open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Žvynelinė

**Žvynelinė**, arba **psoriazė** – lėtinė uždegiminė liga (gali būti paveldima), pažeidžianti odą ir sąnarius (5-20 procentams sergančiųjų). Dar vadinama T limfocitų sukelta dermatoze. Pasaulyje ja serga apie 2-4 proc. gyventojų, dažniausiai 10-30 metų žmonės. Vienodai dažnai serga ir vyrai, ir moterys.

Oda išberiama ribotais, raudonais, įvairaus dydžio mazgeliais, kurie apsitraukia sausais balsvais žvynais. Jie susidaro sparčiau nei įprasta dalijantis ir paviršiuje telkiantis išorinio sluoksnio odos ląstelėms; esant žvynelinei, jos subręsta per 3–6 dienas, o sveikos odos ląstelės dažniausiai subręsta ir nuo odos paviršiaus nukrenta per 28–30 dienų. Dažniausiai pažeidžiami lenkiamieji alkūnių ir kelių paviršiai, kryžkaulio sritis, plaukuotoji galvos dalis. Dažnai židiniai iš plaukuotosios galvos dalies išplinta į neplaukuotąją kaktos, skruostų, ausų, sprando sričių odą. Dėl žvynelinės galva nenuplinka. Šios ligos priežastis yra autoimuninė ir ji neužkrečiama. Psoriazės atveju yra ryškiai nenormali odos barjerinė funkcija ir suardytas citokinų balansas (angl. *network*) – keratinocitai sintetina žymiai per daug citokinų.

Žvynelinę suaktyvinti gali stresas, vaistai (beta blokatoriai, litis), bakterinės infekcijos ar ŽIV. Psoriazės patofiziologija labai sudėtinga ir apima keletą skirtingų vyksmų, ypač susijusių su uždelsto padidėjusio jautrumo reakcijomis.

Kol kas nežinomi genai, lemiantys žvynelinės paveldėjimą ir antigeno, sukeliančio T limfocitų aktyvaciją, prigimtis. Nustatyta žvynelinės židinių susidaryme dalyvaujančios specifinės molekulės (specifiniai augimo veiksniai, citokinai, sąlyčio (adhezijos) molekulės ir chemotaksiniai peptidai). Pacientai gydomi metodais, nukreiptais prieš T limfocitus. Toks imunomoduliacinis gydymas apima UV šviesą, ciklosporiną A, kortikosteroidus, 1,25-dihidroksivitaminą D3 ir kt.

Spalio 29 d. paskelbta Tarptautine sergančiųjų žvyneline diena.

## Išnašos

## Nuorodos
* Sąryšis su kandidiaze (Candida Albicans)
Pamatinis sluoksnis

**Pamatinis sluoksnis** () – tai keratinocitų ir melanocitų turintis sluoksnis, esantis epidermio „dugne“ ant dermos. Jį sudaro vienas sluoksnis didelių kamieninių ląstelių, gulinčių ant pagrindo membranos. Šios ląstelės greitai dalijasi, kad atstatytų nuolatinį odos netekimą suragėjusiems keratinocitams nusilupant nuo paviršiaus. Dalijimasis vyksta regione, vadinamame “malpigijaus sluoksniu” bei visame baziniame sluoksnyje. Keratinocitai ir melanocitai su pagrindo membrana sujungti hemidesmosomomis.
Dygliuotasis sluoksnis

**Dygliuotasis sluoksnis** () – antrasis epidermio ląstelių sluoksnis. Čia laikinai lokalizuojamos ląstelės iš bazinio sluoksnio. Ląstelės turi keratino agregatus, vadinamus tonofilamentais.

Pavadinimas „stratum spinosum“ kilo iš daugybinių viduląstelinių desmosominių jungiančių struktūrų, sukimbančių su baltymais, perveriančių membranas ir jungiančių ląsteles. Būtent šis sluoksnis atsakingas už epidermio mechaninį stiprumą.
Grūdėtasis sluoksnis

**Grūdėtasis sluoksnis** () – trečiasis, 3-5 ląstelių storio epidermio sluoksnis. Jį sudaro beveik vien suragėję (angl. squamous) ląstelės. Nudažius hematoksilinu, citoplazmoje matomos keratohialino granulės. Paliekant šį sluoksnį pradeda irti ląstelių branduoliai (įjungiama apoptozė).
Blizgusis sluoksnis

**Blizgusis sluoksnis** () – tai plonas, beveik permatomas sluoksnis, sudarytas iš plokščių eozinofiliškų bebranduolių ląstelių. Šio sluoksnio neturi plona oda, jis randamas tik delnų ir padų epidermyje.
Raginis sluoksnis

**Raginis sluoksnis** () – viršutinis epidermio sluoksnis, sudarantis odos paviršių, trukdantis patekti į kūną svetimoms medžiagoms ir infekciniams agentams bei minimizuojantis drėgmės praradimą. Jame baigiasi keratinocitų diferenciacija. Jis sudarytas iš 15-20 ir daugiau sluoksnių neturinčių branduolių negyvų (apoptuotų) suplokštėjusių stipriai kertinizuotų ląstelių – *korneocitų* (angl. corneocytes). Šios ląstelės apgaubiamos membranomis ir lipidais. Kai šios negyvos ląstelės nusilupa, jas pakeičia naujos ląstelės iš bazinio sluoksnio.

Raginio sluoksnio ląstelės sudarytos iš keratino (baltymo, kuris padeda palaikyti odos drėgmę, neleisdamas išgaruoti vandeniui), taip pat turi cholesterolio, lipidų, įvairių riebiųjų rųgščių, ceramidų. Pastarieji svarbūs ne tik struktūrai, bet ir reguliuoja programuotą ląstelių žūtį (apoptozę). Šios ląstelės gali absorbuoti vandenį ir tai paaiškina, kodėl žmonių ir gyvūnų kojų ir rankų pirštai susiraukšlėja ilgai laikomi vandenyje. Raginio sluoksnio storis priklauso nuo kūno dalies paskirties ir apsaugos poreikių (delnų ir padų oda storesnė).

Roplių raginis sluoksnis yra ilgalaikis (nuolatinis) ir pakeičiamas tik greitojo augimo metu. Šis procesas vadinamas nėrimusi. Reptilijų raginio sluoksnio sudėtyje yra β keratino, kuris odą padaro kietesnę, tvirtesnę.
Japonijos jūra

**Japonijos jūra** (jap.: 日本海 *Nippon – kai*) – kraštinė Ramiojo vandenyno jūra, esanti tarp Eurazijos žemyno, Korėjos pusiasalio ir Sachalino, Hokkaido ir Honšiū salų. Japonijos jūra skalauja Japonijos, Korėjos, Rusijos krantus.

## Pavadinimo problema
Visuotinai priimtas Japonijos jūros pavadinimas turi gana nacionalistinę prasmę, nes dažnai primena XX a. pradžioje sukurtą Japonijos imperiją. Jūra buvo tos imperijos centre, mat Japonija tada valdė ir Korėją. Korėjiečiai atsisako vadinti šią jūrą Japonijos jūra, ir naudoja senąjį korėjietišką pavadinimą Rytų jūra (kor.: 東海 동해*Donghae*).

## Ypatumai

Japonijos jūra – viena iš didžiausių ir giliausių pasaulio jūrų. Japonijos jūra apima 978 000 km² plotą, vandens tūris – 1630 tūkst. km³, vidutinis gylis – 1535 metrai. Giliausia vieta jūroje siekia 3699 metrus. Japonijos jūros pakrantės ruožas driekiasi 7600 km.

Šiaurinė jūros dalis žiemą užšąla.

## Krantai, įlankos

Japonijos jūros krantų linija mažai „sukarpyta“ ir nesudaro įlankų, giliai įsirėžiančių į sausumą. Daugiausiai – aukšti ir statūs krantai. Kalnai tiesiog sminga į jūrą. Labiausiai išraižyti yra Japonų salų krantai.

Sąsiauriai, jungiantys Japonijos jūrą ir Ramųjį vandenyną ir su atitinkamomis jūromis – Ochotsko ir Rytų Kinijos, yra negilūs (lyginant su pačia jūra), dėl to Japonijos jūra yra labiau izoliuota.

Didžiausios įlankos – Petro Didžiojo, Rytų-Korėjos, Isikario (Hokaido sala), Tojama ir Vakasa (Honsiu sala).

## Salos
Didelių salų Japonijos jūroje nėra. Visos salos (išskyrus Ulindo) yra netoli (Rebuno, Riširi, Okuširi, Sado, Oki, Dokdo ir kt.) krantų. Upių nuotėkis Japonijos jūroje – nereikšmingas (viena iš didesnių upių – Tuminczian).

## Reljefas

Japonijos jūros reljefą sudaro šelfas, žemininis nuolydis, gilios įdubos ir povandeniniai kalnagūbriai. Giliavandenės įdaubos atsiskiria Jamato, Kita-Oki, Oki kalnagūbriais ir trim įdubomis – Centrine (didžiausias gylis 3699 m), Honsiu (3063 m) ir Cusimsko (2300 m).

Žemės pluta po giliavandenėmis įdaubomis – subvandenininė (8–12 km), susideda daugiausiai iš dviejų sluoksnių – nuosėdinio (1,5–2,5 km) ir „bazaltinio“. Po kalnagūbriais – pluta yra žemininės kilmės (18–22 km). Pagrindinės naudingos iškasenos (nafta, dujos, jūrinės aukso sąnašos ir kasiteritas) – šelfo prieigoje.

## Uostai

Pagrindiniai uostai – Vladivostokas, Nachodka, Vanino, Aleksandrovsko-Sachalino, Cholmskas, Niigata, Curuga, Maidzuru, Vonsanas, Chinamas, Čiondžinas.

## Išnašos
Kardinalija

**Kardinalija** vadintas pastatas Vilniuje, Pilies gatvėje, ant kampo su Šv. Jono gatve, buvę Radvilų rūmai.

Anksčiau rūmai buvo dviejų aukštų, 1850 m. pristatytas trečiasis.

1850 m. pastatas taip pat atiteko paštui (veikė Vilniaus centrinis paštas), todėl tada vadintas pašto rūmais, nors išliko ir Kardinalijos pavadinimas. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą pastate veikė Juozapo Zavadskio knygynas.

Kiek nukentėjo per Antrąjį pasaulinį karą (1944 m.), tačiau nebuvo sugriautas. Tada porą dešimtmečių stovėjo nenaudojamas ir neremontuojamas. Vėliau, nepaisant parengto projekto pastatą suremontuoti, tarybinė valdžia nutarė jį griauti ir jo vietoje statyti naują.

Buvo pastatytas naujasis namas (adresu Pilies g. 23), daugiabutis su apačioje įrengtomis įstaigomis; jo architektūra yra moderni, smarkiai skiriasi nuo Kardinalijos architektūros (anot Vlado Drėmos, naujasis pastatas yra „pretenzingos architektūros, trikdančios senamiesčio gatvelių jaukumą“).

Po pastatu Pilies g. 23 yra išlikę gotikiniai Kardinalijos rūsiai.

## Šaltiniai
* Vladas Drėma „Dingęs Vilnius“
* „Paminklų sąvadas“ (Vilnius, 1988)
Žvaigždinis variklis

**Žvaigždinis variklis** (, ) – vidaus degimo variklis, kuriame cilindrai išdėstyti aplink centrinę ašį kaip rato stipinai.

Žvaigždinis variklis dažnai naudojamas lėktuvuose, nes čia jis turi nemažai privalumų:
* Cilindrus lengva aušinti priešpriešinio vėjo srove. Supaprastėjus aušinimo sistemai, variklis tampa patikimesnis ir lengvesnis. Labai greituose (koviniuose) lėktuvuose šis privalumas virsta trūkumu: variklis kuria per didelį oro pasipriešinimą.
* Variklis itin atsparus pažeidimams. Jei dėl kokių nors priežasčių suskyla vienas ar net keli cilindrai, lėktuvas gali skristi toliau varomas tebeveikiančios variklio dalies.
* Geras masės/galios santykis, ir nelabai didelis variklis gana galingas.

Tačiau tokiam varikliui būdingas kiek nesubalansuotas darbas, nes įvairių to paties variklio cilindrų tiekiama galia šiek tiek skiriasi.

Daugumoje tokių variklių cilindrai išdėstyti viena eile. Labai galinguose varikliuose būdavo iki 28 cilindrų, išdėstytų kai kada net keturiomis eilėmis.

Tokį variklį (devynių cilindrų Wright J-6-9) turėjo S. Dariaus ir S. Girėno Lituanica. Žvaigždiniai varikliai kai kada naudojami ir dabar.

## Šaltiniai
Amenchotepas I

**Amenchotepas I** (**Džeserkarė Amenhotepas I**, **Amenofis**; m. apie 1504 m. pr. m. e.) – antrasis aštuonioliktosios Egipto dinastijos faraonas. Valdė apie 1525–1504 m. pr. m. e., 1515–1494 m. pr. m. e. arba 1508–1484 m. pr. m. e.
## Biografija

Amenchotepas I buvo trečiasis Amosio ir Amosės Nefertarės sūnus. Abu vyresni broliai mirė, todėl tapo faraonu 1525 m. pr. m. e. Įsibrovėliai iš Libijos pasinaudodami Amosio mirtimi surengė antpuolį į Nilo deltą. Nors ir būdamas nepatyręs Amenchotepas nugalėjo įsibrovėlius.

Pagal Amosio, Ebanos sūnaus, kapavietės tekstus, Amenchotepas išplėtė Egipto teritoriją pietuose, Nubijoje, nugalėjo Nubijos pasipriešinimą. Amenchotepas I pavedė architektui Ineni praplėsti Karnako šventyklą. Amenchotepo I šeimos ryšiai nėra aiškūs, nei vienas vaikas jam tvirtai nepriskiriamas. Ahotepė II, anksčiau laikyta jo žmona ir seserimi, tačiau dabar kai kurie tyrinėtojai mano, kad ji buvo faraono senelė. „Didžiąja žmona“ paminėta Merit-Amon I, bet ne „Karaliaus motina“. Kai kurie egiptologai mano, kad Tutmozio I žmona Amosė buvo Amenchotepo I duktė, tačiau tarp jos titulų „Karaliaus duktė“ neminima. Bendrai, faraono valdymo metai prastai dokumentuoti. Panašu, kad Amenchotepas I siekė įtvirtinti tėvo Amosio pasiekimus. Jo įpėdiniu tapo karinių pajėgų vadas Tutmozis I.

Pagal Manetoną, Amenchotepas I Egiptą valdė 20 metų ir 9 mėnesius. Šį datavimą patvirtina įrašai Amenemheto (magiško vardo) kapavietėje, kur nurodoma, kad jis valdė 21 metus. Yra dvi galimos Amenchotepo I kapavietės. Pirmoji yra KV39 Karalių slėnyje, kita ANB, esanti Dra Abu el-Nagoje. Amenchotepas I įsteigė Deir el Medinos kapų kalėjų miestelį vakariniame Nilo krante Tėbuose, kuriame vėliau buvo garbinamas kartu su motina Amose Nefertare. Amenchotepas I buvo pirmuoju faraonu, kuris laidojimo šventyklą pastatė atskirai nuo kapo norėdamas suklaidinti kapų plėšikus. Jo laidojimo šventykla tikriausai buvo Deir al Bahri, Hatšepsutos šventyklos vietoje, kur rastas „Amenhotepo namas“. Amenchotepo I mumija rasta slėptuvėje prie Deir el-Bahri virš Hatšepsutos laidojimo šventyklos, dabartiniu metu yra eksponuojamas Kairo muziejuje. 
## Valdymo laikas
Istorikų nurodomos šio faraono valdymo datos (Ancient Egypt history & chronology, The Ancient Egypt Site, Redford, Arnold, Hornung, Dodson, Aldred, Grimal, Shaw, Malek, von Beckerath, Krauss, Murnane, Helck) išdėstytos laiko juostoje:

## Šaltiniai
* *The Oxford Encyclopedia of Ancient Egypt*. Tomas I. Red. Donald B. Redford. Oxford University Press, − 2001, p. 71
* Encyclopaedia Britannica, 2008 10 23

## Išnašos
Davy Crockett (ginklas)

**M-388 Davy Crockett** – JAV beatošliaužis pabūklas, galėjęs šaudyti sviediniais su branduoliniu užtaisu. Tai buvo mažiausias kada nors pagamintų branduolinių ginklų. JAV kariuomenės ginkluotėje buvo šaltojo karo laikais.

Sukurtas 1950-ųjų pabaigoje, jis pirmiausia buvo skirtas atremti netikėtą ataką prieš tuometinę Vakarų Vokietiją. Juo buvo apginkluoti JAV armijos Vakarų Vokietijoje pėstininkų bei tankų batalionai. Šį ginklą turinčios grupės turėjo būti išsidėstę pasienyje kas keli kilometrai. Branduoliniai sprogimai turėjo paversti teritoriją nepraeinama maždaug dviem paroms – pakankamai laiko pagrindinėms NATO pajėgoms mobilizuoti. Nedidelė raketa 23 kg sveriančią bombą galėdavo nunešti maždaug du kilometrus (pagerinta versija – keturis kilometrus).

Branduolinis užtaisas prilygo maždaug 10-20 tonų trotilo ekvivalentui. Tokio užtaiso sprogimo bangos efektas nėra didelis; pagrindinis kovinis veiksnys būtų buvusi jonizuojanti radiacija, kurios dozė būtų mirtina maždaug 500 m spinduliu.

Buvo pagaminta apie 2100 tokių raketų. Nuimtos nuo ginkluotės 1971 m.
NASA

**NASA** ( – **Nacionalinė aeronautikos ir kosmoso administracija**) – JAV valstybinė agentūra, atsakinga už visas nekarines kosmoso tyrimo programas. Įkurta 1958 m. spalio 1 d. Vašingtone.

Priklauso šie centrai ir laboratorijos:
* NASA būstinė, Vašingtonas
* Džonsono kosminis centras, Hiustone, Teksase. Įsteigtas 1961 m. Užsiima piluotuojamų kosminių aparatų projektavimu, gamyba, paruošimu ir testavimu (Naujojoje Meksikoje, *White Sands* centre). Gemini, Apollo, Skylab, Space Shuttle ir ISS operacijos.
* Godardo skrydžių centras, Grinbeltas, Merilande. Įsteigtas 1959 m. Užsiima Žemės, Saulės sistemos bei Visatos tyrimų palydovų paruošimu ir kontrole. Hablo kosminio teleskopo valdymas.
* Reaktyvinių variklių laboratorija, Pasadena, Kalifornija. Įsteigta 1959 m. Užsiima giliojo kosmoso palydovais – Voyager, Galileo, Cassini-Huygens, Mars Surveyor ir Mars Pathfinder bei ryšio antenų su palydovais statymu ir kontrole. Yra NASA robotizuotų tyrimų centras.
* Maršalo kosminių skrydžių centras, Hantsvilyje, Alabamoje. Įsteigė 1960 m. Wernher von Braun. Paruošė pirmąjį JAV dirbtinį Žemės palydovą, taip pat dirbo su Apollo-Saturn bei SkyLab programomis. Vienas didžiausių NASA paruošimo ir testavimo centrų. Centro logo „atvedame žmogų į kosmosą, kosmosą atvedame žmogui“. Pasaulinis kosmoso tyrimų bei panaudojimo žmogaus reikmėms centras.
* Ameso tyrimų centras, *Moffet Field* poligonas, Kalifornijoje. Įsteigtas 1939 m., 1958 m. tapo NASA dalimi. Aerodinamika, Saulės sistemos tyrimai, infraraudonoji astronomija, Pionier 10 ir 11. Vadovauja NASA CETI programai. Specializuojasi naujų mokslų bei technologijų pritaikymu NASA reikmėms.
* Langlėjaus tyrimų centras, Hamptone, Virdžinijoje. Įsteigtas 1917 m., prie NASA prisijungė 1958 m. Iki 1962 m. buvo JAV pilotuojamos astronautikos centras (1962 m. perkeltas į Hiustoną). Užsiima aviacijos ir kosmoso tyrimų bei technologijų komerciniu panaudojimu.
* Gleno tyrimų centras, Klyvlande, Ohajuje. Įsteigtas 1941 m. Centras plėtoja naujas technologijas, susijusias su saugios ir patikimos aeronautikos bei aviacijos programomis.
* Steniso kosminis centras, Misisipėje. Nuo 1961 m. yra kosminių raketų variklių testavimo centras.
* Taikomosios fizikos laboratorija prie Johns Hopkins universiteto, Lorelyje, Merilende. Įsteigtas 1942 m. Užsiima palydovų bei jų prietaisų kūrimu ir paruošimu.
* Los Alamoso nacionalinė laboratorija, Naujojoje Meksikoje. Nuo 1943 m. sprendžia branduolinės energijos tyrimo ir pritaikymo klausimus, atsakinga už branduolinių sprogimų stebėseną. Pirmasis laboratorijos direktorius J. Robert Oppenheimer vadovavo JAV branduolinio ginklo sukūrimo programai.
Kai kuriuos kosminius projektus NASA vykdo kartu su Europos kosmine agentūra ESA.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* NASA tinklalapis
* NASA stebėjimai
* NASA naujienos lietuviškai
Helikazė

**Helikazė** – fermentas, kurio pagrindinė funkcija yra DNR sintezės metu atskirti vieną nuo kitos dvigrandės DNR grandines. Susidaro dvi viengrandės DNR, kurias gali padauginti DNR polimerazė. Kadangi DNR grandinės susisukusios tarpusavyje, helikazė turi jas „išvynioti“. Šio proceso smulkmenos nėra žinomos. Procesas reikalauja energijos, kuri gaunama hidrolizuojant ATP.

Atskiras helikazės fermentas reikalingas tik naujos DNR sintezei bei DNR pažaidų užtaisymui. RNR polimerazė grandines atskiria pati.

Žmonių helikazės genas yra aštuntosios chromosomos trumpajame petyje. Šio geno defektai žmonėms sukelia sunkią paveldimą ligą – Vernerio sindromą.
Atvirkštinė transkriptazė

**Atvirkštinė transkriptazė** (EC 2.7.7.49) – fermentas, sintetinantis DNR grandinę pagal RNR matricą, taip pat turintis RNazės H aktyvumą. Šį fermentą turi retrovirusai.

Atvirkštinė transkriptazė naudojama įvairiuose biocheminiuose tyrimuose.
Europinis muflonas

**Europinis muflonas** (*Ovis orientalis musimon*) – porakanopių (*Artiodactyla*) žinduolių būrio dykaraginis gyvūnas. Kai kurie sistematikai jį laiko savarankiška rūšimi (*Ovis musimon*).

## Paplitimas
Paplitęs Korsikos ir Sardinijos salose.

Į Lietuvą europinių muflonų atvežta 1977 m. iš Askanija Novos rezervato (Chersono sritis, Ukraina). 1977 m. iš tuometinės Čekoslovakijos.

## Išvaizda

Sveria 47 (35-58) kg, panašus į avį, tik aukštesnis, laibesnis, ilgesnėmis kojomis, didesniais riestais ragais. Vasarą gelsvai ar rusvai rudas, o žiemą rusvai pilkas ar rusvai juosvas. Žiemą patinų nugaros šonai būna su dviem baltomis balno formos dėmėmis. Snukio viršus, pažandės, vidinė ausų pusė, apatinė kojų dalis, papilvė ir veidrodėlis bei plaukai apie akis- balti. Gyvūnui senstant, baltos kailio dėmės plečiasi.

### Ragai
Ragus turi visi patinai ir tik apie 5 proc. patelių. Pastarųjų ragai mažesni. Ragai auga visą gyvenimą, bet senstant- lėčiau, gali daugiau nudilti nei priaugti. Lapkričio-gruodžio mėnesiais ragai neauga, o ties jų pamatu susiformuoja gili metinė rievė. Sausio mėnesį ragai vėl pradeda augti.

## Buveinė
Gyvena mišriuose miškuose. Lietuvoje laikomi miške voljeruose. Veiklūs ištisus metus.

## Veisimasis
Poruojasi spalio-lapkričio mėnesiais. Nėštumas- 5,5 mėnesio. Jauniklius (1, rečiau 2) atsiveda kovo-balandžio ar gegužės mėnesiais. Jaunikliai subręsta 2-3 metais.

## Mityba
Minta augaliniu maistu: žolėmis, medžių, krūmų lapais, ūgliais, žieve, puskrūmiais, samanomis bei žemės ūkio augalais.

## Amžius
Gyvena 16-20 metų, nors teigiama, kad gamtoje išgyvena daug trumpiau – iki 12 metų.

## Priešai
Vilkai, lūšys, lapės, valkataujantys šunys.

## Veiklos žymės
* Nukandžiotos medžių ir krūmų šakelės;
* Nugraužti stiebai;
* Guoliai;
* Pėdos sniege, purioje žemėje;
* Išmatų krūvelės.

## Vertė
Lietuvoje laisvėje negyvena, mūsų krašto gamtinei aplinkai nebūdinga ir nepritampanti rūšis.

## Gausa
Atvežus į Lietuvą pirmoji grupė (24 individai) buvo paleista Strošiūnų (Kaišiadorių rajonas), antroji Kalniškės (Alytaus rajonas) miškuose. 1980 m. Lietuvoje gyveno 82 europiniai muflonai, 1985 m. – 145.. 1997 m. - 70 muflonų. Laikomi aptvaruose. 

## Apsauga
Nesaugomas.

## Medžioklė
Medžiojamasis gyvūnas. Lietuvoje nemedžiojamas. Ragai – medžioklės trofėjus.

## Taip pat skaityti
* Svetimžemės ir invazinės Lietuvos žinduolių rūšys

## Šaltiniai

* Algirdas Navasaitis. Miško žvėrys. 2007 m.
Bostonas

**Bostonas** () – miestas JAV šiaurės rytuose, Masačusetso valstijos sostinė. 667,1 tūkst. gyventojų, su priemiesčiais 4,7 mln. (2015 m.). Bostono - Providenso metropolinėje teritorijoje gyvena 7,3 mln. gyventojų (2016 m.) 9189 km² plote. Tai didelis prekybos ir finansų, pramonės, kultūros centras ir uostas prie Atlanto vandenyno. Didelis transporto centras. Uosto metinė krovinių apyvarta viršija 20 mln. tonų, veikia Logano tarptautinis oro uostas. Yra pirmasis JAV metropolitenas, įkurtas 1897 m. Reikšmingas švietimo centras. Universitetai (žymiausi – Bostono priemiestyje esantys Harvardo universitetas ir Masačusetso technologijos institutas). Išvystyta mašinų gamyba, chemijos, gumos, poligrafijos pramonė.

## Istorija
Miestą 1630 m. rugsėjo 17 d. įkūrė puritonų kolonistai iš Anglijos. 1689–1691 m. naujakurių sukilimo prieš kolonijinę vadovybę centras. XVIII a. vienas didžiausių britų centrų Šiaurės Amerikoje. Miestą 1773 m. išgarsino vadinamoji Bostono arbatėlė – pagarsėjusi trylikos kolonijų protesto akcija prieš Didžiosios Britanijos valdžios sprendimą Rytų Indijos bendrovei be muitų įvežti arbatą į Šiaurės Ameriką. Tuo itin pasipiktino vietos pirkliai, kurie 1773 m. gruodžio 16 d. į jūrą išpylė 342 arbatžolių dėžes, kainavusias 18000 svarų sterlingų. Arbatėlė sukėlė tolimesnį britų kolonijų regione siekį išsilaisvinti. JAV nepriklausomybės karo metu Bostone vyko atkaklūs mūšiai.. XIX a. Bostonas tapo svarbiu JAV pramonės centru. 1872 m. įvyko didysis Bostono gaisras, kurio metu nuniokota 26 ha miesto teritorijos. XX a. pradžioje ir viduryje pramonė smuko. 1919 m. sausio 15 d. miestą sukrėtė Bostono melasos katastrofa. Nuo 1970 m. Bostonas persitvarkė į intelektualų ir pažangių technologijų taikymo centrą, miesto ekonomika auga.

## Architektūra ir kultūra
Bostono istorinis centras netaisyklingo plano. Mieste išlikę daug XVIII ir XIX a. neoklasicizmo ir neoromaninių pastatų. Žymiausi: Karališkoji bažnyčia, Valstijos rūmai, Švč. Trejybės bažnyčia, Bostono viešoji biblioteka. Bostone gausu muziejų, tarp kurių žymiausi – Amerikos dailės ir mokslų akademija. Tolimųjų Rytų meno muziejus, Bostono dailės muziejus, veikia planetariumas, akvariumas. Bostone leidžiamas tarptautinis dienraštis „The Boston Globe“, nuo 1976 m. koncertinę veiklą vykdo roko grupė „Boston“.

## Gyventojai

## Sportas
Bostone populiariausia sporto šaka krepšinis. Žymiausias klubas – 17 kartų laimėjęs NBA čempionatus Bostono „Celtics“.

Populiarus ir ledo ritulys. Bostono „Bruins“ klubas 6 kartus tapo Stenlio taurės laimėtoju. Vienas seniausių Bostono sporto klubų – 1901 m. įkurtas beisbolo Šiaurės Amerikos pagrindinės lygos klubas Bostono „Red Sox“.

Mieste organizuojama daug sporto renginių. Nuo 1897 m. kasmet balandžio mėnesį vyksta Bostono maratonas. 1994 m. vyko XV pasaulio futbolo čempionatas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Bostono miesto oficiali svetainė
* Bostono enciklopedija
* Bostono lietuviai gieda Tautišką giesmę
* Lietuviai ir lietuviškas paveldas Bostone
IBM

**IBM** () – JAV kompiuterių gamintoja, programinės ir techninės įrangos prekybos bendrovė, teikianti infrastruktūros ir konsultavimo paslaugas. IBM yra viena didžiausių IT bendrovių pasaulyje. Būstinė Armonke (Niujorko valstijoje). Bendrovė taip pat vertėsi personalinių kompiuterių prekyba, tačiau ši paslaugų sferos dalis buvo parduota kinų kompanijai *Lenovo*. Viceprezidentas – Ambuj Goyal, pirmininkas – Tom Jackson.

## Istorija
1911 m. Įkurta įmonė *Computing – Tabulating – Recording Company* susijungus trims bendrovėms, gaminančioms tabuliatorius ir kitus biuro reikmenis. Po trylikos metų bendrovė pakeičia pavadinimą į **IBM**. 1933 m. įsigijo rašomųjų mašinėlių gamybos bendrovę *Elearomatic Type-writer*. 1944 m. sukūrė elektromechaninę skaičiuoklę *Mark I*. 1952 m. pradėjo gaminti kompiuterius *IBM 701*, o 1964 m. kompiuterius *System/360* bei 1981 m. pradėjo gaminti asmeninį mikrokompiuterį *IBM PC*. Turi padalinius 164 šalyse (Lietuvoje – nuo 1992 m.). Pajamos 89,1 mlrd. JAV dol. (2003 m.). ~ 319 300 darbuotojų (2004 m.).

## Produkcija
Bendrovė verčiasi serverių, duomenų kaupyklų, spausdintuvų, mikroelektronikos, tinklo ir programinės įrangos, kasos aparatų, įvairių paslaugų (konsultavimo, mokymo, informacinių technologijų nuomos, sistemų valdymo) ir kita prekyba.
IBM korporacija taip pat aktyviai bendradarbiauja vykdant mokslinius tyrimus. Daug kompiuterinių resursų reikalaujantiems moksliniams skaičiavimams IBM sukūrė šiuo metu vieną iš galingiausių pasaulyje kompiuterių, BlueGene.

IBM taip pat investuoja dideles sumas į atviro kodo programinę įrangą. Pavyzdžiui, apie 300 IBM specialistų toliau tobulina Linux branduolį. IBM yra inicijavusi atviro kodo ir laisvosios įrangos programuotojų labai vertinamos Eclipse sistemos sukūrimą (šiuo metu šis projektas yra nepriklausomas). Ji taip pat yra sukūrusi atviro kodo *Java* virtualią mašiną (*Jikes RVM*) išeities kodų modifikacijų reikalaujantiems moksliniams tyrimams atlikti.

## Nuorodos
* Oficialus IBM tinklalapis
Triasas

**Triasas** – mezozojaus eros periodas, prasidėjęs prieš 251 mln. m. ir baigęsis prieš 199,6 mln. m. Tarptautinis žymėjimas **T**.

Lietuvoje didžiausias ankstyvojo triaso nuogulų sluoksnis – pietvakariuose ir siekia 200 m.

## Pavadinimas
Periodui pavadinimą 1834 m. sugalvojo Fridrichas fon Albertis. Triasas iš lotynų kalbos išvertus reiškia triadą. Tuo norėta parodyti, kad Europoje sutinkama trinarė uolienų storymė – raudonos nuogulos, vėliau kreida ir juodas molio skalūnas yra vienaamžė.

## Paleogeografija
Triaso laikotarpiu visa sausuma buvo susijungusi į vieną superkontinentą Pangėją. Tarp Pangėjos dalių plytėjo Tetijos vandenynas. Visa kita Žemės dalis buvo okeanas Pantalasas.

Dėl subdukcijos visos giliavandenės nuosėdos pranyko, todėl apie šio vandenyno gyvybės formas išliko labai mažai žinių. Triaso metu klimatas buvo šiltas, jokių ledynmečio nuogulų nerandama, o smiltainio ir evaporitų apstu.

## Gyvybės formos
Trys gyvybės grupės gyveno triaso metu:
* išlikusios po permo-triaso išnykimo,
* keletas naujų gyvybės grupių, gyvavusių neilgai,
* naujos gyvybės formos, išsilaikiusios per visą mezozojų.

## Šaltiniai
Šančiai

**Šančiais** vadinama:

* Kauno miesto dalys:
** Aukštieji Šančiai,
** Žemieji Šančiai;
* kaimas Kauno rajone;
* viensėdis Kėdainių rajone.
Dvinarė žvaigždė

**Dvinarė žvaigždė** – žvaigždžių sistema, kurios nares sieja gravitacinės jėgos, jos sukasi viena apie kitą. ***Fizikinės*** dvinarės žvaigždės abi narės dėl gravitacijos skrieja pagal Keplerio dėsnius aplink bendrą masės centrą.

Pagal atradimo būdą dvinarė žvaigždė gali būti:
* vizualinė – abi narės matomos atskirai,
* spekroskopinė – dvinariškumą rodo periodiškas radialinio greičio kitimas,
* užtemdomoji – pasižymi kintančiu spindesiu, kai narės viena kitą užtemdo,
* astrometrinė – periodiškai kinta savasis judėjimas.

Dvinarės žvaigždės didesnės masės narė vadinama pirmine, mažesnės masės – antrine. Pagal narių tikrąjį atstumą, dvinarės žvaigždės skirstomos į tolimas ir glaudžias poras. Tam tikruose evoliucijos etapuose glaudžios dvinarės žvaigždės gali pakeisti savo formą, iš vienos narės medžiaga gali srūti į kitą, viena narė gali įkaitinti kitos narės šoną.

Taip pat išskiriamos ***optinės*** dvinarės žvaigždės, kurių abi narės dėl atsitiktinės projekcijos plika akimi ar pro teleskopą matomos danguje ta pačia kryptimi. Iš esmės gravitacinės jėgos tokių žvaigždžių nesieja, iš tiesų jos gali būti net ir labai toli viena nuo kitos.

Dvinares žvaigždes 1779 m. stebėti pradėjo Viljamas Heršelis ir paruošė 700 tokių žvaigždžių katalogą.

## Astrometrinė dvinarė žvaigždė
Astrometrinė dvinarė – tokia dvinarė žvaigždė, kurios matoma tik viena narė. Apie kitos narės egzistavimą sužinoma iš matomosios narės savajame judėjime stebimų svyravimų, sukeltų nematomosios narės gravitacinio poveikio.

Nuolat matuojant astronominės dvinarės matomos narės padėtį tolimesnių žvaigždžių atžvilgiu nustatoma, kad žvaigždė juda netiesia linija: jos judėjime atsiranda periodiniai svyravimai. Žvaigždžių savieji judėjimai yra labai maži, todėl tokiu metodu galima atrasti tik palyginus netoli esančias dvinares žvaigždes, atliekant jų padėčių matavimus dideliu tikslumu. Išmatavus tokius žvaigždės judėjimo netolygumus galima nustatyti ir kai kurias dvinarės žvaigždžių sistemos narių savybes.

## Šaltiniai
Petras Griškevičius

**Petras Griškevičius** (1924 m. liepos 19 d. Kriaunose, Rokiškio apskr. – 1987 m. lapkričio 14 d. Vilniuje) – komunistų partijos ir tarybinis veikėjas, buvęs LKP CK pirmasis sekretorius.

## Biografija

Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, 1941 m. pasitraukė į Rusiją. 1942–1943 m. – 16-osios lietuvių šaulių divizijos karys. 1943 m. rugsėjį atskraidintas į Rokiškio apskritį pogrindinei kovai su okupacine nacių administracija ir tarybinei propagandai skleisti.

1948 m. baigė Respublikinę partinę mokyklą, 1958 m. – Neakivaizdinę aukštąją partinę mokyklą prie TSKP CK. 1948–1950 m. dirbo LKP CK. 1950–1951 m. – „Valstiečių laikraščio“ atsakingasis redaktorius, 1952–1953 m. – Vilniaus srities laikraščio „Raudonoji žvaigždė“ redaktorius, 1953–1955 m. – „Tiesos“ redaktoriaus pavaduotojas.

## Partinė karjera

Nuo 1955 m. – LKP Vilniaus miesto sekretorius, vėliau – II sekretorius, 1964–1971 m. P. Griškevičius – LKP CK Organizacinio – partinio darbo skyriaus vedėjas. 1974–1987 m. LKP CK pirmasis sekretorius. Nuo 1958 m. P. Griškevičius buvo LKP CK narys, 1966–1971 m. – kandidatas į LKP CK biuro narius, nuo 1976 m. – TSKP CK narys, nuo 1979 m. – vienas TSRS AT Sąjungos tarybos pirmininko pavaduotojų.

Vykdė TSKP politiką, diegė kabinetinį darbo stilių, buvo labai atsargus, nerodantis didesnės iniciatyvos – atitiko L. Brežnevo stagnacijos vadovo tipą. Nuolaidžiavo rusifikacijai. P. Griškevičiaus vadovavimo metais daugelyje Lietuvos TSR gyvenimo sričių sustiprėjo paradiškumas, nomenklatūrinių darbuotojų neveiklumas, protekcionizmas ir korupcija. Prasidėjus M. Gorbačiovo pertvarkai reiškėsi kaip vienas konservatyviųjų komunistų jėgų pagrindinių vadovų.

## Kūrybinė veikla
P. Griškevičius parašė 13 knygų, propaguojančių TSKP ir tarybinę sistemą. Iš rusų kalbos išvertė grožinių literatūros kūrinių.

## Nuorodos
* Pilkasis Kremliaus tarnas. Istorija, „Veidas“, 2008. 66-67 p.

|-
Nikolajus Bulganinas

**Nikolajus Bulganinas** (, 1895 m. birželio 11 d. – 1975 m. vasario 24 d.) – SSRS valstybės veikėjas.

## Biografija
1931–1937 m. Maskvos miesto tarybos, 1937–1938 m. RTFSR liaudies komisarų tarybos (LKT) pirmininkas. 1938–1941 m. Valstybinio banko pirmininkas ir SSRS LKT pirmininko pavaduotojas. 1944–1947 m. Valstybinio gynimo komiteto, sudaryto iš artimiausių Josifo Stalino patikėtinių, narys. 1947–1949 m. SSRS ginkluotuojų pajėgų, 1953–1955 m. gynybos ministras. 1947–1958 m. Sovietų Sąjungos maršalas, 1958 m. generolas pulkininkas.

Nuo 1934 m. SSKP CK, nuo 1948 m. CK politinio biuro (nuo 1952 m. prezidiumo) narys. Po J. Stalino mirties (1953 m.) parėmė Nikitą Chruščiovą, kuris tapo SSKP CK I sekretoriumi. Nuo 1955 m. SSRS Ministrų Tarybos Pirmininkas.

1957 m. prisidėjo prie N. Chruščiovą nušalinti siekiančios vadinamosios antipartinės grupės (Georgijus Malenkovas, Viačeslavas Molotovas, Lazaris Kaganovičius ir kt.). Dėl to 1958 m. atleistas iš Ministrų Tarybos pirmininko pareigų, pašalintas iš Centro Komiteto prezidiumo, pažemintas jo karinis laipsnis. 1961 m. pašalintas iš Centro Komiteto ir pasitraukė iš politinio gyvenimo.

|-

|-

|-
Akronimas

**Akronimas** – termino, kurį sudaro keli sudėtiniai žodžiai, sutrumpinimas (arba santrumpa), panaudojant tų žodžių pirmąsias (kartais – ir kitas) raides. Ypač išpopuliarėjo XX amžiuje. 

Pavyzdžiai:
* iš pirmųjų raidžių (akronimas tariamas lietuviškai paraidžiui):
** SMD (es - em - dė) – **S**tudentų **m**okslinė **d**raugija,
** BPD (bė - pė - dė) – **B**endrasis **p**rogramavimo **d**okumentas,
** TSRS (tė - es - er - es) – **T**arybų **S**ocialistinių **R**espublikų **S**ąjunga;
* iš pirmų raidžių (akronimas tariamas angliškai paraidžiui):
** BBC (bi - bi - si) – **B**ritish **B**roadcasting **C**ompany,
** CD (si - di) – kompaktinė plokštelė (**C**ompact **d**isc),
** DVD (di - vi - di) – skaitmeninė plokštelė (**D**igital **v**ideo **d**isc arba **D**igital **v**ersatile **d**isc),
**  (si - i-eu) – **C**hief **E**xecutive **O**fficer;
* iš pirmųjų raidžių (akronimas tariamas kaip žodis, šnekamojoje kalboje kartais ir pridedant galūnę):
** SAM – **S**veikatos **a**psaugos **m**inisterija,
** ŽIV – **ž**mogaus **i**munodeficito **v**irusas,
** DUK – **d**ažniausiai **u**žduodami **k**lausimai;
* iš pirmųjų raidžių pagal tarptautinį šabloną, nors lietuviškai gali būti mažiau žodžių:
** PMS – **p**rieš**m**enstruacinis **s**indromas,
** DNR – **d**ezoksiribo**n**ukleino **r**ūgštis;
* iš kelių pirmųjų raidžių, neretai pridedant lietuvišką galūnę:
** Europolas – **Euro**pos **po**licija,
** Gestapas – **Ge**heime **Sta**ats**po**lizei (slaptoji valstybinė policija nacių Vokietijoje).

## Taip pat skaitykite
* Rekursyvios santrumpos
Lampėdžiai

**Lampėdžiai** – Kauno miesto dalis dešiniajame Nemuno krante, į vakarus nuo Vilijampolės, pačiuose Kauno miesto vakaruose. Yra Lampėdžių miško parkas, gamtos paminklas - Lampėdžių liepa Gražuolė, gamtos paveldo objektas – Pušys Sesės. Šiauriniame pakraštyje telkšo dirbtinis Lampėdžio ežeras – mėgiama miesto gyventojų maudymosi vieta. 1391 m. pavasarį kryžiuočiai šalia Lampėdžių buvo pasistatę medinę Ritersverderio pilį. Įsikūręs bendruomenės centras, biblioteka (nuo 1959 m.). Vyrauja sodybiniai sklypai. Lampėdžius ir Marvelę per Nemuną jungia 1997 m. baigtas Lampėdžių tiltas.

## Etimologija

Lampėdžių vardas siejasi su lietuvių etnokultūra ir mitologija. Pats gyvenvietės pavadinimas nesenas – iki I pasaulinio karo šią vietą vadino ***Antraisiais Veršvais***. Pavadinimas kilo iš vietinio ežeriuko pavadinimo Lampėdis (Lampėdys). Kurį laiką ir pati vietovė buvo vadinama ***Lampėdžiu***. Ežeriuko vardą mėginama sieti su sąvokomis *klampus* ir *pėda*: esą aplink ežeriuką buvusios labai klampios pievos, pasakojama, kad čia nuklimpdavę ir gyvulių, ir žmonių, o ir pats ežeriukas neturįs dugno. Tačiau kalbininkas Aleksandras Vanagas Lampėdį kildina iš senesnės (rekonstruotos) formos *Laūmpėdis* ar *Laumpėdys*, t. y. *[[laumė]]* ir *[[pėda]]*. Šaknis *Lam-* iš *Laum-* greičiausiai atsirado supaprastinant tarimą.

## Istorija

Sovietmečiu Lampėdžiuose veikė poilsio namai, „Inkaro“ avalynės kombinato profilaktoriumas.

|}

## Gyventojai

## Sportas
* FK Lampėdžiai (futbolas)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lampėdžių bendruomenės centro tinklalapis 
* 
* 
* 
*
Silpnoji lentelė

**Silpnoji lentelė** () – lentelė, kurioje raktą atitinkanti reikšmė saugoma tik tol, kol rakto nesunaikina šiukšlių surinktuvas. Rakto - reikšmės poros buvimas tokioje lentelėje rakto nuo šiukšlių surinkėjo neapsaugo.

Silpnoji lentelė gerai tinka naudojant tokius raktus, kurie, kartą prarasti, negali būti sukurti iš naujo. Nebesant rakto, saugoti jį atitinkančią reikšmę nėra prasmės.

Jei raktą galima sukurti ar tiesiogiai nurodyti iš naujo (pavyzdžiui, naudojant simbolių eilutės tipo raktus), programuotojas turi nepamiršti, jog silpnojoje lentelėje esantis objektas gali iš jos bet kada dingti. Kadangi šiukšlių surinkėjo darbo greitis ribotas, lentelė ir tokiais atvejais naudojama jei rakto reikšmę galima rasti ir kitais, ilgiau užtrunkančiais būdais (pavyzdžiui, susisiekiant su serveriu). Kuomet raktą atitinkančios reikšmės klausiama labai dažnai, surinkėjas tokio rakto iš lentelės pašalinti nespėja. Jei ji reikalinga retai, saugoti lentelėje vis viena netikslinga.

Silpnoji lentelė paprastai realizuojama panaudojant maišos funkciją. Šį duomenų tipą turi Java (nuo Java 1.2), C# (nuo .NET 5.0) ir kai kurios kitos programavimo kalbos.

## Šaltiniai
Narvas

**Narvas** – patalpa, pagaminta iš vielos, virbų ar tinklo, skirta ko nors laikymui ir dažniausiai apsaugai arba nuo pabėgimo, arba nuo patekimo iš išorės. Narvai turi labai plačią paskirtį, juose būna ar būdavo laikomi arba gabenami gyvūnai (pvz., zoologijos sode), augalai, žmonės (pvz., belaisviai), prietaisai ar daiktai (pvz., kuomet narvas skirtas apsaugai nuo patekimo iš išorės), kaip spąstai siekiant pagauti gyvūną gyvą, ar pramogoms, tarp kurių populiarios – Go go šokis narve ar kautynės narve.

Gyvūnų laikymui žmonės narvus naudojo nuo seniausių laikų, pavyzdžiui, yra rasta 490 m. pr. m. e. datuojama senovės graikų vaza, ant kurios pavaizduotas kiškį narvelyje laikantis berniukas.

## Narvų naudojimo pavyzdžiai


Vaizdas:Vann Garden- Soft fruit cages (geograph 5807382).jpg|Narvas uogų krūmų apsaugai. Jungtinė Karalystė
Vaizdas:Sharks outside cage.jpg|Žmonės apsauginiame narve, skirtame ryklių stebėjimui. Havajai, 2014 m.
Vaizdas:Cage de Faraday.jpg|Faradėjaus narvo demonstracija „Atradimų pilies“ mokslo muziejuje Paryžiuje, 2007 m.
Vaizdas:Orana Wildlife Park feeding lions.jpg|Apsauginis narvas turistams Oranos zoologijos sode Naujojoje Zelandijoje, 2006 m.
Vaizdas:1904_Flight_Cage.JPG|Narvas paukščiams (aviarijus) Sent Luiso zoologijos parke, JAV
Vaizdas:Jaula Roedores Ferplast.jpg|Naminių gyvūnėlių narvelis smulkiems graužikams laikyti
Vaizdas:Abandoned_mink_shed,_Upper_Edge,_Fixby,_near_Elland_-_geograph.org.uk_-_385688.jpg|Audinių narvai apleistame kailių ūkyje. Elandas, Jungtinė Karalystė
Vaizdas:Battery-farm.jpg|Vištų narvai pramoniniame paukštyne
Vaizdas:Caged Elephant - Uganda Wildlife Conservation Centre.jpg|Dramblys narve, Ugandos gamtos apsaugos centre Entebėje
Vaizdas:Birds in cage.jpg|Narvas papūgėlėms laikyti
Vaizdas:Trap for Vermin.jpg|Narvas – spąstai kenkėjams Japonijos laukuose



## Šaltiniai
Jura

**Jura** – mezozojaus eros periodas, prasidėjęs prieš 201,3 mln. m. ir baigęsis prieš 145 mln. m. Tarptautinis žymėjimas **J**.

Lietuvoje didžiausias juros nuogulų storis aptiktas Nidos gręžinyje (198 m).

## Klimatas ir gyvūnija
Praėjus triaso periodui, klimatas tapo drėgnesnis. Juros periodo viduryje pasirodė sekvojų (*Sequoia*) gentis. Paparčiai, spygliuočiai ir ginkmedžiai dengė didžiąją dalį sausumos. Išsivystė naujos dinozaurų rūšys, mintančios vešlia augalija. Vieni jų buvo zauropodai. Grobio gausa leido suklestėti kitoms mėsėdžių dinozaurų rūšims. Ore skraidė vabzdžiai, pterozaurai, pirmųjų paukščių rūšys.

## Paleogeografija
Ankstyvosios juros metu Pangėjos superkontinentas suskilo į Lauraziją ir Gondvaną. Atlanto ir Tetijos vandenynai buvo siauri. Kaip ir triaso periode, juros metu nebuvo ledynmečio. Prie Žemės ašigalių nebuvo sausumos plotų. Klimatas buvo šiltas ir drėgnas. Vėlyvosios juros metu pradėjo skilti ir patys Laurazijos bei Gondvanos superkontinetai, vyravusias orų sąlygas pakeitė aridinis klimatas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* bbc.co.uk / Jurassic period , *[[anglų kalba]]*
* waynesword.palomar.edu / Plants of Jurassic Park (Juros periodo augalai) , *anglų k.*
Boružinis storagalvis

**Boružinis storagalvis** arba **raudonasis eresas** (*Eresus cinnaberinus*) – storagalvių (*Eresidae*) šeimos voras, Lietuvoje aptinkamas retai. Patelė 15-20 mm, juoda, aksominė, apaugusi blizgančiais plaukeliais. Patinėlis – apie 10 mm; galvakrūtinė juoda, su juodais, baltais bei raudonais plaukeliais. Pilvelis ugninio raudonumo, su keturiomis didelėmis juodomis dėmėmis ir dviem mažais juodais taškeliais. Kojos su šviesiais žiedais. Vorams būdingas lytinis dimorfizmas. Patinėliai sugeba šuoliuoti.

Voras žemėje įsirengia verpalais išklotą iki 10 cm ilgio ir 1 cm skersmens urvelį, kurio piltuvėlio pavidalo anga yra dirvos paviršiuje ir uždengta verpalų kilimėliu. Nuo čia į visas puses nusidriekia susipynusios gaudomosios gijos. Surasti tokius gerai užmaskuotus urvelius yra sunku. Medžioja dažnai didelius, tvirtu chitininiu sluoksniu vabalus (mėšlavabalius, šoklius). 

Subrendę patinai pastebimi rugpjūčio – rugsėjo mėn. ir gegužės mėn, kai ieško patelių. Patelė urvelyje deda vieną apie 8-10 mm skersmens kiaušinių kokoną su 80 kiaušinėlių. Dieną šį kokoną išneša iš urvelio, kad sušiltų saulės atokaitoje, o vakarop jį vėl patalpina atgal. Išsiritusius jauniklius maitina iš burnos į burną suvirškintu maistu. Jaunikliai peržiemoja urvelyje kartu su patele. Per šį laiką voriukai neriasi 6 kartus. Pavasarį patelė žūsta ir tampa  kaip papildomas maistas savo jaunikliams.

Gyvena apsaugotuose nuo vėjo pietiniuose šlaituose, sausose vietose, smėlėtame dirvožemyje.

Paplitęs Rusijoje iki Altajaus, Kinijoje. Europoje dažnesnis pietiniuose rajonuose (Pirėnų pusiasal.), tačiau šiauriniuose labai retas:  Danija, Vokietija, Nyderlandai, Švedija. Anglijoje nuo 1979 m. žinoma vienintelė radavietė (populiaciją sudaro apie 300 vorų).

Rūšis įrašyta į daugelio Europos šalių raudonąsias knygas.

Lietuvoje rastas 1999 ir 2002 m. Jurbarko raj. Ypač reta rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Aukštieji Šančiai

**Aukštieji Šančiai** – Kauno miesto dalis, esanti į rytus nuo Kauno geležinkelio stoties, aukštutinėje terasoje į šiaurę nuo Žemųjų Šančių. Stūkso Aukštųjų Šančių piliakalnis, yra Kauno geležinkelio tunelis, Aukštųjų Šančių karių kapinės, veikia Kauno apskrities ligoninė ir poliklinika, Lietuvos energetikos institutas, Architektūros ir statybos institutas, VDU Gamtos mokslų ir Informatikos fakultetai.

## Istorija

Archeologiniai radiniai Šančiuose siekia XV a., XVIII a. pabaigoje minimas Šančių dvaras.

Didžiausia gatvė, jungianti Žemuosius ir Aukštuosius Šančius, yra Prancūzų, kadangi šiuo keliu prancūzų kariuomenė keliavo į Vilnių. Šios gatvės vienoje ir kitoje pusėse, užlipus ant kalno, buvo dvi karčiamos – „Dangus“ ir „Pragaras“, kuriose mėgdavo lankytis tuo metu Kaune dirbęs ir gyvenęs Adomas Mickevičius.

1861 m. Aukštuosiuose Šančiuose nutiestas Kauno tunelis, tiltas per Nemuną. 1883 m. įkurtos Karių kapinės. 1931–1932 m. Aukštieji Šančiai prijungti prie Kauno miesto. 1944 m. besitraukianti Vokietijos kariuomenė tunelį susprogdino.

XX a. tarpukariu Prancūzų ir Vyšniavos gatvių sankryžoje kunigo Rapolo Pūkio iniciatyva pastatyta medinė Aukštųjų Šančių Aušros Vartų Švč. Dievo Motinos bažnyčia, kurią 1949 m. sovietų valdžia uždarė ir bažnyčioje po mišių suėmė ten dirbusį kunigą kleboną Joną Burneiką, kuris 1956 m. mirė tremtyje Irkutsko srityje. Uždarius bažnyčią, joje buvo apgyvendinti rusakalbiai, vėliau įrengtas druskos sandėlis, o šešto dešimtmečio pabaigoje buvusi bažnyčia paversta kultūros namais, kuriuos vėliau nugriovus, pastatytas gyvenamasis devynių aukštų namas.

## Gyventojai

1923 m. buvo 693 gyventojai.

### Žymūs žmonės

Aukštųjų Šančių karių kapinėse palaidoti „Lituanicos“ lakūnai Steponas Darius ir Stasys Girėnas, lakūnas-kosmonautas Rimantas Antanas Stankevičius.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* 
* 
* 
* Šančių praeities takais: prisiminimai (sud. Jurgis Vanagas). – Kaunas: Arx Baltica, 2008. – 272 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-39-033-6
* Apie šeimą ir Šančius / Gražina Zujienė. – Kaunas: Naujasis lankas, 2017. – 135 p.: iliustr. – ISBN 978-609-474-036-7
* Šančiai garsėjo slėniais, savita tarme ir drąsiomis merginomis
Egėjo jūra

**Egėjo jūra** (, ) – Viduržemio jūros dalis, maždaug 640 km ilgio ir 320 km pločio, pietryčių Europos jūra tarp Graikijos ir Turkijos. Kretos ir Rodo salos žymi jūros pietinę ribą. Dardanelų sąsiauris Egėjo jūrą jungia su Marmuro ir Juodąja jūromis.

Egėjo jūra – netaisyklingos formos, joje gausu salų ir salynų (Chijas, Dodekanesas, Euboja, Kikladai, Lesbas, Samas, Sporadai, Tasas), beveik visos iš kurių priklauso Graikijai. Giliausia vieta – prie Kretos rytinio kranto (apie 3540 m).

Jūroje gausu sardinių ir pinčių. Apie 1970 m. tarp Graikijos ir Turkijos buvo žymūs nesutarimai dėl naftos ir mineralinių telkinių, esančių Egėjo jūroje.

## Pavadinimo kilmė
Manoma, kad pavadinimą jūrai suteikė vienas iš miestų, esančių Eubojos saloje – Egėja (*Aegae*). Savo ruožtu, Egėjos pavadinimas kilo nuo mitinio herojaus Egėjo, kuris buvo Tesėjo tėvas, arba nuo Egėjos, amazonių karalienės. Senovėje jūra vadinta Archipelagu, t. y. salynu.

Taip pat šis pavadinimas galėjo kilti nuo graikiško žodžio αἶγες (*aiges*), reiškiančio „bangas“ ar αἰγιαλός (*aigialos*) – „krantas“.

Bulgarų kalboje Egėjo jūra vadinama *Baltąja jūra* (). Pagal legendą viduramžiais bulgarų jūreiviai ir pirkliai atrado, kad Egėjo jūra yra švelnesnė ir labiau tinkama keliauti, taip ją pavadino supriešinant su pavojinga Juodąja jūra.
Kraujo grupė

**Kraujo grupė** – kraujo tipas, kurį lemia eritrocitų membranose esantys antigenai. Žinomiausios reikšmingos žmogaus kraujo grupių sistemos yra ABO ir rezus sistema (Rh). Kraujo grupę lemiantys antigenai yra baltymai, prie kurių gali būti prijungti polisacharidai.

## ABO sistema
Galimos kraujo grupės:
* **O (I)**

* **A (II)**

* **B (III)**

* **AB (IV)**

## [[Rezus faktorius|Rh sistema]]

* **Rh+**
* **Rh-**

## Paplitimas

Labiausiai paplitusi kraujo grupė yra I(0), o rečiausia – IV(AB). Tačiau kiekvienoje šalyje, pasiskirstymas šiek tiek skiriasi.

Europos gyventojų kraujo grupių pasiskirstymas (Raudonojo Kryžiaus duomenimis):

# *I(O)* – 33,5%
# *II(A)* – 37,8%
# *III(B)* – 20,5%
# *IV(AB)* – 8,1%

Tarp Amerikos indėnų vyrauja O grupės kraujas.

## Šaltiniai
Sakara

**Sakara** () – Senovės Egipto archeologinė vietovė dykumoje, vakarinėje Nilo pusėje. Senovės Memfio miesto nekropolis, apie 24 km į pietvakarius nuo Kairo, 17 km į pietus nuo Gizos, šalia šiuolaikinės gyvenvietės tuo pačiu pavadinimu, kurioje 1966 m. gyveno apie 12 700 gyventojų..
## Memfio nekropolis
Sakaroje yra senovės Memfio miesto principinis nekropolis, naudotas nuo Pirmosios Sen. Egipto dinastijos iki koptų laikų, nuo apie 3100 m. pr. m. e. iki V a. Vietovė tęsiasi apie 6 km šiaurės-pietų kryptimi ir yra apie 1,5 km pločio plačiausioje vietoje. Vietovės pavadinimas kildinamas iš dievo Sokaro vardo arba, galbūt tikriau, iš arabų genties pavadinimo, kuri šioje vietovėje gyvenusi. 

Anksčiausias Egipto faraonas, žinomas iš Sakaros, yra Narmeras. Vaza su jo vardo įrašu rasta po Džoserio piramide esančiose patalpose, nors pats karalius, beveik tikra, buvo palaidotas Abydose. Sakaroje žinoma keletas kiek vėlesnių Pirmosios dinastijos mastabų, išsidėsčiusių jos šiaurinėje pusėje. Tikėtina, kad pradinė Memfio kūrimosi vieta buvo šiek tiek dar šiauriau, prie Abusiro. Sakaroje yra didelių laidojimo kompleksų (1–4, 6 dinastijų faraonų) ir daugelio antkapinių paminklų ansamblių (nuo Ankstyvosios karalystės iki Saiso laikotarpio) liekanos. Nekropolis plėtėsi iš šiaurės pietų link. 

Garsiausia Sakaroje yra laiptuota ~60 m aukščio faraono Džoserio piramidė (apie 2670 m. pr. m. e., archit. Imhotepas) ir aplink piramidę esančių pastatų liekanos, Pepio I (apie 2300 m. pr. m. e., archit. Nechebas) ir Pepio II (apie 2220 m. pr. m. e.) piramidės. Faraono Uno piramidėje (apie 2350 m. pr. m. e.) įrašyti anksčiausi žinomi piramidžių tekstai. Vėliausias yra Tryliktosios dinastijos faraono Chendžero (apie 1750 m. pr. m. e.) monumentas. Po to Sakaroje faraonai nebelaidoti, jos reikšmė sunyko sostinę iš Memfio perkėlus į Tėbus. 

Naujosios karalystės metu Memfis buvo administracinis Žemutinio Egipto centras, vėl įgijo didelę svarbą. Jame rasta gausiai išpuošta generolo Horemhebo mastaba (apie 1320 m. pr. m. e.) ir kitų Naujosios karalystės didikų kapų. Šiame laikotarpyje įrengtas Serapeumas, skirtas laidoti Apio jaučiams. Vėlyvosios karalystės laikotarpiu (747–332 m. pr. m. e.) Sakaros šiaurinėje ir šiaurės rytų pusėje laidoti didžiuliai kiekiai mumifikuotų gyvūnų, tarp kurių pavianai, ibisai, katės, plėšrieji paukščiai, galvijai, šakalai. Jų laidojimas turėjo ryšių su dievų kultu (Totas, Bastet, Anubis), atitinkamai kapinynai įgavo pavadinimus Anubeumas, Bubasteumas. Laidojimo kompleksuose rasta dailės dirbinių, sienų tapybos, reljefų fragmentų, skulptūrų („Raštininko", Kaaperio, Ranoferio statulos). Sakaros kapinynas jau senovėje buvo daug kartų išplėštas, daugelis kapų naudoti po kelis kartus. Koptų laikotarpiu iš kapinyno akmenų pastatytas krikščionių vienuolynas.
## Galerija

StepPyramid SE-view.jpg|Džoserio piramidė
Teti's pyramid.jpg|Tečio piramidė
Pyramid of Djedkare, Saqqara, 1990ies.png|Džetkarės piramidė
Saqqara BW 16.jpg| Princesės Idut mastaba, restauruota

## Šaltiniai

* Ian Shaw, Paul Nicholson. *The British Museum Dictionary of Ancient Egypt*. The American University in Cairo Press., 2002, p. 250−250
* Encyclopaedia Britannica
Kolembolos

**Kolembolos** (*Collembola*) – *[[Entognatha]]* klasės būrys, kuriam priklauso 1-2 mm dydžio ir pilvelio apačioje turintys šokamąjį prietaisą šešiakojai nariuotakojai. Dėl šio šokamojo prietaiso kolembolos yra nuspriegiamos pirmyn. Burnos organai graužiamieji, todėl minta augalinėmis liekanomis, detritu ir kt. Kolembolų gyvenimo trukmė – 2 mėn., o žiemojančių individų – iki vienerių metų.

Gyvena samanose, žolėje, žemėje, puvėsiuose, sutrūnijusiuose kelmuose, neretai aptinkamos  ant sniego (dažniausiai kovo mėn.). Kai kurios rūšys kenkia augalams šiltnamiuose, vazonuose.

Būryje yra apie 6000 rūšių. Lietuvoje – daugiau kaip 50 rūšių.

Lietuvoje aptinkamos šios šeimos:
* Verpstiškosios poduros (*Entomobryidae*)
* Izotomos (*Isotomidae*}
* Grybinės poduros (*Hypogastruridae*)
* Aklosios poduros (*Onychiuridae*). **Pav.**
* Poduros (*Poduridae*)
* Rutuliškosios poduros (*Sminthuridae*)