open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Varaždinas

**Varaždinas** − miestas šiaurės Kroatijoje, 81 km į šiaurės vakarus nuo Zagrebo, netoli Dravos upės. Mieste daug architektūros paminklų: Senoji pilis (XV−XVI a.; nuo 1925 m. joje įrengtas muziejus), barokinė rotušė (XVI a., perstatyta 1793 m.), pranciškonų vienuolynas (įkurtas 1244 m.) su Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia (apie 1650 m.), klasicistiniai Hercerio rūmai (1805 m.).

## Istorija

Rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1181 m. 1756–1776 m. Varaždinas buvo Kroatijos sostinė.

## Sportas
* NK Varaždin (futbolas)

1973 m. mieste vyko 1973 m. pasaulio moterų rankinio čempionato varžybos.

## Nuorodos
* Varaždino internetinė svetainė  (kroatų k.)
Komatitas

**Komatitas** – ultramafinė efuzinė magminė uoliena, kurioje mažai SiO<sub>2</sub>, mažai K<sub>2</sub>O, mažai Al<sub>2</sub>O<sub>3</sub>, ir ypatingai daug MgO, taip pat uoliena turi savitą struktūrą. Šią struktūrą sudaro pailgi, adatiški olivino, kartais pirokseno kristalai. Ši struktūra gavo **spinifekso struktūros** pavadinimą, pagal panašumą į vieną Australijos augalą *[[Spinifex sericeus]]*. Struktūra susidaro iš peršaldyto lydalo. Aukštos temperatūros masei labai staigiai vėstant, pavyzdžiui, išsiliejimas įvyko po vandeniu.

Uolienos pavadinimas kilo iš **Komati** upės Pietų Afrikoje. Šioje vietoje 1969 m. buvo atrasta geologų brolių Viljoen'ų.
Garsiakalbis

**Garsiakalbis** – įrenginys, kuris elektrinius signalus verčia garso bangomis. Dažniausiai sutinkamas tipas – elektrodinaminis garsiakalbis, kurį sudaro ritė, esanti radialiajame magnetiniame lauke (laukas bet kuriame taške nukreiptas į centrą) pritvirtinta prie popierinio kūgio. Kintant rite tekančiai srovei, pati ritė išeina iš lauko ir vėl į jį sugrįžta. Popierinis kūgis virpina orą, kurdamas garso bangas, kurios priklauso nuo srovės stiprio ir dažnio.

Kiti garsiakalbių tipai: ruporinis, pjezoelektrinis, elektrostatinis, magnetojuostinis ir kt.

## Nuorodos
* Plazminis garsiakalbis
Deinococcus-Thermus

**Deinococcus-Thermus** – bakterijų (*Bacteria*) karalystės bakterijų tipas.

Šios bakterijos turi storas ląstelės sieneles. Dažant Gramo būdu jos yra *gram-teigiamos*. Taip pat jos turi antrą ląstelės membraną, kas yra tipiška *gram-negatyvioms* bakterijoms. 

Deinococcus-Thermus tipui iki šiol priskirta palyginti nedaug bakterijų rūšių, pasižyminčių atsparumu ekstremalioms aplinkos sąlygoms. Pvz., *[[Deinococcus radiodurans]]* ir *[[Deinococcus radiophilus]]* žinomos dėl savo atsparumo jonizuojančiai spinduliuotei, *[[Thermus aquaticus]]* gyvena geizeriuose ir karštuosiuose šaltiniuose.

## Klasifikacija
Šiame tipe yra tik viena klasė, kuriai priskiriamos tokios šeimos ir gentys:
* Klasė. *[[Deinococci]]*
** Eilė. *[[Deinococcales]]*
*** Šeima. *[[Deinococcaceae]]*
**** Gentis. *[[Deinococcus]]*
***** Rūšis. *[[Deinococcus radiodurans]]*
***** Rūšis. *[[Deinococcus radiophilus]]*
*** Šeima. *[[Trueperaceae]]*
**** Gentis. *[[Truepera]]*
***** Rūšis. *[[Truepera radiovictrix]]*
** Eilė. *[[Thermales]]
*** Šeima. *Thermaceae*
**** Gentis. *Marinithermus*
**** Gentis. *Meiothermus*
**** Gentis. *Oceanithermus*
**** Gentis. *Thermus*
***** Rūšis. *Thermus aquaticus*
**** Gentis. *Vulcanithermus*

== Šaltiniai ==


== Literatūra ==
*Michael T. Madigan, John M. Martinko, Jack Parker: *Brock - Mikrobiologie''. 11. Auflage. Pearson Studium, München 2006, ISBN 3-8274-0566-1
Bušveldo intruzija

**Bušveldo intruzija** – didelė magminė intruzija Pietų Afrikoje. Vienas didžiausių rudos telkinių Žemėje. Joje yra didžiausi platinos grupės metalų (platina, paladis, osmis, iridis, rodis, rutenis) ištekliai planetoje. Dideli kitų metalų geležies, alavo, chromo, titano, vario ir vanadžio ištekliai. Taip pat iš šios intruzijos išgaunamas gabras ir noritas.

Šiam milžiniškame telkinyje yra 90 % žinomų pasaulio platinos grupės elementų atsargų. Apie 80 % pasaulio platinos ir 20 % paladžio išgaunama kasmet iš Bušveldo intruzijos kasyklų.

## Sandara
Intruzija sudaro rytinė ir vakarinė pagrindinės dalys ir šiaurinė, mažesnė dalis. Jos susiformavo maždaug prieš 2 mlrd. metų. Intruzijos plotas apie 66000 km² (ilgis maždaug 450 km, plotis – 270 km), į gylį tęsiasi 9000 m. Akščiau manyta, Bušveldo intruzija yra lopolitas, tačiau vėliau nustatyta, kad tai greičiausiai sylis, forma primenanatis keturlapį dobilą. Kiekvieno „lapo“ uolienos grimzta į intruzijos centrą pasvirusios apie 60° kampu.

Vertikaliai skiriamos šios dalys:
* **Pakraščio arba marginalinė zona**. Ši apatinė intruzijos dalis sudaryta iš norito, peridotitas|peridotito]] ir piroksenito.
* **Ktitinė zonas** – sudaryta iš piroksenito ir gabro. Vidurinėje šios zonos dalyje yra norito, anortozito ir chromito. Šioje zonoje yra ir platina praturtintas sluoksnis, vadinamas ** Merenskio sluoksniu** arba **Merenskio „rifu“**.
* **Pagrindinė zona** apatinėje zonos dalyje – klinopiroksenas, aukščiau noritas ir gabronoritas.taip pat randama magnetito.
* viršutinė dalis pati jauniausia sudaryta iš granitų ir granofyro.
Absoliučiai juodas kūnas

**Absoliučiai juodas kūnas** – fizikinė abstrakcija, reiškianti kūną, kuris sugeria visas į jį krentančias elektromagnetines bangas bei bangų neatspindi. Nepaisant to, absoliučiai juodas kūnas gali spinduliuoti elektromagnetines bangas ir turėti savo spalvą. Jo spinduliavimo spektrą apsprendžia vienintelis parametras – temperatūra. Dėl to kartais jį siūloma vadinti **idealiuoju spinduoliu**.

Terminą „absoliučiai juodas kūnas“ 1860 m. pirmą kartą panaudojo Gustavas Kirchhofas.

## Juodojo kūno spinduliavimo dėsniai

### Planko spinduliuotės dėsnis
1900 m. remdamasis hipoteze, kad elektromagnetinės bangos spinduliuojamos porcijomis (kvantais), kurių energija susieta su dažniu (Planko hipotezė):
: E=h\nu\,,
Maksas Plankas išvedė juodojo kūno spinduliuotės dėsnį:
:: I(\nu) = \frac{2 h\nu^{3}}{c^2}\frac{1}{e^{\frac{h\nu}{kT}}-1}

Čia

:* I(\nu)d\nu \, yra energijos kiekis iš ploto vieneto per laiko vienetą į erdvinio kampo vienetą, spinduliuojamas dažnių intervale tarp ν ir ν+dν;
:* T \, yra absoliučiai juodo kūno temperatūra;
:* h \, yra Planko konstanta;
:* c \, yra šviesos greitis;
:* k \, yra Bolcmano konstanta.

Terminas **Planko dėsnis** kartais naudojamas Planko hipotezei apie energijos kvantavimą nusakyti (E=h\nu), o kartais kaip **Planko spinduliuotės dėsnis** – juodojo kūno spinduliavimo dėsnio sinonimas, todėl skaitant literatūrą reikia įsigilinti, ką autorius turi omenyje.

### Vyno poslinkio dėsnis
Tai yra sąryšis tarp absoliučiai juodo kūno temperatūros ir bangos ilgio, ties kuriuo yra spinduliavimo maksimumas:

: T \lambda_\mathrm{max} = 2,898... \times 10^6 \ \mathrm{nm \ K}. \,

Nanometras yra patogus dydis nusakant optinio (šviesos) diapazono bangos ilgius.

### Stefano ir Bolcmano spinduliuotės dėsnis
Pilna energija j^{\star}, spinduliuojama iš absoliučiai juodo kūno paviršiaus vieneto yra proporcinga temperatūros ketvirtajam laipsniui:
:: j^{\star} = \sigma T^4.\,
Proporcingumo koeficientas yra vadinamas Stefano ir Bolcmano konstanta.

## Šaltiniai
Didžioji daika

**Didžioji daika** – linijinė struktūra, daika, Žemės paviršiuje, besitęsianti šiaurės - pietų kryptimi per Zimbabvės centrinę dalį. Daikos ilgis apie 460 km, o plotis siekia 3-12 km. Didžiojoje daikoje randama aukso, sidabro, chromo, platinos, nikelio metalų ir rūdų, taip pat žėručio, asbesto ir kitų mineralų. Daika susidariusi prieš maždaug 2,5 mlrd. metų. Be pagrindinės struktūros yra ir mažesnių lopolitų. Didelė Bušveldo intruzija slūgso mažiau kaip už 500 km į pietus nuo pietinio Didžiosios daikos krašto. Daiką sudaro gabroidai, piroksenitai, harcburgitas.
Sibirinis barštis

**Sibirinis barštis** (*Heracleum sibiricum*) – salierinių (*Apiaceae*) šeimos, barščių (*Heracleum*) genties augalas, kilęs iš Užkaukazės.

Užauga 40–150 cm aukščio, dvimetis. Žydi skėtiniais žiedynais birželio-rugpjūčio mėnesiais. Stiebas – tiesus, briaunotas, apaugęs plaukeliais, šakotas, ypač viršutinė dalis. Lapai dideli, ypač pamatiniai. Šaknis liemeninė, gelsvai balta.

Turi daug eterinių aliejų, kurie gali sukelti alergiją. Šaknyse, stiebuose yra kumarinų (umbeliferono, bergapteno, izobergapteno, pimpinelino, sfondino). Lapuose randama askorbino rūgšties, karotino, kumarinų, žieduose – askorbino rūgšties, kumarinų, vaisiuose – eterinio aliejaus, kumarinų.

Želia pievose, pamiškėse, pakelėse, pagrioviuose, dykvietėse. Išskiria nemažai nektaro, todėl žiedus gausiai lanko bitės.

Sibirinio barščio aliejus naudojamas maisto priedams, konservavimui. Iš jaunų ūglių, lapų gaminamos sriubos, salotos. Augalas vartojamas virškinimui reguliuoti, sergant dizenterija, žarnų, odos ligomis.

## Šaltiniai
Gyslotinė melsvė

**Gyslotinė melsvė** (*Hosta plantaginea*) – agavinių (*Agavaceae*) šeimos, melsvių (*Hosta*) genties augalas. Žydi vasarą, šviesiai violetinės spalvos žiedynais. Auginama darželiuose, kapinėse.
Voriko universitetas

**Voriko universitetas** () – vienas prestižiškiausių Jungtinės Karalystės universitetų. Įsikūręs Koventrio mieste, netoli Birmingemo. 

Voriko universitetas įkurtas 1965 m. ir nuo pat savo gyvavimo pradžios nė karto nebuvo pasitraukęs iš Jungtinės Karalystės geriausių universitetų dešimtuko (kiti du nuolatiniai dešimtuko universitetai yra tik Oksfordas ir Kembridžas). Neseniai mokslinių tyrimų vertinimo ekspertų grupė Voriko universitetui skyrė penktąją vietą pagal mokslinių tyrimų kokybę.

## Nuorodos
* Universiteto svetainė
Vorikas

**Vorikas** – miestas Anglijoje, prie Aukštutinio Eivono, 18 km į pietus nuo Koventrio. Vorikšyro grafystės sostinė. Yra 1068 m. pastatyta Voriko pilis, Voriko Šv. Marijos bažnyčia. Vorike yra dalis Voriko universiteto padalinių.

## Istorija

Manoma, kad Vorikas įkurtas 914 m.

## Galerija

Image:Warwick001.JPG|Voriko senamiesčio gatvelė
Image:Warwick003.JPG|Voriko panorama
Image:WarwickCastle001.JPG|Voriko pilis
Pranas Reikauskis

**Pranas Reikauskis** (g. Gelsodės kaime, Luokės valsčius, Šiaulių apskritis) – plėšikas, siautėjęs Žemaitijoje.

1926–1931 m. parduodavo arklius Vokietijos, Rytprūsių provincijoje ir iš ten vežė kontrabandą: spiritą, mieles, cukrų, odą, žiebtuvėlius, ginklus. Vėliau ėmė vogti arklius ir juos pardavinėti, o po to ėmė plėšikauti. Su savimi visada nešiojosi keturis pistoletus. Apiplėšinėjo dvarus, parduotuves, prekių bazes, paštą, turtingesnius gyventojus. Apgaule išviliojo visą Tverų policijos nuovadą ir kartu su plėšiku Martinkumi apiplėšė kredito bankelį. Už įdavimą valdžios buvo pažadėta 2000 Lt premija. Reikauskį nušovė bendras Martinkus, susiviliojęs Reikauskio turimomis auksinėmis monetomis. Vieta Pašatrijyje, kur žuvo, vadinama Reikauskynė arba Reikauskiškė.

## Šaltiniai
Ivoškus

**Ivoškus** (g. ir m. Šiauliuose) – plėšikas ir žudikas, išgarsėjęs apie 1920 m. Šiauliuose ir Šiaulių apylinkėse.

Ivoškaus suburta gauja iš 7 recidyvistų plėšikavo Šiauliuose ir Šilėnų, Bubių, Tytuvėnų, Kuršėnų apylinkėse, labai dažnai prie Kurtuvėnų užpuldavo iš Šiaulių turgaus grįžtančius vežimus. Ivoškus buvo gudrus ir pasalūniškas, persirengdavo moterimi arba elgeta. Jei elgeta, tai vaikščiodavo su gremėzdiškais ramentais, kuriuose buvo įtaisęs durklą. 1923 m. sugautas Šilėnų miškuose. Nužudė 33 asmenis, padarė daugybę apiplėšimų. Už padarytus nusikaltimus nuteistas ir sušaudytas.

## Šaltiniai
Rimučiai (Šiauliai)

**Rimučiai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 19 km į pietvakarius nuo Šiaulių, prie kelio Kurtuvėnai–Viekvedžiai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Barakas

**Barakas** () – laikinas, greitai surenkamas, pigus gyvenamas pastatas.

Dažniausiai vienaukštis ir medinis. Tradiciškai barakai naudojami kareivinėms, karo belaisvių apgyvendinimui, ligoninėms, neturtingiausių darbininkų apgyvendinimui. Per Antrąjį pasaulinį karą barakuose gyveno koncentracijos stovyklų kaliniai. TSRS barakai buvo vienu iš pagrindinių gyvenamųjų statinių tipų, kuriuose gyveno darbininkai iki masinių gyvenamųjų plotų statybų XX a. 7 dešimtmetyje. Ypač daug barakų buvo naujuose industriniuose TSRS miestuose šiaurėje ir Sibire. Trečiojo pasaulio šalyse barakai gali tapti nuolatiniais gyvenamaisiais pastatais, sudarydami vadinamąsias favelas.

Statomi iš paprasčiausių medžiagų – medienos, gofruotos skardos.
Šemetiškiai (Šiauliai)

**Šemetiškiai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 18 km į pietvakarius nuo Šiaulių, prie kelių į Kurtuvėnus ir Bubius.

## Etimologija

Kaimo pavadinimas kilo nuo bajorų Šemetų arba Šemiotų, kurių dvarai buvo Šemetiškiuose, Šiaulėnuose, Tauragėje, ir kitose Žemaitijos vietovėse, pavardės (dvarininkinis vietovardis).

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Manoma, kad dvare gimė ir gyveno poetas Mikalojus Kazimieras Šemeta (1612?–1674)

## Šaltiniai
QRIO

**Qrio** („**Q**uest for cu**RIO**sity“, anksčiau vadinosi *Sony Dream Robot* arba *SDR*) – Sony kompanijos suprojektuotas robotas-humanoidas. Roboto ūgis yra 58 cm, svoris – 7,3 kg. Įstatyti 38 servamotorai Qrio leidžia laisvai judėti ir gerai koordinuotis. Robotas gali greitai judėti, imti daiktus, kilti laiptais, šokti ir išlaikyti pusiausvyrą stovėdamas ant vienos kojos.

Robotas moka 60000 žodžių įvairiomis pasaulio kalbomis, gali atpažinti veidus, klausyti komandų, kaip tvirtina jo kūrėjai, „protingai“ klausinėti priklausomai nuo situacijos.

Už Qrio judėjimą ir intelektą atsako trys kompiuteriai, RISC R5000 c 64 Mb atminties bazėje. Naudojama Aperios operacinė sistema. Taip pat robotas turi stereoobjektyvus, septynis mikrofonus ir 36 judėjimo daviklius, iš kurių septyni atsako už saugumą. Ketvirtos kartos prototipai yra be trečios akies kaktoje, su patobulintomis rankomis, jau turi riešus.

2005 m. Qrio buvo įtrauktas į Gineso rekordų knygą kaip greičiausiai judantis robotas - humanoidas. Jis pristatomas kaip pirmas dvikojis robotas, galintis bėgioti (bėgimu suprantamas judėjimas, kai abi kojos vienu metu neliečia žemės). Qrio gali bėgioti 23 cm per sekundę greičiu.

Neaišku, kiek Qrio robotų buvo pagaminta iš viso. Vieną kartą buvo stebima 10 kartu šokančių robotų, o 2006 m. sausio 22 d. tai buvo patvirtinta Sony atstovybės Mokslų muziejuje Bostone.
Qrio – tai dar vienas Sony žingsnis pramogų robotų gamyboje po AIBO sukūrimo. Kol kas jie neparduodami.

Ketvirtos kartos Qrio baterijų užtenka 1 valandai nepertraukiamam darbui.

Analoginis Asimo robotas buvo sukurtas Honda kompanijos.

## Nuorodos
SONY Dream Robot Qrio
R-BOT 001

**R-BOT 001** () – robotas, naudotas viešajai tvarkai saugoti Permėje nuo 2007 m. birželio mėn. iki 2008 m. vasaros. Suprojektuotas ir pagamintas Maskvoje. Robotas gali stebėti miesto gatves, išsiaiškinti pažeidimus ir kviesti piliečius laikytis įstatymų.

Darbai vyko apie dvejus metus ir kainavo daugiau kaip 10 000 JAV dolerių. Robotas yra vertikalaus kiaušinio formos, jo aukštis apie 1,8 metro, svoris 250 kilogramų. Plieninis korpusas ir aptaki forma saugo nuo vagysčių ir vandalizmo. Darbo laikas be pakrovimo – 8 valandos. Juda ant keturių ratų iki 5 km/h greičiu. Turi penkias kameras, kurios apsaugotos neperšaunamu stiklu – kamerų įrašai gali būti panaudoti teisme. Į roboto atmintį įrašytas Rusijos Pilietinis kodeksas, kurį jis gali skaityti kalbos sintezatoriaus pagalba. Robotas turi pagalbos mygtuką, kurį paspaudus galima iškviesti miliciją. Robotas gali dirbti valdomas distanciniu būdu ir automatiškai. Pasak jo kūrėjų, jis turi ir trūkumų: neteisingai taria žodžius, negali muštynių atskirti nuo šokių, todėl apie įvykį ir dėl sprendimo priėmimo praneša į centrą. Liudininkai nurodė, kad robotas buvo stumiamas, neteisingai atsako į klausimus, prie jo stovi milicininkas.

Pirmą kartą robotas išbandytas Miesto dieną 2007 m. birželio 12 d. Kamos upės krantinėje. Robotas sugedo, nes į vidų pateko vandens. Po to jam įdiegta hidroizoliacija. Toliau bandymai vyko birželio 22 d. Dzeržinskio rajone. Permės milicijos vadovybė jam suteikė stažuotojo, o vėliau kursanto vardą. 

2008 m. vasarą išsiųstas į Maskvą patobulinti. Tolesnė eksploatacija ir tobulinimai nutraukti, nes nėra finansavimo.

## Šaltiniai
Derliaus nuėmimo talkos Tarybų Sąjungoje

**Derliaus nuėmimo talkos Tarybų Sąjungoje** (**Tarybinės rudens talkos**) – TSRS gyvavimo metu buvusios talkos derliui valstybiniuose ūkiuose nuimti. Į kolūkius ir tarybinius ūkius padėti kolūkiečiams nuimti derlių buvo siunčiami miesto gyventojai, dažniausiai studentai, mokiniai, valstybinių įstaigų darbuotojai ir armijos daliniai. Tai sudarydavo apie 10 % visų TSRS gyventojų. Net jeigu kaimuose buvo renkamas kitas derlius (runkeliai, morkos, kopūstai), rudeniniai darbai vis tiek vadinosi „bulviakasiu“ (). 

Vasaros darbai vadinosi „kolūkis“, daug rečiau „tarybinis ūkis“, net jei reikėjo dirbti tarybiniame ūkyje. Bulviakasio dalyviams buvo išsaugoma visa alga, stipendija ir net išmokėdavo nedidelį piniginį priedą. Taip pat buvo dirbama ir vaisių bazėse. Bendrai tokios pareigos pildymas vadinosi „atidirbimu“.

## Ekonominės priežastys
Tarybinės rudens talkos, derliaus nuėmimas () turėjo didelių ekonominių priežasčių: suprastėjus kolūkiečių darbo disciplinai ir nuolat stingant derliaus nuėmimo technikos, surinkti visą derlių buvo neįmanoma. Taip pat nuolat trūkstant darbo jėgos praktiškai nebuvo galima pasamdyti sezoninių darbuotojų.

Siunčiant iš tų pačių valstybinių ar mokyklinių įstaigų į tuos pačius kolūkius ar tarybinius ūkius rinkti derliaus jie pradėti vadinti šefuojamais.

## Talkos eiga
Darbas bulviakasyje galėjo būti trumpas (vienai išeiginei), ar ilgas (keletą savaičių). Antru atveju miestiečiams buvo suteikiamas trumpalaikis gyvenamasi plotas (pionierių stovyklos korpusas). Darbuotojai buvo maitinami kaimo valgykloje pusryčiais, pietumis ir vakariene. Darbo diena prasidėdavo 8 valandą ryto, baigdavosi - 5 val. vakaro (vidurdienį - pietų pertrauka).

Kiekvienam darbininkui buvo išskiriama lauko dalis, pavyzdžiui, lysvės, kuris jas turėjo apdirbti. Dažnai buvo dirbama poromis, nes taip buvo lengviau pripilti maišus bulvėmis. Buvo nustatomos normos, tačiau „realios“; tokios, kurias buvo galima įvykdyti. Darbininkai darbo metu tarpusavyje kalbėdavosi. Vakarais turėdavo nemažai laisvo laiko, tai prisigalvodavo įvairių pramogų.

Kontroliuoti tvarką buvo paskiriamas atskiras žmogus iš kompartijos, komjaunimo; taip pat (arba) koks nors mokytojas ar dėstytojas. Atsakinga asmuo tiesiog prižiūrėjo, kad būtų laikomasi disciplinos. Kartu su kolūkio vadovais jis (pa)skirstydavo darbą. Kartais - ir pats dirbdavo. Piktybiškai vengiantys darbo talkininkai būdavo veikiami moraliai ar net finansiškai. Kraštutiniais atvejais, pvz., studentai netgi galėjo prarasti stipendiją.

Dalį iš nuimto derliaus (pvz., kopūstų, bulvių maišą) kartais talkininkai pasiimdavo ir sau (t. y. „vogdavo“). Patikrinus ir įkliuvus grėsė bauda, papeikimas ar net išmetimas iš aukštosios mokyklos (instituto).
Abonementinis radijo taškas

**Abonementinis radijo taškas** (taip pat: *radijo taškas, taškas, laidinis radijas, radijo reproduktorius, abonementinis garsiakalbis*) – įrenginys, leidžiantis abonentui priimti radijo programas, transliuojamas laidais, o ne eteriu.

Abonementiniai radijo taškai buvo statomi valstybinėse įmonėse, įstaigose ir butuose. Buvo manoma, jog taškai bus naudingi skubiai pranešant apie karinį ar civilinį pavojų, nurodant ką tuomet daryti, net jei ir nebeveiktų įprastiniams imtuvams reikalingas elektros tinklas. Todėl taškams pradėjus nykti, buvo iniciatyvų juos sugrąžinti.

Už butuose pastatytus radijo taškus reikėjo mokėti abonementinį mokestį, atsisakyti buvo negalima, nors taško klausytis buvo nebūtina. Valstybinėse įstaigose bei gamyklose bet kokiu metu buvo galima nutraukti transliaciją ir pranešti kokį nors vietinės reikšmės nurodymą, pavyzdžiui, kvietimą kokiam asmeniui nueiti pas direktorių.

Paprasčiausi taškai turėjo tik garsiakalbį, įtampą žeminantį transformatorių ir garso reguliatorių. Jie priimdavo vieną, pagrindinę programą. Laidais galėjo būti transliuojamos ir kitos, aukštu dažniu moduliuotos programos (dažnai 78 ir 120 kHz) kurias priimdavo sudėtingesni taškai su daugiau elektronikos. 1990 m. buvo siūloma pereiti prie penkių programų transliacijos.

Lietuvoje radijo taško kištukas nesiskyrė nuo standartinio 220 V elektros tinklo kištuko ir per klaidą įjungus į 220 V rozetę pasitaikydavo aparatą sudeginti. Rozetė taškui turėdavo užrašą „Radio“.

## Šaltiniai
Mikrobangos

**Mikrobangos** – radijo (elektromagnetinės) bangos, kurių bangos ilgis siekia nuo 1 mm iki 1 m, o dažniai yra tarp 300 MHz ir 300 GHz, t. y. apima UHF, SHF ir EHF bangų ruožus. Įvairūs šaltiniai naudoja skirtingas mikrobangų ribas, tačiau SHF ruožas (3…30 GHz dažnio arba 1…10 cm ilgio bangos) į jas patenka visada. Radijo inžinieriai sąvoką „mikrobangos“ paprastai naudoja kalbant apie bangas nuo 1 GHz (30 cm) iki 100 GHz (3 mm).

Naudojamos radaruose (**ra**dio – radio, **d**etecting – išaiškinimas, **a**nd – ir, **r**anging – nuotolio nustatymas), kuriais kūno padėtis nustatoma pagal laiką, reikalingą atsispindėjusiai bangai grįžti į šaltinį. Mikrobangų krosnelėse šiomis bangomis greitai sušildomas maistas. Iš dirbtinių Žemės palydovų siunčiami televizijos signalai („palydovinė televizija“) irgi yra mikrobangų ruožo ribose.

## Mikrobangų dažnių ruožai
Dažniausiai mikrobangų vardu vadinamos radijo bangos, kurių dažnis yra maždaug nuo 1&nbsp;GHz iki 100&nbsp;GHz, nors anksčiau joms buvo priskiriamos ir žemesnio dažnio bangos. Šiuo metu labiausiai naudojamos nuo 1&nbsp;GHz iki 40&nbsp;GHz dažnio mikrobangos. Lentelėje pateikiamas labiausiai paplitęs mikrobangų ruožo skirstymas į smulkesnius ruožus, kurį sudarė Didžiosios Britanijos radijo draugija ():
Mikrobangų krosnelė

**Mikrobangų krosnelė** – buityje naudojamas elektros prietaisas greitam maisto sušildymui, kurio veikimo pagrindą sudaro viduje sklindančios mikrobangos. Naudojant mikrobangų krosnelę patiekaluose išlieka mineralinių medžiagų ir vitaminų ne mažiau, negu gaminant maistą kitais būdais.

Pirmoji mikrobangų krosnelė rinkoje pasirodė 1947 m., jai veikti reikėjo 3 kW galios elektros. Svėrė 340 kg, o aukštis 1,8 m.

## Veikimo principas
Į įprastinį elektros srovės tinklą įjungtas magnetronas kuria mikrobangas. Mikrobangos prasiskverbia pro mikrobangų krosnelėje esantį indą su maistu, bet neįveikia metalinio krosnelės korpuso. Jos priverčia vandens, riebalų ir cukraus molekules maiste virpėti, taip didindamos jų šiluminę energiją ir kartu sušildydamos maistą. Kadangi mikrobangos krosnelės viduje sklinda atsispindėdamos nuo sienelių įvairiomis kryptimis, maistas sušyla tolygiai.

## Šaltiniai
Darželinė našlaitė

**Darželinė našlaitė** (*Viola wittrockiana*) – našlaitinių (*Violaceae*) šeimos, našlaičių (*Viola*) genties hibridinė gėlė, išvesta iš trispalvės našlaitės (*Viola tricolor*).

Žiedlapiai dideli, įvairiaspalviai. Auginama darželiuose, gėlynuose, kapinėse.
Žemės teisė

**Žemės teisė**:

* Žemės teisė – agrarinės teisės pošakis, teisės normos dėl žemės teisinio režimo;
* *[[Landesrecht]]*, federacijos subjekto (žemės, pvz., Vokietija) lygmens teisės normų bei principų visuma;
* *[[Landrecht]]* – krašto teisė, Šventosios Romos imperijos dalyje (krašte arba žemėje) galiojusi teisė;
* (Visuotinė) prūsų žemės teisė – Prūsijos teisės kodeksas Visuotinis teisynas Prūsijos kraštams.
Teisė (reikšmės)

**Teisė** gali reikšti:

* Teisė – priemonių visuma, teisingumui visuomenėje nustatyti ir užtikrinti.
* Subjektinė teisė – asmens socialinė galimybė ko nors reikalauti arba veikti.
Valdomas povandeninis robotas

**ROV** () − nuotoliniu būdu valdomas povandeninis robotas. Operatorius robotą valdo iš laivo ar kranto, naudojant kabeliu sujungtą valdymo sistemą. Naudojamas jūros tyrimuose ir pramonėje: dujotiekių ir naftos platformų priežiūrai ar remonto darbams. Sveria nuo kelių kilogramų iki kelių tonų. Būna aprūpintas įvairiais įrankiais ir prietaisais – vaizdo kameromis, griebtuvais, pjūklais ir pan.

Toks pat pavadinimas naudojamas vadinti ir kitus mechanizmus, veikiančius panašiu principu.

Pirmąjį valdomą povandeninį robotą 1950 m. sukūrė prancūzas Dimitri Rebikoff, kuris buvo naudojamas povandeninei archeologijai.

## Veikimo principas
Robotas sujungtas su paviršiumi per kabelį ar šviesolaidį. Robotą valdo žmogus per specialų valdymo pultą. Energija tiekiama iš paviršiuje esančio ar robote įmontuoto akumuliatoriaus. Roboto variklis leidžia greitai judėti į visas puses. Standartiškai yra montuojama bent viena kamera. Taip pat gali būti įrengti papildomi įrenginiai, tokie kaip:
* Ranka arba žirklės;
* Magnetometras;
* Sonaras;
* Vandens matuokliai.

## Naudojimas

Plačiai naudojamas jūrų pramonėje tirti jūroje sunkiai pasiekiamas gilias vietas bei kariniams tikslams.

Vienas iš žinomiausių tokių robotų pasiekimų yra paskendusių laivų, tokių kaip *[[Titanikas]]* ir *[[Bismarkas (karo laivas)|Bismarkas]]*, suradimas.

## Nuorodos
* ROV.org ROV Committee of the Marine Technology Society (Anglų kalba)
* ROVeXchange (Anglų kalba)
* Ron's ROV Links  Didelė nuorodų bazė į svetaines apie povandeninius laivus (Anglų kalba)
* Grupa Yahoo robotrov  Diskusijų forumas apie savadarbius ROV (Anglų kalba)
Garso bangos

**Garso bangos**, dar vadinamos **akustinėmis bangomis**, yra išilginės bangos. Jas sukuria dalelės, svyruojančios išilgai bangų sklidimo krypties ir sudarančios didelio bei mažo slėgio sritis (sutankėjimus ir praretėjimus). Jos sklinda kietaisiais kūnais, skysčiais bei dujomis ir užima platų dažnio diapazoną. Kietuose kūnuose gali sklisti ir skersinės garso bangos. Bangas, kurių dažnis yra nuo 20 iki 20 000 Hz (garsinio dažnio diapazonas), junta žmogaus ausis. Jos paprastai vadinamos garsu (žr. Garsas). Kitos aukštesnio ir žemesnio dažnio bangos vadinamos ultragarsu ir infragarsu. Garso bangas tiriantis mokslas vadinamas akustika.

## Garso bangų greitis
Garso bangos sklidimo greitis priklauso nuo terpės, kuria sklinda garsas, rūšies ir temperatūros. 0 °C temperatūros sausu oru sklindančių garso bangų greitis yra 331 m/s. Pakilus oro temperatūrai, jis padidėja. 

### Ikigarsinis greitis
Greitis, mažesnis už garso greitį toje pačioje terpėje ir tomis pačiomis sąlygomis. Įprastiniai lėktuvai skraido ikigarsiniais greičiais.

### Viršgarsinis greitis
Greitis, didesnis už garso greitį toje pačioje terpėje ir tomis pačiomis sąlygomis. Viršgarsiniu greičiu skraido tokie lėktuvai kaip „Konkordas“. Dėl viršyto garso greičio susidaro stiprus trenksmas (Garsinis smūgis), kurį sukuria skrendančio lėktuvo smūginė banga.
Ultragarsas

**Ultragarsas** – garsas, kurio dažnis didesnis už žmogaus ausies juntamo diapazono dažnį, t. y. už 20 000 Hz. Šios bangos taikomos daugelyje sričių. Paprastai išskiriamos trys ultragarso dažnių sritys: žemo (nuo 20 000 iki 100 000 Hz), vidutinio (nuo 100 000 iki 10 000 000 Hz) ir aukšto (nuo 10 000 000 iki 1 000 000 000 Hz).

## Naudojimas medicinoje
Ultragarsas naudojamas žmogaus kūno ultragarsiniam skenavimui (pasinaudojama aidu). Kaulai, riebalai ir raumenys skirtingai atspindi ultragarso bangas. Atspindėtos bangos (aidas) paverčiamos elektros impulsais, kurie suformuoja vaizdą ekrane. Tokiu būdu galima stebėti žmogaus vidaus organus nepažeidžiant kūno. Šiais laikais medicinoje ultragarsas daugiausiai naudojamas stebint moters gimdą.

Ultragarsas medicinoje taip pat taikomas ligoms diagnozuoti (pvz., vėžiui), įvairiems uždegimams gydyti ir t. t.

## Kitas naudojimas
Technikoje ultragarsas naudojamas medžiagoms kaitinti, oro pašalinimui iš metalo lydinių, ir skysčių, detalėms valyti ir suvirinti, taip pat aliuminiui ir jo lydiniams lituoti. Defektoskopijoje jis naudojamas medžiagų ir gaminių ydoms aptikti, o hidrolokacijoje vandens telkinių gyliui matuoti, bei po vandeniu esantiems objektams aptikti. Taip pat naudojant ultragarsą galima pjauti, šlifuoti, poliruoti, daryti sriegius bei atlikti kitus apdirbimo procesus ypatingai kietose ir trapiose medžiagose.

Be to, ultragarsu gali būti sterilizuojami maisto produktai, atbaidomi kenkėjai, kurmiai, tarakonai ir blakės. Kartais jis naudojamas kaip sėklų dygimo, augalų augimo ir brendimo stimuliatorius.

## Gavimo būdai

* Ultragarsą galima išgauti šiais būdais:
* Magnetiniu – stipraus magnetinio lauko veikiami feromagnetikai (nikelis, geležis) keičia savo matmenis. Šiuo būdu gaunamo ultragarso dažnis siekia 50 000 Hz.
* Elektriniu – stipraus elektrinio lauko veikiamos kai kurios medžiagos (bario titanidas, kvarcinė plokštelė) virpa dideliais dažniais ir gali skleisti iki 104 kHz dažnio ultragarsą.
* Mechaniniu – pramoninės sirenos, mažų matmenų kamertonai, specialūs švilpukai sukelia virpesius, kurių dažnis daugiau kaip 20 000 Hz

## Šaltiniai
Trauleiniai

**Trauleiniai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 23 km į pietvakarius nuo Šiaulių, prie kelio Pašvinės–Gilvyčiai. Stūkso Trauleinių akmuo su dubeniu, yra senkapis.

## Gyventojai

## Galerija

Vaizdas:Trauleiniai1.jpg|Trauleiniai 
Vaizdas:Trauleiniaikapai.jpg|Trauleinių senkapis
Vaizdas:Trauleiniaikapai1.jpg|Trauleinių senkapis


## Šaltiniai
Saikano

**Saikano** () – 2000–2001 m. leista manga ir 2002 m. išleistas anime serialas apie dviejų jaunuolių meilės istoriją bei karo baisumus.

Anime veiksmas vyksta Otaru mieste. Daugelis filme pavaizduotų vietų: traukinių stotis, kalva ir mokykla, egzistuoja realiame mieste.

## Siužetas

Istorija prasideda Šiūdžio (Shūji) ėjimu link observatorijos, kur jis randa savo merginos Čisės (Chise) jam pačiam skirtus dienoraščius. Pradėdamas juos skaityti, jis ir pradeda pasakoti savo meilės istoriją iki pat prišpaskutiniosios serijos, kada veiksmas vyksta toliau.

Šiūdžis Čisei patiko jau labai seniai. Jie buvo klasiokai.

## Veikėjai

#### Shūji
Pagrindinis filmo veikėjas vaikinas ir istorijos pasakotojas. Tai septyniolikmetis vaikinas, besimokantis aukštojoje mokykloje, toje pačioje klasėje, kur ir Čisė, Akemi ir Acušis.

#### Chise
Pagrindinė filmo veikėja mergina. Čisė – maža, žiopla, linksma, silpna ir nevikri septyniolikmetė, nepasižymėjusi aukštais mokymosi rezultatais, išskyrus istorijos. Dėl to Čisė visada norėjo tapti stipresnia. Prasidėjus karui, Čisė buvo pradėta naudoti kaip pagrindinis ginklas. Pajutęs artėjantį pavojų, jos kūnas blykstelėdavo, išaugdavo geležiniai sparnai ir iš kūno išlėkdavo galingos raketos. Ji darėsi vis labiau nepanašesnė į žmogų, tačiau Šiūdžis nenustojo jos mylėjęs.

#### Akemi
Čisės ir Šiūdžio vaikystės draugė ir klasiokė. Jai nuo pat ankstyvųjų klasių labai patiko Šiūdžis, tačiau ji tą slėpė. Vėliau ėmė draugauti su Acušiu, kurio iš tikrųjų nemylėjo.

#### Atsushi
Šiūdžio geriausias draugas ir bendraklasis, įsimylėjęs Akemi. Vėliau dėl jos pačios išėjęs į karą ir ten žuvęs.

#### Tetsu
Pulko vadas, Fuyumi vyras. Dėl panašumo į Šiūdžį, patiko Čisei. Vėliau žiauriai žuvo kare.

#### Fuyumi
Pirmoji Šiūdžio meilė, Tetsu žmona. Fuyumi nebuvo pamiršusi Šiūdžio ir vėl pamačiusi jį, bandė suvilioti.

## Serijos

Anime „Saikano“ sudaro 13 serijų.

## Muzika
; Kompozitorius: Takeo Miratsu
; Filmo pradžioje skambanti daina: Yuria Yato – Koisuru Kimochi
; Filmo pabaigoje skambanti daina: Yuria Yato – Sayonara.
; Garso režisierius: Keiichiro Miyoshi
; Muzikos prodiuseris: Takeshi Ando
; Garso efektai: Takuya Hasegawa

## Nuorodos
* Oficiali „Saikano“ svetainė
* Oficiali „Saikano“svetainė  (anglų k.)
* „Saikano“ OVA 
* Anime Network
* Filme pavaizduotos aukštosios mokyklos svetainė 
* Serijos
Atgimimas (savaitraštis)

**Atgimimas** – politinis savaitraštis, pirmasis demokratinės Lietuvos periodinis laikraštis, leidžiamas nuo 1988 m. rugsėjo 16 d. Vilniuje.

## Istorija
Iki 1989 m. Nr. 26 ėjo kaip Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio informacinis biuletenis, iki 1990 m. Nr. 13 – savaitraštis, 1990–1991 m. – Sąjūdį rėmęs savaitraštis. 1988–1989 m. buvo leidžiamas ir rusų kalba bei Brailio raštu.

Savaitraščio steigėjai: Romualdas Ozolas, Arvydas Juozaitis ir kiti. Leido Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio "Minties" leidykloje suburta redakcinė kolegija, kurią sudarė Antanas Buračas, Virgilijus Čepaitis, Bronius Genzelis, Vytautas Landsbergis, Romualdas Ozolas, Justinas Marcinkevičius ir Zigmas Vaišvila. Vėliau jį leido  bendrovė „Atgimimas“, UAB „Pradai“.

Tiražas: 1988 m. – 110 000 egz., 1993 m. – 3400 egz., 1997 m. – 4000 egz. Dabartinis tiražas – 2000 egz.

1989 m. ėjo savaitraščio priedas jaunimui „Aušrinė“, 1990 m. – „Jaunoji Lietuva“ (redaktorius Edmundas Baltrimas), 1989–1990 m. „Soglasije“.

Nuo 1999 m. „Atgimimas“ priklauso viešajai įstaigai „Pilietinės minties institutas“, kurios dalininkai yra žurnalistai Indrė Makaraitytė ir Sigitas Babilius. 2008 m. kovą porai mėnesių vyriausiuoju redaktoriumi buvo tapęs publicistas, prozininkas Saulius Stoma.

## Veikla
Laikraščio tinklalapyje redakcija savo tikslus apibūdina taip: „Pateikti visuomenei laisvą nuo konjunktūros politinių bei visuomeninių procesų analizę. Didinti piliečių išsilavinimo ir informuotumo lygį. Siekti, kad kuo daugiau žmonių dalyvautų visuomenės gyvenime, būtų aktyvūs valstybės bei vietos bendruomenės nariai. Prisidėti prie Tautos modernėjimo ir Valstybės kūrimo“.

Leidžia politikos savaitraštį „Atgimimas“ bei jo priedus. Palaiko politikos portalą *atgimimas.lt*. Rengia pilietinio švietimo seminarus, diskusijas bei konferencijas, politikų ir visuomenės apklausas. Ruošia komentarus Žinių radijui, Lietuvos radijui, portalams *[[delfi.lt]]* ir *banga.lt*. Remia kitas visuomenines iniciatyvas.

2009 m. sausį savaitraščio leidyba buvo sustabdyta dėl lėšų stygiaus. Lėšas gavus leidyba buvo atnaujinta vasarį.

## Redaktoriai
* 1988–1990 m. Romualdas Ozolas
* 1988–1990 m. Linas Medelis
* 1990–1991 m. Rimvydas Valatka
* 1991–1992 m. Valentinas Mitė
* 1991–1992 m. Romualdas Ozolas
* 1993–1994 m. Stasys Kašauskas
* 1994 m. Gintaras Visockas
* 1994–1996 m. Vidmantas Staniulis
* 1996 m. Adolfas Uža
* 1996–1999 m. Eduardas Eigirdas
* nuo 1999 m. Indrė Makaraitytė

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Savaitraščio „Atgimimas“ tinklalapis


Vaizdas:Vozroždenije1989 01 06.jpg|Atgimimas rusų kalba, 1989-01-06
Vaizdas:Atgimimasspec2.jpg|Atgimimo speciali laida, 1989-07-19
Vaizdas:Atgimimas 1993 10 13.jpg|Atgimimas, 1993-10-13
Vaizdas:Atgimimas1994 04 27.jpg|Atgimimas, 1994-04-27
Vilniaus šv. diakono Stepono bažnyčia

**Vilniaus šv. Stepono bažnyčia** – neveikianti bažnyčia Vilniuje, į vakarus nuo geležinkelio stoties. Kultūros paveldo objektas Nr. 1042. Bažnyčia statyta renesansinė, rekonstruota klasicizmo laikotarpiu. Po tinko sluoksniu atidengta dalinai išlikusi unikali frizų sieninė tapyba. Bažnyčia yra sandėlių kieme, į kurį sudėtinga patekti. Bažnyčios fasadai restauruoti, atkurti sgrafito fragmentai.

## Istorija

XVI a. pabaigoje Jėzuitų kunigas Simonas Visockis inicijavo mūrinės bažnyčios statybas tuometiniame Rūdninkų priemiestyje, kuriame buvo laidojamos maro aukos. Po kurio laiko prasidėjo bažnyčios statybos; darbai užtruko iki 1600 m. Pirmosios šv. Kazimiero kanonizacijos iškilmės naujojoje bažnyčioje įvyko jau 1604 m. Prie bažnyčios veikė medinė špitolė, kuri 1612 m. buvo perstatyta į mūrinę. 1655 m. Švedų tvano metu bažnyčia buvo nuniokota. 1752 m. bažnyčią perėmė Marijos gyvenimo kongregacijos seserys (marijavitės). Apie 1806 m. bažnyčia rekonstruota (architektas Pjetras de Rosis). 1864 m. bažnyčia nacionalizuota ir pritaikyta kalėjimui. 1926 m. bažnyčioje įsikūrė akmenskaldžių cechas.

1975–1976 m. Šv. Stepono bažnyčios pastatas perduotas Vilniaus Jaunimo teatrui.

## Architektūra

Šv. Stepono bažnyčia yra vienanavė, lotyniško kryžiaus formos. Bažnyčios apsidė – pusapvalė. Bažnyčios viduje išlikęs baroko laikų šoninis altorius. Yra trijų aukštų zakristija, prie kurios prisišliejusi puscilindrė laiptinė. Vidus dekoruotas piliastrais, freskomis. Bažnyčios išorė dekoruota sgrafito frizais, karnizais ir piliastrais. Pagrindiniame fasade yra pusapvalis bokštas, prie kurio prisišlieję du mažesni laiptinės bokšteliai su mažais stačiakampiais langeliais, manoma, gynybinės paskirties. Portalas – pusapvalis. Virš visų keturių bažnyčios frontonų yra kryžiai: virš išilginių navų ir apsidės su mūrine pakyla, virš transeptų – be. Bažnyčios išorė padengta pilku tinku, pagamintu su pelenų priemaiša. Tik pastatyta bažnyčia turėjo trijų pakopų bokštą, buvusį prie pagrindinio fasado, tačiau po kurio laiko dalis jo buvo nugriauta, šiuo metu išlikusi tik pusapvalė jo dalis. Bažnyčia rekonstruota XIX a. pradžioje. Ši bažnyčia yra viena iš dviejų Vilniuje esančių renesansinių bažnyčių.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Apie bažnyčią ir vienuolyną 
* Bažnyčios ikonografija 
* Vilniaus šv. Stepono bažnyčia
Younis Mahmoud

**Junisas Mahmudas** (; 1983 m. vasario 3 d.) – Irako futbolininkas, ilgametis nacionalinės rinktinės puolėjas, kapitonas.

Vienas geriausių visų laikų šalies futbolininkų, laimėjęs ne vieną nacionalinės ir regioninės reikšmės apdovanojimą. Karjerą praleido įvairiuose Arabų šalių klubuose. Dalyvavo 2004 ir 2007 m. Azijos taurėse (2007 m. tapo čempionu).

## Pasiekimai
* Geriausias Azijos (AFC) jaunas metų futbolininkas (2003–2004 m.)
* Geriausias Azijos (AFC) metų futbolininkas (2006–2007 m.)
* Azijos taurės laimėtojas, naudingiausias ir vienas iš dviejų rezultatyviausių varžybų žaidėjų (2007 m.)

## Įvarčiai
Juniso Mahmudo įsimintini įvarčiai:
* 2005 m. balandžio 8 d. Al-Khor 8-0 Al-Shamal (6 įvarčius įmušė J. Mahmudas)
* 2006 m. gruodžio 28 d. Al-Garrafa 1-1 Al-Sadd (įmušė įvartį 27 varžybų sekundę)
* 2006 m. gruodžio 6 d. Malaizija 0-4 Irakas (2 įvarčiai per 1 minutę)
* 2007 m. liepos 21 d. Vietnamas 0-2 Irakas (abu įvarčiai; AFC Taurės ketvirtfinalis)
* 2007 m. liepos 29 d. Irakas 1-0 Saudo Arabija (pergalingas įvartis AFC Taurės finale)

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Aviavilsa

**Aviavilsa** – buvusi krovinių pervežimo užsakomųjų skrydžių bendrovė, įsikūrusi Vilniuje. Bendrovės pagrindinė bazė buvo Vilniaus oro uostas. Bendrovė taip pat vykdė turbosraigtinių lėktuvų An-26 ir ATR42-300 techninę priežiūrą ir remontą.

## Istorija
Kompanija buvo įkurta 1999 metais. Veiklą nutraukė 2018 m.

## Flotilė
* 1 x Antonov An-26B
* 1 x Antonov An-26B
* 1 x ATR 42-300(cargo)

## Kodai
* ICAO kodas: **LVR**
* Šaukinys: **AVIAVILSA**

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Zanderis

**Zanderis** () – miestas šiauriniame Suriname, Paros apygardoje, 40 km į pietus nuo Paramaribo. Per miestą eina Paramaribo-Braunsvego geležinkelis. Netoliese yra Johan Adolf Pengel tarptautinis oro uostas.
Zelandijos fortas

**Zelandijos fortas** () yra Surinamo sostinėje Paramaribe. Pastatyta britų kolonizatorių 1651 m. (tuomet vadinosi *Fort Willoughby*) šalia nedidelio prekybinio miestelio, įkurto olandų. 1667 m. fortą užėmė olandai ir suteikė dabartinį pavadinimą.

1982 m. gruodžio 8 d., diktatoriaus Dési Bouterse nurodymu tvirtovėje įvykdytos politinių kalinių žudynės.

## Šaltiniai
Atgimimas

**Atgimimas** (nuo žodžio *atgimti*, *at* + *[[gimimas]]*) gali reikšti:
* Reinkarnacija – sąvoka hinduizmo religijoje;
* Atgimimas – sąvoka budizmo religijoje;
* Istoriniai laikotarpiai:
** dar kitaip vadinamas Renesansas, Renesanso amžius;
** Lietuvos Nepriklausomybės atkūrimo laikotarpis (nuo maždaug 1988 m.);
* Atgimimas (savaitraštis), Lietuvos laikraštis.
Akamantas

**Akamantas** (**Akamas**) graikų mitologijoje:
* Tesėjo ir Faedros sūnus. Kai jo tėvas buvo tremtyje Atėnuose, jis kartu su įbroliu Demofonu (Demofontu) buvo nusiųstas į Euboją. Ten jie subrendo bei prisijungė prie Eubojos karaliaus Elefenoro Trojos kare graikų pusėje. Jis kartu su Diomedu buvo nuvykęs į Troją reikalauti, kad Helenė būtų sugrąžinta Menelajui. Akamantas ir Demofonas neminimi Homero Iliadoje, tačiau jį mini vėlesni autoriai kaip vieną iš vyrų, kurie paslapčia įsigavo į Troją mediniame arklyje. Po karo sugrąžino į Atėnus Tesėjo motina Atrėja (Aitra), kuri buvo įkalinta Trojoje bei buvo Helenės tarnaitė. Akamantas vedė Laodikę, kuri jam pagimdė sūnų Munitą. Sūnus mirė, kai jam medžioklėje įgėlė gyvatė Olinte Trakijoje.
* Eusoro sūnus. Aino gyventojas rytiniame Trakijos krante. Su draugais Peiru, Imbraso sūnum, Akamantas vedė kontingentą trakiečių į Trojos karą, palaikyti Troją. Akamantą mūšyje nukovė Ajaksas (Ajantas).
* Antenoro ir Teano sūnus. Vienas iš narsiausių trojiečių, kuris įėjo į Archelocho ir jo brolio Enėjo dardaniečių kontingentą vykusi padėti Trojos karaliui Priamui. Akamantas vadovavo vienai iš 5 divizijų, puolusių Argivos sieną, mūšyje dėl laivų. Greičiausiai mirė nuo Meriono rankos, tačiau „Iliados“ 16 knygoje neminima, kad miręs Akamantas buvo Antenoro sūnus. Bet Kvintas iš Smirnos („Trojos žlūgimas“ 10, 168) mini, kad jį nukovė Filoktetas.

## Literatūra
Kvintas Sertorijus

**Kvintas Sertorijus** (*Quintus Sertorius*, m. 72 m. pr. m. e.) – romėnų politikas ir karvedys.

Karinę karjerą pradėjo jau būdamas žinomas oratorius ir juristas, armijoje tarnavo pas Kvintą Servilijų Kapijų ir vėliau – pas Gajų Marijų. 97 m. pr. m. e. Sertorijus tarnavo karo tribūnu Romos Ispanijos provincijoje (Pirėnų pusiasalis). 91 m. pr. m. e. tapo *[[Gallia Cisalpina]]* (Galijos dalis, esanti Italijos pusėje nuo Alpių) kvestoriumi. Ten buvo atsakingas už armijos rinkimą Marsų karui bei kovoje neteko akies.

Grįžęs į Romą, Sertorijus norėjo tapti tribūnu, tačiau dėl nežinomų priežasčių jam sutrukdė diktatorius Sula.

83 m. pr. m. e. Ispanijos provincijoje tapo prokonsulu. Nors iš pradžių kiti čia esantys Romos valdininkai nepripažino Sertorijui šių pareigų, jis užėmė valdžią armijos pagalba. Norėdamas užsitikrinti visišką provincijos kontrolę, Sertorijus pasiuntė Julijų Salinatorių įtvirtinti perėją per Pirėnų kalnus. Tačiau Salinatorius buvo išdavikiškai nužudytas, ir Sulos pasiųsta Gajaus Anijaus vadovaujama armija prasilaužė į Ispaniją. Sertorijus su savo armija atsitraukė į šiaurinę Afriką. Mauritanijoje sumušė Sulos pasiųstą armiją ir įgijo didelį populiarumą tarp romėnų valdžios nemėgstančių vietinių bei ispanų, buvo vadinamas net „naujuoju Hanibalu“. Karvedžiui pavyko surinkti didžiulę armiją, prie jo prisijungė ir daug romėnų, nemėgusių Sulos valdžios. Su šia armija jis sumušė dar kelis prieš jį pasiųstus Romos karvedžius.

Sertorijus Ispanijoje įkūrė savivaldą, Romos pavyzdžiu suformavo 300 narių senatą. Vietinių gyventojų vaikams įkūrė mokyklą, kurioje jie buvo mokomi taip pat Romos švietimo pavyzdžiu. Ispaniją jis pilnai valdė šešerius metus, iki 77 m. pr. m. e. Šiais metais prie Sertorijaus prisijungė Markas Perpena Ventas su dalimi Romos nobiliteto ir nemaža armija. Tačiau tais pačiais metais iš Romos prieš jį kovoti išvyko Gnėjus Pompėjus Didysis. Jis turėjo padėti anksčiau nesėkmingai maištininkus bandžiusiam įveikti Sulos karvedžiui Kvintui Cecilijui Metelui Pijui. Pirmi keli mūšiai buvo sėkmingesni Sertorijui. Netoli Saguntumo jis beveik visiškai sumušė jungtinę Metelo ir Pompėjaus armiją ir privertė Pompėjų prašyti iš Romos pastiprinimų.

Tačiau 72 m. pr. m. e. nesutarimai su pavaldiniais romėnais pasibaigė Kvinto Sertorijaus žmogžudyste. Karvedys buvo nužudytas Marko Perpenos Vento iniciatyva, pakviestas į jo surengtą banketą. Tuo metu nepriklausoma Ispanijos respublika buvo beveik visiškai įkurta, tačiau po Sertorijaus mirties Pompėjui ir Metelui pavyko vėl ją visiškai užkariauti ir prijungti prie Romos.

## Nuorodos ir šaltiniai
* Plutarcho „Sertorijus“
Aidas

**Aidas** – atsispindėjęs nuo paviršiaus garsas, girdimas vėliau už originalųjį. Aidas (paprastai ultragarso bangų) dažnai naudojamas tiksliai kūnų vietai nustatyti (matuojant laiką, kurį aidas užtrunka grįždamas į šaltinį). Šis būdas vadinamas labai įvairiai; jo pavadinimas paprastai priklauso nuo siekiamų tikslų, nors kartais jų ribos nėra labai aiškios.

Garsas gali atsispindėti nuo paviršiaus kelis kartus, tuomet jis yra girdimas daug sykių, pvz., griaustinio dundėjimas. Žmogus aidą nuo pirminio garso gali atskirti, kai laiko tarpas tarp jų yra daugiau kaip 50 – 60 ms.

## Aido naudojimas įvairiose srityse
Jūrose plaukiojantys laivai naudoja prietaisus vadinamus echolotas ir sonaras. Echolotuose aidas naudojamas vandens gyliui po laivu matuoti, sonare – po vandeniu esantiems kūnams aptikti. Šikšnosparniai ir kiti gyvūnai turi sugebėjimą grobiui aptikti arba kliūtims išvengti tamsoje pasinaudojant ta pačia atsispindėjusių bangų savybe. Ši jų savybė vadinama echolokacija.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Aidas (animacinė demonstracija lietuvių kalba)
Lelidorpas

**Lelidorpas** (, Sranan Tongo k. *Kofidjompo*) – antras pagal dydį Surinamo miestas, Vanikos apygardos sostinė, maždaug už 18 km nuo sostinės Paramaribo. Apie 19 000 gyventojų (kiti šaltiniai nurodo 15 000). Miestas yra pusiaukelėje tarp Paramaribo ir Zanderio Johan Adolf Pengel tarptautinio oro uosto.

## Istorija

Miestas įkurtas XX a., pavadintas hidroinžinieriaus, Surinamo gubernatoriaus (1902–1905) Kornelio Lelio (*Cornelis Lely*) garbei. Sranan Tongo kalboje pavadinimas reiškia "Kofi šuolis" (viena iš legendų yra tokia: pabėgusio nukirsdinto vergo Kofi galva, kuri, pamauta ant kuolo, turėjo būti perspėjimas kitiems bėgliams, iššoko iš valties vidury upės ir dingo. "Kofi" reiškia "gimęs penktadienį"). Dabar centrinė miesto dalis vadinama *Kofidjompo*.

Impulsą miesto augimui davė 1903–1912 statomas geležinkelis iš Paramaribo į Damo aukso kasyklas. Mieste gyventojų dauguma – emigrantai iš Javos bei hindustaniečiai.
Dési Bouterse

**Dezi Delanas Bautersė** (; 1945 m. spalio 13 d. – 2024 m. gruodžio 23 d.) – Surinamo politikas, armijos vadas, perversmo organizatorius. Jis buvo viena pagrindinių karinės chuntos, valdžiusios šalį 1980–1990 m. asmenybių.

Režimo metu buvo Nacionalinės Karinės Tarybos pirmininkas ir *[[de facto]]* šalies vadovas iki 1988 m. Bautersė buvo kaltinamas „Gruodžio žudynių“ (susidorojimu su oponentais), Moivanos žudynių (simaronų naikinimas) organizavimu pilietinio karo laikotarpiu. Taip pat vertėsi nelegaliu kokaino gabenimu. Nors Nyderlandai turėjo tarptautinį arešto orderį suimti Bautersę, tačiau Surinamas jo neišdavė.

2010 m. liepos 19 d. parlamento dauguma buvo išrinktas Surinamo prezidentu.

2023 m. nuteistas kalėti 20 metų už politinių oponentų žudynes 1984 m. Bautersė 2024 m. sausį dingo iš kalėjimo, paskelbta bėgliu. Slapstėsi Paramaribe. 2024 m. gruodžio 23 d. mirė.

## Šaltiniai
Linartai

**Linartai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Valatkių miške, 22 km į pietus nuo Šiaulių, prie kelio, nutiesto nuo plento  į Gilvyčius. Šiaurinėje kaimo dalyje iškastas Ventos–Dubysos kanalas, už kurio dunkso Girnikų piliakalnis. Miške slūgso saugomas Linartų akmuo.

Kalvotas miškingas Linartų apylinkes mėgsta orientavimosi sporto meistrai. 1975 m. greta kaimo pradėti steigti šiauliečių kolektyviniai sodai, kurie pastaruoju metu tampa gyvenamaisiais rajonais. Į sodų bendriją iš Šiaulių važinėja maršrutiniai autobusai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Akarnanas

**Akarnanas** graikų mitologijoje - Alkmajono ir nimfos Kalirhojės (dievo Achelojo duktė) sūnus, Amfotero brolis, Amfiarajo anūkas. Jo tėvą nužudė Fegėjas, kai jis buvo mažas. Jų motina Kolirfojė meldė Dzeuso, kad jis paspartintų jos sūnų augimą, kad šie galėtų atkeršyti tėvo žudikui. Dzeusas išpildė jos maldą, Akarnanas su broliu nužudė Fegėją, jo žmoną ir jo du sūnus. Už žmogžudystes juos persekiojo Psofidės gyventojai, juos vijo iki pat Tegėjos, kur jie buvo išgelbėti. Achelojo prašymu jie nunešė Harmonijos vėrinį į Delfus, kur dovanojo oralukui, iš kur jie keliavo į Epyrą, kur Akarnanas įkūrė valstybę jo garbei pavadinta Akarnanija. Minėtas vėrinys vėliau tapo Alkmojono mirties ir Amfiarajo giminės prakeikimo priežastimi (vienas iš giminės prakeikimo mitų). 

## Literatūra
Aidėjimas

**Aidėjimas**, arba **reverberacija** – tariamai ilgiau, negu trunka iš tiesų, girdimas garso skambėjimas. Jis vyksta tuomet, kai aidas grįžta į šaltinį per tokį trumpą laiką, jog originalaus garso neįmanoma atskirti nuo atsispindėjusiojo. Jei bangos atsispindi nuo daugelio paviršių, garsas girdimas ilgiau.

## Nuorodos
*Straipsniai anglų kalba 
*Plate-Sonics 
*Wavebyte GFX reverberacija
Bungo žemė

**Bungas** (豊後国; *Bungo no kuni*) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje šiomis dienomis yra Oitos prefektūra. Bungas ribojosi su Budzeno, Hiūgos, Higo, Čikugo ir Čikudzeno žemėmis.

## Istorija
VII a. pab., Tojo žemė (豊国) buvo padalinta į dvi dalis: Budzeno ir Bungo žemes.

Manoma, kad Bungo sostine buvo *Kokofuku* (古国府), tačiau po kol kas nėra rasta jokių šio miesto liekanų.

Sengoku laikotarpiu, XVI a. vid., Bungo žemė buvo Otomo klano tvirtove. Ōčio klanas, įsikūręs vakarinėje Čiūgoku regiono dalyje, darė didelę įtaką Budzeno politikai. Tačiau laikotarpio viduryje abudu klanai patyrė nuosmukį.

## Bungo priklausiusios apskritys
* Amabės apskritis (海部郡)
* Hajamio apskritis(速見郡)
* Hitos apskritis (日高郡)
* Kunisakio apskritis (国埼郡)
* Kusu apskritis (球珠郡)
* Naoirio apskritis (直入郡)
* Oitos apskritis (大分郡)
* Ono apskritis (大野郡)
Bungo (reikšmės)

Žodžio **Bungo** reikšmės:

* bungo – klasikinė rašytinė japonų kalba;
* Bungo žemė – senoji Japonijos žemė;
* Bungo regentystė – regentystė Džiambio provincijoje, Indonezijoje;
* bungo – vietinis Tanzanijos vaisius;
* Bungo – sąsiauris tarp Šikoku ir Kiūšiū salų;
* Bungo – Japonijos laivyno karo laivas (*JDS Bungo*).

* Bungo Beginsas (*Bungo Baggins*) – hobito Bilbo Beginso (knygos „Hobitas“ herojus) tėvas.