open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Felikszė

**Felikszė**, arba **Feliksovy Jazoras** (, ) – komuna Vokietijoje, Brandenburgo žemėje.

Įeina į Šprė-Neisės apskritį, priklauso Dioberno-Lando valdybai. Plotas – 35,41 km². Ofcialusis kodas – *12 0 71 074*.

Komuna skirstoma į 5 kaimo apylinkes.

## Gyventojai
Felikszėje gyvena 1920 žmonių (2019 m. gruodžio 31 d. duomenys).

Komuna priklauso Sorbų gyvenamajai sričiai, kurioje Saksonijos ir Brandenburgo įstatymai numato išsaugoti ir ginti sorbų kalbas bei kultūrą, todėl Felikszėje, be vokiečių kalbos, oficiali yra ir žemutinių sorbų kalba.

## Išnašos
Katros draustinis

**Katros draustinis** () – saugoma gamtos sritis Baltarusijoje, Ščiutino rajono šiaurėje, ~30 km į šiaurę nuo Ščiutino, į šiaurės rytus nuo Beržtų, Lietuvos pasienyje, kitapus Čepkelių raisto. 2002 m. draustinis įtrauktas į Ramsaro konvencijos saugomų šlapynių sąrašą, su Čepkelių rezervatu sudaro bendrą saugomą šlapynę.

Draustinio šiaurine riba teka Katros upė, 92,3 % ploto užima miškai (Katros giria), gausu pelkių (419,9 ha). Draustinyje pastebėtos 26 žinduolių rūšys (briedis, šernas, stirna, lūšis, barsukas, vilkas, lapė, mangutas, bebras ir kt.), 85 paukščių, 5 roplių, 8 varliagyvių rūšys. Užfiksuotos 633 augalų induočių rūšys. Veši juodalksnynai, ąžuolynai, yra ypač senų ąžuolų.

Draustinio teritorijoje yra paminklas hitlerininkų sunaikintam Ogorodiščios kaimui, akmens ir bronzos amžiaus archeologinių gyvenviečių liekanos.

## Šaltiniai
Drebkau

**Drebkau**, arba **Driovkas** (, ) – miestas Vokietijoje, Brandenburgo žemėje.

Priklauso Šprė-Neisės apskričiai. Plotas – 142,94 km². Oficialusis kodas – *12 0 71 057*. Drebkau dalijamas į 10 miesto rajonų.

Rašytiniuose šaltiniuose pirmąjį kartą paminėtas 1280 m. Po Antrojo pasaulinio karo iki 1990 m. priklausė VDR.

## Gyventojai
Mieste gyvena 5509 žmonės (2019 m. gruodžio 31 d. duomenys).

Įeina į Sorbų gyvenamąją sritį, kurios teritorijoje galioja Saksonijos ir Brandenburgo teisiniai aktai, ginantys sorbų kalbas ir kultūrą, todėl Drebkau oficiali kalba yra ne tik vokiečių, bet ir žemutinių sorbų.
## Išnašos
Ramanavas (Ščiutinas)

**Ramanavas** (, ) – kaimas Baltarusijoje, Gardino srityje, Ščiutino rajone. Įsikūręs Sabackinės kaimiškojoje apylinkėje, 9 km į šiaurės rytus nuo Sabackinės, 4 km į pietvakarius nuo Dubičių, prie pat Lietuvos sienos. Rytiniame kaimo gale esanti sodyba yra Lietuvos teritorijoje (priskirta Rakams). Kelyje tarp Rakų ir Dubičių tebėra autobusų stotelė „Ramanavas“.

## Istorija
Tarpukariu priklausė Lenkijai, pateko į Beržtų valsčių. 1921 m. gyveno 95 gyventojai: 90 stačiatikių ir 5 katalikai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
FK Polack

**Polocko futbolo klubas** (, ) – Baltarusijos futbolo klubas iš Polocko.

## Istorija
Klubas įkurtas 2004 m. Nuo 2006 m. rungtyniavo Pirmoje lygoje (II pakopa).

2013 m. rugpjūčio mėn. tapo aišku, kad klubas turi finansinių problemų ir traukiasi iš visų organizuojamų turnyrų.

## Sezonai

|}
Šaltinis:
Šaltinis:

## Išnašos

## Nuorodos
* teams.by klubo profilis
* RSSSF duomenų bazė
FK Kleck

**Klecko futbolo klubas**, o trumpai **FK „Kleckas“** (, ) – Baltarusijos futbolo klubas iš Klecko.

## Istorija
Klubas įkurtas 2014 m. Nuo 2014 m. dalyvavo II-os lygos pirmenybėse.

2016 m. užėmė trečią vietą Antroje lygoje ir turėjo galimybę debiutuoti Pirmoje lygoje, bet 2017 m. vasario mėn. buvo pranešta, kad klubas atsisako teisės dalyvauti Pirmoje lygoje ir lieka Antroje.

2019 m. liepos 27 d. Baltarusijos futbolo taurės turnyro antrame etape jėgas išmėgino su Minsko „Tareda“ klubu ir pralaimėjo 2:7.

## Pasiekimai
* **Antra lyga (D3)**
: **Trečia vieta:** 2016 m.

## Sezonai

|}
Šaltinis:

## Išnašos

## Nuorodos
* footballfacts.ru
* Transfermarkt
Forstas (Lužica)

**Forstas** (, ) – miestas Vokietijoje, apskrities centras, išsidėstęs Brandenburgo žemėje. Forstas yra prie Vokietijos – Lenkijos pasienio.

Priklauso Šprė-Neisės apskričiai. Plotas – 109,91 km². Oficialusis kodas – *12 0 71 076*.
## Gyventojai
Forste gyvena 17 902 žmonės (2019 m. gruodžio 31 d. duomenys).

Miestas yra Sorbų gyvenamosios srities dalis, todėl jame galioja sorbų kalbas ir kultūrą ginantys Saksonijos ir Brandenburgo įstatymai. Be vokiečių kalbos, oficiali Forsto kalba yra ir žemutinių sorbų.

Forstas įžymus tuo, kad jo garbės piliečiu yra buvęs Adolfas Hitleris.
## Galerija

Forst water tower 2009.jpg|Vandens bokštas
Sacro Kirche.JPG|Bažnyčia Sakro rajone
Groß Bademeusel Kirche.jpg|Bažnyčia Didžiojo Bademoizelio rajone
Forst Textilmuseum.JPG|Tekstilės muziejus

## Išnašos
FK Kobryn

**Kobryno (Kobrino) futbolo klubas** arba **Kobryno (Kobrino) sporto klubas**, o trumpai **FK „Kobrynas“** arba **SK Kobrynas** (, ) – Baltarusijos futbolo klubas iš Kobryno.

## Istorija
Klubas įkurtas 1996 m. Ilgą laiką žaidė Antroje lygoje, o 2015 m. dalyvavo Pirmos lygos pirmenybėse. .

2016 m. klubui nebuvo suteikta licencija ir jie nedalyvavo jokiose varžybose.

## Sezonai

|}Šaltinis:

## Išnašos

## Nuorodos
* footballfacts.ru
Rašnavos tvenkinys

**Rašnavos tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kauno rajone, 4,5 km į šiaurę nuo Išlaužo, Ilgakiemio kaimo rytuose. Sudarytas užtvenkus J-3 upelį (Jiesios intakas) 0,6 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš vakarų į šiaurės rytus – 0,28 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 58,1 m. Krantai neaukšti. Aplinkui plyti pievos. Priešroviui iškart telkšo 1 ha dydžio tvenkinys. Į šiaurę įsikūręs Rašnavos kaimas.

## Šaltiniai
Heinersbriukas

**Heinersbriukas** (, ) – komuna Vokietijoje, Brandenburgo žemėje.

Įeina į Šprė-Neisės apskritį, priklauso Peico valdybai. Plotas – 23,69 km². Oficialusis kodas – *12 0 71 176*.
## Gyventojai
Heinersbriuke gyvena 579 žmonės (2019 m. gruodžio 31 d. duomenys).

Kadangi priklauso kultūrinei-teritorinei autonominei Sorbų gyvenamajai sričiai, kurioje Saksonijos ir Brandenburgo įstatymai gina ir palaiko sorbų kalbas ir kultūrą, Heinersbriuke, be vokiečių kalbos, oficiali kalba yra ir žemutinių sorbų.
## Išnašos
Gūrovas

**Gūrovas** (, ) – komuna Vokietijoje, Brandenburgo žemėje.

Įeina į Šprė-Neisės apskritį, priklauso Burgo valdybai. Plotas – 6,62 km². Oficialusis kodas – *12 0 71 164*.
## Gyventojai
Gūrove gyvena 531 žmogus (2019 m. gruodžio 31 d. duomenys).

Komuna yra Sorbų gyvenamosios srities dalis. Šioje srityje galioja Saksonijos ir Brandenburgo teisiniai aktai, numatantys sorbų kalbų ir kultūros išsaugojimą. Tokiu būdu Gūrove greta vokiečių kalbos oficiali yra ir žemutinių sorbų kalba.

## Įžymūs žmonės
* Herbertas Cerna (1905–1955) – žemutinių sorbų kraštotyrininkas, etnografas, režisierius ir dramaturgas.
## Išnašos
Agromiestelis

**Agromiestelis** () – gyvenvietės tipas Baltarusijoje, sukurtas Baltarusijos prezidento Aleksandro Lukašenkos iniciatyva pagal 1998 m. priimtą įstatymą. Įstatymu numatyta, kad agromiestelis privalo turėti išvystytą industrinę ir socialinę infrastruktūrą bei užtikrinti socialinius standartus miestelio ir jo apylinkių gyventojams. Kiekvienoje kaimiškojoje apylinkėje turi būti bent vienas agromiestelis, jame turi būti apylinkės administracinis centras. Jei agromiestelių apylinkėje daugiau, administracinį centrą pasirenka apylinkės tarybos deputatai. Agromiestelio gatvės privalo būti asfaltuotos, kiekviename name turi būti įrengtas vandentekis ir centralizuota dujų tiekimo sistema. Vėliau pridėti reikalavimai ir dėl mokyklų, laidinio ir mobiliojo telefono ryšio, pašto skyrių, gaisrinių, medicininių punktų ir kitų objektų buvimo.

Pirmasis agromiestelis įsteigtas 2005 m. Jazioruose, Čerykavo rajone, Mogiliavo srityje. Iki 2014 m. pastatyta 1512 agromiestelių su 8 tūkst. gyvenamųjų namų. Agromiesteliai įrengti esamų gyvenviečių vietose, kartais juos statant neišvengta žalos gamtos ir kultūros paveldo paminklams.

## Šaltiniai
Voverys

**Vóverys**  (, ) – agromiestelis Baltarusijoje, Gardino srityje, Lydos rajone, 23 km į vakarus nuo Lydos, Voveros upelio kairiajame krante. Voverių apylinkės centras. Yra Viešpaties Atsimainymo Romos katalikų bažnyčia, vidurinė mokykla, vaikų lopšelis-darželis, gaisrinė; užtvenkus Voveros upelį, įrengtas tvenkinys.

## Istorija

1413 m. pastatyta pirmoji bažnyčia, 1568 m. ji atiteko reformatams. 1648 m. grąžinta katalikams, vėliau perstatyta. 1840 m. dvarininko Samuelio Kostrovickio pastangomis pastatyta mūrinė bažnyčia. XIX a. vid. bažnyčioje kunigavo 1831 ir 1863 m. sukilimų dalyvis, kunigas Raimundas Zemackis. XX a. buvo miestelis ir 2 palivarkai Lydos apskrityje, Muto valsčiaus Voverių seniūnijos centras.

1910 m. parapijai priklausė 6990 asmenų. Pagal Lietuvos ir Sovietų Rusijos 1920 m. taikos sutartį Voverys priskirtos Lietuvai. 1920–1939 m. priklausė Lenkijai, buvo Lydos apskrityje: iki 1927 m. Muto valsčiuje, vėliau – Voverių. 1939 m. prijungtos prie Baltarusijos TSR.

## Šaltiniai
Hornovas-Vadelsdorfas

**Hornovas-Vadelsdorfas** (, ) – komuna Vokietijoje, Brandenburgo žemėje.

Įeina į Šprė-Neisės apskritį, priklauso Dioberno-Lando valdybai. Plotas – 21,25 km². Oficialusis kodas – *12 0 71 185*.

Komuna skirstoma į 2 kaimo apylinkes.
## Gyventojai
Hornovas-Vadelsdorfas turi 605 gyventojus (2010 m. gruodžio 31 d. duomenys).

Įeina į Sorbų gyvenamąją sritį, joje galioja Saksonijos ir Brandenburgo žemių sorbų kalbas ir kultūrą ginantys įstatymai, tad Hornove-Vadelsdorfe greta vokiečių kalbos oficiali yra ir žemutinių sorbų kalba.
## Išnašos
Nizelė

**Nizelė**, kitaip ***Nizenka, Balbata*** () – upė Lietuvoje (Varėnos rajone) ir Gudijoje (Varenavo rajone); Ūlos kairysis intakas. Prasideda Maliukių kaimo apylinkėse, 12 km į rytus nuo Sabackinės. Teka į šiaurės vakarus laukais pro Baltarusiją (8,6 km), toliau – kerta Lietuvos teritoriją tarp Rakų ir Dubičių. Žemupyje pasuka į šiaurę, teka Lietuvos–Baltarusijos siena. Patenka į Ūlos–Katros bifurkaciją Karaviškių kaimo apylinkėse (susijungia su Čepkeliu kanalu).

Vaga ištiesinta. Aukštupyje ties Užubaliu patvenkta.

Prie Nizelės esančios gyvenvietės: Maliukiai, Taločkiai, Užubalis (Zabalacė), Dvarčionys, Pasieka-Dvarčionys (Baltarusija), Balbutai (Lietuva).

## Etimologija
Pavadinimas kildintinas iš  („žemuma“), *нізкі* („žemas“), ir reiškia „žemutė“ (greičiausiai, jog tekanti žemomis vietomis arba sekli). Dar minima kaip  (reiškia „užpelkinė“).

## Šaltiniai
Jėnšvaldė

**Jėnšvaldė** (, ) – komuna Vokietijoje, Brandenburgo žemėje.

Priklauso Šprė-Neisės apskričiai, Peico valdybai. Plotas – 81,24 km². Oficialusis kodas – *12 0 71 193*.

Komuna skirstoma į 4 kaimo apylinkes.

## Gyventojai
Jėnšvaldėje gyvena 1536 žmonės (2019 m. gruodžio 31 d.).

Komuna įeina į Sorbų gyvenamąją sritį, joje galioja sorbų kalbas ir kultūrą ginantys Saksonijos ir Brandenburgo įstatymai, todėl, be vokiečių kalbos, Jėnšvaldėje oficiali yra ir žemutinių sorbų kalba.

## Išnašos
Naujadvaris (Ščiutinas)

**Naujadvaris** (, ) – agromiestelis Baltarusijoje, Gardino srityje, Ščiutino rajone, Astrynos apylinkėje, 30 km į šiaurę nuo Ščiutino, prie Navadvorkos upelio ir Astrynos–Rodūnios plento. Yra katalikų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į Dangų bažnyčia (1749 m.), buvusi sinagoga, koplyčia (1882 m.). Veikia vidurinė mokykla, ambulatorija, kultūros namai, biblioteka, paštas.

## Istorija

Naujadvaris minimas nuo 1480 m., kai čia pastatyta katalikų bažnyčia. Tai buvo seniūnija (be pilies), priklausiusi Vilniaus vaivadijai. 1678 m. seimo nutarimu Naujadvaris paverstas karaliaus ekonomija. 1720 m. karalius Augustas II Naujadvariui suteikė Magdeburgo teises. 1766 m. seniūniją nuomojo Ignas Ganseckis. 1888 m. Naujadvaris priklausė prie Astrynos valdinių ūkių (buvo 708 gyventojai). XIX a. miestelis Lydos apskrities Dubičių valsčiuje.

Tarpukariu priklausė Lenkijai, buvo Naujadvario valsčiaus centras (jame buvo surašyti 67 lietuviai). 1939 m. prijungtas prie Baltarusijos, 1940–2013 m. buvo apylinkės centras.


Church of the Assumption of the Blessed Virgin Mary in Novy Dvor - panoramio.jpg|Bažnyčia
Chapel near the Church of the Assumption of the Blessed Virgin Mary in Novy Dvor - panoramio.jpg|Koplyčia
Novy Dvor. Новы Двор (2.10.2011).jpg|Buvusi singoga


## Šaltiniai
Kolkvicas

**Kolkvicas** (, ) – komuna Vokietijoje, Brandenburgo žemėje.

Kolkvicas yra Šprė-Neisės apskrityje. Plotas – 104,02 km². Oficialusis kodas – *12 0 71 244*.

## Gyventojai
Kolkvice gyvena 9219 žmonių (2019 m. gruodžio 31 d. duomenys).

Komuna įeina į Sorbų gyvenamąją sritį – kultūrinę-teritorinę autonomiją. Laikantis Saksonijos ir Brandenburgo įstatymų, šioje srityje saugomos sorbų kalbos ir kultūra, todėl Kolkvice oficiali kalba yra ne tik vokiečių, bet ir žemutinių sorbų.
## Įžymūs žmonės
* Marjana Domaškoic (1872–1948) – žemutinių sorbų rašytoja ir poetė.
* Paulas Šymencas (1856–?) – vokiečių zoologas.

## Išnašos
Varad-Sinas

**Varad-Sinas** ( = *ARAD-<sup>d</sup>suen*) – Larsos, Šumero miesto-valstybės, karalius, valdęs 1890–1878 m. pr. m. e. (pagal vidurinę chronologiją).

Varad-Sino tėvas Kudur-Mabukas išvijo ankstesnį Larsos valdovą Sili-Adadą ir jo vieton paskyrė savo sūnų. Varad-Sino sesuo En-ane-du Ūre buvo paskirta Mėnulio dievo Nanos žyne (septintaisiais valdymo metais).

Varad-Sinas – daugiausia įrašų palikęs Larsos valdovas. Iš šių įrašų (įskaitant vadinamuosius metų vardus) galima spręsti, kad jis daug dėmesio skyrė religiniams pastatams: buvo rekonstruotos šventyklos Ūre, Zabalame ir Larsoje. Pasak įrašų, antraisiais Varad-Sino valdymo metais buvo sugriauta Kazalu miesto siena bei nugalėta Larsą užėmusi Mutibalo kariuomenė. Be to, valdant Varad-Sinui rekonstruota Ūro miesto siena. Dešimtaisiais Varad-Sino valdymo metais atstatyta Šarakumo miesto siena, o dvyliktaisiais Maškan-šapire pastatyta Nin-gaug šventykla.

Po Varad-Sino mirties sostas atiteko jo broliui Rim-Sinui.

## Šaltiniai
Teichlandas

**Teichlandas** (, ) – komuna Vokietijoje, Brandenburge.

Priklauso Šprė-Neisės apskričiai, Peico valdybai. Teichlando komunos plotas – 34,87 km². Oficialusis kodas – *12 0 71 386*.

Komuna skirstoma į 3 kaimo apylinkes.
## Gyventojai
Teichlande gyvena 1099 žmonės (2019 m. gruodžio 31 d. duomenys).

Komuna įeina į Sorbų gyvenamąją sritį. Saksonijos ir Brandenburgo įstatymai numato, kad šioje srityje turi būti saugomos bei ginamos sorbų kalbos ir kultūra, tad Teichlando komunoje, be vokiečių kalbos, oficiali yra ir žemutinių sorbų kalba.
## Išnašos
Turnovas-Preilakas

**Turnovas-Preilakas** (, ) – komuna Vokietijoje, Brandenburgo žemėje.

Įeina į Šprė-Neisės apskritį. Priklauso Peico valdybai. Komunos plotas – 38,02 km². Oficialusis kodas – *12 0 71 401*.

Turnovo-Preilako komuna skirstoma į 2 kaimo apylinkes.
## Gyventojai
Turnove-Preilake gyvena 1094 žmonės (2024 m. duomenys).

Komuna – Sorbų gyvenamosios srities dalis. Pagal Saksonijoje ir Brandenburge galiojančius įstatymus, šioje srityje yra saugomos bei plėtojamos sorbų kalbos ir sorbų kultūra, tad Turnove-Preilake oficiali kalba yra ne tik vokiečių, bet ir žemutinių sorbų.
## Išnašos
Rimdžiūnai (reikšmės)

**Rimdžiūnais** vadinamos gyvenvietės:

* Baltarusijoje:
** Astravo rajone;
* Lietuvoje:
** Pakruojo rajone,
** ankstesnis Juodžiūnų (Kupiškio rajonas) pavadinimas.
Velcovas

**Velcovas** (, ) – miestelis Vokietijoje, Brandenburge, už 16 km į šiaurės vakarus nuo Hojersverdos ir už 23 km į pietvakarius nuo Kotbuso.

Įeina į Šprė-Neisės apskritį. Velcovo plotas – 23,91 km². Oficialusis kodas – *12 0 71 408*. Artimiausioji geležinkelio stotis – Noipetershaine.

Rašytiniuose šaltiniuose Velcovas pirmąjį kartą paminėtas 1547 m.
## Gyventojai
Velcene gyvena 3384 žmonės (2019 m. gruodžio 31 d. duomenys).

Miestelis įeina į Sorbų gyvenamąją sritį, kurioje galioja Saksonijos ir Brandenburgo įstatymai, numatantys sorbų kalbų ir kultūros išsaugojimą, todėl Velcove, be vokiečių kalbos, oficiali yra ir žemutinių sorbų kalba.

## Galerija

Evangelische Kirche Welzow.jpg|Evangelikų bažnyčia
Rathaus Welzow.jpg|Rotušė
Puschkin Schule Welzow.jpg|Buvusi A. Puškino mokykla
Tagebau Welzow Sued 0.jpg|1997 m., Velcovo-Ziudo karjeras, pietinis miestelio pakraštys

## Išnašos
Kauno miesto poliklinika

**Kauno miesto poliklinika** – didžiausia ambulatorinės asmens sveikatos priežiūros įstaiga Lietuvoje. Įsteigta sujungus 5 Kauno poliklinikas: Dainavos, Šilainių, Centro, Kalniečių ir Šančių.

## Struktūra

* Centro padalinys
* Kalniečių padalinys
* Dainavos padalinys
* Šilainių padalinys
* Šančių padalinys
* Laboratorija
* Darbo medicinos centras

## Veiklos sritys
* pirminė sveikatos priežiūra, psichikos sveikatos priežiūra, odontologija
* gydytojų specialistų konsultacijos, diagnostika ir tyrimai
* ligų prevencija, reabilitacija, slauga ir socialinė pagalba
* dienos stacionaro paslaugos

## Vadovai
* nuo 2018 m. – Paulius Kibiša
Verbenas (Šprėvaldas)

**Verbenas** (, ) – komuna Vokietijoje, Brandenburgo žemėje.

Įeina į Šprė-Neisės apskrities sudėtį, priklauso Burgo valdybai. Verbeno plotas – 24,94 km². Oficialusis kodas – *12 0 71 412*.

Komuna skirstoma į 2 kaimo apylinkes.
## Gyventojai
Verbene gyvena 1717 žmonių (2019 m. gruodžio 31 d. duomenys).

Komuna yra Sorbų gyvenamosios srities dalis, šioje srityje galioja Saksonijos ir Brandenburgo žemių sorbų kalbas ir kultūrą ginantys įstatymai, taigi Verbene greta vokiečių kalbos oficiali yra žemutinių sorbų kalba.

## Įžymūs žmonės
* Verbene gimė Matas Kosykas (1853–1940) – žemutinių sorbų rašytojas ir žurnalistas.
## Išnašos
Šmogrovas-Fėrovas

**Šmogrovas-Fėrovas** (, ) – komuna Vokietijoje, Brandenburge.

Priklauso Šprė-Neisės apskričiai, Burgo valdybai. Komunos plotas – 30,11 km². Oficialusis kodas – *12 0 71 341*.

Komuna skirstoma į 2 kaimo apylinkes.
## Gyventojai
Šmogrove-Fėrove gyvena 812 žmonių (2019 m. gruodžio 31 d. duomenys).

Komuna įeina į Sorbų gyvenamąją sritį. Pagal Saksonijos ir Brandenburgo įstatymus, šioje srityje saugomos ir plėtojamos sorbų kalbos ir sorbų kultūra, todėl Šmogrove-Fėrove greta vokiečių kalbos oficiali yra ir žemutinių sorbų kalba.
## Išnašos
Vyzengrundas

**Vyzengrundas** (, ) – komuna Vokietijoje, Brandenburge.

Vyzengrundas yra Šprė-Neisės apskrityje. Priklauso Dioberno-Lando valdybai. Plotas – 50,08 km². Oficialusis kodas – *12 0 71 414*.

Komuna skirstoma į 5 kaimo apylinkes.
## Gyventojai
Vyzengrunde gyvena 1364 žmonės (2019 m. gruodžio 31 d. duomenys).

Komuna priklauso Sorbų gyvenamajai sričiai, kurioje, laikantis Saksonijos ir Brandenburgo įstatymų, ginamos bei saugomos sorbų kalbos ir kultūra, tad Vyzengrunde oficialios dvi kalbos – vokiečių ir žemutinių sorbų.
## Išnašos
FK Astraviec

**Astravo futbolo klubas, o gudiškai „Astravec“ („Astraviec“)** (, ) –  Baltarusijos futbolo klubasiš Astravo.

## Istorija
Klubas įkurtas 2019 m. ir tuo metu pradėjo žaisti Gardino srities pirmenybėse. 

2020 m. debiutavo Antroje lygoje (trečia pakopa).. Užėmė 5 vietą, Antra lygos A grupėje ir į finalinį etapą nepateko. 

## Sezonai

|}Šaltinis:

## Spalvos
„Astraviec“ žaidžia balta žalia apranga. Balti marškinėliai, žali šortai, baltos kojinės. Arba apranga žalia, su baltais žymenimis.

## Lietuviai
*  Vladas Motieka, treneris (nuo 2020)

## Išnašos

## Nuorodos
* Profilis pagal footballfacts.ru
* instagram paskyra
* Facebook paskyra
* YouTube kanalas
Jaunakaimio tvenkinys

**Jaunakaimio tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kėdainių rajone, 3 km į pietus nuo Gudžiūnų miestelio. Sudarytas užtvenkus Srauto upelį (Dotnuvėlės intakas) 0,56 km nuo jo įtekėjimo į Mantviliškio tvenkinį. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,27 km, plotis – 0,09 km. Altitudė 81,9 m. Šiaurrytinis krantas aukštokas, apaugęs medžiais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Į pietryčius įsikūręs Jaunakaimio kaimas.

## Šaltiniai
Arlia

:: *Apie Lenkijos bažnytkaimį žr. [[Orlia]]*.

**Arlià**  (, ) – agromiestelis Baltarusijoje, Gardino srityje, Ščiutino rajone, dešiniajame Nemuno krante, 20 km į pietryčius nuo Ščiutino, prie Žaludko–Kurylavičių kelio. Apylinkės centras. Stovi stačiatikių cerkvė (1866 m.), yra žydų kapinės, paminklas II pasaulinio karo aukoms, rastos XII–XIII a. archeologinės gyvenvietės liekanos. Veikia ligoninė, paštas, vid. mokykla, kultūros namai, biblioteka.

## Etimologija

Vietovė pavadinta pagal ją valdžiusius didikus Orlus (dvarininkinis vietovardis).

## Istorija

Arlia rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1666 m. Per Nemuną veikė keltas, buvo sinagoga, prieplauka. XIX a. buvo privatus miestelis, Lydos apskrities Arlios valsčiaus centras. Tarpukariu priklausė Lenkijai. Tuo laiku Arlios valsčiuje gyveno 60 lietuvių. 1939 m. miestelis prijungtas prie Baltarusijos, nuo 1940 – kaimiškosios apylinkės centras.

## Šaltiniai
Damės-Šprėvaldo apskritis

**Damės-Šprėvaldo apskritis** (, ) – apskritis Vokietijoje. Apskrities centras – Liubeno miestas. Apskritis įeina į Brandenburgo žemę. Plotas – 2261 km². Gyventojų skaičius – 162 000 (2010 m.). Gyventojų tankumas – 72 žm./km².
Oficialusis apskrities kodas – 12 0 61.

Apskritis daloma į 37 komunas.
 
## Miestai ir komunos
# Kionigsas-Vusterhauzenas (34 008)
# Liubenas (14 128)
# Šionefeldas (13 250)
# Coitenas (10 403)
# Lukau (10 146)
# Veldau (9908)
# Mitenvaldė (8703)
# Šulcendorfas (7702)
# Heidezė (7072)
# Bestenzė (6700)
# Eichvaldė (6236)
# Merkišė-Heidė (4350)
# Heideblikas (3996)
;Golseno-Lando valdyba
# Golsenas (2611)
# Kazelis-Golcigas (733)
# Dransdorfas (622)
# Šteinreichas (574)
;Lyberozės-Aukštutinio Šprėvaldo valdyba
# Švylochzė (1627)
# Lyberozė (1494)
# Naujoji Cauchė (1168)
# Štraupicas (988)
# Bylegūrė-Bylenas (811)
# Jamlicas (602)
# Senoji Cauchė-Vusverkas (550)
# Šprėvaldheidė (547)
;Žemutinio Šprėvaldo valdyba
# Šionvaldas (1188)
# Berstelandas (913)
# Žemutinis Šprėvaldas (863)
# Rycnojendorfas-Štakovas (642)
# Šlepcigas (622)
# Krausnikas-Didysis Vaserburgas (619)
;Šenkenlendcheno valdyba
# Didysis Kiorisas (2342)
# Halbė (2167)
# Toipicas (1838)
# Merkišas-Buchholcas (789)
# Šverinas (624)
# Miunchehofė (496)
*([[2010]] m. [[rugsėjo 30]] d. duomenys)*

## Nuorodos
* www.dahme-spreewald.de Oficialioji svetainė
Bylegūrė-Bylenas

**Bylegūrė-Bylenas** (, ) – komuna Vokietijoje, Brandenburgo žemėje.

Įeina į Damės-Šprėvaldo apskritį. Priklauso Lyberozės-Aukštutinio Šprėvaldo valdybai. Plotas – 35,46 km². Oficialusis kodas – *12 0 61 061*.
## Gyventojai
Bylegūrėje-Bylene gyvena 740 žmonių (2019 m. gruodžio 31 d. duomenys).

Komuna priklauso Sorbų gyvenamajai sričiai, kurioje, laikantis Saksonijos ir Brandenburgo įstatymų, saugomos ir ginamos sorbų kalbos ir kultūra, tad Bylegūrėje-Bylene oficiali kalba, be vokiečių, taip pat yra ir žemutinių sorbų.

## Išnašos
Štraupicas

**Štraupicas** (, ) – komuna Vokietijoje, Brandenburgo žemėje. 

Štraupicas yra Damės-Šprėvaldo apskrityje. Priklauso Lyberozės-Aukštutinio Šprėvaldo valdybai. Plotas – 21,64 km². Oficialusis kodas – *12 0 61 476*.
## Gyventojai
Štraupice gyvena 942 žmonės (2019 m. gruodžio 31 d. duomenys).

Komuna priklauso Sorbų gyvenamajai sričiai, kurioje Saksonijos ir Brandenburgo įstatymai saugo bei gina sorbų kalbas ir kultūrą, tad Štraupice, be vokiečių, oficiali kalba yra ir žemutinių sorbų.
## Galerija

Spreewald alter Kornspeicher.JPG|
Spreewald Schloss Straupitz asv2024-07 img2.jpg|
Spreewald Dorfkirche Straupitz asv2024-07 img2.jpg|
Tšupc Cyrkej.JPG|
Straupitz Windmühle.JPG|


## Išnašos
Aukštutinio Šprėvaldo-Lužicos apskritis

**Aukštutinio Šprėvaldo-Lužicos apskritis** (, ) – apskritis Vokietijoje, Brandenburgo žemėje. Apskrities centras – Zenftenbergo miestas. Apskritis įeina į Aukštutinę Lužicą. Plotas – 1217 km². 122 200 gyventojų (2010 m.). Gyventojų tankumas – 100 žm./km². Oficialusis kodas – 12 0 66.

Apskritis suskirstyta į 25 komunas.

## Miestai ir komunos
# Zenftenbergas (26 586)
# Lauchhameris (17 059)
# Liubenau (16 884)
# Grosrėšenas (10 317)
# Fečau (8769)
# Kalau (8559)
# Šipkau (7390)
# Švartsheidė (6102)
# Rūlandas (3922)
# Altdiobernas (2695)
# Ortrandas (2280)
# Noipetershainas (1444)
# Groskmelenas (1184)
# Hojenboka (1100)
# Lukaictalis (876)
# Hermsdorfas (840)
# Tetau (824)
# Frauendorfas (762)
# Lindenau (741)
# Švarcbachas (728)
# Kropenas (724)
# Bronkovas (634)
# Naujasis Zėlandas (593)
# Griunevaldas (587)
# Gutebornas (578)
*([[2010]] m. [[rugsėjo 30]] d. duomenys)*
Liubenau (Šprėvaldas)

**Liubenau** (, , ) – miestas Vokietijoje, Brandenburgo žemėje.

Priklauso Aukštutinio Šprėvaldo-Lužicos apskričiai. Liubenau plotas – 138,78 km². Oficialusis kodas – *12 0 66 196*.

## Gyventojai
Liubenau gyvena 15 977 žmonės (2019 m. gruodžio 31 d. duomenys).

Miestas įeina į kultūrinę-teritorinę Sorbų gyvenamosios srities autonomiją, kurioje pagal Saksonijos ir Brandenburgo teisinius aktus saugomos bei ginamos sorbų kalbos ir kultūra. Greta vokiečių kalbos, Liubenau oficiali kalba yra ir žemutinių sorbų.

## Galerija

Postmeilensäule Lübbenau.JPG|Restauruota pašto kolona
Lübbenau, Altmarkt.jpg|Liubenau senasis turgus ir Šv. Mikalojaus bažnyčia
Lübbenau - Cafe Zeitlos (01-2).jpg|Kavinė „Zeitlos“ senajame turguje
SpreewaldLehde.jpg|Liubenau (Šprėvaldas)


## Išnašos
Fečau (Šprėvaldas)

**Fečau** (, ) – miestas Vokietijoje, Brandenburgo žemėje.

Priklauso Aukštutinio Šprėvaldo-Lužicos apskričiai. Fečau plotas – 110,22 km². Oficialusis kodas – *12 0 66 320*.

## Gyventojai
Fečau gyvena 7941 žmogus (2019 m. gruodžio 31 d. duomenys).

Miestas įeina į kultūrinę-teritorinę Sorbų gyvenamosios srities autonomiją, kurioje pagal Saksonijos ir Brandenburgo teisinius aktus saugomos bei ginamos sorbų kalbos ir kultūra. Greta vokiečių kalbos, Fečau oficiali kalba yra ir žemutinių sorbų.

## Galerija

Vetschau Ratskeller.jpg|Rotušės smuklė prie turgaus
Vetschau Schloss.JPG|Fečau pilis
Vetschau ältestes Haus.JPG|Seniausiasis Fečau namas
Doppelkirche Vetschau.JPG|Dvigubosios bažnyčios navos
Vetschau_Doppelkirche_Innere.jpg|Fečau dvigubosios bažnyčios vidus
Vetschau Schönebegk Gedenkstein.JPG|Paminklinis akmuo
Raddusch 07-2017 img01.jpg|Slavų miesto Radušo kopija
Slawenburg Raddusch (Raduš) 01.JPG|Rekonstruota sorbų Radušo tvirtovė (IX – X a.)


## Išnašos
Pajieslio II tvenkinys

**Pajieslio II tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kėdainių rajone, 14 km į vakarus nuo Dotnuvos miestelio. Sudarytas užtvenkus Jieslos upelį (Šušvės intakas) 0,6 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,17 km, plotis – iki 0,04 km. Altitudė 73,5 m. Krantai neaukšti, pietinis krantas plačiai apaugęs medžiais. Šiaurinėje pakrantėje plyti pieva. Pasroviui už 0,19 km telkšo Pajieslio I tvenkinys, priešsroviui už 0,23 km – Pajieslio III tvenkinys. Šalia tvenkinio įsikūrusi Pajieslio gyvenvietė. Šiaurine pakrante eina kelias , į rytus – .

## Šaltiniai
Naujoji Cauchė

**Naujoji Cauchė** (, ) – komuna Vokietijoje, Brandenburge.

Įeina į Damės-Šprėvaldo apskrities sudėtį. Priklauso Lyberozės-Aukštutinio Šprėvaldo valdybai. Naujosios Cauchės plotas – 38,69 km². Oficialusis kodas – *12 0 61 352*.
## Gyventojai
Komunoje gyvena 1079 žmonės (2019 m. gruodžio 31 d. duomenys).

Naujoji Cauchė – Sorbų gyvenamosios srities dalis. Šioje srityje galioja Saksonijos ir Brandenburgo žemių sorbų kalbas ir kultūrą ginantys įstatymai, taigi Naujosios Cauchės komunoje greta vokiečių kalbos oficiali yra ir žemutinių sorbų kalba.
## Išnašos
Regina Senkutė

**Regina Senkutė** (1927 m. gegužės 14 d. Marijampolė – 1956 m. spalio 16 d. Kaune) – aktorė, pedagogė, režisierė.

## Biografija

1945–1948 m. vaidino Kauno dramos teatre. 1948 m. baigė to paties teatro vaidybos studiją. 1953 m. Maskvoje baigė Lunačiarskio valstybinio teatro meno instituto (GITIS) dramos ir muzikinio teatro režisūros specialybes. 

1953–1956 m. skiriama Kauno dramos ir muzikos teatro muzikinės trupės vyriausiąja režisiere. 1953–1955 m. dėstė vaidybą Lietuvos valstybinėje konservatorijoje.

## Svarbesni vaidmenys

* Sima, Leonido Maliugino (rus. *Леони́д Анто́нович Малю́гин*) „SENI BIČIULIAI“, 1947;
* Siuzana, Pjero-Augustino Beaumarche (pranc. *Pierre-Augustin Caron de Beaumarchais*) „FIGARO VESTUVĖS“, 1952;
* Hesia, Gabrielos Zapolskos (lenk. *Gabriela Zapolska*) „PONIOS DULSKOS MORALĖ“, 1955.

## Režisūros darbai

* Džoakino Rosinio komiška opera „SEVILIJOS KIRPĖJAS“, 1953;
* Domeniko Čimarozos komiška opera „SLAPTOS VEDYBOS“, 1954;
* Franco Supė operetė „BOKAČAS“, 1955;
* Ferenco Farkašo muzikinė komedija „ERELIO PLUNKSNOS“, 1953;
* Antano Belazaro muzikinė komedija „AUKSINĖS MARIOS“, 1955;
* Piotro Čaikovskio opera „JOLANTA“, 1955;
* Žoržo Bizė opera „KARMEN“, 1956.

## Nuorodos
* „Būtasis laikas, Režisierė Regina Senkutė“, LRT Mediateka

## Šaltiniai
Zita Asta Alaunienė

**Zita Asta Alaunienė** (1931 m. balandžio 27 d. Marijampolėje – 2020 m. rugsėjo mėn. Vilniuje) – Lietuvos kalbininkė, pedagogė, edukologijos mokslų daktarė.

## Biografija
Mokėsi Marijampolės Petro Kriaučiūno pradinėje mokykloje, vėliau Marijampolės mergaičių gimnazijoje. Baigusi ją, studijavo lituanistiką Vilniaus universitete. 1950(1955?)–1960 m. mokytojavo Pandėlio vidurinėje mokykloje.

Nuo 1960 iki 1991 m. dirbo Pedagogikos mokslinio tyrimo institute vyresniąja mokslo darbuotoja, ruošė vidurinių mokyklų lituanistines programas, vadovėlius. Nuo 1991 m. dirbo Vilniaus pedagoginiame institute (nuo 1992 m. – VPU). 1974 m. apgynė kandidatinę disertaciją „Sakinių siejimo mokymas, panaudojant atpasakojimus IV klasėje“, kuri 1993 m. buvo nostrifikuota kaip daktaro disertacija. 1991–1996 metais vadovavo VPU Lietuvių kalbos katedrai (nuo 1992 m. – docentė).

Pedagoginį darbą universitete dirbo iki 2005 m., dėstė kalbos kultūros ir specialybės kalbos kursus: rašinio metodiką, mokinių kalbos raidą.

Palaidota Kairėnų kapinėse.

## Mokslinė veikla
Tyrė lietuvių kalbos dėstymo problemas, parašė daug straipsnių įvairiuose leidiniuose. Mokslininkės dėmesys buvo koncentruojamas į rašinio problemas, kurias nagrinėjo iki savo mirties.

## Bibliografija
* *Skaitiniai VI klasei*, 1973 (su G. Grigėniene, nuo 7-ojo leidimo ir su K. Urba)
* *Atpasakojimai IV–VIII klasei*, 1977 (su A. Piročkinu)
* *Sakinių siejimas ir mokinių kalba* – Vilnius: PMTI, 1978
* *Kalbos kultūros pratybos* – Vilnius: VPU leidykla, 1995
* *Skiemeninio kirčiavimo treniruoklio žodynėlis ir pratimai* – Vilnius: VPU leidykla, 1997 (kartu su V. Mauricaite)

## Šaltiniai
Arnoldas Piročkinas

**Arnoldas Piročkinas** (1931 m. vasario 25 d. Pašventyje, Jurbarko valsčiuje – 2020 m. rugsėjo 15 d. Vilniuje) – Lietuvos kalbininkas.

## Biografija
1955 m. baigė Vilniaus universitetą, po to kurį laiką dirbo lietuvių kalbos mokytoju. 1963–1993 m. dėstė Vilniaus universitete. 1971–1972 m. stažavo Čekijoje (daugiausia Brno universitete). 1987 m. suteiktas hab. mokslų daktaro laipsnis, 1991 m. – profesoriaus laipsnis.

Urna su palaikais palaidota Jurbarko evangelikų liuteronų kapinėse 2020 m. rugsėjo 18 d.

## Veikla
Arnoldas Piročkinas paskelbė straipsnių apie dabartinės lietuvių literatūrinės kalbos sujungiamuosius sakinius, apie kalbos kultūrą, knygų apie bendrinės kalbos kilmę, skyrė daug dėmesio Jono Jablonskio asmenybei. Tyrinėjo Čekijos archyvuose esančią lituanistinę medžiagą, vertė iš čekų kalbos, sudarė lietuvių-čekų, lietuvių-lenkų kalbų žodynus.

## Bibliografija
; Monografijos
* *Prie bendrinės kalbos ištakų* (2 d., 1977 m.),
* *J. Jablonskis – bendrinės kalbos puoselėtojas* (1978 m.)
* *Jonas Jablonskis* (1980 m.),
* *Mokslas senajame Vilniaus universitete* (su A. Šidlausku, 1984 m.),
* *Jono Jablonskio laiškai* (1985 m.),
* *Devyneri Adomo Mickevičiaus metai* (1995 m.)
* *Lietuvių kalbos savitumas: lietuvių kalbos gretinimas su giminingomis kalbomis* (2016 m.),
; Pedagoginės, metodinės priemonės
* *Priduriamosios konstrukcijos dabartinėje lietuvių literatūrinėje kalboje* (1969 m.),
* *J. Jablonskio seminaras* (1970 m.),
* *Čekų kalba* (1973 m.)
* *Atpasakojimai IV–VIII klasei* (su Z. Alauniene, 1977 m.),
* *Administracinės kalbos kultūra* (1990 m.),
* *Jaunajam lituanistui: mokslinio darbo metodikos pradmenys* (1990 m.),
* *Lietuvių kalbos pamokos* (1992 m.),
* *Mokomės lietuvių kalbos: aukštesniojo kurso vadovėlis* (1995 m.),
; Apybraižos
* *Jono Jablonskio leksiniai taisymai* (1970 m.),
* *Jono Jablonskio gramatiniai taisymai* (1976 m.),
* *Jono Jablonskio kalbos taisymai* (1986 m.),
;Sudarytos knygos
* *Straipsniai ir laiškai* (1991 m., apie J. Jablonskį),
* *Jurbarkas: istorijos puslapiai* (1996 m.),
;Žodynai
* Lietuvių–lenkų ir lenkų–lietuvių žodynas (2001 m.),
* Čekų–lietuvių, lietuvių–čekų žodynas (2004 m.).

## Apdovanojimai
* LTSR valstybinė premija 1979 m. (už knygą *J. Jablonskis – bendrinės kalbos puoselėtojas*)

## Šaltiniai
Polesės valstybinis radiacinis ekologinis draustinis

**Polesės valstybinis radiacinis ekologinis draustinis** () – didžiausias gamtos draustinis Baltarusijoje, Gomelio srityje, Brahino, Choinikų ir Naroulios rajonuose. Įkurtas 1988 m. liepos 18 d., praėjus dviems metams po Černobylio avarijos. Pietinėje dalyje ribojasi su Černobylio zona Ukrainoje. Draustinio administracija – Choinikų mieste.

Užima 2169 km² plotą, iš kurių 1396 km² – miškai. Draustinio teritorijoje yra 96 apleistos gyvenvietės, kuriose iki Černobylio avarijos gyveno virš 22 tūkst. žmonių. Draustinyje registruota 1251 augalų rūšis, 18 iš jų įtraukta į Raudonąją knygą. Saugomoje teritorijoje aptinkamos 54 žinduolių, 25 žuvų ir 280 paukščių rūšys; daugiau nei 40 gyvūnų rūšių laikomos retomis ir nykstančiomis.

Draustinio aplinką stebi mokslininkai – tiriama, kaip radiacija paveikė vandenį, gruntą, gyvąją gamtą. Pasak mokslininkų, labiausiai radiacijos paveikti grybai, jų radioaktyvumas viršija normą tūkstantį kartų. Per 30 metų po avarijos radioaktyviojo cezio ir stroncio sumažėję du kartus, o pavojingiausias šiuo metu – yrantis plutonis, kuris skyla į labai aktyvų americį. Kad radionuklidai visiškai suskiltų, mokslininkų nuomone, prireiks 432 metų.

Buvusiame Babčino kaime 2006 m. atidarytas muziejus. Nuo 2018 m. į atskiras draustinio zonas su leidimais įleidžiami turistai.

## Šaltiniai
Lebedžiai (Maladečina)

**Lebedžiai̇̃**  () – agromiestelis Baltarusijoje, Minsko srityje, Maladečinos rajone, 12 km į vakarus nuo Maladečinos, prie Nevėžos upelio (Ušos intakas). Lebedžių kaimiškosios apylinkės centras. 1047 gyventojai (2009 m.). Stovi Švč. Jėzaus Širdies katalikų bažnyčia (2010 m.), Švč. Trejybės cerkvė (1869 m.). Veikia vidurinė mokykla, muzikos mokykla, kultūros rūmai, ambulatorija, paštas, vaistinė.

## Istorija

Lebedžių valsčius minimas 1387 m. Jogailos dokumente, kur sužymėtos Skirgailai skiriamos nuosavybės. Iki 1542 m. priklausė Alšėnų kunigaikščiams, 1542–1558 m. – Žygimantui Augustui. 1558 m. atiteko Radviloms, 1709 m. – Sapiegoms, 1827 m. – Radziševskiams, po jų – vyskupui Jonui Civinskiui ir jo giminėms.

1476 m. Lebedžiuose pastatyta pirmoji medinė katalikų bažnyčia, 1542 m. atnaujinta. Po 1808 m. gaisro, 1847 m. pastatyta nauja (neišlikusi). Bažnyčia buvo gausiai lankoma, Lebedžiai dėl savo gydomųjų šaltinių laikyti stebuklinga vieta. Lebedžiuose iki XVIII a. pab. veikė ir Radvilų XVI a. pastatyta mūrinė reformatų bažnyčia.

1866 m. miestelyje buvo 182 gyvenamieji namai ir 1099 gyventojai. Pagal Lietuvos ir Sovietų Rusijos 1920 m. taikos sutartį priskirti Lietuvai. Tarpukariu valdė Lenkija, buvo valsčiaus centras Vileikos (1920–1927 m.) ir Maladečinos (nuo 1927 m.) apskričių sudėtyje. Lebedžiuose buvo valsčiaus įstaigos, policija, paštas, mokykla, keliolika krautuvių. 1939 m. prijungti prie Baltarusijos TSR.

## Šaltiniai
Sorbų institutas

**Sorbų institutas** (sorb. *Serbski institut*, ) – Baucene, Vokietijoje esanti mokslo įstaiga. Tiria sorbų kalbas ir sorbų istoriją, kultūrą bei visuomeninį gyvenimą. Institutas renka ir archyvuoja sorbistikai skirtą medžiagą ir ją teikia viešiesiems tyrimams bei sorbų kultūros plėtrai. 

## Istorija
Institutas buvo įkurtas 1992 m. Sorbų tautotyros instituto (Institut za serbski ludospyt) pagrindu, kuris 1951 m. gegužės 1 d. buvo įkurtas Baucene sorbų profesoriaus Pavolo Novotno iniciatyva. 1952 m. rugpjūčio 1 d. Sorbų tautotyros institutas prijungtas prie Vokietijos mokslų akademijos Berlyne (nuo 1972 m. – VDR mokslų akademija).

Sorbų instituto administracija yra Baucene. Kotbuse įsikūręs šios mokslo įstaigos filialas. Institutas turi 15 mokslo darbuotojų ir 11 mokslinio-techninio bei administracijos personalo etatų. Sorbų instituto darbuotojai dėsto įvairiose Vokietijos ir užsienio aukštosiose mokslo įstaigose. Institutas bendradarbiauja su Leipcigo universiteto Sorbistikos institutu.

Sorbų institute Baucene veikia viešoji Centrinė sorbų biblioteka (*Serbska centralna biblioteka*) ir Sorbų kultūros archyvas (*Serbski kulturny archiw*).

Nuo 1952 m. Sorbų institutas leidžia dvi mokslinių knygų serijas, periodinį mokslinį leidinį „Lětopis“, kuris šiuo metu išeina du kartus per metus, taip pat leidinį „Schriften des sorbischen Instituts/Spisy serbskeho instituta“ (iki 2017 m. išleisti 63 tomai).

Dabar Sorbų instituto direktorius yra Haukė Bartelsas.

## Direktoriai
* Pavolas Novotnas (1951–1977);
* Merčinas Kasperis (1977–1990);
* Helmutas Faska (1990–1992);
* Dytrichas Šolta (1992–2015);
* Haukė Bartelsas (2015–2018);
* Haukė Bartelsas (2018–).

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficialioji Sorbų instituto svetainė (*aukštutinių sorbų k.*)
HD 104067 b

**HD 104067 b** – egzoplaneta, skriejanti apie K spektrinės klasės žvaigždę HD 104067, esančią Varno žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 66,7 šviesmečio (20,4 parseko).

HD 104067 b planeta yra dujinė milžinė. Jos masė siekia 0,186 Jupiterio masės, o spindulys – apytikriai 0,729 Jupiterio spindulio. Planetos orbitos didysis pusašis yra 0,2643 (± 0,0045) av, orbitos periodas – 55,806 (± 0,049) paros, o ekscentricitetas – 0 (tai reiškia, kad ji skrieja apskrita orbita). HD 104067 b pusiausvyros temperatūra – 363 K.

Apie planetos atradimą pranešta 2009 m. Planeta aptikta Čilėje, Atakamos dykumoje, esančioje La Siljos observatorijoje, taikant radialinių greičių metodą. Tai vienintelė HD 104067 sistemoje aptikta egzoplaneta (2020 m. duomenimis).

## Šaltiniai
Asta Kosaitė-Strumilienė

**Asta Kosaitė-Strumilienė** (1960 m. lapkričio 8 d. Ketvergiuose, Klaipėdos rajone – 2020 m. rugsėjo 10 d. Klaipėdoje) – Lietuvos edukologijos universiteto alumnė, pedagogė, visuomenininkė, etnokultūrininkė, muzikė, lietuvininkų bendrijos „Mažoji Lietuva“ narė, Mažosios Lietuvos istorijos puoselėtoja.

## Biografija
1978–1982 metais mokėsi tuometiniame Vilniaus pedagoginiame institute. Po studijų dirbo universiteto Kultūros klubo vedėja. Po universiteto baigimo dirbo Vilniaus miesto savivaldybėje, vėliau Klaipėdos „Ąžuolyno“ gimnazijos lietuvių kalbos ir literatūros mokytoja. Paskutiniais savo gyvenimo metais dirbo Klaipėdos Eduardo Balsio menų gimnazijos direktoriaus pavaduotoja/projektų vadove.

## Visuomeninė veikla
Studijų metais buvo folkloro ansamblio „Poringė“ narė. Dirbdama „Ąžuolyno“ gimnazijoje įkūrė mokinių folkloro kolektyvą „Gervelė“. Ilgus metus buvo Klaipėdos miesto etnokultūros centro folkloro ansamblio „Kuršių ainiai“ narė. Be to, aktyviai dalyvavo lietuvininkų bendrijos „Mažoji Lietuva“ veikloje, kurį laiką buvo jos sekretorė.

## Šaltiniai
Tubių I tvenkinys

**Tubių I tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kėdainių rajone, 5 km į vakarus nuo Vilainių. Sudarytas užtvenkus Vištupio upelį (Smilgos upės intakas) 0,3 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,19 km, plotis – iki 0,045 km. Altitudė 42,1 m. Krantai neaukšti, rytinis krantas apaugęs medžiais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Priešsroviui iškart telkšo Tubių II tvenkinys. Šalia įsikūręs Bogušiškių kaimas.

## Šaltiniai
Bėskovo-Štorkovo apskritis

**Bėskovo-Štorkovo apskritis** (, iki 1939 m. *Kreis Beeskow-Storkow*, XIX a. vadinta ir *Beeskow-Storkowscher Kreis*) – buvusi apskritis Brandenburge. Ji iki 1950 m. egzistavo Prūsijoje, sovietų okupacinėje zonoje ir VDR. Dabar buvusios apskrities teritorija priklauso Brandenburgo  Damės-Šprėvaldo ir Oderio-Šprė apskritims.

Į apskritį įėjo Bėskovo, Štorkovo ir Mėrkišo Buchholco miestai.
## Išnašos
Stulgių kapinės

**Stulgių kapinės** – veikiančios kapinės Kelmės rajone, Pakražančio seniūnijoje, Stulgių kaime, 2,5 km į šiaurę nuo Kryžkalnio. Įsikūrusios gyvenvietės centre, netoli Stulgių bažnyčios. Užima  0,6442 ha plotą.

Kapinėse yra į Kultūros vertybių registrą įrašytų objektų, tarp jų – antkapinis koplytstulpis su data „1860“, stovintis kapinių kairiajame kampe nuo įėjimo vartų.

## Palaidojmai

* Mykolas Kazimieras Girdvainis (1841–1925) – ichtiologas, bitininkas, žuvininkystės pradininkas Lietuvoje; palaidotas bendrame šeimos laidojimo rūsyje (įėjimas į rūsį neišlikęs, užkastas). 
*  Lietuvos šauliai, kilę iš Stulgių krašto, žuvę 1919 m. kovodami su bermontininkais: Juozapas Skrodenis, Jonas Jankus ir Benediktas Milkintas; tarpukaryje pastatytas betoninis paminklas su kryžiumi.              
* rašytojo Juozo Apučio tėvai Teklė ir Juozas; antkapinis paminklas (skulp. Vytautas Mačiuika).

## Galerija


Stulgių kapinės, paminklas.JPG|miniatiūra|200px|left|Dydžiu išsiskiriantis antkapinis paminklas, XX a. pr.
Stulgių kapinės, 1860 kryžius. .JPG|1860 m. tašyto akmens koplytstulpis
Stulgių kapinės, šauliai 1919.JPG|Paminklas trims bermontininkų aukoms, 1919 m.
Stulgių kapinės, Apučių kapas.JPG|Apučių kapas, papuoštas balta skulptūra


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Keli stabtelėjimai Stulgių kapinėse
Zabieliškio I tvenkinys

**Zabieliškio I tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kėdainių miesto pietrytiniame pakraštyje, pramonės rajone. Sudarytas užtvenkus Nesekės upelį (Šerkšnio intakas, Nevėžio baseinas) 1,5 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,1 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 45,5 m. Krantai žemi, apaugę pavieniais medžiais. Priešsroviui telkšo Zabeliškio II tvenkinys. Į pietryčius įsikūręs Zabieliškio kaimas.

## Šaltiniai
Vytautas Kuliukas

**Vytautas Kuliukas** (1927 m. gegužės 7 d. d. Dabramisliai, Vabalninko valsčius (dab. Kupiškio r.) – 2013 m. gruodžio 19 d. Garliava, Kauno rajonas) – Lietuvos neurologas, medicinos daktaras, docentas.

## Biografija
Vytautas Kuliukas gimė 1927 m. gegužės 7 d. Dabramisliuose, Vabalninko valsčiuje (dabar Kupiškio r.). Sukakus 11 metų dėl motinos mirties teko persikelti gyventi į Kauną, kur rado prieglobstį tėvo brolio Apolinaro šeimoje Kaune. 1940 m. baigė V. Kudirkos pradžios mokyklą, o 1949 m. Kauno 9–ąją vidurinę mokyklą. 1949–1953 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Medicinos fakultete.

Pirmasis paskyrimas jį visam laikui susiejo su Kauno klinikomis. 1953–1956 m. dirbo neurologijos klinikos klinikiniu ordinatoriumi, 1956–1960 m. – gydytoju neurologu. 

Po karo Lietuvoje trūko gydytojų apskritai, o ypač stigo neurologų. Dirbti teko tuo pačiu metu ir klinikose, ir po ko skubėti į polikliniką ir dar suspėti aplankyti sunkesnius ligonius namuose. Dirbant klinikose negalima buvo palikti "neužbaigto" darbo, tad darbo dienos trukmė buvo iš anksto nenusakoma. 

Nuo 1960 m. Vytautas Kuliukas – Kauno medicinos instituto mokslinio pedagoginio personalo narys, 1960–1967 m. nervų ir psichikos ligų katedros asistentas, nuo 1967 m. docentas, nuo 1975 m. – katedros neurologijos sektoriaus vadovas ir studentų mokslinės draugijos neurologijos būrelio mokslinis vadovas. 1995 m. išėjo į užtarnautą poilsį, bet neurologijos klinikoje dar dirbo iki 2000 m.

## Mokytojai ir tobulinimasis
Vytautas Kuliukas mastysenos meno mokėsi iš akademikų Vlado Lašo, Zigmo Januškevičiaus, prof. Janinos Lašienės. Neurologijos, pas profesorius Lazarį Gutmaną ir Aldoną Jocevičienę. Psichiatrijos pradmenų, tvarkingumo irdrausmės pas prof. Joną Šurkų. Žinias neurologijos moksluose gilino pas S. ir E. Davidenkovus, E. Šmidt, M. Cuker, o taip pat JAV, Kanados klinikose. 

## Moksliniai darbai
1966 m. spalio 28 d. Vytautas Kuliukas apgynė disertaciją „Tromboelastografijos ir kai kurių kraujo krešėjimo rodiklių koreliacija ir reikšmė galvos smegenų kraujotakos sutrikimų diagnostikai ir gydymui“ (vadovai Zigmas Januškevičius ir Aldona Jocevičienė) medicinos mokslų daktaro laipsniui gauti.

Mokslinių tyrimų kryptys: galvos ir nugaros smegenų kraujotakos sutrikimai, neurozės, hipnozė, skausmas. Paskelbė virš 120 mokslo darbų. Vadovėlio „Nervų ligos“, išleisto 1979 m., 1996 m., 1998 m. bendraautorius.

## Kita profesinė veikla
* ilgametis Lietuvos neuropatologų ir psichiatrų mokslinės draugijos narys,
* nuo 1991 m. – Lietuvos neurologų asociacijos narys,
* Lietuvos skausmo draugijos signataras (1998 m.).

## Apdovanojimai
* už nuopelnus Lietuvos neurologijai docentui suteiktas Lietuvos neurologų asociacijos garbės nario vardas,
* už indėlį plėtojant skausmo medicinos pažinimą – Lietuvos skausmo draugijos garbės nario vardas.

## Šaltiniai
FK Klečask

**Klecko futbolo klubas „Klečaskas“**, o trumpai **Klecko „Klečaskas“** (, ) – Baltarusijos futbolo klubas iš Klecko.

## Istorija
Klubas įkurtas 2007 m. Nuo 2008 m. dalyvavo II-os lygos pirmenybėse.

2010 m. užėmė trečią vietą Antroje lygoje ir turėjo galimybę debiutuoti Pirmoje lygoje.

2011 m. Pirmoje lygoje užėmė devintą vietą, o taurės turnyre pasiekė ketvirtfinalį. Tai sėkmingiausias sezonas klubo istorijoje.

Sekančiame sezone (2012 m.) žaidė Antroje lygoje, turėjo trijų taškų nuobaudą, ir, galiausiai, iš šios lygos buvo pašalinti.

## Pasiekimai
* **[[Pirma lyga (Baltarusija)|Pirma lyga]] (D2)**
: **Devintoji vieta:** 2011 m.
* **Antra lyga (D3)**
: **Trečia vieta:** 2010 m.

## Sezonai

|}Šaltinis:

## Išnašos

## Nuorodos
* Apie klubą footballfacts.ru
FK Biaroza-2010

**Biarozos futbolo klubas „Biaroza-2010“**, o trumpai **FK „Biaroza-2010“** (, ) – Baltarusijos futbolo klubas iš Biarozos.

## Istorija
Klubas įkurtas 2010 m. Nuo 2010 m. dalyvavo Antros lygos pirmenybėse.

2011 m. užėmė antrą vietą Antroje lygoje ir turėjo galimybę debiutuoti Pirmoje lygoje.

2012 m. Pirmoje lygoje užėmė devintą vietą, o taurės turnyre pasiekė aštuntfinalį. Tai sėkmingiausias sezonas klubo istorijoje.

2016 m. sausio 12 d. klubo pagrindiniai rėmėjai firma „Traipl“ pranešė, kad neberems futbolo projektų ir nutrauks fiansavimą., o šių rėmėjų indėlis sudarė net 90 procentų viso klubo biudžeto,, todėl klubas pasitraukė iš Pirmos lygos. Pasirodė pranešimai apie tai, kad klubas gali būti likviduotas..

## Pasiekimai
* **[[Pirma lyga (Baltarusija)|Pirma lyga]] (D2)**
: **Penktoji vieta:** 2013 m.
* **Antra lyga (D3)**
: **Antroji vieta:** 2011 m.

## Sezonai

|}Šaltinis:

## Išnašos

## Nuorodos
* Apie klubą footballfacts.ru
* Apie klubą teams.by
Rudzenskas

**Rùdzenskas**  (; arba ***Rudenskas***, ) – miesto tipo gyvenvietė Baltarusijoje, Minsko srityje, Puchavičų rajone. Veikia biblioteka, kultūros namai, vidurinė ir muzikos mokyklos. Yra ligoninė, ambulatorija ir vaistinė. Veikia turgus ir paštas.

## Istorija

Šios teritorijos priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei iki valstybės padalinimo 1793 m. Vėliau tapo Rusijos imperijos dalimi. XIX a. buvo kaimas ir palivarkas Ihumeno apskrities Citvos valsčiuje.

1938 m. kaimui suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas. 1935 m. ir 1938–1960 m. buvo Rudzensko rajono centras. Antrojo pasaulinio karo metais vokiečiai miestelio apylinkėse sunaikino apie 4,7 tūkst. pasipriešinimo dalyvių. Nuo 1991 m. priklauso Gudijai.

Buvo planų čia statyti atominę elektrinę, tačiau jų buvo atsisakyta.

## Sportas
* FK Rudzensk buvęs futbolo klubas, kuris žaidė gretimame Marjina Horkos miesto stadione.

## Galerija

Belarus-Peat Mining near Rudzensk-Swamp-2.jpg|Pelkės apie miestą
Belarus-Peat Mining near Rudzensk-Sinyaye Lake-2.jpg|Mėlynasis ežeras netoli miesto
Belarus-Peat Mining near Rudzensk-Narrow Gauge Railroad-2.jpg|Geležinkelio bėgiai netoli Rudzensko



Рудзенск, аптэка.jpg|Vaistinė
Рудзенскі яслі-сад.jpg|Vaikų darželis
Рудзенская сярэдняя школа. Галоўны ўваход.jpg|Vidurinė mokykla


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Apie gyvenvietę
FK Rudzensk

**Rudzensko futbolo klubas „Rudenskas“**, o trumpai **FK „Rudzenskas“** (, ) – Baltarusijos futbolo klubas iš Rudzensko.

## Istorija
Klubas įkurtas 1998 m. 2001 ir 2009 m. rungtyniavo Antroje lygoje.

2009 m. užėmė pirmą vietą Antroje lygoje ir turėjo galimybę debiutuoti Pirmoje lygoje.

2010 m. Pirmoje lygoje užėmė penktą vietą, o taurės turnyre pasiekė aštuntfinalį. Tai sėkmingiausias sezonas klubo istorijoje.

2012 m. klubo susilaukė nuobaudų dėl reglamento pažeidimų. Galiausiai, klubas buvo likviduotas.

## Pasiekimai
* **[[Pirma lyga (Baltarusija)|Pirma lyga]] (D2)**
: **Penktoji vieta:** 2010 m.
* **Antra lyga (D3)**
: **Nugalėtojai:** 2009 m.

## Sezonai

|}
Šaltinis:

## Išnašos

## Nuorodos
* Apie klubą neoficiali svetainė
FK Tarpeda Mogilëv

**Mogiliavo futbolo klubas „Tarpeda“**, o trumpai **Mogiliavo „Torpeda“** – buvęs Baltarusijos futbolo klubas iš Mogiliavo.

## Istorija
1959 metais suburta komanda ir tuo metu ji vadinosi **"Metalurgu"**.

Baltarusijai tapus nepriklausoma valstybe, nuo 1992. Vėliau iškrito į Pirmą lygą ir nuo 2001 m. kovojo Pirmoje lygoje. 

Vėliau klubas turėjo finansinių problemų ir buvo likviduotas.

## Pavadinimų kaita
1959 metais suburta komanda ir vadinosi **"Metalurgu"**. 1962 m. klubas pervadintas **"Kiraviecu"**. 1964 m. vėl grįžta prie **„Metalurgo“** pavadinimo. 1979 m. tapo **"Tarpeda"**. 

1996—2005 m. vadintas **Tarpeda-Kadzina** ().

## Pasiekimai

## Sezonai

|}Šaltinis:

## Taip pat skaitykite
* FK Dniapro Mogilëv

## Išnašos

## Nuorodos
*