open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Slyva (gentis)

**Slyva** (*Prunus*) – erškėtinių (*Rosaceae*) šeimos slyvinių (*Prunoideae*) pošeimio gentis, kuriai priklauso vyšnios, trešnės, abrikosai, migdolai, slyvos. Genčiai priklauso apie 430 rūšių, paplitusių šiaurės pusrutulio vidutinio klimato zonoje.

Žiedai balti arba rausvi, su penkiais taurėlapiais ir vaikiklapiais, pavieniai arba žiedynuose. Vaisius – kaulavaisis. Lapai paprasti, dantytais pakraščiais.

Daugumo rūšių sėklose ir lapuose esama cianido turinčio junginio amigdalino, suteikiančio būdingą kvapą.

Šiai genčiai priklauso daug kultūrinių augalų. Vyšnios, slyvos, trešnės, abrikosai ir persikai auginami dėl vaisių, migdolai – dėl sėklų („riešutų“). Taip pat nemažai rūšių ir veislių auginama kaip dekoratyviniai augalai – dažniausiai dėl žiedų (pvz., sakura), rečiau dėl dekoratyvių lapų.

* Pogentė. Migdolas (pogentė) (*Amygdalus*)
** Migdolas (*Prunus dulcis*)
** Persikas (*Prunus persica*)

* Pogentė. Vyšnia (*Cerasus*)
** *[[Prunus apetala]]*
** Trešnė (*Prunus avium*)
** Smiltyninė kryklė (*Prunus besseyi*)
** Paprastoji vyšnia (*Prunus cerasus*)
** Rūgščioji vyšnia (*Prunus cerasus*)
** Krūminė kryklė (*Prunus fruticosa*)
** Japoninė kryklė (*Prunus japonica*)
** Kvapioji kryklė (*Prunus mahaleb*)
** Veltininė kryklė (*Prunus tomentosa*)

* Pogentė. Ieva (*Padus*)
** Makio ieva (*Prunus maackii*)
** Paprastoji ieva (*Prunus padus*)
** Vėlyvoji ieva (*Prunus serotina*)
** Virgininė ieva (*Prunus virginiana*)

* Pogentė. Slyva (pogentė) (*Prunus*)
** Abrikosas (*Armeniaca*)
*** *[[Prunus armeniaca]]*
** Slyva
*** Amerikinė slyva (*Prunus americana*)
*** Kaukazinė slyva (*Prunus cerasifera*)
*** Naminė slyva (*Prunus domestica*)
*** Juodoji slyva (*Prunus nigra*)
*** Dygioji slyva (*Prunus spinosa*)
*** Usūrinė slyva (*Prunus ussuriensis*)

Vaizdas:C5_plum_pox_resistant_plum.jpg|Naminės slyvos vaisiai
Vaizdas:Apricots2.jpg|Abrikosai
File:Closeup of blackthorn aka sloe aka prunus spinosa sweden 20050924.jpg|Dygiosios slyvos vaisiai
File:Prunus cerasifera, cut in half.jpg|Vyšninės slyvos vaisiai


* Pogentė. (*[[Laurocerasus]]*)

* Pogentė. (*[[Lithocerasus]]*)
Šalkava

**Šalkava** (arba ***Šafkava***) – buvęs viensėdis Ukmergės rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Vidiškių. Išlikusi Šalkavos koplyčia.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Kaime gimė garsus gamtosaugininkas Viktoras Bergas (1906–1983).

## Šaltiniai
Philip Reeve

**Philip Reeve** (g. 1966 m. vasario 28 d. Braitone, Anglijoje) – anglų rašytojas ir iliustratorius. Šiuo metu gyvena Dartmore (Dartmore) su žmona Sara ir savo sūnumi Samueliu.

## Bibliografija

### Mirtingų mašinų tetralogija

* *[[Mirtingos mašinos]]* (angl. k. 2001 m., liet. k 2004 m.)
* *[[Grobuonies auksas]]* (angl. k. 2003 m., liet. k 2006 m.)
* *[[Pragaro mechanizmai]]* (angl. k. 2005 m., liet. k 2007 m.)
* *[[Užtemusi lyguma]]* (angl. k. 2006 m., liet. k 2008 m.)

### Larklight serijos

* *Larklight* (angl. k. 2006 m.)
* *Starcross* (angl. k. 2007)
* *Mothstorm* (angl. k. 2008 m.)

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali Philip Reeve svetainė
Bala

**Bala** – nedidelis, laikinas vandens telkinys, susidarantis paviršiaus įdubimuose. Balos susidaro po lietaus, potvynio, tirpstant sniegui. Balos dydis gali svyruoti nuo visiškai mažos, vos kelių centimetrų skersmens iki dešimčių metrų skersmens. Balų dydis priklauso nuo reljefo, oro sąlygų ir paviršiaus tipo. Didelės, gilios, taip pat mažos ir negilios balos trikdo transporto ir pėsčiųjų eismą. Kelyje net ir nedidelis kiekis vandens balose, ar provėžose, gali sukelti „akvaplaningą“, dėl kurio slys automobilis. Ilgiau užsistovėjusios mažos balos, gadina kelio dangą.
Dainava (ansamblis)

**Dainava** – Alytaus dainų ir šokių ansamblis, įkurtas 1977 m. Kolektyvas atlieka autentiškas ir stilizuotas lietuvių liaudies dainas ir šokius, groja nacionaliniais instrumentais. Per 30 gyvavimo metų surengė daugiau kaip 1500 koncertų Lietuvoje ir už jos ribų: JAV, Vokietijoje, Prancūzijoje, Italijoje, Graikijoje, Skandinavijos, Vidurio ir Rytų Europos šalyse, Vietname, Egipte, Malaizijoje, Kipre, Kanarų salose ir kt. Nuo 1980 m. dalyvavo visose respublikinėse dainų šventėse, daugelyje tarptautinių festivalių, kuriuose tapo laureate arba diplomante.
„Dainava“ - tarptautinės folkloro asociacijos C.I.O.F.F. narė.

## Nuorodos
* http://www.dainavafolk.lt
*
Péter Gulácsi

**Pėteris Gulačis** (; g. 1990 m. gegužės 6 d. Budapešte) – vengrų futbolininkas, vartininkas.

## Karjera
2007 m. vienam sezonui buvo paskolintas Liverpulio komandai. 

Pasibaigus nuomos sutarčiai, 2008 m. rugsėjo 1 d. pasirašė sutartį su Liverpool FC. 
: Buvo trečiuoju vartininku po Reinos ir Cavalieri.

2008 m. gegužę buvo pakviestas į Vengrijos rinktinę kaip atsarginis, kurioje Vengrija sužaidė lygiosiomis 1-1 prieš Kroatiją.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Chaldėjai

**Chaldėjai** – semitų gentys, I tūkstantmečio pr. m. e. I pusėje gyvenusios Persijos įlankos šiaurės vakarinėse pakrantėse.

Buvo sukūrę keletą kunigaikštysčių. Norėdami užimti Babiloniją, IX a. pr. m. e. drauge su sąjungininkais elamitais kariavo su Asirija. VIII a. II pusėje – VII a. pr. m. e. pradžioje chaldėjų kunigaikščiai keletą kartų užgrobė Babilonijos karalių sostą, tačiau asirai atimdavo iš jų valdžią. 626–538 m. pr. m. e. chaldėjų kilmės valdovai sukūrė Naujosios Babilonijos karalystę, todėl 11-oji Babilonijos karalių dinastija tradiciškai vadinama *Chaldėjų dinastija*. Vėliau dauguma chaldėjų asimiliavosi su babiloniečiais.

Senovės chaldėjai iš pradžių kalbėjo vakarų semitų grupės kalba, artima senovės aramėjų kalbai.

Chaldėjų imperiją užkariavus Achemenidams, žodis *chaldėjas* prarado priklausymo etninei grupei reikšmę ir pradėtas vartoti kalbant apie vieną socialinę klasę.

## Išnašos
Uchta (upė)

**Uchta** () – upė Rusijoje, Komijos Respublikoje; Ižmos (Pečioros baseinas) kairysis intakas. Prasideda Timano kalvagūbryje, aukštupyje teka į pietus miškingomis, retai gyvenamomis vietomis, po santakos su Tobyse pasuka į rytus. Teka pro Jeregos gyvenvietę, Uchtos miestą, o netoli Sosnogorsko įteka į Ižmą.

Didžiausi intakai: Loimas, Čutė (kairieji), Tobysė, Lyajelė (dešinieji). Upė užšąla lapkritį, atitirpsta balandžio pabaigoje arba gegužę. Vagoje gausu slenksčių. Seniau Uchtos upe buvo plukdoma mediena.
Jarenga

**Jarenga** () – upė Rusijoje, Komijos Respublikoje ir Archangelsko srityje; Vyčegdos dešinysis intakas. Prasideda Komijoje, Ust Vymės rajone, teka į šiaurę ir vakarus, vėliau į pietus ir pietryčius. Įteka į Vyčegdą dviem atšakomis, 5 km žemiau Jarensko gyvenvietės.

Intakai: Mažoji Jarenga, Jefimovo upokšnis, Sazondjolis, Vežajus, Kusas, Gimnas, Urbašas, Sjarjevas, Kriukovka, Intomas (kairieji), Čedjevo upokšnis, Kidbjolis, Surojolis, Uktymas, Očeja, Červenka, Kižmola (dešinieji).

## Šaltiniai
Vilniaus Dievo Motinos Ėmimo į Dangų soboras

**Vilniaus Skaisčiausios Dievo motinos cerkvė** () – stačiatikių katedra, esanti Vilniaus senamiestyje ant Vilnios kranto, netoli Vilniaus Šv. Onos, Vilniaus Šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčios bei Šv. Mykolo bažnyčios.

## Istorija
Viena seniausių krikščioniškųjų šventovių Vilniuje. Kaip skelbia paminklinė lenta prie įėjimo, cerkvė pradėta statyti 1346 m. Algirdo žmonos Marijos iniciatyva, pašventinta 1348 m. 1495 m. Lietuvos didysis kunigaikštis Aleksandras čia tuokėsi su Ivano Didžiojo dukra kunigaikštiene Elena Maskvietė (kuri čia ir palaidota 1513 m.). Juos tuokė archimandritas Makarijus, vėliau nukankintas totorių ir paskelbtas šventuoju. Jo vardu pavadinta dešinysis katedros priestatas. 1511–1522 metais perstatyta kunigaikščio Konstantino Ostrogiškio pastangomis.

1609 m., po Brastos unijos paskelbimo, cerkvė atiteko unitams. Po 1748 m. visame Vilniuje siautėjusio gaisro stipriai nukentėjo ir buvo apleista. Tik po ilgesnio laiko – 1785 m. cerkvė buvo atstatyta ir įgavo baroko stiliaus bruožų. 1794 m. sukilimo metu, šalia miesto gynybinės sienos stovėjusi cerkvė buvo stipriai apgriauta Vilnių apsiautusios rusų kariuomenės artilerijos. Po šio sugriovimo cerkvė atstatyta jau nebuvo, o 1808 m. buvo perduota Vilniaus Universitetui. Pastate pagal Karolio Podčašinskio projektą 1822 m. buvo įrengtas anatomikumas, auditorijos, biblioteka. Vėliau čia buvo kareivinės, sandėliai, archyvas ir net kalvė. 1865–1868 metais pagal Nikolajaus Čagino projektą cerkvė buvo atstatyta ir grąžinta tikintiesiems.

1946 m. cerkvė turėjo 424 parapijiečių. Tarybiniais laikais, 1948 m. parapija buvo oficialiai įregistruota. 1949 ir 1957 metais buvo atlikinėjamas kapitalinis cerkvės remontas, o 1980 ir 1998 metais ji buvo restauruojama.

Nuo 2010 m. Vilniaus ir Lietuvos arkivyskupijai vadovauja Metropolitas Inocentas.

## Galerija

Construction of Theotokos.jpg|Cerkvės rekonstrukcija, 1864 m.
Church of the Blessed Mother of God. Vilnius.jpg|Katedra (sena fotografija)
Orthodox Cathedral of the Dormition of the Theotokos in Vilnius1.JPG|Gotikinis mūras
Orthodox_Cathedral_of_the_Dormition_of_the_Theotokos_1,_Vilnius,_Lithuania_-_Diliff.jpg|Vidus
Vilnius cathedral mother of god icon.JPG|Dievo motinos ikona
Vilnia, Pračyścienskaja. Вільня, Прачысьценская (I. Trutnev, 1870).jpg|Katedros planas  (I. Trutnev, 1870 m.)
Chor Pračyśćenskaha saboru (Wilnia) with Ryhor Šyrma.jpg|Choras (1926 m.)


## Šaltiniai

* Orthodoxy.lt 
* www.sobor.lt
Bronislavas Rimkus

**Bronislavas Rimkus** (g. 1940 m. rugsėjo 17 d. Andrioniškyje, Anykščių rajonas) – Lietuvos pedagogas, Kupiškio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1982 m. baigė Vilniaus aukštąją partinę mokyklą, 1998 m. baigė edukologiją Vilniaus Gedimino technikos universitete, magistras.

1964–1975 m. Troškūnų profesinės technikos mokyklos gamybinio mokymo meistras, 1975–1982 m. Aukštakalnio ir Surdegio kolūkių pirmininkų pavaduotojas. 1982–1985 m. Troškūnų 2-osios kaimo profesinės technikos mokyklos direktoriaus pavaduotojas mokomajam ir auklėjamajam darbui, 1985–1987 m. Anykščių profesinės technikos mokyklos Troškūnų filialo vedėjas. 1987–1990 m. Kupiškio profesinės technikos mokyklos statybos direkcijos direktorius. Jam vadovaujant Kupiškyje pastatytas 450 vietų mokomasis pastatas, mokomosios – gamybinės dirbtuvės, du bendrabučiai po 200 vietų, 45 butų gyvenamasis namas, automobilių ir traktorių šildomi garažai, 60 vietų pastogė žemės ūkio technikai laikyti, autodromas, traktorodromas, mašinų plovykla, įrengtas stadionas ir sporto aikštelės. Nuo 1990 m. Kupiškio žemės ūkio mokyklos, dab. Kupiškio technologijos ir verslo mokykla, direktorius. 1991 m. įkūrė šios mokyklos mokomąjį žemdirbystės ūkį, 1995–1996 m. įrengė mokomąją gyvulių fermą. Jo iniciatyva mokomojo komplekso teritorijoje įveistas parkas ir sodas. Vėliau pensininkas.

Tėvynės sąjungos narys. 2008-2011 m.  ir nuo 2011 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narys.

## Šaltiniai
Čarvaka

**Čarvaka** () arba **lokajata** – indų materialistinės filosofijos mokykla, skelbianti, kad pasaulio daiktai sudaryti iš 4 pirminių elementų: žemės, vandens, oro ir ugnies (iš čia ir kilo pavadinimas „keturi žodžiai“). Nepripažino šventraščių autoriteto, karmos, mokšos.

Kaip filosofinė sistema susiformavo viduramžiais. Pasak jos, keturis elementus sudarančių atomų forma ir jų išsidėstymas lemia pasaulio įvairovę, atsiradimą ir išnykimą. Protas, jausmai, siela taip pat sudaryti iš šių elementų. Vienintelis patikimas pažinimo šaltinis esąs pojūčiai. Jie susideda iš tų pačių elementų kaip ir juntamieji objektai. Atmaną laikė pačiu žmogaus kūnu. Čarvakos etika artima hedonistinei.

## Šaltiniai
Jaupra

**Jaupra** (Pranciškoniškasis jaunimas) – III pranciškonų ordino dalis. Tai jaunimo brolija, pašaukta Šventosios Dvasios dalytis krikščioniško gyvenimo patirtimi pagal šv. Pranciškaus Asyžiečio dvasingumą.

## Pranciškoniškasis jaunimas Lietuvoje
Lietuvos Pranciškoniškojo jaunimo istorija prasideda jaunuolių susibūrimu prie pranciškonų, sugrįžusių į atkurtą Kretingos vienuolyną. 1995 m. įkurta Kretingos Pranciškoniškojo Jaunimo Tarnyba (KPJT).

2006 m. liepos 8 d. patvirtintas Lietuvos Pranciškoniškojo jaunimo statutas ir išrinkta Nacionalinė taryba. Šiuo metu Jaupra nariais yra apie šimtas jaunų žmonių iš Kretingos, Vilniaus Bernardinų ir Klaipėdos brolijų. Pranciškoniškojo jaunimo brolija kuriasi ir Kaune prie Šv. Jurgio konvento.

2007 lapkričio mėnesį Lietuvos Jaupra įgavo juridinį statusą - dabar ji pripažįstama kaip tradicinė religinė bendruomenė.

2009 m. surengė III Europos pranciškoniškojo jaunimo kongresą "Per kankinystę į prisikėlimą".

2014 m. rugpjūčio mėnesį surengė Pirmąjį Nacionalinį pasauliečių pranciškonų ir pranciškoniškojo jaunimo kongresą "Dievas davė man brolius", kuris įvyko Kretingoje.

2022 m. gruodžio 15 d. Lietuvos Jaupra veikla sustabdyta. Įkurta Lietuvos pranciškoniškojo jaunimo brolijos atkūrimo iniciatyvinė grupė.

## Lietuvos Jaupra veikla
Išskiriamos tokios pagrindinės veiklos kryptys:

* Neformalus jaunimo ugdymas
* Socialinė veikla
* Kultūrinė veikla
* Ekologinės akcijos
* Tarptautinis bendradarbiavimas su užsienio jaunimu

## Prezidentai

* 2006–2009 Virginija Mickutė OFS
* 2009–2012 Virginija Mickutė OFS
* 2012–2015 Monika Midverytė OFS
* 2015–2017 Rokas Žeimys
* 2017–2021 Karolina Sutkutė
* 2021–2022 Julija Mironovaitė

## Nuorodos
* Lietuvos Pranciškoniškasis jaunimas
* Kretingos Pranciškoniškojo jaunimo tarnyba
* Lietuvos Pranciškonų pasauliečių ordinas
* Franciscan Youth in the world
Kėdainių Viešpaties Atsimainymo cerkvė

**Kėdainių Viešpaties Atsimainymo cerkvė** – stačiatikių cerkvė Kėdainių miesto centre, J. Basanavičiaus ir Gedimino gatvių sankryžoje. Priklauso Kėdainių Viešpaties Atsimainymo parapijai.

## Istorija

Stačiatikių bendruomenės pradžia Kėdainiuose siekia XVII a. vidurį. Kunigaikščiui Jonušui Radvilai vedus stačiatikę Moldavijos kunigaikštytę Mariją Lupul, jos garbei 1648–1652 m. Kėdainiuose buvo pastatyta Šv. Andrejaus cerkvė ir Kristaus Atsimainymo vyrų vienuolynas. 1798 m. Kėdainių stačiatikių vienuolynas buvo uždarytas. 1820 m. uždaryta ir cerkvė. Jos atnaujinimas siejamas su carinės Rusijos kariuomene. 1846 m. caro Nikolajaus I įsakymu Kėdainiuose vėl buvo atkurta stačiatikių parapija. 1854 m. Kėdainių savininkas grafas Marijonas Čapskis stačiatikiams dovanojo mūrinį gyvenamąjį pastatą, kuris pagal architekto S. Ikonikovo projektą 1861 m. buvo perstatytas į cerkvę. Po 1893 m. rekonstrukcijos cerkvė įgavo bizantinį vaizdą, kuris išlikęs iki šių dienų. 1913 m. Rusijos imperijos ministras pirmininkas Piotras Stolypinas skyrė pinigų cerkvės remontui. Buvo pakviestas meistras iš Sankt Peterburgo, kuris ištapė cerkvės sienas ir lubas. Šiuo metu cerkvė veikia, viduje išlikusi XX a. pradžios tapyba, yra kelios vertingos ikonos.

## Nuorodos
* Eparchijos puslaipis: Kėdainių Viešpaties Atsimainymo cerkvė 
* Kėdainių Kristaus atsimainymo cerkvė (''panoramas.lt'')
Poveikio aplinkai vertinimas

**Poveikio aplinkai vertinimas (PAV) ** – procesas, kurio metu įvertinamas galimas teigiamas ir neigiamas planuojamo projekto poveikis aplinkai bei parenkamos galimo neigiamo poveikio. Vertinamas tiesioginis ar netiesioginis poveikis visuomenės sveikatai, gyvūnijai ir augalijai, dirvožemiui, žemės paviršiui ir jos gelmėms, orui, vandeniui, klimatui, kraštovaizdžiui ir biologinei įvairovei, materialinėms vertybėms ir nekilnojamosioms kultūros vertybėms bei šių aplinkos komponentų tarpusavio sąveikai.
Las Médulas

***Las Médulas*** – gamtos paminklas šiaurės vakarų Ispanijoje, Leono provincijoje, netoli Ponferados miesto. Tai kraštovaizdis, suformuotas Romos imperijos laikais čia egzistavusios aukso kasyklos. Aukso gavyba vykdyta daugiausia plaunant uolienas. Vanduo buvo tiekiamas akvedukų sistema iš Siera de La Kabreros kalnų. Pasak Plinijaus Vyresniojo „Gamtos istorijos“, Las Médulas kasykloje per metus buvo išgaunama 20 tūkst. Romos svarų aukso, dirbo apie 60 tūkst. darbininkų. Nors tuomet Las Médulas gamta buvo suniokota, dabar atsiveria puikūs kasybų erozijos suformuoti kraštovaizdžiai – aukso spalvos uolų skardžiai, arkos, plyšiai, uolų bokštai.

Dėl savo istorinės ir gamtinės reikšmės Las Médulas 1997 m. buvo įtrauktos į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Orbitos inklinacijos keitimas

**Orbitos inklinacijos keitimas** – orbitinis manevras, kurio metu yra pakeičiamas tam tikra orbita skrendančio kūno orbitos posvyrio kampas. Taip pat taip apibūdinamas ir orbitos plokštumos posvyrio pokytis, kai ši yra pasvirusi. Norint atlikti tokį manevrą reikia pakeisti kūno judėjimo greitį orbitos mazguose, t. y. ten kur pagrindinės orbitos plokštuma kertasi su šio kūno orbitos plokštuma.

## Efektyvumas
Norint pakeisti inklinaciją reikia kiek galima labiau pakeisti kūno judėjimo greitį, todėl kosmoso misijų organizatoriai primygtinai stengiasi to išvengti, kad būtų galima sutaupytų kiek įmanoma daugiau kuro. Inklinacijos keitimo galima išvengti ar bent šio pakeitimo dydį sumažinti, jei erdvėlaivis bus paleidžiamas iškart norima inklinacija, ar kiek galima jai artimesne.

Didžiausias inklinacijos pakeitimo efektyvumas yra pasiekiamas tada, kai erdvėlaivis yra apoapsyje (dar vadinamame apogėjuje), kur orbitinis greitis v\, yra mažiausias. Pvz.: kartais galima pakelti dirbtinį Žemės palydovą į aukštesnę orbitą, nei reikiama, tuomet pakeisti jo orbitos plokštumą ties apogėjum ir nuleisti palydovą į norimą aukštį, taip geriau išnaudojamas paleidimo greitis nei leidžiant palydovą iškart į norimą orbitos aukštį.

Norint atlikti tai, kas paminėta aukščiau pateiktame pavyzdyje, inklinacijos pakeitimą reikia atlikti apoapsyje, dėl ko pasikeičia periapsio argumentas. Tačiau taikant šį metodą aeronautikos misijų inžinieriams reikia atsižvelgti į tai, kad orbitos plokštumos inklinacijos keitimas šiuo atveju atliekamas tik išilgai apsidžių linijos.

## Inklinacija tarp kitų orbitos elementų
Svarbi inklinacijos keitimo subtilybė yra ta, kad Keplerio orbitinė inklinacija yra apibrėžta kampu tarp ekliptinės šiaurės ir orbitos plokštumos vektoriaus normalės (dar vadinamos kampinio poslinkio vektorium). Tai reiškia, kad inklinacija visada teigiama ir yra susieta su kitais orbitos elementais, visų pirma su periapsio argumentu, kuris yra lanku sujungtas su kilimo mazgo ilguma. Iš to galime gauti dvi skirtingas orbitas su tuo pačiu posvyrio kampu.

## Skaičiavimai
Gryname orbitos posvyrio kampo keitime, keičiamas yra tik orbitos posvyrio kampas, kai visos kitos orbitinės charakteristikos (spindulys, forma ir t. t.) lieka kokie buvo. (\Delta{v_i}\,) - greičio pokytis reikalingas posvyrio kampo (\Delta{i}\,) pakeitimui gali būti skaičiuojamas pagal formulę:
: \Delta{v_i}= {2\sin(\frac{\Delta{i}}{2})\sqrt{1-e^2}\cos(w+f) \over {na(1+e\cos(f))}}
čia:
* e\, yra ekscentricitetas
* w\, yra perihelio argumentas
* f\, yra tikroji anomalija
* n\, yra vidutinis greitis
* a\, yra didysis pusašis

Sudėtingesniems manevrams, kuriuose gali tekti keisti ir orbitos posvyrio kampą ir orbitos radiusą, greičio pokytis lygus pirminės orbitos ir norimos greičio vektorių skirtumui keitimo taške.

## Taip pat skaitykite
* Orbitų elementai
Joanna Shimkus

**Džoana Meri Šimkus** (*Joanna Marie Shimkus*, g. 1943 m. spalio 30 d. Halifakse, Naujoji Škotija, Kanada) – lietuvių kilmės Kanados kino aktorė.

## Biografija
Gimė Halifakse, Naujojoje Škotijoje, lietuvių kilmės žydo Joseph Shimkus ir airių kilmės katalikės Marie Petrie šeimoje. Tėvas dirbo Kanados karališkajame kariniame jūrų laivyne. Joana lankė vienuolyno mokyklą ir augo Monrealyje.

Kurį laiką gyveno Prancūzijoje, kur 7-ojo dešimtmečio pradžioje dirbo modeliu, šiek tiek dainavo, vėliau ėmė filmuotis. 1976 m. ištekėjo už Bahamų kilmės afroamerikiečių kino aktoriaus Sidnėjaus Puatjė (*Sidney Poitier*, 1927–2022). Gyvena Pietų Kalifornijoje. Jos duktė *Sydney Tamiia Poitier* taip pat yra aktorė. Turi dvi dukras: Anika ir Sydney Tamiia, kuri taip pat yra aktorė.

## Karjera
Pagarsėjo vaidmeniu Roberto Enriko (*[[Robert Enrico]]*) režisuotame Prancūzijos filme *Les Aventuriers* (1967), kuriame taip pat vaidino *[[Alain Delon]]* ir *[[Lino Ventura]]*. 1968 m. vaidino ir R. Enriko filmuose *Tante Zita* (1967) ir *Ho!* (1968) su *[[Jean-Paul Belmondo]]*. Muziką šiems trims filmams sukūrė *François de Roubaix*, juose prancūziškai dainavo Joana Šimkus.

Vaidino keliuose kituose filmuose iki 1971 m. Kino karjera tęsėsi iki XX a. 8-ojo dešimtmečio pradžios. Vienas paskutinių jos filmų buvo *The Virgin and the Gypsy* (1970).

## Filmografija
* A Time for Loving (1971)
* The Marriage of a Young Stockbroker (1971)
* L’Invitata (1970)
* The Virgin and the Gypsy (1970)
* The Lost Man (1969)
* Ho! (1968) (su *Jean-Paul Belmondo*)
* Boom! (1968, su *[[Elizabeth Taylor]]*, *Richard Burton*)
* Tante Zita (1968)
* Nuotykių ieškotojai (1967, su *[[Alain Delon]]*, *Lino Ventura*)
* Paris vu Par… (1965)
* De L’Amour (1964)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Joanna Shimkus
* Joanna Shimkus Filmography
Klepšiai

:: *Apie kaimą Ukmergės rajone žr. [[Kliepšiai]]*.

**Klepšiai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Velykių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Druskininkų Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų Džiaugsmas“ cerkvė

**Druskininkų Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų džiaugsmas“ cerkvė** – stačiatikių cerkvė Druskininkuose.

## Istorija

Pirmoji laikina šventykla Druskininkuose pastatyta 1857 m. nuosavame name Gardino gubernatoriaus pavaduotojo Jakovo Rožnovo pastangomis. Jis taip pat padengė visas naujosios cerkvės statymo išlaidas ir ji buvo pastatyta 1865 m. Nuo 1895 m. prie cerkvės įkurta mokykla. TSRS laikais 1947 m. oficialiai užregistruota parapija, kurioje buvo 350 narių. 1957 ir 1978 m. cerkvė remontuota.

## Taip pat skaitykite
* Druskininkų Šv. Gabrieliaus cerkvė

## Nuorodos

* Храм в честь иконы Божией Матери «Всех скорбящих Радость» (Orthodoxy.lt)
Užusalių šv. Aleksandro Neviškio cerkvė

**Užusalių Šv. Aleksandro Neviškio cerkvė** – stačiatikių cerkvė Užusaliuose, Jonavos raj.

## Istorija
Akmeninė cerkvė pastatyta 1866 m. iš sukilėlių konfiskuotame dvare ir pavadinta kunigaikščio Aleksandro Neviškio garbei. Lėšos statybai taip pat išieškotos iš sukilėlių. Vietovė pagal cerkvę pavadinta *Александровская слобода*. 1864–1986 m. veikė Užusalių Šv. Aleksandro Neviškio parapija.

1937 m. parapijoje buvo 840 tikinčiųjų. 1921–1935 m. čia dirbo šventikas Stepanas Semionovas (1941 m. birželį areštuotas, kalėjęs ir miręs Krasnojarsko lageryje, šeima ištremta į Altajaus kraštą).

1945 m. parapijoje buvo 637 tikintieji. TSRS valdžia 1947 m. leido įregistruoti parapiją. 1949 ir 1958 m. atliktas kapitalinis cerkvės remontas.

## Nuorodos

* Orthodoxy.lt
Palangos Iveros Dievo Motinos ikonos cerkvė

**Palangos Iveros Dievo Motinos ikonos cerkvė** – stačiatikių cerkvė Palangos mieste, kelio į Liepoją pradžioje. Cerkvė priklauso Palangos Iveros Dievo Motinos ikonos parapijai.

## Istorija
1995 m. Palangoje užregistruota stačiatikių parapija, buvusi vidurinėje mokykloje. Bendruomenei tarnavo vienuolis Aleksejus Babičius. 1999 m. miesto merija nemokamai paskyrė 2263 m² ploto cerkvei statyti. 2000 m. vasario 18 d. pagal rusų architekto Dmitrijaus Borunovo iš Penzos projektą pradėta statyti Palangos cerkvė; už darbus mokėjo Klaipėdos verslininkas A. Popovas.

2002 m. birželio 16 d. cerkvė pašventinta. Parapijai priklauso 100 tikinčiųjų.

## Architektūra

Cerkvės pastatas sudėtingos konfigūracijos, kryžiaus formos, aukštis (su kryžiumi) – 34 m.  12 varpų nulieti Jaroslavlyje (Rusija). Kupolas pagamintas Rusijoje. Išoriniam cerkvės dekorui naudotas varis, titanas, auksą imituojančios medžiagos. Gausiais raižiniais puoštas ikonostasas atvežtas iš Graikijos. Jame patalpintos ikonos ir šventųjų paveikslai. Pagrindinė ikona vaizduoja Iveros Dievo Motiną, kurios garbei pavadinta ir Palangos stačiatikių cerkvė. Cerkvės skliautus puošia išskirtinės freskos, kurias tapė dailininkai iš Palecho (Rusija). Šventovės vidus hierarchiškai suskirstytas į tris lygius: kupolas ir kupolo erdvė skirta Jėzui Kristui, Dievo Motinai, angelams ir apaštalams. Po jais, ant šiaurinės ir pietinės sienų, vaizduojamos evangelijos scenos. Trečiojo lygio erdvė (stulpai, arkų tarpatramiai, prieangis ir chorai) skirta šventųjų atvaizdams, kurie pateikiami kaip laisvai stovinčios figūros arba nutapyti jų portretai. 

Šalia cerkvės yra parapijos namai.

## Galerija


Palanga - panoramio.jpg|Cerkvė
Palanga, cerkvės interjeras.JPG|Cerkvės interjeras
Palanga, cerkvė. Lubos.JPG|Skliautų ornamentika
PLG Stačiatikių koplyčios interier.JPG|Krautuvėlė priengyje


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Parapijos svetainė
* Orthodoxy.lt 
*Palangos Iveros Dievo Motinos ikonos vardo cerkvė
*Palangos Iveros Dievo Motinos ikonos vardo cerkvė
Vievio Dievo Motinos Ėmimo į dangų cerkvė

**Vievio Dievo Motinos Ėmimo į dangų cerkvė** – stačiatikių cerkvė Vievyje, šalia magistralės . Cerkvė priklauso Vievio Dievo Motinos Ėmimo į dangų parapijai. Anksčiau parapijai priklausė taip pat ir Semeliškių Šv. Nikolajaus Stebukladario cerkvė, dabar ją kuruoja Trakų cerkvės klebonas. Priešingoje greitkelio pusėje, stačiatikių kapinėse, stovi Vievio visų rusų Šventųjų koplyčia.

Kur kas garsesnė cerkvė anksčiau stovėjo greta stačiatikių vienuolyno ir spaustuvės, kur spausdinta svarbi stačiatikių istorijai raštija. Tą cerkvę 1812 m. sudegino Napoleonas, o nauja buvo pastatyta vėliau.

## Istorija

Nuo XIV a. iki 1810 m. Vievyje veikė Vievio stačiatikių vienuolynas, prie kurio buvo ir cerkvė. Stačiatikių vienuolyne ir spaustuvėje buvo spausdinama svarbi stačiatikių istorijai raštija. 1810 m. vienuolyno cerkvė tapo parapine, bet prancūzmečiu 1812 m. sudegė. Naujoji pastatyta tik 1842–1843 m.

I pasaulinio karo metu cerkvė smarkiai nukentėjo nuo artilerinio apšaudymo, tačiau po karo parapijos lėšomis atstatyta ir 1923 m. iškilmingai pašventinta. 1937 m. parapijoje buvo 805 tikintieji. Iš viso buvusio cerkvės turto liko 48 ha žemės ir 5 pastatai, kuriuos paaukojo kunigaikštis Oginskis.

1945 m. parapijoje buvo 370 tikinčiųjų, nors pati parapija TSRS valdžios įregistruota tik 1948 metais. 1949 ir 2000 m. atliktas kapitalinis remontas.

Dabar cerkvėje yra aukojamos mišios kiekvieną sekmadienį ir švenčių dienomis. Parapijiečiai atvažiuoja iš Vievio, Elektrėnų, Vilniaus, Kauno ir aplink esančių kaimų.

## Nuorodos
* Orthodoxy.lt
Kroatija vaikų Eurovizijos dainų konkurse

**[[Kroatija]]** **[[Vaikų Eurovizijos dainų konkursas|vaikų Eurovizijos dainų konkurse]]** debiutavo 2003 m. ir laimėjo pirmąjį vaikų Eurovizijos dainų konkursą.

Šalis nebedalyvavo nuo 2007 m. dėl finansinių problemų. Bet netikėtai sugrįžo 2014 metais, deja 2015 m. vėl pasitraukė iš konkurso.

## Dalyvavimas

## Komentatoriai ir pranešėjai

## Taip pat skaitykite
* Kroatija Eurovizijoje

## Nuorodos
* Vaikų Eurovizijos oficiali svetainė
Danija vaikų Eurovizijos dainų konkurse

**[[Danija]]** **[[Vaikų Eurovizijos dainų konkursas|vaikų Eurovizijos dainų konkurse]]** debiutavo 2003 m. ir visus kartus pateko į penketuką. Šalis po sėkmingo pasirodymo 2005 m. daugiau nebedalyvavo.

## Dalyvavimas

## Konkursų rengimas
Guminės žarnos kriptanalizė

**Guminės žarnos kriptanalizė** () – humoristinis terminas, nusakantis tam tikrą kriptologinės analizės rūšį, kuomet raktas atskleidžiamas tiesiog ištardant jį žinančius asmenis. Pavadinimas yra užuomina į žmogaus mušimą gumine žarna tol, kol jis atskleis raktą.

Terminą 1990 m. pirmą kartą pavartojo JAV kompiuterių tinklų saugumo specialistas *[[Marcus J. Ranum]]* kriptografų diskusijų grupėje *sci.crypt*.

Nors terminas yra humoristinis, jo reikšmė pakankamai rimta: šiuolaikinėse kriptologinėse sistemose žmogiškasis veiksnys dažnai laikomas silpniausia grandimi. Juo remiasi ir vienas sėkmingiausių būdų gauti privačius duomenis – „*[[phishing]]*“.
Norvegija vaikų Eurovizijos dainų konkurse

**[[Norvegija]]** **[[Vaikų Eurovizijos dainų konkursas|vaikų Eurovizijos dainų konkurse]]** debiutavo 2003 m., bet po sėkmingo bandymo 2005 m. pasitraukė iš konkurso.

## Dalyvavimas

## Konkursų rengimas
Navara

**Navara** (, ) – Ispanijos Karalystės autonominis regionas, kartu ir provincija. Išsidėstęs šiauriniame Ispanijos krante. Sostinė – Pamplona. Oficialios kalbos baskų ir ispanų. Plotas – 10 391 km². Autonomiją gavo 1982 m. rugpjūčio 16 d.

## Provincijos
**Navara** yra ne tik autonominis regionas, bet kartu ir provincija, todėl, priešingai nei dauguma kitų regionų daugiau provincijų neturi.

## Geografija
Diduma paviršiaus – miškingos Vakarų Pirėnų kalnų pietinės šakos; aukščiausia viršūnė – Anijės kalnas (2504 m; Navaros šiaurės rytuose, Prancūzijos pasienyje). Daug karstinių reljefo formų, karstinių urvų, iš jų žymiausi – Puertas de Iljamina (ilgis 14,5 km), Reso de la Pjeras‑Sen Martinas (ilgis 54 km; dalis jo – Prancūzijoje). Į Navaros pietrytinę dalį įsiterpia Aragono lyguma.

Didžiausios upės – Ebras (teka Navaros pietine dalimi) ir jo intakai (Aragonas, Ega). Šiaurėje yra nedidelių upių, tekančių į Biskajos įlanką.

## Ekonomika

Navaroje daugiausia plėtojamas žemės ūkis. Pietuose, daugiausia Ebro ir jo intakų slėniuose, dirbtinai drėkinamose žemėse auginami javai (kviečiai, miežiai), saulėgrąžos, daržovės (daugiausia pomidorai, smidrai), cukriniai runkeliai, alyvmedžiai, vynmedžiai. Pirėnuose ir jų prieškalnėse veisiami galvijai, avys, kertami miškai. Į rytus nuo Pamplonos kasama kalio druska.

Vystoma juodoji metalurgija, maisto (daržovių, mėsos, pieno, vyno), tekstilės, odos ir avalynės, statybinių medžiagų, elektronikos, metalo ir medienos apdirbimo, popieriaus pramonė. Kalnų upėse daug hidroelektrinių.

Plėtojamas turizmas. Per Navarą driekiasi Šv. Jokūbo kelias, Pamplona garsėja bėgtynėmis su buliais.

## Istorija

Administracinis Navaros regionas, kartu su Baskija ir Šiaurės Baskija (dalis Prancūzijos) sudaro istorinį Baskijos regioną. Dėl to visa senoji autonominės srities istorija neatsiejamai susijusi su šio regiono istorija.

## Miestai
Didžiausi provincijos miestai (2023 m.):
* Pamplona – 205,7 tūkst. gyv.
* Tudela – 37,6
* Burlada – 20,8
* Baranjainas – 19,5
* Sarigurenas – 16,2
* Sisur Majoras – 15,7
* Estelja-Lisara – 14,1
* Mutilva – 11,8
* Beriosaras – 10,8

## Šaltiniai
Brodvėjaus bokštas

**Brodvėjaus bokštas** – pastatas imituojantis pilį (ang. terminas *folly*) stovintis ant Brodvėjaus kalvos, šalia kelio A44 tarp Evešamo ir Moretono, 1,6 km į pietryčius nuo Brodvėjaus kaimo, Vorčesteršire, Anglijoje . Brodvėjaus kalva, antra pagal aukštį kalva Kostvolde po Klevio kalvos . Bokštas yra 312 metrų virš jūros lygio, skaičiuojant nuo pamato. Paties bokšto aukštis 17 metrų. Gražiu oru nuo bokšto viršaus galima matyti trylika Anglijos grafysčių nuo Severno slėnio iki Velso kalnų. Šiandienai tai mėgstama turistų vieta, bokšte dažnai vyksta įvairios parodos .

Bokštą, panašų į pilį suprojektavo Džeimsas Vyatas (James Wyatt) 1794  metais ledi Koventri (Lady Coventry) užsakymu. Statyba baigta 1799 metais. Bokštas pastatytas ant "švyturio" kalvos, kur švyturiai buvo uždegami specialiais atvejais. Ledi Koventri, sužinojusi, kad švyturys ant šios kalvos gali būti matomas iš jos namų Vorčesteršire - apytiksliai už 35 km - finansavo dekoratyvinės pilies stytybas, kad tuo įsitikintų. Bokštas išties puikiai matomas.

Metų bėgyje, bokštas tarnavo kaip spaustuvė serui Tomui Filipsui (Sir Thomas Phillipps) ir buvo kaimietišku prieglobsčiu tokiems visuomenės veikėjams kaip Viljamas Moris (William Morris).
Bokštas yra prie Kostvoldo kelio; jį lengva pasiekti važiuojant šiuo keliu nuo A44 kelio ar pėščiomis pakylant nuo Brodvėjaus kaimo.

Netoli bokšto yra paminklas Antrojo Pasaulinio karo bombonešiui, kuris čionai sudužo treniruočių skrydžio metu.

## Šaltiniai ir išnašos
Geisiškių šv. kankinio Jurgio Nugalėtojo cerkvė

**Geisiškių Šv. kankinio Jurgio Nugalėtojo cerkvė** – stačiatikių cerkvė, stovinti Geisiškėse, Vilniaus rajone. Priklauso Geisiškių Šv. kankinio Jurgio Nugalėtojo parapijai.

## Istorija

Geisiškėse akmeninė cerkvė pastatyta 1865 metais vos per 5 mėnesius. Žemės sklypą ir kelis tūkstančius plytų paaukojo kunigaikštis Cezaris Giedraitis.

1945 m. parapijoje buvo 642 tikintieji, TSRS valdžia oficialiai parapiją įregistravo 1947 metais.

## Nuorodos

* Orthodoxy.lt
Semeliškių šv. Nikolajaus Stebukladario cerkvė

**Semeliškių Šv. Nikolajaus Stebukladario cerkvė** – cerkvė, stovinti Semeliškėse, Elektrėnų savivaldybėje.

## Istorija

Semeliškėse cerkvė pastatyta 1895 metais. Nuo 1896 m. iki 1954 m. priklausė Semeliškių Šv. Nikolajaus Stebukladario parapijai. 1937 m. jos parapijoje buvo 620 tikinčiųjų, priklausė 31,5 dešimtinės žemės ir 11 ežerų.

1945 m. parapijoje buvo 406 tikintieji. TSRS valdžia parapiją įregistravo 1947 m., tačiau nacionalizavo kelis pastatus. 1949, 1957 ir 1978 m. cerkvė remontuota. Šiuo metu priklauso Vievio cerkvės parapijai.


Vaizdas:Semeliskes Orthodox Church.jpg
Vaizdas:Semeliskes Orthodox Church 2.jpg
Vaizdas:Semeliskes cerkve.JPG


## Išnašos

## Šaltiniai
* Orthodoxy.lt
Mišelis Valjanas (filmas)

**Mišelis Valjanas** arba **Mišelis Valjanas. Ištroškę greičio** () – 2003 m. prancūzų režisieriaus Lui–Paskalio Kurlero () veiksmo filmas apie Le Mano 24 valandų automobilių lenktynes. Filmo scenarijus parašytas Žano Gratono ir jo sūnaus Filipo Gratono () komiksų motyvais.

Filmo premjera įvyko 2003 m. lapkričio 8 d. Tokijo tarptautiniame filmų festivalyje..

## Siužetas

Bebaimis ir virtuoziškas jaunasis lenktynininkas Mišelis Valjanas su savo pagalbininkais stoja į žūtbūtinę dvikovą su amžinų priešininkų komanda „Leader“, kurios lenktyninį automobilį vairuoja seksuali ir kerštinga mergina Rut Vong.

Mišelio Valjano šeimos įkurta kompanija „Vaillante“ gamina naujausius lenktyninius automobilius ir išbando juos pasaulinėse trasose. Varžybose jie vis susiduria su svarbiausių priešininkų komanda „Leader“, o tokia konkurencija tęsiasi jau 25 metus. „Vaillante“ komandos lenktyniniai kiekvieną kartą kerta finišo liniją pirmi ir dar labiau padidina konkurentų norą nugalėti sekančiose lenktynėse, taip pat griebtis nesąžiningų metodų ir intrigų.

Garsiosiose 24 valandų Le Mano lenktynėse be kompromisinė konkurencija dar labiau paaštrėja, o dviejų aršiai nusiteikusių komandų dvikova persikelia už lenktynių trasos ribų, nes pergalės ištroškę priešininkai stengiasi įvairiais būdais pakenkti Mišeliui Valjanui, sprogdina paruoštus užtaisus, gadina padangas, teršia kurą, organizuoja klastingas avarijas ir daro psichologinį spaudimą grobdami artimus jam žmones.

Daugelio prestižinių lenktynių nugalėtojui teks išlaikyti sudėtingiausią gyvenimo egzaminą, kuriame bet kurią akimirką gali iškilti pavojus gyvybei, nes mirtinai sudėtingoje trasoje negalima padaryti nė menkiausios klaidelės…

## Aktoriai
* Sagamore Stévenin – Mišelis Valjanas
* Diane Kruger – Džiulija Vud
* Jean-Pierre Cassel – Haris Valjanas
* Béatrice Agenin – Elizabet Valjanas
* Lisa Barbuscia – Rut Vong
* Jeanne Mauran – Odesa
ir kt.

## Išnašos
Trakų Švč. Dievo Motinos Gimimo cerkvė

**Trakų Švč. Dievo Motinos Gimimo cerkvė** stovi Trakų mieste. Priklauso Trakų Švč. Dievo Motinos Gimimo parapijai.

## Istorija

Stačiatikių bendruomenė Trakuose įsikūrė dar 1844 metais, tačiau jai skirta nedidelė cerkvė pastatyta tik 1863 m. Dalį lėšų statyboms skyrė Rusų stačiatikių bažnyčios Šv. sinodas, kitas sudėjo parapijiečiai.

I pasaulinio karo metu pusė pastato sugriauta, dėl to mišios ilgą laiką vyko nuosavuose namuose. Tik 1938 m. atliktas kapitalinis remontas ir mišios persikėlė vėl į cerkvę.

1945 m. parapijoje buvo 800 tikinčiųjų.

## Galerija


Troki, Baharodzickaja. Трокі, Багародзіцкая (1915-18).jpg|Apgriauta cerkvė per I pasaulinį karą
Trakai orthodox church.JPG|Varpinės bokštas
Trakai, pravoslavný kostel.jpg|Cerkvės eksterjeras, 2008 m.
Interjeras, Trakų cerkvė.JPG|Interjeras (remonto metu be ikonostaso), 2023 m.
Interjeras, Trakų cerkvė 2.JPG|Bokšto kupolas iš vidaus
Interjeras, Trakų cerkvė 3.JPG|Šventieji šoninėje erdvėje


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Orthodoxy.lt 
* Trakų Skaisčiausios Dievo Motinos gimimo stačiatikių cerkvė
Rudaminos šv. Nikolajaus Stebukladario koplyčia

**Rudaminos Šv. Mikalojaus Stebukladario cerkvė** stovi Rudaminoje, Vilniaus rajone. Priklauso Rudaminos Šv. Nikolajaus Stebukladario parapijai.

## Istorija

Pirmieji stačiatikių maldos namai Rudaminoje (*Рудомино*) įsteigta 1866 metais buvusioje Švč. Mergelės Marijos katalikų bažnyčioje ir pavadinta Viešpaties Atsimainymo cerkve. 1874–1876 m. ji išardyta, jos vietoje pastatyta nauja akmeninė cerkvė, o iš senųjų maldos namų pastatyta medinė kapinių koplyčia Šv. Mikalojaus Stebukladario garbei.

I pasaulinio karo metu cerkvė išvogta. XX a. tarpukariu ji prirašyta Vilniaus Skaisčiausios Dievo motinos cerkvei. 1944 m. per karą cerkvė apgriauta, vėliau nebebuvo atstatyta. Pastato griuvėsiai yra išlikę. Parapijos maldos namais tapo Šv. Mikalojaus koplyčia. TSRS valdžia šią parapiją užregistravo 1947 m. (apie 60 tikinčiųjų).


Rudamina, rusų koplyčia.JPG|2015 m.
Rudamina, rusų koplyčia 1.JPG|Šoninis fasadas


## Nuorodos

* Orthodoxy.ru
Prancūzija vaikų Eurovizijos dainų konkurse

**[[Prancūzija]]** **[[Vaikų Eurovizijos dainų konkursas|vaikų Eurovizijos dainų konkurse]]** dalyvavo 4 kartus. Debiutavo 2004. Atstovas buvo Thomas Pontier su daina "Si on voulait bien" ir užėmė 6-ają vietą. Po to pasitraukė iš konkurso ir sugrįžo tik 2018. 2020 metais atstovė Valentina su daina "J'magine" surinko 200 taškų ir tapo nugalėtoja.2022 metais atstovas Lissandro su daina "Oh Maman!" surinko 203 taškus ir tapo nugalėtoju

## Dalyvavimas
Šalčininkų šv. Tichono maldos namai

**Šalčininkų Šv. Tichono maldos namai** stovi Šalčininkuose, Jubiliejaus g. 1a, privačių namų kvartalo pakraštyje, 200 m į pietus nuo Šalčininkų tvenkinio užtvankos (Nepriklausomybės g.). 

Priklauso Šalčininkų Šv. Tichono parapijai.

## Istorija

1995 m. birželio 25 d. Šalčininkuose pašventinta žemė (0,72 ha), kurią skyrė miesto administracija maldos namams. Vidurinėje mokykloje pirmąją Dieviškąją liturgiją laikė Feodoras Kiškunas.

1996 m. Švč. Trejybės dieną pastatyti maldos namai pavadinti Šv. Tichono (*Василий Иванович Беллавин*, 1865–1925) garbei, kuris buvo Maskvos ir visos Rusios patriarchas. Birželio 10 dieną įregistruota bendruomenė – 40 tikinčiųjų.

2022 m. duomenimis, šalia maldos namų buvo statoma šventojo hierarcho Tichono garbei pašvęsta cerkvė (stogo dengimo darbai).

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Orthodoxy.lt
Vilniaus šv. Eufrosinijos Polockietės cerkvė

**Vilniaus Šv. Eufrosinijos Polockietės cerkvė** stovi Vilniuje, Liepkalnio stačiatikių kapinėse.

Pavadinta šventosios Eufrosinijos Polockietės (*Евфросиния Полоцкая*) vardu.

## Istorija

Cerkvė yra stačiatikių kapinėse, kurios įkurtos 1795 m. Vilniui tapus Vilniaus gubernijos centru. 1838 m. daugiausia pirklio T. Zaicevo lėšomis pastatyta dabartinė cerkvė, finikiečių šventyklos stiliumi. T. Zaicevas netrukus mirė ir palaidotas cerkvės kapinėse. Jo palaidojimo vietoje pastatyta koplyčia.

1896 m. atliktas kapitalinis remontas, pastatyta nauja varpinė. Cerkvė įgavo dabartinį pavidalą. 1914 m. pastatyta Šv. Tichono Zadonskio koplyčia. I pasaulinio karo metu šventyklos išvogtos. Mišios atnaujintos 1919 metais. TSRS valdžia parapiją įregistravo 1946 m., joje buvo 300 tikinčiųjų. 1960 m. valdžia uždarė koplyčią ir ją pavertė sandėliu.

## Nuorodos

* Orthodoxy.ru 
* Vilniaus Eufrosinijos Polockietės cerkvė
Mikniškių Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų Džiaugsmas“ cerkvė

**Mikniškių Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų Džiaugsmas“ cerkvė** stovi Mikniškėse, Šalčininkų rajone. Priklauso Mikniškių Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų Džiaugsmas“ parapijai. Šventoriuje stovi Mikniškių Šv. Jono Kronštatiečio koplyčia. Maldos namai yra uždaroje teritorijoje ir apžiūrėti juos galima tik su vienuolių leidimu. 

## Istorija
Medinė Mikniškių cerkvė pastatyta 1915–1917 m. dvaro savininkų Koreckių lėšomis. 1922 m. Pontijaus Rupyševo iniciatyva įkurta bendruomenė. Sovietinė valdžia ją įregistravo 1947 m., bendruomenėje buvo 100–120 tikinčiųjų. 1963 m. LKP CK bandė likviduoti bendruomenę, tačiau tai nepavyko.

## Nuotraukos


Mikniškės, cerkvės prieigos.JPG|Cerkvės prieigos
Mikniškės, cerkvės priekis.JPG|Pastato priekis
Mikniškės, koplytėlė prie cerkvės.JPG|Koplytėlė šventoriuje (už galinės cerkvės sienos)
Vilniaus Arkangelo Mykolo cerkvė

**Vilniaus Arkangelo Mykolo cerkvė** () – stačiatikių maldos namai, pastatyti 1895 m. Vilniuje, Kalvarijų gatvėje, šalia Kalvarijų turgaus. Pirmoji naujai pastatyta cerkvė Vilniuje (iki jos XIX a. buvo tik restauruojamos senos cerkvės) ir pirmoji cerkvė, suprojektuota kaip šventykla-mokykla.

Šventykloje tarnauja trys klierikai: rektorius arkivyskupas Nikolajus Ustinovas, klebonas Vladimiras Seljavko, kunigas Dionisijus Sinicynas.

## Istorija

Plečiantis miestui dešiniajame Neries krante, 1884 m. Šnipiškėse, tuometinėje Kalvarijų gatvės pabaigoje, buvo atidaryta parapinė mokykla. Kilo mintis pastatyti cerkvę vietovėje, nutolusioje nuo miesto centre esančių cerkvių ir kur iki tol nebuvo stačiatikių maldos namų. 1891 m. miesto Vilniaus ir Lietuvos stačiatikių arkivyskupijos prašymu valdžia skyrė žemės jos statybai. 1892 m. gegužės mėn. tuometinis Vilniaus ir Lietuvos stačiatikių arkivyskupas Donatas padėjo bažnyčios kertinį akmenį.

Bažnyčia buvo pastatyta 1893-1895 m. savanoriškomis aukomis. Didžiausias aukas šventyklos statybai skyrė Vilniaus Šventosios Dvasios brolija (5000 rublių), eparchijos (vyskupijos) mokyklų taryba (2000 rublių), stačiatikių šv. Mikalojaus soboras (dabar – šv. Kazimiero bažnyčia) ir Mikalojaus Stebukladario cerkvė (po 1000 rublių); cerkvei taip pat aukojo ir konkretūs asmenys, pavyzdžiui, rusų teisininkas ir valstybinis veikėjas Konstantinas Pobedonoscevas.

1893 m. rudenį šioje vietoje apsilankė arkivyskupas Jonas Kronštadskis, palaimino cerkvę ir paaukojo jau 600 rublių. 1895 cerkvė baigta statyti ir joje pradėjo veikti parapijinės moterų ir vyrų mokyklos. Flygeliuose buvo įrengtos auditorijos, mokinių kambariai, įrengtos atskiros patalpos mokytojams. Jie buvo pritaikyti daugiau nei 160 mokinių. 

XX a. tarpukariu lenkai čia įkūrė pradinę mokyklą lenkų kalba. 1941 m. bažnyčią perėmė Vilniaus miesto vykdomasis komitetas ir flygeliai imti naudoti kaip gyvenamosios patalpos. 1946 m. parapijoje buvo 360 tikinčiųjų, 1947 m. ją oficialiai įregistravo valdžia. 1956 m. cerkvė remontuota.

Dabar patalpos flygeliuose palaipsniui perduodamos cerkvei. 2021–2022 m. restauruoti bažnyčios kupolai ir juos vainikuojantys kryžiai.

## Architektūra
Bažnyčios pastatas mūrinis, stogas geležinis. Iš dviejų pusių prie jo prigludę vieno aukšto fligeliai. Kompleksą projektavo inžinieriai V. Merežkovskis ir M. Prozorovas.

Bažnyčios ikonostasas yra dviaukštis su paauksuotais karnizais. Ikonas nutapė Vilniaus dailininkas G. Molokinas.

## Šaltiniai

## Literatūra

* *Germanas Šlevis*. Lietuvos stačiatikių bažnyčios. – Vilnius, 2006 m. – psl, 71–76 – 559 psl – .
* *A.Vinogradovas.* Путеводитель по городу Вильне и его окрестностям. Со многими рисунками и новейшим планом, составленным по Высочайше конфирмованному. В 2-х частях. – Antroji dalis – Vilnius: Vilniaus karinės apygardos štabo spaustuvė, 1908. – psl. 98.

## Nuorodos

*Oficiali svetainė
Portugalija vaikų Eurovizijos dainų konkurse

**[[Portugalija]]** **[[Vaikų Eurovizijos dainų konkursas|vaikų Eurovizijos dainų konkurse]]** dalyvavo devynis kartus ir užėmė 2-ąją vietą 2024 m. 

## Dalyvavimas
Ispanija vaikų Eurovizijos dainų konkurse

**[[Ispanija]]** **[[Vaikų Eurovizijos dainų konkursas|vaikų Eurovizijos dainų konkurse]]** dalyvavo keturis kartus, debiutavo pirmajame konkurse 2003 metais. Dalyviai konkursui atrenkami per Eurojunior konkursą, kurį organizuoja Ispanijos transliuotojas TVE.

Ispanija yra viena sėkmingiausių vaikų Eurovizijos šalių - šalis konkursą laimėjo vieną kartą - 2004 metais, atstovaujama María Isabel su *Antes muerta que sencilla*, du kartus užėmė antrąją vietą - 2003 ir 2005 m. 2006-aisiais pasirodęs Dani Fernández liko ketvirtas.

## Dalyvavimas

## Balsavimų istorija 2003–2006 m

### Taškai nuo Ispanijos į…

### Taškai Ispanijai nuo…

## Taip pat skaitykite
* Ispanija Eurovizijoje
* Ispanija Eurovizijos šokių konkurse

## Nuorodos
* Vaikų Eurovizijos oficiali svetainė
Latvija vaikų Eurovizijos dainų konkurse

**[[Latvija]]** **[[Vaikų Eurovizijos dainų konkursas|vaikų Eurovizijos dainų konkurse]]** debiutavo 2003 m. Po metų užėmė paskutinę vietą.

## Dalyvavimas
Lenkija vaikų Eurovizijos dainų konkurse

**[[Lenkija]]** **[[Vaikų Eurovizijos dainų konkursas|vaikų Eurovizijos dainų konkurse]]**  - Lenkija konkurse dalyvavo 2003-2004 m., grįžo po 12 metų pertraukos 2016 m. Nuo sugrįžimo Lenkija dalyvavo kiekvienuose 2016-2021 m.

Lenkija daugiausiai buvo 2018 ir 2019 m. (abu nugalėtojai), o daugiausiai taškų surinko 2019 m. (278 tšk.), 2021 m. (218 tšk.) ir vėliau 2018 m. (215 tšk.). Trigubas podiumas: 2018 ir 2019 (1 vieta), 2021 (2 vieta).

## Dalyvavimas
Šveicarija vaikų Eurovizijos dainų konkurse

**[[Šveicarija]]** **[[Vaikų Eurovizijos dainų konkursas|vaikų Eurovizijos dainų konkurse]]** dalyvavo tik kartą ir užėmė 16 vietą.

## Dalyvavimas
Jungtinė Karalystė vaikų Eurovizijos dainų konkurse

**[[Jungtinė Karalystė]]** **[[Vaikų Eurovizijos dainų konkursas|vaikų Eurovizijos dainų konkurse]]** dalyvavo tris kartus ir tik kartą nepateko į trejetuką.

## Dalyvavimas
Dujinių milžinių migracija

**Dujinių milžinių migracija** – hipotezė, kad Saulės sistemos vystymosi eigoje didžiosios planetos keitė savo orbitų padėtis – tai yra, artėjo arba tolo nuo Saulės. Yra manoma, kad Saulės sistemos formavimosi pabaigoje įvyko stiprus išorinių planetų orbitų pokytis: Uranas ir Neptūnas susiformavo netoli Saturno orbitos, tačiau dėl sąveikos su Jupiterio ir Saturno gravitacija buvo išstumtos iš tuometinių orbitų ir nutolo nuo Saulės per kelis šimtus milijonų metų. Gali būti, kad kaip tik ši migracija sukėlė vėlyvąjį kosminį bombardavimą – intensyvų vidinių planetų susidūrimą su kometoidais ir asteroidais.

## Ankstyvosios Saulės sistemos dinamika

Saulės sistemos raidos pradžioje planetų orbitos nebuvo tokios stabilios, kaip dabar – manoma, kad Jupiteris dėl sąveikos su proplanetiniu disku artėjo link Saulės, o kitos planetos nuo jos tolo. Tam tikru momentu Jupiteris ir Saturnas atsidūrė 1:2 orbitinio rezonanso būsenoje – tai yra, Jupiteris apsisukdavo aplink Saulę du kartus, o Saturnas per tą patį laiką – tik vieną. Toks rezonansas galėjo itin stipriai paveikti išorinių planetų ir planetesimalių judėjimą. Pavyzdžiui, Urano ir Neptūno orbitos tapo labai eliptiškos, Neptūno orbitos atstumas nuo Saulės padvigubėjo – nors jis susidarė arčiau Saulės, nei Uranas, migracijos metu planetos apsikeitė vietomis.

Neptūnui tolstant, jis stipriai sąveikavo su Koiperio disko objektais, kurių tankis buvo daug didesnis, o atstumas nuo Saulės – kur kas mažesnis. Manoma, kad sąveika su Neptūnu išsklaidė daugumą šių dangaus kūnų, kurių dalis buvo išsviesta į išorinę Saulės sistemą, o dalis pateko į vidinę Saulės sistemą ir susidūrė su planetomis ir jų palydovais. Link Saulės judantys maži dangaus kūnai dar kartą buvo paveikti Jupiterio gravitacinio lauko, dėl kurio poveikio kai kurie kūnai buvo išvis išsviesti iš Saulės sistemos, o kai kurie įgijo itin ekscentriškas orbitas. Kol kas manoma, kad dėl Jupiterio poveikio susidarė Orto kometoidų debesis, o dėl Neptūno poveikio – Koiperio juosta.

Kai kurie maži objektai, pavyzdžiui, Plutonas, sąveikavo su Neptūno orbita ir atsidūrė orbitinio rezonanso būsenoje su ja. Urano ir Neptūno orbitos dėl trinties su planetesimalių disku ilgainiui vėl tapo apskritiminės.

Manoma, kad vidinių Saulės sistemos planetų orbitų vieta žymiai nesikeitė nuo jų susiformavimo.

Ši hipotezė geriausiai paaiškina vėlyvojo kosminio bombardavimo priežastis ir trukmę. Taip pat planetų migracija leidžia lengviau paaiškinti Urano ir Neptūno kilmę. Jei šios planetos būtų pradėjusios formuotis dabartinėse savo pozicijose, joms nebūtų užtekę proplanetinio disko medžiagos.

## Išnašos

## Taip pat skaitykite
* Saulės sistemos susidarymas
* Proplaneta
* Orto kometoidų debesis
Vilniaus šv. apaštalų Petro ir Povilo cerkvė

**Vilniaus Šv. apaštalų Petro ir Povilo cerkvė** – stačiatikių cerkvė Vilniaus rytuose, Naujojoje Vilnioje.

## Istorija

Cerkvė pastatyta 1908 m. Naujosios Vilnios mieste. Cerkvės statymo komitetui nuo 1903 m. vadovavo Vilniaus gubernatoriaus žmona Sofja Veriovkina, kuri rinko aukas ir pati prisidėjo savo įnašu. Kadangi pinigų neužteko akmeniniam statiniui, nuspręsta statyti medinę šventyklą. 1908 m. kovo 30 d. ji pašventinta.

1910 m. gautas Šv. sinodo leidimas statyti akmeninę cerkvę, 1914 m. buvo pašventinti jos pamatai, tačiau dėl karo perėjus prie taupymo politikos cerkvė nevisiškai pastatyta, o plytas išnešiojo vokiečiai parako gamyklai statyti. Nuo 1918 m. parapija priskirta Šv. Eufrosinijos cerkvei, o 1923–1933 m. – Skaisčiausios Dievo motinos cerkvei. XX a. 4-ajame dešimtmetyje F. Šipicos iniciatyva šventykla atgaivinta, pastatyta varpinė.

1947 m. sovietai įregistravo parapiją, joje buvo 350 tikinčiųjų. 1955 m. atliktas kapitalinis remontas, pastatyta nauja varpinė. Dabar prie cerkvės veikia sekmadienio suaugusiųjų mokykla.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Orthodoxy.ru