open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
SVG

**SVG** (*Scalable Vector Graphics*) – dvimačių vektorinių vaizdų aprašymo formatas XML žymėjimo kalbos pagrindu. Tai – kaip HTML kalba grafikai. Šiuo formatu galima aprašyti tiek statinius, tiek ir animuotus vaizdus. Jis yra pilnai interaktyvus. SVG standartas yra atviras, sukūrė W3C konsorciumas.

## Istorija
Standartas pradėtas kurti 1998 m., po to kai buvo paskebti VML (*vector markup language*) ir PGML formatai. Kūrimui vadovavo Chrisas Lilley, pirmoji standarto versija (1.0) paskelbta 2001 m. rugsėjo mėnesį, 2003 m. sausį paskelbta naujausia (1.1) versija. 2003 m. taip pat paskelbtos ir standarto versijos, skirtos mobiliems įrenginiams – SVG Tiny bei SVG Basic. Šiuo metu kuriamos SVG Full 1.2 bei SVG Tiny 1.2 standartų versijos.

Formatas dar nėra palaikomas taip, kaip populiarūs senesni formatai (GIF, PNG, JPEG). Daugeliui naršyklių reikia įdiegti specialius išplėtimus, norint, kad šiose būtų vaizduojami SVG vaizdai, todėl dažnai SVG vaizdus naudojančios svetainės (taip pat ir Vikipedija) verčia tokius vaizdus į populiaresnius ne vektorinius formatus.

## SVG palaikančios programos bei įrenginiai
* Naršyklės:
** Gecko naršyklės (Mozilla, Firefox ir k.t.), dalinai palaiko SVG Full 1.1 (http://www.mozilla.org/projects/svg/)
** MS Internet Explorer, tik su specialiu įskiepiu
** Safari, su specialiu įskiepiu, kuris instaliuojamas kartu su naršykle, planuojamas palaikymas be įskiepio
** Opera, palaiko tik SVG Tiny 1.1 standartą (nuo 8.0 versijos), 9 versijoje planuojamas SVG Basic 1.1 palaikymas
** Chrome
* Mobilieji telefonai. Dauguma naujesnių telefonų palaiko SVG Tiny 1.1 (http://svg.org/special/svg_phones )
* Grafinio manipuliavimo programos:
** Inkscape, SVG yra pagrindinis programos formatas, tačiau standarto palaikymas nėra išbaigtas
** Sodipodi, vektorinės grafikos redaktorius, pagrindinis formatas, grafinei informacijai saugoti, yra SVG
** GIMP, leidžia importuoti SVG formatu
** Pagrindinės komercinės vektorinių vaizdų manipuliavimo programos (Adobe Illustrator, Corel Draw) palaiko SVG
** Ikivo Animator leidžia kurti animuotus SVG vaizdus mobiliems įrenginiams
** OpenOffice.org Draw 1.1 leidžia eksportuoti SVG formatu, egzistuoja įskiepis importavimui

## Formato apžvalga
SVG formatu aprašomi objektai:
* vektorinės figūros, sudarytos iš atkarpų ir kreivių
* ne vektorinės iliustracijos
* tekstai
* multimedia prezentacijos (įskaitant video ir audio)

Objektai gali būti grupuojami, tranformuojami (pasukami, ištempiami), sujungiami, galima keisti kiekvieno objekto savybes (pavyzdžiui, alfa permatomumą, spalvą, linijos storį ar tipą).

Interaktyvių SVG vaizdų animacija gali būti kuriama tiesiogiai pridedant animacijos elementus ar aprašant skriptus, naudojant pasirinktą skripto kalbą bei SVG dokumento objektinį modelį (DOM), leidžiantį pasiekti bet kurį SVG dokumento elementą ar jo savybę.
Panslavizmas

**Panslavizmas** – XIX a. vidurio judėjimas, kėlęs slavų vienybės šūkį. Pirmasis panslavistinis konventas įvyko Prahoje 1848 m., buvo nukreiptas prieš Austrijos bei Otomanų imperijos dominavimą Balkanuose, taip pat prieš Rusijos vykdytą politiką. Dar XVII a. viduryje kroatų kunigas Jurijus Križaničius kėlė panslavistines idėjas, kurios formavosi kaip atsakas į pangermanizmą, o vėliau ir į Bonaparto vykdytą politiką.

Panslavizmas daugiausiai apėmė intelektualius sluoksnius, besidominčius istorija, filologija bei folkloru.

## Paplitimas

Palaipsniui panslavizmas įsigalėjo ir Rusijoje, kur slavų vienybės idėja buvo netgi transformuota iki Rusijos dominavimo slavų pasaulyje, kuris turėjo priimti „tikrųjų slavų“ – rusų kalbą, stačiatikybę ir kirilicą. Tokiomis nuostatomis buvo vykdoma ir prievartinė rusifikacija Rusijos okupuotose valstybėse. Lenkijoje panslavizmas niekada neprigijo, nors po II pasaulinio karo būta pastangų šiomis idėjomis stiprinti slavų vienybę.

Pagrindinis panslavizmo židinys buvo Balkanuose, kur slavus valdė Otomanų imperija bei Austrija. Šį judėjimą kaip politinį įrankį naudojo carinė Rusija bei TSRS. Žymiais panslavistais laikomi Centrinės Azijos užkariautojas, „Ruskij mir“ redaktorius, generolas Michailas Černiajevas, judėjimo ideologai Nikolajus Danilevskis bei Ján Kollár ir eseistas, propagavęs Rusijos ekspansiją į Indiją, Kiniją, Tibetą Konstantinas Leontjevas. Panslavizmas yra susijęs su slavofilija (slavianofilija). Panslavizmas laikomas žlugusiu. Panslavizmas naudojo šūkį *Hey, slavai*. Panslavizmo spalvos – raudona, balta ir mėlyna – naudojamos šių dienų slaviškų valstybių vėliavose.

Panslavizmas lėmė Jugoslavijos valstybės susidarymą po Pirmojo pasaulinio karo.
Raudondvaris (Radviliškis)

**Raudondvaris** – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Šeduvos, šalia kelio . Pakalniškių seniūnijos ir Raudondvario seniūnaitijos centras. Veikia biblioteka. Yra Raudondvario tvenkinys (patvenkta Daugyvenė). Išlikęs buvusio Raudondvario dvaro pastatų ansamblis (XIX a., priklausė Teodorui fon Ropui) ir parkas (dabar dalyje dvaro pastatų yra įsikūrusi Šeduvos technologijų ir verslo mokykla). Veikia Šeduvos aerodromas.

## Etimologija

XIX a. dauguma Šeduvos dvaro pastatų buvo mūryti iš raudonų plytų, dėl to vietovei ir prigijo Raudondvario vardas. Vietovę Raudondvariu pavadino dvarininkas T. fon Ropas, kuris čia atkėlė Šeduvos dvaro centrą. XIX a. dvaras buvo Panevėžio apskrityje.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Samylų seniūnija

**Samylų seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Kauno rajono savivaldybės pietryčiuose, Suvalkijos etnografiniame regione, prie Kauno marių kairiojo kranto. Centras – Šlienava.

## Geografija

Seniūnija įsikūrusi vingiuotoje Kauno marių pakrantėje, daug miškų, gyvenamieji plotai – daugiausia sodai. Bendra teritorija – 7622 ha, iš jų 81 proc. užima miškai, 17 proc. – žemės ūkio naudmenos. Pagrindiniai keliai – , , , , .

Seniūnijoje yra Kalniškių konglomeratų atodanga, peizažinio stiliaus 250 ha Girionių parkas, Dubravos rezervatinė apyrubė (200 ha miško ir aukštapelkės, kur jau 60 metų draudžiama žmogaus veikla), Dubravos arboretumas (38 ha), įkurtas 1958 m., jame yra daugiau nei tūkstantis rūšių sumedėjusių augalų rūšių.

Žiegždrių atodangoje atsiskleidžia Nemuno slėnio šlaitų ir gamtinės aplinkos raida.

## Istorija

Seniūnija įkurta 1995 m. vietoje Samylų apylinkės. 2009 m. patvirtintas Samylų herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

|-
| 2001-04  || || 3876 || 8 kaimai
|-
| 2009-09-01  || 77 || 4307 || 8 kaimai
|-
| 2011 m.  || || 4503 || 8 kaimai
|-
| 2016-08-13  || || || 8 kaimai
|-
| 2021 m.  || 76 || 4452 || 8 kaimai
|}

## Seniūnai
* Saulius Banionis, 2008 m.
* Jolita Petkauskė, 2022 m.

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Dubravai, k. || 207 || 168
|-
| Gervėnupis, k. || 490 || 314
|-
| Girionys, k. || 635 || 752
|-
| Laumėnai, k. || 858 || 570
|-
| Samylai, k. || 168 || 148
|-
| Šlienava, k. || 1615 || 1987
|-
| Vaišvydava, k. || 279 || 326
|-
| Žiegždriai, k. || 200 || 238
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurta 13 seniūnaitijų:
* 1-oji seniūnaitija: Šlienavos k. J. Biliūno g., Kaštonų g., Žaisos g., Miško g., iš viso 498 gyventojai;
* 2-oji seniūnaitija: Šlienavos k. Žalioji g., Tvenkinio g., Dvareliškių g., Kampiškių g., Mokyklos g., Marių g., Vilties g., Ežero g., iš viso 495 gyventojai;
* 3-oji seniūnaitija: Šlienavos k. Nemuno g., Dubravų g., Šviesiosios g., Mozūrų g., iš viso 497 gyventojai;
* 4-oji seniūnaitija: Šlienavos k. Pakalniškių g., Vyšnių g., Ramybės g., Beržų g., iš viso 495 gyventojai.;
* 5-oji seniūnaitija: Girionių k. Liepų g., iš viso 490 gyventojų;
* 6-oji seniūnaitija: Girionių k. Laumėnų g., iš viso 272 gyventojai;
* 7-oji seniūnaitija: Laumėnų k. vienkiemių, iš viso 203 gyventojai;
* 8-oji seniūnaitija: Laumėnų k. sodų bendrijų, iš viso 400 gyventojų;
* 9-oji seniūnaitija: Vaišydavos k. daugiabučių namų ir vienkiemių, iš viso 373 gyventojai;
* 10-oji seniūnaitija: Žiegždrių k. daugiabučių namų ir vienkiemių, iš viso 294 gyventojai;
* 11-oji seniūnaitija: Samylų k. vienkiemių ir sodų bendrijų, iš viso 174 gyventojai;
* 12-oji seniūnaitija: Dubravų k. vienkiemių ir sodų bendrijų, iš viso 136 gyventojai;
* 13-oji seniūnaitija: Gervėnupio k. vienkiemių ir sodų bendrijų, iš viso 354 gyventojai.

## Šaltiniai
Taurakiemio seniūnija

**Taurakiemio seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Kauno rajono savivaldybės pietryčiuose, Suvalkijos etnografiniame regione, kairiajame Nemuno krante. Centras – Piliuona.

## Geografija

Seniūnijos rytiniame pakraštyje teka Nemunas, pereinantis į Kauno marias. Anksčiau seniūnija užėmė 5300 ha, dabar 6277 ha plotą. Seniūniją supa Dubravos miškas, Kauno marių pakrančių miškai, Viršužiglio ir Arlaviškių miško parkai, Arlaviškių botaninis draustinis, Užupių miškas. Bendras miškų plotas – 2701 ha. Arlaviškių draustinyje yra laukinių paukščių peryklų, Kadagių slėnyje – unikalus kadagynas, kuris 2013 m. buvo pripažintas geriausia Lietuvos turizmo traukos vietove.

Pagrindiniai keliai – , , .

## Istorija

Seniūnija įkurta 1995 m. vietoje Taurakiemio apylinkės. 2012 m. patvirtintas Piliuonos herbas, kurį naudoja ir Taurakiemio seniūnija.

|-
| 2001-04  || || 1803 || 12 kaimų, 1 kaimo dalis
|-
| 2009-09-01  || 53 || || 13 kaimų
|-
| 2011 m.  || || 1769 || 12 kaimų
|-
| 2016-08-13  || || || 13 kaimų
|-
| 2021 m.  || 63 || 1661 || 11 kaimų
|}

## Seniūnai
* Saulius Antanas Makūnas, 2008 m.
* Danutė Glinskienė, 2022 m.

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Arlaviškės, k. || 261 || 250
|-
| Dobilija, k. || 83 || 96
|-
| Guogai, k. || 60 || 39
|-
| Leonavas, k. || || 4
|-
| Margininkai, k. || 126 || 158
|-
| Piliuona, k. || 695 || 739
|-
| Sietynas, k. || 43 || 44
|-
| Taurakiemis, k. || 31 || 46
|-
| Tursonas, k. || || 19
|-
| Užupiai, k. || 40 || 48
|-
| Vyčius, k. || || 0
|-
| Viršužiglis, k. || 305 || 326
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 5 seniūnaitijos:
* 1-oji seniūnaitija: Arlaviškių k., Leonovo k., Tursono k., iš viso 355 gyventojai;
* 2-oji seniūnaitija: Viršužiglio k., iš viso 350 gyventojų;
* 3-oji seniūnaitija: Margininkų k., Dobilijos k., Taurakiemio k., Vyčiaus k., iš viso 345 gyventojai;
* 4-oji seniūnaitija: Guogų k., Užupių k., Piliuonos k. Sodų g., Klevų g., T. Masiulio g., Kranto g., Piliakalnio g., Kaštonų g., dalies Taikos pl., Pamario g., Piliuonos g. ir vienkiemių, esančių į pietvakarius nuo Piliuonos k., iš viso 364 gyventojai;
* 5-oji seniūnaitija: Piliuonos k. Taikos pl., Pamario g., Piliuonos g., Rožių g., Žalgirio g., Dobilo g., Šaltinio g., Ąžuolų g. ir vienkiemių, esančių į šiaurę nuo Piliuonos k., SB „Pramprojektas“, SB „Drobė“, SB „Piliuona“, SB „Technika“, SB „Saulėtekis“, iš viso 490 gyventojų.

## Šaltiniai
Užliedžių seniūnija

**Užliedžių seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Kauno rajono savivaldybės šiaurės vakaruose, Aukštaitijos etnografiniame regione, kairiajame Nevėžio krante. Centras – Giraitė.

## Geografija

Seniūnija įsikūrusi į šiaurę nuo Kauno centro, abipus magistralės . Plotas 3416 ha, 54 proc. užima miškai, 38 proc. žemės ūkio naudmenos, 3 proc. vandenys. Dauguma gyvenviečių įsikūrusios į vakarus nuo magistralės, rytinėje dalyje plyti Sausinės miškas. Vakariniu pakraščiu teka Nevėžis, įsteigtas Nevėžio kraštovaizdžio draustinis (1118 ha).

Be magistralės, kiti svarbesni keliai yra  ir .

## Istorija

Seniūnija įkurta 1995 m. vietoje Užliedžių apylinkės. Plečiantis Kauno miestui, 1996 m. jam perduotos Žemutinių Kaniūkų, Aukštutinių Kaniūkų, didžioji dalis Romainių kaimų teritorijos. 2009 m. patvirtintas Užliedžių herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

Iš pradžių seniūnijos centras buvo Giraitė, apie 2006 m. jis buvo perkeltas į Užliedžių bendruomenės centrą, bet 2020 m. liepos 20 d. vėl persikėlė į Giraitę.

|-
| 2001-04  || || 1687 || 12 kaimų, 1 kaimo dalis
|-
| 2009-09-01  || 34 || || 13 kaimų
|-
| 2011 m.  || || 3217 || 12 kaimų
|-
| 2016-08-13  || || || 13 kaimų
|-
| 2021 m.  || 34 || 6481 || 9 kaimai
|}

## Seniūnai
* Jūratė Truncienė, 2008 m.
* Irmantas Šumskas, 2022 m.

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Bivyliai, k. || || 11
|-
| Giraitė, k. || 2167 || 871
|-
| Kudrėnai, k. || || 1
|-
| Naujieji Muniškiai, k. || 173 || 219
|-
| Paltiškiai, k. || || 0
|-
| Paparčiai, k. || 174 || 167
|-
| Romainiai, k. || || 9
|-
| Romainių Kaimelė, k. || 217 || 13
|-
| Sausinė, k. || 296 || 247
|-
| Užliedžiai, k. || 2106 || 1250
|-
| Vijūkai, k. || 1331 || 429
|-
| Žemaitkiemis, k. || ||
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 8 seniūnaitijos:
* 1-oji seniūnaitija: Giraitės k. Akacijų g., Alyvų g., Aviečių, Ąžuolų g., Bruknių g., Kaštonų g., Liepų g., Skroblų g., Spanguolių g., Svarainių g., Topolių g., Uosių g., Žaliosios g., iš viso 474 gyventojai;
* 2-oji seniūnaitija: Giraitės k. Alksnių g., Drebulių g., Eglių g., Gluosnių g., Ievų g., Kėnių g., Klevų g., Pušų g., Slyvų g., Šermukšnių g., Trešnių g., Vyšnių g., Žaros g., iš viso 177 gyventojai;
* 3-oji seniūnaitija: Užliedžių k. Nevėžio g., Trumposios g., Žemaičių g., Plento g., Krūmų g., Ledos g. 1, 3, 4, 5, 6 ir 8, Volungės g., Bivylių k., Paltiškių k., Romainių k., Kudrėnų k., iš viso 399 gyventojai;
* 4-oji seniūnaitija: Užliedžių k. Griežlės g., Sodų g., Senosios g., Ledos g. 7 ir 9, Kalno g., Pievų g., Šlaito g., Ilgosios g., Minties g., Pienių g., Sodžiaus g., iš viso 450 gyventojų;
* 5-oji seniūnaitija: Sausynės k., SB „Vanagynė“, iš viso 225 gyventojai;
* 6-oji seniūnaitija: SB „Granitas“, SB „Lokomotyvas“, Paparčių k., iš viso 130 gyventojų;
* 7-oji seniūnaitija: Vijūkų k. ir Romainių Kaimelės k., iš viso 41 gyventojas;
* 8-oji seniūnaitija: Naujųjų Muniškių k., iš viso 275 gyventojai.

## Šaltiniai
Giraitė (Kaunas)

**Giraitė** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, prie magistralės , į vakarus nuo Sargėnų, prie pat Kauno miesto šiaurinės ribos. Užliedžių seniūnijos centras. Yra vaikų darželis, paštas (LT-54055), Giraitės ginkluotės gamykla, mėsos perdirbimo įmonė.

Užliedžiuose ir Giraitėje sparčiai daugėja gyventojų, tenai aktyviai vyksta namų ir kotedžų statybos. Didelę dalį Užliedžiuose ir Giraitėje statomų namų ir kotedžų stato bendrovės turinčios artimą sąryšį su Henriko Daktaro kriminaline grupuote.

Prie Giraitės yra Devintasis fortas.

## Istorija

1950–1992 m. Veterinarijos akademijos mokomojo ūkio centras, dabar Lietuvos veterinarijos akademijos (LVA) praktinio mokymo ir bandymų centras. 2000 m. įkurta Giraitės ginkluotės gamykla. 2022 m. įsteigta Giraitės Šv. Dvasios katalikų parapija, pradėtas rengti bažnyčios projektas.

|}

## Gyventojai

## Galerija

Giraitės ginkluotės gamykla.JPG|Giraitės ginkluotės gamykla
Giraitė nuo IX forto.JPG|Vaizdas nuo IX forto
Roofs - panoramio (2).jpg|Sodybų stogai
Giraitė, LVA ženklas.JPG|Senasis LVA medžio ženklas
Giraitė, LVA akmuo.JPG|Akmuo prie LVA mokymų centro
Giraitė, LVA ūkis.JPG|LVA mokomasis ūkis


## Šaltiniai
Rokų seniūnija

**Rokų seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Kauno rajono savivaldybės pietinėje dalyje, Suvalkijos etnografiniame regione. Centras – Rokai. 2014 m. įkurtos Vainatrakio kapinės.

## Geografija

Seniūnija įsikūrusi į pietus nuo Kauno miesto centro, ji užima 4156 ha plotą, iš jų 70 proc. žemės ūkio naudmenos, 24 proc. – miškai. Šiaurės vakariniu pakraščiu eina Palemono–Jiesios geležinkelis. Pagrindiniai keliai –  ir . Prie Girininkų telkšo tvenkinys.

## Istorija

Įkurta 1995 m. iš Rokų apylinkės. 1996 m. dalis seniūnijos teritorijos perduota Kauno miestui. 2013 m. patvirtintas Rokų herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

|-
| 2001-04  || || 964 || 13 kaimų, 3 kaimų dalys
|-
| 2009-09-01  || 42 || 1078 || 14 kaimų
|-
| 2011 m.  || || 911 || 13 kaimų
|-
| 2016-08-13  || || || 14 kaimų
|-
| 2021 m.  || 42 || 894 || 11 kaimų
|}

## Seniūnai
* Algirdas Tatarūnis, 2009 m.
* Antanas Isoda, nuo 2010 m.
* Dalė Žėkienė, 2022 m.

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Dankstytė, k. || || 0
|-
| Girininkai, k. || 203 || 233
|-
| Kairiūkščiai, k. || 31 || 33
|-
| Pamoterys, k. || || 1
|-
| Paraželiai, k. || || 9
|-
| Patamulšėlis, k. || 142 || 104
|-
| Pavytė, k. || 18 || 40
|-
| Raželiai, k. || || 6
|-
| Rokai, k. || 281 || 265
|-
| Rokeliai, k. || 22 || 37
|-
| Rokų Miško Kelmynas, k. || 57 || 81
|-
| Vainatrakis, k. || 51 || 45
|-
| Vingytė, k. || 76 || 57
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 8 seniūnaitijos:
* 1-oji seniūnaitija: Rokų Miško Kelmyno k., Vaišydavos kaimo dalies, iš viso 90 gyventojų;
* 2-oji seniūnaitija: Rokų k. Nemuno g. daugiabučių namų kvartalo, iš viso 205 gyventojai;
* 3-oji seniūnaitija: Rokų k. Nemuno g. ir Žemynos g. privačių namų kvartalų, iš viso 75 gyventojai;
* 4-oji seniūnaitija: Patamulšėlio k. ir Rokelių k., iš viso 189 gyventojai;
* 5-oji seniūnaitija: Vingytės k. SB „Jiesia“ ir SB „Silva“, iš viso 64 gyventojai;
* 6-oji seniūnaitija: Pavytės k., Paraželių k., Raželių k., iš viso 75 gyventojai;
* 7-oji seniūnaitija: Vainatrakio k., Dangstytės k., iš viso 65 gyventojai;
* 8-oji seniūnaitija: Girininkų k., Kairiūkščių k., Pamoterio k., iš viso 348 gyventojai.

## Šaltiniai
Pranciškus Skorina

**Pranciškus Skorina** (*Franciscus Skorina* gimęs, manoma, 1486 arba 1490 m. Polocke – 1540 arba 1551 m. Prahoje) – rusėnų kilmės LDK visuomenės veikėjas, išspausdinęs pirmąją knygą Lietuvoje (Vilniuje) rusėnų kalba. Skorina buvo vienas žymiausių to meto žmonių, vienas didžiųjų humanistų.

## Biografija
Skorina gimė Polocke, anais laikais žymiame prekybos centro mieste, pirklių šeimoje. Skorina pasiekė aukštą humanitarinį išsilavinimą.

Jis studijavo Krokuvos universitete, kur 1506 m. gavo laisvųjų mokslų bakalauro laipsnį (laisvieji menai, arba mokslai, buvo septyni: gramatika, logika, retorika, muzika, aritmetika, geometrija ir astronomija).

Vėliau jis įsigijo laisvųjų mokslų daktaro laipsnį, apkeliavo daugelį Europos šalių. 1512 m. Italijoje, Padujos universitete, gavo dar medicinos daktaro laipsnį ir nuo to laiko vadino save laisvųjų mokslų ir medicinos daktaru.

Paskui jis atvyko į Prahą, žymų slavų kultūros centrą, kuriame tebebuvo gyvos Jano Huso tradicijos, plito humanizmo idėjos. Čia Skorina turtingų Vilniaus miestelėnų padedamas, 1517 m. įkūrė spaustuvę. Joje išspausdino „Psalmyną“ (1517 m.) ir „Rusų bibliją“ – Senojo Testamento 22 knygas (1518–1519 m.). Tuos kuklius ir patogius, mažo formato ir pigius, tačiau labai skoningai apipavidalintus leidinius Skorina skyrė liaudžiai šviesti – paprastiems žmonėms gerai pamokyti.

1519 m. Skorina išvyko iš Prahos ir sugrįžo į Lietuvos Didžiąją Kunigaikštystę, atsigabendamas su savimi spaustuvės reikmenis ir popieriaus atsargų. 1522 m. gegužės 20 d. Vilniaus burmistro Jokūbo Babičiaus namuose (Vilniaus dabartinis pastatas Didžioji 19) jis įkūrė pirmąją spaustuvę LDK. 1522 m. Pranciškus Vilniuje išleidžia „Mažąją kelionių knygelę“ su kalendoriumi.

1525 m. šioje spaustuvėje išspausdino ir pirmąsias knygas – „Apaštalas“ («Апостол») ir „Mažoji kelionių knygutė“ («Малая подорожная книжица»). Pirmąjį leidinį sudarė vadinamieji apaštalų laiškai iš Naujojo Testamento, o antrąjį – psalmių ir įvairių didaktinių pamokymų rinkinys.

1530 m. po Vilniaus gaisro, sunaikinusio didelę miesto dalį, o kartu, matyt, ir spaustuvę, Skorina išvyko į Karaliaučių, kur tikėjosi gauti paramos iš kunigaikščio Albrechto. Tačiau atkurti Vilniuje spaustuvę ir atgaivinti knygų leidybą jam nepavyko. Apie tolimesnį Skorinos gyvenimą mažai kas težinoma.

Skorina stengėsi rašyti paprasta, šnekamąja baltarusių liaudies kalba. Jo leidiniai pasižymėjo aukšta spaudos technika, poligrafine kultūra: aiškiu ir stilingu šriftu, turtinga ornamentika (vinjetėmis, inicialais), puikiomis graviūromis. Jie buvo plačiai skaitomi, skatino ir kitus rūpintis knygų leidimu. Skorinos leidiniai pradėjo knygų spausdinimo tradiciją Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje.

## Šaltiniai
* Pranciškus Skorina // vilnius21.lt
Sargėnai

:: *Apie kaimą Panevėžio rajone žr. [[Sargėnai (Panevėžys)]]*.

**Sargėnai** – Kauno miesto dalis šiauriniame miesto pakraštyje, į šiaurę nuo magistralės , prie kelio . Sargėnų gyvenvietė ribojasi su Domeikava ir Vytėnais. Yra paštas, IX Kauno fortas, Sargėnų sveikatos centras, dvi vaistinės, prekybos centras „Šilas“, parduotuvės „Bistro“ ir „Amerika“, dvi kirpyklos, soliariumas, batsiuvio dirbtuvė bei picerija. Veikia Kauno šv. Kazimiero vidurinė mokykla. Yra durų ir vartų gamykla „Ryterna“, veikia plytinė. Šiaurinėje dalyje yra vandens tvenkinys (karjeras). Pietuose ribojasi su magistrale Vilnius-Klaipėda, prie jos pastatytas prekybos ir laisvalaikio centras „Mega“.

## Etimologija

Pavadinimas kilęs prie šaknies *sarg-* (susijusi su žodžiais „sargus“, „sargyba“) pridėjus vietovardinę priesagą *-ėn-*, t. y. „sargybos, sargybinių gyvenvietė“, sauganti žemę nuo priešų puolimo.

## Istorija

Aptiktas akmens amžiaus Sargėnų kapinynas.

XIX–XX a. čia buvo Sargėnų dvaras, išparceliuotas tarpukariu. Gyvenvietė išaugo XX a. pokariu, pastačius Sargėnų keramikos gamyklą-plytinę. Pietinė dalis prie Kauno prijungta 1946 m., šiaurinė – 1972 m.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* 
*
Vandžiogalos seniūnija

**Vandžiogalos seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Kauno rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, Aukštaitijos etnografiniame regione. Centras – Vandžiogala.

## Geografija

Seniūnija yra Kėdainių ir Jonavos rajonų paribyje, ji užima 12 631 ha plotą, iš jų 73 proc. žemės ūkio naudmenos, 22 proc. miškai. Būdingas lygumų kraštovaizdis. Seniūnijos upės priklauso Nevėžio baseinui – teka Gynia (su Bytvanu), Barupės intakai Urka ir Mėkla. Ant Gynios sudaryti didoki Janušonių ir Pociūnų tvenkiniai. Didesniąją dalį paviršiaus sudaro dirbama žemė, pietinėje, pietrytinėje pusėje yra didesnių miškų masyvų (Varluvos–Babtų, Bitvano, Mikuliškių, Stankūnų).

Pro seniūniją eina plentai , , didesni rajoniniai keliai – , , .

## Istorija

Seniūnija įkurta 1995 m. vietoje Vandžiogalos apylinkės. 2002 m. patvirtintas Vandžiogalos herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

|-
| 2001-04  || || 1843 || 1 miestelis (Vandžiogala), 26 kaimai
|-
| 2009-09-01  || || || 1 miestelis, 26 kaimai
|-
| 2011 m.  || || 1632 || 1 miestelis, 26 kaimai
|-
| 2016-08-13  || || || 1 miestelis, 26 kaimai
|-
| 2021 m.  || 126 || 1335 || 1 miestelis, 21 kaimas
|}

## Seniūnai
* Petras Balčiūnas, 2008 m.
* Vytautas Šniauka, ~2020 m.
* Jurgis Bukauskas, nuo 2022 m.

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Ąžuolynas, k. || || 3
|-
| Bitvanas, k. || 13 || 13
|-
| Boniškiai, k. || 196 || 258
|-
| Butkūnai, k. || || 10
|-
| Didieji Ibėnai, k. || 74 || 63
|-
| Galulaukė, k. || || 0
|-
| Geranoniai, k. || 15 || 10
|-
| Jackiškiai, k. || || 2
|-
| Juozapava, k. || || 1
|-
| Karaliūnai, k. || || 6
|-
| Kazimierava, k. || 24 || 38
|-
| Kėkštynė, k. || || 13
|-
| Mažieji Ibėnai, k. || || 11
|-
| Mėkla, k. || || 0
|-
| Padaugupis, k. || 16 || 18
|-
| Pagiriai, k. || || 0
|-
| Pociūnai, k. || || 4
|-
| Preišiogala, k. || 15 || 11
|-
| Puikoniai, k. || || 12
|-
| Rokiškis, k. || || 1
|-
| Skrebiniškiai, k. || || 1
|-
| Stankūnai, k. || 14 || 23
|-
| Užumiškiai, k. || 33 || 60
|-
| Valerava, k. || 117 || 137
|-
| Vandžiogala, mstl. || 736 || 861
|-
| Vigiai, k. || 28 || 39
|-
| Vimbarai, k. || 17 || 37
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 6 seniūnaitijos:
* 1-oji seniūnaitija: Vandžiogalos mstl. Parko g., Sodų g., Vėjų g., Klevų g., Liepų g., iš viso 320 gyventojų;
* 2-oji seniūnaitija: Vandžiogalos mstl. Ateities g. ir Kauno g., iš viso 330 gyventojų;
* 3-oji seniūnaitija: Vandžiogalos mstl. Butkūnų g., Draugystės g., Taikos g., Kėdainių g., Jonavos g., iš viso 300 gyventojų;
* 4-oji seniūnaitija: Ąžuolyno k., Kekštynės k., Bitvano k., Kazimieravos k., Geranonių k., Valeravos k., Mažųjų Ibėnų k., Stankūnų k., iš viso 280 gyventojų;
* 5-oji seniūnaitija: Boniškių k., Skrebiniškių k., Preišiogalos k., Puikonių k., iš viso 330 gyventojų;
* 6-oji seniūnaitija: Butkūnų k., Užmiškių k., Vimbarų k., Pagirių k., Rokiškio k., Pociūnų k., Vigių k., Padaugupio k., Didžiųjų Ibėnų k., Jackiškių k., Juozapavos k., Karaliūnų k., iš viso 292 gyventojai.

## Šaltiniai
Zapyškio seniūnija

**Zapyškio seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Kauno rajono savivaldybės vakaruose, Suvalkijos etnografiniame regione. Centras – Kluoniškiai. Nemuno pakrantėje stovinti senoji Zapyškio bažnyčia – seniūnijos architektūros akcentas.

## Geografija

Seniūnija yra kairiajame Nemuno krante, ribojasi su Ringaudų, Ežerėlio, Kačerginės seniūnijomis, Lekėčių seniūnija (Šakių rajonas), Kazlų Rūdos seniūnija (Kazlų Rūdos savivaldybė). Iš viso užima 14 899 ha teritoriją, 68 proc. užima miškai, 32 proc. žemės ūkio naudmenos. Pagrindinis kelias – , už Zapyškio nuo jo atsišakoja , link Ežerėlio eina .

Pietiniame pakraštyje yra Ežerėlio durpynas. Braziūkų kaime auga beveik 300 metų senumo liepa „Motinėlė“.

## Istorija

Seniūnija įkurta 1995 m. vietoje Zapyškio apylinkės. 2005 m. patvirtintas Zapyškio herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

|-
| 2001-04  || || 2482 || 1 miestelis (Zapyškis), 18 kaimų, 1 kaimo dalis
|-
| 2009-09-01  || 150 || 2423 || 1 miestelis, 18 kaimų
|-
| 2011 m.  || || 2557 || 1 miestelis, 18 kaimų
|-
| 2016-08-13  || || || 1 miestelis, 18 kaimų
|-
| 2021 m.  || || 2429 || 1 miestelis, 18 kaimų
|}

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Altoniškiai, k. || 155 || 173
|-
| Braziūkai, k. || 70 || 66
|-
| Dievogala, k. || 695 || 858
|-
| Durpynas, k. || || 21
|-
| Jadagoniai, k. || 161 || 113
|-
| Judraičiai, k. || || 6
|-
| Kluoniškiai, k. || 328 || 335
|-
| Krušinskai, k. || || 8
|-
| Kuodiškiai, k. || || 7
|-
| Kuras, k. || 211 || 191
|-
| Nova, k. || 43 || 41
|-
| Papiškiai, k. || 61 || 70
|-
| Riogliškiai, k. || 91 || 106
|-
| Rupinai, k. || || 9
|-
| Šiuliai, k. || 45 || 54
|-
| Vilemai, k. || 204 || 147
|-
| Vincentavas, k. || 20 || 46
|-
| Zapyškis, mstl. || 302 || 264
|-
| Zizai, k. || 20 || 42
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 8 seniūnaitijos:
* 1-oji seniūnaitija: Altoniškių k. ir vienkiemių, Novos k., Rupinų k., Judraičių k., Riogliškių k., iš viso 370 gyventojų;
* 2-oji seniūnaitija: Kuro k. ir vienkiemių, Braziūkų k. ir vienkiemių, Šiulių k., iš viso 337 gyventojai;
* 3-oji seniūnaitija: Jadagonių k. ir vienkiemių, Zizų k., Vincentavo k., iš viso 184 gyventojai;
* 4-oji seniūnaitija: Zapyškio mstl., Dievogalos k. Kerupės g., Vandenio g., Undinės g., Apynėlio g., Slėnio g. ir vienkiemių, iš viso 349 gyventojai;
* 5-oji seniūnaitija: Dievogalos k. Dievogalos g., Šlaito g., Lakštingalų g., Ryto g., Rasos g., iš viso 463 gyventojai;
* 6-oji seniūnaitija: Dievogalos k. Pušyno g., Gėlių g., Miško g., Parko g., Rūtų g., Šilo g., Tulpių g., Medelyno g., Vėjo g., Vilemų g., Saulėtekio g., Gamtos g., Varyklos g., iš viso 377 gyventojai;
* 7-oji seniūnaitija: Kluoniškių k. ir vienkiemių, Papiškių k. ir vienkiemių, iš viso 413 gyventojų;
* 8-oji seniūnaitija: Vilemų k., Krušinskų k., Durpyno k., iš viso 157 gyventojai.

## Šaltiniai
Kluoniškiai

**Kluoniškiai** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Zapyškio, prie kelio , 17 km į vakarus nuo Kauno, kairiajame Nemuno krante aukštutinėje terasoje. Zapyškio seniūnijos centras.

Kaime stovi Zapyškio šv. Jono Krikštytojo bažnyčia (pastatyta 1942 m.), veikia Zapyškio pagrindinė mokykla. Bažnyčios šventoriuje stovi koplytstulpis komunizmo aukų atminimui (pastatytas 2004 m.), paminklas poetui aušrininkui A. Višteliui-Višteliauskui (pastatytas 1989 m., skulptorius Stasys Žirgulis), Antano Sutkaus fotografijų lauko galerija (atidaryta 2022 m.), Vinco Kudirkos akmuo Zapyškio ekologiniame-geologiniame take. Yra medienos apdirbimo bendrovės „Simile“, „Saegewerk und Patenfertigung Paul Maag“.

## Istorija

1941 m. rugpjūtį netoli kaimo hitlerininkai nužudė apie 280 žmonių. Zapyškio žydų žudynių vieta ir kapas – saugomas istorijos ir memorialinis paminklas. 1942 m. Kluoniškiuose pastatyta Zapyškio šv. Jono Krikštytojo bažnyčia. 1967 m. į Kluoniškius atkelta Zapyškio mokykla. 1978 m. įsteigta biblioteka, vaikų darželis, kultūros centras, pirminės sveikatos priežiūros centras, paštas.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Kluoniškiuose gimė:
* Antanas Sutkus (1939–), lietuvių fotomenininkas.
* Andrius Vištelis-Višteliauskas (1837–1912), poetas.
* Vytautas Balsys-Uosis, Lietuvos partizanas, jo sodybvietėje pastatytas paminklinis kryžius.
* 2004 m. kovo 16 d. name, kuriame gyveno knygnešiai Motiejus Eimaitis ir Jurgis Žitinevičius, atidengta atminimo lenta.

## Šaltiniai
Pavermenys

**Pavermenys** – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo kelio . Truskavos seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Veikia Truskavos pagrindinė mokykla, Truskavos paštas (LT-58069), biblioteka. Gyvenvietėje yra architektūrinis paminklas – buvusio Pavermenio dvaro rūmų pastatų ansamblis ir parkas. Veikia Vermenos ŽŪB. Apylinkėse plyti Pavermenio miškas, pietuose yra Pavermenio pelkė.

## Etimologija

Pavermenio vietovės ir dvaro pavadinimas nusistovėjo XVII–XVIII a. sandūroje. Tai vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo Vermenos upės.

## Istorija

Pavermenys rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1583 m. Pavermenio dvarą 1748 m. nusipirko dvarininkas iš Kuršo Mikalojus de Brunau. Šiai giminei dvaras priklausė iki XX a. Į dvaro valdas įėjo Gaisai, Pagilupys, Ščiukiškis, Vadokliai, Naujadvaris, Pakščiai. Dvaro valdose gyveno vien lietuviai katalikai, XIX a. pabaigoje kaimas buvo Panevėžio apskrities Ramygalos valsčiuje.

Pavermenio dvaro rūmuose 1903 m. įsteigta Pavermenio pradinė mokykla. LTSR laikais buvo Truskavos kolūkio centrinė gyvenvietė.

1971 m. prie Pavermenio prijungtas Šaltoniškių viensėdis.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ašmintos seniūnija

**Ašmintos seniūnija** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Prienų rajono savivaldybėje, Suvalkijos etnografiniame regione. Centras – Ašminta.

## Geografija

Seniūnija buvo kairiajame Nemuno krante, į šiaurės rytus nuo Prienų. Ji užėmė 7266 ha plotą, iš jų 84 proc. buvo žemės ūkio naudmenos, 7 proc. miškai, 1 proc. vandenys. Dauguma miškų buvo Nemuno pakrantėje, didžiausias jų – Kalvių miškas.

Vakariniu seniūnijos pakraščiu ėjo kelias , kiti svarbūs keliai –  ir . Yra Pociūnų aerodromas.

## Istorija

Seniūnija įkurta 1995 m. vietoje Ašmintos apylinkės. 2006 m. patvirtintas Ašmintos herbas, kurį naudojo ir seniūnija. Ji panaikinta 2018 m. rugpjūčio 31 d., teritorija perduota Pakuonio seniūnijai ir Prienų seniūnijai.

|-
| 2001-04  || || 2016 || 26 kaimai
|-
| 2009-09-01  || || 9958 || 26 kaimai
|-
| 2011 m.  || || 1739 || 25 kaimai
|-
| 2016-08-13  || || || 26 kaimai
|}

## Seniūnai
* Vida Vitkauskienė

## Gyvenvietės

2011 m. buvo šios gyvenvietės:

* Alksniakiemis, k.
* Antakalnis, k.
* Apušotas, k.
* Ašminta, k.
* Bačkininkai, k.
* Bagrėnas, k.
* Davaitbalis, k.
* Giniūnai, k.
* Ignacava, k.
* Kalviai, k.
* Liepalotas, k.
* Mačiūnai, k.
* Malinavas, k.
* Naujininkai, k.
* Pabališkiai, k.
* Pagaršvys, k.
* Pašventupys, k.
* Patrakiemis, k.
* Pociūnai, k.
* Pošventis, k.
* Rūdupis, k.
* Strielčiai, k.
* Vangai, k.
* Važatkiemis, k.
* Žarijos, k.


## Seniūnaitijos

2009 m. įsteigtos 5 seniūnaitijos:
* **Antakalnio** seniūnaitija: Vangų k., Pašventupio k., Malinavo k., Antakalnio k., Patrakiemio k., Bačkininkų k., Naujininkų k.
* **Ašmintos** seniūnaitija: Ašmintos k., Apušoto k., Pagaršvio k.
* **Bagrėno** seniūnaitija: Alksniakiemio k., Rūdupio k., Pociūnų k., Važatkiemio k., Kalvių k., Davaitbalio k., Pošvenčio k., Bagrėno k., Žarijų k.
* **Mačiūnų ** seniūnaitija: Giniūnų k., Mačiūnų k., Ignacavos k., Pabališkių k.
* **Strielčių** seniūnaitija: Strielčių k., Liepaloto k.

## Šaltiniai
Filtracijos koeficientas

**Filtracijos koeficientas** – (**k**) koeficientas, nusakantis grunto ar uolienos laidumą vandeniui. Šis koeficientas naudojamas nusakant tiek vandeningo sluoksnio, tiek vandensparos, tiek aeracijos zonos gruntus. Pagal Darsi dėsnį filtracijos koeficientas yra proporcingumo koeficientas, kuris nustato koks kiekis vandens prasifiltruos per grunto skerspjūvio plotą, kai yra hidraulinis gradientas.

## Filtracijos koeficiento nustatymo būdai
Metodas tinka nustatyti birių uolienų ar gruntų filtracijos koeficientą. Pirmiausia atliekama granuliometrinė analizė. Vėliau jos rezultatai pagal įvairias formules panaudojami filtracijos koeficientui nustatyti. Labiausiai paplitusios yra Hazeno, Kozeni formulės.

Skaičiuojant filtracijos koeficientą šiuo metodu gaunamos labai didelės paklaidos. Todėl šis metodas laikomas labai nepatikimu.
Kašubų kalba

**Kašubų kalba** (*kaszëbsczi jãzëk*) arba **pamarėnų kalba** – vienos iš vakarų slavų, kašubų tautos, vartojama kalba. Artimiausia vadinamajai palabėnų (Palabio slavų) kalbai. Kalbančiųjų –  apie 50 tūkst. žmonių (daugiausia Šiaurės Lenkijoje, į pietus ir pietvakarius nuo Gdansko). Seniausi rašto lotyniškomis raidėmis pavyzdžiai išlikę iš XVII a. I pusės; nuo XIX a. vidurio raštui vartojama savita abėcėlė.

Artimiausia kašubų kalbai yra lenkų kalba, kuri žymiai paveikė kašubų kalbos gramatiką ir žodžių darybą. Nuo XV a. kašubų kalboje naudojamas lotynų šriftas, paremtas lenkų kalbos rašyba. Svarbiausias kašubų rašytojas buvo Florianas Cenova, kuris išlaisvino literatūrinę kašubų kalbą nuo orientacijos į lenkų kalbą.

2003 metais kašubų kalbai buvo suteiktas tarptautinis trijų raidžių kodas CSB pagal ISO 639-2 standartą.

Lenkijoje yra keliasdešimt mokyklų, kuriose vaikai mokosi kašubų kalbos. Nuo 2005 m. yra galimybė laikyti kašubų kalbos brandos egzaminą. Kašubų kalba leidžiamos knygos ir spauda, transliuojamos regioninės radijo programos.

## Abėcėlė
Kašubų kalbos abėcėlėje yra 34 raidės:

**Aa Ąą Ãã Bb Cc Dd Ee Éé Ëë Ff Gg Hh Ii Jj Kk Ll Łł Mm Nn Ńń Oo Òò Óó Ôô Pp Rr Ss Tt Uu Ùù Ww Yy Zz Żż**

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* BNCF
* Kašubų kalbos žodynas 
* LC
Polabų kalba

**Polabų kalba** – kalba, priklausanti vakarų slavų kalbų pogrupiui. Vartota nuo VII amžiaus, kai germanų gentims ėmus migruoti į pietus, slavai apsigyveno beveik ištuštėjusiose germanų žemėse į rytus nuo Elbės ir Zalės upių. XVIII a. pirmojoje pusėje Polabės slavai beveik visi buvo galutinai suvokietinti/suvokietėjo, išskyrus sorbus, kurie iki šiol išlaikė savo kalbą, kultūrą ir gyvena Kotbuso apylinkėse ir į pietus nuo jo (rytų Vokietija). 

*Pavyzdys "Viešpaties maldos"*  **[[Polabų kalba]]** : 

 

## Nuorodos
* 
* 
*
Utenos krašto enciklopedija

**Utenos krašto enciklopedija** (UKE), **Enciklopedija „Utenos kraštas“** – enciklopedinis leidinys apie Utenos rajono gamtą ir žmonių gyvenimą nuo seniausių laikų iki šių dienų. Joje aprašoma gamta (upės, ežerai, miškai, gyvūnija), archeologiniai paminklai (pilkapiai, piliakalniai, šventvietės).

Utenos krašto enciklopedijoje gausu urbanistinių straipsnių – aprašomi jau išnykę ar dar esantys kaimai, viensėdžiai, dvarai, miesteliai, bažnyčios, istorija, apžvelgta teisėtvarka, žemės ūkis, pramonė, transportas, ryšiai, sveikatos apsauga, švietimas, kultūra, aprašyti gamtos, istorijos, kultūros paminklai. Enciklopedijoje pateikiamos garsių uteniškių biografijos rašoma apie Nobelio premijos laureatą Bernardą Launą (Boruchą Lacą), akademikus – Vytautą Statulevičių, Kazimierą Meškauską, galima susipažinti su daugelio profesorių, dailininkų, rašytojų, gydytojų, aktorių, visuomenininkų gyvenimo aprašymais.

## Rengimas ir leidimas
UKE vienas pagrindinių leidėjų – miškininkas, rašytojas Gediminas Isokas, 1995 m. pabaigoje paskatintas Uteniškių kraštiečių klubo „Indraja“ valdybos, ėmėsi rinkti enciklopedinę medžiagą bei rašyti straipsnius.

Utenos krašto enciklopedijos kūrimą parėmė Atviros Lietuvos Fondas, LR Kultūros ministerija ir privatūs asmenys savo lėšomis, aukomis, Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras paruošė tremtinių ir kalinių sąrašą. UKE projektą rengė ir įgyvendino Utenos A. ir M. Miškinių viešoji biblioteka.

Elektroninė UKE enciklopedijos versija pagal savo turinį identiška spausdintinei. Joje daugiau nei 300 iliustracijų (spausdintame leidinyje publikuota 733).

## Nuorodos
* elektroninė UKE versija
RPK-74

**Lengvasis kulkosvaidis RPK-74** (*Ruchnoy Pulemyot Kalashnikova obraztsa 1974 goda, RPK-74,* Rusiškai: *Ручной пулемёт Калашникова образца 1974 года, РПК-74*) – konstruktoriaus M. Kalašnikovo lengvasis kulkosvaidis, skirtas šaulių skyriui priešo kariams ir ugnies priemonėms naikinti.

Taktiniai – techniniai duomenys:
*Kalibras – 5,45 mm
*Šovinys – 5,45×39
*Šaudymo greitis – 600 min.
*Kaunamoji galia – 1500 m
*Pradinis kulkos greitis – 960 m/s
*Ginklo svoris – 4,6 kg
Rodopsinas

**Rodopsinas** – pigmentas randamas tinklainėje.

Rodopsinas susiformuoja, kai proteinas opsinas chemiškai susijungia su specializuota vitamino A forma. Rodopsinas randamas stiebeliuose ir kūgeliuose. Kai šviesa pasiekia rodopsino molekulę, ji keičia formą, pasikeičia receptorių membranų pralaidumas jonams, susiformuoja nervinis impulsas, kurio signalą smegenys suvokia kaip šviesą ir spalvą. Galiausiai, vitaminas A atsiskiria nuo opsino. Vitaminas A gali iš naujo susijungti su opsinu tamsoje.
Baltajis Bilsas

**Baltajis Bilsas** arba **Bilsas Baltajis** – ežeras pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje, apie 4 km į pietus nuo Leipalingio. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 2,16 km, plotis iki 0,31 km. Altitudė 106,6 m. Vidutinis gylis 4,8 m, didžiausias gylis siekia 7,9 m. Krantai statūs, gan aukšti, beveik ištisai apaugę medžiais, vakaruose miškingi. Šiaurinis ežero galas užpelkėjęs. Ežero dugnas padengtas karbonatingu dumblu ir dumblingu moliu. Atabrado plotis 3–5 m. Baltajo Bilso ežeru prateka Nemuno intakas Bilsinyčia. Piečiau už 70 m telkšo Bilso Juodajo ežeras.

Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Vilkanastrų kaimas, kolektyvinių sodų bendrija, kaimo turizmo sodyba, rytiniame – Didžiasalio kaimas, šiauriniame – Černiauskų kaimas.

Ežerėvardis *Bilsas* siejamas su baltumo, balsvumo reikšme (plg. *balzganas*,  „balsvas“). Sąsaja su bildėjimu (**Bil(d)sas*) mažai įtikima.

## Šaltiniai
Juodajis Bilsas

**Juodajis Bilsas** arba **Bilsas Juodajis** – ežeras pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje, apie 5 km į pietus nuo Leipalingio. Išsidriekęs šiaurės – pietų kryptimi 1,85 km, plotis iki 0,25 km. Per vidurį susmauktas. Altitudė 106,5 m. Gylis iki 16,6 m. Ežeras telkšo rininės kilmės duburyje. Krantai vietomis aukštoki, vietomis nuolaidūs, apaugę siauru medžių ruožu. Šiaurinėje pakrantėje auga miškelis, iš pietų prieina Leipalingio giria (Dulgininkų miškas). Šiauriau Juodojo Bilso už 70 m telkšo Baltajis Bilsas. Suteka du upeliai, pietuose išteka Nemuno kairysis intakas Bilsinyčia.

Pietiniame ir rytiniame ežero krantuose įsikūręs Didžiasalio kaimas, šiaurvakariniame – Vilkanastrų kaimas.

## Šaltiniai
Dulgas

**Dulgas** – ežeras pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje, apie 6 km į pietus nuo Leipalingio, paribyje su Lazdijų rajonu. Išsidriekęs šiaurės – pietų kryptimi 1,75 km, siauras, 0,28 km pločio. Altitudė 111,8 m. Giliausia vieta siekia 10,6 m. Krantai daugiausia lėkšti, pelkėti, tik vakarinis status. Krantai beveik ištisai apaugę siaura medžių juosta. Pietvakariniame krante stūkso Valančiūnų miškas, šiauriniame – Šilelio miškas, pietrytiniame – plyti dirbami laukai. Šiaurės vakaruose suteka trys upeliai, o pietuose išteka Seiros intakas Dulgelė (Baltosios Ančios baseinas).

Rytiniame Dulgo ežero krante įsikūręs Dulgininkų kaimas, kaimo turizmo sodybos.

Ežerėvardis *Dùlgas* laikomas jotvingišku, reiškiančiu „ilgas“ (plg. ežerą , slavų **dъlgъ*, ,  reikšme „ilgas“).

## Šaltiniai
Gervinis

**Gervinis** – ežeras pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje, apie 3,5 km į pietryčius nuo Leipalingio. Ilgis šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi 0,71 km, plotis iki 0,5 km. Giliausia vieta siekia 2,8 m. Altitudė 118,8 m. Ežeras rininės kilmės. Kranto linija lygi. Krantai pelkėti, vietomis apaugę krūmais. Ežeras apsuptas miško. Šiaurės vakaruose įteka du grioviai, o pietryčiuose išteka Avirės intakas (Nemuno baseinas). Ežere naudojant žemsiurbę išgaunamas sapropelis.

Netoliese į šiaurės vakarus telkšo mažesnis Gervinuko ežeras. Į vakarus nuo Gervinio įsikūręs Černiauskų kaimas.

## Šaltiniai
Maurice Ravel

**Žozefas-Morisas Ravelis** (*Joseph-Maurice Ravel*; 1875 m. kovo 7 d. – 1937 m. gruodžio 28 d.) – prancūzų kompozitorius, Oksfordo universiteto garbės daktaras (nuo 1928 m.).

## Biografija
Ravelis gimė 1875 m. kovo 7 d. Sibūre. Buvo šveicarų inžinieriaus ir jo baskų kilmės žmonos sūnus. Būdamas 14 metų įstojo į Paryžiaus konservatoriją, o 1905 m. ją baigė. Nuo 1922 m. daug koncertavo Europos ir Amerikos šalyse, kur kaip pianistas ir dirigentas atlikdavo savo kūrinius. 

Mirė 1937 m. gruodžio 28 d. Paryžiuje, būdamas 62 metų.

## Kūryba
Kūryba turi impresionistinių bruožų, sąsajų su muzikiniu (ypač ispanų) folkloru. Morisas Ravelis teigė, kad visi jo kūriniai yra paveikti E. Grygo harmonijos. M. Ravelį ištikus paralyžiui, kompozitorius pamiršo natas, nors puiki muzikinė klausa išliko.

### Kūriniai
* 1925 m. opera baletas „Vaikas ir burtai“.
* 1912 m. baletas „Dafnis ir Chlojė“.
* 1912 m. „Florinos sapnas“

Taip pat yra sukūręs kantatų, simfoninės muzikos kūrinių:
* 1907 m. „Ispaniškoji rapsodija “,
* 1920 m. „Valsas“,
* 1928 m. „Bolero“,
* 1931 m. 2 koncertus fortepijonui ir orkestrui (II – tik kairiajai rankai).
* 1903 m. styginių kvartetą.
* 1899 m. sonatų, pjesių fortepijonui „Pavana“.
* 1901 m. „Vandens žaismas“.
* 1905 m. ciklas „Atspindžiai“.
* 1908 m. ciklas „Nakties vizijos“.
* 1911 m. „Kilnūs ir sentimentalūs valsai“.
* 1917 m. siuita „Kupereno kapas“.
* 1922 m. vokalinių ciklų, choro ir solo dainų; instrumentavo M. Musorgskio „Parodos paveikslėlius“.

## Šaltiniai

## Literatūra
*
Giedavardys

**Giedavardys** (vietinių gyventojų vadinamas **Giedavardis**) – ežeras pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje, apie 6 km į šiaurę nuo Leipalingio. Išsidriekęs šiaurės-pietų kryptimi 1,42 km, plotis iki 0,72 km. Altitudė 118,7 m. Giliausia vieta yra ežero pietuose ir siekia 10 m gylį. Kranto linija vingiuota, jos ilgis 4 km. Krantai neaukšti, vietomis ardomi, šiaurės rytinėje dalyje – pelkėti (~ 8 ha Giedavardžio pelkė). Ežerą supa Cijūniškės miško pušynai. Šiaurės rytuose įteka griovys, pietvakariuose išteka Seiros (Nemuno baseinas) intakas – Giedavardžio upelis.

Prie vakarinio Giedavardžio kranto įsikūręs Vileikių kaimas, kaimo turizmo sodyba.

## Šaltiniai
Marc Bloch

**Markas Blokas** (, pilnas vardas: ; 1886 m. liepos 6 d. − 1944 m. birželio 16 d.) – žydų kilmės prancūzų istorikas, istorijos metodologas ir istorijos filosofas, Viduramžių Prancūzijos istorijos specialistas, vienas „Analų“ istorijos mokyklos pradininkų.

## Biografija
Gimė Lione, senovės Graikijos bei Romos istorijos profesoriaus Gustavo Bloko (1848−1923) šeimoje. 1904–1909 m. studijavo Paryžiuje, Leipcige ir Berlyne. Dalyvavo Pirmajame Pasauliniame kare. 

1919–1936 m. dėstė Strasbūro universitete (1936 m. – ekonomikos istorijos profesorius), nuo 1929 m. kartu su Liusjenu Fevru leido daugiausia socialinės istorijos problematikai skirtą žurnalą *Annales d'histoire économique et sociale* („Ekonominės ir socialinės istorijos analai/metraštis“; nuo 1939 m. leistas kitais pavadinimais, trumpiau vadinamas tiesiog „Analais“ − *Annales*), kuris davė pradžią „Analų“ istorijos mokyklai. 

1939–1940 m. („Keistojo karo“ metu) savanoriu tarnavo Prancūzijos kariuomenėje. 1944 m. suimtas ir sušaudytas nacių už rezistencinę veiklą.

Pagrindinė Bloko tyrimų sritis buvo feodalizmas. Be to, jis gilinosi ir į vad. mentalitetų istoriją, tapsiančią pagrindiniu tyrimų objektu trečiajai Analų mokyklos kartai. Ypač vertinamas Bloko indėlis plėtojant istoriografiją, – jo metodologinis veikalas „Istorijos apologija“ (*Apologie pour l'histoire*) laikomas vienu įtakingiausių XX amžiaus istorijos filosofijos darbų.

## Svarbiausi veikalai:
* Apologie pour l’histoire („Istorijos apologija“; parengtas 1940, išleistas 1952)
* La Société féodale („Feodalinė visuomenė“, 1939−1940)
* Les Caractères originaux de l’histoire rurale française („Svarbiausieji Prancūzijos kaimo istorijos bruožai“, 1931)
* Les Rois thaumaturges („Karaliai stebukladariai“, 1924)
Grūtas (ežeras)

**Grūtas** – ežeras pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje, apie 7 km į šiaurės rytus nuo Druskininkų, prie Grūto gyvenvietės. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 1,46 km, plotis iki 0,5 km. Altitudė 106,9 m. Giliausia vieta siekia 4,7 m. Grūto ežero dubuo rininės kilmės. Ežero krantai žemi, daugiausia pelkėti, tik iš šiaurinės pusės – smėlingas. Pietinėje pakrantėje plyti Grūto pelkė. Į šiaurę už kelio  telkšo Ilgio ežeras. Grūto ežeras yra lyninio tipo.

Ežerą supa Grūto miškas. Iš ežero išteka Grūta (Nemuno dešinysis intakas). Prie vakarinio ežero kranto yra Grūto parkas.

Ežerėvardžio *Grū̃tas* spėjama pirminė lytis **Griūtas*, kuris būtų iš *griūtis* („griūvantis, irstantis skardis“), *griūti* („virsti, gulti“).

## Šaltiniai
Skirzius

**Skirzius** – ežeras pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje, apie 5 km į vakarus nuo Druskininkų. Nutįsęs iš pietvakarių į šiaurės rytus 1,55 km, plotis iki 0,19 km. Altitudė 104,9 m. Telkšo rinoje. Krantai žemi, pelkėti, tik pietinis krantas aukštas. Aplink šiaurrytinį krantą plyti ir į šiaurę yra nutįsusi ~ 15 ha dydžio Skirzbalės pelkė. Kranto linija labai vingiuota. Ežerą supa Leipalingio giria. Pietuose telkšo Skirzaičio ežerėlis.

Ežeras nenutekantis, priklauso Bilsinyčios baseinui.

Manoma, kad pavadinimas jotvingiškas. Kildintinas iš *skirsti* („plyšti, skilti“), *skersti* („plėšti“).

## Šaltiniai
Šaulys (ežeras)

**Šaulys** – ežeras pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje, apie 5 km į šiaurę nuo Leipalingio. Ilgis iš šiaurės į pietus 1,28 km, plotis iki 0,42 km. Altitudė 122 m. Telkšo rininiame duburyje. Gylis siekia 7,9 m. Krantai aukšti ir statūs, tik vakarinis žemas ir pelkėtas. Ežerą supa pušynai (Cijūniškės, Stračiūnų, Šilelio miškai). Pietuose išteka Pašaulė (į Avirio ežerą, Nemuno baseinas).

Link ežero driekiasi 4 liepteliai. Ežero dugnas apaugęs, tačiau tinkamas maudytis. Žvejojant galima pagauti ir smulkesnių žuvelių, ir lydekų.

Ežero apylinkės negyvenamos, už 1 km į vakarus praeina kelias . Šiaurinėje pakrantėje įsikūrusi kaimo turizmo sodyba.

Pasakojama, kad traukiantis kariams, žiemą, į ežerą įlūžo tankas. Tačiau jo niekas neieškojo.

## Šaltiniai
Balandis (ežeras)

**Balandis** ( arba ) – ežeras, perkirstas Lietuvos-Lenkijos valstybinės sienos. ~28 ha ežero tyvuliuoja pietvakarių Lietuvoje: Lazdijų rajone, apie 12 km į vakarus nuo Veisiejų. Lenkijos ~31 ha ežero priklauso Palenkės vaivadijos Seinų apskrities Seinų valsčiui. Ežero forma keturkampė. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,2 km, plotis iki 0,94 km. Altitudė 125,4 m. Šiaurinis ir vakarinis krantai lėkšti, apaugę Kalėdiškių mišku, rytinis krantas aukštas.

Šiaurės rytuose išteka Z-2 upelis link Zapsės upės. Ežeras priskiriamas Baltosios Ančios baseinui.

Lietuvos pusės apyežerė neapgyventa. Prie ežero Lenkijoje įsikūręs Podlaskių kaimas, veikia kaimo turizmo sodyba.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Ežeras žemėlapyje 
* Vaizdas iš palydovo
Baltajis

**Baltajis** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Lazdijų rajone, apie 2 km į pietus nuo Lazdijų miesto centro, miesto pietinėje dalyje. Ilgis iš šiaurės į pietus – 1,29 km, plotis iki 0,46 km. Altitudė 129,7 m. Yra 0,25 ha sala. Vakarinis ir rytinis krantai aukšti, pietinis ir šiaurinis krantai žemi ir pelkėti. Šiaurinė ir pietinė pakrantės apaugę mišku. Ežero kilmė rininė. Įteka Kalciškės upelis, šiaurėje išteka Raišupis (į Rimiečio ežerą).

Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Lazdijų kaimas, pietrytinėje – Papalazdijų II kaimas. Šiaurrytinėje pakrantėje įrengtas paplūdimys, pietrytinėje pakrantėje stūkso Papalazdijų piliakalnis. Vakarine pakrante eina kelias , rytine pakrante – .

Baltajo ežeras 1967 m. paskelbtas ornitologiniu draustiniu Apie 2010 m. atlikti ežero dumblo valymo darbai.

## Šaltiniai
Chloritoidas

**Chloritoidas** – silikatų klasės metamorfinės kilmės mineralas. Tai geležies magnio mangano aliuminio silikatinis hidroksidas turintis formulę: (Fe, Mg, Mn)2Al4Si2O10(OH)4. Kristalizuojasi triklyninėje kristalinėje sistemoje.

Kietumas pagal Moso skalę 6,5, specifinis tankis nuo 3,52 iki 3,57.

Chloritoidas būnanuo žalios iki juodos spalvos.

Slūgso filituose, skalūnuose, marmure. Pirmą kartą aprašytas 1837 m. Uralo kalnų regione.