open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Irano vyrų krepšinio rinktinė

**Irano vyrų krepšinio rinktinė** – Iraną aukščiausio lygio krepšinio turnyruose atstovaujanti rinktinė.

Nuo 2007 m. Iranas tapo tris kartus Azijos čempionato nugalėtoju. 2015 m. prie Azijos zonos prisinjungus Australijai, Iranui čempionu tapti nebepavyko. Rinktinė 2010 ir 2014 m. atstovavo savo šalį pasaulio čempionatuose.

## Dalyvavimas pasaulio čempionatuose
* 1950–2006 – 
* 2010 – 19 vieta
* 2014 – 20 vieta
* 2019 – 23 vieta
* 2023 – 31 vieta

## Dalyvavimas olimpinėse žaidynėse
* 1948 – 14 vieta
* 2008 – 11 vieta
* 2020 – 12 vieta

## Dalyvavimas Azijos krepšinio čempionatuose

* 1960–1971 – 
* 1973 – 5 vieta
* 1975–1979 – 
* 1981 – 8 vieta
* 1983 – 5 vieta
* 1987 – 
* 1989 – 5 vieta
* 1991 – 6 vieta
* 1993 – 4 vieta
* 1995 – 10 vieta
* 1997 – 8 vieta
* 1999–2001 – 
* 2003 – 5 vieta
* 2005 – 6 vieta
* 2007 – 1 vieta 
* 2009 – 1 vieta 
* 2011 – 5 vieta
* 2013 – 1 vieta 
* 2015 – 3 vieta 
* 2017 – 2 vieta 
* 2022 – 5 vieta

Be to, dalyvavo 1959 m. Europos čempionate (17 vieta).

## Žymūs žaidėjai
* Hamedas Hadadis
* Samadas Bahrami

## Treneriai


*  Kazem Rahbari (1948)
*  Hossein Soudipour (1966)
*  George Chiraleu (1974)
*  Mohammad Hassan Zolfaghari (1981)
*  Enayatollah Atashi (1983)
*  Reza Esmaeili (1985)
*  Majid Towfigh (1989)
*  Asadollah Kabir (1990)
*  Valerij Luničkin (1991)
*  Asadollah Kabir (1993)
*  Vitalij Zastachov (1994)
*  Manouchehr Shahamatnejad (1995)
*  Ahmad Reza Elliin (1996)
*  Saeid Fathi (1997)
*  Enayatollah Atashi (1998)
*  Gary LeMoine (2000–2001)
*  Saeid Armaghani (2001–2002)
*  Mehran Shahintab (2002)
*  Nenad Trajković (2003)
*  Mostafa Hashemi (2003)
*  Vladimir Bošnjak (2004–2005)
*  Mohammad Mehdi Izadpanah (2005)
*  Fred Oniga (2006)
*  Rajko Toroman (2007–2008)
*  Veselin Matić (2009–2011)
*  Memi Bečirovič (2012–2014)
*  Dirk Bauermann (2015–2017)
*  Mehran Hatami (2017)
*  Mehran Shahintab (2018–2021)
*  Mostafa Hashemi (2021–2022)
*  Saeed Armaghani (2022–2023)
*  Hakan Demir (2023–)


## Šaltiniai
Rokiškio Senamiesčio progimnazija

**Rokiškio Senamiesčio progimnazija** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Rokiškyje, J. Biliūno g. 2, vykdžiusi pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190248822. Steigėjas Rokiškio rajono savivaldybės taryba.

Mokyklai priklausė ikimokyklinio ir pradinio ugdymo skyrius Laibgaliuose, Ateities g. 5.

## Istorija

2001 m. Rokiškio 2–oji vidurinė mokykla buvo reorganizuota į Rokiškio Senamiesčio pradinę mokyklą. 2011 m. po miesto mokyklų tinklo reorganizacijos Rokiškio Juozo Tumo-Vaižganto vidurinės mokyklos 5–8 klasės buvo prijungtos prie Senamiesčio pradinės mokyklos ir sukurtas naujas darinys – Rokiškio Senamiesčio pagrindinė mokykla. 0–4 klasių moksleiviai mokėsi pastatė adresu J. Biliūno g. 2, o 5–8 klasių moksleiviai Rokiškio Juozo Tumo-Vaižganto gimnazijos pastate adresu M. Riomerio g. 1. 2012 m. mokykla reorganizuota į Rokiškio Senamiesčio progimnaziją.

Rokiškio rajono savivaldybės tarybos 2024 m. gegužės 30 d. sprendimu Nr. TS-218, Rokiškio Senamiesčio progimnazija panaikinta. Į pastatą J. Biliūno g. 2 perkelta Rokiškio Specialioji mokykla – daugiafunkcis centras.

M. Riomerio g. 1. pastate įsikūrė Rokiškio Juozo Tumo-Vaižganto progimnazija. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mokyklos svetainė
* Apie mokyklą (''aikos.lt'')
Magnificat

„**Magnificat**“ – mėnesinis maldynas, skirtas kasdieniams Dievo žodžio skaitymams. Jame pateikiami kiekvienos dienos šv. Mišių skaitiniai, Valandų liturgijos ištraukos rytmetinei ir vakarinei ar naktinei maldai, meditacijos ar homilijos pagal tos dienos Evangeliją ir įvairios rubrikos, padedančias geriau pažinti Katalikų Bažnyčios mokymą bei kultūrinį kontekstą, gilinti tikėjimą ir rasti atsakymus į rūpimus dvasinio gyvenimo klausimus.

## „Magnificat“ pasaulyje
„Magnificat” 1992 m. buvo pradėtas leisti Prancūzijoje. Prancūziška versija platinama visose frankofoniškose šalyse: Prancūzijoje, Belgijoje, Šveicarijoje ir Kanadoje. „Magnificat“ anglų kalba leidžiamas JAV nuo 1998 m.; ispanų kalba – nuo 2003 m. Ispanijoje ir Meksikoje. Pirmas „Magnificat“ numeris Lietuvoje pasirodė 2010 m. kovo mėnesį. Slovėnijoje maldynas leidžiamas nuo 2013 m.

## „Magnificat“ Lietuvoje
Mintis leisti periodinį maldynėlį „Magnificat” kilo Tiberiados bendruomenės vienuoliams. Jie sutelkė kelias religines bendruomenes bei grupę pasauliečių ir 2010 m. kovo mėnesį Lietuvoje pasirodė pirmasis „Magnificat” numeris.
Iš pradžių kolektyvą sudarė vos keli bendradarbiai, kurie rūpinosi tekstų parengimu, maketavimu ir leidinio platinimu bei prenumerata. Šiandien maldynėlį rengia jau išaugęs kolektyvas, dirbantis pusiau savanoriškais principais.

## Maldyno tikslas
Po įvadinių rubrikų pateikti skaitiniai kiekvienai dienai. Šiokiadienių šv. Mišių skaitiniai ir Evangelija pateikti su meditacijomis iš Bažnyčios Tradicijos. Sekmadieniais liturginius tekstus palydi Lietuvos dvasininkų homilijos. Taigi pirmasis šios knygelės tikslas – paskatinti pasauliečius aktyviai ir sąmoningai dalyvauti Eucharistijos šventime, gyventi su Dievo Žodžiu kasdien.

Be to, „Magnificat“ siekiama padėti tikinčiajam sustiprinti kasdienę asmeninę maldą. Todėl kiekvienai dienai siūloma rytmetinė ir vakarinė (arba kai kuriais atvejais naktinė) malda. Tai ištraukos iš Valandų liturgijos – Visuotinės Bažnyčios maldos. Pasauliečiams siūloma malda yra sutrumpinta siekiant, kad krikščionys galėtų surasti laiko Dievui įtemptoje kasdienybėje.

## Rubrikos
* Redakcijos žodis
* Viršelio paveikslas – kiekvieno numerio viršelį puošia vis kitas sakralinės dailės kūrinys, kurį pristato ir komentuoja kompetentingi menotyrininkai
* Katechezė – popiežiaus katechezių ištraukos
* Kaip skaityti ir medituoti Dievo žodį – kun. Gedimino Jankūno rengiamas Šv. Rašto komentaras lectio divina principu
* Evangelijos liudytojai šiomis dienomis – įvairios iniciatyvos siekiant padėti visuomenės atstumtiesiems, skurstantiems ar sunkumus patiriantiems (neįgaliesiems, alkoholikams, benamiams, gatvės vaikams etc.)
* Istorinės datos – dr. Liudas Jovaiša pristato svarbias visuotinės bei Lietuvos Bažnyčios sukaktis ir įvykius
* Malda šeimoje – pasiūlymai, kaip melstis šeimoje su vaikais
* Mėnesio šventasis – šventųjų gyvenimo istorijos

## Nuorodos
* „Magnificat“ svetainė
Mikalojus Kamienieckis

**Mikalojus Kamienieckis** (; 1460 m. Kamieniecų pilis – 1515 m. balandžio 4 d. Krokuva) – Lenkijos karalystės valstybinis veikėjas iš Kamienieckių giminės. Karūnos didysis etmonas 1503–1515 metais, Sanoko, nuo 1507 metų Krokuvos vaivada.

## Biografija
Buvo vyriausiu Sanoko kašteliono Henriko Andeaso Kamienieckio ir Kotrynos Pjeniažkovnos sūnus. Jo jaunesnysis brolis buvo Martynas Kamienieckis. Vedė 1510 metų kovo 15 d. Aną Tarnovską (1463–1521 m. balandžio 10 d.) iš Melštyno, herbo „Leliva“ savininkę.

## Karjera dvare
1484–1515 metais gyveno karaliaus dvare prie karalių Kazimiero IV Jogailaičio, Jono I Albrechto ir Žygimanto I Senojo. Buvo Sandomiro, Sanoko kaštelionu (1493–1514), Mažosios Lenkijos etmonu, pirmuoju istorijoje Karūnos didžiuoju etmonu. 1505 metais tapo Sandomiro vaivada, o 1507 metais – Krokuvos vaivada.

## Dalyvavimas mūšiuose
Nuo 1494 metų dalyvavo mūšiuose su totoriais. 1512 metų balandžio 28 d. kartu su Konstantinu Ostrogiškiu sutriuškino 20-tukstantinę totorių armiją Lopušnos mūšyje. Turėdamas 5 tūkstančius kavalerijos, Kamienieckis sumušė 5 000 totorių armiją, užgrobė 10 000 tūkstančių arklių, išlaisvino 16 000 totorių į nelaisvę paimtų belaisvių.

Mirė 1515 metų balandžio 15 d. Krokuvoje. Buvo palaidotas Vavelio katedroje.

## Literatūra
* Польский биографический словарь (T.11, p. 517).

|-
Užsienio lietuvių studentų klubas

**Užsienio lietuvių studentų klubas** (ULSK) – organizacija, vienijanti lietuvių kilmės jaunimą, atvykstantį studijuoti Lietuvos aukštosiose mokyklose. Įkurta užsienio lietuvių kilmės studentų 2006 m. prie Užsienio lietuvių rėmimo centro. Šiuo metu veikia prie Lietuvių namų Užsienio lietuvių švietimo centro.

## Veikla
Užsienio lietuvių studentų klubas per pažintinius projektus puoselėja Lietuvos tautines vertybes. Padeda lietuvių kilmės jaunimui, siejančiam savo gyvenimą ir studijas su Lietuva, adaptuotis vietinėje bendruomenėje, skatina pilietiškumą, aktyvumą ir siekimą prisidėti prie Lietuvos gerovės.

Užsienio lietuvių studentų klubas organizuoja keliones po lankytinas istorines vietas svarbias Lietuvai, rengia lietuviško kino vakarus, tinklinio treniruotes, mini svarbias istorines datas (patriotinės: Sausio 13-osios, Vasario 16-osios, Kovo 11–osios), susitinka ir aktyviai bendradarbiauja su užsienio lietuvių jaunimo organizacijomis ir lietuvių bendruomenėmis užsienyje.

Užsienio lietuvių studentų klubą finansuoja Švietimo ir Mokslo ministerija.

## Nariai

Užsienio lietuvių studentų klubo nariu gali tapt lietuvių kilmės studentai studijuojantys šalies aukštosiose mokyklose ir kolegijose. Per visus ULSK veiklos metus klubo veikloje dalyvavo studentai, atvykę iš 15 skirtingų šalių (Baltarusija, Brazilija, Estija, Gruzija, Ispanija, Izraelis, Kanada, Kazachstanas, Latvija, Lenkija, Moldova, Rusija, Ukraina, Urugvajus, Švedija, Vokietija).

## Pirmininkai

* Regina Jegorova
* Oksana Svečka
* Milda Kuculis
* Julija Baškytė  2010-2013
* Irena Kowalewska 2013-2018
*Aira Gurauskaitė nuo 2018  

## Nuorodos
* Užsienio lietuvių studentų klubo oficiali svetainė
Petra Frey

**Petra Frey** (g. 1978 m. birželio 27 d. Insbruke) – Austrijos dainininkė.

1993 m. išleido debiutinį albumą „Bloß Träume im Kopf“. 1994 m. Petra atstovavo Austrijai 1994 m. „Eurovizijoje“ su daina „Für den Frieden der Welt“ (). Surinkusi 19 taškų, dalyvė tarp 25 dalyvių užėmė 17 vietą. 2003 m. Petra Frey su daina „This Night Should Never End“ nacionalinėje Austrijos atrankoje į „Eurovizijos“ dainų konkursą liko antroje vietoje, o 2011 m. dainininkė dar kartą pateikė paraišką dalyvauti nacionalinėje atrankoje su daina „Send A Little Smile“, tačiau neįveikė internete surengtos atrankos.

Dvyliktasis ir naujausias atlikėjos studijinis albumas „Einfach Frey“ išleistas 2011 m. balandį. 2012 m. su Vadimu Garbuzovu laimėjo Austrijos televizijos šou „Dancing Stars“.

## Diskografija

### Albumai
* 1993 – *Bloß Träume im Kopf*
* 1995 – *Hey Du*
* 1996 – *Liebst Du mich*
* 1998 – *Küß mich*
* 1999 – *Heiss und Kalt*
* 2001 – *Geboren um Dich zu lieben*
* 2002 – *Das ist mein Leben*
* 2004 – *Freyheiten*
* 2007 – *Göttlich Weiblich*
* 2008 – *Selbstbewusst*
* 2009 – *Feuer und Eis*
* 2011 – *Einfach Frey*

## Nuorodos
* Oficiali svetainė

|-
Tim Hortons

**„Tim Hortons“** (tarptautinėje rinkoje žinomas kaip **„Tim Hortons Cafe and Bake Shop“**) – kanadiečių kavinių tinklas. Turi beveik 4,5 tūkst. restoranų tinklą; kompanija veiklą vykdo daugiausiai Kanadoje bei Jungtinėse Valstijose, taip ir keliose Artimųjų Rytų šalyse.

## Istorija
1964 m. atidarytas pirmasis „Tim Hotons“ restoranas Hamiltone, Ontarijo valstijoje Kanadoje. Kompanijos įkūrėjas – ledo ritulininkas Timas Hortonas; po keleto metų, 1967 m., susivienijo su investuotoju Ronu Džoisu ir tapo jo verslo partneriu. 1974 m. Timas Hortonas mirė autoavarijoje. 1984 m. atidarytas pirmasis restoranas Jungtinėse Valstijose. 1991 m. duris atvėrė 500-oji kavinė Kanadoje. Po kelerių metų kompaniją įsigijo amerikiečių holdingas „Wendy's“. 1995 m. restoranų skaičius Kanadoje pasiekė 1 tūkstantį, o po dvejų metų atidaromas ir 1500-asis kompanijai priklausantis restoranas. 1998 m. kavinių tinklas toliau plėtėsi Jungtinėse Valstijose, atidarytas 100-asis restoranas. 2006 m. kovą „Tim Hortons“ pasiekė pirmasis viešas akcijų pasiūlymas, o rugsėjį kompanija tapo visiškai atskira. 2006 m. atidarytas 3000-asis restoranas, o 2008 m. tinklas praplėstas iki 500 kavinių Jungtinėse Valstijose. „Tim Hortons“ susijungė kartu su amerikiečių „Kahala Corp“ ir pervadino šimtą restoranų; tais pačiais metais restoranų tinklas perorganizuotas ir „Tim Hortons“ tapo vieša Kanados kompanija. 2011 m. atidarytas 4000-asis „Tim Hortons“ restoranas.

## Produkcija
Restoranuose pardavinėjami įvairūs konditeriniai gaminiai, kava, gaivieji gėrimai, užkandžiai. Pirmame „Tim Hortons“ restorane buvo pardavinėjama tik kava bei spurgos. Kavinių meniu buvo nuolatos plečiamas, pridedant įvairius naujus gaminius, įskaitant keksus, pyragus, sausainius, bandeles, sumuštinius ir t. t. Egzistuoja daug įvairių restoranų tipų; daugiausiai kavinių įsikūrusios atskiruose pastatuose, taip pat ir prekybos centruose, unviversitetuose, ligoninėse. Dalis restoranų dirba visą parą.

## Kavinių tinklas ir pardavimai
„Tim Hortons“ turi 4 485 kavinių tinklą pasaulyje. Bendrovė veiklą vykdo šiose šalyse: Kanadoje (3588 restoranai), Jungtinėse Valstijose (859) bei Artimuosiuose Rytuose (38). Kavinės veikia Jungtiniuose Arabų Emyratuose, Omane, Kuveite bei Katare.

2014 m. rugpjūtį amerikiečių kompanija „Burger King“ pradėjo derybas dėl „Tim Hortons“ įsigijimo. Bendra kompanija taptų trečia didžiausia greito maisto restoranų kompanija pasaulyje. Sandorio vertė siekia 11,4 mlrd. JAV dol.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali „Tim Hortons“ svetainė
* „Tim Hortons“ socialiniame tinkle „Facebook“
Sent Ana (Gvadelupa)

**Sent Ana** () – miestas ir komuna pietinėje Grand Tero salos dalyje, Gvadelupoje. 24 346 gyventojai (2011 m. duomenys). Pagrindinis žmonių pajamų šaltinis – turizmas, bei žemės ūkis. Klimatas tropinis.
Rokiškio šv. Mikalojaus sentikių cerkvė

**Rokiškio sentikių cerkvė** – Rokiškio sentikių  religinės bendruomenės maldos namai, stovintys Rokiškyje, Pievų g. 5.

Rokiškyje sentikių maldykla veikia nuo 1947 m. Mieste išlikusios neveikiančios sentikių kapinės, kurios nuo 1995 m. yra įrašytos į LR Kultūros paveldo registro (unik. kodas ) laikinąją apskaitą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos stačiatikių bažnyčios
* Rokiškio sentikių religinė bendruomenė
* Sentikiai Rokiškio krašte
Gran Buras

**Gran Buras** () – miestas ir komuna pietvakarinėje Mari Galanto salos dalyje, Gvadelupoje.

## Istorija
Pirmajame mūsų eros tūkstantmetyje į teritoriją atsikėlė aravakai. Manoma, kad čia savo antros kelionės metu, 1493 m., lankėsi Kristupas Kolumbas. 1653 m. prancūzų kolonistai pastatė fortą.
Cedrono tvenkinys

**Cedrono tvenkinys** arba ***Baltupių tvenkinys*** – nedidelis tvenkinys Vilniuje, Baltupiuose, Cedrono (Baltupio) upelio slėnyje, 2,3 km nuo žiočių. Telkšo tarp Naujakiemio ir Didlaukio gatvių. Ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius 0,4 km, plotis iki 0,07 km. Altitudė 126,1 m. Krantai neaukšti, apaugę pavieniais medžiais. Pakrantėse įsikūrę gyvenamieji namai, žalieji plotai, prie vakarinio galo yra gamtos paveldo objektas – augalų rūšių, įrašytų į Raudonąją knygą, augavietė.

Tvenkinys įrengtas apie 1980 m.

## Galerija

## Šaltiniai
Eugeniusz Skrobocki

**Eugeniuš Skrobocki** (1950 m. Eišiškėse, Lietuvos TSR – 2010 m. vasario 4 d. Gardine) – žurnalistas, Baltarusijos lenkų bendruomenės veikėjas, savaitraščio Głos znad Niemna redaktorius, Baltarusijos lenkų sąjungos viceprezidentas.

## Biografija

Gimė 1950 m. Eišiškėse, baigęs profesinę mokyklą dirbo šaltkalviu. Vėliau studijavo žurnalistiką Baltarusijos universitete. Nuo 1975 m. Baltarusijos žurnalistų sąjungos narys. Po tarnybos armijoje pradėjo dirbti Astravo *Pravdos* laikraštyje. Vėliau tapo laikraščio *Gardino Pravda* redaktoriumi. XX a. devinto dešimtmečio pabaigoje buvo vienas iš Baltarusijos lenkų sąjungos įkūrėjų. 1989–1996 m. buvo savaitraščio *Głos znad Niemna* redaktorius. 1992 m. įkūrė ir redagavo žurnalą *Lenkijos žurnalas*. 1990-1995 m. buvo Gardino srities deputatas. 1995 m. kaip lenkų sąjungos atstovas dalyvavo rinkimuose į Baltarusijos aukščiausiąją tarybą. Mirė 2010 m. vasario 4 d. Gardine.  

## Nuorodos

*
Pragaro sodai

**Pragaro sodai** – antrasis lietuvių rašytojos Jurgos Ivanauskaitės romanas, pirmą kartą išleistas 1992 m.

Knygoje vaizduojama sovietmečiu gimusi maištingųjų karta – roko muzikantai, jų gerbėjai, pankai, filosofai. Romane daug autentiškos autorės patirties iš Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio veiklos metais rengtų Roko maršo festivalių.

Šis romanas – savotiškas įvadas į 1993 m. pasirodžiusį romaną „Ragana ir lietus“. Jau „Pragaro soduose“ vaizduojamas katalikų dvasininkas, globojantis pasimetusias sielas.

## Šaltiniai

* J.Ivanauskaitės kūrybos paveldo centro informacija
Uosis A. Mickevičiaus kieme

**Uosis A. Mickevičiaus kieme** arba **VU A. Mickevičiaus kiemo uosis** – Vilniaus miesto savivaldybės saugomas uosis, augantis Vilniaus universiteto centrinių rūmų Adomo Mickevičiaus kiemelyje. Gamtos paminklas (nuo 1996 m.).

* Rūšis: paprastasis uosis (*Fraxinus excelsior* L.)

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
Desertinis šaukštas

**Desertinis šaukštas** () – šaukštas, skirtas valgyti desertui, kartais – sriubai ar dribsniams. Dydžiu tarpinis tarp valgomojo šaukšto ir arbatinio šaukštelio. Dydžiu primena sriubinį šaukštą (bet semtuvėlis pailgas, o ne apvalus). Desertinis šaukštas paprastai būna dukart talpesnis už arbatinį šaukštelį.

Desertinių šaukštų naudojimas pasaulyje labai įvairuoja. Kai kuriose šalyse jie labai įprasti, kitose jie praktiškai nenaudojami, nes ten desertus valgo naudodami šakutes arba arbatinius šaukštelius.

Labiausiai tradicinėse stalo serviruotėse desertinis šaukštas:
* dedamas virš lėkštės ar dubenėlio, atskirai nuo kitų stalo įrankių,
* arba atnešamas kartu su desertu.

## Desertinis šaukštas kaip matuoklis
Desertinis šaukštas naudojamas ir kaip kulinarinis tūrio matuoklis (, *dstspn*), lygus dviem arbatiniams šaukšteliams arba 10 mililitrų. Valgomasis šaukštas atitinka 3 arbatinius šaukštelius (15 mililitrų arba 0,5 uncijos). Australijoje valgomasis šaukštas lygus 2 desertiniams šaukštams arba 20 mililitrų.

Kaip vaistininkų matuoklis desertinis šaukštas buvo neoficialus, bet plačiai naudojamas skysčių matuoklis:
* Desertinis šaukštas buvo lygus dviem skysčio drachmoms arba 1/4 skysčio uncijos.
* JAV ir D.Britanijoje iki 1824 m. skysčio uncija buvo  karalienės Anos vyno galono (o šis lygus 231 kubiniams coliams), tad desertinis šaukštas buvo lygus apytiksliai 7,39 cm³.
* Britiškasis imperinis vaistininkų desertinis šaukštas po 1824 m. buvo irgi lygus  skysčio uncijos, ši uncija buvo  imperinio galono, kuris buvo lygus 277,274 cm³, bet vėliau buvo prilygintas 277,419433 cm³.
Abiem atvejais desertinis šaukštas buvo lygus 7,10 cm³.

Tiek britiškojoje, tiek amerikinėje vaistininkų matų sistemoje du arbatiniai šaukšteliai buvo lygūs desertiniam šaukštui, o du desertiniai šaukštai buvo lygūs 1 valgomajam šaukštui.

Farmacinėje lotynų kalboje vaistininkų desertinis šaukštas žinomas kaip , o sutrumpintai *cochl. med.* ar rečiau *coch. med.*. Arbatinis šaukštelis vadintas  ar , o valgomasis šaukštas  ar .

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sidabriniai stalo įrankiai
Bas Teras (sala)

**Bas Tero sala** ( arba *île de la Basse-Terre*) yra Karibų jūroje, vakarinėje Gvadelupos dalyje. Priklauso Mažųjų Antilų salynui. Atskirta nuo kitos (Grand Tero) Gvadelupos dalies siauru jūros kanalu, vadinamu *Rivière Salée*.

Salos plotas – 847,82 km². 186 tūkst. gyventojų (2006 m. duomenys), kurie gyvena 16-oje salos komunų. Gvadelupos prefektūra (sostinė) ir didžiausias miestas – Bas Teras, kuriame, 2006 m. surašymo duomenimis, gyveno 37 455 žmonės. Aukščiausias taškas, iškilęs 1467 m, yra Sufriero ugnikalnis.

## Galerija

Grande terre.jpg|Bas Tero sala kairėje
Basse-terre.jpg|Salos paplūdimys
Antonis Benediktas Liubomirskis

Kunigaikštis **Antonis Benediktas Liubomirskis** (*Antoni Benedykt Lubomirski*; m. 1761) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, Karūnos didysis ginklininkas (1754–1761 m.), Karūnos kariuomenės generolas-majoras, po to generolas-leitenantas (1753 m.), Kazimiežo seniūnas. Polono, Mendzyžeco, Miropolio valdytojas.

## Biografija

Lenkijos kunigaikščių Liubomirskių giminės atstovas, herbo „Šreniava“ savininkas. Krokuvos vaivados, kunigaikščio Jurgio Dominyko Liubomirskio (apie 1664–1727) vyresnysis sūnus nuo antros santuokos su Magdalena Tarlo (m. 1732). Karūnos didžiojo vėliavininko Pranciškaus Ferdinando Liubomirskio (m. 1771) jaunesnysis brolis.

Vienas iš proprancūziškos respublikonų partijos šalininkų. 1733 metais renkamajame seime palaikė Stanislovo Leščinskio kandidatūrą į Lenkijos karaliaus sostą. 1734 metais prisijungė prie Dzikovo konfederacijos kaip konsuliaras (patarėjas) nuo Podolsko vaivadijos. Vėliau perėjo į Augusto III, Stanislovo Leščinskio konkurento, pusę.

Ne kartą buvo renkamas pasiuntiniu į seimą. Seime 1738 metais primygtinai reikalavo, kad rusai išvestu savo karius iš ATR teritorijos. 1746 metais buvo išrinktas seimo maršalka. 1748 metais buvo išrinktas pasiuntiniu nuo Čersko žemės į seimą, kur pasisakė, kad būtu pravestos ekonominės ir karinės reformos ATR, taip pat prieš *[[liberum veto]]*. 1753 gavo Karūnos kariuomenės generolo-leitenanto laipsnį, o 1754 metais buvo paskirtas Karūnos didžiuoju ginklininku.

1742 metais tapo Švento Aleksandro Neviškio ordino kavalieriumi. 1757 m. rugpjūčio 3 d. kunigaikštis Antonis Benediktas Liubomirskis buvo apdovanotas Varšuvoje Baltojo erelio ordinu.

## Šeima
1737 metais vedė Aną Sofiją Ožarovską (m. 1759), nuo vedybų turėjo sūnų ir dukrą:

* Jurgis Martynas Liubomirskis (1738–1811), Karūnos armijos generolas-majoras (1757 m.), Baro konfederacijos maršalka, Karūnos armijos generolas-leitenantas (1773 m.), pėstininkų pulko vadas (1775 m.)
* Magdalena Agnieška Liubomirska (1739–1780), 1-as vyras nuo 1755 metų Lietuvos didysis pasatalininkas, kunigaikštis Juozapas Liubomirskis (m. 1755), 2-as vyras nuo 1756 metų Polocko vaivada ir Lietuvos lauko etmonas Aleksandras Mykolas Sapiega (1730–1793).

## Išnašos
Bochotnica

**Bochotnica** – kaimas pietryčių Lenkijoje (Liublino vaivadija) netoli Liublino.

Įkurtas prieš 1317 m.

## Nuorodos
* Tinklalapis
Grand Teras

**Grand Teras** ( arba *île de la Grande-Terre*) – sala Karibų jūroje, rytinėje Gvadelupos dalyje. Priklauso Mažųjų Antilų salynui. Atskirta nuo kitos (Bas Tero salos) Gvadelupos dalies, siauru jūros kanalu, vadinamu *Rivière Salée*. *Pointe de la Grande Vigie* yra šiauriausias salos taškas.

Grand Teras yra klinties plynaukštė, o pati sala yra apsupta koralinio rifo. Paviršius kalvotas su balto smėlio paplūdimiais. Pagrindinis gyventojų pajamų šaltinis yra turizmas bei žemės ūkis.

Salos plotas 586,68 km². Sala padalinta į 10 komunų (savivaldybių). 197 603 žmonės (2006 m. surašymo duomenys).
Gvadelupos vėliava

**Gvadelupos vėliava** – Prancūzijos valdos Gvadelupos simbolis. Oficiali Gvadelupos vėliava yra Prancūzijos vėliava, taip pat gali būti naudojamas logotipas su įrašu „REGION GUADELOUPE“. Tačiau yra sukurta keletas vietinių vėliavų variantų. Plačiausiai iš jų naudojama remiasi Bas Tero miesto vėliava. Tai juodame arba raudoname fone pavaizduota geltona saulė ir žalių cukranendrių pėdas. Viršuje driekiasi mėlyna juosta su trimis heraldinėmis lelijomis.

Gvadelupos liaudies išsivadavimo judėjimas, siekiantis salyno nepriklausomybės, naudoja vėliavą, labai panašią į Surinamo vėliavą (skiriasi tik proporcijos, žvaigždė mažesnė ir atitraukta kairėn).


Image:Flag of Guadeloupe (local) variant.svg|Raudonas vietinės vėliavos variantas
Image:Flag of Guadeloupe (local).svg|Juodas vietinės vėliavos variantas
Image:Flag of Guadeloupe (UPLG).svg|Tautininkų naudojama vėliava
Poklevskių-Kozelų koplyčia

**Poklevskių-Kozelų šeimos koplyčia-mauzoliejus** yra Antakalnio I kaime, Ukmergės rajone, į rytus nuo Ukmergės. Vietinės reikšmės architektūrinis ir sakralinis paminklas, nuo 2007 m. įrašytas į LR Kultūros paveldo registrą (unik. kodas ).

Geltonų plytų mūro koplyčia stūkso už 0,4 km į rytus nuo magistralės  (priešingoje pusėje nuo Ukmergės), miško pakraštyje. Sunkiai pasiekiama tarp miškelių ir dirbamų laukų bei atokiau stovinčių pavienių sodybų. Į čia nėra privažiavimo kelio. Iki artimiausios sodybos galima privažiuoti iš kelio , pasukus ties kelio rodykle „*Antakalnis I – 1 km. Antakalnis II – 0,6 km*“. Koplyčia apleista, stelbiama krūmų ir medžių, nuniokota (2014 m. vasaros duomenimis).

## Istorija

Kozielų-Poklevskių bajorų giminės koplyčia pastatyta 1912 m. Joje tarpukariu vykdavo gausiai aplinkinių gyventojų lankomos pamaldos. Šeimos nariai čia buvo laidojami iki pat 1949 m., kai ją uždarė. Visi palaikai iš rūsio 1971 m. buvo išgabenti kitur.

Kadangi koplyčia yra Pašilės Šv. Barboros parapijos teritorijoje, buvo išsiųstas užklausimas Kauno arkivyskupijos kurijai dėl jos nuosavybės. 2012 m. Ukmergės rajono apylinkės teismo nutartimi koplyčia pripažinta bešeimininkiu nekilnojamojo turto objektu ir perduota Ukmergės rajono savivaldybės nuosavybėn.

2015 m. Ukmergės rajono savivaldybė nusprendė netradicinį architektūros objektą parduoti viešajame aukcione.

## Nuotraukos
 

Antakalnis I. Koplyčios viduje.JPG|Viduje
Antakalnis I. Poklevskių-Kozelų koplyčia, interjeras.JPG|Skliautuotas interjeras
Antakalnis I, koplyčios rūsys.JPG|Rūsys
Antakalnis I. Poklevskių-Kozelų koplyčia, rūsys.JPG|Nišos karstams 
Antakalnis I. Koplyčia .JPG|Vaizdas į koplyčią
Antakalnis I. Poklevskių-Kozelų koplyčia 3.JPG|2016 m. kovo mėn.
Antakalnis I. Poklevskių-Kozelų koplyčia.JPG|Šalia – stambus riedulys
Antakalnis I. Poklevskių-Kozelų koplyčia 4.JPG|Galinis fasadas


## Taip pat skaitykite

* Taukelių koplyčia

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Poklevskių-Kozelų šeimos koplyčia (''pamirsta.lt'')
* Vakaras Poklevskių-Kozelų šeimos koplyčioje (nuotraukos)
Feliksas Kazimieras Potockis

**Feliksas Kazimieras Potockis** (; 1630–1702 m. gegužės 12 d.) – ATR karinis ir politinis veikėjas, Lenkijos bajorų Potockių giminės atstovas. Karūnos didysis pasatalininkas (1663 m.), Seradzo vaivada (1669–1682 m.), Kijevo vaivada (1682–1683 m.), Krokuvos vaivada (1683–1702 m.). Karūnos lauko etmonas (1692–1702 m.). Krokuvos kaštelionas (1702 m.) ir Karūnos didysis etmonas nuo 1702 metų.

Belzo, Krasnystavo, Grbešovo, Ropčiciaus, Sokalo, Tlumačevo ir Niskosko seniūnas.

## Biografija

Feliksas Kazimieras Potockis žinomas kaip vienas iš turtingiausių savo laiko magnatų. Jo tėvas buvo Karūnos didysis etmonas Stanislovas Ravera Potockis, motina – Sofija Kalinovska, brolis – Andžejus Potockis buvo Karūnos lauko etmonu. Feliksas Kazimieras Potockis vedė 1661 m. Jurgio Sebastijano Liubomirskio dukrą Kristiną. Netrukus po jos mirties, 1700 metais, vedė Konstanciją Požę Los.

Komandavo kavalerijos pulkui pergalingame Čiudnovo mūšyje. Dalyvavo kare Ukrainoje Rusijos-Lenkijos karo metais. 1667 m. dalyvavo Podgaico mūšyje, o 1673 m. metais Chotino mūšyje. Kariavo su Osmanų imperija Vienos mūšyje ir Parkano mūšyje. 1698 m. sumušė Krymo totorius Podgaico mūšyje. 1702  m. tapo ūnos didysis etmonas.

1692 metais Feliksas Kazimieras Potockis įkūrė Kristinopolio miestą, pavadindamas savo pirmos žmonos Kristinos Liubomirskos, mirusios 1669 metais, garbei.

## Šeima
Buvo vedęs dukart. 1661 m. vedė kunigaikštytę Kristiną Liubomirską (m. 1669), Jurgio Sebastijono Liubomirskio ir Konstancijos Ligežankos dukrą. 1700 metais antrąkart vedė Konstanciją Rožę Los (m. 1752).

### Vaikai
* Mykolas Potockis (m. 1749/1750) –Voluinės vaivada;
* Juozapas Felicijonas Potockis (m. 1723) – Karūnos didysis sargybinis;
* Stanislovas Vladislovas Potockis (m. 1732) – Lietuvos didysis sargybinis, Belzo vaivada;
* Jurgis Potockis (m. 1747) – Tlumačo ir Grybovecko seniūnas;
* Marijana Potocka (m. 1749) – 1-as vyras nuo 1701 metų Stanislavas Karolis Jablonovskis Karūnos didysis stovyklininkas (m. 1702), 2-as vyras – Liublino vaivada Adomas Petras Tarlo (1713–1744).

## Nuorodos

|-
Guri Schanke

**Guri Schanke** (*Guri Annika Schanke*; g. 1961 m. gruodžio 14 d. Rytų Norvegijoje) – norvegų aktorė ir dainininkė.
Gimtojoje šalyje pirmiausiai žinoma kaip aktorė ir 2005 m. norvegų televizijos projekto „Dancing with the Stars“ antrosios vietos laimėtoja.

Aktorės karjerą pradėjo 1982-aisiais Oslo „Nye“ teatre. Nuo tada vaidino sėkminguose miuzikluose, tokiuose kaip „Les Misérables“, „Summer in Tyrol“ ir „Annie Get Your Gun“. Guri taip pat vaidino Norvegijos TV seriale „Hotel Cæsar“. 2007 m. dalyvavo 2007 m. Eurovizijos dainų konkurse.

1991–2010 m. buvo ištekėjusi už komiko Øivind Blunck.

## Nuorodos

* Guri Schanke svetainėje *[[Internet Movie Database]]*

|-
Eranos

***Eranos*** – intelektualų diskusijų ratelis, skirtas nagrinėti psichologijos, religijos, filosofijos ir dvasingumo klausimams. Pavadinimas kilo nuo senovės graikų žodžio *ἔρανος*, reiškiančio pokylį, kurį remia svečiai, kuris neturi šeimininko.

1933 m. *Eranos* įkūrė olandų teosofė Olga Fröbe-Kapteyn. Konferencijos vyksta kasmet Šveicarijoje, Madžorės ežero pakrantėje netoli Askonos. Susirinkimų tikslas – suburti skirtingų sričių specialistus, kurie galėtų iškelti, apjungti, išdiskutuoti įvairias mintis dvasiniais klausimais. Kiekviena konferencija vyksta 8 dienas, jos dalyviai gyvena, valgo drauge. Kasmet paskelbiama vis nauja tema, kuria kiekvienas dalyvis parengia 2 val. pranešimą. Paskaitų gali klausyti kiekvienas, sumokėjęs nedidelį mokestį.

Olgą Fröbe-Kapteyn šį klubą įkurti paskatino vokiečių teologas Rudolf Otto. Ankstyvuosiuose *Eranos* susirinkimuose dalyvavo tokie žymūs mokslininkai kaip indologas Heinrich Zimmer, graikų mitologas Karl Kerényi, religijotyrininkas Mircea Eliade, psichologai Carl Gustav Jung, Erich Neumann, simbolistas Alfons Rosenberg, teologas Gilles Quispel, kabalistas Gershom Scholem, islamo specialistas Henry Corbin, zoologas Adolf Portmann, meno kritikas Herbert Read, fizikas Max Knoll, mitologas Joseph Campbell.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Stella Jones

**Stella Jones** (tikrasis vardas *Stellisa Zacher*; g. 1971 m. Berlyne) – austrų pop ir džiazo dainininkė, dainų autorė ir pianistė​​.

## Biografija

Stella yra bliuzo dainininkės ir *[[fluxus]]* menininkės Christine Jones ir bebop (džiazo ir svingo muzikos atšaka) trimitininko Carmell Jones dukra. Būdama penkerių, pradėjo groti pianinu. 1977 m.s Stella persikėlė į Vieną, su motina koncertavo džiazo klubuose.

Stella atstovavo Austrijai 1995 m. „Eurovizijos“ konkurse su daina „Die Welt dreht sich verkehrt“ (kūrinio autorius Mischa Krausz). Surinkusi 67 taškus, dalyvė užėmė 13 vietą, aplenkusi dar dešimties šalių atstovus. Tais pačiais metais išleido debiutinį albumą „Thunder“. Ji taip pat dalyvavo 1996 m. „Eurovizijos“ konkurse, šį kartą kaip dalyvio George Nussbaumer pritariančioji vokalistė.

Stella buvo viena iš penkių Austrijos žiuri narių 2014 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse.

## Diskografija
* *Thunder* (1995)
* *The Pursuit of Silence* (2008)
* *M.A.Y.A. – Mystic Ancient Yearning Astronaut* (2012)

## Nuorodos

* Oficiali svetainė

|-
Andžejus Maksimilianas Fredro

**Andžejus Maksimilianas Fredro** (; apie 1620–1679 m. balandžio 28 d., Peremislis) – Lenkijos publicistas, filosofas, moralistas, valstybinis veikėjas ir karinis vadovas, Podolės vaivada, Lvovo kaštelionas nuo 1654 metų, Krasnosensko seniūnas, senatorius, delegatas ir 1652 m. metų ATR Seimo maršalka.

Fredro kūriniai duoda supratimą apie XVII amžiaus lenkų aristokratijos idėjas, – Fredro įrodinėjo, kad valstietis yra gimęs vergauti ir negali naudotis laisve. Fredro vadino „lenkų Tacitu“.

## Darbai
* „Militaria“ (Amsterdamas, 1668 ir Leipcigas, 1757)
* „Gesta populi poloni sub Henrico Valesio“ (Dancigas, 1652; Kondratovičiaus vertimas į lenkų kalbą, SPб., 1855);
* „Monita politico-moralia“ (Dancigas, 1664);
* „Vir Consilii“ (leidimas po mirties, Lvovas, 1730).

## Šeima
* Tėvas – Jurijus Steponas Fredro (m. 1634) – stalininkas.
* Motina – Katerina Berecka
* Žmona – Katerina Gudzinska
* Dukra – Tereza Ana Fredro
* Dukra – Ana Vinčensa Fredro
* Sūnus – Jurgis Boguslavas Fredro
* Sūnus – Stanislovas Juozapas Fredro

## Literatūra
* Фредро, Андрей-Максимилиан // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона: В 86 томах (82 т. и 4 доп.). – СПб., 1890–1907.
* *Czapliński W.* Fredro Andrzej Maksymilian, Polski Słownik Biograficzny, vol. VII, p. 114.

|-
Zelandija (žemynas)

**Zelandija**, rečiau **Tasmantis** arba **Naujosios Zelandijos žemynas** – Žemės pietų pusrutulyje buvęs nedidelis žemynas, kurio 94 procentai sausumos ploto yra apsemti Ramiojo vandenyno ir likę tik fragmentai.

Prieš 170 milijonų metų, Zelandijos žemynas buvo vientiso Gondvanos superžemyno dalimi. Prieš 83–85 milijonų metų Zelandijos ir Australijos žemynai atskilo nuo Antarktidos ir visi trys žemynai nudreifavo skirtingomis kryptimis. Maždaug prieš 23 milijonus metų didžioji Zelandijos žemyno dalis buvo galutinai apsemta.

Prieš užliejant vandenims, mikrožemynas buvo gana siauros bei pailgos formos, nutįsęs šiaurės–pietų kryptimi. Šiaurinis pakraštys buvo kiek toliau į šiaurę nei dabartinė Naujosios Kaledonijos sala ir atogrąžose siekė 19° pietų lygiagretę. Pietinis žemyno pakraštys siekė 56° pietų lygiagretę – kiek toliau į pietus nuo Naujosios Zelandijos piečiausių subantarktinių salų.

Zelandijos žemynas buvo apie 3 500 000 km², tai yra didesnis sausumos plotas už Grenlandiją bei Indiją, maždaug pusės Australijos žemyno arba trečdalio Europos žemyno dydžio.

Prieš 85 milijonų metų atskilusioje ir tapusioje izoliuota nuo kitų žemynų Zelandijoje, augalija ir gyvūnija vystėsi atskirai, tik su jai būdingais bruožais, nors nuo Gondvanos laikų, Patagonija, Antarktida, Australija, Zelandija yra priskiriamos prie Antarkties augalijos karalystės, turinčios tik šioms žemių dalims daug bendrumų, pavyzdžiui, čia dominuojantys araukarijų genties bei podokarpinių šeimos medžiai.

## Politinis susiskirstymas
Nuskendusio žemyno politinis suskirstymas:
* Naujoji Zelandija – 267,988 km² arba 93 % viso išlikusio žemyno ploto.
** Antipodų salos
** Oklendo salos
** Baunčio salos
** Kempbelo salos
** Čatemo salos
* Naujoji Kaledonija ir šalia jos smulkios salelės – 18,576 km² arba 7 % viso išlikusio žemyno ploto.
* Australijai priklausančios salos, bet ne pats Australijos žemynas:
** Lordo Hau sala – 56 km² arba 0,02%
** Norfolko sala – 35 km² arba 0,01 %
: Bendras salų plotas, įskaitant su jų vidaus vandenimis – apie 286,655 km²

## Gyventojai
* Naujoji Zelandija – 4 430 400
* Naujoji Kaledonija – 252 000
* Norfolko sala – 2 302
* Lordo Hau sala – 347
: Bendras gyventojų skaičius – 4 685 000

## Šaltiniai

## Nuorodos
* teara.govt.nz / Page 1 – Zealandia: the New Zealand continent
* teara.govt.nz / Break-up of Gondwana 
* visitzealandia.com / 80 million years ago 
* stuff.co.nz / Searching for the lost continent of Zealandia, published: 29/09/2007
John Cloud

**John Albert Cloud** (g. 1952 m.) – JAV diplomatas, JAV ambasadorius Lietuvoje (2006–2009 m.)

## Biografija
1975 m. Konektikuto universitete baigė bakalauro studijas, 1977 m. Džordžo Vašingtono universitete apsigynė tarptautinių santykių magistro laipsnį.

1988 m. pradėjo dirbti JAV Valstybės departamente, Bulgarijos ir Albanijos skyriuje. 1991–1995 m. buvo ekonomikos patarėjas JAV ambasadoje Bonoje.

1996–1999 m. buvo misijos vadovo pavaduotojas ambasadoje Varšuvoje, vėliu – JAV atstovybėje prie ES.

2001–2003 m. dirbo JAV nacionalinio saugumo tarybos užsienio ekonomikos reikalų direktoriumi.

2003 m. tapo JAV ambasadoriaus Berlyne pavaduotoju, 2005 m. vasario – rugsėjo mėn. vadovavo misijai.

2006 m. liepos 18 d. – 2009 m. liepos 7 d. Dž. Klaudas buvo JAV ambasadorius Lietuvoje. Vėliau dirbo profesoriumi JAV karinio jūrų laivyno koledže.

## Šaltiniai

|-
Gvadelupos herbas

**Gvadelupos herbas** – Prancūzijos valdos Gvadelupos simbolis. Vaizduoja mėlyname ir žaliame kvadrate stilizuotą saulę ir paukštį. Logotipo apačioje yra užrašas: „REGION GUADELOUPE“, kuris yra paryškintas geltonai. Taip pat turi ir neoficialų herbą.
Sližių koplyčia

**Sližių koplyčia** (*Kultuvėnų koplyčia*) – veikianti koplyčia Sližių kaimo kapinėse, Veprių seniūnijoje, Ukmergės rajone. Priklauso Veprių Švč. Mergelės Marijos Rožančinės parapijai. Vyksta sekmadieninės ir kitos pamaldos.

Tai Kultuvėnuose esančių kapinių statinių komplekso koplyčia, vietinės reikšmės architektūrinis ir sakralinis paminklas, nuo 2008 m. įrašytas į LR Kultūros paveldo registrą (unik. kodas ). Medinė koplyčia pastatyta XIX a. antroje pusėje.

## Architektūra

Koplyčia stovi kapinių vakarinėje dalyje, priešais puošnius pagrindinius vartus. Vartai akmenų mūro tvoroje, juosiančioje kapines, – „plytų stiliaus“, originalios architektūros, statyti tarpukariu. Koplyčia su nedideliu bokšteliu – varpine, stačiakampio plano, užbaigto trisiene apside. Sienos suręstos iš sienojų ir apkaltos vertikaliai lentomis, stogas dvišlaitis, o bokštelio – keturšlaitis, su kylančiu kryžiumi-saulute.

Koplyčia yra tradicinių liaudiškos architektūros formų. Pagrindinio fasado architektūroje aiški klasicizmo stiliaus įtaka. Jis simetriškas, su stilizuotu keturių stulpelių portiku, vainikuotu trikampiu frontonu. Statinio pastogę juosia smarkiai išsikišęs profiliuotas karnizas.

Vidaus erdvė salinė, dengta lygiomis lubomis ir suskaidyta į tris zonas: prienavį, navą ir presbiteriją. Kairėje durų pusėje įrengti laiptai į chorą, kurį laiko keturios apskrito skerspjūvio kolonėlės, atskiriančios prienavį; choro sienelė aptverta medine tvorele. Presbiterija atitverta baliustrada. Čia stovi orderinių formų altorius.

Koplyčioje kabo Sližių dvaro ankstesniems savininkams – Bielinskiams – skirtos memorialinės lentos. Šalia yra ir jų kapas.


Sližiai, koplyčia.JPG|Galinė dalis
Sližiai, koplyčia, viduje.JPG|Viduje
Sližiai, koplyčia, vartai.JPG|Kapinių vartai


## Šaltiniai
Aleksander Kaszkiewicz

**Aleksander Kaškevič** (1949 m. rugsėjo 23 d. Pagaidžiuose netoli Eišiškių, Lietuvos TSR) – kunigas, Gardino vyskupijos vyskupas.

## Biografija

Gimė 1949 m. rugsėjo 23 d. Pagaidžiuose netoli Eišiškių. Baigė Kauno kunigų seminariją. 1976 m. gegužės 30 d. įšventintas į kunigus. 1976–1981 m. Panevėžyje dirbo vikaru. 1981 m. tapo Vilniaus Šventosios Dvasios bažnyčios kunigu. 1991 m. balandžio 13 d. popiežius Jonas Paulius II paskyrė A. Kaškevičių Gardino vyskupijos vyskupu, 1991 m. gegužės 23 d. metropolito Tadeušo Kondrusevičiaus įšventintas į vyskupus. Nuo 2006 m. Baltarusijos katalikų vyskupų konferencijos vadovas.

## Nuorodos

* Biografija (ang.)
Veprių Kristaus kapo koplyčia

**Veprių Rožinio Švč. Mergelės Marijos bažnyčios statinių komplekso Kristaus kapo koplyčia** – koplyčia Vepriuose, Ukmergės rajone. Koplyčia priklauso Veprių bažnyčios statinių kompleksui, yra regiono architektūrinis ir sakralinis paminklas, 2014 m. įrašytas į LR Kultūros paveldo registrą (unik. kodas ). Mūrinė koplyčia pastatyta XX a. pradžioje.

## Istorija

Koplyčia, stūksanti bažnyčios šventoriaus pietinėje pusėje, yra XXXIV Kryžiaus kelio stotis („Jėzaus Kristaus kapas“). Tai Vepriuose nusidriekusio 5,5 km ilgio ir 35 stočių Veprių Kalvarijų Kryžiaus kelio objektas. Už šventoriaus ribų, miestelyje ir šalia jo išsidėsčiusios 28 Kryžiaus kelio stotys sovietmečiu buvo sunaikintos, vėliau atstatytos. 

Jeruzalėje, vadinamųjų trijų religijų mieste, yra vieta, kurioje pagal šventuosius raštus buvo nukryžiuotas, palaidotas ir po trijų dienų prisikėlė Jėzus Kristus. Pirmoji Kristaus kapo bažnyčia buvo pastatyta 335 m., vėliau daug kartų nugriauta, nuniokota gaisrų, perstatyta.

## Architektūra

Bažnyčios, šventoriaus koplyčios ir kitų čia stovinčių koplytėlių architektūra turi bendrų bruožų, būdingų istorizmo laikotarpio statiniams. Koplyčia – „plytų stiliaus“ pastatas. Pagrindinio fasado smailiaarkėje nišoje virš portalo yra tapytas ant skardos paveikslas, atspindintis šios Kryžiaus kelio stoties siužetą. Koplyčia vientiso tūrio, dengta dvišlaičiu čerpių stogu, sienos sumūrytos iš gelsvų plytų. Planas stačiakampis, vienos patalpos. Joje prie galinės sienos įrengtas tapytas altorius, vaizduojantis Jeruzalės miestą, Kristaus kapą  ir du angelus, palinkusius virš jo. 

Šalia koplyčios yra kunigo Teofilio Vasiliausko (1862–1918), Veprių bažnyčios statytojo ir klebono, kapas su paminklu.

## Šaltiniai
Paslėptaburniai

**Paslėptaburniai** *()* – nariuotakojų klasė, kuri su vabzdžiais sudaro šešiakojų potipį. Jai priskiriami 3 būriai: beūsiai (*Protura*), kolembolos (*Colembola*) ir dviuodegiai (*Diplura*).

## Morfologija
Paslėptaburnių klasės atstovų burnos aparatas su galva susijungęs glaudžiau nei vabzdžių. Visuose antenų segmentuose yra raumenų, o vabzdžių tik du pagrinde esantys antenų segmentai raumeningi. Šie nariuotakojai vystosi be metamorfozės, yra besparniai. Dauguma akli, tik kolembolos gali turėti mažas, iš ne daugiau kaip 8 omatidijų, akis. Apvaisinimas visada netiesioginis, patelės turi kiaušdėtį.
Mikrožemynas

**Mikrožemynas** – buvusių superžemynų ir žemynų dalys ar jų fragmentai, salų pavidalu atskilę ir nutolę nuo pagrindinio žemyno (dažnai per daugiau kaip keleto šimtų kilometrų atstumą). Ne didesni už Australijos žemyną. Prie mikrožemynų priskiriami ir povandeniniai kalnagūbriai bei povandeninės plynaukštės.

## Mikrožemynų sąrašas
* Jan Majenas
* Rytų Tasmano plynaukštė
* Zelandija
* Kergeleno plynaukštė
* Madagaskaras
* Mauritija

## Nuorodos
* Continent 
* Geoscientists Discover Microcontinent Hidden Under Lava in Indian Ocean
* Story: Sea floor geology. Page 1 – Zealandia: the New Zealand continent
Sriubinis šaukštas

**Sriubinis šaukštas** – šaukšto tipas, skirtas sriubai valgyti ir pasižymintis didesniu, paprastai apvaliu semtuku. Sriubiniai šaukštai būna dvejopi – britiniai sriubiniai šaukštai ir kininiai šaukštai.

## Britiniai sriubiniai šaukštai

Britiniai sriubiniai šaukštai yra desertinio šaukšto dydžio, todėl mažesni už valgomąjį šaukštą, bet su gilesniu, apvalesniu semtuku skysčiui semti.
Šiuolaikiniai sriubiniai šaukštai paprastai būna iš nerūdijančiojo plieno ar sidabruoti. Praeityje buvo įprasti mediniai ar raginiai sriubiniai šaukštai. Mintis į stalo įrankių komplektą įtraukti sriubinį šaukštą kilo XVIII a., kai šaukštų semtukų formos buvo labai įvairios – jie buvo gilūs ar seklūs, ovalūs ar smailūs, kiaušinio formos ar apvalūs. XIX a. šaukštų semtukų formos nusistovėjo.

Sriubiniai šaukštai su apvaliais semtukais žemyninėje Europoje praktiškai nenaudojami; čia tradiciškai naudojami šaukštai ovaliais semtukais.

## Kininiai sriubiniai šaukštai

Kininiai sriubiniai šaukštai, paprastai keraminiai, būna specifinės formos. Jų dydis įvairuoja nuo įprastinio sriubinio šaukšto iki labai didelio.

## Nuorodos
Stephen Mull

**Stephen D. Mull** (g. 1958 m. balandžio 30 Redinge, Pensilvanija) – JAV diplomatas, JAV ambasadorius Lenkijoje (nuo 2012 m.), 2003–2006 m. dirbęs ambasadoriumi Lietuvoje.

## Biografija
1980 m. baigė tarptautinės politikos studijas Džordžtauno universitete. JAV Valstybės departamente pradėjo dirbti 1982 m., 1986–1990 m. buvo politikos patarėjas Pietų ir Juodosios Afrikos skyriuje.

Vėliau S.Mull buvo politikos patarėjas JAV ambasadoje Varšuvoje, JAV Valstybės departamento Operacijų centro direktoriaus pavaduotojas, Pietų Europos biuro vadovas, JAV valstybės sekretoriaus kabineto direktoriaus pavaduotojas. 2001–2003 m. buvo JAV misijos Indonezijoje vadovo pavaduotoju.

2003 m. rugpjūčio 26 d. prezidentas Dž. Bušas paskyrė S.Mullą JAV ambasadoriumi Lietuvoje. Šiose pareigose jis dirbo iki 2006 m. liepos 18 d.

Po to S.Mullas dirbo JAV valstybės sekretoriaus padėjėju politinio-karinio bendradarbiavimo klausimais.

Nuo 2012 m. spalio mėn. – JAV ambasadorius Lenkijoje.

S.Mull turi JAV užsienio valstybės tarnybos vyriausiojo ministro patarėjo rangą. Prezidentas Valdas Adamkus 2006 m. apdovanojo jį Apdovanotas Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžiumi.

## Šaltiniai

|-
Daumantiškių koplyčia

**Daumantiškių dvaro kapinių koplyčia-mauzoliejus** yra Daumantiškių kaime, Pabaisko seniūnijoje, Ukmergės rajone. Vietinės reikšmės architektūrinis paminklas, 1992 m. įrašytas į LR Kultūros paveldo registrą (unik. kodas ).

Klasicizmo bruožų turinti koplyčia pastatyta 1812 m., remontuota 1992 m. (uždengtas stogas), XX a. pabaigoje vykdyti archeologiniai tyrimai, architektūriniai-fotogrametriniai matavimai, likviduota avarinė būklė, atstatytos dvi laikančios fasado kolonos. Ji stūkso ant nedidelės kalvelės, neveikiančiose Daumantiškių kapinėse, medžiais apsodintos aikštelės viduryje. Išlikę du antkapiai, akmenų mūro tvoros ir plytų mūro vartų fragmentai.

## Istorija

Kaime yra buvusio Daumantiškių dvaro pastatai. Apie šį dvarą žinoma labai mažai, nors senųjų šeimininkų palikuonys gyvena iki šiol. Dvaras minimas nuo 1654 m. Žinoma, kad tuo metu ten gyvenęs dvarininkas Gružauskas vedė Daumantaitę. Yra išlikęs Gružauskų giminės herbas. Apie dvaro koplyčią pasakojamos įvairios istorijos ir padavimai.

Nuo XVIII a. mirę dvarininkų šeimos nariai pradėti laidoti nuosavose dvaro kapinaitėse, po mūrine koplyčia įrengtame rūsyje. 

## Šaltiniai
Deziradas

**Deziradas**, *La Deziradas* () – sala Prancūzijos Vakarų Indijoje, Karibų jūroje, rytinėje Gvadelupos salų pusėje. Priklauso Prancūzijos užjūrio departamentui. Sala yra to paties pavadinimo komunos (savivaldybės), į kurią įeina ir dvi negyvenamos Petit Tero salos, dalis.

Salos plotas – 20,64 km². 1 595 gyventojai (2006 m. duomenys).

## Geografija
Deziradas yra nutolęs maždaug 8 km į rytus nuo Grand Tero. Sala yra 11 km ilgio ir 2 km pločio. Didžiausia gyvenvietė – Bozežuras (, anksčiau vadinta *Grande-Anse*), turinti paštą, kelias parduotuvėles, biblioteką, restoranus ir bažnyčią.

## Nuorodos
* Turizmo svetainė
Yaffa Eliach

**Yaffa Sonenson-Eliach** (1937 m. gegužės 31 d. Eišiškėse, Antroji Lenkijos Respublika – 2016 m. lapkričio 8 d., Manhatane) – istorikė, dėstytoja.

## Biografija

Gimė 1937 m. gegužės 31 d. Eišiškėse. 1941 m. birželį vokiečiams užėmus Eišiškes, su šeima pasislėpė miestelio apylinkėse. 1944 m. sovietams užėmus Eišiškes šeima grįžo į miestelį ir tėvas prisijungė prie NKVD, tapo leitenantu ir žuvo kovoje su Armijos Krajovos kariais. 1946 m. emigravo į Palestiną, o 1954 m. į JAV. Istorijos bakalauro studijas baigė 1967 m., o magistro 1969 m. Bruklino koledže. 1973 m. Niujorko miesto universitete apsigynė daktaro disertaciją apie Rusijos intelektualų istoriją. Nuo 1969 m. Bruklino koledžo istorijos ir literatūros judaizmo studijų profesorė. 1978–1979 m. buvo JAV prezidento Jimmy Carter suformuotoje komisijoje Holokausto nusikaltimams ištirti. Parašė nemažai straipsnių, dalyvavo dokumentinių filmų kūrime, parašė kelis straipsnius į Encyclopaedia Judaica. 1998 m. parašė knygą *Once There Was a World: A 900-Year Chronicle of the Shtetl of Eishyshok* apie žydų gyvenimą Eišiškėse. Vašingtone įsikūrusiam Holokausto muziejui padovanojo apie 1,500 nuotraukų iš žydų gyvenimo Eišiškėse. 1953 m. ištekėjo už David Eliach, dukra Smadar Rosensweig istorijos profesorė, sūnus Yotav Eliach mokyklos direktorius.

## Darbai

* *Eishet ha-Dayag (The Fisherman’s Wife)*. 1965.
* *The Last Jew: A Play in Four Acts*, su Uri Assaf (Tel-Aviv, 1975). 1977.
* *Liberators: Eyewitness Accounts of the Liberation of Concentration Camps* 1981
* *Hasidic Tales of the Holocaust* 1988
* *We Were Children Just Like You* 1990
* *There once was a world: A 900-Year Chronicle of the Shtetl of Eishyshok* 1998

## Nuorodos

* Biografija (ang.)
Windows RT

**„Windows RT“** – speciali „Microsoft Windows“ versija planšetiniams kompiuteriams su ARM architektūra, kurios dėl architektūros nesuderinamumo nepalaiko standartinių „Windows“ versijų ir standartinių „Windows“ programų. Operacinė sistema paremta „Windows 8“, kuri išleista 2012 m. spalio 26 d., o atnaujinimas paremtas „Windows 8.1“, išleistu 2013 m. spalio 17 d.
Kininis šaukštas

**Kininis šaukštas** – šaukštas su storu trumpu koteliu, tiesiai sujungtu su giliu plokščiu semtuku.

Kininis šaukštas yra standartinis kinų virtuvės stalo įrankis. Juo paprastai valgomi įvairūs skysčiai (pvz., sriubos) ar birūs patiekalai. Šie šaukštai dažniausia būna keraminiai. Kininiai šaukštai paprastai yra stalo įrankiai, tačiau didesni jų variantai naudojami kaip dalijamieji šaukštai ar samčiai. Dalis kininių yra tokios formos, kad juos galima sudėti vieną į kitą.

Kininiai šaukštai paprastai turi aukštesnius šonus, tad juose telpa daugiau sriubos negu europiniuose sriubiniuose šaukštuose.


File:Metal Chinese spoon - 01.jpg|Metaliniai kininiai šaukštai
File:Chinese spoons.jpg|Porcelianiniai kininiai šaukštai
File:Nonslip chinese spoon.jpg|Kininis šaukštas ant dubenėlio krašto
File:Soup Spoon on Rest Hakubai Japanese Restaurant.jpg|Du šaukštai, sudėti vienas į kitą


## Nuorodos