open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
2013 m. Lietuvos automobilių ralio čempionatas

**2013 m. Lietuvos automobilių ralio čempionatas (LARČ)** – ralio čempionatas, kurį organizavo Lietuvos automobilių sporto federacija (LASF). Čempionatą sudarė 8 etapai iš kurių po vieną vyko Latvijoje ir Lenkijoje. „Vilniaus ralio“ metu, trečiame greičio ruože, po nesėkmingo šuolio per tramplyną Arūno Majausko ir Luko Pečeliūno ekipažas nesuvaldė automobilio, kuris rėžėsi į žiūrovus ir partrenkė moterį, kuri nuo patirtų sužalojimų mirė. Laimėjęs tris etapus, pirmą kartą Lietuvos automobilių ralio čempionu tapo Dominykas Butvilas su šturmanu Renatu Vaitkevičiumi.

## Apžvalga

2013 m. sezonas prasidėjo tradiciniu raliu „Halls Winter Rally“, kuriame nugalėjo Deividas Jocius pilotuodamas „Mitsubishi Lancer Evo IX“. Latvijoje vykusiame „Sarma“ ralyje LARČ įskaitoje nugalėjo Dominykas Butvilas su šturmanu Renatu Vaitkevičiumi. „Vilniaus ralyje“, čempionato įskaitoje nugalėjo Vytautas Švedas, kuris greičiausias buvo raliuose „Saulė 777“ ir „300 Lakes Rally“. Šeštajame etape, savo pirmąją pergalę karjeroje absoliučioje ralio įskaitoje pasiekė Dominykas Butvilas. Bendrame Lenkijos ir Lietuvos etape „Lenkijos“ ralyje, Lietuvos čempionato įskaitoje greičiausias buvo Dominykas Butvilas. Tradiciškai paskutinį čempionato etapą „Rally Classic Druskininkai“ laimėjo Giedrius Notkus.

Čempionato dalyviai varžėsi 8 įskaitose. Trijose įskaitose čempionatas neįvyko, dėl per mažo dalyvių skaičiaus. Čempionato įskaitoje taip pat varžėsi svečiai iš Latvijos, Lenkijos ir Baltarusijos.

Laimėjęs tris etapus Lietuvos čempionu tapo Dominykas Butvilas, antroje vietoje palikęs Vytautą Švedą. Trečias liko Martynas Samuitis.

Viena ašimi varomų (2WD) automobilių įskaitoje, nugalėjo Karolis Raišys vairuodamas „BMW M3“. Antroje įskaitos vietoje liko Mantvydas Repšys su „Honda Civic Type R“, trečioje Gintautas Šlepikas su „Honda Civic Type R“.

Komandinėje įskaitoje nugalėjo Kauno „Autoralio“ komanda.

Giedrius Notkus čempionatą pradėjo nauju automobiliu „Mitsubishi Lancer Evo IX“, vietoje buvusio „Subaru Impreza STi“.

## Etapai

## Rezultatai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus Lietuvos automobilių sporto federacijos tinklalapis
Marija Hessen-Kassel

**Marija Vilhelmina Friderika Hessen-Kassel** (; 1796 m. sausio 21 d. Hanau – 1880 m. gruodžio 30 d. Noištrelice) – Hesen-Kaselio princesė, ištekėjusi Meklenburg-Strelico hercogienė.

## Šeima
Marija Hessen-Kassel – landgrafo Frydricho Hessen-Kasselio ir Karolinos Nassau-Usingen (1762–1823) duktė.

1817 m. rugpjūčio 12 d. Marija ištekėjo už didžiojo hercogo Jurgio Meklenburg-Strelico, didžiojo hercogo Karolio II Melkenburg-Strelico ir princesės Frederikos Hessen-Darmštadt sūnaus.

Marija buvo talentinga dailininkė. Ji tapė senovės meistrų kūrinių kopijas, kai kurios iš jų išliko iki šių laikų.

## Vaikai
* Luiza (1818–1842)
* Frederikas Vilhelmas (1819–1904), Meklenburg-Strelico didysis hercogas
* Karolinas Mariana Šarlotė (1821–1876), ištekėjo už Danijos kronprinco Frederiko (skyrybos)
* Jurgis (1824–1876), vedęs Jekateriną Michailovną (1827–1894)

## Nuorodos
* Genealoginis medis
Vėzelis

**Vėzelis** () – miestas Vokietijoje, Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje, į šiaurės vakarus nuo Eseno, prie Reino ir Lipės santakos. Rajono centras. Vystoma elektrotechnikos, mašinų gamybos, laivų statybos, keramikos, stiklo, maisto pramonė. Yra katedra, XVIII a. citadelė, 320,8 m aukščio antena.

## Istorija

Vėzelis rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 750 m. Miesto teisės suteiktos 1241 m. Vėzelis 1407–1669 m. priklausė Hanzai. Per antrąjį pasaulinį karą (1945 m.) miestas buvo beveik visiškai sugriautas. Atstatytas 1960 m. Iki XX a. pab. miesto apylinkėse kastos akmens anglys, kalio druska.

## Galerija

Wesel-Wiki-01.jpg|Miesto reginys
Wesel 1945.jpg|Per karą subombarduotas miestas
Haupttorgebäude Zitadelle Feldseite.jpg|Vėzelio citadelė
Wesel Dom St. Willibrordi Chor 3.jpg|Vėzelio katedra


## Šaltiniai
Vilendorfas

**Vilendorfas** arba ***Vachau Vilendorfas*** () – kaimas Austrijoje, Žemutinės Austrijos žemėje, Dunojaus slėnyje, ~20 km nuo Kremso.

Šalia yra rastos 7 paleolitinės stovyklos. Vienos iš jų (II stovyklos) kultūriniai sluoksniai apima laikotarpius nuo Orinjako iki Pavlovo kultūrų. 1908 m. šioje vietoje rasta ~25 000 metų senumo klintinė moters figūrėlė, vadinama „Vilendorfo Venera“.

## Šaltiniai
Justas Pažarauskas

**Justas Pažarauskas** – (g. 1991 m. gruodžio 15 d.) – Lietuvos vyrų golbolo rinktinės narys, 2016 m. paralimpinių žaidynių čempionas.

Priklauso Vilniaus aklųjų ir silpnaregių sporto klubui „Šaltinis“. Golbolą žaidžia daugiau kaip 11 metų. Iki 2016 m. paralimpinių žaidynių Rio de Žaneire nebuvo dalyvavęs Europos, pasaulio čempionatuose, tai – pirmas rimtesnis išbandymas.

## Biografija
Regėjimo neteko dar mokyklos laikais – dirbdamas su staklėmis patyrė sunkią traumą, visiškai prarasdamas regėjimą.

Vilniaus kolegijoje baigė įstaigų administravimo studijų programą. Dirba Lietuvos aklųjų bibliotekoje leidybos skyriaus operatoriumi: spausdina audio knygų kompaktinius diskus, tvarko audioknygų formatus, spausdina knygų aprašus ir kitus tekstus brailio spausdintuvu bei atlieka kitus reikiamus darbus.
 
## Šaltiniai
Volfenbiutelis

**Volfenbiutelis** () – miestas Vokietijoje, Žemutinės Saksonijos žemėje, į pietus nuo Braunšveigo, prie Okerio upės. Rajono centras. Vystoma elektrotechnikos, tekstilės, chemijos, maisto pramonė, žemės ūkio mašinų gamyba. Yra XVII–XVIII a. architektūrinių paminklų (barokinė pilis, Šv. Trejybės, Šv. Marijos bažnyčios, mediniai namai Okerio pakrantėje), Hercogo Augusto biblioteka, rašytojo Gotholdo Efraimo Lesingo muziejus.

## Istorija

Volfenbiutelis 1432–1753 m. buvo Braunšveigo ir Liunenburgo hercogystės sostinė. Miesto teises gavo 1747 m.

1896 m. Volfenbiutelyje, Hercogo Augusto bibliotekoje, surasta pirmoji lietuviška rankraštinė Volfenbiutelio postilė, datuojama XVI a.


Wolfenbuettel Schloss (2006).jpg|Pilis
Wolfenbuettel-BMV-01-nw.jpg|Šv. Marijos bažnyčia
Wolfenbüttel 2009 27.JPG|Senamiestis
St.-Trinitatiskirche (Wolfenbüttel) IMG 1376.jpg|Šv. Trejybės bažnyčia


## Šaltiniai
Lichtenšteino transportas

**[[Lichtenšteinas|Lichtenšteino]] transporto** sistemą sudaro 250 km asfaltuotų kelių ir 90 km dviračių takų.

Šalies traukinių sistemą prižiūri kaimyninės Austrijos valstybiniai geležinkeliai (). Dėl mažos šalies teritorijos, Lichtenšteine yra tik viena 9,5 km ilgio traukinių linija, jungianti Austriją su Šveicarija ir šalies viduje turinti keturias stoteles.

Keleivius autobusais veža šalies įmonė „LIEmobil“. Įmonės bazė yra sostinėje Vaduce. Iš viso šalies viduje yra 13 autobusų maršrutų, kai kurie jų jungia šalį su kaimynėmis.

Šalyje nėra nei vieno oro uosto, o Balcerso mieste yra sraigtasparnių nusileidimo ir pakilimo aikštelė.
Genrik Pavliukianec

**Genrik Pavliukianec** – (g. 1976 m. birželio 17 d. Vilniuje) – Lietuvos vyrų golbolo rinktinės kapitonas, 2016 m. paralimpinis čempionas.

Priklauso Vilniaus aklųjų ir silpnaregių sporto klubui „Šaltinis“. Golbolą žaidžia 25 metus, o parolimpiadose dalyvavo penkis kartus. 

## Biografija
1996 m. baigė Vilniaus Antano Jonyno vidurinę mokyklą, vėliau profesinėje mokykloje įgijo tekstų rinkėjo profesiją. 2016 m. baigė reklamos vadybos studijas Tarptautinėje teisės ir verslo aukštojoje mokykloje.

Dirba Lietuvos aklųjų bibliotekoje leidybos skyriaus vedėju.

## Šaltiniai
Volfenas

**Volfenas** () – buvęs miestas Vokietijoje, Saksonijoje-Anhalte, į šiaurę nuo Leipcigo, nuo 2007 m. su Biterfeldu sujungtas į Biterfeldo-Volfeno miestą.

VDR laikais mieste vystyta kino ir fotocheminių medžiagų, kino ir fotografijos juostų, dažų, mineralinių trąšų, plastikų gamyba, farmacijos pramonė. 1978 m. Volfene gyveno 33,5 tūkst. gyventojų. Po Vokietijos susivienijimo miesto pramonė patyrė nuosmukį, gyventojų skaičius sumažėjo perpus.

## Šaltiniai
Luo

**Luo** (sav. *joluo*) – Rytų Afrikos tauta, priklausanti nilotams. Gyvena pietvakarių Kenijoje (buv. Nianzos provincijoje) ir šiaurės Tanzanijoje. Populiacija – 3,47 mln. žmonių. Kalba dholujų kalba, priklausančia Nilo-Sacharos kalboms. Dauguma išpažįsta prigimtinę tikybą, apie trečdalis – krikščionys (daugiausia katalikai), yra musulmonų (sunitų).

Luo tauta susidarė gyvulių augintojams nilotams II tūkst. pr. m. e. keliantis iš Nilo aukštupio į Didžiųjų ežerų kraštą, o XV–XVII a. – į dabartinę Keniją.

Palaipsniui iš klajojančių gyvulių augintojų luo tapo žemdirbiais ir augina sorgus, kukurūzus, batatus, bananus, ananasus, kolonijiniu laikotarpiu augino ir medvilnę, cukranendres. Taip pat užsiima ganykline gyvulininkyste (galvijai, avys, ožkos, asilai). Moterys užsiima puodininkyste, vyrai – kalvyste, gyvulių ganymu.

Luo gyvenvietės padriko plano. Būstas apskrito arba kvadratinio plano, jo griaučius sudaro vytelės, apdrėbtos moliu. Stogas kūgiškas arba piramidiškas, pastriegtas šiaudais.

Tradicinis luo rūbas – apdangalai ir juosmens raiščiai iš odos, galvos apdangalai iš gyvūnų ragų ir stručio plunksnų. Luo puošia savo veidus, galūnes, yra paprotys išrauti 4 dantis iš apatinio žandikaulio.

Luo virtuvės pagrindą sudaro sorgų arba kukurūzų košė, bandelės, mėsa, įvairūs bananų patiekalai.

Būdinga bendruomeninė-gimininė santvarka: patrilinijinės giminės, didžioji šeima, poliginija, suaugusiųjų grupuotės.

Luo tauta pasižymi turtinga žodine istorine tradicija. Daug kultūrinių bruožų perėmė iš kaimynų bantų, ypač luhijų. Tradicinei tikybai būdingas protėvių kultas, magija. Aukščiausioji dievybė vadinama Njasaje.


Nairobi Museum village 2.JPG|Luo trobelės Nairobio muziejuje
Guerrier Luo.JPG|Luo karys (XX a. pr.)
COLLECTIE TROPENMUSEUM Luo dansers in krijgskostuum tijdens de Eldoret Agricultural Show TMnr 20014317.jpg|Luo šokėjai (1968 m.)
COLLECTIE TROPENMUSEUM Voorschort van koeienhuid met kralenversiering TMnr 6049-36.jpg|Luo rankdarbiai


## Šaltiniai
Casey Stoner

**Keisis Stoneris** (; g. 1985 m. spalio 16 d. Sautporte, Kvinslande, Australijoje) – buvęs profesionalus australų motociklų lenktynininkas, 2007 ir 2011 m. tapęs MotoGP motociklų klasės pasaulio čempionu. Stoneris laikomas vienu greičiausių ir talentingiausių lenktynininkų, kada nors lenktyniavusių MotoGP. Šiuo metu jis yra motociklų testuotojas „Ducati“ komandoje.

## Karjeros statistika

## Sezono
}
!
!Taškai
!Vieta
|- align=center
! 2001
| 125cc
| Honda RS125R
| Telefónica MoviStar jnr Team
| 2
| 0
| 0
| 0
| 0
| 4
| 29
|- align=center
! 2002
| 250cc
| Aprilia RS250
| Team LCR
| 15
| 0
| 0
| 0
| 0
| 68
| 12
|- align=center
! 2003
| 125cc
| Aprilia RS125
| Team LCR
| 14
| 1
| 4
| 1
| 2
| 125
| 8
|- align=center
! 2004
| 125cc
| KTM 125 FPR
| Red Bull KTM
| 14
| 1
| 6
| 1
| 1
| 145
| 5
|- align=center
! 2005
| 250cc
| Aprilia RSA 250
| Team LCR
| 16
| 5
| 10
| 2
| 1
| 254
|style="background:#DFDFDF;"| **2**
|- align=center
! 2006
| MotoGP
| Honda RC211V
| Team LCR
| 16
| 0
| 1
| 1
| 0
| 119
| 8
|- align=center
! 2007
| MotoGP
| Ducati GP7
| Ducati Marlboro
| 18
| 10
| 14
| 5
| 6
| 367
|style="background:#FFFFBF;"| **1**
|- align=center
! 2008
| MotoGP
| Ducati GP8
| Ducati Marlboro
| 18
| 6
| 11
| 9
| 9
| 280
|style="background:#DFDFDF;"| **2**
|- align=center
! 2009
| MotoGP
| Ducati GP9
| Ducati Marlboro
| 13
| 4
| 8
| 3
| 2
| 220
| 4
|- align=center
! 2010
| MotoGP
| Ducati GP10
| Ducati Marlboro
| 18
| 3
| 9
| 4
| 3
| 225
| 4
|- align=center
! 2011
| MotoGP
| Honda RC212V
| Repsol Honda
| 17
| 10
| 16
| 12
| 7
| 350
|style="background:#FFFFBF;"| **1**
|- align=center
! 2012
| MotoGP
| Honda RC213V
| Repsol Honda
| 15
| 5
| 10
| 5
| 2
| 254
|style="background:#FFDF9F;"| **3**
|- align=center
! Viso
|
|
|
| **176**
| **45**
| **89**
| **43**
| **33**
| **2411**
|
|}

### Klasės

### Lenktynių
(legenda) (**Bold** – pole pozicija, *italics* – greičiausias ratas)

## Nuorodos
Vurcenas

**Vurcenas** () – miestas Vokietijoje, Saksonijos žemėje, 25 km į rytus nuo Leipcigo, Muldės dešiniajame krante. Vystoma mašinų, chemijos, maisto pramonė, plieninių lynų gamyba, ketaus liejimas. Yra XII–XV a. architektūrinių paminklų: Šv. Martyno katedra (1114 m.), vėlyvosios gotikos Vurceno pilis, miesto rotušė ir kt.

## Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 961 m. kaip Burgvaldas. 


WurzenSchloßFG.JPG|Pilis
Wurzen Dom-02.jpg|Šv. Marijos bažnyčia
Wurzen1.JPG|Malūnas
Wurzen Rathaus.jpg|Rotušė


## Šaltiniai
Zindelfingenas

**Zindelfingenas** () – miestas pietvakarių Vokietijoje, Badeno-Viurtembergo žemėje, į pietvakarius nuo Štutgarto. Vystoma automobilių („Mercedes-Benz“), elektronikos, tiksliųjų prietaisų pramonė. Yra XI–XII a. Šv. Martyno bažnyčia, rotušė.

## Istorija

Zindelfingenas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1155 m.


Martinskirche im Abendlicht.jpg|Šv. Martyno bažnyčia
Sindelfingen Moschee.jpg|Mečetė
Dc sifi air 19xy.jpg|Mercedes gamykla


## Šaltiniai
Zimentalis

**Zimentalis** () – kalnų slėnis Šveicarijoje, Berno Alpėse, pietvakarius nuo Tūno ežero. Tęsiasi ~50 km – nuo Lenko iki Boltigeno. Slėniu į Tūno ežerą srūva Zimė. Zimentalis skirstomas į Aukštutinį ir Žemutinį.

Slėnyje verčiamasi gyvulininkyste (auginami Zimentalių veislės galvijai), žemdirbyste, sūrių gamyba.

## Šaltiniai
Zostas

**Zostas** () – miestas Vokietijoje, Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje, 50 km į rytus nuo Dortmundo. Rajono centras. Vystoma žemės ūkio mašinų gamybos, chemijos, maisto pramonė. Yra XIII–XVII a. architektūrinių paminklų: romaniška Šv. Patroklo bažnyčia (IX a.), miesto vartai ir sienos, Šv. Mykolo koplyčia, fachverkiniai namai ir kt.

## Istorija

Zostas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 836 m. Miestas nuo XIII a. iki 1622 m. priklausė Hanzai.

## Galerija

Soest, Rathaus, Westansicht.JPG|Rotušė
Soest-090816-10018-Dom.jpg|Šv. Patrikolo bažnyčia
Soest-090822-10140-Osthofentor.jpg|Gynybinis bokštas


## Šaltiniai
Waggon Union/BBC GT8-EP

**GT8-EP** – Rytų Vokietijos gamyklos „Waggon Union“ 1975 m. gamintas tramvajų modelis.

Tramvajus yra 27720 mm ilgio, 2200 mm pločio, 3100 mm aukščio ir 20300 kg svorio. Būdingas kampuotas, „gabaritinis“ dizainas. Turi keturias duris, sudarytas iš dviejų dalių, atsidarančių į salono pusę. GT8-EP turi 300 kW elektrinį variklį, gali išvystyti 70 km/h greitį. Tramvajus turi 83 sėdimas vietas, gali sutalpinti 337 keleivių. Karlsrūjės gatvėse jie dar važinėjo apytiksliai iki 2014 m.

Iš viso buvo pagaminti 4 GT8-EP tramvajai.

## Literatūra
* *Die Gelenktriebwagen 22–25 der Albtalbahn.* Der Weichenbengel. 5, 2007, ISSN 1860-5192.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Tramvajaus GT8-EP nuotraukos – railfaneurope.net
Zasnicas

**Zasnicas** () – miestas šiaurės rytų Vokietijoje, Meklenburgo-Priešakinės Pomeranijos žemėje, Riugeno saloje. Žvejybos ir keleivinis uostas Baltijos jūros pakrantėje (iš Mukrano keltų prieplaukos reisai į Klaipėdą, Treleborgą, Baltijską, Rionę). Žuvies perdirbimo pramonė. Apylinkėse kasama kreida. Svarbus kurortas. Mieste yra 1450 m ilgio molas, rotušė, Šv. Jono bažnyčia, Dvaizendo pilis, veikia povandeninės archeologijos, žvejybos ir uosto muziejai. Apylinkėse įsteigtas Jasmundo nacionalinis parkas.

## Istorija

Zasnicas ėmė augti XIX a. pab., nutiesus geležinkelį ir pradėjus kreidos gavybą. XX a. pr. ėmė vystytis kaip kurortas. Miesto teisės suteiktos 1957 m.

## Šaltiniai
Malšė

**Malšė** (, ) – upė, tekanti Austrijoje ir Čekijoje; kairysis Vltavos intakas. Ištakos – šiauriniai Viehbergo šlaitai, netoli Sandlo gyvenvietės, esančios Freištato rajone, Aukštutinės Austrijos žemėje. Teka šiaurės kryptimi. Pasienyje tarp Austijos ir Čekijos teka 22 km. Čekijoje pradeda tekėti Česky Krumlovo rajone, Pietų Čekijos krašte, netoli Dolni Dvoržištės kaimo. Česke Budejovicuose įteka į Vltavos upę.


Malše.jpg
Straňany - jez pod Čapkovým mostem.jpg
Vodní-nádrž-na-řece-Malši-Římov.jpg
Zalfeldas

**Zalfeldas** () – miestas Vokietijoje, Tiuringijos žemėje, Tiuringijos Miško masyvo šiauriniame šlaite, abipus Zalės aukštupio. Rajono centras. Elektrotechnikos, optikos, tekstilės, poligrafijos, tiksliosios mechanikos pramonė, dažų, siuvamųjų ir kėlimo mašinų gamyba. Mieste išlikę XIII–XVIII a. architektūrinių paminklų: renesansinė pilis su parku (XVI a.), rotušė, keletas bažnyčių, turgaus aikštė. Netoliese yra požeminės grotos.

## Istorija

Zalfeldas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 899 m. Viduramžiais čia veikė sidabro kasyklos.

## Galerija

Rathaus_Saalfeld.JPG|Rotušė
Schloss_Saalfeld.jpg|Rezidencinė pilis
Stadtkirche_Saalfeld.JPG|Pagrindinė miesto bažnyčia
140823_Märchendom_Saalfelder_Feengrotten.jpg|Zalfeldo grota



## Šaltiniai
Zonebergas

**Zonebergas** () – miestas vidurio Vokietijoje, Tiuringijos žemėje, Tiuringijos Miško masyvo pietiniame šlaite. Rajono centras. Elektrotechnikos, keramikos pramonė, plastikų, laikrodžių gamyba. Nuo XVII a. vystoma žaislų pramonė (traukinių modelių gamyba), veikia žaislų muziejus, astronomijos observatorija. Yra rotušė, svarbi geležinkelio stotis.

## Istorija
Iki XX a. pr. Zonebergas buvo svarbiausiu žaislų gamybos centru pasaulyje.

## Šaltiniai
Zangerhauzenas

**Zangerhauzenas** () – miestas Vokietijoje, Saksonijos-Anhalto žemėje, 50 km į vakarus nuo Halės, Harco kalnų papėdėje. Rajono centras. Siuvimo, avalynės pramonė, cukraus ir chemijos pramonės įrengimų, dviračių gamyba. Yra XI a. romaninė Šv. Ulricho bazilika, gotikinės Šv. Marijos ir Šv. Jono bažnyčios, miesto rotušė, renesansinės pilies bokštas, didžiausias pasaulyje rožių sodas.  

## Istorija
Zangerhauzenas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 991 m. Miesto teisės suteiktos XIII a.


Sangerhausen Rathaus-01.jpg|Rotušė
St. Ulrici Sangerhausen 2008-003.jpg|Šv. Ulricho bazilika
Sangerhausen, Erker des Neuen Schlosses.JPG|Miesto architektūra
Rosarium Sangerhausen.JPG|Zangerhauzeno rožynas


## Šaltiniai
Godmančesteris

**Godmančesteris** () – miestelis Kembridžšyro grafystėje, Anglijoje, JK. Per miestą teka Didysis Uzas.

## Istorija
Pirmąją gyvenvietę teritorijoje įkūrė romėnai. Gyvenvietėje rastos mansijos liekanos – senovės Romos poilsio sustojimas keliauninkams. III a. romėnų gyvenvietę užpuolė anglosaksai. Archeologinių kasinėjimų metu rasta daug Tudoro dinastijos laikų medinių namų architektūrinių elementų.

1086 m. Paskutiniojo teismo knygoje minimas dvaras, bažnyčia ir trys vandens malūnai Godmančesteryje. Skaičiuojama, kad tuo metu Godmančesteryje gyveno tik apie 400 žmonių.

### Gyventojų skaičius

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Godmančesterio taryba
Kocheris

**Kocheris** () – upė šiaurės rytų Badeno-Viurtembergo žemėje, Vokietijoje; dešinysis Nekaro intakas. Upės ilgis 168 km. Pavadinimas kilo iš keltų pavadinimo *cochan*, galimai reiškiančio „vingiuojančią upę“. Kocheris išteka dvejomis dalimis iš karstinio šaltinio rytinėje Švabijos Alpių papėdėje – Juoduoju Kocheriu ir Baltuoju Kocheriu.

## Vandens kokybė

Gausaus Kocherio užterštumo priežastis yra didelis pramoninės paskirties objektų kiekis ir prasti nuotekų valymo įrenginiai. 1984 m. Kocheris pripažintas labiausiai užteršta upe Štutgarto regione. Po šešerius metus trukusio atkūrimo projekto vandens kokybė ženkliai padidėjo, dabar Kocherio užterštumas yra tik vidutinis. Rudą upės vandens spalvą sukuria purvas, esantis dugne, o ne teršalai.

## Šaltiniai
* Lott, Berhard H. *Der Kocher von der Quelle bis zur Mündung* (German). Swiridoff Verlag, Künzelsau, 2002. ISBN 3-934350-80-1
Ilis (Reinas)

**Ilis** () – upė, tekanti Forarlbergo žemėje, vakarų Austrijoje; dešinysis Reino intakas. Upės ilgis – 72 km.

Ištakos – šiauriniai Silvretos kalnų šlaitai. Teka slėniais šiaurės vakarų kryptimi. Už kelių kilometrų į šiaurės vakarus nuo Feldkircho, pasienyje su Šveicarija, įteka į Reiną. Ilis turi kelias užtvankas bei kelias hidroelektrines.


Feldkirch-Ill-vor-Kraftwerk-06.JPG
Ill beim Milchhof-Giesingen-von der L60-2.jpg
Ill in Feldkirch.jpg
Vitenbergė

**Vitenbergė** () – miestas šiaurinėje Vokietijoje, Brandenburgo žemėje, Elbės dešiniajame krante, prie Štepenico žiočių. Siuvimo ir kitų mašinų, dirbtinio pluošto, surenkamųjų namų gamyba, celiuliozės, tekstilės, maisto pramonė, geležinkelio transporto remonto dirbtuvės. Yra XVII a. pilis, rotušė, keletas bažnyčių.

## Istorija

Vitenbergė įkurta XIV a. pr.

## Šaltiniai
Waggon Union/BBC GT6-D

**GT6-D** – Rytų Vokietijos gamyklos „Waggon Union“ 1961–1978 m. gamintas tramvajų modelis.

Tramvajus yra 19295 mm ilgio, 2373 mm pločio, 3186 mm aukščio ir 23100 kg svorio. Turi keturias duris, sudarytas iš dviejų dalių, atsidarančių į salono pusę. GT6-D turi 240 kW elektrinį variklį, gali išvystyti 60 km/h greitį. Tramvajus turi 39-42 sėdimas vietas, gali sutalpinti 188-159 keleivių. Karlsrūjės gatvėse jie dar važinėjo apytiksliai iki 2000 m. Dabar GT6-D dar galima išvysti Timišoaros šalių gatvėse.

Iš viso buvo pagaminti 57 GT6-D tramvajai.

## Tramvajų vardai

## Nuotraukos

Vaizdas:Bsi kupplung.jpg|Tramvajaus mova
Vaizdas:Karlsruhe Tram01.jpg|Tramvajaus GT6-D vardas ir Berlyno herbas
Vaizdas:Karlsruhe-vbk-sl-5-ettlinger-743059.jpg|Tramvajus GT6-D Karlsrūjėje, 1988 m.


## Literatūra

## Šaltiniai

## Nuorodos

* 2 serijos tramvajai - tsnv.de
* 3 serijos tramvajai - tsnv.de
* 5 serijos tramvajai - tsnv.de
* 6 serijos tramvajai - tsnv.de
* 7 serijos tramvajai - tsnv.de
Hamburgo uostas

**Hamburgo uostas** – Vokietijos jūrų uostas, esantis Hamburge, šalia Elbės upės. Tai didžiausias uostas Vokietijoje, dar vadinamas „vartais į pasaulį“ (). Remiantis dvidešimties pėdų vieneto ekvivalentu, Hamburgo uostas yra trečias pagal užimtumą uostas Europoje (po Roterdamo ir Antverpeno) ir 15-tas pagal dydį visame pasaulyje. 2014 m. uostas buvo atsakingas už 9,73 mln. TEU (dvidešimties pėdų vieneto ekvivalentai).

Uostas užima 73,99 km² plotą, iš kurių 43,31 km² yra sausumoje. Vietovė yra natūraliai pranaši dėl išsišakojančios Elbės, kuria suteikia tobulą vietą uosto kompleksui su sandėliavimo ir perkrovimo infrastruktūra. Sandėlių rajonas Špaiherštatas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo objektų sąrašą.

## Kruizai
Hamburgo uostas yra vienas iš didžiausių ir svarbiausių įplaukimo uostų Europoje, Atlante, Norvegijos ir Baltijos jūrose plaukiojantiems kruiziniams laivams. Uostas taip pat svarbus savo laivų statyklomis, statančiomis ir atkuriančiomis jachtas bei kruizinius lainerius. Hamburgo uostas turi du keleivių terminalus kruiziniams laivams, galinčius aptarnauti didžiausius kruizinius laivus pasaulyje.

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficialus Hamburgo uosto tinklalapis 
* Hamburgo uosto statistika 
* HafenCity tinklalapis 
* Laivų judėjimas Hamburgo uoste realiu laiku
Karolis Levickis

**Karolis Levickis** (g. 1981 m. gegužės 13 d. Tytuvėnuose, Kelmės raj.) – Lietuvos vyrų golbolo rinktinės treneris, buvęs lengvaatletis, tris kartus Lietuvos vidutinių nuotolių bėgimo čempionas ir prizininkas.

## Biografija
1999 m. baigė Tytuvėnų vidurinę mokyklą.

Dirba Vilniaus sporto mokyklos „Tauras“ treneriu. 

## Sporto pasiekimai
Vidutinių nuotolių rungtyse (1500, 2000, 3000 m, 3000 m kliūtinis bėgimas) geriausių asmeninių rezultatų pasiekė 2004–2006 m. sezonuose:

Geriausi pasirodymai Lietuvos lengvosios atletikos čempionatuose:

2010-2012 m. žaidė krepšinį Sostinės krepšinio lygoje (įžaidėjas).

## Trenerio karjera
Lietuvos aklųjų sporto federacijos vyrų golbolo (aklųjų riedulio) rinktinę treniruoja nuo 2004 m., su kuria laimi bei užima prizines vietas tarptautinėse varžybose. Iš jų Parolimpinėse žaidynėse:

* 2016 m. Rio de Žaneire – I vieta 
* 2008 m. Pekine – II vieta

## Šaltiniai
Klingentalis

**Klingentalis** () – miestas Vokietijoje, Saksonijoje, į pietus nuo Cvikau, Rūdinių kalnų papėdėje, Čekijos pasienyje (priešais Kraslicės miestelį). Pro Klingentalį teka Cvotos upelis. Muzikos instrumentų (akordeonų, rankinių ir lūpinių armonikų, smuikų), tiksliųjų prietaisų gamyba, tekstilės, metalo, medienos apdirbimo pramonė. Svarbus kalnų turizmo ir žiemos sporto centras.

Mieste veikia muzikos mokykla (įkurta 1843 m.), muzikos ir žiemos sporto muziejus, skansenas (XVIII–XIX a. valstiečių rąstiniai namai, zoologijos sodas. Yra 1628 m. statyta pilis (perstatyta 1828 m.), bažnyčia (1737 m.), rotušė (1914 m.). Nuo 1963 m. Klingentalyje rengiamas kasmetinis tarptautinis akordeonininkų konkursas.

## Istorija

Klingentalio vietoje buvo rūdkasių gyvenvietė, žinoma kaip *Höllhammer* (dabartinis pavadinimas žinomas nuo 1604 m.). XVI–XVII a. Klingentalio apylinkėse veikė vario, alavo, geležies rūdų kasyklos. Miesto teisės suteiktos 1919 m.

## Šaltiniai
Kėtenas

**Kėtenas** () – miestas Vokietijoje, Saksonijos-Anhalto žemėje, į pietvakarius nuo Desau, 30 km į šiaurę nuo Halės. Yra oro uostas, svarbus geležinkelių mazgas. Metalo apdirbimo, cukraus, tekstilės pramonė, transporterių, keliamųjų kranų, dažų gamyba. Veikia pedagogikos, inžinerijos aukštosios mokyklos, J. F. Naumano XIX a. paukščių kolekcija, J. S. Bacho memorialinis muziejus, istorijos muziejus. Gausu architektūros paveldo: Anhalto-Kėteno kunigaikščių rezidencija (1597–1604 m.), neorenesansinė rotušė (1900 m.), Šv. Martyno bažnyčia (1914 m.), Šv. Jokūbo bažnyčia (XV a.), barokinė Dievo Avinėlio bažnyčia (1698 m.). Nuo 1967 m. Kėtene vyksta J. S. Bacho muzikos festivalis.

## Istorija

Kėtenas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1115 m. Tuo metu buvo Balenšteto grafams priklausantis prekybinis centras. 1280 m. pastatyta gynybinė siena. Viduramžiais kelis kartus nusiaubtas maro. 1603–1847 m. Kėtenas buvo Anhalto-Kėteno kunigaikščių rezidencija. 1717–1723 m. čia, kunigaikščio Leopoldo dvare kapelmeisteriu dirbo ir kūrė Johanas Sebastianas Bachas. Iki XX a. pab. Kėteno apylinkėse buvo kasamos rusvosios anglys.


Köthen_Hallescher_Turm.JPG|Gynybinis bokštas
Köthen_rathaus.JPG|Rotušė
Stadtkirche_Köthen.JPG|Šv. Jokūbo bažnyčia
2005-05-05_-_Hauptgebäude_FH_Anhalt-Köthen.jpg|Kunigaikščių rūmai


## Šaltiniai
Mantas Brazauskis

**Mantas Brazauskis** – (g. 1990 m. birželio 15 d.) – Lietuvos vyrų golbolo rinktinės žaidėjas, 2016 m. paralimpinis čempionas.

Priklauso Vilniaus aklųjų ir silpnaregių sporto klubui „Šaltinis“. Golbolą nacionalinėje rinktinėje žaidžia nuo 2011 m.
 
## Šaltiniai
Kempenas

**Kempenas** () – miestas Vokietijos vakaruose, Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje, į šiaurės vakarus nuo Krefeldo, 20 km į rytus nuo Venlo (Nyderlandai). Tekstilės (šilko), maisto pramonė, elektros skirstomųjų įrenginių, prietaisų gamyba. Išlikusi akmeninė Senoji pilis su trimis bokštais (1396–1400 m.), Kuhtoro bokštas (~1370 m.)., Švč. Mergelės Marijos bažnyčia (XIII–XV a., joje 3 prabangiai dekoruoti altoriai XVI a. pr., choro suolai 1493 m.). Barokinis pranciškonų vienuolynas su bažnyčia (XVII–XVIII a., dabar Miesto muziejus ir Žemutinio Reino sakralinio meno muziejus).

## Istorija

Kempenas rašytiniuose šaltiniuose minimas maždaug nuo 870 m. Miesto teisės suteiktos 1294 m.

## Galerija

Burg Kempen Suedansicht 01.jpg|Kempeno Senoji pilis
Kempen, Kuhtor foto1 2009-08-16 13.44.JPG|Miesto vartai (Kuhtoras)
Kempen, kerk3 2009-08-16 14.01.JPG|Šv. Tomo bažnyčia
Kempen, straatzicht2 2009-08-16 13.33.JPG|Senamiestis


## Šaltiniai
Saksonija (reikšmės)

**Saksonija** gali reikšti:
* Šiuos istorinius-kultūrinius regionus dabartinės Vokietijos teritorijoje:
** Žemutinė Saksonija – didelis regionas dabartinėje šiaurės vakarų Vokietijoje. Apima Žemutinės Saksonijos žemę, Brėmeną, Hamburgą ir dalį Saksonijos-Anhalto bei Šiaurės Reino-Vestfalijos žemių. Siaurąja prasme taip vadinama tik centrinė regiono dalis, atmetus Holšteiną, Vestfaliją, Ostfaliją ir Oldenburgą;
** Aukštutinė Saksonija – regionas dabartinėje pietvakarių Vokietijoje. Apima Saksonijos žemę;
* Šiuos istorinius politinius vienetus:
** Senoji Saksonija – saksų genčių konfederacija dabartinėje šiaurės vakarų Vokietijoje, egzistavusi VI–VIII a. Žemutinės Saksonijos teritorijoje;
** Saksonijos kunigaikštystė – 804–1296 m. egzistavusi feodalinė valstybė Žemutinės Saksonijos teritorijoje;
** Saksonijos kurfiurstystė – 1356–1806 m. egzistavusi feodalinė valstybė Aukštutinės Saksonijos teritorijoje;
** Žemutinės Saksonijos imperinė apygarda – 1500–1806 m. egzistavęs administracinis vienetas dab. vidurio ir šiaurės Vokietijoje;
** Aukštutinės Saksonijos imperinė apygarda – 1512–1806 m. egzistavęs administracinis vienetas dab. rytinėje Vokietijoje;
** Saksonijos karalystė – 1806–1918 m. egzistavusi valstybė Aukštutinės Saksonijos teritorijoje;
** Saksonijos provincija – 1816–1945 m. egzistavęs administracinis vienetas Prūsijos karalystėje Aukštutinės Saksonijos teritorijoje;
** Saksonijos gau – 1926–1945 m. egzistavęs Trečiojo Reicho administracinis vienetas Aukštutinės Saksonijos teritorijoje;
* Šiuos dabartinius administracinius vienetus:
** Saksonija – Vokietijos žemė Aukštutinės Saksonijos teritorijoje;
** Žemutinė Saksonija – Vokietijos žemė Žemutinės Saksonijos teritorijoje;
** Saksonija-Anhaltas – Vokietijos žemė Žemutinės Saksonijos teritorijoje;
Mantas Panovas

**Mantas Panovas** – (g. 1989 m. rugpjūčio 20 d.) – Lietuvos vyrų golbolo rinktinės žaidėjas, 2016 m. Rio de Žaneiro paralimpinių žaidynių čempionas.

Vilniaus aklųjų ir silpnaregių sporto klubo „Šaltinis“ narys. Golbolą nacionalinėje rinktinėje žaidžia nuo 2008 m.
 
## Šaltiniai
Kampas-Lintfortas

**Kampas-Lintfortas** () – miestas Vokietijos vakaruose, Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje, Reino-Rūro aglomeracijoje, į šiaurės vakarus nuo Duisburgo, 5 km į šiaurės rytus nuo Mėrso. Mašinų gamybos, elektronikos pramonė, metalurgija, komunikacijos įrenginių ir priemonių gamyba. Yra teatras, vandens sporto ir pramogų parkas, geologijos, cistersų ordino istorijos muziejai. Yra cistersų vienuolynas (įkurtas 1123 m.) su Švč. Mergelės Marijos bažnyčia (XV–XVII a.).

## Istorija

Kampo-Lintforto gyvenvietė sudaryta 1934 m., sujungus Kampo gyvenvietę, išsiplėtusią šalia pirmojo Vokietijoje cistersų vienuolyno, su angliakasių Lintforto gyvenviete. Miesto teisės suteiktos 1950 m. Iki XX a. pab. Kampas-Lintfortas buvo akmens anglių kasybos regiono centras.

## Šaltiniai
Nerijus Montvydas

**Nerijus Montvydas** – (g. 1985 m. sausio 21 d. Vilniuje) – Lietuvos vyrų golbolo rinktinės žaidėjas, parolimpietis.

## Biografija
Mokėsi Aklųjų ir silpnaregių ugdymo centre.

N. Montvydas yra kvalifikuotas ir LR Sveikatos apsaugos ministerijos licencijuotas masažuotojas, 2007 m. baigęs klasikinio masažo studijas Šiaulių kolegijoje.

## Sporto pasiekimai
Vilniaus aklųjų ir silpnaregių sporto klubo „Šaltinis“ narys. Golbolą nacionalinėje rinktinėje žaidžia nuo 2006 m. Paralimpinėse žaidynėse 2008 m. Pekine užėmė 2–ą vietą, 2012 m. Londone – 4–tą vietą, 2016 m. Rio de Žaneire iškovojo aukso medalį. 
 
## Šaltiniai
Mafia III

**Mafia III** – veiksmo-nuotykių kompiuterinis žaidimas; trečioji „“ serijos dalis, pasirodžiusi 2016 m. spalio 7 d. Žaidimą kūrė JAV kompanija „Hangar 13“, o išleido „2K Games“. Prie pirmųjų dviejų žaidimo dalių dirbo studija „2K Czech“ iš Čekijos, tačiau ji 2014 m. buvo uždaryta.

Žaidimo veiksmas vyksta 1968 m. New Bordeaux mieste, sukurtame pagal Naująjį Orleaną. Pagrindinis žaidimo veikėjas yra Vietnamo karo veteranas Lincoln Clay, siekiantis mieste pasipriešinti Italijos mafijai ir atkeršyti jos nariams už Lincoln Clay draugų žūtis.

Žaidime pagrindinis veikėjas misijas gali atlikti tiek naudodamasis ginklais, tiek pasirinkdamas kitą taktiką ir jas įvykdyti sėlinimo būdu. Taip pat žaidime galima pasiųsti savo draugus atlikti misijas. Žaidimo metu vietoje ginklų veikėjas gali naudotis ir įvairiais kovos veiksmais.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Loizachas

**Loizachas** () – upė, tekanti Tirolio žemėje, Austrijoje ir Bavarijos žemėje, Vokietijoje; kairysis Izaro intakas. Upės pavadinimas kilęs iš keltų kalbos žodžio, reiškiančio 'vandenį'.

Loizachas yra 114 km ilgio. Ištakos netoli Ehrvardo savivaldybės, Tirolio žemėje. Teka pro Garmišą-Partenkircheną, įteka į Kochelzės ežerą. Volfratshauzene įteka į Izarą.


Loisach bei Penzberg-Maxkron.jpg
Loisach 2-04-2008 10-20-30.JPG
Stream in Austria.jpg
Pavel Lavrinec

**Pavel Lavrinec** (, g. 1955 m. gruodžio 4 d.) – Lietuvos filologas, rusistas, docentas.

## Biografija
Baigė Vilniaus 8-ąją vidurinę mokyklą, 1974–1976 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1985 m. Vilniaus universitete baigė rusų filologijos studijas. Maskvos M. V. Lomonosovo universitete apgynė daktaro disertaciją. Vėliau tapo Vilniaus universiteto Filologijos fakulteto dėstytoju, nuo 2013 m. – Rusų filologijos katedros vedėju. Tyrinėja lietuvių ir rusų literatūrų ryšius, lenkų ir lietuvių literatūrų ryšius, rusų literatūros istoriją Lietuvoje, rusų išeivijos literatūrą, rusų literatūrą internete, literatūros sociologiją.

Pavel Lavrinec nuo 1999 m. yra tarptautinio leidinio apie Baltijos šalių rusų kultūrą „Baltijos archyvas“ (*Балтийский архив*) redakcinės kolegijos narys ir internetinės svetainės administratorius. 1992–1999 m. Rusų kultūros centro direktorius. 1994–2003 m. Lietuvos tautinių mažumų ir išeivijos departamento tarybos narys (1997–2000 m. pirmininkas).

1991 m. Aleksandro Veleckio (*Александр Велецкий*) pseudonimu išleido fantastinių kūrinių rinkinį „Permainų knyga“ (*Книга перемен*, su V. Korobovu). Internetiniame mokslinės fantastikos literatūros konkurse „Indoeuropiečių diktantas“ pateikė galindų-jotvingių epo „Mananas“ interpretaciją. 2023 m. apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ medaliu.

## Bibliografija
Knygos:
* *Русская литература в Литве: XIV–XX вв. Хрестоматия* (vyr. redaktorius, 1998 m., Vilnius)
* *Русская литература Литвы. XIX – первая половина XX века.* (1999 m., Vilnius)
* *Балтийский архив: Русская культура в Прибалтике*. Т. IX. (sudarytojas ir redaktorius, 2005 m., Vilnius)
* *[[Eugenijus Škliaras|Евгений Шкляр]]: жизненный путь скитальца. Монография.* (2008 m., Vilnius)
* *Opus # 4~5: Нобелевская лекция. Чтение. Сборник статей = Nobelio premija. Skaitymas.* (su Г. Михайлова, Н. Боткина, 2009 m., Vilnius)

## Šaltiniai
Overnė-Rona-Alpės

**Overnė-Rona-Alpės** (**ARA**; , , , ) – 2016 m. iš Overnės ir Ronos-Alpių sudarytas administracinis regionas rytų ir pietryčių Prancūzijoje, Alpėse. Sostinė – Lionas. Plotas – 69,7 tūkst. km²; 8,04 mln. gyventojų (2017). Jį sudaro šie departamentai:

* Enas (01)
* Aljė (03)
* Ardešas (07)
* Kantalio (15)
* Dromas (26)
* Izeras (38)
* Luara (42)
* Aukštutinės Luaros (43)
* Piui de Domo (63)
* Rona (69D)
* Savoja (73)
* Aukštutinė Savoja (74)
* Liono metropolija (69M)

## Didžiausi miestai
* Lionas
* Sent Etjenas
* Grenoblis
* Vilerbanas
* Valansas
* Klermonas-Feranas

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Alytaus-Gardino elektros jungtis

**Alytus-Gardinas elektros jungtis** – tarpvalstybinė elektros jungtis tarp Lietuvos ir Baltarusijos.

Tai viena iš 12-os elektros jungčių tarp Lietuvos ir Baltarusijos bei viena iš penkių, kurios turi 330 kv nuolatinę elektros srovę.

Lietuvos dalyje jungtis prijungta prie Alytaus transformatorinių pastotės, kurią planuojama naudoti nuolatiniam srovės intarpo skaičiavimui. Pagal Lietuvos elektros tinklų sinchronizacijos politikos numatytą planą Alytus-Gardinas elektros jungtį planuojamą palikti vienintele tarpvalstybine jungtimi tarp Lietuvos ir Baltarusijos.

## Šaltiniai
Didžiojo Sen Bernaro perėja

**Didžiojo Sen Bernaro perėja** (, , ) – Alpių kalnų perėja, esanti kalnyno vakaruose, tarp Peninų Alpių ir Monblano masyvo, ties Italijos ir Šveicarijos siena. Aukštis 2469 m. Perėja jungia Ronos ir Dora Baltėjos upių slėnius. Tai trečia pagal aukštį Alpių kalnų perėja. Ja nutiestas kelias, jungiantis Martinji (Šveicarija) ir Aostą (Italija). 1924 m. iškastas 5,8 km ilgio tunelis. Perėjoje telkšo nedidelis Sen Bernaro ežeras.

Šia perėja keliai driekėsi nuo senovės: nuo IV a. pr. m. e. ja naudojosi keltų gentys, perėja minima romėnų kaip *Poeninus* arba *Poenini* (šis pavadinamas, matyt, kilęs ne nuo pūnų (=Hanibalo), kurie per ją niekad nesikėlė, o nuo senovės keltų žodžio kalnams **peninus*). 57 m. pr. m. e. šią perėją bandė užkariauti Cezario karvedys Servijus Galba, bet galiausiai tą pavyko padaryti Augustui. Čia pastatyta tvirtovė, o vėliau – Jupiterio šventykla. 1049 m. atidaryta Sen Bernaro perėjos užeiga, veikianti iki šiol. Jos įkūrėjas, vienuolis Bernaras de Mentonas XVII a. paskelbtas šventuoju, alpinistų, žygeivių globėju. Užeigą prižiūrintys vienuoliai taip pat užsiimdavo keliautojų gelbėjimu (tam naudodavo šunis senbernarus). 1800 m. pro šią perėją Napoleonas įsiveržė į Italiją.

## Šaltiniai
François Gérard

**Fransua Žeraras** (, 1770–1837 m.) – Prancūzijos klasicizmo dailininkas.

## Biografija

Fransua Paskalis Simonas Žeraras (piln. *François-Pascal-Simon Gérard*) gimė 1770 m. gegužės 4 d. Romoje. Jo tėvas buvo prancūzas, motina − italė. F. Žeraras augo Romoje ir būdamas 12 metų su šeima persikėlė į Paryžių, kur mokėsi pas skulptorių Ogiusteną Pažu (*Augustin Pajou*). Būdamas 16-os metų įstojo mokytis pas pirmaujantį to meto dailininką Ž. L. Davidą. 1791 m. Ž. L. Davidas jį pasirinko asistentu. Po tėvų mirties 1793 m. Fransua Žeraras dirbo knygų iliustravimo srityje padedamas miniatiūristo *Jean-Baptiste Isabey*, kuris 1796 m. užsakė jam savo ir dukters portretą, kuriuo F. Žeraras išgarsėjo. 1798 m. paveikslas „Kupidonas ir Psichė“ užtvirtino F. Žeraro autoritetą tarp to meto dailės užsakovų.  Dailininkas patraukė Napoleono I dvaro dėmesį, konkuravo su Ž. L. Davidu dėl portretų užsakymų. Tapyboje F. Žeraras imitavo Ž. L. Davido klasicistinį stilių papildydamas paveikslus svajingumo nuotaika. Dailininkas sėkmingai pergyveno visus Prancūzijos revoliucijos perversmus. Po restauracijos karalius Liudvikas XVIII 1819 m. jam suteikė barono titulą. Vėliau jį rėmė Karolis X, kurio valdymo metu dailininkui buvo suteikta galimybė dekoruoti Paryžiaus Panteoną. Fransua Žeraras mirė 1837 m. sausio 11 d. Paryžiuje.

## Darbų galerija

Psyché et l'Amour (salon de 1798).jpg| „Kupidonas ir Psichė“ (1798, Luvras)
François Gérard - Portrait of Madame Mère - WGA08598.jpg| „Marija Leticija Ramolino“ (1802, privatus rinkinys)
Bonaparte premier Consul Gérard Chantilly.jpg| „Napoleonas Bonapartas, pirmasis konsulas“ (1803, Kondė muziejus, Šantiji)
La bataille d'Austerlitz. 2 decembre 1805 (François Gérard).jpg| „Austerlico mūšis“ (1810, Versalio rūmai)


## Šaltiniai

* Encyclopaedia Britannica
* J. Paul Petty muziejus
DWM/BBC GT6-EP

**GT6-EP** – Rytų Vokietijos gamyklos „Waggon Union“ 1959–1960 m. gamintas tramvajų modelis.

Tramvajus yra 19295 mm ilgio, 2400 mm pločio, 3186 mm aukščio ir 23660 kg svorio. Turi keturias duris, sudarytas iš dviejų dalių, atsidarančių į salono pusę. GT6-EP turi 240 kW elektrinį variklį, gali išvystyti 60 km/h greitį. Tramvajus turi 41 sėdimas vietas, gali sutalpinti 188 keleivių. Karlsrūjės gatvėse jie dar važinėjo apytiksliai iki 1995 m. 

Iš viso buvo pagaminti 5 GT6-EP tramvajai.

## Tramvajų vardai

## Šaltiniai

## Nuorodos
Koburgas

**Koburgas** () – miestas Vokietijoje, Bavarijoje, Aukštutinėje Frankonijoje, ~100 km į šiaurę nuo Niurnbergo, Tiuringijos Miško priekalniuose, prie Ico upės. Metalo, elektrotechnikos, keramikos, popieriaus, medienos apdirbimo, siuvimo pramonė, mašinų (staklių, kompresorių) gamyba, verdamas alus. Vystomas turizmas. Veikia teatras.

## Paveldas

Koburge išlikęs gausus architektūrinis paveldas:
* Viena didžiausių viduramžių pilių Vokietijoje – gynybinė Koburgo pilis (XII–XIII a.) su koplyčia, vadinama „Akmenine mene“ (1075 m., XVI–XVII a. perstatyta, 1913 m. atnaujinta);
* Renesansinė rezidencinė Ėrenburgo pilis (1543 m., perstatyta po 1690 m. gaisro bei 1811 m., dabar – muziejus);
* XVI a. rotušė;
* XVI–XVII a. visuomeniniai ir gyvenamieji pastatai, vėlyvojo renesanso Kanceliarijos pastatas;
* Princo Alberto paminklas (1865 m.).

## Istorija

Koburgas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1056 m. Nuo 1248 m. buvo Henebergo grafų rezidencija. Miesto teisės Koburgui suteiktos 1331 m. Nuo 1353 m. priklausė Vetinų giminės valdovams. XIX a. dėl ryšių su daugeliu karališkųjų Europos šeimų, Koburgas buvo svarbi valdovų susitikimų, apsilankymų vieta. 1920 m. miestas prijungtas prie Bavarijos. Koburgas 1929 m. tapo pirmuoju miestu, kuriame savivaldos rinkimus laimėjo nacių partija, o 1932 m. Koburgas pirmasis A. Hitlerį paskelbė miesto garbės piliečiu. Po Vokietijos padalinimo šalia miesto ėjo valstybinė siena, Koburgas beveik iš visų pusių buvo apsuptas VDR.


Coburg-Heiligkreuzkirche.jpg|Šv. Kryžiaus bažnyčia
Coburg-Veste4.jpg|Koburgo pilis
Coburg-Stadthaus.jpg|Kanceliarija ir paminklas princui Albertui
Coburg-Ehrenburg1.jpg|Ėrenburgo rūmai


## Šaltiniai
Vilniaus-Molodečno elektros jungtis

**Vilniaus-Molodečno elektros jungtis** – tarpvalstybinė elektros jungtis tarp Lietuvos ir Baltarusijos.

Tai viena iš 12-os elektros jungčių tarp Lietuvos ir Baltarusijos bei viena iš penkių, kurios turi 330 kv nuolatinę elektros srovę. Iki 2018 m. tarpvalstybinę jungtį yra planuojama atjungti dėl brangaus ekspolatavimo. Tai viena iš dviejų aukštos įtampos jungčių tiekiančių energiją į Vilnių (kartu su 330 kv linija Vilnius-Lietuvos elektrinė).

2025 m. rekonstruota  23 km ilgio oro linijos Vilnius–Molodečno atkarpa nuo  Vilniaus transformatorių pastotės Trakų Vokėje, Vilniaus miesto Panerių seniūnijoje iki susijungimo taško su Vilniaus-Neries elektros jungtimi.

## Šaltiniai
Kukshafenas

**Kukshafenas** () – miestas šiaurės Vokietijoje, Žemutinėje Saksonijoje, prie Šiaurės jūros Helgolando įlankos, kairiajame Elbės estuarijos krante. Rajono centras. Svarbus Vokietijos uostamiestis, Hamburgo priešuostis: veikia žvejybos, keleivinis, jachtų uostas. Keltai iš Kukshafeno plaukioja į Norvegiją, Fryzų salas. Į pietvakarius nuo miesto įsikūręs Nordholzo oro uostas, geležinkeliai ir plentai veda į Brėmeną, Hamburgą. Laivų statyba, mašinų gamyba, metalo apdirbimas. Žuvų perdirbimo pramonė ir prekyba žuvimi. Pajūrio ir balneologijos kurortas. Vystomas turizmas. Kukshafene veikia jūreivystės mokykla, laivininkystės bendrovės, locmanų stotis.

Yra XIV a. Ricebiutelio tvirtovė (dabar muziejus), 1803 m. švyturys *Kugelbake* (miesto simbolis).

## Istorija

Kukshafenas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1570 m. Nuo 1816 m. tapo kurortu. Kuksfahenas 1900 m. tapo laivų linijos į Ameriką terminalu. Miesto teisės suteiktos 1907 m. Kukshafene 1933–1964 m. atlikinėti raketų bandymai.

## Šaltiniai
Šiaulių-Jelgavos elektros jungtis

**Šiauliai-Jelgava elektros jungtis** – tarpvalstybinė elektros jungtis tarp Lietuvos ir Latvijos.

## Istorija
Tai viena iš 7-ių elektros jungčių tarp Lietuvos ir Latvijos bei viena iš keturių, kurios turi 330 kv kintamoji elektros srovę. Linija atidaryta 1962 m. kovo 26 d. Tai buvo pirmoji 330 kv aukštos įtampos elektros linija Lietuvos teritorijoje. 1997 m. prie jungties ruože tarp Meškuičių ir Joniškio buvo prijungta 93,2 km ilgio 330 kV ETL atšaka į Telšius (elektros jungtis Mūša-Telšiai).

## Šaltiniai
Klaipėdos-Sovetsko elektros jungtis

**Klaipėdos-Sovetsko elektros jungtis** – elektros jungtis tarp Lietuvos ir Rusijos.

Tai viena iš 6-ių elektros jungčių tarp Lietuvos ir Kaliningrado srities bei viena iš trijų, kurios turi 330 kv nuolatinę elektros srovę. Viena iš pagrindinių aukštos įtampos elektros jungčių su Klaipėdos miestu (kartu su Klaipėda-Grobina elektros jungtis ir NordBalt) bei viena iš trijų aukštos įtampos elektros jungčių su Sovetsku (kartu su Jurbarkas-Sovetskas elektros jungtis ir Kruonis-Sovetskas elektros jungtis). Jungtis sujungta su Klaipėdos transformatorine pastote.

## Istorija
2022 m. pradėtas antrasis Darbėnų-Bitėnų elektros jungties statybų etapas, kurio eigoje buvo numatyta ir atnaujinti elektros jungtį atkarpoje nuo Klaipėdos iki Bitėnų. Jungties linijos iš viengrandžių bus rekonstruojamos į dvigrandes.

## Šaltiniai
Čekijos masyvas

**Čekijos masyvas** () arba **Bohemijos masyvas** () – neaukštų, sudūlėjusių kalnų masyvas daugiausia šiaurės vakarų Čekijoje, dalis – Vokietijoje ir Lenkijoje. Sudarytas iš keleto mažesnių masyvų: Rūdinių kalnų, Šumavos, Sudetų, Čekijos Miško, Čekijos-Moravijos aukštumos, atskirų kalnagūbrių bei tektoninės įdubos, kur plyti Palabio žemuma. Aukštis iki 1602 m (Snežka).

Masyvas susidaręs hercininės ir alpinės kalnodarų metu iš suraukšlėtų prekambro kristalinių ir metamorfinių uolienų sluoksnių, perkirstų paleozojaus granitoidų intruzijų. Paviršius smarkiai denuduotas. Yra akmens ir rusvosios anglių, geležies, cinko, švino, urano rūdų, grafito, kaolino telkinių. Trykšta mineralinės versmės (Marianske Laznių, Karlovy Varų, Teplicės kurortai).

Čekijos masyvas patenka daugiausia į Elbės baseiną (kerta Vltava, Ohržė). Per rytinę dalį teka Morava (Dunojaus intakas) ir jos intakai, per šiaurės rytų pakraštį – Oderio intakai. Daug tvenkinių ir hidroelektrinių. Lygumose auga ąžuolynai, ąžuolų ir skroblų miškai, kalnuose – mišrieji bukų, eglių, pušų miškai, aukščiau – eglynai. Slėniuose auginami javai, cukriniai runkeliai.

Čekijos masyve įsikūrę daug svarbių Čekijos miestų – Praha, Pilzenas, Česke Budejovicai, Pardubicės, Liberecas.

## Šaltiniai
Klaipėdos-Gruobinios elektros jungtis

**Klaipėdos-Gruobinios elektros jungtis** – tarpvalstybinė elektros jungtis tarp Lietuvos ir Latvijos.

## Istorija
1977 m. jungtis pradėta eksploatuoti. Tai viena iš 7-ių elektros jungčių tarp Lietuvos ir Latvijos bei viena iš keturių, kurios turi 330 kv kintamoji elektros srovę. Viena iš pagrindinių aukštos įtampos elektros jungčių su Klaipėdos miestu (kartu su Klaipėda-Sovetskas elektros jungtimi ir NordBalt povandeniniu aukštos įtampos elektros kabeliu). Jungtis sujungta su Klaipėdos transformatorine pastote. Jungties atkarpa Lietuvoje – 55,35 km.

2022 m. pradėtas antrasis Darbėnų-Bitėnų elektros jungties statybų etapas, kurio eigoje buvo numatyta ir atnaujinti elektros jungtį atkarpoje nuo Klaipėdos iki Latvijos sienos. Jungties linijos iš viengrandžių bus rekonstruojamos į dvigrandes.

## Šaltiniai
Čekijos Miškas

**Čekijos Miškas** (), **Bohemijos Miškas** () arba **Aukštutinio Pfalco miškas** (*Oberpfälzer Wald*) – Čekijos masyvo kalnagūbris, besidriekiantis išilgai Čekijos ir Vokietijos valstybinės sienos. Ilgis šiaurės vakarų–pietryčių kryptimi siekia 100 km. Aukštis iki 1042 m (Čerchovo k., Čekija). Būdingos plokščios kalnų viršūnės, platūs, išilgi slėniai. Čekijos Mišku eina Elbės ir Dunojaus baseinų vandenskyra. Masyvas sudarytas iš granitų, gneisų, kristalinių skalūnų.

Šlaituose iki 800 m aukščio auga bukų miškai, aukščiau – eglių ir kėnių miškai, viršūnėse yra durpynų. Yra granito skaldyklų. Masyvą kerta Prahos–Niurnbergo plentas.


Teufelskueche-2-Granit.jpg|Granito luitai
Haselstein.jpg|Burgštalio pilies liekanos
04 Mai 2014 Flossenbürg 01.JPG|Flosenbiurgo miestelis


## Šaltiniai
Kruonio–Sovetsko elektros jungtis

**Kruonio-Sovetsko elektros jungtis** – buvusi elektros jungtis tarp Lietuvos ir Rusijos. Tai viena iš 6-ių buvusių elektros jungčių tarp Lietuvos ir Kaliningrado srities bei viena iš trijų, kurios turi 330 kv nuolatinę elektros srovę. Viena iš trijų aukštos įtampos elektros jungčių su Sovetsku (kartu su Klaipėda-Sovetskas elektros jungtimi ir Jurbarkas-Sovetskas elektros jungtimi).

Prie jungties planuota prijungti Marijampolės transformatorinę pastotę, kuri buvo baigta kartu su antruoju LitPol Link elektros jungties etapu. Lietuvos elektros tinklų sinchronizacijos atveju Marijampolės transformatorinė pastotė taptų Jurbarko-Sovetsko elektros jungties nuolatinės srovės intarpo stotimi.

## Demontavimas

2025 m. vasario 9 d. sėkmingai įvyko Lietuvos sinchronizacija su Europos tinklu. Tų pačių metų vasario 24 d. Kruonio-Sovetsko elektros jungtį pradėta demontuoti. Iš viso buvo nugriautos 544 atramos, išmontuota 230 kilometrų laidų. Atlaisvinti žemės plotai kuriuose stovėjo atramos performuoti žemės ūkio reikmėms.

Dalis išardytos energetinės infrastruktūros buvo perduota Ukrainai. Likusi linijos dalis bus naudojama sujungiant Kruonio HAE ir Bitėnų transformatorių pastotes.

## Šaltiniai