Nyderlandų šiaurės vakaruose, Šiaurės Olandijos provincijoje. Tai didžiausias Vakarų Fryzijos miestas ir tradicinė regiono sostinė. Nutolęs 20 kilometrų atstumu į rytus nuo Alkmaro ir 35 kilometrų į šiaurę nuo Amsterdamo. Savivaldybėje gyvena daugiau nei 73 000 gyventojų, o jos plotas – 20,38 km², todėl ji yra trečia tankiausiai apgyvendinta Šiaurės Olandijos savivaldybė po Harlemo ir Amsterdamo. Be Horno miesto, savivaldybė apima dar keletą kaimelių.

## Istorija
Iki XI a. teritorija priklausė Fryzijai, o 1357 m. Hornas įgijo miesto teises. Suklestėjo Nyderlandų aukso amžiuje. Šiuo laikotarpiu Hornas tapo klestinčiu uostamiesčių, kuriame buvo vieneri iš šešių Olandijos Rytų Indijos bendrovės (VOC) rūmų. Tačiau XVIII amžiaus pabaigoje Hornui tapo vis sunkiau konkuruoti su netoliese esančiu Amsterdamu. Galiausiai jis prarado savo uostamiesčio funkciją ir tapo regioniniu prekybos centru, daugiausia aptarnaujančiu mažesnius Vakarų Fryzijos kaimus.

Šiais laikais Hornas – miestas su moderniais gyvenamaisiais rajonais ir istoriniu miesto centru, kuris dėl savo artumo Amsterdamui kartais laikomas metropolinės zonos dalimi.

Horno kyšulys ir Horno salos buvo pavadinti šio miesto vardu.

## Sportas

### Futbolas
* HVV Hollandia – mėgėjiškas futbolo klubas;

## Žymūs miestelėnai
* Frank de Boer (* 1970), futbolininkas;
* Ronald de Boer (* 1970), futbolininkas;
* Inessa Kaagman (* 1996), futbolininkė;
* Kenzo Goudmijn (* 2001), futbolininkas;
* Max de Waal (* 2002), futbolininkas;

## Pastatai, kultūra, paminklai
Mieste daug istorinių paminklų, įskaitant rotušę, *Hoofdtoren* (pagrindinį bokštą uoste), svarstykles, miesto vartus *Oosterpoort* (rytinius vartus), kai kurias bažnyčias (pvz., *Oosterkerk*) ir daug namų iš XVIII a.

Žinomiausi muziejai: *Museum van de 20e Eeuw* (XX amžiaus muziejus), *Westfries* muziejus (Vakarų Fryzijos muziejus) ir Garo tramvajų muziejus.

Kiti lankytini objektai: Park Theatre Schouwburg Het Park ir Jan Pieterszoon Coen (1587–1629), Nyderlandų Rytų Indijos kompanijos generalinio gubernatoriaus, statula.


Hoorn, straatzicht de Roode Steen foto1 2011-04-17 09.59.JPG|
Hoorn - Hoofdtoren.jpg|
Hoorn, zicht op de Oude Doelenkade met de Hoge Brug RM517454, de toren van de Sint Antoniuskerk RM22399 en zeilschip de Steady IMG 1594 2017-10-15 15.24.jpg|
Hoorn, de Engeltjesbrug RM22609 IMG 1588 2017-10-15 15.10.jpg|
Theater Schouwburg Het Park 2014.jpg|
Jan Pieterszoon Coen statue.jpg|
Hoorn Hist Gasthaus in Stadtmitte.jpg|
Hoorn - Scheepsjongens van Bontekoe.jpg|


## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali miesto svetainė
* Vakarų Fryzijos muziejaus svetainė
* Garo tramvajų muziejaus svetainė