open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Šlavė

**Šlavė** – nedidelė upė Anykščių rajone. Kairysis Šventosios intakas, įteka į ją 83,2 km atstumu nuo jos žiočių, priklauso Šventosios baseinui. Upelio hidrologinis nr. 12210710.

Upelio ištakos – šaltiniuota versminga vieta Šlavėnų kaime. Aukštupyje kerta kelius  ir , toliau vingiuoja Anykščių šilelyje. Čia upelio slėnis siauras, krantai aukšti, vietomis iki 35 m. Vagoje daug įvairaus dydžio akmenų, medžių išvartų.

Upėvardis kildinamas iš žodžio *šluoti/šlavu/šlaviau* („valyti, braukti šluota“), kuris seniau galimai sietas su švara, tyrumu (plg.  „valau“,  „valau, skalauju, plaunu“,  „grynas, tyras“).

## Gamtinės vertybės

Pakrantėse auga vienos labiausiai paplitusių kerpsamanių – paprastoji maršantija ir kūginė apiželė.

Upelis garsėja čia esančia Šlavės atodanga su išlikusiais priešledyninio kvartero periodo geologiniais sluoksniais. Slėnyje rasta 25 mln. metų senumo šiltųjų kraštų medžių (kukmedžių, bukų, skroblų ir kt.) žiedadulkių.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Šlavė
Skerdūmės tvenkinys

**Skerdūmės tvenkinys** – tvenkinys Kėdainių rajone, 1,5 km į šiaurę nuo Pašušvio. Susidaręs patvenkus Skerdūmės upelį (Šušvės intakas) 1,8 km nuo jo žiočių.

Tvenkinio ilgis (iš rytų į vakarus) 1,58 km, plotis iki 0,16 km. Altitudė 92,3 m. Krantai aukštoki, vietomis apaugę medžiais ir krūmais. Aplinkui plyti dirbami laukai, iš vakarų prieina Pašušvio miškas. Vandens pralaida – šachtinė. Tvenkinys įrengtas 1972 m. Apie 1998 m. nurodyta, kad Skerdūmės tvenkinys priklausė ūkininkui Kupriui.

Šalia tvenkinio įsikūrę Paskerdūmio ir Paskerdūmiuko kaimai.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Vosbučių atodanga

**Vosbučių atodanga** – valstybinės reikšmės gamtos paveldo objektas Kėdainių rajone, Krakių seniūnijoje, Šušvės dešiniajame krante, Vosbučių botaniniame-zoologiniame draustinyje. Atodanga pasiekiama nuo kelio Pernarava–Pašušvys, Guptilčių kaime už Rievonės upokšnio pasukus į dešinę link sodybos, tada pievų taku ~400 m žemyn, link Šušvės. Nuo jos kranto atsiveria reginys į atodangą.

Vosbučių atodanga silikatinė, užima 0,23 ha. Už 200 m į šiaurę nuo atodangos stūkso Pečupės atskirtas Vosbučių piliakalnis. Keli kilometrai žemiau Šušve atsiveria Pilsupių atodanga.


Vosbučių atodanga 1.jpg
Vosbučių atodanga 2.jpg
Vosbučių atodanga 3.jpg


## Šaltiniai
Laimutis

** Laimutis (Miežinta, Smulkė)** – upė Anykščių rajone, priklauso Šventosios baseinui. Jungia Mūšėjaus ir Smulkio ežerus. Vyresnysis vandentakis – Mūšėjaus ežeras. Upelio hidrologinis nr. 12210656
. Upės ilgis 5 km,
baseino plotas 19 km².

Per Buivydus tekantis upelis 1869 m. vadintas Upa, vėliau minimas kaip Miežiškis, Miežis, Miežinta, kol apie 1973 m. oficialiai pavadintas Laimučio vardu, laikant, kad ta pati upė, ištekėjusi iš Versmyno ežero (Utenos r.), sujungusi Versmyno, Smulkio, Mūšėjaus, Limino, Dusyno ir Rubikių ežerus, paskui nuteka į Šventąją. Laimučio vardas kitur neprigijo, liko tik vienai upelės atkarpai.

## Šaltiniai
2019 m. pasaulio krepšinio čempionatas

**2019 m. [[pasaulio krepšinio čempionatas]]** – 18-tas pasaulio krepšinio čempionatas, kuris vyko 2019 m. Šis čempionatas žymėjo naują Pasaulio krepšinio čempionatų erą – pirmą kartą nuo 1967 m. šios varžybos nesidubliuoja su FIFA pasaulio čempionatu, taip pat komandų skaičius padidintas iki 32. Čempionatas taip pat bus atranka į 2020 m. olimpiadą.

Pirmą kartą pasaulio čempionate dalyvavo Čekija ir Juodkalnija. Tuo tarpu Brazilija ir JAV vienintelės, nepraleidusios nei vieno krepšinio pasaulio čempionato.

## Miesto rinkimai
Savo kandidatūras rengti čempionatą buvo pateikusios šios šalys – Filipinai, Rusija, jungtinė Vokietijos ir Prancūzijos paraiška, jungtinė Lietuvos, Latvijos, Estijos ir Suomijos paraiška, Puerto Rikas, Venesuela, Brazilija.  

2015 m. kovo 16 d. buvo patvirtinta, kad šis čempionatas vyks Azijoje – Filipinai ir Kinija liko vienintelės kandidatės. Galutinis sprendimas buvo priimtas 2015 m. rugpjūčio 7 d.

2015 m. rugpjūčio 7 d. Tokijuje, Japonijoje įvyko FIBA komisijos narių balsavimas. 14 narių balsavo už tai, kad čempionatas vyktų Kinijoje, 7 nariai – kad Filipinuose. Tokiu būdu nuspręsta, kad 2019 m. pasaulio krepšinio čempionatą rengs Kinija.

## Atranka

## Čempionato arenos

## I lygmuo

### A grupė
Arena: Vukesongo uždarasis stadionas, Pekinas

### B grupė
Arena: Uhano sporto centras, Uhanas

### C grupė
Arena: Guangdžou gimnazija, Guangdžou

### D grupė
Arena: Fošano tarptautinis sporto ir kultūros centras, Fošanas

### E grupė
Arena: Šanchajaus Oriental sporto centras, Šanchajus

### F grupė
Arena: Nankino olimpinis jaunimo sporto parkas, Nankinas

### G grupė
Arena: Šendženo įlankos sporto centras, Šendženas

### H grupė
Arena: Donguano sporto centras, Donguanas

## II lygmuo

### I grupė
Arena: Fošanas

### J grupė
Arena: Uhanas

### K grupė
Arena: Šendženas

### L grupė
Arena: Nandzingas

## Dėl 17–32 vietų

### M grupė
Arena: Gvangdžou

### N grupė
Arena: Pekinas

### O grupė
Arena: Donguanas

### P grupė
Arena: Šanchajus

## Atkrintamosios varžybos

### Dėl medalių

### Dėl 5–8 vietų

## Apdovanojimai

## Statistika

### Geriausi invidualūs rodikliai

### Geriausi komandiniai rodikliai

### Geriausi žaidėjų pasirodymai vienose rungtynėse

### Geriausi komandų pasiodymai vienose rungtynėse



## Šaltiniai
Žako Lipšico Druskininkų skulptūrų parkas

**Žako Lipšico Druskininkų skulptūrų parkas** – skulptūrų parkas Druskininkuose, įkurtas 1998 m. sanatorijos „Draugystė“ bei centro „Dainava“ teritorijoje. Parkas skirtas skulptoriui Žakui Lipšicui atminti. Parko skulptūros sukurtos kasmetinių skulptorių plenerų metu.

## Skulptūros

* Dovydas Zundelovičius „Stirnelė“. 1998 m.
* Alfridas Pajuodis „Psalmė“. 1998 m.
* Osvaldas Neniškis „Banga“. 1998 m.
* Jonas Šimonėlis „Žiedas“. 1998 m.
* Marijonas Šlektavičius „Spiralė“. 2002 m.
* Antanas Šnaras „Briauna“. 2002 m.
* Martynas Lukošius „Žaislas“. 2002 m.
* Algimantas Vytėnas „Virsmas“. 2003 m.
* Vytautas Narutis „Meteorito žiedai“. 2003 m.
* Saulius Širvinskas „Septyni“. 2003 m.
* Gediminas Mažintas „Takelis“. 2004 m.
* Vytautas Narutis „Verbų sekmadienis“ 2004 m.
* Arvydas Ališanka „Akmens glėbyje“ 2004 m.
* Vytautas Narutis „Raštas“. 2005 m.
* Kazys Venclovas „Paukštukas“. 2005 m.
* Mindaugas Junčys „Iš vidaus“. 2005 m.
* Gediminas Mažintas „Gedimino Mažinto pilis“. 2005 m.
* Antanas Balkė „Akmeninis augalas“. 2006 m.
* Gintaras Žilys „Poslinkiai“. 2006 m.

## Šaltiniai
Juozapas Vincentas Pliateris

**Juozapas Vincentas Pliateris** (; 1745 m. liepos 11 d. – 1806 m. tarp sausio 1 ir 6 d.) – LDK valstybinis veikėjas, Bresto seniūnas (1770–1777 m.), Lietuvos lauko raštininkas (1771–1783 m.), generolas-leitenantas (1775–1791 m.), paskutinis Trakų kaštelionas (1793–1795 m.).

## Biografija
Grafų Pliaterių giminės atstovas, „Pliaterių“ herbo savininkas. Mstislavlio vaivados ir Trakų kašteliono Konstantino Liudviko Pliaterio (1722–1778) ir Augustos Oginskos, Trakų vaivados kunigaikščio Juozapo Tado Oginskio dukters sūnus. Lietuvos pakanclerio Kazimiero Konstantino vyresnysis brolis.

1770 m. Juozapas Vincentas Pliateris gavo valdyti Bresto seniūniją. 1771 m. buvo paskirtas Lietuvos lauko raštininku. 1774 m. Juozapas Pliateris buvo išrinktas Lietuvos tribunolo maršalka. 1775–1791 m. turėjo generolo-leitenanto laipsnį. 1793 m. gavo Trakų kašteliono pareigybę. 1793–1794 m. buvo Nuolatinės tarybos nariu.

1775 m. Juozapas Vincentas Pliateris įkūrė Toločine Maltos ordino komandoriją.

## Šeima ir vaikai
Buvo vedęs Kotryną Sosnovską, Lietuvos lauko etmono ir Poloclo vaivados Juozapo Sosnovskio (m. 1783) ir Teklės Despot-Zenovič vyresnę dukrą. Vaikai: Sesilija, Ferdinandas, Adomas Eduardas, Stanislovas, Henrika Sofija ir Adelaida.

## Išnašos

## Nuorodos
* Уладзіслаў Вяроўкін-Шэлюта, Плятэры // Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. Т.2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч / Рэдкал.: Г. П. Пашкоў (гал.рэд.) і інш.; Маст. З. Э. Герасімовіч. – Мн.: БелЭн, 2006. −792 с.: іл. С. 443. ISBN 985-11-0315-2, ISBN 985-11-0378-0 (т. 2)


|-
Serge & Christine Ghisoland

**Serge & Christine Ghisoland** (abu g. 1946 m.) – popmuzikos duetas iš Mukrono, Belgijos.

1970 m., kaip dar iki šiol nežinomas duetas, dalyvavo Belgijos „Eurovizijos“ atrankoje, kurį organizavo Valonijos televizijos kanalas RTBF. Duetas su dvejomis dainomis „Lai lai lai“ ir „Nous serons toi et moi“ pateko į finalą, tačiau atlikėjai nusprendė su antrąja daina nedalyvauti. „Lai lai lai“ nacionaliniame finale užėmė ketvirtą vietą.

1972 m. transliuotojo pasirinkti Belgijos atstovais „Eurovizijos“ dainų konkurse. Atrankos finale atlikėjai atliko dešimt dainų, už kurias balsavo telefoniniu balsavimo būdu. Nugalėtoja tapo daina „À la folie ou pas du tout“. „Eurovizijos“ konkurse Edinburge duetas užėmė 17 vietą iš 18 dalyvių, aplenkdami tik Maltos atstovus. Daina buvo išleista su antrąją vieta nacionaliniame finale užėmusiu kūriniu „Femme“, tačiau komercinės sėkmės nesulaukė.

## Nuorodos
* Daina „À la folie ou pas du tout“

|-
Gnėjus Kalpurnijus Pizonas

**Gnėjus Kalpurnijus Pizonas** (; 44 ar 43 m. pr. m. e. – 20 m.) – Romos valstybės veikėjas, 7 m. pr. m. e. konsulas, Ispanijos vietininkas ir Afrikos prokonsulas.

Buvo vedęs Munaciją Planciną. Su ja susilaukė dviejų sūnų: Marko Pizono ir Gnėjaus Pizono.

17 m. Tiberijaus paskirtas Sirijos legatu. Tenai dėl netvarkos kėlimo, ištvirkavimų skatinimo tarp kareivių buvo pramintas „Legionų tėvu“. Atviras Germaniko priešas. Manoma, jog Tiberijus apgalvotai išsiuntė Pizoną kenkti Germanikui. 20 m. apkaltintas Germaniko nunuodijimu. Nusižudė arba buvo nužudytas Tiberijaus paliepimu neprasidėjus teismui.

Tacito apibūdinamas kaip ūmus, nepaklusnus, pasipūtęs vyras. Seneka mini nevaldomą pyktį ir žiaurumą.

## Nuorodos
Agripina

* Vipsanija Agripina – pirmoji Romos imperatoriaus Tiberijaus žmona, Marko Vipsanijaus Agripos ir Cecilijos Atikos dukra
* Agripina Vyresnioji, Julija Vipsanija Agripina – Romos imperatoriaus Kaligulos motina, Marko Vipsanijaus Agripos ir Julijos Vyresniosios dukra
* Agripina Jaunesnioji, Julija Agripina – Romos imperatoriaus Nerono motina, Agripinos Vyresniosios ir Germaniko dukra
* Agripina Algirdaitė – Lietuvos didžiojo kunigaikščio Algirdo ir Vitebsko kunigaikštytės Marijos dukra.
* Agripina Vaganova – rusų baleto šokėja ir choreografė
* Agripina – Georgo Frydricho Hendelio opera
Benedikto slenksčiai

**Benedikto slenksčiai** – antrasis rašytojos Lauros Sintijos Černiauskaitės romanas, išleistas 2008 m. Knygoje pasakojama jauno vaikino brendimo istorija.

2009 m. knyga apdovanota Kazimiero Barėno premija.

## Nuorodos
* Interviu su Laura Sintija Černiauskaite
* K. Barėno literatūrinės premijos laureatė
Mėlynbarzdžio vaikai

**Mėlynbarzdžio vaikai** – trečiasis rašytojos Renatos Šerelytės romanas, pirmą kartą išleistas 2008 m. Knygoje keturių skirtingų žmonių balsais pasakojama vienos šeimos istorija.

Romano pagrindinė idėja – totalitarinių režimų šviesoje užaugęs, nuasmenintas, iniciatyvos stokojantis, uždaras žmogus.

2010 m. knyga apdovanota Jurgos Ivanauskaitės vardo premija. Lietuvoje išleista du kartus – 2008 ir 2011 m., išversta į vokiečių kalbą.

## Nuorodos
* Renata Šerelytė „Mėlynbarzdžio vaikai“
* Interviu su Renata Šerelyte. Rašytoją kalbina literatūrologas Regimantas Tamošaitis
Domino's Pizza

**„Domino’s Pizza“** – tarptautinis restoranų tinklas, įkurtas 1960 m. Mičigane, Jungtinėse Valstijose. Pasaulyje veikia beveik 11 tūkst. picerijų. Tai yra antras didžiausias picos pristatymo į namus tinklas Jungtinėse Valstijose, vietų skaičiumi nusileidžiantis tik „Pizza Hut“.

## Istorija

Kompanijos įkūrimo pradžia laikomi 1960 m., kai Tom Monagham, kartu su savo broliu James, už 500 JAV dol. nusipirko piceriją „DomiNick’s“ Mičigane, Jungtinėse Valstijose. 1965 m. Tom Monaghan, jau vienintelis kompanijos savininkas, pervadiną verslo į „Domino’s Pizza, Inc“. 1978 m. atidaroma 200-oji picerija. 1983 m. po 1000-ojo „Domino’s Pizza“ restorano įkūrimo kompanija žengė į tarptautinę rinką, atidarydama pirmus naujus prekybos taškus Vinipege, Kanadoje bei Kvinslande, Australijoje; 1985 m. sekė ir Jungtinė Karalystė bei Japonija. 1989 m. kompanija valdė jau 5000 restoranų tinklą, o 1990 m. pasirašyta tūkstantoji franšizės sutartis.

Tinklas pradėjo plėstis vis sparčiau, 1995 m. atidaryta tūkstantoji parduotuvė užsienyje. 1996 m. įkurtas kompanijos tinklalapis „www.dominos.com“. 1997 m. kompanija užsienyje turėjo 1,5 tūkst. restoranų tinklą, atidarydama 7 prekybos taškus per 1 dieną 5-iuose žemynuose. 2000 m. atšvęstas 40-asis „Domino’s Pizza“ jubiliejus. 2006 m. kompanija turėjo iš viso 8 tūkst. užkandinių, iš jų 5 tūkst. buvo Jungtinėse Valstijose. 3000-asis užsienio restoranas atidarytas Panamoje. 2010 m. atšvęstas 50-asis jubiliejus. 2012 m. atidarytas pirmasis restoranas Lagose, Nigerijoje.

## Restoranų tinklas ir pardavimai

2013 m. pab. duomenimis, pasaulyje buvo 10,9 tūkst. „Domino’s Pizza“ restoranų, iš kurių 4596 picerijos yra įsikūrusios Jungtinėse Valstijose. Užsienio šalys, kuriose yra daugiausiai picerijų: Jungtinė Karalystė (771), Indija (677), Meksika (590), Australija (505), Pietų Korėja (390), Kanada (380), Turkija (360), Japonija (287), Prancūzija (227) bei Nyderlandai (144). Pastarųjų šalių pardavimai sudaro 73 % visų kompanijos užsienio pajamų.

Picerijų tinklas 2014 m. uždirbo 42,3 mln. JAV dol. pelno, 50 % daugiau nei prieš tai buvusiais metais. Kompanija planuoja atidaryti 185-is naujus „Domino’s Pizza“ restoranus, tikisi per metus pajamas padidinti ketvirtadaliu.

## Domino's Pizza Lietuvoje

2021 m. rugsėjo 16 dieną Vilniuje buvo atidarytas pirmasis „Domino's Pizza“ restoranas Lietuvoje ir Baltijos šalyse.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali „Domino’s Pizza“ svetainė
* „Domino’s Pizza“ socialiniame tinkle „Facebook“
*Oficiali „Domino's Pizza“ Lietuva svetainė
Jonas Karolis Kopecas

**Jonas Karolis Kopecas** (; apie 1633, Varšuva – 1681) – ATR valstybinis veikėjas, valdęs Gardino ekonomiją, Bielsko laikytojas, Trakų kaštelionas (1670–1680 m.), Lietuvos didysis pastalininkas (1658 m.), Lietuvos didysis taurininkas, (1656 m.), Bresto (1652 m.), Drisko (1667 m.), Jurbarko, Novovolsko ir Virbalio seniūnas (1661 m.), Lietuvos tribunolo maršalka (1672 m.), Polocko vaivada (1658–1670 m.).

## Biografija

Bajorų Kopecų giminės atstovas, herbo „Kroe“ savininkas. Tėvas – Naugarduko kaštelionas Bazilis Kopecas.

Švietimą gavo pirmoje Lenkijos vidutinėje pasaulietinėje mokykloje – Novodvorsko kolegiume. 1636 metais tęsė mokslą Jogailos universitete Krokuvoje, 1641 metais lankė užsiėmimus Padujos universitete.

1648 metais buvo išrinktas pasiuntiniu į seimą nuo Bresto vaivadijos, kuriame vyko Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio rinkimai. Be to, 1650 ir 1653 metais buvo pasiuntiniu į įprastinius seimus.

Magnatų Pacų šeimos šalininkas, palaikė juos seimuose.

## Šeima

Vedybose su Lukrecija Marija Strocija, Polocko vaivados Aleksandro Liudviko Radvilos našle. Nuo santuokos su kuria turėjo dvi dukteris:
* Pranciška (? – 1690), kuri ištekėjo už Trakų vaivados Kazimiero Vladislovo Sapiegos;
* Hana, kuri ištekėjo už Podolės vaivados Stanislovo Lužeckio, o po to už Lietuvos didžiojo raštininko Konstantino Jono Šuiskio.

## Literatūra
* *Wasilewski, Tadeusz*. Jan Karol Kopeć // Polski Słownik Biograficzny. – 1967–1968. – T. XIII. – S. 628–629.

## Nuorodos
* Genealogija

|-
Muzikinis skveras

**Muzikinis skveras** – skulptūrų parkas Druskininkuose, įkurtas 2007-2008 m. priešais Druskininkų M. K. Čiurlionio muzikos mokyklą. Parke stovi septynios skulptūros, simbolizuojančios septynias gamos natas. Parke esanti Artūro Burneikos skulptūra „Relax“ 2009 m. buvo pripažinta geriausia viešosios erdvės skulptūra visos Lietuvos mastu.

## Skulptūros

* „Nata DO“ (Donatas Dovidavičius)
* „Pauzė“ (Andrius Siderkevičius)
* „Instrumentas“ (Vytautas Tallat-Kelpša)
* „Dumplinis“ (Arvydas Ališanka)
* „Mūza“ (Juozas Genevičius)
* „Skambėjimas“ (Antanas Balkė)
* „Relax“ (Artūras Burneika)

## Šaltiniai
LAZ-695

**LAZ-695** – vidutinės klasės autobusas, 1956–2006 m. gamintas Lvovo autobusų gamykloje. Tai buvo vienas populiariausių tarybinių autobusų modelių, naudotas kaip miesto, priemiestinis, tarpmiestinis, tarnybinis autobusas. Paprastos sandaros ir eksploatacijos LAZ-695 buvo tinkamas įvairiomis darbo sąlygoms.

Tai buvo pirmasis LAZ gamyklos pradėtas leisti autobusų modelis. Jis rėmėsi ZIL autobusų pagrindu. Per 50 jo gamybos metų sukurtos 8 kartos. Pirmas modelis LAZ-695 gamintas tik 1956–1958 m. Jis buvo dvejų durų (pirmos rankinės, antros pneumatinės), išvystė 65 km/h greitį. 1958–1964 m. pradėtas gaminti LAZ-695B. Jis turėjo abejas pneumatines duris, buvo sumažintas salono užterštumas išmetamosiomis dujomis, pagerinta stabdžių, apšildymo sistema. Vairuotojo vieta atskirta nuo salono, stogo šlaituose įrengti dideli langai. Buvo pagaminta 16 718 šios modifikacijos autobusų. 1963–1970 m. gamintas LAZ-695E (37 916 vnt.) išvaizda praktiškai nesiskyrė nuo savo pirmtako, nors vėliau pridėtos užapvalintos arkos – jis naudojo diskinius ratus, įrengtas elektroninis durų atidarymas. 1963–1965 m. trumpai gamintas LAZ-695Ž su hidromechanine transmisija, pritaikyta miestui. Tačiau mieste tuo metu konkurencingesni buvo LiAZ autobusai, todėl šios modifikacijos gamyba nutraukta.

1969–1976 m. gamintas LAZ-695M (52 077 vnt.) gerokai pakeitė išvaizdą – panaikinti stogo skliautų langai, padidinti šoniniai stiklai, pakeisti ratų diskai, oro ėmikliai, kėbulas sutrumpintas 100 mm. Nuo 1976 m. pradėtas gaminti populiariausias LAZ-695 variantas – LAZ-695N. Padidintas priekinis stiklas su „snapeliu“, tiek pirmos, tiek antros durys buvo vienodos konfigūracijos (4 dalių, „širmos“ tipo). Žibintai pakeisti į pailgus iš Moskvič-412, bet vėliau vėl naudoti apvalūs. Dalis autobusų turėjo priekyje dekoratyvines groteles. Iki 1991 m. LAZ-695N gaminti su liukais, kurie buvo skirti karo atveju autobusus paversti sanitariniais. 1986 m. dėl Černobylio avarijos leistas LAZ-695N pagrindu sukurtas sanitarinis autobusas LAZ-692 su apsauga nuo gama spinduliuotės, radioaktyvių dulkių. Jie naudoti evakuojant Černobylio apylinkes. 1985–2005 m. gamintas dujomis varomas LAZ-695NG.

Po TSRS žlugimo naujos LAZ modifikacijos didelės sėkmės nesusilaukė – gaminti dyzeliniai modeliai LAZ-695D ir LAZ-695D-11, nuo 2002 iki 2006 m. LAZ-695 gamyba buvo perkelta į Rusiją.

1962–1965 m. buvo gaminami LAZ-695 pagrindu sukurti troleibusai LAZ-695T. Kijeve rinkti modeliai vadinti „Kijev-5“, Odesoje – OdAZ-695T.

LAZ-695N duomenys: ilgis – 9,19 m, plotis – 2,5 m, bazinis aukštis – 4,19 m. Variklis benzininis 8 cilindrų, 150 AG, 6 l darbo tūrio ZIL-130JA5. Didžiausias greitis – ~100 km/h. Įrengtos 33 sėdimos vietos.


File:LAZ-695 1964.jpg|LAZ-695E (1964 m. gamybos; Maskva)
File:Bus LAZ-695M.jpg|LAZ-695M (Eupatorija)
File:Автобус ЛАЗ-695 в Білій Церкві.jpg|LAZ-695N iš galo (Belaja Cerkovė)
File:LAZ-695N in Kansk.JPG|LAZ-695N su grotelėmis (Kanskas)
File:LAZ, cabin of driver.JPG|Vairuotojo kabina
Varniškių II ąžuolas

**Varniškių II ąžuolas** – išskirtinio amžiaus ir išvaizdos ąžuolas, augantis Utenos rajone, Tauragnų seniūnijoje, ties Varniškėmis III, netoli kelio  (kelio nuorodų nėra), apie 2 km į pietus nuo Daunorių. Medis keroja laukymėje, tarp miškų, patenka į Pliaušės hidrografinio draustinio ribas. LR Aplinkos ministerijos paskelbtas valstybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu 2008 m. birželio 12 d.

## Duomenys
* Medžio rūšis: paprastasis ąžuolas (*Quercus robur L.*)
* Aukštis: 32,5 m
* Kamieno apimtis 1,3 m aukštyje: 5,40 m
* Amžius: apie 450 metų

## Senasis Varniškių ąžuolas

Senųjų ąžuolynų palikuonis stūkso etnografiniame Varniškių II kaime. Ąžuolo skersmuo – 1,8 m, aukštis – 28 m. 1960 m. paskelbtas gamtos paminklu, 1999 m. lapkričio 3 d. Aplinkos ministro paskelbtas saugomu objektu, 2008 m. birželio 4 d. įsakymu Nr. D1-310 iš sąrašo išbrauktas, kaip sunykęs.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
LiAZ

**Likino autobusų gamykla** ( – *ЛиАЗ*, **LiAZ**) – Rusijos didelių autobusų gamykla, įsikūrusi Maskvos srityje, Likino-Duliovo mieste.

## Istorija

Gamyklos pradžia yra 1937 m. įkurta medienos chemijos gamykla, 1944 m. ji paversta staklių, elektros įrengimų gamykla, o nuo 1959 m. pradėjo gaminti automobilius. LiAZ gamykloje pradėti gaminti ZIL-158 autobusai, kadangi ZIL persiorientavo prie sunkvežimių ir prabangių automobilių gamybos. Nuo 1967 m. gamykla pradėjo leisti savo sėkmingiausią modelį – LiAZ-677. Nuo 1986 m. pradėtas gaminti autobusas LiAZ-5256. Žlugus TSRS gamyklos veikla sulėtėjo, 1997 m. paskelbtas bankrotas. Nuo 2000 m. tapo susivienijimo „Rusijos Autobusai“, o nuo 2006 m. – „Grupės GAZ“ nare. Buvo pradėti gaminti naujos kartos autobusai, 2005–2012 m. taip pat gaminti troleibusai.

## Produkcija
* LiAZ-158 (1959–1970 m.)
* LiAZ-677 (1967–1996 m.)
* LiAZ-5256 (nuo 1986 m.)
* LiAZ-5292 (nuo 2004 m.)
* LiAZ-5293 (nuo 2006 m.)
* LiAZ-6212 (nuo 2002 m.)
* LiAZ-6213 (nuo 2007 m.)
* LiAZ-5280 (troleibusas, 2005–2012 m.)


File:LiAZ-6212.00 17150.jpg|LiAZ-6212
File:LiAZ-5292.20 in Seversk.jpg|LiAZ-5292
File:ЛиАЗ-5256 в С.Осколе.JPG|LiAZ-5256
File:Ryazan LiAZ-5280 trolley 03-2014.jpg|LiAZ-5280
Varniškių liepa

**Varniškių liepa** – išskirtinio amžiaus ir išvaizdos liepa, augusi Utenos rajone, Tauragnų seniūnijoje, etnografiniame Varniškių II kaime, Ignalinos miškų urėdijos Minčiagirės girininkijos (185 kv., 26 skl.) teritorijoje. Laukymėje prie miško stovi šį paminklinį medį žymintis ženklas. Medis nulūžęs, jo kamienas, prispaudęs senosios informacinės lentos metalinį strypą, pūva tankiuose krūmokšniuose (2014 m. vasaros duomenimis).
 
Ši liepa 1960 m. paskelbta gamtos paminklu, o 1999 m. Aplinkos ministro paskelbta saugomu objektu. Pasakojama, kad liepos globėjo V. Kriungiškio tėvai ir seneliai prie liepos sustatydavo net 10 kelminių avilių, kad bitės, liepai žydint, prineštų medaus. Aviliai statomi ir dabar.

## Duomenys

* Medžio rūšis: mažalapė liepa (*Tilia cordata Mill*.)
* Aukštis: 26 m, kitais duomenimis 28 m

* Kamieno apimtis 1,3 m aukštyje: 4,05 m

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
Povilas Pacas

**Povilas Pacas** (apie 1530–1595) – LDK valstybinis veikėjas, Vitebsko kaštelionas (1566–1578 m.), Mstislavlio vaivada (1579–1593 m.), Vilniaus kaštelionas (1593–1595 m.), Vilkmergės, Mstislavlio, Dysnos, Radomlio seniūnas.

## Biografija
Lietuvos didikų Pacų giminės atstovas, dvigubos lelijos („Gozdavos“) herbo savininkas. Palenkės vaivados Mikalojaus Jurgaičio Paco ir kunigaikštytės Aleksandros Alšėniškės sūnus. Broliai – Kyjivo vyskupas Mikalojus, Vitebsko vaivada Stanislovas ir Smolensko kaštelionas Dominykas.

Jam priklausė Disna ir Kozianai Breslaujos paviete ir Ostrovecas Ašmenos paviete. Tai pat valdė Vilkmergės, Mstislavlio, Dysnos, Radomlio seniūnijas.

1566 metais Povilas Pacas buvo paskirtas pirmuoju Vitebsko kaštelionu, 1579 metais gavo Mstislavlio vaivados pareigybę, o 1593 metais Povilas Pacas paskirtas Vilniaus kaštelionu. Buvo renkamas pasiuntiniu (atstovu) į Abiejų Tautų Respublikos seimus. 1573 metais pasirašė Varšuvos konfederacijos aktą.

## Šeima ir vaikai
Buvo vedęs dukart. 1570 metais vedė Rainą Valavičiūtę (m. iki 1585), Naugarduko kašteliono Samuelio Valavičiaus dukrą. Vaikai:

* Mikalojus Pacas (1570-1624), Vilniaus kanauninkas (1596 m.), Žemaitijos vyskupas (1609-1618 m.)
* Petras Pacas (m. 1642), Lietuvos dvaro vėliavininkas (1613-1635 m.), Lietuvos pakancleris (1635-1640 m.), Trakų vaivada (1640-1642 m.), Mstislavlio, Radomo seniūnas
* Sofija Pacaitė (m. po 1617), Albrechto Vaitiekaus Rakovskio žmona
* Barbora Pacaitė (m. po 1617), 1-asis vyras Cherubinas Dibovskis, 2-as Juozapas Tiškevičius-Lohoiskis

1585 antrąkart vedė Oną Chodkevičiūtę (m. po 1595), Lietuvos didžiojo etmono Grigaliaus Chodkevičiaus (m. 1572) ir kunigaikštytės Kotrynos Višnioveckos (m. po 1580) dukrą, Kyjivo kašteliono Povilo Sapiegos (? – 1580) našlę. Visgi antroje santuokoje vaikų neturėjo.

## Išnašos
* Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 788 с.: іл. ISBN 985-11-0378-0. 

## Nuorodos

|-
Japoninis vynmedis

**Japoninis vynmedis** (*Vitis coignetiae*) – vynmedinių šeimos augalas. Paplitęs Šiaurės Japonijoje, Sachalino pietuose.

Užauga 20–30 m aukščio. Lapai apskriti, ištisiniai arba su 3–5 neryškiomis skiautėmis, 10–30 cm ilgio ir beveik tokio pat pločio, kiek raukšlėti. Besiskleidžiantys lapai šviesiai rausvi, o rudenį ryškiai raudoni. Dvinamis augalas. Žiedai susitelkę 6–10 (15) cm ilgio ritiniškose kekėse. Uogos rutuliškos, 8–12 mm skersmens, juodai purpurinės ar juodai violetinės, turi 2–4 sėklas.

Žydi birželį–liepą. Uogos prinoksta rugsėjį–spalį.

Lietuvoje retas. Vilniaus universiteto Botanikos sodo lianų kolekcijoje beveik kasmet žydi ir dera, yra puošniausias ir vešliausiai augantis vynmedis. Gerai pakenčia šaltas žiemas.

Rytų šalyse japoninio vynmedžio lapus naudoja maistui, deda į troškinius ir į kitus patiekalus.

## Šaltiniai
Michelle Courtens

**Michelle Courtens**, žinoma kaip **Michelle** (g. 1981 m. rugpjūčio 3 d. Venrojus, Nyderlandai) – olandų dainininkė.

Michelle gimė Venrojaus mieste, Limburgo provincijoje. 1998 m. pradėjo mokytis muzikos dainavimo Amsterdamo konservatorijoje. 2001 m. kovo 2 d. Michelle dalyvavo Nyderlandų Eurovizijos nacionaliniame finale. Su alternatyvia pop stiliaus daina „Out on My Own“ atlikėja užėmė pirmą vietą, surinkusi 84 taškus, 30 taškų daugiau nei antrąją vietą užėmusi grupė „Ebonique“. Žiūrovai ir komisija skyrė daugiausiai taškų, atitinkamai 50 ir 34.

Kopenhagoje, Danijoje, vykusiame 2001 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse Michelle, surinkusi 16 taškų, užėmė 18 vietą.

2001 m. kovą „Out on My Own“ užėmė 9 vietą „Nyderlandų Top 40“. 2002 m. išleido singlą „Coming Up Roses“, tačiau sėkmės nesulaukė. Šiuo metu Michelle dirba dainavimo mokytoja.

## Nuorodos
* Atlikėjos tinklalapis – michellecourtens.com 

|-
Ouya

**Ouya** (stilizuotai – **OUYA**) – mikrokonsolė, sukurta bendrovės „Ouya Inc.“. Konsolė veikia kompanijos sukurtoje nuosavoje Android operacinės sistemos versijoje. Projektą 2012 m. įsteigė Julie Uhrman, prie dizaino dirbo Yves Béhar, inžinierių komandai vadovavo Muffi Al-Ghadiali. Kūrimo procesui lėšų gauta per Kickstarter, buvo surinkta 8,5 mln. JAV dolerių, o tai reiškia, kad tuo metu tai buvo antras daugiausiai lėšų surinkęs projektas tinklalapio istorijoje.

Rėmusiesiems per Kickstarter konsolės vienetai pradėti išsiuntinėti 2013 m. kovo 28 d. Rinkoje konsolė pasirodė birželio 25 d. Taip pat buvo atidaryta Ouya internetinė parduotuvė, talpinanti aplikacijas ir žaidimus, specialiai pritaikytus Ouya platformai. Visi šiai konsolei pritaikyti žaidimai pradžioje turėjo turėti kokių nors *[[free-to-play]]* aspektų, pvz., būti visiškai nemokami, turėti nemokamą bandomąją versiją, ar papildomai apmokestinamą žaidimų *in-game* turinį. Tačiau vėliau to buvo atsisakyta. Ouya palaiko tokias medijų aplikacijas kaip TwitchTV ir XBMC.

Ouya priskiriama aštuntajai kompiuterinių žaidimų konsolių kartai ir konkuravo su PlayStation 4, Xbox One bei Wii U.

Bendrovę „Ouya Inc.“ ištikę finansiniai sunkumai privertė ją nutraukti konsolės plėtojimą. Su konsolės programine įranga susijęs įmonės aktyvas buvo parduotas bendrovei „Razer“, kuri 2015 m. liepos 27 d. paskelbė nutraukianti konsolės gamybą. Prie konsolės Ouya dirbusi kūrėjų komanda prisijungė prie „Razer“ projekto Forge TV.

## Istorija

Apie konsolės kūrimą viešai paskelbta 2012 m. liepos 3 d. Liepos 10 d. bendrovė „Ouya“ pradėjo kampaniją su siekiu įvertinti žmonių susidomėjimą projektu. „Boxer8“ patvirtino, kad dirba prie prototipo su kūrimo stadijoje esančia programine įranga ir grafine naudotojo sąsaja. Buvo paskelbta, kad konsolės pagrindą sudarys Nvidia Tegra 3 lustas, o kaina sieks $99.

Numatyta reikiamų lėšų suma tinklalapyje Kickstarter buvo surinkta per 8 valandas. Lėšų skaičius augo toliau projekto eigoje pristačius naujus konsolės modelius. Pasak Kickstarter, projektas „Ouya“ buvo vienas sėkmingiausių tinklalapio istorijoje. Per pirmąsias 24 val. projektas pritraukė po vieną lėšų aukotoją kas 5,59 sek. Projektas „Ouya“ tapo aštuntuoju tinklalapio Kickstarter projektu, sugebėjusiu surinkti daugiau kaip milijoną dolerių lėšų, bei greičiausiai tai įgyvendinusiu projektu. Kickstarter tikslas buvo pasiektas rugpjūčio 9 d., viso buvo surinkta $8 596 475, įgyvendinta 904 % tikslo.

Rėmusiesiems per Kickstarter konsolės vienetai pradėti išsiuntinėti 2013 m. kovo 28 d. Rinkoje konsolė pasirodė birželio 25 d., jos kaina siekė 99 JAV dol. Bendrovę „Ouya Inc.“ ištikus finansiniams sunkumams, konsolės plėtojimas buvo nutrauktas, su konsolės programine įranga susijęs įmonės aktyvas buvo parduotas bendrovei „Razer“, kuri 2015 m. liepos 27 d. nutraukė konsolės gamybą. Prie konsolės Ouya dirbusi kūrėjų komanda prisijungė prie „Razer“ projekto Forge TV.

## Techniniai duomenys

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
* Oficialus forumas
Heddy Lester

**Hedė Lester** (*Heddy Lester*, tikrasis vardas – Heddy Affolter; 1950 m. birželio 18 d. – 2023 m. sausio 29 d.) – olandų dainininkė ir aktorė.

Heddy muzikinę karjerą pradėjo su Gert Balke, subūrusios duetą „April Shower“.

1977 m. su daina „De mallemolen“, kurios kompozitorius – jos brolis Frank, laimėjo Nyderlandų „Eurovizijos“ atranką. 1977 m. „Eurovizijos“ konkurse, vykusiame gegužės 7 d. Londone, dainininkė užėmė 12 vietą tarp 18 dalyvių. Eurovizinė daina yra įrašyta ir anglų, prancūzų bei vokiečių kalbomis.

## Diskografija

### Albumai
* 1977: *Deel van m’n bestaan*

### Singlai
**Duetas „April Shower“:**
* 1971: *Mama Look Upon Me*
* 1971: *Railroad Song*
* 1972: *It’s So Funny*
* 1973: *Danny’s Song*

**Heddy Lester:**
* 1974: *Friend of Mine*
* 1977: *De mallemolen*
* 1977: *Words Keep Turning*
* 1978: *Samen*

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Daina ''De mallemolen''

|-
Dunkin' Donuts

**„Dunkin' Donuts“** – tarptautinis amerikiečių kavinių tinklas, įkurtas 1950 m. Masačusetse. Pasaulyje veikia kiek mažiau nei 11 tūkst. kavinių, daugiausiai JAV bei Azijos šalyse; 2013 m. pardavimai siekė 7,14 mlrd. JAV dol. Tinklo kavinėse kiekvieną dieną apsilanko apie 3 milijonus lankytojų.

Kavinės visų pirma užsiima įvairių konditerijos gaminių prekyba, įskaitant spurgas, sausainius, keksiukus, pyragėlius bei kitus užkandžius. Itin didelę pardavimų dalį sudaro įvairūs kavos, arbatos gėrimai, kokteiliai ir šalti gaivieji gėrimai. Kavinėse parduodama 2,7 mln. kavos puodelių per dieną arba 1 mlrd. puodelių per metus. Vienas iš didžiausių „Dunkin' Donuts“ konkurentų išlieka „Starbucks“.

## Istorija
Bill Rosenberg pirmąją užkandinę pavadinimu „Open Kettle“, prekiaujančią spurgomis, atidarė 1948 m. Masačusetse. Po kelerių metų, 1950 m., restoranas buvo pervadintas į „Dunkin' Donuts“. Po penkerių metų pasirašyta pirmoji franšizės sutartis. 1963 m. atidaryta 100-oji užkandinė, 1972 m. pristatytos garsiosios spurgos „Munchkins“, o 1978 m. į meniu įtraukti keksai. Po metų atidarytas 1000-asis franšizės būdu valdomas restoranas. 1990 m. duris atvėrė 2000-asis, o po dvejų metų – ir 3000-asis „Dunkin' Donuts“ ženklo restoranas. 1996 m. pristatyti pusrytiniai riestainiai, o kitais metais ir sumuštiniai. 2006 m. pirmą kartą panaudotas garsusis kompanijos šūkis „America Runs on Dunkin'“. Kompanija turi planų savo tinklą išplėsti iki 15 tūkst. restoranų.

## Kavinių tinklas ir pardavimai
„Dunkin' Donuts“ veiklą vykdo 33-ose pasaulio valstybėse. Daugiausiai kavinių veikia Amerikoje (Jungtinėse Valstijose, Aruboje, Bahamose, Kanadoje, Čilėje, Kolumbijoje, Ekvadore, Gvatemaloje, Hondūre, Panamoje, Peru ir Puerto Rike) bei Azijoje (Kinijoje, Indijoje, Indonezijoje, Japonijoje, Pietų Korėjoje, Kuveite, Libane, Malaizijoje, Omane, Pakistane, Filipinuose, Katare, Saudo Arabijoje, Singapūre, Tailande ir Jungtiniuose Arabų Emyratuose). „Dunkin' Donuts“ veikia ir kelete valstybių Europoje (Bulgarijoje, Vokietijoje, Rusijoje ir Ispanijoje) bei Naujojoje Zelandijoje. 2013 m. pabaigoje užsienio šalyse veikė 3181 kavinė, pardavimai siekė 684 mln. JAV dol.; tuo tarpu Jungtinėse Valstijose buvo įsikūrusios 7677 kavinės, pajamos siekė 6,7 mlrd. dolerių, 72,4 % visų tinklo pajamų.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali „Dunkin' Donuts“ svetainė
* „Dunkin' Donuts“ socialiniame tinkle „Facebook“
UAZ-452

**UAZ-452** arba ***UAZ-3741*** – nedidelis krovininis/keleivinis mikroautobusas, nuo 1965 m. gaminamas Uljanovsko automobilių gamykloje (UAZ). Tai vienas plačiausiai TSRS naudotų automobilių, ypač, kaip tarnybinis automobilis (greitoji pagalba, sanitarinis, karinis). Dėl 4 varomų ratų tinkamas naudoti sunkiai pravažiuojamuose keliuose.

Standartinis UAZ-452 yra 4,36 m ilgio, 1,94 m pločio, 2,3 m bazinio aukščio, sveria 1,76 t. Variklis ZMZ-4091: benzininis, 2,7 l darbinio tūrio, 112 AG. Išvysto maksimalų 95-110 km/h greitį. Kėbulas vagoninio tipo, su dvejomis durimis priekyje, vienomis šoninėmis durims, bei durimis gale.

Modifikacijos:
* UAZ-452A – greitosios pagalbos automobilis, nors patogumai minimalūs, gali patekti į atokias vietas;
* UAZ-452AS – šiaurės kraštams skirta greitoji;
* UAZ-452V – 10-vietis mikroautobusas;
* UAZ-452D – nedidelis sunkvežimis su dviviete kabina;
* UAZ-452G – talpesnė greitoji;
* UAZ-452K – eksperimentinis 16-vietis mikroautobusas (trys tiltai, 6x3);
* UAZ-452P – vilkikas.


File:UAZ-452 Medical (EMS) 2006 G4.jpg|UAZ-452A greitoji (Ukraina)
File:УАЗ 452 Банк России, Коряжма 3.JPG|UAZ-452A, vaizdas iš galo (inkasatorių autobusas, Koriažma)
File:УАЗ 452 газоспасателей КотласГазСервис, Котлас (01).JPG|UAZ-452 (UAZ-3909) dujinė avarinė (Kotlasas)
File:1999 UAZ-452 Mongolia.jpg|Keleivinis UAZ-452V (Mongolija)
File:Uaz-452-1.jpg|UAZ-452D (Vokietija)
File:UAZ-452; Mena, Ukraine; 09.08.19.jpg
File:UAZ-452; Dnipro, Ukraine; 04.09.19.jpg
LiAZ-677

**LiAZ-677** – didelės klasės autobusų modelis, 1967–1996 m. gamintas Rusijos bendrovės LiAZ. Tai buvo pats populiariausias LiAZ gaminys, TSRS laikais važinėjęs daugelyje šalies miestų (ypač Rusijoje, Vidurinėje Azijoje). Per visą laikotarpį surinkti 194 183 vienetai LiAZ-677 autobusų. Nuo 1977 m. leista modifikacija LiAZ-677M.

Standartinis LiAZ-677 autobusas yra 10,53 m ilgio, 2,5 m pločio, 5,15 m bazinio aukščio, sveria 8,3 t (pilnoje apkrovoje 14 t). Įrengtos dvejos durys keleiviams (pneumatinės, „vartų“ tipo, iš 2 dalių) ir atskiros durys vairuotojui (kabina atskirta nuo salono). Autobusą varo benzininis, 8 cilindrų, 200 AG, 6962 cm³ darbinio tūrio variklis ZIL-509.10-401. Didžiausias greitis – 70 km/h.

Išleista įvairių modifikacijų – be LiAZ-677M, pritaikyto miestui, leisti LiAZ-677B ir LiAZ-677MB pritaikyti priemiesčiui, LiAZ-677A – skirtas atšiauriems kraštams, LiAZ-677G – varomas dujomis. Taip pat negausiomis serijomis leisti bandomieji, turistiniai LiAZ-677 modeliai.

Po 2010 m. dauguma LiAZ-677 autobusų buvo nurašyti, dar yra išlikę važinėjančių atokesnėse Rusijos, Vidurinės Azijos vietose.


File:Old soviet bus (4723639201).jpg|Vaizdas iš šono (Maskva)
File:Arzamas. Old Soviet buses at Town Bus Station of Suburb Lines.jpg|Vaizdas iš galo (Arzamasas)
File:OpenLiAZ.JPG|Dėl kaistančio variklio nuimta sklendė (Mičiurinskas)
File:Moscow museum bus 5621 2009-09 LiAZ-677M.jpg|LiAZ-677M Maskvoje


## Šaltiniai
TEP70

**TEP70** (, *тепловоз с электропередачей пассажирский, тип 70*) – lokomotyvas keleiviniams vagonams tempti (šilumvežis) su elektrine pavara, nuo 1973 m. gamintas Kolomnos gamykloje (Kolomna, Rusija). Iki šių dienų gausiai naudojamas Rusijos, Ukrainos, Baltarusijos, Latvijos, Estijos, Uzbekistano, Kazachstano geležinkeliuose.

Standartinis TEP70 pritaikytas judėti 1520 mm pločio vėže, turi po 3 ašis priekyje ir gale. Lokomotyvo ilgis 21,7 m, svoris 135 t. Variklis ED-121AU1, 4000 arklio jėgų. Išvysto 160 km/h greitį. Išleistos modifikacijos 2TE70, skirtas krovinių gabenimui (perveža iki 6000 t krovinių), taip pat keleiviniai lokomotyvai TEP70U ir TEP70BS.

## Istorija

TEP70 pradėtas gaminti kaip galingesnė TEP60 modifikacija. Inžinieriai pajėgė pagaminti galingesnį lokomotyvą, žymiai nepadidindami jo svorio. Pirmasis traukinys pagamintas 1973 m. 1974–1975 m. pirmieji šilumvežiai TEP70 pajudėjo TSRS geležinkeliais, 1980 m. pradėta jų serijinė gamyba.

Lietuvoje eksploatuojamas nuo 1990 m. 2013 m. Lietuvos geležinkeliai turėjo 4 TEP70 ir TEP70BS lokomotyvus, jie daugiausia naudoti tempti greitąjį traukinį Vilnius–Klaipėda.

## Galerija

Teplovoz TEP70-394 in Saratov.jpg|TEP70-394 Saratove
Tep70-p.jpg|Mašinisto pultas
TEP70-0332_Nesterov_Russia_Nov2010.jpg|TEP70-0332 Nesterove
Diesel_locomotive_TEP70-0331.jpg|TEP70-0331 prie Belaja Kalitvos


## Šaltiniai
Giovanni Pietro Bellori

**Džovanis Pjetras Beloris** (it. *Giovanni Pietro Bellori*, 1613 m. gegužės 13 – 1696 m. vasario 19 d.) – XVII a. italų meno teoretikas, antikvaras, biografas.

## Biografija
Džovanis Pjetras Beloris gimė 1613 m. gegužės 13 d. Romoje Giacomo Bellori ir Artemisia Giannotti šeimoje, kurie buvo ūkininkai iš Lombardijos, tuo metu dirbę Romoje. Tėvas tarnavo Francesco Angeloni, Giovanni Battista Agucchi ir kardinolo Ippolito Aldobrandini sekretoriuj, popiežiaus kurijos nariui. Gali būti, kad Francesco Angeloni buvo įsisūnijęs Džovanį Belorį, nes skyrė jam gerą išsilavinimą ir vėliau paskyrė vien jį savo paveldėtoju. Iš savo rėmėjo Džovanis Beloris persiėmė pomėgiu menui ir senienoms. Jis susipažino su daugeliu to meto Romos menininkų ir antikvarų. Tikėtina, kad apie tapybą jį instruktavo Domenikinas. 1670 m. popiežius Klemensas X paskyrė Belorį Vatikano sukauptų antikinių senienų kuratoriumi (*Commissario dell antichità*), 1671 m. Beloris tapo Romos Šv. Luko akademijos rektoriumi. 1672 m. jis parašė biografijų knygą ir traktatą apie meną „Šiuolaikinių tapytojų, skulptorių ir architektų gyvenimai“, kuris tapo vienu pamatinių tekstų nagrinėjant baroko laikotarpio meną. Knyga buvo sugalvota kaip Giorgio Vasari „*[[Le Vite]]*“ tęsinys, tik apžvelgiantis baroko laikotarpio menininkų gyvenimus. Knygoje pateiktos 12 menininkų biografijos, kurie kūrė Romoje (tapytojai Anibalė Karačis, Agostinas Karačis, Federikas Baročis, Karavadžas, Piteris Paulius Rubensas, Antonis van Deikas, Domenikinas, Džovanis Lanfrankas, Nikola Pusenas, skulptoriai François Duquesnoy ir Alessandro Algardi, architektas Domenico Fontana).

1690 m. Beloris išleido papildomą biografijų knygą, kurioje aprašyti Gvidas Renis, Andrea Sacchi ir Carlo Maratta. Kiti Belorio veikalai: „*Colonna Traina*“ (1673), „*Admiranda Romanarum Antiquitatum*“ (1693) ir „*Gli Antichi Sepolcri*“ (1697), kuriuose Beloris aprašinėjo Sen. Romos liekanas. Po 1680 m. jis dirbo antikvaru ir bibiliotekininku Švedijos karalienei Kristinai, kuri tuomet gyveno Romoje. 1689 m. Beloris tapo Prancūzijos tapybos ir skulptūros akademijos garbės nariu. Beloris buvo neoplatoninio požiūrio į meną šalininkas. Savo estetines idėjas jis išdėstė 1664 m. esė „*L’Idea*“ (publikuota vėliau kaip „Gyvenimų“ įžanga). Pagal Belorį, menininkas iš pradžių turi suformuluoti idealaus kūrinio idėją ir iš gamtos turi imti tik pačius gražiausius ir tobuliausius elementus, nes pati gamta esą tėra tik netobulas tobulo „rojaus“ vaizdinio atspindys. Tokiu būdu Beloris kaip meno sekimo idealą iškėlė Anibalės Karačio dailę, priešpastatydamas ją Karavadžo, kuri esą buvo nesektinas pavyzdys. Džovanis Pjetras Beloris mirė 1696 m. vasario 19 d. Romoje, palaidotas Šv. Izidoriaus bažnyčioje.

## Šaltiniai
* [Giovanni Pietro Bellori biografija ''l’Enciclopedia Italiana''](http://www.treccani.it/enciclopedia/giovanni-pietro-bellori_(Dizionario-Biografico)/)
* Lilian H. Zirpolo. Historical Dictionary of Baroque Art and Architecture. Scarecrow Press, 2010. p. 88-90
Laumės akmuo

**Laumės akmuo** – riedulys, nuo 2002 m. savivaldybės saugomas gamtos paveldo objektas, esantis Žiezdrių kaime, Utenos rajone, apie 4 km į pietryčius nuo Tauragnų. 

Ant riedulio matyti laumės atvaizdas. Stūkso atvirame lauke, kryžkelėje. Yra pastatytas informacinis ženklas.

## Legenda

“…*Prie šito akmens rinkdavosi laumės, apsigaubusios keistais apsiaustais. Jų ir pėdos likusios akmeny. Tai šitą akmenį ir vadina Laumiakmeniu*.” (Leonora Buičenkienė. „Utenos krašto padavimai“. 1996 m.)

## Duomenys

* Aukštis: 3,20 m
* Ilgis: 2,47 m
* Plotis: 1,55 m

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
Minsko automobilių gamykla

**Minsko automobilių gamykla** (*Минский автомобильный завод – МАЗ*; ***MAZ***) – Baltarusijos automobilių gamybos įmonė iš Minsko. Įkurta 1944 m. ir nuo to laiko gamina sunkvežimius, autobusus, karinę techniką. Be pagrindinės gamyklos Minske, MAZ grupei taip pat priklauso gamyklos Mogiliove, Baranovičiuose, Osipovičiuose, Žodine, Dzeržinske.

Tarybiniais metais MAZ gamino daugiausia sunkiuosius vilkikus, savivarčius, karinės technikos gabenimo vilkikus. Po TSRS žlugimo MAZ greta įvairios paskirties sunkvežimių gamybos pradėjo leisti autobusus, troleibusus. Nuo 1997 m. MAZ bendradarbiauja su įmone MAN.

## Produkcija
**Sunkvežimiai:**
* MAZ-205 (1947–1965 m.)
* MAZ-525 (1950–1959 m.) – karjerinis sunkvežimis, vėliau gamyba perduota BelAZ);
* MAZ-200 (1951–1965 m.)
* MAZ-200V (1952–1966 m.) – vilkikas;
* MAZ-501 (1955–1966 m.) – 4 varomų ratų;
* MAZ-502 (1957–1966 m.)
* MAZ-530 (1957–1963 m.) – karjerinis sunkvežimis;
* MAZ-529 (1956–1969 m.) – karjerinis sunkvežimis;
* MAZ-500 (1965–1990 m.)
* MAZ-503 (1965–1977 m.)
* MAZ-504 (1965–1982 m.)
* MAZ-509 (1966–1990 m.)
* MAZ-516 (1973–1981 m.)
* MAZ-5335 (1977–1990 m.)
* MAZ-5549 (1977–1990 m.)
* MAZ-4370 (nuo 1999 m.)
* MAZ-5432 (nuo 1981 m.)
* MAZ-5516 (nuo 1994 m.)
* MAZ-5551 (nuo 1985 m.)
* MAZ-6422 (nuo 1978 m.)
* MAZ-6440 (nuo 2011 m.)
**Autobusai:**
* MAZ-101 (1993–1998 m.)
* MAZ-103 (nuo 1996 m.)
* MAZ-104 (1997–2008 m.)
* MAZ-105 (1997–2013 m.)
* MAZ-107 (nuo 2001 m.)
* MAZ-152 (nuo 2000 m.)
* MAZ-171 (2007–2008 m.)
* MAZ-203 (nuo 2006 m.)
* MAZ-205 (nuo 2009 m.)
* MAZ-206 (nuo 2006 m.)
* MAZ-256 (nuo 2005 m.)
* MAZ-251 (nuo 2006 m.)
**Troleibusai:**
* MAZ-103T (nuo 2000 m.)
* MAZ-ETON T203 (2008–2011 m.) – Lietuvoje rinktas kaip „Amber Vilnis“;
**Karinė technika:**
* MAZ-535 (1958–1964 m.)
* MAZ-537 (1959–1989 m.)
* MAZ-7310 (nuo 1962 m.)
* MAZ-7917 (nuo 1980 m.)
* MAZ-7916 (nuo 1972 m.)
* MZKT-79221 (nuo 2000 m.)
* MAZ-7907 (1985 m.)


File:МАЗ-107.066 в Москве на ст. Филёвский б-р.jpg|MAZ-107
File:ZRS S-300PS 2007 G1.jpg|MAZ-7910
File:MAZ-537 at Migalovo Air Force base -01.jpg|MAZ-537
File:МАЗ-200 фото4.JPG|MAZ-200
File:MAZ 504V.jpg|MAZ-504V
File:MAZ-5335 truck.jpg|MAZ-5335
Žemantiškiai

**Žemantiškiai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo Krekenavos.

## Istorija

1980–1981 m. rastas Žemantiškių senkapis, kuriame aptikti 38 griautiniai kapai (6 vaikų, 32 suaugusiųjų), juose rasta XVI a. 2-osios pusės monetų (karalienės Viktorijos Švedijos šilingų ir Karolio X Gustavo Rygos šilingų).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Aldo

**„Aldo“** – tarptautinis Kanados avalynės prekės ženklas, valdomas kompanijos „Aldo Group“. Pasaulyje yra daugiau nei 1750 parduotuvių, veikiančių 82-ose šalyse penkiuose žemynuose. Be „Aldo“, kompanija taip pat valdo prekės ženklus „Call It Spring“, „Little Burgundy“ ir „Globo“.

Kompanijos pradžia siekia 1972 m., kai buvo įkurtas avalynės prekės ženklas „Aldo“; pirmosios prekės buvo pradėtos pardavinėti populiariuose mados butikuose įvairiuose Kanados miestuose, įskaitant Monrealį, Kvebeką, Otavą bei Vinipegą. 1978 m. atidaroma apirmoji atskira ir tik „Aldo“ batų prekyba užsiimanti parduotuvė Monrealio miesto centre; nuo to laiko nustota pardavinėti prekes universalinėse parduotuvėse.

1991 m. atidaroma 200-oji „Aldo“ parduotuvė, o po kelerių metų žengiama ir į Jungtinių Valstijų rinką su parduotuve, įkurta netoli Bostono. 1995 m. atidaroma pirmoji franšizės būdu valdoma parduotuvė Izraelyje; pradedama sparti tarptautinė plėtra, besitęsianti iki šiol. 2000 m. pristatomas „Aldo Accessories“ prekės ženklas. 2002 m. kompanijos parduotuvės atidaromos svarbiose komercincėse gatvėse Londone; pastarosios parduotuvės susilaukė didelio dėmesio iš užsienio investitorių, „Aldo“ prekės ženklas tampa vis žinomesnis. 2012 m. kompanija atšventė savo 40-ąjį jubiliejų.

„Aldo“ yra įvardijama kaip sėkmingiausia kanadiečių mažmeminės prekybos bendrovė. Kompanijos įkūrėjas Aldo Bensadoun turi planų ir toliau plėsti parduotuvių tinklą. Tikisi, jog „Aldo“ sugebės tapti didžiausia avalynės mažmenininke visame pasaulyje ir planuoja, jog bendrovės pajamos iki 2017 m. pasieks 4 mlrd. JAV dol.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficialus „Aldo“ tinklalapis 
* Oficialus „Aldo Group“ tinklalapis
Mexx

**„Mexx“** – tarptautinis Nyderlandų darbužių mažmeninės prekybos tinklas. „Mexx“ prekės buvo prieinamos daugiau nei 800 parduotuvių 55-iose šalyse; kompanijos produkcija buvo pasiekiama kiek daugiau nei 10 tūkst. prekybos taškų. 2014 m. prekės ženklą valdančios kompanijos paskelbė bankrotą.

Bendrovę 1986 m. įkūrė dizaineris Rattan Chadha Amsterdame, Nyderlanduose. Chadka paėmė du savo kurtus prekės ženklus ir sudėliojo naująjį parduotuvių pavadinimą: raidė „M“ kilo nuo vyriškų drabužių „Moustache“, o raidė „E“ – nuo jo moteriškų drabužių prekės ženklo „Emanuelle“; dizaineris sudėjo abidvi raides ir pavadinimą „Mexx“ užbaigė dviem „XX“, kurie reprezentuoja du bučinius.

Parduotuvėse visų pirma yra parduodami vyriški, moteriški bei vaikams skirti drabužiai; taip pat avalynė, aksesuarai, kvepalai, akiniai bei lininiai gaminiai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus „Mexx“ tinklalapis
* „Mexx“ socialiniame tinkle „Facebook“
Varniškių šaltinis

**Varniškių šaltinis** – savivaldybės saugomas hidrologinis gamtos paveldo objektas Utenos rajone, Tauragnų seniūnijoje, ties Varniškėmis III. Šaltinis trykšta netoli Pliaušės upelio, dešiniajame krante (nutolęs apie 200 m), miške. Tarpumiškio pievos pakraštyje prie šaltinio pastatytas informacinis ženklas.

Šaltinis unikalus tuo, kad prasideda vandens išplautoje nedidelėje dauboje (2,0x1,5 m), kurios dugne smėlis „verda“, kunkuliuoja, lyg dideliame puode. 2014 m. sutvarkyta aplinka prie šaltinio: krantai išgrįsti lauko akmenimis, padarytas patogus priėjimas tilteliu.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
Federica Mogherini

**Federika Mogerini** (; g. 1973 m. birželio 16 d. Romoje) – italų politikė ir politologė. 2014-2019 m. – Europos Sąjungos vyriausioji užsienio reikalų įgaliotinė bei Europos Komisijos pirmininko pavaduotoja. Kandidatuodama į šį aukštą ES postą, ji buvo Rytų Europos šalių itin aršiai kritikuojama dėl savo užsienio politikos Rusijos agresijos atžvilgiu ir sankcijų Rusijai sušvelninimo.

## Biografija
Federika Mogerini gimė 1973 m. birželio 16 d. Romoje, Italijoje. Baigė politikos mokslus Romos La Sapienza universitete. Mogerini taip pat yra Italijos Demokratų partijos narė. 2014 m. vasario 22 d. Matteo Renzi vyriausybėje ji buvo paskirta Italijos užsienio reikalų ministre. Ji buvo trečia moteris, tapusi Italijos užsienio reikalų ministre.

|-

|-
Utenio akmuo

**Utenio akmuo** – masyvus riedulys, valstybinis gamtos paveldo objektas (nuo 1964 m.), esantis Utenos rajone, Leliūnų seniūnijoje, Viskėnų kaime. Akmuo tamsiai pilkas, pailgas.

Akmuo stūkso apie 1,8 km į rytus nuo Pakalnių, pasiekiamas pasukus iš kelio  į rytus apie 0,4 km. Riedulys guli atviroje vietovėje prie pat žvyrkelio, tarp pakelės krūmokšnių. Pažymėtas informacine lenta. 

1989 m. liepos mėn. Geologijos tarnybos duomenimis, Utenio akmens būklė buvo įvertinta kaip palyginti gera, jo paviršius apkerpėjęs, šiaurinis šonas apsamanojęs. Riedulys gulėjo prie kaimo keliuko (3 m į pietus nuo jo), kalvos lėkšto šlaito apačioje, pievos pakraštyje. Prie pat riedulio augo apie 4 m aukščio laukinė kriaušė su nugenėtomis apatinėmis šakomis, kurios gožtų akmenį. Už 1-2 m nuo paminklinio riedulio, pievos žolėse, skendėjo apie 15 vidutinio dydžio riedulių ir dar kažkiek smulkesnių akmenų, matyt, surinktų iš aplinkinių dirvų.

Riedulys paskelbtas valstybės saugomu Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1964 m. kovo 27 d. įsakymu Nr. 76. Pagrindiniai duomenys:
* aukštis 2,05 m
* ilgis 3,25 m
* plotis 2,00 m
* perimetras 8,42 m

## Išnašos

## Nuorodos

* Utenio akmuo (''panoramio.com'') 
* Utenio akmuo *saugoma.lt*