open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sala

**Sala** – žemės plotas, iš visų pusių apsuptas vandens. Pagrindinės salų rūšys – žemyninės, vulkaninės ir upinės, koralinių rifų, taip pat yra dirbtinių salų. Grupė susijusių salų vadinama salynu arba archipelagu.

## Žemyninės salos
Žemyninės salos, susijusios su tam tikru žemynu per šelfą. Žemyninių salų pavyzdžiai: Grenlandija, Niufaundlandas priklauso Šiaurės Amerikai, Barbadosas, Trinidadas ir Folklando salos – Pietų Amerikai, Airija, Didžioji Britanija, Sicilija – Europai, Sachalinas, Hokaidas, Sumatra, Java, Borneo – Azijai, Naujoji Gvinėja ir Tasmanija – Australijai.

Atskiras žemyninių salų tipas – atsiskyrusios salos arba mikrožemyninai, kurios yra atskilusios nuo žemyno. Geriausias pavyzdys yra Madagaskaras, kažkada buvęs Afrikos dalimi. Kitos tokios kategorijos salos - Reunjonas, Mauricijus, Sokotra, Kergelenas, Naujoji Kaledonija, Naujoji Zelandija (Zelandija), dalis Seišelų.

Kitas žemyninių salų tipas – barjerinės salos, kurios susidaro susikaupus smėliui ant žemyninio šelfo.

## Upinės salos
Upinės salos susidaro didelėse upėse, jų deltose. Susiformuoja iš upės sąnašų, kurios tam tikrame upės taške nusėda susilpnėjus upės tėkmei. Šios salos būna efemeriškos, gali išnykti pakilus vandens lygiui. Kitos salos – stabilios ir gali gyvuoti ilgą laiką, nepriklauso nuo vandens lygio.

## Vulkaninės salos

Vulkaninės salos susidaro veržiantis vulkanams. Geriausias vulkaninių salų pavyzdys yra vidurinė okeaninės salos, kurios nepriklauso jokiam žemynui. Viena vulkaninių salų rūšis yra salų lankai, kurie susidaro litosferos plokštei palendant po kita plokšte, vykstant subdukcijai. Vykstant panirusios plokštės tirpimui mantijoje susidaro magma, kuri, jai išsiveržus lavos pavidalu, gali suformuoti salų lankus. Vulkaninių salų pavyzdžiai Ramiajame vandenyne: Šiaurės Marianai, Aleutų salos, ir didžioji Tongos dalis.

Kitas vulkaninių salų tipas susidaro, kai okeaninis rifas, susidaręs vandenyno dugne pasiekia vandens paviršių. Geriausias šio tipo salos pavyzdys yra Islandija – didžiausia tokio tipo sala.

Paskutinis vulkaninių salų tipas susidaro virš taip vadinamų „karštųjų taškų“. Šiose vietose konvekciniai žemės mantijos srautai pradegina litosferos plokštę ir toje vietoje atsiranda ugnikalnis. Iš pradžių jis būna povandeninis, o vėliau pasiekęs jūros lygį tampa vulkanine sala. „Karštasis taškas“ paprastai pasilieka vienoje vietoje ilgą laiką, todėl, vykstant tektoninių plokščių judėjimui, palaipsniui virš jo atsiranda naujas, dar nepradegintas, litosferos plotas. Taip palaipsniui atsiranda vis naujos salos sudarydamos salų linijas. Puikiausias šio tipo salų pavyzdys – Havajai.

## Atolas

Atolas – sala, susiformavusi iš koralinio rifo, kuris išauga ant nuskendusios vulkaninės salos. Augdamas rifas kyla virš vandens paviršiaus ir suformuoja naują salą. Atolai paprastai yra žiedo formos, su sėklia lagūna centre. Atolų pavyzdžiai: Maldyvai Indijos vandenyne ir Bora Bora sala Ramiajame vandenyne.

## Taip pat skaitykite
* Salelė
* Salų valstybė
* Didžiausių salų sąrašas

## Šaltiniai
Diferencialinis stiprintuvas

**Diferencialinis stiprintuvas** – stiprintuvas, sustiprinantis tarp dviejų įėjimų esantį įtampos skirtumą tiksliai žinomą reikiamą skaičių kartų. Tuo jis skiriasi nuo operacinio stiprintuvo, kurio stiprinimo koeficientas skirtingiems prietaisams labai svyruoja ir neretai laikomas tiesiog „be galo dideliu“.

## Elektros schemos

### Diferencialinio stiprintuvo schema, panaudojant [[Operacinis stiprintuvas|operacinį stiprintuvą]]

Diferencialinis stiprintuvas gali būti surinktas iš operacinio stiprintuvo ir keleto rezistorių:

Tokio stiprintuvo išėjimo įtampa Vout randama pagal formulę

:  V_\mathrm{out} = V_2 \left( { \left( R_\mathrm{f} + R_1 \right) R_\mathrm{g} \over \left( R_\mathrm{g} + R_2 \right) R_1} \right) - V_1 \left( {R_\mathrm{f} \over R_1} \right) ,

čia V1 ir V2 – jo įėjimų įtampos.

### Sustiprinto skirtumo stiprintuvas

Kada *R*1 = *R*2 ir *R*f = *R*g,
:  V_\mathrm{out} = {R_\mathrm{f} \over R_1} \left( V_2 - V_1 \right) 

### Atimties operacija
Kada *R*1 = *R*f ir *R*2 = *R*g (ir taip pat *R*1 = *R*2 = *R*f = *R*g):

:  V_\mathrm{out} =  V_2 - V_1 \,\!

### Diferencialinio stiprintuvo schema, panaudojant du [[tranzistorius]]
Diferencialinį stiprintuvą taip pat galima surinkti turint du vienodų parametrų tranzistorius. Geram stiprintuvui šios poros parametrai turi būti labai vienodi, neretai šiam tikslui abu tranzistoriai gaminami kartu (viename korpuse).

Ši schema yra labai apibendrinta. Praktikoje stiprintuvas turi daugiau papildomų jo kokybę pagerinančių detalių. Stiprintuvo išėjimo įtampa:

V_\mathrm{out} = A_\mathrm{d}(V_\mathrm{in}^{+} - V_\mathrm{in}^{-}),

kur Ad yra jo diferencialinis stiprinimo koeficientas. Kadangi abu tranzistoriai vis viena nėra absoliučiai vienodi, stiprintuvas šiek tiek perduoda ir absoliutines įėjimo įtampų reikšmes:

V_\mathrm{out} = A_\mathrm{c}\frac{V_\mathrm{in}^{+} + V_\mathrm{in}^{-}}{2}

Stiprintuvo kokybė įvertinama parametru

\mathrm{CMRR} = \frac{A_\mathrm{d}}{A_\mathrm{c}}

## Taikymo sritys
Diferencialiniai stiprintuvai taikomi daugelyje sričių, kur reikalingas neigiamas grįžtamasis ryšys. Tuomet vienas įėjimų naudojamas įėjimo signalui priimti, o antras – grįžtamajam ryšiui sudaryti. Tokia situacija dažna konstruojant įvairių servovariklių elektroninę įrangą. Stiprintuvai taip pat tinka reikalingam signalui nuo triukšmo atskirti, jei triukšmas (tarkim, tinklo kintamosios srovės fonas) patenka į abu įėjimus, o naudingas signalas (tarkim, iš elektrinės gitaros daviklio) – tik į vieną.
Avietinukai

**Avietinukai** (*Byturidae*) – vabalų (*Coleoptera*) šeima, kuriai priklauso smulkūs ant kiaulpienių, vaismedžių, ievų, šermukšnių žiedų sugaunami vabalai. Jų kūnas pailgas, nežymiai išgaubtas, apaugęs tankiais gelsvais ar pilkšvaisi plaukeliais. Antenos 11-narės ir su 3-nare buožele. Lervos gyvena aviečių žieduose ir uogose.

Lietuvoje gyvena dvi rūšys:
* Paprastasis avietinukas (*Byturus tomentosus*). **Pav.**
* *[[Byturus ochraceus]]*

## Nuorodos
* BioImages: The Virtual Field-Guide (UK). Byturidae 
* Atlas of family Byturidae of Russia
* Byturidae 
* Малинные жуки (Byturidae)
Meksikos demokratinės revoliucijos partija

**Meksikos demokratinės revoliucijos partija**, (**PRD**, isp.:*Partido de la Revoliución Democratica*) – viena iš trijų didžiausių Meksikos politinių partijų.

Įkurta 1989 m. kovo 18 d., susijungus *Meksikos socialistų partijai* ir 1987 m. spalio 14 d, rinkimuose kandidatu į prezidentus Kuautemoką Kardeną Solorzaną iškėlusiai *Meksikos revoliucijos tikrajai partijai*. Šis aljansas 1989 m. gegužės 5 d. taip pat sujungė *Darbininkų sąjungą*, *Žemės ūkio ir kaimo darbininkų nepriklausomąjį centrą*, *Emiliano Zapatos liaudies revoliucinę sąjungą*, *Judėjimą už socializmą* ir kitas jėgas, pasivadinusias **Nacionaliniu demokratiniu frontu**.

SI narė nuo 1996 m. rugsėjo 9 d.

## Politinė kova

1990 m. Nacionaliniame kongrese Chikilpane buvo priimta *Principų deklaracija*, programa ir statutas. Vykdomojo komiteto pirmininku buvo išrinktas K. Kardenas.

1991 m. parlamento rinkimuose PRD gavo 8 % balsų ir 41 mandatą, o 1997 m. padidino savo deputatų skaičių iki 125 ir tapo antrąja partija parlamente. 1998 m. PRD atstovai buvo išrinkti Zajateko ir Tlakskalos gubernatoriais.

2000 m. rinkimuose laimėjo 15 iš 128 vietų Senate.

2001 m. Mičoakano gubernatoriumi tapo Lazaras Kardenas Batelis, o partija gavo daugumą 66 iš 113 regioninių savivaldybių.

2003 m. parlamento rinkimuose gavo 96 vietas iš 500 Meksikos parlamento Deputatų rūmų vietų ir daugumą 13-oje iš 16 federalinių apygardų.

2004 m. keli partijos lyderiai buvo pastebėti Las Vegas lošiantys iš stambių sumų ir tai šiek tiek pakenkė partijos įvaizdžiui, tačiau 2006 m. prezidento rinkimuose vienu iš favoritų laikomas Meksiko miesto meras Andresas Manuelis Lopesas Obradoras.

## Pirmininkai
 
* 1989 m. – Kuautemokas Kardenas,
* 1996 m. – Andresas Manuelis Lopesas Obradoras,
* 2003 m. – Leonelis Godojus Rangelis.
* 2004 m. – Vicente Foksas Kesada

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Rinkodaros kompleksas

**Rinkodaros kompleksas** – tam tikri veiksmai ir sprendimai, kuriais siekiama įmonės tikslų bei patenkinti vartotojų poreikius.

### Elementai
1960 metais J. McCarthy sukūrė marketingo kompleksą, labiau žinomą 4P modeliu:
* Prekė (product) – viskas, kas gali tenkinti vartotojų poreikius, viskas, kas siūloma rinkoje tam, kad būtų įsigyta ir vartojama.
* Kaina (price) – rinkodaros komplekso elementas, susijęs su kainų nustatymu, keitimu.
* Vieta, paskirstymas (place) – rinkodaros komplekso elementas, susijęs su prekių judėjimu nuo gamintojo iki vartotojų grupių.
* Rėmimas (promotion) – įvairūs informavimo ir skatinimo veiksmai, nukreipti į tikslines vartotojų grupes siekiant didesnio jų aktyvumo perkant prekes ar paslaugas.
4P modelis yra orientuotas daugiau į produktą, bet ne vartotoją.
Daniai

**Daniai** () – Irian Džajos, toliausiai į rytus nutolusios Indonezijos provincijos gyventojai. Giminingi Ramiojo vandenyno salų tamsiaodžiams žmonėms. Verčiasi žemdirbyste, augina kiaules. Gyvena mažose medinėse trobelėse, nendriniais stogais.
Integratorius (schema)

**Integratorius** – elektroninė schema, atliekanti matematinę integravimo operaciją.

Integratorių galima surinkti iš operacinio stiprintuvo, rezistoriaus ir kondensatoriaus.

Tokia schema integruoja (invertuotą) įėjimo signalą laiko atžvilgiu, kur *V*in ir *V*out yra laiko funkcijos:

:  V_\mathrm{out} = \int_0^t - {V_\mathrm{in} \over RC} \, dt + V_\mathrm{initial} 

(*V*initial yra integratoriaus įėjimo įtampą laiku *t* = 0.

* Integratorius gali būti laikomas žemo dažnio elektroniniu filtru.
* Priešingą diferenciavimo operaciją atlieka diferenciatorius.

## Šaltiniai
Žvėris

Žodis žvėris reiškia:

* žinduolis – biologijoje visi žinduoliai gali būti vadinami žvėrimis;
* žvėris – bet kuris laukinis žinduolis. Priešpastatoma naminiams žinduoliams, kurie tokiu atveju vadinami *gyvuliais*;
* žvėris – bet kuris plėšrus ar kitoks pavojingas žinduolis ar kitas žeme judantis gyvūnas (pavyzdžiui, krokodilas, varanas). Šiuo požiūriu *žvėrimi* gali būti pavadintas ir pavojingas, žiaurus žmogus.
* plėšrieji žinduoliai () – žinduolių būrys.

Susijusios sąvokos:
* Žvėries skaičius – taip Naujajame testamente pavadintas skaičius 666, kuriam suteikiama ypatinga prasmė;
* Mano meilus ir švelnus žvėris () – 1978 m. pastatytas tarybinis meninis filmas A. Čechovo kūrinių motyvais. Labai populiarus valsas iš šio filmo (kompozitorius Jevgenijus Doga);
* Žvėris, kylantis iš jūros – 1992 m. kino studijoje „2000“ sukurtas spalvotas meninis filmas pagal J. Zamiatino apysaką „Potvynis“.
* žvėrininkystė – žemės ūkio šaka, paprastai kailinių žvėrelių (nutrijos, lapės, audinės, šinšilos ir kt.) auginimas.
Marakaibo ežeras

**Marakaibo ežeras** () – didelis vandens telkinys Venesueloje, Pietų Amerikoje. Ilgis 160 km, plotis iki 120 km, plotas 13010 km². Nors pagal apibrėžimą tai jūros įlanka, tradiciškai Marakaibas laikomas vidaus vandens telkiniu, ir kaip toks yra didžiausias Pietų Amerikoje.

Ežero baseino plotas 89 756 km² (iš jų 76 650 km² Venesueloje). Druskingumas nedidelis. Vidutinė vandens temperatūra 29–31 °C. Ežeras užima dalį tarpukalnių įdubos, susidariusios tarp Siera de Perichos ir Meridos Kordiljeros kalnagūbrių.

55 km ilgio Marakaibo (Tablaso) sąsiauriu jungiasi su Venesuelos įlanka (Karibų jūra). Sąsiaurio krantus jungia 8678 m ilgio tiltas, pavadintas generolo Rafaelio Urdanetos vardu (baigtas 1962 m.). Didžiausias Marakaibo intakas – Katatumbo () upė. Dėl gausių upių atplukdomų sąnašų ežeras seklėja.

Ežero baseine plyti dideli naftos telkiniai, jo apylinkėse auginamos cukrašvendrės ir kakava, ežere gaudomos žuvys (~112 rūšių), taip pat gaudomos baltosios krevetės. Pagrindiniai miestai prie ežero – Marakaibas, Kabimasas.

Pirmasis europietis, atradęs Marakaibo ežerą 1499 m. rugpjūčio 24 d. – ispanas Alonsas de Ocheda (*Alonso de Ojeda*) sykiu su Amerigu Vespučiu.

## Šaltiniai
Jānis Dinevičs

**Janis Dinevičius** (, g. 1948 m. liepos 24 d. Rygoje) – inžinierius elektrikas, Latvijos valstybinis ir politinis veikėjas.

## Biografija
1966 m. baigė Rygos 19-ą vidurinė mokyklą, 1971 m. – Rygos politechnikos instituto Elektroenergetikos fakultetą. Liko dirbti institute asistentu, vėliau studijavo aspirantūroje, tyrinėjo mikroprocesorių pritaikymą žemės ūkio energetikoje.

1988 m. LTF organizatorius ir lyderis, LTF tarybos pirmasis vadovas. Tarp I ir II LTF suvažiavimų vadovavo agitacinei grupei, kuri surengė per 2000 paskaitų. 1990–1992 m. LTF pirmininko pavaduotojas.

1990 m. savivaldybių rinkimuose išrinktas Rygos Dūmos nariu, vadovavo LTF frakcijai. 1990 m. išrinktas Latvijos Aukščiausiosios tarybos deputatu. 1992–1994 m. Latvijos Saeimos narys. 1991–1992 m. Latvijos liaudies fronto grupės Latvijos Saeimoje lyderis. 1991–1993 m. Latvijos valstybės ministras, vadovavo deryboms dėl Rusijos kariuomenės išvedimo.

1993–1995 m. „Latavio“ prezidentas, Rygos aviacijos universiteto Garbės daktaras. Nuo 1995 m. žemės ūkio bendrovės „Gosupi“ valdytojas, įvairių bendrovių valdybos narys.

1989–1992 m. *Latvijos socialdemokratų partijos*, 1999 m. Latvijos socialdemokratų darbininkų partijos pirmininkas, 2000–2005 m. generalinis sekretorius, 2005–2006 m. pirmininko pirmasis pavaduotojas, nuo 2006 m. – pirmininkas.

2000 m. apdovanotas III laipsnio Trijų Žvaigždžių ordinu ir 1991 m. barikadų gynėjo garbės ženklu.

## Nuorodos
* Biografija (latvių k.)
Diferenciatorius (schema)

**Diferenciatorius** – elektroninė schema, atliekanti matematinę diferenciavimo operaciją.

Diferenciatorių galima surinkti iš operacinio stiprintuvo, kondensatoriaus ir rezistoriaus.

Tokio schemos išėjimo įtampa lygi invertuoto signalo išvestinei laiko atžvilgiu (kitimo greičiui):

:  V_\mathrm{out} = - R C \, {d V_\mathrm{in} \over dt} 

Čia *V*in ir*V*out yra laikomos laiko funkcijomis.

* Diferenciatorius gali būti laikomas elektroniniu filtru
* Priešingą integravimo operaciją atlieka integratorius.

## Šaltiniai
Sėjamasis ryžis

**Sėjamasis ryžis** (*Oryza sativa*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos ryžių (*Oryza*) genties augalas. 

Užauga iki 50-100 cm aukščio.

## Sudėtis
Ryžiuose yra iki 75 % angliavandenių, 7,7 % baltymų, 2,2 % ląstelienos, 0,5 % pelenų, 0,4 % riebalų, 14 % vandens. 

## Panaudojimas
Iš ryžių šiaudų pinami galvos apdangalai, dembliai, dekoratyviniai gaminiai, krepšiai, namų apyvokos daiktai. Gaminamas aukštos kokybės popierius. Ryžių gemalų aliejus vartojamas muilo gamybai.

Ryžių miltai – labai geras papildomas pašaras gyvuliams.

## Mityba
Tai pagrindinis maisto produktas daugelyje pasaulio šalių. Maistui dažniausiai vartojamos ryžių kruopos – valyti grūdai be vaisiaus sėklinių luobelių ir gemalų. 

Dėl didelio maistingumo ir gero pasisavinimo ryžių kruopos yra vienas geriausių kasdienės ir dietinės mitybos produktų. Rekomenduojama pagyvenusiems žmonėms. 

## [[vaistiniai augalai|Vaistinės augalo savybės]]
Ryžių košės **negalima vartoti** nutukusiems ir sergantiems vidurių užkietėjimu.

Ryžių krakmolu ir gleivingu nuoviru gydomas viduriavimas. Jis slopina skrandžio motorinę veiklą, todėl tinka gydyti ūmius skrandžio ir žarnyno sutrikimus, dizenteriją. 

Iš ryžių miltų daromi pabarstai. Farmacijoje iš jų gaminamas fitinas. 

Ryžių sėlenomis gydoma B1 avitaminozė. 

Aliejus vartojamas gydomiesiems tepalams gaminti.
Astravos sutartis

**Astravos sutartis** – 1392 m. rugpjūčio 4 d. pasirašyta Jogailos ir Vytauto sutartis, pagal kurią Jogaila sugrąžino Vytautui Trakų kunigaikštystę ir kitas tėvonines žemes bei dovanojo naujų. 

Vytautas gavo teisę valdyti LDK su sostine Vilniuje ir tituluotis „Lietuvos kunigaikščiu“. Jis oficialiai pripažino esąs Jogailos vasalas, kurio žemės po jo mirties atiteks siuzerenui – Lenkijos karaliui.

Skirgailai paliktas valdyti Polockas, vėliau – Kijevo kunigaikštystė.

## Šaltiniai
Ryžis

**Ryžis** (*Oryza*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos augalų gentis. Auginami atogrąžų ir paatogrąžių, rečiau vidutinio šilto klimato zonų pietinėse srityse. Auga vandens telkinių pakraščiuose ir pakrantėse, šlapynėse, rečiau vidutiniškai drėgname dirvožemyje. Tai vienintelis kultūrinis augalas, auginamas vandeniu užlietame lauke.

Ryžiai kilę iš Pietryčių Azijos, kur jie buvo auginami dar priešistoriniais laikais. Pirmosios domestikuotos formos Kinijoje, Jangdzės upės baseine atsiranda apie 7000 tūkst. metų pr. m. e. Kinijoje, Indokinijoje, Indonezijoje nuo seno yra svarbiausias maistinis augalas. Keletą amžių Europoje ryžiai buvo laikomi prabanga ir vartojami daugiausiai vaistams. Pietų Europoje jie pradėti auginti tik viduramžiais.

Yra kelios rūšys, iš jų Lietuvoje botanikos sodų oranžerijose bei daugelyje Azijos kraštų auginamas sėjamasis ryžis (*Oryza sativa*).

Nepoliruoti ryžiai vadinami natūraliais. Šie ryžiai ypač vertingi savo baltymų, angliavandenių, ląstelienos, vitaminų (ypač B grupės) bei mineralinių medžiagų sudėtimi.


Oryza sativa - Köhler–s Medizinal-Pflanzen-232.jpg|Sėjamasis ryžis
White, Brown, Red & Wild rice.jpg|Ryžių grūdai
Terrace field yunnan china edit.jpg|Honghės hanių ryžių terasų kultūrinis kraštovaizdis


## Filogenezė
Ryžis (*Oryza*) priklauso BOP kladai priklausančiai miglinių (*Poaceae*) šeimai. Seserinės *[[Oryzoideae]]* pošeimio grupės yra bambukiniai (*Bambusoideae*), ir *[[Pooideae]]*. Ryžis (*Oryza*) yra viena iš vienuolikos tribos *[[Oryzeae]]* genčių. *Oryzeae* ir *[[Phyllorachideae]]* tribos priklauso vienai seserinei grupei. Sėjamasis ryžis (*O. sativa*) ir afrikinis ryžis (*O. glaberrima*) yra valgomieji ryžiai tarp maždaug 300 genties rūšių ir porūšių. 

## Produkcija

## Etimologija
Žodis *rỹžis* (dar užrašytas kaip *rỹžius, rỹžas, rýsas*) yra skolinys iš  ir  (tiksliau, R. Prūsijos tarmių *rîs*). Į vokiečių kalbą pateko iš , sen.  ← viduramžių  ←  ir . Į graikų kalbą žodis pateko iš Rytų, greičiausiai kadaise graikų valdytos Baktrijos (plg. , t. p. chotanų *rrīysu*, jagnobių *rīžona*, sogdų *ryzʾkh*, zazų *riz* ir kt.) ← . Indiško žodžio kilmė neaiški, iškelta įvairių hipotezių:
* indoeuropietiškas žodis, bendros kilmės kaip ir *[[rugys|rugỹs]]* (ide. **u̯rughio̯-*);
* senas skolinys iš vietinių Pietų ir Pietryčių Azijos kalbų, atsispindintis dravidų kalbose (**(v)ariki* → , , gondų *wanjī* ir kt.), , burušų *bras*, mundų **ərig*, , dajakų *beras*, , sen.  ir kt. M. Vicelis suveda įvairių Azijos kalbų ryžio pavadinimus į prožodį **kru* (‘ryžis’), kuris buvęs bendras kinų-tibetiečių+austroneziečių+austroazinei+tajų prokalbei.

## Šaltiniai
Smenchkarė

**Smenchkarė** („stipri siela“) – vienuoliktasis aštuonioliktosios Egipto dinastijos faraonas, Amenchotepo IV įpėdinis. Po Smenchkarės valdė Tutanchamonas. Nėra aišku, ar Smenchkarė buvo vyras, ar moteris. Manoma, kad valdė 2 metus, nuo 1336 iki 1334 m. pr. m. e. Pradėjo valdyti iš karto po Amenchotepo IV mirties, galėjo būti jo koregentu.

Su Smenchkarės praenomnu Ankheprure yra siejami du vardai. Vienas iš jų siejamas su Nefertite, todėl galėjo būti, kad ji buvo Smenchkarė bei antroji faraonė visoje Senovės Egipto istorijoje. Pirmoji faraonė buvo Hatšepsuta.

Dvi galimybės:
* Ankheprure Neferneferuaten, Amenchotepas IV žmona Nefertitė, kuri galėjo būti savo vyro koregentė.
* Ankheprure Smenchkarė, identifikuojama su karaliene Meritatene, Amenchotepo IV žmona, pagrindinė žmona po Nefertitės mirties.

Ir viena, ir kita galėjo būti Smenchkarė, tačiau galėjo būti ir vyras.
Kukas

: *Šis straipsnis yra apie egiptiečių dievybę. Apie keliautoją žr. [[Džeimsas Kukas]]*

Egiptiečių mitologijoje **Kukas** arba **Kauketė** („tamsa“) – pirmapradės tamsos koncepcijos personifikacija Ogdoad kosmogonijoje. Kadangi buvo tamsos simbolis, ji reiškė neaiškumą, nežinomybę, chaosą. Kaip koncepcija, Kukas buvo androgeniškas dievas, jo moteriška forma – Kauketė. Kauket – žodžio „Kuk“ moteriška forma. Kukas/Kauketė kaip ir kitos 3 dualistinės Ogdoad dievybės, buvo vaizduojamos vienodai. Vyriška forma varle arba žmogumi varlės galva, o moteriška forma gyvate arba moterimi gyvatės galva.

*Taip pat skaitykite:*
* Niktė – graikų nakties personifikacija,
* Notė – skandinavų nakties personifikacija.
Ogdoad

**Ogdoad** egiptiečių mitologijoje – kosmogonijos sistema, kurią sudaro aštuonios dievybės – keturios androgeniškos poros, kurios atstovauja vieną iš keturių koncepcijų: Nunas/Naunet („vanduo“), Amonas/Amaunet („oras“), Kukas/Kauketė („tamsa“) ir Huh/Hauhetė („amžinybė“). Kiekvieną porą sudaro dievas – vyriškoji forma ir deivė – moteriškoji forma. Visos Ogdoad dievybės vaizduojamos vienodai: vyriškoji forma – varle arba žmogumi varlės galva, o moteriškoji forma – gyvate arba moterimi gyvatės galva.

Kartu šios koncepcijos sudaro būtį, pirminę fundamentinės pradžios būseną. Tačiau, anot mito, jų sąveika buvo nelygi, to pasekmė – naujos būties susidarymas. Kai naujoji būtis „atsidarė“, jos viduje pasirodė Ra, liepsnojanti saulė. Po ilgo poilsio, Ra su kitais dievais sukūrė visą kitą.

Egzistuoja dvi Ra būties kilmės versijos.

### Kiaušinio versija
Pagal pirminę kiaušinio mito versiją, būtis iškilo iš vandenų sąveikaujant su žemių kalva, Paukščių taku, Hator. Dangiškasis paukštis ant šios žemių kalvos padėjo kiaušinį, kuriame buvo Ra. Pagal pradinę versiją, kiaušinį padėjo kosminė žąsis. Tačiau išplitus Toto kultui, buvo teigiama, kad kiaušinis buvo Toto dovana, kurią padėjo Ibis, šventasis Toto paukštis.

### Lotoso versija
Pagal lotoso versiją teigiama, kad Atumas ir Ra sudaro vieną dievybę Atumą-Rą. Atumas atsirado iš mėlyno lotoso pumpuro.

Pagal Eneadą, Atumas buvo prijugtas prie Ra. Sakoma, kad lotosas iškilo iš vandens po sprogimo ir pumpuras, plūduriavęs ant paviršiaus, lėtai išsiskleidė, o jame pasirodė vabalas skarabėjas, Khepris, Ra išraiška, simbolizuojantis kylančią saulę. Vabalas greitai pavirto verkiančiu berniuku Nefertumu (jaunu Atumu), iš kurio ašarų susikūrė visi žemės padarai.

Vėlesnėje Egipto istorijoje, dievą Kheprį visiškai absorbavo Ra. Buvo teigiama, kad iš lotoso iškart pasirodė Ra, be laikino Kheprio buvimo. Kartais berniukas identifikuojamas su Horu todėl, kad vėlesniuose mituose Ra ir Horas susiliejo ir atsirado vienas juos jungiantis dievas Ra-Heraktis.
Toomas Hendrik Ilves

**Tomas Hendrikas Ilvesas** (, ['toːmas 'hendrik 'ilves]; g. 1953 m. gruodžio 26 d. Stokholme) – psichologas, politologas, Estijos politinis veikėjas, buvęs šalies prezidentas.

## Biografija
1976 m. baigė Kolumbijos universitete (JAV) psichologiją, 1978 m. Pensilvanijos universitete tapo psichologijos magistru. 1974–1979 m. Kolumbijos universiteto asistentas, 1979–1981 m. Englevudo (Niu Džersis) vidurinės mokyklos anglų kalbos mokytojas ir direktoriaus pavaduotojas, 1981–1983 m. Vankuverio koledžo administratorius ir direktorius, 1983–1984 m. Simono Fraserio aukštosios mokyklos dėstytojas.

1984–1988 m. Miunchene – Laisvosios Europos radijo analitikas, 1988–1993 m. estų redakcijos redaktorius.

1993–1996 m. Estijos atstovas JAV, Kanadoje ir Meksikoje, 1996–1998 m. ir 1999–2002 m. Estijos užsienio reikalų ministras, 1998–1999 m. Atlanto instituto direktorius,

1999–2003 m. Riigikogu (Estijos parlamento) narys, 2002 m. parlamento užsienio reikalų komisijos narys.

1999 m. Estijos liaudies partijos *Möödukad*, 2004 m. Estijos socialdemokratų partijos pirmininkas.

Nuo 2004 m. Europarlamento narys, Užsienio reikalų komiteto pirmininko pavaduotojas, Biudžeto bei Saugumo ir gynybos komiteto pakaitinis narys, Delegacijos ryšiams su JAV narys, Europos socialistų partijos narys.

2006 m. Rinkimų Asamblėja Ilvesą išrinko Estijos prezidentu. Pareigas pradėjo eiti spalio 9 d.

2011 m. rugpjūčio 29 d. Estijos Parlamentas pirmame etape Ilvesą perrinko Estijos prezidentu.
2016 m. gruodžio 12 d. prisijungė prie Miuncheno saugumo konferencijos patariamosios tarybos.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali Estijos Respublikos Prezidento Tinklalapis (estų, anglų, rusų k.) 

|-
Relcom

**RELCOM** (santrumpa iš *RELiable COMmunications*) – 1990 m. įsteigtas kompiuterinis tinklas Rusijoje.

## RELCOM istorija

1990 m. rugpjūčio 1 d. Maskvos I. V. Kurčiatovo vardo Atominės energetikos institute įkurtas RELCOM tinklas metų pabaigoje jungė jau 30 organizacijų. Tinklas rėmėsi išimtinai el. pašto technologija naudojant UUCP/UUPC protokolą. Tais metais užregistruotas ir SU domenas.

1992 m. kovo mėn. įsteigta AB „Relcom“. Pradėta naudotis IP protokolu.

1993 m. Relcom tinklas buvo užregistruotas NSFNET, praktiškai tai oficialus Rusijos įsijungimas į pasaulinį interneto tinklą.

1994 m. užregistruotas domenas RU, pradėtas eksploatuoti www serveris www.relcom.ru.
Kompanija perėjo į FAPSI priklausomybę (Agentstvo pravitel'stvennoi svyazi i informacii).

## RELCOM Lietuvoje

RELCOM tinkle veikusias RU srities konferencijas imdavo „Elnet@“ BBS ir perduodavo kitiems Lietuvos Fidonet mazgams.
Hidrogeologinis langas

**Hidrogeologinis langas** – uolienų su padidėjusiu filtracijos koeficientu įtarpas vandensparoje ar mažai laidžiame vandeniui sluoksnyje, hidrauliškai sujungiantis du vandeningus sluoksnius.
Clement Attlee

**Klementas Ričardas Etlis** (, 1883 m. sausio 3 d. Patnyje, Londonas – 1967 m. spalio 8 d. Vestminsteryje, Londonas), Prestvudo vikontas, teisininkas, Didžiosios Britanijos politinis veikėjas.

## Biografija
Mokėsi Hailyburio koledže, studijavo Oksfordo universitete. Nuo 1908 m. Fabijiečių draugijos narys. 1935–1955 m. Didžiosios Britanijos leiboristų partijos lyderis. 1913–1914 m. ir 1918–1919 m. dėstė Londono ekonomikos mokykloje, 1914–1918 m. tarnavo britų kariuomenėje Mesopotamijoje ir Prancūzijoje. 1922–1963 m. Didžiosios Britanijos parlamento narys, 1935–1940 ir 1951–1955 m. opozicijos lyderis. 1924–1931 m. Valstybės sekretorius Ramzio Makdonaldo vyriausybėje, Lankasterio grafystės kancleris, pašto ministras. 1942–1945 m. ministro pirmininko pavaduotojas, 1945–1951 m. Jungtinės Karalystės ministras pirmininkas. Įvykdė socializacijos programą, sukūrė sveikatos apsaugos tarnybą. 2004 m. jo vyriausybė pripažinta sėkmingiausiai dirbusia XX a. Didžiosios Britanijos vyriausybe.
Švietimo informacinių technologijų centras

**IPC** (Informatikos ir prognozavimo centras) 1999 m. rugpjūčio 31 d. buvo reorganizuotas į Švietimo informacinių technologijų centrą (**ITC**), kuris perėmė IPC darbus, projektus ir programas.

## Centro veiklos kryptys
* Lietuvos švietimo informacijos sistemos kūrimas;
* Informacijos ir komunikacijos technologijų integravimas į švietimą;
* Informacijos apie švietimo sistemą rinkimas (statistika);
* Valdymo kompiuterizavimas.

## ITC Adresas
Suvalkų g. 1, LT-2600 Vilnius.

## Taip pat skaitykite
* Švietimo ir mokslo ministerija

## Nuorodos
* IPC tinklalapis
Už priešo linijos

**Už priešo linijos** () – 2001 20th Century Fox filmas karine tematika. Filmą režisavo John Moore, pastatytas JAV, bendra trukmė 106 min. Filmo siužetas paremtas tikrais įvykiais.

## Aktoriai
* Owen Wilson
* Gene Hackman
* Gabriel Macht
* Joaquim De Almeida
* Vladimir Mashkov
* David Keith (I)
* Olek Krupa
* Charles Malik Whitfield
* Marko Igonda
* Eyal Podell
* Geoffrey Pierson
* Aernout Van Lynden

Filmo siužeto autorių įkvėpė JAV karinių oro pajėgų piloto Scott O’Grady išgyventi įvykiai. 1995 birželio 2 jo pilotuojamas lėktuvas buvo numuštas skrendantis virš Bosnijos. Pilotas išgyveno šešias dienas priešiškoje teritorijoje iki tol kol buvo išgelbėtas.
Hans-Jochen Vogel

**Hansas Jochenas Fogelis** (; 1926 m. vasario 3 d. Gėtingene, Vokietijoje – 2020 m. liepos 26 d. Miunchene, Vokietijoje) – teisininkas, vokiečių politinis veikėjas, buvęs federalinis ministras.

## Biografija
Lankė gimnaziją Gėtingene, 1943 m. baigė Gyseno Landgrafo Liudvigo mokyklą. Buvo Hitlerjugendo narys. Nuo 1943 m. iki 1945 metų tarnavo kariuomenėje, dalyvavo Antrajame pasauliniame kare kaip karininkas stažuotojas (). Nuo 1943 metų vasaros semestro pradėjo teisės mokslų studijas Miunchene, nuo 1946 m. – Marburge, kur 1948 m. išlaikė pirmąjį, 1951 m. – antrąjį valstybinį teisės egzaminą (abu egzaminus išlaikė labai gerai). 1950 metais apgynė disertaciją tema „Kaltininko klydimas dėl valstybės tarnybos (valdžios) vykdymo teisėtumo pagal Vokietijos baudžiamojo kodekso 113 paragrafą ir dėl institucijos kompetencijos pagal VFR BK 156 paragrafą“ (įvertinta ), teisės mokslų daktaras. Nuo 1952 m. Traunstein apylinkės teismo patarėjas, nuo 1955 m. Bavarijos žemės valstybinės kanceliarijos tarnautojas.

1950 m. Vokietijos socialdemokratų partijos (SPD) narys, 1967–1972 SPD Bavarijos organizacijos pirmininko pavaduotojas, nuo 1970 m. SPD valdybos narys. 1987–1991 SPD pirmininkas. 1989–1999 SI pirmininko pavaduotojas, nuo 1999 m. SI Garbės pirmininkas.

1960–1972 m. Miuncheno vyr. burmistras. 1972–1974 planavimo ir gyvenamosios statybos ministras, 1974–1980 teisingumo ministras, 1982–1984 Berlyno valdantis burmistras. 1983–1991 m. SPD parlamentinės frakcijos pirmininkas.

Brolis Bernardas Fogelis – vienas iš Vokietijos krikščionių demokratų sąjungos lyderių.

## Nuorodos
Anker Jørgensen

**Ankeris Jorgensenas** (*Anker Henrik Jørgensen*; 1922 m. liepos 13 d. Kopenhagoje – 2016 m. kovo 20 d. ten pat) – Danijos profesinių sąjungų ir politinis veikėjas.

## Profsąjungietis
Baigė Kopenhagos gimnaziją, bet nuo 14 metų dirbo įvairius darbus. Nuo 1950 m. profsąjungų aktyvistas, 1956 m. pirminės organizacijos pirmininkas, 1962 m. Transporto darbuotojų profsąjungos pirmininkas, 1968–1972 didžiausios Danijoje Nekvalifikuotų darbininkų profsąjungos (SiD) pirmininkas.

## Politikas
1961–1964 m. Kopenhagos tarybos narys, 1964–1994 m. Folketingo (parlamento) narys. 1972–1973 ir 1975–1982 m. Danijos ministras pirmininkas, 1978 m. dar ir užsienio reikalų ministras.
1985 m. Šiaurės Europos parlamentarų komiteto pirmininkas.

## Socialdemokratas
Nuo 1942 m. Danijos socialdemokratų partijos (SFD) narys, 1973–1987 m. SFD pirmininkas, 1980–1989 m. SI pirmininko pavaduotojas, nuo 1989 m. SI Garbės pirmininkas.

Su žmona Ingrid Pedersen (1922–1997) užaugino 4 vaikus.

## Bibliografija
* Idé og hverdag (1965);
* Forud for fremtiden (1965);
* Arbejdsforhold – historisk, aktuelt (1968);
* Til venstre for midten (1975);
* Styrk digerne – artikler og taler 1972-82 (1982).

## Nuorodos
* Biografija .
Alan García

**Alanas Peresas Garsija** (*Alan Gabriel Ludwig García Pérez*,  1949 m. gegužės 23 d. Limoje – 2019 m. balandžio 17 d.) – teisininkas, Peru ir tarptautinis politinis veikėjas, prezidentas.

## Biografija

Baigė Nacionalinę Chose Marija Egoreno kolegiją, Katalikų universiteto bakalauro studijas, o 1977 m. Limos San Marko nacionalinio universiteto teisės fakultetą, studijavo politologiją ir sociologiją Paryžiaus ir Madrido universitetuose, konstitucinės teisės daktaras.

1977 m. paskirtas *Peru Amerikos liaudies revoliucinės (apristų) partijos* (APRA) nacionaliniu sekretoriumi. Nuo 1980 m. parlamento narys, APRA ideologinės komisijos pirmininkas. 1985–1990 Peru prezidentas, tačiau jam valdant šalyje prasidėjo hiperinfliacija, suaktyvėjo *Sandera Luminosa* partizanų judėjimas. 1990–1992 m. senatorius. Rinkimus laimėjus Albertui Fuchimoriui, 1992 m. – 2000 m. gyveno emigracijoje Majamyje, dirbo žmogaus teisių organizacijose. 2001 m. prezidento rinkimuose gavo 48 % balsų, bet pralaimėjo A. Toledui. 2001 m. išrinktas APRA pirmininku. Nuo 2003 m. SI Garbės pirmininkas.

2006 m. antrą kartą išrinktas Peru prezidentu.

## Bibliografija

* *A la inmensa mayoría: discursos* (1988);
* *El futuro diferente* (1989);
* *El desarme financiero: pueblo y deuda en América Latina* (1989);
* *La revolución regional* (1990);
* *La defensa de Alan García* (1991);
* *El nuevo totalitarismo* (1992);
* *El mundo de Machiavello* (1994);
* *La falsa modernidad* (1997);
* *Siete tesis erróneas del neoliberalismo en América Latina* (1997);
* *Mi Gobierno hizo la regionalización* (1999);
* *La década infame: deuda externa 1990–1999* (2000);
* *Modernidad y política en el siglo XXI: globalización con justicia social* (2003).

## Nuorodos
* APRA oficiali svetainė .

|-
Patoso lagūna

**Patoso lagūna** arba ***Patoso ežeras*** (, 'Ančių lagūna') – viena didžiausių pasaulio lagūnų, plytinti Brazilijoje, ties Atlanto pakrante, Pietų Rio Grandės valstijoje. Lagūna ištįsusi lygiagrečiai vandenyno pakrantei šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi apie 265 km, jos plotis iki 63 km, plotas (įvairiais vertinimais) – 9800-10 100 km².

Antrasis pagal plotą Pietų Amerikos ežeras (jeigu Marakaibą laikysime ežeru, o ne jūros įlanka). Ežero vanduo druskingas.

Nuo Atlanto Patoso lagūną skiria iki 30 km pločio smėlio juosta. Pietuose San Gonsalo kanalu jungiasi su didele Mirino lagūna, taip pat yra protaka tiesiai į vandenyną.

Lagūnos pakrantėje įsikūrę San Žozė do Nortės, Pelotaso, San Lorenso do Sulo, Tapeso, Porto Alegrės miestai.

Jūriniai laivai, kurių grimzlė neviršija 5,18 m, pasiekia didelį šiaurinėje lagūnos pakrantėje plytintį Porto Alegrės uostą. Vystoma žvejyba.

## Šaltiniai
Antanas Zabulionis

**Antanas Zabulionis** (1911 m. gegužės 1 d. Sprakšiuose, Vyžuonų valsčius – 1976 m. liepos 14 d. Kaune) – Lietuvos poetas, muzikantas.

## Biografija
Gyvendamas Kaune, dirbo spaustuvėje, dalyvavo Pupų Dėdės koncertinėje veikloje. Po Antrojo pasaulinio karo dirbo tarnautoju Kaune.

Periodikoje paskelbė eilėraščių vaikams. Išleido rinkinį „Kai paūgėsiu“ (1940 m.).
Bosporo karalystė

**Bosporo karalystė** ( – *Basileion tou Kimmerikou Bosporou*) – senovės vergovinė valstybė šiaurinėje Juodosios jūros pakrantėje. Karalystę apie 480 m. pr. m. e. sukūrė kelios graikų kolonijos Kerčės ir Tamanės pusiasaliuose. Sostinė – Pantikapėja.
Viktoras Biržiška

**Viktoras Biržiška** (1886 m. vasario 23 d. Viekšniuose – 1964 m. sausio 27 d. Čikagoje, JAV) – matematikas, visuomenės ir politinis veikėjas.

## Biografija
Kilęs iš žemaičių bajorų Biržiškų giminės. Tėvas Antanas Biržiška, broliai Mykolas Biržiška ir Vaclovas Biržiška.

Motinos parengtas, 1895 m. įstojo į Šiaulių gimnazijos parengiamąją klasę. 1903 m. dalyvavo slaptame moksleivių būrelyje, kurį lietuvių kalbos mokė į Šiaulius išsiųstas Jonas Jablonskis. 1904 m. Šiaulių gimnaziją baigė aukso medaliu, kurį pardavė Peterburge, įstojęs į universiteto Matematikos ir gamtos fakultetą. Išlaikęs konkursinius egzaminus, universitete liko laisvu klausytoju, o studijavo Peterburgo technologijos institute.

Dalyvavo slaptos lietuvių studentų draugijos veikloje, kurį laiką buvo jos iždininkas. Dalyvavo kultūrinėje veikloje, dainavo chore ir šoko Miko Petrausko operetėje „Kaminkrėtys ir malūnininkas“. 1906 m. lapkričio mėn. po kratos bute buvo sulaikytas, bet, neįrodžius kaltės, paleistas. 1905–1906 m. užsidarius universitetams, dirbo Šiauliuose, vadovavo vietinei Lietuvos socialdemokratų partijos organizacijai, savo bute laikė ginklų sandėlį ir spaustuvę, kuria spausdino atsišaukimus.

Grįžęs į Peterburgą vertėsi matematikos pamokomis, dirbo Peterburgo gimnazijoje, elektros stotyje, vadovavo tramvajaus tilto statybos darbams, dirbo meistru A. Baranovskio patrankų šaudmenų įmonėje. 1914 m. baigė Peterburgo technologijos institutą. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui mobilizuotas, bet paliktas įmonės direktoriumi. 1917–1918 m. apie 50 kartų kratytas, kelis kartus čekistų areštuotas ir, tik įmonės darbininkams reikalaujant, paleistas.

1920 m. rugsėjo 30 d. grįžo į Lietuvą kaip įkaitas, iškeistas į bolševiką iš Panevėžio kalėjimo. Vilniuje dirbo lietuvių gimnazijos mokytoju, dėstė Lietuvos mokslų draugijos aukštuosiuose kursuose, bendradarbiavo spaudoje. 1920 m. išrinktas Vilniaus lietuvių komiteto nariu. 1920 m. lapkričio 23 d. lenkų suimtas, kai pabėgo lietuviai kareiviai belaisviai. 1921 m. suimtas dėl straipsnio laikraštyje „Głos Litwy“, bet 1921 m. rugpjūčio 23 d. amnestuotas. 1922 m. sausio 20 d. kartu su broliu Mykolu lenkų apkaltintas tėvynės išdavimu ir, tik Tautų Sąjungai pareikalavus, vasario 6 d. su kitais 32 lietuviais ir gudais išvežtas į Nepriklausomą Lietuvą.

1922 m. kovo mėn. paskirtas Krašto apsaugos ministerijos artilerijos tiekimo viršininko pavaduotoju, 1922–1926 m. šios tarnybos viršininkas. Kartu 1922–1924 m. „Aušros“ gimnazijos, 1923 m. Suaugusių gimnazijos, 1923–1925 m. Aukštųjų karininkų kursų dėstytojas, 1922–1939 m. Vytauto Didžiojo universiteto docentas, 1928 m. profesorius. Dėstė 15 aukštosios matematikos disciplinų. 1931–1939 m. Matematinės analizės katedros vedėjas. 1940–1944 m. Vilniaus universiteto profesorius. 1934–1944 m. redagavo Lietuviškosios enciklopedijos matematikos skyrių, parašė ~300 straipsnių.

1944 m. liepos mėn. pasitraukė į Vokietiją. 1946–1949 m. Pabaltijo universiteto Hamburge ir Pineberge profesorius, Matematikos ir gamtos fakulteto prodekanas. 1950 m. emigravo į JAV.

## Šaltiniai
Antanas Biržiška

**Antanas Biržiška** (1855 m. sausio 29 d. Lapkasiuose, dab. Tauragės raj. – 1922 m. spalio 11 d. Viekšniuose) – Lietuvos gydytojas, visuomenės veikėjas.

## Biografija
Kilęs iš žemaičių bajorų Biržiškų giminės. Tėvas Leonardas Biržiška (1809–1902) dalyvavo 1831 m. sukilime. Vedęs Anatoliją Skinderytę (1823–1897), susilaukė sūnų Antano, Hiliaro, Jono ir Juozo. Senelis Mykolas Biržiška dalyvavo priimant 1791 m. gegužės 3 d. Konstituciją, kitas senelis Jonas atstovavo „mažąją broliją“ prieš magnatų Pilsudskių siekį apriboti jos teises.

Brolis Jonas (1851–1920), taip pat gydytojas, 1870 m. aukso medaliu baigė Šiaulių gimnaziją, studijavo mediciną Peterburgo ir Maskvos universitetuose. Nuo 1877 m. gyveno ir dirbo Sibire, praktiškai nutraukęs ryšius su Lietuva. Jo sūnus Konradas dalyvavo PPS veikloje, su Juzefu Pilsudskiu dalyvavo traukinių apiplėšimuose. Už tai Varšuvos teismo nuteistas sunkiųjų darbų kalėjimo ir ištremtas į Sibirą, iš kur 1920 m., pakeliui į Lietuvą, mirė Rusijoje.

1875 m. baigė Šiaulių gimnaziją, nuo penktos klasės pats iš pamokų išsilaikydamas. 1875–1880 m. studijavo mediciną Maskvos universitete, buvo kviečiamas pasilikti jame tęsti mokslo ir dėstytojauti, tačiau atvyko į Viekšnius ir užsiėmė gydytojo praktika.

1910 m. jo namuose policija atliko kratą, ieškodama neva sūnų įrengtos spaustuvės. Savo biblioteką paliko Kauno medicinos draugijai, o jo namuose Viekšniuose buvo įrengtas muziejus.

1880 m. vedė muzikę ir mokytoją Elzbietą Rodzevičiūtę (1858–1938). Sūnūs Mykolas, Vaclovas ir Viktoras Biržiškos.

## Šaltiniai
Subdukcija

**Subdukcija** – geologinis procesas, kai viena Žemės litosferos plokštė slenka po kita litosferos plokšte. Paprastai šis procesas stebimas okeaninės plokštės ir kontinentinės plokštės sandūroje. Okeaninė plokštė, būdama tankesnė, nes sudaryta iš tankesnių uolienų, palenda po kontinentine plokšte. Šioje sandūroje, vadinamoje **subdukcijos zonoje**, formuojasi giliavandenis lovys (dar vadinama įduba). Slinkdama gilyn į mantiją, okeaninė plokštė pradeda lydytis, o susidariusi magma kyla į Žemės paviršių. Tokiu būdu formuojasi arba kalnai su ugnikalniais, arba salų lankai. Subdukcijos zonose dažni žemės drebėjimai, cunamiai, ugnikalnių išsiveržimai.

## Šaltiniai
Molex (jungtis)

**Molex (jungtis)** – plačiai žinomos firmos **Molex®** pasiūlytas paplitęs maitinimo kabelio jungties standartas. Ši plastikinė jungtis turi keturis kontaktus, į kuriuos veda standartizuotos spalvos laidai: du įžeminimo (juodi), vienas 12 voltų (geltonas) ir vienas 5 voltų (raudonas). Kai kuriuose senuose įrenginiuose spalvos gali būti ir kitokios. Jungtis, žiūrint iš galo, turi trapecijos pavidalą, todėl jos negalima įstatyti atvirkščiai. Iš maitinimo bloko vedantis laidas gale turi kištuką. Maitinami įrenginiai savo korpuse turi jį atitinkantį lizdą.

Ši jungtis labai dažnai naudojama ventiliatoriams, standiesiems diskams, kompaktinių diskų skaitymo įrenginiams, 5,25“ (ne 3,5“) lanksčiųjų diskelių įrenginiams, kai kurioms vaizdo plokštėms ir kitiems vidiniams kompiuterio įtaisams maitinti.

Pagrindinis jungties trūkumas – prireikus sunku atjungti (reikia palyginus daug jėgos). Taip yra todėl, jog ją sujungtą laiko tik trintis – nėra jokio kito fiksatoriaus. Iš kitos pusės, tai retai būna problema, nes jungtis neskirta dažnam junginėjimui.

## Istorija
Pirmuosius šios jungties variantus šeštojo dešimtmečio pabaigoje ir septintojo dešimtmečio pradžioje sukūrė ir patentavo „Molex“ kompanija.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Molex firmos tinklalapis
Jablonskis

;Jablonskis
* Ignas Jablonskis – archeologas, muziejininkas;
* Jonas Jablonskis – kalbininkas;
* Jonas Jablonskis (1932) – inžinierius hidrotechnikas;
* Konstantinas Jablonskis – istorikas, teisininkas;
* Linas Jablonskis – dailininkas;
* Osvaldas Jablonskis – tapytojas.

;Jablonskienė
* Joana Jablonskienė-Kervytė (g. 1943 m.) – choro dirigentė ir pedagogė;
* Lolita Jablonskienė (g. 1962 m.) – Lietuvos dailėtyrininkė;

;Jablonskytė
* Ona Jablonskytė-Landsbergienė (1894–1957) – gydytoja oftalmologė, Pasaulio Tautų Teisuolė;
* Rimutė Jablonskytė-Rimantienė (1920–2023) – archeologė, muziejininkė;
* Sandra Jablonskytė (g. 1992 m.) – dziudo imtynininkė, olimpietė.

Pavardė kilusi iš slaviškų pavardžių: , , ukr.,  < *jabłoń, яблоня* ('obelis').

## Šaltiniai
Ankhas

**Ankhas** (), dar vadinamas **kilpiniu kryžiumi, Nilo raktu, ąsotuoju kryžiumi** – egiptiečių mitologijos simbolis, reiškiantis gyvenimą, dvasinę gyvasties jėgą, gyvenimą po mirties. Plačiai buvo naudojamas egiptiečių mene. Dievų ir faraonų atributas, vaizduojamas tiek nešiojamas ant kaklo (kaip amuletas), tiek rankoje.

**Nem ankh** – panašus į *ankh* simbolis, kuris reiškia amžiną gyvenimą. Mene, laidojimo ceremonijose egiptiečių dievybės vaizduojamos pasikabinusios *ankh* kaip raktą, per kilpą viršuje. Todėl buvo manoma, kad ankh atidaro mirties vartus į nemirtingumą.

Šis simbolis taip pat buvo laikomas galingu teisybės simboliu ir Nilo raktu, kuris simbolizuoja Izidės ir Ozyrio sąjungą. Buvo manoma, kad mistinė jų sąjunga inicijuoja kasmetinį Nilo potvynį, kuris buvo būtina Egipto išgyvenimo sąlyga.

Ankhą perėmė Aleksandrijos krikščionys. Dabar šis kryžius neretai nešiojamas estetiniais tikslais arba kaip magiškas simbolis, amuletas.

## Šaltiniai
Kibelė

**Kibelė** – frygiškos kilmės graikų ir romėnų deivė. Garbinta Anatolijoje dar neolito laikais. Dažnai tapatinama su Rėja (titano Krono žmona, Olimpo dievų motina) ir Gaja, kadangi artima savo funkcijomis. Romėnams dar žinoma kaip **Mater Turrita**.

Ji buvo kalnų ir urvų, sienų ir tvirtovių, gamtos bei laukinių gyvūnų (ypatingai liūtų ir bičių) deivė. Turėjo sūnų Atį, kuris buvo kastruotas ir prikeltas.

Atalantą ir Hipomeną pavertė liūtais, kai šie pasimylėjo vienoje iš jos šventyklų.

Jos dvasininkai ją garbindavo orgijose, šokdami ir gerdami apimti laukinės muzikos ekstazės. Kibelė ir jos sūnus Atis siejami
su keista religija. Jos pasekėjai – koribantai (eunuchai šventikai) ir kuretai, ją garbindavo šokiuose, dainose ir kitokiose linksmybėse, mušdami būgnus bei daužydami skydus ir ietis.

Vaizduojama auksiniame vežime, apsupta koribantų ir kuretų. Jos karūna yra miesto sienos formos.

## Išnašos
Naktikovas

**Naktikovas** (*Nycticorax nycticorax*) – garninių (*Ardeidae*) šeimos paukštis, kurio skiriamasis požymis – nuo pakaušio nukaręs ilgas baltas kuodukas. 

## Išvaizda
Naktikovas yra kiek didesnis už varną. Nuo panašių paukščių skiriasi didele galva ir spalva. Patino ir patelės viršugalvis ir pečiai juodi, metalo blizgesio. Nuo pakaušio nukaręs ilgas baltas kuodukas, kaklas, nugara ir antuodegis pilki. Kakta, antakiai, gerklė ir kūno apačia balti, pilko atspalvio. Plasnojamosios ir uodegos plunksnos tamsiai pilkos. Snapas juodas, kojos žalsvai geltonos. Rainelė raudona. Jaunikliai rudi, su gelsvomis apvaliomis dėmėmis, be kuoduko.

## Paplitimas
Eurazijoje paplitęs nuo Atlanto iki Ramiojo vandenyno. Šiaurėje arealas siekia Olandiją, Juodosios jūros šiaurinę pakrantę, Volgos žemupį, šiaurės Kazachstaną, pietinę Himalajų papėdę, šiaurės rytų Kiniją. Į pietus paplitęs iki okeaninių pakrančių (išskyrus Arabijos pusiasalį), Mažosios Azijos, Viduržemio jūros. Gyvena Šiaurės ir Pietų Amerikoje, Afrikoje, Indijos, Ramiojo ir Atlanto vandenynų salose. Žiemoja Šiaurės ir Pietų Amerikoje, Afrikoje, Pietų ir Pietryčių Azijoje.

Lietuvoje pastebimas retai, užklysta iš pietinių kraštų.

## Biologija
 
Gyvena vandens telkinių pakraščiuose, gausiai apaugusiose vandens augalija, krūmais. Nevengia žmogaus kaimynystės. Gali perėti iki 5–7 kilometrų nuo maitinimosi vietų.

Aktyvus naktį. Dieną tūno pasislėpęs tarp medžių ar krūmų. Pajutęs pavojų naktikovas ištempia kaklą ir stovi nejudėdamas. Išgąsdintas pašiaušia kaklo plunksnas ir pastato kuoduką. Patinas, nejudėdamas ištisas valandas, ant vienos kojos stovi prie lizdo ir saugo perinčią patelę. Pabaidytas staigiai šauna į viršų.

Peri kolonijomis su garniais, kormoranais, ibiais. Lizdą iš šakų suka krūmuose ir medžiuose. Retkarčiais užima senus garnių bei varninių paukščių lizdus. Dėtyje būna apie 4 kiaušinius. Jaunikliai lizdą palieka po maždaug 19 dienų, dar nemokėdami skraidyti, bet jau gerai laipiodami šakomis. Dažnai ištisos jauniklių grupės susirenka į stambesnius pilkųjų garnių arba kormoranų lizdus. Tada suaugę paukščiai ištisą parą maitina jauniklius. Maždaug 35 dieną jaunikliai pradeda skraidyti ir patys ieškosi maisto.

Minta vandens bestuburiais, smulkiais stuburiniais.

## Šaltiniai
**Lietuvos fauna: paukščiai, 1 knyga.* Sud. V. Logminas. – Vilnius: Mokslas, 1990.
Ibiškasis garnys

**Ibiškasis garnys** (*Bubulcus ibis*) – garninių (*Ardeidae*) šeimos paukštis.

## Išvaizda
Ibiškasis garnys kiek mažesnis už baltąjį. Patinas baltos spalvos. Viršugalvis, pailgėjusios kaklo, pagurklio ir nugaros plunksnos rusvai gelsvos. Snapas geltonas, pamatinė dalis raudona. Kojos tamsiai raudonos. Rainelė raudona. Patelės viršugalvis rusvas. Jauniklių viršugalvis be ryškios rudos spalvos.

## Paplitimas

Eurazijoje paplitęs Pirėnų pusiasalyje, nuo Užkaukazės, Volgos deltos iki Indokinijos. Šiaurėje arealas siekia Jangdzės slėnį, pietinį Himalajų šlaitą. Į pietus paplitęs iki okeaninių pakrančių. Gyvena ir Afrikoje. Peri Pietų, Centrinėje ir Šiaurės Amerikoje, Australijoje ir kitose salose.

Žiemoja Pietų ir Centrinėje Amerikoje, Pietų ir Pietryčių Azijoje, Australijoje.

Lietuvoje labai retas, pastebėtas tik keletą kartų.

## Biologija
 Lizdus krauna tik medžiuose. Įsikuria užlietuose, kartais ir sausuose miškuose. Maitinasi dažniausiai ryžių laukuose, o kai jų nėra – pievose, pelkėse, džiūstančiuose vandens telkiniuose, seklių upių ir ežerų pakrantėse. Nevengia žmogaus kaimynystės.

Ne toks atsargus kaip kiti garniai, dažnai maitinasi tarp stambiųjų raguočių, dažnai tupi jiems ant nugarų. Laikosi grupėmis arba dideliais būriais (apie 300 paukščių vienoje vietoje). Pavieniai individai aptinkami retai. Kylantis ibiškasis garnys primena naktikovą. Skrydis lengvas, bet lėtas. Kyla neaukštai, dažnai tupia į medžius. Aktyvus dieną.

Kolonijinis paukštis, dažnai peri su baltaisiais, pilkaisiais, mažaisiais ir geltonaisiais garniais, naktikovais, kormoranais. Lizdą krauna abu poros paukščiai, vienoje dėtyje paprastai būna 4–5 kiaušiniai. Kiaušinius peri abu paukščiai apie 23 dienas. Kol jaunikliai maži, patelė laikosi prie lizdo, o patinas ieško maisto. Paukščiukams paūgėjus, maisto ieško abu tėvai. Dar neskraidantys, ūgtelėję jaunikliai gerai laipioja šakomis, palieka lizdą. Išmokę skraidyti, jauni paukščiai kartu su tėvais būriu klajoja po apylinkes.

Minta bestuburiais: skėriais, žiogais, žirgeliais, sparvomis, vorais, moliuskais, vandens vabzdžiais ir jų lervomis. Lesa varliagyvius, roplius, mailių. 

## Šaltiniai
* *Lietuvos fauna: paukščiai, 1 knyga.* Sud. V. Logminas. – Vilnius: Mokslas, 1990.