open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Senufai

**Senufai** (kitaip *senai, sjenai*) – Vakarų Afrikos tauta. Gyvena Dramblio Kaulo Kranto šiaurėje (Komoės ir Tembos tarpupyje), pietryčių Malyje bei pasienio srityse Burkina Fase. Senufų subetnosas yra minjankai. Senufų kalbos priklauso Nigerio-Kongo kalbų šeimai, Atlanto-Kongo pošeimiui. Dauguma išpažįsta tradicinę tikybą, tačiau yra ir musulmonų (sunitų).

Tradicinis verslas – kaplinė žemdirbystė (soros, sorgai, kukurūzai, ryžiai, medvilnė, pupelės, žemės riešutai, jamsai, batatai, manijokai, daržovės, ilgmoliūgiai), dirvas tręšia, taiko sėjomainą. Prekybinę reikšmę turi ryžiai ir medvilnė. Negausiomis bandomis laiko stambiuosius ir smulkiuosius raguočius. Taip pat rankioja vaisius, sėklas, šakniavaisius. Išvystyti amatai (ypač audimas iš vilnos ir medvilnės; taip pat yra kalvių (fono), varininkų (loro), odminių (dieli) kastos; loro kastos žmonos verčiasi puodininkystę).

Senufų gyvenvietė kompaktiško išdėstymo. Būstas apskritas, statomas iš molio arba nedegtų plytų, su aukštu kūgišku stogu iš palmių lapų.

Vyrų rūbai – apsiaustas, platūs marškiniai, moterų – ryški nedurstyta palaidinė. Valgo daugiausia sorų, manijokų košes, daržovių su sviestu ir prieskoniais putras.
 
Išlaikę didžiųjų šeimų bendruomenes, suaugusiųjų institutą, slaptąsias draugijas. Senufai garsėja savo medinėmis apeiginėmis kaukėmis ir figūrėlėmis. Tikybai būdingas dvasių kultas, sudėtingas dievų panteonas, kuriame išaukštinamas pasaulio sutvėrėjas Tuolo ir jo žmona Tuoleo.


Senufo-mask hg.jpg|Senufų kaukė
Statuettes. Populations Mossi, Koulango et Senoufo-Fodon. Musée du quai Branly.jpg|Senufų statulėlės
COLLECTIE TROPENMUSEUM Vrouw bezig met het wannen van rijst TMnr 20012698.jpg|Senufų moteris dirba prie savo būsto (1966 m.)
Tenue Sénoufo du Burkina 1.JPG|Senufų tekstilė


## Šaltiniai
Lobiai

**Lobiai** (ar *lovilisiai*) – Vakarų Afrikos tauta. Gyvena Burkina Fase (Juodosios Voltos aukštupyje, taip pat į pietryčius ir rytus nuo Bobo Diulaso), bei kaimyninėse Dramblio Kaulo Kranto ir Ganos srityse. Jiems taip pat labai artimi ir kartais priskiriami mbuinai (kpė, gejenai), ganai, turukai (gbė), dianai ir kt. Lobių kalba priklauso Nigerio-Kongo kalbų šeimai, Atlanto-Kongo pošeimiui. Dauguma tikinčiųjų išpažįsta tradicinę tikybą, yra krikščionių (katalikų ir protestantų), musulmonų (sunitų). Lobiai yra vietinė savo gyvenamųjų vietų tauta, patyrusi ženklią djulų įtaką.

Verčiasi kapline-lydimine tropine žemdirbyste (užliejamose srityse – jamsai, pupelės, batatai; sausringose vietose – soros, kukurūzai, ryžiai), medžiokle, žvejyba, rankiojimu. Laiko smulkiuosius ir stambiuosius raguočius. Uždarbiauja kakavos plantacijose. Amatai – kalvystė, puodininkystė, juvelyrika (bronzos liejimas), audimas, pynimas, odos apdirbimas.
 
Lobių gyvenvietės padriko plano. Būstas apskritas su kūgišku šiaudiniu stogu.

Didžiosios šeimos ūkį sudaro 5–10 būstų su gardais galvijams, klėtimis ir svirnais. Keletas tokių šeimų sudaro kaimo bendruomenę, valdomą seniūno. Gimininė linija vedama pagal motinos šeimą, išlikusios slaptos moterų draugijos (Djoro arba Bagre), moterų namai. Tradicinį rūbą lobiai praradę.
 
Pagrindiniai tautosakos žanrai – pasakos, dainos, priežodžiai. Turi įvairius muzikos instrumentus. Tikybai būdingas protėvių kultas, gerbiamos vietų dvasios, vaisingumo dievybė Tongba, paplitęs fetišizmas, raganavimas, tikima ypatinga galia *kele*. Turi šventikių, vadovaujančių moterų draugijoms, luomą. Jos kas 7 metai atlieka Djoro apeigas. Gamina medžio ir nedegto molio kaukes bei figūrėles.


Shrine in a Lobi home, village of Dako, Burkina Faso.jpg|Lobių šventykla (1984 m., Burkina Fasas)
COLLECTIE TROPENMUSEUM Aardewerken vergiet voor rijstbier TMnr 3903-36.jpg|Lobių keramika
Raccolte Extraeuropee - Passaré 00112 - Statua Lobi - Burkina Faso.jpg|Skulptūrėlė
Lobi potter.jpg|Lobių keramika


## Šaltiniai
Šachas karalienei

**Šachas karalienei** () – 1969 m. Italijoje sukurta drama. 

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Rosanna Schiaffino – Margaret
* Haydee Politoff – Silvija
* Romolo Valli – Enriko
* Aldo Giuffre – Spartakas
* Daniela Surina – Dina
* Gabriele Tinti – Franko

## Turinys

Silvija įsidarbina tarnaite pas aktorę Margaret, garsėjančią savo valdingu charakteriu. Tarp nuolankios merginos ir jos šeimininkės nusistovi valdovės ir vergės santykiai: Margaret įvairiais būdais žemina ir reikalauja keisčiausių dalykų, o ši, peržengusi visas ribas, paklūsta. Paskutiniu išmėginimu tampa aukcionas, kuriame Margaret nusprendžia parduoti Silviją kaip vergę kam nors iš savo draugų...
Sint

**Sint** – 2010 m. sukurtas siaubo filmas.

## Pagrindiniai aktoriai
* Egbert Jan Weeber
* Bert Luppes
* Caro Lenssen
* Huub Stapel
* Escha Tanihatu
* Jim Deddes
* Ben Ramakers

## Turinys

1492 m. gruodžio 5 d. būrys plėšikų ir juos lydintis vyskupas Nikolajus buvo sučiupti ir gyvi sudeginti savo laive. Nuo tada Nyderlanduose sklando legenda apie Sinta Klausą (Kalėdų Senelį), kuris kaskart, kai gruodžio 5 d. naktį būna pilnatis, pasirodo su savo būriu ir žudo visus, kurie tik pasitaiko kelyje. Aukų būna šimtai, tačiau oficialios versijos visada paneigia žudynes. Taip 1968 m. buvo išžudyta viena šeima, iš kurios gyvas liko tik mažas berniukas Gertas. Užaugęs jis tapo policininku ir pašventė savo gyvenimą Sinta Klauso paieškai, nors niekas niekada netikėjo jo istorija. 
2010 m. gruodžio 5 d. vėl pilnatis ir policijos viršininkas liepia Gertui pasiimti laisvą dieną, nes bijo, jog šis gali ką nors iškrėsti. Nepaisant nurodymo, Gertas vis vien naktį išsirengia į Sinta Klauso medžioklę...
Nita Strauss

**Nita Strauss** (g. 1986 m. gruodžio 7 d.) – amerikiečių muzikantė, grojanti gitara. Žurnalas „Guitar World“ yra skyręs jai 1 vietą sąraše „10 Female Guitar Players You Should Know“.

## Biografija
Nita gimė Los Andžele ir iš tėvo pusės yra tolima garsaus austrų kompozitoriaus Johan Strauss II giminaitė. Ji nesimokė muzikos mokykloje, tačiau jau nuo 13 domėjosi metalo muzika ir dalyvavo įvairiuose šios muzikos šou pasirodymuose. 2009 m., kaip turo muzikantė, ji prisijungė prie grupės „As Blood Runs Black“, su kuria grojo įvairiose Europos valstybėse.

2011 m., pradžioje kaip kviestinė muzikantė, o netrukus ir kaip nuolatinė narė, Nita ėmė groti merginų grupėje „The Iron Maidens“, atliekančioje „Iron Maiden“ kūrinius (sceninis pseudonimas Mega Murray). Šiai iširus, 2013 m. ji kartu su kita Maidens nare Courteney Cox prisijungė prie grupės „Femme Fatale“. Be to, ji ne kartą koncertavo su įvairiomis grupėmi kaip kviestinė arba koncertinė muzikantė.

Nuo 2014 m. vasaros ji pakeitė gitaristę Orianthi Alice Cooper muzikantų grupėje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Nita Strauss
* [[The Iron Maidens] oficialus puslapis]
* [Nita Strauss [Twitter]]
* [Nita Strauss [Facebook] fanų puslapis]
* [Nita Strauss [Instagram] puslapis]
*
Isejinas

**Isejinas** (, ) – miestas pietvakarių Nigerijoje, Ojo valstijoje, ~100 km į šiaurės vakarus nuo Ibadano, šalia Oguno upės. Namudinė audinių gamyba, tabako pramonė. Spaudžiamas palmių aliejus. Veikia vandens jėgainė.

Dauguma Isejino gyventojų – jorubai.

## Šaltiniai
Ojo (miestas)

**Ojo** (, ) – miestas pietvakarių Nigerijoje, Ojo valstijoje, į šiaurę nuo Ibadano. Plentai į Ibadaną, Isejiną, Ivą, Iloriną. Prekyba apylinkėse auginamų aliejinių palmių vaisiais, manijoku, kukurūzais, kakava. Spaudžiamas palmių aliejus. Tradicinių peilių, audinių, verpalų gamyba.

Dauguma Isejino gyventojų – jorubai.

## Istorija
Ojo miestas įkurtas 1830 m. kaip nauja Ojo karalystės sostinė, vietoje sugriauto Senojo Ojo miesto.

## Šaltiniai
Ila (Nigerija)

**Ila** arba ***Ila-Orangunas*** (, ) – miestas pietvakarių Nigerijoje, Osuno valstijoje, į šiaurės rytus nuo Ošogbo. Prekyba apylinkėse auginamų aliejinių palmių vaisiais, kakava, citrusiniais vaisiais, bananais. Spaudžiamas palmių aliejus, apdirbama mediena.

Dauguma Ilos gyventojų – jorubai (igbominai).

## Istorija
Iki 1991 m. Ila priklausė Ojo valstijai.

## Šaltiniai
Viatskije Polianai

**Viatskije Polianai** () – miestas Rusijoje, Kirovo srities pietuose, prie Viatkos upės; rajono centras. Geležinkelio stotis. Veikia mašinų gamykla „Molot“, kurioje gaminami ginklai, taip pat veikia mėsos kombinatas, gaminami baldai, yra sviesto gamykla.

Yra 1596 m. pastatytas soboras, stačiatikių vyrų ir moterų vienuolynai, istorijos muziejus, kultūros namai, G. Špagino namas-muziejus.

## Istorija

Iki XVI a. dabartinio miesto vietoje buvo udmurtų kaimas. Viatskije Polianai rašytiniuose šaltiniuose minimi nuo 1595 m., kaip Viatkos vienuolyno valda. 1914 m. gyvenvietę pasiekė geležinkelis. 1938 m. tapo miesto tipo gyvenviete, o 1942 m. į Viatskije Polianus evakuota Zagorsko ginklų gamykla, tuo pačiu suteiktas miesto statusas.

## Šaltiniai
Penkios lėlės rugpjūčio mėnuliui

**Penkios lėlės rugpjūčio mėnuliui** () – 1970 m. sukurtas giallo filmas.

## Siužetas

Privačioje saloje, priklausančioje pramonininkui Džordžui Starkui, praleisti savaitgalį susirenka grupė žmonių. Tarp jų – profesorius Farelas, neseniai padaręs atradimą, galintį atnešti didelį pelną. Vienas po kito svečiai mėgina įkalbėti profesorių parduoti formulę būtent jiems, tačiau šis atmeta visus pasiūlymus. Kuomet vienas iš svečių randamas negyvas, paaiškėja, kad radijo ryšys sugadintas ir nėra jokio būdo susisiekti su išoriniu pasauliu kaip tik sulaukti po kelių dienų atplauksiančios jachtos. Po dar keleto mirčių (tarp jų ir profesoriaus Farelo) visi pradeda įtarti vieni kitus, tačiau nekreipia dėmesio į paauglę Izabelę, Starko giminaitę, kuri, išgirdusi apie profesoriaus išradimą, nusprendžia pati praturtėti.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* William Berger – profesorius Fricas Farelas
* Ira Von Furstenberg – Trudė
* Edwige Fenech – Mari
* Renato Rossini – Džekas
* Helena Ronee – Pegė
* Teodoro Corra – Džordžas
* Ely Galleani – Izabelė 
* Maurice Poli – Nikas
Politechnikumas (filmas)

**Politechnikumas** () – 2009 m. Kanadoje sukurtas vaidybinis filmas. Juosta paremta tikrais įvykiais, kuomet 1989 m. Monrealio Ecole politechnikume ginkluotas vyras nužudė 14 merginų.  

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Maxim Gaudette – žudikas
* Karine Vanasse – Valeri
* Sebastien Huberdeau – Žanas-Fransua
* Marie-Evelyne Baribeau – studentė
* Evelyne Brochu – Stefani
* Pierre-Yves Cardinal – Erikas 

## Pagrindiniai apdovanojimai
* ACTRA – geriausia aktorė (K. Vanasse) (nominacija)
* Genie apdovanojimas – geriausias filmas, geriausias režisierius (D. VIlleneuve), geriausia aktorė (K. Vanasse), geriausias antrojo plano aktorius (M. Gaudette), geriausias montažas, geriausias scenarijus, geriausias garsas, geriausia kinematografija
Angela Farrell

**Angela Farrell** (g. 1952 m. Donegole, Donegolo grafystė) – Airijos dainininkė, Airijos atstovė Eurovizijos dainų konkurse 1971 m.

## Biografija
Angela gimė 1952 metais Donegolo miestelyje Airijos šiaurėje. Vaikystėje su tėvais persikėlė į Portadauną (Šiaurės Airija). Televizijoje Farrell debiutavo būdama 19-os metų, tuomet dar niekam nežinoma, dalyvavo Airijos atrankoje į „Euroviziją“. Ji atliko dainą „One Day Love“, žodžius ir muziką sukūrė Donald Martin ir Ita Flynn. Kūrinys nacionaliniame finale tapo pergalingas, o A. Farrell gavo galimybę atstovauti savo šaliai „Eurovizijos“ dainų konkurse 1971 m.

Konkurse atlikėja užėmė 11-ą vietą, surinkusi 79 taškus. „One Day Love“ Airijos singlų tope užėmė 4-ą vietą.

## Singlai
* *One day love* (1971)
* *How Near Is Love* (1971)
* *I Am* (1971)
* *Somewhere In The Shadow of My Dreams* (1971)
* *Top of the World* (1972)
* *Dusty* (1972)

## Nuorodos
* Daina ''One Day Love''

|-
Sandie Jones

**Sandie Jones** (g. 1951 m. Dublina – m. 2019 m. Gunnison) – Airijos dainininkė, Airijos atstovė „Eurovizijos“ dainų konkurse 1972 m.

1972 metais dalyvavo nacionalinėje atrankoje į „Euroviziją“ su daina „Ceol an Ghrá“. Jones tapo atrankos nugalėtoja, ir gavo teisę atstovauti savo šaliai „Eurovizijos“ konkurse. Jame su 72 taškais dainininkė užėmė 15-ą vietą. „Ceol an Ghrá“ yra pirmoji ir vienintelė daina „Eurovizijos“ istorijoje, atlikta airių kalba, ir viena iš dviejų dainų, skambėjusių Keltų grupės kalba (antrasis kūrinys - „Diwanit bugale“, skambėjęs Bretonų kalba, atlikta 1996 metais).

Dainai „Ceol an Ghrá“ buvo nufilmuotas vaizdo klipas, taip pat įrašyta angliška versija „Music of love“.

Šiuo metu gyvena gimtajame mieste Korke, turi sūnų.

## Nuorodos
* Daina „Ceol an Ghrá“

|-
Nier: Automata

**Nier: Automata** – 2017 m. fantastinis veiksmo RPG kompiuterinis žaidimas, skirtas „PlayStation 4“ ir PC „Windows“ sistemoms. 2018 m. adaptuotas „Xbox One“ konsolei. Sukurtas Japonijos „PlatinumGames“ studijos ir išleistas „Square Enix“. 

„Nier: Automata“ yra vieno žaidėjo žaidžiamas žaidimas, kurio metu androidai-žmonės kovoja su Žemės planetą užgrobusiomis ateivių gyvomis mašinomis. *[[Metacritic.com]]* suvestinės duomenimis, žaidimą kritikai įvertino 88 balų iš 100 vidurkiu.

2018 m. birželį „Square Enix“ paskelbė, kad žaidimo skaitmeninių pardavimų ir fizinių kopijų, patiektų į rinką, skaičius viršijo 3 mln. vienetų. 2018 m. „Slant“ žurnalas įtraukė „Nier: Automata“ 7-oje vietoje geriausių visų laikų vaizdo žaidimų sąraše.
## Apie žaidimą
### Siužetas
5012 m. į Žemės planetą įsiveržė priešiškų ateivių pajėgos, sudarytos iš gyvų mechanizmų. Negalėdami pasipriešinti karo metu likę gyvi žmonės pasitraukė į Mėnulį. 5204 m. jie organizavo kontrataką su androidų armija, tačiau jiems nepavyko įveikti ateivių mašinų. Norint pakreipti karo linkmę žmonių naudai, buvo įsteigtas elitinių androidų „YoRHa“ padalinys. 

Žaidėjas pradeda valdyti kovos androidą, moteriško pavidalo „2B“, ginkluotą šaunamaisiais ginklais su droido pagalba kovoms iš atstumo ir kardais artimai kovai. „2B“ partneriu tampa vyriško pavidalo analizės androidas „9S“, kuris žaidimo metu seka paskui „2B“. Androidai vykdo misijas Žemės paviršiuje kovodami tiek su mažomis, tiek su milžiniškomis mašinomis, kurios atakuoja energijos sferomis ir spinduliais iš atstumo arba mechaninėmis priemonėmis iš arti. Priklausomai nuo žaidimo eigos įmanomos įvairios žaidimo siužeto pabaigos. Perėjus žaidimą atsiveria galimybė peržaisti žaidimą su androidu „9S“, kurio misija šiek tiek skiriasi eiga nuo „2B“ misijos. Žaidimo eigoje atsiveria galimybė vykdyti misijas su trečiuoju androidu „A2“.
### Mechanika
Žaidimo veiksmas vyksta 3D kompiuterine grafika sukurtuose Žemės apleistuose miestuose, fabrikų aplinkoje. Androidai juda pėsčiomis ir privilioję laukinius žvėris (briedį, šerną) gali jodami judėti greitai. Kovose su mašinomis renkami pinigai ir įvairūs objektai, kyla herojų patirties lygiai. Kiekvieną androidą lydi jo ryšių skraidantis droidas, kuris padeda kovose ir judėjime − už droido užsikabinęs veikėjas gali trumpai skristi, atlikti šuolius. Žemės paviršiuje yra androidų-žmonių pasipriešinimo stovyklos, kuriose galima prekiauti ginklais, objektais, išklausyti įvairią NPC informaciją, priimti misijas. Dalis pokalbių pateikiami tik dialogo teksto languose. 

Žaidimas pasižymi nuolat besikeičiančiu režimu: paprastai veikėjai valdomi iš trečiojo asmens perspektyvos matant vaizdą iš už veikėjo nugaros 3D grafikos aplinkoje, tačiau žaidime yra daug sekcijų, kai režimas pervedamas į 2D šaudyklėms bei platformeriams būdingą režimą, kai veikėjai juda ir yra matomi iš šono arba iš viršaus dideliu atstumu. Įgijus įvairių mikroshemų jomis galima tobulinti ir keisti androidų sugebėjimus.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* IGN resursai
Kempiniukas. komiksai (žurnalas)

**Kempiniukas. komiksai** – komiksų periodinis žurnalas vaikams, leistas 2013- 2017 metais.

## Istorija
Žurnalas „Kempiniukas. komiksai“ – pasaulyje populiaraus amerikietiškojo komiksų žurnalo vaikams „SpongeBob comics“ lietuviškasis vertimas. Pirmasis numeris buvo išleistas 2013 m. gegužės mėnesį. Leidžia: UAB „MEDIA INCOGNITO“. Paremtas pagal garsųjį TV animacinį serialą „SpongeBob SquarePants“ apie Kempiniuką Plačiakelnį, jo draugus - jūrų žvaigždę Patriką, Kalmarą Čiuptuvą, voverę Sendę ir kitus povandeninio pasaulio gyventojus bei jų patirtus nuotykius. Taip pat dar žurnale būna išspausdinta ir įvairių užduočių. 

## Redaktorius
* Šarūnas Laugalis 

## Redakcija
Redakcijoje dirbantys asmenys: Jolita Marcinkėnė, Erika Merkytė - Švarcienė.
Maxi (dainininkė)

**Maxi** (tikr. *Irene McCoubrey*, g. 1950 m. vasario 23 d. Dubline) – Airijos dainininkė.

6 deš. pabaigoje - 7 deš. pradžioje buvo grupės „Maxi, Dick and Twink“ narė.

1970 metais su grupe dalyvavo nacionalinėje „Eurovizijos“ atrankoje, su daina „Things You Hear About Me“ likusi antroje vietoje. Po trejų metų atlikėja dar kartą bandė atrankoje su „Do I Dream“, kurią ir laimėjo. „Eurovizijos“ konkurse, vykusiame Liuksemburge, dalyvė su 80 taškų užėmė 10-ą vietą.

1977-1984 metais Maxi dainavo grupėje „Sheeba“. Dalyvavo Airijos „Eurovizijos“ atrankose 1978, 1981, 1982 ir 1984 m., iš kurių pergalę pasiekė 1981-aisiais.

## Nuorodos
* Daina ''Do I Dream''

|-
Tina Reynolds

**Tina Reynolds** – Airijos dainininkė.

Karjeros pradžioje Tina buvo Airijos muz. grupių „The Mexicans“, „The Tophatters“ narė. Nuo 1969 m. dainuoja pop grupėje „The Real McCoy“, išgarsėjusi dainomis „I Don't Know How to Love Him“ (1971 m., #1 vieta Airijos singlų tope), „Tell Me What´s The Matter“ (1972 m., #15 vieta) ir „When Morning Has Come“ (1973 m., #20 vieta). 1974 metais Tina su kūriniu „Cross Your Heart“ laimėjo Airijos atranką į „Euroviziją“. 1974 m. konkurse Brightone ji užėmė 7-ą vietą, o daina „Cross Your Heart“ užėmė 1 vietą Airijos singlų tope. Daina taip pat įrašyta ir vokiečių kalba pavadinimu „Hand auf´s Herz“.

## Nuorodos
* Daina „Cross Your Heart“

|-
Bylina (miestas)

**Bylina** (, ) – miestas Teplicės rajone, Ūsčio krašte, šiaurės vakarų Čekijoje. Per miestą teka Bylina. Žinomas dėl jame esančių sanatorijų bei mineralinio vandens „Bílinská Kyselka“. Įsikūręs Bylinos upės slėnyje, tarp Centrinio Bohemijos masyvo ir Rūdinių kalnų. 17 112 gyventojų (2016 m. duomenys).

## Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas Bohemijos kronikoje 993 m. Kronikoje aprašyta netoli gyvenvietės vykusi kova, tarp Bržetislavo I ir Imperatoriaus Henriko III.

XIII a. pastatyta naujoji pilis.
Ecoservice

UAB „Ecoservice“ – aplinkotvarkos sektoriaus lyderiai Lietuvoje, kurių veikla apima penkias klientams vertę kuriančias grandines: atliekų surinkimą, rūšiavimą, tekstilės surinkimą, aplinkos priežiūrą ir sanitarines paslaugas.

**Teikiamos paslaugos:**

* mišrių komunalinių, pakuočių, žaliųjų, statybų, didelių gabaritų atliekų, tekstilės išvežimo, tvarkymas ir rūšiavimas;
* šaligatvių, įvairių miesto erdvių, gatvių priežiūra;
* biotualetų nuoma ir nuotekų išvežimas bei kitos.

„CVbankas.lt“ organizuojamuose apdovanojimuose įmonei įteiktas apdovanojimas paslaugų kategorijoje „Darbo rinkos lyderis 2024”.

3-ia vieta „Nasdaq Baltic Awards 2025“ „Eco Baltia“ įmonių grupei už ypatingus pasiekimus ryšių su investuotojais srityje tarp listinguojamų bendrovių kategorijoje „Geriausi ryšiai su investuotojais pirmojoje Šiaurės šalių obligacijų rinkoje“.

**Sertifikatai:**

UAB „Ecoservice“ – pirmoji įmonė Lietuvoje, kuriai buvo suteiktas Europos Sąjungos aplinkosaugos vadybos ir audito sistemos EMAS sertifikatas. 

FSC sertifikatas apima medžio drožlių gamybą ir prekybą, naudojant procentinę sistemą. Jis taip pat apima perdirbtų medžiagų tiekimą.

Įmonės valdymo ir paslaugų kokybė užtikrinama laikantis standartų ISO 9001:2015 ir ISO 14001:2015 reikalavimų, o darbų sauga – laikantis ISO 18001:2007 standartų reikalavimų.

IKEA Atsakingo gaminių, paslaugų, medžiagų ir komponentų pirkimo (IWAY) atitikties įsipareigojimas

## Istorija
Įmonė veiklą pradėjo 1995 metais pavadinimu „Vienituras“. 2007 metais įmonė keičia pavadinimą ir tampa „Ecoservice“. Pradedamos teikti paslaugos Trakų rajone, Klaipėdos krašte ir Pagėgiuose. Iš esmės atnaujinamas automobilių parkas. 2008 m. „Ecoservice“ laimėjo atliekų surinkimo konkursą ir padėjo teikti paslaugas Širvintų rajone. 2009 m. Įdiegiami kokybės ISO 9001:2008 ir aplinkosaugos ISO 14001:2004 standartai. Pradedamos teikti paslaugas Varėnos rajone. 2010 m. Pradedamos teikti paslaugos Neringos, Vilkaviškio, Kazlų Rūdos savivaldybėse. 2011 m. „Ecoservice“ pirmoji Lietuvoje gavo EMAS aplinkosaugos sertifikatą. Įdiegta nauja atliekų apskaitos ir valdymo sistema „Enwis“. Pradedamos teikti paslaugos Radviliškio ir Lazdijų rajonuose.

## Pagrindinės veiklos kryptys
* Mišrių buitinių atliekų surinkimas ir išvežimas
* Antrinių žaliavų surinkimas ir išvežimas
* Statybinių atliekų surinkimas ir išvežimas
* Tekstilės surinkimas ir tvarkymas
* Biotualetų nuoma ir aptarnavimas
* Rankinis gatvių valymas
* Mechanizuotas gatvių valymas žiemą/vasarą
* Žolės pjovimas
* Asfaltavimas, šaligatvių klojimas
* Žaliųjų atliekų surinkimas ir išvežimas
* Takų valymas
* Gėlių, augalų sodinimas
* Šiukšliadėžių plovimas ir priežiūra
* Kapinių tvarkymas
* Laiptinių plovimas ir priežiūra
* Padangų surinkimas ir išvežimas
* Stambiagabaričių atliekų surinkimas ir išvežimas

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficialus Ecoservice tinklalapis
* Oficialus Ecoservice puslapis Facebook socialiniame tinkle
* Oficialus Ecoservice puslapis Linkedin socialiniame tinkle
Kostas Bigalis

**Kostas Bigalis** (, g. 1953 m. kovo 15 d. Atėnuose) – Graikijos dainininkas ir kompozitorius.

## Biografija

Karjerą pradėjo 1972 metais po pergalės mėgėjų dainininkų konkurse. 1981 m. sukūrė muziką filmui „Next One“. 1984 metais su Mariana Efstratiou įkūrė muzikos duetą „Big Alice“. Žymiausia daina - „I Miss You“, pasiekusi pirmąją vietą Graikijos topuose. Nuo 1989 m. daugiau dėmesio skyrė savo solinei karjerai. 1994 metais su savo parašyta daina „To Trehandiri“ atstovavo Graikijai „Eurovizijos“ dainų konkurse, kur užėmė 14-ą vietą. Po dvejų metų jis parašė dainą „Emis Forame To Himona Anixiatika“ atlikėjai M. Efstratiou, kuri „Eurovizijoje“ liko taip pat 14-oje vietoje.

2002 metais Graikijos nacionaliniame finale su atlikėja Mirella Fragkopoulou ir daina „Let me be the one“ užėmė 4-ą vietą.

## Diskografija
*1983: *Big Alice* (kaip dueto *Big Alice* narys)
*1989: *Me ton Ilio stous Ichthis* 	
*1992: *Tou Egeou ta Blues* 	
*1993: *Mikri mou Melissa* 	
*1994: *Mousiko Taxidi* gold
*1996: *Ilie mou, File mou*
*1997: *O Erotas sou Thalassa*
*1998: *Mythos* 	
*2000: *Pathos* 	
*2002: *Mia Stigmi sto Chrono* 	
*2005: *Galazio* 	
*2011: *Zise*

## Nuorodos
* Daina „To Trehandiri“

|-
Gukanšo

**„Gukanšo“** () – septynių tomų istorinis ir literatūrinis veikalas apie Japonijos istoriją, sukurtas apie 1220 m. Veikalo autorius – budistų dvasininkas Džien, priklausęs Tendai sektai.

Veikalo atsiradimą paskatino problemos, kylančios iš santykių tarp imperijos valdžios ir šiogūnato. Džien tėvas buvo Fudživara no Tadamiči, politiškai svarbaus Fudživaros klano narys, kas turėjo įtakos požiūriui, išsakytam Džien darbuose. Kadangi autorius savo darbe šios įtakos išvengti nesistengė, „Gukanšo“ apibūdinama kaip istorinė diskusija. Džien pateikė naują Japonijos istorijos interpretaciją, tačiau šis darbas buvo paveiktas senų istorinių ir genealoginių interesų.

## Sandara
Tekstas sudarytas iš trijų pagrindinių dalių:

# Pirmas ir antras tomai pateikia imperinę kroniką tarp nuo imperatoriaus Džinmu iki imperatoriaus Džiuntoku;
# tomai 3-6 pateikia valdžios perdavimų istoriją;
# septintame tome pateikta tuometinės Japonijos politikos apžvalgą.

Rašydamas kroniką apie žmones ir įvykius, Džien stengėsi taikyti budizmo principus, tokius kaip *[[mappō]]*. Be to, analizuodamas Japonijos istoriją, autorius buvo sąmoningai susitelkęs į šių principų taikymą. Džien pateikė naują Japonijos istorijos interpretaciją, tačiau šis darbas buvo paveiktas senų istorinių ir genealoginių interesų. Tiesa, Džien negalėjo visiškai atskirti savo, kaip Fudživaros klano giminaičio ir budizmą studijuojančio bei praktikuojančio vienuolio, pozicijų.

## Šaltiniai
Nino Pršeš

**Vahidin „Nino“ Pršeš** (gim. Sarajeve) – Bosnijos ir Hercegovinos dainininkas ir kompozitorius.

Karjeros pradžioje buvo keletos vietos pop ir roko grupių klavišininkas, taip pat rašė kitiems atlikėjams dainas. 1995 metais debiutavo kaip solo atlikėjas festivalyje „MPX 1995“, organizuotas Sarajeve. Vėlesniais metais jis parašė dainų festivalio „Mali šlager“ dalyviams.

2000 m. spalio mėn. išleido debiutinį studijinį albumą „Ženi se“. 2001 m. kovo mėn. su daina „Hano“ laimėjo šalies atranką į „Euroviziją“. Gegužės 12 dienos finaliniame „Eurovizijos“ renginyje užėmė 14 vietą, surinkęs 29 taškus.

2009-2012 metais gyveno Slovėnijoje, savo veiklą tęsė kaip prodiuseris ir dainų autorius.

## Nuorodos
* Daina „Hano“

|-
Arne Bendiksen

**Arne Joachim Bendiksen** (1926 m. spalio 19 d. Bergene – 2009 m. kovo 26 d. Askeryje) buvo Norvegijos dainininkas, muzikantas, dainų autorius ir įrašų prodiuseris.

Didžiausią populiarumo viršūnę pasiekė 6-8 dešimtmečiuose. Iki 1964 m. buvo vokalinės grupės „The Monn Keys“ narys. Iširus grupei, pradėjo solisto ir kompozitoriaus karjerą. Bendiksen kelis kartus dalyvavo Norvegijos atrankoje į „Euroviziją“, ir kaip atlikėjas ir kaip dainų autorius. Vieną kartą jis atstovavo Norvegijai „Eurovizijos“ dainų konkurse kaip solistas – 1964 m. konkurse su daina „Spiral“ užėmė 8-ą vietą. Keturis kartus „Eurovizijoje“ dalyvavo jo sukurtos dainos (1966, 1969, 1971 ir 1973 m.), iš kurių sėkmingiausiai pasirodė 1966 m. dalyvavusi daina „Intet er nytt under solen“, kurią atliko Åse Kleveland (užėmė trečią vietą).

1964 m. įkūrė savo įrašų kompaniją. Jo dėka išpopuliarėjo dainininkės Wenche Myhre ir Kirsti Sparboe.

Arne Bendiksen mirė 2009 m. kovo 26 d. nuo širdies nepakankamumo.

## Nuorodos
* Daina „Spiral“

|-
Rinkimų apygarda (Lietuva)

**Rinkimų apygarda** – teritorinis vienetas, kurio gyventojai renka atstovą (atstovus) į valdžios institucijas ir kuriame skaičiuojami rinkėjų balsai ir suteikiami mandatai. 

LR Seimo rinkimams organizuoti ir vykdyti LR teritorija dalijama į 71 vienmandatę rinkimų apygardą, atsižvelgiant į gyventojų skaičių ir administracinį teritorinį padalijimą. Rinkimų apygarda sudaroma iš bendrą ribą turinčių rinkimų apylinkių. Rinkėjų skaičius apygardoje turi būti nuo 0,8 iki 1,2 vidutinio rinkėjų visose vienmandatėse rinkimų apygardose skaičiaus.

Taip pat sudaroma viena daugiamandatė rinkimų apygarda, kurioje balsuoja visi turintys rinkimų teisę LR piliečiai. Šioje apygardoje pagal proporcinę rinkimų sistemą renkama 70 Seimo narių.
Atsižvelgiant į patogumą rinkėjams, miestų, rajonų teritorijos mero teikimu dalijamos į rinkimų apylinkes, kurių kiekvienos teritorijoje turi gyventi ne daugiau kaip 5000 rinkėjų.

2019 m. spalio 8 d. Vyriausioji rinkimų komisija nutarė įkurti Pasaulio lietuvių vienmandatę rinkimų apygardą, kurioje bus išrenkamas Pasaulio lietuvių atstovas Seime. Šiuo sprendimu Lietuvoje iš 71 vienmandatės apygardos liks 70.

## Vienmandatė rinkimų apygarda

*Vienmandatė rinkimų apygarda* – Lietuvos respublikos teritorijos vienetas, kuriame išrenkamas 1 Seimo narys, renkamas pagal teritorines apygardas. Lietuvos teritorija skirstoma į 71 tokią apygardą, atsižvelgiant į:
* rinkėjų skaičių rinkimų apygardoje,
* Lietuvos Respublikos teritorijos suskirstymą į vienmandates rinkimų apygardas per ankstesnius Seimo rinkimus
* administracinį teritorinį padalijimą.
Rinkimų apygardą sudaro greta esančios, bendrą ribą turinčios *[[rinkimų apylinkė]]s*. Rinkėjų skaičius apygardoje turi būti nuo 0,8 iki 1,2 vidutinio rinkėjų skaičiaus, tenkančio vienai vienmandatei rinkimų apygardai (~1/71 bendro rinkėjų skaičiaus).

Iki rinkimų likus ne mažiau kaip 95 dienoms Vyriausioji rinkimų komisija nustato ir, likus ne mažiau kaip 90 dienų iki rinkimų, „Valstybės žiniose“ skelbia:
* rinkimų apygardas sudarančių rinkimų apylinkių sąrašą,
* jų balsavimo būstinių adresus ir telefonus,
* apygardos rinkėjų skaičių,
* apygardų rinkimų komisijų adresus ir telefonus.

## Daugiamandatė rinkimų apygarda

*Daugiamandatė rinkimų apygarda* – visa Lietuvos teritorija (ši apygarda „užkloja“ visas vienmandates apygardas), joje balsuoja visi turintys rinkimų teisę Lietuvos Respublikos piliečiai. Šioje apygardoje pagal proporcinę rinkimų sistemą išrenka 70 Seimo narių.

## Šaltiniai
Pietinia kronikas

**„Pietinia kronikas“** () – lietuvių rašytojo Rimanto Kmitos romanas, pirmą kartą išleistas 2016 m. Kūrinys parašytas ne bendrine lietuvių kalba, o XX a. pab. šiaulietiška šnekta.

Pasakojimo centre – vyresniųjų klasių moksleivis Rimas bei jo kasdienis gyvenimas: santykiai su draugais, merginomis, pirmosios erotinės patirtys, bandymai užsidirbti pinigų, regbis ir t. t. Kūrinyje paraleliai aprašoma ir pirmųjų nepriklausomybės metų Lietuvoje atmosfera: „laukinis“ kapitalizmas, nusikalstamų grupuočių veikla, smulkiosios prekybos suklestėjimas, padirbtų prekių cirkuliavimas rinkoje, susidomėjimas Rytų kultūromis bei keistomis dvasinėmis praktikomis. „Pietinia kronikas“ matomas asmenybės vertybinis tapsmas. Iš pradžių pagrindinis veikėjas nori būti kaip visi, bet ilgainiui pradeda skaityti knygas ir galiausiai nusprendžia studijuoti universitete.

Audio formatu knygą „Pietinia kronikas“ leidykla Audioteka.lt išleido 2017 m. sausio 25 d. Knygą šiaulietiška šnekta įgarsino pats knygos autorius Rimantas Kmita.

Knygą iliustravo Liudas Parulskis.

## Pripažinimas
* Už romaną „Pietinia kronikas“ jo autorius 2017 m. apdovanotas Jurgos Ivanauskaitės  premija. Knyga išrinkta 2017 m. Lietuvos metų knyga suaugusiųjų kategorijoje.
* 2025 m. išleistas to paties pavadinimo rež. Igno Miškinio filmas.

## Išnašos

## Nuorodos

* Rimantas Kmita skaito romaną „Pietinia kronikas“ – I dalis
* Rimantas Kmita skaito romaną „Pietinia kronikas“ – II dalis
* Rimantas Kmita skaito romaną „Pietinia kronikas“ – III dalis
* Ištrauka iš Rimanto Kmitos audioknygos „Pietinia kronikas“
Heart 2 Heart

**Heart 2 Heart** buvo laikinas Islandijos grupės „Stjórnin“ narių muzikinis projektas, sukurtas specialiai „Eurovizijos“ dainų konkursui 1992.

## Istorija

Po sėkmingo pasirodymo 1990-ųjų „Eurovizijoje“, 1992 metais grupės „Stjórnin“ nariai Sigridur Beiteindotir ( ir Gretaras Orvarsonas () sukūrė specialų projektą 1992 m. „Eurovizijos“ dainų konkursui. Prie jo prisijungė Sigridur pusseserė Sigrun Eva Armannsdotir () ir Fridrikas Karlsonas (). Laikiną projektą nuspręsta pavadinti „Heart 2 Heart“ vardu. Sėkmingai įveikę šalies atranką, netrukus turėjo galimybę dalyvauti „Eurovizijos“ dainų konkurse Malmėje (Švedija). Dalyviai, konkurse atlikdę dainą „Nei eða já“ () ir iš komisijos pelnę 80 taškų, liko septinti.

Iširus projektui „Heart 2 Heart“, nariai Sigrun ir Fridrikas pradėjo solines karjeras, o Sigridur ir Gretaras savo veiklą tęsė grupėje „Stjórnin“. 1994 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, kaip solistė, dalyvavo narė Sigridur Beiteindotir. Su kūriniu „Nætur“ jai pasisekė kiek prasčiau – atlikėja liko 12-oje vietoje.

## Nuorodos
* Daina „Nei eða já“

|-
Stefán & Eyfi

**Stefán & Eyfi** buvo Islandijos muzikos duetas, kurį sudarė Stefán Hilmarsson ir Eyjólfur Kristjánsson.

1991 m. dalyvavo „Eurovizijoje“, kur su daina „Draumur um Nínu“ užėmė 15 vietą.

Stefán Hilmarsson gimė 1966 m. birželio 26 d. Reikjavike. Muzikinę karjerą pradėjo 1986 metais grupėje „Sniglabandið“, išleidusi 2 albumus. Nuo 1988 m. groja grupėje „Sálin hans Jóns míns“. Tais pačiais metais, būdamas dueto „Beathoven“ sudėtyje, dalyvavo „Eurovizijoje“, su daina „Þú og þeir (Sókrates)“ užėmė 16-ą vietą.

Eyjólfur Kristjánsson gimė 1961 m. balandžio 17 d. Reikjavike. Muzikinę karjera pradėjo 1983 m.

## Nuorodos
* Daina „Draumur um Nínu“
 

|-
Elina Konstantopoulou

**Maria-Elpida „Elina“ Konstantopoulou** (, g. 1970 m. lapkričio 11 d. Atėnuose) – Graikijos dainininkė.

## Biografija

Gimė Graikijos sostinėje Atėnuose, ten studijavo muziką ir dainavimą nacionalinėje konservatorijoje. Po studijų ji pradėjo dainuoti naktiniuose klubuose. 1993 metais sutiko kompozitorių Nikos Terzis, kuris jai parašė tris dainas. Tais pačiais metais išleido debiutinį albumą „San Paramithi“. 1995 m. Graikijos transliuotojo ERT išrinkta atstovauti šaliai „Eurovizijos“ dainų konkurse. Su Nikos Terzis ir Antonis Pappas sukurta daina „Pia Prosefhi“ E. Konstantopoulou užėmė 12-ą vietą. Tų pačių metų vasarą pasirodė antrasis jos albumas „Ti Zoi Mou Litrono“.

2002 metais drauge su Marion Georgiou bandė patekti į „Euroviziją“, tačiau daina „Beautiful life“ nesulaukė palaikymo ir į tolesnį etapą nepateko. 2005 metais „Eurovizijoje“ atstovavo Kiprui kaip Constantinos Christoforou pritariančioji atlikėja.

## Diskografija
* *San Paramithi* (1993)
* *Ti Zoi Mou Litrono* (1995)
* *Akouse Me* (1997)
* *Enstikto* (1998)
* *Tha Allaxo Dedomena* (1999)
* *Aftos o Polemos* (2001)
* *Xekina* (2010)
* *Mia Anamnisi* (2012)

## Nuorodos
* Daina „Pia Prosefhi“

|-
Arzu Ece

**Arzu Ece** ( g. 1963 m. rugsėjo 22 d.  Stambule ) kaip *Arzu Özkaraman*) – Turkijos dainininkė.

Dainininkės karjerą pradėjo 1975 metais, išleidusi dvigubą singlą „Bir daha“ / „Sen yok musun“. 1987 metais pirmą kartą dalyvavo Turkijos „Eurovizijos“ nacionalinėje atrankoje, kur atliko dvi dainas: „Keloglan“, atlikusi su Rüya Ersavci, Fatih Erkoç ir Harun Kolçak bei „Bir gün bize yetmez“, atlikusi su Cihan Okan. Abi dainos finale sulaukė aukštų komisijos įvertinimų, tačiau jų nepakako pirmai vietai užimti. Po metų atrankoje su atlikėja Cigdem Tunc kaip duetas „Grup Tema“ pasirodė su daina „Zig Zag“.

1989 m. nacionalinėje atrankoje pasirodė su dviem dainomis - „Elif'in aldi beni“ ir „Bana bana“, atlikusi su grupe Pan. Kovo mėn. vykusiame finale pavyko nugalėti dainai „Bana bana“ ir buvo išrinkta atstovauti Turkijai 34-ajame Eurovizijos dainų konkurse Lozanoje (Šveicarija). Gegužės 6 d. vykusiame koncerte grupei pavyko surinkti tik 5 taškus ir užėmė 21-ą vietą. 1990 m. dainos „Bana bana“ remiksas išleistas Švedijoje singlo pavidalu.

1991 metais vėl dalyvavo „Eurovizijos“ nacionalinėje atrankoje, finale su atlikėja Gür Akad atlikusios kūrinį „Sessiz geceler“, užėmė antrą vietą.

1995 metais laimėjo nacionalinę atranką su daina „Sev“. „Eurovizijoje“ ji tarp 23 dalyvių užėmė 16 vietą. Tų pačių metų rugsėjo mėn. išleido albumą „Sebebi yok“.

1999 m. ištekėjo už Ali Otyam, turi sūnų. 2007 m. pora išsiskyrė. 2009 m. jai buvo diagnozuota leukemija.

## Nuorodos
* Daina „Sev“

|-
Kerija (miestas)

**Kerija** arba ***Mugala*** (, ) – miestas Rytų Turkestane, pietų Sindziange (dabar Kinijos LR), 166 km į rytus nuo Hotano. Apskrities centras. Įsikūręs oazėje prie Kerijos upės.

## Istorija

Seniau Kerija buvo vienas iš „šilko kelio“ miestų. Ankstyvojoje Hanių dinastijoje dabartinės Kerijos oazė vadinta Vumi (扜彌, *Wūmí*), joje gyveno 20 tūkst. žmonių. Vėliau miestas minimas kaip Džumi (拘彌, *Jūmí*) bei Hanmi (扞彌, *Hànmí*). XIII a. čia lankęsis Markas Polas (vietovę jis vadino *Pem* ar *Peyn*). Tuomet čia prekiauta medvilne, kastas nefritas ir chalcedonas. Iki XIX a. apylinkėse išgautas ir auksas.

## Šaltiniai
Sairamas

**Sairamas** () – gyvenvietė pietinėje Kazachstano dalyje, Pietų Kazachstano srityje, prie Aryso ir jo intako Sairam Su, 10 km į rytus nuo Šymkento centro; nuo 2014 m. – Šymkento miesto dalis. Beveik visi gyventojai – uzbekai.

Išlikę daug tradicinės architektūros, paminklinių statinių, būdingas miesto išplanavimas. Yra X a. minaretas, miesto vartai, keletas mečečių ir mauzoliejų.

## Istorija

Sairamas laikomas seniausia Kazachstano gyvenviete. Kada miestas įkurtas, nežinoma. Būta bandymų susieti šį miestą su zoroastrų šventajame tekste „Avestoje“ minimu *Sairima* žodžiu. 629 m. miestas pirmą sykį minimas kinų rašytiniuose šaltiniuose kaip ***Ispidžabas*** (). Tai buvo svarbus prekybinis taškas vienoje iš šilko kelio trasų. Čia buvo įsikūrusi nestoriečių bendruomenė. 766 m. Sairamo gyventojai atversti į islamą. Miestas buvo svarbus prekybinis taškas ties musulmonų ir tiurkų „pagonių“ gyvenamų žemių riba. Po užkariavimo mieste pastatyta mečetė (pirmoji dab. Kazachstane). 840 m. Sairamą užkariavo Samanidai, pastatė miesto sienas, įrengė daug gynybinių bokštų. Bucharos ir Samarkando pirkliai Sairame pasistatė didelius karavansarajus. Samanidų Sairamas išlaikė didelę savivaldą, miestas buvo sudarytas iš 3 dalių (tvirtovės, senamiesčio ir priemiesčių), turėjo kalėjimą, penktadieninę mečetę, 4 pagrindinius vartus. 980 m. miestą užkariavo Karachanidai. 1221 m. Sairamą užkariavo mongolai, iki 1223 m. čia buvo apsistojęs Čingischanas. XV a. miestas atiteko Timūridams. Nuo XVI a. Sairamas buvo valdomas tai kazachų, tai uzbekų, tai džiungarų valstybių. Miestas nesyk nuniokotas, jo reikšmė sumenko. 1864 m. rusams užkariavus Vidurinę Aziją, Sairamą jau buvo užgožęs augantis Šymkentas.

## Galerija

Karashash Ana.JPG|Karašaš Anos mauzoliejus
Abd al aziz baba.jpg|Abdelazizo Babos mauzoliejus
Sayram minaret.JPG|Minaretas
Sayram Main Mosque.jpeg|Sairamo pagrindinė mečetė


## Šaltiniai
Inkultūracija

**Inkultūracija** () – kultūrinės antropologijos sąvoka, įvardijanti visą žmogaus gyvenimą trunkantį vyksmą, kai įsiliejama į visuomenės, kurioje  gyvenama, kultūrą ir tampama jos kultūrinio tapatumo reiškėju. Tai socialinis, psichologinis ir pedagogoginis ugdymo vyksmas vaikystėje pasireiškiantis nesąmoningai, o suaugus – sąmoningai.

Ši M. J. Herskovitso įvesta sąvoką mažai skiriasi tiek nuo socializacijos, tiek nuo anksčiau įneštos akultūracijos sąvokos. Pirmoji yra kiek platesnė sociologijos sąvoka, daugiau dėmesio skirianti pritapimui visuomenėje, o pastaroji apima svetimų kultūrų įtaką asmenims ar jų grupėms.

## Taip pat skaitykite
* Akultūracija
* Socializacija

## Išnašos

## Literatūra
* Stonkuvienė, Irena, 2013 m. Augti Lietuvoje: ugdymo kaip inkultūracijos eskizai. Vilniaus universiteto leidykla. http://www.vu.lt/site_files/LD/Augti_Lietuvoje._ugdymo_kaip_inkult%C5%ABrizacijos_eskizai.pdf
Didysis Lietuvos kelias

**Didysis Lietuvos kelias** – senovinis prekybos kelias Abiejų Tautų Respublikoje, kuris jungė Lenkijos Karalystės sostinę Varšuvą su Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės sostine Vilniumi. Kelias datuojamas dar XIII a., bet didžiausią svarbą pasiekė XVIII a., kuomet Augusto II valdymo laikotarpiu pradėta reguliari pašto sistemos veikla šiuo prekybiniu keliu, miestuose pastatytos pašto stotys. Į prekybos kelią įėjo ir tokie miestai kaip: Druskininkai, Trakai, Gardinas, Sokulka, Supraslė, Balstogė, Bielskas, Cechanovecas, Drohičinas, Palenkės Sokoluvas, Vengruvas.

Kelią aprašė ir vokiečių mokslininkas Georg Forster, kuris 1784 m. keliavo į Vilniaus Universitetą.
Sarongas

**Sarongas**, kartais **sarungas** () – tradicinė Pietryčių Azijos ir Okeanijos tautų vyrų ir moterų apranga.

Tai plati medvilninio audinio juosta, kelis kartus apsukama aplink juosmenį apgaubianti kojas iki kulkšnių, panašiai kaip ilgas sijonas. 

## Šaltiniai
* Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, T. 10, *Samni-Štern*
Teplicės rajonas

**Teplicės rajonas** () – vienas iš septynių Ūsčio krašto rajonų. Administracinis centras – Teplicė. 128 734 gyventojai (2016 m. duomenys).

## Svarbesnės gyvenvietės
Žemiau yra pateikiami didžiausi rajono miestai ir miesteliai:
* Bylina
* Dubis
* Duchcovas
* Hrobas
* Koštianai
* Krupka
* Ledvicė
* Osekas
* Teplicė
Mercedes AMG F1 W08 EQ Power+

**Mercedes AMG F1 W08 EQ Power+** – „Mercedes-Benz“ „Formulės 1“ automobilis, kurį 2017 m. Formulės 1 sezonui suprojektavo ir vystė Aldo Costa, Geoff Willis ir James Allison. Planuojama, kad automobilį vairuos 2008, 2014 ir 2015 m. „Formulės 1“ čempionas Lewisas Hamiltonas, kuris komandai atstovaus jau penktą sezoną, ir Valtteri Bottas, kuris prie komandos prisijungė po to, kai 2016 m. čempionas Nico Rosbergas pasitraukė iš sporto.

Važiuoklė iš pradžių buvo pavadinta „Mercedes F1 W08“, kad atstovautų aštuntą „Formulės 1“ automobilį, kurį „Mercedes“ sukonstravo nuo 2010 m. „EQ Power+“ buvo pridėtas norint pareklamuoti „Mercedes“ elektrinių kelių automobilių liniją, o AMG įtrauktas norint atspindėti sąryšį tarp „Mercedes-AMG“ ir „Mercedes-Benz“.

Numatyta, kad automobilio debiutinės lenktynės bus 2017 m. Australijos Grand Prix, pirmame 2017 m. sezono etape.

## Šaltiniai
Guma (miestas)

**Guma** (, ) arba ***Pišanas*** () – miestas Rytų Turkestane, pietakarių Sindziange (dabar Kinijos LR), 158 km į pietryčius nuo Kašgaro. Apskrities centras. Įsikūręs oazėje, Taklamakano dykumos apsuptyje. Stotis prie Kašgaro–Hotano geležinkelio. Verčiamasi daugiausia medvilnės auginimu.

## Istorija

Guma seniau buvo vienas iš šilko kelio taškų tarp Hotano ir Kargalyko. Hanių laikais iš Gumos taip pat eidavo kelias pro Hunzą į Kandaharą. Kinų šaltinyje „Hanšu“ (~23 m.) rašoma, kad mieste gyvenę 3500 žmonių.

## Šaltiniai
Miranas

**Miranas** () – senovinis miestas ir oazė Rytų Turkestane, pietiniame Taklamakano dykumos pakraštyje, prie Lobnoro ežero ir Altajaus kalnų sandūros. Dabar patenka į Kinijos LR, Sindziango teritoriją.

Ankstyvųjų hanių laikotarpiu miestas buvo žinomas kaip ***Juni***. Tai buvo svarbus taškas šilko kelyje, prie pietinės jo atšakos, aplenkiančios Taklamakano dykumą. Mirane suklestėjo budizmas, pastatytas šventyklų kompleksas. Senovėje miestas priklausė Krorianai (Lolanui), bet III a. buvo užkariautas hanių. IV a. miesto reikšmė sumenko. VIII–IX a. miestą užvaldė tibetiečiai (jį vadino Nopčungu – *nob chu ngu*), pastatė tvirtovę. Vėliau Mirano drėkinimo sistemos nebenaudotos, miestas ir oazė išnyko.

1876 m. tikriausiai Miraną pasiekė rusų keliautojas Nikolajus Prževalskis, 1905 m. miestą pirmąsyk tyrinėjo amerikiečių archeologas Elsvortas Hantingtonas, o 1906–1907 m. žymusis Britanijos archeologas Aurelis Šteinas.

Šios ir vėlesnės archeologinės ekspedicijos Mirane aptiko tvirtovės griuvėsius, budistų vienuolyno (viharos), keleto stūpų liekanas, įvairių kitų nedegto molio plytų statinių griuvėsių, iškasta Budos galvos skulptūra, statiniuose rasta budistinio meno pavyzdžių, ginklų, atkasta drėkinimo sistema.


Miran BLP466 PHOTO1187 2 165.jpg|Stūpos liekanos
Miran Fort BLP466 PHOTO1187 2 60.jpg|Tvirtovės liekanos
Miran fresco2.jpg|Romėniško braižo budistinė freska
A palm leaf Sanskrit manuscript in Brahmi script from Miran China.jpg|Sanskrito įrašas brahmi raštu iš Mirano
Miran BLP10 PHOTO392 27 123.jpg|Budos galvos skulptūra
Steigvilių vėjo malūnas

**Steigvilių malūnas** – kepurinis vėjo malūnas, esantis šalia Steigvilių kaimo (Žeimelio sen.), Pakruojo rajone, prie kelio . Šalia malūno, kitoje kelio pusėje, stovi buvusi malūnininko sodyba.

Technikos paminklas, 1992 m. įtrauktas į kultūros vertybių registrą (unik. kodas ). Nuo 2005 m. saugomas valstybės. Yra išlikę daug originalių dalių ir technologinės įrangos. Šiuo metu malūnas nenaudojamas jokioms reikmėms. 2019 m. Steigvilių malūnas suremontuotas.
 

## Istorija

Steigvilių malūną 1891 m. pastatė Jonas Beinoravičius, padedamas latvio malūnų meistro Bredikio. Jonas Beinoravičius dirbo malūnininku iki mirties, tuomet malūno valdymą perėmė jo sūnus Juozas Beinoravičius - Beinoras. 1941 m. malūnininku tapo Antanas Beinoras (Juozo sūnus). Šis, pasikeisdamas su broliu Pranu, dirbo malūne taip pat iki mirties 1976 m. Vėlesnius dvejus metus malūne dirbo Pranas Beinoras, kol 1978 m. jį pakeitė Juozas Pašiškevičius. Paskutinis Steigvilių malūno malūnininkas buvo Bronislavas Nausėda, dirbęs čia nuo 1988 iki 1993 m.

Sovietmečiu malūnas keletą kartų buvo atnaujintas, XX a. 7-ajame dešimtmetyje įrengtas elektros variklis, XX a. 9-ajame dešimtmetyje apskardintas stogas ir sutrumpinti sparnai, išmontuoti kepurės sukiojimo grąžulai.

2008 m. malūnas buvo apvogtas.

2010 m. apatinė malūno dalis apkalta medinėmis lentomis.

2016 m. įamžintas filmuke „Steigvilių malūnas“.

## Malūno sandara

Malūnas yra aštuonkampio plano, 4 aukštų. Bendras statinio aukštis 13 m. Pamatai akmeniniai. Sienos medinės, karkasinės konstrukcijos, dengtos malksnomis (apatinė pusė – medinėmis lentomis). Dvejos durys (viengubos ir dvigubos). Technologinė įranga:
* Pirmame aukšte yra statvolis su apatiniu krumpliaračiu ir verpste, transmisija.
* Antrajame aukšte yra dvejos girnos, (iš jų vienos išardytos).
* Trečiajame aukšte yra grūdų piltuvė, statvolis su viršutiniu krumpliaračiu.
* Ketvirtajame aukšte yra sparnų mechanizmas: sparnų velenas, krumpliaratis, stabdžių juosta (būklė neaiški).
Netoli durų, vidinėje kertinėje sijoje įrėžta data „1891 Miatu“.

## Galerija


Steigvilių malūnas - panoramio.jpg|Malūnas 2011 m.
Steigvilių malūnas - panoramio (1).jpg
Namas prie Steigvilių malūno.JPG|Malūnininko namas
Malūnas, Steigviliai.JPG|Malūno panorama 2019 m.
Steigvilių vėjo malūnas, 2019m.jpg|Steigvilių vėjo malūnas, 2019 m.


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Atspindžiai. Paveldo kolekcija. Pakruojo krašte prasmegę vėjo malūnai ir jais Sodeliškių kaime susirūpinęs meistras, 2020.01.05 (nuo 5:54 min.)

* Steigvilių malūnui gresia griūtis
* Vėjo malūnai šaukiasi pagalbos
* Lietuvos vėjo malūnai (''malunai.lt'') 
* Steigvilių malūno girnas saugo seniūnija
* Investicijų projektas „Steigvilių malūno restauracija“ 
* Kad išsaugotų išskirtinį malūną, nepajudino nė piršto 
* http://www.skrastas.lt/?data=2008-07-03&rub=1144745056&id=1215011638
* http://www.niekonaujo.lt/20130930/steigviliu-vejo-malunas
* https://www.facebook.com/Steigvilių-malūnas-222256171553065/
Fosfenas

**Fosfenas** – reiškinys, apibrėžiamas kaip gebėjimas matyti šviesą šviesai iš tikrųjų nepatenkant į akį. Žodis *phosphene* kilęs iš graikų kalbos žodžių *phos* („šviesa“) ir *phainein* („rodyti“). Fosfenas, sukeltas judėjimo ar garso, gali būti susijęs su regos nervo uždegimu.

## Šaltiniai
Lietuva 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Lietuva|Lietuvos]]** sportininkai dalyvavo 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Pjongčange, Pietų Korėjoje. Iš viso šaliai atstovavo 9 sportininkai – keturi biatlonininkai, trys slidininkai ir du kalnų slidininkai.

## Biatlonas

;Kvalifikacija

;Rezultatai

;Estafetės

## Kalnų slidinėjimas

;Kvalifikacija

;Rezultatai

## Slidinėjimas

;Kvalifikacija

;Nuotolio rungtys

: LAP - aplenktas ratu

;Greičio rungtys

## Nuorodos
* Lietuvos tautinio olimpinio komiteto oficiali svetainė

## Šaltiniai
Berouno rajonas

**Berouno rajonas** () – vienas iš dvylikos Vidurio Čekijos krašto rajonų. Administracinis centras – Berounas. 90 169 gyventojai (2016 m. duomenys).

## Svarbesnės gyvenvietės
Žemiau yra pateikiami didžiausi rajono miestai ir miesteliai:
* Berounas
* Horžovicės
* Hostomicės
* Kralūv Dvūras
* Zdicės
* Žebrakas
Dunhuangas

**Dunhuangas** () – miestas vidurio Kinijoje, Gansu provincijos vakaruose, Gansu koridoriuje, oazėje prie Juejačuano ežero, Kumtago dykumoje. Yra oro uostas, geležinkelio stotis, veikia muziejus, naktinis turgus. Šalia miesto yra žymi „dainuojančioji kopa“.

Dunhuangas yra senovinis miestas, seniau buvęs svarbus šilko kelio taškas.

## Istorija

Vietovė gyvenama nuo II tūkstm. pr. m. e. pradžios. Pirmieji šių kraštų gyventojai, tikėtina, buvo čiangai (tibetiečiai-birmiečiai), taip pat galbūt juežiai (indoeuropiečiai). III a. pr. m. e. Dunhuangą užvaldė klajokliai šiongnu, bet 121 m. pr. m. e. atiteko Hanų dinastijai (kinams). Dunhuangas tapo vienu svarbiausių kinų vakarinių forpostų, nes buvo Gansu koridoriuje, vedančiame į toliau vakaruose klajoklių ir dykumų tautų apgyvendintas žemes. Iki Dunhuango ėjo Didžioji kinų siena, o miesto apylinkėse pristatyta žvalgybos bokštų ir tvirtovių. Valdant Sui ir Tangų dinastijoms (VI–X a.) Dunhuangas buvo toliausiai vakaruose buvusi kinų valda, čia kirtosi visos 3 šilko kelio trasos, pro Dunhuangą ėjo visi pagrindiniai prekybos keliai į Vidurinę Aziją ir Artimuosius Rytus, į Tibetą ir Indiją, į Mongoliją ir Sibirą.

I a. mieste pradėjo kurtis pirmieji budistų vienuoliai, apylinkėse jie įrengė šventyklų ir atsiskyrėlių buveinių kompleksą – Mogao urvus. Tai buvo didelės svarbos religinis ir kultūrinis centras, urvuose sukaupta milžiniška rankraščių biblioteka. Dunhuange įsikūrė ir krikščionių (nestoriečių), judėjų, manichėjų. 400-aisiais metais Dunhuangas tapo Vakarų Liango karalystės sostine (Šešiolikos karalysčių laikotarpis), bet 405 m. sostinė perkelta į Džiučuaną, o 421 m. miestas užkariautas Šiaurės Liango. Vėliau miestą puldinėjo Šiongnu, tibetiečiai, tiurkai (tabgačai), iškildavo vietiniai, iš esmės nepriklausomi, vadai. Tangų laikais Dunhuange gyveno gausi sogdų bendruomenė, sogdų ir kinų kultūra glaudžiai persipynė. 1036 m. miestą užvaldė tangutai, o 1227 m. Dunhuangas buvo sugriautas ir užkariautas mongolų. Juanų dinastijos laikais miestas atstatytas, bet paplitus jūrinei prekybai, nebeatgavo savo ankstesnės reikšmės. 1516 m. Dunhuangas vėl užimtas tibetiečių, o vėliau patyrė Čagatajaus chanato įtaką. 1715 m. jau sugriuvusį miestą užėmė kinai ir 1725 m. įkūrė naujoje vietoje.


White Horse Pagoda, Duhuang.jpg|Baltojo žirgo pagoda
Dunhuang Gisela Brantl 09.JPG|„Dainuojanti kopa“
Summer Vacation 2007, 263, Watchtower In The Morning Light, Dunhuang, Gansu Province.jpg|Žvalgybinio bokšto liekanos
Endere Stupa BLP467 PHOTO1187 2 172.jpg|Enderės stūpa
Yumenguan1.JPG|Jumenguano tvirtovė
Mogao Caves.jpg|Mogao urvai