open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sprigtas (žaidimas)

**Sprigtas** – pirštų miklumo ir koordinacijos žaidimas, primenantis miniatiūrinį biliardą ant šachmatų lentos. Žaidžiamas šaškėmis ant kietos šachmatų dėžės tipo lentos.

Šaškės ant lentos rikiuojamos įvairiais būdais (pradžioje ant kraštinių langelių eilių eilėmis), tarp jų statant sieneles, bokštelius iš kelių šaškių. Tikslas sprigtu į savo šaškę numušti nuo lentos bent vieną priešininko šaškę, neprarandant nė vienos savosios, tuomet gaunamas naujas ėjimas. Nukritus bent vienai ėjimą dariusio žaidėjo šaškei eina jau jo priešininkas. Kėlinys baigiasi numušus visas priešininko šaškes.

Kai tarp dviejų vienos spalvos šaškių atsiduria viena ar kelios priešininko šaškės, leidžiamas ypatingas smūgis – dviejų rankų smiliais staiga suspaudžiamos savos šaškės, išstumiant tarp jų atsidūrusias priešininko šaškes. Šis smūgis gana rizikingas, kadangi neretai priešininko šaškės lekia nenuspėjama kryptimi, numušdamos smūgiuojančio šaškes.

Įgudęs žaidėjas pažįstamoje lentoje ir pažįstamomis šaškėmis (reikia gerai žinoti lentos paviršiaus slidumą, lygumą, šaškių masę) gali pradėjęs kėlinį numušti visas priešininko šaškes neduodamas jam nė vieno ėjimo. Tuomet jo priešininkui reikia laukti klaidos, kuri gali pasitaikyti tik po kelių kėlinių. Patyręs žaidėjas kaip ir biliarde apskaičiuoja pozicijas, kur sustos mušamos priešininko ir savos šaškės (kad po to būtų patogu numušti priešininko šaškes), apskaičiuoti rikošetus (kad vienu sprigtu numušti kelias ne tiesėje stovinčias šaškes), gerai apskaičiuoti sprigto jėgą (kad priešininko šaškės nukristų, o savos liktų ant lentos).

Sprigtas paprastai žaidžiamas ilga kėlinių serija. Laimėjus kėlinį laimėjusio padėtis pasunkinama – jo šaškės priartinamos prie priešininko šaškių eilės. Kai laiminčiojo šaškių eilė atsistoja ant priešpaskutinės langelių eilės ir laimima, tuomet pralaiminčiojo šaškės rikiuojamos įvairiais bokšteliais po to – tam tikromis figūromis („ratas“, „lėktuvas“ ir pan.).

Jei laimintysis laimi ir šiuos kėlinius, žaidimas pradedamas pradinėje pozicijoje, bet laimintysis žaidžia viena šaške mažesniu rinkiniu. Jei ima laimėti žaidėjas, kuris iki šiol pralaimėdavo, iki tol laimėjęs žaidėjas ima su savo šaškėmis trauktis atvirkščia kryptimi. Taip žaidžiamas sprigtas gali trukti dešimtis ar net kelis šimtus kėlinių.
Mykolas Arlauskas

**Mykolas Arlauskas** (1930 m. spalio 1 d. Turloviškėse, Žiežmarių valsčiuje – 2020 m. vasario 7 d. Vilniuje) – Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1955 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1990 m. žemės ūkio mokslų daktaras, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Nuo 1955 m. Žemdirbystės instituto mokslinis darbuotojas, nuo 1995 m. profesorius. 1990-1992 m. Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos deputatas.

2018 m. suteiktas Kėdainių krašto garbės piliečio vardas.

## Mokslinė veikla
Paskelbė darbų apie žemės dirbimą, armens pagilinimą, arimo kokybės gerinimą, žemių sukultūrinimą. Parengė rekomendacijų žemės ūkio gamybai tobulinti. Suorganizavo pirmąsias arimo varžybas Lietuvoje (1966).

## Bibliografija
* Arimas, 1982 m. 2 leid. 1987 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Biografija Seimo svetainėje .
Rimantas Astrauskas

**Rimantas Astrauskas** (g. 1955 m. kovo 16 d. Panevėžyje) – Lietuvos politinis veikėjas, Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.

## Biografija
1978 m. baigė Vilniaus universitetą. 1978–1990 m. Fizikos instituto inžinierius.

1988 m. įsitraukė į lietuvių tautinį atgimimą. Žaliųjų judėjimo veikėjas; 1990 m. su kitais įkūrė Lietuvos žaliąją partiją, 1993–1995 m. jos pirmininkas. 1990–1992 m. Lietuvos Aukščiausiosios Tarybos deputatas. 2006 m. Nacionalinės vandens, elektros ir šilumos vartotojų gynimo lygos steigėjas.

## Nuorodos
* Biografija Seimo svetainėje .

## Šaltiniai
Zbignev Balcevič

**Zbignev Balcevič** (g. 1946 m. liepos 27 d. Zaviasai, Maišiagalos valsčius, dab. Vilniaus raj.) – žurnalistas, Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.

## Biografija
1965 m. baigė Vilniaus pedagoginę mokyklą, 1972 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą.

1965–1981 m. Vilniuje dirbo mokytoju, komjaunimo ir TSKP komitetuose. 1981–1988 m. Vilniaus miesto vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas. 1988–1995 m. laikraščio „Kurier Wileński“ vyr. redaktorius. 1990–1992 m. Lietuvos Aukščiausiosios Tarybos deputatas, priklausė Lenkų frakcijai. Piliečių teisių ir tautybių reikalų komisijos pirmininko pavaduotojas. 1995–1999 m. nepriklausomas žurnalistas. 1999–2000 m. UAB „Bavedra“ dienraščio „Gazeta Wileńska“ vyr. redaktorius. 2001 m. Vilniaus apskrities viršininko pavaduotojas.

1969–1989 m. TSKP narys. 1989–1990 m. savarankiškos LKP CK biuro narys. 1993 m. Lietuvos lenkų rinkimų akcijos dalyvis, 2000–2002 m. Lietuvos lenkų sąjungos Vyriausiosios valdybos pirmininko pavaduotojas, sąjungos Vilniaus skyriaus pirmininkas.

Sutuoktinė Česlava, sūnus Robertas.

## Įvertinimas
* 2000 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis
* 2001 m. Lenkijos Ordino už nuopelnus Karininko kryžius

## Nuorodos
* Biografija Seimo svetainėje ;
* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

## Išnašos
Vilius Baldišis

**Vilius Baldišis** (g. 1961 m. sausio 5 d. Skuode) – Lietuvos ekonomistas, bankininkas, politikas, signataras.

## Biografija
Gimė Sibiro tremtinių šeimoje. 1968–1979 m. mokėsi Skuodo vidurinėje mokykloje. 1984 m. Vilniaus universiteto Ekonominės kibernetikos ir finansų fakultete įgijo ekonomisto specialybę.

1984–1985 m. SSRS valstybinio banko Lietuvos respublikinės kontoros vyresnysis ekonomistas. 1985–1990 m. Vilniaus universiteto Finansų ir kredito katedros dėstytojas. Nuo 1988 m. dirbo specialistų grupėje, parengusioje Lietuvos pinigų ir bankų savarankiškos sistemos koncepciją bei pagrindinius įstatymus.

1990–1992 m. Lietuvos Aukščiausiosios Tarybos deputatas, signataras. 1990–1993 m. Lietuvos banko valdybos pirmininkas, nuo 1993 m. Lito komiteto narys. 1994 m. „Aurabanko“ valdybos patarėjas. 1994–1997 m. „Tauro banko“ valdybos pirmininko pavaduotojas. 1997–1999 m. Baldų rūmų direktorius strategijai. 2000-2005 m. bendrovės „Vilnelės vingis“ generalinis direktorius.

1997 m. Generalinėje prokuratūroje iškeltos penkios baudžiamosios bylos dėl „Tauro banko“ turto pasisavinimo ir iššvaistymo stambiu mastu.

## Bibliografija

* Rublio nokautas / Vladas Terleckas, Vilius Baldišis. – Vilnius: Žinija, 1989. – 30 p.
* Lietuvos pinigų ir kredito sistemos koncepcija / Stasys Uosis, Vladas Terleckas, Vilius Baldišis. – Vilnius: Žinija, 1989. – 39 p.
* Pinigų fenomenas / Vilius Baldišis, Vladas Terleckas. – Vilnius: Mintis, 1990. – 85 p. – ISBN 5-417-02887-8


## Įvertinimas
* 2000 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis 

## Šaltiniai

|-
Julius Beinortas

**Julius Beinortas** (1943 m. vasario 11 d. Kačiuškiuose, Grinkiškio valsčius – 2019 m. vasario 13 d.  Panevėžyje) – Lietuvos ir Panevėžio miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas, akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.

## Biografija
1959 m. baigė Grinkiškio vidurinę mokyklą, 1965 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius – technologas. 1968 m. studijavo Friazino TSRS elektronikos pramonės ministerijos specializuotuose aukštuosiuose inžinerijos kursuose.

1959–1961 m. Kauno gamyklos „Bitukas“ darbininkas, 1965 m. Latvijos Lyvanų stiklo fabriko meistras, 1967–1990 m. Panevėžio gamyklos „Ekranas“ meistras, biuro viršininkas, cecho viršininkas, gamybos viršininko pavaduotojas.

1990–1992 m. LTSR Aukščiausiosios tarybos deputatas, 1992–2000 m. Seimo narys. 1996–2000 m. Socialinių reikalų komiteto pirmininko pavaduotojas, 2000 m. pirmininkas. 1992–2000 m. Lietuvos delegacijos Baltijos Asamblėjoje narys, kelis kartus Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas. 1997–2000 m. Pabėgėlių reikalų tarybos pirmininkas.

2000–2002 m. dirbo Socialinės apsaugos ir darbo ministerijoje, 2002–2008 m. dirbo Valstybinės darbo inspekcijos Panevėžio skyriaus viršininko pavaduotojas, vyr. darbo inspektorius. Vėliau pensininkas.

2003–2015 m. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys.

1963–1990 m. neoficialaus Lietuvos žygeivių judėjimo dalyvis, turistinių-kraštotyrinių akcijų organizatorius. 1988–1989 m. vienas iš Sąjūdžio Panevėžio rėmimo grupės steigėjų, Sąjūdžio miesto tarybos narys. Išrinktas į I Sąjūdžio seimą, LPS Steigiamojo suvažiavimo delegatas. 1992 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, partijos Lietuvos krikščionys demokratai Panevėžio miesto skyriaus narys, partijos Tarybos narys.
.

Sutuoktinė Vida, vaikai Eiginta, Aušra.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Biografija Seimo svetainėje
Egidijus Bičkauskas

**Egidijus Bičkauskas** (g. 1955 m. gegužės 29 d. Jiezne) – Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.

Nuo 1968 m. su šeima gyveno Vilniuje. 1973 m. baigęs mokyklą Žirmūnuose studijavo teisę Vilniaus universitete, dirbo prokuratūroje tardytoju. 1989 m. išrinktas TSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatu. 1990 m. tapo Aukščiausiosios Tarybos-Atkuriamojo Seimo nariu, Seimo pirmininko pavaduotoju, dirbo ambasadoriumi Rusijoje. 1996 m. išrinktas į Seimą Justiniškėse.

Nuo 1993 m. buvo Centro sąjungos narys.

## Apdovanojimai
### Nacionaliniai Apdovanojimai
*: Nepriklausomybės medalis
*: Sausio 13-osios atminimo medalis

## Nuorodos
* Biografija Seimo svetainėje .
Aleksandras Ambrazevičius

**Aleksandras Ambrazevičius** (g. 1953 m. spalio 15 d. Oliokminske, Jakutijoje) – Lietuvos inžinierius, technologijos mokslų daktaras, Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.

## Biografija
1978 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1985 m. apgynė disertaciją „Kai kurių blokinių šilumai atsparių polimerų relaksacinės savybės linijinėje ir nelinijinėje tampriai klampių deformacijų srityje“, technikos mokslų kandidatas.

1978–1990 m. Kauno staklių gamybinio susivienijimo inžinierius, Techninės informacijos, Racionalizacijos, Išradimų skyrių viršininkas. 1988–1990 m. Sąjūdžio Kauno miesto tarybos narys. 1990–1992 m. Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos deputatas, Prezidiumo narys. 1993–1996 m. valstybės konsultantas ekonominės reformos klausimais. 1995–1996 m. Krašto apsaugos ministerijos sekretorius. Nuo 1996 m. AB „Kauno staklės“ konsultantas.

1995 m. Tautos pažangos judėjimo pirmininkas ir Tautos pažangos partijos pirmininko pavaduotojas.

Žmona Nijolė, gydytoja, dukros – Kristina (g. 1977), Dovilė (g. 1983).

## Nuorodos
* Biografija Seimo svetainėje .

## Šaltiniai
Juozas Dringelis

**Juozas Dringelis** (1935 m. birželio 25 d. Pabaronėje, Varėnos rajonas – 2015 m. birželio 4 d.) – Lietuvos žurnalistas, politinis bei visuomenės veikėjas, signataras.

## Biografija
Gimė valstiečių šeimoje. Baigęs Pabaronės pradžios mokyklą toliau mokėsi Varėnoje ir Vilniuje. 1953–1957 m. dirbo įvairiose įstaigose ir organizacijose, 1957–1962 m. Eišiškių, 1962–1969 m. Varėnos rajono laikraščių redakcijose. 1965 m. neakivaizdiniu būdu baigė Vilniaus universitetą, įgijo žurnalisto specialybę. 1969–1990 m. Varėnos rajono Vykdomojo komiteto sekretorius. 1988 m. liepos mėnesį įsijungė į Sąjūdžio veiklą: buvo Varėnos rajono iniciatyvinės grupės narys, Sąjūdžio rajono tarybos narys, jos Kultūros komisijos pirmininkas.

1990–1992 m. LR Aukščiausiosios Tarybos-Atkuriamojo Seimo deputatas. 1990–1992 m. AT seniūno Eugenijaus Gentvilo pavaduotojas, dirbo Savivaldybių komisijoje. 1992–2000 m. Seimo narys, dirbo Valstybės reformų ir savivaldybių komitete, Etikos ir procedūrų komisijoje. Rūpinosi Rytų Lietuvos problemų sprendimu, Valstybinės regioninių problemų komisijos Rytų Lietuvos pakomitečio pirmininko pavaduotojas. Nuo 1997 m. Lietuvos ir Lenkijos seimų asamblėjos Lietuvos delegacijos Švietimo, kultūros ir tautinių mažumų komisijos pirmininkas.

Visą laiką rinko ir skelbė kraštotyrinę medžiagą, išspausdino apie 30 kraštotyros darbų. Žmona Valerija – bibliotekininkė. Sūnūs: Giedrius – lituanistas, Audrius – fizikas.

Palaidotas Vilniaus Antakalnio kapinėse.

## Bibliografija
* Varėnos rajonas. – Vilnius: Mintis, 1983. – 48 p.

## Įvertinimas
* 2000 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis 

## Šaltiniai
Algirdas Endriukaitis

**Algirdas Endriukaitis** (g. 1936 m. lapkričio 23 d. Kaune) – Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.

## Biografija
1954–1957 m. studijavo teisę Vilniaus universitete, 1957 m. suimtas, nuteistas už sovietų valdžiai priešišką veiklą, iki 1963 m. kalėjo Mordovijos lageriuose. 1963–1990 m. dirbo ekonomistu kolūkiuose. 1970 m. baigė ekonomiką Lietuvos žemės ūkio akademijoje.

1988 m. Šakių raj. Sąjūdžio tarybos pirmininkas. 1990–1992 m. Lietuvos Aukščiausiosios Tarybos deputatas, Laikinosios komisijos KGB veiklai tirti narys, 1992-1996 m. Seimo narys. Nuo 1995 m. tarptautinės parlamentarų grupės Čečėnijos problemoms narys, generalinis sekretorius. Blaivybės judėjimo dalyvis, 1992 m. Blaivybės muziejaus Šakiuose vienas įkūrėjų. Laikraštyje „Lietuvos aidas“ 1990–1992 m. paskelbė straipsnių ciklą „Voratinklis“ apie KGB agentus. Sudarė aforizmų knygelę „Klastingas apgavikas“ (1989 m.), parašė kn. „Politikos pardavimas“ (1998 m.).

## Nuorodos
* Biografija Seimo svetainėje .

## Šaltiniai
Kęstutis Glaveckas

**Kęstutis Glaveckas** (1949 m. balandžio 30 d. Vilniuje – 2021 m. balandžio 30 d. ten pat) – Lietuvos ekonomistas, politinis veikėjas, signataras.

## Biografija
1967 m. baigė Vilniaus A.Vienuolio vidurinę mokyklą. 1967–1972 m. studijavo Vilniaus universiteto (VU) Pramonės ekonomikos fakultete.

1972–2000 m. dėstė VU Ekonomikos fakultete. 1973–1976 m. studijavo VU aspirantūroje. 1975–1984 m. VU docentas. 1976 m. apgynė ekonomikos mokslų kandidato laipsnį. 1987 m. Talino universitete apgynė habilitacinį darbą, už kurį suteiktas habilituoto ekonomikos mokslų daktaro laipsnis.

1988 m. tobulinosi Frankfurto prie Maino universitete. 1989 m. suteiktas profesoriaus vardas. 1989–1990 m. tobulinosi Niujorko universitete, 1992–1993 m. Budapešto ekonomikos universitete.

1992–1996 m. Lietuvos ir užsienio kompanijų konsultantas. Kartu su kitais įkūrė Lietuvos laisvosios rinkos institutą, 1992–1998 m. buvo šio instituto tarybos pirmininkas. 1993–1996 m. Nacionalinės vertybinių popierių biržos tarybos pirmininkas.

Mokėjo anglų, vokiečių, rusų ir lenkų kalbas. Pirmoji žmona Aušra Glaveckienė. 1999 m. susituokė su Rūta Rutkelyte (g. 1960 m.). Vaikai Ramunė, Živilė.

Urna su palaikais palaidota Vilniaus Antakalnio kapinėse.

## Politinė veikla
1989–1990 m. LKP CK ekonomikos ir socialinių klausimų skyriaus vedėjas, CK sekretorius. 1990–1992 m. Aukščiausiosios Tarybos – Atkuriamojo Seimo deputatas. Nuo 1996 m. Seimo narys.

1998–2000 m. Lietuvos centro sąjungos (LCS) pirmininko pavaduotojas, 2000 m. sąjungos pirmininkas. 2002 m. kaip LCS kandidatas nesėkmingai dalyvavo LR Prezidento rinkimuose (surinko 0,52 proc. rinkėjų balsų). 2003 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys.

Buvo aktyvus LCS vienijimosi su Lietuvos liberalų sąjunga ir Moderniųjų krikščionių demokratų sąjunga iniciatorius ir šalininkas. 2003 m. gegužės 31 d. išrinktas Liberalų ir centro sąjungos pirmininko pirmuoju pavaduotoju. 2005 m. pašalintas iš Liberalų ir centro sąjungos. 2008 m. įstojo į politinę partiją Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdis.

## Įvertinimas
* 2000 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis 
* 2004 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordinas (Komandoro kryžius) 

## Šaltiniai

## Nuorodos
Eimantas Grakauskas

**Eimantas Grakauskas** (g. 1947 m. rugsėjo 1 d. Kelmėje) – teisininkas, teisėtyrininkas agrarininkas, advokatas, LR Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.

## Išsilavinimas, pedagoginė veikla
1974 m. baigė teisės studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete. 1985 m. gegužės 13 d. TSRS Mokslų akademijos Valstybės ir teisės instituto (Maskva) taryboje apgynė teisės mokslų kandidato daktaro disertaciją „Respublikinių organų kompetencijos vadovauti kolūkiams problemos agropramoninio komplekso vystymosi sąlygomis“ (sritis – agrarinė teisė) http://www.mokslas.mii.lt/mokslas/SRITYS/duom00.php?pav=G&sritis=S  

Nuo 1997 m. iki 2006 m. lapkričio mėn. 22 d. vertėsi advokato praktika, buvo Vilniaus universiteto Teisės fakulteto Konstitucinės ir administracinės teisės katedros agrarinės teisės dėstytojas. Buvo pirmųjų LR valstiečių ūkio, LR ūkininko ūkio įstatymo projektų autorius, agrarinės reformos pagrindinių įstatymų projektų rengimo grupių narys, vadovas.

## Verslas

Nepriklausomybės metais įsitraukė į verslą. Jis buvo Genadijaus Konopliovo įkurtos korporacijos „Lietverslas“ viceprezidentas. Neramumų metais, artėjant bankų krizei, sugebėjo susigrąžinti areštuotą prabangų butą (Vilniaus centre, Kaštonų g.), kuris vėliau, t. y. iškėlus baudžiamąją bylą, 2001 m. balandį buvo areštuotas su banku „Tauras“ susijusiose bylose (dėl banko sužlugdymo ir milijonų litų iššvaistymo). Bylose E. Grakauskui buvo pateikti kreditorių reikalavimai (apie 200 000 lt), taip pat „Turto banko“ ieškinys už padarytą žalą.

2006 m. spalio 31 d. Lietuvos Aukščiausiasis Teismas paliko galioti žemesnės instancijos teismų sprendimus, kuriais E. Grakauskas buvo pripažintas kaltu už tai, kad 1996 m. balandžio mėn. sukčiavimo būdu užvaldė svetimą (vienos iš buvusios korporacijos „Lietverslas“, įmonės turtą) 30 000 litų. Paskirtą 1,5 metų laisvės atėmimo bausmę Grakauskui iki 2008 m. sausio 12 d. buvo paskirta atlikti Vilniaus 1-ųjų pataisos namuose, ten jis dirbo bibliotekoje bibliotekininko padėjėju.

## Išnašos
Vladimir Jarmolenko

**Vladimir Jarmolenko** (g. 1948 m. gegužės 15 d. Astrachanėje) – Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.

## Biografija

1966 m. baigė Kauno 10-ąją vidurinę mokyklą. 1966–1972 m. studijavo Kauno medicinos institute ir įgijo biofiziko kvalifikaciją. Nuo 1971 m. – Sąjunginio sviesto ir sūrių pramonės mokslinio tyrimo instituto Lietuvos filialo technikas, vėliau tapo inžinieriumi – fiziku, jaunesnioju moksliniu bendradarbiu. 1977–1980 m. buvo Puščino biologinės fizikos instituto aspirantas, apgynęs disertaciją tapo Biologijos mokslų kandidatu (vėliau šis laipsnis prilygintas gamtos mokslų daktaro laipsniui). Nuo 1983 m. dirbo Kauno medicinos instituto Fizikinių ir cheminių tyrimų laboratorijos vedėju. Nuo 1986 m. buvo Biologinės ir bioorganinės chemijos katedros vyresnysis dėstytojas.

Išrinktas į Aukščiausiąją Tarybą-Atkuriamąjį Seimą, 1992-1996 m. ir 1996-2000 m. kadencijų Seimus. 1990–1993 m. buvo Piliečių teisių ir tautybių reikalų komisijos narys, nuo 1991 m. – ir jos pirmininko pavaduotojas. 1991–1993 m. veikusios derybų su Rusija dėl sovietų kariuomenės išvedimo iš Lietuvos delegacijos narys. 1992–1996 m. – Lietuvos delegacijos Šiaurės Atlanto Asamblėjoje vadovo pavaduotojas. Nuo pat įkūrimo 1993 m. – Tėvynės Sąjungos narys.

1999 m. lapkričio 21 d. atsistadydino iš Seimo nario pareigų ir perėjo į diplomatinę tarnybą. Dirbo Užsienio reikalų ministerijoje, buvo ambasados Belgijoje, Nyderlanduose ir Liuksemburge vadovas, vėliau – ambasados Graikijoje, Bulgarijoje, Rumunijoje ir Albanijoje ministras patarėjas (rezidavo Atėnuose). 2006-2008 m. buvo Lietuvos laikinasis reikalų patikėtinis Rumunijoje, 2008-2013 m. - ambasadorius šioje šalyje.

## Nuorodos
* Biografija Seimo svetainėje .

|-
Juozas Karvelis

**Juozas Karvelis** (1934 m. balandžio 18 d. Tauragės rajono Eičių kaime – 2018 m. balandžio 12 d. Klaipėdoje) – jūrininkas, politikas ir visuomenės veikėjas, Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.

## Biografija

Mokėsi Inkaklių (Šilutės r.) pradinėje mokykloje, Švėkšnos gimnazijoje, Klaipėdos jūreivystės mokykloje. 1954 m. baigė Murmansko (Rusija) jūreivystės mokyklą, kur įgijo laivavedžio profesiją. Dirbo žvejybos ir prekybos laivynuose, Klaipėdos jūrų prekybos uoste. Nuo 1980 m. tolimojo plaukiojimo laivo kapitonas. 

1988–1990 m. įsitraukė į Sąjūdžio veiklą. Buvo Klaipėdos uosto įgaliotinis, Steigiamojo suvažiavimo delegatas, Klaipėdos miesto tarybos narys. 1989 m. prisidėjo prie Lietuvos jūrininkų sąjungos atkūrimo, iki 1991 m. buvo jos tarybos pirmininkas. 

1990 m. buvo išrinktas į Aukščiausiąją Tarybą-Atkuriamąjį Seimą. Priklausė Jungtinei Sąjūdžio frakcijai, buvo jos pirmininkas.

Nepriklausomybės partijos steigimo vienas iniciatorių ir jos narys (1990–1992), vėliau – Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys (nuo 1993).

Šeima: žmona Janina Žibutė (g. 1934), vaikai - Jūratė (g. 1959), Nijolė (g. 1962), Arvydas (g. 1965).

Palaidotas Jurgaičių kaimo kapinėse (Šilutės raj.).

## Įvertinimas

* Lietuvos nepriklausomybės medalis (2000)
* Vyčio Kryžiaus ordino Komandoro kryžius (2021, po mirties)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Biografija Seimo svetainėje .
Zenonas Juknevičius

**Zenonas Juknevičius** (g. 1949 m. birželio 10 d. Pasvalio rajone, Valdeikių kaime) – advokatas, buvęs politikas, LR Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras, Lietuvos teisingumo ministras ir viceministras.

## Biografija
1977 m. Zenonas Juknevičius baigė teisės studijas VU Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją. 1977–1981 m. Šilutės rajono liaudies teismo liaudies teisėjas, 1981-1982 m. – Kupiškio valstybinės notarinės kontoros vyresnysis notaras, 1982-1987 m. – Kupiškio rajono prokuratūros tardytojas, 1987–1990 m. – LR teisingumo ministro pirmasis pavaduotojas, 1989–1990 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio sekretoriato neetatinis juridinis konsultantas. Laikinai ėjęs LR teisingumo ministro pareigas nuo 1992 m. liepos 21 d. iki 1992 m. lapkričio 26 d.

Advokatas nuo 1995 m., įsteigė savo vardu pavadintą advokato (Z. Juknevičiaus) kontorą. Derybų su „Williams“ laikotarpiu Z. Juknevičius civilinėje byloje atstovavo “Lukoil Baltija” vadovui Ivanui Paleičikui.

TŪB “Abišala ir partneriai“ steigėjas ir tikrasis narys. Kartu su Aleksandru Abišala faktiškai vykdė bendrą darbinę ir teisinių konsultacijų veiklą iki 1999 m., vėliau – formalus TŪB “Abišala ir partneriai“ narys (kadangi TŪB privalėjo turėti bent 2 tikruosius narius) iki 2004 m. gegužės mėn.

## Privatus gyvenimas

Zenonas Juknevičius vedęs, žmona – Rasa Urbonaitė-Rastauskienė-Juknevičienė (g. 1958 m.), politikė, krašto apsaugos ministrė; turi dukrą ir sūnų.

|-

## Nuorodos
* Biografija Seimo svetainėje ;
* Infolex informacija.
Jurgis Jurgelis

**Jurgis Jurgelis** (g. 1942 m. rugpjūčio 9 d. Šiauliuose) – žvalgybininkas ir politikas, Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras, Valstybės saugumo departamento (VSD) vadovas.

## Biografija

Baigęs Vilniaus pedagoginio universiteto Matematikos ir Vilniaus universiteto Teisės fakultetus.  Valstybinėje konservatorijoje studijavo režisūrą.

1967–1975 m. dirbo matematikos mokytoju Vilniaus 21-osios vidurinėje mokykloje. 1975–1990 m. – Lietuvos Mokslų akademijos Filosofijos, sociologijos ir teisės instituto mokslinis darbuotojas. Išrinktas į Aukščiausiąją tarybą – Atkuriamąjį Seimą. 1992 m. Seimo Piliečių teisių ir tautybių reikalų komisijos pirmininkas. 

1993–1998 m.  VSD generalinis direktorius. 1996 m. jam suteiktas Valstybės saugumo generolo laipsnis. Nuo 1998 m. dirbo Valstybės saugumo departamento patarėju. Nuo 2002 m. birželio 14 d. iki 2004 m. vasario 25 d. – ministro pirmininko patarėjas. Nuo 2004 m. vasario 18 d. iki 2005 m. vasario 17 d. – Valstybės sienos apsaugos tarnybos vadas. 2004 m. suteiktas vidaus tarnybos generolo laipsnis. Po to dirbo policijos generalinio komisaro padėjėju. Nuo 2007 m. sausio 10 d. – Užsienio reikalų ministerijos patarėjas.

## Nuorodos
* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai;
* Biografija Seimo svetainėje .

## Išnašos
Kęstutis Lapinskas

**Kęstutis Lapinskas** (g. 1937 m. sausio 29 d. Bedaliuose, Šakių valsčius) – Lietuvos teisininkas, teisėtyrininkas konstitucionalistas, politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1960 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą (VU TF), įgijo teisininko kvalifikacinį laipsnį. 1960–1963 m. Juridinės komisijos prie LSSR Ministrų Tarybos konsultantas. 1963–1966 m. studijavo Maskvos M. Lomonosovo valstybinio universiteto aspirantūroje, teisės mokslų kandidatas. 1966–1990 m. VU TF vyresnysis dėstytojas, prodekanas; nuo 1969 m. docentas, 1973–1990 m. Valstybinės teisės katedros vedėjas, VU TF Konstitucinės ir administracinės teisės katedros dėstytojas.

1990–1992 m. LR AT deputatas, išrinktas Šiaulių Gubernijos rinkimų apygardoje. Signataras, LR Konstitucijos projekto rengimo grupės narys, Laikinosios komisijos LR Konstitucijos projektui parengti pirmininkas. Rengė LR Konstitucinio Teismo įstatymo, kitų įstatymų projektus, dalyvavo kurdamas šalies teismų sistemą, dirbo aukštų pakopų bendrosios kompetencijos bei administraciniame teismuose.

1993–1999 m. LR Konstitucinio Teismo teisėjas. 1999–2000 m. Lietuvos apeliacinio teismo Administracinių bylų skyriaus pirmininkas. 2000–2002 m. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo pirmininkas. Nuo 2002 m. kovo 19 d. iki 2011 m. kovo 14 d. Konstitucinio Teismo teisėjas , 2008 m. kovo 21 d. – 2008 m. balandžio 3 d. laikinai einantis pirmininko pareigas, iki 2011 m. balandžio 12 d. pirmininkas. 2011–2012 m. Teisėjų etikos ir drausmės komisijos pirmininkas.

Mokslinių interesų kryptys – konstitucinė teisė, administracinė teisė, dėstomi dalykai – lyginamoji konstitucinė teisė, konstitucinė priežiūra. Parašė teisės knygų, paskelbė mokslinių straipsnių iš valstybinės ir administracinės teisės, dalyvavo konferencijose, mokslinių, mokslinių-metodinių tarybų, redkolegijų veikloje.

Vedęs, turi 2 dukras ir sūnų.

## Bibliografija
* Tarybinės valstybės ir teisės pagrindai: mokymo metodinė priemonė (su kitais). – Kaunas: Šviesa, 1975. – 138 p.
* Teisinis darbas įmonėje (su kitais), 1977 m.
* Vietinės Tarybos valdymo aparatas. – Vilnius: Mintis, 1977. – 61 p.
* Liaudies draugovininkui spie teisę (su kitais), 1979 m.
* Vietinių Tarybų organizacinė veikla / Kęstutis Lapinskas, Pranas Petkevičius, Juozas Žilys. – Vilnius: Mintis, 1979. – 246 p.
* Tarybinė administracinė teisė / Kęstutis Lapinskas, Pranas Petkevičius. – Vilnius: Mintis, 1980. – 471 p.
* Lietuvos TSR konstituciniai institutai. – Vilnius: Mintis, 1981. – 219 p.
* Tarybinė valstybinė teisė. – Vilnius: Mintis, 1987. – 343 p.

## Įvertinimas
* 1999 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Karininko kryžius 
* 2000 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis
* 2011 m. Lenkijos Ordino už nuopelnus Komandoro kryžius

## Šaltiniai
Egidijus Jarašiūnas

**Egidijus Jarašiūnas** (g. 1952 m. spalio 9 d. Raguvėlė, Panevėžio raj.) – teisininkas, konstitucionalistas, ES Teisingumo Teismo (ESTT) teisėjas, Mykolo Romerio universiteto (MRU) profesorius, Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras, Konstitucinio Teismo teisėjas (1996–2005).

## Biografija
Vidurinę mokyklą baigė Panevėžyje. Nuo 1974 iki 1979 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisę. 1999 m. LTU apgynė teisės krypties disertaciją (*Valstybės valdžios institucijų santykių problemos konstitucinėje justicijoje*), socialinių mokslų teisės krypties daktaras.

Nuo 1980 m. Lietuvos advokatų kolegijos narys. 1980-1990 m. dirbo Širvintų rajono ir Panevėžio miesto juridinėse konsultacijose advokatu. Buvo vienas aktyviausių Sąjūdžio Panevėžio skyriaus narių, Sąjūdžio Panevėžio miesto tarybos pirmininkas. Pasižymėjo precizišku ir ramiu mąstymu, juridiškai tiksliomis formuluotėmis. 1988 metų spalio 22-23 dienomis dalyvavo Sąjūdžio Steigiamajame suvažiavime. Vėliau išrinktas į Lietuvos Sąjūdžio Seimą.
Buvo 1990 m. išrinktas LR Aukščiausiosios Tarybos deputatu; Nepriklausomybės Akto signataras. 1992 m. išrinktas LR Seimo nariu, Valstybės ir teisės komiteto narys.

Jam vėliau suteiktas profesoriaus pedagoginis vardas. Egidijus Jarašiūnas – MRU Teisės fakulteto dekanas, prieš tai buvo Konstitucinės teisės katedros vedėjas. Mokslinių interesų sritys – lyginamoji teisėtyra, konstitucionalizmas. Publikavo per 30 mokslinių straipsnių, dalyvavo tarptautinėse konferencijose ir skaitė pranešimus.

Nuo 2010 m. spalio 6 d. iki 2012 m. spalio 6 d. ES Teisingumo Teismo teisėjas.

Vedęs. Žmona Lidija dirba Panevėžio respublikinėje ligoninėje. Turi sūnų ir dukterį.

## Publikacijos

* Monografija *Valstybės valdžios institucijų santykiai ir Konstitucinis Teismas* (2003);
* Monografija *Konstitucingumas ir pilietinė visuomenė* (2002), bendraautoris;
* Studija *Constitutional Justice in Lithuania* (2003), bendraautoris;
* Vadovėlis *Lietuvos konstitucinė teisė* (I leidimas 2001 m., II leidimas 2002), bendraautoris.

## Šaltiniai
Mečys Laurinkus

**Mečys Laurinkus** (g. 1951 m. gegužės 22 d. Klaipėdoje) – Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.

## Biografija
1979 m. Mečys Laurinkus baigė tuometinį Vilniaus valstybinį universitetą, įgijo filologo specialybę, dirbo keliose Vilniaus rajono vidurinėse mokyklose mokytoju (1979–1983 m.). Po to dirbo Lietuvos Mokslų Akademijos Filosofijos, sociologijos ir teisės instituto moksliniu bendradarbiu (1983–1990), buvo Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio aktyvistas, tarybos narys, Sąjūdžio sekretorius.

1989 m. Mečys Laurinkus buvo išrinktas TSRS liaudies deputatu Tauragės teritorinėje rinkimų apygardoje. TSRS Aukščiausioje Taryboje buvo įtrauktas į Nacionalinio saugumo ir gynybos komitetą.

1990 m. išrinktas Aukščiausiosios Tarybos deputatu, parlamente – AT Prezidiumo nariu.

1990 m. kovo 20 d. paskirtas naujai susiformavusio Valstybės saugumo departamento (VSD) prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės (Premjerė – Kazimiera Prunskienė) generaliniu direktoriumi, jo pavaduotojais paskirti Viktoras Zėdelis ir Danas Arlauskas.

1998 m. birželio 3 d. – 2004 m. balandžio 30 d. vadovavo VSD, vėliau paskirtas ambasadoriumi Ispanijos Karalystėje.

2008 m. atšauktas iš ambasadoriaus pareigų Ispanijoje. Paskirtas ambasadoriumi Gruzijoje.

2009 m. gruodį atšauktas iš ambasadoriaus pareigų Gruzijoje.

## Šaltiniai
* Biografija Seimo svetainėje .

## Nuorodos
* Į saulėtąją Ispaniją – paskui savo viršininką: buvęs Saugumo departamento vadovas M. Laurinkus svetur nesijaučia vienišas  lrytas. lt;
* Lietuvos ambasadorius ir garbės konsulas nebeišsitenka Ispanijoje balsas. lt;
* I.Degutienė: M.Laurinkus iš Gruzijos atšauktas ne be pagrindo 15min. lt;
* M.Laurinkus prašo signataro rentos 15min. lt.

|-

|-

|-

|-
Arvydas Kostas Leščinskas

**Arvydas Kostas Leščinskas** (g. 1946 m. lapkričio 15 d. Kėdainiuose) – ekonomistas, buvęs politinis veikėjas, Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos Akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras, Lietuvos energetikos ministras, Vilniaus universiteto Ekonomikos fakulteto docentas.

## Biografija
1964 m. baigė Šakių vidurinę mokyklą. Tais pačiais metais pradėjo dirbti elektriku Kėdainių chemijos kombinate.1970 m. baigė studijas Kauno politechnikos institute, inžinierius mechanikas. 1970–1972 m. dirbo Kėdainių cukraus fabrike pamainos viršininku. 1972–1975 m. dirbo Vilniaus magnetinių įrašų konstravimo biure vyresniuoju inžinieriumi. 1975–1978 m. dirbo Lietuvos TSR valstybinio plano komiteto Liaudies ūkio planavimo ir ekonomikos mokslinio tyrimo institute vyresniuoju moksliniu bendradarbiu. Studijavo aspirantūroje, apgynė disertaciją, 1984 m. ekonomikos mokslų daktaras, docentas.

Nuo 1986 m. iki 1990 m. VU Ekonomikos fakulteto docentas, prodekanas. 1989 m. stažavo Vokietijoje, Manheimo universitete. Prasidėjus atgimimui ir reformoms, 1989 m. dalyvavo LTSR Ministrų Tarybos sudarytos Įmonių darbo grupės veikloje, ruošiant šio ekonomikos sektoriaus pertvarkymo įstatymus. Vienas iš Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio rinkiminės programos ekonominės reformos dalies rengėjų. 1990 m. išrinktas deputatu į LR Aukščiausiąją Tarybą Radviliškio vienmamdatėje rinkiminėje apygardoje Nr.89. Nuo 1990 m. iki 1992 m. LR Aukščiausiosios Tarybos -Atkuriamojo Seimo Ekonomikos komisijos pirmininko pavaduotojas, Liberalų frakcijos narys Nuo 1992 m. iki 1995 m. Lietuvos Susisiekimo ministro pavaduotojas. 1993 m. aktyviai prisidėjo organizuojant popiežiaus Jono Pauliaus II vizitą Lietuvoje, buvo Vyriausybinės komisijos narys, atsakingas už transportą. 1993–1994 m. buvo Derybų su Nepriklausomų valstybių sandraugos šalimis darbo grupės narys. Nuo 1995 m. iki 1996 m. LR energetikos ministras.

Nuo 1996 m. draudimo bendrovės UAB „Industrijos garantas" direktorius, generalinis direktorius. Lietuvos Respublikos transporto priemonių draudikų biuro valdybos narys (2003–2007 m.) Yra atlikęs išradimų, paskelbęs mokslinių darbų aktualiais ekonomikos plėtojimo, jos struktūrinių poslinkių klausimais. Lietuvos žiniasklaidoje spausdina straipsnius ir komentarus ekonomikos temomis.

## Nuorodos
* Biografija Seimo svetainėje 

|-
Albertas Miškinis

**Albertas Miškinis** (g. 1938 m. balandžio 12 d. Panevėžio rajone, Repšiškių kaime) – Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.

## Biografija

1954 m. baigė Ramygalos vidurinės mokyklos septynias klases. 1958 m. - Panevėžio hidromelioracijos technikumą. 1970 m. - Lietuvos žemės ūkio akademiją.

1958-1959 m. dirbo Alytaus melioracijos statybos valdyboje darbų vykdytoju. 1960-1962 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1963-1964 m. dirbo Alytaus melioracijos statybos valdyboje darbų vykdytoju, Alytaus melioracijos grupės viršininku. 1964-1974 m. - Respublikinio vandens ūkio projektavimo instituto Šilutės skyriuje vyresniuoju inžinieriumi, grupės vadovu. 1971 m. persikėlė į Uteną, iki 1990 m. dirbo statybose, daugiausia Kaimo statybos ministerijos sistemoje. 1992-1996 m. – Utenos žemės ūkio ir maisto pramonės mokyklos direktoriaus pavaduotojas gamybai, mokomojo ūkio vedėjas. 1996-2000 m. – individualios projektavimo įmonės direktorius. 2000 m. išėjo į pensiją.

1989 m. įstojo į Lietuvos demokratų partiją. 1990-1992 m. buvo LR Aukščiausiosios Tarybos-Atkuriamojo Seimo deputatas. Nuo 1992 m. – Krikščionių demokratų partijos narys.

## Nuorodos
* Biografija Seimo svetainėje .
Algimantas Norvilas

**Algimantas Norvilas** (g. 1953 m. lapkričio 4 d. Šiauliuose) – Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras, aktorius, režisierius.

## Biografija
1972 m. baigė Šiaulių 9-ąją vidurinę mokyklą, 1972-1976 m. studijavo Lietuvos konservatorijos Aktoriaus meistriškumo fakultete, 1984-1989m. – Maskvos valstybinio A. Lunačiarskio teatro meno institute (GITIS), dramos teatro režisūros specialybę.

1976-1986 m. – Kauno valstybinio akademinio dramos teatro aktorius ir režisieriaus padėjėjas, 1986-1987 m. – Kauno valstybinio dramos treatro režisierius, 1987-1990 m. – Kauno menininkų namų direktorius, 1990-1992 m. – LR Aukščiausiosios Tarybos-Atkuriamojo Seimo deputatas, 1993-1995 m.- LR Prezidento referentas, nuo 1996 m. – Lietuvos žvejybos ir žuvies perdirbimo įmonių asociacijos prezidentas.

## Nuorodos
* Biografija Seimo svetainėje .
Česlav Okinčic

**Česlav Okinčic** (; g. 1955 m. rugsėjo 13 d. Vilniuje) – teisininkas, verslo teisės advokatas, Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.

## Biografija
Baigė Vilniaus J. I. Kraševskio vidurinę mokyklą.
1982 m. Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultete įgijo teisininko kvalifikaciją.

Nuo 1982 m. iki 1990 m. Vilniaus miesto 1-os advokatų kontoros advokatas, nuo 1990 m. Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos (Atkuriamojo Seimo) narys, Lietuvos Respublikos nepriklausomybės atkūrimo akto signataras, LR Seimo Užsienio reikalų komiteto pirmininko pavaduotojas. 1996 m. įsteigė advokatų kontorą „Aničas, Okinčic ir partneriai“. Nuo 1998 m. Lietuvos Respublikos Prezidento patarėjas, nuo 2001 m. nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius, nuo 2006 m. Lietuvos Respublikos Ministro Pirmininko konsultantas.

Nuo 2005 m. balandžio mėn. advokatų kontoros „Sutkienė, Pilkauskas ir partneriai“ asocijuotas partneris. Praktikos sritys – įmonių susijungimai ir įsigijimai. Konsultavo vienas didžiausių Lenkijos bendrovių „Kulczyk Holding S.A.“ (dėl investicijų Centrinėje ir Rytų Europoje 2006 m.), naftos perdirbimo įmonę „Lotos S.A.“ (dėl investicijų Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje, Rusijoje, Kazachstane, Ukrainoje ir Baltarusijoje 2006 m.), taip pat naftos ir dujų gavybos bendrovę „Petrobaltic“ S. A. dėl investicijų Lietuvoje (2006 m.).

Lietuvos advokatūros narys, VU tarybos narys.

## Apdovanojimai
* Lietuvos nepriklausomybės medalis, 2000 m. 
* POL-CUL fondo premija
* Lenkijos Respublikos kultūros ministro medalis „Zasłużony dla Kultury Polskiej" (Nusipelnęs lenkų kultūrai)
* Lenkijos Respublikos Nepriklausomybės Komandoro kryžiaus ordinas (už nuopelnus, skatinant lenkų tautinę savimonę ir gerus Lenkijos ir Lietuvos santykius), 1996 m.
* Lenkijos Respublikos Nepriklausomybės Komandoro kryžiaus ordinas su žvaigžde, 1999 m..

## Šaltiniai
Stasys Malkevičius

**Stasys Malkevičius** (g. 1928 m. kovo 17 d. Rokiškio apskrities Panemunėlio valsčiaus Salagirio kaime) – Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.

## Biografija
1952 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius elektromechanikas.

1949–1952 m. mokėsi ir dirbo Klaipėdos žvejybos laivyno projektavimo institute konstruktoriumi, skyriaus viršininku; 1958–1985 m. – Klaipėdos probleminės jūrų elektrožūklės laboratorijos viršininku, Kaliningrado pramoninės žvejybos mokslinio gamybinio susivienijimo Klaipėdos filiale vyr. inžinieriumi. Nuo 1985 m. Kauno politechnikos instituto Klaipėdos fakulteto docentas, katedros vedėjas. Yra technikos mokslų daktaras.

1990–1992 m. Aukščiausiosios Tarybos-Atkuriamojo Seimo deputatas, dirbo Valstybės atkūrimo ir Konstitucijos komisijoje pirmininko pavaduotoju, priklausė Jungtinei Sąjūdžio frakcijai, nuo 1991 m. buvo jos pirmininku. 1992–2000 m. Seimo narys. Dirbo Ekonomikos komiteto pirmininko pavaduotoju, Ekonomikos komiteto narys, Ūkio infrastruktūros pakomitečio pirmininkas.

Nuo 1988 m. dalyvavo Klaipėdos miesto Sąjūdžio veikloje. Buvo Nepriklausomybės partijos tarybos narys. Nuo 1993 m. Tėvynės Sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys.

## Nuorodos
* Biografija Seimo svetainėje .
Leonas Milčius

**Leonas Milčius** (g. 1942 m. gruodžio 11 d. Kluoniškiuose) – Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.

## Biografija
1949–1956 m. mokėsi Zapyškio septynmetėje mokykloje, 1956–1960 m. – Ežerėlio vidurinėje mokykloje. 1965 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Mechanizacijos fakultetą.

1965–1967 m.Joniškėlio žemės ūkio technikumo dėstytojas. 1967–1990 m. Lietuvos žemės ūkio mechanizacijos ir elektrifikacijos mokslinio tyrimo instituto aspirantas, jaunesnysis mokslinis bendradarbis, šio instituto Projektavimo konstravimo biuro skyriaus vedėjas. 1990–1992 m. Žemės ūkio ministerijos Mokslo ir mokymo departamento direktorius.

1990–1992 m. Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos deputatas, dirbo Agrariniame komitete, priklausė Lietuvių tautininkų sąjungos frakcijai. 1992–1996 m. Seimo narys, dirbo Socialinių reikalų ir darbo komitete, Lietuvių tautininkų sąjungos frakcijos seniūnas.

1997–2000 m. Lietuvos žemės ūkio inžinerijos instituto Konstravimo-projektavimo biuro vedėjas, Lietuvos žemės ūkio universiteto vyresnysis asistentas. 2001–2004 m. Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos Darbo ekonomikos ir mokymo metodikos tarnybos direktorius.

## Nuorodos
* Biografija Seimo svetainėje .
Vytautas Paliūnas

**Vytautas Paliūnas** (1930 m. rugpjūčio 13 d. Kėdainiuose – 2005 m. kovo 12 d.) – Lietuvos inžinierius hidrotechikas, pedagogas, signataras.

## Biografija
1949 m. sidabro medaliu baigė Kėdainių vidurinę mokyklą. 1949–1954 m. studijavo Kauno politechnikos institute (KPI, nuo 1990 m. KTU), po baigimo dirbo asistentu Hidrotechnikos katedroje. 1958–1961 m. VODGEO mokslinio instituto (Maskva) aspirantas. Nuo 1961 m. KPI Teorinės mechanikos katedros vyr. dėstytojas.

1963 m. Maskvoje apgynė technikos mokslų kandidato disertaciją. 1965–1991 m. KPI Teorinės mechanikos katedros vedėjas, 1967 m. docentas. 1970 m. Maskvoje apgynė technikos mokslų daktaro disertaciją, 1972 m. profesorius. 1983 m. už kolektyvinį darbą „Funkciniai ir technologiniai ESM mechanizmai – teorija, konstrukcijos ir pritaikymas“ apdovanotas LSSR valstybine premija.

Prasidėjus Atgimimui, aktyviai įsijungė į visuomeninę veiklą, KPI Teorinės mechanikos katedroje įkūrė Sąjūdžio grupę. 1989 m. Vytauto Didžiojo universiteto iniciatyvinės grupės narys, 1989 m. birželio mėn. išrinktas į VDU Statuto rengimo grupę. 1990–1992 m. Aukščiausiosios Tarybos – Atkuriamojo Seimo deputatas, išrinktas Panemunės rinkiminėje apygardoje Nr. 30. 1990 m. kovo 11 d. Nepriklausomybės atstatymo akto signataras. Priklausė Sąjūdžio, vėliau Nuosaikiųjų frakcijai, dirbo Švietimo, mokslo ir kultūros (nuo 1990 m. kovo 20 d.), Ekonomikos (nuo 1991 m. lapkričio 26 d.) komisijose.

1990–1992 m. Lietuvos radijo ir televizijos valdybos narys. 1991–1999 m. Lietuvos mokslo tarybos narys. 1992 m. už vadovėlį aukštosioms mokykloms „Teorinė mechanika“ skirta Lietuvos mokslo premija. 1993–1997 m. KTU Teorinės mechanikos katedros profesorius. 1995–1996 m. Kauno miesto tarybos narys, atstovavo Tėvynės Sąjungai, iki 1996 m. Biudžeto ir ekonomikos komiteto pirmininkas.

Spaudoje paskelbė apie 70 mokslinių darbų, kuriuose nagrinėtos hidrodinamikos, teorinės mechanikos ir tamprumo teorĳos problemos.

Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

## Įvertinimas
* 1983 m. LSSR valstybinė premija (su kitais)
* 1992 m. Lietuvos nacionalinė premija
* 2000 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis

## Šaltiniai
Saulius Pečeliūnas

**Saulius Pečeliūnas** (1956 m. sausio 19 d. Druskininkuose – 2023 m. gruodžio 2 d.) – Lietuvos inžinierius, politikas, Kovo 11-osios akto signataras.

## Biografija
1974 m. baigė Vilniaus 23-ąją vidurinę mokyklą. 1979 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, įgijo inžinieriaus kelininko specialybę. 1979–1990 m. buvo Miestų statybos projektavimo instituto vyresnysis inžinierius kelininkas.

Politinėje veikloje pradėjo dalyvauti 1980 m. Bendradarbiavo leidžiant pogrindinį leidinį „Lietuvos Katalikų Bažnyčios kronika“. 1988–1990 m. – Lietuvos Sąjūdžio Seimo narys. Pirmosios Lietuvoje atkurtos partijos – Lietuvos demokratų partijos atkūrimo deklaracijos (pasirašyta 1989 m. vasario 4 d.) signataras.

Išrinktas į Atkuriamajį Seimą, 1992–1996 m., 1996–2000 m. ir 2004–2008 m. kadencijų Seimus. Buvo Aukščiausiosios Tarybos (į kurią kandidatavo remiamas Sąjūdžio ir Lietuvos demokratų partijos) Krašto apsaugos ir vidaus reikalų komisijos pirmininkas, Lietuvos valstybinės derybų su Rusijos Federacija dėl okupacinės kariuomenės išvedimo iš Lietuvos delegacijos narys. 1992–1996 m. kadencijos Seime (į kurį išrinktas pagal jungtinį Lietuvos krikščionių demokratų, Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos, Lietuvos demokratų partijos sąrašą) – Nacionalinio saugumo komiteto pirmininko pavaduotojas. 1996–2000 m. kadencijos Seime dirbo Nacionalinio saugumo (nuo 1999 m. – Nacionalinio saugumo ir gynybos) komitete, buvo Peticijų komisijos pirmininkas.

2000–2001 m. buvo bedarbis. 2001–2004 m. – Muitinės departamento prie Finansų ministerijos Pažeidimų prevencijos skyriaus vyriausiasis inspektorius.

1989–2001 m. – Lietuvos demokratų partijos narys ir pirmininkas. Nuo 2003 m. – Tėvynės sąjungos narys.

Žmona Lina Pečeliūnienė – „Lietuvos aido“, vėliau – „Valstiečių laikraščio“ žurnalistė ir politikos apžvalgininkė.

## Išnašos

## Nuorodos
* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai
* Biografija Seimo svetainėje
Eugenijus Petrovas

**Eugenijus Petrovas** (1936 m. balandžio 26 d. Leningrade, Rusijos TFSR, TSRS – 2023 m. lapkričio 28 d. Vilniuje) – inžinierius, politikas, Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.

## Biografija
1942 m. kartu su tėvais vokiečių okupacinės valdžios atitremtas į Lietuvą, Joniškėlio valsčiaus Meškalaukio kaimą. 1955 m. baigė Joniškėlio vidurinę mokyklą. 1960 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą. 1960–1963 m. dirbo mokytoju Šiaulių 5-ojoje vidurinėje mokykloje. 1963 m. persikėlus gyventi į Vilnių, iki 1969 m. dėstė Lengvosios pramonės technikume. 1969–1973 m. dirbo Lietuvos mokslų akademijos Fizikos ir matematikos institute vyresniuoju inžinieriumi, 1973–1979 m. – Vilniaus „Ventos“ gamybinio susivienijimo konstravimo biure vadovaujančiuoju inžinieriumi, 1979–1990 m. – Lietuvos mokslų akademijos Puslaidininkių fizikos instituto „Helikono“ bandomojoje gamykloje 1-os kategorijos inžinieriumi konstruktoriumi. Vilniaus miesto Sąjūdžio tarybos pirmininko pavaduotojas. 1990 m. išrinktas Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos (Atkuriamojo Seimo) deputatu.

1990–1992 m. buvo Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo narys. Dirbo biudžeto bei Piliečių teisių ir tautybių reikalų komisijoje. Buvo AT deputatų komisijos Šalčininkų rajono, Ignalinos Sniečkaus (dabar Visagino) gyvenvietės savivaldybių tarybų, jų organizacijų ir pareigūnų antikonstitucinei veiklai ištirti pirmininkas. Ignalinos atominės elektrinės perėmimo Lietuvos Respublikos jurisdikcijon darbo grupės narys. LR AT (Atkuriamajame Seime) Centro frakcijos narys, vienas iš Lietuvos centro judėjimo steigimo iniciatorių, Centro sąjungos narys. 1993 m. Lietuvos Valstybinės regioninių problemų komisijos prie LR Seimo patarėjas. 1994–1997 m. Regioninių problemų ir tautinių mažumų departamento prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės vyriausiasis specialistas, skyriaus vedėjas. 1998 m. Tautinių mažumų ir išeivijos departamento prie LR Vyriausybės Rytų Lietuvos grupės vadovas.

## Išnašos

## Nuorodos
* Biografija Seimo svetainėje .
Vidmantas Povilionis

**Vidmantas Povilionis** (g. 1948 m. gegužės 29 d. Kaune, Žaliakalnyje) – pasipriešinimo sovietinei okupacijai dalyvis, Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.

## Biografija
* 1966 m. Vidmantas Povilionis baigė Kauno Jono Jablonskio vidurinę mokyklą;
* 1966–1971 m. studijavo Kauno politechnikos instituto Cheminės technologijos fakultete;
* Už dalyvavimą pasipriešinimo sovietinei okupacijai veikloje 1973 m. buvo suimtas, nuteistas ir iki 1975 m. kalėjo "Ypatingai pavojingų valstybinių nusikaltėlių" lageriuose (Baraševo ir Potmos, Mordovijoje);
* 1988–1990 m. mokėsi aspirantūroje Vadybos akademijoje.

### Diplomato karjera
* 1990–1992 m. – Lietuvos Aukščiausiosios Tarybos deputatas, Užsienio reikalų komisijos narys;
* 1992 m. – Aukščiausiosios Tarybos Užsienio reikalų komisijos pirmininkas, Aukščiausiosios Tarybos delegacijos ryšiams su Europos Parlamentu vadovas;
* 1994–1997 m. – konsulas, Lietuvos Respublikos konsulato Seinuose vadovas;
* 1997 m. gruodžio 23 d. – 2001 m. spalio 31 d. Lietuvos Respublikos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Atėnuose, Graikijoje;
* 2002–2003 m. – Vidaus reikalų ministerijos Tarptautinių ryšių ir Europos integracijos departamento Europos integracijos skyriaus vyriausiasis specialistas.

## Šeima

Vidmantas Povilionis vedęs, žmona – Veronika Povilionienė, dainininkė.

## Nuorodos, išnašos
* Asmeninė svetainė ;
* Biografija Seimo svetainėje ;
* VRK informacija .

|-