Smolensko apgultis (1404 m. žiema)

**Smolensko apsiaustis 1404 m. žiemą** – 1404 m. vasario-kovo mėn., galimai – iki balandžio 8 d. vykęs nesėkmingas Vytauto vadovaujamos Lietuvos kariuomenės mėginimas užimti Smolensko kunigaikštystės centrą – Smolensko miestą.

## Priešistorė
XIV amžiaus pabaigoje Smolensko kunigaikštystė tapo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ekspansinės politikos objektu. Neturėdamas panašių išteklių, Smolenskas negalėjo sėkmingai atsispirti Lietuvos spaudimui. Smolensko galimybes priešintis dar labiau sumažino pralaimėjimas Vichros mūšyje. 1387 m. maro epidemija taip pat ženkliai susilpnino kunigaikštystės galias.

1395 m. Vytautas tarpininkavo Smolensko kunigaikščių ginče, tačiau pasinaudojęs jų nesutarimais, pats užėmė Smolenską. Ši pergalė nereiškė Smolensko kunigaikštystės pabaigos, Vytautas tik paskyrė naują kunigaikštystės valdovą – Briansko kunigaikštį Romaną Michailovičių.

1399 m. LDK kariuomenei Vorsklos mūšyje pralaimėjus Aukso Ordai, Vytauto padėtis ėmė silpti. 1392 m. į Riazanės žemę pabėgęs Smolensko kunigaikštis Jurijus Svatoslavičius su savo uošvio Olego Riazaniečio ) kariuomene, taip pat Pronsko, Muromo ir Kozelsko kunigaikštysčių būriais 1401 m. rugpjūtį užpuolė Smolenską.

Nors nemaža dalis Smolensko gyventojų buvo už Vytauto valdžią, kita dalis pasinaudojo proga atsikratyti „netikėlių lenkų“ priespaudos – ši sąvoka reiškė lenkų kilmės katalikų kunigus, itin aktyviai mieste vykdžiusius misionierišką veiklą. Miestiečiai be mūšio atvėrė vartus savo „*tėvui*“ Jurijui Sviatoslavičiui. Pastarasis, užėmęs miestą, nužudė Vytauto paskirtą vietininką kunigaikštį Romaną ir daugelį LDK valdžios šalininkų, taip pat į kalėjimą uždarė visus Lietuvos atsiųstus valdininkus.
1401 m. Vytautas surengė žygį į Smolenską ir „*su visomis Lietuvos jėgomis*“ ir bandė jį užimti. Užfiksuotas artilerijos panaudojimas. Miestas, apsaugotas mediniais įvirtinimais ir žemių pylimais, atsilaikė. Maždaug keturias savaites išbuvęs netoli Smolensko, Vytautas sudarė taiką su Jurijumi „*senuoju būdu*“ ir pasitraukė. Atsitraukus lietuvių pajėgoms miestiečių večė ir kunigaikštis griežtai nubaudė tuos vietos bajorus, kurie apgulties metu reiškė ištikimybę Lietuvos didžiajam kunigaikščiui ir ragino atiduoti miestą.

1403 m. mirus Olegui Riazaniečiui Jurijaus Sviatoslavičiaus padėtis komplikavosi. Pasinaudojęs taika su Kryžiuočių ordinu ir savo žento Maskvos didžiojo kunigaikščio Vasilijaus I neutralumu, Vytautas 1403 m. prieš Smolenską pasiuntė Lengvenio vadovaujamas pajėgas. Pastarajam nepavyko užimti Smolensko, tačiau pavyko užimti Viazmą.

## Apgultis
1404 m. vasario pradžioje Vytauto pajėgos pasiekė Smolenską. Jose taip pat buvo Lengvenio, Kaributo ir Švitrigailos vadovaujami daliniai. Skirtingi šaltiniai nurodo tokią pačią apgulties trukmę – septynias savaites. Minima, jog mūšių metu naudota artilerija. Matydamas, kad miesto paimti lengvai nepavyks ir norėdamas išvengti dėl artėjančio pavasario pražliugsiančių kelių, per Velykas Vytautas įsakė atsitraukti. Prieš atsitraukdamos Lietuvos pajėgos apiplėšė Smolensko apylinkes.

1404 m. Velykos buvo balandžio 8 d., kas prieštarauja kronikų teiginiui, kad Lietuvos pajėgos miestą apsiautė vasario pradžioje.

## Pasekmės
Lietuvos kariuomenės atsitraukimas nereiškė, kad Vytautas atsisakė planų susigražinti Smolenską. Tų pačių metų pavasarį, kunigaikščiui Jurijui išvykus į Maskvą prašyti Vasilijaus I paramos, prolietuviški Smolensko bajorai pranešė Vytautui apie be valdovo likusį miestą. Vytautas, pasinaudojęs Vasilijaus I delsimu duoti atsakymą dėl pagalbos, surengė naują karinę operaciją, gegužės mėn. vėl apsiautė Smolenską ir birželio pabaigoje jį užėmė.

## Literatūra

* (RU) Кром М. М. Меж Русью и Литвой. Пограничные земли в системе русско-литовских отношений конца XV – первой трети XVI в. – 2-е изд., исправ. и доп. – М.: Квадрига; Объединенная редакция МВД России, 2010. – 320 с.
* 

## Išnašos