Romintos girios kraštovaizdžio parkas

**Romintos girios kraštovaizdžio parkas** () – kraštovaizdžio parkas įkurtas Romintos girioje 1998 m. sausio 14 d. šiaurės rytų Lenkijoje, Varmijos Mozūrų vaivadijoje, Geldapės ir Dūbininkų valsčiuose. Apie 80% parko ploto sudaro miškai, vietomis virstantys taiga. Per parką teka Blindės, *Bludzios* ir *Raudonasis upelis* upės. Šiaurėje parkas ribojasi su Lenkijos ir Rusijos, Karaliaučiaus krašto pasieniu, pietuose ir rytuose ribojasi su XX a. pradžioje vokiečių tiestu geležinkeliu: Geldapė-Golubiai-Žydkiemis-Gusevas. Stančikuose virš *Blindės* upės yra du 36,5 m aukščio senoviniai tiltai.

## Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artimos baltų tautos – jotvingiai ir prūsai. Nuo XV a. iki 1945 m. šios vietovės priklausė Vokietijai. Romintos giria buvo nuo seno saugoma teritorija, nes čia būdavo valdovų medžioklės plotai. Šiuose miškuose yra medžiojęs ir Vilhelmas II, kuris po sėkmingos medžioklės miške ant akmens paliko įrašą. 1892 m. dailininkas Julijanas Falatas nutapė Vilhelmo II paveikslą šiuose miškuose. 1937 m. čia buvo įkurtas Vokietijos medžioklės draustinis. Parke ir jo apylinkėse yra daug išlikusių kultūros paminklų: bažnyčių, senovinių dvarų, senovinių parkų ir senovinių gyvenviečių. Vienas iš labiausiai turistus traukiančių objektų yra 36 metrų aukščio į Romėnišką akveduką panašus geležinkelio tiltas.

## Parko vietovė
Parko reljefas yra labai įvairus, kurį suformavo paskutinis ledynmetis. Labai miškingas parkas yra aukštumose kurios svyruoja nuo 140 m iki 280 m virš jūros lygio. Parke yra daugybė pelkių, upelių ir įdubų. Parko viduryje yra vaizdinga ir geomorfologiškai reikšminga *Blindės* žemuma, kurioje yra nemažai slėnių ir aukštų šlaitų siekiančių iki 60° kampą. Parkas priklauso Priegliaus upės baseinui, o didžiausia Romintos girios upė yra Blindė. Parko pakraščiuose yra keli dideli ežerai įsikūrę giliuose latakuose, tai: didžiausias ir valstybių sieną kertantis (234 ha) *Geldapės* ežeras ir parko apsaugos plote esantys *Juodasis* (173 ha), Prieraslio (71 ha) ir Pablindžių (55 ha) ežerai.

## Augalija
Dėl permainingų klimato sąlygų parko augalija yra įvairi, turinti ir retos augalijos. Daugiausiai parko augalijos sudaro taiginės eglės ir kiliminės samanos. Kalvotesnėse parko dalyse ir šlaituose auga mišrieji lapuočiai miškai: liepos, klevai, skroblai ir eglės. Parke yra saugoma įvairiausių augalų, gyvūnų ir paukščių rūšių:

* Maludė *Conioselinum tataricum*
* Liūnsarginiai *Scheuchzeria palustris*
* Baltoji saidra *Rhynchospora alba*
* Juodoji varnauogė *Empetrum nigrum*
* Širdinė dviguonė *Listera cordata*
* Mažoji spanguolė *Goodyera repens*
* Paprastoji tekšė *Rubus chamaemorus*
* Styginė viksva *Carex chordorrhiza*
* Mėlynasis palemonas *Polemonium coeruleum*
* Europinė pipirlapė
* Skėtinė širdažolė *Centaurium erythraea*
* Paupinis jonpapartis *Matteuccia struthiopteris*
* Miškinė lelija
* Tankiažiedis katilėlis *Campanula glomerata*

## Gyvūnai
* Upinis bebras
* Briedis
* Elnias
* Stirna
* Šernas
* Pilkasis vilkas
* Lūšis
* Ūdra
* Rudoji lapė
* Usūrinis šuo

## Paukščiai
* Pilkoji meleta *Picus canus*
* Baltanugaris genys *Dendrocopos leucotos*
* Mažasis erelis rėksnys
* Vapsvaėdis *Pernis apivorus*
* Erelis žuvininkas
* Pilkoji gervė
* Juodasis gandras
* Juodasis peslys
* Mažasis apuokas
* Lututė
* Ūsuotoji zylė

## Draustiniai
Parke yra 6 gamtos apsaugos draustiniai:

* Žydkiemio Strugos draustinis (467,07 ha) saugo miško ir pelkinę augaliją bei retus gyvūnus;
* Uročisko Kramniko draustinis (75,96 ha) saugo įvairias augalų rūšis, o labiausiai tekšes;
* Didžiojo Mechačo draustinis (146,72 ha) saugomi aukštose pelkėtose vietovėse gyvenantys gyvūnai;
* Bočkų draustinis (108,83 ha) saugo miškų ekosistemas: skroblų miškus, pelkinius miškus ir eglynus;
* Dzikų Kanto draustinis (34,10 ha) saugo pušynų ir eglynų borealinius požymius;
* Červonos Strugos draustinis (3,59 ha) saugomi paupiniai jonpaparčiai.

## Literatūra
* Parki Krajobrazowe w Polsce, red. G. Rąkowski, Warszawa: Instytut Ochrony Środowiska, 2002. – ISBN 83-85805-73-7
* Dąbrowski S., Polakowski B., Wołos L., Obszary Chronione i Pomniki Przyrody Województwa Warmińsko-Mazurskiego, Olsztyn: UW, Wydział Ochrony Środowiska i Rolnictwa w Olsztynie, 1999.
* Walczak M., Bilińscy A. i W., Parki krajobrazowe i rezerwaty, Chorzów: VIDEOGRAF II, 2005.
* Obszary Chronione w Polsce, Warszawa: Instytut Ochrony Środowiska, 2001. – ISBN 83-85805-67-2