open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Uncija

**Uncija** (, 'viena dvyliktoji') – kelių masės matavimo vienetų, taip pat dviejų skysčio tūrio matų, vieno jėgos matavimo vieneto ir kelių piniginių vienetų, sukurtų kaip dvyliktoji kito vieneto dalis, pavadinimas. Šis terminas kilęs iš Senovės Romos, kur uncija žymėjo dvyliktąją libros dalį. Tai buvo vienas pagrindinių Europos svorio vienetų iki metrinės vienetų sistemos įvedimo. Iki šiol jis tebenaudojamas prekiaujant auksu ir kitais tauriaisiais metalais – Trojos uncija, taip pat šalyse, kuriose svoris matuojamas svarais (pvz., Jungtinėse Amerikos Valstijose).

## Skirtingos uncijos

Istoriškai skirtingose ​​pasaulio vietose skirtingu laiku ir skirtingoms reikmėms uncija buvo vadinami artimi, bet šiek tiek besiskiriantys matavimo vienetų standartai, taikyti nustatant masę, skysčių tūrį:  

* nesisteminis masės matavimo vienetas Didžiojoje Britanijoje ir JAV (oz), lygus 28,3495231 g.
* nesisteminis skysčio tūrio matavimo vienetas Didžiojoje Britanijoje ir JAV: 
** Didžiosios Britanijos uncija (fl oz), lygi 0,0296 l (1/16 Didžiosios Britanijos galono),
** JAV uncija (lig oz), lygi 0,0296 l (1/128 JAV galono).
* Trojos vienetų sistemos masės matavimo vienetas (oz t), kur Trojos uncija lygi 31,103768 g. 
* Rusijos Imperijos (XVIII a.–1918), Vokietijos (XVI a.–1872) masės vienetas, taikytas nustatant vaistų masę, žymint tauriųjų metalų prabą; abi uncijos 1795–1920 m. oficialiai naudotos ir Lietuvoje: 
** Rusijos uncija prilygo 29,86 g, 
** Vokietijos uncija buvo lygi 31,1 g. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Dictionary of Units: Ounce
* Обнорский Н. П. Унция. https://ru.wikisource.org/wiki/%D0%AD%D0%A1%D0%91%D0%95/%D0%A3%D0%BD%D1%86%D0%B8%D1%8F Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1890—1907.
Felix Dessler

**Feliksas Desleris** (*Salekas*; ? – 1943 m. gruodis) – Vilniaus žydų geto žydų policijos viršininko Jokūbo Genso pavaduotojas.

## Biografija
F. Desleris buvo užverbuotas gestapo. Per savo agentus sekė Vilniaus geto pogrindinės organizacijos veiklą. Jis palaikė ryšius su vokiečių saugumo policijos ir SD žydų reikalų referentu Francu Mureriu ir Ypatingojo būrio viršininku Martinu Vaisu. Gestapo nurodymu atrinkdavo sušaudyti žydus ir retkarčiais pats asmeniškai dalyvaudavo akcijose. 1942 m. spalio 27 d. Ašmenoje dalyvavo sušaudant 406 žydus. Dalyvavo likviduojant Ašmenos, Švenčionių, Michališkių ir Suolų (Gudijoje) getus. Teigiama, kad gete jis turėjo didelę valdžią, jo ten labai bijojo.

Buvo slaptas J. Genso priešas. Yra duomenų, kad būtent jis vėliau organizavo J. Genso nužudymą. 1943 m. liepos 15 d. jo įsakymu buvo suimtas FPO (*Fareinigte partizaner organizacje*, pogrindinė antinacinio pasipriešinimo organizacija) vadas komunistas Icikas Vitenbergas. 1943 m. spalio mėn., gestapo būstinėje nužudžius J. Gensą, buvo paskirtas naujuoju Vilniaus geto valdytoju. Po šešių dienų pabėgo iš geto, pasiėmęs pinigus ir auksą, priklausiusius geto žydų bendruomenei.

Vokiečių sugautas ir 1943 m. gruodį sušaudytas.

## Šaltiniai
Jannik Vestergaard

**Janikas Vestergoras** (*Jannik Vestergaard*; g. 1992 m. rugpjūčio 3 d.) – buvęs Danijos futbolininkas, gynėjas. Danijos vyrų futbolo rinktinės žaidėjas.

## Karjera
Gimė dano ir vokietės šeimoje. Karjerą pradėjo Vestia, Frem, FC Copenhagen, Brondby IF jaunimo komandose. Profesionalaus futbolininko karjerą pradėjo Vokietijos TSG 1899 Hoffenheim klube, 2011 m. 2015 m. sausį persikėlė į Werden Bremen klubą. Po sėkmingo 2015–16 m. sezono persikėlė į Borussia Mönchengladbach už 12 mln. eurų. 2018 m. pasirašė ketverių metų kontraktą su Southampton FC klubu. 2019 m. rugpjūčio 31 d. pelnė pirmąjį įvartį šiame klube, rungtynėse prieš Manchester United.

## Rinktinės
Žaidė Danijos jaunimo komandose. Buvo įtrauktas į galutinį komandos sąrašą 2018 m. pasaulio futbolo čempionate, tačiau nesužaidė nė vienerių rungtynių.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Telfero kasykla

**Telfero kasykla** () – aukso ir vario kasykla Vakarų Australijoje, Telfero gyvenvietėje. Nuo 1977 m. priklauso „Newcrest Mining“ korporacijai. Kasykla įkurta ant senųjų martų aborigenų žemių. 2009 m. kasykloje išgauta 33 tūkst. t vario ir 630 tūkst. uncijų aukso.

## Istorija
1977 m. kasykla pradėjo oficialiai veikti. Kasyklos veiklos pradžioje akcijų paketą dalinosi „Newmont Corporation“ ir „BHP Group“. 1990 m. sujungus šių korporacijų padalinius „Newmont Australia Limited“ ir „BHP Gold Limited“, įkurta „Newcrest Mining“, kuriai oficialiai priklauso Telfero kasykla. 1991 m. išplėsti gavybos pajėgumai. 2000 m. rugpjūtį atvira aukso kasykla sustabdyta dėl brangių eksploatacijos kaštų. 2002 m. Newcrest Mining investavo 1 milijardą $ į naujų kasyklos telkinių paiešką. 2004 m. atnaujintas atviros kasyklos darbas, o 2006 m. atnaujinti požeminės kasyklos dalies darbai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Newcrest svetainė
Turan

**Turan** – meilės deivė etruskų mitologijoje; atitinka romėnų Venerą ir graikų Afroditę. Tai viena iš svarbiausių deivių etruskų panteone (greta Uni ir Menrvos). Sūnus – Turnu (atitinka graikų Erotą), tarnaitė – Lasa (taip vadinama ir panašių moteriškųjų mitologinių figūrų, patarnaujančių Turan, grupė).

Šios deivės garbei buvo pavadintas vienas iš vasaros mėnesių – *Traneus* (dab. liepa). Šį mėnesį būdavo minimos įvairios Turan skirtos šventės. Deivės kultą liudija įvairiose Etrūrijos vietovėse aptiktos apžadinės aukos (iš Turan šventvietės Graviskoje ir kitur). Turan minima įvairiuose įrašuose, be to, aptikti keturi brangakmeniai su šios deivės vardu.

Archajinio laikotarpio (kai kada ir vėlesniame) etruskų mene Turan neretai vaizduojama su sparnais. Aptikta daug šią deivę vaizduojančių etruskų veidrodžių; ant jų Turan dažnai vaizduojama drauge su Atuniu. Taip pat vaizduojama su Heasunu (Jasonu), sutinkama Pario teismo scenoje (ragina Helenę susitaikyti su Pariu). Be to, rastas veidrodis, kur ji įvardijama *Turan ati* („motina Turan“, plg. *Venus Genetrix*), greta pavaizduotas Atunis.

## Šaltiniai
Olimpiados kasykla

**Olimpiados telkinys** arba **Olimpiada** () – vienas didžiausių aukso telkinių Rusijoje, Krasnojarsko krašto Severo Jeniseiskio (*Северо-Енисейский*) rajone.

Tai vienas didžiausių ir kartu turintis bene sunkiausias aukso gavybos sąlygas pasaulyje iškasenų telkinys. Atviro tipo karjero gylis siekia iki 450 m. Norint paruošti perdirbimui vieną toną rūdos, iš kurios gaunama 10 g aukso, iš karjero reikia išvežti 40 t grunto balasto. Tačiau aukso gavybos mastai Olimpiados telkinyje yra unikalūs. Aukso išeiga iš rūdos siekia 80 %. Olimpiados auksas yra dulkingas ir labai smulkus, daugeliu atvejų – aukštos prabos.

Rūdos klodai slūgso už 80 km nuo Severo Jeniseiskio miestelio, 600 km į šiaurę nuo Krasnojarsko. Telkinys surastas 1975 m. Kasybą telkinyje nuo 1983 m. vykdo rusų verslovė „Polius“. Olimpiados kasybos ir sodrinimo kombinate kasmet pagaminama 7,3 t aukso (2015 m.). Telkinio aukso atsargos sudaro 227,7 t. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Крупнейшие золоторудные месторождения Енисейского кряжа и Кузнецкого Алатау (Didžiausi Jenisejaus kalnagūbrio ir Kuznecko Alatau aukso rūdos telkiniai)
* Золотодобывающая компания "Полюс"Олимпиадинское месторождение (Aukso gavybos įmonė „Polius“. Olimpiados telkinys)
* Олимпиадинское месторождение (Olimpiados telkinys)
* ОЛИМПИАДИНСКОЕ. Сибирский ф.о.   (Olimpiada. Sibiro federalinė apygarda)
* Олимпиадинское месторождение золота (Olimpiados aukso telkinys)
* Золото от бактерий (Auksas iš bakterijų)
* Vladimir Basov, « The world’s top 10 gold mines », *mining.com*
Henrik Dalsgaard

**Henrikas Dalsgordas** (*Henrik Dalsgaard*; g. 1989 m. liepos 27 d.) – Danijos futbolininkas,  dešiniojo krašto gynėjas. atstovavo Danijos vyrų futbolo rinktinei.

## Karjera
Dalsgordas pradėjo karjerą žemesnio diviziono Danijos klubuose kaip puolėjas – BMK 90, FK Viborg, Hersom/Bjerregrav IF ir Møldrup/Tostrup IF. Po gerų pasirodymų su Tostrup IK, 2008 m. pasirašė kontraktą su aukščiausio diviziono Danijos komanda – AaB. 2011–2012 m. sezone pradėjo žaisti dešiniojo krašto pozicijoje. Šiame klube Dalsgordas sužaidė 166 rungtynes bei pelnė 10 įvarčių. 2016 m. perėjo į Zulte Waregem, pasirašė dviejų su puse metų kontraktą. 2017 m. už £1 mln. perėjo į Brentford FC, pasirašė trejų metų kontraktą, 2019 m. kontraktą pratęsė dar metams.

2024 m. gegužės 27 d. paskelbta, kad pasirašyta sutartis su AGF, galiosianti iki 2024 m. liepos 1 d.

## Rinktinės
Žaidė Danijos iki 20 metų ir iki 21 metų jaunimo komandose. Sužaidė ketverias rungtynes 2018 m. pasaulio futbolo čempionate.

## Apdovanojimai
**AaB**
* Danijos Superlyga: 2013–2014
* Danijos futbolo taurė: 2013–2014

**Zulte Waregem**
* Belgijos futbolo taurė: 2016–2017

**Asmeniniai**
* Danijos metų komanda: 2017

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* 
* Henrik Dalsgaard - Player profile. Transfermarkt
Yussuf Poulsen

**Jusufas Poulsenas** (*Yussuf Poulsen*; g. 1994 m. birželio 15 d.) – Danijos futbolininkas, puolėjas. Atstovavo Danijos rinktinei.

## Karjera
Gimė tanzaniečio ir danės šeimoje. Karjerą pradėjo BK Skjold, kaip gynėjas, vėliau buvo perstumtas į vidurio puolėjo poziciją. Būdamas 14 metų, perėjo į Lyngby BK klubą, kurio pagrindinėje sudėtyje debiutavo 2011 m. Šiame klube Poulsenas sužaidė 35-erias rungtynes, per kurias pelnė 11 įvarčių. 2013 m. perėjo į 3-oje Vokietijos lygoje tuomet buvusį RB Leipzig klubą, greitai tapo vienu pagrindinių klubo žaidėjų. 2014 m. klubas pateko į antrąją lygą, 2016 m. – į Bundeslygą. Poulsenas dažnai žaidžia ir dešiniojo puolėjo pozicijoje.

## Rinktinė
Turėjo galimybę atstovauti Tanzanijai, Poulsenas pasirinko atstovauti Danijai. Žaidė jaunimo rinktinėse, pagrindinėje Danijos komandoje debiutavo 2014 m. spalio 11 d. prieš Albanijos rinktinę. Buvo įtrauktas į galutinę Danijos sudėtį 2016 m. olimpinėse žaidynėse, tačiau dalyvauti atsisakė. Žaidė 2018 m. pasaulio futbolo čempionate, pelnė įvartį rungtynėse su Peru rinktine.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Pasiekimai

### Klubiniai
**RB Leipzig**
* DFB-Pokal finalininkas: 2018–2019, 2020–2021

### Asmeniniai
* Bundesliga mėnesio įvartis: 2020 m. spalio mėnesio gražiauias įvartis.

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* 

* dbu.dk svetainė
* danskfodbold.com
Juozas Banaitis (Banevičius)

**Juozas Banaitis (Banevičius)** (1917 m. gruodžio 28 d. Ringailių kaime (Kaišiadorys) – 1988 m. kovo 2 d. Kaune) – dailininkas, grafikas.

## Biografija
Juozas Banaitis (Banevičius) mokėsi Aukštadvario vidurinėje mokykloje. 1939 m. baigęs Kaišiadorių valstybinę gimnaziją, dirbo banko tarnautoju Marijampolėje, dalyvavo Marijampolės dramos teatro pastatymuose. Nuo 1946 m. J.Banaitis (Banevičius) studijavo monumentaliąją tapybą Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institute (Lietuvos TSR valstybinis dailės institutas). 1952 m. baigė freskos-mozaikos studiją. Dirbo Kauno Valstybiniame M. K. Čiurlionio vardo dailės muziejuje, „Genio“ žurnalo redakcijoje, „Vagos“ leidykloje.

## Kūryba
Sumaketavo ir apipavidalino daugiau nei du šimtus knygų, albumų. Ypatingo dėmesio sulaukė M. K. Čiurlionio reprodukcijų aplankai „Bičiulystė“ (1965 m.), „Zodiako ženklai“ (1967 m.), „Pasaulio sutvėrimas“ (1973 m.). J. Banaitis (Banevičius) nutapė apie tris šimtus tapybos darbų. Parodose dalyvavo nuo 1954 m. Paskutinė dailininko  kūrybos paroda surengta po jo mirties 1995 m. Lietuvos dailės muziejuje.

Dailininko palikimas saugomas Lietuvos literatūros ir meno archyve.

## Šaltiniai
Simon Kjær

**Simonas Kjeras** (*Simon Kjær*; g. 1989 m. kovo 26 d.) – Danijos futbolininkas, gynėjas. Atstovavo Danijos vyrų futbolo rinktinei.

## Karjera
Karjerą pradėjo Midtjylland klube. 2008 m. Kjeras prisijungė prie Palermo klubo už 4 mln. eurų, pasirašė penkerių metų kontraktą. 2010 m. prisijungė prie Wolfsburg, buvo skolinamas Roma klubui. 2013 m. prijungė prie Lille OSC, 2015 m. prie Fenerbahce už 7,65 mln. eurų. 2017 m. pasirašė ketverių metų kontraktą su Sevilla klubu, 2019 m. skolintas į Atalanta, 2020 m. – į Milan, su išpirkos galimybe.

## Rinktinės
Žaidė Danijos jaunimo rinktinėse. Pagrindinėje Danijos rinktinėje žaidžia nuo 2009 m. rugpjūčio 12 d., kai debiutavo draugiškose rungtynėse prieš Čilės komandą. Žaidė atrankose į Europos ir pasaulio čempionatus, 2010 ir 2018 m. pasaulio čempionatuose, 2012 m. Europos futbolo čempionate. Šiuose čempionatuose buvo vienas pagrindinių vidurio gynėjų, 2018 m. pasaulio čempionate buvo Danijos rinktinės kapitonas.

## Apdovanojimai
**Asmeniniai**

* Geriausias Danijos iki 19 metų žaidėjas: 2007
* Danijos metų talentas: 2009
* Danijos metų žaidėjas: 2009

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Tasiasto kasykla

**Tasiasto kasykla** – aukso atvira kasykla Inširo vilajoje, Mauritanijoje. Eksploatuojama nuo 2008 m. Nuo 2010 m. priklauso kanadiečių aukso kasybos kompanijai Kinross Gold. 2018 m. kasykloje išgauta 58,7 tūkst. uncijų aukso. Skaičiuojama, jog kasyklos rezervų pakaks iki 2033 m.

Nuo 2018 m. planuojamas kasyklos išplėtimas, kuris leistu metinę gavybą padidinti iki 800 tūkst. uncijų per metus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kinross Gold svetainė
Laramio apygarda

**Laramio apygarda** () – apygarda Jungtinėse Amerikos Valstijose, Vajomingo valstijos pietryčiuose. Remiantis 2020 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, Laramio apygardos gyventojų skaičius siekė 100 512 žmones. Tai yra daugiausiai gyventojų turinti apygarda Vajominge. Apygardos būstinė įsikūrusi valstijos sostinėje Šajene.

## Istorija
Apygarda įkurta 1867 metais, tuometinės Dakotos teritorijos ribose. 1867 m. iš dalies apygardos įkurta Svitvoterio apygarda. Vėliau, 1868 m., Laramio apygarda vėl buvo padalinta, o iš jos dalių susikūrė Olbanio ir Karbono apygardos. 1869 m. Laramio apygarda tapo apygarda Vajomingo teritorijoje. 1875 m. iš Laramio apygardos dalies susikūrė Kruko, 1888 m. Konverso, o 1911 m. Gošeno ir Plato apygardos. Apygarda pavadinta prancūzų kanadiečio medžiotojo ir tyrinėtojo Žako Laramio garbei.

## Gyventojai
2020 m. duomenimis Laramio apygardoje gyveno 78,1 % baltųjų, 1,65 % afroamerikiečių, 1,13 % azijiečių, 3,18 % mišrios rasės, 0,62 % indėnų, 0,21 % kitų rasių ir 15.1 % lotynoamerikiečių kilmės gyventojų.

## Šaltiniai
Perino del Vaga

**Perinas del Vaga** (it. *Perino del Vaga*, 1501–1547 m.) – XVI a. italų tapytojas manieristas iš Florencijos. 
## Biografija
Perinas Buonakorsis, pramintas Del Vaga, gimė 1501 m. Florencijoje. Jis mokėsi pas Ridolfą Girlandają, Domeniko Girlandajo sūnų. Jaunystėje kartu su tapytoju, vardu *Il Vaga*, pagal kurį buvo pramintas, jis keliavo į Romą, kur patraukė Rafaelio dėmesį. Kartu su kitais Rafaelio mokiniais jis dirbo Vatikano lodžijoje (darbai baigti 1519 m.). Po to jis tapė Pontifikų salės lubas, freskas Baldasinio rūmuose (dabar Uficiuose), dekoravo koplyčią *S. Trinità dei Monti* ir dvi koplyčias *S. Marcello al Corso* bažnyčiose. 1523 m. trumpam buvo grįžęs į Florenciją. Po 1527 m. Romos užėmimo jis persikėlė į Genują, kur dekoravo Dorijos rūmus (dabar *Villa del Principe*). 1534 m. liepos 3 d. paminėtas Pizoje. Iki 1537 m. dirbo Pizos katedroje ir Genujoje. Kažkuriuo metu 1537 ar 1538 m. grįžo į Romą. Paskutinius metus dirbo popiežiaus Pauliaus III užsakymais, dekoravo Šv. Angelo pilyje. Perinas del Vaga mirė 1547 m. spalio 17 d. Romoje. Jis kūrė stambius freskų ir stiuko dekoracijų projektus, valdė dideles dirbtuves Romoje. Buvo palaidotas Panteone. Jo stilistika buvo įmantri klasikinių bruožų Rafaelio dailės interpretacija, paveikta Dž. Romano stiliaus. 

## Darbų galerija


Vaizdas:The Holy Family with the Infant Saint John the Baptist MET Perino During Cleaning.jpg| „Šv. Šeima su Šv. Jonu Krikštytoju“ (apie 1524 m., Metropoliteno muziejus, Niujorkas)
Vaizdas:Perin del vaga, volta della cappella pucci, 1523-27, incontro alla porta d'oro, 01.JPG| „Susitikimas prie Aukso vartų“ (*Pucci* koplyčia, *S. Trinità dei Monti* bažnyčia, Roma)
Vaizdas:Perin del vaga, caduta dei giganti 01.JPG| „Titanų pralaimėjimas“ (*Villa del Principe*, Genuja)
Vaizdas:Castel San'Angelo (24534504724).jpg| Šv. Angelo pilies Pauliaus salės dekoras


## Šaltiniai

* Britų muziejaus informacija
Saulius Gudas

**Saulius Gudas** (g. 1952 m. birželio 10 d. Kaune) - profesorius, daktaras (HP), informatikas, VU Duomenų mokslo ir skaitmeninių technologijų instituto Kibersocialinių sistemų inžinerijos grupės vadovas. 1969 m. baigė Klaipėdos K. Donelaičio vidurinę mokyklą (dabar – Vytauto Didžiojo gimnazija). 1974 m. baigė su pagyrimu Kauno politechnikos institutą (dabar – Kauno technologijos universitetas (KTU)). 1978 – 1981 – KPI Valdymo sistemų k-dros doktorantas. 1982 m. įgijo technikos mokslų kandidato laipsnį Maskvos Inžinerinės fizikos institute (MIFI) valdymo informacijos sistemų projektavimo srityje. 2005 m. perėjo habilitacijos procedūrą tema „Žiniomis grindžiamos informacijos sistemų inžinerijos procesų modeliai“. Nuo 2005 – Vilniaus universiteto profesorius (informatika) ir KTU profesorius (informatikos inžinerija).

1986 – 1988 – KPI Automatikos fak. prodekanas, 1984 - KTU Informacijos sistemų katedros docentas. 2002 – 2008 – VU Kauno Humanitarinio fakulteto prodekanas informatikos reikalams, 2008 – 2013 - VU KHF dekanas. Nuo 2014 - VU Matematikos ir informatikos instituto vyriausiasis mokslo darbuotojas, Programų sistemų inžinerijos skyriaus vedėjas. Nuo 2016 – VU Duomenų mokslo ir skaitmeninių technologijų instituto Kibersocialinių sistemų inžinerijos grupės vadovas. Parengė septynis mokslų daktarus. Monografijos autorius *Informacijos sistemų inžinerijos teorijos pagrindai*. *Monografija, Vilnius, Vilniaus universiteto leidykla, 2012, 382 p*. Vadovėlių Organizacijų veiklos modeliavimas (2000) aut., Informacijos sistemos ir duomenų bazės bendraaut. (kartu su V. Sekliuckiu, G. Garšva, 2003, 2004, papildytas leidimas 2006, 2007). 

Mokymo knygų autorius: *Sistemų teorija: pagrindinės sąvokos ir elementai*, Vilniaus universitetas, 2008, ISBN 978-9955-33-191-9 (e-leidinys), *Veiklos analizė ir informacinių poreikių specifikavimas*, Kaunas, Naujasis lankas, 2002; *Organizacijų veiklos modeliavimo praktiniai darbai*.– Klaipėdos universiteto leidykla, 2008; Ž*iniomis grindžiama sistemų inžinerija*, Kaunas, KTU, 2011, 230p. (e-knyga) eISBN 978-609-433-060-5 bendraautorius (kartu su A. Lopata).

Lietuvos kompiuterininkų sąjungos narys. Tarptaut. informacijos apdorojimo federacijos (IFIP) techninio komiteto TC8 "Informacijos sistemos" narys. VU atstovas Nacionalinėje skaitmeninėje koalicijoje (NSK) ir Lietuvos standartizacijos departamento Technikos komitete LST TK 8l ,,Kultūros vertybių išsaugojimas".

### Šaltiniai:

* Kas yra kas Lietuvoje 2015
* VU Duomenų mokslo ir skaitmeninių technologijų instituto svetainė, https://www.mii.lt/struktura/moksliniai-padaliniai/kibersocialiniu-sistemu-inzinerijos-grupe
Carlo Maratta

**Karlas Marata** (ar Maratis, it. *Carlo Maratta*, *Maratti,* 1625–1713 m.) – italų baroko tapytojas, piešėjas, grafikas.
## Biografija
Karlas Marata (ar Maratis) gimė 1625 m. gegužės 25 d. Kamerane, netoli Ankonos. Apie 1635 m. jis atvyko į Romą ir 1637−1645 m. mokėsi pas Andrėją Sakį. Buvo mokomas imti pavyzdį iš Rafaelio ir Bolonijos Karačių mokyklos tapytojų. Po to pradėjo dirbti savarankiškai. 1650 m. atliktas „Piemenų pagarbinimas“ *S. Giuseppe dei Falegnami* bažnyčiai rodo A. Sakio tapybos įtaką. 1651−56 m. jis dekoroavo Alaleonos koplyčią *S. Isidoro* bažnyčioje Šv. Juozapo gyvenimo istorijos tema. Popiežiaus Aleksandro VII užsakymu 1656 m. nutapė „Marijos aplankymą“ *[[Santa Maria della Pace]]* bažnyčiai ir kitais metais „Išminčių pagarbinimą“ Kvirinalo rūmų popiežių galerijai. Apie 1660 m. jo atlikta „Augusto taika“ su kitų dailininkų kūriniais buvo nusiųsta į Prancūziją. Jis kūrė paveikslus Barberinio rūmams po A. Sakio mirties. 1664 m. išrinktas Romos Šv. Luko akademijos vadovu.

Mirus kitiems dailininkams XVII a. pabaigoje K. Marata tapo žymiausiu Romos tapytoju. Reikšmingiausiu jo brandos darbu tapo 1674 m. atlikta „Maloningumo triumfo“ lubų tapyba Altieri rūmuose, užsakyta popiežiaus Klemenso X. K. Marata tapė altorinius paveikslus Romos bažnyčioms, tarp jų − *[[Romos Švč. Jėzaus Vardo bažnyčia|Il Gesu]]*, *[[Santa Maria in Vallicella]]* ir *[[Santa Maria del Popolo]]* bažnyčioms. 1680 m. jis nutapė „Apolono ir Dafnės“ paveikslą Prancūzijos karaliui Liudvikui XIV, kuriuo karalius buvo taip patenkintas, kad jam suteikė karališkojo dvaro tapytojo titulą. K. Marata kūrė dizainus Šv. Petro bazilikos mozaikoms. 1700 m. vėl išrinktas Šv. Luko akademijos vadovu ir 1706 m. patvirtintas juo iki mirties. 1702 m. popiežius Klemensas XI jį paskyrė Romos senienų direktoriumi. 1704 m. jam suteikta riterystė. K. Maratai buvo patikėtas Rafaelio freskų atnaujinimas Vatikano kambariuose. Vėlyvuoju laikotarpiu daugelį kūrinių daugiau ar mažiau atliko jo mokiniai. Karlas Marata mirė 1713 m. gruodžio 15 d. Romoje. Palaidotas *[[Santa Maria degli Angeli e dei Martiri]]* bažnyčioje. Jo kompozicijoms būdingas aiškumas, subalansuotumas, barokiškas puošnumas ir klasikinis idealizavimas.

## Darbų galerija


Vaizdas:Pope Clement IX.jpg| „Popiežius Klemensas IX“ (apie 1669 m., Vatikano pinakoteka, Roma)
Vaizdas:Carlo Maratta - Madonna and Child Enthroned with Angels and Saints - WGA14047.jpg| „Madona soste su angelais ir šventaisiais“ (1680−1690 m., *[[Santa Maria in Vallicella]]*, Roma)
Vaizdas:Carlo Maratta - Maria mit Kind - GG 127 - Kunsthistorisches Museum.jpg| „Madona su Kūdikiu“ (Vienos meno istorijos muziejus) 
Vaizdas:Maratta.jpg| „Nekaltas prasidėjimas“ (1689 m., *[[Santa Maria del Popolo]]*, Roma)


## Šaltiniai

* Encyclopaedia Britannica, 2008 m.
* Britų muziejus
Christian Eriksen

**Kristianas Eriksenas** (*Christian Eriksen*; g. 1992 m. vasario 14 d.) – Danijos futbolininkas, saugas. 

## Karjera
Laikomas vienu geriausių dabartinių Danijos žaidėjų. 2013, 2014, 2015, 2018 m. buvo išrinktas Danijos metų žaidėju.

### Manchester United
2022 m. liepos 15 d. paskelbta, kad sudaryta trejų metų trukmės sutartis su Manchester United (Anglija). 

2025 m. gegužę, pasibaigus 2024–2025 m. sezonui ir sutarčiai su klubu, paliko Mančesterio „United“.

## Rinktinė
2021 m. Europos futbolo čempionato rungtynėse tarp Danijos ir Suomijos, futbolininką ištiko širdies smūgis, bet vėliau K. Eriksenas buvo atgaivintas.

2025 m. birželio 10 d. pasižymėjo įvarčiu draugiškose rungtynėse prieš Lietuvą. Danai sutriuškino lietuvius rezultatu 5-0.

## Apdovanojimai

### Klubiniai
**Ajax**
* Eredivisie: 2010–2011, 2011–2012, 2012–2013
* Nyderlandų futbolo taurė: 2009–2010
* Johano Kruifo trofėjus: 2013
;Inter Milan
* Serie A: 2020–2021 m.

### Asmeniniai

* Ajax ateities talentas: 2010
* Ajax metų talentas: 2011
* Danijos iki 17 metų talentas: 2008
* Danijos metų talentas: 2010, 2011
* Nyderlandų lygos metų talentas: 2011
* Danijos metų futbolininkas: 2013, 2014, 2015, 2018
* Premier League geriausiųjų vienuolikė: 2017–2018
* Tottenham Hotspur metų žaidėjas: 2013–2014, 2016–2017
* Premier League gražiausias mėnesio įvartis: 2018 m. balandis

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Andrea Pozzo

**Andrėja Pocas** (it. *Andrea Pozzo*, 1642–1713 m.) – italų baroko tapytojas, architektas, teoretikas.

## Biografija
Andrėja Pocas gimė 1642 m. lapkričio 30 d. Trente. Jis mokėsi pas nežinomą A. Sakio mokinį Kome. 1665 m. priėmė jėzuitų ordino įžadus ir beveik visa jo vėlesnė kūryba buvo skirta jėzuitų poreikiams. A. Pocas išgarsėjo religinių švenčių dizaino projektais, 1676−79 m. kūrė iliuzinę tapybą Šv. Pranciškaus Ksavero bažnyčios Mondovi lubose. 1681 m. jėzuitų ordino generolo kvietimu atvyko į Romą. 1684 m. jis pradėjo Šv. Ignoto bažnyčios vidinės lubų kryžmės dekoravimą, kuriam ant drobės nutapė iliuzionistinį kupolą su žibintu. 1691−94 m. tos pačios bažnyčios navos lubose jis sukūrė garsiausią savo darbą „Šv. Ignoto Lojolos ir jėzuitų ordino misionieriškos veiklos šlovė“. 1693−98 m jis parašė „Perspektyvos tapyboje ir architektūroje“ (*Perspectiva pictorum et architectorum*) traktatą, kuris buvo svarbus XVIII a. iliuzionistinei tapybai. A. Pocas kūrė altorius ir 1695 m. buvo užsakytas sukurti Šv. Ignoto Lojolos kapą *[[Romos Švč. Jėzaus Vardo bažnyčia|Il Gesu]]* bažnyčioje.

1703 m. imperatoriaus Leopoldo I kvietimu A. Pocas išvyko į Vieną, kur jis vadovavo jėzuitų bažnyčios atnaujinimo darbams ir sukūrė altorių pranciškonų bažnyčiai. 1704−1708 m. kūrė iliuzinę tapybą Lichtenšteino sodo rūmuose. Jis paruošė Liublianos katedros ir Dubrovniko Šv. Ignoto bažnyčios planus, paliko molbertinių paveikslų. Andrėja Pocas mirė 1709 m. rugpjūčio 31 d. Vienoje. Jis laikomas vienu iš didžiausių baroko tapytojų-iliuzionistų.

## Darbų galerija

Vaizdas:Roma 2010 (5109607407).jpg| Šv. Ignoto Lojolos altorius *[[Romos Švč. Jėzaus Vardo bažnyčia|Il Gesu]]* bažnyčioje Romoje 
Vaizdas:Andrea Pozzo - Apoteose de Santo Inacio.jpg| „Šv. Ignoto apoteozė“ Šv. Ignoto bažnyčios lubose Romoje
Vaizdas:Sant'Ignazio (Rome) -False Dome.jpg| Iliuzinė kupolo tapyba Šv. Ignoto bažnyčios lubose Romoje
Vaizdas:Jesuitenkirche organ pipes, ceiling painting P9081248.jpg| Jėzuitų bažnyčios Vienoje lubos


## Šaltiniai

* Oxford reference
* Britų muziejus
Karlino nedarna

**Karlino nedarna** arba **Karlino tįsa** (, *Carlin Trend*) – geologinė nedarna Nevados šiaurės rytuose, Jungtinėse Amerikos Valstijose, susidariusi prieš 350 mln. metų, susidūrus žemės plutos sluoksnio fragmentui su Šiaurės Amerikos tektonine plokšte. Po plokščių kolizijos susidaręs spaudimas ir aukšta temperatūra sukūrė daugybę karštųjų versmių, kurios per plyšius iš žemės gelmių į paviršių iškėlė ištirpdytų mineralų. Tarp šių mineralų buvo ir aukso bei sidabro.

Karlino nedarna – vienas didžiausių pasaulio aukso kasybos regionų. Aukso telkinių zona nusitęsusi 8 km pločio ir 64 km ilgio juosta šiaurės-šiaurės vakarų kryptimi per Karlino miestą. Zonoje rasta virs 40 aukso telkinių ir įrengtos 26 atviros ir požeminės aukso kasyklos. Auksas vietovėje pirmąkart aptiktas XIX a. aštuntajame dešimtmetyje, tačiau iki 1909 m. jo išgauta nedaug. XX a. rasta didesnių telkinių, bet iki 1964 m. išgauta tik 22 tūkst. uncijų aukso. Aukso gavyba paspartėjo XX a. aštuntajame dešimtmetyje, ir iki 2016 m. Karlino nedarnos kasyklose buvo iškasta 84 mln. uncijų aukso – daugiausia visose Jungtinėse Valstijose. 2015 m. duomenimis kasyklų aukso rezervai sudaro 31 mln. uncijų.

## Šaltiniai
Mezula

**Mezula** (*Mezulla*) – deivė Anatolijos tautų mitologijoje. Tėvas – orų ir audros dievas Tarhunas, motina – Arinos saulės deivė (Arinitė), duktė – Zintuhi. Pradedant XIII a. pr. m. e., Mezulos broliais įvardijami Saruma, javų dievas Telipinas, Zipalandos bei Neriko audros dievai.

Minima tik hetitų maldų arba apeiginiuose tekstuose. Juose Mezulos neretai šaukiamasi drauge su motina Arinite, ji atlieka tarpininkės tarp žmonijos ir didžiųjų dievų vaidmenį.

## Šaltiniai
Ramoniškių Senvagė

**Ramoniškių Senvagė** – ežeras Lietuvoje, Šakių rajone, 1,5 km į šiaurės vakarus nuo Sudargo, Nemuno slėnyje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 1,12 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 9,8 m. Krantai neaukšti, apaugę medžiais ir krūmais. Pietvakarinėje pakrantėje plyti dirbami laukai, šiaurrytinėje – pievos ir krūmynai, pavieniai medžiai. Šiaurės vakaruose protaka jungiasi su Nemunu. Ežeras gausiai užžėlęs vandens augalija.

## Šaltiniai
Giovanni Battista Gaulli

**Džovanis Batista Gaulis**, pramintas Bačičiu (it. *Giovanni Battista Gaulli*, *Baciccio* 1639–1709 m.) – italų baroko tapytojas.
## Biografija
Džovanis Batista Gaulis gimė 1639 m. gegužės 8 d. Genujoje. Jis mokėsi pas vietos dailininką Lučianą Borconę, buvo paveiktas Antonio van Deiko ir B. Strocio kūrybos. 1653 arba 1657 m. jis persikėlė į Romą, kur stojo mokytis pas Berninį, kuris supažindino jį su miesto meno aplinka, rėmėjais. 1666−1672 m. atliktos alegorinės freskos Šv. Agnietės bažnyčioje Navonos aikštėje jį išgarsino kaip vieną pirmaujančių Romos tapytojų. 1669 m. jis lankėsi Parmoje studijuoti Koredžo iliuzionistinių freskų. 1671−72 m. nutapė altorinį paveikslą „Šv. Liudviko Beltrano ekstazė“ koplyčiai *[[Santa Maria sopra Minerva]]* bažnyčioje, „Šv. Mortos šlovę“ ir keturias alegorines paneles luboms *S. Marta al Collegio Romano* bažnyčiai. 1672 m. jam jėzuitų ordino generolas Džian Paolas Oliva patikėjo svarbiausią gyvenimo užsakymą − tapybą *[[Romos Švč. Jėzaus Vardo bažnyčia|Il Gesu]]* bažnyčioje. Joje Dž. B. Gaulis derino tapybą su stiuko dekoru ir tarp jo darbų žymiausiu laikoma navos lubų tapyba „Švč. Jėzaus Vardo triumfas“ (1676−79 m.). Jis apie 1707 m. dirbo *Santi Apostoli* bažnyčioje. Dž. B. Gaulis mirė 1709 m. balandžio 2 d. ir paliko neužbaigtą mozaiką Šv. Petro bazilikos krikšto koplyčios vestibiulio kupole. Su Pjetru da Kortona ir Andrėja Pocu jis laikomas vienu iš garsiausių italų baroko dekoruotojų-monumentalistų.

## Darbų galerija


Vaizdas:GAULLI Worship of the Holy Name of jesus. Il Gesu ceiling, Rome 1679.jpg| „Švč. Jėzaus Vardo triumfas“ *[[Romos Švč. Jėzaus Vardo bažnyčia|Il Gesu]]* bažnyčioje Romoje 
Vaizdas:Baciccio-Blessed Ludovica Albertoni Distributing Alms (1670).jpg| „Išmaldą dalijanti Šv. Frančeska Romietė“, apie 1675 m.
Vaizdas:Baciccio, conversione di san paolo, 1700 ca. (fiastra, ss. lorenzo e paolo), 01.jpg| „Šv. Pauliaus atsivertimas“, apie 1700 m. 
Vaizdas:Baciccio - Apotheosis of the Franciscan Order - WGA01109.jpg| „Pranciškonų ordino apoteozė“ *Santi Apostoli* bažnyčioje Romoje


## Šaltiniai

* Encyclopaedia Britannica, 2008 m.
* Britų muziejus
Luca Cambiaso

**Luka Kambiasas** (it. *Luca Cambiaso*, 1527–1585 m.) – XVI a. italų tapytojas, manieristas.
## Biografija
Luka Kambiasas gimė 1527 m. Moneljos miestelyje Ligūrijoje. Tapybos buvo apmokytas tėvo Džovanio Kambiaso (1495-1579), menko talento dailininko. Nuo 1544 m. kartu su tėvu dekoravo Antonijo Dorijos rūmus Genujoje. Tikėtina, kad 1547−1550 m. lankėsi Romoje, kur buvo paveiktas Mikelandželo kūrybos. Tai pasireiškė drąsiomis kompozicijomis, neįprastais vaizdavimo rakursais ir sudėtingomis veikėjų gestūromis. Jis išvystė supaprastintą figūrų piešimo techniką, formas vaizdavo sudarytas tarsi iš kubiškų komponentų. Vėliau jo stilius tapo nuosaikesniu. Geriausiu jo darbu Genujoje vertinama freska „Sabinių pagrobimas“ *Imperiale di Terralba* viloje. Jis bendradarbiavo su tapytoju genujiečiu Il Bergamasku. 1583 m. L. Kambiasas Ispanijos karaliaus Pilypo II kvietimu persikėlė dekoruoti Eskorialio, kur mirė 1585 m. Svarbiausiu jo darbu Eskorialyje yra vienuolyno bažnyčios zakristijos lubų freska „Šlovė“. Jis laikomas Genujos tapybos mokyklos pradininku.

## Darbų galerija


Vaizdas:Villa Imperiale di Terralba (Genoa) 01.jpg| „Sabinių pagrobimas“ (iki 1565 m., *Villa Imperiale di Terralba*, Genuja)
Vaizdas:Luca Cambiaso - The Birth of Mary - 314 - Mauritshuis.jpg| „Marijos gimimas“ (apie 1570 m., Mauricheisas, Haga)
Vaizdas:Luca Cambiaso - Madonna of the Candle - Google Art Project.jpg| „Madona žvakės šviesoje“ (apie 1570−75 m., Strada Nuova muziejai, Genuja)
Vaizdas:Cambiaso Saint Praxedis.jpg| „Šv. Prakseda“ (1575 m., Nacionalinis Varšuvos muziejus) 


## Šaltiniai

* Prado muziejaus informacija
Mackonys (Astravas)

**Mackonys** (, ) – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gudagojo kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 6 km į rytus nuo Astravo, tarp miškų. Praeina Salų–Zabelinos kelias.

## Šaltiniai
Mindžionys (Astravas)

**Mindžionys** (, ) – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gudagojo kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 8 km į pietvakarius nuo Astravo, 3,5 km nuo Gudagojo GS. Kaimas gatvinis.

## Šaltiniai
Parakytė

**Parakytė** (, ) – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gudagojo kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 7 km į šiaurės vakarus nuo Astravo, pamiškėje, prie Parakės upelio. Kaimas gatvinis.

## Šaltiniai
Radžiuliai (Astravas)

**Radžiuliai** (, ) – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gudagojo kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 8 km į šiaurės rytus nuo Astravo, 1,5 km į šiaurę nuo Alginonių.

## Šaltiniai
Treigiai (Astravas)

**Treigiai** (, ) – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gudagojo kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 4 km į pietryčius nuo Astravo, pamiškėje.

## Šaltiniai
The Sims (kompiuterinis žaidimas)

**The Sims** – strategiškas gyvenimo simuliatoriaus žanro kompiuterinis žaidimas, kurtas kompanijos „Maxis“ ir išleistas „Electronic Arts“ 2000 m. Skirtas asmeniniams kompiuteriams „Microsoft Windows“, „macOS“, „Linux“, o taip pat „PlayStation 2“, „Xbox“ bei „GameCube“ konsolėms. 2025 m. iš naujo perleista „Legacy Collection“ versija su visais papildymais, kad naujesni kompiuteriai turėtų mažiau nesklandumų. 

Tai vieno ar kelių personažų, vadinamų *simsais*, gyvenimo simuliavimo žaidimas, kuriame žaidėjas sprendžia, ką jo *simsas* veiks, kokius sprendimus priims ir pan. *Simsas* yra apgyvendinamas užmiestyje, netoli fiktyvaus miesto, jis gali užsiimti įvairia kasdiene veikla, dirbti pagal profesiją, taip pat bendrauti ir kurti santykius su kitais *simsais*. Žaidėjui suteikiama laisvė susikurti personažą pagal savo skonį, taip pat įsigyti norimus baldus savo namams. 

Žaidimo kūrimui vadovavo Vilas Vraitas (*Will Wright*), kuris prieš tai jau buvo spėjęs pasižymėti „SimCity“ žaidimų serija. Patį Vraitą sukurti tokį žaidimą įkvėpė rašytojai Kristoferis Aleksanderis (*Christopher Alexander*) ir jo knyga „A Pattern Language“ (1977) bei Skoto Miklaudo (*Scott McCloud*) „Understanding Comics“ (1993). Nuo 2000 iki 2003 m. buvo išleisti septyni žaidimo papildymai, kurie pridėjo naujų galimybių, aprangų, daiktų ir veikėjų.

Po išleidimo žaidimas sulaukė daugiausiai palankių kritikų vertinimų, o paties V. Vraito nuomone, jis sėkmingai pritraukė paprastus žaidėjus, ypač moteriškos lyties atstoves. Neskaitant šito, žaidimas taip pat pelnė kelis apdovanojimus, žurnalas „Time“ skyrė „The Sims“ 31-ą vietą tarp 50 visų laikų geriausių kompiuterinių žaidimų sąraše. Po šio žaidimo sekė jo tęsiniai – „The Sims 2“ (išleistas 2004 m.), „The Sims 3“ (išleistas 2009 m.) bei „The Sims 4“ (išleistas 2014 m.), kuriuose buvo tobulinama grafika, gerinamas sim'sų dirbtinis intelektas ir visa kita.

## Papildymai
2000–2003 m. iš viso buvo išleisti 7 žaidimo papildymai:

* *Livin' Large*
* *House Party*
* *Hot Date*
* *Vacation*
* *Unleashed*
* *Superstar*
* *Makin' Magic*

## Šaltiniai
Šuneliškės

**Šuneliškės** (, ) – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gudagojo kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 7 km į pietvakarius nuo Astravo, 1 km į šiaurę nuo Gudagojo, prie plento Ašmena–Gudagojis-Simoneliai (P-48).

## Šaltiniai
Lazavai

**Lazavai** () trys kaimai Baltarusijoje:
* Lazavai – Astravo raj., Mikailiškių k. a.;
* Lazavai – Astravo raj., Varnionių k. a.;
* Lazavai – Vileikos raj.
Mikailiškių apylinkė

**Mikailiškių kaimiškoji apylinkė** () – apylinkė Gudijoje, Astravo rajone. Centras – Mikailiškės.

2013 m. apjungta su Spondų kaimiškąja apylinke.

2009 m. 86,3 % gyventojų buvo gudai, 9,2 % – lenkai, 2,4 % – rusai.

## Gyvenvietės
;Miesteliai:
* Mikailiškės (*Міхалішкі*)  Stračanka (*Страчанка*)
;Kaimai:
* Aleksandrija (*Александрыя*)  Alchovka (*Альхоўка*)  Astašiškės (*Асташышкі*)  Babičiai (*Бабічы*)  Baravyja (*Баравыя*)  Budronys (*Будраны*)  Verabiejas (*Вераб’і*)  Vidžiūnai (*Відзюны*)  Didžiosios Sėlos (*Вялікае Сяло*)  Didelis Turaujis (*Вялікае Туроўе*)  Didelė Strėčia (*Вялікая Страча*)  Dideli Staupėnėtai (*Вялікія Стаўпяняты*)  Ginkiškė (*Гінкішкі*)  Horšavičai (*Горшавічы*)  Gudeliai (*Гудалі*)  Hurnikai (*Гурнікі*)  Juodžiai (*Ёдзі*)  Žukainys (*Жукойні*)  Želėdžio Žukainys (*Жукойні Жалядскія*)  Zabieliškė (*Забелішкі*)  Zaborcai (*Заборцы*)  Zavidzinentai (*Завідзіненты*)  Kazanovščyna (*Казаноўшчына*)  Aukštieji Kaimynai (*Кайміна Горная*)  Žemieji Kaimynai (*Кайміна Дольная*)  Kacenavičai (*Каценавічы*)  Kisieliai (*Кісялі*)  Kliukščionys (*Клюшчаны*)  Koscevičai (*Косцевічы*)  Kryvanosai (*Крываносы*)  Lazavai (*Лазавыя*)  Lakčionys (*Лакцяны*)  Luosiai (*Ласі*)  Lukavyja (*Лукавыя*)  Lysaja Hara (*Лысая Гара*)  Liahavcai (*Лягаўцы*)  Maža Strėčia (*Малая Страча*)  Mažas Turaujis (*Малое Туроўе*)  Maži Staupėnėtai (*Малыя Стаўпяняты*)  Markūnai (*Маркуны*)  Mascianai (*Масцяны*)  Mieleišiūnai (*Мілайшуны*)  Padvarė (*Падваранцы*)  Padkasciolakas (*Падкасцёлак*)  Papelyščia (*Папялішча*)  Paškūnai (*Пашкуны*)  Pylimai (*Пілімы*)  Pilvinai (*Пільвіны*)  Pabaliai (*Побалі*)  Petrošiškė (*Пятрашышкі*)  Radziušiai (*Радзюшы*)  Radziušiai-Tuščia (*Радзюшы-Тушча*)  Rudniškės (*Руднішкі*)  Rudnia (*Рудня*)  Salavai (*Салаўі*)  Saročia (*Сароча*)  Selevičai (*Селевічы*)  Seniucai (*Сенюці*)  Skerdimai (*Скердзімы*)  Spondai (*Спонды*)  Supranentai (*Супраненты*)  Sukoriškė (*Сухарышкі*)  Toliai? (*Талаі*)  Traščionys (*Трашчаны*)  Tumkos (*Тумкі*)  Chacilkos (*Хацілкі*)  Jackūnai (*Яцкуны*)

;Viensėdžiai:
* Akarteliai (*Акартэлі*)  Babarycha (*Бабарыха*)  Barokas (*Барок*)  Barynova (*Барынова*)  Bareišycha (*Барэйшыха*)  Bžehai (*Бжэгі*)  Būdiškė (*Будышкі*)  Halubina (*Галубіна*)  Hliniščia (*Глінішча*)  Strėčios Hliniščia (*Глінішча Страчанскае*)  Hlušyca II (*Глушыца 2*)  Holy Boras (*Голы Бор*)  Dambrova (*Дамброва*)  Dvaržyščia (*Дваржышча*)  Dūbnykai (*Дубнікі*)  Zahalodna (*Загалодна*)  Zaluckovščyna (*Залуцкоўшчына*)  Znacharai (*Знахары*)  Kavalevščyna (*Кавалеўшчына*)  Kačaržyškės (*Качаржышкі*)  Kirkiškės (*Кіркішкі*)  Kupščyna (*Купшчына*)  Liadcai (*Лядцы*)  Saročios Melnica (*Мельніца Сарочча*)  Navalesė (*Навалессе*)  Nivjė (*Ніўе*)  Pahulianka (*Пагулянка*)  Padilpjė (*Падліп’е*)  Raistiškės (*Ройсцішкі*)  Sidaryškės (*Сідарышкі*)  Smalzavodas (*Смалзавод*)  Strypėliškės (*Стрыпялішкі*)  Čorny Boras (*Чорны Бор*)  Šarkauščina (*Шаркаўшчына*)  Janova (*Янова*).

## Šaltiniai
Juodakloniai

**Juodakloniai** (, ) – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gudagojo kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 5 km į šiaurę nuo Astravo, prie Malkos upelio.

Kaime gimė (1947 m.) baltarusių skulptorius Leonardas Pakulnickis.

## Šaltiniai
Stračanka

**Stračanka** (, ) – agromiestelis Gudijoje, Gardino srities Astravo rajone, Mikailiškių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 14 km į šiaurės rytus nuo Mikailiškių, 39 km nuo Astravo, Strėčios pakrantėje. Keliai į Didelę Strėčią, Čornaja Lužą, Želėdžio Žukainis. Yra fermų kompleksas.

## Šaltiniai
Aukso luitas

**Aukso luitas** – pagal standartus pagamintas, pažymėtas ir registruotas tam tikro dydžio bet kokios formos gryno aukso gabalas. Dideli luitai gaminami, supilant išlydytą auksą į liejimo formas, mažesni – iškalant iš aukso lakštų. Standartiniai aukso luitai, naudojami valstybių centrinių bankų aukso atsargoms, yra 400 Trojos uncijų (12,4 kg) dydžio; investicijoms ir prekybai daugiausiai naudojami kilograminiai (1000 g, 32,15 Trojos uncijų) ir 100 Trojos uncijų (3,1 kg) luitai. Dauguma kilograminių luitų – plokšti; tarp Europos investuotojų populiaresni plytos formos luitai. Azijos rinkose populiaresni graminių, ne uncijinių matmenų luitai: 10, 100 ir 1000 g dydžio. Mažesnius aukso luitus (1, 2,5, 5, 10 ir 20 g) perka ir paprasti gyventojai nedidelėms investicijoms ar dovanoms.

Lieti luitai pagaminami greičiau, todėl yra pigesni. Be to, lieti luitai dėl nelygaus paviršiaus šiek tiek skiriasi vienas nuo kito. Kalti luitai išpjaustomi iš aukso lakštų ir turi lygų, vienodą paviršių. Apsaugai nuo klastojimo ar vagystės aukso luituose įspaudžiami serijiniai numeriai arba luitams išrašomi autentiškumo sertifikatai. Pagal naujausias tendencijas serijiniai numeriai žymimi net ir ant mažiausių luitų, o luitai parduodami kartu su to paties numerio sertifikatais. Aukso grynumas luituose negali būti mažesnis už 99,5 %.

Pagrindiniai aukso luitų gamintojai – „Baird & Co“, „Royal Mint“ (Jungtinė Karalystė), „Emirates Gold“ (Jungtiniai Arabų Emyratai), „Heraeus“ (Vokietija), „Metalor“, „PAMP“, „Valcambi“ (Šveicarija), „Perth Mint“ (Australija), „Royal Canadian Mint“ (Kanada) ir „Umicore“ (Belgija).

Pasaulio didžiausias aukso luitas yra 250 kg svorio, 455 × 225 mm  dydžio prie pagrindo, 170 mm aukščio, siaurėjantis į viršų 5º kampu. Pagamintas „Mitsubishi“ bendrovės padalinio „Mitsubishi Materials Corporation“. Nuo 2005 m. laikomas Toi aukso muziejuje Japonijoje. Pagal aukso kainą 2020 m. birželio 9 d. luito apytikrė vertė – 13,77 mln. JAV dolerių, neskaitant pridėtinės vertės dėl pasaulio didžiausio aukso luito statuso.

## Šaltiniai
Babičiai (Mikailiškės)

**Babi̇čiai** (, ) – kaimas šiaurės vakarų Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Mikailiškių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 2,5 km į šiaurės rytus nuo Mikailiškių, prie kelio Vilnius–Polockas.

## Istorija

XIX a. Babičiai buvo Švenčionių apskrities Aleksandravo valsčiuje. BTSR laikais priklausė Puškino kolūkiui.

## Šaltiniai
Leandro Bacuna

**Leandras Bakuna** (**'; g. [[1991]] m. [[rugpjūčio 21]] d.) – [[Kiurasao]] futbolininkas, [[saugas]] arba gynėjas. Atstovavo [[Kiurasao vyrų futbolo rinktinė|Kiurasao vyrų futbolo rinktinei]].

== Karjera ==
karjerą pradėjo [[FC Groningen]]. 2013 m. persikėlė į [[Aston Villa FC]] ([[Anglija]]). 2017 m. perėjo į [[Reading FC]]. Nuo 2019 m. priklausė [[Cardiff City FC|Cardiff City]]. Nuo 2022 m. atstovavo [[Watford FC]]. 2023 m. grįžo į [[FC Groningen]]. 2025 m. pasirašė sutartį su [[Bandirmaspor]].


== Rinktinė ==

2016 m. debiutavo nacionalinėje komandoje.

== Apdovanojimai ==

=== Klubiniai ===
**Aston Villa**
* [[FA taurė]]s antroji vieta: 2014–15

=== Tarptautiniai ===
**Kiurasao'''
* Karibų taurė: 2017
* Karaliaus taurė: 2019

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Budronys

**Budronys** (, ) – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Mikailiškių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 13 km į šiaurę nuo Mikailiškių, šalia raistų.

## Šaltiniai
Verabiejas (Astravas)

**Verabiejas** (, ) – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Mikailiškių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 10 km į rytus nuo Mikailiškių, ant Verabiejo ežero kranto. Kaimas gatvinis.

## Šaltiniai
Cuco Martina

**Kuko Martina** (**'; g. [[1989]] m. [[rugsėjo 25]] d.) – [[Kiurasao]] futbolininkas, gynėjas. [[Kiurasao vyrų futbolo rinktinė]]s žaidėjas bei šios rinktinės kapitonas.

== Karjera ==


== Rinktinė ==

2011 m. debiutavo nacionalinėje komandoje.

Su rinktine 2017 m. laimėjo Karibų taurę.

== Apdovanojimai ==
**Southampton**
* [[Anglijos lygos taurė]]s 2-a vieta: 2016-17

**Curaçao**
* [[Karibų taurė]]: 2017
* [[Karaliaus taurė]]: 2019

**Asmeniniai'''
* CONCAFAC geriausiųjų vienuolikė: 2018

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Verabiejas (ežeras)

**Verabiejas** () – ežeras Gudijoje, Gardino srities Astravo rajone, 33 km į rytus nuo Astravo. Patenka į Saročios ežeryną (pats didžiausias jame). Ilgis – 1,12 km, plotis iki 0,57 km. Baseino plotas – 8,2 km².

Krantai žemi, pietryčiuose ir vakaruose – pelkėti. Iš pietų ir vakarų supa miškas. Dugnas plokščias. Atabradą dengia smėlis, giliau slūgso sapropelis. 35 % ežero paviršiaus dengia vandens augalai. Jų juosta siekia 1,8–2 m gylį, plotis 15–20 m.

Verabiejas priklauso Strėčios baseinui. Įteka upelis iš Gulbeso ežero, išteka upelis Strėčion.

Prie ežero įsikūrę kaimai: Verabiejas, Seniučiai, Salavai.

## Šaltiniai
Gulbesas

**Gulbesas** () – ežeras Gudijoje, Gardino srities Astravo rajone, 33 km į rytus nuo Astravo. Patenka į Saročios ežeryną. Ilgis – 0,94 km, plotis iki 0,39 km. Baseino plotas – 6 km². Vandens skaidrumas – 4,0 m.

Krantai žemi, daug kur užželiantys. Iš pietų juosia pelkėtas miškas. Dugnas plokščias. Atabradą dengia smėlis, giliau slūgso geležingas sapropelis. Vandens augalų juosta siekia 1,5–2 m gylį, plotis 5–50 m.

Gulbesas priklauso Strėčios baseinui. Įteka upelis iš Juodžių ežero, išteka upelis į Verabieją.

Netoli ežero yra Boreišychos viensėdis.

## Šaltiniai
Juodžiai (ežeras)

**Juodžiai** () – ežeras Gudijoje, Gardino srities Astravo rajone, 33 km į rytus nuo Astravo. Patenka į Saročios ežeryną. Ilgis – 1,6 km, plotis iki 0,52 km. Altitudė – 131,8 m. Baseino plotas – 4,4 km². Vandens skaidrumas – 3,4 m, mineralizacija – 0,25–0,26 g/l.

Telkšo išilgame dubaklonyje, kurio šlaitų aukštis 6–10 m. Krantai žemi, vietomis užželiantys. Dugnas plokščias. Atabradas 2–4 m pločio, dengiamas smėlio, gelmėse slūgso sapropelis. Ežeras nelabai pratakus, eutrofinis. Vandens augalų juosta siekia 2 m gylį.

Juodžiai priklauso Strėčios baseinui. Suteka 4 upeliai, išteka upelis į Gulbesą.

Prie ežero yra Juodžių ir Paškūnų kaimai.

## Šaltiniai
Kelsklanas

**Kelsklanas** (*Celsclan* – „Kel sūnus“) – milžinas etruskų mitologijoje, Kel (manoma, žemės deivė, atitinkanti graikų Gają) sūnus.

Populonijoje aptiktas bronzinis etruskų veidrodis (datuojamas apytikriai 450 arba 400 m. pr. m. e.), vaizduojantis gigantomachijos sceną: Kelsklanas persekiojamas ginkluoto dievo Larano, iš ilgaplaukio milžino galvos eina spinduliai, viršum jos Kelsklanas kelia akmenį – kovos įrankį. Daugiau Kelsklano atvaizdų neaptikta.

Šios milžino vardas reiškia „Žemės sūnus“ ir yra pažodinis graikų *Gigas*, reiškiančio „gimęs iš Gajos“, vertimas.

## Šaltiniai
Kariuomenės stadionas

::*Apie kitą stadioną Panemunės kareivinių miestelyje žr. [[Panemunės stadionas]].*

**Lietuvos kariuomenės sporto stadionas**, (arba ***Karo mokyklos stadionas***) – XX a. tarpukariu įrengtas stadionas su futbolo aikšte, esantis Kaune, Panemunės mikrorajone, senųjų kareivinių miestelyje, statinių kvartale tarp Vaidoto ir Plento gatvių, 0,9 km į pietvakarius nuo Panemunės stadiono Kareivinių gatvėje. Priešingoje, Nemuno pusėje, prie Vaidoto gatvės yra senųjų Panemunės žydų kapinių sklypas.  

Stadionas dabar yra uždaroje Lietuvos kariuomenės karinėje teritorijoje (jėgerių batalionas, KASP rinktinė), į kurią patenkama su specialiais leidimais. Stadionas  priklauso istoriniam Panemunės kareivinių ir Karo mokyklos pastatų kompleksui.
 
## Istorija

Dabartinių Vaidoto ir Plento gatvių apribotoje teritorijoje 1927–1928 m. (kitais duomenimis – 1927 m.) buvo įrengtas tuo metu geriausias kariuomenės sporto stadionas Lietuvoje. Statybos pradžioje 1926 m. žurnalas „Kardas“ rašė:

Stadionas įrengtas 1926–1927 m. Karo mokyklos rajone, tarp Vaidoto g. gyventojų sklypų ir Plento g. Jis pastatytas Kariuomenės sporto draugijos iniciatyva. Stadionu naudojosi ne tik kariškiai, bet ir civilinės sporto organizacijos. Čia vykdavo beveik visos tarptautinės futbolo rungtynės, lengvosios atletikos varžybos, sporto šventės ir pan. Stadione buvo ne tik futbolo aikštė, bet ir bėgimo takai, šuolių sektoriai, šaudykla. Stadione buvo gera aikštė, bėgimo takai, duobės šuoliams. Apskritai, tarpukariu jis buvo laikomas vienu geriausiu Lietuvos stadionų, tačiau populiarumu nusileido LFLS stadionui, kadangi buvo ne miesto centre, bet Panemunės priemiestyje.

Stadione vykdavo ne tik sporto varžybos, bet ir kariniai paradai, šventės. Juo galėjo naudotis kariuomenė ir civilinės sporto organizacijos. Stadione buvo rengiamos beveik visos tarptautinės futbolo rungtynės, lengvosios atletikos rungčių ir kitų sporto šakų varžybos. Per sporto šventes kariai demonstravo karinei vadovybei ir visuomenei savo sportinį ir karinį pasirengimą. Be stadiono, kareivinėse buvo treniruočių ir mokymosi aikštės, teniso, kroketo aikštelė. Kariuomenės stadione tilpo 1000 žiūrovų. 

Stadione rungtyniavo Lietuvos futbolo rinktinė, Karo mokyklos komanda. Kauniečiai čia išvysdavo gana svarbias rungtynes su stipriais priešininkais. Pvz., 1933 m. birželį  stadione vyko Pasaulio futbolo čempionato atrankos rungtynės, per kurias Lietuvos rinktinė pralaimėjo Švedijai 0-2.

## Šaltiniai