open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gebėjimas

**Sugebėjimai** – individualiosios psichofiziologinės ir psichologinės ypatybės (dėmesio, pojūčių, suvokimo, atminties, mąstymo, vaizduotės), padedančios sėkmingai atlikti tam tikrą veiklą, sužinoti, išmokti bei įgyti įgūdžių. Individualios asmenybės savybės, kurios lemia tam tikros veiklos sėkmę ir pasireiškia savita šiai veiklai būtinų žinių, mokėjimų ir įgūdžių dinamika. Gebėjimai – išugdyti, išlavinti gabumai, pavyzdžiui, grojimas, skaitymas, rašymas, skaičiavimas, kalbėjimas.

Sugebėjimų terminą psichologai dažnai vartoja kaip gabumų sinonimą, bet sugebėjimų reikšmė yra kiek platesnė (iš dalies apima ir mokėjimus, ir įgūdžius).

## Sugebėjimų požymiai

* Sugebėjimai yra tik tos ypatybės, kurios padeda išmokti ir atlikti tam tikrą veiklą.

## Sugebėjimų rūšys
* Bendrieji - tai tos asmens pažinimo arba asmenybės ypatybės, kurios yra būtinos visiems darbams.
Tai sugebėjimas sutelkti dėmesį, įsiminti ir atgaminti. Bendrieji protiniai sugebėjimai - sugebėjimas suvokti tai, kas svarbiausia, išskirti esminius ir neesminius, tipiškus ir netipiškus požymius, sugebėjimas lyginti, susisteminti, klasifikuoti, apibendrinti ir abstrahuoti, konkretizuoti, nustatyti kiekybės - kokybės, priežasties - pasekmės santykius, kiekio ir erdvės santykius, sugebėjimas išreikšti vaizdus ar mintis žodžiais, pagrįsti savo teiginius, tikslingai elgtis, motyvuoti savo veiksmus ir kt.
* Specialieji arba grupiniai sugebėjimai - tai individo psichofiziologinių ir psichologinių ypatybių derinys, nuo kurio priklauso, kaip lengvai ir produktyviai atliekamos užduotys. Pvz., gali būti matematiniai, meniniai ar muzikiniai sugebėjimai.
* Specifiniai sugebėjimai - tai viena dvi psichofiziologinės ar psichologinės ypatybės, garantuojančios didelę sėkmę siauroje veiklos srityje, pvz., absoliuti muzikinė klausa, sugebėjimas mintyse atlikti daugybos ir dalybos arba šaknies traukimo veiksmus su dideliais skaičiais ir kt.

## Veiksniai
Gebėjimai priklauso nebūtinai nuo talento, bet jiems susiformuoti svarbūs ir ugdymas bei jau įgytų, išmoktų dalykų lavinimas. Tam įtakos turi žinios, patirtis, branda, kompetencija.

Asmeniniai veiksniai:
Motyvacija, valia, interesai, kryptingas domėjimasis, smalsumas.

## Ugdymo prielaidos
Nauji gebėjimai gali būti įgyti tik tada, jei yra jų prielaidos, tai yra tam tikri gabumai ar jų užuomazgos. Ypatingų gabumų pagrindu gali būti atskleidžiamas ir ugdomas talentas (pvz., motorinis talentas sporte gali atsiskleisti kaip ypatingas vikrumas žaidžiant, judant sporto aikštelėje ir kitur).

## Taip pat skaitykite
* Gabumai
* Talentas
* Kompetencija
Nuodingoji fitolaka

**Nuodingoji fitolaka** arba  **ombu** (*Phytolacca dioica*) – fitolakos genties žolinis medis.

Auga Argentinos ir Urugvajaus pampose. Nors ir labai įspūdingos išvaizdos (kamieno apimtis iki 10-15 m), aukštis iki 15-20 m, iš tikrųjų tai yra žolinis augalas (kaip ir bambukas). Minkšta mediena sukaupia daug vandens, ir tai padeda ombu ištverti ilgus sausros periodus, būdingus pampoms.

Pavadinimas, kilęs iš gvaranių kalbos, reiškia „šešėlį“, „pavėsį“, kadangi iki europiečių invazijos ir naujų augalų introdukavimo tai buvo vienas iš nedaugelio pampų augalų, po kuriuo buvo galima pasislėpti nuo kaitrios saulės. 

Paprastai auga pavieniui arba nedidelėmis grupelėmis. Mėgstamas parkų augalas.

Ombu pasižymi įdomiomis regeneracinėmis savybėmis: įlaužtos šakos atvira mediena vėl užauga žieve. Ombu mediena ne tik minkšta, bet ir praktiškai nedegi, todėl netinka kurui. Neatsitiktinai kai kuriose enciklopedijose ir aiškinamuosiuose žodynuose ombu aprašymas pradedamas fraze “… *kurio mediena niekam netinka*”. Kadangi ombu sula nuodinga, augalas labai atsparus įvairiems kenkėjams. 

## Panaudojimas
Ombu lapų nuoviras laisvina vidurius todėl La Platos regione merginos, norėdamos atsikratyti įkyraus gerbėjo, pavaišina jį mate, kurioje įmaišyta ombu lapų.
Midgardas

Skandinavų mitologijoje **Midgardas** (), **Manheimas** ('žmonių namai') – vienas iš devynių pasaulių, vidurinė žmonių gyvenama pasaulio dalis.

Midgardas yra žmonių buveivė, vaizduojama ties Igdrasilo viduriu. Midgardą supa nepraeinamas vandenynas. Vandenyne gyvena jūros gyvatė Jormundgandas, kuri tokia milžiniška, kad savo uodega yra apsivijusi visą pasaulį. Midgardas vaizduojamas kaip vidurinė pasaulio dalis, viršutinė, dangus, – Asgardas, o žemutinė, požemis, – Niflheimas arba Helas. Pagal legendą Midgardas buvo sukurtas iš milžino Imiro, kurio kūnas tapo žeme, kraujas – jūromis ir ežerais, kaulai – kalnais, dantys ir kaulų fragmentai – akmenimis. Iš plaukų išaugo miškas ir vikšrai, o iš blakstienų pastatyta Midgardo siena. Midgardo siena, arba kartais pats Midgardas vadinamas pasaulio siena, kuri turėjo apsaugoti nuo jotunų, gyvenančių Jotunheime, esančiame rytuose nuo Midgardo. Midgardą ir Asgardą sieja Bifrosto tiltas, kurį saugo Heimdalas. O patį Midgardą saugo dievas Toras nuo Jormundgando ir milžinų.

Pagal pranašystę ragnaroko metu Midgardas bus sunaikintas.
Manheimas

**Manheimas** – miestas pietvakarių Vokietijoje, antras po Štutgarto pagal gyventojų skaičių miestas Badeno-Viurtembergo žemėje. Reino upė skiria miestą nuo Liudvigshafeno miesto, Reino krašto-Pfalco žemėje.

Manheimas yra išsidėstęs Reino ir Nekaro upių santakoje. Šiame metropoliniame regione, kuriame gyvena per 2,4 mln. gyventojų, Manheimas yra didžiausias miestas. Miesto centras yra unikalus tuo, kad gatvės išdėstytos kvadratais, sistema yra panaši į Šiaurės Amerikos miestų. Pagrindinė gatvė veda link XVIII a. pilies, kurioje įsikūręs Manheimo universitetas. Manheimo miesto simbolis yra vandens bokštas, esantis rytinėje centro dalyje.

Svarbūs išradimai priskiriami miestui: Karl Drais 1817 m. pagamino dreziną, Karlo Benco 1886 m. pagamintas pirmasis pasaulyje automobilis išriedėjo į gatves ir 1921 m. čia buvo išrastas pirmasis traktorius.

Pirmą kartą miesto vardas (*Heim des Manno*, liet. k. „vyro namai“) paminėtas 766 metais.

## Sportas

### Futbolas
* SV Waldhof Mannheim
* VfR Mannheim

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Manheimas
Antarktinis pingvinas

**Antarktinis pingvinas** (*Pygoscelis antarctica*) – pingvininių (*Spheniscidae*) šeimos paukštis.

## Paplitimas
Paplitę Antarktidos pusiasalyje ir subantarktinėse salose. Daugiausiai kolonijų yra Pietų Šetlando, Pietų Orknio ir Sandvičio salose. Populiacijoje apie 8 mln suaugusių individų.

## Išvaizda
Vidutinio dydžio pingvinas. Kūno ilgis 72 cm, svoris – 3,5 – 5 kg.  Išskirtinis požymis – per smakrą  einanti plona juoda linija. Smakras, veidas ir pilvas yra balti. Kakta, viršugalvis, nugara, uodega ir išorinė sparnų pusė – juodos spalvos. Snapas yra juodas. Kojos rožinės, padai juodi. Jauniklių nugara pilka, o pilvas baltas.

## Biologija
Pati agresyviausia pingvinų rūšis. Gyvena 15 – 20 metų
. Lytiškai subręsta 3- 7 metų. Maisto ieškoti plaukia apie 80 km nuo kranto. Paneria į 50 - 100 m gylį
. Po vandeniu išbūna trumpiau nei minutę. 95% maisto raciono sudaro krilis, o  5% - kiti vėžiagyviai ir smulkios žuvys 

Kovo – spalio mėnesius praleidžia jūroje, maitindamiesi. Į veisimosi vietas grįžta lapkričio mėnesį, kiekvienais metais į tą pačią vietą. Veisiasi didelėse, virš 100 000 porų, kolonijose. Monogamai.  Lizdavietės ant stačių šlaitų, kurias pasiekia kabindamiesi snapais ir aštriais nagais. Iš akmenėlių patinas krauna apvalų , 40 cm skersmens ir 15 cm aukščio lizdą. Dėtyje du kiaušiniai. Inkubacija trunka 33 - 35 dienas. Peri abu tėvai, kas 5 – 10 dienų pasikeisdami. Po 20 – 30 dienų jaunikliai būriuojasi „lopšeliuose“. Šildydami vieni kitus laukia grįžtančių tėvų su maistu.  Po 7- 9 savaičių jaunkliai apsiplunksnuoja ir išplaukia maitintis į jūrą. Suaugę į jūrą grįžta kovo mėnesį. 

Natūralus suaugusių pingvinų priešas yra jūrų leopardas. Sausumoje kiaušiniais ir jaunikliais minta baltieji makščiasnapiai ir *[[Stercorarius antarcticus]]*.

## Šaltiniai
Verslo angelai

**Verslo angelai** – neformalūs investuotojai, galintys finansuoti įmonės steigimą kaip dalininkai bei tiesiogiai konsultuoti įmonę valdymo klausimais. „Verslo angelai“ – tai dažniausiai pasiturintys žmonės, kurie pasirengę investuoti savo kapitalą į rizikingas veiklas, remdamiesi savo patirtimi bei interesais.

## Asmenys

Verslo angelais tampa neformalūs investuotojai, sėkmingi verslininkai arba anksčiau užėmę stambių įmonių vadovų postus ir norintys investuoti savo sukauptą kapitalą ir žinias. Jų motyvacija gali būti labai įvairi. Dažniausiai jie investuoja į tuos sektorius, kuriuose turi didelę darbo patirtį. Fizinis asmuo arba fizinių asmenų grupė į steigiamas arba veikiančias įmones gali investuoti nuosavą turtą, skirtą verslo pradžiai ar inovatyvaus verslo plėtrai finansuoti, taip pat teikti šioms įmonėms patarimus dėl verslo plėtros bei valdymo, konsultavimo ir mokymo paslaugas.

## Ypatumai

Taip pat jie taiko mažesnius reikalavimus augimui nei rizikos kapitalo įmonės, tačiau jiems labai svarbu verslininko asmeninės savybės. Neformalūs investuotojai laikosi „tiesioginės kontrolės“ nuostatos, t. y. pasitelkdami patirtį jie seka savo investicijas. Dažniausiai jie tampa įmonės akcininkais.

## Paramos teikimas

„Verslo angelų“ finansavimas gali būti teikiamas visose pradinėse inovacinės veiklos stadijose, kol prasideda intensyvi inovacijos eksploatacija.

## Verslo angelai Lietuvoje
"Startup Lithuania" duomenimis, Lietuvoje verslo angelai yra pagrindinis išorinio finansavimo šaltinis (24% startuolių-respondentų pritraukė investiciją būtent šiuo būdu). Ši verslo angelų svarba jaunoje startuolių "ekosistemoje" yra įprastas reiškinys, atsižvelgiant į tai, kad didžioji dalis startuolių yra ankstyvos stadijos. Verslo angelų veiklai skatinti ir fasilituoti 2018 m. buvo įkurtas Lietuvos Verslo Angelų Asociacija *(ang. Lithuanian Business Angel Network).* Kartu su verslo angelais Lietuvoje taip pat investuoja *Verslo Angelų Fondai I-II ir [https://www.koinvest.lt/en/about-us CoInvest Capital]*, dalinai finansuojami ES regioninių ir struktūrinių lėšų, bei rizikos kapitalo fondai. 

### Lietuvos Verslo Angelų Asociacija
Lietuvos verslo angelų asociacija (LitBAN) skatina verslo angelų veiklą Lietuvoje, burdama privačius investuotojus ir augindama verslo angelus. LitBAN padeda įmonėms pritraukti privačių investuotojų finansavimą, organizuoja verslo idėjos pristatymo renginius, skatina investicijų sindikavimą, tinklaveiką ir komunikaciją. Asociacija įkurta 2018 m. kovo 14 d.. ir jos veikloje aktyviai dalyvauja 85-90 investuotojai ir 13 korporatyvinių narių. Nuo 2018 m. LitBAN tinklo angelai investavo daugiau kaip 5 milijonus eurų į startuolius. 

## Nuorodos
Finansinio savarankiškumo mokykla 

Lietuvos verslo angelų asociacija

Europos verslo angelų tinklas

Verslo Angelų Fondai I-II

CoInvest Capital
Jotunheimas

**Jotunheimas** arba **Etunheimas** („Jotunų žemė“) – vienas iš devynių skandinavų mitologijos pasaulių, milžinų jotunų pasaulis, esantis Midgardo rytuose. Nuo Asgardo skiria Ivingo upė.

Pagal legendą Jotunheimą sukūrė dievai asai Bergelmirui ir jo palikuonims. Jotunheimą valdo Trimas jotunų valdovas. Jotunheimą sudaro Gastropniras, Menglado buveinė, Trimheimas, Tjacio buveinė, ir Utgardas, milžinų tvirtovė.

Jotunheime dažnai lankosi asai, sagose minimos Toro ir Lokio kelionės.
Heimdalas

Skandinavų mitologijoje **Heimdalas** – Asgardo sargas, Odino ir devynių jutunų dukterų sūnus. Asų grupės dievas.

Heimdalas yra dievų sargas, saugantis Biforsto tiltą, kuris jungia dangaus pasaulį Asgardą ir vidurinį pasaulį Midgardą. Jo dėka dievai Asgarde gali ramiai miegoti. Heimdalas budi dieną ir naktį, mato šimtą mylių į tolį, girdi kaip auga žolė ir plaukai. Miega mažiau nei erelis. Turi auksinius dantis bei auksinį ragą Gjalarhorną, kurį pučia, jei Asgardui gresia pavojus. Vadintas *Baltuoju dievu*. Gyvena Asgarde, Himinbjorge.

Pagal vieną mitą, kažkas pavogė Frėjos vėrinį Brisingameną. Heimdalas padėjo ieškoti vagies, galiausiai nustatė, kad vagis buvo Lokis. Jie susikovė būdami ruonių pavidalų. Heimdalas nugalėjo ir sugrąžino Frėjai Brisingameną.
 
Pagal pranašystę, apie ragnaroko pradžią praneš Heimdalas pūsdamas savo ragą taip garsiai, kad bus girdėti visuose devyniuose pasauliuose. Į tarybą susirinks visi dievai ruoštis lemiamam mūšiui. Mūšyje susikaus su dievu Lokiu, vienas kitą nužudys.
Magelaninis pingvinas

**Magelaninis pingvinas** (*Spheniscus magellanicus*) – pingvininių (*Spheniscidae*) šeimos paukštis. Pirmą kartą pastebėtas ir aprašytas 1520 metais, Ispanijos keliautojo Ferdinando Magelano ekspedicijos metu.

## Paplitimas
Papltinę nuo Čilės iki Ugnies Žemės, Folklandų salose bei rytinėje P.Amerikos pakrantėje iki Point Tombo. Populiacijoje yra 1 300 000 individų. Didžiausios kolonijos yra Punta Tombo pusiasalyje – 500 000 individų ir 120 000 individų veisiasi Čilei priklausančioje Magdalenos saloje.

## Išvaizda
Kūnas pleišto formos, 70 cm ilgio. Sveria apie 4 kg. Plunksnos juodos, baltos ir baltos su juodomis dėmėmis. Nuo snapo pamato, per viršugalvį eina juoda juosta, o aplink akis, smakrą – balta. Nugara, sparnai ir uodega yra juodos spalvos. Pilvas baltas, su juodomis dėmėmis. Išilgai krūtinės eina siaura, juoda, pasagos formos juosta. Snapas juodas. Kojos juodos, pirštai sujungti plaukiojamąja plėve.

## Biologija
Bendruomeniniai, agresyvūs su kitais gyvūnais. Triukšmingi, balsas primena asilo bliovimą. Gyvena 20 metų. Patinai lytiškai subręsta 5 metų, o patelės – 4.

Didesnę gyvenimo dalį praleidžia vandenyje. Medžioja 30 km nuo kranto atstumu, vakare grįžta į krantą. Medžioja nedideliais, kelių paukščių būriais. Gali panerti į 50–100 m gylį. Minta smulkia žuvimi, kalmarais ir vėžiagyviais.

Naturalūs suaugusių pingvinų priešai: didieji audrapaukščiai, pietiniai jūrų liūtai, jūrų leopardai, andinės lapės, orkos ir mažieji grizonai. Kiaušinius naikina kirai. Liūtys užtvindo lizdavietes, žūva jaunikliai. Lizdus sutrypia galvijai ir guanakai.

## Dauginimasis
Monogamai. Veisimosi periodas prasideda rugsėjo – spalio mėnesiais. Į veisimosi vietas pirmas grįžta patinas. Lizdai urvuose arba sekliose duobėse. Urvus lizdavietėms rausia patys. Dėtyje du, 125 g svorio, kiaušiniai. Inkubacija trunka 40 dienų. Pirmą pamainą visada peri patelė. Po 15 -20 dienų ją pakeičia patinas. Dažniausiai antrasis jauniklis žūna, nes tėvai pirmenybę teikia pirmajam. Iki 30 dienų jaunikliai maitinami lizde. Vėliau apsiplunksnavę jaunikliai išlenda iš urvo. Netekę dėties pingvinai antra kartą naujų kiaušinių nededa. Kai jaunikliai tampa savarankiški, suaugę šeriasi.

## Apsauga
2020 m. Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos duomenimis magelaninis pingvinas yra nekelianti susirūpinimo rūšis, neseniai klasifikuota kaip beveik nykstanti. Populiacijos gausios (2–3 milijonai individų), bet mažėjančios.

Magelaninio pingvino populiacijos mažėjimo priežastys:
* Komercinė žuvies ir kalmarų žūklė. Paukščiai ne tik netenka maisto, bet ir žūna įsipainioję į tinklus.
* Vandenyno tarša naftos produktais.
* Globalinis atšilimas.

Rūšies apsaugos veiksmai:
* Tanklaiviams draudžiama plaukioti arčiau, nei iki kranto 40 km.
* Magelaninio pingvino veisimosi ir maitinimosi vietas Argentinos vyriausybė paskelbė saugomomis teritorijomis
* UNESCO biosferos rezervatuose globojama 20 kolonijų.
 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Pingvinų pasaulis: Magelaninis pingvinas anglų k.
* Magelaninis pingvinas anglų k.
* Mičigano universiteto zoologijos muziejus. Magelaninis pingvinas anglų k.
* Wildscreen Arkive. Spheniscus magellanicus  anglų k.
Pustonis

**Pustonis** – mažiausias atstumas tarp dviejų diatoninės ir chromatinės dermės garsų, atitinka mažosios sekundos intervalą. Pustonį iliustruoja du gretimi fortepijono klavišai arba du gretimi gitaros stygos dalmenys. Tiksli pustonio vertė yra priklausoma nuo naudojamos temperacijos ir gali būti nuo 1/3 iki 2/3 tono.

Diatoninėje dermėje yra skiriami du pustonio porūšiai, nors skambesio požiūriu jie yra tapatūs. Jei pustonio intervalas susidaro tarp natų, kurios žymimos ta pačia raide ir skiriasi tik alteracijos ženklu, jis yra vadinamas **chromatiniu pustoniu**. Pavyzdžiui, pustonis tarp C ir C# yra chromatinis. Kartais literatūroje sinonimiškai naudojama sąvoka išplėstasis unisonas. Kita vertus, jei pustonis yra tarp natų, žymimų skirtingais simboliais, jis yra vadinamas **diatoniniu pustoniu**. Toks pustonis, pavyzdžiui, yra tarp C ir D*b*. Literatūroje šis pustonis dažnai vadinamas mažąja sekunda. Akivaizdu, kad abu pavyzdiniai intervalai yra identiški, todėl šis skirstymas yra veikiau teorinis.

Lygiojoje temperacijoje, visų pustonių santykiniai dydžiai yra vienodi ir yra lygūs šimtui centų arba \sqrt[12]{2}, o visus kitus diatoninius intervalus galima išreikšti sveikuoju pustonių skaičiumi, tarkim, oktava yra lygi dvylikai pustonių, o kvinta – septyniems. Analogiškai, vienas tonas lygiojoje temperacijoje yra lygus dviem pustoniams (iš ko ir kilo toks pavadinimas).

Tonai ir pustoniai dažnai naudojami sutrumpintai apibrėžti diatoninėms gamoms, tarkim, užrašas **T-T-P-T-T-T-P**, kuriame T atitinka toną, o P – pustonį, apibūdina intervalus tarp garsų standartinėje mažorinėje gamoje.

Derinimo sistemose, skirtingose nuo lygiosios temperacijose, oktava nėra dalinama į vienodo dydžio pustonius, o neretai įmanoma situacija, kad ir nė vienas iš pustonių tokioje dermėje nebus lygus lygiosios temperacijos pustoniui.

## Šaltiniai
Vaginalinis seksas

**Vaginalinis seksas** ( – „makštis“) – įprastinis sueities būdas, viena iš pačių dažniausių sekso rūšių. Biologine prasme tai yra pagrindinis lytinių santykių būdas ir vienintelis fiziologiškai natūralus būdas žmonių dauginimosi funkcijai atlikti (kiti būdai yra pagalbiniai). Beveik visose kultūrose vaginalinis seksas laikomas tikriausia sekso norma, neretai kiti sueities būdai yra laikomi tabu.

## Poveikis moteriai

2006 m. atlikta tyrimų apžvalga atskleidė, kad moterims vaginalinis seksas (varpos–makšties būdu) yra susijęs su geresniu psichologiniu poveikiu ir fiziologiniu atsaku negu kiti sueities ir lytinių santykių būdai. Be to, pastarojoje apžvalgoje atskleista, jog vaginalinis seksas turi stipresnės įtakos geresnei psichologinei sveikatai negu klitorinis. 2021 m. atlikta mokslinių straipsnių apžvalga taip pat atskleidė, kad vaginalinė sueitis didžiajai daliai moterų yra maloniausia lyginant su kitomis formomis, nors tai gali priklausyti nuo įvairių kitų veiksnių.

Magnetinio rezonanso būdu atlikti matavimai parodė, kad vaginalinio sekso metu skirtingos moterys orgazmą patiria nevienodai – vienos dėl greitesnių, kitos – dėl lėtesnių judesių. Pastebima, kad orgazmo tikimybė yra didesnė, jeigu stimuliuojama priekinė ir viršutinė makšties sienelė.

## Šaltiniai
Niflheimas

**Niflheimas** – ledo ir šalčio pasaulis skandinavų mitologijoje, esantis Ginungagapo tuštumos šiaurėje. Kartais tapatinamas su Helheimu. Niflheime asai sukūrė Helheimą, kurio valdove tapo Helė.

Ginungagape susitiko ledai iš šiaurės (Niflheimo) ir ugnies kibirkštys iš pietų (Muspelheimo). Jie suformavo *eitrą* (eterį), iš kurio greitai susiformavo pirmoji būtybė milžinas Imiras ir pirmapradė karvė Audumla.

*Taip pat skaitykite:*
* Imiras 
* Muspelheimas
* Helheimas
Balanda

**Balanda** (*Chenopodium*) – burnotinių (*Amaranthaceae*) šeimos augalų gentis. Lotyniškasis pavadinimas kildinamas iš graikų k. žodžių *χην* – žąsis ir *πόδι* – koja; šios genties augalų lapų forma primena žąsies pėdą. Žiedai sukrauti į kamuolėlius šluotelės pavidalo žiedynuose. Vaisius ištisai arba dalinai apgaubtas apyžiedžio.

Gentyje yra apie 150 rūšių, paplitusių visame pasaulyje. Lietuvoje auga šios rūšys:
*Baltoji balanda (*Chenopodium album*). **Pav.**
*Vaistinė balanda (*Chenopodium ambrosoides*)
*Panaminė balanda (*Chenopodium bonus-henricus*)
*Šimtagrūdė balanda (*Chenopodium botrys*)
*Gausialapė balanda (*Chenopodium foliosum*)
*Žydralapė balanda (*Chenopodium glaucum*)
*Margasėklė balanda (*Chenopodium hybridum*)
*Mūrinė balanda (*Chenopodium murale*)
*Gausiasėklė balanda (*Chenopodium polyspermum*)
*Raudonstiebė balanda (*Chenopodium rubrum*)
*Glaustašakė balanda (*Chenopodium urbicum*)
*Balanda smirduolė (*Chenopodium vulvaria*)

Bolivinė balanda (*Chenopodium quinoa*) yra senovinis maistinis augalas, prisitaikęs augti šaltame sausame aukštikalnių klimate. Iš šios balandos bei baltosios (*C. album*), blyškiosios (*C. pallidicaule*) ir pietinės (*C. berlandieri*) balandų gaminami balandų miltai.
Balandūnė

**Balandūnė** (*Atriplex*) – burnotinių (*Amaranthaceae*) šeimos augalų gentis. Lotyniškai *triplex* – trigubas; augalų lapai dažnai trikampiški. Lapai ant stiebo išsidėstę pražangiai, retai priešiškai. Gentyje daug piktžolių.

Gentyje apie 200 rūšių. Lietuvoje auga šios rūšys:
* Strėlialapė balandūnė (*Atriplex calotheca*)
* Iešmalapė balandūnė (*Atriplex hastata*)
* Daržinė balandūnė (*Atriplex hortensis*)
* Blizgančioji balandūnė (*Atriplex nitens*)
* Pajūrinė balandūnė (*Atriplex littoralis*)
* Plačioji balandūnė (*Atriplex patula*)
* Rožinė balandūnė (*Atriplex rosea*). **Pav.**
* Blizgančioji balandūnė (*Atriplex sagittata*)
* Totorinė balandūnė (*Atriplex tatarica*)
Runkelis

**Runkelis** (*Beta*) – burnotinių (*Amaranthaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje vienintelė Lietuvoje auginama kultūrinė rūšis – **paprastasis runkelis** (*Beta vulgaris*). Tai vienmetis arba dvimetis, o kartais ir daugiametis augalas, turintis 40-100 cm aukščio statų stiebą ir sustorėjusią mėsingą šaknį. Šaknis apskrita arba pailga, nuo baltos iki tamsiai raudonos spalvos. Lapai stambūs, lygiakraščiai. Žiedai sutelkti į kamuolėlius, kurie sudaro varpiškus žiedynus. Žydi liepos – rugsėjo mėn. 

## Rūšys

Plačiai auginamas daržuose ir laukuose. Lietuvoje auginami šie porūšiai:
***[[pašarinis runkelis|Pašarinis]], paprastasis runkelis** (*Beta vulgaris* subsp. *esculenta*), kuris pagal šaknų spalvą skirstomas į keletą varietetų:
**var. *alba* – baltomis šaknimis,
**var. *lutea* – geltonomis šaknimis,
**var. *rosea* – rožinėmis ar rausvomis šaknimis,
**var. *rubra* – tamsiai raudonomis šaknimis, dar kitaip vadinamas **[[burokėlis|burokėliu]]**.
***[[Cviklinis runkelis]]** (*Beta vulgaris* subsp. *cicla*). Skiriami keli varietetai:
**var. *sulcata* – baltomis šaknimis
**var. *purpurascens* – raudonomis šaknimis
**var. *flavescens* – geltonomis šaknimis ir kt.


Buraki poznan.jpg|Burokėlis (*Beta vulgaris* var.* rubra*)
SugarBeet.jpg|Cukrinis runkelis (*Beta vulgaris* var. *altissima*)
Burokėlis

**Burokėlis** – burnotinių (*Amaranthaceae*) šeimos, runkelio (*Beta*) genties dvimetė daržovė, kilusi iš savaime augančių **paprastųjų runkelių** (*Beta vulgaris*). Lietuvoje auginamas paprastojo runkelio varietas *Beta vulgaris* var. *atrorubra*.

Šakniavaisiai apvalūs, tamsiai raudoni. Lapkočiai tvirti, statmeni, ryškiai raudoni. Lapai dideli (5–20&nbsp;cm), vešlūs, žali su raudonomis gyslomis. Paliktas žiemoti, antrais metais burokėlis išaugina stiebą su smulkiais, į varpas susitelkusiais, vėjo apdulkinamais žiedais.

Burokėliai domestikuoti II tūkstantmetyje pr. m. e. Viduržemio jūros regione. Išplito po Mesopotamiją, Kiniją. Maistui vartojamas šakniavaisis, taip pat švieži lapkočiai ir lapai. Lietuvoje iš burokėlių gaminamos sriubos (barščiai, šaltibarščiai, batviniai), mišrainės, sultys. Šakniavaisiuose yra 9-16 % cukrų, 1,8-3 % baltymų, 0,7-1,4 % celiuliozės, 0,8-1,3 % mineralinių medžiagų, taip pat rūgščių, vitaminų (ypač vitamino P). Burokėliai dažnai naudojami kaip maistinis dažas.

Burokėliai geriausiai auga vidutinio sunkumo, puveningose, gerai įdirbtose priemolio dirvose. Tradiciškai sėja pradedama ievoms sužydėjus. Naudojama sėklų 12–14&nbsp;kg/ha.

Pagrindiniai kenkėjai – sprakšiai, spragės, runkeliniai nematoidai, runkelinės musės; ligos – lapų rudmargė, netikroji miltligė, tikroji miltligė, baltuliai.

## Sveikata
Burokėliuose yra daug naudingų elementų – geležies, kalcio, vitaminų A, B6, magnio, daug vitamino C, vario, antioksidantų, folio rūgšties, kuri laikoma onkologinių susirgimų priešu ir prevencija širdies ir kraujagyslių ligoms. Daugelį išvardintų medžiagų organizmas geriau pasisavina iš burokėlių lapų nei iš šaknies.

Naudingos žalių burokėlių sultys, kuriose daug azoto oksido, kuris praplečia kraujagysles. Burokėliai taip pat didina raumenų jėgą ir ištvermę. Įrodyta, kad burokėlis gerina potenciją.

## Lietuvoje
Lietuvoje burokėliai žinomi nuo XVI a. 1588 m. įtraukti į Lietuvos statuto kainyną. Tarpukaryje užėmė ~11 % pasėlių.

## Šaltiniai
Alfheimas

:*Šis straipsnis - apie senovės skandinavų mitinę žemę. Apie realų istorinį regioną žiūrėkite straipsnį [[Ranrikė]]*
Skandinavų mitologijoje **Alfheimas** („Alfų žemė“ arba **Elfheimas**, „Elfų žemė“, **Lesalheimas**) – vienas iš devynių pasaulių, esantis tarp Midgardo ir Asgardo. Šviesiųjų elfų buveinė. Edose minimas 2 kartus: „Vyresniojoje Edoje“ *Grímnismál* dalyje ir „Jaunesniojoje Edoje“ *Gylfaginning* dalyje. Jaunesniojoje Edoje išskiriama, kad Alfheime gyveno tik šviesieji elfai, o tamsieji elfai gyveno pasaulio apačioje.
Mažasis pingvinas

**Mažasis pingvinas** (*Eudyptula minor*) – pingvininių (*Spheniscidae*) šeimos paukštis. Australijoje dar yra vadinamas pasakų pingvinu, o Naujoje Zelandijoje – mėlynuoju pingvinu.

## Paplitimas
Paplitę Naujosios Zelandijos pakrantėse, Čatamo salose, Kenterberyje, Kuko sąsiauryje, pietų Australijos pakrantėse. Populiacijoje yra 350–600,000 individų.

## Išvaizda
Tai mažiausia pingvinų rūšis: kūno ilgis apie 30 – 33 cm., o sveria 1 – 1,5 kg. Plunksnos trumpos ir tankios. Viršugalvis, kaklas, nugara ir išorinė sparnų pusė yra tamsiai mėlynos spalvos. Gerklė, pilvas ir vidinė sparnų pusė – balti.Rainelė šviesiai sidabriška arba melsvai pilka arba šviesiai ruda .Snapas tamsiai pilkas ar juodas. Saugusių patinų snapas 35,7 mm ilgio, patelių – 34,5 mm. Patelių snapai yra plonesni. Jauniklių snapai trumpesni už suaugusių. Saugusių patinų snapas 35,7 mm ilgio, patelių – 34,5 mm. Patelių snapai yra plonesni. Jauniklių snapai trumpesni už suaugusių. Sparnai 11,75 cm ilgio. Pėdos rožinės, o padai juodi.

## Biologija
Gyvenimo trukmės vidurkis laisvėje apie 6,5 metus, o nelaisvėje iki 25 metų. Lytiškai patinai subręsta 3 metų, o patelės dviejų. Aktyvūs dieną, triukšmingi.

Didžiausią gyvenimo dalį praleidžia jūrose, todėl yra puikiai prisitaikę išgyventi vandenyje. Kad plunksnos neperšlaptų, jas ištepa riebalais, esančiais pasturgalinėje liaukoje. Pūkuose susidarę oro tarpai kūną saugo nuo šalčio.

Ieškodami maisto per dieną nuplaukia 15 – 50 kilometrų. Maisto ieško 10 – 30 m gylyje. Po vandeniu išbūna 1 min. Plaukia 2 – 6,4 km/h greičiu. Maitinasi jūroje pavieniui arba mažomis grupelėmis, sutemus grįžta į krantą. Minta tik jūros gyvūnais: žuvimis, kriliumi ir smulkiais kalmarais. Sausumoje būna tik veisimosi ir šerimosi metu.
 
Birželio – rugpjūčio mėnesiais į veisimosi vietas pirmieji grįžta patinai ir pradeda taisyti senus arba krauti naujus lizdus. Lizdavietės yra 2 metrų atstumu viena nuo kitos. Lizdus krauna 60 – 80 cenimetrų ilgio urvuose ar plyšiuose 
. Dėtyje du, balti, beveik vienodo dydžio kiaušiniai. Gali būti dvi vados per sezoną. Perėjimas trunka 36 dienas. Peri abu tėvai, pasikeisdami kas 1 – 2 paras. Tėvai jauniklius maitina atrydami žuvis ar kalmarus. 5 savaičių jaunikliai tėvų laukia išlindę iš urvų. 7 – 11 savaičių jaunikliai maitinasi patys.

Išplaukus jaunikliams į jūrą suaugę pingvinai pradeda šertis. Šeriasi 17 dienų. Šėrimosi metu nesimaitina.

## Šaltiniai
Burokas

**Burokas:**
* Burokas (runkelis) – augalas.

## Pavardės:

**Burokas** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Burokienė (ištekėjusi moteris) ir Burokaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

*Dainius Burokas – politikas;
*Jonas Burokas – politikas;
*Kazys Burokas (1866-1934) – Lietuvos knygnešys;
*Ramūnas Burokas (1985) – politikas, LSDP vicepirmininkas, LSDJS pirmininkas;
*Rimas Burokas – poetas;
*Ričardas Burokas - internetas (2015).
Cukrinis runkelis

**Cukrinis runkelis** – burnotinių (*Amaranthaceae*) šeimos kultūrinis augalas, **paprastojo runkelio** varietetas *Beta vulgaris* var. *saccharifera*.

Tai dvimetis augalas, dideliais vešliais lapais ir cukringu šakniavaisiu. Jame yra 20 % sacharozės, 5 % celiuliozės, 1,5 % azotinių medžiagų. Tai svarbi cukraus žaliava. Lapai, išspaudos, melasa naudojami kaip pašaras.

Cukriniai runkeliai geriausiai auga velėniniuose karbonatiniuose ir velėniniuose jauriniuose priemoliuose, taip pat pakankamai gerai auga puveninguose priesmėliuose. Mėgsta silpnai rūgščias arba neutralias dirvas. Sėjami į gerai įdirbtą dirvą balandžio pabaigoje ar gegužės pradžioje. Į tą pačią vietą sėjami kas 2-3 metai, taikant sėjomainą su žiemkenčiais. Cukriniai runkeliai sėjami kas 4–8 cm, 2–3 cm gylyje. Kasami rugsėjo pabaigoje, spalį.

Cukrinių runkelių kenkėjai: runkelinės musės, amarai, spragės; ligos – lapų rudmargė, sausasis lapų puvinys, daigų juodašaknė.

Pagrindiniai cukrinių runkelių augintojai pasaulyje yra Prancūzija (29 mln. t, 2005 m.), Vokietija (25), JAV (25), Rusija (22), Ukraina (16), Turkija (14), Italija (12), Lenkija (11). Lietuvoje cukriniai runkeliai auginami nuo XIX a. pradžios. Pirmieji cukrinių runkelių tyrimai Lietuvoje atlikti 1910 m. Baisiogalos dvarininko V. Komaro iniciatyva ir ataskaita apie juos parengta anglų kalba. 1912 m. cukriniai runkeliai pasėti 2,2 ha plote Vilkaviškio apskrityje Puodžiškių dvare. Gautas 2,6 t/ha derlius. Intensyviai auginti pradėti XX a. ketvirtajame dešimtmetyje, kuomet įsteigti pirmieji cukraus fabrikai (1931 m. Marijampolėje, 1935 m. Pavenčiuose). Derlingumas 1935 m. siekė 160 cnt/ha, 1940 m. – 203 cnt/ha, 1983 m. – 247 cnt/ha.

Lietuvoje daugiausiai auginami Vidurio žemumoje: Marijampolės, Kėdainių, Panevėžio, Radviliškio, Pakruojo rajonuose, mažiau Kauno, Kupiškio, Biržų, Raseinių, Prienų rajonuose. Iš 100 kg cukrinių runkelių yra pagaminama 16,5 kg cukraus.

## Istorija

1747 m. Berlyno vaistininkas Andreas Sigismund Marggraf nustatė, jog cukriniuose runkeliuose yra 16 % cukraus.

## Produkcija

## Šaltiniai
Druskė

**Druskė** (*Salsola*) – burnotinių (*Amaranthaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso žolės arba puskrūmokšniai su pražanginiais siaurais lapais. Žiedai sutelkti lapų pažastyse varpiškuose žiedynuose. 

Gentyje yra apie 100 rūšių. Lietuvoje auga 3 rūšys:
* Siauralapė druskė (*Salsola australis*)
* Šlaitinė druskė (*Salsola collina*) 
* Smiltyninė druskė (*Salsola kali*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. **Pav.**
Celiozija

**Celiozija** (*Celosia*) – burnotinių (*Amaranthaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso vienametės arba daugiametės žolės su stačiais, šakotais stiebais. Lapai auga pražangiai; jie kiaušiniški. Žiedai sukrauti varpos ar šluotelės pavidalo žiedynuose. Vaisius – daugiasėklė dėžutė.

Lietuvoje darželiuose auginamos šios rūšys:
*Sidabrinė celiozija (*Celosia argentea*)
*Skiauterėtoji celiozija (*Celosia cristata*)
Audumla

Skandinavų mitologijoje **Audumla** (**Audhumla**) – mitinė pirmapradė karvė, atsiradusi kartu su milžinu Imiru iš eitro (eterio). Audumla laižė sūrius ledo blokus, o pienu maitino Imirą. Iš po apšerkšnijusių ledų atsirado dievų protėvio Būrio kūnas (vers. iš Audumlos laižomų akmenų). Minima Jaunesniojoje Edoje *Gylfaginning* dalyje, po Ginungagapo ir Imiro aprašymo.
Burnotis

**Burnotis** (*Amaranthus*) – burnotinių (*Amaranthaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso vienamečiai arba daugiamečiai žoliniai augalai su šakotu stiebu. Lapai pražanginiai, įvairūs – kiaušiniški, lancetiški, elipsiški ir kt. formų. Žiedai smulkūs, susitelkę kamuolėliais tankiose varpose, galvutėse. Vaisius – dėžutė.

## Rūšys

Gentyje yra šios rūšys.

Lietuvoje auga šios rūšys:
* Baltasis burnotis (*Amaranthus albus*),
* Gulsčiasis burnotis (*Amaranthus blitoides*),
* Uoginis burnotis (*Amaranthus blitum*),
* Uodegotasis burnotis (*Amaranthus caudatus*),
* Raibasis burnotis (*Amaranthus cruentus*), taipogi vadinamas šluotiniu burnočiu (*Amaranthus paniculatus*),
* Šiurkštusis burnotis (*Amaranthus retroflexus*).
Kitos rūšys:

## Etimologija
Pavadinimas *burnõtis* (*burnõtas*) yra skolinys iš  ('burnotis'), iškraipytas dėl sąskambio su žodžiu *burnà*. Lenkiškas žodis kilęs nuo tūlo gydytojo ir poeto Bernoto iš Liublino (*Biernat z Lublina*), parašiusio botanikos ir veterinarijos knygą *Ogrody zycia*. Vardas *Bernotas* padarytas iš vardo *Bernardas*.


Image:Amaranthus caudatus4.jpg|Uodeguotasis burnotis (*Amaranthus caudatus*)
Image:Amaranthus cruentus1.jpg|Raibasis burnotis (*Amaranthus cruentus*)


## Šaltiniai
Drugialaišis

**Drugialaišis** (*Corispermum*) – burnotinių (*Amaranthaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso vienamečiai, su šakotais plaukeliais augalai. Jų žiedai sukrauti retose varpose stiebo ir šakų viršūnėse.

Gentyje yra apie 60 rūšių. Lietuvoje auga **siauralapis drugialaišis** (*Corispermum hybridum*). Augalas 10-50 cm aukščio, apaugęs retais, šakotais plaukeliais. Stiebas kylantis. Lapai linijiški, išsidėstę pražangiai. Žydi liepos – rugsėjo mėn. Auga smėlėtose vietose pajūryje, ant geležinkelio pylimų, upių slėniuose. Lietuvoje apyretis augalas.
Gyvoliai

**Gyvoliai** – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, Ventos regioninio parko teritorijoje, dešiniajame Virvytės (Virvyčios) upės krante (netoli jos žiočių). Seniūnaitijos centras. Kaime yra 1919 m. įkurta Gudų pradinė mokykla, kurioje mokosi 22 mokiniai, parduotuvė, pieno surinkimo punktas. Kaime stūkso Gyvolių piliakalnis, vadinamas Švedkalniu. Šiaurėje plyti nedidelis Santeklių miškas, šalia kaimo auga saugoma Santeklinės pušis.

Gyvolių kaimą garsina vaistažolininkė – farmakognostė Jadvyga Balvočiūtė – čia gyvenanti, turinti įmonę „Jadvygos žolės“. Kaime nėra stambių ūkininkų. Daug gyventojų dirba Mažeikių mieste.

Gyvolių kaimas gražiai tvarkomas, Albinos ir Juozo Navickų sodyba už puikų tvarkymąsi, augalų ir medžių kolekciją yra pripažinta viena gražiausių ne tik Mažeikių rajone, bet ir Lietuvoje, prezidento Valdo Adamkaus apdovanota Pagyrimo raštu ir atminimo dovana.

Gyvolių kaimo gyventojai yra susibūrę į kaimo bendruomenę. Bendruomenės tikslas burti kaimo žmones, kartu spręsti iškylančias problemas, saugoti ir ugdyti etninę kultūrą. 300 metrų nuo kaimo, ant Virvytės upės kranto, netoli Virvytės ir Ventos upių santakos įrengta Santeklių poilsevietė, apžvalgos aikštelė. Kitame Virvytės krante – Viešoji įstaiga „Akmenės rajono socialinių paslaugų centras“, kur nuolat organizuojamas poilsis, infrastruktūra pritaikyta ir neįgaliesiems. Vasarą čia nuolat veikia vaikų vasaros stovykla „Virvytė“, galima išsinuomoti baidares ir plaukioti nuostabiomis vietomis.

## Istorija

Kaimas atsirado prie X-XII amžiaus Gyvolių piliakalnio. Piliakalnio dydis – 1000–2000 m², perimetras 100 × 200 metrų. Šlaitai statūs, jų aukštis 10–20 m, gamtinės kliūtys iš 3 pusių. Aplinkinėse vietovėse gausu istorinių – archeologinių paminklų: Pavirvytės – Gudų IX – XI amžiaus senkapiai, Santeklių senkapiai, prancūzkapiai. Archeologų nustatyta, kad šiose vietose buvo kuršių ir žiemgalių genčių ribos, netgi rasti kapai liudija, kad greta, pagal savo kultūrą, buvo laidojami abiejų genčių žmonės.

Netolimose Gyvolių piliakalnio apylinkėse buvo įsikūrę:
* Gyvolių I dvaras. Išparceliuotas 1928 metais, naujakurių žemė buvo vadinama Gyvolių I kaimu;
* Gyvolių II dvaras. Išparceliuotas 1933 metais ir buvo vadinamas Gyvolių II kaimu.

Sovietmečiu dvarai nugriauti, gyventojai iš senųjų kaimų teritorijos sukelti į Gyvolių gyvenvietę, kurios teritorijoje tebuvo 3 senieji ūkiai. Sovietinės okupacijos metais Gyvoliai buvo kolūkio pagalbinė gyvenvietė.

## Gyventojai

## Galerija

Gyvoliai1.JPG|Kaimo gatvelė
Virvyteslenis.JPG|Virvytės slėnis ties Gyvoliais
PICT7726BalvociuteJadvyga.jpg|Žiniuonė Jadvyga Balvočiūtė
Gyvoliai2.JPG|Kaimo gatvelė


## Šaltiniai

*
Plagijavimas

**Plagijavimas** – svetimo kūrinio, idėjos, išradimo pateikimas kaip savo.

Plagijavimas nėra visiškai tas pats kaip autorinių teisių pažeidimas.

## Paplitimas

Paplitęs įvairiuose visuomenės sluoksniuose (akademiniuose, meno – tarp rašytojų, menininkų ir kt.).

Plagijuojama tiek sąmoningai, tiek ir nesąmoningai dėl įvairių priežasčių: dėl nesuvokimo, teisinio žinių, kultūros stokos; dėl laiko, kūrybingumo stokos, nenoro dirbti ir vietoj to pateikti kitų kūrinius kaip savo ir tikėtis įvertinimo, atlyginimo bei kt.

Plagijavimui palankias sąlygas sudaro informacinės technologijos, internetas, šiuolaikinė technika, kuria paprasta dauginti bei kopijuoti kūrinius (mažomis išlaidomis).
Būris

Skandinavų mitologijoje **Būris** – pirmasis dievas, visų dievų protėvis. Boro tėvas, Odino senelis. Atsirado iš po apšerkšnijusių ledų, kuriuos laižė pirmapradė karvė Audumla. Vienintelis šaltinis pasakojantis apie Būrį yra „Jaunesnioji Eda“.
Mėnuliasėkliniai

**Mėnuliasėkliniai** (*Menispermaceae*) - magnolijūnų (*Magnoliophyta*) augalų šeima, kuriai priklauso dvinamiai sumedėję, rečiau žoliniai, vijokliniai. Lapai pražanginiai. Žiedai sukrauti kekėse, skydeliuose arba šluotelėse. Vaisius kaulavaisis.

Šeimoje yra 78 gentys, apimančios 520 rūšių. Lietuvoje auginamos vienos genties dvi rūšys:
*Kanadinis mėnuliasėklis (*Menispermum canadense*);
*Daurinis mėnuliasėklis (*Menispermum dahuricum*).

## Gentys
**[[Abuta]]*
**[[Albertisia]]*
*Anamirta (*Anamirta*)
**[[Anisocycla]]*
*Delčiuvis (*Anomospermum*)
**[[Antizoma]]*
*Sterptė (*Arcangelisia*)
**[[Aspidocarya]]*
**[[Beirnaertia]]*
**[[Borismene]]*
**[[Burasaia]]*
**[[Calycocarpum]]*
**[[Carronia]]*
**[[Caryomene]]*
**[[Chasmanthera]]*
**[[Chlaenandra]]*
*Stuburis (*Chondrodendron*)
**[[Cionomene]]*
*Gliedras (*Cissampelos*)
*Raudvijas (*Cocculus*)
*Vijuotė (*Coscinium*)
*Kuraris (*Curarea*)
**[[Cyclea]]*
**[[Dialytheca]]*|
**[[Dioscoreophyllum]]*
**[[Diploclisia]]*
**[[Disciphania]]*
**[[Elephantomene]]*
**[[Eleutharrhena]]*
**[[Fibraurea]]*
**[[Haematocarpus]]*
**[[Hyperbaena]]*
**[[Hypserpa]]*
*Vaistras (*Jateorhiza*)
**[[Kolobopetalum]]*
**[[Legnephora]]*
**[[Leptoterantha]]*
**[[Limacia]]*
**[[Limaciopsis]]*
**[[Macrococculus]]*
*Mėnuliasėklis (*Menispermum*)
**[[Odontocarya]]*
**[[Orthogynium]]*
**[[Orthomene]]*
**[[Pachygone]]*
**[[Parabaena]]*
**[[Penianthus]]*
*Draikis (*Pericampylus*)
**[[Platytinospora]]*
**[[Pleogyne]]*
**[[Pycnarrhena]]*
**[[Rhaptonema]]*
**[[Rhigiocarya]]*
**[[Sarcolophium]]*
**[[Sarcopetalum]]*
**[[Sciadotenia]]*
**[[Sinomenium]]*
**[[Sphenocentrum]]*
**[[Spirospermum]]*
*Stefanija (*Stephania*)
**[[Strychnopsis]]*
**[[Synandropus]]*
**[[Synclisia]]*
**[[Syntriandrum]]*
**[[Syrrheonema]]*
**[[Telitoxicum]]*
**[[Tiliacora]]*
**[[Tinomiscium]]*
*Drapsnė (*Tinospora*)
**[[Triclisia]]*
**[[Ungulipetalum]]*
Raugerškiniai

**Raugerškiniai** (*Berberidaceae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) augalų šeima, kuriai priklauso neaukšti medžiai arba krūmai. Lapai pražanginiai, paprasti arba sudėtiniai. Žiedai sukrauti pažastyse arba galinėse kekėse bei šluotelėse. Vaisius – uoga, retai riešutėlis arba dėžutė.

Šeimoje yra 15 genčių, apie 570 rūšių. Lietuvoje auga šių genčių augalai:
* Mahonija (*Mahonia*)
* Raugerškis (*Berberis*)

Kitos gentys:
* *[[Achlys]]* 
* *[[Bongardia]]* 
* Stieblapis (*Caulophyllum*) 
* *[[Diphylleia]]* 
* Krumplenis (*Dysosma*) 
* Epimedis (*Epimedium*) 
* *[[Gymnospermium]]* 
* Džefersonija (*Jeffersonia*) 
* *[[Leontice]]* 
* Nandina (*Nandina*) 
* Pėdlapis (*Podophyllum*) 
* *[[Ranzania]]* 
* *[[Vancouveria]]*
Hamameliniai

**Hamameliniai** (*Hamamelidaceae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) augalų šeima, kuriai priklauso vasaržaliai arba visžaliai medžiai bei krūmai. Jų lapai pražanginiai, paprasti arba skiautėti. Žiedai sukrauti galvelės, varpos ar kekės pavidalo žiedynuose. Vaisius – dėžutė, kuri atsidaro dviem sąvaromis.

Šeimoje yra apie 27 gentys ir apie 80-90 rūšių, paplitusių subtropikuose ir vidutinio klimato kraštuose. 

Lietuvoje kaip dekoratyvinis augalas labai retai auginamas sodinis hamamelis (*Hamamelis virginiana*).

## Gentys
*Būtenė (*Exbucklandia*)
**[[Chunia]]*
**[[Dicoryphe]]*
**[[Distiliopsis]]*
*Dizantas (*Disanthus*)
**[[Embolanthera]]*
**[[Eustigma]]*
*Hamamelis (*Hamamelis*) 
*Laimikė (*Fortunearia*)
*Lazdenis (*Corylopsis*) 
**[[Maingaya]]*
**[[Matudaea]]*
**[[Molinadendron]]*
**[[Mytilaria]]*
**[[Neostrearia]]*
**[[Noahdendron]]*
**[[Ostrearia]]*
*Parotija (*Parrotia*)
**[[Parrotiopsis]]*
*Purkolis (*Distylium*) 
*Rodolėja (*Rhodoleia*)
*Seketis (*Loropetalum*)
**[[Sinowilsonia]]*
**[[Sycopsis]]* 
**[[Tetrathyrium]]*
**[[Trichocladus]]*
*Vokarnis (*Fothergilla*)
Buksmediniai

**Buksmediniai** (*Buxaceae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) augalų šeima, kuriai priklauso visada žaliuojantieji medžiai arba krūmai. Lapai priešiniai arba pražanginiai, paprasti, lygiais kraštais. Žiedai sutelkti galvutės arba varpos pavidalo žiedynuose, kurie būna ūglių pažastyse arba viršūnėse. Vaisius – dėžutė arba kaulavaisis.

Šeimoje yra 5 gentys, 70 rūšių. Lietuvoje auga buksmedžio (*Buxus*) gentis ir viena jos rūšis – paprastasis buksmedis (*Buxus sempervirens*). 

## Gentys
*Buksmedis (*Buxus*)
*Pachisandra (*Pachysandra*)
**[[Sarcococca]]*
**[[Styloceras]]*
Sankcija

**Sankcija** (pr. *sanction*; iš , grasinimas nubausti; *sancire*, vertinti, negrąžinamai įtvirtinti, grasinti bausme) – socialinėje sistemoje integruotas poveikis, nukreiptas į sistemos, jos posistemių, elementų aktyvumą, sąveiką, kurio paskirtis yra (ne)tiesiogiai skatinti, remti arba slopinti jų veikimą (ar neveiklumą).

## Rūšys

### Pozityvios sankcijos

Pozityvios sankcijos yra tokios, kurios skatina ligšiolinį elgesį (ar jo nebuvimą) – apdovanojimai, materialinis ar kitoks atlyginimas, žodinis ar neverbalinis paskatinimas, pakėlimas pareigose ir kt.

### Negatyvios sankcijos

Negatyvios sankcijos yra tokios, kurių paskirtis – slopinti, neutralizuoti, sabotuoti, dekatalizuoti kokio nors asmens veiklą ar jos pasekmes.

Negatyvios sankcijos apima nubaudimą, papeikimą, neigiamą viešą veiklos įvertinimą, ją įvardijant kaip priešingą esamų standartų atžvilgiu.

## Taip pat skaitykite
* Bausmė
Bukiniai

**Bukiniai** (*Fagaceae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) augalų šeima.

Vidutinių platumų klimato juostoje paplitusios šios šeimos medžių ir krūmų rūšys lapus meta kasmet, atogražose paplitusios dažniausiai amžinai žaliuojančios.

Lapai dideli, pražanginiai, plunksniškai gysloti, lygiakraščiai arba plunksniškai skiautėtais kraštais. Kuokeliniai žiedai sudaro žirginius arba galvelės pavidalo žiedynus. Vaisius – riešutas.

## Bukiniai Lietuvoje

Lietuvoje savaime auga arba yra introdukuotos 3 gentys:
* Ažuolai (*Quercus*); dvi savaiminės ir apie dvidešimt introdukuotų rūšių.
* Bukai (*Fagus*); Lietuvoje augančio paprastojo buko statusas ginčytinas, priklausomai nuo botaninio šaltinio, jis introdukuotas arba savaime plintanti rūšis.
* Kaštainiai (*Castanea*); introdukuoti.

## Klasifikacija
Išskiriami du pošeimiai ir 9 gentys (apie 1000 rūšių, maksimaliai iki 1101 rūšies):
* Pošeimis: *[[Fagoideae]]* K. Koch
** Gentis: *[[Fagus]]* L. 1753 – Bukai; nuo 10 iki 13 rūšių.
* Pošeimis: *[[Quercoideae]]* Õrsted
** Gentis: *[[Castanea]]* Mill. 1754 – Kaštainiai; 8 rūšys.
** Gentis: *[[Castanopsis]]* (D. Don) Spach 1841 – Kašteniai; apie 125–130 rūšių.
** Gentis: *[[Chrysolepis]]* Hjelmq. 1948 – Žvynbukiai; 2 rūšys.
** Gentis: *[[Cyclobalanopsis]]* Oerst. 1866; 2 rūšys.
** Gentis: *[[Lithocarpus]]* Blume 1826 – Ąžuolūnas; apie 330–340 rūšių.
** Gentis: *[[Notholithocarpus]]* P. S. Manos, C. H. Cannon & S.H. Oh 2008 [2009]; 1 rūšis: *N. densiflorus*.
** Gentis: *[[Quercus]]* L. 1753 – Ąžuolai; nuo 450 iki 600 rūšių.
** Gentis: *[[Trigonobalanus]]* Forman 1962; 1 rūšis: *T. verticillata*.

## Šaltiniai
Sotvariniai

**Sotvariniai** (*Myricaceae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) augalų šeima, kuriai priklauso kvapūs krūmai su gausiomis liaukutėmis nusėtais lapais.

## Gentys
**[[Canacomyrica]]* (monotipinė)
***[[Canacomyrica monticola]]*
*Ūgras (*Comptonia*) (monotipinė)
**Klajoklinis ūgras (*Comptonia peregrina*)
*Sotvaras (*Myrica*) (35-50 rūšių)
**Pajūrinis sotvaras (*Myrica gale*). Auga Lietuvoje.
***[[Myrica pensylvanica]]*
Pajūrinis sotvaras

**Pajūrinis sotvaras** (*Myrica gale*) – sotvarinių (*Myricaceae*) šeimos augalų rūšis.

Rūšis paplitusi centrinėje ir paatlantės Europoje, Šiaurės Amerikoje, Rytų Azijoje.

Augalas gausiai šakotas, 50-150 cm aukščio. Šakos tamsiai rudos, gausiai lapuotos, su melsvu apnašu, tankiai nusėtos geltonomis liaukutėmis. Lapai pražanginiai, kiaušiniški arba lancetiški. Žiedai susibūrę į stačius žirginius. Žydi prieš išsiskleidžiant lapams, balandžio – gegužės mėnesiais.

Augalas turi daug rauginių medžiagų. Iš lapų galima gauti geltonus dažus. Seniau buvo naudojamas odos ligoms gydyti.

Lietuvoje auga tarpinėse pelkėse, pelkėtuose miškuose, užpelkėjusiose pievose pajūrio rajonuose. Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. Natūrali populiacija auga mažesniame, nei 40 km² plote užliejamose pamario šlapynėse. Taip pat moksliniais tikslais pajūrinis sotvaras užveistas Vilniaus apylinkėse (nuo 1962 m.). Rūšis jautri hidrologinių sąlygų pokyčiams.


308 Myrica Gale L.jpg|Požymiai
Myrica gale Woskownica europejska 2021-10-09 03.jpg|Šakelės
Ostenholzer Moor Gagelstrauch@20160402 05.JPG|Sąžalynas Vokietijoje
Myrica gale Woskownica europejska 2021-04-24 03.jpg|Žirginiai


## Šaltiniai
Riešutmediniai

**Riešutmediniai** (*Juglandaceae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) augalų šeima, kuriai priklauso stambūs medžiai su skėstomis lajomis. Lapai pražanginiai, neporiškai plunksniški. Kuokeliniai žiedai sukrauti žirginiuose, piesteliniai – pavieniui ūglių viršūnėse. Žiedus apdulkina vėjas. Žydi lapams pradėjus skleistis. Vaisius – kaulavaisis arba riešutas.

Šeimoje 8 gentys, 60 rūšių. Lietuvoje auginamos trijų genčių rūšys:
*Karija (*Carya*)
*Riešutmedis (*Juglans*)
*Pterokarija (*Pterocarya*)
Aktinidijiniai

**Aktinidijiniai** (*Actinidiaceae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) augalų šeima, kuriai priklauso medžiai arba vijokliniai krūmai. Lapai pražanginiai, lygiakraščiai arba dantytais pakraščiais. Žiedai sukrauti šluotelės pavidalo žiedynuose. Vaisius – uoga arba dėžutė. 

Šeimoje 3 gentys, apie 285 rūšys, paplitusios tropinėse ir subtropinėse Azijos srityse, Amerikoje ir Australijoje. 

Lietuvoje kaip uoginiai augalai auginama aktinidijų (*Actinidia*) genties kelios rūšys.

.

## Šaltiniai
Australijos gyvūnija

**Australijos gyvūnija** – Australijos gyvūnų rūšių visuma. Australija viena iš pirmųjų atsiskyrė nuo Gondvanos žemyno ir nuo to laiko išliko nuo kitų žemynų atskirta jūros. Dėl šios vandens kliūties gyvūnai iš Azijos bei kitų žemynų negalėjo patekti į Australiją ir joje išliko savita gyvūnija. Apie 83 % žinduolių, 89 % roplių, 90 % žuvų bei vabzdžių, 93 % varliagyvių rūšių, gyvenančių žemyne, yra endeminės. Unikalus Australijos bruožas yra placentinių žinduolių trūkumas, išskyrus iš Europos įvežtas žiurkes, lapes, triušius, peles, šikšnosparnius. Dėl to sterbliniai, žinduolių infraklasė, kurios rūšys jauniklius augina sterblėse, įskaitant kengūrinius ir plėšriuosius sterblinius, užima daugelį ekologinių nišų, kurias kitur pasaulyje užima placentiniai gyvūnai. Australijoje gyvena dvi iš penkių žinomų kloakinių rūšių, čia yra gausu nuodingųjų gyvūnų, tarp kurių yra ančiasnapiai, vorai, skorpionai, aštuonkojai, scifomedūzos, moliuskai, karpuotinės ir paprastosios dygliauodegės rajos. Australijoje yra daugiau nuodingųjų nei nenuodingųjų gyvačių rūšių.

Tarp endeminių rūšių taip pat pažymėtini ančiasnapiai ir echidnos. Tarp paukščių pažymėtini yra papūgos kakadu, juodosios gulbės, rojaus paukščiai, lyrauodegiai, didieji besparniai strutiniai: emu, kazuarai. Iš šikšnosparnių labai paplitę „skraidantieji šunys“, mintantys vaisiais – jų antpuoliai daro didelę žalą sodams. Labai paplitę ropliai – krokodilai, gyvatės. Yra dvikvėpės žuvys, gyvenančios išdžiūstančiose upėse. Jos kvėpuoja vandenyje ištirpusiu deguonimi, o upėms išdžiuvus deguonį ima iš oro.

Australijos aborigenų apsigyvenimas žemyne prieš 40 000 metų ir europiečių kolonizacija nuo 1788 m. ženkliai paveikė Australijos gyvūniją. Naminių gyvūnų iki europiečių kolonizacijos Australijoje nebuvo, bet juos įvežus naminiai gyvūnai greitai išplito. Šiuo metu auginamos didelės avių, stambiųjų raguočių bandos, paplito afrikiniai stručiai ir fazanai. Plačiai išplito žvirbliai. 1862 m. įvežus triušius, jų priviso tiek, kad teko imtis ilgalaikių priemonių jų naikinimui. Įvežtiniai gyvūnai (rupūžės, kiaulės, ožkos, stručiai ir kt.) žemyno gyvūnijai padarė didelę žalą.

## Šaltiniai