open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nespišas

**Nespišas** () – ežeras Baltarusijoje, Vitebsko srityje, Breslaujos rajone, į rytus nuo Breslaujos.

Ilgis – 4,13 km. Plotis – 1,4 km. Baseino plotas – 781 km². 15 salų, bendras plotas – 0,31 km². Šlaitai – 10-12 m, šiaurinėje dalyje skardingi. Krantai žemi, smėlėti.

Druja jungia ežerą su Cno ir Nedravo ežerais, pratakas jungia su Voiso ežeru.
Mažeikių evangelikų liuteronų bažnyčia

**Mažeikių evangelikų liuteronų bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Mažeikių mieste, Laisvės ir Vydūno gatvių sankirtoje.
Bažnyčia pastatyta 1908-1910 m., per antrą pasaulinį karą į bažnyčios bokštą pataikius rusų artilerijos sviediniui kilo gaisras suniokojęs bokštą, stogą, išdeginęs bažnyčios vidų. Po karo sovietų valdžia pastatą suremontavo ir jame įrengė gaisrinę. Padarytas perdengimas, įrengti kabinetai, garažai, užmūryti arkiniai langai. Apie pirminę pastato paskirtį buvo galima nuspėti tik iš bokšto likučių. Atgavus nepriklausomybę liuteronams iš pradžių buvo sugrąžinta tik dalis bažnyčios pastato. Visas pastatas bažnyčiai grąžintas tik 1998 metais.

## Kunigai
* Adolfas Jeskė (1896-1903 m.),
* Julius Grosse (1903 m.),
* Teodoras Kupferis (1904-1940 m.),
* Gustavas Rauskinis (1940-1944 m.?, 1955-1979 m.),
* A.Freibergas (1945-1949 m.),
* Jonas Degis (1950-1955 m.),
* Edvinas Švageris (1979-1998 m.),
* Romas Pukys (1998-1999 m.),
* Saulius Varanavičius (nuo 1999 m.).

## Nuorodos
* Mažeikių parapijos istorija
Voisas

**Voisas** () – ežeras Baltarusijoje, Vitebsko srities, Breslaujos rajone. Į šiaurę nuo Breslaujos. Priklauso Breslaujos ežerų grupei. Ilgis – 3,75 km. Plotis – 1,6 km. Baseino plotas – 249 km². 4 salos, bendras plotas – 0,11 km². Seklumose dugnas smėlėtas, giliau – dumblinas.

Protakais jungiasi su Strusto ir Nespišo ežerais.
Skagerakas

**Skagerakas** () – sąsiauris tarp Skandinavijos ir Jutlandijos pusiasalių. Skagerakas – vienas iš sąsiaurių jungiančių Šiaurės jūrą su Baltijos jūra.

## Geografija
Ilgis 240 km, plotis 80–140 km. Gilėja link Norvegijos pakrantės, kur Norvegijos povandeniniame lovyje gylis siekia 700 m, pietuose yra daug seklumų. Paviršinė srovė (2–4 km/h) teka į vakarus, giluminė – į rytus. Didžiausi uostai prie sąsiaurio: Oslas, Kristiansandas, Arendalis (Norvegija).

## Šaltiniai
Antanas Ramonas

**Antanas Ramonas** (1947 m. lapkričio 30 d. Kurmiai, Klaipėdos rajonas – 1993 m. spalio 30 d. Vilnius) – Lietuvos prozininkas ir eseistas.

## Biografija
Pagal dokumentus gimęs 1948 m. sausio 1 d. Baigė Vilniaus universitetą, kur studijavo anglų kalbos bei literatūros kursus. Dirbo Meno muziejuje ir žurnalo „Metai“ redakcijoje. Palaidotas Bernardinų kapinėse.

## Kūrybos bruožai
Jis pats yra „vidinės emigracijos“ rašytojas. Daugiausia jo tekstų yra nostalgiški ir elegiški kūriniai. Pagrindinės kūrybos temos – miesto kraštovaizdžiai, mus supanti aplinka, pojūčiai, gyvenimo prasmė. Autorius savo kūriniuose daugiau dėmesio kreipia į detales, dažnai jo kūryboje galima rasti filosofinių klausimų. Jo proza paprasta ir nesunki, lengvai skaitoma.

1984 ir 1988 metais išėjo du jo novelių rinkiniai ir apysaka „Balti praėjusios vasaros debesys“. Pirmasis jo kūrinių rinkinys „Šiaurės vėjas“ apdovanotas Antano Jonyno premija kaip geriausias prozos debiutas. Po autoriaus mirties išleistas ir kitas novelių bei apsakymų rinkinys „Mikelis“, kurio pagrindiniu veikėju tapo Vasilijus Aleksejevičius Rotkirchas.

## Bibliografija
* Šiaurės vėjas (novelės). – Vilnius: Vaga, 1984.
* Lapkričio saulė (novelės). – Vilnius: Vaga, 1989.
* Balti praėjusios vasaros debesys (apysaka). – Panevėžys: Baltoji varnelė, 1991.
* Ramybės kalva. – Vilnius: 7 meno dienos, 1997.
* Vilniaus legendos (pasakos), 2001.

## Šaltiniai
Cijevna

**Cijevna** (), **Cemas** () – upė Albanijoje ir Juodkalnijoje; kairysis Moračos intakas. Prasideda Prakeiktųjų kalnų šiaurėje, į vakarus nuo Trojano kalno (2183 m). Teka į pietvakarius kalnuotomis vietovėmis. Į pietus nuo Mizdarkuto kalno patenka į Juodkalnijos teritorija ir ja teka likusius 33 km. Teka giliu kanjonu. Įteka į Moračą greta Machalos kaimo, žemiau Podgoricos.

Metinis vandens lygio svyravimas 150 cm.
Bojana

**Bojana** (), **Buna** () – upė Albanijoje ir Juodkalnijoje. Išteka iš Skadaro ežero ties Škoderio miestu Albanijoje. Teka į pietryčius per Albaniją, vėliau sudaro Albanijos-Juodkalnijos sieną, smarkiai vingiuoja. Įteka į Adrijos jūrą dvejomis atšakomis. Upės ilgis 41 km, tačiau neretai prie jos prisumuojama Moračos upė, įtekanti į Skadaro ežerą. Tokiu atveju šios sistemos ilgis – 183 km.

Tuoj po Bojanos ištakų iš Skadaro ežero į ją įsilieja Drino atšaka. Ji Bojanos intaku tapo 1858 m. kai po potvynio pakeitė vagą. Drino atšaka Bojanos debitą padidino 10 kartų. Laivuojama per visą ilgį. Tai antra pagal debitą upė, įtekanti į Adrijos jūrą (po Po).
Sigutė Jakštonytė

**Sigutė Jakštonytė** (g. 1956 m.) – lietuvių diplomatė, teisininkė, Lietuvos ambasadorė Pietų Afrikos Respublikoje (nuo 2015 m.).

## Biografija
1979 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą, įgijo teisininkės kvalifikaciją. 1999–2000 m. studijavo Oksfordo universitete (Didžioji Britanija).

1979-1984 m. Lietuvos TSR teisingumo ministerijos vyriausioji konsultantė, 1984-1989 m. Lietuvos TRS Ministrų Tarybos Administracijos ir teisės skyriaus referentė, 1989–1991 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės (LRV) Ekonominių ryšių su užsieniu departamento vyriausioji specialistė, 1991–1992 m. LRV Ekonominių ryšių su užsieniu skyriaus programų direktorė.

1992–1993 m. LR užsienio reikalų ministerijos (LR URM) Tarptautinių sutarčių skyriaus pirmoji sekretorė, 1993–1994 m. LR URM Tarptautinių ekonominių sutarčių skyriaus vedėja, 1994–1996 m. Lietuvos ambasados JAV pirmoji sekretorė, 1996–1997 m. LR misijos ES (Briuselyje) patarėja, 1997–2001 m. LR URM Teisės ir tarptautinių sutarčių departamento (TTSD) direktoriaus pavaduotoja, 2001–2002 m. LR URM TTSD direktorė, 2002–2008 m. LR nepaprastoji ir įgaliotoji ambasadorė Kanadoje. 2008 m. ambasadorė ypatingiems pavedimams LR URM Amerikos, Afrikos, Azijos ir Okeanijos departamente, vėliau – LR URM Globalios politikos departamente. 2008 - 2012 m. buvo nereziduojanti Lietuvos ambasadorė Indonezijai, Malaizijai, Singapūrui ir Tailandui, vėliau vėl vadovavo URM Teisės ir tarptautinių sutarčių departamentui.

2015 m. liepos mėn. paskirta pirmąja Lietuvos ambasadore Pietų Afrikos Respublikoje .

## Apdovanojimai
* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius, 2003 m.

## Nuorodos
* Pirmoji Lietuvos ambasadorė PAR tikisi sustiprinti ryšius su vietos litvakais (str. 15min.lt).

## Šaltiniai

|-

|-
Ču (upė)

**Ču** (, ) – upė šiaurės Kirgizijoje ir pietų Kazachijoje. Prasideda Tian Šanio kalnuose, susiliejus Džuvanaryko ir Kočkoro upėms, prasidedančioms atitinkamai Terskėj Alatau ir Kirgizijos kalnagūbriuose. Pradžioje teka į rytus, patenka į Isyk Kulio dubumą, bet į patį ežerą neįteka. Nuo ten pasuka į šiaurės vakarus ir teka Boomo tarpekliu, kol pasiekia Ču slėnį, kuriame įsikūrę daugelis svarbių Kirgizijos miestų. Toliau teka į šiaurę, kerta Mujunkumo dykumą, kol išdžiūsta Aščikolio įduboje. Seniau ypač vandeningais metais pasiekdavo Syrdarjos baseiną.

Didžiausi intakai: Čonkeminas, Kičikeminas, Yrgaytai, Kakpatasas (dešinieji), Alamedinas, Alaarča, Aksu, Kuragaty (kairieji). Upės vanduo intensyviai naudojamas drėkinimui (daugiausia Ču slėnyje). Kazachijoje upės vagoje įrengtas Ortotokojaus tvenkinys.

Prie Ču upės įsikūrę 2 miestai: Tokmakas (Kirgizijoje), Šu (Kazachijoje).

## Istorija
Prie upės, palei šilko kelią, kūrėsi Sogdo pirklių gyvenvietės. Vėliau istoriniai Sujabo ir Balasaguno miestai buvo vakarų tiurkų kaganato ir Karachanidų chanato sostinės.

1878 m. upei pralaužus ledų užtvaras, užtvindžius ir nuniokojus Tokmako miestą Semirečjės provincijos sostinė buvo perkelta į Biškeką. Po to Tokmakas pamažu prarado svarbą.

## Šaltiniai
Piltinis krovinys

**Piltinis krovinys** () – birus ar skystas krovinys, kuris gabenamas dideliais kiekiais, nesupakuotas. Jis kraunamas pilant, semiant, kasant. Toks krovinys būna kraunamas į specialius vagonus, kėbulus, triumus ir pan.

2009 m. stambiausias balkeris pasaulyje buvo 364768 dedveito tonų geležies rūdos balkeris „Berge Stahl“. Stambiausias piltinių krovinių uostas yra Naujasis Orleanas (JAV).

## Sausieji piltiniai kroviniai

* akmens anglis
* grūdai (kviečiai, kukurūzai, ryžiai, miežiai, avižos, rugiai, sorgas, sojos pupelės ir kt.)
* geležis (geležies rūda, metalo laužas ir kt.)
* boksitas
* medienos granulės
* cementas
* trąšos
* cheminiai produktai (plastiko granulės ir kt.)
* maisto produktai (miltai, krakmolas, cukrus ir kt.)
* pašarai (pašarų mišiniai ir kt.)
* mineralinė žaliava (smėlis, žvyras, vario rūda, druska ir kt.)

## Skystieji piltiniai kroviniai
* nafta
* Suskystintos gamtinės dujos
* benzinas ir kiti skysti naftos produktai
* skystos cheminės medžiagos
* skysti maisto produktai (aliejai, maistinis spiritas, vaisių sultys ir kt.)
Dujurė

**Dujurė** () – miestelis pietų Hondūre, Čolutekos departamento šiaurės rytuose, netoli Nikaragvos sienos. 3,5 tūkst. gyventojų (visoje savivaldybėje). Keliu jungiasi su Panamerikos plentu. Verčiamasi žemės ūkiu.

Miestelio centre yra parkas su dideliu guanakastės (tikrosios rintausės) medžiu. Yra XIX a. katalikų bažnyčia, medicinos punktas, mokykla, darželis.

Dujurė pasiekiama autobusu, vykstančiu iš San Markoso.


Image:Iglesiaduyure.JPG|Banyčia
Image:Duyure3.JPG|Pagrindinė gatvė
Image:Duyurepark.JPG|Parkas


## Šaltiniai
Rudoji šorėja

**Rudoji šorėja** (*Shorea obtusa*) – sparneninių (*Dipterocarpaceae*) šeimos lapuotis, kietmedžio rūšių augalas, paplitęs Indokinijos pusiasalyje (Laose, Kambodžoje, Tailande, Vietname ir Mianmare). Auga sausuose atogrąžų miškuose ir savanoje, akmeningoje skurdžioje dirvoje.

## Vardai
Pramoninis rudosios šorėjos pavadinimas **Taengwood Balau**. Tajų kalba –  (teng), šiaurės Tailande –  (ngae), Isane –  (čik), Surine  (pra-čoek). Khmerų kalba –  (pra-čat). Kinų kalba – Dun Ye Suo Luo Shuang . 

## Išnašos

## Nuorodos
*
Pespirė

**Pespirė** () – miestelis pietų Hondūre, Čolutekos departamento vakaruose, į šiaurės vakarus nuo Čolutekos, Nakaomės upės kairiajame krante. 23,3 tūkst. gyventojų (visoje savivaldybėje). Kerta kelias El Rosarijas–Tegusigalpa.

Yra kolonijinės architektūros katalikų bažnyčia, alkaldija, Martell Lagos namas. Taip pat yra centrinis parkas, viešbutis, ligoninė, veikia kavinės, mokyklos, vaistinės.

Vietovės pavadinimas reiškia „mažų pirito gabalėlių upė“ (nahuatlių paveikta tarme). Nors neatmetama galimybė, kad vietoj pirito norėta pasakyti akmenukų (*pedritas*) upė.

## Šaltiniai
Tautiškoji demokratų partija

**Tautiškoji demokratų partija** - pirmoji tautinė lietuvių partija. Ji susikūrė 1905 m. lapkričio 27 d. iš Lietuvių demokratų partijos tautiškai angažuotų narių, vadovaujama daktaro Jono Basanavičiaus.

Tautininkai, kaip religiniai tolerantai, sudarė vidurio srovę ir buvo vadinami liberalais. Toks srovės apibūdinimas pagal santykį su religija ir bažnyčia atėjo iš Rusijos liberalų.

Tautiškoji lietuvių demokratų partija veikė 1905–1907 m. Jos programoje bandoma demokratines idėjas sieti su asmens, kaip tam tikros etninės bendrijos nario, identifikavimusi. Programa nebuvo išbaigta. Pagrindiniai jos punktai pakartoja LDP ir LSDP programų postulatus. Lietuvos politinė autonomija, demokratiniai valdymo ir savivaldos principai, lietuvių kalbos ir apskritai tautinės kultūros gynimas. Ši programa išsiskyrė tuo, kad aukščiau kitų kėlė *tautos vienybės* idėją. Tautininkai akcentavo tai, kad valstybėje yra labai svarbi tautos kalba, juntamas jų siekis atriboti kitataučius.

Su kitomis partijomis TLDP nekonfrontavo, bet dažnai būdavo kritikuojama dėl nacionalizmo ir reikalavimo išimtinių lietuvių teisių, net keliamas klausimas, ar ji tikrai gali būti partija. Tautinės srovės šalininkai susitelkė prie laikraščio „Vilniaus žinios“, kur akcentavo šviečiamąją veiklą, vėliau - tautos vienybės idėją. Pirmasis programinis dokumentas dėl Lietuvos nepriklausomybės buvo adresuotas Rusijos Ministrų Tarybos Pirmininkui. Prie šio memorandumumo daugiausiai prisidėjo „Vilniaus žinių“ grupė.

Straipsniai periodinėje spaudoje rodo aktyvų besikuriančios TLDP vaidmenį sušaukiant Didįjį Vilniaus Seimą, dalyvaujant rinkimuose į I Valstybės Dūmą. Daugelis rašiusiųjų apie Didįjį Vilniaus seimą pripažįsta lemiamą tautininkų („Vilniaus žinių“ grupės) vaidmenį jį organizuojant. Didysis Vilnaus Seimas buvo esminis posūkis lietuvių tautiniame judėjime, parodęs aukštą lietuvių tautinės savimonės lygį ir tautos subrendimą politiniam gyvenimui.

Negausios TLDP raiška 1906 m. prislopo. Nerasdami nišos savarankiškai politinei veiklai, šios srovės šalininkai tenkinosi savo laikraščiu. 1907-1913 m. jų pastangomis leistas laikraštis „Viltis“. Išėjęs iš LDP ir leisdamas „Viltį“ Antanas Smetona, vystė toliau tautinę ideologiją. Vienu iš pagrindinių savo uždaviniu viltininkai laikė kovą su lenkų nacionalistais.

TLDP nustojo veikusi jau iki I Pasaulinio karo. 1916 m. kovo 4 d. Sankt Peterburge lietuvių išeiviai įkūrė Tautos pažangos partiją, kurios vadovai - Antanas Smetona, kunigas Juozas Tumas-Vaižgantas ir kiti netrukus perkėlė partijos veiklą į Lietuvą ir aktyviai dalyvavo jos valstybingumo atkūrime.
Komajagva

**Komajagva** () – miestas vidurio Hondūre, 80 km į šiaurės vakarus nuo Tegusigalpos, prie Humujos upės, beveik 600 m aukštyje virš jūros lygio. Komajagvos departamento centras. Virš 60 tūkst. gyventojų. Per miestą eina Tegusigalpos – San Pedro Sulos plentas. Greta miesto yra Soto Kano karinė oro bazė.

## Istorija

Pavadinimas Komajagva kilo iš indėnų lenkų kalbos ir reiškia „stepę (paramą), kur gausu vandens“. Miestas įkurtas 1537 m. gruodžio 8 d. kaip *Santa María de Comayagua* konkistadoro Alonso de Kasereso, Jukatano gubernatoriaus Fransisko de Montecho nurodymu. 1540 m. miestas tapo Hondūro kolonijos, pavaldžios Gvatemalos karalystei sostine. 1821 m. Centrinės Amerikos federacijai paskelbus nepriklausomybę, Komajagva išliko Hondūro valstijos sostine. Vėliau šaliai tapus galutinai nepriklausoma, sostinė buvo kilnojama tai į Tegusigalpą, tai į Komajagvą, kol 1880 m. galutinai perkelta į Tegusigalpą.

## Sportas
* CD Génesis – futbolo klubas; rungtyniavo nacionaliniame čempionate.
** Namų rungtynes žaidžia Estadio Carlos Miranda, talpiančiame 10 tūkst. žiūrovų.

## Kultūra
Mieste gerai išliko kolonistinio laikotarpio architektūra. Šalia centrinės aikštės yra 1711 m. pastatyta katedra, turinti seniausią visoje Amerikoje katedros laikrodį. Taip pat yra XVI a. neoklasicistinė alkaldija, karališkieji rūmai, Malonės, Šv. Pranciškaus, Šv. Sebastijono, Rūpesčio bažnyčios. Veikia archeologijos, religinio meno muziejai, 4 universitetai.

## Išnašos
Barbetas

**Barbetas** () – žiedinis šarvinis barjeras apie patranką.

Žodis kilo iš frazės , reiškiančios lauko patrankos šaudymo virš parapeto, o ne pro ambrazūrą. Toks šaudymas užtikrina platesnį horizontalų šaudymo kampą negu šaudymas pro ambrazūrą, bet prastą apsaugą nuo apšaudymo. Pvz., konfederatai Antrajame Fort Makalisterio mūšyje () negalėjo panaudoti savo patrankų, nes *en barbette* įrengtos jų patrankos prastai saugojo nuo priešo šaulių ugnies iš išorės..

Iki įvedant visiškai šarvuotus patrankų bokštus patrankas karo laivuose dažniausiai gindavo nejudama šarvinė sienelė apie patranką. Tai būdavo šarvų žiedas apie patrankos įtvirtinimo vietą, o patranka neretai būdavo su skydu.

Karo laivuose nuo drednoutų laikų barbetas yra nejudamas žiedinis šarvas, virš kurio yra besisukiojantis šarvinis bokštas, o žemiau – šarvuotas denis. Barbetas apsaugo šulinį, kuriuo į bokštą iš apačioje esančių dėtuvių keltuvai kelia sviedinius ir užtaisus.

## Nuorodos
El Kachono tvenkinys

**El Kachono tvenkinys** () – didžiausias Hondūre hidroenergijos kompleksas ir vandens telkinys. Telkšo šalies centrinėje dalyje, Komajagvos, Joro ir Korteso departamentuose. Susidarė dviguba arkine užtvanka patvenkus Komajagvos upę. Buvo užlietas šios upės slėnis, bei jos intakų Humujos ir Sulako žemupių slėniai.

Užtvanka 1980–1985 m. pastatyta Italijos, Vokietijos, Šveicarijos ir Panamos specialistų. Jos ilgis 282 m, aukštis 226 m (5-a pagal aukštį Amerikoje ir 16-a pasaulyje), plotis 48 m. Veikia 4 turbinos, kurių kiekvienos galia 75 MW. Instaliacinė galia 300 MW.

Susidaręs 94 km² teritoriją užimantis tvenkinys, dėl kurio buvo iškeldinta 4700 gyventojų. Tvenkinio vanduo naudojamas drėkinimui, sureguliuotas Komajagvos upės režimas: Sulos slėnis apsaugomas nuo smarkių potvynių, o sausuoju laikotarpiu upė vandeningesnė ne seniau.
Strustas

**Strustas** (, ) – ežeras Baltarusijoje, Vitebsko srities, Breslaujos rajone. Ilgis – 6,4 km. Plotis – 4,2 km. Aukštis virš jūros lygio 129 m. Baseino plotas – 223 km². Skaidrumas – 4,8 m.

Šlaitai neaukšti, tik šiaurinėje dalyje iškyla iki 25–30 m. Krantus sudaro smėlis, žvirgždas, vietomis pelkėti. Ežere 7 salos, bendras plotas – 2,58 km². Šovos salos šlaitai iškilę virš vandens 20–25 m, o joje pačioje telkšo du mažyčiai ežeriukai. Pietinėse ir rytinėse pakrantėse nendrių juosta siekia 150–200 m.

Vanduo pratakais atiteka iš Snudo, Boloiso, Elnios ežerų, nuteka į Voiso ežerą.

Breslaujos ežerų nacionalinio parko dalis.
Koptų raštas

**Koptų raštas** – abėcėlė, kuri nuo II a. naudojama koptų kalbai užrašyti ir yra kilusi iš graikų rašto. Raidžių forma šiek tiek skiriasi nuo graikiškų, be to, koptų raštas buvo papildytas 8 demotinio rašto kilmės ženklais. Šie ženklai buvo reikalingi užrašyti graikų abėcėlėje nesantiems garsams [ʃ], [f], [x], [h], [tš], [kʲ] bei garsų kombinacijai [ti]. Iš viso koptų abėcėlėje yra 32 raidės.
Fotoplokštelė

**Fotoplokštelė** – šviesai jautri medžiaga, kuri sudaryta iš stiklinės plokštelės, kurios paviršius padengtas šviesai jautria emulsija.  Analoginėje fotografijoje ant plokštelių vaizduojamas negatyvinis vaizdas, kurio dėka gaunami pozityviniai antspaudai ar kontratipai.

Fotoplokštelių naudojimas labiausiai paplitęs buvo XIX a. viduryje – XX a. pradžioje. Antrame XX a. ketvirtyje fotoplokšteles iš meninės ir buitinės fotografijos išstūmė fotojuostos. Po to plokštelės buvo naudojamos tik mokslinėje fotografijoje (pvz.: astronomijoje) iki XX a. paskutinio dešimtmečio. Šiais laikais fotoplokšteles gamina rusų kompanija „Slavič“.

Fotoplokšteles, nedideliais kiekiais,  vis dar naudoja fotomėgėjai ir profesionalūs fotografai, norėdami išgauti specifines nuotraukas. Gyvuoja keletas skystos emulsijos gamintojų, kurios pagrindu galima paruošti stiklinę fotoplokštelę ar kitą šviesai jautrią medžiagą. Nors tai atliekant namų sąlygomis iškyla netolygaus dengiamo sluoksnio grėsmė.

Kietas pagrindas leidžia pagaminti didelio formato fotoplokšteles (30×40 cm ir didesnes) ir gauti antspaudus kontaktiniu būdu.

## Stiklas
Fotoplokštelių stiklas gaminamas laikantis atitinkamų skaidrumo, švarumo, cheminio patvarumo ir mechaninio stiprio reikalavimų. Mažo formato fotoplokštelių storis – 1,2 mm, didelio – 1,8-2 mm.

## Taip pat skaitykite
* Fotojuosta
* Fotopopierius

## Šaltiniai

## Literatūra
* Фотопластинка // Фотокинотехника: Энциклопедия / Главный редактор Е. А. Иофис. – М.: Советская энциклопедия, 1981.
Mašikula

**Mašikula** (; ) – žemyn nukreipta anga tarp gynybinių sienų ar gynybinių bokštų viršutinės dantytos dalies konsolių, pro kurią į prie sienos esančius šturmuojančius būdavo mėtomi akmenys, pilamas verdantis vanduo ar aliejus, įkaitintas smėlis.

Mašikulos buvo sugalvotos viduramžiais, kai grįžo kryžiuočiai. Viršutinė dantyta gynybinės sienos dalis būna išsikišusi virš sienos pagrindinės dalies, kad būtų patogu pro mašikulas apmėtyti priešus. Panašią funkciją atlikdavo ir seniau naudotos laikinos medinės galerijos, kurios būdavo sumontuojamos gresiant apgulčiai. Mūrinė išsikišusi dalis su mašikulomis pranašesnė dėl didesnio atsparumo, nedegamumo ir nuolatinio paruoštumo.

Pavadinimas *mašikula* kilęs iš , šis – iš sen. provanso kalbos žodžio *machacol* ir  'traiškyti' +  'kaklas'. Į mašikulas panašios angos būdavo įrengiamos praėjimų lubose ir vadinamos  'žudymo angos' ar .

Mašikulos buvo dažniau naudojamos Prancūzijos negu Anglijos pilyse. Anglijos pilyse jos dažnai būdavo tik praėjimuose, kaip kad buvo XIII a. *Conwy* pilyje.

Mašikulos buvo įrengtos ir Vilniaus Subačiaus vartuose, kurių bokštas architektūriniu požiūriu buvo vienas vertingiausių Vilniaus miesto gynybinėje sienoje.

## Mašikulos vėlesnėje architektūroje
Vėliau mašikulų pavidalo elementus naudojo kaip puošmenis – tai būdavo įdubos tarp konsolių. Tokias netikras mašikulas naudojo nekarinių pastatų statyboje XIX ir XX a., pvz., Škotijos baroniniame (*Scottish baronial style*) ir neogotikos stiliuose.

## Nuorodos
San Markos de Kolonas

**San Markos de Kolonas** () – miestelis pietų Hondūre, Čolutekos departamento rytuose, 53 km nuo Čolutekos, netoli Nikaragvos sienos. 20,5 tūkst. gyventojų (visoje savivaldybėje). Per miestą eina Panamerikos plentas, taip pat atsišakoja keliai į Dujurę ir San Chuan de Dujusupą. Verčiamasi gyvulininkyste, kavamedžių auginimu. Svarbus odos pramonės centras.

Centre yra parkas. Veikia katalikų bažnyčia. Yra XIX a. prancūzų namas. Apylinkėse įsikūrusios baptistų ir Kristaus bažnyčios. Savivadybėje išlikę neliestų miškų, yra Las Pilaso krioklys.


Image:Edificio de la Cooperativa de Ahorro y Crédito Sanmarqueña Limitada en la ciudad de San Marcos de Colón.jpg|Pagrindinė bendrovė
Image:Cascadas de la Pilas.jpg|Las Pilaso krioklys


## Šaltiniai
Eresundas

**Eresundas** (; ), **Zundas** – vienas iš sąsiaurių, jungiančių Baltijos jūrą su Kategato sąsiauriu. Eresundas skiria Skandinavijos pusiasalį nuo Zelandijos salos. Ilgis 70 km, plotis 3,4-24 km, didžiausias gylis 38 m, farvateryje iki 8 m. Vakariniame krante yra Kopenhaga (Danija), rytiniame – Malmė (Švedija).

## Šaltiniai
Mažasis Beltas

**Mažasis Beltas** () – vienas iš sąsiaurių, jungiančių Baltijos jūrą su Kategato sąsiauriu. Mažasis Beltas skiria Fiūno ir Erės salas nuo Jutlandijos pusiasalio ir Also salos. Ilgis 130 km, mažiausias plotis – 0,6 km.

## Šaltiniai
Birutė Janavičiūtė

**Birutė Janavičiūtė** (g. 1956 m.  Kaišiadorių rajone) – teisininkė, buvusi Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (LAT) Civilinių bylų skyriaus teisėja, buvusi LVAT teisėja.

## Biografija
1985 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininkės kvalifikaciją.

1976 m. rugsėjo mėn. – 1983 m. kovo mėn. Vilniaus miesto 22-osios vaistinės asistentė, farmacininkė, 1983 m. kovo mėn. – 1988 m. sausio mėn. Lietuvos TSR Aukščiausiojo Teismo posėdžių sekretorė, 1988–1990 m. gruodžio mėn. TSRS Pramonės ir statybos banko Lietuvos respublikinio banko juriskonsultė, 1991–1994 m. balandžio mėn. Vyriausiosios valstybinio socialinio draudimo fondo valdybos vyresnioji inspektorė, juriskonsultė, vyr. juriskonsultė; 1994 m. balandžio mėn. – 1995 m. lapkričio mėn. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo konsultantė, teisėjo padėjėja; 1995–1999 m. balandžio mėn. Vilniaus miesto 1-ojo apylinkės teismo, 1999 m. gegužės mėn. -2000 m. gruodžio mėn. Aukštesniojo administracinio teismo, 2001–2008 m. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo teisėja (2007 m. kovo 1 d. Teisėjų etikos ir drausmės komisija atsisakė iškelti drausmės bylą), nuo 2008 m. birželio mėn. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėja. 2011 m. vasario mėn. bausta už Kelių eismo taisyklių (KET) pažeidimą (Saulėtekio alėjoje, Vilniuje, vairuodama automobilį, nesustojo prie šviesoforo degant raudonam signalui ir įvažiavo į sankryžą).

## Išnašos
Fryzų salos

**Fryzų salos** (;
;
; ) – trys salų grupės Šiaurės jūroje, prie Nyderlandų, Vokietijos ir Danijos krantų. Bendras plotas – apie 480 km².

Vakarų Fryzų salos priklauso Nyderlandams, Rytų Fryzų salos – Vokietijai, Šiaurės Fryzų salos (pagal Jutlandijos pusiasalio vakarinę pakrantę) – Vokietijai ir Danijai (Riomė, Fanė).

Paviršius žemas, smelėtas. Daug pušynų, kultūrinių pievų. Pagrindinis verslas – žvejyba. Auginami galvijai, avys. Yra kurortų.

## Taip pat skaitykite
* Fryzija
* Vatų jūra
* Jutlandijos pusiasalis

## Šaltiniai
Sigita Rudėnaitė

**Sigita Rudėnaitė** (g. 1964 m. liepos 1 d. Molėtų rajone) – teisininkė, Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (LAT) Civilinių bylų skyriaus teisėja, buvusi LVAT ir Aukštesniojo administracinio teismų teisėja.

## Biografija
1987 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją.

1988 m. vasario mėn. – 1997 m. sausio mėn. Utenos advokatų kontoros advokatė, 1997 m. sausio mėn. – 1999 m. gegužės mėn. Utenos rajono apylinkės teismo teisėja, 1999 m. gegužės mėn. – 2000 m. gruodžio mėn. Aukštesniojo administracinio teismo teisėja, 2002 m. sausio mėn. – 2003 m. birželio mėn. Vilniaus apygardos teismo, 2003 m. birželio mėn. – 2004 m. kovo mėn. Vilniaus apygardos administracinio teismo, 2004 m. kovo mėn. – 2008 m. sausio mėn. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo, nuo 2008 m. sausio mėn. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėja.

## Išnašos
Algis Norkūnas

**Algis Norkūnas** (g. 1962 m. rugpjūčio 24 d. Trakų rajone) – teisininkas, Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (LAT) Civilinių bylų skyriaus teisėjas, Teisėjų etikos ir drausmės komisijos pirmininkas.

## Biografija
1985 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją.

1985–1991 m. prokuroras, vyr. prokuroras, 1992–1995 m. Ignalinos rajono teismo teisėjas, 1995–1999 m. Vilniaus apygardos teismo, nuo 1999 m. birželio mėn. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas. Lietuvos teisės universiteto, MRU TF Civilinės ir komercinės teisės katedros lektorius. Nuo 2010 m. Teisėjų etikos ir drausmės komisijos pirmininkas.

Lietuvos teisėjų asociacijos narys, Baltijos šalių teisėjų asociacijos vicepirmininkas.

## Išnašos
Zigmas Levickis

**Zigmas Levickis** (g. 1949 m. balandžio 10 d. Šilalės rajone) – teisininkas, Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (LAT) Civilinių bylų skyriaus teisėjas, buvęs LR KT teisėjas.

## Biografija

1975 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją.

1976–1980 m. Kaišiadorių rajono teismo, 1980–1993 m. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo, 1993–2002 m. Lietuvos Respublikos Konstitucinio Teismo, nuo 2002 m. spalio mėn. LAT teisėjas.

## Šaltiniai
Janina Januškienė

**Janina Januškienė** (g. 1955 m. liepos 5 d. Mosėdyje, Skuodo rajonas) – teisininkė, Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (LAT) Civilinių bylų skyriaus teisėja, buvusi Lietuvos apeliacinio teismo teisėja.

## Biografija
1986 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininkės kvalifikaciją.

Nuo 1987 m. Vilniaus miesto rajono teismo teisėja, 1993–1994 m. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėja, 1995 m. Lietuvos apeliacinio teismo teisėja, nuo 1995 m. spalio mėn. LAT teisėja.

## Šaltiniai
Aldona Rakauskienė

**Aldona Rakauskienė** (g. 1954 m. kovo 12 d. Molėtuose) – teisininkė, Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (LAT) Baudžiamųjų bylų skyriaus teisėja.

## Biografija
1979 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininkės kvalifikaciją.

1983–1992 m. prokurorė, nuo 1993 m. Vilniaus miesto 3–iojo apylinkės teismo teisėja, nuo 1995 m. Vilniaus apygardos teismo, nuo 1999 m. liepos mėn. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėja.

## Šaltiniai
Pietų Amerikos lengvosios atletikos konfederacija

**Pietų Amerikos lengvosios atletikos konfederacija** (**CONSUDATLE**) – Pietų Amerikos šalių lengvosios atletikos konfederacija, rengianti kontinento čempionatus ir prižiūrinti regiono nacionalinių federacijų darbą. Organizacija įkurta 1918 m. gegužės 24 d. Nuo 1919 m. konfederacija rengia Pietų Amerikos lengvosios atletikos čempionatą.

## Nariai

## Taip pat
*Sąrašas:Pietų Amerikos lengvosios atletikos rekordai

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
Tumanaja

**Tumanaja** (), **Tumyndziangas** (), **Tumanganas** () – upė Tolimuosiuose Rytuose, Mandžiūrijoje. Prasideda Čanbaišano plokščiakalnyje (Pektusano papėdėje), teka į pietryčius giliu tarpukalnių slėniu tarp Šiaurės Korėjos ir Rytų Mandžiūrijos kalnų, sudaro Šiaurės Korėjos – Kinijos Liaudies Respublikos sieną. Žemupyje teka kalvota lyguma, skaidosi į protakas ir sudaro Rusijos – Šiaurės Korėjos sieną. Įteka į Japonijos jūrą; sudaro estuariją.

Upė užšąla lapkritį, atitirpsta kovą ar balandį. Vanduo naudojamas drėkinimui, laivuojama 85 km ruože. Prie Tumanajos įsikūrę: Musanas, Hverėnas (Š. Korėja), Chasanas (Rusija).

Per Tumanają dažnai į Kiniją keliasi Korėjos pabėgėliai.

## Šaltiniai
Egidijus Baranauskas

**Egidijus Baranauskas** (g. 1967 m. gegužės 2 d. Plungėje) – teisininkas, buvęs Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (LAT) Civilinių bylų skyriaus teisėjas, teisėtyrininkas civilistas, Mykolo Romerio universiteto (MRU) docentas, buvęs VU TVM dėstytojas.

## Biografija
1994 m. Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją. 2002 m. vasario 19 d. LTU apgynė disertaciją tema „Įkeitimo teisinis reguliavimas“. Socialinių mokslų (teisės krypties) daktaras.

1995–1998 m. Vilniaus miesto 1-osios advokatų kontoros advokato padėjėjas, nuo 1998 m. gegužės mėn. Advokatų kontoros „Baranauskas, Sinkevičius ir partneriai“ advokatas, 1997–1998 m. Lietuvos teisės akademijos (dabar – MRU) Teisės fakulteto Policijos vadybos ir administracinės teisės katedros asistentas, nuo 1998 m. MRU Teisės fakulteto Verslo teisės katedros asistentas, doktorantas, lektorius, docentas, katedros vedėjas, 2004–2006 m. VU Tarptautinio verslo mokyklos dėstytojas, nuo 2009 m. balandžio mėn. – 2012 m. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas.

Nuo 2012 m. iki dabar – Advokatų kontoros „Ellex Valiūnas ir partneriai“ partneris.

## Šaltiniai
Egidijus Bieliūnas

**Egidijus Bieliūnas** (g. 1950 m. gruodžio 13 d. Panevėžyje) – teisininkas, teisėtyrininkas penalistas ir kriminologas, LR Konstitucinio Teismo teisėjas, Vilniaus universiteto (VU) docentas, diplomatas, buvęs Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (LAT) Baudžiamųjų bylų skyriaus teisėjas.

## Biografija

1973 m. VU Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją. 1978 m. lapkričio 24 d. Maskvos M. Lomonosovo valstybiniame universitete apgynė teisės mokslų kandidato disertaciją tema „Nusikalstamumas ir jo priežastys buržuazinėje Lietuvoje“. Socialinių mokslų (teisės krypties) daktaras.

1969-1974 m. VU Teisės fakulteto kriminalistikos laboratorijos technikas, 1977-1989 m. VU Teisės fakulteto Baudžiamosios teisės katedros asistentas, vyr. dėstytojas, docentas.

1977–1992, 2003–2004 m. VU TF Baudžiamosios teisės katedros asistentas, vyr. dėstytojas, nuo 1984 m. docentas (laipsnis ir vardas nostrifikuoti 1994 m.). 1990–1992 m. Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos (Atkuriamojo Seimo) Juridinio skyriaus vyr. konsultantas, referentas, 1992–1996 m. ėjo konsulo ir patarėjo pareigas Lietuvos Respublikos ambasadose Briuselyje (Belgija) ir Paryžiuje (Prancūzija), 1994–1996 m. LR ambasados Prancūzijoje patarėjas, 1996–1999 m. Europos žmogaus teisių komisijos (dab. EŽTT) narys, nuo 1999 m. kovo mėn. iki 2011 m. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas. Nuo 2011 m. kovo 15 d. LR Konstitucinio Teismo teisėjas (kandidatūrą LR Seimui skirti 2010 m. gruodžio 10 d. teikė Prezidentė Dalia Grybauskaitė, baigiantis KT teisėjų A. Abramavičiaus, K. Lapinsko ir Z. Namavičiaus kadencijai). Europos Sąjungos Bendrojo Teismo teisėjas nuo 2013 m. rugsėjo 16 d.. 

Vedęs. Žmona Aldona-Marija Bieliūnienė (g. 1948 m.). Sūnus Martynas (g. 1973 m.). Dukra Ieva (g. 1983 m.).

## Šaltiniai
Tunguska

**Tunguska** () – upė Rusijoje, Chabarovsko krašte, Amūro kairysis intakas. Susidaro susiliejus Kuro ir Urmio upėms, prasidedančioms Burėjos kalnagūbryje. Teka į rytus Amūro žemupio žemuma, sudaro Chabarovsko krašto ir Žydų autonominės srities ribą. Įteka į Amūrą ties Mičiurinskoje, į šiaurę nuo Chabarovsko.

Upės ilgis 86 km, su Urmiu 544 km, su Kuru 434 km. Upės baseine yra apie 2000 ežerų, kurių bendras plotas beveik 80 km². Būna užšalusi nuo lapkričio ir balandžio, pavasarį patvinsta nesmarkiai. Laivuojama per visą ilgį, naudojama medienos plukdymui.

Svarbiausia gyvenvietė prie Tunguskos – Voločajevka II.

## Šaltiniai
Tunguska (reikšmės)

**Tunguska** () gali reikšti šiuos objektus Sibire:

* Tunguska – upė, Amūro intakas;
* Akmenuotoji Tunguska – upė, Jenisiejaus intakas;
* Žemutinė Tunguska – upė, Jenisiejaus intakas;
* Aukštutinė Tunguska – upė, Jenisiejaus intakas, kitaip – Angara;
* Tunguskos incidentas – paslaptingas reiškinys, 1908 m. įvykęs Akmenuotosios Tunguskos baseine;
* 2K22 Tunguska – rusų zenitinis raketsvaidžių kompleksas.
Turgajus (upė)

**Turgajus** (, ) – upė Kazachstane, Kustanajaus ir Aktiobės srityse. Susidaro susiliejus Žaldamos ir Karaturgajaus upėms, prasidedančioms Kazachijos kalvyne. Teka į pietvakarius Turgajaus geologiniu loviu, skaidosi į daugybę protakų, ežerėlių, keičia vagą, baigiasi nenuotakiame Šalkartengizo duburyje.

Intakai: Ulkajakas, Irgizas (dešinieji). Mityba pagrįsta sniego tirpsmo vandenimis. Vasarą žemupio vanduo uždruskėja. Būna užšalusi nuo lapkričio iki balandžio.

Pagrindinė gyvenvietė prie upės – Turgajus.

## Šaltiniai
Turuchanas

**Turuchanas** () – upė Rusijoje, Sibire, Krasnojarsko krašto šiaurėje; Jenisiejaus kairysis intakas. Prasideda nedideliame ežere, vingiuoja daugiausia į pietryčius Vakarų Sibiro lygumos šiaurės rytiniu pakraščiu. Įteka į Jenisiejaus atšaką Didįjį Šarą ties Turuchansku, kartu su kiek aukščiau į Jenisiejų įtekančia Žemutine Tunguska sudaro pelkėtą deltą.

Intakai: Voločaika, Bludnaja, Makonicha, Didžioji Balcha (dešinieji), Markovskaja, Čulkova, Glubokaja, Pokatnaja, Kudosėja (kairieji). Aukštupio krantai skardingi, iš jų trykšta geležingos versmės, nudažančios upės vandenį raudonai, žemupio krantai lėkšti, pelkėti. Būna užšalusi nuo spalio iki gegužės-birželio. Pavasarį upė smarkiai patvinsta, dėl potvynio Jenisiejuje vanduo plūsta aukštyn upe ir sudaro dideles ledų sangrūdas. Vasarą smarkiai nusenka. Esant pakankamai vandens laivuojama 270 km nuo žiočių ruože.
      
## Šaltiniai
Tymas (Rusija)

**Tymas** () – upė Rusijoje, Novosibirsko ir Tomsko srityse; Obės dešinysis intakas. Prasideda pelkynuose, teka į pietvakarius pelkėta Vakarų Sibiro lyguma. Sudaro daugybę meandrų ir senvagių. Įteka į Obę ties Ust Tymo kaimu.

Didžiausi intakai: Lymbelka, Kosesas, Sangilka (visi dešinieji). Užšalusi nuo spalio pabaigos ar lapkričio pradžios iki balandžio pabaigos ar gegužės. Laivuojama 574 km nuo žiočių ruože.

Gyvenvietės prie Tymo: Napasas, Molodiožnas, Negotka, Ust Tymas.

## Šaltiniai
Vidurio Jutlandijos regionas

**Vidurio Jutlandijos regionas** arba **Vidurio Danijos regionas** () – vienas iš 5 Danijos regionų. Įkurtas 2007 m. sausio 1 d. per Danijos savivaldybių reformą. Jos metu 14 apskričių (*amter*) buvo perskirstytos į 5 regionus. Zelandijos regionas sudarytas iš 4 buvusių apskričių ar jų dalių: Ringkiopingo, Orhuso, Viborgo ir Vailės.

## Šaltiniai
Turuchanskas

**Turuchanskas** () – kaimas Rusijoje, Sibire, Krasnojarsko krašto šiaurėje, prie Jenisiejaus ir Žemutinės Tunguskos santakos, priešais Turuchano žiotis. Rajono centras. 4,8 tūkst. gyventojų (2002 m.).

## Istorija

1607 m. Mangazėjos vaivada D. Žerbcovas dabartinės gyvenvietės vietoje įkūrė žiemavietę. 1619 m. Mangazėja buvo nuniokota gaisro ir dalis jos gyventojų persikėlė į Turuchansko žiemavietę. Po 1642 ir 1662 m. gaisrų Mangazėja visai sunyko, o nauja gyvenvietė prie Jenisiejaus imta vadinti **Naująja Mangazėja**. 1670 m. čia perkeltas vaivadijos centras.

1677 m. pastatyti 4 dideli mediniai bokštai su patrankomis. 1780 m. gyvenvietė pervadinta į Turuchanską, o 1785 m. gavo apskrities miesto statusą. XVII–XVIII a. tai buvo svarbus prekybos žvėrelių kailiais centras. XIX a. prekyba sustojo, miesto reikšmė sumenko, sumažėjo gyventojų. 1897 m. čia gyveno tik ~200 žmonių. 1917 m. Turuchanskas tapo kaimu.

XIX a. antroje pusėje – XX a. pr. į Turuchanską tremti komunistiniai veikėjai (Jakovas Sverdlovas, Josifas Stalinas, Julijus Martovas ir kt.), o po perversmo – antitarybiniai veikėjai.
Tymas

**Tymas** gali reikšti:

* Tymas – upė Jungtinėje Karalystėje;
* Tymas – upė Rusijoje.

## Taip pat skaitykite
* Tymė
Tymė

**Tymė** () – upė Rusijoje, Sachalino salos šiaurinėje dalyje, antra pagal ilgį salos upė (po Poronajaus). Prasideda Rytų Sachalino kalnuose, Lopatino kalno pietiniame šlaite. Teka į šiaurę, šiaurės rytus pelkėtu Tymės-Poronajaus slėniu. Įteka į Ochotsko jūros Nyjos įlanką ties Noglikio miesteliu.

Didesni intakai: Pilenga, Parkata, Imčinas, Uskovas (dešinieji), Nyšas, Čačma, Mažoji Tymė, Aleksandrovka, Krasnaja (kairieji). Upės baseine yra ~400 ežerų, kurių bendras plotas 9,5 km². Upė užšąla gruodžio pabaigoje, atitirpsta balandį. Metinis vandens nuotėkis 1,68 km². Taifūnų metu upė labai ištvinsta. Laivuojama žemupyje.

Upės pavadinimas nivchių kalba reiškia „neršto upė“ (čia gausiai neršia lašišinės žuvys).

## Šaltiniai
Pietinė krikščionių vadovybės asociacija

**Pietinė krikščionių vadovybės asociacija** (, *sutr.* **SCLC**) – Jungtinių Valstijų nevyriausybinė pilietinių teisių organizacija. Asociacija buvo glaudžiai susijusi su savo pirmuoju prezidentu daktaru Martinu Liuteriu Kingu. Organizacija vaidino svarbų vaidmenį Amerikos pilietinių teisių judėjime.

## Šaltiniai
Nivchių kalba

**Nivchių kalba** – kalba, vartojama nivchių tautybės žmonių, gyvenančių Išorinėje Mandžiūrijoje: Sachalino salos šiaurėje ir Amūro intako Amgūnės baseine. Nenustatyta jokių nivchių kalbos ryšių su kitomis kalbomis, todėl ji laikoma izoliuota ir priskiriama paleosibirinių kalbų grupei (negausios, izoliuotos Sibiro kalbos). Tiesa, kalba turi panašumų su ainų, Altajaus, korėjiečių kalbomis, tačiau nė su viena nepakankamai, kad būtų galima priskirti tai pačiai kalbų šeimai.

Nors nivchių skaičius per pastarąjį amžių nepakito (~4500 žmonių), tačiau kalba sparčiai nyksta – dabar ją vartoja kiek daugiau nei 1000 žmonių.

Nivchių kalba turi 4 tarmes: Šiaurės Sachalino, Pietų Sachalino, Rytų Sachalino ir Amūro. Dėl didelės atskirties Amūro ir Sachalino tarmės labai skiriasi.

1931 m. lotynų abėcėlės pagrindu sukurtas nivchių raidynas, 1937 m. jis pakeistas kirilica. Dabar naudojama abėcėlė sudaryta 1970 m. Sachaline leidžiamas mėnesinis laikraštis „Нивх диф“.

## Nivchių abėcėlė

## Nuorodos
*
Didkepsnis

**Didkepsnis**, () – mėsos patiekalas (kepsnys), gaunamas kepant mėsos gabalą, išpjautą skersai stuburo. Palyginimui – filė () yra mėsos gabalas be kaulo (ar kepsnys iš jo) išpjautas išilgai stuburo. Tikrasis didkepsnis gaminamas iš jautienos, nors didkepsniais vadinami ir kepsniai iš analogiškai išpjautų kitų rūšių žinduolių (pvz., veršienos ar kiaulienos didkepsnis) ar žuvų (tuno ar lašišos didkepsnis).

## Istorija
Jautienos kepsnius žmonija valgo jau tūkstančius metų. Pasak legendos, pirmą tikrą *steiką* atsitiktinai pagamino Romos imperijos laikų dvasininkas. Nuo Viduramžių didžioji Šiaurės Europos dalis jautienos didkepsnius vadina tarptautiniu terminu *steikas*.

## Sąvoka
Daugumoje šalių tas pat patiekalas ir jo atmainos vadinamos anglų kalbos žodžiu *steak*. Žodis  kildinamas iš vid. , šie iš , iš  'kepti ant iešmo'.
Lietuvoje taip pat paplitusi svetimybė *steikas*. Valstybinė lietuvių kalbos komisija kaip vartotiną atitikmenį nurodo *kepsnys* arba *didkepsnis*.
## Jautienos didkepsnio rūšys
* Limuzinų veislės jautienos didkepsnis, tikrasis klasikinis aukščiausios kokybės didkepsnis, gaminamas iš brandintos (ne marinuotos) limuzinų veislės jautukų mėsos
* Jautienos kepsnys su „T“ formos kaulu
* Porterhauzo didkepsnis (*Porterhouse-Steak*) paplitęs JAV ir priskiriamas patiems didžiausiams didkepsniams, gali sverti iki 700–1000 g
* Rostbifas (nuo ). Kalbininkai siūlo lietuvišką atitikmenį *jautienos pjausnys*, tačiau  'plonas muštos ar maltos mėsos kepsnys'.

## Steikų galerija

File:Chuck steaks.jpg|Sprandinės apvalainio steikas - dar nekeptas mėsos gabalas
File:Bistecca alla Fiorentina.jpg|Florencijos bifšteksas
File:Blade steak.jpg|Mentinės steikas
File:Llama steak.jpg|Lamos mėsos didkepsnis


## Šaltiniai

## Literatūra

* Grady Spears: The Great Steak Book, Publisher: Ten Speed Press 2000, ISBN-10: 1580082157
* Стейки и другие блюда из мяса, Издательство: Ресторанные ведомости 2007 г., ISBN 978-5-98176-064-8

## Nuorodos

* Apie didkepsnių tradicijas Lietuvoje 
* Didžiausios klaidos kepant didkepsnius 
* Tikro steiko ABC
Gruzinų raštas

**Gruzinų raštas** (gruziniškai: ქართული ანბანი IPA: [kʰaɾt̪ʰʊlɪ anbanɪ]) – rašto sistema, skirta gruzinų kalbos užrašymui.

## Abėcėlė

## Nuorodos
* Gruzinų kalbos raidynas
Santa Rosa de Kopanas

**Santa Rosa de Kopanas** () – miestas vakarų Hondūre, 1150 m aukštyje virš jūros lygio. Kopano departamento centras. Keliai į Nueva Okotepekę, San Pedro Sulą, Grasjasą. Svarbus tabako pramonės centras.

Santa Rosa de Kopanas laikomas Hondūro istoriniu paminklu dėl savo išlikusios kolonijinės architektūros. Išlikęs XVIII a. senamiestis grįstomis gatvėmis, neklasicistinio stiliaus bažnyčia, rūmais. Svarbus turistinis centras: į vakarus nuo miesto, atskirtas kalnų grandinės, yra senovinis majų miestas Kopanas, į pietus įsikūręs Selakės nacionalinis parkas su aukščiausiu šalyje Las Minaso kalnu.

## Istorija

Miestas įkurtas XVIII a. pr. ir vadintas *Santa Rosa de Los Llanos*. Miestas tapo svarbiu tabako tiekimo centru, veikė Karališkoji tabako bendrovė. Nuo 1865 m. vadinamas Santa Rosa de Kopanu.

## Šaltiniai
Formalioji kalba

**Formalioji kalba** – žodžių rinkinys, kurį sudaro baigtinė raidžių, simbolių ar ženklų aibė. Raidžių aibė sudaro formaliosios kalbos alfabetą. Pačią kalbą apibrėžia formalioji gramatika (dar vadinama formaliosiomis taisyklėmis). O žodžiai ar formulės, suformuotos taikant formaliąsias taisykles, vadinami tinkamai suformuotais žodžiais ar formulėmis. Formaliąsias kalbas tyrinėja informatika (kompiuterių mokslas) ir lingvistika.
Formulė

**Formulė** ( – forma, taisyklė) – teiginio, apibrėžimo, sprendimo simbolinis užrašymas skaičiais, raidėmis ar matematiniais ženklais.

Formulės simboliais išreiškiama informacija (pvz., matematinės, cheminės ir kitos formulės) arba ryšiais tarp dydžių. Jos dažniausiai naudojamos išspręsti kintamųjų lygtis.

Formulės panaudojamo pavyzdys: reikia sužinoti sferos tūrį. Tūrio apskaičiavimą aprašę formule, galime lengvai nustatyti tūrį, įstatę reikšmes į formulės dydžius (kintamuosius). Formulės dydžiai, aprašomi simboliais: V - sferos tūris, r - sferos spindulys. 
: V =\frac{4}{3} \pi r^3. 

## Šaltiniai
Pietų Danijos regionas

**Pietų Danijos regionas** () – vienas iš 5 Danijos regionų. Įkurtas 2007 m. sausio 1 d. Danijos savivaldybių reformos metu. Jos metu 14 apskričių (*amter*) buvo perskirstytos į 5 regionus. Pietų Danijos regionas sudarytas iš 3 buvusių apskričių: Fiuno, Ribės ir Pietų Jutlandijos.

## Šaltiniai
La Lima

**La Lima** () – miestas šiaurės Hondūre, Korteso departamente, pietrytinis San Pedro Sulos priemiestis. Per miestą teka Čamelekono upė ir jį dalija į Senąją Limą ir Naująją Limą. Greta eina San Pedro Sulos-El Progreso plentas, šiauriniame pakraštyje įsikūręs Ramón Villeda Morales tarptautinis oro uostas. Svarbus bananų pramonės centras, veikia tarptautinės augalininkystės laboratorijos.

## Istorija

Pradžioje La Lima priklausė San Migelio savivaldybei, vėliau – San Pedro Sulos, o nuo 1981 m. gavo savivaldą.

## Šaltiniai
Jonas Glemža

**Jonas Glemža:**
* Jonas Glemža (1887) – ekonomistas, politinis veikėjas;
* Jonas Rimantas Glemža – architektas, paveldosaugininkas.
Omoa

**Omoa** () – miestas šiaurės Hondūre, Korteso departamente, Karibų jūros pakrantėje, į pietvakarius nuo Puerto Korteso. Per miestą eina Puerto Korteso–San Karloso plentas. Svarbiausias verslas – žvejyba. Taip pat auginami ryžiai, pupelės, kukurūzai. Turizmas. Yra išlikęs XVIII a. ispanų fortas, skirtas apsiginti nuo piratų.

## Istorija

1752 m. įkurtas Kamoa uostas. 1795 m. miestas pervadintas į Omoa. Pradžioje tai buvo svarbus žaliavų eksporto uostas, tačiau vėliau jį nukonkuravo greta iškilęs Puerto Kortesas ir Omoa liko žvejybiniu miesteliu.


Image:SanFernadodeOmoa.jpg|Sa Fernando fortas
Image:CanoaenOmoa.jpg|Valtys prie kranto 
Image:OmoaBeach.jpg|Omoa 1980 m.


## Šaltiniai
Puerto Kortesas

**Puerto Kortesas** () – miestas šiaurės Hondūre, Korteso departamente, Karibų jūros pakrantėje, į šiaurę nuo San Pedro Sulos. Miestas įsikūręs siaurame pusiasalyje, lagūnos pakrantėje. Tai svarbiausias Hondūro ir Centrinės Amerikos jūrų uostas. Vyksta krovinių perkrova, paskirstymas, eksportuojama Hondūro produkcija. Veikia pramonės, logistikos bendrovės. Turizmas.

## Istorija

Uostas 1524 m. įkurtas kapitono Gil González Dávila ir pavadintas *Villa de la Natividad de Nuestra Señora*. 1526 m. čia į audrą pakliuvo Ernanas Kortesas ir vietovę pavadino *Puerto Caballos*. Nuo 1869 m. miestas gavo dabartinį pavadinimą. Ilgą laiką tai buvo nedidelis uostas, nustelbtas gretimo Omoa uosto. Tačiau 1933 m. pradėta uosto modernizacija, miestas pradėjo sparčiai augti.

## Sportas
* CD Platense – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
* Namų rungtynes žaidžia *Excélsior* stadione (), talpinančiame 10 tūkst. žiūrovų.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Mizan Zainal Abidin

**Mizanas Zainalas Abidinas** (plinas vardas *Al-Wathiqu Billah Tuanku Sultan Mizan Zainal Abidin Ibni Al-Marhum Sultan Mahmud Al-Muktafi Billah Shah*, 1962 m. sausio 22 d.) – 16-tasis Terenganu valstijos ir 13-asis Malaizijos sultonas – konstitucinis šalies valdovas.

## Biografija
Mizanas Zainalas Abidinas yra pirmasis šalies valdovas gimęs po šalies nepriklausomybės paskelbimo 1957 m. Mizanas mokėsi vietinėse sultonų pagrindinėje ir vidurinėje mokyklose. Vėliau mokėsi Džilongo (Australija) aukštojoje mokykloje. 1988 m. jis baigė aukštuosius bakalauro mokslus Londone.

## Sultonas
1979 m. lapkričio 6 d. Mizanas buvo karūnuotas princu, o mirus jo tėvui Mahmudui al Muktafi Bilah Šahui, 1998 m. gegužės 15 d., tapo Terenganu valstijos sultonu.

2006 m. lapkričio 3 d. Mizanas buvo išrinktas 13-uoju šalies sultonu penkerių metų kadencijai. Jis tapo antruoju šalies sultonu pagal amžių ir pirmuoju, gimusiu nepriklausomoje Malaizijoje.

Nuo 2001 iki 2006 m. jis buvo pirmuoju Malaizijos Terenganu universiteto rektoriumi.

1990 m. sausio 28 d. Mizanas vedė Tuanku Nur Zahirah, kuri vėliau, Mizanui tapus sultonu, tapo šalies karaliene.

|-

|-

|-