open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mieczysław Mackiewicz

:: *Apie lietuvių teisininką, JAV lietuvių bendruomenės veikėją žr. [[Mečislovas Mackevičius]]*.

**Mečislavas Mackevičius** () (1880 m. gegužės 9 d. Kurtiniškėse, Rusijos imperija – 1954 m. rugpjūčio 6 d. Bangore, Velsas) – Rusijos imperijos kariuomenės pėstininkų kapitonas, Antrosios Lenkijos Respublikos kariuomenės generolas.

## Biografija

Gimė 1880 m. gegužės 9 d. Kurtiniškėse. Mokėsi Marijampolės gimnazijoje, vėliau Sabkt Peterburgo junkerių mokykloje. Nuo 1902 m. Gardino 26-osios pėstininkų divizijos pareigūnas. Dalyvavo Rusijos-Japonijos kare. 1913 m. susipažino su Józef Piłsudski ir tapo slaptos lenkų organizacijos nariu.

Prasidėjus I pasauliniam karui kovojo fronte, 1915 m. paimtas į nelaisvę. Karo belaisvių stovykloje įkūrė lenkų mokyklą. 1918 m. balandį paleistas iš nelaisvės. Po karo tapo Lenkų karinės organizacijos nariu, kur padėjo lenkų tautybės karo belaisviams grįžti į Lenkiją. Po I pasaulinio karo karininko tėvai pasitraukė iš Lietuvos ir nusipirko 300 margų dvarelį Ožkinių kaime.

Nuo 1918 m. gruodžio tapo Lenkijos kariuomenės generalinio štabo nariu. Nuo 1918 m. iki 1920 m. dalyvavo mūšiuose prieš Lietuvos ir Tarybų Rusijos kariuomenes, fronte buvo sužeistas. 1919 m. gegužės ir birželio mėnesiais buvo Pilsudskio išsiųstas į Kauną, kur slapta rengė nepavykusį prolenkišką perversmą Lietuvoje. 1920 m. spalio 7 d. buvo vienas iš lenkų delegacijos narių, pasirašiusių Suvalkų sutartį, kurios metu karininkas tiesiogiai vykdė Pilsudskio laišku jam įteiktus nurodymus.

1927 m. suteiktas generolo laipsnis. 1935 m. rugsėjo 30 pasitraukė iš karinės tarnybos, bet 1939 m. prasidėjus Lenkijos ir Vokietijos karui vėl grįžo į kariuomenę. Karo metu pateko į nelaisvę, tačiau sugebėjo pabėgti ir prisijungti prie sąjungininkų kariuomenės Italijoje. Po karo apsigyveno Velse, kur ir mirė 1954 m. rugpjūčio 6 d. Bangore.

## Nuorodos

* Biografija I (lenk.);
* Biografija II (lenk.);
* Biografija III (lenk.).

## Literatūra

* Tadeusz Kryska-Karski i Stanisław Żurakowski, Generałowie Polski Niepodległej, Editions Spotkania, Warszawa 1991, wyd. II uzup. i poprawione.
* Danuta Poźniakowska-Hanak, Oddział II Naczelnego Dowództwa Wojska Polskiego 1919–1921, Biuletyn Wojskowej Służby Archiwalnej Nr 24 z 2001.
* Piotr Stawecki, Słownik biograficzny generałów Wojska Polskiego 1918–1939, Warszawa 1994, ISBN 83-11-08262-6.
* H. P Kosk, Generalicja Polska, t. 1, Oficyna Wydawnicza „Ajaks“, Pruszków 1998.

## Šaltiniai
Antoni Hałko

**Antoni Halko**, **Antanas Galkus** () (1896 m. liepos 15 d. Kudirkos Naumiestyje, Rusijos imperija - 1967 m. rugpjūčio 15 d. Varšuvoje, Lenkijos Liaudies Respublika) – politikas, Lenkijos seimo narys, publicistas.

## Biografija

Gimė 1896 m. liepos 15 d. Kudirkos Naumiestyje. Tėvai *Jonas Galkus* ir *Jadvyga Marmaitė* buvo valstiečiai. Baigė Marijampolės gimnaziją, vėliau studijavo Vilniaus universiteto teisės fakultete. 1919 m. tapo Lenkų karinės organizacijos nariu, vėliau paskirtas organizacijos Vilniaus ir Naugarduko skyrių vadu.

1922 m. išrinktas į Lenkijos seimą, kaip valstiečių partijos narys, seime dirbo iki 1927 metų. Prasidėjus II pasauliniam karui, veikė slaptose pasipriešinimo organizacijose, vokiečių buvo suimtas ir kalintas. 1945 m. tapo Lenkijos Liaudies partijos nariu. Po karo dirbo vietinės valdžios institucijose. Mirė 1967 m. rugpjūčio 15 d. Varšuvoje.  

## Nuorodos

* Biografija (lenk.).

## Literatūra

* Kto był kim w drugiej Rzeczypospolitej. Jacek Majchrowski (red.). Warszawa: Polska Oficyna Wydawnicza "BGW", 1994, s. 291. ISBN 83-7066-569-1.

## Šaltiniai
Suburbinė diecezija

**Suburbinė diecezija** (;  'priemiesčio' iš  +  'miesto') – Romos katalikų bažnyčios diecezija, viena iš septynių, kurios yra netoli Romos, ir kurių vyskupai būna kardinolai vyskupai (aukščiausio rango kardinolai).

Suburbinių diecezijų sąrašas per istoriją kiek keitėsi. Darbar jame yra šios vyskupijos:
* Ostijos diecezija (nuo 1150 m. yra Kardinolų kolegijos dekano būstinė)
* Veletrio ir Segnio diecezija
* Porto ir Santa Rufinos diecezija
* Fraskačio diecezija
* Palestrinos diecezija
* Albano diecezija
* Sabinos ir Podžo Mirteto diecezija

Ostijos diecezija yra priskiriama Kardinolų kolegijos dekanui, nors jis ir turi savo suburbinę dieceziją kaip kardinolas vyskupas. Iki 1914 m. kardinolas vyskupas, tapdamas kardinolu dekanu, perimdavo Ostijos ir Veletrio dieceziją vietoj iki tol turėtos suburbinės diecezijos. 1914 m. Ostijos ir Veletrio diecezija buvo buvo padalinta į dvi.  

Vis platesnis kardinolų vyskupų įtraukimas į  popiežiaus kurijos veiklą baigėsi popiežių vyskupų atsiskyrimu nuo jų diecezijų. Dėl to dalis jų, pvz., Sabinos ir Veletrio vyskupai, ne vieną šimtmetį turėjo vyskupus augziliarus. 1910 m. popiežius Pijus X savo apaštališkojoje konstitucijoje „Apostolicae Romanorum“ šią praktiką padarė privaloma visoms suburbinėms diecezijoms. 1962 m. popiežius Jonas XXIII savo nutarimu „Suburbicarii Sedis“ kardinolus vyskupus padarė tituliniais vyskupais ir Veletrio ir Segnio, Porto ir Santa Rufinos, Fraskačio, Palestrinos, Albano ir Sabinos diocezijoms paskyrė diecezinius vyskupus. 

Ostijos diecezija (titulinė Kardinolų kolegijos dekano diecezija) buvo sujungta su Romos diecezija ir todėl imta administruoti Romos generalinio vikaro (kardinolo vikaro). Nors dieceziniai suburbinių diecezijų vyskupai atlieka visas vyskupų administracines funkcijas, kardinolai vyskupai formaliai yra savo titulinių diecezijų valdytojai. 

## Nuorodos
Vytautas Leškevičius

**Vytautas Leškevičius** (g. 1970 m. sausio 17 d. Kapsuke) – buvęs lietuvių diplomatas, Lietuvos Respublikos nuolatinis atstovas prie NATO (2015-2020). Nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius.

## Biografija
Studijavo Vilniaus universiteto Filosofijos fakultete. 1996-2000 m. dirbo užsienio reikalų ministro asmeniniu padėjėju. 2000-2004 m. Lietuvos Respublikos ambasados Vokietijoje pirmasis sekretorius. 2004-2005 m. Užsienio reikalų ministerijos Saugumo politikos departamento NATO skyriaus patarėjas. 

2005-2006 m. Užsienio reikalų ministerijos Saugumo politikos departamento NATO skyriaus vedėjas. 2006-2007 m. Užsienio reikalų ministerijos Saugumo politikos departamento direktoriaus pavaduotojas. 2008-2009 m. Užsienio reikalų ministerijos Transatlantinio bendradarbiavimo ir saugumo politikos departamento direktorius. 

2009-2011 m. įgaliotasis ministras, Lietuvos Respublikos nuolatinio atstovo Šiaurės Atlanto Taryboje  pavaduotojas. 

2011-2012 m. Užsienio reikalų ministerijos politikos direktorius. 2013-2014 m. Lietuvos Respubliko užsienio reikalų viceministras.

2014 m. rugsėjo mėn. - 2015 m. vasario mėn. - Lietuvos Respublikos nuolatinis atstovas prie Europos Tarybos., nuo 2015 m. vasario mėn. - Lietuvos nuolatinis atstovas prie NATO.

2012 m. jam suteiktas Nepaprastojo pasiuntinio ir įgaliotojo ministro rangas. Apdovanotas Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžiumi.

## Kritika dėl aukštojo mokslo diplomo
2020 m. paliko diplomatinę tarnybą dėl paaiškėjusių faktų apie nebaigtą aukštąjį mokslą, kuomet pretendavo į KAM viceministro postą. KAM, Valstybės saugumo departamentui ir karinei žvalgybai patikrinus išaiškėjo, jog V. Leškevičius nėra baigęs aukštojo mokslo, nors visose oficialiose jo biografijose nurodoma, kad 1995 m. jis baigė Vilniaus universiteto Filosofijos fakultetą.

## Šaltiniai
Mykolas Orbakas

**Mykolas Edmundas Orbakas** (g. 1945 m. balandžio 16 d. Šiauliuose) – Rusijos cirko artistas, režisierius, pirmasis Rusijos estrados žvaigždės Alos Pugačiovos vyras. Gyvena Maskvoje.

## Biografija

M. Orbakas, būdamas penkerių, su tėvais persikėlė gyventi į Kauną. Baigęs 1963 m. vidurinę mokyklą, 17-os metų išvyko į Maskvą, kur įstojo į Estrados ir cirko mokyklą. Iš antro kurso buvo paimtas į trejų metų karinę tarnybą raketinės kariuomenės dalinyje Angarske Irkutsko srityje. Baigęs mokyklą ėmė dirbti cirko artistu Maskvos srities filharmonijoje.

Režisuoja Maskvos lietuvių mėgėjų teatro „Bičiuliai“ pastatymus. Sukūrė keletą vaidmenų kine:
* „Meistrų miestas“ (*Город мастеров*), Belarusfilm, 1965 m. – kaminkrėtys
* „Ruskoje“ (*Русское*), Sinemafor, 2004 m. – epizodas

## Asmeninis gyvenimas

1969 m. vedė Alą Pugačiovą, susilaukė dukters Kristinos, išsiskyrė 1973 m. Kristina buvo išsiųsta pas senelius į Lietuvą, kur vienoje Kauno bažnyčių buvo ir pakrikštyta. Vėliau seneliai persikėlė į Šventąją – ten prabėgo visos Kristinos vasaros. Antroji santuoka su Gražina truko neilgai. Dabar gyvena su 19 metų jaunesne Marina Orbakiene.

Vaikai: iš pirmosios santuokos Kristina Orbakaitė, iš trečiosios santuokos Fabianas Orbakas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Mykolas Orbakas (''kino-teatr.ru'')
* Mykolas Orbakas (''imdb.com'')
* Mykolą Orbaką lydi Alos Pugačiovos šešėlis
Džordžo ežeras

**Džordžo ežeras** () – ežeras pietvakarių Ugandoje, Afrikos Didžiųjų ežerų sistemoje (bet paprastai nelaikomas vienu iš jų). Į Džordžo ežerą įteka Katongos upė (iš Viktorijos ežero), o su Edvardo ežeru jungia Kazingos kanalas.

Ežeras pavadintas Anglijos karaliaus Jurgio V garbei. Vietinis pavadinimas – **Dveru** (*Dweru*).
Kazingos kanalas

**Kazingos kanalas** () – 32 km ilgio protaka Ugandoje, jungianti Džordžo ir Edvardo ežerus (Nilo baseinas). Šis kanalas yra vandens sistemos, jungiančios Edvardo ir Viktorijos ežerus dalis. Patenka į Karalienės Elžbietos nacionalinį parką. Pasižymi hipopotamų ir Nilo krokodilų gausa. Vandens lygis per metus svyruoja nežymiai.

Kazingos kanalas apibūdinamas kaip populiari laukinės gamtos turizmo zona.

## Šaltiniai
Katonga

**Katonga** () – upė Ugandos pietvakariuose. Išteka iš Viktorijos ežero vakarinės dalies ties Lukaja, teka į vakarus, prateka Vamalos ežerą. Įteka į Džordžo ežerą (ties Mpanga), kuris Kazingos kanalu jungiasi su Edvardo ežeru. Upė patenka į Katongos laukinės gamtos draustinį.

## Šaltiniai
Merčisono krioklys

**Merčisono krioklys** () arba ***Kabaregos krioklys*** (*Kabarega Falls*) – krioklys Ugandoje, Nilo aukštupyje (Viktorijos Nile). Yra ruože tarp Kiogos ir Alberto ežerų. Čia upė teka siauru, vos 7 m pločio, tarpekliu ir krenta nuo 43 m aukščio slenksčio. Vandens debitas siekia ~300 m³/s. Krioklys ir jo apylinkės paskelbtos nacionaliniu parku.

Krioklį XIX a. pasiekė britų keliautojas Samuelis Beikeris ir pavadino Karališkosios geografų draugijos prezidento Roderiko Merčisono garbei. Idi Amino laikais krioklys vadintas Kabaregos vardu, pagal Bunjoro karalių Kabaregą.

## Šaltiniai
Walery Roman

**Valerijus Romanas** () (1877 m. rugsėjo 12 d. Kalvarijoje, Rusijos imperija - 1952 m. spalio 25 d. Varšuvoje, Lenkijos Liaudies Respublika) – advokatas, 1928-1935 m. II ir II Lenkijos seimo senatorius, Polesės vaivadijos vaivada.

## Biografija

Gimė 1877 m. rugsėjo 12 d. Kalvarijoje. Tėvas *Marijanas Romanas*, motina *Natalija Cepeušaitė*, turėjo brolį Stanislovą ir seseris Mariją, Matildą ir Nataliją. 1895 m. baigė Suvalkų gimnaziją, vėliau baigė Varšuvos universiteto teisės fakultetą. 1899 m. grįžo į Suvalkus, kur atidarė advokato kontorą. Dirbdamas Suvalkuose aktyviai dalyvavo visuomeninėje veikloje. 

I pasaulinio karo metu, 1917 m. paskirtas Lenkijos karalystės apylinkės teismo prokuroru, o po metų aukščiausiojo teismo prokuroru. Karo pabaigoje, su Józef Piłsudski pagalba įvedinėjo Suvalkuose lenkišką valdžią. Mieste įsteigė apylinkės teismą. Po karo dalyvavo lenkų delegacijose, įvairiose derybose su Lietuva ir Vokietija. 1919 m. liepos mėnesį vyko į Paryžių nustatinėti Lietuvos ir Lenkijos demarkacinę liniją. 1921 m. Romanui buvo įteiktas Suvalkų miesto garbės piliečio titulas.

Nuo 1921 m. kovo 14 d. iki 1922 m. gegužės 3 d. buvo Polesės vaivadijos vaivada. 1922 m. balandį tapo lenkų sukurtos, marionetinės Vidurinės Lietuvos parlamentaru, kur dirbo iki 1924 m. rugpjūčio 29 dienos. 1926 m. gegužės mėnesį dalyvavo Juzefo Pilsudskio įvykdytame valstybės perversme. 1928-1935 m. buvo II ir II Lenkijos seimo senatorius, atstovavo Sanacijos politinį judėjimą. Baigęs darbą senate pasitraukė iš politinės veiklos, iki 1950 m. dirbo advokatu. Mirė 1952 m. spalio 25 d. Varšuvoje, palaidotas Povonzkų kapinėse. Suvalkų mieste, teisininko garbei pavadinta viena iš miesto gatvių. 


Vaizdas:Walery Roman (grób).JPG|Kapas Povonzkų kapinėse


## Nuorodos

* Biografija I (lenk.);
* Biografija II (lenk.);
* Biografija III (lenk.).
Eglė Šulčiūtė

**Eglė Šulčiūtė** (g. 1985 m. rugpjūčio 31 d. Kapsuke, Lietuvos TSR) – buvusi Lietuvos krepšininkė, trenerė. 2012 m. liepos 14 d. ištekėjo už *Marijaus Gecevičiaus*, kurio brolis yra krepšininkas Martynas Gecevičius.

2014 m. rugpjūčio pradžioje sugrįžo į Lietuvą ir rungtyniavo Utenos „Utenos“ klube.

2021 m. gegužės 31 d. baigė profesionalės karjerą ir tapo San Martino „Fila“ trenere.

## Pasiekimai

* 2012 m. Moterų Eurolygoje 5 vieta
* 2011 m. 2011 m. Europos moterų krepšinio čempionate 7 vieta
* 2009 m. 2009 m. Europos moterų krepšinio čempionate 12 vieta
* 2007 m. 2007 m. Europos moterų krepšinio čempionate 6 vieta
* 2006 m. XV pasaulio moterų krepšinio čempionate 6 vieta
* 2006 m. Moterų Eurolygoje 4 vieta
* 2005 m. 2005 m. Europos moterų krepšinio čempionate 4 vieta
* 2005 m. Moterų Eurolygos 3 vietos laimėtoja
* 2002 m. XIV pasaulio moterų krepšinio čempionate 11 vieta
* 2001, 2002, 2003, 2005, 2006, 2007 m. Lietuvos Moterų krepšinio lygos 1 vietos laimėtoja
* 2001, 2002, 2003, 2005, 2006 m. Baltijos Moterų krepšinio lygos 1 vietos laimėtoja
* 2000 m. Europos merginų U-18 čempionato 4 vieta

## Nuorodos

* Eglė Šulčiūtė www. basketnews.lt;
* Eglė Šulčiūtė FIBA Europe profilis (angl.);
* Straipsniai susiję su krepšininke www.lrytas.lt;

## Šaltiniai
Vatikano valstybės sekretorius

**Vatikano valstybės sekretorius** – aukščiausias Vatikano administracijos pareigūnas, antras po popiežiaus pagal įtaką valdant Šventąjį Sostą. 

Vatikano valstybės sekretorius yra atsakingas už santykius su kitomis valstybėmis bei rūpinasi vietinių Bažnyčių ryšiais su Romos kurijos dikasterijomis. Į šias pareigas dažniausiai skiriami žymūs Šventojo Sosto diplomatai, apaštaliniai nuncijai arba visam diplomatijos korpusui vadovavę hierarchai, būtinai – kardinolai. Ne kardinolai gali būti skiriami tik laikinai eiti šias pareigas. Kardinolas valstybės sekretorius kontroliuoja seniausią ir vieną svarbiausių Romos kurijos įstaigų – Vatikano valstybės sekretoriatą. Jis eina „ministro pirmininko“ pareigas – yra atsakingas už politinę ir diplomatinę Vatikano politiką. Sede vacante laikotarpiu (popiežiui mirus ar palikus savo postą) buvęs valstybės sekretorius netenka šių pareigų ir kartu su Šv. Romos Bažnyčios kamerlengu ir Vatikano miesto-valstybės popiežiškosios reikalų komisijos pirmininku dirba komisijoje, vykdančioje Vatikano valdymo funkcijas iki naujojo popiežiaus išrinkimo.

Nuo 2006 m. rugsėjo 15 d. iki 2013 m. vasario 28 d. Vatikano valstybės sekretoriumi dirbo žymus Italijos Katalikų Bažnyčios hierarchas Genujos arkivyskupas kardinolas Tarcizijus Bertonė. Iki jo Vatikano valstybės sekretoriaus pareigas 15 metų ėjo italas kardinolas Andželas Sodanas (atsistatydinęs dėl amžiaus).

## Nuorodos

## Nuorodos

* Vatikano valstybės sekretorius
Edvardas Vidmantas

**Edvardas Vidmantas** (g. 1929 m. spalio 1 d. Jomantuose, Šilalės valsčius) – Lietuvos istorikas, bibliografas, bibliotekų darbuotojas.

## Biografija
Tėvai buvo pasiturintys ūkininkai. 1950 m. baigė Šilalės vidurinę mokyklą. 1950–1955 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1955–1962 m. dirbo Skaudvilės ir Telšių rajono kultūros skyriaus vedėjo pavaduotoju, 1962–1971 m. Vilniaus knygų rūmų bibliografu, vyr. redaktoriumi. 1963 m. Vilniaus universitete baigė bibliotekininkystę ir bibliografiją. 1971–1975 m. Respublikinės žemės ūkio mokslinės bibliotekos direktorius. Nuo 1975 m. LSSR MA Istorijos instituto darbuotojas. 1977 m. istorijos mokslų kandidatas, disertacija: „Socialdemokratinė spauda ir darbininkų judėjimas Lietuvoje 1895–1907 m.“ 

1989 m. vienas Šilalės kraštiečių draugijos steigimo iniciatorių.

## Bibliografija
* Lietuvos darbininkų periodinė spauda, 1895–1917 m. – Vilnius: Mintis, 1979. – 204 p.: lent.
* Lietuvių nacionalinės savimonės formavimasis 1862–1882 m. – Vilnius, 1983. – 14 p.
* Katalikų bažnyčia ir nacionalinis klausimas Lietuvoje XIX a. antrojoje pusėje – XX a. pradžioje. – Vilnius: Mokslas, 1987. – 141 p.
* Lietuvių nacionalinio išsivadavimo judėjimas (ligi 1904 m.) / Vytautas Merkys, Leonas Mulevičius, Rimantas Vėbra, Edvardas Vidmantas. – Vilnius, 1987. – 277 p.
* Lietuvos katalikų bažnyčios vaidmuo 1863 m. sukilime: medžiaga lektoriui. – Vilnius: Žinija, 1989. – 23 p.
* Straipsnių rinkinys. – Vilnius: Lietuvos kraštotyros draugija, 1994. – 414 p.: iliustr. – ISBN 9986-572-00-2
* Religinis tautinis sąjūdis Lietuvoje XIX a. antrojoje pusėje – XX a. pradžioje. – Vilnius: LKMA, 1995. – 308 p. – ISBN 9986-592-11-9
* Praeities pėdsakai: atsiminimai / Stanislovas Biržiškis. – Vilnius: „Žiburio“ leidykla, 1995. – 421 p.: iliustr. – ISBN 9986-524-05-9
* Nacizmo ir bolševizmo laikotarpis, 1940–1953 m. – Vilnius: „Žiburio“ leidykla, 2001. – 757 p.: iliustr. – ISBN 9986-524-29-6
* Šilalės valsčius (sud. Edvardas Vidmantas, Albina Auksoriūtė, Edita Korzonaitė). – Vilnius: Margi raštai, 2006. – 828 p.: iliustr. – ISBN 9986-09-314-7

## Šaltiniai
Kvapioji guotė

**Kvapioji guotė** (*Hygrophorus agathosmus*) – tai guoteninių šeimos valgomas grybas, turintis vidutiniškas maistines savybes.

**Sinonimai**: *Agaricus agathosmus*, *Agaricus cerasinus *, *Hygrophorus cerasinus*, *Limacium agathosmum*, *Limacium pustulatum var. agathosmum(Fr.)*.

## Išvaizda

Kepurėlė 4–7 cm skersmens, iš pradžių iškili, vėliau paplokščia, vidury su gūbreliu arba šiek tiek įdubusi. Jaunų grybų kepurėlės kraštai užsilenkę žemyn, senesnių užsirietę arba banguoti. Luobelė lygi blizganti ir gleivėta. Kotas 4–7 cm ilgio, tvirtas, cilindriškas, apžėlęs mažyčiais plaušeliais, kartais pagrindo link nežymiai storėjantis. Lakšteliai reti nuaugtiniai, sujungti lakšteliukais. Trama balsva minkšta, turi su niekuo nesupainiojamą karčiųjų migdolų arba marcipanų kvapą ir karstelėjusį skonį. Sporos baltos, 7,5–9,5 × 4–5,5 μm dydžio.

Spalvos ir formos kaita: kepurėlės spalva įvairuoja nuo šviesiai pilkos iki pelenų spalvos, be to, vidurys visada truputį tamsesnis. Kotas baltas arba šviesiai pilkas, jo viršutinė dalis su baltais arba gelsvais plaušeliais. Lakšteliai balti arba šviesiai pilki.

## Augavietė

Kvapioji guotė sutinkama spygliuočių miškuose dažniausiai pievose ir prie miško kelių.

Sezonas: rugsėjis – spalis.

Panašios rūšys: dėl stipraus migdolų kvapo kvapniosios guotės beveik neįmanoma supainioti su kitais grybais.

## Literatūra

* Didysis gamtos vadovas „Grybai“, išsamus grybų ir jų rinkimo žinynas, „Mūsų knyga“, 2004 m., (89 psl.) ISBN 9955-573-65-1
Rimantas Vėbra

**Rimantas Vėbra** (1931 m. lapkričio 25 d. Utenoje – 1999 m. balandžio 15 d. Utenoje) – Lietuvos istorikas.

## Biografija
Mokėsi Utenos pradžios mokykloje, 1951 m. baigė Utenos 1-ąją berniukų gimnaziją. 1955–1960 m. dirbo LLKJS CK. 1962 m. baigė Vilniaus universitetą, istorikas. 1966–1970 m. dėstė Vilniaus universitete. 1967 m. istorijos mokslų kandidatas, disertacija: „Nacionalinės buržuazijos formavimasis Lietuvoje XIX a. antroje pusėje“. 1974–1977 m. dirbo Filosofijos, teisės ir sociologijos skyriuje prie Istorijos instituto, 1977–1980 m. Filosofijos, sociologijos ir teisės institute.

## Bibliografija

* Lietuvos katalikų dvasininkija ir visuomeninis judėjimas (XIX a. antroji pusė). – Vilnius: Mintis, 1968. – 223 p.: lent.
* Liberalizmas Lietuvoje XIX a. antroje pusėje / Rimantas Vėbra, Antanas Nesavas. – Vilnius, 1975. – 12 p.
* Lietuvių nacionalinis judėjimas 1865–1883 m. – Vilnius: Mokslas, 1977.
* Šimtas istorijos mįslių. – Vilnius: Vyturys, 1985. – 343 p.
* Lietuvių nacionalinio išsivadavimo judėjimas (ligi 1904 m.) / Vytautas Merkys, Leonas Mulevičius, Rimantas Vėbra, Edvardas Vidmantas. – Vilnius, 1987. – 277 p.
* Lietuvių visuomenė XIX a. antrojoje pusėje: socialinės struktūros bruožai. – Vilnius: Mokslas, 1990. – 267 p. – ISBN 5-420-00475-5
* Bibliografinė rodyklė, 1957–1991: knygos, straipsniai, šaltinių publikacijos, publicistika (redagavo Lina Kanopkienė, Danutė Leščinskienė). – Vilnius, 1991. – 19 p.
* Lietuvių tautinis atgimimas XIX amžiuje. – Kaunas: Šviesa, 1992. – 189 p.: portr. – ISBN 5-430-01745-0
* Šimtas istorijos mįslių. – 2-asis pataisytas leidimas. – Kaunas: Šviesa, 1993. – 238 p. – ISBN 5-430-01875-9
* 1863–1864-ųjų sukilimo Lietuvoje prologas: 1861–1862 m. manifestacijos. – Vilnius: Švietimo ir mokslo ministerijos Leidybos centras, 1995. – 39 p.: lent.
* Lietuviškos spaudos draudimas 1864–1904 m.: istorijos bruožai. – Vilnius: Pradai, 1996. – 276 p. – ISBN 9986-776-09-0
* Lietuvių klausimas Rusijos imperijoje XIX a. – XXa. pradžioje: faksimilinis valdininkų ataskaitų ir dokumentų rinkinys. – Vilnius: Baltos lankos, 2001. – 607 p. – ISBN 9986-861-75-6


## Šaltiniai
Orchanas I

**Orchanas I** (turk.: اورخان غازی, Orhan Gazi; 1281 – 1362 m. kovas) buvo antrasis Otomanų emyrato (vėliau Osmanų imperija) bėjus 1326-1362 m. Jis gimė Söğüte, tėvai - Osmanas I.

## Valdymas
Savo valdymo pradžioje jis bandė užkariauti šiaurės vakarų Anatoliją. Daugumą tų sričių valdė Bizantija ir jis laimėjo pirmą mūšį Pelekanone prieš Androniką III Paleologą. Orhanas taip pat užėmė Balikesyrą, kurį valdė Karasidai ir Ahio (religingų pirklių brolijos) Ankarą.

Pipietiniai karai, prasidėję Bizantijoje devynmečiui Jonui V tapus imperatoriumi, pasitarnavo Orchanui. Regentas Jonas Kantakouzenas išleido dukrą Teodorą už Orchano ir  panaudojo jo turkus karius prieš karalienę Aną Savojietę, leisdamas jiems užimti Trakiją. Po to Kantakouzenas panaudojo turkus prieš patį Joną V ir atidavė jiems Çimpe pilį Europoje apie 1352 m. Žemės drebėjimas nusiaubė Galipolį (dabar Gelibolu) po dvejų metų ir miestą užėmė Orchano sūnus Suleimanas Paša, suteikdamas turkams atramos punktą Europoje.

## Išnašos
2013 m. Australijos Grand Prix

**2013 m. Australijos Grand Prix** – pirmosios 2013 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko kovo 15-17 dienomis Albert Park trasoje. Tai buvo 18 kartas, kuomet šioje trasoje rengiamas Australijos Grand Prix.

Dėl sumažėjusio dalyvaujančių komandų skaičiaus (po 2012 m. sezono pasitraukė HRT F1 ekipa) nuo šių lenktynių bus kiečiamas kvalifikacijos lenktynių formatas. Po pirmos ir antros dalių pasitrauks ne po 7, o po 6 lenktynininkus. Likę 10 trečiojoje dalyje kovos dėl startinės rikiuotės pirmame dešimtuke.

## Treniruotės
Penktadienio treniruočių metu greičiausi buvo Red Bull ekipos lenktynininkai. Sebastian Vettel buvo greičiausias pirmoje (1:27.211 min.) ir antroje treniruotėse (1:25.908 min.). 

Šeštadienio treniruotėse, kuriose lijo lietus, greičiausias buvo prancūzas Romain Grosjean (1:26.929 min.).

## Kvalifikacija
Pirmoji kvalifikacijos dalis prasidėjo lyjant stipriam lietui. Po pirmos kvalifikacijos dalies lietus tik stiprėjo, tad teisėjai nukėlė likusias dvejas kvalifikacijos dalis į sekmadienio rytą.

Sekmadienį ryte atnaujinus dvi likusias kvalifikacijos dalis pirmą starto eilę pelnė Red Bull ekipos lenktynininkai - S. Vettelis ir M. Webberis.

;Pastabos:
* – Charles Pic nesugebėjo parodyti rato laiko geresnio už 107 % laiką, tačiau teisėjai jam leido startuoti lenktynėse.

## Lenktynės

## Čempionato įskaitos

;Lenktynininkų įskaita

;Komandų įskaita

* **Pastabos:** pateikti tik penki geriausi rezultatai.

## Šaltiniai
In pectore

**In pectore** ( 'krūtinėje') – lotyniškas posakis, kuris gali būti išverčiamas ir kaip „slapta širdyje“. Pirmą kartą pasirodė 1536 m. kaip Romos kurijos terminas apibrėžti kardinolą, kurį popiežius paskyrė savo slaptu nutarimu. Jei pontifikas iki savo mirties nespėjo apie tai pranešti konsistorijai, tai toks paskyrimas laikomas negaliojančiu.

## Slaptieji kardinolai

Pagal Kanonų teisę slaptasis kardinolas laikinai neturi jokių kardinolo teisių, tačiau jas įgyja iškart, popiežiui paviešinus jo vardą. Be to, viršenybės teisė jam priklauso nuo tos dienos, kada buvo paskirtas kardinolu, nors ir nepaskelbus jo vardo. Paprastai slaptojo kardinolo statusas dvasininkui suteikiamas tada, kai viešumas gali sukelti grėsmę jo gyvybei, ypač jeigu naujasis hierarchas gyvena šalyje, kuri priešiška Katalikų Bažnyčiai, ji yra persekiojama. Tokio kardinolo vardas neskelbiamas, kol tokioje šalyje nepagerėja politinė padėtis. Taip kartais būdavo daroma Šaltojo karo metais, siekiant apginti komunistinėje Rytų Europoje dirbusius vyskupus.

1998 m. popiežius Jonas Paulius II paskyrė slaptuoju kardinolu Rygos arkivyskupą Janį Pujatą, kurio vardas visuomenei tapo žinomas 2001 m.

2003 m., prieš dvejus metus iki savo mirties, Jonas Paulius II paskyrė slaptąjį kardinolą, kurio vardo taip ir neatskleidė. Be to, tai nebuvo parašyta ir kardinolams skirtame popiežiaus testamente.

## Nuorodos

* ''In pectore'' kardinolas
Tarcisio Bertone

**Tarcisio Pietro Evasio Bertone** (g. 1934 m. gruodžio 2 d.) – kardinolas iš Italijos, Vatikano diplomatas, nuo 2007 m. Šv. Romos Bažnyčios Kamerlengas.

Nuo 1991 iki 1995 m. T. Bertone buvo Verčelio, nuo 2002 iki 2006 m. Genujos vyskupas. 2003 m. jis buvo paskirtas kardinolu.

2006 m. rugsėjo mėnesį T. Bertone tapo Vatikano valstybės sekretoriumi ir ėjo šias pareigas iki 2013 m. vasario 28 d. Kadangi šią dieną iš savo posto pasitraukė tuometinis popiežius Benediktas XVI, T. Bertone privalėjo palikti savo postą iki naujo popiežiaus išrinkimo.

Be gimtosios italų kalbos kardinolas kalba prancūzų, ispanų, vokiečių ir portugalų kalbomis.

|-
2013 m. konklava

**2013 m. konklava** – konklava, prasidėjusi 2013 m. kovo 12 d. ir trukusi dvi dienas. Šios konklavos metu buvo išrinktas naujasis popiežius po to, kai vasario 28 d. apie savo pasitraukimą iš šių pareigų paskelbė tuometinis popiežius Benediktas XVI. Šią dieną nusprendė parinkti VIII Generalinė kardinolų kongregacija. 266-uoju popiežiumi buvo išrinktas argentinietis Jorge Bergoglio.

Naująjį popiežių rinko 115 kardinolų iš viso pasaulio. Kaip ir visos Konklavos ši vyko Siksto koplyčioje. Joje buvo imtasi visų saugumo priemonių, kad kardinolai negalėtų bendrauti su išoriniu pasauliu, rezidencijos langai buvo užrakinti, o jos kambariuose įrengti telefonai skirti tik vidiniam naudojimui.

## Benedikto XVI pasitraukimas
2013 m. vasario 11 d. popiežius Benediktas XVI paskelbė apie savo pasitraukimą iš šių pareigų, o tai oficialiai buvo patvirtinta vasario 28 d. Benediktas XVI tapo pirmuoju popiežiumi pasitraukusiu iš šių pareigų nuo 1415 m., kai tai padarė popiežius Grigalius XII, ir pirmuoju tai padariusiu savo noru nuo 1294 m., kai taip pasielgė Celestinas V.

## Popiežiaus rinkimų eiga
1996 m. popiežius Jonas Paulius II išleido įstatymą, pagal kurį konklava gali prasidėti ne anksčiau nei po 15 dienų po popiežiaus pasitraukimo ar mirties. Pagal šį įstatymą dabartinė konklava nebūtų įvykusi anksčiau kovo 15 d.

Dėl sutapusių aplinkybių (artėjančios Šv. Velykos, apie popiežiaus pasitraukimą jau buvo žinoma vasario viduryje) buvo nuspręsta keisti šią taisyklę. Popiežius Benediktas XVI išleido įstatymo pataisymą, kuris leidžia kardinolams paankstinti arba pavėlinti konklavos pradžią. Kardinolai šį kartą išrinko kovo 12 dieną.

Popiežius taip pat sugriežtino visiško slaptumo taisykles – pagal jas kardinolas, pažeidęs slaptumą, bus automatiškai ekskomunikuotas.

Kovo 11 d. vakare įvyko pirmas su konklavos pradžia susijęs aktas: davė priesaiką devynios dešimtys pareigūnų bei darbuotojų, kurie kasdien dirba konklavos metu izoliuotoje Vatikano dalyje.

Jei per pirmas tris dienas popiežius nebus išrinktas, ketvirtą dieną kardinolai ilsėsis ir melsis.

Popiežius išrinktas konklavos antrosios dienos vakarą – kovo 13 d. Juo tapo argentinietis kardinolas Jorge Bergoglio. Naujasis popiežius pasirinko Pranciškaus vardą. Jis tapo pirmuoju popiežiumi iš Pietų Amerikos.

## Šaltiniai
Dėmėtoji plaušabudė

** Dėmėtoji plaušabudė** (*Inocybe maculata*) – tai nuosėdinių šeimos nevalgomas grybas.

**Sinonimai**: *Inocybe fastigiella*.

## Išvaizda

Kepurėlė 2 – 7 cm skersmens, iš pradžių kūgiška, vėliau varpeliška ir galiausiai paplokščia arba įdubusi, su labai ryškiu gūbreliu per vidurį. Jaunų grybų kepurėlės kraštai užsilenkę žemyn, senų dažnai sutrūkinėję. Dažnai ant rausvos luobelės, ypač per vidurį, matyti balkšvos dėmės. Kotas 5 – 8 cm ilgio, cilindriškas baltas, ties pagrindu dažnai gumbiškai storėjantis, išvagotas plonyčių išilginių vagelių. Lakšteliai tankūs, beveik laisvi, vingiuotais pakraštėliais; kraštuose šviesesni, bemaž baltos spalvos. Trama pliaušinga tampri, turi vos juntamą vaisių kvapą, beskonė. Sporos yra žalsvai rudos spalvos, 9-11 x 4,5-5 μm dydžio.

Spalvos ir formos kaita: kepurėlė būna įvairių rausvai rudų atspalvių. Kotas iš pradžių baltas, vėliau įgauna rusvą atspalvį. Jaunų vaisiakūnių lakšteliai balsvi, vėliau tampa žalsvai rudi.

## Augavietė

Dėmėtoji plaušabudė labai dažnai sutinkama lapuočių miškuose, kur kartais auga didesnėmis grupėmis.

Sezonas: liepa – spalis.

Panašios rūšys: Jį galima supainioti su stačiąja plaušabude (***Inocybe fastigiata***), kuri dėl joje esančio didelio muskarino kiekio yra labai nuodingas grybas.

***Įspėjimas***: dėmėtoji plaušabudė yra nevalgoma, be to, ją galima supainioti su keliomis kitomis nuodingosiomis plaušabudėmis.

## Literatūra

* Didysis gamtos vadovas „Grybai“, išsamus grybų ir jų rinkimo žinynas, „Mūsų knyga“, 2004 m., (114 psl.) ISBN 9955-573-65-1
Nerijus Valskis

**Nerijus Valskis** (g. 1987 m. rugpjūčio 4 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, saugas. Atstovavo Lietuvos nacionalinei rinktinei.

## Karjera
Profesiolao karjerą pradėjo 2005 m. Žalgiryje. Vėliau rungtyniavo Kauno Jėgeriai, FK Šilutė, FBK Kaunas, FK Sūduva, Latvijoje ir Baltarusijoje. 
### Rumunija
2014 m. sausio 16 d. pasirašė 3,5 metų sutartį su Rumunijos FC Universitatea Craiova klubu.

### Izraelis
2017 m. sausio mėn. pasirašė 1,5 metų sutartį su Tel Avivo „Bnei Yehuda“ klubu.

### Indija
2019 m. liepos pradžioje persikėlė į Indijos Chennai City FC klubą, su kuriuo pasirašė vienerių metų sutartį.

2020 m. užsiliko Indijoje ir pasirašė 3 metų sutartį su „Džamšedpuro“ klubu. 

2022 m. pradžioje sugrįžo į Chennai City FC klubą ir pasirašė sutartį iki sezono pabaigos. 

2022 m. birželio pabaigoje sutartis nebuvo pratęsta.

### FK Kauno Žalgiris
2022 m. rugpjūčio 4 d. pranešta, kad pasirašyta 2,5 metų sutartis su „Kauno Žalgirio“ klubu.

2022 m. rugpjūčio 13 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš „Jonavos“ klubą.

2022 m. rugpjūčio 28 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš FA Šiauliai ir įtvirtino kauniečių persvarą (2:0). Galutinė rungtynių baigtis – kauniečių pergalė rezultatu 3:0.

2022 m. rugsėjo 7 d. pasirodė po keitimo 59 minutę, o netrukus (60 min.) pelnė įvartį, o 64 min. dar vieną, pergalingose rungtynėse prieš „Džiugo“ klubą. Kauniečiai nugalėjo žemaičius rezultatu 5:1.

2022 m. spalio 19 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš FK Sūduva.

2024 m. vasario 26 d. tapo žinoma, kad futbolininkas baigė profesionalo karjerą.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: Ekipa žaidė A lygoje;

## Lietuvos rinktinė
2013 m. debiutavo nacionalinėje rinktinėje rungtynėse prieš Latviją.

## Įvarčiai rinktinės sudėtyje

## Pasiekimai

### Klubiniai
; su FBK Kaunas
* Baltijos futbolo lyga: 2008 m.
* LFF taurė: 2008 m
; su Liepajas Metalurgs
* Latvijos lyga: (Antra vieta) 2011 m.
; su Bnei Yehuda Tel Aviv
* Izraelio futbolo taurė: 2017 m.

; su FK Kauno Žalgiris
* **[[A lyga]]**
:  Sidabro medaliai: 2022 m.

### Asmeniniai
* A lygos rezultatyviausias žaidėjas: 2013 m. (27 įvarčiai)
* Indijos lygos „Auksinis batelis“: 2020 m. (15 įvarčių)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Allegri

**Allegri** (liet. Alegris) − itališka pavardė. Gali nurodyti sekančius žymesnius asmenis:

* Antonio Allegri da Correggio (1489-1534) – Italijos XVI a. renesanso dailininkas;
* Gregorio Allegri (1582-1652) – Italijos baroko kompozitorius.
* Massimiliano Allegri (g. 1967) – Italijos futbolo treneris.
Konsistorija

**Konsistorija** (, 'pasitarimo, susirinkimo vieta') – kardinolų susirinkimas, kuriam pirmininkauja popiežius, skirtas aptarti Romos Katalikų Bažnyčiai svarbius klausimus; evangelikų liuteronų Bažnyčios valdymo organas; stačiatikių vyskupijos įstaiga, atliekanti bažnytinės administracijos ir bažnytinio teismo funkcijas.

## Katalikų Bažnyčioje

Pradžioje konsistorija buvo vadinama Senovės Romos imperatorių taryba, kuri užsiėmė įstatymų leidyba. Pirmosios žinios apie konsistorijas kaip kardinolų susirinkimus siekia IX a. pirmąją pusę. Nuo XI a. konsistorija ėmė spręsti visus klausimus, susijusius su tikėjimu ir bažnytine drausme, eilinių vidaus ir užsienio politikos problemų bažnytinėje valstybėje sprendimu. Viduramžiais kardinolų susirinkimų reikšmė išaugo, jie buvo sušaukiami kartą per mėnesį ar dažniau. Paprastai konsistorijos būdavo surengiamos vienuose iš popiežių rūmų, o nuo 1870 m. – tik Vatikane. Jos buvo slaptos, pusiau slaptos, viešos, neeilinės. Slaptos konsistorijos rinkosi Apaštalų rūmuose, atviros – Šventojo Petro bazilikoje ar Siksto koplyčioje. Šiuo metu rengiamos tik slaptos ir viešos konsistorijos Apaštalų rūmų antrajame aukšte esančioje Konsistorijų salėje. 

## Evangelikų Reformatų Bažnyčioje

Evangelikų Reformatų Bažnyčios valdymo organas, veikiantis tarp Sinodo susirinkimų kaip aukštesnioji kolegiali sprendžiamoji institucija. Ją sudaro ir dvasininkai, ir pasauliečiai. Konsistorijai pirmininkauja pasaulietis prezidentas arba jį pavaduojantis viceprezidentas, visuomet renkamas iš kunigų. Konsistorija reguliariai renkasi į eilinius posėdžius. Konsistorijos prezidentas gali šaukti ir neeilinius posėdžius. Konsistorija, kaip žemesnioji Sinodo institucija priima protokolinius sprendimus. Gali šaukti neeilinį Sinodo suvažiavimą, paskirti šio suvažiavimo vietą ir laiką. Taip pat gali išreikšti nepasitikėjimą generaliniam superintendentui, sustabdyti jo įgaliojimus. Tačiau tuomet galutinį sprendimą priima Sinodas. Jei Sinodas nepalaiko konsistorijos sprendimo, konsistorija privalo atsistatydinti, skelbiami naujos kadencijos konsistorijos rinkimai.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Apie konsistoriją Kanonų teisėje
Romos katalikų bažnyčios Palestrinos suburbinė diecezija

**Romos katalikų bažnyčios Palestrinos suburbinė diecezija** (; ) – Romos katalikų bažnyčios suburbinė diecezija, kurios centras yra Palestrinos miestas Italijoje.

Dabartinis diecezinis Palestrinos vyskupas yra Domenikas Sigalinis (*Domenico Sigalini*), kurį 2010 m. lapkričio 3 d. popiežius Benediktas XVI paskyrė ir Italijos *Azione Cattolica nel mondo* organizacijos generaliniu ekleziastiniu padėjėju.

Dabartinis kardinolas vyskupas yra *José Saraiva Martins*.

## Istorija
XVII a. dabartinės Palestrinos komunos žemės buvo žinomų Italijos kilmingųjų giminių, tokių kaip Barberiniai (*Barberini*), Kolonos (*Colonna*) ir d'Estės (*d’este*), žemės. Daug šių giminių atstovų buvo Palestrinos vyskupais, ypač 1600–1800 m. Popiežius Urbonas VIII, kuris buvo Barberinis, daug savo giminaičių ir šalininkų buvo paskyręs į pareigas Palestrinos diecezijoje,

### Po 1960 m.
Po 1960 m. Palestrinos diecezija kaip ir kitos suburbinės diecezijos turi du vyskupus:
* diecezinį (rezidencinį) vyskupą, kuris reziduoja diecezijoje ir ją valdo;
* titulinį vyskupą, kuris yra vienas iš kardinolų vyskupų. Šis vyskupas diecezijos nevaldo, nors formaliai yra jos vadovas.

Rezidenciniai vyskupai buvo:

* Pietro Severi (1966–1975)
* Renato Spallanzani (1975–1986)
* Pietro Garlato (1986–1991)
* Vittorio Tomassetti (1992–1997)
* Eduardo Davino (1997–2005)
* Domenico Sigalini (2005–dabar)

## Nuorodos
Romos katalikų bažnyčios Albano suburbinė diecezija

**Romos katalikų bažnyčios Albano suburbinė diecezija** (; ) – Romos katalikų bažnyčios suburbinė diecezija, apimanti 7 miestus, kurios centras yra Albano Lacialės miestas Italijoje, 15 km nuo Romos.

Dabartinis diecezinis Albano vyskupas yra Marčelas Semeraras (*Marcello Semeraro*).

Dabartinis kardinolas vyskupas yra Kardinolų kolegijos dekanas Andželas Sodanas.

## Vyskupai po 1966 m
Po 1966 m. Albano diecezija turi titulinį ir diecezinį vyskupus. Jai buvo:

Dieceziniai vyskupai:
* Raffaele Macario (1966–1977)
* Gaetano Bonicelli (1977–1982)
* Dante Bernini (1982–1999)
* Agostino Vallini (1999–2004)

Tituliniai vyskupai (kardinolai vyskupai):
* Grégoire-Pierre XV Agagianian (1970–1971)
* Luigi Traglia (1972–1977)
* Francesco Carpino (1978–1993)
* *[[Angelo Sodano]]* (1994–dabar)

## Nuorodos
Romos katalikų bažnyčios Fraskačio suburbinė diecezija

**Romos katalikų bažnyčios Fraskačio suburbinė diecezija** (; ) – Romos katalikų bažnyčios suburbinė diecezija, kurios centras yra Fraskačio miestas Italijoje.

Fraskačio vyskupas dar vadinamas ir *Tuskulo vyskupu* ankstesnį vyskupijos centrą. Vyskupija iš Tuskulo išsikėlė XII a. pabaigoje, kai Tuskulo miestas sunyko. 

Anksčiau Fraskačio vyskupai buvo tiek dioceziniai vyskupai, tiek kardinolai vyskupai, o 1962 m. šios pareigos buvo atskirtos. 

Dabartinis diecezinis Fraskačio vyskupas yra Rafaelas Martinelis (*Raffaello Martinelli*).

Dabartinis kardinolas vyskupas yra *[[Tarcisio Bertone]]*.

### Nuo 1962 m.
Po 1962 m. Fraskačio diecezija kaip ir kitos suburbinės diecezijos turi du vyskupus:
* diecezinį (rezidencinį) vyskupą, kuris reziduoja diecezijoje ir ją valdo;
* titulinį vyskupą, kuris yra vienas iš kardinolų vyskupų. Šis vyskupas diecezijos nevaldo, nors formaliai yra jos vadovas.

Rezidenciniai vyskupai buvo:
* Biagio Budelacci (-1962)
* Luigi Liverzani (1962–1989)
* Giuseppe Matarrese (1989–2009)
* Raffaello Martinelli (nuo 2009)

Tituliniai kardinolai vyskupai:
* Amleto Giovanni Cicognani (1962–1973)
* Jean-Marie Villot (1974–1979)
* Paolo Bertoli (1979–2001)
* Alfonso López Trujillo (2001–2008)
* Tarcisio Bertone (2008-)

## Nuorodos
Almantas Kalinauskas

**Almantas Kalinauskas** (g. 1967 m. rugpjūčio 5 d. Kapsuke, Lietuvos TSR) – Lietuvos futbolininkas, TSRS tarptautinės klasės sporto meistras (1987).

## Karjera

Studijavo Vilniaus pedagoginiame institute. Futbolą pradėjo žaisti Marijampolėje, pirmasis treneris buvo Jurgis Brazauskas. 1984 m. su Lietuvos moksleivių rinktine laimėjo 2 vietą TSRS moksleivių spartakiadoje. 1984 m. Vakarų Vokietijoje vykusiame Europos jaunių U-16 čempionate atstovavo TSRS rinktinę, su kuria užėmė 2 vietą. 1984 m. pradėjo žaisti Klaipėdos Atlanto futbolo meistrų komandoje, 1985 m. žaidė Žalgirio dublerių komandoje. 1987-1990 m. Vilniaus Žalgirio meistrų komandos vartininkas (22 rungtynės): 1987 TSRS čempionate užėmė 3 vietą, 1987 m. Zagrebe tapo pasaulio universiados futbolo varžybų laimėtoju, 1990 m. tapo Baltijos futbolo lygos čempionu.

## Pasiekimai

* 1990: Baltijos futbolo lygos čempionas
* 1987: TSRS čempionate 3 vieta
* 1987: Universiados čempionas
* 1984: Europos jaunių U-16 vicečempionas

## Statistika

## Šaltiniai
Stanislav Gross

**Stanislavas Grosas** (, g. 1969 m. spalio 30 d. Prahoje) – čekų politikas, buvęs Čekijos ministras pirmininkas (2004–2005 m.).

## Biografija
Baigęs profesinę mokyklą dirbo mašinisto padėjėju. Aksominės revoliucijos metu pradėjo dalyvauti politiniame gyvenime, įstojo į ČSDP. 1992 m. išrinktas į Čekijos parlamentą. 1993–1999 m. studijavo Karolio universitete teisę. M.Zemano vyriausybėje 2000 m. paskirtas vidaus reikalų ministru, juo dirbo ir V.Špidlos vyriausybėje. Tuo metu S.Grosas buvo populiariausias politikas Čekijoje.

Po nesėkmingų rinkimų į Europarlamentą atsistatydinus V.Špidlai, 2004 m. rugpjūčio mėn., būdamas vos 34 m., tapo Čekijos ministru pirmininku, išrinktas Čekijos socialdemokratų partijos pirmininku.

Dėl kaltinimų korupcija jau 2005 m. balandžio mėn. turėjo atsistatydinti (S.Grosas Prahoje įsigijo butą, už pirkinį jis sumokėjo daugiau, negu kad yra uždirbęs per visą savo gyvenimą. Paaiškinti, iš kur gavo lėšų, nepavyko).

Iki 2006 m. buvo Čekijos parlamento narys. Šiuo metu užsiiminėja privačia teisininko praktika.

## Šaltiniai

|-

|-
Romos katalikų bažnyčios Sabinos ir Podžo Mirteto suburbinė diecezija

**Romos katalikų bažnyčios Sabinos ir Podžo Mirteto suburbinė diecezija** (; ) – Romos katalikų bažnyčios suburbinė diecezija, kurios centras yra Podžo Mirteto (*Poggio Mirteto*) miestas Italijoje.

Sabina buvo vyskupijos centras nuo VI a., nors pirmųjų vyskupų sąrašas nėra žinomas. Oficiali popiežiaus Sabinos provincija buvo įsteigta popiežiaus Pauliaus V 1605 m.

Nuo 1842 m. Sabinos kardinolas vyskupas kartu turi ir Farfos abato titulą.

1925 m. Sabinos titulinė bažnyčia buvo sujungta su tokia pačia Podžo Mirteto bažnyčia ir oficialiai pavadinta *Sabina e Poggio Mirteto*, o nuo 1986 m. – *Sabina–Poggio Mirteto*.

Dabartinis diecezinis Sabinos ir Podžo Mirteto vyskupas yra Ernestas Mandara (*Ernesto Mandara*).

Dabartinis kardinolas vyskupas yra Džiovanis Batista Re (*Giovanni Battista Re*).

## Nuorodos
Raimondas Viskanta

**Raimondas Viskanta** (; 1931 m. liepos 16 d. Marijampolėje – 2021 m. gruodžio 27 d. Vest Lafajete, Indianoje, JAV) – inžinierius, šiluminės fizikos ir šilumos mainų specialistas, Purdue universiteto profesorius.

## Biografija
Gimė 1931 m. Marijampolėje, 1944 m. artėjant Raudonoji armijai, kartu su šeima pasitraukė į Vokietiją, kur po 6 menėsius trukusios kelionės apsistojo Nynburgo mieste. 1949 m. kartu su šeima emigravo į JAV, kur apsistojo Mičigano valstijos Stokbridžo miestelyje. Po metų R. Viskanta išvažiavo mokytis į Čikagą. 1951 m. baigė vidurinę mokyklą. Vėliau įstojo į *Illinois-Navy Pier* universitetą, kur 1955 m. su pagyrimu baigė bakalauro studijas, o 1956 m. magistro studijas. Baigęs studijas pradėjo dirbti Purdue universitete, kur tyrinėjo šilumos mainus.   

Savo mokslinę karjerą pradėjo kaip mechanikos inžinierius *Argono nacionalinėje laboratorijoje* (Argonne National Laboratory). Dirbdamas laboratorijoje, tuo pačiu mokėsi ir Purdue univeristeto doktorantūroje, kurią užbaigė 1960 metais. 1962 m. tapo Purdue universiteto mechaninės inžinerijos profesoriumi. 1986 m. mokslininkui suteiktas nusipelnusio inžinerijos profesoriaus apdovanojimas. Per savo mokslinės veiklos metus parašė daug mokslinių straipsnių į daugiau nei 50 skirtingų mokslinių leidinių JAV, Europoje ir Japonijoje.

## Nuorodos
* Mokslinė veikla (angl.).

## Šaltiniai
Luis Antonio Tagle

**Luis Antonio Tagle** (; g. 1957 m. birželio 21 d. Maniloje, Filipinuose) – Romos Katalikų Bažnyčios kardinolas, filipinietis.

Imuso (Kavitės provincija) vyskupas nuo 2001 m. spalio 22 d. iki 2011 m. spalio 13 d. Manilos arkivyskupas nuo 2011 m. spalio 13 d. Titulinės bažnyčios Romoje *S. Felice da Cantalice a Centocelle* kardinolas kunigas nuo 2012 m. lapkričio 22 d.

Prieš 2013 m. konklavą ir 2025 m. konklavą  laikytas vienu iš *[[papabile]]* kardinolų, realių kandidatų užimti popiežiaus sostą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Luis Antonio Tagle

|-

|-
Avelis Starcevas

**Avelis Starcevas** () (1909 m. rugpjūčio 29 d. Marijampolėje, Rusijos imperija - 2005 m. liepos 15 d. Maskvoje, Rusija) – Lietuvos žydų kilmės rusų literatūros kritikas, literatūrologas, vertėjas.

## Biografija
Gimė 1909 m. rugpjūčio 29 d. Marijampolėje. 1931 m. baigė Maskvos II valstybinį universitetą. Nuo 1935 m. TSRS rašytojų sąjungos narys. 1937-1948 m. *M. Gorkio pasaulinio literatūros instituto* vyresnysis mokslinis darbuotojas. Tuo pačiu metu buvo komunistinės akademijos mokslinis bendradarbis. 1946 m. tapo filologijos mokslų daktaru.   

1948 m. TSRS prasidėjus antisemitinei kampanijai buvo išmestas iš darbo, suimtas, apkaltintas antisovietine propaganda ir nuteistas 10 metų lagerio. Ištremtas į šiaurinį Sibiro regioną, kur praleido 6 metus. Iš lagerio grįžo 1955 m., grįžus vėl buvo priimtas į rašytojų sąjungą. Vertė iš anglų į rusų kalbą rašytojų Edgar Allan Poe, Mark Twain, Sinclair Lewis, Ernest Hemingway kūrinius. Mirė 2005 m. liepos 15 d. Maskvoje. 

## Nuorodos
* Biografija I (rus.) ;
* Biografija II (rus.);
Włodzimierz Zawadzki

**Vladimiras Zavadzkis** () (1901 m. rugsėjo 16 d. Marijampolėje, Rusijos imperija - 1955 m. sausio 15 d. Lodzėje, Lenkijos Liaudies Respublika) – Armijos Krajovos karininkas, Varšuvos sukilimo vieno iš sukilėlių būrių vadas. 

## Biografija

Gimė 1901 m. rugsėjo 16 d. Marijampolėje, tėvas *Tomasz Zawadzki*, motina *Helena Guzewicz*. Vaikystėje gyveno Suvalkuose, o nuo 1910 m. Varšuvoje. Iki 1914 m. mokėsi gimnazijoje, tačiau prasidėjus I pasaulinio karui, 1914-1918 m. gyveno Sankt Peterburge, kur mokėsi vietinėje lenkų mokykloje. Grįžęs į Varšuvą mokėsi privačioje mokykloje. 

1918 m. lapkritį tapo Lenkijos kariuomenės savanoriu. Dalyvavo Lenkijos-sovietų kare. Tarpukariu tarnavo įvairiuose pulkuose. Prasidėjus Trečiojo Reicho ir Lenkijos karui kovojo fronte, po kapituliacijos įsitraukė į pogrindinę veiklą. 1940-1944 m. aktyviai dalyvavo rezistensinėje veikloje Varšuvos apylinkėse. 1944 m. Varšuvos sukilimo metu buvo *Bartkiewicz* būrio vadas. Po sukilimo suimtas ir kalintas įvairiuose kalėjimuose, išlaisvintas sąjungininkų 1945 m. gegužės 2 dieną. Po karo trumpai gyveno Didžiojoje Britanijoje, po to grįžo į Lenkiją, kur gyveno Lodzėje ir mirė 1955 m. sausio 15 dieną. 

## Literatūra

* Kledzik M., Zgrupowanie AK majora Bartkiewicza, Warszawa 2002 ISBN 83-918112-0-4
* Kunert A.K., Słownik biograficzny konspiracji warszawskiej 1939-1944, Warszawa 1991 ISBN 83-211-1190-4
Cistinė fibrozė

**Cistinė fibrozė** arba **mukoviscidozė** – genetinė liga, kuriai būdinga sutrikusi liaukų funkcija, todėl liaukų gaminamas sekretas pasidaro tirštas, klampus, gali užkimšti kasos, bronchų, žarnyno liaukas bei tulžies latakus. Smulkiausių (bronchiolių) ir didesnių kvėpavimo vamzdelių (bronchų) užsikišimas nulemia įvairių plaučių dalių blokadą, blogą ventiliaciją, leidžia lengviau patekti bakterijoms. Ši liga – rimtas lėtinis plaučių audinio pažeidimas.

## Ligos priežastys
Cistinė fibrozė paveldima autosominiu-recesyviniu būdu. Tai reiškia, kad ligai pasireikšti reikalinga sąlyga – du pakitę genai (vienas gautas iš tėvo, kitas iš motinos). Sergančio vaiko tėvai būna sveiki, tačiau turi po vieną pakitusį geną, kuriuos ir perduoda savo vaikui. Cistinės fibrozės genas yra gana plačiai paplitęs, ypač tarp baltosios rasės atstovų. Nustatyta, kad kas 20-tas žmogus turi cistinės fibrozės geną, t. y. geno „nešiotojas“. Šios ligos genas yra 7 chromosomoje. Dėl pakitusio geno kinta ir liaukų gaminamo sekreto sudėtis – jis pasidaro klampesnis, sunkiau išsiskiria iš liaukos ir nepilnai atlieka savo biologinę funkciją. Taigi vienintelis cistinės fibrozės perdavimo kelias yra paveldėjimas: ši liga nėra užkrečiama, ji paveldima iš abiejų tėvų ir visai nepriklauso nuo to, ką tėvai darė ar nedarė nėštumo metu.

## Simptomai
Dažniausi cistinės fibrozės simptomai:
* Užsitęsęs, varginantis kosulys
* Dusulys
* Sulėtėjęs augimas
* Per mažas kūno svoris
* Greitas nuovargis
* Viduriavimas
* Pasikartojančios, užsitęsusios kvėpavimo takų infekcijos
* Šviesios, bjauraus kvapo išmatos
* Nevaisingumas (daugiausiai vyrams)
* Pilvo pūtimas
* Gausus prakaitavimas
* Pilvo skausmas
* Vėmimas
* Karščiavimas
* Skrepliavimas

## Komplikacijos
Dažniausiai pasitaikančios cistinės fibrozės komplikacijos:
* Pasikartojančios kvėpavimo takų infekcijos
* Lėtinis kvėpavimo nepakankamumas
* Kepenų cirozė
* Cukrinis diabetas
* Bronchų išsiplėtimas (bronchektazės)
* Tiesiosios žarnos iškritimas
* Osteoporozė (dėl nepakankamo vitamino D kiekio)
* Atelektazė (subliūškusi plaučio dalis)
* Pilvaplėvės uždegimas
* Abscesas

## Išnašos