open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kangaljas

**Kangaljas** (, ) – miestas Peru pietinėje dalyje, Ajakučo departamente. Kangaljo provincijos administracinis centras. Kangaljas įsikūręs 2577 m aukštyje virš jūros lygio.

## Šaltiniai
Kazys Ladiga

**Kazys Ladiga** (kitur literatūroje – Kazimieras Ladyga, 1893 m. gruodžio 25 d. Iškonyse, Biržų valsčius – 1941 m. gruodžio 19 d. Sol Ilecke, Čkalovsko sritis, Rusija) – Lietuvos karinis veikėjas, generolas leitenantas.

## Biografija
Mokėsi Biržų pradžios mokykloje, baigė Vilniaus Pavlovskio gimnaziją. Priklausė „Baltojo Kryžiaus“ abstinentų draugijai. 1914 m. gruodžio 1 d. baigė Vilniaus karo mokyklą. 1914–1917 m. Rusijos imperijos kariuomenės 70-ojo pulko karininkas, Pirmojo pasaulinio karo dalyvis. Du kartus sužeistas, tris mėnesius gydėsi ligoninėse. 1917 m. kapitonas. 1918 m. sausio 1 d. divizijos vado deleguotas į Karo akademiją, bet, paleidus armiją grįžo į Lietuvą.

Nuo 1918 m. gruodžio mėn. Lietuvos kariuomenės savanoris, pirmųjų dalinių organizatorius. 1918–1920 m. bataliono, 1-ojo pėstininkų pulko vadas, laikinai ėjo 1-osios brigados vado pareigas. 1919 m. balandžio 4-6 d. vadovavo Daugų operacijai prieš Raudonosios armijos dalinius, gegužės 18 d. vykdė Kurklių operaciją. 1919 m. gegužės-rugsėjo mėn. Ukmergės grupės vadas. 1919 m. birželio 2 d. užėmė Uteną. 1919 m. rugpjūčio 24 d. pradėjo bolševikų puolimą. 1919 m. rugpjūčio 25 d. užėmė Zarasus. 1919 m. spalio-lapkričio mėn. su bermontininkais kovojusio Lietuvos kariuomenės fronto vadas, Radviliškio kautynių dalyvis.

1920 m. vadovavo Lietuvos kariuomenės žygiui į Vilnių, 1920 m. rugpjūčio-rugsėjo mėn. krašto apsaugos ministro pirmasis padėjėjas (pavaduotojas), kartu ir armijos vadas. Po Lietuvos kariuomenės pralaimėjimo Lenkijos kariuomenės daliniams prie Augustavo ir Seinų atsisakė armijos vado pareigų, 1920–1921 m. 4-osios divizijos vadas.

1923 m. baigė Čekoslovakijos generalinio štabo akademiją Prahoje. 1923–1925 m. 3-osios divizijos vadas. 1925 m. gegužės 7 d. – 1925 m. rugsėjo 16 d. ir 1925 m. spalio 19 d. – 1926 m. birželio 22 d. Lietuvos kariuomenės Vyriausiojo štabo viršininkas. Vienas iš 1926 m. gruodžio 17 d. valstybės perversmo organizatorių, aukščiausiojo trejeto narys. Tačiau po perversmo dėl artimų ryšių su Lietuvos krikščionių demokratų partija pažemintas pareigose, 1926 m. pabaigoje paskirtas II karo apygardos viršininku, o 1927 m. pradžioje – III karo apygardos viršininku. 1927 m. pabaigoje paleistas į atsargą, su šeima apsigyveno Gulbinėnų dvare (Pasvalio rajone). Bendradarbiavo leidiniuose „Mūsų žinynas“, „XX amžius“. 1937–1939 m. dirbo Karo muziejuje.

Sovietams okupavus Lietuvą, 1940 m. rugpjūčio mėn. suimtas, kalintas Biržuose, Panevėžyje, prasidėjus SSRS-Vokietijos karui, išgabentas į Rusiją, kalintas NKVD Sol Ilecko kalėjime. 1941 m. spalio 29 d. nuteistas mirties bausme, nuosprendis įvykdytas 1941 m. gruodžio 19 d.

## Įvertinimas
* 1919 m. I rūšies Vyčio kryžiaus 4 laipsnio ordinas
* 1919 m. Vyčio kryžiaus 5 laipsnio ordinas

## Šaltiniai
San Migelis (Peru)

**San Migelis** () – miestas Peru pietinėje dalyje, Ajakučo departamente. La Maro provincijos administracinis centras. San Migelis įsikūręs 2661 m aukštyje virš jūros lygio.

## Šaltiniai
Permo-triaso masinis rūšių išnykimas

**Permio-triaso masinis rūšių išnykimas** įvyko paleozojaus ir mezozojaus riboje, tarp permo ir triaso. Tai buvo viena didžiausių biosferos katastrofų Žemės istorijoje. Išmirė apie 96 procentus jūrinių rūšių ir apie 70 procentų stuburinių. Kadangi tik apie 25 procentų gyvybės liko, jos atkūrimas užtruko ilgiau nei kiti, mažesni, išnykimai, skiriantys periodus.
Manoma, kad šis masinis rūšių išnykimas galėjo atsitikti dėl kitokios globalinės katastrofos. Tai galėjo būti meteorito kritimas, ypatingai suaktyvėjusi ugnikalnių veikla, metanhidratų staigus išsiskyrimas jūrų dugne, pakilęs jūrų lygis, staigus deguonies kiekio sumažėjimas okeanuose, rūgštūs lietūs, Pangėjos skilimas ar šių įvykių kombinacijos.
Bonas

**Bonu** vadinama:

* Tibeto religija;
* Prancūzijos miestas;
* Miestas ir to paties pavadinimo istorinė valstybė Ganoje.
Korakora

**Korakora** (, ) – miestas Peru pietinėje dalyje, Ajakučo departamente. Parinakočios provincijos administracinis centras. Korakora įsikūrusi Anduose, 3175 m aukštyje virš jūros lygio, prie Lampaljos upės ir kelio į Pukiją.

## Šaltiniai
Huanta

**Huanta** (, ) – miestas Peru pietinėje dalyje, Ajakučo departamente. Huantos provincijos administracinis centras. Huanta įsikūrusi Anduose, 2628 m aukštyje virš jūros lygio, prie kelio Ajakučas–Pampos.

## Istorija

Miestas įkurtas 1821 m. 1983–1984 m. Huantoje vyko mūšiai tarp Švytinčio kelio ir Peru armijos.

## Šaltiniai
Riešės aukštuma

**Riešės aukštuma** − Aukštaičių aukštumos pietinė dalis, esanti į šiaurę nuo Vilniaus.

Iš šiaurės į pietus aukštuma ištįsusi apie 25 km; jos plotis 10−15 km. Vakaruose Riešės aukštuma ribojasi su Širvintų plynaukšte, šiaurėje ir šiaurės rytuose − su Molėtų aukštuma, rytuose nusileidžia į Pietryčių lygumą. Iš pietryčių, pietų ir pietvakarių aukštumą juosia Neries slėnis.

Riešės aukštumos reljefą suformavo keli paskutiniojo ledynmečio antslinkiai, palikę du galinių morenų ruožus. Vienas jų (ištįsęs iš šiaurės rytų į pietvakarius) yra aukštumos vakarinėje dalyje; jame iškilusios aukščiausios Riešės aukštumos kalvos (180−205 absoliutinio aukščio). Antrasis galinių morenų ruožas (ištįsęs iš šiaurės į pietus) yra aukštumos rytinėje dalyje, į rytus nuo Mažosios Riešės.

Rytiniu Riešės aukštumos pakraščiu tęsiasi banguotos lygumos, o į vakarus nuo pirmojo galinių morenų ruožo aptinkamos ledyno tirpsmo vandenų sukurtos akumuliacinės reljefo formos. Be to, vakarinėje Riešės aukštumos dalyje yra termokarstinių įdaubų, kurios susijungusios viena su kita, sudaro sudėtingos formos pažemėjimus, kurių daugelyje buvo ežerai, dabar virtę pelkėmis. Viename iš gilesniųjų pažemėjimų telkšo Riešės ežeras.

Miškų daugiausia Riešės aukštumos rytinėje dalyje. Per Riešės aukštumą eina Vilniaus−Panevėžio automagistralė ir Vilniaus−Utenos plentas.
Didžprūdis

**Didžprūdis** – upelis Kupiškio ir Alizavos seniūnijose. Teka pro Keršuliškius, Didžprūdėlius, Ožkinius, Dumbliūnus, Didžprūdžius, Maugarus. Ties Likalaukių kaimo apylinkėmis įteka į Pyvesą.

Ties Didžprūdžiais ir Maugarais užtvenktas.

Upelio intakai:
* Kairieji: Airynė, Visgiūnupis, Skardžiupis.
* Dešinieji: Tuščiabalė, Dumblys, Eglė (Valkupys), Likupys.
Beičiai

**Beičiai** – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 10 km į pietus nuo Rokiškio, prie Beičių I tvenkinio.

## Etimologija

Legendos byloja apie kaimo atsiradimą. Anot senolių kaimą įkurdinęs iš Tyzenhauzų dvaro pabėgęs ūkvedys Beičys. Kaip kerštą savo buvusiam šeimininkui naujakurys Steponas Beičys buvo pastatęs „šlagbaumą“ per kelią, vedantį į Ragelių bažnytkaimį.

## Istorija

Įkurti reorganizavus kaimą į kolūkį. Todėl namai pastatyti stragetinėje vietoje netoli fermos. Taip pat senieji namai išsidėstę palei kelią vedantį į Jūžintus (nuo Rokiškio pusės). Sovietiniais laikais Beičiai buvo garsūs dideliais karvių primilžiais. Pienas buvo vežamas į Rokiškio sūrinę, o iš jos transportuojamas (jau apdorotas) į atokiausius TSRS kampelius.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Huanka Sankosas

**Huanka Sankosas** arba **Sankosas** (, ) – miestas Peru pietinėje dalyje, Ajakučo departamente. Huanka Sankoso provincijos administracinis centras. Sankosas įsikūręs Anduose, 3408 m aukštyje virš jūros lygio.

## Šaltiniai
Huankapis

**Huankapis** (, ) – miestas Peru pietinėje dalyje, Ajakučo departamente. Victor Fajardo provincijos administracinis centras. Huankapis įsikūręs Andų kalnų slėnyje, 3081 m aukštyje virš jūros lygio, prie kelio Pukijas-Ajakučas.

## Šaltiniai
Lurikoča

**Lurikoča** (, ) – miestas Peru pietinėje dalyje, Ajakučo departamente, Huantos provincijoje. Vystomas žemės ūkis. Yra kolonijinio stiliaus bažnyčia, Antonio José de Sucre namo liekanos. Apylinkėse yra krioklių.

Lurikoča įkurta 1825 m.

## Šaltiniai
San Migelis

**San Migelis** (port. ir , „Šv. Mykolas“) reiškia šias vietoves:
* Argentina;
** San Migelio partidas;
** San Migelis (Buenos Airės) − miestas Buenos Airių prov;
** San Migel de Tukumanas − Tukumano prov. centras;
** San Migelis (Korientesas) − miestas Korienteso prov;
* Bolivija;
** San Migelis (upė) − upė Bolivijoje;
* Brazilija;
** San Migelis − jėzuitų redukcija Pietų Rio Grandėje;
* Filipinai;
** San Migelis (Filipinai);
* Kolumbija;
** San Migel de Sema;
* Peru;
** San Migelio provincija;
** San Migelis (Peru);
* Portugalija:
** San Migelis (Azorai) − sala Azoruose;
* Salvadoras;
** San Migelis (Salvadoras);
** San Migelio departamentas;
** San Migelio ugnikalnis;
* Žaliasis Kyšulys;
** San Migelis (Žaliasis Kyšulys).
Vilkashuamanas

**Vilkashuamanas** (, ) – miestas ir archeologinė vietovė Peru pietinėje dalyje, Ajakučo departamente. Vilkas Huamano provincijos administracinis centras. Vilkashuamanas įsikūręs Anduose, 3490 m aukštyje virš jūros lygio, į pietryčius nuo Ajakučo. Yra bažnyčia, saulės šventyklos ir Ušnu piramidės griuvėsiai.

Vilkashuamanas įkurtas inkų ir buvo administraciniu centru. Vėliau užkariautas čankų ir pokrų.

## Šaltiniai
HŠK Građanski Zagreb

**Zagrebo „Građanski“** – buvęs Kroatijos futbolo klubas iš Zagrebo.

## Istorija

1911 m. Zagrebe įkurtas „Građanski“ klubas. Po antrojo pasaulinio karo, kai Jugoslavijoje įsigalėjo komunistų partija, visų Zagrebo futbolo klubų veikla buvo sustabdyta. Dėl to 1945 m. birželį ir „Građanski“ veikla sustabdyta. Po keleto dienų įkurtas naujas Dinamo Zagreb klubas, į kurį buvo sukviesti geriausi „Građanski“ žaidėjai.

## Pasiekimai

* Balkanų taurės laimėtojas (1977 m.)

## Išnašos

## Nuorodos
*
Kroatijos futbolo taurė

**Kroatijos futbolo taurė** () – pagrindinis Kroatijos futbolo atkrintamųjų varžybų turnyras. Čia dalyvauja ~50 komandų, kurios yra iš 1–2 pakopų, taip pat apskričių taurių finalininkai. Taurės laimėtojas patenka į UEFA Europos lygą.

## Istorija

Vyksta nuo 1941 m., Jugoslavijos gyvavimo metais nevyko.

## Titulai

1992–2025 m. Kroatijos taurę yra laimėję 5 klubai, tarp jų sėkmingiausias – „Dinamo“ (17 titulų).

|-
| Dinamo Zagreb || 17 || 1994, 1996, 1997, 1998, 2001, 2002, 2004, 2007, 2008, 2009, 2011, 2012, 2015, 2016, 2018, 2021, 2024
|-
| Hajduk Split || 8 || 1993, 1995, 2000, 2003, 2010, 2013, 2022, 2023
|-
| HNK Rijeka || 7 || 2005, 2006, 2014, 2017, 2019, 2020, 2025
|-
| Inker Zapresic || 1 || 1992
|-
| NK Osijek || 1 || 1999
|}

## Finalai

|-
|  || Gradanski Zagreb || Concordia Zagreb || 2-2 ir 6-2
|-
| 1942–1991 m. || colspan=3 | Nevyko
|-
|  || Inker Zapresic || HASK-Gradanski Zagreb || 1-1 ir 1-0
|-
|  || Hajduk Split || Croatia Zagreb || 4-1 ir 1-2
|-
|  || Croatia Zagreb || NK Rijeka || 2-0 ir 0-1
|-
|  || Hajduk Split || Croatia Zagreb || 3-2 ir 1-0
|-
|  || Croatia Zagreb || Varteks Varazdin || 2-0 ir 1-0
|-
|  || Croatia Zagreb || NK Zagreb || 2-1
|-
|  || Croatia Zagreb || Varteks Varazdin || 1-0 ir 2-1
|-
|  || NK Osijek || Cibalia Vinkovci || 2-1 (prat.)
|-
|  || Hajduk Split || Dinamo Zagreb || 2-0 ir 0-1
|-
|  || Dinamo Zagreb || Hajduk Split || 2-0 ir 1-0
|-
|  || Dinamo Zagreb || Varteks Varazdin || 1-1 ir 1-0
|-
|  || Hajduk Split || Uljanik Pula || 1-0 ir 4-0
|-
|  || Dinamo Zagreb || Varteks Varazdin || 1-1 ir 0-0
|-
|  || NK Rijeka || Hajduk Split || 2-1 ir 1-0
|-
|  || NK Rijeka || Varteks Varazdin || 4-0 ir 1-5
|-
|  || Dinamo Zagreb || Slaven Koprivnica || 1-0 ir 1-1
|-
|  || Dinamo Zagreb || Hajduk Split || 3-0 ir 0-0
|-
|  || Dinamo Zagreb || Hajduk Split || 3-0 ir 0-3 (baud. 4-3)
|-
|  || Hajduk Split || HNK Sibenik || 2-1 ir 2-0
|-
|  || Dinamo Zagreb || NK Varazdin || 5-1 ir 3-1
|-
|  || Dinamo Zagreb || NK Osijek || 0-0 ir 3-1
|-
|  || Hajduk Split || Lokomotiva Zagreb || 2-2 ir 3-3 
|-
|  || HNK Rijeka || Dinamo Zagreb || 1-0  ir 2-0
|-
|  || Dinamo Zagreb || RNK Split || 0-0 (baud. 4-2)
|-
|  || Dinamo Zagreb || Slaven Koprivnica || 2-1 
|-
|  || HNK Rijeka || Dinamo Zagreb || 3-1 
|-
|  || Dinamo Zagreb || Hajduk Split || 1-0 
|-
|  || HNK Rijeka || Dinamo Zagreb || 3-1 
|-
|  || HNK Rijeka || Lokomotiva Zagreb || 1-0 
|-
|  || Dinamo Zagreb || Istra 1961 Pula || 6-3 
|-
|  || Hajduk Split || HNK Rijeka || 3-1
|-
|  || Hajduk Split || HNK Šibenik || 2-0
|-
|  || Dinamo Zagreb || HNK Rijeka || 0-0 ir 3-1
|-
|  || HNK Rijeka || Slaven Belupo Koprivnica || 1–1 ir 1–0
|}

## Nuorodos
* Croatia - Cup Finals (Rsssf.org)
* Samtlige pokalfinaler fra Kroatien (Foot.dk)
* Croatia Cup archive (Soccerway.com)
* Croatian Cup (Uefa.com)
Kroatijos futbolo supertaurė

**Kroatijos futbolo supertaurė** () – Kroatijos futbolo trofėjus, dėl kurio naujojo sezono pradžioje kovoja  ir . Jeigu praėjusiame sezone čempionatą ir taurę laimėjo ta pati komanda, supertaurės rungtynės ir trofėjus nėra skiriami.

## Istorija

Oficialus trofėjus įsteigtas 2002 m., nors neoficialios rungtynės vyko jau 1992–1994 m.

## Titulai

1992–2023 m. Kroatijos supertaurę yra laimėję 3 klubai, iš kurių sėkmingiausias – „Dinamo“ (8 titulai).

|-
| Dinamo Zagreb || 8 || 2002, 2003, 2006, 2010, 2013, 2019, 2022, 2023
|-
| Hajduk Split || 5 || 1992, 1993, 1994, 2004, 2005
|-
| Rijeka || 1 || 2014
|}

## Rungtynės

|-
|  || Hajduk Split || Inker Zapresic || 0-0 (baud. 3-1)
|-
|  || Hajduk Split || Croatia Zagreb || 4-4 ir 0-0
|-
|  || Hajduk Split || Croatia Zagreb || 1-0 ir 0-1 (baud. 5-4)
|-
| 1995–2001 m. || colspan=3 | Nevyko
|-
|  || Dinamo Zagreb || NK Zagreb || 3-2 (auks. įv.)
|-
|  || Dinamo Zagreb || Hajduk Split || 4-1 
|-
|  || Hajduk Split || Dinamo Zagreb || 1-0 
|-
|  || Hajduk Split || NK Rijeka || 1-0 
|-
|  || Dinamo Zagreb || NK Rijeka || 4-1
|-
| 2007–2009 m. || colspan=3 | Nevyko
|-
|  || Dinamo Zagreb || Hajduk Split || 1-0
|-
| 2011–2012 m. || colspan=3 | Nevyko
|-
|  || Dinamo Zagreb || Hajduk Split || 1-1 (baud. 4-1)
|-
|  || HNK Rijeka || Dinamo Zagreb || 2-1
|-
| 2015–2018 m. || colspan=3 | Nevyko
|-
|  || Dinamo Zagreb || HNK Rijeka || 1-0
|-
| 2020–2021 m. || colspan=3 | Nevyko
|-
|  || Dinamo Zagreb || Hajduk Split || 0-0 (baud. 4-1)
|-
|  || Dinamo Zagreb || Hajduk Split || 1-0
|}

## Nuorodos
* Croatia Super Cup Finals (Rsssf.org)
* Croatia Super Cup (Soccerway.com)
Karampa

**Karampa** (, ) – miestelis Peru pietinėje dalyje, Ajakučo departamente, Victor Fajardo provincijoje. Karampa įsikūrusi 3200 m aukštyje. Yra bažnyčia. Vyksta indėnų šventės.

## Šaltiniai
Sarva

**Sarva** (, ) – miestas Peru pietinėje dalyje, Ajakučo departamente, Victor Fajardo provincijoje, 125 km nuo Ajakučo. 2 tūkst. gyventojų (2005 m.). Yra bažnyčia. Miestas garsėja senovinėmis šokių, masto gamybos tradicijomis.
Simieno nacionalinis parkas

**Simieno nacionalinis parkas** – vienas iš Etiopijos nacionalinių parkų. Jis yra Amharų regione, Semieno Gondaro zonoje, Simieno kalnuose. Parko teritorijoje yra Ras Dašanas – aukščiausias Etiopijos ir ketvirtas pagal aukštį Afrikos kalnas.

Parke gyvena keletas ypatingai retų gyvūnų rūšių – Etiopijos šakalas, Gelados ir Walia Ibex.

Dėl retų gyvūnų populiacijų sumažėjimo 1996 m. įrašytas į Pasaulio paveldo pavojuje sąrašą.
Nepalo rajonai

**Nepalo rajonai** (जिल्ला, *džila*) – Nepalo antro lygio administraciniai vienetai, sudarantys zonas. Jų Nepale yra 75.

## Papildoma informacija
* Nepalo zonos
* Nepalo regionai

## Nuorodos
* Nepal: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Districts of Nepal (Statoids.com)
Universiteto klinika

**Universiteto klinika** – jungtinis universiteto medicinos fakulteto ir universiteto ligoninės (arba klinikinės ligoninės) akademinis-gydomasis padalinys, organizuojantis ir vykdantis vienos ar kelių artimų klinikinių specialybių ikidiplomines ir podiplomines studijų programas, savo šakos mokslinius tyrimus, antrinio ir tretinio lygio diagnostiką ir gydymą, naujų diagnostikos ir gydymo metodų diegimą ir skleidimą.

Klinikai vadovauja *klinikos vedėjas*, atsakingas už klinikoje vykdomo mokslinio tiriamojo darbo ir dėstomų dalykų, gydymo kokybę, už naujų diagnostikos ir gydymo metodų diegimą ir atstovaujamos medicinos specialybės pažangą. Klinikos vedėjas savo teisėmis atitinka *[[katedra (mokymas)|katedros]] vedėją*.

Klinikos darbuotojai yra universiteto pedagogai ir mokslininkai bei ligoninės gydytojai

## Lietuvos universitetų klinikos

### Kauno medicinos universiteto klinikos
* Akių ligų klinika
* Akušerijos ir ginekologijos klinika
* Anesteziologijos klinika
* Ausų, nosies ir gerklės ligų klinika
* Bendrosios chirurgijos klinika
* Chirurgijos klinika
* Endokrinologijos klinika
* Gastroenterologijos klinika
* Hematologijos klinika
* Infekcinių ligų klinika
* Intensyviosios terapijos klinika
* Kardiologijos klinika
* Nefrologijos klinika
* Neonatologijos klinika
* Neurochirurgijos klinika
* Neurologijos klinika
* Odos ir venerinių ligų klinika
* Onkologijos klinika
* Ortopedijos - traumatologijos klinika
* Patologinės anatomijos klinika
* Plastinės ir rekonstrukcinės chirurgijos klinika
* Psichiatrijos klinika
* Pulmonologijos ir imunologijos klinika
* Radiologijos klinika
* Reumatologijos klinika
* Širdies, krūtinės ir kraujagyslių chirurgijos klinika
* Urologijos klinika
* Vaikų chirurgijos klinika
* Vaikų ligų klinika
* Vidaus ligų klinika

### Vilniaus universiteto klinikos

* Akušerijos ir ginekologijos klinika
* Anesteziologijos ir reanimatologijos klinika
* Ausų, nosies, gerklės ir akių ligų klinika
* Gastroenterologijos, nefrourologijos ir chirurgijos klinika
* Infekcinių ligų, dermatovenerologijos ir mikrobiologijos klinika
* Krūtinės ligų, alergologijos ir radiologijos klinika
* Neurologijos ir neurochirurgijos klinika
* Psichiatrijos klinika
* Reumatologijos, traumatologijos-ortopedijos ir rekonstrukcinės chirurgijos klinika
* Širdies ir kraujagyslių ligų klinika
* Vaikų ligų klinika
* Vidaus ligų, šeimos medicinos ir onkologijos klinika
Universiteto ligoninė

**Universiteto ligoninė** () - institucija, kuri ne tik užsiima diagnostika ir gydymu, bet taip pat ir moko medicinos studentus bei atlieka mokslinius tyrimus. Universiteto ligoninė paprastai yra universiteto padalinys. Užsienio šalyse egzistuoja ir mokymo ligoninės (), kuriose taip pat mokomi medicinos studentai, tačiau jos nėra universitetų padaliniai.

## Universitetų ligoninės Lietuvoje
Lietuvoje universitetų ligoninės turi savarankišką teisinį statusą, yra biomedicinos mokslų ir studijų klinikinė bazė bei atlieka pirminę, antrinę ir tretinę asmens sveikatos priežiūrą. Jų pagrindiniai struktūriniai padaliniai yra klinikos.

Šių ligoninių steigėjai paprastai yra atitinkamas universitetas ir Sveikatos apsaugos ministerija.

Universiteto klinika ir katedra gali veikti ir ne universiteto ligoninėje. Šiuo atveju universitetas ir ligoninė pasirašo jungtinės veiklos sutartį, o ligoninė įgyja teisę vadintis *klinikine ligonine*.

### Lietuvos universitetų ligoninės
* Lietuvos sveikatos mokslų universiteto ligoninė Kauno klinikos VšĮ 
* Respublikinė Vilniaus universitetinė ligoninė VšĮ
* Vilniaus miesto klinikinė ligoninė VšĮ
* Vilniaus universiteto ligoninė Santaros klinikos VšĮ
** Vilniaus universiteto ligoninė Santaros klinikų filialas Vaikų ligoninė VšĮ
* Vilniaus universiteto ligoninė Žalgirio klinika VšĮ
* Klaipėdos universitetinė ligoninė VšĮ

## Nuorodos
* VU statutas
* VU MF rezidentūros ir internatūros bazės
Toei Company

**Tōei Company, Limited** (東映株式会社; *Tōei Kabushiki-gaisha*) – Japonijos filmų ir televizijos produkcijos bei platinimo korporacija. Įmonei priklauso ir yra pavaldūs 34 kino teatrai Japonijoje. Žymi anime ir vaidybinių draminių filmų produkcija, tarp jų – ir *[[jidaigeki]]* (japoniškomis istorinėmis dramomis).

Įmonės pavadinimas „Tōei“ kilo iš žodžių „**Tō**kyō **Ei**ga Haikyu“ (Tokijo filmų platinimo kompanija, t. y. pradinio kompanijos pavadinimo).

1956 m. įmonė įsteigė animacijos padalinį „Toei Animation“.

## Nuorodos
* Oficiali Toei svetainė
Voveraitiniai

**Voveraitiniai** (*Cantharellaceae*) yra voveraitiniečių eilės grybų šeima.

Šeimai priklauso saprofitiniai ir mikoriziniai grybai. Šių grybų kepurėlę ir kotą taip pat dažnai sunku atskirti. Kepurėlė, kuri dažnai būna ryškios spalvos, turi būdingą piltuvėlio formą, o jos įdubimas dažnai siekia koto pagrindą. Himenio paviršių, vadinamąjį himenoforą, sudaro tariami lakšteliai arba raukšlelės, kurie būna skiltėti arba tinklėti, ir dažnai kotu nuaugę žemyn. Trama kieta, kai kurių rūšių skleidžia maloniai gaivų kvapą. Sporos baltos, elipsiškos. 

Kai kurių rūšių grybai yra labai vertinami, kaip antai valgomoji voveraitė (*Cantharellus cibarius*) arba rudoji voveraitė (*Cantharellus tubaeformis var. lutescens*), tačiau kitos yra menkavertės. Šioje šeimoje nėra nuodingųjų rūšių.

Lietuvoje auga:

* Voveraitė (*Cantharellus*)
** Valgomoji voveraitė (*Cantharellus cibarius*)
** Pilkoji voveraitė (*Craterellus cinereus*)
** Gelsvoji voveraitė (*Cantharellus lutescens*)
** Rudoji voveraitė (*Cantharellus tubaeformis*)
** Cantharellus infundibuliformis
* Trimitėlis (*Craterellus*)
** Paprastasis trimitėlis (*Craterellus cornucopioides*)
** Raukšlėtasis trimitėlis (*Pseudocraterellus sinuosus*)
* Goossensia
* Parastereopsis
* Pterygellus

## Literatūra
*Grybai, Etorė Bielis, Mūsų knyga, 2004, ISBN 9955-573-65-1, p. 31
*Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1
Algimantas Puipa

**Algimantas Puipa** (g. 1951 m. birželio 14 d. Antalieptėje, Dusetų rajone) – žymus lietuvių režisierius. 
1974 m. baigė Sąjunginį valstybinį kinematografijos institutą.

## Filmografija

* Atpildo diena – kartu su Stasiu Motiejūnu (1975)
* Velnio sėkla (1979)
* Nebūsiu gangsteris, brangioji (1979)
* Arkliavagio duktė (1981)
* Moteris ir keturi jos vyrai (1983)
* Elektroninė senelė (1986)
* Amžinoji šviesa (1987)
* Žuvies diena (1989)
* Bilietas iki Tadž Mahalo (1990)
* Ir ten krantai smėlėti (1991, ir scenarijaus autorius)
* Procesas (1994)
* Ašarų pakalnė (1994)
* Žaibo nušviesti (1995)
* Vilko dantų karoliai (1997)
* Elzė iš Gilijos (1999)
* Trys mylimos, arba Paskutinė diena (2002)
* Dievų miškas (2005)
* Nuodėmės užkalbėjimas (2007)
* Miegančių drugelių tvirtovė (2011)
* Edeno sodas (2015)
* Kita tylos pusė (2019)
* Sinefilija (2021)
* Naktinis seansas (2025)

## Įvertinimas

* 2019 m. Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija
* 2021 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius

## Nuorodos
* Algimantas Puipa
Derviniai augalai

**Derviniai augalai** – dervas natūraliai sintetinantys medžiai, rečiau - žolės.

## Paplitimas
Dauguma dervinių augalų paplitę tropinio ir subtropinio klimato juostose. Dervos juose susidaro kaip medžiagų apykaitos ekskretai ir kaupiasi stiebo arba lapo sakotakiuose, žievės sakų talpyklose, sėklų sakopūslėse. Dervose yra antiseptinių medžiagų, kurios saugo augalą nuo parazitinių grybų, mikroorganizmų. Svarbūs yra balzamines dervas kaupiantys derviniai augalai (vaistinė kopaifera, miramedis). Iš terpentininės pistacijos (*Pistacia terebinthus*), augančios Viduržemio jūros srityse, gaunamas Kipro balzamas. Azijos tropinio klimato juostoje augantis benzoinis stirakas (*Styrax benzoin*) kaupia benzoinę dervą. Iš baltojo agatmedžio (*Agathis alba*) ir araukarijos (*Araucaria australis*) gaunamas kopalas, iš mastikinės pistacijos (*Pistacia lentiscus*) – mastika.

Lietuvoje augantys svarbiausi derviniai augalai yra pušys, eglės, maumedžiai, kadagiai. Iš jų sakų gaminama terpentinas, kanifolija, medicinos balzamas. Yra ir dervinių žolių, pavyzdžiui, kai kurios ferulos rūšys.

Dervų turi visi salieriniai, asiūkliniai, beveik visi magnolijainiai augalai, pipirlapė, tamsioji plautė, pelkinis pūkelis, balinis ajeras, dirvoninis dobilas, paprastoji juodgalvė, miškinė notra, islandinė kerpena ir kiti augalai.

## Šaltiniai
Deguliai

**Deguliai**, arba antraknozė – augalų liga, kurią sukelia grybšių (*Deuteromycetes*) poskyrio svylagrybių (*Gloeosporium*) ir deguliagrybių (*Colletotrichum*) genčių kai kurių rūšių grybai.

Liga reiškiasi dėmėmis ant įvairių augalo organų. Dėmės, kartais ir žalias audinys, būna su tamsiais kauburėliais – acervulėmis. Ligoti lapai džiūsta, plonesni stiebai dėmių vietose lūžta.

Lietuvoje deguliais dažniausiai serga agrastai, serbentai, avietės, dobilai, pupelės, beržai, drebulės. Agrastų ir serbentų degulius sukelia (*Gloeosporium ribis*). Dažniau pažeidžia lapus. Aviečių degulius sukelia avietinis svylagrybis (*Gloeosporium venetum*). Dažniau pažeidžia stiebus. Beržų degulius sukelia beržinis svylagrybis (*Gloeosporium betulinum*). Ant lapų atsiranda raudonai rudų, apskritų dėmių. Dobilų degulius sukelia stiebinis svylagrybis (*Gloeosporium caulivorum*), kuris pažeidžia stiebus. Ant jų atsiranda juodai rudų, pailgų arba netaisyklingos formos dėmių. Drebulių degulius sukelia drebulinis svylagrybis (*Gloeosporium tremulae*). Lapų dėmės pilkos, rudais pakraščiais, apskritos arba netaisyklingos formos. Pupelių degulius sukelia pupelinis (*Colletotrichum lindemuthianum*). Deguliai pažeidžia visus antžeminius organus.

## Šaltiniai
Trdatas (architektas)

**Trdatas** (, žinomas kaip , apie 950 m. – 1020 m.) – architektas, buvo žymiausias Armėnijos Bagratidų dinastijos architektas.

961 m. Ašotas III perkėlė sostinę iš Karso į Ani miestą, pasistatė rūmus ir atstatė sienas. Katolikosatas taip pat buvo perkeltas į Ani, ten Trdatas pastatė katoliko rūmus ir katedrą. Ani katedra yra stačiakampio plano bažnyčios su kryžiaus formos kupolu pavyzdys.

Kai 989 m. žemės drebėjimas sugriovė Sofijos soboro kupolą, Bizantija pakvietė Trdatą organizuoti atstatymą. Kupolas buvo baigtas 994 m.

## Šaltiniai
Manic Street Preachers

**Manic Street Preachers** – roko grupė iš Velso. Grupę sudaro pusbroliai James Dead Bradfield (vokalas, gitara) ir Sean Moore (būgnai, perkusija, garso efektai), taip pat Nicky Wire (bosinė gitara, dainų žodžiai). Debiutinis grupės singlas „Suicide Alley“ išleistas 1988 m. ir netrukus prie grupės prisijungė gitaristas ir dainų žodžių autorius Richey Edwards. Debiutinis grupės albumas „Generation Terrorists“ išleistas 1992 m.

1995 m. vasarį grupės gitaristas Richey Edwards dingo be žinios ir nuo 2008 m. yra laikomas mirusiu. Nuo tada grupė groja tryse. 2023 m. duomenimis, „Manic Street Preachers“ yra pardavę virš dešimt milijonų įrašų visame pasaulyje bei išleidę keturioliką albumų, iš kurių naujausiasis, „The Ultra Vivid Lament“, išleistas 2021 m. rugsėjį.

## Grupės nariai
**Dabartiniai nariai**
* James Dean Bradfield – vokalas, pritariamasis vokalas, gitara, pianinas, klavišiniai , ritminė gitara 
* Sean Moore – būgnai, perkusija, trimitas, pritariamasis vokalas 
* Nicky Wire – bosinė gitara, klavišiniai, vokalas, pritariamasis vokalas , ritminė gitara 

**Buvę nariai**
* Miles „Flicker“ Woodward – bosinė gitara (1986–1988)
* Richey Edwards – ritminė gitara, pritariamasis vokalas 

**Dabartiniai koncertinės grupės nariai**
* Wayne Murray – ritminė gitara, pritariamasis vokalas 
* Nick Nasmyth – klavišiniai 
* Gavin Fitzjohn – ritminė gitara, pritariamasis vokalas 

**Buvę koncertinės grupės nariai**
* Dave Eringa – klavišiniai 
* Greg Haver – ritminė gitara, perkusija 
* Anna Celmore – pianinas 
* Guy Massey – ritminė gitara 
* Sean Read – pianinas, klavišiniai, perkusija, saksofonas 
* Richard Beak – bosinė gitara 

## Diskografija
* *Generation Terrorists* (1992)
* *Gold Against the Soul* (1993)
* *The Holy Bible* (1994)
* *Everything Must Go* (1996) 
* *This Is My Truth Tell Me Yours* (1998) 
* *Know Your Enemy* (2001)
* *Lifeblood* (2004)
* *Send Away the Tigers* (2007)
* *Journal For Plague Lovers* (2009)
* *Postcards From A Young Man* (2010)
* *Rewind the Film* (2013)
* *Futurology* (2014)
* *Resistance Is Futile* (2018)
* *[[The Ultra Vivid Lament]]* (2021)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
*
Spitako žemės drebėjimas

**Spitako žemės drebėjimas** () – 7,2 balo stiprumo žemės drebėjimas, vykęs 1988 m. gruodžio 7 d. 11:41 vietos laiku Armėnijos šiaurės vakaruose. Visiškai sugriautas Spitako miestas ir 58 kaimai, iš dalies sugriauti Stepanavano, Giumri (buvęs Leninakano), Vanadzoro (Kirovakano) miestai ir dar apie 400 gyvenviečių. Žuvo 25 000 žmonių, 19 000 sužeista, daugiau nei pusė milijono neteko pastogės.

Didelį sugriovimų mastą lėmė žemės drebėjimo zonai nepritaikyti pastatai. Gelbėjimo operaciją apsunkino šaltis, sniegas, gelbėjimo technikos trūkumas.

Buvo įsileisti gelbėtojai iš užsienio. Michailas Gorbačiovas nutraukė savo vizitą JAV ir grįžo aplankyti nukentėjusių vietų. Po žemės drebėjimo saugumo sumetimais uždaryta Mecamoro atominė elektrinė.

1990 m. Vašingtone buvo pastatytas paminklas Armėnijos žmonių padėkai už paramą išreikšti.

## Išnašos
Deguliagrybiai

**Deguliagrybiai** (*Colletotrichum*), grybšių poskyrio gaubtagrybšių (*Coelomycetes*) klasės gentis.

Žinoma iki kelių šimtų rūšių, Lietuvoje apie dvidešimt. Parazitas, pažeidžiantis augalų lapus, vaisius. Deguliagrybio sukeltose dėmėse po epidermiu formuojasi apskritų, plokščių, iš pradžių šviesių, vėliau tamsėjančių pagalvėlių pavidalo deguliagrybio vaisiakūniai (acervuliai). Viduje susidaro vienaląstės cilindriškos, ovalios konidijos, kurios plinta pasyviai.

Dauguma deguliagrybių nėra aktyvūs parazitai, tačiau kai kurie jų pavojingi žemės ūkio augalų ligų sukėlėjai, pvz., *Colletotrichum gloeosporioides* parazituoja ant įvairių šeimų augalų, *Colletotrichum lindemuthianum* - ant pupinių, *Colletotrichum orbiculare* - ant moliūginių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Grybų indeksai
Tanžero tarptautinis oro uostas

**Tanžero oro uostas** arba **Ibn Batutos tarptautinis oro uostas** (IATA: **TNG**, ICAO: **GMTT**) – oro uostas prie Tanžero, Maroke. Oro uostui suteiktas įžymaus musulmonų keliautojo Ibn Batutos vardas. 2017 m. oro uostas aptarnavo 1 070 247 keleivių.

## Pralaidumas 2006 m.

* Keleiviai : 292 600
* Skrydžiai : 6 179
* Kroviniai (t) : 621,57

## Aviakompanijos ir kryptys

* Clickair (Barselona)
* Royal Air Maroc (Amsterdamas, Londonas, Briuselis, Kasablanka, Barselona, Paryžius-Orli)
* Iberia Airlines (Barcelona, Madridas)
* Jetairfly (Briuselis)
* Regional Air Lines (Kasablanka, Malaga)
* EasyJet (Madridas, Paryžius-Charles de Gaulle)

## Šaltiniai
San Lorensas (Paragvajus)

**San Lorensas** (, arba *San Lorenzo del Campo Grande*) – miestas Paragvajuje, Centriniame departamente, 10 km nuo Asunsjono. Įeina į Asunsjono aglomeraciją. 227,9 tūkst. gyventojų (2002 m.). San Lorensas dažnai vadinamas universitetiniu miestu, kadangi čia įsikūrusi dalis Asunsjono nacionalinio universiteto fakultetų bei jo centriniai rūmai. Verčiamsi pramone ir prekyba. Didelė miestiečių dalis dirba sostinėje.

## Istorija

Ilgą laiką San Lorenso vietoje buvo laukas, vadinamas *Campo Grande*. Jame buvo nedidelis darbininkų kaimelis. San Lorensas oficialiai įkurtas 1775 m. rugpjūčio 10 d. gubernatoriaus Agustín Fernando de Pinedo nurodymu. Miesto pavadnimas kilo nuo to, jog įkūrimo dieną minima Šv. Lauryno šventė.

## Sportas
* Club Sportivo San Lorenzo – futbolo klubas; rungtyniavo stipriausioje šalies lygoje.

## Išnašos

## Nuorodos
Tanžeras

**Tanžeras** () – Maroko miestas, jūrų uostas šiaurinėje šalies dalyje, vakarinėje Gibraltaro sąsiaurio pakrantėje, Spartelio iškyšulyje. Tanžeras yra Maroko Tanžero-Tetuano regiono sostinė.

## Istorija
Miesto vardas kildinamas iš žodžio **Tenga**, **Tinga** ir **Titga**. Graikų mitologijoje sakoma, kad šį miestą įkūrė Antėjas – Gajos ir Poseidono sūnus. Kada Heraklis uždusino Antėją, miestą pavadino jo našlės Tingos vardu. Netoli miesto yra turistų lankoma Heraklio ola.

V a. pr. m. e. kartaginiečiai įsteigė pakrantėje prekybos postą. I a. pr. m. e. Romos imperijos laikais Tanžeras buvo *Mauretania Tingitana* sostinė. V a. čia šeimininkavo vandalai, o nuo 534 m. priklausė Bizantijos imperijai. 702 m. miestą užėmė arabai.

Nuo 1471–1580 m. Tanžeras priklausė Portugalijai, 1580–1640 m. – Ispanijai, 1640–1661 m. vėl Portugalijai. 1661 m. Portugalijos princesė Katerina Braganca (Catherine of Braganza) tekėdama už Anglijos karaliaus Karlo II (Charles II of England), Tanžero miestą gavo kaip kraitį. Anglija miestui davė įgulą ir suteikė privilegiją. 1679 m. sultonas Mulai Ismailas bandė užimti miestą, bet tik po ilgos apgulties 1684 m. anglai sugriovę uostą ir patį miestą paliko Tanžerą. 1821 m. Tanžere JAV atidarė pirmąją diplomatinę atstovybę (konsulatą) užsienyje. 1844 m. miestą apšaudė Prancūzijos jūrų laivynas.

XX a. pradžioje Tanžeras tapo diplomatiniu ir komerciniu centru. Čia gyveno apie 40 000 gyventojų (20 000 musulmonų, 10 000 žydų ir 9 000 europiečių). Po 1912 m. Maroko padalinimo Tanžeras atiteko Ispanijai (Ispanijos Marokas), bet 1923 m. miestas buvo tarptautinėje zonoje, kurią valdė – Ispanijos, Prancūzijos JK ir nuo 1928 m. ir Italijos tarptautinės pajėgos. 1956 m. kovo 2 d. Marokui paskelbus nepriklausomybę Tanžeras atiteko Marokui.

## Transportas
Iš Tanžero nutiestas geležinkelis į pietus link Rabato, Kasablankos ir į rytus, – Fesą ir Udždą. Autostrada Tanžeras-Fesas per Rabatą (250 km) (A2) ir Tanžeras – Setatas per Kasablanką (330 km) (A1). Kita automobilinė magistralė (N2) jungia Tanžerą su Tetuanu. 11 km į pietvakarius nuo miesto yra tarptautinis Tanžero oro uostas (Ibn Batuto tarptautinis oro uostas).

## Sportas
* Ittihad Tanger (sporto klubas); futbolo ekipa žaidžia Botola pirmenybėse.
* Tanžero didysis stadionas, kuris vadinamas ibn Batuto stadionu (); talpina 45 tūkst. žiūrovų.

## Taip pat skaitykite
* Maroko istorija

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Tanžeras
Ceiloninis pilkasis ragasnapis

**Ceiloninis pilkasis ragasnapis** (*Ocyceros gingalensis*) – ragasnapinių (*Bucerotidae*) šeimos paukštis.

Kūnas iki 45 cm ilgio. Abi lytys panašios. Sparnai pilki, plasnojamosios plunksnos juodos. Nugara pilka, kuodas rudas. Uodega ilga, juosva, su baltais pakraščiais, apatinė pusė balta.

Šri Lankos endeminė rūšis. Paplitęs miškingose buveinėse. Maitinasi figmedžio vaisiais, nors retkarčiais lesa smulkius graužikus, roplius ir vabzdžius. Patelė deda 4 baltus kiaušinius. Lizdą įsirengia drevėse, kurią užlipdo moliu, tik palieka nedidelę angelę, pro kurią patinas atneša patelei, o vėliau ir jaunikliams maisto.
Indinis pilkasis ragasnapis

**Indinis pilkasis ragasnapis** (*Ocyceros birostris*) – ragasnapinių (*Bucerotidae*) šeimos paukštis.

Paplitęs Indijoje miškingose vietose. Dažniausiai laikosi poromis. Plunksnų danga pilka, kaklas šviesiai pilkas ar nešvariai baltas. Lizdą įsirengia medžių drevėse. Patelė pasilieka drevėje, ją užlipdo moliu ir palieka tik nedidelę angelę, pro kurią patinas atneša jai ir išsiritusiems jaunikliams maisto.

Minta vaisiais, ypač figmedžio, retkarčiais lesa smulkius vazbdžius, driežus, mažas gyvates.
Malabarinis pilkasis ragasnapis

**Malabarinis pilkasis ragasnapis** (*Ocyceros griseus*) – ragasnapinių (*Bucerotidae*) šeimos paukštis.

Kūnas iki 45 cm ilgio. Sparnai rudai pilki, su juodomis plasnojamosiomis plunksnomis. Uodega ilga, juosva, su baltomis plunksnų viršūnėmis, apatinė pusė balta. Abi lytys panašios, bet patinų snapas rožinis, o patelių mažesnis ir geltonas.

Paplitęs Vakarų Indijoje miškingose vietose. Patelė deda 4 baltus kiaušinius medžių drevėse, kurią užlipdo moliu ir vaisių likučiais, tik palieka nedidelė angelę, pro kurią patinas jai ir išsiritusiems jaunikliams įkiša maisto.
Azijiniai pilkieji ragasnapiai

**Azijiniai pilkieji ragasnapiai** (*Ocyceros*) – ragasnapinių (*Bucerotidae*) šeimos paukščių gentis.

## Rūšys
* Ceiloninis pilkasis ragasnapis (*Ocyceros gingalensis*)
* Indinis pilkasis ragasnapis (*Ocyceros birostris*)
* Malabarinis pilkasis ragasnapis (*Ocyceros griseus*)
Glamrokas

**Glamrokas** – tai roko muzikos stilius, pasirodęs XX a. aštunto dešimtmečio pradžioje. Šio stiliaus atstovai buvo panašūs į kelias praeities jaunimo kultūras, muzikinius stilius, filmo įvaizdžius ir meno judėjimus pateikusius savitą ir estetišką skambesį, kuris iš esmės sujungė fantastiką, nostalgiją, manieringumą, teatrą ir sunkųjį roką.
Daugiausiai Anglijoje pasitaikęs fenomenas. Glam rokas pasiekė viršūnę 1971–1974 m. ir buvo išgarsintas tokių atlikėjų kaip Marc Bolan ir jo grupės T. Rex, David Bowie, Queen, Roxy Music, Brian Eno, Slade, Gary Glitter, Sweet, Mott The Hoople, Alvin Stardust, Mud ir Cockney Rebel. Tipiški instrumentai: gitara, bosinė gitara, būgnai, pianinas, saksofonas, sintezatorius. Aštresniam šio žanro variantui vartojamas terminas *Glitter rock*.
Juodžiūnai (Kupiškis)

**Juodžiūnai** – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Šimonių, 15 km į pietryčius nuo Kupiškio, prie Nociūnų–Šimonių kelio. Per kaimą teka Lakmenia, Pelyša, Prūdelis, Svėdupis, už 2 km prasideda Šimonių giria.

## Istorija

Kaimas minimas 1672 m. kaip ***Rimdžiūnai*** arba ***Rimdžiai***. Nuo 1738 m. jau vadintas Juodžiūnais. XVIII a. priklausė Čartoriskiams. 1919 m. slenkant karo frontui sudegė pusė kaimo.

## Gyventojai

Šaltinis: 

### Žymūs žmonės

Iš Juodžiūnų kilę:
* Peliksas Bugailiškis (1883–1965) – teisininkas, žurnalistas, kraštotyrininkas, politinis veikėjas.
* Jonas Murka (1889–1945) – pedagogas ir kalbininkas.
* Bronius Žekonis (1911–1944) – dailininkas.
* Adelė Katelienė (1913–2005) – dailininkė.
* Gražina Pajarskaitė – architektė.

## Šaltiniai
San Lorensas

**San Lorensas** (,  'Šv. Laurynas') yra pavadintos šios vietovės:
* San Lorensas (Argentina) – miestas Argentinoje;
* San Lorensas (Paragvajus) – miestas Paragvajuje;
* San Lorensas (Hondūras) – miestas Hondūre;
* San Lorenso sala – Peru;
* San Lorenso kalnas – Argentina;
* San Lorensas – upė Brazilijoje, Mato Grose.
Potsdamo konferencija

**Potsdamo konferencija** – 1945 m. liepos 17 d. – rugpjūčio 2 d. karą pralaimėjusios Vokietijos Potsdamo mieste vyko nugalėtojų – Tarybų Sąjungos, JAV, ir Didžiosios Britanijos vadovų konferencija. Svarstyti pokario Europos ir Vokietijos ateities klausimai.

Numatyta, kad Vokietiją okupuos Tarybų Sąjungos, JAV, Didžiosios Britanijos ir Prancūzijos kariuomenės, o jų kariuomenės vadai sudarys atskirą administraciją, kuri demilitarizuos parklupdytąją Vokietiją. Numatyta nustatyti naują Vokietijos – Lenkijos sieną palei Oderį ir Neisę. Tarybų Sąjungai pavesta administruoti buvusią Rytų Prūsijos teritoriją tarp Nemuno žemupio ir Priegliaus su Karaliaučiumi (nuo 1946 m. pavadintas Kaliningradu). Svarstytos taip pat Rytų Europos šalių ateities problemos ir kiti klausimai.

Potsdamo konferencija, kartu su Jaltos (1945 m.) ir Teherano (1943 m.) konferencijomis, buvo vieni iš svarbiausių Antrojo Pasaulinio karo metų ir XX a. įvykių iš esmės lėmusių ir dabartinį Europos žemėlapį. Potsdamo konferencijos įtaką galima įžvelgti ir XX a. pabaigoje vykusių tautų išsivadavimo procesuose.
Dumbliūnai (Kupiškis)

**Dumbliūnai** – kaimas centrinėje Kupiškio rajono savivaldybės dalyje, 5 km į pietryčius nuo Antašavos, 7 km į šiaurės vakarus nuo Kupiškio, prie kelio . Per kaimą teką Didžprūdis, į kurį įteka Dumblys. Dėl dažnos Vanagų pavardės dar vadintas **Vanagais**.

Kurį laiką žmonės laidoti mažose kaimo kapinaitėse. Jono Vanago tvartas laikomas architektūros paminklu.

## Istorija

Spėjama, jog kaimas atsirado apie XVIII a., žemes prie Didžprūdžio ir Dumblio santakos nupirkus Žemutinės Palėvenės dvaro savininkui Antanui Komarui. 1861–1915 m. priklausė Ukmergės apskrities Subačiaus valsčiui, nuo 1919 m. – Kupiškio valsčiaus Gyvakarų seniūnijai.

1949–1954 m. priklausė „Mūsų rytojaus“ kolūkiui, 1954–1973 m. – „Nemuno“, 1973–1991 m. – Antašavos kolūkiams.

## Gyventojai

Šaltinis: 

### Žymūs žmonės
* Dumbliūnuose gimė medikas prof. habil. dr. Jonas Žekonis (1934–).

## Šaltiniai
Valgomoji voveraitė

**Valgomoji voveraitė** (*Cantharellus cibarius*) – voveraičių (*Cantharellus*) genties grybų rūšis. Valgomoji voveraitė liaudiškai dar vadinama **voveruška**, **gaidelis**, **lepeška**.

Auga mišriuose, ypač spygliuočių miškuose, dažnai aptinkama samanose po pušimis ir eglėmis. Didelėmis grupėmis randama tik kalvotose vietovėse.

Kepurėlė mėsinga, jaunų grybų iškili, senų − piltuvėliška, skiltėtais padrikai išsilanksčiusiais kraštais. Kepurėlės spalva paprastai sodrios geltonos, kartais oranžiniai ar šviesiai geltonos spalvos.

Lakšteliai šakoti, klosčių pavidalo, kotu toli nuaugę žemyn. Spalva tokia pati kaip kepurėlės. Kotas trumpas ir tvirtas, ties pagrindu smailėjantis, viršuje išplatėja ir pereina į kepurėlę, spalva tokia pati kaip kepurėlės. Trama kompaktiška, koto trama plaušinga, Perpjovus matyti, kad kraštuose trama geltona, o labiau į vidų palkšva. Grybas vaisių kvapo ir ryškaus malonaus skonio, kartais gali būti aitrokas.

Auga nuo liepos iki spalio ar lapkričio. Populiarus valgomas grybas, beveik nekirmija. Vartojamas šviežias, džiovintas, sūdytas, šaldytas, smulkintas į miltus. Tramoje nemažai sunkiai virškinamo chitino, todėl grybą patariama labiau susmulkinti. Jaunose voveraitėse daug tiamino (vitamino B1).


2007-07-14 Cantharellus cibarius2.jpg
Cantharellus cibarius 20090717-02.jpg
Chanterelle.jpg


## Etimologija
Žodis *voveráitė* (kitaip *voverė̃, voverė̃lė, voverìkė, voverýtė, voverùkė, voverùtė, voveruškà, overiùška, overùška, overū́ška, veveruškà, voverùškai, veverùškė, voveriuškà, voveručkà, voverùškas, voverū̃škas, voverùškė, overuškė̃lė*) kilęs nuo gyvūno pavadinimo *[[voverė|voverė̃]]* – dėl panašios spalvos.

Analogiškai vadinama žodžiu ***lapáitė*** (*lapeikà, lapùtė, lãpė, lapẽlė, lapùkas, lapùtė, lapùkė*) – nuo gyvūno pavadinimo *[[lapė|lãpė]]*. Greičiausiai tai vertiniai iš slavų kalbų (plg. dar skolinius *lisicà, lisičkà, lisìčkas, lisyčià*) ← , ukr., , ček., ,  ← *lisa* (‘lapė’).

Dar žinoma kaip ***lapė́laižė*** (*lapė́laiža, lapė́laižis, lapìlaižis, lepė́laižis, lepė́ležis, lepė́leižis*) – „[grybas], kurį laižo
lapė“. Galbūt manant, kad lapės laižo iš šių grybų vandenį, nors labiau tikėtina, kad savotiškas semantinis pavadinimo *lapáitė, lãpė* plėtinys.

Dar grybas žinomas kaip ***gaidùkas*** (*gaidỹs, gaidẽlis, gaidáitis, gaidỹs, gaidiniùkė, gaĩdžgrybis, gaidžiùkas*, t. p. *gaidžkõjis*) – nuo paukščio pavadinimo *[[gaidys|gaidỹs]]* – dėl panašumo į gaidžio skiauterę arba koją (plg. rus. tarm. *петушок*, , , , ).

Taip pat daugiausia Dzūkijoje vadinama slavizmu ***lepeškà*** (*lepeškáitė, lepioškà, lepòškė, lepẽškas, lepèškė, lepùkė, lepliõkas, lepliùkas, leputkà*) ← , kuris reiškia ir šį grybą, ir ‘paplotėlis, skrylis’. Kita vertus, baltarusiškas
pavadinimas laikomas dėl liaudies etimologijos iškraipytu iš kito, gudų žinomo voveraitės pavadinimo *ляпушкі*, kuris, savo ruožtu, laikomas skoliniu iš baltų kalbų (lyginamas su ). Dėl įvairių kontaminacinių formų ir anksčiau minėtų sinonimų panašiau, kad šio žodžio pamatas galėtų būti ir *lãpė*.

## Literatūra
* GRYBAI, Etorė Bielis, Mūsų knyga, 2004, ISBN 9955-573-65-1, p. 176
Juzanas Fudžita

**Yuzan Fujita** (藤田雄山, g. 1949 m. balandžio 19 d.- 2015 m. gruodžio 18 d.) – Japonijos politikas, 1993-2009 m. buvęs Hirosimos prefektūros gubernatoriumi. Jis gimė Hirosimoje, Minami-ku rajone. Juzan Fudžita baigė Kejo universitetą. Jis vieną kadenciją buvo išrinktas į Japonijos parlamentą 1989 m. o po to tapo gubernatoriumi.

Kaip gubernatorius Juzan Fudžita protestavo prieš JAV-Indijos susitarimą dėl branduolinių ginklų 2008 m. rugsėjį. Su kitais gubernatoriais 2006 m. jis pareiškė nepasitenkinimą JAV planais reorganizuoti karių dislokavimą Japonijoje. 2009 m. liepos 16 d. Fudžita pakeitė nuomonę dėl kompensacijų nukentėjusiems nuo branduolinės radiacijos, kurie gyvena užsienyje ir pareiškė, kad neapeliuos 2008 m. teismo sprendimo išmokėti kompensacijos emigravusiam į Braziliją nukentėjusiam.
Gelsvoji voveraitė

**Gelsvoji voveraitė** (*Cantharellus lutescens* sin. *C. xanthopus) - [[voveraitė|voveraičių]] (*Cantharellus*) [[gentis|genties]] [[grybas|grybų]] [[rūšis]]. 

[[Kepurėlė]] plona nemėsinga, iš pradžių su nedideliu įdubimu, tačiaus greitai įgauna siauro piltuvėlio pavidalą. Luobelė dažnai plaušinga, vėliau plika, kraštai skiltėti arba banguoti. Spalva įvairuoja nuo geltonai rusvos iki juodai rudos. 
[[Kotas]] tuščiaviduris, ties apačia smailėjantis, kartais su išilginiais grioveliais, suspaustas, geltonos arba oranžiškai geltonos spalvos. 
[[Lakštelis|Lakšteliai]] neryškūs, retoki, ploni, nuaugę kotu žemyn. Jaunų [[vaisiakūnis|vaisiakūnių]] lakšteliai rausvai violetiniai, senų - oranžiškai geltoni. 
[[Trama]] plona, kieta, švelnaus skonio, stipraus vaisių kvapo, kuris grybui senstant darosi nemalonus. 
Auga rugpjūčio - lapkričio mėn. kalnuotų vietovių spygliuočių miškuose, po [[eglė]]mis ir [[pušis|pušimis]], kartais po lapuočiais medžiais, ypač mėgsta kalkingą dirvožemį.


== Literatūra ==
*'GRYBAI''', Etorė Bielis, Mūsų knyga, 2004, ISBN 9955-573-65-1, p. 178
Verdonas

**Verdonas** () – upė Prancūzijos pietryčiuose, kairysis Diuranso upės intakas. Jo ištakos – 2400 m aukštyje, pietvakarių Alpėse. Jis teka į pietvakarius per šiuos departamentus ir miestus:

* Aukštutinės Alpės: Allos, Colmars, Saint-André-les-Alpes, Castellane
* Varas: Vinon-sur-Verdon

Verdonas teka per keletą dirbtinių ežerų prieš įsiliedamas į Diuransą prie Vinon-sur-Verdon. Verdonas geriausiai žinomas dėl savo tarpeklio.
Rudoji voveraitė

**Rudoji voveraitė** (*Cantharellus tubaeformis*) – voveraičių (*Cantharellus*) genties grybų rūšis.

Kepurėlė plona nemėsinga, iš pradžių iškili, su nedideliu įdubimu per vidurį, vėliau piltuvėliška, susisiekia su tuščiavidurio koto ertme. Kraštai užsilenkę žemyn, šiek tiek banguoti, odiški. Luobelę dengia smulkūs žvyneliai, kurie jai suteikia aksomiškumo. Jaunų grybų kepurėlė ryškiai geltona, senų – geltonai ruda arba pilkai ruda.

Kotas visada tuščiaviduris, cilindriškas, dažnai truputį suspaustas, geltonos su rausvu atspalviu spalvos.
Lakšteliai šakoti, su lakšteliukais, retoki, šiek tiek nuaugę kotu žemyn. Lakšteliai iš pradžių geltoni, vėliau melsvai pilki.
Trama kompaktiška, tampri, žemės kvapo ir švelnaus skonio.

Auga liepos – lapkričio mėn. nedidelėmis grupėmis kalnuotų vietovių spygliuočių ir lapuočių miškuose. Rudoji voveraitė yra valgomas grybas, bet dėl kietos tramos ją būtina virti ilgesnį laiką.

## Literatūra
*GRYBAI, Etorė Bielis, Mūsų knyga, 2004, ISBN 9955-573-65-1, p. 179
Drakas

**Drakas** () – upė pietryčių Prancūzijoje, kairysis Izero upės intakas. Prasideda susiliejus *Juodajam Drakui* ir *Baltajam Drakui* kurie abu išteka iš pietinės Massif des Écrins dalies. Teka per keletą rezervuarų. Pagrindinis jo intakas yra *Romanche*.

Teka per šiuos departamentus ir miestus:
* Aukštutinės Alpės: Saint-Bonnet-en-Champsaur
* Izeras: Corps, Grenoblis
Popiežiaus neklystamumas

**Popiežiaus neklystamumas** – Katalikų Bažnyčios dogma, teigianti, kad popiežius, esant tam tikroms sąlygoms, yra apsaugotas nuo klaidų. Ši dogma suformuluota Pirmojo Vatikano susirinkimo 1870 m. dogminėje konstitucijoje „Pastor Aeternus“.

Antrojo Vatikano susirinkimo dogminėje konstitucijoje „Lumen Gentium“ nustatytos sąlygos, kuriomis veikia popiežiaus neklystamumas: „Romos vyskupas, vyskupų kolegijos vyriausiasis vadovas, esti neklaidingas, kai, vykdydamas savo pareigas kaip aukščiausias visų krikščionių ganytojas ir mokytojas, stiprinantis savo brolių tikėjimą, skelbia galutinę kurią nors tikėjimo arba doros tiesą“. Sąlygos, kurioms esant veikia popiežiaus neklystamumas, lotyniškai vadinamos *ex cathedra* (pažodžiui „nuo kėdės“).

Popiežiaus neklystamumo pasireiškimo atvejai yra gana reti. Dauguma katalikų teologų sutaria, kad popiežiaus neklystamumas pasireiškė 1854 m., kai Pijus IX paskelbė dogma Nekaltąjį Marijos prasidėjimą, ir 1950 m., kai Pijus XII paskelbė dogmą apie Marijos ėmimą į dangų. Taip pat sutariama, kad popiežiaus neklystamumas pasireiškia kanonizuojant šventuosius.

Kaip popiežiaus neklystamumo įrodymai pateikiamos šios Biblijos ištraukos:

* Mt 16:18,
* Lk 22:31-32,
* Jn 21:15-17.

Popiežiaus neklystamumo kritikai kaip priešingus pavyzdžius pateikia atvejus su popiežiais Liberijumi, Vigilijumi ir Honorijumi bei Galilėjaus bylą. Popiežiaus neklystamumo šalininkai į tai atsako, kad nė vienu iš šių atvejų nebuvo išpildytos visos sąlygos, reikalingos neklystamumui pasireikšti.

## Išnašos