open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kazanė

**Kazanė** (, ) – Rusijos Tatarstano respublikos sostinė ir didžiausias respublikos miestas. 2021 m. duomenimis, Kazanė yra 5-as pagal gyventojų skaičių Rusijos Federacijos ir 22-as Europos žemyno miestas – 2021 m. gyveno 1 257 341 žmonių.

Miestas stovi vietoje, kur Kazankos upė įsilieja į Volgą. Svarbus geležinkelio mazgas (eina Maskvos–Jekaterinburgo geležinkelis), didelis upių uostas, yra Kazanės tarpatautinis oro uostas, plentai į Žemutinį Naugardą, Joškar Olą, Permę, Ufą. Veikia Kazanės metropolitenas. Mašinų, chemijos (farmacijos), lengvosios pramonės centras.

Svarbus mokslo centras: 11 aukštųjų mokyklų, nuo 1804 m. veikia universitetas (trečias pagal senumą Rusijoje), yra Rusijos mokslų akademijos filialas, konservatorija, Tatarstano akademinis, operos ir baleto, rusų dramos, jaunojo žiūrovo, lėlių, totorių dramos ir komedijos teatrai., filharmonija, cirkas, Tatarstano valstybinis, Dailės, M. Gorkio, J. Baratynskio literatūros muziejai, V. Lenino namas muziejus, nacionalinė biblioteka. Veikia keleto šalių konsulatai ir atstovybės.

Stovi kremlius su sienomis ir bokštais (XVI-XVII a.; UNESCO pasaulio paveldo objektas), Šv. Petro ir Pauliaus soboras (XVIII a.), Mardžani (*Märcani*) mečetė (XVIII a.), gubernatoriaus rūmai (XIX a.), universiteto pastatai (XIX a.).

Kazanė yra pagrindinis totorių kultūros centras.


Image:Kazan church edit1.jpg|„Visų religijų“ šventykla
Image:Kazan Kremlin Qolsharif Mosque 08-2016 img2.jpg|Kul Šarifo mečetė
Kazan Kremlin Presidential Palace 08-2016.jpg|Tatarstano prezidentūros rūmai


## Gyventojai
2021 m. 48,6 % Kazanės gyventojų buvo rusai, 47,6 % – totoriai. Yra šiek tiek čiuvašų, ukrainiečių, azerbaidžaniečių, uzbekų, marių.

## Istorija
Kazanės vietovardis paprastai aiškinamas esą kilęs iš tiurkiško žodžio *kazan*, reiškiančio katilą (galbūt pagal vietovės geografinę padėtį), tačiau pavadinimas galimai daug senesnis, suteiktas dar Volgos bulgarų.

Manoma, kad miestas buvo įkurtas 1004 m. arba 1005 m. Volgos bulgarų. Vėliau priklausė Aukso Ordai. Po jos iširimo 1438–1552 m. tapo Kazanės chanato sostine ir svarbiu Pavolgio prekybos centru. 1552 m. Kazanės chanatą užėmė ir likvidavo Ivanas IV Rūstusis, o Kazanė buvo prijungta prie Rusijos.

Nuo 1708 m. gubernijos sostinė. Po universiteto įkūrimo svarbus mokslo ir revoliucinio-demokratinio judėjimo centras. 1917–1920 m. totorių nacionalinio judėjimo ir Rusijos musulmonų religinis centras. Rusijos pilietinio karo metais mieste vyko kautynės tarp bolševikų ir baltagvardiečių. Po Raudonosios Armijos užėmimo 1920 m. Totorijos ATSR, nuo 1991 m. – Tatarstano sostinė.

## Sportas
* FK Rubin Kazanʹ (futbolas)
* BC Uniks Kazan (krepšinis)
* Kazanės Ak Bars (ledo ritulys)

2013 m. Kazanėje vyko vasaros universiada, 2018 m. – pasaulio futbolo čempionatas (Kazanės arenoje).

## Taip pat skaityti
* Pagal gyventojų skaičių didžiausių Europos miestų sąrašas

## Šaltiniai
Kupstabudiniai

**Kupstabudiniai** (*Lyophyllaceae*) – agarikiečių (*Agaricales*) eilės grybų šeima.

Lietuvoje auga šios šeimos grybų gentys:
* Balteklė (*Calocybe*)
* Krenklė (*Asterophora*)
* Kupstabudė (*Lyophyllum*)

## Lietuvos raudonosios knygos kupstabudiniai
Į Lietuvos raudonąją knygą įrašyti šie grybai:
* Melsvoji balteklė (*Calocybe ionides*) 
* Dulkančioji krenklė (*Asterophora lycoperdoides*)
Plokščiasis grafas

**Plokščiasis grafas** – toks grafas, kurį galima pavaizduoti plokštumoje taip, kad nė viena briauna nesikirstų. Kitaip dar vadinamas *planariniu grafu*.

Neplokščiojo grafo pavyzdys paveikslėlyje kairėje. Šio grafo neįmanoma perpiešti plokštumoje taip, kad briaunos nesikirstų. Iš tiesų tai vienas iš dviejų mažiausių neplokščiųjų grafų.

Lenkų matematiko Kazimiero Kuratovskio suformuluota teorema apie plokščiuosius grafus (***[[Kuratovskio teorema]]***) teiga, kad:
: Baigtinis grafas yra plokščiasis tada ir tik tada, jei neturi pografio, kuris būtų homeomorfinis grafui *K<sub>5</sub>* (pilnasis 5 viršūnių grafas) arba *K<sub>3,3</sub>*.
Deja, naudojantis Kuratovskio teorema negalima greitai nustatyti ar grafas plokščiasis. Tačiau egzistuoja greiti *O(n)* sudėtingumo algoritmai, sprendžiantys šią problemą (*n* – viršūnių skaičius).

## Eulerio formulė
Eulerio formulė teigia, kad jei baigtinis plokščiasis sujungtas grafas yra nubrėžtas plokštumoje be susikirtimų, *v* yra viršūnių skaičius, *b* – briaunų skaičius, o *f* – uždarų erdvių skaičius (įskaitant išorinį begalinį regioną), tai
: *v – b + f* = 2
t. y. Eulerio charakteristika yra lygi 2. Šios formulės įrodymas labai paprastas – jei grafas nėra medis, pašaliname vieną cikle esančią briauną. Tai sumažins *e* ir *f* vienetu, taigi *v – b + f* liks nepakitęs. Kartojame tol, kol gausime medį, tada *v* = *e* + 1, *f* = 1, taigi *v – b + f* = 2.

## Šaltiniai
Žiūrytiniai

**Žiūrytiniai** (*Tremellaceae*) – papėdgrybių (*Basidiomycetes*) šeima, priklausanti žiūrytiniečių eilei (*Tremellales*). Žinoma apie 200 rūšių. Vaisiakūniai nedideli, raukšlėti arba plačiai klostėti, vandeningi. Auga pavieniai arba suauga po kelis. Spalva įvairi – vienų grybų ruda, kitų oranžiškai geltona arba juoda. Sausame ore beveik išdžiūsta, tačiau palijus vėl atsigauna. Trama tamsiai ruda, be ypatingo kvapo ir skonio, drebutinė, senesnių minkšta ir senų ištižusi. Lietuvoje rūšinė sudėtis ištirta nepakankamai. Visi šios šeimos grybai yra saprotrofai ir auga ant pūvančių medžių stuobrių ir šakų, kelmų, išvartų. Didžioji jų dalis nevalgomi, bet ir nenuodingi.

Šiai šeimai priklauso:
* Žiūrytis (*Tremella*) Pers. 1794
** Raukšlinis žiūrytis (*Tremella mesenterica*) Retz. 1769
** Lapienis žiūrytis (*Tremella foliacea*) Pers. 1800
* *[[Auriculibuller]]* Samp. & Fonseca 2004
* *[[Bullera]]* Derx 1930
* *[[Bulleromyces]]* Boekhout & A. Fonseca 1991
* *[[Clavariopsis]]* Holterm. 1898
* *[[Corticioides]]* Lloyd 1908
* *[[Dermatangium]]* Velen. 1926
* *[[Dictyotremella]]* Kobayasi 1971
* *[[Encephalium]]* Link 1816
* *[[Epidochium]]* Fr. 1849
* *[[Gelatina]]* Raf. 1806
* *[[Gyraria]]* Nees 1816
* *[[Hepataria]]* Raf. 1808
* *[[Holtermannia]]* Sacc. & Traverso 1910
* *[[Kockovaella]]* Nakase, I. Banno & Y. Yamada 1991
* *[[Neotremella]]* Lowy 1979
* *[[Phaeotremella]]* Rea 1912
* *[[Phyllopta]]* (Fr.) Fr. 1825
* *[[Protoradulum]]* Rick 1933
* *[[Sirotrema]]* Bandoni 1986
* *[[Tremellostereum]]* Ryvarden 1986
* *[[Trimorphomyces]]* Bandoni & Oberw. 1983
* *[[Tsuchiyaea]]* Y. Yamada, H. Kawas., Itoh, I. Banno & Nakase 1988
* *[[Zanchia]]* Rick 1958
Kepurėlė

**Kepurėlė** – grybo vaisiakūnio dalis. Jos paviršių dengia luobelė (kutikulė), kuri kai kurių rūšių yra daugiasluoksnė, sudaryta iš labai susipynusių hifų.

Hifai yra spalvoti, įvairaus diametro ir formos. Juose esančios spalvotos medžiagos (pigmentai) nudažo kepurėlę spalvotai, todėl tokia didelė spalvų įvairovė. Tačiau vyrauja geltonos, geltonai rudos, oranžinės, rusvai rudos spalvos grybai. Pigmentai tirpsta vandenyje, todėl lietus kartais jas išplauna ir kepurėlė atrodo išbluksi. Luobelė gali būti įvairaus storio, prilipusi, atskiriama arba pusiau atskiriama, trapi, elastinga, drebučių pavidalo. Kepurėlės viršutinis sluoksnis būna įvairus: lygus, plaušuotas, žvynuotas, taškuotas, raukšlėtas. Kartais paviršius būna gleivėtas.

Grybų kepurėlė būna įvairios formos: pusiau apvali, varpeliška, vėduokliška, paplokščia, kiaušiniška, iškili, kūgiška, įdubusi ir kt. Kepurėlių spalva, forma ir ornamentika labai svarbi grybų diagnostikai. Todėl renkant grybus būtina į tai atkreipti dėmėsį, bet to, grybui augant, kepurėlės paviršiaus tekstūra kinta.

**Grybų kepurėlės:**

Image:Kepurele-apvali.jpeg|Apvali
Image:Kepurele-iskili.jpeg|Iškili
Image:Kepurele-pusiau apvali.jpeg|Pusiau apvali
Image:Kepurele-varpeliska.jpeg|Varpeliška
Image:Kepurele-veduokliska.jpeg|Vėduokliška
Image:Kepurele-paplokscia.jpeg|Išgaubta
Image:Kepurele-idubusi.jpeg|Įdubusi
Image:Keistasgrybas2.jpg|Paplokščia
Meškutiniai

**Meškutiniai** () – baravykiečių (*Boletales*) eilės grybų šeima.

Išaugina vidutinio dydžio mėsingus vaisiakūnius. Himenoforas lakštelinis. Lakšteliai šakoti, palyginti siauri, nuo šviesiai geltonos iki oranžiškai rudos spalvos.

Auga ant žemės, rečiau ant medienos.

Lietuvoje žinomos gentys:
* Guotelė (*Hygrophoropsis*)
* Meškaitė (*Phyllotopsis*)
* Meškutė (*Paxillus*)
Pietų Žemė

**Pietų žemė** ( 'nežinoma pietų žemė') – įsivaizduojamas žemynas, vaizduotas europiečių žemėlapiuose nuo XV iki XVIII amžiaus. Pirmą kartą Pietų Žemė atsirado graikų kartografo Ptolemėjaus (87-150 m.) darbe „Geografija“. Ptolemėjus manė, kad Indijos vandenyną, kaip ir Viduržemio jūrą, iš pietų supa žemė. Buvo manoma, kad pietiniame pusrutulyje žemės yra panašiai kiek tuo metu buvo žinoma Šiaurės pusrutulyje, taip išlaikant balansą tarp žemynų.

Be termino *Terra Australis Incognita* ši žemė dar buvo vadinama *Brasiliae Australis* (pietų Brazilija) ir *Magellanica* (Magelano žemė). 1505 m. kartografas Matthias Ringmann žemyną vadino *Ora antarctica* (antarkties žemė).

Renesanso metu Ptolemėjus tapo pagrindiniu informacijos šaltiniu Europos kartografams, kurie perėmė ir tradiciją vaizduoti žemėlapiuose Pietų Žemę.

## Šaltiniai
Šeima (biologija)

**Šeima** () biologijoje viena iš taksonominės organizmų klasifikacijos pakopų. Ji yra tarp aukštesnės *[[Klasė (biologija)|klasės]]* pakopos ir žemesnės genties pakopos, t. y., vienoje klasėje gali būti viena ir daugiau šeimų, o šeimoje būti viena ar daugiau genčių. Pavyzdžiui, žmonės priklauso *hominidų* šeimai.

Terminą „šeima“ pirmąkart pavartojo prancūzų botanikas Pjeras Magnolis (*Pierre Magnol*) savo knygoje *Prodromus historiae generalis plantarum, in quo familiae plantarum per tabulas disponuntur* (1689). O Karlas Linėjus - *Philosophia botanica* (1751).

Lotyniškuose šeimų pavadinimuose zoologijoje naudojama priesaga *-idae*, o botanikoje *-aceae*.
Litis

**Litis** – sidabriškai baltas šarminis metalas, atvirame ore apsineša tamsiai pilku apnašu (Li2O ir Li3N).

## Istorija
Litį 1817 m. atrado Švedijos chemikas ir mineralogas Johanas Augustas Arfvedsonas (Johan August Arfwedson). 1818 m. metalinį litį pirmą kartą elektrolizės būdu išgavo Anglijos chemikas, fizikas ir geologas Humphry Davy.

## Pavadinimo kilmė
Bercelijus metalą pavadino ličiu dėl to, kad norėjo išryškinti jo skirtumą nuo natrio ir kalio, kurie tuo metu buvo randami tik druskose, o litis buvo išgaunamas ir iš akmenų ( – akmuo).

## Fizinės savybės
Litis – pats lengviausias metalas, jo tankis esant 0&nbsp;°C lygus 0,539 g/cm³. Litis minkštas ir plastiškas kaip plastelinas.
Ličio lydymosi ir virimo temperatūros – 180,5&nbsp;°C ir 1327&nbsp;°C – pačios aukščiausios tarp IA grupės metalų.

## Cheminės savybės

Palyginus su natriu litis yra mažiau chemiškai aktyvus. Su vandeniu litis reaguoja silpniau nei kiti IA grupės metalai. Su deguonimi ir azotu litis reaguoja kambario temperatūroje, o esant 200&nbsp;°C – užsidega. Paprastomis sąlygomis litis aktyviai reaguoja su visais halogenais.

## Radavietės
Manoma, kad didelė dalis pasaulinių ličio atsargų arba apie 5,4 mln. tonų yra Bolivijos Ujūnio druskožemyje. Taip pat litis išgaunamas Čilėje, Argentinoje, Brazilijoje, Rusijoje, JAV, Konge, Kinijoje, Australijoje, Serbijoje.

## Šaltiniai
Ausiagrybiniai

**Ausiagrybiniai** (*Auriculariaceae*) – papėdgrybių (*Basidiomycetes*) ausiagrybiečių (*Auriculariales*) eilės grybų šeima.

Vaisiakūniai 1-10 cm pločio, tiesūs arba išsiplėtę, pusiau piltuviški ir kitokios formos. Paviršius pūkuotas, rievėtas, šviesiai pilkos, gelsvai rausvos, raudonos spalvos, kartais violetinio atspalvio. Apačia balsva, pilkai melsva, dygliuota, senų grybų ruda. Trama drebutinė.

Auga VII – X mėn, kai kurios rūšys ištisus metus, ant sutrešusių medžių, ypač ant spygliuočių. Lietuvoje nepakankamai ištirta grupė. Ausiagrybiniai paprastai yra saprotrofai, kai kurie parazitai, todėl šie grybai sutinkami ant daugelio medžių rūšių.

Šeimai priklauso gentys:

* Ausiagrybis (*Auricularia*)
* *[[Anthoseptobasidium]]*
* *[[Hirneola]]*
* *[[Mylittopsis]]*
* *[[Neotyphula]]*
* *[[Oncomyces]]*
* *[[Paraphelaria]]*
* *[[Patila]]*
* *[[Seismosarca]]*
Kempininiai

**Kempininiai** (*Polyporaceae*) – kempiniečių (*Polyporales*) eilės grybų šeima, priklausanti papėdgrybių klasei.

Vaisiakūniai labai įvairios formos: kepurėti, kotuoti arba bekočiai, padrikai išsidėstę, atsišakojusiais kraštais nuo substrato. Dažnai jie mėsingi, odiški, sumedėję, įvairių spalvų. Himenoforas vamzdelinis, kartais lakštelinis ar kitokios formos. Trama nuo baltos iki rudos spalvos.

Tai medienos ardytojai arba dirvos saprotrofai, kai kurie medžių parazitai.

## Lietuvos kempininių grybų gentys
Lietuvoje rasta apie 120 rūšių.
* Cerena (*Cerrena*). Auga ant negyvų lapuočių medžių, sukelia gana aktyvų baltąjį medienos puvinį. 
* Vingurėlis (*Daedaleopsis*). Sukelia baltąjį medienos puvinį.
* Urvuotė (*Datronia*). Auga ant išvirtusių lapuočių medžių. Pažeistoje medienoje būna juodos linijos.
* Kelmenis (*Dichomitus*). Auga ant negyvos spygliuočių ir lapuočių medienos.
* Pintis (*Fomes*). Auga ant lapuočių medžių, sukelia baltąjį medienos puvinį. **Pav.**
* Virvuotė (*Funalia*). Auga ant negyvų išvirtusių lapuočių medžių.
* Geltonpintė (*Laetiporus*). Auga ant negyvų ir gyvų lapuočių medžių kamienų. Sukelia baltąjį medienos puvinį. **Pav.**
* Lakštapintė (*Lenzites*). Auga įvairiuose miškuose, sukelia puvinį. **Pav.**
* Miltapintė (*Oligoporus*). Auga ant spygliuočių medienos, sukelia rudąjį puvinį.
* Skylutis (*Perenniporia*). Auga ant gyvų ir negyvų lapuočių ir spygliuočių medžių.
* Rudapintė (*Phaeolus*). Sukelia rudąjį medienos puvinį.
* Skylėtbudė (*Polyporus*). Auga ant negyvų lapuočių medžių, retai ant spygliuočių.
* Raudonpintėlė (*Pycnoporellus*). Sukelia rudąjį medienos puvinį.
* Raudonpintė (*Pycnoporus*). Auga ant negyvų išvirtusių lapuočių medžių.
* Ragapintė (*Skeletocutis*). Auga ant spygliuočių ir lapuočių medienos.
* Baltapintė (*Tyromyces*). Auga ant įvairių lapuočių ir spygliuočių medienos, sukelia puvinį.
* Kempė (*Trametes*). Auga dažniausiai ant lapuočių medienos. Sukelia baltąjį medienos puvinį.** Pav.**
* Kempelė (*Trichaptum*). Auga miškuose ant išvirtusių medžių. Sukelia medienos puvinį.

## Lietuvos raudonosios knygos grybai
Į Lietuvos raudonąją knygą įrašytos šios kempininių grybų rūšys:
* Šveinico rudapintė (*Phaeolus schweinitzii*)
* Skaisčioji raudonpintėlė (*Pycnoporellus fulgens*)
* Tikroji raudonpintė (*Pycnoporus cinnabarinus*)


Image:Lenzites_betulina.jpg|Beržinė lakštapintė (*Lenzites betulina*)
Image:Trametes_suaveolens.jpg|Karpotoji kempė (*Trametes suaveolens*)
Image:Trametes hirsuta.jpg|Pūkuotoji kempė (*Trametes hirsuta*)
Image:Fomes_fomentarius.jpg|Tikroji pintis (*Fomes fomentarius*)
Temperatūra

**Temperatūra** – fizikinė sistemos savybė, nusakanti objektų šiltumą: aukštesnės temperatūros objektas yra karštesnis. Termodinamikoje temperatūra apibrėžiama kaip molekulių judėjimo energijos matas.

Vienam molekulės laisvės laipsniui tenkanti energijos dalis E yra:

 E = \frac {1} {2} \cdot k \cdot T 

T – absoliutinė temperatūra

k – Bolcmano konstanta

Temperatūra matuojama termometru.

## Matavimo vienetai
Bazinis temperatūros matavimo vienetas SI sistemoje yra kelvinas (K). Vienas kelvinas formaliai aprašomas kaip 1/273,16 temperatūros, kurioje vanduo, ledas ir vandens garai egzistuoja kaip lygiavertės būsenos. 0 K temperatūra vadinama absoliučiu nuliu ir atitinka būseną, kurioje molekulės ir atomai turi mažiausią įmanomą šiluminę energiją.

Kasdienėms reikmėms žymiai patogiau naudoti Celsijaus skalę, kurioje 0&nbsp;°C (ištikro, esant lygiai 0 pagal Celsijų ledas netirpsta, vanduo neužšąla) atitinka vandens užšalimo temperatūrą, o 100&nbsp;°C – vandens virimo temperatūrą jūros lygyje. Celsijaus skalėje 1 laipsnis atitinka vieną kelviną. Taigi, Celsijaus laipsnius paversti į kelvinus galima paprasta formule:

: **K = °C + 273,16**

Kai kuriose šalyse (pvz., JAV), naudojama Farenheito skalė. Šioje skalėje vandens užšalimo temperatūra atitinka 32&nbsp;°F, o virimo temperatūra – 212&nbsp;°F. Farenheito skalė parinkta remiantis dviem atskaitos taškais (0&nbsp;°F atitinka vandens ir druskos mišinio užšalimo temperatūrą, o 100&nbsp;°F – vidutinę žmogaus kūno temperatūrą). Farenheito laipsnius paversti Celsijaus laipsniais galima naudojant formulę:

: **°C = 5/9 · (°F – 32)**.
Iš rečiau naudojamų skalių pažymėtina Reomiūro skalė:
: **R = 0,8 · °C**.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Temperatūros skaičiuoklė
Aukšliagrybūnai

**Aukšliagrybūnai** (*Ascomycota*) – grybų skyrius.

Grybai išaugina cilindro, buožės ar rutulio formos  aukšlius (askus), kuriuose susidaro po 8 aukšliaspores. Praplyšus aukšliui, sporos su didele jėga yra iš jo iššaunamos. Sporas išnešioja vėjas. Šių grybų vaisiakūniai yra disko, lėkštelės, dubenėlio, puodelio formos, su kotu arba bekočiai, smulkučiai, tik pro mikroskopą matomi vienaląsčiai organizmai (mielės) arba dideli iki 15-20 cm skersmens (briedžiukai, bobausiai).

Aukšliagrybiai skiriasi gyvenimo būdu, teikiama nauda ar daroma žala. Jie sukelia daugybę augalų, naminių gyvūnų, žmonių ligų; be to, jie yra svarbūs tam tikrų maisto produktų gamybai, pvz., sūrio ir duonos, alaus ir vyno. Aukšliagrybiai svarbūs medicinai, nes *Penicillium chrysogenum* gaminamas antibiotikas penicilinas labai svarbus kovojant su bakterijų sukeliamomis ligomis. Taip pat iš kai kurių šių grybų gaminami fermentai, vitaminai, pašariniai baltymai ir kt. naudingos medžiagos. Dauguma jų aktyviai ardo ligniną, celiuliozę, gliukozę ir net baltymingus maisto produktus. 

Aptikti galima ant sudrėkusios mūrinės sienos, lubų, ar kitokių neorganinės kilmės daiktų. Auga ant popieriaus, drabužių, suirusios avalynės. Nukritę lapai, šakelės, apmirusi žolinė danga, maisto atliekos aukšliagrybių drauge su kitais grybais ir mikroorganizmais greitai paverčiami trąšia dirva.

Sistematika paini. Jie aptinkami visose geografinėse platumose, labai įvairuoja vaisiakūnių forma, spalva ir dydžiu. Aukšliagrybių yra daugiau nei 30 tūkst. rūšių, būdingiausi yra bobausiai ir briedžiukai, nors valgomų yra daugiau nei 30 grybų rūšių. Ypač naudingi vienaląsčiai grybai – mielės, plačiai vartojamos tiek maistui, tiek pašarams. Svarbūs ir kiti aukšliagrybiai, tokie kaip karingoji grūdmenė, išauganti rudenį ant naktinio drugio lėliukės. Šis ir kai kurie kiti aukšliagrybiai užpuola nusilpusius, kenksmingus miškui vabzdžius bei lėliukes ir juos pribaigia.

Pagrindinės Lietuvoje augančių aukšliagrybių eilės:
* Onigeniečiai (*Onygenales*)
* Ragangrybiečiai (*Taphrinales*)
* Ausūniečiai (*Pezizales*)
* Vaisiapūdiečiai (*Helotiales*)
* Skalsiagrybiečiai (*Clavicipitales*)
* Hipokrėjiečiai (*Hypocreales*)
* Sordarijiečiai (*Sordariales*)
* Diatripiečiai (*Diatrypales*)
* Sferijiečiai (*Sphaeriales*)

## Nuorodos
* Outline of Ascomycota – 2001 , aukšliagrybių sistematika
Vakarų Krantas

**Vakarų Krantas** (, ) – teritorija Artimuosiuose Rytuose, į vakarus nuo Jordano upės. Rytuose ribojasi su Jordanija ir Negyvąja jūra, šiaurėje, vakaruose ir pietuose – su Izraeliu. Nuo 1967 m. Vakarų Krantas yra okupuotas Izraelio. Nuo 1994 m. dalis Vakarų Kranto kartu su Gazos Ruožu sudaro Palestinos autonomiją.

Per 1948 m. arabų ir Izraelio karą Vakarų Krantą užėmė ir vėliau aneksavo Jordanija. Per 1967 m. Šešių dienų karą Izraelis okupavo visą Vakarų Krantą ir pavadino jį Judėja ir Samarija. 1980 m. aneksuota ir Rytų Jeruzalė.

Vakarų Krantas, įskaitant Rytų Jeruzalę, užima 5860 km² plotą, 220 km² šio ploto sudaro šiaurės vakarinė Negyvosios jūros dalis. Populiacija siekia 2 622 544 gyv. (2012 m. birželio mėn. duomenys). 75 % (~2 000 000) gyventojų yra Palestinos arabai, o maždaug 600 000 – šioje teritorijoje gyvenantys žydai (iš jų 192 000 – Rytų Jeruzalėje). Pagal tarptautinės teisės normas, naujakurių gyvenvietės Vakarų Krante yra nelegalios, tačiau Izraelis tai ginčija.

Jungtinės Tautos laiko Vakarų Krantą Izraelio okupuota teritorija, tačiau Izraeliui ir kai kurioms kitoms suinteresuotoms grupėms priimtinesnis terminas – *ginčytina* teritorija.

Teritorijai priklauso Rytų Jeruzalė, tačiau Izraelis aneksavo rytinę Jeruzalę ir nepripažįsta jos kaip Vakarų Kranto dalies.

## Išnašos
Ausūniečiai

**Ausūniečiai** (*Pezizales*) – aukšliagrybių (*Ascomycetes*) eilė.

Šios eilės grybai suformuoja atviro tipo vaisiakūnius, kurie vadinami *apoteciais*. Jų formų įvairovė didelė: dubenėlio, puodelio, lėkštutės, disko, ausies, taurės, kūgio ir kt. Apoteciai būna rudi, geltoni, raudoni, oranžiniai, melsvi, violetiniai ir kt. Auga ant samanų, pūvančios medienos, žievės, drėgnų sienų. Jiems priklauso gerai žinomi grybai: briedžiukai, bobausiai, trumai, ausūniai, alvytės, plačiataurės ir kt.

Lietuvoje aptikta virš 150 rūšių, priklausančių 9 šeimoms:

**Šeima. [[Metūniniai]]** (*Ascobolaceae*)
* Metūnis (*Ascobolus*)
* Lustasporis (*Saccobolus*)
* Statinaitė (*Thecothelus*)
**Šeima. [[Alvytiniai]] ([[Bobausiniai]])** (*Helvellaceae*)
* Godūnas (*Choiromyces*)
* Bobausis (*Gyromitra*)
* Alvytė (*Helvella*)
* Hidnotrija (*Hydnotrya*)
* Gniaužtenis (*Rhizina*)
**Šeima. [[Briedžiukiniai]]** (*Morchellaceae*)
* Plokščiagrybis (*Disciotis*)
* Briedžiukas (*Morchella*)
* Aukšliavarpis (*Verpa*)
**Šeima. [[Ausūniniai]]** (*Pezizaceae*)
* Jodofanas (*Iodophanus*)
* Drebulis (*Pachyella*)
* Ausūnis (*Peziza*) **Pav.**
* Plikarija (*Plicaria*)
**Šeima. [[Pironeminiai]]** (*Pyronemataceae*)
* Lėkščiagrybis (*Aleuria*)
* Žarijėlė (*Anthracobia*)
* Bisonektrija (*Byssonectria*)
* Gražiataurė (*Caloscypha*)
* Šeputė (*Cheilymenia*)
* Mėšliukas (*Coprotus*)
* Žeminukas (*Geopora*)
* Tauriukas (*Geopyxis*)
* Humarija (*Humaria*)
* Kotlabėja (*Kotlabaea*)
* Ežiulis (*Lasiobolus*)
* Baltuolė (*Leucoscypha*)
* Raudonukė (*Melastiza*)
* Skenduolė (*Miladina*)
* Samangrybis (*Neottiella*)
* Samangrybelis (*Octospora*)
* Kiškiaausis (*Otidea*)
* Skritutė (*Pseudombrophila*)
* Priegalvėlis (*Pulvinula*)
* Pironema (*Pyronema*)
* Rodotarceta (*Rhodotarzetta*)
* Blakstienutė (*Scutellinia*)
* Smėlinukė (*Sepultariella*)
* Apskritasporė (*Sphaerosporella*)
* Tarceta (*Tarzetta*)
* Tricharina (*Tricharina*)
* Trichobolas (*Trichobolus*)
* Pilkšvuolė (*Trichophaea*)
**Šeima. [[Plačiatauriniai]]** (*Sarcoscyphaceae*)
* Desmazierėlė (*Desmazierella*)
* Mikrostoma (*Microstoma*)
* Pitija (*Pithya*)
* Plačiataurė (*Sarcoscypha*) **Pav.**
**Šeima. [[Taukiniai]]** (*Sarcosomataceae*)
* Juodausis (*Pseudoplectania*)
* Taukius (*Sarcosoma*)
* Taurūnis (*Urnula*)
**Šeima. [[Pūsleliniai]]** (*Thelebolaceae*)
* Pūslelis (*Thelebolus*)
**Šeima. [[Truminiai]]** (*Tuberaceae*)
* Trumas (*Tuber*)

### Lietuvos raudonosios knygos ausūniečiai
Į Lietuvos raudonąją knygą įrašyti šie grybai:
* **Puslaisvis [[briedžiukas]]** (*Morchella semilibera*)
* **Aukštasis [[briedžiukas]]** (*Morchella elata*)
* **Kūginis [[briedžiukas]]** (*Morchella conica*)
* **Geltonasis [[kiškiaausis]]** (*Otidea onotica*)
* **Bohemiškasis [[aukšliavarpis]]** (*Verpa bohemica*)
* **Pirštuotasis [[aukšliavarpis]]** (*Verpa conica*)
* **Smiltyninis [[ausūnis]]** (*Peziza ammophila*)
* **Ilgakotė [[mikrostoma]]** (*Microstoma protracta*)
* **Paprastasis [[taukius]]** (*Sarcosoma globosum*)
* **Ryškioji [[gražiataurė]]** (*Caloscypha fulgens*)
* **Tiulianių [[hidnotrija]]** (*Hydnotrya tulasnei*)
Liuksemburgo politinė sistema

**Liuksemburgas** yra konstitucinė monarchija. Valstybės vadovas yra didysis hercogas Gijomas V.

Šalis yra suskirstyta į keturias rinkimines apygardas:
# Pietų – Esch ir Capellen kantonai
# Rytų – Grevenmacher, Remich ir Echternach kantonai
# Centro – Liuksemburgo ir Mersch kantonai
# Šiaurės – Diekirch, Redange, Wiltz, Clervaux ir Vianden kantonai

Esch - sur-Alzette, Grevenmacher, Liuksemburgo ir Diekirch miestai yra rinkiminių apygardų centrai.

Konstitucijoje užfiksuotas parlamento narių skaičius yra 60 narių, kurie renkami pagal proporcinę rinkimų sistemą.
* Pietūs – 23 deputatai
* Rytai – 7 deputatai
* Centras – 21 deputatas
* Šiaurė – 9 deputatai

2004 m. birželio 13 d. rinkimų rezultatai:
* 36,11 % CSV / PCS (Socialinė krikščionių partija *Parti social - chrétien*) : 24 vietos
* 23,37 % LSAP / POSL (Liuksemburgo socialistų darbininkų partija *Parti socialiste des travailleurs du Luxembourg*) : 14 vietų
* 16,05 % DP / PD (Demokratų partija *Parti démocrate*) : 10 vietų
* 11,58 % Déi Greng (Žalieji) : 7 vietos
* 9,95 % ADR (Populistai) : 5 vietos
* 1,90 % Déi Lénk (Kairieji)
* 0,92 % KPL (Komunistai)
* 0,12 % FPL

Valstybės taryba = 21 narys (Valstybės tarybos narius maksimaliam 15 metų periodui skiria didysis hercogas). Liuksemburgo politinei sistemai būdingas aukštas konsensuso lygis, kuris pasiekiamas sudarant koalicijas.

Liuksemburgas nuo pat pradžios yra aktyvus Europos Sąjungos narys, nes nuo narystės Europos Sąjungoje labai priklauso Liuksemburgo ekonominė gerovė. 1995 m. Liuksemburgo premjeras buvo paskirtas Europos Komisijos pirmininku, tačiau 1999 m. turėjo atsistatydinti dėl kaltinimų korupcija.
Kepenaininiai

**Kepenaininiai** (*Fistulinaceae*) – agarikiečių (*Agaricales*) eilės grybų šeima, priklausanti papėdgrybių klasei.

Vaisiakūniai iš pradžių gumbo, vėliau pailgų kepurėlių, kastuvėlio arba liežuvėlio pavidalo, apie 10-20 cm skersmens ir 2-6 cm storio. Kepurėlės pavienės arba suaugusios pamatais po 2-3. Jų paviršius oranžiškai raudonas arba kraujo spalvos, vėliau patamsėja ir tampa tamsiai rudos kepenų spalvos.

Auga parkuose, rečiau lapuočių miškuose. Dažniausiai randamas ant senų ąžuolų kamienų, ypač ties pamatu, taip pat drevėse. Grybas valgomas.

Lietuvoje viena gentis:
* Kepena (*Fistulina*)
** Ąžuolinė kepena (*Fistulina hepatica*). **Pav.**
Šiurkšteniniai

**Šiurkšteniniai** (*Hymenochaetaceae*) – *Hymenochaetales* eilės grybų šeima, priklausanti papėdgrybių (*Basidiomycetes*) klasei.

Vaisiakūniai išsiplėtę, jų kraštai pakilę nuo substrato, kanopos formos. Trama įvairios konsistencijos, gelsvos, oranžinės ar rūdžių spalvos. Grybai auga ant negyvos medienos.

Lietuvoje žinomos 27 rūšys iš šių genčių:
* Sausapintė (*Coltricia*). Auga ant žemės, taip pat ant labai supuvusios medienos. Grybas sukelia baltąjį medienos puvinį.
** Žiemkentė sausapintė (*Coltricia perennis*)
* Šiurkštenis (*Hymenochaete*). Auga ant medžių kamienų, kelmų, stuobrių. Sukelia puvinį.
* Skylenis (*Inonotus*). Auga ant lapuočių ir spygliuočių. Paveiktas kalio šarmu grybo vaisiakūnis juoduoja.
** Įžulnusis skylenis (*Inonotus obliquus*).
* Pintelė (*Onnia*). Grybas auga ant medžių kamienų ir šakų, sukelia puvinį.
* Kempinė (*Phellinus*). Auga ant lapuočių ir spygliuočių medžių, sukelia medienos puvinį.
Mirusi kalba

**Mirusi kalba** – kalba, kuria niekas nebekalba kaip gimtąja. Tokia kalba gali dar būti vartojama kai kuriose srityse arba tik raštiškai, pvz., liturginės kalbos. Mirusios kalbos yra lotynų kalba, sanskritas, prūsų kalba, bažnytinė slavų kalba, šumerų kalba, egiptiečių kalba.

Kalbos gali išnykti dviem būdais:
* išnykus ja kalbėjusiai tautai (taip atsitiko prūsų kalbai, kai prūsus asimiliavo dabartinių vokiečių protėviai)
* kalbai evoliucionuojant į kitas kalbas. Minėta šnekamąja lotynų kalba kalbėję žmonės anaiptol neišnyko, bet keitėsi pati kalba, kol ilgainiui virto dabartinėmis romanų kalbomis.

Kartais mirusios kalbos gali būti *[[Kalbos atgaivinimas|atgaivintos]]*. Vienas iš tokių pavyzdžių – hebrajų kalba. Ja kaip gimtąja vėl kalba apie 5 mln. žmonių. Taip pat atgaivinta ir keltiška kornų kalba.

## Išnašos

## Taip pat skaitykite
* Mirusių kalbų sąrašas
* Nykstančių kalbų sąrašas
Bobausiniai

**Bobausiniai**, **alvytiniai** (*Helvellaceae*) – aukšliagrybių (*Ascomycetes*) šeima, priklausanti ausūniečių (*Pezizales*) eilei.

Šios šeimos grybai turi dvejopus vaisiakūnius:
* Vienų rūšių jie yra atviri apoteciai ir diferencijuoti į kepurėlę ir kotą. Pati kepurėlė puodelio, dubenėlio, balno ar įvairiai išrangytos formos. Kotas cilindriškas, klostėtas, vagotas ir šviesesnių spalvų nei kepurėlė.
* Antro tipo grybai turi visiškai uždarus apotecius ir aukšliai vystosi vidinėse vaisiakūnio ertmėse.

Lietuvoje auga 5 genčių grybai:
* Godūnas (*Choiromyces*)Mėgsta humusingą ir kalkingą dirvožemį. Auga iš dalies ar visiškai paniręs į substratą.
* Bobausis (*Gyromitra*)
* Alvytė (*Helvella*)
* Hidnotrija (*Hydnotrya*)Auga spygliuočių ir lapuočių miškuose visiškai arba iš dalies pasinėrę į dirvožemį.
* Gniaužtenis (*Rhizina*)Auga ant miško paklotės, parazituoja jaunų pušaičių ir eglaičių šakneles.

Į Lietuvos raudonąją knygą įrašytas:
* Tiulianių hidnotrija (*Hydnotrya tulasnei*)
Tiuningas

**Tiuningas** (rekomenduojamas lietuviškas atitikmuo – *puošyba*) – automobilių konfigūracijos, išvaizdos keitimas, siekiant pagerinti technines automobilio charakteristikas:
* padidinti AG (arklio galių) skaičių
* sumažinti automobilio masę
* pagerinti aerodinamines charakteristikas
* pagražinti automobilį

## Istorija
„Tiuningo“ populiarumo pradžia – JAV apie 1950 m., kai pradėjo populiarėti pokario automobilių lenktynės. O štai paties „tiuningo“ ištakos siekia sausojo įstatymo laikus, kai 1920 m. JAV valdžia uždraudė gaminti alkoholį ir juo prekiauti. Tuomet alkoholis amerikiečius pasiekdavo per kontrabandininkus, kuriems reikėjo galingų automobilių. Pradėta varžytis tarpusavyje, kuris nugabens kontrabandą greičiau. Taip natūraliai imta tobulinti automobilius: stiprinta važiuoklė, „spaudžiami“ varikliai. Šiandien pagrindinė paskata tobulinti automobilį – būti greitesniam varžybose. Visos naujovės daugiausia atkeliauja iš automobilių sporto bei išimtinai daug iš traukos lenktynių.

Lietuvoje dar tarybiniais laikais veikė nedidelė Stasio Brundzos vadovaujama gamykla EVA, kurioje buvo rengiami sportiniai „Lada“ modeliai. Būtent ant šio sportininko automobilio ir buvo, ko gero, pirmą kartą Lietuvoje užrašytas žodis „Brundza Tuning“. Tačiau tai buvo profesionalus sportinių automobilių rengimas. Žlugus SSRS,  kaip ir visas automobilių sportas, automobilių sportinis parengimas beveik liovėsi. Tik pradėjus gerėti ekonominei situacijai praėjusio dešimtmečio pabaigoje pradėta kurti naujas šios srities įmones. Dažnai jos buvo steigiamos jaunų žmonių, besidominčių automobilių sportu ir dalyvaujančių jame. Apie 1998–1999 m. įvairių automobilininkų klubų iniciatyva įvairiuose apleistuose aerodromuose pradėtos rengti pirmosios traukos lenktynės sulaukė didelio susidomėjimo. Po kelerių metų surengtos pirmosios tokios lenktynės ir didžiuosiuose Lietuvos miestuose. Tai 2001 m. „Automodus“ traukos lenktynės bei po metų įvykusios „Kalnapilio“ lenktynės.
Kuokiniai

**Kuokiniai** (*Gomphaceae*) – papėdgrybių (*Basidiomycetes*) šeima, priklausanti poniabudiečių (*Phallales*) eilei.

Vaisiakūniai išsišakojusių krūmelių, apversto kūgio ar buožių pavidalo, kotuoti arba bekočiai, gelsvi, pilkai ar gelsvai violetiniai, rudi ir kt. Visas šakelių paviršius, išskyrus kotą, padengtas himeniu. Auga ant pūvančios lapuočių ir spygliuočių medienos, ant žemės, nukritusių spyglių. Kai kurie valgomi, tačiau menkaverčiai, turi karstelėjantį skonį.

Lietuvoje auga šių genčių grybai:
* Pirštūnis (*Clavariadelphus*). **Pav.**
* Kuokas (*Gomphus*)
* Kavinija (*Kavinia*)
* Lentarija(*Lentaria*)
* Šakočius (*Ramaria*). **Pav.**

Į Lietuvos raudonąją knygą įrašyti šie kuokiniai grybai:
* Piestinis pirštūnis (*Clavariadelphus pistillaris*)
* Didysis kuokas (*Gomphus clavatus*)
* Auksaspalvis šakočius (*Ramaria aurea*)


Image:Ramaria flava.JPG|Krūmiškasis šakočius(*Ramaria flava*)
Image:Ramaria_abietina.jpg|Gelsvažalis šakočius (*Ramaria abietina*)
Image:Clavariadelphus_pistillaris.jpg|Piestinis pirštūnis(*Clavariadelphus pistillaris*)
Klevinis žvynokas

**Klevinis žvynokas** (*Rhytisma acerinum*) – ant įvairių rūšių medžių lapų augantis grybas. Jis sukelia lapų juodulius, todėl atsiranda netaisyklingos formos 1/2 colio skersmens dėmės su šviesesniu pakraščiu; susidaro viršutinėje lapo pusėje. Didesnio neigiamo poveikio paprastai neturi.

Nors klevinis žvynokas gali augti ant įvairių rūšių medžių lapų, tačiau dažniausiai – ant klevų (*Acer*), ypač paprastojo klevo (*Acer platanoides*), sidabrinio klevo (*Acer saccharinum*) bei platanalapio klevo (*Acer pseudoplatanus*).

Askosporos susidaro pavasarį rudenį nukritusių lapų juoduliuose; ant jaunų lapų jas perneša oro srovės.

## Išnašos
Gelsvasis perlinukas

**Gelsvasis perlinukas** (*Brenthis ino*) – pleštekių (*Nymphalidae*) šeimos drugys. Gyvena pamiškių, paupių, paežerių drėgnose pievose, žemapelkėse. Visur paplitusi gausi rūšis. Drugių sparnai 18-21 mm ilgio. Patinėlis truputį mažesnis už patelę ir su mažesnėmis juodomis dėmėmis. Abiejų lyčių apatinė sparno pusė vienoda. 

Vikšras gelsvas, žiemoja. Pavasarį ant avietės, vingorykštės ir kitų mitybinių augalų virsta lėliukėmis. Lėliukė gelsvai ruda, juodai brūkšniuota ir geltonais gumburėliais. Suaugę drugiai skraido VI-VII mėn.
Baltukai

**Baltukai** (*Pieridae*) – drugių (*Lepidoptera*) šeima.

Drugiai stambūs ir vidutiniai, geltoni ar oranžiniai, dažnai su juodomis dėmėmis ant sparnų. Vikšrai randami ant įvairių bastutinių, erškėtinių ir kitų šeimų augalų. Kai kurios rūšys kenkia žemės ūkio kultūroms. Pasaulyje žinoma 76 gentys ir apie 1500 rūšių, Europoje 15, Lietuvoje – 13 rūšių.

## Lietuvos baltukai
* Pošeimis. Siaurasparniai baltukai (*Dismorphiinae*)
*** Netikroji garstytė (*Leptidea reali*). Rasta nedaugelyje vietų.
*** Paprastoji garstytė (*Leptidea sinapis*). Labai dažna rūšis, randama visoje šalyje.
* Pošeimis. Tikrieji baltukai (*Pierinae*)
** Triba. *Anthocharini* 
*** Aušrelė (*Anthocharis cardamines*). Gausi, randama visoje šalyje.
** Triba. *Pierini* 
*** Gudobelinis baltukas (*Aporia crataegi*). Randamas visoje šalyje.
*** Kopūstinis baltukas (*Pieris brassicae*). Vienas iš dažniausiai aptinkamų drugių.
*** Griežtinis baltukas (*Pieris napi*). Paplitęs visoje šalyje.
*** Ropinis baltukas (*Pieris rapae*). Paplitęs visoje šalyje.
*** Stepinis baltukas (*Pontia daplidice*). Šalyje žinoma daug radviečių.
* Pošeimis. Gelsviai (*Coliadinae*) 
*** Pietinis dirvinis gelsvys (*Colias alfacariensis*). Paplitimas šalyje neaiškus.
*** Stepinis gelsvys (*Colias croceus*). Retai aptinkama rūšis.
*** Dirvinis gelsvys (*Colias hyale*). Plačiai paplitusi atvirų vietų rūšis.
*** Pietinis gelsvys (*Colias myrmidone*). Labai retai aptinkama stepių rūšis.
*** Pelkinis gelsvys (*Colias palaeno*). Retoka rūšis.
*** Citrinukas (*Gonepteryx rhamni*). Plačiai paplitęs drugys.
Komunistų internacionalas

**Komunistų internacionalas** (**Kominternas**), arba **Trečiasis internacionalas** – tarptautinė organizacija, 1919–1943 m. vienijusi įvairių pasaulio šalių komunistų partijas. Įkurta Lenino ir Rusijos komunistų partijos 1919 m. kovo 4 d. kaip atsvara Antrajam internacionalui, kurio pozicija Pirmojo pasaulinio karo ir Spalio revoliucijos Rusijoje klausimu nesutapo su bolševikų pozicija. Steigiamasis Kominterno suvažiavimas įvyko Maskvoje, jame dalyvavo daugiausiai Rusijos ir buvusių Rusijos imperijos pakraščių atstovai. Iš Vakarų šalių dalyvavo tik 5 atstovai, o Vokietijos atstovas balsavime dėl organizacijos kūrimo susilaikė.

Organizacijos tikslas, suformuluotas 1920 m. priimtuose Kominterno įstatuose, buvo „visomis priemonėmis, įskaitant ir ginklu, nuversti tarptautinę buržuaziją ir sukurti Tarptautinę sovietinę respubliką“. Kominternas taip pat siekė griežtai atriboti komunistines partijas nuo socialistinių Antrojo internacionalo partijų.

Kiekviena nacionalinė komunistų partija, įeinanti į Kominterno sudėtį, oficialiai nebebuvo laikoma atskira partija, o Kominterno skyriumi („sekcija“): Lietuvos komunistų partija buvo Kominterno Lietuvos sekcija () ir t. t.
Kiekvienoje šalyje, pasak Kominterno įstatų, galėjo būti tik viena partija – Kominterno sekcija. Sekcijų įtaka sprendimų priėmime nebuvo vienoda – daugiau balsų turėjo tos sekcijos, kurių šalys turėjo didesnę įtaką tarptautinėje arenoje (pavyzdžiui, Lenkijos sekcija turėjo daugiau balsų nei Lietuvos sekcija) ir tos sekcijos, kurios turėjo didesnę įtaką savo šalyje (čia besąlyginę įtaką turėjo VKP(b), kuri Sovietų Sąjungoje buvo valdančioji ir vienintelė partija).

Kominterno jaunimo skyrius buvo 1919 m. įkurtas Komunistinis jaunimo internacionalas (), veikęs kaip Kominterno sekcija, tačiau tuo pat metu rengęs ir savo atskirus suvažiavimus.

Kominternas buvo panaikintas 1943 m. gegužės 15 d. Jo įpėdiniu tapo 1947 m. įkurtas Kominformas. Po 1947 m. birželį vykusios Paryžiaus konferencijos, sprendusios Maršalo plano klausimą, J. Stalinas sušaukė komunistinių partijų atstovus ir įkūrė Kominformą – „Komunistinį informacijos biurą“. Tai buvo tinklas, kurį sudarė Sovietų Sąjungos, Bulgarijos, Čekoslovakijos, Lenkijos, Vengrijos, Rumunijos, Jugoslavijos, Prancūzijos ir Italijos komunistų partijos. Kominformas nustojo veikti 1956 m. po SSKP XX suvažiavimo, kuriame tuometinis SSRS vadovas Nikita Chruščiovas pasakė kalbą, smerkiančią stalinizmą. Formalaus įpėdinio Kominformas nebeturėjo.

## Šaltiniai
Ropinis baltukas

**Ropinis baltukas** (*Pieris rapae*) – baltukų (*Pieridae*) šeimos drugys. Sparnų piešinys kaip ir kopūstinio baltuko, tačiau už šį yra mažesnis (dydis 40-50 mm). Priekinių sparnų viršūnė pilka, apatinės pusės gyslos be juodų apnašų. I-os generacijos drugiai skraido V–VI, II-os – VII–VII mėn.

Vikšras žalias, nugarinėje pusėjė su geltonomis juostelėmis, šonuose su geltonais taškais, apaugęs trumpais šereliais. Minta įvairiais bastutiniais augalais, kenkia daržovėms (kopūstams, ropėms). Lėliukė gelsvos ar žalsvos spalvos, šonuose su 3 geltonomis juostelėmis. Lėliukės žiemoja. Paplitęs visoje šalies teritorijoje. Migrantas.
Kopūstinis baltukas

**Kopūstinis baltukas**, *kopūstinukas*, *kopūstinis drugys* () – baltukų (*Pieridae*) šeimos drugių rūšis.

Tai vienas iš įprasčiausių ir visoje šalies teritorijoje paplitusių drugių. Dydis 50-65 mm. Priekinių sparnų viršūnė juoda (ropinio baltuko ir griežtinio baltuko – pilka), patelės dar turi 2 juodas dėmes arčiau išorinio krašto. Užpakalinių sparnų priekinė dalis su juoda dėme.

(MHNT) Pieris brassicae - Ste.Foy d'Aigrefeuille Haute-Garonne France - male dorsal.jpg|*Pieris brassicae* ♂ 
(MHNT) Pieris brassicae - Ste.Foy d'Aigrefeuille Haute Garonne France - male ventral.jpg|*Pieris brassicae* ♂  △
(MHNT) Pieris brassicae - Foret de Bouconne, France - female dorsal.jpg|*Pieris brassicae* ♀  
(MHNT) Pieris brassicae - Foret de Bouconne, France - female ventral.jpg|*Pieris brassicae*  ♀ △ 


Per metus išsivysto dvi generacijos. Pirmosios generacijos drugiai skraido V–VI pr., antros – VII–VIII mėn. Vikšrai su trumpais šereliais, žali, su geltonomis juostelėmis nugarinėje pusėje ir geltonais taškais šonuose. Minta įvairiais bastutiniais augalais, taip pat ir kai kuriomis šio šeimos daržovėmis (pvz., kopūstais). Lėliukė gelsva ar žalsva, šonuose su 3 geltonomis juostelėmis.

## Galerija

Image:Large White eggs 600.jpg|Kopūstinio baltuko kiaušinėliai
Pieris brassicae (caterpillar).jpg|Kopūstinio baltuko vikšras
Image:Pieris brassicae1.jpg
Saturnijos

**Saturnijos** (*Saturniidae*) – drugių šeima. Tai viena didžiausių drugių šeimų – pasaulyje yra apie 1200-1500 rūšių, Europoje - 10 rūšių.
## Požymiai
Drugiai stambūs, su dėmėmis ant kiekvieno sparno. Patinėlių antenos dvieiliškai šukiškos, patelių šukos smulkesnės. Sparnai stambūs, pilvelis storas, trumpas. Vikšrai pliki, stori, apaugę karpelėmis.

## Paplitimas
Daugiausia rūšių gyvena tropikuose ir subtropikuose. Kai kurios rūšys išplatintos žmonių kaip šilkverpiai.

Lietuvoje 2 saugotinos rūšys:
* Rudoji saturnija arba aglija (*Aglia tau*)
* Mažoji saturnija (*Eudia pavonia*)

## Nuorodos

* Saturnia homepage, saturnijos
* http://www.saturniidae.com/index.htm, pasaulio saturnijos
Didysis perlinukas

**Didysis perlinukas** (*Argynnis paphia*) – pleštekių (*Nymphalidae*) šeimos drugys. Drugių sparnai 25-32 mm ilgio. Patinų priekinių sparnų gyslos sustorėjusios, patelės su juodomis dėmėmis ir truputį žalsvo atspalvio. Abiejų lyčių sparnų apačia vienoda, tik skiriasi atspalviai.

Skraido VII–VIII mėn. Aptinkami mišriuose ir lapuočių miškuose, taip pat pušynuose, sausose ir drėgnose pievose. Mėgsta lankyti usnių, dagių, aviečių ir kitų augalų žiedus.

Vikšrai rudi, su pertrauktomis geltonomis juostomis, o šonuose su juodais išilginiais brūkšniais. Minta įvairiomis našlaitėmis. Vikšrai žiemoja, o pavasarį pakibę ant aviečių, gervuogių stiebų virsta lėliukėmis. Lėliukė juosva kampuota, su dviem sidabrinėmis dėmelėmis.

## Galerija

Image:DSCN3160 resize.JPG
Image:Argynnis paphia1.jpg
Argynnis paphia-mu.jpg
Marguoliai

:: *Apie kaimą Molėtų rajone žr. [[Marguoliai (Molėtai)]]*.



**Marguoliai**, **Margučiai**  (*Zygaenidae*) – drugių (*Lepidoptera*) šeima, kuriai priklauso vidutiniai, kresni, mėlynos ar žalios spalvos, o kartais ir juodos spalvos, metalo blizgesio vabzdžiai. Antenos verpstiškos. Ant priekinių sparnų dažnai būna stambokos raudonos kaip kraujo lašai dėmės. Skraido pamiškėse ir miškų aikštelėse dienos metu. Randami ant augalų žiedų. Lietuvoje randama 10 rūšių:

*Žalys (*Adscita statices*, sin. *Procris statices*). Skraido VI-VII mėn. Gyvena apydrėgnėse pamiškių ir paupių pievose.
*Juodrys (*Rhagades pruni*). Skraido VII mėn. Aukštapelkėse, sausuose pušynų viržynuose.
*Pietinis marguolis (*Zygaena angelicae*). Skraido VII mėn. Gyvena upių slėniuose. Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonają knygą.
*Esparcetinis marguolis (*Zygaena loti*). Skraido VII-VIII mėn. Gyvena sausose pievutėse. Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonają knygą.
*Raudonžiedis marguolis (*Zygaena ephialtes*). Skraido VII-VIII mėn. Gyvena upių slėniuose. Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonają knygą.
*Vingiorykštinis marguolis (*Zygaena filipendulae*). Skraido VII-IX mėn. Gyvena miškų pakraščiuose, sausų kalvų šlaituose, paupių slėniuose.
*Paprastasis marguolis (*Zygaena lonicerae*). Skraido VI-VII mėn. Gyvena miškų ir pamiškių pievutėse, paupių pievose.
*Mažasis marguolis (*Zygaena meliloti*). Skraido VI-VII mėn.  Gyvena pušynų pakelėse, miško aikštelėse, pamiškių pievose.
*Siauradryžis marguolis (*Zygaena minos*) (=*diaphana*). Skraido VI-VII mėn. Dažniausiai randamas pievose prie upelių.
*Purpurinis marguolis (*Zygaena purpuralis*). Skraido VII-VIII mėn. Matomas pušynų aikštelėse, pakelėse, sausuose upių slėnių šlaituose, pamiškėse, kalvų šlaituose.
*Raudondryžis marguolis (*Zygaena scabiosae*). VI-VII mėn. Lietuvoje rastas tik vieną kartą.
Tamsusis satyras

**Tamsusis satyras** (*Aphantopus hyperanthus*) – pleštekių (*Nymphalidae*) šeimos drugys. Tai viena iš gausiausių Lietuvoje satyrų rūšių. Ryškus lytinis dimorfizmas. Drugių sparnų ilgis 19-23 mm. Jų viršus tamsiai rudas, su stambokomis dėmėmis. Apačia pilkai ruda, 2-3 didelės dėmės priekiniame sparne ir 5 užpakaliniam. Skraido VI-VIII mėn. Mėgsta miglinių augalų žiedus. Gyvena pamiškėse, pakrūmėse, pakelėse, drėgnose pievose. 

(MHNT) Aphantopus hyperantus - Foret de Bouconne, France - male dorsal.jpg| ♂ 
(MHNT) Aphantopus hyperantus - Foret de Bouconne, France - male ventral.jpg| ♂  △

Vikšrų kūnas apaugęs trumpučiais rausvais šereliais. Lėliukė šviesiai ruda, išmarginta tamsiomis linijomis ir dėmelėmis. Žiemoja vikšrai. Pavasarį jie maitinasi mitybiniais augalais.
Miškapievis perlinukas

**Miškapievis perlinukas** (*Boloria euphrosyne*) – pleštekių (*Nymphalidae*) šeimos drugys. Gyvena aukštapelkėse, sausose mišrių miškų aikštelėse. Sparnų viršutinės pusės raštas tamsesnis. Užpakalinių sparnų pakraštinės juodos dėmės susiliedamos sudaro ištisą juodą juostą.

Drugiai skraido gegužės-liepos mėn. Vikšrai juosvi, su šonine balta linija ir su pertraukta gelsva nugarine juosta. Vikšrai graužia našlaičių, aviečių, žemuogių lapus. Lėliukė pilkai ruda. Jos nugarinėje pusėje yra buki gumburai ir sidabriškos dėmelės.
Karpytūnė

**Karpytūnė** (*Polygonia c-album*) – pleštekių (*Nymphalidae*) šeimos drugys. Paplitęs Europoje, Azijoje, Šiaurės Afrikoje. Lietuvoje dažna rūšis.

## Išvaizda ir elgsena

Dydis 45-55 mm. Sparnai raudoni su gausiomis įvairaus dydžio juodomis dėmėmis. Priekinių sparnų užpakalinis kraštas su lanko pavidalo iškarpa, išorinis kraštas dantytas. Užpakalinių sparnų apačia tamsiai rusva su balta C raidės formos dėme.

Kiaušinėlius deda po vieną ant mitybinių augalų: apynių, serbentų, dilgėlių, lazdynų. Vikšrai oranžiškai rudi, apaugę baltais šereliais. Pilvelio šonuose oranžinės išilginės juostos. Lėliukė ruda, su labai išlenkta krūtine, ant kurios daug dėmių. Žiemoja antros generacijos drugiai.

## Buveinės

Drugiai skraido nuo kovo vidurio iki spalio pradžios lapuočių ir mišrių miškų pakraščiuose, parkuose, paupiuose, senuose soduose ir kt. 

## Galerija


Polygonia c-album eggs.jpg|Kiaušinėlis
Polygonia c-album-l.jpg|Vikšras
Polygonia c-album pupa.jpg|Lėliukė
Polygonia c-album MHNT CUT 2013 3 19 Grisolles Male Dos.jpg|Drugio patinėlis
Polygonia c-album MHNT CUT 2013 3 19 Verdun sur Garonne Female Dos.jpg|Drugio patelė
Karpytune2016.jpg|Apatinė sparnų pusė su C formos dėme


## Šaltiniai
Gudobelinis baltukas

**Gudobelinis baltukas** (*Aporia crataegi*) yra didelis baltukų (*Pieridae*) šeimos drugys. 

Drugys 50-60 mm dydžio, stambus, baltas, su aiškiomis juodomis sparnų gyslomis.  Skraido pamiškių pievose V-VI mėn. Kiaušinėlius deda medžių (įskaitant vaismedžius) lapuose. Vikšrai kenkia vaismedžiams ir kitiems lapuočiams medžiams: obelims, kriaušėms, šermukšniams, ievoms, gudobelėms. 

(MHNT) Aporia crataegi- Foret de Soreze Tarn France - male dorsal.jpg|*Aporia crataegi* ♂  
(MHNT) Aporia crataegi- Foret de Soreze Tarn France - male ventral.jpg|*Aporia crataegi* ♂ △
(MHNT) Aporia crataegi- Prapic, Parc des Ecrins, Hautes-Alpes, France - female dorsal.jpg| *Aporia crataegi*  ♀ 	
(MHNT) Aporia crataegi- Prapic, Parc des Ecrins, Hautes-Alpes, France - female ventral.jpg| *Aporia crataegi*  ♀ △	
 
Randamas visoje respublikos teritorijoje, tačiau jo gausumas priklauso nuo šaltų žiemų, todėl ne kasmet gausus. Jauni vikšrai žiemoja susuktame ir šilku prie šakutės pritvirtintame  lape. Lėliukėmis virsta ant mitybinių augalų.
Meškutės

**Meškutės**, **lokiukai** (*Arctiidae*) – drugių (*Lepidoptera*) šeima. Drugiai įvairaus dydžio, kresni, dažnai ryškių margų spalvų. Skraido ir dieną, ir naktį. Sparnai susiglaudžia ant nugaros stogeliu, apgaubdami ir šonus. Antenos trumpos, dažnai šukiškos. Smulkiųjų rūšių vikšrai su plaukuotomis karpelėmis, gyvena paprastai ant kerpių. Stambiųjų meškučių labai plaukuoti vikšrai aptinkami ant žolinių augalų. Žiemoja lėliukės storuose plaukais apveltuose kokonuose ant žemės. 

## Lietuvos meškutės
Lietuvoje randama apie 40 rūšių (kai kurios meškutės kenkia žemės ūkio kultūroms):

Pošeimis. Kerpinės meškutės (*Lithosiinae*)
*Balsvoji kerpytė (*Cybosia mesomella*)
*Blyškioji kerpytė (*Eilema palliatella*)
*Dvispalvė kerpytė (*Eilema depressa*)
*Gelsvoji kerpytė (*Eilema sororcula*)
*Geltondryžė kerpytė (*Eilema complana*)
*Geltonoji kerpytė (*Eilema lutarella*)
*Geltonsparnė juodapilvė kerpytė (*Setina irrorella*)
*Keturtaškė kerpytė (*Lithosia quadra*)
*Pajūrinė kerpytė (*Eilema pygmaeola*)
*Pilkoji kerpytė (*Eilema griseola*)
*Pilkoji taškuotoji kerpytė (*Pelosia muscerda*)
*Raštuotoji kerpytė (*Miltochrista miniata*)
*Raudonkaklė meškutė (*Atolmis rubricollis*)
*Rudagelsvė kerpytė (*Pelosia obtusa*)
*Skaidrioji kerpytė (*Nudaria mundana*)
*Taškuotoji kerpytė (*Setina roscida*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonają knygą.
*Trumpadryžė kerpytė (*Eilema lurideola*)
*Trumpasparnė kerpytė (*Thumatha senex*)

Pošeimis. Tikrosios meškutės (*Arctiinae*)
*Afrikinė meškutė (*Utetheisia pulchella*)
*Amerikinė meškutė (*Hyphantria cunea*)
*Baltajuostė meškutė (*Euplagia quadripunctaria*)
*Baltamargė meškutė (*Arctia villica*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonają knygą.
*Baltoji meškutė (*Spilosoma urticae*)
*Brūkšniuotoji meškutė (*Spiris striata*)
*Gelsvoji meškutė (*Spilosoma lubricipeda*)
*Geltonmargė meškutė (*Hyphoraia aulica*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonają knygą.
*Juodmargė meškutė (*Parasemia plantaginis*)
*Juodoji meškutė (*Phragmatobia luctifera*)
*Keršoji meškutė (*Arctia caja*)
*Margenis (*Amata phegea*)
*Pietinė meškutė (*Pericallia matronula*)
*Pievinė meškutė (*Diacrisia sannio*)
*Pilkoji meškutė (*Diaphora mendica*)
*Puošnioji meškutė (*Callimorpha dominula*)
*Purpurinė meškutė (*Rhyparia purpurata*)
*Raudonsparnė meškutė (*Tyria jacobaeae*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonają knygą.
*Rudajuostė meškutė (*Arctia festiva*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonają knygą.
*Rudmargė meškutė (*Coscinia cribraria*)
*Rudoji meškutė (*Phragmatobia fuliginosa*)
*Taškuotoji meškutė (*Spilosoma lutea*)

## Literatūra
*Povilas Ivinskis. Lepidoptera of Lithuania. Annotated catalogue. Vilnius, 2004. P. 289-293. ISBN 9986-443-27-X
## Nuorodos
* База данных по медведицам (Insecta, Lepidoptera, Arctiidae) Палеарктики , Palearktinės srities meškutės .
* Illustrated catalogue of the Arctiidae Arctiinae and Pericopinae of French Guyana found in the collection of the Museum National d'Histoire Naturelle in Paris