open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rizikos analizė

**Rizikos analizė** - procesas, kuriuo efektyviai padedama organizacijos operacijoms, identifikuojant rizikas, kurioms reikia valdytojų/valdybos dėmesio. Valdytojai turi prioriterizuoti rizikos kontrolės veiksmus, atsižvelgdami į galimą naudą organizacijai. Vidinės kontrolės efektyvumas gali būti apibūdintas kaip tam tikras laipsnis, pagal kurį rizika arba bus pašalinta, arba pasiūlytomis priemonėmis sumažinta. Vidinės kontrolės išlaidų efektyvumas - kontrolės įgyvendinimo išlaidų lyginimas su rizikos sumažinimo gauta nauda.

Pasiūlyta kontrolė turi būti pamatuojama potencialiu ekonominiu efektu, kuris matuojama jei būtų neįsiimta jokių veiksmų, lyginant su siūlomų veiksmų išlaidomis. Siūlomų veiksmų neaiškumas reikalauja daugiau detalios informacijos ir prielaidų, tada kai jų ypač reikia. Efektyvus rizikos valdymas reikalauja struktūros atsiskaitymų ir peržiūrų, kad būtų rizikos efektyviai būtų identifikuotos ir įvertintos bei tinkamos kontrolės priemonės būtų priimtos. Turi būti atliekami reguliarūs politikos ir standartų auditai, kurių metų būtų nustatomos patobulinimo galimybės. Reikia prisiminti, kad organizacija yra dinamiška ir veikia tokioje pat dinamiškoje aplinkoje. Pokyčiai organizacijoje ir jos veiklos aplinkoje turi būti identifikuoti ir atliktos atitinkamos sistemų modifikacijos. Stebėjimo procesas turi užtikrinti, kad veikia atitinkamos kontrolės priemonės kiekvienai organizacijos veiklai bei kad procedūros yra suprantamos ir jų laikomasi. Pokyčiai organizacijoje ir jos veiklos aplinkoje turi būti identifikuoti ir atlikti atitinkami sistemų pakeitimai.

Bet koks stebėjimas ir peržiūros procesas turi taip pat nustatyti ar:
* Priimtos priemonės veikia taip kaip turėtų;
* Procedūros priimtos ir informacija surinkta, įvertinimas tinkamas;
* Patikslintos ir išplėtotos žinios turi padėti priimti geresnius sprendimus ir identifikuoti anksčiau padarytas klaidas būsimiems įvertinimams ir rizikos valdymui;
Pirmiausia, įgyvendinimo išlaidos turi būti patvirtintos. Tai turi būti padaryta su tam tikru tikslumu, kadangi greitai tai tampa pradiniu tašku nuo kurio matuojamas efektyvumas. Praradimo galima tikėtis, jei nebus atlikta jokių veiksmų, kas turi būti įvertinta ir palyginta su rezultatais, valdymo metu gali būti nuspręsta ar tikslinga įgyvendinti rizikos kontrolės priemones.
Visada turi būti atitikimas įstatymams ir kitiems reguliavimams. Organizacija turi suprasti jai taikomus įstatymus ir turi įdiegti tokią kontrolės sistemą, kad ji juos atitiktų.

Tik kartais pasitaiko tam tikras galimas lankstumas, kada rizikos mažinimo išlaidos yra visiškai neproporcingos rizikai.
Vienas iš metodų pasiekti finansinę apsaugą nuo rizikos poveikio yra rizikos finansavimas, kuris apima ir draudimą. Tačiau reikia pripažinti, kad praradimai/žala ar tam tikrų elementų netektis gali būti neapdraudžiama, pvz., sveikatos pablogėjimą susijęs su darbu, saugumą ar aplinkosauginiai incidentai, kurie gali žaloti darbuotojų moralę ir organizacijos reputaciją.
Monitoringas

**Monitoringas** () - sistemingas (nuolatinis ar periodinis; sistemingai parinktose vietose) tam tikro svarbaus reiškinio (aplinkos taršos, žmogaus sveikatos būsenos, švietimo sistemos kokybės ir kt.) stebėjimas, renkant informaciją, reikalingą sistemos valdymui, reiškinių paieška ir aptikimas. Monitoringui dažnai priskiriamas ir po to sekantis tolimesnės raidos bei galimų poveikių prognozavimas.

Monitoringui paprastai reikalingi:
* paruoštas personalas - kvalifikuoti žmonės, gebantys prižiūrėti monitoringo įrangą ir ja naudojantis rinkti informaciją
* techninė įranga - matavimo prietaisai, jutikliai, informacijos įrašymo ir perdavimo įranga
* tinklas - įrengtos vietos, kuriose renkama informacija, pagal kurią galima apibendrintai įvertinti visos sistemos būseną.

Monitoringo rūšys:
* *aplinkos monitoringas* () - gamtinės ir žmonių gyvenamosios aplinkos bei jos elementų būklės kitimo ir antropogeninio poveikio stebėjimas, vertinimas ir prognozė
* *seismologinis monitoringas* - nuolatinis ir sistemingas mechaninių žemės paviršiaus virpesių matavimas, registravimas ir analizavimas, naudojant seisminių stočių tinklą.

## Monitoringas ir ''stebėsena''
Lietuvių kalboje monitoringas dar vadinamas ir *stebėsena*. Daug kur siūloma monitoringą vadinti *stebėsena*. Tačiau nemažai specialistų su tuo nesutinka, laiko tai netinkamu atitikmeniu.

Prieštaravimai grindžiami tuo, kad:
* Dažnai monitoringas apima ne tik patį stebėjimą, bet ir susijusį prognozavimą, tam tikrų išvadų darymą. Tai yra, monitoringas dažnai yra daugiau, negu tik stebėjimas.
* Žodis *stebėsena* turėtų reikšti stebėjimo būdą. Analogijos - *kalbėsena* 'kalbėjimo būdas'], *stovėsena* 'stovėjimo būdas; tam tikra poza', *elgsena* 'elgimosi būdas', *eisena* 'ėjimo būdas', *mąstysena* 'mąstymo būdas', *vartosena* 'vartojimo būdas' ir t. t.
Terminas *stebėsena* 'stebėjimo būdas' būtų reikalingas zoologijoje (aprašant, kaip gyvūnai stebi aplinką), aplinkos apsaugos srityje (kaip stebėti aplinkoje vykstančius pokyčius), sociologijoje ir pan.

## Nuorodos
Alėja (Virčiuvis)

**Alėja** () – upė šiaurės Lietuvoje (Joniškio raj.) ir Latvijoje (Jelgavos sav.), Virčiuvio kairysis intakas.

Ilgis 29 km (Lietuvoje 5,7&nbsp;km), baseino plotas 61 km². Ištakos – 6 km į šiaurę nuo Joniškio, teka į šiaurę, įteka į Virčiuvį Latvijos teritorijoje. Vaga reguliuota – iškastas gilus griovys. Plotis 4–8 m, gylis 0,5-2,4 m. Srovės greitis 0,1 m/s.

Upės pavadinimas kildinamas iš šaknies *al-* (alėti = „tekėti, varvėti“).

## Šaltiniai
Prieš pakratant kojas (filmas)

**Prieš pakratant kojas** – 2008 m. JAV režisieriaus Robo Reinerio drama, kuriame pagrindinius vaidmenis atliko Džekas Nikolsonas ir Morganas Frimanas. Filmas pasakoja apie dviejų vėžiu sergančių vyrų priešmirtinį šou. 
 
## Aktoriai
* Džekas Nikolsonas – milijonierius Edvardas Koulas
* Morganas Frimanas – mechanikas Karteris Čamberis 
* Šonas Heisas – Tomas
* Beverli Tod – Virginija Čembers
* Robas Morov – Dr. Kolinsas
* Alfonsas Frimanas (Alfonso Freeman) – Rodžeris Čamberis
ir kt.

## Siužetas

Daug metų atgal, pirmo kurso studentui Karteriui, filosofijos dėstytojas davė užduotį sudaryti savo „norų sąrašą“, – sąrašą, ką jis savo gyvenime norėtų padaryti, pamatyti ir išgyventi.

Bet laikui bėgant į norų sąrašą įsiterpė realybė. Vedybos, vaikai, daugybė įsipareigojimų ir 46–ių metų stažą turinčio auto mechaniko norų sąrašas liko tik prisiminimas apie prarastas galimybes. 

Tuo tarpu milijonierius Edvardas ir akyse nematė jokių sąrašų, išskyrus sąskaitas ir sąmatas. Jis visada buvo labai užimtas savo galinga verslo imperija ir galvojo tik apie eilinį stambų sandorį arba labai retos veislės kavos puodelį.

Bet greitai gyvenimas abiem davė skubų ir labai netikėtą signalą….

## Nuorodos
* Oficiali filmo svetainė
* Apdovanojimai
Aradnykai

**Aradnykai** () – kaimas šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijos Seinų apskrities, Seinų valsčiuje, 2 km nuo Lietuvos sienos. Į Aradnykų sudėtį įjungtas Veresovščiznos kaimelis. Kaimas yra šalia Alno ežero, ir Alnos upės. Kaimas yra apie 7 km į rytus nuo Seinų ir apie 115 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas yra šalia pasienio punkto Lazdijai-Aradnykai. Per kaimą eina Lenkijos turizmo ir kraštotyros draugijos rekomenduojamas
*  *Juodasis  turistinis maršrutas*: *[[Stabingis]]* – *[[Krasnagrūda]]* – *[[Dusnyčia]]* – *ARADNYKAI*. (Trasos ilgis – 9,4 km).

## Geografija
Kaimas išsidėstęs Rytų Sūduvos aukštumoje, prie Alnos ežero, ant Baltosios Ančios intako Alnutės kranto; netoli Lietuvos krašto kelio Nr. Lazdijai – Akmeniai, kuris, kirtus buvusį sienos pervažiavimo postą, Lenkijoje yra vadinamas krašto keliu Nr. Dolna Grupa – *Ogrodniki* (Aradnykai). Valsčiaus keliai Aradnykai`- Žagariai ir Aradnykai – Alnai.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Aradnykai įsikūrė XVI a. pabaigoje. Iki Pirmojo pasaulinio karo gyveno vien lietuviai. 1916-1919 m. veikė lietuvių pradžios mokykla, lietuviškų organizacijų skyriai. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 149 gyventojai, iš kurių 23 lenkai ir 126 lietuviai.

Nacių okupacijos metais iš Aradnykų į Lietuvą buvo iškeldinta 17 šeimų, po karo grįžo tik 4. 

1962 m. balandžio 11 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. ir lietuvių kalbos fakultatyvas pradinėje mokykloje, veikęs iki 1990 m. 1975-1998 m. kaimą administravo Suvalkų vaivadija. Nuo 1960 m. veikė biblioteka su skaitykla su lietuviškomis ir lenkiškomis knygomis, ji turėjo tris filialus: Dusnyčioje, Žagariuose ir Rakelijoje. Bibliotekininkas mokėjo lietuvių kalbą, rengė literatūrinius vakarus, teatralizuotus pasakų skaitymus vaikams. Iki 1976 m. liepos 1 d. Aradnykai priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.
1990-2008 m. prie Aradnykų veikė Lietuvos-Lenkijos valstybinės sienos kirtimo postas.

## Gyventojai

## Žymūs žmonės
* Vincas Češkevičius (1896–1972) – tautosakininkas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kaimas žemėlapyje
Progresas (Urugvajus)

**Progresas** () – miestas pietų Urugvajuje, Kaneloneso departamente, Montevidėjo aglomeracijoje, į šiaurę nuo sostinės. 15,8 tūkst. gyventojų (2004 m.). Dauguma miesto gyventojų dirba Las Piedrase arba Montevidėjuje. Yra vienuolynas, keletas kolegijų.

## Istorija

Progresas įsikūrė 1871 m., čia nutiesus geležinkelį ir pastačius stotį.

## Šaltiniai
Jangas

**Jangas** (), dar vadinamas **Jonu, Junu** – miestas vakarų Urugvajuje, Rio Negro departamente. Verčiamasi žemės ūkiu.

## Istorija

Miestas įkurtas apie 1910 m., nutiesus geležinkelį į Frai Bentosą. Pavadinimas kilo nuo britų kilmės inžinieriaus Carlos Young pavardės.

## Šaltiniai
Doloresas (Urugvajus)

**Doloresas** () – miestas pietvakarių Urugvajuje, Sorjano departamente, prie San Salvadoro upės. Žemdirbystės regiono centras.

## Istorija

Gyvenvietė *Nuestra Señora de los Dolores* gyvavo nuo XVIII a. Oficialiai miestas įkurtas 1801 m.

## Šaltiniai
FK Lokomotyvas (Radviliškis)

**Radviliškio „Lokomotyvas“** – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Radviliškio. 

## Istorija
1971 m. Anatolijus Ligeika subūrė Radviliškio rajono futbolo komandą „Žėrutis“. Tuomet pasiekusią nemažai svarių pergalių, treniravo ją ir pats joje žaidė. Komanda yra tapusi šalies A zonos varžybų nugalėtoja ir prizininke, „Lokomotyvo“ draugijos čempionato laimėtoja. Paskutinį sezoną „Žėrutis“ sužaidė 2002 m. 

2006 m. atsirado „Lokomotyvas“. 2008 m. laimėjo apskrities III lygos pirmenybes. Komandai vadovavo Vaclovas Pocevičius, geriausio žaidėjo apdovanojimą pelnė Aivaras Rudaitis. Gynėjas Aidas Tumėnas išrinktas geriausiu zonos gynėju.

2012 m. buvo įregistruotas VšĮ Radviliškio futbolo klubas Lokomotyvas.

2012 m. „Lokomotyvo“ komanda startavo LFF II lygos Vakarų zonos pirmenybėse ir tapo šių pirmenybių nugalėtojais. Ekipa 2012 m. laimėjo TAFISA bei „Žalgiriados“ žaidynes. Komanda sėkmingai žaisdavo salės futbolo turnyruose ir užimdavo prizines vietas.

Žaidė Pirmoje lygoje, bet nesulaukė paramos iš savivaldybės, kuri rėmė naujai sukurtą Radviliškio SC. Iširo po 2016 m. Pirmos lygos sezono.

Salės futbolo komanda persikėlė į Vilnių ir 2017 m. tapo FC Turbotransfers.


FK Žėrutis.gif | „Žėručio“ emblema
Loko Radv 2009.jpg | Emblema 2007–2011 m.
Lokomotyvas 2011.jpg | Emblema 2011–2012 m.


## Turnyrai
Nuo 2004-ųjų ir taip kasmet FK Lokomotyvo organizuojamas A. Ligeikos atminimo taurės turnyras, sukviečia daugelį futbolo mėgėjų iš Radviliškio miesto bei rajono. Turnyras vyksta žiemą todėl tampa ne tik gražia švente, bet ir atkaklia kova tarp futbolo išsiilgusių sportininkų. Šis turnyras jau 9 kartą tampa FK Lokomotyvo pasirengimo naujam sezonui startu. „Lokomotyvas“ šį turnyrą yra laimėjęs penkis kartus.

Komanda žaidžia šiuose turnyruose:
* 2008 m. LFF Šiaulių Apskrities III lyga, dienraščio „Šiaulių Kraštas“ taurei laimėti – Pirmenybės
* 2008 m. ŠA mažojo futbolo pirmenybės, Sekmadienio Futbolo Lygos taurei laimėti B Lyga – F pogrupis
* 2008 m. ŠA mažojo futbolo pirmenybės, Sekmadienio Futbolo Lygos taurei laimėti B Lyga – B Pogrupis


Vaizdas:treneris.jpg
Vaizdas:taure.jpg
Vaizdas:zaidejas.jpg
Vaizdas:lokomotyvas-foto.jpg
Vaizdas:lokomotyvas-foto2.jpg
Vaizdas:Apranga.jpg


## Sezonai

|}
|}

|}
|}

## Žymūs žaidėjai
* Giedrius Barevičius, 2013-2016
* Tomas Sirevičius, 2013–2016

## Išnašos

## Nuorodos
Vânia Fernandes

**Vanija Fernandeš** (; g. 1985 m. rugsėjo 25 d. Funšalyje, Madeiroje) – Portugalijos džiazo ir fado dainininkė, žinoma dėl savo raiškingo ir įvairiapusiško sceninio balso bei galingos dainų atlikimo technikos.

## Muzikinė karjera

Vânia nuo mažens domėjosi muzika. 1997 m. pirmą kartą sudalyvavo Funšalio muzikiniame konkurse *Funchal a Cantar*. Netrukus pradėjo dalyvauti televizijos renginiuose, dainuoti viešbučiuose, klubuose. 1999 m. laimėjo *Funchal a Cantar* konkursą, o 2000 m. – *Talentos à solta*. 2001 m. užbaigė vidurinę mokyklą ir pradėjo pianino studijas Madeiros konservatorijoje. Nuo 2001 m. pradėjo atlikinėti fado muziką. 2003 m. debiutavo džiazo grupėje *Oficina*. Vania savo balsu patraukė žymių Portugalijos muzikos specialistų dėmesį be dalyvavo festivalyje *Voices of the Atlantic*. Taip pat dalyvavo įvairiuose džiazo projektuose. 2006 m. dainavo Madeiros klube Kanadoje vietinei portugalų bendruomenei bei Venesueloje. 2007 m. pagal Leonardo da Vinci programą išvyko studijuoti į Helsinkį.

2007 m. laimėjo Portugalijos televizijos RTP muzikinį konkursą *Operação Triunfo*. Tais pačiais metais baigė vokalo ir džiazo studijas Madeiros konservatorijoje.

## Eurovizija

2008 m. su daina *Senhora do Mar* laimėjo nacionalinę Portugalijos atranką į Euroviziją *Festival da Canção* surinkusi gavo 35 % žiūrovų balsų ir daugiau ne dvigubai aplenkusi antroje vietoje likusį Alex Smith. Dainą *Senhora do Mar* („Jūros ponia“) sukūrė kroatų kompozitorius Andrej Babić (jis taip pat yra sukūręs Eurovizines dainas *Više nisam tvoja, Call Me, Cvet z juga*). Žodžius dainai sukūrė Carlos Coelho. Pasiruošimo cikle buvo sukurtas dainos videoklipas, Vania dalyvavo ture Bulgarijoje (kur dainavo duetu su Mariana Popova), Maltoje. Serbijoje dainavo su grupe Beauty Queens, kuri Eurovizijos konkurse Helsinkyje buvo pritariančioji Marijai Šerifovič. Vanijos *Senhora do Mar* sėkmingai įveikė antrąjį pusfinalį ir pateko į Eurovizijos finalą. Nepaisant labai aukštų žurnalistų vertinimų ir audringo žiūrovų palaikymo finale Vânia užėmė 13 vietą iš 25 šalių.

## Nuorodos

* Oficialus ''Senhora do mar'' videoklipas
* ''Senhora do mar'' eilės

|-
FK Lokomotyvas

**FK Lokomotyvas** vardu žaidę ar žaidžiantys futbolo klubai:

* FK Lokomotyvas (Kaunas);
* FK Lokomotyvas (Panevėžys);
* FK Lokomotyvas (Radviliškis);
* FK Lokomotyvas (Šiauliai);
* FK Lokomotyvas (Vilnius).
Aleksandras Gorškovas

**Aleksandras Gorškovas** (; g. 1970 m. vasario 8 d. Kirovske) – karjerą baigęs futbolininkas, žaidęs saugo pozicijoje. Turi Ukrainos ir Rusijos pilietybes.

## Karjera
Rungtyniavo Ukrainos ir Rusijos klubuose. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Transfermarkt
Grigalius Astikas

**Grigalius Astikas** (apie 1470 m. Trakuose – apie 1518–1519 m. Kernavėje) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikas, valstybės veikėjas.

## Biografija

Kilęs iš didikų Astikų giminės. Tėvas Stanislovas Astikas (Naugarduko vaivada). Sūnūs: Grigalius Astikas, Stanislovas Astikas, Jurgis Stanislovaitis Astikas.

Valdė Alantą, Kavarską, Darsūniškį, Maišiagalą, turėjo žemių prie Kernavės, Musninkų, Upytės.

## Veikla

Nuo 1494 m. rūmų maršalka. Anykščių, nuo 1493 m. Merkinės vietininkas. 1510–1518 m. Trakų vaivada.

Politinę karjerą padarė Lietuvos didžiojo kunigaikščio Aleksandro laikais. Dalyvavo 1492–1494 m. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir Maskvos didžiosios kunigaikštystės kare. Per Vedrošos mūšį 1500 m. pateko į rusų nelaisvę. Išeiti į laisvę jam padėjo Aleksandro žmona, Ivano III duktė Elena. 1509 m. grįžęs atgavo turėtas pareigas. Gavo valdyti Užpalių ir Pienionių (netoli Kavarsko) seniūnijas. 1510 m. Krokuvoje su lenkų ponais tarėsi dėl bendros kovos prieš Krymo totorius.

|-

## Šaltiniai
2007 m. Peru žemės drebėjimas

**2007 m. Peru žemės drebėjimas** – 8 balų galingumo žemės drebėjimas, įvykęs vakarinėje Peru pakrantėje 2007 m. rugpjūčio 15 d. 18 val. 40 min. vietos laiku. Drebėjimo epicentras buvo 150 km į pietryčius nuo Limos, 39 km gylyje.

## Padariniai

Nuo drebėjimo labiausiai nukentėjo Ikos departamento miestai – Ika, Piskas, Činča Alta, Limos departamento miestas San Visente de Kanjetė. Be to, drebėjimas buvo smarkiai jaučiamas Limoje (kur dužo langai, skilinėjo pastatai), Pukaljpoje, Ikitose, Kontamanoje, Truchiljuje, Kachamarkoje. 17 žmonių žuvo ir apie 70 sužeista kai drebėjimo metu sugriuvo bažnyčia Ikoje, Piske sugriuvo 85 % pastatų, žuvo 430 žmonių, griuvo katedra. Iš viso oficialiais duomenimis žuvo 519 žmonių ir 1366 sužeisti.

## Šatiniai
Ponto kalnai

**Ponto kalnai** () – kalnų grandinė šiaurės Turkijoje, driekiasi palei Juodąją jūrą iki pat sienos su Gruzija šiaurės rytuose. Aukštis iki 3942 m (Kačkaro k.). Kalnus dengia miškai, daugiausia spygliuočių. Rytinėje Ponto kalnų dalyje – Kačkaro kalnuose būdingi mišrieji miškai, o Ponto regione – drėgnieji miškai.
Tauro kalnai

**Tauro kalnai** () – kalnų grandinė pietų Turkijoje. Driekiasi palei Viduržemio jūrą, ~1000 km iki Eufrato slėnio rytuose. Aukščiausios viršūnės iškyla į 3000-3700 m aukštį, aukščiausia vieta – Demirkazyko k. 3756 m. Sudaryti iš klinčių ir kristalinių uolienų. Centrinėje dalyje būdingas alpinis, vakaruose – karstinis reljefas. Tauro kalnai skirstomi į ežeringą Vakarų Taurą ir Centrinį Taurą. Šiauriniuose kalnų šlaituose vyrauja pusdykumės ir sausos stepės, o pietiniuose – Viduržemio tipo krūmynai ir miškai.

## Šaltiniai
Kačkaro kalnai

**Kačkaro kalnai** arba ***Rytų Ponto kalnai*** () – kalnai šiaurės rytų Turkijoje, aukščiausia Ponto kalnų dalis. Aukštis iki 3937 m (Kačkaro k.). Ilgis ~400 km. Yra ledynų, nedidelių ežerų. Vyrauja alpinės ir subalpinės pievos. Iš pietų ir rytų Kačkaro kalnus apriboja Čoruho upė. Kalnai įeina į Kačkaro nacionalinį parką.

## Šaltiniai
Armėnijos kalnynas

**Armėnijos kalnynas** () – kalnynas Turkijoje, Armėnijoje, Azerbaidžane, Gruzijoje ir Irane. Vakaruose susisiekia su Anatolijos plokščiakalniu, šiaurėje – su Ponto ir Mažojo Kaukazo kalnais, pietuose – su Tauro ir Kurdistano kalnais. Plotas 400 000 km².

Vyrauja plokščiakalniai; būdingas aukštis 1000–1800 m. Virš jų iškilę ugnikalnių kūgiai; didžiausi: Didysis Araratas (5165 m), Sgbslanas (4821 m), Sūphanas (4434 m), Aragacas (4090 m). Vietomis vulkanai sudaro kalnų grandines: Džavacheto, Gebamo, Arsijano, Agn Dagi. Didžiausi nevulkaniniai kalnagūbriai: Zangezūro, Bingolo, Palandokeno. Dažni žemės drebėjimai.

Kalnyną iškėlė paleoceno, neogeno, kvartero tektoniniai judesiai; susidarė luistikalnių, tektoninių įdubų; vyko vulkanizmas. Armėnijos kalnynas susidaręs iš suraukšlėtų mezozojaus bei kainozojaus vulkaninių, nuosėdinių uolienų ir viršutinės kreidos, paleogeno ir neogeno granitoidų bei hiperbazitų intruzijų. Yra chromo, vario, geležies, polimetalų, mangano rūdų, aukso, akmens druskos, akmens anglių.

Klimatas žemyninis, sausas; vidutinė temperatūra sausį nuo -3 (įdubose) iki -15&nbsp;°C (kalnuose), liepą atitinkamai nuo 25 iki 16&nbsp;°C. Kalnuose per metus iškrinta 500–800 mm kritulių, įdubose 150–300 mm. Prasideda Kura, Araksas, Eufratas. Tektoninėse ir lavos patvenktose įdubose telkšo Vano, Sevano, Urmijos ežerai. D. Ararato ir Stiphano viršūnės apledėjusios. Įdubose – stepės ir pusdykumės, 800–1400 m aukštyje – kalnų stepės; drėgnesniuose kalnų šlaituose iki 2200 m auga ąžuolynai, pušynai, sausesniuose – kadagynai, dygūs krūmai. Iki 3000 m aukščio – kalnų pievos, aukščiau – plikos uolos, daugiau, kaip 4000 m – ledynai.

Turkijoje dėl politinių priežasčių Armėnijos kalnyno pavadinimas nenaudojamas, o regionas apibūdinamas kaip Rytų Anatolija.

## Šaltiniai
Anatolijos plokščiakalnis

**Anatolijos plokščiakalnis** () – Mažosios Azijos kalnyno centrinė dalis Turkijoje, tarp Ponto kalnų (šiaurėje) ir Tauro kalnų (pietuose). Ilgis iš vakarų į rytus apie 700 km. Didžiausias aukštis 3916 m (Erdžijo ugnikalnis), vyraujantis 800–1500 m. Yra daugiau, kaip 2000 m aukščio (400–600 m santykinio aukščio) kalnagūbrių. Pietuose yra nenuotakių daubų su druskožemiais ir druskingais ežerais (Tūzo ežeras). Anatolijos plokščiakalnis susidaręs iš paleozojaus, paleogeno ir neogeno uolienų.

Klimatas žemyninis, sausas; vidutinė temperatūra sausį nuo -15 iki 0 °C, liepą 16 – 23 °C. Kritulių plokščiakalnio viduryje iškrenta apie 200 mm, pakraščiuose 350–500 mm; daugiausia pavasarį. Didžiausios upės: Didysis Menderesas, Kyzyl Irmakas ir Sakarija. Būdingos sausosios stepės, pusdykumės, dygių krūmokšnių brūzgynai. Pagrindiniai miestai: Ankara, Konija, Kaiseris, Kirikalė.
Antakija

**Antakija** (), senovėje **Antiochija** () – miestas Turkijos pietuose, prie Asio upės, netoli Sirijos sienos; Hatajaus provincijos centras. 144,9 tūkst. gyventojų (2000 m.). Kelias į Latakiją (Sirija). Valoma vilna, rūšiuojamas tabakas, tekstilės, avalynės pramonė; muilo gamyba. Tabako, kviečių, citrinmedžių, vynmedžių auginimo regiono centras. Archeologijos muziejus. Iš architektūros paminklų pažymėtinas Romos imperijos laikų tiltas, Bizantijos imperijos laikų citadelė, XIX a. mečetė, senovės miesto griuvėsių liekanos.

## Istorija
Apie 300 m. pr. m. e. miestą įkūrė Aleksandro Makedoniečio armijos karvedys Seleukas I Nikatoras ir pavadino **Antiochija**. Ji tapo viena Seleukidų valstybės sostinių bei buvo svarbus regiono prekybos centras. 64 m. pr. m. e. tapo Romos imperijos Sirijos provincijos vietininkų rezidencija ir trečiuoju pagal dydį valstybės miestu, I a. buvo vienas žymiausių krikščionybės židinių. 526 m. Antiochija apgriauta per žemės drebėjimą, 540 m. nuniokota Persų imperijos. VI a. vid. Bizantijos imperatoriaus Justiniano I atstatyta ir pavadinta **Teopoliu**. 637–969 m. priklausė arabams. 1098 m. miestą užėmė Pirmojo kryžiaus žygio dalyviai ir pavertė Antiochijos kunigaikštystės sostine (1098–1268 m.). XIII a. pab. – XVI a. pr. miestą valdė mameliukai. 1516 m. užkariavo turkai ir pavadino **Antakija**.

Miestas smarkiai apgriautas per 2023 m. žemės drebėjimus Turkijoje ir Sirijoje.

## Sportas
* Hatayspor (futbolo klubas),
* Naujasis miesto stadionas, kurio talpa 25 tūkst. žiūrovų,
* Antakya Atatürk Stadı („Atatiurko“ stadionas), kurio talpa 5 5 83 žiūrovai.

## Šaltiniai
Turkijos geografija

**[[Turkija]]** yra Anatolijoje ir pietryčių Europoje (vakarinė Turkijos dalis, į vakarus nuo Bosforo sąsiaurio, geografiškai yra Europoje, o Anatolija – pietvakarių Azijos dalis), ribojasi su Juodąja jūra, tarp Bulgarijos ir Gruzijos, taip pat ribojasi su Egėjo ir Viduržemio jūromis, tarp Graikijos ir Sirijos. Geografinės Turkijos koordinatės yra: 39°00′Š, 35°00′R.

Plotas: 780 580 km², sausumoje: 770 760 km², vandenyje: 9 820 km².

Turkija tęsiasi daugiau negu 1600 km iš vakarų į rytus, bet dažniausiai mažiau negu 800 km iš šiaurės į pietus. Visas plotas yra apie 779 452 km², iš kurių 755 688 km² yra Azijoje ir 23 764 km² Europoje.

Anatolija yra didžiulis, stačiakampio formos pusiasalis, besidriekiantis tarp pietryčių Europos ir Azijos. Anatolija sudaro 97 % Turkijos teritorijos. Anatolija dar vadinama Mažąja Azija arba Azijietiškąja Turkija. Anatolijos terminas yra naudojamas kalbant apie didžiulį plokščiakalnį, kurį juosia kalvų ir kalnų grandinės, daugelyje vietų trukdančios prieiti prie pakrantės regionų.

Europietiškoji Turkijos dalis, dar žinoma kaip Trakija, apima tik 3 % šalies teritorijos, bet joje gyvena daugiau negu 10 % visų šalies gyventojų. Trakija nuo Azijinės Turkijos dalies atskirta Bosforo sąsiauriu, Marmuro jūra ir Dardanelų sąsiauriu.

## Valstybės sienos

Turkija ribojasi su aštuoniomis valstybėmis, ir turi šešias kranto linijas. Apsupta vandens iš trijų pusių ir saugoma aukštų kalnų, pagal rytines sienas, valstybės sienas puikiai apibrėžia natūralūs gamtos dariniai. Valstybės sienos nuo dvidešimtojo amžiaus pagal sutartį liko nepakitusios.

Sienos ilgis: 2627 km, siena ribojasi su: Graikija 206 km, Bulgarija 240 km, Gruzija 252 km, Armėnija 268 km, Azerbaidžanas 9 km, Iranas 499 km, Irakas 331 km, Sirija 822 km.

Kranto linija: 7200 km, išskirtinė ekonominė zona: tik Juodojoje jūroje, teritoriniai vandenys: 6 jūrmylės Egėjo jūroje, 12 jūrmylių Juodojoje ir Viduržemio jūroje.

Sienos su Graikija buvo patvirtintos Lozanos sutartimi 1923 m., nuo tada Trakijoje ir kitose įeinančiose teritorijose vyksta gyventojų mainai. Po susitarimo daugelis graikiškai kalbančių žmonių, gyvenančių vakarinėje Turkijos dalyje, buvo priversti persikelti į Graikiją, tuo tarpu daugelis turkiškai kalbančių žmonių nebuvo priversti grįžti į Turkiją per Balkanų valstybių karą su Turkija.

## Išnašos
Los Kjarkas

**Los Kjarkas** – Bolivijos folklorinės muzikos grupė, viena garsiausių Andų muzikos grupių. Susiformavo 1965 m.

Grupės lyderis, pagrindinis vokalistas ir dainų autorius Gonzalo Hermosa González. Taip pat Los Kjarkas nariais yra Gonzalo brolis Elmer, kitas brolis Ulisses mirė 1992 m. Kiti nariai Gastón Guardia Bilboa, japonų kilmės Makoto Shishido, Lin Angulo ir Gonzalo sūnus.

Viena žymiausių grupės dainų yra *Llorando se Fue*, kurią braziliškais ritmais perdainavusi ir pavadinusi *Lambada*, pasauliniu hitu pavertė grupė Kaoma. Los Kjarkas yra surengusi turus Japonijoje, Europoje, JAV, Pietų Amerikoje.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
* Neoficiali svetainė 
*
2008 m. Sičuano žemės drebėjimas

**2008 m. Sičuano žemės drebėjimas** –  8 balų galios žemės drebėjimas, įvykęs centrinėje Kinijoje 2008 m. gegužės 12 d. 14 val. 28 min. vietos laiku. Drebėjimo epicentras buvo Sičuano provincijoje, Vendžuano apskrityje, 95 km į šiaurės vakarus nuo Čengdu, 19 km gylyje. Drebėjimas buvo jaučiamas visoje Kinijoje ir kamyninėse šalyse (Vietname, Japonijoje, Mongolijoje, Indijoje, Rusijoje).

Dėl drebėjimo žuvo 87 587 žmonės (21-as žemės drebėjimas pagal aukų skaičių per visą istoriją), dar virš 300 tūkst. sužeista. Smarkiai nukentėjo Beidžuano, Dužengjeno, Veidžou, Mjanjango, Čengdu, Dejango miestai.

## Šaltiniai
Ečeras

**Ečeras** () – gyvenvietė centrinėje Vengrijoje, Pešto medėje, į pietryčius nuo Budapešto. 3,2 tūkst. gyventojų (2001 m.). Ečere gyvena slovakų bendruomenė. Netoli nuo gyvenvietės yra Ferihegy tarptautinis oro uostas. Yra 1740 m. statyta katalikų bažnyčia.

## Istorija

Ečeras minimas nuo 1315 m. Osmanų valdymo laikotarpiu kaimas išnyko. 1699 m. į Ečerą vėl atsikėlė gyventojai.

## Giminingi miestai
*  Zlate Klasai (Slovakija)
*  Kumbagas (Turkija)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Ahras

**Ahras** (, ), **Karakesė** () – miestas pačiuose Turkijos rytuose, Armėnijos kalnyne, 1640 m aukštyje, Murato slėnyje. Provincijos centras. Dauguma gyventojų kurdai. Galvijininkystės ir žemdirbystės rajono prekybos centras.

## Šaltiniai
Miesto tipo gyvenvietė

**Miesto tipo gyvenvietė** (trump. ***mtg***) – SSRS egzistavęs gyvenvietės tipas, tarpinis tarp miesto ir kaimo. Lietuvoje įvairiu metu jų buvo apie 20. Po nepriklausomybės atgavimo dauguma šių gyvenviečių tapo miestais, kai kurios – miesteliais.

## Statusas ir ypatumai
Gyvenvietės, pertvarkytos į miesto tipo gyvenvietes, turėdavo valstybinį butų ūkio fondą, bent 2000 gyventojų, iš kurių bent 2/3 yra darbininkai (neskaitant žemės ūkio darbuotojų), tarnautojai ir jų šeimų nariai. Šioms gyvenvietėms taip pat priskiriamos kurortinės ir poilsinės gyvenvietės, jeigu į jas kasmet atvažiuoja ilsėtis ir gydytis daugiau nei 50 proc. nuolatinių gyventojų skaičiaus. Kai kuriais atvejais miesto tipo gyvenvietės statusas suteikiamas ir mažesnėms gyvenvietėms, jeigu yra ryški jų ekonominės, socialinės raidos, gyventojų daugėjimo perspektyva.

Miesto tipo gyvenvietės teises suteikdavo ar panaikindavo LSSR AT Prezidiumas rajonų vykdomųjų komitetų teikimu ir LSSR ministrų tarybos siūlymu.

## Istorija
Dauguma tokių gyvenviečių išaugo prie pramonės įmonių: statybinių medžiagų gamybos (Garliava, Gelgaudiškis, Venta), durpių gavybos (Baltoji Vokė, Ežerėlis, Tyruliai), medžio apdirbimo (Rūdiškės), popieriaus (Grigiškės), audinių (Juodupė) fabrikų, prie statybų (Elektrėnai, Sniečkus). Pirmosiomis miesto tipo gyvenvietėmis sovietmečiu paskelbti 1946 m. rugpjūčio 3 d. įsaku kurortai Birštonas, Likėnai ir vasarvietės Juodkrantė, Kačerginė, Kulautuva, Nida, Preila. Daugiausia tokių gyvenviečių (17) įsteigta 1958 metais.

Kai kurios iš pirmųjų gyvenviečių tapo miestais:
* Birštonas (mtg 1946–1966 m.),
* Naujoji Akmenė (mtg 1952–1965 m.),
* Gargždai (mtg 1958–1965 m.).

Kelios gana greitai neteko teisių ir tapo kaimais:
* Antalieptė (mtg 1958–1976 m.),
* Linksmakalnis (mtg 1958–1970 m.).

Dalis buvo prijungta prie miestų:
* Palemonas (mtg 1958–1961 m.) prie Kauno,
* Giruliai (mtg 1947–1975 m.) prie Klaipėdos,
* Juodkrantė, Nida ir Preila 1961 m. tapo Neringos miesto dalimis.

1985 m. buvo 22 miesto tipo gyvenvietės, jose gyveno 87,7 tūkst. žmonių (1979 m. 63,6 tūkst.).

Miesto tipo gyvenvietės 1986 metais:

## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Miesto tipo gyvenvietės 1979 m.
* Miesto tipo gyvenvietės 1989 m.
Šutonys

**Šutonys** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 2,5 km į šiaurės rytus nuo Šventos, greta kelio . Vakaruose telkšo ežeras Ilgys. Veikia P. Karvelio terapijos ir fitoterapijos įmonė (gamina įvairias arbatas ir kt.).

Netoli kaimo yra Šutonių viensėdis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Akdamaro sala

**Akdamaro sala** (, ) – nedidelė sala Turkijos rytuose esančiame Vano ežere. Plotas 0,3 km², aukštis virš ežero lygio – 80 m. Yra 3 km nuo ežero kranto.

## Istorija

X–XI a. buvo armėnų karalių rezidencija. X a. Vaspurakano karalystės valdovas Gagikas Ardzrunis salą sutvirtino, pastatė tvirtovę, miestą, įkūrė uostą (dabar griuvėsiai apsemti). Statybos darbams vadovavo architektas Manuelas, suprojektavęs rūmus su kupolu (neišliko) bei kryžiškąją kupolinę Šv. Kryžiaus bažnyčią (915–921 m.), pastatytą pagal VII a. Hripsime bažnyčios modelį. Bažnyčios fasadai iš akmens plokščių, puošti šešių juostų bareljefais (unikalūs armėnų architektūroje, pirmieji viduramžių krikščionių mene), vaizduojančiais mitologinės, religinės bei pasaulietinės tematikos scenas, Ardzrunio karalių dinastijos atstovus, jų herbus. Bažnyčios vidaus erdvę puošia freskos (daugiausia išliko augalinių ornamentų, scenų bibliniais motyvais); jų stilistika turėjo įtakos Vano miniatiūrų mokyklai. 1325 m. bažnyčia remontuota (sutvirtinti įėjimai). 1915 m. armėnų genocido metu sala nusiaubta.
Aidinas

**Aidinas** () – miestas Turkijos pietvakariuose, į pietryčius nuo Izmiro, Didžiojo Mendereso upės slėnyje; provincijos centras. Per miestą eina Izmiro – Denizlio geležinkelis. Yra oro uostas. Tabako pramonė, medvilnės apdirbimas. Vilnamedžių ir tabako auginimo regiono centras. Netoli Aidino kasamos rusvosios anglys, geležies rūda.

Yra gynybinis bokštas (bizantiškos tvirtovės griuvėsiai), XVI a. mečetė. Aidino apylinkėse yra senovinio Tralų miesto griuvėsiai.

## Sportas
* Aydınspor (futbolas)

## Miestų partenrystė
:  Bugulma, Tatarstanas, Rusija
:  Havras, Prancūzija
:  Montero Folt Jonas, Prancūzija
:  Mančesteris, Jungtinė Karalystė

## Šaltiniai
Adijamanas

**Adijamanas** (, ) – miestas Turkijos pietryčiuose, apie 300 km į šiaurės rytus nuo Adanos. Provincijos centras. 178,5 tūkst. gyventojų (2000 m.). Javų, vilnamedžių, tabako, pistacijų, vynmedžių auginimo rajono centras.

Gyventojų dauguma – kurdai.

## Istorija

Miestą VIII a. įkūrė arabai. Iki 1926 m. miestas vadinosi **Hisnimansuru** (*Ḥiṣn Manṣūr*).

Adijamanas smarkiai apgriautas per 2023 m. žemės drebėjimą.

## Šaltiniai
Akchisaras

**Akchisaras** () – miestas Turkijos vakaruose, į šiaurės rytus nuo Izmiro, Manisos provincijoje, derlingoje lygumoje prie Didžiojo Zabo (Liko) upės. Geležinkelis ir plentas į Izmirą ir Manisą. Medvilnės, tabako, grafito, vilnos, razinų, opijaus, dažų prekyba.

## Istorija

Miestą įkūrė lydai. Apie 290 m. pr. m. e. miestas priklausė Makedonijai ir buvo vadinamas ***Tiatyrais***. 190 m. pr. m. e. įtrauktas į Pergamo karalystę. Pro Tiatyrus ėjo romėnų kelias tarp Pergamo ir Laodikėjos. Nuo XV a. – Osmanų imperijos dalis.

## Sportas

* Akhisar Belediyespor – futbolo klubas.

## Šaltiniai
Alašechiras

**Alašechiras** () – miestas Turkijos vakaruose, į rytus nuo Izmiro, Manisos provincijoje, Kuzu upės slėnyje, Bozo kalno papėdėje. Tabako, vaisių auginimo rajono prekybos centras. Netoli Alašechiro yra mineralinių vandenų versmės.

## Istorija

Alašechiras pradėjo kurtis 189 m. pr. m. e., tada buvo Pergamo karalystės miestas, vadintas **Filadelfija** (). Per Graikijos – Turkijos karą (1919-22 m.) dalis miesto sudegė.

## Šaltiniai
Amasija

**Amasija** () – miestas Turkijos šiaurėje, prie Ješil Irmako upės; provincijos centras. 74,4 tūkst. gyventojų (2000 m.). Tekstilės (šilko), maisto (cukraus), keramikos pramonė. Apylinkėse auginami vasimedžiai, vystoma šilkininkystė. Netoli miesto kasamos rusvosios anglys, cinko, alavo rūdos.

## Istorija

Architektūros paminklai: tvirtovės griuvėsiai, mečetės (XIII-XIV a.), mauzoliejai (XIV-XV a.), ligoninė (XIV a.). Senovėje miestas buvo Ponto karalystės sostinė (tada vadinta **Amasėja**). Viduramžiais – Trapezunto imperijos miestas. XII a. priklausė Seldžiukų valstybei. 1392 m. Amasiją užėmė osmanų sultonas Bajazitas I.
Sui Wendi

**Sui Vendi** (; 541 m. – 604 m.) – vienas žymiausių Kinijos valdovų, Sui dinastijos įkūrėjas.

Nors buvo budistas, tačiau palaikė konfucianizmą. Valdymui daug įtakos turėjo žmona *Dugu Qieluo*.

Gimė kaip *Yang Jian*.
Stasio Šalkauskio premija

**Stasio Šalkauskio premija** – Lietuvos kultūros fondo premija, pavadinta žymaus lietuvių filosofo, profesoriaus Stasio Šalkauskio (1886–1941) vardu ir teikiama jo gimimo dieną – gegužės 16 d.

## Istorija
Premiją 1991 m. įsteigė Lietuvos kultūros fondo Šiaulių krašto taryba pažymėti iškiliems mokslo, meno, tautinės kultūros puoselėtojams, kilme arba darbais susijusiems su Šiaulių kraštu ir savo veikla tęsiantiems Stasio Šalkauskio darbus, įgyvendinantiems jo idėjas.

1991–2005 m. premija buvo teikiama kas dvejus, nuo 2005 m. – kas trejus metus.

## Premijos laureatai
# 1991 m. – Romualdas Ozolas, filosofas, signataras
# 1993 m. – Arvydas Petras Žygas, antropologas, profesorius, ateitininkijos atkūrėjas Lietuvoje
# 1995 m. – Vytenis Rimkus, menotyrininkas, profesorius
# 1997 m. – Sigitas Tamkevičius, Kauno metropolitas
# 1999 m. – Nijolė Alfonsa Gaškaitė-Žemaitienė, istorijos tyrinėtoja
# 2001 m. – Vytautas Sirtautas, profesorius, poliglotas, senųjų baltų kalbų tyrinėtojas
# 2003 m. – Valdas Adamkus, aplinkosaugininkas, LR prezidentas
# 2005 m. – Leonidas Donskis, filosofas, profesorius
# 2008 m. – Libertas Klimka, etnologas, mokslo istorikas, etnokosmologijos pradininkas Lietuvoje
# 2011 m. – Arūnas Sverdiolas, filosofas, pedagogas, Stasio Šalkauskio palikimo tyrinėtojas
# 2018 m. – Alvydas Jokubaitis, filosofas, politologas.
# 2020 m. – Eugenijus Bartulis, Šiaulių vyskupas.
# 2023 m. – Gintautas Mažeikis, filosofas.

## Nuorodos
* Šiauliečių Stasio Šalkauskio premija
Čiang Kai-ši

**Čiang Kai-ši** (, 1887 m. spalio 31 d. – 1975 m. balandžio 5 d.) – Kinijos Respublikos politikas ir kariškis.

## Biografija

1925 m. tapo Nacionalinės revoliucinės armijos vadu. 1928 m. jis buvo paskelbtas generalisimu ir Nacionalinės vyriausybės pirmininku, kuriuo išbuvo iki 1932 m.

1948 m. gegužės 20 d. išrinktas Kinijos prezidentu, bet 1949 m. sausio 21 d. atsistatydino. Komunistams laimėjus Kinijos pilietinį karą su vyriausybe persikėlė į Taivaną. 1950 m. kovo 1 d. pradėjo eiti Kinijos Respublikos prezidento pareigas. Perrinktas 1960, 1966, 1972 m. Mirė 1975 m. balandžio 5 d. 23:50 nuo inkstų nepakankamumo.

## Išnašos
Antalijos įlanka

**Antalijos įlanka** () – Viduržemio jūros dalis prie Turkijos pietinio kranto, įsiterpusi tarp Likijos ir Kilikijos pusiasalių. Plotis iki 160 km, didžiausias gylis apie 2000 m. Įlankos pakrantėje (vad. Turkijos Rivjera) įsikūręs Antalijos miestas ir daug kurortų.

## Išnašos
Rimbas

**Rimbas** – įrankis, pintas iš gyvulių odos arba medžio žievės, smailėjantis į galą, turintis kotą laikymui. Naudotas gyvuliams, vergams varyti.

Rimbu vadinami dvejų tipų įrankiai:
* Pailgas ir dažniausiai lankstus įrankis, kurio gale prijungta dažniausiai odinė virvė. Tokie rimbai yra skirtingų ilgių ir lankstumų. Pvz., tokio tipo rimbas yra jojimo rimbas, skirtas varyti arkliui.
* Kito tipo rimbas yra ilgas, nusmailintas, lankstus ir ilgas iš pintos žievės ar odos, su sunkiu kotu. Pvz., tokio tipo rimbas yra skirtas varyti buliui.

Rimbai šiandien naudojami dėl trijų priežasčių:
* Pailginti žmogaus rankos pasiekiamumas varyti gyvūnus, juos tapšnojant varyti;
* Sukelti garsų garsą, kuriuo netiesiogiai valdomas gyvulių judėjimas;
* Sukelti skausmą gyvūnams.
Nicolas Cage

**Nikolas Keidžas** (; g. 1964 m. sausio 7 d.) – žymus amerikiečių aktorius, režisierius ir prodiuseris. 2002 m. buvo antrą kartą nominuotas Oskarui kaip Geriausias pagrindinis aktorius filme „Adaptacija“.

Turi savo žvaigždę Holivudo „Šlovės alėjoje“.

## Filmografija

## Apdovanojimai

## Išnašos

## Nuorodos
* IMDb apie aktorių
* Allmovie svetainė
Kočis (Indija)

**Kočis** arba ***Kočinas*** (, , *Cochin*) – miestas pietų Indijoje, Keraloje, uostas pietvakarinėje šalies pakrantėje, įlankų ir protakų išraižytame Malabaro krante ir priekrantės salose. Didžiausias Keralos pramonės centras. Išvystytas turizmas, laivybos, tekstilės, chemijos, naftos perdirbimo, maisto, informacinių technologijų pramonė, prekyba. Yra tarptautinis oro uostas, geležinkelio stotis (Ernakulame). Pro Kočio uostą įvežama nafta, ryžiai, išvežama kava, arbata, kaučiukas, prieskoniai, kokosų produktai, anakardžių riešutai.

Kočyje veikia 1971 m. įkurtas universitetas, Šv. Pranciškaus bažnyčia (1510 m.), hinduistų šventyklos, mečetės, Matančerio sinagoga. Yra XVI a. kolonijinės architektūros pastatų.

2011 m. 43,7 % miesto gyventojų buvo hinduistai, 38,1 % – krikščionys, 17,5 % – musulmonai.

## Istorija
Kočis buvo Indijos prieskonių prekybos centras, žinomas graikams, žydams, sirams, arabams ir kinams. Kočio karalystė atsirado XII a. žlugus Čerai. Jis iškilo kai Perijaro upės potvinis sugriovė Muzirį 1341 m. Seniausias literatūrinis šaltinis, minintis Kočį, yra kinų keliautojo Ma Huan, kuris lankėsi XV a. su admirolu Dženg He, užrašai. Uostą 1440 m. taip pat aplankė italų keliautojas Niccolò de' Conti.

XV a. Malabaro krante Kočis ir Kalikutas labai konkuravo, tad Mingų dinastija įsikišo suteikdama Kočiui ir jo valdovui specialų titulą *Keyili* (可亦里). Tokiu būdu Kočiui pavyko mesti iššūkį Kalikuto dominavimui. Kalikuto zamorinas tik kinams nutraukus keliones į Kočį įsiveržė į uostą ir paskyrė savo patikėtinį jo karaliumi.

Portugalų keliautojas Pedras Alvarešas Kabralis Kočio mieste 1500 m. įkūrė pirmą europiečių gyvenvietę Indijoje. Portugalai valdė Kočio tvirtovę 1503–1663 m. Tuo laikotarpiu Inkvizicija persekiojo Šv. Tomo katalikus ir žydus, gyvenusius mieste. Kočio Šv. Pranciškaus bažnyčioje buvo palaidotas Vaskas da Gama (1469–1524), kol 1539 m. jo palaikai buvo perkelti į Portugaliją. Po portugalų Kočį valdė olandai, pervadinę tvirtovę Stormsburgu, o Kočio karališkoji šeima perkėlė sostinę į Trisurą. 1664 m. olandai įkūrė Kočio savivaldybę, kuri buvo panaikinta jiems nusilpus XVIII a. Likusį Kočį valdė Kočio karalystės valdytojai. 1773 m. Kočis pradėjo mokėti duoklę Mysorės karalystei.

1814 m. sutartimi olandai atidavė Kočį britams mainais už Bankos salą prie Sumatros. 1866 m. atkurta Kočio tvirtovės savivaldybė. 1925 m. dėl visuomenės spaudimo buvo įkurta Kočio įstatymų leidimo taryba. 1947 m. Indijai gavus nepriklausomybę Kočis savanoriškai prie jos prisijungė.

Nuo 2000 m. paslaugų sektorius lėmė miesto ekonomikos suklestėjimą.

## Žymūs žmonės

Kočyje mirė žymus portugalų keliautojas Vaskas da Gama (1469–1524).

## Sportas
* Kerala Blasters FC – futbolo klubas

## Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Kočis yra užmezgęs partnerystės ryšius:
*  Norfolkas, JAV
*  Menlo Parkas, Kalifornija, JAV
*  Piatigorskas, Rusija
*  Vilnius, Lietuva

## Išnašos
Nemuno žiedas

**Nemuno žiedas** – 3350 m ilgio žiedinė automobilių ir motociklų bei dviračių trasa. Įrengta Gaižėnėlių kaime, šalia Kačerginės, prie kelio . Komplekso plotas – 74 ha.

## Istorija
* 1960 m. surengtos pirmosios SSRS automobilių ralio čempionato vieno iš etapų varžybos.
* 1964 m. pirmą kartą „Nemuno žiede“ jėgas išbandė motociklininkai.
* 1966 m. trasa uždaryta rekonstrukcijai.
* 1974 m. naujoje trasoje vyko Lietuvos automobilių ir motociklų žiedinių lenktynių čempionato varžybos, o po poros metų – ir SSRS.
* 1987 m. žiedas dar kartą rekonstruojamas.
* 1997 m. įsteigta Viešoji įstaiga „Nemuno žiedas“ (steigėjas KKSD).
* 2019 m. su JK kompanija APEX buvo paruoštas pasiūlymas rekonstruoti žiedą atitinkant FIA "Grade 3" reikalavimus. Buvo nuspręsta rekonstrukciją rengti pagal "Grade 3" reikalavimus, išskyrus "Stadiono" ir "Makuškės" atkarpas, kurių reljefo skirtumai ir unikalumas traukia lenktynininkus, organizatorius ir žiūrovus. Rekonstrukcijos sąmata sieks apie 10 mln. eurų.
* 2020 m. rugsėjo 20 d. Arūnas Gečiauskas pagerino trasos kėbulinių automobilių įveikimo rekordą (1:09;943).
* 2020 m. pab. bankrutavus VšĮ "Nacionalinis žiedas", kompleksas perduotas Lietuvos sporto centrui.  2025 m liepos 26 d Ramūnas Čapkauskas pagerino trasos rekordą 1:07,430

### Vadovai
VšĮ „Nemuno žiedas“ (vėliau VšĮ "Nacionalinis žiedas") vadovavo:
* Algirdas Paurys
* Algis Majauskas
* Gintautas Šlėderis
* Modestas Jakas
* 2001–2011 m. Eduardas Jakas
* 2011–2020 m. Arūnas Samochinas

## Renginiai
Trasoje vyksta treniruotės, profesionalios ir mėgėjiškos varžybos, mokymai, socialiniai projektai. Pastarieji skatina ugdyti saugų eismą bei eksperimentuoti, domėtis techninių sporto šakų aktualijomis.

Kasmet įvyksta apie 80 renginių, kuriuose apsilanko virš 35000 žiūrovų. 

### Profesionalios automobilių ir motociklų žiedinės lenktynės
1.1. Baltijos šalių žiedinių lenktynių čempionato etapai

1.2. Rytų Europos drifto čempionato etapai

1.3. Lietuvos motociklų plento žiedinių lenktynių čempionto etapai

1.4. Baltijos šalių Supermoto čempionato etapai

1.5. Lietuvos drifto čempionato etapai

### Mėgėjiškos lenktynės
2.1. AUTOPLIUS FAST LAP lenktynės

2.2. Coffe Racers Vrooam Oil Trophy lenktynės

2.3. Nemunring Winter Games sprinto ir slalomo varžybos

2.4. Putadienis - šonaslydžio treniruotės

2.5. Startline Quattro žiema 

### Socialiniai projektai
3.1. Žiemos vairavimo aikštelė

3.2. Seminarai autosporto mėgėjams

3.3. Kartingų varžybos vaikams

3.4. "Šeimų diena"

3.5 Šviesų ir garso festivalis "Light-On"

3.6 Vaikų vasaros stovykla "Kids Go Tech"

## Literatūra
* Nemuno žiedas: Kačerginės Nemuno žiedas: 1961–2006 metų įvykių ir lenktynių jame kronika / [sudarytojas Juozas Mažeikis]. - K.: Nemuno žiedas [i.e. Arx Baltica], 2006. - 325 [1] p.: iliustr., portr. – ISBN 9955-638-60-5

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Lietuvos sporto centras (Nemuno žiedas)
Shoemaker-Levy

**Shoemaker-Levy** – kometa, kurią atrado 1993 m. JAV astronomai E. ir K. Šūmeikeris ir D. Levis. Kometa buvo pavadinta atradėjų vardu. Šią kometą sudarė 17 (kometoidų), pasklidusių vienoje linijoje.
1993 m. gegužės mėnesį pirminis vientisas kometoidas Jupiterį praskriejo už 1 mln. km atstumo ir veikiamas gravitacijos, subyrėjo.

Po to pirmą kartą istorijoje buvo stebimas su kosminiu zondu Galileo iš 238 mln. km atstumo, 1994 m. liepos 16 d. kometos gabalų kritimas į Jupiterio atmosferą, kurie vėliau joje sudarė tamsių dėmių ratą aplink planetą. Kai kurios dėmės buvo matomos kelis mėnesius.
Adam Sandler

**Adam Sandler** (g. 1966 m. rugsėjo 9 d. Brukline, Niujorke) – JAV aktorius, komediantas.

## Biografija

Adam Richard Sandler gimė 1966 m. rugsėjo 9 d. Brukline, Niujorke, žydų šeimoje, kuri buvo emigravusi iš Lietuvos. Adamas buvo klasės juokdarys ir jam grėsė būti išmestam iš mokyklos. Adamo brolis jam pasiūlė pabandyti laimę Bostone esančiame komediantų klube, per naujokų vakarą. Jam sekėsi gerai, bet per blogus savo pasirodymus jis pradėdavo mikčioti, todėl brolis jam pasiūlė dainuoti. Dvejodamas dėl savo ateities jis nusprendė mokytis Niujorko universitete dailės bakalauro. Tuo pat metu jis vis dar vaidindavo komedijų klubuose, įtraukęs į repertuarą juokingas daineles, kad užgoštų mikčiojimą. Po šių dainelių Adamas buvo keliolika kartų pakviestas vaidinti „The Crosby Show“ laidoje, po kurios persikėlė dirbti į „Saturday Night Live“ laidą. Pirmaisiais metais dirbo už kadro, rašydamas scenarijus, bet po vienerių metų jis tapo 90-ųjų metų trijulės dalimi, kurią sudarė Chris Farley, David Spade ir jis.

Pamatęs, kad išėjusiems iš SNL laidos sekasi įsilieti į filmus, jis pasielgė taip pat ir 1989 m. gavo vaidmenį mažo biudžeto filme „Going Overboard“, kuriame gavo pagrindinį vaidmenį. 1991 m. jis gavo mažesnį vaidmenį filme „Shakes the Clown“, taip pat įsimintiną vaidmenį filme „Kiaušingalviai“. Nuo 1995 m. Adamas Sandler’is pradėjo vaidinti pagrindinius vaidmenis filmuose „Billy Madison“, „Happy Gilmore“, „The Wedding Singer“, „The Waterboy“. Jis taip pat buvo scenarijaus rašytojas ir prodiuseris filmuose „Billy Madison“, „Happy Gilmore“, „The Wedding Singer“, „Little Nicky“ ir t. t.

## Filmografija

## Apdovanojimai

**Gijón International Film Festival**

* 2002 m. geriausias aktorius („Punch Drunk Love“)

**Vaikų pasirinkimo apdovanojimas**

* 1999 m. mėgstamiausias aktorius („Waterboy“)
* 2000 m. mėgstamiausias aktorius („Big Daddy“)
* 2003 m. mėgstamiausias aktorius („Mr. Deeds“)
* 2003 m. mėgstamiausias animacinio filmo balsas („Adam Sandler’s Eight Crazy Nights“)

**[[MTV filmų apdovanojimas]]**

* 1996 m. geriausia kova („Happy Gilmore“) pasidalino su Bob Barker
* 1998 m. geriausias bučinys („The Wedding Singer“)
* 2000 m. geriausias komedijinio žanro pasirodymas („Big Daddy“)
* 2004 m. geriausia komanda („50 First Dates“) pasidalino su Drew Barrymore

**Žmonių pasirinkimo apdovanojimas** (JAV)

* 2000 m. mėgstamiausia kino filmo žvaigždė komedijos žanre
* 2005 m. mėgstamiausias ekrano temperamentas
* 2006 m. mėgstamiausias komediantas

**[[Auksinė avietė|Auksinės avietės apdovanojimas]]**

* 2000 m. blogiausias aktorius („Big Daddy“)

**Paauglių pasirinkimo apdovanojimas**

* 2001 m. geriausias komediantas
* 2002 m. geriausias komediantas
* 2004 m. geriausias komediantas
* 2004 m. geriausias komedijos žanro aktorius
* 2005 m. geriausias komediantas
* 2006 m. geriausias komediantas

## Nuorodos

*
Balikesyras

**Balikesyras** () – miestas Turkijos vakaruose, į šiaurės rytus nuo Izmiro; provincijos centras. 649,6 tūkst. gyventojų (2002 m.). Geležinkeliai į Ankarą, Izmirą, keliai į Izmirą, Bursą. Yra oro uostas (skrydžiai į Ankarą, Izmirą). Naftos perdirbimas, kilimų audimo, maisto (tabako) pramonė. Javų, tabako, vaisių, daržovių, avių prekyba. Balikesyro apylinkėse kasama geležies rūda, švinas, cinkas, stibis, chromas.

Netoli miesto yra Kušo ežeras, kuriame įrengtas paukščių draustinis.

Netoli miesto yra antikinių miestų Argyria, Skepsis ir Ergasteria griuvėsiai, taip pat Idos kalnas, nuo kurio Dzeusas stebėjęs Trojos mūšį.

## Sportas
* Balıkesirspor - futbolo klubas.
Bandirma

**Bandirma** () – miestas Turkijos šiaurės vakaruose, Balikesyro provincijoje, į vakarus nuo Bursos, prie Marmuro jūros. 120,8 tūkst. gyventojų (2002 m.). Jūrų uostas (eksportuojami grūdai, galvijai, avys, boracitas). Keltas į Stambulą. Geležinkelis į Izmirą, keliai į Izmirą, Ankarą. Tekstilės, maisto pramonė. Audžiami kilimai. Šalia Bandirmos kasamas boracitas.

## Istorija
Senovėje miestas vadintas *Panorma*, vėliau *Pandemia*.

## Sportas
* Bandirmaspor, futbolo klubas;
* Birželio 17-osios dienos () stadionas; talpina daugiau nei 12 tūkst. žiūrovų.

## Išnašos

## Nuorodos
* Klubo svetainė
* Bandırmaspor TFF.org