open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Alfredas Smailys

**Alfredas Smailys** (1928 m. gegužės 7 d. Girininkuose – 1995 m. balandžio 28 d. Kaune, palaidotas Pažėrų kapinėse) – Lietuvos gydytojas-kardiologas, profesorius. Sūnus – gydytojas ortopedas-traumatologas Alfredas Smailys (g. 1968 m.).

## Biografija

1949 m. baigė Kauno universiteto Medicinos fakultetą, vėliau aspirantūrą Maskvoje. Iki 1953 m. dirbo Kauno respublikinės klinikinės ligoninės chirurginio skyriaus ordinatoriumi. 1957 m. dėstė KMU Hospitalinės chirurgijos katedroje. 1957 m. tapo docentu, o 1969 m. – profesoriumi. 1957 m. jam suteiktas medicinos mokslų kandidato laipsnis. 1966 m. apgynė medicinos mokslų daktaro disertaciją. 1968–1994 m. prof. A. Smailys buvo Kardiologijos instituto Širdies ritmo tyrimo laboratorijos vedėjas.

A. Smailys vienas pirmųjų SSRS pradėjo širdies aritmijas gydyti elektros impulsais, daryti netiesioginį širdies masažą ir taikyti kitus reanimacijos metodus.

1989 m. išrinktas į TSRS Aukščiausiąją Tarybą. 1990 m. išrinktas Lietuvos MA nariu korespondentu. Inicijavo Paminklinės Prisikėlimo bažnyčios ir VDU atkūrimą, buvo Senato narys. 1994 m. jo iniciatyva Rygoje įkurta visuomeninė organizacija „Baltijos vienybė“.

## Atminimas

2000 m. gegužės 11 d. Žaliakalnyje, ant daugiabučio Vlado Stankūno namo (Savanorių pr. 58, arch. Osvaldas Tylius) atidengta memorialinė lenta.

## Įvertinimas

* TSRS valstybinė premija (su A. Lukoševičiūte, 1971)

## Bibliografija

* Skilvelių virpėjimas (1977)
* Žmogus ir vanduo (su V. Bražiuliu, 1984)
* Ultragarsas medicinoje (1985)
* Klinikinė chirurgija (su kitais, 1969, 1980) 

## Šaltiniai
Pelėsis

**Pelėsis** (, lot. *mucor*) – siūliniai grybai, turintys vienintelį siūlą − hifą. Tai daugialąsčiai mikroorganizmai arba apie 10 µm diametro atskiros ląstelės.

Pelėsio vystymuisi reikalingos tam tikros būtinos sąlygos: drėgmė, maisto medžiagos (mitybinė terpė), šiluma, rūgštinis pH, deguonis. Dažniausiai jie auga ant vidinių paviršių, bet kai kada gali vystytis ir išoriniuose paviršiuose. Pelėsiai dauginasi sporomis. 

Pelėsio ar jo sporų galima aptikti ant įvairių medžiagų: maisto produktų, medžio, kartono, tinko, plastiko, silikono, dažų, odos, net ant cementinių ar betoninių konstrukcijų.
Paliktus maisto produktus per keletą dienų padengia voratinkliškas grybienos sluoksnis, pašerpetojusiu baltais, pilkais, žaliais ar juodais plaukeliais. Pelėsis ne tik sugadina maisto produktus ar medžiagų estetinį vaizdą − į aplinką išskiria ir nuodingų ar sveikatai pavojingų medžiagų, sukelia įvairių mikozių. Blizgančiose plaukelių viršūnėse gausu subrendusių sporų. Jos lengvai sklando nešamos oro srovių. Patekusios į tinkamas sąlygas per kelias valandas sudygsta ir pradeda auginti naują pelėsio koloniją.

## Pelėsių grupavimas
* *[[Aspergillus]]*
* *[[Cephalosporium]]*
* *[[Monosporium]]*
* *[[Mucor]]*
* *Penicillium* (Pelėjūnas)
* *[[Phyllophora]]*
* *[[Sporothrix]]*


Vaizdas:20100207_234732_SeanetteSnotFungus.jpg
Vaizdas:20101121_212039_Mildew.jpg
Vaizdas:20100208_002523_ShowerCurtainMildew.jpg
Vaizdas:20100815_1818_Mold.jpg
Vaizdas:20100916_011605_Mycelium.jpg
Vaizdas:Blue Stilton Quarter Front.jpg
Vaizdas:Schimmel_page_001.jpg|Pelėsis ant kambario sienų
Vaizdas:Verschimmeltes Brot 2008-12-07.JPG|Pelėsis ant duonos
Vaizdas:Pesca con muffa.jpg|Pelėsis ant persiko vaisiaus
Vaizdas:Moldy nectarines.jpg|Pelėsis ant nektarinų
Vaizdas:Moldy Strawberries.jpg|Pelėsis ant žemuogių
Vaizdas:Coffee mold.JPG|Pelėsis kavoje
Šilinė (Vilnius)

**Šilinė** – Vilniaus miesto dalis, esanti į šiaurės rytus nuo miesto centro, 1 km į rytus nuo Kalino, Verkių regioninio parko miškuose, prie Raistelio ežero. Rytinė Šilinės viensėdžio dalis. Praeina kelias iš Pagubės į Didžiuosius Gulbinus ir atšaka į Kaliną. Gretimais įkurtas karinis dalinys.

## Istorija

Miesto dalis suformuota 1996 m. iš Šilinės viensėdžio rytinės dalies.

## Šaltiniai
Švedijos politinė sistema

Švedijos valdymo forma - parlamentinė konstitucinė monarchija. Vyriausybės vadovas yra ministras pirmininkas. Kaip ir kitose konstitucinės monarchijos respublikose karalius labiau yra simbolinis šalies vadovas. Vykdomoji valdžia yra vyriausybė. Įstatymų leidžiamoji valdžia yra sutelkta ir parlamente ir vyriausybėje . Teisminė sistema yra nepriklausoma nuo vykdomojo ir įstatymų leidžiamojo organo.

Konstituciją sudaro keturi pagrindiniai įstatymai. Svarbiausias iš jų yra Valdžios aktas priimtas 1974 m. nurodantis šalies politiką, žmonių teises ir laisves. Paveldėjimo aktas pasirašytas 1809 m. tarp parlamento ir Bernadotų, nurodantis jų teises į sostą. Taip pat yra du kiti įstatymai susiję su pilietiškumu ir žodžio laisve.

Šalies vadovas yra karalius. Tačiau jis turi tik reprezentacines funkcijas. Dabartinis valstybės vadovas yra karalius Karolis XVI Gustavas. 1973 m. rugsėjo 15 d., mirus Karolio tėvo broliui karaliui Gustavui VI Adolfui, jam atiteko Švedijos karalienės sostas.

Ministras pirmininkas yra Nuosaikiųjų partijos atstovas Fredrik Reinfeldt, išrinktas per 2006 m. rugsėjo 17 d. vykusius rinkimus. Kartu su kitomis trim partijomis jis sudarė centro-dešinės valdančiąją koaliciją. Ministrų kabinetą tvirtina pats pirmininkas be parlamento pritarimo. Parlamento pirmininką skiria ministras pirmininkas, bet jo kandidatūrai turi pritarti parlamentas. Karalius šiuose procesuose nedalyvauja.

Įstatymų leidžiamoji valdžia yra vienų rūmų parlamentas, vadinamas *Riksdagu*. 349 parlamento nariai renkami visuotiniuose rinkimuose ketveriems metams, remiantis proporcine rinkimų sistema. Iki 1975 m. parlamentas buvo dviejų rūmų. Sesijos vyksta nuo rugsėjo iki birželio. Stipriausia partija Švedijoje - socialdemokratai.

Švedija Europos Sąjungos (nuo 1995 m.) ir Šengeno susitarimo (nuo 1996 m. gruodžio 19 d.) narė. Militariškai neutrali valstybė, pasižyminti ilgomis neutralumo tradicijomis. Nepriklauso Šiaurės Atlanto Sutarties Organizacijai (NATO).

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Švedjios vyriausybė
*Švedijos parlamentas 
*Karališkasis Švedijos teismas
Danguolė Skarbalienė

**Danguolė Skarbalienė** (g. 1952 m. vasario 29 d. Šaravuose, Kėdainių rajonas) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė, pedagogė.

## Biografija
1980 m. baigė Vilniaus universitetą, įgydama žurnalistės specialybę.

1977–1982 m. leidinio „Universiteto žurnalistas“ vyr. redaktorė. 1982–2009 m. – Vilniaus universiteto Komunikacijos fakulteto Žurnalistikos instituto dėstytoja, vyr. lektorė, taip pat laikraščio „Salonas“, leisto 1991–1996 m., redaktorė. 1996–2000 m. žurnalo „Mano ūkis“ redaktorė, o nuo 2000 m. – vyriausioji redaktorė. Žurnalistikos enciklopedijos straipsnių autorė. 

Buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos pirmininko pavaduotoja (2003-2007 m.).

Spaudos, radijo ir televizijos rėmimo fondo tarybos narė nuo 2015 m., pirmininkė (2015-2018 m.).

## Šaltiniai
Šarūnas Skapcevičius (1944)

**Šarūnas Skapcevičius** (g. 1944 m. gegužės 13 d. Tytuvėnuose) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1972 m. Vilniaus universitete baigė žurnalistikos studijas.

1971–1972 m. laikraščio „Tiesa“ atsakingojo sekretoriaus pavaduotojas, 1972–1978 m. – žurnalo „Darbas ir poilsis“ redakcijos darbuotojas, 1975–1978 m. – šio žurnalo vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1978–1992 m. žurnalo „Sparnai“ vyriausiasis redaktorius, 1993–1995 m. savaitraščio „Sargyba“ redaktoriaus pavaduotojas. Nuo 1995 m. – Vidaus reikalų ministerijos Informacijos skyriaus viršininkas. 

Daugiausia rašė apie nusikalstamumą.

## Įvertinimas
* 1995 m. brolių Bobelių premija.

## Šaltiniai
Švėkšnos evangelikų liuteronų bažnyčia

**Švėkšnos evangelikų liuteronų bažnyčia** – evangelikų liuteronų bažnyčia Šilutės rajone, Švėkšnoje.

## Istorija

Pirmoji liuteronų bažnyčia pastatyta 1819 m. (kur dabar yra Šv. Florijono paminklas), bet 1856 m. ją nusiaubė gaisras. Dabartinė bažnyčia pastatyta 1867 m., 1913 m. perdengtas stogas skarda, 1930 m. atliktas išorės remontas, perstatytas bokštas. 
 
2005 m. bažnyčios stogo dešinioji pusė, nuniokojus uraganui „Ervinui“, naujai apskardinta.

## Nuorodos
* Liuteronų parapija 
* Parapija
Stig Blomqvist

**Stigas Lenartas Blūmkvistas** (; 1946 m. liepos 29 d. Erebru, Švedija) – švedų ralio pilotas, septynis kartus laimėjęs Švedijos ralį, o 1984 m. tapo Pasaulio ralio čempionato nugalėtoju.

Stigas Blūmkvistas vairuotojo licenziją gavo būdamas 18 metų amžiaus ir iškart laimėjo 2 vietą, 1964 m. Švedijoje, netoli Karlstado vykusį vietinės reikšmės ralį. Tuo metu jis vairavo „Saab 96“ automobilį. Atstovaudamas „Saab“ komandą laimėjo savo pirmąją tarptautinę pergalę 1971 m. vykusiame RAC ralyje.

## Pasaulio ralio čempionato pergalės
:

## Nuorodos

* www.rallybase.nl
Vilniaus evangelikų reformatų bažnyčia

**Vilniaus evangelikų reformatų bažnyčia** – evangelikų reformatų maldos namai, esantys Vilniuje. Kultūros paveldo objektas Nr. 1068. Priešingoje Pylimo gatvės pusėje yra Reformatų parkas.

## Istorija

Kada buvo įkurta pirmoji Vilniaus reformatų bažnyčia, nėra žinoma. Pirmosios kalvinų pamaldos laikytos 1553 m. Mikalojaus Radvilos Juodojo Lukiškių dvare. Pirmas, apie 1562 m., specialiai reformatų maldos namams pastatytas pastatas buvo Radvilų rūmuose, užėmusiuose kvartalą dab. Šv. Jonų ir Pilies gatvių sankryžoje. Mirus Mikalojui Radvilai Juodajam pastatas atiteko jėzuitams. 

1574 m. nauja Vilniaus reformatų bažnyčia Mikalojaus Radvilos Rudojo rūpesčiu įkurta kitoje gatvės pusėje, Stanislovo Goštauto sklype, šalia žuvų turgaus. Čia reformatai laikė pamaldas 7 metus. 1581 m. reformatams pastatyta nauja bažnyčia dabartinėje Volano gatvėje, prie Hornostajų rūmų. XVI a. pabaigoje – XVII a. reformatai buvo persekiojami, jų bažnyčia ne kartą padegta. Refomatai buvo priversti nuolat keisti maldų vietą.

Dabartinė reformatų bažnyčia yra devintoji. Ji pastatyta 1830–1835 m. lenkų kariuomenės majoro Pavelo Strijenskio rūpesčiu pagal architektūros profesoriaus Karolio Podčašinskio projektą.

Sovietmečiu parapija buvo panaikinta. 1957–1990 m. veikė kino teatras „Kronika“, kuriame rodyti tik dokumentiniai filmai.

Parapija atkurta 1990 m.

2018 metais pradėtas restauravimas pagal Kultūros ministerijos Paveldotvarkos programą.

2022 metų spalio 20 dieną atkurtos ant bažnyčios stogo buvusios skulptūros, pranešė Kultūros infrastruktūros centras. Kazimiero Jelskio lenkų skulptoriaus tikslios darbų kopijos: dviem klūpinčiais sparnuotais angelais ir Tikėjimą simbolizuojančia mergelės figūra su kryžiumi bei taure rankose. Dabartinių atkurtų skulptūrų autoriai: Rimantas Okulič-Kazarinas ir Ramunė Balandžiūnienė. Kiekviena iš skulptūrų sveria maždaug po vieną toną, jos pagamintos iš specialaus skulptūrinio cemento, angelų aukštis – 2 metrai, vidurinės skulptūros – 2,5 metro, o skaičiuojant su kryžiumi – 3 metrai, kryžius pagamintas iš metalo.

## Architektūra

Pastatas klasicistinio stiliaus su dorėniška kolonada ir graikišku frontonu.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Maldos namai Lietuvoje. Evangelikų reformatų bažnyčios
* Vilniaus parapijos oficiali interneto svetainė
* Istorija
* Senoviniai bažnyčios vaizdai bibliotekoje Polona
* Prieškario bažnyčios nuotraukos
Mykoliškiai (reikšmės)

**Mykoliškiais** vadinami kaimai:

* Mykoliškiai Jonavos rajone;
* Mikoliškiai Kretingos rajone;
* Mykoliškės Vilniaus rajone.
Vilniaus evangelikų liuteronų bažnyčia

**Vilniaus evangelikų liuteronų bažnyčia** – vienintelė evangelikų liuteronų bažnyčia Vilniuje. Kultūros paveldo objektas Nr. 1081.

## Istorija

Liuteronai Vilniuje veikė nuo XVI a., tačiau susidūrė su stipriu katalikų pasipriešinimu. 1555 m. vokiečių pamokslininko Viklifo iniciatyva įkurti maldos namai (manoma, kad dabartinė parapijos raštinė), o apie 1581–1583 m. pastatyta bažnyčia. Apie ankstyvąją bažnyčią nėra žinoma. 1616 m. joje jau buvo vargonai. 1624 m. bažnyčia sudegė, vėliau atstatyta, bet 1655 m. sudegė ir vėl.

XVIII a. liuteronų bažnyčia taip pat ne kartą buvo nusiaubta gaisrų. Daug kartų restauruota, vykstant darbams parapijiečiai melsdavosi Vilniaus evangelikų reformatų bažnyčioje. 1739–1744 m. bažnyčia restauruota žymaus architekto Jono Kristupo Glaubico. 1871 m. pastatyta varpinė, o 1872 m. išlietas didžiulis varpas. Vėliau dėl karų dauguma tikinčiųjų išvyko, o tarybiniais metais bažnyčioje įrengta krepšinio salė ir restauratorių dirbtuvės. Nepriklausomybės metais bažnyčia grąžinta liuteronams ir 1995 m. restauruota.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Parapija
Stasys Sirutis

**Stasys Sirutis** (1911 m. lapkričio 17 d. Posudonėje, Liudvinavo valsčius, Marijampolės apskritis – 2004 m. gruodžio 27 d. Bogotoje) – Lietuvos diplomatas, žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
Mokėsi Joniškio vidurinėje ir Kauno aukštesniojoje technikos mokyklose. 1932–1936 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakultete.

1930–1935 m. tarnavo Valstybės saugumo departamente, nuo 1936 m. – Užsienio reikalų ministerijoje. 1936–1939 m. dirbo Lietuvos pasiuntinybėje Briuselyje, studijavo žurnalistiką Briuselio žurnalistikos institute. 1954 m. Kolumbijos oficialiai pripažintas Lietuvos garbės konsulu ir juo dirbo iki Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo. Nuo 1992 m. Lietuvos ambasados Venesueloje patarėjas.

Dalyvaudamas Bogotos lietuvių veikloje, leido neperiodinį leidinį „Tėvynės aidai“, bendradarbiavo išeivijos spaudoje. 

## Įvertinimas
* 1995 m. – Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro kryžius

## Šaltiniai
Pilviškių jungtinė metodistų bažnyčia

**Pilviškių jungtinė metodistų bažnyčia** – metodistų šventykla Vilkaviškio rajone, Pilviškių miestelio centrinėje dalyje, netoli Šešupės kranto.

## Istorija

Pirmoji metodistų bendruomenė Lietuvoje įsikūrė 1911 m. Žemuosiuose Šančiuose, antroji įsikūrė Pilviškiuose. 1921 m. čia įkurta episkopalinė bažnyčia, panaši į gyvenamąjį namą.

Po II pasaulinio karo bažnyčia konfiskuota, jos nariai persekioti. 1995 m. bendruomenė atnaujino veiklą. Dabartinė bažnyčia miestelio centre atidaryta 2003 m. Per kelis mėnesius ją pastatė Šilutės bendrovė „Žibai” (architektė Alė Gailevičienė). Statybą, kainavusią beveik milijoną litų, finansavo JAV Viskonsino valstijos Grinbėjaus miesto metodistai.

## Šaltiniai
Naujaūlyčis (Varėna)

::*Apie kaimą Anykščių rajone žr. [[Naujaūlyčis]]*.

**Naujaūlyčis** – buvęs gatvinis kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, dabar Senosios Varėnos kaimo dalis, prie Varėnės upelio. Pro kaimą ėjo plentas Alytus–Eišiškės.

## Etimologija

Pavadinimas kilęs iš žodžių *naũjas* ir *ūlýčia* („gatvė“).

## Istorija

Gyvenvietė įsikūrė dar I pasaulinio karo. Sovietmečiu kaime veikė malūnas, lentpjūvė, stalių dirbtuvė, ambulatorija. 1980 m. prijungtas prie Varėnos miesto, bet 1994 m. atskyrus Senąją Varėną nuo Varėnos miesto, atsirado Senosios Varėnos teritorijoje.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Tomas Tamulevičius (1914–1942), komunistų veikėjas, Liaudies Seimo atstovas, sovietinis partizanas.

## Šaltiniai
Pilkiškės (Zarasai)

**Pilkiškės** – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Kelpšiškių, Dūburio pietinėje pakrantėje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dargužių apylinkė (Varėna)

**Dargužių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Valkininkų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Eišiškių rajonui. 1963 m. sausio 12 d. prijungta prie Valkininkų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || M. Melnikaitės vardo kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 50,25 || || M. Melnikaitės vardo kolūkis  || 3 kaimai, 1 vienkiemis
|}

## Šaltiniai
Arbitražas (finansai)

**Arbitražas** – biržos operacija perkant ir parduodant prekes arba vertybinius popierius, pasinaudojant jų kainos skirtumais (įvairiose biržose ar įvairiu laiku). Kitaip negu spekuliacija (prekė perkama ir parduodama vėliau toje pat rinkoje) arbitražas dėl kainų skirtumo egzistuoja vienai ir tai pačiai prekei įvairiose rinkose. Kai rinkos pusiausvyros, arbitražo galimybių neatsiranda. Kai tik rinkos pusiausvyra pakinta, tokios galimybės atsiveria. arbitražas būdingas maisto produktų, metalo ir vertybinių popierių rinkoms bei tarptautinei prekybai. Jo elementų yra visoses sandėriuose, siekiančiuose pelno. Šiai operacijai būdinga palyginti nedidelė rizika. Kadangi arbitražas išlygina prekės teritorinius kainų skirtumus, todėl konkurencinėje ekonomikoje jo mastai nėra dideli.
Ratkūnai (Pakruojis)

**Ratkūnai** – buvęs kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Linkuvos, prie kelio į Pašvitinį.

## Istorija

Minimi nuo 1586 m. Ratkūnų pradinė mokykla buvo Gegiedžiuose.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Rokiškės II

**Rokiškės II** – buvęs kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Kalvių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Atmos laikrodis

**Atmos** – mechaninių laikrodžių, Šveicarijoje gaminamų bendrovės „Jaeger-LeCoultre“, rūšies pavadinimas. Šių laikrodžių nereikia prisukti; jie gauna energiją, reikalingą jų veikimui, iš temperatūros ir atmosferos slėgio kaitos aplinkoje. Be priežiūros jie gali veikti daug metų.

Atmos laikrodžio energijos šaltinis yra jo viduje įtaisyta hermetiškai užsandarinta kapsulė, pripildyta etilo chlorido dujų ir skysčio pavidale. Temperatūrai kylant, etilo chloridas plečiasi ir suslegia spyruoklę; temperatūrai krentant, dujos kondensuojasi ir spyruoklė atpalaiduojama.
Šis judėjimas prisuka eigos spyruoklę. Temperatūrai pakitus tik vienu laipsniu (tarp 15 ir 30 laipsnių Celsijaus) ar slėgiui pakitus 3 mmHg, laikrodžio mechanizmas gauna pakankamai energijos, kad galėtų veikti dvi dienas.
Norint, kad Atmos laikrodžiui užtektų tiek mažai energijos, mechanizmo veikime turi susidaryti kuo mažiau trinties. Laikas matuojamas sukamojo judesio švytuokle, kuri sunaudoja mažiau energijos nei įprasta švytuoklė. Sukamojo judesio švytuoklė atlieka tik du svyravimus per minutę, o tai yra 1/60-oji svyravimų, atliekamų įprastame laikrodyje.

## Istorija
Pirmąjį laikrodį, veikiantį dėl atmosfero slėgio ir temperatūros svyravimų, ankstyvajame XVII a. sukūrė Cornelis Drebbel. Drebbel sukūrė aštuoniolika šių laikrodžių, kurių žymiausieji buvo sukurti karaliams – Didžiosios Britanijos monarchui Džeimsui VI ir I, bei Bohemijos karaliui Rudolf I. Karaliaus Džeimso laikrodis, pavadintas Eltham Perpetuum, buvo žinomas visoje Europoje. Jis paminėtas dviejuose Ben Johnson veikaluose.

Eksperimentiniai laikrodžiai, veikiantys dėl atmosferos slėgio ir temperatūros pakitimų, vėl buvo kuriami Švietimo amžiuje. Ankstyvieji tokių laikrodžių pavyzdžiai yra Pierre de Rivaz 1740 m. sukurtas laikrodis ir Cox laikrodis, 1760-aisiais sukurtas James Cox bei John Joseph. Seniausias kūrinys, kuris veikia iki šiol, yra 1864 m. Beverly laikrodis.

Pirmąjį Atmos laikrodį 1928 m. sukonstravo Jean-Léon Reutter, technikas iš Nešatelio, Šveicarijos.
Šis nekomercinis prototipas, kuris pasirodė anksčiau už Atmos vardą, bet dabar yra neoficialiai žinomas kaip Atmos 0, veikė gyvsidabrio plėtimosi stikle principu. Mechanizmas veikė vien dėl temperatūros kaitos.

1929 m. birželio 1 d. Compagnie Générale de Radio (CGR) Prancūzijoje pradėjo pirmojo komercinio modelio, pavadinto Atmos 1, gamybą. Šio laikrodžio energijos šaltinis buvo gyvsidabrio ir amoniako dumplės. 1935 m. liepos 27 d. Jaeger-LeCoultre perėmė Atmos 1 gamybą, tuo pat metu plėtodami naują mechanizmą, kuris rėmėsi etilo chlorido energijos šaltiniu (naudojamu ir šiuolaikinių Atmos laikrodžių gamyboje). Šis modelis, vėliau pavadintas Atmos 2, buvo pristatytas 1936 m. sausio 15 d., tačiau įvairios problemos nukėlė masinės gamybos datą iki 1939 m. vidurio. Vėlesni modeliai rėmėsi Atmos 2 mechanizmu. Iki šiol yra pagaminta virš 500 000 Atmos laikrodžių.

## Šaltiniai
Apolinaras Sinkevičius

**Apolinaras Sinkevičius** (1935 m. birželio 14 d. Papilėje, Šiaulių apskritis – 1999 m. birželio  25 d.  Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, pedagogas.

## Biografija
Baigė Papilės Simono Daukanto vidurinę mokyklą, 1958 m. Šiaulių pedagoginį institutą, įgijo lietuvių kalbos ir literatūros mokytojo specialybę.

1957 m. su kitais įsteigė Šiaulių pedagoginio instituto laikraštį „Tarybinis pedagogas“. Nuo 1963 m. Lietuvos televizijos ir radijo apžvalgininkas tarptautinės politikos temomis. 1970–1975 m. laikraščio „Moscow News“ ir „Tiesos“ korespondentas JAV, akredituotas prie Jungtinių Tautų Organizacijos (JTO), 1977–1979 m. Lietuvos radijo laidų užsieniui vyriausiasis redaktorius. 1979–1982 m. telegramų agentūros ELTA direktoriaus pavaduotojas. 1982–1990 m. Valstybinio televizijos ir radijo komiteto pirmininko pavaduotojas televizijai, pirmasis pavaduotojas. Nuo 1982 m. Vilniaus universiteto Žurnalistikos katedros televizijos žurnalistikos dėstytojas valandininkas.

Bendradarbiavo Lietuvos laikraščiuose ir žurnaluose, rašė tarptautinio gyvenimo klausimais.
Parašė keletą scenarijų televizijos dokumentiniams filmams. 1971–1975 m. buvo JTO žurnalistų asociacijos narys.

## Bibliografija
* Šiauliai (su autorių kolektyvu), 1961 m.
* Leninizmas – tautų vėliava kovoje prieš imperializmą, už revoliucinį pasaulio atnaujinimą: medžiaga lektoriams, skaitantiems TSKP CK tezių „Vladimiro Lenino gimimo 100-osioms metinėms“ tematika. – Vilnius: Žinija, 1970. – 18 p.
* Amerikietiškas sūkurys. – Vilnius: Mintis, 1979. – 164 p. – iliustr.

## Šaltiniai
Virkštininkai

**Virkštininkai** – buvęs kaimas Kretingos rajono savivaldybėje, 7 km į vakarus nuo Kretingos, ties dabartiniais Vydmantais.

## Istorija

Sovietmečiu veikė Kretingos baldų įmonės žaislų cechas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Naiskas

**Naiskas** () – maža klasikinio orderio šventykla Graikijoje su kolonomis ir frontonu. Dažnai vaizduota antikiniame mene. 

Naiskai aptinkami tiek klasikinėje architektūroje, ypač senovės Atikos laidojimo architektūroje kaip kapų bareljefai ar šventyklėlės su statulomis (toks naiskas buvo aptiktas Atėnų Kerameiko rajone), tiek senovės Graikijos juodųjų bei raudonųjų figūrų keramikoje (ant loutroforų ir lekitų). Tokiuose naiskuose dažnai pavaizduoti mirę žmonės, juose nėra kolonų ir mokslinėje literatūroje anglų kalba šie naiskai vadinami  (kapų stelomis).

Naisko tipo figūros ir kito tipo šventyklėlės buvo daromos ir iš terakotos. Tokių pavyzdžių gausu Paryžiaus Luvro muziejuje. Naiskai visur buvo susiję su religija, labiausiai – su graikų laidojimo kultu. 
Panašaus stiliaus statiniai Romos kultūroje buvo edikulos.


File:7726 - Piraeus Arch. Museum, Athens - Naiskos for Aktaios and his wife - Photo by Giovanni Dall'Orto, No.jpg|Laidojimo naiskas, skirtas Aktajui ir jo žmonai. IV a. pr. m. e.
File:Stele youth BM 625.jpg|Berniukas duoda jaunuoliui, galbūt sportininkui, lekitą. Marmurinis naiskas. Apie 375 m. pr. m. e. Delo arba gretima Rinėjos sala.
File:Krater naiskos Antikensammlung Berlin 1984.44.jpg|Krateris su pavaizduotu naisku.
File:Hydria Bassano BM F351.jpg|Hidrija su naisku, kuriame pavaizduota moteris. Aplink naiską stovi lankytojai.
Uteliai

**Uteliai** – buvęs kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Nemakščių, 1 km ryčiau plento . Apylinkėse rastas akmens amžiaus kaulinis durklas, saugomas Kauno istorijos muziejuje.

## Istorija

Minimi 1591 m., buvo 14 kiemų.

Panaikintas 1979 m. lapkričio 28 d.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tarpučiai (Marijampolė)

**Tarpučiai** – vakarinė Marijampolės miesto dalis, esanti kairiajame Šešupės krante. Buvusi pietrytinė Tarpučių kaimo dalis. Per Šešupę nutiestas Tarpučių tiltas.

## Istorija

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Saltoniškės

**Saltoniškės** – Vilniaus miesto dalis dešiniajame Neries krante, tarp Žvėryno ir Šnipiškių, 2 km į šiaurės vakarus nuo miesto centro. Yra didelis kelių mazgas (kertasi Konstitucijos prospektas, Ukmergės, T. Narbuto, Geležinio Vilko gatvės). Veikia PLC Panorama, Hanner verslo centras, daugelio bankų būstinės, gausu stiklinių daugiaaukščių. Buvo įsikūręs Lietuvos edukologijos universitetas. Yra riboto laidojimo Saltoniškių kapinės. Iš šiaurės prieina Šeškinės šlaitų geomorfologinis draustinis.

## Istorija

Nuo XVI a. iki XIX a. vidurio valdė Radvilos.

1905 m. Riešės valsčiaus Saltoniškių priemiestyje gyveno 313 žmonių.

## Šaltiniai

*
Saročina

**Saročina** – buvęs kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Siesikų.

## Istorija

1495 m. minimas Saročinos dvaras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Saboniai (Panevėžys)

**Saboniai** – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybės pietuose, 7 km į pietus nuo Upytės bažnytkaimio, prie Upytės upelio.

## Istorija

Minimi nuo 1586 m. Sovietmečiu veikė Sabonių pradinė mokykla.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Sasnovka

**Sasnovka** (arba ***Sasnauka***) – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Suvainiškio. Iš vakarų telkšo Suvainiškio pelkė, iš rytų plyti Taručių miškas.

## Istorija

Panaikintas 1972 m.

## Gyventojai

## Išnašos

*
Edvinas Jasaitis

**Edvinas Jasaitis** (g. 1990 m. balandžio 11 d.) – Lietuvos futbolininkas, žaidžiantis saugo pozicijoje. Pirmasis treneris Saulius Lesnickas, 

## Žaidimas klubuose
Daugiausiai rungtynių sužaidė už FC Šiauliai. 2017 m. atstovavo Džiugas Telšiai ekipą. Pirmos lygos pirmenybėse sužaidė 13 rungtynių ir pasižymėjo 4 įvarčiais.

2018 m. žaidė už FC Pakruojis, kurie dalyvavo Pirmos lygos pirmenybėse. Pirmoje lygoje sužaidė 22 rungtynes. Šiame sezone pasižymėjo šešiais įvarčiais.

2019 m. sezoną pradėjo FC Pakruojis. Sužaidė trejose rungtynėse, o vėliau Pakruojo ekipa pradėjo byrėti ir su kitais žaidėjais paliko šią komandą. 

2019 m. atstovavo FK Akmenės Cementas, kurie žaidė Antroje lygoje, Vakarų zonoje. per sezoną sužaidė 16 rungtynių, per kurias pasižymėjo vienu įvarčiu.

## Žaidimas rinktinėse
2009 m. kovo mėnesį debiutavo Lietuvos jaunimo iki 21 metų rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Baltarusijos bendraamžius.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Šauliai (Zarasai)

**Šauliai** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Degučių, prie Izito ežero ir Puščių miško. Praeina kelias .

## Istorija
Šauliai rašytiniuose šaltiniuose minimi nuo 1744 m.

TSRS laikais buvo Ežerėnų tarybinio ūkio pagalbinė gyvenvietė. Veikė Mukulių pradinė mokykla, felčerių ir akušerių punktas, biblioteka.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Versus

**„Versus“** – 2006–2011 m. leistas verslo žurnalas. Žurnalas buvo pradėtas leisti, kai Vidas Rachlevičius paliko dienraščio „Verslo žinios“ leidžiamo žurnalo „Verslo klasė“ vyriausiojo redaktoriaus postą.

Leidinyje spausdinta pažintinė informacija, rašiniai apie verslą, gyvenimo būdą, naujausias technologijas, įvairius visuomenės reiškinius. Iš pradžių buvo leidžiamas 7 tūkst. egzempliorių tiražu.

Nuo 2011 m. dėl smarkiai kritusių reklamos pajamų bei susidariusios 170 tūkst. litų skolos spaustuvei „Spaudos kontūrai“ žurnalo leidimas buvo sustabdytas. Rachlevičius tuomet tikino žurnalo leidybą atnaujinti 2012 m. pavasarį arba rudenį, tačiau leidinys prekybos vietų taip ir nepasiekė. Nuo to laiko žurnalas buvo platinamas *eversus.lt* svetainėje, kuri 2015 m. dingo iš saityno neva tai dėl techninių kliūčių, tačiau tinklalapis nuo to laiko buvo nepasiekiamas.

## Išnašos
Artūras Žulpa

**Artūras Žulpa** (g. 1990 m. birželio 10 d.) – Lietuvos futbolininkas, gynėjas, saugas .

## Karjera
Profesionalią karjerą pradėjo FC Vilnius komandoje, vėliau perėjo į kitą sostinės ekipą Vilniaus „Vėtrą“. Šiai bankrutavus, pasirašė kontraktą su Pakruojo „Kruoja“. 2013 m. sezono pradžioje persikėlė į Vilniaus „Žalgirį“. „Žalgiryje“ vietoje anksčiau įprasto atakuojančio saugo pozicijos, užėmė atraminio saugo vietą. Savo pirmąjį įvartį „Žalgirio“ gretose pelnė antrojo sezono pirmosiose rungtynėse su FK Šiaulių komanda..

2014 m. gruodžio pabaigoje pasirašė trejų metų sutartį su Kazachstano FK Aktôbe klubu.

2016 m. perėjo į FK Tobyl Ķostanaj. 2019 m. sužaidė 29 rungtynes, įmušė du įvarčius ir atliko du rezultatyvius perdavimus.

2020 m. tapo Taldykorgano „Žetìsu“ nariu.

Vėliau persikėlė į Italiją. Tapo Serie D E grupėje rungtyniaujančio AC Siena klubo žaidėju.

2021 n. grįžo į Kazachstaną. Rungtyniavo FK Aktôbe klube. 2023 m. sausio mėn. tapo žinoma,kad ir toliau lieka klube.

2024 m. vasario 22 d. tapo žinoma, kad futbolininkas atstovaus Vilniaus rajono „Transinvest“ klubui. 2025 m. sausio 9 d. tapo žinoma, kad pratęsta sutartis su klubu. 2026 m. sausio 14 d. tapo žinoma, kad futbolininkas lieka klube.

## Statistika
; A lygos statistika.

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo A lygoje;

## Žaidimas rinktinėje

2009 m. vasario mėnesį debiutavo Lietuvos jaunimo iki 21 metų rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Estijos bendraamžius. 2013 m. birželio 7 d. debiutavo nacionalinėje rinktinėje varžybose prieš Graikiją.

2018 m. spalio 11 d. rungtynėse su Rumunijos rinktine pasižymėjo įvarčiu.

## Pasiekimai
**[[VMFD Žalgiris Vilnius]]**

* LFF taurės laimėtojas (2) 2012-2013 m.; 2013-2014 m.
* LFF Supertaurės laimėtojas (1) 2013 m.
* A Lygos laimėtojas (2) 2013 m., 2014 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* toplyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Jotalandas

**Jotalandas** () − yra viena iš keturių tradicinių Švedijos karalystės, viena iš trijų dabartinės Švedijos žemių. Kaip ir kitos Švedijos žemės, ji neturi administracinės funkcijos, o yra istorinis-kultūrinis regionas. Ji yra pietų Švedijoje. 

Šiaurėje Jotalandas ribojasi su Svealandu.
## Administracinis padalinimas
Jotalando plotas 87 712 km², o gyventojų − 4 488 448 (2009). Tradiciškai Jotalandą sudaro 5 senosios provincijos (tikrasis Jotalandas). Be to, jam priskiriamos ir 5 provincijos, perimtos iš Danijos tik XVII a. Trys iš pastarųjų iki tol sudarė tradicinę Danijos žemę - Skonelandą. 

Administraciškai dabartinį Jotalandą sudaro 9 lėnai ir 140 komunų:
*Blekingė (sutampa su Blekingės provincija);
*Esterjotlandas (sutampa su Esterjotlando provincija);
*Gotlandas (sutampa su Gotlando provincija);
*Halandas (sutampa su Holando provincija);
*Jonšiopingo lenas (apima dalį Smolando provincijos);
*Kalmaro lenas (apima dalį Smolando provincijos ir Elando provinciją);
*Kronobergo lenas (apima dalį Smolando provincijos);
*Skonė (sutampa su Skonės provincija);
*Vestra Jotalandas (apima Vesterjotalando, Bohusleno ir Dalslando provincijas);

## Istorija

Senieji krašto gyventojai buvo gotai, kuriuos Ptolemėjus vadina *goutai*, Beovulfe jie įvardijami kaip *Géatas*, o senovės norvegų ir islandų sagose, kaip *gautar*. Jų pavadinimas ir davė vardą visam kraštui. Senovėje iš čia gotų gentys migravo į žemyną, kur tapo žinomi kaip ostgotai ir vestgotai.

VIII-XI a. teritorijoje suklestėjo daug ankstyvojo feodalizmo valstybėlių, tarp kurių svarbiausios buvo Vesterjotlandas ir Osterjotlandas. Čia valdė daug legendinių ar pusiau legendinių karalių, plačiai aprašomų Beovulfe ir kitose skandinavų legendose. 

Stiprėjanti Švedijos karalystė, kilusi gretimame Svealande, įgijo vis didesnę hegemoniją gotų regione. Ji pamažu absorbavo vietines karalystes ir vertė jas provincijomis. Didžiosios Vesterjotlando, Osterjotlando, Dalio karalystės paverstos to paties pavadinimo provincijomis, o smulkios karalystės piečiau sujungtos į vieną Smolando ("Mažų žemių") provinciją. 

Nepaisant politinio inkorporavimo, regionas išlaikė kultūrinę tapatybę. XIV a. Jotalandas buvo laikomas viena iš trijų sudedamųjų Švedijos karalystės dalių (kitos dvi buvo Svealandas ir Osterlandas (Suomija).

XVII a. Jotalandas buvo praplėstas, prijungiant prie jo iš Danijos paveržtas pajūrio žemes. Taip susiformavo dabartinė Jotalando teritorija.
## Nuorodos
Dvasinis materializmas

**Dvasinis materializmas** arba **dvasinis narcisizmas** – dvasingumo naudojimas savo ego stiprinimui. Šį terminą įvedė budistų dvasininkas Čiogjamas Trungpa, išleidęs knygą „Cutting Through Spiritual Materialism“.

Tradiciniuose dvasiniuose tikėjimuose nuolat pabrėžiama siekiamybė mažinti savo egoizmą, tačiau daugelyje šiuolaikinių Naujojo Amžiaus tikėjimų, į dvasingas pretenduojančių knygų pateikiamas iškreiptas dvasingumo suvokimas – ten dvasingumas suvokiamas kaip priemonė, padedanti individui pasiekti materialinę ir psichologinę gerovę, dvasingumas tampa preke, mados dalyku.

Čiogjamas Trungpa išskiria 3 materializmo valdovus, kurie atneša trumpalaikį pasitenkinimą, bet vėliau – ilgą kančią:
* Fizinis materializmas – tikėjimas, kad fiziniai turtai atneš laimę. Be to, tai taip pat žmogaus yda, pasireiškianti turtingumo matavimu pagal turimus daiktus, išminties matavimu – pagal turimus diplomus ir kt.
* Psichologinis materializmas – tikėjimas, kad kokia nors filosofija, politinė ideologija, religija išvaduoja nuo kančios, kad tam tikrų mąstymo šablonų, ritualų perėmimas jau yra išgelbėjimas.
* Dvasinis materializmas – tikėjimas, kad tam tikra minčių būsena yra išsivadavimas nuo kančios. Ramybės būsena pasiekta meditacijos metu ar linksmumas būnant apsvaigus nuo alkoholio ar narkotikų tėra trumpalaikė būsena, vedanti prie didesnės kančios.

Pasak Čiogjamo Trungpos, visas laimės siekimas, nukreiptas į ego, yra pasmerktas kančiai.

## Šaltiniai
Juozas Senkus (1911)

**Juozas Senkus** (1911 m. rugsėjo 3 d. Girininkai, Veiverių valsčius, Marijampolės apskritis – 1979 m. gegužės 30 d. Toronto) – Lietuvos istorikas, žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1930–1933 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo istoriją. Tarnavo Vyr. notaro įstaigoje ir Žemės ūkio ministerijoje. Bendradarbiavo leidiniuose „Lietuvos aidas“, „Mūsų rytojus“, „Ūkininko patarėjas“, „Trimitas“, „Karys“. 1934–1940 m. dirbo „Mūsų rytojaus“ ir „Ūkininko patarėjo“ redakcijose.

1941 m. Laikinosios vyriausybės Spaudos valdybos viršininkas, 1941–1944 m. Studijų biuro, kuris leido dokumentų rinkinį apie pirmąją TSRS okupaciją bei jos terorą „Lietuvių archyvas“, direktorius.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, Flensburge bendradarbiavo žurnale „Žingsniai“.

1947 m. emigravo į Didžiąją Britaniją, veikė Didžiosios Britanijos lietuvių sąjungoje, laikraščio „Europos lietuvis“ redakcijos darbuotojas. 1952 m. suorganizavo Londono lietuvių politinį klubą ir penkerius metus buvo jo pirmininkas. 1952–1953 m. bendradarbiavo su JAV kongresmenu Čarlzu Kerstenu, šio vadovaujamai komisijai tyrinėjant Baltijos valstybių okupaciją. 1957 m. persikėlė į Kanadą.

Kanadoje gyveno Toronto mieste. Bandė organizuoti  verslo bendroves, kurios dėl kapitalo trūkumo neturėjo pasisekimo. Aktyviai dalyvavo Toronto lietuvių bendruomenės veikloje, kurį laiką buvo apylinkės valdybos pirmininku.

Nekrologas: J. Varčius, „Nesulaukė tėvynės aušros: a. a. Juozą Senkų palydėjus į amžiną atilsį“, Tėviškės žiburiai, 1979-06-21, nr. 25, p. 3.

## Šaltiniai
Troškūnai (reikšmės)

**Troškūnais** vadinamos gyvenvietės:

* Anykščių rajone:
** miestas,
** buvęs kaimas;
* kaimas Vilniaus rajone.
Troškūnai (kaimas)

**Troškūnai** – buvęs kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Troškūnų miesto. Pro kaimą teka Juostos upė, iš pietų prieina Troškūnų miškas.

## Istorija

Sovietmečiu buvo tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė, veikė parduotuvė, kultūros namai (nuo 1959 m.), vaikų darželis (nuo 1957 m.).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Užubalis (Panevėžys)

**Užubalis** – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo geležinkelio Panevėžys–Joniškėlis. Vakariniu pakraščiu teka Ažagėlė, rytuose prieina Medikonių miškas.

## Istorija

1585 m. minimas Užubalio dvaras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vesterosas

**Vesterosas** − miestas vidurio rytų Švedijoje, Vestmanlando leno administracinis centras, prie Melareno ežero, 100 km į vakarus nuo Stokholmo. Didžiausias upių uostas Švedijoje. Mieste yra nemažai pramonės įmonių − elektrotechnikos, maisto pramonės, spalvotosios metalurgijos. Pastatyta šiluminė elektrinė.

Vesterosas garsėja savo XIII−XVIII a. architektūros paminklais.

## Istorija
Vesterosas yra vienas seniausių miestų Švedijoje ir Šiaurės Europoje. Iki 1271 m. miestas buvo vadinamas *Arosu* („upės žiotys“), vėliau pervadintas į *Vestrą Arosą* dėl Svartono upės žiočių, o dar vėliau − į *Vesterosą*. Teritorija buvo apgyvendinta vikingų laikais prieš 1000 m. Vesterosas buvo antras pagal dydį Švedijos miestas XI a. pradžioje, o XII a. tapo vyskupystės centru.

Anundshög šalia Vesteroso yra didžiausia kapavietė Švedijoje. Jos kauburys supiltas apie 500 m.

Laikui bėgant buvo pastatyta katedra ir vienuolynas. Miesto herbas atsirado XIII a. pabaigoje.

Gustavas I Vaza Vesterose sušaukė Riksdagą, kuriame buvo nutarta atversti Švediją į protestantų tikėjimą.

Johannes Rudbeckius 1623 m. čia įkūrė *Rudbeckianska Gymnasiet*, seniausią gimnaziją Švedijoje.

XVIII–XIX a. mieste paplito agurkų auginimas ir dabar Vesterosas vadinamas agurkų miestu.

## Sportas

Mieste 1958 m. vyko VI pasaulio futbolo čempionatas.

### Futbolas
Stipriausias futbolo klubas – Västerås SK.

* Solid Park Arena futbolo stadionas, kurio talpa 7 000 žiūrovų.

## [[Miestų partnerystė]]
*  Lahtis, Suomija nuo 1940
*  Randersas, Danija nuo 1947
*  Olesundas, Norvegija nuo 1947
*  Akureiris, Islandija nuo 1953
*  Česke Budejovicai, Čekija nuo 1964
*  Banja Luka, Bosnija ir Hercegovina nuo 1969
*  Kaselis, Vokietija nuo 1972

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Miesto savivaldybės svetainė
* vasterasportalen.se svetainė
Vitkūnai (Zarasai)

**Vitkūnai** – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Smalvų, tarp Smalvykščio ir Arklinio ežerų. Pietuose stūkso Vitkūnų piliakalnis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vladas Napoleonas Selenis

**Vladas Napoleonas Selenis** (1913 m. balandžio 14 d., senuoju stiliumi balandžio 1 d., Maskva – 1978 m. rugsėjo 20 d. Munčestas, Mičigano valstija, JAV) – Lietuvos žurnalistas.

## Biografija
1922 m. iš Rusijos grįžo į Lietuvą. Mokėsi Kretingos ir Klaipėdos Vytauto Didžiojo gimnazijose, 1946–1948 m. Miunchene studijavo ekonomiką, 1949 m. Augsburge baigė dantų technikos mokyklą. 1953–1960 m. JAV universitetuose baigė verslo administracijos mokslus.

Lietuvoje bendradarbiavo laikraščiuose „Žemaitis“, „Lietuvos keleivis“, „Dienos naujienos“, „Kuntaplis“. Nuo 1938 m. „Lietuvos aidas“, „Kūno kultūra ir sveikata“ nuolatinis korespondentas. Gyvendamas Detroite, rašė į „Naujienas“, nuo 1964 m. – nuolatinis „Draugo“ bendradarbis.

Priklausė Lietuvos žurnalistų sąjungai, gyvendamas JAV – Lietuvių žurnalistų sąjungai. 

## Šaltiniai
Vytogalos apylinkė

**Vytogalos apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Upynos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šilalės rajonui. 1954 m. prijungta Varsėdžių apylinkė ir dalis Obelyno apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Vytogalos apylinkė prijungta prie Upynos apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || LKP(b) VI suvažiavimo vardo ir „Kova už taiką“ kolūkiai  || 
|-
| 1959-02-01  || 65,1 || || „Vytogalos“ kolūkis, „Vaitimėnų“ kolūkis, „Varsėdžių“ kolūkis  || 1 miestelis, 21 kaimas
|}

## Vadovai
* J. Torokaitis, pirmininkas iki 1946 m.

## Šaltiniai
Žvirbliai (Panevėžys)

**Žvirbliai** – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybės pietinėje dalyje, prie Upytės upelio, į pietvakarius nuo Ėriškių.

## Istorija

Minimi nuo 1585 m.

Sovietmečiu buvo kolūkis, veikė pradinė mokykla.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Jevlė

**Jevlė** () – miestas Švedijoje, į šiaurę nuo Stokholmo, prie Botnijos įlankos. Jevleborgo leno centras. Yra XVI-XVIII a. paminklų.

## Istorija

Miesto teises gavo 1419 m.

## Sportas

### Futbolas
* Gefle IF
* Brynäs IF

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Gävle
Eduardas Selelionis

**Eduardas Selelionis** (1928 m. gruodžio 3 d. Kaune – 1993 m. sausio 29 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytojas, poetas, redaktorius.

## Biografija
Baigė Kauno 4-ąją gimnaziją. 1954 m. baigė Kauno medicinos institutą.

1954–1961 m. dirbo gydytoju, 1957–1961 m. Kelmės ligoninės vyr. gydytojas. 1961–1989 m. žurnalo „Sveikatos apsauga“ vyriausiasis redaktorius.

## Kūryba
Eilėraščius pradėjo spausdinti 1946 m. Išleido eilėraščių rinkinių, poemų, 9 knygeles vaikams („Tadas – mandagiųjų vadas“, „Mes vyrai pipirai“, „Gimtinės spalvos“, „Švyturio ugnelė“, „Vandenis“, „Strazdanėlės“ ir kt.). Parašė apybraižų, straipsnių.

Daugelio populiarių dainų („Švelnumas“, „Gervės sugrįžta“, „Mano miestas“, „Mėnesiena“, „Mūsų tango“, „Palaimink, mama“, „Rytmečio žemė“, „Saulės taku“, „Tu ateik“, „Vaivos juosta“, „Vilniaus andante“, „Žvaigždės mus lydės“, „Laužai“  ir kt.) žodžių autorius.

## Bibliografija
* *Sąžinė*, poema, 1960 m.
* *Žvaigždėta žemė*, eilėraščiai, 1964 m.
* *Raudoni medžiai*, eilėraščiai, 1974 m.
* *Gimtinės spalvos*, eilėraščiai vaikams, 1979 m.
* *Kelias pro mirtį*, novelių poema, 1978 m.
* *Vidurdienio atolai*, eilėraščiai, 1980 m.
* *Švyturio ugnelė*, eilėraščiai, 1981 m. 
* *Banga į krantą*, eilėraščiai, 1983 m.
* *Sąžinė. Priesaika*, poema, 1986 m.

## Šaltiniai
Linšiopingas

**Linšiopingas** () – miestas Švedijoje, į pietvakarius nuo Stokholmo. Esterjotlando leno centras. Yra XVI-XVI a. architektūros paminklų. Yra universitetas (įkurtas 1960 m).

## Istorija

Miestas pradėjo kurtis apie 1120 m. Viduramžiais tapo prekybos, kultūros centru.

## Sportas

### Futbolas
* BK Derby
* BK Kenty

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Linköping
Vištūnė

**Vištūnė** (*Centrosema*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos vijoklių augalų gentis. 

Gentyje šiuo metu yra žinoma 76 rūšys:
* Smailialapė vištūnė (Centrosema acutifolium)
* Centrosema angustifolium 
* Centrosema arenarium (Jequitirana-Da-Areia) 
* Centrosema arenarium f. glabrescens 
* Centrosema arenicola (Pineland Butterfly Pea) 
* Centrosema bellum 
* Centrosema bifidum 
* Centrosema biflorum 
* Centrosema bracteosum 
* Brazilinė vištūnė (Centrosema brasilianum) (Brincos De Princesa)
* Centrosema brasilianum var. angustifolium 
* Centrosema brasilianum var. brasilianum 
* Centrosema brazilianum 
* Centrosema brevilobulatum 
* Centrosema capitatum 
* Centrosema carajasense 
* Centrosema conjugatum 
* Centrosema coriaceum 
* Centrosema dasyanthum 
* Centrosema decumbens 
* Centrosema dubium 
* Centrosema fasciculatum 
* Centrosema ferrugineum 
* Centrosema floridanum 
* Centrosema galeottii 
* Centrosema grandiflorum 
* Centrosema grazielae 
* Centrosema haitiense 
* Centrosema hastatum 
* Centrosema heptaphyllum 
* Centrosema heteroneura 
* Centrosema intermedium 
* Centrosema jaraguaensis 
* Centrosema kermesii 
* Centrosema latidens 
* Centrosema latissimum 
* Centrosema lisboae 
* Centrosema lobatum 
* Centrosema longifolium 
* Centrosema macranthum 
* Stambiasėklė vištūnė (Centrosema macrocarpum)
* Centrosema macrocarpum var. andinum 
* Centrosema micranthum 
* Centrosema molle 
* Centrosema oblongum 
* Ganyklinė vištūnė (Centrosema pascuorum) (Coelho No Prato)
* Centrosema platycarpum 
* Centrosema plumeri 
* Dvispalvė vištūnė (Centrosema plumieri) (Flor De Conchitas)
* Centrosema prehensile 
* Gauruotoji vištūnė (Centrosema pubescens) (Centrosema Petite Feuille)
* Centrosema rigidulum 
* Centrosema roseum 
* Centrosema rotundifolium 
* Centrosema rubiginosa 
* Strėlialapė vištūnė (Centrosema sagittatum) (Arrowleaf Butterfly Pea)
* Centrosema salzmannii 
* Centrosema scabriusculum 
* Plaukuotoji vištūnė (Centrosema schiedeanum)
* Centrosema schottii 
* Centrosema seymourianum 
* Centrosema sinuatum 
* Centrosema spicata 
* Centrosema tapirapoanense 
* Centrosema tetragonolobum 
* Centrosema triquetrum 
* Centrosema unifoliatum 
* Centrosema variifolium 
* Centrosema venosum 
* Centrosema verticillatum 
* Centrosema vetulum 
* Centrosema vexillatum 
* Centrosema virginiana 
* Virgininė vištūnė (Centrosema virginianum) (Consuelo De Los Caminantes)
* Centrosema virginianum angustifolium 
* Centrosema virginianum subsp. angustifolium 

## Nuorodos

* Centrosema (Genus) 
* VLKK Rekomenduojama vartoti šiuos lietuviškus augalų pavadinimus
Petras Saurusaitis

**Petras Saurusaitis** (1854 m. birželio 27 d. Griebčiai, Vilkaviškio valsčius – 1932 m. kovo 3 d. Kisiniškiai, Alvito valsčius, Vilkaviškio apskritis) – Lietuvos kunigas, leidėjas, redaktorius.

## Biografija
Varšuvoje mokėsi siuvėjo amato. Lavinosi savarankiškai, mokėsi lotynų kalbos. 1884 m. išvyko į JAV, įstojo į vienuolyną Anapolyje. Mokėsi Pensilvanijos gimnazijoje. 1889–1895 m. studijavo filosofiją ir teologiją.

1898–1919 m. klebonavo, 1898 m. iš kunigo J. Žebrio nusipirko „Ryto“ spaustuvę ir joje leido savaitraštį „Rytas“. Iki 1900 m. leido ir laikraštį „Bažnyčios tarnas“. Spaudos draudimo metu išleido apie 1500 puslapių įvairių leidinių bendru 16 000 tiražu. 1911 m. pradėjo leisti žurnalą „Šviesa“. 1924 m. Lietuvos, Latvijos, Estijos ir Suomijos kunigams lotynų kalba išleido blaivybinį leidinį *„De totali ab inebriantibus potibus abstinentia“*. Apsilankęs Lietuvoje, 1919 m. parašė knygą *„Thirty Days in Lithuania“* 1919 m. (išl. 1920 m.). 1928 m. pradėjo leisti mėnesinį blaivininkų laikraštį „Spinduliukas“. Bendradarbiavo Filadelfijoje leistame žurnale „Žvaigždė“, Čikagoje ėjusiuose leidiniuose „Vadovas“, „Draugas“. 1930 m. grįžo į Lietuvą. 

## Šaltiniai
Rimantas Saulytis

**Rimantas Aleksandras Saulytis** (g. 1938 m. kovo 1 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1951-1956 m. mokėsi Kauno pedagoginėje mokykloje, 1956-1960 m. studijavo Vilniaus universitete.

1961-1962 m. žurnalo „Jaunimo gretos“ literatūrinis darbuotojas, 1963-1967 m. – žurnalo „Mūsų žodis“ redaktorius, atsakingasis sekretorius, 1967-1969 m. – leidinio „Kooperatininkas“ stilistas. 

## Šaltiniai
Dvitaškė skydblakė

**Dvitaškė skydblakė** (*Aelia rostrata*) – skydblakių šeimos rūšis.

Suaugusios skydblakės kūnas pailgas, ištempto ovalo formos, 10-12 mm ilgio, rudai gelsvos spalvos, išmarginta išilginėmis tamsiomis juostomis ir šviesiomis išilginėmis iškiliomis vagelėmis. Galva trikampio formos. Ant vidurinių ir galinių kojų šlaunų yra po vieną tamsią dėmę. Nimfos panašios į suaugusias blakes, tik mažesnės ir neturi sparnų. Kiaušinėliai statinaitės formos, apie 1 mm ilgio. Žiemoja suaugusios blakės.

Iš žiemos miego pabunda 2-oje balandžio pusėje. Po pabudimo maitinasi daugiametėmis varpinių šeimos žolėmis, vėliau, 2-oje gegužės pusėje „persikrausto“ į žiemkenčių laukus. Po poravimosi, patelės deda kiaušinėlius grupelėmis po 12 kiaušinėlių vienoje. Vidutiniškai viena patelė padeda 50-100 kiaušinėlių. Kiaušinėlių dėjimo periodas ilgas, gali tęstis iki 50-60 dienų. Kiaušinėlio stadija tęsiasi 6-8 dienas, o nimfos stadija – 50-60 dienų. Po javapjūtės, šios skydblakės vėl persikrausto į daugiamečių žolių laukus, kuriuose ir žiemoja.

Paplitimas: Europa, Šiaurės Afrika, Azija, gyvena ir Lietuvoje.
Vytautas Saulis (1941)

**Vytautas Saulis** (1941 m. sausio 2 d. Šišniškiuose, Strūnaičio valsčius, Švenčionių apskritis – 2007 m.) – Lietuvos sporto žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1959 m. baigė Švenčionių vidurinę mokyklą, 1964 m. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete – lietuvių kalbą ir literatūrą.

1964 m. dirbo mokytoju. 1965–1968 m. Gamtos apsaugos komiteto Propagandos skyriaus vedėjas. 1988–1991 m. laikraščio „Sportas“ redakcijos korespondentas, atsakingasis sekretorius. 1990 m. įkūrė laikraštį „Futbolo savaitė“, 1990–1991 m. ir 1994 m. jo redaktorius. 1992–1993 m. laikraščio „Lietuvos sportas“ steigėjas ir redaktorius. Nuo 1994 m. dienraščio „Respublika“ sporto skyriaus reporteris.

Kelis kartus sporto žurnalistų konkurso „Auksinė plunksna“ nugalėtojas ir prizininkas.

## Bibliografija
* Nuo Atėnų iki Maskvos. – Vilnius: Mintis, 1981. – 197 p.: iliustr.
* Lietuvos futbolas 1922–1997 m.: istorinė apybraiža / Vytautas Saulis, Gediminas Kalinauskas. – Vilnius: Diemedis, 1997. – 374 p.: iliustr. – ISBN 9986-23-034-9

## Šaltiniai
Žagarės dvaras

**Naujosios Žagarės dvaras** buvo Naujosios Žagarės pakraštyje. Dvaro sodyba su parku sudaro architektūrinį ansamblį (XIX a. sodyba, gyvenamieji namai, ūkiniai pastatai, parkas). Išlikę XIX a. rusų grafo Naryškino statyti rūmai, arklidės, maniežas su grafo lože, apgriuvęs vėjo malūnas, dvaro parkas (sukūrė vokietis Georgas Kuphaltas).

## Istorija

Naujosios Žagarės dvaras minimas nuo XVI a. pirmosios pusės. LDK laikais dvaras priklausė Šiaulių ekonomijai, sudarė atskirą jos ūkinį-administracinį vienetą – tam tikrais periodais raktą, vaitystę, guberniją. XVII–XVIII a. inventoriuose minimi mediniai ekonomo rūmai, kiti ūkiniai pastatai.

1795 m. dvaras atiteko Platonui Zubovui. 1857 m. iš jo sūnėno Platono Zubovo dvarą nupirko Dmitrijus Naryškinas, pastatydinęs neoklasicistinius rūmus. 1914 m. Naryškinai dvarą perleido reikalų vykdytojui Jurgiui Gricevičiui.

Tarp 1858–1865 m. pastatyti nauji neoklasicistiniai rūmai, U raidės formos.

XX a. pradžioje pastatytas naujas neogotikinis žirgynas (restauruotas 1973 m.).

## Parkas

Unikalus parkas su dvaro kompleksu, mūriniu vėjo malūnu, menančiu baudžiavos laikus, vieninteliu tokio tipo žirgynu Baltijos šalyse. Tai didelis 72 ha ploto peizažinis parkas, kurį XIX a. viduryje įkūrė tuometiniai dvaro valdytojai Zubovai. Vėliau parką įsigijo ir pagal 1898–1900 m. Rygos parkų ir sodų direktoriaus G. Kuphalto projektą tobulino D. Naryškinas. Parke daug alėjų, takų. Išlikusios XIX a. arklidės, vežiminė.

## Šaltiniai