open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Batmanas

**Batmanas** () – daugiausia kurdų gyvenamas miestas Turkijos pietryčiuose, 80 km į rytus nuo Dijarbakyro, prie Batmano upės (Tigro intakas). Svarbiausias Turkijos naftos gavybos ir perdirbimo centras. Naftotiekis į Iskenderūno uostą (prie Viduržemio jūros).

Iki XX a. šeštojo dešimtmečio Batmanas buvo kaimas, kuriame gyveno apie 3 000 gyventojų. Tačiau XX a. ketvirtajame dešimtmetyje aplink jį buvo atrasti naftos telkiniai, todėl vietovė sparčiai plėtėsi ir į ją pradėjo plūsti darbo jėga iš kitų Turkijos dalių. 1957 m. kaimas buvo pervadintas Batmanu pagal upės vardą, gavo miesto statusą ir tapo rajono centru. Per ateinančius 50 metų nemažai Batmano vienaukščių pastatų buvo perstatyti į daugiaaukščius. Dėl to gyventojų skaičius išaugo daug kartų. 1967 m. buvo nutiestas 511 km ilgio naftotiekis iš Batmano į uostamiestį Dortjolą netoli rytinio Viduržemio jūros pakrantės taško, kuriuo buvo transportuojama žalia nafta iš Batmano naftos perdirbimo gamyklos. 1990 m. miestas tapo Batmano provincijos sostine.

Be naftos, kuri regione yra dominuojanti prekė, Batmanas gamina gėrimus, perdirbtus maisto produktus, chemikalus, baldus, avalynę, mašinas ir transporto įrangą. 2007 m. įkurtas Batmano universitetas, kuris dalyvauja „Erasmus“ užsienio studentų mainų programoje.

## Išnašos
Čorumas

**Čorumas** () – miestas Turkijos šiaurėje, į šiaurės rytus nuo Ankaros, prie Ankaros–Samsuno plento; provincijos centras. 178,5 tūkst. gyventojų (2004 m.). Odos, cemento pramonė. Vario, žalvario dirbinių amatai. Grūdų, vaisių, galvijų, ožkų prekyba.

## Istorija

Senovėje Čorumas buvo Hetitų imperijos dalis. Netoli nuo miesto išlikę buvusios hetitų sostinės Hatušos griuvėsiai. 1650–1200 m. prieš Kristų susiformavo hetitų imperija. Hatusa, hetitų sostinė, buvo įsikūrusi ir dominavo visame regione.

Senovės graikų šaltiniuose miestas buvo žinomas kaip Nikonija (Nikonya), o Bizantijos laikotarpiu – kaip Evkaite.

Dabartinio miesto ištakos siekia XVI a. Pavadinimas nežinomos kilmės ir pirmą kartą patvirtintas Osmanų įrašuose, turint omenyje seldžiukų tvirtovę Čorum Kalesį, kurią aprašė Evliya Çelebi. XVI amžiaus viduryje tvirtovė buvo padalinta į keturias mahales arba kvartalus. 

Nuo 1867 iki 1922 m. Čorumas buvo Angoros vilajeto dalis.

Iki mūsų laikų išliko senieji Osmanų laikotarpio namai, XIX a. laikrodžio bokštas ir miesto muziejus, kuriame eksponuojami įvairūs regione kasinėjimų artefaktai.

Kas trejus metus Čorume vyksta tarptautinis hetitų archeologų kongresas.

## Sportas
* Çorum FK – futbolo klubas;
* „Çorum Şehir“ („Šechiro“) stadionas, talpinantis 15 tūkst. žiūrovų.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali miesto svetainė
Denizlis

**Denizlis** – miestas Turkijos pietvakariuose, Emiro upės (Didžiojo Mendereso intakas) slėnyje; provincijos centras. Keliai į Izmirą, Antaliją. Oro uostas. Tekstilės, odos, maisto (vaisių perdirbimo) pramonė. Netoli miesto kasamos rusvosios anglys, chromo rūda, siera. Turizmas. Bizantinio stiliaus citadelės griuvėsiai (XI a.). Netoli Denizlio yra Pamukalės versmės, Hierapolio griuvėsiai, Kolosio, Laodikėjos ir kiti antikiniai miestai.

## Istorija

Denizlio apylinkėse gyvenama nuo 2500 m. pr. m. e. Miestas įkurtas 261 m. pr. m. e., XIII a. perkeltas į dabartinę vietą. 1710, 1899 m. nukentėjo nuo žemės drebėjimų.

## Sportas
* Denizlispor (futbolas)
Dijarbakyras

**Dijarbakyras** – miestas Turkijos pietryčiuose, prie Tigro upės; provincijos centras. 855,4 tūkst. gyventojų (2007 m., didelė dalis kurdai). Yra oro uostas. Naftos perdirbimas, metalurgija, tekstilės, odos, maisto (mėsos) pramonė. Kilimų audimo, odos, vario, aukso dirbinių gamybos amatai. Kviečių, vilnamedžių, vynmedžių, citrusinių augalų auginimo, avių veisimo regiono prekybos centras. Dijarbakyro aplinkėse kasamos vario, chromo, geležies rūdos. Yra du universitetai (įkurti 1966 ir 1973 m.). Archeologijos muziejus. Išliko gynybinė siena (ilgis 5,5 km) su vartais ir bokštais, Ulu Cami mečetė (pastatyta VII a., perstatyta XII a.), XII a. medresės, rūmų liekanos (XIII a.), karavanų punktai ir mečetės (XVI a.).

## Istorija

Asirų raštuose Dijarbakyras minimas XIII a. pr. m. e. kaip aramėjų karalystės Bit-Zamanio sostinė. IX a. pr. m. e. miestas prisidėjo prie sukilimo prieš asirų karalių Šalmaneserą III. Vėliau jis tapo Asirijos imperijos dalimi.

189 m. pr. m. e.-384 m. teritorija į rytus ir pietus priklausė helenistinei Korduenos karalystei.

III a. pr. m. e. romėnai kolonizavo miestą ir vadino ***Amida*** (). 297 m. romėnai apjuoė miestą gynybine siena. Vėliau Konstancijus II liepė pastatyti didesnes sienas. 359 m. persų šachas Šapuras II užėmė miestą, 639 m. – arabai. 1516–1918 m. priklausė Osmanų imperijai, buvo svarbus pasienio karinis punktas. Nuo 1918 m. Dijarbakyras – Turkijos miestas.

## Sportas
* Diyarbakırspor (futbolas)
Stefano de Gregorio

**Stéfano de Gregorio** (g. 1994 m. rugsėjo 16 d. Buenos Airėse) – argentiniečių aktorius ir modelis. Vaidino populiariuose argentiniečių telenovelėse „Chiquititas“, „Rincón de luz“, „Floricienta“ bei kitose.

## Biografija
S. Gregorio išgarsėjo, kai jam tebuvo vos vieneri meteai ir šeši mėnesiai. Dalyvavo įvairiose komercinėse veiklose Argentinoje ir užsienyje. Vaidino filme „Valentine“ (*„Valentinas“*), kurį režisavo Alejandro Agresti. 2003 m. vaidino Cris Morenos telenovelėje „Rincón de luz“ (*„Šviesos kampelis“*). 2004–2005 m. vaidino Thomą (Tomą) telenovelėje „Floricienta“ (*„Pelenės istorija“*), 2006 m. – telenovelėje „Chiquitas sin fin“. 2007 m. atliko vaidmenį telenovelėje „Casi Ángeles“ (*„Beveik angelai“*).

## Filmografija

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Kachramanmarašas

**Kachramanmarãšas** () – miestas pietinėje Turkijoje, į šiaurės vakarus nuo Gaziantepo, Rytų Tauro kalnų papėdėje; provincijos centras. 326,2 tūkst. gyventojų (2006 m.). Maisto (cukraus, aliejaus), tekstilės (medvilnės) pramonė, kilimų audimas. Yra universitetas (įkurtas 1993 m.). Mečetės, medresės, bažnyčios.

## Istorija

Apie XII a. pr. m. e. miestas buvo Hetitų karalystės miestas-valstybė. VIII a. pr. m. e. užimtas asirų. Romos imperijos laikais vadintas *Germanicia Caesarea*. 645 m. užkariautas arabų, tapo vienu jų skverbimosi į Mažąją Aziją atramos punktų, per karus ne kartą sugriautas. Valdant Omejadų dinastijos kalifui Muavijui I (661–680 m.) atstatytas, Bagdado kalifo Harūno ar Rašido laikais (786–809 m.) sutvirtintas gynybiniais įrenginiais. 1097 m. užimtas kryžiuočių, XII a. – turkų seldžiukų. Nuo 1515 m. priklausė Osmanų imperijai. 1919–1921 m. okupuotas prancūzų. Nuo 1921 m. priklauso Turkijai. Iki 1973 m. miestas vadinosi ***Marašu*** ().

Kachramanmarašas smarkiai apgriautas per 2023 m. žemės drebėjimą.

## Šaltiniai
Geza

**Geza** (, 940 ar 945 m. – 997 m. vasario 1 d.) – 970–997 m. Vengrijos didysis kunigaikštis. Kilęs iš Arpadų dinastijos. Tėvas Vengrijos didysis kunigaikštis Takšonis, motina – Rytų (chazarų, pečenegų ar Volgos bulgarų) kilmės. Apie 972 m. vedė Transilvanijos kunigaikščio Djulos dukterį Sarolt (m. 997 m.). Tapęs valdovu sudarė taiką su Šventosios Romos imperija. Vengrijos viduje pasak tuometinių šaltinių telkė savo valdžią su ypatingu žiaurumu. jis buvo pirmasis Vengrijos monarchas, kuris palaikė krikščionių misionierius iš Vakarų Europos. Nors jis buvo krikštytas (krikšto vardas Steponas), Gezos krikščioniškasis tikėjimas liko seklus, jis laikėsi ir pagoniškų papročių.

## Vaikai
* Judita (m. apie 988 m.), jos vyras Lenkijos karalius Boleslovas I Narsusis
* Margarita (m. po 988 m.), jos vyras Bulgarijos caras Gavrila Radomiras
* Steponas I Šventasis, pirmasis vengrų karalius
* Marija (m. po 1026 m.), jos vyras Venecijos dožas Otonas Urseola, sūnus Vengrijos karalius Petras Urseola
* Gizela, jos vyras Vengrijos karalius Aba Samuelis

## Literatūra
* Kristó, Gyula – Makk, Ferenc: Az Árpád – ház uralkodói (IPC Könyvek, 1996)
* Korai Magyar Történeti Lexikon (9-14. század), főszerkesztő: Kristó, Gyula, szerkesztők: Engel, Pál és Makk, Ferenc (Akadémiai Kiadó, Budapest, 1994)

## Nuorodos
Kaiseris

**Kaiseris** – miestas Turkijos centrinėje dalyje, Anatolijos plokščiakalnyje; provincijos centras. Miestas įsikūręs užgesusio Erdžijo ugnikalnio šiaurės papėdėje, 1040–1050 m aukštyje. Yra Erkileto tarptautinis oro uostas. Aliuminio lydymas, lėktuvų surinkimas, tekstilės (medvilnės), stiklo, cemento, maisto (daugiausia cukraus) pramonė, namų apyvokos reikmenų gamyba. Auksakalystės, kilimų, patiesalų audimo amatai. Turizmas. Yra Erdžijo universitetas (įkurtas 1978 m.). XII–XVI a. architektūros paminklai (mečetės, medresės, citadelė, mauzoliejus).

Netoli Kaiserio yra istorinio Kanešo miesto vieta.

## Istorija

Senovėje miestas vadintas ***Mazaka*** (), vėliau ***Eusebėja*** (). Nuo III a. pr. m. e. tapo Kapadokijos karalystės sostine, I a. pr. m. e. jį užėmė Armėnijos karalius Tigranas I. I m. e. a. romėnams užvaldžius Kapadokiją, miestas pavadintas ***Kapadokijos Cezarėja*** (), tapo Kapadokijos provincijos sostine. Nuo II a. tapo vienas krikščionybės plitimo židinių, čia įkurta Cezarėjos vyskupija, IV a. – Kapadokijos metropolija. 1080 m. miestą užkariavo turkai seldžiukai ir pavadino ***Kaiseriu***. 1242 m. užėmė mongolai, XIV a. turkmėnai, 1397 m. – turkai osmanai, vėliau valdė Egipto mameliukai. Nuo 1515 m. priklausė Osmanų imperijai.

Dabartinis miesto pavadinimas – suturkinta *Caesarea*. Šitaip romėnai miestą pavadino cezario Augusto garbei.

## Sportas

### Futbolas
* Kayserispor
* Kayseri Erciyesspor

## Šaltiniai
Karabiukas

**Karabiukas** – miestas Turkijos šiaurinėje dalyje, į šiaurę nuo Ankaros, Ponto kalnuose, prie Jenise Irmako upės; provincijos centras. Per miestą eina Ankaros–Zonguldako geležinkelis. Juodoji metalurgija (geležies rūda vežama iš Divrigio telkinio), akmens anglių (iš Zonguldako telkinio) koksavimas, vamzdžių, sieros rūgšties, fosforo trąšų gamyba.

## Istorija

Gyvenvietė įsikūrė 1937 m. pradėjus statyti metalurgijos įmonę. Provincijos centras nuo 1993 m.

## Ekonomika
Karabiuko apylinkėse yra dolomito ir klinčių, tačiau anglies ir magnio atsigabenama iš Zonguldako, o geležies rūdos iš Divriko. Vystoma metalurgija (gaminamas koksas, aukštakrosnėse liejami vamzdžiai ir kt.). Mieste taip pat yra ir chemijos gamyklų, kuriose gaminama sulfato rūgštis ir fosfatai. Netoliese yra Zonguldako anglies telkinys.

Vienas iš pagrindinių Turkijos plieno gamintojų „Kardemir“ (*Karabük Iron and Steel Works*) įsikūręs Karabiuke.

## Sportas
* Kardemir Karabükspor (futbolas)

## Šaltiniai
Karamanas

**Karamãnas** () – miestas Turkijos pietuose, Tauro kalnų šiaurės papėdėje, į pietryčius nuo Konijos; provincijos centras. Per Karamaną eina Konijos – Adanos kelias ir geležinkelis. Kviečių, vilnamedžių, tabako, vaismedžių auginimo ir avių, ožkų veisimo regiono prekybos centras. Žemės ūkio produktų perdirbimas. Archeologijos muziejus. Karamano apylinkėse yra bizantiškojo stiliaus vienuolynų griuvėsių.

## Istorija

Senovėje miestas buvo vadinamas **Laranda**. 322 m. pr. m. e. miestą sugriovė Makedonijos valdovas Perdika. Nuo IV a. pab. priklausė Bizantijai. XII a. pr. užkariavo turkai seldžiukai, – 1190 m. (per III kryžiaus žygį) – Frydrichas I Barbarosa. 1250 m. miestas užimtas turkų karvedžio Mehmedo Karamanolu, jo garbei miestas pavadintas Karamanu. 1275–1483 m. Karamanidų emyrato sostinė.
Genetinė modifikacija

**Genetinė modifikacija** – dirbtinis organizmo genotipo pakeitimas, modifikavimas. Po modifikacijos organizmo genotipas skiriasi nuo buvusio genotipo, ir tas skirtumas nėra susijęs su normalia genų rekombinacija lytinio dauginimosi ar panašaus lytinio proceso metu.

Genetinės modifikacijos rūšys:
* *[[tarprūšinė hibridizacija]]*, *tarprūšinis kryžminimas* – seniausias žinomas genotipų modifikavimo būdas. Šiuo metodu gautas organizmas turi abiejų sukryžmintų rūšių genomus, jis būna alopoliploidas.
* *[[dirbtinė mutagenezė]]* – organizmas (dažnai – augalų sėklos) švitinamos jonizuojančiais spinduliais ar paveikiamas mutacijas sukeliančiais cheminiais junginiais (cheminiais mutagenais). Įvyksta daug genų mutacijų, kurios modifikuoja ankstesnį genotipą. Dirbtinė mutagenezė plačiai buvo naudojama augalų selekcijoje XX a. Nemažai kultūrinių augalų veislių buvo sukurtos naudojant dirbtinę mutagenezę.
* *[[transgenezė]]* – natūralaus geno perkėlimas iš vienos rūšies kitos rūšies individui. Transgenezė plačiai naudojama kuriant naujas prokariotų, augalų, grybų ir gyvūnų formas. Šiuo būdu gautas modifikuotas organizmas vadinamas **transgeniniu organizmu**.

Transgenezė skiriasi nuo pirmųjų dviejų būdų tuo, kad leidžia kryptingai perkelti tik vieną geną arba nedidelę jų grupę. Taip perkeliami genai būna gerai ištyrinėti, todėl šalutinių efektų tikimybė labai maža.

Transgeninius organizmus imta vadinti netinkamu terminu *[[genetiškai modifikuotas organizmas]]*, kuris paplito populiarioje literatūroje, žiniasklaidoje, net teisės aktuose. Nemažai nesusipratimu, susijusių su transgeninių organizmų naudojimu, kyla dėl terminų *genetiškai modifikuotas organizmas* ir *transgeninis organizmas* painiojimo.
Karasu (Eufratas)

**Karasu** (), **Vakarų Eufratas** – upė Turkijos šiaurės rytuose. Prasideda Armėnijos kalnyno šiaurėje, Kargapazario kalnuose, 3045 m aukštyje. Teka siauru giliu slėniu, tarpekliais į vakarus, toliau į pietus. Susilieja su Muratu (jų santaka užtvindyta, Kebano tvenkiniu) ir sudaro Eufratą.

Patvinsta pavasarį, vasarą. Prie Karasu yra Erzindžano miestas.

## Šaltiniai
Ranetki

**Ranetki** () – merginų grupė iš Rusijos. Konkursų „Penkios žvaigždės“ () ir „Eurosonic 2008“ laureatai. Grupė žinoma savo garso takeliu serialui „Kadetstvo“.

Nuo 2008 m. kovo grupės narės tapo tokio pat pavadinimo serialo, rodomo per telekanalą STS, veikėjos.

## Grupės istorija
Grupė susibūrė 2005 metų rugpjūčio 10 dieną Maskvoje.

## Narės

;Dabartiniai nariai:
* Ania Rudniova (; g. 1990 sausio 11) gitara, vokalas.
* Nataša Ščelkova (; g. 1990 balandžio 6) gitara, pritariantis vokalas.
* Lena Tretjakova (; g. 1988 gruodžio 23), gitara, pritariantis vokalas.
* Ženia Ogurcova (; g. 1990 kovo 29), klavišai, pritariantis vokalas.
* Ania „Niuta“ Baidovletova (; g. 1992 lapkričio 22), mušamieji.

;Buvę nariai:
* Valeria „Lera“ Kozlova (; g. 1988 sausio 22), mušamieji, vokalas.

## Serialas
Nuo 2008 m. kovo 17 per rusų telekanalą STS rodomas serialas „Ranetki“. Siužetas parašytas pagal penkių skirtingų merginų istorijas, kurias jungia aistra muzikai. Iš dalies tai ir yra grupės autobiografija. Pagrindinių veikėjų vardai išliko tie patys, o pavardes kūrėjai merginoms pakeitė.

## Diskografija

# **Мы ранетки** (2006)
# **Пришло наше время** (2009)

## Nuorodos

* Oficiali svetainė (rusų kalba) 
*
Karsas

**Karsas** (, , ) – miestas Turkijos šiaurės rytuose, netoli Armėnijos sienos, įsikūręs Armėnijos kalnyne, 1750 m aukštyje, prie Karšo upės (Arakso intakas); provincijos centras. 130,4 tūkst. gyventojų (2000 m.). Yra oro uostas. Maisto (mėsos, pieno), tekstilės (šiurkščiųjų vilnonių audinių, kilimų), cemento pramonė. Apylinkėse auginami pieniniai galvijai, avys.

Kaukazo universitetas. Šv. Apaštalų bažnyčia (pastatyta X a., XVI a. paversta į mečetę, 1963 m. įkurtas muziejus), Karso tvirtovė (pastatyta 1152 m., Timūro sugriauta 1386 m., atstatyta 1579 m., rekonstruota 1616 ir 1636 m.), akmeninis tiltas (1579 m., sugriautas žemės drebėjimo 1580 m., atstatytas 1719 m.).

## Istorija

Dabartinėje Karso vietoje gyvenvietę senovėje įkūrė armėnai. IX–X a. priklausė Armėnijai, buvo Bagratidų dinastijos centras. XI a. užėmė turkai seldžiukai, XIII a. – mongolai, 1387 m. – Timūras. Nuo 1546 m. priklausė Turkijai. 1731 m. nesėkmingai apgultas persų. XIX a. ne kartą užimtas rusų. Po 1877–1878 m. Rusijos-Turkijos karo atiteko Rusijai. Po Bresto taikos miestas atiteko Osmanų imperijai. Nuo 1921 m. vėl priklauso Turkijai.

## Šaltiniai
Transgenezė

**Transgenezė** () – toks natūralaus geno perkėlimas iš vienos rūšies kitos rūšies individui, kad naujame organizme perkeltas genas pasireiškia ir suteikia tam tikras fiziologines, ekologines, vartojamąsias ir kitokias savybes.

Transgenezė plačiai naudojama kuriant naujas prokariotų, augalų, grybų ir gyvūnų formas. Transgeneziškai perkeliamas svetimas genas vadinamas **transgenu**. Šiuo būdu gautas modifikuotas organizmas, į kurį perkėlė transgeną, vadinamas **transgeniniu organizmu**.
Kultūriniai augalai

**Kultūriniai augalai** – augalai, kuriuos žmogus specialiai augina tam, kad gautų tam tikrą naudą.

Kultūrinių augalų grupės:
* Dekoratyviniai augalai – kultūriniai augalai, kurie savo išvaizda (žiedais, lapija, vaizdingais vaisiais) puošia aplinką ar patalpas.
** skinamieji dekoratyviniai augalai – paprastai tai skinamos gėlės.
** auginamieji dekoratyviniai augalai – jie puošia tas vietas, kur auga – patalpas, sodus, parkus ir kt.
* Maistiniai ir pašariniai augalai – kultūriniai augalai, kurių dalys naudojamos kaip maistas ar pašaras.
** grūdiniai augalai – jų pagrindinė naudojama yra grūdai
** gumbiniai augalai – jų pagrindinė naudojama dalis yra stiebagumbiai, šakniagumbiai ir panašūs gumbo pavidalo organai.
** šakniavaisiniai augalai – jų pagrindinė naudojama dalis yra šakniavaisiai.
** lapiniai augalai – jų pagrindinė naudojama dalis yra lapai.
** prieskoniniai augalai – jie naudojami kaip prieskoniai arba iš jų prieskoniai yra gaminami
** kiti
* Vaistiniai kultūriniai augalai – kultūriniai augalai, kurių dalys naudojamos kaip vaistai ar vaistų žaliava.
* Techniniai augalai – kultūriniai augalai, auginami ne maistui ar pašarui, ne vaistams ir ne gražumui, o kitokioms prekėms gaminti
** Aliejiniai augalai – iš augalų sėklų, vaisių, kartais – kitų dalių spaudžiamas ar kitaip išgaunamas aliejus, kuris naudojamas ne tik kaip maisto produktas, bet kaip techninė medžiaga, pramonėje naudojama nemaistinei produkcijai. Aliejai naudojami, pvz., aliejinių dažų gamyboje.
** Pluoštiniai augalai – iš augalų gaunamas tekstilinis ar kitoks panaudojamas pluoštas.
** Dažiniai augalai – iš augalų gaunamos dažančios medžiagos, kurios gali būti naudojamos kaip maistiniai dažai, tekstiliniai dažai ir kt.
** Kaučiukiniai augalai – iš augalų gaunamas kaučiuko lateksas. Dabar šių augalų reikšmė žymiai mažesnė.
** Medienos augalai – augalai auginami dėl medienos.
Oksidoreduktazės

**Oksidoreduktazės** (**EC 1.x**) - fermentai, kurie katalizuoja oksidacijos – redukcijos procesus. Iš oksiduojamo substrato paimtus elektronus perduoda redukuojamam. Ši baltymų grupė įprastai kaip kofaktorius naudoja NADP+ arba NAD+.

## Alkoholio dehidrogenazė
Katalizuoja reakciją: C2H5OH + NAD+ → CH4CO + NADH + H+

## Šaltiniai
Transferazė

**Transferazė** (**EC 2.x**) – bet kuris fermentas, katalizuojantis funkcinių grupių pernašą nuo vienos molekulės ant kitos arba nuo vienos tos pačios molekulės dalies į kitą. Yra nustatyta apie 500 transferazių. Jos aptinkamos visuose organizmuose.

Tai:

A–X + B → A + B–X

A čia donoras, o B akceptorius. A dar vadinamas kofermentu.

## Šaltiniai
Hidrolazė

**Hidrolazė** (**EC 3.x**) – bet kuris fermentas, katalizuojantis hidrolizę: cheminių ryšių skaidymą dalyvaujant vandeniui:

A–B + H2O → A–OH + B–H

## Nomenklatūra
Dažniausiai vadinami: *substrato* hidrolazė. Arba apjungiant į vieną žodį pvz.: nukleazė.
Liazės

**Liazės** (**EC 4.x**) - fermentai kurie nedalyvaujant vandeniui skaido substratą, sudarydami dvigubą ryšį, arba prijungia funkcines grupes prie dvigubojo ryšio. Pvz.:  ATP → cAMP + PPi  *Liazėms* į vieną reakcijos pusę reikia tik vieno substrato, o į kitą dviejų.
Kastamonu

**Kastamonù** () – miestas Turkijos šiaurėje, Ponto kalnuose; provincijos centras. 65 tūkst. gyventojų (2001 m.). Vario rūdos gavyba ir perdirbimas. Medvilnės, tabako, Angoros ožkų vilnų, vario dirbinių prekyba. Muziejus. Išliko bizantinės tvirtovės liekanos, mečetės (pastatyta 1273, 1353 m.).

## Istorija

Senovėje per ėjo vienas pagrindinių kelių iš šiaurės Eufrato upės link, buvo svarbus Bizantijos miestas. XI a. pabaigoje užimtas turkų seldžiukų, 1393 m. – turkų.
Izomerazė

**Izomerazė** (**EC 5.x**) – bet kuris fermentas, katalizuojantis izomerizacijos reakcijas, t. y., verčiantis molekulę jos izomeru.
Hirkanija

**Hirkanija** (senovės persų: 𐎺𐎼𐎣𐎠𐎴, *Verkâna* – "vilkų šalis") – senovinis regionas dabartiniame šiaurės Irane, pietiniame Kaspijos pajūryje. Iš pietų jis susisiekia su Medija, rytuose – su Parta.

Islamiškaisiais laikais regionas buvo žinomas kaip Tabaristanas. Šiuo metu čia yra Gilano, Mazandarano provincijos (Irane) ir Turkmėnijos Balkano velajato pietinė dalis.

## Geografija
Hirkanijos regionas yra vienas derlingiausių Irane. Tai – derlingų lygumų ruožas pietiniame Kaspijos pajūryje, iš pietų apsuptas kalnų.

## Istorija
### Persų valdymas
Apie Hirkaniją žinoma iš Achemenidų imperijos laikų, t. y. VI a. pr. m. e. Hirkanija priklausė imperijai, tačiau yra ne kartą minimi vietinių gyventojų sukilimai. Juos numalšinus, Hirkanija tapo Persijos satrapija. Kadangi ji neminima Behistūno įraše kaip atskira satrapija, manoma, kad ji sudarė dalį didesnės Partos satrapijos. Jos kariai dalyvavo Persų karuose prieš Graikiją, yra minimi Herodoto.

Hirkaniečiai neretai susidėdavo su savo rytiniais kaimynais partais, su kuriais dažnai paskelbdavo nepriklausomybę.

### Graikų valdymas
Aleksandro Makedoniečio užkariavimų IV a. pr. m. e. metu Hirkanija vėl laikinai atsiskyrė nuo imperijos. Vėliau ji buvo prijungta prie Seleukidų imperijos.

### Partų ir Sasanidų valdymas
III a. pr. m. e. pabaigoje hirkaniečiai vėl sudarė sąjungą su partais ir atsiskyrė nuo Seleukidų imperijos. Antiocho III (223–187) laikais Hirkanija laikinai buvo sugrąžinta graikams, tačiau vėliau buvo inkorporuota į augančią Partų imperiją. Šioje imperijoje regiono reikšmė labai išaugo, jis buvo naudojamos valdovų vasaros rezidencijoms. Vėliau regioną paveldėjo Sasanidai. Jie šį regioną įjungė kaip **Padišchvargarą**.

### Nepriklausomybė
Žlugus Sasanidų imperijai, VII a. Hirkanija nepasidavė arabų užkariavimams ir iškovojo nepriklausomybę. Ji liko zoroastristine karalyste, valdoma aristokratiškų šeimų. Prie Irano buvo prijungta tik XV a.
Ligazės

**Ligazės** arba **sintetazės** (**EC 6.x**) – fermentai, kurie katalizuoja dviejų didelių molekulių susijungimą formuojant cheminį ryšį tarp jų. Šios reakcijos metu paprastai vyksta hidrolizė.

Ligazės naudoja NTP, pavyzdžiui:
* DNR ligazė „susiuva“ du DNR fragmentus.
* Glutamino *sintetazė* sujungia NH4+ su glutamo rūgštimi.

## Klasifikacija
Ligazės yra fermentų **EC 6** klasė, jos pačios skirstomos į 6 grupes:
* EC 6.1 – ligazės, formuojančios ryšį tarp deguonies ir anglies.
* EC 6.2 – ligazės formuojančios ryšį tarp sieros ir anglies.
* EC 6.3 – ligazės formuojančios ryšį tarp azoto ir anglies.
* EC 6.4 – ligazės formuojančios ryšį tarp anglies ir anglies.
* EC 6.5 – ligazės, formuojančios fosfodiesterio ryšius.
* EC 6.6 – ligazės, formuojančos ryšį tarp azoto ir metalų.
Elektroninė muzika

**Elektroninė muzika** – muzika, kuri kuriama ir atliekama naudojant elektroniką, elektroninius muzikos instrumentus.

Elektroninės muzikos pradininkai buvo jauni vokiečių kompozitoriai, 1950 m. susibūrę į studiją Kelne. Jie kritiškai vertino prancūzų konkrečiąją muziką ir kūrė muziką vien su elektronikos pagalba, be jokių realaus pasaulio garsų. Elektroninė muzika yra kuriama specialiose studijose elektroninėmis priemonėmis. Ji, kaip ir konkrečioji muzika, gimė išradus magnetofono juostą, nes šios muzikos kūriniai egzistuoja tik įrašuose.

## Atsiradimas

Dinamofonas sukurtas 1897 m. – seniausias prietaisas, kokį tik galima panaudoti elektroninės muzikos kūrimui. Tačiau jis neišplito ir niekad nebuvo plačiai žinomas.

1919 m. rusas Levas Termenas (; ) išrado tereminą (, kitaip dar *theramin*, *thereminvox*, *aetherphone*) – pirmąjį elektroninį muzikos instrumentą. Viena geriausių šio instrumento virtuozių pasaulyje – Klara Rokmor gimė Vilniuje. Šiuo instrumentu muzikos kūriniai atliekami ir dabar.

Apie 1930 m. sukurtas magnetofonas leido montuoti garso įrašo juostelę klijuojant jos gabaliukus. Nepaisant to, kad toks darbas buvo labai varginantis ir tikra to žodžio prasme painus ir lipnus, taip buvo sukurta jau nemažai kiek išpopuliarėjusių kūrinių.

1961 metais Mr. Stuart panaudojęs savo kiek modifikuotą (prijungtas garso dažnio stiprintuvas) ir perprogramuotą universiteto kompiuterį CYCLONE sukūrė pirmąjį *kompiuterinės muzikos* kūrinį. Gary Numan 1980 m. su savo albumu „The Pleasure Principle“ išpopuliarino tokio tipo muziką.

## Stiliai
Šiuolaikinės elektroninės muzikos stiliai yra:

## Žanrai

## Atlikėjai
Keletas iš plačiai žinomų elektroninės muzikos atlikėjų:

## Šaltiniai
Elizabeth Cady Stanton

**Elžbieta Keidi Stanton** (1815 m. lapkričio 12 d. – 1902 m. spalio 26 d.) – moterų teisių kovotoja Amerikoje.

## Biografija
Elžbieta Keidi gimė 1815 metų lapkričio 12 dieną, teisėjo Danielio Keidžio ir Margaretos Livingston šeimoje. Ji buvo viena iš aštuonių vaikų: Tryfenos (Tryphena), Katerinos (Catherine), Margaritos (Margaret), Harietos (Harriet), Elzearo (Elzear), Džemso (James) ir dviejų Danielių (Daniel I, II). Elžbieta mokėsi namuose, paskui Džonstauno Akademijoje, kurioje ji gavo Graikų prizą už gerą graikų kalbos mokėjimą. Nors ir buvo vienintelė mergaitė klasėje, ji mokėsi gerai kaip ir visi berniukai. Teisėjas Danielius Keidis norėjo, kad Elžbieta būtų berniukas, kai Elžbieta išmoko be baimės šokti per tramplinus su arkliu. Šis jai nepatiko, nes ji negalėjo būti berniuku.

Kai Elžbieta baigė Džonstauno Akademiją, ji norėjo stoti į *Union College*, kaip ir jos brolis Elzearas. Bet mergaitės ten nebuvo priimamos. 1831 metais, jos tėvas nusiuntė Elžbietą į *Emma Willard’s Troy Seminary* mokyklą, skirtą tik mergaitėms. Ji nemėgo šios mokyklos ir buvo patenkinta, kai po dvejų metų ją baigė.

Po baigimo, Elžbieta klausėsi kalbų apie vergiją Amerikoje pas savo dėdę, veikėją, aktyviai pasisakiusį prieš vergiją. Ji ten sutiko Henry Stanton, kitą aktyvų vergijos opozicionierių, jos būsimą vyrą. Jis pasipiršo jai 1838 metais. Elžbietos tėvas, nemėgęs vergijos opozicionierių, vedybas uždraudė, bet pora 1840 metais susituokė slapčia.
Nagaika

**Nagaika** () – trumpas apvalaus skerspjūvio pintas raitelio rimbas, plačiai naudotas kazokų. Nagaikas darydavo standžiai supindami odinius dirželius. Į galą kartais įpindavo metalinį svarelį (antgalį).

Nagaika perimta iš nogajų, tai rodo ir pavadinimas *nagaika* ( 'nogajė').

## Sandara ir darymas
Kubanės nagaikos nuo Dono nagaikų skyrėsi trumpesne (15-20 cm ilgio) rankena bei rankenos ir paties rimbo sujungimu – nagaika taip pinama, kad nebūna aiškios ribos, kur rankena pereina į lanksčiąją dalį. Rankena sudaro 1/3-1/4 visos nagaikos.

Nagaikas paprastai darydavo iš žaliaminės jaučio odos. Odos juostą suraižydavo į 4 juosteles, iš kurių ir pindavo.
* Pinant rankeną į jos vidurį paprastai dėdavo medžio strypelį, kurį apipindavo. Rankena paprastai turėdavo rankosaitį. Rankena dažnai būdavo papuošta kutais ir kitokiais būdais pagal meistro nuožiūrą.
* Į pinamą lanksčiąją dalį įpindavo ašutų. Gale būdavo odinė kišenėlė, kurioje paprastai užsiūdavo svarelį (kulką).

## Panaudojimas
Kazokai nagaikas naudojo gana įvairiai:
* arklių raginimo įrankis – naudotas skubant arkliui raginti
* medžioklės įrankis – nagaikas su svareliu naudodavo raitojoje vilkų ar lapių medžioklėje – stiprus smūgis svareliu į galvą būdavo mirtinas ar bent svaiginamas.
* bausmės įrankis – nagaikomis kazokų rato nutarimu bausdavo nusikaltusius kazokus.
* statuso ženklas – kazokų tarpe nagaika buvo vedusio rikiuotės kazoko valdžios ženklas.
* nemirtinas ginklas – pvz., demonstracijoms vaikyti

XX a. pradžioje nagaika buvo priespaudos ženklas, kadangi kazokai jas naudojo mitingams ir demonstracijoms vaikyti.

## Nagaikos analogai
Vidurinėje Azijoje žinomas analogiškas įrankis, vadinamas *kamčia* ().

## Nuorodos
* Работа с нагайкой. Видеоматериалы.  (13 klipų (~32 MB) apie nagaikos kaip ginklo naudojimą)
* Тарас А.Е. «Боевая машина: Руководство по самозащите». Мн.: «Харвест», 1997. Часть 3. Оружие. 12. Работа с предметами ударного действия  (yra skyrelis apie nagaiką)
* Тема: Плети Diskusija apie rimbus ir nagaikas
Nuotraukos:
* (daug nuotraukų)
* Juoda nagaika
Geza I

**Geza I** (, 1044 m. Krokuva – 1077 m. balandžio 25 d.) – 1074-1077 m. Vengrijos karalius.

## Biografija

Kilęs iš Arpadų dinastijos. Tėvas Vengrijos karalius Bela I, motina Lenkijos kunigaikštytė Adelaida Riksa. 
## Šeima
Apie 1062 m. vedė Sofiją fon Loc (m. 1065 m.). Jiems gimė:
* Kalmanas (1070–1116 m.), Vengrijos karalius
* Almašis (1070–1127 m.) kunigaikštis

Antroji žmona Bizantijos imperatoriaus Nikiforo III Botaniato duktė Sinadena Bizantietė.

## Valdymas

1063 m. mirus tėvui dėl sosto kovojo su Andriaus I sūnumi Salamonu, kurį rėmė Šventosios Romos imperijos imperatorius Henrikas IV.

1075 m. kilusiame Henriko IV ir popiežiaus Grigaliaus VII ginče dėl investitūros rėmė popiežių. Buvo sukurtos prielaidos šaliai politiškai atgimti ir išsivaduoti iš Vokietijos įtakos. Suartėjo su Bizantija.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Kristó, Gyula – Makk, Ferenc: Az Árpád – ház uralkodói (IPC Könyvek, 1996)
* Korai Magyar Történeti Lexikon (9-14. század), főszerkesztő: Kristó, Gyula, szerkesztők: Engel, Pál és Makk, Ferenc (Akadémiai Kiadó, Budapest, 1994)
* Magyarország Történeti Kronológiája I. – A kezdetektől 1526-ig, főszerkesztő: Benda Kálmán (Akadémiai Kiadó, Budapest, 1981)
* Kosztolnyik, Z. J. Five Eleventh Century Hungarian Kings, 1981.

## Nuorodos
Bela II Aklasis

**Bela II Aklasis** (, , 1108 m. – 1141 m. vasario 13 d.) – 1131-1141 m. Vengrijos karalius.

## Biografija

Kilęs iš Arpadų dinastijos. Tėvas Vengrijos karaliaus Gezos I sūnus, Kroatijos karalius Almašis. Motina Kijevo kunigaikščio Sviatopolko II duktė Predslava. 
## Šeima
Žmona Helena Raška (po 1109 m. – 1146 m.). Jiems gimė:
* Elžbieta (1129-1155 m.), jos vyras Lenkijos karalius Meška III
* Geza II (1130-1162 m.), Vengrijos karalius
* Vladislovas II (1131-1163 m.), Vengrijos karalius
* Steponas IV (1133-1165 m.), Vengrijos karalius
* Sofija

## Valdymas

1112 m. dėdės karaliaus Kalmano įsakymu apakintas, bet 1131 m. įveikė pretendentą į sostą Borisą. Apie 1133 m. užėmė dalį Dalmatijos su Splitu, 1137 m. pajungė Bosniją. Mirė padauginęs alkoholio.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Engel, Pat. Realm of St. Stephen: A History of Medieval Hungary, 2001
* Kristó, Gyula – Makk, Ferenc: Az Árpád – ház uralkodói (IPC Könyvek, 1996)
* Korai Magyar Történeti Lexikon (9-14. század), főszerkesztő: Kristó, Gyula, szerkesztők: Engel, Pál és Makk, Ferenc (Akadémiai Kiadó, Budapest, 1994)
* Magyarország Történeti Kronológiája I. – A kezdetektől 1526-ig, főszerkesztő: Benda, Kálmán (Akadémiai Kiadó, Budapest, 1981)
## Nuorodos

## Galerija
Bela III

**Bela III** (, , 1148 m. – 1196 m. balandžio 23 d.) – Arpadų dinastijos Vengrijos karalius, valdęs nuo 1172 m. iki savo mirties.

## Biografija

Tėvas Vengrijos karalius Geza II. Motina Kijevo kunigaikščio Mstislavo I Vladimirovičiaus duktė Eufrozinija.

## Valdymas

Kadangi oficialus sosto paveldėtojas buvo Steponas III pagal susitarimą su Bizantijos imperatoriumi Emanueliu I auklėtas Bizantijos dvare ir turėjęs rūpintis santykiais su šia valstybe. Bizantijoje jis susižadėjo su imperatoriaus seserimi Mariją ir priėmė Aleksijaus vardą. 1165 m. tapo oficialiu Bizantijos sosto paveldėtoju, tačiau Emanuelis I netrukus susilaukė sūnaus, dėl to Belai buvo atšauktas paveldėtojo titulas, o jo santuoka paskelbta negaliojančia. 1172 m. kovo 4 d. Steponas buvo nunuodytas ir Bela grįžo į Vengriją ir užėmė Vengrijos sostą. Dėl santykių su Bizantija jį palaikė ne visi kilmigieji, netgi jo paties motina, kurie buvo linkę soste matyti Belos brolį Gezą. Bela suėmė savo brolį ir jis į laisvę pateko tik 1189 m., kai į Vengriją atvyko imperatorius Frydrichas I ir Geza prisidėjo prie jo vadovaujamos kryžiaus žygio.

1180 m. mirus Emanueliui I išsivadavo nuo Bizantijos įtakos, sudarė sąjungą su popiežiumi ir užėmė Sremą, Kroatiją, po 1181–1188 m. ir 1190–1191 m. karų su Venecija užėmė Dalmatiją. Mėgino prisijungti Haličą, į kurį pretendavo jau jo pirmtakai. 1188 m. Bela užėmė visą Haličą, ištrėmė jo kunigaikštį Vladimirą Jaroslavovičių ir savo sūnų Andrių paskelbė Galicijos karaliumi. Netrukus po to Vladimirui su lenkų ir vokiečių pagalba pavyko susigrąžinti kunigaikštystę.

Skatino ūkio ir kultūros plėtrą, įvykdė administracinę reformą, įkūrė karaliaus kanceliariją. Perėmė daugelį Prancūzijos karaliaus dvaro papročių. Belos valdymo laikotarpiu pradėtas naudoti dvigubas kryžius, kuris dabar yra Vengrijos herbo dalimi.

## Šeima

1170 m. vedė Antiochijos kunigaikščio Rainaldo dukterį Agnesę (1154-1184 m.). Jiems gimė:
* Imrė (1174-1204 m.), Vengrijos karalius
* Margarita (1175-1223 m.), jos pirmasis vyras Bizantijos imperatorius Izaokas II Angelas, antrasis – Salonikų karalius Bonifacas I
* Andrius II (1177-1235 m.), Vengrijos karalius
* Konstancija (1180-1240 m.), jos vyras Bohemijos karalius Otokaras I.

Apie 1185 m. vedė Prancūzijos karaliaus Liudviko VII dukterį ir Pilypo II seserį Margaritą.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Engel, Pat. Realm of St. Stephen: A History of Medieval Hungary, 2001
* Kristó, Gyula – Makk, Ferenc: Az Árpád – ház uralkodói (IPC Könyvek, 1996)
* Korai Magyar Történeti Lexikon (9-14. század), főszerkesztő: Kristó, Gyula, szerkesztők: Engel, Pál és Makk, Ferenc (Akadémiai Kiadó, Budapest, 1994)
* Magyarország Történeti Kronológiája I. – A kezdetektől 1526-ig, főszerkesztő: Benda, Kálmán (Akadémiai Kiadó, Budapest, 1981)

## Nuorodos
Geza II

**Geza II** (, 1130 m. Krokuva – 1162 m. kovo 21 d. Buda, dab. Budapešto dalis) – 1141-1162 m. Vengrijos karalius.

## Biografija
Kilęs iš Arpadų dinastijos. Tėvas Vengrijos karalius Bela II Aklasis, motina Serbijos kunigaikštytė Ilona. 
## Šeima
Apie 1132 m. vedė Mstislavo Vladimirovičiaus dukterį Eufrosiniją (1130-1186 m.). Jiems gimė:
* Elžbieta (1145-1189 m.), Bohemijos hercogo Frydricho žmona
* Steponas III (1147-1172 m.), Vengrijos karalius
* Bela III (1148-1196 m.), Vengrijos karalius
* Geza (m. 1209 m.)
* Adelė, Bohemijos hercogo Sviatopulko žmona
* Ilona (1158-1199 m.), Austrijos hercogo Leopoldo V žmona
* Margarita (1162-1208 m.), jos pirmasis vyras Izaokas Makrodukas, antrasis – Andrius Gespanas Somogi.

## Valdymas

Palaikė draugiškus santykius su Prancūzija. Dalyvavo dinastinėse kovose dėl Kijevo sosto – 1148-1152 m. padėjo Iziaslavui Mstislavovičiui, kurio seserį Eufrosiniją buvo vedęs, kovoti su Jurijumi Dolgorukiu ir kitais. 1155 m. kariavo su Bizantija, 1158 m. – su Šventosios Romos imperija. Pasikvietė į Vengriją vokiečių kolonistų.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Brigitte Sokop: Stammtafeln europäischer Herrscherhäuser. Böhlau Verlag Wien
* Makk Ferenc: Magyarország a 12. században Magyar História, Gondolat, Budapest, 1986 ISBN 963-281-660-9
## Nuorodos
Bela I

**Bela I** (, , apie 1016 m. – 1063 m. liepos ar rugpjūčio mėn.) – 1060–1063 m. Vengrijos karalius.

## Biografija

Kilęs iš Arpadų dinastijos. Trečiasis kunigaikščio Bazilio sūnus. 
## Šeima
Žmona Lenkijos karaliaus Meškos II Lamberto duktė Riksa. Jiems gimė:
* Geza I (1044–1077 m.), Vengrijos karalius
* Vladislovas I Šventasis (1048–1095 m.), Vengrijos karalius
* Lambertas Šventasis (m. 1095 m.), kunigaikštis
* Sofija (m. 1095 m.), jos pirmasis vyras Krainos markgrafas, antrasis – Saksonijos hercogas
* Eufemija (m. 1111 m.), jos vyras kunigaikštis Otonas I
* Marija, jos vyras Bizantijos kunigaikštis Andronikas Dukas Mitka
* Elena (m. 1095 m.), jos vyras Kroatijos karalius Zvonimiras

## Valdymas

Sostą užėmė nužudęs brolį Andrių I, šiam paskyrus įpėdiniu aštuonmetį sūnų Saliamoną. Jam padėjo žmonos brolis Boleslovas II Drąsusis. 1061 m. nuslopino paskutinį sukilimą prieš krikščionis. Žuvo nelaimingo atsitikimo metu, besirengdamas karui su Saliamonu, kurį rėmė Šventosios Romos imperijos imperatorius Henrikas IV. Palaidotas Seksardo abatijoje.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Engel, Pat. Realm of St. Stephen: A History of Medieval Hungary, 2001
* Kazimierz Jasiński, Rodowód pierwszych Piastów, Wrocław – Warszawa 1992.
* Kosztolnyik, Z. J., Five Eleventh Century Hungarian Kings, 1981
* Kristó, Gyula – Makk, Ferenc: Az Árpád – ház uralkodói (IPC Könyvek, 1996)
* Korai Magyar Történeti Lexikon (9-14. század), főszerkesztő: Kristó, Gyula, szerkesztők: Engel, Pál és Makk, Ferenc (Akadémiai Kiadó, Budapest, 1994)
* Magyarország Történeti Kronológiája I. – A kezdetektől 1526-ig, főszerkesztő: Benda, Kálmán (Akadémiai Kiadó, Budapest, 1981)

## Nuorodos

## Galerija

Béla_elnyeri_a_koronát.jpg|Belos I karūnavimas
Bela I Litho.JPG|Belos I litografija
I Béla Szekszárd.jpg|Paminklas Belai I Seksarde
Kyras Didysis

**Kyras Didysis** (arba **Kyras II**; 590–576 m. pr. m. e. – 529 m. pr. m. e. sausis) – Persijos karalius, imperijos įkūrėjas.

Jam valdant buvo užkariauta Babilonija, Medija, Lidija, imperija išsiplėtė nuo Indo rytuose iki Viduržemio jūros vakaruose.

Sostą paveldėjo jo sūnus Kambizas II.
Gedrosija

**Gedrosija** (senovės ), kitaip **Maka** – senovinis regionas dabartiniame pietų Irane ir Pakistane (atitinka šių valstybių Beludžistano provincijas). Islamo laikais Gedrosija tapo vadinama Beludžistanu.

## Geografija
Gedrosija – kalnuotas kraštas, prisiglaudęs prie Arabijos jūros. Palei visą jūrą eina Makrano kalnai, atskiriantys siaurą pakrantės ruožą. Rytuose regioną uždarė Kirtaro kalnai, kurie atskyrė jį nuo Indo slėnio (Sindo regiono). Šiaurės rytuose buvo kitas kalnuotas kraštas – Arachosija. Didelę regiono dalį užėmė dykumos, kurios jį atskyrė nuo Drangianos šiaurėje. Tai yra karščiausia Pakistano vieta vasarą. Daugybė kalnų ir dykumų lėmė nederlingas žemes ir menką gyventojų tankumą. Vakaruose Gedrosija siekėsi su Persija.

## Istorija

### Senieji gyventojai
Pirmieji spėjami Gedrosijos gyventojai buvo mundai, o vėliau, apie 4000 m. pr. m. e. į šias teritorijas atėjo dravidai, apgyvendinę regioną. Apie IV–III tūkst. pr. m. e. Gedrosijoje susiformavo žemdirbių gyvenvietės, priklausiusios neolitinėms Beludžistano žemdirbių kultūroms. Šios gyvenvietės vaidino svarbų vaidmenį prekyboje tarp Mesopotamijos ir Indo slėnio (Ankstyvosios Harapos kultūros): keliai iš Šachadado ėjo per Gedrosiją. Tai IV tūkst. pr. m. e. ilgainiui leido susiformuoti savarankiškai Gedrosijoje Amri kultūrai.

Nuo maždaug 2600 m. pr. m. e. Gedrosija buvo stipriai veikiama Indo slėnio civilizacijos. Prekybiniams keliams persikeliant į jūrą, išaugo Gedrosijos pakrantės svarba, čia atsirado svarbūs tranzitiniai uostai, statyti Indo civilizacijos miestų pavyzdžiu. Šis laikotarpis iki maždaug 2000 m. pr. m. e. vadinamas Kuli kultūra.

Apie 2000 m. pr. m. e. čia iš šiaurės atėjo iranėnai, kurie pamažėle išstūmė ar asimiliavo vietinius dravidus. Išlikę čia gyventi dravidai tapo dabartiniais brahujais. Iranėnai suformavo dabartinių puštunų protėvius, kurie vėlesniuose graikų raštuose buvo įvardijami kaip *paraitakenoi*.

### Persų ir graikų valdymas
VI a. pr. m. e. Gedrosija atiteko Achemenidų imperijai ir tapo viena iš jos satrapijų. IV a. pr. m. e. Aleksandras Didysis su dideliu vargu kirto šį regioną ir nugalėjo, prijungdamas prie savo imperijos.

Po neilgo Seleukidų valdymo, Gedrosijoje vėl įsigalėjo iranėniškos valstybės, tokios kaip indo-skitai ir indo-partai. Nuo I a. čia susiformavo atskira vietinė valstybė, kurios valdovai indų tekstuose vadinami Parataradža (*Pāratarāja*). Ji egzistavo iki III a., kol ją nukariavo Sasanidai. Šie krašte įkūrė **Mokrano** satrapiją.

Žlugus Sasanidų imperijai, VIII a. Gedrosiją užkariavo arabai, kurie islamizavo kraštą. XI a., vejami turkų seldžiukų, iš vakarų regioną apgyvendino beludžiai, kurie davė regionui naują vardą – Beludžistanas.
Bela IV

**Bela IV** (, , , 1206 m. lapkričio 29 d.  – 1270 m. gegužės 3 d. prie Budos, dab. Budapešto dalis) – 1235–1270 m. Vengrijos karalius.

## Biografija
Kilęs iš Arpadų dinastijos. Tėvas Vengrijos karalius Andrius II, motina Gertrūda Meranietė. 
## Šeima
Žmona Marija Laskaris iš Nikėjos. Jiems gimė:
* Kunigunda (1224–1292 m.), jos vyras Krokuvos kunigaikštis Boleslovas V Drovusis
* Elžbieta (1236–1271 m.), jos vyras Bavarijos hercogas Henrikas XIII
* Steponas V (1240–1272 m.), Vengrijos karalius
* Margarita (1242–1271 m.),
* Ona (1227–1271 m.), jos vyras Slavonijos kunigaikštis Rostislavas
* Konstancija, jos vyras Haličo kunigaikštis Levas Danilovičius

## Valdymas

Norėdamas sustiprinti centrinę valdžią 1235 m. mėgino panaikinti karališkų valdų dovanojimo didikams sistemą. 1241 m. įsiveržusių mongolų sumuštas prie Mohi. Mongolams pasitraukus 1242 m. atkūrė valstybe, pertvarkė kariuomenę, statė tvirtoves ir miestus, ištuštėjusiose žemėse apgyvendino kolonistus. Po 1243–1244 m. karo su Venecija prisijungė didžiąją Dalmatijos dalį. 1246 m. nugalėjo Austrijos kunigaikštį Frydrichą II ir susigrąžino Vakarų Vengriją. 1246–1254 m. ir 1260 m. kariavo su Čekija dėl Štirijos, 1254–1260 ją valdė ir dėl Austrijos. 1261 m. atrėmė naują mongolų antpuolį.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Engel, Pat. Realm of St. Stephen: A History of Medieval Hungary, 2001
* Kristó, Gyula – Makk, Ferenc: Az Árpád-ház uralkodói (IPC Könyvek, 1996)
* Korai Magyar Történeti Lexikon (9-14. század), főszerkesztő: Kristó, Gyula, szerkesztők: Engel, Pál és Makk, Ferenc (Akadémiai Kiadó, Budapest, 1994)
* Magyarország Történeti Kronológiája I. – A kezdetektől 1526-ig, főszerkesztő: Benda, Kálmán (Akadémiai Kiadó, Budapest, 1981)
* Parsons, John Carmi. Medieval Queenship, 1997

## Nuorodos

## Galerija
Jan Kleyna

**Jan Kleyna** – astronomas, postdoktorantas Havajų universiteto (*University of Hawaii*) Astronomijos institute (*Institute for Astronomy*).

Interesų sritis – galaktikų dinamika. Kartu su *David C. Jewitt* sukūrė programinę įrangą judančių objektų (pvz., Jupiterio palydovų) aptikimui realiame laike. Dalyvavo aptinkant kelis Saturno palydovus.

Kilęs iš šeimos, kuri garsėja savo didžiuliais vynuogynais Pietų Kalifornijoje ir puikiu vynu.

## Nuorodos
*
Andrius I

**Andrius I** (arba **Andrašis I**, , apie 1015 m. – apie 1060 m. gruodžio mėn. Žire) – 1047-1060 m. Vengrijos karalius.

## Biografija

Kilęs iš Arpadų dinastijos. Tėvas Vengrijos kunigaikštis Bazilis. 
## Šeima
Žmona Kijevo kunigaikščio Jaroslavo Išmintingojo duktė Anastasija. Jiems gimė:
* Salamonas Vengras (1052-1087 m.), Vengrijos karalius
* Dovydas (m. 1094 m.)
* Adelheida (1040-1062 m.), jos vyras Čekijos karalius Vratislavas II

## Valdymas

Kai Steponas I Šventasis apakino jo tėvą, su broliais pabėgo į Kijevą, persekiojami karaliaus Abos Samuelio ir jo įpėdinio Petro Urseolos pasitraukė į Čekiją.

1046 m. nuslopinęs antikrikščioniškus sukilimus, per kuriuos nužudytas Vengrijos karalius Petras Urseola, užėmė sostą. Sustiprino centrinę valdžią, pakeitė bažnytinę organizaciją. 1051 m. ir 1052 m. atlaikė Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Henriko III puolimus ir išsivadavo nuo vasalinės priklausomybės. Nužudytas brolio Belos I šalininkų.

## Šaltiniai

## Literatūra

* Engel, Pat. Realm of St. Stephen: A History of Medieval Hungary, 2001
* Kristó, Gyula – Makk, Ferenc: Az Árpád – ház uralkodói (IPC Könyvek, 1996)
* Korai Magyar Történeti Lexikon (9-14. század), főszerkesztő: Kristó, Gyula, szerkesztők: Engel, Pál és Makk, Ferenc (Akadémiai Kiadó, Budapest, 1994)
* Magyarország Történeti Kronológiája I. – A kezdetektől 1526-ig, főszerkesztő: Benda, Kálmán (Akadémiai Kiadó, Budapest, 1981)

## Nuorodos

## Galerija
Drangiana

**Drangiana** (senovės persų: 𐏀𐎼𐎣, *Zranka* – „vandenų šalis“; senovės ) – senovinis regionas dabartiniame pietų Afganistane ir rytų Irane. Iš šiaurės jį supo Hindukušo kalnai ir Arija, iš rytų – Arachosija, iš pietų – Gedrosija, o iš vakarų – dykumos.

Pirmaisiais mūsų eros amžiais vadinta **Sakastanu**, vėliau – Seistanu.

## Geografija
Drangiana įsikūrusi geografiškai apibrėžtoje teritorijoje – Sistano baseine, iš visų pusių apsuptame kalnų. Tai – viena sausiausių pasaulio vietų, nuolat alinama dykumų.

Nepaisant to, per šį regioną teka Helmando upė su gausiais intakais, maitinamais tirpstančio sniego iš kalnų. Ji išsilieja gausiuose ežeruose bei pelkėse. Tai pelnė šiam kraštui paradoksišką pavadinimą „vandenų šalis“. Šio vandens dėka regione susiformavo tinkamos gyventi oazės, todėl kraštas klestėjo ir buvo svarbus senovės ir viduramžių Irano prekyboje.

## Istorija

### Senovė
Senovėje vienas svarbiausių prekybinių miestų buvo *Zranka* (dabartinis Zarandžas), davęs pavadinimą visam regionui. Vėliau teritorija buvo nukariauta Medijos imperijos, VI a. pr. m. e. ją pakeitė Achemenidų imperija. Drangiana tapo viena Persijos imperijos provincijų

330 m. pr. m. e. regioną nukariavo Aleksandras Makedonietis, po jo mirties valdė Seleukidai, dar vėliau – Graikų-baktrų karalystė ir Indo-graikų karalystė.

### Sakastanas

II a. pr. m. e. pabaigoje regioną užėmė sakai, kurie įsikūrė čia. Todėl regioną pradėta vadinti Sakastanu. Čia susiformavo miestai, tokie, kaip Barda, Minas, Sigalis. Pastarasis buvo svarbiausias miestas, valstybės sostinė.

I a. pr. m. e. sakai, vadovaujami Maues, ėmė rengti žygius į rytus, kariaudami su Indų-graikų karalyste, kol ją nualino ir užvaldė dideles vakarų Indijos teritorijas. Jų valstybė išsilaikė neilgai, todėl sakai vėl grįžo į savo sritis, iš Indijos išvyti Indo-partų.

Po ilgo skitų viešpatavimo teritorija VII a. buvo užkariauta arabų ir prijungta prie Kalifato. Pradėta krašto islamizacija. Nuo tada regionas pradėtas vadinti Sistanu. 861 m. teritorijoje aplink senąjį Zarandžo miestą susiformavo nauja valstybė ir dinastija – Safaridai, kurie užėmė didžiules teritorijas ir sukūrė vieną pirmųjų musulmoniškų Irano valstybų.
Andrius III

**Andrius III Venecijietis** (arba **Andrašis III**, , , , apie 1265 m. Venecija – 1301 m. sausio 14 d. Buda) – 1290-1301 m. Vengrijos karalius.

## Biografija

Kilęs iš Arpadų dinastijos, paskutinis šios dinastijos karalius. Tėvas Vengrijos karaliaus Andriaus II ir Beatričės d’Estė sūnus Steponas. Motina Venecijos patricijaus duktė Tomazina Morozini.
## Šeima
1290 m. rugsėjo 24 d. vedė. Žmona Fenena iš Kujavijos (1276-1295 m.). Jiems gimė duktė Elžbieta (1292–1338 m.), dominikonų vienuolė.

Antroji žmona (vedė 1296 m. vasario 13 d.) Austrijos kunigaikščio Alberto I Austro duktė Agnesė (1281-1364 m.). Su ja vaikų neturėjo.

## Valdymas

Karaliumi tapo įveikęs popiežiaus Mikalojaus IV remiamą Karolį Martelį Anžu. 1291 sumušė kito pretendento, Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Rudolfo I sūnaus Albrechto, kariuomenę. Dar labiau išplėtė didikų privilegijas.
## Šaltiniai

## Literatūra
* Engel, Pat. Realm of St. Stephen: A History of Medieval Hungary, 2001
* Kristó, Gyula – Makk, Ferenc: Az Árpád – ház uralkodói (IPC Könyvek, 1996)
* Magyarország Történeti Kronológiája I. – A kezdetektől 1526-ig, főszerkesztő: Benda, Kálmán (Akadémiai Kiadó, Budapest, 1981)

## Nuorodos
Kalmanas

**Kalmanas** (, apie 1070 m. – 1116 m. vasario 3 d.) – 1095–1116 m. Vengrijos karalius.

## Biografija
Kilęs iš Arpadų dinastijos. Tėvas Vengrijos karalius Geza I, motina Sofija fon Loc. 
## Šeima
Žmona Felicija Sicilietė (m. 1102 m.). Jiems gimė:
* Sofija
* Steponas II (1101–1131 m.), Vengrijos karalius
* Vladislovas (1101–1112 m.) kunigaikštis

Antroji žmona Kijevo kunigaikščio Vladimiro Monomacho duktė Eufemija Kijevietė (m. 1139 m.). Su ja gimė Borisas Konradas (1113–1156 m.).

## Valdymas

Po tėvo mirties dėdė Vladislovas I Šventasis (valdė 1077–1095 m.) jį uždarė į vienuolyną, bet jis pabėgo į Lenkiją. Vladislovui I mirus grįžo ir užgrobė sostą. Leidęs per Vengrijos teritoriją žygiuoti I kryžiaus žygio (1096–1099 m.) dalyviams, pelnė Europos šalių valdovų palankumą.

1102 m. pajungė Dalmatiją. 1108 m. numalšino Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Henriko V remiamą teisėto Gezos I sūnaus Almašio sukilimą, Almašį ir jo mažametį sūnų įkalino ir apakino. Sušvelnino baudžiamąjį statutą, nustatė bajorų paveldėjimo teises. Buvo vienas labiausiai išsilavinusių ankstyvųjų viduramžių valdovų.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Kristó, Gyula – Makk, Ferenc: Az Árpád – ház uralkodói (IPC Könyvek, 1996)
* Korai Magyar Történeti Lexikon (9-14. század), főszerkesztő: Kristó, Gyula, szerkesztők: Engel, Pál és Makk, Ferenc (Akadémiai Kiadó, Budapest, 1994)
* Magyarország Történeti Kronológiája I. – A kezdetektől 1526-ig, főszerkesztő: Benda Kálmán (Akadémiai Kiadó, Budapest, 1981)
* Kosztolnyik, Z. J. Five Eleventh Century Hungarian Kings, 1981.

## Nuorodos
## Galerija