open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vilniaus lietuvių sporto klubas

**Vilniaus lietuvių sporto klubas** – tarpukaryje Vilniuje veikusi sporto organizacija. Jos tikslas – žadinti susidomėjimą sportu ir fizine kultūra Vilniaus krašto lietuvių visuomenės tarpe, sudaryti galimybę sportuoti savo nariams.

## Istorija
Iniciatyva suburti neabejingus sportui tautiečius kilo Vilniaus lietuvių studentų sąjungos sporto sekcijos nariams. Buvo sudaryta iniciatyvinė grupė įstatams paruošti, 1935 m. jie buvo patvirtinti. Vytauto Didžiojo gimnazijos salėje 1935 m. lapkričio 20 d. įvyko steigiamasis susirinkimas. Valdybos pirmininku išrinktas Bronius Untulis, vicepirmininku – Leonardas Palevičius; į valdybą dar pateko Augustinas Mačionis, J.Pivorius ir St.Micius (ūkvedys).

Veikė stalo teniso, slidinėjimo, baidarių, gimnastikos, lengvosios atletikos ir žaidimų sekcijos. Pastarosiose dvejose dalyvavo ir sportininkės merginos. Buvo įsigyta nemaža sporto inventoriaus. 1937 m. į valdybą vietoj A.Mačionio ir J.Pivoriaus išrinkti Jadvyga Kazlauskaitė ir Vladas Blažys.

Klubui augo graži pamaina – Vilniaus moksleivių tarpe sportas buvo populiarus, miesto gimnazistų pagrindu sudaryta komanda laimėjo 1938 m. Tautinės lietuvių olimpiados tinklinio varžybas. Vytauto Didžiojo gimnazijoje fizinio lavinimo mokytoju dirbo *Varšuvos centrinio fizinės kultūros instituto* ir Vilniaus universiteto auklėtinis Pranas Žižmaras. Grąžinus miestą Lietuvai, šio Klubo pagrindu buvo suformuota *Vilniaus sporto apygarda* (pirmininkas Pr.Žižmaras), o 1940 m. birželio 16 d. surengtos pirmosios futbolo ir lengvosios atletikos varžybos Vilnius–Kaunas. 

Prasidėjęs Antrasis pasaulinis karas sportinę veiklą mieste paralyžiavo ir klubo veikla nutrūko.

## Šaltiniai
* A.Juškevičius, J.Maceika. *Vilnius ir jo apylinkės* / 3–iasis leidimas/. – Vilnius: Mintis, 1991 p. 241
* *Debesų karžygis. Legenda apie Praną Žižmarą* (sud. Gražina Mareckaitė). – Vilniius: Trys žvaigždutės, 2007 p. 92-132
Vilniaus lietuvių susivienijimas Rūta

**Vilniaus lietuvių susivienijimas „Rūta“** – 1909–1914 m. Vilniuje veikusi lietuvių kultūros draugija. Įkurta Mykolo Sleževičiaus iniciatyva, ji jungė apie du šimtus narių.

Organizacijos tikslas – šviesti ir kultūriškai ugdyti tiek tuometiniame Vilniaus gubernijos centre Vilniuje, tiek ir jo apylinkėse gyvenančius lietuvius. Rengdavo paskaitas, koncertus, teatro spektaklius, poilsio vakarus. Į draugijos chorą susibūrė apie 50 dainininkų, repertuarą sudarė daugiausiai lietuvių kompozitorių Mikalojaus Konstantino Čiurlionio, Miko Petrausko, Česlovo Sasnausko, Stasio Šimkaus ir Juozo Naujalio kūriniai. 1914 m. buvo įdainuota ir išleista plokštelė. Choro vadovai: J.Kučinskas, V.Lopata, P.Marcinkevičius, K.Diržys, P.Adomavičius. Veikė vokalinis ansamlis ir orkestras – abiem vadovavo. J.Kučinskas. Populiarūs buvo draugijos organizuojami vakarai – vien tik 1910 m. jų buvo surengta 89, iš kurių 17 su vaidinimais.

Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui draugijos veikla nutrūko.

## Taip pat skaitykite
* Rūta (draugija)

## Šaltiniai
Proklitikai

**Proklitikai** ( 'lenkiu į priekį') – nekirčiuoti žodžiai (klitikai), einantys prieš kirčiuotą žodį ir kirčio atžvilgiu prie jo besišliejantys.

Pavyzdžiai: *ant stãlo, po manimì, jam sãkė, tik jì, tu nešeĩ * (čia proklitikai yra *ant, po, jam, tik, tu*).

## Taip pat skaitykite
* Enklitikai
* Intraklitikai

## Literatūra
#
Enklitikai

**Enklitikai** ( 'linkstu') – klitikų atmaina: nekirčiuotas žodis, einantis po kirčiuotojo ir kirčio atžvilgiu prie jo besišliejantis.

Lietuvių kalboje toks nesavarankiškumas reiškiasi kirčio nebuvimu, pavyzdžiui: padarýkime *gi*, stóviu *juk*, dìrbam *jau* (enklitikai *gi*, *juk*, *jau*).

Enklitikas ir kirčiuotasis žodis sudaro vieną fonologinį žodį.

Kitose kalbose prozodinis vieningumas gali būti reiškiamas kitaip. Suomių kalboje matyti sinharmonizmas – balsių eilės derinimas prie tolesnio skiemens, pavyzdžiui: koira-**ko** 'ar šuo?', ystävä-**kö** 'ar draugas?'.

## Taip pat skaitykite
* Proklitikai
* Intraklitikai
## Šaltiniai
Vakernagelio dėsnis

**Vakernagelio dėsnis** – Šveicarijos kalbininko Jakobo Vakernagelio () suformuluota taisyklė, nustatanti indoeuropiečių prokalbės bekirčių žodžių padėtį.

Pasak šios taisyklės, silpnai kirčiuoti ir bekirčiai žodžiai (vadinamieji klitikai) šliejosi prie kirčiuotųjų žodžių ir sakinyje užimdavo antrą vietą. Pirmojo (kirčiuoto) sakinio nario gramatinė klasė nebuvo fiksuota. Šis reiškinys (bekirčiai įvardžiai ir dalelytės antroje sakinio vietoje) iš dalies yra matomas ir kitose, dabartinėse, indoeuropiečių kalbose, pavyzdžiui, daugumoje slavų (sakykime, čekų) kalbų ir prancūzų kalboje (šioje – kaip antrinis reiškinys), taip pat – palyginti neseniai fiksuotoje lietuvių ankstyvųjų raštų kalboje, kur kai kada įvardinė dalelytė įsiterpdavo tarp priešdėlio ir kamieno, pavyzdžiui, *iš*'mi**trauk'' 'mane ištrauk', ''pa**ti**rodžiau'' 'tau parodžiau'; dabartinėje lietuvių kalboje taip elgiasi iš sangrąžinio įvardžio ''save'' kilusi sangrąžos dalelytė ''-si-'': ''iš**si*'trauk* 'sau ištrauk'. Tokios konstrukcijos, ypač su labai daug klitikų, tipologiškai darosi panašios į vartojamąsias inkorporacinėse kalbose.
## Nuorodos
*
Akropolis IF

**Akropolis IF** – Švedijos futbolo klubas iš Stokholmo priemiesčio Spongos.

## Istorija
Akropolis IF 1968 m. Per tą laiką klubas žaidė žemesniuose divizionuose, o pastaruoju metu žaidė trečios pakopos pirmenybėse. 2020 m. pateko į Superettan.

## Sezonai
* šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Sudėtis
Atnaujinta: 2021 m. rugsėjo 3 d.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė 
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY (Klubo profilis)
* Transfermarkt (Klubo profilis)
* superettan.se  2021 m. Superettan sezonas
* RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai);
* RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai);
Metro stotis

**Metro stotis** – geležinkelio stoties kompleksas, aptarnaujantis metropoliteną. Metro stotyje keleiviai gali įsigyti bilietus, yra įrengtos platformos, evakuacijos išėjimai ir pan.

Metro stotys įrengiamos taip, kad keleiviai galėtų kuo lengviau pasiekti kelius, prekybos centrus, įvairius pastatus, kitų transporto rūšių mazgus. 

Įprastai metro stotys įrengiamos po žeme, o įėjimai ir išėjimai keleivius nuveda į gatvės lygį ar atskirą stotį. Metro stočių įrengimas po žeme leidžia sutaupyti vietos kitoms transporto priemonėms ar įvairiai infrastruktūrai. Tai ypač naudinga tankiai apgyvendintose vietovėse, kai žemės plotas yra labai ribotas.

Kartais metro stotys ar linijos būna iškeliamos į viršų, kai vietovė nėra tankiai apgyvendinta ar yra laisvos vietos, šitaip sutaupant įrengimo kaštus.

Įprastai virš metro stočių gatvės lygyje yra metro ženklas ir stotelės pavadinimas. Dažniausiai įrengiami keli įėjimai, kad keleiviams būtų patogiau ir greičiau pasiekti norimos krypties stotį.

Metro stotyje be bilietų pardavimo vietų (automatinių ir ne automatinių) yra bilietų patikros vartai, per kuriuos keleiviai, turintys galiojantį bilietą, gali patekti į stotį. Kai kuriuose miestuose vietoj šių vartų metro vagone bilietus tikrina konduktorius.

Didžiausias metro stoties tinklas pasaulyje yra Paryžiuje – Gare de Châtelet–Les Halles stotis per dieną aptarnauja apie 750 000 keleivių, o vien Réseau Express Régional metro naudojasi 493 000 keleivių.

Aukščiausiai įkurta metro stotis yra Niujorko metropoliteno Smith–Ninth Streets stotis. Ji įrengta 26,7 m aukštyje. 2016 m. ši stotis aptarnavo 1 533 167 keleivius.

Šiauriausiai pasaulyje esanti metro stotis yra 1989 m. atidaryta Helsinkio metro Mellunmäki stotis.

## Šaltiniai
Wake Me Up

**Wake Me Up** – 2013 m. Avicii išleista daina, kuri jam padėjo išgarsėti. Atlikėjas, dainos teksto autorius – Aloe Blacc. Tai daina apie gyvenimo prasmę.

Oficialus dainos vaizdo įrašas buvo peržiūrėtas 1,5 mlrd. kartų Avicii „Vevo“ kanale, tai viena iš populiariausių visų laikų „YouTube“ dainų. Dainos vaizdo įraše pagrindinį vaidmenį atlieka modeliai Kristina Romanova ir Laneya Grace.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Avicii – Wake Me Up (Official Video)
Gorontalų kalba

**Gorontalų kalba** (*Bahasa Hulontalo*) – austroneziečių šeimos kalba, vartojama gorontalų tautybės žmonių, gyvenančių Indonezijoje, šiaurinėje Sulavesio salos dalyje, Gorontalo provincijoje. Tai vyraujanti šnekamoji provincijos kalba, ja bendrauja apie 1 milijonas žmonių.

Skiriamos šios tarmės: Rytų Gorontalo, Gorontalo miesto, Tilamutos, Suvavos ir Vakarų Gorontalo.

Ši kalba užrašoma lotynišku raštu. Gorontalų kalbai kyla išnykimo pavojus, nes dauguma jaunuomenės dažniau vartoja indoneziečių kalbą.

## Nuorodos
*
2018 m. LMFA I lyga

**[[2018 m.]] Lietuvos moterų futbolo asociacijos Pirma lyga** – Lietuvos futbolo pirmenybės, kuriose varžėsi Lietuvos futbolo moterų komandos. 

## 2018 m. sezonas

### 2018 m. sezono dalyvės

2018 m. sezone rungėsi 15 komandų skaičius. 

### 2018 m. sezono formatas

15 komandų suskirstytos po penkias ir žaidė Centro, Rytų ir Vakarų regionuose dviejų ratų sistema. Regionuose užėmusios 1–2 vietas komandos pelnė kelialapius į ketvirtfinalį, taip pat į jį pateko dvi stipriausios 3 vietą regionuose užėmusios komandos. Stipriausiųjų aštuntukas atkrintamųjų varžybų principu kovos dėl patekimo į pirmenybių pusfinalį ir finalą.

Nepatekusios į ketvirtfinalį komandos tęsė kovas paguodos etape dėl likusių 9–15 vietų.

Pirmenynių nugalėtojoms sezono pabaigoje įteikiami medaliai bei teisė kitąmet žaisti A lygos čempionate. Laimėtojoms atsisakius, ši teisė atitenka antrą vietą pirmenybėse užėmusiai komandai.

### Centro (Pietų) regionas

### Rytų regionas

### Vakarų regionas

## [[LMFA I lyga|LMFA I lygos]] antrasis etapas

### Ketvirtfinaliai (kova dėl 1–8 vietų)
**Ketvirtfinalio (dėl 1–8 vietų) poros:**
--------------------------------------------------

--------
----

-----------------------

--------
----

-----------------------

### Paguodos etapas (kova dėl 9–15 vietų)
**Paguodos etapo (dėl 9–15 vietų) poros:**
----------------------------------------

--------
----

----

* Tauragės VJSM-FK „Tauras“ – FK „Šešupė“. Po pagrindinio laiko lygu 4-4. Po baudinių serijos 4-3, laimėjo tauragiškės.
-----------------------
-----------------------

--------
----

-----------------------

## [[LMFA I lyga|LMFA I lygos]] trečiasis etapas

### Pusfinaliai
#### Pusfinalio rungtynės
----

--------
----

-----------------------

### Kova dėl 5–8 vietų
Dėl 5–8 vietų kausis:
----

--------
----

-----------------------

### Kova dėl 9–12 vietų
Dėl 9–12 vietų susirungs:

--------
----

-----------------------

## Finalinis etapas
* 2018 m. lapkričio 4 d. Jonavoje įvyko finalinis etapas. 
* Dėl trečios vietos kovojo PFA-SG-FK Panevėžys ir Vilniaus regiono jungtinė komanda.
* Dėl lygos nugalėtojų vardo kovojo MFA Žalgiris B ir MFK Jonava.

### Finalo rungtynės dėl nugalėtojų vardo
#### Finalo rungtynės
----

------------

#### Rungtynės dėl trečios vietos
----

## Taip pat žiūrėkite
* Lietuvos futbolas 2018 m.
* 2017 m. LMFA I lyga
* 2019 m. LMFA I lyga

## Šaltiniai

## Nuorodos
* http://lff.lt/varzybos/moteru/ LFF svetainė]
* LFF puslapis
* Facebook paskyra: „Moterys už futbolą“
USB-C

**USB-C**, oficialiai vadinamas **USB Type-C**, – 24 kontaktų USB jungčių sistema, kurią išskiria 2 kartus sukama simetriška jungtis.

USB Type-C specifikacija 1.0 buvo paskelbta USB Implementers Forum (USB-IF) ir buvo baigta kurti 2014 m. rugpjūčio mėn. Jis buvo sukurtas maždaug tuo pačiu metu kaip USB 3.1 specifikacija.

Įrenginys, kuris įdiegia USB-C, nebūtinai turi USB 3.1, USB Power Delivery arba Alternate Mode.

Šio tipo jungtimi jungiamasi prie išorinių įrenginių, kompiuterių. Pakeičia ankstesnių USB standartų A ir B tipo jungtis ir kabelius bei suteikia galimybę ateities plėtrai. Skirtingai nuo ankstesnių versijų, ši jungtis yra simetriška ir jungiasi prie įrenginio iš abiejų pusių.

2019 m. išleistas USB4 standartas tapo pirmąja USB versija reikalaujančia Type-C jungties.


File:MSI Bravo 17 (0017FK-007)-USB-C port PNr°0760.jpg|Lizdas
File:USB Type-C plug 20170626 crop.jpg|Kištukas


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Nuorodos į USB Type-C specifikacijas
FK Utenos Utenis (moterys)

**Utenos Utenis** – Lietuvos futbolo klubas iš Utenos. Šis straipsnis apie klubo moterų ekipą. 

## Istorija
Moterų komanda buvo suburta 2018 m. (prieš Pirmos lygos pirmenybes). Dalyvavo Rytų regiono grupės atrankoje.

2019 m. pateko į moterų A lygą. Komandą treniravo Arūnas Rastenis. Aukščiausioje lygoje tarp penkių dalyvių liko paskutinėje penktoje vietoje, iškovojusi 2 taškus.

2020 metų pradžioje komanda ruošėsi A lygos sezonui ir prieš COVID-19 pandemiją buvo išvykusi į Ukrainą, kur žaidė draugiškas rungtynes su vietos komandomis. Birželio 17 d. komanda iškovojo savo pirmąją pergalę čempionate, išvykoje 1:0 nugalėdama Šiaulių SG-FA „Šiaulių“ komandą.

2021 m. apturėjo prastą sezoną. Per 18 rungtynių nebuvo iškovoję nė taško.

2022 m. sezone rungtyniavo Pirmoje lygoje, kurioje užėmė ketvirtą vietą.

2023 m. vasario 1 d. tapo žinoma, kad Karolis Jasaitis trenruos Utenos Utenio merginas. Buvo įsteigtas Moterų departamentas ir paskelbti ambicingi tikslai.

2024 m. pradžioje komandą paliko vyr. treneris Karolis Jasaitis. Treneriu paskirtas Arūnas Rastenis. Komandą paliko 13 žaidėjų. Išsirinko dvi kapitones – Augustę Cvetkovaitę ir Ugnę Kvartūnaitę. Jos – dvi iš penkių žaidėjų, kurios liko komandoje po 2023 m. sezono.

## Spalvinė gama

## Pasiekimai
; **[[Lietuvos moterų futbolo A lyga|moterų A lyga]]**
* Penktoji vieta (2): 2019, 2020 m.

## Sezonai

## Komandos personalas
* Arūnas Rastenis - vyr. treneris
* Aurimas Tilindis - kineziterapeutas

## Trenerių kaita
* Arūnas Rastenis, 2018–2022 m. 
* Karolis Jasaitis, 2023 m
* Arūnas Rastenis, nuo 2024 m.

## Garsiausios žaidėjos
*  Aušrinė Bikutė, 2018–2020 m.

## Taip pat skaitykite
* FK Utenos Utenis – apie klubo pagrindinę vyrų komandą;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* Facebook paskyra: "Moterys už futbolą"
Sponga

**Sponga** – buvęs miestas, o dabar parapija ir komuna  Švedijoje, Stokholmo priemiestis.

## Istorija
XII a. buvo Spongos gyvenvietė su katalikų bažnyčia. 1948 m. gyveno 21 tūkst. gyventojų.

Iki 1949 m. sausio 1 d. buvo atskira savivaldybė, paskui prijungtas prie sostinės Stokholmo.

Viking Airlines įkūrė savo būstinę Spongoje.

## Geografija
Yra Stokholmo priemiestis.

## Sportas
* Spånga IS FK futbolo klubas.
* Turkiska SK futbolo klubas.
* Spånga IP futbolo stadionas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Spånga socken i *Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige* i 7 band, Stockholm 1856-1870
Maldžiūnai (Pastovys)

**Maldžiūnai** (, ) – Baltarusijos kaimas, priklausantis Vitebsko srities Pastovių rajonui. Tai gatvinis kaimas, išsidėstęs 19 km nuo rajono centro Pastovys ir 2 km nuo apylinkės centro Jūravas. Stovi pasienyje su Lietuvos Respublika, už dviejų kilometrų nuo Adutiškio. Veikia gyvulininkystės ferma.  

1873 m. buvo priskirtas Vilniaus gubernijos Švenčionių apskrities Kamojo valsčiui. Tarpukaryje Maldžiūnai priklausė Lenkijai, o 1939 m. buvo įjungti į Baltarusijos TSR Pastovių rajoną. Adutiškio parapijoje kunigavusio Julijono Steponavičiaus 1948 m. duomenimis, apie 40 % maldžiūniškių tuo metu tvirtindavo esą lietuviai.1965 m. buvo 59 sodybos su 180 gyventojais, o 2001 m. – 53 sodybos su 101 gyv. Kaime yra Jūravo geležinkelio stotelė – joje stoja traukiniai, vykstantys į Lentupį ir Krulevščizną.

  
## Išnašos

## Šaltiniai
* Мольдевичи

## Nuorodos
* Padėtis žemėlapyje
Naugarduko Šventųjų Boriso ir Glebo cerkvė

**Šventųjų Boriso ir Glebo cerkvė** () – stačiatikių cerkvė Naugarduko mieste, Baltarusijoje. Priklauso Naugarduko stačiatikių vyskupijai. Gotikos ir renesanso paminklas, turintis gynybinės architektūros bruožų.

## Istorija
Pirmieji gyventojai šioje vietoje ant 309–310 m v. j. l. aukščio kalvos kūrėsi X a. pab.–XII a. pr., atsirado neįtvirtinta papėdės gyvenvietė. XII a. atsirado medinė stačiatikių cerkvė. Vėliau atnaujinta, spėjama Vaišelgos lėšomis. Senoji šventovė nuo 1317 m. tapo naujai įkurtos Lietuvos–Naugarduko metropolijos katedra. Prie jos veikė vyrų vienuolynas, kuris pirmajam metropolitui graikui Feofilui tarnavo kaip rezidencija. Į naująją Lietuvos-Naugarduko metropoliją įėjo Polocko ir Turovo stačiatikių vyskupijos, vėliau prisijungė Smolensko ir Černigovo vyskupijos. Be to, metropolitas valdė atskirą vyskupiją. 1354 m. Lietuvos didysis kunigaikštis pasiekė, kad Konstantinopolio patriarchas Naugarduko metropolitu paskirtų dvasininką Romaną. Tąkart į metropolijos sudėtį įėjo Polocko, Turovo, Haličo, Volynės Vladimiro, Lucko, Cholmo ir Peremyslio, o vėliau ir Briansko–Černigovo vyskupijos. Naujasis metropolitas Kiprijonas buvo paskirtas jungtinės Lietuvos–Naugarduko bei Maskvos metropolijų valdovu ir pervažiavo į Maskvą. 

1517–1519 m. ant senosios bažnyčios pamatų iškilo naujoji šventovė. Finansavo Lietuvos didysis etmonas Konstantinas Ostrogiškis ir Kijevo metropolitas Josifas (Soltanas). Po 1569 m. Bresto bažnytinės unijos Šv. Boriso ir Glebo cerkvė priklausė graikų katalikams–unitams. 1632 m. naują pastatą sumūrijo Naugarduko pakamaris Adomas Liutauras Chreptavičius. Apie 1636 m. metropolitas Benjaminas Rutskis prie bažnyčios įkūrė vyrų bazilijonų vienuolyną, o Adomas Liutauras Chreptavičius  – moterų. Po 1798 m. kurį laiką Naugarduke rezidavo unitų vyskupas Juozapotas Bulhakas. Pirmąjį vienuolyną carinė valdžia uždarė 1836 m., o antrąjį (moterų) – 1840 m. Po 1860 m. Rusijoje uždraudus Unitų bažnyčią, šventovė stovėjo apleista. Vėliau buvo pertvarkyta į stačiatikių cerkvę, ant bokštų pritaisyti svogūnų formos kupolai.

Po Pirmojo pasaulinio karo bažnyčia restauruota, ji atgavo savo iki 1860 m. buvusią pirminę išvaizdą. Po Antrojo pasaulinio karo Šv. Boriso ir Glebo cerkvė buvo uždaryta, joje įrengtas Gardino valstybinio archyvo filialas. Po 1991 m. šventovė grąžinta tikintiesiems, 2010 m. atstatyti svogūniniai kupolai.

## Istorinių vaizdų galerija

Vaizdas:Navahradak, Bazylanskaja, Sabornaja. Наваградак, Базылянская, Саборная (N. Orda, 1876).jpg|thumb||Apleista cerkvė XIX a. antroje pusėje. (Dail. Napoleonas Orda)
Vaizdas:Navahradak. Наваградак (V. Dmachoŭski, XIX).jpg|Cerkvės vaizdas iš apsidės pusės XIX a. (Dail. V. Dmochovskis)
Vaizdas:Navahradak, carkva. Наваградак, царква (1916).jpg|Bizantinių bruožų įgavusi cerkvė 1916 m.
Vaizdas:Церква Святих Бориса і Гліба в Новогрудку.jpg|Interjeras 1930 m.


## Šaltiniai
* Собор святых благоверных князей Бориса и Глеба // www.eparhia.by 
* Царква Святых Барыса й Глеба / Навагрудак // radzima.org
Naugarduko pilies cerkvė

**Naugarduko pilies cerkvė** – stačiatikių cerkvė, stovėjusi LDK Naugarduko pilies teritorijoje. Buvo pašventinta *Švč. Dievo Motinos Užmigimo* vardu ().

Manoma, kad cerkvė pastatyta XIV a. pirmojoje pusėje. 1414–1415 m. joje tris kartus vyko LDK stačiatikių vyskupų konferencija. 1415 m. lapkričio 15 d., dalyvaujant Voluinės Vladimiro, Lucko, Peremislio, Polocko, Turovo, Cholmo ir Černigovo vyskupams bei šalies valdovui Vytautui Didžiajam, buvo išrinktas naujas Lietuvos–Naugarduko metropolitas Grigorijus Camblakas. Pastarasis dvasininkas paskelbė, kad jo metropolija nebepavaldi Maskvos metropolitui, bet Stačiatikių bažnyčios valdovas Konstantinopolio patriarchas šio sprendimo nepripažino ir konfliktas tęsėsi iki pat G.Cimblako mirties. Vėliau cerkvėje vykdavo Lietuvos vyriausiojo tribunolo posėdžiai. Po 1595 m. Bresto unijos perėjo į unitų rankas. Šventovė garsėjo savo Švč. Dievo Motinos paveikslu, kuris vėliau buvo perkeltas į Šv. Boriso ir šv. Glebo cerkvę.

Pirminis vienanavis pastato (koplyčios) planas buvo kvadrato formos, jo išmatavimai 13,5 х 13,5 m. Pamatai iš lauko akmenų, kiautinės konstrukcijos raudonų plytų sienos buvo išmūrytos baltiškuoju būdu. Vėliau pastatytos keturios kolonos, kurios laikė kupolą. XVII a. šventovė rekonstruota: jos tūris vakarų kryptimi padidėjo, atsirado apsidė, o pietinėje pusėje iškilo bokštas. Labai nukentėjo per 1751 m. gaisrą, po to ilgą laiką stovėjo apleista. Apie 1870 m. nugriauta, išrinktos plytos. 

## Šaltiniai
* С.В. Марозава. ''Наваградак – царкоўная сталіца Вялікага княства Літоўскага (XIV–XV стст.)'' 
* Мікалай Гайба. ''Навагрудская Замкавая царква (Царква Успення Божай Маці)''
* ''Naugarduko pilies koplyčia'' / Lietuvos architektūros istorija 1 t., 44–45 psl.  
* Ткачев М.А. ''Замки Беларуси.'' Мн.: Беларусь, 2005  с. 200
Žaiginio tvenkinys

**Žaiginio tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Raseinių rajone, 7,5 km į pietryčius nuo Šiluvos, Žaiginio miestelio pietvakarinėje dalyje. Tvenkinys suformuotas Sandravos upės (Luknės intakas) slėnyje, pietinėje pakrantėje. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,28 km, plotis – iki 0,05 km. Altitudė 113,2 m. Krantai žemi. Pietinėje pakrantėje įsikūrusi buvusio Žaiginio dvaro sodyba. Rytine pakrante nutiestas kelias .

2014 m. rytinė tvenkinio dalis išvalyta ir pylimu atskirta nuo vakarinės dalies. 2018 m. įrengta poilsiavietė.

## Šaltiniai
Ariogalos karjeras

**Ariogalos karjeras** arba **Plembergo karjeras** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Raseinių rajone, 3,5 km į šiaurės vakarus nuo Ariogalos. Susiformavo Dubysos upės slėnyje išeksploatuoto žvyro karjere prisipildžius vandens iš Dubysos upės 31,2 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 1,8 km, plotis – iki 0,48 km. Yra 5 medžiais ir krūmais apaugusios salos (0,82 ha, 0,42 ha, 0,18 ha, 0,1 ha ir 0,09 ha). Altitudė 38,7 m. Rytinis ir vakarinis krantai aukšti. Į šiaurės vakarus už 20 m telkšo 3,5 ha karjero tvenkinys. Iš pietų prieina Barsukynės miškas. Aplink tvenkinį daugiausia auga medžiai ir krūmynai, tik vakarinėje pakrantėje auga sodas, įsikūrusi buvusio Plembergo dvaro sodyba ir Plembergo kaimas. Rytine pakrante nutiestas kelias , įsikūręs Noliečių kaimas. Žemiau tvenkinio prasideda Dubysos ichtiologinis draustinis.

## Šaltiniai
Aluonos pilkapynas

**Aluonos pilkapynas**, vad. Švedų kapais, – pilkapynas Trakų rajono savivaldybės teritorijoje, greta Aluonos kaimo esančiame miške.

## Tyrimai

15 sampilų, didžioji dauguma jų nuo 6 m iki 12 m skersmens ir nuo 0,2 m iki 1 m aukščio; 4 sampilai sulėkštėję, dalyje yra senų duobių. Sampilus juosia pailgos duobės ir grioviai, iš dalies ar visiškai užslinkę. Pilkapyno teritorija nustatyta 1984 m. Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybų žvalgymo, kuriam vadovavo Romas Olšauskas, metu, vėlesnių tyrimų metu patikslinta. Į Nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą įrašytas 1997 m.

Pilkapynas pažintiniam turizmui nepritaikytas, nuo Aluonos kaimo pusės pasiekiamas per privačią pievą.

## Šaltiniai
Ėgliškių šiaurinis tvenkinys

**Ėgliškių šiaurinis tvenkinys** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Klaipėdos rajone, 3 km į pietus nuo Kretingos, Egliškių kaime, piečiau Bajorų–Ėgliškių tilto. Sudarytas išeksploatavus žvyro išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,37 km, plotis – iki 0,15 km. Yra 3 a salelė. Altitudė 5,9 m. Rytinis krantas aukštokas, vakarinis krantas žemas, apaugęs krūmais, pakrantė užpelkėjusi, už keliasdešimt metrų į vakarus telkšo Ėgliškių vakarinis tvenkinys. Į šiaurę teka Akmena-Danė. Į rytus už kelio  iškart telkšo Kretingos rajone esantis Ėgliškių rytinis tvenkinys. Prie tvenkinio įrengta poilsiavietė, vykdoma pramoginė žvejyba „pagavai – paleisk“. Tvenkinys nenutekantis, priklauso Akmenos-Danės upės baseinui.

## Šaltiniai
Naugarduko Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

**Švento Arkangelo Mykolo bažnyčia** () – Romos katalikų bažnyčia Baltarusijos Naugarduko mieste. Ilgą laiką priklausė dominikonų vienuolynui. XVIII a. vėlyvojo baroko su klasicizmo elementais architektūros paminklas, 1857–1922 m. buvo Naugarduko parapijine bažnyčia. Dabar priklauso Gardino vyskupijos Naugarduko dekanatui.  

## Istorija

Dominikonai Naugarduke įsikūrė XVIII a., LDK žirgininko Kristupo Chodkevičiaus kvietimu. 1623 m. jis suteikė vienuoliams gyvenamą būstą ir žemes, šimtmečio pabaigoje kiti mecenatai padovanojo Korico ir Perekopo palivarkus. Dominikonų vienuolynui K. Chodkevičius pastatė medinę, o vėliau ir mūrinę Šv. Hiacinto bažnyčią. Šventovė nukentėjo per krašto neramumus, o 1751 m. visai sudegė. Buvo atstatyta ir konsekruota Šv. arkangelo Mykolo vardu, bet 1831 m. gaisras ją vėl apnaikino. Suremontuota O. Mečkovskio lėšomis. Bažnyčioje buvo vertingi paveikslai: dailininko Tenčinskio Šv. Teresės, prof. Pavlovičiaus tapytas Šv. Dominyko atvaizdas (Ticiano paveikslo kopija). Altoriuje kabojo Šv. arkangelo Mykolo paveikslas su sidabriniais apdarais, kuriuos nukalė sugrįžę iš tremties Rusijoje 1831 m. sukilimo dalyviai. Dvi marmurinės atminimo lentos: Teresei Narkevič-Jodko ir Adomui Mickevičiui, vėliau perkeltas į poeto muziejų mieste.    

### Dominikonų vienuolynai
Bažnyčią aptarnavo dominikonų vienuoliai, prie vienuolyno veikė šešiametė mokykla–kolegija, kurioje mokėsi ir Adomas Mickevičius, Jonas Čečiotas bei kt. apylinkių kilmingieji. 1832 m. carinė administracija mokyklą uždarė, o 1850 m. tokio pat likimo sulaukė ir vienuolynas. Per Pirmąjį pasaulinį karą besitraukianti Rusijos kariuomenė išsivežė tris varpus, vieną vėliau grąžino, bet bevežant jis buvo įskeltas.

Mieste veikė dar viena Dominikonų ordinui priklausiusi Švč. Marijos bažnyčia (pastatyta 1690 m.) su moterų vienuolynu (veikė 1654–1864 m.). Buvusio vienuolyno patalpose buvo įsikūrę caro kareiviai ir neprižiūrima bažnyčia sunyko.

## Architektūra
Pastatas – trinavė bazilika su pusiapvalia apside, prie kurios iš šiaurės pristatyta zakristija. Plokščio fasado viršuje įrengtas trikampis frontonas su bokšteliu, vidų puošia gipso lipdiniai. Šalia bažnyčios stovėjusi mūrinė varpinė neišliko.

## Šaltiniai
* Żmigrodzki J. ''Nowogródek i okolice''  
* ''Навагрудак. Касцёл Святога Міхала Арханёла''
* ''Туристская энциклопедия Беларуси.'' Мн. Беларуская Энцыклапедыя, 2007 Стр. 648  
* ''Збор помнікаў гісторыі і культуры. Гродзенская вобласць.'' Стр. 265

## Nuorodos
* Parapijos internetinis puslapis
Ražaitėlių tvenkinys

**Ražaitėlių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Raseinių rajone, 6 km į pietryčius nuo Girkalnio, Ražaitėlių kaime. Sudarytas užtvenkus Lazdynupio upelį (Alsos intakas) 2,2 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,19 km, plotis – iki 0,04 km. Altitudė 93,4 m. Krantai žemi. Aplinkui daugiausia plyti pievos. Į vakarus eina kelias Nr.3524 (Ražaitėliai – Pramedžiava).

## Šaltiniai
Ėgliškių vakarinis tvenkinys

**Ėgliškių vakarinis tvenkinys** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Klaipėdos rajone, 3 km į pietvakarius nuo Kretingos, Egliškių kaime. Sudarytas išeksploatavus žvyro išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,27 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 5,8 m. Krantai neaukšti, apaugę krūmynais, pietvakarinis krantas užpelkėjęs. Vakarine pakrante teka Akmena-Danė, į rytus už keliasdešimt metrų telkšo Ėgliškių šiaurinis tvenkinys.

Tvenkinys nenutekantis, priklauso Akmenos-Danės upės baseinui.

## Šaltiniai
Naugarduko Jėzuitų bažnyčia ir kolegija

**Naugarduko Jėzuitų bažnyčia ir kolegija** () – nebeegzistuojantys Romos katalikų bažnyčia ir vienuolynas su aukštesniąja mokykla dab. Baltarusijos Naugarduko mieste. 

Jėzuitų ordino vienuolynui priklausiusi *Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo, šv.Juozapo ir Šv. Stanislovo Kostkos bažnyčia* () iškilo miesto centrinėje aikštėje 1702 m. Tai buvo dvibokštis vėlyvojo baroko stiliaus pastatas. XIX a. pr., matyt, jo būklė nebuvo gera, nes apie 1802 m. buvo demontuoti varpai ir perduoti Vilniaus Šv. Kazimiero bažnyčiai, vėliau buvo nugriautas ir pats pastatas. Išrinktos molio plytos panaudotos miestelio krautuvėms ir karčemoms statyti.     

## Vienuolynas ir kolegija
Ilgą laiką Naugarduką globojo Nesvyžiaus jėzuitai kovodami su liuteronų, kalvinų ir arijonų tikėjimų skleidėjais. 1626 m. jie mieste įkūrė jėzuitų misiją, vėliau pertvarkytą į rezidenciją, o 1644 m. prie jos atidarė gramatikos mokyklą. Vienuolius finansiškai rėmė Naugarduko vėliavininkas Jurgis Holovnia ir bajoras Jonas Moščinskis. Per 1652 m.  gaisrą jėzuitų sodyba buvo sunaikinta. Atstatyti pastatai eilinį kartą degė per ATR–Maskvos karą (1654–1667), jėzuitų vienuolyno vyresnysis Jurgis Rafalovičius buvo užkapotas kardu, o tėvas Andriejus Kavėčinskis suimtas ir dešimčiai metų ištremtas į Sibirą.

Lietuvos didžiojo kunigaikščio ir Lenkijos karaliaus Mykolo Kaributo Višnioveckio lėšomis 1702 m. mūrinės bažnyčios statyba buvo užbaigta. Statybos darbus prižiūrėjęs vienuolyno superioras Kazimieras de la Valle 1714 m. prie šventovės dar įkūrė kolegiją su bajorų vaikų internatu. Kolegijoje dėstė garsūs pedagogai: Johanas Erdmanas, Jonas Chodzinskis, Adomas Krupskis ir Vladislovas Baltramiejus Giedraitis, mokėsi Tomas Žebrauskas bei kt. LDK žinomos asmenybės. 1751 m. gaisras dar kartą sunaikino bažnyčią, vienuolyną ir kolegiją, bet viskas per penkerius metus buvo vėl atkurta. XIX a. uždarius vienuolyną, kolegijos patalpose įsikūrė Rusijos caro kareiviai. XX a. tarpukaryje veikė A.Mickevičiaus vardo gimnazija.

## Šaltiniai

* Żmigrodzki J. ''Nowogródek i okolice'' 
* Paszenda J. *Kościół i kolegium Jezuitów w Nowogródku* // Przeglad Wshodni. – T. VII, z. 4(28). – 2001 
* *Блинова Т. Б.*, Иезуиты в Беларуси (Их роль в организации образования и просвещения) / Т.&nbsp;Б.&nbsp;Блинова.&nbsp;— Гродно: ГрГУ, 2002.&nbsp;— 425 с. ISBN 985—417В.
Naugarduko Mažoji pilis

**Mažoji pilis** () – įtvirtinta papilio gyvenvietė ant 316–317 m aukščio kalvos dab. Baltarusijos Naugarduko mieste. Sugriauta, išliko tik gynybinio bokšto pamatai.

## Istorija
Ant aukštai virš apylinkių iškilusios (316–317 m v. j. l.) Naugarduko plynaukštės gyventojai ėmė kurtis dar X amžiuje vakarinėje jos dalyje, kur susiformavo įtvirtinta gyvenvietė–papilys. Mažosios pilies teritorijoje gyveno valstiečiai ir amatininkai, XII a. ji buvo aptverta gynybine siena. XIII a. pab.–XIV a. pr. buvo sumūrytas gynybinis bokštas, kuris XV–XVI a. buvo perstatytas į aštuoniakampį. Apgriauta per ATR-Maskvos karą (1654–1667 m.), o galutinai gyvenvietė sunaikinta per 1700–21 m. Šiaurės karą. Nuo 1956 m. Mažosios pilies kultūrinį sluoksnį tyrusi Rusijos *Materialios istorijos instituto Leningrado filialo* ekspedicija (vad. Frida Gurevič) rado puodžių ir metalo liejikų dirbtuvių liekanas.

Rytinėje Naugarduko plynaukštės pusėje apatinis kultūrinis sluoksnis siekia XI a. antrąją pusę, joje buvo medinė, o vėliau Vytauto Didžiojo pastatyta mūrinė Naugarduko pilis. XIII a. buvo iškastas galingas griovys, atskyręs tą teritoriją nuo Mažosios pilies (pastarosios užimamas plotas buvo penkis kartus didesnis nei Naugarduko pilies).

## [[Adomo Mickevičiaus kalva|Adomo Mickevičiaus nemirtingumo pilkalnis]]
Norėdami įamžinti žinomo lenkų poeto Adomo Mickevičiaus atminimą, jo gerbėjai nutarė supilti kalvą buvusios Mažosios pilies teritorijoje – Nemirtingumo pilkakalnį. Gruntas pradėtas pilti 1924 m. gegužės 27 d., o 1931 m. birželio 28 d. žemės darbai buvo baigti – kalva suformuota. Netoliese 1992 m. atidengtas paminklas poetui (skulptorius Valerijus Januškevičius).

## Šaltiniai
* Tатьяна Бубенько, Андрей Метельский. ''Oснование Новоугородка: гипотезы и реальность'' 
* Żmigrodzki J. ''Nowogródek i okolice'' 
* Гурэвiч Ф. Д. ''Летапiсны Новгородок'' 
* ''Курган Бессмертия Адама Мицкевича''
* ''Новогрудские замки'' // Туристская энциклопедия Беларуси. Мн. Беларуская Энцыклапедыя, 2007
Margių karjeras

**Margių karjeras** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Klaipėdos rajone, 8,5 km į pietus nuo Gargždų. Sudarytas iškasus smėlį ir žvyrą ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,56 km, plotis – iki 0,51 km. Altitudė 23,7 m. Krantai žemi. Aplinkui plyti pievos, dirbami laukai, į pietus yra išeksploatuotas pelkėjantis karjeras. Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Margių kaimas, į rytus – Gelžinių kaimas. Tvenkinys nenutekantis, priklauso Agluonos upės baseinui. Rytinėje pakrantėje tebevyksta kasybos darbai.

## Šaltiniai
Gelžinių karjeras

**Gelžinių karjeras** (arba ***Gelžinių I karjeras***) – karjero tvenkinys Lietuvoje, Klaipėdos rajone, 8 km į pietus nuo Gargždų. Sudarytas išeksploatavus žvyro ir smėlio išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 1,04 km, plotis – iki 0,34 km. Altitudė 18,5 m. Krantai neaukšti, kranto linija vingiuota. Prateka bevardis upelis į už 0,55 km tekančią Agluonos upę. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Į vakarus įsikūręs Gelžinių kaimas. Į pietus už 0,5 km yra Gelžinių II karjeras, prie kurio tebevykdoma smėlio ir žvyro gavyba.

## Šaltiniai
Naugarduko Šv. Mikalojaus soboras

**Švento Mikalojaus soboras** () – Naugarduko stačiatikių vyskupijos svarbiausia cerkvė Naugarduko mieste, Baltarusijoje. XVIII a. baroko, turinčio pseudobizantinių elementų, architektūros paminklas. 

## Istorija
Lietuvos didysis kunigaikštis Gediminas savo 1323 m. laiške Liubeko, Rostoko, Zundo, Greifsvaldo, Štetino ir Gotlando miestams mini, kad kunigaikštystėje yra dvi *Pranciškonų bažnyčios* (Vilniuje ir Naugarduke): . Pastarėji trys lotyniški žodžiai () leidžia manyti, kad ši bažnyčia buvo pastatyta jo paliepimu ar lėšomis. Kitais duomenimis, pranciškonai šioje vietovėje jau 1312 m. buvo įsikūrę, Lietuvos didysis kunigaikštis Vytenis jiems buvo pastatęs bažnyčią ir vienuolyną. Kai kryžiuočiai šventoves sugriovė, Ldk Gediminas Naugarduke ir Vilniuje pranciškonų bažnyčias atstatė. Senoji pranciškonų bažnyčia neišliko. 
 
Dabartinės pastatas atsirado 1718 m. Naugarduko pastalninkio Tomo Vainilavičiaus rūpesčiu (kitais duomenimis 1780 m.) ir buvo pranciškonų vienuolijos Šv. Antano bažnyčia. Po 1831 m. sukilimo carinė valdžia katalikų vienuolyną uždarė, o bažnyčios pastatas 1846 m. pertvarkytas į stačiatikių cerkvę. Ji pavadinta Šv.Mikalojaus – Rusijos imperatoriaus Nikolajaus I globėjo – vardu. Po 1852 m. gaisro šventovė buvo perstatyta ir įgavo pseudobizantinės architektūros bruožų. 

Barokinis frontonas tapo trijų tarpsnių, buvo rekonstruota varpinė su svogūno formos viršūne. Pastatas plane liko stačiakampis, su trikampe apside. Šoninės navos perdengtos kryžminiais skliautais. Ant vienos iš vidinių sienų pritvirtinta Naugarduko teisėjo Kmitos atminimo lenta. XIX a. antroje pusėje įrengtas medinis altorius–ikonastasas su trylika ikonų. Kabo XVIII a. tapytas Odigitrijos Dievo Motinos paveikslas. Šalia cerkvės tebestovi dviaukštis buvęs pranciškonų vienuolynas, dabar naudojamas kaip gyvenamasis namas.

Nuo 1992 m. atkūrus Naugarduko stačiatikių parapiją, Šv.Mikalojaus cerkvė tapo soboru.

## Išnašos
 

## Šaltiniai
* ''Vyskupijos straipsnis apie Šv.Mikalojaus soborą'' (rus.) 
* ''Туристская энциклопедия Беларуси.'' – Мн. Беларуская Энцыклапедыя, 2007, 648 с. 
* Agnieszka Homan. ''Nowogródek. Cerkiew św. Mikołaja''
* ''Cобор (церковь Святого Николая)'' 
* Żmigrodzki J. ''Nowogródek i okolice''
Poškų II karjeras

**Poškų II karjeras** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Klaipėdos rajone, 10,5 km į pietus nuo Gargždų, į šiaurę nuo Poškų kaimo. Sudarytas išeksploatavus žvyro išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,24 km, plotis – iki 0,21 km. Altitudė 19,6 m. Krantai žemi. Tvenkinį daugiausia supa pušynėlis. Į vakarus už 35 m telkšo Poškų I karjeras, į šiaurę – Poškų IV karjeras. Pietinėje pakrantėje įrengta žvyro rūšiavimo ir sijojimo linija.

Tvenkinys nenutekantis, priklauso Agluonos upės baseinui.

## Šaltiniai
Poškų III karjeras

**Poškų III karjeras** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Klaipėdos rajone, 10,5 km į pietus nuo Gargždų, į šiaurę nuo Poškų kaimo. Sudarytas išeksploatavus žvyro išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,45 km, plotis – iki 0,35 km. Altitudė 19,3 m. Krantai žemi, apaugę pušynėliu. Į šiaurę už upelio A-1 iškart telkšo Poškų IV karjeras, į pietus – Poškų V karjeras, į rytus plyti pievos.

Tvenkinys nenutekantis, priklauso Agluonos upės baseinui.

## Šaltiniai
Poškų IV karjeras

**Poškų IV karjeras** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Klaipėdos rajone, 10 km į pietus nuo Gargždų, 1,5 km į šiaurę nuo Poškų kaimo. Sudarytas išeksploatavus žvyro išteklius ir prisipildžius vandens. Tai didžiausias iš 5 Poškų karjerų. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,71 km, plotis – iki 0,65 km. Yra 2 salos (0,35 ha ir 0,1 ha), sujungtos lieptu viena su kita ir su vakariniu krantu. Altitudė 20,1 m. Krantai žemi. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Į pietus už upelio A-1 telkšo Poškų II karjeras ir Poškų III karjeras.

Tvenkinys nenutekantis, priklauso Agluonos upės baseinui.

## Šaltiniai
Poškų V karjeras

**Poškų V karjeras** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Klaipėdos rajone, 11 km į pietus nuo Gargždų, į šiaurę nuo Poškų kaimo. Sudarytas išeksploatavus žvyro išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,47 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 17,9 m. Krantai žemi. Šiaurinis ir rytinis krantai apaugę pušimis. Į šiaurę telkšo Poškų III karjeras, pietinėje pakrantėje esančiame karjere vyksta žvyro kasyba. Pietuose išteka upelis link Agluonos upės.

## Šaltiniai
Pozingių karjerai

**Pozingių karjerai** – karjero tvenkinių grupė Lietuvoje, Klaipėdos rajone, 3,5 km į šiaurės rytus nuo Agluonėnų, į vakarus nuo Pozingių kaimo. Sudaryti išeksploatavus smėlio ir žvyro išteklius ir prisipildžius vandens. Krantai daugiausia žemi. Aplinkui tvenkinius supa pievos ir dirbami laukai. Į šiaurę telkšo Poškų karjerai, į vakarus įsikūręs Poškų kaimas. Tvenkinių grupę sudaro 3 karjerai:
* Šiaurvakarinis – plotas 8 ha, kranto linijos ilgis 1,3 km, tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus 0,53 km, plotis iki 0,25 km. Altitudė 17,5 m. Šiaurėje išteka bevardis upelis (Agluonos baseinas).
* Šiaurrytinis – plotas 6,7 ha, kranto linijos ilgis 1,3 km, tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus 0,45 km, plotis iki 0,2 km. Altitudė 17,6 m. Pietuose išteka bevardis upelis į Pietinį karjerą.
* Pietinis – plotas 7,4 ha, kranto linijos ilgis 1,3 km, tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus 0,38 km, plotis iki 0,28 km. Altitudė 17,9 m. Šiaurine pakrante nutiestas kelias , už jo telkšo aukščiau minėti karjerai. Pietuose išteka Gruodė (Agluonos intakas). Pietinėje pakrantėje esančiame karjere vykdoma smėlio ir žvyro kasyba.

## Šaltiniai
2018 m. AFC Azijos moterų taurė

**2018 m. AFC Azijos moterų taurė** – AFC Azijos moterų taurės turnyras, 2018 m. balandžio 6-20 d. vykęs Jordanijoje. Turnyre dalyvavo 8 AFC narių. Čempionatą laimėjo Japonijos komanda.

## Stadionai




## Varžybos

### A grupė

### B grupė

### Finalinės varžybos
#### Dėl penktosios vietos

#### Dėl medalių

## Kvalifikacija į kitus turnyrus
; Patekimas į pasaulio čempionatą

## Nuorodos
* oficiali svetainė
Slengių pietinis karjeras

**Slengių pietinis karjeras** arba **Slengių didysis karjeras** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Klaipėdos rajone, 6 km į šiaurės rytus nuo Klaipėdos miesto centro. Sudarytas išeksploatavus žvyro išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,62 km, plotis – iki 0,57 km. Altitudė 15,8 m. Krantai neaukšti. Išteka 0,1 km ilgio upelis į Ringelio upę. Aplink tvenkinį įsikūrusi Slengių gyvenvietė, į šiaurę už 20 m telkšo Slengių šiaurinis karjeras. Rytine pakrante nutiestas kelias . Vakarinėje pakrantėje yra paplūdimys. 

## Šaltiniai
Slengių šiaurinis karjeras

**Slengių šiaurinis karjeras** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Klaipėdos rajone, 7 km į šiaurės rytus nuo Klaipėdos miesto centro. Sudarytas išeksploatavus žvyro išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,45 km, plotis – iki 0,32 km. Altitudė 16,1 m. Krantai neaukšti. Tvenkinys nenutekantis, priklauso Akmenos-Danės upės baseinui. Į pietus už 20 m telkšo Slengių pietinis karjeras. Vakarine pakrante teka Ringelio upė, į rytus nutiestas kelias . Šalia įsikūrę Mazūriškių ir Trušelių gyvenvietės.

## Šaltiniai
Gigantopitekai

**Gigantopitekai** (*Gigantopithecus*) – primatų (*Primates*) būrio, orangutaninių (*Ponginae*) pošeimio gentis, išnykusi priešistoriniais laikais ir identifikuota iš rastų fosilijų.

## Genties atradimas
Gigantopitekų (*Gigantopithecus*) gentis buvo atrasta visai atsitiktinai 1935 m., kada vokiečių kilmės paleoantropologas Ralph von Koenigswald Honkonge užėjęs į vaistinę pastebėjo parduodamą neįprastai didelio dydžio krūminį dantį, tarp kinų žinomą kaip „drakono dantis“. Nuo to laiko Kinijoje, Vietname ir Indijoje mokslininkai rado virš tūkstančio dantų ir keletą apatinių žandikaulių fosilijų, priskiriamų gigantopitekų (*Gigantopithecus*) genties rūšims.

## Paplitimas
Gigantopitekų genties fosilijos daugiausia aptinkamos pietinėje Kinijoje, Vietname, Tailande ir Indijoje. 2014 m. Indonezijos Javos salos grunto nuosėdose datuojamose 1 milijonu metų, buvo rastos fosilijos formoje *Gigantopithecus blacki* apatinis žandikaulis. Anuomet Javos, Sumatros ir Borneo salos su Pietryčių Azija jungėsi sausuma, tad manoma kad šios genties *Gigantopithecus blacki* rūšis buvo išplitusi ir kitose dabartinės Indonezijos vakarų salose.

## Genties rūšys
2018 m. duomenimis, pagal rastas fosilijas išskiriamos 3 rūšys, gyvenusios ir išnykusios mioceno bei pleistoceno epochose:
* †***[[Gigantopithecus bilaspurensis]]***; iš keleto žandikaulio ir dantų fosilijų rastų Indijoje, buvo nustatyta, kad tai buvo stambus primatas, gyvenęs mioceno epochoje prieš 6-9 milijonus metų. Jiems giminingi buvo *Gigantopithecus blacki*.
* †***[[Gigantopithecus blacki]]***; tai stambiausia ne tik gigantopitekų genties, bet ir viso primatų (*Primates*) būrio rūšis, kada nors egzistavusi Žemėje. Remiantis skirtingais šaltiniais, jų ūgis buvo nuo 3 m iki 4 m, svoris nuo 200 kg iki 600 kg. Skaičiuojant nuo mūsų laikmečio (XXI a.), išnyko vėlyvojo pleistoceno epochoje maždaug prieš 100 000 metų.
* †***[[Gigantopithecus giganteus]]***; šios rūšies fosilijos rastos Indijoje esančių Šivaliko kalvų grunto sluoksnyje iš mioceno epochos ir skaičiuojant nuo mūsų laikmečio (XXI a.), jos datuojamos 6-7 milijonais metų. Nepaisant lotyniško pavadinimo, šis gyvūnas nebuvo milžiniško dydžio. Mokslininkai remdamiesi negausiomis jo fosilijomis nustatė, kad tai buvo stambus, perpus mažesnis už *Gigantopithecus blacki*, nelaipiojęs medžiais žolėdis, daugiausia maitindavosi bambukais bei medžių ir krūmų lapija.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* britannica.com / Gigantopithecus | *[[Anglų kalba]]*
Šnaukštų karjerai

**Šnaukštų karjerai** – karjerų tvenkiniai Lietuvoje, Klaipėdos rajone, 5 km į pietus nuo Gargždų, į vakarus nuo Šnaukštų kaimo. Sudaryti išeksploatavus smėlio ir žvyro išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkiniai išsidėstę šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 3,8 km ilgio ruože. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Pietine karjerų teritorijos dalimi prateka Agluona. Šiauriniu pakraščiu eina kelias . Iš viso 2016 m. buvo virš 20 įvairaus dydžio tvenkinių, kurių bendras plotas siekė ~ 95 ha, kranto linijos ilgis ~ 23 km. Kai kuriuose (daugiausia pietinėje dalyje) iš jų vyksta žvyro ir smėlio gavyba ir tvenkinių plotai sparčiai didėja. 4 didžiausi tvenkiniai, kuriuose nebevykdoma kasyba, išsidėstę šiaurvakarinėje ir centrinėje dalyse:
* šiaurvakarinis I – (koordinatės: 55.6648, 21.3951) plotas 5,8 ha, kranto linijos ilgis 1,78 km, tvenkinio ilgis 0,41 km, plotis iki 0,27 km. Išteka bevardis upelis (Minijos intakas). Altitudė 19,5 m. 
* šiaurvakarinis II – (koordinatės: 55.6619, 21.3996) plotas 11,9 ha, kranto linijos ilgis 3,39 km, tvenkinio ilgis 0,57 km, plotis iki 0,33 km. Yra 3 salos (0,99 ha, 0,76 ha ir 0,17 ha). Tvenkinys nenutekantis. Altitudė 19,5 m. 
* centrinis I – (koordinatės: 55.6555, 21.4065) plotas 11,4 ha, kranto linijos ilgis 1,98 km, tvenkinio ilgis 0,82 km, plotis iki 0,27 km. Išteka upelis (Minijos intakas). Altitudė 18,4 m. 
* centrinis II – (koordinatės: 55.6518, 21.4111) plotas 24 ha, kranto linijos ilgis 2,5 km, tvenkinio ilgis 0,6 km, plotis iki 0,52 km. Rytine pakrante teka Agluona. Tvenkinys nenutekantis. Altitudė 18,2 m. 

## Šaltiniai
Trušelių karjeras

**Trušelių karjeras** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Klaipėdos rajone, 2,5 km į šiaurę nuo Slengių. Sudarytas išeksploatavus žvyro išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,53 km, plotis – iki 0,24 km. Altitudė 17,7 m. Krantai žemi. Tvenkinys nenutekantis. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Šalia įsikūrę Mazūriškių ir Trušelių gyvenvietės. Rytine pakrante nutiestas kelias . Šiaurine pakrante prateka Žvejonės upelis (Ringelio intakas).

## Šaltiniai
FC Florești

**FC Florești** – Moldavijos futbolo klubas iš Floreščio.

## Istorija
Klubas įkurtas 2017 m. 2017 m. Divizia B (trečios pakopos) pirmenybėse tapo nugalėtojais Šiaurės grupėje. 

2018 m. dalyvavo Divizia A (antros pakopos) pirmenybėse. Pateko į aukščiausią šalies lygą. Joje rodė prastus rezultatus ir buvo įtarinėjami dalyvaujant sutartose rungtynėse. Dėl rezultatų įtakojimų 2021/22 m. lygoje iš ekipos buvo atimti šeši taškai (Federacijos sprendimu). Galiausiai, pranešta apie tai, kad klubas pašalinamas iš čempionato.

## Pasiekimai
* 2017 m. Divizia B (trečios pakopos) pirmenybių nugalėtojai.

## Sezonai

|}
1.PE - pirmasis preliminarusis etapas

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
FC Sîngerei

**FC Sîngerei** – Moldavijos futbolo klubas iš Sindžerėjaus.

## Istorija
Klubas įkurtas 2008 m. Tais pačiais metais debiutavo Divizia B (trečios pakopos) pirmenybėse ir tapo nugalėtojais Šiaurės grupėje. 

2018 m. dalyvauja Divizia A (antros pakopos) pirmenybėse.

## Pasiekimai
* 2015/2016 m. Divizia B (trečios pakopos) pirmenybių nugalėtojai.

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
Iskra Rîbnița

**Ribnicos „Stal“** – Moldavijos futbolo klubas iš Ribnicos. Dėmesio, nemaišyti su FC Iskra-Stal Rîbniţa.

## Istorija
Klubas įkurtas 2009 m. birželio 19 d. Divizia B (Šiaurės grupėje) 2014/2015 m. buvo antri. 

Nuo 2015 m. rungtyniavo Divizia A.

## Pasiekimai
2017 m. užėmė 8 vietą Divizia A pirmenybėse. tai yra geriausias klubo pasiekimas.

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* divizia-a.md (Lygos vetainė)
* Из «Искры» вновь разгорается пламя: что из себя представляет сегодня команда из Рыбницы
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
CSF Sparta Chișinău

**CSF „Sparta“** –Moldavijos futbolo klubas  iš Kišiniovo.

## Istorija
Klubas įkurtas 2016 m. Debiutavo Divizia B (Pietų grupėje). Liko antroje vietoje. Sekantį sezoną buvo pirmi ir iškopė į Divizia A.

2018 m. buvo 11 vietoje, o 2019 m. po 14 turų pasitraukė iš pirmenybių.

## Pasiekimai
2017 m. užėmė 1 vietą Divizia B (Pietų gupupės) pirmenybėse. 

## Sezonai

|}
2.PE - antrasis preliminarusis etapas

## Išnašos

## Nuorodos
* Sparta Chișinăuon Facebook
* SOCCERWAY
Rytų Lietuvos televizija

**Rytų Lietuvos televizija** – televizijos kanalas, transliavęs 1991–1993 m. iš Vilniaus ir jo apylinkėse.

## Istorija

Valstybinės televizijos direkcija „Rytų Lietuvos televizija“ (dar žinoma kaip **RLTV**) buvo įkurta 1991 m. liepą. Ji buvo pavaldi Lietuvos Respublikos Vyriausybei.

1993 m. televizija buvo uždaryta, jos kanalą perėmė bendra Lietuvos-JAV bendrovė „Baltijos televizija“.

## Direktoriai
* Igoris Šileikis – 1991–1992 m.
* Gintaras Songaila – 1992–1993 m.

## Šaltiniai
Real Succes Chișinău

**Real Succes Chișinău** – Moldavijos futbolo klubas iš Kišiniovo.

## Istorija
Klubas įkurtas 2002 m. gegužės 30 d. **RS Lilcora** pavadinimu. bet oficialiai įregistruotas tik 2009 m.

Debiutavo Divizia B (Pietų grupėje) ir liko antroje vietoje. Vėliau iškopė į Divizia A.

## Pasiekimai
2017 m. užėmė 9 vietą Divizia A pirmenybėse. 

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali Divizia A svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
FC Victoria Chișinău

**Victoria Bardar** – Moldavijos futbolo klubas iš Kišiniovo.

## Istorija
Klubas įkurtas 1995 m. Bardare, 15 km nuo Kišiniovo.

Kitados rungtyniavo Divizia B (III pakopa). Vėliau iškopė į Divizia A. 2017 m. tapo Divizia A (II pakopa) nugalėtojais, bet nesugebėjo licencijuotis, tad į aukščiausią divizioną nepateko. Runtyniavo Divizia A ir 2021–2022 m. užėmė antrą vietą. Kadangi Sheriff-2 tapo nugalėtojais, Victoria klubas turėjo galimybę kilti į aukščiausią divizioną. Licencija klubui nebuvo suteikta, tad nepateko į Superlygą.

## Pasiekimai
* 2017 m. tapo Divizia A nugalėtojais.

## Sezonai

|}

## Stadionas
Šiuo metu namų rungtynes žaidžia Joma Arena, kuri talpina 1 200 žiūrovų.
* Ankstesniais metais žaidė Stadionul Sătesc, kuris yra Bardare ir talpina 1 000 žiūrovų.

## Išnašos

## Nuorodos
* divizia-a.com Oficiali lygos svetainėje 
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
FC Grănicerul Glodeni

**Grănicerul Glodeni** – Moldavijos futbolo klubas iš Glodenio.

## Istorija
Klubas įkurtas 2013 m. rugpjūčio 16 d. Rungtyniavo Divizia B, o vėliau iškopė į Divizia A.

## Pasiekimai
* 2017 m. užėmė 3 vietą Divizia A.

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali Divizia A svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY