open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ispanija Eurovizijoje

**[[Ispanija]] [[Eurovizija|Eurovizijos dainų konkurse]]** dalyvavo 62 kartus, debiutavo 1961 metais. Nuo 1999 m. Ispanija yra viena iš „Didžiojo penketo“ šalių (kartu su Prancūzija, Vokietija, Jungtine Karalyste ir Italija) ir todėl automatiškai patenka į finalą, nes jie yra penki didžiausi Eurovizijos finansuotojai.

Ispanija konkursą laimėjo du kartus: 1968 m. (Massiel su daina „La, la, la“) ir 1969 m. (Salomé su daina „Vivo Cantando“). Dėl to Ispanija rengė konkursą 1969 m. Madride.

## Ispanija ir „Didysis penketas“ (''Big Five'')

Nuo 1998 m. keturios konkrečios šalys automatiškai patenka į „Eurovizijos“ finalą, nepriklausomai nuo užimamų vietų ankstesniais metais (Italija į konkursą grįžo 2011 m., taip tapdama penktąja tokia šalimi). Šios šalys gavo šį statusą, nes jos yra penkios didžiausios finansinės rėmėjos. Be Ispanijos, tokį statusą turi Jungtinė Karalystė, Prancūzija, Italija ir Vokietija. Dėl jų neliečiamumo statuso konkurse, šios šalys tapo žinomos kaip *„Didžiuoju penketu“ („Big Five“)*.

## Dalyvavimas

## Balsavimų istorija 1975–2023

## Galerija

File:Eurovision Song Contest 1965 - Conchita Bautista.jpg|Conchita Bautista 1965 m.
File:Julio Iglesias (Spanje), Bestanddeelnr 923-3697.jpg|Julio Iglesias 1970 m.
File:Eurovision Song Contest 1980 postcards - Trigo Limpio 03.png|Trigo Limpio 1980 m.
File:Flickr - proteusbcn - Eurovision Song Contes 2004 - Istambul (34).jpg|Ramón 2004 m.
File:ESC 2007 Spain - D'Nash - I love you mi vida.jpg|D'Nash 2007 m.
File:David Fernández Ortiz - Rodolfo Chikilicuatre - ESC 2008.jpg|Rodolfo Chikilicuatre 2008 m.
File:Flickr - aktivioslo - Eurovision - Dem fem store - First rehearsal (1).jpg|Daniel Diges 2010 m.
File:ESC2013 - Spain 04 (crop).jpg|El Sueño de Morfeo 2013 m.
File:ESC2014 - Spain 04.jpg|Ruth Lorenzo 2014 m.
File:20150520 ESC 2015 Edurne 2318.jpg|Edurne 2015 m.
File:ESC2016 - Spain 09.jpg|Barei 2016 m.
File:Manel Navarro (Spain). Photo 351.jpg|Manel Navarro 2017 m.
File:Amaia & Alfred (Spain 2018).jpg|Amaia ir Alfred 2018 m.
File:Miki-ensayo3.jpg|Miki 2019 m.
File:Eurovision 2023 - Jury Semi-final 2 - Spain - Blanca Paloma (05).jpg|Blanca Paloma 2023 m.


## Konkursų rengimas

## Marcel Bezençon apdovanojimai

#### Gerbėjų apdovanojimas

## Congratulations: 50 metų Eurovizijos dainų konkursui
: *Apie šį konkursą skaitykite [[Congratulations (Eurovizija)]]*

## Taip pat skaitykite
* Ispanija vaikų Eurovizijos dainų konkurse
* Ispanija Eurovizijos šokių konkurse

## Nuorodos
Janina Liustikaitė

**Janina Liustikaitė-Saurazienė** (g. 1924 m. rugpjūčio 9 d. Tryškiuose) – Lietuvos dainininkė (sopranas).

## Biografija
1942–1944 m. mokėsi Šiaulių muzikos mokyklos S. Dievaitytės dainavimo klasėje. Pasitraukusi į Vokietiją studijavo dainavimą Miunsterio universiteto konservatorijoje, Miunsterio teatre dainavo soprano partiją V. A. Mocarto operoje „Visos jos tokios“. 1947 m. atvyko į Didžiąją Britaniją, dirbo Kardifo miesto ligoninėje ir mokėsi muzikos koledžo operos klasėje. Koncertavo Londono „Albert Hall“, dainavo Kardifo operoje, su simfoniniu orkestru per Velso radiją, lietuvių kolonijose. 1954 m. pakviesta dainuoti į Londono televiziją. Gavusi B. Džilio rekomendaciją, dvejus metus studijavo Romoje pas M. Kasciolį. Romoje dainavo lietuvių renginiuose, per Vatikano ir Madrido radiją. 1957 m. persikėlė į JAV. Surengė koncertų Čikagoje ir Bostone, jai akompanavo Aleksandras Kučiūnasir Jeronimas Kačinskas). Jos repertuare buvo Frederikas Šopenas, Aleksandras Kačanauskas, Juozas Tallat-Kelpša, Bronius Budriūnas, Antanas Vanagaitis, Vladas Jakubėnas ir kiti dainų autoriai. 1958 Čikagos vyrų choro pastatytoje Š. Guno operoje „Faustas“ sukūrė Margaritos vaidmenį. Koncertavo JAV, Kanadoje. Vokietijoje dainavo Visbadeno operos spektakliuose – V. A. Mocarto „Don Žuanas“, „Figaro vedybos“, K. M. fon Veberio „Stebuklingasis šaulys“. 1968 m. įdainavo plokštelę su orkestru „Sinfonica Romana“.

## Šaltiniai
Julichas

**Julichas** () – miestas vakarinėje Vokietijoje, Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje, Diureno apskrityje, prie Rūro upės (Maso intakas). 2008 m. mieste gyveno 33 670 gyventojai. Mieste įsikūręs Julicho tarpdisciplininis tyrimų centras.

## Istorija

Miestas minimas Romėnų laikais, kaip *Juliacum*. 1234 m. suteiktas miesto statusas. 1794–1814 m. laikotarpiu priklausė Prancūzijai. 1815 m. buvo perduotas Prūsijai.
Albertas Liutermoza

**Albertas Liutermoza** (1896 m. sausio 26 d. Kalvarija, Marijampolės apskr. – 1974 m. kovo 31 d. JAV) – Lietuvos karinis veikėjas, Lietuvos kariuomenės pulkininkas.

## Biografija
Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui 1914 m. mobilizuotas į Rusijos kariuomenę. 1915 m. baigė Kazanės karo mokyklą, 1916 m. Oranienbaumo karininkų šaulių mokyklą, 1917 m. štabskapitonas.

Grįžęs į Lietuvą 1920 m. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę. Dalyvavo kovose su Lenkijos kariuomenės daliniais. 1921 m. ėjo 13-ojo pulko vado pareigas. 1925 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus. Nuo 1928 m. 8-ojo pėstininkų pulko vadas, nuo 1929 m. pulkininkas, Šiaulių įgulos viršininkas. 1930 m. baigė Aukštesniųjų karininkų kursus. 1934 m. ypatingų reikalų karininkas prie Vyriausiojo kariuomenės štabo viršininko, 1935 m. – prie kariuomenės vado. 1935–1940 m. Kretingos apskrities komendantas.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. emigravo į JAV.

## Įvertinimas
* 1929 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas 

## Šaltiniai
Irena Liutikaitė

**Irena Liutikaitė** (g. 1950 m. birželio 3 d. Kaune) – Lietuvos aktorė, skaitovė, Šiaulių visuomenės veikėja.

## Biografija
Nuo 1972 m. baigusi Lietuvos konservatoriją vaidina Šiaulių dramos teatre. Sukūrė daugiau, kaip 80 vaidmenų. Vaidyba intelektuali, racionali. Sukūrė vaidmenų kino filmuose (Marija – „Sužeista tyla“ 1979 m., rež. Algimantas Kundelis, „Faktas“ 1980 m., rež. Almantas Grikevičius).

Sutuoktinis fotografas Aleksandras Ostašenkovas.

## Vaidmenys
* Donja Beatrisė, Klara, Donja Anchela – Pedras Kalderonas de la Barka. Dama vaiduoklė, 1973 m.
* Skaitovė – Kaip žydėjimas vyšnios…, 1974 m., pagal S. Nėrį
* Helia – Balys Sruoga. Pajūrio kurortas 1975 m.
* Freken Julija – Augustas Strindbergas. Freken Julija, 1977 m.
* Valerija – Maksimas Gorkis. Vasarotojai, 1978 m.
* Angustija – Frederikas Garsija Lorka. Bernardas Albos namai, 1982 m.
* Eglė – Gražina Mareckaitė. Eglės namai, 1984 m.
* Marijana – Ingmaras Bergmanas. Žemuogių pievelė, 1985 m.
* Kler – Žanas Ženė. Kambarinės, 1987 m.
* Šanelė – Roberas Toma. Aštuonios mylinčios moterys, 1993 m.
* Paola – Terensas Ratiganas. Dama be kamelijų, 2000 m.
* Elena Diubar – Robertas Lamuro. Sriubinė, 2006 m.
* Šeimininkė – Marija Lado Labai paprasta istorija, 2007 m.

## Šaltiniai
Mykolas Gvidonas Liutkevičius

**Mykolas Gvidonas Liutkevičius** (1935 m. lapkričio 22 d. Aleksandravoje, Musninkų valsčiuje – 2015 m. sausio 15 d. Kėdainiuose) – Lietuvos agronomas selekcininkas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1962 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1969 m. žemės ūkio mokslų kandidatas. Stažavo 1993 m. Didžiojoje Britanijoje, 1995 m. Danijoje.

1962–2001 m. dirbo Žemdirbystės institute.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritis – kviečių ir miežių selekcija. Su kitais sukūrė žieminių kviečių veislių „Širvinta 1“, „Ada“, „Lina“ ir kt. bei vasarinių miežių veislių „Auksiniai 3“, „Aidas“, „Ūla“ ir kt. Paskelbė apie 30 mokslinių straipsnių.

## Bibliografija
* Lauko augalų selekcija, monografija, su kitais, 1992 m.
* Augalų selekcija, monografija, su kitais, 1998 m.

## Šaltiniai
Viktoras Liutkus

**Viktoras Liutkus** (g. 1950 m. birželio 28 d. Mažeikiuose) – Lietuvos dailėtyrininkas, kultūros veikėjas, parodų kuratorius, dėstytojas. 

## Biografija
1973 m. baigė istoriją Vilniaus universitete. 1979–1983 m. studijavo Sankt Peterburgo I. Repino tapybos, skulptūros ir architektūros instituto Maskvos skyriaus aspirantūroje.

1981–1990 m. dirbo Kultūros ir meno institute, 1990–1996 m. – Kultūros ministerijoje, 1997–1999 m. – Lietuvos dailės muziejuje. 2001–2002 m. kultūros ministro patarėjas, nuo 2003 m. galerijos „Maldis“ Vilniuje direktorius. 2001–2002 m. Vilniaus universiteto, nuo 2004 m. Vilniaus dailės akademijos dėstytojas. Tapybos studentams dėsto kursą – moderniosios tapybos raiška, vadovauja diplominiams darbams. 2005–2009 m. Tapybos katedros vedėjas, 2009–2015 m. Vilniaus dailės akademijos muziejaus direktorius.

1994–1997 m., 1999–2000 m. Lietuvos delegatas Europos Tarybos Kultūros komitete. Nuo 1991 m. Tarptautinės dailės kritikų asociacijos (AICA) narys, 1991–1995 m. Lietuvos sekcijos prezidentas. Nuo 1989 m. grupės „24“ narys.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų kryptis – XX a. modernioji tapyba. 2012 metais apginta disertacija „Konstruktyvizmo apraiškos Lietuvos dailėje“. Parašė monografijų, kuruoja parodas („Lietuvos tapyba“, Ryga, 1999 m., V. Eidukevičiaus, Vilnius, 2005 m., Š. Saukos, Kristianstadas, Švedija, A. Švėgždos, Vilnius, „Lietuvos tapybos paroda“ Pirėjus, Graikija, visos 2007 m.), rengia konferencijas.

## Bibliografija
* Viktoras Vizgirda, monografija, 2000 m.
* Antanas Mončys, monografija, 2003 m.
* Antanas Samuolis, monografija, 2006 m.
* Penketas. Tapybos anatomija, 2016 m.

## Šaltiniai
Johanas Lobenveinas

**Johanas Andrius Lobenveinas** (1758 m. vasario 10 d. Viena – 1820 m. Vilnius) – Vilniaus universiteto rektorius, profesorius, gydytojas anatomas, medicinos daktaras.

## Biografija

1782 m. baigęs Vienos universitetą 1783–1785 m. dėstė Peterburgo medicinos – chirurgijos akademijoje anatomiją. 1785 m. apsigynė daktaro disertaciją.

1787–1812 m. ir 1815–1820 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1799–1820 m. (su pertraukomis) medicinos fakulteto dekanas, 1815–1817 m. dar ir rektorius. Nuo 1789 m. anatomijos profesorius.

Johanas Lobenveinas teismo medicinos pradininkas Lietuvoje.

Per anatomijos paskaitas demonstruodavo įvairius preparatus, lavono skrodimą. Daug prisidėjo įgyvendinant Lietuvoje skiepijimą nuo raupų. Domėjosi vakcinacija. Paskelbė daugiau, kaip 20 mokslinių darbų iš teismo medicinos. 1805 m. su kitais įkūrė Vilniaus medicinos draugiją, ilgametis jos pirmininkas.

## Šaltiniai
Jan Peter Locher

**Janas Peteris Locheris** (, 1934 m. rugpjūčio 1 d. Sumisvaldas, Berno kantonas – 2021 m. sausio 23 d.) – Šveicarijos kalbininkas, baltistas, literatūrologas, daktaras (1970 m.).

## Biografija
1953-1959 m. studijavo Berno universitete ir savarankiškai mokėsi lietuvių kalbos. 1961 m. tobulinosi Pensilvanijos universitete Filadelfijoje pas prof. A. Seną, A. Salį, t. p. Lundo, Stokholmo, Helsinkio universitetuose. 1970 m. tobulinosi Maskvos universitete pas prof. V. Ivanovą ir Vilniaus universitete pas prof. J. Lebedį. 1970 m. Berno universitete apgynė disertaciją apie europietiškos sąvokos *tauta* atsiradimo istoriją, paskelbė studijų apie šią sąvoką reiškiančius žodžius lietuvių ir latvių kalbose.

1964-1983 m. Neušatelio universiteto docentas, Slavų ir baltų kalbų ir literatūrų seminaro vedėjas, kartu dėstė ir Berno universitete. 1983-1999 m. dėstė Berno universitete (ir lietuvių kalbą), vadovavo Slavų ir baltų kalbų ir literatūrų institutui; nuo 1987 m. profesorius. Nuo 1970 m. šiame universitete jo pastangomis pradėjo formuotis baltistikos tradicijos, iš pradžių kaip indoeuropiečių kalbotyros, vėliau ir kaip savarankiška specialybė. Nuo 2000 m. kaip kviestinis profesorius dėstė baltų ir slavų filologiją Prahos universiteto Slavistikos ir Rytų Europos studijų institute.

## Mokslinė veikla
Daugiausia tyrinėjo baltų ir slavų kalbų leksiką, lietuvių kalbos santykius su kitomis kalbomis, lietuvių poezijos vertimo problemas, šiaurės rytų Europos kalbų ryšius. 1996 m. su S. Christenu ir B. Valchliu sudarė šiaurės rytų Europos kalbų tyrinėjimo projektą. Parašė studijų apie dabartinių lietuvių poetų kūrybą, į vokiečių k. išvertė jų eilėraščių. Daug kartų lankėsi Lietuvoje.

## Literatūra
* R. Hodel, J. P. Locher. Zentrum und Peripherie in den slavischen und baltischen Sprachen und Literaturen: Festschrift zum 70. Geburtstag vun Jan Peter Locher Bern 2004.

## Šaltiniai
Eoraptorius

**Eoraptorius** (*Eoraptor lunensis*) – vienas iš anksčiausių žinomų dinozaurų. Tai dvikojis, mėsėdis, lengvo sudėjimo dinozauras, priskiriamas terapodams, gyvenęs vėlyvojo triaso periode, prieš 230–225 mln. metų. Ilgis ~1 m, svėrė 10 kg. Dantys aštrūs ir šiek tiek pjūkliški, skirti įsikibti į mėsą, tačiau jis neturėjo lankstaus žandikaulio sąnario.

Eoraptorius atrastas Isčigualasto parke, Argentinoje.


Vaizdas:Eoraptor NT small.jpg|Eoraptoriaus palyginimas su žmogumi
Vaizdas:Eoraptor lunensis 1.jpg|Eoraptoriaus skeletas


## Filogenetinis medis
Verakrusas (valstija)

**Verakrusas** (), kitaip *Verakrus de Ignasijo de la Ljavė* (*Veracruz de Ignacio de la Llave*) – valstija rytų Meksikoje, nusidriekusi palei Meksikos įlankos pakrantę. Ribojasi su Tamaulipasu šiaurėje, su San Luis Potosi šiaurės vakaruose, su Idalgu ir Puebla vakaruose, su Oachaka, Čiapasu ir Tabasku pietryčiuose. Valstijos sostinė – Chalapa.

## Geografija

Didžiąją valstijos dalį užima pakrantės žemuma, palei įlanką yra nemažai lagūnų (Tamiahvos, Alvarado, Pueblo Vjecho). Vakariniu pakraščiu driekiasi Rytų Siera Madrė, kurioje yra aukščiausias ne tik valstijos, bet ir visos Meksikos kalnas – Orisaba (4922 m). Be to, pakrantėje yra nedidelis izoliuotas Tustlos masyvas. Verakruso valstija teka daug upių, kurių dauguma prasideda Rytų Siera Madrėje, svarbiausios: Panukas, Tuspanas, Kasonesas, Aktopanas, Chamapa, Papaloapanas, Koatsakoalkosas.

## Turizmas

Verakrusas – istoriniu ir archeologiniu atžvilgiu turtinga valstija. Čia gyvavo totonakų, olmekų kultūros. El Tachine (įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldą) yra išlikusios totonakų piramidės. Sempoala yra kita svarbi totonakų archeologinė radimvietė. Tres Sapotesas – olmekų archeologinė radimvietė su stelomis, išraižytoms olmekų raštu. Tuo tarpu Verakruso miestas buvo įkurtas ispanų vykdytos Meksikos kolonizacijos centru.

## Didžiausi miestai
 
Didžiausi Verakruso valstijos miestai (tūkst. gyv., 2020 m.):

* Verakrusas – 607,2
* Chalapa – 443,0
* Koatsakoalkosas – 212,5
* Posa Rika – 180,0
* Minatitlanas – 144,7
* Kordoba – 139,0
* Orisaba – 120,5
* Tuspamas – 89,5
* Martines de la Torė – 64,6
* San Andres Tustla – 64,4
* Koatepekas – 55,7
* Papantla – 55,4
* Akajukanas – 48,5
* Tiera Blanka – 47,0
* Las Čoapasas – 46,9
* Perotė – 42,4

## Šaltiniai
Algirdas Ločeris

**Algirdas Ločeris** (1926 m. gegužės 2 d. Biržai – 2007 m. rugsėjo 7 d. Vilnius) – Lietuvos akordeonininkas.

## Biografija
Tėvas Petras Ločeris, broliai Vytautas Ločeris, Laimutis Ločeris, sūnus Vidas Ločeris. Groti akordeonu išmoko savarankiškai. 1945–1946 m. kalėjo griežtojo režimo lageryje Kizmoje (Archangelsko sritis, Rusija). 1975 m. eksternu baigė Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniąją muzikos mokyklą.

Nuo 1944 m. koncertavo. 1946–1980 m. dirbo Lietuvos filharmonijos akompanuotoju, koncertavo kaip akordeonų duetas su broliu Vytautu, sūnumi Vidu. Koncertavo Kazachijoje, Sibire, Pietų Sachaline. Jo iniciatyva 1963 m. suburtas Lietuvos Radijo ir televizijos komiteto instrumentinis trio – Algirdas Ločeris – akordeonas, Zigmas Žukas – kontrabosas, Jonas Mašanauskas – mušamieji, veikė iki 1983 m.

Serijos „Rugučiai“ natų akordeonui rinkinių vienas sudarytojų su J. Jurga, 1966 m., 4 leid. 1969 m.

## Įvertinimas
* 1957 m. Pasaulinio jaunimo ir studentų festivalio konkurso Maskvoje III vieta. 

## Šaltiniai
Laimutis Ločeris

**Laimutis Ločeris** (1929 m. balandžio 11 d. Biržuose – 2018 m. lapkričio 13 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkas monumentalistas, grafikas.

## Biografija
Tėvas Petras Ločeris, broliai Vytautas Ločeris, Algirdas Ločeris. 1952 m. baigė Lietuvos dailės institutą, 1958 m. – Leningrado dailės akademiją.

1987–1990 m. gyveno Kanadoje, dėstė privačiuose koledžuose. 1990–2006 m. dėstė piešimą Vilniaus dailės akademijoje, nuo 1996 m. docentas.

Nuo 1960 m. dalyvauja parodose. Sukūrė monumentalių dekoratyvinių kūrinių interjerams: „Amžių Vilnius“ (viešbutis „Neringa“, 1959 m.), „Taurų medžioklė“ (kavinė „Tauras“, 1961 m., abu Vilniuje), „Dainavos šalis“ (kavinė „Dainava“, Druskininkai, 1965 m.), dekoratyviniai vartai (pasaulinė paroda EXPO-70, Osaka, 1970 m.); medžio horeljefų: „Amžinas ąžuolas“ (viešbutis „Draugystė“, 1975 m.), „Kopų garsai“ (viešbutis „Neringa“, 1977 m., abu Vilniuje), „Gintaro krantas“ (restoranas, Nida, 1987 m.).

Kūriniams naudojo metalą, betoną, medį, jie monumentalių, plokščių, dekoratyvių formų, būdinga dinamiškumas, veržlumas. Iliustravo P. Cvirkos knygą vaikams „Kvailutė ir laumė“ (1954 m.), kūrė iliustracijas Kanados lietuvių savaitraščiui „Tėviškės žiburiai“ (1987–2005 m.).

## Šaltiniai
Čigorino indiškoji gynyba

**Čigorino indiškoji gynyba** – šachmatų debiutas. Ėjimai – **1.d4 Žf6 2.c4 d6**.

## Variantai

### Pagrindinė variantas
Pagrindinė variantas **3.Žc3 e5 4.Žf3 Žbd7 5.e4**.

### Janovskio variantas
**Janovskio indiškoji gynyba** yra **3.Žc3 Rf5**, sukurta Deivido Janovskio 1920-aisiais.

* The Old Indian Renewed, Pickett, The Chess Player (Nottingham) 1984, ISBN 0-906042-53-4
Petras Ločeris

**Petras Ločeris** (1892 m. rugsėjo 12 d. Jasiškiai, Nemunėlio Radviliškio valsčius – 1973 m. lapkričio 24 d. Vilnius, palaidotas Biržuose) – Lietuvos fotografas, fotomedžiagų gamybos pradininkas Lietuvoje.

## Biografija
1910 m. Rygoje privačiai mokėsi fotografijos, 1913 m. baigė amatų mokyklą. 1913 m. Nemunėlio Radviliškyje atidarė fotoateljė. Nuo 1914 m. dirbo fotoateljė Penzoje, atliko pirmuosius bandymus su šviesai jautriomis medžiagomis. 1920 m. atidarė fotoateljė Biržuose. Nuo 1928 m. tyrė šviesai jautrių medžiagų chemijos ir technologines savybes. Pirmasis Lietuvoje gamino fotografines medžiagas pramoniniu būdu. 1933 m. dalyvavo kilnojamoje fotografijos parodoje Šiauliuose. 1933–1936 m. gamino įvairaus jautrumo šviesai ir spalvoms trijų formatų fotografines plokšteles „Aušra“, išrado spalvotą emulsiją.

Fotografavo Biržų gamtos vaizdus, žmones, svarbiausius įvykius. Jo nuotraukos paženklintos trijų eilučių, stačiakampio formos rėminančia linija apibrėžtu spaudu: viršuje užrašyta „FOTOGRAFIJA“, viduryje didžiosiomis raidėmis retintu stambiu šriftu – „P. LOČERIO“, apačioje smulkiu šriftu – „Biržai, Pasvalio g. 41 Nr. Tel. 181“.

Nuo 1948 m. gyveno Vilniuje. Lietuvos kino studijoje dirbo vyr. laborantu, Lietuvos dailės institute – fotografu laborantu; kurį laiką dėstė fotografiją Gyventojų buitinio aptarnavimo mokykloje.

Sūnūs Vytautas Ločeris, Algirdas Ločeris, Laimutis Ločeris, duktė Alma Ločerytė.

## Šaltiniai
Vytautas Ločeris

**Vytautas Ločeris** (g. 1923 m. rugsėjo 17 d. Biržuose – ?) – Lietuvos prekybos ekonomistas, stendinio šaudymo sporto meistras, nusipelnęs treneris.

## Biografija
Tėvas Petras Ločeris, broliai Algirdas Ločeris, Laimutis Ločeris.

Vienas iš stendinio šaudymo sporto pradininkų Lietuvoje. Lietuvos šaudymo sporto sąjunga rengia turnyrą „Lietuvos Taurė Vytautui Ločeriui atminti“.
Vidas Ločeris

**Vidas Ločeris** (1948 m. birželio 11 d. Vilnius – 1999 m. spalio 8 d. ten pat) – Lietuvos kompozitorius.

## Biografija
Tėvas Algirdas Ločeris. 1972 m. baigė Lietuvos konservatorijos E. Balsio kompozicijos klasę. Stažavo Maskvos konservatorijos asistentūroje, M. Čulakio klasėje, Lvovo konservatorijoje.

1972–1979 m. dėstė Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokykloje, 1973–1993 m. Lietuvos konservatorijoje.

Žmona koncertmeisterė Nadežda Ločerienė.

## Kūryba
Sukūrė oratoriją „Kryžkalnis“ (1976 m., R. Baltrušaičio žodžiais), „Jaunatvišką simfoniją“ (1973 m.), 3 koncertus (simfoniniu orkestrui, 1972 m., saksofonui, trimitui ir džiazo orkestrui, 1976 m., koncertą variacijas fortepijonui ir orkestrui, 1978 m.), „Concertino“ violončelei ir styginiams (1977 m.), fortepijoninį (1974 m.) ir dvigubą (1983 m.) kvintetą, sonatą smuikui ir fortepijonui (1973 m.), sonatų ir sonatinų akordeonui, chorų, dainų, romansų, vokalizių, pjesių fortepijonui („Aitvaras“, 1981 m.), smuikui, birbynei („Baladė“, 1977 m.), kaimo kapelai, pramoginės muzikos ansambliams ir orkestrams. Koncertavo su tėvu kaip akordeonų duetas.

## Šaltiniai
Fanenjunkeris

**Fanenjunkeris** (, iš ) – karinis laipsnis Vokietijos ir carinės Rusijos kariuomenėse.

Iki 1856 m. Rusijoje fanenjunkeriais buvo vadinami lengvosios kavalerijos junkeriai, kurie pagal rangą buvo prilyginti papraporščikiams.

## Vokietija

Vokietijoje fanenjunkerio laipsnį gauna 2-3 kurso karo mokyklų kursantai. Atskyrio ženklais ir padėtimi atitinka puskarininkį.
Laipsnis atitinka:
* dabartinės Lietuvos kariuomenės jaunesnįjį seržantą.
* dabartinės Rusijos karo mokyklų kursanto – seržanto laipsnį.
Vytautas Vladislovas Logminas

**Vytautas Vladislovas Logminas** (g. 1932 m. sausio 28 d. Porai, Širvintų valsčius -- 2018 m. liepos 22 d. Vilniuje) – Lietuvos ornitologas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1955 m. baigė Vilniaus universitetą. 1962 m. biologijos mokslų kandidatas.

1955–1959 m. dirbo Biologijos institute, 1959–1969 m. Zoologijos ir parazitologijos institute. 1963–1969 m. Gamtos apsaugos komisijos mokslinis sekretorius. 1969–2002 m. dėstė Vilniaus pedagoginiame institute (nuo 1992 m. Vilniaus pedagoginis universitetas), 1992–2001 m. Zoologijos katedros vedėjas; nuo 1972 m. docentas.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų svarbiausia sritis – paukščių (vištinių, vandens ir pelkių) ekologija, migracija, saugomų teritorijų (Kretuono draustinis ir kt.) paukščių faunos tyrimai. Parašė apie 10 knygų.

## Bibliografija
* Kurapka, 1970 m.
* Antys, 1972 m.
* Kretuonas, su kitais, 1974 m.
* Gamtos apsauga, su kitais, 1976 m.
* Lietuvos paukščiai, 1979 m.
* Biologo vadovas, su kitais, 1987 m.
* Lietuvos raudonoji knyga, su kitais, 1981 m.
* Vadovas Lietuvos stuburiniams pažinti, su kitais, 1982 m.
* Lietuvos fauna. Paukščiai, su kitais, 1 d. 1990, 2 d. 1991 m.

## Šaltiniai
Kristupas Lokys

**Kristupas Lokys** (1860 m. gruodžio 8 d. Nelaimiškiai, Tilžės apskr. – 1921 m. birželio 27 d. Vanagai prie Priekulės) – Mažosios Lietuvos evangelikų liuteronų kunigas, misionierius, lietuvių raštijos darbuotojas.

## Biografija
1885–1888 m. mokėsi Gosnerio misionierių mokykloje Berlyne, išmoko anglų kalbą, gerai mokėjo Indijos hindi, mindari ir gauvari tautų kalbas. 1888–1913 m. (su 1903–1904 m. pertrauka) evangelikų liuteronų misionierius Indijoje. Vietos gyventojus mokė agrotechnikos, jiems organizavo labdarą, įsteigė ligoninę, parodomąjį ūkį, pastatydino užtvanką. Jos vietoje vėliau pastatyta didelė užtvanka pavadinta jo vardu. 1904 m. jo iniciatyva Mažojoje Lietuvoje įsteigta „Sandoros“ draugija, 1904–1939 m. leistas laikraštis „Pagalba“. 1903 m. išleido giesmynėlį „Pasiuntinystės giesmės“, knygą „Gera roda wierno prieteliaus ir brolio Kristuje“. Ragino ugdyti lietuvių kultūrą; iš viso parašė 16 religinio turinio knygų.

1914 m. buvo grįžęs atostogų, bet prasidėjo Pirmasis pasaulinis karas, ir teko likti savame krašte. 1914–1921 m. kunigavo Vanaguose Vanagų evangelikų liuteronų bažnyčia. Tarp jaunimo plėtojo tautinę ir religinę veiklą, dalyvavo steigiant „Eglės“ draugiją, kurioje dalyvavo ir būsimoji rašytoja Ieva Simonaitytė. Rašė į lietuvių spaudą, vienas pirmųjų rašė ir apie Indiją, smerkė kolonizatorius britus. Spaudoje, susirinkimuose 1919 m. reikalavo Klaipėdos kraštą atskirti nuo Vokietijos; dėl tautinės veiklos valdžios ir dvasinės vyresnybės persekiotas. Nuo 1921 m. „Ryto“ leidybos bendrovės narys.

## Šaltiniai
Tarptautinė automobilių federacija

**Tarptautinė automobilistų federacija** (), **FIA** – tarptautinė organizacija įkurta 1904 m. birželio 20 d., vienijanti pasaulio šalių automobilių sporto organizacijas. Pradžioje buvo įkurta kaip *Šalių automobilistų klubų* () organizacija, vienijanti pasaulio šalių automobilistų klubus.

FIA būstinė yra Paryžiuje, Prancūzijoje. Federacijai priklauso 240 nacionalinių organizacijų iš 144 šalių. Nuo 2021 m. federacijos prezidentu yra Mohammed bin Sulayem, jis pakeitė nuo 2009 m. pareigas ėjusį Jean Todt.

Svarbiausia FIA veikla – autosporto čempionatų organizavimas, standartų priežiūra, taisyklių bei techninių specifikacijų nustatymas, lenktynių saugumas. Kartu su Tarptautine motociklininkų federacija, FIA fiksuoja sausumos greičio rekordus.

## Svarbiausi istorijos faktai
* 1946 m. pradedama tikra Formulės 1 istorija, kai FIA sukuria jos taisykles.
* 1950 m. FIA suorganizuoja pirmąjį Formulės 1 lenktynininkų pasaulio čempionatą.
* 1953 m. FIA suroganizuoja pirmąjį Pasaulio sportinių automobilių čempionatą , kuris tampa pirmuoju pasaulyje čempionatu, kuriame skaičiuojami taškai. Šis čempionatas buvo rengiamas iki 1992 m.
* 1958 m. FIA įsteigia Formulės 1 konstruktorių čempionės titulą.
* 1973 m. FIA suorganizuoja pirmąjį Pasaulio ralio čempionatą. 42-asis Monte Karlo ralis tampa pirmuoju Pasaulio ralio čempionato etapu.
* 2013 m. federaciją oficialiai pripažino Tarptautinis olimpinis komitetas.
* 2014 m. pradedamas organizuoti naujas Formulės E čempionatas.

## FIA organizuojami pasaulio čempionatai
Žinomiausi pasauliniu mastu FIA organizuojami automobilių čempionatai:
* Formulė 1
* Formulė 2
* Formulė 3
* Formulė E
* Pasaulio ralio čempionatas – 
* Ilgų distancijų pasaulio čempionatas – 
* Pasaulio ralio kroso čempionatas – 
* Pasaulio ralio reido čempionatas – 
* Tarptautinė automobilių kalnų lenktynių taurė – 
* Tarpkontinentinė šonaslydžio taurė – 
* Kartingų pasaulio čempionatas

FIA taip pat organizuoja kontinentines bei regionines automobilių lenktynes. Nacionalinius čempionatus vykdo šalių automobilių sporto federacijos. Daugumos pasaulio šalių automobilių sporto federacijos yra FIA narės, ir prižiūri FIA automobilių sporto standartus savo šalyje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali FIA svetainė
Viktorija Kuodytė

**Viktorija Kuodytė** (g. 1970 m. Vilniuje) – lietuvių teatro ir kino aktorė.

## Biografija

Nuo 1989 m. iki 1991 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje studijavo vokalą.

1994 m. baigė Lietuvos muzikos ir teatro akademiją, įgijo aktorinio meistriškumo specialybę.

Dirba Meno forte, Kauno valstybiniame dramos teatre, Lietuvos Nacionaliniame dramos teatre.

## Vaidmenys

### Teatras

### Kinas

### Apdovanojimai ir nominacijos

* 1997 m. „Kristoforas" už geriausią moters vaidmenį V. Šekspyro spektaklyje „Hamlete"
* 1999 m. „Kristoforas" už geriausią antro plano moters vaidmenį V. Šekspyro spektaklyje „Makbete"
* 2002 m. „Kristoforas" už geriausią moters vaidmenį M. Caar spektaklyje „Portija Koglen"
* 2017 m. D. Tamulevičiūtės profesionalių teatrų festivalis – geriausia aktorė, E. Nekrošiaus spektaklis „Bado meistras“
* 2019 m. Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija už „asmenybės žymę šiuolaikiniame teatre“.

## Išnašos

## Nuorodos
* V. Kuodytės filmografija 
* V. Kuodytė spektaklyje „Portija Koglen“
* [V. Kuodytė spektaklyje „Nusiaubta šalis“](http://test.svs.lt/?Nemunas;Number(42);Article(512);) 
* V. Kuodytė spektaklyje „Artimas miestas“
* V. Kuodytė spektaklyje „Ruzvelto aikštė“
Iljampu

**Iljampu** () – ketvirta pagal aukštį Bolivijos viršukalnė. Iškilusi Anduose, Realio Kordiljeroje, į rytus nuo Titikakos ežero, šiek tiek į šiaurę nuo Ankoumos. Aukštis 6368 m. Kalno papėdėję įsikūręs Soratos miestas.

Iljampu viršukalnė stati ir yra rimtas iššūkis alpinistams. Pirmoji į kalną 1928 m. įkopė vokiečių eskpedicija, kurią sudarė Hans Pfann, Alfred Horeschowsky, Hugo Hörtnagel ir Erwin Hein.
Elektrokonvulsinė terapija

**Elektrokonvulsinė terapija** (**EKT**, ) – visuomenėje prieštaringai vertinamas gydymo būdas, kurio metu, taikant anesteziją, paciento smegenys veikiamos elektros impulsais. 
Šiais laikais EKT dažniausiai taikomas sunkios depresijos kamuojamiems pacientams, kuriems nepadeda kiti naudoti gydymo būdai, taip pat gydant maniją (dažnai žmonėms su bipoliniu sutrikimu), katatoniją, schizofreniją ir kt. Pirmą kartą panaudotas 4-ajame XX a.  dešimtmetyje  šis metodas per vėlesnius dešimtmečius išplito kaip gydymo būdas. Šiuo metu EKT taikoma apie milijonui žmonių kasmet visame pasaulyje
. Paprastai atliekama viso 6-12 seansų, po 2 ar 3 kartus per savaitę. EKT gali skirtis elektrodų išdėstymu, impulsų stiprumu ir trukme. Nuo šių skirtingų charakteristikų priklauso tiek teigiami rezultatai, tiek neigiamo pašalinio poveikio pobūdis.  
Neseni tyrimai parodė, kad klinikiniu požiūriu EKT yra efektyviausias stiprios depresijos gydymo metodas, siejamas su pagerėjusia gyvenimo kokybe tiek trumpo, tiek ilgo laikotarpio atžvilgiu. Po EKT gali būti tęsiamas gydymas vaistais. Kai kuriais atvejais taikomas tęstinis gydymas EKT. 
Amerikos Psichiatrijos Asociacijos bei britų Nacionalinio sveikatos ir klinikinės kokybės instituto (NICE) tvirtinimu, EKT procedūra nedaro žalos suaugusio žmogaus smegenims. Kai kurie EKT metodai siejami su ikiterapinės atminties praradimu. Standartiškai elektrokonvulsinė terapija taikoma esant paciento informuotam sutikimui. Prievartinis gydymas šiuolaikinių standartų besilaikančiose šalyse retas, bet dažniau gali būti taikomas gydant senus žmones tais atvejais, kai laikoma, kad EKT išgelbės paciento gyvybę.

## Šaltiniai
Naugardiškė (reikšmės)

**Naugardiške** vadinamos gyvenvietės:

* Kauno mieste;
* Kauno rajone:
** Alšėnų seniūnijoje;
** Garliavos seniūnijoje.
Laikmečio dvasia. Filmas

**Laikmečio dvasia. Filmas** (*Zeitgeist, the Movie*) – 2007 m. dokumentinis filmas, sukurtas Peter Joseph. Filme atskleidžiamos sąmokslo teorijos apie Jėzaus mitą, rugsėjo 11 įvykius ir JAV federalinį rezervo banką. Filmas išplatintas per Google Video ir susilaukė plataus visuomenės susidomėjimo.

## Siužetas

Filmo įžangą sudaro budizmo mokytojo Chögyam Trungpa kalba apie dvasingumą, vėliau rodomi karo vaizdai, ištraukos iš įvairių kalbų.

Pirmojoje dalyje „Didžiausia, kada nors papasakota istorija“ (*The Greatest Story Ever Told*) teigiama, kad krikščionybė yra religija, neturinti jokio istorinio pagrindo ir pagrįsta tik mitu. Jėzus lyginamas su egiptiečių dievu Horu, taip pat kitais dievais: Krišna, Mitra, Dionisu, Ačiu. Šių dievybių gyvenimo aprašyme tiegiama esant itin daug sutapimų, dauguma jų – astronominės kilmės. Jėzus lyginamas su pagonišku Saulės simboliu, o kryžius – su Zodiako ratu. Kalėdos, trys karaliai, nukryžiavimas, nekaltoji mergelė – visa tai tik astronominiai reiškiniai, susiję su Saule.

Antrojoje dalyje „Viso pasaulio pakopa“ (*All the World’s a Stage*) pasakojama apie rugsėjo 11 sąmokslo teoriją (Patrioto aktas). Teigiama, kad rugsėjo 11 įvykiai tai pretekstas JAV valdžiai terorizmą paskelbti priešu ir to dėka padidinti žmonių kontrolę bei organizuoti karus. Kaip įrodymai buvo pateikiami faktai, kad JAV buvo informuota apie galimą terorizmą, kad JAV gynybinis skydas nepadarė nieko, kai lėktuvai buvo užgrobti, kad dangoraižių griūtis buvo kontroliuojama (t. y. sukelta iš vidaus) taip pat mįslingos detalės apie įsirėžimą į Pentagoną ir Reiso 77 sudužimą.

Trečiojoje dalyje „Nekreipk dėmesio į žmones už užuolaidų“ (*Don’t Mind the Men Behind the Curtain*) pasakojama, kaip JAV centrinis bankas ir įtakingi bankininkai valdo JAV. Teigiama, kad laivo RMS Lusitania nuskendimas, Perl Harboro ataka ir Tonkino įlankos incidentas buvo tyčia suplanuoti kaip pretekstas JAV pradėti I, II pasaulinius bei Vietnamo karą ir iš to gauti didelės finansinės naudos. Taip pat sakoma, kad finansinės korporacijos suinteresuotos ekonominių sąjungų (NAFTA, ES, Afrikos sąjungos ir kt.) susidarymu ir jungimusi, idant jos galėtų finansiškai valdyti pasaulį.

Pabaigoje teigiama, kad valdžia siekia atpratinti žmones mąstyti (kaip pavyzdys rodomas JAV edukacinio lygio nuosmukis), o pasiduoti televizijos, pramogų malonumams, tikėti propaganda ir būti lengvai kontroliuojamiems. JAV valdžios veiksmai lyginami su Trečiuoju Reichu. Teigiama, kad dokumentų elektronizacija skirta galimybei kontroliuoti žmones.

## Taip pat skaitykite
* Laikmečio dvasia. Priedas

## Nuorodos
* ''Zeitgeist – The Movie'' Oficialus filmo interneto puslapis
* ''Filmas Google Video svetainėje'' 
* ''Antrasis filmas – Zeitgeist: Addendum Google Video svetainėje''
4 tūkstantmetis pr. m. e.

**Ketvirtasis tūkstantmetis prieš mūsų erą** prasidėjo 4000-aisiais pr. m. e. ir baigėsi 3001-aisiais metais pr. m. e.

## Svarbiausi įvykiai

* IV tūkst. pr. m. e. – pradėta naudoti bronza (vario ir alavo lydinys).
* IV tūkst. pr. m. e. – Tarpupyje išrastas ratas ir arklas.
* 3750 m. pr. m. e. – pagal šventuosius hebrajų raštus žydų eros pradžia (pasaulio sukūrimas).
* Apie 3500 m. pr. m. e. – Tarpupyje atsirado miestai valstybės.
* Apie 3500–3100 m. pr. m. e. – šumerai sukūrė raštą – dantiraštį.
* Apie 3100 m. pr. m. e. – Karalius Menas suvienijo Aukštutinį ir Žemutinį Egiptą.
* 3200 pr. m. e. Europos teritorijoje nuo Volgos rytuose iki Reino vakaruose susiformavo vėlyvojo neolito archeologinė Virvelinės keramikos kultūra arba Laivinių kovos kirvių kultūra, siejama su indoeuropiečių plitimu iš rytų į vakarus. Baltijos šalyse ji užgožė Narvos kultūrą. Manoma, kad tuomet pradėjo išsiskirti vakariniai baltai. Būdingi amforos su ąsomis ir laiviniai kovos kirviai, naudotas ratinis transportas. Mirusieji buvo laidojami nedeginti, suriesti pilkapiuose.

## Svarbios asmenybės

## Išradimai

## Kiti laikotarpiai
Tūkstantmečiai: 5 tūkstantmetis pr. m. e. – **4 tūkstantmetis pr. m. e.** – 3 tūkstantmetis pr. m. e.

Šimtmečiai: XXXI amžius pr. m. e. – XXXII amžius pr. m. e. – XXXIII amžius pr. m. e. – XXXIV amžius pr. m. e. – XXXV amžius pr. m. e. – XXXVI amžius pr. m. e. – XXXVII amžius pr. m. e. – XXXVIII amžius pr. m. e. – XXXIX amžius pr. m. e. – XL amžius pr. m. e.
Jaranga

**Jaranga** – šiaurės Sibiro klajoklinių tautų (čiukčių, koriakų, evenkų, jukagyrų) kilnojamas būstas. Yra apskritimo formos, karkasas ir kupolas surenkamas iš lengvų medinių pagalių ir dengiamas elnių odomis. Vidutinei jarangai apdengti prireikia apie 50 odų. Viduje išskiriamos gyvenamos patalpos ir sandėlis.

## Taip pat skaitykite
* Hoganas
* Jurta
* Tipi
* Vigvamas
Nyderlandai Eurovizijoje

**[[Nyderlandai]]** yra viena iš septynių šalių, kuri dalyvavo pirmajame 1956 m. Eurovizijos dainų konkurse. Šalis iki šiol nedalyvavo tik keturis kartus (1985, 1991, 1995 ir 2002 m.). Šalies nacionalinės atrankos *Nationaal Songfestival* laimėtojas gauna teisę atstovauti Nyderlandams Eurovizijos dainų konkurse. Šalis konkursą yra laimėjusi penkis kartus.

Su penkiomis pergalėmis, Nyderlandai užima tarp dešimties sėkmingiausių Eurovizijos šalių. Pirmosios dvi šalies pergalės atėjo šeštajame dešimtmetyje - 1957 m. Corry Brokken ir 1959 m. Teddy Scholten. 1960-ieji buvo nesėkmingiausias dešimtmetis šalyje, tačiau 1969 metais Lenny Kuhr su daina *De Troubadour* iškovojo šaliai trečią pergalę. Sandra & Andres 1972 metais užėmė ketvirtą ir 1974 m. Mouth & MacNeal - trečią vietas. 1975 m. grupė Teach-In su daina *Ding-a-dong* laimėjo konkursą - tai buvo Nyderlandų ketvirtoji pergalė. Penktają pergalę 2019 m. Tel Avive Nyderlandams iškovojo Duncan Laurence su daina "Arcade". Nyderlandai paskutinę vietą buvo užėmusi keturis kartus - 1958, 1962, 1963 ir 1968 metais. Taip pat paskutinę vietą buvo užėmusi 2011 m. konkurso pusfinalyje.

Nuo pusfinalio ir didžiojo finalo įvedimo 2004 metais, Nyderlandai pasiekė finalą septynis kartus: 2004 m. Re-Union, 2013 m. Anouk, 2014 m. The Common Linnets, 2016m. Douwe Bob, 2017m. O'G3NE, 2018m Waylon, ir 2019m. Duncan Laurence kurio daina atnešė Nyderlandams pergalę.

Nyderlandai Euroviziją surengė penkis kartus: 1958, 1970, 1976 , 1980, ir 2020 metais. Pirmuosius tris konkursus surengė po pergalės praėjusiais metais, o 1980 metais konkursas buvo surengtas Nyderlanduose po Izraelio (kuris laimėjo 1979 m.) atsisakymo organizuoti konkursą antrus metus iš eilės. Dėl tos pačios priežasties Nyderlandai atsisakė teisę organizuoti 1960 m. konkursą.

## Dalyvavimas

* XX finale reiškia nepatekimą į finalą.

PASTABA: pirmojo konkurso 1956 m. rezultatai yra nežinomi, žinomas tik nugalėtojas. Oficialios Eurovizijos svetainės sąraše visos kitos dainos buvo užėmusios antrą vietą.

## Balsavimų istorija 1975–2015 m

### Taškai nuo Nyderlandų į…

### Taškai Nyderlandams nuo…

## Konkursų rengimas

## Marcel Bezençon apdovanojimai

#### Meno apdovanojimas

#### Kompozitoriaus apdovanojimas

## Taip pat skaitykite
* Nationaal Songfestival
* Nyderlandai vaikų Eurovizijos dainų konkurse

## Nuorodos
* Nyderlandų Eurovizinis puslapis
Jurta

**Jurta** – kilnojamas, veltinis, mediniais ramsčiais įtvirtintas Vidurinės Azijos stepių klajoklių būstas; palapinė. Tradicinė jurta yra apskritimo formos, dengiamąją medžiagą sudaro avies vilnos pluokštas. Mediniai rėmai sudaro žiedinį karkasą, stogą remiančius polius bei duris. Šviesa į būsto vidų patenka per viršuje padarytas angas (šangyraką), kurios naktį uždengiamos. Jurtos centre įrengiama ugniavietė.

Jurta gerai pritaikyta prie klajokliško gyvenimo būdo ir rūstaus klimato: ji lengvai surenkama ir pergabenama, storas vilnos sluoksnis saugo nuo šalčių, apskritimo forma mažiau priešinasi vėjui.

Jurtų statybos tradicija pripažinta kaip nematerialusis pasaulio paveldas. 2013 m. į sąrašą įtraukta mongoliškų jurtų tradicija. 2014 m. į sąrašą įtraukta kazachų ir kirgizų jurtos statybos technikos.

## Taip pat skaitykite
* Hoganas
* Jaranga
* Tipi
* Vigvamas
Šveicarija Eurovizijoje

**[[Šveicarija]] [[Eurovizija|Eurovizijos dainų konkurse]]** dalyvavo 62 kartus. Tai viena iš Eurovizijos pradininkių, kuri laimėjo patį pirmąjį Eurovizijos konkursą, vykusį Šveicarijoje.

Šveicarija Eurovizijoje nedalyvavo keturis kartus – 1995, 1999, 2001 ir 2003 m. Tai lėmė prasti rezultatai ankstesniais metais.

2024 užiimta pirmą vietą .

## Dalyvavimas

* Jei šalis laimėjo praėjusiais metais, sekančiais metais nedalyvauja konkurso pusfinalyje. Be to, 2004–2007 m. dešimt šalių, kurie nebuvo „Big Four“ šalys, nedalyvauja kitų metų pusfinalyje. Jei, pavyzdžiui, Vokietija ir Prancūzija patenka į dešimtuką, šalys, užėmusios 11 ir 12 vietas, patenka į ateinančių metų finalą kartu su kitomis šalimis.

* Pirmojo konkurso 1956 m. rezultatai yra nežinomi, žinomas tik nugalėtojas. Oficialios Eurovizijos svetainės sąraše visos kitos dainos buvo užėmusios antrą vietą.

## Balsavimų istorija 1975–2015

### Taškai nuo Šveicarijos į…

### Taškai Šveicarijai nuo…

## Konkursų rengimas

## Congratulations: 50 metų Eurovizijos dainų konkursui
: *Apie šį konkursą skaitykite [[Congratulations (Eurovizija)]]*

## Įdomybės
* 2013 m. šaliai atstovavusi grupė Takasa laimėjo šalies nacionalinę atranką, prieš tai grupė vadinosi Heilsarmee, tačiau šiuo pavadinimu nebuvo leista dalyvauti Eurovizijos dainų konkurse. Be to, grupės nariai negalėjo dėvėti kostiumų, kurie buvo panašūs į armijos gelbėtojų.

## Nuorodos
* Šveicarijos Eurovizinis puslapis
Saulius Vengris

**Saulius Vengris** (g. 1942 m. kovo 6 d. Vilniuje) – lietuvių fizikas, gamtos mokslų daktaras.

## Biografija
1959–1964 m. studijavo Vilniaus universiteto Fizikos ir matematikos fakultete. Po baigimo paskirtas dirbti asistentu Fizikos fakulteto Puslaidininkių fizikos katedroje. 1975 m. apgynė fizikos ir matematikos kandidato (dabar – mokslų daktaro) disertacją tema „Skylių fotogeneracija ir pernaša amorfiniame ir skystajame selene“ (vadovai Jurgis Viščakas ir Gytis Juška). Nuo 1983 m. yra Fizikos fakulteto Kietojo kūno elektronikos katedros docentas. 1992–1993 m. buvo Fizikos fakulteto dekanu, nuo 1993–2002 m. – Vilniaus universiteto akademinių reikalų prorektorius, 2002–2005 m. – Švietimo ir mokslo ministerijos sekretorius. Nuo 2005 m. yra Vilniaus dailės akademijos strateginės raidos prorektorius.

Buvo aktyvus FiDi dalyvis.

### Bibliografija
* Saulius Vengris. *Puslaidininkinių struktūrų (tranzistorių, tiristorių, optronų ir lazerių) veikimo pagrindai: metodiniai nurodymai*. Vilnius: Vilniaus V. Kapsuko universitetas, 1979. – 64 p.:iliustr.
* Saulius Vengris. *Puslaidininkinių diodų veikimo principai: metodiniai nurodymai*. Vilnius: Vilniaus V. Kapsuko universitetas, 1979. – 82 p.:iliustr.
* Alfonsas Juodviršis, Mečislovas Mikalkevičius, Saulius Vengris. *Puslaidinikių fizikos pagrindai*. Vilnius: „Mokslas“, 1985. – 352 p.:iliustr.

## Šaltiniai
Belgija Eurovizijoje

**[[Belgija]] [[Eurovizija|Eurovizijos dainų konkurse]]** dalyvavo 63 kartus, iš jų 53 kartus pasirodė konkurso finale. Debiutavo 1956 m. ir laimėjo tik kartą.

## Istorija

Belgija turi du nacionalinius konkurso transliuotojus – Valonijos *Vlaamse Radio- en Televisieomroep (VRT)* ir Flandrijos *Radio télévision belge de la communauté française (RTBF)*. Šie transliuotojai transliuoja Eurovizijos atrankas kiekvienais metais.

Belgija laimėjo konkursą vieną kartą – 1986 metais Bergene, Norvegijoje, kai Sandra Kim laimėjo su daina „J’aime la vie“. Nors ji teigė, kai jai buvo 15 metų, iš tikrųjų jai buvo tik 13, bet buvo leista turėti savo pergalę. Šiuo metu minimalus dalyvių amžius yra 16 metų.

2003 m. Urban Trad dainą dainavo dirbtine kalba, kuri padėjo užimti antrą vietą su 165 taškais, vos 2 taškais mažiau nei tų metų nugalėtojos daina. Grupė Ishtar 2008 metais taip pat dainavo dirbtine kalba, tačiau pusfinalyje užėmė 17 vietą ir į finalą nepateko.

2009 m. Eurovizijos dainų konkurse Belgija dalyvavo pirmajame pusfinalyje, tačiau šalis gavo tik vieną tašką, kuris buvo iš Armėnijos ir užėmė priešpaskutinę vietą.

2010 metais Belgijai atstovavo Tom Dice. Šis atlikėjas uždaru būdu buvo pasirinktas 2009 m. lapkričio 25 d. Tom Dice pusfinalyje užėmė 1-ąją vietą ir pateko į finalą, kur užėmė 6 vietą. Tai Belgijos geriausias rezultatas nuo 2003 m.

2012 metais *The Voice Belgique* laimėtojas Roberto Bellarosa buvo pasirinktas atstovauti Belgijai 2013 m. Eurovizijos konkurse gegužės mėnesį Švedijoje. Bellarosa patekęs į finalą užėmė 12 vietą.

## Dalyvavimas
### Dalyvavimų istorija

PASTABA: pirmojo konkurso 1956 m. rezultatai yra nežinomi, žinomas tik nugalėtojas. Oficialios Eurovizijos svetainės sąraše visos kitos dainos buvo užėmusios antrą vietą.

## Balsavimų istorija 1957–2022 m.

### Belgijos taškai

### Valstybių taškai Belgijai

## Konkursų rengimas

## Įdomybės

* Belgija yra viena iš septynių šalių, 1956 metais dalyvavusi pirmajame Eurovizijos dainų konkurse.
* Belgija niekada savanoriškai neatsisakė dalyvauti, bet 1994, 1997 ir 2001 m. turėjo pasitraukti dėl blogų rezultatų ankstesniais metais.
* 2007 m. Eurovizijos pusfinalyje Belgija surinko 14 taškų, iš kurių 12 skyrė pirmą kartą dalyvaujanti Gruzija.

## Išnašos

## Nuorodos
Kate Ryan

**Kate Ryan** (**Katrien Verbeeck** gimė 1980 m. liepos 22 d.) – belgų šokių ir pop muzikos atlikėja ir dainų autorė.

2006 m. dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse ir pusfinalyje užėmė 12 vietą.

## Diskografija
### Albumai
Albumai reguliariai išleidžiami įvairiose šalyse.

### Singlai

## Nuorodos

* 

|-
Lozanos konferencija

**Lozanos konferencija** – sutrumpintas pavadinimas konferencijų ir kongresų, vykusių Lozanoje, Šveicarija:
* Lozanos tarptautinė konferencija – 1922 m. lapkričio 20 d. – 1923 m. liepos 24 d. vykusi konferencija dėl Antantės valstybių taikos su Turkija;
* Pavergtųjų tautų konferencija arba kongresas – 1916 m. birželio 27-29 d. įvykęs Rusijos pavergtųjų tautų atstovų susirinkimas;
* Lozanos lietuvių I konferencija – 1916 m. gegužės 30 d. – birželio 4 d. įvykęs lietuvių visuomenės atstovų susirinkimas;
* Lozanos lietuvių II konferencija – 1916 m. birželio 30 – liepos 4 d. įvykęs lietuvių visuomenės atstovų susirinkimas;
* Lozanos lietuvių III konferencija – 1918 m. rugsėjo 5-16 d. įvykęs lietuvių visuomenės atstovų susirinkimas;
* Lozanos konferencija 1932 m. – 1932 m. birželio 16 – liepos 9 d. įvykusi Didžiosios Britanijos, Vokietijos ir Prancūzijos konferencija dėl Pirmojo pasaulinio karo reparacijų, kurias numatė Versalio taika, sumažinimo.
Lozanos tarptautinė konferencija

**Lozanos tarptautinė konferencija** – 1922 m. lapkričio 20 d. - 1923 m. liepos 24 d. vykusi konferencija dėl Antantės valstybių taikos su Turkija ir dėl ir Juodosios jūros sąsiaurių režimo.

## Konferencija
Dalyvavo Didžiosios Britanijos, Graikijos, Italijos, Japonijos, Prancūzijos, Rumunijos, Turkijos ir JAV (stebėtojos teisėmis) delegacijos. Bulgarijos ir Sovietų Rusijos atstovams dalyvauti leista tik svarstant Juodosios jūros sąsiaurių režimą.

TSRS delegacija siūlė uždrausti sąsiauriais plaukioti karo laivams, leisti laisvą jūrų prekybą. Didžioji Britanija, remiama kitų Antantės šalių, reikalavo demilitarizuoti sąsiaurių zoną, leisti jais plaukioti visų valstybių karo laivams, įvesti tarptautinę kontrolę, kurioje turėtų dalyvauti Antantės valstybių atstovai. Turkija tam buvo bepritarianti, bet dėl nepalankių jai taikos sutarties sąlygų 1923 m. vasario 4 d. derybas nutraukė.

Derybos buvo atnaujintos balandžio 23 d., Antantei ir Turkijai susitarus dėl abipusių nuolaidų. Liepos 24 d. pasirašyta **Lozanos taika** ir sąsiaurių režimo konvencija (TSRS ją pasirašė rugpjūčio 1 d.), kuria numatyta demilitarizuoti sąsiaurių zoną, leisti jais plaukioti visų šalių kariniams ir prekybiniams laivams. TSRS konvencijos neratifikavo, nes ji kėlė grėsmę jos ir kitų Juodosios jūros šalių saugumui. Susitarimai galiojo iki 1936 m., kai Montro konferencijoje buvo parengta kita konvencija.

## Šaltiniai

* Karl Strupp (Hrsg.): Der Vertrag von Lausanne. Text mit Erläuterungen und ausführlicher Einleitung über die Entwicklung des Reparationsproblems. Roth, Giessen 1932
Lozanos lietuvių I konferencija

**Lozanos lietuvių I konferencija** – 1916 m. gegužės 30 d. – birželio 4 d. įvykęs lietuvių visuomenės atstovų susirinkimas.

## Konferencija
Konferencija sušaukta atsiradus galimybei koordinuoti Šveicarijos, JAV ir Rusijos lietuvių politinę veiklą. Dalyvavo Šveicarijos lietuviai Vladas Daumantas-Dzimidavičius, Juozas Gabrys-Paršaitis, Juozas Purickis, Antanas Steponaitis, Justinas Tumėnas, Antanas Viskantas; Rusijos lietuvių atstovai Stasys Šalkauskis, Lietuvių draugijos nukentėjusiems dėl karo šelpti pirmininkas Martynas Yčas ir JAV lietuvių atstovai Jonas Julius Bielskis, R. Karuža (Vincas Bartuška buvo Lietuvoje). Konferencijos pirmininkas – Martynas Yčas.

Konferencija svarstė Lietuvos politines, ekonomines ir kultūros problemas. Buvo perskaityti penki pranešimai apie Rusijos, JAV, Šveicarijos lietuvių (Martynas Yčas, R. Karuža, Vladas Daumantas-Dzimidavičius), t. p. Šveicarijos lietuvių komiteto belaisviams šelpti „Lituania“ (Antanas Steponaitis), Lietuvių informacijos biuro (Juozas Gabrys-Paršaitis) veiklą. Per diskusijas JAV lietuvių atstovai nepritarė Lietuvos politinių veikėjų siekiams suartėti su Vokietija. Martynas Yčas kalbėjo apie Lietuvos autonomijos galimybę Rusijos sudėtyje. Lozanos lietuvių konferencijos dalyviai pareiškė protestą prieš Vokietijos okupacinį režimą Lietuvoje.

## Nutarimai
Konferencija priėmė rezoliuciją, kuria siūlė paleisti Generalinį komitetą karo aukoms Lietuvoje šelpti, įkurtą 1915 m. Fribūre V. Daumanto, J. Purickio, A. Steponaičio, A. Viskantos, t. p. B. Pilsudskio, S. Brunovo, A. Platerio-Zybergo, J. Puzyno iniciatyva, kaip keliantį polonizacijos pavojų, patarė lietuvių atstovams iš jo išeiti. Lozanos lietuvių konferencija taip pat nutarė parengti memorandumą Apaštalų Sostui dėl Lietuvos ir lietuvių bažnytinio gyvenimo. Numatyta siūlyti steigti Vilniaus arkivyskupiją, lietuvių vyskupiją JAV. Konferencija nutarė kolegijos pagrindais pertvarkyti Lietuvių informacijos biurą – siekta kontroliuoti jo vedėjo J. Gabrio-Paršaičio veiklą. Konferencijos dalyviai lietuvių visuomenę pakvietė rūpintis Vilniuje įkurti Lietuvos universitetą, t. p. Lietuvos ir JAV lietuvius – kaupti kapitalą per Pirmąjį pasaulinį karą nuniokiotam Lietuvos ūkiui atkurti.

## Kiti straipsniai
* Lozanos lietuvių II konferencija;
* Lozanos lietuvių III konferencija;
* Pavergtųjų tautų konferencija.

## Šaltiniai