open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Šv. Florijonas

**Šventasis Florijonas** (, m. apie 304 m.) – katalikų šventasis.

## Globėjas

Šv. Florijonas laikomas susijusių su ugnimi profesijų globėju: ugniagesių, kepėjų, kalvių, metalurgų, kaminkrėčių. Taip pat buvo paskelbtas Aukštutinės Austrijos (kur gimė) ir Lenkijos Karalystės (kur atsidūrė jo palaikai) globėju. Šv. Florijono diena tradiciškai minima pagal Katalikų bažnyčios kalendorių gegužės 4 d., pagal pravoslavų - gegužės 17 d.

## Ugniagesių globėjas

Pagal legendą, Šv. Florijonas, vadovaudamas karių būriui, vienu kibiru vandens užgesino degantį kaimą. Šv. Florijono kultas atgijo XIX–XX a. ieškant globos gaisrų, katastrofų bei epidemijų atvejais. Daugelyje Europos šalių Šv. Florijono dienos proga buvo rengiamos šventės visuomenei, organizuojami ugniagesių pasirodymai. 

Siekiant priminti penkių liepsnose žuvusių ugniagesių pasiaukojimą (Australijoje, 1998 m. gruodžio 2 d.) pirmą kartą viso pasaulio ugniagesių bendruomenėse 1999 m. sausio 4 d. buvo pagerbtas žuvusių ugniagesių atminimas. Vėliau buvo nutarta suderinti šią atminimo dieną su Šv. Florijono diena. 

Siekiant priminti Lietuvos gyventojams apie ugniagesių pasiaukojantį darbą bei nevaldomos ugnies keliamą pavojų, ugniagesių globėjo Šv. Florijono diena, minima gegužės 4 d., 2014 m. įrašyta į Atmintinų dienų įstatymą.  

## Skulptūra

:: *Taip pat žr. [[Sąrašas:Šv. Florijono paminklai Lietuvoje]].*

Šv. Florijono skulptūrėlė buvo dedama prie trobų pastatytuose koplytstulpiuose. Tikėta, kad jis saugo namus nuo gaisro, todėl vaizduojamas gesinantis bažnyčią bei namą. Skulptūrėlės labiau paplitusios Žemaitijoje. Jos statomos miestuose ir miesteliuose nuo gaisro ir ugnies apsisaugoti.

## Nuorodos
* Senoji lietuvių skulptūra, Šv. Florijonas
* International Firefighters’ Day, Tarptautinė ugniagesių diena
* Atmintina paskelbta ugniagesių globėjo šv. Florijono diena , Vilniaus diena
Diakonas

**Diakonas** (gr. διάκονος *diakonos* = tarnas) – krikščionių dvasininkas, įšventintas diakonu.

Pavaldus bendruomenės administratoriui (klebonui); neturi visų pastoriaus ar kunigo pareigų, teisių. Evangelikų ir Katalikų Bažnyčioje diakonu tapti gali ir šeimą sukūręs asmuo, baigęs atitinkamus mokslus.

Vakarų Europoje kone kiekvienoje parapijoje yra diakonas: jis itin padeda bendruomenės dvasininkui atliekant patarnavimus parapijiečiams. Katalikų diakonas negali tik aukoti Šv. Mišių, klausyti išpažinčių ir teikti Ligonių patepimo sakramento (kadangi viena šio sakramento dalių yra išpažinties klausymas).

Pastaruoju metu Lietuvoje svarstomas diakonato instituto įvedimas bei plėtra, ypač esant kunigų trūkumui ir mažėjant pašaukimų.

Nuo 2007 m., Lietuvos Vyskupų Konferencijos sprendimu, pradėtas vedusiųjų vyrų rengimas nuolatinei diakonato tarnystei http://lvk.lcn.lt/naujienos/,100.

## Nuorodos
* ''Nuolatinių diakonų Lietuvoje ugdymo, gyvenimo ir tarnystės gairės''
Sfragistika

**Sfragistika** ( 'antspaudas') – pagalbinė istorijos disciplina, tirianti antspaudus ir spaudus. Mokslui įvardinti naudojama ir kita sąvoka – sigilografija ( 'antspaudas').
Šv. Barbora

**Šventoji Barbora** (IV a.? – m. 306 m. gruodžio 4 d.) – katalikų šventoji ir Nikomedijos (Bitinijoje) kankinė. Gaisrininkų, šachtininkų ir artileristų globėja. Šv. Barboros šventė – gruodžio 4 d.

Pasak legendos, Šv. Barboros tėvas buvo pagonis Dioskoras, kuris ją uždarė bokšte, siekdamas apsaugoti ją nuo krikščionių. Šis bokštas turėjęs du langus. Kai tėvas išvyko, Šv. Barbora paprašė, kad būtų iškirstas trečiasis langas ir slapta pasikrikštijo. Tėvui sugrįžus, ji pareiškė, kad tie trys langai reiškia Dievą Tėvą, Sūnų ir Šv. Dvasią. Už tokį poelgį tėvas labai supyko ir Šv. Barborą atidavė kankinimams ir žiauriai nukankino (306 m. gruodžio 4 d.). Tačiau ir pats gavo atpildą – jį nutrenkė perkūnas.

Kalnakasių, sielininkų, bokštų, tvirtovių ir artileristų globėja, vaizduojama su taure ir ostija, bokštu arba palme. Prancūzijos laivuose parako sandėlis vadintas *Santa Barbe*.

Lietuvių liaudies mene Šv. Barbora vaizduojama su karūna ant galvos, kairėje rankoje laikanti kieliką su ostija, dešinėje – kardą – kankinimo įrankį. Lietuvoje buvo gana populiarus Barboros krikštavardis.

## Nuorodos
* Senoji lietuvių skulptūra, Šv. Barbora
Marius Ivaškevičius

**Marius Ivaškevičius** (g. 1973 m. kovo 26 d. Molėtuose) – Lietuvos prozininkas, dramaturgas, kino scenaristas, režisierius.

## Biografija
Gimė gydytojų šeimoje. 1980–1991 m. mokėsi Molėtų 2-ojoje vidurinėje mokykloje. 1991–1997 m. VU Filologijos fakultete studijavo lietuvių filologiją.

1996–1999 m. dienraščio „Respublika“ šeštadienio priedo vyrams „Julius“ reporteris, 1999–2000 m. „Juliaus“ redaktorius. 2000–2001 m. LRT Kultūros laidų redakcijos žurnalistas, režisierius. Bendradarbiauja su didžiausiu Lenkijos dienraščiu „Gazeta Wyborcza“, kur rašo įvairios tematikos esė.

## Kūryba
1998 m. debiutavo kaip dramaturgas. Studijoje „A Propos“ režisavo du dokumentinius filmus: „Einu“ (1999 m.) – apie rašytoją Vincą Mykolaitį-Putiną bei „Punsko novelės“ (2000 m.) – apie Lenkijos lietuvius. Sukūrė scenarijus trumpametražiams filmams „Mano tėvas“ (2007 m.), „Tėve mūsų“ (2010 m.) ir juos režisavo. Autoriaus kūryba versta į lenkų, vokiečių, slovėnų, prancūzų, rusų, baltarusių, italų, anglų kalbas. Nuo 1998 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.

Marius Ivaškevičius apibūdinamas kaip postmodernus kūrėjas. Teigiama, kad jo postmodernus rašymas yra demistifikuojantis nusistovėjusius mitus ir naujai bei žaismingai interpretuoja tautinę simboliką.

## Bibliografija

* Kam vaikų: novelės. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 1996. – 104 p. – ISBN 9986-39-005-2
* Istorija nuo debesies: vieno liūdesio dviejų dalių kelias: romanas. – Vilnius: LRS leidykla, 1998. – 262 p. – ISBN 9986-39-064-8
* Vikingų žygis į Apuolę (teksto autorius). – Kaunas: Tvermė, 1998. – 32 p.: iliustr. – ISBN 9986-476-19-4
* Artimas: pjesių trilogija. – Vilnius: Tyto alba, 2002. – 219 p. – ISBN 9986-16-252-1
* Žali: romanas. – Vilnius: Tyto alba, 2002. – 327 p. – ISBN 9986-16-259-9
* Purpuriniai dūmai: kino scenarijus. – Vilnius: Kronta, 2003. – 55 p. – ISBN 9986-879-91-4
* Madagaskaras: trijų veiksmų pjesė. – Vilnius: Apostrofa, 2004. – 114 p.: iliustr. – ISBN 9955-605-07-3
* Artimas miestas: dviejų veiksmų drama. – Vilnius: Apostrofa, 2005. – 59 p.: iliustr. – ISBN 9955-605-17-0
* Mistras: keturių veiksmų drama. – Vilnius: Tyto alba, 2010. – 142 p.: iliustr. – ISBN 978-9986-16-794-5
* Išvarymas: vieno obuolio kronika: pjesė. – Vilnius: Apostrofa, 2012. – 161 p. – ISBN 978-9955-605-72-0
* Tomas Mūras. – Vilnius: Tyto alba, 2022. – 319p. – ISBN 978-6094-666-23-0 


## Įvertinimas
* 2004 m. Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto literatūros premija
* 2014 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ medalis 
* 2018 m. Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija

## Šaltiniai
Pieta

:: *Apie miestą Maltoje žr. [[Pieta (Malta)]]*.

**Pieta**, *Skausmingoji Dievo motina* - vaizduojama su 7 į širdį įsmeigtais kardais – septyniais skausmais. Jos veide išreikštas begalinis liūdesys. Buvo montuojamos ir koplystulpiuose.

## Nuorodos
* Pieta (nuotraukos) 
* Malda iškeltomis rankomis - Pieta
Neringa Abrutytė

**Neringa Abrutytė** (g. 1972 m. gruodžio 27 d. Nidoje) – lietuvių poetė ir vertėja.

## Biografija

1991 m. baigė Nidos vidurinę mokyklą. VU studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą, universitetą baigė 1998 m. Gyveno užsienyje (Danijoje). Nuo 1998 m. LRS narė.

## Bibliografija

Išleido eilėraščių rinkinius:

* „Rojaus ruduo“, 1995;
* „Iš pažintis“, 1997;
* „Neringos m.“, 2003;
* „Atostogos“, 2017.

Parašė pjesę „Barono Miunchauseno meilė ir kt… nusivylimai“, 1998. Neringa Abrutytė yra parašiusi keletą novelių, literatūros apžvalgų, recenzijų.

Iš prancūzų kalbos išvertė:
* Jacques’o Prévert’o poezijos rinktinę „Puokštė“ (), 1999 m.;
* Jacques Le Goff. „Europos istoriją, papasakotą jaunimui“, 2000.

Išvertė iš graikų kalbos Sotirio Souliočio bei iš slovėnų kalbos Alešo Štegero eilėraščių ir iš vokiečių kalbos Wolfgango Borcherto ir Hertos Müller novelių.

## Šaltiniai

*
Subsidija

**Subsidija** () – valstybės ar savivaldybės institucijų bei kitų trečiųjų asmenų parama, skirta plataus vartojimo prekių (paslaugų) kainoms išlaikyti ar sumažinti arba šių prekių gamybos (paslaugų teikimo) mastui išlaikyti.

Tiesioginės subsidijos naudojamos finansuoti fundamentalius mokslinius tyrimus ir tiriamiesiems – konstrukciniams darbams atlikti, įdiegti į gamybą naują techniką ir perkvalifikuoti kadrus. Iš vienos pusės subsidijos gali skatinti perspektyvias ūkio šakas, iš kitos – palaikyti nerentabilias, bet strategiškai svarbias įmones. Subsidijos skiriamos kurti naujoms darbo vietoms, labiausiai atsilikusiuose žemdirbystėje rajonuose, iš kompensacinių išmokų.

Netiesioginės subsidijos vykdomos mokestinės ir piniginės - kreditinės politikos pagalba. Valstybė priima lengvatinius mokestinius tarifus, garantuojant ir draudžiant kreditus, suteikia lengvatinius kreditus.

## Taip pat skaitykite
* Dotacija
Koplytėlė

**Koplytėlė** – liaudies smulkiosios architektūros rūšis ir memorialinis statinys. Statoma ant žemės, padarant akmenų ar plytų mūro pagrindą arba pritvirtinant prie medžių kamienų, dažniausiai ąžuolo, beržo, pušies.

Prie medžių kamienų pritvirtintos koplytėlės nedidelės, stačiakampės dėžutės formos, dvišlaičiu stogeliu ir atvira įstiklinta priekine dalimi, kurioje buvo patalpinama skulptūrėlė, dažniausiai Rūpintojėlis, Pieta. Papuoštos negausiais ornamentais.

Panašių statinių randama ne tik Lietuvoje, bet ir kituose katalikiškuose kraštuose. Itališkoje Šveicarijos dalyje, kur dauguma gyventojų yra Romos katalikai, dažniausiai koplytėlėje vaizduojama Dievo Motina su kūdikiu Jėzumi.

## Koplytėlės prie medžių

Vaizdas:Koplytele medyje.JPG
Vaizdas:Koplytele medyje, zemaiciu, 2006-08-16.jpg
Vaizdas:Koplytele medyje, 2006-07-18.jpg


## Koplytėlės ant žemės

Vaizdas:Zadeikiu kopl.1 2005-08-05 resize resize.JPG
Vaizdas:Pievenu banycio sventorius. Koplytele.JPG
Vaizdas:Raciu alkakalnio koplytele.JPG
Vaizdas:Jonaiciai 2006-08-02.JPG
Vaizdas:Liudenu koplytele.JPG
Vaizdas:Tauravo_koplycia.JPG
Vaizdas:Gutu sādžas krucifikss (2).jpg
Vaizdas:Bugeniu k. koplytele.JPG
Vaizdas:Uikiu koplytele,2005-08-08 resize resize.JPG


## Šaltiniai
Koplyčia

:

:: *Anksčiau Koplyčiomis buvo vadinami [[Panoteriai]]*.

**Koplyčia** ( – apsiaustas, paltas; deminutyvas – *capella*) – nedidelis katalikų arba anglikonų religinės paskirties pastatas. Koplyčia taip pat vadinama atskira nedidelė patalpa su altoriumi religinėms apeigoms atlikti.

Pavadinimas kilęs iš patalpos, kurioje buvo saugojamas šv. Martyno apsiaustas, pavadinimo (*capella*). Vėliau taip imti vadinti visi mažesni religinės paskirties statiniai, šventovės.

Koplyčios gali būti tiek atskiri statiniai, tiek ir integruoti į religinės paskirties pastatus (bažnyčias, katedras), arba pasaulietinius statinius (ligonines, įstaigas, universitetus ir kitus). Lietuvoje atskira koplyčia yra įrengta Seime, koplyčias turi ir Vytauto Didžiojo universitetas, Mykolo Romerio universitetas, taip pat Vilniaus universiteto ligoninės Santaros klinikos.

Priklausomai nuo paskirties koplyčia gali būti įvardijama kaip baptisterija (prie bažnyčios statomas apvalios arba daugiakampės formos centruotas pastatas, dengtas kupoliniu stogu, skirtas krikšto apeigoms vykdyti), arba Sakramentinė koplyčia.

Koplyčios paplito viduramžiais; pradėtos įrenginėti pilyse, rūmuose. Šiuo metu parapijai neišgalint pasistatyti bažnyčios, yra pastatoma arba įrengiama koplyčia.

Viena garsiausių koplyčių – Siksto koplyčia, kur yra renkamas popiežius.

Šv. Kazimiero koplyčia, esanti Vilniaus Arkikatedroje bazilikoje, laikoma vienu vertingiausių Lietuvos baroko dailės paminklų.

## Taip pat skaitykite

* Oratorija

## Lietuvos kapinių koplyčios

Vaizdas:Stracniai koplycia.jpg
Vaizdas:Lelaiciai resize resize.JPG
Vaizdas:Grustes kapiniu koplycia, 2005-08-14 resize.JPG
Vaizdas:Tirksliu kapiniu koplycia resize.JPG


## Šaltiniai
Eugenijus Ališanka

**Eugenijus Ališanka** (g. 1960 m. vasario 22 d. Barnaulas, Rusija) – lietuvių poetas, vertėjas, eseistas.

## Biografija

Tėvai tremtiniai. Nuo 1962 gyvena Vilniuje, baigė Vilniaus universitetą. Dirbo Istorijos, Kultūros ir meno institutuose, Rašytojų sąjungos pirmininko pavaduotoju, žurnalo Vilnius vyr. redaktoriumi.

## Bibliografija

Išleido eilėraščių rinkinius:
* „Lygiadienis“ (1991),
* „Peleno miestas“ (1995),
* „Dievakaulis“ (1999),
* „Iš neparašytų istorijų“ (2002),
* „Exemplum“ (2006),
* „Jeigu“ (2011),
* „Stuburo tik punktyrai“ (2016)
esė knygas:
* „Vaizdijantis žmogus“ (1998),
* „Dioniso sugrįžimas“ (2001),
* „Gatvė tarp dviejų bažnyčių“ (2012)
* „Empedoklio batas“ (2016)
išvertė J. Rothenbergo, W. Szymborskos, Z. Herberto, K. Sh. Keyso, A. Debeljako ir kt. poezijos, rengė almanachą „Miestelėnai“ (1992, 1995, 1999).

**Knygos užsienio kalbomis**:

* „City of Ash“, į anglų k. vertė Harvey L. Hix, Evanstonas, Ilinojus: Northwestern University Press, 2000. (JAV)
* „Gudaben“, į švedų kalbą vertė Anna Harrison, Mikael Nydahl, Carina Nynäs, Liana Ruokytė, Sätaröd: Ariel Skrifter, 2002. (Švedija)
* „Божья кость / Dievakaulis“, į rusų kalbą vertė Sergej Zavjalov, Sankt Peterburgas: Symposium, 2002. (Rusija)
* „(Eilėraščiai)“, į anglų kalbą vertė Kerry Shawn Keys, Klaipėda: Vario burnos, 2002. (Lietuva)
* „(Eilėraščiai)“, į bulgarų kalbą vertė Laima Masytė ir Vasil Vidinski, Sofija: Soros Centre for the Arts Foundation, 2002. (Bulgarija)
* „Aus ungeschriebenen geschichten / Iš neparašytų istorijų“, į vokiečių kalbą vertė Klaus Berthel, Kelnas: DuMont, 2005. (Vokietija)
* „Iz nenapisanih zgodb“, į slovėnų kalbą vertė Bernarda Pavlovec Žumer, Liublijana: Društvo Apokaplipsa, 2008. (Slovėnija)
* „Die Rückehr des Dionysos“, į vokiečių kalbą vertė Klaus Bethel, Athena, 2008. (Vokietija)
* „Uit het archief van ongeschreven brieven“, į olandų kalbą vertė Jo Govaerts, Liuvenas: Uitgeverij P, 2010. (Belgija)
* „Baltische Adria“, Eugenijus Ališanka and Aleš Debeljak, RanitzDialog 3, Edition Thanhäuser, 2010. (Austrija)
* „Exemplum“, į vokiečių kalbą vertė Claudia Sinnig, Berlynas: Zuhrkamp, 2011. (Vokietija)
* „From unwritten histories“, į anglų kalbą vertė Harvey L. Hix, Ostinas: Host Publications, 2011. (JAV)
* „Risse“, į vokiečių kalbą vertė Claudia Sinnig, Berlynas, KLAK Verlag, 2017. (Vokietija)

## Įvertinimas
* 1992 m. Zigmo Gėlės literatūrinė premija;
* 2001 m. Literatūrinė „Varpų“ premija už eilėraščius;
* 2001 m. Lietuvos kultūros ministerijos premija už eseistiką;
* 2002 m. Lietuvos rašytojų sąjungos premija už poezijos vertimus;
* 2012 m. „Poezijos pavasario“ laureatas;
* 2016 m. Jotvingių premijos laureatas.

## Nuorodos
*
First Impressions of Earth

**First Impressions of Earth** yra trečiasis JAV indie rock grupės The Strokes studijinis albumas. Jis buvo išleistas 2006 sausio pradžioje (žiūrėti 2006 muzikoje), sekant pirmąjį disko singlą „Juicebox“ pasirodžiusį keliom savaitėm anksčiau. Beje tai pirmasis The Strokes darbas išleistas leidybinės firmos „Parental Advisory Label“.

## Albumo dainos
Visos dainos sukurtos Juliano Casablancaso, išskyrus pažymėtąsias.

# „You Only Live Once“ – 3:09
# „Juicebox“ – 3:17
# „Heart in a Cage“ – 3:27
# „Razorblade“ – 3:29
# „On the Other Side“ – 4:38
# „Vision of Division“ – 4:20
# „Ask Me Anything“ (Julian Casablancas/Nick Valensi) – 3:12
# „Electricityscape“ – 3:33
# „Killing Lies“ (Julian Casablancas/Nikolai Fraiture) – 3:50
# „Fear of Sleep“ – 4:00
# „15 Minutes“ – 4:34
# „Ize of the World“ – 4:29
# „Evening Sun“ (Julian Casablancas/Fabrizio Moretti) – 3:06
# „Red Light“ – 3:11
Inhuman Rampage

**Inhuman Rampage** trečiasis amerikiečių metalo grupės DragonForce albumas, rinkoje pasirodęs 2006 sausio 9 d., o Šiaurės Amerikoje birželio 20 d., 2006.

## Albumo dainos
# Through The Fire and Flames – 7:21
# Revolution Deathsquad – 7:52
# Storming The Burning Fields – 5:19
# Operation Ground And Pound – 7:44
# Body Breakdown – 6:58
# Cry For Eternity – 8:12
# The Flame Of Youth – 6:41
# Trail Of Broken Hearts – 5:55
# Lost Souls In Endless Time – 6:22 (Japonijoje išliestas papildomas takelis)
Clap Your Hands Say Yeah (2006 albumas)

**Clap Your Hands Say Yeah** yra debiutinis grupės Clap Your Hands Say Yeah albumas, savo jėgomis išleistas JAV 2005-aisiais ir perleistas Europoje 2006-ųjų sausio 23 d.

## Albumo dainos
# „Clap Your Hands!“ – 1:48
# „Let the Cool Goddess Rust Away“ – 3:24
# „Over and Over Again (Lost and Found)“ – 3:09
# „Sunshine and Clouds (And Everything Proud)“ – 1:02
# „Details of the War“ – 3:30
# „The Skin of My Yellow Country Teeth“ – 5:43
# „Is This Love?“ – 3:11
# „Heavy Metal“ – 4:01
# „Blue Turning Gray“ – 1:17
# „In This Home on Ice“ – 3:58
# „Gimmie Some Salt“ – 3:03
# „Upon This Tidal Wave of Young Blood“ – 4:34

D. Britanijoje CD pasipildė šiomis dainomis:
# „Is This Love?“
# „Details of The War“
# „Gimme Some Salt“
# „In This Home on Ice“
Koplytstulpis

**Koplytstulpis** – mažosios architektūros statinys. Tai maždaug apie 3-4 m aukščio stiebas, kurio viršūnėje pritvirtinta keturkampė su medinėmis skulptūrėlėmis koplytėlė, užsibaigianti kryželiu.

Koplytėlė būna atvira ar uždara (įstiklinta), dengta dvišlaičiu ar keturšlaičiu stogeliu, dažnai siaurėjanti į apačią. Lietuvoje iš pradžių labiausiai buvo statomi mediniai koplytstulpiai. Pasitaiko ir mūrinių koplytstulpių su nišomis skulptūrėlėms laikyti.

## Mediniai koplytstulpiai

Vaizdas:Bugeniu koplytst. 2005-08-13 resize resize.JPG
Vaizdas:Dargiu koplytst., 2005-08-15 resize.JPG
Vaizdas:Koplytstulpis2005m..JPG
Vaizdas:Tuciu2,Siualienes sodyb. resize resize.JPG


## Mūriniai koplytstulpiai

Vaizdas:Buknaiciai.JPG
Vaizdas:Stumbru.koplyt.2005-08-03 resize resize.JPG
Vaizdas:Ukrinu koplytstulpis resize.JPG
Vaizdas:Baltas kryzius.jpg


## Taip pat skaitykite

*Stogastulpis

## Nuorodos

* Sakraliniai liaudies paminklai – Koplytstulpiai
* Kryžiai, koplytstulpiai, koplytėlės tautodailininkų drobėse
Dusk and Summer

**Dusk and Summer** yra amerikiečių roko grupės Dashboard Confessional albumas išleistas 2006-ųjų birželio 27 d. su įrašų kompanija „Vagrant Records“. Pradžioje jis buvo prodiustuotas Daniel Lanois (U2, Bob Dylan), bet jo darbą pratesė ir užbaigė prodiuseris Don Gilmore (Linkin Park, Dashboard's Vindicated).

„Don't Wait“ tapo pirmuoju singlu pristatančiu albumą, išleistas gegužės mėn., 2006.

## Albumo dainos
# „Don't Wait“ – 4:07
# „Reason to Believe“ – 3:42
# „Secret's in the Telling“ – 3:25
# „Stolen“ – 3:53
# „Rooftops and Invitations“ – 3:53
# „So Long So Long“ (duetas su Adam Duritz iš Counting Crows) – 4:17
# „Currents“ – 4:24
# „Slow Decay“ – 4:11
# „Dusk and Summer“ – 4:35
# „Heaven Here“ – 4:11
Liberation Transmission

**Liberation Transmission** yra trečiasis studijinis Velso grupės Lostprophets albumas. Jis buvo išleistas birželio 26 2006-aisiais, kada pirmąją pardavimų savaitę debiutavo 1-oje permkamiausių D. Britanijos albumų sąrašo vietoje. Pirmasis singlas *Rooftops*, sekęs pirma albumo užkopė iki 8 UK Singles Chart vietos.

## Albumo dainos
# „Everyday Combat“ – 5:11
# „A Town Called Hypocrisy“ – 3:39
# „The New Transmission“ – 3:32
# „Rooftops (A Liberation Broadcast)“ – 4:11
# „Can't Stop, Gotta Date With Hate“ – 3:42
# „Can't Catch Tomorrow (Good Shoes Won't Save You This Time)“ – 3:36
# „Everybody's Screaming!!!“ – 3:52
# „Broken Hearts, Torn Up Letters And The Story Of A Lonely Girl“ – 4:04
# „4:am Forever“ – 4:27
# „For All These Times Son, For All These Times“ – 3:54
# „Heaven For The Weather, Hell For The Company“ – 4:13
# „Always All Ways (Apologies, Glances And Messed Up Chances)“ – 4:26
Under the Iron Sea

„**Under The Iron Sea**“ yra 2-asis studijinis britų roko grupės Keane albumas, išleistas 2006 m., kuris iš karto debiutavo 1-oje Did. Britanijos albumų topo vietoje. Pasaulyje jo buvo parduota apie 2,7 mln. kopijų.

## Dainos
# „Atlantic“ (4:13)
# „Is It Any Wonder?“ (3:08)
# „Nothing In My Way“ (4:02)
# „Leaving So Soon?“ (3:58)
# „A Bad Dream“ (5:04)
# „Hamburg Song“ (4:37)
# „Put It Behind You“ (3:35)
# „The Iron Sea“ (2:57)
# „Crystal Ball“ (3:53)
# „Try Again“ (4:26)
# „Broken Toy“ (6:07)
# „The Frog Prince“ (4:21)

## Singlai

Buvo išleisti singlai: „Atlantic“ (internetinis singlas), „Is It Any Wonder?“ (1-oji - Slovakijos, 2-oji -
„Euro Top 20“, 3-oji - Did. Britanijos singlų tope), „Crystal Ball“, „Nothing in My Way“, „Try Again“ (išleista tik Vokietijoje ir Šveicarijoje) ir „A Bad Dream“.

## Kiti faktai

Albumas, sutrumpintai vadinamas „UTIS“, pakilo į 1-ą Did. Britanijos (tapo 2 kartus platininiu), Airijos (platininis) ir Olandijos (auksinis) albumų topo vietą, 2-ą - Šveicarijos (auksinis), 3-ą - Argentinos (auksinis), Belgijos, Vokietijos, Meksikos, Norvegijos, Portugalijos (platininis) ir Ispanijos (auksinis) albumų topo vietą, 

Pasaulyje albumo buvo parduota apie 2,7 milijono kopijų.

## Nuorodos

* Keane „Crystal Ball“ vaizdo klipas
* Oficiali svetainė
* Keane music.lt profilis
* Oficialus Keane VEVO vaizdo klipų kanalas
From Under the Cork Tree

**From Under the Cork Tree** – antrasis JAV emo, pop punk grupės Fall Out Boy ir debiutinis įrašų kompanijos „Island Records“ studijinis albumas, išleistas 2005 m. gegužės 3 d. Pavadinimas kilo nuo knygos „The Story of Ferdinand by Munro Leaf“.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Darsūniškio Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia

**Darsūniškio Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Darsūniškio kaime, dešiniajame Nemuno krante. Klasicistinė, turi baroko bruožų. Parapijoje yra Darsūniškio kapinių koplyčia.

## Istorija

Manoma, kad pirmoji bažnyčia Darsūniškyje pastatyta 1418 m. Jai 1473 m. dovanotos 6 šeimynos, 1492 m. – pusė dešimtinės iš Jiezno dvaro, leista pasistatyti smuklę. 1655 m. bažnyčia sudegė. 1694 m. pastatyta nauja.

1702 m. Švedijos kariuomenė sudegino kleboniją ir prieglaudą. XVIII a. veikė parapinė mokykla. Vėlesnė bažnyčia statyta 1780 m., ji 1818 m. sudegė. Nauja mūrinė bažnyčia pastatyta 1848–1855 m. XIX a. pabaigoje klebonas Jotautas pamaldas laikė lietuviškai. 1910–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.

1944 m. patrankų sviediniai bažnyčią apgriovė: įlūžo lubos, įtrūko sienos, sudegė medinės dalys. Klebonas J. Kanoverskis su parapijiečiais iki 1950 m. bažnyčią atstatė.

## Architektūra

Bažnyčia klasicistinė, turi baroko bruožų, stačiakampio plano, bebokštė. Vidus 3 navų, jas skiria pilioriai. Skliautai lėkšti. Šventorių juosia akmenų mūro tvora. Į ją įkomponuota varpinė.

## Galerija

Darsuniskis church2x.jpg
Darsuniskis church3x.jpg
Darsuniskis church4x.jpg
Darsūniškis, bažnyčia.JPG


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
Daugailių šv. Antano Paduviečio bažnyčia

**Daugailių šv. Antano Paduviečio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Daugailių miestelyje, 0,5 km į pietryčius nuo  plento. Liaudies architektūros formų, turi baroko bruožų.

## Istorija

Daugailių bažnyčia iš pradžių buvo Dusetų parapijos filija. Pirmasis Daugailių bažnyčios paminėjimas – 1685 m. (nuo tada pradėtos rašyti metrikų knygos). 1744 m. bažnyčia vis dar fiksuota kaip Dusetų filija, bažnyčia pastatyta ant Daugailių piliakalnio, ją aptarnavo vienuolis pranciškonas. Bažnyčia 1766 m. atstatyta, bet tais pat metais į bažnyčią trenkė žaibas ir ji sudegė.

1852 m. pastatyta nauja bažnyčia. Dusetų klebono Antano Rumševičiaus rūpesčiu 1883 m. bažnyčia perstatyta ir padidinta (miško medžiagos paaukojo Adomas Kviklys). Daugailiuose 1897–1935 m. klebonavo Kazimieras Kiršinas (1865–1940). Jis rūpinosi parapijiečių švietimu, globojo iš parapijos kilusius klierikus, 1915 m. suremontavo bažnyčią (palaidotas Daugailių kapinėse).

Kunigo Kazimiero Mozūro iniciatyva 1939 m. įkurta parapija, nudažyta bažnyčia. 1940 m. išdažytas jos vidus, pastatyta medinė klebonija. 1944 m. klebonijoje įsikūrė stribai, 1952 m. vietoje jų – felčeris (vėliau klebonijos pastatas parapijai nebebuvo atiduotas).

Klebono Petro Baltuškos (parapijoje nuo 1970 m.) rūpesčiu bažnyčia 1982 m. suremontuota ir perdažyta.

## Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, turi baroko bruožų, kryžminio plano, dvibokštė. Apsidė penkiasienė. Vidus 3 navų. Yra 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jo kampe stovi medinė varpinė.

Bažnyčioje sumontuoti meistro Depešos vargonai.

## Galerija

Daugailiu baznycia nuo Daugailiu piliakalnio.JPG ‎ | Daugailių bažnyčia nuo Daugailių piliakalnio
Daugailiai Reinys.jpg|Šiame kape yra žemės sauja iš Vladimiro kalėjimo kapų, kur žuvo iš Daugailių parapijos kilęs vyskupas Mečislovas Reinys
Daugailiai kleb.jpg|Buvusios klebonijos pastatas
Daugailiai varp.jpg|Varpinė


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Daugailių parapija 
* Senoji Daugailių interneto svetainė 
* Naujoji Daugailių interneto svetainė
Dauginių šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia

**Dauginių šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia** – bažnyčia Dauginių kaime, Mažeikių rajono pietuose, kairiajame Virvytės krante. Priskirta Telšių vyskupijos Mažeikių dekanatui. Bažnyčia medinė.

## Istorija

Medinė nedidelė bažnyčia pastatyta 1943 m. Pašventinta 1943 m. rugsėjo 19 d.

## Architektūra

Bažnyčios planas stačiakampis, ant stogo esama bokšto. Vienanavė. Šventoriaus tvora medinių stulpelių. Jame yra 2 medinės koplytėlės.

## Galerija

Dauginiu baznycia7 2006-07-18.JPG|
Dauginiai1, 2006-07-18 resize.jpg|
Dauginiu baznycia 2006-07-18.JPG
Dauginiu baznycia6 2006-07-18.jpg|Kryžius šventoriuje
Dauginiu baznycia4 2006-07-18.JPG|Langinės
Dauginiu baznycia3 2006-07-18.JPG|Bokštelio kryžius


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
Daugų Dievo Apvaizdos bažnyčia

**Daugų Dievo Apvaizdos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Dauguose. Istoristinė, turi modifikuotų gotikos, klasicizmo ir baroko stiliaus bruožų. Tituluojama Dievo Apvaizdos vardu.

Parapijoje veikia Bukaučiškių koplyčia.

## Istorija

Manoma, kad Dauguose bažnyčią pastatė Ldk Vytautas Didysis, tikriausiai jau 1393 m. Jai skirta dešimtinė iš Daugų, Alytaus ir Perlojos dvarų. Manoma, kad bažnyčia buvo miestelio šiaurės rytų pakraštyje. 1503 m. Ldk Aleksandras patvirtino Vytauto raštus ir papildė turtą. Karalienė Bona Sforca 1555 m. rėmė prieglaudos ir prie jos šv. Petro bažnyčios statybą. Manoma, kad per 1561–1566 m. karus prieglauda sudegė (1570–1572 m. atstatyta). 1655 m. bažnyčia sudegė, iki 1674 m. buvo atstatyta.

1766 m. bažnyčia buvo medinė, su bokšteliu, prie jos – klebonija. Atstatyta ir šv. Petro bažnyčia. Apie 1776 m. parapijos bažnyčia sudegė. Pamaldos perkeltos į šv. Petro bažnyčią. 1777 m. minima parapinė mokykla. Pradėta statyti nauja, 1786 m. pastatyta iki langų. Mirus fundatoriui statyba neužbaigta, medžiagos išvogtos. Iš Pivašiūnų 1806 m. perkelta medinė bažnyčia ir pastatyta Daugų parapinė.

1814 m. pastatyta nauja prieglauda, 1816 m. – 3 aukštų varpinė. 1829 m. šv. Petro bažnyčia buvo apgriauta (be stogo). 1838 m. klebono jurisdikcijoje buvo 20 namų. 1852 m. balandžio 12 d. bažnyčia sudegė. Pagal architekto T. Tišeckio projektą 1858–1862 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia.

1911–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius, jis įsteigė arbatinę. 1914–1928 m. Dauguose klebonavo Vilniaus krašto lietuvybės stiprintojas, Nepriklausomybės akto signataras Vladas Mironas, vėliau – vargšų ir nelaimingųjų globėjas kunigas Napoleonas Sabaliauskas.

1940–1946 m. klebonavo kanauninkas Povilas Bakšys (1962–1973 m. Kaišiadorių vyskupijos valdytojas). Daugų parapijos klebonas ir Žilinų administratorius Petras Liutkus (1904–1946) po Antrojo pasaulinio karo buvo suimtas ir ištremtas į Vorkutą, kur ir mirė. Vikaras Petras Jakulevičius (1910–1975) 1948–1950 ir 1953–1969 m. kalėjo (grįžo išprotėjęs).

## Architektūra

Bažnyčia istoristinė, turi modifikuotų gotikos, klasicizmo ir baroko stiliaus bruožų, bebokštė, halinė. Vidus 3 navų, atskirtų kolonomis, skliautai segmentiniai. Prie bažnyčios yra varpinė. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su klasicistiniais vartais.

## Galerija

Daugai, Lithuania - panoramio (14).jpg|Varpinė
Daugai, Lithuania - panoramio (17).jpg|Skulptūra šventoriuje
Daugai, Lithuania - panoramio (28).jpg|Tvora
Daugai, Lithuania - panoramio (6).jpg|Varteliai 


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Daugų bažnyčia
Daujėnų Švč. Jėzaus Vardo bažnyčia

**Daujėnų Švč. Jėzaus Vardo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Daujėnų miestelyje, 12 km į pietryčius nuo Pasvalio. Turi baroko ir klasicizmo bruožų. Šventoriaus šiaurės vakarų kampe auga įspūdingų matmenų dvikamienė Daujėnų liepa – valstybės saugomas medis, pažymėtas informacine lentele.

Parapijoje veikia Porijų šv. Augustino koplyčia.

## Istorija

Manoma, kad XVII a. pabaigoje Daujėnų kapinėse buvo pastatyta medinė koplyčia (ji buvo ir 1750 m.). Į ją laikyti pamaldų vykdavo Krinčino kunigai. Krinčino klebono Jono Jeronimo Šarkevičiaus rūpesčiu 1794–1803 m. pastatyta dabartinė plytų mūro bažnyčia.

Vėliau klebono Juozapo Kubilinsko iniciatyva medinės lubos pakeistos mūriniais skliautais. 1894 m. pastatyta medinė klebonija. Nuolatinis kunigas čia apsigyveno 1898 m. (valdžios leidimas gautas tik 1903 m.). 1904 m. pradėtos rašyti metrikų knygos. Vladislovas Pšibitnevskis iki 1908 m. bažnyčioje įrengė vitražus (jie Panevėžio parodoje 1905 m. laimėjo sidabro medalį). Daujėnai 1909 m. tapo savarankiška filija. 1910 m. bažnyčia restauruota, apdengta skarda. Svarbiausius darbus atliko Varšuvos dailininkai.

1923 m. įkurta parapija. Parceliuojant Karpiui priklausiusį Moliūnų dvarą, bažnyčiai paskirta 8 ha žemės. Veronika Mačiuikienė dovanojo 5,5 ha. Daujėnuose 1903–1942 m. klebonavo Vincentas Baltrušaitis, jis pastatė parapijos ūkinius trobesius, padidino kleboniją, suremontavo bažnyčią, sutvarkė kapines.

Daujėnai garsėjo Sekminių, šv. Roko ir Angelų Sargų atlaidais. Prie šventoriaus yra Šventabalos šaltinis, kurio vanduo, tikinčiųjų manymu, turi gydomosios galios. Prieš Antrąjį pasaulinį karą jaunalietuviai pastatė šaltiniui rentinį, sutvarkė aplinką.

## Architektūra

Bažnyčia turi baroko ir klasicizmo bruožą, stačiakampio plano, su bokšteliais. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais, skliautuotas. Šventoriuje stovi medinė varpinė.

## Galerija

Daujėnai, bažnyčios priekis.JPG|Priekis
Daujėnai, varpinė.JPG|Varpinė
Daujėnai, klebonija.JPG|Klebonija
Daujėnai, liepa šventoriuje.JPG|Saugotina liepa šventoriuje


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Parapijos informacija
* Parapija
Daukšių šv. Jurgio bažnyčia

**Daukšių šv. Jurgio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Daukšių miestelyje, kairiajame Dovinės krante, tarp Žuvinto ir Amalvo pelkių.

## Istorija

Pirmoji medinė bažnyčia pastatyta iki 1730 m. Jai susenus 1774 m. pastatyta nauja. 1780 m. įkurta parapija. Per miestelio gaisrą 1803 m. sudegė bažnyčia ir archyvas. XIX a. pradžioje veikė parapinė mokykla. 1860–1864 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Klebonas Kazys Mačiukevičius 1905 m. pastatė mūrinę kleboniją.

1908 m. pradžioje įsikūrė „Žiburio“ draugijos skyrius (pirmininkas kunigas V. Baltrušaitis), įsteigta biblioteka-skaitykla. Per Antrąjį pasaulinį karą nugriautas bažnyčios bokštas, sunaikintas didysis altorius, nugriauta dalis šventoriaus tvoros.

1958 m. bažnyčia atstatyta, bokšto vietoje pastatytas bokštelis, iš uždarytos Kauno Švč. Trejybės bažnyčios atvežtas didysis altorius.

## Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, su bokšteliu, žemesne trisiene apside. Šventoriaus tvora metalinė.

## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
Rūpintojėlis

**Rūpintojėlis** (*smūtkelis*) – liaudies meno skulptūra – susirūpinusio Jėzaus Kristaus, sėdinčio, palinkusio, dešine ranka remiančio smakrą, povyza. Tai vienas populiariausių lietuvių vaizduojamojo meno bei tautodailės objektų, vienas lietuvių tautos simbolių. Kristus vaizduojamas sėdintis ant paaukštinimo, pasilenkęs, dažniausiai dešine ranka parėmęs galvą, o kairę padėjęs ant kelio, su erškėčių vainiku ant galvos, kraujo lašais ant veido ir kūno, pilnu liūdesio veidu.

Dažniausiai skulptūra skaptuojama iš medžio, tačiau yra ir akmeninių meno darbų. Lietuvoje Rūpintojėliai vaizduoti tiek paprastose, tiek miškų koplytėlėse, įkeltose į medžius. Bažnyčiose nesutinkamas (žinomas tik vienas atvejis, kai 1818 m. stebuklais pagarsėjusią Kristaus Rūpintojėlio stovylą perkėlė į Laukiemio bažnyčią).

Rūpintojėlio siužetas menotyrininkų teigimu greičiausiai pasiskolintas iš lenkų arba vokiečių: jau XV a. vakarų Europoje sutinkamas berymančio pasirėmusio alkūne ant kelio ir giliai susimąsčiusio Kristaus vaizdavimas. Vokietijoje jis vadinimas *Der Schmerzensmann*, Lenkijoje – *Chrystus Frasobliwy, Boleściwy, Bolejący, Dumający, Święta Turbacija*. Rūpintojėlio motyvas žinomas ir Podolėje, Gudijoje, vietomis Rusijoje (ypač šiauriniuose kraštuose).

Ankstyviausi siužetai aptinkami šiaurės Vokietijoje, tačiau jo kilmė nėra gerai žinoma. Nežinoma, kokį biblijinį siužetą vaizduoja rymantis Kristus. Pasak žemaičių legendos, Kristus vaizduojamas po prisikėlimo nužengęs žemėn: „Jėzus nuliūdo tvaną padaręs, gailėjos žmones nubaudęs“. Pasak lenkų, Kristus keliavęs su erškėčių karūna, išvargęs kelionėje, atsisėdęs ant akmens ir graudžiai apsiverkęs. Už ašaras dėkingi žmonės jį pradėję vaizduoti ne baudžiantį, o gailestingą Dievą.

Lietuvių (ypač žemaičių) tautodailė pasižymi itin didele Rūpintojėlių gausa ir siužetine įvairove. Rūpintojėlį galima laikyti, anot Pauliaus Galaunės, simbolinančiu kontempliacinę tautos susikaupusią nuotaiką ir jos būdą.

Marija Gimbutienė iškėlė hipotezę, jog siužetas pasiskolintas iš ikikrikščioniškosios Europos, todėl kad analogijų aptinkama Senosios Europos kultūriniuose sluoksniuose. Gali būti, jog Rūpintojėlio siužetas žinotas ir Lietuvoje iki Krikščionybės, tik sukrikščionėjo XVIII–XIX a. Lietuvoje įsitvirtinant krikščioniškoms pažiūroms kaimo pasaulėjautoje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Rūpintojėlio siužetas lietuvių liaudies skulptūroje
* Rūpintojėlio simbolinė prasmė
Fabio Grosso

**Fabijus Groso** (; g. 1977 m. lapkričio 28 d.) – buvęs Italijos futbolininkas, atstovavęs šalies nacionalinei rinktinei.

## Karjera
2009 m. rugpjūčio 31 d. pasirašė trejų metų sutartį su Juventus klubu.

## Karjera rinktinėje

2003 m. balandžio 30 d. debiutavo Nacionalinėje komandoje.

Su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur pusfinalio pratęsime įmušė pirmąjį įvartį į  vartus. Su rinktine tais metais tapo pasaulio čempionu.

## Pasiekimai
* Pasaulio čempionas ()
2006 Pasaulio futbolo čempionate įmušė lemiamą įvartį i Prancuzijos rinktinės vartus 11 metrų baudinių serijoje.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Daunorių Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia

**Daunorių Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Daunorių kaime, 8,5 km į rytus nuo Tauragnų. Liaudies architektūros formų.

## Istorija

Daunorių ūkininkas Justinas Vitkauskas 1925 m. būsimiems maldos namams dovanojo 39,3 ha žemes. 1926 m. pastatyta koplyčia. 1933–1934 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia iki Antrojo pasaulinio karo vadinta koplyčia. Statyba rūpinosi paskirtas filijos rektorius Titas Vinkšnelis (1904–1982; 1949–1956 m. tremtinys), jis pastatė ir kleboniją.

## Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano (16,5 × 10,5 m), vienabokštė. Įrengti 3 altoriai, yra fisharmonija.

## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
Perfokorta

**Perfokorta** – duomenų laikmena, kurią naudoja automatizuotos sistemos. Dažniausiai – stačiakampio formos kortelė. Informacija joje užrašoma išmušant skylutes (paprastai, stačiakampes). Pirmosios ir antrosios kartos kompiuteriuose buvo pagrindinė priemonė duomenims pateikti kompiuteriui. Palaipsniui jas pakeitė magnetinės ir optinės laikmenos. Dėl to šiuo metu jos naudojamos ypač retai.

## Atsiradimas

1725 m. Bazilis Bušonas pasiūlė audimo staklių valdymui, audžiant sudėtingus raštus, naudoti popierinę perfojuostą. Tačiau Liudviko XV laikų politinė aplinka nebuvo palanki išradėjams.

Tik 1804 m. (arba, pagal kai kuriuos šaltinius, 1801 m.) Žozefas Mari Žakaras sukūrė naują audimo staklių valdymo būdą. Mat nuolat kariaujančios Prancūzijos poreikių rankinis audimas jau negalėjo patenkinti. Napoleonas gyvai domėjosi išradimais, o ypač tais, kurie galėjo duoti tiesioginę naudą karo pramonei.

Ž. Žakardas audimo staklių valdymui pasiūlė naudoti specialias korteles su jose išmuštomis skylutėmis. Skylučių kombinacijos nurodė, kokius veiksmus turi atlikti staklės. Tos kortelės buvo sujungiamos viena po kitos taip sudarydamos tarsi vientisą perfojuostą.

Perfokortų idėją panaudojo Č. Babidžas projektuodamas Analitinę mašiną, universalų programuojamą skaičiuotuvą, kurį galima laikyti kompiuterio pirmtaku. Joje buvo numatyta trys perfokortų tipai: skaičiams, aritmetinėms operacijoms ir duomenų įkėlimo bei išvedimo operacijoms valdyti. Kiekvieną jų turėjo skaityti atskiras perfokortų skaitytuvas. Taip pat buvo numatytas ir rezultatų perforavimas, kad juos vėliau būtų galima panaudoti kaip įvedimo duomenis.

## Šaltiniai
Neogotika

**Neogotika** – architektūros ir taikomosios dailės kryptis. Neogotikai būdingas grįžimas prie gotikos. Vienas iš romantizmo ir istorizmo estetinių pagrindų.

Būdingos dvi neogotikos raidos fazės:
* Dekoratyvinė (XVIII a. vidurys – XIX a. vidurys) – būdingas gotikos formų kartojimas, grindžiamas susižavėjimu viduramžių kultūra. Daugiausia pastebima to laikotarpio architektūroje (užmiesčio, parkų statiniai).

* Konstrukcinė (XIX a. vidurys – XX a. pradžia) – dėl meno istorijos ir paminklosaugos plėtros gotikos principai diegti tiksliau. Paplitusi taikomojoje dailėje, grafikoje, tapyboje, ryški bažnyčių architektūroje. Visuomeninės paskirties pastatuose gotikos elementai derinti su modernią išvaizdą turinčiomis metalinėmis konstrukcijomis.

Buvo paplitusi XVIII a. vid.- XX a. pradžioje Anglijoje, Austrijoje-Vengrijoje, Australijoje, JAV, Prancūzijoje, Rytų Europoje, Vokietijoje. Lietuvoje pasireiškė paskutiniais XIX a. – pirmais XX a. dešimtmečiais Lentvario dvaro architektūroje, Rokiškio Šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia (su Šv. Juozapo koplyčia), Švėkšnos Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčių architektūroje.
Debeikių šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

**Debeikių šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Debeikių miestelyje, 5 km į rytus nuo kelio . Bažnyčios dekoras yra dailės paminklas.

## Istorija

Pirmoji bažnyčia minima 1760 m. Debeikių koplyčioje 1769 m. leista laikyti pamaldas. Steigiamai parapijai dvaras paskyrė 1,5 valako žemės, 1785 m. dovanojo 2400 sidabrinių rublių. 1799 m. pastatyta medinė bažnyčia (pašventinta 1801 m.). Joje buvo 3 altoriai. Nuo 1804 m. veikė parapinė mokykla. Debeikių bažnyčios metrikų knygos rašytos nuo 1789 m.

Dabartinė mūrinė bažnyčia pastatyta 1906–1913 m. klebono Povilo Šimkevičiaus, vėliau klebono Domininko Mikšio rūpesčiu (už 61410 rublių) 1912–1913 m. pastatyta parapijos salė. Į Rusiją 1915 m. išvežti 3 varpai ir negrąžinti. 1918 m. įsisteigė pavasarininkų kuopa. Vyskupas Pranciškus Karevičius 1921 m. bažnyčią konsekravo. 1924 m. Kaune nuliedinti 2 varpai, 1926 m. nupirktas trečias. 1928 m. įrengtos reljefinės Kryžiaus kelio stotys (dailininkas Vladas Čižauskas), pastatyti vargonai. 1938 m. bažnyčia išdažyta.

Debeikiuose 1920–1947 m. klebonavo Kazimieras Mikelinskas (1889–1957), 1947 m. ištremtas į Sibirą, į Lietuvą grįžo 1957 m., palaidotas bažnyčios šventoriuje. Kunigaudamas Debeikiuose K. Mikelinskas rūpinosi naujai pastatytos bažnyčios įrengimu: pastatyti Karaliaučiaus meistro Bruno Gėbelio 22 balsų pneumatiniai vargonai, nupirktos kryžiaus kelio stotys, padirbtos šešios klausyklos, nupirkti varpai, išdekoruotas bažnyčios vidus ir kt. Didelis kunigo darbas – su istoriko kruopštumu 1947 m. parašyta parapijos istorija (rankraštyje). 2003 m. bažnyčios 90-metų jubiliejui šis darbas išleistas atskira knyga.

1950 m. suimtas ir nuteistas 10 metų klebonas Jurgis Šimonėlis. 1973–1992 m. klebonavo Alfonsas Gražys (1923–1992).

## Architektūra

Bažnyčia neogotikinė, stačiakampio plano (42,5 × 25 m), dvibokštė, su apside ir bokšteliu. Šventoriaus (84 × 52 m) tvora 1921 m. sumūryta iš akmenų ir raudonų plytų. Garsėja vargonais.


Debeikių bažnyčia, galinis fasadas.JPG|Galinis fasadas
Debeikių bažnyčia, lietvamzdis.JPG|Dekoratyvi lietvamzdžio detalė


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Parapijos puslapis
Degučių šv. Vincento Ferero bažnyčia

**Degučių šv. Vincento Ferero bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Degučių kaime, prie kelio , dešiniajame Mirglono (dešinysis Šyšos intakas) krante. Liaudies architektūros formų. Kartu su Panevėžiuko Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia yra viena iš dviejų trikampių bažnyčių Lietuvoje. Tituluojama šv. Vincento Ferero vardu. Įrašyta į Kultūros vertybių registrą Nr. 1017. 

## Istorija

Medinę bažnyčią 1757 m. pastatė Vainuto seniūnas Tadas Bilevičius. Jai dovanotas 1 valakas žemės. 1840 m. bažnyčia remontuota, pristatytas bokštelis.

## Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, reto trikampio plano (kraštinių ilgis 18 m), su 3 šoniniais priestatais, trišlaičiu stogu. Įrengti 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su vartais. Jame yra medinė varpinė, koplytėlė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Degučių bažnyčia
Deltuvos Švč. Trejybės bažnyčia

**Deltuvos Švč. Trejybės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Deltuvos miestelyje, prie kelio . Liaudies architektūros formų, turi ir neoklasicizmo bruožų.

Parapijoje veikia Dainavos koplyčia.

## Istorija

Pirmoji bažnyčia pastatyta iki 1444 m. Nauja parapinė bažnyčia, priklausiusi Vilniaus vyskupijai, minima 1463 m. 1468 m. bulėje ją mini popiežius Paulius II. Nuo XVI a. antrosios pusės iki 1627 m. buvo evangelikų reformatų pasisavinta. Sena medinė katalikų bažnyčia minima 1674 m.

Nauja medinė bažnyčia pastatyta 1752 m. Nuo XVIII a. pabaigos iki XIX a. vidurio veikė parapinė mokykla. Kunigo Šimkevičiaus rūpesčiu 1872 m. bažnyčia atnaujinta. 1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.

## Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų (turi ir neoklasicizmo bruožų), su penkiasiene apside, vienabokštė. Vidus 3 navų, yra 3 mediniai altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su mūrinėmis Kryžiaus kelio stočių koplytėlėmis. Šventoriuje stovi medinė varpinė.

## Galerija

Deltuvos bažnyčia.JPG|Bažnyčia 2013 m.
Deltuvos baznycia.jpg|Bažnyčia 2010 m.
Deltuva001.JPG|Bažnyčia 2007 m.
Deltuva. Bažnyčia.JPG|Nuo klebonijos pusės
Deltuvos bažnyčia. Galinė dalis.JPG|Galinė dalis


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Arkivyskupijos informacija
* Popiežiaus bulė Deltuvos bažnyčioj // Diena, 1934 m. vasario 4 d., Nr. 5 (760). – 9 psl.
Birštono šv. Antano Paduviečio bažnyčia

**Birštono šv. Antano Paduviečio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Birštone, dešiniajame Nemuno krante. Manoma, kad tai ketvirtoji bažnyčia miesto istorijoje.

## Istorija

Manoma, kad Birštone bažnyčia jau buvo 1529 m., nes jis šaltiniuose vadinamas miestu. 1609 m. seniūnas įpareigotas atstatyti sunykusią Birštono bažnyčią, kuriai buvo dovanoti 2 valakai žemės. Pirmoji Birštono bažnyčia, tikėtina, stovėjo jau 1529 m., bet sunyko, nes rezidencijos valdytojai nebuvo uolūs katalikai. Kai Birštonas atiteko pamaldiems vengrų kilmės didikams Kasparui Horvatui ir jo žmonai Kotrynai Užali, 1609 m. ATR valdovas Zigmantas Vaza pasirašė fundaciją naujos bažnyčios statybai.

1643 m. bažnyčiai dovanotas Žydeikonių kaimas ir įpareigota laikyti pamaldas. Anksčiau buvusi parapija tapo filija. Manoma, kad 1655 m. bažnyčia sudegė kovų su švedais ir rusais metu, kadangi 1674 m. vėl įpareigota atstatyti. 1669, 1717 ir 1744 m. nurodyta filija. 1782 m. bažnyčios vietoje stovėjo kryžius. 1787 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia dabartinės Jono Basanavičiaus aikštės vietoje. Lėšų skyrė Prienų seniūnas K. Sapiega. 1795 m. atkurta parapija. XVIII a. Birštone buvo parapinė mokykla.

1900 m. patvirtintas mūrinės bažnyčios projektas (architektas Vaclovas Michnevičius), statybas organizavo klebonas Albertas Urbša. Jam 1904 m. mirus, naujasis klebonas Jonas Karvelis su parapijiečiais iki 1909 m. pastatė ir įšventino dabartinę bažnyčią. Statybą prižiūrėjo architektas Edmundas Emilijonas Frykas. Bažnyčioje sumontuoti garsaus lietuvių meistro Jono Garalevičiaus pagaminti vargonai.

Pas kleboną Joną Jonį 1956 m. apsigyveno iš įkalinimo Mordvijoje grįžęs Kaišiadorių vyskupas Teofilius Matulionis. Birštonas tapo Kaišiadorių vyskupijos būstine. 1957 m. klebonijoje vyskupas T. Matulionis konsekravo vyskupu Vincentą Sladkevičių. Po to klebonas J. Jonys buvo suimtas ir ištremtas 4 metams į Mordoviją. 1958 m. į Šeduvą ištremtas ir vyskupas Teofilius Matulionis.

## Architektūra

Bažnyčia neogotikinė, su aukštu bokštu. Vidus 3 navų, skliautuotas, grindys iš akmens plokščių, mozaikinės. Šventorių  juosia žema mūro tvora.

## Galerija

Birstono baznycia.2011-06-15.jpg
Birstono baznycia1. 2011-06-15.jpg
Birstono baznycia2. 2011-06-15.jpg
Birštono Šv. Antano Paduviečio bažnyčia1.JPG
Birštono Šv. Antano Paduviečio bažnyčia5.JPG
Birštono Šv. Antano Paduviečio bažnyčia4.JPG
Birštono Šv. Antano Paduviečio bažnyčia3.JPG
Birštono Šv. Antano Paduviečio bažnyčia2.JPG
Šv. Antano Paduviečio bažnyčia.jpg|alt=


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Bažnyčios vargonai
Didvyžių šv. popiežiaus Leono II bažnyčia

**Didvyžių šv. popiežiaus Leono II bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Augalų (Didvyžių) kaime, 5 km į šiaurę nuo Vilkaviškio geležinkelio stoties.

## Istorija

Iki 1850 m. Didvyžių (Geištarų) dvare pastatyta koplyčia, turėjusi nuolatinį kunigą. Dvaro savininkas Leonas Geištaras pasenusios koplyčios vietoje 1885 m. pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią.

1917 m. vokiečiai nusikabino bažnyčios varpą. Kunigas Antanas Kudirka iš prasiskolinusio dvaro apie 1918 m. nupirko bažnyčią ir kitus trobesius. 1919 m. įkurta parapija. 1944 m. bažnyčios sienoje pramuštos skylės, ji nuniokota. Kareiviai išplėšė ir sudegino medines bažnyčios dalis, liko tik didysis altorius. Po karo bažnyčia suremontuota.

## Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, su žemesne apside. Šventoriaus tvora medinių statinių.

## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
Dieveniškių Švč. Mergelės Marijos Rožančinės bažnyčia

**Dieveniškių Švč. Mergelės Marijos Rožančinės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Dieveniškių miestelyje. Kultūros paveldo objektas Nr. 37277. Turi klasicizmo bruožų. Pamaldos laikomis lietuvių ir lenkų kalbomis. Yra vertingų sakralinio meno kūrinių.

## Istorija

Bažnyčia minima 1471 m., jai 1474 m. Martynas Goštautas atidavė miestelyje pastatytą smuklę. Buvo Geranainių parapijos filija ir didesnių žemės valdų neturėjo. Apie XVI–XVII a. perstatymus duomenų neišliko. XVIII a. pabaigoje su pertraukomis veikė parapinė mokykla, minima 1777 m.

Po gaisro 1783 m. atstatyta medinė bažnyčia, 1861 m. atnaujinta. Apie 1886 m., 1897–1898 m. ir nuo 1906 m. sakyti pamokslai ir lietuviškai. 1909 m. kunigas Steponas Umbrasas pradėjo vaikus katekizuoti jų gimtąja kalba. 1936 m. net iš kitų parapijų atvykę žmonės trukdė paskirtu laiku lietuviškai giedoti. 1899–1903 m. apmūrytas šventorius. Priešais bažnyčią 1903 m. pastatyta mūrinė varpinė su vartais, joje yra beveik 200 metų senumo varpai. 1906 m. įsteigta parapija. 1909 m. parengtas mūrinės bažnyčios projektas, tačiau statyti nepradėta.

1986–1990 m. klebono Domo Valančiausko rūpesčiu pakeisti supuvę sienojai, rekonstruotas bažnyčios vidus, pristatytas prieangis.

## Architektūra

Bažnyčia turi klasicizmo bruožų, kryžminio plano, bebokštė. Virš šventoriaus vartų – neogotikinė varpinė. Jo tvora akmenų mūro.

## Galerija

Dieveniskiu baznycia.jpg|Bažnyčios rytinis fasadas
Dieveniškės. Bažnyčia ir varpinė.JPG|Bažnyčia ir varpinė.JPG
Dieveniškės, bažnyčia 2.JPG|Rytinis fasadas
Dieveniškės, bažnyčia.JPG|Priekinis fasadas
Dieveniškės, šventorius.JPG|Antkapiai šventoriuje
Dieveniškės, šventoriuje.JPG|Koplytstulpis vysk. M. Valančiui
Dieveniškių bažnyčios interjeras 2.jpg|thumb|Bažnyčios interjeras
Dieveniškių bažnyčios interjeras 3.jpg|thumb|Bažnyčios interjeras


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Dieveniškių Švč. Mergelės Marijos Rožančinės bažnyčia
* Dieveniškių Švč. Mergelės Marijos Rožančinės bažnyčia

## Archyvai
* Dieveniškių RKB '''gimimo ir santuokos''' metrikų knyga. 1691–1717 m., 
* Dieveniškių RKB **gimimo** metrikų knygos: 1772–1787 m., 1787–1810 m., 1896–1899 m., 1900–1905 m., 1905–1907 m.
* Dieveniškių RKB **mirties** metrikų knygos: 1810–1833 m., 1848–1864 m., 1864–1883 m., 1892–1898 m., 1899–1913 m., 1913–1919 m., 1919–1921 m.
* Dieveniškių RKB **santuokos** metrikų knygos: 1757–1772 m., 1773–1797 m., 1797–1811 m., 1848–1862 m., 1862–1876 m., 1899–1913 m., 1920–1924 m.
* Dieveniškių RKB priešsantuokinės apklausos knyga. 1841–1844 m.