open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Algirdas Musneckis

Šią pavardę turi:

*Algirdas Musneckis (1929) – energetikas
*Algirdas Musneckis (1936) – fotografas
Bronius Makštutis

**Bronius Makštutis** (1929 m. gegužės 6 d. Pakašave, Simno valsčiuje – 2019 m. gegužės 3 d. Šiauliuose) – inžinierius energetikas, Lietuvos ir Šiaulių miesto visuomenės veikėjas.

## Biografija
1936 m. pradėjo lankyti Simno valsčiaus Ūdrijos pradžios mokyklą, 1941–1944 m. mokėsi Alytaus gimnazijoje. 1948–1953 m. Kauno politechnikos instituto Elektrotechnikos fakultete studijavo elektros stočių, tinklų ir sistemų specialybę, inžinierius elektrikas.

1953 m. pagal paskyrimą atvyko į Šiaulius, nuo 1953 m. rugpjūčio 7 d. Rėkyvos-Bačiūnų Valstybinės rajoninės elektrinės elektros cecho meistras, nuo 1954 m. balandžio 1 d. Elektros cecho viršininko pavaduotojas. 1958 m. rugpjūčio 1 d. Rėkyvos VRE budintysis inžinierius. Nuo 1959 m. lapkričio 27 d. elektrinės vyr. budintysis inžinierius, nuo 1960 m. balandžio mėn. Šilumos cecho viršininko pavaduotojas, nuo spalio mėn. – vyr. meistras, nuo 1961 m. kovo mėn. – Gamybinio techninio skyriaus viršininkas. 1962 m. priimtas į TSKP. Nuo 1963 m. rugpjūčio 16 d. Rėkyvos VRE vyr. inžinierius. Nuo 1968 m. sausio 10 d. Rėkyvos VRE direktorius, nuo 1978 m. gegužės 1 d., pasikeitus įmonės pavadinimui – Šiaulių šilumos tinklų direktorius, ilgiausiai šias pareigas ėjęs įmonės vadovas.

1969, 1971 ir 1973 m. Šiaulių darbo žmonių deputatų tarybos deputatas. 1974 m. miesto teismas, pasiskundus įmonės darbuotojams, nustatė, kad Rėkyvos VRE premijos skiriamos nevienodai, dėl to direktorius pažeidė darbuotojų reikalavimus. 1975 m. tokį pat sprendimą pateikė ir LTSR Aukščiausiasis teismas. Be to, buvo išaiškinta, kad direktorius 1973 m. nusipirko įmonės nurašytą automobilį, o po metų jį pardavė. Pareikšta nuobauda – griežtas papeikimas. Po to deputatu „neberinktas“.Po kelerių metų materialinis darbuotojų skatinimas ir cechų ūkiskaita buvo įteisinti įstatymu.

1990 m. vasario 14 d. kolektyvas, spaudžiamas direktoriaus reiklumu nepatenkintų įmonės darbuotojų, susibūrusių į Lietuvos persitvarkymo sąjūdžio grupę, surengė direktoriaus rinkimus. Direktoriumi buvo išrinktas dar reiklesnis vyr. inžinierius Vytautas Milašius. B. Makštutis paskirtas Šiaulių šilumos tinklų dispečeriu, 1992 m. rajono dispečeriu, o 2000 m. rugpjūčio 29 d., vienoje ir vienintelėje įmonėje išdirbęs 47 metus, išėjo į pensiją.

## Įvertinimas
* 1969 m. Garbės raštas
* 1970 m. medalis Už šaunų darbą V. Lenino 100-ųjų metinių proga
* 1971 m. Garbės ženklo ordinas
* 1984 m. Darbo veterano medalis

## Šaltiniai
Biocenozė

**Biocenozė** – sausumos ar vandens baseino plote gyvenančių augalų, gyvūnų ir mikroorganizmų visuma, tarp kurių susiformavę nuolatiniai tarpusavio ryšiai ir vyksta energijos ir maisto medžiagų apykaita.

Biocenozę sudaro 3 pagrindiniai gyvosios gamtos komponentai: fitocenozė, zoocenozė, mikrobiocenozė ir mikroorganizmų pasaulis. Mikrobiocenozė – tai įvairių mikroorganizmų, grybų, bakterijų pasaulis. Jie dar vadinami reducentais arba destruktoriais. Jie perdirba visas gyvas ir negyvas organines medžiagas iki neorganinių junginių ir grąžina viską į apykaitos ratą augalams.

Pirmasis biocenozės terminą pavartojo vokiečių ekologas Karlas Mėbijus 1877 m.

Biocenozės pagrindas - biotopas.

## Taip pat skaitykite
* Fitocenozė
* Zoocenozė

## Išnašos
Sporiniai induočiai

**Sporiniai induočiai** – ne mokslinės klasifikacijos terminas, apibūdinantis tokius augalus kaip pataisai, asiūkliai ir paparčiai.

Vienas jų savitų požymių yra tas, kad ląstelės, praleidžiančios vandenį stiebu, sudaro centrinio cilindro negyvą audinį. Cilindrai gali šakotis į lygiagrečius cilindrus ir stiebus. Vystantis indų sistemai ir gaminamajam audiniui, atsirado aukštesnių ir sudėtingesnės formos augalų.

Sporiniams induočiams priskiriama apie 10 000 rūšių, kurių formos labai įvairios. Skirstoma į šiuos skyrius:
* Asiūklūnai (*[[Equisetophyta]]*)
* Pataisūnai (*[[Lycopodiophyta]]*)
* Driežlieliūnai (*[[Ophioglossophyta]]*)
* Šertvūnai (*[[Polypodiophyta]]*)
* Psilotūnai (*[[Psilotophyta]]*)
* Papartūnai (*[[Pteridophyta]]*)
* † *Rhyniophyta*
* † *Trimerophytophyta*
* † *Zosterophyllophyta*
Marijonas Petronis

**Marijonas Petronis** (g. 1919 m. rugsėjo 26 d. Zylos vienkiemyje, dab. Ukmergės raj.) – inžinierius energetikas, vienas iš centralizuoto šilumos tiekimo pradininkų Lietuvoje.

## Biografija
1928–1932 m. mokėsi Varžų pradžios mokykloje, 1940 m. baigė Ukmergės gimnaziją. 1940 m. Kaune įstojo į Vytauto Didžiojo universiteto Technologijos fakulteto Elektrotechnikos skyrių, jį baigė 1947 m. ir įgijo inžinieriaus elektrotechniko kvalifikaciją.
Baigęs studijas pusę metų dirbo Kauno 6-ojoje amatų mokykloje gamybinio mokymo meistru, paskui išvyko į Šiaulius ir 1947 m. spalio 22 d. pradėjo dirbti Rėkyvos – Bačiūnų elektrinėje. 1947–1948 m. technikos skyriaus viršininkas, 1948–1949 m. laikinai katilų cecho viršininkas, vyriausias inžinierius, vėliau elektrotechnikos laboratorijos relinės apsaugos skyriaus viršininkas. 1949–1953 m. turbinų cecho viršininkas, 1953 m. birželio 18 d. – 1963 m. rugpjūčio 16 d. Rėkyvos elektrinės vyriausiasis inžinierius. 1957 m. balandžio 4 d.- 1959 m. lapkričio 28 d. laikinai ėjo elektrinės direktoriaus pareigas. Jį pakeitė Algirdas Musneckis. 1963–1983 m. Panevėžio Šilumos tinklų vyriausias inžinierius, 1983–1985 m. meistras, 1985–1997 m. kontrolierius. Vėliau pensininkas.

## Šaltiniai
Zoocenozė

**Zoocenozė** – tam tikrame vandens ar sausumos plote gyvenančių gyvūnų su tam tikra sandara ir rūšine sudėtimi visuma. Energija gaunama iš pagamintos organinės medžiagos.

## Grupės
Zoocenozę sudaro 4 pagrindinės grupės:

* Fitofagai – individai, mintantys augaliniu maistu;
* Zoofagai – individai, mintantys kitais gyvūnais;
* Koprofagai – individai, mintantys kitų organizmų mėšlu;
* Nekrofagai – individai, mintantys lavonais.

## Taip pat skaitykite
* Biocenozė
* Biotopas
* Fitocenozė
Juozapa Giniotienė

**Juozapa Giniotienė** (g. 1932 m. sausio 6 d. Šarkiai, dab. Joniškio raj. – 2008 m. gruodžio 13 d. Šiauliai) – Lietuvos pedagogė, skaitovė, poetė, Šiaulių miesto visuomenės veikėja.

## Biografija
1949–1951 m. mokėsi Šiaulių mergaičių gimnazijoje, 1951–1953 m. studijavo Šiaulių mokytojų institute, 1959 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą, lietuvių kalbos ir literatūros mokytoja. 2003 m. baigė Šiaulių universitetą, vadybos magistras.

Nuo 1953 m. Šiaulių 4-osios septynmetės, 2-osios vidurinės mokyklos, 1971–2001 m. Šiaulių Juventos vidurinės mokyklos lietuvių kalbos ir literatūros mokytoja metodininkė. Kurį laiką dėstė Šiaulių pedagoginiame institute. Nuo 1973 m. dar ir Šiaulių ekskursijų biuro gidė.

Sūnūs pedagogas Juvitas Giniotis ir aktorius bei režisierius Aidas Giniotis.

## Skaitovė
Nuo 1953 m. Šiaulių mokytojų choro „Varsa“ koncertų, mieste vykusių dainų švenčių, sąskrydžių, susitikimų, vakaronių, ceremonialų vedančioji ir skaitovė. 1969–2002 m. surengė devynis autorinius kūrybos vakarus, su kuriais aplankyti Kuršėnai, Panevėžys, Akmenė, Pakruojis, Joniškis, Radviliškis, Kaunas, Vilnius ir kiti Lietuvos miestai. Juose skambėjo eilėraščiai, kuriuos parašė Maironis, Salomėja Nėris, Vincas Mykolaitis-Putinas, Stasys Bulzgis ir kiti lietuvių poetai.

1957 m. ir 1974 m. respublikinių skaitovų konkursų laureatė. 1988 m. suteiktas I kategorijos skaitovės vardas.

## Bibliografija
* Eilėraščių rinkinys „Trys langai“ (1997 m.).

## Šaltiniai
Chunino departamentas

**Chunino departamentas** (, ) – departamentas Peru centrinėje dalyje. Šiaurėje ribojsi su Pasko, rytuose – su Ukajalio, pietuose – su Kusko, Ajakučo, Uankavelikos, vakaruose – su Limos departamentais. Administracinis centras – Huankajas.

## Istorija
Pirmieji dabartinio Chunino departamento gyventojai buvo indėnai pumpusai, atkeliavę iš selvos. Vėliau Mantaro slėnyje įsikūrė huankai (vertėsi medžiokle ir gyvulių auginimu) bei čankai iš Apurimako. Šios gentys aktyviai priešinosi inkams, bet vis vien buvo jų nugalėtos (1460 m. Pačakuteko). Tuo tarpu selvoje atskirai vystėsi kampa ir janeša gentys, kurių inkai neužkariavo ir kurios buvo atrastos tik kolonizacijos metu.

1534 m. ispanų kolonistai Chunine įkūrė pirmąją Peru sostinę Chauchą. XVIII a. vyko Juan Santos Atahualpa vadovaujamas sukilimas. XIX a. vyko nepriklausomybės kovos, kurių vienas svarbiausių epizodų buvo 1824 m. Chunino mūšis. Jame laisvės kovotojų kavalerija, remiama vietinių gyventojų nugalėjo realistus. Chuniniečiai taip pat aktyviai kovėsi vadovaujami Andrés Avelino Cáceres ir Ramiojo vandenyno kare.

## Geografija
Chuninas išsidėstęs skitingose geografinėse srityse. Departamento vakarus kerta Andų kalnai, čia iškilusios aukštos snieguotos viršukalnės: Tunšo (5730 m), Antačapis (5700 m), Suljkonas (5650 m), Uajtapaljana (5557 m). Toliau į rytus driekiasi Andų plokščiakalnis – Altiplanas, išraižytas gilių upių slėnių. Rytuose kalnai leidžiasi į selvą. Čia kalnų šlaitai apaugę aukštosiomis džiunglėmis (Rupa-Rupa), dažnai tvyro rūkai. Svarbiausios upės – Mantaras, Apurimakas (Ene, Tambo), Perenė, Čančamajas. Telkšo vienas didžiausių šalyje Chunino ežeras.

Klimatas sieroje (Anduose) šaltas ir sausas, su dideliais dienos ir nakties temperatūrų svyravimais. Lietingasis sezonas trunka nuo lapkričio iki balandžio. Selvoje klimatas karštas ir drėgnas, daugiausia kritulių iškrenta gruodžio-kovo mėnesiais.

## Ekonomika

Vystomas daugiausia žemės ūkis; Mantaro slėnyje auginamos bulvės, kukurūzai, pupos, Čančamajo slėnyje – kava, vaisiai, kertama mediena. La Mersede auginamos unkarijos (vilkakora), citrusai, persėjos, kiti vaisiai. Gyvulininkystė ir pieno pramonė. La Oroja kartu su Pasko departamento Sero de Pasko miestu yra svarbiausi šalyje metalų gavybos ir metalurgijos pramonės centrai. Elektrą tiekia La Orojos ir Maplaso hidroelektrinės.

## Turizmas
Chunino departamente gausu turistinių objektų. Kalnų šlaitais driekiasi Inkų kelias. Mantaro slėnyje telkšo vaizdinga Pakos lagūna. Kolonijine architektūra žymūs miestai yra Chaucha, Tarma, Santa Rosa de Okopa. Selvoje turistus traukia indėnų ašaninkų kultūros draustinis, esantis Gran Pachonalio srityje. Gamta saugma Pui-Pui nacionaliniam miške, Otiši nacionaliniame parke.

## Administracinis skirstymas
Chunino departamentas padalintas į 9 provincijas. Sliaustuose pateiktas administracinis centras.
* Huankajaus provincija (Huankajus)
* Konsepsjono provincija (Konsepsjonas)
* Čupakos provincija (Čupaka)
* Chauchos provincija (Chaucha)
* Tarmos provincija (Tarma)
* Jauli provincija (La Oroja)
* Chunino provincija (Chuninas)
* Čančamajaus provincija (La Mersedas)
* Satipo provincija (Satipas)
Mykolajivas

**Mykolajivas** (seniau – ***Nikolajevas***) – miestas Ukrainos pietuose, į šiaurės rytus nuo Odesos, prie Pietų Bugo ir Inhulo upių santakos, srities administracinis centras. Miestas išsidėstęs prie Pietinio Bugo ir Ingulo santakos. Svarbus pramonės centras, yra upių uostas, oro uostas. 

## Etimologija

Miestą įkūrė 1789 m. rugsėjo 7 d. kunigaikštis Grigorijus Potiomkinas. Jis suteikė vardą Šv. Mykolo garbei, taip siekdamas atminti 1788 m. gruodžio Rusijos kariuomenės pergalę prieš Turkiją jūreivių globėjo Šv. Mykolo Stebukladario dieną.

## Istorija

1784 m. pastatyta rusų tvirtovė. 1788 m. įrengta laivų statykla, 1789 m. gavo miesto teises. XIX a. – XX a. pradžioje viena svarbiausių Rusijos, vėliau TSRS Juodosios jūros laivyno bazių. Nuo 1862 m. mieste veikė prekybinis uostas, XIX a. pabaigoje – trečias Rusijoje pagal prekybos apimtį. 1918–1920 m. miestą užėmė baltagvardiečiai. Nuo 1920 m. priklausė Ukrainos TSR. Nuo 1937 m. srities centras. 1941–1944 m. okupuotas Vokietijos kariuomenės. Iki 1991 m. svarbiausias TSRS karo laivų statybos centras, čia buvo statomi net lėktuvnešiai.

## Ekonomika

Vienas didžiausių Ukrainos laivų statybos centrų, jame statoma 60 % visų Ukrainoje pastatomų laivų. Veikia žemės ūkio mašinų, kelių tiesimo mašinų, poligrafijos mašinų, įrenginių įmonės, išvystyta dujų turbinų gamyba – pagaminama 90 % visų Ukrainoje gaminamų dujų turbinų, spalvotoji metalurgija (aliuminio lydymas), chemijos, statybinių medžiagų (gelžbetonio gaminių), tekstilės (mezgimas), siuvimo, avalynės, odos, kosmetikos, maisto pramonė – apdirbama mėsa, pienas, gaminamas cukrus, spiritas, alus. 

## Švietimas
Mieste veikia:
* Nacionalinis laivų statybos universitetas, įkurtas 2004 m.
* Mykolajivo pedagoginis universitetas,
* Mykolajivo humanitarinis universitetas,
* Mykolajivo žemės ūkio akademija,
* Astronomijos observatorija.

## Kultūra
* Mykolajivo dailės muziejus,
* Laivų statybos istorijos muziejus,
* Ukrainos dramos teatras,
* Mykolajivo rusų dramos teatras,
* Mykolajivo muzikinių komedijų teatras,
* Mykolajivo lėlių teatras,
* Mykolajivo filharmonija,
* Mykolajivo zoologijos sodas,
* Šv. Mikalojaus cerkvė, pastatyta 1812 m. 

## Miestų partnerystė

## Sportas

1965 m. pastatytas Mykolajivo centrinis miesto stadionas, kuris talpina 15,6 tūkst. žiūrovų.
* MFK Mikolaïv (futbolas)

## Šaltiniai
Vinycia

:: *Apie Makedonijos miestą žr. [[Vinica (Makedonija)]]*.

**Vinycia** (arba ***Vinica***) – miestas pietvakarių Ukrainoje; srities administracinis centras. Išvystyta lengvoji, mašinų statymo, maisto pramonė. Miestas išsidėstęs prie Pietinio Bugo upės. Yra 4 muziejai, 43 mokyklos, 5 aukštosios mokyklos.

## Istorija
Vinycia šaltiniuose minima nuo 1363 m. kaip lietuvių tvirtovė. XVII–XVIII a. įkurtas vienuolynų kompleksas, medinės Šv. Jurijaus ir Šv. Nikolajaus cerkvės.

## Miestai partneriai
*  Kelcai, Lenkija.
*  Piterboras, Jungtinė Karalystė.
*  Birmingamas, JAV.
*  Jasai, Rumunija.
*  Ribnica, Moldova.
*  Bursa, Turkija.
*  Panevėžys, Lietuva.

## Sportas
* FK Niva Vìnnicâ (futbolas)

## Šaltiniai
Lietuvos mokinių matematikos olimpiada

**LitMO** – nuo 1952 m. rengiamos Lietuvos matematikos olimpiados. Matematikos olimpiados sudarytos iš keturių turų:
* *I turo*. Tai mokyklinis matematikos olimpiados turas, kuriame paprastai dalyvauja geriausieji mokyklos mokiniai;
* *II turo*. Tai rajoninis (miesto) turas, kuris vyksta visose apskrityse.
* *III* turo. Respublikinis turas, į kurį susirenka apie 30 mokinių, kurie geriausiai pasirodė antrajame ture. 2-3 geriausieji siunčiami į tarptautinę matematikos olimpiadą – IMO. Dar keli žmonės yra atrenkami per papildomą atranką.
* *IV* turo, geriau žinomo kaip IMO, į kurią važiuoja komanda iš 6 žmonių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Olimpiados.lt – LitMO
Lietuvos mokinių chemijos olimpiada

**Lietuvos mokinių chemijos olimpiada** (**LitChO**) – nuo 1962 m. rengiamos Lietuvos chemijos olimpiados. 

## Turai
Chemijos olimpiados sudarytos iš penkių turų:
* *I turo*. Tai mokyklinis chemijos olimpiados turas, kuriame paprastai dalyvauja visi norintieji mokyklos mokiniai;
* *II turo*. Tai rajoninis (miesto) turas, kuris vyksta visose apskrityse.
* *III* turo. Respublikinis turas, į kurį susirenka apie 30 mokinių, kurie geriausiai pasirodė antrajame ture. Geriausieji siunčiami į Baltijos šalių olimpiadą – BChO.
* *IV* turo, geriau žinomo kaip BChO.
* *V* turo, geriau žinomo kaip IChO.

## Nuotolinė Lietuvos chemijos olimpiada
Nuotolinė Lietuvos chemijos olimpiada (**NLitChO**) - nuo 2003 m. organizuojama chemijos olimpiada, vykdoma nuotoliniu būdu. Olimpiadoje gerai pasirodę moksleiviai siunčiami į respublikinę chemijos olimpiadą.
Olimpiadą koordinuoja Bernardas Morkūnas.

## Nuorodos
* Olimpiados.lt – LitChO
Joseph-Désiré Job

**Džosefas-Dezirė Žobas** (g. 1977 m. gruodžio 1 d.) – buvęs futbolininkas, Kamerūno rinktinės puolėjas.

## Karjera
Rungtyniavo Prancūzijoje, Anglijoje, Saudo Arabijoje, Katare ir Belgijos K. Lierse SK.

## Rinktinė
 rungtyniavo nuo 1997 m. 

Su rinktine dalyvavo 1998 ir 2002 m. pasaulio čempionatuose, 1998, 2000 (tapo čempionu), 2008 m. Afrikos Tautų taurėse, 2001 ir 2003 m. Konfederacijų taurėse.

## Laimėjimai
* Football League Cup (2004 m.)
* AFC Čempionų lyga (2005 m.)
* Afrikos Tautų taurė (auksas – 2000 m., sidabras – 2008 m.)
* Konfederacijų taurė (sidabras – 2003 m.)

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Achille Emana

**Ašilas Emana Edzimbis** (g. 1982 m. birželio 5 d.) – buvęs futbolininkas, Kamerūno rinktinės saugas.

## Karjera
Rungtyniavo Tulūzos, Real Betis ir Saudo Arabijos Al-Hilal klubuose.

## Rinktinė
 rungtyniavo nuo 2003 m. 

Su rinktine dalyvavo 2006, 2008, 2010 m. Afrikos Tautų taurėse, 2003 m. Konfederacijų taurėje.

## Pasiekimai
* Ligue 2 (2002 m.)
* Konfederacijų taurė, 2 vieta (2003 m.)

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Chris Katongo

**Kristoferis Katongo** (g. 1982 m. rugpjūčio 31 d.) – buvęs futbolininkas, Zambijos rinktinės puolėjas.

Brolis Feliksas taip pat futbolininkas.

## Karjera

2003 m. debiutavo .

Su rinktine dalyvavo 2006, 2008, 2010, 2012 m. Afrikos Tautų taurėse.

## Laimėjimai

* Afrikos Tautų taurė: 2012 m.
* 2012 m. Afrikos Tautų taurės geriausias žaidėjas

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Neonacizmas

**Neonacizmas** (taip pat žinomas kaip **neonacionalsocializmas**) yra siejamas su keliais Antrojo pasaulinio karo judėjimais, siekiantis atgaivinti nacionalsocializmo ideologiją ar kai kuriuos jos aspektus, pavyzdžiui, rasinį ar etninį nacionalizmą.

Neonaciai retai vartoja šį pavadinimą kalbėdami apie save, dažniau įvardindami save kaip nacionalsocialistus, nacionalistus, patriotus ir panašiai. Kai kurios grupės ar individai, kurie pritaria ideologijai, vengia nacistinių terminų norėdami apeiti kultūros normas ar teisines subtilybes. Dauguma Europos šalių įstatymais draudžia nacistinių, rasistinių ar antisemitinių pažiūrų reiškimą.

Neonaciai dažnai naudoja raudonos – baltos – juodos spalvų simbolius, kurie buvo naudojami nacistinėje Vokietijoje, tokius kaip svastika, Juodoji saulė, sig runos ir raudonos – baltos – juodos spalvų derinys. Visuomenėje dėl nežinojimo nacių simbolika dažnai painiojama su indoeuropietiška naudota pagoniškoje Lietuvoje.

Neonacių judėjimas yra globalus reiškinys, organizuotas ir veikiantis daugelyje šalių, taip pat ir turintis tarptautinius ryšius. Jis pasireiškia net Izraelyje.

## Lietuvoje
Neonacizmas Lietuvoje pradėjo reikštis, kaip ir kitose šalyse, suirus Sovietų Sąjungai XX a. 10 dešimtmečio pradžioje – viduryje. Vienas ryškiausių personų Lietuvos neonacistiniame judėjime yra šiaulietis Mindaugas Murza. Jis dar 1996 m. Šiauliuose įkūrė Lietuvių nacionalsocialinės vienybės sąjungą. Jie pradėjo leisti pogrindinį nacistinį lapelį „Nacijos balsas”, kuriame žydai buvo paskelbti nusikaltėliška tauta, veikiančia „ne tik prieš lietuvių tautą, bet ir prieš Žmoniją”. Antisemitine dvasia buvo persmelkta visa LNSVS ideologija: “Labai pavojingi žydai, tie Lietuvos nepriklausomybės duobkasiai, 1940 m., NKVD komisarai, jie vėl siekia užvaldyti Lietuvos turtą, neva anksčiau jiems priklausiusį”.(„Nacijos balsas“, Nr.3. 1997 m. gegužės 24 d.) 

Lietuvoje nacionalistinės grupuotės yra akylai stebimos teisėsaugos, nes antisemitinė, skatinanti rasinę nesantaiką veikla Lietuvos Respublikoje yra draudžiama.

## Šaltiniai
Barbora Mejerytė

**Barbora Mejerytė** (1898 m. gruodžio 15 d. Vainagiai – 1982 m. sausio 3 d. Kurtuvėnai) – Lietuvos pedagogė, vertėja, kritikė, prozininkė, visuomenės veikėja.

## Biografija
Studijavo Vytauto Didžiojo universitete. 1922–1936 m. Kražių aukštesniosios mokyklos mokytoja, 1936–1939 m. Skuodo gimnazijos, 1939–1945 m. Šiaulių 2-osios gimnazijos, 1945–1949 Bazilionų progimnazijos mokytoja. Dėstė rusų ir anglų kalbas. Palaidota Kurtuvėnų kapinėse.

Išvertė iš anglų į lietuvių kalbą:
* Džonas Golsvortis. Forsaitų saga (1950–1951, I t. vertė viena, o II t. drauge su kitais vertėjais),
* Valteris Skotas. Aivenhas (Vilnius, Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1954 m., Leidykla Vaga, 1979 m., Alma litera, 2005 m.)
* Čarlzas Dikensas. Dombis ir sūnus (1958 m.).

Rašė apsakymus, eilėraščius, literatūros kritikos straipsnius. Paliko romano rankraštį, kurį Bazilionų vidurinės mokyklos direktorius Rimantas Gorys sutvarkė ir rado finansavimą spaudai. Romaną „Jonė“ 2008 m. išleido Lietuvos kultūros fondo leidykla „Saulės delta“.

## Šaltiniai
Jonas Sereikis

**Jonas Sereikis** (1921 m. birželio 24 d. Aukštieji Kamėnai, Kėdainių rajonas – 1974 m. rugpjūčio 3 d. Šiauliai) – Lietuvos pedagogas, poetas, Šiaulių miesto visuomenės veikėjas.

## Biografija
Nuo 1941 m. Kaune mokėsi Vytauto Didžiojo universitete. Nuo 1945 m. dirbo Krakių gimnazijoje, nuo 1946 m. Kėdainių 1-osios vidurinės mokyklos mokytojas. Dirbdamas mokykloje, baigė Vilniaus pedagoginį institutą.

1953–1958 m. Kėdainių raj. liaudies švietimo skyriaus mokyklų inspektorius. 1958–1967 m. Kėdainių 2-osios vidurinės mokyklos direktorius. Nuo 1967 m. Šiaulių 10-osios vidurinės mokyklos direktorius.

Rašė straipsnius pedagogine tematika, eilėraščius spausdino periodiniuose leidiniuose. Dauguma poezijos liko rankraščiuose.

## Šaltiniai
Andrulėnai

**Andrulėnai** – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, prie Labanoro girios, prisišliejęs prie Sutrinio, Sutrio, Šlavino ir Šiekšto ežerų, ribojasi su Švenčionių rajonu. 

Apie 700 metrų į šiaurės rytus nuo kaimo yra Kanio ežeras. Nuo kaimo, 1,5 km pietryčių pusėn yra Saločiaus ežeras. Šiaurės vakaruose už 200 metrų yra ilgasis, draustinio zonai priklausantis Šlavino 33,5 ha ploto ežeras. Kaimo centre yra Sutrinio, Šiekšto ežeras, šiaurėje ribojasi su bevardžiu, vietinių ūkininkų vadinamas „Akis“ ežeru miške (apie 2,7 ha, gylis nežinomas, „dvigubas dugnas“. Legenda byloja apie traktorių, nuskendusį Akyje). Kaimą skalauja 5 ežerų masyvas. Visas ežerų masyvas yra pratekantis, vanduo keliauja slenksčiais iš ežero į ežerą, landšafto aukščio skirtumas tarp Šlavino ir Kanio yra 19 metrų. Masyvą maitina Pabrado ežerų masyvas bei aukštapelkės. Šis ežerų masyvas sudaro išskirtinį landšaftą, todėl dalis Andrulėnų kaimo yra geomorfologinio draustinio zonoje. Pietvakariuose, vakarinėje Sutrinio ežero dalyje yra legendinis Bažnyčios (Bažnyčiavos) kalnas. Legenda sako, kad vieną kartą XIX a. pabaigoje, apie 1897 m., pakilusi audra nunešė bažnyčią į Sutrinio (Sutrio) ežerą ir jame paskandino. Sutrio (Sutrinio) ežero plotas apie 13,2 ha, giliausia vieta 10 m.

## Istorija

Sankirtoje tarp Šlavino ir Sutrinio ežerų, XVIII–XIX a. stovėjo nedidelis dvaras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Julie Andrews

**Dama Julie Andrews** (g. 1935 m. spalio 1 d., *Walton – on-Thames*, Surėjus; tikrasis vardas – *Julia Elizabeth Wells*) – britų aktorė ir dainininkė.

Ji vaidino didžiulio populiarumo sulaukusiuose miuzikluose „Merė Popins“ (1964) ir „Muzikos garsai“ (1965).
Koncertas

**Koncertas** – gyvas pasirodymas, įprastai muzikos, prieš auditoriją. Muzika gali būti atliekama vieno muzikanto, kartais tai vadinama rečitaliu, arba muzikinio ansamblio, kaip orkestras, choras ar muzikinė grupė. Dažnai tai neformaliai vadinama „šou“. Koncertai vyksta įvairiose vietose, įskaitant barus, naktinius klubus, namus, užeigas, tam skirtas koncertų sales, laisvalaikio centruose, dideliuose įvairiems tikslams skirtuose pastatuose ir net sporto stadionuose. Nepriklausomai nuo vietos, muzikantai įprastai groja ant scenos. Prieš įsigalint muzikos įrašams koncertai buvo vienintelis būdas išgirsti muzikantus grojant.

Nors koncertų pagrindinis tikslas yra galimybė muzikantams groti prieš publiką, dažnai tai ir galimybė jiems atsiskleisti. Jei koncertas pavyko, žiūrovai norės eit ir į kitus pasirodymus. Įrašinėjantys atlikėjai važiuoja į turus norėdami padidinti parduodamų įrašų kiekį ir supažindinti fanus su naujais muzikiniais kūriniais. Kai kurie muzikantai labai dažnai rengia turus ir koncertuoja, nors daug taip ir nedaro.

## Kainos
Yra priimta, kad koncertai yra mokami, nors daug būna nemokamų. Yra interneto svetainių, kurios leidžia žmonėms eiti į koncertus nemokamai, jei tik jie paskui pateikia renginio apžvalgą. Iš koncerto surinkti pinigai naudojami sumokėti muzikantams, vietos, kurioje vyko koncertas, savininkams ir kitiems prie koncerto prisidėjusiems, arba kai kuriais atvejais labdarai.

## Koncertiniai turai
Koncertinis turas yra daug muzikanto, grupės ar daugelio jų koncertų, vykstančių skirtingose vietose ar miestuose. Populiariosios muzikos pasaulyje tokie turai gali tęstis kelias savaites, mėnesius ir net metus, būti pamatyti kelių šimtų tūkstančių ar net milijonų žmonių ir atnešti milijonus dolerių pelno iš bilietų.

## Koncertų tipai
Koncerto tipas svyruoja pagal atliekamos muzikos žanrą ir pačias žanro atstoves grupes. Tam tikras muzikantas, grupė ar atliekamos muzikos žanras pritraukia panašiai besirengiančius ir besielgiančius žmones. Pavyzdžiui, septinto dešimtmečio hipiai turėjo ilgus plaukus (kartais dredlokus), sandalus ir nebrangius, tačiau iš natūralių medžiagų pagamintus drabužius. Tai sukuria savitą koncerto atmosferą.

Grupės, kurios pritraukia dideles auditorijas bilietų kainas nustato dideles. Norėdamos reginį padaryti įspūdingą ir įsimintiną, jos įtraukia į savo pasirodymą įvairius papildomus įtaisus, kaip besikeičiantis scenos apšvietimas, efektai ir įvairūs specialieji vaizdo efektai – didelius ekranus, dūmus, sausą ledą, pirotechniką, vaizdo įrašus, neįprastą išvaizdą (kaip grupė Kiss). Kai kurie atlikėjai, ypač populiariosios muzikos atstovai, dažnai naudoja dalinai įrašytus akomponementus arba net visišką fonogramą.

Didesni koncertai, kuriuose dalyvauja daug grupių, ypač tie, kurie trunka kelias dienas, yra žinomi kaip festivaliai, pavyzdžiui, garsusis Vudstoko muzikos ir meno festivalis.
Mohamed Aboutreika

**Mohamedas Abutreika** (g. 1978 m. lapkričio 7 d.) – buvęs Egipto futbolininkas, Egipto rinktinės puolėjas.

## Rinktinė
2004 m. debiutavo .

Su rinktine dalyvavo 2006 ir 2008 m. Afrikos Tautų taurėse. Abiejuose turnyruose tapo žemyno čempionu.

## Pasiekimai
* Afrikos Tautų taurė (2006, 2008 m.)
* FIFA klubų pasaulio taurė (2006 m.)
* CAF Čempionų lyga (2005, 2006 m.)
* Egipto lyga (2005, 2006, 2007 m.)
* Afrikos supertaurė (2006, 2007 m.)
* Egypto futbolo taurė (2006, 2007 m.)
* Egypto supertaurė (2005, 2006, 2007 m.)
* Geriausias Egipto žaidėjas (2004, 2005, 2006, 2007 m.)

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Elektrėnų herbas

**Elektrėnų herbas** – pagrindinis Elektrėnų miesto, Elektrėnų seniūnijos ir Elektrėnų savivaldybės simbolis.

## Aprašas

Mėlyname skydo lauke trys auksinės kairieji kaspinėliai su lūžiu centre (imituojančios žaibus). Abipus juostelių dvi auksinės aštuonkampės žvaigždės plonais juodais apvadėliais.

## Simbolika

Žaibai visais laikais buvo laikomi dievų įrankiu, galingiausi dievai jais svaidėsi dar nuo Antikos laikų. Herbe žaibai simbolizuoja energetikos galią, iš dalies jį galima sieti su kadaise čia buvusiu Perkūnkiemio kaimu. Dvi aštuonkampės žvaigždės simbolizuoja kaimus, buvusius miesto vietoje (apatinė žvaigždė), ir dabartinį miestą (viršutinė žvaigždė). Simbolių kalboje aštuonkampės žvaigždės reiškia kūrybą ir derlingumą.

## Istorija

Iš pradžių herbą 1999 m. spalio 28 d. patvirtino Lietuvos heraldikos komisija. 1999 m. lapkričio 10 d. jį patvirtino Prezidentas dekretu Nr. 662. Etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai
Mėgėjas

**Mėgėjas gali reikšti**:
*Mėgėjas – asmuo, užsiimantis veikla ne kaip profesionalas;
*Mėgėjų sportas – sportininkai, negaunantys atlygio ar piniginių prizų.
Dygliuotasis pumpotaukšlis

**Dygliuotasis pumpotaukšlis** (*Lycoperdon echinatum*) – pumpotaukšlių (*Lycoperdon*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūniai 3-5 cm skersmens, rutuliški, plačiai kriaušiški, ties pagrindu smailėjantis, be aiškiai susiformavusios koto. Spalva įvairuoja nuo baltos, balkšvos iki šviesiai rudos. Grybo paviršius tankiai nusėtas ilgų (dygliukas gali būti iki 7 mm ilgio), piramidės formos dyglių, kurie dažnai būna palinkę vienas į kitą ir pradedant nuo vidurio galiausiai nubyra – lieka šiurkštus tinkliškas raštas. Subrendusio vaisiakūnio viršūnėje atsiveria maža apvali angelė, pro kurią išbyra sporos (5-6 μm).
Trama: jauna – balta, kompaktiška, sena – pilkai ruda, purpuriškai ruda.
Auga liepos – spalio mėnesiais, drėgnuose miškuose, pavieniui ar nedidelėmis grupelėmis. Mėgsta buko kaimynystę, kalkingą dirvožemį. Jauni grybai valgomi, bet menkaverčiai. Nedažnas.

## Literatūra
* Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, psl. 467
* Grybai, Etorė Bielis, Mūsų knyga, 2004, ISBN 9955-573-65-1, psl. 200
Vilktabokė

**Vilktabokė** (*Bovista*) – pumpotaukšlinių (*Lycoperdaceae*) šeimos grybų gentis.

Šiai genčiai priklauso rūšys:
* Juostančioji vilktabokė (*Bovista nigrescens*)
* Švininė vilktabokė (*Bovista plumbea*)
Švininė vilktabokė

**Švininė vilktabokė** (*Bovista plumbea*) – vilktabokių (*Lycoperdaceae*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūnis 2-4 cm skersmens, rutuliškas, išorinė luobelė (*egzoperidis*) lygi, primenanti kiaušinio lukštą. Vidinis sluoksnis (*endoperidis*) plonas ir panašus į vatą.
Išorinė luobelė iš pradžių būna balkšva, vėliau papilkėja. Grybui senstant, egzoperidis sutrūkinėja į plačias skilteles ir iš dalies atsiskiria nuo endoperidžio, atsidengia vidinis sluoksnis, kuriam būdinga švino pilkumo spalva, kuri gali būti balkšvo ar rusvo atspalvio.
Trama iš pradžių būna balta, kompaktiška, vėliau, grybui senstant pasidaro minkšta, geltonai rudos spalvos, ir galiausiai virsta rusvai rudais milteliais. Grybas skleidžia stiprų kvapą, kuris iš pradžių būna malonus, tačiau ilgainiui tampa išties atstumiantis. Subrendusio grybo viršūnėje atsiveria apvali angelė, pro kurią išbyra rudos spalvos sporos.
Auga birželio - spalio mėnesiais, dažniausiai sutinkamas pievose, ganyklose, miško proskynose bei pamiškėse.
Grybas yra valgomas, tačiau nėra laikomas geru valgomuoju grybu dėl savo įkyraus kvapo. Valgomi tik jauni vaisiakūniai.

## Literatūra
Grybai, Etorė Bielis, Mūsų knyga, 2004, ISBN 9955-573-65-1, psl. 201
Pavėsinis pumpotaukšlis

**Pavėsinis pumpotaukšlis** () – pumpotaukšlių (*Lycoperdon*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūniai 3-5 cm skersmens, rutuliški, apaugę dygliuotomis karputėmis, kurios beveik nutrupa ir nubyra, o vaisiakūnio paviršius lieka šiurkštus, bet ne plaukuotas, kaip dygliuotojo pumpotaukšlio. Spalva įvairuoja nuo balkšvos iki šviesiai raudonai rudos. 
Valgomas, bet menkavertis. Nedažnas. 

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, psl. 467
Apgaulingasis pumpotaukšlis

**Apgaulingasis pumpotaukšlis** (*Lycoperdon decipiens*) – pumpotaukšlių (*Lycoperdon*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūniai nedideli, 2-4 cm skersmens, plaušuoti, plaušuotai karpoti. Jauni būna rutuliški, vėliau – kriaušiški. Viršutinė dalis (galvutė) platesnė, į pamatą siaurėjanti, smailėjančiu kotu. Jauni vaisiakūniai yra gelsvai oranžiniai, varinės rausvos spalvos, o seni – rudi. Trama ruda. Sporos 6-7 μm. Auga vasarą – rudenį, spygliuočių, lapuočių miškuose, pavieniui, po 2-3 vaisiakūnius. Nevalgomas. Retas, priskirtinas prie saugotinų.

Būdingi požymiai: viršutinė vaisiakūnio dalis gelsvai oranžinės, rausvai varinės spalvos, o apatinė – balkšvos spalvos.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, psl. 468
Tarptautinė chemijos olimpiada

**Tarptautinė chemijos olimpiada** (**IChO**) - mokslo olimpiada 9-12 kl. moksleiviams. Pirmąkart olimpiada įvyko 1968 m., Prahoje, Čekoslovakijoje (dabar Čekija) ir vyksta kiekvienais metais (nevyko tik 1971 m.). Šiuo metu projekte dalyvauja 68 pasaulio valstybės, tarp jų ir Lietuva.

Norint patekti į tarptautinę chemijos olimpiadą, pirma reikia labai gerai pasirodyti BChO.

## IChO miestai šeimininkai

2008 m. 40-asis IChO vyko Budapešte, Vengrijoje.

## Nuorodos
* Oficialus IChO informacinis centras
* Oficiali IChO'40 svetainė 
* Olimpiados.lt - IChO
Muzikantas

**Muzikantas** yra žmogus, atliekantis arba kuriantis muziką. Muzikantai skirstomi pagal savo vaidmenį atliekant arba kuriant muziką:

* Muzikantas arba instrumentalistas groja muzikiniu instrumentu.

Kartais šis terminas vartojamas pavadinti žmonėms, kitaip atliekantiems muziką:
* Dainininkai (arba vokalistai) naudoja savo balsą kaip instrumentą.
* Kompozitoriai arba dainų tekstų autoriai rašo muziką.
* Dirigentas diriguoja muzikiniam ansambliui.

Ir dainininkai, ir instrumentininkai gali būti improvizuotojai, tai yra, kuriantys muziką „realiuoju laiku“.

Muzikantai skirstomi į profesionalus ir mėgėjus. Profesionalai gauna atlygį už savo muziką ir iš to gyvena. Jie gali dirbti kaip nepriklausomi atlikėjai, būti pasirašę sutartį su įrašų kompanija, būti pasamdyti profesionalaus ansamblio (kaip simfoninis orkestras) ar dirbti kokiam nors bare. Muzikantams mėgėjams muzika yra tik laiko praleidimas, o ne pagrindinis jų užsiėmimas. Beveik visi muzikantai stengiasi kuo labiau ištobulinti savo grojimo įgūdžius, kad pasiektų aukštą lygį savo pasirinktame muzikiniame žanre.

Dažniausiai muzikantai yra vadinami pagal instrumentą, kuriuo groja. Pavyzdžiui, gitara grojantis muzikantas yra vadinamas gitaristu, grojantis būgnais - būgnininku.
Šlapimo organų akmenligė

**Šlapimo organų akmenligė** () - tai akmenų susidarymas šlapimo organuose (pvz., šlapimtakiuose), kai juose nusėda šlapimo sudėtinės medžiagos.
 
Akmenys susidaro iš susikristalizavusių šlapimo druskų. Akmenų gali išsiskirti iš kaulinės medžiagos esant pagreitėjusiam kaulų irimui. Akmenų susidarymą taip pat skatina padidėjęs kai kurių medžiagų (oksalatų, uratų ir kt.) išsiskyrimas į šlapimą, kai jų padaugėja kraujyje arba kai ilgiau esti koncentruotas šlapimas ir šlapimo takų infekcija, sutrikus šlapimo nutekėjimui.

Akmenys esti įvairaus dydžio ir lokalizuojasi inkstų geldelėse, šlapimtakiuose ir šlapimo pūslėje. Įstrigę šlapimtakyje akmenis sukelia inkstų dieglius.

Akmenys gali būti uratiniai, oksalatiniai, mišrūs ir kt. Jeigu akmuo nepasišalina (ar nepašalinamas), jis gali užkimšti šlapimtakį, plečiasi inkstų geldelės, taurelės ir vystosi vandenė (hidronefrozė). Geldelėje esantis akmenukas dirgina gleivinę. Iš pradžių vystosi pielonefritas, o jei akmuo nepašalinamas ir toliau dirgina gleivinę, gali išsivystyti vėžys (dažniausias tai būna iš nefrocitų besivystantis vėžys, dar vadinamas *carcinoma clarocelulare*).

Mirties nuo šlapimo organų akmenligės priežastis dažniausiai yra urosepsis arba hipertenzijos komplikacijos.

## Taip pat skaitykite
* Inkstų akmenligė
* Šlapimo šalinimo sistema
Hitman (2007 filmas)

**Hitman** (lt. „žudikas“) - 2007 JAV veiksmo filmas, paremtas to paties pavadinimo žaidimu Hitman. Filmas pasakoja apie neprilygstamą samdomą žudiką.

## Aktoriai
: *Aktorius - vaidmuo*
* Timothy Olyphant - Agentas 47
* Dougray Scott - Mike Whittier
* Olga Kurylenko - Nika Boronina
* Robert Knepper - Yuri Marklov
* Ulrich Thomsen - Mikhail Belicoff
* Henry Ian Cusick - Udre Belicoff
* James Faulkner - Agentas Smith
Kalgario Flames

**Kalgario „Flames“** – () NHL Vakarų konferencijos Šiaurės Vakarų pogrupio ledo ritulio komanda iš Kalgario, Kanados.

## Istorija

1971 m. Nacionalinė ledo ritulio pranešė, kad Atlantos miestas yra apdovanotas vieta NHL. Suburta komanda pateko į šešias iš aštuonių atkrintamųjų varžybų. Nepaisant sėkmės ant ledo, finansinė situacija buvo prasta. Komandai nepavyko pasirašyti sutarties su televizija, kadangi komandos rungtynės sutraukdavo nedaug žiūrovų. 1980 m. komandos vadovai nutarė parduoti ant bankroto ribos esančią komandą verslininkams iš Kalgario. 

## Sezonai

## Nuorodos

*Oficialus komandos puslapis
Hubertas Smilgys

**Hubertas Smilgys** (g. 1948 m. lapkričio 3 d. Leilėnai, Tryškių valsčius, dab. Telšių raj.) – Lietuvos kultūros veikėjas, Lietuvos kultūros fondo valdybos pirmininkas.

## Biografija
1956–1959 m. mokėsi Tryškių vidurinėje mokykloje, 1959–1963 m. Šiaulių raj. Kubelių pradinėje ir Drąsučių aštuonmetėje mokykloje, 1965 m. baigė Auksučių aštuonmetę mokyklą. 1965–1967 m. mokėsi Šiauliuose ir Kuršėnuose, 1970–1974 m. Vilniaus kultūros mokykloje, 1976–1980 m. studijavo Vilniaus universiteto Istorijos fakultete, 1982–1986 m. studijavo Lietuvos konservatorijoje.

1970 m. Paežerių, o 1970–1978 m. Bridų kultūros namų direktorius. 1978–1990 m. Kelmės raj. Kultūros skyriaus vedėjas, 1990–1991 m. Lietuvos kultūros fondo Šiaulių krašto įgaliotasis referentas, nuo 1991 m. fondo Šiaulių krašto tarybos pirmininkas. 1992–2000 m. Šiaulių miesto savivaldybės Kultūros skyriaus vedėjas. Nuo 2000 m. knygų leidyklos „Saulės delta“ vyr. redaktorius. Nuo 2003 m. Lietuvos kultūros fondo valdybos pirmininkas.

1988–1990 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Kelmės rajono Seimelio pirmininkas. Omahos (JAV) garbės pilietis.

## Veikla
Lietuvos tradicinių renginių Kelmėje, Liaudies meno šventės ir Meno renginių dekados, vykstančių nuo 1979 m. idėjos autorius ir režisierius, Dainų švenčių, literatūrinių susitikimų ir kitų renginių režisierius. Tradicinių Šiaulių krašto pasaulio kraštiečių Tėvynainių sambūrių Šiaurės Lietuvoje iniciatorius. Jam vadovaujant Lietuvos kultūros fondo Šiaulių krašto skyriui, įgyvendintos Šiaurės Lietuvos meno galerijos Frenkelių rūmuose Šiauliuose steigimo, Katalikiškojo kultūros centro kūrimo, Saulės mūšio tyrinėjimo idėjos, vykdomi Šiaurės Lietuvos istorinių vietovių – Kryžių kalno, Kražių, Pašiaušės, Tytuvėnų, Žagarės ir kiti paveldo išsaugojimo projektai, įsteigtos filosofo Stasio Šalkauskio, Lietuvos Karalienės Mortos premijos. Nuo 1990 m. rengiami Saulės mūšio metinių minėjimai, konferencijos bei sueigos Jauniūnuose, Joniškyje, Šiauliuose ir Vilniuje.

## Bibliografija
* Šiauliai. Šiaurės Lietuva (lietuvių, anglų, rusų ir vokiečių kalba, 1995 m.)
* Šiauliai. Šiaurės Lietuva (fotoalbumas, 1998 m.)
* Kryžių kalnas (fotoalbumas, 1999 m.)
* Prie Hanzos kelio (fotoalbumas, 2000 m.)
* Terra Sauleorum. Šiauliai (fotoalbumas, 2004 m.)

**Parengti leidiniai:**
* Kelmės krašto kultūros panorama (1986 m.)
* Dešimtoji Meno renginių dekada (1987 m.)
* Tyra širdim į viltį (1988 m.)
* Vladas Pūtvis-Putvinskis: Neužmirštas tėvų žemėje(1989 m.)
* Vasario 16-oji – Lietuvos Nepriklausomybės diena (1989 m.)
* Iš Tėviškės rankų: Ventos, Dubysos ir Kražantės krašto kultūros istorijos fragmentai (1990 m.)
Brinkimas

**Brinkimas** – kieto kūno tūrio didėjimas, kai kūnas iš aplinkos sugeria skystį ar garus. Brinksta įvairios polimerinės medžiagos (mediena, krakmolas, plastikai, dažų dangos), kai kurie sluoksniuotieji mineralai (pvz., moliai). Brinkdamas kūnas paprastai neištirpsta, nepraranda formos.

Kai kurių medžiagų (krakmolo, molio) brinkimas gali pereiti į tirpimą, ir gali susidaryti skiediniai.

Brinkimo laipsnis vertinamas išbrinkusio kūno ir pradinio kūno masių (ar tūrių) santykiu. Kai aplinkoje tirpiklio pakanka brinkimas didėja, kol brinkstančiame kūne tirpiklio molekulės nebetelpa. Galop brinkimas pasiekia maksimalų laipsnį, kai susidaro pusiausvira būsena – kiek tirpiklio molekulių įeina, tiek ir išeina.

Brinkimo pradžioje brinkdamas polimeras gali sudaryti kelių šimtų megapaskalių (kelių tūkstančių atmosferų) slėgį.

## Brinkimas biologijoje
Biologiniai objektai neretai geba brinkti sugerdami vandenį. Pvz., brinksta ramybės būsenoje esančios augalų sėklos, jos dygti gali tik išbrinkusios, kai jose susikaupia reikiamas vandens kiekis.

## Medienos brinkimas
Mediena brinksta sugerdama vandenį.

Brinkdama mediena sudaro didelį slėgį. Todėl senovėje medieną naudodavo akmens laužyklose ištisinei uolienai skaldyti. Akmens klode gręždavo skyles, į kurias sukaldavo medinius strypus, o po to tuos strypus laistydavo vandeniu. Į brinkstančia medieną besiskverbiančios vandens molekulės sudaro tokį slėgį, kad neišlaikęs skyla net ir akmuo.

## Plastikų brinkimas
Plastikai paprastai brinksta sugerdami tirpiklius ar tepalus. Toks plastikų brinkimas dažnai yra nepageidautina savybė.
Brinkdamas plastikas netampa takus, jis išlaiko formą.

Tinkliniai plastikai, turintys nedaug skersinių ryšių, brinkdami gali sugerti labai daug tirpiklio. Kartais jų masė gali padidėti dešimtis kartų.
Aldona Gužaitytė

**Aldona Gužaitytė** (1925 m. gruodžio 16 d. Šiauliuose – 2012 m. kovo 23 d.) – Lietuvos pedagogė, choreografė, Šiaulių miesto visuomenės veikėja.

## Biografija
1944 m. baigė Šiaulių mergaičių gimnaziją bei choreografinę mokyklą prie Šiaulių dramos teatro. Nuo 1944 m. 2-osios mergaičių gimnazijos matematikos mokytoja. 1950 m. baigė Šiaulių mokytojų institutą.

Nuo 1953 m. Šiaulių F. Žemaičio vidurinės mokyklos, vėliau Šiaulių 12-osios vidurinės mokyklos matematikos mokytoja, 1972–1984 m. šios mokyklos direktorė. Mokykloje įrengė choreografijos salę, paruošė ritmikos programą. 1975 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą.
 
Nuo 1945 m. dirbo su Šiaulių mokyklų choreografiniais kolektyvais. Jos vadovaujami šokių kolektyvai 7 kartus tapo respublikos vaikų šokių kolektyvų laureatais. 1947–1957 m. vaikų teatro baleitmeisterė. Miesto ir respublikinių moksleivių švenčių vyr. choreografė ir režisierė. Sukūrė daugiau kaip 100 įvairių šokių vaikams ir jaunimui. Už sukurtus šokius „Plaukė žąselė“ ir „Mano tėvelis buvo kalvelis“ 1964 m. suteikta II LSSR valstybinė premija. 1964 m. LSSR nusipelniusi mokytoja.

## Šaltiniai
Suharto

**Suharto** (*Haji Muhammad Soeharto*; 1921 m. birželio 9 d. Kemsuke, Džogjakartoje – 2008 m. sausio 27 d. Džakartoje) – ilgametis Indonezijos prezidentas (1967–1988 m.), generolas, politikas.

## Biografija
Gimė Javos saloje, Kemsuko kaime. Pradžioje buvo banko klerku. 1940-42 m. tarnavo kolonijinėje olandų armijoje, įgijo seržanto laipsnį. 1943-45 m. dalyvavo kovose prieš japonų okupantus. 1945-49 m. dalyvavo Indonezijos išsivadavimo kovose, vadovavo batalionui. 1962 m. įgijo generolo – majoro laipsnį. Paskutiniais Sukarno valdymo metais, Suharto sustabdė kairiųjų jėgų planuotą perversmą. Jis taip pat ėmėsi taikyti represijas komunistinėms Indonezijos jėgoms. 1968 m. tapo faktiniu šalies vadovu ir valdė Indoneziją daugiau nei 30 metų. Suharto valdymas pasižymėjo autoritarizmu ir militarizmu. Jam valdant okupuotas Rytų Timoras, neorganizuoti laisvi rinkimai, persekiojamos kairiosios partijos, klestėjo korupcija. 1998 m. dėl ekonominės krizės ir visuomenės spaudimo Suharto atsistatydino iš prezidento pareigų.

2007 m. pradėtas Suharto teismo procesas, bet dėl prastos diktatoriaus sveikatos nuolat buvo atidedamas. 2008 m. sausio 27 d. m. Suharto mirė dėl daugelio organų veiklos sutrikimo.
Kaimanai

**Kaimanai** (*Caiman*) – aligatorinių (*Alligatoridae*) šeimos krokodilų gentis. Paplitusi tropinėse ir subtropinėse Pietų bei Centrinės Amerikos srityse.

Gyvena pelkėse, paežerėse, paupiuose.

## Rūšys
* Krokodilinis kaimanas (*Caiman crocodilus*)
* Plačiasnukis kaimanas (*Caiman latirostris*)
* Žakarė (*Caiman yacare*)
Kuršėnų miškų urėdija

**Kuršėnų miškų urėdija** − viena iš 42 miškų urėdijų, turto patikėjimo teise valdanti, naudojanti valstybinius miškus, vykdanti juose kompleksinę miškų ūkio veiklą. **Kuršėnų miškų urėdija nustojo egzistuoti 2018 m. Nuo 2018 m. egzistuoja Valstybinių miškų urėdijos Kuršėnų regioninis padalinys.**

Kuršėnų miškų urėdas − Algimantas Juozas Kundrotas.

1992 m. urėdijos teritorijoje įsteigti keturi draustiniai: Šakynos geomorfologinis draustinis, Varputėnų geomorfologinis draustinis, Šilkalnio geomorfologinis draustinis ir Gelžės botaninis−zoologinis draustinis.

### Istorija
Kuršėnų miškų urėdija buvo įkurta 1919 m. gruodžio 5 d. Įsteigtos pirmosios trys girininkijos: *Akmenės*, *Papilės* ir *Šaukėnų*. 1926 m. įsteigtos dar keturios girininkijos: *Kruopių*, *Užvenčio*, *Šiaudinės* ir *Raudėnų*.

Pokario laikotarpiu 1948 m. sausio 1 d. Kuršėnų miško pramonės ūkis buvo panaikintas ir prijungtas prie Mažeikių miškų ūkio. Įsteigus Kuršėnų rajoną atkuriamas Kuršėnų miškų ūkis.

2003 m. liepos 22 d. likviduojamos *Vanagiškių* ir *Vidsodžio* girininkijos, *Vanagiškių* girininkijos miškai prijungti *Pažiužmėlių* girininkijai, o *Vidsodžio* − *Šaukėnų* girininkijai.

Šiuo metu urėdijoje yra medelynas, 8 girininkijos, 27 eiguvos.

## Girininkijos

|-
| Gedinčių || Kuršėnų kaimiškoji seniūnija || Gedintės
|-
| Gulbinų || Kuršėnų kaimiškoji seniūnija || Miliškės
|-
| Ilgšilio || Raudėnų seniūnija || Sauslaukė
|-
| Paežerių || Raudėnų seniūnija || Paežeriai
|-
| Pavenčių || Kuršėnų miesto seniūnija || Kuršėnai
|-
| Pažiužmėlių || Raudėnų seniūnija || Švendriai
|-
| Šaukėnų || Šaukėnų seniūnija || Šaukėnai
|-
| Tryškų || Tryškių seniūnija || Tryškiai
|}

## Literatūra
* Kuršėnų miškų urėdija. - Kaunas: Lututė, 2007. - 80 p.: iliustr. - ISBN 978-9955-692-72-0

## Nuorodos
* Kuršėnų miškų urėdijos tinklalapis
Tikrieji krokodilai

**Tikrieji krokodilai** (*Crocodylidae*) – krokodilų būrio šeima. Tai stambiausi šio būrio atstovai. Paplitę drėgnose tropinėse Žemės srityse.

Gyvena upių pakrantėse, pelkėse, ežeruose, šlapynėse. Minta žuvimis, žinduoliais, ropliais, kai kurios rūšys puola ir žmones. Krokodilai yra labai ilgaamžiai, vidutiniškai išgyvena 70 metų, nors atskiri individai gali išgyventi net 130 metų. Dydis priklauso nuo rūšies: nuo 1,5 m ilgio *Osteolaemus tetraspis* iki 5 m ilgio briaunagalvio krokodilo (kartais siekia ir 8,6 m).

## Taksonomija
* *Crocodylus acutus*
* *Crocodylus cataphractus*
* Orinoko krokodilas (*Crocodylus intermedius*)
* Australijos gėlavandenis krokodilas (*Crocodylus johnsoni*)  
* Filipinų krokodilas (*Crocodylus mindorensis*)
* *Crocodylus moreletii *
* Nilo krokodilas (*Crocodylus niloticus*)
* *Crocodylus novaeguineae*
* Pelkinis krokodilas (*Crocodylus palustris*)
* Briaunagalvis krokodilas (*Crocodylus porosus*)
* *Crocodylus rhombifer *
* Siamo krokodilas (*Crocodylus siamensis*)
* Bukasnukis krokodilas (*Osteolaemus tetraspis*)
* *Tomistoma schlegelii*
Algis Mačiulis

**Algis Mačiulis** (g. 1955 m. rugpjūčio 21 d.) – Lietuvos pedagogas, Šiaulių rajono savivaldybės visuomenės veikėjas.

## Biografija
1973 m. baigė Šiaulių Juliaus Janonio vidurinę mokyklą, 1976 m. – Vilniaus pedagoginį institutą. 

1976–1978 m. Vilniaus miesto Lenino rajono vaikų klubo prie Butų ūkio tarnybos vadovas. 1978–1983 m. Šiaulių rajono Gruzdžių Augustino Griciaus vidurinės mokyklos mokytojas. 1983–1984 m. Šiaulių 29-osios profesinės technikos mokyklos dėstytojas. 1984–1995 m. Šiaulių medicinos mokyklos dėstytojas, Šiaulių raj. Švietimo ir sporto skyriaus vedėjo pavaduotojas. 1995–2015 m. Šiaulių raj. Meškuičių vidurinės mokyklos direktorius.

2015–2019 m. Šiaulių rajono vicemeras.

1995 m. Lietuvos centro sąjungos Šiaulių raj. skyriaus narys, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Šiaulių raj. skyriaus pirmininko pavaduotojas. Nuo 2006 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys. 2011 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narys, mandato atsisakė.

Sūnus Mindaugas.

## Šaltiniai
Butkiškės

**Butkiškėmis** vadinami kaimai:

* Kaišiadorių rajone;
* Prienų rajone;
* Butkiškė, Raseinių rajone.
Marijampolės miškų urėdija

**Marijampolės miškų urėdija** − viena iš 42 miškų urėdijų, turto patikėjimo teise valdanti, naudojanti valstybinius miškus, vykdanti juose kompleksinę miškų ūkio veiklą. **Marijampolės miškų urėdija nustojo egzistuoti 2018 m. Nuo 2018 m. egzistuoja Valstybinių miškų urėdija.**

Marijampolės miškų urėdijos plotas 25 900 ha. Apie 15 500 ha plote įkurti profesionalios medžioklės plotai, kuriuose yra apie 2 700 ha miškų, 12 700 ha laukų ir krūmynų, 0,1 tūkst. ha vandens telkinių.

Marijampolės miškų urėdas − Kęstutis Bielskus.

Miškų urėdijos teritorijoje yra įsikūrę: Žuvinto biosferos rezervatas, Vištyčio regioninis parkas, Aguonio geomorfologinis draustinis, Širvintos hidrografinis draustinis, Varnabūdės pedologinis draustinis, Virbalgirio botaninis−zoologinis draustinis, Juodalksnio genetinis draustinis, Dalginės botaninis draustinis, Trakėnų miško botaninis draustinis.

### Istorija
Marijampolės miškų urėdija buvo įkurta 1919 m. Šalniškės kaime; prie Pilvės upelio netoli Kazlų Rūdos. Tuo metu urėdija administravo Marijampolės ir Kazlų Rūdos miškus. 1920 m. valstybinius miškus perskirsčius, Marijampolės urėdija buvo padalinta į Kazlų Rūdos ir Marijampolės urėdijas ir atsikėlė į Pabuktės kaimą, prie Liudvinavo.

1945−1947 m. Marijampolė priklausė Kauno miškų ūkio ir gamybos trestui. Vėliau Marijampolės miškus administravo Kazlų Rūdos miškų ūkis, o 1957 metais buvo atkurtas Kapsuko miškų ūkis. Kapsuko miestui atgavus Marijampolės pavadinimą, 1988 m. miškų ūkis pavadinamas Marijampolės miškų ūkiu, o nuo 1990 m. − Marijampolės miškų urėdija.

## Girininkijos

|-
| Buktos || Liudvinavo seniūnija || Pabuktė
|-
| Gražiškių || Gražiškių seniūnija || Gražupiai
|-
| Kalvarijos || Kalvarijos savivaldybė || Kalvarija
|-
| Pajevonio || Pajevonio seniūnija || Liubiškiai
|-
| Sasnavos || Sasnavos seniūnija || Smalinyčia
|-
| Šunskų || Šunskų seniūnija || Dielinė
|-
| Varnabudės || Marijampolės seniūnija || Dambava
|-
| Vilkaviškio || Vilkaviškio miesto seniūnija || Vilkaviškis
|}

## Nuorodos
* Marijampolės miškų urėdijos tinklalapis