open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Naujosios Akmenės kaimiškoji seniūnija

**Naujosios Akmenės kaimiškoji seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Akmenės rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, Žemaitijos etnografiniame regione. Centras – Naujoji Akmenė (į seniūnijos teritoriją neįeina). Administracijos pastate veikia ir Naujosios Akmenės miesto seniūnija.

## Geografija

Seniūnija yra pasienyje su Latvija, jos riba eina šiaurinėje dalyje, pasieniu teka Vadakstis. Dauguma miškingų plotų yra šiaurės rytinėje dalyje. Didžiausi vandens telkiniai – Sablauskių tvenkinys (užtvenkta Dabikinė) ir Kivylių tvenkinys. Pagrindiniai keliai – , , , , yra Naujosios Akmenės aerodromas, praeina Akmenės–Karpėnų geležinkelis, įrengta Akmenės LEZ.

## Istorija

Seniūnija įkurta 1995 m. vietoje Naujosios Akmenės apylinkės.

|-
| 2001-04  || || 2876 || 32 kaimai, 5 kaimų dalys
|-
| 2009-09-01  || 240 || 3000 || 39 kaimai
|-
| 2011 m.  || || 2329 || 30 kaimų
|-
| 2016-08-13  || || || 30 kaimų
|-
| 2021 m.  || || 1803 || 23 kaimai
|}

## Seniūnai
* Rimvydas Žilaitis, ~2010 m.
* Zigmantas Stankus, 2022 m.

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Alkiškiai, k. || 269 || 374
|-
| Alsiai, k. || || 0
|-
| Aukštieji, k. || || 0
|-
| Barsiukai, k. || || 5
|-
| Dirvonai, k. || || 0
|-
| Gaudžiočiai, k. || 10 || 22
|-
| Gaušiai, k. || 26 || 25
|-
| Gėpaičiai, k. || || 0
|-
| Kanavoliškės, k. || || 0
|-
| Kanteikiai, k. || 33 || 32
|-
| Keidai, k. || || 12
|-
| Kyšiai, k. || || 7
|-
| Kivyliai, k. || 342 || 443
|-
| Klykoliai, k. || 95 || 129
|-
| Menčiai, k. || 62 || 89
|-
| Mergeluičiai, k. || 13 || 14
|-
| Padarbiai, k. || || 8
|-
| Pakempiniai, k. || || 10
|-
| Pasličiai, k. || || 1
|-
| Pašakarniai, k. || 20 || 15
|-
| Ramučiai, k. || 357 || 435
|-
| Raudžiai, k. || || 3
|-
| Rudausiai, k. || 13 || 30
|-
| Sablauskiai, k. || 313 || 422
|-
| Stipirkiai, k. || 68 || 51
|-
| Suginčiai, k. || 40 || 51
|-
| Šventupiai, k. || 16 || 14
|-
| Tilžė, k. || 22 || 34
|-
| Vegeriai, k. || 44 || 63
|-
| Vėlaičiai, k. || 38 || 40
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įsteigtos 4 seniūnaitijos:
* **Alkiškių** seniūnaitija: Alkiškių k., Gaudžiočių k., Gaušių k., Kyšių k., Menčių k., Pakempinių k., Pašakarnių k., Stipirkių k.;
* **Kivylių** seniūnaitija: Kivylių k., Klykolių k.;
* **Luokavos** seniūnaitija: Ramučių k., Pasličių k., Suginčių k., Tilžės k., Vegerių k., Vėlaičių k.;
* **Sablauskių** seniūnaitija: Sablauskių k., Barsiukų k., Kanteikių k., Mergeluičių k., Rudausių k., Šventupių k.

## Šaltiniai
Kruopių seniūnija

**Kruopių seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Akmenės rajono savivaldybės rytuose, Žemaitijos etnografiniame regione. Centras – Kruopiai.

Seniūnijoje yra įsteigta „Aukso Raidės“ knyga, į kurią įrašomi seniūnijai nusipelnę žmonės.

## Geografija

Seniūnija yra pasienyje su Latvija, joje nemažai miškų. Pagrindiniai keliai –  ir .

## Istorija

Seniūnija įkurta 1995 m. vietoje Kruopių apylinkės. 1999 m. patvirtintas Kruopių herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

|-
| 2001-04  || || 1182 || 1 miestelis (Kruopiai), 29 kaimai
|-
| 2009-09-01  || 129 || 1082 || 1 miestelis, 34 kaimai
|-
| 2011 m.  || || 949 || 1 miestelis, 29 kaimai
|-
| 2016-08-13  || || || 1 miestelis, 28 kaimai
|-
| 2021 m.  || || 786 || 1 miestelis, 17 kaimų
|}

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Bambalai, k. || || 4
|-
| Bražiškiai, k. || || 0
|-
| Dovydžiai, k. || 15 || 20
|-
| Dulbiai, k. || || 0
|-
| Gembūtės, k. || || 0
|-
| Jautmalkiai, k. || 48 || 53
|-
| Kalnelis, k. || || 0
|-
| Karniškės, k. || || 5
|-
| Kruopiai, mstl. || 465 || 508
|-
| Kviečlaukis, k. || || 3
|-
| Laumėnai I, k. || || 0
|-
| Laumėnai II, k. || || 9
|-
| Liepkalnis, k. || || 2
|-
| Maušai, k. || || 0
|-
| Minkiai, k. || || 0
|-
| Narbūčiai, k. || || 0
|-
| Narčiai, k. || || 4
|-
| Pagerviai, k. || 11 || 15
|-
| Pakalniškiai, k. || 30 || 41
|-
| Pleikiai, k. || || 15
|-
| Rudeliškiai, k. || || 0
|-
| Saunoriai I, k. || || 18
|-
| Saunoriai II, k. || || 0
|-
| Senlaukis, k. || || 0
|-
| Spaigiai, k. || 63 || 97
|-
| Strimyliškės, k. || || 1
|-
| Šapnagiai, k. || 112 || 150
|-
| Šliupščiai, k. || || 0
|-
| Viešučiai, k. || || 0
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 2 seniūnaitijos:
* **Kruopių** seniūnaitija: Kruopių miestelis, Saunorių I k., Spaigių k., Dovydžių k., Laumėnų I k., Pagervių k., Narbūčių k., Karniškių k., Liepkalnio k., Gembūčių k.;
* **Šapnagių** seniūnaitija: Šapnagių k., Jatmalkių k., Bambalų k., Pakalniškių k., Pleikių k., Strimyliškių k., Narčių k., Kviečlaukio k., Minkių k.

## Šaltiniai
Ventos seniūnija

**Ventos seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Akmenės rajono savivaldybės pietvakariuose, Žemaitijos etnografiniame regione. Centras – Venta.

## Geografija

Seniūnija yra prie Ventos upės, didžioji dalis teritorijos yra dešiniajame upės krante. Daugiausia miškų driekiasi rytinėje seniūnijos dalyje. Išilgai upės eina kelias , ties Ventos miestu nuo jo atsišakoja kelias . Per seniūniją eina Šiaulių–Mažeikių geležinkelis, prie jo Ventos mieste veikia Akmenės geležinkelio stotis, nuo kurios atsišakoja Akmenės–Karpėnų geležinkelis.

## Istorija

Seniūnija įkurta tarp 1995 ir 2001 metų. 1999 m. patvirtintas Ventos herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

|-
| 2001-04  || || 1031 || 6 kaimai
|-
| 2009-09-01  || 35 || || 1 miestas (Venta), 7 kaimai
|-
| 2011 m.  || || 3335 || 1 miestas, 6 kaimai
|-
| 2016-08-13  || || || 1 miestas, 7 kaimai
|-
| 2021 m.  || || 2974 || 1 miestas, 5 kaimai
|}

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Avižliai, k. || 10 || 7
|-
| Paeglesiai, k. || 207 || 271
|-
| Pašilė, k. || ||
|-
| Purviai, k. || 63 || 49
|-
| Venta, k. || 226 || 299
|-
| Venta, m. || 2250 || 2392
|-
| Vervedžiai, k. || || 0
|-
| Žerkščiai, k. || 218 || 317
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įsteigtos 4 seniūnaitijos:
* **„Draugystės“** seniūnaitija: Stoties g., Draugystės g., Šaltinių g., Geležinkelio g., P. Cvirkos g., Akenės g., Aušros g., Gedimino g., Papilės g., Eglesių g., Liepų g., S. Daukanto g., Sodų g., Statybininkų g., Ąžuolo skg., Paeglesių k., Pašilės k., Vervedžių k.
* **Ventos kaimo** seniūnaitija: Ventos k.
* **Ventos miesto** seniūnaitija: Ventos g., Bausko g., Žemaičių g., Topolių g., Tilto g.
* **Žerkščių** seniūnaitija: Žerkščių k., Purvių k., Avižlių k.

## Šaltiniai
Paeglesiai

**Paeglesiai** – kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Ventos miesto, prie Eglesio upelio, ties geležinkelio Kuršėnai–Mažeikiai atsišakojimo į Naująją Akmenę. Kaime yra Ventos pensionatas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Daubiškiai

:: *Apie kaimą Mažeikių rajone žr. [[Daubiškiai (Mažeikiai)]]*.

**Daubiškiai** – kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, į pietus nuo Papilės, Ventos kairiajame krante, upei padarant kilpą (kitame krante – Papilės miestelis). Stovi Papilės kabamasis tiltas. Seniūnaitijos centras. Praeina kelias .

## Istorija

Iš pradžių, XIX a. viduryje vietovė buvo apgyventa rusakalbių ir vadinosi ***Ferma***, o 1933 m. buvo pavadintas ***Daubiškiais***.

1950–1992 m. paukštininkystės tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.1961 m. atidaryta Kalniškių biblioteka 1996 m. persikėlė į geresnes patalpas Papilės ŽŪB administraciniame pastate.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Priedėlis

**Priedėlis** – daiktavardžiu reiškiamas ir bent linksniu derinamas pažyminys. Priedėliu pasakome papildomą, antraeilį daikto pavadinimą.

Pagal sandarą priedėliai gali būti vientisiniai ir išplėstiniai, pvz.: „Pamačiau *pusseserę* Aistę. – Pamačiau Aistę, *Giedriaus pusseserę*, ir pakviečiau pietų.“

Priedėlis dažniausiai patikslina pažymimąjį žodį, ypač tada, kai jis reiškiamas įvardžiu, pvz.: „Ir štai pro vartus atplazdės ji, *Stoškų Onutė*“.

Priedėlio paskirtis – pasakyti kitą to paties asmens, daikto, reiškinio ar veiksmo pavadinimą, kad būtų išvengta neaiškumų, dviprasmybių. Kartais priedėlis su pažymimuoju žodžiu gali būti siejamas jungiamuoju žodžiu *tai yra*, arba *būtent*, *kaip antai*, *kaip*, *vardu*, *pavarde*, *ypač*, kuris dar labiau paryškina pažymimuoju žodžiu ir priedėliu nusakomo pavadinimo tapatumą, pvz.: „Ant to akmens, *arba postamento*, stovėjo jauna, graži mergaitė. Aš palieku viduasly savo arklį, *tai yra mažą suolelį*, kurį buvau jau virvele įsižabojęs ir apžergęs joti“.

Dažnai (ypač poezijoje) priedėliu tik vaizdingiau ir naujoviškiau pasakoma tai, kas jau buvo pasakyta pažymimuoju žodžiu, pvz.: „Lėtai atidarau duris į sąžinę – *į savo žaizdą skaudžią.*“

## Skyryba ir vartojimas
Priedėlių skyryba (kaip ir išplėstinių pažyminių) priklauso nuo jų vietos sakinyje.

Įprastinė priedėlio vieta – prieš pažymimąjį žodį. Pvz.: „*Mūsų upelių motutė* Vilija dugną turi aukso, veidą kaip dangų.“ Po pažymimojo žodžio atsidūrę priedėliai (nesvarbu, išplėsti jie ar ne) kalbant išskiriami pabrėžiamąja, kartais tikslinamąja intonacija, o rašant – kableliais ar brūkšniais. Pvz.: „Vilija, *mūsų upelių motutė*, dugną turi aukso, veidą kaip dangų“.
Lacijus

**Lacijus** () – centrinės Italijos regionas. Ribojasi su Toskana ir Umbrija šiaurėje, Marke, Abrucais ir Molize rytuose, Kampanija pietuose ir Tirėnų jūra vakaruose. Regione gyvena 5,7 mln. gyventojų, regiono, kaip ir visos Italijos, sostinė – Roma.

## Geografija
Lacijaus paviršius daugiausia kalnuotas. Rytinę pusę užima Vidurio Apeninams priklausantys Lagoso kalnai (didžiausias aukštis 2485 m, Gorcano kalnas), taip pat Reatinų kalnai, Simbruinų kalnai, Sabinų kalnai. Apeninų prieškalnėse yra pavienių vulkaninių masyvų. Pajūryje driekiasi žemumoms. Vidurio Apeninuose ir jų prieškalnėse yra karstinių reljefo formų, apie 1500 karstinių urvų, iš jų ilgiausias – Formalės urvas (daugiau kaip 4 km), giliausias – Urli urvas (gylis 610 m). Yra abrazinių urvų (Čirčeo kalnuose ir pajūryje). Lacijui priklauso Poncos salos Tirėnų jūroje.

Lacijuje būdingas Viduržemio jūros tipo klimatas. Sausio aukščiausia temperatūra 10–13 °C, rugpjūčio (karščiausias mėnuo) 27–30 °C, žemiausia atitinkamai 1–7 °C ir 15–20 °C. Per metus iškrinta 650–930 mm kritulių, daugiausia spalio–vasario mėnesiais.

Per Lacijų teka Tibras, pietuose – Gariljanas. Yra kraterinių ežerų (Bolsenos, Bračano, Viko, Albano, Nemio). Įsteigti Čirčeo ir Abrucų nacionaliniai parkai.

## Didžiausi miestai

## Suskirstymas
Lacijaus regionas skirstomas į penkias provincijas:

## Šaltiniai
Abrucai

**Abrucai** () – centrinės Italijos regionas. Ribojasi su Marke šiaurėje, Adrijos jūra rytuose, Molise pietuose ir Lacijumi vakaruose. Regione gyvena 1,3 mln. žmonių, sostinė – Akvila.

Srities pavadinimas kilęs nuo Abruco kalnų, kurių vardas vedamas iš  ('raišytas, uolingas').

## Geografija
Didesniąją srities dalį užima Abrucų Apeninai. Rytuose – siaura Adrijos pajūrio lyguma. Klimatas mediteraninis (pajūryje – sausas ir karštas, kalnuose – vėsus). Kalnų upės (ypač Veramas) turi daug hidroenergijos. Peskaros, Sangro, Vibratos, Trinjo upių slėniuose daug derlingų dirvožemių. 40 % Abrucų teritorijos – miškai ir krūmai. Abrucų nacionaliniame parke srities pietinėje dalyje saugomos kalnų ožių, vilkų, lokių, erelių populiacijos.

## Didžiausi miestai



## Provincijos

## Šaltiniai
Akmenės seniūnija

**Akmenės seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Akmenės rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, Žemaitijos etnografiniame regione. Centras – Akmenė.

## Geografija

Seniūnija yra pasienyje su Latvija, pasieniu teka Vadakstis, pietinėje dalyje teka Dabikinė. Didelę dalį vidurio vakaruose užima Kamanų aukštapelkė, joje įsteigtas Kamanų rezervatas. Daug miškų – Medemrodės, Sprogiškės, Pakempinių, Adomiškių, Padvarėlių, Lebelių, Dykpelkės, Viliošių, Purvių. Didžiausias vandens telkinys – Kivylių tvenkinys. Rytuose yra nedidelis Lebelių durpynas. Pietrytine dalimi eina kelias , per seniūniją eina  ir . Prie Akmenės yra Akmenės aerodromas, seniūnijos pietvakariame pakraštyje eina Šiaulių–Mažeikių geležinkelis, pietrytiniame – pramoninis Akmenės–Karpėnų geležinkelis.

## Istorija

XVIII a. Akmenės seniūnijos centras buvo Dabikinė. 1800 m. Akmenės seniūnija padovanota rusų generolo Fitinhofo žmonai iki gyvos galvos.

Dabartinė seniūnija įkurta 1995 m. vietoje Akmenės apylinkės. 1992 m. patvirtintas Akmenės herbas, kurį naudoja ir seniūnija. 2006 m. seniūnijoje buvo 7 kaimo bendruomenės.

|-
| 2001-04  || || 2158 || 30 kaimų, 1 kaimo dalis
|-
| 2009-09-01  || || || 1 miestas (Akmenė), 39 kaimai
|-
| 2011 m.  || || 4211 || 1 miestas, 29 kaimai
|-
| 2016-08-13  || || || 1 miestas, 29 kaimai
|-
| 2021 m.  || || 3562 || 1 miestas, 22 kaimai
|}

## Seniūnai
* Vladimiras Silvaško, ~2010 m.
* Laura Ulmienė, 2022 m.

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Agluonai, k. || 204 || 207
|-
| Akmenė, m. || 2355 || 2593
|-
| Akmenė I, k. || 65 || 82
|-
| Akmenė II, k. || 250 || 307
|-
| Akmenė III, k. || 107 || 151
|-
| Dabikinė, k. || 88 || 135
|-
| Dabikinėlė, k. || 72 || 93
|-
| Gailaičiai, k. || 99 || 133
|-
| Gulbinai, k. || 57 || 89
|-
| Ivanauskiai, k. || || 7
|-
| Jučiai, k. || 85 || 144
|-
| Kadagiai, k. || || 4
|-
| Kepurlaukiai, k. || 19 || 28
|-
| Kesiai, k. || || 3
|-
| Klyšiai, k. || 19 || 29
|-
| Lapkasiai, k. || ||
|-
| Latvaliai, k. || || 0
|-
| Lygeikiai, k. || || 19
|-
| Mančeliai, k. || || 0
|-
| Mantartiškiai, k. || 12 || 17
|-
| Mažuliai, k. || || 6
|-
| Padvarėliai, k. || 75 || 97
|-
| Pakabučiai, k. || || 0
|-
| Pragalvojai, k. || || 1
|-
| Rūsteikiai, k. || || 0
|-
| Skretiškė, k. || || 4
|-
| Smiltinė, k. || 22 || 24
|-
| Sprogiškė, k. || || 0
|-
| Tupikai, k. || || 11
|-
| Viliošiai, k. || 10 || 27
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įsteigtos 4 seniūnaitijos:
* **Agluonų** seniūnaitija: Kepurlaukių k., Gailaičių k., Lygeikių k., Ivanauskių k., Mažulių k., Mančelių k., Agluonų k., Kiesių k., Jučių k., Latvelių k., Sprogiškės k., Žiopelių k.;
* **Akmenės** seniūnaitija: Akmenės miestas;
* **Dabikinėlės** seniūnaitija: Akmenės II k., Padvarėlių k., Klyšių k., Tupikų k., Kadagių k., Dabikinėlės k., Skretiškės k., Viliošių k.;
* **Gulbinų** seniūnaitija: Akmenės I k., Akmenės III k., Dabikinės k., Smiltinės k., Mantartiškių k., Gulbinų k., Lapkasių k., Pragalvojų k.

## Šaltiniai
Skabėtras

**Skabėtras** (*Cochlearia*) – bastutinių (*Brassicaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje yra apie 30 rūšių.

Lietuvoje retai darželiuose auginama viena rūšis – **vaistinis skabėtras** (*Cochlearia officinalis*, ). Augalas 10-20 cm aukščio. Žydi gegužės – birželio mėn. Auginamas mėgėjų kolekcijose.
Stoklė

**Stoklė** (*Cakile*) – bastutinių (*Brassicaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje vienintelė Lietuvoje auganti rūšis – **pajūrinė stoklė** (*Cakile maritima*). Auga pajūrio smėlyje arba žvyre, prieškopiuose. Augalas vienmetis, apie 15-30 cm aukščio. Žydi visą vasarą nuo birželio mėn.
Šatreinis

**Šatreinis** (*Diplotaxis*) – bastutinių (*Brassicaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso vienamečiai ir daugiamečiai augalai. Jų lapai plunksniškai karpyti arba suskaldyti. Vainiklapiai geltoni.

Gentyje yra apie 20 rūšių, Lietuvoje auga dvi rūšys:
* Mūrinis šatreinis (*Diplotaxis muralis*)
* Siauralapis šatreinis (*Diplotaxis tenuifolia*)
Žvaginė

**Žvaginė** (*Capsella*) – kapariečių (*Capparales*) eilės bastutinių (*Brassicaceae*) šeimos augalų gentis.

Lietuvoje auga:
* Trikertė žvaginė (*Capsella bursa - pastoris*)
Varnakojė

**Varnakojė** (*Coronopus*) – bastutinių (*Brassicaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje yra apie 12 rūšių.

Lietuvoje auga viena reta rūšis – **gulsčioji varnakojė** (*Coronopus procumbens*). Auga pakelėse, drėgnose, smėlėtose vietose. Žydi gegužės – rugpjūčio mėn.
Kvapioji vakarutė

**Kvapioji vakarutė** (*Hesperis matronalis*) – bastutinių šeimos augalas, augantis ir Lietuvoje. Augalas dvimetis, apie 50-100 cm aukščio. Stiebas stačias. Lapai kiaušiniški, smulkiai dantyti. Žiedai kvapūs. Žydi gegužės – liepos mėn.

Auginama darželiuose, kapinėse. Kartais sulaukėja, todėl pasitaiko netoli sodybų, pakelėse. Augalas medingas. Naudojamas ir liaudies medicinoje.
Skamainis

**Skamainis** (*Cardaminopsis*) – bastutinių (*Brassicaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje vienintelė Lietuvoje auganti gana dažna rūšis – **smiltyninis skamainis** (*Cardaminopsis arenosa*). Augalas 15-40 cm aukščio. Žydi balandžio – rugpjūčio mėn. Auga pakelėse, šlaituose, dirvonuose ir smėlynuose.
Vaistutis

**Vaistutis** (*Arabis*) – bastutinių (*Brassicaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso vienamečiai arba daugiamečiai plaukuoti augalai. Jų lapai ištisiniai arba suskaldyti. Vainiklapiai balti ar gelsvi. Vaisiai – suplotos ankštaros.

Gentyje yra apie 100 rūšių. Lietuvoje auga šios:
*Smiltyninis vaistutis (*Arabis arenosa*)
*Strėliaslapis vaistutis (*Arabis gerardii*)
*Glotnusis vaistutis (*Arabis glabra*)
*Gauruotasis vaistutis (*Arabis hirsuta*)


Image:Arabis glabra eF.jpg|Glotnusis vaistutis (*Arabis glabra*)
Vaizdas:Arabis caucasica (1).JPG|Kaukazinis vaistutis (*Arabis caucasica*)
Vaizdas:Arabis caucasica2.JPG
Tvertikas

**Tvertikas** (*Erysimum*) – bastutinių (*Brassicaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso įvairiamečiai augalai, apaugę plaukeliais. Jų lapai sveiki. Vainiklapiai geltoni, violetiniai arba balti. 

Gentyje yra apie 80 rūšių. Lietuvoje auga šios rūšys:
*Smalkinis tvertikas (*Erysimum cheiranthoides*)
*Šiurkštusis tvertikas (*Erysimum cuspidatum*)
*Stačiavaisis tvertikas (*Erysimum marschallianum*)
*Riestasis tvertikas (*Erysimum repandum*)

## Išnašos
Urvikiai

**Urvikiai** – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Mažeikių. Kaimo pakraščiu eina Mintaujos geležinkelis į Rygą. Urvikių seniūnaitija. Nuo 1926 m. veikė pradinė mokykla, kuri 2003 m. rugsėjo 1 d. tapo Mažeikių Senamiesčio pagrindinės mokyklos skyriumi. Veikia biblioteka. Kapinėse yra dailės paminklas – koplytstulpis (pastatytas 1934 m.).

## Istorija

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Urvikiuose gimė skulptorius Kazys Švažas (1924–), tapytojas Jonas Švažas (1925–1976)

## Šaltiniai

*
Spurganai

**Spurganai** – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 7 km į pietvakarius nuo Mažeikių, prie Viešėtės upės (Ventos kairiojo intako).

## Gyventojai

1923 m. buvo 73 ūkiai ir 407 gyventojai.

Kaime gimė:
* Antanas Viskantas, tautodailininkas.

## Šaltiniai

*
Ritinė

**Ritinė** – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 20 km į šiaurės vakarus nuo Mažeikių, 9 km į šiaurę nuo Židikų. Lūšės seniūnaitijos centras. Kaime yra Ritinės piliakalnis, išlikusi dvarvietė, alėja, tvenkinys.

## Istorija

Istoriniuose šaltiniuose kaimas minimas 1690 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
*
Repšiai

**Repšiais** vadinami kaimai:

* Mažeikių rajone;
* Radviliškio rajone;
* Šiaulių rajone:
** Kuršėnų seniūnijoje,
** Raudėnų seniūnijoje.
Grabupiai

**Grabupiai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, abipus kelio Šilutė–Ramučiai, 3 km į šiaurės rytus nuo Šilutės. Seniūnaitijos centras. Yra Šilutės Žibų pradinės mokyklos skyrius, Šilutės F. Bajoraičio viešosios bibliotekos filialas, medicinos punktas, parduotuvė, evangelikų liuteronų senosios kapinės (1997 m. įtrauktos į Lietuvos Respublikos kultūros paveldo registrą), kapinynas. Mėsos produktų ir baldų gamyba.

Per kaimą teka Šyšos dešinysis intakas Grabupė, iš vakarų pusės prieina Rudynų miškas. Ribojasi su Barzdūnų, Macikų, Grabupėlių, Gnybalų kaimais.

## Istorija

Grabupių kapinyne rastos įkapės iš X–XIII a. perduotos Karaliaučiaus „Prūsijos“ muziejui (neišliko). 1900 m. kapinyną tyrinėjo vokiečių archeologas Adalbertas Becenbergeris, kuris atkasė du medinius karstus datuojamus iki XVIII a.

1821–1944 m. veikė vokiška pradinė mokykla. XX a. pirmoje pusėje Grabupiuose buvo virš 50 sodybų, dauguma jų buvo vienkiemiuose; mokykla, karčema, dvarelis buvo išsidėstę prie kelio Šilutė–Ramučiai.

Po II pasaulinio karo iš esmės pasikeitė Grabupių gyventojai – kaimas tapo lietuviškas. 1946 m. atidaryta pradinė mokykla. 1950–1992 m. Jonaičių tarybinio ūkio pagalbinė gyvenvietė. 1978 m. iš Laukstėnų perkelta biblioteka.

1976 m. Grabupiuose pastatyta didelė kiaulių ferma ir įsteigtas valstybinis kiaulininkystės kompleksas. Dabar veikia UAB „Grabupėliai“, kuri augina kiaules, gamina mėsos gaminius ir kombinuotus pašarus.

1997 m. kaime buvo 238 ūkiai, 2003 m. galvijus laikė 96 ūkiai (281 vienetą). 1995 m. įkurta TŪB „Šyšos klevas“, dalis jo pagamintų baldų eksportuojama į Norvegiją.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mažosios Lietuvos enciklopedija. T. 1, Vilnius. 2000.
* 
* 
* LR kultūros paveldo registras 
* ŽŪIKVC informacijos puslapis
Laučiai

**Laučiai ** (seniau ***Laudžiai***) – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 8 km į rytus nuo Šilutės, prie kelio  besidriekiantis 2,6 km. Seniūnaitijos centras. Kaime yra Laučių Mikelio Hofmano pagrindinė mokykla, Šilutės F. Bajoraičio viešosios bibliotekos filialas, medicinos punktas, trejos evangelikų liuteronų senosios kapinės, 1997 m. įtrauktos į Lietuvos Respublikos kultūros paveldo registrą. Prie Laučių yra Vydūno gimtasis namas – architektūros paminklas.

## Geografija

Kaimo šiauriniu pakraščiu teka Šyšos dešinysis intakas Šustis. Ribojasi su Jonaičių, Šilmeižių, Metirkviečių kaimais.

## Istorija

XIX a. 1-ojoje pusėje kaimas priklausė Pašyšių valsčiui; valdė 579 ha žemės. Kaimo vienkiemiai buvo išsidėstę pagal kelią Šilutė-Žemaičių Naumiestis ir abiejuose Šusties upelio krantuose.

Liaučiuose pradinė mokykla veikė 1739–1825 (lietuviška), 1899–1944 (vokiška; 1937–1939 buvo dar ir privati lietuvių mokykla), 1945–1955; 1955–1961 – septynmetė (pavadinta Jonaičių septynmetė mokykla), 1961–1986 – aštuonmetė, 1986–1998 – devynmetė, nuo 1998 m. – pagrindinė (1999 m. pervadinta į Laučių Mikelio Hofmano pagrindinę mokyklą). 1901 m. pradinei, 1961 m. aštuonmetei mokykloms specialiai pastatyti pastatai.

1912–1944 m. ėjo Šilutės–Kulėšų geležinkelis (1945 m. geležinkelis išmontuotas), kaime buvo dvi laipinimo vietos – Laučių geležinkelio stotis ir Laučių II geležinkelio stotelė.

1950–1992 m. Laučiai buvo „Jonaičių“ tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė. 1991 m. iš Jonaičių kaimo atkelta biblioteka. 1997 m. kaime buvo 206 ūkiai, 2003 m. galvijus laikė 102 ūkiai (466 vienetus).

## Gyventojai

1905 m. 32 proc. kaimo gyventojų buvo lietuviai.

### Žymūs žmonės

Laučiuose gimė:
* evangelikų liuteronų kunigas Mikas Klumbys (1905–1985),
* humanitarinių mokslų daktarė Dainora Abukevičienė-Pociutė (1967–).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Laučių kaimo bendruomenė
* 
* Mažosios Lietuvos enciklopedija. T. 2., Vilnius. 2003.
* ŽŪIKVC informacijos puslapis
Krūmyninės žiurkės

**Krūmyninės žiurkės**, arba **kuru** (*Grammomys*) – pelinių (*Muridae*) šeimos graužikų gentis. Kailis minkštas ir tankus. Nugarinė pusė nuo tamsiai rudos iki rusvai rudos, o pilvas baltas, pilkas ar geltonai pilkas. Kūnas 10-16 cm, uodega 13-20 cm ilgio. Uodega apaugusi retais trumpais plaukais, tačiau jos galas su ilgesniais plaukais.

Gyvena miškuose, medžiuose. Aktyvios naktį. Dieną tūmno lizde, kurį pasidaro medžiuose iš sausų lapų. Maitinasi lapais ir sėklomis.

Paplitusios Afrikoje nuo Sudano į pietus per Keniją, Ugandą, Kongą, Malavį ir Angolą iki Pietų Afrikos Respublikos.

Gentyje yra šios rūšys:
* *[[Grammomys aridulus]]*
* Liberijos žiurkė (*Grammomys buntingi*)
* *[[Grammomys caniceps]]*
* *[[Grammomys cometes]]*
* Ilgauodegė kuru (*Grammomys dolichurus*)
* *[[Grammomys dryas]]*
* *[[Grammomys gigas]]*
* *[[Grammomys ibeanus]]*
* Makmilijano žiurkė (*Grammomys macmillani*)
* *[[Grammomys minnae]]*
* *[[Grammomys kuru]]*
* *[[Grammomys poensis]]*
Sovaičiai

**Sovaičiai** – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 10 km į rytus nuo Mažeikių. Per kaimą teka Ašva (Vadaksties intakas). Iš pietų pusės supa Maigų miškas. Prie Viekšnių-Laižuvos kelio yra Sovaičių vėjo malūnas, netoli Ašvos kapinaitės.

Sovaitiškio Leono Balio iniciatyva 2003 m. rugpjūčio 16 d. buvo atstatytas Sovaičių kaimo simbolis – ąžuolinis kryžius. Iškilmingoje pašventinimo ceremonijoje dalyvavo iš visos Lietuvos sukviesi sovaitiškiai. Kryžių pašventino Viekšnių klebonas Vincentas Gauronskas.

## Gyventojai

## Galerija

Vaizdas:Sovaiciai. Kryzius gyventoju atminimui, 2006-08-11.jpg|2003 m. pastatytas kryžius Sovaičių kaimo gyventojų atminimui. Aut. Leonas Balys
Vaizdas:Sovaiciai. Gamtovaizdis, 2006-08-11.jpg|Kelias per Sovaičių kaimą
Vaizdas:Sovaiciai. Per kaima teka Asva, 2006-08-11.jpg|Per kaimą teka Ašva

Vaizdas:Sovaiciu kaimo kapinaites, 2006-08-11.jpg|Sovaičių kaimo kapinaitės esančios netoli Ašvos
Vaizdas:Sovaiciai. Buv. vejinis malunas, 2006-08-11.jpg|Buv. vėjinis malūnas prie vieškelio per Sovaičių kaimą
Vaizdas:Sovaiciai. Buv. mokyklos pastatas, 2006-08-11.jpg|Buv. Sovaičių pradinės mokyklos pastatas (mokykla veikė iki 1991 m.) 


## Šaltiniai

*
Skuodiškiai

**Skuodiškiai** (arba ***Skuodo Ketūnai***) – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, šalia kelio . Per kaimą teka Viešetė ir Nendrė (Šerkšnės intakas). Stūkso dubeniuotasis akmuo.

Atskiros kaimo dalys vadinamos Auksodžiu, Duburiais, Kupkuliais, Vitkaičiais, Žemsodžiu.

## Etimologija

Kaimo pavadinimas – asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo pavardės *Skuodis* (arba *Skuodys, Skuodžius*).

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Indinės krūmyninės žiurkės

**Indinės krūmyninės žiurkės** (*Golunda*) – pelinių (*Muridae*) šeimos graužikų gentis, kuriai priklauso viena rūšis – **indinė krūmyninė žiurkė** (*Golunda ellioti*). Graužikas 11–15 cm ilgio, uodega 9–13 cm ilgio. Kailis vienų individų švelnus, kitų šiurkštus, su ilgais šeriais. Nugaros pusė tamsiai pilka, geltonai ruda, o pilvo šviesiai pilka ar balsva.

Gyvena pelkėtose vietose, laukų pakraščiuose, džiunglėse. Gyvena pavieniui ar šeimomis. Aktyviausios būna anksti ryte ir vakare. Gerai bėgioja žemė ir lapioja medžiuose. Minta augaliniu maistu.

Vadoje 3-4 jaunikliai. Paplitusios Šrilankoje, Pakistane, Nepale, Butane, Indijoje (Pendžabe).
Dono arkliai

**Dono arkliai** – jojamųjų arklių veislė. Išvesta XVIII amžiuje Dono baseino stepėse iš P. Rusijos stepių arklių, sukryžmintų su Turkmėnijos, Persijos, Karabacho, vėliau su grynakraujų jojamųjų veislių arkliais.

Dono eržilo aukštis ties gogu 163 cm, įstrižasis liemens ilgis 165, krūtinės apjuostis 192, plaštakos 21 cm (kumelių atitinkamai 161–164, 195, 20 cm), masė 550–600 kg. Šios veislės arklių galva nedidelė, kaklas vidutinio ilgio, nugara ir juosmuo tiesūs, strėnos apvalios, krūtinė gili ir plati, kojos storos be šepetėlių (kartais užpakalines kojas stato kardiškai), mentė trumpa ir stati, riešo sanariai silpni.

Dažniausiai sarti ir bėri su auksiniu atspalviu. Ištisus metus ganosi stepių ganyklose (papildomai šeriami tik blogo oro sąlygomis). Užsigrūdinę, ištvermingi, atsparūs ligoms. Naudojami ne tik jojimui, bet ir ž. ū. darbams.

Veislė paplitusi Š. Kaukaze, Kazachijoje, Kirgizijoje, Ukrainoje ir Moldavijoje.

## Išnašos
Budiono arkliai

**Budiono arkliai** – jojamųjų arklių veislė. Išvesta 1921–1948 Rusijoje, Rostovo sr. žirgynuose iš sukryžmintų Dono ir grynakraujų jojamųjų arklių.

Stambūs, harmoningo sudėjimo. Eržilo vid, aukštis ties gogu 162,2 cm, įstrižasis liemens ilgis 163,5 cm, krūtinės apjuostis 186 cm, plaštakos – 20,5 cm. Eržilo masė ~500 kg.

Tinkami darbui, ištvermingi, greiti, dažniausiai gelsvai sarti, rečiau bėri, juodbėri. Daugiausiai auginami Rusijoje, Kazachijoje. yra įvežtų ir į Lietuvą

## Nuorodos

* Budiono arkliai
* Informacija apie Budiono arklius
Armalėnai

**Armalėnai ** (anksčiau ***Ermalėnai, Bėgšai, Urbiškiai***) – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Šilutės, prie kelio . Iš pietų prieina Gaidelių miškas. Armalėnuose yra Lietuvos Respublikos Krašto apsaugos savanorių pajėgų Žemaičių apygardos 3-ioji rinktinė, 351 kuopa, Šilutės aerodromas, (iki 2006 m. buvo LK KASP Juozo Kasperavičiaus aviacijos eskadrilė), UAB „Šilutės veislininkystė“, evangelikų liuteronų senosios kapinės (1997 m. įtrauktos į Lietuvos Respublikos kultūrinio paveldo registrą). Ribojasi su Verdainės, Macikų, Mažių kaimais.

## Istorija

Armalėnų apylinkėse gyventa I tūkstantmečio pradžioje. XIX a. pabaigoje buvusią kalvelę (20 m skersmens, 1,5 m aukščio), primenantį pilkapį, prie Armalėnų ir Macikų kaimų ribos, kasinėjo Mažosios Lietuvos visuomenės veikėjas Ernstas Ankeris (Anckeris, Ancheris) (1848–1935), kuris savo radinius (keletą bronzinių daiktų) atidavė į Karaliaučiaus „Prūsijos“ muziejų (neišliko). 1891 m. tą kalvelę pakartotinai tyrinėjo vokiečių archeologas Adalbertas Becenbergeris (*Adalbert Bezzenberger*) (1851–1922), radiniai – du įmoviniai ietigaliai ir vienas ietigalio smaigalys, keramikos šukės, degintų kaulų liekanos, šlako gabaliukai, datuojami I-II a., buvo perduoti į Karaliaučiaus „Prūsijos“ muziejų (neišliko).

1540 m. Armalėnų teritorijoje minimas *Hermann Leel*, 1593 m. *Herman Lehle* kaimas.

Armalėnuose yra buvę kulminis dvaras (XVIII a.), vėliau – Macikų dvaro palivarkas, pradinė mokykla (nuo 1902 m., tais pačiais metais mokyklai pastatytas ir naujas pastatas), garinė plytinė (molį iš karjero veždavo 700 m ilgio siauruoju geležinkeliu), privatus platusis (1435 mm) Šilutės–Kulėšų geležinkelis (1912–1944 m.; 1945 m. išardytas), prie kurio veikė Urbiškių geležinkelio stotelė. XX a. pradžioje Armalėnų kaime gyveno daugiau nei 300 žmonių, iš jų apie 70 % lietuvininkų; buvo daugiau kaip 50 sodybų vienkiemiuose, kurių viena dalis buvo išsidėstę palei dabartinį kelią Šilutė-Žemaičių Naumiestis (palivarkas, plytinė, kalvė ir keli vienkiemiai), kita – į pietus nuo kelio, buvusioje dvaro žemėje (taisyklingai suformuotuose sklypuose įkurti vienkiemiai). 1929 m. Armalėnų pradinėje mokykloje, kurioje mokomoji kalba buvo vokiečių, mokėsi 44 vaikai (iš jų tik 8 lietuvininkai). Armalėnai priklausė Gaidelių valsčiui, Verdainės parapijai.

Antrojo pasaulinio karo metais Armalėnų kaimo laukuose vokiečiai laidojo mirusius iš Macikų konclagerio.

Po karo iš esmės pasikeitė Armalėnų gyventojai – į pasitraukusiųjų į Vakarus ar ištremtų gyventojų sodybas buvo atkeldinti iš įvairių Lietuvos vietovių. Priklausė Jonaičių apylinkei. Dauguma gyventojų dirbo Jonaičių tarybiniame ūkyje bei Šilutės mieste.

1997 m. Armalėnuose buvo 61 ūkis; 2003 m. 28 ūkiai laikė 293 galvijus.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Eduardas Macikas (1904–1981), vokiečių dailininkas, aktorius ir režisierius.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mažosios Lietuvos enciklopedija. T.1., Vilnius. 2000.
* Šilutės kraštas. Enciklopedinis žodynas. Šilutė. 2000.
* Albertas Juška. Mažosios Lietuvos mokykla. Klaipėda. 2003.
Šokliapelės

**Šokliapelės** (*Notomys*) – pelinių (*Muridae*) šeimos graužikų gentis. Išvaizda panašios į šoklius. Kūnas 9-17 cm ilgio, uodega 12,5-22,5 cm ilgio. Kailis tankus ir minkštas. Nugara smėlio spalvos, pilvas baltas, kartais su pilkos spalvos atspalviu. Turi gana stambias ausis ir dideles akis. Uodega apaugusi tankiais plaukais, o jos gale sudaro šluotelę. Užpakalinės kojos žymiai ilgesnės, pritaikytos šoliuoti.

Paplitusios didesnėje Australijos dalyje. Apsigyvena lygumose, stepėse, kopose. Aktyvios vakare. Gali labai greitai šoliuoti atsispirdamos ilgomis užpakalinėmis kojomis. Dieną slepiasi urvuose, kuriuos įsirausia gana sudėtingus ir giliai. Urve yra lizdo kamera.

Maitinasi uogomis, lapais, sėklomis. Vadoje 2-5 jaunikliai. Gyvena iki 3 metų.

Gentyje yra apie 10 rūšių:
* Australijos šokliapelė (*Notomys alexis*)
* Trumpauodegė šokliapelė (*Notomys amplus*)
* Šiaurinė šokliapelė (*Notomys aquilo*)
* Geltonrudė šokliapelė (*Notomys cervinus*)
* *[[Notomys fuscus]]*
* Ilgauodegė šokliapelė (*Notomys longicaudatus*)
* Didžiaausė šokliapelė (*Notomys macrotis*)
* *[[Notomys mitchellii]]*
* *[[Notomys mordax]]*
Grynakraujai jojamieji arkliai

**Grynakraujai jojamieji arkliai** – jojamųjų arklių veislė. Išvesti XVII a. pabaigoje XVIII a. pradžioje D. Britanijoje iš vietinių geriausių jojamųjų arklių veislių, sukryžmintų su arabų ir berberų veislių arkliais. Mišrūnai iš kartos į kartą buvo tobulinami sistemingu treniravimu, bandomosiosmis lenktynėmis ir selekcija pagal lenktynėse pasiektą greitį.

Grynakraujai jojamieji – greičiausi pasaulyje arkliai. Aukšti, trumpu liemeniu, nedidele galva, ilgu, plonu, tiesiu kalu, ilgu, aukštu gogu, trumpa, tiesia nugara, siaura, ilga krūtine, ilgomis plonomis kojomis be šepetėlių. Aukštis ties gogu 160-165 cm, masė ~500 kg. Sarti, bėri, juodbėri, rečiau širmi, juodi.

Greitai bręsta. Prieauglis pradedamas treniruoti 1,5 metų amžiaus. Dvejų metų arklys jau gali dalyvauti lenktynėse. 1960 m. ketverių metų eržilas Indiženas Epsomo hipodrome (D. Britanija) pasiekė pasaulio rekordą (1000 m nubėgo per 53,6 s).

Grynakraujai jojamieji veisiami visame pasaulyje. Buvo naudojami Amerikos ristūnams, trakėnams, Hanoverio, Budiono, Kustanajaus arkliams išvesti. JAV yra ~50 000, D. Britanijoje ~ 12-15 tūkst., Prancūzijoje ~ 6-7 tūkstančius. Vokietijoje, Italijoje yra po 1-2 tūkst. kumelių.

I Lietuvą grynakraujai jojamieji įvežti maždaug prieš 100 metų. Jų turėjo Vilniaus eržilų depas (įk. 1844), Žemaičių veislės arkliams auginti draugija (įs. 1881), Kėdainių žirgynas (įst. 1935). Ypatingų rezultatų veisiant šiuos žirgus Rusijos imperijoje buvo pasiekęs grafas Zubovas iš Kauno gubernijos. 1910 m per Visos Rusijos parodą jo grynakraujai jojamieji pelnė aukščiausią apdovanojimą.,  Per II pasaulinį karą grynakraujų jojamųjų neliko. Po jo buvo vėl įvežta 1957 m. Auginami Vilniaus, Sudavijos, „Nemuno“ žirgynuose. Juose laikoma ~120-150 įv. amžiaus arklių. Naudojami lenktynėms, sportui, trakėnų ir Hanoverio arklių veislėms gerinti.

## Pastabos
Barzdūnai

**Barzdūnai ** (anksčiau ***Cimermaniškiai***) – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Šilutės, prie kelio Šilutė–Ramučiai. Barzdūnai ribojasi su Šilutės miestu, Verdainės, Macikų, Grabupių kaimais. Yra Šilutės rajono valstybinė maisto ir veterinarijos tarnyba, UAB „Šilutės vandenys“, Šilutės miesto veikiančios kapinės, Barzdūnų kapinynas.

## Etimologija

1614 m. Barzdūnų dabartinėje teritorijoje minimas gyventojas *Peter Barzden*, o jau 1651 m. Prūsijos kurfiursto žemės nuosavybės dokumentuose – Barzdūnų kaimas. Taigi, Barzdūnai – asmenvardinis vietovardis.

## Istorija

Barzdūnų apylinkėse gyventa jau pirmo tūkstantmečio pradžioje. 1897 m., pro Barzdūnus tiesiant kelią Žibai-Ramučiai, rastas II–III a. kapinynas; 1897–1898 m. tyrinėjo vokiečių archeologas Adalbertas Becenbergeris; ištirti 9 griautiniai kapai, kuriuose mirusieji laidoti nedeginti po akmenų grindiniu; rastos įkapės – geležiniai dalgiai, įmovinis kirvis, žalvariniai antkakliai su trimitiniais ir kūginiais galais, ritiniai ir statinėliniai smeigtukai, kabučiai, apskrito pjūvio apyrankės, trys Romos monetos, amalio karoliai; radiniai perduoti į Karaliaučiaus „Prūsijos“ muziejų (neišliko).

XVII a. 1-ojoje pusėje Barzdūnuose įkuriamas dvaras, kurio pagrindą sudarė Šilokarčemos valsčiaus tarėjo Franco Dorno turėti 3 ūbai (apie 52 ha) žemė; Barzdūnų dvarui dar priklausė ariama žemė Kirlikų kaime ir pievos tarp Šilokarčiamos ir Šyšos upės. XVII a. antroje pusėje dvarą įsigijo Martinas Cimermanas, tuo laiku kaimas ir dvaras vadintas Cimermaniškiais. 1728 m. Barzdūnų dvaro valdytojas G. Šperberis dar įsigijo karčiamą ir 9 ūbus 7 margus žemės Verdainėje, ir 97 rykštes žemės Šlažuose. Vėliau Barzdūnų dvaro valdytojais buvo *Weckau*, Rūmų Teismo advokatas *Philipp Belger*, valdžios tarėjas, Klaipėdos masonų *Memphis* ložės įkūrėjas *Friedrich Radke*. XIX a. pab., valdant Francui Radkei, Barzdūnų dvaras buvo išparceliuotas, dvarvietėje įsikūrusi nauja gyvenvietė buvo vadinama Mažuoju Berlynu.

1850 m. Barzdūnuose katalikai, nusipirkę žemės sklypą, įrengė kapines, kurios sovietmečiu buvo praplėstos, o 1983 m. atidarytos naujos. Tarpukaryje Barzdūnuose buvo ir žydų kapinės, kurias 1939 m. hitlerininkai jas sunaikino.

1904 m. Barzdūnų kaime pastatyta plytinė. 1905 m. Barzdūnuose gyveno 37 proc. lietuvninkų. 1909 m. Barzdūnuose graužduobėje surastas mamuto kaulas su negiliu įpjovimu iš vėlyvojo ledynų laikotarpio; perduotas į Karaliaučiaus „Prūsijos“ muziejų (neišliko). 1913 m. dalis Barzdūnų prijungti prie Šilutės.

Tarpukaryje Barzdūnų miškelyje buvo „Šveicarų slėnio“ restoranas. Nuo 1938 m. rudens iki 1939 m. kovo 24 d. Barzdūnų kaime veikė privati lietuvių mokykla, išlaikoma Klaipėdos krašto mokyklų draugijos.

1948 m. Barzdūnų žvyro karjere rasti keli daiktai iš IX–XIII a., saugomi Šilutės muziejuje.

1997 m. buvo 50 ūkių, 2003 m. tik 10 ūkių laikė 26 galvijus.

## Gyventojai

## Šaltiniai

* Mažosios Lietuvos enciklopedija. T.1., Vilnius. 2000.
* Šilutės kraštas. Enciklopedinis žodynas. Šilutė. 2000.
* LR kultūros paveldo registras 
* ŽŪIKVC informacijos puslapis
Meilenis

**Meilenis** (*Hippeastrum*) – amarilinių (*Amaryllidaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje yra apie 80 rūšių ir labai daug veislių. Liaudyje šie augalai vadinami amariliais.
Didšiliai

**Didšiliai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, Šilutės seniūnijos pakraštyje, 10 km į šiaurės rytus nuo Šilutės ir 3 km į pietus nuo Ramučių; pietiniu pakraščiu teka Jovaris (Šyšos deš. intakas); iš šiaurės ir rytų prieina Ramuvos, iš pietų – Šilmeižių, iš vakarų – Gnybalų miškai. Kaime yra Didšilių evangelikų liuteronų senosios kapinės (1997 m. įtrauktos į Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registrą).

Nuo Didšilių per miškus į šiaurę yra Žagatų, Ramoniškių, į šiaurės rytus – Bartininkų, į rytus – Rimženčių (visi Gardamo seniūnijoje), į pietvakarius – Šilmeižių, į vakarus – Gnybalų (abu Šilutės seniūnijoje kaimai).

## Istorija

Didšilių kaimo teritorijoje žmonės apsigyveno XIX pirmoje pusėje. Iš pradžių tai buvo medkirčių kolonija, įsikūrusi viduryje statyboms, medienos pramonei ir eksportui kertamo spygliuočių miškų masyvo, t. y., didelio šilo, kuris ir davė kaimui pavadinimą. Kolonija buvo suformuota 1823 m., o 1875 m. gyvenvietei suteiktas kaimo statusas. Miško kirtavietėms plečiantis, iškirstus plotus pradėta įdirbti, todėl medkirčius pakeitė žemdirbiai. Didšiliai XIX a. antroje pusėje buvo jau didelė gyvenvietė. Apie tai liudija 1876 m. įsteigta vienakomplektė vokiška mokykla, o nuo 1902 m. – antra klasė.

Didžioji dauguma kaimo naujakurių buvo lietuvninkai – lietuvių kilmės evangelikai liuteronai, atsikėlę daugiausia iš aplinkinių, vokiečių valdomų stambesnių gyvenviečių. Savo gyvenvietei jie suteikė lietuvišką **Didšilių** vardą, kuris vokiškai rašomas *Didszeln* (1907 m. oficialiai patvirtinta vardo rašymo forma), vėliau – *Didßillen, Didszillen*, o nuo 1939 m. – *Didßeln*.

XX a. pirmoje pusėje vokiečių vykdomos germanizacijos įtakoje dauguma lietuvninkų namuose, šeimoje ir su kaimynais bendravo vokiškai.

Pasakojama, kad II pasaulinio karo pradžioje mobilizuotas Rupkalvis atsisakė šaudyti belaisvius ir už tai buvo nušautas egzekucijai vadovavusio vokiečio karininko.

Po II pasaulinio karo Didšilių kaime iš esmės pasikeitė gyventojai: didelė jų dalis1944 m. pabaigoje pasitraukė su Vokietijos kariuomene, o likę XX a. 7-8 dešimtmečiais repatrijavo į Vakarų Vokietiją. Jų sodybose kūrėsi gyventojai, atsikėlę iš Gardamo, Švėkšnos, Žemaičių Naumiesčio ir kitų apylinkių. Kaime iki 1973 m. veikė lietuviška pradinė mokykla. Paskutinis mokytojas buvo Žiebelys. Melioracijos ir vienkieminių sodybų griovimo vajaus metu dauguma kaimo sodybų XX a. 8-9 dešimtmečiais buvo nugriauta.

1997 m. Didšilių kaime buvo 12 ūkių, 2003 m. galvijus laikė 6 ūkiai (33 vienetus).

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Didšiliuose gimė Eva Kubos (Kubbos) (1928–), dailininkė, nuo 1952 m. gyvena Melburne, Australija.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mažosios Lietuvos enciklopedija. T.1., Vilnius. 2000.
* 
* Albertas Juška. Mažosios Lietuvos mokyklos. Klaipėda. 2003.
* LR kultūros paveldo registras
Rolf Bossi

**Rolfas Bosis** (g. 1923 m. rugsėjo 10 d. Karlsrujėje, Vokietija) – vokiečių teisininkas, baudžiamųjų bylų advokatas, rašytojas.

## Biografija
Rengė disertaciją tema „Trečiųjų dalyvavimas aborte“ (), tačiau jos nebaigė.

Nuo 1952 m. advojatas Miunchene. Asesoriavo pas advokatą Adolf Mier.

Per 50 metų trukusią advokato veiklą gynė nemažai Vokietijos garsenybių (pvz., Romy Schneider), taip pat dalyvavo kontroversiškose bylose, kurios bulvarinėje spaudoje buvo dažnai aprašomos kaip sensacijos (pvz., „Bestija“ byla, kurioje buvo kaltinamas vaikų žudikas Jurgenas Bartšas, VDR pasieniečiai taip vadinamoje Valstybinės sienos gynėjų byloje, Hamburgo prostitučių byloje ().
Ypatingą susidomėjimą jis sukėlė gindamas aktorę Ingrid van Bergen, nušovusią savo sugyventinį.

Bosis gyvena Miunchene, Bogenhauzene (Bavarija). Paskutinį kartą Bosio, viešumoje itin artistiškai pasisakančio teisininko, pavardė spaudos antraštėse nuvilnijo 2003 vasarą, kai jam grėsė prarasti vairuotojo pažymėjimą, ir jis Miuncheno administraciniame teisme pateikė tariamą prašymą suteikti taip vad. *greitai galinčio važiuoti vairuotojo licenciją* (*„Schnellfahrerlizenz“*), kuri jam priklausanti kaip baudžiamosios justicijos fosilija („*Fossil der Strafrechtspflege*“). Iki 2005 gegužės mėnesio byla dar nebuvo baigta.

Tarp garsiausių advokato klientų – Gertas Postelis, kuris sėkmingai padarė vyriausiojo gydytojo karjerą Saksonijoje (šiuo metu Eichborno leidykla išleido Postelio knygą "Daktaro žaidimai *„Doktorspiele“*).

2005 metais išleido knygą apie Vokietijos teisėjus, teismus bei jų veiklą – „Pusdieviai juodais drabužiais – Vokietijos justicija ant gėdos stulpo“, kurioje remdamasis dokumentacine medžiaga bei profesine patirtimi, pateikė nemažai teismų sistemos veiklos spragų bei aprašė kai kurias bylas.

## Bibliografija
* Rolf Bossi: *Halbgötter in Schwarz – Deutschlands Justiz am Pranger.* Eichborn-Verlag, Frankfurt am Main 2005, ISBN 3-8218-5609-2
* Rolf Bossi: *Ich fordere Recht – Erinnerungen e. Strafverteidigers* Heyne, München 1977, ISBN 3-453-00769-7
* Rolf Bossi: *Ich fordere Recht – 24 Jahre Strafverteidiger in Deutschland* Bertelsmann, München Gütersloh Wien 1975, ISBN 3-570-02141-6

## Šaltiniai
Volkswagen AG

**„Volkswagen“** (tar. *folksvagen*; iš vok. „*liaudies automobilis*“), trumpiau: **„VW“**, – automobilių gamintojas, savo veiklą 1937 m. pradėjęs Volfsburge, Vokietijoje. Dabartinis „Volkswagen“ logotipas – mėlyname apskritime esantis baltas žiedas, kurio viduryje raidė „W“, o virš jos kita raidė „V“.

„Volkswagen“ yra „Volkswagen Group“ padalinys, kartu su „Audi“,„Scania“, „NSU“, „SEAT“, „Škoda“, „Bentley“, „Bugatti“, „Lamborghini“ ir „Porsche“.

## Istorija
„Volkswagen“ automobilių gamyba buvo pradėta paliepus tuometiniam šalies vadovui Adolfui Hitleriui. Hitleris paprašė Ferdinando Porsche sukurti tokį automobilį, kuriuo pilnai galėtų naudotis kone visi. Nors Hitleris niekada nemokėjo vairuoti automobilių, jais labai domėjosi. Jis norėjo, kad automobilių varikliai būtų talpinami ne, kaip įprasta, priekyje, o gale ir vėsinamas oru, o ne vandeniu. Automobilis turėjo važiuoti mažiausiai 100 km/h greičiu. Hitlerio norimas automobilis turėtų turėti kuo mažesnį oro pasipriešinimą, taigi, jis sugalvojo, kad automobiliui tiktų vabalo forma. Pirmoji jų sukurta mašina buvo pavadinta „KdF-Wagen“. „KdF“ – tai akronimas iš „*Kraft durch Freude*“, kuris reiškia „*galią per džiaugsmą*“.

Antrojo pasaulinio karo metu fabrikas gamino automobilius vokiečių armijai. Po karo Jungtinė Karalystė ir JAV atnaujino fabriko produkciją. „Volkswagen“ automobiliai, o ypač „Volkswagen Kaefer“ (liaudyje žinomi kaip „vabalai“), išpopuliarėjo po visą pasaulį. Po kiek laiko „Kaefer“ tapo vienu iš labiausiai parduodamų automobilių per visą istoriją. Šis automobilis buvo gaminamas dar daugelį metų Vokietijoje, Brazilijoje ir Meksikoje. Paskutinis „Volkswagen Kaefer“, pavadintas „Volkswagen Sedan“, pagamintas 2004 metais Meksikoje. „Volkswagen“ taip pat gamina naujo modelio automobilį „New Beetle“, kuris iš išvaizdos šiek tiek panašus į senąjį variantą, nors kiek didesnis, greitesnis ir, žinoma, modernesnis.

## Literatūra
* „Volkswagen“ kronika: kelias į globalią rinką (sud. Manfred Grieger, Ulrike Gutzmann, Dirk Schlinkert). – Kaunas: Autojuta, 2008. – 264 p.: iliustr. – ISBN 978–609-95014-0-6

## Nuorodos

* Oficialus „Volkswagen“ tinklalapis 
* „Volkswagen“ tinklalapis
Europa (reikšmės)

**Europa** gali reikšti:

## Vietovės
* Europa – antras pagal gyventojų skaičių pasaulio žemynas;
* Europa (palydovas) – vienas iš Jupiterio palydovų;
* Europa (sala) – Prancūzijos sala Indijos vandenyne;
* Europa (arba Airupė) – kaimas Vilniaus rajone.

## Mitologija
* Europa (mitologija) – Graikų mitologijoje dievo Dzeuso mylimoji.

## Statiniai
* Europos bokštas – dangoraižis Vilniuje, taip pat prekybos ir verslo centras.

## Pramogos
* Europa (2013 filmas) – mokslinės fantastikos filmas, režisuotas ekvadoriečio Sebastián Cordero;
* Europa (laikraštis) – bulvarinio pobūdžio laikraštis, leistas nuo 1990 m. gruodžio 1 d. iki 1998 m. Kaune;
* Europa (Žas albumas) – šeštasis grupės „Žas“ albumas, išleistas 2002 metais;
* Europa Philharmonie – Europos simfoninis orkestras, įsikūręs Badene-Viurtemberge, Vokietijoje;
* Mis Europa – Europos šalių gražiausios merginos rinkimai, vykstantys nuo 1929 m.;
* Europa Universalis – realaus laiko kompiuterinių strateginių žaidimų serija, kuriama įmonės „Paradox Interactive“;
* CE Europa – Ispanijos futbolo klubas iš Barselonos.
Grabupėliai

**Grabupėliai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Šilutės. Yra dvejos evangelikų liuteronų kapinės (1997 vienos iš įtrauktos į Lietuvos Respublikos kultūrinio paveldo registrą). Ribojasi su Grabupių, Macikų, Šilmeižių kaimais.

## Istorija

XIX–XX a. Grabupėliai priklausė Šilutės apskričiai, Traksėdžių valsčiui, Verdainės parapijai. Grabupėlių branduolį sudarė vienoje kupetoje padrikai išsidėsčiusių 11 sodybų; likęs kaimas – apie 30 vienkiemių – buvo įsibarstę įsisavintuose miško plotuose. Tarpukaryje, pietryčiuose nuo Grabupėlių, miškuose buvo įsikūręs Kyzeliškių kaimas (dabar išnykęs).

1997 buvo 10 ūkių, 2003 galvijus laikė 5 ūkiai (6 vienetus).

## Gyventojai

## Šaltiniai

* Mažosios Lietuvos enciklopedija. T.1., Vilnius. 2000.
* Šilutės kraštas. Enciklopedinis žodynas. Šilutė. 2000.
* LR kultūros paveldo registras 
* ŽŪIKVC informacijos puslapis 
* Šilutės apskrities kaimų sąrašas (1910) 
* Šilutės apskrities kaimų sąrašas (1925)
Logaritminė liniuotė

**Logaritminė liniuotė** – mechaninė skaičiuoklė, kurią sudaro sukalibruotos logaritminiu principu juostos. Paprastai išorinės juostos yra nejudamos, o skaičiavimui naudojama judrioji (slankioji) juosta yra viduryje. Ji buvo itin populiari skaičiavimo priemonė moksle ir inžinerijoje, kol neatsirado skaičiavimo mašinos ir kompiuteriai. Nors ir vadinama liniuote, logaritminė liniuotė nematuoja ilgio, ar bent jau matuoti ilgį nėra jos pagrindinė paskirtis.

## Veikimo būdas
Liniuotė veikia dėl logaritmų savybės log(uv)=log(u)+log(v), tai reiškia, kad sandauga tampa suma. Pavyzdžiui, log(10*\frac{1}{10}) = log(10) + log(\frac{1}{10}) = 1+(-1)=0
,t. y. 10 * \frac{1}{10}=10^0=1. Liniuotė neturi būdo atskirti skaičiaus dydžio, t. y. „kablelio vietos“, pvz. liniuotė negali atskirti 2,5 ir 25 – naudotojui pačiam reikia paversti į tinkamą dydį. Liniuotės gali turėti daug funkcijų, pvz., šaknis (dažniausiai antrojo ir trečiojo laipsnio), trigonometrinių funkcijų ir t. t.

## Istorija
Liniuotė išrasta apie 1614–1620 m. Ją sukūrė škotas *Edmund Gunter* pagal Dž. Nepero sudarytas logaritmines lenteles. Jo liniuotėje logaritminės atkarpos buvo sudedamos skriestuvu. 1630 m. skriestuvas pakeistas slankikliu. Naudota plačiai maždaug iki 1970 m.

## Šaltiniai