open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Marie Myriam

**Marie Myriam** (tikrasis vardas – *Myriam Lopes*; g. 1957 m. gegužės 8 d. Luluaburgo (Kananga), Kongo Demokratinė Respublika) – portugalų kilmės prancūzų dainininkė. Turi dukterį Laureen (g. 1982 m.) ir sūnų (g. 1990 m.).

Atstovaudama Prancūzijai 1977 metais laimėjo Eurovizijos dainų konkursą su daina „L’oiseau et l’enfant“ (). Dainai muziką sukūrė Jean Paul Cara, žodžius – Joe Gracy. 1977 m. birželį daina pasiekė #42 vietą Jungtinės Karalystės (JK) singlų tope. 1981 m. Myriam atstovavo Prancūzijai Yamaha muzikos festivalyje su daina „Sentimentale“. Ji užėmė devintą vietą. Pastaraisiais metais pristatė Prancūzijos žiuri balsus Eurovizijos dainų konkurse.

## Diskografija
* 1976: *Ma colombe*
* 1977: *Toutes les chansons du monde*
* 1979: *Toujours partir*
* 1979: *Le coeur somnambule*
* 1979: *Les Visiteurs de Noël*
* 1979: *Chansons pour Casimir*
* 1982: *Nils Holgersson*
* 1982: *Sentimentale*
* 1985: *La plus belle chanson d’amour*
* 1985: *Vivre*
* 1985: *Nostalgia*
* 1987: *Tout est pardonné*
* 1988: *Dis-moi les silences*
* 1988: *En plein cœur*
* 1989: *Pour toi Arménie*
* 1989: *La solitude des rois*
* 1991: *VII*
* 1992: *Petit homme*
* 1994: *14 plus grands succès*
* 1995: *Atout*
* 1996: *Charme*
* 2007: *Encore*

## Nuorodos

* Marie Myriam IMDB svetainėje

|-
Italijos socialinė respublika

**Italijos socialinė respublika** (, RSI) – nuo 1943 iki 1945 m., Antrojo pasaulinio karo metu, gyvavusi fašistinė Italijos valstybė, kuri buvo įkurta nacistinei Vokietijai padėjus užgrobti šiaurinę dalį Italijos karalystės ir ten įkuriant naująją valstybę, kuriai visą laikotarpį vadovavo Benito Musolinis, buvęs Italijos karalystės premjeras.

Italijos socialinė respublika per dvejus metus nespėjo aprūpinti valstybės: saugumo tikslams, vidaus reikalams, nebuvo suformuota policija viešajai tvarkai palaikyti, nebuvo pakankamai karių numalšinti gyventojų pasipiktinimui dėl fašistinio režimo, todėl buvo dažni bandymai išlaisvinti Italiją iš fašistinio režimo, pereiti prie demokratijos ir stoti į sąjungininkių pusę. Paskutinis partizanų sukilimas, kuriame jie pasiekė pergalę, vyko balandžio 25 d., kai po trijų dienų *[[Giulino di Mezzegra]]* mieste buvo pakartas gyventojų įniršio išsiliejimo objektu tapęs Benito Musolinis.

## Nuorodos
* Musolinis – diktatorius, o Stalinas?
Eden (grupė)

**Eden** () – Izraelio vokalinė grupė, gyvavusi 1998–2001 metais. Nariai – Doren Oren, Rafael Dahan ir Gabriel ir Eddie Butler. Geriausiai žinomi dėl dalyvavimo 1999 m. Eurovizijoje.

Eden uždaros atrankos būdu pasirinkti atstovauti Izraeliui 1999 m. Eurovizijoje su daina „Yom Huledet (Happy Birthday)“. Dėl Dana International pergalės 1998 metais, 1999 m. konkursas vyko Jeruzalėje. Kūrinys „Yom Huledet (Happy Birthday)“ užėmė penktą vietą su 93 taškais. Narys Eddie Butler atstovavo Izraeliui kaip solo atlikėjas 2006 m. Eurovizijoje.

|-
Bununai

**Bununai** (), dar žinomi kaip **vonumai**, – Taivano aborigenų gentis, žinoma dėl jų sudėtingos polifoninės vokalinės muzikos. Jie kalba bununų kalba. Priešingai nei kitos gentys, bunumai išsibarstę po visą Taivaną. 2000 m. jų buvo 41 038. Jie sudarė 10% aborigenų ir buvo ketvirta pagal dydį jų gentis. Bunumai dalijami į 5 mažesnes „genteles“: takbunuadzus, takituduhus, takibakas, takivatanus ir isbukunus.

## Istorija
Iki krikščionių misionierių atvykimo XX a. pradžioje bunumai garsėjo kaip nuožmūs kariai ir galvų medžiotojai. Jie buvo kalnų gentis kaip atajalai ar tarokai ir gyveno mažomis šeimų grupėmis, kurios buvo priešiškos kinų emigrantams ir kitoms aborigenų gentims. Bunumai klajojo po kalnus medžiodami ir degindami miškus, kad pelenais patreštų dirbamus laukus. Jie augino soras, batatus, medžiojo.

Valdant japonams (1895–1945 m.) jie buvo viena iš paskutinių užkariautų genčių. Po to bunumai buvo priversti palikti kalnus ir buvo apgyvendinti žemumų kaimuose, kurie buvo išsibarstę po visą salą. Svarbiausiu bendruomenės vienetu tapo ne šeimų sąjunga, o kaimas. Japonai apribojo medžioklę (dėl šaunamų ginklų naudojimo), įvedė ryžių auginimą. Per okupaciją daug bunumų dirbo vietiniais policininkais, per Antrą pasaulinį karą Japonijos armija turėjo bunumų dalinius.

XX a. pradžioje po Taivaną paplito daug įvairių bažnyčių misionierių, kurie ypač sėkmingai darbavosi aborigenų tarpe. Dabar dauguma bunumų priklauso katalikų ar vietinei presbiterionų bažnyčioms.

Atvykus kinų nacionalistų Guomindanui 1945 m. spaliui aborigenai buvo sistemingai diskriminuojami dėl „vienos kalbos, vienos kultūros“ politikos. Dėl krikščionybės ir kinizacijos politikos bununų kultūra smuko. Reikalai pagerėjo tik po demokratinių reformų.

## Šaltiniai
Danšujus (upė)

**Danšujus** (), arba **Tamsujus** (pe̍h-ōe-jī: *Tamsui*) – upė šiaurės Taivane. Ji prasideda Sindiano ir Dahano upelių santaka prie vakarinės Taipėjaus ir Naujojo Taipėjaus ribos ir teka šiaurės–šiaurės vakarų kryptimi į Taivano sąsiaurį. Į Danšujų įteka Dzilongo upė.

Danšujus smarkiai užterštas tiek žaliavų nuotekomis, tiek nelegalios pramonės tarša. Svarstymai valyti ir atstatyti upės vandens kokybę yra tarp Taipėjaus miesto valdžios darbotvarkės klausimų.

Intakai:
* Sindianas, Dahanas, Kilungas.
Dzilongas (upė)

**Dzilongas** (), arba **Kilungas** (pe̍h-ōe-jī: *Ke-lâng*) – upė šiaurės Taivane.

Dzilongo upė smarkiai užteršta tiek nuo žaliavų nuotekų, tiek nuo nelegalios pramoninės veiklos.

Didesni miestai prie upės: Naujasis Taipėjus (Sidži, Žuifangas, Pingsi), Taipėjus, Dzilongas.

## Tėkmė
Upė prasideda 560 m aukštyje, Huo Šou Liao kalnuose, į vakarus–šiaurės vakarus nuo Dzingtongo miestelio, Naujajame Taipėjuje. Upės vagai pasiekus rėvų ruožą, ji pasuka rytų–šiaurės rytų kryptimi, link Sandiaolingo. Toliau teka į šiaurę, kur susikerta Dziufeno kalnų vietovė ir Dzilongo miestas, tada upės vaga atsigręžia atgal ir teka vakarų–pietvakarių kryptimi link Taipėjaus, kur susilieja su Danšuji ir įteka į jūrą.

### Vaga
XX amžiaus antroje pusėje, siekiant kontroliuoti potvynius ir prisitaikyti prie urbanistinės Taipėjaus plėtros, Dzilongo upės vaga buvo kelis kartus pertvarkyta. Vienas svarbiausių darbų buvo upės vagos ištiesinimas ties Nangango, Neihu ir Šilino rajonais.

## Incidentai
2015 m. vasario 4 d. įvyko TransAsia Airways skrydžio 235 aviakatastrofa, kuomet tik ką iš Taipėjaus oro uosto pakilęs lėktuvas nukrito šioje upėje.

## Šaltiniai
Mvaro provincija

**Mvaro provincija** (, ) – viena iš Burundžio provincijų. Yra šalies centrinėje dalyje. Administracinis centras – Mvaras.

Sudaryta 2002 m., atskyrus nuo Muramvjos provincijos.

## Administracinis suskirstymas

Provincija yra padalinta į 6 komunas:
* Bisoro komuna
* Gisozio komuna
* Kajokvės komuna
* Ndavos komuna
* Njabihangos komuna
* Rusakos komuna
Džošujus

**Džošujus** (), arba **Ločujus** (pe̍h-ōe-jī: *Lô-chúi-khoe*) – ilgiausia Taivano upė. Ilgis apie 186 km. Upė dalina Taivaną į dvi dalis: pietinę ir šiaurinę. Upė prasideda 2880 m aukštyje, rytiniame Hehuanšano kalno šlaite, Nantou apskrityje. Teka siena tarp Junlino ir Čanghua apskričių.

XVIII a. kinai abu upės krantus netoli jos žiočių pavertė dirbamaisiais laukais. Japonų valdymo laikais į šiaurę nuo upės vagos kultivuoti ryžių pasėliai, o į pietus augintos cukranendrės.

Džošujaus vanduo tebėra svarbus žemės ūkiui, juo drėkinami pasėliai. Vagos aukštupyje upė patvenkta *Wushoh* ir *Wujie* užtvankomis, o žemupyje *Chichi* užtvanka, gaminama elektra. Vasarą upė gerokai išdžiūsta, tad nėra tinkama laivybai. Upę daugiausia maitina lietaus vandenys.

Intakai: Čingšujus (kairysis), Dongpuna, Čenjoulanas.

## Šaltiniai
Siuguluanas

**Siuguluanas** (, pe̍h-ōe-jī: *Siù-ko͘-lôan*) – upė pietrytiniame Taivane.

Upė prasideda 3000 m aukštyje, Mabolasi kalno šlaituose (prie sienos su Taiduno apskritimi). Teka 104 km Hualiano apskritimi, prateka pro Siuguluano kalną ir įteka į Ramųjį vandenyną.

Upėje aptikta 30 žuvų rūšių. Upė pasižymi sraunumomis, tad yra viena pagrindinių vietų vandens atrakcijoms, ypatingai 24 km atkarpoje tarp Žueisuei ir Čanghongo tiltų.

Intakai: Fujuanas, Fengpingas, Lekuleku.

## Išnašos
Siuguluanas (kalnas)

**Siuguluanas** (; bunun. *Maholasih*) arba **Siuguluanšanas** – kalnas Taivane, Jušano nacionaliniame parke. Aukščiausias iš Vidurio Taivano kalnagūbrio. Stūkso Hualiano apskrityje, palei Siuguluano upę.

Kalno uolienos daugiausia sudarytos iš skalūnų. Žiemą kalno viršūnę dengia sniegynai. Kalno šlaituose prasideda Siuguluanas, ilgiausia Hualiano upė.

## Nuorodos
* Plačiau apie Siuguluaną  (anglų k.)
Kajanzos provincija

**Kajanzos provincija** (, ) – viena iš Burundžio provincijų. Yra šalies šiaurinėje dalyje, ribojasi su Ruanda. Administracinis centras – Kajanza.

## Administracinis suskirstymas

Provincija yra padalinta į 9 komunas:
* Butaganzvos komuna
* Gahombo komuna
* Gataros komuna
* Kabarorės komuna
* Kajanzos komuna
* Matongo komuna
* Muhangos komuna
* Murutos komuna
* Rango komuna
Gitega

**Gitega** () – Burundžio sostinė, miestas šalies centrinėje dalyje, aukštumose, 1504 m virš jūros lygio, 60 km į rytus nuo Bužumbūros, prie Luvironzos upės. Provincijos ir katalikų arkivyskupijos centras. Vienas didžiausių ir svarbiausių šalies miestų, svarbus transporto mazgas (keliai į Bužumbūrą, Rutaną, Bururį, Ngozį, Mujingą; yra vietinis oro uostas). Išvystyta statybinių medžiagų, odos ir avalynės, tekstilės, maisto (kavos pupelių perdirbimo, aliejaus) pramonė.

Yra katalikų katedra, Burundžio nacionalinis muziejus, ligoninė. Toliau už miesto yra karališkieji rūmai.

## Etimologija

Miesto pavadinimas vietine kirundi kalba reiškia arba „būgnas“, arba „nedidelė kalva“. Kolonijiniais laikais dar vadinta ***Kitega***.

## Istorija

Iki XX a. Gitega buvo karališkoji Burundžio sostine. 2014 m. įkurtas politechnikos universitetas.

2007 m. išsakyti planai Burundžio sostinę sugrąžinti į Gitegą, o 2019 m. parlamento balsavimu sostinė perkelta iš Bužumbūros į Gitegą. Sostinė į Gitegą perkelta atsižvelgiant į tai, kad Bužumbūra buvo vakarinėje šalies dalyje, todėl susisiekimas su ja buvo ne toks patogus kaip su Gitega, esančia šalies centre.

## Sportas
* Flambeau du Centre – futbolo klubas; 
* Garage Express FC – futbolo klubas; varžėsi stipriausioje šalies futbolo lygoje;
* Gitegos miesto savivaldybės stadione, talpinantis 10 tūkst. žiūrovų.

## Galerija

Gitega.JPG|Gitegos panorama
Gitega Church.JPG|Bažnyčia
Gitega drums.JPG|Šventi būgnai Burundžio muziejuje


## Šaltiniai
Gaopingas

**Gaopingas** (), arba **Kopinas** (pe̍h-ōe-jī: *Ko-pîn*) – upė Taivane. Tai antra pagal ilgį ir pirma pagal baseino plotą upė šalyje. Teka 171 km Gaosiongo miesto ir Pingtungo apskrities teritorijomis.

Upė prasideda Jušano kalno šlaituose, Vidurio Taivano kalnagūbryje. Teka į pietus pro Liuguji rajoną, pasiekusi Gaošu gyvenvietę, keletą kilometrų upė teka tarpekliu. Ties Linjuano rajonu įteka į Taivano sąsiaurį.

Upės baseino vanduo yra vienas iš ekstensyviausiai naudojamų šalies ūkyje (drėkinami pasėliai, taip pat vanduo naudojamas kiaulių fermose ir pramoniniuose parkuose), todėl yra smarkiai užterštas, ypač žemupyje. Nuo paskutiniojo praeito amžiaus dešimtmečio imtasi veiksmų saugoti upės vagos aplinką, pastebėta, kad užterštumo lygis kiek sumažėjo. Kaip ir daugelis kitų Taivano upių, Gaopingas nėra laivuojamas dėl didelių vandens lygių skirtumų sausuoju ir drėgnuoju laikotarpiais.

Intakai: *Qishan*, *Ailiao*, *Wuluo*, *Fanziliao*, *Zhuokou*, *Laonong*, *Kumai*.

Didesni miestai prie upės: Gaosiongas, Pingtungas.

## Šaltiniai
Quo vadis?

**Quo vadis?** (iš lot. − „kur eini?“) − lotyniška frazė, paprastai neverčiama. Kilusi iš apokrifinių krikščionių pasakojimų. Anot jų, prasidėjus pirmiesiems krikščionių persekiojimams Romoje Šv. Petras, kaip ir daugelis kitų krikščionių, bandė pasitraukti iš miesto. Eidamas keliu jis vizijoje sutiko Kristų, nešiną kryžiumi ir einantį priešinga kryptimi, t. y., į Romą. Šv. Petras paklausė: „Kur eini, Viešpatie?“ (*Quo vadis, Domine?*). Į tai Kristus atsakė: „Jei tu palieki mano žmones, tai aš einu, kad būčiau antrą kartą nukryžiuotas“. Šv. Petras suprato, kad bandė bėgti nuo Kristaus uždėtos ant jo pareigos išplatinti krikščionybę Romoje ir grįžo atgal į miestą, kur buvo nukankintas ir nukryžiuotas.

## Vėlesnis naudojimas
Fraze pavadinti:

* Quo vadis (romanas) − 1896 m. lenkų rašytojo H. Senkevičiaus romanas;
* Quo Vadis (1951 filmas) − 1951 m. JAV 8 kart Oskarams nominuotas vaidybinis filmas pagal H. Senkevičiaus romaną;
* Quo Vadis (2001 filmas) − 2001 m. Lenkijos vaidybinis filmas pagal H. Senkevičiaus romaną;
* Quo Vadis (grupė) − Kanados progresyviojo death metalo muzikos grupė;
* Domine Quo Vadis − maža bažnyčia Romoje, vietoje, kur esą įvyko Šv. Petro susitikimas su Kristumi.

## Šaltiniai
Rokiškio kultūros mokykla

**Rokiškio kultūros mokykla** – valstybinė specialioji vidurinė mokykla, iki 1993 m. veikusi Rokiškyje. Mokykloje buvo ruošiami bibliotekininkai, kino-fotobūrelių, folklorinių kolektyvų, etnokultūros renginių vadovai, muzikos pedagogai.

## Istorija
 
Kultūros mokykla savo istoriją skaičiuoja nuo 1967 m., kuomet įsikūrė Rokiškio vakarinio Mechanikos technikumo patalpose. 1976 m. mokykloje surinkta bibliotekininkų specialybės grupė iš moksleivių, baigusių vidurines mokyklas. 1984 m. buvo įvesta kultūros–švietimo darbo kino-foto kolektyvų vadovų specialybė. Dėl didelių studijų kaštų priėmimas į šią specialybę netrukus nutrauktas. Tuo pat metu pradėti rengti folklorinių kolektyvų vadovai.

1992 m. Rokiškio kultūros mokyklos studijų programoms suteikiama pedagoginė kryptis. Programos buvo derinamos su tuometiniu Vilniaus pedagoginiu institutu bei Lietuvos konservatorija. Pritariant Panevėžio vyskupijai bei Švietimo ir Kultūros ministerijoms pradėti rengti nauji muzikos pedagogų bažnyčios vargonininkų specialybės studijų planai. Mokykloje buvo ruošiami muzikos pedagogai, muzikos pedagogai-etnokultūros renginių vadovai, muzikos pedagogai-vargonininkai. Parengtos naujos anglų kalbos pedagogikos, vokiečių kalbos pedagogikos programos.

1993 m. Rokiškio kultūros mokykla tapo Rokiškio kolegija, kuri nuo
2000 m. pavadinimą pakeitė į Rokiškio aukštesniosios pedagogikos mokyklos, o 2002 m. reorganizuota į Panevėžio kolegijos Rokiškio filialą. 

## Pedagogai

* Birutė Dauginytė,  choro dirigentė ir pedagogė
* Jonas Korenka, liaudies teatrų režisierius, politikas
* Janina Mikalajūnienė-Kareniauskaitė, choro dirigentė ir pedagogė
* Kęstutis Mikeliūnas, choro dirigentas ir pedagogas

## Žymūs auklėtiniai

* Kęstutis Biveinis, vargonininkas ir chorvedys
* Jonas Buziliauskas, režisierius, aktorius, Rokiškio politikas
* Rima Giržadienė, bibliotekininkė, kraštotyrininkė
* Petras Luomanas, Lietuvos politikas
* Vidmantas Paliulis, muzikos pedagogas, Kupiškio politikas
* Janina Pranckūnienė, Panevėžio politikė
* Mėčislovas Raštikis, Klaipėdos politikas
* Rimantas Vaičekonis, choro dirigentas

## Šaltiniai
Šiaurės prospektas (Kaunas)

**Šiaurės prospektas** – gatvė (prospektas) Kaune. Eina Muravos ir Eigulių mikrorajonų šiaurine riba. Atkarpa tarp Muravos sankryžos ir sankryžos su Sukilėlių prospektu turi atskirą žalią skiriamąją juostą. Koordinatės: 

Prasideda sankryžoje su Pramonės ir Savanorių prospektais. Ši sankryža dar yra vadinama "Muravos sankryža". Šalia sankryžos yra įsikūręs prekybos centras" ir greito maisto restoranas. Adresai iki žiedinės sankryžos su S. Žukausko gatve yra tik į pietus nuo gatvės. Į šiaurę nuo gatvės yra naudojami tik Islandijos plento adresai. Atkarpoje tarp žiedo ir Sukilėlių prospekto yra įrengta troleibusų linija. Sankryžoje su Ukmergės gatve yra įrengtas šviesoforas, šalia yra įsikūręs prekybos centras. Šią atkarpą aptarnauja daugiausia viešojo transporto. Už Sukilėlių prospekto sankryžos, gatvė leidžiasi žemyn, link Neries, ir baigiasi šviesoforinėje sankryžoje su Jonavos gatve.

## Pastatai
* 1a – Prekybos centras  „LIDL“
*5a – Restoranas „Legenda“
* 8c – Sveikatos centras „Šiaurė“
*8d – Prekybos centras  „Maxima“
* 23 – Kauno Vėtrungės pradinė mokykla
* 35 – Kauno Paparčio pradinė mokykla
*44 – Prekybos centras „Norfa XXL“
* 47 – Prekybos centras „Čia Market“
* 55 – Kauno Martyno Mažvydo vidurinė mokykla
* 57 – Kauno Vydūno vidurinė mokykla
* 73 – Kauno Pilėnų vidurinė mokykla (pagrindinis korpusas)
* 91 – Prekybos centras „IKI Eiguliai“
* 97 – Kauno Kazio Griniaus progimnazija
* 99C – Restoranas „Žalioji užeiga“

## Nuorodos
* Šiaurės prospektas (Wikimapia)
Čibitokės provincija

**Čibitokės provincija** (, ) – viena iš Burundžio provincijų. Yra šalies šiaurės vakarinėje dalyje, ribojasi su Ruanda ir Kongo Demokratine Respublika. Administracinis centras – Čibitokė.

## Administracinis suskirstymas

Provincija yra padalinta į 6 komunas:
* Bugandos komuna
* Bukinanjanos komuna
* Mabajo komuna
* Muginos komuna
* Murvio komuna
* Rugombo komuna
Šiaurės prospektas (Klaipėda)

**Šiaurės prospektas** – gatvė (prospektas) Klaipėdoje, P. Lideikio gatvės tęsinys nuo Kretingos gatvės, ties Klaipėdos elektros tinklų įmone susijungiantis su Liepų gatve, šiaurinėje miesto dalyje. Šiaurės prospektas – sudėtinė šiaurinio išvažiavimo kelio iš Klaipėdos uosto dalis. Kelio ilgis – 1 700 metrų. Prospektas baigtas tiesti 2008 m. sausio mėn. Kelio statyba pradėta 2005 m. sausio 20 d.

Tai buvo vienas iš stambiausių uostamiestyje įgyvendinamų projektų. Naujos magistralės atidarymas žymiai pagerino transporto eismo sąlygas šiaurinėje miesto dalyje.

## Šaltiniai
Šiaulių Šv. apaštalų Petro ir Povilo parapija

**Šiaulių Šv. apaštalų Petro ir Povilo parapija** – viena iš Kauno stačiatikių dekanato parapijų, Šiauliuose. Parapijai priklauso Šiaulių Šv. apaštalų Petro ir Povilo cerkvė.

## Istorija

Iki 1841 metų Šiauliai neturėjo stačiatikių parapijos, miesto stačiatikiai priklausė Bazilionų parapijai, egzistavusiai nuo 1835 metų. Iki 1831 m. sukilimo ten veikė unitų vienuolynas, prie kurio buvo mokykla su 700 mokinių. 

Po sukilimo nuslopinimo, 1832 metais vienuolyno patalpos ir ten buvusi bažnyčia buvo perduotos stačiatikiams, ten ir buvo įkurta pirmoji parapija, kuri vegetavo labai vargana, mažai teturėdama tikinčiųjų. Pirmosios stačiatikių cerkvės Šiauliuose buvo laikinosios. Kadangi Šiauliuose stovėjo kariuomenės dalinių, gausėjo rusiškosios biurokratijos atmainų, perkelti parapiją iš mažo miestelio į Šiaulius buvo laiko klausimas. Iš pradžių nuo 1841 metų Šiauliuose veikė nedidelė namų cerkvė nuomojamose patalpose. Pradžioje – Josifo Larinskio, vėliau – Legeikos.
 
Pirmasis Šiaulių stačiatikių parapijos galva buvo I. Strachovičius, čia tarnavęs nuo 1841 m. iki 1860 metų. Po I pasaulinio karo parapijoje smarkiai sumažėjo stačiatikių. Žiauriojo M. Muravjovo-Koriko statyta cerkvė kaitino anuometines patriotines aistras. Iškilo poreikis ją iškeldinti iš centro, tačiau iki 1936 metų vyko teisminiai ginčai dėl teritorijos teisėtumo, perkėlimo lėšų, naujos vietos, kol buvo nutarta Šiaulių stačiatikių cerkvę perkelti į Šiaulių stačiatikių kapines. Cerkvė buvo nugriauta 1936 metais.
1937 m. parapijoje buvo 1832 tikintieji. 1947 m. sovietų valdžia parapiją įregistravo, 1957 m. joje buvo apie 600 tikinčiųjų. Sovietmetis kiek stabilizavo stačiatikių cerkvės lankytojų skaičių, nes pokario Šiauliuose, be rusų tautybės kariškių, gyveno jų šeimos nariai, mieste gaudavo butus atvykėliai iš kitų respublikų. Taip miestan atsikėlė negausus skaičius tikinčiųjų stačiatikių, kiek papildęs parapijiečių skaičių. Nuo 2009 m. parapijos kunigu paskirtas Oleg Štelman.

## Šaltiniai

## Literatūra

* G. Szlewis, Православные храмы Литвы, Свято-Духов Монастыр, Vilnius 2006, ISBN 9986-559-62-6
Šiaulių stačiatikių kapinės

**Šiaulių stačiatikių kapinės** – kapinės, esančios Šiaulių miesto centrinėje dalyje Kalniuko rajone, Ežero gatvėje, prie Talšos ežero ir kartu su katalikų kapinėmis sudaro Šiaulių kapinių kompleksą.

## Istorija
Kapinės įkurtos 1831 metais. 1863 m. kapinėse palaidoti rusų kariai žuvę kovose su sukilėliais prie Papilės, 1889 m. jiems buvo pastatytas didelis paminklas. 1878 m. kapinėse buvo pastatyta Šiaulių Visų gedinčiųjų Dievo Motinos ikonos cerkvė, kuri buvo uždaryta 1961 metais, o 1989 m. sudegė, galutinai nugriauta 2007 metais liko tik jos pamatai. 1937 m. pastatyta Šiaulių Šv. apaštalų Petro ir Povilo cerkvė.

Kapinėse yra palaidota daug garbių žmonių, žymiausi Olga Olsufjeva-Zubova, gydytojas Julijus Goldbergas. Kapines nuo katalikiškųjų skiria tik dauba, kurioje, kaip priimta, buvo laidojami daugiausia savižudžiai. Kapinės buvo uždarytos 1958 metais, kai buvo įrengtos kapinės K. Donelaičio gatvėje, nuo tada buvo nuolat niokojamos. Kapinėse pradėjo siautėti ne tik vandalai, girtuokliai, narkomanai, bet ir spalvotųjų metalų vagys, kurie tempė ir paminklines lentas, ir ketaus tvoreles.

## Literatūra

* G. Szlewis, Православные храмы Литвы, Свято-Духов Монастыр, Vilnius 2006, ISBN 9986-559-62-6

## Šaltiniai
Šiaulių Visų gedinčiųjų Dievo Motinos ikonos cerkvė

**Šiaulių Visų gedinčiųjų Dievo Motinos ikonos cerkvė** – medinė cerkvė stovėjusi Šiaulių stačiatikių kapinėse.

## Istorija

Dėl Šiaulių mieste gausėjančio stačiatikių skaičiaus stačiatikių kapinių teritorijoje caro valdžios lėšomis 1878 metais buvo pastatyta medinė cerkvė. Pašventinta 1878 m. spalio 21 dieną. 1936 m. nugriovus Šiaulių Šv. apaštalų Petro ir Povilo cerkvę ši medinė cerkvė liko vieninteliai mieste veikiantys stačiatikių maldos namai.
1937 m. kapinėse buvo pastatyta nauja Šv. apaštalų Petro ir Povilo cerkvė. Naciams okupavus Lietuvą pastaroji cerkvė buvo paversta sandėliu, o Visų gedinčiųjų Dievo Motinos ikonos cerkvė toliau veikė. 1958 m. uždarius kapines, 1961 m. uždaryta ir cerkvė, kuri iki 1989 m. gaisro stovėjo apleista ir neprižiūrima. 2007 metais buvo galutinai nugriauta, liko tik jos pamatai.

## Literatūra
* G. Szlewis, Православные храмы Литвы, Свято-Духов Монастыр, Vilnius 2006, ISBN 9986-559-62-6.

## Šaltiniai
Rūta (įmonė)

**Rūta** – viena seniausių konditerijos įmonių Lietuvoje. „Rūtos“ produkcija buvo įvertinta keturiais aukso medaliais Lietuvos žemės ūkio parodose bei dviem medaliais tarptautiniuose konkursuose Italijoje ir Anglijoje.

## Istorija
Fabriko istorija prasidėjo 1913 m. Šiauliuose, kai Antanas Gricevičius nedideliame mediniame name įrengė karamelės virimo katilą. Pirmieji darbininkai buvo patys savininkai – A. Gricevičius ir jo žmona Juzefa. Čia buvo gaminami karameliniai saldainiai, netrukus pradėti gaminti ir šokoladiniai. Ilgainiui buvo pastatyti keli mūriniai pastatai. Tarpukario laikotarpiu fabrike jau dirbo 160 darbuotojų ir buvo gaminami 300 pavadinimų saldainiai.

1940 m. fabrikas buvo nacionalizuotas ir iki 1993 m. pabaigos veikė kaip valstybinė įmonė. Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, senieji „Rūtos“ pastatai buvo grąžinti A. Gricevičiaus įpėdiniams. 2002 m. lapkritį Antano Gricevičiaus saldainių fabrikas „Rūta“ reorganizuotas į uždarąją akcinę bendrovę „Rūta“.

## Išnašos
Šiaulių laisvoji ekonominė zona

**Šiaulių laisvoji ekonominė zona** – laisvosios ekonominės zonos statusą turinti 218 ha pramoninės plėtros teritorija, kur klientams yra nustatytos mokesčių, muitų, kvotų lengvatos ir specialiosios veiklos taisyklės, siekiant investuotojams sudaryti palankesnes veiklos sąlygas. Šiaulių laisvoji ekonominė zona įsteigta 1996 m. liepos mėnesį ir sudarė 450 ha teritoriją, tačiau 2002 m. buvo panaikinta ir vėl atkurta 2011 metais. Zona įsteigta 49 metams.

## Šaltiniai
Šiaulių neaustinių medžiagų fabrikas

**Šiaulių neaustinių medžiagų fabrikas** – akcinė bendrovė Šiauliuose.

## Istorija
Fabrikas įkurtas 1963 m., reorganizavus pirmtaką Šiaulių linų fabriką; šis įkurtas 1938 m., 1940 m. pradėjo gamybą pirminiu lino perdirbimu, vėliau buvo pradėtos gaminti neaustos, įdėklinės bei kamšytinės medžiagos, regeneruota vilna.

Fabrikas tobulino savo gamybą, dabar jį sudaro įmonių grupė.

Bendrovę vienija 16 įmonių: UAB „Neaustima“, UAB „Comco“, UAB „Sintuva“, UAB „Interscalit“, UAB „Gemega“, UAB „Trivilita„, UAB „Litsofa“, UAB „Artilux Baltija" ir kt., gaminančios neaustines medžiagas, čiužinius, matrasus, minkštus baldus, buitinius šviestuvus.

## Šaltiniai
Šiaulių Bruklinas

**Bruklinas** – prekybos centras Šiauliuose, Pramonės g. 6, plotas 50.000 m². Prekybos centras atidarytas 2007 metų rudenį. 2009 m. prekybos centras pakeitė savo koncepciją ir tapo vieninteliu Šiaurės Lietuvoje išparduotuvių centru. Centras orientuotas į žemesnių ir vidutinių pajamų Šiaurės Lietuvos gyventoją. Prekybos centrą buvusio „Šiaulių odos“ fabrike įkūrė Ogmios verslo grupė.

## Šaltiniai
Italijos socialinės respublikos herbas

**[[Italijos socialinė respublika|Italijos socialinės respublikos]] herbas** () – fašistinis herbas. Jame pavaizduotas ant itališkojo skydo „pritvirtintas“ fašizmo ženklas, o fone dominuoja dabartinės Italijos vėliavos spalvos, virš skydo tupi geležinis erelis, kuris taip pat buvo ir Respublikonų fašistų partijos emblema.

Žlugus Italijos socialinei respublikai, herbas buvo panaikintas. Visoje Italijoje buvo uždrausta naudoti fašistinę simboliką, taip pat ir fašistinės Italijos herbą bei vėliavą.
Gintra-Strektė-Universitetas

**Gintra–Strektė–Universitetas** yra Lietuvos moterų žolės riedulio klubas, įkurtas 1992 metais Šiauliuose.

## Pasiekimai

* 1992 m. Lietuvos moterų žolės riedulio čempionatas „Vaivorykštė-Gintra”, 3. vieta
* 1993 m. Lietuvos moterų žolės riedulio čempionatas „Vaivorykštė-Gintra”, 3. vieta
* 1994 m. Lietuvos moterų žolės riedulio čempionatas „Vaivorykštė-Gintra”, 2. vieta
* 1995 m. Lietuvos moterų žolės riedulio čempionatas „Vaivorykštė-Gintra”, 3. vieta
* 1996 m. Lietuvos moterų žolės riedulio čempionatas „Vaivorykštė-Gintra”, 2. vieta
* 1997 m. Lietuvos moterų žolės riedulio čempionatas „Vaivorykštė-Gintra”, 2. vieta
* 1998 m. Lietuvos moterų žolės riedulio čempionatas „Vaivorykštė-Gintra”, 2. vieta
* 1999 m. Lietuvos moterų žolės riedulio čempionatas „Vaivorykštė-Gintra”, 2. vieta
* 2000 m. Lietuvos moterų žolės riedulio čempionatas „Gintra-Universitetas”, 1. vieta
* 2001 m. Lietuvos moterų žolės riedulio čempionatas „Gintra-Universitetas”, 1. vieta
* 2002 m. Lietuvos moterų žolės riedulio čempionatas „Gintra-Universitetas”, 1. vieta
* 2003 m. Lietuvos moterų žolės riedulio čempionatas „Gintra-Universitetas”, 1. vieta
* 2004 m. Lietuvos moterų žolės riedulio čempionatas „Gintra-Universitetas”, 1. vieta
* 2005 m. Lietuvos moterų žolės riedulio čempionatas „Gintra-Strektė-Universitetas”, 1. vieta
* 2006 m. Lietuvos moterų žolės riedulio čempionatas „Gintra- Strektė -Universitetas”, 1. vieta
* 2007 m. Lietuvos moterų žolės riedulio čempionatas „Gintra- Strektė -Universitetas”, 1. vieta
* 2008 m. Lietuvos moterų žolės riedulio čempionatas „Gintra- Strektė -Universitetas”, 1. vieta

## Nuorodos

* Pasiekimai
Rujigio provincija

**Rujigio provincija** (, ) – viena iš Burundžio provincijų. Yra šalies šiaurės rytinėje dalyje, ribojasi su Tanzanija. Administracinis centras – Rujigis.

## Administracinis suskirstymas

Provincija yra padalinta į 7 komunas:
* Butaganzvos komuna
* Butezio komuna
* Bveru komuna
* Gisuru komuna
* Kinjinjos komuna
* Njabitsindos komuna
* Rujigio komuna
Kankuzo provincija

**Kankuzo provincija** (, ) – viena iš Burundžio provincijų. Yra šalies šiaurės rytinėje dalyje, ribojasi su Tanzanija. Administracinis centras – Kankuzas.

## Administracinis suskirstymas

Provincija yra padalinta į 5 komunas:
* Kankuzo komuna
* Kendadžuru komuna
* Gisagaros komuna
* Kigambos komuna
* Mišihos komuna
Karuzio provincija

**Karuzio provincija** (, ) – viena iš Burundžio provincijų. Yra šalies šiaurės centrinėje dalyje. Administracinis centras – Karuzis.

## Administracinis suskirstymas

Provincija yra padalinta į 7 komunas:
* Bugenjuzio komuna
* Buhigos komuna
* Gihogazio komuna
* Gitaramukos komuna
* Mutumbos komuna
* Njabikerės komuna
* Šombo komuna
Ngozio provincija

**Ngozio provincija** (, ) – viena iš Burundžio provincijų. Yra šalies šiaurinėje dalyje, ribojasi su Ruanda. Administracinis centras – Ngozis.

## Administracinis suskirstymas

Provincija yra padalinta į 9 komunas:
* Busigos komuna
* Gašikanvos komuna
* Kirembos komuna
* Marangaros komuna
* Mvumbos komuna
* Ngozio komuna
* Njamurenzos komuna
* Ruhororo komuna
* Tangaros komuna
Mujingos provincija

**Mujingos provincija** (, ) – viena iš Burundžio provincijų. Yra šalies šiaurės rytinėje dalyje, ribojasi su Ruanda ir Tanzanija. Administracinis centras – Mujinga.

## Administracinis suskirstymas

Provincija yra padalinta į 7 komunas:
* Buhinjuzos komuna
* Butihindos komuna
* Gašoho komuna
* Gasorvės komuna
* Giteranjo komuna
* Mujingos komuna
* Mvakiro komuna
Šiaulių simfoninis orkestras

**CAMERATA SOLARIS Šiaulių miesto simfoninis orkestras** (buvęs **Šiaulių kamerinis orkestras**) – Šiaulių miesto kamerinis orkestras, įkurtas 1989 metais, o 2025 m. smuikininko ir dirigento Vilhelmo Čepinskio iniciatyva ir Šiaulių miesto mero Artūro Visocko pritarimu buvo įsteigtas **CAMERATA SOLARIS** Šiaulių miesto simfoninis orkestras.

## Istorija
Šiaulių kamerinis orkestras gimė Jono Lamausko iniciatyva, pertvarkius buvusį Šiaulių liaudies simfoninį orkestrą. Jis pokario Lietuvoje 1958 metais buvo įkurtas pedagogo, kompozitoriaus Liudo Andriulio ir gyvavo iki 1989 metų. Dauguma naujo orkestro artistų grojo iki tol egzistavusiame Liaudies simfoniniame orkestre. Didžioji jų dalis – Šiaulių Sauliaus Sondeckio menų gimnazijos ir Šiaulių miesto bei apskrities muzikos mokyklų dėstytojai ir mokytojai.

Pirmasis orkestro vadovas buvo ilgametis Šiaulių konservatorijos (dabartinės Šiaulių Sauliaus Sondeckio menų gimnazijos) direktorius, Šiaulių miesto garbės pilietis Jonas Lamauskas. Nuo 2005 metų orkestrui vadovavo Lietuvos kamerinio orkestro ir Naujalio simfoninio orkestro artistas Borisas Traubas. Nuo 2007 iki 2016 metų orkestro vadovas buvo Kauno valstybinio muzikinio teatro dirigentas Jonas Janulevičius, o nuo 2016 metų orkestrui vadovavo talentingas jaunosios kartos dirigentas Ričardas Šumila.Kviečiamas pasirodyti ir Lietuvos festivaliuose: 1991 metais dalyvavo Šiaulių tarptautinės bažnytinės muzikos, 2018 metais – Paežerių dvaro muzikos festivalių koncertuose.

Nuo 2019 m. Šiaulių kamerinio orkestro meno vadovas ir dirigentas – garsus smuikininkas Vilhelmas Čepinskis. Nuo 2021 m. liepos mėnesio Šiaulių kamerinis orkestras jo iniciatyva pakeitė savo pavadinimą į „Camerata Solaris“. 2025 m. maestro įgyvendino savo seną svajonę ir palaikant Šiaulių miesto merui Artūrui Visockui „gimė“ CAMERATA SOLARIS Šiaulių miesto simfoninis orkestras. Jo meno vadovas ir dirigentas – Vilhelmas Čepinskis, koncertmeisterė – Jūratė Stakvilevičienė, globėjas – Šiaulių miesto meras Artūras Visockas.

## Veikla
Per metus orkestras vidutiniškai surengia per dvidešimt koncertų, kuriuose gausu įvairių žanrų ir epochų kūrinių, tačiau vyrauja klasika ir barokas. Didžiosios dalies koncertų klausosi šiauliečiai ir miesto svečiai, tačiau orkestras vyksta į gastroles kituose Lietuvos miestuose bei užsienio šalyse.

Orkestras bendradarbiauja su Lietuvos ir užsienio muzikais, chorais, solistais ir dirigentais. Šiaulių kameriniam orkestrui dirigavo iškilios Lietuvos asmenybės: S. Sondeckis, J. Domarkas, D. Šervenikas, M. Pitrėnas, V. Viržonis ir kiti. Orkestras grojo su garsiais solistais: R. Katiliumi, A. Vizgirda, R. Beinariu, G. Skėryte, A. Kriščiūnaite, E. Kaniava, A. Janutu, I. Misiūra-Tumanovu ir kitais. Kamerinis orkestras palaiko glaudžius ryšius su Vokietijos violončelininku D. Geringu, dirigentu G. Maisu, pianiste I. Gabbe, pianistu ir dirigentu L. Dorfmanu, smuikininku R. Baldini, altininkais H. Rode, H. J. Greineriu ir kitais.

## Šaltiniai
Muramvjos provincija

**Muramvjos provincija** (, ) – viena iš Burundžio provincijų. Yra šalies centrinėje dalyje. Administracinis centras – Muramvja.

2002 m. nuo jos atskirta Mvaro provincija.

Muramvjos provincija žymi savo kultūriniu kraštovaizdžiu, kuris įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo kandidatų sąrašą. Yra išlikęs karalių vainikavimo kelias, karališkoji sostinė Mbujė, Mpotsos karalienių nekropolis, Nkiko-Mugambos karališkasis nekropolis ir kt.

## Administracinis suskirstymas

Provincija yra padalinta į 5 komunas:
* Bukejės komuna
* Kigandos komuna
* Mbujės komuna
* Muramvjos komuna
* Rutegamos komuna
Dzilongas

**Dzilongas** (), taip pat ***Kilungas*** arba ***Čilungas*** (pe̍h-ōe-jī: *Ke-lâng-chhī*) – miestas šiaurės Taivane. Ribojasi su Naujuoju Taipėjumi. Svarbus uostamiestis (Taipėjaus priešuostis). Mašinų gamyba, laivų statyba, metalo apdirbimas, elektronikos, chemijos, maisto (daugiausia žuvų) pramonė. Netoli Dzilongo kasamos akmens anglys. Veikia Taivano nacionalinis jūrų universitetas. 

## Istorija

Kilungo teritorijoje pirmieji apsigyveno ketagalanai, viena iš Taivano aborigenų genčių. Pirmasis jų kontaktas su vakariečiais buvo XVII a., kuomet jie susidūrė su ispanais, čia įrengusiais fortą, kuris buvo vienas iš Ispanijos Rytų Indijų postų. Nuo 1642 iki 1661 m. ir 1663–1668 m. Kilungas priklausė olandams. Olandai įsirengė savo tris nedidelius įtvirtinimus, mokyklėlę ir paskyrė dvasininką. Mingų dinastijos lojalistui Zheng Chenggong sėkmingai užpuolus pietų Taivane įsikurdinusius olandus, Kilungo fortų įgula pasitraukė į Japonijoje įkurtus olandų prekybos postus. 1663 m. olandai sugrįžo ir sustiprino ankstesnius įtvirtinimus. Tačiau prekyba su Kinija per Kilungą buvo ne tai, ko olandai norėjo, todėl 1668 m. jie pasitraukė savo noru.

1863 m. Čingų imperija Kilunge įsteigė prekybos postą. Čia vyko keletas Prancūzijos–Kinijos karo (1884–1885 m.) mūšių.

Po 1895 m. Šimonoseki taikos visa Taivano teritorija perėjo Japonijos valdžion. Buvo pradėta sistematiška miesto plėtra. Pradėti penkių etapų Kilungo uosto rengimo darbai. Apie 1916 m. uostamiesčio prekybos mastai pralenkė net Tamsujų ir Kaosiungą, tokiu būdu Kilungo uostas tapo vienu pagrindinių Taivano prekybinių uostų.

1920 m. Kilungas įgijo miestelio statusą ir įėjo į Taipėjaus prefektūros Kilungo apskrities sudėtį, o jau 1924 m. tapo miestu. 1941 m. įsiplieskus karui Ramiajame vandenyne, Kilungas tapo vienu iš pirmųjų Sąjungininkų bombonešių taikinių ir dėl to buvo beveik visiškai sugriautas. 1984 m. pasiektas akmens anglies kasybos pikas. Miestas augo sparčiai, apie 1984 m. uostas pagal konteinerių krovos apimtis buvo 7-as pasaulyje.

## Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Dzilongas yra užmezgęs partnerystės ryšius:

*  Bakolodas, Filipinai
*  Bikinio atolas, Maršalo Salos
*  Kempbelas, JAV
*  Korpus Kristis, JAV
*  Davao, Filipinai
*  Yst Londonas, Pietų Afrikos Respublika
*  Marikvilis, Australija
*  Mijakodžima, Japonija
*  Rosemedas, JAV
*  Solt Leik Sitis, JAV
*  Tander Bėjus, Kanada
*  Jakima, JAV

## Šaltiniai
Julie & Ludwig

**Julie & Ludwig** (Julie Zahra ir Ludwig Galea) – Maltos duetas.

Jie atstovavo Maltai 2004 m. Eurovizijos dainų konkurse Stambule. Su daina „On Again… Off Again“ pusfinalyje užėmė aštuntą vietą su 74 taškais ir pateko į finalą. Jame su 50 taškų užėmė dvyliktąją vietą.

2005 m. duetas gastroliavo JAV.

## Diskografija
* 2002 – Adagio
* 2003 – My Number One
* 2003 – Sebat Ilwien
* 2003 – Endlessly
* 2004 – On Again… Off Again
* 2004 – Ħolma Amerikana
* 2004 – Fil-Port ma' l-Ewropej

## Nuorodos
* Oficiali Julie Zahra svetainė 

|-
Aly Cissokho

**Aly Cissokho** (g. 1987 m. rugsėjo 15 d.) – Prancūzijos futbolininkas, gynėjas.

## Karjera
Karjerą pradėjo gimtojo miestelio *Blois Foot 41* klube. 2004 m. pasirašė sutartį su FC Gueugnon. Jaunimo komandoje, praleido trejus metus. 2006–2007 m. sezone įsitvirtino pagrindinėje komandoje. 

2008 m. birželį, persikėlė į Portugalijos lygos Vitória FC. Praleidęs tik puse sezono, išvyko į FC Porto. Su Porto klubu laimėjo Porugalijos lygą, Portugalijos taurę bei pirmą kartą žaidė UEFA Čempionų lygoje. 

2009 m. liepos mėnesį, po nesėkmingo bandymo persikelti į klubą, už € 15 mln. mokestį, pasirašė penkerių metų sutartį su Prancūzijos Olympique Lyonnais klubu. 

2012 m. vasarą parduotas Ispanijos La lygos Valencia CF. 2013–2014 m. sezonui buvo paskolintas Liverpool FC.

## Rinktinė

2009 m. lapkritį buvo pakviestas į Prancūzijos rinktinę. 

2010 m. rugpjūčio 11 d. debiutavo draugiškose rungtynėse prieš Norvegiją.

## Pasiekimai

### Klubiniai
;Porto
* Portugalijos lyga (1): 2008–2009 m.
* Taça de Portugal (1): 2008–2009 m.

;Lyon
* Coupe de France (1): 2011–2012 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Višnaus purana

**Višnaus purana** () – vienas iš sakraliųjų indų tekstų, priklausantis puranoms. Tai viena svarbiausių puranų, ji įtraukiama į Mahapuranų korpusą. Šioje puranoje gausu mitologinių motyvų, tapusių svarbia hinduizmo mitologijos ir doktrinos dalimi.

Višnaus purana yra vaišnavistinio pobūdžio – čia aukštinamas viešpats Višnus, kuris skelbiamas esant Narajana, Parabrahmanu. Puranos autorystė priskiriama legendiniam Vjasai.

Puranos tekstas skirstomas į 6 dalis (*aṃśa*) ir 126 skyrius (*adhyāya*). Pradžioje pasakojama apie 4 jugų sukūrimą, jų konceptą. Toliau aprašomas mitas apie Pieno vandenyno (* kṣīradhi*) plakimą, kur Višnus, pasivertęs vėžliu (Kurma), ant nugaros užsikrovęs Mandaros kalną, apie kurį apvynioję gyvatę Vasukį devai ir asurai siekė išplakti amritą. Taip pat pasakojama istorija apie Višnaus garbintoją Dhruvą, karalius Veną ir Prithu, pastarojo palikuonis. Puranoje yra žymus pasakojimas apie asurą Hiranjakšipą bei jo sūnų Prahladą.

Antrojoje Višnaus puranos knygoje aprašomos įvairios valdovų istorijos, gentys, geografija, visatos sampratos. Trečiąją knygą sudaro Manvantaros – Manaus laiko skalės – aprašymas, istorijos apie Vjasą, Jadžnavalkją, Sūrją, Jamą, aprašomos keturios varnos, keturi gyvenimo tarpsniai (ašramai), įvairūs ritualai. Ketvirtojoje dalyje aprašomos Saulės ir Mėnulio valdovų dinastijos, sąrašas valdovų, kurie pasirodysią Kalijugos laikotarpiu. Penktojoje dalyje aprašomas Krišnos gyvenimas, o šeštoji dalis aprašo Kalijugą ir pasaulio pabaigos vaizdinį.

Višnaus puranai priskiriama Upapurana – Višnudharmotara purana.

Višnaus puranoje minima Guptų imperijos valdovų geneologija, todėl ji turėjusi būti baigta kurti ne anksčiau 320 m. Įvairūs mokslininkai šios puranos sukūrimo laikotarpį datuoja tarp I a. pr. m. e. ir IV a. m. e. Tai buvo pirmoji purana, iš sanskrito išversta į Europos kalbas (1840 m., Horace Hayman Wilson).

## Nuorodos
* Višnaus Purana: Horace Hayman Wilson angliškas vertimas 1840 m.
Douliu

**Douliu** (; pe̍h-ōe-jī: *Táu-la̍k*) – miestas Taivano vakaruose, vakarų pakrantės lygumos viduryje, 137 km į šiaurės rytus nuo Kaosiungo. Junlino apskrities administracinis bei ekonominis centras. Gyventojų 106 tūkst. (2010 m. duomenys). Verčiamasi žemės ūkiu (dirbamuosiuose laukuose palei Huvei ir Junlino upes auginami ryžiai, batatai, žemės riešutai, vaisiai) maisto, tekstilės pramonėmis. Svarbus transporto mazgas.

Mieste esančioje Junlino apskrities koncertų salėje vyksta Beigango tarptautinis muzikos festivalis.

## Istorija
Miestelis susikūrė XVII a. pr.

## Šaltiniai
Jürgen Klopp

**Jurgenas Klopas** (; g. 1967 m. birželio 16 d.) – karjerą baigęs Vokietijos futbolininkas, šiuo metu dirbantis „Liverpool F.C.“ klubo treneriu.

## Karjera

### Futbolininko karjera
Klopas visą savo futbolininko karjerą praleido FSV Mainz 05 klube, kuriame pradžioje rungtyniavo puolėju, o nuo 1995 m. tapo gynėju. 1989–2001 m. jis sužaidė 338 rungtynes, per kurias pelnė 52 įvarčius.

### Trenerio karjera

#### [[FSV Mainz 05]]
2001 m. baigęs profesionalaus futbolininko karjerą, Klopas tapo klubo, kuriame rungtyniavo, treneriu. Jam vadovaujant, komanda 2003–04 m. sezone iškovojo kelialapį į Bundeslygą, kurioje praleido 3 sezonus, tačiau 2006–07 m. užėmė 16 vietą ir iškrito į žemesnę lygą. Keletui pagrindinių futbolininkų pasitraukus, Klopas liko komandoje, tačiau Antrojoje Bundeslygoje kitą sezoną pavyko užimti tik 4 vietą, kuri nesuteikė teisės grįžti į pagrindinį čempionatą. Po šio sezono Klopas nutarė pasitraukti, o be jo komandai 2008–09 m. sezone pavyko įgyvendinti tikslą, užėmus galutinę 2 vietą.

#### [[BV Borussia Dortmund]]
2008 m. gegužę Klopas pasirašė 2 metų sutartį su Dortmundo „Borusija“, kuri ankstesniame sezone užėmė vos 13 vietą. Jau pirmame sezone jiems pavyko laimėti Vokietijos supertaurę, o galutinėje Bundeslygos įskaitoje užimti 6 vietą. Sekančiais metais „Borusija“ čempionatą baigė 5 vietoje, o 2010–2012 m. 2 kartus iš eilės tapo lygos nugalėtojais.

2011–2012 m. sezone komanda per pirmąjį varžybų ratą surinko 47 taškus, o iš viso – 81: tai klubo rekordas. Be to, tais metais laimėta Vokietijos taurė buvo pirmas kartas, kai „Borusijai“ pavyko pelnyti 2 titulus per sezoną. Taip pat pasiektos 25 pergalės ir 28 iš eilės nepralaimėtos rungtynės buvo naujieji Bundeslygos rekordai.

2012–2013 m. sezonas nebuvo toks sėkmingas, nes komandai nepavyko apginti čempionų titulo, jį užleidžiant „Bayern“ klubui. Kur kas sėkmingesnis buvo pasirodymas UEFA čempionų lygos turnyre, kuriame pirmą kartą nuo 1996–97 m. buvo pasiektas finalas, kuriame teko susitikti su tuo pačiu „Bayernu“. Rungtynės baigėsi pralaimėjimu 1–2, o pergalingą įvartį Arjenas Robenas pelnė 89 minutę. UEFA metų trenerio rinkimuose Klopas užėmė 2 vietą, nusileisdamas to „Bayerno“ vairininkui Jupui Hainkesui.

2013–2014 m. sezone Klopas pratęsė sutartį su „Borusija“ iki 2018 m.

## Pasiekimai

### Trenerio
;Borussia Dortmund
* Bundesliga: 2010–2011, 2011–2012
* DFB-Pokal: 2011–2012
* Vokietijos futbolo supertaurė: 2013
* UEFA Čempionų Lyga: 2018–2019

### Asmeniniai
* Vokietijos futbolo metų treneris: 2011, 2012
* FIFA pasaulio metų treneris: (Antra vieta) 2013

## Išnašos

## Nuorodos
*
Kirundo provincija

**Kirundo provincija** (, ) – viena iš Burundžio provincijų. Yra šalies šiaurės rytinėje dalyje, ribojasi su Ruanda. Administracinis centras – Kirundas.

Provincijos teritorijoje telkšo 3 didoki ežerai – Kohohos, Rveru ir Rvihindos.

## Administracinis suskirstymas

Provincija yra padalinta į 7 komunas:
* Busonio komuna
* Bvabaragvės komuna
* Kirundo komuna
* Bugabiro komuna
* Vumbio komuna
* Ntegos komuna
* Gitobės komuna
Dziufenas

**Dziufenas**, taip pat rašomas kaip ***Dzioufenas*** arba ***Čiufenas*** (, *Jiǒufèn*; Wade–Giles: *Chiu<sup>3</sup>-fen<sup>4</sup>*; pe̍h-ōe-jī: *Káu-hūn*; pažodžiui 'devynios dalys') – kalnų vietovė šiaurės Taivane, Naujojo Taipėjaus miesto Žuifango rajone, apie 10 km į rytus nuo Kilungo. Populiarus turistinis objektas.

## Istorija

Pirmaisiais Čing dinastijos valdymo metais kaimelyje gyveno devynios šeimos, taigi kaimelis reikalaudavo „devynių davinių“ kiekvienąkart atvykus siuntoms. Vėliau *Jiufen* (iš kinų k. 'devynios dalys') tapo kaimo pavadinimu.

Dziufenas buvo izoliuota gyvenvietė iki 1890 m., kai teritorijoje buvo rasta aukso. Todėl kilusi aukso karštinė paspartino kaimo išaugimą į miestą. Gerovės pikas pasiektas valdant japonams, apie 1934–1943 m. Dauguma šiandieninių vietovės bruožų atspindi Japonijos kolonizacijos erą, yra daug po šiai dienai išlikusių japonų smuklių. Antrojo pasaulinio karo metu kaime buvo įsteigta Kinkaseki karo belaisvių stovykla, kurioje laikyti Sąjungininkų kareiviai, paimti į nelaisvę Singapūre (įskaitant daug britų). Kareiviai dirbdavo netolimose aukso kasyklose. Po karo aukso gavyba sumenko, kasykla buvo uždaryta 1971 m. Dziufeną greitai užklupo ekonominis nuosmukis ir kuriam laikui miestelis buvo užmirštas.

1989 m. Hou Hsiao-hsien filmas „A City of Sadness“, pirmasis palietęs tuomet Taivane tabu laikytą 228 incidento temą, susilaukė didžiulės sėkmės kino teatruose. Filmo dėka Dziufenas, kuriame filmuotos filmo scenos, pagyvėjo. Nostalgiški Dziufeno vaizdai, vaizduoti filme ir kitose medijose, traukė daugelį turistų atvykti į Dziufeną. Praeito amžiaus pabaigoje Dziufenas išgyveno turizmo bumą, kuris padėjo suformuoti turistinėmis atrakcijomis gausų miestelio vaizdą. Greitai ėmėsi kurtis retro-kiniško stiliaus kavinės, arbatos namai, suvenyrų krautuvėlės ir kt.

Dziufenas išpopuliarėjo 2001 m., kuomet jo centrinės dalies vaizdai buvo panaudoti anime filme „Stebuklingi Šihiros nuotykiai Dvasių pasaulyje“.

## Galerija

Vaizdas:1 jiufen panorama 2015.jpg
Vaizdas:1 Shuinandong panorama 2015b.jpg
Vaizdas:Jiufen.jpg
Vaizdas:TW9-Beef-Noodle-0.jpg


## Šaltiniai
Pieno vandenyno plakimas

**Pieno vandenyno plakimas** () – vienas žymiausių hinduizmo mitų, nupasakotas daugiausia puranose (Višnaus puranoje, Bhagavata puranoje), minimas Mahabharatoje.

Pasak Višnaus puranos, devų valdovas Indra keliavęs ant dramblio Airavatos ir sutikęs žynį Durvasą. Šis Indrai metęs gėlių vainiką, kurį dievas uždėjęs drambliui ant galvos. Tačiau dramblys įsiuto ir sviedė straubliu vainiką ant žemės. Tuo pasipiktinęs Durvasa prakeikė Indrą, kad šis netektų trijų pasaulių (trilokos) viešpaties titulo ir visi devai taptų mirtingi. Tuo pasinaudoję asurai, vadovaujami Mahabalio, pradėjo karą prieš devus. Tada devai kreipėsi pagalbos pas Brahmą, tačiau šis juos nusiuntęs pas Višnų.

Višnus devams pasiūlė planą plakti pieno vandenyną (*kṣīradhi, kṣīra sagara*). Devai su asurais sudarė sąjungą ir pasižadėjo išplaktą nemirtingumo eleksyrą (amritą) pasidalinti drauge. Devai ir asurai vandenyne stūksantį šventąjį Mandaros kalną apvijo gyvate Vasukiu. Višnaus patarimu devai laikė gyvatę už uodegos, asurai – už galvos. Po kalnu įsitaisė pats Višnus, pasivertęs vėžliu Kurma.

Pradžioje buvo išplaktas indas mirtinų nuodų, galinčių pražudyti pasaulį (halahala). Išsigandę dievai ir asurai kreipėsi į Šivą, ir šis išgėrė nuodus, todėl tapo mėlynas. Paskui į vandenyną buvo sumesta daug vaistažolių ir iš jų radosi 14 brangenybių, kurias pasidalino dievai ir asurai. Galiausiai pasirodęs gydytojas Dhanvataris su amritos indu. Dievai pirmieji pačiupo indą ir atidavė jį paukščiui Garudai, kuris benešdamas išliejo 4 jos lašus (tose vietose dabar vyksta Kumbha mela).

Vėliau asurai nugalėjo devus ir atėmė amritą. Tada devai vėl kreipėsi į Višnų – šis pasivertė nuostabia moterimi Mohine ir nukeliavo pas asurus. Juos sužavėjusi Mohinė išviliojo amritą ir grąžino devams. Tiesa, asuras Rahus spėjo išgerti amritos, tačiau prieš spėjant ją nuryti, Mohini nukirto jam galvą su savo disku. Tačiau Rahus liko nemirtingas ir kartais praryja Saulę arba Mėnulį. Galiausiai devai išgėrė amritą ir nugalėjo asurus.
Everton FC (moterys)

**Evertono moterų futbolo klubas** () – Anglijos Premier League rungtyniaujančio Liverpulio „Evertono“ klubo filialas, įkurtas 1983 m. Šiuo metu komanda rungtyniauja FA WSL čempionate, o namų rungtynes nuo 2005/26 m. žaidžia Goodison Park.

## Istorija
Klubas buvo įkurtas 1983 m. kaip „Hoylake WFC“. 1987–88 m. buvo laimėta Šiaurės vakarų lyga ir pasiektas moterų FA taurės finalas, kuriame pralaimėta „Doncaster Belles“ 1–3.
1995 m. pavadinimas buvo pakeistas į „Everton LFC“. 1997 m. pasiektas Premier lygos taurės finalas, o po metų laimėtas ir lygos turnyras, kuris iki šiol yra didžiausia klubo pergalė. 1999 m. komanda pasiekė Lygos taurės finalą, o 2005 m. – FA taurės finalą, tačiau abu kartus pralaimėjo.

2007–08 m. sezone klubas dalyvavo UEFA Women‘s Cup varžybose., o pirmajame susitikime 4–0 įveikė „Gintros-Universiteto“ komandą. 2010 m. buvo laimėta FA taurė, o 2011 m. UEFA Čempionų lygos turnyre pasiektas ketvirtfinalis.

## Sezonai

## Titulai

***FA Women's Premier League National Division:**
** **Laimėta (1):** 1997–98
** **2 vieta (5):** 2005–06, 2006–07, 2007–08, 2008–09, 2009–10

***FA Women's Cup:**
** **Laimėta (2):** 1988–89, 2009–2010
** **Finalas (2):** 1987–88, 2004–05

***FA Women's Premier League Cup:**
** **Laimėta (1):** 2007–08
** **Finalas (2):** 1996–97, 1998–99

***FA Women's Community Shield:**
** **Finalas (2):** 2006–07, 2008–09

***Liverpool County FA Cup**:
** **Laimėta (3):** 2006, 2007, 2008'''

## Žaidėjos
Atnaujinta; 2021 m. rugpjūčio 25 d.

## Išnašos

## Nuorodos
* Klubo svetainė 
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
Taivano administracinis suskirstymas

**Kinijos Respublika**, geriau žinoma kaip **[[Taivanas]]**, administruoja į kelis administracinius lygmenis padalintą Taivano teritorinį vienetą, kurį sudaro keturi pagrindiniai salynai: Taivanas, Penghu, Dzinmenas, Macu ir keletas mažesnių salų. Visa valstybė padalinta į dvi žemesnio lygmens provincijas (Taivano provincija ir Fudziano provincija) ir šešis išskirtuosius miestus (Gaosiongas, Sinbėjus, Taidžongas, Tainanas, Taipėjus ir Taojuanas). Dvi provincijos savo ruožtu dalinamos į 3 provincijos miestus ir 13 apskričių. Visi išskirtieji miestai, provincijos miestai ir apskritys yra tiesiogiai pavaldūs centriniai valdžiai (t. y., Juano vykdomajam organui).

## Išskirtieji miestai

Taivane yra šeši išskirtieji miestai:


File:Kaohsiung.jpg|**[[Gaosiongas]]<br />
File:Skyline of Sanchong, New Taipei 2024.jpg|**Sinbėjus
File:Taichung_skyline.png|**[[Taidžongas]]<br />
File:XFxcJw== UhslVX59KPLg.jpg|**Tainanas
File:Taipei,_Taiwan_CBD_Skyline.jpg|**[[Taipėjus]]<br />
File:Taoyuan City Scenery 2014.jpg|**Taojuanas


## Provincijos miestai
Taivane yra 3 provincijos miestai:


File:嘉義市區夜景鳥瞰.jpg|Dziaji
File:A Hsinchu street.jpg|Sindžu
File:Central Keelung Panorama 0002.jpg|Dzilongas


## Apskritys
Taivane yra 13 apskričių:

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Taiwan: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Provinces of Taiwan (Statoids.com)