open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Slengių šv. Jono Pauliaus II bažnyčia

**Slengių šv. Jono Pauliaus II bažnyčia** – katalikų bažnyčia Klaipėdos rajone, Sendvario seniūnijoje, Slengių kaime, ties Klaipėdos rytiniu pakraščiu, 0,4 km į rytus nuo Palangos plento, šalia kelio . Iškilusi sklype prie Slengių senųjų kapinaičių, priešais Gindulių gyvenvietę.

Aplinkinėse gyvenvietėse plečiasi individualių gyvenamųjų namų statybos. Anksčiau tikintieji iš Mazūriškių, Gindulių, Slengių, Radailių, Trušelių, Aukštkiemių, Baukštininkų ir kitų kaimų dažniausiai į pamaldas vykdavo Klaipėdoje, dalis – Gindulių bibliotekoje įrengtoje koplyčioje ar Plikių bažnyčioje. 

## Istorija

Idėja statyti bažnyčią Sendvario seniūnijoje kilo 2008 m. Bažnyčios techninis projektas buvo parengtas 2012 m. Žemės sklype Slengiuose 2014 m. gruodžio 4 d. buvo pastatytas naujas kryžius (autorius Joakimas Gilvonauskas), simbolizuojantis bendrą tikslą – pastatyti bažnyčią. 2015 m. sausį Telšių vyskupo Jono Borutos dekretu įsteigta Slengių parapija, kuri laikinai įsikūrė Vėžaičiuose. Į parapiją paskirtas naujas klebonas Viktoras Daujotis.

2016 m. rugsėjo 21 d., šv. Mato šventės dieną, Slengiuose Telšių vyskupas pašventino naujai statomos bažnyčios pamatus. 2019 m. gegužės 25 d. pašventintas bažnyčios naujasis varpas. 2019 m. rugsėjo 21 d. vyskupas Kęstutis Kėvalas per padėkos mišias statomoje bažnyčioje iškilmingai paskelbė dekretą, kad Slengių parapijai suteiktas šv. Jono Pauliaus II titulas.

## Architektūra

Bažnyčios architektas – Audrius Klioštoraitis. Bažnyčia medinė karkasinė, su 14 m varpinės bokštu, statoma 31 aro sklype. Jos patalpų viduje numatyta iki 100 sėdimų vietų. Greta šventoriaus būsiančiame statinyje įsikurs seniūnijos tikinčiųjų bendruomenės namai.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Slengių parapijos tinklalapis 
* Pristatytas Slengių bažnyčios projektas (vizualizacija)
* Bažnyčios Slengiuose laukiama kaip stebuklo
FK Staiceles Bebri

**FK Staiceles Bebri** – Latvijos futbolo klubas iš Staicelės.

## Istorija
Komanda suburta 1994 m. Nuo 2005 metų žaidė II-oje lygoje, Vidzemės zonoje, 2014 tapo pirmenybių nugalėtojais.

2015 m. debiutavo I-oje lygoje ir užėmė 13 vietą. 2016 m. užėmė 10 vietą. Tai geriausias komandos pasiekimas klubo istorijoje.

2017 m. klubas licencijavosi Pirmos lygos pirmenybėms.

## Spalvinė gama
Aprangos balti marškinėliai, mėlyni šortai ir baltos kojinės. 

Gali mėlynais marškinėliais, baltai šortai ir mėlynomis kojinėmis.

## Pasiekimai

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Išnašos

## Nuorodos
* Twitter paskyra
* RSSSF (Čempionai ir sezonai)
* RSSSf (Taurių laimėtojai)
JDFS Alberts

**JDFS Alberts** arba pilnu pavadinimu **Jura Docenko futbola skola „Alberts“** – Latvijos futbolo klubas (futbolo mokykla) iš Rygos. 

## Istorija
2008 m. buvo įkurta futbolo mokykla, žinoma kaip Jura Docenko Futbola Skola „Alberts“. Šis pavadinimas kilo iš Juros Doncenko, futbolo trenerio, kuris tragiškai žuvo 2008 m. iki tol egzistavo kitas darinys – futbolo klubas „Alberts“. Po Juros Doncenko mirties įsteigta futbolo mokykla, kuriai suteiktas trenerio vardas.

Nuo 2015 m. žaidė Pirmoje lygoje. 2015 m. sezone užėmė 9 vietą, tarp 16 dalyvių, o 2016 m. liko vienuolikti. 2017 m. klubas licencijavosi Pirmai lygai. 2024 m. sezone iškovojo trečią vietą.

## Pasiekimai
;  **Pirma lyga:**
*  **Nugalėtojai (0):**
*  **Antroji vieta (0):** 
*  **Trečia vieta (1):** 2024 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* JDFS Alberts pagal LFF
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
FK Ogre

**FK „Ogre“** – Latvijos futbolo klubas iš Uogrės.

## Istorija

Klubas įkurtas 2011 m. Uogrėje.

2011, 2012, 2013 m. žaidė II-os lygos pirmenybėse.

2014 m. debiutavo Pirmos lygos pirmenybėse. 2014 užėmė 8 poziciją. Tai geriausias komandos pasiekimas klubo istorijoje. 

2015 m. liko 10, o 2016 m. 12 pozicijoje.

2017 m. klubas licencijavosi Pirmos lygos pirmenybėms.
2017 m. liepos 14 d. Latvijos Futbolo Federacija informavo, kad iš Pirmos lygos pirmenybių yra šalinamos FK Ogre iš (Uogrės) ir FK Jėkabpilis/JSC iš (FK Jėkabpilio). Priežastis, kaip įtariama, šių dviejų komandų žaidėjai įtakojo rungtynių rezultatus ir dėl garbingo ir sąžiningo žaidimo principų pažeidimus abu klubai buvo pašalinti iš visų LFF organizuojamų pirmenybių. 
 

Visi šių ekipų (FK Ogre ir FK Jėkabpilis/JSC) pasiekti rezultatai, pergalės, lygiosios, pralaimėjimai, įmušti, praleisti įvarčiai ir iškovoti taškai buvo anuliuoti. Pirmenybėse liko 12 ekipų.

## Pasiekimai
* 2014 m. I-os lygos 8 vieta.
* 2015 m. I-os lygos 10 vieta.
* 2016 m. I-os lygos 12 vieta.
* 2017 m. klubo diskvalifikacija.
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Spalvinė gama

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF (Čempionai ir sezonai)
* RSSSf (Taurių laimėtojai)
Preiļu BJSS

**Preiļu BJSS** – Latvijos futbolo klubas iš Preilių.

## Istorija

1963 m. Preiliuose kaip vaikų ir sporto skyrius. Nuo 2001 m. klubas dalyvavo II-os lygos pirmenybėse. 

2009 m. debiutavo I-os lygos pirmenybėse ir užėmė 13 vietą. Sekančiais metais vėl žaidė II-os lygos pirmenybėse.

Nuo 2014 m. žaidžia I lygos pirmenybėse. 2014 užėmė 10 vietą. 2015 metais liko šešiolikti, o 2016 m. I-oje lygoje užėmė 13 vietą.

2017 m. klubas licencijavosi Pirmos lygos pirmenybėms.

## Pasiekimai

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Spalvinė gama

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF (Čempionai ir sezonai)
* RSSSf (Taurių laimėtojai)
JFK Saldus

**JFK Saldus** – Latvijos futbolo klubas iš Saldaus.

## Istorija
Klubas įkurtas 2012 m. Saldus. 2012 ir 2013 m. žaidė Antroje lygoje (III pakopa). 

Nuo 2014 m. rungtyniavo Pirmoje lygoje. Debiutiniame sezone užėmė 13 vietą. Tai geriausias komandos pasiekimas klubo istorijoje. 

2015 m. buvo 14, o 2016 m. liko paskutinėje vietoje – 15.

## Pasiekimai
* 2014 m. I-os lygos 13 vieta.
* 2015 m. I-os lygos 14 vieta.
* 2016 m. I-os lygos 15 vieta.
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF (Čempionai ir sezonai)
* RSSSf (Taurių laimėtojai)
FK Smiltene

**FK Smiltene/BJSS** – Latvijos futbolo klubas iš Smiltenės.

## Istorija
Klubas įkurtas 2000 m. Smiltenėje. Nuo 2000 metų rungtyniavo Latvijos Antroje lygoje.

2006, 2007, 2008 m. rungtyniavo Pirmoje lygoje. 

2014 metais grįžo į I-ą lygą, užėmė 14 vietą. 2015 m. I-oje lygoje liko 15 vietoje. O 2016 m. I-oje lygoje užėmė septintą vietą. Tai geriausias komandos pasiekimas klubo istorijoje.

2017 m. klubas licencijavosi Pirmos lygos pirmenybėms. Užėmė aštuntą vietą.

## Spalvinė gama

Aprangos raudonos - ir marškinėliai, ir šortai, ir kojinės. 

Gali žaisti raudonai, bet su juodomis kojinėmis. Arba raudonai, bet juodais šortais.

Marškinėliai raudoni, šortai ir kojinės juodos spalvos.

## Pasiekimai
; Pirma lyga:
:Septintieji: 2016, 2018

## Sezonai

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Dubleriai
Dublerių ekipa vadinasi **FK Smiltene-2**, dalyvavo Antros lygos, Vidzemės regiono pirmenybėse.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* RSSSF (Čempionai ir sezonai)
* RSSSf (Taurių laimėtojai)
FC RTU

**FC RTU** – Latvijos futbolo klubas iš Rygos.

## Istorija

Komanda suburta 2011 m. prie Rygos Technikos universiteto, todėl pavadinta FC RTU. Penkis sezonus žaidė II-os lygos Rygos zonoje.

2016 m. debiutavo I-oje lygoje ir užėmė devintą vietą. Tai geriausias komandos pasiekimas klubo istorijoje.

2017 m. klubas licencijavosi Pirmos lygos pirmenybėms.

## Pasiekimai
* **Pirma lyga (D2):**
:: Šeštoji vieta: 2018 m.

## Sezonai

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF (Čempionai ir sezonai)
* RSSSf (Taurių laimėtojai)
Saltiljas

**Saltiljas** () – miestas šiaurės rytų Meksikoje, 87 km į vakarus nuo Monterėjaus; Koahuilos valstijos sostinė. Yra oro uostas. Kalnakasybos pramonės (alavas, sidabras) centras. Vystoma spalvotoji metalurgija, žemės ūkio mašinų gamyba, vilnos, maisto pramonė. Veikia Koahuilos universitetas (įk. 1957 m.), paukščių bei dykumos muziejai. Išlikęs barokinis senamiestis su XVIII a. pab. katedra, valdžios rūmais, gyvenamaisiais namais (dab. technologijų institutas, Vito A. Robleso centras).

## Istorija

1577 m. Saltilją įkūrė konkistadoras Albertas del Kantas. Miestas suklestėjo kaip sidabro kasybos centras. 1824 m. Saltiljas tapo Koahuilos ir Teksaso valstijos sostine.

## Šaltiniai
Surakarta

**Surakarta** (, ) arba ***Solas*** (*Solo*) – miestas Indonezijoje, Javos salos vidurinėje dalyje, Centrinės Javos provincijoje, prie Solo upės. Transporto mazgas (oro uostas, 4 geležinkelio stotys, plentų kryžkelė). Tekstilės, maisto pramonė. Rankinė batiko audinių gamyba, amatai. Yra Surakartos monarcho rūmai, Mangkunegarų dinastijos kunigaikščių rūmai, centrinis turgus, javiečių kultūros muziejus.

## Šaltiniai
Malangas

**Malangas** () – miestas Indonezijoje, Javos salos rytuose, Rytų Javos provincijoje, į pietus nuo Surabajos, prie Brantaso upės. Transporto mazgas (oro uostas, geležinkelio stotis, plentų kryžkelė). Žemės ūkio srities centras (Brantaso baseine auginama kava, kaučiukmedžiai, cukranendrės). Veikia keli universitetai, yra neogotikinė katalikų katedra (1934 m.), XIV a. hindų šventykla. Į rytus nuo miesto stūkso Bromo ugnikalnis.

## Istorija

Malangas minimas šaltiniuose nuo VIII a. Miestas (tada Tumapelas) XIII a. buvo javiečių Singhasario karalystės sostine. XIX a. tapo olandų kurortu.

## Sportas
* Arema FC futbolo klubas,
* „Kanjuruhan“ stadionas.

## Šaltiniai
Amila Glamočak

**Amila Glamočak** (g. 1966 m. liepos 19 d. Sarajeve) – Bosnijos ir Hercegovinos dainininkė.

1996 m. atstovavo Bosnijai ir Hercegovinai „Eurovizijoje“, su daina „Za našu ljubav“ užėmusi 22-ą vietą. Ktais metais atlikėja išleido debiutinį albumą „Imaš me u šaci“. 1998 m. laimėjo Bihaću festivalį, o 2002 m. pasirodė antrasis albumas „Sunce“. A. Glamočak dar 2 kartus bandė patekti į „Euroviziją“ – 2001 metais su daina „Ljubi me sad“ užėmė penktą vietą, o 2003 m. su „Mac sa oštrice dvije“ – ketvirtą.

## Diskografija
* *Imaš me u šaci* (1996)
* *Sunce* (2003)

## Nuorodos
* Diskografija Discogs svetainėje

|-
Gvalijaras

**Gvalijaras** (arba *Gvalioras*; , ) – miestas Indijos šiaurinėje dalyje, Madhja Pradeše, 319 km į pietryčius nuo Delio. Transporto mazgas (geležinkelių sankirta, oro uostas, praeina Agros–Mumbajaus plentas). Medvilnės pramonė, tekstilės mašinų gamyba, tradicinė audinių, kilimų, juvelyrikos, metalo dirbinių gamyba. Veikia archeologijos muziejus. Išlikę įvairių architektūros paminklų: Gvalijaro tvirtovė (VIII–XIV a.) su uolose iškaltomis džainų šventųjų skulptūromis (XV–XVI a.) Gopačalio kalne ir keletu šventyklų, Džai Vilaso rūmai (1874 m.), Saulės šventykla, Ghauso Mohamado mauzoliejus. Į Gvalijaro sudėtį patenka buvę miestai Laškaras ir Moraras (dabar miesto dalys).

88 % Gvaljaro gyventojų – hinduistai, 8,5 % – musulmonai. Pagrindinė kalba – hindi, taip pat paplitusi marathų kalba.

## Istorija

Miestas priklausė įvairioms indų dinastijoms. 1231 m. Gvalijarą užkariavo Itutmišas, miestas atsidūrė musulmonų valdžioje. 1375 m. Gvalijaro valdovu tapo Vyr Singhas, miestas suklestėjo kaip kultūrinis ir religinis centras. XV a. mieste gimė žymus indų kompozitorius Tansenas. 1761 m. miestas ir jo apylinkės sudarė Gvalijaro kunigaikštystę (jos sostinė buvo Laškare).


240 Gwalior.jpg|Miesto architektūra
Gwaliro fort8.jpg|Gvalijaro tvirtovės siena
Jain Tirthankar statues (15698810703).jpg|Džainų reljefai
Tomb of Muhammad Ghaus (15698213593).jpg|Mohamado Ghauso mauzoliejus 


## Šaltiniai
Amarnos laiškai

**Amarnos laiškai** (Amarnos lentelės) − grupė akadų dantiraščiu užrašytų molio lentelių iš Senovės Egipto Amarnos laikotarpio, rastų Amarnoje. Tai korespondencija tarp faraonų Amenchotepo III, Echnatono ir Egipto vasalų Palestinoje, Sirijoje bei kitų Artimųjų Rytų valstybių valdovų.

Pirmoji Amarnos lentelė rasta 1887 m. vietinei moteriai kasinėjant Amarnos archeologinėje vietovėje. Po to vietinių buvo iškastos kitos lentelės, kurios pasirodė pardavimui senienų turguose. Iš pradžių buvo nesuprasta jų vertė. Wallis Budge iš Britų muziejaus tikėjo jų originalumu ir daugelį nupirko muziejui. Jo spėjimą apie lentelių originalumą patvirtino A. H. Sayce. Kasinėjant vokiečių archeologinei misijai rasta daugiau lentelių senovėje buvusiame pastate, kuris pramintas „faraono raštine“. Dabar yra žinomos 382 lentelės, kurios saugomos Britų muziejuje, Berlyno Egipto muziejaus institucijos (200 vnt), Luvre ir Kairo Egipto muziejuje.

Lentelių turinys apima iki 30 metų laikotarpį, kuris prasideda Amenchotepo III valdymo trisdešimtaisiais metais (apie 1360 m. pr. m. e.) ir baigiasi ne vėliau Tutanchamono valdymo pirmųjų metų (apie 1336 m. pr. m. e.). Daugiausiai yra iš Echnatono valdymo metų. Dauguma lentelių užrašytos akadišku dialektu, yra užrašytų hetitų, asirų ir huritų kalbomis. Visos lentelės, išskyrus trisdešimt dvi, yra faraonų korespondencija su Artimųjų Rytų valstybių − Asirijos, Babilonijos, Mitanijos, hetitų ir Egipto vasalinių valstybėlių Palestinoje ir Sirijoje valdovais. Yra keletas laiškų, kurių autoriai yra Amenchotepas III ir Echnatonas. Neaišku, ar šie laiškai yra juodraštiniai variantai, tikrų laiškų kopijos, o gal nebuvo išsiųsti. Laiškai leidžia pažvelgti į diplomatinius to meto senovės galingųjų valstybių santykius. Apie 300 lentelių yra iš Egipto vasalų Palestinoje ir Sirijoje. Jos įdomios lingvistiškai tuo, kad leidžia tyrinėti ikihebrajinės Palestinos dialektus. Pažymėtini tarp jų yra laiškai, gauti iš Biblo karaliaus Rib Adi arba jam išsiųsti, kurių yra net 67 ir kuriuose jis raportuoja apie įvykius Egipto ir Hetitų imperijos pasienio valstybėlėse bei nesustodamas prašo faraono karinės pagalbos. Atrodo, kad Echnatonui jis buvo įkyrėjęs, nes viename iš laiškų jis klausė Rib Adi, kodėl anas taip daug jam rašo. 

## Šaltiniai

* Ian Shaw, Paul Nicholson. *The British Museum Dictionary of Ancient Egypt*. The American University in Cairo Press., 2002, p. 27
* *The Oxford Encyclopedia of Ancient Egypt*. Tomas I. Red. Donald B. Redford. Oxford University Press, − 2001, p. 65−66
* Encyclopedia Britannica
* Michael D. Coogan. *The Oxford History of the Biblical World*. Oxford University Press, 2001, p. 49
Maisūras

**Maisūras** arba ***Maisūru, Maisoras*** (, , ) – miestas pietų Indijoje, Dekano plokščiakalnio pietinėje dalyje, Karnatakos valstijoje (trečias pagal dydį miestas), 146 km į pietvakarius nuo Bangaloro, prie Kaveri upės. Geležinkelių mazgas. Medvilnės, šilko verpimo, maisto, chemijos pramonė, santalo aliejaus gamyba. Tradiciniai amatai (medžio drožyba, metalo, kaulo dirbiniai, audimas). Veikia universitetas (įk. 1916 m.), keletas kitų aukštųjų mokyklų, krašto, geležinkelių muziejai. Yra rotušė (1884 m.), Maisoro rūmai (1912 m.), Lalitos rūmai (XX a. pr.), neogotikinė Šv. Filomenos katedra (1936 m.). Netoli Maisūro yra Čenakesavos šventyklų kompleksas, Durgos Čamudešvarės šventykla, Ranganathasvamio šventykla ir kt.

73 % Maisūro gyventojų yra hinduistai, 22 % – musulmonai, ~3 % – krikščionys. Beveik visi gyventojai – kanadai.

## Istorija

XIV a. miestas tapo Maisūro karalystės sostine. XVI a. Mahišūru (dab. Maisūro) mieste pastatyta tvirtovė. XVIII a. vyko karai tarp Maisūro ir anglų, kol galiausiai karalystė tapo britų vasale. 1831–1881 m. kunigaikštystės sostinė buvo Bangalore. 1897 m. Maisūras smarkiai nukentėjo nuo maro protrūkio.

## Šaltiniai
Donatas Mickus

**Donatas Mickus** (g. 1986 m. balandžio 5 d. Šiauliuose) – Lietuvos orientacininkas. Priklauso orientavimosi klubui „SAKAS“. Ūgis: 184 cm. Svoris: 82 kg.

## Biografija
Mokėsi Šiaulių Aukštabalio vidurinėje, Šiaulių Universitetas Vadybos magistras (baigė 2013 m.), Šiaulių Universitetas Kūno kultūros ir sporto bakalauras (2010 m.). Nuo 2006 m. − Lietuvos krašto apsaugos savanoris. Pirmasis treneris – Romualdas Veršinskas, dabar treniruojasi savarankiškai. Orientavimosi sporto kalnų dviračiais Lietuvos čempionas 2016, 2014 metais.

Orientavimosi sporto bėgte Lietuvos čempionas 2006, 2009 metais. 2014 m. Pasaulio orientavimosi sporto kalnų dviračiais čempionate (Lenkija) 40 vt. 2012 m. Europos rogainingo čempionas. 2006 m. Baltijos jaunimo taurės (Lenkija) nugalėtojas. Multisporto varžybų dalyvis.

Gimė Šiauliuose, gyvena Vilniuje.

## Pasiekimai
Geriausias Šiaulių miesto orientacininkas (2015 metai)

## Sportiniai pasiekimai

## Šaltiniai
Mergelės bokštas

**Mergelės bokštas** () stūkso Baku senamiestyje, Azerbaidžane. Pastatytas VIII–VII a. pr. m. e. Kartu su Širvanšachų rūmais (statytais XV a.) sudaro istorinių paminklų ansamblį, kuris 2001 m. buvo įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

Mergelės bokštas yra išskirtinis tautos simbolis, pavaizduotas ant šalies banknotų bei oficialių blankų.

Mergelės bokšte įsikūręs muziejus. Jame eksponuojama istorinė miesto medžiaga. Nuo bokšto stogo atsiveria vaizdas į senamiesčio skersgatvius ir minaretus, Baku bulvarą, De Gaulle namą bei pakrantę.

## Istorija
Pagal mokslinius šaltinius, Mergelės bokštas yra Irano ir Azerbaidžano zoroastrizmo ir iki islamo architektūros pavyzdys. Tai patvirtina archeologiniai ir architektūriniai įrodymai, kad bokštas yra zoroastrizmo ugnies šventykla, turinti septynis išėjimus ant stogo. Septyni lygiai simbolizuoja septyneriopą dangų zoroastrų mitologijoje.


Maiden towers entry old city baku azerbaijan.jpg|Įėjimas
Torre de la Doncella, Baku, Azerbaiyán, 2016-09-26, DD 215-217 HDR.jpg|Apšviestas Mergelės bokštas
Baku Maiden Tower 2010.jpg|Architektūrinės detalės


## Šaltiniai
Durgapuras

**Durgapuras** (, ) – miestas Indijoje, Vakarų Bengalijoje, Damodaro upės baseine, į šiaurės rytus nuo Kalkutos. Svarbus sunkiosios pramonės centras: juodoji metalurgija, mašinų surinkimo, chemijos gamyklos. Šalia miesto, Damodaro slėnyje įrengta vandens jėgainių kaskada, šiluminė jėgainė. Veikia technologijų institutas.

91 % Durgapuro gyventojų – hinduistai, 6 % – musulmonai. Beveik visi gyventojai yra bengalai.

## Istorija

Miestas įkurtas XX a. vid. kaip pramoninis centras. Gamyklos statytos su TSRS pagalba. Pavadintas deivės Durgos vardu.

## Šaltiniai
Džalgaonas

**Džalgaonas** (, , ) – miestas Indijoje, šiaurės Maharaštroje, Dekano plokščiakalnio šiaurės vakaruose. Medvilnės auginimo srities prekybinis taškas. Taip pat auginami bananai, ankštiniai. Yra geležinkelio stotis, oro uostas, praeina Mumbajaus–Kalkutos plentas. Šalia Džalgaono įkurta M. Gandžio šventvietė (tyrtha). Už 60 km nuo miesto yra Adžantos olos.

76 % miesto gyventojų yra hinduistai, 18 % – musulmonai, 3 % – budistai, beveik 2 % – džainai.

## Šaltiniai
Antarkties konvergencija

**Antarkties konvergencija** – sezoniškai kintanti kreivė, apjuosianti Antarktidą. Žymi ribą, kur šaltas, į šiaurę tekantis vanduo, susilieja su santykinai šiltesniais subantarktiniais vandenimis.
Ši linija, kaip ir Arktikos medžių riba, yra natūrali riba, o ne dirbtinė, kaip platumos linija. Arktyje tokios konvergencijos nėra, nes šiaurės ašigalio regioną supa daug žemės.

## Vieta
Antarkties konvergencija yra maždaug 32–48 km pločio zona. Platuma priklauso nuo metų laiko bei ilgumos, ir driekiasi Atlanto, Ramiajame ir Indijos vandenynuose tarp pietų platumos 48-osios ir 61-osios paralelių.
Nors šiaurinė riba įvairuoja, 1980 m. Antarkties jūrų gyvųjų išteklių apsaugos konvencijoje ji apibrėžta kaip 50°S, 0°; 50°S, 30°E; 45°S, 30°E; 45°S, 80°E; 55°S, 80°E; 55°S, 150°E; 60°S, 150°E; 60°S, 50°W; 50°S, 50°W; 50°S, 0°.
Nors ši zona yra paslanki, paprastai nuo savo vidutinės pozicijos ji nenukrypsta daugiau nei pusė laipsnio platumos.
Tikslią ribą nurodo staigus jūros vandens temperatūros sumažėjimas iš šiaurės į pietus, vidutiniškai nuo 5,6 ° C iki 2,8 ° C ir žemiau 2 ° C.

### Vietos į šiaurę nuo konvergencijos
* Folklando salos
* Tristanas da Kunja
* Gufo sala
* Princo Edvardo salos
* Krozė salos
* Amsterdamo sala
* Šv. Pauliaus sala
* Makvorio sala
* Kempbelo salos
* Oklendo salos
* Baunčio salos
* Antipodų salos
* Diego Ramireso salos
* Ugnies Žemė
* Estadoso sala

### Vietos į pietus nuo konvergencijos
* Pietų Šetlando salos
* Pietų Orknio salos
* Pietų Džordžijos ir Pietų Sandvičo Salos
* Buvė sala
* Herdo sala
* Makdonaldo salos
* Balenio salos
* Skoto sala
* Petro I sala
Kergeleno salos yra maždaug ties konvergencija.
* Pietų poliaratis
* Pietų vandenynas
Sagamihara

**Sagamihara** () – miestas Japonijoje, Kanagavos prefektūroje, Honšiū salos centrinėje dalyje, į pietvakarius nuo Tokijo. Trečias miestas pagal dydį Kanagavos prefektūroje po Jokohamos ir Kavasakio. 2016 m. gyveno apie 722 tūkst. žmonių, teritorija užėmė 328,66 km² plotą. 

Sagamihara – išvystytos pramonės miestas, atominės energetikos tyrimų centras. Turistų traukos objektai – Sagamio ežeras, Prefektūros parkas, Jogeno šventykla (妙現寺), pastatyta 1598 m.

## Istorija

1930–iais teritorijoje buvo dislokuoti Japonijos imperijos kariuomenės arsenalai ir pratybų poligonai. Čia buvę kaimai 1941 m. balandžio 29 d. buvo apjungti su gretimu  Dzamos miestu (座間市 Zama-shi), įkurtas Sagamiharos miestas. Pagal plotą tuo metu jis buvo didžiausias Japonijoje. Sparčiai augo gyventojų skaičius, nes 1950-aisiais mieste jau buvo išvystyta elektrotechnikos ir automobilių gamybos, taip pat maisto ir tekstilės pramonė, kūrėsi išvystyta transporto infrastruktūra, sujungusi su Tokiju, Jokohama ir Hačiodžiu. 2003 m. suteiktas centrinio miesto statusas su didesnėmis autonomijos teisėmis, nuo 2010 m. tapo valstybinio pavaldumo miestu.

## Galerija


Shizennomura at Sagamigawa 02.JPG|Apylinkių kraštovaizdis
Sagamihara city hall.jpg|Miesto rotušė
イトーヨーカドー古淵 956.jpg|Viena iš gatvių
South Entrance of JR Sagamihara Station in 2008.jpg|Prie geležinkelio stoties
Sagami General Depot with vehicle.jpg|JAV karinė bazė


## Nuorodos
* Oficiali svetainė (japonų k.)
*
Džalandharas

**Džalandharas** (, ) – miestas šiaurės rytų Indijoje, Pandžabe, Biaso ir Satledžo tarpupyje; prekybinis ir transporto taškas prie istorinio kelio iš Vidurinės Azijos į Indiją (GT kelias). Tekstilės, odos apdirbimo, metalo apdirbimo pramonė, sportinio inventoriaus (ypač kriketui), žaislų gamyba. Vystomi tradiciniai dalieji amatai. Veikia technologijų institutas.

63 % miesto gyventojų yra hinduistai, 33 % – sikhai, 1 % – musulmonai, 1 % – krikščionys.

## Istorija

Miesto pavadinimas reiškia „vandenlaikys“ (pagal šaivistinės mitinės būtybės vardą). 1947–1953 m. Džalandharas buvo Pandžabo valstijos sostine.

## Šaltiniai
FK Isloč

**FK Islač** (, ) – Baltarusijos futbolo klubas iš Minsko rajono ir srities. 

Namų rungtynes žaidžia Minsko futbolo klubo (FK Minsk) aikštėje Minske.

## Istorija
Klubas įkurtas 2007 m. Nuo 2012 metų žaidė Baltarusijos II lygoje.

2014 m. debiutavo šalies futbolo I lygoje ir užėmė septintą poziciją. 

2015 m. I-oje lygoje patyrė vos vieną pralaimėjimą ir užėmė pirmąją vietą.

2016 m. debiutavo šalies Aukščiausioje futbolo lygoje. Šešiolikos komandų turnyre „vilkai“ (kaip save vadina komanda ir jos sirgaliai) užėmė septintąją vietą. 

2017 m. klubas vėl dalyvavo Aukščiausiosios lygos pirmenybėse.

## Aprangos
;Sportinių aprangų gamos pokyčiai:
* Namuose žaidžia balta apranga. 

## Pasiekimai

* Baltarusijos TSR čempionas (1978, 1987 m.)
* Baltarusijos TSR taurės laimėtojas (1979 m.)

## Stadionai
Pirmos lygos pirmenybėse klubo namų stadionu buvo „Olimpinis“ stadionas (СОК „Олимпийский“).

Nuo 2016 m. sezono namų rungtynes klubas žaidė Maladečinos miesto stadione „Gorodskoj“. Tai stadionas su natūralia danga. Yra elektroninė švieslentė, o tribūnos talpina 4800 žiūrovų.

Klubo lankomumo rekordas yra 4100 žiūrovų.

Nuo 2020 m. klubas persikėlė į FK Minsk stadioną.

## Spalvos
„Vilkai“ (tokia yra klubo pravardė) namuose žaidžia pilka apranga. Svečiuose – mėlyna.

## Pasiekimai
* **Aukščiausioji lyga (D1):**
: Ketvirtoji vieta: 2023 m.
* **[[Pirma lyga (Baltarusija)|Pirma lyga]] (D2):**
: **Nugalėtojai:** 2015 m.

## Sezonai

|}Šaltinis:

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
FK Sluck

**FK Sluck** (, ) – Baltarusijos futbolo klubas iš Slucko.

## Istorija

Klubas įkurtas 1998 m. Slucke. Nuo 2008 m. tapo profesionaliu futbolo klubu ir pradėjo žaisti II-oje šalies lygoje.
 
Nuo 2011 m. dalyvavo I-os lygos pirmenybėse.

2014 m. debiutavo Aukščiausioje šalies futbolo lygoje. Debiutiniame sezone užėmė 9 vietą.

## Spalvos

## Pasiekimai
* 2017 m. Vyša lygos 7 vieta.

## Sezonai

|}Šaltinis:

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
FK Krumkačy Minsk

**Minsko futbolo klubas „Krumkačy“**, o 2019 m. sezone metais žinomi kaip **FK NFK** ( – varnos) – Baltarusijos futbolo klubas iš Minsko. Klubo pravardė yra "varnos" (Krankliai).

## Istorija
### FK Krumkačy
Klubas įkurtas 2011 m., tačiau oficialiai užregistruotas 2014 m. Klubo pavadinimas reiškė "varna".

Nuo 2014 metų debiutavo II-oje šalies lygoje ir užėmė antrąją vietą.

2015 m. debiutavo I-oje lygoje ir užėmė trečią vietą.

2016 m. klubas debiutavo Aukščiausioje šalies lygoje ir užėmė vienuoliktą poziciją. Tai geriausias komandos pasiekimas klubo istorijoje.

2017 m. klubas dalyvavo Aukščiausiosios lygos pirmenybėse. Liko 13-oje vietoje.

2018 m. pradžioje klubas nesugebėjo licencijuotis (turėjo skolų žaidėjams ir kitų finansinių įsipareigojimų), todėl Federacijos sprendimu buvo nušalinti nuo dalyvavimo Premjer lygoje. Pažeminti iki Antrosios lygos.

2018 m. Antroje lygoje buvo antri, o tai leido jiems kilti į Pirmą lygą.

### FK NFK
Žiemos metu pasikeitė pavadinimą ir tapo **FK NFK**. НФК () reiškia "Neįprastai fantastiška komanda". Klubo vadovybė siekė išvengti galimų problemų dėl senojo juridinio vardo **FK Krumkačy** ir skolų šleifo.

### FK Krumkačy
Klubas 2020 m. susigražino savo originalų pavadinimą.

## Spalvos

Namuose klubas žaidžia juoda apranga. Svečiuose – balta.

## Pasiekimai

* 2016 m. Vyša lygos 11 (vienuolikta) vieta.

## Sezonai
Šaltinis:
### FK Krumkačy

|}

### FK NFK

|}

### FK Krumkačy

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Haradzeja

**Haradzejà**  (; arba ***Gorodėja***, ) – miesto tipo gyvenvietė vidurio vakarų Baltarusijoje, Minsko srityje, Nesvyžiaus rajone. Yra cukraus fabrikas, linų fabrikas, rapsų ir kitų aliejinių kultūrų perdirbimo gamykla.

## Istorija

Žinoma nuo 1530 m. kai buvo pirmą kartą paminėta metraščiuose. Nuo 1575 m. buvo Radvilių giminės nuosavybėje. LDK sudėtyje buvo priskirta Naugarduko vaivadijai. Po ATR žlugimo atiteko Rusijos imperijai. XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Naugarduko apskrities Haradzejos valsčiaus centras.

1921 m. atiteko Lenkijai, nuo 1939 m. Baltarusijos TSR priskirta dalis.

## Architektūra
* Švento Juozapo bažnyčia;
* Haradzejos cerkvė (1808);

## Sportas
* FK Gorodėja – buvęs futbolo klubas;
* Haradzejos miesto stadionas, talpinantis 1 625 žiūrovus.

## Gyventojai
* 2006 m. – 4200
* 2016 m. – 3802

### Žymūs žmonės

Haradzejoje gimė:
* Aleksandras Nadsonas – nacionalistas, SS legiono narys (30-oji SS grenadierių divizija), Gudijos katalikų bažnyčios dvasininkas emigracijoje, kovotojas prieš sovietų valdžią Gudijoje.

## Šaltiniai
Džamnagaras

**Džamnagaras** (, ) – miestas vakarų Indijoje, Kathijavaro pusiasalyje, Gudžarate, uostamiestis Kačo įlankos pakrantėje. Tekstilės, maisto, odos, chemijos, cemento pramonė. Tradiciniai amatai. Dabar vystoma naftos perdirbimo pramonė. Apylinkėse kasamas boksitas. Yra oro uostas, geležinkelio stotis. Veikia 3 technologijų institutai. Mieste išlikę Darbargadho rūmai su venecijietiškomis arkomis, Lakhotos tvirtovė (dab. karybos muziejus), Pratapo Vilaso rūmai, keletas hinduistų bei džainų šventyklų.

77 % Džamnagaro gyventojų yra hinduistai, 19 % – musulmonai, 2,5 % – džainai. Paplitusios kalbos: gudžaratų, kačų (sindhų), hindi, anglų.

## Istorija

Miestas (tada vadintas ***Navanagaru*** – „naujuoju miestu“) įkurtas XVI a. vid. kaip kunigaikštystės sostinė.

## Šaltiniai
Vladislavas Krutskichas

**Vladislavas Vitaljevičius Krutskichas** (, g. 1995 m. birželio 19 d. Voroneže) – Rusijos dainininkas, vaikinų grupės „Geroi“ () narys.

2000-2010 m. buvo vaikų vokalinės grupės „Volšebniki dvora“ () narys.

2002 metais Vladislavas tarptautiniame vaikų festivalyje „Aplaus“ Latvijoje pelnė pagrindinį prizą. Atlikėjas taip pat yra ir kitų tarptautinių konkursų dalyvis bei laureatas – „Zemlia pod belymi kryljami“ (Baltarusija), „Zviozdončka“ (Ukraina), „Alleja sviozd“ (Rusija) ir kt.

2005 m. lapkričio mėn. su daina „Doroga k solncu“ (, ) vaikų Eurovizijos dainų konkurse užėmė 9-ą vietą.

Nuo 2011 m. yra grupės „Geroi“ narys. 2011 m. sausio 31 dieną grupė išleido debiutinę dainą „Moje malenkoje glupoje serdce“.


Onamali IMG 3278.JPG|2005 m. vaikų Eurovizijos dainų konkurse Haselte (Belgija)
Vlad Krutskih at Detskoe Radio Disco.JPG|2010 m. *Detskoe Radio Disco* renginyje Sankt Peterburge (Rusija)


## Šaltiniai


## Nuorodos
* Grupės „Geroi“ svetainė

|-
FK Gorodėja

**Haradzejos (Gorodėjos) futbolo klubas** arba trumpai **FK „Haradzeja“** arba **FK „Gorodėja“**  (, ) – buvęs Baltarusijos futbolo klubas iš Haradzejos (Gorodėjos).

## Istorija
Klubas įkurtas 2004 m. Haradzejoje. Nuo 2008 metų žaidė Antrojoje šalies lygoje ir trečią sezoną (2010 m.) tapo šios lygos nugalėtojais.

2011 m. sausio 14 d. klubui buvo suteiktas valstybinės registracijos pažymėjimas ir ekipa tapo profesionaliu futbolo klubu. Tais pačiais metais klubas debiutavo I-oje lygoje ir užėmė trečią vietą.

2016 m. klubas debiutavo Aukščiausioje šalies lygoje ir užėmė devintą poziciją. Tai geriausias komandos pasiekimas klubo istorijoje.

2017 m. klubas dalyvavo Aukščiausiosios lygos pirmenybėse. Užėmė devintąją vietą.

2021 m. sausio mėn. trenerių štabas paliko klubą. Netrukus tapo aišku, kad klubas nebedalyvaus aukščiausios lygos pirmenybėse. Žaidėjai taip pat paliko klubą..

## Spalvos
Rungtyniavo žalia apranga namuose, o svečiuose – balta.

## Pasiekimai
* **Aukščiausioji lyga (D1):**
: Septintoji vieta: 2019 m.

## Sezonai

|}Šaltinis:

## Lietuviai
* Edgaras Žarskis, gynėjas 2018-2019

## Išnašos

## Nuorodos
*
Baku senamiestis

**Baku senamiestis** arba **Įtvirtintas Baku miestas** () – istorinis Baku centras, esantis Azerbaidžano sostinėje. Kartu su Širvanšachų rūmais ir Mergelės bokštu 2000 m. buvo įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

## Istorija
Baku senamiestis ir Mergelės bokštas datuojami XII a. Kai kurie pastatai egzistavo jau VII a.

Viduramžiais buvo pastatyti *Synyg Gala* minaretas (XI a.), gynybinės sienos su bokštais (XI–XII a.), Mergelės bokštas, Multano karavansarajus ir *Hajji Gayyib* pirtys (XV a.), Širvanšachų rūmai (XV–XVI a.), Bucharos karavansarajus ir *Gasimbey* pirtys (XVI a.) bei kiti pastatai.

1806 m., Rusijos imperijai okupavus Baku, senamiestyje gyveno 7000 gyventojų, kurių daugumą sudarė etniniai tatai. 1807–1811 m. sustiprintos miesto sienos. Atidarytas uostas prekybai. 1809 m. įkurta muitinė.

XIX a. pab. ir XX a. pr. pastatyta daug naujų barokinių ir gotikinių pastatų. 1865 m. nugriauta pajūrio siena. 1867 m. pastatytas fontanas.


Icheri sheher 01.JPG|Miesto vartai
İçərişəhər 1.jpg|Senamiesčio vaizdas
View of Bakucity, 2012.jpg|Senamiesčio reginys iš Mergelės bokšto
Icheri sheher01.JPG|Nuorodiniai ženklai


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 
* UNESCO Pasaulio paveldo sąrašas: Įtvirtintas Baku miestas, Širvanšachų rūmai ir Mergelės bokštas
Lena Stamenković

**Lena Stamenkovič** (g. 2004 m. birželio 1 d. Zaječare) – Serbijos dainininkė.

Gimė Zaječaro miestelyje, netoliese sienos su Bulgarija. Užaugo muzikos ir meno apsuptyje: jos tėvas dainuoja ir groja trimitu vietinėje grupėje, o senelis buvo tapytojas. Iš pradžių Lena pasirodydavo savo artimiesiems švenčių metu, 2012 metais įstojo į muzikos mokyklą, kur mokėsi skambinti fortepijonu ir dainavo chore. Vėliau atlikėja dalyvavo talentų projekte „Pinkove zvezdice“, užėmusi ketvirtą vietą.

Mergina taip pat piešia, siuvinėja, daro šukuosenas ir iš įvairių medžiagų kuria originalius daiktus. Jos mėgstamiausi atlikėjai yra Celine Dion, Alicia Keys, Mariah Carey, Michael Jackson ir Queen. 

2015 metais dalyvavo vaikų Eurovizijos dainų konkurse, kur atliko „Lenina pesma“ () – kūrinį apie save. Dainos autoriai – Leontina Vukomanovič ir pati Lena.

## Nuorodos
* Daina „Lenina pesma“

|-
Brendan Murray

**Brendan Murray** (g. 1996 m. lapkričio 16 d. Golvėjuje) – Airijos dainininkas, buvęs grupės „Hometown“ narys.

## Biografija

2014 m. Murray tapo Louis Walsh suburtos vaikinų grupės „Hometown“ nariu. Sėkmingiausiais grupės singlais tapo „Where I Belong“ (2014 m.) ir „Cry for Help“ (2015 m.), užėmusios pirmąsias vietas Airijos singlų tope. 2015 m. lapkritį išleido debiutinį albumą „HomeTown“, užėmęs ketvirtą vietą Airijos albumų tope. 2016 m. gruodžio pradžioje grupė paskelbė apie savo muzikinės veiklos sustabdymą.

2016 m. gruodžio 16 d. Murray tapo Airijos atstovu 2017 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse. 2017 m. kovo 10 d. paviešinta jo konkursinė daina „Dying to Try“.

## Nuorodos

* Daina „Dying to Try“

|-
Ramzis III

**Ramzis III** (valdė apie 1187−1156 m. pr. m. e.) – antrasis 20-osios dinastijos Senovės Egipto valdovas. Faraono Setnakhto ir Tijos Merenaset sūnus.

Ramzis III turėjo dvi žmonas: Izidę ir kitą žmoną Tyti (Tiją). Jis susilaukė bent 10 vaikų, tarp kurių faraonai Ramzis IV ir Ramzis VIII. Jo laidojimo šventykla buvo Medinet Habu, iš kurios sienų įrašų ir Hariso papiruso I žinomos biografinės detalės. Medinet Habu pradėta statyti jo valdymo pradžioje ir baigta ne anksčiau dvyliktųjų valdymo metų. Tarp penktųjų ir vienuoliktųjų valdymo metų Ramzis III atrėmė tris invazijas: libių iš Kirenaikos, jūros tautų ir Libijos genčių sąjungos. Apie dvidešimtuosius valdymo metus iš Punto buvo atgabenta miros ir smilkalų, vario iš Timnos ir turkių iš Sinajaus. Trisdešimtaisiais valdymo metais Ramzis III šventė *Sed* („Uodegos“) šventę Memfyje. Metai prieš tai Deir el Medinos darbininkai keturis kartus streikavo dėl atlyginimo mokėjimo grūdais, nes dėl šventės rengimo jie nebuvo pristatomi laiku. Prieš pat Ramzio III mirtį dvare kilo sąmokslas siekiant į sostą po jo mirties pasodinti antrosios žmonos sūnų vietoj Ramzio IV. Sąmokslui nenusisekus, apie 40 žmonių buvo skirta mirties bausmė. Ramzis III buvo palaidotas Karalių slėnyje (kapas KV11). Jo mumija rasta slėptuvėje (DB320) prie Deir al Bachri. Ant mumijos nebuvo smurto žymių ir faraono mirties aplinkybės buvo neaiškios, tačiau nuėmus tvarstį nuo kaklo (iš pradžių mokslininkai nenorėjo nuimti tvarsčio baimindamiesi dėl irimo) paaiškėjo, kad sąmokslo metu buvo perpjauta gerklė. Manoma, kad sąmokslą surezgė sūnus, kuris buvo nubaustas pakorimu. Ramzis III laikomas paskutiniuoju reikšmingu Egipto naujosios karalystės faraonu. Jo garsiausias palikimas − Medinet Habu šventykla Tėbų nekropolyje.

## Šaltiniai
* *The Oxford Encyclopedia of Ancient Egypt*. Tomas III. Red. Donald B. Redford. Oxford University Press, − 2001, p. 119
* Encyclopaedia Britannica
Ramzis IV

**Ramzis IV** (valdė apie 1156−1150 m. pr. m. e.) – trečiasis 20-osios dinastijos Senovės Egipto valdovas. 

Ramzis IV laikomas pirmosios Ramzio III žmonos Izis (Izidės) sūnumi. Po tėvo mirties Ramzis IV nurodė sudaryti Hariso papirusą, kuriame užrašyta tėvo biografija, jo darbai. Ramzis IV inicijavo didelius statybų projektus Egipte, bet dėl jo valdymo trumpumo iš jų niekas nebuvo įgyvendinta, nors išliko daug įrašų su faraono vardu įvairiose vietose. Jis buvo suplanavęs dvi šventyklas Deir al Bachri, kurių viena, jei būtų buvusi pastatyta, turėjo būti didžiausia Egipte. Ramzis IV mirė septintaisiais savo valdymo metais būdamas apie 50 metų amžiaus. Įrašai nerodo jo valdymo metu kilusių karų. Ramzis IV buvo palaidotas mažame, bet prabangiai įrengtame kape Karalių slėnyje (kapas KV2). Jo mumija rasta Amenhotepo II kapo KV35 slėptuvėje.
## Šaltiniai
* *The Oxford Encyclopedia of Ancient Egypt*. Tomas III. Red. Donald B. Redford. Oxford University Press, − 2001, p. 120
* Encyclopaedia Britannica
Antavilių dvaras

**Antavilių dvaras** – dvaras, stovėjęs Vilniaus krašte, Antavilių gyvenvietėje (dab. Vilniaus miesto dalis), prie Antavilio upelio, Antavilio mažojo ežerėlio pakrantėje. Dabar išlikusi dvarvietė su ūkiniais trobesiais.

XVIII a. pabaigoje buvo minima tik viena Antavilių valda su savininku Antoni Tyzenhauzu, Vilniaus vaivadijos vėliavininku. 1784 m. jis dvarą pardavė Franciškui Mučynskiui iš Gardino. Pačioje XVIII a. pabaigoje dvaro savininkai buvo Pranciškus ir Teofila iš Radziševskių Čižiai (*Czyżowie*). XIX a. 3–iajame dešimtmetyje ši šeima dvarą pardavė giminaičiui Kajetanui Radziševskiui.

Išlikę dvaro sodybos statiniai:
* Pirmasis pastatas – stačiakampio plano medinis pastatas, akmens mūro pamatais, vieno aukšto, su rūsiu (1965 m. užstatytas); dabar gyvenamasis namas.
* Rūsys – stačiakampio plano, akmens mūro, pusiau įkastas į žemę.
* Svirnas – stačiakampio plano, dvišlaičiu stogu, medinis, akmens mūro pamatais, liaudies architektūros bruožų, su priesvirniu, paremtu 4 kolonomis.
* Klojimas (I) – stačiakampio plano, dvišlaičiu stogu, medinis, akmens mūro pamatais.
* Daržinė – stačiakampio plano, dvišlaičiu stogu, medinė, akmens ir plytų mūro pamatais.
* Klojimas (II) – stačiakampio plano, dvišlaičiu stogu, medinis, akmens mūro pamatais, be priestato.
* Antrasis pastatas – stačiakampio plano, dvišlaičiu stogu, mūrinis, su vėlesniais priestatais; dabar įsikūrusi parduotuvė.

Be to, dvaro valdoms priklausė Antavilių Radziševskių koplyčia, esanti kapinėse, kitapus ežero.


Antavilių dvaro daržinė.JPG|Dvaro daržinė
Antavilių dvaro klojimas (II).JPG|Antrasis klojimas


## Šaltiniai
Setis I

**Setis I** (valdė apie 1290–1279 m. pr. m. e.) – antrasis 19-osios dinastijos Senovės Egipto valdovas.

Setis I valdė apie 10 metų. Jo sosto vardas buvo *Menmaat-re*, kas reikštų „pastovi dieviška Ra tvarka“, tikrasis vardas *Setekhy*, kas reikštų „priklausantis Setechui“. Setis I savo valdymo metu vykdė dvi karines kampanijas: Pietų Palestinoje prieš šasu-beduinus ir Oronto upės slėnyje Sirijoje, kur sumušė hetitus ir sugrąžino Kadešo miestą Egipto priklausomybėn. Karnako Didžiosios hipostilinės salės šiaurinės sienos reljefuose Setis I pavaizduotas triumfuojančiu mūšio metu kariu-valdovu. Jis inicijavo įvairius šventyklų, reljefų, skulptūrų atnaujinimo projektus nuo Elefantino Egipto pietuose iki Heliopolio šiaurėje. Abidose skyrė koplytėlę tėvui Ramziui I, kurios reljefuose pavaizduotas Setis I su dviem broliais ir bent trimis seserimis kartu su sudievintu tėvu. Karnake pastatė Didžiąją hipostilinę salę prieš Amono šventyklą. Vakariniame Nilo krante prie Tėbų jis pastatė laidojimo šventyklą ir toliau kalnuose − prabangų savo kapą (KV17) Karalių slėnyje su puikiais reljefais ir astronominėmis lubomis. 

Abidose jo valdymo metu pastatyta laidojimo šventykla dievams ir visiems Egipto faraonams nuo Meno laikų. Ši šventykla tapo nacionaline ir laikoma pačia gražiausia Senovės Egipte. Setis I atgaivino senas ir ieškojo naujų aukso kasyklų Rytų dykumoje ir Nubijoje. Į šiuos atokius regionus buvo nutiesti karavanų keliai, iškasti šuliniai. Nilo deltoje Setis I pasistatė prabangią vasaros rezidenciją, kuri jo sūnaus Ramzio II valdymo metu išaugo iki Pi Ramzio miesto. Setis I mirė perkopęs 40 metų ir buvo palaidotas įspūdingame antropoidiniame sarkofage, išrašytame tiek iš vidaus, tiek iš išorės ištraukomis iš „Vartų knygos“. Jo mumija surasta saugykloje (DB320) prie Deir al Bachri. Nors jo sūnus Ramzis II neabejotinai yra garsesnis už tėvą, tačiau dėl savo indėlio atgaivinant Egipto prestižą po 18-os dinastijos pabaigos sukrėtimų (daugiau apie tai strp. Amarnos laikotarpis) ir aukštos meninės vertės statinių (Sečio I kapas Karalių slėnyje laikomas gražiausiu ir šventykla Abidose gražiausa Egipte) kai kurių mokslininkų Setis I laikomas pačiu iškiliausiu 19-os dinastijos faraonu.
## Galerija

SFEC-L-ABYDOS15.JPG|Sečio I šventykla Abidose
La tombe de Sethi 1er (KV.17) (Vallée des Rois, Thèbes ouest) (2081847136).jpg|Sečio I kapo Karalių slėnyje interjero detalė
Abydos sethi.jpg| Setis I viename iš šventyklos Abidose reljefų

## Šaltiniai
* *The Oxford Encyclopedia of Ancient Egypt*. Tomas III. Red. Donald B. Redford. Oxford University Press, − 2001, p. 272
* Encyclopaedia Britannica
Setis II

**Setis II** (valdė apie 1204–1198 m. pr. m. e.) –  penktasis ar šeštasis 19-osios dinastijos Senovės Egipto valdovas. Jis buvo faraono Merenptaho sūnus. Neaišku, ar jis valdė prieš, ar po apsišaukėlio faraono Amenmeso, o gal jie valdė atskirai: Setis II − Žemutinį Egiptą, Amenmesas − Aukštutinį. Sečio II pagrindine žmona buvo Tausret, būsima faraonė. Setis II pastatė trijų kambarių valties šventyklėlę tiesiai už pirmojo pilono Karnake ir kapą (KV15) Karalių slėnyje. Po jo valdė Siptahas. Sečio II mumija buvo rasta slėptuvėje (DB320) prie Deir al Bachri.

## Šaltiniai
* *The Oxford Encyclopedia of Ancient Egypt*. Tomas III. Red. Donald B. Redford. Oxford University Press, − 2001, p. 273
* Encyclopaedia Britannica
Hirkano nacionalinis parkas

**Hirkano nacionalinis parkas** () – nacionalinis parkas esantis Azerbaidžane. Įkurtas 2004 m. vasario 9 d., šalies prezidento Ilhamo Alijevo įsaku. 2008 m. balandžio 23 d., parko plotas padidintas nuo 29 760 hektarų (297,6 km²) iki 40 358 ha (403,58 km²). Saugomas valstybės įstatymų. Teritorijoje žmonių veikla yra ribojama arba yra uždrausta. 99 % parko ploto užima miškai.

Parke sutinkamos stirnos, leopardai, lūšys, miškinės katės.

## Klimatas
Klimatas drėgnas, žemumoje subtropinis, aukštumoje jūrinis, kalnuose drėgnas žemyninis. Metinis krotulių kiekis žemumoje nuo 1400 iki 1600 mm, kalnuose – 1800 mm.


Flanmingo, Hirkan NP, Azerbaijan.JPG|Flamingai
Stamps of Azerbaijan, 2013-1122-1125.jpg|Pašto ženklas, 2013
Stamps of Azerbaijan, 2013-1126-1129.jpg|Pašto ženklas, 2013


## Šaltiniai
Ramzis I

**Ramzis I** (valdė apie 1292–1290 m. pr. m. e.) – pirmasis 19-osios dinastijos Senovės Egipto valdovas.

Ramzis I buvo nekarališkos kilmės. Jo tėvas buvo Egipto kariuomenės vadas Setis, tikriausiai kilęs iš rytinės Nilo deltos dalies. Pirmuosiuose įrašuose Ramzis I paminėtas faraono Horemhebo generolu, vėliau − viziriu. Jis užsakė skulptūrą Karnake ir du sarkofagus, kurie vėliau buvo panaudoti palaidoti vieną iš jo vaikaičių. Tikėtina, kad Ramzis I pavaizduotas Horemhebo kapo Memfyje sienoje, kai pastarasis dar nebuvo faraonu. Ramzio I žmona Sitrė irgi nebuvo karališkojo kraujo. Horemhebas buvo bevaikis ir sostą perleido Ramziui. Ramzis I valdė labai trumpai − pagal įrašus, apie 1 metus ir 4 mėnesius. Tikėtina, kad buvo koregentas iš pradžių su Horemhebu, o po to su sūnumi Sečiu I. Savo titulų užrašyme Ramzis I naudojo 18-os dinastijos pradininko Amosio vardo užrašymo bruožus, kas rodo, kad Ramzis I suprato ir bandė save įtvirtinti kaip naujos dinastijos pradininką. Jo valdymo metu minėtos dedikuotos šventyklos Nubijoje ir Palestinoje. Ramzis I pradėjo antrąjį piloną ir hipostilinę salę Karnake. Šios statybos buvo užbaigtos jo vaikaičių. Ramzis I buvo palaidotas Karalių slėnyje, mažame kape priešais Horemhebo kapą. Išplėšus kapus, jo mumija buvo perkelta į karališkųjų mumijų slėptuvę (DB320) prie Deir al Bachri, tačiau neidentifikuota. Tikėtina, kad jo mumiją 1999 m. įsigijo muziejus Atlantoje ir 2003 m. ji buvo grąžinta į Egiptą. Setis I jo vardu pastatė mažą koplytėlę Abidose, kuri yra garsiausias su Ramzio I vardu siejamas objektas (dabar Metropoliteno muziejuje Niujorke).

## Šaltiniai
* *The Oxford Encyclopedia of Ancient Egypt*. Tomas III. Red. Donald B. Redford. Oxford University Press, − 2001, p. 116
* Encyclopaedia Britannica
Džamšedpuras

**Džamšedpuras** () – miestas rytų Indijoje, Čhota Nagpuro plokščiakalnyje, Džharkhando valstijoje. Tai vienas didžiausių šalies pramoninių centrų. Išaugo XX a. pr. kaip metalurgijos centras (aplink čia buvusius geležies rūdos ir akmens anglių telkinius), priklausantis „Tata“ koncernui. Mašinų gamybos („Tata Motors“), chemijos pramonė. Geležinkelių mazgas. Veikia technologijų institutas.

## Istorija

Džamšedpuras pavadintas „Tata“ kompanijos įkūrėjo Džamšedo Tatos garbei.

## Šaltiniai
Džhansis

**Džhansis** () – miestas šiaurės Indijoje, Utar Pradeše, 292 km nuo Laknau, Bundelkhando krašte. Svarbus geležinkelių ir plentų mazgas. Prekybinis centras. Tradicinių dirbinių gamyba. Veikia Bundelkhando universitetas (įk. 1975 m.), bei žemės ūkio universitetas (įk. 2014 m.). Yra XVII a. tvirtovė.

81 % gyventojų yra hinduistai, 16,5 % – musulmonai.

## Istorija

1804–1854 m. Džhansis su apylinkėmis sudarė atskirą kunigaikštystę.

## Šaltiniai
Himedžis

**Himedžis** () – miestas Japonijoje, Honšiu salos pietvakariuose, Hiogo prefektūroje. Miestas įsikūręs Vidinės Japonijos jūros pakrantėje, subtropinio musoninio klimato zonoje, yra jūrų uostas. 2016 m. gyveno apie 535 tūkst. žmonių, jo teritorija užėmė 534,43 km². 

Miestas garsėja Baltojo garnio pilimi, įtraukta į UNESCO paveldo sąrašą. Supantis parkas sutraukia japonų piligrimus į hanami – gėrėjimosi žydinčiomis sakuromis šventę. Vienoje seniausių ir lankomiausių šventyklų *Shoshazan Engyoji* (書寫山圓教寺) susuktas Holivudo filmas „Paskutinis samurajus“.

## Istorija

Himedžis buvo Harimos žemės centru nuo Nara laikotarpio. Po Sekigaharos mūšio feodalas Ikeda Terumasa užvaldė teritorijų Harimos žemėje ir įkūrė Himedžio kunigaikštystę (姫路藩 *Himeji-han*). Jis išplėtė Himedžio pilį ir ją supantį miestą. 

Himedžis nuo 1871 m. buvo Himedžio prefektūros (vėliau Šikamos prefektūros) sostine. Tačiau 1876 m. ši prefektūra buvo prijungta prie Hiogo prefektūros. Himedžio miestas buvo įkurtas 1889 m. balandžio 1 d. Po 1923 m. įvykusio Didžiojo Kanto žemės drebėjimo Japonijos vyriausybė svarstė galimybę valstybės sostinę iš Tokijo perkelti į Himedžį. 

Antrajame pasauliniame kare miestas smarkiai nukentėjo nuo JAV 20–osios oro armijos įvykdyto antpuolio 1945 m. liepos 3 d., nes čia buvo svarbus geležinkelių mazgas ir du dideli kariniai poligonai. Nors buvo sugriauta 63,3% užstatytos teritorijos, tačiau garsioji Himedžio pilis beveik nenukentėjo net į ją pataikius vienai padegamajai bombai. Po to Himedžio gyventojai ėmė tikėti, kad pilis apsaugota dangiškos jėgos.

2006 m. kovo 27 d. prie Himedžio buvo prijungti aplinkiniai miestai: Jasutomi (安富町 *Yasutomi-chō*), Kodera (香寺町 *Kōdera-chō*), Iešima (家島町 *Ieshima-chō*) ir Jumesaki (夢前町 *Yumesaki-chō*).

## Galerija


Engyoji05s4592.jpg|966 m. įkurta budistų šventykla *Shoshazan Engyoji*
Himeji01.jpg|Vaizdas iš Himedžio pilies
Urban area in Himeji City seen from Shosha cable car.jpg|Vaizdas iš funikulieriaus
Ginnobasyamiti Train 03.jpg|Traukinių stotis
Nikaimachi.jpg|Prekybos galerija


## Nuorodos
* 
* Oficiali miesto svetainė (japonų k.)
* Oficiali turizmo svetainė  (anglų k.)
Šušos tvirtovė

**Šušos tvirtovė** () – tvirtovė Šušoje, Kalnų Karabache (de jure Azerbaidžanas). Pastatyta Pano Ali Kano () 1751 m.


2014 Szuszi, Twierdza (03).jpg
Պարսպապատեր 03.jpg
Шуша с-з часть крепости.jpg
Shushi fortress, Republic of Artsakh (2017) Gardmanahay.jpg
Ramzis XI

**Ramzis XI** (valdė apie 1104−1075 m. pr. m. e.) – dešimtasis ir paskutinis 20-osios dinastijos Senovės Egipto valdovas. 

Ramzio XI giminystės ryšiai su ankstesniais faraonais neaiškūs. Įrašais patvirtinti 27 Ramzio XI valdymo metai, priimama, kad jis valdė 29 metus. Jo valdymo metu Egipte vyravo suirutė. Norėdamas suvaldyti situaciją faraonas valdyti skyrė grupę valdytojų, kurių įtaka pralenkė faraono. Tėbų mieste buvo ypač nesaugu tiek dėl vietinių maištų, tiek dėl puldinėjančių genčių iš Libijos dykumų. Valdymo pradžioje Amono vyriausiojo žynio Tėbuose Amenhotepo savivalė buvo suvaldyta tikriausiai smurtinėmis priemonėmis (metai praminti „hienų metais“). Faraonas suteikė papildomas galias Nubijos vicekaraliui Panehsiui, bet šis jas nesivaržė viršyti. Devynioliktaisiais Ramzio XI valdymo metais įvyko tai, kas įrašuose vadinama „renesansu“ − karo vadas Herihoras perėmė valdžią Nubijoje ir Aukštutiniame Egipte iš Panehsio. Žemutinį Egiptą su Tanio miestu valdė Smendis, kuris tikriausiai buvo Herihoro vyriausiasis sūnus. Herihoras prisiėmė aukščiausiojo Amono žynio funkcijas. Tėbų šventyklų ir kapų plėšikai buvo teisiami. Ramzis XI rezidavo Memfyje ir tikriausiai užėmė tik simbolinę vietą Egipte, atlikdavo valstybinės reikšmės ceremonijas. Ramzio XI valdžios silpnumą liudija, kad to meto įrašai datuoti ne jo valdymo metais, o nuo „renesanso“ pradžios. Tikėtina, kad Herihoras valdė kaip Ramzio XI koregentas ar trumpam buvo priėmęs karaliaus funkcijas. Herihoras mirė šeštaisiais ar septintaisias „renesanso“ metais, anksčiau už Ramzį XI. Po Herihoro valdžią perėmė generolas Pianchas, kuris valdė tik Tėbus ir aplinkines teritorijas. Jis nesėkmingai kariavo su Panehsiu dėl Nubijos ir ją prarado. Ramziui XI buvo paruoštas kapas Karalių slėnyje (kapas KV4). tačiau jame faraonas taip ir nepalaidotas. Po jo mirties Egipte prasidėjo Trečiasis suirutės laikotarpis (ar tarpuvaldis).
## Šaltiniai
* *The Oxford Encyclopedia of Ancient Egypt*. Tomas III. Red. Donald B. Redford. Oxford University Press, − 2001, p. 121
* Encyclopaedia Britannica