open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mangrovinis baublys

**Mangrovinis baublys** (*Ixobrychus flavicollis*) – garninių (*Ardeidae*) šeimos paukštis.

## Sistematika
Yra trys porūšiai:
* *Ixobrychus flavicollis  flavicollis* (Latham, 1790), aptinkamas Pakistane, Kinijos rytuose ir pietryčiuose,  Filipinuose, Sulavesio salose. 
* *Ixobrychus flavicollis Australis* (Lesson, 1831), aptinkamas  Molukų, Timoro, Aru salose, Naujosios Gvinėjos žemumose, Bismarko salyne ir Australijoje. 
* *Ixobrychus flavicollis woodfordi* (Ogilvie-Grant, 1888), aptinkamas Saliamono salose. 

## Paplitimas
Paplitęs Australijoje, Bangladeše, Brunėjuje, Kambodžoje, Kinijoje, Indijoje, Indonezijoje, Japonijoje, Laose, Malaizijoje, Maldyvuose, Mianmare, Nepale, Pakistane, Papua Naujojoje Gvinėjoje, Filipinuose, Singapūre, Saliamono salose, Šri Lankoje, Taivane, Tailande, Rytų Timore, Vietname. Populiacijoje 63 000 – 320 000 suaugusių individų.

## Išvaizda
Stambiausias mažųjų baublių genties  paukštis. Kūno ilgis 54 – 66 cm, atstumas tarp sparnugalių 73,5 – 80 cm, sveria 208 – 420 g. Kūnas tamsiai pilkos arba juodos spalvos. Gerklė išmarginta tamsiai geltonais dryžiais. Galvos šonuose, žemyn einančios, geltonos juostos. Patelės viršutinė kūno pusė yra blyškesnė, o apatinėje kūno dalyje daugiau geltonos spalvos. Kaklas ilgas. Snapas ilgas, juodas. 

## Biologija
Biotopas – užliejamos upių pakrantės, užžėlę upeliai, brūzgynai, švendrais ar papirusais apaugusios balos, salos ežeruose. Migracijos susijusios su vandens lygio pokyčiais.

Minta žiogais, varlėmis, vandeniniais vabzdžiais, smulkia žuvimis, krabais, vorais ir sraigėmis. Grobio ieško pavieniai arba poromis. Medžioja naktį arba apsiniaukusią dieną.

Lizdus krauna pavienės poros atskirai arba negausiose kolonijose. Lizdavietės užliejamose teritorijose, apaugusiose tankia augmenija. Lizdas medžiuose ar krūmuose, 0,5 – 4 m virš vandens. Lizdą krauna iš šakų, iškloja šiurkščia žole. Lizdas 30 cm skersmens ir 7 cm gylio. Dėtyje 2 – 5 melsvi kiaušiniai. Inkubacija trunka 18 dienų. Jauniklius maitina atrytu maistu, vakarais. Jaunikliai greitai vystosi. Išgąsdinti 7 dienų jaunikliai palieka lizdą, praėjus pavojui – grįžta.

## Šaltiniai
Kuršėnų didysis tvenkinys

**Kuršėnų didysis tvenkinys** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, Kuršėnų rytiniame pakraštyje. Sudarytas išeksploatavus molio išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis – 0,93 km, plotis – iki 0,86 km. Vandens perteklius nuteka į rytiniu pakraščiu tekantį upelį, įtekantį į šiaurėje esantį Gergždelių didijį tvenkinį. Rytiniame krante plyti dirbami laukai, vakariniame – Kuršėnų kolektyviniai sodai. Šiaurrytiniu krantu eina kelias , pietiniu – .

## Taip pat skaitykite
* Kuršėnų karjerų tvenkiniai
Rytų Renelas

**Rytų Renelas** () – rytinė gyvenamos Renelo salos dalis Saliamono Salose. Renelas yra aukščiausiai virš jūros lygio iškilęs koralinis atolas pasaulyje.

Rytų Renelas nuo 1998 m. įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą. Paveldo objektas užima 37 000 ha salos plotą bei gretimą 3 jūrmylių akvatoriją. Gyvena apie 1200 polineziečių kilmės žmonių, įsikūrusių 4 kaimuose, besiverčiančių medžiokle, žvejyba ir daržininkyste. Teritorijai būdingi dažni ciklonai ir pakilęs vandens lygis bei druskingumas dėl klimato kaitos.

## Gamtinės vertybės

Pagrindinis Rytų Renelo gamtinis objektas čia yra telkšantis izoliuotas Te Ngano ežeras, anksčiau buvęs šio atolo lagūna. Te Ngano ežeras yra didžiausias Okeanijos vidinis vandens telkinys, užimantis 15 000 ha plotą. Jame vanduo sūrokas, yra daugybė klintinių uolėtų salelių. Kitoje, didesnėje sausumos dalyje vyrauja vientisas tankus, žmogaus nepaliestas, apie 20 m aukščio miškas. Ežeras ir supantis miškas pasižymi biologinių rūšių įvairove, yra endeminių rūšių, tarp jų atitinkamai 4 rūšys ir 9 porūšiai vandens ir sausumos paukščių, 1 šikšnosparnis, 7 sausumos sraigės, 1 jūrinė gyvatė, taip pat 10 endeminių augalų.

## Galerija


East Rennell-112635.jpg
East Rennell-112637.jpg
East Rennell-112639.jpg
East Rennell-112641.jpg
East Rennell-112647.jpg


## Nuorodos

* Oficiali svetainė (anglų ir prancūzų k.)
Lichtenšteino futbolas 2012–2013 m.

**[[Lichtenšteinas|Lichtenšteino]] futbolo varžybos [[2012]]–[[2013]] m.**
*  nevyko;
* s turnyras prasidėjo 2012 m. rudenį, finalas įvyko 2013 m. pavasarį.

## Čempionatas

Lichtenšteino komandos žaidė Šveicarijos sistemoje.

## 2012–2013 m. [[Lichtenšteino futbolo taurė]]
* **[[Lichtenšteino futbolo sistema|Lichtenšteino futbolo]] taurė** – svarbiausias futbolo turnyras Lichtenšteine. 
* Turnyras vyksta kasmet nuo 1945 metų.
* Taurę iškovojo FC Vaduz.
### Finalo ir pusfinalio rungtynės

### Finalo rungtynės
----

* **[[FC Vaduz]] nugalėjo tik po baudinių serijos ir iškovojo šalies taurę.**
----------------

## Išnašos

## Nuorodos
* Rsssf.com
Dzirciemas

**Dzirciemas** () – Rygos mikrorajonas pietiniame Dauguvos krante; gyvena 12 856 gyventojai.

Žemutinės Dzirciemo dalys yra tiesiai virš jūros, Dauguvos pakraštyje. Ten yra aukščiausia vieta Rygoje - 28 metrų aukščio Dzegužkalnas to paties pavadinimo parke.

## Istorija
Seniausias Dzirciemo savininkas buvo Rygos Šv. Jurgio ligoninė. Iki 1692 m. gyvenvietėje buvo 102 namai. XVII a. šioje vietovėje daugiausia gyveno latviai. 1667 m. Dzirciemo apylinkėje įsikūrė mokykla, kurioje 1689 m. buvo mokomi tik latvių tautybės vaikai.

XVIII a. pabaigoje, Dzircieme įsikūrė Prūsijos konsulas ir prekybininkas Helmundas, kurio bendrovė „Helmund & Sohn“ įkūrė pirmąją Dzirciemo gamyklą. Tačiau tik nuo XIX a. 2-osios pusės pramonės įmonės Dzircieme pradėjo veikti aktyviau.

Dauguvos upelio Zundo ribos anksčiau priklausė medienos prekybininkui Georgui Vilhelmui Schroederiui. 1902 m. jis čia pradėjo statyti šiuolaikinius gyvenamuosius namus. 

## Galerija

Attēls026.jpg|Tipiškas Dzirciemo gyvenamasis pastatas
Bullu street in Riga, Latvia.JPG|Bullių gatvė
Embutes iela Rīga.JPG|Embutės gatvė
Dzeguzu street in Riga, Latvia.JPG|Dzegužų gatvė


## Nuorodos
*  Internetinis Dzirciemo puslapis
Belgijos futbolas 2017–2018 m.

**[[Belgija|Belgijos]] futbolo varžybos [[2017]]–[[2018]] m.**
*  prasidėjo 2017 m. liepos 28 d., baigėsi 2018 m. pavasarį;
* s turnyras prasidėjo 2017 m. rugpjūčio 6 d., finalas įvyko 2018 m. pavasarį.

## Pro League 2017–2018 m.
* **Pro League** arba **Jupiler Pro League** – aukščiausioji futbolo lyga.
* Dalyvavo 16 klubų.

### Dalyviai
# Antverpeno „Royal“ 
# Bevereno „Waasland“ 
# Briugės „Club“ 
# Briuselio „Anderlecht“ 
# Genko KRC 
# Gento KAA 
# Epeno KAS 
# Kortreiko KV 
# Lježo „Standard“
# Lokereno KSC 
# Mecheleno KV 
# Mukrono „Royal Excel“ 
# Ostendės KV 
# Sint Treideno KVV
# Šarlerua RSC 
# Varegemo „Zulte“

### I etapas

## 2017–2018 m. Proximus lyga
* **Proximus lyga (Pirmasis divizionas B)** – antros pakopos pirmenybės.

PASTABA. 
* K. Lierse SK po sezono išformuota ir pradėtos bankroto procedūros.
* Tokiu būdu Tubize išsaugojo vietą „Proximus“ lygoje.

## Pereinamosios rungtynės

----

----
----

* **[[Cercle Brugge KSV|Cercle Brugge]] nugalėjo bendru rezultatu 3-2 ir iškopė į elito divizioną.**
-------------------------------------------

## 2017–2018 m. [[Belgijos futbolo taurė]]
* **[[Belgijos futbolo taurė]]** – pagrindinis Belgijos taurės turnyras.
### Finalo ir pusfinalio rungtynės

### Finalo rungtynės
----

* 🏆  nugalėjo varžovus tik po pratęsimo 1-0. (Po pagrindinio laiko rezultatas buvo lygus 0-0.)
------------------

-----------------

### Pusfinalio rungtynės
#### Pirmosios rungtynės
----

-----------------------
-----------------------

----------------------

#### Atsakomosios rungtynės
----

------------
------------

-----------------------------

## [[Belgijos futbolo supertaurė]]
* **[[Belgija|Belgijos]] futbolo supertaurė** – futbolo turnyras, kuriame dėl taurės kasmet varžosi  ir  nugalėtojai. 
* Jeigu abu šiuos turnyrus laimi ta pati komanda, su ja dėl supertaurės varžosi taurės finalininkas.
* Trofėjų iškovojo RSC Anderlecht.

----

* 🏆   nugalėjo varžovus rezultatu 2:1 ir iškovojo trofėjų.
------

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
Manaso gamtos rezervatas

**Manaso gamtos rezervatas** () arba ***Manaso nacionalinis parkas*** (, ) – nacionalinis parkas, biosferos, tigrų ir dramblių apsaugos rezervatas, esantis šiaurės rytų Indijoje, Asame, ~150 km į vakarus nuo Guvahačio, abipus Brahmaputros intako Manaso žemupio.

Įsteigtas 1928 m. Nuo 1973 m. tapo bengalinių tigrų rezervatu. 1985 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą (1992–2011 m. paveldo pavojuje sąraše dėl brakonieriavimo ir terorizmo).

Manaso gamtos rezervatas šiaurėje siekia miškais apaugusias Himalajų priekalnes, o pietuose leidžiasi į plačią aliuvinę terasą, kur plyti savanos ir pievos. Vakaruose jungiasi su Butano teritorijoje esančiu Manaso karališkuoju nacionaliniu parku. Paviršiaus dažniausias aukštis 60–110 m. Klimatas subekvatorinis, musoninis. Būdinga mažiausia temperatūra – 15 °C, didžiausia – 37 °C. Liūčių metas trunka gegužės–rugsėjo mėnesiais; per metus iškrenta ~3330 mm kritulių.

Parkas pasižymi itin didele biologine įvairove, čia aptinkama daug retų, nykstančių, endeminių rūšių. Parke aptiktos 543 aukštesniųjų augalų rūšys (374 rūšys dviskilčių, iš jų 89 medžių rūšys; 139 rūšys vienskilčių). Būdingi medžiai: gausiažiedis mišris, azijinis gurgulis (kadamba), slyvinis gvazdikmedis, filipininis gniūžtenis (kamala), indinis cinamonas, kapokinis bombakmedis, indinė dilenija (čalta), puošnioji krausva ir kt. Žinduolių – 55 rūšys: bengaliniai tigrai, azijiniai drambliai, raganosiai, vandeniniai buivolai, azijiniai ir dūminiai leopardai, panteros, Teminko katės, raudonieji vilkai, ilgalūpiai lokiai, zambarai, įvairūs elniai (barasingos, muntjakai, aksiai), beždžionės (langūrai, makakos, gibonai, lėtieji loriai), endeminiai asaminiai triušiai, auksiniai langūrai, nykštukiniai šernai; paukščių – 450 rūšių, roplių – 50 (endeminis asaminis stoginis vėžlys), varliagyvių – 3 rūšys.


Manas Wildlife Sanctuary-119498.jpg|Manaso upė parke
Manas wildife santuary.jpg|Dramblys parke
A Capped Langur, Manas National Park.jpg|Karūnuotasis langūras
Manas National Park.jpg|Parko vartai


## Šaltiniai
AAB

**AAB**, **Aab** arba **aab** be taškų arba su taškais gali reikšti:
* **AaB** – Aalborg BK – Danijos sporto klubo iš Olborgo santrupa
* **AAB** – Barbadoso lengvosios atletikos asociacija (*Athletics Association of Barbados (AAB*)
Elefantos olos

**Elefantos olos** (, ) arba ***Gharapuris*** () – senovinis olų meno kompleksas, esantis Elefantos (Gharapurio) saloje prie vakarinių Indijos krantų (Mumbajaus įlankoje, 8 km į rytus nuo Mumbajaus, 5,2 km² ploto). Patenka į Maharaštros valstiją, Raigado rajoną.

Tai bazaltinėje uolienoje apie V–VIII a. iškaltos hinduistinės ir budistinės šventvietės. Didžioji olų dalis yra hindustinė, skirta Šivai. Pagrindinis urvas sudarytas iš mandapos, į kurią patenkama pro 4 duris, bei 2 šoninių šventyklėlių. Mandapos viduryje yra joni–linga. Sienos gausiai dekoruotos bareljefais – juose vaizduojamas Šiva Nataradža ir Šiva Jogešvara, Ardhanarišvara, Trimūrtis (6 m aukščio Šivos–Višnaus–Brahmos biustas), mitinių motyvų siužetai (Šivos ir Parvatės santuoka, Šiva Bhairava nugalintis Andhaką), prie lingos durų iškaltos durininkų (dvarapalų) skulptūros. Taip pat rasta apgriuvusių, erozijos paveiktų kitų olų, skirtų Šivai, bei budistinės stūpos liekanų.

Elefantos olose jokių įrašų nerasta, todėl tikslus jų datavimas negalimas. Spėjama, kad pastatytos Konkano Maurijų arba Kalačurių dinastijos, priklausė šaivų pašupatų atšakai, nors neatmetama, kad skulptūros iškaltos ir valdant Čalukjams arba Raštrakutams.

Elefantos vardu ( – „dramblys“) salą pavadino portugalai, radę joje didžiulę dramblio skulptūrą (1864 m. ji perkelta į Bombėjų, Džidžamata Udjanos parką, ir pastatyta prie muziejaus).


Shiva Trimurti @ Elephanta Caves.jpg|Trimūrčio bareljefas
Elephant Lingam shrine 1.JPG|Šivalingos šventovė
Elephanta Caves, India, Shiva as Nataraja, King of Dance.jpg|Šivos Natardžos bareljefas
Elephanta Gangadhara.JPG|Šiva Gangadhara
Elephanta Caves, India.jpg


## Šaltiniai
Roi Mata

**Roi Mata** – įtakingas XIII a. melaneziečių vadas, valdęs šiuolaikinę Vanuatu teritoriją Ramiajame vandenyne. Jo įmantriai įrengtą kapą, kuriame taip pat palaidoti 25 svitos nariai, 1967 m. surado prancūzų archeologas José Garanger. Kapą pavyko rasti Eretokos saloje, remiantis vietos žodinio folkloro palikimu (salos gyventojai neturėjo rašto).

Pagal legendą, Roi Mata užkariavo šias žemes ir stengėsi suvienyti vietines gentis. Nors jo valdymas buvo taikus, bet vadą nunuodijo (ar sužeidė užnuodyta strėle) jo paties brolis. Roi Matos kūną palaidojo ne gimtinėje, nes vietiniai žmonės bijojo jo dvasios. Vado vardo netarti stengiamasi ir šiais laikais, o su juo susijusios vietos laikomos šventomis ir draudžiama jas lankyti.

2008 m. įtrauktos į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą vado Roi Matos valdos: *Fels* ola Lelepos saloje, kurioje mirė vadas, jo kapas Eretokos saloje ir visa sala, rezidencijos liekanos *Mangaas* vietovėje Efatės saloje ir akvatorija tarp šių trijų salų.
 
## Archeologiniai radiniai

*Fels* olos aukštis yra 35 m, plotis – 52 m, ilgis – 47 m. Įėjimo aukštis siekia 6 m. Didžioji vidinių sienų dalis padengta juodos ir raudonos spalvos piešiniais. Juose pavaizduoti paukščiai, žuvys, žmonių figūros ir kiti objektai. Pagal legendą, šioje oloje mirė Roi Mata, be to, vadas pavaizduotas viename iš piešinių.

*Mangaas* yra nuo XVI a. apleistas kaimas Efatės salos šiaurės vakaruose. „Roi Mata“ buvo ne tik vardas, bet ir paveldimas titulas, perduodamas iš kartos į kartą. Žuvus paskutiniam Roi Matai, kaimą apleido jo gyventojai, nes, pasak legendos, vadas nepaliko paveldėtojo. Vietovė buvo paskelbta šventa, laikyta, kad joje gyvena dvasios.

1967 m., po 700 metų nuo vado menamo gyvenimo laikotarpio, archeologas José Garanger gavo Eretokos salos genčių vadų leidimą ištirti Roi Matos kapą su sąlyga, kad pabaigus darbus kapavietė išliks tokia pati kaip buvusi. Kasinėjant aptiktas bendras kapas su 47 skeletais, palaidotais 1 m gylyje. Radiokarboninio datavimo metodu nustatytas jų palaidojimo laikas – apie 1250–1300 m. Kapavietės dydis buvo apie 20x10 m. Visi skeletai galvomis buvo nukreipti pietvakarių kryptimi, kur pagal vietos mitus buvo mirusiųjų žemė. Skeletus puošė apyrankės, kriauklės ir raižyti papuošalai iš kaulo, todėl manyta, jog tai galėjo būti vado Roi Matos šeimos nariai ar kiti aukšto rango asmenys. Čia buvo palaidotas ir pats vadas. Jo statusą pabrėžė šalia palaikų sudėti įvairūs papuošalai ir šerno iltys. Galva padėta ant klinties gabalo. Šiuo atradimu buvo patvirtinta vietovės archeologinė reikšmė, pagrįstas žodinio folkloro teisingumas.

## Galerija


EretokaCemetery.jpg|Roi Matos kapavietė Eretokoje
Lelepa (Vanuatu) expedition 17, Cave drawings in Fele's Cave, 24 Nov. 2006 - Flickr - PhillipC.jpg|Piešiniai oloje datuojami apie 900 m. 
Lelepa shore, Vanuatu, 2006 - Flickr - PhillipC.jpg|Pakrantės vaizdas
Lelepa Landing.jpg|Išsilaipinimas salos pakrantėje
NatapaoPartialView.jpg|Kraštovaizdis
Lelepa Garden.jpg|Sodas


## Nuorodos

* Sąrašas:UNESCO pasaulio paveldo objektai Australijoje ir Okeanijoje
* Oficiali svetainė
Akmenslydis olimpinėse žaidynėse

**Akmenslydis olimpinėse žadynėse** pirmą kartą pasirodė 1924 m. žiemos olimpinėse žaidynėse. Varžybas rengia pasaulio akmenslydžio federacija.

## Medalininkai

### Vyrai

### Moterys

### Mišrūs dvejetai

## Medalių lentelė

## Šaltiniai
Belgijos futbolas 2015–2016 m.

**[[Belgija|Belgijos]] futbolo varžybos [[2015]]–[[2016]] m.**
*  prasidėjo 2015 m. liepos d., baigėsi 2016 m. pavasarį;
* s turnyras prasidėjo 2015 m. rugpjūčio d., finalas įvyko 2016 m. pavasarį.

## 2015–2016 m. Pro League
* **Pro League** arba **Jupiler Pro League** – aukščiausioji futbolo lyga.
### I etapas (reguliarusis čempionatas)

### II etapas (čempionų grupė)

## 2015–2016 m. [[Belgijos futbolo taurė]]
* **[[Belgijos futbolo taurė]]** – pagrindinis Belgijos taurės turnyras.
### Finalo ir pusfinalio rungtynės

### Pusfinaliai

#### Pirmosios rungtynės
----

----
----

----

#### Atsakomosios rungtynės
----

*[[Standard Liège]] nugalėjo bendru rezultatu 3-1 ir pateko į finalą.*
----

*[[Club Brugge]] pateko į finalą tik dėka svečiuose pelnyto įvarčio. Dviejų rungtynių bendras rezultatas buvo lygus 2-2.*
----

### Finalas
----

* 🏆  nugalėjo 2-1 ir iškovojo šalies taurę.
----

## [[Belgijos futbolo supertaurė]]
* **[[Belgija|Belgijos]] futbolo supertaurė** – futbolo turnyras, kuriame dėl taurės kasmet varžosi  ir  nugalėtojai. 
* Jeigu abu šiuos turnyrus laimi ta pati komanda, su ja dėl supertaurės varžosi taurės finalininkas.
* Trofėjų iškovojo KAA Gent.

----

* 🏆  nugalėjo varžovus rezultatu 1-0 ir iškovojo trofėjų.
-----

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
Australinis baublys

**Australinis baublys** (*Botaurus poiciloptilus*) – garninių (*Ardeidae*) šeimos paukštis.

## Išvaizda
Stambus gandrinis paukštis. Kūno ilgis 66 – 76 cm, atstumas tarp sparnugalių 105–118 cm. Patinas sveria 875 – 2 085 g, o patelė – 571 – 1 135 g.

Galva tamsiai ruda, tik skruostai šviesesni. „Antakis“ šviesiai rudas. Odos plotas nuo snapo iki akies žaliai pilkas arba žydrai pilkas. Nugara tamsiai ruda. Išorinė sparnų pusė ruda, išmarginta smulkiomis šviesiai rudomis ir tamsiai gelsvomis dėmelėmis. Plasnojamosios plunksnos rudos. Vidinė sparnų pusė yra balta, išmarginta rudais šlakeliais. Trumpa uodega rudos spalvos. Smakras ir viršutinė gerklės dalis balta. Kaklas storas, ilgas, tamsiai rudas. Per kaklo priekį eina rudas dryžis. Pilvas baltas.

Rainelė geltona. Snapas tiesus, rusvai geltonas. Kojos ir letenos žaliai geltonos.

## Paplitimas
Paplitęs Australijoje, Naujojoje Zelandijoje, Tasmanijoje ir Naujojoje Kaledonijoje. Populiacijoje 1000–2499 suaugusių individų.

## Biologija
Aptinkamas tankia augalija apaugusiuose raistuose ar iki 30 cm gylio nendrėmis, švendrais ar viksvomis apžėlusiuose vandens telkiniuose. Įprastai sėslus paukštis. Laikosi pavieniai. Pajutęs pavojų vertikaliai išsitempia, pakelia snapą į viršų ir stovi nejudėdamas Būdamas rusvos spalvos nendrynuose jis beveik nepastebimas.

Dažniausiai maisto ieško vienas, naktį. Žiemą medžioja ir dienos metu. Grobio tyko stovėdamas ir nejudėdamas arba lėtai braidydamas. Norėdamas išbaidyti vandens gyvūnus sparnais judina vandenį arba į vandenį mėto žoles. Minta žuvimi (unguriais, upėtakiais), tikrosiomis medvarlėmis, vėžiagyviais, vabzdžiais (straubliukais, svirpliais, žiogais), vorais, moliuskais, driežais, žiurkėmis, pelėmis ir smulkiais paukščiais.

Poligamai. Dažniausiai lizdus krauna pavienai, kartais kelios patelės krauna lizdus vieno patino teritorijoje. Lizdas 30 – 40 cm skersmens ir 20 – 22 cm aukščio. Lizdą krauna iš nendrių, vandens augalų. Apie savo teritoriją patinas praneša balsu „ pump pump“. Balsas girdimas nuo sutemos iki aušros, net už kilometro. Dėtiyje 3 – 6 rusvi ar kreminiai kiaušiniai. Inkubacija trunka 25 dienas, peri tik patelė. 7 savaičių jaunikliai jau yra apsiplunksnavę.

Kartos trukmė 5,5 metai.

## Apsauga
Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos duomenimis Australinis baublys yra nykstanti rūšis. Paukščiai netenka buveinių dėl dirvų sausinimo ir druskožemių druskų išplovimo. Kiaušinius ir jauniklius naikina rudosios lapės ir katės. Australijoje paukštis saugomas remiantis „Aplinkos ir bioįvairovės apsaugos “ aktu.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Birlife Australia. Austalasian bittern anglų k.
* Birds in Backyards  anglų k.
* Departamento of Conservation Te Papa Atawbai. Australasian Bittern anglų k.
* Teara. The Encyclopedia of New Zealand. Australasian Bittern anglų k.
* Australinio baublio balsas
Kuršėnų vidurinis tvenkinys

**Kuršėnų vidurinis tvenkinys** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, Kuršėnų rytiniame pakraštyje. Vietinių gyventojų dar vadinamas **Palangikės tvenkiniu**, kadangi pietiniame krante yra įrengta maudykla, praminta „Palangike“. Sudarytas išeksploatavus molio išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis – 0,44 km, plotis – iki 0,2 km. Vandens perteklius nubėga šiaurėje esančiu kanalu į bevardį upelį (Ringuvos baseinas). Vakariniame krante įsikūrę kolektyviniai sodai. Į rytus už kelių metrų telkšo 2 karjerų tvenkiniai – šiauriau 2,3 ha, piečiau 1,4 ha. Šiauriniu krantu eina kelias , už jo telkšo Kuršėnų didysis tvenkinys. Į pietus už 50 m yra Kuršėnų pietinis tvenkinys.

## Taip pat skaitykite
* Kuršėnų karjerų tvenkiniai
Kuršėnų pietinis tvenkinys

**Kuršėnų pietinis tvenkinys** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, Kuršėnų rytiniame pakraštyje. Vietinių gyventojų dar vadinamas **Transformatorinės tvenkiniu**, kadangi rytiniame krante yra elektros transformatorinė pastotė. Sudarytas išeksploatavus molio išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis – 0,48 km, plotis – iki 0,36 km. Siauri sausumos ruožai tvenkinį dalija į keletą dalių. Pietuose atiteka upelis iš už 0,12 km esančio Daugėlių šiaurinio tvenkinio, šiaurėje išteka bevardis upelis (Ringuvos baseinas). Vakariniame krante įsikūrę kolektyviniai sodai, į šiaurę už 50 m telkšo Kuršėnų vidurinis tvenkinys.

## Taip pat skaitykite
* Kuršėnų karjerų tvenkiniai
Daugėlių šiaurinis tvenkinys

**Daugėlių šiaurinis tvenkinys** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, Kuršėnų miesto pietinės dalies Daugėlių rytiniame pakraštyje. Vietinių gyventojų dar vadinamas **Smalinės tvenkiniu**, kadangi rytinėje pakrantėje yra asfaltbetonio gamykla. Sudarytas išeksploatavus molio išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,33 km, plotis – iki 0,29 km. Altitudė 97 m. Krantai žemi, vietomis apaugę medžiais ir krūmais. Aplinkui daugiausia plyti pievos ir krūmynai. Šiaurėje išteka upelis į už 0,12 km telkšantį Kuršėnų pietinį tvenkinį (Ventos baseinas). Į pietus už 15 m telkšo Daugėlių pietinis tvenkinys.

## Taip pat skaitykite
* Kuršėnų karjerų tvenkiniai

## Šaltiniai
Red Bėjus

**Red Bėjus** () – kaimas šiaurės rytų Kanadoje, Niufaundlande ir Labradore, Labradoro pusiasalio pietrytinėje pakrantėje, prie Bel Ailo sąsiaurio, skiriančio nuo Niufaundlando salos. Verčiamasi žvejyba, turizmu. Red Bėjus žinomas kaip buvusi baskų banginių medžiotojų bazė: po vandeniu rasta keletas galeonų ir valčių (čalupų) naudotų banginių medžioklei, išlikusios žvejybinio laivo „Bernier“ nuolaužos, banginių medžiotojų kapinės.

XVI a. vid.–XVII a. pr. dabartinis Red Bėjus ir apylinkės vadintos *Balea Baya* („banginių įlanka“) buvo svarbi baskų banginių medžiotojų, veikusių palei visą Niufaundlando ir Labradoro pakrantę, stotis.

2013 m. Red Bėjus įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.


RedBay-Labrador.jpg|Gyvenvietės reginys
RedBayNL BasqueChalupa.JPG|Iš vandens ištraukta medžiotojų čalupa
Saddle Island.jpg|Žvejybinio laivo „Bernier“ nuolaužos
Iceberg (Red Bay harbour).jpg|Ledkalnis netoli Red Bėjaus krantinės
David Hieronymus Grindel

**Davidas Hieronimas Grindelis** (, ; 1776 m. spalio 9 d. Rygoje – 1836 m. sausio 20 d. ten pat) – Latvijos vaistininkas, daktaras, chemikas ir botanistas.

Mokėsi Jėnos universitete. Nuo 1805 iki 1814 m. buvo Tartu universiteto profesorius, o nuo 1810 iki 1812 m. – Tartu universiteto rektorius. 1823 m. baigė Tartu universiteto Medicinos fakultetą.
Papahanaumokuakea

**Papahanaumokuakea jūrinis nacionalinis paminklas** () – Jungtinių Amerikos Valstijų nacionalinis paminklas ir UNESCO pasaulio paveldo objektas (nuo 2010 m.), esantis Ramiajame vandenyne, aplink Havajų Pavėjines salas. Priklauso JAV Havajų valstijai ir neinkorporuotam Midvėjaus atolui. Saugoma teritorija aprėpia 1,51 mln. km² ir yra viena didžiausių pasaulyje. Jūrinis nacionalinis paminklas įsteigtas 2006 m. ir pradžioje apėmė 360 tūkst. km², bet 2016 m. išplėstas iki dabartinio ploto. 2011 m. teritorijoje uždrausta prekybinė žvejyba.

Papahanaumokuakea teritorijoje saugoma būdinga jūrinė biologinė įvairovė: į jos plotą patenka tiek koraliniai rifai, tiek atolai, uolingos salos, tiek vandenyno gelmės. Čia sutinkami reti jūriniai vėžliai bisos, žalieji vėžliai, havajiniai ruoniai vienuoliai, *Telespiza cantans* ir *Telespiza ultima* Havajų gėlinukės, Leisano antys, Leisano albatrosai, dėl žvejybos smarkiai nunykusi omarų populiacija.

Papahanaumokuakea havajiečių pasaulėvaizdyje – dvasių gimimo ir pomirtinio gyvenimo vieta. Nihoa ir Nekerio salose rasta ikikolonijinio laikotarpio archeologinių radinių.


Map PMNM 2016.jpg|2016 m. teritorija žemėlapyje
Sanc1404 - Flickr - NOAA Photo Library.jpg|Saulėlydis virš vandenyno 
Sanc1323 - Flickr - NOAA Photo Library.jpg|Koralų rifai ir jų žuvys
Seabird colony.JPG|Paukščių kolonija Prancūzų fregatų seklumoje


## Susiję pasaulio paveldo objektai
*  Uolų salų pietinė lagūna (2012)
*  Markizo salos (2024)
Ėrgliai (Brunava)

**Ėrgliai** () – kaimas Latvijos pietuose, Bauskės savivaldybės Brunavos valsčiuje, ant kairiojo Nemunėlio kranto prie Kukučų šaltinio. 2015 metais turėjo 238 gyventojus.

## Šaltiniai
Gūragių pietinis tvenkinys

**Gūragių pietinis tvenkinys** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, Kuršėnų pietiniame pakraštyje. Sudarytas išeksploatavus molio išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,58 km, plotis – iki 0,27 km. Altitudė 97,1 m. Krantai žemi, apaugę krūmynais ir medžiais, vakaruose ir šiaurėje pelkėti. Vandens perteklius nuteka į pietiniu pakraščiu tekančią Gūragio upę (Ventos intakas). Rytuose stūkso Padarbos miškas, pietvakariuose – Šilelių miškas. Į šiaurę už 50 m telkšo Gūragių šiaurinis tvenkinys, į pietryčius įsikūręs Gūragių kaimas.

## Taip pat skaitykite
* Kuršėnų karjerų tvenkiniai

## Šaltiniai
Gūragių šiaurinis tvenkinys

**Gūragių šiaurinis tvenkinys** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, Kuršėnų pietiniame pakraštyje. Vietinių gyventojų dar vadinamas **Gūragių didžiuoju karjeru**. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,59 km, plotis – iki 0,51 km. Altitudė 94,5 m. Krantai daugiausia apaugę medžiais ir krūmais, šiaurėje ir rytuose aukštoki. Vakaruose išteka bevardis 20 m ilgio upelis į Guragio upę 0,06 km nuo jos santakos su Venta. Šiauriniu pakraščiu eina geležinkelis Kužiai – Kretinga, stovi Daugėlių geležinkelio tiltas, rytuose stūkso Padarbos miškas, pietvakariuose – Šilelių miškas. Į pietus už 50 m telkšo Gūragių pietinis tvenkinys.

## Taip pat skaitykite
* Kuršėnų karjerų tvenkiniai

## Šaltiniai
Royal Excel Mouscron

**Mukrono „Royal Excel“** – Belgijos futbolo klubas iš Mukrono.

## Istorija
įkurtas 1922 m. ir vadinosi **RRC Péruwelz**. Ilgą laiką rungtyniavo žemesniuosiuose divizionuose.

2021–2022 m. pateko į Pirmą divizioną, B grupę (antrą pakopą). Ekipa liko septintoje vietoje.

2022 m. balandžio 13 d. tapo aišku, kad klubui nesuteikta profesionalaus klubo licencija 2022–2023 m. sezonui, kuri leistų dalyvauti Pirmojo diviziono **B** grupės pirmenybėse. Tokiu būdu klubas buvo nušalintas nuo dalyvavimo pirmų dviejų pakopų lygmenyje. 

2022 m. gegužės 10 d. klubo apeliacija buvo atmesta ir patvirtintas klubo iškritimas.

2022 m. gegužės 31 d. klubas paskelbė, kad iškels bankroto bylą, nes nebuvo rasta nė vienos šalies, norinčios perimti klubą. Su ACFF diskutuojama, kad galbūt klubas galėtų tęsti dalyvavimą čempionate ir žaistų provincijos lygoje (penktoji pakopa).

## Sezonai

|}

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia balta raudona apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
Gerónimo Rulli

**Cheronimas Rulis** (isp. *Gerónimo Rulli*; g. 1992 m. gegužės 20 d.) – Argentinos futbolininkas vartininkas.

## Karjera
Ispanijos klubo Real Sociedad vartininkas.

Nuo 2024 m. atstovavo Olympique de Marseille (Prancūzija).

## Rinktinė
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse buvo pagrindiniu Argentinos rinktinės vartininku.

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Ageniškio tvenkinys

**Ageniškio tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Biržų rajone, 12 km į rytus nuo Biržų. Sudarytas užtvenkus Serbentos upę (Rovėjos intakas) 0,64 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 2,56 km, plotis – iki 0,21 km. Altitudė 64 m. Krantai žemi. Didesnė dalis krantų apaugusi medžiais ir krūmais, į šiaurę stūkso Bučkampio miškas. Aplinkui plyti dirbami laukai. Rytinė tvenkinio dalis labai užžėlusi vandens augalija. Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Ageniškio kaimas, šiaurinėje – Serbentiškių, Laužadiškių kaimai.

Tvenkinys įrengtas 1976 metais.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Daugėlių pietinis tvenkinys

**Daugėlių pietinis tvenkinys** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, Kuršėnų pietinės dalies Daugėlių rytiniame pakraštyje. Sudarytas išeksploatavus molio išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,36 km, plotis – iki 0,21 km. Altitudė 97,4 m. Krantai žemi, tik vakarinis krantas aukštesnis. Vandens perteklius nuteka į už 15 m šiauriau telkšantį Daugėlių šiaurinį tvenkinį (Ventos baseinas). Tvenkinio krantai apaugę krūmynais. Į vakarus stovi gamybinės paskirties pastatai, į pietryčius stūkso Gūragių miškas.

## Taip pat skaitykite
* Kuršėnų karjerų tvenkiniai

## Šaltiniai
Popokatepetlio šlaitų vienuolynai

**Popokatepetlio šlaitų vienuolynai** – UNESCO pasaulio paveldo objektas centrinėje Meksikoje, Moreloso ir Pueblos valstijose. Tai 14-os katalikų vienuolynų (pranciškonų, dominikonų ir augustinų) grupė, XVI a. įsikūrusi Popokatepetlio ugnikalnio pašlaitėse. Šie vienuolynai sugebėjo per trumpą laiką evangelizuoti didžiumą Popkatepetlio apylinkių gyventojų ir tapo pavyzdžiu tolesnėms misijoms Meksikoje ir kitur Lotynų Amerikoje.

Popokatepetlio šlaitų vienuolynai pradėti statyti XVI a., tuoj po Meksikos užkariavimo. Pirmieji 1524 m. atvyko pranciškonai, vėliau juos sekė dominikonai (1526 m.) ir augustinai (1533 m.). Popokatepetlio šlaitų vienuolynams būdingas didelis, atviras atrijus priešais vienanavę bažnyčią su atvirąja koplyčia (*capilla abierta*). Konvertitai rinkdavosi į didelius atvirus atrijus, o ne į pačią bažnyčią; ten būdavo aukojamos ir Šv. Mišios. Toks išplanavimas buvo priimtinesnis vietos gyventojams nes priminė būdingą vietos šventyklų stilių. Vienuolynai būdavo aptveriami tvirta, aukšta, dažnai pilių architektūrą primenančia siena, nes siekta išvengti indėnų antpuolių. Būdinga tai, kad vienuolynuose kryžiai dažniausiai vaizduoti be Nukryžiuotojo, taip siekiant nesukelti sąsajų su indėnų praktikuotu žmonių aukojimu. Vienuolynai veikė kaip kultūriniai, švietimo centrai, juose steigėsi ligoninės, pradėjo vystytis prekyba, aplink juos išaugo miestai.

Dauguma vienuolynų išsilaikė geros būklės iki šių laikų; tik keletas nukentėjo nuo žemės drebėjimų.

## Vienuolynų sąrašas
Gulbinų tvenkinys (Biržai)

**Gulbinų tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Biržų rajone, 10 km į pietvakarius nuo Biržų. Sudarytas užtvenkus Ringužės upę (Upytės intakas) 0,05 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,64 km, plotis – iki 0,47 km. Altitudė 47,5 m. Krantai žemi. Rytinis krantas apaugęs medžiais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Į vakarus įsikūręs Gulbinų kaimas, pietinėje pakrantėje – Paringužių kaimas. Yra Biržų regioninio parko teritorijoje.

Tvenkinys įrengtas 1976 m. 2015 m. vanduo buvo nuleistas ir atlikti užtvankos hidrotechninių įrenginių rekonstravimo darbai.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Obelaukių I tvenkinys

**Obelaukių I tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Biržų rajone, 4 km į rytus nuo Biržų, Obelaukių gyvenvietės vakariniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Obelaukio upę (Rovėjos intakas) 7,3 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis pietryčių-šiaurės vakarų, vakarų- pietų kryptimi – 1,7 km, plotis – iki 0,06 km. Yra didelė – 2,6 ha sala. Altitudė 57,4 m. Krantai neaukšti.

Intensyviausi darbai vyko 1973 m. Tada Obelaukio upelio vaga buvo labai išplatinta bei pagilinta. Atsirado dar vienas vandens kanalas rytuose. Vakarinis (Obelaukio) kanalas ir Rytinis buvo sujungti dviem perkasais (skerskanaliais). Buvo pastatytos dvi užtvankos. Viena (šiaurinėje dalyje) atskyrė Obelaukio upelį nuo tvenkinio, o kita užtvanka yra Rytiniame kanale. Ji dalina Rytinį kanalą į dvi dalis. Pietinėje dalyje yra Aukštutinis baseinas, ties užtvanka vandens perteklius patenka į Žemutinį baseiną. Žemutinis baseinas yra buvusioje Obelaukio upelio juostoje. Aukštutinis yra lygiagrečiai į rytus nuo Žemutinio, užima gerokai mažesnę teritoriją. Žemutinis tarsi sudaro P raidę. O Aukštutinis L. Gautųsi savotiška R raidė. Tarp Žemojo baseino ir Aukštutinio yra sukultūrintas miškelis (parkas). Vakaruose plyti ganyklos. Rytuose nuo baseinų yra dirbami laukai, dar vienas parkas ir Obelaukių gyvenvietė. Pietuose ribojasi su Parko gatve. 7–8 metrai nuo šiaurinio tvenkinio kranto eina kelias  (Biržai–Biržų girios teritorija), įsikūręs Mūrinės kaimas (išlikusi vos viena sodyba).

## Taip pat skaitykite
* Obelaukiai
* Obelaukių II tvenkinys

## Šaltiniai
Obelaukių II tvenkinys

**Obelaukių II tvenkinys** arba **Svirgeliškių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Biržų rajone, 6 km į rytus nuo Biržų, Svirgeliškių kaime. Sudarytas užtvenkus O-2 upelį (Obelaukio intakas) 3,8 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,25 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 59,3 m. Krantai žemi, vietomis apaugę medžiais ir krūmais. Rytinėje tvenkinio pusėje krantas smėlėtas, nes buvo supiltas smėlis, kuris liko gilinant ir platinant tvenkinį. O 50–70 metrų nuo jo yra keliukas, vedantis į gretimas sodybas, kuris apaugęs ypač senais medžiais. Vakariniame krante sovietmečiu veikė K.Požėlos kolūkio kailių apdirbimo cechas. Vanduo tvenkinyje būdavo gelsvos spalvos. Buvo nerekomenduojama maudytis šiame tvenkinyje.

## Taip pat skaitykite
* Svirgeliškiai
* Obelaukių I tvenkinys

## Šaltiniai
Stirniškių tvenkinys

**Stirniškių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kupiškio rajone, 10 km į pietvakarius nuo Kupiškio. Sudarytas užtvenkus Suosos upę (Lėvens intakas) 1,8 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 1,6 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 82,5 m. Tvenkinio krantai aukštoki, plačiai apaugę medžiais ir krūmynais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Šiaurinėje pakrantėje įsikūrę Radžiūnų ir Pasuosių kaimai, eina kelias . 

Tvenkinys įrengtas 1974 metais. Tais pačiais metais pastatyta 60 kW galios mažoji hidroelektrinė.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Perdido kalnas

**Perdido kalnas** (, ,  – „dingęs kalnas“) – trečia pagal aukštį Pirėnų viršukalnė, stūksanti ties Prancūzijos ir Ispanijos (Aragonas, Hueskos provincija) siena. Iš esmės patenka į Ispanijos teritoriją, Ordesos ir Perdido kalno nacionalinį parką. Aukštis – 3355 m. Kalną nuo Prancūzijos pusės skiria iš esmės neįžengiamos Gavarni karos ir Estaubė karos sienos. Iš Ispanijos pusės kalnas pasiekiamas per Ordesos slėnį ir Torlos kaimą. Pagrindinę viršūnę supa dvi gretimos – Sum de Ramonas ir Marborė cilindras.

Kalno šlaitai ir apylinkės išsiskiria gamtine įvairove, retųjų rūšių gausa. Yra barzdotųjų grifų buveinės. Šlaituose yra ledynų.

Perdido kalnas ir jo apylinkės (tiek Ispanijoje, tiek Prancūzijoje) 1997 m. įtrauktos į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Adomynės tvenkinys

**Adomynės tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kupiškio rajone, 8 km į šiaurę nuo Svėdasų, Adomynės gyvenvietės centre. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Aluočio intakas, Jaros baseinas) 0,23 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,47 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 96,9 m. Krantai neaukšti. Šalia yra Adomynės buvusio dvaro sodyba ir parkas, Adomynės bažnyčia.

## Šaltiniai
Kabaretas

**Kabaretas** (, ) – įstaiga, sudaranti sąlygas scenos menui ir teikianti maitinimo paslaugas bei orientuota į žmonių socializacijos poreikius.

Kabaretuose paprastai vyrauja charizmatiška aplinka, renginiai ir atlikėjai, veikia baras bei virtuvė. Gali būti panašus į restoraną ar užeigą su scena pasirodymams.
Rengiami įvairūs scenos meno pasirodymai: šokio teatras, teatralizuoti koncertai, dramos, politinės satyros, komikų, fakyrų pasirodymai, televizijos šou filmavimai, performansai.
Nevykstant renginiams gali veikti kaip naktinis klubas ar kaip įprasta maitinimo įstaiga.

## Istorija
Pirmąjį kabaretą „Le Chat Noir“ 1880 m. Prancūzijoje įkūrė Rodolphe Salis. Jis tuomet įkvėpė įkurti panašias vietas renginiams Vokietijoje ir Austrijoje. Pirmasis kabaretas „Überbrettl“ Vokietijoje įkurtas Berlyne 1901 m., Austrijoje „Jung-Wiener Theater zum lieben Augustin“ įkurtas Vienoje. Pradžioje jie buvo orientuoti į politinės satyros ir juodojo humoro renginius.

Vieną žinomiausių ir žymiausių kabaretų „Moulin Rouge“ () 1889 m. Paryžiuje įkūrė Charles Zidler ir Joseph Oller.

## Taip pat skaitykite
* Restoranas
* Kavinė
* Užeiga
* Smuklė
* Baras
* Bufetas
* Valgykla
* Bistro
Akmenių tvenkinys

**Akmenių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kupiškio rajone, 2 km į šiaurę nuo Subačiaus miesto. Sudarytas užtvenkus Lėvens upę (Mūšos intakas) 85,5 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 2,9 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 60,7 m. Tvenkinio krantai neaukšti, daugiausia apaugę mišku (Raudonės ir Šilelio miškai), vietomis plyti pievos. Į vakarus įsikūręs Akmenių kaimas, į pietus – Šaukliškių, Ilgučių, Skverbų kaimai, į šiaurę – Lukonių kaimas. Prie užtvankos seniau veikė Akmenių vandens malūnas, o dabar – Akmenių 35 kW galios mažoji hidroelektrinė, pastatyta 1999 m. Tvenkinys yra Lėvens kraštovaizdžio draustinio teritorijoje.

Tvenkinys įrengtas 1836 m.

## Šaltiniai
Kapo gėlių regionas

**Kapo gėlių regionas** – gamtinė (floristinė) sritis Pietų Afrikos Respublikoje, Kapo krašte (Vakarų, Rytų Kapo provincijose). Iš 6 pasaulyje išskiriamų gėlių regionų, Kapo gėlių regionas yra pats mažiausias. Be to, tai didžiausia biologine įvairove pasižymintis kraštas, esantis anapus atogrąžų. Iš daugiau nei 9000 čia augančių induotinių augalų, 69 % yra endeminiai. Čia sutinkamos 5 Pietų Afrikoje endeminės augalų šeimos ir 160 genčių.

Kapo gėlių regionas užima 78 555 km² plotą. Jis yra subtropinėje, Viduržemio jūros pobūdžio klimato juostoje. Gamtiškai skirstomas į 3 dalis: finbošą (subtropiniai miškai, krūmynai), sandveldą (sausringi krūmynai, medžiai, sąžalynai) ir renosterveldą (daugiausia *Elytropappus rhinocerotis* žolėmis apaugusias pievas). Taip pat vietomis įsiterpia pietiniai Afrikos vidutinių platumų miškai.

Kapo gėlių regione rūšys sparčiai nyksta dėl ūkinės plėtros bei invazinių rūšių.

Kraštas 2004 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Objektą sudaro šios saugomos teritorijos:
* Stalo kalno nacionalinis parkas
* Sederbergo laukinės gamtos sritis
* Grot Vinterhuko laukinės gamtos sritis
* De Hopo gamtos rezervatas
* Bosmansbošo laukinės gamtos sritis
* Bavianšklofo mega rezervatas
* Svartbergo kompleksas
* Bolando kalnų kompleksas (Jonkershuko gamtos rezervatas, Asegaibošo gamtos rezervatas, Hotentots Holando gamtos rezervatas, Kogelbergo gamtos rezervatas)


Gladiolus alatus-002.jpg|Kardeliai *Gladiolus alatus* Sederberge
Juvenile Renosterbos bush in a Cape Town garden Elytropappus rhinocerotis - South African Renosterveld.jpg|Renosterveldo augmenija
De Hoop Nature Reserve.jpg|De Hopo rezervato sąžalynai
Olifants Oog cave Constantia Cape Town - erica fynbos.jpg|Kalnų augmenija Stalo kalno parke
Maugarų tvenkinys

**Maugarų tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kupiškio rajone, 9 km į šiaurės vakarus nuo Kupiškio. Sudarytas užtvenkus Didžprūdžio upę (Pyvesos intakas) 2,6 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,85 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 70,3 m. Krantai neaukšti. Pietinė tvenkinio dalis labai užžėlusi vandens augalija, krantai apaugę medžiais. Aplinkui daugiausia plyti dirbami laukai. Rytinėje pakrantėje įsikūręs Maugarų kaimas, vakarinėje – Didžprūdžių kaimas. 

Tvenkinys įrengtas 1973 metais.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Vilandros ežerynas

**Vilandros ežerynas** () – ežerynas pietryčių Australijoje, Naujojo Pietų Velso vakaruose, netoli Murėjaus ir Darilngo santakos. Ežeryną sudaro apie 20 tarpusavyje besijungiančių pelkėtų ežerų. Bendras plotas – ~1100 km².

Didžiausi ežerai:
* Garnpungas (~500 km² ploto, gylis iki 10 m)
* Mungas
* Mulurulu
* Arumpas

Ežerai didžiąją laiko dalį būna išdžiuvę. Vyrauja pusdykumės, pievos ir krūmynai, yra kopų, eukaliptų miškų. Dalis ežeryno patenka į Mungo nacionalinį parką. Vilandros ežerynas 1981 m. įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą ne tik dėl gamtinių, bet ir dėl kultūrinių aplinkybių: čia rasta seniausia pasaulyje kremavimo vieta (apie 40 tūkst. metų senumo), įvairūs archeologiniai radiniai (palaikai, ankstyvieji žemės ūkio reikmenys), yra vietos aborigenų genčių (mutimučių, njiamparų, markindžių) šventosios vietos.


MungoNationalParkWallsOfChina.jpg|Kopos Mungo nacionaliniame parke
1(1 of 5).jpg|Eroziniai kraštovaizdžiai
Woolshed at Lake Mungo.jpg|Išdžiuvusio Mungo ežero dubuo


## Šaltiniai
Baltašonis naktikovis

**Baltašonis naktikovis** (* Nycticorax leuconotus *) – garninių (*Ardeidae*) šeimos paukštis. 
## Porūšiai
Yra du porūšiai:
**Gorsachius leuconotus leuconotus* (Wagler, 1827), aptinkamas Senegale ir Nigerijos rytuose ir pietvakariuose
**Gorsachius leuconotus natalensis*  (Roberts, 1933), išsibarstę nuo Kamerūno iki rytų Sudano, vakarų Etiopijoje, šiaurės Angoloje, nuo Kongo Demokratinės Respublikos rytų iki Tanzanijos ir Botsvanos pietuose ir šiaurėje, Pietų Afrikos rytuose. 
## Paplitimas
Paplitęs Užsachario Afrikoje, Afrikos pietuose. Retas Botsvanoje, Kaprivio ruože, Zimbabvėje, vakarų Mozambike ir Pietų Afrikos šiaurės rytuose ir pietuose.

## Išvaizda
Vidutinio dydžio garninis paukštis. Kūno ilgis 50 – 55 cm. Galva juoda, viršugalvyje trumpas kuodas. Aplink akį platus, baltas žiedelis. Snapas juodas tik posnapyje yra geltonos spalvos. Rainelė tamsiai ruda. Odos plotas tarp snapo pamato ir akių yra žaliai geltonas. Smakras baltas. Kaklas rudas. Nugara juodai ruda. Nugaroje yra baltos, ilgos, plačiomis vėtyklėmis plunksnos. Viršutinė sparnų pusė ruda, plasnojamosios plunksnos pilkai melsvos spalvos. Uodega judai ruda. Pilvas rusvas. Kojos ir letenos žalios arba oranžiškai geltonos. 

Veisimosi periodo metu plunksnos, snapas ir kojos tampa ryškesni. Rainelė kaštoninės spalvos. Odos plotas tarp snapo pamato ir akių yra ryškiai geltonas.

Jauniklių pakaušis ir kakta turi rudus dryžius. Kūnas gelsvai rudas, išmargintas baltomis dėmelėmis.

Išsiritę paukščiukai apaugę rudais, geltonomis viršunėlėmis, pūkais. Snapas žaliai pilkas. Rainelė ruda. Kojos žaliai pilkos, letenos geltonai žalios.

## Biologija
Naktinis, miškų paukštis. Laikosi šalia švarių, lėtai tenkančių upelių, ežerų ar užtvankų, mangrovėse, raistuose. Augalija tanki, medžiai nusvirusiomis šakomis. Dieną, įtraukęs kaklą, slepiasi aukštuose medžiuose. Išgąsdintas, pirštais kabindamasis į medžio šakeles, užkopia į medžio vainiko viršūnę. Esant reikalui nuskrenda. Balsas girdimas retai.  Balsas primena rupūžės kurkimą, veisimosi metu burkuoja žemu, gerkliniu balsu. 

Minta smulkia žuvimi, varliagyviais, moliuskais, vėžiagyviais, vabzdžiais. Maitinasi pavieniai arba poromis. Grobio ieško braidydami sekliame vandenyje arba stovėdami pakrantėje ir stebėdami vandenį. 

Lizdą krauna žemuose medžiuose, krūmuose, nendrynuose. Lizdas labai arti vandens (1 – 3 m atstumu). Lizdą krauna iš šakų ar nendrių. Iškloja ta pačia medžiaga, iš kurios kraunamas lizdas. Dėtyje 2- 3 žalsvai balti kiaušiniai. Inkubacija trunka 24 – 26 dienas. 6 – 7 savaičių jaunikliai palieka lizdą.
## Šaltiniai

## Nuorodos
*Herons Conservation. White-backed night heron anglų k.
*Nicole Bouglouan. White-backed-night-heron  anglų k.
*Baltašonio naktikovio balsas
Jean-Claude Andruet

**Jean-Claude Andruet** (g. 1942 m. rugpjūčio 13 d.) – buvęs profesionalus Prancūzijos ralio lenktynininkas, dalyvavęs Pasaulio ralio čempionate.

## Biografija
J. C. Andruet laimėjo tris šio čempionato etapus; 1973 m. Monte Karlo ralį, 1974 m. Korsikos ralį ir 1977 m. Sanremo ralį. 1973 m. Monte Karlo ralis buvo pirmasis pasaulio ralio čempionato etapas, rengiamas tarptautinės automobilių federacijos (FIA). Jo geriausias pasiekimas buvo 1982 m. 13 vieta bendrojoje įskaitoje. Jis taip pat dalyvavo ir Europos ralio čempionate. Šį čempionatą laimėjo 1970 m., o  1981 m. užėmė antrą vietą bendrojoje įskaitoje.

Jo sūnus Gilles Andruet buvo šachmatų žaidėjas (žuvo 1995 m.).

## Išnašos
Aluotų tvenkinys

**Aluotų tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kupiškio rajone, 7 km į šiaurės vakarus nuo Svėdasų. Sudarytas užtvenkus Iženos upę (Aluočio intakas) 0,7 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,75 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 90,5 m. Krantai neaukšti. Pietinis krantas pelkėtas, stūkso Šimonių giria, aplink kitus krantus plyti dirbami laukai. Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Aluotų kaimas, į rytus – Druskių kaimas. Į šiaurės rytus eina kelias .

## Šaltiniai
Arnotas

**Arnotas** (, 'išpuoštas') – viršutinis puošnus kunigo drabužis, dėvimas per mišias, savo forma primenantis apsiaustą. Arnotą kunigas velkasi ant visų kitų drabužių, po juo dėvima alba.

Arnotas yra puošniausias, visą kūną dengiantis viršutinis liturginis drabužis. Jam siūti naudojamos lengvai klostėmis krentančios medžiagos. Jos būna baltos, raudonos, žalios, violetinės ir rožinės spalvos. Daug dėmesio skiriama puošybai, išpuošiant sidabru, auksu, brangakmeniais, išsiuvinėjant liturginius simbolius ir aplikacijas. Drabužis be rankovių, pailgas stačiakampis, suapvalintais apatiniais kampais, per jo vidurį eina kryžiaus arba kolonos formos juosta.

## Simbolizmas

Arnotas simbolizuoja meilę. Jį apsivilkdamas kunigas tarsi tuo rūbu privalo apsivilkti Jėzaus Kristaus meile. Kadangi arnotas savo forma primena kryžių, kunigas maldoje jį vadina ir jungu, ir našta, kurią nešiojant pelnoma Dievo malonė. Drabužis paslepia asmens kūno formas, kviesdamas jo tarnystėje įžiūrėti Kristaus tarnavimą. 

Skirtingos drabužio spalvos taip pat turi prasmę, todėl jie dėvimi vis kitomis progomis. Anksčiau per Vėlines ir pamaldose už mirusiuosius kunigai galėjo vilktis gedulingos juodos spalvos drabužius. Dabar šiomis progomis rekomenduojama dėvėti violetinės, atgailą ir liūdesį simbolizuojančios spalvos, rūbus. Rečiausiai dėvimi rožinės spalvos drabužiai, tik du kartus per metus - trečią advento ir ketvirtąjį gavėnios sekmadienį. Žalius liturginius rūbus kunigai dėvi šiokiadieniais. Raudonus liturginius drabužius kunigai dėvi kankinių, apaštalų šventėse, Verbų sekmadienį, Didžiojo penktadienio pamaldose. Aukso spalvos drabužiai prilyginami baltai, atskiros reikšmės neturi. Velykų savaitgalį visi pasaulio kunigai per šv. Mišias dėvi tik auksinius ir baltus liturginius drabužius.

## Nuorodos

* Kun. Artūras Kazlauskas. Liturginiai drabužiai (II)
* Lietuvos liturginės tekstilės paroda
* Kunigų drabužiai irgi reiškia viltį
Calūnas

**Calūnas** () – laidotuvių liturgijoje naudojamas patiesalas, apdangalas, dažniausiai juodos spalvos, papuoštas religine simbolika. Kaip medžiaginė karsto uždanga dedama arba ant karsto, arba tiesiama ant žemės. 

Jeigu pamaldose už mirusius kūno nėra, gali būti patiesiamas calūnas. Katalikų bažnyčiose calūnas netiesiamas prie katafalko, kuris skiriamas mirusiojo kūnui padėti. Jis netiesiamas ir sekmadieniais, iškilmių ir švenčių dienomis, taip pat dienomis, kai po Mišių išstatomas Švč. Sakramentas. Jo negali būti ir ne gedulinėse Mišiose. *Absolutio (Libera)* apeigoms calūną bažnyčios viduryje ar prie šoninio altoriaus papuošia žvakidėmis su geltono vaško žvakėmis, gėlėmis.

Per Vėlines bažnyčioje tiesiamas calūnas arba statomas katafelis su karstu. Tai panašiai kaip stačiatikiai, uždengiantys mirusiojo veidą, nes mirusysis jau nebepriklauso gyviesiems. Laidotuvių procesą lydinčių religinių apeigų metu calūno drobe dengiamas karstas reiškia tą patį – jis paslepiamas po mirties paslapties skraiste. 

Lietuvos laidotuvių liturgijoje naudotų austų calūnų yra pripažintų sakralinės dailės kūriniais, įtrauktais į Kultūros vertybių registrą.

## Etimologija

„Calūnas“ – į lietuvių kalbą atėjęs polonizmas, kurio reikšmės: *didelis uždangalas; gedulingas juodas karsto užtiesalas, [[krepas]]; [[lova|lovos]] uždangalas; stora [[gelumbė]]; prastas [[vienuolis|vienuolio]] drabužis* ir kt.

Įvairūs posakiai:
* „*Nūnai pasaulis kaip calūnas - juodas*“ (Aldona Puišytė)
* „*Trys grabai ant calūno stokso*“ (Sofija Kymantaitė-Čiurlionienė)
* „*Ir juodo audeklo calūnai jau slegia merdėjantį kūną*“ (Vincas Mykolaitis-Putinas)
* „*Mes gulime aikštėj ant akmenų užkloti gedinčio dangaus calūno*“ (Vytautas Ambrazas)

## Šaltiniai
Didžprūdėlių tvenkinys

**Didžprūdėlių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kupiškio rajone, 7 km į šiaurės vakarus nuo Kupiškio. Sudarytas užtvenkus Didžprūdžio upę (Pyvesos intakas) 6,3 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,46 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 83,9 m. Krantai žemi, apaugę siaura medžių ir krūmų juosta. Aplink tvenkinį plyti dirbami laukai ir įsikūręs Didžprūdėlių kaimas. Pietvakariniu pakraščiu eina kelias .

## Šaltiniai