open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jure Zdovc

**Jurijus (Jurė) Zdovcas** (*Jurij „Jure“ Zdovc*, g. 1966 m. gruodžio 13 d.) – Slovėnijos krepšininkas, krepšinio treneris.

Krepšininko karjerą pradėjo gimtojo Slovenske Konicių miestelio „Comet“ klube. Vėliau rungtyniavo kitose Slovėnijos, Italijos, Prancūzijos, Graikijos, Turkijos, Kroatijos klubuose. 1992–1993 m. sezone su Limožo „CSP“ Jurė Zdovcas laimėjo „Eurolygą“ ir įtrauktas į finalinio ketvertuko komandą. 2001–2002 m. su Liublianos „Olimpija“ laimėjo Adrijos lygą, tapo to sezono finalo ketverto MVP.

Su Jugoslavijos rinktine Jurė Zdovcas dalyvavo 1988 m. Seulo olimpinėse žaidynėse, 1989, 1991 m. Europos čempionatuose, 1990 m. pasaulio čempionate. Šiuose turnyruose iškovojo 3 aukso ir 1 sidabro medalį. Vėliau su Slovėnijos rinktine dalyvavo 1993, 1995, 1997 ir 1999 m. Europos čempionatuose.

Dar nebaigęs krepšininko karjeros pradėjo dirbti trenerio asistentu („Comet“ klube), 2003 m. kaip vyriausiasi treneris debiutavo „Splito“ klube Kroatijoje. Jurė Zdovcas paskui treniravo Slovėnijos, Graikijos klubus, 2006–2007 m. dirbo Liublianos „Olimpijos“ sporto direktoriumi. Toliau tęsė trenerio karjerą Bosnijoje ir Hercegovinoje, paskui vėl „Olimpijoje“, Rusijoje, Turkijoje, Graikijoje, Prancūzijoje. 2008–2009 m. ir 2014–2016 m. ėjo Slovėnijos rinktinės vyriausiojo trenerio pareigas: dalyvavo 2009 (4 vieta) ir 2015 m. Europos čempionatuose, 2014 m. pasaulio čempionate.

2021 m. atleidus trenerį Martiną Šilerį, paskirtas Kauno „Žalgirio“ vyriausiuoju treneriu. 2022 m. balandžio 11 d. atleistas iš vyr. trenerio pareigų, jas perėmus Kaziui Maksvyčiui.

## Laimėjimai
; Žaidėjo karjera
* Vasaros olimpinės žaidynės: sidabras – 1988 m.
* Europos krepšinio čempionatas: auksas – 1989, 1991 m.
* Pasaulio krepšinio čempionatas: auksas – 1990 m.
* Europos U-18 krepšinio čempionatas: bronza – 1984 m.
* Europos U-16 krepšinio čempionatas: auksas – 1983 m.
* Eurolyga: 1993 m.
* Prancūzijos krepšinio lyga: 1993, 1997 m.
* Adrijos lyga: 2002 m.
* Kroatijos krepšinio lyga: 2003 m.
* Slovėnijos krepšinio lyga: 1999, 2002 m.
* Slovėnijos krepšinio taurė: 1999, 2000, 2002 m.
* FIBA šlovės galerija: 2020 m.
* Slovėnijos sportininkų šlovės galerija: 2015 m.

; Trenerio karjera
* Kroatijos krepšinio lyga: 2018 m.
* Kroatijos krepšinio taurė: 2004, 2018 m.
* Slovėnijos krepšinio lyga: 2009 m.
* Slovėnijos krepšinio taurė: 2009, 2010, 2011 m.
* Slovėnijos krepšinio supertaurė: 2010 m.
* Bosnijos ir Hercegovinos krepšinio lyga: 2008 m.
* Adrijos lygos supertaurė: 2017 m.
* Europos taurės metų treneris: 2012 m.
* Karaliaus Mindaugo taurė: 2022 m.

## Šaltiniai
Tolmedzas

**Tolmedzas** (, , , s.  arba *Schönfeld*) – miestas ir komuna Udinės provincijoje, Friulio–Venecijos Džulijos regione šiaurės rytų Italijoje.

Tolmedzas įsikūręs Strabuto kalno papėdėje, tarp Taljamento upės ir Būto kalnų upelio. Netoliese yra Amarianos kalnas, kurio aukštis – 1906 m. Į Tolmedzo komuną įeina penkios frakcijos (komunos dalys): Kadunėja (, ), Kaneva (, ), Kazanova (, ), Fuzėja (, ), Iledžas (, ), Imponcas (, ).

Tolmedzas (pavadinimu *Tolmetium*) pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose minimas X a. pabaigoje, kai jis buvo Akvilėjos patriarchato dalis, tačiau išsakyta prielaidų, kad miestas yra išaugęs iš labai senos ikiromėninės gyvenvietės. Romos laikais šią vietovę kirto vienas iš svarbiausių valstybės kelių, jungusių Italiją ir dabartinę Austriją.

Tolmedze gyvena apie 10 500 žmonių (2013). Miesto ir komunos globėjas – šv. Martynas Turietis, jo diena švenčiama lapkričio 11–ąją.

## Įžymūs žmonės
* Džirolamas Bjankonė – XVI a. friulų poetas.

## Išnašos
Vijūkai

**Vijūkai** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, šiaurės vakariniame Kauno pakraštyje. Pietinė gyvenvietės dalis prijungta prie Kauno. Yra Ledos kapinės. 2001 m. Vijūkuose pastatyta ~200 mln. litų kainavusi Giraitės ginkluotės gamykla .

## Gyventojai

## Galerija

Vijūkų kaimas prie Kauno.JPG|Kelias Vijūkuose, 2012 m.
Vijūkai. Ženklas, VI.27.JPG|Nuo Užliedžių pusės


## Šaltiniai
Eigarai

**Eigarai** (, nuo 1938 m. *Eigern*) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 4 km į šiaurės rytus nuo Lazdynų, Šešupės dešiniajame krante, prie Skardupės upelio žiočių.

## Istorija

Pirmąkart minimi 1625 m. (*Eygerey*), 1652 m. tapo kulmiškių kaimu. 1785 m. minimas šatulinių kulmiškių kaimas su 5 ugniakurais (gyvenamaisiais pastatais), 1821 m. – šatulinių kulmiškių kaimas su 18 gyventojų. 1854 m. Eigaruose buvo 6 gyvenamieji pastatai ir 58 gyventojai.

Iki 1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Lazdynų seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Liepgalio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Juknaičių valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Lazdynų evangelikų liuteronų parapijai. 1905 m. Eigaruose buvo 6 sodybos, 36 gyventojai, iš jų – 7 lietuviai (19 %).

Po Antrojo pasaulinio karo sunyko (yra keletas išlikusių pastatų). Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Aleksejevkos kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Alexander Schallenberg

**Aleksanderis Šalenbergas** (; g. 1969 m. birželio 20 d. Berne, Šveicarija) – Austrijos politikas, užsienio reikalų ministras, buvęs federalinis kancleris (2021 m.).

## Biografija
A. Šalenbergas gimė austrų diplomato Volfgango Šalenbergo šeimoje. Augo Indijoje, Ispanijoje bei Prancūzijoje, kur jo tėvas atliko diplomatinę tarnybą.

Pagal specialybę A. Šalenbergas teisininkas (studijavo Vienos ir Paryžiaus universitetuose). 1997 m. pradėjo diplomatinę tarnybą Austrijoje, užėmė įvairias pareigas, taip pat postus Briuselyje. Po kurio laiko grįžo į Vieną, čia dirbo kelių Austrijos liaudies partijos užsienio reikalų ministrų patarėju (tarp jų ir S. Kurco). 2019 m. birželį tapo Austrijos užsienio reikalų ministru. 2021 m. spalio 11 d. pradėjo eiti Austrijos federalinio kanclerio pareigas. Šiame poste pakeitė dėl korupcijos skandalo pasitraukusį S. Kurcą. 2021 m. gruodžio 2 d. pranešė ketinantis pasitraukti iš užimamų pareigų. 2021 m. gruodžio 6 d. vėl užėmė užsienio reikalų ministro postą.

Išsiskyręs, turi keturis vaikus.

## Išnašos
Kjarso slėnis

**Kjarso slėnis** (, , taip pat vadinamas *Val d’Incarojo, Valle di Paularo * arba *Canale d’Incarojo*) – vienas iš aštuonių Karnijos slėnių Udinės provincijoje, Friulio–Venecijos Džulijos regione, Italijoje. Per slėnį teka to paties pavadinimo upelis. Ilgis apie 21 km, nuo Italijos – Austrijos pasienio srūva į pietus ir pietvakarius. Pagrindinė slėnio gyvenvietė – Paularas (, ), 2017 m. jame gyveno 2556 žmonės.

## Išnašos
Fela

**Fela** (, , ) – 54 km ilgio upė Friulio–Venecijos Džulijos regione, Italijoje. Felos ištakos yra netoli Malborgeto Valburnos, ji kerta Kanalo () ir Fero () slėnius, o tada, kaip pagrindinis intakas, įteka į Taljamentą prie Portiso kaimo Venconės savivaldybėje.

## Galerija

Vaizdas:Moggio Udinese Fella Bruecke 07102007 04.jpg|Fela prie Modžo Udinezės
Vaizdas:Dogna Fella autostrada ss 01042007 01.jpg|Fela prie Donjos
Vaizdas:Chiusaforte alte Strassenbruecke ueber Fella 08092007 81.jpg|Senas tiltas per Felą Kjuzafortėje
Vaizdas:Railroad bridge old Pontebbana across river Fella Chiusaforte 08092007 05.jpg|Tiltas per Felą
Vaizdas:Moggio Udinese Canal del Ferro 08092007 02.jpg|Fela Fero slėnyje


## Išnašos
Storasis Gargždų ąžuolas

**Storasis Gargždų ąžuolas** – gamtos paminklo statusą turintis išskirtinis medis, augantis Mažeikių rajono savivaldybės (Mažeikių apylinkės sen.) Gargždų kaime, apie 10 km į rytus nuo Mažeikių, 2 km į šiaurės vakarus nuo Purvėnų. Ąžuolas auga nedideliame atokiame gojelyje, apsuptame vien dirbamų laukų, be privažiavimo kelio. Pasiekiamas iš kelio  pasukus į šiaurę, žvyrkelį su gatvės pavadinimu „Gargždų“. Pavažiavus į šiaurę 1,1 km, už sodybos (kairėje) nuokalnėje esančioje kryžkelėje pasukti į kairę, nuvažiuoti 0,6 km į mišką, iki kelią kertančio upelio. Nuo pralaidos paeiti palei upelį mišku į dešinę apie 100 m, kur nuo pamiškės priekyje atsiveria atviras laukas su atskiru miškeliu. Per dirbamą lauką nueinama iki Storojo ąžuolo, kuris stūkso priekiniame pakraštyje (miškelio pietryčių pusėje). 

## Būklė

2021 m. spalio mėn. duomenimis, iš paminklinio medžio buvo likęs tik kamieno fragmentas, šalia nebuvo nulūžusios viršūnės ir šakų, informacinės lentelės. Po stuobrio šaknimis, rytinėje žemesnėje pusėje, žiojėjo kelios didelės laukinių gyvūnų olos, suverstos išraustos žemės. 

## Istorija

Anksčiau čia buvo sodyba, kurią mena keletas kitų stambių, plačiašakių ąžuolų, liepų. Ąžuolas buvo 18 m aukščio, su daugiau kaip 7 m apimties kamienu. Jam buvo nulūžusi apie 1 m skersmens šaka, be to, kentėjo nuo perkūnijos, dėl ko apie 5 m aukštyje atsirado drevė. Kada medis neteko viršutinės dalies, neskelbiama. 

1960 m. ąžuolas paskelbtas saugomu objektu. Vėliau, 1987 m. medžiui suteiktas respublikinės reikšmės saugomo gamtinio objekto statusas. Lietuvos Respublikos Vyriausybės 2000 m. kovo 20 d. nutarimu Nr. 311 „Dėl gamtos paminklų paskelbimo“ tapo gamtos paminklu.

## Dendrometriniai duomenys

Storojo ąžuolo kamieno apimtis – 7,10 m, medžio aukštis – 18 m, lajos ilgis – 13 m, lajos projekcija – 96 m². Pagal ąžuolų amžiaus nustatymo skaičiavimo lentelę „*How to estimate the age of an oak*“, amžius – 538 metai (2011 m.).

2011 m. duomenimis, ąžuolas turėjo mažai gyvybingą lają (60 % defoliacija), buvo įsimetęs destrukcinis puvinys. 2008 m. buvo stipriai nukentėjęs nuo audros, kurios pasekmė - pagrindinės kamieninės šakos praradimas ir susilpnėjęs gyvybingumas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Dešimt įspūdingiausių medžių Lietuvoje, kuriuos verta aplankyti
*
Paluobės daugiakamienė liepa

**Paluobės daugiakamienė liepa** – išskirtinė liepa, Skuodo rajono savivaldybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas. Auga Ylakių seniūnijoje, prie Luobos upės esančiame Paluobės kaime, 0,6 km į rytus nuo kelio , 3,5 km į pietus nuo Ylakių. Paminklinis medis stūkso miškingo šlaito viršuje, kairiajame upės krante, netoli vienkiemio. Medis gerai matomas iš dirbamų laukų pusės. Šalia pastatyta informacinė lentelė.

Liepa paskelbta rajoninės reikšmės saugomu medžiu 2019 m. Nurodoma rūšis –  paprastoji liepa (*Tilia x vulgaris* Hayane). Unikalią liepą sudaro 18, palyginti tiesių ir sveikų kamienų, kurių storis iki 40 cm skersmens.

## Istorija
 
Sovietmečiu šalia esančiame lauke veikė nedidelis kolūkio aerodromas, iš kurio kildavo lėktuvėliai purkšti trąšomis dirbamų laukų. Tuomet norėta daugiakamienį medį dėl skraidymų saugumo nupjauti, tačiau gretimos sodybos gyventojas Juozapas Petrikas tam atkakliai priešinosi, todėl unikalus medis buvo išsaugotas. Šią liepą žmonės dar vadina Petriko daugiakamiene liepa.


Paluobė, 18 kamienų liepa.JPG|Už liepos - žemėjantis miškingas šlaitas
Paluobė, liepos kamienas.JPG|Vaizdas į lają iš apačios
Paluobė, liepa. 2021.JPG|18 kamienų, žvelgiant iš šono


## Šaltiniai
Karūniškiai

**Karūniškiai** () – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 4 km į šiaurės rytus nuo Lazdynų, Trapėnų-Lubėnų girios pietiniame pakraštyje.

## Istorija

Įkurti 1692 m. šatulinės kolonizacijos metu valstybinio miško (Trapėnų girios) žemėse. 1785 m. buvo šatulinių kulmiškių kaimas su 3 ugniakurais (gyvenamaisiais pastatais), 1821 m. – šatulinių kulmiškių kaimas su 19 gyventojų. 1854 m. Karūniškių kaime ir girininkijos sodyboje buvo 4 gyvenamieji pastatai ir 14 gyventojų.

1714–1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Lazdynų seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Liepgalio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Juknaičių valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Lazdynų evangelikų liuteronų parapijai. 1905 m. Karūniškiuose buvo 2 sodybos, 15 gyventojų, iš jų – 3 lietuviai. 1928 m. Karūniškių kaimas sujungtas su Senųjų Skardupėnų dvaru, naujajai kaimo bendruomenei suteiktas vokiškas Kionigsfeldo (*Königsfeld*) pavadinimas. 1929 m. prie kaimo prijungta Karūniškių girininkijos sodyba (*Försterei Karunischken*, nuo 1938 m. *Försterei Königsfeld*; 10 gyventojų 1905 m.). Pro kaimą tekėjo Skardupės upelis.

Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Aleksejevkos kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

Be to, Senuosiuose Skardupėnuose 1905 m. buvo 29, 1910 m. – 20 gyventojų.

## Šaltiniai
Senieji Skardupėnai

**Senieji Skardupėnai**, **Skardupėnai** arba **Laugaliai** () – buvęs kaimas ir dvaras Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Lazdynų, prie Skardupės upelio.

## Istorija

Pirmąkart paminėti 1625 m. (*Skardpehnen*), iki XIX a. vadinti ir Laugaliais. Pagal kitus duomenis, minėti 1557 m. Laugalių pavadinimu (*Lauckugallen*, 1595 m. – *Lauckegallen*). XVIII a. kaime gyveno lietuvių baudžiauninkų šeimos: *Poreitis*, *Jeckaties*, *Wingratis*, *Kinnullis*, *Geggatis*, *Blausatis*. 1785 m. buvo karališkųjų valstiečių kaimas su 3 ugniakurais (gyvenamaisiais pastatais), 1823 m. – 3 sodybų kaimas su 15 gyventojų. Kad atskirti nuo Lietuvos pasienyje esančių Naujųjų Skardupėnų, pradėti vadinti Senaisiais. 1854 m. Senuosiuose Skardupėnuose buvo 3 gyvenamieji pastatai ir 25 gyventojai. XIX a. viduryje vietoj kaimo susiformavo dvaras, 1865 m. įkurta dvaro apygarda. 1879 m. dvaras valdė 140 ha žemės, iš jų 92 ha ariamos, 45 ha pievų ir ganyklų, laikė arklius ir kitus gyvulius.

Iki 1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Lazdynų seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Liepgalio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Juknaičių valsčiaus dvaras. Tikintieji priklausė Lazdynų evangelikų liuteronų parapijai. 1905 m. Senuosiuose Skardupėnuose buvo 2 sodybos, 29 gyventojai, iš jų – 17 lietuvių (59 %). 1928 m. Senųjų Skardupėnų dvaras sujungtas su Karūniškių kaimu, naujajai kaimo bendruomenei suteiktas vokiškas Kionigsfeldo (*Königsfeld*) pavadinimas.

Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo ir dvaro teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Aleksejevkos kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
CPC Corporation FC

**„CPC Corporation Football Club“**, o trumpiau **„CPC“** – Taivano futbolo klubas.

## Istorija
Klubas įkurtas ir priklausė **CPC Corporation**, pilnu pavadinimu **Taiwan China Petroleum Corporation**, dar vadintas **Taiwan CPC**. 

Klubas atstovavo šiai verlo grupei. 2021 m. pateko į Taivano Premjer lyga, kurioje užėmė šeštą vietą.

2022 m. turėjo rungtyniauti Premjer lygoje, bet pasitraukė iš čempionato prieš jo pradžią. 2022 m. nedalyvavo jokiose pirmenybėse.

## Sezonai
;Premjer lygoje nuo 2021 m.

|}

## Garsesni žaidėjai
; Žaidėjai, atstovavę nacionalinei rinktinei
*  , saugas;
*  , saugas;
; Užsieniečiai
* 

## Išnašos

## Nuorodos
* Transfermarkt 
* SOCCERWAY 
* Globalsportsarchive
Flight Skywalkers FC

**„Flight Skywalkers Football Club“**, o trumpiau **„Flight Skywalkers F.C.“**– Taivano futbolo klubas iš Taipėjaus.

## Istorija
Klubas buvo įkurtas 2021 m., kai „Zhanyi Group“ verslo grupė perėmė „Red Lions“ futbolo klubo, rungtyniavusio Premjer lygoje (nuo 2018 iki 2020 m.), licenciją. 

Savininkai nusprendė įkurti naują klubą, bei pavadino jį **„Flight Skywalkers“**. Vienais iš rėmėjų tapo *Taipėjaus Mokslo ir Technologijų Univeristtas*, angliškai *Taipei City University of Science and Technology*, o trumpai *TPCU* (). Klubas atstovavo šiam universitetui.

2021 m. pateko į Premjer lygą. Joje užėmė septintą vietą.

2022 m. sezone laimėjo Taivano futbolo B lygą. Buvo perkelti į stipriausią šalies lygą.

; Taipei Deva Dragons
2023 m. „Zhanyi International“ nutraukė savo rėmimą. Klubas pakeitė pavadinimą į Taipei Dragons.

## Sezonai
;Premjer lygoje nuo 2021 m.

|}

## Garsesni žaidėjai
; Žaidėjai, atstovavę nacionalinei rinktinei
*  , saugas;
*  , saugas;
; Užsieniečiai
* 

## Išnašos

## Nuorodos
* Transfermarkt 
* SOCCERWAY 
* Globalsportsarchive
Dirviniai ragasnapiai

**Dirviniai ragasnapiai** (*Bucorvus*) – ragasnapinių paukščių (*Bucerotiformes*) būrio, dirvinių ragasnapių (*Bucorvidae*) šeimos vienintelė paukščių gentis.

Genties rūšys paplitusios Užsachario Afrikoje, gyvena šeimomis pasiskirstę į teritorijas.

## Gyvosios rūšys
Tarptautinė ornitologų sąjunga pasaulio paukščių sąrašo *v11.2* versijoje išskiria dvi rūšis:
* *[[Bucorvus abyssinicus]]* (Boddaert, 1783) – **[[Abisininis ragasnapis]]**; savaime paplitę Afrikos žemyne į pietus nuo Sahelio ir siaura linija jų arealas tęsiasi vakarų – rytų kryptimi. Vakarų Afrikoje vakariausias jų paplitimo arealas Senegale prie Atlanto vandenyno pakrančių ir tęsiasi per Vakarų Afrikos vidurį, per Centrinės Afrikos šiaurinę dalį pereidamas į Rytų Afriką (Pietų Sudanas, Etiopija, Eritrėja, Uganda, šiaurės vakarų Kenija).
* *[[Bucorvus leadbeateri]]* (Vigors, 1825) – **[[Pietų Afrikos ragasnapis]]**; savaime paplitę Pietų Afrikos šiaurėje ir rytuose, Rytų Afrikos pietiniuose regionuose, bei Centrinės Afrikos pietryčiuose (Kongo Demokratinės Respublikos pietryčiai). Piečiausios populiacijos gyvena PAR Rytų Kyšulio provincijos pietryčiuose, šiauriausios populiacijos Kenijos vakaruose.

## Išnykusios rūšys
* † ***[[Bucorvus brailloni]]*** (Brunet, 1971); žinoma iš šlaunikaulio fosilijos, rastos Maroke ir datuojamos viduriniojo mioceno epocha.

## Apibūdinimas
Tai stambiausios ragasnapinių paukščių (*Bucerotiformes*) būrio rūšys. Pietų Afrikos ragasnapiai sveria iki 6,3 kg. Abiejų rūšių suaugusių paukščių plunksninis apdaras juodas. Priklausomai nuo rūšies ir lyties gerklė raudonos, mėlynos arba su abiejų spalvinių tonų odos dėme. Abiejų lyčių Pietų Afrikos ragasnapiai apie akis turi raudoną odos dėmę, o abisininiai ragasnapiai mėlynos odos dėmę. Dirvinių ragasnapių snapas ilgas, tvirtas ir juodas.

Subręsta sulaukę nemažiau nei 4 metų amžiaus. Tai ilgaamžiai paukščiai, nelaisvėje Pietų Afrikos ragasnapiai išgyvena iki 70 metų.

## Mityba
Dirviniai ragasnapiai minta įvairiais gyviais kaip ir plėšrieji paukščiai: sraigėmis, ropliais, varliagyviais, gyvatėmis, driežais, vabzdžiais, paukščiais ir žinduoliais maždaug iki voverių, kiškių dydžio. Grobį pasigauna žemėje. Ieškodami maisto, dirvinių ragasnapių grupelės nukeliauja didelius atstumus.


Bucorvus_abyssinicus_(female)_-Fort_Worth_Zoo-8a.jpg|Abisininių ragasnapių patelė
Southern_Ground-hornbill_(Bucorvus_leadbeateri)_-side_of_head.jpg|Pietų Afrikos ragasnapių patelė


## Šaltiniai

## Nuorodos
* youtube.com / Abyssinian Ground-Hornbill, Bucorvus abyssinicus (*vaizdo medžiagoje Abisininis ragasnapis*)
* youtube.com / The Bringers of Thunder (*vaizdo medžiagoje Pietų Afrikos ragasnapiai*)
Medžialenkės ąžuolas

**Medžialenkės ąžuolas** – išskirtinis medis, Mažeikių rajono savivaldybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas, esantis Tirkšlių seniūnijoje, Medžialenkės kaime, 2 km į pietus nuo Užlieknės, šalia kelio  įsikūrusios ūkininko sodybos pakraštyje. Aplink plyti atviros dirbamos žemės, už 1 km į pietryčius telkšo Medžialenkės ežeras. 2021 m. spalio mėn. duomenimis, ąžuolas informacine lentele ar kelio rodyklėmis nebuvo pažymėtas.

Paminklinis medis priskiriamas ąžuolų (*Quercus*) genčiai, yra 20,6 m aukščio, 6,20 m storio kamienu 1,3 m aukštyje.
1960 m. Lietuvos TSR valstybinis gamtos apsaugos komitetas ąžuolą paskelbė saugomu objektu. 2010 m. įregistruotas Saugomų teritorijų valstybės kadastre. 2023 m. nustatytos šio ąžuolo apsaugos zonos.

## Šaltiniai

## Nuorodos

*
Gorto slėnis

**Gorto slėnis**, arba **Degano slėnis** (, , ) – vienas iš aštuonių Karnijos slėnių Udinės provincijoje, Friulio–Venecijos Džulijos regione, Italijoje. Iš šiaurės į pietus per slėnį teka 37 km ilgio Degano upė, prasidedanti Forni Avoltrio komunoje ir įtekanti į Taljamentą tarp Enemonco ir Vila Santinos komunų. Gorto slėnyje išsidėsčiusios šios komunos:
* Forni Avoltris ()
* Rigolatas ()
* Komeljansas ()
* Ovaras ()
* Ravejas ()

## Galerija

Vaizdas:Valdeganoinverno.JPG|Gorto slėnis žiemą nuo Monte Dzonkolano kalno
Vaizdas:Forni_Avoltri_1x500.jpg|Forni Avoltris
Vaizdas:Davar.jpg|Vaizdas į Ovarą
Vaizdas:Rigolato piazza Durigon.jpg|Rigolatas
Vaizdas:Comeglians-panorama.jpg|Komeljansas
Vaizdas:Raveo_Italy.jpg|Ravejas


## Išnašos
Pezarinos slėnis

**Pezarinos slėnis** (, arba *Cjanâl*; , arba *Canale di San Canciano*, *Canal Pedarzo*) – vienas iš aštuonių Karnijos slėnių Udinės provincijoje, Friulio–Venecijos Džulijos regione, Italijoje. Slėnis driekiasi maždaug 22 km rytų – vakarų kryptimi, per jį teka Pezarinos upė, kurios vardu pavadintas slėnis. Ribojasi su Kadorės regionu vakaruose ir Sapados komuna šiaurėje.

Pezarinos slėnis gana siauras, šiaurėje vyrauja Pezarinos dolomitinių kalnų smailios viršūnės (kalnai Plerosas (2314 m), Siera (2448 m), Klap Grandė (2487 ​​m) ir Klap Pikolas (2463 m)), kurios pietuose kontrastuoja su švelniomis, nuožulniomis Fokjos (1 901 m), Pjeltiniso ir Novarcos kalnų viršūnėmis.

Slėnyje yra Prato Karniko komuna, kurioje išsidėstę Kročės, Avausos, Pjerijos, Osaiso, Pradumblio, Pezarijso, Sostasijo, Priko, Truja e Luko kaimai. Pezarinos slėniu eina kelias SR 465, iš vienos pusės jį jungiantis su Komeljanso ir Ovaro kmunomis, iš kitos – su Kadorės regionu.

Slėnis garsus nuo XVII a. gaminamais rankų drabo laikrodžiais, įkurtas Pezarinos laikrodžių muziejus.

## Galerija

Vaizdas:Val_Pesarina.JPG|Pezarinos slėnis nuo Dzonkolano kalno
Vaizdas:Alba_sulle_Dolomiti_Pesarine.jpg|Pezarinos dolomitiniai kalnai
Vaizdas:Val-pesarina-dal-monte-talm.jpg|Vaizdas nuo Talmo kalno
Vaizdas:Val_Pesarina_dal_Monte_Talm.jpg|Prato Kornikas
Vaizdas:Pesariis,_panorama_innevato.jpg|Pezarijsas


## Išnašos
Meduna

**Meduna** (, ) – upė šiaurės rytų Italijoje, Friulio-Venecijos Džulijos regione; kairysis (didžiausias) Livencos intakas. Prasideda Friulų Dolomitinėse Alpėse dviem šakomis – viena išteka Burlatono kalno papėdėje, kita – Aukštosios Kazerinės (*Caserine Alte*) papėdėje. Teka į pietus Medunos slėniu. Kone visas vidurupis užtvenktas, susidaręs 40 km² Ka Culio tvenkinys ir 220 km² Tramončio tvenkinys. Žemupyje vinguriuoja lygumomis į pietvakarius, įteka į Livencą į rytus nuo Mansuės.

Didžiausi intakai: Nončelas, Čelina (dešinieji).

Visas Medunos baseinas gausiai naudojamas hidroenergijos reikmėmis. Pagrindiniai miestai prie upės: Prata di Pordenonė, Giranas.

## Šaltiniai
Vyborgo rajonas

**Vyborgo rajonas** () – Rusijos Leningrado srities rajonas, esantis šiaurės vakaruose, Suomijos įlankos pakrantėje ir Suomijos pasienyje. Administracinis centras – Vyborgas.

## Istorija
Nuo 1944 m. Rusijos Leningrado srities administracinis-teritorinis vienetas. Ribojasi su Suomija, kuriai priklausė 1917–1940 m. ir 1941–1944 m. Nuo 1940 iki 1941 m. priklausė Suomijos-Karelijos tarybų socialistinei respublikai.

## Geografija
Rajonas yra Suomijos įlankos pakrantėje. Paviršius kalvotas, akmenuotas – plyti Baltijos skydas. Pakrantėse gausu šcherų. Apie 2/3 teritorijos dengia miškai (daugiausia spygliuočių).

Tankus upių tinklas, gausu ežerų. Pagrindinė upė – Vuoksa. Didžiausias ežeras – Glubokojė (Muolanjarvis). Įsteigti 8 draustiniai.

## Gyventojai

64 % rajono gyventojų gyvena urbanizuotose vietovėse. Pagrindinės gyvenvietės:
* Vyborgas (miestas, 74 054 gyv., 2021 m.)
* Svetogorskas (miestas, 14 982)
* Roščinas (miesto tipo gyvenvietė, 14 607)
* Sovetskis (miesto tipo gyvenvietė, 6640)
* Kamenogorskas (miestas, 6151)
* Primorskas (miestas, 5405)
* Pervomaiskojė (gyvenvietė, 4575)
* Kamenka (gyvenvietė, 4089)

## Šaltiniai
Livenca

**Livenca** (, , ) – upė šiaurės rytų Italijoje, Friulio-Venecijos Džulijos ir Veneto regionuose.

Prasideda Polčenigo vietovėje, Alpių priekalnėse telkšančiame Gorgaco (Santisimos) šaltinyje (debitas 15 m³/s). Teka į pietvakarius istorine riba tarp Friulio ir Venecijos Respublikos, vidurupyje sudaro ribą tarp dabartinių Friulio-Venecijos Džulijos ir Veneto regionų. Žemupyje teka plokščia lyguma, įteka į Adrijos jūros Venecijos įlanką ties Kaorle.

Didžiausi intakai: Meduna (kairysis), Meskijas, Montikanas (dešinysis).

Upė vandeninga ištisus metus, po didelių liūčių smarkiai ištvinsta.

Pagrindiniai miestai prie Livencos: Sačilė, Mota di Livenca, San Stino di Livenca, Kaorlė.

## Šaltiniai
Čelina

**Čelina** (, ) – upė šiaurės rytų Italijoje, Friulio-Venecijos Džulijos regione, Pordenonės provincijoje; dešinysis Medunos intakas (Livencos baseinas). Prasideda Friulų Dolomitinėse Alpėse Klauto miestelio apylinkėse. Teka Čelinos slėniu (Valčelina) į pietvakarius, ties Maniagu įteka į Medunos slėnyje sudarytą patvanką. Čelinos ir Medunos slėniai susijungia ties Murlisu.

Didžiausi intakai: Setimana, Čimoliana.

Čelina ties Barčiso miesteliu patvenkta.

## Šaltiniai
Forni di Sotas

**Forni di Sotas** (, ) – komuna Udinės provincijoje, Friulio–Venecijos Džulijos regione, Italijoje. Forni di Sotas išsidėstęs maždaug už 120 km į šiaurės vakarus nuo Triesto ir maždaug už 60 km nuo Udinės. 551 gyventojas (2021 m. vasario 28 d.).

Forni di Sotas ribojasi su šiomis komunomis: Ampecu, Klautu, Forni di Sopra, Saurisu, Sokjeve, Tramonti di Sopra.

Komunos globėja – Rožinio Švč. Mergelė Marija, jos diena švenčiama spalio 7 d.

## Išnašos
Maniagas

**Maniagas** (, ) – miestas ir komuna Pordenonės provincijoje, Friulio–Venecijos Džulijos regione, Italijoje. Šiomis dienomis Maniagas žinomiausias dėl plieninių ašmenų gamybos, juos naudoja garsūs peilių, žirklių bei sekatorių gamintojai, šie dirbiniai eksportuojami į visą pasaulį. 1998 m. duris atvėrė Kalvystės ir stalo įrankių muziejus.

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėtas 981 m., tačiau archeologiniai radiniai rodo, jog čia gyventa jau naujajame akmens amžiuje.

Maniage gyvena apie 11 500 žmonių (2020). Komunos globėjas – šv. Mauras Porečietis, jo diena švenčiama lapkričio 21 d.

## Įžymūs žmonės
* Antonijas Čenta (1907–1979) – aktorius
* Džanas Antonijas Selva (1751–1819) – neoklasicizmo architektas

## Galerija

Vaizdas:8980 - Maniago - Affresco Amalteo.jpg|P. Almatejo freska viešbučio „Palazzo d'Attimis“ fasade
Vaizdas:8970 - Maniago - Duomo.jpg|Šv. Mauro katedra ir varpinė
Vaizdas:8977 - Maniago - Duomo - Rosone.jpg|Rozetė Šv. Mauro katedros fasade
Vaizdas:9000 - Maniago (expo -25 contrasto 25 S blandissima).jpg|Freskos katedros skliautuose
Vaizdas:Il Castello da palazzo Attimis.JPG|Pilies liekanos žvelgiant iš „Palazzo d'Attimis“ viešbučio
Vaizdas:MOUT training site opens in Italy (10019320675).jpg|Maniago karinių veiksmų mieste poligonas  
Vaizdas:Dipinto del Castello di Maniago.jpg|Pilis senoje iliustracijoje


## Išnašos
Eumajas

**Eumajas** () – graikų mitologijos personažas, ištikimas Odisėjo tarnas.

Pasakojama, kad Odisėjas po ilgų klajonių atvykęs į Eumajo namelį, tačiau šis Odisėjo nepažinęs. Eumajas papasakojęs, kad jo tėvas esąs karalius ir kad buvęs piratų parduotas Laertui, Odisėjo tėvui. Odisėjas pasisakęs Eumajui, kas esąs ir Eumajo padedamas įveikęs Penelopės jaunikius.

## Išnašos
Narimantas Romantaitis

**Narimantas Romantaitis** (dar **Narimantas iš Kernavės**) (apie 1258 m. Kernavėje – apie 1284 m.) – lietuvių kunigaikštis, minimas rusų metraščiuose.

Pasak Voskresensko metraščio, jis buvęs Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Vito Romanto „Vilko“ vyriausiasis sūnus, po tėvo mirties gavęs valdyti Lietuvos sostinę Kernavę. Narimanto kiti broliai: Traidenis, Daumantas, Alšis ir Giedrius.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Herbarz polski Kaspra Niesieckiego, Tom IV; Aut. Kasper Niesiecki (1682–1744), p. 119, Lipsk 1839.

## Taip pat skaitykite
* Palemono dinastija
Spilimbergas

**Spilimbergas** (,  arba *Spilinberc*, ) – komuna Pordenonės provincijoje, Friulio–Venecijos Džulijos regione, šiaurės Italijoje, dešiniajame Taljamento krante. Miestelis įžymus dėl 1922 m. įkurtos Friulio mozaikos mokyklos (), kurioje mokosi studentai iš viso pasaulio.

Spilimbergo istorija prasideda maždaug XI a., kai iš Karintijos atvyko ir čia apsigyveno grafai Špengenbergai, jie buvo Akvilėjos vyskupo vasalai. Miestelio pavadinimas kilęs nuo *castrum de Spengenberg* 'Špengenbergo pilis'. Tačiau archeologiniai radiniai rodo, kad šioje vietovėje gyventa jau Romos laikais.

Spilimberge gyvena 11 961 žmogus (2020 m. gruodžio 31 d. duomenys). Komunos globėjas – šv. Rokas, jo diena švenčiama rugpjūčio 16–ąją.

## Išnašos
Forni di Sopra

**Forni di Sopra** (, Karnijos tarme *For Disora*; ) – miestelis ir komuna Udinės provincijoje, Dolomitinių Alpių grandinėje šiaurės rytų Italijoje. Forni di Sopra išsidėsčiusi Taljamento slėnio aukštutinėje dalyje. Šioje vietovėje kabama friulų kalbos Fornio tarme ir italų kalba.

Forni di Sopra yra trečia pagal turistų lankomumą gyvenvietė Friulyje–Venecijoje Džulijoje ir lankomiausia kalnų gyvenvietė regione. Turistai dažniausiai atvyksta vasarą ir slidinėjimo sezono metu. Vasarą turistus labiausiai traukia vietinė laukinė augalija, čia priskaičiuojama apie 3000 rūšių. Įkurtas didžiausias Europoje draustinis be jame gyvenančių žmonių ir be jokių kelių (išskyrus 100 m keliuką, kuriuo naudojasi draustinio darbuotojai).

Pirmosios istorinės žinios apie Forni di Soprą siekia 778 m., nors archeologiniai radiniai rodo, kad keltai karnai čia gyveno jau prieš 2500 m.

Forni di Soproje gyvena apie 1100 žmonių (2018). Komunos globėja – Švč. Mergelė Marija, jos diena švenčiama lapkričio 21 d.

## Išnašos
Altarija (Vilnius)

**Altarija** – buvusi vietovė Vilniaus miesto savivaldybėje, kalnai prie Vilnelės žiočių jos dešiniajame krante, priešais Jaunimo sodą. Šiame mikrorajone yra Kalnų parkas.

## Istorija

Anksčiau Altarijos aukštumos buvo sudėtingos gynybinės sistemos dalis, bei kunigų altarija.

## Šaltiniai
Ežerėliai (Vilnius)

**Ežerėliai** – buvęs kaimas ir vasarvietė Vilniaus miesto savivaldybės šiaurės rytuose, prie Nemenčinės plento.

## Istorija

1931 m. Mickūnų valsčiaus Jeziorkų (Ežerėlių) užusienyje gyveno 2 gyventojai.

1959 m. buvo Baniškių apylinkėje.

## Šaltiniai
Kaminai

**Kaminai** – buvusi vietovė Vilniaus miesto savivaldybėje, buvęs į pietus nuo geležinkelio, Naujininkų rytuose. Kaimą mena Kaminkelio gatvė.

## Istorija

1957 m. vietovė minima esant už Rodunės tilto tarp Aerodromo gatvės ir Lydos geležinkelio.

## Šaltiniai
Steponiškės (Vilnius)

**Steponiškės** – buvęs mikrorajonas Vilniaus miesto savivaldybėje, miesto centre tarp Kauno ir Geležinkelio gatvių.

## Etimologija

Mikrorajonas pavadintas pagal tai, kad jame stovėjo Vilniaus Šv. diakono Stepono bažnyčia, dabar čia eina Šv. Stepono gatvė.

## Istorija

1957 m. vietovė minima Vilniaus adresų ir informacijos knygoje.

## Šaltiniai
Šaltūnai

**Šaltūnai** – buvęs kaimas Vilniaus miesto savivaldybėje, dešiniajame Neries krante už Karoliniškių kalvų, piečiau Miškinių kaimo. Kaimą mena Šaltūnų gatvė.

## Istorija

XIX a. Šaltūnai buvo valstybinis kaimas Vilniaus apskrityje, gyveno 12 katalikų. 1931 m. Riešės valsčiaus Šaltūnų kaime gyveno 56 žmonės.

## Šaltiniai
Tirkiliškiai (Kaunas)

**Tirkiliškiai** – Kauno miesto teritorija, prie pietvakarinio Kauno miesto pakraščio, į pietvakarius nuo Kazliškių. Buvusi šiaurinė Tirkiliškių kaimo dalis. Vakaruose eina magistralinis kelias . Tirkiliškių dvaro sodyba.

## Šaltiniai
Gelvadiškės

**Gelvadiškės** (arba ***Galvydiškės, Gelvadiškis***) – buvęs kaimas Vilniaus miesto savivaldybėje, prie kelio , kairiajame Neries krante už Turniškių, šiek tiek į vakarus nuo Smėlynės. Gelvadiškių sodų bendrija. Neryje ties Gelvadiškėmis, šalia Kairos žiočių, yra dvi rėvos – Gelvėdiškis ir Trivartė.

## Istorija

1905 m. Mickūnų valsčiaus Gelvadiškių užusienyje gyveno 24 gyventojai, 1931 m. – 40 gyventojų. Seniau Gelvadiškėse būta karčemos (*Giełwadziszki Karczma J.P. Xcia Pasterza*). 1957 m. kaimas minimas pakeliui į Nemenčinę, bet panaikintas 1973 m.

## Šaltiniai
Rinkūnai (Vilnius)

**Rinkūnai** – buvęs kaimas Vilniaus miesto savivaldybėje, miesto šiaurės rytuose.

## Istorija

Prijungtas prie miesto 1958 m.

## Šaltiniai
Kybarčių dvaro koplyčia

**Kybarčių dvaro koplyčia** – dvarininkų Rusteikų laidojimo koplyčia, stovinti Šiaulių rajone, Kužių seniūnijoje, Kybarčių kaimo senosiose kapinėse. Pasiekiama iš kelio , ties kryžkelės rodykle į Gilaičius ir link Kybarčių ąžuolo, pasukus į priešingą pusę (į pietus) pro sodybą, toliau paėjus apie 300 m per dirbamus laukus iki buvusių kapinių kalnelio. Raudonų plytų ir akmens mūro koplyčia su laidojimo rūsiu atstatyta, pritaikyta atlikti religinėms apeigoms. Gretimoje aplinkoje kapinės sunykusios. Nuo 2017 m. koplyčia įrašyta į Kultūros paveldo registrą.

## Istorija

Kybarčių kapinės įkurtos maždaug XIX a. 2 dešimtmetyje. 1879 m. vietos savininkui Stanislovui Rusteikai čia leista pastatyti koplyčios formos mauzoliejų pagal inžinieriaus Simono Gorskio projektą. Tačiau buvo pastatyta kitokia, neatitinkanti antikos architektūros kanonų – akmenų ir plytų mūro deriniu pagrįsta funkcionali koplyčia. 

Kybarčių šventovėje viešos Mišios aukotos iki XX a. 7-ojo dešimtmečio pradžios, kol sovietų valdžia tai daryti uždraudė visose Lietuvos katalikų koplyčiose. Koplyčia buvo palikta likimo valiai, suniokota. Paskutiniais sovietmečio metais koplyčia stovėjo jau be stogo ir langų, apardytomis sienomis, išplėštomis kriptomis.

XX a. pabaigoje ji Rusteikų giminės palikuonių pastangomis buvo atkurta ir naujai įrengta. 1996 m. pašventino vyskupas Eugenijus Bartulis. Sekmadienines Mišias aukoti važiavo Kurtuvėnų parapijos klebonas.

## Architektūra

Koplyčios pastatas kompaktinis, stačiakampio plano, vieno aukšto su pastoge ir laidojimo rūsiu. Stogas dvišlaitis, su kalto metalo kryžiumi ant priekinio kraigo. Sienos sumūrytos iš keraminių plytų, su skaldytų lauko akmenų mūro intarpais visuose fasaduose. Statinį juosia profiliuoti pastogės karnizai su frizine juosta. Priekiniame fasade, virš įėjimo durų, ant plytų mūro konsolės įtaisyta Švč. Mergelės Marijos su kūdikiu skulptūrėlė. Koplyčioje yra altorius, pakabintas Rusteikų giminės herbas, genealoginis medis. Įėjimas į rūsį su kriptomis įrengtas viduje, medžio lentų grindyse, su pakeliamu dangčiu. 

## Galerija


Kybarčių koplyčia, viduje, durys.jpg|Abipus durų – giminės medis ir herbas
Kybarčių koplyčia, žemyn į rūsį.jpg|Įėjimo į rūsį anga su dangčiu grindyse
Kybarčių koplyčia, rūsys.jpg|Rūsys su palaidojimams skirtomis kriptomis
Kybarčių koplyčia, virš durų.jpg|Marijos statulėlė priekiniame fasade


## Šaltiniai
Breel Embolo

**Brelis Donaldas Embolo** (; g. 1997 m. vasario 14 d.) – futbolininkas, Šveicarijos rinktinės ir AS Monaco FC klubo puolėjas.

## Karjera

### FC Basel
Kamerūniečių kilmės žaidėjas profesionalo karjerą pradėjo Šveicarijoje.

Žaidė FC Basel jaunimo ekipose, o nuo 2014 m. pagrindinėje sudėtyje.

### Schalke 04
Vėliau persikėlė į Vokietiją. Nuo 2016 žaidė Schalke 04 klube.

### M. Borussia
Nuo 2019 m. atstovavo Borussia Mönchengladbach.

Stade Rennais (Prancūzija).

## Pasiekimai
**su [[FC Basel]]**
* Swiss Super League: 2013–14, 2014–15, 2015–16
* U16 Šveicarijos čempionas: 2011–12, 2012–13

**Individualūs**
* FC Basel netų jaunasis žaidėjasr: 2013
* Šveicarijos metų futbolininkas: 2015

## Rinktinės
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2015 m.

### Dalyvavimas čempionatuose

|}

### Rungtynės prieš Lietuvą
* 2021 m. spalio 12 d. žaidė prieš lietuvius. Rungtynėse vyko LFF stadione, Vilniuje.
* Šiose rungtynėse žaidėjas pasižymėjo dviem įvarčiais, o šveicarai nugalėjo lietuvius rezultatu 4:0.
----

## Išnašos

## Nuorodos
* Soccerway
* Transfermarkt
Mario Gavranović

**Marijus Gavranovičius** (; g. 1989 m. lapkričio 24 d.) – futbolininkas, Šveicarijos rinktinės puolėjas. Kroatų kilmės žaidėjo giminė kilusi iš Bosnijos ir Hercogovinos. Atstovavo šveicarų, kroatų, vokiečių klubams ir Šveicarijos nacionalinei rinktinei.

## Karjera

### FC Lugano
Kroatų kilmės žaidėjas profesionalo karjerą pradėjo Šveicarijoje. Nuo 2006 m. rungtyniavo FC Lugano pagrindinėje komandoje.

### Yverdon-Sport
Nuo 2008 m. priklausė Yverdon-Sport FC. 2009 m. paskolintas Neuchâtel Xamax klubui.

### Schalke 04
Vėliau persikėlė į Vokietiją ir priklausė (2010–2012 m.)Schalke 04 klubui. Atstovavo šio klubo jaunimo ekipai ir sužaidė penkerias rungtynes pagrindinėje ekipoje. Buvo skolinamas Mainz 05 klubui.

### FC Zürich
Nuo 2012 m. priklausė FC Zürich.

### Rijeka
2016 m. sausio 18 d. Gavranovićius persikėlė į Kroatiją ir atstovavo HNK Rijeka.

### Zagrebo „Dinamo“
2018 m. perėjo į kitą Kroatijos klubą. Su „Dinamo“ klubu šalies tapo čempionu (keturis kartus).

### Kayserispor
Nuo 2021 m. atstovauja Kayserispor.

## Pasiekimai
**Schalke 04**
* DFB-Pokal: 2010–11

**Zürich**
* Šveicarijos futbolo taurė: 2013–14, 2015–16

**Rijeka**
* Prva HNL: 2016–17
* Kroatijos futbolo taurė: 2016–17

**Dinamo Zagreb**
* Prva HNL: 2017–18, 2018–19, 2019–20, 2020–21
* Kroatijos futbolo taurė: 2017–18, 2020–21
* Kroatijos futbolo supertaurė: 2019

**Šveicarijos U-21 rinktinė**
* UEFA Europos iki 21 m. čempionatas
: Antroji vieta: 2011

**Individualūs**
* Kroatijos futbolo taurės geriausias snaiperis: 2016–17
* Futbalo Oskaras – Prva HNL svajonių komanda: 2017, 2018

## Rinktinės
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2011 m.

### Dalyvavimas čempionatuose

|}

### Rungtynės prieš Lietuvą
* 2021 m. spalio 12 d. žaidė prieš lietuvius. Rungtynėse vyko LFF stadione, Vilniuje.
* Šiose rungtynėse žaidėjas pasižymėjo įvarčiu, o šveicarai nugalėjo lietuvius rezultatu 4:0.
----

## Išnašos

## Nuorodos
* Transfermarkt
* fussballdaten.de
* hrnogomet.com (Žaidėjo statistika)
Renato Steffen

**Renatas Štefenas** (; g. 1991 m. lapkričio 3 d.) – futbolininkas, saugas (vingeris). Atstovavo Šveicarijos rinktinei.

## Karjera

### FC Solothurn
Profesionalo karjerą pradėjo Šveicarijoje. 2011–2012 m. žaidė FC Solothurn.

### FC Thun
2012–2013 m. atstovavo FC Thun.

### Young Boys
Vėliau persikėlė į BSC Young Boys. Šiame klube žaidė 2013–2016 m.

### FC Basel
Nuo 2016 m. žaidė FC Basel.

### Wolfsburg
Persikėlė į Vokietiją. Nuo 2018 m. atstovauja VfL Wolfsburg.

## Pasiekimai
**su [[FC Basel]]**

* **[[Swiss Super League]]**
: Čempionas: 2015–16, 2016–17

* **[[Šveicarijos futbolo taurė]]**
: Nugalėtojas: 2016–17

## Rinktinės
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2015 m. Pirmą įvartį atstovaudamas nacionalinei rinktinei pelnė žaisdamas prieš lietuvius.

### Dalyvavimas čempionatuose

|}

### Rungtynės prieš Lietuvą
* 2021 m. spalio 12 d. žaidė prieš lietuvius. Rungtynėse vyko LFF stadione, Vilniuje.
* Šiose rungtynėse žaidėjas pasižymėjo įvarčiu, o šveicarai nugalėjo lietuvius rezultatu 4:0.
----------------------------------------------------------------------------------

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Soccerway
* Transfermarkt
Šveicarija (Vilnius)

**Šveicarija** – buvusi vietovė Vilniaus miesto savivaldybėje, kalvose į šiaurę nuo Sapieginės, Antakalnyje.

## Istorija

XIX a. vietovė buvo Nemėžio valsčiuje, turėjo 4 gyventojus, priklausė Šatrininkų dvarui. XX a. viduryje Šveicarijos kaimą () tarp Vilniaus miesto vietovių mini ir Antanas Salys. Vietovė minima iki XX a. 7-ojo dešimtmečio (1964 m. buvo Vilniaus miesto Lenino rajone), vėliau nebeaptinkama.

## Šaltiniai
Miškiniai (Vilkpėdė)

**Miškiniai** (arba ***Eiguliai***) – buvęs kaimas Vilniaus miesto savivaldybėje, 5 vakarus nuo Vilkpėdės, kairiajame Neries krante piečiau Vingio parko. Kaimą mena Eigulių gatvė išilgai Neries. Buvusio kaimo teritorijoje yra Vilniaus šiluminė elektrinė. Dešiniajame Neries krante tuo metu buvo ir Miškiniai už Karoliniškių kalvų.

## Istorija

Visuotinė lietuvių enciklopedija nurodo, kad Eiguliuose aptiktos 10 tūkstm. pr. m. e. Madleno kultūros gyvenvietės liekanos.

## Šaltiniai
Lazdynai (Naudvaris)

**Lazdynai** arba **Naudvaris** (, nuo 1938 m. *Altbaum*) – buvęs dvaras ir seniūnija Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Lazdynų, Šešupės dešiniajame krante.

## Istorija

Lazdynai įkurti po 1709–1710 m. maro ištuštėjusio kaimo žemėse, arba atėmus žemes iš valstiečių ir juos perkėlus kitur. Nuo 1723 m. buvo valstybinis Liepgalių domeno palivarkas. 1782 m. perduotas paveldimon nuomon, 1834 m. galutinai išpirktas privačion nuosavybėn. 1822 m. buvo kulmiškasis dvaras su 45 gyventojais, 1854 m. – laisvai paveldimas dvaras su 4 gyvenamaisiais pastatais ir 50 gyventojų. 1879 m. valdė 200 ha žemės, iš jų 128 ha ariamos, 35 ha pievų ir ganyklų, 29 ha miško, augino darbinius arklius ir žirgus, mėsinius gyvulius.

Iki 1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Lazdynų seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Liepgalio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Lazdynų valsčiaus dvaras. Tikintieji priklausė Lazdynų evangelikų liuteronų parapijai. 1905 m. Lazdynuose buvo 4 sodybos, 54 gyventojai. 1928 m. sujungus su Juknaičių valsčiaus Niekelstanaičių ir Užšešupių kaimais, Lazdynų dvaro apygarda pertvarkyta į kaimo bendruomenę ir priskirta Juknaičių valsčiui. 

Tarpukariu buvo vidutinė dvaro sodyba su dideliais ūkiniais trobesiais ir keliomis darbininkų sodybėlėmis. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko.

## Gyventojai

Be to, Niekelstanaičiuose 1905 m. buvo 14, 1910 m. – 17, Užšešupiuose 1905 m. – 61, 1910 m. – 59 gyventojai.

## Šaltiniai
Užšešupiai

**Užšešupiai** arba **Pukšiai** () – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 4 km į rytus nuo Lazdynų, Šešupės dešiniajame krante.

## Istorija

1580 m. minima vietovė „Alksnupėnuose už Šešupės” (*Alxnüppenen auf jenseits der Scheschuppe*). 1660 m. pirmąkart minimas Užšešupių (*Uscheschuppen*) pavadinimas. Iki XIX a. vadinti ir Pukšiais (*Puckschen*). 1736 m. Užšešupiuose gyveno 1 vokiečių ir 3 lietuvių šeimos (*Tischkaties*, *Brunies* ir *Gilligaties* 1728 m.). 1785 m. buvo karališkųjų valstiečių kaimas su 4 ugniakurais (gyvenamaisiais pastatais), 1823 m. – 4 sodybų kaimas su 28 gyventojais. 1854 m. Užšešupiuose buvo 5 gyvenamieji pastatai ir 50 gyventojų.

Iki 1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Lazdynų seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Liepgalio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Juknaičių valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Lazdynų evangelikų liuteronų parapijai. 1905 m. Užšešupiuose buvo 10 sodybų, 61 gyventojas, iš jų – 12 lietuvių (20 %). 1928 m. kartu su Niekelstanaičių kaimu ir Lazdynų dvaru sujungtas į naują Lazdynų kaimo bendruomenę.

Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Aleksejevkos kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Niekelstanaičiai

**Niekelstanaičiai** () arba **Tižliai** – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Lazdynų, Šešupės dešiniajame krante.

## Istorija

1556 m. minimas „Naujakurys prie Alksnupėnų” (*Neusaß beim Altsnappen*), 1564 vietovė vadinama *Stanis* pagal ten gyvenusį činšininką Stanį Mankų (*Stanis Mankus*). Vėliau gyvenvietė galbūt išnyko, nes nebeminima, o 1681 m. šatulinės kolonizacijos metu Niekelstanaičiams pagal Kulmo teisę skirta pusantro ūbo valstybinės žemės. XVIII a. kaime gyveno viena, vėliau dvi lietuvių Tištų ar Tiškų (*Tischtas*, *Tischckas*) šeimos, amžiaus pabaigoje ūkius perpirko kiti. Iki XIX a. kaimas vadintas ir Tižliais (*Tischlen*). 1785 m. buvo šatulinių kulmiškių kaimas su 2 ugniakurais (gyvenamaisiais pastatais), 1822 m. – 2 sodybų kaimas su 14 gyventojų. 1854 m. Niekelstanaičiuose buvo 2 gyvenamieji pastatai ir 18 gyventojų.

1714–1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Lazdynų seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Liepgalio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Juknaičių valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Lazdynų evangelikų liuteronų parapijai. 1905 m. Niekelstanaičiuose buvo 2 sodybos, 14 gyventojų, iš jų – 3 lietuviai. 1928 m. kartu su Užšešupių kaimu ir Lazdynų dvaru sujungtas į naują Lazdynų kaimo bendruomenę.

Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Aleksejevkos kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kirilas Despodovas

**Kirilas Despodovas** (; g. 1996 m. lapkričio 11 d. Kresnoe) – Bulgarijos futbolininkas, saugas (vingeris) bei puolėjas.

## Biografija
### Lovečo „Liteks“
2012–2016 m. priklausė PFK Liteks Loveč. Žaidė šio klubo jaunimo ekipose ir pagrindinėje komandoje.

### Sofijos CSKA
2013 m. persikėlė į PFK CSKA Sofiâ. Šiam klubui atstovavo 2016–2019 m.

### Cagliari Calcio
2019–2021 m. priklausė italų Cagliari Calcio. Už šį klubą sužaidė vos penkerias rungtynes. Buvo skolinamas kitiems klubams.

#### Graco „Sturm“
2019–2020 m. paskolintas austrų Graco „Sturm“ klubui.

#### Razgrado „Ludogorec“
2020–2021 m. paskolintas bulgarų Razgrado „Ludogorec“ klubui.

### Razgrado „Ludogorec“
Nuo 2021 m. atstovauja Razgrado „Ludogorec“ klubui.

## Rinktinės
* Buvo kviečiamas į įvairaus amžiaus jaunimo rinktines
* Nuo 2017 m. atstovavo nacionalinei Bulgarijos rinktinei.

2017 m. vasario 7 d. debiutavo draugiškose rungtynėse prieš Rumunijos rinktinę.

2021 m. spalio 9 d. Bulgarijos nacionalinė rinktinė pralaimėjo lietuviams rezultatu 1:3. Vienintelį įvartį įmušė **Kililas Despodovas**.

## Išnašos

## Nuorodos
* Soccerway
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Arzino slėnis

**Arzino slėnis** ( arba *Cjanâl di Sant Francesc*; ) – Karnijos Priealpių slėnis Udinės ir Pordenonės provincijose, Friulio–Venecijos Džulijos regione, Italijoje. Per slėnį teka 30 km ilgio Arzino upelis (pagal jį pavadintas slėnis), išilgai Arzino slėnis nusidriekęs nuo Preonės slėnio iki Pincano al Taljamento komunos, į plotį Arzino slėnis tęsiasi nuo Vito d’Azijo iki Forgarija nel Friulio miestų. Arzino slėnyje išsidėsčiusios Preonės ir iš dalies Verzegniso komunos, taip pat Vito d’Arzino, Forgarija del Friulio ir Pincano al Taljamento komunos. Pastarojoje komunoje prie Pontaibos kaimo Arzino upelis įteka į Taljamentą.

Slėnis mėgstamas turistų dėl daugybės krioklių, tankių miškų ir natūralių paplūdimių.

## Galerija

Vaizdas:Campeis, Costabeorchia, Pontaiba, Colle, Manazzons.JPG|Arzino žiotys 
Vaizdas:Arzino.JPG|Arzino kriokliai
Vaizdas:Castello Ceconi 07.jpg|Čekonio pilis


## Išnašos
Rayong FC

**„Rayong Football Club“** – Tailando futbolo klubas iš Rajongo provincijos. Namų rungtynes žaidžia „Rajongo Provincijos Arenos“ futbolo stadione. 

## Istorija
Klubas įkurtas 2009 m. Kurį laiką žaidė regioninėse pirmenybėse. Vėliau iškopė į Antrą lygą.

2020–2021 m. sezone žaidė Pirmoje lygoje (Thai League 1), aukščiausiame šalies divizione. Liko paskutinėje vietoje (šešiolikti) ir iškrito į Antrą lygą.

Nuo 2021–2022 m. sezono žaidė Antroje lygoje. 2023–2024 m. sezone liko trečioje vietoje, tapo pereinamųjų rungtynių nugalėtojais ir pateko į stipriausią šalies lygą.

Nuo 2024–2025 m. sezono žaidė Pirmoje lygoje (Thai League 1).

## Pasiekimai
; Antra lyga (D2)
*  **Trečia vieta (2):** 2019, 2023–2024 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* SOCCERWAY 
* FLASHSCORE 
* Transfermarkt 
* Globalsportsarchive
Nongbua Pitchaya FC

**„Nongbua Pitchaya Football Club“**, o trumpai **Nongbua Pitchaya FC** – Tailando futbolo klubas iš Nong Bua Lamphu provincijos. Namų rungtynes žaidžia „Pitchaya Arenos“ futbolo stadione. 

## Istorija
Klubas įkurtas 2010 m. **EGAT Nongbua Lamphu United**. 2011 m. pervadintas ir tapo **Nongbua Lamphu FC**. Nuo 2015 m. žinomas **Nongbua Pitchaya FC** pavadinimu.

Nuo 2021–2022 m. sezone žaidė Pirmoje lygoje (Thai League 1), aukščiausiame šalies divizione. 2022–2023 m. sezone liko penkiolikti ir iškrito į žemesnį divizioną.

2023–2024 m. sezono žaidė Antroje lygoje, užėmė antrą vietą vietoje ir pateko į stipriausią šalies lygą. Nuo 2024–2025 m. sezono žaidė Pirmoje lygoje (Thai League 1).

## Pasiekimai
; Antra lyga (D2)
*  **Nugalėtojai (1):** 2020–2021 m.
*  **Antroji vieta (1):** 2023–2024 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* SOCCERWAY  
* FLASHSCORE 
* Transfermarkt 
* Globalsportsarchive
Khon Kaen United FC

**„Khon Kaen United Football Club“** – Tailando futbolo klubas iš Chon Kajeno provincijos. Namų rungtynes žaidžia „Chon Kajeno Provincijos“ stadione. 

## Istorija
Klubas įkurtas 2014 m. Kitados rungtyniavo žemesniuose divizionuose. 2020–2021 m. sezone Thai League 2 liko ketvirtoje vietoje, tačiau tapo atkrintamųjų rungtynių ciklo nugalėtojais ir pateko į stipriausią šalies divizioną.

Nuo metų 2021–2022 m. sezone žaidė Pirmoje lygoje (Thai League 1), aukščiausiame šalies divizione. Debiutantai iškovojo dešimtąją vietą.

## Pasiekimai
;  Trečia lyga (D3)
*  **Nugalėtojai (1):** 2019 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY 
* Transfermarkt 
* RSSSF duomenų bazė