open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Edgaras Slušnys

**Edgaras Slušnys** (g. 1991 m. liepos 21 d. Kretingoje) – Lietuvos badmintono žaidėjas.

## Biografija

Vaikystėje badmintoną Slušnys pradėjo žaisti kartu su tėvu Arnoldu Slušniu. Kartu su tėvu eidavo į treniruotes, vykdavo į varžybas. Slušnys žaidžia ne tik badmintoną, bet yra ir Lietuvos paplūdimio tinklinio III v. iki 18 metų ir II v. iki 20 metų laimėtojas. Kartu su Lietuvos badmintono rinktine, Slušnys yra pabuvojęs Stambule (Turkijoje), Milane (Italijoje), Amsterdame (Nyderlanduose), Kuvala Lumpūre (Malaizijoje), treniruočių stovyklose Taline (Estijoje), Kopenhagoje (Danijoje), Karlskronoje (Švedijoje). 2011 m. kartu su Kęstučiu Navicku laimėjo Lietuvos asmeninio čempionato vyrų dvejeto varžybas.

### Pasiekimai

* 2012 m. Lietuvos aukščiausios lygos komandinis čempionatas – 1 vieta
* 2012 m. Lietuvos asmeninis čempionatas: vyrų vienetas – 2 vieta
* 2011 m. Lietuvos aukščiausios lygos komandinis čempionatas – 2 vieta
* 2011 m. Lietuvos asmeninis čempionatas: vyrų dvejetas – 1 vieta
* 2010 m. Lietuvos asmeninis čempionatas: vyrų vienetas – 3 vieta
* 2010 m. Lietuvos asmeninis čempionatas: mišrus dvejetas – 2 vieta
* 2009 m. Lietuvos aukščiausios lygos komandinis čempionatas – 3 vieta

## Nuorodos
* Badmintonas – vardan sportinių ambicijų ir galimybės keliauti;
* Profilis www.badminton.lt;
* Profilis tarptautinės badmintono federacijos tinklalapyje (ang.);

## Šaltiniai
Viltšyras

**Viltšyras** () – priėjimo prie jūros neturinti grafystė Pietvakarių Anglijos regione, Anglijoje. Ribojasi su Dorsetu, Somersetu, Hampšyru, Glosteršyru, Oksfordšyru ir Berkšyru. Istorinis administracinis centras buvo Viltone, bet 1930 m. Viltono grafystės savivaldybė (nuo 2009 m. Viltono savivaldybė) persikėlė į Traubridžą.

Grafystė garsi ikiromėnine archeologija: Stounhendžu ir neolitiniais Aveburio akmenimis (ratu išdėstytais akmeniniais žiedais). Solsberio miestas žinomas dėl jame esančios viduramžių Solsberio katedros.

## Galerija

Vaizdas:Stonehenge back wide.jpg|Stounhendžas
Vaizdas:Salisbury Cathedral.jpg|Solsberio katedra
Vaizdas:Avebury Stone Circles.jpg|Aveburio akmenys


## Nuorodos
* Viltšyro grafystės savivaldybė svetainė
Rita Razmaitė

**Rita Razmaitė** (g. 1967 m. birželio 20 d. Kretingoje) – Lietuvos treko dviratininkė, 1992 m. ir 1996 m. olimpinių žaidynių dalyvė.

## Biografija

Atstovaudama Tarybų Sąjungai, 1990 m. Japonijoje, Maebašio mieste vykusiame pasaulio čempionate, sprinto rungtyje užėmė 3 vietą. 1992 m. atstovavo Lietuvai Barselonos olimpinėse žaidynėse, tačiau nepraėjo kvalifikacijos. 1996 m. dalyvavo Atlantos olimpinėse žaidynėse ir užėmė 13 vietą sprinto rungtyje, tačiau dėl bromantano vartojimo buvo pašalinta kartu su dar aštuoniais posovietinių valstybių sportininkais.

## Pasiekimai

* 1996 m. olimpinės žaidynės: sprinto rungtyje treke - 13 vieta
* 1990 m. pasaulio čempionatas: sprinto rungtyje treke - 3 vieta 

## Nuorodos
* Profilis cyclingarchives.com (ang.) ;
* Profilis sports-reference.com (ang.) .
Natitingu

**Natitingu** () – miestas šiaurės vakarų Benine, Atakoros masyve. Atakoros departamento administracinis centras. Verčiamasi prekyba žemės ūkio produkcija (medvilnė, sorgai, kukurūzai, jamsai), alkoholinių gėrimų gamyba. Veikia muziejus. Natitingu apylinkėse yra Pendžari nacionalinis parkas, Tanugu krioklys, tamarių molinės tvirtovės.

Vyraujančios tautos: tamariai, vamai, dendžiai. Tikinčiųjų dauguma išpažįsta vudu, yra krikščionių, musulmonų.


File:Musée de Natitingou.jpg|Natitingu muziejus
File:Benin Natitingou2.JPG|Miesto gatvė
File:Hotel de ville de Natitingou.JPG|Viešbutis
Justina Vitkauskaitė

**Justina Vitkauskaitė-Bernard** (g. 1978 m. sausio 11 d. Kretingoje) – Lietuvos politikė, Europos parlamento narė.

## Biografija

1992 m. baigė Kretingos meno mokyklą. 1998 m. baigė Vilniaus universiteto žurnalistikos ir komunikacijos bakalauro studijas. 2000 m. baigė Vilniaus universiteto filosofijos bakalauro studijas. 2000–2002 m. Lietuvos Respublikos Seimo Pirmininko referentė sekretorė. 2002 m. baigė Lietuvos teisės universiteto viešojo administravimo magistro studijas. 2002–2004 m. Lietuvos verslo darbdavių konfederacijos Viešųjų ir užsienio ryšių skyriaus vadovė. Nuo 2004 m. Darbo partijos narė. 2004–2012 m. Europos parlamento nario padėjėja. 2012–2014 m. Europos parlamento narė, pakeitusi mandato atsisakiusį Viktorą Uspaskichą.

## Nuorodos

* Asmeninis tinklalapis ;
* Europos parlamentas: EP nariai;
* Kandidatai vienmandatėse apygardose ;
* Justina Vitkauskaitė: „prisižadėjau jodiečiams kelionių“ .

## Šaltiniai
Tainas ir Viras

**Tainas ir Viras** () – metropolinė grafystė Šiaurės Rytų Anglijos regione, Anglijoje. Įsikūrusi Taino ir Viro upių estuarijoje. Po savivaldybių įstatymo 1974 m. tapo metropoline grafyste. Susideda iš penkių metropolinių miestų: Pietų Tainsaido, Šiaurės Tainsaido, administracinio centro Niukaslo prie Taino, Geitshedo ir metropolinio miesto Sanderlando.

Tainas ir Viras rytuose ribojasi su Šiaurės jūra, šiaurėje su Nortamberlandu bei pietuose su Daramo grafyste.
Paraku

**Paraku** () – miestas viduriniame Benine; Borgu departamento centras. Yra galutinė geležinkelio iš Kotonu stotis, oro uostas, praeina keliai į Kotonu, Malanvilį, Abeokutą, Karą. Svarbus prekybinis centras (medvilnė, sorgai, vaisiai, galvijai ir kt.). Medvilnės apdirbimas, žemės riešutų aliejaus, alaus gamyba, tradiciniai amatai (keramika, tekstilė). Yra ligoninė, muziejus po atviru dangumi, mečetė, katedra, obeliskas.

Mieste gyvena įvairių tautybių žmonės, jo pavadinimas dendžių kalba reiškia „visų miestas“. Čia įsikūrę baribai, dendžiai, fonai, jorubai, sombai, džermai ir kt.


File:Parakou1.jpg|Miesto gatvė
File:ParakouMosque2.jpg|Mečetė 
File:Parakoupleinairmuseum.jpg|Muziejus
Antanas Lipšys

**Antanas Lipšys** (; 1919 m. lapkričio 7 d. Kretingoje – 2016 m. birželio 16 d. Alene, Vokietijoje) – esesininkas, Aušvico koncentracijos stovyklos sargybinis, kaltinamas dalyvaujant stovykloje kalintų žmonių žudynėse.

## Biografija

Gimė 1919 m. lapkričio 7 d. Kretingoje, protestantų šeimoje. 1943 m. gavo Vokietijos pilietybę kaip „etninis vokietis“. Vokietijos valstybiniame archyve ir Lenkijos saugumo tarnybų archyvuose rasti dokumentai, rodo, jog A. Lipšys iš pradžių tarnavo kaip paprastas esesininkas, o vėliau kaip SS koncentracijos stovyklų prižiūrėtojų vieno iš padalinių vadovas. Badeno Viurtembergo žemės prokurorų teigimu A. Lipšys tarnavo stovykloje nuo 1941 m. rudens iki 1945 metų, kai stovykla buvo uždaryta.

1956 m. iš Vokietijos persikėlė į JAV ir 26 metus gyveno Čikagoje, tačiau JAV teisėsaugininkai išsiaiškino, kad įvažiuodamas į JAV jis nutylėjo apie savo praeitį SS dalinyje. JAV teismas priėmė sprendimą išsiųsti jį iš šalies. 1983 m. išvyko iš Amerikos ir beveik 30 metų gyveno Vokietijoje, Badeno Viurtembergo žemės Aleno mieste.

2013 m. gegužės mėnesį A. Lipšys buvo areštuotas Vokietijos policijos ir jam pateikti kaltinimai dėl galimo dalyvavimo žudant Aušvico koncentracijos stovyklos kalinius, tačiau kaltinamasis teisėsaugininkams teigė, jog okupuotoje Lenkijoje įrengtoje stovykloje dirbęs virėju, ne sargybiniu. Simono Wiesenthalio centras 2013 m. pranešime nurodo jį ketvirtuoju iš labiausiai ieškomų nacių, kur teigiama, kad jis tarnavo dalinyje „SS-Totenkopf Sturmbann“ (Mirties batalione) Aušvice nuo 1941 iki 1945 metų ir „dalyvavo masiniame nekaltų civilių žudyme bei persekiojime, pirmiausia, žydų“. 2013 m. A. Lipšys buvo vienas iš 50 dar tebegyvenančių Aušvico stovyklos tarnautojų, kurių karo metų veiklą tiria Vokietijos teisėsauga.

## Nuorodos
* Former Auschwitz Nazi guard Hans Lipschis found in Germany (ang.);
* „Lipschis langer Weg von Litauen nach Auschwitz“ (vok.).

## Šaltiniai
Kandis (Beninas)

**Kandis** () – miestas Benino šiaurėje, 523 km nuo Porto Novo. Aliborio departamento centras. Yra oro uostas, praeina Kotonu–Malanvilio plentas. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (kukurūzai, medvilnė, sorgai, žemės riešutai, kapokas). Veikia mečetė.

Kandis įkurtas valdant Dendi karalystei. Apylinkėse apsigyveno mokole genties jorubai ir baribai.
Malanvilis

**Malanvilis** () – miestas Benino šiaurėje, Aliborio departamente, Nigerio pasienyje, Nigerio upės dešiniajame krante, prie Sotos upės žiočių. Svarbus tranzitinis ir prekybinis centras. Į miestą ateina plentas iš Kotonu, yra tiltas per Nigerį į kitapus esantį Gajos miestą. Nigerio upės slėnyje auginami ryžiai, pomidorai, svogūnai, pupuolės. Netoliese yra „W“ nacionalinis parkas (pasaulio paveldo objektas).

Malanvilyje gyvena įvairių tautybių žmonės, dauguma tikinčiųjų yra musulmonai.
Džugu

**Džugu** () – miestas vakarinėje Benino dalyje, aukštumose; Dongos departamento administracinis centras. Keliai į Kotonu, Paraku, Natitingu, taip pat į Togą. Žemės ūkio regiono prekybinis centras. Yra kelios mečetės, katalikų katedra, seminarija, ligoninė, 3 mokyklos.

Džugu gyvena įvairių tautybių žmonės – dendžiai, fulbiai, jorubai, baribai, fonai. Dauguma tikinčiųjų musulmonai, tačiau daug ir krikščionių.
Angélique Kidjo

**Andželika Kidžo** (*Angélique Kidjo*; g. 1960 m. liepos 14 d.) – iš Benino kilusi dainininkė, „Grammy“ apdovanojimo laimėtoja. Žymių pasaulio žiniasklaidos priemonių (BBC, *[[Time Magazine]]*, *[[The Guardian]]*, *[[Daily Telegraph]]*) įvardinta kaip viena įtakingiausių Afrikos įžymybių, Afrikos muzikos karalienė, viena Afrikos ikonų. Kidžo atliekama muzika varijuoja tarp Afropop, džiazo, Kongo rumbos, Karibų zuko, gospelo. Prisidėjo prie įvairių filmų, televizijos laidų garso takelių kūrimo

Gimė Kotonu, tėvas fonų kilmės, iš Uidos miesto, motina jorubė. Nuo šešerių metų pradėjo vaidinti teatre, vėliau dainavo mokyklos grupėje, Andželikos dainos pateko į Benino nacionalinį radiją. 1983 m. išvyko į Paryžių, studijavo džiazo akademijoje. Prancūzijoje karjerą pradėjo kaip pritariančioji vokalistė įvairiose grupėse, 1985 m. tapo džiazroko grupės „Pili Pili“ pagrindine vokaliste. Nuo 1990 m. pradėjo sėkmingą solinę karjerą. 2000 m. persikėlė į Niujorką.

Andželika Kidžo 2002 m. paskirta UNICEF geros valios ambasadore, aplankė daug Afrikos šalių, dalyvavo ir rengė labdaros akcijas, įvairius labdaros koncertus, taip pat dalyvavo akcijose, skirtose atkreipti dėmesį į gamtosaugos problemas, karinius konfliktus Afrikoje. Koncertavo Nobelio taikos premijos įteikimo koncertuose.

## Diskografija

* *Pretty* (1988 m.)
* *Parakou* (1990 m.)
* *Logozo* (1991 m.)
* *Ayé* (1994 m.)
* *Fifa* (1996 m.)
* *Oremi* (1998 m.)
* *Keep On Moving: The Best Of Angelique Kidjo* (2001 m.)
* *Black Ivory Soul* (2002 m.)
* *Oyaya!* (2004 m.)
* *Djin Djin* (2007 m.)
* *Õÿö* (2010 m.)
* *Spirit Rising (Live)* (2012 m.)

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Pekininis kopūstas

**Pekininis kopūstas** (*Brassica rapa var. pekinensis*) – iš Kinijos kilusi lapinė daržovė, plačiai naudojama Rytų Azijos šalių virtuvėse, o pastaruoju metu išplitusi ir po kitas valstybes. Pekino kopūstas susideda iš pailgų tankiai susisukusių šviesiai žalių su beveik baltomis gyslomis lapų. Skonis švelnus, kartais turintis šiek tiek aštrumo. Viena gūžė gali sverti iki kelių kilogramų.

Kopūstai tradiciškai valgomi troškinti, dedami į sriubas. Korėjoje iš jų gaminamas fermentuotas valgis kimči. Kopūstai taip pat valgomi ir neapdoroti, tinka salotų gaminimui.

Pekininiai kopūstai sultingi, turi iki 96 % vandens. Yra palyginti geras vitamino C, kalio, geležies, kalcio šaltinis.

## Šaltiniai
Samanos pusiasalis

**Samanos pusiasalis** () yra Dominikos Respublikoje, Samanos provincijoje. Pusiasalis su likusia valstybės dalimi jungiasi Samanos sąsmauka.

Žiemos sezono metu Samano įlankoje galima stebėti įspūdingą vaizdą − kuprotųjų banginių šokį. Būtent tuo metu į šiltus įlankos vandenis banginiai susirenka veistis.

## Nuorodos
* Informacija turistams  (anglų k.)
* Atostogos Dominikoje  (anglų k.)
Juozas Radikas

**Juozas Radikas** (1935 m. lapkričio 6 d. Vaineikiuose – 2005 m. rugpjūčio 29 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytojas.

## Biografija

Mokėsi Vaineikių pradinėje mokykloje. 1955 m. baigė Darbėnų vidurinę mokyklą, 1961 m. – Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą.

1961–1975 m. dirbo gydytoju Jurbarko rajone, vėliau buvo Kupiškio, Joniškio rajonų centrinių ligoninių vadovas. 1975–1985 m. Respublikinės kraujo perpylimo stoties vyr. gydytojas. 1985–1988 m. Respublikinės Vilniaus klinikinės ligoninės vyr. gydytojo pavaduotojas gydymo reikalams, 1988–1996 m. – vyr. gydytojas, generalinis direktorius.

1996–1999 m. Vyriausybės konsultantas sveikatos apsaugos klausimais. 1999–2002 m. dirbo Sveikatos apsaugos ministerijoje.

## Įvertinimas

* 1996 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Karininko kryžius
 
## Bibliografija

* Klinikinės transfuziologijos pagrindai, 1990 m.

## Šaltiniai
Charabakoa

**Charabakoa** () – miestas Dominikos Respublikoje, La Vegos provincijoje. Miestas išsidėstęs Centrinės Kordiljeros papėdėje, apylinkėse teka Baiguatės, Chimenoos ir Jakė del Nortės upės. Apie 30 km į šiaurę yra provincijos administracinis centras La Vega.

## Istorija
Dar prieš Espanjolos saloje išsilaipinus Kristupui Kolumbui miesto teritorijoje gyveno tainai. Manoma, kad miesto pavadinimas kilo nuo žodžių *Jaraba* ir Coa, reiškiančių „Vandenų žemė“. Miesto apylinkėse lankėsi ispanų konkistadorai, ieškodami aukso.

1854 m. buvo įsteigtas karinis postas ir oficialiai įkurtas Charabakoos miestelis. 1858 m. rugsėjo 27 d. miestelis įgavo savivaldybės statusą.

## Išnašos
Mao (Dominikos Respublika)

: *Apie [[KLR]] lyderį skaitykite [[Mao Dzedunas]].*

**Santa Krus de Mao** () arba tiesiog **Mao** – miestas šiaurės vakarų Dominikos Respublikoje; Valverdės provincijos administracinis centras.

Miestas pavadintas pagal šalimais tekančią Mao upę, kuriai tokį pavadinimą davė tainai. Daugiausia verčiamasi žemės ūkiu (auginami ryžiai, bananai, plantanai).

## Istorija
Kai Ispanijos kolonijos gubernatorius 1606 m. davė įsakymą visiems, gyvenantiems šiaurinėje salos pakrantėje, persikraustyti į salos gilumą, keletas žmonių persikėlė gyventi į šiandieninio miesto teritoriją. Miestelis įkurtas netoli Mao ir Jakė del Nortės upių santakos. 1869 m. pastatyta pirmoji katalikų bažnyčia. 1882 m. Mao suteiktas savivaldybės statusas. 1904 m. miesto pavadinimas buvo pakeistas į ***Valverdė***, pagerbiant buvusį Dominikos Respublikos prezidentą José Desiderio Valverde.

1954 m. rugpjūčio 31 d. mieste užfiksuota aukščiausia temperatūra (+43,0 °C) šalyje. 1959 m. sukūrus Valverdės provinciją, Mao tapo jos administraciniu centru.

## Šaltiniai
Japoninis pipirkrienis

**Japoninis pipirkrienis** (; taip pat žinomas kaip **vasabi** nuo ) – bastutinių šeimos augalas, kurio šaknys, o kartais ir lapai, naudojami kaip pagardas japonų virtuvėje. Savaime auga drėgnose kalnų upių pakrantėse Japonijoje, tačiau auginamas ir pramoniniu būdu tiek Japonijoje, tiek ir kitose augalui tinkamo klimato šalyse. Japoninio pipirkrienio skonis artimas krienams – Vakarų šalyse šis augalas kartais vadinamas „japoniniu krienu“, o pačioje Japonijoje krienai vadinami „vakarietišku vasabi“.

Japoninio pipirkrienio šaknys prieš naudojimą smulkiai sutarkuojamos ir gauta masė patiekiama kartu su suši ar kitais patiekalais kaip aštrus pagardas. Panašiai kaip krienai, šviežias sutarkuotas vasabi laikui bėgant išsikvepia ir praranda skonines savybes. Parduotuvėse taip pat galima įsigyti konservuotos vasabi pastos arba džiovinto vasabi miltelių, kuriuos užpylus vandeniu gaunamas vasabi pagardas.

## Galerija


Fresh wasabi rhizomes.jpg|Šviežia šaknis
山葵田 Wasabi Fields - panoramio.jpg|Vasabi laukai Nagano
Wasabi 002.jpg|Tarkuotas vasabis patiekiamas su sušiais ar kitais patiekalais kaip aštrus prieskonis.
Flickr - cyclonebill - Sushi.jpg|Vasabi (apačioje dešinėje) japoniškoje pietų dėžutėje


## Šaltiniai
Furanokumarinas

**Furanokumarinai**, arba **furokumarinai**, yra organinių junginių rūšis, gaminama įvairių augalų.

## Naudojimas
Furanokumarinai dėl savo toksiškumo yra gaminami įvairių augalų rūšių kaip apsaugos priemonė prieš augalėdžius, pradedant vabzdžiais ir baigiant žinduoliais.

## Poveikis žmogui
Patekęs ant žmogaus odos, jis padidina odos fotojautrumą, taip ši, esant Saulės apšvietimui, parausta, iššoksta skausmingos pūslės, galimi 1-3 laipsnio nudegimai.
Savojinis kopūstas

**Savojinis kopūstas** (*Brassica oleracea convar. capitata var. sabauda L.*) – bastutinių (*Brassicaceae*) šeimai priklausanti daržovė.

Daugiausia auginami Prancūzijoje, Anglijoje. Šių kopūstų lapai gofruoti, pasižymi įvairiais žalios spalvos atspalviais. Nuo kitų kopūstų skiriasi konsistencija, yra švelnesnio skonio. Savojiniai kopūstai naudojami šviežioms salotoms, pyragų įdarams, balandėliams gaminti.

## Maistinės savybės
Pasak portalo sveikaszmogus.lt, savojiniai kopūstai turi daug baltymų ir ypatingų medžiagų, stimuliuojančių organizmo augimą, todėl šie kopūstai labai naudingi vaikams ir paaugliams.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Daržovės
* Savojinis kopūstas: taksonomija ir nomenklatūra
Bernhardas Šlikas

**Bernhardas Šlikas** (; 1841 m. sausio 1 d. Kretingalėje – 1909 m. sausio 21 d. Kretingalėje) – dvarininkas, 1891–1893 m. Vokietijos imperijos Reichstago narys.

## Biografija

Gimė 1841 m. sausio 1 d. Kretingalėje, mokėsi Klaipėdos realinėje mokykloje, vėliau Mioglino žemės ūkio akademijoje. Buvo Klaipėdos krašto tarybos narys. 1866 m. dalyvavo Austrijos-Prūsijos kare, taip pat 1870–1871 m. dalyvavo Prancūzijos-Prūsijos kare. Nuo 1891 m. liepos iki 1893 m. buvo Vokietijos imperijos Reichstago narys, kur pateko išrinktas Karaliaučiaus apygardos Klaipėdos ir Šilutės apskrityse kaip Vokietijos konservatorių partijos kandidatas.

## Nuorodos
* Reichstago duomenų bazė (vok.);

## Šaltiniai
Glosteršyras

**Glosteršyras** () – grafystė Pietvakarių Anglijos regione, Anglijoje. Šiaurės vakaruose ribojasi su Herefordšyru, šiaurėje su Vusteršyru, šiaurės rytuose su Vorikšyru, rytuose su Oksfordšyru, pietuose su Viltšyru ir Bristoliu bei pietvakariuose su Somersetu. Administracinis centras – Glosteris, kuris yra grafystės vienintelis miestas turintis *City* statusą. Svarbesni miesteliai (*towns*): Čeltnamas, Sairensesteris, Straudas ir Tiuksberis.

## Istorija
Istorinė Glosteršyro grafystė yra minima X amžiuje, anglosaksų chronikoje. Bristolis įėjo į grafystės teritoriją, kaip mažas miestelis. Didėjant populiacijai dėl pramoninės revoliucijos, bendruomenė persikėlė į uostamiestį. 1373 m. Bristolis tapo atskira grafystė, nuo Somerseto ir Glosteršyro.

## Nuorodos
* Grafystės savivaldybės svetainė
Anouk

**Anuk Teuve** (; g. 1975 m. balandžio 8 d.), dar žinoma pseudonimu **Anouk** – olandų dainininkė, dainų autorė ir prodiuserė.

Anouk išleido aštuonis studijinius albumus – naujausias „Sad Singalong Songs“, išleistas 2013 m. gegužės 17 d. Ji atstovavo Nyderlandams 2013 m. Eurovizijos dainų konkurse Malmėje, Švedijoje su daina „Birds“. Jos daina „Birds“ sėkmingai įveikė pusfinalį ir finale užėmė 9-ą vietą su 114 taškų – 8 taškus gavo iš Austrijos, Suomijos, Islandijos, Norvegijos ir Švedijos, 10 taškų iš Danijos ir 12 taškų iš Belgijos.

## Diskografija

### Studijiniai albumai
* 1997 – *Together Alone*
* 1999 – *Urban Solitude*
* 2003 – *Graduated Fool*
* 2004 – *Hotel New York*
* 2007 – *Who’s Your Momma?*
* 2009 – *For Bitter or Worse*
* 2011 – *To Get Her Together*
* 2013 – *Sad Singalong Songs*

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Dukstynos akmuo

**Dukstynos akmuo** – geologinis gamtos paminklas, stūksantis Ukmergės miesto centre, skverelyje prie kultūros centro, ties Kauno g. 16.

Ant riedulio įtaisytas skulptoriaus Vaclovo Krutinio sukurtas bareljefas, kuriame pavaizduota moteris (merga) su dviem vilkais. Autoriaus vizija siejama su miesto praeities legendomis, be to, anksčiau jis ir vadinosi Vilkmerge.

Riedulio duomenys:
* Matmenys: 2,82 x 4,33 x 2,50 m.
* Svoris: apie 75 t
* Perimetras: 11,45 m

## Istorija

Dukstynos akmuo buvo atgabentas į Ukmergės centrą iš priemiestinio Dukstynos kaimo. Kasant molio karjere prie Šventosios upės, jis buvo aptiktas 7 m gylyje. Su kelių traktorių pagalba akmuo buvo atitemptas į Ukmergės miestą ir 1975 m. čia pastatytas pažymint miesto 750 metų jubiliejų.

1974 m. akmuo paskelbtas geologiniu gamtos paminklu, 1985 m. priskirtas prie rajoninės reikšmės gamtos paminklų. Dabar – be apsaugos statuso.


Dukstynos akmuo ir bažnyčia.JPG|Tolumoje – Švč. Trejybės bažnyčia
2020, Dukstynos akmuo.JPG|Akmuo 2020 m. rudenį

 
## Literatūra

* Gediminas Isokas. Lietuvos gamtos paminklai. - Vilnius, 1995, p. 328. ISBN 5-417-00600-9

## Šaltiniai
Oksfordšyras

**Oksfordšyras** (, archajiškai *Oksfordo grafystė*, sutrumpintai *Oksonas*, ) – grafystė Pietryčių Anglijos regione, Anglijoje. Šiaurėje ir šiaurės vakaruose ribojasi su Vorikšyru, šiaurėje ir šiaurės rytuose su Nortamptonšyru, rytuose su Bakingamšyru, pietuose su Berkšyru, pietvakariuose su Viltšyru ir vakaruose su Glosteršyru. Administracinis centras – Oksfordas. Svarbesni miestai: Banberis, Abingdonas, Bisteris, Vitnis.

Grafystė turi išvystytą švietimo sistemą: 23 privačias mokyklas ir 35 valstybines mokyklas. Oksforde įsikūrę du universitetai: žymus Oksfordo universitetas ir Oksfordo Brukso universitetas. Banberyje yra Vrokstono koledžas.

## Nuorodos
* Oksfordšyro savivaldybės svetainė
Didysis Obuchovo tiltas

**Didysis Obuchovo tiltas** (), taip pat vadinamas Vantiniu tiltu (*Вантовый мост*) – vantinis, nepakeliamas tiltas per Nevą Sankt Peterburge. KAD aplinkkelio tiesimo metu pastatytas tiltas yra vienas ilgiausių Rusijoje.

Didysis Obuchovo tiltas yra vienintelis Sankt Peterburgo tiltas per Nevą, kuris naktį yra neuždarytas ir dėl to tampa vieninteliu susisiekimo keliu tarp vakarinio ir rytinio Nevos kranto.

Tilto atramos yra 126 m aukščio, pats tiltas yra 30 m aukščiau Nevos vandens lygio. Faktiškai vienas šalia kito yra paraleliai pastatyti du tiltai. Pietiniu tiltu vyksta eismas iš vakarų į rytus, o kitu – priešinga kryptimi.

## Nuorodos
* Didysis Obuchovo tiltas structurae.de svetainėje
Mizuna

**Mizuna** arba ***japoninis kopūstas*** (, ) – bastutinių šeimos lapinė daržovė, populiari Japonijoje. Naudojama salotoms, troškiniuose. Auginama įvairių tipų dirvose, nereikli. Auga pluoštais, viename gali būti iki kelių šimtų plonų stiebelių su šviesiai žaliais lapais.

Manoma, kad mizuna yra vietinis japoniškas augalas, nuo seno augintas maistui, daugiausiai netoli Kioto.

## Šaltiniai
Ilgakotis dygmoliūgis

**Ilgakotis dygmoliūgis** (*Cyclanthera pedata*) – moliūginių šeimos augalas, kurio vaisiai vartojami kaip daržovės. Augalas nuo seno auginamas Anduose, ruože tarp Bolivijos ir Kolumbijos, bet dabar įveistas ir Centrinėje Amerikoje, Himalajų priekalnėse.

Augalas vienametis, vijoklinis, iki 5 m aukščio, besikabinantis ūsais. Lapai pirštiški, iki 20 cm skersmens, sudaryti iš 5–7 lapelių. Žiedai smulkūs, gelsvi. Vaisius 5–7 cm ilgio, 2,5–3 cm pločio, smailėjančiu galu. Odelė žalia (itin prinokusių – kreminė), 4 mm storio. Viduje yra 8–10 juodų tvirtų sėklų.

Dygmoliūgio vaisiai valgomi neprinokę ir išvirti, taip pat pjaustomi į salotas žali. Dažnai išskobiamas vaisiaus vidus ir įdaromas kitais maisto produktais. Maistui tinkami ir jauni lapai bei ūgliai.

Anduose augalas žinomas kaip ***kaigva*** () arba ***ačokča*** (, ). Dygmoliūginiai dažnai vaizduoti močikų keramikoje. Nepale vadinamas *karela* arba *barela* (), Filipinuose *korila*.


File:Cyclanthera pedata 001.JPG|Lapija
File:Cyclanthera pedata 002.JPG|Žiedai
File:Cyclanthera pedata.png|Vaisiai
File:Caigua rellena con arroz blanco.JPG|Dygmoliūgiai patiekti su ryžiais (Peru virtuvė)
File:Caiguamuseolarco.jpg|Dygmoliūgiai močikų mene
Zinija

**Zinija** gali reikšti:
* Zinija (miestas) – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Ohajo valstijoje;
* Gvaizdūnė arba zinija – astrinių šeimos augalas.
Puikioji gvaizdūnė

**Puikioji gvaizdūnė** (*Zinnia elegans*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos vienametis žiedinis augalas. Natūraliai auga Meksikos dykumose, tačiau dabar auginamas daugelyje pasaulio kraštų kaip gėlė.

Gvaizdūnė natūraliai užauga iki 76 cm aukščio, stiebo gale suformuoja stambų (5 cm skersmens) graižą rausvais žiedlapiais (auginamos gvaizdūnės būna įvairių spalvų). Lapai lanceloidiniai, jų paviršius šiurkštus.

Puikioji gvaizdūnė žydi visą vasarą ir ankstyvą rudenį, mėgsta gerai vėdinamą priemolį, saulėtas vietas. Pakanti sausrai. Yra išvesta daug gvaizdūnės veislių, besiskiriančiu dydžiu, žiedų spalva ir stambumu.


File:Gartenpflanzen 2012-09-01-0283.jpg|Žiedynas iš arti
File:Gartenpflanzen 2012-09-01-0289.jpg|Pumpuras
File:Elegant zinnia 1.jpeg|Veislė oranžiniais žiedais
File:2008. Stamp of Belarus 11-2008-06-10-tsinnya.jpg|Baltarusijos pašto ženklas su puikiąja gvaizdūne
Komacuna

**Komacuna** arba ***tamsusis kopūstas*** (, ) – bastutinių šeimos lapinė daržovė, populiari Japonijoje. Lapai naudojami salotoms, troškiniuose, sriubose, marinuojami. Kartais maistui naudojami ir žiedynai. Skonis primena špinatus ir kopūstus.

Auginama saulėtoje vietoje, nereikli. Gali būti sėjama įvairiu metu, tačiau prastai auga esant aukštai temperatūrai. Iš vienos šaknies išauga keletas tamsiai žalių, iki 30 cm ilgio lapų. Juos nuskynus, atauga nauji. Lapai tinkami maistui viso augimo laikotarpiu.

Komacuna yra geras vitaminų C, A bei kalcio, magnio šaltinis.

## Šaltiniai
San Pedro de Makorisas

**San Pedro de Makorisas** () – miestas pietryčių Dominikos Respublikoje, Karibų jūros pakrantėje; San Pedro de Makoriso provincijos administracinis centras. Įsikūręs prie Makoriso upės žiočių. Tai trečias pagal gyventojų skaičių miestas šalyje, 2012 m. jame gyveno 293,7 tūkst. žmonių. Apie 80 km į rytus yra šalies sostinė Santo Domingas.

Tai prekybos ir žvejybos uostas, eksportuojamas cukrus. Miesto apylinkėse auginamos cukranendrės, vystoma cukraus, alkoholinių gėrimų pramonė. Mieste veikia universitetas (įkurtas 1970 m.).

## Istorija
Miestą XIX a. pabaigoje įkūrė nuo savo šalies Nepriklausomybės karo bėgę kubiečiai. Jie su savimi atsigabeno cukranendrių auginimo žinias ir prisidėjo prie to, kad cukraus pramonė taptų svarbiausia šio regiono veikla. Miestas labiausiai suklestėjo XX a. pirmajame ketvirtyje, kai po Pirmojo pasaulinio karo tarptautinėje rinkoje išaugo cukraus kainos.

## Šaltiniai
Valgomasis verpstinas

**Valgomasis verpstinas** (*Smallanthus sonchifolius*) – astrinių šeimos augalas, kurio šakniagumbiai vartojami maistui. Auginamas Anduose, nuo šiaurės Argentinos iki Kolumbijos. Įveistas Rytų Azijoje, Naujojoje Zelandijoje, Filipinuose.

Užauga iki 2 m aukščio. Lapai stambūs, minkšti. Žiedai nedideli, geltoni. Šakniagumbiai ilgi, kreminės spalvos, sveria nuo kelių šimtų gramų iki kilogramo, juose yra polisacharido inulino. Svarbus maisto produktas Andų gyventojams, naudojamas gėrimo gamyboje. Iš verpstino lapų gaminama arbata.

Pietų Amerikoje augalas vadinamas , , senovės močikų kultūroje augalas turėjo sakralinių savybių, laidotas kaip įkapės, vaizduotas keramikos dirbiniuose.


File:Jicama Ecuador.jpg|Augalas Ekvadore
File:Smallanthus sonchifolius .q.jpg|Graižas
File:Yacon roots (Smallanthus sonchifolius).JPG|Šakniagumbiai
File:Yaconmuseolarco.jpg|Verpstinas močikų keramikoje
Ropinė gumbapupė

**Ropinė gumbapupė** (*Pachyrhizus erosus*) – pupinių šeimos augalas, vertinamas dėl valgomų šakniagumbių. Augalas kilęs iš Meksikos, Centrinės Amerikos, vėliau įveistas Filipinuose, Rytų ir Pietryčių Azijoje.

Tai iki 4–5 m užaugantis vijoklinis augalas. Lapai stambūs, širdiški, žiedai melsvi. Šakniagumbiai išauga iki 2 m ilgio ir gali sverti net 20 kg. Dideli gumbai išauga tik ten, kur bent 9 mėnesius būdingi šilti orai, vidutinio klimato srityse išauga smulkesni. Šakniagumbio odelė geltona, popieriška, vidus traškus, konsistencija primena žalią bulvę ar kriaušę.

Ropinės gumbapupės šakniagumbiai dažniausiai valgomi žali, pagardinti druska, citrinos sultimis ar raudonaisiais pipirais. Taip pat dedami į sriubas, troškinius, yra garnyro dalis. Gali būti taip pat vaisinių salotų dalis. Visos kitos augalo dalys nuodingos, sėklose yra toksino rotenono, naudojamo insekticidų gamyboje.

Ropinė gumbapupė Meksikoje ir kitur Amerikoje vadinama  (actekai vadina ), Azijoje , , , .


File:Bangkuang 041108-014 la.jpg|Augalas
File:Bangkuang 060307-2647 la.jpg|Žiedas
File:Pachyrhizus erosus Blanco2.249.png|Požymiai
File:Pachyrhizus erosus 2.jpg|Šakniagumbiai
Pestupis

**Pestupis** – upelis Vakarų Lietuvoje, Kretingos rajono savivaldybės teritorijoje, dešinysis Salanto intakas.

## Geografija
Prasideda 5 km į rytus nuo Grūšlaukės, šiauriniame Bajoralių kaimo pakraštyje ir Juodupėnų miško pietiniame pakraštyje. Teka Juodupėnų ir Juodaičių miškų masyvo pietiniu pakraščiu vakarų kryptimi. Ties Buginiais pasuka ir perkirtęs kelią , vingiuodamas teka atvira vietove pietvakarių kryptimi. Iki Leliūnų vaga ištiesinta, paversta melioracijos kanalu. Į Salantą įteka Klecininkų pakraštyje, 81 m į pietryčius nuo tilto kelyje , 15,8 km nuo upės žiočių.

Kairiajame krante yra Pesčių (Leliūnų) dvaro sodyba, Pesčių II senosios kapinės, Klecininkų (Pesčių) senosios kapinės, Klecininkų (Pesčių) paminklas partizanams, dešiniajame krante buvo Pesčių I senosios kapinės.

Prie upės esančios gyvenvietės: Bajoraliai, Leliūnai, Bargalis, Klecininkai, Pesčiai.

Upės vardas kildinamas nuo Pesčių dvaro ir kaimo.

## Literatūra
* Lietuvos upės, sud. Brunonas Gailiušis, Jonas Jablonskis, Milda Kovalenkovienė. – Kaunas: Lietuvos energetikos institutas, 2001. – P. 598

## Nuorodos
* Lietuvos Respublikos upių ir tvenkinių klasifikatorius
Spirit (albumas)

**„Spirit“** () – aštuntasis Rusijos roko grupės Bi-2 studijinis albumas, išleistas 2011 metais.

## Dainų sąrašas
# Devuški (Девушки) 
# Optimist (Оптимист)
# Zanoza (Заноза)
# Liubov i nenavist (Любовь и ненависть)
# Bezvozdušnaja trevoga (Безвоздушная тревога, su T. Gverdciteli)
# Blef (Блеф)
# Bliuz (Блюз, su N. Poleva)
# 1000 mil (1000 миль)
# Gonka za žizn (Гонка за жизнь)
# Severnaja den (Северная лень)
# Mesto pod solncem (Место под солнцем)
# Molitva (Молитва)

## Kūrybinė grupė
* Liova Bi-2 – vokalas
* Šura Bi-2 – gitara, vokalas
* Andrejus „Zvon“ Zvonkovas – gitara
* Maksimas „Lakmus“ Andriuščenko – bosinė gitara
* Borisas Lifšicas – būgnai
* Janikas Nikolenko – klavišiniai, fleita, pritariamasis vokalas

##### Kiti
* T. Gverdciteli – vokalas
* N. Poleva – vokalas
* A. Sevidovas – klavišiniai
* P. Dolskis – bosinė gitara
* A. Revniukas – bosinė gitara
* M. Karasiovas – gitara, būgnai, bosinė gitara
* V. Nikišinas – gitara
* M. Šraiberis – smuikas
* P. Suraikinas, D. Kalinskis – violončelė
Raukšlėtasis svaidenis

**Raukšlėtasis svaidenis** (*Momordica charantia*) – moliūginių šeimos augalas, kurio vaisiai naudojami kaip daržovė. Augalas kilęs iš Pietų Azijos, XIV a. pateko į Kiniją, dabar auginamas daugelyje Azijos kraštų, Karibuose, Pietų Amerikoje.

Augalas vijoklinis, besitvirtinantis ūsais ir užaugantis iki 5 m aukščio. Lapai pražangūs, 4–12 cm skersmens, suskaidyti į 3–7 lakštus. Augalas dvinamis, žiedai geltoni. Vaisius pailgas, labai raukšlėta odele, žalios spalvos, prinokęs pagelsta. Svaidenio vaisiui prinokus, minkštimas parausta, sėklos pajuosta kol galiausiai vaisiaus odelė plyšta ir išsviedžia sėklas lauk.

Raukšlėtojo svaidenio vaisiai paprastai valgomi žali ar tik pradedantys gelsti. Tada odelė būna traški, o minkštimas vandeningas. Nuo kitų moliūginių augalų skiriasi savo aitrumu. Prinokusio vaisiaus odelė yra aitri ir kieta, bet minkštimas tampa saldus. Raukšlėtasis svaidenis naudojamas kaip prieskoninė daržovė, verdamas, dedamas į sabdžį, naudojamas padažų, gėrimų gamyboje, valgomas kaip aštrus užkandis. Augalas plačiai naudojamas liaudies medicinoje.

Indijoje augalas vadinamas , , , Kinijoje vadinamas , Japonijoje  arba iš Okinavos, kuris šis augalas itin populiarus, kilusiu pavadinimu ゴーヤー (*goya*), Indonezijoje vadinamas *peria*, Pietų Amerikoje *tomaco*, o angliškas pavadinimas yra *bitter melon*.


File:Wild Balsam Apple (Lovely Weed!) (5921355053).jpg|Žiedai
File:Momordica charantia (5).JPG|Lapai
File:Bitter gourd cut.jpg|Perpjauti žali vaisiai
File:Ripe bitter melon (Momordica charantia).jpg|Prinokęs vaisius
File:Momordica charantia 008.JPG|Išsprogęs pernokęs vaisius



File:Cooking Bitter Melons.jpg|Kepami vaisiai
File:Okinawa soba and goya chanpuru.jpg|Okinavoje patiekiamos salotos su svaideniais
File:Bittermelonsambal.jpg|Indonezijoje patiektas aštrus užkandis su svaideniais
Italinė šerytė

**Italinė šerytė** (*Setaria italica*) – miglinių šeimos augalų rūšis, svarbus kultūrinis augalas. Nuo seno auginamas Eurazijoje, vėliau įvestas Šiaurės Amerikoje.

Augalas vienametis, laibu, lapuotu stiebu, užauga iki 120–200 cm. Žiedynas – tanki, plaukuota, 5–30 cm ilgio šluotelė. Sėklos smulkios (2 mm skersmens), dengiamos lengvo kiauto, lengvai pašalinamo kuliant.

Italinės šerytės sėklos plačiai naudojamos kaip paukščių lesalas bei maistas naminiams gyvūnams. Vietomis skurdžiuose kraštuose tebenaudojamas žmonių maistui. Kinijoje šis augalas domestikuotas Peiligango kultūros laikotarpiu (VII–V tūkst. pr. m. e.), Europoje žinomas nuo II tūkstantmečio pr. m. e., plačiai naudotas tamilų virtuvėje.


File:Japanese Foxtail millet 01.jpg|Šluotelės
File:Kolbenhirse Winterfütterung Gartenvögel April 2013.JPG|Išdžiuvusi šluotelė
Barkeliai (Imbarė)

**Barkeliai** – buvęs kaimas šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 2,5 km į vakarus nuo Salantų, prie kelio . Kaimas buvo lygumoje, ribojosi su Žudgaliu, Kirkšiais, Leliūnais, Bargaliu ir Pesčiais.

## Etimologija

Pavadinimas kilo iš asmenvardžio *Barkus (Bartkus)* mažybinės formos. Rašytiniuose šaltiniuose rašomas , , , .

## Istorija

Kaimas minimas nuo XIX a. Po baudžiavos panaikinimo jo pietinėje-pietvakarinėje dalyje XIX a. II pusėje įkurtas *Kniugalvių* (, ) kaimas (vėliau pavadintas Bargaliu). 

1821, 1843 ir 1846 m. buvo 3, 1866 m. – 6 dūmai, 1923 m. – 4 ūkiai. 

1986 m. Barkeliai išbraukti iš Lietuvos administracinio-teritorinio suskirstymo apskaitinių duomenų.
 

### Gyventojai

## Šaltiniai
Ell & Nikki

**Ell & Nikki**, taip pat žinomas kaip **Eldar & Nigar** – Azerbaidžano pop duetas, kurį sudaro dainininkai Eldaras Gasimovas ir Nigar Jamal. 2011 m. gegužės 14 d. šis duetas laimėjo 2011 m. Eurovizijos dainų konkursą su daina „Running Scared“. Tai buvo Azerbaidžano pirmoji laimėta pergalė konkurse.

## Diskografija

### Singlai
* 2011 – „Running Scared“
* 2013 – „Music's Still Alive“

## Nuorodos
* Ell & Nikki — „Running Scared“ (vaizdo klipas)

|-
Mayim Bialik

**Majim Hoja Bialik** (*Mayim Hoya Bialik*; g. 1975 m. gruodžio 12 d.) – žydų kilmės JAV aktorė ir neurologė. Žymi dėl Amy Farrah Fowler vaidmens seriale „Didžiojo sprogimo teorija“ (du kartus nominuota „Emmy“ apdovanojimui geriausios šalutinės aktorės komediniame seriale kategorijoje).

Gimė San Diege, žydų, atvykusių iš Vidurio Europos, šeimoje. Žymus Izraelio poetas Hayim Nahman Bialik buvo Majim proprosenelio dėdė. Lankė Kalifornijos universitetą Los Andžele (nors buvo pakviesta ir į Harvardą bei Jeilį), baigė neuromokslų, hebrajų kalbos ir žydų kultūros studijas, 2007 m. pasiekė daktaro laipsnį neuromoksluose, jos disertacija buvo apie Prader–Willi sindromą turinčių asmenų hipotalamo veiklą.

Aktorės karjerą pradėjo dar vaikystėje, vaidino serialuose (pagrindinis vaidmuo seriale *Blossom*), videoklipuose. 1995–2005 m. užsiėmė daugiausia filmų įgarsinimu. Nuo 2010 m. pradėjo vaidinti seriale „Didžiojo sprogimo teorija“ kaip pagrindinio veikėjo Šeldono Kuperio (vaid. Jim Parsons) draugė; šiame seriale ji taip pat yra neurologė.

Mayim Bialik išpažįsta šiuolaikinį ortodoksinį judaizmą, yra veganė.

## Nuorodos
* IMDB profilis
Notė (upė)

**Notė** – upė Vakarų Lietuvoje, Plungės ir Skuodo rajono savivaldybių teritorijoje, dešinysis Salanto intakas.

Prasideda į 5 km į šiaurę nuo Platelių, Užpelkių kaime, Montvidinės miško pakraštyje, Žemaitijos nacionaliniame parke. Teka vingiuodama atvira vietove vakarų kryptimi, triskart kirsdamas kelią . Dalis upelio vagos ištiesinta, paversta melioracijos kanalu. Į Salantą įteka Dvarčininkų pakraštyje, 5 km į pietvakarius nuo Notėnų, Salantų regioniniame parke, 24,1 km nuo upės žiočių.

Notėnuose įrengti 2 tvenkiniai. Vagos vidutinis nuolydis – 473 cm/km.

Dešinysis intakas – Juodupis.

Dešiniajam krante yra Dovainių kapinynas, kairiajame krante – Dovainių kalnas, vad. Gaidpile, Panotėnių paminklas partizanams.

Prie upės esančios gyvenvietės: Užpelkiai, Dovainiai, Zobielai, Notėnai, Panotėniai, Baidotai.

## Pavadinimas
Upėvardis laikomas baltiškos kilmės, tačiau jo etimologija neaiški. Vladimiras Toporovas siejo su šaknimi **nāt-/nāk*, esančia žodžiuose  „eiti“,  „bręsti“. Kitas bandymas upėvardį sieti su  „plaukti, tekėti“,  *šlapias, drėgnas*, dak. *net-* „tekėti“,  „maudo“, taip pat sen. saks. *nat* „šlapias, drėgnas“,  „šlapinti“.

Upės vardu pavadinti Notėnai ir Panotėniai.

## Nuorodos
* Lietuvos Respublikos upių ir tvenkinių klasifikatorius
Juozapas Kovalevskis

**Juozapas Kovalevskis** (, ; g. 1801 m. sausio 9 d. – m. 1878 m. lapkričio 7 d.) – lenkų orientalistas, laimaizmo ir mongolų kalbos specialistas, kalbininkas.

## Biografija

Gimė dabartinės Baltarusijos miestelyje Didžioji Berastavica. Baigė Svisločiaus licėjų, 1817 m. pradėjo studijuoti klasikinę filologiją Vilniaus universitete, tapo filomatų draugijos nariu (drauge su Adomu Mickevičiumi, Tomu Zanu, Jonu Čečiotu). Vėliau Vilniaus licėjuje dėstė lotynų ir lenkų kalbas. 1823 m. buvo suimtas už anticarinę veiklą, 1824 m. spalį ištremtas į Kazanę. Ten Kovalevskis tapo Kazanės universiteto studentu, mokėsi arabų, totorių ir persų kalbų. 1828 m. buvo išsiųstas į Buriatiją tyrinėti mongolų kalbos. Savo ekspediciją pradėjo nuo Irkutsko, lankėsi Urgoje, Verchneudinske, 1830 m. pasiekė Pekiną. Kinijoje Juozapas Kovalevskis metus mokėsi kinų kalbos ir lamaizmo. Grįždamas atgal vėl lankėsi mongolų ir buriatų žemėse, tyrė jų kultūrą (1832 m. Troickosavske įkūrė rusų-mongolų karinę mokyklą). 1833 m. grįžo į Kazanę, tada Petrapilyje išlaikė mongolų kalbos egzaminą ir Kazanės universitete įkūrė mongolų kalbos katedrą. 1834 m. gavo profesoriaus laipsnį, 1846 m. apdovanotas Demidovo ordinu. 1854–1860 m. Kovalevskis buvo Kazanės universiteto rektoriumi. 1862–1878 m. jis dėstė istoriją Varšuvos universitete. Palaidotas Povonzkų kapinėse Varšuvoje.

Žymiausi Juozapo Kovalevskio darbai yra:
* *Trumpa mongolų kalbos gramatika* (1835 m.),
* *Mongolų chrestomatija* (T. 1–2, 1836–1837 m.),
* *Mongolų–rusų–prancūzų kalbų žodynas* (T. 1–3, 1844–1849 m.).

Juozapas Kovalevskis buvo Paryžiaus Azijos draugijos garbės nariu (nuo 1839 m.), Peterburgo mokslų akademijos nariu (1847 m.). Juozapo Kovalevskio garbei pavadinta viršukalnė Mongolijoje (Tavan Bogdo kalnuose), viena VU orientalistikos centro auditorijų.

Vilniaus universiteto bibliotekoje saugomas J. Kovalevskio rankraštinis palikimas ir biblioteka yra vertingas šaltinis mongolų, mandžiūrų, buriatų ir kitų Centrinės Azijos tautų istorijos, kultūros, kalbos ir literatūros tyrinėjimams. Šią medžiagą universitetui 1883 m. perdavė J. Kovalevskio našlė.

## Šaltiniai
San Kristobalis (Dominikos Respublika)

**San Kristobalis** () – miestas pietų Dominikos Respublikoje; San Kristobalio provincijos administracinis centras. Miestas įsikūręs nedideliame slėnyje, Centrinei Kordiljerai priklausančių kalnų papėdėje, tarp Nigua ir Nisao upių, netoli Karibų jūros pakrantės. Eina plentai į Santo Domingą, Port o Prensą (Haitis). Gyventojų 203,5 tūkst. (2012).

Plėtojama maisto (cukraus, kavos) pramonė, žemdirbystė, gyvulininkystė. Apylinkėse išgaunama nafta.

## Istorija
Gyvenvietė įkurta aukso ieškotojų 1575 m. 1844 m. Dominikos Respublikai paskelbus nepriklausomybę nuo Haičio, San Kristobalis pateko į Santo Domingo provincijos sudėtį, jam buvo suteiktas savivaldos statusas. Čia tais pačiais metais buvo priimta pirmoji Dominikos Respublikos konstitucija.

## Žymūs žmonės
* Rafael Trujillo – Dominikos Respublikos diktatorius

## Šaltiniai
Thomas P. Kasulis

**Tomas Kasiulis** (*Thomas P. Kasulis*; g. 1948 m.) – lietuvių kilmės JAV filosofas, orientalistas, religijotyrininkas, tyrinėjantis japonų religinę pasaulėvoką (ypač šintoizmą) ir filosofiją. Ohajo valstybinio universiteto religijotyros, filosofijos lyginamųjų studijų, Rytų Azijos kalbų ir literatūros profesorius.

Jeilio universiteto menų bakalauras, menų magistras, filosofijos mokslų daktaras, Havajų universiteto menų magistras.

## Bibliografija
* *Zen Action/Zen Person* (University of Hawaii Press, 1989 m.)
* *Self As Body in Asian Theory and Practice* (su Roger T. Ames ir Wimil Dissanayake, Suny Series, 1992 m.)
* *The Recovery of Philosophy in American: Essays in Honor of John Edwin Smith* (su John Edwin Smith ir Robert Cummings Neville, 1997 m.)
* *Self As Image in Asian Theory and Practice* (su Roger T. Ames ir Wimil Dissanayake, Suny Series, 1998 m.)
* *Shinto: The Way Home* (University of Hawaii Press, 2004 m.)
* *Intimacy or Integrity: Philosophy and Cultural Difference* (University of Hawaii Press, 2002 m.)
* *Japanese Philosophy: A Sourcebook* (su James W. Heisig ir John C. Maraldo, University of Hawaii Press, 2011 m.)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Thomas Kasulis pristato Ohajo universiteto religijotyros programą
Hartfordšyras

**Hartfordšyras** (; sutrumpintai *Hartas*) – Rytų Anglijos regione, Anglijoje. Šiaurėje ribojasi su Bedfordšyro, šiaurės rytuose su Kembridžšyro, rytuose su Esekso, vakaruose su Bakingamšyro grafystėmis bei pietuose su Didžiojo Londono administraciniu vienetu, grafyste ir regionu.

## Geografija
Priėjimo prie jūros neturinti grafystė, kurios plotas yra 1643 km². Hartfordšyras padalintas į 10 administracinių rajonų. Grafystės administracinis centras – Hartfordas.

## Nuorodos
* Hartfordšyro grafystės savivaldybės svetainė
Silva rerum

**Silva rerum** – 2008 m. Kristinos Sabaliauskaitės istorinis romanas. Romano veiksmo vieta ir laikas – XVII a. Lietuva.

## Vertimai į kitas kalbas
2014 m. romanas išverstas į latvių kalbą. Latvijoje vykusios akcijos „Didysis skaitymas“ () metu ši knyga pateko tarp 100 visų laikų mėgstamiausių latvių knygų ir tapo vienintele lietuviška knyga, patekusia į šį šimtą. 2015 m. knyga pasirodė lenkų kalba.

## Apdovanojimai
2008 m. pirmoji trilogijos dalis pelnė Jurgos Ivanauskaitės vardo premiją, o 2009 m. skaitytojų išrinkta metų knyga.

## Šaltiniai
Batatinė dioskorėja

**Batatinė dioskorėja** (, sin. *Dioscorea batatas*) – dioskorėjinių šeimos šakniavaisinė daržovė, kilusi iš Kinijos, populiari Rytų Azijos šalių virtuvėse. 

Šaknys nuo kelių iki keliasdešimties centimetrų ilgio, su šviesiai ruda plona žievele ir baltu vidumi. Gali būti valgomos neapdorotos, tiesiog smulkiai supjausčius arba sutarkavus, arba naudojamos kaip kitų valgių sudėtinė dalis. Neturi ryškaus skonio. Šaknį sutarkavus, gaunama tąsi balta masė. Japonijoje batatinė dioskorėja vadinama *nagaimo* ir valgoma sutarkuota su sojų padažu arba be papildomų priedų, patiekiama kaip užkandis prie kitų valgių.

## Galerija

Nagaimo-Fields-Hokuei-Tottori-2013071401.jpg|Batatinių dioskorėjų laukas
Dioscorea polystachya vine.jpg|Augalo lapai
Tororo (grated Dioscorea polystachya).jpg|Sutarkuota šaknis
Chinesische Yamswurzel 1.jpg|Šaknies pjūvis


## Išnašos
Naikas Borzovas

**Naikas Vladimirovičius Borzovas** (; tikrasis vardas Nikolajus Vladimirovičius Baraško; g. 1972 m. gegužės 23 d.) – rusų roko muzikantas, dainininkas ir dainų autorius. Buvo grupės „Infekcija“ įkūrėjas ir lyderis, tačiau jis plačiau žinomas dėl savo solinių darbų.

## Diskografija

### Studijiniai albumai
* 1992 – Pogruženije (Погружение)
* 1994 – Zakryto (Закрыто)
* 1997 – Golovolomka (Головоломка)
* 2000 – Supermen (Супермен)
* 2002 – Zanoza (Заноза)
* 2010 – Iznutri (Изнутри)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Mindaugas Leika

**Mindaugas Leika** (g. 1979 m. Vilniuje) – Lietuvos ekonomistas.

## Biografija

1997 m. baigė Vilniaus Užupio gimnaziją, 2004 m. – Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetą ir Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institutą. 2005 m. stažavosi Kalifornijos universitete Berklyje.

Nuo 2004 m. dirba Lietuvos banke: 2004–2005 m. Pinigų politikos departamento ekonomistas, 2005–2011 m. Finansinio stabilumo skyriaus viršininkas, 2011–2012 m. Ekonomikos departamento direktorius. Nuo 2013 m. Ekonomikos ir finansinio stabilumo tarnybos Finansinio stabilumo departamento vyr. specialistas.

Nuo 2007 m. dėsto ISM vadybos ir ekonomikos universitete, o nuo 2009 m. yra Tarptautinio valiutos fondo Pinigų ir kapitalo rinkų departamento ekspertas.

## Šaltiniai
Ąžuolupis

**Ąžuolupis** – upelis Vakarų Lietuvoje, šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje; dešinysis Akmenos intakas.

## Etimologija
Upelis teka palei Ąžuolijos mišką, todėl buvo pavadintas Ąžuolupiu.  

## Geografija
Ištakos yra Smeltės rytiniame pakraštyje, šalia Grūšlaukės miško, 1,5 km į pietryčius nuo Grūšlaukės. Upelio vaga ištiesinta, paversta melioracijos kanalu. Teka pietvakarių kryptimi palei Grūšlaukės ir Ąžuolijos miškų pakraštį ir atvira vietove. Į Akmeną įteka Akmenalėse, 3,4 km į šiaurės rytus nuo Vaineikių, 56,7 km nuo jos žiočių. 

Gyvenvietės: Smeltė, Knėžai, Akmenalės.

## Nuorodos
*Lietuvos Respublikos upių ir tvenkinių klasifikatorius
Knėžų Velnio akmuo

**Knėžų akmuo**, vadinamas *Velnio akmeniu* (saugotinas kultūros paveldo objektas) – mitologinis akmuo šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Knėžuose (Darbėnų seniūnija), 0,4 km į rytus nuo kelio , Ąžuolupio kairiajame krante.

## Apibūdinimas
Guli kaimo žemių vakariniame pakraštyje, Pajuodiškės miškelyje, į rytus nuo Ąžuolupio kanalo. 

Akmuo – pilkšvas stambiagrūdis granitas, netaisyklingos formos, 4 m ilgio ir 3,5 m pločio. 

Teritorijos plotas – 20 m².

## Istorija
Didelis riedulys nuo seno atkreipė vietos gyventojų dėmesį. Senieji gyventojai akmenį gerbė, laikė nepaprastu. Pasakojama, kad ant jo sėdėdavęs ir batus siūdavęs velnias. Vėlų vakarą ir naktimis praeiviai prie akmens pasiklysdavę. 

2013 m. žvalgė Vykintas Vaitkevičius.
 
## Šaltiniai
Pagilbrastis

**Pagilbrastis** – upelis Vakarų Lietuvoje, šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, kairysis Erlos intakas.

## Geografija
Ištakos yra Nerėpų centrinėje dalyje, Nerėpų miško pakraštyje, 2,3 km į šiaurės rytus nuo Erlėnų. Didesnioji upelio vagos dalis ištiesinta, paversta melioracijos kanalu. Teka pietvakarių kryptimi atvira vietove, tarp Salanto ir Erlos. Erlėnų kaimo žemių šiaurės rytinėje dalyje (ties Erlėnų senosiomis kapinėmis) pasuka į vakarus ir teka vingiuodama natūralia vaga per gyvenvietę. Į Erlą įteka Erlėnų gyvenvietės vakarinėje dalyje, 430 m į šiaurės vakarus nuo kelių  ir  kryžkelės, 21,8 km nuo jos žiočių.

Tvenkiniai: Erlėnų tvenkinys rytinėje gyvenvietės dalyje.

Gyvenvietės: Nerėpai, Kalniškiai, Erlėnai.

Dešiniajame krante yra Erlėnų I ir II senosios kapinės.

Upėvardis laikomas priešdėlio *pa-* vediniu nuo kažkokios vietos, vadinamos *Gilbrasčiu* (ši iš „gili brasta“).

## Nuorodos
* Lietuvos Respublikos upių ir tvenkinių klasifikatorius (E-5, Erla)
Erlėnų II senosios kapinės

**Erlėnų antrosios senosios kapinės** (arba ***Kapeliai, Maro kapeliai***) – saugotinas kultūros paveldo objektas, neveikiančios kapinės šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, Erlėnuose (Imbarės seniūnija), kairiajame Erlos krante. 

## Kapinės

Įrengtos aukštumoje. Netaisyklingo plano, apjuostos vielos tvora. Laidojimo žymių nėra. Viduryje stovi betoninis antkapinis kryžius su Kristaus portretiniu bareljefu ir įrašu: „A † A / ČIA ILSIS / MŪSŲ / PROTĖVIAI“. 

Teritorijos plotas – 0,01 ha.

## Istorija

Įrengtos apie XVIII a., vadinamos Maro kapeliais. Manoma, kad jose laidoti Erlėnų gyventojai per 1710–1711 m. Didįjį marmetį. Kapines uždarius, XIX a. jose laidojo savižudžius (pakaruoklius) ir nekrikštytais mirusius kūdikius. Pasakojama, kad kapinėse vaidendavosi. 

Kapinės seniau buvo apjuostos akmenų tvora,  viduryje stovėjo keli ąžuoliniai kryžiai. Akmenų tvora tarpukariu ir pokariu nuardyta statyboms, o sunykusių kryžių vietoje XX a. vid. Mortos Juockienės rūpesčiu pastatytas antkapinio paminklo tipo kryžius.

## Šaltiniai
Savalu

**Savalu** () – miestas vidurio Benine, Savalu aukštumose; Kalvų departamento administracinis centras. Keliai į Džugu, Četį, Zagnandą. Žemės ūkio regiono prekybinis centras. Yra muziejus, karaliaus Ahusu Sohos mauzoliejus, Savalu karalystės valdovų rūmai. Dauguma Savalu gyventojų yra mahiai.

Manoma, kad netoli Savalu jorubai įkūrė miestą **Ilodžį**, kuris tapo jų karalystės sostine ir išų subetnoso formavimosi pradžia. Vėliau fonams giminingi mahiai sugriovė Ilodžį ir išstūmė išus į šiaurę, kur jie įkūrė Išos karalystę su sostine Bantėje. Mahiai įkūrė Savalu karalystę, kurios dinastija tęsiasi iki mūsų dienų.

## Sportas
* Espoir – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė