open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dovkardovičių-Zavistovskių šeimos kapo koplyčia

**Dovkardovičių-Zavistovskių šeimos kapo koplyčia** – viena iš laidojimo koplyčių senosiose Rasų kapinėse, Vilniuje. Ji stovi kelių koplyčių grupėje apie 90 m į pietryčius nuo kapinių vartų, 35 m į šiaurę nuo Centrinės koplyčios.

2012 m. koplyčia, kaip regioninės reikšmės architektūros paminklas, buvo įrašyta į Kultūros vertybių registrą.

Dovkardovičių-Zavistovskių () koplyčia pastatyta su keliomis kitomis įtakingų šeimų laidojimo koplyčiomis (Kašycų, Chondzynskių) XIX a. pabaigoje, taigi tariamos caro politikos liberalizacijos laikotarpiu. Šios koplyčios sudaro statinių liniją. Dabar, kada kapinėse nelikę katakombų, trijų kapų koplyčių linija atlieka antrinį dominuojantį vaidmenį nekropolijoje, tarytum pakeisdama šiaurinėje kapinių pusėje nugriautas katakombas.

Dovkardovičių-Zavistovskių  koplyčios pastatas kompaktinis, kvadrato plano, su šiaurės rytų pusėje įgilintu laidojimo rūsiu. Uždengta dvišlaičiu stogu su betono plokščių danga. Virš jo įtaisytas profiliuotas betono bokštelis su metaliniu kryžiumi. Frontono dešinėje pusėje ant stogo atbrailos pastatyta betono vaza (kairėje – neišlikusi). Pastato sienos sumūrytos iš plytų, padengtos tinko sluoksniu, dekoruotu rusto imitacija. Priekinėje, šiaurės rytų sienoje įstatytos dvivėrės metalinės durys, šoninėse sienose – grotuoti langai.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Rasų kapinių koplyčios
* Vilniaus Rasų senųjų kapinių tvarkybos koncepcija  *vilnius.lt*
Židikų žydų senosios kapinės

**Židikų žydų senosios kapinės** – neveikiančios kapinės šalia Židikų, Mažeikių rajone. Plyti į pietryčius nuo katalikų kapinių, užima 0,53 ha, perimetras – 291 m. Kaip turinčios istorinę vertę, 1996 m. sausio 9 d. įtrauktos į Kultūros paveldo registrą.

1789 m. Žemaičių vyskupo S. J. Giedraičio privilegija žydams leido Židikuose pastatyti sinagogą ir įrengti kapines.

Kapinės išsilaikiusios prastai: jas juosianti betoninė tvora apgriuvusi, dalis antkapinių paminklų (macevų) nuvirtę, nemažai susmegę į žemę. Macevos sustatytos netvarkingai. Ankstyviausioji datuojama 1885 m., o vėlyviausioji – 1937 m. Macevoms nebūdingas savitas dekoras, epitafijos, simboliai (ant kai kurių esama įprastų simbolių: Dovydo žvaigždės, trišakės žvakidės, laiminimui sudėtų rankų). Savitesnė epitafija iškalta ant 1909 m. datuojamos macevos, ženklinančios dviejų draugų kapą.

Paskutinį kartą šiose kapinėse laidota 1941 m.

## Išnašos
1923 m. Lietuvos futbolo II klasė

**1923 m. Lietuvos futbolo II klasė** (arba ***1923 m. Lietuvos futbolo I lygos B grupė***) – debiutinės Lietuvos futbolo 2-osios pakopos pirmenybės, surengtos 1923 m. pavasarį–rudenį.

## Komandos

Į žemesnę čempionato pakopą buvo priimtos visų A klasės dalyvių antrosios ekipos ir „Vytis“. Po I rato iš I klasės komandą atšaukė „Makabi“ klubas ir pradėjo žaisti II klasėje. Lygoje vyravo dublerinės komandos.

## Rezultatai

Minima, kad „Vytis“ nugalėjo KSK, LFLS ir „Kovo“ dublerines komandas. II rate vietoje „Makabi-2“ žaidė pagrindinė „Makabi“ komanda, kadangi po I rato ji pasitraukė iš 1923 m. Lietuvos pirmenybių. „Kovo“ dubleriai žaidė tik viename rate.

### Galutinė lentelė

|}

## Šaltiniai
1924 m. Lietuvos futbolo II klasė

**1924 m. Lietuvos futbolo II klasė** (arba ***B grupė, B klasė***) – 2-osios Lietuvos futbolo 2-osios pakopos pirmenybės, surengtos 1924 m. gegužę–spalį. Čia žaidė Kauno ir Kybartų komandos. Atskirai vyko Klaipėdos miesto pirmenybės.

## Rezultatai

Turnyrą pradėjo 3 komandos, II rate priimta nauja komanda – „Kultus“. Turnyre netrūko skandalų, buvo pateikta keletas apeliacijų, dalis iš jų buvo patenkintos. Rungtynių vietos – Kauno Makabi stadionas, Kybartai.

### Galutinė lentelė

|}

### Finalas

Trims komandoms surinkus vienodai taškų, buvo skirtos papildomos rungtynės čempionams nustatyti. Pusfinalyje susitiko LDS ir „Kultus“, kurių nugalėtojas turėjo žaisti dėl 1-osios vietos su „Sveikata“, tačiau nesutikdama su šališku apeliacijų svarstymu ši komanda atsisakė žaisti finalo rungtynes. Dėl to LDS ir „Kultus“ komandų rungtynės faktiškai atitiko finalą.

| **[[LDS Kaunas|Kauno LDS]]** || Kauno „Kultus“ || 1-0
|}

## Pereinamosios rungtynės

Lygos čempionai LDS žaidė su silpniausia aukščiausiosios lygos ekipa „Makabi“ dėl teisės patekti į aukščiausiąją lygą.

| **[[Makabi Kaunas|Kauno „Makabi“]]** || Kauno LDS || 4-0
|}

## Apygardų pirmenybės
### Kauno apygarda

Atskirai vyko ir antrųjų komandų pirmenybės. Čia žaidė 4 dukterinės komandos. Rungtynių vieta – LFLS stadionas, Kauno Makabi stadionas, Kauno V pėstininkų pulko aikštė.

|}

### Klaipėdos apygarda

Klaipėdos B klasėje nugalėjo Klaipėdos VfB komanda.

## Šaltiniai
LDS Kaunas

**LDS Kaunas** – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Kauno, gyvavęs tarpukariu. Klube žaidė Lietuvos dviratininkų sąjungos sportininkai, komanda žaisdavo 2-osios pakopos pirmenybėse.

## Istorija

Lietuvos dviratininkų sąjunga (LDS) įkurta 1923 m. Ją įkūrė V. Barkauskas, V. Butauskas, V. Gulmanas, Kazys Markevičius, Jurgis Šulginas, profesorius Tadas Ivanauskas. Sąjunga turėjo 8 skyrius, tarp jų buvo LDS Kazlų Rūda, LDS Kuršėnai, LDS Skaudvilė, LDS Smilgiai, LDS Šiauliai, LDS Telšiai ir LDS Utena. Nuo 1924 m. priklausė Tarptautinei dviratininkų sąjungai, kultyvavo daug sporto šakų.

Nemažai LDS narių dalyvavo 1924 ir 1928 m. olimpiadose. Žvalgybai susekus, kad sąjungoje telkiasi komunistuojantis jaunimas (komunistinį darbą čia dirbo A. Šimanas), 1937 m. ji buvo uždaryta. Nepaisant to, 1938 m. spalio pradžioje Rygoje lankėsi LDS Tilmanso futbolo komanda. Ten ji sužaidė rungtynes su LES (1-1) ir su Internacional (1-3) ekipomis.

## Šaltiniai
1925 m. Lietuvos futbolo B klasė

**1925 m. Lietuvos futbolo B klasė** (arba ***B grupė***) – 3-osios Lietuvos futbolo 2-osios pakopos pirmenybės, surengtos 1925 m. pavasarį–rudenį. Varžybos vyko bent 3 apygardose.

## Rezultatai
### Kauno apygarda

Kauno B klasės pirmenybėse žaidė 5 komandos (nemažai rungtynių vyko ŽAK stadione). Rikiuotė po I rato:

|}

Dublerių A II pirmenybės vyko Makabi stadione ir LFLS stadione. Pirmenybės vyko vienu ratu.

|}

### Klaipėdos apygarda

B klasėje nugalėjo Juknaičių SV komanda.

### Ukmergės apygarda

Finalinės rungtynės:

| **[[Vienybė Ukmergė|Ukmergės „Vienybė“]]** || Ukmergės „Makabi“ || 2-1
|}

## Pereinamosios rungtynės

Dėl teisės patekti į aukščiausiąją lygą žaidė ŽAK komanda su silpniausia aukščiausiosios lygos ekipa „Makabi“ .

| Kauno ŽAK || **[[Makabi Kaunas|Kauno „Makabi“]]** || 1-1 || 0-4
|}

## Šaltiniai
38 Baby 2

**38 Baby 2** – keturioliktasis solinis amerikiečių reperio YoungBoy Never Broke Again dainų rinkinys *(mixtape)*, išleistas 2020 m. balandžio 24 d. Albume kartu pasirodo atlikėjo mama Sherhonda Gaulden bei reperis DaBaby.

Albumas susilaukė teigiamų krtikų įvertinimų ir buvo komerciškai sėkmingas. Per pirmąją savaitę JAV parduota per 67 tūkstančiai kopijų ir jis debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas antruoju atlikėjo įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. 2021 m. lapkričio mėnesio duomenimis, JAV parduota per pusę milijono kopijų ir „38 Baby 2“ tapęs auksiniu.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Here and Now

**Here and Now** – devynioliktasis amerikiečių kantri muzikos atlikėjo Kenny Chesney studijinis albumas, išleistas 2020 m. gegužės 1 d. Jam pristatyti išleisti penki singlai: „Tip of My Tongue“, „Here and Now“, „Happy Does“, „Knowing You“, ir „Everyone She Knows“.

Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir buvo komerciškai sėkmingas. JAV per pirmąją savaitę parduota per 233 tūkstančiai kopijų ir jis debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas devintuoju atlikėjo įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. 2022 m. vasario mėnesio duomenimis, JAV parduota per pusę milijono kopijų ir albumas tapęs auksiniu.

## Dainų sąrašas

## Kūrybinė grupė

* Kenny Chesney - vokalas (visos dainos)
* Wyatt Beard - pritariamasis vokalas (4, 5, 7, 8, 10)
* Pat Buchanan - elektrinė gitara (1, 2, 5, 10, 12)
* Tom Bukovac - akustinė gitara (9), elektrinė gitara (1, 3, 5–7, 9–11)
* Scooter Carusoe - pritariamasis vokalas (1)
* Ross Copperman - akustinė gitara (3), elektrinė gitara (3, 9), klavišiniai (3), elektronikos programavimas (3, 9), pritariamasis vokalas (3, 9)
* Chad Cromwell - būgnai (1, 2, 4–8, 10, 11), elektronikos programavimas (11), tamburinas (8)
* Fred Eltringham - būgnai (9)
* David Garcia - pritariamasis vokalas (1, 4)
* Kenny Greenberg - elektrinė gitara (1, 2, 4–6, 8, 10, 11)
* Mark Hill - bosinė gitara (9)
* John Hobbs - vargonai (12), pianinas (12), sintezatorius (12), elektrinis pianinas (12)
* David Huff - elektronikos programavimas (1, 4)
* Evan Hutchings - būgnai (3)
* Tony Lucido - bosinė gitara (1, 3)
* Mac McAnally - akustinė gitara (12)
* Carl Miner - akustinė gitara (6, 11)
* David Lee Murphy - pritariamasis vokalas (2, 11)
* Josh Osborne - pritariamasis vokalas (6)
* Danny Rader - akustinė gitara (1–5, 7, 8, 11), buzukis (3, 4, 7, 8, 11), elektrinė gitara (2, 7), bandža (4), aukštos tonacijos akustinė gitara (3, 8)
* Jeff Roach - klavišiniai (3)
* Mike Rojas - vargonai (2, 4, 6, 11), pianinas (1, 5, 8, 10, 11), sintezatorius (2, 7, 8)
* Ed Sheeran - pritariamasis vokalas (9)
* F. Reid Shippen - elektronikos programavimas (3, 5, 8, 9)
* Jimmie Lee Sloas - bosinė gitara (2, 4–8, 10, 11)
* Pete Stewart - klavišiniai (9), sintezatorius (9)
* Jeff Taylor - akordeonas (11, 12)
* Bobby Terry - slankiojama gitara (5)
* John Willis - akustinė gitara (10)
* Craig Wiseman - pritariamasis vokalas (1)

## Išnašos
Kašycų šeimos kapo koplyčia

**Kašycų šeimos kapo koplyčia** – laidojimo koplyčia, stovinti Vilniuje, istorinėse Rasų kapinėse, 50 m į rytus nuo Rasų gatvės, tarp įėjimo vartų ir Centrinės koplyčios.

Koplyčia yra regioninės reikšmės architektūros ir memorialinis paminklas, 2012 m. įrašytas į į Kultūros vertybių registrą.

## Istorija

Turtinga Kašycų giminė, kilusi iš Pinsko apylinkių Polesėje, koplyčią pastatė XIX a. pabaigoje, tariamos caro politikos liberalizacijos laikotarpiu. Kai kurie istorikai pateikė, kad koplyčia buvo funduota XIX a. viduryje. Tačiau tam prieštarauja Kašycų giminės istorija bei išlikusios inskripcinės lentelės. Koplyčia turėjo jau stovėti 1901 m., kuomet joje buvo palaidoti Julijos Kašyc palaikai.
  
1986-1989 m. prasidėjo restauravimo darbai kai kuriose Rasų kapinių koplyčiose (Žilinskių, Petkevičių, Vankovičių). 1989-1990 m. buvo restauruota Kašycų koplyčia. 

## Architektūra

Kašycų koplyčios stilistika matoma Balstogės g. 8 namo architektūroje, vos keliasdešimt metrų toliau nuo Rasų kapinių, taip pat Balinskio (1879-1880) name Vilniaus g. 27, kurio projekto autorius buvo Peterburgo mokyklos auklėtinis architektas Vincentas Gorskis (1848–po 1901 m.). 

Kašycų koplyčios fasadas yra nukreiptas į pagrindinę alėją, o galinė siena įkomponuota į šlaitą. Statinys yra maždaug kvadrato plano (kraštinė apie 5 m), su laidojimo rūsiu. Pamatas su laiptuotu akmens mūro cokoliu. Koplyčia uždengta dvišlaičiu stogu (šiaurės rytinėje dalyje – valminiu) su profiliuotu kraigu, kurį vainikuoja lotyniškas metalinis ažūrinis kryžius. Stogas uždengtas skardos lakštais. Pietvakarių (pagrindinio) fasado frontone įtaisyta Lurdo Švč. Mergelės Marijos skulptūra. Plytų faktūros koplyčios sienos dekoruotos akytai. Fasade įėjimo angą gaubia dvi toskaniškosios, laikančios karnizą su inskripcijomis. kolonos ir timpanas. Priekiniame fasade įstatytos metalinės durys, kurias puošia metalo apkaustai su reljefiniais Krasickių Rogalos herbu ir Kašycų Radvano herbu. Tinkuotas koplyčios vidus dengtas kryžminiu skliautu.

Pietvakarių fasade, virš įėjimo durų, pritvirtintos marmuro lentos su iškiliais memorialiniais įrašais lenkų kalba. Viršuje:

*ś.P / ALEXY HR. KRASICKI / Z SZABASTOWKI UR. 8.11.1878 / ZM. 20.11.1935" ,,TU SPOCZYWAJĄ ZWŁOKI / ś.P / ZOFJI Z KASZYCÓW/ HR. KRASICKIEJ / UR.16 II 1852 R. ZM. 25 I 1933 R.*

*TU SPOCZYWAJĄ ZWŁOKI / ś.P JULIJ Z NIESIOŁOWSKICH/ KASZYC / UR. 11 LUTEGO 1828 R. ROZSTAŁA SIE / Z TYM SWIATEM 21 MARCA 1901 R.* 

*ś.P / ELŻBIETA HR. KRASICKA/ ŹONA ALEXEGO / UR.5.IX.1895 ZM.5.111.1976 / W WARSZAWIE*

Apačioje: 

*NAJLITOSCIWSZY I NAJMIŁOSIERNIEJSZY JEŻU NIE BĄDŻ JEJ SĘDZIĄ ALE / ZBAWICIELEM / PONIEWAŻ W TWOJE MIŁOSIERDŻIE UFAŁA I W TOBIE NADŻIEJĘ POKŁADA/ ŁA, NIECH SZCZESCIE I RADOSC WIEŻCNE POSIADA*

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Rasų kapinių koplyčios
* Rasų kapinių objektų tvarkybos projekto schema
Malinovskių šeimos kapo koplyčia

**Malinovskių šeimos kapo koplyčia** – laidojimo koplyčia, stovinti Vilniuje, senosiose Rasų kapinėse, stačiame šlaite, 90 m į pietryčius nuo Centrinės koplyčios.

Koplyčia yra regioninės reikšmės architektūros ir memorialinis paminklas, 2012 m. įrašytas į į Kultūros vertybių registrą. Datuojama XIX a. pabaigos laikotarpiu. 

2000 m. Rasų kapinėse pagal parengtą projektą buvo restauruota špitolė, pritaikyta kapinių administravimo patalpoms. Dėl mažėjančio finansavimo Vilniaus miesto savivaldybė neįvykdė pažadų restauruoti Malinovskių šeimos koplyčią. Tai buvo padaryta anūko iš Lenkijos lėšomis. Jis nurodo, kad koplyčios rūsyje be senelio, yra palaidotas Boleslovas Malinovskis (), „inžinierius, daugelio namų Vilniuje ir tiltų Vilniaus krašte bei kitose vietovėse statytojas”. Beje, ši informacija kelia abejones, ją reikėtų tikrinti, nes Lietuvos istoriografijoje Žvėryno tilto inžinierius įvardijamas kitu vardu.

Malinovskių šeimos kapo koplyčios pastatas kompaktinis, stačiakampio plano, gelsvų plytų mūro sienomis, su šiaurės vakarų pusėje įgilintu laidojimo rūsiu. Statinio stogas dvišlaitis, padengtas skardos lakštais. Ant jo įtaisytas metalinis lotyniškas kryžius. Šiaurės vakarų fasade (šlaito viršuje) įstatytos metalinės durys. Statinys išsiskiria didelio skersmens apskritomis angomis su plytų mūro apvadais pietryčių ir šiaurės rytų fasaduose. Kitos langų ir durų angos – stačiakampės. Pamatas su lauko akmenų cokoliu. 

Ant koplyčios sienos pritvirtinta juodo akmens atminimo lenta su įrašu: *D.O.M. / Malinowscy / Czeslaw 1905 / Gabriela z Kosteckich 10.II.1924 / Wilhelm 5.IV.1927, / Boleslaw 9.XII.1938 / Requem aeternam dona eis Domine*.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Rasų kapinių koplyčios
EDM4S

**EDM4S** arba **EDM4S SkyWiper** – antidroninė sistema, kurią Lietuvoje gamina „NT Service“.

## Technologija
EDM4S yra skirti elektromagnetiniu impulsu trikdyti mažus ir vidutinio dydžio bepiločius orlaivius. Sistema sutrikdo bepiločio komunikaciją ir ryšį su geolokaciniais palydovais. EM4S paveiktas orlaivis gali nukristi ant žemės, atlikti kontroliuojamą nusileidimą, grįžti į ankstesnį maršruto tašką arba toliau normaliai veikti įprastu režimu.

„EDM4S“ gali turėti 4 arba 6 antenas. Pagrindinė versija turi dvi antenas, veikiančias 2,4 GHz ir 5,8 GHz dažnių juostose, vieną GPS 1,5 GHz ir vieną GLONASS 1,5 GHz dažnių juostose. Kiekvienos antenos galia yra 10 W. Prietaisas pagamintas iš aliuminio ir yra šautuvo formos – su nuleistuku prietaisui įjungti ir optika, skirta nusitaikyti į taikinį. Viena sistema sveria 5,5 kg, ją maitina 24 V akumuliatorius, kuris gali veikti iki 35 min., „šūvio“ nuotolis – 3–5 km. Vieno „EDM4S“ bazinė kaina – apie 15 tūkst. €.

## Istorija
2019 m. Kaune įsikūrusios „NT Service“ įmonės gamintos EDM4S sistemos pirmą kartą pristatytos parodoje Londone.

2021 m. netoli Ukrainos sienų su Rusija ir Baltarusija dislokuotos antidroninės EDM4S sistemos.

2022 m. Rusijos invazijos į Ukrainą metu EDM4S sistemos naudotos Ukrainos teritorijos gynyboje.

## Operatoriai
*  Lietuvos ginkluotosios pajėgos
*  Ukrainos ginkluotosios pajėgos
*  Rumunijos ginkluotosios pajėgos
*  Nigerijos ginkluotosios pajėgos

## Šaltiniai
2024 m. pasaulio biatlono čempionatas

**2024 m. pasaulio biatlono čempionatas** – Tarptautinės biatlono sąjungos organizuotas geriausių pasaulio biatlono atletų čempionatas, vykęs vasario 5–18 d. Vysočinos arenoje, Nove Meste, Čekijoje. Antrus metus iš eilės pasaulio čempionato rezultatai nebuvo įskaitomi į biatlono pasaulio taurės bendrą įskaitą (išskyrus Tautų taurę).

## Vietos parinkimas
2020 m. lapkritį pagal naują tvarką Tarptautinė biatlono sąjunga teisę surengti 2024 m. pasaulio čempionatą skyrė Nove Mestui. Prieš tai Nove Mestas pateikė paraiškas surengti pasaulio čempionatą 2019, 2021 ir 2023 m., tačiau nesulaukė Tarptautinės biatlono sąjungos kongreso palaikymo.

Pasaulio biatlono čempionatas Nove Meste vyko antrą kartą: pirmasis vyko 2013 m.
 
## Tvarkaraštis
Varžybų pradžia nurodyta Lietuvos laiku.

## Medalių lentelė

## Medalininkai
### Vyrai

### Moterys

### Mišrios rungtys

## Lietuva čempionate
;Rezultatai

;Estafetės

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Petkevičių šeimos kapo koplyčia

**Petkevičių šeimos kapo koplyčia** – laidojimo koplyčia, stovinti Vilniuje, istorinėse Rasų kapinėse, 130 m į pietryčius nuo Centrinės koplyčios, šalia Vankovičių koplyčios. Datuojama XIX a. pabaigos laikotarpiu. 

Koplyčia yra regioninės reikšmės architektūros ir memorialinis paminklas, 2012 m. įrašytas į į Kultūros vertybių registrą.

1986-1989 m. Petkevičių koplyčioje, kartu su kitomis koplyčiomis, vyko restauravimo darbai.

Koplyčia stovi palyginti lygioje vietoje. Pastatas kompaktinis, stačiakampio plano, gelsvų plytų mūro sienomis, su laidojimo rūsiu. Pamatas su plytų mūro cokoliu. Statinio stogas dvišlaitis ir valminis, padengtas skardos lakštais. Ant stogo nėra kryžiaus, sienos – be memorialinių lentų. Priekiniame fasade, pusapskritėje angoje įstatytos dvivėrės metalinės durys, šoniniuose fasaduose – po pusapskritę grotuotą lango angą. Galinėje sienoje įrengta nedidelė segmentinė anga su grotelėmis. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Rasų kapinių koplyčios
* Rasų kapinių objektų tvarkybos projekto schema
Židikų sinagoga

**Židikų sinagoga** – žydų sinagoga, stovėjusi Židikų šiaurinėje dalyje, kiek toliau nuo miestelio aikštės. Netoliese stovėjo žydų pirtis (mikva).

1789 m. Žemaičių vyskupo S. J. Giedraičio privilegija žydams leido Židikuose pastatyti sinagogą ir įrengti kapines.

Sinagoga buvo medinė, vienaukštė, didelio tūrio, stogas dvišlaitis, dengtas skiedromis. Pastatą imta ardyti per Antrąjį pasaulinį karą, išžudžius vietos žydus. Netrukus po karo galutinai sugriauta (kaip ir greta stovėjusi mikva).

1941 m. vietiniai žydai, ruošdamiesi naujos raudonų plytų sinagogos statyboms, jau buvo įsigiję reikiamas statybines medžiagas. Jos panaudotos statant naują koplyčią civilinėse kapinėse ir miestelio ligoninę.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Assassin's Creed Nexus

**Assassin’s Creed Nexus** – virtualios realybės akiniais paremtas veiksmo-nuotykių žanro kompiuterinis žaidimas, sukurtas ir išleistas „Ubisoft”. Kaip kompanijai „Meta“ priklausančios virtualios realybės įrangos linijos „Meta Quest“ ekskliuzyvas buvo pristatytas 2023 m. lapkričio 16 d.

Tai pirmasis „Assassin’s Creed“ serijos žaidimas, sukurtas išskirtinai virtualios realybės įrenginiams ir perteikiamas iš pirmojo asmens perspektyvos. Užuominos apie žaidimo vystymą pasigirdo dar 2020 m. viename iš „Facebook“ organizuojamų renginių. Po išleidimo iš apžvalgininkų sulaukė daugiausiai teigiamų atsiliepimų.

## Apžvalga
Šiame žaidime vėl sugrįžtama prie ankstesnių „Assassin’s Creed“ žaidimų herojų: Ecijo Auditorės, Konoro Kenvėjaus ir Kasandros. Neįvardintas programišius (*hacker*) pasamdomas slapta dalyvauti vienoje iš „Abstergo“ korporacijos vykdomų programų, kurios tikslas yra surinkti *Isu* mašinos fragmentų kodus ir perkelti juos į *Animus*, tokiu būdu sukuriant itin galingą kompiuterį, pajėgų nuspėti ir valdyti žmonių elgesį. Keliose skirtingose istorinėse epochose žaidėjui patikėta užminuoti vadinamus „loginius sprogmenis“, kad šie sunaikintų fragmentų kodus ir „Abstergo“ negalėtų jais pasinaudoti.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Žaidimas „Meta“ parduotuvėje

## Išnašos
Vankovičių šeimos kapo koplyčia

**Vankovičių šeimos kapo koplyčia** – laidojimo koplyčia, stovinti Vilniuje, istorinėse Rasų kapinėse, 120 m į pietryčius nuo Centrinės koplyčios.

Koplyčia yra regioninės reikšmės architektūros ir memorialinis paminklas, 2012 m. įrašytas į į Kultūros vertybių registrą. Datuojama XX a. pradžios laikotarpiu. 
  
1986-1989 m. atlikti pagrindiniai Vankovičių  koplyčios restauravimo darbai. 

Koplyčios pastatas kompaktinis, kvadrato plano, vieno aukšto su pastoge ir laidojimo rūsiu. Uždengta dvišlaičiu stogu su skardos lakštų danga. Ant stogo įtaisytas metalinis lotyniškas kryžius. Plytų mūro sienos padengtos tinko sluoksniu.

Pietryčių fasado nišoje, viršuje, pritvirtinta poliruoto granito memorialinė lenta su įgilintų raidžių įrašu lenkų kalba *GRÓB/ WANKOWICZOW/ Z PETESZY* ir juodo granito lenta apačioje *TU SPOCZYWA/ Ś. P./ STANISŁAW WAŃKOWICZ/ INŽYNIER-PORUCZNIK/ BUDOWNICZY OKRĘTOWY/ B. POSEŁ DO 2 I 3 DUMY PAŃSTWOWEJ/ MINISTER PEŁNOMOCNY/ I POSEŁ NADZWYCZAJNY PRZY/ RZĄDZIE HETMANA W KIJOWIE/ SĘDZIA HONOROWY POW. RZECZYCKIEGO/ RADNY ZIEMSTWA/ DYREKTOR WIL. PRYW. BANKU HANDL./ PREZES RADY EKONOMICZNEJ LITWY ŚRODKOWEJ/ PREZES ZARZ. TOW. SZERZENIA WIEDZY/ EKONOMICZNEJ I HANDLOWEJ I TEJŽE/ CZŁONEK HONOROWY/ PREZES WIL. TOW. ROLNICZEGO/ PREZES WIL. - TROC. ZW. ZIEMIAN/ V - PREZES WIL. WOJ. ZW. ZIEMIAN/ I CZŁONEK HON. KLUBU SZLACHECKIEGO/ PREZES I CZŁONEK WIL. TOW. WIOSLARSKIEGO/ CZŁONEK ZARZ. STOW WŁAS. NIERUCHCHOMOŚCI/ PREZES WIL. TOW. CYKLISTÓW/ CZŁONEK PAŃST. RADY KOLEJOWEJ/ PRACOWAŁ DLA POLSKI*.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Rasų kapinių koplyčios
* Rasų kapinių objektų tvarkybos projekto schema
Zane Waterman

**Zeinas Heidenas Votermanas** (, g. ) – JAV krepšininkas.

## Profesionali karjera
Profesionalo karjerą pradėjo 2018 m. Suomijoje, žaisdamas Lapua „Kobrat“ klube.

Vėliau persikėlė žaisti klubuose Vokietijoje, Argentinoje, Čekijoje, Kanadoje, Lenkijoje ir Naujojoje Zelandijoje.

2023 m. rugpjūčio mėn. Votermanas pasirašė sutartį su Lietuvos krepšinio lygos (LKL) ekipa Kėdainių „Nevėžiu“ 2023–2024 m. sezonui. Lapkričio 30 d. žaidėjas pelnė 38 taškus ir pataikė 7 tritaškius per 90:107 pralaimėjimą Utenos „Juventus“ ekipai. Sausio 3 d. jis paskelbtas gruodžio mėnesio geriausiu žaidėju.

Vėliau karjerą tęsė Kanadoje.

## Išnašos

## Nuorodos
* Zane Waterman profilis „Proballers“
* Zane Waterman profilis „LKL“
Amerikos indėnų karai

**Amerikos indėnų karai** – daugybė mūšių, kuriuose prieš įvairias Amerikos indėnų gentis iš pradžių kovojo Europos vyriausybės ir Šiaurės Amerikos kolonistai, vėliau – JAV vyriausybė ir amerikiečių naujakuriai. Šie konfliktai JAV kilo dar steigiant pirmąsias kolonijines gyvenvietes XVII a. ir tęsėsi iki XIX amžiaus pab. Karai kildavo dėl įvairiausių veiksnių, iš kurių labiausiai paplitęs buvo naujakurių ir vyriausybių noras valdyti indėnų gentims priklausančias žemes. Europos valstybės ir jų kolonijos taip pat pasinaudodavo sąjungininkų indėnų gentimis, kad padėtų joms kariauti prieš viena kitos kolonijines gyvenvietes. Po Amerikos revoliucijos daugelis konfliktų tapo vietiniais tam tikrose valstijose ar regionuose ir dažnai buvo susiję su ginčais dėl žemės naudojimo, kai kuriuose buvo reikšmingas smurtinio keršto motyvas.

Po 1780 m. naujakuriams keliantis į vakarus visose JAV, ginkluoti konfliktai tarp naujakurių ir įvairių indėnų genčių darėsi vis didesni mastu, trukme ir intensyvumu. Kulminacija įvyko 1812 m. kare, kai pagrindinės indėnų koalicijos JAV vidurio vakaruose ir JAV pietuose kovojo prieš JAV ir pralaimėjo. Konfliktai su naujakuriais tapo retesni ir dažniausiai buvo sprendžiami federalinės vyriausybės ir konkrečių genčių sutartimis, kuriose iš genčių dažnai reikalauta parduoti arba atiduoti žemę JAV. Šių sutarčių dažnai nesilaikydavo JAV vyriausybė. 1830 m. Indėnų iškeldinimo aktas įgaliojo JAV vyriausybę priversti indėnų gentis persikelti iš Misisipės upės rytų į vakarus prie Amerikos sienos, ypač į Indėnų teritoriją, tapusia Oklahomos valstija. Kai naujakurių teritorijos išsiplėtė iki Didžiųjų lygumų ir Vakarų JAV, tų regionų klajoklinės ir pusiau klajoklinės indėnų gentys buvo priverstos persikelti į rezervatus.

Indėnų gentys ir jų koalicijos dažnai laimėdavo mūšius prieš naujakurius ir svetimą kariuomenę, tačiau negalėjo prilygti kolonistų skaičiui. Taip pat riboti ištekliai neleido pasiekti daugiau nei laikinų pergalių ir nuolaidų iš JAV ir kitų šalių, kolonizavusių indėnų žemes dabartinių JAV teritorijoje. Nors 1800 m. Amerikos indėnų populiacija siekė 600 000, 1890 m., baigiantis karams, skaičius sumažėjo iki 250 000.

## Šaltiniai
Luizianos teritorija

**Luizianos teritorija** () – organizuota inkorporuota Jungtinių Amerikos Valstijų teritorija, gyvavusi 1805–1812 metais. Administracinis centras – Sent Luisas.

## Istorija
1803 m. amerikiečiai iš prancūzų perpirko šių valdą Didžiosiose lygumose Luizianą. 1804 m. kovo 26 d. JAV kongresas įsigytas žemes padalino ties 33 ° šiaurės platuma, šiauriau įsteigdami Luizianos teritoriją, piečiau – Orleano teritoriją. Rytinė teritorijos riba ėjo Misisipės upe, o šiaurinė ir vakarinė ribos liko gana neapibrėžtos (su britų Ruperto žeme riba nustatyta 1818 m., o su ispanų Naujosios Ispanijos vicekaralyste – 1819 m.).

Teritorijos gubernatorių pareigas ėjo Džeimsas Vilkinsonas (1805–1807 m.), Merivetris Liuisas (1807–1809 m.) ir Bendžaminas Hauardas (1810–1812 m.), tačiau įtakingiausiais veikėjais buvo indėnų agentas Viljamas Klarkas ir sekretorius Frederikas Beitsas, dažnai faktiškai ėjęs vykdančiojo gubernatoriaus pareigas.

Luizianos teritorijoje prasidėjo sparti baltųjų kolonizacija į dabartines Misūrio valstijos žemes. 1810 m. Luizianos teritorijoje surašyti 20 845 amerikiečių (iš jų 3011 vergų). Teritorijoje gausiai tebegyveno indėnai: sakai ir foksai į šiaurę nuo Misisipės, oseidžai – prie Misūrio upės ir Arkanzaso upės dab. Oklahomoje, kuapai – prie Arkanzaso žiočių. Delavarai ir šoniai pasitraukė link Sent Žirardo ir Niu Madrido žemių vėliau, panašiu metu migravo ir čerokiai.

Faktinė Luizianos teritorijos kontrolė apėmė ~150 km ruožą į vakarus nuo Misisipės, o toliau tęsėsi indėnų valdos. 1804–1806 m. Luiso ir Klarko ekspedicija bei 1806–1807 m. Zebulono Paiko ekspedicija leido amerikiečiams plačiau ištyrinėti įsigytas žemes.

1812 m. Luizianos teritorija pervadinta į Misūrio teritoriją vengiant painiavos, nes Orleano teritorijai suteiktus valstijos statusą ji gavo Luizianos pavadinimą.

## Apygardos
1810 m. buvo 6 apygardos:
* Sent Luiso apygarda (5667 gyv.)
* Sent Ženevjevo apygarda (4620)
* Keip Džirardo apygarda (3888)
* Sent Čarlzo apygarda (3505)
* Niu Madrido apygarda (2103)
* Arkanzaso apygarda (1062)

## Šaltiniai
Ventės rago ornitologinė stotis

**Ventės rago ornitologinė stotis** – ornitologinė stotis Ventės rage, įkurta 1929 m. profesoriaus T. Ivanausko iniciatyva.

Per Ventės ragą kartais praskrenda iki 300 tūkst. paukščių per metus. Stotyje per metus apžieduojama apie 60-80 tūkst. paukščių. Absoliutus rekordas buvo 2002 m. rugsėjo 23 d., kai buvo sužieduoti 6519 sparnuočiai per parą. Stotyje veikia muziejus, supažindinantis lankytojus su Kuršių marių gamtovaizdžiu, būdingiausiais biotopais, dažniausiai sutinkamais gyvūnais.

Pirmasis paukščius Ventės Rage ėmė žieduoti Mikas Posingis, 1924–1944 m. dirbęs švyturio prižiūrėtoju. Jis pasiūlė prof. T. Ivanauskui čia įkurti žiedavimo stotį, kas ir buvo 1929 m. padaryta profesoriaus pastangų dėka.

Pradžioje paukščiai buvo gaudomi užmetant tinklus ant krūmų ir į juos įvarant paukščius. 1959 m. pastatytos specialios gaudyklės. Nuo 1962 m. stoties darbuotojai Kuršių Nerijoje pastatė gaudyklę ir ėmė ten žieduoti migruojančius paukščius (nuo 1986 m. žiedavimo darbus Neringoje perėmė naujai įsikūrusi Juodkrantės paukščių žiedavimo stotis). 1978 m. Ventės Rage pastatyta didžioji paukščių gaudyklė, kuri buvo iškeliama į 25 metrų aukštį. 1982 m. stoties vedėjas Leonas Jezerskas sukūrė naujo tipo – zigzaginę gaudyklę, į kurią paukščiai patekdavo tiek iš vienos, tiek ir iš kitos pusės.

Nuo 1994 m. leidžia žurnalą „Ventės Ragas“ apie Nemuno deltos, Kuršių marių ir Baltijos pajūrio paukščius.

## Vedėjai
* Vytautas Jusys

## Išnašos

## Literatūra
* Ventės rago ornitologinė stotis (sud. Vytautas Jusys, Leonas Jezerskas). – Kaunas: Lututė, 2007. – 116 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-692-73-7

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Thomas Paine

**Tomas Peinas** (, 1737 m. sausio 29 d. – 1801 m. birželio 8 d.) – Jungtinės Karalystės ir JAV politinis rašytojas, visuomenės ir politinis veikėjas. Vienas iš Jungtinių Valstijų Tėvų-Įkūrėjų.

## Biografija
T. Peinas gimė Tretforde (Norfolkas, JK). Tėvas – Džozefas Peinas (1708–1787) – ūkininkas, motina – Frances Pein (gimė 1697 m., mirties data nežinoma). Jo tėvas buvo kvakeris, o motina – anglikonė. Būdamas jaunas, T. Peinas gyveno skurdžiai. Jo žmona mirė gimdydama. 

Būdamas 37-erių, paragintas B. Franklino, T. Peinas atvyko į Ameriką, ten leido laikraštį „Pensylvania Magazine“. 1776 m. jis paskelbė pamfletą „Sveikas protas“, kuris, Dž. Vašingtono teigimu, padarė perversmą Amerikos žmonių sąmonėje. Dalyvavo JAV nepriklausomybės kare. 

Mirė 1801 m. birželio 8 d. Niujorke.

## Šaltiniai
Ilinojų kraštas

**Ilinojų kraštas** arba ***Ilinojų šalis*** (), taip pat vadintas ***Aukštutine Luiziana*** () – Prancūzijos teritorija, egzistavusi nuo XVII a. antros pusės dabartinių Jungtinių Amerikos Valstijų vidurio vakaruose; Naujosios Prancūzijos kolonijos dalis. Tai buvo labai didelė, daugiausia indėnų apgyvendinta ir menkai apibrėžta žemė.

XVII a. Didžiųjų ežerų baseine ėmė veikti prancūzų jėzuitų misionieriai. Prancūzai Mičigano ežerą pavadino Ilinojų ežeru, o vėliau Ilinojaus pavadinimas prigijo ir Misisipės aukštupio baseinui, nes ten vyravo Ilinojų konfederacijai priklausę indėnai. Skirtinguose žemėlapiuose vis skirtingos teritorijos apibrėžtos kaip Ilinojų kraštas: 1685 m. žemėlapyje taip pažymėti dideli plotai į pietvakarius nuo Ilinojų ežero, 1688 m. savo žemėlapyje kraštą pažymėjo italų kartografas Vinčenzas Koronelis. 1721 m. žemėlapyje apibrėžtos plačiausios Ilinojų šalies teritorijos – ne tik pusę dabartinės Ilinojaus valstijos, bet ir žemes tarp Arkanzaso upės ir 43° š. pl., į vakarus tęsėsi iki Uolinių kalnų, į rytus – iki Misisipės.

Ilinojų kraštas pirmiausia priklausė Prancūzijos Kanadai. Iš Monrealio jėzuitų misionieriai vyko į ilinojų žemes, jas tyrinėjo. Ypač prie to prisidėjo Žakas Marketas, 1673 m. įkūręs pirmąją misiją – Gran Vilažą (*Grand Village*). Ateinančiais dešimtmečiais įkurta daugiau misijų, prekybos postų ir tvirtovių. Europiečių kėlėsi nedaug – tai buvo daugiausia kanadiečių kailių pirkliai, misionieriai ir kariai. Svarbiausios prancūzų kolonijos buvo Kaskaskija, Kahukija ir Sen Ženevjevas. 1682 m. prancūzai, nujausdami britų kolonijų rytiniame krante pavojų, ant Ilinojaus upės kranto pastatė Sen Lui fortą (dabar Sent Luisas). Vėliau palei upes steigti kiti svarbūs įtvirtinimai (Fort de Šatras, Fort d’Orleanas, Fort Krevekiūras, Fort Vensanas ir kt.). Jie pasitarnavo ir nuolatiniuose prancūzų ir indėnų karuose dėl prekybos kailiais.

1717 m. Ilinojų kraštas iš Prancūzijos Kanados priskirtas Prancūzijos Luizianai. Riba tarp kolonijų užbrėžta Vobašo upe iki Vermiliono žiočių, tada iki Sen Lui forto ir Ilinojaus upės. 1718 m. įsteigus Naujojo Orleano uostą, į Ilinojų šalį imti gabenti vergai iš Afrikos, pradėtas plėtoti žemės ūkis. Krašte ėmė formuotis savita prancūziška kultūra, ėmė vystytis Misūrio prancūzų tarmė.

1762 m. Ilinojų kraštas kartu su Luiziana Fontenblo sutartimi perduotas Ispanijai, o 1763 m. Paryžiaus sutartimi – dalis į rytus nuo Misisipės Didžiajai Britanijai. Daugelis prancūzų naujakurių išsikėlė į vakarinį Misisipės krantą, priskirtą Ispanijai. 1787 m. šiaurės rytinės Ilinojų krašto žemės prijungtos prie JAV kaip Šiaurės Vakarų teritorija, o vakarines žemes Ispanija grąžino Prancūzijai, tačiau jas tuojau pat įsigijo amerikiečiai (Luizianos perpirkimas).

## Šaltiniai
Étoile de l'Est

**Étoile de l`Est Football Club** arba trumpai **Étoile de l'Est** – Ruandos futbolo klubas iš Kigalio. 

## Istorija
Rungtyniavo žemesniuose divizionuose. Vėliau pateko į Antrą divizioną (II pakopa).

2022–2023 m. sezone buvo viena geriausių ekipų Antrame divizione.

Nuo 2023–2024 m. sezono rungtyniavo aukščiausiame šalies divizione.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai.

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* **[ Oficiali klubo svetainė]**
* facebook paskyra
* SOCCERWAY 
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Joris Moutachy

**Žorisas Gabrielius Mutaši** (; g. 1997 m. lapkričio 4 d.) – Martinikos ir Prancūzijos futbolininkas, vidurio gynėjas. Žaidėjas gimė Prancūzijoje, bet atstovavo Martinikai. Į šios šalies nacionalinę rinktinę buvo kviečiamas nuo 2023 m. spalio.

## Karjera
Prancūzijoje, Orleane gimęs futbolininkas pradėjo žaisti futbolą Orleans ir Troyes kllubų jaunimo akademijose. 2015–2017 m. žaidė Troyes B ekipoje. 2017–2018 m. sezone priklausė Athlético Marseille. 2018–2019 m. sezone rungtyniavo US Orléans jaunimo ekipoje. 2019–2020 m. sezone atstovavo SO Romorantin. 2020–2023 m. rungtyniavo Chamois Niortais. Atstovaudamas šiam klubui sužaidė 87 rungtynes Ligue 2 (II pakopa).

### FK Žalgiris
2024 m. sausio 7 d. pranešta, kad atstovaus Vilniaus „Žalgiriui“.

2024 m. kovo 3 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš „Dainavos“ klubą. Pergalę rezultatu 1-0 šventė Vilniaus „Žalgiris“.

### FK Kauno Žalgiris
2025 m. lapkričio 21 d. oficialiai tapo žinoma, kad futbolininkas persikėlė į „Kauno Žalgirį“. 2026 m. sausio pradžioje atlikus medicininę patikrą įsigaliojo sutartis.

2026 m. vasario 23 d. debiutavo TOPLYGA rungtynėse prieš „Riterius“. Susitikimą pradėjo startinėje sudėtyje ir žaidė iki finalinio švilpuko. Riteriai pirmavo po Meinardo Mikulėno įvarčio, tačiau neišlaikė persvaros ir kauniečiai palaužė varžovus rezultatu 2–1.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo A lygoje;

## Laimėjimai
;  su FK Žalgiris
* **[[A lyga|A lygos čempionas]] (1):** 2024 m.
*  **Supertaurės laimėtojas**: 2025 m.

## Rinktinė
2023 m. spalio mėn. debiutavo Martinikos vyrų futbolo rinktinėje.

## Išnašos

## Nuorodos
* toplyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* FK ŽALGIRIS
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
1812 m. karas tarp JAV ir Jungtinės Karalystės

**1812 m. karas tarp JAV ir Jungtinės Karalystės** – 1812 m. birželio 18 d. prasidėjęs ir 1815 m. vasario 17 d. pasibaigęs karas Šiaurės Amerikos žemyne, kuriame kovojo Jungtinės Valstijos ir jos sąjungininkės vietinės tautos prieš Jungtinę Karalystę ir jos pačios vietinius sąjungininkus Britų Šiaurės Amerikoje, su ribotu Ispanijos įsitraukimu Floridoje. Prasidėjo 1812 m. birželio 18 d., JAV paskelbus karą Jungtinei Karalystei. Nors dėl taikos sąlygų buvo susitarta 1814 m. gruodžio mėn. Gento sutartimi, karas oficialiai pasibaigė tik 1815 m. vasario 17 d., taikos sutartį ratifikavus Jungtinių Valstijų Kongresui. 

Įtampa kilo dėl ilgalaikių nesutarimų dėl teritorinės ekspansijos Šiaurės Amerikoje ir Didžiosios Britanijos paramos Tekumzės konfederacijai, besipriešinusiai JAV kolonijų įsikūrimui Senajame Šiaurės vakarų regione. Konfliktai paaštrėjo 1807 m., karališkajam laivynui pradėjus griežčiau riboti amerikiečių prekybą su Prancūzija ir verbuotojams į kariuomenę (Impressment), laikytiems Britanijos pavaldiniais (net ir tuos, kurie turėjo Amerikos pilietybę patvirtinančius pažymėjimus). Nuomonės, kaip derėtų reaguoti, JAV išsiskyrė, nors dauguma Atstovų rūmuose ir Senate balsavo už karą. Požiūrio skirtumui reikšmingą įtaką darė partiškumas: Demokratų ir respublikonų partija pasisakė už, o Federalistų partija – prieš. Žinia apie britų siūlomas nuolaidas, padarytas siekiant išvengti karo, JAV pasiekė tik liepos pabaigoje, kai konfliktas jau buvo įsibėgėjęs.

Karališkasis laivynas įvedė veiksmingą JAV jūrinės prekybos blokadą, o 1812–1814 m. Britų reguliarioji kariuomenė ir kolonijinė milicija atrėmė daugybę amerikiečių puolimų Aukštutinėje Kanadoje.  Napoleono atsistatydinimas 1814 m. pradžioje leido britams nusiųsti papildomų karinių dalinių į Šiaurės Ameriką ir Karališkąjį karinį jūrų laivyną blokadai sustiprinti ir taip padaryti žalos JAV ekonomikai. 1814 m. rugpjūčio mėn. Gente prasidėjo derybos, kuriose abi pusės siekė taikos. Didžiosios Britanijos ekonomiką smarkiai paveikė prekybos embargas, o federalistai gruodį sušaukė Hartfordo konvenciją, kad įformintų savo nepritarimą karui.

1814 m. rugpjūtį britų kariuomenė užėmė Vašingtoną, iškart po to, kai amerikiečiai pasiekė pergales Baltimorėje ir Platsburge, nutraukdami kovas šiaurėje. Pietrytinės JAV amerikiečių pajėgos ir indėnų sąjungininkai nugalėjo antiamerikietišką krikų frakciją. 1815 m. pradžioje amerikiečių kariuomenė atrėmė galingą britų puolimą prieš Naująjį Orleaną, nors Gento sutartis jau buvo pasirašyta prieš 15 dienų, taigi formaliai karas buvo užbaigtas.

## Pastabos

## Šaltiniai

## Literatūra
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
DaBaby

**Džonatanas Laindalas Kirkas** (*Jonathan Lyndale Kirk*, g. 1991 m. gruodžio 22 d.), geriau žinomas savo sceniniu slapyvardžiu **DaBaby** – amerikiečių reperis, dainininkas ir dainų autorius. Savo karjerą pradėjo 2014 m., o debiutinį dainų rinkinį „Nonfiction“ išleido 2015 m. Populiarumo susilaukė su 2019 m. kovą išleistu debiutiniu albumu „Baby on Baby“. 2024 m. duomenimis, atlikėjas yra išleidęs keturis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Baby on Baby 2“, išleistas 2022 m. rugsėjį.

## Diskografija
**Studijiniai albumai**
* *Baby on Baby* (2019)
* *[[Kirk (albumas)|Kirk]]* (2019)
* *[[Blame It on Baby]]* (2020)
* *Baby on Baby 2* (2022)

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Vilniaus šv. Jurgio koplyčia

**Vilniaus šv. Jurgio koplyčia** – stačiatikių koplyčia, stovinti Vilniuje, Liepkalnio stačiatikių kapinėse, 60 m į šiaurės vakarus nuo Šv. Tichono Zadonskio koplyčios. Tituluojama šventojo Jurgio vardu. Koplyčia pastatyta 1865 m. kaip paminklas Rusijos imperijos kariams, žuvusiems malšinant 1863 m. sukilimą.

1865 m. buvo išplėsta ir perstatyta stačiatikių kapinių Šv. Eufrosinijos Polockietės cerkvė. Tais pačiais metais pagal Vilniaus gubernijos architekto Nikolajaus Čagino ir Dailės akademijos akademiko Aleksandro Rezanovo projektą pastatyta Šv. Jurgio koplyčia. Ji iškilo rusų karių ir karininkų, žuvusių malšinant sukilimą, masinio palaidojimo vietoje. Ant trijų išorinių sienų įrengtos marmurinės memorialinės lentos, ant kurių iškalti žuvusių ir čia palaidotų rusų karių vardai. Koplyčia pastatyta iš imperatorienės Marijos Aleksandrovnos ir jos vaikų paaukotų sumų (500 rublių), taip pat visuomenės surinktų lėšų. Koplyčios statybai trūkstamą 4000 rublių sumą skyrė generalgubernatorius Michailas Muravjovas. 

Neobizantinio stiliaus koplyčia pastatyta ant granito postamento. Jos viduje buvo pakabinta akademiko Nikolajaus Tichobrazovo nutapyta koplyčios globėjo šv. Jurgio ikona. Koplyčia pašventinta 1865 m. rugpjūčio 25 d.

Sovietiniais laikais koplyčia buvo nuniokota. Atgimimo metais kapitališkai suremontuota, viduje patalpinta mozaikinė šv. Jurgio Nugalėtojo ikona.


BATYUSHKOV(1890) p401.jpg|Šv. Jurgio (viršuje) ir A. Neviškio koplyčios 
St George Chapel in Vilnius2.JPG|Koplyčios remontas 2007 m.
St George Chapel in Vilnius3.JPG|Atminimo lenta su aukų vardais
St George Chapel in Vilnius4.JPG|Atminimo lenta su aukų vardais


## Literatūra

* Germanas Šlevys. *Православные храмы Литвы*. Свято-Духов Монастыр, Vilnius 2006, .https://www.lituanistika.lt/content/75391

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos stačiatikių koplyčios
* Šv. Jurgio koplyčia ir Aleksandro Neviškio koplyčia Šv. Jurgio aikštėje Vilniuje *limis.lt*
Vilniaus šv. Tichono Zadonskio koplyčia

**Vilniaus šv. Tichono Zadonskio koplyčia** – stačiatikių koplyčia, stovinti Vilniuje, Liepkalnio stačiatikių kapinėse, 100 m į šiaurę nuo Šv. Eufrosinijos Polockietės cerkvės, 60 m į pietryčius nuo Šv. Jurgio koplyčios. Tituluojama šventojo Tichono Zadonskio (1724-1783), tarnavusio Zadonsko vienuolyne, vardu. Buvusi cerkvė.

## Istorija

1843 m. šioje vietoje buvo įrengta žinomo pirklio ir kapinių mecenato Tichono Zaicevo kapavietė. Statinys priminė grotą smėlėtoje kalvoje: takas kilo iš įdubos tarp dviejų aukštumų ir baigėsi didele akmenine pusapvale arka. Tichono Zaicevo kapo rūsys buvo išplėstas iš vidaus ir paverstas šventykla. Išvaizda pasikeitė nedaug – virš arkos pastatytas tik nedidelis kupolas ir stačiatikių kryžius. 

1914 m. kapavietėje buvo įrengta ir šventojo Tichono Zadonskio garbei pašventinta antroji Šv. Eufrosinijos kapinių cerkvė. Ji veikė iki 1960 m., po to sovietų valdžia ją uždarė ir pavertė sandėliu. 1987 m. grąžinta stačiatikiams. Koplyčioje atliekamos laidojimo ceremonijos (statomas karstas su velioniu).

## Literatūra

* Germanas Šlevys. *Православные храмы Литвы*. Свято-Духов Монастыр, Vilnius 2006, .https://www.lituanistika.lt/content/75391

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos stačiatikių koplyčios
* Šventojo Tichono Zadonskio koplyčia (Vilnius) *wikimapia.org*
Blame It on Baby

**Blame It on Baby** – trečiasis amerikiečių reperio DaBaby studijinis albumas, išleistas 2020 m. balandžio 17 d. Jam pristatyti išleisti penki singlai: „Find My Way“, „Rockstar“, „No Dribble“, „Peep Hole“ ir „Blind“, o dainas kartu atlieka tokie atlikėjai, kaip YoungBoy Never Broke Again, Young Thug ir Gunna.

Albumas susilaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų bei buvo komerciškai sėkmingas. Per pirmąją savaitę JAV parduota per 124 tūkstančiai kopijų ir jis debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas antruoju atlikėjo įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. „Blame It on Baby“ taip pat pasiekė aukštas daugelio kitų šalių reitingų vietas, tarp jų – ir aštuntoji Jungtinėje Karalystėje bei ketvirtoji Lietuvoje. 2021 m. balandžio mėnesio duomenimis, JAV parduota per milijoną kopijų ir albumas tapęs platininiu.

2021 m. vykusiuose „Grammy“ apdovanojimuose daina „Rockstar“ nominuota metų įrašo, geriausios repo dainos bei geriausio melodingojo repo atlikimo kategorijose.

## Dainų sąrašas

## Kūrybinė grupė

* DaBaby – vokalas
* Young Thug – vokalas 
* Stunna 4 Vegas – vokalas 
* Gunna – vokalas 
* Rich Dunk – vokalas 
* Quavo – vokalas 
* Future – vokalas 
* Roddy Ricch – vokalas 
* YoungBoy Never Broke Again – vokalas 
* A Boogie wit da Hoodie – vokalas 
* Megan Thee Stallion – vokalas 
* Chris West – garso suvedimas 
* Angad „Bainz“ Bains – garso suvedimas , garso inžinerija 
* Derek „MixedByAli“ Ali – garso suvedimas 
* Glenn A Tabor III – garso dizainas 
* Nicolas de Porcel – garso dizainas 
* Chris White – garso inžinerija 
* Ricky P – garso inžinerija 
* Taylor Moser – garso inžinerija 
* DJ K.i.D – garso inžinerija 
* Jaylon „Lux“ Charles – garso inžinerija 
* TBC – garso inžinerija 
* Arieas J Lee – garso inžinerija 
* Armin Lopez – garso inžinerija 
* Chris Dennis – garso inžinerija 
* Liz Robson – garso inžinerija 
* Khris James – garso inžinerija 
* Alex Estevez – garso inžinerija 
* Thomas Cullison – garso inžinerija 
* Rick Hertz – garso inžinerija 
* Ghost-Kid Da Produca – garso inžinerija 
* Shawn „Source“ Jarrett – garso inžinerija 
* Curtis „Sircut“ Bye – garso suvedimo pagalba 
* Cyrus „Nois“ Taghipour – garso suvedimo pagalba 

## Išnašos
Vladas Jurkevičius

**Vladas Jurkevičius** (g. 1992 m. birželio 27 d.) – profesionalus Lietuvos autosporto lenktynininkas, LARČ absoliutus nugalėtojas. 

Pastaraisiais metais V.Jurkevičius dalyvauja ralio lenktynėse.  2024 m. debiutavo 2024 m. Dakaro ralyje.

V. Jurkevičius taip pat dalyvauja kalnų dviračių lenktynėse.

## Lenktynininko karjera
### Ralis
V. Jurkevičius ėmė lenktyniauti profesionaliai nuo 2016 m. Lenktyniauti pradėjo Lietuvos ralio sprinto čempionate, važiavo Opel Astra GSi 16V automobiliu. Nuo 2018 m. persikėlė į automobilių ralio varžybas, lenktyniavo Lietuvos, Latvijos, Estijos čempionatuose, bei Baltic Rally Trophy ir WRC3 varžybose. 2018 m. pabaigoje pakeitė automobilį – persėdo į Peugeot 208 R2. Po avarijos 2020 m. Rokiškio ralyje, persėdo į Ford Fiesta Rally4, o vėliau į Škoda Fabia Rally2 evo. Šiuo automobiliu lenktyniauja ir dabar. 2023 m. Rokiškio ralyje vėl patyrė avariją, turėjo rimtų sužalojimų.

Lenktynėse, bendroje įskaitoje, iki 2023 m. V.Jurkevičius šešis kartus užėmė 2-ąją vietą, nugalėti nepavyko nė karto. Pirmoji ralio pergalė pasiekta 2024 m. Lazdijų Gravel Fest. Tais metais V.Jurkevičius taip pat nugalėjo Rally Rokiškis ir Rally Utena.

Savo klasėje V.Jurkevičius nugalėjo daug kartų, 2018 m. tapo LARČ6 klasės nugalėtoju, 2019 m. LARČ4 klasės nugalėtoju, 2022 m. Latvijos LRC2 klasės nugalėtoju, 2023 m. LARČ2 klasės nugalėtoju. 2024 m. tapo absoliučiu LARČ nugalėtoju. 

### Dakaro ralis
V. Jurkevičius Dakaro ralyje debiutavo 2024 m. su savo ralio šturmanu Aisvydu Paliukėnu. Pastarasis jau turėjo dviejų sezonų Dakaro ralio patirtį. Komanda lentyniavo Toyota Hilux Gazoo Racing DKR IMT bolidu, kuriuo praėjusių metų Dakaro ralyje važiavo Benediktas Vanagas. Bolidą aptarnavo B.Vanago komanda Toyota Gazoo Racing Baltics. 

## Šaltiniai
Ernestas Sederevičius

**Ernestas Sederevičius** (g. ) – Lietuvos krepšininkas, žaidžiantis NKL Marijampolės „Sūduvos“ ekipoje. 

2019 m. vasarą Sederevičius prisijungė prie Šilutės „Šilutės“.

2021 m. rugpjūčio mėn. E. Sederevičius pasirašė ketverių metų sutartį su Utenos „Juventus“ klubu. 2021–2022 m. LKL sezone krepšininkas nežaidė daug minučių ir buvo išsiųstas dar tobulėti Nacionalinės krepšinio lygos Šakių „Vyčio“ ekipoje.

## Išnašos

## Nuorodos

* Ernesto Sederevičiaus profilis „EuroBasket.com“
* Ernesto Sederevičiaus profilis „LKL.lt“
Vilniaus šv. arkangelo Mykolo koplyčia

**Vilniaus šv. arkangelo Mykolo koplyčia** – stačiatikių koplyčia Vilniuje, pristatyta prie Šv. Mikalojaus cerkvės priekinio fasado, iš kairės. Koplyčia stovi Didžiojoje gatvėje, Rotušės aikštės prieigose. Ji pastatyta 1865 m. rekonstruojant cerkvės pastatą, skirta pagerbti šv. arkangelui Mykolui () ir Vilniaus generalgubernatoriui Michailui Muravjovui.

## Istorija

Cerkvės rekonstrukcijos projektą 1863 m. parengė architektas Tomas Tyševskis, tačiau dėl dalyvavimo sukilime jis buvo ištremtas. Naujos cerkvės projektą parengė architektai Aleksandras Rezanovas ir Nikolajus Čiaginas. Taip buvusi barokinė cerkvė buvo perdirbta rusišku bizantiniu stiliumi. 1864 m. buvo padidintas šventorius, nugriauti keli aplink cerkvę stovėję pastatai. Prie pagrindinio fasado dar pristatytas prieangis ir neobizantinė koplyčia, kuri tapo naująja cerkvės dalimi.

XIX a. pabaigoje buvo sukurtas pasakojimas apie Šv. Mikalojaus cerkvės rekonstrukcijos istoriją: Vilniaus valdininkai ir gyventojai, dėkingi Muravjovui už 1863 m. sukilimo numalšinimą, norėję jo garbei pastatyti naują cerkvę. Tačiau Muravjovas nusprendė, kad statybai surinktus pinigus (82 431 rublių) tikslingiau panaudoti seniausios miesto šventovės restauracijai. Suaukotų pinigų galiausiai užteko ir naujai koplyčiai pristatyti – taip aukotojai, nors ir kukliau, išreiškė pagarbą Muravjovui. Koplyčią 1869 m. pašventino Vilniaus ir Lietuvos arkivyskupas Makarijus (Bulgakovas).

Pagrindinis įėjimas į Šv. arkangelo Mykolo koplyčią įrengtas iš šventoriaus, nuo Didžiosios gatvės pusės. Koplyčią dengia ant aštuonkampio pagrindo įtaisytas kupolas, apsuptas į bokštelius peraugančių kolonėlių. Virš jos portalo puslankiu įrašyti pranašo Danieliaus žodžiai apie šv. arkangelą Mykolą „*и се Михаил един от старейших первых прииде помощи нам*“ (Дан. 10:13), primenantys, kad „Mykolas (Michailas) pirmasis iš vyriausiųjų atskubėjo mums į pagalbą“. Abipus koplyčios portalo yra įmūrytos masyvios atminimo lentos. Kairės pusės lentoje rašoma, kad koplyčia buvo pastatyta kartu su cerkvės atnaujinimu 1865 m., išreiškiant padėką Šiaurės vakarų krašto vadovui Muravjovui už tvarkos ir ramybės įvedimą. Ši atminimo lenta paprastai būna uždažyta. Koplyčios viduje, tiesiai priešais pagrindinį įėjimą, buvo įtaisytas mozaikinis šv. arkangelo Mykolo paveikslas; šonuose – penki atvaizdai, patalpinti raižyto medžio, dažytų ir paauksuotų ikonų dėkluose.


St Nicholas Orthodox Church in Vilnius1.jpg|Viena iš 2 atminimo lentų prie koplyčios durų
St Nicholas Orthodox Church in Vilnius2.jpg|Atminimo lenta prie koplyčios durų nutrintais įrašais
Vilnia, Vialikaja, Mikolskaja. Вільня, Вялікая, Мікольская (1801-50).jpg|Barokinė cerkvė iki rekonstrukcijos (1801-1850)


## Literatūra

* Germanas Šlevys. *Православные храмы Литвы*. Свято-Духов Монастыр, Vilnius 2006, .https://www.lituanistika.lt/content/75391

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos stačiatikių koplyčios