open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Algis Kregždė

**Algis Kregždė** (1940 m. sausio 9 d. Jukniškiai, Biržų valsčius) – trumpabangininkas (r.m.s šaukinys „LY2NK“), Pasaulio ir Europos čempionas, daugkartinis Lietuvos čempionas, rekordininkas, tarptautinės klasės radijo sporto meistras, radijo sporto treneris, radijo inžinierius.

## Biografija
1947–1958 metais mokėsi Biržų Juliaus Janonio vidurinėje mokykloje. Ją baigęs, metus studijavo Vilniaus pedagoginiame institute, vėliau 1959–1963 metais mokslus tęsė Kauno politechnikos institute (KPI). 1962–1978 metais vadovavo Lietuvos radijo sporto federacijos trumpųjų bangų komitetui, vėliau Lietuvos radijo sporto federacijai.

Dar besimokydamas ėmė treniruoti KPI trumpabangininkų komandą. Baigęs institutą, porą metų dirbo Kauno radijo gamykloje inžinieriumi, vėliau ėmėsi mokslinio darbo KPI – buvo ultragarso laboratorijos vyr. inžinierius, mokslinis bendradarbis, nuo 1992 m. – Radioelektronikos (Telekomunikacijų ir elektronikos) fakulteto inžinierius.

Algis Kregždė yra 24 moksl. publikacijų, 8 išradimų autorius (iki 2008).

Dabar Algis Kregždė yra ir Europos radijo sporto federacijos tarybos narys.

## Svarbiausi pasiekimai radijo sporte, apdovanojimai
Algis Kregždė yra ne mažiau 73 varžybų radijo ryšio trumposiomis bangomis laimėtojas.
* 12 kartų tapo (1965, 1966, 1967, 1968, 1970, 1971, 1972, 1973, 1975, 1976, 1977, 1978) Lietuvos radijo ryšio trumposiomis bangomis čempionu (individualioji stotis);
* 1971, 1972, 1975, 1977, 1978 m. TSRS čempionatuose užėmė III vietą;
* Europos tolimųjų radijo ryšių čempionate 1973 – I vieta, 1971, 1974, 1980 ir 1985 – III vieta, 1981 – II vieta;
* Pasaulio radijo sporto čempionate 1977 – III vieta, 1981 – II vieta;
* Pasaulio tolimųjų ryšių („CQ World Wide DX Contest“) čempionate 1984 ir 1987 – iškovota I vieta;
* Pasaulio radijo ryšių („CQ World Wide WPX Contest“) čempionate 1985 – iškovota I vieta;
* 1972 ir 1981 laimėjo Europos taurę (visus kartus individualioji stotis);
* Lietuvos (1967, 1971), Azijos (1984, 1987), pasaulio (1985) radijo ryšio trumposiomis bangomis rekordininkas;
* TSRS (1964), Europos (1969, 1978, 1983, 1989, 1990, 1991 – 2 k.) čempionas (visus kartus su kolektyvinės stoties komandos sudėtyje, iki 1991 su KPI, nuo 1991 su KTU komanda).
 
Algis Kregždė 2001 m. gavo aukščiausią pasaulio radijo sporto apdovanojimą – buvo įtrauktas į „CQ Contest Hall of Fame" (pasaulio radijo sporto šlovės galeriją) Nr. 37. Jo treniruojama trumpabangininkų komanda pelnė visus aukščiausius radijo sporto apdovanojimus.

Algis Kregždė taip pat apdovanotas:
* KKSK medaliu LTSR sportui atminti (1970),
* Sąjunginės liaudies ūkio pasiekimų parodos sidabro medaliu (1983).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* KTU RC interviu su Algiu Kregžde  
* Filmas „Trumpomis bangomis“  (Lietuvos Televizija). Režisieriaus V. Imbraso filmas apie pasaulio čempionę, Kauno Politechnikos Instituto Radijo klubo trumpabangininkų komandą. Pasakoja TSRS sporto meistras Arvydas Macas (šaukinys LY2OO). Scenarijaus autorius V. Imbrasas, operatoriai: Z. Putilovas ir J. Marcinkevičius.
Marius Grigonis

**Marius Grigonis** (g. 1994 m. balandžio 26 d. Kaune) – Lietuvos krepšininkas.

Baigė Kauno jėzuitų gimnaziją. Ketverius metus treniravosi „Žalgirio“ sporto mokykloje, su kuria varžėsi Nacionalinėje krepšinio lygoje, 2012 ir 2013 m. užėmė 3 vietą lygoje ir buvo komandos lyderis.

2013 m. gegužės 15 d. Marius Grigonis VTB lygos varžybose prieš „Nižnyj Novgorod“ klubą debiutavo pagrindinėje „Žalgirio“ komandoje. 2013–2014 m. sezone buvo paskolintas į Ispanijos antrosios lygos komandą Hueskos „Peñas“. Kitais metais sudarė sutartį su ACB lygos klubu iš Manresos „La Bruixa d‘Or“. Po poros sezonų perėjo į Tenerifės „Iberostar“, su kuria 2017 m. laimėjo FIBA Čempionų lygą ir tapo finalo ketverto MVP. 2017–2018 m. sezoną praleido Berlyno ALBA klube.

2018 m. liepos 3 d. pasirašė trejų metų sutartį su Kauno „Žalgirio“ klubu. 2019 m. lapkritį patyrė traumą ir iškrito iki pat sezono pabaigos. 2020 m. M. Grigonis pratęsė sutartį su „Žalgiriu“ ir 2020–2021 m. „Eurolygos“ sezone tapo komandos lyderiu (13,4 taško per rungtynes Eurolygoje ir 12,9 LKL), tapo spalio mėnesio MVP.

2021 m. birželio viduryje pasirašė trejų metų sutartį su Rusijos Maskvos „CSKA“ klubu. 2022 m. vasario pabaigoje dėl politinės situacijos Rusijoje nutraukė sutartį su Maskvos klubu.

2022 m. liepos 14 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Graikijos Atėnų „Panathinaikos“ klubu. 2024 m. su šiuo klubu tapo Eurolygos čempionu.

## Pasiekimai

* 2010 m. Europos jaunių čempionato (U-16) vicečempionas
* 2012 m. Europos jaunimo čempionato (U-18) vicečempionas
* 2013 m. Pasaulio jaunimo čempionato (U-19) vicečempionas
* 2012, 2013 m. NKL trečios vietos laimėtojas (Kauno „Žalgiris-2“)
* 2019, 2020, 2021 m. LKL čempionas
* 2020, 2021 m. Karaliaus Mindaugo taurės laimėtojas
* 2020 m. Eurolygos spalio mėnesio MVP
* 2021 m. VTB Supertaurės čempionas
* 2024 m. Eurolygos čempionas
* 2024 m. Graikijos krepšinio lygos čempionas

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Šaltiniai
Tšcineco kultūra

**Tšcìneco kultūra** (pagal Lenkijos kaimą *Trzciniec*) – bronzos amžiaus archeologinė kultūra (XIX a. pr. m. e. – XI a. pr. m. e.). Ankstyvajame bronzos amžiuje į pietus ir pietvakarius nuo dabartinės Lietuvos teritorijos jau buvo susiformavusios Rytų ir Vakarų Tšcineco, Komarovo ir Sosnicos kultūros, kitaip Tšcineco kultūrinė bendrija.

## Charakteristika
Buvo gyvulių augintojų, medžiotojų, žvejų ir metalo perdirbėjų bendruomenės, gyvenusios Lenkijos, Baltarusijos, šiaurės Ukrainos srityse, o pavienės jų bendruomenės kontaktavo su Lietuvos teritorijoje gyvenusiomis vėlyvosios Narvos kultūros bendruomenėmis. Lietuvoje aptinkama Rytų ir Vakarų Tšcineco grupių medžiagos. Vakarų Tšcineco kultūros likimas yra glaudžiai susijęs su jos transformacija į Lužitėnų kultūrą. Gyventojai lipdė plokščiadugnius profiliuotus puodus su nusklembtomis į išorę briaunomis, kuriuos puošė spygliuotos vielos formos įspaudais, pertrauktomis vagelėmis. Aptinkama zonaliai išdėstytų eglutės formos įraižų motyvų, kartais ir virvutės įspaudų. Rytų Tšcineco gyventojai dar plačiai naudojo titnaginius įnagius, buityje ir karyboje – metalinius dirbinius. Jei mirusiųjų nedegindavo, juos laidodavo suriestoje padėtyje ant šono. Charakteringi deginti ir nedeginti kapai buvo svarbus kultūros bruožas.

Pagal H. Krahę, O. Trubačiovą ir kitus pietinė bendrijos dalis lingvistiškai priklausė dakų-trakų toponimijos paplitimo arealui, centrinė ir šiaurės − šiaurės vakarų dalis siejama su baltais.

## Šaltiniai
Cholmo kunigaikštystė

**Cholmo kunigaikštystė** () – Rusios kunigaikštystė, gyvavusi XIII – XIV amžiais Voluinės istoriniame regione, dab. Lenkijos Liublino vaivadijos rytuose.

## Istorija
Iki kunigaikštystės sukūrimo šios teritorijos keletą kartų ėjo iš rankų į rankas tarp Lenkijos ir Kijevo Rusios. Vėliau teritoriją užvaldė Haličo-Voluinės kunigaikštystė, kurios kunigaikštis Danielius Haličietis XIII a. pradžioje čia įkūrė Cholmo miestą ir padarė jį savo rezidencija. 

Prieš mirdamas, apie 1264 m. jis paliko Cholmą su žemėmis aplink jį savo sūnui Švarnui. Po šio valdė jo sūnėnas Jurijus. 1301 m. šis Cholmo kunigaikštis naujai suvienijo visas Haličo-Voluinės teritorijas ir prijungė prie jų Cholmą. Tačiau ir vėliau kunigaikštystę valdė atskiri daliniai kunigaikščiai. Vienas iš jų buvo Gediminaičių atstovas Jurgis Narimantaitis.

Haličo-Voluinės karų metu Cholmą užėmė iš pradžių Vengrijos karalystė, o vėliau Lenkijos karalystė. 1387 m. kunigaikštystė galutinai panaikinta ir paversta Lenkijos administraciniu vienetu - Chelmo žeme. Jos pagrindinis miestas pervardintas į Chelmą.

## Kunigaikščiai
* Švarnas Danilovičius (1264–1269)
* Jurijus Lvovičius (1269–1301)
* Danielius Vasilkovičius (1352–1366)
* Jurgis Narimantaitis (1366–1370)
* Jurijus Danilovičius (1370–1377)
* *Vengrijos valdymas* (1377-1383)
* Mikalojus Danilovičius (1383-1387)
Kušlikų kalvų mūšis

**Kušlikų kalvų mūšis** – mūšis, įvykęs 1661 m. spalio mėn., tarp ATR ir Maskvos didžiosios kunigaikštystės pajėgų, prie Kušlikų kalvų kaimo.
Yüksek Sadakat

**„Yüksek Sadakat“** – turkų roko grupė, gyvuojanti nuo 1997 metų, tačiau didelio populiarumo sulaukė tik 2006-aisiais, kai kolektyvas išleido debiutinį albumą „Yüksek Sadakat“. Albumo singlas „Belki Üstümüzden Bir Kus Geçer“ tapo šalies radijo stočių hitu.

Išvertus iš turkų kalbos, grupės pavadinimas reiškia „Vidurinės mokyklos muzikantai“.

2011 m. sausį turkų televizijos TRT išrinkti šalies atstovais 2011 m. „Eurovizijoje“. Jame atlikę kūrinį „Live It Up“, grupė pusfinalyje užėmė 13 vietą ir į finalą nepateko.

## Diskografija
* *Yüksek Sadakat* (2006)
* *Katil & Maktül* (2008)
* *Renk Körü* (2011)
* *IV* (2014)

## Nuorodos
* Oficiali grupės svetainė 

|-
Brazilijos dubuma

**Brazilijos dubuma** – povandeninė dubuma pietų Atlanto vandenyne, į vakarus nuo Pietų Atlanto kalnagūbrio. Tęsiasi iš šiaurės į pietus ~3000 km. Vyraujantis gylis 5000 m, didžiausias – 6697 m. Dugną dengia raudonasis molis ir karbonatingas dumblas.

## Šaltiniai
Brakpanas

**Brakpanas** () – miestas Pietų Afrikos Respublikos šiaurės rytuose, Gautengo provincijoje, Vitvatersrande, tarp Benoni ir Springso miestų. Kalnakasybos centras.

## Istorija

1888 m. čia atidaryta pirma anglies kasykla, netrukus nutiestas geležinkelis. Nuo 1905 m. Brakpanas tapo svarbiu aukso gavybos centru. Pradžioje augo kaip Benoni priemiestis, bet 1912 m. paskelbtas atskiru miestu. Vykdyta ir metalo apdirbimo pramonė. XX a. antroje pusėje aukso telkiniai išseko ir Brakpano reikšmė sumenko. Vėliau čia įrengti kazino, pramogų centrai, siekiant mažinti nedarbą.

## Šaltiniai
Gediminas Žalalis

**Gediminas Žalalis** (g. 1995 m. sausio 21 d. Vilniuje) – Lietuvos krepšininkas, pasirašęs ilgalaikį kontraktą su Panevėžio „Lietkabelio“ klubu.

## Nuorodos

*Basketnews.lt puslapis apie žaidėją
Mindaugas Kupšas

**Mindaugas Kupšas** (g. 1991 m. balandžio 9 d. Kaune) – Lietuvos krepšininkas.

2017 m. vasario pradžioje pasirašė kontraktą iki sezono galo, su galimybe jį pratęsti dar metams, su Ispanijos antrosios lygos Logronjo „CB Clavijo“ ekipa. 2017 m. rugpjūčio 11 d. sudarė vienerių metų sutartį su Utenos „Juventus“ klubu. 2018 m. rugpjūčio pradžioje sugrįžo į Panevėžio „Lietkabelį“ ir pasirašė vienerių metų sutartį su klubu.

2021 m. rugpjūčio pradžioje sudarė sutartį su Utenos „Juventus“, su galimybe sezono eigoje persikelti į kitą komandą. 2021 m. spalio 24 d. sužaidęs paskutines rungtynes Lietuvoje pradėjo ruoštis kelionei į Taivano Gaosiongo „Aquas“ klubą.

2024 m. birželio pabaigoje pasirašė vienerių metų sutartį su Šiaulių „Šiaulių“ klubu. Pasibaigus LKL sezonui prisijungė prie Venesuelos krepšinio lygoje besivaržančios Valensijos „Trotamundos“ komandos.

Dalyvavo 2013 m. NBA naujokų biržoje, tačiau žaidėjo nepasirinko nė vienas klubas.

## Pasiekimai

* 2014 m. LKL čempionas (Kauno „Žalgiris“)
* 2015 m. Austrijos Supertaurės laimėtojas
* 2019 m. Izraelio lygos taurės laimėtojas
* 2020 m. Belgijos lygos čempionas
* 2022 m. Taivano lygos čempionas

## Nuorodos
Brenerio perėja

**Brenerio perėja** (, ) – kalnų perėja Alpėse, ties Austrijos ir Italijos siena. Tai viena svarbiausių Alpių perėjų ir pati žemiausia aplinkiniuose kraštuose. Aukštis – 1371 m. Šia perėja eina kelias E45 (A13 Austrijoje ir A1 Italijoje), jungiantis Insbruką ir Bolcaną. Taip pat driekiasi Brenerio geležinkelis iš Veronos į Insbruką (statomas 55 km ilgio požeminis tunelis). Brenerio perėja yra viena judriausių Alpėse, ja nuolat juda vilkikų kolonos.

## Šaltiniai
Pamarių kultūra

**Pamarių kultūra**, arba **Žucevo kultūra** () – neolito amžiaus archeologinė kultūra, maždaug 3600 m. pr. m. e. – 1600 m. pr. m. e. paplitusi Baltijos pajūryje nuo Gdansko įlankos iki Ventos upės. Susidarė maišantis vietinei Narvos kultūrai su ateiviais virvelinės keramikos kultūros nešėjais. Pastaraisiais metais pradėjus plačiau tyrinėti Kaliningrado srities Pamarių kultūros gyvenvietes, paaiškėjo, kad šios kultūros atsiradimo pradžia siekia kur kas ankstesnį nei Virvelinės keramikos kultūra bendraeuropinio horizonto laikotarpį.

## Charakteristika
Pamarių kultūros gyventojams svarbus ir reikšmingas gamybinio ūkio plėtros veiksnys buvo gintaro rinkimas, apdorojimas ir mainai, o ūkininkavimo pagrindą sudarė žvejyba – medžioklė, antrame etape pradėjo auginti javus ir gyvulius. Taip pat palaikė ryšius su šukinės – duobelinės keramikos kultūros bendruomenėmis.

Viena svarbiausių archeologinių vietovių – Šventosios senovės gyvenvietė.

Ilgą laiką Pamarių (Rzucevo) kultūra buvo laikoma ankstyviausia žinoma baltų kalbomis kalbančia kultūra, iš kurios ilgainiui išsivystė vakarų baltai. Šiuo metu šia hipoteze yra abejojama.

Pamarių kultūros bendruomenių klestėjimo laikas baigėsi, kai II tūkst. pirmame ketvirtyje Semboje dėl jūros vandens lygio pokyčių sumažėjo gintaro žaliavos išteklių. Bendruomenės netekusios tokio svarbaus prekybai skirtos žaliavos šaltinio, tapo nebeįdomios kitoms Europos tranzitine prekyba užsiimančioms bendruomenėms. Pamarių kultūrai įtaka darė Ivno, varpinių taurių, Trzcinieco kultūros bendruomenės, o šios bendruomenės turėjo įtakos susiformuoti Vakarų baltų pilkapių kultūrai. Lužitėnų kultūra susiformavusi į rytus ir pietus nuo jos.
## Šaltiniai
Polonkos mūšis

**Palankos mūšis** – mūšis, įvykęs 1660 m. birželio 28 d., tarp ATR ir Maskvos didžiosios kunigaikštystės pajėgų, netoli Palankos kaimo.

Sutriuškinus Maskvos pajėgas ATR pajėgos pradėjo Liachovičių apgultį.
Semiha Yankı

**Semiha Yankı** (g. 1958 m. sausio 15 d. Stambule, Turkija) – turkų dainininkė, aktorė ir televizijos laidų vedėja.

1975 metais su Kemal Ebcioğlu sukurtu kūriniu „Seninle Bir Dakika“ () dalyvavo 1975 m. Eurovizijos konkurse, tačiau daina gavo tik 3 taškus ir liko paskutinėje – 19 – vietoje, gimtoje šalyje ji tapo tikru hitu.

## Diskografija
* Büyük Aşkımız
* Adını Yollara Yazdım (Disco-1989)
* Ben Sana Mecburum
* Sevgi Üstüne
* Hayırlı Olsun
* Ayrılanlar İçin
* Seni Seviyorum (Ağdaş Müzik-2004)

## Filmografija
* *Güneş Doğmasın* (1961)
* *Hammal* (1976)

## Nuorodos
* Semiha Yankı *[[Internet Movie Database]]* svetainėje 

|-
Kobryno kunigaikštystė

**Kobrynės kunigaikštystė**, **Kobryno kunigaikštystė** () – LDK dalinė kunigaikštystė gyvavusi XV–XVI amžiais  istorinio Voluinės regiono šiaurinėje dalyje, dabartinės Baltarusijos Bresto srities vakarinėje dalyje.

## Istorija
Būsimosios kunigaikštystės teritoriją iki tol valdė Voluinės kunigaikštystė, kuri nuo XIII a. sudarė Haličo-Voluinės dalį. Kobrynės miestas pirmą kartą paminėtas 1287 m. kaip vienas Berestijos miestų. 

1340 m. mirus Haličo-Voluinės kunigaikščiui Boleslovui Jurijui II, prasidėjo Haličo-Voluinės karai, kuriuose varžėsi LDK (savo teises reiškė Liubartas) ir Lenkijos karalystė. 1349 m. Kobrynę paėmė Lenkija, bet 1366 m. ji perėjo Lietuvai. Algirdas Ratne pasodino savo sūnų Teodorą, kuris valdė ir Kobrynę, ir buvo nepriklausomas nuo Liubarto valdomos Voluinės. 

Apie 1386 m. Teodoras padalino savo valdas sūnumus, ir taip suformavo teritorijas aplink Kobrynę kaip atskirą valdą. Ją gavo jo sūnus Romanas Teodoraitis, ir tai laikoma kunigaikštystės pradžia. 1404 m. Vytautas patvirtino Romano teises į Kobrynę, kaip dalinę LDK kunigaikštystę.

Romanas pradėjo kunigaikščių Kobrynskių giminę, ir po jo kunigaikštystę valdė jo įpėdiniai Simonas ir Jonas. Apie 1491 m. Ivanas mirė bevaikis, todėl kunigaikštystę liko valdyti jo žmona Teodora. Ji priėmė katalikų tikėjimą ir ištekėjo už Mikalojaus Radvilos. 1512 m. jai mirus kunigaikštystę perėmė paskutinė gyva Kobrynskių atstovė, Semiono duktė Ona.

1518 m., po Onos mirties, Kobrynės kunigaikštystė panaikinta ir paversta Kobrynės ekonomija. Ji turėjo pavieto (apskrities) statusą ir 1566 m. kuris priskirta Bresto vaivadijai. 

## Kunigaikščiai
* Romanas Teodoraitis (1386-~1416);
* Simonas Kobrynskis (~1416-~1460);
* Jonas Kobrynskis (~1460-~1491);
* Teodora Ivanovna (~1491-1512);
* Ana Semionovna (1512–1518).
Bristolio įlanka (Aliaska)

**Bristolio įlanka** (, jup. *Iilgayaq*) – Beringo jūros dalis, įsiterpusi į pietvakarinę Aliaskos dalį. Iš pietų ribojama Aliaskos pusiasalio. Plotis ties išėjimu 480 km, įsiterpia į žemyną 290 km, gylis 27–54 m. Nuo lapkričio iki kovo arba balandžio įlanką dengia ledas.

Bristolio įlankai būdingi kas pusė paros vykstantys potvyniai. Jų aukštis iki 3,7 m, o Nunačako ir Kvičako įlankose – iki 10 m. Įlankoje gausu seklumų, žvirgždynų, be to, būdingi stiprūs vėjai, todėl laivybą vystyti sunku. Žvejyba: gaudomos menkės, plekšnės, mažosios angliažuvės ir kt., yra didelė lašišų (nerkų) veisykla.

Svarbiausios pakrančių gyvenvietės: Dilingamas, King Salmonas, Naknekas.

## Šaltiniai
Dulce Pontes

**Dulce José da Silva Pontes** (g. 1969 m. balandžio 8 d. Montijuje) – viena populiariausių Portugalijos dainininkių. Atlieka pop, fado, taip pat klasikinės muzikos kūrinius.

## Karjera

Dulce dar vaikystėje išmoko groti pianinu, vėliau mokėsi konservatorijoje Lisabonoje. Jos muzikinė karjera prasidėjo 1988 metais, kai pasirodė miuzikluose „Enfim sós“ ir „Quem tramou o Comendador“. 1991 metais atlikėja su daina „Lusitana Paixão“ dalyvavo *Festival da Canção* konkurse ir jame užėmė pirmą vietą. Su šiuo kūriniu atlikėja pasirodė tarptautiniame 1991 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, jame užėmė aštuntą vietą iš 22 dalyvių, tai vienas aukščiausių Portugalijos rezultatų šiame konkurse. Po metų Dulce išleido debiutinį albumą „Lusitana“, kuriame daugiausiai sudarė pop stiliaus kūriniai. Jos antrojo studijinio albumo „Lágrimas“ (1993) dainas įkvėpė tradicinis iš Portugalijos kilęs muzikos stilius fado, su modernaus stiliaus elementais. Garsiausia albumo daina tapo „A Canção do Mar“, kuri yra filmo „Primal Fear“ () garso takelis.

Per savo karjerą Dulce Pontes bendradarbiavo su daugybe tarptautinių atlikėjų, tokiais kaip Cesária Évora, Caetano Veloso, Marisa Monte, Carlos Núñez, keltų muzikos grupė „The Chieftains“, George Delaras ir Baskų muzikos atlikėjas Kepa Junkera.

Turi sūnų José Gabriel (gimęs 2002 m.) ir dukrą Maria José (g. 2009 m.).

## Diskografija
* *Lusitana* (1992)
* *Lágrimas* (1993) ()
* *Brisa do Coração* (1995) () – albumas įrašytas gyvai 1995 m. gegužės 6 d. koncerte Porte
* *Caminhos* (1996) ()
* *O Primeiro Canto* (1999) ()
* *Best Of* (2002)
* *Focus* (2003) – su Ennio Morricone
* *O Coração Tem Três Portas* (2006) ()
* *Momentos* (2009) ()

## Galerija

Dulce Pontes, Wiener Festwochen 2009 b.jpg|Dulce Pontes 2009 m. Vienos festivalyje
Dulce Pontes, Wiener Festwochen 2009 c.jpg|Dulce Pontes 2009 m. Vienos festivalyje
Dulce Pontes, Wiener Festwochen 2009 d.jpg|Dulce Pontes 2009 m. Vienos festivalyje



## Nuorodos

* Oficiali svetainė – dulcepontes.net
* 

|-
Brodai

**Brodai** () – miestas Ukrainos vakaruose, Lvovo srityje, 100 km į šiaurės rytus nuo Lvovo, prie Bovdurkos upelio; rajono centras. Pro miestą eina Kijevo–Lvovo plentas ir geležinkelis. Mechaninių dirbinių gamybos, siuvimo, maisto (konservų, pieno miltelių) pramonė.

Veikia istorinis–krašto muziejus (XVIII a. pastate), Dievo Motinos cerkvė (1600 m.), Šv. Trejybės cerkvė su varpine (1726 m.), Šv. Jurgio cerkvė su rokoko stiliaus ikonomis (XVI–XVII a.). Yra Brodų tvirtovės griuvėsiai (XVII a.), didžiosios sinagogos griuvėsiai (1742 m.), XIX a. pab. – XX a. pr. gyvenamieji ir visuomeniniai statiniai (gimnazija, teismas, vilos, liaudies namai ir kt.).

## Istorija

Brodai rašytiniuose šaltiniuose minimi nuo 1084 m. Miesto reikšmė išaugo XVII a.: čia buvo pastatyta tvirtovė, kūrėsi daug žydų, suklestėjo amatai.


Church of the Nativity of the Virgin Mary in Brody.jpg|Dievo Motinos cerkvė
Церква Св.Юрія 2.jpg|Šv. Jurgio cerkvė
Вали і бастіони з казематами зах.ст..JPG|Brodų tvirtovės liekanos
Brody Synagoga 02.jpg|Sinagoga


## Šaltiniai
Basios mūšis

**Basios mūšis** – mūšis, įvykęs 1660 m. spalio 8 d., tarp ATR ir Rusijos carystės pajėgų, Basios upės apylinkėse netoli Mogiliovo.
Vienos šnicelis

**Vienos šnicelis** () – vienas žinomiausių Vienos virtuvės patiekalų.

Tai – didelis (dažnai už lėkštę didesnis) plonas muštas veršienos šnicelis, paniruotas miltuose, kiaušinio plakinyje ir džiūvėsiuose bei iškeptas dideliame kiekyje taukų arba lydyto sviesto. Patiekiamas su žaliomis, agurkų, bulvių salotomis arba virtomis bulvėmis, apibarstytomis smulkintomis petražolėmis. Kartu pridedamas gabalėlis citrinos ir saliero.

Šis patiekalas į Vieną atkeliavo XV a. pabaigoje iš šiaurės Italijos, kur gaminamas panašus Milano muštinis (*Milanesa*). Kulinarijos knygose pirmą kartą aprašytas 1884 m.

Iš kiaulienos ar kalakutienos tokiu pačiu būdu pagaminti šniceliai taip pat gali būti vadinami vieniškais, tačiau šiuo atveju pavadinime turi būti nurodoma mėsos rūšis, iš kurios pagamintas patiekalas.

## Nuorodos
* Vienos šnicelio gaminimas
* Vienos šnicelis su keptomis bulvėmis ir kopūstais
Broken Hilas

**Broken Hilas** () – miestas Australijoje, vakarinėje Naujojo Pietų Velso dalyje. Geležinkelio stotis, plentai į Adelaidę, Njinganą, Burongą, Tibūburą. Broken Hilas itin toli nutolęs nuo visų didesnių šalies miestų (artimiausias – Adelaidė, už 500 km), įsikūręs sausringame krašte, todėl vadinamas Australijos užkampių (*outback*) sostine. Mieste ir jo apylinkėse, priešingai nei likusioje valstijos dalyje, galioja UTC+9:30 laikas, Svarbus kalnakasybos pramonės centras: požeminiu būdu kasamas cinkas, švinas, sidabras, randama kadmio, kobalto, aukso, vario, silicio.

Yra karo memorialas, paminklas žuvusiems kalnakasiams, viešbutis, restoranas.

## Istorija

1841 m. vietovę pasiekė tyrinėtojas Thomas Mitchell, o 1844 m. čia tyrinėjo Charles Sturt. Broken Hilas įkurtas 1883 m., pradėjus kasti sidabrą ir šviną. Broken Hilo rūdynas buvo vienu turtingiausių pasaulyje. 1888 m. miestą pasiekė geležinkelis. Kalnakasyba vykdoma iki šių dienų.


BrokenHillArgentSt.JPG|Miesto gatvė
Line of Lode Miner's Memorial, Broken Hill, NSW, 07.07.2007.jpg|Paminklas kalnakasiams
Broken Hill Trades Hall.jpg|Prekybos rūmai
BrokenHillRomanCatholicCathedral1.JPG|Šv. Širdies katedra


## Šaltiniai
Bromas (ugnikalnis)

**Bromas** () – veikiantis ugnikalnis Indonezijoje, Javos salos rytuose, Rytų Javos provincijoje. Aukštis – 2329 m. Patenka į Bromo Tenger Semeru nacionalinį parką. Ugnikalnis yra Tengero kalderoje, kurią dar sudaro Batoko, Kursi, Vatangano, Vidodareno kūgiai. Ugnikalnius supa „Smėlio jūra“ (*Segara wedi*). Be to, šalia stūkso Semeru ugnikalnis.

Bromo ugnikalnis sudarytas iš bazalto ir andezito. Labai veiklus, keliasdešimt kartų buvo išsiveržęs XX a., o XXI a. jo išsiveržimai vyko 2004, 2010, 2011–2012 m.

Apylinkėse gyvenantys tengerai Bromo kalną laiko šventu. Jo pavadinimas kilo nuo indiško Dievo vardo *[[Brahma]]*. Į ugnikalnio kraterį jie aukoja aukas. Šalia esančioje „Smėlio jūroje“ stovi *Pura Luhur Poten* šventykla.

## Šaltiniai

* Tengero kaldera  Global Volcanism Program. Smithsonian Institution
Maximilian Mutzke

**Maximilian Nepomuk Mutzke**, geriau žinomas kaip **Max** (g. 1981 m. gegužės 21 d. Krenkingene, Badenas-Viurtembergas) – Vokietijos dainininkas, dainų autorius.

Atlikėjas gimė 1981 metais pietiniame Vokietijos miestelyje Krenkingene aktorės ir ginekologo šeimoje, turi penkis brolius ir seseris. Jo brolis Menzel Mutzke yra džiazo trimitininkas.

Max Mutzke savo karjerą pradėjo fank grupėje „Project Five“. Atlikėjas išgarsėjo 2004 metais, kai jis laimėjo *SSDSGPS (Stefan sucht den Super-Grand-Prix-Star)* konkursą. Vėliau jis išleido debiutinį singlą „Can’t Wait Until Tonight“, kuris Vokietijos muzikos įrašų tope užėmė #1 vietą. Su šiuo kūriniu 2004 m. kovo 19 dieną vykusiame Vokietijos nacionaliniame finale „Germany 12 Points!“ Max Mutzke nugalėjo devynis konkurentus (įveikė tokius dalyvius kaip Scooter ir Sabrina Setlur). Dėl pergalės atlikėjas išrinktas šalies atstovu 2004 m. „Eurovizijoje“. Stambule vykusiame konkurse jis su 93 taškais užėmė 8 vietą. Vieną tašką dalyviui skyrė Lietuvos žiūrovai.

## Diskografija

### Albumai
* *Max Mutzke* (2005)
* *…aus dem Bauch* (2007)
* *Black Forest* (2008)
* *Home Work Soul* (2010)
* *Durch Einander* (2012)
* *Max Mutzke Live feat. monoPunk* (2013)
* *Max* (2015)

### Singlai
* *Can’t Wait Until Tonight* (2004)
* *Schwarz Auf Weiß* (2004)
* *Spür Dein Licht* (2005)
* *Catch Me If You Can* (2005)
* *Mein Automobil* (2007)
* *Denn Es Bist Du* (2007)
* *Marie* (2009)
* *St. Petersburg* (2009)

## Nuorodos

* Oficialus tinklalapis – maxmutzke.de

|-
Sigita Dijokienė

**Sigita Dijokienė** (g. 1952 m. gegužės 3 d. Kaune) – Lietuvos pedagogė, vadovėlių ir kitų mokomųjų leidinių autorė, švietimo konsultantė, geografijos mokytoja ekspertė.

## Biografija
Sigita Dijokienė (Šliužaitė) gimė 1952 m. gegužės 3 d. Kaune. 1972 m. baigė Kauno 22-ąją vidurinę mokyklą. 1979 m. baigė Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą, vidurinės mokyklos geografijos mokytoja. Dirbo Vilkijos Petro Cvirkos vidurinėje mokykloje, Kauno „Rasos“ gimnazijoje, Kauno apskrities viršininko administracijoje. 1992–2013 m. – Kauno technologijos universiteto gimnazijos geografijos mokytoja. 1995–2018 m. – Kauno „Saulės“ gimnazijos geografijos mokytoja.

## Pedagoginė ir organizacinė veikla
S. Dijokienė yra Kauno miesto geografijos mokytojų metodinio būrelio pirmininkė. Kauno miesto mokyklų metodinės tarybos sekretorė. Kauno pedagogų kvalifikacijos centro „Metų švietėjų“ klubo narė.

## Apdovanojimai

* 2009 m. – Kauno technologijos universiteto gimnazijos Metų mokytoja.
* 2009 m. – Kauno pedagogų kvalifikacijos centro apdovanojimas „Metų švietėjas“.
* 2012 m. – Kauno miesto metų mokytoja.

## Bibliografija
Mokytoja yra leidinių autorė ir bendraautorė:

* *Langas į Lietuvą: integruotos istorijos ir geografijos pamokos: Kaunas, Kėdainiai, Panemuniai*, Kaunas, 2014.
* *Geografija: Afrika, Australija, Antarktida, Šiaurės ir Pietų Amerika: mokymosi medžiaga 7 klasei*, Kaunas, 2012.
* *Geografija: mokymosi medžiaga 10 klasei*, Kaunas, 2012.
* *Europa ir Azija: mokymosi medžiaga 8 klasei*, Kaunas, 2011.
* *Lietuva: mokymosi medžiaga 9 klasei*, Kaunas, 2011.
* *Geografija: mokomoji knyga 8 klasei*, Kaunas, 2011.
* *Metodinės rekomendacijos mokomajai knygai „Geografija 8 klasei“*, Kaunas, 2011.
* *Lietuva, Europa, pasaulis: mokytojo knyga*, Kaunas, 2009.
* *Lietuva, Europa, pasaulis: pratybų sąsiuvinis 10 klasei, Kaunas, 2009.*
* *Lietuva, Europa, pasaulis: mokytojo knyga*, Kaunas, 2007.
* *Lietuva, Europa, pasaulis: vadovėlis 9 klasei*, Kaunas, 2007.
* *Geografija: pratybų sąsiuvinis 6 klasei*, Kaunas, 2006.
* *Geografija: pratybų sąsiuvinis 8 klasei*, Kaunas, 2006.
* *Geografija: pratybų sąsiuvinis 10 klasei*, Kaunas, 2006.
* *Moksleivio žinynas*, Kaunas, 2004.
* *Geografija: pratybų sąsiuvinis 9 klasei*, Kaunas, 2004.
* Geografijos kūrybiniai ir projektiniai darbai, *Socialiniu mokslų ugdymo turinio kaita*, Kaunas, 2003.
* *Europa – mūsų žemynas*, Kaunas, 2002.
* *Geografijos lentelės, grafikai: gamtinė geografija*, Kaunas, 2002.
* *Greitosios apklausos žemynu geografijos testai VII klasei*, Kaunas, 2001.
* *Bendroji geografija: testai ir užduotys pasirengti egzaminui*, Vilnius, 2001.
* *Geografijos pradmenys: užduočių sąsiuvinis 6 klasei*, Vilnius, 2002.
* *Pasaulio geografija: užduočių sąsiuvinis 7 klasei*, Vilnius, 2002.
* *Pasaulio geografija: užduočių sąsiuvinis 8 klasei*, Vilnius, 2002.

## Šaltiniai
Konsome

**Konsome** () – skaidrus sultinys, išvirtas iš vištienos arba jautienos.

Klasikinis konsome verdamas iš vištienos ar jautienos faršo, tačiau restoranuose galima rasti konsome ne tik iš mėsos, bet ir iš įvairių daržovių bei vaisių.

Konsome turi būti šviesus, todėl į baigtą virti sultinį dedama išplakta dviejų-trijų kiaušinių baltymo masė. Kai tik ji iškyla į paviršių – išimama, o sultinys perkošiamas.

Dažniausiai prie konsome patiekiamas pyragėlis su mėsa.
Liumenas

**Liumenas, lm** (, 'šviesa') – žmogaus akiai matomo šviesos srauto matavimo vienetas. Šviesos srautas yra pagrindinis fotometrijos dydis, apibūdinantis šviesą. Tai spindulių srauto dalis, sukelianti žmogaus regos organams šviesos pojūtį. Liumenais išreiškiamas šviesos stiprumas.

Liumenas yra tarptautinės matavimo vienetų sistemos vienetas:

: 1 lm = cd·sr (kandelai steradianui),

kur kandela yra dar vienas šviesos srauto matavimo vienetas, tačiau tai yra srautas, matomas tam tikru apibrėžtu kampu, už kurio ribų šviesos intensyvumas idealiu atveju būtų lygus nuliui. Pilna sfera turi 4·π steradianų erdvinį kampą, tokiu būdu šviesos šaltinis, kuris tolygiai spinduliuoja vieną kandelą į visas puses, apibūdinamas bendru šviesos srautu, lygiu:

: 1 cd·4π sr = 4π cd·sr ≈ 12,57 lm

## Pavyzdžiai

Kai kurie liumeno dydžio pavyzdžiai:
* 1 cm² žemės paviršiaus, esant debesuotam orui, tenka apie 1 lm šviesos srauto, o esant giedram orui – apie 10 lm;
* kaitrinė lemputė, 60 W galingumo, esant 230 V įtampai, į 1 cm² žemės paviršiaus išskiria apie 800 lm šviesos srauto, tuo tarpu kišeninis žibintuvėlis – 6 lm;
* 100 W kaitrinė lemputė skleidžia 1550–1630 Lm šviesos srautą.

## Kartotiniai ir daliniai dydžiai

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Šviesa, jos techniniai apibrėžimai, matavimo vienetai, dydžiai
Skaistis (fizikinis dydis)

**Skaistis** – fotometrijos dydis, kuriuo matuojamas šviesos stipris, tenkantis šviesos, sklindančios nurodyta kryptimi, ploto vienetui. Jis nurodo kiekį šviesos, kurį išspinduliuoja bet kurio paviršiaus ploto vienetas nurodytu erdviniu kampu. Skaistis nusako, kaip akis jaučia šviesos srautą skleidžiančius paviršius. Jis yra betarpiškai surištas su paviršiaus atspindžio koeficientu. Skaistis priklauso nuo kampo, kuriuo žiūrima į paviršių, jei paviršius matinis jo ryškumas visomis kryptimis vienodas.

Skaisčio matavimo vienetas SI sistemoje yra kandela kvadratiniam metrui (cd/m²). Ne SI sistemos skaisčio vienetas yra nitas (nt). CGS sistemos skaisčio vienetas yra stilbas, kuris lygus vienai kandelai vienam kvadratiniam centimetrui arba 10 kcd/m².

## Apibrėžimas
Skaistis apibrėžiamas pagal formulę:
: L_\mathrm{v} = \frac{\mathrm{d}^2 \Phi_\mathrm{v}}{\mathrm{d}A\,\mathrm{d}{\Omega} \cos \theta}

kur
: L_\mathrm{v} yra skaistis (cd/m²),
: \Phi_\mathrm{v} yra šviesos srautas (lm),
: \theta\, yra kampas tarp paviršiaus normalės ir nurodytos krypties,
: A yra paviršiaus plotas (m²), o
: \Omega\, yra erdvinis kampas (sr).
Reiškinys užrašomas naudojant Leibnico skaičiavimo sistemą.

## Matavimo vienetai
Be kandelos vienam kvadratiniam metrui, skaisčiui matuoti naudoti ir keletas kitų matavimo vienetų.

Viena kandela kvadratiniam metrui lygi:
* 10−4 stilbų (skaisčio matavimo vienetas CGS sistemoje)
* &pi; apostilbų
* &pi;×10−4 lambertų

## Šaltiniai
Botevgradas

**Botevgradas** (; iki 1934 m. ***Orchanijė***, ; iki 1866 m. ***Samundžijevas***, ) – miestas Sofijos srityje, vakarų Bulgarijoje, 47 km nuo Sofijos. Botevgrado savivaldybės administracinis centras. 21 275 gyventojai (2014 m. duomenys). Savivaldybės teritorija apima vakarinę Balkanų kalnų dalį.

## Istorija
Miestas V a. įkurtas trakų. Vėliau valdytas romėnų.

## Miestų partnerystė
*  Saranskas, Rusija
*  Holbekas, Danija

## Galerija

Botevgrad clock tower.jpg|Botevgrado laikrodžio bokštas
Botevgrad 2.JPG|Miesto centras


## Nuorodos
* Botevgrad.starat (bulgarų k.)
* Botevgrado miesto oficiali svetainė (bulgarų k.)
* Botevgrado naujienos  (bulgarų k.)
* Botevgrad's Portal Site
* Botevgrado nuotraukos
*  360 degree virtual Botevgrad picture of the centre
Kozlodujus

**Kozlodujus** () – miestas šiaurės vakarų Bulgarijoje, Vracos srityje, netoli sienos su Rumunija, Dunojaus dešiniajame krante. Kozlodujaus savivaldybės administracinis centras, kuris yra sudarytas iš vieno miesto ir keturių kaimų. Nutolęs 80 km nuo Vracos ir 200 km nuo Sofijos.

Mieste veikia vienintelė šalyje Kozlodujaus atominė elektrinė (veikia nuo 1974 m.).

## Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose paminėtas XVI a. XVIII a. miestas buvo žinomas kaip *Kotozluk* ir *Kozludere*. Iki 1877 m. lapkričio 23 d. miestą valdė Osmanų imperija. Tądien Rumunijos aštuntasis kavalerijos pulkas, vadovaujamas Aleksandru Pereco, išlaisvino miestą nuo osmanų.

Išaugo statant atominę elektrinę.

## Šaltiniai
Katalas

**Katalas, kat** – tarptautinės matavimo vienetų sistemos vienetas, naudojamas apibūdinti katalizės aktyvumui. Šis matavimo vienetas buvo naudojamas ilgą laiką, tačiau oficialiai tapo SI vienetu tik 1999 m. po XXI Generalinės matų ir svorių konferencijos priimto nutarimo.

Jei katalizatoriaus panaudojimas pagreitina cheminę reakciją vienu moliu per sekundę, tai šio apibrėžtojo dydžio katalizatoriaus aktyvumas lygus vienam katalui. Katalas – išvestinis SI vienetas, kuris išreiškiamas pagrindiniais vienetais:

:1 kat =  1 mol/sek.

## Kartotiniai ir daliniai dydžiai

## Šaltiniai
Europos telekomunikacijų standartizacijos institutas

**Europos telekomunikacijų standartizacijos institutas** () – nepriklausoma, ne pelno siekianti telekomunikacijų pramonės (įrangos gamintojai ir tinklų operatoriai) standartizacijos organizacija Europoje.

ETSI 1988 m. įsteigė CEPT. Organizacija, įsikūrusi Sophia Antipolis technologijų parke (Prancūzija), yra oficialiai pripažinta Europos Komisijos ir ELPA. ETSI atsakinga už informacinių ir ryšių technologijų, tokių kaip fiksuoto, mobilaus ir radijo ryšio bei transliavimo ir interneto, standartizavimą Europoje.

Kasmet ETSI išleidžia po 2000–2500 standartų. Nuo organizacijos įsteigimo 1988 m., ji išleido daugiau kaip 30 000 standartų, tarp kurių yra standartai tokioms technologijoms kaip mobiliųjų telefonų sistema GSM™, 3G, 4G, DECT™, profesionali mobilaus radijo sistema TETRA, reikalavimai mažo nuotolio įtaisams, tokiems kaip LPD radijas, lustinės kortelės ir daugelis kt.

## Narystė
ETSI turi daugiau kaip 750 narių iš 63 valstybių/provincijų Europoje ir už jos ribų, įskaitant gamintojus, tinklų operatorius, administracijas, paslaugų teikėjus, mokslinių tyrimų įstaigas ir faktiškai naudotojus.

Beveik trečdalis ETSI narių yra mažos ir vidutinės įmonės (MVĮ). Dabartinių narių sąrašą galima rasti čia.

Dabartinėmis visateisėmis ETSI narėmis yra visos ES valstybės narės.

Dabartinėmis asocijuotomis ETSI narėmis yra Australija, Kanada, JAV, Brazilija, Pietų Afrikos Respublika, Lesotas, Egiptas, Izraelis, Jemenas, Kataras, JAE, Iranas, Uzbekija, Kinija (administraciniai regionai Honkongas ir Makao turi po atskiro nario statusą), Indija, Pietų Korėja, Japonija, Taivanas, Malaizija, Singapūras, Indonezija.

## Taip pat skaitykite
* Europos elektrotechnikos standartizacijos komitetas
* Europos standartizacijos komitetas
* Tarptautinė telekomunikacijų sąjunga
* Skaitmeninis visuminių paslaugų tinklas

## Išnašos

## Nuorodos
* ETSI oficialus tinklalapis
* ETSI portalas
Europos elektrotechnikos standartizacijos komitetas

**Europos elektrotechnikos standartizacijos komitetas** (**EESK**) (, **CENELEC**; ) – organizacija, atsakinga už standartizaciją elektrotechnikos srityje Europoje. Kartu su ETSI (telekomunikacijos) ir CEN (kitos technikos sritys), CENELEC sudaro Europos technikos standartizacijos sistemą.

Šių institucijų išleidžiamus standartus reguliariai priima daugelis šalių už Europos ribų, kurios laikosi Europos techninių standartų.

CENELEC buvo įkurta 1973 m. Prieš tai už standartizaciją elektrotechnikos srityje buvo atsakingos dvi organizacijos – CENELCOM ir CENEL. CENELEC yra ne pelno organizacija pagal Belgijos teisinę sistemą, įsikūrusi Briuselyje. Jos narėmis yra daugelio Europos valstybių nacionalinės elektrotechnikos standartizacijos institucijos.

## Narystė ir partneriai
Dabartinėmis CENELEC narėmis yra: Airija, Austrija, Belgija, Bulgarija, Čekija, Danija, Estija, Graikija, Islandija, Ispanija, Italija, Jungtinė Karalystė, Kroatija, Kipras, Latvija, Lenkija, Lietuva, Liuksemburgas, Makedonija, Malta, Nyderlandai, Norvegija, Portugalija, Prancūzija, Rumunija, Slovakija, Slovėnija, Suomija, Švedija, Šveicarija, Turkija, Vengrija ir Vokietija.

Partnerėmis, siekiančiomis tapti visateisėmis narėmis yra: Albanija, Baltarusija, Bosnija ir Hercegovina, Egiptas, Gruzija, Izraelis, Jordanija, Juodkalnija, Libija, Marokas, Moldova, Serbija, Tunisas ir Ukraina.

CENELEC yra pasirašiusi bendradarbiavimo sutartis su: Kanada, Kinija, Pietų Korėja, Japonija, taip pat neformalų susitarimą su JAV. Vyksta diskusijos dėl bendradarbiavimo susitarimo su Rusija.

Nors CENELEC glaudžiai bendradarbiauja su Europos Sąjunga, ji nėra ES institucija.

## Taip pat skaitykite
* Europos standartizacijos komitetas (CEN)
* Europos telekomunikacijų standartizacijos institutas (ETSI)

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Fredi

**Fredi** (tikrasis vardas *Matti Kalevi Siitonen*, 1942 m. liepos 23 d. Mikelyje, Suomijoje – 2021 m. balandžio 23 d. Helsinkyje, Suomijoje) – Suomijos aktorius, muzikantas, dainininkas, dainų autorius ir televizijos laidų vedėjas.

## Biografija
Gimtojoje šalyje jis geriausiai žinomas kaip humoristinio ansamblio „Kivikasvot“ įkūrėjas. 1965 metais sceniniu vardu Folk Fredi įrašė pirmąjį savo kūrinį „Roskisdyykkarin Balladi“. Po metų jis tapo žinomas tiesiog kaip Fredi. Šis vardas kilo nuo animacinio filmuko „Flintstones“ personažo Fred Flintstone. 1967 m. Fredi atstovavo savo šaliai 1967 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, vykusiame Vienoje. Jame su daina „Varjoon – suojaan“ () atlikėjas užėmė 12 vietą.

Fredi po devynerių metų, t. y. 1976-aisiais, dar kartą sugrįžo į konkurso sceną. Šįkart kartu su juo pasirodė ir atliko dainą pavadinimu „Pump-pump“ grupė „Ystävät“. Su 44 taškais kolektyvas užėmė 11-ąją vietą. Įdomu tai, kad abiejuose konkursuose, kuriuose Fredi dalyvavo, laimėjo Jungtinės Karalystės atstovai – Sandie Shaw 1967 m. ir „Brotherhood of Man“ – 1976 metais.

Nuo 2010 m. Fredi vedė savo pokalbių šou „Fredin Vieraana“ arba „Fredi apsilankymai“. Šioje laidoje buvo pasirodę tokie žinomi Suomijos muzikantai ir dainininkai, kaip Katri Helena ir Titta Jokinen. Atlikėjas iki mirties aktyviai užsiėmė muzikine veikla.

## Diskografija
* *Folk-Fredi ja Kivikasvot* (1966)
* *Fredi* (1969)
* *Niin paljon kuuluu rakkauteen* (1972)
* *Rakkauden sinfonia* (1973)
* *Avaa sydämesi mulle* (1974)
* *Rakkauslauluja* (1975)
* *Laula kanssain* (1976)
* *Parhaat päältä* (1976)
* *Jokaiselle joku on kai rakkai* (1977)
* *Joulu, joulu on taas* (1977)
* *Tänään Fredi* (1978)
* *Elämä on ihanaa* (1980)
* *Maan valitus* (1987)
* *Tuuli kuvia kuljettaa* (1995)
* *20 suosikkia – Kolmatta linjaa takaisin* (1995)
* *20 suosikkia – Kun rakkaus voittaa* (1997)
* *20 suosikkia – Laula kanssain* (2001)
* *Kaikki parhaat* (2002)
* *Muuttuvat laulut* (2005)
* *Soittaja* (2007)
* *Tähtisarja – 30 suosikkia* (2011)

## Nuorodos

* Fredi *Discogs* svetainėje

|-

## Šaltiniai
Bulvytės fri

**Bulvytės fri** arba **gruzdintos bulvytės** – dideliame kiekyje augalinio aliejaus apkepti ir pasūdyti bulvių gabalėliai. Gaminama dažniausiai gruzdintuvėje. Pagardinama čiobreliais, rozmarinais ar tiesiog druska su pipirais.

Šis patiekalas atsirado XVII-XVIII a. sandūroje Prancūzijoje ar prancūzakalbėje Belgijos dalyje, todėl kai kur jos vadinamos „prancūziškomis bulvytėmis“ (JAV – , *French fries* arba tiesiog *fries*, Suomijoje – ,*ranskanperunat* arba *ranskalaiset*), JK, Tautų Sandraugos šalyse bei Izraelyje – čipsais (*chips*).

Bulvytės fri ypač populiarios greito maisto restoranuose („McDonald’s“, „Hesburger“, „Burger King“, „KFC“), kur valgomos kartu su įvairiais padažais – kečupu, majonezu ar pan. Čia jos gaminamos iš užšaldytų pusfabrikačių. Šios bulvytės siūlomos ir prabangiuose restoranuose, tačiau čia jos gaminamos pačių virėjų.

Pagrindiniai reikalavimai bulvytėms – traškus paviršius ir minkštas vidus. Traškumui pasiekti iš jų reikia pašalinti krakmolą. Tam supjaustytas šiaudeliais bulvytes reikia kelis kartus perplauti šaltu vandeniu. Prieš kiekvieną perplovimą bulvytes galima šiek tiek palaikyti vandenyje, nusausinti ir gruzdinti. Belgijoje bulvytės triskart kepamos aliejuje, kaskart jas vis atšaldant. Tada bulvyčių piršteliai tampa itin traškūs, o vidus lieka minkštas.
 
Pasigamintus pusfabrikačius galima užšaldyti: supjaustytos ir išmirkytos bulvytės įmetamos į verdantį vandenį su šlakeliu acto ir paverdamos 10 minučių. Tada nusausinamos ir užšaldomos.


Image:Fries cooking.jpg|Bulvyčių gruzdinimas aliejuje
Image:AnimalFries.JPG| Bulvytės su keptais svogūnais, sūriu ir užtepu
Image:The Hat, chili cheese fries.jpg| Bulvytės su čili padažu ir sūriu
Image:Flickr adactio 164930387--Fish and chips.jpg| Tradicinis „Fish and chips“
Image:Bartley's.jpg|Patiekalas iš saldžiųjų bulvių
Image:Wedges with cheese and bacon.jpg| Bulvių skiltelės su kumpiu ir sūriu


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kaip gaminamos bulvytės fri (video)
Verkių mūšis

**Verkių mūšis** – 1658 m. spalio 21 d. šalia Verkių (prie Vilniaus) įvykusios kautynės tarp ATR ir Rusijos carystės karinių pajėgų.

1658 m. rugsėjo 26 d. – spalio 19 d. prie okupuoto Vilniaus vyko Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir Rusijos delegacijų derybos dėl taikos sutarties. Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei derybose atstovavo Abiejų Tautų Respublikos valdovo pasiųsti komisarai: Vilniaus vaivada, Lietuvos didysis etmonas P. J. Sapiega ir Lietuvos lauko etmonas, Lietuvos didysis iždininkas V. A. Gosievskis. Rusijos delegacijai vadovavo N. Odojevskis. Abu Lietuvos etmonai į derybas atvyko lydimi karinių dalinių. Spalio 11 d. nuo Upninkų atvykęs V. A. Gosievskis savo stovyklą įrengė prie Verkių, P. J. Sapiega – priešingoje Vilniaus pusėje, ties Rudamina. Vilniuje buvo sutelkta okupacinė J. Dolgorukio vadovaujama Rusijos kariuomenė ir pilies įgula.

Derybų eigoje Rusijos pajėgos spalio 21 d. netikėtai užpuolė prie Verkių įrengtą V. A. Gosievskio karo stovyklą (apie 1500 raitelių). Mūšio metu į nelaisvę pateko V. A. Gosievskis. Jo dalinys neteko apie 200 karininkų ir karių (pateko į nelaisvę, žuvo mūšyje arba traukdamiesi). Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės nesėkmę nulėmė nelauktas Rusijos kariuomenės puolimas ir V. A. Gosievskio dalinio suformavimas vien iš raitelių, kurie negalėjo atremti rusų pėstininkų atakos.

Didžiausia nesėkmė – aukšto Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės pareigūno V. A. Gosievskio netektis (rusai išvežė į Maskvą; grįžo 1662 m. balandžio mėn.). Išlaisvinti jį reikalavo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės apskričių seimeliai, Seimas, Abiejų Tautų Respublikos valdovas Jonas Kazimieras Vaza. 

Verkių mūšiu Rusija nutraukė nuo 1656 m. galiojusias Nemėžio paliaubas ir vykusias derybas taikai sudaryti. Mūšis žymi karinių veiksmų pradžią po Nemėžio paliaubų ATR-Maskvos 1654-1667 metų kare.

## Šaltiniai

* (LT) Tyla, Antanas, Verkių mūšis, Visuotinė lietuvių enciklopedoija
* (LT) Tyla, A., *Verkių mūšis (1658 10 21)* / *Lituanistica* 2007 t. 67 Nr. 1.
Hidraulinis ardymas

**Hidraulinis uolienų ardymas** (kitaip *hidraulinis skaldymas*, *hidraulinis plėšymas*) – gelmių išteklių tyrimo ir naudojimo būdas, kai gręžinyje, dirbtinai sukėlus didelį slėgį, uolienų storymėje atveriami plyšiai ir į juos įspaudžiamas vandens, smėlio ar dirbtinių kietų dalelių ir cheminių medžiagų mišinys, siekiant padidinti uolienų storymės laidumą ir produktyvumą.

## Hidraulinio ardymo naudojimas
Hidraulinis ardymas padidina uolienų laidumą ir tuo pačiu gręžinio produktyvumą. Iš natūraliai laidžių uolienų (tradicinių telkinių) naftą ar dujas galima išgauti ir be hidraulinio ardymo, bet čia šis metodas taikomas skatinti angliavandenilių pritekėjimą, padidinti sluoksnio produktyvumą. Išsklaidytieji angliavandeniliai yra nelaidžiose uolienose, tad jų žvalgybai ir gavybai būtinas hidraulinio ardymo metodas. Tie plyšiai gali būti atverti tik tiksliai parinktame uolienų sluoksnio intervale. Aukštas pumpuojamo mišinio slėgis per į gręžinį įleistus specialius vamzdžius veikia parinktą uolienų storymę, ir uolienų sluoksnis supleišėja. Uolienoms suardyti naudojamas vanduo maišomas su smėliu, kad smėlis neleistų plyšiams susiglausti. Iš cheminių medžiagų pagrindinė yra gelis – vandens tirštikis – primenantis kisielių, jame smėlis plūduriuoja, nesėda į dugną. Kitos cheminės medžiagos skirtos pagerinti gelio slydimą, padidinti klampumą, stabdyti molio mineralų brinkimą, reguliuoti gėlinės medžiagos gyvavimo trukmę. Pumpuojamas į sluoksnį skystis turi būti tirštas tiek laiko, per kurį padaromas plyšys ir į jį įpumpuojamas smėlis. Vėliau jis šias savybes turi prarasti, nes kitaip nuimant slėgį sluoksnyje, smėlis sugrįš kartu su grįžtamuoju skysčiu. 

## Skalūnų dujų pramonė
Būdas išlaisvinti dujinius angliavandenilius iš skalūninės uolienos atrastas XIX a. pabaigoje, hidraulinio ardymo technika buvo sukurta 1947 metais. Sukūrus hidraulinio ardymo technologiją (angl. *fracturing*, *fracking*), JAV 2002–2003 metais prasidėjo komercinė dujų gavyba, išaugusi iki skalūnų dujų revoliucijos JAV. 

Europos Parlamentas nusprendė, jog hidraulinio ardymo uždraudimas nėra ES kompetencija ir valstybės narės šį klausimą sprendžia savarankiškai. Šiuo metu penkios valstybės narės yra paskelbusios moratoriumą arba draudimą hidrauliniam ardymui: Prancūzija, Nyderlandai, Liuksemburgas, Čekija ir Bulgarija. Rumunija, savo ruožtu, sustabdė anksčiau paskelbtą moratoriumą.

## Šaltiniai
Kirill Babitzin

**Kirill „Kirka“ Babitzin** (1950 m. rugsėjo 22 d. Helsinkyje – 2007 m. sausio 31 d. ten pat) buvo populiarus Suomijos dainininkas.

## Biografija

Kirill Babitzin gimė 1950 metais Helsinkyje Rusijos emigrantų šeimoje. Muzikinę karjerą pradėjo nuo penkerių metų, kai jo močiutė jam padovanojo akordeoną. Būdamas 10-ties, laimėjo akordeonistų konkursą, tačiau vėliau jis ryžtingai pasirinko rokenrolo muziką. Pirmąją grupę „The Creatures“ subūrė 1964 metais, kur jis jau tapo žinomas sceniniu vardu Kirka.

1967 metais atlikėjas buvo grupės „The Islanders“ narys. 1978 metais kartu su seserimi Anna įrašė bendrą albumą „Anna & Kirka“.

1984 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „Hengaillaan“ atstovaudamas Suomijai, užėmė devintą vietą. Tai nebuvo pirmasis bandymas atstovauti savo šalį, jis taip pat dalyvavo nacionalinėse atrankose 1972, 1974–1976, 1979, 1980 ir 1983 metais.

Po ketverių metų atlikėjas išleido albumą „Surun pyyhit silmistäin“, kuris sulaukė didelės sėkmės. Tai vienas visų laikų Suomijos perkamiausių albumų, kurio buvo parduota virš 214 000 kopijų.

Kirka du kartus pelnė Emma apdovanojimą (1984 ir 2000 m.) kaip geriausias dainininkas.

## Diskografija
Kirka Babitzin išleido 78 singlus ir beveik 60 albumų, iš jų 15 kolekcijų. 1988 metais išleistas albumas „Surun pyyhit silmistäni“ iki šiol visų laikų Suomijos perkamiausių albumų sąraše užima trečiąją vietą.

* 1969: *Kirka keikalla* (live)
* 1969: *Kirka*
* 1971: *Saat kaiken*
* 1972: *Nykyaikaa*
* 1973: *Rautaa ja kettinkiä*
* 1974: *Kirkan parhaita* (rinkinys)
* 1975: *Tiukka linja*
* 1976: *Lauantaiyö*
* 1977: *Kaksi puolta*
* 1978: *Anna & Kirka*
* 1981: *Kirka*
* 1983: *Täytyy uskaltaa*
* 1984: *Hengaillaan*
* 1985: *Älä sano ei*
* 1986: *R.O.C.K.*
* 1987: *The Spell*
* 1988: *Surun pyyhit silmistäni*
* 1989: *Anna käsi*
* 1990: *Ota lähellesi*
* 1991: *Kasvot peilissä*
* 1992: *Sadness in Your Eyes*
* 1992: *Pyydä vain*
* 1994: *Kirka*
* 1996: *Tie huomiseen*
* 1997: *Hetki lyö: 1967–1997* (rinkinys)
* 1999: *Mestarit Areenalla*
* 2000: *Suuri hetki*
* 2002: *Sinut siinä nään*
* 2005: *Elämääni eksynyt*
* 2006: *40 unohtumatonta laulua* (rinkinys)
* 2007: *Kaikki parhaat 1967–2007* (kolekcija)
* 2007: *Kaikki singlet 1967–2007* (kolekcija)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė – kirka.com

|-
Bužinskas

**Bužinskas** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Bužinskienė (ištekėjusi moteris) ir Bužinskaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Gintautas Bužinskas (g. 1960 m.) – teisininkas, teisėtyrininkas (laboralistas ir civilistas)
* Jonas Bužinskas – futbolininkas
* Linas Bužinskas − miškininkas, Kazlų Rūdos miškų urėdas
* Petras Bužinskas − miškininkas ir politikas, miškų ūkio viceministras
Šnicelis

**Šnicelis** arba **pjausnys** (, nuo *schnitzen* – pjaustyti) – plonas veršienos, kiaulienos, avienos, vištienos ar kalakutienos krūtinėlės gabalas, paniruotas džiūvėsiuose ar miltuose ir apkeptas dideliame kiekyje aliejaus, dažniausiai gruzdintuvėje.

Nuo muštinio skiriasi tuo, kad mėsa gali būti neišmušta ir kepimo būdu, nuo eskalopo – paniravimu. Gerai pagamintas šnicelis yra auksinio atspalvio ir traškia plutele.

Pavadinimas „šnicelis“ paplito XIX a. antroje pusėje kaip Vienos virtuvės patiekalas, pagamintas iš veršienos (Vienos šnicelis). Čekai gamina panašų ržizeką (). Restoranuose galima rasti įvairių šio patiekalo variantų – Berlyno šnicelį, Paryžiaus šnicelį, Medžiotojų šnicelį, Hamburgo šnicelį, Cordon Bleu ir kt.

## Įvairūs šnicelių pavyzdžiai

Image:Pariser Schnitzel.jpg|Paryžiaus šnicelis
Image:Sächsische Jägerschnitzel.JPG| Saksoniškas šnicelis
Image:Cordon-bleu-2.jpg| Cordon Bleu
Image:Schnitzel Holstein-01-2.jpg| Holšteino šnicelis
Image:Jägerschnitzel - Hunter's schnitzel.jpg|Medžiotojų šnicelis
Image:Wiener-Schnitzel02.jpg| Vienos šnicelis