open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Laivių senosios kapinės

**Laivių senosios kapinės** – kapinės Lietuvoje, šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Laiviuose (Imbarės seniūnija), 850 m į šiaurės vakarus nuo kelių Salantai – Plateliai ir Notėnai – Laiviai kryžkelės ir 180 m į rytus nuo Bubino upelio dešiniojo kranto. Saugotinas kultūros paveldo objektas.

## Vieta
Įrengtos pakilesnėje vietoje, priešistorinio Laivių kapinyno vakariniame pakraštyje. Skersai kapinių šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi iškastas melioracijos kanalas. Laidojimo žymių nesimato, mažosios memorialinės architektūros statinių nėra. Teritorija buvusi ariama, šiuo metu dirvonuoja, ribos vizualiai neišsiskiria. Kapinės buvusios ovalo plano, pailgos šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 33 m ilgio ir 30 m pločio.

Teritorijos plotas – 0,09 ha.

0,64 km į pietryčius yra Laivių II senosios kapinės, vad. Kapeliais.

## Istorija
Įrengtos XV a. II pusėje apleisto kapinyno pakraštyje. Vadinamos Senkapiais, Kapeliais, Maro kapeliais, Švedkapiais. Jose iki XIX a. laidoti Laivių kaimo gyventojai. Mirusiųjų atminimui stovėjo 3 aukšti ąžuoliniai kryžiai, kurie prieš II pasaulinį karą sunyko. Žemaičių vyskupui uždraudus laidoti kaimų kapinėse, XIX a. – XX a. pr. jose buvo pakasami savižudžiai, neatpažinti skenduoliai, nekrikštyti mirę naujagimiai.

XX a. viduryje kapinių teritorijoje buvo kasamas žvyras kelių remontui. K. Simučio liudijimu, vienoje žvyrduobėje buvo iškasti švedų kareivio griaučiai su kariniu frenču (miline). Nežinia pagal kokius požymius kaimo gyventojai kapą priskyrė švedų kareiviui, bet nuo to laiko kapines ėmė vadinti Švedų kapais (Švedkapiais).

1987 m. kasant melioracijos kanalą buvo išversta nemažai žmonių kaulų ir kaukolių. 1992 m. šiaurės rytinė kapinių dalis prijungta prie saugomos Laivių kapinyno (5213) teritorijos.

## Tyrimai
1960 m. žvalgė Juozas Mickevičius, 1987 m. – Julius Kanarskas. 1987 m. rasta melioracijos kanale ir jo aplinkoje išmėtytų žmonių kaulų. Įkapių nepastebėta.
   

## Šaltiniai

* Julius Kanarskas. Iš Laivių praeities. – Švyturys – 1992, vasario 1
* Julius Kanarskas. Laivių kaimo kapinės (Imbarės apyl., Kretingos raj.), 1992 m. – Kretingos muziejaus mokslinis archyvas. – F. 4, b. 210. – L. 11–12
Gyvenimas ir darbas

**Gyvenimas ir darbas** – Valstybinių ir savivaldybių įstaigų tarnautojų profesinės sąjungos organas, leistas 1924–1925 m. Kaune.

## Istorija
Ėjo du kartus per mėnesį. Spausdino Raidės spaustuvė. Išėjo 17 numerių.

Informavo apie profesinės sąjungos veiklą, jos uždavinius, pasakojo apie kitų kraštų profesinių sąjungų patirtį, svarstė darbuotojų materialinio ir dvasinio gyvenimo klausimus.

Bendradarbiavo Stasys Bartkus, Lazaris Epšteinas, Ignas Kaukas, Ciprijonas Petrauskas ir kt.

**Redaktorius** Jonas Smelstorius. 

## Šaltiniai
Gyvenimo šaltiniai

**Gyvenimo šaltiniai** – mėnesinis *mokslo ir praktikos [[Žurnalas (spauda)|žurnalas]]*, leistas 1992–1993 m. Vilniuje.

## Istorija
Leistas vietoj 1969–1991 m. ėjusio periodinio leidinio „Darbas ir poilsis“. Tiražas 1992 m. – 10 500 egz., 1993 m. – 3200 egz.

Rašė žmonių socialinės apsaugos ir apdraudos, įvairiais darbo, buities bei laisvalaikio klausimais.

Vyr. redaktorius Juozas Šiupšinskas. 

## Šaltiniai
Gyvulininkystės specialistas

**Gyvulininkystės specialistas** – Lietuvos sveikatos mokslų universiteto Veterinarijos akademijos (iki 2010 m. Lietuvos veterinarijos akademija) laikraštis, leistas 1957–2012 m. Kaune.

## Istorija
Iki 1989 m. Nr. 26 – savaitraštis, vėliau – dvisavaitis laikraštis, nuo 1992 m. – mėnraštis. Tiražas 1967 m. – 800 egz., 1993 m. – 200 egz., 1997 m. – 1000 egz.

## Redaktoriai
* Juozas Gaižiūnas – 1957–1958 m.
* Juozas Vaitkus – 1958–1968 m.
* K. Treinys – 1968 m.
* A. Bereiša – 1968–1969 m.
* J. Sadauskaitė – 1969–1977 m.
* R. Patkauskas – 1977–1981 m.
* Z. Kondratas – 1981–1982 m.
* D. Petravičienė – 1985 m.
* Marija Gečienė – 1982–1984 m. ir 1986–1999 m. 
* Antanas Staškevičius – 1999–2004 m.
* Rūta Noreikaitė – 2004 m.
* Jolanta Jonikienė – 2005–2012 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Gyvulininkystės specialistas“
Głos Litwy

**Głos Litwy** () – lietuvių dienraštis, leistas 1919 m. gegužės 15 d. – 1922 m. vasario 4 d. Vilniuje lenkų kalba.

## Istorija
Leidėjai Mykolas Biržiška, A. Pavlovič (nuo 1919 m. liepos 16 m.). Kritikavo lenkų valdžios politiką, todėl nebuvo leidžiamas 1919 m. gruodžio 6 d. – 1920 m. spalio 13 d.; 1920 m. gruodžio 23 d. – 1921 m. rugpjūčio 30 d.; 1921 m. rugsėjo 12 d. – gruodžio 12 d. Vietoj „Głos Litwy“ leisti „Echo Litwy“, „Dzwon Litwy“ ir vienkarčiai leidiniai „Adam“, „Eva“, „Josef“, „Marja“, „Jan“, „Anna“, „Piotr“, „Zosie“, „Jerzej“, „Hela“, „Litwa Nepodlegla“, „W stolicy Litwy“, „Przyszłość Litwy“, „Niech žyje Litwa“, „Jeszcze Litwa nie zginęla“, „Litwo, Ojczyzno moja!“, „Z Litwą“. Nuo 1922 m. vasario 4 d. vietoj „Głos Litwy“ pradėta leisti „Litwa“. Spausdino „Promien“ spaustuvė Vilniuje. 

Informavo apie Vilniaus krašto ir Lietuvos įvykius, rašė apie svarbiausius pasaulio įvykius, lietuvių tradicijas, kalbą, kultūrą, spausdino straipsnius Lietuvos istorijos, lietuvių literatūros klausimais, svarstė lietuvių ir lenkų santykius, publikavo lietuvių rašytojų kūrinius, polemizavo su lenkų spauda.

Atsakingieji redaktoriai Aldona Čarneckaitė, V. Rakovskis (nuo 1919 m. balandžio 10 m.). 

## Šaltiniai
Głos Ludu

**Głos Ludu** – *lietuvių savaitraštis*, leistas 1921 m. kovo 31 d. – liepos 6 d. Vilniuje lenkų kalba.

## Istorija
Leido ir redagavo A. Domenikovskis. Nuo Nr. 3 leido nemokamą priedą „Ziemia“ (*Žemė*). Spausdino spaustuvė „Švyturys“. Išėjo 14 numerių. 

Informavo apie įvykius pasaulyje, Lietuvoje ir Vilniaus krašte, nagrinėjo darbininkų socialines, švietimo, kultūros problemas, svarstė Vilnijos krašto lietuvių ir lenkų santykius, kėlė Vilniaus statuso klausimą, spausdino straipsnius apie Lietuvos praeitį, lietuvių tautosaką, legendas, padavimus. 

Bendradarbiavo H. Bukovskis, A. Rakuckis, Albinas Rimka ir kt.

## Šaltiniai
Głos Wileński

**Głos Wileński** () – *iliustruotas [[savaitraštis]] miestams, miesteliams ir kaimui*, leistas 1920–1930 m. Vilniuje lenkų kalba.

## Istorija
Leido ir redagavo P. Kovnackis, „Dziennik Wileński“. Informavo apie vidaus ir užsienio politiką, spausdino skaitytojų laiškus, straipsnius sveikatos, dorovės, religijos klausimais.

Redaktoriai: P. Kovnackis, Z. Kovnacka. 

## Šaltiniai
Gyvenimas (Čikaga)

**Gyvenimas** – JAV lietuvių mėnesinis mokslo žurnalas, ėjęs 1923–1929 m. Čikagoje.

## Istorija
Leido moksleiviai. Redagavo Antanas Karalius. 

## Šaltiniai
Gyvenimas (Prienai)

**Gyvenimas** – *[[Prienų rajonas|Prienų rajono]] ir [[Birštonas|Birštono]] miesto [[laikraštis]]*, einantis nuo 1946 m. gruodžio 7 d. Prienuose.

## Istorija
Iki 1950 m. Prienų apskrities laikraštis, 1950–1990 m. – LKP Prienų rajono komiteto ir LDT leidinys, nuo 1990 m. – rajono laikraštis. Steigėja ir leidėja UAB „Gyvenimas“. Iki 1995 m. Nr. 17 vadinosi „Naujas gyvenimas“.

1946–1947 m. – savaitraštis, 1948–1950 m. ėjo dukart-triskart per savaitę, 1951–1955 m. – dukart, vėliau – triskart, nuo 1990 m. – du kartus per savaitę. Tiražas 1947 m. – 2700 egz., 1987 m. – 10 900 egz., 1997 m. – 3800 egz.

Redakcijoje dirbo: Aldona Aleksėjūnienė, Audrius Siaurusevičius, J. Tarutis, Nijolė Ulozaitė, A. Žobakas. 

## Redaktoriai
* L. Kriukelis – 1946–1950 m.
* E. Šurna – 1951 m.
* J. Beržinis – 1952–1957 m.
* A. Slibinskienė – 1958–1959 m.
* K. Šustavičius – 1958 m.
* Stasys Jesukevičius – 1959–1963 m.
* Pranas Keibas – 1963–1966 m.
* A. Matulaitis – 1967–1988 m.
* Vincas Staniulis – 1989–1990 m.
* Ramutė Šimukauskaitė – nuo 1991 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Gyvenimas“ svetainė
Goniec Kowieński

**Goniec Kowieński** () – dienraštis, leistas 1920–1921 m. Kaune lenkų kalba.

## Istorija
Leido ir redagavo V. Syrunovičius. Informavo apie Lietuvos, Lenkijos ir pasaulio politinius, ekonominius įvykius, rašė apie Lenkijos vidaus ir užsienio politiką, pasakojo apie kitų šalių politikų svarstomus klausimus. 1921 m. rugpjūčio 3 d. išėjo paskutinis, 164 numeris, nes leidinys buvo uždarytas. Vietoj „Goniec Kowieński“ išleistas „Dzień Kowieński“. 

## Šaltiniai
Laivių II senosios kapinės

**Laivių II senosios kapinės** – kapinės Lietuvoje, šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Laiviuose (Imbarės seniūnija), 500 m į šiaurės rytus nuo kelių Salantai – Plateliai ir Notėnai – Laiviai kryžkelės, Bubino upelio kairiajame krante. Saugotinas kultūros paveldo objektas.

## Vieta
Įrengtos pakrantės aukštumoje stūksančioje kalvelėje. Ji ovalo plano, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, apie 19 m ilgio ir 18 m pločio, 2-2,5 m aukščio, apaugusi pavieniais medžiais. Iš pietų, rytų ir šiaurės rytų kalvelę juosia Bubino slėnio daubos, o palei vakarinį pakraštį praeina kaimo keliukas. Laidojimo žymių nesimato, mažosios memorialinės architektūros statinių nėra. Kalvos viršūnėje yra užslinkusi apie 1,5 m skersmens duobė.

Teritorijos plotas – 0,09 ha, perimetras – 114 m.

0,64 km į šiaurės vakarus yra kitos Laivių senosios kapinės, vad. Maro kapeliais, Švedkapiais.

## Istorija
Vadinamos Kapeliais, Pilkapiu, o vietovė – Prakeiktaviete. Pasakojama, kad čia palaidoti senovės kareiviai, o praeivius šalia kapinių baidydavę milžiniškos katės. Kasant kalvelėje duobę buvę rasta storų puodų šukių. Tarpukariu kalvelėje dar stovėjo 3 dideli ąžuoliniai kryžiai, kurie po karo nuvirto ir sunyko. 

## Tyrimai
1963 m. ir 1982 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas), 1999 ir 2010 m. – Julius Kanarskas.

Ataskaitose ir kartografinėje medžiagoje kapinės žymimos dar kaip Laivių III pilkapis.


Vaizdas:Laiviai kapines2 20100423 1.JPG|Laivių kapeliai iš šiaurės pusės
Vaizdas:Laiviai kapines2 20100423 2.JPG|Laivių kapeliai iš rytų-pietryčių pusės
Vaizdas:Laiviai kapines2 20100423 3.JPG|Laivių kapeliai iš pietų pusės

 
## Šaltiniai

* Julius Kanarskas. Iš Laivių praeities. - Švyturys. - 1992 m. vasario 1 d.
* Julius Kanarskas. Laivių kaimo kapinės (Imbarės apyl., Kretingos raj.). - Kretinga, 1992. - Kretingos muziejaus mokslinis archyvas. - F. 4, b. 210. - L. 13-14
Grožis, jėga, sveikata

**Grožis, jėga, sveikata** – Lietuvos kultūrizmo federacijos laikraštis, ėjęs 1989–1991 m. Šiauliuose.

## Istorija
Rašė sporto, meno, sveikatingumo, fizinio lavinimosi ir grūdinimosi klausimais. Tiražas 1989 m. – 6500 egz., 1991 m. – 7600 egz.

Redagavo Arūnas Petraitis. 

## Šaltiniai
Gunda (žurnalas)

**Gunda** – ketvirtinis žurnalas moterims, ėjęs 1991–1997 m. Kaune.

## Istorija
Steigėjas ir leidėjas M. Giedrys. Tiražas 1991 m. – 35 000 egz., 1996 m. – 14 000 egz.

Redaktorė L. Giedrienė. 

## Šaltiniai
Hobby (žurnalas)

**Hobby** – žurnalas šunų, kačių, dekoratyvinių gyvūnų ir augalų augintojams, leistas 1990–1996 m. Vilniuje.

## Istorija
Iki 1992 m. buvo žurnalo „Mūsų gamta“ periodinis priedas. Pirmaisiais metais ėjo kas pusmetį, 1991 m. – kas ketvirtį, nuo 1992 m. – kas mėnesį. Leido Lietuvos gyvūnų globos draugija ir Lietuvos kinologų draugija. Rašė apie kambarinius gyvūnus, augalus ir jų priežiūrą. Tiražas 1990 m. – 47 600 egz., 1996 m. – 3000 egz.

## Vyr. redaktoriai
* Rimantas Budrys – 1990–1993 m.
* Vytautas Klovas – 1993–1996 m.

## Šaltiniai
Idiše štime

**Idiše štime** (*Di Idische Stimme*, ) – Lietuvos žydų dienraštis, leistas 1918–1940 m. Kaune jidiš kalba.

## Istorija
Leido Lietuvos sionistų organizacija. Spausdino nuosava spaustuvė. Leido priedą lietuvių kalba „Mūsų garsas“.

Redaktoriai Natanas Grinblatas, Ruvimas Rubinšteinas. 

## Šaltiniai
Erlėnų apylinkė

**Erlėnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje, į šiaurę nuo Salantų, dešiniajame Salanto krante, abipus kelio Skuodas–Plungė.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1940 m. užėjus sovietams, 1944 m. atkurta vietoje Erlėnų seniūnijos. 1949 m. buvo Salantų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Salantų rajonui. 1954 m. prijungta dalis Šauklių apylinkės ir dalis Laivių apylinkės. 1959 m. gruodžio 7 d. Erlėnų apylinkė prijungta prie Imbarės apylinkės (didžioji dalis) ir Mosėdžio apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Alkos“ kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 42,64 || || „Alko“ kolūkis, „Aušros“ kolūkis  || 10 kaimų (Alkas, Dvaralis, Dvarčininkai, Erlėnai, Kadagynas, Kalniškiai, Nerėpai, Šaučikiai, Šaukliai, Šniukščiai)
|}

## Šaltiniai
Ignalinos spaustuvė

**Ignalinos spaustuvė** – spaustuvė Ignalinoje, Laisvės g. 71, įsteigta 1951 m.

## Istorija
Nuo 1951 m. spausdino Ignalinos rajono laikraštį „Kelias į komunizmą“, 1951–1953 m. – Ignalinos MTS laikraštį „Už stalininius kolūkius“. 1963 m. vietoj Ignalinos rajono laikraščio „Kelias į komunizmą“ pradėjo eiti „Nauja vaga“. Laikraštis spausdintas Švenčionių spaustuvėje, o Ignalinos spaustuvė buvo uždaryta.

1965 m. Ignalinos spaustuvė atkurta. Ji tapo Utenos spaustuvės skyriumi. 1987 m. Ignalinos spaustuvė turėjo 2 linotipus, 2 plokščiosios spaudos mašinas. Nuo 1990 m. ji buvo savarankiška. 1996 m. Ignalinos valstybinė spaustuvė tapo UAB „Ignalinos spaustuvė“. Spausdina laikraščius, brošiūras, blankus, smulkius spaudinius. 

## Šaltiniai
Erlėnų seniūnija

**Erlėnų seniūnija** – istorinis teritorinis-administracinis vienetas, buvęs Kretingos rajono savivaldybės teritorijos šiaurės rytinėje dalyje, į šiaurę nuo Salantų, Salanto upės dešiniajame krante, prie kelio Skuodas – Plungė.

## Istorija
Įkurta 1861 m. kaip valstiečių luominės savivaldos institucija. Priklausė Kauno gubernijos Telšių apskrities Grūšlaukės, o nuo XIX a. pab. – Salantų valsčiui. 1915 m. kartu su valsčiumi tapo naujai įkurtos Kretingos apskrities dalimi. Po 1940 m. Lietuvos aneksijos pavadinta Erlėnų apylinke. 1941 m. birželio mėn. antroje pusėje atkurta. 1944 m. spalio mėn. vėl pavadinta Erlėnų apylinke.
 
Seniūnijai vadovavo seniūnijos kaimų atstovų sueigoje (krivulėje) renkamas seniūnas (1915-1918 m. - šaltyšius), o jį pavadavo seniūno padėjėjas.

Administracinis centras: Erlėnai.

Seniūnai: Antanas Kniukšta (1932 m.)

;Seniūnijos kaimai
;1870 m.:
*Erlėnai, k.

## Šaltiniai
Personų metodas

**Personų metodas** () – vartotojo patyrimo bei tinkamumo () įvertinimo metodas. Persona – išgalvotas personažas, kuris reprezentuoja skirtingus interneto svetainės, kompiuterinės programos ar panašių kompiuterinių produktų naudotojų tipus bei jų ryšius su demografiniais ar technografiniais duomenimis. 
Pirmą kartą personų metodas kaip interaktyviojo dizaino dalis buvo pristatytas 1999 metais Alano Kuperio () knygoje „Psichiatrinė ligoninė pacientų rankose“ (
), tačiau pats autorius naudojo šį metodą nuo 1975 metų.

=Metodo taikymas=
Personų metodas gali būtų taikomas bet kuriame projektavimo ar dizaino etape. Dažniausiai, personos yra sukuriamos projektavimo pradžioje, kad projektuotojai (dizaineriai, architektai, inžinierius ar kt.) turėtų teisingą supratimą apie produkto naudotojus.

Persona yra archetipas, kuris aprašymo, naudojimo scenarijų ir t. t. pagalba aprašo aktualias naudotojų grupes bei jų poreikius. 
Šis metodas paverčia rinkodarinę informaciją apie tikslinę auditoriją į keletą įsivaizduojamų naudotojų, kurie sukeltų empatiją kūrėjų komandai bei padėtų jiems suprasti ir įgyvendinti produkte naudotojų pagrindinius poreikius, lūkesčius ir t. t.
Personoms sukurti reikalinga informacija gaunama iš apklausų, analitikos, vartotojų grįžtamojo ryšio, kitų tinkamumo metodų, interviu ir t. t.

=Privalumai=
Anot Forrester, daug kompanijų, tarp kurių Ford Motor Company, Microsoft ar Staples naudoja personų metodą. Dažniausiai, literatūroje sutinkami privalumai:
* geresnis naudotojų, o kartu ir pirkėjų, supratimas;
* trumpesni projektavimo ir dizaino etapai;
* geresnė produkto kokybė.

## Šaltiniai
Krak de Ševaljė

**Krak de Ševaljė** () arba **Kalat al Hišnas** () – viduramžių pilis šiaurės vakarų Sirijoje, Homso muchafazoje, 40 km į vakarus nuo Homso, netoli Libano sienos, ant 650 m aukščio virš jūros lygio esančios kalvos. Šalia kalvos eina vienintelis kelias tarp Antiochijos ir Beiruto.

## Istorija

Pilis pastatyta 1031 m. Alepo emyro. 1099 m. ją užėmė kryžininkai, vadovaujami Raimundo IV, bet apleido patraukę link Jeruzalės. 1110 m. pilį vėl užėmė Tankredas (Galilėjos princas). 1142 m. Krak de Ševaljė Tripolio grafo Raimundo II perduota hospitalijeriams. Pilis tapo hospitalijerių ordino karių strateginiu centru. Tarp 1150 ir 1250 m. pilis buvo rekonstruota, išplėsta ir talpino 2000 karių garnizoną.

1163 m. pilį nesėkmingai bandė užimti Nur ad Dinas Zengi. XII-XIII a. pilis nukentėjo nuo žemės drebėjimų, bet buvo atstatyta. 1188 m. Krak de Ševaljė bandė užimti Saladinas, bet kryžininkai atrėmė šį antpuolį. 1217 m., V kryžiaus žygio metu, karalius Andrius II sutvirtino pilį bei finansavo jos įgulą. 1271 m. pilį pavyko užimti mameliukų sultonui Beibarsui I. Jis, pasinaudojęs apgaule privertė pilies įgulą pasiduoti. Užėmęs pilį sultonas ją įtvirtino, o vietoje buvusios koplyčios įrengė mečetę.

## Architektūra

Krak de Ševaljė laikoma viena geriausiai išlikusių ir gražiausių pasaulio pilių. 1935 m. ją išpirko Prancūzijos valdžia, pradėjo restauravimą. Joje yra išlikusių kryžininkų freskų.

Viršutinė siena yra apie 3 m storumo, su 7 gynybiniais bokštais. Tvirtovėje gyveno 50-60 riterių bei 2000 pėstininkų. Hospitalijierių didysis magistras ir riteriai gyveno viename iš bokštų. Tvirtovės vidiniai pastatai pastatyti gotikiniu stiliumi – sambūrių salė, koplyčia, sandėlis, dvi akmeninės arklidės, kuriose galėjo būti laikoma virš 1000 žirgų. Pilies požemiuose buvo įrengti dideli sandėliai, kuriuose pilies įgulai buvo laikomas maistas net 5 metų apgulčiai. Centrinėje pilies dalyje buvo vandens cisterna, pildoma akveduko tiekiamu vandeniu.

Krak de Ševaljė 2006 m., drauge su Saladino pilimi, įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.


Image:Krak des Chevaliers 14.jpg|Gynybiniai bokštai
Image:Chapel of Krak des Chevaliers 01.jpg|Koplyčia
Image:Hall of the Knights 02.jpg|Kunigaikščių rūmai
Mėgintuvėlis

**Mėgintuvėlis** - vienas dažniausiai naudojamų laboratorinių indų, gaminamas iš stiklo, kartais iš plastiko. Standartinis mėgintuvėlis yra maždaug piršto ilgio, apačia dažniausiai apvalios, U formos, viršuje gali būti įlinkimas, dėl kurio lengviau ir saugiau pilti medžiagas iš mėgintuvėlio.

## Naudojimas
Mėgintuvėlius naudoja chemikai, mažiems kiekiams skystų ar kietų chemikalų laikyti, maišyti, kaitinti, dažniausiai tyrimams ar kokybinėms reakcijoms. Dėl jų formos sumažėja masės praradimas pilstant, juos lengva valyti ir stebėti chemines reakcijas. Kuo mėgintuvėlis ilgesnis ir plonesnis, tuo lėčiau į aplinką išsiskirs garai ir dujos.
Biologijoje mėgintuvėliai naudojami auginti įvairiems gyviems organizmams, tokiems kaip grybai, bakterijos, augalai. Medicinoje ir teismo ekspertizėje mėgintuvėliai reikalingi laikyti kraujo pavyzdžiams ir kitiems skysčiams.

## Gamyba
Mėgintuvėliai chemijai ir fizikai dažniausiai gaminami iš stiklo, todėl jie atsparesni karščiui, stiprioms rūgštims ir gali būti naudojami sąlyginai ilgai. Mėgintuvėliai pagaminti iš plėtimuisi atsparaus stiklo gali būti kaitinami tiesiogiai virš liepsnos.
Mėgintuvėliai biologijai gaminami iš skaidraus plastiko (polistireno ar polipropileno) ir dažnai yra išmetami panaudojus.
Yla (žurnalas)

**Yla** – mėnesinis žurnalas, *satyros, humoro ir šleivo gyvenimo mėnesinis veidrodis*, leistas 1931–1934 m. Kaune.

## Istorija
Leidėjas ir redaktorius Jonas Vaidelys (1931–1933 m.). 1931 m. išėjo 4 numeriai, 1932 m. – 10, 1933 m. – 8, 1934 m. – 1 numeris. Spausdino „Žaibo“ spaustuvė Kaune. Tiražas 1933 m. – 3000 egz.

Kritikavo valdininkijos biurokratizmą, piktnaudžiavimą tarnybine padėtimi, miesčioniškumą, davatkiškumą, gobšumą, girtuokliavimo apraiškas, ironizavo atskirų kultūros, mokslo, spaudos darbuotojų veiklą, spausdino humoristinius rašinėlius, užsienio humorą, satyrinius piešinėlius, politines karikatūras.

Bendradarbiavo Konstantinas Bajerčius, Liudas Dovydėnas, Kazys Inčiūra, Adomas Jakštas, Teofilis Tilvytis. Iliustravo Juozas Gaučas, Rimtas Kalpokas, Telesforas Kulakauskas, Stepas Žukas. 

## Šaltiniai
Nuostaba

**Nuostaba** – emocija, panaši į staigmeną, kuri žmogų apima tais atvejais, kai jis susiduria su retu ir netikėtu reiškiniu, bet ne grėsmingu. Nuostaba istoriškai buvo laikoma svarbiu žmogaus prigimties apsketu ypatingai, kai staigmena būna susijusi su smalsumu ir varomąja jėga anapus intelektualių tyrinėjimų. Nuostaba taip pat dažnai yra lyginama su pagarbios baimės emocija, bet ši emocija daugiau apima baimę ir pagarbą nei džiaugsmą.

## Išnašos
XIII amžius pr. m. e.

**Tryliktasis amžius prieš mūsų erą** – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs **[[1300 m. pr. m. e.]]** sausio 1 dieną ir pasibaigęs **[[1201 m. pr. m. e.]]** gruodžio 31 dieną.

Tūkstantmečiai: 3 tūkstantmetis pr. m. e. – **[[2 tūkstantmetis pr. m. e.]]** – 1 tūkstantmetis pr. m. e.

Amžiai: XIV amžius pr. m. e. – **[[XIII amžius pr. m. e.]]** – XII amžius pr. m. e.

## Svarbiausi įvykiai
* H kapų kultūros Indijoje pabaiga.
* 1279 m. pr. m. e. Ramzis II tapo Egipto faraonu.
* 1274 m. pr. m. e. įvyko Kadešo mūšis tarp Egipto ir hetitų.
* 1269 m. pr. m. e. Ramzis II ir hetitų karalius Hatušilis III pasirašė taikos sutartį.
* Pastatyti Liūto vartai Mikėnuose.
* 1210 m. pr. m. e. faraonas Merneptachas atrėmė libių antpuolį.
* Srubnos kultūra iš Volgos žemupio pasitraukė į šiaurės Pontą.
* Susiformavo rytų baltų archeologinė vėlyvojo bronzos amžiaus Brūkšniuotosios keramikos kultūra. Ji susiformavo kaip pamaina Narvos kultūrai ir sunyko apie III a. veikiama vakarų baltų kultūrų.

## Žymiausios asmenybės
* Amenmesas – egiptiečių XIX dinastijos faraonas.
* Ramzis II – egiptiečių XIX dinastijos faraonas.

## Šaltiniai
Į laisvę (žurnalas)

**Į laisvę** – JAV lietuvių rezistencinės minties ir kultūros žurnalas, leidžiamas nuo 1953 m. gruodžio JAV.

## Istorija
Žurnalą įkūrė čia gyvenantys buvę Lietuvos rezistencinės organizacijos „Lietuvių frontas“ aktyvistai, po Antrojo pasaulinio karo atsidūrę Vakaruose ir sukūrę savo organizaciją, kurią pavadino „Lietuvių fronto bičiuliai“. Aktyviai plėtojant veiklą organizacijai iškilo būtinybė turėti savo leidinį, todėl ir buvo nutarta kurti bei leisti žurnalą. Buvo siūloma leidinį vadinti „Mažasis židinys“, „Lietuvių frontas“, galiausiai apsispręsta leidinį pavadinti „Į laisvę“, nes frontininkai 1941–1942 m. jau leido laikraštį „Į laisvę“, vėliau, 1943–1944 m. vokiečių okupacijos metais Lietuvoje ir 1948 m. Vokietijoje – žurnalą.

Pirmasis 64 psl. žurnalo numeris išėjo 1953 m. gruodžio mėnesį, tiražas buvo 1500 egzempliorių. Žurnalo redaktorius buvo Juozas Brazaitis, redkolegijos nariai – Juozas Kazickas, Antanas Musteikis, Leonardas Žitkevičius, administratorius – Vytautas Maželis. Žurnalo pavadinimo ir viršelio vinjetę parengė dailininkas Telesforas Valius; vinjetė, kaip ir žurnalo struktūra, liko ne daug pakitusi iki šių dienų. Simboliška, kad pirmo straipsnio autorius buvo žurnalistas, rezistentas, žuvęs kovoje dėl Lietuvos laisvės partizanas Julijonas Būtėnas.

Iš pradžių ėjo Brukline, 1959–1963 m. – Čikagoje, 1904 m. – Bostone, nuo 1965 m. – vėl Brukline, nuo 1967 m. – Los Andžele, nuo 1980 m. – Čikagoje. Nuo 1990 m. leidėjas – Lietuviškų studijų centras. Tiražas 1985 m. – 1000 egz., 2006 m. – 1300 egz. 

1990 m. atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, žurnalo redkolegiją papildė nariai iš Lietuvos – Valdemaras Katkus ir Vidmantas Valiušaitis. „Į laisvę“ buvo imta spausdinti ne tik JAV, bet ir Lietuvoje. Spausdinimu Lietuvoje rūpinosi „Į laisvę“ fondo lietuviškai kultūrai ugdyti Lietuvos filialas, platinimu žurnalo administratorius Ignas Misiūnas. Nuo 1953 m. iki 2000 m. buvo išleista 130 žurnalo numerių.

## Redaktoriai
* Juozas Ambrazevičius-Brazaitis – 1953–1958 m. (išleido 16 numerių)
* Vytautas Vardys – 1958–1960 m. (nuo 17 iki 25 numerio)
* Stasys Daunys – 1961–1963 m. (nuo 25 iki 33 numerio)
* Redaktorių kolektyvas: Antanas Mažulis, Antanas Klimas, Antanas Musteikis – 1964 m. (Nr. 34-36)
* Antanas Klimas, Kęstutis Kudžma, Antanas Musteikis – 1965 m. (dvigubas Nr. 37-38)
* Leonardas Valiukas – 1967–1970 m. (Nr. 39-48)
* Juozas Kojelis – 1970–1973 m. ir 1978–1980 m.
* Anatolijus Kairys, Leonardas Valiukas, Vytautas Volertas – 1974 m.
* Kajetonas Čeginskas, Alė Rūta-Arbienė, Bernardas Brazdžionis, Juozas Kojelis – 1975 m.
* Vytautas Vaiteikūnas – 1976–1977 m.
* Vacys Rociūnas – 1981–1985 m. (Nr. 81-85)
* Juozas Baužys – 1986–2000 m. (Nr. 86-130)
* Aldona Žemaitytė-Petrauskienė – 2000–2004 m.
* Vidmantas Vitkauskas – nuo 2005 m.

## Nuorodos
* „Į Laisvę“ 1943, 1944, 1948, 1953-2008 suskaitmenintas archyvas pas spauda.org
* „Į Laisvę“ skenuoti puslapiai pas epaveldas.lt

## Šaltiniai
Tresto operacija

**Tresto operacija** () – 1921–1926 m. kontražvalgybos operacija, organizuota GPU. Jos tikslas buvo identifikuoti monarchistus ir kitus bolševikų priešus. Tam buvo įkurta fiktyvi pogrindinė antibolševikinė organizacija „Centrinės Rusijos Monarchistų Sąjunga“ (Монархическое объединение Центральной России, МОЦР). Jai vadovavo Aleksandras Jakuševas (Александр Александрович Якушев).

CRMS įtikino monarchistų generolą Aleksandrą Kuterovą susilaikyti nuo aktyvių veiksmų ir palaukti, kol antibolševikiniai judėjimai sustiprės. Taip pat šios fiktyvios organizacijos pagalba buvo atvilioti į TSRS, areštuoti ir sušaudyti Sidnis Reilis bei Borisas Savinkovas.
Borodino mūšis

**Borodino mūšis** – 1812 m. rugsėjo 7 d. vykęs mūšis tarp Napoleono vadovaujamų Prancūzijos imperijos ir Michailo Kutuzovo vadovaujamų Rusijos imperijos pajėgų. Tai buvo didžiausias ir daugiausiai gyvybių nusinešęs mūšis per visą 1812 m. prancūzų invazijos į Rusiją laikotarpį.

## Padėtis prieš mūšį
Per pirmus tris invazijos į Rusiją mėnesius Napoleonas neteko trečdalio savo pajėgų ir kovėsi tik viename reikšmingesniame susirėmime prie Smolensko. Rugsėjo pradžioje Kutuzovas nusprendė apsistoti ir įtvirtinti gynybines pozicijas (kalvos abipus upės ir miškas) prie Borodino.

## Mūšio eiga
Napoleonas surengė keletą atakų prieš rusų rikiuotę. Jo pėstininkai patyrė didelių nuostolių, nes buvo smarkiai apšaudyti. Tačiau ir rusų kontratakas nutraukė prancūzų artilerija. Prancūzai užėmė pozicijas prieš rusų kairįjį sparną tada puolė centre esančia Rajevskio bateriją. Vis dėlto, kai atsirado proga sutriuškinti rusus Napoleonas nepanaudojo 30000 karių rezervo. Apie vidurnaktį Rusijos kariuomenė ėmė trauktis link Maskvos.
Kęstutis Pyragas

**Kęstutis Pyragas** (g. 1952 m. birželio 14 d. Tomske, Rusijoje) – Lietuvos fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija

1974 m. baigė teorinės fizikos magistro studijas Vilniaus valstybiniame universitete. Čia 1979 m. apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato (dabar – daktaro) disertaciją „Nestacionarūs kinetiniai reiškiniai puslaidininkiuose neelastinės sklaidos ir pabėgimo atveju“, o 1994 m. Puslaidininkių fizikos institute – habilituoto fizinių mokslų daktaro disertaciją „Determinuoto chaoso netiesinėse dinaminėse sistemose tyrimo ir valdymo metodai“.

Nuo 1972 m. dirba Puslaidininkių fizikos institute, nuo 1994 m. – vyriausiais mokslo darbuotojas, o nuo 2007 m. – Kietojo kūno laboratorijos vedėjas. 1998–2008 m. buvo Vilniaus pedagoginio universiteto profesorius, nuo 2004 m. – Vilniaus universiteto profesorius. 1992–1994 ir 2002 m. stažavosi Vokietijos universitetuose.

Draugijų „International Physics and Control Society“ ir „Lithuanian Association of Nonlinear Analysis“ narys.

Penkių mokslinių žurnalų redakcijos kolegijų narys:
* „International Journal of Bifurcation and Chaos (IJBC) in Applied Sciences and Engineering“,
* „International Review of Physics“ (IREPHY),
* „Chaos and Complexity Letters“,
* „Nonlinear Phenomena in Complex Systems“,
* „Nonlinear Analysis: Modeling and Control“ (Lietuva, ISSN 1392-5113).

## Mokslinė veikla

Svarbiausi darbai iš netiesinės dinamikos ir chaoso (chaoso valdymas ir sinchronizacija), sudėtingų sistemų, kietojo kūno ir lazerių fizikos. Daugiau, kaip 100 mokslinių publikacijų autorius ir bendraautoris, vienas iš labiausiai cituojamų Lietuvos mokslininkų. 1992 m. išrado vieną iš chaoso valdymo metodų, pagrįstą uždelsto ryšio valdymu (), literatūroje vadinamą Pyrago metodu (). Šis straipsnis cituojamas daugiau kaip 2600 kartų.

## Įvertinimas

* 1992 m. – Aleksandro fon Humbolto fondo stipendija.
* 1994 m. – International Science Foundation stipendija.
* 1995 m. – Valstybės stipendija nusipelniusiems mokslininkams.
* 1999 m. – Lietuvos mokslo premija už 1983–1998 m. darbų ciklą „Dinaminio chaoso teorinis ir eksperimentinis tyrimas“ (kartu su Antanu Čeniu ir Arūnu Tamaševičiu).
* 2006 m. – Šv. Kristoforo statulėlė už nuopelnus mokslui.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Asmeninė svetainė Puslaidininkių fizikos instituto puslapyje
Le Peti Keviji

**Le Peti Keviji** – miestas šiaurės Prancūzijoje, prie Senos upės priešais Ruaną. Išvystyta lengvoji pramonė. Yra 3 bažnyčios, dvaro rūmai, vienuolynas, kolegija.

## Sportas
* US Quevilly (futbolas)
Į laisvę

**„Į laisvę“** – dienraštis, leistas 1941 m. birželio 24 d. – 1942 m. gruodžio 31 d. Kaune. 

## Istorija
Leido Lietuvių aktyvistų frontas, siekęs atkurti Nepriklausomą Lietuvą (ne tik nuo komunistų (bolševikų), bet ir nuo nacių).  Jo spauda ir propaganda rūpinosi Jonas Virbickas, Antanas Strabulis ir Petras Gailiūnas. 1941 m. birželio 23 d. spaudos ir propagandos dalinys užėmė spaustuvę.  Laikraščio „Į laisvę“ pirmą numerį rengė Valaitis, Verbickas, Strabulis ir kiti. Jį redagavo Juozas Ambrazevičius-Brazaitis, Zenonas Ivinskis, Jonas Grinius ir Jonas Virbickas. Jį spausdino per naktį ir jis pasirodė birželio 24 d. rytą, vokiečiams dar neįžengusiems į Kauną. Jame skelbiama: *Susidariusi laikinoji vėl naujai atgimstančios Lietuvos Vyriausybė šiuo skelbia atstatanti Laisvą ir Nepriklausomą Lietuvos Valstybę*. Laikraštis buvo antikomunistinis (antibolševikinis), taip pat antisemitinis. Jame skelbta: *Galvotrūkščiais bėga ir bolševikų sėbrai žydai, kuriems komunizmas buvo geriausioji priemonė išnaudoti kitus ir valdyti, nes bolševizmas ir žydai yra vienas ir tas pats neperskiriamas dalykas.* Kai vokiečių okupacinė valdžia uždraudė Lietuvių aktyvistų frontą, dienraštį leido bendrovė „Spaudos žodis“, jos pirmininkas buvo Kazys Bauba. Redaktorius Jonas Virbickas. Tiražas 1941 m. – 200 000 egz., 1942 m. – 100 000 egz. 

Uždraudus „Į laisvę“, leista „Ateitis“.  Kartu nuo 1943 m. sausio 15 d. leistas ir pogrindinis periodinis leidinys „Į laisvę“. Nuo 1953 m. gruodžio mėn. JAV leidžiamas žurnalas „Į laisvę“.

## Šaltiniai
Sen Uenas prie Senos

**Sen Uenas prie Senos** () – miestas šiaurės Prancūzijoje, 7 km į šiaurę nuo Paryžiaus centro; sostinės priemiestis, Didžiojo Paryžiaus dalis. Paryžiaus metropolitenas. Vienas didžiausių pasaulyje sendaikčių turgus (). 

## Sportas
* Red Star FC 93 (futbolas)
Rubė

**Rubė** (, ) – buvęs pramonės miestas šiaurės Prancūzijoje, netoli sienos su Belgija. Geležinkelio stotis. Išvystyta vilnos, medvilnės, tekstilės, mašinų pramonė.

## Sportas
### Futbolas
* RC Roubaix
* SCO Roubaix
Rodezas

**Rodezas** – miestas pietų Prancūzijoje; departamento centras. Išvystyta akmens anglies ir geležies gavyba, vilnos ir maisto pramonė.

Romėnų amfiteatro ir akveduko liekanos, Švč. Mergelės Marijos katedra (pastatyta 1277–1535 m., fasadui panaudotos plytos iš miesto tvirtovės).

## Sportas
* Rodez AF (futbolas)
Sent Etjenas

**Sent Etjenas** () – miestas pietryčių Prancūzijoje, Centriniame masyve. Luaros departamento centras. Nutolęs 50 km į pietvakarius nuo Liono. 172 023 gyventojai (2013 m. duomenys). Išvystyta mašinų, metalo, lengvoji, juodosios metalurgijos pramonė, anglies gavyba.

Yra universitetas, meno ir pramonės muziejus.

## Sportas
Sent Etjene 1984 m. vyko VII Europos futbolo čempionato, 1998 m. – XVI pasaulio futbolo čempionato rungtynės. 

* AS Saint-Étienne – futbolo klubas, rungtyniavo pajėgiausioje šalies futbolo lygoje Ligue 1 (Division 1). Daugkartiniai čempionai.

## Švietimas
* EMLYON Business School
Sedanas (miestas)

**Sedanas** – miestas šiaurės rytų Prancūzijoje, prie Mezo upės, 10 km nuo sienos su Belgija. Išvystyta tekstilės, mašinų, metalurgijos pramonė. Aerodrome yra aviacijos muziejus.

## Istorija

Žinomas nuo viduramžių. 1424 m. pradėti statyti miesto įtvirtinimai, kurie 1642 m. buvo paversti stipriausia Europoje tvirtove (3,5 ha, 7 gynybos lygmenys). Nuo 1962 m. tvirtovė prieinama turistams.

## Sportas
* CS Sedan Ardennes (futbolas)
Setas (Prancūzija)

**Setas** – miestas pietų Prancūzijoje, prie Viduržemio jūros. Uostas. Išvystyta naftos ir chemijos pramonė, vyndarystė.

## Sportas
* FC Sète 34 (futbolas)
Monbeljaras

**Monbeljaras** – miestas rytų Prancūzijoje. Išvystyta metalurgijos ir automobilių pramonė, viena didžiausių „Peugeot“ automobilių gamykla. Stovi Viurtembergo kunigaikščių pastatydinta pilis.

## Sportas
* FC Sochaux-Montbéliard (futbolas)
Sošo

**Sošo** – miestas rytų Prancūzijoje, 3 km į rytus nuo Monbeljaro. Garsus „Peugeot“ automobilių muziejus, yra automobilių gamykla.

## Sportas
* FC Sochaux-Montbéliard (futbolas)
Iliustruota apžvalga

**Iliustruota apžvalga** – savaitinis dienraščio „Lietuvos aidas“ priedas, leistas 1929 m. Kaune.

## Istorija
Leistas vietoje dienraščio „Lietuva“ priedo „Iliustruotoji Lietuva“ susijungus abiem dienraščiams. Spausdino Spindulio spaustuvė, vėliau Grafikos spaustuvė Kaune. Išėjo 21 numeris.

Spausdino svarbiausių politikų, valstybės vadovų, įžymių meno, kultūros atstovų nuotraukas, fiksavo svarbiausius Lietuvos gyvenimo įvykius. Savo nuotraukas spausdino Balys Buračas, Mikas Pranckūnas, Janina Tallat-Kelpšienė, J. Žibas ir kiti. 

## Šaltiniai
Iliustruota Lietuvos ūkininko apžvalga

**Iliustruota Lietuvos ūkininko apžvalga** – nemokamas laikraščio „Lietuvos ūkininkas“ priedas, leistas 1930–1932 m. Kaune.

## Istorija
Ėjo du kartus per mėnesį. Išėjo 32 numeriai. Spausdino akcinės bendrovės „Varpas“ spaustuvė.

Spausdino žymiausių pasaulio politikų, kultūros veikėjų, artistų, įžymių žmonių portretus, gražiausių vietovių, paminklų, miestų, įvykių, gamtos stichijų nuotraukas. Leidinyje tekstas tik informuoja apie tai, kas užfiksuota fotografijose. 

## Šaltiniai
Iliustruotas pasaulis (1934)

**Iliustruotas pasaulis** – bulvarinio pobūdžio savaitraštis, ėjęs 1934 m. Kaune. 

## Istorija
Leido Liudas Gurskis, redagavo Vytautas Kropas. Išleisti 6 numeriai. 

## Šaltiniai
Iliustruotas pasaulis

**Iliustruotas pasaulis** – *įdomus miestui ir kaimui [[savaitraštis]]*, leistas 1936–1938 m. Kaune.

## Istorija
Leido ir redagavo Vytautas Gedgaudas. Pirmasis numeris išėjo 1936 m. gruodžio 6 d. Spausdino Adomavičiaus spaustuvė, vėliau – Varpo spaustuvė, nuo 1937 m. gruodžio – Spindulio spaustuvė Kaune. Nuo 1938 m. gegužės 29 d. vietoj „Iliustruoto pasaulio“ leistas „Naujas pasaulis“.

Spausdino rašinius apie įžymius pasaulio žmones, keliautojų nuotykius, egzotiškus kraštus, netikėtus įvykius, apie nepažįstamų kraštų papročius, gamtos stichijos padarinius, literatūros kūrinius. Leidinys gausiai iliustruotas, turėjo skyrelius „Šeimininkėms“, „Motinoms“.

Iki 1938 m. kovo redagavo Vytautas Gedgaudas, nuo 1938 m. kovo 6 d. (Nr. 9) redagavo ir leido Karolis Vairas-Račkauskas. 

## Šaltiniai
Iliustruotasis sportas

**Iliustruotasis sportas** – sporto savaitraštis, leistas 1928 m. Kaune.

## Istorija
Pirmasis numeris išėjo 1928 m. kovo 18 d. Leidėjas ir redaktorius S. Matulevičius. Nuo 8-ojo numerio pakeistas leidinio formatas, apimtis, išėjimo diena. Spausdino spaustuvė „Menas“ Kaune. Išėjo 21 numeris.

Informavo apie svarbiausius sportinio gyvenimo įvykius Lietuvoje ir užsienyje, nagrinėjo Lietuvos sporto šakų problemas, jų raidos klausimus, nušvietė sporto reikšmę jaunimo gyvenime, naujas sporto šakas, sporto renginius, varžybas.

Šalia redaktoriaus S. Matulevičiaus nurodomas ir fotokorespondentas Mikas Pranckūnas. 

## Šaltiniai
Impulsas (laikraštis)

**Impulsas** – Vilniaus elektros matavimo technikos gamyklos laikraštis, ėjęs 1973–1990 m.

## Istorija
Iki 1989 m. ėjo kas savaitę, vėliau – du kartus per mėnesį. Tiražas 1973 m. – 1000 egz. lietuvių kalba ir 1000 egz. rusų kalba, 1990 m. – 350 egz. lietuvių kalba ir 650 egz. rusų kalba.

## Redaktoriai
* Romas Dikčius – 1973–1974 m.
* Rytis Taraila – 1975–1976 m.
* Petras Rimkevičius – 1976–1987 m.
* Danguolė Kavolėlytė – 1988–1990 m. 

## Šaltiniai
Iliustruotoji Lietuva

**Iliustruotoji Lietuva** – savaitinis dienraščio „Lietuva“ priedas, leistas 1926–1928 m. Kaune.

## Istorija
Redaktorius-leidėjas Pranas Dailidė, redaktorius Zigmas Kuzmickis. Spausdino valstybės spaustuvė. „Lietuvai“ susijungus su „Lietuvos aidu“, vietoj „Iliustruotosios Lietuvos“ ėjo „Iliustruota apžvalga“.

Svarbiausius krašto įvykius fiksavo nuotraukose, jos papildė tekstą. Spausdino žymiausių menininkų, politikų, šalies valdžios atstovų fotografijas, Lietuvos miestų, praeities paminklų, krašto gamtovaizdžių bei užsienio šalių kraštovaizdžių nuotraukas, pasakojo apie kitų šalių kultūrą, gamtą, spausdino originalius lietuvių rašytojų ir geriausių užsienio šalių menininkų kūrinius.

Bendradarbiavo Vytautas Bičiūnas, Viktoras Biržiška, Paulius Galaunė, Jonas Graičiūnas, Augustinas Gricius, Valentinas Gustainis, Kazys Inčiūra, Tadas Ivanauskas, Jonas Kairiūkštis, Faustas Kirša, Kostas Korsakas, Vincas Krėvė, Pranas Lembertas, Kazys Pakštas, Juozas Paukštelis, Ignas Šlapelis, Juozas Tumas-Vaižgantas ir kt. 

## Šaltiniai
Inžinerinė mintis

**Inžinerinė mintis** – Lietuvos inžinierių sąjungos leidinys, ėjęs 1989 m. Vilniuje. 

## Istorija
Tiražas 2000 egz. Išėjo 7 numeriai.

Redaktorė M. Žilienė. 

## Šaltiniai
Inžinieriaus kelias

**Inžinieriaus kelias** – Lietuvių inžinierių profesinis žurnalas, ėjęs 1946 m. vasario mėn. – 1948 m. gruodžio mėn. Vakarų Vokietijos karo pabėgėlių stovyklose.

## Istorija
Leistas Viurcburge, Augsburge bei Kemptene. Leido Lietuvių inžinierių ir technikų draugija (Nr. 1) Lietuvių inžinierių tremtinių draugija. Išleista 10 numerių. 

## Redaktoriai
Gražvydas Juozas Lazauskas, Juozas Vincentas Daniliauskas, B. Galinis, Česlovas Tamašauskas. 

## Šaltiniai
Išeivis (laikraštis)

**Išeivis** – Argentinos lietuvių dvisavaitis laikraštis, ėjęs 1935–1936 m. Buenos Airėse.

## Istorija
Leido Argentinos lietuvių tautininkų sąjunga. Redagavo A. Gūra. 

## Šaltiniai
Išeivių draugas

**Išeivių draugas** – Didžiosios Britanijos lietuvių katalikiškos krypties savaitraštis, leistas 1914–1982 m. Belshilyje ir Glazge.

## Istorija
Įsteigė, leido ir iš pradžių redagavo kun. J. Norbutas. Nuo 1916 m. kovo 1 d. leidimą perėmė Didžiosios Britanijos lietuvių Romos katalikų darbininkų Šv. Juozapo sąjunga, kuri nuo 1916 m. liepos 8 d. pradėjo spausdinti laikraštį nuosavoje spaustuvėje.

## Redaktoriai
* Fabijonas Kemėšis – 1914 m.
* Leonas Vitkauskas – 1922–1923 m.
* kun. Juozas Petrauskas – 1923–1934 m.
* kun. Juozas Gutauskas – nuo 1934 m.
* A. Petrauskas, J. Butkevičius. 

## Šaltiniai
Inžinerija (laikraštis)

**Inžinerija** – Vilniaus Gedimino technikos universiteto dvisavaitis laikraštis, leidžiamas nuo 1973 m. spalio 17 d.

## Istorija
Iki 1989 m. Nr. 11/12 ėjo kaip Vilniaus inžinerinio statybos instituto savaitraštis. Tiražas 1973 m. – 1000 egz., 1997 m. – 350 egz.,  2010 m. – 700 egz.

## Redaktoriai
* Vytautas Būda – 1973–1974 m., 1986 m.
* Danutė Anuškevičienė – 1975 m.
* Halina Kobeckaitė – 1976–1985 m., 1987–1988 m.
* Vida Šmigelskienė – 1989–1993 m.
* Arvydas Kriaunevičius – 1993 m.
* Marija Akstinaitė – nuo 1994–1998 m.
* Julius Norkevičius – 1998–2007 m.
* Edita Jučiūtė – nuo 2007 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Inžinerija“ archyvas
Iš gyvasties versmės

**Iš gyvasties versmės** – religinės krypties laikraštėlis, leistas 1903–1904 m. Tilžėje.

## Istorija
Leido Lietuvos jaunimo sąjunga. Spausdino Šv. Rašto tekstus, rašė apie žmogaus religinio, dvasinio gyvenimo priedermes. Išėjo 11 numerių. 

## Šaltiniai
Išmintis (žurnalas)

**Išmintis** – JAV lietuvių mėnesinis mokslo, meno, literatūros ir satyros iliustruotas žurnalas, leistas 1933–1935 m. Bostone.

Redagavo Rokas Židžiūnas. 

## Šaltiniai
Indraja (laikraštis)

**Indraja** – Utenos kraštiečių klubo laikraštis, einantis nuo 1989 m. Utenoje.

## Leidinys
Apimtis – 16 psl. Iki 2010 m. išėjo 43 numeriai. Tiražas 1989 m. – 6000 egz., 1996 m. – 1000 egz., 2010 m. – 600 egz.

Spausdina rašinius apie Rytų Lietuvos kultūrą, istoriją, įdomius, daug literatūrai bei kultūrai nusipelniusius krašto žmones. Daugumos publikacijų autoriai – nuo Utenos, Švenčionių bei Ignalinos kilę mokslininkai, rašytojai, žurnalistai, kraštotyrininkai. 

Nuo 2011 metų kraštiečiams skirto žurnalo "Indraja" leidybos teises perėmė UAB "Utenos diena". Žurnalas pradėtas leisti periodiškai kas trys mėnesiai kiekvienų metų kovą, birželį, rugsėjį bei gruodį. Atsinaujinęs žurnalas išeina 36 psl., jį galima užsiprenumeruoti bei nusipirkti.  

Leidėjas ir redaktorius Petras Panavas. 

Nuo 2011 m. žurnalo "Indraja" leidėjas ir vyr. redaktorius Vytautas Ridikas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Indraja 2010 nr.1
Išnaša

**Išnaša** – teksto paaiškinimas, pastaba, nuoroda, kitos papildomos žinios, pateikiamos laikraščio, žurnalo, knygos puslapio apačioje ar skyriaus, knygos pabaigoje. 

Paprastai išnaša renkama kitokiu, smulkesniu šriftu. Teksto žodžiai, kuriems priklauso išnaša, pažymimi skaičiumi, žvaigždute (asterisku, pakeltu virš eilutės ženklu). Tas pats ženklas kartojamas prie atitinkamos išnašos.  Elektroninėje žiniasklaidoje išnaša paprastai spausdinama pačiame tekste smulkesniu šriftu arba rėmelyje, straipsnio pabaigoje išskiriami tik straipsnyje panaudoti šaltiniai.

## Šaltiniai
Išvien

**Išvien** – Argentinos lietuvių savaitraštis, leistas 1936 m. rugsėjo mėn. – 1939 m. birželio mėn. Buenos Airėse.

## Istorija
Padėjo leisti Draugija užsienio lietuviams remti. Išėjo 137 numeriai.

Redagavo Matas Šalčius, P. Leščius, S. Majauskas, Antanas Vilutis.

## Šaltiniai
Jagomasto spaustuvė

**Jagomasto spaustuvė** – Mažosios Lietuvos spaustuvė, poligrafinė įmonė ir leidykla, 1896–1941 m. veikusi Tilžėje.

## Istorija

1896 m. spaustuvę įsteigė Rytų Prūsijos lietuvių publicistas, knygų leidėjas Enzys Jagomastas. XX a. pradžioje jos materialinė padėtis labai pablogėjo. 1911 m. spaustuvė pavadinta „Lituania“ (vadinta *Lituania 2*). Suklestėjo po 1918 m., ėmus leisti knygas Didžiajai Lietuvai. 1913 m. turėjo 12 mašinų ir 14 darbininkų, 1925 m. – 17 mašinų ir 22 darbininkus. 1920–1922 m. kasmet išleido po 30 knygų. 1933 m. hitlerininkams ėmus smarkiai slopinti Mažosios Lietuvos lietuvių kultūrinę veiklą, darbas sumenko. 1941 m. kovo mėn. Vokietijos valdžios uždaryta. 

## Veikla
1896–1941 m. išleista apie 370 lietuviškų knygų, tarp jų ir Didžiosios Lietuvos leidėjų užsakymu, kurias parašė Antanas Baranauskas, Vilius Gaigalaitis, Vincas Krėvė, Vincas Kudirka, Maironis, Stasys Matulaitis, Pranas Mašiotas, Vincas Mykolaitis-Putinas ir kiti.

Jagomasto spaustuvė leido apie 20 periodinių leidinių, spausdino lietuviškus laikraščius:
* Aušra – 1896–1899 m.,
* Naujasis Tilžės keleivis – 1924–1940 m.,
* Apžvalga,
* Artojų patarėjas, 
* Laukininkas

## Šaltiniai
Jankaus spaustuvė

**Jankaus spaustuvė**, *Martyno Jankaus spaustuvė* – spaustuvė, veikusi 1889–1912 m. Mažojoje Lietuvoje.

## Istorija
Spaustuvę įkūrė Martynas Jankus Ragainėje, ten dirbo 1889–1890 m. Joje išleistas žurnalo „Varpas“ pirmasis numeris, leistas „Ūkininkas“.

Vėliau M. Jankaus spaustuvės buvo įsteigtos Tilžėje, Bitėnuose (1893 m.) Klaipėdoje (1909–1912 m.). Nuo 1889 m. iki 1912 m. išleista apie 360 lietuviškų knygų. 1912 m. spaustuvę nupirko lietuvių bendrovė „Lituania“. 

## Veikla
Jankaus spaustuvėje spausdinta:
* Aidas Lietuvos darbininkų gyvenimo
* Apžvalga
* Dienos lapas
* Lietuvos darbininkas
* Lietuviškas darbininkas
* Nauja Aušra

## Šaltiniai
1968 m. vasaros olimpinės žaidynės

**1968 m. vasaros olimpinės žaidynės**, oficialiai **XIX olimpinės žaidynės** – tarptautinės sporto varžybos, vykusios 1968 m. spalio 12–27 d. Meksikos sostinėje Meksike. Pagrindinis žaidynių stadionas – Olimpinis universiteto stadionas. Šios olimpinės žaidynės tapo pirmosiomis žaidynėmis besivystančiose šalyje ir pirmos ispanų kalba kalbančioje šalyje. Iki 2016 m. tai buvo vienintelės olimpinės žaidynės Lotynų Amerikoje.
 
Šias žaidynes boikotavo Šiaurės Korėja. Ji pageidavo dalyvauti ne šiuo, o *Korėjos Liaudies Demokratinės Respublikos* pavadinimu, tačiau tarptautinis olimpinis komitetas nesutiko.

Atidarymo ir uždarymo ceremonijos vyko Olimpiniame stadione, įsikūrusiame universitetiniame miestelyje „Ciudad Universitaria“.

## Miestų pasirinkimas
Meksikas atrankoje į olimpinių žaidynių organizatorius nugalėjo šiuos miestus:

## Sporto šakos

### Demonstracinės sporto šakos
* Baskų pilota
* Lauko tenisas

Šiose olimpinėse žaidynėse buvo atsisakyta rengti dziudo rungtis. Tai buvo paskutinis kartas, kai ši sporto šaka nebuvo įtraukta į žaidynių programą.

## Medalių lentelė
Čia pateikiamas geriausių šalių pagal medalių skaičius 10-tukas ir šeimininkės rezultatai.

## Dalyvavusios šalys

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Literatūra

* Mindaugas Barysas. Olimpiada su sombrero. – Vilnius: Mintis, 1970. – 124 p.
Smalsumas

**Smalsumas** – emocija turinti ryšį su natūraliu noru tyrinėti, nagrinėti bei mokytis. Ši sąvoka taip pat gali būti vartojama norint išreikšti pačią elgseną, sukeltą smalsumo emocijos. Ši emocija skatina naujų patirčių bei atradimų poreikį. Smalsumas kursto dvasinę, mokslinę ir technologinę žmonijos pažangą.

## Priežastis

Nors daug gyvų būtybių turi įgimtą smalsumą, šis bruožas nelaikomas instinktu, nes tai nėra nustatytas veiksmų modelis, greičiau tai yra įgimta pradinė emocija, nes smalsumas gali būti išreikštas daugeliu būdų, o instinkto išraiška yra labiau nekintama ir mažiau lanksti. Smalsumas yra paplitęs tarp įvairaus amžiaus žmonių nuo kūdikystės iki pilnametystės, taip pat lengvai stebimas ir kitose gyvūnų rūšyse. Tai yra beždžionės, katės ir graužikai.

## Taip pat skaitykite

* Emocijos
## Šaltiniai