open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dūkšto bandymų stotis

**Dūkšto bandymų stotis** – žemės ūkio mokslinių tyrimų įstaiga, 1960–2001 m. veikusi Dūkšte. Priklausė Žemdirbystės institutui.

## Istorija
Įsteigta Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1960 m. vasario 3 d. nutarimu Nr. 46 ir Lietuvos TSR žemės ūkio ministerijos 1960 m. vasario 16 d. įsakymu Nr. 107, pritarus Lietuvos žemdirbystės mokslinio tyrimo instituto direktoriui prof. P. Vasinauskui. Stotyje dirbo 25 mokslo darbuotojai, 5-7 laborantai ir 1-3 pagalbiniai darbininkai.

Pastaraisiais metais, pasikeitus ekonominėms sąlygoms, Žemdirbystės instituto Tarybos sprendimu Dūkšto bandymų stotis reorganizuota į bandymų punktą, priklausantį Žemdirbystės instituto Vokės filialui.

## Mokslinė veikla
Tyrė Lietuvos dirvožemių dirbimą, juose auginamų žemės ūkio augalų agrotechniką, kalvotų laukų sėjomainas, ieškojo trąšų ir herbicidų naudojimo būdų, kad kuo mažiau jų patektų į vandens telkinius, rengė antierozines priemones, konsultavo ir metodiškai vadovavo jų diegimui ūkiuose.

Parengė antierozinių priemonių schemas, jomis remiantis Lietuvoje sukurta dirvosauginė žemdirbystės sistema. 

## Direktoriai
*1960-1972 m. Alfonsas Švedas 
*1972-1974 m. Bronius Gedvilas 
*1974-1985 m. Povilas Bieliauskas 
*1985-1994 m. Emilija Tylienė 
*1994-2000 m. Natalija Truchina 
*2000–2001 m. Vilius Paukštė

## Šaltiniai
Scarlett Johansson

**Skarlet Johanson** arba **Džohanson** (, ) – amerikiečių aktorė.

Yra pelniusi po vieną Tony ir BAFTA apdovanojimą, nominuota dukart Oskaro ir penkiskart Auksinio gaublio apdovanojimams.

## Filmografija

### Filmai

### Televizija

## Išnašos

## Nuorodos

* Scarlett Johansson – IMDB
Finansų ministerija

**Finansų ministerija** – valstybės įstaiga (ministerija), tvarkanti valstybės biudžetą. Jai paprastai vadovauja finansų ministras. Skirtingose valstybėse šie pavadinimai bei konkretūs įgaliojimai gali būti skirtingi.

Vakarų šalyse finansų ministerijos dažnai laikomos esminių sprendimų formuotojomis. Komunistinėse šalyse finansų ministerijų įtaka paprastai menka.

## Išnašos
Dūkštų–Šilėnų miškai

**Dūkštų-Šilėnų miškai** – miškai Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, 14 km į šiaurės vakarus nuo Vilniaus, Neries dešiniajame krante.

## Geografija
Plotas 3750 ha, mišku apaugę 3090 ha. Valstybinės reikšmės miškų plotas apie 1000 ha. Dūkštų-Šilėnų miškai priklauso Vilniaus miškų urėdijos Dūkštų girininkijai. Susideda iš Dūkštų, Šilėnų ir Elniakampio miškų.

Yra 7 nedideli ežerai, didžiausias – Elniakampio, teka Neries dešinieji intakai: Elna, Vilkė, Čekonė. Paviršius kalvotas, vietomis į Neries pusę išvagotas stačių šlaitų ir graužų.

## Medynai
Augavietės: nederlingos ir derlingos normalaus drėgnumo, derlingos šlaitinės. Vietomis gausu riedulių ir karbonatingo žvyro tarpsluoksnių. 48,2 % miškų yra ekosistemų apsaugos, 4,2 % rekreaciniai, 19,8 % įvairūs III grupės apsauginiai ir 27,8 % IV grupės ūkiniai. Kultūrinės kilmės medynų 37 %. Pušynų yra 69 %, eglynų 12 %, beržynų 9 %, baltalksnynų 5 %, ąžuolynų 3 %, juodalksnynų 1 %, drebulynų 1 %. Jaunuolynai sudaro 40 %, pusamžiai medynai 39 %, bręstantys medynai 15 %, brandūs medynai 6 %. Medynų viduramžius 50 m., bonitetas l, 9, skalsumas 0,69, tūris 189 m³/ha. Kasmet priauga 4,4 m³/ha medienos. Yra kultūrinės kilmės ąžuolynų, maumedynų, veimutinių pušų medynų.

## Paminklai
Didžioji masyvo dalis priklauso Neries regioniniam parkui. Du ąžuolai yra gamtos paminklai – Ąžuolų karalius ir Ąžuolų karalienė.

Įvairiose vietose, daugiausia Paneriuose, gausu paminkliniu objektų: Naujosios Rėvos piliakalnis ir senovės gyvenvietė, Elniakampio piliakalnis, Karmazinų piliakalnis, pilkapiai ir senovės gyvenvietė, Sidaronių I ir II pilkapiai.

1944–1945 m. miškuose veikė Didžiosios apygardos Dūkštų-Šilėnų rinktinės 5 bataliono Lietuvos partizanai. 1945 m. rugpjūčio mėn. batalionas išformuotas.

## Šaltiniai
Elvyra Dulaitienė

**Elvyra Dulaitienė-Glemžaitė** (1893 m. rugsėjo 19 d. Kupiškyje – 1958 m. liepos 15 d. Kaune) – Lietuvos pedagogė, etnografė, kraštotyrininkė.

## Biografija
Jauniausia iš seserų taip pat kraštotyrininkių (Stefanijos Glemžaitės ir Mikalinos Glemžaitės).

1911 m. baigė dviklasę Kupiškio mokyklą ir išvyko į Peterburgą. Mokėsi Šv. Kotrynos gimnazijoje. 1915–1919 m. mokytojavo Rusijoje, lankė pedagoginius kursus, įgijo pradinių klasių mokytojos cenzą. Grįžusi į Lietuvą dirbo įvairiose mokyklose. Su seserimi M. Glemžaite parengė darbą *Kupiškio apylinkės kaimiečių rūbai vilkėti XIX a. antroje pusėje* (1948).

Sudarė etnografinės, tautosakinės ir istorinės medžiagos rinkinį „Kupiškėnų senovė: etnografija ir tautosaka“ (Vilnius. Valstybinė grožinės literatūros l-kla, 1958 m.), kuriame aprašyta XIX a. antrosios pusės ir XX a. pradžios Kupiškio apylinkių valstiečių materialinė kultūra, buitis, papročiai bei visuomeninis gyvenimas. Daug kraštotyrinės ir etnografinės medžiagos perdavė Kupiškio ir kitiems muziejams.

Elvyra Glemžaitė-Dulaitienė palaidota Kupiškyje. 1997 m. kraštotyrininkių seserų Elvyros, Stefanijos Glemžaičių ir Mikalinos Glemžaitės kapas, esantis Kupiškio miesto kapinėse, įtrauktas į Kultūros vertybių registrą (u. k. 16918), 2005 m. pripažinta valstybės saugoma kultūros vertybe.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „NORĖJO, KAD ŽINOTŲ, KAIP GIMTINĖJE GYVENTA“
FC Academia UTM Chișinău

**Kišiniovo „Academia“** – Moldavijos futbolo klubas iš Kišiniovo. Atstovavo Moldavijos technologijos universitetui.

## Istorija

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* http://academia.md
Jonas Dulevičius

**Jonas Dulevičius** (1935 m. lapkričio 18 d. Kalneliškiuose, Vaškų valsčius – 2010 m. sausio 4 d.) – Lietuvos inžinierius mechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1960 m. baigė Maskvos staklių institutą. 1960–1970 m. Maskvoje dirbo Kosminių tyrimų centre. Nuo 1970 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. KTU) dėstytojas, 1983–1995 m. Inžinerinės mechanikos katedros vedėjas; nuo 1983 m. profesorius. 1981 m. technikos mokslų daktaras. Kauno technologijos universiteto profesorių klubo prezidentas, Lietuvos mokslo tarybos narys.

## Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai iš skraidymo aparatų variklių hidraulinių sistemų virpesių ir sandarinimo teorijos. 43 išradimų autorius.

## Bibliografija
* Raketinių kompleksų kuro padavimo sistemos (su kitais), 1969 m., rusų kalba
* Mašinų elementai: skaičiavimai ir konstravimas: vadovėlis (su kitais), 2000 m.
* Mašinų elementai: skaičiavimai ir konstravimas: vadovėlis / Jonas Dulevičius, Valdas Eidukynas, Aldona Žėbienė ir kt. – 2-oji papild. ir patais. laida. – Kaunas: Technologija, 2006. – 486 p.: iliustr. – ISBN 9955-25-110-7

## Įvertinimas
* 1980 m. LSSR valstybinė premija (su kitais)

## Šaltiniai
Dulokaimio kapinynas

**Dulokaimio kapinynas** – senovės prūsų kapinynas Sembos pusiasalyje, prie Dulokaimio kaimo (, dab. Kovrovo, Zelenogradsko rajonas, Kaliningrado sr.), XIX a. apardytas tiesiant kelią. 

## Tyrimai

1869 m. žvalgomuosius tyrimus atliko G. Bujackas, 1879-1885 m. (su pertraukomis) tyrė Otas Tišleris, 1981 m.  ir 1990-2002 m. - Vladimiras Kulakovas ir K. Skvorcovas. 

Ištirta apie 360 kapų. Mirusieji I a.-III a. laidoti nedeginti ir nuo IV a. sudeginti, urnose. Kapai dažniausiai apdėti akmenimis. Nuo V a. amžiaus sudeginti mirusieji laidoti be urnų, kartais kartu laidotas nedegintas žirgas. 

Įkapės: moterų kapuose dažniausiai buvo po 2-4, vyrų kapuose - po 1-2 seges ir apyrankes, t. p. rasta antkaklių, žiedų, diržų sagčių, ietigalių, kirvių, antskydžių, dalgių, ylų, peilių, verpstukų, senovės Romos monetų - Hadriano (117 m.-138 m.), Antonino Pijaus (138 m.-161 m.), Marko Aurelijaus (161 m. -180 m.), Aleksandro Severo (222 m. -235 m.). Pagal Dulokaimio kapinyną lenkų archeologai skiria Dolokaimio-Kovrovo archeologinė kultūrą.

## Šaltiniai

## Literatūra
* V. Kulakov. Dollkeim 1992: Neue Ausgrabungen des spätkaiserzeitlichen Gräberfeldes im Samland (Russland)//Archäologisches Korrespondenzblatt, Bd. 30, 2000, H. 4, Mainz. 
* В.Кулаков. Святилище на могильнике Доллькайм//АО-98, М., 2000, с. 38-41.
* В.Кулаков. Далькайм: эталоны комплесны полiэтнiчны помнiк археалогii I-XIII стст.: палявыя даследаваннi i стварэнне базы дадзеных (сумесны расiйска-беларускi праект)//Кантакты i дыялогi, Мiнск,  2-3, 2001. с. 9-13
* В.Кулаков. Е.Калашников. Оголовья коней Доллькайма//КСИА, вып. 213, с. 38-49 2002.
* В.Кулаков. Кенотафы эпохи викингов на могильнике Доллькайм//Археологические открытия 2001 года, М., 2003, с. 43-46.
* В.Кулаков. Работы на могильнике Доллькайм/Коврово//Археологические открытия 2002 года, М., с. 33-35.
* В.Кулаков. Доллькайм-Коврово. Исследования 1879 г., Минск, 2004.
* В.Кулаков. Доллькайм-Коврово. Исследования 1992-2002 гг., Минск, с. 1-335.
Vladimiras Kulakovas

**Vladimiras Kulakovas** (, g. 1948 m. liepos 3 d. Maskvoje) – Rusijos archeologas, prūsų archeologijos specialistas.

## Biografija
1966–1972 m. studijavo archeologiją Maskvos M. Lomonosovo universitete. 1982 m. apsigynė kandidatinę disertaciją „Prūsų senienos VI–XIII a.“ (1990 m. atspausdinta kaip monografija). 1994 m. apsigynė daktarinę disertaciją „Prūsai ankstyvaisiais viduramžiais“ (1994 m. atspausdinta kaip monografija „Prūsai (V–XIII a.)“.

Nuo 1970 m. dirba Archeologijos institute Maskvoje, nuo 1977 m. slavų–rusų archeologijos skyriaus jaunesnysis, nuo 1989 m. – vyresnysis, nuo 1996 m. – vedantysis mokslo darbuotojas. Nuo 1974 m. tyrinėja Kaliningrado srities (Karaliaučiaus krašto) archeologijos paminklus. Yra „Baltijos“ archeologinės ekspedicijos viršininkas. Jos sudėtyje kasmet dirba apie 3–4 archeologiniai būriai.

Nuo 1992 m. dėsto aukštosiose mokyklose, nuo 2004 m. – Rusijos tarptautinės turizmo akademijos profesorius. Nuo 1994 m. yra Rusijos heraldikos draugijos narys, žurnalo „Herboved“ redkolegijos narys. Nuo 2003 m. gyvena Karaliaučiuje, nuo 2005 m. yra Kaliningrado miesto statybos tarybos narys, visuomeninio fondo „Miesto širdis“ įkūrėjas ir narys.

## Mokslinė veikla
Yra žvalgęs daugiau kaip 400 archeologijos paminklų vietas, stacionariai tyrinėjo apie 20 archeologijos paminklų: Vikiavos arba Irzekapinio (), Milžinų kalno (, ), Dulokaimio () ir kt. kapinynus, skandinavišką Kaupo prie Viskiautų () pilkapyną, Nodimstės () piliakalnį, Arnavos bažnyčios šventorių, Balgos ir Karaliaučiaus pilį bei senamiestį ir kt.

15 monografijų autorius arba bendraautoris, paskelbė daugiau kaip 315 mokslinių straipsnių ir visą eilę populiarių straipsnių. Yra dalyvavęs daugelyje tarptautinių konferencijų. Aktyviai bendradarbiauja su Lietuvos archeologais, yra Lietuvos archeologijos draugijos narys, leidinio „Lietuvos archeologija“ redkolegijos narys. Kartu su doc. dr. V. Šimėnu lietuvių kalba yra parašęs monografiją „Užmirštieji prūsai“, lietuviškoje spaudoje yra paskelbęs 18 mokslinių straipsnių.

## Bibliografija
* Prūsų senienos VI–XIII a., 1990 m.
* Prūsai: V–XIII a., 1994 m.
* Užmirštieji prūsai, su V. Šimėnu, 1999 m.
* Prūsijos istorija iki 1283 m., 2003 m.
* Baltijos regiono šalių istorija, 2006 m.

## Šaltiniai
Supermilžinė

**Supermilžinė** – masyvi žvaigždė, kurios masė siekia 10 – 100 Saulės masių. Jos šviesio klasė būna Ia, Iab arba Ib. Hercšprungo ir Raselo diagramoje yra virš šviesiųjų milžinių. Pačios ryškiausios iš jų dažnai klasifikuojamos kaip hipermilžinės. Supermilžinių absoliutiniai ryškiai būna nuo -5 iki -12. Jų šviesis labai didelis, 5·10³ – 105 Saulės šviesio. Spindulys svyruoja nuo 20 iki 1000 Saulės spindulių. Pagal Stefano ir Bolcmano dėsnį raudonos supermilžinės paviršiaus vienetinis plotas skleidžia žymiai mažiau energijos nei mėlynosios. Taigi raudona supermilžinė yra didesnė už mėlyną su tokiu pat šviesiu.

Dėl labai didelės masės supermilžinių gana trumpa gyvenimo trukmė. Ji yra maždaug nuo 30 mln. iki kelių šimtų tūkst. metų (pagal lygtį M-2,5*1010, kur M – masė išreikšta Saulės masėmis). Dažniausiai jos stebimos jaunose galaktinėse struktūrose, tokiose kaip padrikieji spiečiai, netaisyklingosios galaktikos, spiralinių galaktikų vijos. Mažiau jų yra spiralinių galaktikų centriniuose telkiniuose, retai aptinkamos elipsinėse galaktikose bei kamuoliniuose spiečiuose, kur vyrauja senos žvaigždės.

Supermilžinių būna visų spektrinių klasių, nuo jaunų mėlynų O klasės iki jau toli evoliucionavusių raudonų M klasės supermilžinių. Rigelis, ryškiausia Oriono žvaigždyno žvaigždė yra tipinė mėlynai – balta supermilžinė. Betelgeizė ir Antaris yra raudonosios supermilžinės.

Ilgai buvo manyta, kad supernova gali virsti tik raudonosios supermilžinės, tačiau Supernovos 1987A pirmtakė, pasirodo, buvo mėlyna. Taigi sprogti kaip supernova gali tiek mėlynosios tiek raudonosios supermilžinės.

## Nuorodos
* Encyclopedia of science
* Astronomijos enciklopedinis žodynas
Pilkoji musmirė

**Pilkoji musmirė** (*Amanita spissa*) – musmirių (*Amanita*) genties grybas.

Kepurėlė 5 – 10 cm skersmens, pusrutuliška, sena paplokščia, rudai pilka, pilka ar juosvai pilka, apaugusi baltomis, vėliau pilkomis, koncentriškai išsidėsčiusiomis karputėmis (apvalkalo liekanomis). Lakšteliai balti, platūs, tankūs, prisegtiniai arba laisvi. Kotas 5-10 cm ilgio, 1-2,2 cm storio, baltas senas pilkas, prie lakštelių su dideliu baltu rinkiu, į apačią storėjantis, plaušuotas, kartais žvynuotas, pagrindas be išnaros, tik supleišėjusios jos liekanos išsidėsčiusios 1-3 eilėmis aukščiau sustorėjusios koto dalies. Trama balta, po luobele pilka, perlaužus parusvėja, nemalonaus kvapo ir skonio. Sporos baltos, amiloidinės.

Pilkosios musmirės auga nuo pavasario iki vėlyvo rudens lapuočių ir spygliuočų miškuose, pavieniui. Lietuvoje reta.
Gramatinis laikas

**Gramatinis laikas** – veiksmažodžio gramatinė kategorija, reiškianti sakomo veiksmo santykį su esamuoju momentu.

Vertinant iš dabarties, esamosios padėties, yra trys pagrindiniai laikai: būtasis, esamasis ir būsimasis. Kai kurios kalbos turi tik du atskirus laikus, pavyzdžiui, būtąjį ir nebūtąjį arba būsimąjį ir nebūsimąjį. Taip pat egzistuoja belaikės kalbos, pavyzdžiui, kinų kalba, kuri, kaip tradiciškai teigiama, nėra kaitoma laikais. Kita vertus, kai kurios kalbos turi laikus su tiksliomis savybėmis – atskiriama tolima ir artima praeitis arba artima ir tolima ateitis.

Dažniausiai laikas išreiškia veiksmo santykį su esamuoju momentu. Kartais veiksmo santykis gali būti nurodomas ne su esamuoju momentu, o su tam tikru momentu praeityje ar ateityje (su momentu, apie kurį kalbama). Toks laikas vadinamas *santykiniu*, pvz., perfektas, pliuskvamperfektas. Laikas, išreiškiantis veiksmo santykį su esamuoju momentu, vadinamas *absoliučiuoju*.

Laiko kategorija glaudžiai susijusi su veikslo kategorija. Kai kuriose kalbose tai, kas tradiciškai laikoma laikais, šiuolaikinėje analizėje laikoma laiko ir veikslo deriniais. Be laikų ir veikslų, veiksmažodžiai taip pat gali būti kaitomi ir nuosakomis. Kadangi dažnai šios trys kategorijos nėra išreikštos atskirai viena nuo kitos, kai kurios kalbos gali būti analizuojamos pasitelkiant kompleksinę laiko, veikslo ir nuosakos sistemą.
Laiko kategorijai priklauso veiksmažodžio formos be taip pat kitų galimų reikšmių ir priklausomybės atitinkamoms kategorijoms (veikslo ir nuosakos), žyminčios kalba išsakomo veiksmo laiko santykį su esamuoju momentu.
Dumblas

**Dumblas** – smulkios, minkštos nuosėdos vandens baseinų dugne ir žemės paviršiuje; dirvožemio ir dirvodarinių uolienų granuliometrinis elementas.

## Ypatybės
Pagal 1990 m. FAO ir UNESCO klasifikaciją dirvožemio dumblo dalelių skersmuo <0,002 mm, pagal N. Kačinskio klasifikacija – 0,0001-0,001 mm. Susidaro dėl uolienų, jose esančių mineralų dūlėjimo ir dirvodaros procesų.

Dumble yra pirminių ir antrinių molio mineralų – beidelito, montmorilonito, kaolinito; aleurito. Jų santykis ir sudėtis įvairios kilmės dirvožemiuose skiriasi. Taip pat yra daug geležies ir aliuminio oksidų, kalcio, magnio, kalio, natrio, fosforo, humuso ir mikroelementų, tai augalų maisto medžiagos dirvožemyje.

Dumblas suklijuoja dirvožemio daleles į struktūrinius agregatus – formuoja dirvožemio struktūra. Be to, jos kartu su organinėmis medžiagomis lemia dirvožemio sorbuojamąją gebą ir sorbcijos talpą, kuri labai svarbi dirvožemio ir trąšų tarpusavio sąveikai. Tvenkinių ir ežerų dumblas naudojamas dirvožemiui (ypač smėlio ir priesmėlio) tręšti; išdžiovintas turi iki 40 % kalcio karbonato, 0,4 % azoto, 0,05 % fosforo oksido.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Auksaviršė ūmėdė

**Auksaviršė ūmėdė** (*Russula aurea*) – ūmėdinių šeimos grybas.

Kepurėlė 5-7 cm skersmens, iškili, senų vaisiakūnių netaisyklinga, horizontali, kartais įdubusi, aukso geltonumo, švelniai raudona, vidurys tamsesnis, kartais dėmėta, kraštai lygūs arba vagoti, paviršius blizgantis arba matinis, kartais šiurkštus. Lakšteliai balti, senų grybų gelsvi, tamsesniais pakraščiais, trapūs, platūs, stori, pagrindais suaugę. Kotas 3-7 cm ilgio, 1-2,5 cm storio, jaunų vaisiakūnių plikas, vidus purus, baltas, vėliau geltonas. Trama stangri, balta, švelnaus arba truputį deginančio skonio. Sporos tinkliškai karpuotos, jų masė geltona. Auga liepos – rugsėjo mėn. lapuočių ir spygliuočių miškuose. Randama visur, bet negausiai. Geras, valgomas grybas, trečios kategorijos.
Algirdas Dumbliauskas

**Algirdas Dumbliauskas** (g. 1932 m. kovo 4 d. Kriauniuose, Alytaus apskritis) – Lietuvos inžinierius hidrotechnikas, fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1956 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1956–1962 m. dirbo Vandens ūkio projektavimo institute, 1963–1969 m. Hidrotechnikos ir melioracijos institute. 1966 m. technikos mokslų kandidatas. 1969–1992 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, 1985–1990 m. Hidraulikos ir hidrotechninių statiniu katedros vedėjas; 1971 m. docentas. 1967–1968 m. ir 1977–1978 m. dirbo Kuboje, 1980–1983 m. Alžyre. Nuo 1992 m. verslininkas.

## Bibliografija
* Siurbliai ir siurblinės: vadovėlis (su kt.), 1975 m.
* Sodų sausinimas: monografija, 1976 m., rusų kalba
* Žemės ūkio drenažas, 1978 m., ispanų kalba
* Žemių drėkinimas (su C. Benhacinu), 1983 m., prancūzų kalba

## Šaltiniai
Raiboji ūmėdė

**Raibosios ūmėdės** (*Russula integra*) kepurėlė 5-10 cm skersmens, iškili, senų vaisiakūnių paplokščia, kartais įdubusi, didelė, gleivėta, lygi arba šiurkšti, purpuriškai rudos, varinės rudos, ryškiai raudonos arba net šokoladinės spalvos, kraštai taškuoti, vagoti. Lakšteliai balti, senų vaisiakūnių ochrinės geltonos spalvos, reti, platūs, iki 1,5 cm pločio, prisegtiniai arba laisvi. Kotas 4-9 cm ilgio, 1,5-3 cm storio, paviršius šiurkštus, raukšlėtas, trapus, baltas, retkarčiais su rožinio atsspalvio dryžiais. Trama balta, trapi, sena puri, švelnaus skonio, bekvapė. Sporos spygliuotos, jų masė ochrinės spalvos. Auga liepos - rugsėjo mėn. spygliuočių ir mišriuose miškuose. Lietuvoje dažna. Valgoma, trečios kategorijos.
Dumblis (Trakų r.)

**Dumblis** – ežeras Trakų rajono savivaldybės teritorijoje, Merkio baseine, 2 km į pietus nuo Onuškio.

Plotas 38,8 ha. Ilgis iš vakarų į rytus 1,26 km, didžiausias plotis 0,47 km. Paviršiaus altitudė 140,3 m. Didžiausias gylis 8,0 m, vidutinis gylis 2,1 m. Baseino plotas 6,1 km². Kranto linija labai vingiuota. Krantai daugiausia pelkėti, apaugę krūmais. Dugną dengia sapropelingas dumblas. Ežerą supa Onuškio ir Ruklabalių miškai, tik pietinėje pakrantėje plyti pievos, įsikūręs Taučionių kaimas.

Vakaruose upeliu susisiekia su 2,2 ha dydžio užankančiu ežeru, kuris anksčiau laikytas Dumblio ežero dalimi. Pietryčiuose išteka Musės upė link Varėnės upės. Pratakumas 136 %. 

Rytine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Pelkinė ūmėdė

**Pelkinė ūmėdė** (*Russula paludosa*) – ūmėdinių šeimos grybas.

Kepurėlė 8-12 cm skersmens, iškili, senesnė paplokščia, kiek įdubusi, lygi, blizganti, raudona, purpuriškai raudona, vidurys tamsiai rudas arba net juodai raudonas, kartais su gelsvai rusvomis dėmėmis, kraštai lygūs arba vagoti. Lakšteliai balti, senesnių vaisiakūnių gelsvi, senų tamsiai geltoni, gelsvi, tankūs, netrapūs, šakoti, priaugtiniai, laisvi. Kotas 5-12 cm ilgio, 1,5-3 cm storio, tvirtas, jauno vidus kietas, senesnio purus, išilgai vagotas, baltas, su rožinės spalvos dryžiais arba rausvu apnašu. Trama balta, kartoko skonio, perlaužus spalvos nekeičia. Auga vasarą ir rudenį drėgnuose spygliuočių miškuose, ypač pelkėtuose kimininiuose pušynuose. Lietuvoje labai dažna. Valgoma, trečios kategorijos.
Dūmė

**Dūmė** – upė Lietuvoje, Prienų rajono savivaldybės teritorijoje, Nemuno vidurupio plynaukštėje, Peršėkės kairysis intakas. Ilgis 15 km, baseino plotas 89 km². Prasideda ties Žemaitkiemiu, 9 km į pietvakarius nuo Prienų, teka į pietryčius. Įteka į Peršėkę ties Balbieriškiu.

Intakai: Alica (kairysis), Aviniškė, Ringis (dešinieji).

Aukštupyje, nuo ištakos iki Vartų kaimo, vaga reguliuota; vagos plotis 7–8 m, gylis 1,8–1,9 m. Natūralios vagos plotis mažesnis negu 5 m. Vidutinis nuolydis 3,66 m/km. Vidutinis debitas žiotyse 0,43 m³/s. Žemupys priklauso Nemuno kilpų regioniniam parkui.

Didesnės gyvenvietės prie Dūmės: Kunigiškiai, Paprūdžiai, Medvišiai, Balbieriškis.

Upėvardis kildinamas nuo žodžio *dūmas* („dūmų spalvos, dūminis“), taip pat *dumė* („tamsios spalvos karvė“), *dūmaka* („rūkas, migla, ūkana“),  („didelis debesis, lietingas oras“).


Dūmė Balbieriškyje.JPG|Dūmė Balbieriškyje (vasara)
Balbieriškis, Dūmė, upelis 2.JPG |Dūmė Balbieriškyje (ruduo)
Dūmė, upelis.JPG|Upėvardis


## Šaltiniai
Vytautas Dumšaitis

**Vytautas Vaclovas Dumšaitis** (1927 m. gegužės 12 d. Kaune – 2019 m. kovo 22 d. Vilniuje) – lietuvių aktorius.

## Biografija
1944–1948 m. lankė Kauno dramos teatro studiją (mokytojai Stasys Petraitis, Antanas Sutkus, Antanas Mackevičius).

1946–1947 m. Kauno dramos teatro, 1947–1952 m. Kauno jaunojo žiūrovo teatro, nuo 1952 m. Lietuvos akademinio dramos teatro (nuo 1998 m. Lietuvos nacionalinis dramos teatras) aktorius.

## Vaidmenys
Sukūrė daugiau, kaip 120 teatro vaidmenų, svarbesni:
* Dikas (Vera Liubimova. Sniegutis. 1948 m.)
* Karlenas (Rudolfas Blaumanis. Siuvėjų dienos Silmačiuose, 1957 m.)
* Šafas (Ivanas Turgenevas. Mėnuo kaime, 1962 m.)
* Jonas iš Bychovo, Skurdulis, Davainis (Vincas Krėvė. Skirgaila 1966 m., 1987 m.)
* Jonas Girėnas, Kostas Jaunikaitis (Borisas Dauguvietis. Žaldokynė 1975 m., 1985 m., 1988 m.)
* Tarnovskis (Balys Sruoga. Milžino paunksmė, 1979 m.)

Lietuvos kino studijoje nuo 1952 m. įgarsino apie 400 filmų. Vaidino kino filmuose, TV ir radijo spektakliuose.

2008 m. įskaitė kompaktinę plokštelę IR ATMINTIS, IR DABARTIS... (Vytautas Aleksandras Cinauskas)

## Įvertinimas
* 2004 m. Vytauto Didžiojo ordino medalis

## Šaltiniai
Čiurlionytė

**Čiurlionytė** – lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).

Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Čiurlionienė (ištekėjusi moteris).

Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Čiurlionis.

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Danutė Čiurlionytė-Zubovienė – rašytoja, vertėja;
* Jadvyga Čiurlionytė – etnomuzikologė;
* Valerija Čiurlionytė-Karužienė – muziejininkė, kultūros veikėja;
* Virginija Čiurlionytė-Katinienė – pedagogė, chorvedė.
Studijinis albumas

**Studijinis albumas** – originali dainininko naujų įrašų kolekcija, dažniausiai įrašų kompanijos išleistas albumas.

Studijiniuose albumuose dažniausiai nėra gyvų įrašų ar atnaujintų kūrinių (*remix*), o jei tokių kūrinių būna, jie nesudaro daugumos dainų (ar kitų kūrinių) albume ir yra dažnai vadinami "bonuso takeliais" (). Kadangi prie šių albumų kūrimo prisideda daug žmonių (prodiuseriai, dainų autoriai, garso technikai ir t. t.), albumas gali turėti garsų (instrumentų) įvairovę, įvairių garso efektų, taip pat prie jo įrašymo gali prisidėti ir muzikinis ansamblis (orkestras). 

Muzikos pramonėje studijiniai albumai yra skirtingi nuo kompiliacijų ir gyvo koncerto albumų. Manoma, kad studijiniai albumai turi kūrinių, kurie anksčiau nebuvo išleisti (yra originalūs). 

Studijiniai albumai laikomi daugiausiai parduodamais albumais – Jungtinėje Karalystėje, pavyzdžiui, aštuoniolika iš dvidešimt keturių albumų, kurių parduota daugiau negu 2,5 milijonus kopijų, yra studijiniai albumai.
International Ultraviolet Explorer

**IUE** - **Tarptautinė ultravioletinių spindulių observatorija** () - tarptautinė ultravioletinių spindulių astronominė observatorija. Ji tyrė kosmosą ultravioletinių bangų ruože. IUE - palydovas, kurį projektavo ESA, NASA. Masė 672 kg; į kosmosą paleistas 1978 m. sausio 28 d. Misijos trukmė buvo 3 metai. Misijos baigtos 1996 m. rugsėjo 30 d. Ji tyrė, žvaigždes, kometas, planetas, galaktikas ir supernovas.
Pranė Dundulienė

**Pranė Dundulienė-Stukėnaitė** (1910 m. vasario 12 d. Pilypai, Švenčionių apskr. – 1991 m. vasario 27 d. Vilnius) – Lietuvos etnologė, habilituota humanitarinių mokslų daktarė.

## Biografija
1935 m. baigė Vytauto Didžiojo gimnaziją Vilniuje 

1938 m. baigė etnologiją Vilniaus universitete. 1969 m. istorijos mokslų daktarė.

1938–1940 m. dirbo Lietuvių mokslo draugijoje, 1940–1950 m. Etnologijos instituto (vėliau Lietuvos istorijos institutas) mokslinė darbuotoja. Nuo 1944 m. Vilniaus universiteto dėstytoja, nuo 1971 m. profesorė.

Vyras Bronius Dundulis.

## Mokslinė veikla

Vadovavo daugeliui studentų etnografinių ekspedicijų. Tyrinėjimų sritis – žemdirbystė ir jos įrankiai, dvasinė kultūra, daugiausia tikėjimai, papročiai, mitai ir simboliai. Etninę kultūrą tyrė kaip vientisą tautos (dvaro ir kaimo) kultūrą. Daugiausia taikė lyginamąjį ir etnopsichologinį metodus.

## Bibliografija
* Žemdirbystė Lietuvoje. Vilnius, 1963 m.
* Lietuvių kalendoriniai ir agrariniai papročiai. Vilnius, 1979 m.
* Lietuvių etnografija. Vilnius, 1982 m.
* Lietuvių liaudies kosmologija. Vilnius, 1988 m.
* Senovės lietuvių mitologija ir religija. I leidimas 1990 m., II leidimas: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas. 2007 m. ISBN 978-5-420-01617-6
* Lietuvių šventės: Tradicijos, papročiai, apeigos. Vilnius, 1991 m.
* Lietuvių etnologija. Vilnius, 1991 m.
* Žaltys ir jo simboliai lietuvių liaudies mene ir žodinėje kūryboje. Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas. 2005 m. ISBN 5-420-01577-3
* Senieji lietuvių šeimos papročiai. I leidimas 1999 m., II leidimas: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas. 2005 m. ISBN 5-420-01576-5
* Paukščiai senuosiuose lietuvių tikėjimuose ir mene. Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas. 2006 m. ISBN 5-420-01597-8
* Ugnis lietuvių liaudies pasaulėjautoje. Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas. 2006 m. ISBN 5-420-01596-X
* Gyvybės medis lietuvių mene ir tautosakoje. Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas. 2006 m.
* Akys lietuvių pasaulėjautoje. Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas. 2006 m. ISBN 5-420-01594-3
* Duona lietuvių buityje ir papročiuose. Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas. 2007 m. ISBN 978-5-420-01622-0
* Medžiai senovės lietuvių tikėjimuose. Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas. 2008 m. ISBN 978-5-420-01625-1
* Pagonybė Lietuvoje: Moteriškosios dievybės. Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas. 2008 m.
* Lietuvių liaudies kosmologija. Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas. 2008 m.

## Šaltiniai
Aleksandras Dundulis

**Aleksandras Dundulis** (1910 m. gegužės 5 d. Triluščiai prie Tverečiaus – 1994 m. rugpjūčio 23 d. Čikaga, palaidotas Trilusčiuose) – lietuvių kalbininkas, pedagogas.

## Biografija
1937 m. baigė Slanimo mokytojų seminariją. Mokytojavo Vilniaus krašte, Vilniuje. Nuo 1939 m. Vilniaus universitete studijavo lituanistiką. Už lietuvišką veiklą lenkų valdžios tardytas ir kalintas.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Studijas baigė 1949 m. Tiubingeno universitete. 1950 m. persikėlė į JAV. 1958–1980 m. dėstė lietuvių kalbą ir literatūrą Čikagos aukštesniojoje lituanistikos mokykloje, nuo 1959 m. ir Pedagoginiame lituanistikos institute, vienas jo įkūrėjų, 1959–1972 m. Pedagogų tarybos sekretorius, 1972–1980 m. stacionaro skyriaus direktorius.

Dirbo vadovėlių leidimo komisijoje, redagavo lietuviškas knygas. Parengė P. Skardžiaus „Rašybinį lietuvių kalbos žodyną“ (neišleistas, rankraštis atiduotas Vilniaus universitetui), „Tverečiaus šnektos“ aprašą. Į TSRS okupuotą Lietuvą slaptai siuntė mokslinės literatūros.

Bendradarbiavo laikraščiuose „Jaunimo draugas“. „Vilniaus rytojus“, „Vilniaus žodis“, žurnale „Gimtoji kalba“.

## Šaltiniai
Balys Dundulis

**Balys Dundulis** (1910 m. gruodžio 21 d. Čekonys, Debeikių valsčius – 1994 m. lapkričio 20 d. Čikaga) – žurnalistas, redaktorius, vertėjas, visuomenės veikėjas.

## Biografija
1930–1936 m. studijavo humanitarinius mokslus Vytauto Didžiojo universitete, draugijos „Varpas“ narys.

1935–1936 m. vienas žurnalo „Moksleivis“ redaktorių. 1936–1940 m. dirbo laikraščio „Lietuvos žinios“, 1941–1944 m. dirbo leidinių „Kultūra“, „Į laisvę“, „Savaitė“ redakcijose.  Nacių okupacijos metais su kitais leido ir platino nelegalų laikraštį „Nepriklausoma Lietuva“.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1945–1946 m. Liubeke redagavo laikraštį „Laisvės varpas“, nuo 1946 m. Pfulingene – VLIK leidžiamus Eltos biuletenius, nuo 1948 m. – dvisavaitinį laikraštį „Varpas“. 1949 m. persikėlė į JAV. Dirbo „Burlingtono“ geležinkelio bendrovėje. Bendradarbiavo JAV lietuvių laikraštyje „Varpas“ ir jį redagavo, žurnale „Sėja“.

## Vertimai

Balys Dundulis vertė iš anglų ir vokiečių kalbų. Tarp išleistų knygų: Izidor Kálnoki „Moteris ir garbė“ (1937, Sakalas), Ludwig Huna „Granada liepsnose“ (1938, Mokytojų knygynas), Arthur Mills „Paslaptingieji rytai“ (1938, Sakalas), Bruno Traven „Mirusiųjų laivas“ (1941, LTSR valstybinė leidykla) ir kt.

## Šaltiniai
Adomas Dundzila

**Adomas Dundzila** (1882 m. liepos 14 d. Pranciškavo dvaras, Kalvarijos apskr. – 1951 m. gruodžio 20 d. Čikagoje) – Lietuvos knygų leidėjas ir prekybininkas, žurnalistas, visuomenės veikėjas.

## Biografija
1908–1913 m. V. Penčylos knygyno Marijampolėje vedėjas. 1913–1914 m. turėjo nuosavą knygyną Vilkaviškyje. 1914 m. Vilniuje dirbo Lietuvių draugijos nukentėjusiems dėl karo šelpti centro komiteto Darbo biuro vedėju. 1915 m. Petrograde buvo savaitraščio „Lietuvių balsas“ administratorius.

Grįžęs į Lietuvą 1918 m. su Bronium Siručiu įkūrė knygų leidybos ir prekybos bendrovę „Dirva“. Nuo 1919 m. abu jai vadovavo Marijampolėje, nuo 1921 m. – knygynui ir knygų leidybai Kaune. Iki 1940 m. rugsėjo 29 d. leidykla išleido 544 knygas.

1930–1933 m. redagavo žurnalą „Sėjos baras“. Vienas Lietuvių verslininkų sąjungos įkūrėjų, centro valdybos pirmininkas. 1932–1933 m. sąjungos laikraščio „Verslas“ redaktorius, nuo 1937 m. garbės narys. 1940 m. nacionalizavus bendrovę „Dirva“ dirbo Valstybinės leidyklos 5-ojo knygyno vedėju. 1944 m. pasitraukė į Vakarus. 1949 m. persikėlė į JAV.

Parengė elementorių „Dieve, padėki“ (1912 m., slapyvardis *Kalvarijiškis*). Išleido atsiminimų ir straipsnių rinkinį (1935 m.). Bendradarbiavo laikraščiuose „Lietuva“, „Trimitas“, žurnale „Naujoji Romuva“ ir kituose.

## Įvertinimas
* 1938 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas.

## Šaltiniai
Rolis

**Rolis** () – JAV miestas, Šiaurės Karolinos valstijos sostinė. Pagal 2008 metų gyventojų surašymą miestas turi 374 320 gyventojų.

## Gyventojai

## Sportas
* Karolinos „Hurricanes“ (ledo ritulys)
Alvydas Duonėla

**Alvydas Duonėla** (g. 1976 m. birželio 27 d. Skuode) – Lietuvos irkluotojas baidarininkas.

## Biografija
Pirmas treneris Kazimieras Rimkūnas, vėliau treniravo Mykolas Rudzinskas, Sergejus Sorokinas ir Romas Petrukanecas.
Nuo 1997 m. studijavo Vilniaus pedagoginiame universitete.  Nuo 2025 m. studijuoja Klaipėdos Universitete.

Turi dukrą Lukreciją.

## Pasiekimai
* Daugkartinis (17) Lietuvos baidarių irklavimo čempionas.
* II Baltijos jūros žaidynių ir II tautinės olimpiados čempionas.
* 1999 m. Europos čempionatas  K-1 200 m.  4 vieta.
* 2000 m. Europos čempionatas  K-1 200 m. 1 vieta.
* 2004 m. Europos čempionatas  K-2 200 m. 1 vieta.
* 2004 m. Europos čempionatas  K-1 200 m. 2 vieta.
* 2004 m. Europos čempionatas  K-2 500 m. 2 vieta.
* 2006 m. Europos čempionatas  K-2 200 m. 2 vieta.
* 2008 m .Europos čempionatas  K-2 200 m. 2 vieta.
* 2008 m. Europos čempionatas K-2 500 m . 3 vieta.
* 2000 m. 2001 m. ir 2003 m. Pasaulio taurės laimėtojas vienviete baidare 

* 2001 m. pasaulio čempionas K-2 200 m.
* 2002 m. pasaulio čempionas K-2 200 m.
* 2003 m. pasaulio čempionas K-2 200 m.
* 2001 m. pasaulio čempionato K-2 500 m 2 vieta.
* 2003 m. pasaulio čempionato  K-2 500 m. 3 vieta  
* 2005 m. pasaulio čempionatas  K-2 200 m 2 vieta.
* 2005 m. pasaulio čempionatas K-2  500 m. 3 vieta.
* 2000 m. vasaros olimpinės žaidynės  K-1 500 m. 7 vieta, K-2 500 m. 12 vieta.
*2004 m. vasaros olimpinės žaidynės  K2 500 m. – 7 vietą, K-1 500 m. 10 vieta. 
*2008 m. vasaros olimpinės žaidynės  K-2 500 m. 11 vieta.

## Įvertinimas
* 2001 m. Gedimino 5 laipsnio ordinas 
* 2002 m. Šv. Kristoforo apdovanojimas  už nuopelnus Vilniaus miestui
* 2003 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius
* 2003 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Karininko kryžius

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Alvydas Duonėla
Mount&Blade

**Mount&Blade** – vieno žaidėjo veiksmo RPG žaidimas, kuris vyksta fiktyvioje Karladijos žemėje, apie 1250 metais. Žaidimą kūrė Turkijos žaidimų kompanija „Taleworlds“. 2008 metų pavasarį „Talewords“ pasirašė sutartį su „Paradox Interactive“ dėl žaidimo leidimo.

## Apžvalga

### Veikėjo kūrimas
Žaidime ypač daug dėmesio skirta veikėjo kūrimui. Žaidėjas gali pasirinkti veikėjui vieną iš daugelio profesijų – būti kariu, valkata ar pirkliu. „Mount&Blade“ žaidime po profesijos pasirinkimo reikia paskirstyti patirties taškus įgūdžiams. Veikėjo sukūrimas baigiasi veido kontūrų sukūrimu, kuris labiausiai panašus į „The Elder Scrools: Oblivion“ veido generatorių.

### Žaidimas
Žaidimas vyksta Karladijos (*Calradia*) žemėje, kurioje žaidėjas kovoja kaip karys arba vykdo lordų užduotis. Iš viso žaidime yra 5 pagrindinės frakcijos ir kelios banditų grupuotės, kurios plėšia ir puldinėja žmones bei gyvenvietes.

### Frakcijos
* **Svadai** (*Swadians*). Tai viena iš dviejų frakcijų pasirodžiusių pirmojoje žaidimo versijoje. Svadai labai stiprūs ir puikūs raiteliai.
* **Vegirai** (*Vaegirs*). Tai antra iš dviejų frakcijų, kuri buvo pirmojoje versijoje. Vegirai dažniausiai naudoja sunkiąją kavaleriją ir šaulius. Tai labiausiai subalansuota frakcija žaidime.
* **Kergitai** (*Khergits*). Aršiausia žaidimo frakcija. Ši frakcija plėšia kaimus. Dažniausiai sutinkami raitieji lankininkai.
* **Nordai** (*Nords*). Viena iš dviejų tautų, neturinčių arklių. Pasak legendos nordai atplaukė į Karladiją per jūrą ir gyveno prie jos krantų.
* **Rodokai** (*Rhodoks*). Labiausiai ekonomiškai išsivysčiusi frakcija, tačiau turinti gan silpnus karius. Tai antra tauta, neturinti arklių.

## Nuorodos
* „Mount & Blade“ svetainė 
* „Taleworlds“ svetainė
Kopenhagos operos teatras

**Karališkoji opera** () Kopenhagos Holmeno saloje – nacionalinis Danijos operos teatras ir viena iš moderniausių Europos scenų.

Operos teatro rūmus Danijos valstybei 2000 m. rugpjūčio mėnesį padovanojo A.P. Møller ir Chastine Mc-Kinney Møller fondas. Arnold Peter Møller buvo vienas iš šiandien didžiausios Skandinavijos bendrovės „Mærsk“ įkūrėjų.

Architektas Hening Larsen. Statyba pradėta 2001 m. birželio mėnesį ir baigta 2004 m. spalio 1 d. Operos teatras atidarytas 2005 m. sausio 15 d. specialiu koncertu. Pirmasis operos pastatymas – Verdžio „Aida“ – įvyko 2005 m. sausio 26 d.
PZL-104 Wilga

**PZL-104 Wilga** (liet. volungė) – pilnai metalinis lengvasis aukštasparnis lėktuvas, 1962-2006 m. gamintas Lenkijoje. Lėktuvas skirtas pramoginiams skrydžiams, sklandytuvų buksyravimui, naudotas sanitarinėje aviacijoje, pasienio apsaugai, žemės ūkio darbams (pasėlių purškimui chemikalais).

Gaminta keletas „Wilga“ modifikacijų: 2, 3A, 3S, 35A, 35H, 35P, 35R, 35S, 40, 80, 80/1400 (80H), besiskyrusių varikliais, kita įranga. Į lėktuvą montuoti įvairūs varikliai – sovietinės gamybos „Ivčenko AI-14“ radialiniai, JAV gamybos opoziciniai „Continental O-470“, „Lycoming I0-540“ stūmokliniai, taip pat turbininiai „Pratt & Whitney PT6A-28“.

Šie lėktuvai eksportuoti į Sovietų Sąjungą, Čekoslovakiją, Austriją, Belgiją, Bulgariją, Jugoslaviją, Kanadą, Kubą, Rumuniją, Turkiją, JAV, Didžiąją Britaniją. 2023 m. viduryje Lietuvos civilinių orlaivių registre buvo įrašyta 18 šių orlaivių.

## Techniniai duomenys (PZL-104 Wilga 35A)
**Bendrosios characteristikos**

* **[[Įgula (mašinos)|Įgula]]:** 1
* **Keleivių talpa:** 3
* **Ilgis:** 8,10 m
* **[[Sparno mojis]]:** 11,12 m
* **Aukštis:** 2,96 m
* **Sparno plotas:** 15,50 m²
* **Tuščio svoris:** 900 kg
* **Maksimalus svoris:** 1300 kg
* **Variklis:** vienas 194 kW (260 AG) galios 9 cilindrų žvaigždinis variklis „Ivchenko AI-14RA“

**Skrydžio duomenys**

* **[[V greičiai|Maksimalus greitis]]:** 195 km/h (105 mazgai)
* **Skrydžio nuotolis:** 670 km (361 jūrmylės)
* **[[Skrydžio lubos]]:** 4040 m
* **Kilimo gretis:** 5,5 m/s

## Išnašos
Antonov An-2

**Antonov An-2** (rusiška pravardė *кукурузник* 'kukurūzininkas'; paveldėta iš Polikarpov Po-2; pagal NATO koduotę **Colt**) – ypač patvarus, lengvas, vienmotoris lėktuvas, biplanas, sukurtas 1947 m. „Antonov“ konstruktorių biuro. Jis naudojamas lengviems kroviniams vežti, žemės ūkio darbams, parašiutiniams šuoliams. Lėktuvas gali skraidinti iki 12 keleivių. 

Gineso rekordų knyga tvirtina, kad šiam lėktuvui 45 metus priklausė ilgiausios gamybos trukmės rekordas.

1947 m. rugpjūčio 31 d. šis lėktuvas  pirmą kartą pakilo į orą. Jį pilotavo lakūnas-bandytojas P. Volodinas. 1947 m. gruodžio mėn.  prasidėjo valstybiniai bandymai, kurie truko iki 1948 m. kovo mėnesio. Tais pačiais metais liepos mėn. buvo baigtas antro prototipo su varikliu "AŠ-21" bandymai. 1948 n. rugpjūčio 23 d. An-2 pavadintas lėktuvas buvo priimtas į SSRS KOP ginkluotę. Serijinis An-2 (transportinis lėktuvas) pakilo 1949 m. rugsėjo 6 d. 

Iki 1960 m. serijinė gamyba buvo vykdoma SSRS, kurios metu buvo pagaminta daugiau kaip 5000 lėktuvų. Vėliau, 1957–1992 m., pagal „Antonovo“ konstruktorių biuro licenciją An-2 buvo gaminami Kinijoje (kaip Nanchang Y-5, Shijiazhuang Y-15 (turbostraigtinis variantas), Shijiazhuang Y-5A), taip pat 1960–1992 m. – PZL gamykloje Lenkijoje, kur, kaip manoma, buvo pagaminta apie 13 tūkst. vienetų.

## Techninės charakteristikos

## Šaltiniai
Onegos įlanka

**Onegos įlanka** – įlanka Baltosios jūros pietinėje dalyje, į pietvakarius nuo Archangelsko. Nusitęsus iš pietryčių į šiaurės vakarus. Ilgis – 185 km. Plotis – 50–100 km. Didžiausias gylis – 36 m. Vidutinis – 16 m.

Įteka Onegos, Kemės, Vygo upės. Įlankoje baigiasi Baltosios ir Baltijos jūrų kanalas. Prie įlankos išsidėstę Kemo, Onegos ir Belomorsko miestai. Įlankoje – Solovkų salos, Kijaus sala.

## Išnašos
Bronius Dundulis

**Bronius Dundulis** (1909 m. lapkričio 26 d. Gyvakarai, Kupiškio valsčius – 2000 m. rugsėjo 1 d. Vilnius) – Lietuvos istorikas, habilituotas istorijos mokslų daktaras (1940 m. ir 1967 m.).

## Biografija
1933 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Teologijos – filosofijos fakultetą. 1933–1940 m. tobulinosi Sorbonoje. Paryžiuje 1940 m. išleido knygą „Napoleonas ir Lietuva 1812 m.“ (. Paris: Presses Universitaires de France, 1940. – 344 p.) ir jos pagrindu apgynė daktaro disertaciją. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakulteto taryba 1944 m. gruodžio 15 d. patvirtino daktaro laipsnį, tačiau aukštesni sovietinės valdžios pareigūnai pasiūlė rengti disertaciją pagal marksistinę metodologiją ir iš naujo ginti. Atsisakė ir parašė dvi disertacijas kitomis temomis – kandidato (apginta 1955 m.) apie XV a. Lietuvos kovą dėl vakarų ir pietvakarių žemių (*Lietuvių kova dėl Žemaitijos ir Užnemunės XV amžiuje.* Vilnius, 1960 m.) ir daktaro – apie Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės santykius su Lenkija (*Lietuvos kova dėl valstybinio savarankiškumo [[XV amžius|XV a.]]* Vilnius, 1968 m.).

1941–1992 m. (su pertrauka) Vilniaus universiteto, iki 1947 m. ir Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas, 1946–1961 m. Visuotinės istorijos katedros vedėjas; nuo 1969 m. profesorius. 1988–1991 m. atkurtos Lietuvos istorijos draugijos pirmininkas.

Kaip nemaža Lietuvos istorikų grupė (Zenonas Ivinskis, Kučinskas, Jonas Matusas, Povilas Pakarklis, Remeika, Šapoka, Simas Sužiedėlis ir Šležas, dauguma jų studijavo VDU TFF) priklausė aktyviai visuomeninei katalikų organizacijai – ateitininkams.

Žmona Pranė Dundulienė.

## Mokslinė veikla
Naudodamasis to meto konjunktūra net sovietinės cenzūros sąlygomis tyrė svarbias XV a. – XVIII a. Lietuvos politinės istorijos temas, panaudojo itin gausius šaltinius, užsienio literatūrą ir padarė didelį poveikį lietuvių istoriografijai bei tautinio sąmoningumo ugdymui.

## Bibliografija
* Lietuvos užsienio politika XVI a. Vilnius, 1971 m.
* Švedų feodalų įsiveržimai į Lietuvą XVII–XVIII a. Vilnius, Mokslas, 1977 m.
* Lietuva Napoleono agresijos metais. 1807–1812 m. Vilnius, Mokslas, 1981 m.
* Normanai ir baltų kraštai (IX–XI a.) Vilnius, 1982 m.
* Lietuvos kovos dėl Baltijos jūros. Vilnius, 1985 m.
* Lietuva Europos politikoje. 1795–1815. Vilnius, 1998 m.
* Lietuvos kova dėl valstybinio savarankiškumo XV a. Vilnius, 1968 m., 1993 m.

## Įvertinimas
* 1998 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas
* 2000 m. vienas pirmųjų lietuvių, apdovanotų Prancūzijos nacionalinu nuopelnų Komandoro laipsnio ordinu

## Literatūra
* I. Poškevičienė. Bronius Dundulis. Bibliografija. Vilnius. 1979 m.
* Lietuva ir jos kaimynai: nuo normanų iki Napoleono. prof. Broniaus Dundulio atminimui, vyr. redaktorė Irena Valikonytė, Vilnius, 2001 m.

## Šaltiniai
Ventrologija

**Ventrologija**, arba *pilvakalbystė* (lot. „venter“ – pilvas, „logos“ – žodis) – kalbėjimo menas beveik nejudinant lūpų, be artikuliacijos. Cirke – vienas iš retesnių nepagrindinių žanrų.

Artistas pilvakalbystės meno pasiekdavo po ilgų treniruočių, vaidinimą (dažniausiai komišką) paruošdavo kaip dialogą su lėle arba gyvūnu (pvz., šunimi). Ventrologų pasirodymai cirko, teatro ar kabareto scenose žinomi nuo XVIII amžiaus Austrijoje, Prancūzijoje, tapo populiarūs XIX a. – JAV, Indijoje, Rusijoje ir kt. Apie pilvakalbius Lietuvos cirkų arenose nėra duomenų.

### Žymūs ventrologai
* fon Mengenas – austrų baronas, žinomas kaip vienas pirmųjų pilvakalbių pasaulyje, viešai savo meną rodęs XVIII a. antroje pusėje;
* Ramdasas Padhis – žymus Indijos pilvakalbis ir lėlininkas, savo pasirodymus rengęs 40 metų;
* Grigorijus Donskojus (1865–1956 m.) – vienas pirmųjų pilvakalbių Rusijoje, vaidinęs cirkų arenose iki 1949 m.;
* Edgaras Bergenas – žinomas XIX a. vidurio JAV pilvakalbis ir lėlininkas;
* Jeff’as Dunham’as – vienas geriausių šių laikų pilvakalbių;
* ir kt.

## Nuorodos
* Ventrologija kaip cirko žanras (RUS)
* Pilvakalbystės paslaptys (RUS)
Maromokotras

**Maromokotras** () – aukščiausias kalnas Madagaskare. Tai užgesęs ugnikalnis, jo aukštis 2876 m. Kalnas yra Tsatarananos vulkaninių kalnų masyve, šiaurinėje Madagaskaro dalyje.

Vakariniuose Maromokotro šlaituose įkurtas gamtos rezervatas.

## Išnašos
Pranaši pozicija (filmas)

**Pranaši pozicija** () – 2008 m. JAV veiksmo filmas. 

Filmo premjera įvyko 2008 m. vasario 13 d. Salamankoje (Ispanija).
 
## Siužetas

Suvešėjęs terorizmas priverčia pasaulio lyderius imtis rimtų atsakomųjų priemonių. Įvairių šalių vadovai susirenka istoriniame Salamankos mieste, Ispanijoje, pasirašyti JAV prezidento Hendrio Eštono inicijuotą tarptautinę anti teroristinę sutartį. Visas pasaulis, užgniaužęs kvapą laukia viršūnių susitikimo.

Iškilminga susitikimo atidarymo ceremonija tampa teroristinio išpuolio arena. Nuaidi du šūviai, JAV prezidentas suklumpa ir aikštėje kyla panika. Dar nespėjusią atsikvošėti minią apkurtina sprogimų banga. Išpuolis trenkia lyg žaibas iš giedro dangaus… Tačiau taip pasirodyti gali tik paprastam iškilmių stebėtojui, žioplinėjančiam turistui Govardui arba pažiūrėti į „svarbius dėdes“ su mama atklydusiai mažylei Anai. Ne visiems išpuolis buvo toks netikėtas. Kažkas vis dėlto jį numatė, kai kas jam ruošėsi ir įvykdė. Kažkas, pasislėpęs minioje, stebėjo, kad viskas pavyktų ir nekiltų jokių nesklandumų.

Tik kur tas nematomas priešas tūnojo? Gal jis stovėjo visai šalia jūsų, kol jūs filmavote istorinį vadovų susitikimą savo vaikams? O gal slėpėsi už kameros Reksos Bruks žinių komandoje ir filmavo tai, ko niekas daugiau nepastebėjo? Vertėtų peržiūrėti ir žinių komandos nufilmuotą medžiagą – galbūt jiems pavyko užfiksuoti ką nors svarbaus.

Galbūt derėtų atidžiau pasidomėti slaptosios tarnybos agentais Kentu Teiloru ir Tomu Barnsu, atsakingais už JAV prezidento saugumą? Ar T. Barnsas tikrai tinkamas prezidento apsaugai? Jis neseniai grįžo į tarnybą po sunkios traumos. Galbūt jam derėtų dar pailsėti prieš stojant į tarnybą: akivaizdu, kad jis nepastebėjo prezidentui gresiančio pavojaus. O kur tuo metu buvo K. Teiloras? Ir kur jis dingo po pasikėsinimo į prezidentą?

O kur taip karštligiškai skuba Salamankos mero apsaugos darbuotojas Enrikė? Gal jis vienas iš teroristų ar tiesiog laiko savo pareiga bent vieną iš jų sučiupti? Galbūt jis netgi žino, ką jis vejasi?…

## Aktoriai
* Forsetas Vaitekeris – turistas iš JAV Govardas Liuisas
* Metju Foksas – slaptosios tarnybos agentas Kentas Teiloras
* Denis Kvaidas – slaptosios tarnybos agentas Tomas Barnsas
* Viljamas Hertas – JAV prezidentas Hendris Eštonas
* Edgaras Ramirezas – teroristų įkaitas Chavjeras
* Eduardo Norjega – mero apsaugos darbuotojas Enrikė
* Ailit Zoror – Enrikė draugė Veronika
* Sigurni Viver – TV žinių tarnyvos vadovė Reksa Bruks
* Zoe Saldana – TV žinių reporterė Endži
ir kt.

## Išnašos

## Nuorodos
* Apdovanojimai ir nominacijos (Anglų kalba)
* Oficiali filmo svetainė (Anglų kalba)
FC Triesen

**Tryzeno FC** – Lichtenšteino futbolo klubas iš Tryzeno. 

## Istorija

Klubo ištakos siekia 1932 m.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
USV Eschen-Mauren

**USV Eschen/Mauren** – Lichtenšteino futbolo klubas, įkurtas Ešene sujungus FC Eschen ir FC Mauren klubus.

## Istorija

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Dubleriai
Dublerių komanda – viena stipriausių Lichtenšteino dublerių futbolo komandų, ne kartą žaidusi taurės pusfinalyje.

## Garsesni žaidėjai
*  Ronny Büchel (2004–2011)
*  Michael Stocklasa (2006–2012)
*  Cengiz Biçer (2007–2008)

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
Pasaulinė paroda

**Pasaulinė paroda** (EXPO) – nuo 1851 m. vykstantis renginys, kuriame pristatomos įvairios šalys. Oficialus renginio organizatorius yra Tarptautinis parodų biuras. Vyko įvairiais intervalais, dabar didžiosios parodos vyksta kas 5 metai, o jų tarpuose vyksta mažosios EXPO.

Iki Antrojo pasaulinio karo Lietuva dalyvavo dviejose pasaulinėse parodose: 1937 m. Paryžiuje (kartu su Latvija ir Estija turėjo Baltijos paviljoną) ir 1939 m. Niujorke. Atkūrus nepriklausomybę Lietuva EXPO dalyvauja beveik kiekvieną kartą: 1992 m. Sevilijoje, 1993 m. Tedžone, 1998 m. Lisabonoje, 2000 m. Hannoveryje, 2005 m. Aiči prefektūroje, 2008 m. Saragosoje, 2010 m. Šanchajuje, 2012 m. Josu, 2015 m. Milane, 2017 m. Astanoje, 2021/2022 m. Dubajuje. ir 2025 m. Osakoje (kartu su Latvija).

## Parodų sąrašas

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* Tarptautinių parodų biuras (Paryžius)
Sartė

**Sartė** – upė Tauragės ir Šilutės rajonuose, Kamonos kairysis intakas. Teka piečiau Sartininkų. Įteka į Kamoną ryčiau Pėteraičių, 15,7 km nuo jos žiočių. 2006 m. duomenimis yra labiausia užteršta upė Lietuvoje (VI kokybės klasė).

Manoma, kad upėvardis kilęs nuo žodžio *sartas* („raudas, šviesiai bėras“).

## Išnašos
Anykšta

**Anykšta** – upė Anykščių rajone, Šventosios kairysis intakas. Išteka iš Rubikių ežero. Įteka į Šventąją Anykščiuose. 2006 m. duomenimis, Anykšta (žemiau Burbiškio) yra pati švariausia Lietuvos upė (biotinis indeksas – 10, I kokybės klasė), pasižyminti ypač turtinga fauna (Danijos indeksas upių faunai – 7).

Upėvardis labai neaiškios kilmės. Bandoma sieti su , kurios vediniai galimai il. *en* („vanduo“), *enach* („pelkė, bala“).

## Išnašos
Biotinis indeksas

**Biotinis indeksas** – upių vandens kokybės vertinimui Lietuvoje naudojamas rodiklis, nustatomas pagal dugno bestuburių bendrijų įvairovę. Jis buvo pasiūlytas anglų mokslininko Vudiviso. Jo nustatymo metodas remiasi tuo, kad didėjant užterštumui išnyksta oligosaprobinės rūšys, prisitaikiusios gyventi deguonies prisotintame vandenyje, o jas pakeičia kitos rūšys, galinčios gyventi didelio užterštumo sąlygomis ir tenkintis minimaliu deguonies kiekiu. Biotinio indekso vertės svyruoja nuo 1 iki 10 ir atitinka tam tikrą vandens kokybės klasę.
	 	

## Šaltiniai