open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Diane Keaton

**Dajana Kiton** (*Diane Keaton*), tikr. **Dajana Hol** (*Diane Hall*, 1946 m. sausio 5 d. – 2025 m. spalio 11 d.) – JAV aktorė, režisierė ir prodiuserė. 1977 m. laimėjo Oskaro apdovanojimą už geriausią moters vaidmenį filme „Annie Hall“.

## Karjera
Diane Keaton savo karjerą pradėjo kaip teatro aktorė. Kine debiutavo 1970 m. Pirmasis reikšmingas jos vaidmuo buvo filme „Krikštatėvis“ (1972 m.). Taip pat vaidino ir kituose trilogijos filmuose „Krikštatėvis 2“ (1974 m.) ir „Krikštatėvis 3“ (1990 m.).

Keturis kartus buvo nominuota Oskaro apdovanojimui už geriausią pagrindinį moters vaidmenį ir vieną kartą laimėjo už pagrindinį vaidmenį Woody Alleno filme „Annie Hall“ (1977 m.). Kitos jos nominacijos buvo už vaidmenis filmuose „Raudonieji“ (*Reds*, 1981 m.), „Marvino kambarys“ (*Marvin’s Room*, 1996 m.) ir „Kažkas turi pasikeisti“ (*Something’s Gotta Give*, 2003 m.). Devynis kartus nominuota Auksiniam gaubliui ir du kartus laimėjo: už vaidmenis filmuose „Annie Hall“ ir „Kažkas turi pasikeisti“. Tris kartus nominuota BAFTA kino apdovanojimui ir vieną kartą laimėjo (už „Annie Hall“).

Diane Keaton turėjo romantinių santykių su keliais žymiais kino pasaulio žmonėmis: Woody Allenu, Warrenu Beatty, Al Pacino. Niekada neištekėjo, bet užaugino du įvaikius.

Mirė Los Andžele, Kalifornijoje 2025 m. spalio 11 d., sulaukusi 79 metų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Diane Keaton (IMDB)
Shanghai Shenhua FC

**Shanghai Shenhua Football Club**, o trumpai vadinamas **Shanghai Shenhua** – Kinijos futbolo klubas iš Šanchajaus.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1951 m., o nuo 1993 m. klubas tapo profesionaliu. Rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje – Chinese Super League.

## Pasiekimai
;  **[[Chinese Super League]]/Chinese Jia-A League:**
* **Čempionai (3):** 1961, 1962, 1995 m.
* Vicečempionai (): 2024, 2025 m.
;  **Kinijos futbolo lygos taurė:**
* **Laimėtojai (6):** 1956, 1991, 1998, 2017, 2019, 2023 m.
;  **Kinijos futbolo taurė:**
* **Laimėtojai (5):** 1995, 1998, 2001, 2024, 2025 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

; Aprangos gamintojai
*  Puma (1994 m.)
*  Nike (1995–2003 m.)
*  Umbro (2004–2006 m.)
*  Nike (2007– m.)

## Žaidėjai
; Pagrindinės komandos futbolininkai
* Atnaujinta: 

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai atstovavę Kinijos nacionalinei rinktinei
*  Shenglong Jiang, gynėjas;
*  Chenjie Zhu, gynėjas;
*  
*  
; Užsieniečiai
*  Shinichi Chan, saugas;
* 
*  Obafemi Martins

## Treneriai
* 
**Shenhua F.C.**
*  Choi Kang-hee ( – )
*  Mao Yijun *(laikinasis)* ( – )
*  Wu Jingui ( – )
*  Leonidas Sluckis ( – )

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Ignas Jagėla

**Ignas Jagėla** (; 1784 m. vasario 9 d. Rimeisių kaime, Vilkmergės paviete, Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje – 1849 m. gruodžio 29 d. Vinicoje, Podolės gubernijoje) – filologas, pedagogas, klasikinės literatūros vertėjas, Vinicos gimnazijos mokytojas.

## Biografija
Ignas Jagėla gimė 1784 m. vasario 9 d. Rimeisių kaime, Vilkmergės paviete. Jo tėvai buvo Juozas ir Elžbieta Jagėlos (gim. Jakubowska). Pradžios mokslus lankė Troškūnų bernardinų mokykloje.

Vėliau studijavo Vilniaus universitete, kur klausė filologijos ir filosofijos paskaitų. Tarp jo dėstytojų buvo profesorius Ernestas Grodekas. 1808 m. Jagėlai suteiktas filosofijos kandidato laipsnis, po kurio jis paskirtas lotynų kalbos mokytoju Pastavių mokykloje. 1811 m. įgijo filosofijos magistro laipsnį ir buvo paskirtas vyresniuoju senovės kalbų mokytoju Vinicoje (Podolės gubernijoje).

Jagėla daugiau kaip tris dešimtmečius dirbo Vinicos gimnazijoje, kur dėstė lotynų ir graikų kalbas bei senovės literatūrą . Jo mokymo metodika buvo grindžiama praktiniu požiūriu – jis vengė mechaniško kalbos taisyklių kalimo ir skatino lyginamąją analizę tarp senųjų ir šiuolaikinių kalbų. Be filologijos, Jagėla domėjosi istorija, filosofija ir gamtos mokslais, ypač botanika.

Ignas Jagėla mirė 1849 m. gruodžio 29 d. Vinicoje, sulaukęs 65 metų, ištiktas apopleksijos.  
Palaidotas Vinicos katalikų kapinėse, koplyčios katakombose. Ant jo kapo pastatyta ketaus lenta su gimimo ir mirties datomis.

## Kūryba ir moksliniai darbai
Ignas Jagėla buvo plačios erudicijos humanitaras, mokėjęs lotynų, graikų, prancūzų ir vokiečių kalbas. Jis parašė ir vertė šiuos darbus:

* *Uwagi nad historyą powszechną* („Pastabos apie visuotinę istoriją“);
* *O rządzie i prawach najsławniejszych w starożytności narodów* („Apie garsiausių senovės tautų valdymą ir įstatymus“);
* *Mitologia* (publikuota žurnale *[[Tygodnik Wileński]]*, VI, 257–280);
* *Sur la théorie de l’enseignement primaire naturel* – prancūziškai parašyta pedagoginė studija;
* vertimas iš lotynų kalbos – *Żywot Grzegorza z Sanoka* („Grigaliaus iš Sanoko gyvenimas“, autorius Kallimachas);
* vertimas į lenkų kalbą visų T. Livijaus *Dziejów rzymskich* („Romo istorija“) knygų (penkių tomų darbas).

Jo studija apie civilizaciją („*Wstęp do Dziejów rzymskich*“) buvo iš dalies publikuota žurnale *[[Dziennik Wileński]]* (1828, IV, 329–310).

## Apdovanojimai ir bajorystė
Jagėla buvo apdovanotas Šv. Stanislovo ordinu (III klasės), Šv. Vladimiro ordinu (IV klasės) ir 25 metų nepriekaištingos tarnybos ženklu.  
Jam suteikta Rusijos imperijos bajorystė, o 1855 m. jo sūnūs Ferdynandas ir Stanislovas Jagėlos įrašyti į Kijevo gubernijos bajorų sąrašus.

## Šaltiniai
Vilkijos sinagoga

**Vilkijos sinagoga** – neišlikusi mūrinė sinagoga Vilkijoje, Kauno rajone, stovėjusi Nemuno pakrantėje šalia pagrindinės gatvės, kelio . Sinagogos vietoje prie automobilių sustojimo aikštelės išlikę pamatų su rūsiais fragmentų, pastatytas atminimo paminklas.

## Istorija

Vilkijoje žydų bendruomenė susikūrė XVIII a. pabaigoje ir sparčiai augo, tapdama reikšminga miestelio dalimi. Iki 1915 m. žydai sudarė apie 80 proc. visų Vilkijos gyventojų.

1876 m. rašytiniuose šaltiniuose buvo minima mūrinė sinagoga Vilkijoje. 

1941 m. rugpjūčio mėn. vykdant Holokaustą Vilkija buvo tapusi svarbiausiu ir didžiausiu Kauno apskrities žydų telkimo centru, o rugpjūčio 28 d. prasidėjo masinis Vilkijos geto žydų žudymas. Nelikus žydų, sinagoga buvo paversta sandėliu. Nemuno krantinėje buvusi apleista sinagoga nugriauta XX a. 7–ajame dešimtmetyje.

2014 m. rugsėjo 23 d., minint Lietuvos žydų genocido atminimo dieną, buvusios Vilkijos sinagogos vietoje buvo atidengta ąžuolinė skulptūra (aut. Algimantas Sniečkus). 

## Literatūra

* Aleksandras Vitkus, Chaimas Bargmanas. Vilkijos getas 1941 metais. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos centras, 2019.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Lietuvos žydų bendruomenė. Vilkijos sinagoga *lzb.lt*
* “Vilkija” - Encyclopedia of Jewish *jewishgen.org*
2025 m. SSE Airtricity Women's Premier Division

**[[2025]] m. SSE Airtricity Women's Premier Division** – aukščiausiasis moterų Airijos futbolo lygos divizionas. Sezonas prasidėjo 2025 m. kovo 8 d., o baigėsi 2025 m. spalio 12 d. varžėsi dvylika komandų arba viena daugiau nei 2024 m. sezone. Prie vienuolikos senbuvių prisijungė Waterford komanda. Athlone Town komanda gynė čempionių titulą, iškovotą 2024 m. sezone.

## Galutinė lentelė

* Athlone Town komanda tapo čempionėmis. 2025 m. spalio 1 d. po triuškinančios pergalės rezultatu 4–0 prieš Cork City, tapo aišku, kad apgynė čempionių titulą.

## Rezultatyviausios žaidėjos

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* SOCCERWAY WNL
* FLASHSCORE
Shanghai Port FC

**Shanghai Port Football Club**, o trumpai vadinamas **Shanghai Port** – Kinijos futbolo klubas iš Šanchajaus. Nuo 2023 m. namų rungtynes žaidė SAIC Motor Pudong Arena futbolo stadione, talpinančiame 37 tūkst. žiūrovų. Jų savininkai yra „Shanghai International Port Group“ (SIPG).

## Istorija
2005 m. Kinijos futbolo rinktinės žaidėjas Xu Genbao, įkūrė klubą pavadinimu „Shanghai East Asia“ (kin. 上海东亚; pinyin k. Shànghǎi Dōngyà).

Nuo 2008 m. sezono varžėsi China League One (II). 2012 m. sezone tapo China League One nugalėtojais ir pateko į stipriausią šalies futbolo divizioną. Nuo 2013 m. sezono rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje – Chinese Super League. Debiutantai liko devintoje vietoje. 

2014 m. gruodį SIPG perėmus klubą, pakeitė pavadinimą į Šanchajaus SIPG (kin. 上海上港; pinyin: Shànghǎi Shànggǎng).

2018 m. sezone pirmą kartą klubo istorijoje iškovojo čempionų titulą. 

Nuo 2021 m. žinomas kaip **Shanghai Port Football Club**.

2023 m. sezone tapo Kinijos čempionais (antrą kartą klubo istorijoje). 2024 m. sezone apgynė titulą.

; Pavadinimo kaita
* **Shanghai East Asia Football Club** 2005–2014;
* **Shanghai SIPG Football Club** 2015–2020;
* **Shanghai Port Football Club** 2021–

## Pasiekimai
;  **[[Chinese Super League]]:**
* **Čempionai (4):** 2018, 2023, 2024, 2025 m.
* Vicečempionai (3): 2015, 2017, 2021 m.
;  **Kinijos futbolo taurė:**
* **Laimėtojai (1):** 2024 m.
;  **Kinijos futbolo supertaurė:**
* **Laimėtojai (1):** 2019 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

; Aprangos gamintojai
*  Nike (metai nežinomi);

## Žaidėjai
; Pagrindinės komandos futbolininkai
* Atnaujinta: 

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai atstovavę Kinijos nacionalinei rinktinei
*  Junling Yan, vartininkas;
*  Tyias Browning, gynėjas;
*  Linpeng Zhang, gynėjas;
*  Lei Wu, puolėjas;
; Užsieniečiai
*  Will Donkin, saugas;

## Treneriai
; Shanghai Port vyr. treneriai

* Gao Hongbo ( – )
* Xi Zhikang ( – )
* Sven-Göran Eriksson ( – )
* André Villas-Boas ( – )
* Vítor Pereira ( – )
* Ivan Leko ( – )
* Xi Zhikang ( – )
* Javier Pereira ( – )
* Kevin Muscat (nuo )

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Prepozicija

**Prepozicija** ( 'statymas priekyje') – keliareikšmis kalbotyros terminas, kuriuo vadinamas prieš savarankišką žodį vartojamas tarnybinis žodis: pavyzdžiui, prielinksnis (*<u>už</u> kalno, <u>prie</u> namo*), artikelis (vok. *<u>das</u> Leben* 'gyvenimas', angl. *<u>the</u> light* 'šviesa'), dalelytė (*<u>juk</u> nežinojau*) ir kt. Termino *prepozicija* reikšmė gali būti susiaurinta iki prielinksnio reikšmės. Taip pat prepozicija vadinamas bet koks žodis, taigi ir savarankiškas, einantis prieš kitą su juo susijusį žodį: *<u>geras</u> kaimynas* (būdvardis *geras* čia yra prepozicija daiktavardžio *kaimynas* atžvilgiu), *<u>greitai</u> sugalvojo* (prieveiksmis *greitai* yra veiksmažodžio *sugalvojo* prepozicija) ir kt. Nurodytieji atvejai priklauso sintaksei. Priešingas reiškinys prepozicijai – postpozicija.

Kiti atvejai yra morfologiniai, kai turimas prieš šaknį einantis formantas (pavyzdžiui, priešdėlis, sangrąžos ar kitokia dalelytė): *<u>per</u>-tvarkė*, *<u>su</u>-<u>si</u>-tvarkė*, *<u>ne</u>-<u>be</u>-grįš*. Senosios lietuvių kalbos įvardžiuotinėse formose prepoziciškai vartoti tarp priešdėlio ir šaknies įsiterpę įvardžiai: *pa-<u>jo</U>-prasto* 'paprastojo', *nu-<u>jam</u>-liūdusiam* 'nuliūdusiajam', *pra-<u>jis</u>-puolęs* 'prapuolusysis', lygiai taip pat įsiterpdavo klitiniai įvardžiai – *pa-<u>mi</u>-ilsusį* 'mane pailsusį', *pa-<u>ti</u>-rodysiu* 'tau parodysiu'.

Pažymėtina, kad tie patys žodžiai ar morfemos, priklausomai nuo aplinkybių, gali būti tiek prepozicijos, tiek postpozicijos: nepriešdėliniuose sangrąžiniuose veiksmažodžiuose sangrąžos dalelytė *si* bus postpozicija (*kalbuo-<u>si</u>*), o priešdėliniuose – prepozicija (*ne-<u>si</u>-kalbu*); *link*, vartojamas kaip polinksnis, bus postpozicija (*miško <u>link</u>*), o vartojamas kaip prielinksnis – prepozicija (*<u>link</u> miško*); sukeitus žodžių tvarką (įvykus inversijai) pažyminys po pažymimojo žodžio bus postpozicija (*motina <u>geroji</u>*), o įprastinėje žodžių tvarkoje – prepozicija (*<u>geroji</u> motina*).

## Išnašos
Firminis keleivinis traukinys

**Firminis keleivinis traukinys** – keleivinis traukinys, skirtas tolimiesiems maršrutams, kuriam būdinga didesnis nei įprastų traukinių patogumas. Važinėja buvusios TSRS respublikų teritorijoje. Kitaip nei įprasti tolimųjų reisų traukiniai, firminiai traukiniai turi savo atskirus pavadinimus. Vagonuose yra gėrimų ir maisto asortimentas, aptarnaujantis personalas praeina specialius apmokymus. Kiekvienas toks traukinys yra nudažomas specifinėmis, tik jam būdingomis spalvomis, personalas taip pat dėvi atitinkamą, konkrečiam traukiniui skirtą aprangą (livrėją).

## Istorija

Pirmasis firminis keleivinis traukinys pradėjo kursuoti 1931 m. birželio 10 d. maršrutu Maskva–Leningradas. Jis vadinosi „Raudonoji strėlė“ (). Vėliau atsirado ir daug kitų maršrutų, ypač po II pasaulinio karo.

XX a. 7-ajame dešimtmetyje firminiai traukiniai ėmė važinėti ir per Lietuvos teritoriją. 1964 m. pradėjo važinėti traukinys „Gintaras“ () maršrutu Maskva–Karaliaučius, 1965 m. – „Lietuva“ () maršrutu Vilnius–Maskva, „Žuvėdra“ () maršrutu Talinas–Ryga–Vilnius–Minskas.

Žlugus TSRS dauguma traukinių tarp buvusių sovietinių respublikų nustojo važinėti, kadangi atsirado tarpvalstybinės sienos ir dėl muitinių patikros pailgėjo kelionių laikas. 1991 m. nustojo važinėti „Žuvėdra“, vėliau ir kiti traukiniai. Baltijos šalys ėmė organizuoti atskirus reisus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Фирменный пассажирский поезд (Nashtransport.ru)
* Всеобщая история фирменных поездов и региональных окрасок на ЖД (Rail-club.ru)
Škoda Transportation

**Škoda Transportation** – Čekijos įmonė, gaminanti viešojo transporto priemones (riedmenys, autobusai). Įsikūrusi Pilzeno mieste, yra „Škoda“ grupės narys. Gamina keleivinius traukinius, troleibusus, autobusus įvairių šalių, taip pat ir Lietuvos rinkai.

## Istorija

1859 m. Emil Škoda įkūrė įmonę „Škoda Works“. 1920 m. ji pradėjo gaminti lokomotyvus. XX a. viduryje ėmė gaminti elektrovežius, jie buvo gaminami ir TSRS rinkai.

1995 m. įkurta atskira „Škoda Transportation“ įmonė.

## Galerija

Tk locomotive.jpg | LG Tk serijos lokomotyvas
EJ575-002, Литва, Вильнюсский уезд, перегон Вевис - Жасляй (Trainpix 135326).jpg | EJ575 traukinys Vievio–Žaslių ruože


## Šaltiniai
Tuosmarės ežeras

**Tuosmarės ežeras** () – ežeras Latvijos pietvakariuose, Liepojos miesto teritorijoje. Telkšo miesto šiaurės rytiniame pakraštyje, Medzės valsčiaus paribyje, apie 7 km nuo miesto centro. Plotas 4,05–4,15 km². Ištįsęs nežymiu puslankiu šiaurės–pietryčių kryptimi; ilgis 5,85 km, didžiausias plotis 1,2 km. Ežeras seklus, beveik visiškai užžėlęs nendrėmis, meldais, lūgnėmis ir plūdėmis (2018 m. duomenimis, vandens paviršiaus plotas 20,5 ha). Krantai žemi, užliejami, neprieinami, pakrantėse drėgnos pievos. Paviršiaus altitudė 1 m, baseino plotas 73 km². Įteka keletas mažų upelių ir griovių. Veisiasi lydekos, ešeriai, karosai, kuojos, lynai ir kitos žuvys. Suskaičiuota apie 20 retų, nykstančių augalų rūšių.

Ežeras lagūninės kilmės, dar apie 1880 m. į jį iš jūros buvo galima įplaukti laivais. Vakarų pusėje, šalia ežero, iškastas Tvirtovės kanalas (*Cietokšņa kanāls*), su kuriuo ežeras jungiasi pratakomis. Tarp ežero ir kanalo susidarė ilga, krūmais ir nendrėmis apaugusi sala. Ežeras ir jo pakrantės saugomi Tuosmarės gamtos draustinyje (įkurtas 1999 m.).

## Šaltiniai
Kapsėdė

**Kapsėdė** () – gyvenvietė Latvijoje, Pietų Kuršo savivaldybėje, Medzės valsčiaus centras. Įsikūrusi Vakarų Kuršo aukštumos ir Pajūrio žemumos paribyje, ant Baltijos ledyninio ežero senojo kranto šlaito, prie regioninės reikšmės kelio Ventspilis (Lečiai)–Gruobinia (P111), apie 12 km į šiaurės rytus nuo Liepojos centro.

2025 m. duomenimis, Kapsėdėje veikia valsčiaus administracija, kultūros namai, biblioteka, pagrindinė mokykla (Zentos Maurinios Gruobinios vidurinės mokyklos filialas), vaikų darželis, sveikatos centras, baldų dirbtuvės, dvi parduotuvės, degalinė, svečių namai. Stovi buvusio dvaro rūmai, vėjo malūno pastatas, yra parkas. Apie 1,5 km į vakarus nuo gyvenvietės stūkso Kapsėdės akmuo – penktas pagal dydį Latvijos riedulys.

1404 m. minimas Kapsėdės dvaras, kurį kaip leną Livonijos ordino magistras skyrė savo tarnui A. Kortui. Per ateinančius šimtmečius dvaro savininkai keitėsi, paskutinysis iš jų buvo baronas Manteifelis, iš kurio 1919 m. dvaras atimtas ir nacionalizuotas.  Prie dvaro kūrėsi Kapsėdės gyvenvietė, susiformavo valsčiaus centras. 1932 m. šalia Kapsėdės nutiesta Liepojos–Alsungos siaurojo geležinkelio (750 mm vėžės) linija, įrengta Kapsėdės stotelė. 1944 m. linija nacių Vokietijos kariuomenės pertvarkyta į platųjį geležinkelį ir prailginta iki Ventspilio. 1996 m. uždaryta, 2009 m. išardyta. Sovietmečiu buvo apylinkės centras ir tarybinio ūkio „Medze“ centrinė gyvenvietė. 1989 m. buvo 617, 2000 m. – 471 gyventojas.

## Šaltiniai
Tašių ežeras

**Tašių ežeras** () – ežeras Latvijos pietvakariuose, Pietų Kuršo savivaldybėje, Medzės valsčiuje. Telkšo Vakarų Kuršo aukštumos Vartajos banguotojoje lygumoje, Alandės slėnyje, apie 8 km į šiaurės rytus nuo Gruobinios. Plotas 0,949 km². Ežeras pailgos formos, ilgis (iš šiaurės vakarų į pietryčius) 1,9 km, didžiausias plotis 0,7 km. Krantai lėkšti, ežero galuose žemi, pakrantėse šlapios pievos. Dugnas dengtas storu (iki 6 m) dumblo sluoksniu. Ežeras eutrofinis, smarkiai užžėlęs. Veisiasi raudės, karšiai, ešeriai, karosai, lydekos, lynai, kuojos. Peri juodosios žuvėdros, didieji baubliai, pilkosios žąsys, nendriniai žiogeliai, pavasarį būriuojasi gulbės giesmininkės ir žąsys.

Priklauso Liepojos ežero baseinui. Įteka trys upokšniai, grioviai, prateka Alandė. Baseino plotas 76,4 km². Ežeras ir jo pakrantės saugomi Tašių ežero gamtos draustinyje (įkurtas 2004 m.). Netoli ežero įsikūrusi Tašių gyvenvietė.

## Šaltiniai
Alandė

**Alandė** () – upė Latvijoje, Pietų Kuršo savivaldybėje ir Liepojos mieste, Liepojos ežero intakas. Ilgis 24 km, baseino plotas 241 km². Aukštupyje ir vidurupyje teka Vakarų Kuršo aukštumos Vartajos banguotąja lyguma, žemupyje – Pajūrio žemumos Bartavos lyguma. Prasideda Vergalės ir Medzės valsčių paribyje, į pietvakarius nuo Pluocės; teka pietryčių kryptimi ryškiu, plačiu slėniu, prateka Pluočių pelkę, Tašių ežerą, prie Ruolavos suka į pietvakarius, prie Gruobinios – į vakarus, įteka į Liepojos ežero šiaurinį galą. Krantuose pievos, durpynai, krūmynai, prie Gruobinios patvenkta.

Didžiausi intakai – Andžupytė, Vėžupytė (abi įteka į Tašių ežerą), Kalyšių griovys, Aliupytė, Tvirtovės kanalas (dešinieji), Eilės upokšnis, Kazupė (ilgis 7 km), Karliupytė (11 km), Dzirnavupytė (kairieji). Alandę kerta Jelgavos–Liepojos geležinkelis, Rygos–Liepojos plentas (A9), regioninės reikšmės keliai Ventspilis (Lečiai)–Gruobinia (P111), Ežerė–Embutė–Gruobinia (P106) ir Gruobinia–Barta–Rucava (P113). Prie Tašių ežero upės vaga ir pakrantės patenka į Tašių ežero gamtos draustinį, prie Liepojos ežero – į Liepojos ežero gamtos draustinį.

## Šaltiniai
Siauruko muziejus

**Siauruko muziejus** – muziejus, esantis Anykščių geležinkelio stotyje, Stoties g. 4B pastate. A. Baranausko ir A. Vienuolio-Žukausko memorialinio muziejaus komplekso padalinys. Muziejus veikia siaurojo geležinkelio stoties komplekse, čia įrengta siaurojo geležinkelio istorijos ekspozicija, siūlomos įvairios pramogos.  Muziejininkai iš visų Lietuvoje buvusių siauruko ruožų sukaupė įvairių siaurojo geležinkelio istorijos eksponatų: įrangos, fotografijų, dokumentų. Muziejus naudojasi dalimi geležinkelio stoties pastatų ir kelių. Vykdomos pažintinės ekskursijos, galima pasivažinėti rankine drezina ir triračiu ant bėgių.

2001 m. besiplečianti muziejaus ekspozicija buvo įvardyta kaip reikšmingiausias Anykščių kultūros faktas ir apdovanota Anykščių savivaldybės įsteigta Teresės Mikeliūnaitės kultūros premija.

## Istorija

1998 m. Anykščių stotyje pradėti kaupti įvairūs su siauruoju geležinkeliu susiję eksponatai. A. Baranausko ir A. Žukausko-Vienuolio memorialinio muziejaus darbuotojai 1999 m., artėjant siaurojo geležinkelio 100-mečiui, stotyje pradėjo kurti Siauruko muziejų. Jis kurtas buvusiame prekių sandėlyje, kur įrengta ekspozicija su siauruko įranga, ikonografija, dokumentais, paveikslais. 2002–2003 m. muziejus įgyvendino projektą „Siaurojo geležinkelio muziejaus rekonstrukcija“. 2003 m. pastatytas modernus paviljonas riedmenims eksponuoti, suremontuoti įvairūs vagonai. Išsiplėtė komplekso pristatymo ir pramogų galimybės: konservuoti ir suremontuoti riedmenys, įrengta stoginė jiems apsaugoti, įsigyta drezinų, vagonėlių pramogoms, kitų eksponatų, sutvarkyta geležinkelio aplinka.

Buvusiame prekių sandėlyje kurį laiką buvo eksponuojami senoviniai kelionės reikmenys, signalinės ryšio priemonės, žibintai, švilpukai, didžiulės svarstyklės ir kiti eksponatai. 2000 m. išvežant vagonus į metalo laužą, Anykščių stotyje buvo palikti įvairūs siauruko riedmenų pavyzdžiai – prekinis dengtas vagonas, platforma, cisterna, dengtas vagonas (ledainė). 2003 m. pristatytas modernus paviljonas likusiems riedmenims eksponuoti, suremontuoti įvairių tipų vagonai. 2002 m. iš Švenčionėlių stoties, kur nuo 1969 m. stovėjo depo teritorijoje, parvežtas 1949 m. Čekijos Pilzeno „Škodos“ gamykloje pagamintas Kč4-107 („Kukuška“) garvežys, stovintis prie vandentiekio bokšto, tapęs svarbiu geležinkelio stoties akcentu.


Anykščiai train station museum IMG 20230731.jpg | Stoties ekspozicija muziejuje: garvežys, vagonas, suoleliai
Cars at Anyksciai.jpg | Senų automobilių ekspozicija
Kch4-2032 1.jpg | Garvežys Kč4-2032
Anykščiai Utena.jpg | Prie Utenos buvusių stočių aprašymas


## Šaltiniai
Fjalla-Eyvindur

**Fjalla-Eyvindur** (islandų k. reiškia „Kalnietis Eyvindur“; apie 1714–1783m.) – islandų bėglys.

Manoma, kad po 1760 m. jis drauge su žmona Halla pabėgo į atokias Islandijos aukštumas. Sutuoktiniai 20 metų gyveno tyrlaukiuose. Veikiausiai per tą laiką jie susilaukė vaikų, tačiau visi jie mirė būdami maži. Fjalla-Eyvindur vardu pavadinta karštoji versmė *Eyvindarhver*.

Islandų dramaturgas Jóhann Sigurjónsson šio bėglio gyvenimą dramatizavo pjesėje „Fjalla-Eyvindur“, iš pradžių ji pasirodė danų kalba 1911 m. Į ją įeina lopšinė „Sofðu unga ástin mín“. 1918 m. pagal šią pjesę pastatytas švedų filmas „Kalnietis Eivinas ir jo žmona“ (), režisuotas Victor Sjöström.

## Išnašos
Varėnos sinagoga

**Varėnos sinagoga** – buvusi sinagoga, stovinti Varėnoje, miesto centre netoli J. Basanavičiaus ir Vytauto gatvių sankirtos. Viena iš nedaugelio Lietuvoje išlikusių medinių sinagogų.

## Istorija

Žydai Varėnoje pasirodė palyginti vėlai – XIX a. pabaigoje, kai buvo nutiestas geležinkelis. Tuomet susidarė geresnės sąlygos įsikurti ir plėstis tam, kad aktyviau vyktų prekyba ir vystytųsi verslas. Varėnos sinagoga pastatyta XX a. pradžioje, išsiskyrė iš kitų medinių Lietuvos sinagogų kukliu dekoratyvumu ir masyvumu. Ji Varėnoje buvo didžiausia iš buvusių trijų. Buvo apšildoma, naudojama visus metus. Per Pirmąjį pasaulinį karą miestelį sugriovė vykę mūšiai. Stipriai nukentėjo ir visos štetle stovėjusios sinagogos, tačiau išliko medinė, kuri buvo atstatyta.

1930 m. Varėną aplankęs etnografas Petras Biržys susitiko su rabinu bei minėjo žydų maldos namus ir bendruomenės gyvenimą. Jis rašė: „Prieš karą Varėnoj buvo 3 žydų sinagogos ir apie 600 šeimynų. Dabar yra vos 70 šeimynų. Buvo 3 liaudies mokyklos, dabar tik viena. Sinagoga viena, atstatyta 1922 metais“.

1941 m. vykdant Holokaustą, pirmomis rugsėjo dienomis abiejų Varėnų žydai buvo suvaryti į miestelio sinagogą. Čia jie buvo saugomi kelias dienas prieš išvežant sušaudyti. Po Antrojo pasaulinio karo, beveik tris dešimtmečius šiame pastate buvo įsikūrę Varėnos kultūros namai.

Po 1990-ųjų buvę maldos namai privatizuoti, buvo naudojami kaip prekybinės paskirties pastatas, nuomojami. Pastaraisiais metais priklausė privačiam asmeniui.

Nuo 2017 m. sinagoga įtraukta į Kultūros vertybių registrą.
Pastatas 2 aukštų, stačiakampio plano, uždengtas valminiu stogu. Sienos sudėtos iš rąstų, su stačiakampėmis langų angomis. fasadai apkalti horizontaliomis medinėmis lentelėmis, polangiai – vertikaliomis.

## Šaltiniai

## Nuorodos

*
Simno sinagoga

**Simno sinagoga** – buvusi sinagoga, stovinti Simne, Alytaus rajone.

## Istorija

Simno sinagoga pastatyta 1905 m. senosios medinės sinagogos vietoje. Rekonstruota sovietmečiu ─ XX a. viduryje. 1952 m. įsikūrė kultūros namai su 250 vietų sale, kurie buvo įrengti pertvarkytame naujiems poreikiams pastate. Vėliau veikė mokyklos sporto salė. 

„Plytų stiliaus” Simno sinagoga savo architektūros stilistika tapatinama su panašiais žydų maldos namais Alytuje su būdinga dvispalve plytų ornamentika. Istorizmo laikotarpio pastatų pagrindiniai fasadai ─ su pabrėžtais viduriniais rizalitais, užbaigtais trikampiais frontonais. Gerokai apniokotas eksterjeras, pakeisti kai kurie jos fasadų elementai. Netinkamai, visiškai šalia pastačius naujųjų kultūros namų pastatą, sinagoga tapo beveik atskirta nuo miestelio aikštės – tarsi kieme.

2015 m. sinagoga buvo įrašyta į Kultūros vertybių registrą. Pastato savininkė Alytaus rajono savivaldybė planavo jį pritaikyti kultūrinei veiklai, bendruomenių poreikiams. Sutvarkyta sinagoga gali būti įtraukta į Europos ir Lietuvos žydų kelią.

2019 m. ant sinagogos atidengta memorialinė lenta, skirta įamžinti atminimą apie šiame pastate veikusį dvasinį ir kultūrinį žydų bendruomenės centrą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* “Simnas” - Encyclopedia of Jewish *jewishgen.org*
* Lankytinos vietos. Simno sinagoga *alytusinfo.lt*
Brianna Nicole Taylor

**Briana Nikolė Teilor** (; 1998 m. liepos 26 d.) – amerikiečių futbolininkė, puolėja. Žaidė Lietuvoje, atstovavo Šiaulių „Gintros“ klubui.

## Karjera
Gimė ir užaugo JAV. Futbolą pradėjo žaisti „NJSA04“ klube, atstovavo gimtojo miesto „Delran High School“ mokyklos komandai, o vėliau studijavo universitete, kur priklausė „Lander University“ futbolo komandoms („Lander Bearcats“). Baigusi studijas, persikėlė į Europą, kur atstovavo Budapešto „MTK“ (Vengrija). Perėjo į Astra HFC-Üllő. O vėliau atstovavo Szekszárdi UFC. Vengrijoje žaidė tris sezonus. Vėliau išvyko į „Bnot Eilat“ klubą (Izraelis).

### [[FC Gintra]]
2025 m. liepos 15 d. „Gintros“ klubas oficialiai pristatė naujokę. 2025 m. liepos 19 d. oficialiai debiutavo „Gintros“ klube Baltijos moterų futbolo lygos rungtynėse prieš Talino „Florą“. Susitikimą pradėjo startinėje sudėtyje, o 77 min. buvo pakeista. FC Gintra sutriuškino varžoves rezultatu 8–1. 2025 m. rugpjūčio 9 d. pelnė net tris įvarčius Baltijos moterų futbolo lygos rungtynėse prieš Saku Sporting.

2025 m. rugpjūčio 16 d. debiutavo moterų A lygoje rungtynėse prieš MFA Žalgiris-MRU. FC Gintra palaužė varžoves minimaliu rezultatu 1-0. 2025 m. rugsėjo 17 d. pelnė du įvarčius rungtynėse prieš „Hegelmann“. FC Gintra sutriuškino varžoves rezultatu 7-0.

### Treaty United
2026 m. persikėlė į Treaty United (Airija).

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo moterų A lygoje;

## Pasiekimai
;  **su [[FC Gintra]]:**
* **Lietuvos čempionė (1):** 2025

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERDONNA
* ada1bank.mlsz.hu (vengrų k.)
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Lidiane Ribeiro

**Lidianė Ribeiru** (; 1998 m. gegužės 7 d.) – Brazilijos futbolininkė, saugė. Žaidė Lietuvoje, atstovavo Šiaulių „Gintros“ klubui.

## Karjera
Gimė ir užaugo Brazilijoje. Profesionalės kelią pradėjo „Cruzeiro de Macaíba“ klube iš savo gimtojo regiono. Priklausė América Futebol Clube, Clube Náutico Capibaribe ir Tirandentes klubams. 

Vėliau rungtyniavo Amora (Portugalija), Karadeniz Ereğli (Turkija), Partizani Tirana (Albanija) ir KFF Gramshi (Albanija).

### [[FC Gintra]]
2025 m. liepos 17 d. „Gintros“ klubas oficialiai pristatė naujokę. 2025 m. liepos 19 d. oficialiai debiutavo „Gintros“ klube Baltijos moterų futbolo lygos rungtynėse prieš Talino „Florą“. Susitikimą pradėjo startinėje sudėtyje, 59 minutę pelnė įvartį, o 82 min. buvo pakeista. FC Gintra sutriuškino varžoves rezultatu 8–1. 

2025 m. rugpjūčio 16 d. debiutavo moterų A lygoje rungtynėse prieš MFA Žalgiris-MRU. FC Gintra palaužė varžoves minimaliu rezultatu 1-0. 2025 m. rugpjūčio 23 d. pelnė savo pirmąjį įvartį moterų A lygos rungtynėse prieš FK Transinvest. 2025 m. rugsėjo 7 d. pelnė tris įvarčius moterų A lygos rungtynėse prieš Gargždų „Bangą“. Šiaulietės sutriuškino varžoves rezultatu 5-1. 2025 m. rugsėjo 17 d. pelnė du įvarčius rungtynėse prieš „Hegelmann“. FC Gintra sutriuškino varžoves rezultatu 7-0.

2025 m. gruodžio 22 d. oficialiai pranešta, kad futbolininkė lieka „Gintros“ klube.


Lidiane Ribeiro. 28 March 2026 (I).JPG|2026 m. kovo 28 d.


## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo moterų A lygoje;

## Pasiekimai
;  **su [[FC Gintra]]:**
* **Lietuvos čempionė (1):** 2025 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* SOCCERDONNA
* zerozero.pt
* lietuvosfutbolas.lt
* UEFA svetainė
* Globalsportsarchive
Kii kalnų šventvietės

**Kii kalnų šventvietės ir piligrimų keliai** () – UNESCO pasaulio paveldo sąrašui priklausantys 23 objektai, esantys Kii pusiasalyje.

Šiame regione maišosi šintoizmo, kalnų kulto šiūgendo, tendajaus ir šingono budizmo kultai. Yra garbinami kalnai. Kai kurių šventviečių istorija siekia daugiau nei tūkstantį metų, ir visas regionas nuo seno garsus savo piligriminiais keliais, kurie eina per pirmykštes sengires.

## Geografija
Pasaulio paveldo vietovės išsimėtę plačioje teritorijoje per keletą Japonijos prefektūrų. Jos sudaro kelias atskiras sankaupas:
* Jošino kalnai su šešiomis vietovėmis yra Naros prefektūros centre (Jošino savivaldybėje). Šis kraštas garsus savo šintoistinėmis ir šiūgendo maldyklomis. Ominės kalnas ir su ja susietas Ominės piligriminis kelias yra nutolęs į pietus, Tenkavos savivaldybėje. 
* Kumanas apima pietinę Kii pusiasalio dalį (dab. Vakajamos, Naros, Mijės prefektūrų pietinės dalys). Jis garsus savo mažai paliesta gamta, šintoizmo maldyklomis ir Tendajaus budizmo šventyklomis. Paveldo objektai daugiausia koncentruojasi Načikacuuros savivaldybėje. Keletas jų yra Tanabės ir Šingū miestuose. Čia yra ir platus piligriminių kelių tinklas, žinomas kaip Kumano kodo.
* Kojos kalnas yra Vakajamos prefektūros šiaurės rytuose (Ito apskritis). Čia yra ypač svarbios Šingono budizmo šventyklos ir kelios šintoistinės maldyklos, Kojos piligriminis kelias. 

## Objektų sąrašas

## Susiję pasaulio paveldo objektai
*  Santjago de Kompostelos kelias: ''Camino Francés'' ir Šiaurinės Ispanijos keliai (1993)
*  Šv. Jokūbo keliai Prancūzijoje (1998)
*  ''Wixárika'' kelias per šventąsias Uirikutos vietoves (Tatehuarí Huajuyé) (2025)

## Išnašos
Vegerių sinagoga

**Vegerių sinagoga** – neišlikusi sinagoga, stovėjusi Akmenės rajone, Vegerių kaime, 0,7 km į rytus nuo kelio . Jos vietoje likę akmenų ir plytų mūro pamatai, pastatytas informacinis stendas su atminimo ženklu žemaičių kalba.

2024 m. sinagogos pamatų fragmentai buvo įrašyti į Kultūros vertybių registrą. Suteiktas vietinės reikšmės archeologinio ir memorialinio paminklo statusas. Saugomos Vegerių žydų senosios kapinės.

## Istorija

Žydai Vegeriuose įsikūrė XVIII a. pabaigoje. 1840 m. sudarytame Vegerių miestelio plane jau buvo pažymėta sinagoga. 1847 m. ir 1848 m. šaltiniuose nurodyta, kad miestelyje buvo 16 žydų namų, 1 sinagoga ir 1 mokykla (beit midrašas), be to, sinagoga ir mokykla pažymėtos kaip stovinčios „nuo senų laikų“. Mūrinė sinagoga pastatyta tarp 1840-1860 m.

Sinagoga ir beit midrašas nukentėjo 1896 m. gaisro metu. Tarpukaryje Vegeriai buvo valsčiaus centras, čia gyveno apie 70 žydų. Išlikusi 1930 m. nuotrauka su Vegerių žydų bendruomenės atstovais prie sinagogos minint 500 metų Vytauto Didžiojo mirties metines. 

1941 m. vykdant Holokaustą visi Vegerių miestelio žydai buvo nužudyti. Pokaryje Religinių reikalų taryba prie Lietuvos SSR Ministrų Tarybos savo ataskaitoje apie neveikiančius maldos namus nurodė, kad mūrinė sinagoga Vegeriuose buvo pastatyta 1890 m., uždaryta 1941 m. liepos mėn., o nuo 1945 m. lapkričio mėn. joje veikė kepykla.

## Archeologiniai tyrimai

2017–2020 m. stovėjusios sinagogos sklype, gretimoje senojo miesto aplinkoje buvo vykdoma keletas žval­go­mųjų archeologinių tyrimų. Buvo atkasti platūs akmeniniai pamatai, bylojantys apie laikytus didelius pastatus. Atidengti sinagogos ir šalia stovėjusio beit midrašo pastatų kampai, nustatyti statinių matmenys. Šių pastatų aplinkoje išaiškinta ir inventorinta XVII–XX a. datuojamų radinių: monetų, sagų, buitinės keramikos fragmentų, stiklo šukių, geležinių dirbinių.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* “Vegeriai” - Encyclopedia of Jewish *jewishgen.org*
* Žydų kultūra ir atmintis Šiaulių krašte. 24. Vegerių sinagogos archeologinis kompleksas *visitsiauliai.lt*
Astana FK (moterys)

**moterų „Astana“** () – Kazachstano futbolo klubas iš Astanos. Šis straipsnis apie moterų komandą, rungtyniavusią aukščiausioje lygoje.

## Istorija
2025 m. suburta moterų komanda, rungtyniavusi aukščiausioje moterų futbolo lygoje. Priežastimi tapo UEFA 2022 m. lapkričio mėn. dekretas, draudžiantis vyrų klubams nuo 2024–2025 m. sezono dalyvauti trijose Europos klubų varžybose, neturint moterų komandos. 2025 m. sezone tarp keturiolikos dalyvių liko devintoje vietoje.

## Pasiekimai
;  **Kazachstano moterų futbolo lyga:**
* Devintoji vieta (1 k.): 2025 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Apranga
; Komanda rungtyniavo tradicine klubo apranga

; Aprangos gamintojai
*  Adidas (nuo 2025 m.)

## Garsesnės žaidėjos
*  Anastasija Pereima ();
*  Adina Beibut ();
*  Aikunym Rysbekova ();
*  Anelija Sunkarova ();

## Taip pat skaitykite
* Astana FK – apie klubo pagrindinę vyrų komandą;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* vesti.kz svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
Ašmenos mūšis (1812)

**Ašmenos mūšis** – nedidelis mūšis, įvykęs 1812 m. birželio 30 d. tarp Prancūzijos imperijos ir Rusijos imperijos pajėgų pirmosiomis Napoleono invazijos į Rusiją dienomis. Prancūzijos imperijos pajėgose taip pat buvo ir Varšuvos kunigaikštystės dalinių.

## Mūšio eiga
Mūšis įvyko 1812 m. birželio 30 d. ryte.

Prancūzijos lengvosios kavalerijos šasirai ( 'lengvieji pėstininkai šauliai'), vadovaujami generolo Pjero Pajolio (), kuriuos rėmė Varšuvos kunigaikštystės 9-ojo ulonų pulko raiteliai, pasivijusi atakavo besitraukusias Rusijos pajėgas – dragūnų ir husarų dalinius.

Lenkų ir prancūzų kavalerija atakavo ir sumušė rusų būrį, paėmė į nelaisvę generolo Dochturovo vadovaujamo korpuso karius.

Dėl Rusijos karinių pajėgų vadovybės pasirinktos 1812 m. karo strategijos – vilioti priešą giliau į šalies teritoriją ir vengti didelių mūšių, ši prancūzų pergalė neturėjo didesnės strateginės reikšmės.

## Literatūra
*
Žetìsu FK

**Žetìsu FK** arba **Taldykorgano „Žetìsu“** () – Kazachijos futbolo klubas iš Taldykorgano.

## Istorija
Klubas įkurtas 1981 m. Sėkmingiausi metai klubo istorijoje – 2011 m., kai užėmė antrą vietą čempionate.

2021 m. aukščiausioje lygoje liko paskutinėje vietoje ir buvo perkelti į žemesnį divizioną.

## Pasiekimai

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}

## Emblema

Vaizdas:Žetìsu FK Taldyķorǵan emblema.png|
Vaizdas:Žetìsu FK logo.png|


## Apranga
; Komanda rungtyniavo tradicine klubo apranga

; Aprangos gamintojai
*  Adidas (2025 m.)

## Garsesni žaidėjai
*  ();
*  ();
*  ();

## Lietuviai
* Igoris Kirilovas, saugas 2003 m.
* Arūnas Klimavičius, gynėjas 2011, 2013–2014 m.
* Mantas Kuklys, saugas 2018–2019 m.
* Pavel Leus, vartininkas 2002–2003 m.
* Gediminas Vičius, saugas 2015 m.
* Artūras Žulpa, saugas 2020 m.

## Taip pat skaitykite
* Žetìsu FK (moterys) – apie klubo pagrindinę moterų komandą;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė 
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Globalsportsarchive
Ženis FK

**Ženis FK** arba **Astanos „Ženis“** arba angliškuose šaltiniuose žinomas kaip **FC Jenis** – Kazachijos futbolo klubas iš Astanos. 

Žinomas ir kitais pavadinimas. **„Ženis“** vardas buvo naudojamas 1999—2006 m. sezonuose, o nuo 2021 m. sezono tapo oficialiu pavadinimu.

## Istorija
2008 m. sezone žaidė Kazachijos Superlygoje, bet 2009 m. pradžioje bankrutavo, po to buvo atkurta.

2021 m. Žaidė Antroje lygoje, kurioje liko trečioje vietoje.

; pavadinimų kaita
* 1964—1975: Dinamo; «Динамо»
* 1975—1994: Celinnik; «Целинник»
* 1994—1996: Cesna; «Цесна»
* 1996—1997: Celinnik; «Целинник»
* 1997—1999: Astana; «Астана»
* 1999—2006: Ženis; «Женис»
* 2006—2009: Astana; «Астана»
* 2009—2010: Namys; «Намыс»
* 2010—2011: Astana; «Астана»
* 2011—2014: Astana-1964; «Астана-1964»
* nuo 2021: Ženis; «Женис»

## Pasiekimai

* Kazachijos TSR čempionas (1984 m.)
* Kazachijos TSR taurės laimėtojas (1986 m.)

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}
; Futbolo klubas „Ženis“

|}

## Emblema

Vaizdas:ZhenisFC.jpg|„Ženìs“ emblema
Vaizdas:FC Astana.png| FK Astana-1964
Vaizdas:FK Ženis.png|2021 m. Ženis


## Apranga
; Komanda rungtyniavo tradicine klubo apranga

; Aprangos gamintojai
*  Joma (2025 m.)

## Garsesni žaidėjai
*  ();
*  ();
*  ();

## Taip pat skaitykite
* Ženis FK (moterys) – apie klubo pagrindinę moterų komandą;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Globalsportsarchive
Vegerių šv. Jurgio bažnyčia

**Vegerių šv. Jurgio bažnyčia** – neišlikusi Romos katalikų bažnyčia, buvusi Akmenės rajono savivaldybėje, Vegerių kaime, netoli kelio , 1 km nuo Latvijos pasienio. Šv. Jurgio parapijos bažnyčią, stovėjusią buvusio miestelio šiauriniame pakraštyje, primena išlikusi senoji mūrinė koplytėlė ir tvora. Šventoriuje pastatytas metalinis kryžius su atminimo lentele. Šalia stūkso mūrinis sandėlys. Matomos už 0,4 km į šiaurės rytus įsikūrusios katalikų kapinės, kuriose tebesilaidoja vegeriškiai. Pro bažnyčią einantis kelias anksčiau buvo pagrindinis, vedantis į Latviją (dabar už šventoriaus – lauko kelias).

## Istorija

1766 m. kunigas Gudzevičius Vegerių miestelyje pastatydino pirmąją bažnyčią. 1803 m. bažnyčia atnaujinta. Joje stovėjo 8 registrų vargonai. 1828 m., švenčiant katalikų bažnyčios jubiliejinius metus, pastatytas mūrinis keturkampis kryžius su šventųjų statulomis. Buvo išlikęs ir kryžiaus statymo dokumentas, rašytas ne lenkų kalba, kaip anais laikais buvo įprasta, bet žemaitiškai.

Buvo Akmenės bažnyčios filija. 1861 m. ją vizitavo vyskupas Motiejus Valančius. Prie bažnyčios buvo klebonija su įvairiais ūkio pastatais. 1912 m. suteiktas savarankiškos šv. Jurgio parapijos statusas. 1938 m. prapijoje buvo 918 tikinčiųjų.

Prasidėjus Sovietų okupacijai, 1941 m. klebonas A. Krencius naujosios valdžios buvo suimtas ir 5 metus kalintas. 1944 m. vasarą Vegeriai pateko į Antrojo pasaulinio karo fronto liniją, beveik visi buvo sunaikinti. Subombarduota bažnyčia, neišliko ir klebonija.

Sovietmečiu vietoje bažnyčios sumūrytas grūdų sandėlis, išliko tik nusiaubtas koplytėlės mūras. 

Atkūrus Lietuvos Nepriklausomybę, veikė Vegerių šv. Jurgio parapija, neturėjusi bažnyčios. Nuo 1995 m. pamaldos laikytos laikinuose maldos namuose, vėliau – buvusio šventoriaus teritorijoje. Nuo 1998 m. įvesti šv. Jurgio atlaidai.

2015 m. per Jurgines šventoriuje pastatytas ir pašventintas metalinis kryžius, kurį nukalė seniūnaitis Antanas Raudys.

2023 m. Telšių vyskupo sprendimu nutraukta Vegerių šv. Jurgio parapijos veikla, ją prijungiant prie Naujosios Akmenės Šv. Dvasios atsiuntimo parapijos teritorijos. Pastaraisiais metais parapija traukėsi dėl mažėjančio gyventojų skaičiaus, šv. mišios buvo švenčiamos vos kelis kartus per metus.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vegerių Šv. Jurgio parapija *telsiuvyskupija.lt*
Tobyl FK

**Tobyl FK** arba **Kostanajaus „Tobol“** () – Kazachijos futbolo klubas iš Kostanajaus.

## Istorija
1967 m. įkurtas klubas. 2010 m. sezone tapo šalies čempionais. 2021 m. sezone antrą kartą klubo istorijoje tapo čempionais.

## Pasiekimai

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}

## Apranga
; Komanda rungtyniavo tradicine klubo apranga

; Aprangos gamintojai
*  Macron (2025 m.)

## Garsesni žaidėjai
*  ();
*  ();
*  ();

## Lietuviai
* Igoris Kirilovas, 2001–2002;
* Arūnas Klimavičius, 2014-2016;
* Deivydas Matulevičius, 2015-2016;
* Artūras Žulpa, 2016–2019;
* Vytautas Andriuškevičius, gynėjas 2019

## Taip pat skaitykite
* Tobyl FK (moterys) – apie klubo pagrindinę moterų komandą;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė  
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Kajsar FK

**Kyzylordos „Kajsar“** – Kazachijos futbolo klubas iš Kyzylordos.

## Istorija
1968 m. įkurtas futbolo klubas. 1999 ir 2019 m. iškovojo futbolo taurę. 2021 m. sezone aukščiausioje lygoje liko tryliktoje vietoje ir buvo perkelti į žemesnį divizioną. 2022 m. sezoną praleido Pirmoje lygoje, kur iškovojo antrąją vietą. Nuo 2023 m. sezono rungtyniavo aukščiausioje lygoje. 2024 m. sausio mėn. pasirodė pranešimai, kad klubo valdymo teisės parduodamos. 

## Pasiekimai

* Kazachijos II diviziono čempionas (1995, 2005 m.)

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}

## Emblema
Klubo emblemoje vaizduojamas vilkas. 


Vaizdas:KajsarFC.gif|Senoji emblema
Vaizdas:FC Kaisar.jpg|2010 m. logotipas
Vaizdas:Kaisar_logo.png|Dabartinis logotipas


## Apranga
; Komanda rungtyniavo tradicine klubo apranga

; Aprangos gamintojai
*  Adidas (2025 m.)

## Garsesni žaidėjai
*   ();
*   ();
*   ();

## Lietuviai
* Artūras Fomenka, puolėjas 2007, 2011–22?? m.
* Karolis Laukžemis, puolėjas, 2021 m.
* Algimantas Liubinskas, vyr. treneris 2011–2012 m.
* Valerijus Mižigurskis, puolėjas 2008 m.

## Taip pat skaitykite
* Kajsar FK (moterys) – apie klubo pagrindinę moterų komandą;

## Išnašos

## Nuorodos
* **[ Oficiali klubo svetainė]**
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Globalsportsarchive
Okžetpes FK

**Okžetpes FK** arba **Kokšetau „Okžetpes“** () – Kazachijos futbolo klubas iš Kokšetau.Namų rungtynes žaidžia „Okžetpes“ stadione, talpinančiame 4 500 žiūrovų. Kurį laiką rungrtyniavo Stepnogorske.

## Istorija
Nuo 1992 m. sezono varžėsi Kazachstano aukščiausioje lygoje. 2010 m. sezone tarp dvylikos dalyvių liko paskutinėje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną. 2011 m. sezoną praleido Pirmoje lygoje (II), kur iškovojo antrąją vietą. 2012 m. sezone žaidė premjer lygoje, tačiau tarp keturiolikos dalyvių liko paskutinėje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną. Nuo 2013 m. sezono varžėsi pirmoje lygoje (II). 2014 m. sezone tapo Pirmos lygos nugalėtojais. Nuo 2015 m. sezono rungtyniavo Premjer lygoje. 2017 m. sezone tarp dvylikos dalyvių Premjer lygoje liko paskutiniai ir iškrito į žemesnį divizioną. 2018 m. sezoną praleido Pirmoje lygoje, tapo jos nugalėtojais ir pateko į aukštesnė pakopą.

2024 m. sezone žaidė Pirmoje lygoje, tapo nugalėtojais. Nuo 2025 m. sezono rungtyniavo Premjer lygoje.

## Emblema
 

Vaizdas:FC Okzhetpes.gif|Senoji emblema
Vaizdas:FK_Okžetpes_Kôkšetau.png|Dabartinis logotipas


## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia mėlyna apranga. 

## Pasiekimai
* Kazachijos TSR čempionas (1967 m.)

## Sezonai

|}

## Lietuviai
* Georgas Freidgeimas, 2017 m.
* Deimantas Petravičius, 2019 m.

## Taip pat skaitykite
* Okžetpes FK (moterys) – apie klubo pagrindinę moterų komandą;

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė]
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Globalsportsarchive
Jošino kalnai

**Jošino kalnai** () – kalnuota teritorija Naros prefektūros centre, Jošino savivaldybėje (). Jis tęsiasi šiaurės pietų kryptimi nuo Jošino upės iki Ominės kalno. 

Regionas garsus savo sakurų žydėjimu ir gausiomis maldyklomis, kurios susietos piligriminiais keliais. Sudaro dalį Jošino Kumano nacionalinio parko. 2004 m. kalnai buvo įtraukti į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą kaip dalis Kii kalnų šventviečių ir piligrimų kelių.

## Aprašymas
VII a. Japonijoje susiformavo nauja sinkretinė religija šiugendo, kuri absorbavo budizmo ir šintoizmo idėjas ir sujungė jas su kalnų garbinimu. Šios religijos įkūrėjas En-no-Giodžia atnešė šią religiją į Kii kalnus, kurie buvo labai tinkami praktikuoti ezoterines praktikas ir garbinti kalnus. Nusistovėjo piligriminis kelias į Ominės kalną, čia ėmė dygti maldyklos, kuriuose apsigyveno vienuoliai jamabušiai. Jošino kalnai buvo siejami su svarbiausia šiugendo dievybe Dzao Gongenu.

Be to, Naros laikotarpiu Jošino kalnai tapo svarbia aristokratų pamėgta natūralios gamtos vietove, nes buvo į pietus nuo tuometinės sostinės Naros. Heiano laikotarpiu čia pradėtos masiškai sodinti sakuros. Manoma, kad sakuros yra Dzao Gongeno šventasis medis. Jošino sakurų grožis buvo apdainuotas japonų klasikinėje poezijoje. Apie jas rašė garsus XII a. japonų poetas Saigio. Čia 1594 m. sakuromis žavėjosi Japonijos valdovas Tojotomis Hidejošis.

XX a. kadaise gausūs sakurų plotai buvo pakeisti kriptomerija ir kitais medžiais. Tačiau nuo 2009 m. vietos gyventojų pastangomis bandoma atsodinti kuo daugiau sakurų. Nuo senovės sakuros buvo išdėstytos keturiomis grupėmis, skirtinguose aukščiuose, kad lankytojai galėtų gėrėtis jomis skirtingu metu. Tos grupės yra iki šiol: 
* aukštyn į kalną septyniais vingiais kyla Šimosembon (); 
* vėliau prasideda Nakasembon () su gausiomis šventvietėmis, tokiomis kaip Jošimidzu maldykla ir Kimpuendži; 
* aukščiau yra Kamisembon () su Mikumario maldykla; 
* Okusembon () grupės svarbiausia šventvietė yra Kimpu maldykla.  

## Pasaulio paveldas
2004 m. Jošino kalnai ir keturios čia esančios šventvietės įtrauktos į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą:
* Mikumario maldykla ();
* Kimpu maldykla ();
* Jošimidzu maldykla ();
* Kimpusendži ().

## Nuotraukos

File:Yoshimizu-jinja Yoshino Nara04.n3200.jpg|Jošimidzu maldykla
File:Kinpusenji Yoshino Nara02n4272.jpg|Kimpusendži šventykla
File:Myohoden Yoshino Nara01n4272.jpg|Mioho rūmai
File:Chikurinin Yoshino Nara04n4272.jpg|Čikurinino šventykla
File:Tonanin Yoshino Nara03n4272.jpg|Tonaninas
File:Kizoin Yoshino Nara01n3200.jpg|Kidzoinas
File:Yoshino Mikumari Shrine Main Hall 001.jpg|Mikumario maldykla
File:Konbu Shrine, Yoshino02.JPG|Kimpu maldykla
File:Saigyo-an Yoshino Nara01n4272.jpg|Saigio buveinė


## Išnašos
Aktôbe FK

**Aktôbe FK** arba **Aktobės FK** () – Kazachijos futbolo klubas iš Aktobės.

## Istorija
Klubas įkurtas 1967 m. Nuo 1992 m. sezono rungtyniavo Kazachstano aukščiausioje lygoje. 2020 m. gruodžio mėn. vyr. treneriu tapo Aliaksejų Bagą, buvęs „Žalgirio“ strategas.

2024 m. rugsėjo 29 d. „Aktôbe“ futbolininkai nugalėjo varžovus rezultatu 2-1 ir iškovojo šalies futbolo taurę.

## Emblema

Vaizdas:FK_Aktobe-Lento_Logo_2000-2004.png|Emblema 2000–2004 m.
Vaizdas:FC Aktobe-Lento.png|Logotipas 2005–2009 m.
Vaizdas:FK_Aktobe_logo_2009.png|Logotipas nuo 2009 m.


## Pasiekimai

* Kazachijos II diviziono čempionas (2000)
* Kazachijos TSR čempionas (1966, 1981, 1991 m.)
* Kazachijos TSR taurės laimėtojas (1991 m.)

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}

## Apranga
; Komanda rungtyniavo tradicine klubo apranga

; Aprangos gamintojai
*  Adidas (nežinomi metai)

## Lietuviai
; lietuviai
*  Artūras Fomenka, puolėjas (2004 m.)
*  Arūnas Klimavičius, gynėjas (2012–2013 m.)
*  Pavelas Leusas, (2005 m.)
*  Artūras Žulpa, saugas (2014–2015, 2021-2023 m.)

## Garsesni žaidėjai
; užsieniečiai
*  Hugo Vidémont (2022–2023 m.)

## Išnašos

## Nuorodos
* **[https://fc-aktobe.kz/ Oficiali klubo svetainė]** 
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Ordabasy FK

:: *Apie 1992–1996 m. gyvavusį klubą žr. [[SKIF Ordabasy Šymkent]]*.

**Ordabasy FK** arba **Šymkento „Ordabasy“** – Kazachijos futbolo klubas iš Šymkento.

## Istorija
Dabartinis klubas įkurtas 2000 m. Rungtyniavo Prenjer lygoje. 2023 m. sezone tapo šalies čempionais. 

## Emblema

Vaizdas:FC Ordabasy.gif | Senoji emblema
Vaizdas:Ordabasynew.gif|2010 m. logotipas
Vaizdas:Ordabasy_logo_2017.png|2017 m. logotipas


## Apranga
; Komanda rungtyniavo tradicine klubo apranga

; Aprangos gamintojai
*  Puma (2025 m.)

## Pasiekimai

* I diviziono čempionas (1998, 2002 m.)
* Kazachijos TSR čempionas (1951, 1952, 1953, 1975, 1980, 1985, 1986, 1987 m.)
* Kazachijos TSR taurės laimėtojas (1949, 1955, 1984, 1985, 1987 m.)

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}

## Lietuviai
* Valerijus Mižigurskis, puolėjas 2009 m.
* Simas Skinderis, vartininkas 2008 m.
* Saulius Širmelis, vyr. treneris 2014 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Jelimaj FK

**Jelimaj FK** arba **Semėjaus „Jelimaj“** () – Kazachijos futbolo klubas iš Semėjaus miesto.

## Istorija
Klubas įkurtas 2023 m. Tais pačiais metais debiutavo Pirmoje lygoje ir tapo nugalėtojais.

2024 m. sezone debiutavo aukščiausioje lygoje, kur užėmė šeštąją vietą.

## Pasiekimai
;  Pirma lyga:
* **Nugalėtojai (1):** 2023 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

### Spalvinė gama

## Apranga
; Komanda rungtyniavo tradicine klubo apranga

; Aprangos gamintojai
*  Puma (2025 m.)

## Garsesni žaidėjai
*  Serikžanas Mužikovas ();
*  Romanas Murtazajevas ();
*  Ramazanas Orazovas ();
; Užsieniečiai
*  Edarlyn Reyes, puolėjas;
*  Nemanja Ćalasan, gynėjas;
*  Samuel Odeoyibo, gynėjas; rungtyniavo Lietuvoje;
*  Maksymas Kovalis, vartininkas;
*  Euloge Placca Fessou, puolėjas;

## Taip pat skaitykite
* Jelimaj FK (moterys) – apie klubo pagrindinę moterų komandą;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive