open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Marija Tautkuvienė-Piliutytė

**Marija Tautkuvienė-Piliutytė** (1939 m. sausio 15 d. Opstainio k., Šilutės r.) – muzikos mokytoja ir chorvedė.

## Biografija

Baigusi Skirsnemunės vidurinės mokyklos aštuonias klases, 1955–1959 choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje (dėst. B. Daukintaitė-Razauskienė ir R. Varnas).

1959–1969 Seredžiaus (Jurbarko r.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, kultūros namų meno vadovė (1959–1964). Mokykloje vadovavo vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorams, o kultūros namuose – mišriajam chorui ir moterų vokaliniam ansambliui. 1964 I respublikinei moksleivių dainų šventei parengė jaunučių chorą, 1965 respublikinei dainų šventei – jaunių chorą, o 1969 respublikinei moksleivių meno ir sporto šventei – mišrųjį chorą.

Nuo 1969 rudens Jurbarko vaikų muzikos mokyklos (nuo 1990 A. Sodeikos) mokytoja, 1985–1993 direktorė. Iš pradžių vadovavo bendram mokyklos chorui, o 1979–1993 chorinio dainavimo skyriaus. Chorą paruošė moksleivių ir suaugusiųjų Jurbarko rajono ir respublikinėms dainų šventėms bei 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei Vilniuje. Choras dainavo koncertuose ir kituose kultūros renginiuose, giedojo bažnyčioje, 1990 dalyvavo tarptautiniame chorų sąskrydyje Rumunijoje.

Be pedagoginio darbo, M. Tautkuvienė vadovavo Jurbarko kultūros namų moterų chorui, kurį parengė 1970 ir 1975 respublikinėms dainų šventėms bei 1973 moterų ir vyrų sąskrydžiui Šiauliuose. 1970 subūrė medžiotojų bei žvejų vyrų vokalinį ansamblį ir išaugino į vyrų chorą – ji paruošė 1975 respublikinei dainų šventei. 1973 moterų choras ir vyrų vokalinis ansamblis dalyvavo televizijos laidoje. 1976 vyrų vokalinis ansamblis „Sidabrinių balsų“ zonos konkurse pelnė antrąją vietą, o 1979 konkurse „Šilų aidai" moterų vokalinis kvartetas – pirmąją vietą.

Nuo 1990 M. Tautkuvienė Jurbarko politinių kalinių ir tremtinių mišriojo choro „Versmė“ vadovė. Kolektyvą parengė tradicinėms dainų šventėms Kaune (1991), Vilniuje (1993), Panevėžyje (1995), Klaipėdoje (1997) ir Jurbarke (1998). Choras dainuoja koncertuose ir gieda bažnyčiose, dalyvavo 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje. Lietuvos Seimo narės L. Andrikienės ir ten gyvenančio lietuvio E. Šovos remiamas kolektyvas 1994 koncertavo Didžiosios Britanijos Velso krašte, o 1996 Italijoje. Choras dalyvavo 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje. 

1997 m. subūrė Jurbarko kultūros rūmų mišrų chorą „Barkūnas“, kurį parengė 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. 2006 m. subūrė Jurbarko kultūros centro retro vokalinį ansamblį „Volungė“.

M. Tautkuvienė – 1970 – 1979 Jurbarko rajono dainų švenčių organizatorė ir vyr. dirigentė, vėliau ir Lietuvos politinių kalinių bei tremtinių dainų švenčių Kaune, Vilniuje, Panevėžyje, Klaipėdoje ir Jurbarke dirigentė. Jos iniciatyva rengiamas tarptautinis chorų festivalis „Kur bakūžė samanota“. 1980 ji apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Vytautas Tilvikas

**Vytautas Tilvikas** (1924 m. balandžio 28 d. Pakražančio miestelyje, Kelmės r.), muzikos mokytojas ir chorvedys.

## Biografija
Tėvas Antanas Tilvikas (1890–1965) buvo vargonininkas ir chorvedys. Jis vargonuoti mokėsi pas J. Žilevičių ir įvairiuose kursuose. Pirmojo pasaulinio karo metais tarnavo carinėje kariuomenėje ir grojo pučiamųjų orkestre. Grįžęs iš karo, kurį laiką vargonininkavo Pakražantyje, o nuo 1925 iki mirties – Stulgių parapijoje (Kelmės r.), buvo pašto agentūros vedėjas. 1930–1940 Skaudvilės, Kražių, Kaltinėnų, Nemakščių, Girdiškės ir Stulgių vargonininkai organizuodavo parapijų chorų varžybas, kuriose pirmaudavo A. Tilviko vadovaujamas Stulgių parapijos choras. Jis buvo atrinktas į 1936 dainų šventę Kaune. Pirmaisiais pokario metais A. Tilvikas buvo Skaudvilės rajono chorų vyr. konsultantas.

Pirmąsias muzikos žinias Vytautas gavo iš tėvo. 1935–1942 mokėsi Kelmės gimnazijoje, vėliau keletą metų neakivaizdiniu būdu Šiaulių mokytojų institute studijavo fiziką – matematiką, o 1959 neakivaizdiniu būdu baigė Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokyklą (J. Narvido choro dirigavimo klasę). 1943 pradėjo mokytojauti Stulgių pradžios mokykloje, o pokario metais daugiau kaip tris dešimtmečius dirbo Stulgių aštuonmetėje mokykloje. Dėstė muziką ir matematiką, vadovavo vaikų chorams, kuriuos parengdavo rajoninėms ir respublikinėms dainų šventėms. 1949 suorganizavo Stulgių apylinkės mišrųjį chorą (50 dalyvių) ir parengė 1950 respublikinei dainų šventei. Choras, gerai pasirodęs 1952 Klaipėdos srities meno mėgėjų apžiūroje, buvo atrinktas kandidatu koncertams Maskvoje. Prisijungus tuometinio Skaudvilės rajono šokėjams ir muzikantams, sudarytas dainų ir šokių ansamblis (130 dalyvių), kuris koncertavo Vilniuje, Kaune, Šiauliuose, Klaipėdoje ir daugelyje miestelių bei kaimų. Tarprajoninėse Joninių varžybose Rambyne, respublikinių dainų švenčių bei festivalių konkursuose ansamblis pelnė prizinių vietų. Mokytojas buvo suorganizavęs ir pučiamųjų orkestrą, kuris taip pat dalyvavo daugelyje kultūros renginių.

V. Tilvikas dirigavo Skaudvilės, Tauragės ir Kelmės rajonų dainų šventėse. 1969 jam suteiktas nusipelniusio mokytojo vardas. Sūnus Ramūnas Tilvikas – žinomas chorų dirigentas.

## Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Pranas Turūta

**Pranas Turūta** (1908 m. gegužės 10 d. Brazavo k., Kalvarijos valsč., Marijampolės apskr. – 1980 m. gruodžio 25 d. Grand Rapidsas, MI, JAV), pedagogas, chorvedys, visuomenės veikėjas.

## Biografija

Muzikos mokėsi Marijampolėje pas J. Kamaitį ir J. Bendorių. Baigęs Marijampolės mokytojų seminariją, 1927 m. paskirtas Šventaragio pradžios mokyklos vedėju. Šlavančiuose suorganizavo Šaulių būrio mišrųjį chorą, su kuriuo dalyvavo 1928 m. 2-ojoje visos Lietuvos dainų šventėje Kaune, surengė nemaža koncertų daugelyje Marijampolės apylinkių. 1930–1940 m. buvo Igliškėlių pradžios mokyklos vedėjas, subūrė Šaulių būrio mišrųjį chorą, kuris giedojo Patilčių parapijos bažnyčioje, rengė koncertus, dalyvavo 1934 m. Marijampolės apygardos Šaulių rinktinių chorų dainų šventėje Marijampolėje ir buvo jungtinio choro dirigentas. Su choru dalyvavo 1937 m. Jaunosios Lietuvos dainų šventėje Kaune ir buvo jos dirigentas. 1931 m. iš Igliškėlių, Gudelių, Igliaukos, Pamargių, Šilavoto ir Šventaragio apylinkių pradžios mokyklų suorganizavo 300 mokinių chorą, išmokė dainų ir dirigavo Igliaukoje surengtoje vaikų dainų šventėje. Bolševikams okupavus Lietuvą, buvo suimtas ir kurį laiką kalintas Marijampolėje. 1941–1944 m. Eišiškių apylinkės pradžios mokyklų vyr. inspektorius, 1942–1944 m. Eišiškių suaugusiųjų gimnazijos mokytojas. Suorganizavo mišrųjį chorą, kuris giedojo bažnyčioje per lietuviškas pamaldas, surengė koncertų Eišiškėse ir Varėnoje.

1944 m. pasitraukęs į Vokietiją, P. Turūta dirbo įvairiuose lietuvių komitetuose. 1946–1949 m. buvo Groso-Heseno apygardos lietuvių pradžios mokyklų inspektorius, 1948–1949 m. Kaselo-Martenbergo Kassel-Martenbergo lietuvių skautų tuntininkas, tos pačios stovyklos pradžios mokyklos ir gimnazijos chorų vadovas. 1949 m. atvykęs į JAV, apsigyveno Grand Rapidse mieste. Čia įkūrė lietuvišką mokyklą, kuriai ir vadovavo, suorganizavo vaikų chorą, kuris dalyvaudavo tautiniuose renginiuose, 1966 ir 1971 m. JAV ir Kanados lietuvių dainų šventėse, 1968 ir 1969 m. pavasario dainų šventėse.

P. Turūta daug metų kūrybingai dirbo su vyrų vokaliniu oktetu, kuris koncertavo apylinkės kolonijose, dalyvavo įvairiuose tautiniuose renginiuose, radijo ir televizijos laidose, dalį savo koncertinio repertuaro įdainavo į juostelę ir padovanojo J. Žilevičiaus Muzikologijos archyvui. Taip pat vadovavo Grand Rapidso Šv. Petro ir Povilo lietuvių parapijos chorui. 1951–1954 m. dirbo vargonininku ir vadovavo Šv. Gabrieliaus parapijos chorui Milvokyje, WI. Buvo vienas iš organizatorių ir jungtinio choro dirigentų Viskonsino valstijos dainų šventės, vykusios 1953 m. Kenoshoje, WI. Aktyviai dalyvavo LB kultūrinėje veikloje, surinko apie 300 liaudies dainų melodijų, kurias su savo muzikinių knygų biblioteka padovanojo Lietuvių muzikologijos archyvui. Daug rašė lietuviškoje spaudoje, mokykloms išleido leidinį „Dainuok, jaunyste“ (1963 m.). Apdovanotas Vytauto Didžiojo, Gedimino ir Šaulių sąjungos ordinais bei medaliais.

## Šaltiniai

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Viktoras Turovskis

**Viktoras Turovskis** (1924 m. rugsėjo 29 d. Rybolio k., Bialystoko vaivadijoje, Lenkija – 1979 m. gegužės 22 d. Vilniuje) – choro dirigentas ir pedagogas.

## Biografija

Baigęs Gardino (Grodno-Baltarusija) gimnaziją, 1945 lankė parengiamuosius muzikos kursus prie Minsko konservatorijos. 1946–1952 choro dirigavimą studijavo Vilniaus ir Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. J. Motiekaitis). Studijuodamas dainavo Valstybinio radijo komiteto vokaliniame ansamblyje ir mokytojavo Vilniaus vidurinėse mokyklose. Baigęs studijas, vadovavo jvairiems Vilniaus miesto meno mėgėjų kolektyvams. 1955–1979 buvo Respublikinių profsąjungų kultūros rūmų Lenkų dainų ir šokių liaudies ansamblio „Vilija" meno vadovas ir dirigentas. Ansamblis turėjo parengęs įdomių koncertinių programų, daug koncertavo Lietuvoje ir užsienyje.

Nuo 1961 V. Turovskis dėstė muziką Vilniaus pedagoginėje mokykloje, iki 1973 buvo muzikos mokymo metodinės komisijos pirmininkas, iki 1976 merginų choro vadovas. Choras ne kartą pelnė pirmąsias ir kitas prizines vietas meno mėgėjų apžiūrose ir respublikinių dainų švenčių konkursuose. Chorvedys šefavo įvairius meno mėgėjų kolektyvus, dirigavo Vilniaus miesto ir respublikinėse dainų šventėse (1965, 1970, 1975). 1975 jam suteiktas nusipelniusio kultūros – švietimo darbuotojo garbės vardas.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Vytautas Urbonavičius

**Vytautas Urbonavičius** (1928 m. sausio 16 d. Šiauliuose – 1991 m. rugpjūčio 14 d. Vilniuje) – choro dirigentas ir pedagogas.

## Biografija

Mokydamasis Mažeikių gimnazijoje, pas muzikos mokytoją V. Dapšienę mokėsi solfedžiuoti ir skambinti pianinu. Vėliau choro dirigavimo mokėsi Kauno ir Šiaulių muzikos mokyklose, o 1981 m. neakivaizdiniu būdu baigė Lietuvos valstybinę konservatoriją (doc. A. Lopo choro dirigavimo klasė).

1948–1949 m. buvo Kupiškio vidurinės mokyklos, o 1949–1954 m. Baisogalos vidurinės mokyklos muzikos mokytojas ir moksleivių chorų vadovas. 1954–1959 m. dėstė muziką ir dainavimą Šeduvos vidurinėje mokykloje, ten suorganizavo moksleivių dainų ir šokių ansamblį, vadovavo suaugusiųjų chorams ir rengė koncertus. 1959–1962 m. Tauragės vidurinių mokyklų muzikos ir dainavimo mokytojas, moksleivių chorų vadovas, kultūros namų dainų ir šokių liaudies ansamblio „Jūra“ meno vadovas ir dirigentas. 1962–1970 m. muzikos ir dainavimo mokytojas, moksleivių chorų ir kultūros namų mišriojo choro „Draugystė“ (1965 m.) vadovas Mažeikiuose. „Draugystė" daug koncertavo Lietuvoje, dainavo Latvijoje ir Estijoje, pirmųjų ir kitų prizinių vietų pelnė respublikinių dainų švenčių konkursuose.

Nuo 1972 m. iki mirties V. Urbonavičius – Vilniaus 22-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų vadovas. Vaikų choras 1975 m. respublikinės dainų šventės konkurso laureatas. Ypač ryškių meninių laimėjimų pedagogas pasiekė su vyresniųjų klasių moksleivių choru „Vieversys" (1985 m.). Choras 1975 ir 1977 m. respublikinių dainų švenčių konkursų laureatas, trejose mokyklų chorų respublikinėse varžybose ir 1984 m. VI Stasio Šimkaus chorų konkurse pelnė pirmąsias vietas, paruoštas 1985 ir 1990 m. respublikinėms dainų šventėms, koncertų surengė didžiuosiuose Lietuvos miestuose ir rajonuose, dainavo Taline, padarė įrašų radijui ir televizijai.

1973–1977 m. pedagogas – Vilniaus skaičiavimo mašinų gamyklos vyrų choro „Elektronika" meno vadovas ir dirigentas. 1974 m. suorganizavo Vilniaus miesto medicinos darbuotojų moterų chorą, su kuriuo 1975 ir 1980 m. respublikinių dainų švenčių konkursuose pelnė prizines vietas, laureatu tapo 1977 m. II Stasio Šimkaus chorų konkurse Klaipėdoje.

V. Urbonavičius buvo Tauragės, Mažeikių ir kitų rajonų, Vilniaus miesto ir respublikinių dainų švenčių (1965, 1969, 1987 m.) dirigentas, chorų apžiūrų ir konkursų žiuri pirmininkas arba narys. 1964 m. jis apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu; 1965 dirigentui suteiktas nusipelniusio kultūros – švietimo darbuotojo garbės vardas.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Violeta Zališauskaitė-Tursienė

**Violeta Zališauskaitė-Tursienė** (g. 1948 m. rugpjūčio 2 d. Aleksandrijoje, Skuodo rajonas) – Lietuvos choro dirigentė ir pedagogė.

## Biografija
1964–1968 m. choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos Stasio Šimkaus muzikos mokykloje (dėst. M. Filipovas). 1968–1973 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. P. Vailionio ir doc. N. Kazakauskienės klasės).

Nuo 1973 m. rudens Klaipėdos S. Šimkaus aukštesniosios muzikos mokyklos ir Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų, 1974–1992 m. Panevėžio Jono Švedo pedagoginės muzikos mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, išugdė būrį jaunųjų chorvedžių. 1975 m. respublikinei dainų šventei parengė Panevėžio autokompresorių gamyklos mišrųjį chorą. 1976–1985 m. Panevėžio „Ekrano“ gamyklos dainų ir šokių liaudies ansamblio „Ekranas“ (1979 m.) meno vadovė ir dirigentė. Ansamblį paruošė 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms – konkursų laureatas ir prizininkas. 1980 m. kolektyvas gastroliavo Kuboje, 1982 m. koncertavo Maskvoje. 1986 m. chorvedė įkūrė vaikų dainų ir šokių ansamblį „Pynimėlis“, kurį parengė 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei.

Nuo 1991 m. Panevėžio miesto kultūros rūmų direktorė.

V. Tursienė – Panevėžio miesto dainų švenčių ir 1985 m. respublikinės dainų šventės dirigentė, 1990 m. Lietuvos tautinės dainų šventės režisierė. 1985 m. jai suteiktas nusipelniusios kultūros-švietimo darbuotojos garbės vardas.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. – Vilnius, 1999.
Nina Timofejeva

**Nina Timofejeva** (1954 m. rugpjūčio 19 d. Vilniuje) - muzikos mokytoja ir choro dirigentė.

## Biografija

1961–1971 mokėsi Vilniaus 6-ojoje vidurinėje mokykloje, nuo 1963 pradėjo dainuoti mergaičių chore „Liepaitės" (vadovai L. Palinauskaitė ir P. Vailionis), su choru koncertavo Lietuvoje ir užsienyje. 1971–1975 Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokykloje mokėsi solinio dainavimo (dėst. O. Kavaliauskienė) ir choro dirigavimo (dėst. M. Čekuolienė). 1974 respublikinio jaunųjų dirigentų konkurso Klaipėdoje laureatė.

Nuo 1972 „Liepaičių“ choro studijos chormeisterė ir fortepijono mokytoja. 1975–1980 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (prof. K. Kavecko ir doc. N. Kazakauskienės klasės). Studijuodama dirbo „Liepaičių" ir Vilniaus pedagoginio instituto studentų choro chormeisterė, B. Dvariono dešimtmetėje mokykloje vadovavo jaunučių chorui.

Baigusi studijas, kurį laiką vadovavo Lentvario kilimų fabriko mišriajam chorui ir Trakų rajono kultūros darbuotojų moterų chorui. 1985–1988  m. Naujosios Vilnios pedagoginės mokyklos fortepijono mokytoja ir merginų choro chormeisterė. 1993–1996 merginų choro „Liepaitės“ chormeisterė – dirigentė (vadovė L. Palinauskaitė). Padėjo sudaryti koncertines programas, dirigavo koncertuose ir konkursuose Lietuvoje bei užsienyje: Rusijoje, Ukrainoje, Bulgarijoje, Vengrijoje, Italijoje, Prancūzijoje, Graikijoje. Teko diriguoti ir stambius kūrinius: W. A. Mozarto „Regina coeli“, S. Maniuszkos Mišias e – moll, B. Britteno „Kalėdines apeigas“, F. Poulenco „Litaniją“, J. Haydno Mišias, V. Barkausko oratoriją „Viltis" ir kt.

1992 įkūrus „Liepaičių“ chorinio dainavimo mokyklą, N. Timofejeva pradėjo mokyti mergaites solfedžiuoti, o 1994 tapo mokyklos V–VII klasių mergaičių choro vadove. Su choru parengė ir stambių kūrinių: L. Delibes, Ch. Guonod ir Ch. Bordes Mišias, G. Pergolesi „Stabat Mater". Pastarąjį kūrinį mergaitės atliko Operos ir baleto teatre Vilniuje, Šv. Onos bažnyčioje Akmenėje, 1997 Varšuvoje. Mergaitės daug koncertuoja, dainuoja mokslinėse konferencijose ir seminaruose, dalyvauja respublikiniuose ir tarptautiniuose festivaliuose ir dainų šventėse. Jos – 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventės konkurso laureatės, 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventės Vilniuje dalyvės.

N. Timofejeva – 1982 Trakų rajono dainų šventės, 1996 Vilniaus jaunimo menų šventės ir 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventės dirigentė. 1994 jai suteikta vyresniosios muzikos mokytojos kvalifikacijos kategorija. Yra Lietuvos chorų sąjungos narė. Parengė rinkinį „Vakarų Europos kompozitorių kūriniai jaunių chorui" (1996).

Nuo 1997 Lietuvos muzikų draugijos narė.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Kazimieras Tučinskas

**Kazimieras Tučinskas** (1953 m. kovo 5 d. Sližiškių k., Molėtų r.), choro dirigentas ir pedagogas.

## Biografija

Baigęs Molėtų vidurinę mokyklą ir vaikų muzikos mokyklą, 1970–1974 muziką studijavo Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute (dirigavimą dėstė J. Ciurilaitė). 1977–1982 neakivaizdiniu būdu choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. A. Petrauskas).

Nuo 1974 Molėtų vaikų muzikos mokyklos mokytojas, nuo 1982 direktorius.

Nuolat vadovavo šios mokyklos vaikų chorui, kurį parengė 1975, 1977, 1980, 1985 ir 1990 respublikinėms dainų šventėms. 1989 kartu su S. Skurulskiene Molėtų 1-ojoje vidurinėje mokykloje įkūrė vaikų choro studiją ir buvo jos chormeisteris. S. Skurulskienei išvykus į Vilnių, tapo minėtos studijos vadovu. Jaunių chorą parengė 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje ir 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventei. Du vaikų chorus paruošė 1996 Utenos apskrities ir Vilniaus miesto moksleivių dainų švetėms. Jaunių choras yra atlikęs ir sudėtingesnių kūrinių: ištraukų iš G. Pergolesi „Stabat Mater“ ir iš J. S. Bacho kantatos Nr. 4, M. Hallerio „Missa Quinta Requiem".

Nuo 1993 pedagogas – Molėtų muzikos mokyklos chorinio dainavimo skyriaus choro vadovas.

K. Tučinskas yra gražiai pasirodęs ir su suaugusiųjų mėgėjų chorais.

Nuo 1978 vadovavo Molėtų kultūros namų mišriajam chorui, kurį parengė 1980 respublikinei dainų šventei. 1980–1990 vadovavo Molėtų rajono švietimo darbuotojų mišriajam chorui „Asvaja“ (1986). Su šiuo kolektyvu jis išlaikė Lietuvos valstybinės konservatorijos baigimo choro dirigavimo valstybinius egzaminus (1982). Choras 1985 respublikinės dainų šventės konkurse pelnė geriausio kolektyvo vardą rajonų kultūros ir švietimo įstaigų grupėje. Chorą parengė 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei Vilniuje. Per dešimt metų „Asvaja" išmoko apie 70 įvairių kūrinių ir surengė per 50 koncertų savo rajone ir kitur.

K. Tučinskas nuo 1975 Molėtų rajono dainų švenčių vyr. dirigentas, dirigavo zoninėse dainų šventėse Švenčionyse ir Utenoje, vadovauja rajono muzikos mokytojų metodinei komisijai, konsultuoja mėgėjų chorus ir jų vadovus.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Kornelija Užemeckienė-Skavidytė

**Kornelija Užemeckienė-Skavidytė** (g. 1945 m. sausio 14 d. Šiauliuose) – choro dirigentė ir pedagogė.

## Biografija

1959–1963 m. choro dirigavimo mokėsi Šiaulių muzikos technikume (dėst. R. Andriuškevičius). 1963–1968 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. J. Karoso klasė).

Nuo 1968 m. rudens Šiaulių aukštesniosios muzikos mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, 1970–1976 m. direktoriaus pavaduotoja mokymo reikalams. 1968–1970 m. Šiaulių miesto kultūros namų dainų ir šokių liaudies ansamblio „Jovaras“ ir berniukų choro chormeisterė. 1970–1972 m. Šiaulių dviračių gamyklos „Vairas" mišriojo choro vadovė.

Nuo 1972 m. Šiaulių televizorių gamyklos vyrų choro „Tauras" chormeisterė – dirigentė, vėliau kartu su S. Vaičiulioniu vadovė. Choro koncertines programas papildė naujais kūriniais, kolektyvą parengė 1985 m. respublikinei dainų šventei ir 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei. 1984 m. VI Stasio Šimkaus chorų konkurse Klaipėdoje choras gavo prizą už geriausią šiuolaikinio kompozitoriaus kūrinio atlikimą.

Nuo 1986 m. Šiaulių valstybinio kamerinio choro „Polifonija" chormeisterė ir dainininkė.

K. Užemeckienė – respublikinių dainų švenčių konsultantė, Šiaulių miesto ir Pakruojo rajono dainų švenčių dirigentė. 1981 m. ji apdovanota Kultūros žymūno ženklu.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Petras Vacbergas

**Petras Vacbergas** (1907 m. gruodžio 18 d. Steponiškio k., Pasvalio valsč., Biržų apskr. – 1987 m. spalio 6 d. Čikagoje) – smuikininkas, chorvedys, pedagogas.

## Biografija

Iš pradžių mokėsi Šiaulių gimnazijoje, o vėliau – Žagarėje. 1925–1930 m. Klaipėdos muzikos mokykloje – konservatorijoje mokėsi smuikuoti ir muzikos pedagogikos disciplinų.

1930–1935 m. muziką dėstė ir vadovavo chorui Joniškio gimnazijoje, o 1935–1940 m. – Tauragės mokytojų seminarijoje. Su šios mokyklos moksleivių mišriuoju choru (80 dalyvių) Klaipėdos apygardos mokyklų chorų varžybose laimėjo pirmąją vietą, 1937 m. baigiamosiose varžybose Klaipėdoje – trečiąją vietą, o 1938 m. visos Lietuvos analogiškose varžybose Kaune – prizinę vietą. Choras dalyvavo 1938 m. dainų šventėje Klaipėdoje, 1939 m. koncertavo Latvijoje – Rygos lietuviams ir Rygos radiofone. 1940 m. kovo 1 – 2 d. dainavo Vilniuje vykusiame Lietuvos muzikų draugijos suvažiavime.

P. Vacbergas taip pat vadovavo Šaulių sąjungos chorui, kuris 1939 m. Kaune šios sąjungos 20-mečio proga surengtame konkurse pelnė pirmąją vietą. 1940–1944 m. dėstė muziką ir dainavimą Šiaulių mokytojų seminarijoje, buvo miesto operetės chormeisteris ir Kultūros draugijos choro vadovas.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, dalyvavo kultūrinėje veikloje, vadovavo „Aušros“ lietuvių chorui. 1949 m. atvyko į JAV, apsigyveno Čikagoje, buvo „Dainavos“ ansamblio chormeisteris, o nuo 1976 m. – Šaulių būrio mišriojo choro vadovas. Suorganizavo nemaža koncertų, dalyvavo įvairiuose tautiniuose renginiuose.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Vladas Ūselis

**Vladas Uselis** (1927 m. gegužės 13 d. Paikių k., Širvintų r. – 2008 m. rugsėjo 24 d. Vilniuje) – muzikos pedagogas ir chorvedys.

## Biografija

1943–1947 m. lankė Ukmergės mokytojų seminariją, kur pramoko ir muzikos. 1947–1951 m. choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje (dėst. J. Karosas). Tuo laikotarpiu vadovavo moksleivių meno mėgėjų kolektyvams vienoje miesto amatų mokykloje. 1951–1956 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. P. Bekerio klasė). Studijuodamas vadovavo Vilniaus prekybos technikumo merginų chorui (1953–1955 m.) ir dėstė kultūros – švietimo technikume (1955–1956 m.).

1956–1957 m. Šiaulių muzikos mokyklos choro dirigavimo dėstytojas ir moksleivių choro studijos vadovas, Šiaulių miesto kultūros namų dainų ir šokių liaudies ansamblio meno vadovas ir dirigentas. 1957–1960 m. Vilniaus kultūrosšvietimo technikumo choro dirigavimo dėstytojas ir moksleivių choro studijos vadovas (1957–1959 m.). 1958–1971 m. Vilniaus valstybinio pedagoginio instituto Muzikos katedros dėstytojas, 1971–1988 m. Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniosios muzikos mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytojas, 1974–1976 m. moksleivių choro studijos chormeisteris. Mokyklose išugdė būrį jaunųjų chorvedžių. Buvo respublikinių dainų švenčių konsultantas, meno mėgėjų apžiūrų vertinimo komisijų narys.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Vytautas Ūsevičius

**Vytautas Ūsevičius** (1925 m. lapkričio 9 d. Martišiūnuose, Vabalninko valsčius, Biržų apskritis) – muzikos pedagogas ir chorvedys.

## Biografija
Baigęs Vabalninko pradžios mokyklą, pramoko muzikos ir kurį laiką vargonininkavo Kazliškyje (Rokiškio r.). Baigęs Kupiškio gimnazijos keturias klases, 1946–1950 m. choro dirigavimo mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje (dėst. A. Ilčiukas) ir kartu lankė miesto 1-ąją vidurinę mokyklą. 1950–1955 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. J. Motiekaičio klasė).

1955–1960 m. choro dirigavimą dėstė Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje; 1955–1959 m. neakivaizdinio skyriaus vedėjas, 1959–1960 m. direktoriaus pavaduotojas mokymo reikalams. 1960–1970 m. Vilniaus valstybinio pedagoginio instituto muzikos specialybės prodekanas ir vyr. dėstytojas. 1963–1968 m. šio instituto merginų choro (100 dalyvių) vadovas. Chorą parengė Vilniaus miesto dainų šventėms ir 1965 m. respublikinei dainų šventei, 1967 ir 1968 m. Baltijos respublikų studentų dainų šventėms „Gaudeamus" Tartu ir Vilniuje, surengė koncertų.

1970–1973 m. Vilniaus kultūros mokyklos direktorius, 1973–1988 m. Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniosios muzikos mokyklos dėstytojas. Mokyklose išugdė būrį jaunųjų chorvedžių. 1971–1973 m. buvo Vilniaus miesto (rajono) Liaudies deputatų tarybos deputatas – kultūros ir sporto komisijos pirmininkas, respublikinių dainų švenčių konsultantas. 1968 m. pedagogas apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.

## Šaltiniai
Juozas Vaičekauskas

**Juozas Vaičekauskas** (1908 m. lapkričio 10 d. Pernaravoje, Kėdainių raj. – 1978 m. spalio 10 d. Kaune) – vargonininkas, chorvedys ir pedagogas.

## Biografija

Mokėsi Kampų pradžios mokykloje ir Kėdainių gimnazijoje. Privačiai išmokęs vargonuoti, vargonininkavo Kėdainių ir Ukmergės apskričių parapijose. Visur turėjo subūręs ir bažnytinius chorus. Dirbdamas lankė Juozo Naujalio vargonininkų kursus Kaune.

1945–1950 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokykloje (dėst. Nikodemas Martinonis). Vadovavo įvairiems Kauno miesto ir rajono vaikų bei suaugusiųjų chorams: audinių fabriko „Drobė“, milicijos mokyklos, banko ir prekybos darbuotojų, Kauno rajono žemės ūkio mechanizacijos ir elektrifikacijos instituto (1958–1966 m.) bei kt.

1953–1970 m. mokė muzikos ir dainavimo, vadovavo vaikų chorui Raudondvario (Kauno raj.) aštuonmetėje mokykloje. Vėliau mokytojavo Kauno Panemunės 13-ojoje vidurinėje mokykloje ir vadovavo moksleivių chorams. Chorus parengdavo Kauno miesto ir rajono, taip pat respublikinėms dainų šventėms, su jais dalyvaudavo konkursuose. Pedagogas buvo Kauno miesto ir rajono dainų švenčių dirigentas.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Margarita Vaičekonienė-Sliesoraitytė

**Margarita Vaičekonienė-Sliesoraitytė** (1958 m. kovo 14 d. Kamenio mieste, Altajaus krašte), muzikos mokytoja ir chorvedė.

## Biografija

Seneliai ir tėvai – 1941 – ųjų tremtiniai. Būdama 2,5 metų su tėvais ir seneliais grįžo į Panevėžį. Mokėsi 1-ojoje aštuonmetėje ir 7-ojoje vidurinėje mokykloje, baigė vaikų muzikos mokyklą (mokyt. V. Grytienės akordeono klasė). 1974–1978 choro dirigavimo mokėsi Panevėžio J. Švedo pedagoginėje muzikos mokykloje (dėst. G. Viržonienė). 1978–1983 muziką studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (diriguoti mokė I. Kačinskienė).

1983–1986 Panevėžio 16-osios vidurinės mokyklos muzikos mokytoja ir vaikų chorų vadovė, dainavo Švietimo darbuotojų chore „Nevėžis".

Nuo 1986 Panevėžio J. Švedo pedagoginės muzikos mokyklos dėstytoja, nuo 1993 Panevėžio konservatorijos pagrindinės muzikos mokyklos mokytoja, nuo 1997 muzikos mokytoja metodininkė, nuo 1982 folklorinio ansamblio „Versmė" vadovė.

1989 pradžioje mokytoja suorganizavo Panevėžio politinių kalinių ir tremtinių mišrųjį chorą (75 dalyviai), kuris pasivadino vardu „Likimai“. Kolektyvas aktyviai įsitraukė į politinę – koncertinę veiklą, 1991 sausio 10-13 budėjo prie Parlamento rūmų Vilniuje, koncertavo ne tik savo mieste, bet ir Vilniuje, Rygoje, Šiauliuose, Biržuose, Anykščiuose, Pasvalyje, Rokiškyje ir kitur. Jis gieda bažnyčiose, dalyvavo 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Vilniuje, Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių dainų šventėse „Leiskit į Tėvynę" Kaune (1991), Vilniuje (1993), Panevėžyje (1995) ir Klaipėdoje (1997), surengė per 250 koncertų ir išpopuliarino daug tremtinių dainų bei giesmių.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Rimantas Vaičekonis

**Rimantas Vaičekonis** (1953 m. rugsėjo 11 d. Sindriūnų k., Pasvalio r.), choro dirigentas.

## Biografija

1960–1965 lankė Medinių pradžios mokyklą, o likęs našlaičiu, mokėsi Pasvalio mokykloje – internate ir vaikų muzikos mokykloje (mokyt. B. Kuzmicko akordeono klasė). 1969–1977 su pertrauka (tarnavo sovietinėje armijoje) choro dirigavimo mokėsi Rokiškio kultūros mokykloje (dėst. I. Galkienė, J. Mikalajūnienė, R. Sinica). 1978–1983 choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. A. Petrausko klasė).
1977–1980 Pasvalio rajoninių kultūros namų meno vadovas, kurį laiką ir direktorius.

Nuo 1980 rudens Panevėžio cukraus fabriko klubo vedėjas, nuo 1981 Panevėžio gamybinio susivienijimo „Linas“ mišriojo choro meno vadovas ir dirigentas. 1985 respublikinės dainų šventės konkurse savo grupėje kolektyvas pelnė geriausio mišriojo choro vardą. 1982–1987 Panevėžio liaudies operetės mišriojo choro vadovas, parengė F. Lehäro operetės „Linksmoji našlė“ ir I. Kalmano (Kaiman) operetės „Silva“ chorines scenas, 1987 su choru gastroliavo Rumunijoje. 1987–1993 Panevėžio švietimo darbuotojų mišriojo choro „Nevėžis" meno vadovas ir dirigentas. Chorą parengė 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei, nemažai koncertavo savo mieste ir kitur, 1990 ir Čekoslovakijoje.

Nuo 1989 rudens kartu su žmona M. Vaičekoniene vadovauja Panevėžio politinių kalinių ir tremtinių mišriajam chorui „Likimai".

Choras aktyviai įsitraukė į Lietuvos sąjūdžio kultūrinę veiklą, surengė per 250 koncertų, dalyvavo 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Vilniuje, Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių dainų šventėse „Leiskit į Tėvynę" Kaune, Vilniuje, Panevėžyje ir Klaipėdoje.

R. Vaičekonis 1995 3-osios Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių dainų šventės „Leiskit į Tėvynę“ Panevėžyje meno vadovas ir vyr. dirigentas, 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventės Vilniuje ir 1997 Aukštaitijos dainų šventės Zarasuose dirigentas. Rašo dainas ir giesmes chorams ir vokaliniams ansambliams, jas aranžuoja ir harmonizuoja. Išleido savo kūrinių rinkinius „Močiutės pasaka“ (1996), „Sugrįžusios dainos – giesmės“ (1997) ir „Mokyklos skambutis" (1997).

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Nijolė Vaičiulienė-Paulauskaitė

**Nijolė Vaičiulienė-Paulauskaitė** (1953 m. lapkričio 2 d. Bumbulų k., Kelmės r.), pedagogė ir chorvedė.

## Biografija

Baigusi Liolių aštuonmetę mokyklą, 1969–1973 m. choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos S. Šimkaus aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. M. Filipovas), o 1973–1978 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. J. Motiekaičio klasė). Studijuodama dėstė muziką Vilniaus A. Vienuolio vidurinėje mokykloje (1976–1978) ir vadovavo vaikų chorui. Taip pat vadovavo Vilniaus autobusų parko moterų vokaliniam ansambliui, kuris 1978 m. respublikinėje ansamblių apžiūroje pelnė laureato vardą.

Nuo 1978 rudens Šiaulių aukštesniosios muzikos mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, 1984–1990 muzikos praktikos vedėja, 1990–1995 Šiaulių konservatorijos Muzikos mokyklos mokymo dalies vedėja, nuo 1995 konservatorijos dėstytoja.

Nuo 1990 konservatorijos Muzikos mokyklos jaunių choro vadovė. Chorą parengė 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje ir 1996 Vilniaus jaunimo menų šventei, 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventei. Choras dalyvauja miesto ir zoninėse dainų šventėse, koncertuoja Šiauliuose ir aplinkiniuose rajonuose. Pedagogė išmokėA. Bružo dešimties dainų ciklą „Rūpintojėlis“, pastatė R. Kisevičiaus operetę „Tai nutiko 6a“ (suvaidinta per 20 kartų). Muzikos mokyklos mergaičių vokalinį ansamblį ji parengė 1996 respublikiniam „Dainų dainelės" konkursui.

N. Vaičiulienė daug ir kūrybiškai dirbo su įvairiais Šiaulių miesto vokaliniais ansambliais: grūdų produktų kombinato (1980–1985), kūdikių namų (1986–1991), medicinos mokyklos (1979–1986) ir kt. Su šiais kolektyvais ansamblių apžiūrose ir konkursuose ji pelnė pirmųjų ir kitų prizinių vietų. Maždaug metus buvo Šiaulių miesto dainų ir šokių liaudies ansamblio „Jovaras“ chormeisterė. 1993 subūrė Tėvynės sąjungos moterų vokalinį ansamblį „Žemyna" – surengė su juo koncertų Šiaulių, Pakruojo, Kelmės, N. Akmenės, Telšių, Radviliškio rajonuose, Neringos ir Jelgavos (Latvija) miestuose, dalyvavo 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje.

N. Vaičiulienė – 1992, 1995, 1996 Šiaulių miesto ir 1993, 1994 Šiaulių krašto dainų švenčių dirigentė.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Danutė Dumbraitė-Vaičiulionienė

**Danutė Dumbraitė-Vaičiulionienė** (g. 1944 m. rugpjūčio 22 d. Kaunas – 2015 m. lapkričio 5 d. Šiauliai) – Lietuvos choro dirigentė ir pedagogė.

## Biografija
1951–1962 m. Kauno dešimtmetėje muzikos mokykloje mokėsi fortepijono (dėst. Aldona Babinienė-Motiekaitytė) ir choro dirigavimo (dėst. Danguolė Vaitkutė). 1962–1967 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. Juozo Karoso klasė). 1986 m. stažavo Kultūros darbuotojų kvalifikacijos kėlimo institute Maskvoje, o 1988 m. Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (prof. A. Krogerto choro dirigavimo klasė). Studijų metais buvo Kauno miesto berniukų choro „Varpelis“ ir Vilniaus miesto berniukų choro „Ąžuoliukas“ chormeisterė.

1967–1973 m. Marijampolės kultūros mokyklos choro dirigavimo metodinės komisijos pirmininkė, nuo 1969 m. moksleivių choro studijos vadovė. Merginų chorą pertvarkė į mišrųjį, į j parengė 1970 m. ir 1972 m. respublikinėms moksleivių meno mėgėjų apžiūroms ir 1970 m. respublikinei dainų šventei, apžiūrose ir konkursuose su juo laimėjo pirmųjų ir kitų prizinių vietų.

1973–1984 m. Šiaulių aukštesniosios muzikos mokyklos choro dirigavimo dėstytoja, moksleivių choro studijos vadovė, 1977–1984 m. choro dirigavimo metodinės komisijos pirmininkė. 1975 m. respublikinės dainų šventės konkurse mokyklos merginų choras pelnė antrąją vietą, o 1980 m. respublikinės dainų šventės konkurse mišrusis choras laimėjo trečiąją vietą. 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei dirigentė parengė Šiaulių televizorių gamyklos moterų chorą.

Nuo 1993 m. Šiaulių pedagoginio instituto (universiteto) Muzikos katedros asistentė.

Nuo 1974 m. D. Vaičiulionienė Šiaulių senosios muzikos vokalinio ansamblio „Polifonija“ chormeisterė, nuo 1986 m. valstybinio kamerinio mišriojo choro „Polifonija“ dirigentė. Savo vyrui – choro meno vadovui ir vyr. dirigentui S. Vaičiulioniui padėjo parengti koncertines programas, padaryti įrašų Lietuvos ir užsienio radijui bei televizijai, įrašyti tris ilgai grojančias plokšteles ir kompaktinį diską.

Apie 1500 koncertų chorvedė dirigavo Lietuvoje ir užsienyje – Švedijoje, Estijoje, Latvijoje, Rusijoje, Baltarusijoje, Ukrainoje, Lenkijoje, Vokietijoje, Bulgarijoje, Italijoje, Brazilijoje, Argentinoje, Švedijoje. „Polifonija“ tarptautiniuose chorų festivaliuose pelnė laureatų vardus ir prizus, dalyvavo dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose.

D. Vaičiulionienė – Šiaulių miesto chorvedžių tarybos narė, miesto dainų švenčių dirigentė, 1979 m. zonos dainų šventės Kėdainiuose ir 1995 m. Baltijos ir Šiaurės šalių chorų festivalio Rygoje (Latvija) dirigentė, respublikinių dainų švenčių konsultantė, chorų konkursų žiuri narė, tarptautinių bažnytinės muzikos festivalių Šiauliuose organizatorė.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. – Vilnius, 1999.
Vytautas Vaičekauskas

**Vytautas Vaičekauskas** (1923 m. balandžio 14 d. Šlapučių k., Raseinių r.), muzikos mokytojas ir chorvedys.

## Biografija

1947–1951 choro dirigavimo mokėsi Kauno J. Gruodžio muzikos mokykloje (dėst. N. Martinonis ir A. Kairys). Mokyklą baigė su pagyrimu.

1951–1983 Kėdainių 2-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų vadovas. Jo vadovaujamuose choruose dainuodavo po 60-100 moksleivių. Daug dėmesio pedagogas skyrė berniukų choriniam dainavimui. Chorai buvo respublikinių dainų švenčių dalyviai ir įvairių konkursų laureatai bei prizininkai. 1964 I respublikinei moksleivių dainų šventei pedagogas parengė tris chorus, 1969 respublikinės moksleivių meno ir sporto šventės konkurse šimto dalyvių merginų choras pelnė antrąją vietą. Jaunių choras parengtas 1975 ir 1980 respublikinėms dainų šventėms (talkino R. Vasiliauskaitė).

Ypač ryškių meninių laimėjimų pedagogas pasiekė sistemingai dirbdamas su vyresniųjų klasių moksleivių mišriuoju choru. Jis nuo 1955 suaugusiųjų ir moksleivių respublikinių dainų švenčių dalyvis, įvairių konkursų laureatas ir prizininkas, 1976, 1979 ir 1983 mokyklų mišriųjų chorų zoninių varžybų nugalėtojas, 1979 analogiškų respublikinių varžybų laureatas. Choro repertuare buvo sudėtingų klasikinių ir šiuolaikinių kompozitorių kūrinių. 1983–1991 V. Vaičekauskas – Dotnuvos akademijos vidurinės mokyklos muzikos mokytojas ir vaikų choro vadovas.

Be pedagoginio darbo, chorvedys 1952–1953 vadovavo Kėdainių rajono kultūros namų mišriajam chorui, 1965 subūrė mokytojų vyrų vokalinį kvartetą, 1965–1969 vadovavo Lančiūnavos žemės ūkio technikumo merginų chorui.

Nuo 1991 Kėdainių Šv. Jurgio bažnyčios vargonininkas ir choro vadovas. Mišrųjį chorą (35 dalyviai) išmokė nemaža giesmių, mišių ir populiarių klasikinių kūrinių.

V. Vaičekauskas – Kėdainių rajono dainų švenčių organizatorius ir vyr. dirigentas, 1977 respublikinės moksleivių dainų šventės dirigentas, mokyklų chorų konsultantas. 1965 jis apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Rita Vaitkevičienė-Viržonytė

**Rita Vaitkevičienė–Viržonytė** (1928 m. sausio 1 d. Vabalninke, Biržų raj. – 2016 m. gruodžio 27 d. Vilniuje) – chorvedė, pedagogė.

## Biografija

Pirmąsias muzikos žinias gavo iš tėvo – vargonininko ir chorvedžio Jono Viržonio. Baigusi Krakių vidurinę mokyklą, 1946 m. įstojo į Kauno konservatoriją mokytis dainuoti (dėst. S. Avirom-Polfiorova, Petras Oleka ir A. Staskevičiūtė). 1947 m. studentų solinio dainavimo konkurse (žiuri pirmininkas prof. Juozas Gruodis) pelnė pirmąją premiją. Konservatorijoje lankė operos studiją (prof. M. Bukšos klasė) ir vokalinio ansamblio klasę (dėst. R. Geniušio klasė). Būdama trečiame kurse atliko Larinos vaidmenį Piotro Čaikovskio operoje „Eugenijus Oneginas“ (dirigavo J. Stulpelis).

1949–1953 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. V. Žilius), vienerius metus mokėsi skambinti ir arfa (dėst. L. Chetagurovos klasė), o dainuoti mokė doc. Nina Karnavičienė. Studijuodama dvejus metus dainavo Lietuvos valstybiniame dainų ir šokių liaudies ansamblyje, vadovavo žemės ūkio technikumo, miškų ūkio technikumo ir Lietuvos žemės ūkio ministerijos chorams. 1953–1954 m. buvo Lietuvos valstybinio operos ir baleto teatro chormeisterio asistentė.

Nuo 1952 m. – Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinės meno mokyklos (nuo 1994 m. menų gimnazijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, kurį laiką vadovavo moksleivių chorui. Pedagogė savo kvalifikaciją kėlė Vilniaus, Rygos, Talino ir Maskvos muzikos seminaruose bei kursuose. Skaitė paskaitas Leningrado kultūros darbuotojų tobulinimosi institute, Lietuvos kultūros darbuotojų tobulinimosi institute, muzikos mokytojų kvalifikacijos kėlimo kursuose Vilniuje ir kitur. Talkino Vilniaus miesto švietimo ir kultūros skyriams, buvo 1955 ir 1965 m. respublikinių dainų švenčių konsultantė, Vilniaus miesto ir respublikinių meno mėgėjų apžiūrų bei konkursų žiuri narė, 1969–1979 m. – vieno iš Vilniaus miesto rajonų Liaudies deputatų tarybos deputatė.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Danguolė Vaitkutė

**Danguolė Vaitkutė** (g. 1928 m. balandžio 22 d. Kaune) – choro dirigentė ir pedagogė.

## Biografija

1946 m. baigusi Kauno 5-ąją gimnaziją, Vilniaus valstybiniame universitete pradėjo studijuoti chemiją ir mokytis muzikos mokykloje. 1947–1952 m. choro dirigavimą studijavo Vilniaus ir Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. V. Žiliaus klasė).

Nuo 1952 m. rudens Kauno Juozo Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje (konservatorijoje) daug metų dėstė choro dirigavimą ir išugdė 64 jaunuosius chorvedžius, keletą metų vadovavo vaikų muzikos mokyklos chorui.

Nuo 1956 m. – ir Kauno Juozo Naujalio vidurinės meno mokyklos dėstytoja bei moksleivių choro vadovė, iki 1986 m. Vaikų chorą parengė daugeliui Kauno miesto ir respublikinių dainų švenčių, su juo konkursuose pelnė prizinių vietų, padarė įrašų Lietuvos radijui, televizijai, plokštelėms: „Šimtas vyturėlių“ (1971 m.) ir „Tomo choras nuostabus“ (1973 m.). Choras dalyvavo vaikiškų operų ir muzikinių veikalų spektakliuose Kauno muzikiniame teatre. Moksleiviai pastatė R. Boiko vaikišką operą „Dainelė miške“ (1964 m.), M. Krasevo operą „Musytė zvimbuolytė“ (1967 m.) ir J. Baltramiejūnaitės operą „Meškino liga" (1970 m.). Šie spektakliai buvo rodomi ir per Lietuvos televiziją. 1970 m. choras teatrų vaikams konkurse pelnė pirmąją vietą.

D. Vaitkutė buvo Kauno miesto chorų apžiūrų ir respublikinių konkursų žiuri narė, Kauno miesto dainų švenčių dirigentė, respublikinių dainų švenčių konsultantė, 1969 m. respublikinės moksleivių meno ir sporto šventės Vilniuje dirigentė. 1979 m. pedagogė apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu, o 1980 m. – Kultūros žymūno ženklu.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Povilas Vaitoška

**Povilas Vaitoška** (1943 m. gegužės 10 d. Šukionių k., Biržų r.), muzikos mokytojas ir chorvedys.

## Biografija

Baigęs Vabalninko B. Sruogos vidurinę mokyklą, 1961–1966 choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos technikume (dėst. A. Liberis). 1971–1977 neakivaizdiniu būdu muziką studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje Klaipėdos fakultetuose (diriguoti mokė K. Kšanas).

Nuo 1966 rudens Vaitkūnų (Anykščių r.) kultūros namų meno vadovas, subūrė nedidelį mišrųjį chorą.

Nuo 1967 Žagarės (Joniškio r.) kultūros namų meno vadovas, suorganizavo mišrųjį chorą ir vokalinius ansamblius.

Nuo 1969 rudens N. Akmenės 2-osios vidurinės mokyklos muzikos mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų vadovas. Mokyklos jaunučių chorą parengė 1977 respublikinei moksleivių dainų šventei, o vokalinius ansamblius ir solistus – „Dainų dainelės" zoniniams konkursams. P. Vaitoška taip pat vadovavo N. Akmenės cemento gamyklos kultūros rūmų mišriajam chorui, jį parengė 1970 respublikinei dainų šventei. Suorganizavo ir Akmenės rajono švietimo darbuotojų mišrųjį chorą, kuris 1975 respublikinės dainų šventės konkurse laimėjo trečiąją vietą.

Nuo 1977 rudens P. Vaitoška Rumšiškių (Kaišiadorių r.) vidurinės mokyklos muzikos mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų vadovas. Skambus buvo mišrusis choras (60 dalyvių), kuris atlikdavo sudėtingesnes dainas, gražiai pasirodė 1979 mokyklų zoninėse varžybose. Mokytojas Rumšiškių liaudies buities muziejuje padėjo organizuoti etnografinių ir folklorinių ansamblių koncertus ir kitus renginius.

Nuo 1985 Vabalninko B. Sruogos vidurinės mokyklos muzikos mokytojas ir Šukionių kaimo kultūros namų meno vadovas – vadovauja vokaliniams ir instrumentiniams ansambliams. 1995 chorvedžiui suteikta vyresniojo muzikos mokytojo kvalifikacijos kategorija.

P. Vaitoška buvo Akmenės rajono dainų švenčių organizatorius ir vyr. dirigentas, dirigavo Joniškio ir Biržų rajonų dainų šventėse.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Vitalija Lukoševičiūtė-Valeikienė

**Vitalija Lukoševičiūtė-Valeikienė** (g. 1953 m. birželio 20 d. Pašvitinyje, Pakruojo rajonas) – Lietuvos choro dirigentė ir pedagogė.

## Biografija
Baigusi Jonelaičių (Šiaulių r.) aštuonmetę mokyklą, 1967–1971 m. choro dirigavimo mokėsi Šiaulių aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. Vytautas Žvirblis). 1971–1977 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. P. Gylio klasė). Studijų metais vadovavo mergaičių choro „Liepaitės“ parengiamajai grupei, buvo Mokytojų namų mišriojo choro chormeisterė ir koncertmeisterė. 1980 m. stažavo Leningrado N. Rimskio-Korsakovo valstybinėje konservatorijoje, 1988 m. Talino valstybinėje konservatorijoje, 1996 m. Danijos mokyklose.

Nuo 1977 m. rudens Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų (universiteto Menų fakultetas) chorvedybos disciplinų dėstytoja, iki 1982 m. uostamiesčio mėgėjiškų chorų chormeisterė. 1985–1987 m. Klaipėdos 14-osios vidurinės mokyklos vyresniųjų klasių moksleivių mišriojo choro vadovė – 1987 m. respublikinės moksleivių dainų šventės konkurse su šiuo choru laimėjo antrąją vietą. 1986–1987 m. vadovavo moksleivių mišriajam chorui, suorganizuotam prie Klaipėdos muzikos fakultetų. Choras 1987 m. VII Stasio Šimkaus chorų konkurse pelnė antrąją vietą. 1988 m. Klaipėdos 4-ojoje („Vyturio“) vidurinėje mokykloje įkūrė sustiprinto muzikos mokymo klases, dėsto muziką, vadovauja chorams ir vokaliniams ansambliams, rengia koncertus.

1996 m. Klaipėdos „Vyturio“ vidurinėje mokykloje pedagogė suorganizavo vyresniųjų klasių jaunimo mišrųjį chorą, kuris 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventės konkurse pelnė absoliučiai geriausio kolektyvo vardą. 1997 m. choras dalyvavo Baltijos šalių gimnazijų kultūrinėje programoje Sankt Peterburge (Rusija) ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje. Šiai šventei pedagogė parengė ir „Vyturio“ vidurinės mokyklos mokytojų bei moksleivių tėvų mišrųjį chorą.

V. Valeikienė dirigavo 1987, 1993 ir 1996 m. regioninėse dainų šventėse Klaipėdoje, 1993 m. chorų festivalyje Berlyne, dalyvauja mokslinėse konferencijose, nuo 1994 m. yra Klaipėdos chorinės bendrijos „Aukuras“ tarybos narė.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. – Vilnius, 1999.