open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Juozas Budzinskis

**Juozas Budzinskis** (1903 m. gegužės 7 d. Kaltinėnuose – 1986 m. sausio 12 d. Vilniuje) – Lietuvos kalbininkas, pedagogas, pedagogikos mokslų daktaras.

## Biografija
1922 m. baigė Telšių „Saulės“ gimnaziją. 1922–1926 m. dirbo mokytoju Kauno pradžios mokykloje, 1926–1936 m. dėstė Kėdainių, Telšių, Plungės ir Šiaulių mokytojų seminarijose. 1930 m. baigė Lietuvos universiteto Humanitarinių mokslų fakultetą. 1936–1939 m. Klaipėdos pedagoginio instituto, 1940–1985 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas, nuo 1958 m. profesorius. 1953 m. pedagogikos mokslų kandidatas.

Parašė vadovėlį aukštesniajai mokyklai, metodikos knygų, straipsnių lietuvių kalbos ir literatūros dėstymo metodikos klausimais.

## Bibliografija
* Logika, 1932 m.
* Lietuvių kalbos dėstymas pradinėse klasėse, su kt., 2 d., 1960–1963 m.
* Lietuvių kalbos mokymas aštuonmetėje mokykloje, IV-Vlll klasėse, 2 d., 1968–1983 m.

## Įvertinimas
* 1965 m. LTSR nusipelnęs mokslo veikėjas

## Šaltiniai
Kazimieras Buinevičius

**Kazimieras Buinevičius** (tikroji pavardė *Buinivičius*, 1872 m. lapkričio 28 d. Černihivas, Ukraina – 1953 m. rugpjūčio 19 Insbrukas, Austrija) – lietuvių gydytojas terapeutas, medicinos daktaras.

## Biografija
1898 m. baigė Maskvos universitetą. 1901 m. medicinos daktaras.

1903–1918 m. dėstė Maskvos universitete ir Maskvos moterų medicinos institute. Propedeutikos, vėliau Terapijos klinikos, įsteigtos jo pastangomis, vedėjas. 1918–1922 m. Jekaterinoslavo universiteto profesorius. 1923–1939 m. Lietuvos universiteto (nuo 1930 m. Vytauto Didžiojo universitetas) Vidaus ligų medicinos katedros ir klinikos vedėjas. 1944 m. pasitraukė į Austriją.

## Mokslinė veikla
1928 m. paskelbė naują šlapimo susidarymo teoriją, darbų apie nefritą, edemą, hepatitą, aterosklerozę.

## Bibliografija
* Vidaus ligų klinikos vadovėlis, 1928-1930 m.

## Šaltiniai
Kartlija

**Kartlija** ( = *Kartli*) – istorinis Gruzijos regionas ir istorinė valstybė, esanti Centrinėje Gruzijoje. Jis apima dabartinės Gruzijos regionus Šida Kartlis, Kvemo Kartlis ir Mccheta-Mtianetija, įskaitant ir Pietų Osetiją. Į rytus nuo Kartlijos yra Kachetija, į šiaurę – kalnuoti regionai Erco-Tianetija, Chevija, Chevsuretija, Pšavija, Mtiuretija, į vakarus – Račia, Imeretija, į pietvakarius – Trialetija, Samcchė.

## Geografija

## Istorija

### Iberijos karalystė

Kartlija kaip karalystė ir regionas susiformavo III a. pr. m. e., kuomet šiose teritorijose susiformavo gruzinų valstybė Iberija, jau tada turėjusi kitą pavadinimą Kartlija. Ji egzistavo greta Kolchidės karalystės Vakarų Gruzijoje. IV a. joje buvo introdukuota krikščionybė, čia formavosi gruzinų tautos branduolys.

### Tbilisio emyratas

VII a. Kartlija nusilpo. Jos pietinėje dalyje įsitvitino arabai, kurie čia įkūrė Tbilisio emyratą. Šiaurinėje dalyje nuo IX a. įsigalėjo kaimyninė Abchazijos karalystė, o XI a. pradžioje šiaurinė Kartlija buvo prijungta prie suvienytos Gruzijos karalystės.

### Suvienytos Gruzijos dalis
Po XI a. II pusės seldžiukų viešpatavimo atgijusi Gruzijos valstybė 1122 m. iš musulmonų atkariavo Tbilisį, kuris tapo suvienytos Gruzijos sostine. Nuo tada Kartlija Gruzijos istorijoje vaidino centrinį vaidmenį. Tačiau tada į regioną iš šiaurės ėmė keltis osetinai, kuriuos kvietė Gruzijos karaliai, kad didintų armiją. Taip Kartlijos šiaurinėse dalyse formavosi Pietų Osetijos regionas.

### Kartlijos karalystė

XIII a. Mongolų imperija nusiaubė Kartlijos regioną, kuris tapo nuo jų priklausomas. Tačiau XV a. Kartlija iškilo kaip savarankiška karalystė ir egzistavo iki XVIII a. vidurio. Dėl augančios Safavidų Persijos hegemonijos, Kartlija priklausė nuo Persijos, buvo ekonomiškai nusilpninta ir nusiaubta.

### Nepriklausomybės netekimas
1762 m. dėl dinastinių ryšių Kartlija buvo suvienyta su kaimynine Kachetijos karalyste. 1801 m. ši jungtinė karalystė prijungta prie Rusijos imperijos, kur vėliau sujungta su kitomis Gruzijos sritimis. Rusijoje šis regionas sudarė dalį Tiflisio gubernijos.

Gruzijos TSR laikais Kartlijos šiaurėje buvo išskirta Pietų Osetijos Autonominė sritis, kuri po Gruzijos neriklausomybės paskelbė savo nepriklausomybę.

## Taip pat skaitykite
* Gruzinų kronikos
* Kaukazo Iberija
* Tbilisio emyratas

## Šaltiniai
Ona Danutė Buivydaitė

**Ona Danutė Buivydaitė-Aleknienė** (g. 1947 m. rugpjūčio 25 d. Naujapieviai, Šilutės apskr.) – Lietuvos dailininkė tekstilininkė.

## Biografija
1968–1973 m. Lietuvos dailės institute studijavo tekstilę pas J. Balčikonį ir V. Daujotą. 1972–1981 m. dirbo Lietuvos dailės muziejuje , 1981–1983 m. Projektavimo, konstravimo ir technologijos institute, 1983–1991 m. susivienijime „Dovana“, nuo 1991 m. dirba Lietuvos nacionaliniame muziejuje.

## Kūryba
Nuo 1975 m. dalyvauja parodose, kūriniai eksponuoti Lietuvoje ir užsienyje. Sukūrė gobelenų interjerams, skiautinių, vėliavų folkloro ansambliams (aplikacijos technika). Kūriniai kameriški, kompozicija grindžiama negausiais vaizdiniais elementais ramiame natūralių lino ar vilnos atspalvių fone.

## Gobelenai
* Dekoratyviniai kilimai I, II, Vilniaus „Draugystės“ viešbučio restorane, 1975-1976 m.
* Jūra, Jonavos restorane „Banga“, 1978 m.
* Seni gluosniai, 1980 m.
* Žiema, triptikas, 1980 m.
* Vilnius, Vilniaus knygyne „Akademinė knyga“, 1984 m.
* Gulbelės, Šakių restorane „Gulbė“, 1988 m.

## Šaltiniai
Latvija Eurovizijoje

**[[Latvija]] [[Eurovizija|Eurovizijos dainų konkurse]]** dalyvavo 23 kartus, debiutavo 2000 metais. Nuo 2004 m. konkurso, kuomet buvo įvesta pusfinalių sistema, Latvija į finalą pateko 5 kartus ir nepateko 13 kartų.

Šalis laimėjo konkursą vieną kartą – 2002 metais, kai Marie N atliko dainą „I Wanna“. Dėl to Latvija rengė 2003 m. konkursą Rygoje. 

## Istorija

Latvija debiutavo 2000 m. konkurse, kuriame grupė Brainstorm užėmė 3 vietą su daina „My Star“. Tai išliko antru geriausiu šalies rezultatu iki pat šių dienų. Aukštą penktąją vietą pavyko pasiekti ir 2005 m. (tada Walters & Kazha atliko dainą „The War Is Not Over“). Šalis nepateko į finalą iš eilės 6 kartus iš eilės 2009-2014 metais, šiuo metu Latvija taip nėra patekusi į finalą šešis kartus iš eilės (2017-2023 m.). Pagal patekimo į finalą statistiką, Latvija yra prasčiausia šalis konkurse — jokia kita šalis nepateko į finalą tiek daug kartų.

## Dalyvavimas

## Konkursų rengimas

## Balsavimų istorija 2000–2023 m.

## Galerija

File:Bonaparti 2007 Eurovision.jpg|Bonaparti.lv 2007 m.
File:Pirates of the Sea, Latvia, Eurovision 2008.jpg|Pirates of the Sea 2008 m.
File:Flickr - aktivioslo - Aisha - Latvia (1).jpg|Aisha 2011 m.
File:ESC2013 - Latvia 09 (crop).jpg|PeR 2013 m.
File:ESC2014 - Latvia 07.jpg|Aarzemnieki 2014 m.
File:ESC2016 - Latvia 05.jpg|Justs 2016 m.
File:ESC2017 - Latvia 01.jpg|Triana Park 2017 m.
File:ESC2018 - Latvia 02.jpg|Laura Rizzotto 2018 m.
File:Eurovision 2022 - Semi-final 1 - Latvia - Citi Zēni.jpg|Citi Zēni 2022 m.
File:Eurovision 2023 - Jury Semi-final 1 - Latvia - Sudden Lights (02).jpg|Sudden Lights 2023 m.


## Taip pat skaitykite
* Eirodziesma
* Dziesma
* Supernova
* Latvija vaikų Eurovizijos dainų konkurse

## Pastabos

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Latvijos atrankos „Supernova“ svetainė
Tomas Rimantas Buivydas

**Tomas Rimantas Buivydas** (g. 1939 m. kovo 7 d. Kaune) – Lietuvos grafikas.

## Biografija
1964 m. baigęs Lietuvos dailės institutą mokytojavo Šiauliuose. Nuo 1970 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytojas, 1991-2003 m. Piešimo katedros docentas.

## Kūryba
Nuo 1963 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje. Kūryboje vyrauja urbanistiniai peizažai (ciklai „Žvyro karjere“, „Elektros tinklai“, abu 1966 m., „Katilinė“ 1970 m., „Priemiestyje“ 1971 m., „Ieškojimų ritmai“ 1999 m.), kuriuose raiškiu, konstruktyviu linijų bei dėmių piešiniu perteikiamos žmogaus ir gamtos sąsajos su pramonės peizažu. Įvairiomis technikomis (linoraižinys, akvarelė, tempera, pastelė) sukūrė peizažų, portretų, figūrinių kompozicijų, ekslibrisų.

## Šaltiniai
Azerbaidžanas Eurovizijoje

**[[Azerbaidžanas]] [[Eurovizija|Eurovizijos dainų konkurse]]** dalyvavo 14 kartų. Debiutavo 2008 m. ir pateko į finalą, kur užėmė aštuntą vietą. Ketvirtuoju bandymu šalis laimėjo pirmąją vietą.

## Istorija

Azerbaidžano debiutas Eurovizijoje pasirodė esąs sėkmingas, konkurso finale užėmė 8-ąją vietą su 132 taškais.

Azerbaidžano pirmieji atstovai Elnur ir Samir finale pateko į geriausiųjų dešimtuką. 2009 m. Azerbaidžanas pasiekė geresnį rezultatą negu 2008 metais, šį kartą trečią vietą su 207 taškais su daina „Always“, kurią atliko duetas AySel ir Arash.

2011 m. gegužės 14 d. Azerbaidžanas laimėjo 2011 m. Eurovizijos dainų konkursą su daina „Running Scared“, kurią atliko duetas Ell & Nikki.

2018 m. Azerbaidžanas pirmąjį ir vienintelį kartą nepateko į finalą – Aisel liko 11-a savo pusfinalyje.
## Populiarumas konkurse

Nuo debiuto 2008 metais, konkursas tapo labai populiarus šalyje. Po patekimo į Top 10 2008 metais ir užimant vieną iš penkių aukščiausių vietų 2009-2013 m., konkursas tapo „nacionaliniu pasididžiavimu“ ir labai svarbiu dalyku. Nuo 2009 m. Eurovizijos renginys tapo labiausiai stebimas televizijos šou *Azeri TV* kanale. 2011 metais šalis paskelbė pašto ženklą, skirtą Azerbaidžano pergalei. Duetas Ell & Nikki taip pat tapo nacionaline žvaigžde po 2011 m. „Eurovizijos“ pergalės. Šalis skyrė 160 mln. eurų (300 mln. Azerbaidžano manatų) 2012 m. Eurovizijai surengti, taip pat koncertui buvo pastatyta visiškai nauja arena – Baku Kristal halė.

## Dalyvavimas

* Jei šalis laimėjo praėjusiais metais, sekančiais metais nedalyvauja konkurso pusfinalyje.

## Balsavimų istorija 2008–2022 m.

### Azerbaidžano taškai

### Valstybių taškai Azerbaidžanui

## Konkursų rengimas

## Marcel Bezençon apdovanojimai

#### Spaudos apdovanojimas

#### Meno apdovanojimas

## Taip pat skaitykite
* Azerbaidžanas Eurovizijos šokių konkurse
* Azerbaidžanas vaikų Eurovizijos dainų konkurse
* Azerbaidžanas Turkivizijoje

## Šaltiniai

## Nuorodos
Juodkalnija Eurovizijoje

**[[Juodkalnija]] [[Eurovizija|Eurovizijos dainų konkurse]]** dalyvavo 8 kartus. Anksčiau ši šalis dalyvavo kaip Jugoslavijos (tiek Jugoslavijos Socialistinė Federacinė Respublika 1961-1991 m. ir Jugoslavijos Federacinė Respublika 1992 m.) bei Serbijos ir Juodkalnijos (2004-2006 m.) dalis. 2005 m. Serbijos ir Juodkalnijos atstovai No Name yra kilę iš Juodkalnijos. Iki šiol į finalą pateko tik du kartus — 2014 ir 2015 metais.

## Istorija

Šalis kaip atskira valstybė debiutavo 2007 m. konkurse, iki šiol Juodkalnija į finalą pateko tik 2 kartus. 2009 m. pasiekė geriausią šalies rezultatą – 11 vietą pirmajame pusfinalyje, tačiau vis dar nepakankamai užsitikrino vietą finale.

2009 metų lapkritį RTCG paskelbė, kad Juodkalnija pasitraukia iš 2010 m. konkurso dėl finansinių sunkumų, su kuriais susiduria transliuotojas.

RTCG pateikė paraišką dėl dalyvavimo 2011 m. konkurse, kuris vyko Diuseldorfe, Vokietijoje. Vėliau Juodkalnija nusprendė nedalyvauti konkurse dėl finansinių priežasčių. 2011 m. lapkričio 20 d. RTCG vadovas atskleidė, kad Juodkalnija dalyvaus 2012 konkurse, kuris vyks Baku, jis taip pat pridūrė, kad mato Juodkalniją kiekviename Eurovizijos konkurse.

2014 m. Juodkalnija pirmą kartą pateko į konkurso finalą.

## Dalyvavimas

* XX finale reiškia nepatekimą į finalą.

## Balsavimų istorija 2007–2015

### Taškai nuo Juodkalnijos į…

### Taškai Juodkalnijai nuo…

## Taip pat
* Jugoslavija Eurovizijoje
* Serbija ir Juodkalnija Eurovizijoje

## Šaltiniai

## Nuorodos
Aršakuni

**Aršakuni dinastija**, **Armėnijos Aršakidai** () – Armėnijos karalystės valdovų dinastija, valdžiusi nuo 54 iki 428 m. Tai buvo Partų imperijos Aršakidų dinastijos atšaka.

## Istorija
Dinastijos pradininkas Armėnijoje buvo Tiridatas I (62-apie 75 m.), 62 m. per Partų karalystės karą su Romos imperija paskelbtas Armėnijos valdovu, 66 m. pripažintas Romos.

## Sąrašas
Visos valdymo datos apytikrės.
* Tiridatas I 52–58, 62–88 (nuo 66 m.- oficialiai);
* Tigranas VI 59-62;
* Sanatrukas 88–110;
* Ašchadaras 110–113, Partų statytinis;
* Parthamasiris 113–114, Partų statytinis;
* *Karalystė panaikinta ir tapo Romos provincija: 114–117/8;*
* Vaharšas I 117/8–144, kartu ir Partų imperatorius. Įkūrė sostinę Vaharšapatą;
* Sohaemas 144–161, 164–186;
* Bakuras 161–164;
* Vaharšas II 186–198;
* Chosrovas I 198–217;
* Tiridatas II 217–252;
* Chosrovas II apie 252;
* *Sasanidų tiesioginė kontrolė 252–287*
* Tiridatas III Didysis 287–330. Jam valdant šalis atgavo nepriklausomybę ir suklestėjo, 301 m. įvesta krikščionybė;
* Chosrovas III 330–339;
* Tigranas VII 339-c.350;
* Aršakas II c.350–368;
* *Sasanidų tiesioginė kontrolė 368–370;
* [[Papas (Armėnijos karalius)|Papas]] 370–374;
* [[Varazdatas]] 374–378;
* [[Aršakas III]] 378–387. Po jo mirties Armėnija padalinta tarp Bizantijos ir Sasanidų;
** kartu su [[Vaharšas III (Armėnija)|Vaharšu III]] 378–386;
* [[Chosrovas IV (Armėnija)|Chosrovas IV]] 387–389, Sasanidų klientas ir marzpanas;
* [[Vramšapuhas]] 389–417, Sasanidų klientas ir marzpanas;
* *tarpuvaldis 417–422'';
* Artašesas IV 422–428, Sasanidų klientas ir marzpanas.
Serbija Eurovizijoje

**[[Serbija]] [[Eurovizija|Eurovizijos dainų konkurse]]** dalyvavo 14 kartų, iš jų 11 kartų pasirodė finale. Šalis vienintelę pergalę pasiekė 2007 m., kuomet Serbijai atstovavo Marija Šerifović su daina „Molitva“ – būtent šiais metais Serbija debiutavo konkurse kaip atskira valstybė.

## Istorija

Serbijos, kaip atskiros valstybės, debiutinė daina buvo Marijos Šerifovič baladė „Molitva“, kuri šaliai laimėjo 2007 m. Eurovizijos dainų konkursą, surinkusi 268 taškus. Serbija tapo pirmąja šalimi, kuri laimėjo su debiutine daina po Šveicarijos pergalės pirmajame konkurse. 2008 m. konkursas vyko Serbijos sostinėje Belgrade.

Antroji Serbijos daina, atlikta Belgrade, buvo parašyta Željko Joksimovičiaus. Dainą „Oro“ – etninę baladę atliko Jelena Tomašević. Ji užėmė 6 vietą.

2009 metais Serbijai atstovavo Marko Kon ir Milaan. Duetui nepavyko patekti į konkurso finalą.

2010 m. Milanas Stankovičius pasirinktas atstovauti šaliai su daina „Ovo je Balkan“. Tai buvo optimistiška daina su etninės muzikos elementais. Jis pateko į finalą ir jame pasiekė 13 vietą su 72 taškais.

2011 m. šaliai atstovavo Nina su septintojo dešimtmečio stiliaus daina „Čaroban“. Finale ji pasiekė 14-ąją vietą.

Željko Joksimovičius 2012 metais atstovavo Serbijai Baku, Azerbaidžane, su daina „Nije ljubav stvar“. Antrajame konkurso pusfinalyje jis užėmė antrąją vietą, finale – trečiąją vietą.

2013 m. grupė Moje 3 atstovavo Serbijai su daina „Ljubav je svuda“. Grupė užėmė 11 vietą pusfinalyje, todėl joms patekti į finalą nepavyko (tik pirmas 10 vietų užėmusios dainos galėjo dalyvauti finale). Tai buvo antras kartas, kai Serbija neįveikė pusfinalio.

## Dalyvavimas
 

1 *2009 m. Serbijai nepavyko patekti į finalą, nes žiuri komisija pasirinko Kroatiją, o ne Serbiją.*

* Jei šalis laimėjo praėjusiais metais, sekančiais metais nedalyvauja konkurso pusfinalyje. Be to, 2004–2007 m. dešimt šalių, kurie nebuvo „Big Four“ šalys, nedalyvauja kitų metų pusfinalyje. Jei, pavyzdžiui, Vokietija ir Prancūzija patenka į dešimtuką, šalys, užėmusios 11 ir 12 vietas, patenka į ateinančių metų finalą kartu su kitomis šalimis.

## Balsavimų istorija 2007–2015 m.

### Taškai nuo Serbijos į…

### Taškai Serbijai nuo…

## Konkursų rengimas

## Marcel Bezençon apdovanojimai

: *Daugiau apie šiuos apdovanojimus skaitykite [[Marcel Bezençon apdovanojimai]].*

#### Meno apdovanojimas

## OGAE laimėtojai

## Taip pat
* Jugoslavija Eurovizijoje
* Serbija ir Juodkalnija Eurovizijoje
* Serbija vaikų Eurovizijos dainų konkurse
* Serbija ir Juodkalnija vaikų Eurovizijos dainų konkurse

## Nuorodos
Pelmas

**Pelmas** () – viena aukščiausių Dolomitų viršūnių (3168 m), Pelmo grupės kalnuose.

Pirmą kartą į Pelmą 1857 m. rugsėjo 19 d. įkopė airių alpinizmo pradininkas seras John Ball. Tai buvo pirmoji iš didžiųjų Dolomitų viršūnių į kurias buvo įkopta. Tuo metu dar tebebuvo nedidelis Pelmo ledynas, kuris jau daugelį metų yra ištirpęs.

Yra tik keletas kopimo į Pelmą kelių. Žinomiausias ir lengviausias kopimo kelias yra iš pietrytinės pusės. Tai ilgas ir sudėtingas (antras sudėtingumo laipsnis) kelias. Lipančiajam būtini lipimo naudojantis apsauginėmis virvėmis įgūdžiai. Bet kuriuo atveju lipant turi būti geras oras ir neprisnigę.

Kitas galimas panašaus sudėtingumo kopimo kelias yra per *Fisura* (nuobirų užpildytas tarpas tarp pagrindinės viršūnės ir Pelmeto).

Populiarus kalnų kelias, apjuosiantis Pelmą yra iš Rifuggio Citta di Fiume per Forcella Val d’Arcia iki Rifuggio Venezia ir atgal iki pradinio taško (apie 6-7 val.).

Prieš keletą metų ant vieno atskilusio uolos gabalo kalno papėdėje aptikti dinozaurų pėdsakai (ten veda nuorodos su užrašu „Orme di Dinosauri“).

## Kiti grupės kalnai

Pelmas aiškiai dominuoja grupėje, užimdamas didžiąją jos dalį. Į vakarus nuo Pelmo viršūnės, atskirta gilaus tarpeklio (*Fisura*, 2726 m), yra Pelmeto („mažojo Pelmo“, 2990 m) viršūnė.

## Nuorodos
Angilijos vėliava

**[[Angilija|Angilijos]] [[vėliava]]** susideda iš Britų vėliavos kairiajame viršutiniame kampe ir Angilijos herbo dešinėje, esančių mėlyname kampe. Dabartinę vėliavą pradėta naudoti nuo 1990 m. gegužės 4 d. Iki 1967 m. sala naudojo Jungtinės Karalystės vėliavą.

## Šaltiniai
Algimantas Bujauskas

**Algimantas Bujauskas** (g. 1932 m. gruodžio 24 d. Delnickai, Krosnos valsčius) – Lietuvos biologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1963 m. baigė Vilniaus universitetą. 1988 m. žemės ūkio mokslų daktaras.

1965-1993 m. dirbo Žemdirbystės instituto Vokės filiale. 1989-1994 m. dėstė Vilniaus universitete, nuo 1994 m. profesorius. Nuo 1994 m. Karo akademijos dėstytojas. 

## Mokslinė veikla
Meristeminės bulvių sėklininkystės metodo taikymo Lietuvoje iniciatorius ir Meristeminės laboratorijos organizatorius. Su kitais sukūrė 5 bulvių veisles.

## Bibliografija
* Devinisuotų bulvių auginimas, 1989 m.
* Bulvių virusai ir kova su jais, 1971 m.
* Atsparių nematodams ir devirusuotų bulvių auginimas, 1984 m. 

## Įvertinimas
* 1995 m. Lietuvos mokslo premija

## Šaltiniai
Lenna Kuurmaa

**Lenna Kuurmaa** (1985 m. rugsėjo 26 d. Taline, Estijoje.) – grupės Vanilla Ninja narė ir pagrindinė vokalistė.

Lenna jau 6 metų norėjo būti įžymi dainininkė. Jinai dalyvaudavo įvairiose muzikiniuose koncertuose ir nuo tada jos gyvenimas pradėjo keistis.
Pirma kartą ji suvaidino miuzikle, pavadinimu „King and I“ bei „The Sound of Music“. Jos manymu, didžiausias pasisekimas buvo patekti į „Fizz Superstar“ pusfinalį. Ji nelaimėjo šio konkurso, bet buvo pastebėta Svena‘os Löhmus iš įrašų kompanijos TopTen, kuri padėjo jai jos karjeroje. Aukštojoje mokykloje (Lenna mokėsi kartu su Maarja) stengėsi sudalyvauti daugybėje koncertų Taline, kai tik galėdavo. Su drauge Maarja Kivi jos laimėjo konkursą naujai grupei sukurti, ir pateko kartu su Katrin Siska ir Piret Järvis.

Vanilla Ninja 2004 m. išleido savo pirmąjį CD, bei sudalyvavo Estijos nacionaliniame Eurovizijos dainų konkurse, kuriame David Brandes (Bros Music įrašų kompanijos vadovas) jas pastebėjo. Kai Maarja paliko grupę, ji tapo pagrindine vokaliste.
Šiuo metu ji yra Vanilla Ninja grupės narė, kartais sudalyvauja muzikiniuose projektuose ir yra išleidusi keletą solo dainų, tokių kaip "Vara".

## Nuorodos
*
Vytautas Bujauskas

**Vytautas Bujauskas** (1922 m. kovo 26 d. Marijampolėje – 1998 m. lapkričio 18 d. Kaune) – Lietuvos architektas, humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
1950 m. baigė Kauno universitetą. 1968 m. architektūros mokslų kandidatas.

Nuo 1959 m. Kauno miesto vyr. architektas. 1950–1971 m. dėstė Kauno politechnikos institute, 1971–1993 m. Lietuvos dailės instituto Kauno skyriuje. 1971–1984 m. Interjero ir įrengimų (nuo 1978 m. Gamybinės aplinkos projektavimo) katedros vedėjas, 1983–1987 m. Pramoninės dailės fakulteto dekanas; nuo 1982 m. profesorius.

## Projektai
* Viešbutis, Šakiai, 1950 m.
* Apie 100 gyvenamųjų namų projektų (Vilnius, Kaunas, Ukmergė, Kėdainiai, Elektrėnai, 1953-1977 m.
* Kauno politechnikos instituto studentų poilsio namai prie Kauno marių, 1969 m.
* Poliklinika, Raseiniai, 1971 m.
* Ekonomikos technikumo (dab. Kauno kolegijos Ekonomikos ir teisės fakultetas) mokomasis korpusas Kaune, 1973 m.
* Poilsio namai, Palanga, 1975 m.
* Neurochirurginė ligoninė prie Kauno klinikų, 1979 m.
* Kauno centro detalusis planas, su kitais, 1965-1975 m.

## Šaltiniai
Beluno provincija

**Beluno provincija** () – viena iš Veneto regiono provincijų šiaurės rytų Italijoje. Administracinis centras – Belunas. Provincijoje gyvena apie 197 000 gyventojų, yra 69 savivaldybės. Plotas 3677 km².

Šiaurėje provincija ribojasi su Austrija (Tiroliu ir Karintija), rytuose su Friuliu-Venecija Džulija (Udinės provincija ir Pordenonės provincija), pietuose su Trevizo provincija ir Vičencos provincija, vakaruose su Trentinu-Pietų Tiroliu (Pietų Tirolio ir Trentino provincijomis).

## Kalbos
Šalia italų kalbos kai kuriose provincijos bendruomenėse kalbama ladinų kalba. Vokiečių kalba pripažįstama mažumos kalba Sapados (*Plodn*), Fara d’Alpago ir Tambrės bendruomenėse.

## Didžiausios savivaldybės
(2024 m.)

## Šaltiniai
Elegijus Bukaitis

**Elegijus Bukaitis** (1941 m. sausio 17 d. Kaune – 2020 m. gegužės 27 d. Vilniuje) – Lietuvos baleto artistas, baletmeisteris choreografas.

## Biografija
1962 m. baigė Leningrado choreografijos mokyklą. 1962–1971 m. studijavo Leningrado konservatorijoje.

1962–1964 m. Lietuvos operos ir baleto teatro, 1964–1971 m. Leningrado mažojo operos ir baleto teatro baleto artistas. 1971–1973 m. Lietuvos operos ir baleto teatro baletmeisteris, 1973–1978 m. ir 1991–1992 m. vyr. baletmeisteris. 1978–1986 m. dirbo choreografu Estrados ir orkestrų ansamblių susivienijime, Kauno, Kemerovo muzikos teatruose. Nuo 1984 m. vadovavo VRM kultūros ir sporto rūmų Šokio ritmo plastinės improvizacijos studijai. Sukūrė operų, operečių, kino filmų choreografijų.

Nuo 1996 m. buvo Lietuvos našlaičių brolijos vadovas. Vaikai Marius, Giedrius.

## Vaidmenys baletuose
* Rodionas Ščedrinas. Arkliukas kupriukas
* Piotras Čaikovskis. Gulbių ežeras
* Adolfas Adamas. Žizel
* Čezarė Pugnis. Esmeralda
* Igoris Stravinskis. Petruška

## Pastatyti baletai
**Lietuvos operos ir baleto teatre:**
* Antanas Rekašius. Aistros, 1971 m., Aura, 1986 m.
* Piotras Čaikovskis. Spragtukas, 1973 m., 1975 m.
* Piotras Čaikovskis. Gulbių ežeras, 1974 m., 1991 m.
* Eduardas Balsys. Eglė žalčių karalienė, 1976 m.
* Johanas Štrausas. Žydrasis Dunojus, 1976 m.
* Liudvigas Minkus. Pachita, 1978 m.

**Klaipėdos muzikiniame teatre:**
* Dmitrijus Šostakovičius. Panelė ir chuliganas, 1988 m.
* Manuelis de Falja. Meilės burtai, 1989 m.
* Jonas Novakauskas. Baltas vilkas, 1992 m.

## Šaltiniai
Arūnas Bukantis

**Arūnas Bukantis** (g. 1961 m. gruodžio 5 d. Smilgiai Šakių raj.) – geografas, meteorologas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1984 m. baigė Vilniaus universitetą. 1988–1990 m. studijavo aspirantūroje Sankt-Peterburgo Vyriausioje Geofizikos observatorijoje. 1992 m. fizinių mokslų daktaras. 2004 m. Vilniaus universitete atliko habilitacijos procedūrą fizinių mokslų srityje geografijos kryptyje: habilitacijai pateikta mokslo darbų apžvalga „Lietuvos klimato genezė ir kaita“.

Nuo 1984 m. Vilniaus universiteto inžinierius meteorologas, nuo 1991 m. dėstytojas; nuo 1994 m. docentas. Nuo 2004 m. Hidrologijos ir klimatologijos katedros vedėjas, profesorius. 1992–2002 m. ir Geografijos instituto (nuo 2002 m. Geologijos ir geografijos institutas) Klimatologijos sektoriaus vadovas, 2003–2004 m. vyresnysis mokslo darbuotojas.

## Mokslinė veikla
Moksliniai tyrimai iš taikomosios meteorologijos, klimatologijos (klimato svyravimai). Visuotinės lietuvių enciklopedijos staipsnių autorius.

## Bibliografija
* Lietuvos klimatas, vadovėlis aukštosioms mokykloms, 1994 m.
* Neįprasti gamtos reiškiniai Lietuvos žemėse XI–XX amžiuose, monografija, 1997 m.
* Klimato elementų kintamumas Lietuvos teritorijoje, monografija, su kitais, 1998 m.
* Klimato svyravimų poveikis fiziniams geografiniams procesams Lietuvoje, su kitais, 2001 m.
* Atmosferos reiškinių stebėjimai, metodinė priemonė, 2009 m.

## Šaltiniai
Feliksas Bukauskas

**Feliksas Bukauskas** (1947 m. rugpjūčio 18 d. Krekenavoje – 2017 m. vasario 9 d.) – Lietuvos biofizikas, habilituotas

## Biografija
1971 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1983 m. biologijos mokslų daktaras.

Nuo 1971 m. Kauno medicinos instituto (nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) dėstytojas, 1984–1989 m. Centrinės mokslo tiriamosios laboratorijos vadovas, 1989–1991 m. prorektorius; nuo 1987 m. profesorius. 1991–1996 m. Berno universiteto (Šveicarija) Fiziologijos instituto profesorius. Nuo 1998 m. dirba ir Einšteino medicinos koledže (Niujorkas, JAV).

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo sritis – širdies elektrofiziologijos ir ritmo sutrikimų diagnostika ir gydymas, ląstelių, ypač vėžinių, tarpusavio sąveika.

## Įvertinimas
* 1983 m. LTSR valstybinė premija
* 1988 m. TSRS valstybinė premija

## Šaltiniai
Henrikas Bukauskis

**Henrikas Bukauskis** (, slapyvardis *Bukaitis*, 1839 m. sausio 6 d. Surviliškis, Kauno apskr. – 1900 m. kovo 1 d. Stokholmas) – antikvaras, bibliofilas, mecenatas.

## Biografija
1857 m. baigė Šiaulių gimnaziją. 1857–1861 m. mokėsi Maskvos universiteto Teisės fakultete. Priklausė J. Koncevičiaus suorganizuotam lietuvių studentų būreliui. Per 1863 m. sukilimą įstojo į B. Dluskio būrį, buvo A. Mackevičiaus adjutantas. Sužeistas ties Papile, 1864 m. per Rygą pasitraukė į Stokholmą.

1870 m. Stokholme įsteigė antikvariatą, kolekcionavo viską, kas susiję su Lietuva ir Lenkija, ypač per karus su Švedija išvežtas knygas, rankraščius, meno kūrinius. Išleido daugiau, kaip 100 antikvarinių katalogų, kurie tapo garsūs Skandinavijoje. Vienas „Nordiska Museet“ steigėjų.

Padovanojo knygų Krokuvos nacionaliniam muziejui ir Jogailos universiteto bibliotekai. Daug meno ir lituanistikos vertybių deponavo Rapersvilio (Šveicarija) lenkų emigracijos muziejuje, nuo 1875 m. jo viceprezidentas. 1927 m. lituanikos rinkiniai iš šio muziejaus pervežti į Varšuvą, 1939 m. ten sudegė. 1900 m. parėmė lietuvių skyrių Pasaulinėje parodoje Paryžiuje. Skirdavo lėšų knygoms leisti. Turėjo 3000 t. asmeninę biblioteką, daugiausia antikvarinės literatūros ir istorinių veikalų. Jo knygas puošė dailininko R. L. Haglundo (Švedija) ekslibrisai.

## Šaltiniai
Domininkas Bukantas

**Domininkas Bukantas** (1873 m. rugpjūčio 11 d. Kegriai, Mažeikių apskr. – 1919 m. sausio 19 d. Ežerėnai (dab. Zarasai) – Lietuvos gydytojas, antropologas.

## Biografija
1900 m. baigė Charkovo universitetą. Dirbo gydytoju Dusetose, Alūkstoje (dab. Latvija), Imane (dab. *Dalnerečensk*, Rusija), Harbine (Kinija), vėliau Zarasuose. Buvo Zarasų ligoninės vedėjas, kovojo su dėmėtosios šiltinės epidemija (ja užsikrėtęs mirė), įsteigė gimnaziją.

Dalyvavo kultūros draugijų veikloje, rinko tautosaką, liaudies dailės kūrinius, užrašinėjo Viekšnių apylinkių tarmės medžiagą. 1907–1909 m. antropologiškai ištyrė 1000 Zarasų apylinkių lietuvių. Tyrimas „Iš Ežerėnų apylinkės lietuvių antropologijos“, išspausdintas 1910 m. leidinyje „Lietuvių tauta“. Tai vienas pirmųjų ir didžiausių darbų apie lietuvių galvos formą, akių ir plaukų spalvą.

## Šaltiniai
Medžiugorjė

**Medžiugorjė**  (, , ) – miestas vakarų Hercegovinoje prie Čitluko, 25 km į pietvakarius nuo Mostaro, netoli sienos su Kroatija. Miestas išgarsėjo 1981 m. birželio 24 d., kai šešetui Hercegovinos kroatų neva apsireiškė Švč. Mergelė Marija. Miestą gausiai lanko piligrimai iš viso pasaulio. Miestas įsikūręs apie 200 m virš jūros lygio, pasižymi švelniu viduržemio klimatu. Mieste gyvena kroatai, apsijungę į parapiją su penkiais aplinkiniais kaimais (*Međugorje, Bijakovići, Vionica, Miletina, Šurmanci*).

## Nuorodos

* Oficiali Medžiugorjės svetainė
* Mostaro dieceziniai dokumentai apie Medžiugorję 
* Medžiugorjės žinios
Elena Nijolė Bukelienė

**Elena Nijolė Bukelienė** (1934 m. rugpjūčio 14 d. Kungiai – 2006 m. gruodžio 25 d. Vilnius) – lietuvių literatūros tyrinėtoja, humanitarinių mokslų daktarė.

## Biografija
1958 m. baigė Vilniaus universitetą. Nuo 1958 m. mokytojavo Telšių raj. Ubiškės vidurinėje mokykloje. 1960–1964 m. studijavo aspirantūroje. 1973 m. filologijos mokslų kandidatė. 1964–1998 m. dėstė Vilniaus universitete, nuo 1991 m. profesorė.

1995 m. Lietuvos kultūros fondo tarybos narė.

## Mokslinė veikla
Darbuose vyrauja kūrėjo gyvenimo ir kūrybos dermės aspektas. Kritiškai įvertino socialistinio realizmo stereotipus lietuvių prozoje. Paskelbė straipsnių apie A. Biliūno, M. Katiliškio, B. Radzevičiaus, A. Ramono kūrybą. Parengė chrestomatiją 12 klasei, skaitinių mokykloms, L. Dovydėno „Raštus“ (t. 2, 2002 m.).

## Bibliografija
* Jonas Avyžius, monografija, 1975 m.
* Juozas Paukštelis, monografija, 1985 m.
* Juozas Kralikauskas, monografija, 2002 m.
* Prozos keliai keleliai, literatūros kritikos straipsnių ir recenzijų rinkinys, 1999 m.
* XX amžiaus lietuvių literatūra, viena autorių, 1994 m.
* Lietuvių literatūra: XX a. vidurys, 1989 m.
* Lietuvių literatūra: XX a. antroji pusė (1956–1988 m.), 1990 m.
* Lietuvių literatūra. XX a. vidurys ir antroji pusė (1940–1997 m.), bendraautorė Viktorija Daujotytė-Pakerienė, 1995 m.
* Proza ties tūkstantmečio riba, 2004 m.
* Tarp rašytojo ir skaitytojo, 2006 m.

## Įvertinimas
* 2005 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžius

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Virtuali paroda „ELENA BUKELIENĖ. Man mieliausias švietėjiškas darbas...“
Pranciškus Bukota

**Pranciškus Bukota** (, 1747 m. rugpjūčio mėn. – 1797 m. birželio 15 d.) – Abiejų Tautų respublikos (ATR) diplomatas.

## Biografija
Brolis Tadas Juozapas Bukota. Nuo 1771 m. Abiejų Tautų Respublikos pasiuntinio Didžiojoje Britanijoje Tadeušo Burzynskio sekretorius, 1772 m. jo pavaduotojas, nuo 1789 m. ATR nepaprastasis pasiuntinys ir įgaliotasis ministras Britanijoje. ATR padalijimų laikais dėjo daug pastangų, kad Didžioji Britanija ir kitos valstybės remtų ATR nedalomumą, 1772 m. įteikė pirmąją notą.

1789 m. sudarė ir įteikė ATR ir Didžiosios Britanijos prekybinės sąjungos atstatant ir panaudojant Šventosios uosto projektą. Rusams 1792 m. įsiveržus į ATR įteikė notą dėl 1791 m. Gegužės trečiosios konstitucijos teisėtumo. Londone rūpinosi pirmaisiais ATR politiniais emigrantais, atvykstančiais mokslininkais. 1793 m. netrukus po notos dėl Rusijos ir Prūsijos prievartos veiksmų, atšauktas. Apsigyveno savo Siarhejevičų dvare (Minsko sritis) ir politinėje veikloje beveik nedalyvavo. Mirė pakeliui iš Sankt Peterburgo į namus.

## Šaltiniai
Vidurinysis Kaikosas

**Vidurinysis Kaikosas** (), arba **Didysis Kaikosas** – didžiausia Terkso ir Kaikoso salų grupės sala. Džunipero sąsiauriu atskirta nuo Šiaurės Kaikoso, o Lorimerio sąsiauriu – nuo Rytų Kaikoso salos. Plotas 144,2 km². Salą supa koralų rifai.

Viduriniajame Kaikose 2006 m. gyveno 468 gyventojai. Gyvenvietės: Konč Baras, Bambara ir Lorimersas.

## Galerija

File: sailing-off-middle-caicos.jpg|
File: Shrub-on-Middle Caicos.jpg|
File: Middle Caicos Iguana.jpg|
File: Ocean View from Middle Caicos.jpg |
File: Snorkeling-in-Middle-Caicos.jpg|
Citroën DS

**Citroën DS** (taip pat žinomas kaip Deesse ()) yra prabangus automobilis, kurį prancūzų automobilių gamintojas Citroën gamino nuo 1955 iki 1975 metų. Per 20 gamybos metų buvo parduota beveik pusantro milijono šių automobilių. Vėliau Citroën modelių gamoje DS buvo pakeistas CX modeliu.

## Pristatymas
1955-tųjų metų 42-asis Paryžiaus autosalonas gali būti drąsiai dalinamas į du etapus: iki DS pristatymo ir po jo. Nuo tos akimirkos, kai nuo naujojo „Citroen“ kūrinio buvo nuimta skraistė, beveik visi parodos lankytojai prarado susidomėjimą kitų gamintojų modeliais. Aplink „Citroen“ stendą susibūrė minios žmonių. Per pirmąsias 45 minutes užsakomi 749 automobiliai (tai yra po 16 automobilių per minutę), o iki dienos pabaigos jų jau užsakyta virš 12 tūkstančių vienetų.
Per 10 parodos dienų už automobilį buvo priimta net 80.000 pradinių įmokų - rekordiškai aukštas skaičius, kuris laikėsi (nebuvo viršytas) net 60 metų.

## Pavadinimas
Matyt, būtent tada, apimti euforijos, parodos lankytojai ir pakrikštijo DS „Deive“. Nors pagal gamyklinę specifikaciją raidės DS reiškė „Desire Special“ (specialus užsakymas), tačiau prancūzų kalboje raidžių kombinacija DS buvo velniškai panaši į žodį „deesee“ – deivė. „Deivės“ konstrukcija, pasirodo, buvo tokia šiuolaikiška, kad per 20 gamybos metų ji neturėjo jokių žymesnių pokyčių. DS nustota gaminti tik 1975 (viso pagaminta 1.456.115 automobilių) metais, ir tai tik todėl, kad „Citroen“ nusprendė pilnai atnaujinti savo modelių gamą.
Mykolas Bukša

**Mykolas Bukša** (1869 m. balandžio 16 d. Vilnius – 1953 m. kovo 7 d. ten pat) – Lietuvos dirigentas, kompozitorius.

## Biografija
1900 m. baigė Sankt Peterburgo konservatoriją (mokytojai N. Nikolajus Rimskis-Korsakovas, Aleksandras Glazunovas, Anatolius Liadovas ir kt.). 1897–1927 m. Maskvos, Sankt Peterburgo, Ukrainos, Gruzijos miestų muzikos teatrų dirigentas. 1920–1922 m. Vladikaukazo Meno instituto Teatro fakulteto dekanas ir Liaudies konservatorijos direktorius.

1927 m. grįžo į Lietuvą, Valstybės teatro, nuo 1944 m. Lietuvos operos ir baleto teatro dirigentas. Nuo 1944 m. dėstė Kauno konservatorijoje; nuo 1947 m. profesorius. Lietuvoje parengė ir dirigavo daugiau kaip 100 operų ir baletų.

Sukūrė kantatą „Rojus ir Peri“ (Raj i Peri 1900 m.), instrumentinių kūrinių, choro dainų, romansų. Tarp mokinių – Rimas Geniušas.

## Diriguoti spektakliai
* Džiuzepė Verdis. Aida
* Amilkaras Pončielis. Džokonda
* Jurgis Karnavičius. 1933 m. Gražina ir 1937 m.  Radvila Perkūnas (premjeros)
* Antanas Račiūnas. 1936 m. Trys talismanai (premjera)
* Stasys Šimkus. Kaimas prie dvaro (premjera)
* Aleksandras Glazunovas. Raimonda
* Piotras Čaikovskis. Pikų dama, Gulbių ežeras, Spragtukas
* Antonas Rubinšteinas. Demonas

## Šaltiniai
Providensjalas

**Providensjalas** (), arba **Provo** – sala Terkso ir Kaikoso teritorijoje, Kaikoso salyno vakaruose, salelių grandine jungiasi su Šiaurės Kaikosu. Plotas 98 km².

Saloje gyvena 30,5 tūkst. gyventojų (daugiausiai gyventojų turinti Terkso ir Kaikoso sala). Yra tarptautinis oro uostas. Turizmas, jūrų moliuskų auginimas.

## Sportas
* Provo United SC – futbolo klubas; rungtyniavo stipriausioje šalies lygoje;
* *TCIFA National Academy* stadionas, talpinantis  3 000 žiūrovų.

## Šaltiniai
Elvyra Julija Bukevičiūtė

**Elvyra Julija Bukevičiūtė** (g. 1946 m. sausio 14 d. Strumbagalvėje, Rudaminos valsčius) – Lietuvos kalbininkė, istorinės – lyginamosios kalbotyros specialistė, humanitarinių mokslų daktarė.

## Biografija

1968 m. Vilniaus universitete baigė vokiečių kalbą ir literatūrą, 1974–1977 m. Greifsvaldo universiteto aspirantė. 1977 m. filologijos mokslų kandidatė.

1968–1974 m. dėstė Vilniaus universitete. 1980–1991 m. dirbo Vokietijos Demokratinės respublikos mokslų akademijos Centrinio kalbotyros instituto Baltistikos skyriuje Berlyne. Nuo 1992 m. Berlyno laisvojo universiteto, vėliau – Berlyno Humboldtų universiteto Vokiečių kalbos ir lingvistikos instituto Istorinės – lyginamosios kalbotyros katedros dėstytoja.

## Mokslinė veikla

Tiria vokiečių ir lietuvių kalbų fonetiką, baltų kalbų frazeologizmus.

## Bibliografija
* Baltų kalbos: įvadas (*Die baltischen Sprachen: Eine Einfiihning*), su R. Ekertu ir F. Hince, 1994 m.

## Šaltiniai
Buktos miškas

**Buktos miškas** – miškas Marijampolės savivaldybės teritorijoje, 6 km į pietryčius nuo Liudvinavo.

## Geografija
Plotas 3370 ha, mišku apaugę 2790 ha. Valstybinių miškų plotas 3190 ha; priklauso Marijampolės miškų urėdijos Buktos ir Žaltyčio girininkijoms. Vakarinė dalis siekia Šešupę, rytinė – Žuvinto palias. Vakariniu pakraščiu eina plentas , netoli teka Žalsvelė. Paviršius banguotas, į rytus žemėja.

Per Buktos mišką eina pažintinis takas, sudarytas iš 2 trasų: ilgosios trasos ilgis – 1,7 km, trumposios – 1,3 km.

## Medynai
Augavietės labai derlingos, labai derlingos laikinai užmirkusios ir užmirkusios. 21 % miško yra ekosistemų apsaugos, 29 % apsauginio, 50 % ūkinio. Kultūrinės kilmės medynų tik 4 %. Beržų yra 39 %, juodalksnynų 18 %, drebulynų 15 %, eglynų 13 %, uosynų 6 %, pušynų, ąžuolynų ir skroblynų po 3 %.

Jaunuolynai sudaro 9 %, bonitetas I, 2, skalsumas 0,71, tūris 20,2 m³/ha, kasmet priauga 7 m³/ha. Miškas sudaro vieną kompleksą su iš rytų pusės prisišliejančiomis Žuvinto paliomis.

Miške nemažai saugomų, į Raudonąją knygą įrašytų augalų ir gyvūnų, ypač paukščių, tokių, kaip juodasis gandras, tetervinas, erelis žuvininkas, mažasis erelis rėksnys. 2019 m. aptiktos naujos ir iki šiol Lietuvoje nematytos grybų rūšys, kurioms labiau tinka Centrinės ir Pietų Europos miškai: didžioji musmirė (*Amanita ceciliae*), juodataškė skydabudė (*Pluteus umbrosus*) , geltonlakštis klumpiaausis (*Crepidotus crocophyllus*) ir rudoji virvuotė (*Funalia gallica*).

Valstybės saugomi gamtos paveldo objektai: Buktos ąžuolas, Grįstakelio ąžuolas.

## Istorija
1863 m. miške slapstėsi sukilėliai. 1945 m. rugpjūčio 5 d. – rugsėjo mėn. vyko Palių mūšis: trys NKVD pulkai su artilerija puolė Buktos miško ir Žuvinto palių partizanus, žuvo daug enkavedistų ir 12 partizanų. 1999 m. miške pastatytas atminimo ženklas 1949 m. birželio 16 d. žuvusiems Tauro apygardos Vytauto rinktinės Ąžuolo kuopos partizanams.

## Šaltiniai

## Nuorodos

*
Mečislovas Bulaka

**Mečislovas Bulaka** (1907 m. rugsėjo 12 d. Kapčiamiestis – 1994 m. spalio 21 d. Vilnius) – Lietuvos grafikas, scenografas.

## Biografija
1931 m. baigė Kauno meno mokyklą, mokytojai Mstislavas Dobužinskis, Adomas Galdikas.

1940–1951 m. dėstė Vilniaus dailės institute, 1944–1945 m. instituto rektorius. 1952–1954 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1944 m. docentas. 1954–1960 m. Lietuvos kino studijos dailininkas.

## Kūryba
Nuo 1931 m. dalyvavo parodose. 1936 m. Kaune, 1997 m. Vilniuje surengtos individualios parodos. Sukūrė medžio raižinių („Miežiapjūtė“, „Motina per karą“, abu 1932 m.) knygų iliustracijų (Kazys Boruta. „Duona kasdieninė“, 1934 m., Jonas Biliūnas. „Beletristika“ ir „Liūdna pasaka“, abi 1937 m., pastaroji Paryžiaus pasaulinėje parodoje apdovanota aukso medaliu). Raižiniai tikslaus, griežto štricho, ekspresyvūs. Sangvinu sukūrė piešinių (ciklas „Vilniaus senamiesčio vaizdai“, 1943–1950 m.). Apipavidalino knygų (Martynas Mažvydas. Pirmoji lietuviška knyga, 1947 m., Antanas Juška. „Lietuviškos dainos“ 1954 m. ir „Lietuviškos svotbinės dainos“, 1955 m.). Valstybės teatro, Panevėžio dramos teatro spektaklių, kino filmų dailininkas.

## Scenografija
* Arturas Mileris. Komivojažerio mirtis, 1958 m.
* Frydrichas Diurenmatas. Fizikai, 1967 m.
* Ignotas grįžo namo, LKS, 1957 m.
* Kalakutai, LKS, 1958 m.
* Tiltas, 1956 m.
* Gyvieji didvyriai, LKS, 1960 m.

## Šaltiniai
Armėnija Eurovizijoje

**[[Armėnija]] [[Eurovizija|Eurovizijos dainų konkurse]]** dalyvavo 14 kartų, debiutavo 2006 metais. Aukščiausias šalies rezultatas konkurse – du kartus užimta ketvirta vieta 2008 ir 2014 metais. Armėnija į finalą nepateko tris kartus – 2011, 2018 ir 2019 metais.

## Istorija
Šalis debiutavo 2006 metais su daina „Without Your Love“, kurią atliko André. Armėnija niekada anksčiau šiame konkurse nedalyvavo, todėl turėjo dalyvauti pusfinalyje. André yra pirmasis atlikėjas, įveikęs pusfinalį. Daina konkurso finale suteikė Armėnijai sėkmingai debiutuoti ir užėmė 8 vietą.

2006 m. šalis pateko į finalo dešimtuką, todėl 2007 m. Armėnija nedalyvavo pusfinalyje ir automatiškai pateko į finalą. Armėnijos atstovas Hayko finale su daina „Anytime You Need“ dar kartą užėmė 8 vietą.

Armėnija buvo viena iš trijų šalių, kurios visada patekdavo į dešimtuką nuo pusfinalio įvedimo. Šį rekordą sulaužė 2011 m., kai Emmy daina „Boom-Boom“ nepavyko įveikti konkurso pusfinalio.

2012 m. kovo 7 d. Armėnija paskelbė, kad pasitraukia iš 2012 m. Eurovizijos dainų konkurso dėl saugumo problemų.

Nepaisant pasitraukimo 2012 metais, Armėnija patvirtino dalyvavimą 2013 m. konkurse Švedijoje.

2014 m. Armėnija pasiekė aukščiausią rezultatą nuo 2008 metų, Aram Mp3 su daina „Not Alone“ konkurso finale pasiekdamas 2008 m. rezultatą, užimant ketvirtą vietą.

## Dalyvavimas

* Jei šalis laimėjo praėjusiais metais, sekančiais metais nedalyvauja konkurso pusfinalyje. Be to, 2004–2007 m. dešimt šalių, kurie nebuvo „Big Four“ šalys, nedalyvauja kitų metų pusfinalyje. Jei, pavyzdžiui, Vokietija ir Prancūzija patenka į dešimtuką, šalys, užėmusios 11 ir 12 vietas, patenka į ateinančių metų finalą kartu su kitomis šalimis.

## Balsavimų istorija 2006–2022 m.

### Armėnijos taškai

### Valstybių taškai Armėnijai

## Nuorodos

* Armėnijos Eurovizijos tinklalapis
* OGAE Armėnija
Jonas Bulavas

**Jonas Bulavas** (1903 m. liepos 24 d. Ginotuose, Juodupės valsčius – 1984 m. spalio 7 d. Kaune) – Lietuvos agronomas selekcininkas, žemės ūkio mokslų daktaras.

## Biografija
1920–1924 m. LKJS narys. 1925 m. baigė Dotnuvos žemės ūkio technikumą, 1928 m. Žemės ūkio akademiją. 1931 m. tobulinosi Svaliovo augalų selekcijos stotyje (Švedija).

1925–1956 m. dirbo Dotnuvos selekcijos stotyje; 1940–1941 m. ir 1944–1956 m. stoties direktorius. 1940–1983 m. (su 1941–1944 m. pertrauka) dėstė Lietuvos žemės ūkio akademijoje (LŽŪA). 1957–1962 m. LŽŪA rektorius. Jo iniciatyva Noreikiškėse pradėti statyti nauji akademijos rūmai. 1957–1976 m. LŽŪA Augalininkystės katedros vedėjas; nuo 1961 m. profesorius. 1968 m. žemės ūkio mokslų daktaras.

1950–1958 m. SSRS AT, 1959–1962 m. LSSR AT deputatas. 1954–1959 m. LKP CK narys. Nuo 1956 m. SSRS žemės ūkio mokslų akademijos ir LSSR MA narys korespondentas. 1966–1977 m. LSSR genetikų ir selekcininkų draugijos prezidentas. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

Brolis Juozas Bulavas (1909–1995).

## Mokslinė veikla
Sukūrė keliolika kviečių ir miežių veislių, kviečių ir rugių hibridų (kvietrugių), miežių formų švelniais akuotais ir be akuotų. Lietuvoje rajonuotos šios jo sukurtos veislės: žieminių kviečių – „Dotnuvos 458“ ir „Mūras“, vasarinių kviečių – „Gražučiai“, „Garsas“, miežių – „Auksiniai II“, „Džiugiai“.

## Bibliografija
* Miežiai švelniais akuotais. – Kaunas, 1937. – 24 p.
* Augalų selekcija ir sėklininkystė. – Vilnius, 1963. – 278 p.
* Bendroji augalų selekcija: vadovėlis. – Vilnius: Mintis, 1970. – 333 p.: iliustr.

## Įvertinimas
* 1965 m. LTSR nusipelnęs mokslo veikėjas

## Atminimo įamžinimas
* 1984 m. prie memorialinio prof. Jono Bulavo Augalininkystės ir selekcijos kabineto atidengta atminimo lenta
* 1985 m. LŽŪA Selekcijos ir sėklininkystės kabinetas (Studentų g. 11, 403 kab.) pavadintas Jono Bulavo vardu
* 1990 m. prie namo Kaune (Vaižganto g. 35) atidengta memorialinė lenta
* 2003 m. LŽŪA Rektorių alėjoje atidengtas paminklinis biustas (skulpt. Marijus Petrauskas) 

## Šaltiniai

## Literatūra
* Profesorius Jonas Bulavas (sud. Algirdas Sliesaravičius, Juozas Mockaitis). – Kaunas: VšĮ „Linos pasaulis“, 2003. – 159 p.: iliustr. – ISBN 9955-535-15-6
Juodkotė meškutė

**Juodkotė meškutė** (, sin. *Tapinella atrotomentosa*) – meškutinių (*Paxillaceae*) šeimos, meškučių (*Paxillus*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Supuvusios eglės, pušies mediena, sutręšę kelmai, stuobriai, išvartos.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kepurėlė ekscentriška, kotas trumpas, juodai aksominis, ekscentriškas.

Vaisiakūniai dideli, masyvūs. Kepurėlė užauga iki 25 cm skersmens ir didesnė, aksomiška, rausvai ruda, geltonai ruda, masyvi, mėsinga. Lakšteliai gelsvi, rausvai gelsvi, tankūs, platūs, minkšti. Kotas trumpas, storas (2–6×2–4 cm), aksominis, šoninis, beveik juodos spalvos. Trama gelsva, tampri, sena - minkšta, nekarti. Sporos 5–6×4 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai masyvūs, dygsta ant supuvusios spygliuočių medienos.

Auga spygliuočių, mišriuosiuose miškuose, dažniausiai pavieniui, retai po kelis vaisiakūnius. **Nevalgoma**. Nedažna.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 86 psl.

## Nuorodos
*
Marokas Eurovizijoje

**[[Marokas]] [[Eurovizija|Eurovizijos dainų konkurse]]** dalyvavo vieną kartą. Debiutavo 1980 m., kuomet Izraelis metams pasitraukė iš Eurovizijos dainų konkurso, bet daugiau nusprendė nedalyvauti.

## Dalyvavimas

## Balsavimų istorija 1980

### Taškai nuo Maroko į…

### Taškai Marokui nuo…

## Nuorodos
Vėduoklinė meškutė

**Vėduoklinė meškutė** (*Paxillus panuoides*, sin. *Tapinella panuoides*) – meškutinių (*Paxillaceae*) šeimos, meškučių (*Paxillus*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Papuvusi spygliuočių, ypač pušies mediena.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo, net žiema.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kepurėlė vėduoklės formos, sporos beveik apvalios, nedidelės.

Vaisiakūniai smulkūs, vidutinio dydžio. Kepurėlė 2–8 cm skersmens, jaunų vaisiakūnių susisukusi į vidų, senų – kraštas užsilenkęs žemyn, gelsva, rusvai gelsva, kartais violetinio ar žalsvo atspalvio, plaušuotai aksomiška. Jauni lakšteliai – balti, vėliau – kepurėlės spalvos, su skersinėmis pertvarėlėmis. Kotas trumpas, šoninis, kartais jo nebūna, kepurėlės spalvos. Trama gelsva, minkšta, malonaus kvapo, nekarti. Sporos 4,5–6×3–4 μm.

**Būdingi požymiai:** kepurėlė švelniai aksomiška, tampri.

Auga po keletą vaisiakūnių, dažniausiai ant pušies medinių konstrukcijų (suolų, pavėsinių) parkuose, soduose, ūkiniuose pastatuose. Aktyvi medienos ardytoja. **Nevalgoma**.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 87 psl.
Špringštekas

**Špringštekas** ( 'šuolių lazda') – Nyderlandų išsivadavimo kariuomenės įrankis, apie 2 m ilgio kartis su metaliniais antgaliais galuose. Špringštekus naudojo Nyderlandų žemėse, išraižytose gausiais sausinimo kanalais. Pasinaudodami jais Nyderlandų pėstininkai peršokdavo per nelabai plačius kanalus. Paprastai špringštekus naudodavo ir kaip šaudymo atramas – netoli vidurio jie turėdavo kablišką kyšulį, į kurį buvo galima atremti muškietą.

Špringštekus naudojo iki XVIII a. pabaigos.

## Nuorodos
* В. Бехайм (1895) Энциклопедия оружия (Руководство по оружиеведению. Оружейное дело в его историческом развитии от начала средних веков до конца XVIII в.) § 2. Древковое оружие. Копье
Vladas Bulavas

**Vladas Bulavas** (1936 m. spalio 24 d. Kaune – 2004 m. kovo 11 d. Vilniuje) – Lietuvos inžinierius elektrikas, technologijos mokslų daktaras, bibliotekininkas.

## Biografija
1959 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1959–1974 m. dirbo Vyriausiojoje gamybinėje energetikos ir elektrifikavimo valdyboje. 1974 m. technikos mokslų kandidatas. 1974–1982 m. Sąjunginio energijos tinklų projektavimo instituto Lietuvos skyriaus viršininkas. 1982–2004 m. LSSR valstybinės respublikinės bibliotekos (nuo 1989 m. Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka) direktorius. Nuo 1983 m. Vilniaus universiteto Komunikacijos fakulteto dėstytojas; nuo 1994 m. docentas.

Nuo 1992 m. Europos nacionalinių bibliotekų direktorių konferencijos narys. 1993 m. jo pastangomis įkurtas Lietuvos mokslinių bibliotekų susivienijimas (LNBS). 1993 m. Lietuvos mokslinių bibliotekų susivienijimo steigėjas ir iki 1998 m. pirmininkas. Nuo 1988 m. Bibliotekininkystės ir bibliografijos terminų žodyno vyr. redaktorius.

Palaidotas Antakalnio kapinėse.

## Bibliografija
* Lietuvos TSR valstybinė respublikinė biblioteka. – Vilnius: Lietuvos TSR valstybinė respublikinė biblioteka, 1984. – 16 p.: iliustr.
* Lietuvos mokslinių bibliotekų sistema. – Vilnius: Lietuvos nacionalinė M. Mažvydo biblioteka, 1993. – 34 p.: schem.
* Lietuvos integrali bibliotekų informacijos sistema / Vladas Bulavas, Renaldas Gudauskas, Regina Varnienė. – Vilnius: Lietuvos nacionalinė M. Mažvydo biblioteka, 1994. – 50 p.: schem. – ISBN 9986-530-03-2
* Idėjos virsta tikrove: darbų rinkinys (sud. Regina Varnienė). – Vilnius: Lietuvos nacionalinė M. Mažvydo biblioteka, 2005. – 405 p.: iliustr. – ISBN 9955-541-42-3

## Įvertinimas
* 1997 m. DLK Gedimino 5 laipsnio ordinas 
* 1999 m. Sausio 13-osios atminimo medalis 
* 2003 m. Vytauto Didžiojo ordino Karininko kryžius 

## Šaltiniai