open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pribitka

:: *Apie kaimą Kazlų Rūdos savivaldybėje žr. [[Pributkė]]*.

**Pribitka** – kaimas Rietavo savivaldybėje, 3 km nuo Tverų, prie senojo kelio į Varnius, į šiaurę nuo plento . Kaime yra Natalkos ežerėlis, o netoliese – visiškai mažytis ežeriukas, kurį aplinkiniai vadina *Bedugne*. Šalia senojo Tverų–Varnių kelio yra maro aukų kapeliai, vadinami Avelės kapukais.

Kaimą garsina pilkapiai. Jau XIX a. pabaigoje šiuos pilkapius minėjo F. Pokrovskis. Vėliau (remdamasis F. Pokrovskiu) P. Tarasenka nurodo, kad Pribitkoje yra 10 akmenimis apdėtų pilkapių su sudegintų mirusiųjų kapais. Kai kurių pilkapių sampiluose buvo matyti iš žemės išlindę akmenys. Dalis akmenų iš pilkapių išlupta ir išvežta, todėl jų akmenų vainikai suardyti.

Pribitkos pilkapiuose mirusiųjų orientacija ir kai kurių įkapių išdėstymas turi analogijų ir kituose Žemaitijos pilkapiuose. Pilkapiuose įkapių nedaug. Kapuose daugiausia rasta žalvarinių papuošalų – buoželiniais galais antkaklė, segė trikampe kojele ir segė trapecijos formos kojele; įmovinis kirvis, geležinio dalgio fragmentas bei geležinis įmovinis ietigalis.

## Gyventojai

1923 m. kaime buvo 12 sodybų, jose gyveno 70 žmonių. 2002 m. gyveno 23 žmonės.

### Žymūs žmonės
* 1928 m. Pribitkoje gimė Izidorius Butkevičius, etnografas, istorijos mokslų kandidatas.

## Šaltiniai
Apologetas

**Apologetas** akademinėje, mokslinėje srityje – teorijos, koncepcijos, ideologijos gynėjas; taip pat perkeltine prasme – klaidingos teorijos šalininkas, gynėjas.

Apologetas taip pat yra krikščioniškosios apologijos atstovas. Apologija Romos imperijoje krikščionybę gynė kaip religiją prieš kitas religijas, filosofiją vaizdavo kaip išmintingą religiją.

Antikos laikų atstovai – Tatjanas, Atėnagoras Atėnietis, Aristidas ir kiti.
Bairam Curis

**Bairam Curis** – miestas Albanijos šiaurinėje dalyje, įsikūręs netoli kaimyninių Serbijos (Kosovo autonominės provincijos) ir Juodkalnijos valstybių sienų. Tropojės apygardos centras. Dauguma gyventojų albanai, daugiausia musulmonai.

Bairam Curis, esantis šiauriausiu šalies miestu, yra vaizdingai įsikūręs Prokletijos kalnuose, apie 360 m aukštyje virš jūros lygio, netoli Vablonos upės (Drinio dešinysis intakas). Kartu su Tropojė, Bairam Curis yra vienas svarbesnių Kukeso apygardos miestų.

## Istorija

Senovės laikais šios vietovės buvo apgyvendintos jau nuo akmens amžiaus. Vienos pirmiausių šias teritorijas apgyvendino senosios šių vietų gyventojos – ilyrų gentys. Bairam Curis, kaip ir visa dabartinės Albanijos teritorija, nuo seno buvo senovės valstybių Makedonijos, Romos imperijos – sudėtyje, kurių kultūra labai smarkiai paveikė vietos gyventojus ir jų kultūrą.

Ankstyvaisiais viduriniais amžiais miesto apylinkės, kaip ir didžioji dalis Balkanų, patyrė intensyvią slavų genčių invaziją. Dabartinė miesto teritorija ilgą laiką priklausė Bizantijos imperijai, vėliau Bulgarijos ir Serbijos karalystėms, Epyro Despotijai, kol XV a. galiausiai atiteko Osmanų imperijai, kuriai valdant pradėjo plisti islamas. Osmanų imperijos laikais yra minimas *Kolgecajaus* (*Kolgecaj*) kaimas, kurio vietoje vėliau ir išaugo dabartinis miestas.

1912 m., Albanijai paskelbus nepriklausomybę, šis miestas atiteko naujai susikūrusiai valstybei, tačiau prasidėjus I pasauliniam karui, miestas bei jo apylinkės buvo užimtos Serbijos, Juodkalnijos ir Austrijos-Vengrijos armijų.

II pasaulinio karo išvakarėse, 1939 m., kaip ir visa Albanija, buvo okupuotas Italijos kariuomenės, 1943 m. miestas buvo okupuotas fašistinės Vokietijos, kol 1944 m. galutinai išvaduotas vietos komunistų partizanų.

Iki pat XX a. vidurio, miestas tebuvo tik nežymi gyvenvietė, neturėjusi pakankamai didelės ekonominės ir socialinės reikšmės. Miesto reikšmė išaugo į valdžia atėjus komunistams ir pradėjus vykdyti planinę šalies industrializaciją.

Žlugus komunistiniam režimui ir šaliai pasukus rinkos ekonomikos keliu, miestas patyrė didelę ekonominę krizę bei kartu su regionu, išlieka vienu skaudžiausių Albanijos miestų. Kosovo konflikto metu, mieste buvo susitelkusi nemaža dalis albanų pabėgelių. Aprūpinimo bazes mieste ir netoli jo buvo įkūrusi teroristinė Kosovo išlaisvinimo armija (*UÇK*).

Miesto pavadinimas yra tapatus vieno iš XX a. pradžios Albanijos kovotojų už šalies nepriklausomybę – Bairam Curio vardui, kovojusiam prieš Osmanų imperijos jungą, kurio garbei miestas ir yra pavadintas. Iki 1952 m. miestas buvo vadinamas *Dragobijos* vardu.

## Gyventojai
2011 m. gyventojų surašymo duomenimis mieste gyveno 5 340 žmonės.

## Architektūra ir archeologija
Dėl istorijos bėgyje išlikusio menko miesto ekonomino ir socialinio vaidmens, mieste nėra daug turtingos architektūros pavyzdžių. Miesto architektūra pakankamai skurdi, jame dominuoja komunistinio režimo laikais pastatyti pastatai.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Dienes Tibor: *Albánia. Útikönyv.* Budapest: Hibernia. 2005. ISBN 963-86467-1-3
Paciento teisės

**Paciento teisės** - subjektyvios žmogaus galimybės reikalauti iš medicininių teisinių santykių dalyvių tam tikro elgesio, užtikrinant jo sveikatą, informacijos galimybes bei kitas teises.

## Teisių katalogas
Paciento teisės apima:
* teisę į kokybišką sveikatos priežiūrą,
* teisę į sveikatos priežiūros prieinamumą ir priimtinumą,
* teisę pasirinkti gydytoją, slaugos specialistą ir sveikatos priežiūros įstaigą,
* teisę į informaciją,
* teisę rinktis diagnostikos bei gydymo metodikas ir teisę atsisakyti gydymo,
* teisę nežinoti,
* teisę į privataus gyvenimo neliečiamumą,
* teisę skųstis,
* paciento teisę į žalos atlyginimą ir šios teisės įgyvendinimo tvarką.

## Teisiniai pagrindai
Pacientai turi ir kituose teisės aktuose nustatytas teises. Pacientų teises, kai teikiamos jiems sveikatos priežiūros paslaugos pagal asmens sveikatos priežiūros paslaugų sutartis Lietuvoje reglamentuoja Civilinis kodeksas ir Pacientų teisių ir žalos sveikatai atlyginimo įstatymas.

## Nuorodos
* Pacientų teisių ir žalos sveikatai atlyginimo įstatymas
Dualioji radijo transliuotojų sistema

**Dualioji radijo transliuotojų sistema** () – Vokietijos žiniasklaidos teisės koncepcija; privataus ir visuomeninio radijo transliuotojo egzistavimas.

Dualioji radijo transliuotojų sistema Vokietijoje egzistuoja nuo 1984 m., kai Vokietijos Konstitucinis Teismas (KT) 1981 m. birželio 16 d. savo nutarimu atvėrė kelią transliuoti radiją ir privatiems subjektams. Tačiau tik 1986 m. kitu Vokietijos KTU nutarimu buvo pagrįsta Dualioji radijo transliuotojų sistema, kai konstatuota, kad vien tik privatusis radijo transliuotojas negali garantuoti viešosios komunikacijos funkcijos, kylančios iš radijo laisvės pagal Vokietijos Konstitucijos (VK) 5 str., kadangi jo finansavimo būdas (iš reklamos) suponuoja pavojų, kad programa bus sudarinėjama iš esmės vien tik iš populiarių laidų. Viešosios įstaigos, turinčios turinio standartus bei visuomeninę misiją, privalo atsižvelgti į visuotinį transliavimą Respublikoje bei užtikrinti nuomonių įvairovę visuomenėje. Todėl KT nutarimu buvo įtvirtinta vienarūšio (privataus arba visuomeninio) transliuotojo nepakankamumas Vokietijos Konstitucijos nuostatoms pagal VK 5 str. įgyvendinti.

## Nuorodos

* Visuomeninė žiniasklaida Vokietijoje
Okio žemė

**Okis** (隠岐国; *Oki no kuni*) – senoji Japonijos žemė, kuri buvo įsikūrusi Okio salose, kurios dabar priklauso Šimanės prefektūrai. Okis ribojosi su Idzumo ir Hokio žemėmis. Senoji žemės sostinė buvo įsikūrusi netoli Saigo miesto.

## Istorija

Okis garsėjo kaip trėmimo vieta – čia buvo ištremti net du imperatoriai – Imperatorius Go-Toba ir Imperatorius Go-Daigo.

Kamakuros laikotarpiu Okio žemę valdė Idzumo žemės šiugo, Muromačio laikotarpiu – Sasakio, Jamano ir Kiogoku klanai, o Sengoku laikotarpiu – Amako klanas. Valdant Tokugavoms, gerokai pagausėjo ryžių produkcija – buvo užauginama net 5000 koku per metus.
Fizikinis dydis

**Fizikinis dydis** – dydis, nusakomas masės, jėgos, srovės stiprio ar kitomis sąvokomis, vartojamomis fizikos moksle. Fizikinis dydis yra išreiškiamas jo skaitmeninės vertės (kiekybinės charakteristikos) ir matavimo vieneto (dimensijos arba kokybinės charakteristikos) sandauga. 1822 metais matavimo vieneto sąvoką pirmasis įvedė prancūzų mokslininkas Furjė. Šie vienetai apibrėžti tarptautiniu susitarimu ir vadinami tarptautine vienetų sistema, SI sistemos vienetais arba tiesiog SI vienetais (). Visi dydžiai skirstomi į **pagrindinius** ir **išvestinius**.

Skaičiuojant fizikinio reiškinio reikšmę, veiksmai atliekami ne tik su skaitmeninėmis kintamųjų vertėmis, bet ir su jų vienetais. Pavyzdžiui, 8 m / 2 s = 8/2 m/s = 4 m/s (greitis). Išvestos fizikos formulės dažnai patikrinamos atliekant veiksmus vien su vienetais ir žiūrint, ar gaunamo dydžio dimensija yra tokia, kokios tikimasi.

## Pagrindiniai dydžiai
Dydžių rinkinys, kuriuo remiantis galima nustatyti visus kitus dydžius (žr. išvestinius dydžius). Kiekvienas pagrindinis dydis turi savo pagrindinį SI vienetą, kuriuo gali būti apibrėžtas bet kuris kitas SI vienetas.

## Išvestiniai dydžiai
Dydžiai, kurie skiriasi nuo pagrindinių dydžių ir yra išreiškiami jais arba kitais išvestiniais dydžiais. Išvestiniai dydžiai turi išvestinius SI vienetus, kurie apibrėžiami pagrindiniais SI vienetais arba kitais išvestiniais vienetais. Jie apskaičiuojami remiantis tuos vienetus apibrėžiamomis lygybėmis ir kartais gali turėti specialų pavadinimą.
Kanas (vienetas)

**Kanas** (貫 arba 貫目) – Japonijos senasis matavimo vienetas, skirtas perlams sverti, lygus 1000 momų arba 3,75 kg.

Meidži laikotarpiu tradiciniai Japonijos matavimo vienetai buvo panaikinti, o juos pakeitė metrinė sistema.
Avdijivka

**Avdijivka** arba ***Avdejevka*** (, ) – srities pavaldumo miestas rytų Ukrainoje, Donecko srities centrinėje dalyje, 22 km į šiaurę nuo Donecko, prie Kamenkos upės; įeina į Donecko aglomeraciją. Pramoninis centras. Avdejevkoje yra didžiausia Europoje koksochemijos gamykla. Taip pat statybinių medžiagų, metalo konstrukcijų, tekstilės pramonė.

## Istorija

Avdijivka įkurta 1957 m. sujungus 2 miesto tipo gyvenvietes (Avdijivką I ir Avdijivką II), įsikūrusias 1884 m.

Miestas pateko į Donbaso karo, vėliau Rusijos–Ukrainos karo sūkurį. 2024 m. vasarį užimtas Rusijos pajėgų.

## Šaltiniai
Kainodara

**Kainodara** – vienas iš rinkodaros komplekso elementų, nurodantis prekės kainos nustatymo metodą, paprastai išskiriami pagrindiniai trys kainos nustatymo metodai.

## Į sąnaudas orientuota kainodara
* sąnaudų padengimo kainodara: naudojama dažniausiai universalinėse parduotuvėse. Kiekvieno produkto kaina priklauso nuo to, kiek sąnaudų jį sukuria.
* tikslinė kainodara: nustatoma norima kaina, o tada sąnaudos yra atitinkamai „optimizuojamos“, kad tokia kaina galėtų būti pasiekta.

## Į konkurentus orientuota kainodara
* naudojami einamų kainų, uždarų konkurencinių pasiūlymų metodai.
* kaina nustatoma tokia pati, kaip ir konkurentų.

## Į vartotoją (paklausą) orientuota kainodara
Pirmiausia išsiaiškinama, ar prekei yra vartotojas ir kokią vertę prekė jam sudaro. Toliau vertinama, ar vartotojo (rinkos) pasirengimas mokėti atitinkamą kainą už siūlomą prekę nėra žemesnis bent jau už prekės savikainą. Jeigu sąlygos tenkinamos, prekė yra siūloma vartotojui.
Koku

**Koku** (石) – Japonijos senasis matavimo vienetas, lygus dešimčiai to arba 180,39 l. Šis matavimo vienetas dažniausiai būdavo naudojamas ryžių kiekiui nustatyti.

Meidži laikotarpiu tradiciniai Japonijos matavimo vienetai buvo panaikinti, o juos pakeitė metrinė sistema.
Bakteriofagas

**Bakteriofagas** (nuo *bacteria* ir gr. žodžio *φάγος* – „valgyti“) – pavienis virusas, pažeidžiantis bakterijas ir archėjas. Dažniausiai patenka į bakterijos ląstelės vidų ir sukelia jos lizę.

Bakteriofagai sudaryti iš baltymų, kurie kapside apgaubia DNR arba RNR genomą ir gali turėti palyginti paprastas arba sudėtingas struktūras. Bakteriofagai yra vieni iš labiausiai paplitusių ir įvairiausių organizmų biosferoje, jie randami visur, kur egzistuoja bakterijos. Manoma, kad Žemėje yra daugiau nei 1031 bakteriofagų, tai yra daugiau negu bet kokie kiti organizmai, įskaičiuojant bakterijas.

Bakteriofagai naudojami antibakterinėje terapijoje, antibiotikų gamyboje. Žymesni bakteriofagai: streptokokinis, stafilokokinis, dizinterinis, piobakteriofagas. Bakteriofagai panaudojami ir genų inžinerijoje.

## Šaltiniai
Avilesas

**Avilesas** – miestas Ispanijos šiaurėje, Astūrijoje, 27 km nuo Ovjedo, svarbus uostamiestis prie Biskajos įlankos. Žvejyba. Juodoji ir spalvotoji metalurgija. Anglies eksportas. Pajūrio kurortas. Mieste gausu senovinių pastatų, gatvių, aikščių. Avilese kas mėnesį vyksta fiestos.

## Istorija

Avilesas žinomas nuo 905 m. Romos valdymo laikais miestas vadintas Argentiolu; miesto teisės suteiktos 1155 m. Viduramžiais tapo svarbiu uostu.

## Šaltiniai
Avinjonas

**Avinjonas** () – miestas pietų Prancūzijoje, prie Ronos ir Diuranso upių santakos. Vokliūzo departamento sostinė. Su priemiesčiais 290,5 tūkst. gyventojų. Tekstilės (ypač šilko), metalo apdirbimo, maisto, avalynės pramonė.

Miestas apsuptas dantytomis 3,12 m pločio sienomis su 30 bokštų, pastatytais 1349–1368 m. Avinjono miestas garsėja XIV a. popiežių rezidencija – Avinjono Popiežių rūmais (*Palais des Papes*). Mieste taip pat gausu ir kitų XII–XVII a. architektūros paminklų: Avinjono katedra (romaniškos architektūros, pastatyta XII a.), Šv. Petro bažnyčia, viduramžiškas Sen Benzė tiltas ir kt. Dėl savo istorinio paveldo miestas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Iš visuomeninių pastatų išsiskiria rotušė su gotikiniu bokštu, pastatyta XIV a., arkivyskupo rūmai, ligoninė, teatras (1846 m.), F. Petrarkos skulptūra, pastatyta 1874 m.

## Istorija
Antikoje *Avenio* buvo galų genties kavarų sostinė, po Julijaus Cezario užkariavimų tapusi Romos kolonija. Viduramžiais, iširus Frankų valstybei, priklausė Provanso grafystei, o 1271 m. Avinjoną paveldėjo Prancūzijos valdovai. Nuo 1308 iki 1377 m. čia rezidavo 7 popiežiai, o iki 1408 m. čia buvo ir dviejų antipopiežių rezidencija, vėliau čia gyveno popiežiaus pasiuntiniai. 1348 m. popiežius Klemensas VI Avinjoną nupirko iš Neapolio kunigaikštienės ir Provanso grafienės. Nuo to laiko Avinjonas iki 1797 m. priklausė popiežiaus valstybei. Nuo 1303 m. iki 1791 m. čia veikė universitetas. Iki Prancūzijos revoliucijos čia veikė 20 vyrų ir 15 moterų vienuolynų. Revoliucijos metu daugelis jų pradėti naudoti kitais tikslais, dalis sugriauti.

## Sportas
* AC Arles-Avignon (futbolas)

## Šaltiniai
Martynas Knakfusas

**Martynas Knakfusas** (*Marcin Knakfus*, prieš 1742 m. Wólka Ostrożeńska – m. po 1821 m. Vilnius) – iš Lenkijos kilęs Lietuvos vėlyvojo baroko ir ankstyvojo klasicizmo pradininkas Lietuvoje, architektas, žinomas projektuotais klasicistiniais pastatais Vilniuje.

=Glausta biografija =

Martynas Knakfusas gimė Vulkoje (Varšuvos vaivadijoje). Mokėsi Varšuvoje  pas architektą Sz. B. Zugą. Mokėsi iš ten dirbusių architektų Efraimo Šriogerio (Schroeger), Simono Bogumilo Cugo (Zug). Taip pat įtaką galėjo padaryti Domenyko Merlini, Jano Christiano Kamsetzer’io kūryba. Kūrybinę veiklą pradėjo Varšuvoje.

Nuo 1768 metų M. Knakfusas gyveno Vilniuje. 1768–73 m. laikotarpiu jis  dėstė Vilniaus kariuomenės inžinierių korpuso mokykloje, 1773–77 metais Vilniaus universitete skaitė architektūros paskaitas. 1773 m. buvo paskirtas Edukacinės komisijos Lietuvos mokyklų skyriaus architektu, 1782–1794  metais ėjo Vilniaus universiteto architekto pareigas.

Martynas Knakfusas suprojektavo Kurtuvėnų Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčią ir Troškūnų Švč. Trejybės bažnyčią, Paežerių dvaro rūmus, Vilniaus universiteto astronomijos observatorijos priestatą. Išplanavo dabartinę J. Basanavičiaus gatvę. Rekonstravo Abramavičių, Fitinhofų, Sulistrovskių (Vilniuje), Tyzenhauzų rūmus, Žaliąjį tiltą per Nerį. Suprojektavo Verkių dvaro rytinę (pastaroji buvo kiek papildyta romantizmo laikais) ir vakarinę oficinas. 1778 m. pagal jo projektą Užupyje įrengta oratorija, vėliau perstatyta į Vilniaus Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčią.>
 
Martynas Knakfusas laikomas Lauryno Gucevičiaus mokytoju.

1794 m. dalyvavo 1794 m. sukilime prieš carinę Rusiją. M. Knakfusas, kaip ir jo mokinys Laurynas Gucevičius  1778 m. kartu įstojo į Vilniaus Vilniaus masonų ložę. Pasenęs ir netekęs sveikatos, 1821 m. gavo masonų ložės pašalpą.

=Pagrindiniai kūrybos bruožai  =

Architekto kūrybai būdingas meninių formų saikingumas, racionalumas ir paprastumas, modifikuota kūryba pagal prancūzų Liudviko XVI stilių, iš dalies persipinanti su vėlyvojo renesanso tradicijomis. Architektas dažniausiai pasitelkdavo šias menines formas: dorėninius ir jonėninius portikus, apvadais bei sandrikais puoštus langus, antablementus iš gausiai modiljonais dekoruotų frizų bei dantukais puoštų karnizų. Dviaukščius rūmus mėgo pabrėžti didžiojo orderio portiku. Fasadų kompozicijos užbaigimas atikiniais aukštais taip pat laikomas Knakfuso kūrybos braižu. Architektas vengė puošnumo ir prabangos, o tai sutapo su šviečiamosios ideologijos ir demokratijos idėjomis.

## Išnašos
Kauno tvirtovės VI fortas

**Kauno tvirtovės VI fortas** – Kauno tvirtovės dalis rytinėje miesto dalyje, Gričiupyje, esanti Nemuno dešiniojo slėnio šlaito viršutinėje terasoje. Fortas yra penkiakampės simetrinės struktūros, orientuotas į šiaurės rytus. Forte įrengta karinės technikos ekspozicija.

1993 m. įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą.

## Istorija

Fortas pastatytas 1889 m., kitaip nei dauguma kitų Kauno tvirtovės fortų, nebuvo modernizuotas. Prasidėjus I pasauliniam karui, 1915 m. rusų įgula pasitraukė be kovos, tad fortas mūšiuose nedalyvavo.

Nuo 1925 m. tarpukariu forte veikė karo kalėjimas. Jame po 1926 m. gruodžio 16–17 d. naktį įvykusio valstybės perversmo, gruodžio 27 d. paryčiais buvo sušaudyti „Keturi komunarai“: Karolis Požela, Juozas Greifenbergeris, Kazys Giedrys ir Rapolas Čarnas.

Antrojo pasaulinio karo ir pokario metais čia įrengta karo belaisvių vieta: 1941–1943 m. kalinti rusų karo belaisviai, 1943–1944 m. civiliai, 1944–1948 m. vokiečių karo belaisviai.

Antrojo pasaulinio karo metu VI fortas buvo viena didžiausių karo belaisvių naikinimo vietų, 336-oji karo belaisvių stovykla („Stalag 336“). Ji veikė nuo 1941 m. rugpjūčio 5 d. Komendantais buvo Karl August Werdelmann, Otto Grennenbach, Karl Sieber. Stovyklą saugojo vokiečių kariai, nuo 1943 m. – ir vlasovininkai. Dauguma belaisvių gyveno forto griovyje po atviru dangumi, kiti buvo įsikūrę neapšviestuose kazematuose. Stovykloje žuvo apie 35 tūkst. karo belaisvių.

Po 1948 m. VI, kaip ir kiti Kauno tvirtovės fortai buvo naudojami kaip sandėliai, VI forte buvo įrengta sportinė šaudykla. Statybinė veikla įtvirtinimuose buvo mažai reglamentuojama, iki Rusijos kariuomenės dalinių išvedimo buvo išardyti I, II, V, VI fortų kareivinių fasadai, kelios ilgalaikės baterijos, kiti statiniai.

2003 m. fortą mėginta privatizuoti. 2018 m. forte imta įrengti Vytauto Didžiojo karo muziejaus karo technikos ekspoziciją.

## Galerija

Karo technikos eksponatai.jpg | Karinė technika VI forte
VI fort.jpg|thumb | VI fortas žiemą
Sovietų karių paminklas prie VI forto.JPG | Paminklas belaisviams sovietų kariams
KTE VI forte.jpg | Fortas iš viršaus


## Literatūra
* 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* ''Kauno VI Fortas'' - dokumentinis informacinis trumpametražis filmas (prieš renovaciją 2016 m.)
Legistai

Žodis **legistai** gali reikšti:

* legistai – Viduramžių teisėtyrininkai, studijavę teisinius romėnų (įstatymų) tekstus;
* legistai, legalizmo (*法家*) arba legizmo – kinų filosofijos besiginčijančių imperijų laikais (apie 480 m. pr. m. e. – 221 m. pr. m. e.) – atstovai;
* legistinės teisės sampratos šalininkai, žr. *[[teisėtyra#legistai ir juristai|Legistai ir juristai]]*.
Australijos–Antarktidos dubuma

**Australijos–Antarktidos dubuma** – povandeninė dubuma Indijos vandenyno pietryčiuose, netoli Antarktidos krantų. Šiaurėje ir rytuose apribota Australijos-Antarkties įdubomis, pietuose – Antarktidos žemynu, vakaruose – Kergeleno kalnagūbriu. Ilgis 4500 km, plotis 1500 km. Vyraujantis gylis 4000-5000 m, giliausia vieta – 6089 m (šalia Kergeleno kalnagūbrio).

Didesnėje Australijos–Antarktidos dubumos dalyje plaukioja ledai ir ledkalniai.

## Šaltiniai
Administracinių nusižengimų kodeksas

**Administracinių nusižengimų kodeksas** (**ANK**) – kodifikuotas norminis teisės aktas, numatantis asmens teisinę atsakomybę už administracinius nusižengimus. Jame išvardijamos veikos, už kurių padarymą numatytos sankcijos. ANK pakeitė buvusį ATPK.

## Administracinių teisės pažeidimų kodeksas
Sovietinė teisė nusižengimų reguliavimo sritį priskyrė administracinės teisei. Nacionaliniai ATPK iki šiol galioja daugelyje posovietinės erdvės valstybių. Pvz., Rusijos Federacinės Respublikos administracinių teisės pažeidimų kodeksas, Lietuvos TSR administracinių teisės pažeidimų kodeksas (iki 2012 m.) ir kt.

## Nuorodos
Centurionas

**Centurionas** ( 'šimtininkas') – senovės Romos karininko titulas nuo Marijaus reformų (107 m. pr. m. e.) laikų. Dauguma centurionų vadovaudavo centurijoms (legiono dalis iš 80 žmonių), tačiau kai kurie turėdavo ir aukštesnes pareigas, galėdavo vadovauti net kohortoms.

Skirtingai nuo vadovaujančių karininkų, kurie turėjo būti raitelių arba senatorių kilmės, centurionai visada buvo skiriami iš karių tarpo. Taip teoriškai bet kuris Romos pilietis galėjo tapti centurionu. Pradinėje legionų kūrimosi fazėje centurionus rinkdavo patys kariai, vėliau skyrė legatai, legiono vadai. Imperijos laikotarpiu skyrimą turėjo patvirtinti imperatorius. Centurionai sudarė Romos kariuomenės branduolį ir turėjo didelę reikšmę palaikant tvarką ir discipliną. Skirtingai nuo kitų karių, centurionai po tarnybos laikotarpio nebuvo atleidžiami, o pasilikdavo armijoje iki savo mirties.

Centurionas buvo atsakingas už savo legionierių apginklavimą ir apmokymą. Jis turėjo teisę savo žmones bausti ir skatinti. Bausmėms naudota vynmedžio lazda *[[vitis (lazda)|vitis]]*, kurią centurionai nešiodavosi su savimi kaip rango ženklą. Nuo paprastų karių centurionas skyrėsi ir savo ginkluote bei uniforma – turėjo antblauzdžius ir kairėje pusėje nešiojamą gladijų. Jo atlygis buvo gerokai didesnis už paprastų karių.

Centurionas neturėjo miegoti vienoje palapinėje su kitais kariais, jam priklausė žirgas ir papildomas nešulinis gyvulys.

Centurionai taip pat turėjo skirtingus rangus, nors praktiškai be išimčių visi vadovavo centurijai. Rangas priklausė nuo vadovaujamos centurijos padėties legione.


Vaizdas:Helmet centurion end of second century.jpg|Centuriono šalmas (rekonstrukcija)
Vaizdas:Centurion 2 Boulogne Luc Viatour.jpg|Centurionas (rekonstrukcija)


## Šaltiniai
Agadiras

**Agadiras** () – miestas pietvakarių Maroke, Atlanto vandenyno pakrantėje. Sus-Masa-Dra regiono centras. 678,6 tūkst. gyventojų (2004 m.). Jūrų uostas. Agadiro oro uostas. Svarbus žvejybos centras. Žuvies konservų, daržovių, spalvotųjų metalų, vaisių eksportas.

Viduramžiais Agadiro vietoje buvo *Agadir el-arba`* žvejų kaimelis. 1505 m. portugalai čia įsteigė Santa Kruz do Kabo de Gvė (*Santa Cruz do Cabo de Gué*) prekybinį uostą. 1541 m. miestą užėmė Vatasidai. 1911–1913 m. dėl miesto kovojo Vokietija ir Prancūzija. 1960 m. vasario 29 d. miestą sukrėtė smarkus žemės drebėjimas, kurio metu žuvo ~15 tūkst. žmonių, sugriuvo senovinė kasba (tvirtovė), daugelis namų.

Miesto pavadinimas kildinamas iš finikiečių *ʾgdr* ('siena, tvirtovė').

## Sportas
* Hassania Agadir – sporto klubas; futbolo ekipa rungtyniavo Botola.
* Agadyro miesto stadionas

## Šaltiniai
Aganija

**Aganija** (čam. *Hagåtña*, ) – JAV administruojamos Guamo salos sostinė. Sudaro savivaldybę. Uostas prie Ramiojo vandenyno Aganijos įlankos. *Antonio B. Won Pat* tarptautinis oro uostas Tamuninge. Turizmas. Yra 1952 m. įsteigtas universitetas.

## Istorija

Iki ispanų kolonizacijos laikotarpiu Aganija buvo mažas kaimelis. 1668 m. čia atvyko pirmoji krikščioniška jėzuitų misija, vadovaujama tėvo San Vitoreso. Netrukus pastatyta bazilika. Po 1898 m. Ispanijos ir JAV karo, miestą okupavo amerikiečiai. Čia įsteigus salos administraciją, miestas pradėjo sparčiai augti. Antrojo pasaulinio karo metu, 1941 m. Aganiją užėmė Japonijos kariuomenė. Miestas smarkiai nukentėjo 1944 m. JAV karo laivynui bombarduojant japonų pozicijas. 1998 m. miesto pavadinimo rašyba iš *Agaña* pakeista į *Hagåtña*.

## Šaltiniai
Nevainionys

**Nevainionys** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, Šalčios–Tetėnų miškuose, prie Maltupio (kairysis Šalčios intakas) žiočių, 3 km į šiaurę nuo Pabarės. Miškų keliai į Pabarę, Tetėnus, Papiškes. Yra kapinės. Veikia kaimo bendruomenė. Apie 1975 m. čia įsteigtas pesticidinių atliekų sąvartynas.

## Istorija

XIX a. pab. Nevainionys buvo šlėktų *[[okolica]]* Lydos apskrityje, Eišiškių valsčiuje, Pabarės apylinkėje.

1950–1954 m. – Nevainionių apylinkės centras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Sado žemė

**Sadas** (佐渡国; *Sado-no-kuni*) – senoji Japonijos žemė, įsikūrusi Sado saloje, kuri šiais laikais priklauso Nijigatos prefektūrai.
 
## Istorija

Sadas buvo viena iš atokiausių vietų, todėl čia būdavo tremiami žmonių palankumą praradę kilmingieji ir aristokratai. Čia taip pat veikė aukso ir sidabro kasyklos. Kamakuros laikotarpiu žemė buvo padovanota Honmos klanui, kuris žemę valdė iki 1589 m. Po Sekigaharos mūšio valdžią perėmus Tokugavos šiogūnams, Sado žemė tapo asmeniniu Tokugavų feodu.

Šiomis dienomis saloje įsikūręs Sado miestas užima visą salos teritoriją.

## Sadui priklausiusios [[Japonijos apskritys|apskritys]]
* Hamočio apskritis (羽茂郡)
* Kamo apskritis (賀茂郡)
* Savatos apskritis (雑太郡)
Rimučiai

**Rimučiai** – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, šalia kelio Molėtai–Žalvariai–Giedraičiai. Kaime yra žvyro karjeras, Skorpiono autotrasa.

## Istorija

1654 m. minimas Videniškių bažnyčios krikšto metrikų knygoje. 1744 m. Romance kaimas, kuri galima tapatinti su Rimučiais, užrašytas Vilniaus vyskupijos sinodo nutarimuose. Tada jis priklausė Dubingių parapijai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Rimučiai (reikšmės)

**Rimučiais** vadinami kaimai:

* Molėtų rajone;
* Plungės rajone;
* Širvintų rajone;
* Šiaulių rajone.
Agartala

**Agartala** (, ) – miestas rytų Indijoje, prie Haoros upės, 2 km nuo Bangladešo sienos. Tripuros valstijos sostinė. Svarbus prekybinis ir finansinis centras. Yra Agartalos oro uostas. Ryžių, arbatos, medvilnės, džiuto prekyba. 1987 m. įkurtas universitetas.

Miestas įkurtas 1838 m. Maharadžos Krišnos Kišore Mankijaus, kaip Tripuros karalystės sostinė.

## Šaltiniai
Sado (reikšmės)

Žodžių **Sado** arba **Sadas** reikšmės:

* Sadas (miestas), miestas Nijigatos prefektūroje, Japonijoje;
* Sado žemė – senoji Japonijos žemė;
* Sado sala – sala, kurios vietoje įsikūręs Sado miestas;
* Japonų arbatos gėrimo ceremonija japoniškai vadinama *Sadō* arba *Chadō*;
* Sado upė – upė Portugalijoje;
* Princas Sado – Joseono dinastijos (korėjiečių) princas;
* Novi Sadas – miestas šiaurės Serbijoje;
* Sado (knyga) – knyga, parašyta Osamu Dadzajaus;
* Sadomazochizmas.
Agdamas

**Agdamas**, arba **Akna** – miestas pietvakarių Azerbaidžane, Karabacho kalnagūbrio papėdėje, netoli Kalnų Karabacho sienos; rajono centras. Pro miestą eina Jevlacho–Nachičevanės kelias ir Jevlacho–Chankendžio geležinkelis. Veikė vyno, metalo apdirbimo, kilimų gamybos pramonė. Yra išlikusi mečetė.

## Istorija

Agdamas įkurtas 1741 m., miesto statusas suteiktas 1828 m. Po 1993 m. Armėnijos–Azerbaidžano karo Agdamas buvo armėnų visiškai sugriautas ir tapo miestu vaiduokliu.

## Sportas
* Qarabağ FK (futbolas)

## Išnašos
Agdašas

**Agdašas** – miestas centriniame Azerbaidžane, Širvano lygumoje, 50 km į rytus nuo Jevlacho. Rajono centras. Per miestą eina Tbilisio-Baku plentas. Medvilnės pramonė.

## Istorija

Agdašas minimas nuo XVI a. Miesto statusą gavo 1900 m.

## Šaltiniai
Agdžabedi

**Agdžabedi** () – miestas pietiniame Azerbaidžane, Kuros-Arakso žemumoje, 47 km į rytus nuo Agdamo. Rajono centras. Aliejaus pramonė. Keliai į Jevlachą, Agdamą.

## Istorija

Miesto statusas suteiktas 1962 m.

## Žymūs žmonės

Agdžabedi gimė azerbaidžianiečių kompozitorius Uzeiras Gadžibekovas.

## Šaltiniai
Rutulys

**Rutulys** – kūnas, gautas pusskritulį apsukus aplink jo skersmenį. Rutulio paviršius vadinamas sfera. Rutulys yra apibrėžiamas bet kurioje metrinėje erdvėje.

Rutulio paviršiaus plotas ir tūris apskaičiuojami pagal formules:

: S = 4 \pi r^2 \ , 
: S = \pi d^2 \ ,
: V =\int S dr=4\pi \int r^2 dr= \frac{4}{3} \pi r^3,

kur
: S – rutulio paviršiaus plotas,
: V – rutulio tūris,
: r – rutulio spindulys,
: d – rutulio skersmuo,
: \pi – matematinė konstanta, skaičius pi (\pi\approx3{,}141592654)

## Rutulio dalys

Rutulio dalys, gautos perkirtus jį plokštuma, vadinamos **nuopjovomis**, o jeigu kertančioji plokštuma eina per rutulio centrą, tai tokio nuopjova yra *pusrutulis*. 

**Rutulio sluoksnis** - rutulio dalis, esanti tarp dviejų lygiagrečių kertamųjų plokštumų, jo tūrį galima apskaičiuoti kaip skirtumą tarp dviejų rutulio nuopjovų.

**Rutulio išpjova** - rutulio dalis, kuri gauta skritulio išpjovą, kurios kampas mažesnis už 90°, apsukus apie tiesę, einančią per vieną skritulio išpjovą ribojančių spindulių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Paviršiaus ploto įrodymas (anglų kalba) Nuoroda tikrinta 2014-06-03
* Rutulys ir jo elementai (lietuvių kalba)  Nuoroda tikrinta 2014-06-03
Rutulys (reikšmės)

**Rutulys** gali reikšti:

* Rutulys – geometrinė figūra matematikoje;
* Krištolinis rutulys;
* Ledo ritulys;
* Rutulio stūmimas;
* Litosfera – iš graikų kalbos „akmeninis rutulys“.
Villa Park

**Villa Park** – 42 788 žiūrovus talpinantis futbolo stadionas Birmingame, Anglijoje, kuriame savo namų rungtynes nuo 1897 m. žaidžia Aston Villa futbolo klubas. UEFA šiam stadionui yra suteikusi 4 žvaigždučių įvertinimą, leidžiantį jame rengti UEFA taurės finalus. Stadione taip pat vyksta FA taurės pusfinaliai.

## Istorija

Stadionas atidarytas 1897 m. balandžio 17 d. rungtynėmis tarp Aston Villa ir Blackburn Rovers komandų, kurias 3–0 laimėjo šeimininkai. Stadione 16 kartų žaidė Anglijos vyrų futbolo rinktinė, čia vyko 1966 m. pasaulio futbolo čempionatas ir 1996 m. Europos futbolo čempionatas.

## Šaltiniai
Alan Wilder

**Alan Charles Wilder** (g. 1959 m. birželio 1 d. Hammersmith, Vakarų Londonas, Jungtinė Karalystė) – britų muzikantas, geriausiai žinomas kaip grupės Depeche Mode narys, joje grojęs nuo 1982 iki 1995 m. ir muzikinio projekto Recoil įkūrėjas.

## Prieš Depeche Mode
Wilder’is nuo vaikystės grojo pianinu bei fleita, o mokykloje grojo grupėse su mokslo draugais. Vėliau dirbo padėjėju DMJ studijoje. Čia įgijo patirties dirbdamas su grupėmis "The Dragons", "Dafne and the Tenderspots", "Real to Real" ir "The Hitmen".

## Depeche Mode laikai
Iš Depeche Mode pasitraukus Vince'ui Clarke'ui, Wilder’is konkurso atrankos būdu užėmė klavišininko vietą grupėje. Tiesa, tai pavyko padaryti tik pamelavus kitiems grupės nariams apie savo amžių (jam buvo 22-eji, nors grupė ieškojo ne vyresnio, nei 21-erių metų amžiaus nario). Prie antrojo grupės albumo A Broken Frame kūrybos Alan’as neprisidėjo; tik grojo su grupe koncertinio turo metu. Visgi vėliau Wilder’is pasirodė esąs bene svarbiausias muzikantas grupėje. Jo parašytų dainų nėra daug, tačiau būtent jis studijoje praleisdavo daugiausiai laiko "šlifuodamas" ir gerindamas muzikos skambesį.

## Pasitraukimas iš grupės
1995 Liepos 1-ąją, per savo 36-ąjį gimtadienį, Alan’as Wilder’is pasitraukė iš Depeche Mode .

## Recoil
Dar būdamas Depeche nariu, Wilder’is 1986 m. įrašė pirmąjį eksperimentinį Recoil EP albumą, pavadintą "1+2". Kiek daugiau nei pusvalandžio trukmės įraše galima išgirsti daug Depeche Mode dainų motyvų.
1988 m. išleido albumą "Hydrology".
Vėlesniems albumams įrašyti Alan’as kvietė kitus muzikantus, kurie atlikdavo vokalinę partiją, o jis pats buvo atsakingas už muzikos kūrybą.
1992 m. išleido albumą "Bloodline".
1997 m. atsiskyręs nuo Depeche Mode, Alan’as pradėjo skirti daugiau laiko projektui Recoil ir išleido "Unsound Methods".
2000 m. išleido albumą "Liquid".
2007 m. išleistas šeštasis albumas "SubHuman", o 2010 m. išleistas geriausių Recoil darbų rinkinys-albumas "Selected". Po šio albumo buvo pirmą kartą vykdomas turnė.
2011 m. gegužės 10 d. Alan’as Wilder’is aplankė ir Vilnių, koncertuodamas "Forum Palace".

## Diskografija
"Recoil" albumai:
* 1986 "1+2"
* 1988 "Hydrology"
* 1992 "Bloodline"
* 1997 "Unsound Methods"
* 2000 "Liquid"
* 2007 "subHuman"
* 2010 "Selected"

"Depeche Mode" albumai: *Žiūrėti čia:* Depeche Mode diskografija

## Asmeninis gyvenimas
Alan’as išsiskyręs su buvusia "Miranda Sex Garden" klavišininke Hepzibah Sessa. Augina sūnų Stanley Duke ir dukrą Paris.

## Nuorodos
* Shunt - The Official Recoil Website
* Depeche Mode dot com
* Depeche Mode

## Šaltiniai
Mimasakos žemė

**Mimasaka** (美作国 *Mimasaka no kuni*), dar vadinama **Sakušiū** (作州; *sakushū*) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje šiomis dienomis yra šiaurės rytinė Okajamos prefektūros dalis. Mimasaka neturėjo priėjimo prie jūros ar vandenyno, ribojosi su Bičiū, Bidzeno, Harimos, Hokio ir Inabos žemėmis.

Senoji žemės sostinė ir pilies miestas buvo Cujama.

## Istorija

713 m., šeštaisiais Vado eros metais, nuo Bidzeno žemės buvo atskirta šiaurinė dalis, kuri ir buvo pavadinta Mimasakos žeme.
Bidzeno žemė

**Bidzenas** (備前国 *-no kuni*) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje šiais laikais yra pietrytinė Okajamos prefektūros dalis. Bidzenas ribojosi su Mimasakos, Harimos ir Bičiū žemėmis.

## Istorija

Senoji žemės sostinė buvo Okajamoje. Nuo ankstyvųjų laikų, Bidzenas buvo vienas iš pagrindinių japoniškų kardų kaldinimo centrų.

713 m., šeštaisiais Vado eros metais, nuo Bidzeno žemės buvo atskirta šiaurinė dalis, kuri ir buvo pavadinta Mimasakos žeme.

Muromači laikotarpiu, Bidzeną valdė Akamacu klanas, tačiau Sengoku laikotarpiu, dominuojančiu tapo Urakamio klanas, kuris įsikurdino Bidzeno sostinėje Okajamoje. Urakamius vėliau išstūmė Ukitos klanas.
Kėdainių senoji sinagoga

**Kėdainių senoji sinagoga**, kitaip žinoma kaip Didžioji, arba vasarinė, sinagoga  – viena iš trijų Kėdainių miesto sinagogų ir viena iš vos dviejų baroko stiliaus sinagogų Lietuvoje.

## Istorija
1784 m. šiauriniame tuometinės Žydų Rinkos pakraštyje, vietoje sudegusios XVII a. II pusės sinagogos, buvo pastatyta nauja mūrinė baroko stiliaus vasaros sinagoga, kurios interjero dekoravimas buvo užbaigtas 1807 metais. II pasaulinio karo metais uždaryta. Nuo 2004 metų vasaros Didžiojoje sinagogoje įsikūrusi Dailės mokykla.

## Šaltiniai
Kėdainių naujoji sinagoga

**Kėdainių naujoji sinagoga**, kitaip žinoma kaip Mažoji, arba žieminė, sinagoga – viena iš 3 Kėdainių sinagogų. Pastatyta XIX a., klasicistinio stiliaus, senamiestyje, priešais buvusį žydų turgų. II pasaulinio karo metais veiklą nutraukė. Dabar veikia muziejus, galerija.

## Istorija
1837 m. šalia Didžiosios sinagogos, buvo pastatyta antroji Mažoji sinagoga, kuri buvo šildoma ir todėl dar vadinama žiemine. Sinagogos pagrindinė funkcija buvo maldos namai, kur vyrai ir moterys melsdavosi atskirose patalpose, o likusioje pastato dalyje posėdžiaudavo žydų bendruomenės narių teismas.

2002 m. rugpjūčio 16 d. sinagogoje duris atvėrė Kėdainių krašto muziejaus Daugiakultūris centras.

## Šaltiniai
Brokopondo tvenkinys

**Brokopondo tvenkinys** () arba **Prof. dr. ir. W.J. van Blommestein tvenkinys** (*Prof. dr. ir. W.J. van Blommesteinmeer*) – didelis tvenkinys pietryčių Suriname. Pavadintas iš Javos kilusio inžinieriaus Willem Johan van Blommestein garbei. Plotas 1560 km² (vienas didžiausių pasaulyje).

Sudarytas patvenkus Surinamo upę 1961–1964 m. Užtvanka 54 m aukščio, 12 km ilgio, įrengta šalia Brokopondo miesto. Galinga hidroelektrinė.
Ošimos žemė

**Ošima** (渡島国; *Ōshima no kuni*) – trumpai egzistavusi senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra pietinė Ošimos ir Hijamos subprefektūrų dalis.

## Istorija
* 1869 m. rugpjūčio 15 d. įsteigta Ošimos žemė su septyniomis jai priklausančiomis apskritimis.
* 1872 m. čia gyveno 75 380 žmonių.
* 1881 m. birželį Cugaru ir Fukušimos apskritys sujungtos į vieną naują apskritį – Macumajės apskritį.
* 1882 m. žemė, kartu su kitomis Hokaido žemėmis panaikinta. Jas netrukus pakeitė subprefektūros.

## Ošimai priklausiusios apskritys
* Kamedos apskritis (亀田郡, -gun))
* Kajabės apskritis (茅部郡)
* Kamijiso apskritis (上磯郡)
* Fukušimos (福島郡) ir Cugaru (津軽郡) apskritys, 1881 m. sujungtos į Macumajės apskritį.
* Hijamos apskritis (檜山郡)
* Nišio apskritis (爾志郡)
Surinamas (upė)

**Surinamas** () – upė centriniame Suriname. Prasideda Gvianos plokščiakalnyje, Vilhelminos ir *Eilerts de Haan* kalnų sandūroje. Aukštupyje, kur vadinama *Gran Rio*, slenkstėta. Teka šiaurės kryptimi. Brokopondo tvenkinys upę dalija į dvi dalis. Ties Paramaribu įteka į Atlanto vandenyną. Kanalu jungiasi su Saramaka.

Surinamas – svarbi laivybinė upė, jungianti pakrantę su centriniais šalies rajonais. Upe gabenamos Surinamo eksporto prekės: boksitai, aliuminis, aliuminio oksidas, maisto produktai, taip pat ir importas. Prie Surinamo upės įsikūrę miestai: Brokopondas, Paramaribas, Naujasis Amsterdamas.

Upės pavadinimas suteikė vardą Surinamo kolonijai, o paskui – šaliai.

## Šaltiniai
Vilhelminos kalnai

**Vilhelminos kalnai** () – Gvianos plokščiakalnio dalis, esanti pietiniame Suriname. Iš vakarų į rytus driekiasi 113 km. Aukščiausia vieta – Julianatopo kalnas (1280 m). Šlaituose auga drėgnieji miškai. Kalnai pavadinti Nyderlandų karalienės Vilhelminos garbei.

Pirmosios mokslinės ekspedicijos į kalnus buvo: Eilerto de Haano 1908, Eilerto de Haano ir Kaizerio 1910–1911, Stahelio ir Ijzermano 1926.
Sipalivinio apygarda

**Sipalivinio apygarda** – didžiausia Surinamo apygarda, esanti šalies pietuose. Neturi sostinės, tiesiogiai vyriausybės administruojamas iš šalies sostinės Paramaribo. Pagrindinės gyvenvietės: Apetina, Apuera, Bachuisas, Bitagronas, Pokigronas, Kajana, Kamp 52, Pelelu Tepu, Kotika, Anapaikė, Benzdorpas, Kvamalasamutu, Niu Jakobkondrė, Aurora, Boto Pasis, Godas, Džoimoi ir Pontoitoi. Rajono pavadinimas kilo iš aravakų kalbos: *sipa* reiškia „akmuo“, *wini* – „upė“.

Plotas – 130 567 km². Savo plotu ji didesnė negu visų likusių apygardų plotas kartu sudėjus, bet didžioji jo dalis (išskyrus šiaurę ir vakarus) negyvenama.

Manoma, kad šioje teritorijoje paleolito laikotarpiu gyveno medžiotojai ir rinkėjai.

Kolonijiniu laikotarpiu šis rajonas liko beveik nepaliestas, nes Surinamą valdantys olandai bijojo portugalų Brazilijoje, todėl tik XX a. rajonas pradėtas vystyti.
 
Pietvakarinės teritorijos yra ginčijamos Gajanos ir Surinamo – kartais vyksta susirėmimai tarp karinių šių šalių pajėgų.

## Rajonai
Yra 6 rajonai:
* Aukšt. Kopenamės
* Aukšt. Saramakos
* Aukšt. Surinamo
* Kurunio
* Kabalebo
* Tapanahonio

## Šaltiniai
Bičiū žemė

**Bičiū** (備中国 *Bitchū no kuni*) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje šiomis dienomis yra vakarinė Okajamos prefektūros dalis. Bičiū ribojosi su Hokio, Mimasakos, Bidzeno ir Bingo žemėmis.

## Istorija

Senoji žemės sostinė buvo įkurta ties Sodžia. Didžiąją Muromačio laikotarpio dalį, žemę valdė Hosokavos. Sengoku laikotarpiu, įvairūs klanai kovojo dėl įsigalėjimo Bičiū. Po 1600 m., žemė buvo padalinta į daugybę feodų (han), o pačioje žemėje pagausėjo pilių.
TV1

**TV1** – televizijos programa, transliuojama nuo 2003 m. gruodžio 20 d. Priklauso „MG Baltic Media“ bendrovei.

TV1 programą sudaro įvairaus amžiaus moterų auditorijai skirti serialai ir filmai, pramoginės laidos.

## Istorija
Televizija įkurta 2003 m. balandžio 29 d., pirmosios trasliacijos pradėtos 2003 m. gruodžio 20 d. 2003–2005 m. TV1 transliavo tik Vilniuje, Klaipėdoje bei šių miestų apylinkėse. Nuo 2005 m. imta transliuoti Kaune.

2008 m. UAB „TV1“ buvo prijungta prie UAB „Laisvas ir nepriklausomas kanalas“. Nuo 2018 m. gruodžio 1 d. televizija transliuojama HD raiška.

## Sezonų šūkiai
* 2003–2004 m. – „Pirmas – geras pasirinkimas“
* 2004–2007 m. – „TV1 – mano miesto televizija“
* 2007–2009 m. – „TV1 – tavo namų televizija“
* 2009–2019 m. – „TV1 – vienas malonumas“
* 2019–2023 m. sausio 31 d. – „Įsijunk vieną malonumą!“
* Nuo 2023 m. vasario 1 d. iki 2025 m. gruodžio 31 d. – „TV1 – Tavo vienas malonumas!“
* Nuo 2026 m. sausio 1 d. – „TV1 – vienas malonumas“

## Generaliniai direktoriai
* Paulius Kovas – 2003–2004 m.
* Nida Nakrošienė – 2004–2007 m.

## Logotipai

Vaizdas:TV1 Lithuania.svg|Logotipas, naudotas 2003 m. gruodžio 20 d. – 2009 m. vasarą
Vaizdas:Tv1logo.png|Logotipas, naudotas 2009 m. vasarą – 2012 m.
Vaizdas:TV1 television channel logo.jpg|Logotipas, naudojamas nuo 2012 m.


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Kotika

**Kotika** () – gyvenvietė rytų Suriname, Sipalivinio apygardoje, Prancūzijos Gvianos pasienyje. Pro miestą teka Maroveino upė. Veikia mokykla, klinika.

## Istorija
XVIII a. dabartinės Kotikos vietoje gyveno miškiniai negrai alukai, kurie puldinėjo olandų plantacijas. Po susirėmimų, alukai pasitraukė į Prancūzijos žemes. 1902 m. dalis alukų grįžo į Surinamą ir atkūrė Kotikos gyvenvietę.

## Šaltiniai
Lucijus Domicijus Ahenobarbas

**Lucijus Domicijus Ahenobarbas** – kelių senovės Romos asmenybių pavardė.

* Lucijus Domicijus Ahenobarbas (54 m. konsulas) – 54 m. pr. m. e. konsulas;
* Lucius Domitius Ahenobarbus (16 m.) – 16 m. pr. m. e. konsulas;
* Neronas – Lucijus Domicijus Ahenobarbas, plačiau žinomas Nerono pravarde, Romos imperatorius 54 - 68 m.

Taip pat skaitykite: *[[Ahenobarbų giminė]]*.
Surinamo apygardos

**[[Surinamas]]** yra dalijamas į 10 apygardų (*District/Districten*).

# Brokopondo apygarda – Brokopondas
# Komeveino apygarda – Naujasis Amsterdamas
# Korono apygarda – Totnesas
# Maroveino apygarda – Albina
# Nikerio apygarda – Naujasis Nikeris
# Paros apygarda – Onvervachtas
# Paramaribo apygarda – Paramaribas
# Saramakos apygarda – Groningenas
# Sipalivinio apygarda – valdoma iš Paramaribo
# Vanikos apygarda – Lelidorpas.

## Nuorodos
* Suriname: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Districts of Suriname (Statoids.com)
Saramakos apygarda

**Saramakos apygarda** (*Saramacca*) – Surinamo apygarda šalies šiaurėje. Be sostinės Groningeno, kiti miestai – Batavija ir Boskampas. Iki nesenų laikų čia vyravo smulkūs šeimyniniai ūkiai, pastaruoju metu atsiranda stambesnių ūkio objektų, pirmenybę teikiančių ryžių ir bananų auginimui.

Apygarda dažnai lankoma ornitologų – čia stebimi Saramakos tukanai, papūgos, akmengaidžiai.

Saramakais dar vadinama simaronų grupė, gyvenanti prie Saramakos upės.

## Rajonai
6 rajonai:
* Kalkutos
* Groningeno
* Jarikabos
* Kampong Barojės
* Taigerkriko
* Vajambovego

## Šaltiniai
Vanikos apygarda

**Vanikos apygarda** (*Wanica*) – Surinamo apygarda šalies šiaurės rytuose. Tai viena tankiausiai gyvenamų ir labiausiai urbanizuotų apygardų. Sostinė – Lelidorpas. Už šią apygardą mažesnė tik Paramaribo apygarda.

## Rajonai
7 rajonai:
* Naujosios Žemės
* Domburgo
* Hutuino
* Kuvarasano
* Kvatos
* Lelidorpo
* Saramakos polderio

## Šaltiniai
Komeveinės apygarda

**Komeveinės apygarda** () yra šiaurės Suriname, Atlanto vandenyno pakrantėje. Sostinė – Naujasis Amsterdamas. Be jo dar yra Alianso miestas.

Tai viena gausiausiai apgyvendintų šalies vietų. Išvystyta žemdirbystė. Yra keletas kolonijinių tvirtovių.

## Rajonai
Yra 6 rajonai:
* Alkmaro
* Baki
* Margaretos
* Mercorgo
* Naujojo Amsterdamo
* Tamanredžo

## Šaltiniai
Koronio apygarda

**Koronio apygarda** () yra šiaurės Suriname, Atlanto vandenyno pakrantėje. Sostinė – Totnesas. Kiti miestai: Korneliskondras, Frendšipas, Dženi.

Vystomas žemės ūkis (daugiausia ryžių auginimas). Pakrantėje auginami kokosai.

## Rajonai
Yra 3 rajonai:
* Johanos Marijos
* Totneso
* Velgelegeno

## Šaltiniai
Maroveinės apygarda

**Maroveinės apygarda** () yra šiaurės rytų Suriname, Atlanto vandenyno pakrantėje, Prancūzų Gvianos pasienyje. Sostinė – Albina. Kiti miestai: Mungas, Vanhatis.

Maroveinės apygardoje glūdi gausūs boksito rūdos telkiniai, praturtinę šalį. Išvystytas turizmas. Apygardoje gyvena didelė simaronų bendruomenė.

## Rajonai
Yra 6 rajonai:
* Albinos
* Galibio
* Mungo
* Mungotapo
* Patamakos
* Vanhačio

## Šaltiniai
Nikerio apygarda

**Nikerio apygarda** () yra šiaurės vakarų Suriname, Atlanto vandenyno pakrantėje, Gajanos pasienyje. Sostinė – Naujasis Nikeris. Kiti miestai: Vašoda, Vageningenas.

Ryžių ir bananų auginimas. Apygardoje dažnai vyksta pasienio konfliktai su Gajana.

## Rajonai
Yra 5 rajonai:
* Didžiojo Henaro
* Naujojo Nikerio kurorto
* Rytų polderių
* Vageningeno
* Vakarų polderių

## Šaltiniai
Brokopondo apygarda

**Brokopondo apygarda** – apygarda centriniame Suriname. Sostinė – Brokopondas.

Didelę apygardos dalį užima milžiniškas Brokopondo tvenkinys. Yra keletas krioklių. Veši ekvatorinės džiunglės. Neseniai rasti aukso telkiniai, Rosebelo aukso kasykla. Be Brokopondo apygardoje dar yra Braunsvego ir Kvakugrono miestai.

## Rajonai
Yra 6 rajonai:
* Braunsvego
* Centrinis
* Klaskriko
* Kvakugrono
* Maršalkriko
* Sarakriko

## Šaltiniai
Brokopondas

**Brokopondas** () – miestas centriniame Suriname, prie Surinamo upės, 8 km į šiaurę nuo Brokopondo tvenkinio. Apygardos sostinė. 2,3 tūkst. gyventojų.
Paros apygarda

**Paros apygarda** () – apygarda šiauriniame Suriname. Sostinė – Onvervachtas. Kiti miestai: Paranamas, Zanderis, Sabana.

Boksito gavyba, miškininkystė. Yra gydomųjų šaltinių. Paros apygardoje seniau buvo Jodensavano miestas, kuriame gyvavo žydų bendruomenė.

## Rajonai
Yra 5 rajonai:
* Bigi Poikos
* Karolinos
* Šiaurės
* Rytų
* Pietų

## Šaltiniai
Paramaribo apygarda

**Paramaribo apygarda** () yra šiauriniame Suriname, prie Atlanto vandenyno. Apima šalies sostinę Paramaribą ir jo apylinkes.

Yra Zelandijos fortas.

## Rajonai
Yra 14 rajonų:
* Bikhuizeno
* Blaugrondo
* Centro
* Floros
* Latūro
* Livorno
* Munderio
* Pontbuiteno
* Rainvilio
* Tamengos
* Vegnaarzi
* Velgelegeno
* Zorg en Hopo
* Maretraitės

## Šaltiniai
Naujasis Amsterdamas (Surinamas)

**Naujasis Amsterdamas** () – miestas šiaurės Suriname, Atlanto vandenyno pakrantėje, prie Surinamo ir Komeveino upių žiočių, priešais šalies sostinę Paramaribą. Komeveino apygardos sostinė. 1,2 tūkst. gyventojų; dauguma javiečiai ir indai.
Aliansas

**Aliansas** () – miestas šiaurės Suriname, Komeveino apygardoje, *Bakkie* rajone, į rytus nuo Naujojo Amsterdamo, prie Komeveino upės.
Komeveinė

**Komeveinė** (, srn.: *Kawina-liba*) – upė šiaurės Suriname. Prasideda aukštumose Paros ir Sipalivinio apygardų sandūroje. Teka į šiaurės vakarus Paros ir Komeveinės apygardomis. Įteka į Atlanto vandenyną ties Naujuoju Amsterdamu, su Kotikos upe sudaro bendrą estuariją. Prie upės įsikūrę Alkmaro, Alianso miestai.

Komeveinės pavadinimas kilo iš aravakų kalbos ir reiškia tapyro (*kama*) upę (*wini*).

## Šaltiniai
Totnesas

**Totnesas** (, srnantongo: *Frimangron*) – miestas šiaurės Suriname, netoli Atlanto vandenyno kranto. Korono apygardos sostinė. 2,1 tūkst. gyventojų. Per miestą eina Paramaribo–Naujojo Nikerio plentas. Į šiaurę nuo miesto yra Frendšipo avanportas. Yra viešbutis, turgūs, mokyklos, vandens kanalas, jungiantis su Atlanto vandenynu.

Sranan Tongo kalboje miesto pavadinimas apytikriai reiškia „žmonių vergovė“. Britanijos kolonijiniu laikotarpiu (1799–1802) čia buvo anglų ir škotų plantatorių gyvenvietė.

## Šaltiniai
Dženi

:*Šis straipsnis - apie Surinamo miestą. Apie senovės Egipto miestą žiūrėkite straipsnį [[Tinis]]*

**Dženi** () – miestas šiaurės Suriname, Korono apygardos šiaurės rytuose, prie Koperneimo upės žiočių, priešais Boskampą. Per miestą eina Naujojo Nikerio-Paramaribo kelias.
Šešėlis

**Šešėlis** – sritis, į kurią šviesos spinduliai nepatenka dėl jų kelyje esančios kliūties. Taškinio šaltinio skleidžiamą šviesą kliūtis užstoja mesdama šešėlį, vadinamą **tikruoju šešėliu**. Jei spinduliai ateina iš įprasto šaltinio, apie tikrąjį šešėlį susiformuoja šviesesnė sritis – **[[pusšešėlis]]**. Seniau, kol dar nebuvo išrasti laikrodžiai, žmonės pagal daiktų šešėlius matuodavo laiką. Remtasi tų šešėlių krypties ir ilgio kitimu nuo ryto iki vakaro.

Šešėlis yra loginė samprata ir nėra materialus objektas. Pavyzdžiui, šešėlis gali judėti didesniu nei šviesos greičiu, kas masę ar energiją turintiems objektams nėra galima.

## Šaltiniai
Kopenamė

**Kopenamė** () – upė centriniame Suriname. Prasideda Sipalivinio apygardoje, Vilhelminos kalnuose. Susidaro susiliejus Dešiniajai, Kairiajai ir Vidurinei Kopenamėms. Aukštupyje prateka slenksčių ir krioklių ruožą (Tonkenso krioklys, Langos slenksčiai, Ralego krioklys ir kt.). Nuo santakos su Tagimamos upe Kopenamė išplatėja ir pasuka į šiaurę. Čia prie upės įsikūrę simaronų kaimai. Žemupyje sudaro ribą tarp Paros, Korono ir Saramakos apygardų.

Kopenamės intakas Vajombas sudaro bifurkaciją su Nikerio upe. Įteka į Atlanto vandenyną žemiau Dženi, sudaro bendrą estuariją (ilgis 150&nbsp;km) su Saramakos upe.

Laivuojama nedideliais laivais iki 100 km nuo žiočių.

## Šaltiniai
Albina

**Albina** () – miestas šiaurės rytų Suriname, kairiajame Maroveino (Maroni) upės krante, priešais Prancūzų Gvianos miestą Sen Loren du Maroni (su juo jungia keltas). Maroveino apygardos sostinė. 4,0 tūkst. gyventojų (2000 m.). Kelias į Paramaribą. Turizmas.