open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pajūrio Sena

**Pajūrio Sena** () – Prancūzijos departamentas šalies šiaurės vakaruose, Aukštutinės Normandijos regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę. Administracinis centras – Ruanas (*Rouen*).

Departamente 3 apskritys, 69 kantonai, 40 municipalinių susivienijimų ir 745 komunos. Plotas – 6278 km².

## Istorija
Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais, į penkias dalis padalijus Normandijos provinciją. Iki 1955 m. buvo vadinamas Vidine Sena.

## Geografija

Pajūrio Senos departamentas ribojasi su Somos, Uazos, Ero departamentais ir La Manšu.

### Pagrindiniai miestai

* Ruanas (*Rouen*) – 106 592 gyventojai (1999 m.)
* Havras (*Le Havre*) – 190 905 gyventojai
* Djepas (*Dieppe*) – 34 653 gyventojai
* Fekanas (*Fécamp*) – 21 027 gyventojai
* Elbefas (*Elbeuf*) – 16 666 gyventojai

### Klimatas

Klimatas okeaninis, su didele Atlanto įtaka. Departamento rytuose temperatūra žiemą būna žemesnė, vasarą – aukštesnė, negu pakrantėje.

## Ekonomika
Žemės ūkis gamina nemažai linų, mėsos ir pieno. Išvystyta žuvininkystė ir žvejyba.

Pramonė skirta daugiausiai laivų statybai ir uostams aprūpinti. Yra naftos perdirbimo įmonių, gaminami automobiliai Reno (Sanduvilis ir Kleonas).

## Turizmas
Išplėtota jūrų turizmo infrastruktūra. Departamente keliolika senų vienuolynų ir abatijų, kelios viduramžių pilys, Normandijos gamtos regioninis parkas.

## Politika
Departamentą Prancūzijos senate atstovauja 6 senatoriai, Atstovų rūmuose – 12 deputatų. Generalinę tarybą sudaro 69 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.

### Apskritys

## Prefektai
* 2004 m. – Daniel Cadoux
* 2006 m. – Jean-François Carenco

## Nuorodos
* Prancūzijos regionai ir departamentai
* Prefektūra 
* Generalinė taryba 
* Turizmo portalas
Eras (departamentas)

**Eras (27)** () – Prancūzijos departamentas šalies šiaurės vakaruose, Aukštutinės Normandijos regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę. Administracinis centras – Evrė (*Évreux*).

Departamente 3 apskritys, 43 kantonai, 35 municipaliniai susivienijimai ir 675 komunos.

## Istorija
Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais, į penkias dalis padalijus Normandijos provinciją. Iki 1800 m. buvo padalytas į 6 apygardas, nuo 1926 m. – į 3 apskritis.

## Geografija

Ero departamentas ribojasi su Luaros, Pajūrio Senos, Uazos, Ivlino, bei Ero ir Luaros, Orno ir Kalvadoso departamentais.

### Pagrindiniai miestai

* Evrė (*Évreux*) – 51 198 gyventojai (1999 m.)
* Vernonas (*Vernon*) – 24 056 gyventojai
* Luvjė (*Louviers*) – 18 328 gyventojai
* Bernė (*Bernay*) – 11 024 gyventojai
* Lez Andeli (*Les Andelys*) – 9 047 gyventojai
* Pontodemeras (*Pont-Audemer*) – 8 981 gyventojas
* Žisoras (*Gisors*) – 10 882 gyventojai

### Klimatas

Klimatas kontinentinis – okeaninis, su didele Atlanto įtaka.

## Ekonomika

Žemės ūkis apima 385 000 ha naudmenų. Sėjamos daugiausia grūdinės ir aliejinės kultūros. 74200 ha užima pievos.

## Turizmas

Krašto pasididžiavimas – pilys:
* Château d'Harcourt
* Château de Bizy
* Château-Gaillard
* Château de Gisors
* Château de Beaumesnil
* Château du Champ de Bataille

Svarbiausios bažnyčios:
* Evrė katedra (Cathédrale Notre-Dame d'Évreux)
* Beko abatija (Abbaye Notre-Dame du Bec)
* Eki kolegija (Collégiale Notre-Dame d'Écouis)

## Politika

Departamentą Prancūzijos senate atstovauja Žoelis Burdenas, Žanas Liukas Miro ir Ladislas Poniatovskis, Atstovų rūmuose – 5 deputatai. Generalinę tarybą sudaro 43 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.

### Apskritys

## Prefektai
* 2000 m. – Bernard Fragneau
* 2004 m. – Jacques Laisne

## Nuorodos
* Prancūzijos regionai ir departamentai
* Prefektūra
* Generalinė taryba
* Portalas
Tilandsija

**Tilandsija** (*Tillandsia*) – bromelijinių (*Bromeliaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso smulkūs su puošniais lapais augalai. Gentis pavadinta suomių botaniko Elias Tillandz (1640-1693) garbei.

Tilandsijos paplitusios Šiaurės, Centrinėje ir Pietų Amerikoje, Karibų salose. Auga ant medžių šakų, uolų.

Gentyje yra apie 400 rūšių.

## Rūšys
*Glaustažiedė tilandsija (*Tillandsia confertiflora*)
*Mėlynoji tilandsija (*Tillandsia cyanea*)
*Ugninė tilandsija (*Tillandsia dyeriana*)
*Putlioji tilandsija (*Tillandsia eizii*)
*Dryžuotoji tilandsija (*Tillandsia fasciculata*)
*Agavinė tilandsija (*Tillandsia harrisii*)
*Hondūrinė tilandsija (*Tillandsia kammii*) 
*Trumpalapė tilandsija (*Tillandsia kautskyi*) 
*Kėstoji tilandsija (*Tillandsia magnusiana*)
*Pilkšvoji tilandsija (*Tillandsia mauryana*)
*Buožinė tilandsija (*Tillandsia moscosoi*) 
*Plačioji tilandsija (*Tillandsia platyrhachis*)
*Riestalapė tilandsija (*Tillandsia sprengeliana*) 
*Rausvoji tilandsija (*Tillandsia sucrei*) 
*Skėtinė tilandsija (*Tillandsia umbellata*)
*Kedeninė tilandsija (*Tillandsia usneoides*)
*Pirštuotoji tilandsija (*Tillandsia wagneriana*)
*Blyškioji tilandsija (*Tillandsia xerographica*)

ir kt.


Image:Tillandsia aeranthos.jpg|*[[Tillandsia aeranthos]]*
Image:Tillandsia caput-medusae - desc-flower tangle - from-DC1 - stat-vulnerable.jpg|*[[Tillandsia caput-medusae]]*
Image:Tillandsia-excelsa.jpg|*[[Tillandsia excelsa]]*
Image:Tillandsia flabellata0.jpg|*[[Tillandsia flabellata]]*
Image:Tillandsia funckiana HabitusFlowers BotGardBln1006c.jpg|*[[Tillandsia funckiana]]* 
Image:Tillandsia gardneri gardneri 1.jpg|*[[Tillandsia gardneri]]* 
Image:Tillandsia usneoides02.jpg|*[[Tillandsia usneoides]]*
File:Tillandsia schiedeana MHNT.BOT.2007.40.37.jpg|Tillandsia schiedeana - Museum specimen
Vienaląsčiai

**Vienaląstis organizmas** – organizmas sudarytas iš vienos ląstelės, dažniausiai nematomas plika akimi, įžiūrimas tik pro mikroskopą.

Vienaląsčiai neužauga didesni nei smeigtuko galvutė.

Skirstymas į daugialąsčius ir vienaląsčius organizmus yra sąlyginis. Daug jų gali būti priskiriami bet kuriai grupei ir visi daugialąsčiai bent trumpą laiko tarpą būna sudaryti iš vienos ląstelės (pvz., zigota, kiaušialąstė, spermatozoidas).

Vienaląsčiams organizmams kraujotaka nereikalinga, nes jie pernelyg smulkūs. Jų ląstelės medžiagas pro plazminę membraną sugeria tiesiog iš aplinkos. Patekusios į ląstelę medžiagos difuzijos būdu ištirpsta citoplazmoje, todėl jų pernešinėti nereikia.  

Vienaląsčiai organizmai gali būti: bakterijos, grybeliai, mikroskopiniai pirmuonys, dumbliai.
Ornas (departamentas)

**Ornas** (pranc. *L’Orne*) – Prancūzijos departamentas šalies šiaurės vakaruose, Žemutinės Normandijos regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę. Administracinis centras – Alansonas (*Alençon*).

Departamente 3 apskritys, 40 kantonų, 41 municipalinis susivienijimas ir 505 komunos. Plotas – 6103 km².

## Istorija
Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais.

## Geografija

Orno departamentas ribojasi su Ero ir Luaros, Sarto, Majeno, Manšo bei Kalvadoso departamentais.

### Pagrindiniai miestai

* Alansonas (*Alençon*) – 28 935 gyventojai (1999 m.)
* Aržentenas (*Argentan*) – 16 596 gyventojai
* Mortanas (*Mortagne – au-Perche*) – 4 513 gyventojai

### Klimatas

Klimatas okeaninis, su didele Atlanto įtaka.

## Ekonomika

Žemės ūkis – pagrindinė ekonomikos šaka. Auginama daug žirgų. Gaminamas sūris kamemberas, kriaušių sidras puarė, kalvadosas, aperityvas pomo (*Le pommeau de Normandie*) ir kiti gastronomijos bei kulinarijos gaminiai.

## Turizmas

Krašto pasididžiavimas – pilys:
* Montrė pilis
* Sasy pilis
* Domfrono pilis
* Kuterno pilis
* Karužo pilis

Svarbiausios bažnyčios:
* Seso katedra
* Monližono kapela

## Politika

Departamentą Prancūzijos senate atstovauja Danielis Gulė ir Alenas Lamberas, Atstovų rūmuose – 3 deputatai. Generalinę tarybą sudaro 40 narių, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.

### Apskritys

## Prefektai
* 1926 m. – Robert Billecard
* 2002 m. – Bernard Tomasini

## Nuorodos
* Prancūzijos regionai ir departamentai
* Prefektūra 
* Generalinė taryba 
* Turizmo portalas
John Stockton

**Džonas Stoktonas** ( (g. 1962 m. kovo 26 d.) – buvęs NBA krepšininkas. Savo NBA karjeros metu (1984–2003 m.) jis žaidė Utah Jazz komandoje. Jo rekordai NBA pagal atliktus rezultatyvius perdavimus (15 806) ir perimtus kamuolius (3 265) kol kas nėra pralenkti.

## Biografija
Ilgus metus D. Stoktonas su Karl Malone buvo Jutos „Jazz“ lyderiai. Jie kartu žaidė 1 412 reguliaraus sezono rungtynes. Didžioji dauguma Stockton rezulatatyvių perdavimų buvo skirta Malone.

1992 m. D. Stoktonas buvo Svajonių komandos, kuri laimėjo 1992 m. olimpinių žaidynių auksą Barselonoje, narys. Po ketverių metų Atlantoje Stockton su JAV rinktine vėl laimėjo auksą. 1996 m. D. Stoktonas buvo įtrauktas NBA 50-mečio Visų laikų komandą.

Per savo karjerą jis vidutiniškai buvo pelnęs dvigubą dublį kiekvienų rungtynių metu, atitinkamai 13,1 taško ir 10,5 rezultatyvaus perdavimo.

2004 m. lapkričio 22 d. Jutos „Jazz“ klubas įamžino D. Stokton marškinėlius su 12 numeriu. Jo garbei taip pat buvo atidengta bronzinė statula šalia arenos Delta Center Salt Leik Sityje. Jo ilgametis komandos partneris Karl Malone taip pat pagerbtas statula. Jų pavardėmis yra pavadintos gatvės dalys šalia arenos. Sankryža, kurioje stovi Stockton ir Malone skulptūros, vadinasi Stockton ir Malone gatvių sankryža.

## Apdovanojimai
* 1992 metų, 1996 metų Olimpinis čempionas
* 10 kartų dalyvavo NBA Visų žvaigždžių rungtynėse

## Nuorodos
* Puslapis NBA.com
Soliaris

**Soliaris** gali reikšti:
* Soliaris (knyga) – St. Lemo mokslinis fantastinis romanas;
** Soliaris (1972 filmas) – Andrejaus Tarkovskio romano adaptacija;
** Soliaris (2002 filmas) – St. Soderbergho romano adapatcija;
* Soliaris (atlikėjas) (Algimantas Minalga) atlikėjas, dalyvavęs realybės šou Dangus 2.
Andrius Račkauskas

**Andrius Račkauskas** (g. 1976 m. gegužės 13 d.) – Šiaulių politikas ir visuomeninis veikėjas.

## Biografija
Andrius Račkauskas gimė 1976 m. gegužės 13 d. Šiaulių inteligentų Irenijaus Račkausko ir Janinos Račkauskienės šeimoje. Mokėsi Šiaulių 8-ojoje vidurinėje mokykloje (dabar „Salduvės“ progimnazija). 1994 m. įgijo vidurinį išsilavinimą. Tais pačiais metais įstojo į Šiaulių aukštesniąją technikos mokyklą ir 1997 m. ją baigė įgydamas buhalterio specialybę. 2003–2004 m. mokėsi išlyginamųjų buhalterinės apskaitos specialybės studijų Šiaulių kolegijoje ir įgijo aukštąjį išsilavinimą.

2000 m. prisijungė prie Mindaugo Murzos kuriamos Lietuvių Nacionalsocialinės Partijos. Buvo šios partijos steigėjų iniciatyvinės grupės narys ir valdybos narys. 2002 m. kartu su visa Lietuvių Nacionalsocialine partija susijungė su Lietuvos Nacionaldemokratų partija, tapo Šiaulių skyriaus valdybos nariu bei kandidatu į Šiaulių miesto savivaldybės tarybą. 2003–2007 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys. Dirbo Nacionaldarbininkų frakcijoje, Finansų ir ekonomikos komitete.

2005 m. birželio 10 d. atsistatydinus iš LNDP Šiaulių sk. pirmininko pareigų Žilvinui Razminui, tapo Šiaulių skyriaus vadovu.
2006 m. gruodžio 21 d. atsistatydinus iš LNDP Pirmininko pareigų Mindaugui Murzai, tapo laikinai einančiu LNDP pirmininko pareigas.
Nuo 2007 m. birželio 17 d. iki 2009 m. sausio 27 d. LNDP vyr. iždininkas. 2008 m. dalyvavo steigiant Lietuvių Tautinį Centrą (LTC), dalyvavo jo veikloje.

2008 m. gegužės mėn. 9 d. Lietuvos buhalterių ir auditorių asociacija suteikė buhalterio-profesionalo kvalifikacinį vardą.

2011 m. vasario 27 d. Lietuvos Centro Partijos Šiaulių skyriaus rinkiminiame saraše nesėkmingai dalyvavo Šiaulių miesto savivaldybės tarybos rinkimuose.

2011 m. buvo vienu iš liudininkų bendražygio M. Murzos ir maskvietės Zlatos Rapovos vestuvių ceremonijoje, vykusioje Tauragės rajone pagal baltų papročius prie aukurų, su žiedais, vadovaujant vaidiloms.

2012 m. gegužės 22 d. LR ryšių reguliavimo tarnyboje išlaikė B klasės kvalifikacinį egzaminą ir gavo leidimą dirbti radijošaukiniu LY3AR. 2013-2014 m. Lietuvos Respublikos Ultratrumpų bangų čempionatuose, dažnuminės moduliacijos (FM) pogrupyje, tris kartus laimėjo 1-ąsias vietas (2013 m., 2014 m. ir 2016 m.).

Nuo 2021-03-23 išsiskyręs. Sūnus Vykintas.

## Išnašos
Kauno bigbendas

**Kauno bigbendas** – profesionalus džiazo orkestras, Bigbendas.

## Veikla
1991 m. įsteigtas Kauno miesto savivaldybės. 2012 m. steigėjo sprendimu, orkestras tapo koncertinės įstaigos "Kauno santaka" dalimi.

Dalyvauja visos Lietuvos muzikiniame gyvenime. Repertuaras aprėpia nuo klasikinio iki šiuolaikinio džiazo.

Su bigbendu bendradarbiauja Lietuvos džiazo instrumentalistai ir vokalistai – Petras Vyšniauskas, Valerijus Ramoška, Vytautas Labutis, Saulius Šiaučiulis, Arvydas Jofė, Olegas Molokojedovas, Eugenijus Kanevičius, Arkadijus Gotesmanas, Pavelas Giunteris, Vytautas Mikeliūnas, Neda Malūnavičiūtė ir kt.

Sukurti projektai su pasaulyje žinomais džiazo kūrėjais ir atlikėjais – Roger Pontare (Švedija), Jukka Linkola, Eero Koivistoinen (Suomija), Barbara Dennerlein (Vokietija), Daniel Messina (Argentina), Frank Mantooth, Randy Brecker, Jiggs Whigham (JAV), Arkady Shilkloper (Rusija), Henk Meutgeert (Nyderlandai), Richard Galliano (Prancūzija) ir kt. Orkestras yra gerai žinomas už Lietuvos ribų: koncertavo įvairiuose festivaliuose Suomijoje, Švedijoje, Norvegijoje, Estijoje, Latvijoje, Rusijoje, Baltarusijoje, Lenkijoje, Nyderlanduose.

Įvairių netikėtų projektų iniciatorius ir dalyvis, pvz. edukacinio ciklo „Džiazo pamokos“, „Džiazas prie Gariūnų“, 2002 m. „K+M+B bliuzo maratonas“, „Konrado džiazo klubas”, „Būgnų šou”, „Nuo džiazo iki bliuzo”, „Jazz & Breakdance show”, „Samba Del Gringo”, „Šokiai! Gros džiazas!” ir kt.

Koncertuose pasirodo ne tik orkestras, džiazo atlikėjai, bet ir cirko, pantomimos, teatro, kino, dailės meistrai.

## Vadovai
* Iki 2009 m. rugpjūčio 27 d. dirigentas Romualdas Grabštas;
* Nuo 2015 m. rugsėjo 2 d. Vaidas Andriuškevičius;
* Nuo 2023 m. vyr. dirigentas – saksofonistas Tomas Botyrius.

## Nuorodos
* Svetainė
Baltakraštis ąsotenis

**Baltakraštis ąsotenis** (*Nepenthes albomarginata*) – ąsoteninių (*Nepenthaceae*) šeimos vabzdžiaėdis augalas.

Ąsotėlio žiotis baltos, o pats ąsotėlis nuo žalios iki beveik juodos spalvos.

Auga miškuose, atvirose aikštelėse.

Paplitęs Sumatroje, Borneo, Malaizijoje.

Rūšis įrašyta į Tarptautinę raudonąją knygą.
Kalvadosas (departamentas)

**Kalvadosas (14)** () – Prancūzijos departamentas šalies šiaurės vakaruose, Žemutinės Normandijos regione. Administracinis centras – Kanas (*Caen*). .

Departamente 4 apskritys, 49 kantonai, 37 municipaliniai susivienijimai ir 705 komunos. Plotas – 5548 km².

## Istorija
Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais, suskaidžius Normandijos provinciją.

Departamento pavadinimas kilęs iš lotynų kalbos *Calva dorsa* – nuplikusi kalva.

## Geografija

Kalvadoso departamentas ribojasi su Ero, Manšo bei Orno departamentais ir La Manšo pakrante.

### Pagrindiniai miestai

* Bajo (*Bayeux*) – 14 960 gyventojų (1999 m.)
* Kanas (*Caen*) – 113 987 gyventojai
* Lizjo (*Lisieux*) – 23 166 gyventojai
* Viras (*Vire*) – 12 815 gyventojų

### Klimatas

Klimatas okeaninis, švelnus, didelė Atlanto įtaka. Todėl lietus gali staiga užeiti, staiga ir praeiti.

Posakis: „Normandijoje gali lyti ant tavo namo ir šviesti saulė tavo sode“.

## Ekonomika

Žemės ūkis – pagrindinė ekonomikos šaka. Obuolys yra tapęs net departamento logotipu. Pagaminama daug pieno, sūrių, varškės.

1912–1993 m. departamentas garsėjo savo metalurgijos įmonėmis, tačiau SMN (Société Métallurgique de Normandie) jas perkėlė į Kiniją ir net nekonservavo istorinei atminčiai.

Veikia automobilių pramonės įmonės Renault Trucks ir PSA Peugeot Citroën. Pereinama ir prie intelektualiųjų technologijų bei tyrinėjimų Philips įmonėse. Kene veikia Nacionalinis sunkiųjų jonų greitintuvas GANIL.

## Turizmas

Į departamentą veda autostrados A84 ir A88, veikia Keno-Karpiko (Caen – Carpiquet) oro uostas (IATA kodas **CFR**, ICAO kodas **LFRK**).

Populiariausia turistinė atrakcija – 1944 m. sąjungininkų išsilaipinimo Normandijoje vietų lankymas. Dovilyje kasmet vyksta amerikietiškų kono filmų festivalis.

## Politika

Departamentą Prancūzijos senate atstovauja Ambruazas Diuponas, Žanas Leonsas Diuponas ir Renė Garekas, Atstovų rūmuose – 6 deputatai. Generalinę tarybą sudaro 59 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.

### Apskritys

## Prefektai
* 2002 m. – Didier Cultiaux
* 2004 m. – Cyrille Schott

## Nuorodos
* Prancūzijos regionai ir departamentai
* Prefektūra 
* Generalinė taryba 
* Atrask Kalvadosą
* Turizmo portalas
II Nikėjos susirinkimas

**Nikėjos II susirinkimas** – septintasis Visuotinis Bažnyčios susirinkimas, įvykęs 787 m. Bitinijos mieste Nikėjoje (dabar Turkijos miestas Iznikas).

Susirinkimas turėjo išspręsti kai kuriuos klausimus, susijusius su ikonoklazmu – tikėjimu, kad atvaizdų (pavyzdžui, ikonų) garbinimas yra draustinas kaip stabmeldystė. Susirinkimą sušaukė Bizantijos regentė Irena (786 m. ji jau bandė sušaukti susirinkimą Konstantinopolyje, bet ikonoklazmą palaikiusi kariuomenė jį išvaikė). Popiežių atstovavo du legatai, Aleksandrijos, Antiochijos ir Jeruzalės patriarchus – du vienuoliai. Pastaruosius pasiuntė ne patys patriarchai (dėl aplinkybių, susijusių su musulmonų valdymu, jie net nežinojo apie susirinkimą), bet jų vardu veikę kiti aukštieji patriarchatų dvasininkai. Visi likę susirinkimo dalyviai, vadovaujami Konstantinopolio patriarcho Tarasijaus, buvo iš Bizantijos. Iš viso susirinkimo protokoluose minimi bent 308 dalyviai.

Pirmasis posėdis įvyko rugsėjo 24 d. Buvo perskaitytas regentės laiškas, diskutuojama dėl to, ar leisti dalyvauti vyskupams ikonoklastams. Antrajame posėdyje (rugsėjo 26 d.) buvo perskaityti popiežiaus laiškai Konstantinopolio patriarchui ir regentei. Trečiajame (rugsėjo 28 arba rugsėjo 29 d.) buvo priimti keli vyskupai, išsižadėję ikonoklazmo.

Ketvirtajame posėdyje (spalio 1 d.) buvo perskaitytos Biblijos ir Bažnyčios Tėvų raštų ištraukos, remiančios atvaizdų garbinimą.

Penktajame posėdyje (spalio 4 d.) buvo skaitomos Bažnyčios Tėvų ištraukos, nepalankios atvaizdų garbinimui. Skaitymas buvo nutrauktas susirinkimui galutinai apsisprendus prieš ikonoklazmą.

Per šeštąjį posėdį (spalio 6 d.) buvo pasmerktas 753 m. įvykęs ikonoklastų susirinkimas.

Per septintąjį posėdį (spalio 13 d.) buvo priimtas pagrindinis nutarimas apie atvaizdų garbinimą.

Per paskutinį, aštuntąjį, posėdį (spalio 24 d.), vykusį Konstantinopolyje, dalyvaujant regentei ir jos sūnui, nutarimai buvo iškilmingai pasirašyti.

Susirinkimas taip pat priėmė 22 kanonus.

## Šaltiniai
* Philip Hughes „The Church in Crisis: The History of the General Councils: 325–1870“, Notre Dame du Lac, 1960 http://www.freivald.org/~jake/library/TheChurchInCrisis_html/index.html 
* Josef Lenzenweger, Peter Stockmeier, Karl Amon, Rudolf Zinnhobler „Katalikų Bažnyčios istorija“, „Katalikų pasaulis“, Vilnius, 1996, ISBN 9986-04-054-X
* „Catholic Encyclopedia“, 1917, straipsniai „The Second Council of Nicaea“ http://www.newadvent.org/cathen/11045a.htm ir „Iconoclasm“ http://www.newadvent.org/cathen/07620a.htm
Nedarbas

**Nedarbas** – darbingų asmenų neužimtumas ūkinėje veikloje; socialinis reiškinys, kai darbingas asmuo neturi darbo ir aktyviai jo ieško. Dirbančiu laikomas asmuo, kuris yra užimtas visą arba dalį darbo dienos ir už šią veiklą gauna tam tikrą atlygį. 

Europos Sąjungoje bedarbiu laikomas žmogus, vyresnis nei 15 metų, ne senesnis kaip 74 metai, aktyviai ieškojęs darbo jau ne mažiau kaip keturias savaites ir pasirengęs dirbti vėliausiai po dviejų. Atskirai skaičiuojamas ilgalaikis nedarbas, kuomet darbo nerandama ilgiau nei metus.

Pagal Tarptautinės darbo organizacijos duomenis, 2012 metais pasaulyje buvo 200 mln. bedarbių – 6 % darbingų planetos gyventojų. Nedarbas auga smunkant ekonomikai.

## Rūšys
Nedarbo rūšys yra šios:
* **Sezoninis nedarbas** – cikliškas nedarbo svyravimas, dažniausiai pakylantis žiemą ir sumažėjantis vasarą. Tai įvyksta dėl darbo atsiradimo žemės ūkyje, statybose, turizmo sektoriuje.
* **Funkcinis nedarbas** – asmenys, laikinai neturintys darbo dėl darbo vietos pasikeitimo.
* **Struktūrinis nedarbas** – atsiranda dėl ekonomikos restruktūrizacijos.
* **Ciklinis nedarbas** – atsiranda dėl produkcijos paklausos sumažėjimo ir padidėjimo.
* **Paslėptas nedarbas** – nedarbas, dėl įvairių priežasčių neatsispindintis oficialiose statistikos suvestinėse (dirbama trumpiau nei siekiama, nerandama darbo pagal specialybę, darbo nebeieškoma ir pan).

JAV duomenys apie nedarbą skelbiami kiekvieną mėnesį pirmą penktadienį 8:30 ryto vietiniu laiku.

## Nedarbo lygis
Istoriškai įvairiose valstybėse nedarbo lygis buvo vertinamas skirtingai, neretai ieškant papildomų kriterijų, kad jis atrodytų mažesnis (skaičiuojant tik registruotus darbo biržoje, tik mokančius mokesčius, tik jau anksčiau dirbusius (neskaičiuojant mokslus baigusio ir darbo ieškančio jaunimo), tik neturinčius kito pragyvenimo šaltinio, tik gaunančius bedarbio pašalpą ir visaip kitaip). Dalis šių skirtumų vis dar lieka, tačiau pamažu sutariama dėl standartinio Tarptautinės Darbo Organizacijos () pateikiamo apibrėžimo (asmenys, neturintys darbo, galintys bei pasirengę dirbti ir aktyviai ieškantys darbo). 

### Skaičiavimo istorija
1915 metais JAV Darbo statistikos biuras keturiose perdirbimo šakose atliko pirmuosius tyrimus. 1931 metais šis biuras analizavo jau  91 perdirbimo ir 15 kitokios pramonės šakas. Ypač daug dėmesio nedarbo apskaitai buvo skirta 1930 metais, kai JAV išgyveno Didžiąją depresiją. Galiausiai 1933 metais pirmą kartą buvo apžvelgtas vidutinis darbo laikas ir valandinis darbo užmokestis.  Darbo projektų administracija 1940 metais pradėjo tirti namų ūkius ir kas mėnesį teikti ataskaitą apie nedarbą. 1942 metų gale Apskaitos biuras buvo paskirtas atsakingu už tyrimus. Nuo 1959 metų nedarbo tyrimus Apskaitos biuras paskyrė vykdyti savo padaliniui – Darbo statistikos biurui.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Lietuvos darbo biržos tinklavietė
Pūslėtasis ąsotenis

**Pūslėtasis ąsotenis** (*Nepenthes ampullaria*) – ąsoteninių (*Nepenthaceae*) šeimos vabzdžiaėdis augalas.

Dangtelis ąsotėlio neuždengia, todėl prikrenta lapų, vabzdžių, kuriais augalais ir minta.

Paplitęs Borneo, Sumatroje, Tailande, Malaizijoje, Singapūre ir Naujoje Gvinėjoje.
Platusis ąsotenis

**Platusis ąsotenis** (*Nepenthes bicalcarata*) – ąsoteninių (*Nepenthaceae*) šeimos vabzdžiaėdis augalas.

Tai didžiausias ąsotenio genties augalas. Ąsotelis turi dvi dantis primenačias išaugas. 

Šis ąsotenis paprastai turi įnames skruzdėles, kurios apsaugo nuo kenkėjų.

Auga aukštai medžiuose tuose žemumų miškuose.

Paplitęs Kalimantane.

Įrašytas į Tarptautinę raudonąją knygą.
Dryžasis ąsotenis

**Dryžasis ąsotenis** (*Nepenthes burbidgeae*) – ąsoteninių (*Nepenthaceae*) šeimos vabzdžiaėdis augalas.

Ąsotėlio briaunose yra nektarą gaminačios liaukutės, kurių išskyros privilioja vabzdžius.

Auga nederlingame kalnų miškų dirvožemyje. Kryžminasi su kitomis rūšimis ir sudaro hibridus.

Paplitęs Kalimantano saloje.

Įrašytas į Tarptautinę raudonąją knygą.
Retašeris ąsotenis

**Retašeris ąsotenis** (*Nepenthes burkei*) – ąsoteninių (*Nepenthaceae*) šeimos vabzdžiaėdis augalas. Rūšis pavadinta botaniko Burke garbei.

Paplitęs Filipinuose.
David Robinson

**David Maurice Robinson** (g. 1965 m. rugpjūčio 6 d.) – NBA krepšininkas. Jis yra laikomas vienu iš geriausiu NBA vidurio puolėjų. Admirolo pravardę gavo dėl studijų JAV kariniame Jūrų laivyne, kurį baigus jam buvo suteiktas karininko laipsnis.

Robinsono tėvas buvo karininkas ir dažnai šeimai teko keltis iš vienos vietos į kitą. Virdžinijos valstijoje Robinsonas žaidė krepšinį tik vienerius metus gimnazijos lygyje. JAV kariniame Jūrų laivyne, NCAA varžybose, jis pasirinko 50 marškinėlių numerį pagal Ralph Sampson.  1986 metais jis atstovavo JAV rinktinę ir tapo pasaulio čempionu, 1987 m. jis dalyvavo Pan-Amerikos čempionate.

San Antonio „Spurs“ pasirinko Robinsoną pirmu šaukimu 1987 metais, bet jis įsijungė į komandą tik 1989 m., nes norėjo užbaigti savo karinį išsilavinimą. Nuo 1989 iki karjeros pabaigos 2003 jis žaidė už vieną komandą. Su Spurs laimėjo NBA čempionatus 1999 ir 2003 metais.

1992 m. jis buvo Svajonių komandos, kuri laimėjo 1992 m. olimpinių žaidynių auksą Barselonoje, narys. Po ketverių metų Atlantoje Robinsonas vėl pasidabino olimpiniu auksu. 1996 m. Robinsonas buvo įtrauktas NBA 50-mečio Visų laikų komandą.

Per 987 reguliaraus sezono rungtynes (985 startiniame penkete) David Robinson įmesdavo vidut. 21,1 taško (taiklumo procentas 51,8 %), atkovodavo 10,6 kamuolius, atlikdavo 2,5 rezultatyvius perdavimus, perimdavo 1,41 kamuolio ir blokuodavo 2,99 kamuolio žaidžiant 34,7 minutes. Jis žaidė 123 atkrentamąsias rungtynes (visas startiniame penkete), kur pelnė 18,1 taško (taiklumo procentas 47,9 %), atkovodavo 10,6 kamuolius, atlikdavo 2,3 rezultatyvius perdavimus, perimdavo 1,23 kamuolio ir blokuodavo 2,54 kamuolio žaidžiant 34,3 minutes.

1990/91 pirmavo NBA pagal atkovotus kamuolius (13,0 per rungtynes), 1991-92 pirmavo lygoje pagal blokuotus metimus (vidut. 4,49 bloko) ir 1994-95 pelnė daugiausia taškų (29,8 taško per rungtynes) visoje lygoje. Jis ir Kareem Abdul-Jabbar yra vieninteliai žaidėjai NBA istorijoje, kurie yra pasiekę šiuos tris rezultatus.

1994 m. vasario 17 d. Robinsonas tapo ketvirtu žaidėju NBA istorijoje, kuris vieno žaidimo metu sugebėjo pasiekti dviženklius skaičius keturiose skirtingose kategorijose, taip vadinamą keturgubą dublį. Rungtynėse prieš Detroit Pistons jis įmetė 35 taškus, atkovojo 10 kamuolių, atliko 10 rezultatyvių perdavimų ir blokavo 10 kamuolių. Anksčiau tai buvo pavykę Nate Thurmond (1974), Alvin Robertson (1986) ir Hakeem Olajuwon (1990).

## Apdovanojimai
* 1986 metų Pasaulio čempionas
* 1988 metų Olimpinis bronzos medalis
* 1992, 1996 metų Olimpinis čempionas
* 1990 metais išrinktas NBA metų naujokas
* 1992 m. NBA geriausias metų gynėjas
* 1995 metais išrinktas NBA naudingiausiu žaidėju
* 10 kartų dalyvavo NBA Visų žvaigždžių rungtynėse
* Du kart NBA čempionas(1998 ir 2002)

## Nuorodos
* Puslapis NBA.com
Darbo birža

**Darbo birža** tai įdarbinimo tarnyba, kuri registruoja bedarbius bei darbdavius, siūlančius laisvas darbo vietas, į savo duomenų bazę. Taip pat padeda darbuotojams rasti tinkamą darbą, o darbdaviams – tinkamą darbuotoją, kuris atitinka jų keliamus reikalavimus.
Ereliai

**Ereliai** – bendras pavadinimas kuriuo vadinama dalis vanaginių (*Accipitridae*) šeimos taksonų. 

Ereliams priskiriami šie pošeimiai: 
* *[[Circaetinae]]* Blyth 1849 - Ropliaėdžiai ereliai;
* *[[Harpiinae]]* Lesson, 1800 - Harpiniai ereliai;
* *[[Aquilinae]]* Gadow, 1893 - Paprastieji ereliai;
* *[[Haliaeetinae]]* Blyth, 1851 - Jūriniai ereliai;

Ereliai daugiausia paplitę Eurazijoje ir Afrikoje.

Lietuvoje ereliais įprastai vadinamos tikrųjų erelių (*Aquila*), erelių rėksnių (*Clanga*), sakalinių erelių (*Hieraaetus*) ir jūrinių erelių (*Haliaeetus*) genčių rūšys bei ereliai žuvininkai (*Pandion haliaetus*).

## Šaltiniai
Lieknasis ąsotenis

**Lieknasis ąsotenis** (*Nepenthes gracilis*) – ąsoteninių (*Nepenthaceae*) šeimos vabzdžiaėdis augalas. 

Auga žemumose iki 750 m aukštyje virš jūros lygio.

Paplitęs Tailande, Sulavesio, Sundos salose.
Virtuali darbo birža

**Virtuali darbo birža** yra virtuali įdarbinimo tarnyba, kuri atlieka tokį pat vaidmenį kaip ir tradicinės įdarbinimo tarnybos (darbo biržos), kurios taip pat registruoja bedarbius bei padeda jiems pateikti informaciją apie savo išsilavinimą, profesinį parengimą, turimas kompetencijas.

## Lietuviškos virtualios darbo biržos

Visame pasaulyje virtualios darbo biržos pradėjo veikti dar nuo 1993 m., tuo tarpu Lietuvoje pirmoji lietuviškoji virtuali darbo birža internete pasirodė tik 2000 m.

Lietuviškųjų darbo biržų pradininkas buvo „Penkių kontinentų grupė“, kuri šios paslaugos dabar nebeteikia.
Pa de Kalė (departamentas)

**Pa de Kalė** () – Prancūzijos departamentas šalies šiaurėje, Aukštutinės Prancūzijos regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo sąsiaurį. Administracinis centras – Arasas.

Departamente 7 apskritys, 77 kantonai, 45 municipaliniai susivienijimai ir 894 komunos. Plotas – 6671 km².

## Istorija
Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais iš ispanų atkovotose Artua ir Amjeno grafystėse.

## Geografija

Pa de Kalė departamentas ribojasi su Šiaurės, Somos, Manšo departamentais ir Šiaurės jūra.

### Pagrindiniai miestai

* Arasas (*Arras*) – 45 000 gyventojų (1999 m.)
* Lansas (*Lens*) – 36 206 gyventojai
* Livinas (*Liévin*) – 33 427 gyventojai
* Kalė (*Calais*) – 77 333 gyventojai
* Pajūrio Bulonė (*Boulogne-sur-Mer*) – 44 859 gyventojai
* Sent Omeras (*Saint-Omer*) – 15 747 gyventojai
* Enin Bomonas (*Hénin-Beaumont*) – 25 178 gyventojai
* Briuė la Biseras (*Bruay-la-Buissière*) – 23 998 gyventojai
* Avijonas (*Avion*) – 18 298 gyventojai
* Karvenas (*Carvin*) – 17 772 gyventojai

### Klimatas

Klimatas okeaninis, didelė Šiaurės jūros įtaka.

## Ekonomika

Pagrindinė ekonomikos šaka ilgą laiką buvo akmens anglis, jos gavyba ir perdirbimas. Šiaurės-Pa de Kalė baseinas pramoniniu būdu pradėtas eksploatuoti 1841 m. 1875 m. atvertas ir pietinis baseinas. 1880 m. išgauta 7,8 mln. tonų anglies, 1913 m. gavyba pasiekė 27,4 mln.t, 1925 m. – 28,5 mln.t. Tais metais dauguma iš 75 000 šachtininkų jau buvo lenkai, kurie pamažu integravosi į regioną. 1930 m. pasiektas absoliutus rekordas – 35 mln.t.

Po Antrojo pasaulinio karo šachtos nacionalizuotos ir gamyba vėl išaugo. Tačiau nuo 1960 m. anglių panaudojimas energetikoje ir geležinkeliuose sumažėjo, todėl pradėtos uždarinėti ir šachtos.

## Turizmas

Turizmas daugiausiai susietas su jūra ir sportu. Opalinis krantas (*Côte d’Opale*) turi daugybę puikiai įrengtų pliažų, jachtų prieplaukų ir klubų. Kanšo upė skirta plaukioti baidarėmis, aplankant pakrantėse stovinčias pilis, uždarytas šachtas ir senus miestelius.

## Politika

Departamentą Prancūzijos senate atstovauja 7 senatoriai, Atstovų rūmuose – 14 deputatų. Generalinę tarybą sudaro 77 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.

### Apskritys

## Prefektai

* 2002 m. – Bernard Fragneau

## Nuorodos
* Prancūzijos regionai ir departamentai
* Prefektūra 
* Generalinė taryba
* Turizmo portalas 
* Artua universitetas
* Litoralio universitetas
Plikasis ąsotenis

**Plikasis ąsotenis** (*Nepenthes gymnamphora*) – ąsoteninių (*Nepenthaceae*) šeimos vabzdžiaėdis augalas. 

Endeminė rūšis.

Paplitęs Javoje.
Putėsiai

**Putėsiai** (ntk. *musas* <  „puta“) – saldus desertinis patiekalas.

Tradicinis prancūziškos virtuvės patiekalas. Kai kuriose šalyse putėsiai yra kūčių valgis.

Gaminami iš vaisių ir uogų sulčių, vynuogių vyno, šokolado, kavos, kakavos ir kitų komponentų. Dėl putų susidarymo ir fiksavimo dedami kiaušiniai, želatinas, agaras. Dėl patiekalo skonio ir aromato pagerinimo dedamas cukrus, sacharinas, medus. Kartais vietoje kiaušinių ar želatinos pilamos manų kruopos, kurios gerai brinksta ir turi lipinančių savybių, dėl kurių produktas įgauna reikalingą konsistenciją ir formą.

Gali būti patiekiami su saldžia vyšnių uogiene.

## Šaltiniai
Kabliašeris ąsotenis

**Kabliašeris ąsotenis** (*Nepenthes hamata*) – ąsoteninių (*Nepenthaceae*) šeimos vabzdžiaėdis augalas.

Ąsotelio pakraščiuose yra danteliai.

Endeminė rūšis. Auga kaip epifitas samaninguose miškuose.

Paplitęs Centrinėje Sulaveso dalyje.
Plaukuotasis ąsotenis

**Plaukuotasis ąsotenis** (*Nepenthes hirsuta*) – ąsoteninių (*Nepenthaceae*) šeimos vabzdžiaėdis augalas.

Ąsotėlis žalias, jo vidinė pusė su raudonomis dėmelėmis.
Spalvingasis ąsotenis

**Spalvingasis ąsotenis** (*Nepenthes northiana*) – ąsoteninių (*Nepenthaceae*) šeimos vabzdžiaėdis augalas.

Ąsotėlis baltai žalias su raudonomis dėmėmis, kiaušinio formos, iki 40 cm aukščio ir 15 cm pločio.

Paplitęs Malaizijoje.
Plačiasparnis ąsotenis

**Plačiasparnis ąsotenis** (*Nepenthes rafflesiana*) – ąsoteninių (*Nepenthaceae*) šeimos vabzdžiaėdis augalas.

Paplitęs Borneo, Sumatroje, Malaizijos pusiasalyje ir Singapūre. Yra aprašyta daug šios rūšies formų ir varietetų.
Puodinis ąsotenis

**Puodinis ąsotenis** (*Nepenthes sibuyanensis*) – ąsoteninių (*Nepenthaceae*) šeimos vabzdžiaėdis augalas.

Ąsotėlis iki 30 cm aukščio, kiaušiniškas, šviesiai geltonas ar rausvas, išmargintas retomis raudonomis dėmėmis. 

Auga atvirose žolėtose vietose, 1500-1800 m aukštyje virš jūros lygio.

Paplitęs Filipinuose. 

Įrašytas į Tarptautinę raudonąją knygą.
Plačialapis ąsotenis

**Plačialapis ąsotenis** (*Nepenthes spathulata*) – ąsoteninių (*Nepenthaceae*) šeimos vabzdžiaėdis augalas. 

Auga žemakalnių miškuose iki 1100-2900 m aukštyje virš jūros lygio.

Paplitęs Sumatroje.
Lygialapis ąsotenis

**Lygialapis ąsotenis** (*Nepenthes stenophylla*) – ąsoteninių (*Nepenthaceae*) šeimos vabzdžiaėdis augalas.

Ąsotėlis iki 15 cm aukščio.

Paplitęs Borneo saloje.
Apynys

**Apynys** (*Humulus*) – kanapinių (*Cannabaceae*) šeimos augalų gentis. Paplitusi Šiaurės pusrutulyje.  

Pasaulyje auga 3 rūšys, iš jų viena - Lietuvoje:
* Japoninis apynys (*Humulus japonicus*) – auga Rytų Azijoje
* Paprastasis apynys (*Humulus lupulus*) – auga Europoje, Vakarų Azijoje, Šiaurės Amerikoje
* Kininis apynys (*Humulus yunnanensis*) – endeminis Kinijos Junano provincijoje

## Aprašymas
Apibūdinamas kaip šakotas daugiametis žolinis augalas, kuris anksti pavasarį išleidžia naujus ūglius, o rudenį nunyksta iki šalčiui atsparaus šakniastiebio. Apynių ūgliai auga labai greitai, per savaitę gali išaugti nuo 20 iki 50 cm. Apynių ūgliai auga apsivydami pagal laikrodžio rodyklę (išskyrus *Humulus japonicus*) aplink viską, kas pasiekiama, o atskiri ūgliai paprastai užauga nuo 2 iki 15 metrų, priklausomai nuo to, ant ko galima augti. Lapai yra priešiniai, kraštai stambiai dantyti. Kai apynių lajoms pritrūksta medžiagos, kuria jos galėtų laipioti, tarp pagrindinio stiebo lapų išdygsta horizontalūs ūgliai, kurie sudaro vienas aplink kitą apvyniotų stiebų tinklą.

Vyriškieji ir moteriškieji apynių žiedai yra dvilyčiai, išsivystantys ant atskirų augalų. Moteriški augalai, iš kurių išauga alui gaminti naudojami apynių žiedai, dažnai dauginami vegetatyviniu būdu ir auginami be vyriškų augalų. Taip išvengiama apdulkinimo ir gyvybingų sėklų, kurios kartais laikomos nepageidaujamomis alui gaminti, nes gali atsirasti pašalinių kvapų dėl sėklose esančių riebalų rūgščių.

Apyniai į alaus virimo procesą įtraukiami dėl karčiųjų rūgščių, kurios yra *prenilinti acilflorogliucinolio* dariniai. Karčiosios rūgštys skirstomos į *alfa* rūgštis, kurių pagrindinis junginys yra humulonas, ir *beta* rūgštis, kurių pagrindinis junginys yra lupulonas. *Alfa* rūgštys alaus virimo proceso metu izomerizuojasi ir susidaro izo-alfa rūgštys, kurios pačios yra kartaus skonio. Šios apynių rūgštys yra vinilinės rūgštys, kurių rūgštiniai žiedo enoliai konjuguoti su žiedo ir pakaitinėmis karbonilo grupėmis. *Humulus* genties augalai gamina terpenofenolinius metabolitus. Apyniuose taip pat yra ksantohumolio, prenilinto chalkono ir kitų junginių.

## Naudojimas
Gaminant alų, apyniai verdami kartu su misa, o kartais dedami po fermentacijos. Galutiniam produktui suteikia kartumo, skonio ir aromato.

Farmacijoje *lupulus* yra apynių pavadinimas. Džiovinti *H. lupulus* moteriškojo augalo katilėliai, paprastai vadinami apynių spurgeliais, naudojami apynių užpilui, apynių tinktūrai ir apynių ekstraktui gaminti.

## Šaltiniai
Šiaurė (departamentas)

**Šiaurė** () – Prancūzijos departamentas šalies šiaurėje, Aukštutinės Prancūzijos regione. Administracinis centras – Lilis (*Lille*).

Departamente 6 apskritys, 79 kantonai, 51 municipalinis susivienijimas ir 652 komunos. Plotas – 5 743 km².

## Istorija
Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais. Herbo pagrindu tap Flandrijos herbas.

## Geografija

Šiaurės departamentas ribojasi su Pa de Kalės, Esno, Somos departamentais, Belgija ir Šiaurės jūra.

Departamento teritoriją kerta kanalas Diunkerkas – Esko ir Deulio (La Deûle) kanalas, naudojami laivybai. Didžiausia upė – Izeras.

### Pagrindiniai miestai

* Lilis (*Lille*) – 178 657 gyventojai (1999 m.)
* Avesnas (*Avesnes – sur-Helpe*) – 5 003 gyventojai
* Kambrė (*Cambrai*) – 33 716 gyventojų
* Duė (*Douai*) – 42 796 gyventojai
* Diunkerkas (*Dunkerque*) – 70 850 gyventojų
* Valansjenas (*Valenciennes*) – 40 198 gyventojai

### Klimatas

Klimatas okeaninis, didelė Šiaurės jūros įtaka.

## Ekonomika

Žemės ūkis pirmaujantis visoje Prancūzijoje pagal gamybos apimtis gyvulininkystėje ir daržininkystėje.

Lilis nuo seno garsėjo medvilnės, lino, vilnos apdirbimo pramone, tekstilės įmonėmis. Tačiau po 1970 m. ekonomikos krizės daugelis šių įmonių perkeliama į pigesnės darbo jėgos užsienio šalis.

Pagrindinė pramonės ekonomikos šaka ilgą laiką buvo akmens anglis, jos gavyba ir perdirbimas. Šiaurės-Pa de Kalė baseinas pramoniniu būdu pradėtas eksploatuoti 1841 m. 1875 m. atvertas ir pietinis baseinas. 1880 m. išgauta 7,8 mln. tonų anglies, 1913 m. gavyba pasiekė 27,4 mln.t, 1925 m. – 28,5 mln.t. Tais metais dauguma iš 75 000 šachtininkų jau buvo lenkai, kurie pamažu integravosi į regioną. 1930 m. pasiektas absoliutus rekordas – 35 mln.t.

Po Antrojo pasaulinio karo šachtos nacionalizuotos, gamyba vėl išaugo. Tačiau nuo 1960 m. anglių panaudojimas energetikoje ir geležinkeliuose sumažėjo, todėl pradėtos uždarinėti ir šachtos.

Vis dar plėtojama metalurgija, geležinkelio lokomotyvų ir vagonų gamyba greitajam traukiniui TGV. Yra sunkiosios ir lengvosios chemijos gamybos įmonių.

## Turizmas

Turizmas daugiausiai susietas su jūra ir sportu.

## Politika

Departamentą Prancūzijos senate atstovauja 11 senatorių, Atstovų rūmuose – 24 deputatai. Generalinę tarybą sudaro 79 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.

### Apskritys

## Prefektai

* 2002 m. – Jean-Pierre Richer

## Nuorodos
* Prancūzijos regionai ir departamentai
* Prefektūra 
* Generalinė taryba 
* Turizmo portalas
Stasys Gorodeckis

**Stasys Gorodeckis** (slapyvardis – **S. Radžiūnas**; 1915 m. lapkričio 25 d. Archangelsko srityje Krasnoborske – 2002 m. vasario 16 d. Vilniuje) – poetas, literatūros kritikas, publicistas, inžinierius, humanistas, antinacinio ir antisovietinio pasipriešinimo dalyvis.

Antisovietinio pasipriešinimo organizacijos, veikusios 1945-1946 metais, Lietuvių tautinės tarybos, vadovaujamos kpt. Jono Noreikos (gen. Vėtros) steigėjas ir generalinis sekretorius. Suimtas 1946 m. kovo 16 d. Vilniuje Onos Poškienės namuose išdavus NKVD agentei Valerijai Valsiūnienei („Oras“).

## Bibliografija
* eilėraščiai rinkinyje „Benamiai“ – Inta, savilaida, 1955, perleisti Vilniuje (1989).
* poema „Milžinai“ – 1962, tarybinės cenzūros nepublikuota.
* eilėraščiai rinkinyje „Tremtinio Lietuva“ (1990).

## Šaltiniai
Gerumo plyta

**Gerumo plyta** – Kauno miesto mero apdovanojimas, teiktas 2001-2007 m. pasižymėjusiems žmonėms. Tai buvo išskirtinis, tik kartą gyvenime žmogui už gerus darbus Kauno bendruomenės labui teiktas apdovanojimas.  Nominacijos – simbolinė balto skaidraus stiklo plytelė su miesto herbu raudoname įdėkle.

Gerumo plytos pradėtos teikti 2001 m. Idėjos autorius – tuometinis Kauno meras Erikas Tamašauskas. Pagal pirminį sumanymą, kasmet buvo skiriamos 25 Gerumo plytos. Dešimt apdovanojamųjų pasiūlydavo visuomeninės organizacijos, tiek pat – joms nepriklausantys kauniečiai ir penkis – miesto meras. Gerumo plytų savininkais negalėjo tapti politikai ir valdžios pareigūnai. Apdovanojimai buvo įteikiami Kauno rotušėje kiekvienų kalendorinių metų pabaigoje vykstančioje Gerumo šventėje. Apdovanotųjų pavardės buvo įrašomos į miesto Garbės knygą.

Gerumo plytos etaloną sukūrė dailininkas, stiklo dizaineris Edmundas Unguraitis, gamino „Aleksoto stiklo studija“. Per apdovanojimo gyvavimo laikotarpį 2001–2007 m. išdalintos 172 Gerumo plytos. Nuo 2008 m. pradėti teikti Gerumo kristalai. Apdovanojimų tarybos nariai diskutavo dėl pavadinimo „Gerumo plyta“. Išklausius visų narių nuomonę, nutarta, kad nuo šiol šis apdovanojimas bus Gerumo kristalas. Pasikeitė ir stiklinio apdovanojimo forma.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Internetinis puslapis
Ananas

**Ananas**:
* Ananasas (lot. Ananas) – bromelijinių (Bromeliaceae) šeimos augalų gentis;

**Ananas** − pavardė.

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Kofis Ananas (g. 1938) – ekonomistas, Ganos diplomatas. Buvo septintasis Generalinis Jungtinių Tautų sekretorius (nuo 1997 iki 2007), iki tol dirbo JT Generalinio Sekretoriaus pavaduotoju taikos palaikymo klausimais;
Didysis ąsotenis

**Didysis ąsotenis** (*Nepenthes rajah*) – ąsoteninių (*Nepenthaceae*) šeimos vabzdžiaėdis augalas.

Ąsotėlis didelis, į jį telpa iki trijų litrų skysčio. Įprastas augalo grobis - vabzdžiai, ypač skruzdėlės, tačiau kartais įkliūna ir smulkūs stuburiniai gyvūnai (varlės, driežai, paukščiai), nors manoma, kad pastarieji būna ligoti. 

Paplitęs Kalimantano saloje. 

Rūšis įrašyta į Tarptautinę raudonąją knygą.
Stara Planina

**Stara Planina, Balkanų kalnai** (bulg.*Стара планина*) – kalnai Pietryčių Europoje, kurių pagrindinė grandinė eina per Bulgariją. Kaip Karpatų tęsinys eina apie 530 km ilgio ir 30-45 km pločio ruožu nuo Timoko upės žiočių į pietryčius iki Iskerio, o toliau į rytus iki Juodosios jūros. Šių kalnų vardu pavadintas Balkanų pusiasalis.

Pietiniai šlaitai statūs, nusileidžiantys į didžiulį griovį, už kurio dar piečiau iškilę Antibalkanai, pereinantys į Rumelijos lygumą. Šiauriniai šlaitai santykinai lėkšti, remiasi į šiaurės Bulgarijos kreidos plokščiakalnes. Didžiausias aukštis 2376 m (Botevo kalnas).

Einantys iš vakarų į rytus kalnai atskiria Dunojaus žemumos kontinentinį klimatą nuo švelnaus Viduržemio jūros Rytų Rumelijos klimato. Temperatūrinis skirtumas tarp pietų pašlaitėje esančio Kazanlyko klonio ir už keliolikos kilometrų šiaurinėje pašlaitėje esančio Gabrovo miestelio yra ne mažesnis kaip tapr Krokuvos ir Klaipėdos.

Balkanų kalnai susidarę daugiausia iš prekambro ir paleozojaus kristalinių skalūnų ir granito, iš mezozojaus klinties, smiltainio, konglomerato, flišo. Yra vario, polimetalų ir geležies rūdos, rusvųjų ir akmens anglių, mineralinių versmių.

Kalnų viršūnės daugiausia švelnių formų. Aukščiausius kalnus dengia sniegynai. Per Stara Planiną teka Iskeras, Kamčija.

Nors Balkanai yra lyg vientisa siena, tačiau nesudaro didelių kliūčių susisiekimui, kas matyti ir iš gyventojų tautinio pasiskirstymo. Balkanuose yra apie 30 perėjų, iš kurių svarbiausia Šipka (1333 m). Čia daug kartų vyko dideli mūšiai, tarp jų 1877 m. rusų – turkų kautynės. Kitos svarbios perėjos: Vratniko, Petrochano, Čiureko, Respublikos. Yra karstinių urvų (*Rabišo urve* aptikta senovinių piešinių).

Stara Planinoje yra Steneto nacionalinis parkas (17 km²).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Bulgarijos kalnai
Rinčiuotasis ąsotenis

**Rinčiuotasis ąsotenis** (*Nepenthes truncata*) – ąsoteninių (*Nepenthaceae*) šeimos vabzdžiaėdis augalas.

Tipinė forma auga kalnų šlaituose 230-600 m aukštyje, aukštuminis variatetas auga aukščiau. Lapai širdies formos. Ąsotėlis didelis, iki 50 cm aukščio.

Rūšis paplitusi Mindanao saloje, Filipinuose.
Širdžialapis ąsotenis

**Širdžialapis ąsotenis** (*Nepenthes veitchii*) – ąsoteninių (*Nepenthaceae*) šeimos vabzdžiaėdis augalas.

Auga miškuose 55–1200 m aukštyje.

Rūšis paplitusi Borneo salos šiaurės vakaruose.
Gauruotasis ąsotenis

**Gauruotasis ąsotenis** (*Nepenthes villosa*) – ąsoteninių (*Nepenthaceae*) šeimos vabzdžiaėdis augalas.

Auga Borneo saloje, 2400-3200 m aukštyje, aukščiau nei bet kuri kita saloje auganti ąsoteninių rūšis.
Pūslinis ąsotenis

**Pūslinis ąsotenis** (*Nepenthes ventricosa*) – ąsoteninių (*Nepenthaceae*) šeimos vabzdžiaėdis augalas.

Tai vidutinio dydžio rūšis. Ąsotėlis iki 23 cm aukščio, blyškiai žalias arba su raudonaais dryžiais.

Auga 1200–1500 m aukštyje kalnuotose atogrąžų miškuose.

Paplitusi Filipinuose.
Tarnas (departamentas)

**Tarnas** () – Prancūzijos departamentas pietuose, Vidurio Pirėnų regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę. Administracinis centras – Albi (*Albi*).

Departamente 2 apskritys, 46 kantonai, 27 municipaliniai susivienijimai ir 324 komunos. Plotas – 5 758 km².

## Istorija
Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais, padalijus Langedoko provinciją.

## Geografija

Tarno departamentas ribojasi su Tarno ir Garonos, Averono, Hero, Odo bei Aukštutinės Garonos departamentais.

Pagrindinė upė – Tarnas. Pietuose vyrauja uolos – Juodieji kalnai.

### Pagrindiniai miestai

* Albi (*Albi*) – 47 800 gyventojų (1999 m.)
* Kastras (*Castres*) – 43 300 gyventojų

### Klimatas

## Ekonomika

Pagrindinės ekonomikos šakos – farmacija ir kosmetika (*Les Laboratoires Pierre Fabre*), automobilių įrangos gamyba (Renault Automation).

## Turizmas

Turistus traukia panašūs savo planu ir architektūra įtvirtinti miesteliai. Meno mėgėjams – Tulūz-Lotreko muziejus Albyje.

## Politika

Departamentą Prancūzijos senate atstovauja Žaklina Alkjer ir Žanas Markas Pastoras (abu – Prancūzijos socialistų partija), Atstovų rūmuose – 4 deputatai. Generalinę tarybą sudaro 45 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.

### Apskritys

## Nuorodos
* Prancūzijos regionai ir departamentai
* Prefektūra 
* Generalinė taryba 
* Turizmo portalas
* Archyvas
Saracėnijiniai

**Saracėnijiniai** (*Sarraceniaceae*) – vabzdžiaėdžių augalų šeima.

Vabzdžius privilioja žiedų nektaras, o atskridę įkrenta į specifines gaudykles, pripildytas virškinimo fermentų.

Paplitę Šiaurės ir Pietų Amerikoje.

## Gentys
Šeimoje yra 3 gentys:
*Darlingtonija (*Darlingtonia*)
*Heliamfora (*Heliamphora*)
*Saracėnija (*Sarracenia*)


Image:Darlingtonia californica ne1.JPG|Kaliforninė darlingtonija (*Darlingtonia californica*) 
Image:Heliamphora nutans.jpg|Didžioji heliamfora (*Heliamphora nutans*)
Image:Sarracenia rubra ne.JPG|Raudonoji saracėnija (*Sarracenia rubra*)
Rodopai

**Rodopai** (, *Родопите*; ) – kalnų masyvas Balkanų pusiasalio rytuose, Bulgarijoje ir Graikijoje, tarp Mestos ir Maricos upių.

Rodopai užima 14 737 km² teritorijos, iš kurių 12 233 km² yra Bulgarijoje. Didžiausias kalnų masyvo aukštis 2 191 m (Goliam Pereliko kalnas), ilgis – apie 240 km.

Rodopų kalnai susidarę iš kristalinių, vulkaninių uolienų, klinties ir smiltainio. Kalnuose lėkšti šlaitai, jų viršūnės plokščios arba apvalios, siauri gilūs slėniai, slenkstėtos upės. Šlaitai apaugę krūmais (makija, šibliaku), visžaliais ąžuolynais, bukynais, spygliuočių miškais.

Rodopuose yra balneologiniai ir klimatiniai kurortai: Narečenas, Velingradas, Vasilas Kolarovas.

## Nuorodos

* Rodopai  (anglų, bulgarų, vokiečių k.)
Tarnas ir Garona

**Tarnas ir Garona** () – Prancūzijos departamentas pietuose, Vidurio Pirėnų regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę ir jos intaką. Administracinis centras – Montobanas (*Montauban*).

Departamente 2 apskritys, 30 kantonai, 27 municipaliniai susivienijimai ir 195 komunos. Plotas – 3718 km².

## Istorija
Įsteigtas 1808 m. lapkričio 4 d. Napoleono įsakymu, padalijus kaimyninius departamentus.

## Geografija
Tarno ir Garonos departamentas ribojasi su Lo, Tarno, Averono, Aukštutinės Garonos, Žero bei Lo ir Garonos departamentais.

Pagrindinės upės – Garona ir Tarnas. Krašto peizažas nevienodas – nuo upių slėnių iki Lomano kalnų šiaurėje.

### Pagrindiniai miestai

* Kastelrasinas (*Castelsarrasin*) – 11 353 gyventojai (1999 m.)
* Montobanas (*Montauban*) – 51 855 gyventojai

### Klimatas

Klimatą formuoja Centrinio masyvo kalnai ir Gaskonės lyguma. Jaučiama ir Atlanto, ir Viduržemio jūros, ir Pirėnų kalnų įtaka.

## Ekonomika

Pagrindinė ekonomikos šaka – žemės ūkis, duodantis 80 % viso regiono vaisių.

## Turizmas

Turistus traukia žvejyba ežeruose ir kelionės baidarėmis.

## Politika

Departamentą Prancūzijos senate atstovauja Žanas Mišelis Bajė ir Ivona Kolen, Atstovų rūmuose – Brigita Barež ir Žakas Bria. Generalinę tarybą sudaro 22 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.

### Apskritys

## Nuorodos
* Prancūzijos regionai ir departamentai
* Prefektūra 
* Generalinė taryba 
* Turizmo portalas