open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sukotajaus istorinis parkas

**Sukotajaus istorinis parkas** () – XIII–XIV a. Sukotajaus karalystė sostinės liekanos šiaurės Tailande. Istorinio miesto griuvėsiai yra 12 km į vakarus nuo šiuolaikinio Tailando miesto Sukotajaus.

1961 m. miesto liekanos buvo paskelbtos saugoma teritorija, o 1976 m. pradėti restauravimo darbai. 1988 m. istorinis parkas buvo oficialiai atidarytas lankytojams. 1991 m. parkas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Istorija
Miestą 1238 m. įkūrė khmerai ir pradžioje jis vadinosi „Laimės žydėjimas“. 120 metų Sukotajus buvo to paties pavadinimo karalystės sostinė.

Miestas iš visų pusių buvo apsuptas sienos, pietinė ir šiaurinė sienos buvo 1,81 km ilgio, o vakarinė ir rytinė – 1,4 km. Iš viso 70 km² plote aptikta apie 200 istorinių objektų. Kiekvienos miestą supančios sienos centre buvo vartai, kiemo viduje – karaliaus rūmai ir 26 šventyklos. Pati didžiausia iš jų buvo Vat Mahatato (Wat Mahathat) šventykla.

## Įžymiausios vietos
* Vat Mahatato šventyklą sudaro bokštas–šventykla ir stūpos. Keturkampis centrinis bokštas į viršų siaurėja ir įgauna apvalią formą, kurios viršuje yra smaigalys. Aplink bokštą išdėstytos nedidelės stūpos, o jų centre didelė sėdinčio Budos statula. Anksčiau šventyklą juosė vandens kanalas.
* Vat Sandafadaengas (Wat San Da Pha Daeng) – (XII a.) šventykla, seniausias Sukotajaus pastatas, kurio prangas padarytas iš laterito.
* Vat Sičumo (Wat Si Chum) šventykla. Šventykloje yra didžiulė 11 m aukščio Budod statula Fračana (Phra Achana).
* Khmerų Vat Sisavajo (Wat Si Sawai) šventykla. Pradžioje ši šventykla buvo skirta Šivai, bet vėliau buvo perdaryta.

## Galerija

Vaizdas:Sukhothai historical park1.jpg|Vat Mahatato šventykla.
Vaizdas:Phra Achana Wat Si Chum.jpg|Vat Sičumo šventykla.
Vaizdas:Wat Phra Phai Luang.jpg|Vat Sisavajo šventykla.
Vaizdas:Phra Achana Hand.jpg|Budos ranka Vat Sičumo šventykloje.
Histparksukhothai.png|Sukotajaus parko planas


## Taip pat skaitykite
* Tailando valdovai

## Išnašos

## Nuorodos
* UNESCO oficialus puslapis
* Sukhothai Historical Park
Erlėnų senovės žemdirbystės vieta

**Erlėnų senovės žemdirbystės vieta** (saugotinas kultūros paveldo objektas) – ankstyvosios žemdirbystės laukai šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Erlėnų kaime (Imbarės seniūnija), 1,0 km į šiaurę nuo tilto per Erlos upelį kelyje Salantai-Skuodas, 150 m į vakarus nuo upės ir 10 m į rytus nuo kelio.

## Vieta

Erlos slėnio terasoje abipus buvusio bevardžio upelio kanalo 3,8 ha plote išliko per 20 akmenų krūsnių ir keletas akmenų aptvarų. Krūsnių skersmuo 2–3 m, aukštis – 0,1–0,5 m. Jos krautos dažniausiai vienoje eilėje po kelias, o kai kurios jungiasi į aptvarus, kurie nėra pilnai susiformavę. Aptvarų ilgis nuo 4 iki 30 m, plotis iki 4–5 m, aukštis 0,1–0,5 cm. Rytinėje dalyje esantys aptvarai stambesnių akmenų, apkerpėję. Vakarinės dalies aptvarai pasidengę žemės ir velėnos sluoksniu; tarp jų yra 20 m skersmens ir 0,5 m paaukštėjimas, primenantis pilkapį. 

## Istorija

Iki XVI a. Valakų reformos Erlos upės slėnyje plytėjo ankstyvosios žemdirbystės laukai. Valakų reformos metu jie atsidūrė už valakais išskirstytų ariamos žemės sklypų ir buvo priskirti prie bendro naudojimo žemės – pievų ir ganyklų. Tarpukario žemės reformos metu senovės žemdirbystės laukai buvo suskaidyti į sklypus ir išdalinti ūkininkams, kurie akmenų apvarus ir krūsnis pradėjo ardyti ruošdami dirvą arimui.  Didžiąją dalį krūsnių ir aptvarų sunaikino pokario melioracija ir tik maža dalis buvo išsaugota kaip geologinis draustinis – Erlėnų riedulynas (įkurtas 1971 m.).  

Akmenų krūsnys buvo laikomos pilkapiais ir vadintos Erlėnų pilkapynu, tačiau į saugomų kultūros paminklų sąrašus neįrašytos. Objektas vertingas kaip archeologinė ir istorinė vieta, liudijanti apie senovės žemdirbystės laukų sistemas ir žemės dirbimo tradicijas. 

### Tyrimai
Vietą 1939 m. išaiškino ir žvalgė Vytauto Didžiojo kultūros muziejaus darbuotojas Pranas Baleniūnas. 2002–2004 m. žvalgė Vilniaus universiteto ir Kretingos muziejaus archeologinė ekspedicija (vadovas Algimantas Merkevičius), kurioje dalyvavo Estijos archeologas Valteris Langas (Tartu universitetas). 2003–2004 m. kartografavo ir apmatavo Renaldas Augustinavičius (Kultūros paveldo centras).

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Senųjų žemdirbystės laukų Kretingos ir Skuodo rajonuose archeologiniai žvalgymai, 2002 m.
*Šiaurės vakarų Lietuvos senųjų laukų žvalgymai, 2003 m.
*Senųjų žemdirbystės laukų žvalgymai Kretingos ir Skuodo rajonuose, 2004 m.
Adzva

**Adzva** (, ) – upė Rusijoje, Archangelsko srityje ir Komijos Respublikoje; Usos dešinysis intakas (Pečioros baseinas). Išteka iš Vaniuk-ty ežero, teka per Didžiosios Žemės tundrą išilgai Černysovo kalvagūbrio šiaurės vakarų šlaito.

Adzvos baseine yra 5332 ežerai, kurių bendras plotas 353 km². Į upę suteka 307 intakai, didžiausias – Chosedajus (dešinysis).

Apie 8 metų mėnesius upė būna užšalusi. Upėje veisiasi atlantinės lašišos, žvejyba uždrausta. Ties vieta, kur upė kerta Komių Respublikos sieną trykšta Pyvma Šoro karštosios versmės.

## Šaltiniai
Umberto I

**Umberto I** (pilnas vardas *Umberto Ranieri Carlo Emanuele Giovanni Maria Ferdinando Eugenio di Savoia*) (1844 m. kovo 14 d. – 1900 m. liepos 29 d.) buvo antrasis suvienytos Italijos karalius. Šį titulą jis išlaikė iki pat mirties 1900 m. liepos 29 d.

## Biografija

Umberto I gimė Turine. Jo tėvas buvo pirmasis Italijos karalius Viktoras Emanuelis II, motina – *Austrijos Adelaidė*. Dalyvavo ir pasižymėjo 1859 m. ir 1866 m. karuose su Austrija. Po tėvo mirties 1878 m. Umberto I perėmė Italijos karaliaus sostą. 1881 m. O. Bismarko įtakotas, įtraukė Italiją į Trilypę Sąjungą. Stiprino šalies kariuomenę, pradėjo kurti Italijos imperiją. XIX a. devintame dešimtmetyje prie Italijos prijungė Eritrėją ir dalį Somalio. 1896 m. pralaimėjo 1895 m. pradėtą pirmąjį Italijos karą su Etiopija. Dėl socialinių Italijos problemų (valstiečių skurdo pietų Italijoje, ginkluoto susidorojimo su darbininkų judėjimu), šalyje išaugus įtampai, padidėjus emigracijai, ėmė aktyviai veikti socialistai ir anarchistai. Karalius buvo ypač nemėgiamas šalies anarchistų. Šios grupės atstovas Gaetano Bresci, keršydamas už 1898 m. susidorojimą su Milane įvykusių riaušių dalyviais, jį nužudė. Karalius buvo palaidotas Romos panteone, jo vardu pavadinta daug šalies įstaigų, pastatų, gatvių.

## Šeima
Nuo 1868 metų buvo vedęs savo pusseserę Margaritą Savojietę. Sutuoktiniai turėjo vienintelį sūnų − būsimąjį karalių Viktorą Emanuelį III (1869−1947).

## Šaltiniai

## Nuorodos
Alatyris (upė)

**Alatyris** (, , ) – upė Rusijoje; Suros kairysis intakas. Prasideda Pavalgio aukštumoje, Žemutinio Naugardo srityje. Teka į rytus per Mordoviją, pačiame žemupyje – per Čiuvašiją. Įteka į Surą ties Alatyrio miestu.

Didžiausi intakai: Rudnia, Insaras (dešinieji).

Miestai prie Alatyrio upės – Ardatovas, Alatyris.

## Šaltiniai
Alatyris

**Alatyris** (, ) – miestas Rusijoje, pietų Čiuvašijoje, prie Suros ir Alatyrio upių santakos. Rajono centras.

Greta eina Uljanovsko-Žemutinio Naugardo plentas, yra geležinkelio stotis prie Kazanės-Penzos geležinkelio. Oro uostas. Medžio apdirbimo, elektrotechnikos, baldų, tekstilės, avalynės, maisto pramonė. Dendrariumas. Yra 1552 m. pastatyta tvirtovė, gausu XVIII–XIX a. cerkvių, vienuolynų ir soborų.

## Istorija

Miesto teisės nuo 1780 m.

## Šaltiniai
Solsberis (Dominika)

**Solsberis** () – gyvenvietė vakarinėje Dominikos Sandraugos dalyje, Karibų jūros pakrantėje.

Kreolų kalba gyvenvietė buvo vadinama *Barroui*, bet XX a. prasidėjus salos kolonizavimui, pradėtas vartoti angliškas pavadinimas Solsberis. 1929 m. pastatyta Romos katalikų bažnyčia. 6-ame ir 7-ame dešimtmečiuose itin svarbi tapo bananų pramonė.

1976 m. rugpjūčio 29 d. Dominikos premjeras Patrick Roland John pasirašė Solsberio deklaraciją, kuri skelbė salos nepriklausomybės idėją, kurią šalis gavo po dvejų metų.

## Išnašos
Leutajus

**Leutajus** (( arba Tamarača II ()) g. ? – m. 1399 m.) – Fraruangų dinastijos septintasis Sukotajaus karalystės karalius, karaliaus Litajo sūnus.

## Gyvenimas ir valdymas
Mažai žinomą apie šį karalių. Karaliaus Leutajus šalį valdė kaip Ajutajos karalystės vasalas. 1399 m. mirus karaliui, sostą paveldėjo jo sūnus, princas Saileutajus.

## Išnašos

## Nuorodos
* Karalius Leutajus  
* Sukotajaus karalystės istorija
Haris Poteris ir Mirties relikvijos (muzika)

** ''Haris Poteris ir Mirties relikvijos*** yra būsimas originalus [[Haris Poteris ir Mirties relikvijos (filmas)|to paties pavadinimo dviejų dalių filmo]] *'garso takelis*'. Pirmosios dalies garso takelio kompozitorius yra [[Alexandre Desplat]], o jo aranžuotojas yra [[Conrad Pope]]. Antrosios *Mirties relikvijų'' dalies kompozitorius yra vis dar nežinomas.

## Takelio muzikos sąrašas
### 1 dalis
# "Obliviate" 3:01
# "Snape to Malfoy Manor" 1:58
# "Polyjuice Potion" 3:32
# "Sky Battle" 3:48
# "At the Burrow" 2:35
# "Harry and Ginny" 1:43
# "The Will" 3:39
# "Death Eaters" 3:14
# "Dobby" 3:48
# "Ministry of Magic" 1:46
# "Detonators" 2:23
# "The Locket" 1:52
# "Fireplaces Escape" 2:53
# "Ron Leaves" 2:35
# "The Exodus" 1:37
# "Godric's Hollow Graveyard" 3:15
# "Bathilda Bagshot" 3:54
# "Hermione's Parents" 5:50
# "Destroying the Locket" 1:10
# "Ron's Speech" 2:16
# "Lovegood" 3:27
# "The Deathly Hallows" 3:17
# "Captured and Tortured" 2:56
# "Rescuing Hermione" 1:50
# "Farewell to Dobby" 3:43
# "The Elder Wand" 1:36
#### Riboto tiražo papildomas diskas
# "Voldemort"
# "Grimmauld Place"
# "The Dumbledores"
# "The Tale of the Three Brothers"
# "Bellatrix"
# "My Love Is Always Here"

## Šaltiniai
Jérôme Romain

**Jérôme Romain** (g. 1971 m. birželio 12 d.) – Dominikos ir Prancūzijos lengvaatletis, kuris specializavosi šuolio į  tolį ir trišuolio rungtyse.

Nors gimė Prancūzijai priklausančioje San Marteno saloje, sportininkas karjerą pradėjo atstovaudamas Dominikos salą. 1995 m. pasaulio čempionate lengvaatletis iškovojo pirmąjį ir kol kas vienintelį šalies medalį – trišuolio rungtyje Romain pelnė bronzą. 1996 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkas pateko į finalą, bet jame nebegalėjo tęsti kovos ir neužfiksavo jokio rezultato. 1999 m. gavo Prancūzijos pilietybę ir pradėjo atstovauti jai, bet žymesnių pasiekimų neužfiksavo.

2008 m. Romain tapo Dominikos lengvosios atletikos nacionalinės rinktinės treneriu 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, bei gavo teisę nešti Dominikos vėliavą atidarymo ceremonijoje.

## Nuorodos
* Jérôme Romain IAAF svetainėje
Atėnų klasikinis maratonas

**Atėnų klasikinis maratonas** – kasmetinis maratono bėgimas Graikijos sostinėje Atėnuose, viskantis nuo 1972 m. Varžybų metu taip pat vyksta 5 km ir 10 km sportinio ėjimo rungtys, bei nacionalinis Graikijos maratono čempionatas. Kasmet Atėnų klasikinis maratonas sutraukia apie 8000 - 10000 sportininkų. Pusė distancijos yra kilimo į kalną, todėl Atėnų klasikinis maratonas laikomas sunkiausiu tarp žymių pasaulio maratonų. Varžybų finišas vyksta Panethenaiko stadione, pastatytame 1896 m. vasaros olimpinėms žaidynėms.

2010 m. spalio 31 d. moterų maratono bėgimą laimėjo ir čempionato rekordą pasiekė lietuvių bėgikė Rasa Drazdauskaitė.

## Šalys pagal laimėjimų skaičių

## Išnašos

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
Chininmedis

**Chininmedis** (*Cinchona*) – raudinių (*Rubiaceae*) šeimos augalų gentis. Sudaro apie 40 rūšių, paplitusių Pietų Amerikos tropinėse srityse.

Būdingi visžaliai, iki 25 m aukščio medžiai, rečiau krūmai. Lapai dideli, beveik kiaušiniški arba plačiai lancetiški. Žiedai susitelkę šluotelėmis, kvapūs, rausvi arba gelsvai balti, panašūs į alyvos. Vaisius – daugiasėklė dėžutė. Chininmedžio žievėje yra apie 30 alkaloidų rūšių (chinino, chinidino). 1820 m. iš žievės išskirtas grynas chininas. Žievės preparatai tapo svarbiu vaistu, gydančiu nuo maliarijos. Taip pat turi antiparazitinį, kraujospūdį normalizuojantį, antibakterinį, nervus raminantį poveikį.

## Rūšys

* Raudonasis chininmedis (*Cinchona pubescens*)
* Tikrasis chininmedis (*Cinchona calisaya*)
* *Cinchona ledgeriana*
* *Cinchona officinalis*
* *Cinchona fruticosa*
* ir kt.

## Šaltiniai
2008 m. Formula Renault 2.0 Italia sezonas

**2008 m. Formula Renault 2.0 Italia sezonas** buvo 9-as Formula Renault 2.0 Italia sezonas. Prasidėjo balandžio 11 d. Vallelunga trasoje ir baigėsi spalio 12 d. Monzoje. Lapkričio 1–2 d. Imolos trasoje vyko **Formula Renault 2.0 Italia Winter Cup** () važiavimai. Čempionato nugalėtoju tapo norvegas Pål Varhaug, o „Winter Cup“ – italas Daniel Mancinelli.

Šiame čempionate pirmą kartą dalyvavo ir lietuvių sportininkas – Kazimieras Vasiliauskas. Važiavo 8 iš 14 lenktynių, pelnė 30 taškų ir užėmė 21 vietą. Žiemos taurės važiavimuose pelnė vieną pergalę, tačiau bendroje įskaitoje liko antras.

## Lenktynininkai ir komandos

## Tvarkaraštis

Sezonas susidėjo iš 7 etapų po 2 lenktynes. Nurodyta pirmų lenktynių data nebūtinai sutampa su kvalifikaciniais važiavimais:

„Winter Cup“ čempionatas buvo surengtas lapkričio 1–2 dienomis Imolos trasoje. Jis buvo sudarytas iš dviejų lenktynių po 30 minučių. Pirmų lenktynių starto pozicijos buvo nustatytos kvalifikaciniais važiavimais, antrų – pagal pirmųjų rezultatus. Taškai skiriami taip pat, kaip ir įprastame čempionate.

## Įskaitos

2008 m. sezone lenktynininkams taškai buvo skiriami tokia tvarka:

### Lenktynininkai

### Komandos

### Winter Cup
Taškai skiriami taip pat, kaip ir įprastame čempionate.

## Šaltiniai
Atvelykis

**Atvelykis** arba **Velykėlės** – pirmasis sekmadienis po Velykų, aštuntoji diena po Kristaus prisikėlimo, užbaigianti velykinę savaitę. Krikščionybėje vadinamas **Tomo sekmadieniu**. Teigiama, kad tą dieną prisikėlęs Jėzus Kristus pasirodė apaštalams ir suteikė jiems galią atleisti nuodėmes.

## Lietuviški papročiai
Pagal lietuvių liaudies tradicijas iki Atvelykio būtinai reikėdavo aplankyti savo krikštavaikius, apdovanoti juos margučiais ir kitomis dovanomis. Per Atvelykį pasimatoma su giminėmis, jeigu dėl kažkokių priežasčių nepavyko pasimatyti per Velykas. Šią dieną vėl dažomi kiaušiniai (anksčiau kaime dažydavo visus kiaušinius, kuriuos per savaitę sudėjo vištos), ridenami margučiai, supamasi sūpynėse. Kiaušinius per Atvelykį daužo tik vaikai. Tądien daugiausiai dėmesio skiriama vaikams, todėl Atvelykis kartais vadinamas vaikų Velykomis arba Velykėlėmis.

## Šaltiniai
Komių-permių apygarda

**Komių-permių apygarda** (, ) – speciali teritorija Rusijoje, Permės krašto šiaurės vakaruose. Administracinis centras – Kudymkaras.

Iki 2005 m. gruodžio 1 d. tai buvo atskiras Rusijos Federacijos objektas Permės srities sudėtyje (vadintas Komių-permių autonomine apygarda).

## Geografija

Teritorija išsidėsčiusi Priešuralėje, Kamos aukštupio baseine. Būdingas paviršius – kalvota lyguma, vakaruose iškilusi Kamos aukštupio aukštuma (aukštis iki 280 m). Klimatas vidutinių platumų, žemyninis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra svyruoja tarp -15 ir -17 °C, liepos mėnesio – 17-18 °C. Metinis kritulių kiekis – apie 500 mm. Teritoriją kerta Kamos upė su intakais (Kosa, Vesliana, Timšeras, Inva, Velva ir kt.). 4/5 apygardos dengia miškai – daugiausia tamsioji eglių taiga.

## Ūkis

Verčiamasi daugiausia miškų ūkiu, medienos kirtimu ir apdirbimu, maisto, lengvąja, metalo apdirbimo pramone. Vietomis auginami javai, linai. Gyvulininkystė.

## Gyventojai

2002 m. 59 % apygardos gyventojų sudarė komiai-permiai, 38,2 % – rusai, yra totorių, ukrainiečių, baltarusių.

Didesnės gyvenvietės:
* Kudymkaras – 30,7 tūkst. gyv.
* Gainai – 5,4
* Jurla – 4,2

## Šaltiniai
Iskija

**Iskija** – Italijos vulkaninė sala Tirėnų jūroje, šiauriniame Neapolio įlankos pakraštyje. Sala trapecijos formos, 10 km iš rytų į vakarus, 7 km iš šiaurės į pietus, 34 km salos perimetras, salos plotas 46,3 km², atstumas nuo nuo Neapolio yra 30 km. Sala kalnuota, aukščiausias kalnas yra Epomeo (788 m). Saloje gyvena daugiau nei 60 tūkst. žmonių.

Iskija Portas yra didžiausias miestelis saloje. Kiti miesteliai: Barano d’Iskija, Kasamikiola Termė, Forijas, Lako Amenas ir Serara Fontana.

Pagrindinis verslas yra turizmas, ypač karštųjų versmių sanatorijos.

2017 m. rugpjūčio 21 d. salą sudrebino 4.2 stiprumo žemės drebėjimas. Jo metu žuvo 2 žmonės ir 42 buvo sužeisti.

2022 m. lapkričio 26 d. dėl stipraus lietaus prasidėjusios nuošliaužos saloje pražudė 7 žmonės, dar 5 žmonės dingo.

## Nuorodos
* Ischia Guide by ischia.us  (Anglų k.)
* Ischia Guide  (Anglų k.)
* Ischia weather station (Anglų k.)
* Ischia Photos with maps  (Anglų k.)
* Ischia Artistic Photos  (Italų k.)
* Last Minute Ischia (Anglų k.)
* Archaeology of Ischia  (Italų k.)
* Botanical Garden of Ischia (Italų k.)

## Šaltiniai
Entalpija

**Entalpija** – visos termodinaminės sistemos energijos išmatavimas. Į ją įeina vidinė energija, kuri yra reikalinga sukurti sistemai ir energijos kiekis, kuris yra reikalingas sukurti vietai, kur išstumiama aplinka ir sukuriamas sistemos tūris bei slėgis.

Entalpija yra termodinaminis potencialas. Ji yra būsenos lygtis ir ekstensyvusis dydis. Entalpijos matavimo vienetas SI sistemoje yra džaulis, bet kitur, istoriškai naudojama ir kalorija.

Entalpija yra tinkama sistemos energijos išraiška daugumoje cheminių, biologinių ir fizikinių matavimų, nes ji suprastina tam tikrus energijos perdavimo aprašymus.

Visos sistemos entalpijos *H* negalima tiesiogiai išmatuoti. Todėl entalpijos pokytis Δ*H* yra žymiai naudingesnis dydis negu absoliučioji jos vertė. Sistemos Δ*H* yra lygi nemechaninių jėgų darbui ir suteiktos šilumos sistemai sumai.
Libijos karas

**Libijos karas** (arba **Samdinių sukilimas, Karas be paliaubų**) – Kartaginos samdinių Libijoje sukilimas prieš Kartaginą 241–237 m. pr. m. e.

## Istorija
Sukilimas prasidėjo po Pirmojo Pūnų karo. Prie samdinių netrukus prisidėjo Šiaurės Afrikos gyventojai libiai, numidai ir kitos gentys. Samdiniai reikalavo išmokėti algas, o vietos gyventojai, kentėję nuo didelių mokesčių, juos rėmė.

Libijos kare dalyvavo apie 20 000 samdinių ir apie 70 000 vietos gyventojų. Maištininkai laimėjo keletą pergalių ir užėmė Tunetą. Sukilimas išsiplėtė ir persimetė net į Sardiniją. Kartaginoje buvo paskelbta visuotinė piliečių mobilizacija. 238 m. pr. m. e. Kartaginos karvedys Hamilkaras Barka išstūmė maištininkus į sunkiai pereinamas vietas ir sunaikino apie 40 000 žmonių. 237 m. pr. m. e. sukilimas buvo galutinai numalšintas.

## Šaltiniai
Boromapanas

**Boromapanas** (( arba Tamarača IV ()) g. ? – m. 1438 m.) – Fraruangų dinastijos devintasis ir paskutinis Sukotajaus karalystės karalius, karaliaus Saileutajaus sūnus.

## Gyvenimas ir valdymas
Mažai žinomą apie šį karalių. Karaliaus Boromapanas šalį valdė kaip Ajutajos karalystės vasalas.

1419 m. mirus karaliui Saileutajui, kovą dėl sosto pradėję du broliai šalyje sukėlė neramumus. Ajutajos karalystės karalius Intaračas su armija patraukė link Sukotajaus, kad įvestų tvarką vasalo karalystėje. Užteko tik pademonstruoti armijos jėgą, kad broliai išspręstų savo nesutarimus. Sostą užėmė karalius Boromapanas, pasivadinęs Tamaraču IV.

1438 m. mirus karaliui Boromapanui, Sukotajaus karalystė buvo prijungta prie Ajutajos karalystės ir tapo jos provincija.

## Išnašos

## Nuorodos
* Karalius Saileutajus 
* Sukotajaus karalystės istorija
Librairie Larousse

**Laruso leidykla** () – leidykla Paryžiuje. Iki 1869 m. vadinosi „Librairie Larousse et Boyer“.

## Istorija
1852 m. leidyklą įsteigė Pjeras Larusas ir Augustinas Bojeris. Nuo 1984 m. priklausė Europos leidybinei organizacijai *„Compagnie europėenne de publication C. E. P.“* (nuo 1986 m. *„C. E. P. Communication“*), nuo 1988 m. – *„Groupe de la Cite“*, nuo 1998 m. – koncernui *„[[Vivendi]]“*, nuo 2004 m. – *„[[Hachette Livre]]“*. 

Leidžia daugiausia enciklopedijas, žodynus, mokslinius veikalus, šakines enciklopedijas: medicina,žemės ūkis, istorija, tapyba, muzika, dvikalbius ir specializuotus žodynus, klasikinės literatūros rinkinius. 1907–1958 m. (su pertrauka 1941–1947 m.) leido žurnalą Larousse mensuel illustrė. 

## Svarbiausi leidiniai
* Didysis universalus XIX žodynas / *Grand Dictionnaire universel du XIX<sup>e</sup> siècle*, 17 t. 1863–1876 m.
* Naujasis iliustruotas Larusas / *Nouveau Larousse Illustré*, 7 t. 1897–1904 m., papildymų 1 t. 1906 m.
* Didysis Larusas 10 t. / *Grand Larousse encyclopédique en dix volumes*, 1960–1964 m., papildymų 1 t. 1968 m.
* Didžioji enciklopedija / *La Grande encyclopédie*, 21 t. 1971–1978 m.
* Mažasis iliustruotas Larusas / *Le Petit Larousse Illustré*, nuo 1905 m., vienatomis, kasmet po 1 tomą ir atnaujintą leidimą.
* Mažasis Larusas / *Le Petit Larousse*, nuo 1906, vienatomis, kasmet po 1 tomą ir atnaujintą leidimą.
* Didysis Laruso enciklopedinis žodynas / *Le Grand Dictionnaire encyclopédique Larousse*, 1982–1985 m.
* Didysis prancūzų kalbos Larusas / *Le Grand Larousse de la langue française*, 1971–1978 m.
* Prancūzų kalbos Larusas – Lexis / *Larousse de la langue française – Lexis*, 1975 m.
* Mažieji Laruso klasikai / *Petits classiques Larousse*.
* Klasika jaunimui / *Classique juniors*.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Éditions Larousse svetainė prancūzų kalba
Bandžulio tarptautinis oro uostas

**Bandžulio tarptautinis oro uostas** (IATA kodas: **BJL**, ICAO kodas: **GBYD**) – pagrindinis Gambijos sostinės Bandžulio tarptautinis oro uostas.

2004 m. oro uostas aptarnavo 967 719 keleivius.

Šį oro uostą NASA pasirinko kaip jų kosminių lėktuvų avarinių atvejų nusileidimo tašką.

## Šaltiniai
Licencinė sutartis

**Licencinė sutartis** – rašytinis susitarimas, kuriuo viena šalis (*[[licenciaras]]*) suteikia teisę kitai šaliai (*licenciatui*) naudotis licencijos objektu nustatytomis sąlygomis ir nurodytoje teritorijoje, o licenciatas įsipareigoja mokėti atlygį už naudojimąsi licencijos objektu. 

## Reikšmė
Licencine sutartimi gali būti leidžiama su jos objektu atlikti įvairių veiksmus: gaminti, naudoti, siūlyti parduoti, parduoti, importuoti ar eksportuoti arba tam tikslui naudoti tam tikrą gamybos būdą. Licencine sutartimi nustatoma licencijos rūšis (pvz., išimtinė ar neišimtinė), galiojimo teritorija (valstybės dalis, viena ar kelios valstybės), galiojimo terminas ir nutraukimo tvarka, licencinio atlygio dydis ir apmokėjimo tvarka, šalių teisės ir pareigos, atsakomybė už sutarties sąlygų pažeidimą ir kita. 

Licencinė sutartis pagal objektą registruojama tam tikrame registre (pvz., dizaino, filmų, patentų, prekių ženklų). 

## Lietuva
Lietuvoje licencinės sutarties turinį reglamentuoja:
* Patentų įstatymas, 1994 m.
* Autorių teisių ir gretutinių teisių įstatymas, 1999 m.
* Prekių ženklų įstatymas, 2000 m.
* Augalų veislių apsaugos įstatymas, 2001 m.
* Dizaino įstatymas, 2002 m.
* Kino įstatymas, 2002 m.
* Kiti įstatymai. 

## Šaltiniai
Licinijus

**Gajus Valerijus Licinianas Licinijus** (, apie 250 m. Mezija – 325 m. Tesalonikai, dab. Salonikai) – 308–324 m. Romos imperijos imperatorius.

## Biografija

Imperatoriaus Diokletiano įsūnis, kilęs iš dakų valstiečių. Pasižymėjo kaip karo vadas. Nuo 308 m. imperatoriaus Galerijaus bendravaldis augustas, vienas iš keturių Romos imperijos valdovų pagal tetrarchijos sistemą. 311–312 m. po Galerijaus mirties per Keturių augustų kovą, dėl valdžios Licinijus ir Konstantinas I sumušė kitus du augustus Maksencijų ir Maksimianą; jų ir Galerijaus šeimos buvo išžudytos. Licinijus ir Konstantinas I pasidalijo Romos imperiją: Licinijus 312 m. tapo Rytų Romos imperijos, Konstantinas I – Vakarų Romos imperijos valdovu.

313 m. su Konstantinu I paskelbė Milano ediktą, kuris leido laisvai išpažinti krikščionybę, suteikė Krikščionių bažnyčiai privilegijų, bet neuždraudė ir senųjų kultų. 316 m. per karą su Konstantinu I prarado visas žemes Europoje, išskyrus Trakiją. 324 m. karą su Konstantinu I dėl valdžios visoje Romos imperijoje pralaimėjo, pateko į nelaisvę, buvo išsiųstas į Tesalonikus, ten nužudytas. 

## Šaltiniai
Huculščina

**Huculščina** (; ; ) – istorinė etnografinė Ukrainos Karpatų sritis (daugiausia Ivano Frankivsko ir Černivcių sritys, Ukraina), kurioje gyvena huculai. Ribojasi su Galicija (šiaurėje ir rytuose), Bukovina (pietuose), Užkarpate (pietvakariuose).

## Ribos
Pietinės ir šiaurinės Huculščinos ribos yra pirmieji aukšti kalnagūbriai ir smarkiai susiaurėję upių slėniai.
* Pietinė riba eina vandenskyriniais Gorganų ir Čiornogoros kalnagūbriais ir šiauriniais Čivčinų kalnų šlaitais.
* Šiaurinė riba eina linija Zelionojė – Deliatinas – Jablonovas – Pistynė (*Пистынь*) – Kosivas – Kutai – Vižnica. Kartais teigiama, kad Huculščinos ribos siekia Kolomiją ir Nadvirną.
* Rytinė riba eina linija Vižnica – Beregometas – Migovas – Banilov Podgornis.
* Vakaruose – visas Pruto slėnis iki Deliatino.
Keletas huculų kaimų yra Rumunijos Maramureše.

Iki 1770 m. Huculščina priklausė Osmanų imperijai, Lenkijai ir Vengrijai, po to ji priklausė Austrijai-Vengrijai, o 1920–1939 m. – Rumunijai, Lenkijai ir Čekoslovakijai. Nežiūrint į suskaldymą valstybių sienomis, huculai išlaikė kultūrinį vientisumą.

## Vaizdai

Vaizdas:Yasinia view.jpg|Jasinios miestas ir Juodoji Tisa
Image:Ukraine-Petros Mountain-2.jpg|Petroso kalnas
Image:Prut near Hoverla.jpg|Prutas ties Hoverla
Gajus Licinijus Stolonas

**Gajus Licinijus Kalvas Stolonas** () – IV a. pr. m. e., senovės Romos politikas.

## Biografija
Kilęs iš senos plebėjų Licinijų giminės. 376–367 m. pr. m. e. tribūnas. Licinijaus ir Sekstijaus Laterano iniciatyva buvo priimti trys įstatymai, kurie numatė vieną konsulą rinkti iš plebėjų, uždraudė kaip nuosavybę turėti daugiau kaip 500 jugerių žemės ir nustatė lengvatas skolininkams. 364 m. ir 361 m. pr. m. e. Romos konsulas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Titus Livius, Römische Geschichte, 6,35; 7,16.
Čivčinai

**Čivčinai**, *Čivčinų kalnai* - kalnagūbris Ukrainos Karpatuose (Ivano Frankivsko sritis, Ukraina). Tai Maramarešo masyvo, esančio Rumunijos teritorijoje, tęsinys. Čivčinai ir Maramarešo masyvas Tetijos vandenyne sudarė vadinamąją Maramarešo salą. 

Čivčinai - miškinga teritorija. Iki 1300 m aukščio auga buko miškai, iki 1500 m - eglynai. Išlikęs krūmokšnių kreivamiškis, yra subalpinių pievų. 

Palenicos slėnis yra aukščiausias Ukrainos plokščiakalnis. Aukščiausias kalnas - Čivčinas (*Чивчин*), jame yra porfiritų atodangų. Išilgai kalnagūbrio eina valstybinė Ukrainos ir Ukrainos siena. 

## Nuorodos
* Travel Carpathians. Десять популярных туристических мест
Licėjus (mokykla)

**Licėjus** () – bendrojo lavinimo mokykla.

## Istorija
Pavadinimas kilęs iš Himeto kalno papėdėje, į šiaurės rytų nuo Atėnų buvusio Likėjo miškelio, skirto dievui Apolonui. Miškelis buvo poilsio vieta, prie jo buvo pastatytas portikas pasislėpti nuo lietaus ir gimnasijas jaunimui. Apie 335 m. pr. m. e. Aristotelis ten įsteigė Likėjų – aukštąją peripatetikų mokyklą, čia dėstė filosofijos kursą.

**[[Prancūzija|Prancūzijoje]]** XVIII a. terminas licėjus () tapo intelektinės veiklos sinonimu. 1802 m. licėjumi pradėtos vadinti vietos valdžios išlaikomos septynmetės vidurinės mokyklos. XX a. antroje pusėje Prancūzijoje, prancūzakalbiuose Šveicarijos kantonuose ir buvusiose Prancūzijos kolonijose licėjumi vadinta trimetė arba keturmetė vidurinės mokyklos aukštesnioji pakopa 15–18 metų mokiniams, Italijoje – penkiametė vidurinės mokyklos aukštesnioji pakopa 14–19 metų mokiniams.

**[[Rusijos imperija|Rusijos imperijoje]]** nuo XIX a. pradžios iki 1917 m. veikė privilegijuotos vidurinio ir aukštojo mokslo įstaigos bajorų vaikams. Jos rengė aukštuosius valstybės tarnautojus. Žymiausi: Jaroslavlio licėjus, įkurtas 1803 m., Carskoje Selo imperatoriškasis licėjus įkurtas 1811 m., dab. Puškinas, Rišelje licėjus, įkurtas 1817 m. Odesoje, 1865 m. pertvarkytas į Odesos universitetą, Nižyno licėjus, įkurtas 1820 m. Dab. Rusijoje nuo 1999 m. prie universitetų pradėti steigti licėjai, suteikiantys pradinį ir vidurinį išsilavinimą.

**[[Austrija-Vengrija|Austrijoje–Vengrijoje]] ir [[Vokietija|Vokietijoje]]** XIX amžiuje – XX a. pradžioje licėjumi vadinta mergaičių bendrojo lavinimo vidurinė mokykla.

**[[Lenkija|Lenkijoje]]** 1932–1948 m. licėjumi vadintos šešiametės vidurinės mokyklos paskutinės dvi klasės, nuo 1990 m. licėjumi vadinama trimetė aukštesniosios pakopos vidurinė mokykla 16–19 metų mokiniams.

**[[Lietuva|Lietuvoje]]** 1990 m. įkurtas Vilniaus licėjus 9–11 klasių mokiniams; 1992 m. jam suteiktas gimnazijos statusas. 1993 m. įkurtas Telšių vyskupijos licėjus – Telšių vyskupijos mažoji kunigų seminarija berniukams, baigusiems pagrindinę mokyklą. 3. Nuo 2012 m. Klaipėdoje „Universa Via“ pervadintas į Klaipėdos licėjų.

## Šaltiniai
Varnupių akmuo

**Akmuo su iškalta pasaga**, vadinamas **Patkaviniu** (registrinis kultūros paveldo objektas: unikalus kodas – 5096; senas kultūros paminklo Nr. AR340) – mitologinis akmuo pietrytinėje Marijampolės savivaldybės teritorijos dalyje, Varnupių kaime (Igliaukos seniūnija), 170 m į pietvakarius nuo Varnupių piliakalnio ir 160 m į šiaurę nuo kelio Marijampolė-Daukšiai-Šventaragis.

## Akmuo

Stūkso Amalvo pelkių pietiniame pakraštyje, Patkavine vadinamos pakilumos šlaite. Akmuo pilkšvos spalvos, stambaus grūdėtumo, netaisyklingos formos, apskaldytas. Vienoje pusėje buvęs iškaltas pasagos formos ženklas, kurio dalis nuskelta. Akmens paviršiuje esama smulkių dubens pavidalo duobučių.

Priešais akmenį stovi stogastulpio tipo medinis anotacinis ženklas, o už akmens – betoninis seno pavyzdžio archeologijos paminklo lentos stovas. 170 m į šiaurės rytus nuo akmens yra Varnupių piliakalnis. 

## Istorija

Padavimai mena kelias pasagos ženklo atsiradimo akmenyje versijas. Vienas jų pasakoja, kad nuo kryžiuočių traukdamiesi senovės lietuviai šalia akmens užkasė savo brangenybes. Pažymėdami slėptuvės vietą, akmenyje iškalė pasagos ženklą, o šiaurinėje pusėje – užrašą, kuris neišliko. Kitas pasakojimas  mena, kad pasaga buvo paženklinti už 12 m nuo akmens užkasti iš Rusijos besitraukiančios Napoleono kariuomenės lobiai. Dar vienas padavimas byloja, kad senais laikais, kai akmuo dar formavosi ir buvo minkštas, pasagą jame įminęs velnias. Dėl ženklo akmuo nuo seno vadinamas Patkaviniu (lenkų k. podkowa – pasaga). 

Kitaip akmuo dar vadinamas Pagonių dievaičiu. Pasakojama, kad seniau tarp Varnupių ir Šakališkių piliakalnių per pelkes ėjusi kūlgrinda, o akmuo žymėjo jos pradžią. 

1972 m. akmuo paskelbtas respublikinės reikšmės archeologijos paminklu AR340, o šiuo metu saugomas kaip į registrą įrašytas (registrinis) kultūros paveldo objektas.

2008 m. Varnupių bendruomenė prie akmens pastatė medinį stogastulpį.


Varnupiai akmuo 20080722.JPG|Akmens vaizdas iš vakarų pusės 
Varnupiai akmuo 20080722 1.JPG|Akmens vaizdas nuo piliakalnio 2008 m.
Varnupiai akmuo 20100711 2.JPG|Akmens vaizdas nuo piliakalnio 2010 m.
Varnupiai akmuo 20100711 1.JPG|Akmuo ir stogastulpis iš šiaurės vakarų pusės


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga
Beit Šeanas

**Beit Šeanas** – miestas šiaurės Izraelyje, prie Jordano upės.

## Istorija

Minimas nuo XV a. pr. m. e. Antikos laikais vadintas ***Skitopoliu***.

## Sportas
* Hapoel Beit She'an FC (futbolas)
Rišon Lezionas

**Rišon Lezionas** – miestas vidurio Izraelyje, 12 km į pietus nuo Tel Avivo, Guš Dano metropolijoje; ketvirtasis pagal dydį šalyje. Išvystyta statybų, vyno, paslaugų pramonė.

## Istorija

Gyvenvietę 1882 m. įkūrė žydai, imigravę iš Europos. 1950 m. suteiktos miesto teisės.

## Sportas
* Hapoel Ironi Rishon LeZion FC (futbolas)
Kirjat Šmona

**Kirjat Šmona** – miestas šiaurės Izraelyje, prie sienos su Libanu; šiauriausias Izraelio miestas. Išvystyta lengvoji, elektronikos, informacinių technologijų pramonė, turizmas.

## Istorija

Įkurtas 1949 m., miesto teises gavo 1975 m.

### Pavadinimo kilmė

Miesto vardas žydiškai reiškia „Aštuonių miestas“. Taip jis pavadintas pagerbiant aštuonis žmones, kurie 1920 m. žuvo gindami Tel Hajaus vietovę.

## Sportas
* Hapoel Ironi Kiryat Shmona FC (futbolas)
Kfar Saba

**Kfar Saba** – miestas vidurio Izraelyje, Guš Dano metropolijoje. Išlikęs Mamliukų Nabi Jamino mauzoliejus, yra muziejus.

## Istorija

Gyvenvietė minima dar prieš mūsų erą kaip *Capharsaba*.

## Sportas
* Hapoel Kfar Saba FC (futbolas)
Lodas

**Lodas** – miestas vidurio Izraelyje, 15 km į pietryčius nuo Tel Avivo, Guš Dano metropolijoje. Ben Guriono tarptautinis oro uostas – pagrindinis šalyje.

## Istorija

Biblijoje minimas Lodo miestas. Vėliau jį okupavusios tautos pavadino ***Lida***, tačiau 1948 m. atsikraustę žydai sugrąžino istorinį pavadinimą.

## Sportas
* Hapoel Bnei Lod FC (futbolas)
Aukštutinis Nazaretas

**Aukštutinis Nazaretas** – miestas šiaurės Izraelyje, į šiaurės rytus nuo Nazareto.

## Istorija

Įkurtas 1954 m. kaip žydų gyvenvietė greta arabiškojo Nazareto. 1974 m. gavo miesto teises.

## Sportas
* Hapoel Nazareth Illit FC (futbolas)
Petach Tikva

**Petach Tikva** – miestas vidurio Izraelyje, 10 km į rytus nuo Tel Avivo. Išvystyta tekstilės, metalo, elektronikos, plastmasės, maisto, gumos, muilo pramonė. Yra zoologijos sodas, meno muziejus.

## Istorija

Gyvenvietę 1878 m. įkūrė žydai naujakuriai iš Europos. 1937 m. gavo miesto teises.

## Žymūs žmonės
* Aryeh Leib Frumkin (1845–1916), rabinas, mokytojas, miesto įkūrėjas

## Sportas
### Futbolas
* Hapoel Petah Tikva FC
* Maccabi Petah Tikva FC
Ranana

**Ranana** – miestas vidurio Izraelyje, į vakarus nuo Kfar Sabos. Laikoma saugiausiu miestu Artimuosiuose Rytuose. Išvystyta aukštųjų technologijų pramonė, yra pramonės parkas.

## Sportas
* Hapoel Ra'anana AFC (futbolas)
Tajibė

**Tajibė** – miestas vidurio Izraelyje, 12 km į rytus nuo Kfar Sabos. Dauguma gyventojų arabai. 2017 m. mieste gyveno 42 401 gyventojai.

## Istorija

Minima nuo XIII a. Miesto teises gavo 1990 m.

## Sportas
* Hapoel Tayibe FC (futbolas)

## Šaltiniai
Tiberijas

**Tiberijas** – miestas šiaurės Izraelyje, žemutinėje Galilėjoje, prie Tiberiados ežero.

## Istorija

Įkurtas 20 m. Iki XVI a. buvo laikomas vienu iš 4 švenčiausių judaizmo miestų kartu su Jeruzale, Hebronu ir Safedu. 1948 m. gavo miesto teises.

### Pavadinimo kilmė

Gyvenvietė pavadinta Romos imperatoriaus Tiberijaus garbei.

## Sportas
* Hapoel Tiberias FC (futbolas)
* Miesto savivaldybės stadionas, talpinantis 4,5 tūkst. žiūrovų.
Jehudas

**Jehudas** () – miestas vidurio Izraelyje, Guš Dano metropolijoje, 20 km į rytus nuo Tel Avivo.

## Istorija

Jehudas minimas Biblijoje.

## Sportas
* Hapoel Yehud FC (futbolas)
Ramat Hašaronas

**Ramat Hašaronas** – miestas vidurio Izraelyje, Guš Dano metropolijoje, tarp Tel Avivo ir Herclijos.

## Istorija

Įkurtas 1923 m. kaip ***Ir Šalomas***, 1932 m. įgijo dabartinį vardą.

## Sportas
* Ironi Nir Ramat HaSharon FC (futbolas)
Herclija

**Herclija** – miestas vidurio Izraelyje, prie Viduržemio jūros, Tel Avivo priemiestis. Yra oro uostas, keli muziejai, teatrai.

## Istorija

1924 m. įkurta kaip mošava ir pavadinta šiuolaikinio sionizmo įkūrėjo T. Herclio garbei.

## Sportas
* Maccabi Herzliya FC (futbolas)
* Herclijos Bnei (krepšinis)
Kirjat Gatas

**Kirjat Gatas** – miestas pietiniame Izraelyje, 27 km į šiaurę nuo Beer Ševos. Geležinkelio stotis. Išvystyta tekstilės, elektronikos pramonė.

## Sportas
* Maccabi Kiryat Gat FC – futbolo klubas;
* FC Kiryat Gat (moterys) – moterų futbolo ekipa; daugkartinės Izraelio čempionės.
* Savivaldybės stadionas, kurio talpa 3,5 tūkst. žiūrovų.

## Išnašos
Rehovotas

**Rehovotas** – miestas vidurio Izraelyje, 20 km į pietus nuo Tel Avivo. Mieste veikia Veicmano mokslo institutas, mokslo parkas.

2019 m. surašymo duomenimis, Rehovote gyveno 143 904 gyventojai, iš kurių 143 536 (99,7 proc.) priskirti „žydams ir kitiems“, o 368 (0,3 proc.) – „arabams“.

## Istorija

Biblijoje minimas Rehovotas stovėjo kitoje vietoje, Negevo dykumoje. Dabartinis miestas įkurtas 1890 m.

## Sportas
* Maccabi Sha'arayim FC (futbolas)

## Išnašos
Bat Jamas

**Bat Jamas** – miestas vidurio Izraelyje, į pietus nuo Tel Avivo, prie Viduržemio jūros. Priklauso Guš Dano metropolijai. Išvystytas turizmas.

## Istorija

Įkurtas 1926 m., miesto teises gavo 1958 m.
Bene Berakas

**Bnei Brakas** – miestas vidurio Izraelyje, į rytus nuo Tel Avivo, prie Viduržemio jūros. Išvystyta lengvoji pramonė, yra „Coca Cola“, tabako, maisto fabrikai. Įsteigta Panevėžio ješiva.

## Istorija

Minimas nuo Biblijos laikų, dabartinis miestas įkurtas 1924 m.

## Žymūs žmonės

* Elazar Shach (1899-2001), Lietuvos žydų kilmės rabinas, visuomenės veikėjas
Žydkaimis

**Žydkaimis** – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Grendavės, prie kelio , Aukštadvario regioniniame parke. Gatvinio plano. Greta telkšo Baluosys, kiek toliau į vakarus – Vilkokšnis, šiauriau prateka Verknės upė. Kaime yra apžvalgos aikštelė, nuo kurios atsiveria vaizdas į Vilkokšnio ežerą ir Galaverknio kaimo panorama.

## Etimologija

Iki II pasaulinio karo čia gyveno žydų bendruomenė, kuri vertėsi žemės ūkiu – taigi, vietovardis reiškia *žydų kaimas*. Tai gana retas atvejis, kadangi carmečiu žydams buvo draudžiama verstis žemės ūkiu.

## Gyventojai

## Galerija

Žydkaimis 21190, Lithuania - panoramio.jpg|Akmuo kryžkelėje
Žydkaimis, akmuo.JPG|Akmuo su atminimo lenta


## Šaltiniai
Prema Powerteam

**Prema Powerteam** yra automobilių sporto komanda iš Italijos, įkurta 1983 m. Šiuo metu dalyvauja World Series by Renault, Formulės 3 Euro Series, Italijos Formulės 3 ir kt. čempionatuose.

## Istorija

1983–1994 m. komanda vadinosi **Prema Racing**. Su ja 1989–1991 m. Italijos Formulės 3 čempionato sezonuose lenktyniavo būsimas IndyCar ir Formulės 1 čempionas Jacques Villeneuve.

## Lietuviai komandoje

2008 m. į šią komandą buvo pakviestas Kazimieras Vasiliauskas. Lenktynininkas dalyvavo Eurocup Formula Renault 2.0 (taškų nepelnė, todėl nebuvo klasifikuotas) ir Formula Renault 2.0 Italia (21 vieta) čempionatuose.

## Rezultatai
### Formulė 3 Euro Series

### World Series by Renault

 L.Į. – lenktynininkų įskaita; K.Į. – komandų įskaita; NC – neklasifikuotas.

## Šaltiniai


## Nuorodos

* Oficiali komandos svetainė
Vladimiras Komarovas (1927)

**Vladimiras Komarovas** (,  1927 m. kovo 16 d. Maskvoje – 1967 m. balandžio 24 d. Karabutako kaime, Orenburgo sritis) – septintasis TSRS lakūnas-kosmonautas, kosminių laivų „Voschod“ ir „Sojuz-1“ vadas, inžinierius-pulkininkas. Dukart Tarybų Sąjungos didvyris (1964 ir 1967 m.).

## Biografija
1945 m. baigė Maskvos karinių oro pajėgų specialąją mokyklą, 1949 m. – Bataisko karinės aviacijos mokyklą. Buvo naikintuvo lakūnas Šiaurės Kaukaze ir Pakarpetėje. 1959 m. su pagyrimu baigė N.Žukovskio vardo karinę oro inžinierių akademiją, dirbo inžinieriumi-bandytoju aviacijos kariniame dalinyje.

1960 m. priimtas į būsimų kosmonautų būrį, buvo grupės vadovu-instruktoriumi, kosmonauto P.Popovičiaus dubleriu, rengiantis kosminio laivo „Vostok-4“ skrydžiui.

## Pirmasis skrydis

1964 m. spalio 12-13 d. kartu su K.Feoktistovu ir B.Jegorovu kosminiu laivu „Voschod“ per 24 val. 17 min. ir 3 sekundes 16 kartų apskrido aplink Žemę. Tai buvo pirmasis istorijoje grupinis skrydis į kosmosą, pirmąkart ekipaže buvo ne tik lakūnas, bet ir gydytojas bei inžinierius. Pirmą kartą ekipažas skrido be skafandrų. Kosminio laivo kapsulė nusileido Kazachstano stepėse, 312 km nuo Kustanajaus miesto.

## Antrasis skrydis
1967 m. balandžio 23-24 d. V.Komarovas į kosmosą skrido nauju kosminiu laivu „Sojuz-1“, pirmąja erdvėlaivio  „Sojuz“ modifikacija. Jo dubleriu buvo numatytas Jurijus Gagarinas. Iškart pakilus į orbitą prasidėjo technikos sutrikimai: neišsiskleidė viena iš dviejų saulės baterijų, kosminis laivas pradėjo jausti elektros energijos stygių. Skrydis buvo sutrumpintas. Leidžiantis neišsiskleidė parašiutas, kapsulė dideliu greičiu (virš 50 m/sek) įsirėžė į žemę ir užsidegė. Kosmonautas žuvo.

Tai buvo pirmoji pilotuojamosios kosmonautikos katastrofa. Urna su V. Komarovo palaikais įmūryta į Kremliaus sieną Maskvoje.

## Atminimo įamžinimas
V. Komarovui, kaip dukart Tarybų Sąjungos didvyriui, jo gimtinėje Maskvoje pastatytas bronzinis biustas, Žemutiniame Naugarde - paminklas.

Jo vardu pavadintas keletas gyvenviečių ir mokyklų, Mėnulio krateris, asteroidas „1836 Komarov“, mokslinis-tiriamasis laivas, Eisko aukštoji jūrų aviacijos mokykla, gatvės Astrachanėje, Voroneže, Rostove prie Dono, Kurske, Ufoje, Zaporožėje, Kalugoje, Kijeve, Lvove, Odesoje, Kerčėje.

JAV astronautai, išsilaipinę Mėnulyje, paliko ten atminimo medalius, kuriuose buvo pavaizduoti žuvę kosmoso užkariavime žmonės – V. Komarovas, Jurijus Gagarinas, Virdžilas Grisomas, Evardas Vaitas ir Rodžeris Čafis.

## Nuorodos
* Paskutinis kosmonauto V.Komarovo skrydis (rusų klb.)

## Šaltiniai
Javnė

**Javnė** – miestas vidurio Izraelyje, 15 km į šiaurę nuo Ašdodo. Išvystyta energetikos, aeronautikos, elektronikos pramonė.

## Sportas
* Maccabi Yavne FC (futbolas)
Meškučių II piliakalnis

**Meškučių (Marijampolės) II piliakalnis**, vadinamas **Marcinkalniu** – piliakalnis pietvakariniame Marijampolės miesto pakraštyje, 110 m į pietvakarius nuo pirmojo Meškučių piliakalnio, Šešupės kairiajame krante. 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Istorija
Piliakalnis stūkso Pabaigų kaimo žemių rytiniame pakraštyje, ties riba su Tarpučių kaimo žemėmis ir šiuo metu yra Marijampolės miesto teritorijoje. Vietos gyventojams žinomas nuo XX a. Vadinamas *Marcinkalniu*, nors archeologinėje literatūroje šis vardas priskiriamas pirmajam Meškučių piliakalniui. 

Didelę piliakalnio dalį nuplovė ir tebeplauna Šešupė, todėl pirminė jo išvaizda ir dydis nežinomi. Griūvančių šlaitų pakraščiuose vietos gyventojai rasdavo lipdytos keramikos šukių. Į pietvakarius nuo piliakalnio palei Šešupę tęsiasi pylimas.  

Piliakalnis preliminariai datuojamas I tūkstantmečiu. Pylimo chronologija ir paskirtis neaiški. Abu jie kultūros vertybių registre neregistruoti, tačiau jų teritorija 2009 m. prijungta prie pirmojo Meškučių (Marijampolės) piliakalnio teritorijos.
  
## Piliakalnis

Piliakalnis krantinio tipo, įrengtas Šešupės ir bevardžio intako santakos kyšulyje. Iš šiaurės vakarų ir šiaurės pusių jį juosia gylus ir platus minėto upelio, o rytų pusėje – Šešupės slėnis. Pietvakarių pusėje jis susijungia su aukštuma. Pietrytinė piliakalnio dalis nuslinkusi į upę. Išlikusios dalies šiaurės vakarinis šlaitas status, apie 15 m aukščio, aikštelė trikampė, 46-49 m ilgio šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi ir apie 24 m pločio pietvakarinėje dalyje. Gynybinio pylimo pėdsakų jos pietvakarių krašte nesimato.

Rytinis kalvos šlaitas eroduoja, aikštelė dirvonuoja, o pietvakarių krašte auga medžiai. Bendras teritorijos plotas apie 0,17 ha.

## Pylimas
Į pietvakarius nuo piliakalnio palei Šešupės kairįjį krantą stūkso pylimas. Jis puslankio pavidalo, pailgas šiaurės vakarų - pietryčių kryptimi, apie 90-95 m ilgio, 9-10 m pločio ties pagrindu, iki 2-3 m aukščio. Nuo laukų pusės matosi užslinkusio griovio žymės. Bendras plotas apie 0,09 ha.

## Tyrimai
Piliakalnį ir pylimą 2007 m. išaiškino, o 2010 m. žvalgė Vilniaus universiteto archeologinė ekspedicija (vadovas Algimantas Merkevičius). Nuslinkusios aikštelės pakraščiuose aptikta kultūrinio sluoksnio pėdsakų: degusio molio tinko, lipdytos lygios ir grublėtos keramikos šukių. 


Vaizdas: Marijampole piliakalniai 20080725 1.JPG|Meškučių I (dešinėje) ir II (centre) piliakalniai iš rytų pusės
Vaizdas: Marijampole piliakalnis2 20100709.JPG|Meškučių II piliakalnio vaizdas nuo pirmojo piliakalnio aikštelės
Vaizdas: Marijampole pylimas 20071014.JPG|Pylimas šalia Meškučių II piliakalnio iš pietvakarių pusės 


## Šaltiniai

## Nuorodos
*Aurelija Baniulaitienė. Atrastas Meškučių II piliakalnis ir papėdės gyvenvietė. – Marijampolės savivaldybė. Marijampolė.lt, 2007
*Kazys Kazakevičius. Kalva virtusi žilos senovės piliakalniu. – Lietuvos žinios, 2007, rugpjūčio 24
*Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Alfred Lichtenstein

**Alfredas Lichtenšteinas** (, 1889 m. rugpjūčio 23 d. Berlynas – 1914 m. rugsėjo 25 d. prie Vermandoviljero, Pikardija, Soma, Prancūzija) – Vokietijos rašytojas. Vienas žymiausių ankstyvojo vokiečių ekspresionizmo lyrikų. 

## Biografija
Berlyne ir Erlangene studijavo teisę. 1913 m.  daktaras. Bendradarbiavo ekspresionistų žurnaluose „Der Sturm“, „Die Aktion“. Žuvo per Pirmąjį pasaulinį karą Vakarų fronte.

## Kūryba

Poezijoje (eilėraščių rinkiniai „Sambrėškis“ / *Die Dammerung* 1913 m.) reiškiama pasaulio žlugimo ir artėjančios katastrofos nuojauta, būdinga deformuotos tikrovės vaizdai, didmiesčio motyvai, banalaus miesčioniško gyvenimo kritika, tragizmo ir grotesko dermė. Pagrindė ekspresionizmui būdingą simultaninio eilėraščio modelį – tekstą (dažniausiai naudojamas tradicinis ketureilis) sudaro atskiri, kontrastingi vaizdai, kurių gretinimas bei ironiškas išvardijimas kelia absurdo ir beprasmybės pojūtį. Gamta taip pat deromantizuojama, pabrėžiama jos svetimumas, nykumas. 

Prozoje (rinktinė „Eilėraščiai ir apsakymai“ / *Gedichte und Geschichten*, išleista 1919 m.) vaizduojamos ekspresionizmui būdingos ribinės, patologinės žmogaus būsenos. Dar parašė kūrinių vaikams („Dėdės Krauzės istorija“ / *Die Geschichte des Onkel Krause* 1910 m.). 

Alfredo Lichtenšteino kūryba turėjo įtakos XX a. lietuvių avangardinei poezijai. Jo eilėraščių paskelbta lietuvių kalba. 

## Šaltiniai
Lidové noviny

**Lidové noviny** () – Čekijos dienraštis, einantis Prahoje. Centro dešiniosios pakraipos. Redaktorius nuo 2009 m. Daliboras Balšinekas.

## Istorija
Įsteigtas 1893 m. Brno, 1936 m. perkeltas į Prahą, 1945 m. buvo sustabdytas, tais pat metais atkurtas, iki 1948 m. ėjo pavadinimu „Svobodné noviny“, 1952 m. komunistinio režimo uždarytas. Nuo 1988 m. ėjo pogrindyje, nuo 1990 m. leidžiamas legaliai. Priklauso Vokietijos žiniasklaidos grupei „Rheinisch–Bergische Druckerei – und Verlagsgesellschaft“. 

Tiražas 1893 m. – 6000, 2006 m. – 73 000, penktadieniais – 105 000 egzempliorių. 

Bendradarbiavo Jozefas Čapekas, Karelas Čapekas, Tomašas Gariga Masarykas, Edvardas Benešas ir kiti. 

## Šaltiniai
Makštis

Žodis **makštis** gali reikšti:

* makštis – įtaisas, kuriame laikomi tokie šaltieji ginklai, kaip peilis, durklas, kardas ir pan.;
* makštis – moteriškas lyties organas;
* makštis, lapamakštė – augalo lapo dalis.
Vilkiškiai (Anykščiai)

**Vilkiškiai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 7 km į pietus nuo Staškūniškio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkiškiai (Kupiškis)

**Vilkiškiai** – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Antašavos.

## Gyventojai
 

## Šaltiniai
Vilkiškiai (Raseiniai)

**Vilkiškiai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Žaiginio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Salantų senovės gyvenvietė

**Salantų senovės gyvenvietė** yra šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Salantų miesto teritorijos pietvakariniame pakraštyje, į šiaurę nuo Žvainių pilkapyno, Salanto upės kairiajame krante. Saugotinas kultūros paveldo objektas.

## Vieta

Įrengta upės slėnio terasoje, kurios ilgis šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi – 460 m, o didžiausias plotis ties viduriu – 150 m. Šiaurinėje dalyje stovi elektros transformatorinė stotis, vakariniu pakraščiu praeina lauko kelias, vedantis iš miesto į ganyklas ir link Gaidžio kalno koplyčios. Teritorija apima apie 6,3 ha dydžio plotą.

## Tyrimai
1970 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 2001 m. – Julius Kanarskas. Aptikta kultūrinio sluoksnio pėdsakų: suodžių, anglių, keramikos šukių, akmeninių dirbinių fragmentų.

I. Jablonskio nuomone, šioje vietoje X-XIII a. buvusi legendose minima Gaidžiūnų senovės gyvenvietė, sudeginta kryžiuočių.

Kiti padavimai ir istorijos šaltiniai liudija, kad čia buvęs Skilandžių kaimas, kurio sodybos po valakų reformos XVI a. II pusėje buvo perkeltos ant aukštumos, šalia Skilandžių (Salantų) dvaro, ir davė pradžią XVII a. atsiradusiam Salantų miestui.

Gyvenvietė datuojama I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio I puse.

## Šaltiniai
Vilkiškiai (Vilkaviškis)

**Vilkiškiai** – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Vilkaviškio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkiškis

**Vilkiškiu** vadinamos gyvenvietės:

* Panevėžio rajone:
** Panevėžio seniūnijoje,
** Velžio seniūnijoje;
* Vilkiškiai Pasvalio rajone.