open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zokorių piliakalnis

**Zokorių piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 16485; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1829; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1005P) Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, Zokorių kaime, Degučių seniūnija. Pasiekiamas iš plento A6 Zarasai – Utena Zokoriuose pasukus į dešinę šiaurėn, už 470 m vėl pasukus į dešinę šiaurės rytų kryptimi ir pavažiavus 700 m – yra 250 m į kairę šiaurės vakaruose nuo keliuko, miške, Antalieptės marių pusiasalio sąsmaukoje.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, buvusioje į pietus nuo Jūžinto ežero, dabar esančioje Antalieptės marių pietiniame krante. Aikštelė beveik apvali, 70x65 m skersmens, 1 m aukštesniu rytiniu galu. Rytiniame ir pietvakariniame šlaituose, 2-4 m žemiau aikštelės, iškastas 4 m pločio, 0,2 m gylio griovys, už kurio supiltas 20 m ilgio, 0,3 m aukščio, 6 m pločio pylimas. Už jo iškastas 3,5-4 m pločio, 0,2 m gylio griovys, už kurio supiltas 0,2 m aukščio, 7 m pločio pylimas. Pylimai ir grioviai vietomis virtę 11 m pločio terasa 2 m aukščio išoriniu šlaitu. Vakariniame ir šiauriniame šlaituose, 3 m žemiau aikštelės yra 7 m pločio terasa, 2 m žemiau jos - antra 4 m pločio terasa. Terasose yra stambesnių akmenų. Šlaitai statūs, 11 m aukščio, viršuje dirbtinai pastatinti. 

Piliakalnis apardytas arimų, pietvakariniame šlaite iškasta duobė. Jis apaugęs praretintų pušų ir beržų mišku. 

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pirmąja puse. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 52000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 1109000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.53
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 444-445.
* Jonas Balčiūnas, Bronius Dakanis, Algimantas Merkevičius, Gintautas Zabiela. 1987 m. žvalgyti paminklai // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1986 ir 1987 metais. Vilnius, 1988. p. 176.
* Bronius Dakanis. Mažai žinomi Lietuvos piliakalniai // Kultūros paminklai. Vilnius. 1994. T. 1. p. 57 (Nr. 62).
* Jonas Nemanis. Zarasų rajono kultūros paveldas. Zarasai. 1994, p. 38.
* Gintautas Zabiela. Atradimai Šventosios pakrantėje // Zarasai. Tarybinė žemė. 1988 m. kovo 3 d.
* Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. Vilnius. 1995, p. 259-260 (Nr. 103)

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Zokoriai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Lunana

**Lunana slėnis** – kalnų slėnis Aukštuosiuose Himalajuose, esantis Butano šiaurėje, Gasos rajone. Vienas aukščiausių gyvenamų slėnių ir vienas atokiausių slėnių pasaulyje. Slėnyje yra to paties pavadinimo kaimas, kuris yra **Lunanos gevogo** administracinis centras.

Slėnio pagrindinė etninė grupė yra **lunanapai** (arba lunapai). Jie kalba tibetiečių grupės kalba – lunanakha, bet taip pat vartoja ir valstybinę Butano kalbą – dzongkha.

## Gamta ir buitis
Lunanapai, kaip ir jų kaimynai lajapai, gyvena pusiau klajoklišką gyvenimo būdą. Kaimuose jie augina miežius, grikius, garstyčias. Tačiau svarbiausias buities pagrindas yra jakų auginimas. Jakai ganosi aukštikalnėse aplink slėnį, ir vasarą jų ganyklų aukštis gali siekti net 6000 m. Pagrindinis vyrų darbas yra šių ganyklų priežiūra, todėl jie didžiumą laiko praleidžia migruodami kalnuose ir gyvendami atšiauriomis sąlygomis iš jakų vilnos austose palapinėse. Migracijų metu vyrai taip pat renka brangius medicininius grybus (*Yigatso Gimbo*), kurie vartojami vietos reikmėms ir parduodami.

Moterys gyvena sėsliai kaimuose, prižiūrėdamos daržus ir jakų pateles. Šios yra melžiamos, iš jų pieno gaminamas sviestas, sūris.

## Kultūra
Lunanapai yra paveikti Tibeto kultūros, o jų religija yra Tibeto budizmas, kuris į slėnį atėjo jau VII a. Tačiau be jo egzistuoja ir vietiniai tikėjimai. Pvz., tikėjimas į šventuosius miškus (*Due Shing*), į kuriuos įėjus užrūstinamos vietos dvasios. Nemažą įtaką turi vietos šamanai (*pow*) ir žiniuonės (*tsip*). Žinomos ir vetinės šventės, kurios nešvenčiamos kitur.

Lunanapai mažiau paveikti turizmo nei jų kaimynai lajapai, jų rūbai ir gyvenimo būdas yra paprastesni, funkcionalesni. Nepaisant Butano pastangų kontroliuoti turizmą, turistų srautai didėja, lunanapus pasiekia modernios technologijos, tokios kaip telefonas, internetas.

Nors slėnyje yra būtiniausios medicinos ir švietimo įstaigos, technologijų lygis nėra pakankamas.

## Nuorodos
* BBC pranešimas apie lajapus ir lunanapus
Šiukščių piliakalnis

**Šiukščių piliakalnis**, *Moliakalnis* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 27114; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1767) Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, Šiukščių kaime (Salako seniūnija), 0,85 km į pietryčius nuo Antalieptės tvenkinio tilto. Pasiekiamas iš plento  pasukus į kairę pietuosna link Skeldų, už 800 m pasukus į dešinę vakarų kryptimi ir pavažiavus 360 m – yra 100 m į dešinę šiaurėn nuo lauko keliuko, prieš sodybą priekyje.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, supamoje žemų pievų. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 39x21 m dydžio, iki 1 m iškiliu viduriu. Joje rasta akmeninių kirvių. Jos pietiniame krašte supiltas 0,8 m aukščio, 19 m pločio pylimas, už kurio iškastas 17 m pločio, 0,5 m gylio griovys. Šlaitai vidutinio statumo, 8-10 m aukščio. 

Piliakalnis labai apardytas arimų, dirvonuoja. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – XIII a. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 14500 m². 

## Istorija
Piliakalnis siejamas su 1268 m. minimo Nalšios kunigaikščio Šiukščio (Suxe), žuvusio 1272 m. pilimi. 
 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 430-431.
* Vykintas Vaitkevičius, Gintautas Zabiela. Žvalgomosios ekspedicijos Rytų Lietuvoje 1999 m. // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1998 ir 1999 metais. Vilnius, 2000. p. 535–546.
* Gintautas Zabiela. Naujas Lietuvos piliakalnių sąrašo papildymas (1995–2000 m.) // Kultūros paminklai. Vilnius. 2001. T. 8, p. 34 (Nr. 28). 

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Šiukščiai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Gasos rajonas

**Gasos rajonas** ( *mgar sa*) – vienas iš 20 rajonų (dzongkhagų) Butane, didžiausias ir rečiausiai gyvenamas rajonas, išsidėstęs Aukštuosiuose Himalajuose. Pietuose regioną supa Timpu rajonas, Punakos rajonas ir Vangdue Phodrango rajonas. Šiaurėje ribojasi su Kinija (Tibetu).

## Ekonomika
Dėl atšiaurių sąlygų labai nederlingas regionas, ūkis remiasi jakų veisimu, bet Butano vyriausybė siekia įdiegti garstyčių auginimo programą. Jame vystomas turizmas, kurio pagrindiniai ištekliai yra alpinizmas po Himalajų viršūnes (sukurtas „Sniego žmogaus takas“), miškai, karštosios versmės ir pusiau klajoklės etninės grupės lajapai bei lunanapai.

Kai kur jau atvesta elektra, ir elektrifikaciją tikėtasi pabaigti iki 2012 m.

## Gevogai ir kaimai
Rajone yra keturi gevogai, su to paties pavadinimo kaimais:
* Laja
* Lunana
* Goenkhaatoe
* Goenkhamae
Varniškių piliakalnis (Zarasai)

**Varniškių piliakalnis** – piliakalnis Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, Varniškėse, Imbrado seniūnija. Pasiekiamas keliu Aviliai – Vaboliai per Varniškes, slėnyje Šarkiškėje už Kiaulinio upelio pasukus į kairę pietų kryptimi lauko keliuku, už 900 m pravažiavus bevardį upelį – yra 300 m į kairę šiaurės rytuose, kitapus užpelkėjusios žemumos su bevardžiu upeliu.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje aukštoje kalvoje tarp ežerų – Kriovelio vakaruose ir Dudužio rytuose. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 80x21 m dydžio, iki 1 m iškiliu viduriu. Šlaituose, 2 m žemiau aikštelės yra 4 m pločio terasa (geriau išliko vakarų pusėje) 1,5 m aukščio išoriniu šlaitu, kuris vakarų pusėje leidžiasi į 3 m pločio, 0,2 m gylio griovį. Šlaitai vidutinio statumo, 20-25 m aukščio, pietinis šlaitas žemesnis ir nuolaidesnis.

Piliakalnis labai suardytas arimų metu (vietomis nuarta 1,5 m), apaugęs lapuočiais, daugiausia beržais.

## Tyrimai
1972 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Įtvirtinimų ir kultūrinio sluoksnio nepastebėta. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – I tūkstantmečio pradžia.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Varniškės
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Skineikių piliakalnis

**Skineikių piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 5724; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1514; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1019P) Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, į rytus nuo Skineikių, Dusetų seniūnija. Pasiekiamas iš plento  pasukus į dešinę rytuosna keliuku į Skineikius, už 1 km yra į kairę šiaurėn nuo kelio, pravažiavus sodybą dešinėje.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė trapecinė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 50 m ilgio, 30 m pločio pietiniame gale, 20 m - šiaurėje, 1 m aukštesniu šiauriniu galu. Joje rasta akmeninių kirvių, brūkšniuotos keramikos. Aikštelės šiauriniame krašte buvo supiltas pylimas (sunaikintas, 1949 m. dar buvo pastebima jo žymių). Šlaitai vidutinio statumo, 10 m aukščio. 

700 m į šiaurės rytus yra Gasių piliakalnis.  

## Tyrimai
1949 m. ir 1972 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - II tūkstantmečio pirma puse. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 24000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 1751700 m².

50 m į pietvakarius nuo piliakalnio yra V a. Skineikių pilkapynas, kurį 1938 m. tyrinėjo Pranas Kulikauskas.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.213
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 424-425.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Skineikiai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Pamituvys

**Pamituviu** vadinami kaimai Jurbarko rajone, prie Mituvos upės:

* Raudonės seniūnijoje:
** Pamituvys I,
** Pamituvys II;
* Šimkaičių seniūnijoje;
* Veliuonos seniūnijoje;
* Stakių miestelio senasis pavadinimas.
Bruno Oja

**Bruno Oja** (1933 m. vasario 12 d. Taline – 2002 m. spalio 9 d. Tartu) – estų kilmės kino aktorius, dainininkas.

## Biografija
Mokėsi Tartu universiteto Medicinos fakultete, žaidė TSRS jaunių krepšinio rinktinėje. 1959-1966 m. – estrados dainininkas Rygoje, buvo Latvijos krepšinio ir vandensvydžio rinktinių narys.

Nuo 1968 m. iki 1990 m. gyveno Lenkijoje, dirbo Vroclavo kultūros centre.

Filmavosi Rusijos, Lietuvos, Lenkijos, Čekoslovakijos studijose. Vienas žinomiausių Bruno Ojos vaidmenų – Bronius Lokys V. Žalakevičiaus filme „Niekas nenorėjo mirti“ (1967 m., TSRS valstybinė premija).

Po TSRS žlugimo grįžo į Estiją, turėjo savo verslą, dirbo Tartu jaunimo technikos rūmų dramos studijos vadovu. Mirė nuo insulto.

## Nuorodos
* B. Ojos atliekama daina (video)
* Biografija (rusų kalba)
* Filmografija, nuotraukos
Unexpect

**Unexpect** – Kanados avangardinio metalo muzikos grupė iš Monrealio, Kvebeko. Grupė buvo sukurta 1997 metais. „Unexpect“ išleido du studijinius albumus ir vieną EP.

## Nariai
;Dabartiniai
* Syriak&nbsp;– gitaristas, vokalistas
* ChaotH&nbsp;– bosistas
* ExoD&nbsp;– pianistas
* Artagoth&nbsp;– gitaristas, vokalistas
* Leïlindel&nbsp;– vokalistė
* Landryx&nbsp;– būgnininkas
* Blaise Borboën-Léonard&nbsp;– smuikininkas

;Buvę
* Elda&nbsp;– vokalistė
* Zircon&nbsp;– bosistas
* Le Bateleur&nbsp;– smuikininkas
* Merzenya&nbsp;– pianistas
* Dasnos&nbsp;– būgnininkas
* Trujillo&nbsp;– būgnininkas

## Diskografija
* *[[Utopia]]* (1999)
* *[[_we, Invaders]]* (2003)
* *[[In a Flesh Aquarium]]* (2006)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* MySpace
Tamuro slėnis

**Tamuro slėnis** – kalnų slėnis Aukštuosiuose Himalajuose, pavadintas dėl per jį tekančios Tamuro upės, kuri yra vienas iš septynių svarbiausių Kosio intakų. Yra ryčiausias Nepalo Himalajų slėnis, įsiterpęs į vakarus nuo Kančendžangos kalnagūbrio. Administruojamas Nepalo Tapledžungo rajono.

## Gyventojai ir istorija

Senieji slėnio gyventojai yra **Valungbai** (pietuose), ir **Thudamai** (šiaurėje), kurių kalbos labai artima tibetiečių kalbai. Jie išpažįsta Tibeto budizmą, Boną, kultūriškai artimi tibetiečiams ir kitoms gretimoms Aukštųjų Himalajų tautoms, priskiriami bhotijų grupei.

Regionas nuo gana ankstyvų laikų buvo politiškai priklausomas piečiau įsikūrusioms limbu etninės grupės karalystėms (Limbuvanui). Minimas limbu karalius *Taple*, įkūręs tvirtovę kalnuose (Tapledžungą), kuri ir dabar yra didžiausia regiono gyvenvietė. Per ilgą istoriją valungbai ir thudamai didele dalimi buvo išstumti limbu ir dabar sudaro tik nedidelę dalį slėnio gyventojų. Dalis valungbų yra migravę į gretimą slėnį vakaruose – Aruną.
Eskimų-aleutų kalbos

**Eskimų-aleutų kalbos** – kalbų šeima, anksčiau buvo priskiriama paleoazinėms kalboms, dabar laikoma savarankiška. Vartojamos Aliaskoje, šiaurinėse Kanados provincijose, rytų Rusijoje. 

Eskimų-aleutų kalbos skirstomos į 2 šakas: eskimų kalbas ir aleutų kalbą. Eskimų kalbos smulkiau skirstomos į jupikų (5 kalbos) ir inuitų (5 kalbos) kalbas. Eskimų-aleutų kalbos – agliutinacinės.

## Nuorodos
* Kalbų puslapis ''Ethnologue''
* 
*
Khumbu

**Khumbu** – kalnų slėnis Aukštuosiuose Himalajuose, Nepalo teritorijoje, esantis daugiau nei 3300 m aukštyje, pavadintas dėl šiaurėje esančio Khumbu ledyno. Šį slėnį šiaurėje, rytuose ir vakaruose uždaro aukščiausias Aukštųjų Himalajų kalnagūbris – Mahalangur himalis, kuriam priklauso net keturios viršūnės, aukštesnės nei 8000 m: Everestas, Lhotsė, Makalu, Čo Oju).

Slėnį suformavo trys upės: Bhote Kosis, Dudh Kosis ir Imja Khola, kurios slėnio pietuose susilieja į vieną ir vėliau tampa Kosio upės intaku.

## Gyventojai

Slėnio gyventojai yra šerpai, kurių kalba labai artima tibetiečių kalbai. Jie išpažįsta Tibeto budizmą (Njingmapa sektą), Boną. Kultūriškai artimi tibetiečiams ir kitoms gretimoms Aukštųjų Himalajų tautoms, todėl priskiriami bhotijų grupei. Šerpai atsikėlė iš Tibeto plynaukštės palyginus vėlai – apie XVI a., bėgdami nuo religinių persekiojimų Tibete.

Didžiausia slėnio gyvenvietė – Namče Bazaras (800 pastovių gyventojų). Tengbočės kaime yra didžiausias slėnio vienuolynas, o Kumdžungo vienuolyne laikomas sniego žmogaus skalpas.

## Turizmas
Khumbu slėnis yra viena iš labiausiai išvystytų Aukštuosiuose Himalajuose turistinių teritorijų dėl artumo aukščiausių pasaulio kalnų viršūnėms. Čia suformuoti svarbiausi alpinistų keliai, o vietos gyventojai daugiausia užsidirba kaip vedliai kalnuose.

Slėnyje ir aplinkiniuose kalnuose įkurtas Sagarmathos nacionalinis parkas, paskelbtas pasaulio gamtos paveldu. Slėnyje gyvena retos gyvūnų rūšys – muskusinis elnias, laukinis jakas, irbis.
.
Džiri

**Džiri slėnis** – kalnų slėnis, gyvenvietė ir administracinis vienetas Himalajuose, Viduriniosiose kalvose, Nepale. Aukštis 1905 m. Administruojamas Nepalo Dolakhos rajono.

## Gyventojai

Senieji slėnio gyventojai yra **Džireliai**, kurių kalba labai artima tibetiečių kalbai. Jie išpažįsta Tibeto budizmą, vietinį šamanizmą (jų šamanai žinomi kaip *phombo*), kultūriškai artimi tibetiečiams ir kitoms gretimoms Aukštųjų Himalajų tautoms, pvz., šerpams, priskiriami bhotijų grupei.

Nepaisant to, kad regionas geografiškai priklauso Viduriniesiems kalnams, kultūriškai jis labai susijęs su Aukštųjų Himalajų tautomis. Dalis (maždaug 10 proc.) džirelių yra perėmę Hinduizmą.
Lenino mauzoliejus

**Lenino mauzoliejus** – Vladimiro Lenino paminklas-kapavietė Raudonojoje aikštėje prie Kremliaus sienos Maskvoje. Mauzoliejus yra laiptinės piramidės formos, kiek panašus į egiptietiškas piramides ir zikuratus.

## Pastato istorija
Pirmasis mauzoliejus buvo medinis, kubo formos. Jis pastatytas V. Lenino laidotuvėms (1924 m. sausio 27 d.). Dabartinis mauzoliejus pastatytas 1929–1930 m. pagal Aleksejaus Ščiusevo projektą. Tai 24 m ilgio, 12 m aukščio lakoniškų formų gelžbetoninio karkaso statinys mūrinėmis sienomis ir tamsiai raudono granito, marmuro, porfyro ir juodo labradorito apdaila. Pastato centre juodo labradorito monolite raudono kvarcito raidėmis išdėliotas užrašas „Ленин“ („Leninas“). Šalia mauzoliejaus įrengtos 10 000 svečių talpinančios tribūnos, už jo – kapavietės. Pastato viduje yra vestibiulis ir 100 m² ploto gedulinga salė, kurioje padėtas sarkofagas su V. Lenino kūnu. 1945 m. virš įėjimo pastatyta centrinė tribūna, 1973 m. įrengtas neperšaunamas sarkofagas. 

Iki 1993 m. konstitucinė krizės Rusijoje prie įėjimo į mauzoliejų buvo garbės sargybos postas Nr.1, kuris keitėsi kas valandą, mušant Kremliaus kurantams. Vėliau šis postas įrengtas prie Nežinomojo kareivio kapo.

## Lankymas
SSRS gyvavimo metu patekti į mauzoliejų laukdavo didžiulės lankytojų eilės. Šiuo metu jis veikia antradieniais, trečiadieniais, ketvirtadieniais ir šeštadieniais nuo 10 iki 13 val.

## Papildoma informacija
* Vokietijos-SSRS karo metu V. Lenino kūnas iš mauzoliejaus buvo išvežtas į Tiumenę, o mauzoliejaus pastatas užmaskuotas jį apstačius mediniu namu.
* 1953–1961 m. tai buvo Stalino-Lenino mauzoliejus.
* Mauzoliejui ir sarkofagui ne vieną kartą buvo bandyta pakenkti. 1967 m. rugsėjo mėn. Kauno gyventojas Krysanovas susisprogdino mauzoliejaus viduje. Incidento metu žuvo keletas žmonių.

## Nuorodos
* Lenino mauzoliejaus schema
* Mauzoliejaus tinklalapis
* Sarkofagas mauzoliejaus viduje (video)
* Dokumentinis filmas "Mauzoliejus" 

## Šaltiniai
Konvojaus palyda

**Konvojaus palyda** (; ) – koviniai laivai ar orlaiviai, kovos mašinos ar transporto priemonės (automobiliai, šarvuočiai, motociklai) su ginkluota apsauga, judantys kartu su konvojumi ir atsakingi už jo apsaugą.

Egzistuoja karinės technikos tipai, skirti palydai. Tokių klasių pavadinimuose paprastai būna žodis *eskortinis*. Pvz.:
* eskortinis lėktuvnešis ()
* eskadriniai minininkai, kurių JAV Kariniame jūrų laivyne buvo/yra dvi klasės:
** eskortiniai minininkai () – skirti kovinių laivų (lėktuvnešių, sunkiųjų kreiserių ir kt.) palydai. Ši klasė JAV Kariniame jūrų laivyne atsirado po Antrojo pasaulinio karo.
** minininkai eskortininkai () – skirti transportinių laivų (paprastai lėtesnių už kovinius laivus) eskortavimui. Lėtesni ir silpniau ginkluoti. Ši klasė egzistavo Antrojo pasaulinio karo metais.
** okeaniniai eskortininkai (, kodas DE) – po Antrojo pasaulinio karo egzistavęs JAV karo laivų tipas.
* eskortinis naikintuvas () – Antrojo pasaulinio karo laikų naikintuvų klasė, skirta lydėti strateginiams bombonešiams.


File:B-24s 458th BG with P-51s.jpg|Bombonešius *B-24H Liberator* virš Šiaurės jūros lydi naikintuvai *P-51B/D Mustang* (1944 m.)
File:Japanese escort ship No17 in 1944.jpg|Japonijos eskorto laivas (1944 m.)
File:USCGC Mustang escorts U.S. Navy oiler USNS Henry J. Kaiser into Seward Alaska.jpg|JAV pakrančių apsaugos kateris „Mustang“ lydi JAV laivyno tankerį USNS „Henry J. Kaiser“.
File:US Navy 030922-N-7748K-004 The Spruance-class destroyer USS Thorn (DD 988) escorts USS Enterprise (CVN 65).jpg|*Spruance* klasės eskadrinis minininkas USS „Thorn“ (DD 988) lydi lėktuvnešį USS „Enterprise“ (CVN 65)
File:US Navy 040603-N-5319A-009 The guided missile destroyer USS Bulkeley (DDG 84) and the cruiser USS Vella Gulf (CG 72) steam alongside USS George Washington (CVN 73) while participating in a strike group photo.jpg|JAV lėktuvnešį USS „George Washington“ (CVN 73) lydi raketų kreiseris USS „Vella Gulf“ (CG 72) (viršuje) ir raketų mininkas USS „Bulkeley“ (DDG 84) (apačioje). 2004 m., netoli Irako.
File:Royal Jordanian 1.jpg|Minesotos nacionalinės gvardijos naikintuvas *F-16A Fighting Falcon* lydi Jordanijos karaliaus lėktuvą virš Minesotos (1999 m.)
File:US_Navy_081105-N-7665E-001_F-A-18C_Hornets_assigned_to_the.jpg|Naikintuvai *F/A-18C Hornets* lydi lėktuvnešį USS „Ronald Reagan“ (CVN 76) (2008 m.)


Antrojo pasaulinio karo metais konvojų eskortai buvo labai svarbūs, todėl Sąjungininkai Atlanto vandenyne buvo suformavę specialias Karinio laivyno pajėgas konvojų palydoms:
* Vidurio Atlanto palydų pajėgos () – skirtos lydėti konvojams tarp Kanados ir D. Britanijos.
* Niufaundlando palydų pajėgos () – skirtos lydėti konvojams maršrutu Kanada – Niufandlandas – Islandija. Tuo metu Niufandlandas buvo savarankiška dominija.
* Vakarinės vietinės palydų pajėgos () – skirtos lydėti konvojams maršrutu rytinė Šiaurės Amerikos pakrantė – Niufaundlandas.
* Vakarinės palydų pajėgos W-6 () – Kanados karinio laivyno junginys, veikęs palei rytines Kanados pakrantes ir Atlante.

D. Britanijos karo laivynas turėjo specialius karo laivų junginius *[[palydos grupė|palydos grupes]]* (), kurios nuolat lydėdavo konvojus.
Užnuodyto medžio vaisiai

**Užnuodyto medžio vaisiai** () - JAV baudžiamojo proceso teisės doktrina įrodymų neleistinumo srityje; metafora (autorius - teisėjas Felix Frankfurter, JAV Aukščiausiasis Teismas). Suformuluota baudžiamojoje byloje *Frank C. Nardone v. JAV*. Doktrinos esmė yra ta, jog netgi leistinais būdais gauti įkalčiai negali būti JAV teismuose pripažįstami kaip įrodymai, jei informacija, kuria remiantis, veikos įkalčiai buvo surasti, buvo gauta neleistinais būdais. Pvz., policija neleistinai pasiklauso įtariamojo telefoninių pokalbių ir iš jų sužino apie kitą nusikaltimą, į kurio vietą nuvažiavę randa aiškių įtariamojo kaltės įrodymų. JAV tokie įrodymai teisme nebūtų pripažinti įrodymais, nes jie nuo pat pradžių nebuvo gauti leistinais būdais. Remiantis doktrina, užnuodyto medžio visi vaisiai be tolesnių svarstymų yra užnuodyti.

## Išimtys
Yra 3 pagrindinės išimtys taikant doktriną, kai tokie užnuodyto medžio vaisiai galėtų būti pripažįstami įrodymais:
* Įrodymai buvo gauti iš dalies remiantis ir kitais, leistinais šaltiniais.
* Įrodymai bet kuriuo atveju būtų buvę rasti net ir be neleistinai gautų duomenų.
* Priežasties ir pasekmės grandinė tarp neleistinai gautų duomenų ir surastų įkalčių per „silpna“.

## Doktrinos taikymas Lietuvoje
Užnuodyto medžio vaisiaus doktrina Lietuvos teismuose nėra žinoma, taigi, ir netaikoma. Iš neleistinos informacijos gauti leistini įrodymai Lietuvoje gali būti pripažinti tinkamais. Dėl neleistino informacijos gavimo pareigūnams kiltų teisinė atsakomybė, tačiau įrodymų pripažinimo tinkamais tai įtakos neturėtų. Tokia situacija Lietuvoje yra galima dėl materialinio teisingumo kaip baudžiamojo proceso tikslo Lietuvoje. Užnuodyto medžio vaisių doktrina Lietuvos teismuose nepripažinimas, jos ignoravimas netiesiogiai skatina neleistinais būdais rinkti įrodymus, pažeidinėti žmogaus teises.

## Šaltiniai
Tiumenė

**Tiumenė** () – miestas Rusijoje, Vakarų Sibire, prie Turos upės. Srities centras. Geležinkelio stotis, Roščino oro uostas. Išvystyta mašinų, metalo, medienos, chemijos, lengvoji, maisto pramonė.

Veikia universitetas, tarptautinis ekonomikos ir teisės institutas, dramos ir lėlių teatrai, kraštotyros muziejus.

## Istorija
Tiumenės miestas įkurtas 1586 m. liepos 29 d. prieš tai buvusios totorių gyvenvietės vietoje.

Antrojo pasaulinio karo metu į Tiumenę iš mauzoliejaus Maskvoje buvo pergabentas Lenino kūnas.

## Miestų partnerystė
*  Bernas, Šveicarija
*  Brestas, Baltarusija
*  Kalgaris, Kanada
*  Celė, Vokietija
*  Dačingas, Kinija
*  Hiustonas, JAV

## Sportas
* FK Tûmenʹ – futbolo klubas;
* „Geologo“ stadionas, kurio talpa 15 tūkst. žiūrovų.
Aruno slėnis

**Aruno (ar Baruno) slėnis** () – kalnų slėnis Aukštuosiuose Himalajuose, pavadintas dėl per jį tekančios Aruno upės (vietinių žinoma kaip *Čukčuva*), kuri yra vienas iš septynių svarbiausių Kosio intakų. Slėnis yra Nepale (Sankhuvasabhos rajone) ir Kinijoje (Tibete), įsiterpęs į rytus nuo Makalu kalnagūbrio.

## Gamta ir turizmas

Slėnis garsėja savo kontrastais ir ypatingai gražia gamta. Nors jis yra tarp atšiaurių Aukštųjų Himalajų viršukalnių, ypatingos gamtinės sąlygos čia suformavo pakankamai švelnų klimatą, slėnis apaugęs miškais, pievomis (čia vadinamomis *kharka*). Dėl savo grožio slėnis nuo seno buvo laikomas ypatinga vieta. Tibetiečiai jį tapatino su viena iš septynių stebuklingų vietų Himalajuose – Šangrila.

Tai vienas mažiausiai paliestų civilizacijos Aukštųjų Himalajų slėnių. Čia veisiasi daugybė retų augalų ir gyvūnų rūšių. Čia priskaičiuojama 25 rododendrų, 47 orchidėjų, 440 paukščių, 75 žinduolių rūšys, tarp jų ir snieginis leopardas, mažoji panda, muskusinis elnias, lokys ir kt.

Slėnis tampa viena svarbiausių vietų čia įkurtame Makalu Baruno nacionaliniame parke. Čia įkurtos turistinės trasos.

## Gyventojai
Slėnis labai retai gyvenamas. Senieji slėnio gyventojai yra lhomiai, naabai, jamphu. Vėliau atsikėlė valungbai. Jų kalbos artimos tibetiečių kalbai. Jie išpažįsta Tibeto budizmą, Boną, jamphu išpažįsta tradicinę kiratų religiją. Kultūriškai artimi tibetiečiams ir kitoms gretimoms Aukštųjų Himalajų tautoms, priskiriami bhotijų grupei. Kinijos pusėje gyvenantys lhomiai priskiriami tibetiečių tautybei.

## Nuorodos
Mosley Music Group

**Mosley Music Group** yra Jungtinių Amerikos Valstijų įrašų kompanija, kurią įkūrė hiphopo atlikėjas ir prodiuseris Tim „Timbaland“ Mosley. Ši kompanija pavaldi „Universal Music Group“ ir dažniausiai išleidžia įrašus per „Interscope Records“.

## Istorija
Kompanija buvo sukurta, kai iširo ankstesnė Timbaland įrašų kompanija pavadinimu „Beat Club Records“. Pirmasis albumas, išleistas po kompanijos sparnu, buvo 2006 m. Nelly Furtado trečiasis studijinis albumas „Loose“, kuris daugelyje šalių buvo atestuotas platininiu ar auksiniu. Kitas kompanijos išleidimas buvo Timbaland albumas „Shock Value“. Trečiuoju albumu, išleistu iš „MMG“, buvo grupės „One Republic“ debiutinis albumas „Dreaming Out Loud“. „Scream“ buvo ketvirtasis albumas, išleistas šios kompanijos. Keri Hilson albumas „In a Perfect World…“, kuris yra penktasis įrašas iš kompanijos, susilaukė didelės sėkmės JAV. 2009 m. pabaigoje buvo išleisti naujausi „OneRepublic“ ir Timbaland albumai.

## Atlikėjai
* Timbaland 
* Nelly Furtado 
* Keri Hilson 
* Chris Cornell 
* Billy Blue 
* SoShy 
* OneRepublic 
* J-D’Amore 
* Hayes 
* Bran'Nu 

## Buvę atilkėjai
* Soul Diggaz
* Izza Kizza
* Omarion

## Išleidimai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Šerpai

**Šerpai** ( *Sharpa* – „rytų žmonės“) – etninė grupė, daugiausia gyvenanti Nepalo šiaurėje, Aukštuosiuose Himalajuose. Jų tradicinės gyvenamosios vietos yra Khumbu slėnis netoli Everesto, Helambu slėnis ir Aruno slėnis viduriniame ir rytiniame Nepale.

Kalba keliomis kalbomis, kurios yra giminingos tibetiečių kalbai ir kartais laikomos jos dialektais.

## Istorija ir kultūra

Šerpai į Aukštuosius Himalajus atsikėlė palyginus vėlai, XVI–XVII a., bėgdami nuo religinių persekiojimų Tibete. Pirmoji jų gyvenvietė buvo Pangbočė Khumbu slėnyje. Iš esmės šerpais yra laikomos kelios giminingos grupės, kalbančios skirtingomis kalbomis: Khumbu slėnio šerpai (šerpų kalba), Helambu šerpai (helambu šerpų kalba) ir naapai (ar nava šerpai).

Jie išsaugojo savo tradicinę kultūrą, kuri paremta Njingmapa sektos Tibeto budizmu. Iki šiol dauguma šerpų yra budistai, lamos vaidina svarbų vaidmenį jų gyvenime, jie stato tradicinius vienuolynus (gompa). Taip pat yra išlaikę pirmykščius tikėjimus, kurie paremti kalnų garbinimu (kaip dievybės garbinami Everestas, Makalu kalnas), visuomenėje taip pat egzistuoja šamanai (*lhawa*), žiniuonės (*phem*).

Buitimi beveik nesiskiria nuo kitų aukštikalnių bhotijų, tibetiečių. Jie dėvi šiltus drabužius, aukštus batus, padedančius apsisaugoti nuo kalnų šalčio.

## Alpinizmas ir turizmas

Nuo pakankamai senų laikų šerpai buvo svarbūs vedliai Aukštuosiuose Himalajuose, dažnai dalyvaudavę mokslinėse ir karinėse ekspedicijose. Jie turi savotišką elgesio kodeksą ir garsėja kaip ypač lojalūs ir drąsūs vedliai, ne kartą išgelbėję gyvybes. Dėl įgimto atsparumo aukštikalnių klimatui, tarp šerpų yra daug žymių alpinistų. Pirmieji žmonės, 1953 m. įkopę į Everestą buvo E. Hilary ir šerpas Tendzingas Norgajus.

Aukštuosiuose Himalajuose vystant turizmą, šerpai, gyvendami prie aukščiausių ir turizme populiariausių kalnų, aktyviai dalyvauja kaip kalnų gidai ir nešikai. Mūsų dienomis žodis *šerpas* neretai tampa bendriniu žodžiu, reiškiančiu kalnų vedlį, nepriklausomai nuo tautybės.
Celė (Vokietija)

**Celė** () – miestas Vokietijoje, Žemutinėje Saksonijoje, prie Alerio upės. Apskrities centras. 71,1 tūkst. gyventojų (2007 m.).

## Istorija
Celė pirmą kartą paminėta 985 m. kaip *Kiellu*. 

XI amžiuje buvo suteikta teisė spausdinti bei leisti į apyvartą savas monetas. 

1301 m. suteiktos miesto teisės.

## Sportas
* Fortuna Celle – futbolo klubas;
* SV Garßen-Celle – rankinio klubas;

## Garsesni gyventojai
*  Merle Frohms, futbolininkė, nacionalinės rinktinės varttininkė.

## Galerija

File:CelleRathaus.jpg|Senoji rotušė
File:Celle3.jpg|*Altstadt*
File:Hoppener Haus-1.jpg|*Hoppener Haus*
File:Celle, St. Ludwigs-Kirche.jpg|Šv. Liudviko bažnyčia
File:Cellestreets.jpg|Gatvė


## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali miesto svetainė
Aleris

**Aleris** () – 211 km ilgio upė, tekanti Saksonijos-Anhalto ir Žemutinės Saksonijos žemėse, Vokietijoje; dešinysis bei didžiausias Vėzerio intakas. Teka pro Volfsburgo, Celės, Ferdeno miestus.


Aller bei Celle 02.jpg
Aller bei Celle 03.jpg
Volfsburgas

**Volfsburgas** – miestas Vokietijoje, Žemutinės Saksonijos žemėje. Prateka Alerio upė. Automobilių gamintojo Volkswagen AG būstinė.

## Istorija
Miestas buvo įkurtas 1938 m. kaip *Stadt des KdF-Wagens* (KdF Automobilių Miestas), jame apgyvendinti Volkswagen gamyklų darbininkai. 1945 m. pavadinimas pakeistas į Volfsburgą, pagal miesto teritorijoje stovinčią to pavadinimo pilį.

## Sportas
1945 m. buvo įkurtas VfL Wolfsburg futbolo klubas. Komanda tapo 2008–2009 Bundeslygos nugalėtoja.

## Miestų partnerystė
*  Lutonas, Jungtinė Karalystė, nuo 1950
*  Marinjanas, Prancūzija, nuo 1963
*  Pezaro ir Urbino provincija, Italija, nuo 1975
*  Halberštatas, Vokietija, nuo 1989
*  Čangčunas, Kinija
*  Toljatis, Rusija, nuo 1991
*  Bielsko-Biala, Lenkija, nuo 1998
*  Puebla, Meksika
Varniškių piliakalnis (Anykščiai)

**Varniškių piliakalnis**, *Kartkalnis* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 1873; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR82; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1431) Anykščių rajono savivaldybės teritorijoje, Varkujų kaime, Debeikių seniūnija. Pasiekiamas nuo plento Šventupys–Varkujai, Varkujų kaime pasukus į kairę pietvakarių kryptimi, pavažiavus 2,5 km pro sodybą dešinėje, už 200 m – į dešinę pietvakarių kryptimi, nežymiu lauko keliuku iki miško krašto, toliau paėjus 300 m užželiančiu keliuku į rytus, yra dešinėje. 

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas netaisyklingoje kalvoje, aukštumos kyšulyje, iš vakarų, šiaurės ir pietų juosiamame daubų. Aikštelė keturkampė, pailga pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 34x29 m dydžio (2008 m. duomenimis – 40x30 m dydžio). Jos pietrytiniame krašte yra 1,5 m gylio, 20 m pločio įdubimas, už kurio iškyla 15 m pločio, 2 m aukščio nuo įdubimo ir 1 m aukščio iš išorės iškilimas, primenantis pylimą. Toliau į pietryčius esantis ožnugaris apardytas senų karjerų, kurie sudaro čia buvusių pylimų įspūdį. Šlaitai statūs, 9 m aukščio.

Piliakalnis dirvonuoja.

## Tyrimai
1969 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas,  1974 m. – Mokslinė metodinė taryba. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 17405 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 13000 m².

800 m į šiaurės rytus nuo piliakalnio buvo I tūkstantmečio vidurio Varkujų pilkapynas (sunaikintas). 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p. 102.
* Jonas Balčiūnas. 1982 m. žvalgomosios archeologinės ekspedicijos Anykščių rajone ataskaita. Kultūros paveldo centro paveldosaugos biblioteka, f. 27, ap. 1, b. 105, p. 148-149.
* Mykolas Černiauskas. Anykščių raj. archeologijos paminklų patikrinimo ataskaita 1974 09 30 – 1974 10 05, 1974 10 21 – 1974 10 30, 1974 11 04 – 1974 11 09. KPC paveldosaugos biblioteka, f. 27, ap. 1, b. 49, p. 14-15.
* Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva. Vilnius, 1996, t. 1, p. 99.
* Kultūros vertybės pagrindinis dosjė: A1431, Varniškių piliakalnis, vad. Kartakalniu. Kultūros paveldo centro paveldosaugos biblioteka.
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 1, p. 108.
* Lietuvos TSR Anykščių rajono kultūros ir gamtos paminklų katalogas. Vilnius, 1975. KPC paveldosaugos biblioteka, f. 4, ap. 1, b. 15, p. 59.
* Lietuvos TSR Anykščių rajono gamtos, istorijos ir kultūros paminklų katalogas. Vilnius, 1987. KPC paveldosaugos biblioteka, f. 4, ap. 1, b. 62, p. 152-153.
* G. Pakalnis. Archeologinio paminklo pasas, 1962. KPC paveldosaugos biblioteka.
* Adolfas Tautavičius. Duomenys apie kai kuriuos Anykščių rajono archeologinius paminklus, 1969. KPC paveldosaugos biblioteka, f. 7, ap. 1, b. 131, p. 14-15.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Varniškiai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Jašiškio piliakalnis

**Jašiškio piliakalnis**, *Švedkalnis, Baltušava, Švedkapis* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 1880; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR89; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1627) Anykščių rajono savivaldybės teritorijoje, Jašiškio kaime, Skiemonių seniūnija. Pasiekiamas važiuojant keliu Skiemonys – Voversiai, prieš buvusias Voversių fermas pasukus į kairę šiaurėn, pavažiavus keliu 2,2 km link išnykusio Baltušavos kaimo, po to miške, prieš nedidelį kalnelį pasukus į dešinę rytuosna, pavažiavus 550 m miško keliuku yra kairėje, prie pat kelio.

## Piliakalnis

Piliakalnis yra atskiroje 7 m aukščio nupjauto kūgio formos kalvoje. Aikštelė ovali, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 20x15 m. 3–3,5 m žemiau aikštelės piliakalnį šlaite juosia 7–8 m pločio terasa – buvęs griovys ir pylimas. Jis dar išlikęs vakariniame šlaite, kur yra 5,5 m pločio ir 0,6 m aukščio. Piliakalnis turėjo kultūrinį sluoksnį, kuris sunaikintas jį ariant. Buvo rastos trinamosios girnos. Piliakalnis apaugęs mišriu mišku

## Tyrimai
1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Išartos trinamosios girnos yra privačioje kolekcijoje. 1974 m. pilaikalnį žvalgė Mokslinė metodinė taryba. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 11400 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 665800 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.102.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga.- KPC archyvas. F.1. Ap.1. B.39. P.129-142.
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 1, p. 82-83.
* Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928, p. 142.
* Gintautas Zabiela. Petras Tarasenka apie rajono piliakalnius // Anykščiai. Anykščiai. 1992. Nr. 3, p. 19–20.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Jašiškis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Jonydžių piliakalnis

**Jonydžių piliakalnis**, Balnakalnis – piliakalnis Anykščių rajono savivaldybės teritorijoje, Jonydžių kaime, Skiemonių seniūnija. Pasiekiamas iš plento  Jonydžiuose pasukus į kairę šiaurės rytų kryptimi, 400 m pavažiavus iki paskutinės sodybos, yra 50 m už jos, kiek dešiniau.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, pailgoje pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, į vakarų pusę riestais galų šlaitais. Apie 1972 m. melioruojant piliakalnis buvo smarkiai nustumdytas buldozeriu, aukščiausią dalį pažeminant mažiausiai 1 m. Aukščiausioje kalvos dalyje buvo apie 20x10 m dydžio ovali, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi aikštelė su iki 1 m aukščio pylimėliais galuose. Šlaitai statūs, 10–14 m aukščio. Piliakalnis dirvonuoja.

## Tyrimai
1997 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Šiaurės vakarų ir šiaurės rytų papėdėse apie 2,5 ha plote rastas iki 80 cm storio pilkas XVIII a. – XIX a. kaimavietės sluoksnis, po kuriuo, atrodo, būta ir ankstesnės gyvenvietės kultūrinio sluoksnio.Regioninės reikšmės paminklas.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Gintautas Zabiela. 2002d. Skiemonių parapijos senovė // Anykščiai. Anykščiai. Nr. 19, p. 3.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Jonydžiai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
CortRon

**CortRon** (, iš *es*'cort** squad**ron**' 'palydos eskadra'), kartais *CORTRON* - JAV karinių jūrų pajėgų santrumpa, reiškianti palydos (eskorto) eskadrą. Terminas plačiai naudotas Antrojo pasaulinio ir Korėjos karų metu. 

CortRon'o vadas oficialiame susirašinėjime buvo vadinamas *COMCORTRON*, o po šio žodžio buvo nurodomas numeris. Pvz., *COMCORTRON THREE* buvo *CortRon 3* (kitaip *CORTRON THREE*) vadas.
Papilių piliakalnis (Anykščiai)

**Papilių piliakalnis su gyvenviete**, **Kaukazas** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas ; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR105; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1419K) ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas ) Anykščių rajono savivaldybės teritorijoje, Papilių kaime, Viešintų seniūnija. Pasiekiamas keliu Surdegis – Subačius ties Pelyšėlėmis pasukus Viešintų kryptimi į rytus, Papiliuose sankryžoje pavažiavus 100 m Papilių link į pietus iki kairėje esančių kapinių ir ties jomis paėjus 120 m į kairę šiaurės rytų kryptimi per Pelyšos upelį (yra lieptas ir brasta), yra dešinėje.

## Piliakalnis

Piliakalnis yra kalvoje, Papilio (Vašuoka) dešiniajame krante. Iš vakarų ir pietvakarių jį juosia Pelyšos upelis, iš šiaurės – Viešintos slėnis, iš pietryčių prieina gretima aukštuma, kuri aukštesnė už patį piliakalnį. Aikštelė ovali, pailga rytų – vakarų kryptimi, 32x25 m, nežymiai įdubusiu viduriu, su apie 20 cm storio kultūriniu sluoksniu. Jos pietų – pietryčių krašte supiltas 0,3 m aukščio, 10 m pločio pylimas, vakarų krašte – 0,3 m aukščio, 5 m pločio pylimas. Šlaitai nuolaidūs, iki 5 m aukščio. Piliakalnio šlaitai ir aikštelė labai apardyti arimo, todėl sunku pasakyti, ar pylimas juosė tik pietrytinį aikštelės kraštą, ar visą aikštelę iš pietų ir vakarų.

Piliakalnis dirvonuoja.

Į pietryčius nuo piliakalnio yra 0,5 ha papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotos keramikos.

## Tyrimai
1938 m. piliakalnį žvalgė Vytauto Didžiojo karo muziejus, 1969 m. – Istorijos institutas,  1974 m. – Mokslinė metodinė taryba.Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 12000 m². Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 3000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Galerija

Vaizdas:Papiliu piliakalnis (Anyksciu raj) is rytu puses.jpg|Papilių piliakalnis (Anykščių raj.) iš rytų pusės
Vaizdas:Papiliu piliakalnis (Anyksciu raj) is pietu puses.jpg|Papilių piliakalnis (Anykščių raj.) iš pietų pusės


## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.103.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPC A. F.1. Ap.1. B.54 (buvo B.22). P.405-415, 417–426 (P.411-415 piliakalnis vadinamas senkapiu).
* Jurgis Elisonas. Archeologinių ir šiaip įdomių tiek Panevėžio apskrities, tiek kitų artimų apylinkių, vietų sąrašas, kurį yra surinkę Panevėžio valstybinės gimnazijos mokiniai // Švietimo darbas, Kaunas, 1925. Nr. 5. P.441.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Papiliai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Lašinių piliakalnis (Anykščiai)

**Lašinių piliakalnis** – buvęs piliakalnis Anykščių rajono savivaldybės teritorijoje, Lašinių kaime, Anykščių seniūnija. 

## Piliakalnis

Piliakalnis buvo kairiajame Taurožės upelio krante, jo santakoje su Šventąja; dabar Šventoji teka kiek toliau į šiaurę. Piliakalnį nuplovė šiaurine papėde tekėjusi Taurožė, dabar tekanti šiaurės rytų papėde. Išliko tik 3,5 m aukščio jo pietvakarinio šlaito apatinė dalis 11x2 m dydžio plokštesniu viršumi, pailgu šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi. Šiaurinio stataus erodavusio šlaito į Taurožės senvagę aukštis – 8 m. Nuo aukštumos piliakalnis buvo atskirtas 27 m pločio viršuje, 12 m pločio dugne, 3 m gylio, greičiausiai natūraliu puslankio formos grioviu plokščiu dugnu. Sunykus piliakalniui piliakalniu pradėta vadinti artimiausia nežymi kalvelė, esanti 300 m į pietryčius nuo piliakalnio liekanų, dešiniajame Taurožės krante. Piliakalnio liekanos apaugusios lapuočiais ir pušimis. 

## Tyrimai
2004 m. Gintautas Zabiela ištyrė 10 m² dydžio plotą šlaito apačioje, griovyje, kultūrinio sluoksnio nerado. Piliakalnis greičiausiai buvo II tūkstantmečio pradžios. 

## Istorija
1255 m. Sėlos užrašymo akte minima vietovė *Thovraxe*, kurią galima tapatinti su čia stovėjusia pilaite.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Tomas Baranauskas. Lietuvos valstybės ištakos. Vilnius. 2000, p. 201.
* Gintautas Zabiela. Naujas Lietuvos piliakalnių sąrašo papildymas (1995–2000 m.) // Kultūros paminklai. Vilnius. 2001c. T. 8, p. 27. Nr. 15.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Lašiniai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Riklikų piliakalnis

**Riklikų piliakalnis** – buvęs piliakalnis Anykščių rajono savivaldybės teritorijoje, Riklikuose, Kavarsko seniūnija, į rytus nuo kelio , į šiaurę nuo Riklikų senovės gyvenvietės.

## Piliakalnis
Šventosios dešiniojo kranto slėnio pakraštyje, Pragų upelio kairiajame krante buvo piliakalnis, iš pietų ir vakarų juosiamas šio upelio slėnio. Aikštelė ovali, apie 25x20 m dydžio. Jos šiauriniame ir rytiniame kraštuose, kur piliakalnis siekė aukštumą, buvo supiltas apie 1 m aukščio pylimas. Šlaitai statūs, daugiau kaip 20 m aukščio, viršuje buvę kiek nulyginti. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu.

Piliakalnį apie 1965 m. sunaikino žvyro karjeras. Dabar piliakalnio vietoje beveik lygus dirvonas. 300 m į šiaurės rytus yra Riklikų šaltinis.

200 m į pietryčius nuo piliakalnio buvo V a. – VI a. Riklikų pilkapynas, ištirtas 1969 m.  
Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Vytautas Daugudis. Koks buvo Riklikų piliakalnis // Kultūros barai. Vilnius. 1972. Nr. 2 (86), p. 47.
* Adolfas Tautavičius. Riklikų pilkapių kasinėjimai 1969 metais // Archeologiniai ir etnografiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1968 ir 1969 metais. Vilnius, 1970, p. 53–60.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Riklikai
Šovenių piliakalnis

**Šovenių piliakalnis su gyvenviete**, *Pakarklos kalnas, Budriai* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 1869; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR78; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1428K) ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24552) Anykščių rajono savivaldybės teritorijoje, į rytus nuo Šovenių, Kavarsko seniūnija. Pasiekiamas keliu Kavarskas – Šoveniai pavažiavus 1 km, paėjus per pievas į dešinę šiaurės rytų kryptimi 400 m, yra priekyje. 

## Piliakalnis

Piliakalnis yra patvenktos Pienios dešiniajame krante esančioje atskiroje kalvoje, juosiamoje slėnio daubų. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, kiek iškiliu viršumi, 30x25 m, su iki 80 cm storio kultūriniu sluoksniu pietiniame ir pietvakariniame šlaituose. Jame rasta apdegusio molio trupinių, šlako, gyvulių kaulų. Šlaitai statūs, 6–10 m aukščio, viršuje 2-3 m aukštyje dar paskatinti; apardyti ilgą laiką ariant, dabar dirvonuoja. 

Piliakalnis apardytas ariant bei statant užtvanką per Pienią, dirvonuoja. 

Į pietvakarius nuo piliakalnio 0,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė. 

## Tyrimai
1969 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas,  1974 m. – Mokslinė metodinė taryba. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 13346 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Nuotraukos

Vaizdas:Soveniu piliakalnis is siaures rytu puses.JPG | Šovenių piliakalnis iš šiaurės rytų pusės
Vaizdas:Soveniu piliakalnis is rytu puses.JPG |Šovenių piliakalnis iš rytų pusės


## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.101.
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.67.
* Kultūros vertybė pagrindinis dosjė: A1428K, Šovenių piliakalnis su gyvenviete. Vilnius, 2000. Kultūros paveldo centro paveldosaugos biblioteka.
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 1, p. 104-105.
* Jonas Balčiūnas. 1982 m. žvalgomosios archeologinės ekspedicijos Anykščių rajone ataskaita. Vilnius, 1982. Kultūros paveldo centro paveldosaugos biblioteka, f. 27, ap. 1, b. 105, p. 132-133.
* Mykolas Černiauskas. Anykščių rajono archeologijos paminklų patikrinimo ataskaita. 1974 09 30 – 1974 10 05, 1974 10 21 – 1974 10 30, 1974 11 04 – 1974 
* Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928, p. 110 (Budriai).
* Adolfas Tautavičius. Duomenys apie kai kuriuos Anykščių rajono archeologijos paminklus. 1969 m. Kultūros paveldo centro paveldosaugos biblioteka, f. 7, ap. 1, b. 131, p. 2-3 (Budriai – Pakarkla).

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Šoveniai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Trakinių piliakalnis

**Trakinių piliakalnis**, *Milžino kapas, Milžinkapis* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 16274; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1616; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1429) Anykščių rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Trakinių Kurklių seniūnija. Pasiekiamas iš plento A6 Utena – Ukmergė keliu Didžiakaimis – Trakiniai pavažiavus 2,9 km, pasukus į kairę šiaurės rytų kryptimi, pavažiavus pro eglėmis apaugusią sodybą lauko keliuku iki lauko kyšulio šiaurinio krašto – iš viso 350 m, yra priekyje, apaugęs, ant piliakalnio auga stambesnis ąžuolas. 

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje tarp griovų į Virintos slėnį. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 20x12 m dydžio. Jos pietiniame pakraštyje supiltas 0,8 m aukščio, 14 m pločio pylimas. Jo 2,5 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į 15 m ilgio, 8 m pločio viršuje, 3,5 m gylio griovį, už kurio yra antras kiek lenktas 20 m ilgio, 1,5 aukščio iš išorės, 8 m pločio pylimas, už kurio yra antro griovio žymės. Aikštelės šiauriniame gale supiltas 0,4 m aukščio, 5 m pločio pylimas. Šlaitai į slėnį statūs, 10–15 m aukščio. Piliakalnis apardytas ariant, apaugęs lapuočiais medžiais.

Į pietvakarius nuo piliakalnio 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė. 

## Tyrimai
1982 m. piliakalnį žvalgė Mokslinė metodinė taryba. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio viduriu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 14000 m². 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.32.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPC A. F.1. Ap.1. B.39 (buvo B.4). P.119.
* Bronius Dakanis. Mažai žinomi Lietuvos piliakalniai // Kultūros paminklai. V., 1994. T.1. P.55.
* Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. V., 1995. P.255.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Trakiniai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai