open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Eleanor Farjeon

**Eleanora Fardžen** (, 1881 m. vasario 13 d. – 1965 m. birželio 5 d.) – britų rašytoja, poetė, žurnalistė ir dramaturgė. Kūrė vaikams ir suaugusiems, tačiau pasaulyje geriausiai žinoma kaip vaikų rašytoja. 1955 m. Eleanorai Fardžen buvo įteiktas Karnegio medalis, o 1956 m. – ir prestižinis Hanso Kristiano Anderseno medalis.

## Biografija

Būsimoji rašytoja gimė Londone, augo keturių vaikų šeimoje. Eleanoros tėvas taip pat buvo rašytojas, todėl nuo vaikystės skatino savo vaikus – dukrą ir tris sūnus – kurti. Eleanora buvo silpnos sveikatos, nelankė mokyklos, tačiau buvo ugdoma namuose, anksti išmoko skaityti.

Eleanora Fardžen labai gerai sutarė su savo broliu Hariu – jie nuo mažens dviese kūrė įsivaizduojamus herojus, vaidindavo nedideles pjeses. Manoma, jog šis žaidimas labai paveikė būsimosios rašytojos talentą ir kūrybą.

Eleanora daug bendravo su Londono literatais, teatralais, tačiau didžiausią įtaką jos kūrybai padarė vaikystės prisiminimai. 

Rašė eilėraščius, pjeses, pasakas, apsakymus, sukūrė romanų. Pirmiausia išgarsėjo „Senojo Londono dainelėmis vaikams“ (), po to – pasakų knyga suaugusiems „Martinas Pipinas obelų sode“ (). Vėliau šis rinkinys buvo perleistas jauniesiems skaitytojams ir ypač išpopuliarėjo tarp paauglių. 

1955 m. Eleanora Fardžen pati sudarė savo kūrybos rinktinę „Knygų kambarėlis“ ( – už ją rašytoja ir pelnė minėtus vaikų literatūros apdovanojimus. Lietuviškai ši rinktinė išleista 2 knygomis: „Mažoji siuvėja“ (2008 m.) ir „Septintoji princesė“ (2008 m.). Vertėjas – Viltaras Alksnėnas.

## Šaltiniai

* Eleanor Farjeon. *Mažoji siuvėja*, vert. Viltaras Alksnėnas. – Vilnius: Nieko rimto, 2008, p. 222
Panevėžio–Aizkrauklės elektros jungtis

**Aizkrauklės–Panevėžio elektros jungtis** – elektros jungtis tarp Latvijos ir Lietuvos.

1970 m. pradėtas jungties eksploatavimas. Tai viena iš 7-ių elektros jungčių tarp Lietuvos ir Latvijos bei viena iš keturių, kurios turi 330 kV kintamoji elektros srovę. Jungtis sujungta su Pliavinių hidroelektrine ir Panevėžio transformatorių pastote.

2024 m. paskelbta apie projektavimo darbų pirkimą šios linijos rekonstrukcijai su tikslu užbaigti jungties rekonstrukciją iki 2029 m. Jų metu ketimama esamas viengrandės linijos atramas bei laidus pakeisti dvigrandėmis atramomis, įrengiant vienos grandies laidininkus ir sudarant galimybę ateityje prijungti antrą grandį.

## Šaltiniai
Cileris

**Cileris** () – upė, tekanti Cilertalio slėnyje (), Tirolio žemėje, Austrijoje; dešinysis Ino intakas. Upės ilgis yra maždaug 55 km, plotis – iki 20 m, gylis – iki 2 m. Vidutinis debitas – 43,1 m³/s. Išteka iš Cilertalio Alpių. Mairhofene žinomas kaip *Zemmbach*, Cel am Cileryje – *Gerlosbach*. Štral im Cilertalyje įteka į Iną.

Dėl istorinių priežasčių skiria Insbruko Romos Katalikų Bažnyčios vyskupiją vakaruose nuo Zalcburgo vyskupijos rytuose. Upėje veisiasi rudieji upėtakiai, vaivorykštiniai upėtakiai ir kiršliai.


Speicher Zillergründl 02.jpg
Speicher Zillergründl 03.jpg
Amperis

**[http://www.amperis.com Amperis]** (, aukštupyje vadinamas **Ameris** (*Ammer*)) – upė, tekanti pietų Bavarijoje, Vokietijoje; didžiausias Izaro intakas. Upės ilgis – 185 km. Vidutinis debitas – 45 m³/s.

Išteka iš Amergau Alpių. Teka šiaurės rytų kryptimi. Aukštupyje iki Amerio ežero žinoma kaip Ameris. Pagrindiniai intakai: Glonas (tekantis netoli Augsburgo), Viurmas (ištekantis iš Štarnbergo ežero) ir Maizachas. Mosburge įteka į Izarą.

Pagrindiniai miestai: Veilheimas, Fiurstenfeldbrukas, Dachau ir Mosburgas prie Izaro.

www.amperis.com


Vaizdas:Olching, Elektrizitätswerk am Mühlbach.jpg|
Vaizdas:Amperschleife in Olching.jpg|
Vaizdas:Amper,St. Magdalena (Fürstenfeldbruck)a.jpg|
Netikra vėliava

**Netikra vėliava**, **klaidinga vėliava** () – terminas, apibūdinantis priedangos operacijas, kurios suplanuotos suklaidinti tokiu būdu, jog atrodo, kad operacijas atliko kitos grupuotės, valstybės, subjektai, bet ne tas, kuris surengė tas operacijas.

Iš pradžių šis terminas vartotas, apibūdinant atvejus, kai piratai, norėdami prisivilioti prekinius laivus, išsikeldavo draugiškas, taigi ir netikras, vėliavas. Kai prekiniai laivai priplaukdavo pakankamai arti, piratai juos užpuldavo. Ilgainiui terminas imtas vartoti dabar įprasta reikšme.

XX a. būta keleto netikros vėliavos operacijų. Viena jų – Gleivico incidentas, kai 1939 m. hitlerinės Vokietijos agentai iš pasienyje su Lenkija buvusios radijo stoties transliavo Vokietijai priešiškus pranešimus. Buvo nužudyta ir keletas civilių, jų kūnai aprengti Lenkijos karinėmis uniformomis. Tai buvo dingstis užpulti Lenkiją.

1939 m. netikros vėliavos operaciją įvykdė ir Tarybų Sąjunga, kai savo teritorijoje pasienyje su Suomija detonavo artilerijos sviedinius, apkaltindama Suomiją. Tuomet prasidėjo Žiemos karas.

Prezidentaujant Dž. F. Kenedžiui, JAV buvo siūloma įgyvendinti operaciją „Northwoods“: nužudžius amerikiečius, būtų buvęs apkaltintas Fidelis Kastro, tai būtų tapę dingstimi įsiveržti į Kubą. Galiausiai plano atsisakyta.

Kaip galimos netikros vėliavos operacijos, įvardijami atvejai, kai 1898 m. nuskendo „USS Maine“ ir 1964 m. Tonkino įlankos incidentas. Ir vienas, ir kitas incidentas buvo svarbi *[[casus belli]]* dalis.

## Išnašos
BritNed

**BritNed** – tarpvalstybinė elektros jungtis tarp Nyderlandų ir Jungtinės Karalystės. Linija prasideda Greino saloje, Kento grafystėje ir baigiasi šalia Roterdamo. Tai viena iš Europos elektros super tinklo projekto dalių.

## Istorija
2007 m. gegužės mėn. paskelbtas projekto siūlymas. 2009 m. rugsėjo 11 d. pradėti pirmojo kabelio tiesimo darbai. 2010 m. spalio mėn. visi tiesimo darbai jau buvo baigti, o 2011 m. balandžio 1 d. pradėta jungties eksploatacija.

Jungtį sudaro du aukštos įtampos tiesioginės srovės kabeliai, kurių bendroji elektros galia yra 1000 MW. Kadangi Jungtinė Karalystė nepriklauso Europos sinchroniniam elektros tinklui prie jungties abiejose pusėse prijungtos nuolatinės srovės intarpo stotys.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Paul Delvaux

**Polis Delvo** (, 1897– 1994 m.) – XX a. belgų dailininkas siurrealistas. Jis garsus moters aktų vaizdavimu architektūrinėje aplinkoje.

## Biografija

Polis Delvo gimė 1897 m. rugsėjo 23 d. Ontė miestelyje Lježo provincijoje, Belgijoje. 1916−1917 m. jis mokėsi architektūrą ir 1918−1919 m. − dekoratyviąją dailę Karališkojoje dailės akademijoje Briuselyje. Po 1920 m. jo dailės stilius buvo paveiktas dailininkų Dž. Ensoro ir Gustavo De Smet kūrybos. Apie 1930-ųjų vidurį P. Delvo buvo paveiktas S. Dali, Dž. de Kiriko, tautiečio R. Magrito kūrybos ir jo tapyba pasikeitė į siurrealistinę. Polis Delvo priklausė *Les Compagnons de l’Art* dailininkų draugijai ir 1936 m. eksponavo su Renė Magritu bendroje parodoje Briuselio dailės centre. 1938 m. įvyko jo personalinės parodos Briuselio dailės centre ir galerijoje Londone. Tais pačiais metais jis sudalyvavo Tarptautinėje siurrealistų parodoje Paryžiuje, organizuotoje A. Bretono ir P. Eliuaro. Prieš antrąjį pasaulinį karą dailininkas keliavo po Italiją ir jo kūryboje pasirodė klasikinės architektūros motyvų, bei jis buvo paveiktas XVI a. manieristinės dailės bruožų. P. Delvo po to nebekeitė savo tapybos stiliaus.

1944−45 m. Briuselio dailės centre įvyko pirmoji P. Delvo retrospektyvinė paroda. 1947 m. jis kūrė scenos dekoracijas Ž. Ženė baletui „Adamas Mirua“ ir bendradarbiavo su P. Eliuaru ties kitais metais išleista knyga „Eilės, paveikslai ir dizainai“. 1950−1962 m. P. Delvo užėmė profesoriaus postą Briuselio aukštojoje architektūros ir dailės mokykloje, dirbo sieninės tapybos užsakymais. Jis gyveno Buaforo (Bosvordės) Briuselio priemiestyje. 1965−66 m. P. Delvo užėmė Karališkosios Belgijos dailės akademijos prezidento ir direktoriaus postus, maždaug tuo pačiu metu pradėjo dirbti su litografija. Jo retrospektvinės parodos įvyko 1965 m. Lilyje, 1969 m. Paryžiuje, 1973 m. Roterdame, 1975 m. Tokijuje ir Kiote. 1977 m. P. Delvo tapo asocijuotu Prancūzijos dailės akademijos nariu. 1982 m. Belgijos Kokseidės mieste atsidarė P. Delvo vardo muziejus. Po 1986 m. dėl silpstančio regėjimo dailininkui teko mesti tapybą. Polis Delvo mirė 1994 m. liepos 20 d. Vornė miestelyje Belgijoje, kuriame gyveno paskutinius 15 metų. Dailininkas garsus moteriškų aktų vaizdavimu. Būdingais jo tapybos pavyzdžiais minimi paveikslai „Mėnulio fazės“ (1939 m., Niujorko šiuolaikinio meno muziejus), „Miško prabudimas“ (1939 m., Čikagos dailės institutas). P. Delvo siurrealistiniam stiliui buvo labiau būdingos sąsajos su ankstyvojo Nyderlandų meno bruožais vaizduojant figūras. Jis pats nesiejo savęs su kitais Belgijos siurrealistais ir matė save kaip dirbantį Jano van Eiko ir Hanso Memlingo tradicijoje šiuolaikinį kūrėją.

## Kūrinių galerijos

* wikiart.org 
* „Mėnulio fazės“
* „Miško prabudimas“

## Šaltiniai
* guggenheim.org/
* Encyclopaedia Britannica
* ''Paul Delvaux, Belgian Artist, Is Dead at 96'', „The New York Times“, July 21, 1994
NSN Link

**NSN Link** – tarpvalstybinė elektros jungtis tarp Norvegijos ir Jungtinės Karalystės. Linija prasideda *Ula-Fore hidroelektrinių komplekse*, Suldalyje ir baigiasi Blaite, Nortumberlande.

## Istorija
Pirmasis elektros jungties tarp Norvegijos ir Jungtinės Karalystės projektas pasiūlytas 2003 m., bet vėliau buvo sustabdytas. 2009 m. spalio 6 d. norvegų Statnett ir britų National Grid plc paskelbė rengiantys galimybių studiją dėl naujo projekto vykdymo. 2015 m. Jungtinė Karalystė paskelbė pradedanti statybų ruošos darbus trijoms tarptautinėms elektros jungtims – NSN Link, Viking Link (JK-Danija) ir Nemo Link (JK-Belgija).

2021 m. spalio 1 d. jungtis oficialiai atidaryta.

Bendra projekto vertė – 2 milijardai €.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Epocha (astronomija)

**Epocha** astronomijoje tai laiko momentas, kuriam yra pateikiami dydžiai, kintantys laike – koordinatės, orbitų elementai, savieji judėjimai. Dažniausiai žinomas tų dydžių kitimo pobūdis (pavyzdžiui, dėl precesijos, nutacijos), ir juos galime perskaičiuoti kitiems laiko momentams. Tačiau per ilgą laiką kaupiasi neapibrėžtumai, ne visi savieji judėjimai yra žinomi. Todėl kiekviena sekanti didesnė dangaus apžvalga pateikiama su savo epochos verte (pvz., Hipparcos stebėjimo katalogų epocha yra J1991.25, 2MASS – J2000.0, GAIA – J2015.0).

Senesnėje, XVIII amžiaus, astronominėje literatūroje epocha buvo priimta vadinti parametrų vertes, o ne patį stebėjimo momentą.

Standartizavus astronomines koordinačių sistemas atsirado būtinybė skirti dvi sąvokas – katalogo epocha ir katalogo ekvinokcija (lygiadienis). Dažniausiai naudojamos pusiaujinės koordinačių sistemos pagrindinis atskaitos taškas yra pavasario lygiadienio taškas (nuo jo atskaitome rektascensijos koordinatę). Dėl precesijos jo padėtis laikui bėgant danguje kinta, todėl dangaus objektų padėtis turime perskaičiuoti, kokios jos bus kitu, nebe katalogo sudarymo laiko momentu. Iki 1984 m. standartinė katalogo ekvinokcija būdavo 1950 ar net 1900 m. Naujausių katalogų koordinatės pateikiamos 2000 m. ekvinokcijai. Dabar naudojamos ICRS koordinačių sistemos (besiremiančios kvazarų padėtimis) ekvinokcija yra J2000.0 (tai yra 2000 m. sausio 1,5 d. Žemiškuoju laiku – 2000 m. sausio 1 d. 12 val.).
2016 metų JAV prezidento rinkimai

**2016 metų JAV prezidento rinkimai** – 58-ieji JAV prezidento rinkimai, vykę 2016 m. lapkričio 8 d. Pagrindinės dvi šalies partijos iškėlė šiuos kandidatus – Hilari Klinton (demokratai) ir Donaldą Trampą (respublikonai). Šiuose rinkimuose buvo išrinktas 45-tasis šalies prezidentas ir 48-asis viceprezidentas. Buvo mažai tikėtasi, kad Donaldas Trampas laimės šiuos rinkimus ir dauguma žmonių bei žiniasklaida pranašavo Hilari Klinton pergalę. Pergalė buvo netikėta, nes respublikonų kandidatai ne tik laimėjo daugumoje tradicinių „violetinių“ arba „svyruojančių valstijų“ (*swing states*), kuriose nei respublikonai nei demokratai nėra tikri dėl pergalės (pvz., Šiaurės Karolina, Florida, Ohajus, Ajova), bet ir tradiciškai už demokratus balsuojančiose valstijose (Pensilvanija, Mičiganas ir Viskonsinas), kurios dešimtmečius nebalsavo už respublikonų kandidatą į prezidentus.

Trampas tapo penktuoju JAV prezidentu, laimėjusiu rinkimus, nesurinkdamas daugiausiai balsų. Be to, jis tapo pirmuoju prezidentu, kuris prieš tai nei netarnavo kariuomenėje, nei dirbo viešajame sektoriuje. Jis taip pat tuo metu buvo vyriausias amžiumi ir turtingiausias iš visų buvusių JAV prezidentų.

Yra manoma, jog Rusija kišosi į JAV rinkimus ir Rusijos prezidentas Vladimiras Putinas siekė, kad prezidentu būtų išrinktas D. Trampas.   

Prezidentu tapo Donaldas Trampas, viceprezidentu – Maikas Pensas. Donaldas Trampas prezidento pareigas pradėjo eiti 2017 m. sausio 20 d. 

Iki tol vykusius dvejus rinkimus (2008 ir 2012 m.) laimėjo Barakas Obama.

## Rezultatai

2016 m. lapkričio 9 d. 3 val. vietos laiku D. Trampas pasiekė 270 JAV rinkikų kolegijos balsų, reikalingų pergalei. D. Trampas užsitikrino 306 rinkikų kolegijos balsus, o H. Klinton (H. Clinton) surinko daugiau rinkėjų balsų – 59 923 027 palyginti su 59 692 974 D. Trampo balsais. Savo kalboje kitos dienos rytą H. Klinton pripažino D. Trampo pergalę ir paragino savo šalininkus, kad jie pripažintų rinkimų rezultatus, bei išreiškė viltį, kad „D. Trampas bus sėkmingas visų amerikiečių prezidentas“.

Šešios valstijos ir viena Maino kongresinė apskritis, kurios ankstesniuose rinkimuose balsavo už Obamą, šį rinkiminį ciklą buvo laimėtos Trampo  (rinkikų skaičius skliaustuose) – Florida (29), Pensilvanija (20), Ohajus (18), Mičiganas (16), Viskonsinas (10), Ajova (6) ir Maino antrasis kongresinis rajonas (1). Iš viso Trampas laimėjo 100 daugiau rinkikų balsų negu Mitas Romnis 2012 metais. 39 valstijos balsavo labiau už respublikonus, o 11 valstijų ir JAV sostinė balsavo labiau už demokratus.

Kadangi daugumoje valstijų rinkikai gali balsuoti už ką nori ir nepaisyti rinkėjų (nors taip praktiškai niekada nenutinka), 7 rinkikai iš 538 balsavo ne už pagrindinių partijų kandidatus, bet balsavo protestuodami. 5 rinkikai balsavo prieš Hilari ir 2 prieš Trampą. Rinkimų rezultatams šis protestas įtakos neturėjo.

## Šaltiniai
Epocha

Žodis **epocha** reiškia:

* Epocha (astronomija) – laiko momentas, kuriam yra pateikiami dydžiai, kintantys laike – koordinatės, orbitų elementai, savieji judėjimai;
* Geologinė epocha.
Rally Classic Druskininkai

**Rally Classic Druskininkai** – automobilių ralio varžybos vykstančios Druskininkų ir Lazdijų savivaldybių teritorijose. Nuo 2011 m. vykstančias varžybas organizuoja VšĮ automobilių sporto klubas „AJAGS“. Ralis patenka į Lietuvos automobilių ralio čempionato sudėtį. Varžybos vyksta žvyro, asfalto dangomis.

## Nugalėtojai

## Nuorodos
* Oficialus ralio tinklalapis
Trintuvas

**Trintuvas**, arba **maišytuvas**, taip pat *[[šnekamoji kalba|šnek.]]* **blenderis**  (, 'maišytuvas') – elektrinis virtuvės prietaisas, plačiai naudojamas maisto produktų, daržovių smulkinimui, tyrelių, kokteilių ruošimui. Trintuvas sumažina rankų darbą virtuvėje, ruošiant trintas uogienes, sriubas ir kokteilius, apdoroja minkštas ir standžias daržoves (moliūgus, cukinijas, kopūstus), plaka ir smulkina praktiškai visus maisto produktus. Trintuvas paprastai būna ir virtuvės kombaino sudėtiniu prietaisu.  

## Istorija

Elektrinio trintuvo modelis pirmą kartą buvo užpatentuotas 1922 m. JAV.

## Veikimo principas

Stacionarų trintuvą sudaro jo korpuso pagrinde įrengtas elektrinis variklis. Ant jo sukamo veleno pastatomas  maišymo indas su dugne besisukančiais pjaustymo ašmenimis. Smulkinimo mechanizmą sudarantys pjaustymo bei raikymo diskai, kapojimo peiliai gaminami iš nerūdijančio plieno, kad drėgmė ar rūgštys, išsiskiriančios iš maisto produktų, ašmenims nedarytų jokios įtakos. Kai kurie galingesni modeliai gali sumalti kavos pupeles, grūdus, sutraiškyti ledą. 

Laikomo rankoje strypinio trintuvo su panardinamu smulkinimo mechanizmu variklis būna įtaisytas prietaiso viršutinėje dalyje ir velenu sujungtas su pjaustymo ašmenimis apatinėje dalyje. Toks prietaisas tinkamas naudoti 1-2 l talpos maišymo induose, pagamintuose iš stiklo, plastiko, nerūdijančio plieno.

Elektrinis trintuvas savo galimybėmis pranoksta tradicinę rankinę trintuvę.


Banana and strawberry smoothie.jpg|Sudėti vaisiai apdorojimui stacionariame trintuve 
Kitchen blender blades.png|Smulkinimo mechanizmo ašmenų pavyzdžiai
Wand Blender.jpg|Strypinis panardinamas trintuvas
Essge zauberstab 13.06.2012 11-43-20.jpg|Strypinio trintuvo darbinis antgalis


## Šaltiniai
Waggon Union/BBC GT8-D

**GT8-D** – Rytų Vokietijos gamyklos „Waggon Union“ 1963–1978 m. gamintas tramvajų modelis.

Tramvajus yra 26008 mm ilgio, 2373 mm pločio, 3191 mm aukščio ir 29670 kg svorio. Turi keturias duris, sudarytas iš dviejų dalių, atsidarančių į salono pusę. GT8-D turi 300 kW elektrinį variklį, gali išvystyti 60-70 km/h greitį. Tramvajus turi 69-170 sėdimas vietas, gali sutalpinti 219-349 keleivių. Karlsrūjės gatvėse jie dar važinėjo apytiksliai iki 2015 m. Dabar (2016 m.) GT8-D dar galima išvysti Timišoaros šalių gatvėse.

Iš viso buvo pagaminti 12 GT8-D tramvajai.

## Tramvajų vardai

## Nuotraukos

Vaizdas:Innenraum eines GT8-60c.jpg|Tramvajaus GT8-60C salonas
Vaizdas:Karlsruhe Tramway car 180.jpg|Tramvajus GT8-D Karlsrūjėje, 1989 m.
Vaizdas:Tm06c.jpg|Tramvajus GT8-D Timišoaroje, 2006 m.
Vaizdas:VBK 215 20-08-2009 Friedrichstrasse.JPG|Tramvajus GT8-D Karlsrūjėje, 2009 m.


## Šaltiniai

## Nuorodos

* 3 serijos tramvajai - tsnv.de
* 4 serijos tramvajai - tsnv.de
* 5 serijos tramvajai - tsnv.de
* 6 serijos tramvajai - tsnv.de
* 7 serijos tramvajai - tsnv.de
Traizenas (upė)

**Traizenas** () – upė, tekanti Žemutinės Austrijos pietuose; dešinysis Dunojaus intakas. Susidaro iš *Rechte Traisen* ties Sankt Egid am Noivaldu ir *Unrechte Traisen* ties Tiurnicu upelių. Teka per Tiurnico, Lilienfeldo, Vilhelmsburgo ir Sankt Pelteno savivaldybes. Traismaueryje įteka į Dunojų. Gėlsenas () yra vienintelis didesnis intakas.


Türnitzer Traisen.jpg
Unrechttraisen.jpg
Traisenmündung.jpg
Pieter Coecke van Aelst

**Piteris Kukas van Alstas** (, 1502–1550 m.) – XVI a. renesanso Nyderlandų flamandų dailininkas, skulptorius, architektas. Gobelenų ir vitražų dizaineris, rašytojas. 
## Biografija

Piteris Kukas van Alstas gimė 1502 m. rugpjūčio 14 d. Alste, kur jo tėvas užėmė mero padėjėjo (ar vicemero) pareigas. Piteris Kukas tikriausiai mokėsi Briuselyje pas Bernaert van Orley. Pasak Karel van Mander, jis 1525−1526 m. keliavo į Italiją ir šios kelionės metu buvo ypač paveiktas italų dailės kūrėjų. 1527 m. jis įstojo į Antverpeno tapytojų gildiją, nuo 1529 m. pradėjo priimti mokinius. Vienu jo mokinių tikriausiai buvo Piteris Breigelis Vyresnysis, susijęs giminystės ryšiais. 1533 m. Piteris Kukas atliko kelionę į Konstantinopolį. Pagal iš šios kelionės parvežtus piešinius jo žmona Mayken Verhulst po dailininko mirties paruošė seriją graviūrų, kuriomis Piteris Kukas geriausiai žinomas. Nei vienas tapybos darbas negali būti jam vienareikšmiškai priskirtas. Jo garsiausiu paveikslu buvo „Paskutinė vakarienė“, žinoma iš daugiau nei 40 jo dirbtuvėse sukurtų kopijų. Prieš mirtį dailininkas tapo imperatoriaus Karolio V dvaro tapytoju. Gyvenimo metu Piteris Kukas buvo vienu svarbiausių Antverpeno dailininkų, tačiau per amžius jo dailė pasimiršo. Didžiausią reikšmę jis turėjo savo publikacijomis, ypač išverstu Sebastiano Serlio architektūros traktatu, kuriomis platino italų renesanso idėjas Nyderlanduose. Piteris Kukas van Alstas mirė 1550 m. gruodžio 6 d. Briuselyje.

## Darbų galerija

Pieter Coecke - Lamentation over the Dead Christ - Google Art Project.jpg| „Kristaus apraudojimas“ (paveikslas, Bilbao dailės muziejus)
Pieter Coecke van Aelst - Gluttony.jpg| „Apsirijimas“ (gobelenas, Metropoliteno meno muziejus)
Pieter Coecke van Aelst - A Turkish Funeral from the Ces Moeurs et fachons de faire de Turcz.jpg| „Turkų laidotuvės“ (graviūra, Metropoliteno meno muziejus)
Pieter Coecke van Aelst - Pietà.jpg| „Pieta“ (vitražas, Antverpeno karališkasis dailės muziejus)


## Šaltiniai

* J. Paul Petty muziejus
* The Oxford Dictionary of Art and Artists. Oxford University Press, 2009
Bogdanas Teodoras Sapiega

**Bogdanas Teodoras Sapiega** (g. ?, m. 1603 m.) – karaliaus rūmininkas, Trakų žemės teisėjas; Bogdano anūkas, Teodoro sūnus, Dimitro brolis.

Iš Stepono Batoro 1576 m. gavo Trakų žemės teisėjo titulą. Atsistatydino dėl amžiaus ir sveikatos 1599 metų birželio 13 d. 

Tiksli mirties data nėra žinoma, tačiau aišku, kad mirė iki 1603 m. rugsėjo 1 d.
Mykolas Pranciškus Sapiega

**Mykolas Pranciškus Sapiega** (, 1670–1700 m. lapkričio 19 d. Valkininkuose) – LDK valstybinis ir karinis veikėjas. Lietuvos didysis žirgininkas (1690–1700), Lietuvos artilerijos generolas (1698) ir Austrijos armijos feldmaršalas-leitenantas (1700 m. gegužės 30 d.).

## Biografija
Kilo iš magnatų Sapiegų giminės Čereisko-Ružano linijos, herbo „Lis“ savininkas, Lietuvos didžiojo etmono ir Vilniaus vaivados Kazimiero Jono Sapiegos (1638–1720) ir Kritinos Barboros Hlebavičiūtės (m. 1695) antrasis sūnus. Turėjo brolius Stanislovą Jurgį ir Aleksandrą Povilą.

Mykolas Pranciškus Sapiega mokėsi jėzuitų kolegiume Varšuvoje ir Braneve (Braunsberge). 1689 m. pradžioje savo tėvo buvo išsiųstas pas Austrijos feldmaršalą, hercogą Karolį Lotaringą pabandyti Vienoje sudaryti sąjungą tarp Sapiegų ir Austrijos rūmų. Tais pačiais 1689 m. įstojo į Austrijos armijos tarnybą, 1690 m. dalyvavo karinėse kampanijose prieš turkus-osmanus. 1690 m. Mykolas Pranciškus Sapiega grįžo į tėvynę ir gavo Lietuvos didžiojo žirgininko pareigybę. 1691 m. dalyvavo Lenkijos karaliaus Jono Sobieskio kampanijoje į Moldaviją, po to išvažiavo į Austriją.

1692 m. balandžio 28 d. gavo Austrijos armijos generolo-feldvachtmeisterio (generolo-majoro) laipsnį. 1693–1694 m. buvo 47-ojo pėstininkų pulko vadu, 1693 m. dalyvavo Austrijos armijos Belgrado apgultyje. 1694 m. lapkritį kaip apdovanojimą už karinę tarnybą Šventosios Romos imperatorius Leopoldas I Mykolą Pranciškų Sapiegą paskyrė šarvuoto pulko vadu.

1695 m. Mykolas Pranciškus Sapiega grįžo į LDK. Tėvynėje dalyvavo kovoje su Lietuvos didžiojo kanclerio Karolio Stanislovo Radvilos šalininkais, kurią laimėjo ir įgijo Sapiegom naujas žemės valdas. 1698 m. palaikė Saksonijos kurfiursto Augusto Stipriojo kandidatūrą į Lenkijos karaliaus sostą. Tais pačiais 1698 m. paskirtas vadovauti Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės artilerijos korpusui ir gavo Lietuvos artilerijos generolo laipsnį. 1699 m. jam buvo perduota Ašmenos seniūnija. 1700 m. nuo Austrijos imperatoriaus gavo feldmaršalo-leitenanto laipsnį ir Šventosios Romos imperijos kunigaikščio titulą.

1696–1700 m. Mykolas Pranciškus Sapiega dalyvavo kovose su antisapieginiais konfederatais, vadovaujamais Žemaitijos generalinio seniūno, kunigaikščio Grigaliaus Antano Oginskio. 1700 m. lapkričio 18 d. vadovavo Sapiegų kariams kovoje su ginkluotų bajorų pulku Valkininkų mūšyje. Sapiegos patyrė pralaimėjimą, o generolas Mykolas Pranciškus Sapiega pasidavė į nelaisvę ir buvo bajorų užmuštas kitą dieną.

Vedęs nebuvo ir palikuonių nepaliko.

## Literatūra
* Грыцкевіч А. Сапегі // Вялікае Княства Літоўскае. Энцыклапедыя у 3 т. – Мн.: БелЭн, 2005. – Т. 2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч. – С. 549. – 788 с. – ISBN 985-11-0378-0.
Lenkijos transportas

**Lenkijos transporto sistemą** sudaro šalies sausumos, geležinkelių keliai ir oro transportas. Kadangi Lenkija yra centrinėje Europoje, jos transporto sistema labai svarbi šalies ekonomikai.

## Sausumos keliai
Lenkijos sausumos kelių sistemą sudaro 412 264 km, iš kurių 131 863 km yra nepadengti danga (2011 m.). Pagrindiniai šalies keliai priskiriami nacionalinei grupei (), sudarantys 18 801 km. Šie keliai žymimi raudonais žymekliais. Antri pagal svarbą Lenkijoje yra regioniniai keliai (), žymimi geltona spalva. Jų tinklas sudaro 28 476 km.

2012 m. šalyje automagistralės sudaro 1 330 km, o greitkeliai – 1 144 km.

## Oro transportas

Didžiausias ir svarbiausias šalies oro uostas yra Varšuvos Šopeno oro uostas sostinėje. Čia savo bazę yra įsteigusios nacionalinės oro vežėjos LOT Polish Airlines.

Ruošiantis 2012 m. XIV Europos futbolo čempionatui šalyje buvo atnaujinta dauguma oro uostų.

**Oro uostai su dengta danga:**
Viso: 84 (2005)
* ilgesni nei 3 047 m: 4
* 2 438 – 3 047 m: 29
* 1 524 – 2 437 m: 41
* 914 – 1 523 m: 7
* iki 914 m: 3

**Oro uostai be dangos:**
Viso: 39 (2005)
* 2 438 – 3 047 m: 1
* 1 524 – 2 437 m: 4
* 914 – 1 523 m: 13
* iki 914 m: 21

**Sraigtasparnių oro uostai:** 2 (2005)

## Vandens keliai
Šalyje vandens keliai sudaro jūros ir upių kelius. Baltijos jūros pakrantėje yra daug didelių uostų.

Vienas didžiausių šalies uostų yra Gdansko uostas. 2015 m. jis aptarnavo 35,9 milijonus tonų krovinių. Antras pagal šį rodiklį yra Gdynės uostas – jis aptarnavo 15,5 milijonų tonų krovinių.

Keleivių kruizais Baltijos jūroje užsiima tokios Lenkijos kompanijos kaip Unity Line, Polferries ir Stena Line.

## Geležinkeliai

Šalyje yra didelis geležinkelių tinklas. Didžioji dauguma miestų traukinių stočių yra netoli centrų. Labiausiai išvystyta vakarinė ir pietinė šalies sritys. Visi traukinių tinklai priklauso 2001 m. įkurtam konglomeratui Grupa PKP. Tai yra ketvirta pagal dydį traukinių kompanija Europoje.

1977 m. atidaryta vienintelė greitųjų traukinių 223 km ilgio linija rytų ir centrinėje Europoje – Mazovijos Grodziskas-Zavercis. Šioje linijoje traukiniai pasiekia iki 200 km/val greitį. Ši linija jungia Varšuvą su Krokuva ir Katovicais. 2013 m. bandomųjų važiavimų metu su Pendolino traukiniu buvo pasiektas naujasis traukinių greičio rekordas 293 km/val.

Kitos Lenkijos greitųjų traukinių linijos yra:
* Varšuva-Gdanskas-Gdynė
* Varšuva–Kutnas–Poznanė–(Berlynas) (160 km/val)
* Varšuva–Sedlcos–Terespolis–(Minskas) (160, 120 km/val)
* Varšuva–Pulavai–Liublinas (120, 140 km/val)
* Opolė–Vroclavas (160 km/val)

Iš viso šalyje yra 23 420 km geležinkelių linijų. 21 639 km iš jų yra standartinių 1 435 mm pločio vėžių, 646 km – 1 520 mm pločio, 1 135 km sudaro siaurieji geležinkeliai.

1995 m. šalies sostinėje atidaryta vienintelė šalyje metro sistema. Antroji linija Varšuvoje atidaryta 2015 m.

## Šaltiniai
Tuistas

**Tuistas** (*Tuisto* – „dvilypis“) – senovės germanų dievas, radęsis iš žemės ir davęs pradžią pirmažmogiui Manui. Vienintelis Tuistą minintis šaltinis yra Tacito „Germanija“ (I a.). Romėnų istorikas rašo, kad Tuistą germanai šlovinę savo dainose. Vardo reikšme ir tipologiškai Tuistas gretinamas su skandinavų mitologijos dvyniška būtybe Imiru. Kita vertus, Tuisto vardas gali būti iškraipytas dangaus dievo Tivaso (*Tiwaz*) vardas arba **tiwisko* („dieviškas, kilęs iš Tivazo“).

## Šaltiniai
Rally Utena

**Rally Utena** – automobilių ralio varžybos vykusios Utenos savivaldybės teritorijoje. 2015 m. vykusias varžybas organizavo Utenos automobilių sporto klubas „MGEAR“. Ralis patenko į 2015 m. Lietuvos automobilių ralio čempionato tvarkaraštį. Varžybos vyko žvyro, asfalto dangomis.

Po kelių metų pertraukos, ralis vėl vyko nuo 2022 m., renginį organizuoja ZASK Akseleratorius.

Trasoje 2013 – 2015 m. taip pat vyko ralio sprinto čempionato etapai. 

2022 – 2024 m. Utenos ralis buvo ir Latvijos ralio čempionato etapas. 2024 m. buvo ir Baltijos jūros ralio čempionato etapas.

2023 m. bendroje įskaitoje nugalėtoju tapo norvegas Karl Peder Nordstrand. Tai jauniausias ralio nugalėtojas Lietuvos ralio istorijoje – 16 m. 2 mėn. ir 17 d.

2024 m. rugsėjo 27 d. Utenos ralio penktadienio etapo metu, ketvirtąjame greičio ruože, lenktynininiam automobiliui išlėkus iš trasos sužeista 14 žiūrovų ir vienas žuvo. Ralis buvo nutrauktas po penktojo greičio ruožo. Nugalėtojai buvo nustatyti pagal bendros įskaitos rezultatus po penktojo greičio ruožo. Bendroje LARČ įskaitoje, pagal varžybų nuostatus, buvo užskaityta trečdalis taškų, nes buvo įveikta tarp 25% ir 50% viso lenktynių atstumo.

## Nugalėtojai

* LARČ – Lietuvos automobilių ralio čempionatas
* LARSČ – Lietuvos ralio sprinto čempionatas
* LVRČ – Latvijos ralio čempionatas
* BJRČ – Baltijos jūros ralio čempionatas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus ralio tinklalapis
Pinka

**Pinka** (vok. ir ) – upė rytų Austrijoje (Štirijoje) bei Vengrijoje; Rabos kairysis intakas. Upės ilgis – 94 km. Ištakos Štirijos žemėje, netoli ribos su Burgenlandu. Įteka į Vengrija tarp Burgo (Austrija) ir Felšėcsataro (Vengrija) kaimų. Penkis kartus kerta Austrijos–Vengrijos pasienį. Netoli Kermendo įteka į Rabą.

Svarbesni miestai: Pinkafeldas ir Obervartas.


Pinka bei Jabing.JPG
Pinka02.jpg
Vaskeresztes04.jpg
Andoros transportas

**[[Andora|Andoros]] transporto** sistemą didžiąja dalimi sudaro sausumos transportas, nes šalis neturi priėjimo prie jūros.

## Geležinkeliai
Andoroje yra tik dvi traukinių stotys. Šalį kerta Prancūzijos traukinių linija iš Latour-de-Carol į Tulūzą.

## Sausumos transportas
Šalies sostinę Andorą su Prancūzija jungia autobusų linija. 

Sausumos keliai šalyje sudaro 269 km tinklą. Iš jų 198 km yra dengti kieta danga. Vienas pagrindinių šalies kelių eina į šiaurę (link Prancūzijos) per Envalira perėją ir pasiekia 2 409 m aukštį. Taip pat šia kryptimi yra ir tunelis. CG-1 kelias veda link Ispanijos. Žiemos metu keliai nuvalomi ir lieka naudojami, tačiau kelias CG-2 link Prancūzijos valomas rečiau ir kartais dėl lavinų būna uždaromas.

## Oro transportas
Andoroje nėra oro uosto, galinčio priimti lėktuvus, tačiau šalis turi kelis sraigtasparnių oro uostus. Artimiausias oro uostas yra 12 km nuo šalies sienos Ispanijoje La Seu d'Urgell mieste. Nuo 2015 m. šiame oro uoste savo bazes turi Air Andorra ir Andorra Airlines avialinijos.

Artimiausias tarptautinis oro uostas yra 156 km nuo Andoros Perpinjano mieste Prancūzijoje.

## Šaltiniai
Dachšteinas

**Dachšteinas** () – kalnų masyvas rytų Alpėse (Šiaurinėse Alpėse), Austrijoje, į šiaurę nuo Žemojo Tauerno, į pietryčius nuo Zalcburgo. Aukščiausia vieta – 2995 m (Aukštasis Dachšteinas). Ilgis ~50 km.

Masyvas sudarytas iš klinties, todėl jame itin paplitę karstiniai reiškiniai – gausų požeminių urvų (~450). Giliausias Dachšteine yra Mamuto urvas (ilgis 51,3 km, gylis 180 m), ilgiausias – Hirlaco (ilgis 85 km, gylis 988 m). Kiti svarbūs urvai – Didysis Ledo urvas (ilgis 2000 m, gylis 70 m, yra ledynų), Kopenbrūlerio (ilgis 3,9 km, gylis 107 m). Kalnuose yra nedidelių ledynų, ežerų (didžiausias – Halštato ežeras).

Dachšteinas yra svarbi turistinė Austrijos sritis. Iš Obertrauno ir Ramsau į kalnus nutiesti kabantieji lynų keliai. 1997 m. Halštato-Dachšteino-Zalckamerguto kultūrinis kraštovaizdis paskelbtas UNESCO pasaulio paveldo objektu.


Dachstein südwand2087.JPG|Dachšteino kalnai
Dachstein von Neustattalmen -.JPG|Dachšteinas iš Noištatalmeno
Klafferkessel00008.JPG|Kalnų ežerėliai
300703-09 - Teufelsloch 1.JPG|Velnio urvas


## Šaltiniai
Lafnicas (upė)

**Lafnicas** (, ) – upė, tekanti pietryčių Austrijoje bei vakarų Vengrijoje; kairysis Rabos intakas. Upės ilgis – 112 km. Baseino plotas – 1994 km². Ištakos tarp Štirijos ir Žemutinės Austrijos žemių. Teka pietryčių kryptimi. Vengrijos teritorijoje teka mažiau nei kilometrą. Sentgotharde įteka į Rabą.

Svarbesnės gyvenvietės: Rohrbachas prie Lafnico, Lafnicas, Markt Alhau, Volfau, Vėrtas prie Lafnico, Neudau, Doič Kaltenbrunas, Rudersdorfas, Kėnigsdorfas ir Heiligenkroic im Lafnictalis.


Feistritzmeundung lafnitz dobersdorf.JPG
Lafnitz schnellen.JPG
Lafnitzschnellen.JPG
Datelnas

**Datelnas** () – miestas šiaurės vakarų Vokietijoje, Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje, 20 km į šiaurės vakarus nuo Dortmundo, Reino-Rūro aglomeracijoje. Svarbus upių uostas – čia susikerta net 4 kanalai (Dortmundo-Emso, Datelno-Hamo, Vėzelio-Datelno ir Reino-Hernės). Mašinų, plastikų gamyba, spalvotoji metalurgija, šiluminė jėgainė. Veikia kraštotyros muziejus, yra rotušė.

## Istorija

Datelnas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1147 m. Miesto teisės suteiktas 1935 m. Iki 1972 m. Datelno apylinkėse kastos akmens anglys.

## Šaltiniai
Deličas

**Deličas** () – miestas rytinėje Vokietijoje, Saksonijoje, 23 km į šiaurę nuo Leipcigo. Geležinkelio stotis prie linijų į Leipcigą, Halę, Berlyną. Mašinų gamyba, maisto (cukraus, šokolado) pramonė. Veikia 1960 m. įkurtas zoologijos sodas. Yra barokinė XVII a. pilis (dabar muziejus), plytų mūro Šv. Petro ir Povilo (1404–XV a. pab.), Švč. Mergelės Marijos (1518 m.) bažnyčios, ligoninės bažnyčia (1516 m.), rožių sodas.

## Istorija

Miesto vieta gyvenama nuo neolito. Čia iki atkeliaujant germanams gyvenę slavai (miestovardis kildinamas nuo slavų *delč* – „kalva“). Rašytiniuose šaltiniuose Deličas minimas nuo 1166 m. Miesto statusas suteiktas 1207 m.

## Šaltiniai
Povilas Mykolas Mostovskis

**Povilas Mykolas Mostovskis** (apie 1721 m. – 1781 m. balandžio 18 d., Paryžius) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, Pamario vaivada (1758–1766), Karūnos armijos generolas-majoras (1758), Mazovijos vaivada (1766–1781), Petrakavo ir Skarševo seniūnas. Baro konfederacijos narys.

## Biografija
Lenkijos bajorų Mostovskių giminės atstovas, herbo „Dolęga“ savininkas. Tarnogrodo konfederato Teodoro Bogdano Mostovskio ir Liudvikos Krušinskos sūnus.

Buvo Čartoriskių konfederacijoje vaivadijų ir Prūsijos žemės maršalka 1764 m.. Generalinis regimentas Didžiosios Lenkijos provincijos Baro konfederacijoje. Po pasikėsinimo į karaliaus Staislovo Augusto Poniatovskio gyvybę buvo areštuotas, bet pabėgo į Sileziją. Iškėlė kandidatus, Saksonijos kurfiurstą Frydrichą Augustą arba Heseno landgrafą Frydrichą II, į Lenkijos karaliaus sostą.

Valdė dvaro žemes Mazovijoje: Mostovas, Semiontkovas, Kučborkas, Choinas ir Ostromecko Chelmo žemėje.

Baltojo erelio ordino kavalierius.

## Šeima ir vaikai
Bucvo vedęs Aną Rozaliją Hilzen, Minsko vaivados Jono Augusto Hilzeno ir Konstancijos Pliater dukterį. Jų vaikai:

* Juzefas (1763–1817)
* Tadas (1766–1842)
* Mariana

## Išnašos

|-
Darso-Cingsto pusiasalis

**Darso-Cingsto pusiasalis** () – pusiasalis šiaurės Vokietijoje, Meklenburge-Pomeranijoje, į šiaurės rytus nuo Rostoko, į vakarus nuo Riugeno salos. Išsikišęs į Baltijos jūrą, nuo žemyno skiriamas seklių lagūnų virtinės. Užima 77 km² plotą. Pusiasalį sudaro trys dalys, išsidriekusios 30 km iš vakarų į rytus: Darsas (viduryje), Cingstas (rytuose) ir su žemynu jungianti Fišlando nerija (pietvakariuose, ilgis 14 km).

Pusiasalis susidarė į sąnašinių Darso ir Cingsto salų, kurias 1874 m. sujungė pylimas. Salų plotas ilgą laiką kito. Dabar plyti apželdintos kopos, veši pušynai, yra nedidelių ežerų, pelkių. Nuo 1990 m. pusiasalis saugomas Vakarų Pomeranijos lagūnų nacionaliniame parke.

Pusiasalyje įsikūrę nedideli kurortiniai miesteliai: Prerovas, Cingstas, Vustrovas, Ahrenšopas. Darse yra senas švyturys.


Windfluechter bei Born auf Darss.jpg|Darso pušynai
Prerow Luftbild.jpg|Prerovas
Moorbirken-1.jpg|Pelkė Cingste
Zingst Duene am Abend.jpg|Cingsto pakrančių kopos


## Šaltiniai
Fenno–Skan

**Fenno–Skan** – tarpvalstybinė elektros jungtis tarp Suomijos ir Švedijos. 

## Istorija
1989 m. lapkritį pradėta projekto eksploatacija. Tuo metu tai buvo ilgiausias povandeninis elektros kabelis pasaulyje (200 km). Tai taip pat buvo pirmasis aukštos įtampos tiesioginės srovės kabelis, kurio tiesioginė srovė buvo 400 kv.

2011 m. trūkstant energijos perdavimo pajėgumų tarp Suomijos ir Švedijos buvo įrengta kita tarpvalstybinė elektros jungtis Fenno–Skan 2.

## Šaltiniai
Valentas Faustinas Sobolevskis

Grafas **Valentas Faustinas Sobolevskis** (; 1765–1831) – Lenkijos aristokratas, užėmęs Varšuvos kunigaikštystės ir Lenkijos kongreso karalystės valstybinio valdymo aukštus postus.

## Biografija
Lenkijos bajorų Sobolevskių giminės atstovas, herbo „Slepowron“ savininkas. Varšuvos kašteliono Motiejaus Leono Sobolevskio (1724–1804) ir Evos Šidlovskos vienintelis sūnus. Lenkijos politiko Ignoto Sobolevskio (1770–1846) pusbrolis.

Valentas Sobolevskis buvo Stanislovo Augusto Poniatovskio sekretorius 1784–1789 m., Varšuvos seniūnas 1785–1794 m., deputatas nuo Varšuvos žemės į Ketverių metų seimą 1788 m., 1791 m. gegužės 3 d. konstitucijos draugijos asamblėjos narys.

Mokslo bendrijos draugijos narys nuo 1800 m.

Varšuvos kunigaikštystės senatorius-kaštelionas (nuo 1807 m.), Varšuvos kunigaikštystės senatorius-vaivada (nuo 1810 m.). 1812 m. Valentas Sobolevskis prisijungė prie Lenkijos karalystės generalinės konfederacijos, įkurtos 1812 m. dalyvaujant Prancūzijos imperatoriui Napoleonui prancūzų įsiveržimo į Rusiją metu.

1815 m. jis tapo Lenkijos kongreso karalystės senatoriumi-vaivada, 1816–1819 m. – Lenkijos kongreso karalystės justicijos ministru, 1826–1830 m. – Administracinės Tarybos prezidentu.

## Apdovanojimai

*  Baltojo erelio ordinas (1792)
*  Švento Stanislovo ordinas (1787)
*  Garbingo legiono ordinas (1807)
*  Švento Vladimiro ordinas (1829)

## Šeima
1795 m. spalio 1 d. Varšuvoje Valentas Sobolevskis vedė savo pusseserę Izabelę Elžbietą Grabovską (1776–1858), paskutinio Lenkijos karaliaus Stanislovo Augusto Poniatovskio (1732–1798) ir jo morganatinės žmonos Elžbietos Grabovskos (1748/1749–1810) nesantuokinę dukterį. Sutuoktiniai turėjo tris dukteris:

* Terezė Luiza Juzefa (1796–1798)
* Izabelė Valentina Laura Aleksandra (g. 1798), žmona nuo 1825 m. grafo Juzefo Kvileckio
* Kvirina Paulina (1800–1812)
Trečioji Estijos-Latvijos elektros jungtis

**Trečioji Estijos-Latvijos elektros jungtis** – tarpvalstybinė elektros jungtis tarp Estijos ir Latvijos.

## Istorija
2013 m. pradėtos projekto aplinkosaugos poveikio vertinimo studijos. 2014 m. projekto vykdymui užsitikrintos ES lėšos. Trečiosios Estijos-Latvijos elektros jungties projektas vykdomas kartu su Kuržemės žiedo elektros jungties projektu siekiant užtikrinti didesnį elektros energijos pralaidumą tarp trijų Baltijos šalių. Projekto kaina - 172 mln. €.

2020 m. jungtis pradėta eksploatuoti.

## Šaltiniai
Ingas

**Ingas** (**Ingwaz*, ) – senovės germanų mitologijos dievybė, minima anglosaksų runų įraše. Panašu, kad šis dievas atitinka skandinavų Ingvį-Freirą (*Yngvi-Freyr*). Tikėtina, kad Ingas buvo laikomas vienos iš trijų Tacito „Germanijoje“ minimų germanų genčių – ingevonų – protėviu.

## Šaltiniai
Irminas

**Irminas** (*Irmin*) – senovės germanų mitologijos dievas. Minimas X a. istoriko Vidukindo „Saksų istorijoje“. Veikalo autorius sieja Irminą su saksų Irminsulio stulpu, kuris, matyt, atitikęs skandinavų pasaulio medį Igdrasilį. Tikėtina, kad Irminas buvo laikomas vienos iš trijų Tacito minimų germanų genčių – herminonų protėviu.

Žodis *irmin* saksų kalboje reiškęs „didis, galingas“. Šis žodis buvęs kitų dievų epitetu, senovės germanų vardų sandu.

XX a. pr. Irmino kultą sukūrė vokiečių ariosofas Karlas Marija Viligutas.

## Šaltiniai
Kiaušinio trynio atskyriklis

**Kiaušinio trynio atskyriklis** – įrankis, naudojamas kiaušinio tryniui nuo baltymo atskirti. Vienas paprasčiausių atskyriklių savo forma panašus į gilų šaukštą su siauromis kiaurymėmis dugne, su uždėjimo krašteliu pastatymui ant baltymų surinkimo indo ir rankenėle. Gaminamas iš plastiko, nerūdijančio plieno, stiklo.

## Naudojimo sritys

Dažniausiai jis praverčia virtuvėje, kai ruošiamiems patiekalams bei kepiniams pagaminti yra reikalingi tik kiaušinių tryniai ar baltymai. Gali būti naudingas ir  kitose srityse, kai reikalingos atskiros kiaušinio dalys: medicinoje ir veterinarijoje (mitybinėms terpėms bei farmaciniams preparatams gaminti), kosmetikoje (kremams ir tepalams gaminti), poligrafijoje, dailėje ir kt.

## Kiaušinio atskyrimas

Vištos kiaušinyje trynys sudaro iki 1/3, o baltymas užima apie 2/3 viso kiaušinio masės. Šviežio kiaušinio trynys yra apvalus, padengtas plona elastinga plėvele, su skystu kiaušinio baltymu jungiamas saiteliais. Sumuštą kiaušinį išpylus į atskyriklį, baltymas išbėga per kiaurymes, o trynys pasilieka nepažeistas. Kiaušiniui senstant apsauginė plėvelė praranda savo elastingumą, todėl trynį lengviau pažeisti. 

Kiaušinį galima atskirti ir įsiurbimo būdu, naudojant sugniaužiamą silikoninį atskyriklį. Įmušus kiaušinį į dubenį, suspausto atskyriklio anga pridedama prie kiaušinio trynio ir atleidžiama. Tokiu būdu kiaušinio trynys įsiurbiamas į atskyriklio vidų. Jo kakliukas yra pakankamo pločio, kad per jį pralįstų trynys, o minkštos sienelės nepažeidžia elastingos trynio plėvelės. Šiuo atveju galima išsiversti ir su įprastu plastikiniu buteliu.


Chicken egg01 monovular.jpg|Trynys su baltymu
Séparateur pour 3 oeufs - 1.jpg|Trijų kiaušinių atskyriklis
Steel egg separator.jpg|Metalinis kiaušinio atskyriklis


## Šaltiniai
Miurcas

**Miurcas** () – upė Austrijoje; Muros intakas. Žiotys – *Schneealpe* kalnų masyvo šiaurinėje dalyje, Žemutinės Austrijos žemėje. Štirijoje teka 98 km. Bruke prie Mūro susilieja su Mura. Upės ištakos baigiasi Miurcušlage.


Mürz at Mürzzuschlag.jpg
Lenkbuhnen Mürzkraftwerk.JPG
Jonas Jurgis Flemingas

**Jonas Jurgis Flemingas** (1699 m. gegužės 16 d. – 1771 m. gruodžio 12 d.) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, Lietuvos artilerijos generolas (1738–1746 m.), Lietuvos didysis iždininkas (1746–1764 m.), Pamario vaivada (1766–1771 m.), Šerešiovo ir Bresto seniūnas (1752–1759 m.).

## Biografija

Prūsijos bajorų Flemingų giminės atstovas, Prūsijos feldmaršalo Henriko Gaino von Flemingo (1661–1739) ir Dorotėjos Sofijos von Fleming (1673–1754) sūnus. Saksonijos ministro pirmininko Jakovo Henriko von Flemingo pusbrolis.

Nuo 1724 m. vadovavo karaliaus pulkui Abiejų Tautų Respublikoje. 1733 m. palaikė Saksonijos kurfiursto Augusto III Vetino kandidatūrą į Lenkijos karaliaus sostą.

1738 m. gavo Lietuvos artilerijos generolo laipsnį, 1746 m. gavo Lietuvos didžiojo iždininko pareigybę. Vykdė diplomatinius pavedimus Saksonijoje ir Rusijoje.

Buvo ATR turtinga ir įtakinga asmenybė. Turėjo ryšius su kunigaikščiais Čartoriskiais, orientavosi į Rusiją, gyveno nesantaikoje su Vilniaus vaivada Karoliu Stanislovu Radvila. 1762 m. palaikė Čartoriskius prieš Briulius.

1764 m. pavasarį kartu su kunigaikščiais Masalskiais ir Oginskiais Vilniuje įkūrė antiradvilinę konfederaciją. Su Stanislovo Augusto Poniatovskio išrinkimu į Lenkijos karaliaus sostą 1764 m. Jono Jurgio Flemingo santykiai su karaliaus rūmais pablogėjo, o iždo komisijos sudarymas Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje 1764 m. padėjo tašką jo įtakai finansiniuose klausimuose.

Baltojo erelio ordino ir Švento Stanislovo ordinų kavalierius (1765). 1766 m. Jonas Jurgis gavo Pamario vaivados pareigybę. Buvo priešiškas Baro konfederacijai.

Jo pagrindinė rezidencija su rūmais buvo netoli Bresto, Balotkovo kaime, kurį pagal žmonos pageidavimą pervardijo į Terespolį (Cerespolis). Buvo palaidotas Švento Kryžiaus bazilikoje, Varšuvoje.

## Šeima
Buvo vedęs tris kartus. 1744 m. vasario 13 d. pirma santuoka buvo su kunigaikštyte Antonina (Antuanetė) Čartoriska (1728–1746), Lietuvos didžiojo kanclerio Mykolo Frederiko Čartoriskio (1699–1775) ir grafaitės Eleonoros Monikos Valdštein (1710–1792) vyresniąja dukterimi.

1747 m. vedė antrą kartą kunigaikštytę Konstanciją Čartoriską (1729–1749), Lietuvos didžiojo kanclerio Mykolo Frederiko Čartoriskio (1699–1775) ir grafaitės Eleonoros Monikos Valdštein (1710–1792) antrąją dukterį. Vaikai:

* Izabelė von Fleming (1746–1835), žmona nuo 1761 m. Podolės generalinio seniūno, kunigaikščio Adomo Kazimiero Čartoriskio (1734–1823).

Trečią kartą vedė Kateriną de Segris de Bilken, nuo santuokos su kuria vaikų neturėjo.

## Literatūra
* Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 788 с.: іл. ISBN 985-11-0378-0.

|-
Klaipėdos-Telšių elektros jungtis

**Klaipėdos-Telšių elektros jungtis** – elektros jungtis Lietuvoje. Pirmoji elektros perdavimo linija Lietuvoje po nepriklausomybės atkūrimo.

## Istorija
2006 m. AB Lietuvos energija parengė priešprojektinę studiją. 2007 m. LR Seime priimtame Nacionalinės energetikos strategijos įstatyme Klaipėdos-Telšių jungtis numatyta kaip pagrindinė priemonė siekiant užtikrinti šalies vakarinės dalies elektros perdavimo patikimumą. Jungtis taip pat buvo svarbi statomos NordBalt jungties elektros perdavimo pajėgumams užtikrinti, kadangi lygi tol Klaipėda buvo sujungta tik dviem aukštos įtampos jungtimis - Klaipėda-Gruobinia ir Klaipėda-Sovetskas. Telšiuose jungtis susijungė su Šiaulių-Jelgavos elektros jungties atšaka ir užtikrino galimybę eksportuoti švedišką elektros energiją į Latviją.

2011 m. pradėti jungties statybų darbai. 2014 m. spalio 16 d. elektros perdavimo linija įjungta į aukštosios įtampos elektros perdavimo tinklą eksploatacijai. Projekto statybų vertė - 68,1 mln. Lt, kurie iš dalies finansuoti Europos regioninio plėtros fondo lėšomis.

## Šaltiniai
Miurcušlagas

**Miurcušlagas** () – miestelis šiaurės rytinėje Štirijos dalyje, Austrijoje. Nutolęs maždaug 85 km į pietvakarius nuo Vienos. Įsikūręs kalnuotoje vietovėje, netoli Zemeringo perėjos. Per miestelį teka Miurcas. Ribojasi su Žemutine Austrija. 8684 gyventojai (2016 m. duomenys).

Veikia geležinkelio muziejus, kuriame eksponuojami garvežiai bei kiti įrenginiai. Veikia plieno gamykla.

Miurcušlage gimė Elfriede Jelinek – austrų dramaturgė ir rašytoja.

## Istorija
Gyvenvietė, priklausiusi Štirijos kunigaikštystei, pirmą kartą paminėta 1227 m. 1854 m. nutiesta geležinkelio linija. 1862 m. pastatyta plieno gamykla. 1923 m. suteiktos miestelio teisės.

## Miestų partnerystė
*  Aruša, Tanzanija
*  Blanskas, Čekija
*  Čiljanas, Čilė

## Galerija

Mürzzuschlag - katholische Pfarrkirche.JPG|Bažnyčia
Bahnhof Mürzzuschlag Stellwerk.JPG|Geležinkelio stotis
Mürz at Mürzzuschlag.jpg|Miurcas Miurcušlage
Kosovo transportas

**[[Kosovas|Kosovo]] transporto** sistema susijusi su politine situacija, nes šalies šiaurinė kaimynė Serbija nepripažįsta Kosovo nepriklausomybės. Visi keliai į šiaurę link Serbijos yra retai naudojami, ypač traukinių linijos.

## Sausumos keliai
* Viso: 1 926 km
* Dengti: 1 668 km
* Be dangos: 258 km

2015 m. šalyje buvo 2 greitkeliai, iš kurių vienas statomas.
* *R6 (statomas) ([[Priština]]-[[Makedonija]])*
* R7 (Albanija-Priština)

## Traukiniai
* Viso: 430&nbsp;km
* Standartinės vėžės: 430 km 1,435-m vėžės

## Oro uostai
Pagrindinis šalies oro uostas yra Prištinos tarptautinis oro uostas.

Oro uostai: 10
* Oro uostai su kieta danga: 4
** 2 438 – 3 047 m: 1
** 1 524 – 2 437 m: 1
** Iki 914 m: 2
* Oro uostai be dangos: 4
** Iki 914 m: 4
* Sraigtasparnių oro uostai: 2

## Šaltiniai
Žvilgusis eukaliptas

**Žvilgusis eukaliptas** (*Eucalyptus nitens*) – mirtinių šeimos, eukaliptų genties medžių rūšis.

## Paplitimas ir augavietės
Savaime paplitusi rūšis Australijos žemyno pietryčiuose – Viktorijos valstijoje ir Naujojo Pietų Velso valstijos rytuose. Auga ant derlingo dirvožemio drėgnuose miškuose ar lietaus miškų pakraščių vėsesnėse aukštumose, kur gausus kritulių kiekis.

## [[Morfologija]]
Kamieno apačioje žievė pilka ar pilkai ruda, o kamieno viršuje balta, pilka ar gelsva lupasi vertikaliomis juostomis.
Kamieno žievė besilupanti vertikaliais lopiniais, pamate apsilupusi ir grubi. Lapai ant neilgo lapkočio žali, blizgantys, ilgi ir siauri – 15–25 cm ilgio bei 1,5–2,5 pločio. 7 žiedai sudaro žiedyną. Žiedkotis 6–15 mm ilgio. Pumpurai cilindriški ar kiaušinio formos 5–7 mm ilgio, 3–4 mm skersmens. Vaisiai cilindriškos ar kiaušinio formos 4–7 mm ilgio ir 4–6 mm skersmens.

## Matmenys
Vieni aukščiausių mūsų planetos medžių. Auga greitai ir paprastai pasiekia 60 m aukštį. Viktorijos valstijoje (Australija) retkarčiais pasitaiko ir iki **90** m aukščio medžių. Dabar žinomas aukščiausias šios rūšies medis yra 84,3 m aukščio su 8 m skersmens kamieno apimtimi.

## Auginimas Lietuvoje
Žvilgiųjų eukaliptų auginimui Lietuvos klimatas yra netinkamas.

## Taip pat skaityti
* Pasaulio išskirtiniai medžiai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* theplantlist.org / ''Eucalyptus nitens'' (H.Deane & Maiden) Maiden , *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
* nature.com / Nuclear RFLP diversity in Eucalyptus nitens, 1998 by M.Byrne T.L.Parrish and G.F.Moran | *Anglų k.*
* google.co.uk / Eucalyptus nitens
Debre Birhanas

**Debre Birhanas** () – miestas vidurinėje Etiopijoje, Amharų regione, 120 km į šiaurės rytus nuo Adis Abebos. Buvusi šalies sostinė.

## Istorija
Miestą įkūrė Etiopijos imperatorius Zara Yaqob. Pasak legendos, imperatorius nusprendė įkurti miestą šioje vietoje dėl danguje matytos magiškos šviesos. Pasakojama, jog imperatorius tikėjo, kad tai buvo dievo ženklas ir dovana už eretikų grupės užmėtymą akmenimis kelios dienos iki šviesios pastebėjimo danguje. Imperatoriaus įsakymu mieste buvo pastatyti rūmai ir dvi bažnyčios. Vėliau istorikų iškelta versija, kad danguje matytas šviesios kūnas buvo Halio kometa. Vėliau gyvenvietės augimą stabdė maisto trūkumas.

1878 m. miestas tapo Ševos Karalystės sostine. 1955 m. mieste įvesta elektra šalia pastačius 90 kW hidroelektrinę. 1957 m. mieste atidaryta bendruomenės mokytojų rengimo mokykla. 1965 m. mieste atidarytas pirmasis šalyje vilnos gaminių fabrikas.