open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Valdis Lukoševičius

**Valdis Lukoševičius** (1929 m. kovo 25 d. Bilskėje, Smiltenės r., Latvija – 1994 m. kovo 13 d. Vilniuje), muzikos mokytojas ir chorvedys.

## Biografija

Mokydamasis Panevėžio berniukų gimnazijoje, kartu lankė muzikos mokyklą, kurioje mokėsi choro dirigavimo (dėst. M. Karka ir A. Belazaras). Vidurinėje mokykloje suorganizavo vyresniųjų klasių moksleivių chorą, vadovavo Mėsos kombinato mišriajam chorui.

1951–1953 Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute studijavo logiką ir psichologiją, suorganizavo Pedagogikos fakulteto mišrųjį chorą ir vokalinius ansamblius. 1978 neakivaizdiniu būdu Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose įgijo muzikos ir dainavimo mokytojo diplomą (diriguoti mokė S. Jareckaitė).

Kurį laiką dirbo Vilniaus miesto vaikų namuose, nuo 1953 pradėjo dėstyti muziką ir dainavimą, vadovauti vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorams Vilniaus 32-ojoje, 3-ojoje, 8-ojoje ir 11-ojoje vidurinėse mokyklose.

Nuo 1958 ištisus tris dešimtmečius dėstė muziką ir dainavimą, vadovavo vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorams bei vokaliniams ansambliams Vilniaus A. Vienuolio vidurinėje mokykloje. Choruose dainuodavo po 60-120 vaikų ir jaunimo, kurie dažnai koncertuodavo, dalyvavo radijo ir televizijos laidose, Vilniaus miesto ir respublikinėse dainų šventėse. Jaunių choras 1960, 1964 ir 1965 respublikinių dainų švenčių konkursuose laimėjo pirmąsias vietas. 1964 I respublikinei moksleivių dainų šventei parengė 100 dalyvių merginų chorą, o 1969 ir 1977 analogiškoms dainų šventėms 120 dalyvių vyresniųjų klasių mišrųjį chorą. Šis kolektyvas 1976 mokyklų chorų zoninėse varžybose pelnė antrąją vietą, dainavo 1981 moksleivių spartakiados atidarymo ir uždarymo iškilmių koncertuose. Choras pajėgė atlikti sudėtingesnius kūrinius ir meniškai juos interpretuoti. Mokykloje V. Lukoševičius įrengė pavyzdingą muzikos kabinetą, leido sienlaikraštį, organizavo susitikimus su kompozitoriais ir atlikėjais. 1975 respublikinei dainų šventei parengė Paberžės (Vilniaus r.) vidurinės mokyklos jaunių chorą. Šioje mokykloje dirbo iki mirties. V. Lukoševičius buvo Vilniaus miesto ir rajono dainų švenčių dirigentas, skaitė pranešimus respublikiniuose pedagoginiuose skaitymuose, 1964 jis buvo apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Danguolė Lukauskienė-Puronaitė

**Danguolė Lukauskienė-Puronaitė** (1952 m. spalio 15 d. Šepetos k., Kupiškio r.), muzikos mokytoja ir chorvedė.

## Biografija

Mokėsi Panevėžio J. Balčikonio vidurinėje mokykloje ir lankė vaikų muzikos mokyklą (D. Jakšto akordeono klasė). Baigusi vidurinę mokyklą, 1970–1974 choro dirigavimo mokėsi Panevėžio J. Švedo pedagoginėje muzikos mokykloje (dėst. A. Liberis). 1974–1978 muziką studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (diriguoti mokė R. Motiejūnas). Studijuodama dainavo „Vėtrungės" ansamblyje, su kuriuo lankėsi Čekijoje ir Bulgarijoje.

Nuo 1978 rudens Panevėžio 13-osios (nuo 1995 M. Karkos) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų vadovė. 1988 mokykloje įvestos sustiprinto chorinio dainavimo klasės. Chorus paruošia Panevėžio miesto dainų šventėms ir kitiems kultūros renginiams. Jaunių choras dalyvavo 1985 ir 1987 respublikinėse dainų šventėse, 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Vilniuje, 1995 moksleivių dainų šventėje Kaune, 1996 Jaunimo menų šventėje Vilniuje, 1997 Aukštaitijos dainų šventėje Zarasuose ir 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventėje Vilniuje. Choras dalyvauja koncertuose, gieda bažnyčiose.

D. Lukauskienė – viena iš Panevėžio miesto dainų švenčių organizatorė ir dirigentė. 1987 apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu; 1996 jai suteikta muzikos mokytojos metodininkės kvalifikacijos kategorija.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Rimantas Lukša

**Rimantas Lukša** (1949 m. kovo 31 d. Linkonių k., Švenčionių r.), choro dirigentas.

## Biografija

1967–1971 choro dirigavimo mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. J. Narvidas). Mokyklą baigęs su pagyrimu, 1971–1975 choro dirigavimo studijas tęsė Leningrado N. Krupskajos kultūros institute (M. Paulavičiaus klasė). Institutą baigęs su pagyrimu, 1981–1984 choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu dar studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. N. Kazakauskienės klasė).

1979–1981 vadovavo Vilniaus medicinos mokyklos merginų chorui (70 dalyvių), kurį išmokė sudėtingesnių dainų, parengė 1980 respublikinei dainų šventei, koncertavo Taline, 1981 Vilniaus miesto chorų apžiūroje su juo laimėjo trečiąją vietą. 1980–1994 Vilniaus akcinės bendrovės „Viktorija" moterų choro vadovas – parengė 1985 respublikinei dainų šventei, 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei ir 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. 1981–1995 Vilniaus politechnikumo (aukštesniosios technikos mokyklos) moksleivių mišriojo, vaikinų ir merginų chorų bei vokalinių ansamblių vadovas. Ypač skambus buvo mišrusis choras, kurį lankė 40 merginų ir 40 vaikinų. Choras pajėgė atlikti sudėtingesnius užsienio klasikų ir lietuvių kompozitorių kūrinius, prizines vietas pelnė chorų apžiūrose ir konkursuose, laureato vardus iškovojo Baltijos respublikų politechnikumų meno mėgėjų festivaliuose Kaliningrade, Rygoje, Taline, Vilniuje ir Kaune, dalyvavo 1985 ir 1987 respublikinėse dainų šventėse. 1989 vaikinų choras koncertavo Anglijoje. 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei pedagogas parengė vaikinų chorą, o 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje – vaikinų ir merginų chorus.

R. Lukša kūrybiškai dirbo ir su vokaliniais ansambliais. Vilniaus aukštesniosios technikos mokyklos vaikinų ir „Elfos“ gamyklos vyrų ansambliai yra respublikinių konkursų „Sidabriniai balsai" Palangoje laureatai, o Šv. Jokūbo klinikinės ligoninės moterų vokalinis ansamblis 1988 respublikinėje medicinos darbuotojų meno mėgėjų apžiūroje laimėjo pirmąją vietą. Su chorais ir vokaliniais ansambliais koncertavo Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje, Šiauliuose, Panevėžyje, Alytuje, Kijeve, Rygoje, Taline, Gomelyje ir Kaliningrade. 1987 chorvedys apdovanotas Kultūros žymūno ženklu.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Juozas Liubinskas

**Juozas Liubinskas** (1902 m. gegužės 10 d. Pajevonyje, Vilkaviškio apskr. – ?), vargonininkas ir chorvedys.

## Biografija

Muzikos mokėsi pas Vištyčio parapijos vargonininką A. Jakimavičių, vėliau pas Jaleniauską Virbalyje. 1921–1922 vargonininkavo Alvito parapijoje, 1922–1933 Vištyčio parapijoje. Su choru dalyvavo 1928 2-ojoje visos Lietuvos dainų šventėje Kaune, 1933 atvykęs į JAV, kurį laiką vargonų mokėsi pas J. Žilevičių. 1934–1941 vargonininkavo ir vadovavo chorui Aušros Vartų lietuvių parapijoje Niujorke, NY. 1941–1947 analogišką darbą dirbo Šv. Mykolo Arkangelo lietuvių parapijoje Bayonne, NJ. Organizavo koncertus, dalyvavo dainų šventėse ir kituose tautiniuose renginiuose.

Nuo 1935 ALRK Vargonininkų sąjungos narys, taip pat šios sąjungos New Yorko-New Jersio provincijos narys.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Julius Mačiulis

**Julius Mačiulis** (g. 1911 m. spalio 20 d. Joniškyje – 1999 m. birželio 9 d. Čikagoje) – dainininkas (tenoras), vargonininkas, pedagogas ir chorvedys.

## Biografija
1940–1944 m. Kauno konservatorijoje pas Aleksandrą Kačanauską studijavo dainavimą. Išmokęs vargonuoti vargonininkavo Kaune, statė operetes ir kitus muzikinius veikalus.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1946–1949 m. studijavo aukštojoje muzikos mokykloje Friburge, vadovavo 30 dalyvių lietuvių chorui.

1949 m. atvykęs į JAV, iš pradžių vargonininkavo Šv. Jurgio lietuvių parapijoje Šenandoa, PA, 1949–1950 m. vadovavo vaikų chorui Waterbury, CT. 1956 m. persikėlė į Čikagą ir vargonininkavo Aušros Vartų lietuvių parapijoje, vadovavo chorui, įkūrė savo muzikos studiją.

Aktyviai dalyvavo lietuvių kultūrinėje veikloje, organizavo teatro mėgėjų trupes, statė veikalus ir rengė koncertus, reiškėsi ir kaip solistas lietuvių ir amerikiečių koncertuose. Vadovavo Marquette Parko lituanistinės mokyklos vaikų chorui, o nuo 1968 m. – aukštesniosios lituanistinės mokyklos 40 dalyvių mišriajam chorui. Du chorus parengė 1971 m. 4-ajai JAV ir Kanados lietuvių dainų šventei Čikagoje. Vargonininkavo ir lenkų parapijose: *St. Mary of Perpetual Help* Čikagoje ir *St. Stanislaus* East Chicago, Indiana.

Nuo 1956 m. priklausė ALRK Vargonininkų sąjungai. Jo sūnus Mindaugas Mačiulis žinomas pianistas, griežia vargonais ir pučiamaisiais instrumentais.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Antanas Makačinas

**Antanas Makačinas** (1904 m. gruodžio 14 d. Bagaslaviškyje, Gelvonų valsč., Ukmergės apskr. – 1954 m. sausio 14 d. Vilniuje) – choro ir orkestro dirigentas, pedagogas.

## Biografija

Privačiai mokėsi bendrojo lavinimo dalykų ir lankė vargonininkų kursus. 1929 m. Klaipėdos muzikos mokykloje – konservatorijoje įgijo muzikos mokytojo cenzą. 1930 m. eksternu baigė Giedraičių progimnaziją, 1935–1936 m. stažavo Vienos muzikos akademijoje, 1949 m. eksternu baigė Vilniaus muzikos mokyklą (choro dirigavimo specialybė).

1924–1930 m. – muzikos mokytojas ir vargonininkas Molėtuose bei Giedraičiuose. 1930–1935 m. dainavo Valstybės teatro operos chore, vadovavo Kauno miesto mėgėjų chorams. Ryškesnių meninių laimėjimų pasiekė nuo 1932 m. vadovaudamas studentų ateitininkų mišriajam chorui, kurį parengė Kauno miesto dainų šventei, 1935 m. viešai atliko Džiuzepės Verdi „Requiem“ ir keletą kitų autorių sudėtingesnių kūrinių. 1934 m. suorganizavo Vinco Kudirkos simfoninį orkestrą, buvojo administratorius ir dirigentas.

1936–1940 m. – Darbo rūmų Kaune mišriojo choro meno vadovas ir dirigentas, prisidėjo prie dramos studijos veiklos. Į chorą sutelkė apie 100 dainininkų ir išmokė juos daug lietuvių bei užsienio kompozitorių kūrinių. 1937 m. choras, solistai ir simfoninis orkestras atliko C. Saint Saėnso oratoriją „Tvanas". Choras koncertavo Kaune ir periferijoje, 1938 m. – Rygoje, parengtas 1938 m. dainų šventei Klaipėdoje. 1937–1938 m. leido žurnalą „Mūsų menas“, aktyviai dalyvavo Lietuvos muzikų draugijos veikloje.

Nuo 1940 m. rudens – Vilniaus 3-osios vidurinės mokyklos muzikos mokytojas, nuo 1941 m. – Respublikinių liaudies kūrybos namų muzikos inspektorius, 1941–1942 m. – Valstybinės filharmonijos chormeisterio padėjėjas ir Vilniaus operos sufleris, nuo 1942 m. kurį laiką – Vilniaus profesinių sąjungų choro ir orkestro dirigentas. Karo pabaigoje pasitraukė į Vokietiją.

Grįžęs į Lietuvą, 1946–1950 m. buvo Panevėžio Marijonų bažnyčios vargonininkas, 2-osios vidurinės mokyklos ir Mokytojų seminarijos muzikos mokytojas. 1951–1954 m. – Respublikinių mokytojų namų meno vadovas ir mišriojo choro dirigentas Vilniuje. Į chorą subūręs apie 80 sostinės pedagogų, juos išmokė nemaža lietuvių ir užsienio kompozitorių kūrinių, koncertavo Vilniuje, Kaune, Minske, Leningrade, Taline, Rygoje. Mokytojavo Vilniaus vidurinėse mokyklose ir vadovavo moksleivių chorams. Sūnus Teisutis Makačinas – žinomas kompozitorius, Lietuvos muzikos akademijos profesorius.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Regina Maleckaitė

**Regina Maleckaitė** (g. 1955 m. gegužės 23 d. Navikų k., Zarasų r.) – choro dirigentė.

## Biografija

1963–1974 m. mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje (J. Svirskienės choro dirigavimo klasė). 1974–1979 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. J. Motiekaičio klasė).

Nuo 1975 m. Lietuvos valstybinės konservatorijos (muzikos akademijos) Choro dirigavimo katedros koncertmeisterė, nuo 1979 m. Lietuvos radijo ir televizijos vaikų choro dirigentė. Choro meno vadovui ir vyr. dirigentui A. Girdzijauskui padėjo parengti daugelį koncertinių programų, koncertuose dažnai diriguodavo jaunesniajai choro grupei.

Nuo 1992 m. viso kolektyvo meno vadovė ir vyr. dirigentė. Choras daugiausia propaguoja lietuvių kompozitorių dainas ir sudėtingesnius kūrinius, koncertuoja Vilniuje ir kituose Lietuvos miestuose, dalyvauja įvairiuose kultūros renginiuose, padarė daug įrašų Lietuvos radijui ir televizijai. Dalyvavo 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Vilniuje ir 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventėje – konkurse pelnė absoliučiai geriausio kolektyvo vardą. 1994 m. Japonijoje (Tokyo) chorų įrašų konkurse laimėjo trečiąją vietą, 1996 m. muzikos festivalyje Belgijoje (Neerpelt) pelnė antrąją vietą, o 1997 m. tarptautiniame jaunimo chorų konkurse Slovėnijoje (Celje) – antrąją vietą. 1994 m. šis vaikų choras gastroliavo JAV (Čikagoje, Bostone, Niujorke, Putname, Baltimorėje, Vašingtone) ir Kanadoje (Toronte ir Montrealyje), taip pat koncertavo Japonijoje, Nyderlanduose, Belgijoje, Prancūzijoje, Vokietijoje.

Nuo 1986 m. lygia greta dirigentė vadovauja Vilniaus miesto kameriniam mišriajam chorui „Sodžius". Chorą išmokė nemaža įvairių kūrinių, surengė koncertų Vilniuje ir kitur, jis dalyvavo 1990 m. Lietuvos tautinėje dainų šventėje, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Vilniuje, 1995 ir 1997 m. Baltijos ir Šiaurės šalių chorų festivaliuose Rygoje (Latvija) ir Gotlande (Švedija).

R. Maleckaitė – Vilniaus miesto dainų švenčių, 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventės ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventės Vilniuje dirigentė. Lietuvos chorų sąjungos prezidiumo narė, 1994 m. ji apdovanota S. Šimkaus premija, o 1996 m. Lietuvos radijo ir televizijos „Auksinės bitės" dovana.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Erika Budovaitė-Mackelienė

**Erika Budavaitė-Mackelienė** (g. 1943 m. gegužės 3 d. Ližikuose, Joniškio rajonas) – Lietuvos choro dirigentė ir pedagogė.

## Biografija
Nuo 1944 m. su tėvais gyveno ir mokėsi Pasvalyje. 1960–1964 m. choro dirigavimo mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos technikume (dėst. Edmundas Sapranavičius). 1974–1979 m. neakivaizdiniu būdu choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (dėst. R. Pupelio klasė).

1964–1967 m. Troškūnų kultūros namų meno vadovė ir vidurinės mokyklos muzikos mokytoja, kultūros namuose suorganizavo mišrųjį chorą. 1967–1974 m. Viešintų vidurinės mokyklos muzikos mokytoja ir moksleivių chorų vadovė. 1974–1987 m. Kupiškio rajoninių kultūros namų meno vadovė. 1974–1977 m. vaikų muzikos mokyklos mokytoja, 1977–1980 m. vidurinės mokyklos muzikos mokytoja ir vaikų choro vadovė, vėliau Antašavos aštuonmetės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja.

Nuo 1987-2009m. Kupiškio vaikų muzikos mokyklos direktorė ir vaikų chorų vadovė – parengė juos 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje, 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei. 2006 m. paruoštas solistas L. Kudijanovas tapo Lietuvos televizijos vaikų ir moksleivių "Dainų dainelės" laureatas.

Be pedagoginio ir administracinio darbo, nuolat dirbo su suaugusiųjų chorais bei vokaliniais ansambliais. 1974–1992 m. vadovavo Kupiškio kultūros namų ir medicinos darbuotojų moterų chorui „Kūpa“ (1986 m.). Kolektyvą parengė penkioms respublikinėms dainų šventėms Vilniuje, chorų sąskrydžiams Šiauliuose, įvairiuose konkursuose pelnė su juo prizinių vietų, koncertavo Latvijoje, Baltarusijoje ir Bulgarijoje (1987 m.). Choras išpopuliarino daug lietuvių ir užsienio kompozitorių kūrinių. 1977–1989 m. vadovavo Kupiškio miškų ūkio etnografiniam ansambliui ir tarpkolūkinės statybos organizacijos mišriajam chorui. Ir šie kolektyvai buvo respublikinių konkursų prizininkai.

E. Mackelienė – Kupiškio rajono dainų švenčių organizatorė ir vyr. dirigentė, 1979 m. Anykščių zonos dainų švenčių dirigentė, Kupiškio rajono muzikos mokytojų metodinės komisijos pirmininkė. 1984 m. ji apdovanota Kultūros žymūno ženklu. 1996 m. suteikta II vadovo kvalifikacinė kategorija. 2004 m. Respublikos švietimo ir mokslo ministerijos padėka už ilgametį, nuoširdų, kūrybinį ir vadybinį darbą. 2005 m.  išrinkta Kupiškio raj. "Metų Kupiškėnas - pedagogas". 2006 m. seimo pirmininko pavaduotojo padėka už ilgametę prasmingą veiklą vadovaujant Kupiškio muzikos mokyklai. 2006 m. Panevežio apskrities viršininko administracijos padėka už gerus ugdomojo darbo rezultatus. 2009 m. Kupiškio raj. savivaldybės mero įsakymu apdovanota ženklu "Už nuopelnus" profesinėje ir visuomeninėje veikloje Lietuvos vardo tūkstantmečio ir Kupiškio miesto 480 metų jubiliejaus proga. Pagarbos raštai Kupiškio raj. savivaldybės , kultūros ir švietimo skyriaus už kruopštų vadybinį darbą, iniciatyvią metodinę veiklą, moksleivių meninį ugdymą ir daugelį kt. 

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. – Vilnius, 1999.
Romas Makarevičius

**Romas Makarevičius** (g. 1952 m. lapkričio 27 d. Naujojoje Akmenėje), choro dirigentas, dainininkas (tenoras).

## Biografija

Šiaulių vaikų muzikos mokykloje mokėsi griežti violončele (mokyt. A. Zakaras). Vilniuje baigęs vidurinę mokyklą, 1973–1977 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno J. Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. L. Januškienė). 1977–1982 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (prof. A. Jozėno klasė). Dar studijų metais pradėjo dainuoti Lietuvos aklųjų draugijos mišriajame chore „Vilnius".

Baigęs studijas, vadovavo Vilniaus miesto įvairiems vokaliniams ansambliams, keletą metų buvo Vilniaus valstybinio pedagoginio instituto studentų dainų ir šokių ansamblio „Šviesa“ chormeisteris, nuo 1986 m. rudens Lietuvos sveikatos apsaugos ministerijos moterų vokalinio ansamblio „Svaja“ vadovas. „Svaja“ surengė koncertų, 1987 m. respublikiniame „Sidabrinių balsų" konkurse Druskininkuose laimėjo pirmąją vietą.

Nuo 1986 m. pavasario R. Makarevičius Lietuvos vidaus reikalų ministerijos vyrų choro „Sakalas" chormeisteris, nuo 1989 m. rudens meno vadovas ir dirigentas. Be daugelio pasaulietinių kūrinių, chorą išmokė giesmių ir mišių, surengė nemaža koncertų; pastaraisiais metais „Sakalas" gieda ir bažnyčiose. 1994 m. giedojo Hamburgo (Vokietija), o 1997 m. Kopenhagos (Danija) bažnyčiose ir katedrose. Choras buvo parengtas 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Lietuvoje – dalyvavo ir chorų konkurse Vilniuje.

R. Makarevičius dainuoja Vilniaus miesto savivaldybės kameriniame chore „Jauna muzika". Jis – 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventės Vilniuje dirigentas, nuo 1998 m. Lietuvos chorų sąjungos prezidiumo narys.

## Šaltiniai
Audronė Marcinkevičiūtė

**Audronė Marcinkevičiūtė** (g. 1947 m. rugsėjo 23 d. Kaune) – choro dirigentė ir pedagogė.

## Biografija

1962–1966 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno Juozo Gruodžio muzikos technikume (dėst. Jonas Januškevičius). Mokyklą baigusi su pagyrimu, 1965–1970 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. Nadeždos Kazakauskienės klasė). Studijų metais buvo Respublikinių profsąjungų kultūros rūmų mergaičių choro „Liepaitės“ chormeisterė (1967–1970 m.).

1970–1974 m. – Marijampolės kultūros mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja. 1974–1985 m. – Kauno 1-osios vaikų muzikos mokyklos filialo 27-ojoje vidurinėje mokykloje mokytoja. Nuo 1974 m. – Kauno Juozo Naujalio vidurinės meno mokyklos (muzikos gimnazijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, nuo 1982 m. – choro dirigavimo ir muzikos teorijos metodinės komisijos pirmininkė, 1994 m. suteikta vyresniosios muzikos mokytojos kvalifikacijos kategorija, 1995 m. – metodininkės.

Nuo 1993 m. – Lietuvos muzikos akademijos Kauno fakulteto vyr. asistentė. 1976–1986 m. – Kauno medicinos instituto studentų mišriojo choro „Neris“ chormeisterė, nuo 1974 m. – Kauno akademinių klinikų moterų choro „Kanklės“ chormeisterė, nuo 1992 m. – meno vadovė ir dirigentė. Kolektyvą parengė 1994 m. – I ir 1998 m. – II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Kaune ir Vilniuje. 1995 m. „Kanklės“ koncertais pažymėjo savo kūrybinės veiklos 50-metį. Choras lankėsi Prancūzijoje, Austrijoje ir Lenkijoje, 1996 m. dalyvavo Lietuvos muzikų draugijos surengtoje neįgaliesiems žmonėms akcijoje „Pabūkime drauge, supraskime vienas kitą“.

Pedagogė priklauso Lietuvos chorų sąjungai, 1996 m. – J. Naujalio mišriųjų chorų konkurso Raudondvaryje žiuri narė, 1996 m. – Kauno miesto dainų šventės dirigentė.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Vaidotas Juozas Lygutas

**Vaidotas Juozas Lygutas** (1947 m. spalio 9 d. Didžiųjų Mostaičių k., Plungės r.), muzikos pedagogas ir chorvedys.

## Biografija

1955–1967 mokėsi Kulių vidurinėje mokykloje, savarankiškai išmoko groti armonika ir akordeonu, dalyvavo užklasinėje veikloje. 1967–1971 muziką studijavo Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute (diriguoti mokė B. Razauskienė), dainavo choro studijoje ir vokaliniuose ansambliuose, mokėsi groti klarnetu (dėst. G. Pamakštys). Savaitgaliais vargonininkavo Aleksandravėlės (Rokiškio r.) bažnyčioje. Artimai bendravo su kunigu Vaclovu Ramanausku, jo skatinamas kūrė giesmes, parašė „Gedulingas Mišias" balsui ir vargonams.

1971 rudenį pradėjo mokytojauti Plungės 3-ojoje vidurinėje mokykloje, bet netrukus buvo pašauktas į sovietinę armiją. Atlikęs karinę tarnybą, ėmė mokytojauti sustiprinto muzikos mokymo Šiaulių 12-ojoje vidurinėje mokykloje, 1979–1981 buvo direktoriaus pavaduotojas muzikinio ugdymo reikalams. Rengė eksperimentines programas, vedė parodomąsias pamokas, vadovavo muzikos mokytojų metodiniam darbui. 1974 mokykloje suorganizavo vyresniųjų klasių moksleivių mišrųjį chorą (60 dalyvių), dalyvavo su juo koncertuose, parengė jį 1977 respublikinei moksleivių dainų šventei; 1979 mokyklinių chorų varžybose jis laimėjo antrąją vietą, dainavo 1981 moksleivių spartakiados atidarymo iškilmėse Vilniuje. Chorvedys taip pat vadovavo vokaliniams ansambliams ir jauniesiems solistams, kurių keletas tapo „Dainų dainelės“ konkursų laureatais. Mokytojo darbu susidomėjo režisierius V. Levinas ir pakvietė sukurti mokytojo vaidmenį meniniame filme „Kur tu, Bagira"(1976).

Nuo 1982 V. Lygutas – Šiaulių pedagoginio instituto Muzikos katedros vyr. dėstytojas, nuo 1992 docentas, 1995–1996 buvo Muzikos katedros vedėjas.

Nuo 1987 studentų mišriojo choro „Studium“ vokalo pedagogas, nuo 1988 kartu su G. Ramanausku Šiaulių trikotažo fabriko „Verpstas“ moterų choro vadovas. Choras surengė koncertų, dalyvavo konkursuose, parengtas 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei Vilniuje. 1984–1985 V. Lygutas vargonininkavo Šaiulių Švč. Marijos Nekalto Prasidėjimo bažnyčioje, su mišriuoju choru parengė keletą religinių kūrinių programų, sukūrė giesmių ir „Švč. Marijos Mišias“. 1974–1987 dainavo kameriniame „Polifonijos" chore.

Produktyvi V. Lyguto mokslinė veikla. Kartu su E. Balčyčiu parengė muzikos vadovėlius bendrojo lavinimo mokyklos VII ir VIII klasėms, parašė muzikos metodinių darbų, nemaža mokslinių straipsnių ir paskelbė apie 100 įvairių publikacijų, skaito pranešimus mokslinėse konferencijose, respublikiniuose ir regioniniuose muzikos mokytojų kursuose. Pasižymi ir kaip kompozitorius. Jo dainos atliekamos koncertuose ir „Dainų danelės“ konkursuose, įtrauktos į muzikos vadovėlius ir mokymo priemones. Sukūrė operas vaikams „Du gaideliai“ ir „Grybų karas“, miuziklą „Tai nutiko", surengė 15 autorinių koncertų. Yra Lietuvos muzikų draugijos narys.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Juozas Marčiukaitis

**Juozas Marčiukaitis** (1861 m. sausio 1 d. Balbieriškyje, Marijampolės apskritis – 1932 m. kovo 19 d. Kaune) – Lietuvos visuomenės veikėjas, Lietuvių mokslo draugijos tikrasis narys, knygnešys, smuikininkas, chorvedys, fotografas mėgėjas.

## Biografija
Būdamas devynerių metų išmoko smuikuoti, griežė vestuvėse, pas vietos kleboną dirbo raštininku. Sulaukęs 14 metų, pradėjo dirbti Valstiečių komisijos raštinėje Marijampolėje. Čia susipažino su gimnazistu Vincu Kudirka ir abu dažnai smuikuodavo. Vėliau nuvyko dirbti raštininku į Veiverių valsčių ir privačiai mokėsi smuikuoti pas seminarijos mokytoją J. Paulauską – Varšuvos konservatorijos laureatą. Persikėlęs į Suvalkus, gavo valdininko vietą Rusų iždo rūmuose.

Atgavus spaudą, 1904 m. Suvalkuose susibūrė lietuvių draugija „Vienybė“. Iki 1914 m. J. Marčiukaitis buvo šios draugijos iždininkas. Suorganizavo 16 moterų ir 19 vyrų lietuvių chorą, kas sulenkėjusiuose Suvalkuose buvo tiesiog sensacija. Choras rengė koncertus-vakarus su dainomis, šokiais ir vaidinimais. J. Marčiukaitis su pianistu K. Grinkevičium kaip smuikininkas koncertuodavo Marijampolės lietuviškuose vakaruose. 

Kilus Pirmajam pasauliniam karui, pasitraukė į Oriolą; ten suorganizavo tremtinių šalpos komitetą ir buvo išrinktas į jo valdybą. Suorganizavo ir chorą, rengusį koncertus ir giedojusį bažnyčioje.

1918 m. grįžęs į gimtąjį Balbieriškį, tuoj suorganizavo chorą, kuris jau pirmame koncerte padainavo 10 lietuviškų dainų ir himną. 1919 m. persikėlė į Alytų ir pradėjo dirbti apskrities viršininko pašto raštinėje. Bolševikams įsiveržus į Alytų, pasitraukė į Marijampolę. Vėliau nuvyko į Kauną ir dirbo Finansų ministerijoje. Sulaukęs garbingo amžiaus, gavo valstybinę pensiją. 

1921 m. išleido knygą apie Balbieriškio bažnyčią, kuri saugoma Nacionaliniame M.K. Čiurlionio dailės muziejuje Kaune. Jo nuotraukų turi Lietuvos nacionalinis muziejus Vilniuje.

Bendravo su Jonu Basanavičiumi, jį fotografavo. Buvo viengungis, vaikų neturėjo.

Už ypatingus nuopelnus apdovanotas Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino 4-ojo laipsnio ordinu.


J. Marčiukaitis. Su broliais (centre), 1899 07 19-.jpg|thumb|J. Marčiukaitis (centre) su broliais (1899 m.)
J. Marčiukaitis. Autoportretas prie Birštono kelto, 1930-.jpg|thumb|Autoportretas prie Birštono kelto (1930 m.)


## Šaltiniai
Antanas Marijošius

**Antanas Marijošius** (1881 m. spalio 1 d. Agelaičiuose, Betygalos valsč., Raseinių apskr. – 1957 m. gruodžio 31 d. Kaune) – vargonininkas, chorvedys, pedagogas.

## Biografija
Iš pradžių vargonuoti mokėsi pas vargonininką Igną Lukošių Raseiniuose, 1899–1901 m. lankė Juozo Naujalio vargonininkų kursus Kaune. Nuo 1902 m. vargonininkavo lietuvių parapijoje Carskoje Selo netoli Peterburgo. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą vargonininkavo Panevėžyje, suorganizavo chorą ir surengė koncertų Panevėžyje, Vilniuje ir kitur.

Nuo 1923 m. vadovavo „Kanklių“ draugijos chorui (30 dalyvių) Telšiuose, dėstė mokytojų seminarijoje ir vyskupo Motiejaus Valančiaus gimnazijoje, vadovavo moksleivių chorams ir rengė koncertus. Vėliau vadovavo Panevėžio kultūros draugijos „Aido“ chorui, Radviliškio ir Šiaulių miestų chorams.

1937 m. Panevėžyje vykusios dainų dienos chorų varžybose su Radviliškio šaulių choru laimėjo pirmąją vietą. Su chorais dalyvavo visose Lietuvos dainų šventėse Kaune: 1924 m. – su Telšių „Kanklių“ choru, 1928 m. – su Radviliškio bažnytiniu choru, 1930 m. – su Šaulių sąjungos Radviliškio choru, kurį parengė ir 1938 m. Klaipėdoje vykusiai dainų šventei.

1948–1953 m. Kauno vaikų muzikos mokyklos mokytojas ir choro vadovas. 1939 m. apdovanotas Šaulių žvaigžde. Išaugino tris sūnus muzikus: Vytautą, Romaną ir Bronių.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Romualdas Malakauskas

**Romualdas Malakauskas** (1947 m. rugsėjo 10 d. Dusetų miestelyje, Zarasų r.), pedagogas ir chorvedys.

## Biografija

Baigęs Tauragės 1-ąją vidurinę ir vaikų muzikos mokyklą (akordeono specialybė), 1965–1970 Šiaulių pedagoginiame institute studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą bei muziką (diriguoti mokė P. Jankauskas ir kiti pedagogai).

Nuo 1972 m. Tauragės 4-osios (Žalgiriu) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, vaikų chorų vadovas, 1997 m. subūrė ir merginų chorą. Jaunių chorą parengė 1987 m. respublikinei moksleivių dainų šventei, o vaikų muzikos mokyklos skudutininkus – 1985 ir 1987 m. respublikinėms dainų šventėms. Vėliau itin aktyviai reiškėsi su vidurinės mokyklos jaunučių ir jaunių chorais. 1991 m. Lietuvos vaikų ir jaunimo chorų festivalyje „Dainuok, jaunoji Lietuva“ abu chorai tapo Klaipėdos zonos laureatais ir buvo pakviesti dalyvauti festivalio baigiamuosiuose koncertuose Klaipėdoje ir Vilniuje. Abu chorus parengė 1993 m. Klaipėdos krašto jaunimo dainų ir šokių šventei, koncertavo uostamiesčio chorinės muzikos mėgėjams. Chorai dalyvavo 1995 m. Žemaičių ir Pamario krašto vaikų chorų festivalyje „Pavasario balsai“ Šilutėje, o tapę laureatais dainavo Vakarų Lietuvos geriausiųjų chorų festivalyje Klaipėdoje. 1996 m. jaunučių ir jaunių choras dalyvavo Žemaičių ir Pamario krašto vaikų ir jaunimo dainų šventėje „Mes Lietuvos vaikai" Klaipėdoje. Jaunučių ir merginų chorus parengė 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei, o merginų chorą 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. 1994 m. chorvedžiui suteikta vyresniojo mokytojo kvalifikacijos kategorija. Pedagogas dirigavo Tauragės rajono dainų šventėse ir festivaliuose.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Jūratė Martinkutė

**Jūratė Martinkutė** (1953 m. rugpjūčio 19 d. Vievyje) – muzikos mokytoja ir chorvedė.

## Biografija

1977 m. baigusi Trakų internatinę sporto mokyklą ir vaikų muzikos mokyklą (akordeono specialybė), 1978–1983 m. muziką studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (dirigavimo dėstytojai dažnai keitėsi, o baigė pas C. Mikutį).
 
1983–1986 m. muzikos ir dainavimo mokytoja Anykščių A. Vienuolio vidurinėje mokykloje, vaikų choro ir etnografinio ansamblio vadovė. Vokalinius ansamblius parengdavo respublikiniams „Dainų dainelės" konkursams – mišrusis vokalinis kvartetas 1986 m. konkurso laureatas.
 
Nuo 1986 m. rudens Ukmergės 5-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, moksleivių chorų vadovė. Sistemingai dirbo su vyresniųjų klasių moksleivų mišriuoju choru, kurį parengė 1987 m. respublikinei moksleivų dainų šventei (konkurse laimėjo trečiąją vietą), 1993 m. Lietuvos jaunimo mažajai dainų šventei, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje. 1990–1991 m. choras dalyvavo vaikų ir jaunimo festivalyje „Dainuok, jaunoji Lietuva“ Panevėžyje ir Molėtuose, bei 1997 m. Lietuvos moksleivų dainų šventėje Vilniuje. Mokytoja dirba ir su vaikų choru, vadovauja miesto folkloriniam ansambliui „Dagilėlis", diriguoja Ukmergės rajono dainų šventėse, buvo 1992 m. Pietryčių Lietuvos vaikų ir jaunimo dainų šventės Vilniuje dirigentė. 1994 m. jai suteikta muzikos mokytojos ekspertės kvalifikacijos kategorija.
 
## Šaltiniai
Nemira Masiulytė-Stapleton

**Nemira Masiulytė-Stapleton** (1946 m. spalio 2 d. Regensburge, Vokietijoje) – pianistė, mokytoja ir chorvedė.

## Biografija

Dar vaikystėje pradėjo mokytis skambinti fortepijonu ir dalyvauti mokyklos koncertuose. 1964 m. baigusi Adelaidės Šv. Juozapo gimnaziją, gavo stipendiją ir pradėjo studijuoti Adelaidės Elder konservatorijoje fortepijoną, smuiką, dainavimą ir muzikos pedagogiką. 1972 m. baigusi studijas, gavo muzikos mokytojos diplomą. Skambinti fortepijonu mokė anglų pianistas Lancas Dosseris. 1975 m. Adelaidės universitete įgijo dar vieną muzikos mokytojos diplomą.

Nuo 15 metų pradėjo reikštis kaip pianistė ir koncertmeisterė. Akompanavo solistams, vokaliniams ir instrumentiniams ansambliams bei chorams. 1966 m. jaunimo talentų konkurse Melburne laimėjo pirmąją vietą. 1968 m. su pasisekimu koncertavo australų meno festivalyje (Festival of Arts). 1965 m. pradėjo dirbti Adelaidėje šeštadieninėje lietuvių mokykloje – mokė lietuvių kalbos, statė vaidinimus, vadovavo vaikų chorui. 1967–1971 m. akompanavo Adelaidės vyrų oktetui „Klajūnai“, kuris nemažai koncertavo. Taip pat akompanavo ir Adelaidės moterų kvartetui „Nemuno dukros“ – 1971 m. išleido plokštelę „Rankšluostin jausiu – Lietuva tėvynė„.

Nuo 1970 m. Adelaidės Šv. Kazimiero lietuvių bažnyčios vargonininkė ir choro vadovė. Chorą išmokė per 100 giesmių, kasmet surengia po šešis religinės muzikos koncertus. 1982 m. buvo suorganizavusi nedidelį „Eglutės“ vaikų chorą. 1972 m. pavadavo mišriojo choro „Lithuania“ dirigentę, o 1989–1994 m. kartu su V. Strauku buvo šio choro meno vadovė ir dirigentė. Choras dalyvavo koncertuose ir įvairiuose kultūros renginiuose.

Nuo 1975 m. N. Masiulytė mokytojavo privačiose ir valstybinėse gimnazijose, nuo 1989 m. dirba Marrytaville High School SIMC (Special Interest Music Centre), dėsto muzikos teoriją ir istoriją, solfedžio, vadovauja moksleivių chorams, akompanuoja koncertuose ir konkursuose. 1974 m. dalyvavo III Pasaulio jaunimo kongrese JAV, dirigavo Australijos lietuvių tradicinėse dainų šventėse Melburne (1990) m., Sidnėjuje (1992) ir Adelaidėje (1994) m.

## Literatūra
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Albertas Masiūnas

**Albertas Masiūnas** (1925 m. rugpjūčio 8 d. Latvelių k., Radviliškio r. – 1988 m. rugsėjo 13 d. Šiauliuose) – choro dirigentas ir pedagogas.

## Biografija

1948–1952 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje (dėst. M. Karka). Mokydamasis vadovavo miesto kultūros namų mišriajam chorui, kurį parengė 1950 m. respublikinei dainų šventei. 1952–1957 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. K. Kavecko klasė). Studijų metais dainavo Lietuvos valstybiniame operos ir baleto teatro chore, vadovavo mėgėjų chorams bei vokaliniams ansambliams.

1957–1985 m. buvo Šiaulių aukštesniosios muzikos mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytojas, moksleivių choro studijos vadovas (1958–1959), išugdė daugiau kaip 70 jaunųjų chorvedžių. Po keletą metų vadovavo Šiaulių miesto mišriesiems chorams: Pedagoginio instituto, Prekybos valdybos ir Aklųjų gamybinio kombinato. Prekybos valdybos chorą parengė 1960 m. respublikinei dainų šventei. Buvo Šiaulių miesto dainų švenčių dirigentas ir respublikinių dainų švenčių konsultantas.

## Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Albertas Mateika

**Albertas Mateika** (1910 m. vasario 8 d. Lietuvoje – 1994 m. balandžio 9 d. St. Petersburge, FL – JAV), vargonininkas ir chorvedys.

## Biografija

Išmokęs vargonuoti kiek laiko vargonininkavo Veiveriuose, bažnytinės muzikos klausimais rašė „Muzikos baruose“. Nemažą muzikinės veiklos barą išvarė nuvykęs į JAV. Buvo vargonininkas ir choro vadovas Šv. Antano lietuvių parapijoje Racine, WI, Šv. Kazimiero Worcesteryje, MA, 1956–1967 m. dirbo su Šv. Antano lietuvių parapijos mišriuoju choru Detroite, MI. Keletą metų choras vadinosi Vyčių vardu, vėliau liko parapijos choru, kurį lankė apie 40 giesmininkų. Choras giedojo bažnyčiose, koncertuose, statė M. Petrausko operetes, koncertavo su simfoniniu orkestru. A. Mateika chorą parengė 1964 m. Pasaulio parodos Niujorke Lietuvių dienos koncertui ir 1966 m. 3-ajai JAV ir Kanados lietuvių dainų šventei Čikagoje. Vadovavo Detroito „Aušros" lituanistinės šeštadieninės mokyklos vaikų chorui, Amerikos lietuvių klubo St. Petersburge chorui ir kitiems kolektyvams.

Nuo 1956 m. buvo ALRK Vargonininkų sąjungos narys.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Juozas Matkus

**Juozas Matkus** (1939 m. gegužės 16 d. Agelaičių k., Raseinių r. – 1990 m. gruodžio 30 d. Raseiniuose), chorvedys.

## Biografija

Baigęs vienerių metų chorvedžių kursus prie Raseinių vaikų muzikos mokyklos (diriguoti mokė T. Šturmą), 1964–1967 choro dirigavimo neakivaizdiniu būdu mokėsi Kauno J. Gruodžio muzikos technikume (dėst. B. Mačikėnas) ir 1967–1969 Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos technikume (dėst. A. Martinkus).

1960–1967 Raseinių rajono kaimo kultūros namų meno vadovas, nuo 1969 Raseinių rajoninių kultūros namų meno vadovas, suorganizavo mišrųjį ir moterų chorus bei vokalinius ansamblius, rengė koncertus, dalyvavo dainų šventėse. 1970 respublikinei dainų šventei parengė Raseinių rajoninių kultūros namų ir Šiluvos kultūros namų mišriuosius chorus. 1975 respublikinei dainų šventei parengė Raseinių rajoninių kultūros namų ir Raseinių rajono gamybinio susivienijimo „Šatrija“ moterų chorus. 1985 respublikinei dainų šventei ir 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei – Raseinių gamybinio susivienijimo „Šatrija“ mišrųjį chorą ir Raseinių rajkoopsąjungos moterų chorą. Chorai ir vokaliniai ansambliai koncertavo Raseiniuose, Alytuje, Trakuose, Radviliškyje, Kaune ir Vilniuje, dalyvavo radijo ir televizijos laidose. Chorai lankėsi Vokietijoje, Čekoslovakijoje, Vengrijoje ir Rumunijoje, respublikiniuose konkursuose pelnė pirmųjų ir kitų prizinių vietų. Vokaliniai ansambliai ir solistai buvo respublikinių konkursų „Sidabriniai balsai" laureatai ir prizininkai. Moterų vokalinis ansamblis koncertavo Moldavijoje ir Vokietijoje. Koncertus paįvairindavo chorvedžio suburta kaimo kapela.

J. Matkus buvo Raseinių rajono dainų švenčių organizatorius ir vyr. dirigentas. 1981 jis apdovanotas Kultūros žymūno ženklu.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Eugenijus Mazeliauskas

**Eugenijus Mazeliauskas** (g. 1940 m. birželio 20 d. Tauragėje) – choro dirigentas ir pedagogas.

## Biografija

1958–1960 m. choro dirigavimo mokėsi Vilniaus kultūros – švietimo technikume (dėst. P. Sližys). 1960–1965 m. muziką studijavo Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute (diriguoti mokė V. Ūselis).

Studijuodamas vadovavo Vilniaus melioracijos statybos valdybos mišriajam chorui, 1963–1965 m. buvo Vilniaus skaičiavimo mašinų gamyklos mišriojo choro „Elektronika" chormeisteris, 1964–1968 m. vadovavo Buivydiškių žemės ūkio moksleivių ir darbuotojų mišriesiems chorams bei kaimo kapelai.

Nuo 1969 m. Vilniaus valstybinio universiteto Estetinio lavinimo katedros dėstytojas, nuo 1979 m. vyr. dėstytojas. 1969–1975 m. šio universiteto studentų mišriojo choro chormeisteris, 1975–1976 m. meno vadovas ir dirigentas. 1976 m. universitete suorganizavo studentų vyrų chorą (100 dalyvių), iki 1989 m. buvo jo meno vadovas ir dirigentas. Kolektyvą parengė 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms, Baltijos respublikų studentų dainų šventėms„Gaudeamus-VIII“ Rygoje (1981), „Gaudeamus-IX“ Taline (1984), „Gaudeamus-X“ Vilniuje (1988). Studentai prizinių vietų laimėjo Vilniaus miesto chorų apžiūrose ir respublikinių dainų švenčių konkursuose, dalyvavo televizijos laidose, koncertavo Vokietijoje. E. Mazeliauskas suorganizavo ir 1971–1973 m. vadovavo universiteto studentų kaimo kapelai, su kuria nemažai koncertavo. Kaip natografas daug muzikos kūrinių parengė spaudai, kurį laiką dirbo „Muzikos" leidykloje. Žmona Alma Mazeliauskienė ir duktė Lina Mazeliauskaitė irgi muzikės.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Juozas Matutis

**Juozas Matutis** (1899 m. balandžio 9 d. Vaičaičių k., Skuodo raj. – 1977 m. rugpjūčio 9 d. Klaipėdoje) – muzikos pedagogas ir chorvedys.

## Biografija

1902 m. su tėvais išvyko į Liepoją, kur 1911–1916 m. mokėsi gimnazijoje, dainavo chore ir griežė smuiku moksleivių orkestrėlyje. Apie trejus metus dirbo darbininku Liepojos uoste, dainavo lietuvių išeivių choruose.

1919–1924 m. gyveno ir dirbo Šiauliuose. 1924–1934 m. Kauno muzikos mokykloje mokėsi griežti smuiku (dėst. L. Zaidmanas) ir chorvedybos (dėst. Julius Štarka ir Nikodemas Martinonis). Mokydamasis griežė smuiku mokyklos simfoniniame orkestre (dirigavo I. Zaidmanas, Juozas Tallat-Kelpša, Balys Dvarionas), vadovavo Kauno 2-osios gimnazijos ir amatų mokyklos moksleivių chorams.

1934–1939 m. dėstė muziką ir dainavimą, vadovavo chorams Kalvarijos progimnazijoje. 1938 m. dainų šventei Klaipėdoje parengė Kalvarijos jaunalietuvių 47 dalyvių chorą. 1939–1943 m. – Plungės gimnazijos muzikos mokytojas, 1944–1946 m. – muzikos ir dainavimo dėstytojas Telšių mokytojų seminarijoje.

Nuo 1946 m. rudens – Klaipėdos muzikinio dramos teatro chormeisteris, 1946–1962 m. – teorinių disciplinų dėstytojas Klaipėdos muzikos mokykloje, kurį laiką buvo choro dirigavimo skyriaus vedėjas. 1948–1970 m. dėstė muziką ir vadovavo chorams Klaipėdos pedagoginėje mokykloje. Iš pradžių vadovavo apie 70 dalyvių mišriajam chorui, vėliau 100–150 dalyvių merginų chorui. Chorus parengė Klaipėdos miesto ir respublikinėms dainų šventėms, su jais pirmųjų ir kitų prizinių vietų pelnė apžiūrose ir konkursuose, daug koncertavo Klaipėdoje ir Žemaitijos rajonuose.

1954–1956 m. vadovavo Klaipėdos miesto vykdomojo komiteto mišriajam chorui (60 dalyvių), kuris 1955 m. respublikinės dainų šventės konkurse laimėjo pirmąją vietą. 1959–1962 m. kūrybiškai dirbo su Klaipėdos jūreivystės mokyklos vyrų choru; šis taip pat buvo parengiamas dainų šventėms, apžiūrose bei konkursuose pelnė pirmųjų ir kitų prizinių vietų.

Nuo 1955 m. buvo Klaipėdos miesto dainų švenčių vyr. dirigentas, respublikinių dainų švenčių konsultantas. Uostamiesčio meno mėgėjų apžiūrų vertinimo komisijų pirmininkas arba narys. 1962–1970 m. – Klaipėdos miesto muzikos sekcijos pirmininkas, mokyklinių chorų konsultantas. 1969 m. apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Stasė Maževičienė-Baublytė

**Stasė Maževičienė-Baublytė** (1950 m. gruodžio 22 d. Dvarčėnų k., Alytaus r.) – muzikos mokytoja, chorvedė.

## Biografija

Mokėsi Rimėnų aštuonmetėje ir Daugų vidurinėje mokykloje. Baigusi devynias klases, 1966–1970 choro dirigavimo mokėsi Kauno J. Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. L. Varneckytė).

Nuo 1970 rudens Daugų (Alytaus r.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų bei vokalinių ansamblių vadovė. 1977 respublikinei moksleivių dainų šventei parengė vaikų chorą, o tokiai pat 1987 dainų šventei – vyresniųjų klasių mišrųjį. Šis choras dalyvavo mokyklų chorų zoninėse varžybose ir pelnė prizinių vietų. Vėliau pradėjo dirbti su vyresniųjų klasių merginų choru, kurį parengė 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms bei 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje. Vokalinius ansamblius parengia „Dainų dainelės" konkursams – 1988 respublikiniame konkurse merginų duetas tapo laureatėmis, o berniukų duetas pelnė žiūrovų prizą. Su chorais ir vokaliniais ansambliais pasirodo koncertuose, dalyvauja rajono dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose.

Nuolat diriguoja Alytaus rajono dainų šventėse. 1995 S. Maževičienei suteikta vyresniosios muzikos mokytojos kvalifikacijos kategorija.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Aleksandras Melechas

**Aleksandras Melechas** (1931 m. sausio 2 d. Grigiškėse, Trakų valsčiuje – 2024 m. liepos 1 d.) – lietuvių muzikos mokytojas ir chorvedys.

## Biografija
1957–1964 m. choro dirigavimo neakivaizdiniu būdu mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje – technikume (dėst. L. Abarius, J. Narvidas, R. Balčiūnas).

Nuo 1958 m. buvo Grigiškių vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų bei vokalinių ansamblių vadovas. Vaikų choras – 1969 ir 1970 m. respublikinių dainų švenčių konkursų laureatas. Mokytojas daug metų sėkmingai dirbo su mokyklos vyresniųjų klasių mergaičių ir mišriuoju chorais. Mergaičių vokalinis ansamblis yra respublikinių „Dainų dainelės“ konkursų laureatas. Pedagogas mokykloje buvo subūręs berniukų chorą, kuris 1967 m. respublikiniame moksleivių festivalyje laimėjo antrąją vietą, dalyvavo 1968 m. respublikiniame berniukų chorų sąskrydyje Vilniuje.

A. Melechas daug metų vadovavo ir suaugusiųjų chorams bei vokaliniams ansambliams. 1970 m. respublikinei dainų šventei parengė Trakų rajono mokytojų mišrųjį chorą, o 1975 m. analogiškai dainų šventei Lentvario kilimų fabriko ir Grigiškių bandomojo popieriaus kombinato mišriuosius chorus. Grigiškių kultūros namų mišrųjį chorą parengė 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms. Chorai pelnė prizinių vietų respublikinių dainų švenčių konkursuose, dalyvavo Trakų rajono dainų šventėse ir kituose renginiuose. Merginų vokalinis ansamblis – respublikinių „Sidabrinių balsų“ konkurso laureatas.

A. Melechas buvo Trakų rajono dainų švenčių ir tarprajoninių festivalių dirigentas. 

1969 m. apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu, o 1981 m. – Kultūros žymūno ženklu.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Aloyzas Meškauskas

**Aloyzas Meškauskas** (1931 m. spalio 15 d. Norgalviuose, Rietavo valsčiuje – 2025 m. kovo 17 d. Rietave) – lietuvių muzikos mokytojas ir chorvedys.

## Biografija
1949–1951 m. mokėsi Klaipėdos pedagoginėje mokykloje ir kartu lankė muzikos mokyklą (dėst. Elenos Dirsienės-Mažrimaitės ir K. Elerto solinio dainavimo klasės). Paskui tarnavo sovietinėje armijoje ir vadovavo karių chorui. Atlikęs karo prievolę, 1955–1958 m. Klaipėdos muzikos mokykloje mokėsi choro dirigavimo (dėst. A. Buzys). Mokydamasis vadovavo uostamiesčio įmonių įvairiems meno kolektyvams, Kretingalės septynmetės mokyklos vaikų chorui ir skudučių ansambliui. 1958–1964 m. choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. L. Abariaus klasė). 1958–1960 m. Kretingos vaikų muzikos mokyklos direktorius ir mokytojas, „Laisvės“ fabriko ir kaimo kultūros namų chorų vadovas. 1960–1969 m. Telšių vaikų muzikos mokyklos ir 3-osios vidurinės mokyklos mokytojas, muzikos mokyklos akordeonų orkestro, vidurinės mokyklos choro ir skudučių ansamblio vadovas. Keletą metų vadovavo Tryškių apylinkės vyrų chorui. 1969–1985 m. Plungės vaikų muzikos mokyklos direktorius ir mokytojas, mėgėjų chorų vadovas. 1970 m. respublikinei dainų šventei parengė Plungės „Linų audinių“ fabriko mišrųjį chorą, o 1975 m. kartu su G. Pakalniene Plungės rajono „Minijos“ liaudies meno gaminių įmonės mišrųjį chorą. 1978 m. suorganizavo Plungės švietimo darbuotojų moterų chorą ir kurį laiką jam vadovavo.

A. Meškauskas buvo Telšių ir Plungės rajonų dainų švenčių dirigentas, 1977 m. respublikinės moksleivių dainų šventės konsultantas, Respublikinio muzikos mokytojų mišriojo choro chormeisteris; parašė straipsnių vietinėje spaudoje, aranžavo kūrinių skudučiams, sukūrė dainų ir instrumentinių pjesių.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Audronė Abrūtytė-Meškauskienė

**Audronė Meškauskienė-Abrūtytė** (1965 m. lapkričio 17 d. Skuode), muzikos mokytoja ir chorvedė.

## Biografija

Lankė Skuodo l – ąją vidurinę mokyklą ir vaikų muzikos mokyklą (A. Kazio akordeono klasė). 1980–1984 m. choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos S. Šimkaus aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. J. Kubilius).

Nuo 1984 m. rudens Skuodo vaikų muzikos mokyklos mokytoja, 1989–1991 m. direktorė, vėliau mokytoja, nuo 1995 m. chorinio dainavimo skyriaus vedėja. Jos iniciatyva muzikos mokykla gavo geras patalpas, įkurtas mokyklos filialas Ylakiuose.

Nuo pat darbo pradžios vadovauja Skuodo vaikų muzikos (meno) mokyklos jaunių chorui, kurį parengė 1985 m., 1987 m. respublikinėms dainų šventėms, 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėms bei 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje. Taip pat dalyvavo 1995 ir 1996 m. zoninėse dainų šventėse Klaipėdoje, 1995 m. moksleivių chorų festivalyje „Baltijos bangelės“ Palangoje. Vadovauja chorinio dainavimo skyriaus mergaičių vokaliniam ansambliui. Kurį laiką mokytojavo ir Skuodo vidurinėse mokyklose, su vokaliniais ansambliais dalyvavo „Dainų dainelės" konkursuose.

1984–1990 m. vadovavo Skuodo rajono medicinos darbuotojų moterų chorui, jį parengė 1985 m. respublikinei dainų šventei ir 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei.

## Visuomeninė veikla

Mokytoja dainuoja vokaliniuose ansambliuose, talkina bažnyčios chorui ir jame gieda solo partijas, vadovauja bažnyčios vaikų choro grupei. 1997 m. suorganizavo Skuodo rajono dainų šventę „Dainuoja vaikai", diriguoja dainų šventėse, yra Lietuvos chorų sąjungos narė.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.