open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Daugmalės piliakalnis

**Daugmalės piliakalnis ir gyvenvietė** () – piliakalnis ir senovinė gyvenvietė Latvijoje, Kekavos savivaldybės teritorijoje, prie Daugmalės kaimo, Dauguvos kairiajame krante, 30 km nuo Baltijos jūros. Valstybinės reikšmės archeologinis paminklas.

## Piliakalnis
Piliakalnio aikštelė trikampė 3800 m² ploto, jos rytiniame pakraštyje supiltas 7 m aukščio pylimas. Piliakalnio papėdėje yra 2 ha senovės gyvenvietė, uostas ir kapinynas.

## Tyrimai
1933 m., 1935–1937 m. tyrė Valdemaras Gintersas, 1966–1970 m. Vladislavas Urtanas ir 1986–1992 m. tyrė Juris Urtanas. Piliakalnio aikštelėje ir gyvenvietėje rastas apie 2 m storio kultūrinis sluoksnis, datuojamas II tūkstantmečiu pr. m. e.-II tūkstantmečio m.e. pradžia. Rasta 14 įtvirtinimų horizontų, pastatų ir židinių liekanų, amatininkų įrankių, ginklų, IX a.-XII a. Bizantijos, arabų ir Vakarų Europos valstybių 130 monetų, papuošalų, buities reikmenų, 26 svarstyklių fragmentų ir 55 svareliai, daugiau, kaip 200 000 keramikos fragmentų. Iš viso rasta apie 400 000 saugotinų vienetų.

Manoma, kad nuo pirmųjų amžių iki X a. piliakalnis priklausė žiemgaliams, nuo XI a. – lyviams ir latgaliams. Daugmalė X a.-XII a. buvo svarbus amatų ir prekybos centras, prekiavo su Bizantija, Rytų Europos ir Skandinavijos šalimis, arabų kraštais.

## Nuotraukos

Daugmales piliakalnis is vakaru puses.jpg|Daugmalės piliakalnis iš vakarų pusės
Daugmales piliakalnis is pietryciu puses.jpg|Daugmalės piliakalnis iš pietryčių pusės
Daugmales piliakalnio aiskstele is siures vakaru puses.jpg ‎ |Daugmalės piliakalnio aikštelė iš šiaurės vakarų pusės
 Daugmales piliakalnio aiskstele is rytu puses.jpg ‎ |Daugmalės piliakalnio aikštelė iš rytų pusės
Daugmales piliakalnio aiskstele is pietu puses.jpg ‎ |Daugmalės piliakalnio aikštelė iš pietų pusės
Daugmales piliakalnio informacines lentos aprasas.JPG|Daugmalės piliakalnio informacinės lentos aprašas 


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Dabas un vēstures retumi 2007-11-30, 20 nuotrauka 
* Latvijos nacionalinis istorijos muziejus
*  Arnis Radins. Prekybos Dauguvos žemupyje X–XIII amžiuje organizavimo klausimu
Half-Life: Uplink

**[[Half-Life: Uplink]]** buvo oficiali Half-Life serijos žaidimo *Half-Life* demonstracinė versija (nors ir OEM demonstracinė versija, pavadinta *[[Half-Life: Day One]]* buvo išleista anksčiau), kurioje buvo mažas lygis, iškirptas per *Half-Life* kūrimo procesą. Jame reikėjo išsiųsti signalą, kad galėtum įeiti į *Lambda complex* laboratoriją. Trumpas penkių minučių filmas Half-Life: Uplink buvo sukurtas, bet niekada neišleistas(kaip žaidimas) *Uplink* buvo išleistas 1999 m. vasario 12 d
Half-Life: Opposing Force

**[[Half-Life: Opposing Force]]** yra pirmas „Half-Life“ serijos žaidimo „Half-Life“ papildymas, kuriame žaidžiama už JAV jūrų pėstininką kapralą Adrian'ą Shephard'ą. Shephard’as yra paskirtas „nuslėpti“ operaciją *Black Mesa* fabrike, ir turi kovoti prieš anksčiau nematytus ateivius. „Opposing Force“ buvo sukurtas „Gearbox Studios“ ir išleistas 1999 m. spalio 31 d.
Valgomoji gelteklė

**Valgomoji gelteklė** (*Scorzonera hispanica*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos, gelteklių (*Scorzonera*) genties augalas.

Labai retai auginama. Šaknys vartojamos vaistams, maistui ir kaip kavos surogatas. Šaknys dar vadinamos *juodosiomis šaknimis*. Lapais maitinami šilkverpio vikšrai. Manoma, kad iš pradžių augalą imta auginti Ispanijoje kaip vaistinį nuo gyvačių įkandimo, nervų ir kitų ligų. Išvesta daug kultūrinių veislių.

Auga mažai ​​maistinių medžiagų turinčiose dirvose, sausose ganyklose, uolėtose vietovėse, tankmėse ir vidutinio platumų klimato zonų kalkinguose ar mergelinguose dirvožemiuose.

## Šaltiniai
Interferometrija

**Interferometrija** – 2 koherentinės šviesos, radijo bangų ruožo interferencijos naudojimas teleskopams arba radioteleskopams skiriamajai gebai padidinti. Šio tipo bangų pluoštai gaunami iš teleskopo arba iš dviejų ar daugiau teleskopų ir vaizdai suvedami į vieną židinį.
Optinių interferometrų skiriamoji geba yra 0,0001″. Jie naudojami žvaigždžių skersmenims ir glaudžių dvinarių žvaigždžių narių kampiniams atstumams matuoti.
Radiointerferometrais matuojamos radijo šaltinių padėtys 0,0001″ tikslumu.
Raguvos herbas

**Raguvos herbas** – pagrindinis Raguvos miestelio ir Raguvos seniūnijos (Panevėžio rajono savivaldybė) heraldinis simbolis. 

## Aprašas

Raudoname skydo lauke auksinis šv. Florijonas, kairėje rankoje laikantis vėliavėlę su raudonu graikiškuoju (lygių galų) kryželiu, dešinėje - kibirą, iš kurio pila sidabrinį vandenį.

## Simbolika

Tankiai užstatytas medinis Raguvos miestelio centras daug kartų degė. Siekiant jį apsaugoti nuo gaisrų, centrinėje miestelio dalyje ant mūrinės kolonos, išlikusios nuo XIX a., buvo iškeltas šv. Florijono paminklas. Manoma, kad šventasis apsaugos gyventojus nuo gaisrų. Pamažu šv. Florijonas tapo neatsiejama miestelio istorijos dalimi, jo simboliu, kuris perkeltas į miestelio herbą.

## Istorija

Herbo etaloną sukūrė Juozas Galkus. Raguvos herbą LR Prezidentas patvirtino 2001 m. liepos 4 d.

## Šaltiniai
Penicilinas

**Penicilinas** – plačiausiai vartojamas antibiotikas. Keletą penicilino formų gamina grybo pelėjūno (*Penicillium*) skirtingi kamienai (štamai). Nuo to laiko, kai peniciliną atrado Aleksandras Flemingas, buvo išvesti dideliu produktyvumu pasižymintys grybo kamienai. Jie auginami ant cukringų skystų atliekų.

## Istorija
1929 m. rugsėjo 30 d. anglų mikrobiologas Aleksandras Flemingas paskelbė apie antibakterinės medžiagos penicilino išradimą. Medicinos bendruomenė į šį atradimą nekreipė dėmesio beveik visą dešimtmetį. Dėmesys penicilinui ypač sustiprėjo artėjant Antrajam pasauliniam karui. 1938 m. Oksfordo universiteto grupė, vadovaujama australo Howardo Florey ir vokiečio Ernsto Chaino, padarė keletą svarbių atradimų. Jie bandė auginti *penicillium notatum* įvairiausiuose induose, nuo ligoninės „antelės“ iki limonado butelių. Paaiškėjo, kad būtent „antelės“ formos induose (vėliau jie buvo pavadinti „Oksfordo buteliais“) pelėsiai augo geriausiai. 

1941 m. vasario mėnesį buvo pirmąkart išbandytas penicilino poveikis žmogui.
Visgi mokslo visuomenė įvertino visus tris penicilino sukūrėjus: Fleming’as, Florey ir Chain’as už savo darbus 1945 m. buvo apdovanoti Nobelio premija farmakologijos ir medicinos srityje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Svarbiausieji šimtmečio išradimai – penicilinas
* Antibiotikai ir bakterijų atsparumas 
* Informacija apie peniciliną
Dažinė geltė

**Dažinė geltė** (*Serratula tinctoria*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos, gelčių (*Serratula*) genties augalas.

Daugiametis, 30-100 cm aukščio augalas. Stiebas stačias, plikas, raudonas, dažniausiai viršutinė dalis šakota, prie pamato išlieka senų lapų liekanos. Graižai susitelkę krūvelėmis skėtiškose kekėse arba šluotelėse.

Žydi birželio – rugsėjo mėn. Vainikėlis violetinis, raudonas arba baltas. Auga miškuose, krūmuose, pamiškių aikštelėse, pievose.

Lietuvoje apyretis, auga vakariniuose ir pietvakariniuose rajonuose, kitur retas arba nerastas.
Bernotų piliakalnis

**Bernotų piliakalnis** (A1266P) su gyvenviete – piliakalnis Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, Bernotų kaime, Girijos ežero rytiniame krante. Netoli piliakalnio Europos geografinis centras.

## Piliakalnis

Pailgą stačiašlaitę apie 12 m aukščio kalvą iš vakarų juosia ežeras, iš pietų ir pietvakarių – Girijos upelio slėnis, rytuose prieina dauba, šiaurėje-gretima aukštuma. Aikštelė pailga, 90 x 13–15 m dydžio. Jos šiauriniame krašte išlikęs apardytas kūgio pavidalo 3 m aukščio pylimas, už jo yra griovio liekanų. Aikštelėje ir šlaituose yra ryškus kultūrinis sluoksnis. 

Į šiaurę nuo piliakalnio yra senovės gyvenvietės liekanų, apie 0,1&nbsp;km į pietvakarius - Bernotų kapinynas. 

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1987 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Rasta lipdytos brūkšniuotu, gludintu ir grublėtu paviršiumi bei žiestos, puoštos horizontalių lygiagrečių ir banguotų linijų ornamentu keramikos, geležies šlako. Piliakalnis datuojamas I a. - XII a. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. 

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975.
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998.

Vaizdas:Bernotaipiliak4a.JPG|Alkas
Vaizdas:Bernotaipiliak3a.jpg|Bernotų piliakalnio rekonstrukcija
Vaizdas:Bernotaipiliak5.JPG|Valstybinio registro lentelė
Vaizdas:Bernotai2b.JPG|Buvęs kapinynas
Vaizdas:Bernotu piliakalnis2015.jpg|Piliakalnio vaizdas

## Nuorodos
* Bernotų piliakalnis
* Įrašas Hillforts.eu atvirųjų duomenų talpykloje
Planisfera

**Planisfera** – sukamasis žvaigždėlapis, kuris parodo, kokias žvaigždes šiuo metu galima pamatyti danguje (ryte, vakare, naktį ir kokią nors valandą). Planisferoje žvaigždynai yra sužymėti pagal mėnesius, dienas ir valandas.

Iš viso planisferoje yra sužymėti 88 žvaigždynai. Planisfera yra puikus dangaus orientyras, ieškant žvaigždynų, ūkų, galaktikų ir planetų.
Kentriai

:: *Apie kaimą Kelmės rajone žr. [[Kentriai (Kelmė)]]*.

**Kentriai** – kaimas Pagėgių savivaldybėje, 8 km į šiaurės rytus nuo Pagėgių, dešiniajame Žardės upelio krante, ir prie jos žiočių į Vilkos upę. Seniūnaitijos centras. Yra Vėlaičių biblioteka (nuo 1993 m.). Kentrių bendruomenės pirmininko, Romaldo Mančo, iniciatyva 2014 m. įrengtas Kentrių poilsio parkas.

## Istorija

Kaimas pavadinimu *Kenterweta* buvo paminėtas 1540 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Žvaigždėlapis

**Žvaigždėlapis** – dangaus srities ar visos dangaus hemisferos planas su dangaus pusiaujinėmis koordinatėmis. Jame pavaizduotos ten esančios žvaigždės, jų spiečiai, ūkai, galaktikos bei kiti dangaus objektai. Žvaigždėlapiuose žvaigždės gali būti pavaizduotos iki skirtingo ribinio ryškio.

Žvaigždėlapis yra taip sudarytas, kad juo galėtų naudotis ir šiaurinio, ir pietinio Žemės pusrutulių žvaigždžių stebėtojai. Kadangi žvaigždės juda nakties dangaus skliautu, todėl jų padėtis visą laiką keičiasi. Dėl to žvaigždėlapiuose yra vaizduojamos žvaigždės, kurias galima matyti žiūrint tam tikra kryptimi ir tam tikru laiku. Žvaigždėlapyje paprastai būna nurodytas metų laikas, mėnuo ir valandos. Atsižvelgiant į laiką, viena valanda pridedama tuo metų laiku, kai laikrodis atsukamas viena valanda atgal.

Dangaus skliautas suskaidomas į 12 dalių ir sudaromi 12 žvaigždėlapių, kurių kiekviename yra atvaizduoti atitinkamą mėnesį matomi žvaigždynai. Jie sudaromi atskiroms geografinėms platumoms, atsižvelgiama į skirtingus metų laikus.

Šiuolaikiniuose žvaigždėlapiuose iki šiol vartojami graikų ir arabų astronomų pasiūlyti žvaigždynų pavadinimai. Prieš keletą amžių žvaigždėlapiuose aplink tam tikro žvaigždyno žvaigždes būdavo piešiamos sudėtingos figūros.

Šiuolaikiniuose žvaigždėlapiuose vieno žvaigždyno žvaigždės jungiamos paprastomis linijomis.

## Šaltiniai
Dygliuotoji kardažolė

**Dygliuotoji kardažolė** (*Onopordum acanthium*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos, kardažolių (*Onopordum*) genties augalas.

Augalas 40-180 cm aukščio, stiebas dygliuotas. Graižai rutuliški, po 2-3 išsidėstę šakų viršūnėse. Vainikėlis raudonas, violetinis ar rausvas. Žydi liepos – rugsėjo mėn. Auga pakelėse, ant geležinkelio pylimų ir kitų sankasų, pakrantėse, nedirbamoje žemėje.
Kanadinė konyza

**Kanadinė konyza**, *Kanadinė šiušelė* (*Conyza canadensis*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos, konyzų (*Conyza*) genties augalas.

Auga sausose smėlėtose vietose: dirvose, kirtimuose, bergždynuose, pakelėse ir kt. Piktžolė. Kilusi iš Šiaurės Amerikos, iš ten plačiai paplito Europoje ir Azijoje. Žydi liepos – spalio mėn. Žiemoja sėklos arba rudenį sudygę daigai.
Kalcio preparatai

**Kalcio preparatai** - preparatai, vartojami, kai trūksta kalcio arba profilaktiškai, taip pat ir stabdyti kraujavimą, kaip priešnuodis apsinuodijus kalio ir magnio druskomis. Dažniausiai vartojami: kalcio chloridas, kalcio gliukonatas, kalcio laktatas. Nuo hipokalcemijos preparatai švirkščiami į raumenis. Kalcio chloridas švirkščiamas tik į veną, nes sukelia audinių nekrozę.
Paprastoji muskrėslė

**Paprastoji muskrėslė** () – astrinių (*Asteraceae*) šeimos, muskrėslių (*Pulicaria*) genties augalas.

Augalas 15-30 cm aukščio, nemalonaus kvapo. Žiedai nešvariai geltoni. Žydi liepos – rugpjūčio mėn. Auga šlapiose, užliejamose vietose, pakrantėse. Augalas nuodingas, turi insekticidinių savybių.

Augalas įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
Įvairialapė usnis

**Įvairialapė usnis** (*Cirsium heterophyllum*) – astrinių (*Asteraceae*), usnių (*Cirsium*) genties augalas. 

Augalas 50-120 cm aukščio, tamsiai purpuriniai žiedai sukrauti stambiuose, iki 5 cm graižuose. Žydi liepos-rugpjūčio mėn. Auga Akmenės, Joniškio, Kretingos, Mažeikių, Plungės, Skuodo rajonuose. aptinkama miškuose, krūmuose, kirtimuose, supelkėjusiose pievose. Dažniausiai auga mišriuose ir lapuočių miškuose: mišriuose eglynuose, pakaitiniuose beržų ir drebulių miškuose, taip pat drėgnose pievose ir pagrioviuose. Paprastai aptinkama šviesesnėse vietose − miškų retmėse, pamiškėse, vėjavartų plotuose, prie kelių, kvartalų linijų.

Augalas įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą. Dažniausiai auga grupėmis ir nedideliais iki keliolikos kvadratinių metrų ploto sąžalynais; rečiau aptinkama pavieniui. Stebėtose radavietėse augalų gausumas mažai kinta. Aptinkama naujų augaviečių.
Maslauskiškiai

**Maslauskiškiai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Betygalos. Įsikūręs Dubysos slėnyje, kairiajame šios upės krante, prie jos intako Mūkės. Patenka į Dubysos regioninio parko teritoriją. Šiuo metu yra išlikęs dvaro vandens malūnas, statytas dar prieš 1891 m. Malūnas garsus tuo, kad jame Vytautas Žalakevičius filmavo klasikiniu laikomą lietuvišką filmą „Niekas nenorėjo mirti“ (1965 m.).

## Istorija

Dvarvietė minima nuo 1690 m. Gyvenvietės pavadinimas kildinamas nuo pirmojo jos savininko – Jono Mykolo Maslausko. Vėliau dvaras su kaimu priklausė A. Bodendorfui. Dvare, be vandens malūno, dar veikė vilnų karšykla, lentpjūvė. 1994 m. tėvų dvarvietę atsiėmė E. Bodendorf, kuri ją sutvarkė ir pavertė kaimo turizmo sodyba.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Elijas

**Eli̇̀jas**, **Eli̇̀jus** (hebr. אליהו, *Elijahu*) − Senajame Testamente minimas žydų pranašas, kilęs iš Tišbos miesto. Gyveno IX a. pr. m. e. Izraelyje karaliaus Ahabo valdymo metais. Uolus kovotojas su stabų garbinimu.

## Gyvenimas
Ahabas ir jo svetimšalė žmona Jezabelė nusidėjo Dievui, žudydami Dievo pranašus. Todėl Elijas buvo pasiųstas pranešti Ahabui, kad Dievas užleis sausrą. Po to Elijas pasislėpė prie Karito upelio ir maitinosi tuo, ką jam atnešdavę varnai. Upeliui išdžiūvus, Elijas nuėjo į Sidoną ir apsistojo pas našlę Sareptoje. Anot Biblijos, Dievas neleidęs išsekti jos miltų ir aliejaus atsargoms iki tol, kol badas nesibaigė. Mirus našlės sūnui, Dievas išklausęs Elijo maldą ir grąžinęs mirusiajam gyvybę.

Trečiaisiais sausros metais Elijas grįžo pas Ahabą, kuris apkaltino pranašą dėl Izraelį ištikusių nelaimių. Biblijoje pasakojama, kaip Elijas surengė išbandymą Baalo pranašams – liepė sukrauti jiems aukurą ir ant jo padėti paskerstą jautį. Tą patį padarė ir pats Elijas. Žaibas turėjo sudeginti arba Baalo pranašų atnašą, arba Elijo. Baalo pranašai visą dieną šoko aplink aukurą, meldėsi, darė ritualinius įsipjovimus, tačiau tai nepadėjo. Ugnis sudegino Elijo auką ir taip parodė, jog tikrasis Dievas yra Jahvė. Baalo pranašai buvo išžudyti, sausra tą pačią dieną pasibaigė.

Elijas, gelbėdamasis nuo Jezabelės, kuri buvo ant jo supykusi dėl Baalo pranašų išžudymo, pabėgo į pietus, į dykumas. Elijas pasijutęs vienišas ir nedaug trūko, kad būtų puolęs į neviltį. Tačiau į Eliją prabilo Dievas ir pasakė, kad Elijas dar turi patepti naująjį karalių ir paruošti pranašo darbui Eliziejų.

Vėliau, kai Ahabas surengė Naboto nužudymą, norėdamas pasisavinti jo vynuogyną, Elijas perspėjo karalių, jog Dievas nubaus visą jo šeimą.

Kai pranašas atliko visas užduotis, buvo paimtas į dangų ugnies vežime. Pranašas Malachijas skelbė, jog Elijas sugrįš prieš ateinant Mesijui. Kartu su Moze Elijas buvo pasirodęs Jėzaus atsimainymo metu.

## Vaizdavimas
Dailėje dažniausiai vaizduojamas esąs dykumoje, maitinamas varnų. Kiti variantai: Elijas kartu su angelu, laikančiu taurę arba kylantis ugnies vežimu į dangų.

## Šaltiniai
Alpinė liūtpėdė

**Alpinė liūtpėdė**, *edelveisas* (*Leontopodium alpinum*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos, liūtpėdžių (*Leontopodium*) genties augalas.

Augalas iki 20 cm aukščio. Žydi liepos – rugsėjo mėn. Auga Europos kalnuose (Alpėse, Karpatuose, Tatruose ir kt.), auginamas soduose, gėlynuose.
Tikrasis margainis

**Tikrasis margainis** (*Silybum marianum*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos, margainių (*Silybum*) genties augalas.

Augalas vienmetis ar dvimetis, 60-150 cm aukščio. Stiebas tvirtas, vagotas, viršutinė dalis su voratinkliškais plaukeliais. Graižai pavieniai, 4-5 cm skersmens. Vainikėlis purpurinis arba baltas. Žydi liepos – rugpjūčio mėn. Lapai ir vaisiai buvo naudojami skausmą malšinantiems kompresams ir įdūrimams gydyti. Dabar mažiau populiarus.

Vaizdas:Silibym_marianum02.jpg|Ūglis
Vaizdas:Silybum_marianum-2.jpg|Jaunų augalų skrotelės
Vaizdas:Silybum_marianum_granat.jpg|Žiedynas subrendus sėkloms
Priešnuodis

**Priešnuodis** ( 'duodamas prieš kažką') – vaistinė medžiaga, skirta susilpninti vaistų ar nuodingų medžiagų (nuodų, toksinų) poveikį organizmui ar atskiriems organams.

## Veikimas
Priešnuodis gali:
* sumažinti į organizmą patekusios medžiagos toksiškumą;
* su nuodinga medžiaga sudaryti nekenksmingą ar mažiau kenksmingą cheminį junginį;
* nuodingą medžiagą suskaidyti į mažiau kenksmingas dalis;
* pašalinti nuodingą medžiagą iš tos vietos (organo), kur ji veikė;
* pagreitinti nuodingų medžiagų pasišalinimą iš organizmo.

Priešnuodis gali turėti keletą šių savybių ir taip pagreitinti apnuodyto organizmo apvalymą nuo nuodingų medžiagų. Tačiau, iš kitos pusės, priešnuodžiai taip pat yra cheminės medžiagos ir gali būti pavojingi, todėl turi būti naudojami atsargiai.

## Kai kurie priešnuodžiai
Priklausomai nuo to, koks nuodas pateko į organizmą, parenkamas priešnuodis, pavyzdžiui:
* etanolis gali būti naudojamas prieš apsinuodijimą metanoliu;
* atropinas gali būti naudojamas prieš nervus paralyžiuojančias medžiagas;
* gliukozė – pagalbinė medžiaga visokių rūšių apsinuodijimų atvejais.

## Taip pat skaitykite
* Toksinai
* Nuodas
* Dializė
* Serumas
Bernotai (Vilnius)

**Bernotai** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 12 km į šiaurės vakarus nuo Nemenčinės. Stūkso Bernotų piliakalnis. Piečiau kaimo yra 1989 m. nustatytas Europos geografinis centras, stovi paminklas, bet 2004 metais po patikslinimo šis centras pasikeitė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Aukštutinio Reino kronika

**Aukštutinio Reino kronika** – kronika, parašyta apie XIV a. vidurį vokiečių kalba. Autorius nežinomas.

Pagrindinėje dalyje aprašyti 1334–1349 m. įvykiai. Nemažai vietos skirta Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės karui su kryžiuočiais. Ypač išsami informacija apie 1348 m. Strėvos mūšį. Yra duomenų apie 1337 m. Vokiečių ordino žygį į Lietuvą, Veliuonos pilies sunaikinimą 1348 m.

## Literatūra
* Monumenta Germaniae historica. Scriptores rerum Germanicarum. Nova Series Bd. 3 Berlin 1924.

## Šaltiniai
Auktuma

**Auktuma** (prūs. *Āuktuma*, , m. 1274 m.) – vienas 1260–1274 m. Didžiojo prūsų sukilimo vadų.

## Biografija
Krikšto vardas Mikalojus. Pagudėnas. Spėjama, kad karybai buvo parengtas pačių Vokiečių ordino riterių, nes mokėjo apgulti kryžiuočių pilis. 1260 m. vasarą išrinktas sukilusių pagudėnų vadu. 1263 m. su varmių vadu Glapu užėmė Heilsbergo pilį prie Alnos aukštupio. Kryžiuočiai pasitraukė į Elbingo pilį. Auktumos vadovaujami pagudėnai su kitais prūsais sukilėliais 1264 m. puolė Elbingo pilį, bet nesėkmingai. Manoma, Auktumos ir Linkaus vadovaujami sukilėliai buvo išvadavę visą Pagudę. 1274 m. pagudėnai dar kovėsi prie Elbingo, gynėsi Heilsbergo pilyje, bet kryžiuočiai ją užėmė šturmu, per kurį Auktuma žuvo.

## Šaltiniai
Paprastasis sinavadas

**Paprastasis sinavadas** (*Aquilegia vulgaris*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos, sinavadų (*Aquilegia*) genties augalas.

Daugiametis, 30-80 cm aukščio žolinis augalas. Stiebas stačias, viršutinė dalis šakota, plaukuotas arba plikas. Pamatiniai lapai su ilgais lapkočiais, dukart trilapiai: lapeliai beveik apskriti arba kiaušiniški, su bukomis, apskritomis viršūnėmis. Stiebiniai lapai išsidėstę spirališkai, 1-2 kartus trilapiai. Visi lapai pūkuoti, jų apatinė pusė šviesesnė. Žiedai dideli, dvispalviai: mėlyni, violetiniai, rausvi, balti. Vaisius – sausas, atsidarantis. Sėklos juodos, blizgančios.

Žydi birželio – liepos mėn. Sėklos subręsta rugpjūčio – rugsėjo mėn. Dauginasi sėklomis.

Auga miškuose, krūmuose, šlaituose. Auginamas darželiuose, kapinėse.

Vaistams naudojama žolė. Ji pjaunama sinavadams pradėjus žydėti. Žaliavoje yra alkaloidų, glikozidų, flavonoidų, kumarinų, mineralinių ir kitokių medžiagų.

Augalas dekoratyvus, nuodingas.


Image:Aquilegia vulgaris10 ies.jpg|Žiedas
Image:Aquilegia vulgaris2 ies.jpg|Lapas
Image:Aquilegia vulgaris16 ies.jpg|Vaisius
File:Aquilegia vulgaris MHNT.BOT.2009.13.42.jpg|Aquilegia vulgaris - Museum specimen
Kadetai (partija)

**Konstitucinių demokratų partija** (), sutrumpintai **kadetai** () – Rusijos imperijos liberalų politinė partija, įkurta 1905 m. spalio mėnesį. Jai priklausė buržuazijos atstovai, žemietijų veikėjai, dvarininkai ir buržuaziniai inteligentai. Žymūs kadetų veikėjai P. Miliukovas, S. Muromcevas, V. Maklakovas, A. Šingariovas, P. Struvė, F. Radičevas ir kiti.

## Istorija
1906 m. vykusius rinkimus į I Rusijos imperijos Valstybės Dūmą laimėjo kadetai, gavę 179 mandatus iš 499 ir tapo didžiausia Dūmos frakcija. 1907 m.  išrinktame 512 narių II Dūmoje kadetai turėjo 98 atstovų, III Dūmoje – 53 savo narius. 1917 m. konstituciniai demokratai palaikė Vasario revoliuciją. Siekė konstitucinės monarchijos įvedimo, bet 1917 m. kovo mėn. VII suvažiavime nutarė siekti parlamentinės respublikos. Partijos nariai įėjo į laikinąsias vyriausybes. 1917 m. lapkričio mėn. išrinktame ir 1918 m. sausio mėn. sušauktame Visos Rusijos Steigiamajame susirinkime kadetai iš 766 vietų turėjo 24 atstovų, bet susirinkime nedalyvavo, nes 1917 m. gruodžio 11 d. Rusijos TFSR liaudies komisarų taryba uždraudė Konstitucinių demokratų partiją, o vadovybės narius areštavo. Daug Konstitucinių demokratų partijos narių teko emigruoti, kiti pasitraukė iš politinės veiklos.

## Išnašos
Biriusinskas

**Biriusinskas** () – miestas Rusijoje, Irkutsko srityje, 682 km į šiaurės vakarus nuo Irkutsko, šalia Taišeto, prie Biriusos upės (Angaros baseinas). 9,6 tūkst. gyventojų (2006 m.). Medienos, chemijos, spirito pramonė. Geležinkelis į Abakaną.

## Istorija
Pradžioje vadintas **Sueticha** (*Суетиха*). Čia 1948 metais buvo apgyvendinta apie 2000 tremtinių iš Lietuvos. 1967 m. suteiktas miesto statusas, o pavadinimas pakeistas į Biriusinską.
Berzgainių piliakalnis

**Berzgainių piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis (A1217K) ir gyvenvietė (A1217K2) Ukmergės rajono savivaldybės teritorijoje, Berzgainių kaime, prie dviejų bevardžių upelių santakos. Berzgainių landšaftinis istorinis draustinis.

## Piliakalnis

Pailgą kalvą juosia upelių slėnis, iš rytų - aukštuma. Šlaitai statūs, apie 20 m aukščio. Aikštelė ovali, orientuota pietvakarių - šiaurės rytų kryptimi, 43 x 25 m dydžio. Jos šiaurės rytų krašte supilti 2 pylimai: pirmasis apie 25 m, antrasis - 110 m ilgio ir 3-3,5 m aukščio. Tarp jų iškastas 3,6 m gylio ir dugne 2 m pločio griovys. Piliakalnis datuojamas I a.-XIII a.  Spėjama piliakalnyje stovėjus vienai iš svarbiausių Mindaugo pilių.

## Tyrimai

Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1936 m. atliko Petras Tarasenka. Aikštelės vakarinėje dalyje jis ištyrė 10 x 1 m dydžio perkasą. Rado 0,8 m storio kultūrinį sluoksnį, jame - lipdytos grublėtu, lygiu paviršiumi ir žiestos keramikos, molinių verpstukų. 1970 m. tyrė Lietuvos istorijos institutas, nuo piliakalnio į šiaurę ir šiaurės rytus aptikta apie 2 ha senovės gyvenvietės liekanų. Rasta geležies gargažių, gyvulių kaulų, lipdytos ir žiestos keramikos. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

## Nuotraukos

Vaizdas:Berzgainiu piliakalnis is siaures vakaru puses.jpg|Berzgainių piliakalnis iš šiaurės vakarų pusės
Vaizdas:Berzgainiu piliakalnis is siaures rytu puses.jpg|Berzgainių piliakalnis iš šiaurės rytų pusės
Vaizdas:Berzgainiu piliakalnis is rytu puses.jpg|Berzgainių piliakalnis iš rytų pusės
Vaizdas:Berzgainiu piliakalnio aikstele is rytu puses.jpg|Berzgainių piliakalnio aikštelė iš rytų pusės
Vaizdas:Berzgainiu piliakalnio informacine lenta.JPG|Berzgainių piliakalnio informacinė lenta
Vaizdas:Vaizdas nuo Berzgainių piliakalnio.jpg|Vaizdas nuo Berzgainių piliakalnio


## Šaltiniai

* Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975. t.2, p.&nbsp;40.
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Berzgainių piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Ajabė

**Ajabė** () – miestas Kioto prefektūroje, Japonijoje. Čia gyvena apie 37 tūkst. gyventojų.

Miestas įkurtas 1950 m. rugpjūčio 1 d.

## Simboliai
Oficiali miesto gėlė – japoninis abrikosas, medis – pušis, paukštis – *Eophona personata*

## Nuorodos
* Oficiali Ajabės miesto svetainė  (japonų k.)
Žygimantas Jonušas

**Žygimantas Jonušas** (g. 1982 m. vasario 22 d. Klaipėdoje) – Lietuvos krepšininkas, rugtyniaujantis trečioje Prancūzijos krepšinio lygoje, Avinjono „Grand Avignon-Sorgues“ ekipoje.

2014 m. liepos viduryje pasirašė vienerių metų sutartį su Panevėžio „Lietkabelio“ klubu, tačiau sezono viduryje sutartis abipusiu sutarimu buvo nutraukta ir puolėjas persikėlė į Prancūziją, kur žaidžia Avinjono „Grand Avignon–Sorgues“ (Prancūzijos trečioji lyga).

## Karjera
Per šešiolika metų negrįžo nė į vieną savo buvusią komandą, kurioje rungtyniavo prieš tai. Sėkmingiausias sezonas – 2004–2005 m., kai Alytaus „Alitos“ ekipai LKL vidutiniškai pelnydavo po 19,3 taško, atkovodavo po 5,7 kamuolio ir atlikdavo po 2,6 rezultatyvaus perdavimo. Ž. Jonušas ilgiausiai rungtyniavo „Eisbaren“, kur praleido trejus metus. Pustrečio sezono jis žaidė kitoje Vokietijos ekipoje – Hageno „Phoenix“ ir dvejus metus gynė „Alitos“ garbę.
Džiojas

**Džiojas** () – miestas Kioto prefektūroje, Japonijoje. Čia gyvena apie 80,8 tūkst. gyventojų.

Miestas įkurtas 1972 m. gegužės 3 d.

## Simboliai
Oficiali miesto gėlė – *Iris ensata*, medis – japoninis abrikosas.

## Miestai partneriai
*  Kjongsanas, Pietų Korėja
*  Vankuveris, Vašingtonas, JAV

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali Džiojo miesto svetainė
Kameoka

**Kameoka** () – miestas Kioto prefektūroje, Japonijoje. Čia gyvena apie 94,6 tūkst. gyventojų.

Miestas įkurtas 1955 m. sausio 1 d.

## Simboliai
Oficiali miesto gėlė – rododendras, medis – sakura.

## Nuorodos
* Oficiali Kameokos svetainė (japonų k.)
* Oficiali Kameokos miesto svetainė
FK Širvintos

**Širvintų FK „Širvintos“** – Lietuvos futbolo klubas iš Širvintų. Anksčiau vadinosi "Širvinta".

Nuo 2019 m. susijungė su VGTU Vilkai Vilnius, ir rungtyniauja Širvintos-VGTU Vilkai pavadinimu.

## Istorija

Komanda po Nepriklausomybės atkūrimo žaidė II ir III lygose. Didžiausias pasiekimas buvo 2-oji vieta 1996 ir 2002 m. II lygoje. Nuo 2006 m. komanda žaidė III lygoje. Nuo 2012 m. žaidžia SFL pirmenybėse, bei dalyvavo 2012 m. LFF taurės turnyre, tačiau kovas baigė po I etapo varžybų. 2019 m. susijungė su VGTU Vilkai Vilnius, ir rungtyniauja Širvintos-VGTU Vilkai pavadinimu.

## Klubo pavadinimas, logotipas, spalvinė gama

### Pavadinimas

Eilę metų, nuo klubo įkūrimo, klubo pavadinimas buvo Širvinta. Tai upė, kuri teka pro Širvintų miestą. 

Nuo 2017 m. klubas vadinasi pagal miesto pavadinimą - FK Širvintos.

### Logotipas

FK Širvinta turėjo mėlynai-baltą stilizuotą logotipą, kuriame buvo atpažįstami Širvintų miesto herbo motyvai ir puikavosi užrašas FK ŠIRVINTA.

Nuo 2017 m. logotipas toks, koks yra Širvintų miesto herbas.

### Spalvinė gama

Komanda žaidžia mėlynomis sportinėmis aprangomis.

## Sezonai
### [[LFF]] varžybos

|}
|}
### [[SFL]] varžybos

|}

## Sudėtis (2017)
Sudėtis 2017 m. balandžio 12 d.: 

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

## Šaltiniai

## Nuorodos
Kidzugava

**Kidzugava** () – miestas pietinėje Kioto prefektūros dalyje, Japonijoje. Čia gyvena apie 67 tūkst. gyventojų.

Miestas įkurtas 2007 m. kovo 12 d.

## Simboliai
Oficiali miesto gėlė – kosmėja, medis – sakura.

## Nuorodos
* Oficiali Kidzugavos svetainė (japonų k.)
Kiotanabė

**Kiotanabė** () – miestas pietinėje Kioto prefektūros dalyje, Japonijoje. Mieste gyvena apie 65 tūkst. gyventojų.

Miestas įkurtas 1997 m. balandžio 1 d. reorganizavus iki tol gyvavusią Tanabės savivaldybę.

## Simboliai
Oficiali miesto gėlė – rododendras, medis – taukinis žvakmedis.

## Nuorodos
* Oficiali Kiotanabės svetainė  (japonų k.)
Betygalos piliakalniai

**Betygalos piliakalniai** yra du:

* Betygalos piliakalnis,
* Betygalos II piliakalnis, arba  Alkos, Aukos kalnas.
Kiotangas

**Kiotangas** () – miestas Kioto prefektūros šiaurėje, Japonijoje. Čia gyvena apie 318 tūkst. gyventojų.

Miestas įkurtas 2004 m. balandžio 1 d.

## Nuorodos
* Oficiali Kiotango svetainė  (japonų k.)
Betygalos piliakalnis

**Betygalos piliakalnis** (dar vadinamas *Betygalos pirmuoju piliakalniu*) – piliakalnis šalia Betygalos, Raseinių rajone, patenkantis į Dubysos regioninio parko teritoriją. Pasiekiamas iš kelio  pasukus prie naujųjų Betygalos (Pilkalnio) kapinių, toliau nuo jų lauko keliuku pavažiavus 300 m pro kapinių šiaurinį pakraštį, laukų kraštu (yra kairėje). Prie kapinių stovėjimo aikštelės pastatyta rodyklė į Betygalos piliakalnius. Piliakalnis pažymėtas informaciniu stendu. Nuo Antrojo piliakalnio nutolęs apie 300 m į šiaurės vakarus (į Betygalos pusę).

Betygalos piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio–II tūkstantmečio pradžios laikotarpiu. Jis yra archeologinis ir kraštovaizdžio paminklas, 1992 m. spalio 15 d. įrašytas į Kultūros vertybių registrą (u. k. 5566 ). Kodas registre iki 2005-04-19: A364P, LR kultūros paminklų sąraše: AR880.
## Aprašymas

Piliakalnis įrengtas aukštumos iškyšulyje į Dubysos slėnį, Vaškutės upelio dešiniajame krante. Iškyšulys apardytas ankstesniais laikais čia ilgai ariant, kasinėjant. Vėliau ši vieta tapo nenaudojama, dirvonuojančia, dalis - apaugusi išretintais medžiais. 
Piliakalnio aikštelė yra netaisyklingo keturkampio formos, orientuota šiaurės rytų–pietvakarių kryptimi, 30x33 m dydžio. Jos šiaurrytiniame gale supiltas 1,5 m aukščio, 15 m pločio pylimas, kurio 4 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į 22 m pločio, 1 m gylio griovį. Šlaitai statūs, 20-25 m aukščio. Piliakalnis apardytas arimų, griovio vietoje kasti bulviarūsiai. Aikštelė dirvonuoja, šlaituose auga medžiai. Papėdėje, į kapinių pusę, trykšta šaltinis „Krivio akis“.
## Piliakalnio sutvarkymas

2017–2018 m. buvo vykdomi piliakalnio tvarkymo darbai, siekiant jį padaryti patrauklų lankymui: kertami kraštovaizdį stelbiantys medžiai ir krūmai, daromi pėsčiųjų takai ir laiptai, jungiantys abu Betygalos piliakalnius, tvarkomas „Krivio akies“ šaltinis.

## Literatūra

* Покровский, 1899, c. 132; Dowgird, 1909, p. 362; Krzywicki, 1909, p. 30-33; LAA, p. 40 (Nr. 82). 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Betygalos piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Maidzuru

**Maidzuru** () – miestas Kioto prefektūroje, Japonijoje. Čia gyvena kiek mažiau nei 80 tūkst. gyventojų. Ribojasi su toje pačioje prefektūroje esančiais Ajabe, Mijadzu ir Fukučijama bei Fukujo prefektūroje esančiu Takahamos miesteliu.

Miestas įkurtas 1943 m. gegužės 27 d., tačiau gyvenvietės ištakos siekia senesnius laikus. 

Pirmųjų gyvenviečių Maidzuru teritorijoje būta dar Džiomono laikotarpiu. 1889 m. balandžio 1 d. įkurtas Maidzuru miestelis, prie kurio augimo ženkliai prisidėjo tais pačiais metais įkurtas Maidzuru karinio laivyno kvartalas. 1901 m. Maidzuru veikė karinio laivyno arsenalas, kuriame buvo prišvartuojami, gaminami ir taisomi laivai. Vykstant karui tarp Japonijos ir Rusijos, daug karinio laivyno čia buvo įsikūrę dėl patogios geografinės padėties — šalia esančios Japonijos jūros. Pirmoji žymesnė miestelio plėtra įvyko 1936 m., prie Maidzuru prijungus aplinkinius Šišio, Takano, Nakasudžio ir Ikeučio kaimus. 1938 m. buvo prijungta dalis Amaučio kaimo, o Maidzuru suteiktas miesto statusas.  Vis dėlto didžiausia miesto plėtra įvyko 1943 m., prijungus Higašimaidzuru sudariusias gyvenvietes. Po Antrojo pasaulinio karo Maidzuru buvo pagrindinis uostas, per kurį į Japoniją iš žemyninės Azijos grįždavo japonų kariai ir karo belaisviai. 1957 m. prijungtas Kasos miestelis. Šiomis dienomis mieste įsikūręs Japonijos jūrų gynybos pajėgų karinė bazė.

## Simboliai
Oficiali miesto gėlė – rododendras, medis – japoninis skirpstulas.

## Nuorodos
* Oficiali Maidzuru svetainė (japonų k.)
Nagaokakijas

**Nakaokakijas** () – miestas Kioto prefektūroje, Japonijoje. Čia gyvena apie 79 tūkst. gyventojų.

Miestas įkurtas 1972 m. spalio 1 d.

## Simboliai
Oficiali miesto gėlė – rododendras, medis – klevas, paukštis – *Zosterops japonicus*.

## Miestai partneriai

*  Idzunokunis, Japonija, Šidzuoka
*  Arlingtonas, JAV, Masačusetsas
*  Ningbo, Kinijos Liaudies Respublika

## Nuorodos
* Nagaokakijo svetainė  (japonų k.)
Udžis

**Udžis** () – miestas Kioto prefektūroje, Japonijoje. Čia gyvena apie 191 tūkst. gyventojų.

Miestas įkurtas 1951 m. kovo 1 d.

## Simboliai
Oficiali miesto gėlė – *Kerria japonica*, medis – klevas.

## Nuorodos
* 
* Oficiali Udžio svetainė (japonų k.)
* Nuotraukos iš Udžio
Nantanas

**Nantanas** () – miestas Kioto prefektūroje, Japonijoje. Čia gyvena apie 36 tūkst. gyventojų.

Miestas įkurtas 2006 m. sausio 1 d., sujungus Sonobės, Jagio, Hijošio ir Mijamos miestelius.

## Nuorodos
* Oficiali Nantano svetainė (japonų k.)
Mijadzu

**Mijadzu** () – miestas Kioto prefektūroje, Japonijoje. Čia gyvena apie 20,5 tūkst. gyventojų.

Miestas įkurtas 1954 m. birželio 1 d.

Mieste yra garsioji Amanohašidatė, arba „*Tiltas į rojų*“, vienas iš trijų nuostabiausių Japonijos reginių.

## Simboliai
Oficiali miesto gėlė – rododendras, medis – *Pinus thunbergii*.

## Nuorodos
* Oficiali Miyazu svetainė (japonų k.)
Mukas (Kiotas)

**Mukas** () – miestas Kioto prefektūroje, Japonijoje. Čia gyvena apie 55 tūkst. gyventojų.

Miestas įkurtas 1972 m. spalio 1 d.

## Simboliai
Oficiali miesto gėlė – saulėgrąža ir rododendras, medis – sakura ir bambukas.

## Nuorodos
* Oficiali Muko svetainė (japonų k.)
Radijo galaktika

**Radijo galaktika** – itin didelio radijo bangų šviesio aktyvioji galaktika. Radiogalaktika skleidžia labai intensyvią radijo diapazono spinduliuotę, kuri daug kartų pranoksta įprastos galaktikos radijo spinduliavimą. Tipinės radijo galaktikos spinduliavimas radijo bangų ruože yra nuo 100 iki 1 milijono kartų galingesnės už mūsų Paukščių Tako galaktikos. Šis radijo spinduliavimas yra sinchrotroninis. Radijo galaktikos priklauso aktyviųjų galaktikų grupei. Pačios artimiausios galingos radijo galaktikos yra NGC 5128 (Kentauro A), Gulbės A, M 87 (Mergelės A).

## Galaktikos požymiai
Pirmą kartą aktyvosios galaktikos atrastos 1940 m. Astronomai pastebėjo, kad kai kurios tolimosios galaktikos skleidžia ne tik optinę šviesą, bet ir radijo bangas.
Radijo bangos daugiausia sklinda iš kompaktiškos srities galaktikos centre ir dviejų milžiniško dydžio elementariųjų dalelių čiurkšlių, nukreiptų nuo galaktikos centro į priešingas puses. Vienintelis šiandien žinomas energijos šaltinis, pajėgus išlaisvinti tokį galingą spinduliavimą, yra didžiulė juodoji skylė.

## Taip pat skaitykite
* Aktyvioji galaktika

## Šaltiniai
Tauerio tiltas

**Tauerio tiltas** () – santvarinis, kabamasis, pakeliamasis tiltas per Temzę Londone, Anglijoje. Tiltas atidarytas 1894 m. birželio 30 d. Tarp 65 m aukščio bokštų yra 61 m ilgio centrinė dalis. Ją pakėlus, upe gali praplaukti laivai. Atstumas tarp vandens paviršiaus ir viršutinės, nepakeliamos, pėstiesiems skirtos tilto dalies siekia 42,5 m. Tai varstomasis tiltas.

Tarp Temzės krantus skalaujančių tik vienintelis Tauerio tiltas yra pakeliamas – nors dabar tai daroma vos keletą kartų per savaitę. Kadangi dokai jau perkelti toliau į rytus, didesniems laivams nebetenka plaukti pro Tauerio tiltą.

## Istorija
XIX a. viduryje, kai Ist Ende labai pagausėjo gyventojų, teko neišvengiamai statyti naują jungtį tarp abiejų upės krantų – tokią, kuri netrukdytų Temze nuolat plaukiantiems laivams. Šiuo tikslu 1876 m. įkurtas Specialus tilto ar požeminio tunelio komitetas (angl. *Special Bridge or Subway Committee*), kurio tikslas – aprobuoti ir statyti tai, kas padėtų persikelti per upę. Buvo pateikta daugiau kaip 50 projektų, bet 1884 m. nugalėjo miesto architektas seras Horacijus Džonsas (*Horace Jones*) ir inžinierius Džonas Volfas Beris (*John Wolfe Barry*).

Masyviam tilto karkasui prireikė daugiau kaip 11 000 tonų geležies. Vėliau šis karkasas buvo padengtas granitu iš Kornvalio ir akmenimis iš Portlando. Statybose dirbo daugiau kaip 400 žmonių. Pagal pradinį sero Horacijaus sumanymą, tiltas turėjo būti neogotikinės išvaizdos. Tuo metu Anglijoje jis labai mėgtas kaip grynai angliškas, nepaveiktas nei italų, nei prancūzų akademinių tradicijų.

Tačiau kitais metais, kai mirė architektas, atsakingu už dizainą buvo paskirtas Volfas Beris. Šis atsisakė Horacijaus sumanymo ir pateikė kitą, kur buvo daugiau laisvės išradingumui. Jis buvo būdingas Viktorijos laikų gotikai. Tiltas ypatingas tuo, kad buvo pakeliamas – tuo metu tai buvo naujovė. Važiuojamoji dalis buvo tik 9 m virš vandens, todėl, kai reikia plaukti upių transportui, tiltas pakyla, ir tam pakanka 90 sekundžių.

1977 m. švenčiant karalienės Elžbietos II sidabrines vestuves, tiltas buvo perdažytas – tamsias spalvas pakeitė mėlyna, balta ir raudona.

## Bokštai

Šiauriniame tilto bokšte dar galima pamatyti hidraulines pavaras, kurios suko pakeliamąjį mechanizmą iki 1976 m., kai pasenusi įranga buvo pakeista elektros sistema. Pietiniame Taueryje leidžiama lankytis turistams. Čia galima pamatyti parodą ir piešinių, pasakojančių Londono tiltų istoriją. Viršuje esančia jungtimi tarp bokštų galima pasivaikščioti, čia įrengtos stiklinės grindys.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Bardo Bidlio poringės

**„Bardo Bidlio poringės“** () – vaikiškų pasakų rinkinys, minimas knygoje „Haris Poteris ir Mirties relikvijos“. Po „Mirties relikvijų“ angliškosios versijos išleidimo, J. K. Rowling sukūrė ir išleido riboto tiražo kūrinį tuo pačiu pavadinimu, esą, tokią pačią pasakų knygą, kuri aprašoma „Mirties relikvijose“. Šios knygos vienintelė parduota kopija aukcione atnešė 1,95 mln. svarų sterlingų (apie 9,65 mln. Lt) pelną.

Knygoje „Haris Poteris ir Mirties relikvijos“ Albas Dumbldoras testamentu palieka Hermionai Įkyrėlei knygą „Bardo Bidlio poringės“ „tikėdamasis, kad jai ji bus smagi ir naudinga“. Knygoje pateikiamos kelios burtininkų šeimose augusiems vaikams puikiai pažįstamos pasakos. Užaugę žiobarų šeimose, nei Hermiona, nei Haris Poteris, apie šias pasakas nėra girdėję.

Ši knyga yra išversta ir išleista lietuvių kalba. 2009 m. leidykla „Alma littera“ išleido šią knygą pavadinimu „Bardo Bidlio poringės“, o 2022 m. – nauju pavadinimu „Bardo Bidlio istorijos. Hogvartso bibliotekos knyga“.

## Pasakos
* „Burtininkas ir šokantis puodelis“ (*The Wizard and the Hopping Pot*)
* „Laimės fontanas“ (*The Fountain of Fair Fortune*)
* „Gauruotoji raganiaus širdis“ (*The Warlock’s Hairy Heart*)
* „Triušė Bebitė ir jos kvatojantis kelmas“ (*Babbitty Rabbitty and her Cackling Stump*)
* „Pasaka apie tris brolius“ (*The Tale of the Three Brothers*)

## Taip pat skaitykite
* Fantastiniai gyvūnai ir kur juos rasti
* Kvidičas amžių bėgyje

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali J.K Rowling svetainė
Adalbert Bezzenberger

**Adalbertas Becenbergeris** (, 1851 m. balandžio 14 d. Kaselis – 1922 m. spalio 31 d. Karaliaučius) – vokiečių kalbininkas, archeologas, etnografas.

## Biografija
1869–1872 m. studijavo Getingeno, 1872–1874 m. Miuncheno universitete. 1874 m. filosofijos daktaras, 1879 m. profesorius, 1907 m. lietuvių mokslo draugijos garbės narys, 1922 m. Lietuvos universiteto garbės profesorius.

1874–1880 m. dėstė Getingeno, 1880–1921 m. Karaliaučiaus universitete, tris kartus išrinktas jo rektoriumi. 1877 m. įkūrė ir redagavo indoeuropiečių kalbotyros žurnalą *Beiträge zur Kunde der indogermanischen Sprachen*, bendradarbiavo su K. Būga. Su kitais 1879 m. Tilžėje įsteigė lietuvių literatūros draugiją. 1891–1916 m. vadovavo draugijai „Prussia“ ir jos muziejui, redagavo draugijos leidinį *Sitzungsberichte der Altertums gesellschaft Prussia*. Įkūrė ir tvarkė Rytų Prūsijos buities muziejų, įrengė Mažosios Lietuvos lietuvių etnografinę sodybą.

## Kalbininkas
Jis laikomas baltistikos pradininku, pirmasis tyrė baltų tautų kalbas, tautosaką, literatūrą, etnografiją ir archeologinius paminklus. Rinko ir skelbė kalbinę bei etnografinę medžiagą, tautosaką, tyrė lietuvių žodžių etimologiją, prūsų asmenvardžius. Remdamasis vietovardžiais nustatė prūsų ir vakarų lietuvių gyvenamų teritorijų ribą, einančią Alnos ir Deimenos upėmis. Nagrinėjo senųjų lietuvių raštų kalbą, parengė ir paskelbė baltų kalbų senųjų tekstų.

## Archeologas
Organizavo Prūsijos ir Mažosios Lietuvos archeologinių paminklų tyrinėjimus, su kitais dalyvavo daugiau, kaip 120 archeologinių ekspedicijų. Daugiausia, daugiau, kaip 20 archeologinių paminklų ištyrė Sembos pusiasalyje, daugiau, kaip 30 – Klaipėdos, Šilutės ir Tilžės apskrityse. Paskelbė tyrimų ataskaitų, kurios neprarado svarbos, nes dauguma archeologinių paminklų sunaikinta. Tyrimų duomenis derino su etnografijos, tautosakos ir kalbotyros duomenimis. Atstovavo Karaliaučiaus archeologams Vokietijos (1910) bei tarptautiniuose archeologiniuose renginiuose.

## Bibliografija
* XVI amžiaus lietuvių ir latvių spaudiniai (*Litauische und Lettische Drucke des 16 Jahrhunderts* 2 t. 1874–1875)
* Elbingo vokiečių-prūsų žodynėlis (*Das Deutsch-Preussische Vokabular* su V. Simonu, 1897).
* Lietuvių kalbos istorijos apybraiža (*Beiträge zur Geschichte der litauischen Sprache*)
* Lietuvių kalbos tyrinėjimai (*Litauische Forschungen* 1882)
* Latvių kalbos tarmių studijos (*Lettische Dialekt-Studien* 1885)
* Apie Prūsijos latvių kalbą (*Über die Sprache der preussischen Letten* 1888)
* Kuršių nerija ir jos gyventojai (*Die Kurische Nehrung und ihre Bewohner* 1889),
* Studiją apie trečiojo prūsų katekizmo kalbą (*Studien über die Sprache des preussischen Enchiridions*, 1907)
* Lietuvių literatūros istorija (*Die litauische Literatur* 1908)
* Rytprūsių priešistorinės bronzos analizė (*Analysen vorgeschichtlichen Bronzen Ostpreussens* 1904 m.)

## Šaltiniai
Augustas Bilenšteinas

**Augustas Bylenšteinas** (, , 1826 m. kovo 4 d. Mintauja – 1907 m. liepos 6 d. ten pat) – baltvokiečių kilmės latvių kalbininkas, etnologas, archeologas.

## Biografija
Gimė kaimo mokytojo šeimoje. Mokėsi Vokietijoje, Šulpforto gimnazijoje. 1846-1850 m. studijavo teologiją Tartu universitete, daktaras, evangelikų liuteronų kunigas. 1852-1867 m. kunigavo ir mokytojavo Jaunaucėje, 1867-1905 m. Duobelėje. 1883 m. Karaliaučiaus universiteto garbės daktaras, 1890 m. Peterburgo mokslų akademijos narys korespondentas.

1864-1895 m. Latvių literatūros draugijos pirmininkas, 1895–1905 garbės pirmininkas. 1867-1903 m. laikraščio „Latviešu Avīzes“ leidėjas ir redaktorius, daugelio straipsnių autorius. 1877 m. naujai išleido Bibliją latvių kalba. Prasidėjus 1905-1907 m. revoliucijai buvo išgrobstyta jo biblioteka Duobelėje, todėl jis atsisakė mokytojo vietos ir persikėlė į Mintaują.

## Mokslinė veikla
Paskelbė latvių liaudies dainų, mįslių. Su Karlu Leviu (Kārlis Lēviss of Menārs) sudarė Livonijos piliakalnių žemėlapį, su A. Becenbergeriu išleido vieną pirmųjų XVI a. latvių kalbos paminklų „Nevokiškos psalmės“ (*Undeutsche Psalmen* 1886 m.).

## Bibliografija
* Latvių kalba pagal jos garsus ir formas (*Die lettische Sprache nach ihren Lauten und Formen*, 2 t. Dümmler, Berlin, 1863-1864)
* Latvių kalbos gramatika (*Lettische Grammatik*, 1863)
* Latvių kalbos žodynas (*Lettische Wörterbuch*, Ulmann, Rīga 1872)
* Latvių tautos ir latvių kalbos ribos dabar ir XIII amžiuje (*Die Grenzen des lettischen Volksstammes und der lettischen Sprache in der Gegenwart und im 13. Jahrhundert*, Eggers, Peterburg, 1892)
* Latvių mediniai pastatai ir mediniai padargai (*Die Holzbauten und Holzgeräte der Letten*, 2 t., Peterburg, 1907-1918).

## Šaltiniai
Bijeikių piliakalnis

**Bijeikių piliakalnis** arba **Papilio kalnelis** (A1402K) – piliakalnis Anykščių rajono savivaldybės teritorijoje, Rubikių hidrografinio draustinio teritorijoje (Anykščių regioninis parkas), prie Bijeikių kaimo, apie 350 m į šiaurę nuo kelio Leliūnai–Anykščiai.

## Piliakalnis

Pailgą, šiaurės-pietų kryptimi orientuotą kalvą vakaruose ir šiaurėje juosia Rubikių, iš rytų – Dusynos ežerai, iš pietų – gretima aukštuma. Šlaitai 16 m aukščio nuo ežerų paviršiaus lygio ir 3–4 m nuo papėdės. Aikštelė pailga, 35 x 15 m dydžio, su kultūrinio sluoksnio žymėmis. Kalva nuo seno ariama.

## Tyrimai
1943 m. Burbiškio pradžios mokyklos mokytojo A. Grigo vadovaujami vietos gyventojai piliakalnio šiauriniame šlaite iškasė nedidelę perkasą ir rado iki 1,5 m storio kultūrinį sluoksnį. Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1969 m. ir 1974 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, pietryčių ir šiaurės vakarų papėdėje rasta senovės gyvenvietės žymių, lipdytų lygiu ir grublėtu paviršiumi puodų šukių. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

## Nuotraukos

Vaizdas:Bijeikių piliakalnis nuo Rubikių ežero apžvalgos bokšto.jpg|Bijeikių piliakalnis nuo Rubikių ežero apžvalgos bokšto


## Šaltiniai

* Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975. t.2 p.&nbsp;41.
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998.

## Nuorodos
* Bijeikių piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Astronominis laikas

**Astronominis laikas** – laikas, matuojamas pagal saulės judėjimą ekliptika, t. y., pagal Žemės skriejimą aplink Saulę.

Laiko tarpas, per kurį Saulė vėl grįžta į tą pačią dangaus sferos vietą, t. y. prie tos pačios žvaigždės, vadinamas žvaigždiniais arba sideriniais ( - žvaigždė) metais. Šių metų trukmė - 365,2564 vidutinės saulinės paros - lygi Žemės apskriejimo aplink Saulę periodui.

Astronominis laikas matuojamas tokiais laiko vienetais, kaip para, metai ir pan.
Half-Life: Blue Shift

**Half-Life: Blue Shift** yra antras „Half-Life“ serijos žaidimo „Half-Life“ papildymas, šįkart su Black Mesa apsaugos darbuotoju Barney’u Calhoun’u, kuris mėgina pabėgti nuo ateivių invazijos. „Blue Shift“ buvo išleistas 2001 m. birželio 12 d.