open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sudžou skaitmenys

**Sudžou skaitmenys** () – Kinijoje naudota skaičiavimo ir skaičių užrašymo sistema. Skaičiai visada rašomi horizontaliai iš kairės į dešinę. Vėliau pakeista į arabiškus skaitmenis.

Sudžou skaitmenys buvo pakeisti į arabiškus komerciniais tikslais. Honkonge tokie skaitmenys išliko iki XX a. pradžios. Šiuo metu oficialiai sudžou skaitmenys nebenaudojami.

## Simboliais
1, 2 ir 3 turi du žymėjimo simbolius.

## Šaltiniai
Girnos

**Girnos** – įrengimas, skirtas malti grūdams. Sudaro du akmenys, tarp kurių patekę grūdai trinami, kol virsta miltais.

Lietuvoje nuo neolito laikų naudotos trinamosios girnos – jas sudarė akmuo su įdubimu, į kurį būdavo pilami grūdai ir mažesnis akmuo, su kuriuo būdavo trinama. Tokių girnų randama nuo I tūkstantmečio pr. m. e. iki I tūkstantmečio pr. m. e. laikotarpio radiniuose. Nuo X a. pradėtos naudoti sukamosios girnos – du skritulio formos akmenys tarpusavyje sujungti vertikalia ašimi, aplink kurią būdavo sukamas viršutinis akmuo. Viduryje buvo 4–6 cm skersmens skylė grūdams berti. Akmenys grublėtai aptašyti, viršutinis šiek tiek įgaubtas, o apatinis – išgaubtas. Senovinės sukamosios girnos būdavo įrengiamos 50–65 cm pločio, 110–160 cm ilgio lovyje. Naudotos iki XIV a. Jų randama piliakalniuose, senovinių gyvenviečių liekanose. Su laiku girnos buvo tobulinamos, nuo XIX a. įrengiamos medinėse dežėse, sukamos ilga lazda (miliniu), tarpas tarp girnapusių, nuo kurio priklausė malimo stambumas, buvo reguliuojamas bruzgūliuku su virvute arba pleištu.

Girnos buvo laikomos priemenėje, prikaitėje arba svirne. Taip pat būdavo arklinių girnų, pritaisomų prie maniežo. Rankinių girnų poreikis sumažėjo dėl malūnų, kuriuose girnos buvo sukamos mechanizuotai, vėjo ar vandens pagalba. Ilgiausiai rankinės girnos naudotos iki XX a. vidurio rytų Lietuvoje.

Lietuvoje veikia Pasvalio girnų muziejus.

## Šaltiniai
Polinksnis

**Polinksnis** – kalbos dalis, kuri atlieka tas pačias funkcijas kaip ir prielinksnis, bet nuo prielinksnio skiriasi tuo, kad eina ne prieš linksniuojamąjį žodį, o po jo.

Lietuvių kalboje vartojami polinksniai *dėka*, *dėlei* (pvz., Jo *dėlei* ir mes atėjome.), *vardan,* *link(ui)* (pvz., Kelias vedė miško *link(ui))*, *vietoj*, *labui*. Kai kuriose kalbose (pavyzdžiui, turkų, japonų, hindi) prielinksnių nėra, vartojami tik polinksniai, pvz., hindi *makan me* 'name'.

## Nuorodos
* Visa informacija apie polinksnį ''dėka''
Girutaitis

**Girutaitis** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, Labanoro regioniniame parke, 7 km į pietryčius nuo Labanoro. Ilgis rytų-vakarų kryptimi 0,71 km, plotis iki 0,31 km. Altitudė 151,1 m. Ežeras termokarstinės kilmės. Krantai žemi, pelkėti, apaugę krūmų sąžalynais. Ežero dugne susikaupęs storas sapropelio sluoksnis. Ežerą supa Labanoro giria (Baranavos botaninio-zoologinio draustinio miškas), Girutiškio pelkė. Greta telkšo mažesni Pašilinio ir Antiniuko ežerėliai. Ežeras nenutekantis, priklauso Luknelės upės intako Paluknos baseinui (Žeimenos upės baseinas).

Girutaičio ežeras yra Girutiškio gamtiniame rezervate.

## Šaltiniai
Teksaso Respublika

**Teksaso Respublika** (, ) – nepriklausoma valstybė Šiaurės Amerikoje tarp Jungtinių Amerikos Valstijų ir Meksikos, kuri egzistavo nuo 1836 iki 1846 m. Teksaso respublikos nesutarimai su Meksika dėl pietinių ir vakarinių sienų sukėlė Amerikos–Meksikos karą, po kurio ji buvo aneksuota Jungtinių Valstijų.
Jungtukas

**Jungtukas** – nekaitoma, nesavarankiška kalbos dalis, kuri jungia sakinio dalis ir pačius sakinius.

## Lietuvių kalboje
Lietuvių kalboje dažniausiai vartojami jungtukai yra *ir*, *kad*, *bet*, *nes*, *o*, *kai*.
### Pavyzdžiai
: *Mes važiavome vingiuotu *'ir** duobėtu keliu.''
: ''Jis žino, **bet** negali nieko padaryti.''
: ''Aš matau, **kad** jis nedirba.''
: ''Jis žino, **nes*' tu jam pasakei.*
Jungtukai skirstomi į sujungiamuosius ir prijungiamuosius:
* Sujungiamieji: *ir*, *bei*, *o*, *bet*, *tačiau*, *tik*, *ar*, *arba*, *todėl*, *tad*, *nei* . Jungia vienarūšes sakinio dalis. (*Jie buvo geri, bet kvaili*.)
* Prijungiamieji: *kad*, *jog*, *kol*, *nes*, *kadangi, kuris, kuri*. Jungia priklausomus sakinius, kurie atsako į sakinio dalies klausimą. (*Visada sakiau, kad tu protingas.*)
* Aiškinamieji:  *tai*, *taigi*, *tad*, *būtent*, *tai yra*, *kaip antai*, *destis*.

## Nuorodos
* Jungtukai Lietuvių kalboje
Girutiškis

**Girutiškis** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, 7,5 km į pietryčius nuo Labanoro, Labanoro regioniniame parke. Ilgis rytų-vakarų kryptimi 1,16 km, plotis iki 0,71 km. Altitudė 149,8 m. Giliausia vieta yra vakaruose ir siekia 7 m gylį. Ežeras termokarstinės kilmės. Kranto linija lygi, 3,2 km ilgio. Krantai žemi, pelkėti, tačiau šiaurėje ir pietuose yra nedidelių smėlingų atkarpų. Ežerą supa Labanoro giria (Žeimenos ir Baranavos miškai), iš vakarų, pietų ir rytų prieina 110 ha dydžio Girutiškio aukštapelkė. Dugnas padengtas sapropeliu. Ežeras nenutekantis, priklauso Luknelės intako Paluknos baseinui (Žeimenos upės baseinas).

Girutiškis priklauso Girutiškio gamtiniam rezervatui (anksčiau priklausė Baranavos botaniniam zoologiniam draustiniui).

## Šaltiniai
Porto įlanka

**Porto įlanka** () (kartu su Džirolatos įlanka, Skandolos gamtos rezervatu ir Piana Kalančesu) į Pasaulio paveldo sąrašą 1983 metais įtraukta vietovė Prancūzijoje, Korsikos regione, Pietų Korsikos departamente, Otos komunoje. Įlanka skalauja Porto krantus.

## Galerija

Vaizdas:Saulelydis porte.JPG|Saulėlydis Porto įlankoje
Vaizdas:Corse_Ota_Porto_genoese_tower_sunset.jpg|Genujiečių bokštas prie Porto įlankos
Vaizdas:Corse_Ota_Porto_tour_genoise.jpg|Genujiečių bokštas prie Porto įlankos
Girdžių tvenkinys

**Girdžių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Jurbarko rajone, 9 km į šiaurę nuo Jurbarko. Sudarytas 1976 m. patvenkus Mituvos upę 39,6 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 4,1 km, plotis – iki 0,35 km. Gylis siekia 6,4 m. Altitudė 38,7 m. Krantai aukštoki, daugiausia siauru ruožu apaugę medžiais ir krūmynais. Šiaurinėje pakrantėje auga sodai, kitose pakrantėse plyti dirbami laukai. Tvenkinio paskirtis priešerozinė; vanduo naudojamas laukų drėkinimui.

Prie Girdžių tvenkinio įsikūrę Girdžių, Gudelių, Dargių, Jokūbaičių I kaimai. Rytinėje pakrantėje, šalia užtvankos, įrengtas paplūdimys. Pietrytine pakrante eina kelias . Žemiau tvenkinio stovi Girdžių tiltas.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
* Girdžių tvenkinys (palydovinė nuotrauka iš Google Maps)
Turkų kalbos abėcėlė

**Turkų kalbos abėcėlė** – abėcėlė naudojama turkų kalbos žodžiams užrašyti.

## Raidžių tarimas

! Raidė
! Tarimas
|-----
| A a
| lt. a
|-----
| B b
| lt. b
|-----
| C c
| lt. dž
|-----
| Ç ç
| lt. č
|-----
| D d
| lt. d
|-----
| E e
| lt. e
|-----
| F f
| lt. f
|-----
| G g
| lt. g
|-----
| Ğ ğ
| lt. h
|-----
| H h
| lt. ch
|-----
| I ı
| tariama kaip lietuviška *i*, tik liežuvį reikia atitraukti nuo apatinių dantų.
|-----
| İ i
| lt. i
|-----
| J j
| lt. ž
|-----
| K k
| lt. k
|-----
| L l
| lt. l
|-----
| M m
| lt. m
|-----
| N n
| lt. n
|-----
| O o
| lt. o
|-----
| Ö ö
| tariama kaip minkšta *o*, atitinka vok. ö
|-----
| P p
| lt p
|-----
| R r
| lt. r (žodžio gale tariama kaip "š")
|-----
| S s
| lt. s
|-----
| Ş ş
| lt. š
|-----
| T t
| lt. t
|-----
| U u
| lt. u
|-----
| Ü ü
| tariama kaip minkšta *u*, atitinka vok. ü
|-----
| V v
| lt. v
|-----
| Y y
| lt. j
|-----
| Z z
| lt. z
|}
Yann Martel

**Janas Martelas** (; g. 1963 m. birželio 26 d. Salamankoje, Ispanijoje) – Kanados rašytojas, kilęs iš Ispanijos.

Šiuo metu gyvena Monrealyje. Jo knyga Pi gyvenimas () 2002-aisiais susilaukė Booker Prize apdovanojimo.

## Bibliografija
* Pats ()
* Kas slypi už Helsinkio Rokamašių ()
* Pi gyvenimas ()

## Nuorodos
* Contemporarywriters.com
* Kanadiečių enciklopedija
Bonos Telekom Baskets

**Bonos Telekom Baskets** yra krepšinio klubas Bonos mieste, Vokietijoje.

Klubas įkurtas 1995 metais. Rungtyniauja Vokietijos aukščiausioje lygoje - Budeslygoje. Vokietijos vicečempionas keturis kartus - 1997, 1999, 2001 ir 2009 metais. Didžiausias klubo pasiekimas įvyko, kai klubas pateko į Saportos taurės ketvirtfinalį per 2000/2001 metų sezoną.

## Pasiekimai
* 1997 - 1998: Koračo taurė
* 1998 - 1999: Koračo taurė
* 1999 - 2000: Saportos taurė
* 2000 - 2001: Saportos taurė (pralaimėjo ketvirtfinaliuose)
* 2001 - 2002: Saportos taurė (pralaimėjo ketvirtfinaliuose)
* 2002 - 2003: ULEB taurė (pralaimėjo reguliarame sezone)
* 2003 - 2004: ULEB taurė (pralaimėjo reguliarame sezone)
* 2004 - 2005: ULEB taurė (pralaimėjo reguliarame sezone)
* 2005 - 2006: ULEB taurė (pralaimėjo reguliarame sezone)
* 2008 - 2009: Europos Iššūkio taurė (pralaimėjo ketvirtfinaliuose)

## Svetainės
* Pagrindinis puslapis 
* Klubo informacija 
* Apie klubą
Alpinis klimatas

**Alpinis klimatas** – klimatas, būdingas regionams, esantiems už medžių augimo ribos (t. y. kalnuose ir artėjant prie ašigalių). Didėjant vietovės aukščiui, klimatas darosi šaltesnis: kildamas oras plečiasi ir vėsta. Temperatūros mažėjimo atžvilgiu, pakilimas 100 m yra apytiksliai tapatus priartėjimui 80 km (0,75° platumos) link ašigalio, tačiau priklauso ir nuo vietinių veiksnių, pavyzdžiui, artumo prie vandenynų.

Pagal Köppen klimato klasifikaciją alpinis klimatas, kaip ir poliarinis klimatas, priskiriamas E klimato grupei. Šiai klimato grupei priskiriamos teritorijos, kurių vidutinė šilčiausio mėnesio temperatūra neviršija 10 °C (50 °F).

## Šaltiniai
Aulaukė

**Aulaukė** – Kuršių marių ir Nemuno deltos žvejų plačiabrylė apsauginė minkšta skrybėlė. Priekinė bryliaus dalis užlenkta į viršų, o galinė dengia sprandą ir pečius – saugo nuo atmosferinio ir Nemuno (ar marių) vandens. Siuvama iš stangroko, vandeniui nelaidaus audinio. *Aulaukės* pavadinimas paplitęs tarp „šišoniškių“ (Rusnės žvejų), kitur naudojamas *šakšinio* (Preila) ar *ziudvestės* (skolinys iš vokiečių kalbos, reiškiantis pietvakarių vėją) vardas.

Šiaurės ir Baltijos jūros žvejai panašiai vadina šią žvejų skrybėlę: , , , . Vokiškas pavadinimas (), kuriuo kartais pavadinama *aulaukė*, greičiausiai atėjo iš Norvegijos. Šiuolaikinė ši žvejų galvos apdanga gaminama iš impregnuotos, vandeniui atsparios medžiagos ir paprastai būna ryškiai geltonos spalvos.

Šilutės muziejus savo fonduose turi keletą *aulaukių*, dar prieš Pirmąjų pasaulinį karą naudotų regione. Klaipėdos simboliu vadinama skulptūra „Žvejys“ priešais buvusią miesto rotušę (skulptorius Kazimieras Kisielis, architektas Petras Šadauskas) vaizduoja Lietuvos žveją su *aulauke*.
Šiaudinė skrybėlė

**Šiaudinė skrybėlė** – lengvas vasarinis galvos apdangalas, nupintas iš suplokštintų javų šiaudų.

Visoje Lietuvos teritorijoje nuo seno paplitęs plačiomis atbrailomis vyrams skirtas dangalas dažniausiai buvo pinamas iš kviečių ar (žymiai rečiau) rugių šiaudų, retkarčiais iš meldų ar kadagio šaknų. Skrybėlė su 10 – 20 cm pločio atbrailomis turėdavo apsaugoti galvą ir kaklą nuo tiesioginių saulės spindulių per vasaros darbymetį ar meškeriojimą, dabitos mėgdavo ją puošdavo gėle ar apjuosdavo medžiagine juostele. Nebuvo itin vertinama, nes pasilenkus krisdavo nuo galvos, o ir šventadieniais buvo vengiama ja puoštis dėl medžiagos pigumo. Nupinti šiaudinę skrybėlę mokėjo kiekvienas, bet dažniausiai tai darydavo piemenys ar daugiau laisvo laiko turintys senuoliai. Tik retais atvejais skrybėlė buvo perkama pas piniką. Šiais laikais dėl originalios formos ir spalvos populiari tarp saviveiklininkų, jai yra skirtas liaudies šokis „Kepurinė“. Buvo populiari Lietuvoje ir į pietryčiu nuo jos, o Latvijoje ir Estijoje – žymiai mažiau.

Madą aukštiems pareigūnams nešioti šiaudinę skrybėlę įvedė buvęs Tarybų Sąjungos vadovas Nikita Chruščiovas, atnešęs ją iš Ukrainos žemės ūkio, kur ilgą laiką dirbo. Tarybinė pramonė gana greitai įsisavino panašių skrybėlių iš lengvos perforuotos ir stangrios medžiagos gamybą, todėl partiniai funkcionėriai suskubo jas nešioti. Pašalinus N. Chruščiovą iš valdžios, išblėso ir poreikis tokioms skrybėlėms.

Prieš Pirmąjį pasaulinį karą Europoje tarp vyrų buvo paplitusi mada nešioti tiesiomis siauromis atbrailomis apvalią florentinietišką šiaudinę skrybėlę, vadinamą *[[kanotjė]]* (iš ) arba *matelotė* (iš ), dėl populiarumo tarp jūreivių pravardžiuojamą *laiveliu* (iš ) ar dėl keistokos formos – *apvaliu pjūklu* (iš ). Vien tik Vokietijos pietuose, Lindenbergo miestelyje, 1913 m. tokių skrybelių buvo pagaminta apie 8 milijonus vienetų..

## Išnašos
Futalaufkenas

**Futalaufkenas** () – ledyninis ežeras Argentinoje, Patagonijoje, Čubuto provincijos vakaruose, Patagonijos Andų kalnuose, Čilės pasienyje, į vakarus nuo Eskelio. Įeina į Alerseso nacionalinį parką. Ežeras netaisyklingos formos, kranto linija vingiuota, jos ilgis 72 km. Ežero ilgis 16 km, plotis iki 3 km.

Futalaufkenas telkšo prieš 10 tūkst. metų buvusio apledėjimo sudarytame slėnyje. Ežerą gausiai maitina tirpstančių ledynų vanduo. Į Futalaufkeną įteka daug upių, didžiausios – Arajanesas (iš Verdės ežero), Nalkoderas, Stendžas. Išteka protaka į Kriugerio ežerą (Futaleufu upės baseinas).

Pakrantės apaugusios ficrojų ir notofagų miškais. Pietrytinėje pakrantėje įsikūrusi Vilja Futalaufkeno gyvenvietė.

Pavadinimas mapučių kalba reiškia „didelis ežeras“.

## Šaltiniai
Siena (miestas)

: *Šis straipsnis – apie Italijos miestą. Apie senovinį Egipto miestą, žiūrėkite [[Asuanas]]*

**Siena** – miestas ir komuna Italijoje, Toskanos regione. Pro miestą nutiesta Romą ir Florenciją jungianti automagistralė. Išplėtota maisto, tekstilės, biotechnologijų, farmacijos pramonė, mašinų gamyba. Veikia 1240 m. įkurtas Sienos universitetas.

Miestas dėl savo unikalios senoviškos architektūros 1995 m. įtrauktas į Pasaulio paveldo sąrašą.

## Istorija
Laikoma, kad Sieną įkūrė etruskų sainos gentis. Antikoje dabartinio miesto vietoje buvo Saina Julija miestelis. Viduramžiais pro jį langobardai nutiesė vieną svarbiausių iš Apeninų kalnų pusės link Romos vedantį Francigenos kelią. Nuo XII a. mieste veikė Sienos respublikos komuna. Tuo metu buvo svarbus Toskanos centras, varžęsis su Florencija. XIII a. suklestėjo – buvo įkurtas universitetas, jame gyveno turtingiausi Europos pirkliai ir bankininkai. XIV a. išaugus popiežių įtakai, miestas nukentėjo nuo karų ir bado, dauguma gyventojų tapo popiežių šalininkais. 1555 m. miestą užėmė Ispanijos kariuomenė. Ispanijos karalius Pilypas II Habsburgas Sieną pardavė Toskanos didžiajai kunigaikštystei. 1860 m. Siena prijungta prie Italijos karalystės.

## Sportas
Populiariausias Sienos sportas yra žirgų lenktynės. Jos visada vyksta Del Campo aikštėje. Mieste žaidžia AC Siena futbolo klubas, vienas stipriausių Italijos krepšinio klubų Sienos „Montepaschi“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* http://www.sienaitaly.com/pages/home.html
* http://www.reise-photografie.de/siena/ 
* http://www.studentisiena.it/cartina-siena/index.php 

## Nuotraukos

 Vaizdas:Siena cathedral.JPG|Sienos katedra
‎ Vaizdas:Street in Siena.JPG|Sena gatvelė Sienoje
‎ Vaizdas:Del Campo aikste.JPG|Del Campo aikštė
 ‎
Alerseso nacionalinis parkas

**Alerseso nacionalinis parkas** () – nacionalinis parkas pietų Argentinoje, Čiubuto provincijos vakaruose, Patagonijos Anduose. Įkurtas 1937 m. ir apima 263 tūkst. ha plotą. Parke saugomas natūralus Valdivijos drėgnųjų miškų, Andų kalnų ir grupės ežerų kraštovaizdis.

Miškuose auga itin aukšti spygliuočiai – kiparisinės ficrojos ( – nuo to ir parko pavadinimas), kiti būdingi medžiai ir krūmai – auguoniai, *Lomatia*, kiparisai, lumos, antarktiniai notofagai, žemieji notofagai. Vietinei augalijai pavojų kelia invaziniai europiečių atvežti augalai – lubinai, erškėčiai, ramunės. Taip pat nelegalus miškų kirtimas yra didelė regiono problema. Parke gyvena ir reti gyvūnai: elniai pudu, Pietų Andų elniai, čiliniai balandžiai, čilinės katės, ūdros (*Lontra provocax*), pumos.

*Los Alerces* nacionaliniame parke telkšo keletas didelių, ledynų maitinamų ežerų: Futalaufkenas, Menendeso, Rivadavijos, Kriugerio, Verdės, Sisnės, Steindžo, Čiko ežerai bei Amutui Kimėjaus tvenkinys. Ežerai priklauso Ramiojo vandenyno baseinui, su vandenynu juos jungia Futaleufu upė. Parko upės sraunios, slenkstėtos, vandeningos todėl mėgiamos vandens turistų.

Parko teritorija gyvenama daugiau nei 3000 metų. Ant uolų yra išlikę senovinių piešinių. Dauguma indėnų išnaikinta XIX a. pab. vykusio „Dykumos užkariavimo“ metu. Iki šių dienų tėra išlikę keletas mapučių šeimų.

Alerseso nacionalinis parkas pasiekiamas per Eskelio miestą. Parko direkcija įsikūrusi Vilja Futaleufkeno miestelyje. 2017 m. parkas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Nuorodos
* Parko informacija 
* UNESCO svetainė
Skandianas

**Skandijanas** () – miestas Italijoje, Emilijos-Romanijos regione, Emilijos Redžo provincijoje. 2011 m. duomenimis, mieste gyveno 25 191 gyventojai.

Mieste gimė du kartus Italijos ministras pirmininkas Romano Prodi. Mieste taip pat gimė kiti žymūs Italijos istorijos veikėjai – XV a. poetas Matteo Maria Boiardo, XVIII a. psichologas ir biologas Lazzaro Spallanzani, kuriam miesto centre stovi paminklas.

## Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Skandijanas yra užmezgęs partnerystės ryšius:

*  Blansko, Čekija, nuo 1964 m.
*  Tiubizas, Belgija, nuo 1975 m.
*  Almansa, Ispanija, nuo 1989 m.

## Nuorodos
* Skandijano oficiali svetainė
Jelčo ežeras

**Jelčo ežeras** () – ledyninis ežeras Čilėje, Los Lagoso regione, Palenos provincijoje, 46 km į pietus nuo Čaiteno. Ežerą supa Andų kalnai (telkšo 60 m aukštyje). Vanduo smaragdinio atspalvio. Telkšo ledyno suformuotame slėnyje. Kranto linija vingiuota, yra pusiasalių, salų. Ežero ilgis 29 km, plotis iki 6 km.

Į Jelčo ežerą iš Argentinos Alerseso nacionalinio parko ežeryno atiteka Futaleufu upė. Šiaurės vakaruose išteka Jelčo upė, įtekanti į Ramųjį vandenyną. Ežero baseino plotas – 11 158 km².

Rytinis ežero krantas patenka į Pumalino Daglaso Tompkinso nacionalinį parką.

## Šaltiniai
Futaleufu

**Futaleufu** () – upė Patagonijoje, Argentinoje ir Čilėje. Prasideda Argentinos Čiubuto provincijoje, Los Alerseso nacionaliniame parke. Ištakas upei duoda Futalaufkeno ežeras. Jis jungiasi su Kriugerio ežeru, o iš šio ištekėjusi Frėjaus upė sudaro Futaleufu. Aukštupyje patvenkta Futaleufu hidroelektrinės užtvanka, sudarytas Amutui Kimėjaus tvenkinys. Upė toliau teka į vakarus, pietvakarius per Andų kalnus. Čilėje teka Los Lagoso regionu. Žemupyje prateka Jelčo ežerą, už jo iki pat žiočių vadinama **[[Jelčas|Jelču]]** (). Įteka į Ramiojo vandenyno Korkovado įlanką į pietus nuo Čaiteno.

Pagrindinis intakas – Persis.

Upė vandeninga, dėl ją maitinančių ledynų vanduo skaidrus ir šaltas. Slenkstėta, labai populiari tarp plaukiotojų kajakais.

Pagrindinė gyvenvietė prie upės – Futaleufu (Čilė). Upės pavadinimas kilęs iš mapučių kalbos *fütra lhewfu*, reiškiančio 'didžioji upė'.

## Šaltiniai
Giuliano Amato

**Džulianas Amatas** (g. 1938 m. gegužės 13 d. Turine) – Italijos politikas. Jis buvo du kartus šalies ministru pirmininku nuo 1992 iki 1993 ir nuo 2000 iki 2001 m. Nuo 2006 iki 2008 m. jis buvo Romano Prodi vyriausybės narys.

## Biografija
Gimęs Turine jis užaugo Toskanoje. Pirmąsias studijas jis baigė Pizos universitete 1960 m., o 1963 m. baigė magistrantūrą Kolumbijos universitete Niū Jorke, JAV. Vėliau jis dėstė paskaitas Modenos, Perudžos ir Florencijos universitetuose, o nuo 1975 iki 1997 m. dirbo profesoriumi Romos universitete.

Savo politinę karjerą Amato pradėjo 1958 m., kai prisijungė prie Italijos socialistų partijos. Parlamento nariu jis buvo nuo 1983 iki 1993 m.

Nuo 1992 m. liepos iki 1993 m. balandžio Amato buvo šalies ministras pirmininkas. Šiuo laikotarpiu Italijos politiką sukrėtė daug politikos skandalų, kurie iš Italijos politikos privertė pasitraukti daug politikos lyderių. Tuo tarpu pats Amato niekada nebuvo įpainiotas į skandalus, nors ir buvo artimas centrinės korupcijos asmenybės Bettino Craxi bičiulis.

Jo pirmojo pirmininkavimo metu Amato pasižymėjo dvejomis liros devalvacijomis, kurių dėka buvo pradėti žingsniai link euro įvedimo. Šiuo momentu Amato gyventojų prašė „pridėti vieną ranką prie širdies, o kita ištraukti piniginę“.

Savo kadencijos pabaigoje šalies parlamente Amato perskaitė kalbą, kurioje žadėjo po kadencijos pasitraukti iš politinės veiklos. Tačiau šis pažadas nebuvo ištęsėtas, nes nuo 1998 iki 2000 m. jis dirbo įvairiose ministerijose. Vienu laikotarpiu jis dalyvavo Italijos prezidento rinkimuose ir vos jų nelaimėjo.

Amato antrą kartą šalies premjeru tapo 2000 m. balandį. Iki 2001 m. gegužės (kuomet baigėsi kadencija) jis spėjo padidinti ekonomikos konkurenciją ir socialinę apsaugą. Be ekonominių reformų Amato palietė ir politinę bei institucinę sferas, bandydamas pagerinti įtatymų leidybos procesus.

2001 m. gruodį Europos Sąjunga paskyrė Amato ir buvusį Belgijos premjerą Jean-Luc Dehaene Konvencijos už Europos ateitį prezidentais, kurių uždavinys buvo paruošti naująją Europos konstituciją.

2006 m. jis dirbo R. Prodi vyriausybėje.

Amato yra vedęs Diana Amato – Romos universiteto teisės profesorę. Jie turi du vaikus ir penkis anūkus.

|-

|-
Ava Inferi

**„Ava Inferi“** – buvusi Portugalijos gotikinio doom metalo grupė. Įkurta 2005 m. buvusio norvegų black metal grupės Mayhem gitaristo Rune Eriksen. Pagrindinė grupės vokalistė – Carmen Susana Simões, kuri yra prisidėjusi ir prie žymios Portugalijos metalo grupės „Moonspell“ kūrybos, taip pat dainavo grupėse „Aenima“, „Isiphilon“, „Millenium“.

Grupės pavadinimas išvertus iš lotynų kalbos reiškia „pragaro paukštė“. Muzikai būdinga melancholiška, ilgesinga atmosfera, kuriama akistinių gitarų solo ir skaidraus Carmen Simões balso. Dainų tematika – mirtis, liūdesys, magija, tamsa. Nors dauguma dainų angliškos, tačiau yra kelios portugališkos, turinčios fado muzikos motyvų.

## Nariai
* Karmen Suzana Simoneš (*Carmen Susana Simões*) – vokalas
* Runė Eriksenas (*Rune Eriksen*) – gitara
* Žaimė S. Fereira (*Jaime S. Ferreira*) – bosinė gitara
* Žoanas Zamora „Banditas“ (*João Samora „Bandido“*) – mušamieji
* Danielis Kardosas (*Daniel Cardoso*) – klavišiniai

## Diskografija

### Albumai
* *[[Burdens]]* (2006 m.)
* *[[The Silhouette]]* (2007 m.)
* *[[Blood of Bacchus]]* (2009 m.)
* *[[Onyx]]* (2011 m.)

### Video
* ''A Dança Das Ondas''

## Nuorodos
* 
* Myspace puslapis
Alison Lohman

**Alison Marion Lohman** (g. 1979 m. rugsėjo 18 d.) – JAV aktorė. Išpopuliarėjo 2009 m. atlikusi pagrindinį vaidmenį filme „Drag Me to Hell“.

## Filmografija

### Filmai

### Televizija
* *[[7th Heaven]]* (1998)…. Nėščia paauglė
* *[[Crusade]]* (1999) …. Claire
* *[[Sharing the Secret]]* (2000) …. Beth Moss
* *[[Tucker]]* (2000) …. McKenna Reid
* *[[Pasadena]]* (2001) …. Lily McAllister

## Nuorodos
* Oficialus MySpace puslapis
* Oficialus IMDB puslapis
Karthago Airlines

**Karthago Airlines** – privati Tuniso užsakomųjų skrydžių oro linijų bendrovė, įkurta 2001 metais.

Bendrovės pagrindinė bazė yra Džerbos-Zairio oro uostas, antrinės bazės – Tunise – Karthago oro uostas ir Monastyrije – Monastyrio oro uostas. Bendrovės akcijos priklauso „Karthago Group“, bankams, draudimo bendrovėms, kelionių verslo investuotojams.

Pagrindinė bendrovės veikla – keleivių skraidinimas užsakomaisiais skrydžiais tarp Tuniso ir Europos.

## Skrydžiai
* Danija
** Kopenhaga (Kopenhagos oro uostas)
* Lenkija
** Varšuva (Frederic Chopin oro uostas)
* Lenkija
** Poznanė (Poznanės Lavicos oro uostas)
* Prancūzija
** Paryžius (Paryžiaus-Orli oro uostas)
* Airija
** Dublinas (Dublino oro uostas)
* Lietuva
** Vilnius (Vilniaus oro uostas)
* Rusija
** Maskva (Domodedovo oro uostas)
** Sankt Peterburgas (Pulkovo oro uostas)
* Švedija
** Stokholmas (Stokholmo-Arlandos oro uostas)
* Tunisas
** Džerba (Džerbos-Zarzio oro uostas)
** Monastyris (Monastyrio oro uostas)
** Tunisas (Tuniso-Kartaginos oro uostas)

## Flotilė
5 x „Boeing 737–300“
Fernando de Noronija

**Fernando de Noronija** () – vulkaninės kilmės salynas Atlanto vandenyne, 350 km nuo šiaurės rytinės Brazilijos pakrantės. Priklauso Brazilijos valstijai Pernambukui.

Salyną sudaro 21 sala, taip pat daug mažų salelių ir uolų. Plotas 19,8 km², iš jų 18 km² sudaro Didžioji Fernando de Noronijos sala. Joje yra ir aukščiausia salyno vieta – 756 m. Kitos didesnės salos – Rata, Mejas, Sela Gineta, Rasa. Klimatas tropinis. Lietingasis laikotarpis trunka nuo sausio iki rugpjūčio, sausasis – nuo rugpjūčio iki sausio. Salas dengia pievos, laukiniai vynuogynai, krūmynai. Miškai iškirsti XIX a. kuomet ten buvo kalinių trėmimo vieta, kad šie nepasigamintų plaustų. Aplinkiniuose vandenyse gausu delfinų, jūrinių vėžlių, salose gyvena endeminės paukščių rūšys.

2009 m. Fernando de Noronijoje gyveno 3,0 tūkst. gyventojų. Nuolat gyvenama tik pagrindinė sala. Svarbiausia gyvenvietė – Vila dos Remediosas. Vystomas turizmas, salos mėgiamos serfingo, povandeninio nardymo entuziastų.

## Istorija
Tikslus salų atradėjas nėra žinomas, manoma, kad jas 1501–1502 m. galėjęs atrasti portugalų keliautojas Fernandas de Noronija, nors į atradėjus pretenduoja ir Gasparas de Lemosas. Pirmasis salas aprašė Amerigas Vespučis (1503 m.). Salos ilgą laiką neturėjo pastovaus valdovo – jas buvo užėmusi Anglija, Prancūzija, Nyderlandai, kol 1737 m. savo valdžią įtvirtino Portugalija. 1770 m. įkurta pirmoji nuolat gyvenama gyvenvietė – Vila dos Remediosas. Nuo XVIII a. tapo kalinių trėmimo vieta. 1822 m. salų priklausomybė perėjo Brazilijai. 1988 m. 70 % salyno paskelbta nacionaliniu parku, o 2001 m. Fernando de Noronija drauge su Rokos atolu įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Avarija Trijų mylių saloje

**Avarija trijų mylių saloje** – 1979 m. įvykęs radioaktyviųjų medžiagų nutekėjimas iš branduolinio reaktoriaus Trijų mylių salos branduolinėje jėgainėje, Pensilvanijos valstijoje, JAV.

Avarija prasidėjo 1979 m. kovo 28 d. ketvirtą valandą ryto, kai įvyko gedimai nebranduolinėje šalutinėje jėgainės sistemoje. Mechaninius defektus sukomplikavo operatorių valdymo klaidos ir nesugebėjimas suvokti situacijos, kas įvyko dėl nepakankamo darbuotojų apmokymo ir dviprasmiškų, klaidinančių indikatorių prastai sukonstruotame valdymo kambaryje. Incidento dydis ir sudėtingumas buvo suprastas per sekančias 5 dienas, kai buvo bandoma suvokti problemą, pranešti apie ją spaudai bei vietiniams gyventojams ir nuspręsti, ar reikalinga skubi evakuacija. Galų gale reaktorius buvo suvaldytas, nors tikslios incidento detalės buvo išsiaiškintos tik daug vėliau, kai buvo vykdomi išsamūs avarijos tyrimai. Tyrimų išvados teigė, kad „avarija arba nesukėlė nė vieno susirgimo vėžiu, arba sukėlė tokį mažą jų kiekį, kad niekada nebus įmanoma jų aptikti. Tą patį galima pasakyti ir apie kitus poveikius sveikatai.“

Po avarijos buvo surengta daug protestų ir demonstracijų prieš branduolinę energiją. Visuomenės reakciją į įvykį paaštrino painūs ir prieštaraujantys vienas kitam pareigūnų pranešimai bei 12 dienų prieš avariją išleistas populiarus filmas apie vos neįvykusią didelę branduolinės jėgainės katastrofą „The China Syndrome“ (). Iš dalies dėl šios avarijos, nuo 1979 m. buvo pradėta statyti mažiau branduolinių jėgainių ir buvo sugriežtinti joms keliami saugumo reikalavimai.

## Taip pat skaitykite
* Branduolinė energija
* Černobylio avarija
Egipto vyrų krepšinio rinktinė

**Egipto vyrų krepšinio rinktinė** – krepšinio komanda, tarptautinėse varžybose atstovaujanti Egipto valstybę.

Egiptas FIBA priklauso nuo 1934 m. Pradžioje Egipto rinktinė varžėsi su Europos komandomis, dalyvavo pirmuosiuose Europos čempionatuose, o 1949 m. rungtyniaudami namuose netgi tapo Europos čempionais. Nuo 1962 m. varžosi Afrikos zonoje. 1958–1971 m. įėjo į Jungtinės Arabų Respublikos sudėtį ir turėjo bendrą rinktinę su Sirija. XX a. antroje pusėje Egiptas buvo viena pajėgiausių Afrikos rinktinių, daugkartiniai žemyno čempionato medalininkai, bet vėliau rezultatai suprastėjo.

## Pasiekimai tarptautiniuose turnyruose

### Vasaros olimpinės žaidynės
* 1936 – parengiamasis etapas
* 1948 – grupių etapas
* 1952 – grupių etapas
* 1972 – grupių etapas (16 v.)
* 1976 – grupių etapas (12 v.)
* 1984 – grupių etapas (12 v.)
* 1988 – grupių etapas (12 v.)

### Pasaulio čempionatas
* 1950 – 5 vieta
* 1959 – 11 vieta
* 1970 – 13 vieta
* 1990 – 16 vieta
* 1994 – 14 vieta
* 2014 – 24 vieta
* 2023 – 20 vieta

### Europos čempionatas
* 1937 – 8 vieta
* 1947 – 3 vieta 
* 1949 – 1 vieta 
* 1953 – 8 vieta

### Afrikos čempionatas

* 1962 – 1 vieta 
* 1964 – 1 vieta 
* 1970 – 1 vieta 
* 1972 – 2 vieta 
* 1975 – 1 vieta 
* 1978 – 3 vieta 
* 1981 – 2 vieta 
* 1983 – 1 vieta 
* 1985 – 3 vieta 
* 1987 – 2 vieta 
* 1989 – 2 vieta 
* 1992 – 3 vieta 
* 1993 – 2 vieta 
* 1997 – 4 vieta
* 1999 – 3 vieta 
* 2001 – 3 vieta 
* 2003 – 3 vieta 
* 2007 – 4 vieta
* 2009 – 10 vieta
* 2011 – 11 vieta
* 2013 – 2 vieta 
* 2015 – 5 vieta
* 2017 – 8 vieta
* 2021 – 11 vieta
* 2025 – 6 vieta

## Treneriai

*  Fouad Abdel Meguid El-Kheir – 1983 m.
*  Adel Sabri – 1985–1993, 1995–1997, 2000–2003 m.
*  Robert Taylor – 1993–1994 m.
*  Mario Blasone – 1998–1999 m.
*  Ashraf Tawfik – 2004–2006 m.
*  Adel Abdel Fattah – 2006–2007 m.
*  Sami Al Sharoni – 2008 m.
*  Željko Zečević – 2009 m.
*  Miodrag Perišić – 2011 m.
*  Amr Aboul Kheir – 2012–2014 m.
*  Ahmed Marei – 2015–2016, 2019–2021 m.
*  Juan Antonio Orenga – 2016–2017 m.
*  Amr Aboul Kheir – 2017–2018 m.
*  Essam Abdel Hamid – 2019 m.
*  Roy Rana – 2022–2023
*  Henrik Rödl – 2024
*  Mohamed Elkerdany – 2025–

## Žymesni žaidėjai
* Abdel Nader
* Assem Marei
* Albert Tadros

## Šaltiniai
Giulio Andreotti

**Džulijus Andreotis** (1919 m. sausio 14 d. Romoje, Italijoje – 2013 m. gegužės 6 d. ten pat) – Italijos žurnalistas ir politikas, tris kartus buvęs šalies ministru pirmininku – 1972–1973, 1976–1979 ir 1989–1992 m. Taip pat jis buvo dirbęs keliose ministerijose, o nuo 1991 m. tapo senatoriumi visam gyvenimui.

Kartais Andreotti buvo vadinamas Divo Giulio ( – Julijaus Cezario epitetas). Taip jis vadinamas dėl savo autoriteto ir svarbos visoje Italijos politikoje. 2008 m. filmas *„[[Il Divo (filmas)|Il Divo]]“*, kuris pasakoja apie politiko ryšius su mafija, laimėjo žiuri prizą Kanų filmų festivalyje.

## Biografija
Andreotti studijavo teisę Romoje. Pirmuosius savo politikos karjeros metus jis glaudžiai bendravo su Krikščionių demokratų partijos lyderiu Alcide de Gasperi. Dirbti parlamente Andreotti pradėjo 1946 m., kai jis buvo išrinktas į Konstitucinės asamblėjos narius. Nuo to laiko jis visuose rinkimuose būdavo išrenkamas į parlamento deputatų rūmus. 1991 m. Italijos prezidentas Francesco Cossiga paskyrė Giulio senatoriumi visam gyvenimui.

Andreotti buvo paskutinis krikščionių demokratų partijos ministras pirmininkas. Paskutinė jo kadencija, nuo 1989 iki 1992 m., buvo pažymėta korupcijos skandalais, kurie praktiškai sugriovė visą partiją. 1993 m. Andreotti buvo įtariamas ryšiais su mafija. Kitais metais partija, su kuria politikas pradėjo savo politinę karjerą, visiškai išnyko iš Italijos politikos.

Eidamas užsienio reikalų ministro pareigas 1986 m. balandžio 14 d. Andreotti atskleidė JAV planus bombarduoti Libiją šios šalies užsienio reikalų ministrui. Tokiu būdu JAV atsakė į neseniai įvykusį teroro aktą Berlyne, kurio kaltininkais buvo paskelbti nusikaltėliai iš Libijos. Dėka Andreotti Libija spėjo pasiruošti JAV atakoms.

## Po politinė veikla
Nuo 2005 m. Andreotti nuolat rašė straipsnius dienraščiui *„Corriere della Sera“*, taip pat dalyvavo vienoje telekomunikacijos bendrovės trečioje reklaminėje akcijoje.

2006 m. balandį jis sutiko su Silvio Berlusconi pasiūlymu dalyvauti Senato prezidento rinkimuose, tačiau pralaimėjo Franco Marini.

Italijoje Andreotti dažnai vadintas Belzebubu (*Belzebù*) arba „Tamsos princu“, įtariant jį ryšiais su mafija. 1993 m. D. Andreotti buvo pateikti kaltinimai dėl korupcijos ir ryšių su mafija, tačiau 2004 m. jis buvo išteisintas.

2008 m. lapkričio 2 d. Andreotti dalyvavo *„Buona Domenica“* televizijos laidoje, kurioje kalbėjo apie filmą *„Il Divo“*. Vieną laidos akimirką Andreotti nekreipė dėmesio į laidos vedėjos klausimus, nors politiko akys buvo pramerktos. Laidos režisieriai įterpė reklaminį klipą, po kurio Giulio vėl buvo geros būklės. Niekas taip ir nesuprato, kas jam buvo atsitikę.

## Šaltiniai

|-

|-

|-
Janošas Gremingeris

**Janošas Gremingeris** (, g. 1929 m. gegužės 5 d. Segede) – praeityje garsus Vengrijos krepšininkas, rungtyniavęs Budapešto "Honvéd" krepšinio klube bei Vengrijos rinktinėje.

J. Gremingeris vieną kartą tapo Europos čempionu (1955 m.) ir sykį iškovojo žemyno pirmenybių sidabro apdovanojimą (1953 m.) Be to, J. Gremingeris tris kartus dalyvavo olimpinėse žaidynėse (1952, 1960 ir 1964 m.)
Tiboras Mezofis

**Tiboras Mezofis** (, 1926 m. kovo 18 d. Budapešte – 2000 m. rugpjūčio 10 d. Budapešte) – Vengrijos krepšininkas, rungtyniavęs Budapešto "Mávag SE" klube ir Vengrijos rinktinėje.

Šis krepšininkas per savo karjerą kartą tapo Europos čempionu (1955 m.), sykį iškovojo žemyno pirmenybių sidabro apdovanojimą (1953 m.) ir kartą pasidabino Europos pirmenybių bronzos medaliu (1946 m.) Be to, T. Mezofis dukart dalyvavo olimpinėse žaidynėse (1948 ir 1952 m.)
Šimonis

;Šimonis
* Kazys Šimonis (1887–1978), dailininkas (tapytojas, grafikas), poetas;
* Valentas Šimonis (g. 1954 m.), Ignalinos rajono politinis veikėjas;
* Stasys Šimonis, pedagogas, Ukmergės rajono mokyklos direktorius (1965–1979).
* Irmantas Šimonis, (g. 1974) teisininkas, Lietuvos vertybinių popierių komisijos pirmininko pavaduotojas.

;Šimonytė
* Ingrida Šimonytė, finansinkė, politikė;
* Nijolė Domarkienė-Šimonytė (g. 1934 m.), choro dirigentė ir pedagogė.

Pavardė dažnesnė šiaurės Aukštaitijoje (Panevėžys, Vabalninkas, Subačius), taip pat Vidurio Lietuvoje (Kaunas, Panoteriai, Jonava, Kėdainiai). Kilusi iš krikšto vardo *Si̇̀monas* formų ,  < .

## Taip pat skaitykite
* Šimonys, Kupiškio rajonas;
* Simonis (lietuviškos kilmės pavardė).

## Šaltiniai
Lašlo Banhegijis

**Lašlo Banhegijis** (, g. 1931 m. sausio 17 d. Budapešte) – Vengrijos krepšininkas, rungtyniavęs Budapešto "Honvéd" krepšinio klube bei Vengrijos rinktinėje.

L. Banhegijis per savo karjerą kartą tapo Europos čempionu (1955 m.) ir sykį iškovojo žemyno pirmenybių sidabro apdovanojimą (1953 m.) Jis taip pat du kartus dalyvavo olimpinėse žaidynėse (1952 ir 1960 m.)
Havajų respublika

**Havajų respublika** – formalus Havajų valdžios pavadinimas nuo 1894 metų iki 1898 metų, kai šalyje vyravo respublikinis valdymas. Respublikinis valdymas Havajuose buvo tarp dviejų įvykių: laikinosios Havajų vyriausybės įgaliojimų pabaigos 1894 metų liepos 4 dieną ir Naujųjų žemių rezoliucijos priėmimo JAV kongrese 1898 metų liepos 7 dieną, kai respublika buvo prijungta prie JAV ir tapo Havajų valstija.
Lamberto Dini

**Lamberto Dini** (g. 1931 m. kovo 1 d.) – Italijos politikas ir ekonomistas, buvęs šalies ministras pirmininkas ir užsienio reikalų ministras.

## Biografija
Po studijų gimtajame Florencijos mieste Dini 1959 m. pradėjo darbus Tarptautiniame valiutos fonde. Nuo 1976 iki 1979 m. šiame fonde jis atstovavo Italijos, Graikijos, Portugalijos ir Maltos šalims. Nuo 1979 iki 1994 m. jis dirbo Italijos banke. Tais pačiais metais tuometinis banko valdytojas Carlo Azeglio Ciampi pradėjo darbus ministro pirmininko pareigose, tad visi tikėjosi, kad jo pasekėju taps Dini (geras Ciampi draugas). Tačiau pats Dini užleido pozicijas Antonio Fazio.

Dini greitai rado kitas pareigas – Silvio Berlusconi ministrų kabinete jis tapo Italijos iždo ministru. Tačiau praėjus tik septyniems mėnesiams nuo vyriausybės darbo pradžios, Berlusconi komanda iširo. 1995 m. tuometinis Italijos prezidentas Oscar Luigi Scalfaro Dini paskyrė šalies ministru pirmininku. Nors Dini nebuvo vadinamas kairiųjų partijų atstovu, tačiau jis beveik visada palaikė šių pažiūrų partijų sprendimus.

1996 m. balandį vyko naujos vyriausybės rinkimai, kurios laimėjo Alyvmedžio koalcija su Romano Prodi priešakyje. Santykiai tarp Dini ir Berlusconi tuo metu paaštrėjo ir Lamberto nusprendė prisijungti prie naujos koalicijos kartu su savo centro partija Nauja Italija. Dini buvo išrinktas į šalies parlamentą ir tapo Italijos užsienio reikalų ministru. Šiose pareigose italui pavyko dirbti net keturiose iš eilės centro kairės vyriausybėse – R. Prodi, dvejose Massimo d'Alema ir paskutinėje Giuliano Amato.

2001 m. rinkimus laimėjo S. Berlsuconi ir Dini pasitraukė iš ministerijos bei buvo išrinktas į Italijos senatą.

2009 m. balandžio 29 d. Japonijos vyriausybė pranešė, kad apdovanos Dini Tekančios saulės ordinu už nuopelnus šiai šaliai.

|-
Stanislovas Teišerskis

**Stanislovas Teišerskis** (g. 1956 m. sausio 8 d. Irkutsko krašte, Rusijoje) – lietuvių istorikas, pedagogas, Sąjūdžio dalyvis, politikas.

## Biografija
S. Teišerskis gimė tremtinių Zosės ir Adomo Teišerskių šeimoje, turi vyresnį brolį Edmundą.

1974 m. S. Teišerskis baigė Jurbarko II vidurinę mokyklą, 1974–1979 m. Vilniaus universitete studijavo istoriją. 1979 metų pradėjo dirbti Prienų 2-ojoje vidurinėje mokykloje. 1987–2007 – Prienų "Ąžuolo" pagrindinės mokyklos direktorius. Dalyvavo Sąjūdžio Prienų grupės veikloje. Apdovanotas valstybės ordinu už nuopelnus Lietuvai.

2000 pagal Lietuvos centro sąjungos rinkiminį sąrašą išrinktas į Prienų savivaldybės tarybą.

Moka vokiečių, rusų kalbas.

Gamina įvairius dirbinius, baldus iš medžio.

Vedęs, žmona Irena. Turi tris vaikus: Vilmą, Aistę, Justą bei 6 vaikaičius.

## Šaltiniai
Georgijus Bokoras

**Georgijus Bokoras** (, g. 1928 m. lapkričio 25 d. Budapešte) – Vengrijos krepšininkas, rungtyniavęs Budapešto "Haladás" krepšinio klube bei Vengrijos rinktinėje.

G. Bokoras per savo karjerą rinktinėje iškovojo Europos pirmenybių sidabro apdovanojimą (1953 m.) Be to, 1952 m. jis dalyvavo dalyvavo Helsinkio olimpinėse žaidynėse.
Karbono lagūna

**Karbono lagūna** () – tektoninė įduba Argentinos pietuose, Santa Kruso provincijoje, 54 km nuo Puerto San Chuljano miesto. Užpildyta nedideliu druskingu ežerėliu. Gylis – 105 m žemiau jūros lygio. Tai žemiausia ne tik Pietų Amerikos, bet ir Pietų bei Vakarų pusrutulių sausumos vieta bei 7 pagal gylį sausumos įduba Žemėje.

Karbono lagūna yra nenuotakios San Chuljano didžiosios įdubos dalis. Randama dinozaurų fosilijų.

## Šaltiniai
Aktas

**Aktas**:

* Aktas vaizduojamajame mene - žanras;
* FK Aktas Vilnius, Vilniaus „Aktas“ – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus;
* Veiksmas (pvz., lytinis aktas);
* Teisės aktas; JAV teisėje - įstatymas (pvz., Indėnų iškeldinimo aktas).
* Aktas – filosofinė sąvoka akto-potencijos perskyroje.
Kėdainių mūšis

**Kėdainių mūšis** – mūšis tarp carinės Rusijos ir Lietuvos-Lenkijos sukilėlių, įvykęs 1831 m. balandžio 29 d. šalia Kėdainių; 1830-1831 m. sukilimo dalis. Nereguliarios sukilėlių pajėgos, kurias sudarė apie 280 karių, vadovaujamos Mauricijaus Prozoro, nugalėjo galingą Rusijos carinę kariuomenę, kurią sudarė 3000 generolo Sulimos vadovaujamų pėstininkų, 2000 Ivano Ofenbergo kavalerijos karių ir 5 S. Malinauskio patrankos.

Mauricijus Prozaras visą dieną gynė sukilėlių užimtą Kėdainių miestą ir padarė daug nuostolių rusų armijai. Dėl amunicijos trūkumo ji buvo priversta nutraukti atakas.

Kėdainių mūšio batalinė scena įamžinta bronziniame bareljefe ant 2018 m. rekonstruoto Senamiesčio pėsčiųjų tilto vieno iš kranto pilonų.

## Literatūra
* Jacek Feduszka, *Powstanie Listopadowe na Litwie i Żmudzi*, w: Teka Kom. Hist. OL PAN, 2004, 1, s. 128, Internete 
* Edmund Callier, *Bitwy i potyczki stoczone przez wojsko polskie w roku 1831*, Drukarnia Dziennika Poznańskiego, Poznań 1887, ss. 97-99, Internete
Valdymo aktas

**Valdymo aktas** (**administracinis aktas**) – viešosios valdžios ir valdymo subjektų veiklos, turinčios privalomą galią, forma.
Administracinis aktas – vykdant administravimo funkcijas, administravimo subjekto priimtas teisės aktas. Valdymo aktai įsigalioja tik tada, kai jie yra paskelbiami. Kitokiu atveju jie yra neprivalomi. Įsiteisėję valdymo aktai negali būti nuginčijami. Gali pasireikšti tokia forma kaip realiniai valdymo aktai, norminiai bei individualieji teisės aktai ir kt.

## Išnašos
Nikolajus Tagancevas

**Nikolajus Stepanovičius Tagancevas** (; g. 1843 m. vasario 19 d. Penza – 1923 m. kovo 22 d. Petrograde, Rusija) – rusų teisininkas, teisėtyrininkas penalistas, 1903 m. Rusijos baudžiamojo statuto kūrėjas, valstybės veikėjas.

## Biografija
1859 m. baigė Penzos berniukų gimnaziją, 1862 m. Peterburgo universiteto Teisės fakultete – teisės studijas. Jis buvo paliktas Baudžiamosios teisės katedroje (dėstyti teisę). Nuo 1867 iki 1882 metų dėstė Peterburgo universitete, Aleksandro licėjuje. 1867 m. apgynė savo magistro disertaciją „Dėl nusikaltimų pakartotinumo"; 1870 m. – daktaro disertaciją „Apie nusikaltimus gyvybei Rusijos teisėje", baudžiamosios teisės daktaras.

Nuo 1906 m. Rusijos imperijos valstybės tarybos narys.

Buvo vedęs; žmona Zinaida Kadjan (1850–1882), po jos mirties – jaunesnioji jos sesuo Jevgenija Kadjan. Vaikai iš pirmos santuokos – Nadežda (1871–1942), Nikolajus (1873–1946); iš antros santuokos – Zinaida (1884–1946) ir Vladimiras (1889–1921).

## Darbai
Straipsniai leidiniuose «Журнал Министерства юстиции» и «Судебный Вестник»:
* «О новейшей литературе в Германии по вопросу о суде присяжных»
* разбор сочинений Бонневилля по уголовному праву
* «О жизни и сочинениях Миттермайера»
* «О вознаграждении за вред и убытки, причиняемые преступлением»
* «О гражданском истце»
* kiti.

Kiti darbai:
* Nepilnamečių nusikaltėlių atsakomybės tyrimas Rusijos teisėje // «Исследование об ответственности малолетних преступников по русскому праву» (Санкт-Петербург, 1871).
* Rusijos baudžiamosios teisės kursas // «Курс русского уголовного права» (3 т., Санкт-Петербург, 1874–1880)
* Rusijos baudžiamosios teisės lekcijos. Bendroji dalis // «Лекции по русскому уголовному праву. Часть общая» (вып. I–IV, Санкт-Петербург, 1887–1892; то же, Санкт-Петербург, 1895), II dalis, 1902 .

## Nuorodos
* Tagancevai
Fergie diskografija

Tai amerikiečių solo atlikėjos **[[Fergie]] diskografija**. Fergie yra išleidusi vieną studijinį albumą, septynis singlus ir penkis vaizdo klipus per savo įrašų kompanija „A&M Records“. Fergie išgarsėjo 2003 m. kai prisidėjo prie grupės „Black Eyed Peas“. Jos solo debiutinis albumas „The Dutchess“ buvo išleistas 2006 m. ir pasiekė antrąją vietą JAV Billboard 200 sąraše bei pirmąją vietą Australijos ARIA albumų tope. Singlai iš albumo „London Bridge“, „Glamorous“ ir „Big Girls Don't Cry“ pasiekė pirmąją JAV Billboard Hot 100 vietą. Fergie pardavė daugiau nei 3 mln. albumų kopijų bei 13 milijonų singlų kopijų vien Jungtinėse Amerikos Valstijose.

## Studijiniai albumai

## Singlai

## Singlų atestacijos
* ARIA: Australija IFPI: Austrija IFPI: Vokietija SNEP: Prancūzija  NVPI: Nyderlandai  IFPI: Norvegija  IFPI: Švedija  IFPI: Šveicarija RIAA: JAV  BPI: JK

* „London Bridge“
: Australija: auksinis
: JAV: 2x platininis
: JAV mastertone: platininis

* „Fergalicious“
: Australija: auksinis
: JAV: 2x platininis
: JAV mastertone: platininis

* „Glamorous“
: Australija: platininis
: JAV: 2x platininis
: JAV mastertone: platininis
: Naujoji Zelandija: auksinis

* „Big Girls Don't Cry“
: Australija: 2x platininis
: Danija: platininis
: Švedija: auksinis
: Naujoji Zelandija: platininis
: JAV: 3x platininis
: JAV mastertone: platininis

* „Clumsy“
: Australija: auksinis
: JAV: 2x platininis
: Naujoji Zelandija: auksinis

## Kitos dainos

## Vaido klipai

### Kiti vaido klipai

## Taip pat skaitykite

* The Black Eyed Peas diskografija

## Šaltiniai
Magerė

**Magerė** arba **magerka** (lenk. *magierka*, balt. *мавгерка*) – į viršų užlenktomis prigludusiomis atbrailomis vyriška skrybėlė.

## Istorija
Žieminė vyrų galvos apdanga *magerė*, kartais pavadinama ir *batorovka* ar *vengerka*, Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje yra žinoma nuo Stepono Batoro valdymo laikų. Pavadinimas, kilęs nuo žodžio „Magyar“ (vengr. Vengrija), kaip ir pati skrybėlė į Lietuvą atkeliavo iš šios šalies. Pradėjo nešioti bajorai, kurie puošdavosi aksomo ar iš kito audinio *magerėmis*, vėliau paplito tarp valstiečių, kurie ją siūdavosi iš pirmos eriuko vilnos kruopščiai suvelto nedažyto veltinio. Buvo juodos ar rudos, retkarčiais pilkos spalvos, su prisiūtomis atbrailomis ir papuošta plunksna. Mažojoje Lietuvoje, kaip pažymi Teodoras Lepneris, ją lietuvininkai taip pat nešiojo, bet XVII a. ji buvo beišeinanti iš mados, o Lietuvoje išliko iki pat XIX a. antrosos pusės. Vėliau *magerę* išstūmė bendraeuropinė veltinė skrybėlė tiesiomis atbrailomis.

## Nuorodos
Sunrise Avenue

**Sunrise Avenue** – Suomijos alternatyvaus roko ir poproko grupė. Susikūrė 2002 m. Helsinkyje. Labiausiai žinomi dėl savo hito "Fairytale Gone Bad", kuris užėmė 1 vietą keliose šalyse.

## Nariai
**Samu Haber* (dainų autorius, vokalistas, gitaristas)
**Raul Ruutu* (pritariantysis vokalistas, bosininkas)
**Sami Osala* (būgnininkas)
**Riku Rajamaa* (gitaristas, pritariantysis vokalistas)

## Diskografija
### Singlai

### Albumai

### DVD
* *Live in Wonderland* (2007)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
*
Faras

**Faras** ( 'švyturys') – miestas Portugalijos pietuose, prie Atlanto vandenyno, Algarvės regiono ir apskrities centras. Svarbus pietų Portugalijos transporto mazgas – veikia didžiausias regione Faro oro uostas, prekybos, žvejybos ir keltų uostas, geležinkelio stotis. Išplėtota maisto pramonė, kamščių gamyba. Turizmo centras. Algarvės universitetas. Senamiestyje išlikusi gotikos katedra, pilis, Švč. Dievo Motinos seminarija, barokinė Šv. Pranciškaus bažnyčia.

## Istorija
Senovės Romos laikais dabartinėje Faro miesto vietoje buvo įkurta Osonoba gyvenvietė. Nuo VIII a. Faro miestą valdė maurai. Rekonkistos metu, 1249 m. Farą iš maurų atkariavo Portugalija. 1596 m. Farą apiplėšė anglai. 1755 m. mažiau nei likęs Algarvės regionas, nukentėjo per žemės drebėjimą ir cunamį. Nuo tų metų tapo regiono centru.

## Savivaldybė
Faro savivaldybė užima 201,6 km² plotą, 2011 m. gyveno 64 560 gyventojų. Be Faro miesto kitos svarbesnės jos gyvenvietės: Montenegras, Gambelašas, Eštojus, Patasaunas, Kulatra, Bordeira, Konseisaunas, Falfoza.

## Miestų partnerystė

## Sportas
Faro Algarvės stadione 2004 m. vyko XII Europos futbolo čempionato varžybos.
* SC Farense (futbolas)

## Šaltiniai

## Galerija

Vaizdas:Chapel in Faro Cathedral.JPG|Koplyčia katedros kieme
 Vaizdas:Vaizdas i jura.JPG |Vaizdas į jūrą nuo katedros 


## Nuorodos
Faro turistinis žemėlapis
Juozas Skinkys

**Juozas Skinkys (Skinkis)** (1870 m. gruodžio 1 d. Antupių kaime, Vilkaviškio apskritis – 1943 m. sausio 25 d. Žemojoje Panemunėje) – Romos katalikų kunigas, poetas, tautosakos rinkėjas, draudžiamos lietuviškos religinės literatūros platintojas.

## Biografija
1889–1894 m. mokėsi Seinų kunigų seminarijoje, buvo neoficialaus klierikų choro vadovas. Įšventintas kunigu vikaravo Igliaukos Šv. Kazimiero bažnyčioje. Platino draudžiamą lietuvišką spaudą, kurią gaudavo iš kunigo Martyno Sederavičiaus. Priklausė Lietuvių mokslo draugijai, rinko lietuvių tautosaką ir pats mokė kitus liaudies dainų. Nuo 1909 m. iki mirties gyveno Žemojoje Panemunėje – tarnavo Žemosios Panemunės Šv. Vincento Pauliečio bažnyčioje. Įkūrė „Žiburio“ draugijos skyrių, domėjosi apylinkės kaimų senove ir parašė parapijos istoriją (rankraštis). Kūrė eiles lietuvių ir lenkų kalbomis.

Brolis kunigas Simonas Skinkys (1842–1937), Seinų kunigų seminarijos dainavimo mokytojas ir knygnešys, nuo 1888 m. iki mirties gyveno Žemojoje Panemunėje. Gyvenimo paskutiniuosius metus abu broliai praleido kartu, palaidoti Žemosios Panemunės šv. Vincento Pauliečio bažnyčios šventoriuje prie Žemosios Panemunės kapinių.

## Šaltiniai