open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Fibrocitas

**Fibrocitai** – stuburinių gyvūnų jungiamojo audinio ląstelės, subrendę fibroblastai. Panašių ląstelių aptinkama ir daugelio bestuburių jungiamajame audinyje. Fibrocitai beveik nesidalija ir nesekretuoja užląstelinio užpildo. Susiformavus jungiamajam audiniui, nesubrendę fibroblastai tampa neaktyviais fibrocitais. Suaugusiame organizme, daugeliui fibroblastų virtus fibrocitais, užląstelinio užpildo gaminimas jungiamajame audinyje sustoja.

## Morfologija
Fibrocitai – plokščios, ovalios ar netaisyklingos formos, išsišakojusios ir gebančios ameboidiškai judėti ląstelės. Tai kiek mažesnės už fibroblastus ląstelės, jos turi mažiau grūdėtojo endoplazminio tinklo, mažesnį Goldžio kompleksą bei mažiau kitų organelių.
Fibrocitai ekspresuoja CD34 ląstelės paviršinį antigeną. Papildomi fibrocitų paviršiniai žymenys yra CD11b, CD45, HLA-DR, CD71, CD80 ir CD86.

## Funkcijos
Fibrocitai yra labai svarbūs jungiamojo audinio homeostazei.
Fibrocitai gali būti grąžinti į aktyvią būklę ir dalyvauti žaizdų gijime. Tada šios ląstelės aktyviai gamina ir sekretuoja kolageną bei palaiko ląstelės išorėje besikaupiantį kolageno ir mukopolisacharidų užpildą.
Fibrocitai labai greitai patenka į pažeidimo vietą, ir geba produkuoti citokinus (trombocitų kilmės augimo faktorių A (PDGF-A), makrofagų kolonijas stimuliuojantį faktorių (M-CSF), IL-1β, IL-8). Citokinai padeda koordinuoti sėkmingą uždegiminį atsaką ir audinių reparaciją (atstatymą).
Paprastai fibrocitai nefagocituoja, tačiau prasidėjus uždegimui, pradeda fagocituoti. Fibrocitai yra potenciali antigeną prezentuojanti ląstelė, su kuria sąveikauja natyvi citotoksinė T ląstelė. Fibrocitai geba migruoti į limfmazgius ir sąveikauti su ten esančiomis naiviomis T ląstelėmis.
Fibrocitai taip pat gamina angiogeninius faktorius, todėl yra svarbūs formuojantis naujiems kraujo indams organizme.

## Pritaikymas
Fibrocitai gali būti lengvai izoliuojami ir dauginami ''in vitro''. Šias ląsteles galima naudoti sužalotiems jungiamiesiems audiniams gydyti. Fibrocitai gali būti perkeliami į organizmą kartu su reikiamais (įvestais *in vitro*) genais. Fibrocitai geba keliauti iki pažeistos vietos, o ši jų savybė gali būti pritaikoma gydant sunkius jungiamojo audinio pažeidimus.

## Kilmė
Fibrocitai yra kilę iš kaulų čiulpų.

## Literatūros šaltinis
Timothy E. Quan, Shawn Cowper, Sou-Pan Wu, Linda K. Bockenstadt, Richard Bucala *„Circulating fibrocytes: collagen - secreting cells of the peripheral blood“* The International Journal of Biochemistry & Cell Biology 36 (2004) 598-606.
Kukurūzas

**Kukurūzas** (*Zea*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos augalų gentis.

Augalas vienmetis, 1–3, o kartais net iki 5 m aukščio. Lapai platūs. Vyriški kuokeliniai žiedai sukrauti viršūninėje šluotelėje, moteriški piesteliniai – lapų pažastyse burbuolėse (tokie žiedynai). Burbuolės apsuptos dengiamųjų lapų, pro kurių viršūnes nukąra kuokštas siūliškų purkų. Vaisius – stambus, plikas, apvalus grūdas.Žydi liepos–spalio mėn. Įvairių veislių grūdai skiriasi savo forma ir spalva.

Kukurūzai kilę iš Meksikos. Vėliau paplito Šiaurės, Centrinėje ir Pietų Amerikoje. Pirmieji europiečiai, 1492 m. pamatę kukurūzus Kubos saloje, buvo Kolumbo jūrininkai. Šį augalą, iš kurio indėnai gamino skanų valgį, Kolumbas pavadino *mais* (indėnų *machiz*). Kukurūzai greitai paplito Afrikos pakrantėje, Pietų Europoje, o per Mažąją Aziją – Indijoje, Kinijoje.

Būdami tinkami pašarui, maistui, įsigalėjo žemės ūkyje. Pagal pasėlių plotą kukurūzai užima antrąją vietą pasaulyje po kviečių.

Lietuvoje kukurūzai auginami nuo XIX a. Iš pradžių darželiuose, o nuo 1955 m. kaip pašarinė lauko kultūra.

Iš grūdų gaunami miltai, kruopos, krakmolas, sirupas, spiritas. Stiebai ir lapai naudojami žaliajam pašarui ir rauginami. Kai kuriuose kraštuose didesnė kukurūzų derliaus dalis naudojama žmogaus maistui.

Genčiai priklauso 5 kukurūzų rūšys,  tarp jų yra ir paprastasis kukurūzas (*Zea mays*).

## Šaltiniai
Dirsė

**Dirsė** (*Bromus*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso daugiametės žolės su šluotelės pavidalo žiedynais. Gentyje daugiau kaip 160 rūšių, iš kurių didesnė dalis palitusių vidutinio klimato zonoje. Kai kurios rūšys yra geri pašariniai augalai, tačiau yra ir piktžolių.

Lietuvoje auga šios rūšys:
*Beginklė dirsė (*Bromus inermis*)
*Dirvinė dirsė (*Bromus arvensis*) 
*Kekinė dirsė (*Bromus racemosus*) 
*Neveislioji dirsė (*Bromus sterilis*) 
*Pievinė dirsė (*Bromus commutatus*)
*Ruginė dirsė (*Bromus secalinus*) 
*Smiltyninė dirsė (*Bromus tectorum*)  
*Stačioji dirsė (*Bromus erectus*) 
*Šakotoji dirsė (*Bromus ramosus*) 
*Šiurkščioji dirsė (*Bromus squarrosus*) 
*Švelnioji dirsė (*Bromus mollis*)


Image:Velddravik Bromus racemosus subsp. commutatus.jpg|Kekinė dirsė (*Bromus racemosus*)
Image:Bromus secalinus2.jpg|Ruginė dirsė (*Bromus secalinus*)
Image:Bromus sterilis detail.jpeg|Neveislioji dirsė (*Bromus sterilis*)
Vanai

Skandinavų mitologijoje **vanai** – vaisingumo dievų grupė. Manoma, kad senesni už asų grupės dievus, kurie tapo pagrindiniais dievais. Jie buvo vaisingumo, jūros ir klestėjimo dievai. Buvo laikomi turto, derlingumo, taikos globėjais, o su asais – vienybės nešėjais. Vanai buvo burtininkai ir pranašai, gerai išmanė magijos meną, mokėjo įžvelgti ateitį. Buvo manoma, kad deivė Frėja išmokė asus magijos meno. Vanai praktikavo endogamiją ir kraujomaišą, priešingai nei asai, kurie tai draudė. Vanų kraujomaišos pavyzdys: Freiras ir Frėja buvo Njordo ir jo sesers Nertos (vers. deivės Skadi) vaikai. Jų buveinę Snoris Sturlusonas vadina Vanaheimu.

Pirmasis karas žemėje kilo tarp asų ir vanų, kai pikta vanų burtininkė Gulveiga (Heidė) atėjo pas asus ir tapo šio karo priežastimi. Karas buvo ilgas ir pragaištingas, abiem pusėms grėsė sunaikinimas. Tačiau pavyko sudaryti taiką, tada vanai ir asai apsikeitė įkaitais. Tokiu būdu pas asus nukeliavo vanai Njordas su vaikais Frėja ir Freiru, kurie taip pat tapo prilyginami asams, o pas vanus nukeliavo asai Henis ir Mimis. Po karo pabaigos žemėje baigėsi aukso amžius.

Skandinavai praktikavo pasiriktinai asų, vanirų arba abu kultus. Krikščionims buvo ypač sunku atversti į savo religiją vanų kulto išpažinėjus. Vanų kultas dominavo tose vietovėse, kur pagrindinis pragyvenimo šaltinis buvo žvejyba.

## Vanų sąrašas
* Gerda – Freiro žmona;
* Gulveiga (Heidė) – piktoji burtininkė, sukėlusi karą tarp vanų ir asų;
* Henis (Heniras) – asas, vanų įkaitas, neryžtingumo dievas;
* Frėja – vaisingumo, sekso, meilės ir grožio deivė;
* Freiras – derlingumo dievas;
* Kvasis (Kvasiras) – išmintingiausias vanas;
* Litiras (Litis);
* Mimis (Mimiras) – asas, vanų įkaitas, išminties šaltinio šeimininkas;
* Nerta – Njordo sesuo;
* Njordas – jūreivystės dievas;
* Skadi – deivė, medžiotoja, slidininkė, Njordo žmona.
Vanaheimas

**Vanaheimas** – vanų buveinė skandinavų mitologijoje, vienos iš dviejų pagrindinių skandinavų dievų grupių namai, kita grupė – asai. Minimas Snorio Sturlusono Inglingos sagoje. Dievai vanai sagoje aprašomi kaip praeities didvyriai, kurių buveinė siejama su Donos (*Don*) upe, todėl dažnai nesutariama ar Vanaheimas yra vienas iš devynių skandinavų kosmologijos pasaulių.
Vilnūnė

* *Arthrochloa* R.Br. 
* *Ginannia* Bubani
* *Homalachne* (Benth. & Hook.f.) Kuntze 
* *Homoiachne* Pilg. 
* *Notholcus* Nash ex Hitchc. 
* *Nothoholcus* Nash 
* *Sorgum* Adans. 

**Vilnūnė** (*Holcus*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso daugiametės žolės su šluotelės pavidalo žiedynu. Pašarinė vertė menka.

Gentyje yra 8 rūšys, iš jų dvi auga Lietuvoje:
* Pūkuotoji vilnūnė (*Holcus lanatus*)
* Švelnioji vilnūnė (*Holcus mollis*)

## Šaltiniai
Eteris (reikšmės)

**Eteris** gali reikšti:
* Eteris – senovės graikų mitologijoje – viršutinis skaidriausias oro sluoksnis, dievų buveinė;
* Eteris – seniau (~XIX a.) hipotetiškai sukurta aplinka kuri reikalinga elektromagnetinėms bangoms sklisti. Dabar tokios aplinkos egzistavimas paneigtas bandymais;
* Eteris – tariamoji tarpinė aplinka, pripildanti pasaulio erdvę ir tarpus tarp medžiagos dalelyčių;
* Eteris (tiksliau Dietileteris) – labai lakus, stipraus kvapo skystis;
* Eteriai – organinių junginių klasė;
* Eteris – Ethereum platformos kriptovaliuta.
Władysław Reymont

**Wladislaw Reymont** (*Vladislavas Stanislovas Reimontas*, tikroji pavardė Reimentas, 1867 m. gegužės 7 d. – 1925 m. gruodžio 5 d.) – lenkų rašytojas, 1924 m. apdovanotas Nobelio literatūros premija už epopėją „Kaimiečiai“.

## Biografija
Gimė Kobele Velkuose. Jaunystėje vertėsi atsitiktiniais darbais, važinėjo su klajojančia artistų trupe, dirbo geležinkelininku, rašė periodikoje. Vėliau tapo rašytoju profesionalu.

## Kūryba
Reimontas pasireiškė kaip romanistas. Romanuose atskleidė provincijos miesto gyvenimą. Parašė istorinę trilogiją iš Kosciuškos sukilimo laikų.

* Novelių rinkiniai: „Susitikimas“ (1897), „Prieš auštant“ (1902), „Iš dienoraščio“ (1903).
* Romanai: „Komediantė“ (1896), „Fermentai“ (1897), „Pažadėtoji žemė“ (1899), „Kaimiečiai“ (1902–1909), istorinė trilogija „1794 metai“ (1913–1918).
Žalvė

* *Atropis* Rupr.
* *Pseudosclerochloa* Tzvelev
* *Poa* sect. *Atropis* Trinius

**Žalvė** (*Puccinellia*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos augalų gentis, kurios dauguma rūšių auga druskinguose dirvožemiuose ir vertinami kaip geri pašariniai augalai.

Lietuvoje auga viena gana reta rūšis – skėstašakė žalvė (*Puccinellia distans*).

## Šaltiniai
Vanas (Prancūzija)

**Vanas** – miestas Bretanėje (vakarų Prancūzija), prie Atlanto vandenyno Morbihano įlankos; departamento centras. Jūrų uostas. Išvystyta medvilnės pramonė. Yra archeologijos, lėlių muziejai, okeanografijos akvariumas.

## Istorija

Senovėje vadintas *Dariorigum*, vėliau *civitas Venetorum* (kaip pagrindinis venetų miestas). Venetai buvo jūreiviai galai, kurie gyveno pietvakarių Armorikoje prieš romėnų invaziją. Juos nugalėjo Julijaus Cezario laivynas 56 m. pr. m. e. prie Lokmariakvero. Visi venetai buvo nužudyti arba parduoti į vergiją. Vano vietoje romėnai pastatė miestą, kurį vadino *Darioritum*.

Vano vyskupystė atsirado V a. 461 m. čia vyko bažnytinis susirinkimas.

Pirmasis istorinis Vano valdovas buvo Varochas.

1759 m. iš Vano buvo planuota įsiveržti į Britaniją. Čia buvo surinkta didelė prancūzų armija, kuri neišplaukė, nes prancūzų laivynas pralaimėjo britams Kvimberono įlankos mūšyje 1759 m. lapkritį.

1795 m. per Prancūzijos revoliuciją revoliucionieriai atmušė planuotą britų-rojalistų invaziją.

## Sportas
* Vannes OC (futbolas)
Skadi

Skandinavų mitologijoje **Skadi** – kalnų milžinė-deivė, vanų dievo Njordo žmona. Ji buvo medžiotoja ir slidininkė, jotuno (milžino) Tjacio duktė. Su Njordu susilaukė dievų Freiro ir Frėjos. Gali būti, kad Skandi yra senesnis deivės Nertos vardas. Kartais minima, kaip Skandinavijos eponimas. Dažnas Skadi epitetas – „Slidinėjimo deivė“.

## Istorija
Kai asai nužudė Skadi tėvą, ginkluota atvyko pas asus ir pareikalavo išpirkos už tėvą. Susitaikydami asai pasiūlė pasirinkti vyrą iš jų tarpo, tačiau renkantis tik pagal kojas. Njordo kojos pasirodė gražiausios, Skadi pamanė, kad jis yra Baldras, ir pasirinko Njordą. Lokui pavyko ją prajuokinti, buvo sudaryta taika. Odinas sviedė Tjacio akis į dangų, kur jos tapo žvaigždėmis.

Tačiau Skadi ir Njordo santuoka nebuvo laiminga, kadangi Njordas negalėjo gyventi be Noatuno jūros, o Skadi – be medžioklės ir slidinėjimo Thrimheimo kalnuose.

Pagal Inglingos sagą, Skadi vėliau tapo Odino žmona ir susilaukė daug sūnų.
Grazia Deledda

**Grazia Deledda ** (liet. *Gracija Deleda*, 1871 m. rugsėjo 27 m. – 1936 m. rugpjūčio 15 d.) – italų rašytoja, 1926 m. apdovanota Nobelio literatūros premija.

## Kūryba
Literatūrinę veiklą Deleda pradėjo XIX amžiaus pabaigoje, kai verizmą išstūmė kitos literatūrinės kryptys. Tačiau rašytoja liko veristė. Kūrybos pradžioje jaučiamas ryškus romantizmas, nuotykių gausa. Vėliau rašytoja ėmė giliau žvelgti į gyvenimo tikrovę. Ji vaizdavo įvairių klasių buitį, bet daugiausia dėmesio skyrė paprastiems žmonėms, gyvenantiems sudvasintoje gamtoje, kai valstiečio sąmonėje tikrovė persipina su fantastika, o realus gyvenimas – su senomis legendomis.

* Novelių rinkiniai: „Karališkoji meilė“ (1891), „Sardų apsakymai“ (1894), „Pagunda“ (1899), „Gyvenimo pokštai“ (1905), „Senelis“ (1908), „Paslėptas berniukas“ (1915).
* Romanai: „Sardinijos gėlė“ (1892), „Dievo keliu“ (1889), „Kalnų senis“ (1900), „Elijas Portolu“ (1904), „Pelenai“ (1904), „Gebenė“ (1904), „Nendrės vėjyje“ (1913), „Mariana Sirka“ (1915), „Motina“ (1920).
Palemonas (šriftas)

**Palemonas** – originalus lietuviškas šriftas, kuriuo siekiama patenkinti paprastų vartotojų ir lituanistų poreikius. Šriftas buvo sukurtas minint lietuviškos spaudos atgavimo šimtmetį. Šriftas sukurtas lotyniško šrifto pagrindu.

Šriftas pavadintas paminint legendinį Lietuvos kunigaikščių pradininką Palemoną, kuris, pagal XVI amžiuje populiarią teoriją, buvo lietuvių kalbos atsiradimo kaltininkas. Pavadinimas nieko neturi bendro su rytine Kauno miesto dalimi – Palemonu.

Palemonas buvo kuriamas specialiai lietuvių kalbos vartojimui, kad kuo geriau derėtų dažniausiai lietuvių kalboje vartojamų junginių raidės.

Šriftą kūrė šešių žmonių grupė, kuriai vadovavo Vilniaus universiteto matematikos ir informatikos fakulteto docentas daktaras Vladas Tumasonis. Taip pat komandoje dirbo šrifto *Elementa* kūrėjas Mindaugas Strockis, VU docentas daktaras Petras Skirmantas, kalbos istorijos ir dialektologijos skyriaus vyresniosios mokslo darbuotojos daktarė Ona Aleknavičienė, docentė daktarė Laima Grumadienė, Vilniaus Dailės akademijos profesorius Albertas Gurskas.

## Autorių kontaktinė informacija
* Doc. dr. V. Tumasonis
* Dr. O. Aleknavičienė
* Doc. dr. L. Grumadienė
* Prof. A. Gurskas 

## Literatūra
*
* 

## Nuorodos
* Palemono tinklalapis 

## Kiti lietuviški šriftai
* Aistika
* Vytis
Vydaras

Skandinavų mitologijoje **Vydaras** (**Vidaras**) – tylos, slaptumo, keršto dievas. Odino ir milžinės Gridos sūnus. Dievas, kuriam lemta pergyventi ragnaroką. Kiti dievai išgyvensiantis ragnaroką bus jo brolis Valis, Baldras, Henis, Hiodas. Vydaras vadinamas tylinčiuoju dievu, minimas kaip „Tylusis Odino sūnus“, taip pat garbinamas dėl milžiniškos jėgos. Pagal „žynės panašystę“ Vydaras atkeršys už tėvo mirtį. Po to kai vilkas Fenris per ragnaroką suės jo tėvą Odiną, jis stos į kovą su siaubūnu, batu primins prie žemės vilko apatinį žandikaulį, o abiem rankomis sugriebęs viršutinį ir perplėš žvėrį pusiau. Pagal kitą Valuspos versiją, Vydaras naudosis kardu, o užmuš vilką persmeigdamas širdį.
Luigi Pirandello

**Luigi Pirandello** (*Luidžis Pirandelas*, 1867 m. liepos 28 d. – 1936 m. gruodžio 10 d.) – italų rašytojas, 1934 m. apdovanotas Nobelio literatūros premija.

## Biografija
Gimė ir augo Sicilijoje. Jo tėvas kovojo Garibaldžio kariuomenėje dėl Italijos išsivadavimo. Pirandelas studijavo Palermo ir Romos universitetuose. 1891 m. Bonos universitete apgynė disertaciją iš italų dialektologijos. Dėstė Romos universitete.

Pirandelas išgarsėjo savo teatru, „Teatro d'arte“, kurį įkūrė Romoje. Gastrolės Europoje ir Amerikoje atnešė jo teatrui pasaulinę šlovę.

## Kūryba
Kūrybinį kelią pradėjo eilėraščiais. Domėjosi verizmu. Vėliau rašytojas susikūrė savo iliuzinį, įsivaizduojamą pasaulį visai kitokį, kokį matome mes, ir tai tapo jo daugelio kūrinių tema. Kiekvienas romano herojus turi savo kaukę su kuria vaidina tragikomiškame spektaklyje – gyvenime. Pirandelas garsėjo ir kaip novatoriškas dramaturgas. Jis atsisakė tradicinės dramos formos, kėlė naujas filosofines ir psichologines problemas. Spektakliai pagal rašytojo dramas statomi pasaulio teatruose. Pirandelas parašė daugiau nei du šimtus novelių, kurios išleistos penkiolikos tomų rinkiniuose „Metų novelės“ (1922–1937).

* Dramos: „Taip yra, jeigu jums atrodo“ (1918), „Šeši personažai ieško autoriaus“ (1921, „Henrikas IV“ (1922), „Aš tokia, kokios tu nori“ (1930).
* Novelių rinkiniai: „Meilė be meilės“ (1894).
* Poezijos rinkiniai: „Reino elegijos“, „Džiaugsmingas skausmas“ (1889).
* Romanai: „Velionis Matija Paskalis“ (1904), „Vienas, nė vieno, šimtas tūkstančių“ (1926).
* Vertimai: į italų kalbą Johano Volfgango Gėtės „Romos elegijas“.
Kauno Atletas

**Atletas** – istorinis krepšinio klubas, įkurtas 1962 m. Klubas dalyvavo LKL čempionate iki 2007 m., kai dėl finansinių sunkumų pasitraukė iš čempionato.

Po daugiau nei dešimtmečio klubas atkurtas, iš pradžių rungtyniavo RKL čempionate. Jau pirmąjį sezoną iškovojo bronzos medalius, o po metų Rolando Alijevo treniruojama ekipa reguliariajame sezone užėmė antrąją vietą, tačiau dėl COVID-19 nutraukus čempionatą buvo pripažinta oficialia sidabro medalių laimėtoja.

2020-2021 m. sezone klubas persikėlė į NKL.

## Istorija
### Pavadinimų kaita
* 1962-1998 m. Kauno „Atletas“
* 1998-2004 m. Kauno „TOPO centras-Atletas“
* 2004-2005 m. Kauno „Hidruva-Atletas“
* 2005-2007 m. Kauno „Atletas“
* 2018-2020 m. Kauno „Atletas“
* 2021-2022 m. Kauno r. „Atletas“


FK Atletas.gif|„Atleto“ emblema apie 2000 m.


### Rekordai

Kauno „TOPO Centras-Atletas“ žaidėjas Vilius Gabšys 2004 m. sausio 10 d. mače su Klaipėdos „Neptūnu“ įmetė 10 tritaškių iš 14 (71,4 % taiklumu) ir užfiksavo du naujus LKL rekordus (taškų per vieną mačą – 46, ir įmestų tritaškių per vieną mačą – 10). „TOPO Centras-Atletas“ šį susitikimą laimėjo 108:91.

## Pasiekimai

## Nuorodos
Legendiniai valdovai (Kinija)

Kinijos **Legendiniai valdovai** () – kinų mitologijos personažai, kultūriniai herojai, valdę šalį priešistoriniais laikais.

## Kilmė
Legendinių valdovų kilmė yra palyginus vėlyva. Manoma, kad jų mitologija aiškius bruožus įgijo tik Pavasarių ir rudenų laikotarpyje (722 – 465 m. pr. m. e.), tačiau jai pagrindą sudarė seni mitai apie valdančių Kinijos genčių ir giminių protėvius. Svarbiausios tarp tų giminių – genčių buvo Dži (姬 *Ji*, tapatinama su džou tauta), Si (姒 *Si*, tapatinama su Sia dinastija), I (伊 *Yi*), Dziang (姜 *Jiang*), Mi (芈), Miao (苗), Ying (嬴) ir kt.

Tokiu būdu atsirado didelė legendinių valdovų aibė, kurie dar vėlesniu laikotarpiu sujungti į mitologinę sistemą, istorinę seką. Iš visų legendinių valdovų buvo išrinkti tik kai kurie, kuriems suteikti specifiniai titulai. Taip susiformavo Sanhuang Vudi bei Erdi Sanwang grupavimas.
## Sanhuang Wudi
Pasak mitų, Trys valdovai ir Penki imperatoriai (三皇五帝 *Sanhuang Wudi*) valdė apie 2850–2205 m. pr. m. e. Po jų į valdžią atėjo Sia dinastija. Jie skirstomi į dvi yra dvi grupės:

* *San huang* („Trys didieji“, „Trys valdovai“)
* *Wu di* („Penki imperatoriai“)
### Sanhuang
San huang (三皇) buvo dievai – valdovai arba pusdieviai. Jie laikomi išskirtinai dorybingais, todėl buvę ilgaamžiai, o jų valdymo periodai buvę taikingi.

Trys didieji kinų istoriniuose tekstuose įvardijami įvairiai. Sima Čian „Istoriniuose užrašuose“ minimi „Dangiškasis valdovas“ (valdė 18 000 metų), „Žemiškasis valdovas“ (valdė 11 000 metų) bei „Žmogiškasis valdovas“ (valdė 45 600 metų). Tačiau dažniausiai prie San huang priskiriami:

* Fuxi (Fusi)
* Nüwa (Niuva)
* Shennong (Šennong)

Fusi laikomas rašymo, žvejybos, muzikos, kalendoriaus išradėjais. Jo žmona Niuva nulipdė žmones. Šennongas – žemdirbystės bei tradicinės kinų medicinos pradininkas.

Kai kur Niuvą pakeičia Suiren (Suižen) – ugnies išradėja.

### Wudi
U di (五帝) – Penki legendiniai imperatoriai. Paprastai jais vadinami:

* Huangdi (Geltonasis imperatorius)
* Džuansiu (Džuansiu)
* Diku
* Jao
* Šunas

Po jų valdęs Yu (Ju) laikomas Sia dinastijos įkūrėju.

Huangdi laikomas visų han (etninių kinų) protėviu. Jo ženklas buvo drakonas, jam priskiriamas kompaso išradimas. Jao ir Šun taip pat laikomi kultūriniais herojais.

Pirmasis istorinis Kinijos imperatorius Čin Ši Huangdi naują titulą susikūrė sujungęs „huang“ ir „di“ titulus, iki tol vartotus legendiniams valdovams.

## Erdi Sanwang
Erdi Sanwang (二帝三王) – Dviejų imperatorių ir Trijų karalių grupė – tai vėlyvųjų Kinijos valdovų grupė. Kai kurie pripažįstami kaip istorinės asmenybės. Tai yra:

* Jao
* Šunas
* Yu – Sia dinastijos įkūrėjas
* Šang Tangas – Šang dinastijos įkūrėjas
* Džou Venvangas – Džou dinastijos įkūrėjas
Turkijos ginkluotosios pajėgos

**Turkijos karines pajėgas** () sudaro sausumos kariuomenė, karinis jūrų laivynas bei oro pajėgos. Žandarmerija bei pakrantės sargyba dirba kaip vidaus saugumo pajėgos taikos metu ir yra pavaldžios kariuomenei bei kariniam jūrų laivynui. Karo atveju abi struktūros turi tvarkos palaikymo ir karines funkcijas.

Vyriausiasis kariuomenės vadas nuo 2018 m. liepos mėn. yra generolas Yaşar Güler.

NATO nare Turkija tapo 1952 m. vasario 18 d., iš karto po įstojimo į NATO šalis pradėjo visapusišką karinių oro pajėgų modernizaciją. XX a. 9-to dešimtmečio pabaigoje pradėtas antrasis pertvarkymo procesas.

2011 m. Turkijos karines pajėgas sudarė 720,000 tūkst. kareivių. Iš jų 45 tūkst. šauktiniai, 40 tūkst. karininkai ir 50 tūkst. aptarnaujantis personalas. Tai antros pagal dydį NATO šalių pajėgos, nusileidžiančios tik JAV. Šiuo metu 36 tūkst. kareivių yra disluokoti Šiaurės Kipro Turkų Respublikoje, kurią pripažįsta tik Turkija.

## Sausumos pajėgos

Turkijos karinių pajėgų dalis. Per trumpą laiką gali sutelkti 90-100 tūkst. karių bendrų operacijų atlikimui. Turkijos sausumos kariuomenė gali atlikti karių permetimo oru operacijas dienos ir nakties metu perkeliant 5-6 batalionus.

## Oro pajėgos

Turkijos karinėse oro pajėgose naudojama daugiausia F-16 lėktuvų, be jų gamintojos JAV. Lėktuvai kuru gali būti papildomi ore, todėl Turkijos karinės oro pajėgos gali dalyvauti užjūrio karinėse operacijose.

## Vandens pajėgos

Turkijos vandens karinės pajėgos per visą istoriją tapo galingiausia visoje Viduržemio jūros pakrantėje. Turkijos laivynas gali dalyvauti visose tarptautinėse jūrų operacijose visuose pasaulio vandenynuose ir jūrose. Turkijos povandeniniai laivai kiekvienas gali įveikti apie 15000 jūrmylių ir grįžti į namų bazę.
Broliai Raitai

**Broliai Raitai** – JAV išradėjai, aviacijos pradininkai, lakūnai. Orvilis Raitas (; 1871–1948) ir Vilberis Raitas (; 1867–1912) 

Naudodamiesi O. Lilientalio ir kitų mokslininkų darbais, konstravo sklandytuvus. 1903 m. savo gamybos sklandytuve įrengė 9 kW vidaus degimo stūmoklinį variklį. 1903 m. gruodžio 17 d. tuo sklandytuvu nuskrido 260 m ir išsilaikė ore 59 sekundes. 

Patobulinę šį lėktuvą, 1905–1909 m. keletą kartų skrido. Didžiausias nuotolis – 124 km, ilgiausia trukmė – 2 val. 20 min. 1909 m. Deitone įsteigė lėktuvų gamybos bendrovę ir lakūnų mokyklą.

Pirmojo skrydžio vietovę kasmet aplanko daugiau kaip pusė milijono žmonių. Pirmojo pakilimo vietą žymi šešiatonis granitas, o kopų papėdėje stovi brolių statytas angaras.

Abu aviatoriai buvo nevedę.

## Išnašos

## Nuorodos
* Brolių Raitai
* Brolių Raitų lėktuvas
* Brolių Raitų originalaus patento HTML versija
Vitas Gerulaitis

**Vytautas „Vitas“ Kevinas Gerulaitis** (; 1954 m. liepos 26 d. Brukline, Niujorke – 1994 m. rugsėjo 18 d. Niujorke) – profesionalus JAV lietuvių kilmės teniso žaidėjas.

## Karjera
Žaisti tenisą mokėsi pas tėvą Vytautą Gerulaitį. 1970 m. tapo Niujorko katalikų mokyklų čempionu. 1971 m. JAV teniso pirmenybių vyrų dvejetų (su G. Scott) čempionas. 1975 m. laimėjo vyrų dvejetų turnyrą Vimbldone. Du kartus suklupo Vimbldono pusfinalyje 1977 ir 1978 m.

V. Gerulaičio didžiausias sportinis pasiekimas buvo 1977 m. gruodžio mėn. pasiekta pergalė Australijos atvirajame čempionate. Finale jis įveikė Džoną Loidą 6-3, 7-6, 5-7, 3-6, 6-2. 1979 m. V. Gerulaitis pralaimėjo finalą kitam niujorkiečiui Džonui Makinrojui JAV atvirajame čempionate 7-5, 6-3, 6-3. V. Gerulaitis pasiekė trečiąjį Didžiojo Kirčio finalą 1980 m. Prancūzijos atvirajame čempionate, kur turėjo pripažinti Bjorno Borgo pranašumą pralaimėdamas visus tris setus 6-4, 6-1, 6-2.

1979 m. JAV rinktinės sudėtyje laimėjo Deviso taurę. Per visą karjerą V. Gerulaitis laimėjo 24 vyrų vienetų ir 8 dvejetų varžybas. 1978 m. pagal vyrų vienetų skirstymą jis buvo trečioje vietoje pasaulyje. 1986 m. baigė savo profesionalo karjerą.

V. Gerulaitis pasižymėjo žaibiška reakcija ir gebėjimu staigiai judėti po aikštelę žaidimo metu. Kai kurie teniso specialistai pastebi, kad jeigu ne artima draugystė su B. Borgu, Gerulaitis būtų galėjęs užimti pačią aukščiausią pakylą pasaulyje, jeigu būtų kovojęs agresyviau ir narsiau. Jo tėvas – Lietuvos teniso čempionas, sesuo Ruta taip pat žaidė profesionalų tenisą JAV. V. Gerulaitis rūpinosi neturtingų vaikų mokymu, įkūrė jų rėmimo fondą, teniso mokyklą Floridoje. Buvo TV sporto laidų komentatorius.

1994 m. rugsėjo 18 d., eidamas 41-uosius metus mirtinai apsinuodijo bekvapėmis anglies monoksido dujomis (smalkėmis), nakvodamas pas savo draugą. Jo laidotuvėse dalyvavo jo buvę varžovai ir draugai Bjornas Borgas, Džonas MakEnrojus ir kiti.

## Šaltiniai
Orvilis Raitas

**Orvilis Raitas** (; 1871 m. rugpjūčio 19 d. – 1948 m. sausio 30 d.) – vienas iš brolių Raitų, JAV išradėjas, aviacijos pradininkas, lakūnas.

Orvilas Raitas gimė 1871 m. rugpjūčio 19 d. Miltono Raito ir Suzanos Katerinos Koerner šeimoje. Jis augo ir dirbo kartu su broliu Vilberiu Raitu.

1912 m. mirus broliui Orvilas toliau ėjo Raitų kompanijos prezidento pareigas. Kadangi jam trūko brolio turėtos administravimo patirties, 1915 m. Orvilas šią kompaniją pardavė. Kaip lakūnas Orvilas paskutinį kartą skrido 1918 m.

1918 m. Orvilas tapo vyresniuoju valstybės tarnautoju, užimdamas įvairias pareigas susijusias su aviacija. Taip pat dirbo Nacionaliniame Areonautikos priežiūros komitete (), kuris buvo Nacionalinės aeronautikos ir kosmoso administracijos ) pirmtakas. Šiame komitete (NACA) Orvilas tarnavo 28 metus.

1930 m. Orvilui Raitui buvo įteiktas Danielio Gugenheimo medalis. 1936 m. jis buvo išrinktas Nacionalinės mokslų akademijos nariu.

## Išnašos
Kompensacija (judesys)

**Kompensacija** – augalo arba grybo ašinio organo (pavyzdžiui, grybo koto) linkimas reikiama kryptimi, kuomet judesys prasideda nuo viršūnės, judesio banga plinta link pamato, tačiau viršūnė ima tiestis atgal (linkti į priešingą pusę) organui dar nepasiekus reikiamos (pavyzdžiui, vertikalios) padėties. Baigus ir užėmus galutinę tinkamą padėtį, visas išlinkis būna sukoncentruotas nedidelėje pamatinės dalies zonoje.

Kompensacija lengviausiai aiškinama tarus, jog toks organas turi nuolat veikiančią tiesų augimą stabilizuojančią sistemą. Visą organą pavertus į netinkamą padėtį (tarkim, grybą paguldžius horizontaliai) pirmenybę turi tinkamą erdvinę orientaciją užtikrinti siekiantys signalai. Padėčiai priartėjus prie labiau tinkamos, viršų ima išsitiesinimo sistemos signalai.

Kompensacija akivaizdžiausiai stebima kepurėtuose grybuose, tačiau šiek tiek pasireiškia ir augaluose.

## Literatūra
* Meškauskas A., Moore D., Novak Frazier L. (1999). Mathematical modelling of morphogenesis in fungi. 2. A key role for curvature compensation ('autotropism') in the local curvature distribution model. *New Phytologist*, **143**, 387-399.
* Meškauskas A., Jurkoniene S., Moore D. (1999). Spatial organization of the gravitropic response in plants: applicability of the revised local curvature distribution model to *Triticum aestivum* coleoptiles. *New Phytologist* **143**, 401-407.
Stasius Michelsonas

**Stasius (Stasys) Michelsonas** (1881 m. gruodžio 13 d. Palėvenėje, Kupiškio valsčius – 1973 m. rugpjūčio 24 d. Bostone) – politinis veikėjas, istorikas, JAV lietuvių spaudos darbuotojas, kultūros veikėjas.

## Biografija
Tikroji pavardė – Michalkevičius, kilęs iš Kosciežo herbo bajorų. Pradinį mokslą ėjo kartu su kitų bajorų vaikais namų mokykloje Paliepių dvare netoli Rokiškio, išmoko prancūzų, vokiečių, lotynų, rusų kalbas. 1896 m., nuvežtas pas pusbrolį kunigą, buvo rengiamas stoti į kunigų seminariją, bet 1900 m. įstojo į Rygos vokišką technikos mokyklą. 1904 m. įstojo į Rygos politechnikos institutą, kur įsijungė į socialdemokratų veiklą.

1905 m. – revoliucijos veikėjas, Lietuvos socialdemokratų partijos narys. 1906 m. kovo mėn. pabėgo nuo arešto ir emigravo į JAV. Dirbo Bostone, metalo dirbinių ir pianinų dirbtuvėje. 1908 m. su J. Gegužiu iš A. Žvingilo nusipirko „Keleivį“ ir jį leido iki 1943 m., vėliau – kartu su žmona Margarita, o 1945 m. laikraštį, spaustuvę ir pastatą padovanojo Amerikos lietuvių socialistų sąjungai, iki 1953 m. laikraščio administratorius. Dalyvavo Susivienijimo lietuvių Amerikoje, Tėvynės mylėtojų draugijos, Lietuvių socialistų sąjungos veikloje. XX a. ketvirtame dešimtmetyje įsitraukė į antinacinį judėjimą.

1912–1945 m. leido „Keleivio kalendorių“, pats spausdinosi *Ikso* slapyvardžiu. 1912 m. subūrė scenos mėgėjų būrelį „Žaibas“, kuris pastatė per 20 veikalų. Perskaitė per 2000 paskaitų visuomenei lietuvybės, socializmo, laisvamanybės klausimais. Parašė mokslo populiarinamųjų knygelių. 

## Bibliografija
* *Lietuvos Respublikos istorija nuo [[1905]] m. revoliucijos iki šių dienų*, 1921 m.
* *Lietuvių išeivija Amerikoje [[1868]]–[[1961]] m.*, 1961 m.

## Šaltiniai
Pijus Grigaitis

**Pijus Grigaitis ** (1883 m. spalio 16 d. Gudaičiuose, Žvirgždaičių valsčius, Naumiesčio apskritis – 1969 m. gegužės 22 d. Čikagoje) – žurnalistas, teisininkas, Lietuvos ir JAV lietuvių politinis, kultūros ir visuomenės veikėjas.

## Biografija
1895–1903 m. mokėsi Marijampolės, nuo 4 klasės – Mintaujos gimnazijose. Studijavo Peterburge, dalyvavo Peterburgo lietuvių savitarpinės pašalpos draugijos veikloje. 1907 m. Berne baigė teisės mokslus ir dar dvejus metus studijavo filosofiją.  1933 m. Čikagos universitete įgijo teisės daktaro laipsnį.

Dalyvavo „Kūdikėlio“ draugijos veikloje. 1901 m. Marijampolės gimnazijoje įsteigė slaptą moksleivių būrelį. 1903 m. vadovavo Artojų draugijai, vaidino Liaudies teatre, pradėjo savo veiklą Lietuvos socialdemokratų partijoje. 1905 m. Marijampolėje organizavo spektaklio „Amerika pirtyje“ pastatymą.

Dalyvavo 1905 m. įvykiuose, sakė ugningas kalbas, aiškino žmonėms įvykių reikšmę. 1905 m. gruodžio 21 d., vykstant į Gudelius, dragūnų suimtas, sumuštas ir įmestas į Suvalkų Kalvarijos, vėliau – į Suvalkų kalėjimą. 1906 m. karo teisme pasiūlyta mirties bausmė, bet, draugams padedant, jį užsistojo Rusijos premjeras Vitė ir byla buvo perduota civiliniam teismui. Kai paaiškėjo, jog ir tai nepadės, 1906 m. birželio 7 d. pabėgo iš Suvalkų kalėjimo ir netrukus išvyko į JAV rinkti aukų revoliucijos reikalams. Surinko apie 29 000 rublių, kuriuos per Revoliucijos rėmimo komitetą pasiuntė į Lietuvą.

1910 m. grįžo į Baltimorę, 1913–1914 m. redagavo „Pirmyn“, nuo 1914 m. iki 1960 m. – su pertraukomis – „Naujienų“ redaktorius. Redagavo žurnalą „Naujoji Gadynė“. 1914 m. lapkričio 2 d. Amerikos visuotiniame Lietuvių seime pasiūlė rezoliuciją, kad Lietuvai būtų pripažinta apsisprendimo teisė.

1933 m. su Jonu Griniumi rėmė S. Dariaus ir S. Girėno „Lituanicos“ skrydį, organizavo komitetą Felikso Vaitkaus skrydžiui finansuoti. Amerikos Lietuvių Tarybos organizatorius, nuolatinis jos Vykdomojo komiteto narys ir iki 1962 m. ALT CK sekretorius, vėliau – vicepirmininkas.

Dalyvavo visose lietuvių delegacijose į Baltuosius rūmus Lietuvos laisvinimo reikalais. Vienas iš *Balfo* organizatorių. 1945–1946 m. veikė JAV Kongresą, kad būtų priimtas įstatymas, leidžiantis į JAV įvažiuoti DP tremtiniams. SLA narys, Apšvietos komisijos pirmininkas, ALSS CK narys.

## Šaltiniai
Zigmontas Antanas Aleksa

**Zigmontas Antanas Aleksa-Angarietis** (1882 m. birželio 13 d. Obelupiuose, Lankeliškių valsčiuje – 1940 m. gegužės 22 d. Maskvoje, Rusijos TFSR, TSRS) – Lietuvos ir Rusijos politinis veikėjas, publicistas.

## Biografija

1902–1904 m. studijavo Varšuvos veterinarijos institute, bet už revoliucinę veiklą ir dalyvavimą anticarinėje demonstracijoje buvo suimtas ir pašalintas. 1906 m. LSDP narys. 1906–1907 m. Vilniaus miesto komiteto narys. 1907 m. LSDP Panevėžio organizacijos vadovas.

1908 m. ir 1909 m. LSDP VII ir VIII suvažiavimuose išrinktas CK nariu. 1908–1909 m. laikraščio „Darbininkų žodis“ redaktorius Marijampolėje. 1909 m. birželio 10 d. suimtas, 1911 m. nuteistas 4 metams katorgos, iki 1915 m. kalintas. 1915–1917 m. gyveno tremtyje Jenisejaus gubernijoje, kur suartėjo su bolševikais, 1917 m. Minusinske įstojo į RSDDP(b).

Nors buvo komunistas, tačiau 1940 m. žuvo dėl represijų.

## Kūryba
Rašė politikos, ekonomikos, istorijos, filosofijos klausimais. Neigiamai vertino Nepriklausomybės metų literatūrą, Keturių vėjų ir Trečio fronto sambūrius. Išleido brošiūrų, periodikoje („Balse“, „Komuniste“, Priekale, Kibirkštyje) paskelbė kategoriškos, pabrėžtinai sociologizuotos kritikos straipsnių, recenzijų („Šeimyniškas lietuvių gyvenimas Juškevičiaus dainose“, 1911; „Buožės ir jų šeimyna Žemaitės raštuose“, 1921, ir kt.).

1931–1933 m. dirbo žurnalo „Partijos darbas“ redakcinėse kolegijose.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Alergija

**Alergija** ( 'kitas, kitoks' + *ergeia* 'veikimas, veikla, atsakas') – tai ypač jautri organizmo reakcija alergenams (kai kuriems aplinkos faktoriams: cheminėms medžiagoms, mikrobams bei jų veiklos produktams, maisto produktams ir kt.), į kuriuos kiti visai nereaguoja.

Pirmą sykį alergenams patekus į organizmą, jame per 2-21 dienas (priklausomai nuo alergeno kiekio, organizmo savybių) susidaro antikūnų, vadinamų imunoglobulinais. Jau esant pakankamam antikūnų kiekiui ir vėl patekus specifiniam alergenui (prieš kurį yra pasigaminusių antikūnų), gali įvykti alerginė reakcija. Laikotarpis tarp alergeno patekimo ir antikūnų pasigaminimo vadinamas *sensibilizacijos (alergizacijos) periodu*.

Pati alergija dar nereiškia ligos ar liguistos būsenos: klinikinių jos požymių tik tada, kai įsijautrinusiam žmogui patenka alergenas ir tam alergenui pasigamina antikūnų. Manoma, kad alergija yra paveldima, bet tai nereiškia, kad alergiškam žmogui būtinai teks sirgti alergine liga.

Alergija žinoma nuo senų laikų. Dar senovės gydytojas Hipokratas savo darbuose aprašė atvejus, kai alergija kai kuriems maisto produktams sukėlė dilgėlinę ir sutrikdė skrandžio bei žarnyno veiklą.

## Termino kilmė
Terminą 1906 m. pirmas pasiūlė austrų gydytojas Klemensas Johanas Pirkė.

## Nuorodos
Alerginės ligos
JAV socialdemokratų partija

**JAV socialdemokratų partija** () – Jungtinių Amerikos Valstijų (JAV) politinė organizacija, nevaidinanti žymesnio vaidmens šalies politiniame gyvenime.

Įkurta 1897–1898 m. (vadovas J. V. Debsas). 1901 m. susijungė su *Socialistų darbininkų partija – Ročesterio opozicija* (vadovai M. Hilkvitas ir M. Heisas) ir pasivadino *JAV socialistų partija* (SP) (iki 1973 m. 1 d., po to *JAV socialdemokratai*). 1912 m. turėjo 118 000 narių. Jos kandidatas prezidento rinkimuose J. Debsas gavo 923 000 balsų – 6,8 %. 1912 m. SP atmetė revoliucinius kovos metodus, todėl 1913 m. iš partijos pasitraukė V. Heivudo vadovaujami kairieji. 1914 m. turėjo 93500 narių.

1915 m. prie jos prisijungė Amerikos lietuvių socialistų sąjunga. 1916 m. SP priklausė 70 288 nariai, iš jų 39 732 anglakalbiai, 4000 vokiečių, 3000 žydų, 2151 lietuviai, 2000 serbų, 1500 latvių, 1200 lenkų, 1100 čekų, 1050 vengrų, 1000 italų, 775 slovakai. Vėliau įsijungė apie 1000 ukrainiečių.

1919 m. įvyko dar vienas SDUSA skilimas, iš partijos pasitraukę kairieji įkūrė dvi komunistų partijas. 1936 m. nuo SP atsiskyrė *Socialdemokratų federacija*. 1951–1956 m. abi partijos priklausė SI . Nuo 1957 m. Socialistų Internacionalui priklausė tik SP. 1972–1973 m. abi partijos vėl susijungė, tačiau netrukus iš jos išėjo M. Harringtono vadovaujami kairieji, įkūrę *JAV demokratinių socialistų organizacinį komitetą*, kuris 1978 m. gavo SI konsultacinio nario statusą, O 1982 m. susijungęs su *Naujuoju amerikiečių judėjimu* į *Demokratinių socialistų respublikos liaudies partiją*, tapo tikruoju SI nariu ir pasivadino **Amerikos demokratiniais socialistais** (**DSA**, *Demokratic Socialists of America*). 1978 m. JAV DSA turėjo 18000 narių, SDUSA – 7000 narių.

1989 m. atsistatydinus D. Harringtonui, kuris buvo vienas iš SI ideologų, SDUSA lyderiu tapo S. Robertsas, nuo 1998 m. Ch Zelmanovičius, 2003 m. – Briusas Mileris.

1987 m. mirus B. Rastinui, DSA lyderiu tapo D. Slaimanas, 1999 m. – Džoelis Fridmanas, 2003 m. – Frankas Llevelinas.
Pranas Eidukevičius

**Pranas Eidukevičius** (slapyvardis **Marcelka**; 1869 m. spalio 7 d. Virbalyje, Kybartų valsčiuje – 1926 m. kovo 7 d. Maskvoje) – Lenkijos socialistų partijos, Lietuvos socialdemokratų partijos ir Rusijos socialdemokratų darbininkų partijos veikėjas.

## Biografija
1885–1895 m. dirbo Kauno fabrikuose, dalyvavo streikuose, už tai persekiotas, 1895 m. pabėgo į Rygą, dirbo šaltkalviu, dalyvavo socialdemokratų veikloje, už tai 1898 m. ištremtas. 1901–1903 m. gyveno Gardine, Balstogėje, Volkovysko apsk. , 1902 m. įstojo į PPS, 1903 m. organizavo streiką Gardine, 1904 m. sausio mėn. ištremtas 5 m. į Oleneco gub. 1904 m. spalio mėn. pabėgo.

1905 m. sausio mėn. dalyvavo organizuojant streiką Vilniuje, 1905 m. birželio mėn. – darbininkų sukilimą Lodzėje. 1905 m. PPS Lodzės apygardos sekretorius. 1906 m. vadovavo PPS organizacijai Vilniuje, su ja įstojo į LSDP. 1907 m. LSDP suvažiavime Krokuvoje kėlė reikalavimą LSDP įsijungti į RSDDP.

1906–1918 m. LSDP CK narys. Nuo 1908 m. gruodžio iki 1909 m. gegužės vadovavo nesėkmingai pasibaigusiam Vilniaus odininkų streikui. 1909 m. sausio mėn. M. Biržiškos bute organizavo LSDP VIII suvažiavimą, bandė LSDP prijungti prie RSDDP.

1909–1910 m. ir 1913–1914 m., pasivadinęs P. Baranausku, gyveno JAV. 1913 m. dalyvavo darbininkų streike Filadelfijoje. 1912 m. dalyvavo L. Trockio sušauktame socialdemokratų partijų suvažiavime. 1915 m. gyveno Galicijoje, suimtas kalėjo su V. Uljanovu.

1915 m. Vilniuje profsąjungų biuro pirmininkas. 1917 m. – Vilniaus konferencijos dalyvis. 1918 m. liepos 19 d. įkūrė *Lietuvos ir Baltarusijos socialdemokratų darbininkų partiją* (nuo 1918 m. rugpjūčio 14 d. – Lietuvos ir Baltarusijos komunistų partija). 1918 m. spalio 1 – 3 d. pirmininkavo Lietuvos komunistų partijos I suvažiavimui. 1918 m. gruodžio 15 d. – 1919 m. vasario 7 d. – Vilniaus tarybos pirmininkas. 1919–1920 m. – VČK darbuotojas Smolenske. 1921–1922 m. dėstė Vakarų tautinių mažumų universitete. 1924–1925 m. – Kominterno vykdomojo komiteto komisijos nelegaliam darbui atsakingasis sekretorius.

Bendradarbiavo „Visuomenėje“, „Naujojoje Gadynėje“, „Kovoje“, „Darbininkų Balse“.

Palaidotas Novodevičės kapinėse Maskvoje.

## Nuorodos
* P.Eidukevičiaus paminklas Novodevičės kapinėse

## Šaltiniai
Leonas Prūseika

**Leonas Prūseika** (tikrasis vardas – *Albertas Vabalas*, 1887 m. lapkričio 10 d. Daugėlaičiuose, Vilkaviškio apskritis – 1961 m. kovo 24 d. Čikagoje) – teisininkas, Lietuvos socialdemokratų partijos veikėjas, JAV lietuvių socialdemokratų spaudos darbuotojas, publicistas.

## Biografija

1907 m. baigė Liepojos gimnaziją. Nuo 1906 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, dirbo su Užnemunės jaunimu, „Šviesos“ draugijoje. Lietuvoje nuo 1905 m. rašė į leidinius „Lietuvių laikraštis“, „Vilniaus žinios“, „Naujoji Gadynė“, „Skardas“, „Žarija“ ir kt. 1907–1909 m. Peterburgo universitete studijavo teisę, LSDP kuopelės sekretorius.

Už draudžiamą veiklą 1909 m. rugsėjo mėn. suimtas, iki 1911 m. gegužės mėn. kalėjo Suvalkų Kalvarijos kalėjime, vėliau iki gyvos galvos ištremtas į Kanską Sibire. 1911 m. spalio mėn. pabėgo į Maskvą ir per Vilnių, Pilviškius, Eitkūnus, kur buvo motinos tėviškė, pasikeitęs pavardę į *Prūseikos* (motinos pavardė), emigravo į JAV.

1912–1917 m. laikraščio „Laisvė“ redaktorius. 1913 m. Amerikos lietuvių socialistų sąjungos literatūros komiteto pirmininkas. 1915 m. jo iniciatyva įkurta Amerikos lietuvių darbininkų literatūros draugija, 1915–1917 m. ir 1924–1930 m. – jos pirmininkas. 

1917 m. išvykus į Rusiją Levui Trockiui ir Nikolajui Bucharinui, *Nemanovo* pavarde redagavo dienraštį „Novyj mir“. 1919 m. – JAV KP narys, perėmė ALSS lietuvių siuvėjų laikraštį „Darbas“ ir jį redagavo iki 1929 m. 1930–1931 m. ir 1936–1961 m. – „Vilnies“ redaktorius. Grįžęs į ALSS, 1931–1936 m. buvo „Naujos gadynės“ redaktorius. 1932 m. jo iniciatyva įkurta Lietuvių darbininkų draugija, 1932–1935 m. draugijos pirmininkas. Pasirašinėjo slapyvardžiais *A. Žūt Būtis, Bostonietis, Don Alberto*, daugiausia *Dėdėlė* ir kt.

## Bibliografija
* *Atsiminimai ir dabartis*, publicistika, 1956 m., 1960 m.
* *Publicistika*, 1965 m.

## Šaltiniai
Stabilitronas

**Stabilitronas** – ''pn'' sandūros pramušimo padidinta įtampa efektą išnaudojantis diodas. Esant pakankamai didelei įtampai, atvirkštine (menkai srovę praleidžiančia) kryptimi įjungto diodo vienpusis laidumas išnyksta. Įprasto diodo pramušimas dažniausiai įvyksta esant gana didelėms (paprastai šimtai voltų) įtampoms ir yra negrįžtamas. Stabilitrono pramušimo efektas įvyksta esant daug mažesnėms (dažnai vos keleto voltų) įtampoms yra grįžtamas.

Kintant stabilitronu tekančiai srovei, jis palaiko pastovią jam tenkančią įtampą. Šie diodai jungiami „atvirkščia“ (srovė teka iš katodo į anodą) kryptimi. 

Literatūroje anglų, vokiečių kalbomis šie prietaisai dar vadinami Zenerio diodais, pagal juos sukurti įgalinanti efektą atradusį 1934 m. atradusį amerikiečių mokslininką Clarence Zener. Stabilitronų veikimas pagrįstas arba sandūros griūtiniu, arba Zenerio pramušimu.

* Zenerio efektas pasireiškia esant žemoms įtampoms ir turi neigiamą pramušimo įtampos priklausomybės nuo temperatūros koeficientą.
* Griūtiniam efektui pasireikšti reikia aukštesnių įtampų. Jis turi teigiamą pramušimo įtampos priklausomybės nuo temperatūros koeficientą.

Kadangi šie du efektai turi priešingas pramušimo įtampos priklausomybes nuo temperatūros, išnaudojant juos vienu metu ar sujungus skirtingus efektus naudojančius stabilitronus nuosekliai gaunamas mažiau nuo temperatūros priklausomas atraminės įtampos šaltinis. Abu efektai susilygina maždaug ties 5,6 volto įtampos riba, todėl šios įtampos stabilitronai tempratūriniu požiūriu stabiliausi.

Stabilitronai daugiausia naudojami įtampos stabilizatoriuose. Kai kada jie taikomi ir signalo stiprumui apriboti. Didelio galingumo stabilitronai patys vieni gali tarnauti kaip stabilios įtampos šaltiniai. Mažo galingumo stabilitronai naudojami įtampos stabilizatorių atraminei įtampai sukurti. Stabilitronai gaminami įtampoms nuo 1,8 iki 400 V. Jie efektyvūs iki maždaug 100 kHz dažnio, kol naudingumo neriboja gana didelė šių prietaisų elektrinė talpa.

Tiesiogine kryptimi įjungtas stabilitronas srovę praleidžia jau esant mažoms įtampoms (kaip ir įprastinis diodas). Jei stabilizavimo efektas turi būti simetriškas srovės krypties atžvilgiu (tarkim, kintamajai įtampai apriboti), du stabilitronai į nuoseklią grandinę sujungiami priešpriešais.

## Šaltiniai
Friedrich Adler

**Fridrichas Adleris** (, 1879 liepos 9 d. Vienoje – 1960 m. sausio 2 d. Ciuriche),  – fizikas teoretikas, žurnalistas, Austrijos politinis veikėjas, subjektyviojo idealizmo šalininkas. Viktoro Adlerio sūnus.

## Biografija

1903 m. baigė fizikos, matematikos ir chemijos studijas Ciūricho universitete. 1903–1905 m. Ciūricho universiteto, 1905–1907 m. Vokiečių muziejaus Miunchene mokslinis darbuotojas, 1907–1911 m. Ciūricho universiteto Teorinės fizikos katedros privatdocentas, profesorius.

1897 m. Šveicarijoje įstojo į Rytų Reino socialdemokratų organizaciją, „Volksrecht“ žurnalistas, 1910 m. – redaktorius. 1911–1916 m. Austrijos socialdemokratų partijos sekretorius, priklausė centristinei „kairiųjų marksistų“ frakcijai, už pasisakymus prieš karo kreditus, pašalintas iš partijos sekretorių. 1911–1934 teorinio žurnalo „Kampf“ redaktorius, vėliau – leidėjas.

1916 m. spalio 21 d. nušovė Austrijos ministrą pirmininką Štuergką, už tai nuteistas mirties bausme, kuri pakeista 18 m. kalėjimu. 1918 m. amnestuotas. 1920–1923 m. Austrijos Nacionalinio susirinkimo narys. 1922 m. 2 ½ Internacionalo steigėjas. 1923–1940 m. Socialistų Darbininkų Internacionalo VK sekretorius, 1925–1940 m. Generalinis sekretorius. 1935 m. siūlė suvienyti Darbininkų Internacionalą ir Kominterną. 1940 m. emigravo į JAV, nuo 1946 m. vėl gyveno Ciūriche.

## Nuorodos

Biografija vokiečių k.
Pär Lagerkvist

**Pär Fabian Lagerkvist** (*Peras Lagerkvistas*, 1891 m. gegužės 23 d. – 1974 m. liepos 11 d.) – švedų poetas ir prozininkas. 1951 m. apdovanotas Nobelio literatūros premija. Švedijos akademijos narys, Geteborgo universiteto garbės daktaras.

## Biografija

Gimė Vekšėje, pietų Švedijoje, geležinkelininko šeimoje. Paauglystėje atitrūko nuo krikščionybės, bet priešingai nei daugelis jo kartos mąstytojų ir rašytojų netapo aršiu religinių jausmų kritiku. Nors politiškai jis buvo socialistas, niekada netikėjo, kad "religija yra opiumas liaudžiai". Daug jo kūrinių yra apie žmogaus poziciją pasaulyje, kuriame nebėra dieviškumo, dievai nebekalba.

Lagerkvistas studijavo Upsalos universitete. Ekspresionizmo pradininkas švedų literatūroje.

## Kūryba
Lagerkvisto kūrybai būdingi filosofiniai ieškojimai. Jis sprendžia santykių ir vienatvės problemą. Smerkia karo politiką, fašizmą vaizduoja kaip smurto ir pykčio įsikūnijimą. Daugelyje rašytojo kūrinių panaudotos savaip traktuotos biblinės temos. Kūriniai pasižymi kalbos paprastumu, sklandumu.

* Autobiografinė apysaka: „Šios žemės svečias“ (1925).
* Romanai: „Budelis“ (1933), „Nykštukas“ (1944), „Barabas“ (1950), „Sibilė“ (1956), „Ahasfero mirtis“ (1960).
Aistika (šriftas)

**„Aistika“** – pirmas Lietuvoje sukurtas „OpenType“ technologijos šriftas, atitinkantis ISO/IEC 10646-1 standartą. Šrifte pateikiamos kirčiuotos lietuvių ir rusų kalbų raidės; transkripcijos, arabų, indų ir kitų kalbų transliteravimo ženklai. Komplektą sudaro paprastas, pusjuodis, kursyvas ir pusjuodis kursyvas šriftai. Šrifto autorystė priklauso UAB „Fotonija“.

2022 m. „Aistika“ įkelta į „CLARIN-LT“ konsorciumo saugyklą ir oficialiai tapo laisvuoju šriftu. Naudotojams leidžiama pasirinkti, ar juo naudotis *CLARIN-LT PUBLIC*, ar *SIL Open Font License* (1.1 versijos) licencijos sąlygomis.

Iki 2022 m. šis šriftas buvo komercinis, „Fotonija“ jį teikė kartu su kompiuteriniais žodynais „Anglonas“ (anglų–lietuvių kalbų žodynas), „Frankonas“ (prancūzų–lietuvių kalbų žodynas), „Interleksis“ ir TŽŽ (tarptautinių žodžių žodynai), programa „WinLika 2005“ ir kai kuria kita įmonės kurta ir platinta programine įranga. Šriftą taip pat buvo galima įsigyti kaip atskirą produktą.

Senesnės šrifto versijos taip pat buvo pateikiamos ir 8 bitų atmainomis, „TrueType“ ir „Type1“ formatais:
* **„Aistika RIM“** – *„*TrueType*“* formato šriftas, kuriame lietuviškos ir Baltijos šalių kalbų raidės koduojamos pagal ISO/IEC 8859-13 standartą (su nedideliais pakeitimais);
* **„Aistika PS“** – „Type1“ formato šriftas su Vakarų Europos kalbų raidėmis, atitinkantis ISO/IEC 8859-1 standartą;
* **„Aistika LT“** – „Type1“ formato šriftas su lietuviškomis raidėmis, atitinkantis LST 1590-3 standartą (Windows-1257 koduotę);
* **„Aistika LT Accent“** – „Type1“ formato šriftas su lietuviškomis kirčiuotomis raidėmis, atitinkantis  LST 1590-4 standartą;
* **„Aistika RU“** – „Type1“ formato šriftas su rusiškomis raidėmis, daugmaž atitinkantis Windows-1251 koduotę;
* **„Aistika RU Accent“** – „Type1“ formato šriftas su rusiškomis kirčiuotomis raidėmis, dalinai atitinkantis Windows-1251 koduotę.
## Nuorodos
* „Aistikos“ aprašymas „Fotonijos“ svetainėje 
* „Aistikos“ parsisiuntimas iš CLARIN-LT konsorciumo saugyklos

## Taip pat skaitykite
* Palemonas
* Vytis