Subačiaus geležinkelio stotis

**Subačiaus geležinkelio stotis** – krovininė geležinkelio stotis centrinėje Subačiaus miesto dalyje (Kupiškio rajonas), prie Radviliškio–Daugpilio geležinkelio. Šalia per kelyną įrengta geležinkelio pervaža rajoniniame kelyje  (Biržų gatvėje). Į stotį atvyksta krovininiai traukiniai. Subačiaus stotyje aptarnaujami krovinių savininkai: vykdoma vagonų siuntų priėmimas ir išdavimas, riedmenų manevravimas, krovinių saugojimas, juos laikant vagonuose ir stoties keliuose. Yra 500 m² atvira sandėliavimo aikštelė  paketuotiems ir vienetiniams kroviniams.

Prie stoties stovi stogastulpis 1941 m. ir 1944–1952 m. iš čia ištremtų Lietuvos gyventojų atminimui (tautodailininkas Petrulis), pastatytas 1990 m.

## Istorija

Anksčiau Subačiaus gyvenvietė vadinta Subačiaus geležinkelio stotimi. Naujasis Subačius pradėjo kurtis prieš I pasaulinį karą Dvariškių kaimo ūkininkų žemėje, kur 1873 m. buvo nutiesta Radviliškio–Kalkūnų geležinkelio linija. Tais pat metais atidaryta ir Subačiaus stotis, jai suteikta IV kategorija. Stotyje buvo 2 peronai. Prie geležinkelio stoties dar iki I pasaulinio karo ėmė kurtis miestelis – Naujasis Subačius. Šiaurinėje geležinkelio pusėje stovėjo užvažiuojamieji namai, kur savo arklius su vežimais palikdavo į Panevėžį, Kauną ar Vilnių traukiniu važiuodavę gretimų apylinkių gyventojai.

I pasaulinio karo metais stotyje įsikūrė vokiečių valdžios atstovas. Baigiantis karui, besitraukdami vokiečiai buvo suplanavę padegti stotį – taip jie pasielgė su visomis stotimis Kupiškio–Obelių ruože (išskyrus Panemunėlį). Į Subačiaus stotį jau buvo prinešta šiaudų padegimui, bet vietos gyventojai stotį apgynė. Po karo čia trumpam įsikūrė bolševikai, bet netrukus juos išvijo Lietuvos kariuomenė, į stotį sugrąžinta Subačiaus valsčiaus būstinė.

1941 m. pastatyti 6 vagonai Panevėžio apskrities žmonėms tremti. 1949 m. Subačiuje veikė perdavimo stotis, kurios medinis barakas buvo skirtas besikeičiančioms darbuotojų brigadoms laikinai apsistoti. Medinė keleivių laukimo stotis buvo visiškai sudegusi. 1953 m., ilgamečio stoties viršininko Algirdo Mateikos žiniomis, buvo pastatytas naujas geležinkelio stoties pastatas ir poilsio namai geležinkeliečiams, kurių čia buvo apie šimtą. Tuo metu jau veikė ir traukinių depas, kur keisdavosi lokomotyvų mašinistai. Geležinkeliečiams buvo pastatyti trys gyvenamieji namai. Viename iš jų buvo viršininko butas, be to, tame pačiame dviejų galų pastate 1944–1953 m. buvo įsikūrusi ir traukinių stotis. 1961 m. buvo uždarytas depas. Kurį laiką čia buvo saugomi seni traukiniai, šilumvežiai, vėliau pastatai apleisti.

Subačiuje palei geležinkelį buvo saugomas didžiulis miško sandėlis. Vagonui pakrauti mediena reikėjo bent 8 vyrų, kurie virvių pagalba šį darbą galėjo atlikti per vieną dieną. Sovietmečiu pro Subačiaus stotį vyko intensyvus judėjimas, dėl ko dažnai buvo uždaroma pagrindinė Subačiaus geležinkelio pervaža. Per 12 valandų tuomet praeidavo po 25 traukinius. Kiekvieną dieną bent du keleiviniai traukiniai vykdavo maršrutais Maskva–Karaliaučius ir Šiauliai–Daugpilis. Subačiaus geležinkelio stotis tuomet buvo III klasės. Čia vyko parkavimai, iškrovimai, buvo vežami keleiviai. Subačiaus padalinys priklausė Šiaulių geležinkelio apygardai. Visa ši infrastruktūra priklausė Vilniuje įsikūrusiai I klasės geležinkelių valdybai.

2000 m. Subačiaus geležinkelio pervažoje įrengta pirmoji Lietuvoje vaizdo kamera, fiksuojanti automobilių eismo saugumą. XXI a. modernizuojant geležinkelį, mažėjo darbuotojų poreikis. 2012 m. duomenimis, Subačiaus geležinkelio stotyje dirbo apie 15 žmonių.

## Šaltiniai