open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Baliniai vėžliai

**Baliniai vėžliai** (*Emydidae*) – slaptakaklių vėžlių šeima.

**Pošeimis.** *Emdinae*
* *Emydoidea*
** Amerikinis balinis vėžlys (*Emydoidea blandingii*)
* *Emys*
** Balinis vėžlys (*Emys orbicularis*)
* *Clemmys*
** *[[Clemmys guangxiensis]]*
** *[[Clemmys guttata]]*
** *[[Clemmys marmorata]]*
** Machlenbergo vandenvėžlis (*Clemmys muhlenbergii*)
* *Glyptemys*
** Miškinis vandenvėžlis (*Glyptemys insculpta*)
* Dėžiniai vėžliai *Terrapene*
** Karolinos vėžlys (*Terrapene carolina*)
** Vandeninis dėžinis vėžlys *Terrapene coahuila*
** *[[Terrapene nelsoni]]*
** *[[Terrapene ornata]]*

**Pošeimis.** *Deirochelyinae*
* *Chrysemys*
** *[[Chrysemys picta]]*
* *Deirochelys*
** Amerikinis ilgakaklis vėžlys (*Deirochelys reticularia*)
* *Graptemys*
** *[[Graptemys barbouri]]*
** *[[Graptemys caglei]]*
** *[[Graptemys ernsti]]*
** *[[Graptemys flavimaculata]]*
** *[[Graptemys geographica]]*
** *[[Graptemys gibbonsi]]*
** *[[Graptemys nigrinoda]]*
** *[[Graptemys oculifera]]*
** *[[Graptemys ouachitensis]]*
** Netikrasis žemėlapinis vėžlys (*Graptemys pseudogeographica*)
** *[[Graptemys pulchra]]*
** *[[Graptemys versa]]*
* *Malaclemys*
** *[[Malaclemys terrapin]]*
* *Pseudemys*
** *[[Pseudemys alabamensis]]*
** *[[Pseudemys concinna]]*
** *[[Pseudemys floridana]]*
** *[[Pseudemys gorzugi]]*
** *[[Pseudemys nelsoni]]*
** *[[Pseudemys peninsularis]]*
** *[[Pseudemys rubriventris]]*
** *[[Pseudemys suwanniensis]]*
** *[[Pseudemys texana]]*
* *Trachemys*
** *[[Trachemys adiutrix]]*
** *[[Trachemys decorata]]*
** *[[Trachemys decussata]]*
** *[[Trachemys dorbigni]]*
** *[[Trachemys gaigeae]]*
** Raštuotasis vėžlys (*Trachemys scripta*)
** *[[Trachemys stejnegeri]]*
** *[[Trachemys terrapen]]*
Akmenynų seniūnija

**Akmenynų seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Kalvarijos savivaldybės pietvakariuose, Suvalkijos etnografiniame regione. Centras – Akmenynai.

## Geografija

Seniūnija užima 4650 ha plotą. Šiaurėje ir rytuose ribojasi su Kalvarijos seniūnija, pietryčiuose – su Liubavo seniūnija, pietvakariuose ir vakaruose seniūniją riboja Vilkaviškio rajono savivaldybės Gražiškių seniūnija ir Bartninkų seniūnija. Per seniūnijos teritoriją eina .

## Istorija

Seniūnija sudaryta 2000 m. gegužės 5 d. iš vakarinės dalies Kalvarijos seniūnijos ir rytinės dalies Bartninkų seniūnijos kaimų.

|-
| 2001-04  || || 853 || 18 kaimų
|-
| 2009-09-01  || 46 || 865 || 18 kaimų
|-
| 2011 m.  || || 754 || 17 kaimų
|-
| 2016-08-13  || || || 18 kaimų
|-
| 2021 m.  || 46 || 545 || 18 kaimų
|}

## Seniūnai
* Jaunutis Antanas Kazlauskas, 2005?–2014? m.
* Danguolė Sinkevičienė, 2022 m.

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Aistiškiai, k. || 159 || 206
|-
| Akmenynai, k. || 172 || 229
|-
| Aleksandravas, k. || || 14
|-
| Būdviečiai, k. || 29 || 50
|-
| Būdvietėliai, k. || 10 ||
|-
| Cibavas, k. || 38 || 41
|-
| Dirvonai, k. || || 13
|-
| Gabrieliškiai, k. || || 9
|-
| Girkantai, k. || 44 || 66
|-
| Kalnėnai, k. || || 18
|-
| Krijobaliai, k. || 18 || 14
|-
| Liepalotai, k. || 21 || 52
|-
| Pakruopiškiai, k. || || 7
|-
| Pavyžupys, k. || || 5
|-
| Peleniai, k. || || 6
|-
| Piliakalniai, k. || || 1
|-
| Smalnyčėnai, k. || || 19
|-
| Valinčiškiai, k. || || 4
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 2 seniūnaitijos:
* **Aistiškių** seniūnaitija – Aistiškių k., Aleksandravo k., Alšenkos k., Kalnėnų k., Liepalotų k., Būdviečių k., Dirvonų k., Girkantų k., Krijobalių k., Pelenių k., Smalnyčėnų k.
* **Akmenynų** seniūnaitija – Akmenynų k., Būdviečių k., Cibavo k., Gabrieliškių k., Pakruopiškių k., Papiliakalnių k. , Piliakalnių k., Pavyžupio k., Valinčiškių k.

## Šaltiniai
Agra

**Agra** () – miestas šiaurės Indijoje, Utar Pradešo valstijoje. Išsidėsčiusi prie Jamunos (*Yamuna*) upės. Didelis verslo ir pramonės centras, geležinkelio mazgas, apylinkėse plačiai išvystytas žemės ūkis. Mieste vyksta prekyba medvilne, grūdais, tabaku, druska, cukrumi. Pramonė: maisto apdirbimo, medvilnės audinių, kilimų, geležies ir plieno, odos gaminių. Tarp švietimo įstaigų pažymėtinas Agros universitetas (įkurtas 1927 m.), Dajalbagho pedagogikos institutas (įk. 1981 m.), medicinos kolegija.

Agra labiausiai yra žinoma kaip Tadžmahalo vieta. Čia taip pat yra kitų įstabių architektūros paminklų (*Jahangri Mahal*, balto marmuro rūmai, pastatydinti Mogolų imperatoriaus Akbaro, Perlų mečetė, pastatyta XVII a. pradžioje, Agros fortas).

## Istorija
Dabartinę Agrą 1566 metais įkūrė Mogolų imperatorius Akbaras Didysis (1542–1605 m.). Miestas tapo kultūros ir mokslo centru, jame iki 1648 m. rezidavo Mogolų imperijos vyriausybė (po to imperatorius Aurangzebas ją perkėlė į Delį). 1803 m. Agrą užėmė britai, nuo 1835 m. miestas buvo provincijos administracinis centras. Vienas Indų sukilimo (1857–1859 m.) centrų.

## Šaltiniai
Antanavo seniūnija

**Antanavo seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Kazlų Rūdos savivaldybės pietvakariuose, Suvalkijos etnografiniame regione. Centras – Antanavas.

## Geografija

Seniūnija įsikūrusi Kazlų Rūdos miškų pietvakariniame pakraštyje, ji užima 1898 ha plotą. Šiauriniu pakraščiu eina Kauno–Kybartų geležinkelis, pietuose – kelias . Pietiniu pakraščiu teka Šešupė, rytinėje dalyje telkšo tvenkiniai (patvenkta Pilvė).

## Istorija

Seniūnija įkurta 2000 m. gegužę iš dalies Sasnavos seniūnijos. 2009 m. patvirtintas Antanavo herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

|-
| 2001-04  || || 900 || 12 kaimų
|-
| 2009-09-01  || || || 13 kaimų
|-
| 2011 m.  || || 764 || 12 kaimų
|-
| 2016-08-13  || || || 11 kaimų
|-
| 2021 m.  || 19 || 693 || 11 kaimų
|}

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Antanavas, k. || 562 || 600
|-
| Eglupis, k. || || 4
|-
| Gaisriai, k. || 19 || 22
|-
| Kirsnokiškė, k. || 10 || 12
|-
| Linksmakalnis, k. || || 6
|-
| Pliopliai, k. || 35 || 44
|-
| Skučiškė, k. || || 15
|-
| Šiaudiniškė, k. || || 11
|-
| Timinciškė, k. || || 9
|-
| Užpilviai, k. || || 0
|-
| Užuoganai, k. || 42 || 38
|-
| Višakiškė, k. || ||
|-
| Vitkiškė, k. || || 3
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. gegužės 22 d. savivaldybės tarybos nutarimu Nr. TS 20-657 įsteigtos 3 seniūnaitijos:
* **Parko** seniūnaitija (321 gyv.): Marijampolės gatvės 2-32 namai, Sodų gatvė, Naujoji gatvė, Taikos gatvė, Saulėtekio gatvė, Mokyklos gatvės 1-12 namai, Bagotosios gatvė;
* **Sodžiaus** seniūnaitija (243 gyv.): Gaisrių k., Užuoganų k., Plioplių k., Šiaudiniškės k., Linksmakalnio k., Timinciškės k., Kirsnokiškės k., Skučiškės k., Eglupio k., Vitkiškės k., Višakiškės k., Antanavo k. dalis;
* **Sūduvos** seniūnaitija (352 gyv.): Mokyklos gatvės 14-20 namai, Marijampolės gatvės 1-29, 34-86 namai, Sūduvos gatvė, Šešupės gatvė.

## Šaltiniai
Liubavo seniūnija

**Liubavo seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Kalvarijos savivaldybės pietvakariuose, Suvalkijos etnografiniame regione. Centras – Liubavas.

## Geografija

Seniūnija įsikūrusi pasienyje su Lenkija, jos plotas – 5859 ha. Šiaurėje ribojasi su Akmenynų seniūnija ir Kalvarijos seniūnija, rytuose – su Sangrūdos seniūnija, vakaruose – su Vilkaviškio rajonu, pietuose – su Lenkija. Iš Lenkijos atiteka Šešupė, čia į ją įteka Graužė ir Šelmenta, yra Aistos ir Rausvės ištakos. Didžiausias ežeras – Reketijos ežeras (37 ha), du ežerai tyvuliuoja prie Salaperaugio kaimo. Lietuvos–Lenkijos pasienyje stūkso Žaliosios piliakalnis, Kačergų kalnas (225 m).

Pietryčiuose eina kelias , link jo nuo Liubavo veda kelias .

## Istorija

Seniūnija įkurta 1995 m. vietoje Liubavo apylinkės, iki 2000 m. buvo Marijampolės rajono savivaldybėje. 2017 m. patvirtintas Liubavo herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

|-
| 2001-04  || || 928 || 31 kaimas
|-
| 2009-09-01  || 59 || 970 || 30 kaimų
|-
| 2011 m.  || || 800 || 30 kaimų
|-
| 2016-08-13  || || || 30 kaimų
|-
| 2021 m.  || 59 || 576 || 25 kaimai
|}

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Aguonis, k. || || 2
|-
| Asava, k. || 26 || 49
|-
| Barkai, k. || || 0
|-
| Grandai, k. || || 5
|-
| Gulbinavas, k. || 19 || 18
|-
| Jurgiškiai, k. || || 7
|-
| Kalneliai, k. || || 0
|-
| Kazlavas, k. || || 13
|-
| Klinavas, k. || || 9
|-
| Kovai, k. || 35 || 40
|-
| Liubavas, k. || 188 || 242
|-
| Makauskai, k. || || 10
|-
| Mantrimai, k. || || 14
|-
| Pagraužiai, k. || 43 || 76
|-
| Pelucmurgiai, k. || || 6
|-
| Reketija, k. || 19 || 25
|-
| Sabaliavas, k. || || 3
|-
| Salaperaugis, k. || 155 || 210
|-
| Saulėgrąžiai, k. || || 2
|-
| Sauselis, k. || 10 || 13
|-
| Senabūdis, k. || 16 || 8
|-
| Skaisčiai, k. || 10 || 16
|-
| Šarkaitis, k. || || 0
|-
| Šarkyčia, k. || || 4
|-
| Šarkis, k. || || 5
|-
| Trempiniai, k. || || 11
|-
| Tribarčiai, k. || || 9
|-
| Žiogaičiai, k. || || 2
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 3 seniūnaitijos:
* **Liubavo** seniūnaitija – Grandų k., Klinavo k., Liubavo k., Mantrimų k., Skaisčių k., Skaistelių k., Žiogaičių k.
* **Pagraužių** seniūnaitija – Beržynų k., Būdviečių k., Gulbinavo k., Jurgiškių k., Kalnelių k., Makauskų k., Pagraužių k., Papiliakalnių k., Saulėgrąžių k., Trempinių k.
* **Salaperaugio** seniūnaitija – Aguonio k., Asavos k., Barkų k., Kazlavo k., Kovų k., Palucmargių k., Reketijos k., Sabaliavo k. Salaperaugio k., Sauselio k., Senabūdžio k., Šarkaičių k., Šarkio k., Šarkyčios k., Tribarčių k.

## Šaltiniai
Sangrūdos seniūnija

**Sangrūdos seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Kalvarijos savivaldybės pietryčiuose, Suvalkijos etnografiniame regione. Centras – Sangrūda.

## Geografija

Seniūnijos plotas 9265 ha. Ji įsikūrusi pasienyje su Lenkija, į rytus nuo kelio . Pasienio ruože plyti miškai, didžiausias ežeras – Trumpalių ežeras prie pat sienos su Lenkija. Pietryčių–šiaurės rytų kryptimi vingiuoja Šeštokų–Suvalkų geležinkelis.

## Istorija

Seniūnija įkurta 1995 m. vietoje Sangrūdos apylinkės, iki 2000 m. buvo Marijampolės rajono savivaldybėje.

|-
| 2001-04  || || 1770 || 34 kaimai
|-
| 2009-09-01  || 93 || 1970 || 32 kaimai
|-
| 2011 m.  || || 1387 || 32 kaimai
|-
| 2016-08-13  || || || 32 kaimai
|-
| 2021 m.  || || 1191 || 28 kaimai
|}

## Seniūnai
* Marė Rasytė Skilandienė, 2010 m.
* Ingrida Stankevičienė, ~2020 m.
* Vilija Remeikienė, 2022 m.

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Berezninkai, k. || || 8
|-
| Burokai, k. || || 3
|-
| Cyrailė, k. || 18 || 21
|-
| Dainoriai, k. || 33 || 33
|-
| Gazdai, k. || 18 || 25
|-
| Giluišiai, k. || || 0
|-
| Gunkliškiai, k. || || 1
|-
| Kalniai, k. || 37 || 50
|-
| Mergutrakis, k. || 35 || 38
|-
| Miklausė, k. || 47 || 43
|-
| Mockai, k. || 200 || 211
|-
| Mockava, k. || 50 || 59
|-
| Naujieji Alksnėnai, k. || 14 || 12
|-
| Naujoji Radiškė, k. || 10 || 12
|-
| Naujoji Valia, k. || || 3
|-
| Navininkai, k. || 45 || 62
|-
| Pasiekos, k. || || 0
|-
| Pašiliai, k. || || 5
|-
| Rūdelė, k. || 52 || 60
|-
| Rūdninkai, k. || 29 || 49
|-
| Sangrūda, k. || 313 || 347
|-
| Senieji Alksnėnai, k. || || 8
|-
| Senoji Radiškė, k. || 170 || 201
|-
| Slabatka, k. || || 6
|-
| Svidiškiai, k. || 16 || 16
|-
| Šilėnai, k. || || 15
|-
| Trumpaliai, k. || || 5
|-
| Užukalniai, k. || 14 || 23
|-
| Vaiponiškė, k. || 24 || 35
|-
| Zovoda, k. || 23 || 27
|-
| Žagariškė, k. || || 9
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 3 seniūnaitijos:
* **Mockų** seniūnaitija – Palnyčios k., Navininkų k., Mockų k., Slabatkos k., Pašilių k., Rūdelės k., Dainorių k., Šilėnų k., Mockavos k., Cyrailės k.
* **Radiškės** seniūnaitija – Naujųjų Alksnėnų k., Senųjų Alksnėnų k., Naujosios Radiškės k., Senosios Radiškės k., Kalnių k., Užukalnių k., Berezninkų k., Burokų k., Miklausės k.
* **Sangrūdos** seniūnaitija – Sangrūdos k., Svidiškių k., Vaiponiškės k., Mergutrakio k., Žagariškės k., Trumpalių k., Gunkliškių k., Pasiekų k., Trikampių k., Naujosios Valios k., Giluišių k., Zovodos k., Trakėnų k., Rūdninkų k., Gazdų k.

## Žymūs žmonės

Sangrūdos seniūnijoje gimė knygnešiai P. Kupstas, Vincas Markevičius. Žymūs Sangrūdos seniūnijos žmonės (dalis jų gimę Mockuose) – Seimo narys Justinas Karosas, lietuvių kalbos vadovėlių autorė A. Šiaurienė, solistė T. Slaukauskaitė, bitininkystės mokslų daktaras A. Skirkevičius.

## Šaltiniai
Jankų seniūnija

**Jankų seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Kazlų Rūdos savivaldybės šiaurinėje vakarinėje dalyje, Suvalkijos etnografiniame regione. Centras – Jankai.

## Geografija

Seniūnija išsidėsčiusi šiaurės rytų–pietvakarių kryptimi, ji užima 16 949 ha plotą, rytinėje jos dalyje plyti dideli miškai, vakarinėje – lygumos. Pagrindiniai keliai –  ir .

## Istorija

Įkurta 1995 m. vietoje Jankų apylinkės, iki 2000 m. buvo Šakių rajono savivaldybėje. 2014 m. patvirtintas Jankų herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

|-
| 2001-04  || || 1424 || 47 kaimai
|-
| 2009-09-01  || || || 47 kaimai
|-
| 2011 m.  || || 1194 || 47 kaimai
|-
| 2016-08-13  || || || 47 kaimai
|-
| 2021 m.  || 169 || 904 || 42 kaimai
|}

## Seniūnai
* Laimas Čibirka, 2006 m.
* Juozas Rimgaudas Olekas, 2009 m.
* Jevgenij Kušnarenko, 2015 m.

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Beržupiai, k. || || 6
|-
| Būda, k. || 138 || 186
|-
| Būdelė, k. || 20 || 16
|-
| Būdvietis, k. || || 7
|-
| Dambava, k. || 17 || 28
|-
| Degučiai, k. || 31 || 39
|-
| Dovydai, k. || 13 || 8
|-
| Endziuliai, k. || || 7
|-
| Giriniai Šunkariai, k. || 11 || 22
|-
| Išdagai, k. || 15 || 18
|-
| Jankai, k. || 279 || 347
|-
| Kampiniai, k. || || 0
|-
| Karčrūdė, k. || 24 || 51
|-
| Katinai, k. || 40 || 56
|-
| Kurynė, k. || 18 || 4
|-
| Laukiniai Šunkariai, k. || || 3
|-
| Laukiniškė, k. || 13 || 18
|-
| Liaudenskai, k. || || 6
|-
| Lūšna, k. || || 20
|-
| Maliejiškė, k. || || 6
|-
| Meškučiai, k. || || 3
|-
| Nemirai, k. || || 19
|-
| Noreikupiai, k. || || 11
|-
| Pakalniškiai, k. || || 8
|-
| Panoreikupiai, k. || || 4
|-
| Panoviai, k. || || 3
|-
| Pašilupiai, k. || 22 || 18
|-
| Patamošupiai, k. || || 0
|-
| Pilypai, k. || 19 || 34
|-
| Plačkojai, k. || 13 || 15
|-
| Sarapinai, k. || 23 || 20
|-
| Sasnava, k. || 19 || 30
|-
| Simokai, k. || || 0
|-
| Skirkai, k. || || 4
|-
| Storiesiai, k. || 13 || 18
|-
| Sūkuriškė, k. || 12 || 10
|-
| Šilgaliai, k. || || 7
|-
| Tabakinė, k. || || 3
|-
| Tamošbūdis, k. || 22 || 32
|-
| Toliejai, k. || || 0
|-
| Uzarai, k. || || 7
|-
| Valiai, k. || 29 || 30
|-
| Vierčiškė, k. || || 4
|-
| Viliūšiai, k. || 25 || 42
|-
| Vinkšnupiai, k. || || 5
|-
| Zaveckai, k. || || 13
|-
| Zūkai, k. || || 6
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. gegužės 22 d. savivaldybės tarybos nutarimu Nr. TS 20-656 įsteigtos 6 seniūnaitijos:
* **Būdos** seniūnaitija (270 gyv.): Būdos, Beržupių, Endziulių, Išdagų, Liaudinskų, Nemirų, Laukinių Šunkarių kaimai;
* **Degučių** seniūnaitija (101 gyv.): Degučių, Dovydų, Kampinių, Maliejiškės, Noreikupių, Vierčiškės, Zaveckų, Būdviečio kaimai;
* **Jankų** seniūnaitija (458 gyv.): Jankų, Dambavos, Laukiniškės, Tamošbūdžio, Skirkų, Tabakinės, Vinkšnupių, Būdelės, Zūkų kaimai;
* **Karčrūdės** seniūnaitija (182 gyv.): Karčrūdės, Sasnavos, Storiesių, Uzarų, Panovių, Girinių Šunkarių, Pašilupių, Šilgalių, Valių kaimai;
* **Katinų** seniūnaitija (132 gyv.): Katinų, Pilypų, Panoreikupių, Plačkojų, Sūkuriškės kaimai;
* **Sarapinų** seniūnaitija (88 gyv.): Sarapinų, Viliūšių, Lūšnos, Kurynės, Pakalniškių kaimai.

## Šaltiniai
Plutiškių seniūnija

**Plutiškių seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Kazlų Rūdos savivaldybės pietryčiuose, Suvalkijos etnografiniame regione. Centras – Plutiškės.

## Geografija

Seniūnija užima 3025 ha plotą, ji išsidėsčiusi lygumose į vakarus nuo Plutiškių, miškų nėra. Šiaurės vakariniu pakraščiu eina magistralė , kiti keliai – , , .

## Istorija

Seniūnija įkurta 2000 m. įsteigus Kazlų Rūdos savivaldybę. 2020 m. patvirtintas Plutiškių herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

|-
| 2001-04  || || 794 || 23 kaimai
|-
| 2009-09-01  || || || 24 kaimai
|-
| 2011 m.  || || 734 || 21 kaimas
|-
| 2016-08-13  || || || 22 kaimai
|-
| 2021 m.  || 30 || 585 || 19 kaimų
|}

## Seniūnai
* Arūnas Arlauskas, ~2020 m.
* Donatas Akranglis, 2022 m.

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Būdvietis I, k. || ||
|-
| Elniakalnis, k. || || 5
|-
| Gabiai, k. || 13 || 22
|-
| Grigaliūnai, k. || || 17
|-
| Kižiškės, k. || || 11
|-
| Klevinkalnis, k. || || 12
|-
| Limarkai, k. || 10 || 4
|-
| Linmargis, k. || || 4
|-
| Morkaviškis, k. || || 10
|-
| Pavabalkšnis, k. || || 9
|-
| Pentupiai, k. || 18 || 25
|-
| Pinkaviškis, k. || 11 || 10
|-
| Plutiškės, k. || 257 || 278
|-
| Rėkaviškis, k. || 11 || 8
|-
| Rusinka, k. || || 7
|-
| Subačiškės, k. || 132 || 168
|-
| Šarabūdė, k. || || 0
|-
| Šimėkai, k. || 34 || 39
|-
| Šinkaviškis, k. || 14 || 15
|-
| Tabariškės, k. || 19 || 65
|-
| Vasiliaučiškės, k. || || 2
|-
| Žalioji, k. || 19 || 23
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. gegužės 22 d. savivaldybės tarybos nutarimu Nr. TS 20-658 įsteigtos 3 seniūnaitijos:
* **Plutiškių** seniūnaitija (343 gyv.): Plutiškių kaimas;
* **Subačiškių** seniūnaitija (291 gyv.): Galginų, Kižiškių, Limarkų, Morkaviškio, Pavabalkšnio, Pavobelkės, Pentupių, Rėkaviškio, Rusinkos, Subačiškių kaimai;
* **Tabariškių** seniūnaitija (231 gyv.): Elniakalnio, Gabių, Grigaliūniškių, Grigaliūnų, Klevakalnio, Linmargio, Pinkaviškio, Šarabūdės, Šimėkų (dalis), Tabariškių, Vasiliaučiškių, Žaliosios, Utalinos (dalis) kaimai.

## Šaltiniai
Gudelių seniūnija

**Gudelių seniūnija** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Marijampolės savivaldybės rytuose, Suvalkijos etnografiniame regione. Centras – Gudeliai.

## Geografija

Seniūnija buvo įsikūrusi į šiaurės rytus nuo Žuvinto, jos plotas buvo 5642 ha: 9,7 proc. užėmė miškai, 87,3 proc. – žemės ūkio naudmenos, 2,7 proc. – vandenys ir kitos paskirties plotai. Pagrindinis kelias –  ėjo vakariniu pakraščiu, rytuose buvo Balbieriškio miškas.

## Istorija

Seniūnija įkurta 1995 m. vietoje Gudelių apylinkės. 2021 m. patvirtintas Gudelių herbas, kurį naudojo ir seniūnija. 2024 m. liepos 31 d. Gudelių seniūnija panaikinta, jos teritorija priskirta Igliaukos seniūnijai.

|-
| 2001-04  || || 1194 || 1 miestelis (Gudeliai), 22 kaimai
|-
| 2009-09-01  || || || 1 miestelis, 23 kaimai
|-
| 2011 m.  || || 993 || 1 miestelis, 22 kaimai
|-
| 2016-08-13  || || || 1 miestelis, 23 kaimai
|-
| 2021 m.  || || 726 || 1 miestelis, 18 kaimų
|}

## Seniūnai
* Algirdas Murauskas, ~2010 m.
* Žydrūnas Krulikas, 2022 m.

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Bauboniškiai, k. || || 0
|-
| Beržynas, k. || 25 || 43
|-
| Daugirdai, k. || 109 || 132
|-
| Gelčiai, k. || 19 || 46
|-
| Gražiškiai, k. || || 1
|-
| Gudeliai, k. || 10 || 44
|-
| Gudeliai, mstl. || 262 || 340
|-
| Kalnynai, k. || 26 || 44
|-
| Kampiniai, k. || || 19
|-
| Kruopinė, k. || || 3
|-
| Leiciškiai, k. || 13 || 13
|-
| Makrickai, k. || || 11
|-
| Miknonys, k. || 88 || 96
|-
| Naujiena, k. || || 9
|-
| Navikai, k. || || 1
|-
| Pupojai, k. || || 2
|-
| Pušiniai, k. || || 0
|-
| Riečiai, k. || 87 || 94
|-
| Rudėnai, k. || 23 || 41
|-
| Skęsbaliai, k. || 20 || 20
|-
| Struogiškės, k. || || 
|-
| Šernai, k. || || 10
|-
| Šlavanta, k. || || 3
|-
| Vazniškiai, k. || || 21
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 2 seniūnaitijos:
* **Daugirdų** seniūnaitija: Daugirdų k., Pupojų k., Gelčių k., Pušinių k., Vazniškių k., Kampinių k., Makrickų k., Beržyno k., Kalnynų k.
* **Gudelių** seniūnaitija: Gudelių mstl., Gudelių k., Rudėnų k., Naujienos k., Gražiškių k., Skėsbalių k., Leiciškių k., Navikų k., Šlavantos k., Kruopinės k., Miknonių k., Bauboniškių k., Šernų k., Riečių k.

## Šaltiniai
Degučių seniūnija

**Degučių seniūnija** vadinamos dvi Lietuvos seniūnijos:
* Marijampolės savivaldybėje;
* Zarasų rajone.
Marcel Mauss

**Marselis Mosas** (; 1872 m. gegužės 10 d. – 1950 m. vasario 1 d.) – prancūzų sociologas ir antropologas, labiausiai žinomas kaip savo dėdės, Emilio Diurkheimo (vienas sociologijos pradininkų) palikimo saugotojas ir darbų tęsėjas bei prancūzų antropologinės mokyklos pradininkas.

Nuo 1902 m. Mosas buvo religijotyros profesorius Paryžiaus Aukštųjų mokslų praktinėje mokykloje. 1925 m. įkūrė Etnologijos institutą. Mosas tyrinėjo senųjų ir dabartinių pirmykščių visuomenių religines praktikas, vėliau atsidėjo vien šiuolaikinėms socialinės antropologijos problemoms. Kartu su E. Diurkheimu prisidėjo prie Analų mokyklos atsiradimo Prancūzijoje, sukūrė vadinamąją prancūziškąją sociologinę mokyklą, leido žurnalą *L’Année Sociologique* (nuo 1901 m.), kuriame skleidė E. Diurkheimo idėjas ir sociologinius metodus. Po šio mirties (1917 m.) jis tapo žurnalo redaktoriumi.

1947 m. išleidęs Etnografijos vadovėlį, Mosas padėjo pagrindus etnografinių lauko tyrinėjimų metodologijos studijoms. Jis išskyrė tris antropologijos lygmenis: etnografiją – detalų papročių, tikėjimų ir socialinio gyvenimo studijavimą; etnologiją – empiriškai pagrįstą regioninį palyginimą; antropologiją – abiejų pirmųjų pagrindu kuriamą teorinį, filosofiškai išvystytą apibendrinimą apie visuomenę ir žmoniją. Daug dėmesio skyrė dovanos socialinei prasmei (resiproksija).

Domėjosi hinduizmu, lyginamąja religijotyra, lyginamosiomis civilizacijų studijomis. Teigė, kad senovės bendruomenėse santykiai buvo grindžiami ekvivalentiškumo principu, kad visos tautos yra civilizuotos, bet skirtingos. Žmogų suvokė kaip vientisą individą, kuris savyje jungia biologinius, socialinius ir psichologinius ypatumus. Tyrė įvairių kultūrų religinius, teisinius, ekonominius ir mitologinius aspektus.

## Bibliografija
Pagrindiniai veikalai:
* Esė apie aukojimo kilmę ir funkcijas (*Essai sur le nature et la fonction du sacrifice*, 1899 m.)
* Maginių galių kilmė (*Esquisse d‘une theorie generale de la magie*, 1904 m.)
* Esė apie dovaną (*Essai sur le don: forme et raison de l‘echange dans les societes archaiques*, 1923–1924 m.)
* Kūno technika (*Techniques du corps*, 1934 m.)
* Etnografijos vadovėlis (*Manuel d‘ethnographie*, 1947 m.)

## Šaltiniai
Galia (fizika)

**Galia** – darbas atliktas per vienetinį laiko tarpą.

N=\frac{dA}{dt}

Kartais naudojama vidutinės *galios* sąvoka. Vidutinė *galia* yra atliktas darbas padalintas iš laiko.

N_{vid}=\frac{A}{t}

*Galios* vienetas yra vatas.

## Mechaninė galia

N=\mathbf{F} \cdot \mathbf{v}

Čia

* *F* – kūną veikianti jėga;
* *v* – kūno greitis.

Galia yra jėgos ir greičio vektorių skaliarinė sandauga.

## Elektrinė galia

Elektrinė *galia* dažniau žymima simboliu P.

P(t)=I(t) \cdot U(t)

Čia

* *I* – srovės stipris;
* *U* – įtampa.

Kai galia išsiskiria rezistoriuje, galime užrašyti dar 2 formules. Rezistoriui galioja Omo dėsnis\Big(I=\frac{U}{R}\Big). Išraiškos taikytinos ir talpiniam bei induktyviniam elementui, varžą išreiškiant per impedansą.

P=\frac{U^{2}}{R}

P=I^{2} \cdot R

Esant kintamai įtampai, Vidutinė *galia* skaičiuojama kitaip.

P=U I \cos\varphi

Čia \varphi yra fazių skirtumas tarp srovės ir įtampos. P yra vidutinė galia. Vidutinė *galia* gali būti paskaičiuota pagal formulę:

P = {\frac{1}{T}} \int_{0}^{T} I(t) U(t)\, dt

Kai įtampa yra sinusinė:

P = \frac{U_0 I_0}{2}

Čia

* *U*0 – įtampos amplitudinė vertė;
* *I*0 srovės amplitudinė vertė.

Jei elektrinė galia perduodama tarp galios šaltinio (baterijos, mikrofono, garso stiprintuvo išėjimo kaskados) ir galios imtuvo (lemputės, garso stiprintuvo įėjimo kaskados, garsiakalbio), didžiausia perduodama galios reikšmė pasiekiama kuomet šaltinio išėjimo varža (vidinė varža) lygi imtuvo įėjimo varžai. Pavyzdžiui, menkai apkrovus bateriją, tekės nedidelė srovė ir bus perduodama nedidelė galia. Tačiau trumpai ją sujungus, didžioji dalis energijos išsiskirs šilumos pavidalu baterijos viduje ir tik maža dalis – trumpinančiajame laide. Daugiausia galios iš baterijos galima išgauti apkrovus ją varža, lygia jos vidinei varžai. Idealiu atveju apkrovos varžoje išsiskirs pusė visos galios, kita pusė generatoriuje (baterijoje). Realiai apkrovos varžoje visada išsiskirs mažiau negu pusė visos galios (nuostoliai jungiamuosiuose laiduose).
Lewis Henry Morgan

**Liuisas Henris Morganas** (*Lewis Henry Morgan*; 1818 m. lapkričio 21 d. – 1881 m. gruodžio 17 d.) – amerikiečių etnologas, antropologas ir rašytojas. Pagal profesiją teisininkas. Kaip mokslininkas labiausiai žinomas dėl savo darbų apie kultūrinę evoliuciją bei indėnus.

1844 m. baigė Skenektadžio (Niujorko valstija) koledžą. Vertėsi advokato praktika, gynė indėnų teises. 1847 m. irokėzų genties buvo įsūnytas. Nuo 1875 m. Jungtinių Amerikos Valstijų nacionalinės mokslų akademijos narys. Šiaurės Amerikos indėnų genčių (daugiausia irokėzų ir dar 70 kitų, tuo metu gyvenančių santykinai tradiciškai) etnografijos tyrinėjimų duomenis lygindamas su daugelio kitų pasaulio tautų visuomenių ir kultūrų medžiaga L. H. Morganas sukūrė žmonijos visuomenių klasifikavimo evoliucinę schemą.

L. H. Morganas buvo pirmasis antropologas-profesionalas, panaudojęs etnografinę medžiagą, pritaikęs Darvino-Spenserio evoliucionizmą, manė suradęs žmoniškosios kultūros kaitos pagrindinius dėsnius (), ne mažiau griežtus ir visuotinius už gamtos dėsnius. Būdamas įsitikinęs, kad žmonija vystosi pagal evoliucinius gamtos dėsnius laipsniškai, iš paprasto į sudėtingą, iš homogeninio į heterogeninį, tokio vystymosi pagrindu laikė pragyvenimo būdų, technologijų raidą, kuri tiesiogiai atsiliepia giminystės/šeimos sistemų kaitai. Būtent šių dviejų sistemų – pragyvenimo būdų ir šeimos – raidai jis skyrė daugiausiai dėmesio.

## Bibliografija
Svarbiausi darbai:
* Irokėzų lyga (*League of Iroquois*, 1851 m.)
* Giminystės ir svainystės sistemos žmonių šeimose (*Systems of Consanguinity and Affinity of the Human Family*, 1871 m.)
* Senoji visuomenė (*Ancient Society*, 1877 m.)
* Amerikos aborigenų namai ir namų gyvenimas (*Houses and House-Life of the American Aborigenes*, 1881 m.)

## Šaltiniai
Alfred Louis Kroeber

**Alfredas Luisas Kroeberis** (*Alfred Louis Kroeber*, 1876 m. birželio 11 d. – 1960 m. spalio 5 d.) – amerikiečių antropologas, Franzo Boas mokinys, viena įtakingiausių figūrų amerikiečių antropologinėje mokykloje XX a. pirmoje pusėje.
## Biografija
Gimė Hobokene, Niū Džersyje. 1901 m. Kolumbijos universitete apgynė daktaro laipsnį vadovaujamas Franz Boas. Daktaro disertacija rėmėsi arapahų genties tyrimais. Didžiąją dalį savo karjeros praleido Kalifornijoje, Berklio universitete.

Nors labiausiai žinomas savo darbais kultūrinės antropologijos srityje, A. L. Kroeber atliko svarbių darbų archeologijoje bei prisidėjo prie antropologijos susiedamas archeologiją ir kultūrą. Jis kasinėjo Naujojoje Meksikoje, Meksikoje ir Peru.

Kroeberis ir jo studentai atliko svarbų darbą rinkdami kultūrinius duomenis apie JAV vakarinės dalies indėnų gentis. Apie Kalifornijos gentis jis išleido *Handbook of Indians of California* (1925 m.). Kroeberis ir Roland Dixon buvo svarbūs klasifikuojant Šiaurės Amerikos indėnų kalbas, identifikavę tokias kalbų grupes kaip penučių kalbos ir hokanų kalbos. Jis dirbo su Ishi, kuris teigė esąs paskutinis Kalifonijos yahi genties indėnas. Kroeberio antroji žmona Theodora Kroeber parašė garsią Ishi biografiją *Ishi in Two Worlds*.

Su antraja žmona Theodora turėjo du vaikus; taip pat įvaikino du Theodoros vaikus iš pirmosios santuokos.
Rudolfas Andrius Cipelis

**Rudolfas Andrius Cipelis** (*Zippel*, 1813 m. lapkričio 30 d. Kalininkuose, Šilutės raj. – 1894 m. vasario 19 d. Drukiuose, Klaipėdos raj.) – vertėjas, leksikografas.

Mokėsi Tilžės gimnazijoje, nuo 1833 m. studijavo teologiją Karaliaučiaus universitete, 1841–1846 m. – Kretingalės diakonas, 1846–1849 m. – Klaipėdos, vėliau – Rusnės kunigas. Dėl ligos išėjęs į pensiją, gyveno savo ūkyje Drukiuose.

1849 m. redagavo Klaipėdos laikraštį „Memeler Wochenblatt“ priedą „Lietuvininkų prietelis“, kurio išleido 38 numerius. Išvertė pamokslų Karolio Neiso „Evangeliškoms mišknygoms“ (1856 m.). Siuntinėjo medžiagą Georgo Neselmano (klaipėdiškių tarmės medžiaga, 1856 m.), Fridricho Kuršaičio (1870–1883 m.) žodynams.

## Išnašos
Samuelis Teodoras Cipelis

**Samuelis Teodoras Cipelis** (*Zippel*, 1777 m. balandžio 15 d. Nybudžiuose, Gumbinės apskritis, Mažoji Lietuva – po 1834 m. Karaliaučiuje) – raštijos talkininkas, tautosakos rinkėjas.

Nuo 1795 m. studijavo Karaliaučiaus universitete, buvo Bilviečių, Kaukėnų precentoriumi, kunigavo Karaliaučiuje. Talkino Liudvikui Rėzai, skaitė jo Biblijos vertimo korektūrą, siuntinėjo liaudies dainas, kurių keliolika išspausdinta „Dainų rinkinyje“ (1824 m.). Bendradarbiavo su J. S. Vateriu, jam rengiant leidinį „Die Sprache der alten Preussen“ („Senųjų prūsų kalba“, 1821 m.).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvių literatūros enciklopedija
Graikinis vėžlys

**Graikinis vėžlys** (*Testudo graeca*) – sausumos vėžlių (*Testudinidae*) šeimos roplys. Paplitę Šiaurės Afrikoje ir Viduržemio jūros pakrantėje. Gyvena iki 50 metų, užauga iki 28 cm ilgio.

## Šaltiniai
Antanas Černevskis

**Antanas Černevskis** (*Czerniewski*, XVII a. II pusė – XVIII a. vid.) – mokyklinių dramų ir pamokslų autorius.

Gyveno Gardine. Vilniaus akademijos profesorius, mokyklų prefektas.

1715 m. išspausdintas jo klasicistinio pobūdžio lotyniškos tragedijos *Stylita igneus divini amoris* („Perverianti ugninė Dievo meilė“) siužeto aprašymas. 1724 m. Lietuvos maršalkai Aleksandrui Povilui Sapiegai dedikuotas lenkiškų pamokslų rinkinys *Strzały Jonathy słowa Boskie* („Jonato strėlės – Dievo žodžiai“). Pamokslai emocingi, alegoriški, turtingi senovės istorijos, Biblijos vaizdų ir simbolių, skirti išsilavinusiems klausytojams.

## Šaltiniai
Stanislovas Čerskis

**Stanislovas Čerskis** (1777 m. spalio 10 d. Latgaloje, Latvija – 1833 m. balandžio 30 d. Varniuose) – SJ, Lietuvos kunigas, grafikas, vertėjas, kultūrininkas.

## Biografija

Mokėsi Polocko jėzuitų kolegijoje. Nuo 1794 m. vienuolis jėzuitas, nuo 1807 m. kunigas. Dėstė vokiečių kalbą Vitebsko, Mogiliovo, Polocko, Oršos jėzuitų kolegijose, Vilniaus gimnazijoje. Nuo 1814 m. Brastos kanauninkas. Mokslo studijų reikalais 1819–1821 m. Vilniaus universiteto pasiųstas į užsienį, lankėsi Paryžiuje, Vokietijoje, Anglijoje, Italijoje. Nuo 1821 m. Varnių kanauninkas, nuo 1825 m. Salantų klebonas, čia įsteigė medžio raižyklą knygų iliustracijoms, žemėlapiams daryti. 1822 m. pagal Georgo Brauno atlasą išraižė iš vario 1550 m. Vilniaus planą, dvi vinjetes Lotynų – lenkų kalbų žodynui. 1831 m. sukilimo dalyvis, buvo suimtas.

Rašė lenkiškai ir lotyniškai. Išvertė į lenkų kalbą Fedro pasakėčių (*Bayki Fedra ksiąg pięc*, 1810 m.), į lotynų kalbą G. Deržavino odę *„Dievas“*. Išleido Žemaičių vyskupijos istoriją (*Opis Żmudzkiey dyecezyi*, 1830 m.) su išraižytais Žemaičių vyskupijos, Salantų parapijos žemėlapiais, sudarė lotynų-lenkų kalbų žodyną, rašė leksikografijos klausimais.

## Bibliografija
* 

## Šaltiniai
Balkanų vėžlys

**Balkanų vėžlys** (*Testudo hermanni*) – sausumos vėžlių (*Testudinidae*) šeimos roplys. Kūno ilgis apie 15-20 cm. Šarvas su nevienodo dydžio juodomis dėmėmis, rudos, geltonos ar alyvų spalvos. Kojos stiprios, priekinės žvynuotos.

Ši rūšis labai panaši į graikinį vėžlį. Balkanų vėžlys buvo masiškai naikinamas, tačiau dabar labai griežtai saugomas. Maitinasi vaisiais, lapais, žiedais, tačiau ėda ir sraiges, šliužus. 

Paplitęs Europos pietrytinėje dalyje, Viduržemio jūros salose. Mėgsta sausas vietas su tankia augaline danga. Karštomis dienomis yra neaktyvus, vėsesnio klimato zonose žiemą keliems mėnesiams užmiega (žr. žiemos miegas).

Po apvaisinimo patelė išsikasa nedidelę kolbos formos duobutę, į kurią sudeda iki 12 kiaušinių. 


Image:Testudo hermani 1.JPG
Image:Testudo hermani 2.JPG
Panterinis vėžlys

**Panterinis vėžlys** (*Geochelone pardalis*) – sausumos vėžlių (*Testudinidae*) šeimos roplys. Aptinkamas Afrikos rytinėse ir pietinėse savanose, nuo Sudano iki PAR.

## Aprašymas

Panterinis vėžlys yra ketvirta pagal dydį vėžlių rūšis, suaugę individai siekia 460 mm ir sveria 18 kg.

## Šaltiniai
Goferio vėžlys

**Goferio vėžlys** (*Gopherus polyphemus*) – sausumos vėžlių (*Testudinidae*) šeimos roplys. Aptinkamas pietrytinėje JAV dalyje.
Ilgis (Zarasų r., Zarasų sen.)

**Ilgis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Zarasų seniūnijoje, apie 12 km į pietus nuo Zarasų; Samavo ežero pietrytinė įlanka. Įeina į Gražutės regioninį parką. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 0,8 km, plotis iki 0,3 km. Krantai lėkšti, pietuose auga miškas. Rytuose įteka upelis.

Šalia Ilgio įsikūręs Tumiškės kaimas.

## Šaltiniai
Ilgis (Lazdijų r., Veisiejų sen., Ilgininkų km.)

**Ilgis** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Lazdijų rajone Veisiejų seniūnijoje, apie 6 km į pietryčius nuo Veisiejų, šalia Ilgininkų kaimo, Ilgininkų hidrografiniame draustinyje. Ištįsęs šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi 2,92 km, plotis iki 0,51 km. Altitudė 111,2 m. Gylis siekia 15,2 m. Ežeras telkšo rininiame duburyje. Kranto linija mažai vingiuota. Krantai sausi, aukšti, vietomis ardomi. Ežerą supa Beržyno, Šilelio, Laibagalės miškai. Įteka du upeliai, vienas jų (I-1) iš Vepryno ežero; išteka Ilgio upelis į Dumblelio ežerą. Atabradas siauras padengtas smėliu. Upelių versmėse ir ištakose auga vandens augalai. Šiaurės rytinės dalies dugne ir gelmėje slūgso dumblingas molis, o pietuose – karbonatingas dumblas. Rytinėje ežero pakrantėje įsikūrę Salučių, pietinėje – Juškonių kaimai. Veikia kaimo turizmo sodyba.

## Nuorodos
* 

## Šaltiniai
Mersedesas (Buenos Airės)

**Mersedesas** () – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, 100 km į vakarus nuo Buenos Airių, Mersedeso apygardos centras. 58,8 tūkst. gyventojų (2001). Svarbus geležinkelio mazgas (į La Pampos provinciją, Mendosą ir Buenos Aires). Oro uostas. Pradėjo augti XIX a. Pavadinimas iš ispanų k. mot. vardo *Mercedes* „maloningoji, gailestingoji“. 1925 m. Mersedese gimė Argentinos diktatorius Chorchė Rafaelis Videla.

## Nuorodos
*enlamuni.mercedesya.com.ar 
*MercedesYA (Portal de Mercedes) 
*www.nuevocronista.com.ar
San Nikolas de los Arojosas

**San Nikolasas** () arba **San Nikolas de los Arojosas** () – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijos šiaurės vakaruose, Paranos upės dešiniajame krante, 60 km į pietryčius nuo Rosarijo, prie Buenos Airių – Rosarijo greitkelio. San Nikolaso apygardos centras. 127,7 tūkst. gyventojų (2007).

## Istorija
1748 m. balandžio 14 d. miestą įkūrė *Rafaelis de Agujaras*. Pavadintas miesto globėjo *Šv. Mykolo* garbei (*Arroyo* – „upelis“; „Upelių Šv. Mykolas“). XIX a. mieste vyko mūšiai tarp federalistų ir centralistų (žr. Argentinos istorija). 1852 m. gegužės 31 d. čia pasiraštas Federacijos paktas.

## Susisiekimas
San Nikolasas išsidėstęs 240 km į šiaurės vakarus nuo Buenos Airių. Per miestą eina transporto koridorius (greitkelis ir geležinkelis) tarp šiaurinių šalies rajonų ir La Platos regiono. Svarbus uostas prie Paranos upės, kur vyksta krovinių perkėla tarp laivų ir traukinių.

## Nuorodos
* www.sannicolas.mun.gba.gov.ar 
* https://www.sannicolasciudad.gob.ar
* Diario El Norte
Saratė

**Saratė** () – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijos šiaurėje, dešiniajame Paranos upės krante, 90 km į šiaurės vakarus nuo Buenos Airių, Saratės apygardos centras. Virš 100 tūkst. gyventojų.

Saratė svarbus transporto mazgas. Greitkeliai į Rosariją, Buenos Aires ir vadinamąją „Argentinos Mesopotamiją“, į kurią greitkelis ir geležinkelis eina per *Zárate-Brazo Largo* tiltą virš Paranos upės. Svarbus pramonės centras. Maisto, naftos chemijos, spalvotosios metalurgijos pramonė. Uostas prie Paranos upės.

Miestas įkurtas 1854 m. kovo 19 d. Seniau vadintas *General Uriburu*.

## Nuorodos
* www.zarate.gov.ar
Stasys Putvinskis

**Stasys Pūtvis** (iki 1938 m. **Putvinskis**, 1898 m. rugpjūčio 25 d. Šilo Pavėžupyje, Kelmės raj. – 1942 m. balandžio 4 d. Gorkio kalėjime, Rusija) – agronomas, žemės ūkio ministras, šaulys.

## Biografija
Gimė Šilo Pavėžupio dvare, Šaukėnų valsčiuje, Šiaulių apskrityje, Emilijos Gruzdytės ir Vlado Putvinskio šeimoje. Pasimokęs namuose, 1914 m. įstojo į Liepojos komercinę mokyklą, o 1915 m. – į Vilniaus lietuvių gimnaziją, kurią baigęs 1919 m. įstojo savanoriu į Lietuvos kariuomenę. 1919 m. baigė antrąją Kauno karo mokyklos laidą ir su raitelių daliniu paskirtas Vilniaus karo komendanto Vlado Kurkausko žinion. Už žvalgybos žygius lenkų užfrontėje apdovanotas Vyčio Kryžiumi.

1922–1925 m. studijavo Halės universitete, įgijo agronomo specialybę. 1923 m. vedė Tatjanos ir Dmitrijaus Zubovų dukterį Dariją Zubovaitę. Nuo 1925 m. abu ūkininkavo Šilo Pavėžupio, vėliau – Bubių dvaruose, stengėsi šviesti savo apylinkės ūkininkus ir darbininkus, ruošė jiems ūkio šventes. Susilaukė dukterų Julijos ir Aleksandros bei sūnaus Rimanto.

Nuo 1935 m. rugsėjo 7 d. iki 1938 m. kovo 26 d. Juozo Tūbelio vyriausybėje dirbo Žemės ūkio ministru. Parengė miškų želdinimo planą, o 1937 m. sudarė miškų želdinimo fondą. 1936–1940 m. Seimo narys.

Tėvas Vladas Putvinskis buvo 1919 m. įsteigtos Šaulių sąjungos pirmininkas, vėliau garbės pirmininkas. Motina Emilija Putvinskienė-Pūtvienė Moterų šaulių garbės vadė. 1937 m. S. Putvinskis išrinktas Šaulių sąjungos centro valdybos nariu, priešinosi tiems, kurie norėjo šauliais padaryti visus valstybės tarnautojus, taip pat buvo prieš visas privilegijas, numatančias išplėsti šaulio, kaip valstybės piliečio, teises.

1940 m. liepos 12 d. bolševikai suėmė Stasį Putvinskį-Pūtvį ir įkalino Šiaulių kalėjime. Nuteistas 1941 m. gegužės 25 d. SSRS NKVD Ypatingojo pasitarimo 8-niems metams. Nuo 1941 m. liepos 3 d. kalėjo Gorkio kalėjime, kur 1942 m. balandžio 4 d. ir žuvo Gorkio kalėjime. 

Žmoną Dariją Pūtvienę su dukterimis Julija, Aleksandra ir sūnumi Rimantu bolševikai suėmė 1941 m. birželio 14 d. ir išvežė į Altajaus kraštą, o 1942 m. ištrėmė į Lenos žiočių salą – Mostachą. 1947 m. šeimai leido persikelti į Jakutską. Tik 1957 m. Darija Pūtvienė ir jos vaikai po tremties grįžo į Lietuvą.

Darija Zubovaitė-Pūtvienė mirė 1998 m. sausio 22 d., sulaukusi 96 metų amžiaus. Duktė Julija Pūtvytė-Daniliauskienė (tautodailininkė) 1926–2009. Kita duktė Aleksandra Pūtvytė-Kulnienė 1924–2010, sūnus Rimantas Pūtvis gyvena Kaune.

## Apdovanojimai
* 1920 m. Vyčio Kryžiaus 5-jo laipsnio ordinas
* 1928 m. Lietuvos Didžiojo kunigaikščio Gedimino 4-jo laipsnio ordinas
* 1928 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis
* 1929 m. Latvijos išsivadavimo 10-mečio medalis
* 1935 m. Šaulių Žvaigždės ordinas
* 1937 m. Estijos Baltosios Žvaigždės 1-jo laipsnio ordinas

## Šaltiniai

* ↑ "Lietuvos kariuomenės karininkai 1918-1953", t. 6, psl. 195.
Rimantas Kaukėnas

**Rimantas Kaukėnas** (g. 1977 m. balandžio 11 d. Vilniuje) – Lietuvos krepšininkas.

## Karjera
R. Kaukėnas karjerą pradėjo Siton Hallo universitete NCAA lygoje, kurioje praleido ketverius metus. 2000 m. baigęs mokslus krepšininkas grįžo į Europą ir tapo Galil Eliono „Hapoel“ komandos lyderiu. Šioje ekipoje praleidęs vieną sezoną R. Kaukėnas atvyko į Lietuvą ir tapo Vilniaus „Lietuvos ryto“ komandos nariu. Krepšininkas šioje komandoje buvo vienas naudingiausių žaidėjų ir padėjo jai laimėti LKL ir NEBL čempionatus.

2002 m. krepšininkas išvyko į Belgiją ir tapo Ostendės „Telindus“ klubo nariu. Šiam klubui krepšininkas Belgijos lygoje pelnė po 15,5 taško, o ULEB taurėje jo statistika buvo kiek prastesnė – vidutiniškai po 12,9 taško.

2003–2004 m. lietuvis tapo Bonos „Telekom“ nariu ir didžiausiu sezono atradimu. Nors lietuviui buvo numatomas tik pagrindinio atsarginio vaidmuo jis netikėtai tapo komandos lyderiu, o jo taškų vidurkis siekė 18.

Po tokio sėkmingo sezono R. Kaukėnas išvyko į Italiją. Iš pradžių žaidė Kantu „Vertical Vision“ komandoje, kurioje, kaip ir „Telekom“ komandoje, buvo lyderis, o nuo 2005 m. lietuvis jau rungtyniavo Sienos „Montepaschi“ komandoje. 2009 m. liepos 21 d. pasirašė vienerių metų kontraktą su galimybę pratęsti jį dar sezonui su Madrido „Real“ komanda. 2010 m. liepos 28 d. sugrįžo į Sienos klubą ir pasirašė trejų metų sutartį.

2012 m. rugpjūčio pradžioje pasirašė kontraktą iki sezono pabaigos su Kauno „Žalgirio“ klubu.

2013 m. spalio 24 d. pasirašė vieno mėnesio sutartį su Vitorijos „Laboral Kutxa“ klubu. Nuo 2013 m. lapkričio mėnesio rungtyniauja Emilijos Redžo „Grissin Bon“ klube. 2016 m. liepos pradžioje baigė profesionalo karjerą.

2017 m. sausio 7 d. oficialiai pasirašė sutartį iki sezono pabaigos su Emilijos Redžo „Grissin Bon“ klubu. 2018 m. rugsėjo mėnesį paskelbė baigiantis profesionalo karjerą.

## Kita veikla
2012 m. įkūrė Rimanto Kaukėno paramos fondą Lietuvoje onkologinėmis ligomis sergantiems vaikams.

Nuo 2022 m. – Vilniaus „Wolves“ klubo prezidentas.

## Pasiekimai

* LKL čempionas (2002 m., 2013 m.)
* NEBL čempionas (2002 m.)
* Vokietijos visų žvaigždžių rungtynių naudingiausias žaidėjas (2004 m.)
* Užėmė antrąją vietą naudingiausio Serie A reguliariojo sezono žaidėjų rinkimuose (2005 ir 2007 m.)
* Italijos Supertaurės laimėtojas (2007, 2008, 2009, 2011, 2012, 2015 m.)
* Italijos lygos čempionas (2007, 2008, 2009, 2011, 2012 m.)
* Italijos lygos finalo serijos naudingiausias žaidėjas (2007 m.)
* Europos Iššūkio taurė (2014 m.)

## Šaltiniai
Holizmas

**Holizmas** (iš graikų kalbos žodžio *holos*, reiškiančio *visas*, *pilnas*) yra idėja, kad visos sistemos savybės (biologinės, cheminės, socialinės, mentalinės, lingvistinės ir kt.) negali būti apibrėžtos ir paaiškintos vien kaip jos sudėtinių dalių suma. Priešingai, sistema apibrėžia kaip veikia jos sudėtinės dalys.

Holizmo sąvoką pirmasis pradėjo naudoti Pietų Afrikos valstybės veikėjas Jan Smuts savo 1926 m. išleistoje knygoje *Holism and Evolution*.

Holizmas dažnai apibrėžiamas kaip priešingybė redukcionizmui (t. p. žr. mokslinis redukcionizmas). Redukcionizmo principas moksle teigia, kad sudėtinga sistema gali būti paaiškinta, išskaidant (redukuojant) sistemą į sudėtines jos dalis. Pavyzdžiui, biologiniai procesai yra paaiškinami cheminiais procesais, o savo ruožtu cheminiai procesai paaiškinami fizikiniais reiškiniais.

Holizmas taip pat gali būti priešpriešinamas atomizmui.

Kita vertus holizmas ir redukcionizmas gali būti laikomi vienas kitą papildančiais požiūriais, nes jie abu gali būti naudingi siekiant tinkamai pažinti konkrečią sistemą.

Antrojoje XX a. pusėje pagrindinė holistinio mąstymo kryptis moksle yra sisteminis mąstymas, pvz., chaoso mokslas. Sisteminio mąstymo kontekste paprasta holizmo interpretacija reiškia, kad neužtenka žinoti elementus, būtina žinoti ir santykius (sąryšius) tarp elementų.
Blenda (ežeras)

**Blenda** arba **Abramaučiznos ežeras** – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, apie 5,5 km į rytus nuo Giedraičių. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,48 km, plotis – iki 0,26 km. Altitudė 172,4 m. Krantai daugiausia aukštoki, apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Pakrantėse plyti pievos, pietinėje pakrantėje – ir miškeliai. Iš rytų į vakarus ežerą prateka Kiemento ežero intakas Pagromėlė (Šventosios upės baseinas). Šalia įsikūręs Abramaučiznos kaimas.

## Šaltiniai
Aliuvis

**Aliuvis**, *upių sąnašos* ( 'sąnašos') – nuotrupinė medžiaga, suklota pastovaus tekančio vandens srauto. Daugiausia upių slėniuose dengia ir formuoja salpą, terasas, užpildo vagą ir senvages. Nuogulų pobūdis priklauso nuo upės hidrodinaminio režimo, ardomų uolienų sudėties, reljefo. Kalnų upių aliuvis rupesnis (įvairių uolienų gargždas), blogai išrūšiuotas, nesluoksniuotas. Lygumų aliuvis smulkesnis (žvirgždas, smėlis, aleuritas, molis), geriau išrūšiuotas, jam būdingas įkypas sluoksniuotumas. 

Išskiriamos keturios facijos: vagos, salpos, senvagių, deltų. Vagos aliuvis susidaro vingiuotos upės vagai graužiantis į šoną, jo apačioje susidaro bazinis horizontas (gargždo grindinys), aukščiau įkypai sluoksniuotos nuogulos sudaro sėklius, salas, nerijas. Salpos aliuvis formuojasi potvynių metu aukščiau nusėdant smėliui, aleuritui su bangavimo ir tekėjimo ruzgų tekstūromis. Senvagių aliuvis formuojasi senvagėse, savybėmis artimas ežerinėms nuosėdoms. Deltų aliuvis susidaro upių deltose.

## Šaltiniai
Abromiškių ežeras

**Abromiškių ežeras** – ežeras pietryčių Lietuvoje, Elektrėnų savivaldybėje, apie 3 km į rytus nuo Elektrėnų, į pietus nuo Abromiškių kaimo. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,36 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 118,2 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję. Aplinkui plyti pievos. Pietuose išteka upelis link Elektrėnų marių (Strėvos baseinas). Šiaurinėje pakrantėje įsikūrusi buvusio Abromiškių dvaro sodyba ir parkas.

Ežeras anksčiau vadinosi Lungis (nuo žodžio *lungis* – „sulinkęs“).

## Šaltiniai
Adomaičio ežeras

**Adomaičio ežeras** – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, apie 8 km į šiaurės rytus nuo Mindūnų, Žičkų kaime. Ežerėlio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,05 km, plotis – iki 0,04 km. Altitudė 167,1 m. Krantai žemi, pelkėti, pakrantės kalvotos, plyti pievos. Ežerėlis nenutekantis, priklauso Žeimenos upės intako Lakajos baseinui.

## Šaltiniai
Dvisparnis lėktuvas

**Dvisparnis lėktuvas** (**biplanas**) – orlaivis, turintis du fiksuotus sparnus, dažniausiai vieną įtvirtintą virš fiuzeliažo, kitą – po juo. Biplanų konstrukcijos gali būti su vienas virš kito montuojamais arba vienas kito atžvilgiu nedaug paslinktais sparnais - taip yra sumažinama aerodinaminė sparnų sąveika ir pagerėjo skrydžio charakteristikos. Dvisparnių lėktuvų konstrukcijos su skirtinguose aukščiuose esančiais sparnais, kurio vieno pradžia yra už kito pabaigos, taip pat pat vienoje plokštumoje (vienas už kito) montuojamais sparnais yra iįškisriamos į atskirą - tandeminės sparnų komponuotės kategoriją. Viršutinių ir apatinių sparnų dydis ir paviršiaus plotas nebūtinai turi būti vienodas - konstrukcija su mažesnio ploto arba trumpesne viena sparnų pora vadinamos pusantrasparniu (angl. *sesqueplane*).

Dvisparnis lėktuvas paprastai pasižymi didesne keliamąja galia nei tokio paties dydžio ir sparnų pločio monoplanas. Biplanas taip pat stabilesnis ore, tačiau dėl didesnio sparnų ploto sąlygojamo didesnio oro pasipriešinimo yra lėtesnis už labiau paplitusius vieno sparno lėktuvus (monoplanus). Biplanų sparnams tenka mažesnė apkrova, todėl juos galima konstruoti iš lengvesnių ir mažesnio atsparumo medžiagų nei monoplanus.

Konstrukcijos su daugiau nei dviem sparnų poromis vadinamos pagal jų skaičių naudojant lotynišką skaitvardį - triplanai, kvadraplanai, daugiau nei keturias sparnų poras turintys orlaiviai paprastai įvardinami kaip multiplanai (liet. *daugiasparniai*).

Pirmasis sėkmingas lėktuvas - brolių Raitų "Wright Flyer" buvo biplanas. Tokia kompnuotė leido vykdyti skrydį naudojant sąlyginai siplną variklį. 

Beveik visi užsienyje įsigyti ar kaip trofėjai paimti tarpukario Lietuvos karo aviacijos lėktuvai, išskyrus itališkus žvalgybinius Ansaldo A.120 ir prancūziškus naikintuvus Dewoitine D.501, buvo biplanai (itališką Fiat CR.20 galima priskirti pusantrasparniams). Jei neskaičiuoti nelicencinių vokiškų karo lėktuvų kopijų gamybos XX a. trečiojo dešimtmečio pradžioje, ir B. Oškinio sklandytuvo „BrO-16 Pempė", Lietuvoje beveik nėra sukurta originalių dvisparnių konstrukcijų - beveik visi lietuviški lėktuvai yra monoplanai, keletas, pvz. B. Oškinio „BrO-17 Antelė" ir „BrO-18 Boružė“ - triplanai.

Populiariausias dvisparnis lėktuvas Lietuvoje 2006 m. buvo *Antonov [[An-2]]* (vadinamasis „kukurūznikas“).

## Išnašos
Aklaežeris

**Aklaežeris** (arba ***Aklažeris, Akležeris***) gali reikšti:

## Ežerai
* Aklaežeris, Elektrėnų savivaldybėje;
* Aklažeris Ignalinos rajone;
* Akležeris Plungės rajone;
* Aklaežeris Trakų rajone;
* Akležeris Varėnos rajone;
* Aklažeris Vilkaviškio rajone.

## Gyvenvietės
* Akležeris Vilniaus rajone.
Argentinos herbas

**[[Argentina|Argentinos]] herbas**. Jo dabartinė versija patvirtinta 1944 m. Pavaizduota iš už simbolio kylanti „Gegužės Saulė“ (kuri taip pat yra ir Argentinos vėliavoje). Kylanti saulė simbolizuoja šalies kilimą. Centre – elipsė, padalinta į dvi lygias dalis: žydrą ir baltą, kurios simbolizuoja dangaus spalvas (kaip ir vėliavoje). Rankų paspaudimas vaizduoja visų provincijų vienybę. Tuo pat metu rankos laiko lazdą, kuri reprezentuoja pasiryžimą kovoti už laisvę. Ant lazdos užmauta Frygų kepurė, simbolizuojanti laisvę. Laurų vainikas aplink elipsę, žymi pergalę.

## Išnašos
Aklaežeris (Trakų r.)

**Aklaežeris** – ežeras pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone, apie 8,5 km į šiaurę nuo Trakų. Ežeriuko ilgis iš šiaurės į pietus – 0,085 km, plotis – iki 0,05 km. Altitudė 148,1 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais – ežerą iš visų pusių supa miškas. Nenutekantis, priklauso Neries upės intako Bražuolės baseinui.

## Šaltiniai