open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Raminta Elena Kuprevičienė

**Raminta Elena Kuprevičienė** (g. 1938 m. lapkričio 1 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkė, popieriaus restauratorė.

## Biografija
1941 m. su šeima buvo ištremta į Altajaus kraštą, 1947 m. grįžo į Lietuvą. 1963 m. baigė geografiją Vilniaus universitete. 1963–1969 m. dirbo hidrogeologinėje ekspedicijoje, 1969–1973 m. – Vilniaus universiteto bibliotekos restauratorė, nuo 1973 m. Lietuvos dailės muziejaus, P. Gudyno restauravimo centro Grafikos skyriaus restauratorė. 1974 m. stažavo J. Grabario restauravimo centre Maskvoje. 1986 m. suteikta aukščiausia grafikos kūrinių restauratorės kategorija.

Žymiausi restauruoti kūriniai: Mikalojaus Konstantino Čiurlionio, Petro Kalpoko paveikslai, Juozo Kamarausko akvarelės.

1954–1957 m. Lietuvos meninės gimnastikos rinktinės narė; 1963–1985 m. respublikinės kategorijos teisėja.

## Šaltiniai
Formentera

**Formentera** () – mažiausia ir labiausiai į pietus nutolusi sala Ispanijai priklausančiame Balearų salyne, Pitusų salų grupėje. Yra 6 km į pietus nuo Ibisos salos. Plotas 83,24 km². Yra 7,5 tūkst. gyventojų (2006 m.). Pagrindinės gyvenvietės: Sant Frančesk Šavjeras, Sant Feran de ses Rokesas, El Pilar de la Mola ir La Savina. Turizmas, vandens pramogos.
Jonas Kuprionis

**Jonas Kuprionis** (1901 m. rugpjūčio 3 d. Kiaušai, Anykščių valsčius – 1982 m. liepos 8 d. Van Nuys, Kalifornijos valstija) – Lietuvos miškininkas, pedagogas, žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1928 m. baigė Žemės ūkio akademiją. 1929–1931 m. dirbo Miškų departamente Kaune. 1929 m. vienas Lietuvos miškininkų draugijos steigėjų. 1929–1940 m. žurnalo „Mūsų girios“ redaktorius. Bendradarbiavo laikraščiuose „Lietuvos aidas“, „Rytas“, „Ūkininkas“, Ūkininko patarėjas, „Mūsų laikraštis“, žurnaluose „Skautų aidas“, „Tautos ūkis“ ir kt. 

Propagavo medelynų steigimą, medelių sodinimo šventes, Lietuvos miškų atželdinimą. 1931–1934 m. įkūrė Panemunės parką. 1934–1936 m. Dzūkijos miškų urėdas Alytuje. 1936–1939 m. Miškų departamento referentas. 1940–1941 m. dėstė Žemės ūkio akademijoje, 1941–1944 m. Vilniaus universiteto dėstytojas. Miškininkystės katedros vedėjas; nuo 1941 m. docentas. 1941 m. vadovavo Miškų ūkio komisariatui Vilniuje. Įsteigė miškų želdinimo kabinetą, mokomąjį medelyną ir sėklų tyrimo laboratoriją, tyrė sėklingų metų periodiškumą.

1944 m. pasitraukė į Austriją, vėliau į Vokietiją. 1946 m. persikėlė į JAV. 1950 m. Mičigano universitete įgijo magistro laipsnį. 1951–1952 m. Teksaso medelyno vedėjas. 1952–1970 m. Luizianos politechnikos instituto profesorius; įsteigė Miškininkystės kabinetą, medelyną, retų ir egzotinių augalų parką. 1953–1968 m. redagavo Lietuvos miškininkų sąjungos išeivijoje žurnalą „Girios aidas“, bendradarbiavo leidiniuose „Draugas“, „Mūsų Vytis“, rašė „Lietuvių enciklopedijai“.

## Literatūra
* Vincas Žemaitis: *Prof. Joną Kuprionį amžinybėn palydint*. "Draugas" 1982 VII 13, nr.144, 5 p.
* *Jonas Kuprionis – miškininkas* (sud. Jonas Bagdonas). – Vilnius: Spauda, 2010. – 476 p. – ISBN 978-9986-485-74-2

## Šaltiniai
Betikos Kordiljera

**Betikos Kordiljera** () arba **Andalūzijos kalnai** – kalnų masyvas Ispanijoje, Pirėnų pusiasalio pietuose, vakarinėje Andalūzijos regiono dalyje. Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 630 km. Aukštis iki 3479 m (Mulasenas).

Pagrindinės dalys: Siera Nevada, Rondos aukštuma, Filabreso Siera, Alhamiljos Siera, Siera Kabrera, Siera Almagrega, Siera Almagras ir Siera Almenas.

Kalnai sudaryti iš kristalinių uolienų ir kalkakmenio. Pasireiškia karstiniai reiškiniai. Geležies rūdos telkiniai. Dengia subtropiniai krūmynai.

## Šaltiniai
Kadiso įlanka

**Kadiso įlanka** () – Atlanto vandenyno įlanka prie Pirėnų pusiasalio pietvakarinių krantų, Ispanijos ir Portugalijos pakrantėje. Driekiasi tarp San Visentės ir Trafalgaro kyšulių. Krantai žemi, mažai raižyti. Gylis iki 100 m. Potvynių aukštis 3 m. Įteka Gvadianos ir Gvadalkiviro upės. Pagrindiniai uostai: Vila Real de Santo Antonijus (Portugalija), Kadisas (Ispanija).

## Šaltiniai
Tormesas

**Tormesas** () – upė vidurio Ispanijoje, Avilos ir Salamankos provincijose; Duero kairysis intakas. Prasideda Centrinėje Kordiljeroje, *Sierra de Gredos* masyve. Teka į šiaurės rytus, prateka Salamankos miestą. Įteka į Duerą Portugalijos pasienyje, Fermoseljės savivaldybėje. 1960 m. ant Tormeso įrengta Santa Teresos hidroelektrinė ir tvenkinys (2663 ha).

Didžiausi intakai: Surguenas, Kornecha, Almaras, Aravaljė, Besediljasas, Kabaljeruelas, Alhandiga.
Valensijos įlanka

**Valensijos įlanka** () − Viduržemio jūros šiaurės vakarinės dalies − Balearų jūros įlanka prie šiaurės rytinių Ispanijos krantų. 

Įlanka tęsiasi nuo Nao kyšulio Alikantės provincijoje iki Ebro deltos Taragonos provincijoje. Kranto linijos ilgis ~400 km. Krantai žemi, smėlingi. Įteka šios upės: Micharesas, Palansija, Turija, Chukaras, Serpisas. Pagrindiniai uostamiesčiai − Valensija ir Kasteljon de la Plana.
Lansarotė

**Lansarotė** (dar. *Lanzarotė*, ) – sala Atlanto vandenyne, labiausiai į rytus nutolusi Ispanijai priklausančiame Kanarų salyne. Yra ~125 km nuo Afrikos krantų. Plotas 845,9 km² (ketvirta pagal dydį Kanarų sala). Kranto linijos ilgis 213 km. Paviršius kalnuotas. Aukštis iki 671 m (Famaros k.). Yra Timanfajos nacionalinis parkas.

Saloje gyvena 127,5 tūkst. gyventojų (2006 m.). Gyventojų tankumas – 150,7 žm./km². Pagrindinis miestas – Aresifė.

Manoma, pavadinta italų jūreivio Lancelot Maloisel (14 a.) iš Genujos vardu. Nacionalinio Timanfajos parko, kitaip dar vadinamo „ugnies kalnais“, teritorijoje – 32 ugnikalnių kūgiai. Iki išsiveržiant ugnikalniams, didžiulė teritorija, šiandien padengta lavos jūra, buvo derlingiausia Lansarotės žemė. Po katastrofos (1730–1736 metais) žemės paviršių užliejo 8 milijonai kubinių metrų lavos, 420 namų buvo paskandinti karštosios masės.

Lansarotės miestelis Chaisa, kadaise nukentėjęs nuo ugnikalnių, šiandien pripažįstamas vienu gražiausių saloje. Buvusi salos sostinė – miestelis Tegisa – apsuptas vynuogienojų, o Harijos miestelio apylinkėse atsiveria vaizdingas palmių slėnis, kur auga tūkstantis palmių medžių.

## Galerija

 Image:2008-12-15 Lanzarote Wreck.jpg| Aresifė
 Image: 2008-12-22 Lanzarote JardinDeCactus.jpg| Kaktusų Sodas
 Image:2008-12-18 Lanzarote CuevaDeLosVerdes.jpg| Verdeso ola
 Image:2008-12-19 Lanzarote ElGolfo.jpg| El Golfas
 Image:2008-12-19 Lanzarote Timanfaya.jpg| Timanfajos nacionalinis parkas
 Image:2008-12-19 Lanzarote Timanfaya NationalPark.jpg| Timanfajos nacionalinis parkas
 Image:2008-12-25 Lanzarote Timanfaya 03.jpg| Timanfajos nacionalinis parkas
 Image:2008-12-25_Lanzarote_Timanfaya.jpg| Timanfajos nacionalinis parkas
 Image:2008-12-15 Lanzarote SalinasDeJanubio.jpg| Chanubijo druskynai
 Image:2008-12-21 Lanzarote LaGeria.jpg| La Cherija
 Image:2008-12-17 Lanzarote MiradorDelRio.jpg|La Grasjosa / Mirador Del Rijas
 Image:2008-12-16Lanzarote PlayaBlanca.jpg|Baltasis paplūdimys
La Gomera

**La Gomera** () – sala Atlanto vandenyne, antra mažiausia Ispanijai priklausančiame Kanarų salyne. Yra į vakarus nuo Tenerifės salos. Plotas 369,76 km². Sala vulkaninės kilmės, apskritimo formos. Aukštis iki 1487 m (Garachonajaus k.). Laurų giraitės. Krantai statūs, su įspūdingais eroziniais dariniais (*Los Organos*). La Gomeroje esantis Garachonajaus nacionalinis parkas yra įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Saloje gyvena 21,9 tūkst. gyventojų (2006 m.). Gyventojų tankumas – 55,32 žm./km². Pagrindinis miestas – San Sebastian de la Gomera.

La Gomeroje yra šios savivaldybės:
* Agulas
* Alacheras
* Hermigva
* San Sebastian de la Gomera
* Valjehermosas
* Valje Gran Rėjus
Antikaralius

**Antikaralius** () – galimas karalius, kuris dėl įpėdinystės ginčų ar politinės opozicijos pasiskelbia esąs karalius kaip priešprieša valdančiam karaliui.

Antikaraliai dažniau pasitaikydavo monarchijose su renkamais karaliais, negu tokiose paveldimose monarchijose kaip Anglija ar Prancūzija. Jie buvo gana dažni Šventojoje Romos imperijoje.

Sąvoka yra artima antipopiežiaus sąvokai. Šios sąvokos artimos ir politiškai. Vokietijos karaliai ir imperatoriai neretai iškeldavo antipopiežius, kad šie nusilpnintų popiežius, su kuriais jie konfliktuodavo. O popiežiai lygiai taip pat kartais paremdavo antikaralius kaip kovos su imperatoriais priemonę.

Keli antikaraliai sugebėjo įgyvendinti savo pretenzijas į sostą, tad buvo pripažinti teisėtais karaliais. Tokie sėkmingi pretendentai buvo imperatoriai Konradas III, Frydrichas II ir Karolis IV. Ar tokie pretendentai kaip, pvz., Bavarijos hercogas Henrikas II ir Meiseno markgrafas Egbertas II buvo antikaraliai iki šiol ginčijamasi.

Antikaralių būdavo ir kitose šalyse, pvz., Bohemijoje ir Vengrijoje.

## Žinomesni antikaraliai
Creedence Clearwater Revival

**Creedence Clearwater Revival** (dažnai vadinama trumpiniu **Creedence**) buvo amerikiečių roko grupė, išpopuliarėjusi XX amžiaus 7-ojo dešimtmečio pabaigoje. Per 1968, 1969 ir 1970 metus, grupė išleido šešis studijinius albumus bei daugybe sėkmingų dainų iki šių dienų grojamų įvairiose pasaulio radijo stotyse. Paskutinis septintasis Creedence albumas buvo išleistas 1972 metais, kuriam išėjus grupė iširo.

Grupę sudarė vokalistas, gitaristas bei pagrindinis dainų autorius John Fogerty, jo ritmine gitara grojantis brolis Tom Fogerty, bosistas Stu Cook bei būgnininkas Doug Clifford.

## Diskografija

### Studijiniai albumai
* Creedence Clearwater Revival (1968) – JAV pozicija: # 52
* Bayou Country (1969) – JAV pozicija: # 7
* Green River (1969) – JAV pozicija: # 1
* Willy and the Poor Boys (1969) – JAV pozicija: # 3
* Cosmo's Factory (1970) – JAV pozicija: # 1
* Pendulum (1970) – JAV pozicija: # 5
* Mardi Gras (1972) – JAV pozicija: # 12

## Nuorodos
*
Perechilio sala

**Perechilio sala** ( 'Petražolių sala'), **Leila** () – maža negyvenama salelė Gibraltaro sąsiauryje, ginčytina tarp Ispanijos ir Maroko. Yra 250 m nuo Maroko kranto, 8 km nuo Ispanijos eksklavo Afrikoje Seutos ir 13,5 km nuo pagrindinės Ispanijos teritorijos. Plotas 0,15 km². Aukštis iki 74 m.

2002 m. liepos 18 d. Perechilio saloje įvyko incidentas kuomet Maroko armija įžengė į salą. Vėliau konfliktas išspręstas ir sala vėl tapo niekieno nevaldoma teritorija.
John Fogerty

**John Cameron Fogerty** (g. 1945 m. gegužės 28 d.) yra JAV roko atlikėjas, gitaristas bei dainų autorius, geriausiai žinomas dėl savo veiklos grupėje Creedence Clearwater Revival. John Fogerty gimė Berklyje, Kalifornijoje, jis yra jaunesnysis Tom Fogerty brolis.

## Diskografija
### Studijiniai albumai
* The Blue Ridge Rangers (1973) – JAV pozicija: # 47
* John Fogerty (1975) – JAV pozicija: # 78
* Hoodoo (1976) – JAV pozicijos nepasiekė
* Centerfield (1985) – JAV pozicija: # 1
* Eye of the Zombie (1986) – JAV pozicija: # 73
* Blue Moon Swamp (1997) – JAV pozicija: # 37
* Deja Vu (All Over Again) (2004) – JAV pozicija: # 23
* Revival (2007) – JAV pozicija: # 14

## Nuorodos
* oficiali svetainė

*
Madridas (regionas)

**Madrido regionas**, oficialiai – **Madrido bendruomenė** () – viena iš 17 Ispanijos autonominių bendruomenių. Yra šalies centre, istorinėje Kastilijos srityje, aplink sostinę Madridą. Ribojasi su Kastilijos ir La Mančos bei Kastilijos ir Leono regionais. Regiono sienos sutampa su Madrido provicijos ribomis.

## Miestai
Didžiausi miestai (2023 m.):

* Madridas – 3422,4 tūkst. gyventojų
* Mostolesas – 213,2
* Alkala de Henaresas – 199,8
* Leganesas – 193,9
* Chetafė – 191,5
* Fuenlabrada – 190,4
* Alkorkonas – 174,7
* Torechon de Ardosas – 141,0
* Parla – 134,8
* Alkobendasas – 121,4
* Rivasas-Vasiamadridas – 101,6
* Las Rosas de Madridas – 99,1
* San Sebastian de los Rejesas – 94,9
* Posuelo de Alarkonas – 89,1
* Valdemoras – 83,5
* Koslada – 80,6
* Machadahonda – 73,5
* Koljado Viljalba – 67,3
* Boadilja del Montė – 65,5
* Aranchuesas – 62,5

## Šaltiniai
Mursija (regionas)

**Mursijos regionas**, oficialiai – **Mursijos regiono autonominė bendruomenė** () – viena iš 17 Ispanijos autonominių bendruomenių. Yra šalies pietryčiuose, Viduržemio jūros pakrantėje. Ribojasi su Valensijos regionu, Andalūzija bei Kastilija ir La Manča.

Yra vienintelė Mursijos provincija.

## Geografija
Mursijos šiaurinę ir pietvakarinę dalį užima Andalūzijos kalnų grandinės (didžiausias aukštis 2027 m). Mursijos vidurinėje dalyje ir pajūryje – žemumos.

Klimatas mediteraninis, pusiau aridinis. Sausio vidutinė temperatūra 11 °C, liepos 26 °C (aukščiausia temperatūra dažnai siekia +42–43 °C; 1994 liepą Mursijos mieste užregistruota +47,2 °C – aukščiausia XX a. temperatūra Ispanijoje). Per metus būna daugiau kaip 300 saulėtų dienų. Mursija – viena sausringiausių Europos vietų; per metus iškrinta vidutiniškai 200–300 mm kritulių (lyja retai, daugiausia balandį ir spalį; lietūs dažnai būna liūtiniai).

Per Mursiją teka Segura ir jos intakai (didžiausias – Gvadalentinas). Pajūryje yra įlankų, nuo jūros atskirtų nerijomis; didžiausia – Mar Menoro įlanka, dar vadinama Mar Menoro ežeru (plotas 170 km²).

## Ekonomika
Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu – šiltnamiuose ir plantacijose auginami apelsinai, citrinos, persikai, abrikosai, vynmedžiai, alyvmedžiai, salotos, paprikos, pomidorai, melionai, gėlės. Dar auginami vilnamedžiai, javai (daugiausia miežiai, ryžiai); diduma pasėlių dirbtinai drėkinama. Veisiamos avys, šilkaverpiai. Žvejyba. Kasamos švino, cinko, vario, geležies rūdos, sidabras.

Taip pat mašinų gamyba, laivų statyba, naftos perdirbimas, juodoji ir spalvotoji metalurgija, chemijos, tekstilės, maisto, odos, popieriaus, stiklo pramonė. Plėtojamas turizmas.

## Miestai
Didžiausi miestai (2023 m.):
* Mursija – 170,2 tūkst. gyventojų
* Lorka – 64,2
* Molina de Segura – 46,8
* Kartachena – 41,7
* Agilasas – 33,5
* Siesa – 30,0
* Jekla – 32,1
* Totana – 27,9
* Chumilja – 25,4
* El Palmaras – 22,8
* Karavaka de la Krusas – 20,9

## Šaltiniai
Milčanai

**Milčanai** (a.sorb. *milčenjo*; ž.sorb. *milcany*; ; ; ) – vakarų slavų gentis Aukštutinėje Lužicoje.

Pirmą kartą paminėti IX a. viduryje vadinamojo *Bavarų geografo*. X a. juos palaipsniui nukariavo vokiečiai. Šiuolaikiniai milčanų palikuonys yra Vokietijos sorbai.

Milčanai į Aukštutinę Lužicą atkeliavo VII a. per Didįjį tautų kraustymąsi. Tikslios jų apgyvendintos teritorijos ribos nežinomos. Manoma, kad jų teritorija apėmė derlingas žemes 50 km iš rytų į vakarus ir 20 km iš šiaurės į pietus. Šiaurinė siena buvo pelkėtos ir mažai derlingos žemės, o pietinė siena buvo Lužicos kalnai (*Lausitzer Bergland*). Burkau kalvos ties Kamencu sudarė natūralią sieną vakaruose. Genties žemių ribomis dažnai nurodoma Pulsnico (*Pulsnitz*) upė vakaruose ir Kvisos (*Kwisa*) upė rytuose.

Ortenburgo pilis Baucene yra pastatyta perstatant senovinius milčanų įtvirtinimus. Karolio Didžiojo sūnus Karolis Jaunesnysis 806 m. sutriuškino milčanus ir sudegino jų tvirtovę. Vokietijos karalius Henrikas Paukštininkas sumušė juos 932 m. ir pareikalavo pereiti į krikščionybę, nors tai pasisekė tik iš dalies.

Imperatorius Otas I sutriuškino lužitėnus 963 m. ir perdavė juos valdyti markgrafui Gerui. Milčanus galutinai apie 990 m. prisijungė Meiseno markgrafas Ekehardas I (*Ekkehard I*). Milčanų teritorija tapo Šventosios Romos imperijos dalis.
Milčanai palaipsniui arba germanizavosi, arba susiliejo su Žemutinės Lužicos ir sudarė sorbus.
La Riocha (Ispanija)

**La Riocha**, oficialiai – **La Riochos autonominė bendruomenė** () – Ispanijos autonominė bendruomenė bei provincija esanti šalies šiaurėje. La Riocha šiaurėje ribojasi su Baskų kraštu (Alavos provincija), šiaurės rytuose su Navara, pietryčiuose su Aragonu (Saragosos provincija) bei vakaruose ir pietuose su Kastilija ir Leonu (Burgoso ir Sorijos provincijomis). Sostinė – Logronjas.

Sudaryta iš 174 savivaldybių.

## Geografija
Didumą La Riochos teritorijos užima Iberijos kalnų kalnagūbriai – Siera de la Demanda (didžiausias aukštis 2262 m, San Lorenso kalnas), Siera Seboljera (didžiausias aukštis 2228 m, Urbiono kalnas). La Riochos šiaurėje – Ebro upės slėnis (juo eina regiono šiaurinė riba). Per La Riochą teka Ebro dešinieji intakai – Tregva, Sidakosas ir kiti.

Metų vidutinė temperatūra 14 °C; per metus iškrinta 400–700 mm kritulių.

## Ūkis
Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu: auginami vynmedžiai, vaismedžiai (migdolai, obelys, kriaušės, slyvos, abrikosai), cukriniai runkeliai, miežiai, kviečiai, daržovės (pomidorai, paprikos), alyvmedžiai. Dalis dirbamosios žemės dirbtinai drėkinama. Veisiamos avys, galvijai, kiaulės.

Vystoma maisto (daugiausia vyno), tekstilės, avalynės, metalo ir medienos apdirbimo, popieriaus, baldų pramonė. Turizmas.

## Miestai
Didžiausi provincijos miestai (2023 m.):
* Logronjas – 148,2 tūkst. gyventojų
* Kalahora – 24,9
* Arnedas – 15,2
* Haras – 11,7
* Larderas – 10,9
* Alfaras – 9,7

## Šaltiniai
El Hieras

**El Hieras** () – sala Atlanto vandenyne, labiausiai į pietus ir vakarus nutolusi bei mažiausia Ispanijai priklausančiame Kanarų salyne. Plotas 278 km² Paviršius kalnuotas. Aukštis iki 1501 m (Malpaso k.). Yra retų endeminių gyvūnų rūšių.

Saloje gyvena 10,2 tūkst. gyventojų (2003 m.). Gyventojų tankumas – 37 žm./km². Pagrindinis miestas – Valverdė.

Viduramžiais El Hiero sala buvo laikoma pasaulio kraštu, kadangi ilgą laiką tai buvo labiausiai į vakarus nutolusi europiečiams žinoma žemė.
Valensija (regionas)

**Valensijos regionas**, oficialiai – **Valensijos bendruomenė** (, ) – viena iš 17 Ispanijos autonominių bendruomenių. Yra šalies rytuose, Viduržemio jūros pakrantėje, prie Valensijos įlankos. Ribojasi su Katalonija, Aragonu, Kastilija ir La Manča bei Mursijos regionu. Sostinė – Valensija.

Oficialios kalbos: ispanų ir katalonų (Valensijos tarmė).

## Geografija
Paviršius daugiausia kalnuotas; į Valensijos šiaurės vakarinę dalį įsiterpę Iberijos kalnai (didžiausias aukštis – 1813 m, Penjagolosos kalnas), į pietinę dalį – Andalūzijos kalnai. Rytuose – pajūrio žemuma. Upės daugiausia trumpos, teka į Viduržemio jūrą; didžiausios – Segura, Chukaras, Turija. Vyraujantys augalijos tipai – makija ir gariga.

Klimatas mediteraninis. Per metus pajūryje iškrinta 400–500 mm kritulių, kalnuose – 650–950 milimetrų.

## Ekonomika
Valensijos regionas – viena svarbiausių ūkinių sričių Ispanijoje.

Labai išplėtotas intensyvus žemės ūkis, ypač vaisių ir daržovių auginimas – apelsinai (pie 80 % Ispanijos derliaus), citrinos, mandarinai, alyvuogės, vynuogės, granatai, figos, pomidorai ir kitos daržovės, taip pat auginami ryžiai, kviečiai, tabakai, žemės riešutai, migdolai, vilnamedžiai, datuliniai finikai. Veisiami galvijai, kiaulės, avys, ožkos. Žvejyba.

Laivų statyba, automobilių (Ford), mašinų gamyba, metalurgija, naftos perdirbimas, elektrotechnikos, chemijos, cemento, stiklo, keramikos, tekstilės, maisto (vaisių perdirbimas, vynininkystė), baldų, avalynės, popieriaus ir poligrafijos, žaislų gamybos pramonė.

Svarbi turistinė sritis: Baltajame Krante (*Costa Blanca*) įsikūrę Alikantės, Benidormo, Kalpės, Elčės, Torevjechos kurortai, Asahoroso Krante – Penjiskola, Toreblanka, Benikasimasas, Valensijos Krante – Valensija, Saguntas, Gandija. Elčės finikų giraitė – UNESCO pasaulio paveldo objektas.

## Provincijos
Regiono provincijos:
* Alikantės provincija
* Kasteljono provincija
* Valensijos provincija

Didžiausi miestai: Valensija, Alikantė, Elčė, Kasteljon de la Plana, Torevjecha, Orihuela, Torentas.

## Šaltiniai
Uljanovsko sritis

**Uljanovsko sritis** () – sritis Rusijoje, Pavolgio federalinėje apygardoje. Ribojasi su Čiuvašija ir Tatarstanu šiaurėje, su Samaros sritimi rytuose, su Saratovo sritimi pietuose, su Penzos sritimi ir Mordovija vakaruose. Administracinis centras – Uljanovskas.

## Geografija

Volgos upė sritį dalina į dvi dalis: aukštą dešiniakrantę dalį – Pavolgio aukštumą (aukštis iki 353 m) ir žemą kairiakrantę dalį. Klimatas vidutinių platumų, žemyninis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -13&nbsp;°C, liepos mėnesio +19&nbsp;°C. Vidutinis metinis kritulių kiekis ~400 mm. Pagrindinė upė Volga, su intakais Sura, Sviaga, Didžiuoju Čeremšanu. Volga patvenkta Kuibyševo tvenkiniu. Mišrieji ir pušų miškai (šiaurės vakaruose) pereina į stepes (šios daugiausia išdirbtos).

## Gyventojai

Uljanovsko srities tautinė sudėtis (2002 m.):
* rusai – 72,65 %
* totoriai – 12,2 %
* čiuvašai – 8 %
* mordviai – 3,63 %
* ukrainiečiai – 1,13 %
* azerbaidžaniečiai – 0,36 %
* armėnai – 0,34 %

Didžiausi srities miestai (2008 m., tūkst. gyventojų):
* Uljanovskas – 607,0
* Dimitrovgradas – 127,6
* Inza – 19,1
* Baryšas – 17,4
* Novouljanovskas – 16,5

## Šaltiniai
Tiumenės sritis

**Tiumenės sritis** () – sritis Rusijoje, Vakarų Sibire, Uralo federalinėje apygardoje. Ribojasi su Chantų Mansija šiaurėje, su Omsko sritimi rytuose, su Kazachstanu pietuose, su Sverdlovsko sritimi vakaruose. Administracinis centras – Tiumenė.

Į Tiumenės sritį įeina Chantų-Mansių autonominė apygarda ir Jamalo Nencų autonominė apygarda (šios 1993 m. gavo visateisį statusą Rusijos Federacijoje).

## Geografija

Didžioji srities dalis yra Vakarų Sibiro lygumoje. Klimatas žemyninis, vidutinių platumų. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra nuo -17 iki -29&nbsp;°C, liepos mėnesio 14-18&nbsp;°C. Metinis kritulių kiekis 200–600 mm. Dauguma upių priklauso Obės baseinui. Pagrindinės Tiumenės srities dalies (be Chantų Mansijos ir Jamalo Nencijos) upės yra Irtyšius, Išimas, Tobolas, Demjanka. Šiaurėje daug ežerų ir pelkių. Šiaurinėje dalyje vyrauja taiga, piečiau pereinanti į stepę.

## Miestai

Didžiausi Tiumenės srities (be autonominių apygardų) miestai (2008 m., tūkst. gyventojų):
* Tiumenė – 560,0
* Tobolskas – 99,8
* Išimas – 64,0
* Jalutorovskas – 37,0
* Zavodoukovskas – 25,1

## Išnašos
Sudie, Bafana (filmas)

**Sudie, Bafana** ( arba *The Color of Freedom*) – 2007 m. biografinė drama, sukurta pagal kalėjimo prižiūrėtojo Džeimso Gregorio knygą apie Nelsono Mandelos kalinimo metus.

Filmo premjera įvyko 2007 m. vasario 11 d. tarptautiniame Berlyno filmų festivalyje.

## Siužetas

1968 m. PAR. Patys žiauriausi apartheido metai. Juodieji šalies gyventojai neturi balsavimo teisės, negali turėti žemės, negali laisvai judėti šalies teritorijoje. Vyriausybė uždraudė visas opozicijos organizacijas, o jų vadovus išsiuntė į Robeno salos kalėjimą. Kad būtų galima kontroliuoti situaciją ir užkirsti kelią galimiems sukilimams, vyriausybė užverbuoja Džeimsą Gregorį, vietos baltaodį afrikietį, kuris moka kosų kalbą. Taip D. Gregoris 20-čiai metų tapo asmeniniu N. Mandelos prižiūrėtoju kalėjime…

## Aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Dennis Haysbert – Nelsonas Mandela
* Joseph Fiennes – policininkas Džeimsas Gregoris
* Diane Kruger – Džeimso žmona Glorija Gregori
* Patrick Lyster – Piteris Džordanas
* Faith Ndukwana – Nelsono žmona Vinė Mandela
ir kt.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali filmo svetainė
* 
* Apdovanojimai ir nominacijos
* Pirmieji 2007-ųjų Berlinalės įspūdžiai „Sveika, istorija“
Sorbų marka

**Sorbų marka** (; ) – pasienio regionas (marka) rytinėje Rytų Frankijos dalyje IX–XI a. Marką sudarė kelios grafystės, besiribojančios su sorbų žemėmis. Sorbų marka sudarė rytinę Tiuringijos dalį.

Sorbų marką kartais vadindavo *Tiuringijos marka*. Pavadinimas *Sorbų marka* keturis kartus paminėtas Rytų Frankijos kronikoje *[[Annales Fuldenses]]*, išvardinti tik trys markos valdovai – Popas (*Poppo*), Tachulfas (*Thachulf*) ir Radulfas (*Radulf*). Sorbų markos vadai Analuose pavadinti hercogais (*dux Sorabici (limitis)*), bet kitur jie vadinami grafais, markgrafais ir Tiuringijos hercogais. Manoma, kad marką daugiausia valdė Babenbergų giminė.

Tuo metu Erfurtas buvo pagrindinis rytų Tiuringijos ekonominis centras. Siena tarp Tiuringijos ir sorbų žemių buvo Zalės upė. Kurioje vietoje tiksliai buvo Sorbų marka nėra žinoma. Ar ji buvo į vakarus nuo Zalės, ar į rytus, ar abiejuose krantuose, nėra aišku. Gali būti, kad Sorbų markai priklausė žemės į rytus nuo Zalės iki Elsterio (*Elster*) ir Pleisės (*Pleisse*) upių.

IX a. Sorbų marką dažnai siaubė germanų pavergtų slavų sukilimai. X a. Sorbų marka tapo didelės Gero markos dalimi, kuria buvo 937–965 m. Tuo metu sorbai buvo paversti baudžiauninkais, sukilimai markos žemėse buvo nuslopinti. Po 965 m. Sorbų markos žemės tapo Meiseno markos dalimi.

## Nuorodos

* Reuter, Timothy (trans.) *[http://www.medievalsources.co.uk/fulda.htm The Annals of Fulda] *. (Manchester Medieval series, Ninth-Century Histories, Volume II.) Manchester: Manchester University Press, 1992.
* Thompson, James Westfall. *Feudal Germany, Volume II*. New York: Frederick Ungar Publishing Co., 1928.
* Leyser, Karl (January 1968) „Henry I and the Beginnings of the Saxon Empire“, *The English Historical Review*, **83**(326):1–32.
Bolivijos herbas

**Bolivijos herbas** – Bolivijos šalies valstybinis simbolis. Dabartinė versija naudojama nuo 1888 m., o patvirtinta 2004 m.

Pagrindinis elementas – ovalo formos skydas. Skydo fimbros apačioje pavaizduotos 10 žvaigždžių, simbolizuojančių 9 dabartinius Bolivijos departamentus bei 1879 m. Čilės užimtą Litoralės departamentą. Viršuje yra užrašas *BOLIVIA*. Pačiame skyde vaizduojamas Potosi *[[Cerro Rico]]* sidabro kalnas, šalia jo tekanti saulė, priekyje pavaizduota alpaka, stovinti šalia palmės medžio ir kuokšto kviečių. Lyguma ir kalnas simbolizuoja šalies gamtinę įvairovę, vaizduojami objektai – šalies turtus. Skydą supa sukryžiuotos Bolivijos vėliavos, po 3 iš abiejų pusių. Sukryžiuotos muškietos simbolizuoja kovas už Bolivijos nepriklausomybę. Taip pat sukryžiuotas kirvis, simbolizuojantis tvarką ir šalies galią bei Frygų kepurė, reiškianti laisvę ir nepriklausomybę. Skydas karūnuotas Andų kondoru – Andų regiono simboliu bei laurų ir alyvmedžių vainiku. Kondoras simbolizuoja pasiryžimą krašto gynybai, laurai – šlovę ir triumfą, o alyvmedis – taiką.
Japonijos salynas

**Japonijos salynas** suformuoja Japonijos valstybę, tęsiasi nuo šiaurės rytų iki pietvakarių palei šiaurės rytų Eurazijos žemyną, Ramiojo vandenyno šiaurės vakarinėje dalyje.

## Salyno komponentai
Salynas susidaro iš daugiau nei 3000 salų, įskaitant 4 pagrindines salas. Pagrindinės salos, surašytos tvarka nuo šiaurės link pietų, yra:

# Hokaidas
# Honšiū
# Šikoku
# Kiūšiū

## Taip pat skaitykite
* Japonijos geografija
* Sąrašas:Japonijos salos
Vincentas Kuprys

**Vincentas Narimantas Kuprys** (1937 m. kovo 25 d. Paskerdūmyje, Krakių valsčiuje – 2022 m. spalio 2 d. Vilniuje) – Lietuvos dainininkas (bosas).

## Biografija
1941 m. birželio 14 d. Kuprių šeima sovietų buvo ištremta į Sibirą. Nuo šeimos atskirtas tėvas Vincentas Kuprys lapkričio mėn. žuvo lageryje Krasnojarsko krašte, o motina Jadvyga su keturiais vaikais išvežta į Altajaus kraštą. 1947 m. J. Kuprienė su vaikais slapčia parbėgo į Lietuvą ir, išsisklaidę pas gimines, pagyveno dvejus metus, kol vėl buvo areštuoti ir ištremti į Irkutsko srities Bodaibo miestą. Dainuoti jis pradėjo mokykloje, kur muzikos mokė tremtinys Mykolas Simonaitis, o tapti dainininku nusprendė besimokydamas vidurinėje mokykloje Novosibirske. 1961 m. baigė Sverdlovsko konservatorijos F. Obrazcovskajos klasę.

1959–1968 m. Sverdlovsko, 1968–2000 m. Lietuvos operos ir baleto teatro solistas. 1986–1998 m. Lietuvos konservatorijos (nuo 1992 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademija) dėstytojas.

1974 m. suteiktas nusipelniusio, 1980 m. liaudies artisto vardas. 1998 m. tapo Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino V laipsnio ordino kavalieriumi.

## Kūryba
Per 1968–2007 m. laikotarpį įrašė daugiau nei 150 Lietuvos radijo fondinių įrašų ir surengė daugiau kaip 300 solo koncertų, daugiausia su žmona pianiste Melitina Diamandidi, parengė 15 koncertinių programų ir 85 vaidmenis operose. Atliko vokalinių simfoninių kūrinių solo partijas. Dainavo Maskvos Didžiajame teatre, K. Stanislavskio ir V. Nemirovičiaus-Dančenkos muzikiniame teatre, Peterburgo Marijos teatre, Varšuvos Didžiajame teatre, Olandijos, Vokietijos, kituose Europos teatruose, Čikagos lietuvių operoje. Dalyvavo tarptautiniuose muzikos festivaliuose Lenkijoje, Čekoslovakijoje, Suomijoje, Italijoje. Koncertavo Europos šalyse, JAV, Kanadoje, Australijoje.

## Vaidmenys
* Ulrichas – Vytautas Klova. Pilėnai
* Skrodskis – Julius Juzeliūnas. Sukilėliai
* Vidūnas – Vytautas Paltanavičius. Kryžkelėje
* Kristijonas – Algimantas Bražinskas. Kristijonas
* Greminas – Piotras Čaikovskis. Eugenijus Oneginas
* Borisas Godunovas, Pimenas, Varlaamas, Ivanas Chovanskis – Modestas Musorgskis. Borisas Godunovas, Chovanščina
* Ruslanas, Farlafas – Michailas Glinka. Ruslanas ir Liudmila
* Malūnininkas – Aleksandras Dargomyžskis. Undinė
* Galičo kunigaikštis, Končakas – Aleksandras Borodinas. Kunigaikštis Igoris
* Mefistofelis – Šarlis Guno. Faustas
* Dalandas – Richardas Vagneris. Skrajojantis olandas
* Don Bazilijas – Džoakinas Rosinis. Sevilijos kirpėjas
* Leporelas, Komandoras – Volfgangas Amadėjus Mocartas. Don Žuanas
* Pilypas, Ramfis, Sparafučilė – Džiuzepė Verdis. Don Karlas, Aida, Rigoletas
* Viltenis – Almikaras Pončielis. Lietuviai

## Įvertinimas
* 1998 m. Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžius

## Literatūra
* Vytautas Mažeika. Vincentas Kuprys, Vilnius, 1993 m.

## Šaltiniai
2008 m. Dakaro ralis

**2008 m. Dakaro ralis** – tradicinis kasmetinis dykumų ralis. Dakaro ralis turėjo prasidėti Lisabonoje, o baigtis sausio 20 d. Dakare. Tai turėjo būti 30-tas ralis, tačiau sausio 4 d. ralis buvo atšauktas dėl teroristinių išpuolių grėsmės. Viskas prasidėjo dieną prieš Šv. Kalėdas, kai Mauritanijoje buvo nužudyta prancūzų šeima, o įtarimai krito ant Al-Qaeda terositų grupės. Mauritanijoje buvo planuojamos aštuonios ralio dienos, tad tai buvo viena iš priežasčių ralio atšaukimui.

Po tokių drastiškų veiksmų buvo suabejota Dakaro ralio ateitimi. Tačiau keletas šalių pasiūlė savo teritorijoje rengti kitus Dakaro ralius. Tarp jų buvo: Čekija, Vengrija, Čilė, Argentina ir Pietų Amerikos šalys. Netrukus buvo nuspręsta 2009 m. Dakaro ralį rengti Pietų Amerikos šalyse.

## Dalyviai
2007 m. gruodį Dakaro startui buvo pasiruošę 245 motociklų, 20 keturračių, 205 automobilių ir 100 sunkvežimių ekipažai. Iš viso ralyje turėjo dalyvauti 570 komandų.

Visiems ekipažams buvo pasiūlyta dalyvauti Centrinės Europos ralyje. Čia startavo 110 motociklų, 19 keturračių, 91 automobilių ir 40 sunkvežimių ekipažų.

## Šaltiniai
Juozas Kuprys

**Juozas Kuprys** (1908 m. rugsėjo 15 d. Šukionyse, Vabalninko valsčius – 1984 m. sausio 12 d. Kaune) – Lietuvos gydytojas, medicinos mokslų daktaras, kūno kultūros ir sporto specialistas.

## Biografija
1937 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1957 m. už darbą „Fizinių pratimų įtaka studentų iškvėpimo-įkvėpimo pajėgumui ir ištvermei“ suteiktas medicinos mokslų kandidato laipsnis. 1968 m. Kauno medicinos instituto mokslinėje taryboje apgynė medicinos mokslų daktaro disertaciją „Iškvėpimo-įkvėpimo pajėgumo ir ištvermės klausimu“, 1972 m. medicinos mokslų daktaras.

1937–1945 m. Vytauto Didžiojo universiteto, nuo 1945 m. Lietuvos kūno kultūros instituto dėstytojas, 1945–1947 m. Biochemijos katedros, 1947–1975 m. Fiziologijos ir biochemijos katedros vedėjas, nuo 1973 m. profesorius. 1972–1976 m. katedros dėstytojai kompleksinėje mokslinėje grupėje talkino SSRS moterų rankinio rinktinės pasirengimui pasaulio pirmenybėms ir XXI olimpinėms žaidynėms.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų pagrindinė sritis – sportininkų išorinio kvėpavimo funkcija, medžiagų apykaita, mityba.

## Bibliografija
* Lietuvos gyventojų mitimas 1925–1940 m., su Vladu Lašu, 1942 m.
* Kūno kultūros ir sporto fiziologija, su V. Vasiliausku, 1976 m.

## Šaltiniai
Zličanai

**Zličanai** (, ) – čekų gentis, gyvenusi rytinėje Bohemijos dalyje. Jie buvo antroji pagal jėgą regiono gentis. Po kurio laiko, 995 m. rugsėjo 28 d. juos įveikė Pržemyslidai (*Přemyslid*) ir išžudė valdančią Slavnikų (*Slavník*) dinastiją.

Slavnikai valdė ne tik zličanus, bet ir chorvatus ir dulebus, miestą Senasis Kouržimas (*Stará Kouřim*) ir galbūt Svidnicą (*Świdnica*).
Baltieji chorvatai

**Baltieji chorvatai** (*Byelohravati*) – viena iš slavų genčių, kuri vėliau migravo į Dalmatiją.

Edvardas Gibsonas teigė, kad jų tėvynė, vadinta *Baltoji Chorvatija*, buvo Silezijos ir Mažosios Lenkijos vidiniai rajonai.

X a. antroje pusėje baltieji chorvatai buvo viena iš genčių, valdytų Slavnikų dinastijos. 995 m. Bohemijos kariai įsiveržė į baltųjų chorvatų žemes ir sunaikino jų sostinę Libicę. Netrukus į baltųjų chorvatų žemes įsiveržė lenkų kariuomenė. Paskutinis chorvatų valdovas Sobeboras (*Soběbor*) buvo 1004 m. lenkų nukautas netoli Prahos.
Lidija Kupstaitė

**Lidija Kupstaitė-Drobnienė** (1920 m. liepos 7 d. Maskvoje – 1999 m. gruodžio 22 d. Vilniuje) – Lietuvos teatro aktorė.

## Šeima
Tėvas Aleksandras Vytautas Kupstas (1898–1964), teatro aktorius, režisierius, sesuo - aktorė Aldona Kupstaitė-Vancevičienė. Vyras Aleksandras Drobnys (1912–1998), sovietinis partinis veikėjas, ekonomistas, bankininkas. Anūkas – dizaineris Aleksandras Pogrebnojus  (g. 1968 m.).

## Biografija
Baigė Telšių gimnaziją. 1940 m. mokėsi Valstybės teatro vaidybos studijoje. 

1942–1944 m. Lietuvos TSR meno ansamblių Pereslavlyje-Zaleskyje, 1944–1945 m. Vilniaus skrajojamojo teatro „Vaidila“, 1945–1993 m. Lietuvos dramos teatro (iki 1947 m. Vilniaus dramos teatras) aktorė. Reikšmingų dramatinių vaidmenų sukūrė spektakliuose, kuriuos režisavo Romualdas Juknevičius, Henrikas Vancevičius ir kiti. Vaidyba emocinga, santūri, plastiška, kai kurie vaidmenys charakteriniai. Vaidino pirmajame lietuviškame meniniame filme „Ignotas grįžo namo" (1957 m.).

## Vaidmenys
* Jelena Andrejevna – Antonas Čechovas. Dėdė Vania, 1954 m.
* Dalia – Balys Sruoga. Apyaušrio dalia, 1956 m.
* Baronienė Štral – Michailas Lermontovas. Maskaradas, 1960 m.
* Ledi Torens – Tenesis Viljamsas. Orfėjas nusileidžia į pragarą, 1962 m.
* Marysenka – Balys Sruoga. Kazimieras Sapiega, 1979 m.
* Morta – Justinas Marcinkevičius. Mindaugas, 1969 m.
* Katrė – Marti, pagal Žemaitę, 1945 m.
* Marija Stiuart – Frydrichas Šileris. Marija Stiuart, 1958 m.
* Motušė – Tenesis Viljamsas. Katė ant įkaitusio skardinio stogo, 1983 m.
* Vasilisa – Maksimas Gorkis. Dugne, 1964 m.

## Šaltiniai
Aleksandras Vytautas Kupstas

**Aleksandras Vytautas Kupstas** (1898 m. liepos 27 d. Vederai, Želvos valsčius – 1964 m. gruodžio 3 d. Kaunas) – Lietuvos teatro aktorius, režisierius.

Dukros - aktorės Lidija Kupstaitė ir Aldona Kupstaitė-Vancevičienė.

## Biografija
Baigė Ukmergės gimnaziją, 1914–1922 m. gyveno Maskvoje. 1919 m. baigė farmaciją Maskvos universitete. 1917 m. mokėsi N. Muzilio, 1917–1918 m. Centrinėje proletkulto, 1921–1922 m. Fiodoro Šaliapino teatre – studijoje, su ja gastroliavo Rusijos miestuose.

1923–1947 m. su pertraukomis vaidino Valstybės teatre (iki 1944 m. veikė įvairiais pavadinimais). 1926–1928 m. privataus „Mūsų teatro“, 1934–1935 m. Valstybės teatro Šiaulių skyriaus, 1935–1936 m. Klaipėdos skyriaus aktorius. Iki 1958 m. dėstė įvairiose teatro studijose. Sukūrė daugiau kaip 200, daugiausia raiškių charakterinių vaidmenų.

Nuo 1944 m. režisavo spektaklius. 1947–1949 m. Kauno jaunimo, 1949 m. ir 1951–1953 m. – Kauno valstybinio muzikinio dramos teatro, 1949–1951 m. ir 1954 m. – Kauno jaunojo žiūrovo 1954–1955 m. – Klaipėdos, 1956–1958 m. – Kapsuko, Šiaulių teatrų režisierius. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

## Vaidmenys
* Vytautas – Maironis. Kęstučio mirtis, 1924 m.
* Tvirbutas, Dailininkas – Petras Vaičiūnas. Sudrumsta ramybė, 1924 m., Tuščios pastangos, 1926 m.
* Torolfas – Henrikas Ibsenas. Helgelando kovotojai, 1925 m.
* Ferdinandas, Don Karlas, Dadlis – Frydrichas Šileris. Klasta ir meilė, 1927 m., Don Karlas, 1931 m., Marija Stiuart, 1937 m.

## Pastatymai
* Liliana Helman, Laputės, 1945 m.
* Aleksandras Ostrovskis. Vilkai ir avys, 1948 m.
* Moljeras. Tartiufas, 1955 m.

## Šaltiniai
Algimantas Jonas Kuras

**Algimantas Jonas Kuras** (g. 1940 m. sausio 8 d. Šakiuose) – Lietuvos tapytojas.

## Biografija
1966 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1967–1990 m. dirbo Vilniaus dailės parodų rūmuose, 1994–2005 m. dėstė Vilniaus dailės akademijoje.

## Kūryba
Tapo daugiausia natiurmortus („Natiurmortas su elektros plytele“ 1972 m.) ir peizažus („Elektros įvadas“ 1978 m.), dažnai šie žanrai suliejami į vieną, rečiau – figūrines kompozicijas („K. Geležinkelio stotyje“ 1972 m.). Kūrybai būdingas deromantizuotas požiūris į aplinką, dažni žmogaus išmestų, yrančių daiktų motyvai, pabrėžiamas jų santykis su gamta. Tapyba ekspresyvi, koloristinė – nuo blyškios, prislopintos („Rytui brėkštant“ 1983 m.) iki ryškiaspalvės („Motoras“ 1972 m.). Kuria asambliažus („Kompozicija su lėlės galva“ 1972 m.).

8-ajame dešimtmetyje išryškėjo kartu su kolegomis Arvydu Šalteniu, Kostu Dereškevičium ir Algimantu Švėgžda. Susibūrę į neformalią grupę Grupė 4. Šie menininkai metė iššūkį tapyboje iki tol vyravusioms pakilioms, didingoms temoms.

1989–2000 m. grupės „24“ narys. Nuo 1966 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje – Suomija, Vengrija, Austrija, Prancūzija, Rusija, JAV, Švedija, Vokietija, Didžioji Britanija ir kitur.

## Individualios parodos
* Vilnius – 1976 m., 1991 m., 2000 m., 2002 m., 2003 m.
* Talinas – 1978 m.
* Vyborgas – 1992 m.
* Vitlichas (Vokietija) – 1997 m.

## Įvertinimas
* 2003 m. Lietuvos nacionalinė premija

## Šaltiniai
Antanas Kuras

**Antanas Kuras** (g. 1947 m. sausio 2 d. Kušlikiuose, Sintautų valsčiuje) – Lietuvos neurobiologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1972 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1993 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

1964–1966 m. dirbo Šakių vidurinėje mokykloje. Nuo 1969 m. dirba Kauno medicinos institute (nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas), nuo 2001 m. KMU Biomedicininių tyrimų instituto Neurofiziologijos laboratorijos vedėjas.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritys – sinapsinio perdavimo fiziologija ir farmakologija, neuronų tinklų funkcionavimo mechanizmai, mažos varžos mikroelektrodų gamybos technologijos. Paskelbė daugiau kaip 20 mokslinių straipsnių. 5 išradimų autorius.

## Šaltiniai
2009 m. Dakaro ralis

**2009 m. [[Dakaro ralis]]** – 31-asis Dakaro dykumų ralio turnyras. Jis prasidėjo sausio 3 d. Buenos Airėse, o baigėsi sausio 15 d. tame pačiame mieste. Tai pirmasis Dakaro ralis, kuris vyko ne Afrikos žemyne, kai 2008 m. jis buvo atšauktas dėl teroristinių išpuolių grėsmės. 

Automobilių klasėje nugalėjo Giniel De Villiers iš Pietų Afrikos Respublikos ir Dirk Von Zitzewitz iš Vokietijos su VW automobiliu. Tarp motociklų greičiausiai finišą pasiekė ispanas Marc Coma. Sunkvežimių klasėje nugalėjo Firdau Kabirovo rusų ekipažas. Iš lietuvių finišą pasiekė tik du ekipažai - motociklininkas Mindaugas Slapšys su KTM finišą pasiekė 99-as, o OSCAR automobiliu dalyvavę Aurelijus Petraitis ir Antanas Juknevičius finišavo 25.

Pasibaigus Dakaro raliui Mitsubishi kompanija paskelbė, kad nebedalyvaus tolimesniuose Dakaro raliuose dėl lėšų taupymo.

## Dalyviai

Raliui užsiregistravo 530 komandų - 230 motociklų, 188 automobilių ir 82 sunkvežimių ekipažai, atstovaujantys 49 valstybėms.

2008 m. gruodžio 17 d. "Mitsubishi Motors" oficialiai pristatė savo naująją ralio komandą. Kitaip negu prieš tai buvusiuose raliuose, šiais metais ekipa dalyvaus su visiškai naujais "Racing Lancer" automobiliais. Nuo pat 2001 m. "Mitsubishi" nėra pralaimėjusi nė viename dalyvautame Dakaro ralyje.

### Lietuviai Dakare
Tarp užsiregistravusių dalyvių yra trys Lietuvos motociklininkai - Balys Bardauskas ("Yamaha"), Šarūnas Paliokas ("Yamaha") ir Mindaugas Slapšys ("KTM") bei du automobilių ekipažai - Arūnas Lekavičius ir Ramūnas Kručkauskas ("Mitsubishi") bei Aurelijus Petraitis ir Antanas Juknevičius ("Oscar").

## Maršrutas

Maršrutas prasidėjo Buenos Airėse (Argentina), o apsukus teritoriją Čilėje finišas numatomas tose pačiose Buenos Airėse. Dakaro trasa drieksis 9500 km, o specialieji ruožai sudarys 5650 km.
### Etapai

## Etapų rezultatai
### 1 etapas
#### Motociklai

#### Automobiliai

#### Sunkvežimiai

### 2 etapas
#### Motociklai

#### Automobiliai

#### Sunkvežimiai

### 3 etapas
#### Motociklai

#### Automobiliai

#### Sunkvežimiai

### 4 etapas
#### Motociklai

#### Automobiliai

#### Sunkvežimiai

### 5 etapas
#### Motociklai

#### Automobiliai

#### Sunkvežimiai

### 6 etapas
#### Motociklai

#### Automobiliai

#### Sunkvežimiai

### 7 etapas
#### Motociklai

#### Automobiliai

#### Sunkvežimiai
7 etapas sunkvežimių klasėje buvo atšauktas dėl blogų oro sąlygų.

### 8 etapas
#### Motociklai

#### Automobiliai

#### Sunkvežimiai

### 9 etapas
#### Motociklai

#### Automobiliai

#### Sunkvežimiai

### 10 etapas
#### Motociklai

#### Automobiliai

#### Sunkvežimiai

### 11 etapas
*11 etapo greičio ruožas atšauktas dėl blogų oro sąlygų.*

### 12 etapas
#### Motociklai

#### Automobiliai

#### Sunkvežimiai

### 13 etapas
#### Motociklai

#### Automobiliai

#### Sunkvežimiai

### 14 etapas
#### Motociklai

#### Automobiliai

#### Sunkvežimiai

***** - *lenktynininkas nebaigė tos dienos etapo.*

## Galutinė bendroji įskaita
#### Motociklai

#### Automobiliai

#### Sunkvežimiai

## Nuorodos
* Oficiali ralio svetainė
* Mindaugo Slapšio asmeninė svetainė 

## Šaltiniai
Šikocu

**Šikocu ežeras** () – kalderinis ežeras Japonijoje, Hokaide, Čitosės mieste. Įeina į Šikocu-Tojos nacionalinio parko teritoriją.

Šikocu telkšo pietvakarinėje Hokaido dalyje, 248 m v. j. l. Vidutinis ežero gylis 265,4 m, o didžiausias gylis 363 m; tai antras pagal gylį ežeras Japonijoje, po Tazavos ežero. 8-as pagal plotą ežeras Japonijoje ir antras pagal dydį Japonijos kraterinės kilmės ežeras. Apsuptas trijų ugnikalnių: Enivos šiaurėje, Fupušio ir Tarumaės pietuose.

Dėl gylio Šikocu ežero tūris sudaro 3/4 Bivos ežero, didžiausio Japonijos ežero, tūrio. Dėl mažo ploto ir gylio santykio, vandens temperatūra išlieka maždaug pastovi visus metus. Jį maitina Bifuės, Okotanpės, Ninaru ir Furenajaus upės. Pagrindinis ištakas yra Čitosės upė.

Vasarą ežere žvejojamos raudonosios lašišos (vietinių vadinamos *chippu*); tai garsus vietovės virtuvės produktas.

## Išnašos

## Nuorodos
* World Lakes Database: Shikotsu-ko 
* Volcano World: Shikotsu 
* Shikotsu-ko Visitor Centre  (japonų k.)
* Shikotsu-ko Onsen-Ryokan Association  (japonų k.)
Injapari kalba

**Iñapari**, **Inamari** – nykstanti indėnų kalba, kuria kalba keturi žmonės Peru, jau nebevartojama kaimyninėje Bolivijoje. Visi keturi žmonės neturi vaikų, todėl kalba tikriausiai išnyks. Turi žodyną.

## Nuorodos
* 

## Išnašos
Algirdas Kurauskas

**Algirdas Kurauskas** (1923 m. liepos 13 d. Kaunas – 1986 m. rugsėjo 30 d. Čikaga) – Lietuvos grafikas dizaineris.

## Biografija
Nuo 1941 m. studijavo Kauno taikomosios dailės institute. Pasitraukęs iš Lietuvos, 1946–1950 m. studijavo Dailės ir amatų mokykloje Freiburge, 1950–1951 m. Dailės mokykloje ir Juliano akademijoje Paryžiuje, 1951–1955 m. dizainą – Ilinojaus Technologijos institute Čikagoje. Čikagos dailės centre įkūrė privačią grafikos studiją. 1953–1963 m. dirbo įvairiose bendrovėse Čikagoje.

## Kūryba
Sukūrė estampų linoraižinio, kartono raižinio, medžio raižinio, mišria technika („Pieta“ 1944 m., „Kompozicija“ 1950 m., „Rungtynės“ 1961 m., „Šv. Pranciškus I Daina saulei“ 1964 m.), ekslibrisų („Inos ir Algirdo Kurauskų“, 1978 m.), iliustravo ir apipavidalino knygų (Henrikas Nagys. Mėlynas sniegas 1960 m., Marius Katiliškis. Šventadienis už miesto, 1963 m., Vincas Mykolaitis-Putinas. Vivos Plango 1968 m.). Kūriniai abstraktūs ir figūriniai, ryškių, kontrastingų spalvų. Dėstė dailę mokyklose, skaitė paskaitas, dirbo Lietuvių fotoarchyve. Dalyvavo parodose JAV, Vokietijoje, Prancūzijoje, Šveicarijoje, Kanadoje. Individualios parodos surengtos Čikagoje (1964 m., 1991 m.), Lietuvoje (1990–1992 m.). Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus.

## Šaltiniai
Andriejus Dručkus

**Andriejus Dručkus** (1928 m. balandžio 9 d. Vaičėnuose, Obelių valsčiuje – 2018 m. rugpjūčio 28 d. Obeliuose) – mokytojas, Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos tarybos ir valdybos pirmininko pavaduotojas, Obelių visuomeninio istorijos muziejaus įkūrėjas ir vedėjas.

## Biografija
Pokario metais dalyvavo sistemingame pasipriešinime sovietiniam okupaciniam režimui: nuo 1944 m. buvo ryšininkas, o nuo 1945 m. – Vyties kuopos partizanas. 1965–1974 m. Kauno Jono Jablonskio vidurinės mokyklos mokytojas ir kraštotyrininkų būrelio vadovas. 1990–1995 m. Kauno miesto tarybos deputatas, 1995–1997 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys.
1998 m. įkūrė ir vadovauja Obelių visuomeniniam istorijos muziejui, kuriame sukaupta daugiau nei 3000 eksponatų, tarp kurių – numizmatikos, Baltijos šalių valstybinių apdovanojimų, tautodailės, partizaninės kovos dokumentų rinkiniai, daugiau kaip 400 knygų bei katalogų apie rezistenciją, tarpukario ir atkurtos Lietuvos kariuomenę. Rokiškio krašto muziejaus darbuotojas.

Vienas iš knygos „Obeliai-Kriaunos“ (1998 m.) autorių.

Vaikai Audrė, Gintaras, Birutė, Jūratė.

## Lakūnų karstų gelbėjimas
1970 m. gelbėdamas nuo sunaikinimo Kauno medicinos instituto rūsyje rastus, per Antrąjį pasaulinį karą paslėptus S. Dariaus ir S. Girėno karstus (variniai buvo palikti Medicinos instituto katilinėje, o ąžuoliniai – palėpėje) kartu su Kazimieru Aidinavičiumi juos atsivežė į mokyklos kraštotyros muziejų. Ir vieni, ir kiti karstai buvo sumaniai užmaskuoti, tačiau ilgainiui žinia apie juos pasiekė tuometinę valdžią, ir A. Dručkus 1974 m. buvo pašalintas iš mokyklos, o karstai atsidūrė elektros skydinės patalpoje. Tuomet A. Dručkus, pasitaręs su Tadu Koronkevičiumi, nutarė karstus pavogti iš mokyklos ir paslėpti Kaune besikuriančiame Visuomeniniame sportinės aviacijos muziejuje (A. Mickevičiaus g. 2). Visi karstai iš mokyklos buvo išgabenti vieną 1974 m. birželio naktį senu automobiliu „Moskvič“. Muziejuje karstai saugiai stovėjo iki 1989 m. gegužės 9 d., kai jis buvo uždarytas.

## Įvertinimas
* 1996 m. Dariaus ir Girėno medalis
* 2000 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis
* 2001 m. Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medalis
* 2004 m. Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino medalis

## Šaltiniai
Nacionalinės medžioklės ypatumai

**Nacionalinės medžioklės ypatumai** () – 1995 m. Rusijos komedija, sukurta Aleksandro Rogožkino.

1995 m. apdovanota kino festivalyje Kinotavr ir Rusijos kino akademijos Nika premija. Filmo sėkmė įkvėpė kūrėjus sukurti dar keletą tęsinių.

## Siužetas

Tirti rusiškos medžioklės iš Suomijos atvažiuoja jaunas rašytojas Raivo. Vietinė medžiotojų kompanija, vadovaujama generolo, imasi supažindinti suomį su rusiškos medžioklės tradicijomis. Pasiėmę daug degtinės, visi netrukus išsirengia į medžioklę. Nacionalinės medžioklės ypatumų tyrimas teikia daug įdomios ir įvairios medžiagos Raivo knygai.

## Aktoriai

* Ville Haapasalo – suomis Raivo
* Viktoras Byčkovas – jėgeris Kuzmyčius
* Aleksėjus Buldakovas – generolas Michalyčius
* Semionas Strugačiovas – kriminalistas Liova Soloveičikas
* Sergėjus Kuprijanovas – suomio draugas Ženia Kačialovas
* Sergėjus Ruskinas – Sergėjus Olegovičius
* Sergėjus Gusinskis – seržantas Semionovas
* Borisas Čerdyncevas – aerodromo komendatas Čerdyncevas
* Aleksėjus Polujanas – sulaikytasis milicijos UAZ’e
Vozroždenijė

**Vozroždenijė** (*Возрождение*; 'atgimimas') – pirmasis pilnos apimties Rusijos pagoniško metalo grupės „Arkona“ albumas. Išleistas 2004 m.

## Kūriniai
# „Коляда“ – 6:56
# „Масленица“ – 2:51
# „К дому Сварога“ – 5:21
# „Возрождение“ – 4:15
# „Черные вороны“ – 6:05
# „Русь“ – 06:34
# „Брате славяне“ – 4:53
# „Солнцеворот“ – 3:37
# „Под мечами…“ – 5:12
# „По звериным тропам…“ – 3:37
# „Заложный“ – 4:10
# „Зов предков“ – 5:02

## Autoriai
* Maša „Scream“ – vokalas, klavišiniai
* Aleksėjus „Lesyar“ Agafonovas – vokalas (kūriniams #3, 4, 9)
* Sergėjus „Lazar“ – gitaros
* Ruslanas „Kniaz“ – bosai
* Vladas „Artist“ – būgnai
Rusios kaganatas

** Rusios kaganatas** – valstybinis darinys dabartinėje šiaurės Rusijoje, Kijevo Rusios pirmtakas. Gyvavo maždaug VIII a. pabaigoje – IX a. vid. Kaganatą sudarė slavų gentys, taip pat finougrai, baltai. Kadangi tuo laikotarpiu regione nebuvo išplitęs raštas, apie Rusios kaganatą žinoma mažai. Riurikų dinastijos ir Kijevo Rusios pirmtakas, Rusios kaganatas (arba grupė miestų-valstybių) buvo įkurtas tautos, kuri šaltiniuose vadinama *rhos* arba *rus*, bent dalis jų buvo kilę iš variagų (skandinavų). Šis terminas greičiausiai slavams perėjo iš chazarų. Kaganato centras buvo Ladogos ežero regione, kur kūrėsi atvykėliai iš Skandinavijos – variagai.

Pagal dabartinius duomenis, regiono centrai, tarp kurių galėjo būti ir Holmgardo (Naugardo), Aldeigjos (Ladogos), Liubišos, Alaborgo, Sarskoe Gorodišče ir Timerevo pirmtakai, buvo valdomi monarcho ar monarchų, naudojusių tiurkišką titulą „kaganas“. Rusios kaganato laikotarpiu formavosi atskiras senrusių etnosas, o jo vėlesnė valstybinės formos buvo Kijevo Rusia ir kitos vėlesnės valstybės, iš kurių išsivystė šiuolaikinė Rusija.

## Šaltiniai

Daugelis šaltinių mininčių Rusios valdovą kagano titulu yra IX a. kaimyninių šalių šaltiniai.