open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Šiauliškių akmuo

**Šiauliškių akmuo** – stambus riedulys, geologinis gamtos paminklas, esantis šalia Šiauliškių kaimo, Prienų miškų urėdijos Meškapievio girininkijos (2 kv., 12 skl.) teritorijoje, Mačiūnų miške, apie 3,5 km į šiaurės rytus nuo Prienų. Artimiausi krašto keliai – 2 km į šiaurės rytus nuo , 2,5 km į šiaurės vakarus nuo .  Paskelbtas saugomu 1964 m. 2019 m. duomenimis, kelio nuorodų, informacinių ženklų į šį objektą nebuvo.

Riedulį supa brandus miškas, pro šalį veda miško kelias. Riedulys yra atokiau nuo judrių kelių. Ant akmens pritvirtintas nedidelis metalinis kryžius. Papėdėje yra antkapis ir kryžius čia palaidoto Tauro apygardos Geležinio Vilko rinktinės partizano Jurgio Mikušausko-Blakės, žuvusio 1945 m. spalio 7 d. Petraičių sodyboje, atminimui. Tai viena iš lankytinų vietų Išlaužo seniūnijoje.

## Duomenys

* Aukštis – 2,15 m
* Ilgis – 4,13 m
* Plotis – 3,40 m
* Perimetras – 10,20 m


Šiauliškių akmuo.JPG|Priešais akmenį – antkapis (2014 m.)
Šiauliškių akmuo 2.JPG|Ant akmens įtvirtintas geležinis kryžius
2. Šiauliškių akmuo.JPG|Papuoštas kryžius

	
## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras 
* Partizano kapas prie Šiauliškių akmens (nuotrauka)
Romanešitas

**Romanešitas** (; pagal vietovę ; ) – mineralas (Ba,H2O)2(Mn+4,Mn+3)5O10, pirminis sandas minerale psilomelane, kuris yra mineralų mišinys. Dauguma psilomelanų nėra grynas romanešitas, tad šie terminai nėra sinonimai. 

Romanešitas yra vertinga mangano rūda, naudojama plieno gamyboje. 

Romanešitas pasižymi monoklinine kristalų struktūra, jo kietis 6,0-6,5 (Moso skalė), tankis 4,7-5,0. 

Asocijuojasi su tokiais mineralais kaip: hematitas, baritas, piroliuzitas, kvarcas, ir kiti mangano oksido mineralais. Aptinkamas Prancūzijoje, Vokietijoje, Anglijoje, Brazilijoje, įvairiose JAV valstijose (pvz., Arizona, Virginija, Mičiganas). 

Sinoniminiai pavadinimai – , . 

## Nuorodos

* Romanèchite. In: Mindat.org
* Turner, E. (1828): Chemical examination of the oxides of manganese. Part II. On the composition of the ores of manganese described by Mr. Haidinger. The Philosophical Magazine 4, 96-104. 
* Zambonini F., Cagliotti V. (1931): Nuove ricerche sulla composizione chimica della romanechite. Periodico di Mineralogia – Roma, 73-80.
* Palache, Charles, Harry Berman & Clifford Frondel (1944), The System of Mineralogy of James Dwight Dana and Edward Salisbury Dana Yale University 1837-1892, Volume I: Elements, Sulfides, Sulfosalts, Oxides. John Wiley and Sons, Inc., New York. 7th edition, revised and enlarged: 670.
* Turner, S. & Post, J. E. (1988): Refinement of the substructure and superstructure of romanechite. American Mineralogist 73, 1155-1161.
Psilomelanas

**Psilomelanas** (; iš , kuris iš  'glotnus' +  'juodas') – grupinis pavadinimas kietų juodų mangano oksidų, tokių kaip holanditas, romanešitas. Psilomelanas susideda iš hidroksidinių mangano oksidų su įvairiu kiekiu bario ir kalio.

## Formulė
Apibendrinta formulė yra Ba(Mn2+)(Mn4+)8O16(OH)4 arba (Ba,H2O)2Mn5O10. Psilomelane yra 70-80% mangano oksido. 

Psilomelanas kartais vadinamas hidrintu (su prijungtomis vandens molekulėmis) mangano manganatu. 

## Savybės
Psilomelanas yra amorfinis, sandara primena vynuogišką () ir stalaktišką masę glotniu spindinčiu paviršiumi ir submetaliniu blizgesiu. Mineralas aiškiai skiriamas nuo kitų hidrintų mangano oksidų (manganito ir ) didesniu kiečiu (Moso skalė) - nuo 5 iki 6. Tankis nuo 3,7 iki 4,7. Brėžis rudai juodas, skilimas glotnus. Dėl savo amorfinės prigimties mineralas dažnai turi priemaišų, pvz., geležies hidroksido. Tirpsta druskos rūgštyje išskirdamas chloro dujas.

## Pavadinimas

Pavadinimas suteiktas pagal būdingą išvaizdą:
* , kuris iš  'glotnus' +  'juodas'
Lotyniškas ir vokiškas pavadinimo variantai reiškia tą patį:
* ,
* . 

## Radavietės
Psilomelanas yra įprastinė ir svarbi mangano rūda, aptinkama panašiomis sąlygomis kaip piroliuzitas ir taip pat komerciškai naudojama. 
Aptinkamas daugelyje vietovių. Pvz., tipiški vynuogiški pavyzdžiai aptinkami:
* D.Britanijoje: Restormelio geležies kasyklose Lostvitielyje (Kornvalis), Brendono kalvose (Somersetas), Hojuje (Orknis),
* Vokietijoje: *Sayn* (netoli Koblenco),
* JAV: *Crimora* (Augustos apygarda, Virdžinija).
Kartus su piroliuzitu psilomelanas masiškai kasamas Vermonte, Virdžinijoje, Arkanzase ir Naujoje Škotijoje.
Bogd Chan Ulas

**Bogd Chan Ulas** (, dar vadintas ***Bogdo Ula, Čoibalsan Ula***) – kalnas Mongolijoje, Chentėjaus kalnuose, ties pietiniu šalies sostinės Ulan Batoro pakraščiu. Aukštis – 2256,3 m. Bogd Chan Ulas ir jo apylinkės paskelbtos gamtos draustiniu (įkurtas 1809 m., plotas 366 km²). Tai yra toliausiai į pietus nutolusi Mongolijos vieta, kur veši miškai. Ties Bogd Chan Ulo pietiniais šlaitais spygliuočių miškai pereina į stepes. Saugomi starai, švilpikai, elniai, šernai, vilkai ir kt. gyvūnai.

Pasak legendos, 1225–1226 m. žiemą Čingischanas, ruošdamasis puolimui prieš tangutus, praleido Bogd Chan Ule. Jis uždraudė čia kirsti medžius ir medžioti, bei paslėpė čia savo ginklus. Kalnas mongolų laikomas šventu, jo papėdėje stovi Mandžušri vienuolynas.


File:Bogd Khan Uul Mount view from Ulan Bator, Mongolia.JPG|Vaizdas nuo Ulan Batoro pakraščių
File:Bogd Khan Mountain.jpg|Pietiniai šlaitai
File:Manzushir.jpg|Kalnai ir senojo Mandžušri vienuolyno griuvėsiai


## Šaltiniai
Bogdo

**Bogdo** ( „šventas, dieviškas“) gali reikšti:

* Didysis Bogdo ir Mažasis Bogdo – kalnai Pakaspijo žemumoje;
* Bogd Chan Ulas arba Bogdo Ula – kalnas Mongolijoje;
* Ich Bogdo – kalnagūbris Gobio Altajuje, Mongolijoje;
* Barun Bogdo Ula – aukščiausias Gobio Altajaus kalnas;
* Tavan Bogdo Ula – kalnų masyvas Altajuje;
* Bogdo Ula – kalnagūbris Uigūrijoje;
* bogdo gegenas – Mongolijos budistų sanghos vadovas.
Vroclavo medicinos universitetas

**Vroclavo medicinos universitetas** – valstybinis universitetas Vroclave, Lenkijoje. Lenkijos aukštųjų mokyklų reitinge jis užima 8 vietą (1 tarp medicinos mokslų srities universitetų), tuo tarpu pasaulyje – 3131vietą (pagal pasaulinį *Webometrics Ranking of World Universities* reitingą). 2014 m. populiariausia studijų kryptimi Lenkijoje buvo šio universiteto siūloma stomatologija (59 kandidatai vienai vietai).

Aukštosios mokyklos ištakos siekia 1811 m., kai Vroclavo universitete buvo įsteigtas Medicinos fakultetas. 1950 valdžios sprendimu visos medicinos studijų kryptys buvo atskirtos nuo bendrojo pobūdžio universitetų, joms administruoti buvo įsteigtos Medicinos akademijos. Tokiu būdu sausio 1 d. atsirado ir Vroclavo medicinos akademija (lenk. *Akademia Medyczna w Lublinie*). Universiteto pavadinimas jai buvo suteiktas 2012 m. rugpjūčio 25 d.

## Fakultetai
* Medicinos fakultetas
* Medicinos ir stomatologijos fakultetas
* Farmacijos fakultetas su Laboratorinės medicinos skyriumi
* Sveikatos mokslų fakultetas

## Rektoriai
* Zygmunt Albert (1950–1954)
* Antoni Falkiewicz (1954–1957)
* Bogusław Bobrański (1957–1962)
* Aleksander Kleczeński (1962–1965)
* Tadeusz Baranowski (1965–1968)
* Leonard Kuczyński (1968–1972)
* Stanisław Iwankiewicz (1972–1978)
* Eugeniusz Rogalski (1978–1981)
* Marian Wilimowski (1981–1987)
* Bogdan Łazarkiewicz (1987–1990)
* Zbigniew Knapik (1990–1993)
* Jerzy Czernik (1993–1999)
* Leszek Paradowski (1999–2005)
* Ryszard Andrzejak (nuo 2005, įgaliojimai sustabdyti 2010, atsistatydino 2011 m. balandį)
* Marek Ziętek (l.e.p. 2010–2011 balandis)
* Andrzej Książek (l.e.p. 2011 gegužė)
* Marek Ziętek (nuo 2011)


Vaizdas:AkademickiSzpitalKliniczny.jpg|Universiteto klinikinė ligoninė
Vaizdas:Wrocław, Ośrodek Badawczo–Naukowo–Dydaktyczny Dolnośląskiej Farmacji - fotopolska.eu (210589).jpg|Aukštutinės Silezijos tyrimų, mokslo ir švietimo centras
Vaizdas:Diagnozjusz (Diagnostician) Wroclaw dwarf 01.JPG|Nykštukas Diagnostikas (lenk. *Diagnostyk*)
Vaizdas:Klinika ul Skłodowskiej-Curie Wejście główne fot BMaliszewska.jpg|Marijos Sklodovskos-Kiuri klinikos


## Šaltiniai
Opolės universitetas

**Opolės universitetas** – valstybinis universitetas Opolėje, Lenkijoje. Lenkijos aukštųjų mokyklų reitinge jis užima 50 vietą, tuo tarpu pasaulyje – 2020 vietą (pagal pasaulinį *Webometrics Ranking of World Universities* reitingą).

Aukštoji mokykla buvo įkurta 1994 m. kovo 10 d., sujungus dvi iki šiol veikusias aukštąsias mokyklas Opolėje: Aukštąją pedagogikos mokyklą bei Liublino katalikiškojo Jono Pauliaus II universiteto filialą.

## Fakultetai
* Chemijos fakultetas
* Ekonomikos fakultetas
* Filologijos fakultetas
* Istorijos ir pedagogikos fakultetas
* Matematikos, fizikos ir informatikos fakultetas
* Teisės ir administravimo fakultetas
* Gamtos mokslų ir technikos fakultetas
* Teologijos fakultetas

## Rektoriai
* prof. hab. dr. Jerzy Pośpiech (1994–1995)
* prof. hab. dr. Franciszek Marek (1995–1996)
* prof. hab. dr. Stanisław Nicieja (1996–2002; 2005–2008; nuo 2012)
* prof. hab. dr. Józef Musielok (2002–2005)
* prof. hab. dr. inž. Krystyna Czaja (2008–2012)


Vaizdas:Opole Collegium Oeconomicum 1.jpg|Ekonomikos fakultetas
Vaizdas:Oppeln-uni.jpg|Filologijos fakultetas
Vaizdas:PL Opole uni1.jpg|Matematikos, fizikos ir informatikos fakultetas
Vaizdas:Wikipedia-opole-2.jpg|Collegium minus (Universiteto rektoratas)


## Šaltiniai
Gintautas Petraitis

**Gintautas Petraitis** (1944 m. spalio 20 d. Paalsyje, Viduklės valsčiuje – 2022 m. spalio 20 d.) – Lietuvos šachmatininkas, šachmatų treneris, tarptautinis korespondencinių šachmatų didmeistris (2010 m.).

## Biografija
Studijavo Vilniaus universitete. 1970 m. baigė Gamtos fakultetą, įgijo geografo specialybę. Tais pačiais atsikėlė į Klaipėdą ir dirbo sinoptiku, okeanologu. Nuo 1972 m. dirbo specializuotos statybos darbų mechanizacijos treste geodezininku. Nuo 1979 iki 1988 metų dirbo šachmatų treneriu Klaipėdos vaikų ir jaunių sporto mokykloje. Dirbdamas treneriu Klaipėdoje paruošė daug pajėgių šachmatininkų.

Gyvendamas Klaipėdoje, aktyviai žaidė šachmatais tiek prie lentos, tiek susirašinėjant. Tapo IX-ojo Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionato (1977–1978 m.) nugalėtoju. Pirmajame Pabaltijo korespondencinių šachmatų čempionate (1982–1983 m.) iškovojo trečią vietą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Gintautas Petraitis
* Rezultatai (anglų k.)
* Biografija
Manganitas

**Manganitas** () – mineralas, sudarytas iš mangano oksido hidroksido (MnO(OH)), besikristalizuojančio monoklininėje sistemoje pseudoortorombiškai. Manganito kristalai yra prizmiški, giliai sluoksniuoti, sluoksniai lygiagretūs išilginei ašiai. Kristalai dažnai susigrupuoja sudarydami paketus. Spalva būna nuo tamsaus plieno pilkumo iki geležies juodumo. Blizgesys deimantinis, submetalinis. Brėžis tamsiai raudonrudis. Kietis 4,0 (Moso skalė). Tankis 4,3. Tobulai skyla lygiagrečiai  ašiai ir mažiau tobulai skyla lygiagrečiai prizmių plokštumoms. Pasitaiko kristalų dvynių.

Mineralas turi 89,7% mangano seskvioksido. Tirpsta druskos rūgštyje ir išskiria chloro dujas.

Nors žinomas dar nuo 1772 m. vadintas įvairiais pavadinimais, pirmą kartą pavadintas *manganitu* 1827 m. *W. Haidinger* publikacijoje.

## Paplitimas

Manganitas pasitaiko kartu su kitais mangano oksidais kaip nuosėdos, susidarančios cirkuliuojant kritulių vandeniui dūlėjimo sąlygomis molio kloduose ir laterituose.
Formuojasi žematemperatūriu hidroterminiu būdu geologinėse gyslose, asocijuotai su tokiais mineralais, kaip kalcitas, baritas, sideritas, taip pat dažnai tokiais mineralais kaip piroliuzitas, braunitas, hausmanitas, getitas.

Manganitas aptinkamas:
* Ilfelde (Harcas, Vokietija). Čia manganitas neretai sudaro gražius kristalinius darinius ten, kur mineralas būna kartu su kalcitu ir baritu gyslose, kertančiuose porfyrus.
Manganito kristalai taip pat aptinkami:
* Vokietijoje: Ilmenau (Tiuringija), Noikirche (ties Selesta, Elzase);
* D. Britanijoje: Graname ties *[[Towie]]* (Aberdynšyras) ir *[[Upton Pyne]]* ties Ekseteriu;
* JAV: *Negaunee* (Mičiganas),
* Australija: *Pilbarra* (Vakarų Australija).
* Kanada: *Atikokan* (Ontarijas) ir Naujojoje Škotijoje.

Manganitas kaip mangano rūda yra žymiai retesnė negu piroliuzitas ar psilomelanas.

## Nuorodos
Sheeba

**Sheeba** buvo merginų pop muzikos trio, populiarus Airijoje aštuntojo dešimtmečio pabaigoje ir devintojo dešimtmečio pradžioje. Grupę sudarė Maxi (tikrasis vardas *Irene McCoubrey*), Marion Fossett ir Frances Campbell.

1978 m. grupė dalyvavo Airijos nacionaliniame dainų konkurse, siekiant pasirinkti Airijos dainą tų metų Eurovizijos dainų konkursui. Tačiau su daina „It’s Amazing What Love Can Do“ atlikėjos finale užėmė 6 vietą ir tarptautiniame konkurse dalyvauti negalėjo.

Po trejų metų – 1981 metais, grupė su daina „Horoscopes“ laimėjo šalies atranką ir išrinktos Airijos atstovėmis 1981 m. Eurovizijos konkurse. Renginyje, kuris vyko Dubline, Sheeba su 105 taškais užėmė penktą vietą. Grupė dar du kartus bandė patekti į Euroviziją – 1982 ir 1984 metais – tačiau atlikėjos užėmė atitinkamai septintą ir ketvirtą vietas.

Grupės narė Maxi 1973 m. dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse, kur užėmė 10 vietą.

## Nuorodos
* Daina ''Horoscopes''

|-
Juozapas Boguslavas Sluška

**Juozapas Boguslavas Sluška** (; 1652 m. spalio 22 d. – 1701 m. spalio 8 d., Krokuva, Lenkija) – ATR karinis ir valstybinis veikėjas, Lietuvos didysis medžioklis (1673–1676 m.), Lietuvos didysis vėliavininkas (1676–1683 m.), Lietuvos dvaro maršalka (1683–1685 m.), Trakų kaštelionas (1685 m.), Vilniaus kaštelionas (1685–1701 m.), Lietuvos lauko etmonas (1685–1701 m.).

## Biografija

Lietuvos bajorų Sluškų giminės atstovas, herbo „Ostoja“ savininkas. Lietuvos dvaro paiždininkio Boguslavo Jurgio Sluškos (apie 1620–1658) ir Anos Potockaitės (m. 1695) vyresnysis sūnus.

Gimė 1652 m. Buvo Lanskoronskio, Pinsko, Peniavsko seniūnas, Vilniaus kaštelionas nuo 1685 iki 1701 m. Buvo karaliaus Jono Sobieskio šalininkas. Būdamas labai kilmingas lietuvių bajoras, didelę laiko dalį praleisdavo Lenkijos karalystėje, o ne Lietuvoje.

Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės pilietiniame kare (1696–1702 m.) iš pradžių Juozapas Boguslavas Sluška palaikė Sapiegų giminę, kuri kariavo prieš kitas kilmingas gimines, bet po karaliaus Jono Sobieskio mirties nutarė išeiti į opoziciją kartu su savo jaunesniuoju broliu Dominyku, Polocko vaivada, pas Mykolą Servacijų Višmioveckį ir Liudviką Pociejų už ką 1701 metais prarado Lietuvos lauko etmono buožę, kurią gavo dar 1685 metais.

Per daugelį mūšių su Krymo totoriais ir Osmanų imperija, 1673–1698 metų kampanijos metu, Juozapas Boguslavas Sluška parodė save kaip puikus raitelis ir drąsus karys, tačiau neparodydamas jokio vadovavimo talento. 1697 metais, kad palikt po savim ką nors atminčiai ateities kartoms pastatė Teraspolio tvirtovę (Liublino vaivadija). Mirė Sluška 1701 metų spalio 8 dieną Krokuvoje.

## Šeima

Buvo vedęs Teresę Korvin-Gosievskaitę (m. 1708), Lietuvos lauko etmono Vincento Korvino-Gosievskio (1620–1662) ir Magdalenos Konopackaitės (m. 1694) dukterį, nuo santuokos su kuria vaikų neturėjo.

## Išnašos

## Nuorodos
* Tygodnik Ilustrowany, 1861
* Herbarz Niesieckiego, s.415

|-
Tiranos apygarda

**Tiranos apygarda** () – viena iš 36-ių Albanijos apygardų, esanti šalies centre. Priklauso Tiranos apskričiai. 888 949 gyventojai (2013 m. duomenys). Plotas – 1 238 km². Administracinis centras ir šalies sostinė – Tirana. Ribojasi su Krujės, Mačio, Bulkizės, Libraždžio, Elbasanio, Pekinio, Kavajės ir Duresio apygardomis.

## Savivaldybės

Tiranos apygarda sudaryta iš 3-jų savivaldybių:
* Tirana
* Kamzė
* Vorė
Bydgoščiaus Jono ir Andriaus Sniadeckių technikos ir gamtos mokslų universitetas

**Bydgoščiaus Jono ir Andriaus Sniadeckių technikos ir gamtos mokslų universitetas** – valstybinis universitetas Bydgoščiuje, Lenkijoje. Lenkijos aukštųjų mokyklų reitinge jis užima 61-70 vietą, tuo tarpu pasaulyje – 2352 vietą (pagal pasaulinį *Webometrics Ranking of World Universities* reitingą).

Aukštoji mokykla buvo įkurta 1951 m. birželio 23 d., tuo metu tai buvo Vakarinė inžinierių aukštoji mokykla. Nuo 1964 čia yra galimybė studijuoti ne tik vakarinėse, bei ir dieninėse ir ištęstinėse studijose. 1968 m. aukštajai mokyklai buvo suteiktas Jono ir Andriaus Sniadeckių vardas. 1974 m. ji yra sujungiama su Poznanės žemės ūkio akademijos Bydgoščiaus filialu bei gauna Technikos ir žemės ūkio akademijos (lenk. *Akademia Techniczno-Rolnicza*) pavadinimą. Universiteto statusas jai buvo suteiktas 2006 m.

## Fakultetai
* Statybos, architektūros ir aplinkos inžinerijos fakultetas
* Gyvūnų veisimo ir biologijos fakultetas
* Mechaninės inžinerijos fakultetas
* Žemės ūkio ir biotechnologijos fakultetas
* Technologijos ir cheminės inžinerijos fakultetas
* Telekomunikacijos, informatikos ir elektrotechnikos fakultetas
* Vadybos fakultetas

## Rektoriai


Vaizdas:UTP Bydgoszcz2.jpg|Collegium Novum
Vaizdas:Winobluszcz na bud UTP przy Bernardyńskiej.jpg|Žemės ūkio ir biotechnologijos fakultetas
Vaizdas:Bdg Kordeckiegoszkola 11 07-2013.jpg|Žemės ūkio ir biotechnologijos fakultetas (buvusi Rektorato būstinė)
Vaizdas:UTP Bydgoszcz akademiki Fordon.jpg|Studentų bendrabučiai


## Šaltiniai
Gondingos HE tvenkinys

**Gondingos HE tvenkinys** arba **Gandingos HE tvenkinys**, Plungės gyventojų dažniausiai vadinamas **Plungės jūra** arba **Plungės mariomis**, – telkinys Plungės mieste, dirbtinai suformuotas užtvenkiant Babrungą (Minijos intakas), 850 kW galios Gondingos hidroelektrinei, 15,5 km nuo jo žiočių. Dėl šios priežasties kartais vadinamas ir **Babrungo užtvanka**. Susidarė 1961 m. pastačius hidroelektrinę. Šiaurrytinė tvenkinio dalis (4,2 ha), į šiaurę nuo Birutės gatvės dar vadinama Plungės miesto tvenkiniu.

Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 4,5 km, plotis – iki 0,47 km. Altitudė 104 m. Krantai statūs, šlaitai apaugę medžiais ir krūmynais. Šiaurinėje pakrantėje įsikūrusios Plungės ir Kaušėnų kolektyvinių sodų bendrijos, pietinėje – Noriškių gyvenvietė. Šiaurrytinėje pakrantėje, pusiasalyje, stūkso Plungės piliakalnis.

Užtvankos keteros aukštis virš jūros lygio 105,5 m, ilgis 140 m, plotis 6,5 m. Vandens pralaida – šachtinė. Skaičiuotinis užtvankos debitas – 21 m³/s. Mariose pūpso 3 nedidelės salos, didžiausia iš jų – Lobių sala (0,16 ha).

2013 m. lapkričio mėn. išvalyta šiaurinė tvenkinio dalis ir šiaurės rytinė tvenkinio priekrantė.

Architekto prof. Algirdo Žebrausko 2014 m. projekte ketinama ateityje pritaikyti marių pakrantes rekreacijai ir įkurti prieplauką.

## Galerija

Sea of Plunge 2016 winter.jpg|Tvenkinys žiemą (2016 m.)
Sea_of_Plunge_2014_winter.jpg|Gondingos HE tvenkinys žiemą su tolumoje regima sala (2014 m.)
Plungės jūra 2023.jpg|Gondingos HE tvenkinys temstant


## Išnašos
Vilius Martusevičius

**Vilius Martusevičius** (g. 1969 m. gruodžio 1 d. Kėdainiuose) – Lietuvos politikas, nuo 2014 m. LR žemės ūkio ministerijos viceministras.

## Biografija

Gimė 1969 m. gruodžio 1 d. Kėdainiuose. Dirbo vadybininku Krekenavos agrofirmoje. Nuo 2005 m. įmonės UAB „Ekspora“ rinkodaros direktorius. Dirbo ministro Vigilijaus Juknos ir  ministrės Virginijos Baltraitenės patarėju. Nuo 2014 m. rugsėjo 24 d. LR žemės ūkio ministerijos viceministras.

## Nuorodos
* Biografija 
* Žemės ūkio viceministru pradėjo dirbti V.Martusevičius pareigas palieka L.Počikovska
Spesartinas

**Spesartinas** (; iš  'Špesarto kalnai (Vokietija)') – nesosilikatas, mangano ir aliuminio granatų rūšis. Formulė Mn2+3Al2(SiO4)3.

Mineralas pavadintas pagal Špesarto kalnus (Bavarija, Vokietija), kuriuose buvo aptikti spesartino pavyzdžiai buvo pirmieji aprašyti. 

Spesartinas daugiausia aptinkamas granite, pegmatite ir panašiose uolienose bei kai kuriuose mažai metamorfiniuose filituose.
Žinomos radavietės yra tokiose šalyse kaip Australija, Mianmaras, Indija, Afganistanas, Izraelis, Madagaskaras, Tanzanija ir JAV. 

Spesartinų variantai:
* Violetiškai raudoni spesartinai randami riolituose Kolorade ir Meine. 
* Oranžiniai spesartinai būdavo vadinami *mandarinų granatais*, aptinkami Madagaskare. Čia jie išgaunama arba iš pamatinių uolienų arba upių sąnašynuose. Oranžiniai granatai susidaro natrio daug turinčiuose pegmatituose. 
Madagaskare pamatinėse uolienose spesartinai kasami *Sahatany* slėnio aukštumose. Spesartinai sąnašynuose daugiausia randami Pietų Madagaskare arba *Maevatanana* regione.

Spesartinai sudaro vieningą kietųjų tirpalų seriją su kita granatų atmaina almandinais. Gerai susiformavę šios serijos granatai, kurių spalva kinta nuo labai tamsiai raudonų iki skaisčiai geltonai oranžinių buvo aptikti Latinkoje Rodopuose (Kerdžalų sritis, Bulgarija).


Spessartine-153398.jpg|Oranžinis spesartinas iš Tanzanijos. Skersmuo 1,3 cm.
Granat spessartyn Chiny 2.jpg|Spesartinas iš Kinijos
Spessartine-120760.jpg|Vyniškai raudonas spesartinas iš Brazilijos. Dydis 1,7×1,7×1,5 cm
Spessartine-118558.jpg|Balto feldšpato gabalas apaugęs spindinčiais, iki 7 mm dydžio spesartinais. Kristalų darinio dydis 7,3×5,9×2,4 cm.
Spessartine-157141.jpg|Raudonai oranžinis spesartinas iš Tanzanijos. Dydis 4,9×4,5×3,9 cm
Schorl-Spessartine-tt52b.jpg|Spesartinas iš Pakistano. Dydis 2,5×1,1×1,0 cm.


## Nuorodos
*
Degsnės miško maumedis

**Degsnės miško maumedis** – aukščiausias Lietuvoje augantis medis, botaninis gamtos paveldo objektas, esantis Prienų rajone, Balbieriškio girininkijos (29 kv., 1 skl.) teritorijoje, Degsnės miške. Priklauso Nemuno kilpų regioniniam parkui. Šis maumedžių genties medis paskelbtas saugomu 2002 m.

Medis lengvai pasiekiamas iš kelio  tarp Prienų ir Balbieriškio pasukus į žvyruotą miško kelią (kelio rodyklė link objekto „3 km“). Miške ant kiekvieno posūkio pastatytos rodyklės, vedančios į Degsnės maumedyną. 

## Maumedžiai Lietuvoje
Lietuvoje maumedžiai veisiami nuo XIX a. pr. Auginami parkuose, soduose, kai kur ir miške. Degsnės miške maumedžių masyvas buvo pasodintas 1849 m., saugomas nuo 1960 m. Dabar tai Degsnės botaninis draustinis. Šalia augančių kitų maumedžių vidutinis aukštis siekia apie 42 m. Čia jie dauginasi savaime, kas Lietuvos platumose jiems nėra būdinga. 

Lietuvos miško selekcijos ir sėklininkystės centras šio medžio bendrą būklę 2002 m. įvertino kaip patenkinamą, esant perbrendimo, grybinių ligų požymių. 

## Duomenys
Pagal Miško selekcijos ir sėklininkystės centro sudarytą pliusinio medžio pasą 2002 m.:
* Medžio rūšis - europinis maumedis *Larix decidua* Mill.
* Medžio rūšies varietetas – lenkinis maumedis *Larix decidua* var. *polonica* (Racib. ex Wóycicki) Ostenf. & Syrach
* Medžio aukštis – 49,0 m
* Aukštis iki žalių šakų – 29,0 m
* Kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – 1,86 m
* Lajos forma – siaurai ovališka, simetriška
* Lajos vidutinis skersmuo – 4,0 m
* Amžius – 150 m.
* Bendra būklė –  patenkinama (3 balai iš 6)

## Taip pat skaityti
* Lietuvoje užregistruotų aukščiausių medžių sąrašas
* Lietuvos svetimžemė dendroflora
* Lietuvos vietinės medžių rūšys

## Šaltiniai

## Nuorodos
* stk.vstt.lt / Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* gmu.lt / Svetimkraščiai medžiai Lietuvos miškuose
Lipskio alaus ir spirito gamykla

**Lipskio alaus ir spirito gamykla** – alkoholinių gėrimų gamykla, veikusi Vilniuje 1870–1935 m.

## Istorija
Gamyklą tuometiniame Paplaujos (dabar Paupys) priemiestyje įkūrė Ilja E. Lipskis. Greta fabrikantai Lipskiai įkūrė sodą, vadinamą Šveicarišku, pastatė medinį restoranėlį, vasaros teatro ir kėglinės paviljonus, fontaną, įvedė elektros apšvietimą. XX a. pradžioje sode veikė bufetas ir nedidelė valgykla, nedidelis teatras su koncertų sale, į kurią šeimininkas kviesdavosi muzikantus net iš Italijos.

Per metus gamykloje buvo pagaminama po milijoną kibirų (vienas kibiras – 12,99 litro) alaus. Produkcija buvo pristatyta Odesos mugėje, gamykloje gamintas alus gavo apdovanojimą Reimse vykusioje parodoje.

1935 m. rudenį Šopeno alaus darymo akcinės bendrovės (vėliau tapusios „Vilniaus tauru“) pirmininkas Taubas ir įmonės direktorius Rozentalis, pasinaudoję ekonominiais I. E. Lipskio firmos sunkumais, privertė jį uždaryti savo alaus bravorą, prižadėję išmokėti kompensaciją. Tokiu būdu 4-to XX a. dešimtmečio pabaigoje Šopeno alaus darykla liko vienintelė alaus gamybos įmonė Vilniaus mieste. Tarybiniais metais Lipskio gamyklos vietoje buvo įkurta Vilniaus elektros skaitiklių gamykla.

## Šaltiniai
Hausmanitas

**Hausmanitas** (; pavadintas pagal profesorių mineralogą *[[Johann Friedrich Ludwig Hausmann]]* (1782–1859)) – sudėtinis mangano oksidas, turintis tiek dvivalenčio, tiek trivalenčio mangano. Formulė Mn2+Mn3+2O4.
Yra mangano rūda, turi 72,03 % mangano ir 27,97 % deguonies.

Priklauso špinelio grupei, sudaro tetragoninius kristalus. Hausmanitas būna nuo rudos iki juodos spalvos, metališko blizgesio. Kietis 5,5 (Moso skalė), tankis 4,8.

Mineralą 1827 m. pavadino *[[Wilhelm Haidinger]]*, suteikdamas jam pavadinimą pagal Getingeno universiteto mineralogijos profesoriaus *[[Johann Friedrich Ludwig Hausmann]]* (1782–1859) pavardę.

## Radavietės
Tipiška radavietė yra *Öhrenstock*, Ilmenau, Tiuringijos Miškas (Tiuringija, Vokietija).
Kitos radavietės:
* JAV: Beitsvilis (Arkanzasas);
* Vokietija: Ilfeldas;
* Švedija: Longbanas;
* Rusija: Uralo kalnai.
Geriausi pavyzdžiai rasti Pietų Afrikoje ir Namibijoje, kur hausmanitas asocijuoja su su kitais mangano oksidų mineralais (piroliuzitas ir psilomelanas bei geležis ir mangano mineralais (biksbijitas).

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Mineral galleries 
* Mindat
* Webmineral
Marinella

**Kyriaki Papadopoulou** (), žinoma kaip **Marinella** (; 1938 m. gegužės 19 d. Salonikuose, Graikijoje – 2026 m. kovo 28 d. Kifisijoje, Graikijoje) – graikų dainininkė.

## Biografija
Marinella gimė 1938 m. gegužės 19 d. Salonikų mieste, šiaurinėje Graikijoje. Jos tėvai buvo graikai pabėgėliai iš Konstantinopolio. Marinella buvo ketvirtas ir jauniausias vaikas šeimoje. Nuo ketverių metų dainavo radijo laidoje „Pediki Ora“. Ji taip pat vaidino daugybėje vaikų teatro spektakliuose.

1957 metais atlikėja įrašė pirmąją dainą „Nitsa, Elenitsa“. Jos karjeros pradžia buvo pažymėta bendradarbiaujant su dainininku Stelios Kazantzidis. Kartu jie tapo tų metų geriausiu duetu Graikijoje, kuris iki šiol yra sėkmingas. Duetas koncertavo Salonikuose, Atėnuose, taip pat gastroliavo Vokietijoje ir Jungtinėse Amerikos Valstijose.

Marinella yra yra pirmoji Graikijos atstovė Eurovizijos dainų konkurse. 1974 m. Eurovizijos konkurse, vykusiame Braitone, atlikėja su daina „Krassi, Thalassa ke t’agori mou“ tarp 17 dalyvių užėmė 11 vietą.

1984 m. Marinella išleido albumą „Megales stigmes“ (). Albumo dainos yra išgarsinusios tokius atlikėjus kaip Manos Loïzos, Dionysis Savvopoulos, Manos Hatzidakis ir kt.

1998 m. Marinella koncertavo Atėnuose, kur atliko didelio pasisekimo tapusias dainas. Koncerte, vykusiame 1999 metais Mažajame olimpiniame stadione Atėnuose, tapo labai sėkmingu, jame dalyvavo daugiau kaip 25 000 žmonių. 2003 m. atlikėja bendradarbiavo su Giorgos Dalaras. Abu koncertavo Atėnuose ir Salonikuose, taip pat užsienyje. Turas, pavadinimu „Mazi“ () sulaukė didžiulės sėkmės, o išleistas gyvo garso albumas šalyje tapo platininiu.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Marinella svetainėje *Discogs*

|-
Ami Aspelund

**Ami Aspelund** (tikrasis vardas *Anne-Marie Aspelund*; g. 1953 m. rugsėjo 7 d. Vasa) – Suomijos dainininkė. Ji yra jaunesnioji dainininkės Monica Aspelund sesuo.

Ami pirmąjį singlą išleido 1973 metais, pavadinimu „Apinamies“. 1981 m. dalyvavo Rostoko festivalyje, Vokietijoje.

1983 m. Eurovizijos konkurse su daina „Fantasiaa“ užėmė 11 vietą (surinko 41 tašką). Atlikėja dar 1982 metais bandė patekti į Euroviziją, tačiau nacionaliniame finale su daina „Mitt äppelträd“ nusileido tik nugalėtojui Timo Kojo.

Šiuo metu Ami dažniausiai pasirodo kartu su pianistu Jasse Varpama, dainuoja balades bei rašo poemas.

## Diskografija

### Albumai
* *Ami* (1974)
* *Credo – minä uskon* (1975)
* *Karibu* (1975)
* *Yön jälkeen* (1976)
* *Cascade* (1976)
* *Fågel blå* (1978)
* *Sinilintu* (1978)
* *Tänään huipulla* (1982)
* *Fantasy dream* (1983)
* *Framtidens skugga* (1983)
* *Fenor och vingar* (1986)
* *Rio Herne* (1994)
* *Sylvian paluu* (1997)
* *Sylvias återkomst* (1996)
* *20 suosikkia tänään huipulla* (2000)
* *Ami Live!* (2005)
* *Pärlor* (2005)
* *På resa!* (2008)

## Nuorodos

* Oficiali svetainė

|-
Kvintas Mucijus Scevola Augūras

**Kvintas Mucijus Scevola Augūras** (; 159–88 m. pr. m. e.) – romėnų valstybės veikėjas, juristas.

Stoiko Panaitijo mokinys.

128 m. pr. m. e. liaudies tribūnas. 125 m. pr. m. e. edilas. 121 m. pr. m. e. pretorius, Azijos vietininkas. 117 m. pr. m. e. konsulas. Vienas žymiausių to laikmečio teisininkų, retai tepasirodydavęs teisme. Nieko nemokė nei viešai, nei privačiai, vis dėlto buvo patarėju garsiems oratoriams Markui Tulijui Ciceronui ir Titui Pomponijui Atikui.

Buvo vedęs Gajaus Lelijaus dukrą Leliją, turėjo sūnų ir dvi dukteris. Viena jų, Mucija, ištekėjo už garsaus oratoriaus Lucijaus Licinijaus Kraso.

Kaip menamo pokalbio dalyvis Scevola įvedamas trijuose Cicerono veikaluose: *Apie oratorius*, *Apie valstybę* ir *Apie draugystę*.
Suso vilajetas

**Suso vilajetas** () − vienas iš 24 Tuniso vilajetų, esantis Tuniso šiaurėje. Gyventojų − 622 100 (2007 m.).
Aleksandras Sluška

**Aleksandras Sluška** (apie 1580–1647 m. liepa) – LDK valstybinis veikėjas, Minsko (1618–1628 m.) ir Žemaitijos kaštelionas (1628–1638 m.), Minsko vaivada (1633–1638 m.), Naugarduko (1638–1642 m.) ir Trakų vaivada (1642–1647 m.). Rečicko, Propoisko, Gomelio, Loevo ir Mozyriaus seniūnas.

## Biografija
Lietuvos bajorų Sluškų giminės atstovas, herbo „Ostoja“ savininkas. Kričevo seniūno Mykolo Sluškos ir Elžbietos Kmitičos, bajorų maršalkos Jono Kmitičiaus dukters, sūnus. Jaunesnysis brolis – Vendeno vaivada Kristupas Sluška (m. 1620).

1618 metų lapkritį, po Petro Tiškevičiaus mirties Aleksandras Sluška gavo Minsko kašteliono pareigybę. 1628 m. kovo 11 d. po Adomo Talvošo mirties buvo paskirtas Žemaičių kaštelionu. 1633 m. kovo 2 d. Aleksandras Sluška gavo Minsko vaivados pareigybę po Baltazaro Stravinskio mirties. 1638 metais buvo paskirtas Naugarduko vaivada. 1642 metų liepą po Petro Paco mirties tapo Trakų vaivada. 1628 metų seime Aleksandras Sluška buvo išrinktas LDK tribunolo maršalka 1631 metams. Buvo komisaru išmokant pinigus armijai, fiskalinio tribunolo deputatu 1633 metais.

## Šeima ir vaikai

Vedė Sofiją Konstanciją Zenovičiūtę, Bresto vaivados Kristupo Zenovičiaus ir Teodoros Valavičiūtės dukterį, Polocko kašteliono Mikalojaus Boguslavo Zenovičiaus seserį. Santuokoje turėjo keturis sūnus ir vieną dukterį:

* Elžbieta Sluškaitė (1619–1671), 1-mas vyras Karūnos dvaro maršalka Adamas Kazanovskis, 2-ras vyras Karūnos pakancleris Jeronimas Radzijevskis
* Bogdanas Boguslavas Sluška (1615–1630), karaliaus dvariškis
* Eustachijus Adomas Sluška
* Boguslavas Jurgis Sluška (apie 1620–1658), Lietuvos didysis stalininkas ir Lietuvos dvaro paiždininkis
* Žygimantas Adomas Sluška (1628–1674), Lietuvos didysis vėliavininkas, Rečicko seniūnas

Buvo auklėjamas kalvinizmo, bet apie 1621 metus kartu su žmona perėjo į katalikybę. Pastatė dominikonų vienuolynus Rečicoje ir Stolbcuose, netoli Naugarduko, bažnyčias Voložine ir Kovalevščyzne, Palenkės vaivadijoje.

## Literatūra
* Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 788 с.: іл. ISBN 985-11-0378-0.
* Boniecki А. Poczet rodów w Wielkim Księstwie Litewskim w XV i XVI wieku – Warszawa, 1883.

|-
Yardena Arazi

**Yardena Arazi** (; g. 1951 m. rugsėjo 25 d.) – Izraelio dainininkė ir televizijos laidų vedėja.

## Biografija

Yardena Arazi gimė Kabri, užaugo Haifoje. Yardena yra žydų imigrantų iš Prancūzijos ir Vokietijos dukra. Būdama 16-os, buvo grupės Beit Rothschild vokalistė. Yardena yra ištekėjusi už inžinieriaus Natan Tomer, pora turi dukrą Alona.

Aštuntajame dešimtmetyje Yardena su Ruthie Holzman ir Lea Lupatin subūrė grupę Chocolat, Menta, Mastik. Trio atstovavo Izraeliui 1976 m. Eurovizijos konkurse su daina „Emor Shalom“, kuri užėmė šeštą vietą. 1979 metais su Daniel Pe’er vedė Eurovizijos dainų konkursą Jeruzalėje. Vėliau atlikėja bandė patekti į Euroviziją 1982, 1983 ir 1985 metais, tačiau užėmė žemesnes vietas ir dalyvauti negalėjo. 1987 metais vedė šalies atrankos finalą, o 1988-aisiais transliuotojo IBA išrinkta Izraelio atstove Eurovizijoje. 1988 m. Eurovizijos konkurse, vykusiame Dubline, Yardena su daina „Ben Adam“ užėmė septintą vietą.

## Nuorodos

* Yardena Arazi svetainėje *[[Internet Movie Database]]* 

|-
Lize Marke

**Lize Marke** (tikrasis vardas – *Liliane Couck*, g. 1936 m. gruodžio 1 d. Vemelyje) – belgų dainininkė.

Lize muzikinę karjerą pradėjo 1962 m. Metais vėliau, 1963 m., atlikėja su dviem dainomis „Luister naar de wind“ ir „Saksisch porselein“ dalyvavo Belgijos atrankoje, kurią organizavo Flamandų televizijos stotis BRT. Dainininkė su daina „Saksisch porselein“ užėmė ketvirtąją, o su „Luister naar de wind“ – antrąją vietas.

1965 m. uždaru būdu pasirinkta atstovauti Belgijai „Eurovizijos“ dainų konkurse. Šalies nacionaliniame finale atlikėja pristatė šešias dainas, iš kurių buvo pasirinkta baladė „Als het weer lente is“. „Eurovizijoje“ dalyvavimas nebuvo sėkmingas – dainininkė kartu su Ispanijos, Vokietijos bei Suomijos atstovais užėmė paskutinę vietą, nesurinkę nei vieno taško.

Nepaisant nesėkmingo dalyvavimo tarptautiniame konkurse, atlikėja sėkmingai dalyvauja muzikos festivaliuose Šveicarijoje, Bulgarijoje, Rumunijoje ir Kanadoje.

## Diskografija

### Singlai
* *Luister naar de wind* (1963)
* *Esta noche no* (1964)
* *Als het weer lente is* (1965)
* *Kerstnacht* (1967)
* *Lara’s lied* (1967)
* *Wat is 't leven toch mooi* (1967)
* *Zeemeeuw* (1970)
* *Papillon* (1974)
* *Vlaanderen mijn vaderland* (1975)

## Nuorodos

* Diskografija

|-
Laniakėja

**Laniakėja** – 520 milijonų šviesmečių pločio galaktikų superspiečius, kuriam priklauso ne tik Paukščių Takas, kuriame yra Saulės sistema, bet ir kitos 100 000 galaktikų. Jos masė 100 milijonų milijardų kartų didesnė už Saulės masę.

Laniakėjos superspiečius susideda iš trijų pagrindinių dalių:
* Mergelės galaktikų superspiečiaus (jam priklauso ir Vietinė galaktikų grupė, kuriame yra Paukščių Takas)
* Hidros-Kentauro galaktikų superspiečius
* Povo-Indėno galaktikų superspiečius

Pirmą kartą Laniakėja viešai apibūdinta 2014 m. rugsėjo mėnesį, kada grupė astronomų, įskaitant Havajų universiteto astronomą *R. Brent Tully* bei Prancūzijos Liono universiteto kosmologę *Helene Courtois*, remdamiesi galaktikų radialiniu greičiu, paskelbė naują galaktikų superspiečių apibūdinimą.

## Nuorodos
* nature.com / The Laniakea supercluster of galaxies, publikuota 2014 m. rugsėjo 3 d.
* space.com / New Galactic Supercluster Map Shows Milky Way’s 'Heavenly' Home, 2014 m. rugsėjo 3 d.
* nasa.com / Laniakea: Our Home Supercluster of Galaxies, 2014 m. rugsėjo 10 d.
* universetoday.com / Meet Laniakea, Our Home Supercluster, 2014 m. rugsėjo 3 d.
* youtube.com / Laniakea: Our home supercluster, publikuota 2014 m. rugsėjo 3 d.
Akmenės laisvoji ekonominė zona

**Akmenės laisvoji ekonominė zona** (LEZ) – laisvosios ekonominės zonos statusą turinti 98,6 ha pramoninės plėtros teritorija, kur klientams yra nustatytos mokesčių, muitų, kvotų lengvatos ir specialiosios veiklos taisyklės, siekiant investuotojams sudaryti palankesnes veiklos sąlygas. Akmenės laisvoji ekonominė zona įsteigta 2012 metais 49 metams. Aktyvią veiklą Akmenės LEZ pradėjo vystyti 2019 m. Akmenės laisvoji ekonominė zona specializuojasi medienos pramonės, statybų, energetikos, logistikos ir įrangos priežiūros sektoriuose, tačiau yra atvira bei derasi ir su kitų verslo sričių atstovais.

Akmenės LEZ valdo ir administruoja UAB „Akmenės laisvoji ekonominė zona“, įregistruota 2018 m. pabaigoje.

## Investuotojai
Akmenės LEZ 2019–2023 m. įsikūrė ir plečiasi investuotojai, veiklą vykdantys medienos, statybų, energetikos ir įrangos priežiūros srityse. Per šį laiką į teritoriją pritraukta daugiau kaip 300 mln. EUR privačių investicijų. 2022 m. bendra Akmenės LEZ investuotojų apyvarta sudarė 62,1 mln. EUR arba 57% daugiau nei 2021 m. LEZ investuotojų eksportas 2022 m. sudarė 18,8 mln. EUR, o sumokėti Sodros ir gyventojų pajamų mokesčiai – daugiau kaip 2,2 mln. EUR.

Akmenės LEZ šiuo metu veikia:

* **UAB „VMG Wood Solutions“** – medienos drožlių plokščių (MDP) gamykla.

* **UAB „VMG Akmenės baldai“** – korpusinių baldų gamykla.

* **UAB „VMG Lignum construction“** – statybinės medienos drožlių plokščių gamintoja, netrukus planuojanti ir sluoksninės lukštų medienos bei dvitėjinių sijų gamybą.

* **UAB „VMG Service Akmenė“** – įrangos priežiūros ir technologinių procesų automatizavimo bei robotizavimo paslaugų įmonė.

* **UAB „Rietuva“** – šilumos energijos tiekėja Akmenės LEZ veikiančioms įmonėms.

## Parametrai
**Plotas**: 98,6 ha

**Nuomojami sklypai**: 0,9 – 26,3 ha

**Mokestiniai paskatinimai**: 10 metų neapmokestinamas pelnas ir 50% mokesčio nuolaida kitus 6 metus, neapmokestinami dividendai, neapmokestinamas NT

**Infrastruktūra**: geležinkelio linija, elektros energija, dujos, vandentiekis, nuotekų sistema, vidinės gatvės, stovėjimo aikštelė, dviračių takas iki miesto

**Strateginės partnerystės**: Akmenės r. savivaldybė, Šiaulių valstybinė kolegija, Šiaulių profesinis rengimo centras, Mažeikių politechnikos mokykla, Ekonomikos ir inovacijų ministerija, „Investuok Lietuvoje“.

## Nuorodos
* Akmenės laisvosios ekonominės zonos tinklalapis

## Išnašos
Adomas Chmara

**Adomas Mykolas Stanislovas Chmara** (1720 m. gruodžio 20 d. – 1805 m. birželio 9 d.) – LDK valstybinis veikėjas, Minsko medžioklis (1748 m.) ir taurininkas (1756 m.), mažojo antspaudo sekretorius (1752–1760 m.), Minsko kaštelionas (1779–1784 m.), paskutinis Minsko vaivada (1784–1793) m., Nuolatinės tarybos narys nuo 1783 metų, Šv. Stanislovo ir Baltojo erelio ordinų kavalierius.

## Biografija

Lietuvos neturtingų bajorų Chmarų giminės atstovas, herbo „Kšivda“ savininkas, Antonijaus Chmaros ir Katerinos Vėževičiūtės sūnus.

1748 m. Adomas Chmara gavo Minsko medžioklio pareigybę, 1752 m. tapo mažos spaudos sekretoriumi, 1756 m. – Minsko pataurininkiu. 1760 metais Adomas Chmara tapo viceprokuroru, o 1765 m. – Lietuvos prokuroru.

1761–1782 m. ne kartą buvo renkamas pasiuntiniu (deputatu) į seimus, 1785 m. buvo renkamas LDK tribunolo maršalka. 1764 m. tapo LDK generalinės konfederacijos nariu. 1779 metais Adomas Chmara gavo Minsko kašteliono pareigybę.

Stengėsi reformuoti savo ūkį: statė malūnus, gamino plytas, užsiiminėjo vyno gamyba, domėjosi savo valstiečių gyvenimu. Išleido knygą apie ūkio valdymą: „Instrukcija ekonomui“. 1780 m. pastatė rūmus, kuriuose buvo biblioteka, archyvas ir ligoninė.

Buvo vedęs Marianą Vainą-Oranskytę, santuokoje su ja vaikų neturėjo.

Adomas Chmara buvo palaidotas savo pastatytoje bažnyčioje, Dubrovo kaime.

## Išnašos

## Literatūra
* Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 788 с.: іл. ISBN 985-11-0378-0.

## Nuorodos
* Dariusz Rolnik: Adam Chmara ostatni wojewoda miński i Stanisław August. O podstawach, trwałości i rozpadzie sojuszów oraz przyjaźni politycznych w czasach .

|-
Bogoliubovas

**Bogoliubovas** () – gyvenvietė Rusijoje, Vladimiro srityje, Suzdalės rajone, 2 km į šiaurės rytus nuo Vladimiro. Įsikūręs prie Nerlės ir Kliazmos upių santakos. Praeina „Volgos“ plentas, yra geležinkelio stotis. Svarbus religinis, turistinis Rusijos centras, patenkantis į „Rusijos aukso žiedą“. Yra 1165 m. įkurta Prieglobsčio prie Nerlės cerkvė (UNESCO pasaulio paveldo objektas), 1155 m. įkurtas Bogoliubovo moterų vienuolynas su Bogoliubovo ikona, 1158–1165 m. Šv. Dievo Motinos Gimimo cerkvė, miesto tvirtovės liekanos.

## Istorija

Bogoliubovas įkurtas 1158 m. kunigaikščio Andrejaus Bogoliubskio. Pasakojama legenda, kad kunigaikštis gabenęs Vladimiro ikoną iš Vladimiro į Rostovą, bet už 10 km žirgai stojo piestu ir toliau nėjo. Toje vietoje kunigaikštis nakvojo ir susapnavo sapną, kuriame regėjo Dievo Motiną, todėl čia nusprendė pastatyti vienuolyną. 1177 m. Bogoliubovą nuniokojo Riazanės kunigaikštis Glebas, o 1238 m. tvirtovę sugriovė mongolai-totoriai. XVII–XIX a. šventyklos plėtėsi. Po Spalio revoliucijos buvo uždarytos. 1960 m. Bogoliubovui suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas. 1992 m. vienuolynas vėl atidarytas.

## Galerija

Ансамбль Боголюбовского монастыря (монастырь Боголюбский).jpg|Bogoliubovo vienuolyno ansamblis
Bogolyubovo asv2019-01 img06 Intercession Church.jpg|Prieglobsčio prie Nerlės cerkvė
Bogolyubovo asv2019-01 img10 Bogolyubsky Monastery.jpg| Šv. Dievo Motinos Gimimo cerkvė
Bogolyubskaya ikona s Zosimoy i Savvatiem.jpg|Bogoliubovo ikona


## Šaltiniai
Mucijai

**Mucijai** – garsi senovės Romos plebėjų giminė.

## Atstovai

*Gajus Mucijus Scevola – legendinis romėnų didvyris, išgelbėjęs Romą nuo etruskų.
*Kvintas Mucijus Scevola – pretorius 215 m. pr. m. e., Sardinijos vietininkas.
*Publijus Mucijus Scevola – konsulas 175 m. pr. m. e.
*Kvintas Mucijus Scevola – konsulas 174 m. pr. m. e.
*Publijus Mucijus Scevola – konsulas 133 m. pr. m. e.
*Publijus Licinijus Krasas Mucianas – konsulas 131 m. pr. m. e., vyriausiasis pontifikas.
*Kvintas Mucijus Scevola Augūras – konsulas 117 m. pr. m. e., žymus juristas.
*Mucija Tercija – jaunesnioji Mucijaus Scevolos Augūro dukra, Gnėjaus Pompėjaus žmona.
*Kvintas Mucijus Scevola Pontifikas – konsulas 95 m. pr. m. e., vyriausiasis pontifikas.
*Gajus Licinijus Mucianas – konsulas 52, 70, 75 m., karvedys, oratorius, rašytojas.
Nerlė (Volga)

**Nerlė** () – upė Rusijoje, Jaroslavlio ir Tverės srityse; Volgos kairysis intakas. Išteka iš Pleščejevo ežero (kartais ištaka laikoma į šį ežerą įtekanti Vioksa, prasidedanti Somino ežere) ir teka į šiaurės vakarus. Įteka į Ugličiaus tvenkinį, kurio patvanka žemupyje siekia ~40 km.

Didžiausi intakai: Kubrė, Vjulka, Sablia.

Upės maitinimas mišrus, didesne dalimi sniego tirpsmo kilmės. Užšąla lapkritį–gruodį, atsiveria balandį.

Upėvardis finougriškos kilmės: šaknis *ner-* reiškia vandens telkinį.

Prie Nerlės žiočių yra Skniatino gyvenvietė, kur senovėje stovėjo Ksniatino miestas.

## Šaltiniai
Alma Lusa

**Alma Lusa** buvo portugalų muzikos grupė, specialiai sukurta 1998 m. Eurovizijos dainų konkursui.

Grupę sudarė šeši nariai: Inês Santos, José Cid, Carlos Jesus, Henrique Lopes, Carlos Ferreirinha ir Pedro Soares.

1998 m. gegužės 9 d. grupė su daina „Se eu te pudesse abraçar“ dalyvavo metiniame dainų konkurse „Eurovizija“. Grupė Alma Lusa buvo pasirinkta šalies nacionalinės vertinimo komisijos. Pagrindinis grupės bruožas – atlikėjai grojo tradiciniais portugalų muzikos instrumentais. Eurovizijos konkurse kolektyvas su 36 taškais užėmė dvyliktą vietą.

## Šaltiniai


## Nuorodos
* Daina ''Se eu te pudesse abraçar''

|-
Nerlė

: *Apie Volgos intaką žr. [[Nerlė (Volga)]].*

**Nerlė** () – upė Rusijoje; Kliazmos kairysis intakas. Prasideda Jaroslavlio srityje, Lyčencų apylinkėse. Teka į rytus bei pietryčius kalvotomis vietovėmis, apaugusiomis spygliuočių ir mišriais miškais, prateka Ivanovo ir Vladimiro sričių teritorijomis. Įteka į Kliazmą ties Bogoliubovu.

Didžiausias intakas – Uchtoma (kairysis).

Upės maitinimas mišrus, didesne dalimi sniego tirpsmo kilmės. Užšąla lapkritį–gruodį, atsiveria balandį.

Upėvardis finougriškos kilmės: šaknis *ner-* reiškia vandens telkinį. Prie Nerlės yra Mordyšo viduramžių gyvenvietės liekanos, pasaulio paveldo objektas – Prieglobsčio prie Nerlės cerkvė, senovinis Bogoliubovo miestelis, senovinis kaimas Kidekša su XII a. Boriso ir Glebo cerkve.

## Šaltiniai
Bogoras

**Bogoras** () – miestas Indonezijoje, Javos salos šiaurės vakaruose, Vakarų Javos provincijoje, 60 km į pietus nuo Džakartos, tarpukalnių įduboje, Gedės ugnikalnio papėdėje. Kalnų klimatinis kurortas, žemės ūkio regiono prekybinis centras (kaučiukas, arbatmedžiai). Maisto, tekstilės, stiklo, chemijos, automobilių gamybos pramonė. Vystomas turizmas, amatai. Yra didžiausias šalyje Bogoro botanikos sodas. Veikia 15 universitetų, įvairūs gamtos tyrimų institutai, zoologijos, etnobotanikos muziejai, dramos teatras.

Dauguma gyventojų (87 %) sundai. Yra javiečių, kinų. 92 % gyventojų – musulmonai.

## Istorija

Vietovė gyvenama nuo Tarumanagaros karalystės laikų. Vėliau čia išaugo Pakuan Padžadžarano miestas ir tapo Sundos karalystės sostine. 1579 m. miestą sunaikino Banteno sultonatas.

XVIII a. olandai čia įkūrė kavos ir kaučiuko auginimo sritį. 1746 m. buvo įkurtas ***Beitenzorgo*** () miestas. Jis tapo populiariu kurortu, čia ilsėdavosi Olandų Rytų Indijų generalgubernatorius. 1834 m. miestą nuniokojo Salako ugnikalnio išsiveržimas.

1942 m. suteiktas Bogoro pavadinimas. Bogoras tapo svarbiu Indonezijos mokslo centru.

## Šaltiniai
Prapuntų tuopa

**Prapuntų tuopa** – sunykęs botaninis gamtos paveldo objektas, išskirtinio amžiaus ir matmenų tuopa, augusi Lazdijų rajone, Šventežerio seniūnijoje, Prapuntų kaime. Paskelbtas valstybės saugomu 1960 m.

## Istorija

Medis – baltoji tuopa (*Populus alba L.*) stūksojo gyvenvietės šalikelėje, šalia buvusios Prapuntų dvaro sodybos. Pasak vietos gyventojų, drevėtas medis nuvirto 2010 m. vasaros metu, palaužtas vėjo, kartu nutraukdamas šalia ėjusios elektros linijos laidus. Medžio vietoje likusi kelmo dalis ir buvusio kamieno kontūras šalia liudija buvus didelės apimties medį (virš 6 m). Supjaustytos didžiulio kamieno dalys traktoriumi nuvilktos atokiau. Kažkas bandė rankiniu motoriniu pjūklu medieną smulkinti (likę daug įpjovimų), tačiau galiausiai paliko ją likimo valiai.

Lietuvos Respublikos aplinkos ministro 2015 m. sausio 9 d. įsakymu Nr. D1-19 (identifikacinis kodas Teisės aktų registre - 2015-00625) iš sąrašo išbrauktas sunykęs botaninis objektas – Prapuntų tuopa.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras 
* Prapuntų tuopa (''miestai.net'')
* Prapuntų tuopa 2007 m.
* Didžiausią Lietuvos tuopą įveikė laikas (''lrytas.lt'')
Hidrogrosuliaras

**Hidrogrosuliaras** () – kalcio ir aliuminio granatas (formulė Ca3Al2(SiO4)3-x(OH)4x, kuriame hidroksidas (OH) dalinai pakeitęs grupes (SiO4)). 

## Struktūra
Hidrogranatų šeimos kraštiniai nariai yra (grosuliaras, hibšitas ir katoitas), jie skiriasi pakaitos laipsniu (x):

* grosuliaras: x = 0
* hibšitas: 0,2 4+ grupės. Krūvių balansą palaiko jungtys su H+ ties kiekvienu iš keturių deguonies atomų, supančių vakansinę poziciją.

Hidrogrosuliarai aptinkami masyviuose kristalų habituose, kartais suaugę su vezuvianitu.

## Išvaizdos įvairovė
Hidrogrosuliarai būna nuo skaidrių iki neskaidrių, jų spalva nuo žalios iki melsvažalės, rausva, balta, pilka:
* Žalią spalvą suteikia chromo ir. galbūt, geležies priemaišos.
* Rausvą spalvą suteikia mangano priemaišos.
Hidrogrosuliarai gali turėti tamsiai pilkų ar juodų intarpų. 

Šie mineralai kartais naudojami kaip brangakmeniai (šlifuoti į kabošonus) ar iš jų išpjauna karoliukus. 

## Gavybos šalys
Žali ir rausvi hidrogrosuliarai išgaunami Pietų Afrikoje. Kanadoje ir JAV, o balti hidrogrosuliarai –  Birmoje ir Kinijoje.

## Nuorodos

* Grossular-Hibschite Series on Mindat
Tuniso ekonomika

**Tunisas** yra agrarinė šalis su besivystančia pramone.

Piniginis vienetas - Tuniso dinaras.

Nuo 1969 m. šalyje prasidėjo energingas reformų procesas. Jo metu buvo privatizuotos valstybinės įmonės, liberalizuota prekybos ir finansų sistema, likviduoti nepasiteisinę kooperatyvai, pradėta skatinti privati žemės nuosavybė ir privatus verslas. Nedidelis kiekis Tunise išgaunamos ir iš dalies eksportuojamos naftos bei dujų aprūpina šalį valiuta. Eksportuojami taip pat fosforitai, žemės ūkio produktai (alyvų aliejus, datulės). Beveik visa šalies pramonė sutelkta sostinėje bei jos apylinkėse. 

Didelę pajamų dalį sudaro turizmas. Dėl šiltų žiemų bei istorinių, kultūrinių paminklų (pvz., Kartaginos griuvėsiai) Tunise apsilanko apie 4 mln. turistų. Tarp kitų Afrikos šalių Tunisas išsiskiria politinės sistemos stabilumu, dinamiška ekonomikos raida ir santykinai gera infrastruktūra, o tai daro jį patraukliu užsieniečiams.

Apie 50 % Tuniso teritorijos yra naudojama žemės ūkio paskirties veiklai.

## Naftos ir dujų pramonė

Naftos gavyba Tunise nėra labai išvystyta, ypač lyginant su kaimyniniu Alžyru. 2011 m. Tunise buvo 425 mln. barelių ištirtų naftos atsargų. Pagal 2012 m. BP Statistical Energy Survey 2011 m. Tunisas vidutiniškai išgaudavo 77600 barelių naftos per dieną, o tai sudarė 0,09 proc. pasaulinės gavybos ir buvo 2,5 proc. mažiau nei 2010 m.

Naftos pramonę reguliuoja Pramonės ministerija. Valstybinė naftos kompanija vadinasi L’Enterprise Tunisienne d’Activites Petrolieres (ETAP), o distribucine veikla užsima Société Nationale de Distribution du Pètrole (SNDP).