open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sagavas (Lazdijai)

**Sagavas** – buvęs kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, Sagavo ežero rytinėje pakrantėje. Kaimo vardu paežerėje pavadinta Sagavo gatvė, einanti pro Miesto Kolonijos, Gervėnų ir Lapšiaus kaimus.

## Istorija

Iki Pirmojo pasaulinio karo buvo tik Sagavo dvaras. Po žemės reformos atsirado keletas viensėdžių.

Sovietiniais metais Seirijų apylinkės Sagavo kaimas panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku, išleistu 1971 m. spalio 27 d. 

Iki 2006 m. kaime augo Sagavo liepa (gamtos paminklas), 550 metų senumo. Dėl supuvusio vidurio nupjauta. Jos vietoje nepastatytas joks paminklas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ramiras III

**Ramiras III** (961 m. – 985 m.) – Leono karalius, valdė nuo 966 m. gruodžio mėn. iki 984 m.
## Šeima

Karalius Ramiras III vedė ne anksčiau 979 m. sausio Sančą (arba Uraka) (m. po 983 m.), Saldanijos grafo Gomeso Diaso dukterį. Santuokoje gimė vienintelis sūnus Ordonjo Ramires (980/984−1017/1024). Jis buvo aklas todėl negalėjo pretenduoti į Leono karalystės sostą. Vadęs Kristiną (m. anksčiau  1051 m.), Leono karaliau Bermudo II dukterį. Ordonjo tapo Aso ir Lemro šeimų pradininku.
Benediktas Labanauskas

**Benediktas Labanauskas** (1904 m. rugsėjo 21 d. Baidokai, Krekenavos valsčius – 1978 m. rugsėjo 12 d. Kaunas) – Lietuvos miškininkas, žemės ūkio mokslų kandidatas.

## Biografija
1929 m. baigė Žemės ūkio akademiją. 1960 m. žemės ūkio mokslų kandidatas.

1929–1931 m. dirbo girininku Šiaulių ir Raseinių miškų urėdijose, 1931–1933 m. – Miškų departamente, 1933–1941 m. – medienos apdirbimo įmonėse Viešvilėje, Klaipėdoje. 1945–1947 m. Pajūrio miško pramonės ūkio sektoriaus viršininkas. 1948–1949 m. Vilniaus miškų technikumo dėstytojas, direktoriaus pavaduotojas. 1949–1957 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas. 1950–1976 m. dirbo Lietuvos miškų institute; 1957–1973 m. Miško biologijos ir miškininkystės skyriaus vedėjas.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritis – ąžuolynai ir jų atkūrimo galimybės. Paskelbė apie 70 mokslinių straipsnių.

## Bibliografija
* Dendrologija, su kitais, 1963 m. 2 leid. 1973 m.
* Lietuvos TSR miškų ūkis, su kitais, 1968 m.
* Lietuvos TSR miškų augimviečių klasifikacija, su kitais, 1972 m., rusų kalba

## Šaltiniai
Kęstutis Pranas Labanauskas

**Kęstutis Pranas Labanauskas** (g. 1943 m. gegužės 31 d. Kaune) – Lietuvos kraštovaizdžio architektas.

## Biografija
1965–1967 m. studijavo chemiją Vilniaus universitete, 1971–1972 m. miškininkystę Lietuvos žemės ūkio akademijoje.

1970–1990 m. Paminklų konservavimo instituto (nuo 1987 m. Paminklų restauravimo institutas) inžinierius parkotyrininkas, 1990–2005 m. Paminklotvarkos departamento prie Lietuvos Respublikos vyriausybės kultūrinio kraštovaizdžio ekspertas.

1964–1974 m. Lietuvos žygeivių, kraštotyrininkų neoficialių judėjimų dalyvis. 1995 m. su kitais įsteigė Lietuvos kraštovaizdžio architektų sąjungą.

## Mokslinė veikla
Tyrinėjo parkus, atliko daugiau kaip 50 parkų ir želdynų restauravimo ir tvarkymo projektų ekspertizių. Paskelbė daugiau kaip 200 straipsnių parkotyros, želdynų tvarkymo, kraštovaizdžio ir kultūros paveldo klausimais. Svarbiausi tirti parkai:
* Aukštosios Fredos parkas, Kaunas
* Raudondvario pilies parkas, Kauno raj.
* Kairėnų parkas, Vilnius
* Belvederio parkas
* Burbiškio parkas
* Cirkliškio parkas
* Leipalingio parkas
* Liūdynės parkas
* Pienionių parkas
* Rietavo parkas
* Taujėnų parkas
* Tuskulėnų parkas
* Veisiejų parkas
* Veliuonos parkas
* Žagarės parkas
* S. Dariaus gimtinės (sodybos) želdiniai.

## Šaltiniai
Povilas Julius Labanauskas

**Povilas Julius Labanauskas** (1908 m. gruodžio 12 d. Nemakščiuose, Raseinių valsčius – 1999 m. gegužės 28 d. Port Saint Lucie, Floridos valstija) – Lietuvos jūrų karininkas, kapitonas leitenantas, žurnalistas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas.

## Biografija
Jūrininkyste pradėjo domėtis dar 1922 m., pirmojo jūrų skautų būrelio eilėse. 1927 m. Kaune baigė „Aušros“ gimnaziją ir apie metus studijavo teisę Vytauto Didžiojo universitete. 1928 m. drauge su Vytautu Kuizinu buvo išsiųstas studijuoti jūrų karo mokslo į Italijos Livorno karališkąją laivyno akademiją. Atliko tris ilgesnius plaukiojimus mokomuoju burlaiviu, šarvuočiu ir kreiseriu Atlanto vandenyne, Afrikos pakraščiuose, Baltijos, Šiaurės ir Viduržemio jūrose.

1931 m. akademiją baigė ir grįžo į Lietuvą. Čia gavo inžinerijos jaunesniojo leitenanto laipsnį. Kadangi tuo metu Lietuvoje karo laivų dar nebuvo, išsiųstas atlikti jūrų karininko stažą Italijos karo laivyne. Įvairiose karininko pareigose plaukiojo italų 10 000 tonų kreiseriu „Trento“, žvalgybiniais kreiseriais, naikintojais ir apie metus povandeniniais laivais „Bausan“, „Pironi“ ir kitais. Baigęs aukštesniųjų jūros karininkų ir papildomus jūrų artilerijos kursus, 1934 m. grįžo į Lietuvą ir kurį laiką tarnavo 2-me artilerijos pulke bei Ginklavimo valdyboje. 1935 m. suformavus pirmąjį Lietuvos mokomąjį „Prezidento Smetonos“ karo laivą, paskirtas artilerijos karininku. Tose pareigose išbuvo iki paskyrimo laivo vadu 1939 m.

Nuo 1937 m. spalio 15 d. iki 1938 m. spalio 26 d. mokėsi Tulono karinio laivyno torpedų ir elektros karininkų mokykloje Prancūzijoje „École des officiers torpilleurs“. Besimokydamas 1938 m. rugsėjo-spalio mėnesiais atliko praktiką šarvuotame karo laive „Condorcet“ ir kontrtorpediniame laive „Tigre“.

Jūrų skautų veikėjas. 1937 ir 1939 m. vadovavo jūros šaulių jachtai „Šaulys“.

1940 m. liepos 20 d. kartu su V. Kuizinu ir R. Naku jachta „Nijolė“ pabėgo į Vokietiją. Iš Vokietijos, tarpininkaujant buvusiam Lietuvos pasiuntiniui Vokietijoje Kaziui Škirpai, gavęs Brazilijos vizą, per Švediją išvyko į Braziliją, o iš jos 1941 m. pasiekė JAV.

1944 m. baigė Kalifornijos technologijos institutą. Trejus metus dirbo inžinieriumi „General Electric“ bendrovėje. 1947–1950 m. dėstė elektros inžineriją Marketo universitete Milvokyje. 1951–1984 m. dirbo radijo stotyje „Amerikos balsas“, 1951 m. su Kaziu Griniumi vedė pirmąją jos lietuvių programą. 1952 m. parengė vieną pirmųjų JAV lietuvių televizijos programų.

## Įvertinimas
* 1939 m. Gedimino 5 laipsnio ordinas
* 1998 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas
* 1999 m. Gedimino 2 laipsnio ordinas

## Šaltiniai
Simple Plan

**Simple Plan** - Kanados prancūzų pop-punk grupė, susikūrė Montrealyje, Kvebeke 1999 metais. 
Jie išleido tris studijos albumus: *No Pads, No Helmets…Just Balls* (2002), *Still Not Getting Any…* (2004) ir *Simple Plan* (2008). Taip pat du plačiai pardavinėti koncerto įrašai: *Live in Japan 2002* (2003) ir *MTV Hard Rock Live* (2005).

## Diskografija
### Studijiniai albumai

### Gyvo garso albumai

### Singlai

## Nuorodos

*Oficialus grupės puslapis 
*Grupės puslapis Myspace svetainėje
Dievas mirė

**Dievas mirė** () – plačiai paplitusi vokiečių filosofo Frydricho Nyčės citata. Pirmą kartą šis teiginys pasirodė jo knygoje „Linksmasis mokslas“. Jis taip pat randamas klasikiniame Nyčės kūrinyje „Štai taip kalbėjo Zaratustra“, pastaroji knyga labiausiai nusipelnė populiarindama šį aforizmą.

## Reikšmė

„Dievo mirtis“ dažniausiai suprantama ne kaip fizinė jo mirtis, bet kaip teologijos įtakos moralei susilpnėjimas, arba išnykimas. Tokiu būdu žmonija, esą, praranda moralės pagrindą ir tampa nihilistine, niekas nebetiki objektyvia morale. Nyčė teigė, kad dėl to reikia iš naujo įvertinti visas vertybes. Ši transformacija turėtų išsipildyti antžmogyje. Kaip pagrindinį įrankį šiam virsmui, jis matė jėgą valiai (). Taip pat ši frazė naudojama krikščioniškojo ateizmo teologijoje.

## Nuorodos
* Antanas Andrijauskas, Nietzsche’s neklasikinė filosofija
Gamtos sistema

**Gamtos sistema** (*Système de la Nature*) – barono d'Holbacho filosofinė ateistinė dviejų tomų knyga, parašyta XVIII a. antroje pusėje ir pirmą kartą išleista Jean-Baptiste de Mirabaud vardu. Knygą d'Holbachas rašė 1770 m., su Denis Diderot pagalba, joje pasaulį aiškino materialistiškai: protas yra smegenyse, jokia nuo kūno atskira siela neegzistuoja ir panašiai. Taip pat laikėsi griežtai deterministinio požiūrio, teigė, kad laisva valia yra tik iliuzija. Galiausiai, neigė bet kokių dievų egzistavimą. Nors pats baronas nebuvo mokslininkas, tačiau turėjo platų mokslinį bei filosofinį išprusimą ir knygoje dėstomos idėjos atitiko to meto mokslo žinias.

## Nuorodos
* Project Gutenberg: Gamtos sistema, pirmas tomas (ang.)
* Project Gutenberg: Gamtos sistema, antras tomas (ang.)
Lidija Šimkutė

**Lidija Šimkutė-Pocienė** (g. 1942 m. sausio 24 d. Krakių kaime, Mosėdžio seniūnijoje, Skuodo raj.) – poetė, vertėja, dietologė.

## Biografija

1944 m. su tėvais, karo pabėgėliais, pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. persikėlė gyventi į Australiją. Technologijos institute Geelonge baigė dietetikos studijas. 1973–1998 m. lietuvių kalbos įgūdžius tobulino Lietuvių kalbos institute Čikagoje. 1975 m. su eilėraščiais (4–8 eilučių miniatiūromis) debiutavo „Metmenyse“. Į lietuvių kalbą išvertė anglų rašytojų kūrinių. Poetės kūryba išversta į 9 užsienio kalbas, ne lietuvių kalba išleistos 8 knygos. Aktyviai dalyvauja Australijos rašytojų sambūriuose. Poetė apsilankė 40 užsienio šalių. Gimtojoje Lietuvoje pirmą kartą po pasitraukimo apsilankė 1976 m.

## Bibliografija

* Antrasis ilgesys, 1978 m.

* Prisiminimų inkarai, 1982 m.

* Vėjas ir šaknys, 1991 m.

* Tylos erdvės, 1999 m.

* Vėjo žvilgesys, 2003 m.

* Iš toli ir arti, 2003 m.

## Išnašos
Dievas nėra didis

**Dievas nėra didis** () – 2007 m. gegužės 1 d. išleista rašytojo ir žurnalisto Christopher Hitchens knyga, kritikuojanti religijas. Jungtinėje Karalystėje buvo išleista pilnu pavadinimu **Dievas nėra didis: byla prieš religiją**, kitur – **Dievas nėra didis: kaip religija viską užnuodija** ( ir *God is not Great: how religion poisons everything*).

Per savaitę nuo išleidimo knygos pardavimai pasiekė antrąją amazon.com, o per tris savaites – pirmąją vietą *[[New York Times]] bestselerių sąraše*. 

Knygoje Hitchensas teigia, kad religija yra „žiauri, iracionali, netolerantiška, draugaujanti su rasizmu, tribalizmu ir fanatiškumu, siekia nežinojimo ir priešiška laisvam tyrinėjimui, niekina moteris ir išnaudoja vaikus“. Savo poziciją rašytojas paremia daugybe pavyzdžių iš gyvenimo, istorijomis iš asmeninės patirties, kritine religinių tekstų analize. Labiausiai kritikuoja abraomines religijas (krikščionybę, islamą ir judaizmą), tačiau šiek tiek rašo ir apie budizmą bei hinduizmą.

Pagrindiniai dalykai, dėl kurių šioje knygoje Hitchensas kritikuoja religiją:

* Religija klaidingai pateikia žmogaus ir visatos kilmę.
* Religija reikalauja bereikalingo žmogaus prigimties slopinimo.
* Religija įkvepia žmones žiaurumui ir aklam tarnavimui autoritetui.
* Religija yra priešiška laisvam klausinėjimui ir pažinimui.

## Nuorodos

* Reviu New York Times (ang.)
* Reviu Dallas News (ang.) 

### Išnašos
Burgundija (reikšmės)

**Burgundija**:

* Istorinis Europos regionas – Burgundija (istorinis regionas);
* Administraciniai vienetai:
** Dabartinės Prancūzijos regionas – Burgundija;
** Šventosios Romos imperijos apskritis – Burgundijos apskritis;
* Istorinės valstybės:
** Ankstyvųjų viduramžių valstybės, sukurtos burgundų tautos – Burgundų karalystės, egzistavusios 411–534;
** Orleano (Burgundijos) karalystė (561–613);
** Aukštutinės Burgundijos karalystė (859–937);
** Žemutinės Burgundijos karalystė (879–933) Provanse;
** Burgundijos (Arelato) karalystė (933–1032);
** Burgundijos grafystė (867–1678);
** Burgundijos kunigaikštystė (843–1477) Prancūzijos karalystėje.
Cynotilapia

**Cynotilapia**  – daugiaspalvių ešeržuvių (*Cichlidae*) šeimos žuvų gentis. 

Paplitusios Malavio ežere (R. Afrika). Poligamai. Ikrus inkubuoja burnoje.

## Rūšys
* *[[Cynotilapia afra]]* 
* *[[Cynotilapia axelrodi]]* 
* *[[Cynotilapia pulpican]]*
Cynotilapia afra

**Cynotilapia afra**  – daugiaspalvių ešeržuvių (*Cichlidae*) šeimos žuvis. 

Patinų kūnas šviesiai mėlynas, su tamsiai mėlynomis juostomis ir labai išsiskiriančiais nugariniais pelekais, kurie dažniausiai būna geltoni. Ant patino analinio peleko būna nedaug gūbrelių. Gamtoje patinai užauga iki 9 cm, akvariumuose - didesni. Agresyvūs vienas kito atžvilgiu, tačiau gali būti laikomi su keliomis patelėmis. Akvariumo vanduo turi būti vidutinio kietumo, 23-26 °C. Neršia olų viduje, patelė inkubuoja ikrus burnoje.

Paplitęs Malavio ežero šiaurinėje dalyje.

## Nuorodos
* Akvariumas.lt Cynotilapia afra (Gunther, 1893)
Milinis

**Milinis** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Milinienė (ištekėjusi moteris) ir Milinytė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:
* Albertas Milinis (g. 1957 m.) – teisininkas, teisėjas, teisėjų savivaldos veikėjas;
* Antanas Milinis (g. 1941 m.) – Lietuvos teatro ir politinis veikėjas;
* Mindaugas Milinis (g. 1970 m.) – žurnalistas, buvęs žurnalo „Ekstra laikas" redaktorius ir leidėjas;
Cyprichromis

**Silkiniai cichlidai** (*Cyprichromis*) – daugiaspalvių ešeržuvių (*Cichlidae*) šeimos žuvų gentis. 

Visų rūšių kūnas laibas, mėlynos ir geltonos spalvos. Mėgsta laikytis būreliais. Paplitę Tanganikos ežere.

## Rūšys
**[[Cyprichromis coloratus]]*
**[[Cyprichromis leptosoma]]*
**[[Cyprichromis microlepidotus]]*
**[[Cyprichromis pavo]]*
**[[Cyprichromis zonatus]]*
Nacionalinė sekuliarioji bendrija

**National Secular Society** (liet. Tautinė sekuliarioji bendruomenė) – Didžiosios Britanijos organizacija, kovojanti už valstybės ir bažnyčios atsiejimą. Jos oficiali pozicija yra ta, kad niekas negali gauti privilegijų dėl priklausymo kažkokiai religijai. Bendruomenę 1866 m. įkūrė Charles Bradlaugh. National Secular Society yra Tarptautinės humanizmo ir etikos sąjungos narė ir pripažįsta „Amsterdamo deklaraciją 2002“. Nenori nei apriboti, nei uždrausti religijos, argumentuodama šią savo poziciją religijos laisve, bet pabrėžia ir laisvę nuo religijos. Atstovaudama ateistus, paprastai kritikuoja tai, ką vertina, kaip neigiamą religijos poveikį.

## Siekiai
* Panaikinti valstybinę Anglijos bažnyčią.
* Panaikinti dotacijas religinėms mokykloms ir mokesčių lengvatas religinėms bendruomenėms.
* Panaikinti religines kapeliono pareigybes kalėjimuose, ligoninėse ir kariuomenėje.
* Panaikinti religijos įtaką sveikatos, įstatymų ir žmogaus teisių srityse.

### Šaltiniai


## Nuorodos
* http://www.secularism.org.uk/
Cyprichromis leptosoma

**Cyprichromis leptosoma** – daugiaspalvių ešeržuvių (*Cichlidae*) šeimos žuvis. 

Gamtoje užauga iki 8 cm ilgio. Dažniausiai taiki, aktyvi rūšis, tačiau patinai kiek agresyvūs vienas kito atžvilgiu.

Akvariumas didelis, su atvira plaukiojimui vieta. Vanduo vidutinio kietumo, šarmingas, 23-25 °C. Paprastai neršia vandens sluoksnio viduryje ar vos gilaiu paviršiaus; patelė pakelia grimztančius ikrus. Išnešiojusios burnoje ikrus patelės nebekreipia dėmesio į mailių, kuris išsirita po trijų savaičių nuo neršto.

Paplitęs Tanganikos ežere, išskyrus šiaurinę jo dalį. Kū
Malavio kuprotagalvis

**Malavio kuprotagalvis** (*Cyrtocara moorii*) – daugiaspalvių ešeržuvių (*Cichlidae*) šeimos žuvis. 

Patinai lengvai atpažįstami pagal galvoje esantį ryškų gumbą. Gumbą turi ir patelės, tačiau jis ne toks ryškus. Kūnas iki 23 cm ilgio, bet dažniausiai mažesnis. Laikosi greta smėlį rausiančių žuvų. Patinai gina teritoriją.

Akvariumas erdvus, vanduo vidutinio kietumo, 22-26 °C. Patelės ikrus inkubuoja burnoje.

Paplitęs Malavio ežere.
Mykolas Labuckas

**Mykolas Labuckas** (1912 m. rugsėjo 30 d. Utena – 1998 m. sausio 28 d. Kaunas) – Lietuvos dailininkas scenografas.

## Biografija
1924–1932 m. mokėsi Utenos „Saulės“ gimnazijoje, 1932-1940 m. – Kauno meno mokykloje. 1941 m. baigė Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institutą.

1934-1940 m. Valstybės teatro, 1941–1943 m. Kauno valstybinio dramos, operos ir baleto teatro dailininkas. 1943–1953 m. vyr. dailininkas. 1953–1958 m. Kauno jaunojo žiūrovo teatro vyr. dailininkas, 1958–1974 m. – Kauno muzikinio teatro vyr. dailininkas. 1944-1945 m. Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės instituto dėstytojas.

## Kūryba
Sukūrė scenografijų spektakliams Kauno dramos teatre (Karlas Goldonis. Žaismingas nuotykis, 1948 m., Feliksas Lope de Vega. Šokių mokytojas, 1951 m.), Kauno jaunojo žiūrovo teatre (Michailas Bulgakovas. Don Kichotas, pagal M. de Servantesą, 1956 m.), Kauno muzikiniame teatre (Francas Leharas. Grafas Liuksemburgas, 1963 m., Julius Juzeliūnas. Afrikietiški eskizai, 1972 m., Imrė Kalmanas. „Bajaderė“, 1973 m., Piteris Abrahamas. Havajų gėlė, 1974 m.).

Ankstyviesiems scenovaizdžiams būdinga realistinė stilistika, detalizavimas, vėlyvieji – dekoratyvūs. Nutapė peizažų. Nuo 1948 m. dalyvavo parodose. Kūrinių turi Lietuvos teatro, muzikos ir kino muziejus.

## Šaltiniai
Vitas Labutis

**Vitas Labutis** (g. 1932 m. rugpjūčio 12 Liūliškyje, Liudvinavo valsčius) – Lietuvos kalbininkas, habilituotas humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
1957 m. baigė Vilniaus universitetą. 1994 m. habilituotas humanitarinių mokslų daktaras.

1957–1966 m. dirbo Lietuvių kalbos ir literatūros institute. 1966–1972 m. Vilniaus universiteto Kauno vakarinio fakulteto dėstytojas, 1968–1972 m. Lietuvių kalbos ir literatūros katedros vedėjas, 1972–2001 m. Filologijos fakulteto dėstytojas, nuo 1996 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Tyrinėja lietuvių kalbos sintaksę, funkcinę gramatiką, teksto lingvistiką. M. Manserio „Anglų – lietuvių kalbų kasdienių frazeologizmų žodyno“ (1999 m.) lietuviškosios dalies vienas sudarytojų, redaktorius.

## Bibliografija
* Lietuvių kalbos sintaksė, 2 d. 1994 m., 3 leid. 2002 m.
* Akademinė Lietuvių kalbos gramatika, vienas autorių, t. 2-3 1971–1976 m.
* Kalbos praktikos patarimai, vienas autorių, 1976 m., 2 leid. 1985 m.
* Lietuvių kalbos gramatika, rusų kalba, vienas autorių, 1985 m.
* Dabartinės lietuvių kalbos gramatika, vienas autorių, 1994 m., 4 leid. 2005 m.
* Žodžių junginių problemos, 1976 m.
* Lietuvių kalbos sintaksės pratybos, 2 d. 1998–2000 m.
* Daukšių krašto žodynas, 2002 m.

## Literatūra
* Vitas Labutis: Bibliografijos rodyklė, sudarytoja E. Vidžiūnaitė, Vilnius, 2002 m. ISBN 9986-19-505-5

## Šaltiniai
Marija Katiliūtė

**Marija Katiliūtė** (slapyvardis *Lakrima*, 1930 m. spalio 4 d. Mačiūnuose, Ašmintos valsčius, Marijampolės apskr. – 2016 m. liepos 6 d. ) – Lietuvos poetė.

## Biografija
Gimė penkių vaikų šeimoje. 1963 m. baigė lietuvių kalbą ir literatūrą Vilniaus universitete. 1971–1989 m. dirbo žurnalų „Kultūros barai“, 1988–1995 m. – „Katalikų pasaulis“ redakcijose.

## Kūryba
Klasikinio angliškojo soneto formos eilėraščiuose vyrauja religinė meditacija, dažnai įgaunanti tautinį atspalvį. Daugelis eilėraščių virtę bažnytinėmis giesmėmis. Kūrybai būdinga teologijos tiesų kaip slėpinių interpretacija, poetinis metafizinis dialogas. Sovietinės okupacijos metais religinių sonetų ir eilėraščių rinkiniai leisti užsienyje – Australijoje, JAV, Kanadoje, Brazilijoje nenurodant autorystės.

## Bibliografija
* Marijos litanija, 1972 m., menamai priskirta V. Mykolaičiui-Putinui
* Spindėk ir svieski: Švč. M. Marijos litanija, 1977 m.
* Vadovė būk meili: Šv. Rožančiaus paslaptys, 1977 m.
* Kryžiaus kelias, 1977 m.
* Tau, Marijai, 1979 m.; antrasis Šv. Rožančiaus paslapčių leidimas
* O Vilniau, Vilniau…, 1989 m., papild. 1997 m.
* Negęstanti liepsna: Sonetai Jėzaus širdžiai, Putnamas, 1976 m., 4 leid. Vilnius, 1990 m.
* Troškulys: Religinė lyrika, 1990 m.
* Septynios gelmės: Eilėraščiai, 1993 m.
* Atverk man lūpas. Giesmės, 1993 m.
* Švč, Mergelės Marijos litanija, 4 leid. 1994 m.
* Tikėjimo paslaptis: Šv. Mišių mąstymai sonetais, 1994 m.
* Magnificat: Religinė lyrika, 1994 m.
* Irtis į gilumą: Žvilgsniai per Mikalojaus Konstantino Čiurlionio paveikslus, 2002 m.

## Šaltiniai
Tomas Ladiga

**Tomas Ladiga** (g. 1962 m. spalio 10 d. Anykščiuose) – Lietuvos dainininkas (bosas), pedagogas.

## Biografija
Mokėsi Anykščių J. Biliūno vidurinėje mokykloje. Baigė fortepijono klasę Anykščių vaikų muzikos mokykloje. Dainavo mokyklos vaikų, vėliau mišriame chore, grojo skudutininkų ansamblyje, pučiamųjų orkestre. 1980 m. jaunųjų dainininkų konkurso „Dainų dainelė“ laureatas. 1991 m. baigė Lietuvos konservatoriją ir tobulinosi vasaros akademijoje „Mozarteum“ (Zalcburgas).

Studijuodamas Lietuvos konservatorijoje 1988 m. dainavo Lietuvos valstybiniame chore „Vilnius“, 1988–1990 m. – Lietuvos folkloro teatro artistas. Nuo 1991 m. Kauno muzikinio teatro solistas, teatro vadovo padėjėjas trupės reikalams. Nuo 1995 m. Lietuvos muzikos akademijos (nuo 2004 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademija) Kauno fakulteto dėstytojas. Nuo 2011 m. Vytauto Didžiojo universiteto Muzikos akademijos docentas, Dainavimo katedros vedėjas, šiek tiek vėliau - profesorius. Nuo 2022 m. Kauno berniukų chorinio dainavimo mokyklos "Varpelis" direktorius.

Koncertavo Europos šalyse. Su Kauno muzikinio teatro orkestru ir choru, Kauno Valstybiniu choru, Lietuvos valstybiniu simfoniniu orkestru, Lietuvos kameriniu orkestru atliko religinės muzikos kūrinių.

## Vaidmenys
* Sparafučilė – Džiuzepė Verdis. Rigoletas
* Leporelas – Volfgangas Amadėjus Mocartas. Don Žuanas
* Mefistofelis – Šarlis Guno. Faustas
* Davaina – Giedrius Kuprevičius. Karalienė Bona
* Frankas – J. Strauss. Šikšnosparnis
* Don Bazilijus – G. Rossini. Sevilijos kirpėjas 
* Raimondas – G. Donizetti. Liučija di Lamermur 
* Cuniga – G. Bizet. Karmen
* Falstafas – O. Nicolaii. VIndzoro šmaikštuolės.
* Radvila Perkūnas – J. Karnavičius. Radvila Perkūnas

## Šaltiniai
Alma Skruibytė-Granauskienė

**Alma Regina Granauskienė – Skruibytė** (1937 m. gruodžio 23 d. Mosėdyje, Mosėdžio vls., Kretingos aps. – 1999 m. liepos 22 d. Plateliuose, Platelių sen.., Plungės r. sav. Palaidota Mosėdžio kapinėse, Mosėdžio sen., Skuodo r. sav.) – žurnalistė, filologė, tautodailininkė.

## Biografija
1955 m. baigė Mosėdžio vidurinę mokyklą, 1961 m. – Vilniaus universiteto istorijos – filologijos fakultetą.

1961–1968 m. mokytojavo Mosėdžio vidurinėje mokykloje, rinko apie Mosėdį istorinę – archeologinę medžiagą, 1968–1972 m. Skuodo rajono laikraščio „Mūsų žodis“ redakcijos skyriaus vedėja. 1972 m. persikėlė gyventi į Vilnių, dirbo Lietuvos aklųjų draugijos bibliotekoje, Kino studijos reklamos ir informacijos redaktore, laikraščio „Tarybinis mokytojas“ korespondente. Nuo 1978 m. žurnalo „Buitis“ vyr. redaktoriaus pavaduotoja, 1991 m. susikūrus leidybinei UAB „Buitis“, išrinkta tarybos pirmininke ir 1991–1995 m. – šio žurnalo vyr. redaktore. Dažniausiai rašė kultūrinio-švietėjiško pobūdžio temomis.

Redagavo „Prūsos klubo“, „Vydūno draugijos“, „Ramuvos“, Mažosios Lietuvos bendrijų almanachą „Ramuva“, organizavo jo leidybą (išėjo 2 numeriai – 1989 m. ir 1990 m.). Parašė ir išvertė į rusų kalbą knygą „Matau visą pasaulį“ apie liaudies tapytoją M. Bičiūnienę.

Nuo 1976 m. – Lietuvos žurnalistų sąjungos narė, Tautodailininkų sąjungos narė. Tapė akvareles, dalyvavo parodose.

## Šaltiniai
Dicrossus

**Dicrossus** – daugiaspalvių ešeržuvių (*Cichlidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* Šaškinis cichlidas *[[Dicrossus filamentosus]]*
* *[[Dicrossus gladicauda]]*
* *[[Dicrossus maculatus]]*
Šaškinis cichlidas

**Šaškinis cichlidas** (*Dicrossus filamentosus*) – daugiaspalvių ešeržuvių (*Cichlidae*) šeimos žuvis.

Patinai užauga iki 9 cm, patelės žymiai mažesnės. Gina teritoriją, tačiau dažniausiai taikios ir baikščios žuvys, išskyrus dauginimosi periodą.

Akvariumas turi būti gausiai apsodintas, smulkiagrūdis substratas, daug prieglobsčių. Vanduo minkštas ir rūgštus, perfiltruotas per durpes, 23-25 °C. Ikrus deda ant plačių lapų ar akmenų, juos saugo patelė.

Paplitęs Rio Negro (Brazilija) ir Rio Orinoko (Kolumbija) baseinuose.

## Nuorodos
* Dicrossus filamentosus
Dimidiochromis

**Dimidiochromis** – daugiaspalvių ešeržuvių (*Cichlidae*) šeimos žuvų gentis.

Endeminių rūšių gentis, paplitusi Malavio ežere (R. Afrika). Kūnas pailgas. Visos rūšys – aršūs grobuonys, dar vadinamos **akių iškandėjais**.

## Rūšys
* *[[Dimidiochromis compressiceps]]*
* *[[Dimidiochromis dimidiatus]]*
* *[[Dimidiochromis kiwinge]]*
* *[[Dimidiochromis strigatus]]*
Epikūrizmas

**Epikūrizmas** – Epikūro ir jo sekėjų filosofija. Epikūro sodais vadinama Epikūro filosofinė mokykla buvo viena įtakingiausių antikiniame pasaulyje. Epikūrizmas egzistavo iki VI a. Graikijoje ir Romoje. Svarbiausios Epikūro idėjos išliko nepakitusios. Indukcinę logiką plėtojo Zenonas Sidonietis (apie 100 m. pr. m. e.) ir jo mokinys Filodemas. Epikūro gyvenimo kulto šalininkas buvo Horacijus (I a. pr. m. e.), epikūrizmo išraiška yra Lukrecijaus (I a.) veikalas „Apie daiktų prigimtį“. Žymiausias epikūrizmo naujųjų laikų atstovas P. Gasendi (Prancūzija).

Etikoje epikūrizmas skelbė hedonizmą, fizikoje – materializmą, logikoje – sensualizmą. Vienu gyvenimo tikslų laikė malonumą, kurį apibūdino kaip nerimo ir skausmo nebuvimą. Epikūrininkai teigė, jog jutimų pasaulyje egzistuoja atomai. Anot Epikūro, dievai nesikiša į žemiškus reikalus, pasaulio vystymosi nelemia būtinybė ir likimas.

## Šaltiniai
Dimidiochromis compressiceps

**Dimidiochromis compressiceps** () – daugiaspalvių ešeržuvių (*Cichlidae*) šeimos žuvis.

Patinai gamtoje užauga iki 23 cm ilgio, akvariume – kiek didesni. Aršus grobuonis, puola smulkias žuvis, todėl akvariume gali būti laikomas su kitomis didelėmis rūšimis. Akvariumas turi būti didelis, gerai uždengtas, su atviromis smėlėtomis vietomis ir tvirtais augalais. Vanduo vidutinio kietumo ir šarmingumo, 22-27 °C. Patelė ikrus inkubuoja burnoje.

Paplitęs Malavio ežere.

## Nuorodos
* Akvariumas – mano hobi – Dimidiochromis compressiceps 
* Dimidiochromis compressiceps
*
Raudonkraštė šalmabudė

**Raudonkraštė šalmabudė** () – šalmabudinių (*Mycenaceae*) šeimos, šalmabudžių (*Mycena*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Spygliuočių, rečiau lapuočių miškai, ant spyglių, šakelių.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Lakštelių pakraštėliai rausvai rudi.

Vaisiakūniai smulkučiai. Kepurėlė 0,5–1,5 cm skersmens, varpeliška, vėliau - paplokščia, su gūbreliu, persišviečianti, rausvai ruda, rudo, odos atspalvio, išblunkanti iki kreminės, pakraščiai vagoti. Lakšteliai siauri, resvi, pilkšvi, priaugtiniai, pakraštėliai rausvai rudi. Kotas 3–7 (10) cm ilgio ir 0,5–1 cm storio, prie lakštelių pilkas, žemiau ochriškai rožinis, kepurėlės spalvos, perlaužus teka purpurinis skystis. Trama plona, tampri, pilkai rožinė, nemalonaus kvapo ir skonio. Sporos 8–10×5–6 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai ochriškai rožiniai, smulkučiai, perlaužus kotą teka purpurinis skystis. 

Auga grupelėmis. **Nevalgoma**.

## Literatūra
* Urbonas V., Lietuvos grybų atlasas. Kaunas: Lututė, 2007. ISBN 978-9955-692-59-1, 185 psl.
Mažasporė

**Mažasporė** () – šalmabudinių (*Mycenaceae*) šeimos grybų gentis.

Lietuvoje auga šios rūšys:
*Mėlynalakštė mažasporė (*Baeospora myriadophylla*)
*Pilkšvarudė mažasporė (*Baeospora myosura*)
Adomas Ladukas

**Adomas Ladukas** (1852 m. liepos 13 d. Panevėžys – 1930 m. kovo 30 d. Raukštoniai, Ramygalos valsčius, palaidotas Ramygaloje) – Lietuvos knygnešys, daraktorius.

## Biografija
Siuvėjas. Spaudos draudimo metais keliaudamas po kaimus, mokė vaikus draudžiamo lietuviško rašto. Nuo 1892 m. gyveno Garšviuose (Naujamiesčio valsčius) pas knygnešį K. Ūdrą. Dirbo Garšvių knygnešių draugijos buhalteriu. Įkliuvus K. Ūdrui kratytas, rasta draudžiamosios lietuvių spaudos. Su kitais Garšvių knygnešiais buvo tardomas Panevėžyje, atkakliai neigė savo ir kitų kaltę. Administracine tvarka nubaustas 2 m. kalėti ir 3 m. tremties. 1896–1897 m. kalėjo Sankt Peterburgo kalėjime, 1897–1900 m. gyveno tremtyje Jaranske (Vologdos gubernija). Jo pavardė įrašyta Knygnešių sienelėje.

## Šaltiniai
Pilkšvarudė mažasporė

**Pilkšvarudė mažasporė** () – šalmabudinių (*Mycenaceae*) šeimos, mažasporių (*Baeospora*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Spygliuočių medžių (eglės, pušies, maumedžio) kankorėžiai.
* **Augimo laikas**
Ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Sporos smulkutės, lakšteliai labai tankūs, siauri.

Vaisiakūniai smulkučiai. Kepurėlė 1–2 cm skersmens, paplokščia, su nežymiu, buku gūbreliu, paviršius lygus, matinė, šviesiai ruda, gelsvai ruda, pakraščiai šviesesni. Lakšteliai labai tankūs, siauri, ploni, prisegtiniai, rusvi, gelsvai rusvi. Kotas 1–4×0,1–0,2 cm, pilkšvai rudas, rusvas, pilkai šarmotas, taškuotas. Trama plona, tampri, be ypatingo kvapo ir skonio. Sporos 3–4×1,5–2 μm, amiloidinės.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai gelsvai rudi, auga tik ant pušies ir eglės kankorėžių.

Dygsta po keliolika vaisiakūnių, grupelėmis. Labai dažna. Saprotrofas. **Nevalgoma**.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 187 psl.
Gaspra

**Gaspra** (rus. ir , ) – miesto tipo gyvenvietė Kryme, Juodosios jūros pakrantėje, 10 km į pietvakarius nuo Jaltos, patenka į Jaltos aglomeraciją. Klimatinis kurortas. Gaspros įžymybė – pilaitė „Kregždės Lizdas“. Taip pat yra XIX a. Gaspros rūmai, I a. romėnų tvirtovės Charakso griuvėsiai, graikiškos Aspra-isaro tvirtovės liekanos, Taurijos nekropoliai.

Pagal gyvenvietę pavadintas asteroidas 951 Gaspra.

## Istorija
Gyvenvietės pavadinimas nuo graikiško žodžio  („baltas“). Gaspros gyvenvietė šaltiniuose pirmą kartą minima 1784 m.


Alupkinskoye shosse, 52, Gaspra, Krym, Ukraine - panoramio (1).jpg|Gaspros paplūdimiai
Jaskółcze Gniazdo widziane ze statku 02.JPG|Kregždės Lizdas
Гаспра - Харакс-1.jpg|Senojo Charakso liekanos
С. Гаспра, под Ялтой, храм Архангела Михаила.JPG|Arkangelo Mykolo cerkvė


## Šaltiniai
Česlovas Edvardas Ladukas

**Česlovas Edvardas Ladukas** (g. 1937 m. sausio 6 d. Vaišvilčiuose, Naujamiesčio valsčius, Panevėžio apskritis) – Lietuvos leidėjas, ekonomistas, socialinių mokslų daktaras.

## Biografija
1962 m. baigė Vilniaus universitetą. 1968 m. apgynė disertaciją „Socialiniai-ekonominiai pakitimai Lietuvos TSR kolūkiname kaime 1951–1965 m.“, ekonomikos mokslų kandidatas.

1962–1975 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1975 m. docentas. 1975–1990 m. leidyklos „Mokslas“ direktorius. 1991–1996 m. Valstybinio leidybos centro direktorius. Nuo 1996 m. leidyklos „Margi raštai“ direktorius.

## Bibliografija
* Visuomeninės gamybos vystymosi metodologinės problemos, 1977 m.
* Partijos ekonominė politika: monografija (su kitais), 1983 m.

## Šaltiniai
Leonas Lagauskas

**Leonas Lagauskas** (1928 m. vasario 4 d. Kaune – 2010 m. vasario 12 d. Vilniuje) – Lietuvos grafikas, pedagogas.

## Biografija
Mokėsi Kauno vidurinėje dailės mokykloje. 1949–1952 m. LSSR dailės instituto Tapybos ir Grafikos fakultetuose studijavo tapybą, grafiką, 1958 m. Leningrade baigė Iljos Repino tapybos, skulptūros ir architektūros institutą.

Nuo 1961 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. 1962–2000 m. dėstė LSSR dailės institute (nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademija), 1980 m. docentas, 1992 m. profesorius. Jo mokiniai: Giedrė Bulotaitė-Jurkūnienė, Elvyra Kriaučiūnaitė, Virginija Kalinauskaitė, Aistė Ramūnaitė, Edita Suchockytė, Dovilė Tomkutė, Roberta Vaigeltaitė, Ramunė Vėliuvienė, Matas Dūda, Arūnas Gelūnas, Šarūnas ir Gediminas Leonavičiai, Vladas Liatukas, Romas Orantas, Petras Repšys ir kt. Palaidotas Antakalnio kapinėse.

## Kūryba
Oforto, litografijos, minkštojo lako technika sukurtuose estampuose vyrauja džiugūs, optimistiški vaizdai, kuriuose susipynusi istorija ir dabartis, gilaus susimąstymo, lyrinės nuotaikos. Kūriniams būdinga savita klasikinių tradicijų tąsa, štricho ritmika, detaliai modeliuota forma, raiškus subtilių linijų piešinys. Kuria siužetines kompozicijas, peizažus, portretus. Vilniaus tema plėtojama kompozicijose „Poetas ir Vilnius“, „Dirbtuvėje“ (abu 1977 m.), „Senamiesčio muzikantai“ (1978 m.). Žymiausias peizažų ciklas – „Senojo Vilniaus panoramos“ (15 estampų, 1971–1979 m.), vyrauja horizontalios daugiaplanių vaizdų kompozicijos, žvilgsnis iš viršaus, preciziškas piešinys. Išraižė daug portretų („Jurijus Gagarinas – XX a. Kolumbas“ 1968 m., „Prosenis Rastenis iš Kirdeikių“ 1977 m., „Du rektoriai. Petras Skarga ir Jonas Kubilius“ 1979 m., „Liaudies menininkas A. Puškorius“ 1987 m.). Nuo 1958 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje (Rusija, Čekija, Lenkija, Vokietija ir kt). Jo kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus.

## Įvertinimas
* 1978 m. LTSR nusipelnęs meno veikėjas
* 1980 m. LSSR valstybinė premija

## Šaltiniai

## Literatūra
* Leonas Lagauskas: reprodukcijos. – Vilnius: Vaga, 1975. – 16 p.
* Leonas Lagauskas: estampai, piešiniai: 1954–2009 metų kūryba: 2011 m. vasario 17 – gegužės 8 d. Lietuvos dailės muziejuje, Radvilų rūmuose vykusios parodos katalogas (sud. Regina Urbonienė). – Vilnius: Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2011. – 158 p.: iliustr. – ISBN 978-609-447-010-3
Justinas Lagunavičius

**Justinas Lagunavičius** (1924 m. rugsėjo 4 d. Kaune – 1997 m. liepos 15 d. ten pat) – Lietuvos krepšininkas, treneris, pedagogas.

## Biografija
1948 m. baigęs Lietuvos kūno kultūros institutą iki 1997 m. jame dėstė, 1967–1989 m. Pedagogikos fakulteto dekanas; nuo 1968 m. docentas. 1957–1959 m. dirbo Šanchajuje. 1956 m. Lietuvos vyrų krepšinio rinktinės, 1960–1966 m. Kauno „Žalgirio“, „Kauno Drobės“ komandų treneris.

1944–1957 m. žaidė Kauno LGSF, Lietuvos kūno kultūros instituto, Kauno „Žalgirio“ komandose. 1945–1954 m. Lietuvos vyrų krepšinio rinktinės narys (žaidė 22 rungtynes, pelnė 72 taškus), 1947–1953 m. žaidė TSRS vyrų krepšinio rinktinėje.

## Sportiniai pasiekimai
* 1945 m., 1947 m., 1948 m., 1949 m., 1952 m. – Lietuvos krepšinio čempionas
* 1947 m., 1951 m. – TSRS krepšinio čempionatas – čempionas
* 1949 m., 1952 m. – TSRS krepšinio čempionatas – sidabro medalis
* 1953 m., 1955 m. – TSRS krepšinio čempionatas – bronzos medalis
* 1954 m. – TSRS krepšinio žiemos čempionatas – čempionas
* 1949 m., 1951 m. – Pasaulio studentų žaidynės – čempionas
* 1947 m. – V Europos krepšinio čempionatas – čempionas
* 1951 m. – VII Europos krepšinio čempionatas – čempionas
* 1953 m. – VIII Europos krepšinio čempionatas – čempionas
* 1952 m. – Helsinkio olimpinės žaidynės – sidabro medalis

## Įvertinimas
* 1995 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžius

## Šaltiniai
Saulius Mikalajūnas

**Saulius Mikalajūnas** (g. 1972 m. rugsėjo 6 d.) – Lietuvos futbolininkas saugas, žaidęs šalies rinktinėje ir baigęs karjerą 2003 metais.

2009 m. gruodžio 23 d. buvo paskirtas Klaipėdos klubo vyr. treneriu. 2010 m. gegužės 19 d. atsistatydino iš vyr. trenerio pareigų.

## Laimėjimai
* Geriausias Lietuvos futbolininkas (1999 m.)
* A lyga (1997, 1998 m.)
* Lietuvos futbolo taurė: 2 kartus
* Lietuvos futbolo supertaurė: 1 kartas
* Rusijos Premjer lygos geriausias debiutantas (1999 m.)
* Geriausias Lietuvoje žaidžiantis futbolininkas (1997 m.)

## Įvarčiai rinktinėje

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Adelė Laigonaitė

**Adelė Laigonaitė** (1926 m. lapkričio 15 d. Čisavoje, Sasnavos valsčius – 2005 m. gruodžio 11 d. Vilniuje) – Lietuvos kalbininkė, vertėja, humanitarinių mokslų daktarė.

## Biografija
Baigusi Kauno gimnaziją aukso medaliu, 1945–1949 m. studijavo Kauno valstybiniame universitete. 1950 m. baigė Vilniaus universitetą, 1950–1953 m. šio universiteto aspirantė. 1958 m. filologijos mokslų kandidatė.

1953–1982 m. Vilniaus universiteto dėstytoja, nuo 1961 m. docentė. 1979 m. LTSR nusipelniusi dėstytoja. Tyrinėjo dabartinę lietuvių kalbą, daugiausia akcentologiją ir morfologiją. Iš 16 gyvenamųjų vietų surinko medžiagą „Lietuvių kalbos atlasui“.

Paskelbė straipsnių gramatikos, akcentologijos, kalbos kultūros klausimais „Kalbotyroje“ ir kt.

## Bibliografija
* Dabartinė lietuvių kalba, viena autorių, 1961 m.
* Lietuvių kalbos gramatika, viena autorių, t. 1, 1965 m.
* Dabartinės lietuvių kalbos gramatika, viena autorių, 1994 m., 4 leid. 2005 m.
* Lietuvių kalba, vadovėlis vidurinės mokyklos 9-11 klasėms, su kitais, 1971 m., 5 leid. 1983 m.
* Lietuvių kalbos morfologija, su E. Jakaitiene ir A. Paulauskiene, 1976 m.
* Lietuvių kalbos leksikologijos ir morfologijos pratybos, su Evalda Jakaitiene, 1980 m.
* Vietininkų reikšmė ir vartosena dabartinėje lietuvių kalboje, 1957 m.
* Literatūrinės lietuvių kalbos kirčiavimas, 1959 m.
* Lietuvių kalbos kirčiavimas, 1970 m.
* Lietuvių kalbos akcentologija, 1978 m., 2 leid. 2002 m.

## Šaltiniai
Vilniaus lietuvių komitetas

**Vilniaus lietuvių komitetas**, 1919–1935 m. **Laikinasis Vilniaus lietuvių komitetas**, 1935–1939 m. **Tautinis Vilniaus lietuvių komitetas** – Vilniaus krašto lietuviams ir jų organizacijoms atstovavęs politinis centras, 1919–1940 m. veikęs Vilniuje.

## Istorija
Įkurtas 1919 m. balandžio 22 d. Steigėjai: Danielius Alseika, Jonas Basanavičius, Mykolas Biržiška, Bronislava Biržiškienė, Sofija Čiurlionienė, Augustinas Janulaitis, Ignas Jonynas, Vytautas Matulaitis, Pranas Mašiotas, Ona Mašiotienė, J. Šepetys, Juozas Tumas-Vaižgantas, Jonas Vabalas-Gudaitis.

Lenkijos okupacinei administracijai komiteto pavadinime įžvelgus Lietuvos pretenzijas į Vilniaus kraštą, 1935 m. pabaigoje pavadintas Tautiniu Vilniaus lietuvių komitetu. Komiteto veikla buvo varžoma, 1937 m. vasario 16 jis uždarytas, veikė slaptai. Legaliai ėmė veikti 1939 m. spalio mėn. Lietuvai atgavus Vilnių ir Vilniaus kraštą. TSRS okupavus Lietuvą 1940 m. rugsėjo 9 d. uždarytas.

## Veikla
Veikdamas kaip neoficiali Lietuvos Respublikos atstovybė, komitetas informuodavo Lietuvos vyriausybę apie Vilniaus krašto ir Lenkijos įvykius, Lietuvos ir Lenkijos piliečiams teikė teisinę pagalbą. Lietuvių teises gynė Lenkijos valdžios įstaigose, teismuose, tarptautinėse tautinių mažumų konferencijose, jų dalyvius informuodavo apie lietuvių bendruomenės padėtį, jos vardu Tautų Sąjungai, apaštaliniam nuncijui Varšuvoje, Lenkijos vyriausybei rašė pareiškimus, protestus, memorialus. Lietuvos Respublikos vyriausybės skiriamomis lėšomis komitetas finansavo Vilniaus krašto lietuvių švietimą, periodinę spaudą, kitų organizacijų veiklą, kultūrą – rengė tautines šventes, parodas, leido knygas.

## Pirmininkai
* Mykolas Biržiška – 1919-1922 m.
* Danielius Alseika – 1923-1928 m.
* Konstantinas Stašys – 1928–1940 m.

## Šaltiniai
Dapšiai

**Dapšiai** – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės vakarus nuo Bugenių. Pro kaimą nutiestas Liepojos–Romnų geležinkelis, veikia Bugenių geležinkelio stotis. Šiauriau kaimo veikia „Orlen Lietuva“ naftos perdirbimo gamykla, rytų pusėje telkšo Juodeikių tvenkinys. Dapšių akmuo (su keturiais apskritimais; gamtos paminklas). Stūkso Dapšių piliakalnis.

## Istorija

Sovietmečiu priklausė „Tarybinės Žemaitijos“ kolūkiui.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Leonas Kęsgaila-Kenstavičius (1895–1979), gydytojas, pulkininkas leitenantas.
* Česlovas Kontrimas (1902–1989), dailininkas. Gimtojoje sodyboje įkurta jo paveikslų ekspozicija.
* Alfonsas Bukontas (1941–), poetas, vertėjas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

*
Šviesuolių judėjimas

**Šviesuolių judėjimas** () – visuomeninis judėjimas, kurio tikslu yra natūralistinės pasaulėžiūros propagavimas. Judėjimą 2003 m. įkūrė Paulas Geisertas ir jo žmona Mynga Futrel. Žodį *šviesuolis* Geisertas pasirinko kaip bendrą terminą, įvardinantį asmenį, kurio pasaulėžiūra yra natūralistinė (laisva nuo antgamtiškumo ir mistinių elementų).

## Siekiai

* Tolerancijos natūralistinei pasaulėžiūrai propagavimas.
* Visuomenės pripažinimas ir supratimas.
* Šviesuolių integracija į pilnavertį visuomeninį gyvenimą.

## Istorija

Judėjimas susikūrė aplink *[http://www.the-brights.net/ The Brigts Net]* svetainę. Kiekvienas iš dalyvių turi teisę išsakyti savo nuomonę.

Paulas Geisertas 60-aisiais buvo biologijos mokytojas Čikagoje, 70-aisiais tapo profesoriumi, 80-aisiais – rašytoju ir verslininku. 90-aisiais tapo švietėjiškos medžiagos ir interneto svetainių, susijusių su religijos mokymu mokyklose bendraautoriumi. 2002 m. dalyvavo kampanijoje „Bedievių amerikiečių maršas į Vašingtoną“ (*Godless Americans March on Washington*), bet jam nepatiko etiketė *bedieviai* ir pabandė sugalvoti kitą, geriau skambantį žodį.

Futrellas, bendradarbiaudamas su judėjimo įkūrėju, norėjo į jį įtraukti kuo daugiau nereligingų asmenų, kurie tuo metu nepriklausė jokiai organizacijai. Tam, kad tą pasiekti, jis išpopuliarino žodį *bright* 'šviesuolis', taip pat pilietinės visuomenės idėją, kuri skelbė, jog galima vienytis naudojant internetą. Po pirmų bandymų 2003 m. pradžioje jis paleido svetainę birželio 4. Judėjimas tapo populiariu dėl Ričardo Dokinso ir Danielo Denneto straipsnių. Per metus narių skaičius jau siekė penkiaženklį skaičių. Vis didesnis populiarumas priklausė nuo aštrių debatų apie *Naująjį ateizmą* ir nuo tokių knygų kaip *[[Dievo iliuzija]]*, *[[Laiškas krikščionių tautai]]* ir kt. Iki 2008 m. balandžio svetainėje užsiregistravo apie 38 tūkstančius narių iš 148 šalių.

## Judėjimas

Dauguma judėjimo dalyvių įvardina save ateistais, humanistais, laisvamaniais, natūralistais, agnostikais, skeptikais ir tt. Visi jie yra vadinami bendru terminu *šviesuoliai*. Judėjimui priklauso tokios garsenybės kaip Ričardas Dokinsas, Nobelio laureatas Ričardas Dž. Robertsas, psichologas Stivenas Pinkeris, filosofas Danielas Dennetas, taip pat iliuzionistai ir mitų griovėjai Džeimsas Rendis ir Penas ir Teleris.

## Nuorodos

* The Brights' Net
Rimantas Leonardas Lajus

**Rimantas Leonardas Lajus** (g. 1942 m. birželio 2 d. Kaune) – Lietuvos architektas.

## Biografija
1966 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1966–1971 m. dirbo Miestų statybos projektavimo institute Vilniuje, 1971–1995 m. šio instituto Klaipėdos skyriuje, nuo 1995 m. dirba bendrovėje „Klaipėdos miestprojektas“.

## Projektai
* Kauno medicinos instituto ligoninių reabilitacijos laboratorija, Palanga, 1973 m.
* Lietuvos konservatorijos Klaipėdos fakultetų (dab. Klaipėdos universitetas) mokomasis priestatas sporto salė, 1974 m.
* Lietuvos jūrų laivininkystės administracinis pastatas, Klaipėda, 1975 m.
* Šilutės vykdomojo komiteto administracinis pastatas, dabar Šilutės rajono savivaldybė, 1979 m.
* Kavinė „Gabija“, Palanga, 1981 m.
* Kavinė „Mėta“, Palanga, 1985 m.
* Viešbučio „Gabija“ rekonstrukcija, 2002 m.
* Žuvininkystės produktų aukciono pastatas, Klaipėda, 2004 m.

## Šaltiniai
Bobras (Lenkijos upė)

**Bobras** (, , ) – upė, prasidedanti Čekijoje ir toliau tekanti Lenkijoje.

Upė prasideda Čekijos šiaurėje, Karkonošės kalnuose, Čekijoje teka 2 km, o 270 km pietvakarių Lenkijos teritorijoje. Baseino dalis Čekijoje 46 km², o Lenkijoje – 5 830 km².
Įteka į Oderį.

Bobras yra 10-ta pagal ilgį Lenkijos upė.
Vaclovas Lakis

**Vaclovas Lakis** (g. 1947 m. rugsėjo 7 d. Tausiūnuose, Eišiškių valsčius) – Lietuvos ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

## Biografija
Brolis Juozas Lakis. 1971 m. baigė Vilniaus universitetą. 1990 m. ekonomikos mokslų daktaras. 1993 m. stažavo Teksaso, Londono Temzės slėnio universitetuose, Norvegijos registruotų auditorių institute.

1971–1977 m. Finansų ministerijos vyresnysis kontrolierius revizorius, 1977–1984 m. Teismo ekspertizės instituto Buhalterinių ekspertizių laboratorijos vedėjas. Nuo 1983 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 2004 m. Apskaitos ir audito katedros vedėjas, nuo 1991 m. profesorius. 1994–1995 m. dėstė Vroclavo ekonomikos akademijoje ir Balstogės finansų ir valdymo aukštojoje mokykloje.

## Mokslinė veikla
Mokslinės veiklos kryptys: auditas, tarptautinė ir valdymo apskaita.

## Bibliografija
* Revizija ekonominės kontrolės sistemoje, su J. Mackevičiumi, 1988 m., rusų kalba
* Auditas, su J. Mackevičiumi ir P. Rakštiku, 1992 m.
* Auditas: raida ir problemos, 2006 m.

## Šaltiniai
Jonas Lalas

**Jonas Lalas** (1928 m. balandžio 2 d. Gembūčiuose, Kruopių valsčius, Šiaulių apskritis – 2007 m. gegužės 22 d. Vilniuje) – Lietuvos teatro aktorius.

## Biografija
1950 m. baigė LSSR valstybinio dramos teatro (dab. LNDT) vaidybos studiją, iki 1993 m. šio teatro aktorius. 1949–1972 m. Vilniaus kultūros-švietimo technikumo (iki 1967 m. veikė įvairiais pavadinimais, dab. Vilniaus kolegijos Menų fakultetas) dėstytojas, 1957–1972 m. dėstė grimą.

Domėjosi fotografija, aviacija, kolekcionavo pašto ženklus. Paskelbė prisiminimų apie rašytoją ir dramaturgą Kazį Inčiūrą, parašė pirmąjį Lietuvoje grimo vadovėlį. Palaidotas Klaipėdoje, Lėbartų kapinėse.

## Vaidmenys
* Juozas – Paskenduolė, 1956 m. pagal Antaną Vienuolį
* Alis, Paulius – Kazys Saja. Silva studentauja, 1957 m.; Nerimas, 1962 m.
* Jonas Vingis – Marti, 1964 m., pagal Žemaitę
* Žaldokas – Borisas Dauguvietis. Žaldokynė, 1975 m.
* Kostyliovas – Maksimas Gorkis. Dugne, 1975 m.
* Šeimininkas – Viljamas Šekspyras. Vindzoro šmaikštuolės, 1977 m.
* Andrius – Balys Sruoga. Milžino paunksmė, 1979 m.

## Bibliografija
* Grimas. – Vilnius: Liaudies meno rūmai, 1967. – 220 p.: iliustr.
* Tylusis teatro metraštininkas: aktoriaus Jono Lalo atsiminimai: ne tik apie teatrą / sud. Diana Gancevskaitė. – Kaunas: Spindulio spaustuvė, 2012. – 572 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-466-46-8

## Šaltiniai
Albertas Lamauskas

**Albertas Lamauskas** (g. 1938 m. liepos 6 d. Likiškiai, Molėtų valsčius) – Lietuvos architektas. 

## Biografija
1962 m. baigė Kauno politechnikos institutą (KPI). 1962-1965 m. dirbo KPI, 1965–1967 m. Miestų statybos projektavimo instituto Kauno filiale. Nuo 1968 m. Kauno technologijos universiteto (KTU) Architektūros ir statybos instituto (iki 1991 m. Lietuvos statybos ir architektūros mokslinio tyrimo institutas) Kraštotvarkos sektoriaus vyr. architektas. 1988–1990 m. dirbo institute „Žemprojektas“. 1995–2006 m. dėstė KTU. 

Tyrė saugomų teritorijų tvarkymo ir rekreacijos plėtros problemas. 1994 m. dalyvavo kuriant Lietuvos Respublikos nacionalinę turizmo plėtojimo programą, 1997 m. – Lietuvos Respublikos kultūrinio turizmo programą, 1997–1999 m. – Lietuvos Respublikos bendrąjį planą (rekreacijos klausimų analizė) ir kitus specialiuosius ir detaliuosius planus. Suprojektavo gyvenamųjų namų.

## Projektai
*Kuršių nerijos nacionalinio parko bendrasis (buv. generalinis) planas, šio parko gyvenviečių planavimo schemos, 1994 m., Valdo Adamkaus premija, 1995 m.

## Šaltiniai
Lamekinas

**Lamekinas** (, ) – XIII a. Vakarų Kuršo kunigaikštis. 

## Istorija
Lamekino kunigaikštystė buvo į vakarus nuo Ventos, apėmė Bandavos, Ventavos ir Piemarės žemes. 1228-1229 m. žiemą dėl bado kuršiai kreipėsi pagalbos į Rygos vyskupą Albertą. Už pagalbą pažadėjo vyskupui 1231 m. pradžioje priimti katalikų dvasininkus. Nenorėdamas patekti į rygiečių priklausomybę, Lamekinas 1230 m. sudarė sutartį su popiežiaus legatu Balduinu Alniečiu ir pasižadėjo su savo valdiniais krikštytis, pripažinti save popiežiaus vasalu, per dvejus metus siųsti į Romą pas popiežių savo atstovus, duoti įkaitų. Lamekinas pasižadėjo pripažinti popiežiaus skirtą Kuršo vyskupą ir mokėti jam tokią pačią duoklę, kokią Gotlando valstiečiai moka savo vyskupui, dalyvauti visuose karuose su pagonimis. Balduinas Alnietis savo ruožtu pažadėjo Lamekinui laisvę tol, kol jis neatsisakys krikščionių tikėjimo, ir ginti jo valdas nuo Danijos bei Švedijos karalių.

## Šaltiniai