open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bioritmas

**Bioritmas** (arba ***biologinis ritmas***) – tai pseudomokslinis cikliškų fiziologijos, emocijų ir intelekto pokyčių modelis. Pasak šio modelio nesudėtingomis priemonėmis galima nustatyti „geras“ ir „blogas“ dienas žmonėms bei gyvūnams. Bioritmai ir biologiniai ritmai yra skirtingi dalykai.

### Teorija
Bioritmų teorija teigia, kad gyvenimą lemia ritmiški ciklai, pagal kuriuos galima nuspėti fizinių, protinių ir emocinių savybių pokyčius. Ritmas periodiškai pasikartoja visiškai prognozuojamai. Taigi, žinant tikslų žmogaus gimimo laiką, nesunkiai galima nubrėžti bioritmų grafiką tam tikram laikotarpiui. Sakoma, kad žmogaus gyvenimą reguliuoja trys nepriklausomi ciklai – fizinis, emocinis ir intelektinis. Kartais išskiriami ir antriniai ritmai. Teorijos palaikytojai teigia, kad bioritmai susiję su bioelektriškumu bei jo poveikiu kūnui, tačiau mokslinių įrodymų kol kas trūksta.

Pagrindiniai bioritmai:
* fizinis ciklas (kartojasi kas 23 dienos) lemia:
** koordinaciją,
** jėgą,
** sveikatą;
* emocinis ciklas (trunka 28 dienas) lemia:
** kūrybiškumą,
** jautrumą,
** nuotaiką,
** suvokimą,
** atidumą;
* intelektinis ciklas (trunka 33 dienas) lemia:
** budrumą,
** analitinį funkcionalumą,
** loginį mąstymą,
** atmintį,
** bendravimą.

Bioritmai dažniausiai vaizduojami sinusoidinėmis funkcijomis, kiekvieno ciklo reikšmė tam tikrame taške (laiko ašyje) yra nuo -100 % iki +100 %, išskiriamos pozityvioji (teigiama) ir negatyvioji (neigiama) fazės. Laikoma, kad tik gimus visi ciklai yra ties 0 %.

Pagal klasikinį apibrėžimą bioritmų teorija taikoma tik žmonėms, o kiekvieno ciklo vertę galima suskaičiuoti kiekvienu individo gyvenimo momentu.

## Istorija
Klasikinė bioritmų teorija atsirado XIX ir XX a. sandūroje, tarp 1897 ir 1902 m., kai Vienos psichologas Swoboda ir Berlyno gydytojas Fliess bandė atrasti dėsningumus tarp gyvenimo gerų ir blogų momentų. Vėlesni jų sukurtos formulės tyrimai negalėjo atrasti jokių jos teisingumo įrodymų.

## Mokslinis pagrindas

Rimto mokslinio pagrindo bioritmų teorijai nėra. Ji daugiausia remiasi numerologija, Forerio efektu ir pan.

Bioritmų teorija buvo tikrinta eksperimentais ir nepasitvirtino. Tačiau bioritmų šalininkai nenustojo tikėti, todėl buvo sugalvota daugybė ad hoc hipotezių. Viena komiškiausių – kad kai kurie žmonės neturi bioritmų, vieni periodiškai, kiti visą laiką. Taip bet kokio eksperimento nesėkmę galima paaiškinti tuo, kad subjektas buvo *aritmiškas*.

Vašingtono universiteto sociologijos profesoriaus W. S. Bainbridge atliktas eksperimentas paneigė mitą, kad naudojant bioritmų teoriją galima nustatyti įsčiose esančio vaiko lytį 95 % tikslumu. Eksperimentas parodė, kad lytis *atspėjama* maždaug 50 % tikslumu – tokį patį rezultatą gautume mėtydami monetą. Tada buvo sugalvota kita ad hoc hipotezė: kad didelė dalis eksperimento metu tikrintų kūdikių bus homoseksualai, todėl jų biolaukai rodo kitą lytį.

## Taip pat skaitykite

* Pseudomokslas
* Astrologija
* Chronobiologija
* Naujasis Amžius

## Nuorodos
* Bioritmų skaičiuoklė
* Bioritmų skaičiuoklė 
* Skeptikų žodynas 
* Krstarica.com Bioritmų skaičiuoklė
Sistema

**Sistema** ( 'sustatyta, sudėliota') – susijusių elementų aibė, kuri objektyviai iš aplinkos išsiskiria tuo, kad sistemos elementų ryšiai stipresni ar kokybiškai kitokie nei už sistemos ribų. Sistema pasižymi savybėmis, kurių paskiri ją sudarantys elementai neturi.  Sistemos elementas neprivalo būti susijęs su *visais* kitais šios sistemos elementais, tačiau elementas, nesusijęs nė su vienu, paprastai nelaikomas tos sistemos dalimi.

Sistemoms būdinga hierarchija, jų elementai dažniausiai patys yra sistemos, ir visa sistema yra kokios nors didesnės sistemos elementas. Pavyzdžiui, žmogaus ląstelė susideda iš molekulių (atomų sistemų), pati yra sistema ir taip pat yra organizmo elementas. Techninėms, biologinėms sistemoms taip pat būdingas tikslas, funkcija, kuriai atlikti ji sukurta ar išsivystė bei kurios jos elementai paskirai atlikti negali.

Sistema gali būti tiek materiali (pvz., Saulės sistema), tiek nemateriali (pvz., bioetinių pažiūrų sistema).

## Šaltiniai
Mikorizė

**Mikorizė** ( – grybas, *rhiza* – šaknis) – šaknų simbiozė su grybais. Ji būdinga ir žoliniams augalams, ir medžiams.

Mikorizė yra endotrofinė ir ektotrofinė:
* **Endotrofinė mikorizė** ( – viduje, *trope* – mityba) – kai grybas pro šakniaplaukius įsiskverbia į žiedinio augalo šaknies pirminės žievės ląstelių vidų ir čia išsiraizgo. Endotrofinė mikorizė būdinga orchidinių ir erikinių  šeimos augalų, taip pat klevų šaknims. Kai kurių orchidėjų daigai be mikorizės visai negali augti, netgi nedygsta sėklos. Grybai aprūpina jų sėklų gemalus fiziologiškai aktyviomis medžiagomis (B grupės vitaminais).

* **Ektotrofinė mikorizė** ( – iš lauko, *trophe* – mityba) – kai grybai tankiu rezginiu apipina augalų šaknis, įsiterpia į tarpuląsčius, bet į ląstelių vidų neįsiskverbia. Ši mikorizė būdinga daugumos mūsų medžių šaknims: ąžuolų, beržų, pušų, eglių, maumedžių, drebulių. Šių augalų šaknys be šakniaplaukių.

Tarp grybų ir miško medžių yra tarpusavio sąveika. Kai kurie grybai auga tik po tam tikrais medžiais, pvz., lepšės auga po beržais, raudonikiai – po drebulėmis, rudmėsės – po eglėmis ir pušimis, kazlėkai – po pušimis ir kitais spygliuočiais. Nuo to kilę ir kai kurių grybų pavadinimai, kaip paąžuolis, paberžis, paliepė.
1822 m.

**1822** m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.

## Lietuvoje

### Gimtadieniai
* **[[Lapkričio 21]]** d. – Antanas Juzumas, Lietuvos kunigas, lietuvių raštijos darbuotojas (m. 1871 m.).
* **[[Gruodžio 12]]** d. – Aleksandras Fromas-Gužutis, Lietuvos rašytojas, vienas dramaturgijos lietuvių kalba pradininkų (m. 1900 m.).

**Nedatuota**

* Antanas Jasinskis, Lietuvos 1863 m. sukilimo veikėjas (m. 1877 m.).
* Mykolas Tiškevičius Logoiskis II, Lietuvos bajoras, didikas, Lelijos herbo grafas (m. 1897 m.).

### Mirtys
* **[[Kovo 26]]** d. – Teodoras Grotusas, elektrolizės, fotochemijos dėsnių atradėjas, pirmasis Lietuvos fizikochemikas, geologas (g. 1785 m.).

**Nedatuota**

* Platonas Aleksandrovičius Zubovas, Rusijos valstybės ir karo veikėjas, paskutinis Rusijos imperatorės Jekaterinos II favoritas, generolas ansefas, šviesiausias kunigaikštis. Aleksandro Nikolajevičiaus Zubovo (1727–1795 m.) sūnus, Nikolajaus (1763–1805 m.), Dmitrijaus (1764–1836 m.) ir Valerijano (1771–1804 m.) Zubovų ir Olgos Žerebcovos (1766–1849 m.) brolis (g. 1767 m.).
## Pasaulyje
### Įvykiai

* **[[Gegužės 19]]** d. – Augustinas I (1783 m., Valadolidas (Morelija), Meksika - 1824 m., Padila, Meksika), tapo Meksikos imperatoriumi, valdė iki 1823 m. kovo 19 d.
**Nedatuoti**
* Anglų daktaras-geologas Gideonas Mantelas aprašo pirmąjį žolėdį dinozaurą Iguanodontą.
### Gimtadieniai
* **[[Sausio 6]]** d. – Henrikas Šlymanas, vokiečių archeologas – jis aptiko bei kasinėjo legendinius Trojos ir Mikėnų miestus (m. 1890 m.).
* **[[Balandžio 27]]** d. – Ulisas Grantas, vyriausias Sąjungos kariuomenės vadas (JAV pilietinio karo metu) (1864-1869 metais) ir aštuonioliktasis Jungtinių Amerikos Valstijų prezidentas, ėjęs pareigas 1869-1877 metais (m. 1885 m.).
* **[[Gegužės 20]]** d. – Frederikas Pasė, prancūzų politikas, pacifistas ir humanistas. 1901 m. kartu su Henri Dunant buvo apdovanotas Pirmąja Nobelio taikos premija (m. 1912 m.).
* **[[Liepos 20]]** d. – Gregoras Johanas Mendelis, Austrijos vienuolis augustinas, genetikos pradininkas. Žinomas bitininkas (m. 1884 m.).
* **[[Spalio 4]]** d. – Rutherford Birchard Hayes, amerikiečių politikas, teisininkas, Jungtinių Valstijų ginkluotųjų pajėgų vadas. 19-asis Jungtinės Amerikos Valstijų prezidentas, respublikonas valdęs nuo 1877 m. iki 1881 m (m. 1893 m.).
* **[[Gruodžio 27]]** d. – Lui Pasteras, garsus prancūzų mikrobiologas ir chemikas (m. 1895 m.).

### Mirtys
* **[[Balandžio 4]]** d. – Dmitrijus Levickis, ukrainiečių kilmės rusų dailininkas portretistas (g. 1735 m.).
* **[[Liepos 25]]** d. – Ernstas Teodoras Amadėjus Hofmanas, vokiečių rašytojas, kompozitorius ir dailininkas (g. 1776 m.).
* **[[Rugpjūčio 25]]** d. – William Herschel, vokiečių kilmės anglų astronomas, žvaigždžių astronomijos pradininkas (g. 1738 m.).

## Nuorodos
Paprastasis čimčiakas

**Čimčiakas** (*Carduelis flammea*) – kikilinių (*Fringillidae*) šeimos paukštis. 

## Išvaizda
Čimčiakas yra mažesnis už naminį žvirblį. Nuo čivylio skiriasi raudonu viršugalviu ir juoda gerkle. 

Patino kakta ir viršugalvis raudoni. Nugarinė pusė pilkai rusva su rudomis dėmėmis. Juosmuo ir antuodegis pilki, rausvo atspalvio, išmarginti išilginėmis dėmelėmis. Plasnojamosios ir vairuojamosios plunksnos tamsiai rudos su šviesiais kraštais. Apatinė kūno dalis balsva. Krūtinė ir pagurklis rausvo atspalvio. Kūno šonuose tamsios išilginės dėmelės. Snapas gelsvas, jo galas juodas. Rainelė tamsiai ruda. Kojos juodos. Patelės krūtinė ir antuodegis be rausvo atspalvio. Jaunikliai panašūs į patelę.

## Paplitimas
Arealas cirkumpoliarinis. Eurazijoje paplitęs iki Europos arktinės pakrantės, toliau į rytus iki tundrų zonos vidurio. Pietuose arealas siekia pietinę Skandinaviją, Volgos aukštupį, Obės aukštupį, Baikalą. Izoliuota arealo dalis yra Alpėse. Gyvena Šiaurės Amerikoje, Britų, Sachalino, Komandorų salose. Žiemoja Europos pietuose ir pietvakariuose.

Lietuvoje dažnas traukimo metu ir žiemą. XX a. viduryje čimčiakų pastebėta ir vasarą.

## Biologija
Tolimojoje šiaurėje gyvena beržynuose, alksnynuose, skurdžiuose tundros želdiniuose. Poveisiminiu laikotarpiu laikosi pamiškėse, laukuose, pakelėse, pagrioviuose. Paprastai telkiasi į įvairaus dydžio būrius, kartais – su alksninukais. Giesmelė gana skardi, trumpa.

Peri nedidelėmis, retomis kolonijomis. Lizdą suka medžiuose, krūmuose ar ant žemės iš plonų šakelių bei stiebelių, kartais įmaišo samanų. Vienoje dėtyje paprastai būna 4–5 kiaušiniai, perimi maždaug 12 dienų. Jauniklius dar maždaug dvi savaites maitina abu porelės nariai. Per metus išveda 1–2 vadas.
 
Minta alksnių, beržų, įvairių žolių sėklomis.

## Galerija

Carduelis flammea 1.jpg|Požymiai
Carduelis flammea Oulu 20120409b.JPG|Čimčiakas
Carduelis flammea flammea MHNT.ZOO.2010.11.221 Luleå.jpg|Dėtis


## Šaltiniai
* *Lietuvos fauna: paukščiai, 2 knyga.* Sud. V. Logminas. – Vilnius: Mokslas, 1991.
Valpurgijos naktis

**Valpurgijos naktis** – senovės germanų pavasario šventė, minėta naktį iš balandžio 30-osios į gegužės 1-ąją. Manoma, kad tuomet galėjo būti pagerbiamos su vaisingumu siejamos dievybės (Odinas, Frėja). Kaip iš tiesų vadinosi ikikrikščioniškoji pavasario šventė, nežinoma. Šiais laikais tradicinė šventė minima balandžio 30 d. Šiaurės Europoje ir Skandinavijoje.

Viduramžiais įsigalėjo tikėjimas, kad šią naktį draugėn susirenka raganos: suskrenda ant Harce stūksančio Brokeno kalno susitikti su šėtonu ir piktosiomis jėgomis. Teigiama, kad būta tikėjimo, jog šią naktį, vadovaujami požemių karalystės valdovės deivės Helos, mirusieji, piktosios dvasios ir raganos keldavusios orgijas, trukdančias ateiti pavasariui. Kad greičiau ateitų pavasaris, ant laužų būdavo deginamos raganų iškamšos. Apie trobesius vykdavo eitynės su deglais, būdavo skambinama bažnyčių varpais ir kt.

Įsigalėjus krikščionybei, gegužės 1 d. krikščionys pradėjo minėti šv. Valpurgos (~710–780 m.; kanonizuota gegužės 1 d.) šventę, senosios tradicijos susipynė su legenda apie šią šventąją. Šv. Valpurga laikoma gynėja nuo velnio pinklių, piktųjų dvasių. Vokietijoje per Valpurgijos nakties šventę persirengėliai krečia pokštus, kelia triukšmą, kuris turįs sulaikyti blogį, Švedijoje dainuojamos tradicinės pavasario liaudies dainos, kuriami laužai.

## Išnašos
Eurazinė volungė

* *Oriolus galbula* Linnaeus
* *Oriolus oriolus oriolus* (Linnaeus, 1758)

: perimvietės šiltuoju metų laiku
: migracijų ir klajonių regionas
: žiemavietės
: tikriausiai išnykusios

**Eurazinė volungė**, tradicinis sinonimas **volungė** (*Oriolus oriolus*) – žvirblinių paukščių (*Passeriformes*) būrio, volunginių (*Oriolidae*) šeimos paukščių rūšis.

## Eurazinės volungės Lietuvoje
Lietuvoje dažnoka, parskrenda gegužės mėn., išskrenda rugpjūčio mėn.

## Buveinė
Gyvena lapuočių ir mišriuose miškuose.

## Išvaizda
Eurazinė volungė maždaug juodojo strazdo (*Turdus merula*) dydžio. Kūno ilgis 24-25 cm, atstumas tarp abiejų išskleistų sparnų galų 44-47 cm, svoris 56-79 g.

Patinai lengvai atpažįstami iš ryškios geltonos spalvos. Patinas šviesiai geltonas, nugara ir sparnai žalsvo atspalvio. Juostelė nuo snapo iki akių ir plasnojamosios plunksnos juodos spalvos. Vidurinės vairuojamosios plunksnos taip pat juodos, likusios su geltonomis dėmėmis. Snapas raudonas, kojos pilkos. 

Patelės viršutinė pusė žalsva, antuodegis geltonas. Apatinė dalis pilkšva, juosvai dėmėta. 

Jaunikliai panašūs į patelę.

## Veisimasis
Lizdą suka gana aukštai, 3-10 m aukštyje, šakos viršūnėje. Vidų iškloja plaukais, plunksnomis, lanksčiomis žolėmis. Kiaušinius deda birželio mėn. Dėtyje 3-5 šviesūs kiaušiniai su juosvomis ir rudomis dėmėmis. Peri 14-15 dienų. Lizde jaunikliai išbūna dvi savaites. Išveda vieną vadą. 

## Mityba
Minta vabzdžiais, lesa plaukuotus vikšrus.

## Elgsena ir balsas
Eurazinės volungės yra labai paslaptingi paukščiai, jos laikosi aukštai, aukštų medžių lajų vainikuose. Dažniausiai jas galima išgirsti auštant, kai jos skleidžia savitą švilpimą. Jų garsas įvairus: lietingu oru „jek-jek-jek“, o dažniausiai girdimas garsus švilpimas „fliu-tiu-liu".

Eurazinės volungės skrydis kaip strazdo (*Turdidae*), banguotas - su nedideliu pasišokinėjimu.

## Amžius
Laukinėje gamtoje gyvena iki 14,8 metų.

## Galerija

Vaizdas:Oriolus oriolus - Tarn.jpg|Eurazinės volungės patinas
Vaizdas:Loriot d'Europe by Michel Idre.jpg|Eurazinės volungės patinas Prancūzijos Aukštutinės Garonos departamente
Vaizdas:Oriolus oriolus Ayodar 3.jpg|Eurazinės volungės besižvalganti patelė (Valensijos regionas)
Vaizdas:Oriolus oriolus 2.jpg|Eurazinės volungės lizdas
Vaizdas:Oriolus oriolus MHNT 232 Foret de la Mamora Maroc RdN.jpg|Eurazinės volungės kiaušiniai


## Šaltiniai

## Nuorodos
* datazone.birdlife.org / Eurasian Golden Oriole - ''Oriolus oriolus''
* ebird.org / Eurasian Golden Oriole - ''Oriolus oriolus''
* birdsoftheworld.org / Eurasian Golden Oriole - ''Oriolus oriolus''
* xeno-canto.org / Eurasian Golden Oriole · ''Oriolus oriolus'' (*eurazinių volungių balso audio įrašai*)
* youtube.com / Nesting birds – Eurasian golden oriole (Oriolus oriolus) (*eurazinė volungė lizde maitinanti jauniklius*)
* youtube.com / Golden Oriole, nesting and feeding (*eurazinės volungės lizde maitinančios jauniklius*)
* youtube.com / Обыкновенная иволга Oriolus oriolus (*vaizdo siužete rusų k. pasakojimas apie eurazines volunges*)
* youtube.com / Bird voices. Oriole sings - forest flute and forest cat (Birds of Russia) (*eurazinės volungės balsas*)
Elžbieta II

**Elžbieta II** (, g. Elžbieta Aleksandra Marija Vindzor, 1926 m. balandžio 21 d. – 2022 m. rugsėjo 8 d.) – Jungtinės Karalystės karalienė, valdžiusi 1952–2022 m. Ji taip pat buvo Antigvos ir Barbudos, Australijos, Bahamų, Belizo, Kanados, Grenados, Jamaikos, Naujosios Zelandijos, Papua Naujosios Gvinėjos, Sent Kitso ir Nevio, Sent Lusijos, Sent Vinsento ir Grenadinų, Tuvalu, Saliamono Salų valdovė. Karalienės Elžbietos II valdymas truko 70 metų ir 214 dienų – ilgiausiai iš visų britų monarchų.

## Biografija
Elžbieta gimė Londone, buvo pirmoji Jorko hercogo ir hercogienės (vėliau karaliaus Jurgio VI ir karalienės Elžbietos) atžala. Tėvui sostas atiteko 1936 m., kai jo brolis karalius Eduardas VIII abdikavo, o Elžbieta tapo sosto įpėdine. Ji mokėsi privačiai namuose ir Antrojo pasaulinio karo metu pradėjo vykdyti viešąsias pareigas, tarnaudama moterų savanoriškoje tarnyboje. 1947 m. lapkritį ištekėjo už Filipo, buvusio Graikijos ir Danijos kunigaikščio, jų santuoka truko 73 metus iki Filipo mirties 2021 metų balandį. Pora turėjo keturis vaikus: Čarlzą (vėliau Karolis III), Aną, Endriu ir Edvardą.

1952 m. vasarį mirus tėvui, Elžbieta, kuriai tada buvo 25 metai, tapo septynių nepriklausomų Tautų Sandraugos šalių: Jungtinės Karalystės, Kanados, Australijos, Naujosios Zelandijos, Pietų Afrikos, Pakistano ir Šri Lankos, taip pat kitų britų kolonijinių šalių valdove. Elžbieta visą laiką karaliavo kaip konstitucinė monarchė. Jos valdomų teritorijų skaičius laikui bėgant mažėjo, nes kai kurios teritorijos įgijo nepriklausomybę, o šalys tapo respublikomis. Karalienės valdymo metu pareigas ėjo 15 ministrų pirmininkų, 14 Jungtinių Amerikos Valstijų prezidentų, ji susitiko su 5 popiežiais. Per visą Elžbietos II gyvenimą monarchijos palaikymas Jungtinėje Karalystėje nuolat išliko didelis, kaip ir jos asmeninis populiarumas.

2006 m. spalio 16–18 dienomis Jungtinės Karalystės karalienė Elžbieta II kartu su vyru princu Filipu lankėsi Lietuvoje oficialaus vizito metu. Ji susitiko su prezidentu Valdu Adamkumi, aplankė Antakalnio kapines, kur pagerbė sausio 13-tosios aukas, sveikino miestiečius Vilniaus rotušės aikštėje. Vėliau vizitą tęsė Latvijoje ir Estijoje.

2015 m. rugsėjo 9 d. karalienė Elžbieta II tapo ilgiausiai valdžiusiu bet kurios lyties britų monarchu. Karalienė Elžbieta II mirė 2022 m. rugsėjo 8 d. Balmoralo pilyje, Škotijoje. Po karalienės Elžbietos II mirties sostą paveldėjo vyriausias sūnus Karolis III.

## Išnašos
Burbulis

**Burbulis** (*Trollius*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos augalų gentis. Pavadinimas iš lotynų k. žodžio *trulleum* – apvalus indas (augalo žiedai yra apvalūs, rutuliški). Tai daugiamečiai augalai su spirališkai išsidėsčiusiais plaštakiškai suskaldytais lapais. Žiedai pavieniai arba po keletą stiebų viršūnėse. 

## Rūšys

Lietuvoje auga viena rūšis – paprastasis burbulis (*Trollius europaeus*). 

Kitos:
* Azijinis burbulis (*Trollius asiaticus*)
* Blyškusis burbulis (*Trollius laxus*)
* Amūrinis burbulis (*Trollius ledebourii*)
* Mažasis burbulis (*Trollius pumilus*)
* ir kt.



File:Trollius laxus Engjagullhnappur.jpg|Blyškusis burbulis (*Trollius laxus*)
File:Lutik flower.JPG|Azijinis burbulis (*Trollius asiaticus*)
Sprogstamosios medžiagos

**Sprogstamosios medžiagos**, *sprogalai* – tai cheminiai junginiai ar jų mišiniai, sukurti sprogdinimams vykdyti. Paveikti išorinio poveikio (trinties, šilumos, smūgio, kibirkšties ir t. t.) chemiškai labai greitai reaguoja išskirdami aukšto slėgio ir temperatūros sprogimo dujas, kurios besiplėsdamos atlieka mechaninį darbą. Išskirtų dujų tūris yra kelis šimtus kartu didesnis už pradinės medžiagos tūrį. Pvz.: 1 litras parako per 1/1000 sekundės dalį išskiria 300–1200 l dujų.
Medžiagos ar mišiniai, kurie geba sprogti, bet nėra gaminami tam, kad jais sprogdintų, vadinami *[[sprogiosios medžiagos|sprogiosiomis medžiagomis]]*.

Iš sprogstamųjų medžiagų ir paprastai kitų komponentų daromi sprogstamieji įtaisai sprogmenys.

## Klasifikacija
Pagal chemines – fizikines savybes sprogstamosios medžiagos skirstomos į tris grupes:
* sužadinančiosios (inicijuojančios),
* brizantinės,
* svaidančiosios (parakai).

Pagrindinės sprogstamųjų medžiagų charakteristikos:

# Detonacijos greitis – detonacijos bangos plitimas pačioje sprogstamojoje medžiagoje,
# Brizantiškumas – savybė skaldyti kietas medžiagas,
# Darbas – savybė atlikti darbą (cm³).
# Sprogimo šiluma – šiluma, kuri atsiranda visiškai sureagavus (sprogus) sprogstamajai medžiagai,
# Sprogimo dujų tūris – tūrio padidėjimas per labai trumpą laiką,
# Sprogstamosios medžiagos tankis.

## Brizantinės sprogstamosios medžiagos
**Brizantinės sprogstamosios medžiagos** tai cheminių medžiagų mišiniai arba junginiai, skirti atlikti tam tikrą darbą suardant sąveikaujančius kūnus. Tai antrinės sprogstamosios medžiagos, jų sprogimui sukelti naudojamos inicijuojančios sprogstamosios medžiagos. Kaip brizantinės sprogstamosios medžiagos naudojami nitrojunginiai (trinitrotoluolas (trotilas), tetrilas, heksogenas, oktogenas, nitroglicerinas, nitroceliuliozė); jų sudėtyje dar būna inertinių priedų, pvz., parafino, cerazino (mažina jautrumą išoriniams veiksniams), aliuminio arba magnio (didina sprogimo šilumą). Yra brizantinių sprogstamųjų medžiagų sudarytų iš degiojo komponento ir sprogimą reguliuojančios medžiagos; pvz., chloratitas (oksidatorius – kalio chloratas (bertoleto druska)), perchloratitas (oksidatorius – kalio perchloratas), amonitai (oksidatorius – amonio nitratas), oksilikvitai (oksidatorius – skystas deguonis).

Brizantinės sprogstamosios medžiagos turi labai didelę griaunamąją galią ir vartojamos sviedinių, minų, granatų sprogstamiesiams užtaisams ir sprogdinimo darbams.

Pagal Lietuvos Respublikos Sprogmenų apyvartos kontrolės įstatymą brizantinės sprogstamosios medžiagos yra skirstomos į:
# didelio galingumo (detonacijos greitis didesnis negu 7500 m/s),
# vidutinio galingumo (detonacijos greitis nuo 5000 iki 7500 m/s),
# mažo galingumo (detonacijos greitis mažesnis negu 5000 m/s).

Svarbiausios brizantinės sprogstamosios medžiagos – TNT (2,4,6-trinitrotuluolas), R.D.X. (ciklotrimetilentrinitraminas), PETN, TNP (2,4,6-trinitrofenolis), tetrilas (2,4,6-trinitrofenilmetilnitraminas), ANFOS ir kiti mišiniai NH4NO3 pagrindu.

* ANFOS, ANAL ir kiti AN..
* TNT
* TNP
* R.D.X

## Nuorodos
* Įvairių objektų sprogdinimo Lietuvoje vaizdo įrašai.
* Explosives
Puriena

**Puriena** (*Caltha*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos augalų gentis. Daugiamečiai žoliniai augalai su spirališkai išsidėsčiusiais lapais, kurie ištisiniai arba truputį skiautėti. Apyžiedis paprastas, jo lapeliai geltoni (jų yra 5-10). Kuokelių ir piestelių daug. Vaisius – lapavaisis.

Lotyniškas genties pavadinimas kilo iš  'krepšelis, pintinėlė' – dėl žiedų formos.

Lietuvoje auga:
* Pelkinė puriena (*Caltha palustris*) 
* Raguotoji puriena (*Caltha cornuta*)


Image:Caltha palustris0.jpg
Image:Sumpfdotterblume Porträt Ausschnitt.jpg
Image:Calthus-palustris-Knospe.jpg
Vaizdas:Pelkines purienos ziedas resize.jpg|Pelkinės purienos žiedai
Image:Calthus-palustris-Thurner-Hof.jpg
Image:Caltha palustris 100405.jpg
Sužadinančiosios sprogstamosios medžiagos

**Sužadinančioji sprogstamoji medžiaga**, *inicijuojančioji sprogstamoji medžiaga* – sprogstamoji medžiaga, labai jautri dirgikliams (smūgiui, trinčiai, dūriui, elektros kibirkščiai ir kt.). Tinkama savo sprogimu sukelti kitos (antrinės) sprogstamosios medžiagos užtaiso sprogimą.

Paprastai sužadinančiosiomis sprogstamosiomis medžiagomis (SSM) laikomi junginiai, gerokai jautresni už PETN. Sužadinamosios sprogstamosios medžiagos būna pakankamai jautrios, kad patikimai sprogtų smogus skiltuvui. Kai kurios medžiagos yra pernelyg jautrios (pvz., azoto trijodidas), jos gali sprogti tiesiog pajudintos.

Sužadinančioji sprogstamoji medžiaga dažniausiai naudojama mažais kiekiais (dažnai – miligramais), kurių pakanka kitų sprogmenų sužadinimui – sukelti brizantinių sprogstamųjų medžiagų detonaciją, pvz., artilerijos sviediniuose, arba parako padegimui (pvz., kapsulės padega parako užtaisą šaunamųjų ginklų šoviniuose.
Sužadinantieji sprogalai dažnai naudojami degikliuose ir detonatoriuose. Visi veiksmai su jais yra atliekami laikantis ypatingų atsargumo taisyklių, jie jokiu būdu nelaikomi šalia bet kokių brizantinių ar kitų sprogstamųjų medžiagų.

Inicijuojančių sprogstamųjų medžiagų yra labai daug. Praktikoje naudojamos tik atitinkančios tam tikrus reikalavimus:
# Cheminis ir fizinis stabilumas.
# Ne per didelis jautrumas.
# Turi turėti kiek įmanoma didesnį tankį.

Svarbiausios inicijuojančiosios sprogstamosios medžiagos – gyvsidabrio fulminatas (trankusis gyvsidabris), švino azidas, taip pat sunkiųjų metalų fulminatai, acetilidai ir azidai, organiniai azidai ir peroksidai.

## Sužadinamųjų sprogstamųjų medžiagų pavyzdžiai
* acetono peroksidas
* amonio permanganatas
* Armstrongo mišinys
* azo-klatratai
* azoto halogenidai
* vario acetilidas
* diazodinitrofenolis
* heksametileno triperoksido diaminas
* HMTD
* švino azidas
* švino stifnatas
* švino pikratas
* gyvsidabrio fulminatas
* azoto trichloridas
* nitroglicerinas
* sidabro azidas
* sidabro acetilidas
* sidabro fulminatas
* natrio azidas
* tetacenas
* tetrazolai

## Nuorodos
Bligna

**Bligna** (*Isopyrum*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos augalų gentis. Genties pavadinimas iš  – lygus, vienodas ir *pyros* – kviečiai, vaisius. Daugiamečiai žoliniai augalai, paplitę šiaurės pusrutulio vidutinio klimato juostoje. 

Lietuvoje auga viena rūšis – trilapė bligna (*Isopyrum thalictroides*). **Pav.** Žydi balandžio – gegužės mėn. Auga ūksminguose lapuočių miškuose. Visos augalo dalys nuodingos. Rūšis Lietuvoje labai reta, įrašyta į Raudonąją knygą.
Juodgrūdė

**Juodgrūdė** (*Nigella*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos augalų gentis. Pavadinimas iš lotyniško žodžio *nigellus* – juosvas (augalo sėklos yra juodos spalvos). Vienamečiai žoliniai augalai su plunksniškai suskaldytais lapais. Taurėlapiai 5, spalvoti, mėlyni, balti, geltoni, greit nukrenta. 

Lietuvoje auginamos dvi rūšys:
*Darželinė juodgrūdė (*Nigella damascena*)
*Sėjamoji juodgrūdė (*Nigella sativa*)

Lietuvoje dar galėtų augti dirvinė juodgrūdė (*Nigella arvensis*), tačiau iki šiol neaptikta. **Pav.**
Vėdrynas

**Vėdrynas** (*Ranunculus*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos augalų gentis. Pavadinimas iš  – varlė, *ranunculus* – varliūkštis (keletas rūšių auga stovinčiame, varlių gyvenamajame vandenyje). Tai vienamečiai arba žoliniai augalai su pirštiškai ar plunksniškai skaldytais lapais. Žiedai geltoni, pavieniai arba po keletą susibūrę į žiedynus. Kuokelių ir piestelių daug. Vaisiai – riešutėliai. Augalus apdulkina vabzdžiai. Visos vėdryno rūšys yra nuodingos. 

Paplitę visame žemės rutulyje. Gentyje yra apie 400 rūšių, Lietuvoje – 12 rūšių:
* Pavasarinis švitriešis (*Ranunculus ficaria*)
* Aitrusis vėdrynas (*Ranunculus acris*)
* Dirvinis vėdrynas (*Ranunculus arvensis*)
* Auksakuodis vėdrynas (*Ranunculus auricomus*)
* Gumbuotasis vėdrynas (*Ranunculus bulbosus*)
* Kašubinis vėdrynas (*Ranunculus cassubicus*)
* Dedervinis vėdrynas (*Ranunculus flammula*)
* Vilnotasis vėdrynas (*Ranunculus lanuginosus*)
* Pelkinis vėdrynas (*Ranunculus lingua*)
* Vagotasis vėdrynas (*Ranunculus polyanthemus*)
* Šliaužiantysis vėdrynas (*Ranunculus repens*). **Pav.**
* Rėpliojantysis vėdrynas (*Ranunculus reptans*). Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą
* Nuodingasis vėdrynas (*Ranunculus sceleratus*)


Image:Illustration Ranunculus acris0.jpg|Aitrusis vėdrynas
Image:Illustration Ranunculus arvensis0.jpg|Dirvinis vėdrynas
Image:Illustration Ranunculus lingua0.jpg|Pelkinis vėdrynas
Image:Illustration Ranunculus repens0.jpg|Šliaužiantysis vėdrynas
Image:Ranunculus auricomus1.jpg|Auksakuodis vėdrynas
Image:Ranunculus bulbosus closeup.jpg|Gumbuotasis vėdrynas
Image:Jaskier kosmaty Ranunculus lanuginosus.jpg|Vilnotasis vėdrynas
Adonis

**Adonis** (*Adonis*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos augalų gentis. Vienamečiai arba daugiamečiai žoliniai augalai su paprastais arba šakotais stiebais. Lapai daugart plunksniškai arba plaštakiškai skaldyti į siauras skiltis. Žiedai pavieniai, stiebų ir šakų viršūnėse. Sėklos raukšlėtos.

Lietuvoje auginamos dvi rūšys:
* Pavasarinis adonis (*Adonis vernalis*). **Pav.**
* Vasarinis adonis (*Adonis aestivalis*)

## Žodžio kilmė

Yra bent dvi versijos, aiškinančios gėlės pavadinimo atsiradimą. Pagal vieną jų, gėlės žiedai atsirado iš deivės Afroditės ašarų, kai ji apverkė mirštantį Adonį. Kita byloja, kad Adonį jaunystėje medžiojantį sužeidė šernas, o gėlės išaugo iš sužeisto Adonio kraujo.
Vingiris

**Vingiris** (*Thalictrum*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos augalų gentis. Genties pavadinimas iš graikų kalbos žodžio *thallo* – žaliuoju, nes augalas išauga vešlus ir puošnus. Lapai plunksniški, žiedų daug. Vaisiai riešutėlių pavidalo.

Lietuvoje auga 5 rūšys:
*Sinavadlapis vingiris (*Thalictrum aquilegifolium*)
*Geltonasis vingiris (*Thalictrum flavum*).** Pav.**
*Siauralapis vingiris (*Thalictrum lucidum*)
*Mažasis vingiris (*Thalictrum minus*)
*Pievinis vingiris (*Thalictrum simplex*)
Vidurkis

**Vidurkis** – vidutinė požymio reikšmė, nustatyta tiriant skirtingus objektus. Dažniausiai vidurkio reikšmė pateikiama kaip aritmetinis vidurkis.

Vidurkiai gali būti skaičiuojami pagal vertę arba pagal poziciją (išrikiavimą):

* Pagal vertę skaičiuojami vidurkiai priklauso nuo pačių reikšmių dydžio, todėl yra jautresni ekstremalioms vertėms, bet priima daugiau imties konteksto.
* Pagal poziciją skaičiuojami vidurkiai priklauso nuo reikšmių vietos imtyje arba jų išrikiavimo tvarkos, todėl ekstremalios reikšmės veikia mažiau, bet priima mažiau imties konteksto.

## Vidurkių tipai

### Pagal vertę

### Pagal poziciją

## Taip pat skaitykite
* Pitagoro vidurkiai

## Šaltiniai
Švino azidas

**Švino azidas** – druska. Tai patvarūs, baltos spalvos, nehidroskopiški, sprogstantys ir toksiški kristalai. Išrastas 1891 m. Užsidegimo temperatūra – 354 °C. Labai jautrus ir paprastai laikomas po vandeniu, guminiuose induose. Jautrumas truputį mažesnis už gyvsidabrio fulminatą. Švino azidas yra labai galinga sprogstamoji medžiaga, paprastai naudojama kaip inicijuojantys sprogmenys kitiems sprogmenims. Detonatoriuose, vietoj 0.5 g fulminato užtenka 0.25 g azido. Net labai mažas kiekis detonuoja, jeigu yra nors menkiausias suspaudimo požymis. Reaguoja su variu, todėl gaminant detonatorių reikia naudoti aliuminio arba cinko vamzduką.

Cheminė formulė:Pb(N3)2

Detonavimo greitis:
* 4630 m/s @ 3,0 g/cm³
* 5180 m/s @ 4,0 g/cm³

Ekvivalentas:
* 0.5 g = detonatorius Nr.8
 
Gaminama iš natrio azido bei švino acetato. Jonų mainų reakcija.
Skirstinys

**Skirstinys** (**tikimybinis pasiskirstymas** ar **pasiskirstymo dėsnis**)  – funkcija, aprašanti  reikšmių (atsitiktinių dydžių) ir jų tikimybių tarpusavio ryšį. Vieni dažniausiai taikomų skirstinių – binominis bei normalusis (arba Gauso).

Skirstinys yra tikimybių teorijos A. Kolmogorovo aksiomų sistemos sąvoka.

## Skirstinių pavyzdžiai
* Normalusis skirstinys
* Binominis skirstinys
* Puasono skirstinys
* Stjudento skirstinys
* Eksponentinis skirstinys
* Trikampio skirstinys

## Įvadas

Norint apibrėžti tikimybių skirstinius paprasčiausiems atvejams, reikia atskirti diskrečius ir tolydžius atsitiktinius dydžius. Diskrečiuoju atveju lengvai priskiriamos tikimybės kiekvienai galimai reikšmei, pvz., kai metamas lošimo kauliukas, kiekviena reikšmė nuo 1 iki 6 turi tikimybę 1/6. Priešingai yra, kai atsitiktinis dydis yra tolydus, tada tikimybės yra nelygios nuliui tik tada, jei jos apima baigtinius intervalus, pvz., kokybės kontrolėje galima leisti, kad „500 g“ paketas svertų tarp 490 g ir 510 g, t. y. tikimybė nemažiau 98 %.

## Šaltiniai
TNT

**Trotilas** (**trinitrotoluenas**, **tolas**, **T.N.T.**, **„muilas“**) – cheminis junginys. Cheminė formulė: CH3C6H2(NO2)3.

## Savybės
Detonacijos greitis: 6700 m/s @ 1,6 g/cm³

Trotilas išrastas 1863 m. Dėl nejautrumo smūgiams, fizinio ir cheminio stabilumo yra viena pagrindinių sprogstamųjų medžiagų, šiandien naudojamų karo pramonėje. TNT yra sprogiųjų medžiagų etalonas. Pagal jo galią yra skaičiuojama kitų sprogiųjų medžiagų lyginamoji galia. TNT yra labai stabilus ir nejautrus smūgiams (net kulkoms), ugniai, kibirkštims ir karščiui.

Tai bespalviai arba gelsvi milteliai, kurių tankis 1,6 kg/l. Jis lydosi +84&nbsp;°C temperatūroje, iš jo gali būti liejamos įvairios formos. Tai toluolo trigubo nitrinimo produktas. Dega skleisdamas juodus dūmus, parako kvapo. Sprogsta nuo detonatoriaus Nr.8. Sprogimo šiluma – 1000 kcal/kg. Sprogstant susidaro daug anglies oksido (sukelia deguonies trūkumą). Gerai tirpsta benzole, acetone ir kituose organiniuose tirpikliuose, blogai – vandenyje. Vandenyje savo savybių nepraranda. Su sunkiaisiais metalais linkęs sudaryti organines druskas, lengvai detonuojančias nuo mechaninio ar šiluminio poveikio. Atvirai degdamas nesprogsta. Uždaruose, talpiuose induose sprogsta greitai. Kaip ir daugelis kitų nitrojunginių, pasižymi hematotoksiniu poveikiu.

Gaunamas iš tolueno (metilbenzeno), jį nitrinant ir naudojant katalizatorių: C6H5-CH3 + 3HONO2 (+H2SO4(konc.)) = C7H5N3O6 + 3H2O.
Binominis skirstinys

**Binominis skirstinys** – tai dichotomine matavimų skale matuojamų požymių reikšmių skirstinys (pasiskirstymo dėsnis). Šis skirstinys yra diskretus, jis apibūdinamas parametrais *n* ir *p*. Parametras *n* ≥ 0 reiškia bandymų skaičių, o *p* – požymio tikimybę įgyti vieną iš dviejų galimų reikšmių (požymio tikimybė įgauti antrąją reikšmę yra lygi 1 – p). Binominio skirstinio pasiskirstymo tankio funkcija yra:

: f(k;n,p)=\frac{n!}{k!(n-k)!} p^k(1-p)^{n-k}\, (čia k=0,1,2,\dots,n).

Binominis skirstinys gaunamas atliekant taip vadinamus **Bernulio eksperimentus** kaip Bernulio skirstinių suma.

Įprastinis pavyzdys duomenų, pasiskirsčiusių pagal šį skirstinį, – sėklų skaičius vaisiuje. Paprastai vaisius turi fiksuotą sėklapradžių skaičių *n*, tačiau ne kiekvienas sėklapradis išsivysto į sėklą. Jei sėklos išsivystymo tikimybė *p* yra vienoda bet kuriam sėklapradžiui, sėklų skaičius vaisiuje būna binomiškai pasiskirstęs dydis. Uogų skaičius kekėje turi mažiau šansų būti binomiškai pasiskirstęs, nes: (a) žiedų skaičius žiedyne paprastai nėra fiksuotas skaičius, (b) uogos išsivystymo tikimybės paprastai labiau varijuoja.

Kai n pakankamai didelis, binominis skirstinys yra aproksimuojamas normaliuoju arba Puasono skirstiniu.

## Šaltiniai
Raguolis

: *Tai straipsnis apie vėdryninių šeimos augalų gentį. Apie ežerą Zarasų rajone skaitykite straipsnyje [[Raguolis (ežeras)]]*

**Raguolis** (*Consolida*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos augalų gentis.

Lietuvoje savaime auga viena rūšis – dirvinis raguolis (*Consolida regalis*).
Heksogenas

**Heksogenas** (**R.D.X**, **ciklotrimetilentrinitraminas**, **ciklonitas**, **T4**, pagal IUPAC **1,3,5-trinitroperhidro-1,3,5-triazinas**) – sprogstamoji medžiaga. Cheminė formulė: C3H6N6O6.

Detonacijos greitis: 8300 m/s esant tankiui 1,0g/cm³

Išrastas 1898 m. Iš pradžių jį naudojo kaip vaistą. Tai smulkiakristalė baltos spalvos medžiaga. Lyginamasis svoris 1,8 t/m³. Heksogenas neturi kvapo ir skonio, nehigroskopiškas, vandenyje netirpsta. Lydosi +202 ± 1°C. temperatūroje. Chemiškai neaktyvus, su metalais nereaguoja. Deginant daugiau kaip 1 kg heksogeno jis gali detonuoti. Dega energingai, balta liepsna. Mechaniniam poveikiui mažiau jautrus už teną. Peršaunamas gali sprogti. Švarus heksogenas naudojamas detonatorių gamyboje. Pridedant specialių plastifikatorių – gaunami plastikiniai sprogmenys (C-1, C-2, C-3, C-4).

## Gavimas
Gaunamas heksaminą nitruojant balta, rūkstančia (virš 90 %) azoto rūgštimi:

(CH2)6N4 + 4HNO3 → (CH2-N-NO2)3 + 3HCHO + NH4+ + NO3-

## Nuorodos
* Struktūra
Aritmetinis vidurkis

**Aritmetinis vidurkis**, arba **matematinis vidurkis** – vidurkis, skaičiuojamas sudedant visas kiekybinio kintamojo (atsitiktinio dydžio) reikšmes ir padalijant šią sumą iš reikšmių skaičiaus:

: M(x)=\bar{x}=(x_1+\cdots+x_n)/n.

Taip pat galima užrašyti naudojant sumos žymėjimą:
: M(x)=\bar{x} = \frac1n\sum_{i=1}^n x_i..

Aritmetinio vidurkio savybės:
* M(C) = C
* M(CX) = C*M(X)
: kur C – konstanta.
* Dviejų atsitiktinių dydžių sumos vidurkis yra lygus šių dydžių vidurkių sumai M(X+Y) = M(X) + M(Y).
* Jei atsitiktiniai dydžiai yra nepriklausomi, tai M(XY) = M(X)*M(Y).
* M|X| \geq |MX|

## Atsitiktinio dydžio vidurkis

Esant pakankamai imčiai, atsitiktinio dydžio vidurkis barstosi pagal artimą normaliąjam skirstinį. Tai teisinga ir jei paties dydžio skirstinys nėra normalusis. Pavyzdžiui, lošimo kauliuko metimo rezultato skirstinys yra stačiakampis (visų šešių galimų reikšmių pasirodymo tikimybė yra vienoda), ir galimos reikšmės yra fiksuotos (1, 2, 3, 4, 5, 6). Tačiau jei bandymų skaičius pakankamas (paprastai tariama, jog apie 30), metimo rezultatų vidurkio skirstinys yra artimas normaliajam, su vidurkiu apie 3.5.

Atsitiktinio dydžio vidurkis neparodo, kaip toli nuo vidurkio išsidėsčiusios (išsibarsčiusios) jo įgyjamos reikšmės. Tai apibūdina dispersija.

## Šaltiniai
Geometrinis vidurkis

**Geometrinis vidurkis** – vidurkis, skaičiuojamas sudauginant visas reikšmes ir ištraukiant n-tojo laipsnio šaknį (n - reikšmių skaičius). \sqrt[n]{a_1 \cdot a_2 \cdot ... \cdot a_n}.

Didesni skaičiai skaičiuojant geometrinį vidurkį yra mažiau svarūs negu lyginant su aritmetiniu vidurkiu. Pavyzdžiui, du skaičiai 1 ir 2 turi geometrinį vidurkį, kuris yra lygus  \sqrt[2] {1 \cdot 2} \approx 1,41 \ , o jų aritmetinis vidurkis yra didesnis - 1,5.

Geometrinį ir aritmetinį vidurkius sieja nelygybė:
: \sqrt[n]{a_1 \cdot a_2 \cdot ... \cdot a_n} \le \frac{a_1 + a_2 + ... + a_n}{n}

## Apibrėžimas
Skaičių x_1,x_2,\dotsc,x_n (kai  x_i > 0 , kur  i=1,\ldots,n), geometrinis vidurkis yra n-toji šaknis iš jų visų bendros sandaugos:

:\bar{x}_\mathrm{geom} = \sqrt[n]{\prod_{i=1}^n{x_i}} = \sqrt[n]{x_1 \cdot x_2 \dotsm x_n} 

## Šaltiniai
Normalusis skirstinys

**Normalusis skirstinys**, arba ***Gauso skirstinys*** – tai  reikšmių skirstinys (pasiskirstymo dėsnis), priklausantis normaliųjų skirstinių šeimai.

Normalųjį skirstinį, kaip tam tikro atsitiktinio dydžio skirstinį, 1809 m. pirmąkart pavartojo Karlas Frydrichas Gausas.

## Vienmačiai normalieji skirstiniai
Normalieji skirstiniai pasižymi šiomis savybėmis:
* vidurkio (\mu), modos ir medianos reikšmės sutampa,
* skirstinio tikimybių pasiskirstymo kreivė yra dvipusiai simetriška, o simetrijos ašis yra ties vidurkiu,
* skirstinio kreivės padėtis priklauso nuo vidurkio vietos skaičių ašyje,
* skirstinio tikimybių pasiskirstymo kreivės plotis ir amplitudė priklauso nuo standartinio nuokrypio (\sigma),
* pagal normalųjį skirstinį besibarstančių atsitiktinių dydžių suma taip pat yra dydis, besibarstantis pagal normalųjį skirstinį.

Normaliojo skirstinio tikimybių tankio funkcija yra
: 
f(x;\mu,\sigma)
=
\frac{1}{\sigma\sqrt{2\pi}} \, \exp \left( -\frac{(x- \mu)^2}{2\sigma^2} \right).

Pagal normalųjį skirstinį dažniausiai barstosi dydžiai, kuriems turi įtakos labai daug nepriklausomų veiksnių, kurių kiekvienas prideda arba atima tam tikrą vertės pokytį. Šie pokyčiai gali barstytis pagal bet kokį skirstinį, nebūtinai normalųjį.

Normaliojo skirstinio nuosavieji parametrai:
* aritmetinis vidurkis μx,
* vidutinis kvadratinis nuokrypis (standartinis nuokrypis) σx.
Normalusis skirstinys žymimas N(μx; σx). *Standartinis normalusis skirstinys* žymimas N(0; 1)

Normalusis dėsnis labai dažnai taikomas praktikoje. Nustatyta, kad jis gerai apibūdina daugelį reiškinių: ūgį, svorį, vidutinę oro temperatūrą, matavimo paklaidas ir t. t. Tai idealizuotas matematinis modelis, taikomas analizuojant duomenis, kurie pasiskirstę apytikriai normaliai.

N skirstinys aprašomas varpo formos kreivė, vadinama *normaliąja kreive* (arba *gausoide*). Kreivė išsidėsčiusi virš *x* ašies. *X* ašis yra šios funkcijos grafiko asimptotė. Kreivė simetriška per vidurkį einančios statmenos tiesės atžvilgiu. Duomenų reikšmė, atitinkanti šį tašką yra ir skirstinio vidurkis, ir mediana. Tai, kad mediana ir vidurkis sutampa, yra normaliosios kreivės simetriškumo pasekmė.

Funkcija įgyja didžiausią reikšmę vidurkio taške μx. Taškai μx-σx ir μx+ σx yra grafiko persilenkimo taškų abscisės.

Normalioji kreivė turi šias savybes:
* atsitiktinio normaliai pasiskirsčiusio dydžio patekimo į intervalą [μ – σ; μ + σ] tikimybė yra 0,68;
* patekimo į intervalą [μ – 2σ; μ + 2σ] tikimybė yra 0,95;
* patekimo į intervalą [μ – 3σ; μ + 3σ] tikimybė yra 0,995.
Viena iš svarbių išvadų yra ta, kad praktiškai visas plotas (99,5 %) po normaliąja kreive yra ±3σx nuo centro (aritmetinio vidurkio) ribose. Taigi, jei kintamojo skirstinys normalus, tai praktiškai visos kintamojo reikšmės yra ne daugiau kaip 3σ atstumu nutolusios nuo centro.

## Šaltiniai
Mediana

Statistikoje **mediana** – tai požymio reikšmė, kuri dalija , populiaciją ar tikimybinį pasiskirstymą į dvi lygias dalis. Pusė populiacijos turi reikšmes, mažesnes ar lygias medianai, kita pusė turi didesnes ar lygias medianai. Mediana dar taip pat vadinama *antruoju [[Kvartilis|kvartiliu]]* Q_2.

Norint rasti baigtinės skaičių aibės medianą, reikia surikiuoti skaičius iš eilės pagal dydį ir pasirinkti vidurinį. Pavyzdžiui, jei yra 5 žmonės, kurių amžiai yra 2 m., 9 m., 10 m., 39 m. ir 45 m., jų amžiaus mediana yra 10 metų. Jei aibėje yra lyginis skaičius elementų, atsiranda neapibrėžtumas ties kuria vieta dalinti seką – prieš vidurinįjį elementą ar po jo. Šiuo atveju mediana pasirenkama reikšmė, lygi dviejų vidurinių reikšmių vidurkiui. Pavyzdžiui, jei yra keturi žmonės, kurių mėnesiniai atlyginimai yra 800 €, 1000 €, 1300 € ir 3000 €, jų mėnesinių atlyginimų mediana yra (1000 \euro + 1300 \euro)/2 = 1150 \euro.

Skirtingai nuo vidurkio mediana mažai jautri itin didelėms ar labai mažoms reikšmėms. Pavyzdžiui, reikšmių 1,2,3,4,5 mediana lygi 3. Tam pačiam skaičiui lygi ir aibės 1, 2, 3, 4, 500 mediana, kur 500 būtų aiškiai nepritinkanti reikšmė – gal klaidingai išmatuota, gal ne tais vienetais užrašyta. Tuo tarpu vidurkis nuo šios neįprastos reikšmės labai pasikeičia. Skirtingai nuo modos, visada yra tik viena medianos reikšmė. 

## Modos, medianos ir vidurkio palyginimas

Tvarkant duomenų imtį, kartais panaudojamas Medianos filtras.

## Šaltiniai
Pentinius

**Pentinius** (*Delphinium*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos augalų gentis. Pavadinimas iš graikų k. žodžio *delphis* – delfinas (žiedų pumpurai panašūs į delfino figūrą). 

Lietuvoje auginamas **didysis pentinius** (*Delphinium elatum*). Stiebas 80-200 cm, truputį šakotas, tuščiaviduris. Lapai su koteliais, lakštas penkiaskiltis su triskiautėmis skiltimis. Žiedai sutelkti kekėse, mėlyni, violetiniai, balti ar margi. Žydi birželio – rugpjūčio mėn. Sodinamas darželiuose, parkuose.
Vidutinė gyvenimo trukmė

**Vidutinė gyvenimo trukmė** arba **vidutinė numatomo gyvenimo trukmė** () – tai vidutinis metų skaičius, liekantis gyventi asmenims nuo tam tikro amžiaus, esant dabarties mirtingumui. Šis rodiklis gali būti skaičiuojamas nuo gimimo () arba nuo tam tikro amžiaus ().

Žmonių vidutinė gyvenimo trukmė įvairiame amžiuje ir skirtingomis sąlygomis tiriama draudimo specialistų ir skaičiuojama remiantis istoriniais duomenimis.

Pavyzdžiui, jei 60 metų sulaukę asmenys tam tikroje šalyje vidutiniškai gyvena dar 10 metų, sakoma, kad 60 metų žmonių vidutinė gyvenimo trukmė yra 10 metų.

## Gyvenimo trukmės kaita žmonijos istorijoje

2016 m. apskaičiavimais, trumpiausia vidutinė žmonių gyvenimo trukmė (nuo gimimo) yra Čade – apie 50 metų, ilgiausia – 85-89 metai (Japonija, Monakas ir kt.). Pasaulio vidurkis apie 72 metus, Europos gyventojų – 80 metų. Ilgiausiai gyvenusiu žmogumi oficialiai laikoma Jeanne Calment, pragyvenusi 122 metus, nors manoma, kad buvo ir ilgaamžiškesnių žmonių. Įvairiose kultūrose yra pasakojimų apie žmogaus ilgaamžiškumą, siekiantį ir šimtus metų, tačiau tokie duomenys abejotini. Žemiau pateikiama lentelė su vidutine žmogaus gyvenimo trukme nuo gimimo įvairiais laikotarpiais, ignoruojant didelius skirtumus dėl žmonių socialinės klasės ir lyties.

## Lietuva

Vidutinė tikėtina gyvenimo trukmė (,  ir kiti Statistikos departamento šaltiniai):

Tai tikimybinis rodiklis, rodantis, kiek vidutiniškai metų gyvens kiekvienas gimęs arba sulaukęs tam tikro amžiaus žmogus, jeigu visą būsimą tiriamosios kartos gyvenimą mirtingumo lygis kiekvienoje gyventojų amžiaus grupėje nekis.. Standartiškai gyvenimo trukmė pateikiama nuo 0, t. y. 2008 m. rodiklis rodo, kokia tikėtina gyvenimo trukmė bus 2008 m. gimusių vaikų, jeigu mirtingumo tendencijos bus tokios pačios kaip praėjusiais metais.

1896 m. Lietuvos gyventojų vidutinė gyvenimo trukmė siekė 32 m.

## Taip pat skaitykite
*Sąrašas:Šalys pagal vidutinę gyvenimo trukmę

## Šaltiniai
Mirtingumas

**Mirtingumas** – visų per tam tikrą laikotarpį mirusių žmonių ir vidutinio gyventojų skaičiaus santykis arba mirusiųjų ir rizikos populiacijos narių stebėjimo laikotarpių sumos santykis. Šis rodiklis dažniausiai yra apskaičiuojamas 1000, 10 000, 100 000 gyventojų. Mirtingumo rodiklis nusako tam tikros teritorijos mirties atvejų dažnumą, apibūdina gyventojų sveikatos būklę. Skaičiuojamas ne tik bendras mirčių kiekis, bet ir naujagimių mirtingumas (vaikų iki 1 metų), taip pat mirtingumas pagal lytį, amžiaus grupes, socialines, profesines grupes, pagal mirties priežastis. Mirtingumo rodiklio lygį lemia gyvensenos veiksniai (piktnaudžiavimas alkoholiu, rūkymas, narkotikų vartojimas, mitybos įpročiai), socialinė, psichologinė, kultūrinė ir fizinė aplinka, ekonominiai veiksniai, sveikatos tarnybų veikla.

Bendrojo mirtingumo lygis priklauso nuo gyventojų amžiaus struktūros. Šalyje, kurioje daugiau vaikų ar pagyvenusių žmonių, mirtingumo rodiklis gali būti didesnis, net esant geroms socialinėms ekonominėms sąlygoms ir sveikatos priežiūrai. Dėl šios priežasties bendrojo mirtingumo rodikliai dažniausiai naudojami tik natūraliajam gyventojų prieaugiui apskaičiuoti.

2020 m. duomenimis, bendras pasaulio mirtingumas yra maždaug 7,7 tūkstančiui žmonių per metus.

## Apskaičiavimo formulė
Paprasčiausia formulė mirtingumui apskaičiuoti yra (m/p) \cdot 10^n, kur *m* reiškia mirčių nuo bet kokios nurodytos priežasties, įvykusios per tam tikrą laikotarpį, kiekį, *p* – populiacijos, kurioje registruotos mirtys, dydį, o 10^n – trupmenos perskaičiavimo į kitą vienetą koeficientą (pvz., padauginus iš 10^3, gautume mirtingumą tūkstančiui žmonių).

## Lietuva

1920–1924 m. Lietuvoje 1000 gyventojų buvo 17,1 mirčių, o 1935–1939 m. sumažėjo iki 13,4. 2008 m. jis siekė 11,2.

## Taip pat skaitykite
* Gimstamumas
* Sąrašas:Šalys pagal mirtingumą

## Šaltiniai
Statistinis kriterijus

**Statistinis kriterijus** (arba ***statistinis testas***; ) – taisyklė, pagal kurią pasirenkama (statistinė hipotezė) arba nulinė hipotezė H_0 arba alternatyva H_1.

Naudojant statistinius testus yra nustatomas tarpusavio ryšys tarp atskirų kintamųjų, tačiau nustatomas tik , bet ne priežastinis.

## Šaltiniai
Sinavadas

**Sinavadas** (*Aquilegia*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos augalų gentis. Pavadinimas iš lotynų k. žodžių *aqua* – vanduo, *legere* – rinkti, semti (augalo lapų kampuose susirenka stambūs vandens lašai). Daugiamečiai žoliniai augalai su vieną arba dukart trilapiais lapais. Žiedai gana dideli, stiebo bei šakų viršūnėse. 

Gentyje apie 70 rūšių. Lietuvoje auga viena rūšis – paprastasis sinavadas (*Aquilegia vulgaris*)


Image:Aquilegia vulgaris 100503b.jpg|Paprastasis sinavadas
Image:Aquilegia vulgaris 100503c.jpg
Image:Aquilegia vulgaris001.jpg


Image:Aquilegia canadensis001.jpg|Kanadinis sinavadas
Priežastinis ryšys

**Priežastingumas** () arba **Priežastinis ryšys** ( arba ) – tai kelių reiškinių (veiksnių ar požymių pokyčių) tarpusavio priklausomybė, kai vienas reiškinys  (priežastis) yra pagrindas atsirasti kitam (pasekmė).

Ryšys gali būti:
* tiesioginis () – tai toks ryšys, kai tam tikras veiksnys sukelia padarinį tiesiogiai be tarpinių veiksnių poveikio;
* netiesioginis () – tai toks ryšys, jei tam tikras veiksnys sukelia padarinį per tarpinius veiksnius. 

Būtinos priežastinio ryšio savybės yra kryptis ir laikas (nuo priežasties padarinio link, t. y. priežastis yra ankstesnė už pasekmę). Nepriklausomas požymis A turi sukelti priklausomo požymio B pokyčius. Priežastinis požymis pasireiškia prieš jo sukeltą padarinį.

## Priežastiniai ryšiai medicinoje
Priežastinio ryšio požymiai medicinoje, pagal Ostiną Bradfordą Hilą:
# laikinis ryšys (): galima priežastis visuomet pasireiškia prieš padarinį ir niekada po jo;
# stiprumas (): ryšio tarp priežasties ir padarinio (pasekmės) stiprumo išraiška. Ryšio stiprumui išreikšti dažniausiai vartojamas santykinės rizikos rodiklis;
# dozės–atsako ryšys (): didėjant veiksnio dozei (kiekiui, trukmei, koncentracijai), didėja populiacijos dalis, kuriai pasireiškia poveikio rezultatas;
# pastovumas (): ryšys yra pastovus, jeigu tie patys duomenys gaunami taikant skirtingus tyrimo metodus skirtingomis aplinkybėmis;
# biologinis patikimumas arba tikėtinumas (): pageidautina, kad ryšys būtų paaiškinamas nustatytais esamais duomenimis apie ligos atsiradimo biologinį mechanizmą. Tačiau ne visada šis požymis yra būtinas, kadangi gali būti nustatomi nauji ryšiai, kurių mokslas kol kas nesugeba paaiškinti;
# alternatyvumas (): yra įvertinamos alternatyvos, dėl ko gali egzistuoti tarpusavio sąsaja tarp spėjamos priežasties ir pasekmės;
# grįžtamumas (): pašalinus galimą priežastį, ligos rizika mažėja.
# specifiškumas (): viena priežastis gali sukelti tik vieną padarinį;
# darnumas (): ryšys neturi prieštarauti visuotinai žinomiems faktams apie ligos etiologiją ir patogenezę;

## Išnašos