open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Elena Degutienė

**Elena Degutienė**,  (g. 1959 m. Lenkijoje,  Seinų apskrities Kampuočių kaime) – Lenkijos mokytoja, skaitlingų lietuvių kalbos vadovėlių rengėja.

## Biografija
Lankė Vaitakiemio pradinę mokyklą, vėliau – Punsko licėjų. Įgijusi brandos atestatą mokėsi Suvalkų ikimokyklinio auklėjimo mokykloje. Po baigimo dirbo Vidugirių ir Vaitakiemio pagrindinėse mokyklose. Pastarojoje mokymo įstaigoje vadovavo mokinių dramos būreliui. Nuo 1992 m. neakivaizdžiai studijavo Vilniaus pedagoginio institute, po baigimo suteikta lietuvių kalbos ir literatūros mokytojos kvalifikacija. Šešerius metus dėstė lietuvių kalbą Suvalkų gimnazijoje. Nuo 1999 m. dirbo lietuvių kalbos mokytoja pagrindinėje mokykloje ir gimnazijoje Punske. Paruošė lietuvių kalbos vadovėlius Lenkijos mokykloms.

## Bibliografija
* „Metų spalvos“. Lietuvių kalbos vadovėlis III kl. (1999) 
* „Kalbėti motinos kalba“. Podręcznik języka litewskiego dla kl. VI. (2002)   
* „Po gimtinės ąžuolais“. Podręcznik języka litewskiego dla kl. V. (2005)  
* „Po gimtinės ąžuolais“. Podręcznik języka litewskiego dla kl. V. cz. 2. (2005)   
* „Kalba – tautos širdis“. Podręcznik języka litewskiego dla kl. I gimnazjum, cz. I-II (2001) 
* „Kalbos namai 1“. Papildomos lietuvių kalbos užduotys I-III gimnazijos klasei. 
* „Kalbos namai 2“. Papildomos lietuvių kalbos užduotys I-III gimnazijos klasei.
* „Kalbos namai 3“. Papildomos lietuvių kalbos užduotys I-III gimnazijos klasei. 
* „Kalbos namai 1“. Papildomos lietuvių kalbos užduotys I gimnazijos klasei. (2006) 
* „Kalbos namai 2“. Papildomos lietuvių kalbos užduotys II gimnazijos klasei.  
* „Kalbos namai 3“. Papildomos lietuvių kalbos užduotys III gimnazijos klasei. 
* „Lietuvių kalbos mokymas I gimnazijos klasėje“. Mokytojo vadovas. (2006)  
* „Lietuvių kalbos mokymas II gimnazijos klasėje“. Mokytojo vadovas.  
* „Lietuvių kalbos mokymas III gimnazijos klasėje“. Mokytojo vadovas. 
* B. Wojczulis, N. Grygutis, H. Degutis. „Lietuvių kalbos mokymo programa gimnazijai lietuvių mokomąja kalba“

## Šaltiniai
* ''Elena Degutienė'' (biografija) // Lietuviško žodžio keliais
* Sigitas Birgelis. ''Manau, kad mokytojai turėtų būti patenkinti'' (interviu su Elena Degutiene) // Aušra, 2007
Cabinteely FC

**„Kabintilio“ futbolo klubas** arba **Cabinteely Football Club**, o trumpai **Cabinteely FC** – Airijos futbolo klubas iš Dublino pietinio priemiesčio Kabintilio.

## Istorija
Klubo įkūrimo data laikoma 1967 m.

## Stadionas
Namų rungtynes žaidžia „Stradbrook Road“ stadione.

## Sezonai

|}
Šaltiniai:

## Apranga
Ekipa žaidžia baltos ir žalios spalvų aprangomis. 
* Namuose žaidžia baltais marškinėliais, žaliais šortais, o kojinės baltos (arba žaliai/baltos). 
* Svečiuose marškinėliai, šortai ir kojinės yra žalios spalvos.

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė (Klubų įkūrimo datos)
Ona Vaičiulytė-Romančiuk

**Ona Vaičiulytė-Romančiuk**,  (1958 m.  Rimdžiūnuose,  Baltarusija) – Lietuvos ir Lenkijos kalbininkė, vertėja, mokyklinių vadovėlių lietuvių tautinei mažumai Lenkijoje recenzentė.

## Biografija
1976 m. baigė Molėtų 2-ąją vidurinę mokyklą, Vilniaus universitete studijavo rusų kalbą ir literatūrą. Nuo 1982 m. dirbo Pedagogikos mokslinių tyrimų institute prie ŠM sekretore, o 1983–1994 m. – Lietuvių kalbos ir literatūros institute sekretore, po to moksline bendradarbe. 1994 m. Kauno Vytauto Didžiojo universitete apgynė humanitarinių mokslų daktarės disertaciją apie tikrinius vardus Gervėčių apylinkių tarmėje.

Nuo 1994 m. dėsto lietuvių kalbą ir lietuvių kalbotyros dalykus Varšuvos universiteto Bendrosios kalbotyros ir baltistikos katedroje. 1999–2010 m. tos pačios aukštosios mokyklos Rytų Europos studijų Rytų kalbų mokykloje vedė lietuvių kalbos kursą. Parašė porą vadovėlių studijuojantiems lietuvių kalbą. Mokslinių tyrinėjimų sritys: kalbiniai asimiliaciniai procesai *lietuviškose salose* už šalies ribų, onomastika ir dialektinė leksikografija. 

## Bibliografija
* *Tikriniai vardai Gervėčių aplinkių tarmėje: Pavardės ir mikrotoponimai* –  Lietuvių kalbos institutas: Vilnius, 1996
* *Gramatyka języka litewskiego. Wybrane zagadnienia morfologii i fleksji z ćwiczeniami* – Wydawnictwo Ex Libris: Warszawa, 2006
* *Wykłady z gramatyki opisowej języka litewskiego. Morfologia* – Wydawnictwo Wydziału Polonistyki UW: Warszawa, 2009

## Šaltiniai
* ''Ana Romancuk'' (Biografija (lenk.)}
* ''Ana Romancuk''  (Bibliografija}
* Marija Šaknienė. ''Mokslinė konferencija Vilniaus universitete'' // „Lietuvių godos“ 2011 Nr. 12 (219)

## Nuorodos
* Publikacijų sąrašas
Eleuterijus Bačinskas

**Eleuterijus Bačinskas** (1916 m. liepos 4 d. Glazge, Škotija – 1978 m. rugsėjo 8 d. Čikagoje, JAV) – Lietuvos ir JAV sportininkas.

## Biografija

Gimė išeivių šeimoje Didžiojoje Britanijoje. Persikėlęs į Lietuvą susidomėjo sportu, priklausė Vilkaviškio futbolo klubui „Sūdavija“. Kaip šuolininkas į tolį dalyvaudavo lengvosios atletikos varžybose, be futbolo žaidimo, kultivavo ir ledo ritulį. Atstovavo šalį 1938 m. Pasaulio ir Europos ledo ritulio pirmenybėse Prahoje (puolėjo pozicijoje). Antrojo pasaulinio karo metais pasitraukė į Vokietiją, buvo pakviestas į lietuvių išeivių futbolo rinktinę. Vėliau persikėlė į JAV, Čikagoje žaidė lauko tenisą.

## Šaltiniai

* *Eleuterijus Bačinskas* // Jungtinių Amerikos Valstijų lietuviai – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1998 psl. 67
Darius Zimnickas

**Darius Zimnickas**,  (g. 1975 m. Punske) – Lenkijos chorvedys ir pedagogas.

## Biografija
Gimė muzikalių tėvų šeimoje – tėvai dainavo Punsko lietuvių kultūros namų ansamblyje „Sūduva“ ir chore „Dzūkija“. Darius Zimnickas lankė Punsko licėjų, Suvalkų muzikos mokykloje mokėsi skambinti pianinu. Gimtajame Punske organizavo instrumentinį ansamblį „Šešupė“, kuris dalyvavo Lietuvos televizijos konkurse „Dainų dainelė“ ir tapo laureatu.

1993–1997 m. D.Zinickas mokėsi Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos konservatorijoje, vėliau įstojo studijuoti chorvedybą Frederiko Šopeno muzikos universitete Varšuvoje, prof. Rišardo Zimako klasėje. 2002 m. Lenkijos jaunųjų dirigentų konkurse laimėjo trečiąją vietą, jam buvo pasiūlyta likti dėstyti Varšuvos muzikos universitete. Kartu teko dirbti šios aukštosios mokyklos mišraus choro dirigento asistentu. 2002–2004 m. dirbo dirigento asistentu Kamerinėje operoje Varšuvoje, jam buvo skiriama Lenkijos kultūros ministro stipendija. 2003–2006 m. buvo renkamas Lenkijos lietuvių jaunimo sąjungos pirmininku. 2009 m. apgynė disertaciją ir tapo meno mokslų daktaru, Universitete paskirtas Chorinio dirigavimo katedros sekretoriumi. 

Nuo 2004 m. vadovauja Varšuvos arkikatedros bažnytiniam chorui, kuris gieda pamaldų metu bei kituose religiniuose renginiuose. Tai mėgėjiškas mišrus choras, Lenkijos konkurse „Caecilianum” 2004 m. laimėjęs trečiąją vietą, o 2005 m. jame nugalėjęs. 2010 m. Gniezno mieste šis muzikinis kolektyvas laimėjo *Grand Prix* Visos Lenkijos chorų konkurse „Ars Liturgica“. 

D.Zimnickas tais pačiais 2004 m. ėmė vadovauti ir Varšuvos Politechnikos akademiniam chorui. Šis kolektyvas 2005 m. laimėjo tarptautinį chorinės muzikos festivalyje Varšuvoje, Stačiatikių muzikos tarptautiniame konkurse Hainuvkoje kelis kartus tapo laureatu ir prizininku. 2012 m. Choras nugalėjo didžiausiame Lenkijoje  konkurse „Legnica Cantat“. Nemažą repertuaro dalį sudaro *a cappella* dainuojami kūriniai, taip pat liaudies dainos. Atliekama ir Lietuvos kompozitorių kūryba: Vytauto Barkausko „Stabat Mater“, Vaclovo Augustino „Anoj pusėj Dunojėlio“ (pastaroji harmonizuota liaudies daina – lietuviškai). 2009 m. Varšuvos studentų kolektyvas koncertavo Vilniuje, 2012 m. dalyvavo XIII chorų šventėje „Lietuva brangi“ D.Zimnicko gimtajame Punske.  
 
Nepaisant intensyvios koncertinės ir pedagoginės veiklos, 2011 m. Maestro prie Varšuvos Išganytojo bažnyčios įkūrė dar vieną kolektyvą – chorą „Tibi Domine“. Darius Zimnickas kaip žiuri narys yra kviečiamas į įvairius chorinės muzikos konkursus šalyje ir užsienyje, jis yra Lenkijos mokyklinių chorų vystymo programos regioninis koordinatorius.

## Šaltiniai
* ''Dr. Dariusz Zimnicki'' // www.chopin.edu.pl 
* ''Maestro'' // www.chor.pw.edu.pl 
* Rūta Burdinaitė. ''Gyvenimo formulė: talentas x darbas = sėkmė'' 
* Sigitas Birgelis. ''Kiekvienas muzikos stilius savaip gražus'' // Aušra, 2011 m. Nr. 7 
* ''XIII chorų šventė „Lietuva brangi“'' 
* ''Dariusz Zimnicki''
Vorenpointas

**Vorenpointas** (, ) – miestas Šiaurės Airijoje, Dauno grafystėje. Netoli Airijos respublikos.

## Istorija

Miesto geležinkelio stotis buvo atidaryta 1849 m. gegužės d.

## Sportas
* Warrenpoint Town FC – futbolo klubas.
* Milltown stadionas, talpinantis 1 450 žiūrovų. Sėdimų vietų vos 150.

## Galerija


File:Warrenpoint,_July_2010_(02).JPG|Panorama 2010 m.
File:Warrenpoint_from_the_Clermont_Pass_Road.jpg|Panorama
File:Warrenpoint_red_sky.jpg|Miesto panorama vakarėjant


## Išnašos

## Nuorodos
* Warrenpoint area photos and stories from the past and present (anglų k.)
* Warrenpoint Harbour (anglų k.)
* Warrenpoint Local Tourism Website (anglų k.)
FK Soči

**„Soči“** – Rusijos futbolo klubas iš Sočio.

## Istorija
Klubas įkurtas 2013 m. 2015 m. komanda išformuota. 

2016 m. klubas vėl subūrė komandą, tačiau po sezono buvo išformuota.

## Emblema

Vaizdas:FK Soči logotipas 2014.png|2014–2015 m.
Vaizdas:FK Soči logotipas.png|Nuo 2015 m.


## Sezonai

|}
Šaltiniai:

## Тreneriai
* Oleg Vasilenko (2014—2015).

## Išnašos

## Nuorodos
*
Žinios

**Žinios** gali reikšti:
* Žinojimas;
* Naujienos – televizijos ar radijo laida arba rubrika spaudoje (laikraštyje, žurnale, interneto svetainėje ar tinklaraštyje), kurioje pateikiamos tam tikros srities (politika, ekonomika, sportas, mokslas, menas ir kt.) arba visų sričių naujos informacijos, įdomios bendrai auditorijai ar tam tikrai žmonių grupei, suvestinė.
* Informacija – žinios apie faktus, įvykius, daiktus, procesus, idėjas, sąvokas ir kitus objektus, kurios kuriame nors kontekste turi kokią nors prasmę.
Ossy Renardy

**Ossy Renardy** (1920 m. balandžio 26 d. Vienoje, Austrija – 1953 m. gruodžio 3 d. *Tres Piedras* vietovėje (prie Santa Fė), JAV) – Austrijos ir JAV smuikininkas virtuozas.

## Biografija
Gimė ir augo Vienos padavėjų šeimoje kaip *Oskar'as Reiss'as*. Pirmuoju muzikos mokytoju buvo garsusis smuikininkas *Theodor'as Paschkus*. Labai anksti pasireiškė neeiliniai muzikiniai gabumai, būdamas trylikos metų jau dalyvavo gastrolinėje kelionėje po Italiją. Po jos nusprendė pakeisti savo vardą į italams labiau priimtiną *Ossy Renardy*. Nepaisant jauno amžiaus ryžosi pradėti profesinę koncertinę veiklą. Grįžo į Italiją ir Milane grojo *Victor'o de Sabata* vadovaujamame orkestre.

1935 m. išvyko į pirmąjį savąją koncerinę kelionę po Baltijos šalis, Skandinaviją, Olandiją, Austriją, Prancūziją ir Italiją.  Kelionėje jį lydėjo dirigentas ir pianistas Valteris Tausigas. Kaune muzikantai koncertavo Radiofone, Valstybės teatre ir Vasaros teatre (parke greta dabartinio Muzikinio teatro (tuomečio *Valstybės teatro*)). 

Austrijoje įsigalint nacistinėms nuotaikoms, 1937 m. Ossy Renardy persikėlė gyventi į Didžiąją Britaniją, o vėliau – į JAV. Nuo 1938 m. gyveno ir koncertavo Niujorke. Prasidėjus Antrajam pasauliniams karui įsidarbino amerikiečių kariuomenę aptarnaujančioje organizacijoje USO, 1942 m. įgijo JAV pilietybę. Karo metu kariškiams surengė 490 koncertų. Pokaryje, nuo 1947 m. vėl pradėjo intensyviai koncertuoti. 1949 m. vedė *Suzette Guttwirth*, su kuria susipažino dar gyvendamas Vienoje.

Žuvo susidūrus automobiliams, pakeliui į savo koncertą  *Monte Vista* mieste Kolorado valstijoje. Išliko gausi smuikininko diskografija. 

## Šaltiniai
Sirupas (filmas)

**Sirupas** () – amerikietiška drama, kuri pasirodė 2013 m. Filmas pastatytas pagal to paties pavadinimo Max Barry novelę.

## Siužetas

Pagrindinis herojus Skatas sugalvojo idėją kaip parduoti gėrimą. Jo idėja yra juodos spalvos skardinė su užrašu „FUKK“. Jis kreipiasi pagalbos į žavią blondinę Six. Ji sugeba parduoti bet kokią idėją ir uždirbti pinigų. Deja, idėją pavagia Skato bendranuomininkis Pitas. Jis tampa produkto vadybininku. Tada Skatas, padedamas Six, vėl imasi galvoti, kaip galėtų sužibėti. Jis puikiai supranta, kad parduoda ne sirupą, ne gėrimą, o įvaizdį. Sukūrė konceptą „KOK“ vardu. Tai skardinė su įžymybės vardu, parduodama ribotomis partijomis ir tik išrinktiesiems.

## Veikėjai
: *Aktorius – veikėjas*
* Amber Heard: Six, Addy marketingo specialistė, puiki derybininkė, sugebanti parduoti idėjas.
* Shiloh Fernandez: Scat, protagonistas, jaunas vaikinas, pilnas idėjų.
* Kellan Lutz: Sneaky Pete, Tylenis Pitas, kuris susikūrė legendą, kad pateko į avariją ir po to neteko kalbos dovanos, tačiau tai tėra įvaizdis.
* Brittany Snow: Three, Pito padėjėja.
* Josh Pais: Davidson.
* Kate Nash: Beth.
* Rachel Dratch: firmos darbuotoja.
* Adam LeFevre: kunigas.
* Christopher Evan Welch: Davies.

## Nuorodos
* IMBD svetainėje (anglų k.)
* rottentomatoes.com svetainėje
* wegotthiscovered.com svetainėje
* flicks.com.au svetainėje
* movieinsider.com svetainėje
Svajonė Stanikienė

**Svajonė Nenartavičiūtė–Stanikienė** (g. 1961 m. lapkričio 29 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkė, keramikė. Gyvena ir kuria Vilniuje, Paryžiuje. Kūrybinio dueto Stanikas S & P narė.

## Biografija

1987 m. baigė Vilniaus dailės institutą, įgijo keramikės specialybę. 

2003–2004 m. dėstė Le Fresnoy, Prancūzijos šiuolaikinio meno aukštojoje meno mokykloje (*Studio national des arts contemporains*). 2005 m. skaitė paskaitas Londono Goldsmiths College. Dėsto *Ecolle supérieure d‘art des Rocailles*, Bjarico mieste, Prancūzijoje.

Nuo 1991 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narė. Nuo 2004 m. Lietuvos fotomenininkų sąjungos narė. Lietuvos tarpdisciplininio meno kūrėjų sąjungos narė.

## Įvertinimas

* Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija (2017)
* Vyriausybės kultūros ir meno premija (2003)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Svajonė Stanikienė (''galerijavartai.lt'')
Frat party (komedija)

**Paskutinis vakarėlis** () – amerikietiška drama, komedija, kuri pasirodė 2009 m. 

## Siužetas

Paskutinis „Gama“ brolijos vakarėlis penktadienio vakare, o jau savaitgalį turėtų įvykti Adrianos ir Dafio vestuvės. Būsimas jaunikis nė už ką nenori praleisti paskutinio vakarėlio ir vietoje vakarienės su būsimais giminaičiais pasirenka „Gama“ vakarėlį. dafis sugalvojo, kad reikia įvilioti Stefaną į sado/mazo rūsį, tačiau Dženiferė jį patį surakina, o Stefanas atėjo ir pasakė, kad Adrianos tėvukas nė už ką neleistų, kad Adriana ištekėtų už tokio nevykėlio kaip Dafis. Įkalintas jis buvo rūsyje, kol neišvadavo makas. Aišku, kad jaunikis pavėlavo į lėktuvą. Neliko nieko kito, tik važiuoti 6 val. mašina kartu su Maku. Adriana jam negalėjo prisiskambinti, o jos sesuo ir tėvas vis įkalbinėjo ją tekėti už Stefano. Nusivylusi mergina jų paklausė. Po kurio laiko ji užtiko savo sesę Mikėlą su Stefanu lovoje.

## Veikėjai
: *Aktorius – veikėjas*
* Randy Wayne – Duffy (Dafis). Vyrukas, kuris ką tik baigė koledžą ir ruošiasi vesti svajonių merginą.
* Caroline D'Amore – Adriana. Dafio mylimoji.
* Jareb Dauplaise – Mac (Makas). Dafio geriausias draugas.
* Katerina Mikailenko – Mikėla, Adrianos sesuo.
* Robert Parks-Valletta – Stefanas. Nori vesti Adrianą. (O gal jos tėvo pinigus.)
* Alicia Ziegler – Jeniferė. Dafio palikta mergina, kuri nori jam atkeršyti.
* Lauren Mayhew – Kelly (Kelė). Dafio buvusi mergina.

## Nuorodos
* IMBD svetainėje (anglų k.)
Gilutis (Ignalinos r., Kazitiškio sen.)

**Gilutis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, Kazitiškio seniūnijoje, prie pietinio Kazitiškio pakraščio. Beveik apskritas, ilgis iš šiaurės į pietus - 0,34 km, plotis - iki 0,3 km. Altitudė 152,9 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję, tik rytinis krantas kiek aukštesnis, sausas, plyti dirbami laukai. Ežeras telkšo ~ 80 ha dydžio Sabališkės pelkės šiaurrytinėje dalyje. Rytuose išteka upelis link Sekluočio ežero (Švoginos upės baseinas). Šiaurinėje pakrantėje įsikūrusi buvusio Kazitiškio dvaro sodyba ir parkas. Netoli rytinio kranto praeina plentas .

## Šaltiniai
Elzė Jankutė

**Elzė Jankutė** (1894 m. liepos 16 d. Bitėnuose (dab. Pagėgių savivaldybė) – 1985 m. rugsėjo 9 d. Toronte, Kanada) – Mažosios Lietuvos kultūros veikėja, tautosakos rinkėja.

## Biografija
Gimė Anės Puknytės ir *Mažosios Lietuvos patriarchu* vadinamo Martyno Jankaus šeimoje. Tarp aštuonių vaikų Elzė buvo vyriausia. 1913 m. mirus motinai, jai teko perimti ūkio šeimininkės pareigas. Kai prasidėjo Pirmasis pasaulinis karas, Pagėgių kraštą užėmė carinės Rusijos kariuomenė ir daug vietinių gyventojų deportavo į Rusiją. Iš tremties Samaros gubernijoje Jankų šeima grįžo 1918 m. be brolio Endriaus ir senelio Martyno, kurie ten mirė (brolis Nikas buvo žuvęs fronte).

Tėvas M.Jankus įsitraukė į Klaipėdos krašto prijungimo prie Didžiosios Lietuvos judėjimą, buvo išrinktas į Vyriausiąjį Mažosios Lietuvos gelbėjimo komitetą. Kilus Klaipėdos sukilimui, jame dalyvavo ir Elzė Jankutė – buvo atsakinga už ginklų tiekimą sukilėliams.

Kai Nemuno dešiniajame krante esanti Mažosios Lietuvos teritorija įėjo į Lietuvos Respublikos sudėtį, Bitėnų kaimas tapo nepaprastai populiarus – visi skubėjo aplankyti garsųjį visuomenės veikėją Martyną Jankų. Svečių priėmimu rūpinosi E.Jankutė. Laisvalaikiu ji rinko senas Nemuno žvejų dainas, dalį jų įdainavo į magnetofono juostelę Švietimo ministerijoje. Elzė Jankutė krašte organizuodavo Motinos dienos minėjimus, priklausė Šaulių sąjungai.   

Antrojo pasaulinio karo pabaigoje, 1944 m. Jankų šeima paliko Bitėnus ir persikėlė į Šiaurės Vokietiją. Flensburge 1946 m. mirė tėvas, vėliau brolis Martynas. Likę gyvi Jankai nusprendė emigruoti į Šiaurės Ameriką: sesuo Urtė apsigyveno JAV, o Elzė Jankutė su broliu Kristupu ir seserimi Ede 1951 m. atplaukė į Kanadą. Šioje šalyje E.Jankutė taip pat aktyviai įsitraukė į visuomeninę veiklą: išrinkta *Mažosios Lietuvos rezistencinio sąjūdžio* Toronto skyriaus vicepirmininkė, *Lietuvių evangelikų moterų draugijos* pirmininke, ilgus metus vadovavo *Mažosios Lietuvos moterų rateliui*.

## Įvertinimas
* Klaipėdos išvadavimo medalis
* Šaulių žvaigždė
* Broktono M.Jankaus šaulių būrio garbės narė
* Toronto Vl.Putvinskio–Pūtvio šaulių būrio garbės narė
* *Kanados lietuvių evangelikų moterų draugijos* garbės pirmininkė

## Šaltiniai
Danutė Kalinauskaitė

**Danutė Kalinauskaitė**, arba *Danutė Dalia Kunickienė* (g. 1959 m. spalio 31 d. Kaune) – Lietuvos rašytoja, eseistė. 

Brolis – poetas Jonas Kalinauskas.

## Biografija

1983 m. Vilniaus universitete baigė lituanistikos studijas. 1983–1994 m. dirbo žurnaliste „Moksleivio“ žurnale. Vėliau bendradarbiavo įvairiose Lietuvos leidyklose, daugiausia „Baltų lankų“ leidykloje. Nuo 2003 m. pradėjo dirbti Lietuvių literatūros ir tautosakos institute, užėmė Leidybos centro redaktorės pareigas. 2016–2017 m. – Valstybinės lietuvių kalbos komisijos narė.

Nuo 2011 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narė.

## Kūryba

Rašytojos debiutas 1987 m. pažymėtas apsakymų knyga „Išėjusi šviesa“. Po jos sekė dvidešimt vienerių metų kūrybinė pauzė, o 2008-aisiais išleista esė ir apsakymų rinktinė „Niekada nežinai“. Ji buvo gerai įvertinta ir kritikų, ir skaitytojų, pelnė kelias literatūrines premijas. 2015 m. išleista knyga „Skersvėjų namai“ nestokojo populiarumo, buvo nominuota Metų geriausių prozos knygų rinkimuose.

D. Kalinauskaitės rašymo meistrystė grindžiama gyvenimiška patirtimi ir išmintimi, visko vertės pojūčiu. Ji neaprašinėja savo gyvenimo, nors kūrinyje pirmasis asmuo gali sukurti autobiografiškumo iliuziją.
 
## Įvertinimas

* Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija už noveles (2017)
* Knyga „Skersvėjų namai‟ nominuota Metų knygos rinkimuose prozos kategorijoje (2016)
* Antano Vaičiulaičio premija už novelę „Namo“, išspausdintą „Metų“ žurnale (2006)
* Lietuvos rašytojų sąjungos premija už knygą „Niekada nežinai“ (2009)
* Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto literatūros premija. Knyga „Niekada nežinai“ išrinkta 2008 m. kūrybiškiausia knyga (2009)
* Antano Jonyno premija už knygą „Išėjusi šviesa“ (1987)

## Bibliografija

* Išėjusi šviesa: apsakymai. – Vilnius: Vaga, 1987
* Niekada nežinai: esė ir apsakymai. – Vilnius: Baltos lankos, 2008.
* Skersvėjų namai: esė ir apsakymai. – Vilnius: Tyto alba, 2015.

## Nuorodos

* Biografija (''rasytojai.lt'') 
* D. Kalinauskaitė: kaip rašytoja sužydėjau sulaukusi Žemaitės amžiaus
Justė Janulytė

**Justė Janulytė** (g. 1982 m. gegužės 1 d. Vilniuje) – lietuvių kompozitorė, muzikologė. Gyvena Italijoje.

## Biografija
M. K. Čiurlionio menų gimnazijoje mokėsi fortepijono, chorinio dirigavimo, muzikos teorijos, iš Broniaus Kutavičiaus gavo kompozicijos pradmenis. 2006 baigė bakalauro studijas Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje (LMTA), kur studijavo Osvaldo Balakausko kompozicijos ir Gražinos Daunoravičienės muzikos teorijos klasėse. 2004–2005 m. studijavo Milano konservatorijoje (*Conservatorio Giuseppe Verdi*), Alessandro Solbiati kompozicijos klasėje. 2006 m. baigė LMTA kompozicijos magistrantūrą. 2002–2006 m. tobulinosi meistriškumo kursuose Europos šalyse. Nuo 2006 m. dėstė LMTA šiuolaikinės muzikos kalbą.

## Kūryba
J. Janulytė kuria simfoniniam orkestrui, styginių kvartetui, vienarūšių instrumentų ir kitiems ansambliams, chorui. Sukūrė projektų kartu su vizualiųjų menų atstovais. Kūriniai buvo atlikti tarptautiniuose festivaliuose Europos šalyse, JAV ir Kanadoje. Muzikos kūriniai pasižymi faktūros, dinamikos, tembro lėta kaita, minimalizmo ir  garso skambesio (stiprumo, tembro) transformacija. Rašo muzikos publicistikos ir kritikos straipsnius. 

Žymesni kūriniai: 
* „Balta muzika“ (2004) ir „Naktų ilgėjimas“ (2009) styginių orkestrui
* „Krintančio sniego tyla“ 2 fortepijonams (2006)
* „Akvarelė“ mišriam chorui (2007; I vieta UNESCO Tarptautinėje kompozitorių tribūnoje, jaunimo kategorijoje, 2009)
* „Tekstilė“ simfoniniam orkestrui (2008)
* „Smėlio laikrodžiai“ 4 violončelėms, elektronikai, vaizdo ir šviesos instaliacijai (2010)
 
## Įvertinimas
* Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija  už vizualiųjų metaforų muzikinį įprasminimą (2017)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Biografija
Indianapolis 500

**Indianapolis 500** (taip pat vadinamos **Indy 500**) – kasmetinės automobilių sporto lenktynės, vykstančios Indianapolio trasoje, JAV. Lenktynės yra IndyCar čempionato dalis. Jos vyksta antroje gegužės mėnesio pusėje.

Šios lenktynės patenka į Trigubos karūnos lenktynes – be Indianapolis 500 šiame sąraše dar yra 24 valandų Le Mano lenktynės ir Monako Grand Prix. 

Žiūrovų skaičius nėra skelbiamas, tačiau ovalo trasoje yra vietų apie 300 000 žiūrovų.

Po 4 kartus šias lenktynes yra laimėję A. J. Foyt, Al Unser ir Rick Mears. Tarp komandų sėkmingiausiai čia pasirodė Team Penske, laimėjusi 16 kartų.

Šios lenktynės per ilgą istoriją turi daug tradicijų. Prieš ir po lenktynių vyksta įvairūs koncertai ir ceremonijos žiūrovams. Prieš lenktynių startą giedamos įvairios patriotinės dainos, populiariausia yra „Back Home Again in Indiana“. Taip pat po finišo nugalėtojui privalu išgerti butelį pieno.

2016 m. vyko 100-tosios Indianapolis 500 lenktynės, kurias stebėjo apie 350 000 žiūrovų.

## Nuorodos
*Oficiali svetainė

## Šaltiniai
2017 m. Bahreino Grand Prix

**2017 m. Bahreino Grand Prix** – trečiosios 2017 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko balandžio 14-16 dienomis Sakhiro trasoje. Tai buvo 13-tas Bahreino GP.

## Rezultatai

### Kvalifikacija

### Lenktynės

;Pastabos
* Fernando Alonso pasitraukė iš lenktynių, tačiau buvo klasifikuotas kaip finišavęs, nes įveikė daugiau nei 90 proc. distancijos.
* Stoffel Vandoorne nestartavo dėl galio agregato gedimo.

## Įskaitos po lenktynių

;Lenktynininkų įskaita

;Komandų įskaita

* **Pastabos**: pateiktos 5 geriausios vietos.

## Šaltiniai
2017 m. Rusijos Grand Prix

**2017 m. Rusijos Grand Prix** – 4-tas 2017 m. Formulės 1 sezono etapas. Jis vyko balandžio 30-gegužės 2 dienomis Sočio olimpinio parko trasoje. Tai buvo ketvirtosios Rusijos GP lenktynės istorijoje.

## Klasifikacijos

### Kvalifikacija

;Pastabos
*Carlos Sainz, Jr. gavo 3 starto pozicijų baudą už avarijos sukėlimą 2017 m. Bahreino Grand Prix metu.
*Stoffel Vandoorne gavo 15 starto pozicijų baudą už galio agregatų dalių keitimą.

### Lenktynės

**Pastabos**
*Fernando Alonso nesugebėjo pasiekti starto pozicijos.

### Čempionato įskaitos

;Lenktynininkų įskaita

;Komandų įskaita

* Rodomos tik pirmos 5 įskaitų vietos.

## Šaltiniai
Danica Patrick

**Danica Patrick** (g. 1982 m. kovo 25 d.) – JAV automobilių sporto lenktynininkė. Ji yra pati sėkmingiausia JAV atvirų ratų automobilių čempionatų dalyvė. Jos pasiekta pergalė 2008 m. IndyCar Japan 300 lenktynėse yra vienintelė moters lenktynininkės pergalė šiame čempionate.

D. Patrick yra laikoma moterų dalyvavimo automobilių sporte pradininke. Jos sėkmingi rezultatai leido parodyti moterų galimybes varžytis su vyrais automobilių lenktynėse.

## Karjera

Būdama 10 metų amerikietė pradėjo lenktyniauti kartingais ir tris kartus laimėjo savo amžiaus klasės čempionatą. Nuo 1998 m. sportininkė lenktyniavo Didžiojoje Britanijoje, tačiau 2001 m. dėl lėšų trūkumo grįžo į JAV.

2002 m. D. Patrick dalyvavo 5 lenktynėse Barber Pro Series čempionate. Vėliau dvejus metus ji lenktyniavo Atlantic Championship čempionate, kuriame tapo pirmąja moterimi, pelniusia pergalę kvalifikacijos lenktynėse.

2005 m. sportininkė debiutavo IndyCar čempionate, kuriame jau pirmais metais pelnė 3 pergales kvalifikacijoje. Ji pakartojo Tomas Scheckter pole pozicijų debiutiniame sezone rekordą. Tais pačiais metais ji buvo išrinkta metų naujoke IndyCar ir Indianapolis 500 čempionatuose. 

2008 m. amerikietė pelnė savo pirmą ir vienintelę pergalę IndyCar lenktynėse. 

2018 m. sportininkė baigė savo karjerą NASCAR čempionate. Iš viso ji dalyvavo 191 lenktynėse, iš kurių finišavo pirmajame dešimtuke 3,6 % visų startų.

2018 m. gegužės 27 d. D. Patrick lenktyniaus savo paskutinėse (ir pirmose nuo 2011 m.) Indianapolis 500 lenktynėse.

### Karjeros rezultatai

: * *IndyCar 18 lenktynės buvo sustabdytos po 13 ratų dėl Dan Wheldon žūties.*

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
Daunoriai (Vija)

**Dauroniai** arba **Daunoriai**   () – gatvinis kaimas Baltarusijos vakaruose: Gardino srities Vijos rajono Bokštų apylinkėje. Išsidėstęs į šiaurės rytus nuo Lazūnų miestelio. 304 gyventojai (2009 m. duomenys).

Veikia vidurinė mokykla ir vaikų darželis, klubas, ambulatorija ir biblioteka.

## Istorija
XIV a. kaimas priklausė Vilniaus vyskupijos kapitulai, nuo 1787 m. jį arendavo Chreptovičiai. 1861 m. jame gyveno 68 žmonės, 1897 m. – 234 žm., 1940 m. – 281 žm. Tarpukaryje buvo Valažino apskrities Daunorių valsčiaus centru. Klebono Jono Karvelio iniciatyva kaime buvo įkurta lietuviška pradinė mokykla, mokyt. Juozas Babilius mokė ne tik joje, bet ir gretimame Pasalių () kaime. 1925 m. abi mokyklos buvo uždarytos. 1942 m. sovietiniai partizanai Daunoriuose sunaikino vokiečių kariuomenės garnizoną, po to kaimas buvo sudegintas. 1950 m. įkurtas kolūkis. 

## Žymūs žmonės
* Kaime gimė Jonas Petrauskas – literatas ir tautosakininkas. Baigęs Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnazijos šešias klases, dirbo Lietuvių ūkio draugijoje. Antrojo pasaulinio karo metais tarnavo Lenkijos kariuomenėje, buvo pakliuvęs į nacių nelaisvę. Yra vienas iš „Lazūnų tarmės žodyno“ autorių (1985 m.) ir „Lazūnų tarmės tekstų“ (1987 m.) parengėjų. Savo nedidelės apimties kūrinius skelbė periodinėje spaudoje.

## Šaltiniai
Dubiniai (Varanavas)

**Dubi̇niai** () – kaimas Baltarusijos vakaruose, Gardino srities Varanavo rajone. Administraciškai priklauso Girkų kaimo apylinkei.

Seniau buvęs gatviniu kaimu, dabar išsidėstęs kelių Nr. H6103 Baltiškės–Rodūnia ir Nr. H7855 Dubiniai–Klaišiai sankryžoje. Po Antrojo pasaulinio karo veikė mokykla, kurioje nuo 1957 m. buvo leista mokytis lietuvių kalbos kaip atskiros disciplinos. Kaime stūkso Lapakalnis (183,3 m aukščio). Ant šios kalvos švenčiamos šventės, nuo jos giedrą dieną matosi Lydos, Eišiškių, Rodūnios, Vosyliškių ir Kalesninkų bažnyčių bokštai. Į pietus nuo kaimo yra Pelesos miestelis, abi gyvenamąsias vietas skiria Dundaklio pušynas. Šiame miške dunkso 171,6 m aukščio Marulienės kalnas, pasak padavimų, supiltas kunigaikštienės Marulienės garbei. Netoliese yra ir kunigaikštienės etmono Ąžuolėno, kovojusio su švedų invazija, senkapis.

## Gyventojai

### Žinomi gyventojai
* Izidorius Šimelionis (1919–2011) – Lietuvos žurnalistas, kraštotyrininkas

## Išnašos

## Šaltiniai
* Izidorius Šimelionis. ''Senosios lietuviškos salos įvairiakalbėje jūroje nepaskendo'' // „Valstiečių laikraštis“, 2009 m. gegužės 27 d.
* Baltarusijos lietuvių istorija
* Tarybinis 1983 m. žemėlapis 
* Tarpukario Lenkijos 1923 m. žemėlapis
Dyvitai

**Dyvi̇̀tai**  (arba ***Divyčiai***; , ) – kaimas Lenkijos šiaurės vakaruose, Varmijos Mozūrų vaivadijos Olštyno apskrityje. Valsčiaus centras. 2 303 gyventojai (2011 m. duomenys). Veikia mokyklų kompleksas, jungiantis pradinę mokyklą ir gimnaziją. 2010 m. atidaryta apskrities muzikos mokykla. 1894–1897 m., vietoje mūrytos XIV a., iškilo nauja šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia. Šventovė buvo gausiai dekoruota, apatinė dalis palikta sena, o antstatas – neogotikinis. 1888 m. pastatyta koplytėlė su varpine.

## Etimologija

Lenkų šaltiniai nurodo, kad pavadinimas prūsiškai reiškia „Dievo kalnas”; lietuvių mitologijoje įprasta manyti, kad Divytis buvo baltų žvejų dievas, globojęs ir jūrininkus.

## Istorija

Kaimelis žinomas nuo XIV a., joje gyveno prūsai. Vėliau gyvenvietė priklausė vokiečių Rytprūsiams, stipriai nukentėjo per XV-XVI a. karus ir dėl to kilusį badmetį. 1913 m. kaimo laukuose, 111 ha plote buvo įsteigta Karinių oro balionų stotis. Iškilo dvejus dirižablius talpinusi halė. Ji buvo įspūdingų matmenų: 200 m ilgio, 44 m pločio ir 34 m aukščio. Vieno iš dirižablio vadu 1915 m. tarnavo garsus vokiečių oreivis Ernstas Augustas Lehmannas (1886–1937), kaip stebėtojas skridęs didžiausio pasaulyje keleivinio dirižablio „Hindenburg” paskutiniuoju reisu.

Po Antrojo pasaulinio karo Dyvitai atsidūrė Lenkijos sudėtyje. 2012 m. pabaigoje kaime atidarytas Lietuvos Respublikos garbės konsulatas (vadovė – Urszula Lech), prieš tai ši įstaiga dvejus metus veikė Olštyne. Garbės konsulatas aptarnauja Olštyno ir gretimas apskritis. Kaimo karčemoje vaišinama lietuviškais ir lenkiškais patiekalais.

## Šaltiniai

## Šaltiniai
* Tomasz Darmochwał, Marek Jacek Rumiński. *Warmia Mazury (przewodnik)* – Białystok: Agencja TD, 1996, s. 83 ​ISBN 83-902165-0-7
* Georg Kellmann. *Historia parafii Klebark Wielki, jej wiosek i okolic* – Klebark Wielki: Parafia p.w. Znalezienia Krzyża Świętego i Narodzenia Najświętszej Marii Panny w Klebarku Wielkim, 2007 ISBN 978-83-918968-1-5
*
Dubiniai (reikšmės)

**Dubiniais** vadinami kaimai:

* Lietuvoje:
** Šiaulių rajone
* Baltarusijoje:
** Varanavo rajone.
Buvęs dvaras Mažojoje Lietuvoje:
* Pilkalnio apskrityje
Liudas Mažeika

**Liudas Mažeika** (g. 1953 m. Kaune) – technikos mokslų daktaras, Kauno technologijos universiteto (KTU) profesorius, Lietuvos mokslų akademijos tikrasis narys.

## Biografija

1976 m. su pagyrimu baigė Kauno politechnikos institutą, kur įgijo inžinieriaus-matematiko specialybę. Pasiliko dirbti institute, Skaičiavimo technikos katedroje. 1980 m. perėjo dirbti į Ultragarso laboratoriją ir įstojo į aspirantūrą. 1986 m. apgynė technikos mokslų daktaro disertaciją. 

Dėstė KTU Teorinės radiotechnikos katedroje – ėjo docento pareigas, vėliau tapo profesoriumi Telekomunikacijų katedroje. KTU senato narys, KTU matavimo inžinerijos krypties doktorantūros komiteto narys, KTU elektros ir elektronikos krypties doktorantūros komiteto pirmininkas, Lietuvos ir užsienio projektų ekspertas. 2016 m. tapo Lietuvos mokslų akademijos tikruoju nariu.
 
2014–2016 m. buvo Skaitmeninio modeliavimo laboratorijos vedėjas, nuo 2016 m. yra Kazimiero Baršausko ultragarso mokslo instituto direktorius. Mokslinio darbo sritys: matavimai ultragarsu ir neardomieji bandymai, skaitmeninis ultragarsinių signalų, laukų apdorojimas ir kompiuterinis modeliavimas. Stažavosi mokslo centruose Švedijoje, Didžiojoje Britanijoje, Prancūzijoje.

2016 m. paskirta Lietuvos mokslo premija technologijos mokslų srityje už darbų ciklą „Ultragarsinės matavimo, stebėsenos ir diagnostikos technologijos ekstremalioms sąlygoms“ (su bendraautoriumi R. Kažiu).

## Bibliografija

* Mažeika, Liudas. Neardomųjų bandymų metodai ir sistemos: mokomoji knyga. Kaunas: Vitae Litera, 2007 . - 112, [1] p. ISBN 978-9955-686-51-4  

## Šaltiniai
Gulbynės tvenkinys

**Gulbynės tvenkinys** arba **Gulbynės karjeras** – tvenkinys Lietuvoje, Alytaus miesto Vakariniame pramonės rajone, Gulbynės ornitologiniame draustinyje. Suformuotas pelkėtoje vietoje prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,41 km, plotis – iki 0,26 km. Altitudė 108 m. Krantai neaukšti, sausi. Šiaurinėje pakrantėje įkurtas Gulbynės parkas. Vakarine pakrante nutiestas kelias , į kurį ties pietine pakrante įsijungia kelias .

Tvenkinys nenutekantis, priklauso Nemuno baseinui.

Kadangi tvenkinį labai pamėgo vandens paukščiai, gamtininko Vytauto Nedzinsko iniciatyva 1990 m. įkurtas Gulbynės ornitologinis draustinis. Tvenkinio nendrynuose peri iki 19 paukščių rūšių, 6 iš jų įrašytos į Lietuvos raudonąją knygą. Prie tvenkinio yra įrengta apžvalgos platforma ir informacinis stendas.

## Šaltiniai
Druskininkai (Varanavas)

**Druskininkai** () – lietuviškas kaimas Baltarusijos vakaruose, Gardino srities Varanavo rajone, prie Ditvos upės. Administraciškai priklauso Balčiškių kaimo apylinkei.

Išsidėstęs dešiniajame Ditvos upės krante, iš kaimo veda keliai į Balčininkus ir Peliūnus. Netoliese gimęs žymus senosios Lietuvos tyrinėtojas Teodoras Narbutas rašė, kad Druskininkai XIX a. stovėjo ant lietuvių-–baltarusių etninės ribos: į rytus nuo jų prasidėjo gudų gyvenamos žemės. Kaimo kapinėse išliko senovinis pagonybės laikus menantis aukuras.

## Istorija
XIX a. pab. kaimas buvo Lydos apskrities Rodūnios valsčiuje. XX a. pr. buvo Senųjų ir Naujųjų Druskininkų kaimai.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kaimas 1983 m. žemėlapyje
Šilinis (Ignalinos r.)

**Šilinis** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, Linkmenų seniūnijoje, Linkmenų miške, 1,5 km į šiaurę nuo Ginučių, 0,2 km nuo šiaurės rytinio Almajo kranto. Patenka į Aukštaitijos nacionalinį parką. Ežeras beveik apskritas, ilgis iš šiaurės į pietus – 0,12 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 144,8 m. Krantai miškingi, žemi. Ežeras nenutekantis, priklauso Almajo ežero baseinui.

## Šaltiniai
God of War (2018 kompiuterinis žaidimas)

**God of War** („Karo dievas“) – 2018 m. nuotykių ir veiksmo kompiuterinis žaidimas, išleistas „PlayStation 4“ konsolei, o 2022 m. ir asmeniniams kompiuteriams. 

Žaidimas sulaukė labai palankaus kritikų įvertinimo. Pagal svetainės *[[metacritic.com]]* suvestinę, įvertintas 94/100 balų vidurkiu. Pasak leidėjo, žaidimas per pirmas tris dienas parduotas 3,1 mln. ir per pirmą mėnesį − daugiau nei 5 mln. vienetų tiražu.

## Apie žaidimą
„God of War“ yra vieno žaidėjo žaidžiamas žaidimas, sukurtas „Sony“ Santa Monikos studijos Kalifornijoje. Tai yra aštuntoji žaidimų serijos „God of War“ dalis. Joje pasakojama apie spartiečių galiūno Krato (*Kratos*) nuotykius. Praėjusiose serijos dalyse įveikęs Olimpo dievus Kratas su sūnumi Atrėju (*Atreus*) persikėlė į šiaurę, Skandinavijos dievų valdas, snieguotus kalnus ir miškus. Kovodamas su šiaurės monstrais − troliais, raganomis ir kitais − Kratas turi išlavinti savo sūnų Atrėją tapti tikru kariu ir kartu susigrumti su savo tamsios praeities prisiminimais.

Žaidimo metu žaidėjas iš trečiojo asmens perspektyvos valdo galiūną Kratą. Žaidimo erdvė 3D grafikos. Krato pagrindinis ginklas kovose su monstrais yra Leviatano karo kirvis, kuriuo jis gali atakuoti iš arti ir jį mėtydamas iš toli. Taip pat jis gali atakuoti kumščiais, blokuoti atakas ir smogti skydu. Kratas turi įsiūčio limitą, kuris pildosi atakuojant priešininkams. Pasiekus šį limitą Krato jėgos trumpam labai padidėja. Priešininkai paprastai turi apsvaiginimo limitą, kuriam užsipildžius jie gali būti Krato nužudomi vienu veiksmu efektingais būdais. 

Kovose dalyvaujantis Krato sūnus Atrėjas yra tiesiogiai žaidėjo nevaldomas. Jis ginkluotas lanku ir šaudydamas strėlėmis gali nukreipti priešininkų dėmesį nuo Krato, padėti užpildyti jų apsvaigimo limitą. Šūkiais sūnus perspėja Kratą apie atakuojančius priešininkus ir jų padėtį. Taip pat jis gali perskaityti žaidimo erdvėje randamus runų įrašus, kuriais pasakojama žaidimo mitologija. Žaidime yra vaidmenų žaidimo elementų. Tiek Krato, tiek jo sūnaus gebėjimus galima patobulinti pasirinktomis savybėmis, pas ginkladirbį pasitobulinti esamus ginklus, šarvus ir pirkti naujus. 

Žaidimo objektai randami skryniose, sarkofaguose. Vertingesnių skrynių atidarymui būtina išspręsti galvosūkį ar surasti kelis „raktus“. Randamus objektus galima panaudoti tobulinant ginklus, praplečiant veikėjų gyvybės rezervus, jų radimas atveria naujas sugebėjimų galimybes. Pereinant žaidimo lygius tenka spręsti aplinkos galvosūkius − atidaryti vartus, nuleisti tiltus ir pan. Tam padeda sūnus ir Leviatano kirvio savybės: jis mėtomas gali užšaldyti judėjimo mechanizmus ir pareikalavus grįžti atgal į Krato rankas.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* IGN resursai
Tartokų tvenkinys

**Tartokų tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Jonavos rajone, 5,5 km į pietryčius nuo Ruklos miestelio. Sudarytas užtvenkus Nerštupės upelį (Lomenos intakas) 0,66 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,48 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 69,8 m. Krantai neaukšti, sausi, ištisai apaugę medžiais. Tvenkinį supa Gaižiūnų miškas (Jonavos miškai), į vakarus plyti Gaižiūnų poligonas. Žemiau užtvankos prasideda Lomenos kraštovaizdžio draustinis.

## Šaltiniai
Zatyšių karjeras

**Zatyšių karjeras** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Jonavos rajone, 9 km į pietvakarius nuo Jonavos. Sudarytas išeksploatavus žvyro išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 2,2 km, plotis – iki 0,36 km. Altitudė 40 m. Šiaurinėje dalyje yra 2 salos (0,21 ha ir 0,11 ha). Tvenkinį prateka Jasnogurkos upelis (Neries intakas). Tvenkinio plotas 2019 m. siekė ~ 35 ha. Tvenkinio pietinėje dalyje tebevyksta žvyro gavyba naudojant žemsiurbę ir tvenkinio plotas didėja. Krantai aukšti, daugiausia apaugę medžiais ir krūmynais. Į vakarus už keliasdešimt metrų teka Neris, į rytus stūkso Salupių miškas. Vakarinėje pakrantėje įsikūrusi Salupių, šiaurrytinėje pakrantėje – Bartonių sodų bendrijos. Rytinėje pakrantėje telkšo bevardis 5,2 ha karjero tvenkinys.

## Šaltiniai
Zapurjė

**Zapurjė** arba ***Užpurvė*** (, ) – kaimas vakarų Baltarusijoje. Administraciškai priklauso Gardino srities Gardino rajono Pariečės apylinkei. 36 gyventojai (2010 m. duomenys). Tikintieji katalikai priskirti Pariečės Švč. Mergelės Marijos parapijai.

Kaimo laukai šiaurėje ribojasi su Lietuvos–Baltarusijos valstybine siena. Iš pasienio ežero Dubo pietvakarių kryptimi išteka Purvė (). Pastarojo upelio, dešiniojo Ratnyčios intako, ilgis – 13 km. Dar vienas ežeriukas – *Mašonkos* – telkšo Zapurjės šiaurės vakaruose.

## Istorija

ATR laikais Zapurjė () įėjo į Gardino ekonomijos valdas, į Sabalėnų valsčių. Pagal Lenkijos 1924 m. paskelbtus duomenis kaimas priklausė Balstogės vaivadijos Gardino apskrities Pariečės valsčiui.

## Šaltiniai
Gilūta

**Gilūta** – upelis rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, Mielagėnų seniūnijoje; Svylos kairysis intakas. Išteka iš Milašiaus ežero, pradžioje teka pro apyežerio pelkynes (Milašiaus telmologinį draustinį), paskui pasuka į šiaurės rytus, prateka Gilūtaičio ežerą ir suteka su Svyla 16,2 km nuo jos žiočių, ties šiauriniu Gilūtų pakraščiu.

Beveik visa Gilūtos vaga ištiesinta. Šalia upelio įsikūrusi Žardeliškė, Kėriškė ir Gilūtos.

## Šaltiniai
Karloniškės tvenkinys

**Karloniškės tvenkinys** arba **Karloniškės ežeras** – vandens telkinys Lietuvoje, Varėnos rajone, Varėnos miesto vakarinėje dalyje. Tvenkinio ilgis šiaurės į pietus – 0,39 km, plotis – iki 0,025 km. Altitudė 119,4 m. Krantai žemi, sausi. Rytinėje pakrantėje stūkso daugiabučių gyvenamųjų namų kvartalas, vakarinėje – miesto stadionas. 2010 m. atlikti tvenkinio išvalymo ir pagilinimo darbai. Tvenkinys nenutekantis, priklauso Merkio upės baseinui.

## Šaltiniai
Stangės tvenkinys

**Stangės tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Varėnos rajone, Merkinės miestelio rytiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Stangės upelį (Nemuno intakas) 2 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,34 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 102,3 m. Krantai aukštoki. Pietinėje pakrantėje stūkso Merkinės miškas, rytine pakrante nutiestas kelias . Šiaurvakarinėje pakrantėje netoli užtvankos yra įrengtas paplūdimys.

## Šaltiniai
Rubiaževičai

**Rubiaževičai** (, ) – agromiestelis vakarų Baltarusijoje. Apylinkės centras, priklausantis Minsko srities Stolpcų rajonui. Išsidėstęs prie Sulos ir Parakulės upių. Automobilių keliai į Stolbcus, Ivenčių, Dziaržynską. Veikia vidurinė mokykla, vaikų darželis-lopšelis, paštas, ambulatorija, kultūros namai ir biblioteka.

## Istorija

Iki XIII a. 2-osios pusės apylinkėmis ėjo LDK valstybinės siena (*rubežius*). Tai mena pats miestelio pavadinimas. Sargybiniai budėdavo pilaitėje (*bokšte*), iš ko kilo netolimo miestelio Bokštai vardas. Vėliau prie LDK buvo prijungtos Koidanovo ir Minsko žemės, tada valstybinė siena pasislinko tolyn į rytus. 1550 m. Ldk Žygimantas Augustas vietovę perdavė valdyti Mikalojui Radvilai Juodajam. Po 1565–1566 m. administracinės reformos Rubiaževičai priskirti Minsko vaivadijos Minsko pavietui.

XVI—XVII a. kaimas priklausė Radvilų Nauburų valdoms. XVII a. buvo funduota Šv. Nikolajaus Stebukladario cerkvė, jai Radvilos dovanojo ir Marovičių kaimą su 60 dešimtinių žemės. Vėliau valdė nuomininkai Pokusai ir Oborskiai. 1769 m. Rubiaževičus įsigijo Rutinskiai ir Lopaciavai. 1799 m. iškilo medinė šv. Antano Paduviečio bažnyčia, kurią carinė administracija po 1863 m. sukilimo pavertė cerkve. Šventovės pastatas 1972 m. buvo nugriautas.

Carinės Rusijos valdymo laikais kaimą valdė Vitgenšteinai. XVIII–XIX a. gyvenvietė garsėjo savo turgumis. XIX a. buvo miestelis, Minsko apskrities Rubiaževičų valsčiaus centras. 1907–1911 m. iškilo dvibokštė mūrinė Šv. Juozapo bažnyčia. Prieš I pasaulinį karą Rubaževičiuose veikė katalikų bažnyčia, dvejos cerkvės (be aukščiau paminėtos, 1861–1862 m. buvo pastatyta dar viena – kapinėse), sinagoga, vandens malūnas ant Sulos upės (šiandien griuvėsiai), pradinė mokykla, gyventojai telkėsi 144 kiemuose.

XX a. tarpukariu Rubiaževičai priklausė Lenkijai, o 1939 m. įėjo į Baltarusijos TSR sudėtį. II pasaulinio karo metais hitlerininkai įrengė getą, o 1942 m. sušaudė apie 1000 žydų tautybės gyventojų. Egzekucijos vietoje, prie kelio į Dziaržynską, įrengta atminimo lenta.


Rubiaževičy. Рубяжэвічы (XX, I).jpg|Miestelio panorama XX amžiaus pradžioje
Rubiaževičy. Рубяжэвічы (1914).jpg|Šv.Juozapo bažnyčia 1914 m.
Rubiaževičy, kaścioł (1914).jpg|Bažnyčios interjeras
Rubiaževičy, plabanija (1914).jpg|Klebonija prieš Pirmąjį pasaulinį karą


## Šaltiniai

* Miestelis ''Radzima'' internetinėje svetainėje
* Šv. Juozapo parapijos internetinė svetainė
Ričia

**Ričia** () – upė šiaurės vakarų Baltarusijoje, teka Vitebsko srities Breslaujos rajone. Ilgis 16 km, baseino plotas 208 km². Vidutinis vandens paviršiaus nuolydis sudaro 0,29 ‰.
 
Išteka iš Ričių ežero prie Baltarusijos–Latvijos valstybinės sienos. Teka pietų kryptimi, kerta istorinį kelią Vilnius–Breslauja–Tilžė–Ryga ir įteka į Muisos ežerą. Iš pastarojo telkinio toliau neša savo vandenis pietvakarių link ir, pratekėjus vietinio keliuko Drūkšiai–Malkos patilte, įsilieja į Drūkšių ežero rytinę dalį. Santaka maždaug 0,4 km į šiaurę nuo Drūkšių miestelio. Dešiniojo kranto kaimai: Mikalajūnai, Ričianai, Minkovičiai; kairiajame krante gyvenviečių nėra.

Ričia – viena iš didesnių upių, maitinančių Drūkšių ežerą. Jos baseine tyvuliuoja daugybė ežeriukų, sudarančių Ričios–Drūkšių ežeryną.

## Šaltiniai
* Juozas Obelienius. *Lietuvos TSR vandens turistų keliai* – Vilnius: „Mintis“, 1972
* *Блакітная кніга Беларусі*: энцыкл. / Рэдкал.: Н. А. Дзісько, М. М. Курловіч, Я. В. Малашэвіч і інш.; Маст. В.Г.Загародні. – Мн.: БелЭн, 1994. – 415 с. ISBN 5-85700-133-1
Raka (ežeras)

**Raka** () – ežeras Vakarų Baltarusijoje, Vitebsko srities Breslaujos rajone.

## Geografija
Ilgis 3 km, didžiausias plotis 0,76 km, bendras plotas 0,83 km². Maksimalus gylis 17 m, kranto linijos ilgis 7,3 km. Iki 18 m aukščio krantai apaugę krūmokšniais, rytiniai ir pietiniai gerokai žemesni (3–3,5 m). Šiaurinis krantas užpelkėjęs. Dugnas dumblėtas, prie kranto smėlėtas. Pakrantės augmenijos juosta siekia 8 m. Įteka upeliai iš Birutės, Ružavo, Bužo ir Mizeriškių ežerų; išteka upė Raka (ilgis apie 2 km ilgio, žiotys Druveto ežere).

## Istorija
Pietiniai ežero krantai apaugę Rako šilu (). Šio miško vakarinėje dalyje iškilęs piliakalnis, išsidėstę prancūzų kapais vadinami pilkapiai. Nors jie neturi nieko bendro su 1812 m. Napoleono žygiu į Rusiją, bet pati vietovė su šiais įvykiais yra susijusi. Būtent prie vakarinių Druveto ežero krantų, netoli minėtų pilkapių maršalas Mišelis Nėjus buvo priverstas keturias dienas leisti savo kariams stovyklauti, nes prancūzų kariuomenę buvo apėmusi dizinterijos epidemija ir ji nebegalėjo toliau žygiuoti.

Šiaurinėje ežero pusėje yra vietovė, kurioje lobių ieškotojai nesėkmingai bando rasti Napoleono armijos užkastus turtus. Apie juos vietiniai gyventojai sukūrė nemažai legendų.

## Šaltiniai
* Блакітная кніга Беларусі: энцыкл. // Рэдкал.: Н. А. Дзісько, М. М. Курловіч, Я. В. Малашэвіч і інш.; Маст. В. Г. Загародні. – Мн.: БелЭн, 1994. – 415 с. ISBN 5-85700-133-1. – Паводле эл.рэсурса poseidon.by 
* Природа Белоруссии: Попул. энцикл./ БелСЭ; Редкол.: И. П. Шамякин (гл.ред.) и др. –Мн.: БелСЭ, 1986. –599 с. 40 л. ил.
* Государственный водный кадастр: Водные ресурсы, их использование и качество вод (за 2004 год) / М-во природных ресурсов и охраны окружающей среды. –Мн., 2005. –135 с.
* Ресурсы поверхностных вод СССР. Описание рек и озёр и расчёты основных характеристик их режима. Т. 4.
* Национальный парк ''Браславские озера''

## Nuorodos
* Ežeras žemėlapyje
*  Vaizdas iš kosmoso
Prorva

**Prorva** () – upė Vakarų Baltarusijoje; Drūkšos kairysis intakas (Dauguvos baseinas). Teka Vitebsko srities Breslaujos rajone. Ilgis 12 kilometrų, baseino plotas 716 km², vidutinis nuolydis sudaro 0,4 ‰.

Ištakos Drūkšių ežero pietrytinėje pusėje, prie Drūkšių miestelio. Toliau upė neša savo vandenis į pietus ir kerta Stavoko ežerą. Šioje vietoje 1953 m. pastatyta tarprespublikinė TSRS Tautų draugystės hidroelektrinė. Tais pačiais metais kita iš Drūkšių ežero ištekanti upė Drūkša buvo pertverta ir visas ežero vandens perteklius nukreiptas į Prorvą. Po kelių dešimtmečių hidroelektrinė uždaryta kaip nerentabili.

Žemupyje Prorva kerta Abelių ežerą ir iš kairės įteka į Drūkšą maždaug 0,5 km į pietus nuo Abelykščių kaimo.

## Šaltiniai
* *Блакітная кніга Беларусі*: энцыкл. // Рэдкал.: Н.А.Дзісько, М.М.Курловіч, Я.В.Малашэвіч і інш.; Маст. В.Г.Загародні. – Мн.: БелЭн, 1994. – 415 с. ISBN 5-85700-133-1
Pyškos

**Pyškos** () – kaimas vakarų Baltarusijoje. Administraciškai priklauso Gardino srities Gardino rajono Padlabenės valsčiui. Išsidėstęs ant Nemuno kranto, į šiaurę nuo Gardino. 243 gyventojai (2010 m. duomenys).

## Kreidiniai kalnai
XX a. pr. Pyškuose abiejuose upės pusėse dar stūksojo neaukštos klinčių atodangos – vad. *Kreidiniai kalnai*. Kraštotyrininkas Zigmantas Gliogeris šią vaizdingą vietovę buvo aprašęs 1903 m. Varšuvoje išleistoje knygoje „Kelionė upių slėniais“ (lietuvių kalba – „Nemunu: upių slėniais“, 1992 m.). Pirmojo pasaulinio karo metu apylinkėje buvo įrenti gynybiniai įrenginiai – fortai. Tarpukaryje gardiniečiai mėgdavo išvykas garlaiviu Nemunu aplankant akinančiai baltas kreidines atodangas.

Po Antrojo pasaulinio karo klintys buvo iškastos ir panaudotos vietinėje pramonėje, vietovė apaugo mišku. Dabar čia įrengtos sporto trasos ir poilsio aikštelės, į Pyškas savatgaliais dviračiais suvažiuoja aktyvaus poilsio mėgėjai iš Gardino. Buvusių klinčių karjerų duobės užsipildė gruntiniu vandeniu. Vienas telkinių pagal vandens spalvą vadinamas *Mėlynuoju*, kitas – *Žaliuoju*.

## Šaltiniai

* Урочище Пышки