open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ieva Kuizinienė

**Ieva Kuizinienė** (g. 1966 m. rugsėjo 20 d. Rygoje) – Lietuvos dailėtyrininkė, humanitarinių mokslų daktarė.

## Biografija
1989 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1998 m. humanitarinių mokslų daktarė.

1989–2000 m. dirbo P. Gudyno restauravimo centre, dėstė Čiurlionio meno mokykloje. 1994–1999 m. galerijos „Arka“ kuratorė, 1998–2004 m. asociacijos „Meno projektų studija“ direktorė. Nuo 1999 m. dėsto Vilniaus dailės akademijos, UNESCO Kultūros vadybos ir kultūros politikos katedros vedėja, nuo 2004 m. dar ir Humanitarinių ir socialinių mokslų fakulteto dekanė. Kuruoja šiuolaikinės dailės parodas Lietuvoje ir užsienyje. Sudarė parodų katalogų.

## Bibliografija
* XVI–XVIII a. gobelenai Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje, 2000 m.

## Šaltiniai
Vytautas Kudžma

**Vytautas Kudžma** (g. 1946 m. liepos 5 d. Nendriniuose, Antanavo valsčius) – Lietuvos baleto artistas, pedagogas, baletmeisteris.

## Biografija
Žmona balerina Sigita Vabalevičiūtė, duktė Rūta Kudžmaitė. 1965 m. baigė Maskvos choreografijos mokyklą, mokėsi pas rusų pedagogus – J. Kondratovą, N. Čerkaskają ir Piotrą Piestovą. Nuo 1965 m. Lietuvos operos ir baleto teatro šokėjas, nuo 1967 m. solistas, nuo 2005 m. – šio teatro baleto trupės repetitorius. 1994–2006 m. dėstė Čiurlionio meno mokykloje.

## Kūryba
Sukūrė vaidmenų klasikiniuose, šiuolaikiniuose užsienio ir lietuvių kompozitorių baletuose. Sukūrė choreografinių kompozicijų (Adagio, 2003 m., pagal – P. Čaikovskio muziką, Laimis Vilkončius. Piteris Penas, 2005 m., su kitais choreografais). Kūrybai būdinga lyriškumas, santūrus emocingumas, charakteriniams vaidmenims – ekspresyvumas. Su Lietuvos operos ir baleto teatru gastroliavo Didžiojoje Britanijoje, Egipte, Olandijoje, Meksikoje, Prancūzijoje, Argentinoje, JAV, Japonijoje, Vokietijoje, Mongolijoje, Suomijoje, Ispanijoje, Italijoje, Graikijoje, Švedijoje ir kitur.

## Vaidmenys
* Dezirė, Zygfrydas – Piotras Čaikovskis Miegančioji gražuolė, 1967 m., Gulbių ežeras, 1968 m.
* Bazilis – Liudvikas Minkus. Don Kichotas, 1968 m.
* Albertas – Adolfas Adamas. Žizel, 1970 m.
* Francas, Kopelijus – Leo Delibas. Kopelija, 1980 m., 1983 m.
* Chuliganas – Dmitrijus Šostakovičius. Panelė ir chuliganas, 1971 m.
* Vronskis, Kareninas – Rodionas Ščedrinas. Ana Karenina, 1975 m., 2005 m.
* Romeo – Sergejus Prokofjevas. Romeo ir Džuljeta, 1977 m.
* Marius – Julius Juzeliūnas. Ant marių kranto, 1968 m.
* Ugnius – Juozas Indra. Audronė, 1969 m.
* Žilvinas – Eduardas Balsys. Eglė žalčių karalienė, 1976 m.
* Baltaragis – Viačeslavas Ganelinas. Baltaragio malūnas, 1979 m.

## Įvertinimas
* 1996 m. Gedimino 4 laipsnio ordinas

## Šaltiniai
Jonas Algirdas Kugelevičius

**Jonas Algirdas Kugelevičius** (g. 1937 m. birželio 23 d. Trakogaliuose, Kaltinėnų valsčius) – Lietuvos matematikas, energetikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1962 m. baigė Irkutsko valstybinį universitetą. 2002 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.

1962–1964 m. Irkutsko universiteto dėstytojas. 1964–1971 m. dirbo TSRS mokslų akademijos Sibiro energetikos institute Irkutske. 1971 m. grįžo į Lietuvą ir dirba Fizikinių ir techninių energetikos problemų institute (nuo 1990 m. Lietuvos energetikos institutas). 1996 m. stažavo Oksfordo universitete (Didžioji Britanija).

## Mokslinė veikla
Tyrimų sritis – didelių energetikos sistemų optimalaus valdymo matematinių metodų tobulinimas, energijos poreikių ir kitų dinaminių stochastinių problemų energijos tiekimo vartotojams matematinis modeliavimas.

## Šaltiniai
Stalnioniškis

**Stalnioniškis** – kaimas Utenos rajono savivaldybėje. 

## Istorija

1923 m. buvo 8 sodybos (41 gyventojas), 1984 m. - 6 gyventojai.Yra sentikių bendruomenė, įkurta 1742 m.veikia Stalnioniškio sentikių cerkvė. Slopindama 1863 m. sukilimą caro valdžia iš kaimo į Samaros guberniją ištrėmė Martyno Gobio, Juozapo Buitvydo, Rapolo Buitvydo ir Juozapo Putrimo šeimas. Jų sodybose apgyvendino iš Rygos atkeltas 4 sentikių šeimas.

## Gyventojai

## Galerija

Stalnioniškis, sodyba.JPG|Sodyba šalia cerkvės
Stalnioniškis. Sodyba.JPG|Vienkiemis


## Šaltiniai

* Vyžuonos - kraštas ir žmonės. Sudarytojas Algirdas Vyžintas. 2006, psl. 258–259.
Dauglaukio Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia

**Dauglaukio Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia** – katalikų bažnyčia, esanti Dauglaukyje, Tauragės rajone, prie kelio , 9 km į pietvakarius nuo Tauragės. Dauglaukyje vyksta tradicija tapę Žolinės atlaidai.

## Istorija

Iki II pasaulinio karo netoliese, gretimame Pajūrio kaime (Tauragės seniūnija), 3,5 km į šiaurę nuo Dauglaukio stovėjo Pajūrio parapinė bažnyčia. Per karą ji sudegė, sovietmečiu jos liekanos nugriautos (išlikęs pamatų perimetras). Pajūrio bendruomenė naudojasi vietos kapinėse atstatyta Pajūrio Nukryžiuotojo Jėzaus koplyčia. 

Pokaryje kuriantis kolūkiui, imta plėsti centrinę gyvenvietę Dauglaukyje. Čia parapija įkurta 1990 m. Tais pačiais metais pradėta statyti Dauglaukio bažnyčia. Projektą parengė klaipėdietis architektas Stasys Prikockis. Kol nebuvo baigta statyba, bažnyčios reikmėms laikinai naudotos kultūros namų patalpos. Naujoji bažnyčia buvo pašventinta 2006 m. spalio 22 d., tačiau darbai dar tęsėsi. 2010 m. rudenį Dauglaukio parapijos vadovo, klebono Alvydo Bridikio iniciatyva buvo tinkuojamas prieš 20 metų statytos ir nesutvarkytos bažnyčios fasadas. 2017 m. duomenimis, dar nebuvo baigta šventoriaus tvora. 

Bažnyčioje vietoje įprasto altoriaus įrengtas Švč. Mergelės Marijos Ėmimą į dangų vaizduojantis vitražas.

## Galerija

DauglaukioBažnyčia.JPG|Statoma bažnyčia, 2010 m.
2020, Dauglaukis, bažnyčia 2.JPG|Baigta statyti bažnyčia. Šoninis fasadas
Dauglaukis, bažnyčios interjeras 2.JPG|Bažnyčios interjeras. Priekyje – altorių atstojantis vitražas
Dauglaukis, bažnyčios interjeras.JPG|Vaizdas į vargonų chorą
Dauglaukis, bažnyčios balkonas.JPG|Erdvaus balkono erdvė


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Dauglaukio Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų parapija *taurageskatalikai.lt*
* Tauragės rajono sakralas
Stiebagumbis

**Stiebagumbis** – pakitęs, smarkiai sustorėjęs ar gumbu pavirtęs požeminis stiebas, turintis pumpurus.

Stiebagumbiuose kaupiamos maisto medžiagų atsargos. Be to, stiebagumbis gali funkcionuoti kaip dauginimosi organas. Rausiant žemę stiebagumbiai patenka į tolesnes vietas, kur iš jų išauga nauji augalai.

Požeminius stiebagumbius turi:
* bulvės – stiebagumbiai susidaro storėjant stolonams. Batatas yra ne stiebagumbis, o šakniagumbis.
* topinambas
* valgomoji kolokazija
ir kt. augalai


Vaizdas:Ullucus tuberosus (South Peru).jpg|Gumbinio kiškiakopūsčio (*Oxalis tuberosa*) stiebagumbiai
Image:Helianthus tuberosus.jpg|Topinambo () stiebagumbiai
Vaizdas:Colocasia esculenta dsc07801.jpg|Valgomosios kolokazijos () stiebagumbiai
Konstantinas Kukevičius

**Konstantinas Benediktas Antanas Kukevičius** (, 1818 m. gegužės 21 d. Vilnius – 1840 m. kovo 3 d. Verkiai) – Lietuvos tapytojas, grafikas.

## Biografija
Studijavo tapybą Vilniaus universitete pas J. Rustemą, 1835-1839 m. – Peterburgo dailės akademijoje pas Aleksandrą Zauerveidą.

## Kūryba
Nutapė 32 buitinio žanro paveikslus iš karių gyvenimo („Kareiviai miške prie laužo“ 1836 m., „Husaras ant žirgo“ 1837 m.), paprastų žmonių („Žydai kontrabandininkai, poilsiaujantys Vilniaus apylinkėse“ 1839 m.) gyvenimo, Verkių rūmų interjerų ir eksterjerų. Sukūrė litografijų, kuriose vaizdavo vargingų miestelėnų, amatininkų, smulkių pirklių buitį, gatvės gyvenimą („Knygų pardavėjas“, „Senų drabužių pardavėjas“, „Kepurių pardavėjas“, „Malkų pjovėjai“; visos išspausdintos albume „Vilnius 1840-aisiais metais“), piešinių („Muštynės smuklėje“, „Senis lietuvis“, „Didžioji gatvė Vilniuje“, „Poeto Juozo Kristalevičiaus portretas“ 1839 m.). Kūriniai realistinės plastikos, nesudėtingos kompozicijos ir kolorito, eskizinio piešinio. Piešiniams būdinga taikli personažų charakteristika, satyros bruožai.

## Literatūra
* Helmutas Šabasevičius, „Buitinis žanras: paminklas krašto papročiams“, Lietuvos dailės istorija, sudarytojai A. Andriuškevičius, A. Butrimas ir kt., Vilnius, 2002 m., p. 208.

## Šaltiniai
Biržų evangelikų reformatų bažnyčia

**Biržų evangelikų reformatų bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Biržuose. Bažnyčioje vyksta sekmadienio pamaldos. Biržų evangelikų reformatų bažnyčios statinių kompleksas 2013 m. įrašytas į Kultūros vertybių registrą (Nr. 36650). Bažnyčios statiniai patenka į Biržų istorinės dalies ir senojo miesto vietos teritoriją. Kompleksą sudaro bažnyčia, klebonija ir tvora su vartais. Ties bažnyčia per Apaščią nutiestas Biržų pėsčiųjų ir dviračių tiltas.

## Istorija

Mieste evangelikai reformatai įsikūrė valdant Radviloms. Biržų reformatų parapiją įsteigė Mikalojus Radvila Rudasis, kurio sūnus Kristupas Radvila Perkūnas rėmė evangelikų reformatų bažnyčios statybą. Ši bažnyčia pirmą kartą istoriniuose šaltiniuose paminėta 1584 m.

1704 m. bažnyčia sudegė, o po metų čia iškilo medinė šventovė. Ši apie 1862 m. buvo nugriauta ir jos vietoje pastatyti laikini maldos namai. Nauja bažnyčia pastatyta 1874 m. Biržų evangelikų reformatų parapijiečių lėšomis pagal Rygos architekto Heinrich Schell projektą (pradėta statyti 1867 m.). Pirma santuoka naujojoje bažnyčioje sudaryta 1874 m. rugpjūčio 27 d.  

Neogotikos stiliaus bažnyčia primena Radvilas, kurie rėmė ir platino šį tikėjimą. Ji tapo Šiaurės lietuvos reformacijos centru. Bažnyčioje išlikęs vientisas unikalus neogotikinis interjeras: stalai, suolai, didelė vargonų pakyla su vargonais, sakykla. Visa bažnyčios vidaus įranga padaryta iš medžio.

Šalia bažnyčios XIX a. pabaigoje pastatyta klebonija. 1949 m. ji nacionalizuota, įrengiant gyvenamuosius butus. 1992-aisiais pastatas grąžintas Biržų evangelikų reformatų bendruomenei.

## Galerija

Реформатская церковь - panoramio.jpg|Šventorius su bažnyčia
Biržai, reformatų bažnyčios galinis fasadas.JPG|Galinis fasadas
Biržai, reformatų bažnyčios vartai.JPG|Šventoriaus vartai (nuo bažnyčios pusės)


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Maldos namai Lietuvoje. Evangelikų reformatų bažnyčios
* Parapijos svetainė
* Biržų evangelikų reformatų bažnyčia
* Biržų ev. reformatų parapija
Nemunėlio Radviliškio evangelikų reformatų bažnyčia

**Nemunėlio Radviliškio evangelikų reformatų bažnyčia** − bažnyčia Nemunėlio Radviliškyje, prie Apaščios ir Nemunėlio upių santakos.

## Istorija

Pirmąją Nemunėlio Radviliškio evangelikų reformatų bažnyčią 1590 m. fundavo kunigaikštis Kristupas Radvila Perkūnas. 1789 m. bažnyčia sudegė. Dabartinė neoromaninio stiliaus raudonų plytų bažnyčia pastatyta 1887–1890 m. Bažnyčioje išliko jos statytojo kunigo senjoro Martyno Cumfto, mirusio 1895 m., memorialinė lenta.

## Nuotraukos

Vaizdas:2011 04 24NemunėlioRadviliškis10.JPG|Bažnyčios pietinis fasadas
Vaizdas:2011 04 24NemunėlioRadviliškis12.JPG|Bažnyčios vakarinis fasadas
Vaizdas:2011 04 24NemunėlioRadviliškis14.JPG|Bažnyčios vidus
Vaizdas:2011 04 24NemunėlioRadviliškis17.JPG|Vaikų darželis


## Nuorodos

* Maldos namai Lietuvoje. Evangelikų reformatų bažnyčios
* Parapijos svetainė
* Bažnyčios istorija
Pavelas Kukolnikas

**Pavelas Kukolnikas** (, 1795 m. birželio 24 d. Zamostė, Austrija – 1884 m. rugsėjo 3 d. Vilnius) – lenkų – slovakų kilmės rusų poetas, cenzorius, Lietuvos istorikas.

## Biografija
Brolis Nestoras Kukolnikas. Nuo 1804 m. gyveno Sankt Peterburge, savarankiškai pasirengė egzaminams tarnautojo cenzui gauti. 1810–1824 m. įvairių ministerijų tarnautojas Sankt Peterburge. Nuo 1824 m. gyveno Vilniuje, Vilniaus universiteto Visuotinės istorijos ir statistikos katedros profesorius. 1830–1832 m. vadovavo VU bibliotekai. 1832 m. uždarius Vilniaus universitetą 1833–1842 m. dėstė visuotinę istoriją Dvasinėje katalikų akademijoje ir nuo 1844 m. Vilniaus kunigų seminarijoje, rusų kalbą – 1834–1842 m. Vilniaus medicinos-chirurgijos akademijoje. Dėstymą derino su darbu cenzūroje – 1829–1841 m. ir 1851–1863 m. dirbo Vilniaus cenzūros komiteto cenzoriumi, 1863–1865 m. šio komiteto pirmininkas. Prisidėjo prie kituose Rusijos miestuose draustų lenkų ir lietuvių knygų bei žemėlapių išleidimo Vilniuje. Su Motiejumi Valančiumi derino pradėtos drausti spaudos lotyniškais rašmenimis leidybos klausimus.

## Kūryba
Bendravo su rašytojais Vladislovu Sirokomle, Antoniu Edvardu Odyniecu, vertė jų eilėraščius į rusų kalbą. Parašė eiliuotus romaną ir apysaką, eilėraščių. Jo grožiniuose kūriniuose vyrauja religiniai, didaktiniai motyvai. Domėjosi Lietuvos istorija, remdamasis metraščiais ir kitais dokumentiniais šaltiniais išleido veikalus, kuriuose gynė lietuvių tautinio savitumo idėją, skatino istorinių šaknų ieškoti liaudyje, bet Lietuvos klestėjimo laikotarpius aiškino artimais santykiais su Rusija, supriešino Lietuvą su Lenkija.

## Bibliografija
* Treji gyvenimo metai, *Три года жизни*, romanas eilėmis, 1834 m.
* 6 сентября 1858 года в Вильне. Вильно, Тип. Гликсберга, 1858.
* Стихотворения Павла Кукольника. 1861 года. Вильно, Тип. А. К. Киркора, 1861.
* Гуниад. Трагедия в пяти действиях в стихах. Вильна, Печатня А. Г. Сыркина, 1872 (рукопись 1837).
* Святой апостол Иуда, брат Господень. Лейпциг, 1866 (рукопись подарена виленскому Музею древностей в ноябре 1857).
* Мария. Вильно, 1835, Санкт-Петербург, 1870.
* Морской разбойник. Трагедия в пяти действиях в стихах. Вильна, Печатня А. Г. Сыркина, 1872.
* Воспоминания о Крыме. 1870 г. Вильна, Печатня А. Г. Сыркина, 1872.
* Стихотворения Павла Кукольника. Т. II. Вильна: Печатня А. Г. Сыркина, 1872.

* Istorinės pastabos apie Lietuvą,* Исторические заметки о Литве*. Вильна: тип. А. К. Киркора, 1864.
* Lietuvos valdymo ir įstatymų leidybos istorija, *История управления и законодательства Литвы*, Памятная книжка Виленской губернии на 1853 год. Ч. 2. Исторически-статистические очерки Виленской губернии. Вильно: Тип. О. Завадского, 1853
* Istoriniai atsiminimai apie Nemuną, *Исторические воспоминания о р. Немане*, Памятная книжка Виленской губернии на 1860 год. Ч. 2. Историко-статистический сборник Виленской губернии. Вильно: Тип. А. Киркора и К°, 1860. С. 1–25.
* Anti-Ciprinus, atsiminimai apie Vilniaus universitetą, *Анти-Ципринус. Воспоминание о Н. Н. Новосильцеве*, Русский архив. 1873. № 2.

## Šaltiniai
Saks Harboras

**Saks Harboras** (pranc. ir ) – nedidelis kaimelis Kanadoje, Šiaurės Vakarų teritorijose, Bankso salos pietvakariuose, prie Boforto jūros Amundseno įlankos. 2006 m. gyveno 122 gyv. Tai vienintelė nuolat gyvenama vieta saloje. Yra lėktuvų pakilimo takas. Verčiamasi žvejyba, medžiokle, naftos ir gamtinių dujų gavyba.

## Istorija

Saks Harboras įkurtas 1929 m. ir pavadintas laivo „Mary Sachs“ garbei.

## Šaltiniai
Svogūnas (organas)

**Svogūnas** – trumpas, vertikalus sustorėjęs požeminis stiebas, kurio ūglio ašis itin sutrumpėjusi. Ant jo išauga mėsingi žvynai, sudaryti iš pakitusio lapo pagrindo arba apatinių lapų.

Pumpurus apsupusiuose sultinguose lapuose kaupiamos maisto medžiagos. Paviršiuje yra kelių sluoksnių odelė – lukštas.

## Šaltiniai
Nestoras Kukolnikas

**Nestoras Kukolnikas** (, 1809 m. rugsėjo 20 d. Sankt Peterburgas – 1868 m. gruodžio 20 d. Taganrogas) – rusų rašytojas, dramaturgas, pedagogas.

## Biografija
Brolis Pavelas Kukolnikas. 1821 m. ir 1824–1829 m. su N. Gogoliu ir J. Hrebinka mokėsi Nežino aukštųjų mokslų gimnazijoje, su jais leido rankraštinį žurnalą „Zvezda“. Apkaltintas dalyvavimu dekabristų judėjime, diplomo negavo. Atlikus kratą paimti ir pirmieji jo poetiniai bandymai. 1829–1830 m. Vilniaus gimnazijos mokytojas, lenkų kalba 1830 m. išleido vadovėlį „Rusų gramatikos praktinis kursas“. 1832 m. Vilniaus medicinos-chirurgijos akademijos steigimo komisijos sekretorius. Nuo 1833 m. gyveno Sankt Peterburge, nuo 1843 m. tarnavo Rusijos karo ministerijoje, dalyvavo 1853–1856 m. Krymo kare. 1857 m. išėjo į atsargą.

Leido vienus pirmųjų periodinių rusų menotyros leidinių – 1836–1841 m. su K. Briulovu laikraštį „Chudožestvennaja gazeta“, 1842 m. žurnalą „Dagerrotip“, 1845–1847 m. „Illiustracija“, bendravo su dailininku I. Aivazovskiu, kompozitoriumi M. Glinka.

## Kūryba
Parašė draminę fantaziją „Torkvatas Tasas“ (1833, pastatyta 1835 m.), romanų ir apysakų apie Petro I valdymo laikotarpį „Seržantas Ivanas Ivanovičius Ivanovas, arba Visi išvien“ (1841 m.), istorinių dramų, eilėraščių. Daugelyje kūrinių propagavo monarchizmą, liaudies ir caro vienybės idėją. Jam būdinga patetiška retorika, vaizdų monumentalumas, dekoratyvumas. Kompozitorius M. Glinka pagal jo eilėraščius sukūrė romansų ciklą „Atsisveikinimas su Peterburgu“, parašė muziką dramai „Kunigaikštis Cholmskis“ (1840 m.).

## Šaltiniai
Algimantas Antanas Kukšta

**Algimantas Antanas Kukšta** (1935 m. birželio 30 d. Vilkėne, Švėkšnos valsčiuje – 2011 m. balandžio 8 d. Vilniuje) – Lietuvos treneris, kūno kultūros ir sporto darbuotojas.

## Biografija
1958 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą. 1958–1967 m. Panevėžio sporto mokyklos lengvosios atletikos, 1967–1977 m. Panevėžio internatinės sporto mokyklos treneris, 1974–1977 m. šios mokyklos direktoriaus pavaduotojas. 1977–1990 m. Kūno kultūros ir sporto komiteto pirmininko pavaduotojas, nuo 1990 m. Kūno kultūros ir sporto departamento (KKSD) generalinio direktoriaus pavaduotojas, vėliau Sporto, Sporto strategijos skyrių vedėjas.

Lietuvos sportininkų rengimo 1980, 1984 ir 1988 m. olimpinėms žaidynėms tarpžinybinio štabo vadovas. 1977–2009 m. dalyvavo kuriant Lietuvos sporto šakų plėtotės, didelio meistriškumo sportininkų ir sportinės pamainos rengimo, sporto varžybų ir kompleksinių renginių sistemas, optimizuojant sportininkų, sporto darbuotojų, sporto organizacijų veiklos norminius aktus, programas, planavimo ir apskaitos dokumentus, moralinio ir materialinio skatinimo, finansavimo biudžeto lėšomis nuostatas.

Jo auklėtiniai lengvaatlečiai: Vilhelmina Augustinavičiūtė-Bardauskienė, Remigijus Valiulis, Rimantas Plungė, Margarita Treinytė-Butkienė ir kiti.

2005 m. apdovanotas Lietuvos tautinio olimpinio komiteto Olimpine žvaigžde bei KKSD I laipsnio ordinu su grandine „Už nuopelnus Lietuvos sportui“.

## Šaltiniai
Kuktos spaustuvė

**Kuktos spaustuvė** – Lietuvos spaustuvė, veikusi 1906–1924 m. Vilniuje ir 1929–1934 m. Kaune. Viena svarbiausių XX a. pradžios lietuvių poligrafijos įmonių Vilniuje.

## Istorija

Įkūrė Vilniaus ir Sankt Peterburgo spaustuvių raidžių rinkėjas, nuo 1904 m. P. Vileišio spaustuvės vedėjas Martynas Kukta. 1910 m. turėjo didelę plokščiąją ir tiglinę mašinas bei 2 spausdinimo stakles, apie 15-20 darbininkų. Daugiausia spausdino leidinius lietuvių ir lenkų kalbomis, keletą – baltarusių ir rusų kalbomis. Iki Pirmojo pasaulinio karo išspausdino daugiau kaip 300 lietuvių knygų ir brošiūrų. Spausdino apie 10 periodinių leidinių – laikraščius „Balsas“, „Lietuvis“, „Lietuvos aidas“, „Lietuvos žinios“, „Viltis“, „Žemdirbys“, žurnalus „Garsas“, „Lietuvių tauta“, „Šviesa“ ir kitus.

1907 m. pabaigoje spaustuvė buvo apkaltinta antivyriausybinės literatūros spausdinimu ir trumpam uždaryta. Per Pirmąjį pasaulinį karą spaustuvės veikla sumenko, išspausdino keletą smulkių spaudinių, okupacinės valdžios atsišaukimų. 1918 m. „Lietuvos aide“ išspausdino Lietuvos Nepriklausomybės Aktą. Persekiojamas dėl lietuvių leidinių spausdinimo M. Kukta 1924 m. savo įrenginius perkėlė į Kauną. Čia kurį laiką dirbo „Švyturio“, 1928–1929 m. „Spindulio“ bendrovėse, 1929 m. įkūrė naują spaustuvę. Spausdino knygas, brošiūras, periodinius leidinius, smulkiuosius spaudinius. Turėjo 2 plokščiaspaudes mašinas, kitų įrenginių, dirbo 7-12 žmonių.

## Šaltiniai
Valdemaras Kukulas

**Valdemaras Kukulas** (1959 m. vasario 7 d. Noriūnuose, Kupiškio rajonas – 2011 m. rugpjūčio 6 d.) – Lietuvos poetas, literatūros kritikas.

## Biografija
1982 m. Vilniaus universitete baigė žurnalistiką. 1984–1985 m. dirbo žurnale „Nemunas“, 1985–1991 m. – „Pergalė“ (nuo 1991 m. „Metai“), bendradarbiavo dienraščiuose „Komjaunimo tiesa“, „Respublika“, Žinių radijuje, žurnale „Naujoji Romuva“.

## Kūryba
Poezijoje atskleidžiamas vertybių ilgesys, egzistencinis nuovargis, yra autobiografinių motyvų, žmonių likimo, mirties artumo refleksijos. Parašė žaismingų eilėraščių vaikams, esė, kuriose nagrinėjamos literatūros ir visuomeninės problemos.

Nuo 1984 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.

## Įvertinimas
* 2007 m. Lietuvos Respublikos kultūros ministerijos premija
* 2009 m. Jotvingių premija
* 2012 m. Vytauto Kubiliaus premija (po mirties)

## Bibliografija
* Augimo nerimas: eilėraščiai. Vilnius, Vaga, 1978.
* Žalia vėtros šaka: eilėraščiai. Vilnius, Vaga, 1984.
* Tamsos didžiulis katinas: eilėraščiai vaikams. Vilnius, Vyturys, 1988.
* Kreidos rate: eilėraščiai; Prašau atminties: poemos. Vilnius, Vaga, 1989.
* Knyga netyčia: eilėraščiai. Vilnius, Vaga, 1990.
* Eilėraščio namai: esė apie poezijos šiandieną. Vilnius, Vaga, 1992.
* Aštuoni gėli vakarai: eilėraščiai. Vilnius, Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 1999.
* Vėjo birbynė: eilėraščiai vaikams. Vilnius, Vyturys, 2000.
* Bailiojo drąsa gyventi: eseistikos etiudai. Vilnius, Mažasis Vyturys, 2001.
* Didžiadvasių žodžių eros pabaiga: literatūros kritika. Vilnius, Homo liber, 2004.
* Kupiškis: fotonovelės / Jonas Danauskas, Valdemaras Kukulas. Vilnius, Atkula, 2004.
* Judas taipogi danguj: eilėraščiai. Vilnius, Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2005.
* Kaminas ir katinas: eilėraščių vaikams rinkinys. Vilnius, Homo liber, 2007.
* Saulėlydis mano giesmė. Vilnius, Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2011.
* Antausis sienai. Vilnius, Homo liber, 2011.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*  Valdemaras Kukulas: Eilėraščiai iš knygos „JUDAS TAIPOGI DANGUJ“
*Virtuali paroda. Diagnozė – poetas. Valdemaras Kukulas. Poeto, literatūros kritiko, eseisto Valdemaro Kukulo 60-osioms gimimo metinėms. Vaikystė ir mokslo metai Kupiškyje.
Bronius Kukšas

**Bronius Kukšas** (1926 m. sausio 25 d. Joniškis – 1993 m. birželio 16 d. Kaunas) – Lietuvos fizikas, fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1951 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1962 m. fizikos ir matematikos mokslų kandidatas.
1953–1992 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, 1975–1985 m. Fizikos katedros vedėjas, nuo 1993 m. profesorius.

Tyrė tirpalus ultragarsiniais metodais. Parašė vadovėlių aukštajai mokyklai, mokomųjų priemonių.

1961 m. KPI Fizikos katedroje mokantis aspirantūroje ir atliekant ultragarso greičio tyrimus skysto natrio ir kalio mišinyje nuo vandens čiaupo nusprūdo guminė žarnelė, kuria tekėjo aparatūrą aušinantis vanduo. Į indą įtiškę vandens lašai pasiekė natrio–kalio mišinį, įvyko cheminė reakcija, mišinys su benzinu užsidegė ir sprogo, padegdamas pagrindinę Fizikos katedros mokslinę laboratoriją. Gaisras ventiliacijos kanalais persimetė į Pirmųjų rūmų pastogę. Jį užgesino tik iškviesti gaisrininkai. Tuomet sudegė daug ultragarso ir kosminių spindulių tyrimams naudotos elektroninės aparatūros bei kai kurie baldai. Katedros mokslinei bazei buvo padaryti dideli nuostoliai, kuriuos pecialiai sudaryta komisija įvertino 25000 rb. Pagal tuometinius įstatymus gaisro kaltininkui privalėjo kelti baudžiamąją bylą, bet savo aspirantą išgelbėjo profesorius Kazimieras Baršauskas.

## Bibliografija
* Fizika, su S. Viču, 2 d. 1967 m., 3 d. 1987-1988 m.
* Fizikos laboratoriniai darbai. Mechanika, 1992 m.
* Fizikos laboratoriniai darbai. Molekulinė fizika, 1993 m.

## Šaltiniai
Domininkas Kukenys

**Domininkas Kukenys** (1913 m. rugpjūčio 4 d. Čiuladai, Kupiškio valsčius – 1999 m. sausio 30 d. Akademija, Kauno raj.) – Lietuvos veterinarijos gydytojas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1949 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1956 m. žemės ūkio mokslų kandidatas. 1949–1993 m. Lietuvos žemės ūkio akademijoje dėstė gyvulininkystę; nuo 1961 m. docentas.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritis – gyvulių auginimo ir šėrimo technologijos. Paskelbė apie 300 mokslinių straipsnių.

## Bibliografija
* Kiaulininkystė, 1979 m.
* Gyvulininkystė, su kitais, 1980 m.
* Žemės ūkio gyvulių anatomija ir fiziologija, su A. Šiauliu, 1986 m.

## Įvertinimas
* 1989 m. LTSR valstybinė premija

## Šaltiniai
Antanas Kulakauskas

**Antanas Kulakauskas** (g. 1952 m. balandžio 30 d. Laumakėje, Ignalinos raj.) – Lietuvos istorikas, politologas, humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
1975 m. baigė Vilniaus universitetą. 1993 m. humanitarinių mokslų daktaras.

Nuo 1975 m. su pertraukomis, Vilniaus universiteto, 1994–1996 m. Vilniaus dailės akademijos, 1995–2005 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, 1997–2000 m. Istorijos katedros vedėjas, 2000–2005 m. Politikos mokslų ir diplomatijos instituto direktorius; nuo 1996 m. docentas. 2005–2012 m. dėstė M. Romerio universitete, Politinių mokslų katedros vedėjas. Nuo 2012 m. dėsto Vytauto Didžiojo universitete.

Nuo 2000 m. reiškiasi ir kaip publicistas, politinis komentatorius bei apžvalgininkas. 2006 m. tapo Lietuvos mokslininkų sąjungos pirmininku. 2016 m. Seimo rinkimuose kandidatavo politinės partijos „Lietuvos sąrašas“ gretose.

## Mokslinė veikla
Tiria XIX a. – XX a. Lietuvos visuomeninį ir politinį gyvenimą, lietuvių tapsmą moderniąja tauta, jos raidą. Su A. Bumblausku parengė Lietuvos istorijos programą vidurinėms mokykloms (1988 m.). 1990 m. su kitais įkūrė tęstinį mokslinį leidinį „Lietuvių atgimimo istorijos studijos“. Vienas iš Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorių.

## Bibliografija
* Carų valdžioje: XIX amžiaus Lietuva, su E. Aleksandravičiumi, 1996 m., lenkų kalba
* Kova už valstiečių sielas: Caro valdžia, Lietuvos visuomenė ir pradinis švietimas XIX a. viduryje, 2000 m.
* Nuo amžių slenksčio: Naujausia Lietuvos XIX amžiaus istoriografija, su E. Aleksandravičiumi, 2001 m.
* Gimtoji istorija, nuo 7 iki 12 klasės, vadovėlio kompaktinis diskas, vienas autorių, 2002 m.

## Šaltiniai
Dominykas Kulakovskis

**Dominykas Kulakovskis** (1791 m. prie Valkavisko – 1847 m. kovo 18 d. Vilnius) – Lietuvos architektas.

## Biografija
1818–1820 m. Vilniaus universitete studijuota fizika, matematika, kalbos, architektūra, dailė. Nuo 1821 m. Vilniaus universiteto architekto K. Podčašinskio padėjėjas, nuo 1828 m. – Balstogės apygardos architektas. 1843 m. paskirtas Kauno gubernijos statybos ir kelių komisijos architektu, bet dėl ligos tarnybos atsisakė.

## Kūryba
Dekoravo Vilniaus universiteto Mineralogijos muziejaus salę (1820 m.), parengė Perkūno namų Kaune (1823 m.), Babruisko, Kražių, Joniškėlio mokyklų atnaujinimo projektus, prisidėjo prie Šv. Jonų bažnyčios Vilniuje atnaujinimo (1824 m.). Sukūrė piešinių architektūrine tematika.

## Šaltiniai
Telesforas Kulakauskas

**Telesforas Kulakauskas** (1907 m. rugsėjo 7 d. Klykoliai – 1977 m. rugpjūčio 27 d. Vilnius) – Lietuvos grafikas, scenografas.

## Biografija
1922–1928 m. mokėsi Šiaulių mokytojų seminarijoje, 1928–1933 m. Kauno meno mokykloje. 1935–1936 m. tobulinosi Paryžiuje.

1944–1948 m. dėstė Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institute, Taikomosios grafikos fakulteto dekanas, nuo 1947 m. docentas.

## Kūryba
Oforto, sausosios adatos technika sukūrė estampų („Mergaitė su ožkomis“ 1933 m., „Moters galva“ 1935 m.), piešinių (Balys Sruoga, 1947 m., Antanas Vienuolis, 1953 m., Jonas Mikėnas, 1964 m.), plakatų, karikatūrų (A. Venclovos šaržas, 1930 m.). Iliustravo, apipavidalino knygų (A. Šnicleris. „Panelė Elzė“ 1931 m., Kazys Inčiūra. „Obelys žydi“, 1937 m., Valentinas Katajevas. „Baltuoja burė tolumoj“, Sofoklis. „Tragedijos“, abi 1939 m., Kazys Binkis. „Atsiskyrėlis Antanėlis“, 1968 m., Justinas Marcinkevičius. „Grybų karas“, 1970 m.). Nuo 1932 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje (Vokietijoje, Švedijoje ir kitur). Grupuotės „Ars“ narys. Kūriniai ekspresyvūs, poetiški, būdinga plona linija, grakštus piešinys.

Apipavidalino spektaklių (Vincas Krėvė. Žentas, Valstybės teatras Kaune, 1931 m.).

## Šaltiniai
Vytautas Kulakauskas

**Vytautas Kulakauskas** (1920 m. rugpjūčio 25 Kuršėnai – 2000 m. gruodžio 22 d. Vilnius) – Lietuvos pedagogas, krepšininkas, treneris.

## Biografija
1940 m. baigė Karo mokyklą. 1944–1945 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Medicinos fakultete. 1948 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą.

1945–1950 m. dėstė Lietuvos kūno kultūros institute, 1950–1960 m. – Vilniaus pedagoginiame institute, nuo 1954 m. Fizinio lavinimo katedros vedėjas, 1957–1960 m. dar ir Fizinio lavinimo ir muzikos fakulteto dekanas. 1961–1980 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto dėstytojas, nuo 1964 m. Fizinio lavinimo katedros vedėjas; nuo 1968 m. docentas.

1947–1958 m. Kūno kultūros ir sporto komiteto Krepšinio sekcijos vadovas.

## Sportinė veikla
* 1947–1950 m. žaidė TSRS vyrų krepšinio rinktinėje
* 1945 m., 1947–1948 m. Lietuvos vyrų krepšinio čempionas
* 1947 m. TSRS vyrų krepšinio čempionas
* 1947 m. Europos vyrų krepšinio čempionas

* 1950–1952 m. TSRS moterų krepšinio rinktinės treneris.
* 1952–1956 m. TSRS vyrų krepšinio rinktinės, 1952 m. olimpinėse žaidynėse užėmusios antrą vietą, treneris.

## Šaltiniai
Vladas Kulbokas

**Vladas Kulbokas** (1908 m. balandžio 6 d. Našiškiai, Vilkaviškio valsčius – 2000 m. gruodžio 24 d. Putnamas, JAV) – Lietuvos pedagogas, literatūros tyrinėtojas.

## Biografija
1927–1931 m. Vytauto Didžiojo universitete (iki 1930 m. Lietuvos universitetas) studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą, prancūzų kalbą, pedagogiką. 1932–1942 m. mokytojavo Plungės, Pasvalio, Vilniaus gimnazijose. 1942–1944 m. dirbo Švietimo vadyboje. 1944 m. pasitraukė į Austriją, vėliau į Vokietiją. Mokytojavo Tiubingeno lietuvių gimnazijoje, 1945–1947 m. studijavo romanistiką Tiubingeno universitete. 1949 m. persikėlė į JAV, gyveno Bostone. 1949–1956 m. dėstė Bostono lituanistinėje mokykloje, buvo jos vedėjas. 1953–1970 m. dirbo Bostono koledžo bibliotekoje, nuo 1953 m. – vienas Lietuvių enciklopedijos redaktorių. Lituanistikos instituto, Lietuvos katalikų mokslų akademijos narys. Aktyviai dalyvavo šaulių, ateitininkų veikloje.

## Mokslinė veikla
Veikale „Lietuvių literatūrinė kritika tremtyje“ pateikė lietuvių išeivijos literatūros kritikos istoriją, daug bibliografinių ir faktologinių duomenų. Parašė skyrius apie lietuvių išeivijos literatūros kritiką knygoms „Lietuvių literatūra svetur“, 1945–1967 m. (1968 m.), „Lietuvių egzodo literatūra“, 1945–1990 m. (1992 m.). Lietuvių literatūros kritikos straipsnius, recenzijas skelbė žurnaluose „Aidai“, „Ateitis“, laikraščiuose „Darbininkas“, „Draugas“.

## Bibliografija
* Lietuvių religinė poezija, 1982 m.
* Antanas Tulys, 1984 m.
* Lietuvių literatūrinė kritika tremtyje, 2 t., 1982–1987 m.
* Laiko pagrėbstai, atsiminimai, 1991 m.

## Šaltiniai
Marijonas Kuleša

**Marijonas Kuleša** (1878 m. lapkričio 11 d. Suvalkai – 1943 m. gruodžio 24 d. Vilnius) – Lietuvos tapytojas.

## Biografija
Tapybos mokėsi Varšuvoje, 1899-1900 m. Krokuvos, 1900-1909 m. Peterburgo dailės akademijoje. Nuo 1910 m. gyveno Varšuvoje, nuo 1919 m. Vilniuje, mokytojavo A. Mickevičiaus gimnazijoje, Vilniaus menininkų draugijos įkurtuose piešimo kursuose. Nuo 1929 m. dalyvavo Vilniaus dailininkų plastikų draugijos veikloje, parodose Lietuvoje ir Lenkijoje, 1935 m. Varšuvoje surengė individualią parodą.

## Kūryba
Nutapė portretų (Nikodemo Silvanavičiaus portretas, H. Marinovskos portretas 1938 m.), architektūros paminklų interjerų (Vilniaus bernardinų vienuolyno fragmentas, Šv. Mykolo bažnyčios interjeras), natiurmortų („Natiurmortas su verbomis“ 1929 m.), kaimo peizažų, žanrinių kompozicijų („Motinos minis valstiečio šeimoje“ 1909 m.), religinių paveikslų. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus 

## Šaltiniai
Mykolas Kuleša

**Mykolas Kuleša** (1799 m. Vilnius – 1863 m. Balstogė) – Lietuvos tapytojas.

## Biografija
Piešimo mokėsi Vilniaus gimnazijoje pas Joną Damelį. 1818–1821 m. studijavo Vilniaus universitete, įgijo meno mokslų kandidato laipsnį. Dalyvavo studentų slaptų organizacijų veikloje, 1823–1824 m. kalėjo už anticarinę veiklą. Dėstė piešimą privačiai, 1829–1839 m. Kražių kolegijoje, 1839–1844 m. Gardino mokykloje, nuo 1845 m. bajorių merginų institute Balstogėje.

## Kūryba
Guašu, tempera, aliejumi nutapė nedidelio formato paveikslų, kuriuose vaizdavo Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės istorinius įvykius („Lietuvos etmonas“, „Husarai atakoje“, „Kareivių poilsis“). Nupiešė ir nutapė architektūrinių peizažų (Trakų pilis, Lydos pilis, Krėvos pilis, Kauno pilis, Gardino pilis, Lucko pilis, kitų LDK pilių griuvėsius, Barboros Radvilaitės rūmų liekanas Geranainyse, Gardino sritis, Naugardo ir Pinsko vaizdus), panoraminių ir kamerinių gamtovaizdžių. Nutapė interjerų („Kazimiero koplyčia“, Jėzaus bažnyčios Vilniuje vidus), portretų („Aktorės L. Holpertaitės portretas“ 1844 m., „Nežinomos moters portretas“), suprojektavo dekoracijų dvarų teatrams. Prisidėjo prie J. K. Vilčinskio „Vilniaus albumo“ leidybos. Paryžiuje 1850 m. išleistas jo peizažų albumas „Mykolo Kulešos aplankas“. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus.

## Šaltiniai
Cementas (dantis)

**Cementas** – mineralizuota, panaši į kaulą medžiaga, dengianti dentiną plonu sluoksniu danties šaknies srityje. Dažniausiai cementą dengia emalis, ir jeigu cementas nesiekia emalio, o dentinas siekiasi su burnos ertme, prasideda ėduonis. Histologijoje skiriamos dvi cemento rūšys: pirminis (neląstelinis, skaidulinis) ir antrinis (ląstelinis, *osteocementas*).

## Apydantis
Dantų šaknys prie žandikaulių alveolių sienų prisitvirtina jungiamojo audinio skaidulų pluoštais. Šie pluoštai ir kiti jungiamojo audinio elementai tarp alveolės ir cemento vadinami *apydančiu* ().
Koraliniai šlakiai

**Koraliniai šlakiai** (*Plectropomus*) - akmeninių ešerių (*Serranidae*) šeimos žuvų gentis. 

## Rūšys
* *[[Plectropomus areolatus]]* 
* Juodadėmis koralinis šlakys *[[Plectropomus laevis]]* 
* Leopardinis koralinis šlakys *[[Plectropomus leopardus]]* 
* *[[Plectropomus maculatus]]* 
* *[[Plectropomus oligacanthus]]* 
* *[[Plectropomus pessuliferus]]* 
* *[[Plectropomus punctatus]]*
Kabrilijos

**Kabrilijos** (*Paralabrax*) - akmeninių ešerių (*Serranidae*) šeimos žuvų gentis. 

## Rūšys
* *[[Paralabrax albomaculatus]]*
* *[[Paralabrax auroguttatus]]*
* Smulkiažvynė kabrilija *[[Paralabrax callaensis]]*
* *[[Paralabrax clathratus]]*
* *[[Paralabrax dewegeri]]*
* Peru kabrilija *[[Paralabrax humeralis]]* 
* *[[Paralabrax loro]]*
* *[[Paralabrax maculatofasciatus]]*
* *[[Paralabrax nebulifer]]*
Avingalviai karosai

**Avingalviai karosai** (*Archosargus*) – jūrinių karosų (*Sparidae*) žuvų gentis.

## Rūšys

* *[[Archosargus aries]]* 
* *[[Archosargus pourtalesii]]* 
* Avingalvis karosas *[[Archosargus probatocephalus]]* 
* Atogrąžinis avingalvis karosas *[[Archosargus rhomboidalis]]*
Taurėlapis

**Taurėlapis** – žiedo dalis. Taurėlapių visuma sudaro taurelę. Taurėlapiai įprastai būna žali, jie dengia ir apsaugo neprasiskleidusio žiedo dalis. Kartu su vainiklapiais sudaro apyžiedį.

Kartais taurėlapiai ir vainiklapiai būna vienodi – visi žali (pvz., kvietys) arba visi spalvoti (tulpė).

Taurėlapių, kaip ir kitų žiedo dalių, skaičius svarbus augalų klasifikacijai. Lelijainių taurėlapių skaičius – kartotinis trims (3, 6), o magnolijainiai dažniausiai turi 4–5 taurėlapius, nors pasitaiko išimčių, pvz., vandens lelija.
Porgai

**Porgai** (*Calamus*) - jūrinių karosų (*Sparidae*) žuvų gentis.

## Rūšys
* Žolinis porgas *[[Calamus arctifrons]]*  
* Peštukinis porgas *[[Calamus bajonado]]*  
* Ramiojo vandenyno porgas *[[Calamus brachysomus]]*  
* Didžiaakis porgas *[[Calamus calamus]]* 
* *[[Calamus campechanus]]*   
* *[[Calamus cervigoni]]*   
* *[[Calamus leucosteus]]*  
* *[[Calamus mu]]*     
* *[[Calamus nodosus]]* 
* Mažažiotis porgas *[[Calamus penna]]*  
* *[[Calamus pennatula]]* 
* Ilčiuotasis porgas *[[Calamus proridens]]*  
* *[[Calamus taurinus]]*
Uoliniai gruperiai

**Uoliniai gruperiai** (*Mycteroperca*) - akmeninių ešerių (*Serranidae*) šeimos žuvų gentis. 

## Rūšys

* *[[Mycteroperca acutirostris]]* 
* Juodasis uolinis gruperis *[[Mycteroperca bonaci]]* 
* *[[Mycteroperca cidi]]* 
* *[[Mycteroperca fusca]]* 
* *[[Mycteroperca interstitialis]]* 
* *[[Mycteroperca jordani]]* 
* *[[Mycteroperca microlepis]]* 
* *[[Mycteroperca olfax]]* 
* *[[Mycteroperca phenax]]* 
* *[[Mycteroperca prionura]]* 
* *[[Mycteroperca rosacea]]* 
* *[[Mycteroperca rubra]]* 
* Uolinis tigrinis gruperis *[[Mycteroperca tigris]]* 
* Geltonpelekis uolinis gruperis *[[Mycteroperca venenosa]]* 
* *[[Mycteroperca xenarcha]]*
Auksadryžis muilinis ešerys

**Muilinieji ešeriai** (*Grammistes*) – akmeninių ešerių (*Serranidae*) šeimos žuvų gentis. 

Gentyje yra vienintelė rūšis - Auksadryžis muilinis ešerys *(Grammistes sexlineatus)*.
Vainiklapis

**Vainiklapis** – žiedo dalis. Vainiklapių visuma sudaro vainikėlį. Vainiklapiai įprastai būna spalvingi, jų funkcija – privilioti vabzdžius apdulkintojus, todėl vėjo apdulkinamų augalų žiedai neišvaizdūs, jų vainiklapiai beveik nesiskiria nuo taurėlapių. Vainiklapiai kartu su taurėlapiais sudaro apyžiedį.

Vainiklapių, kaip ir kitų žiedo dalių, skaičius svarbus augalų klasifikacijai. Lelijainių vainiklapių skaičius – kartotinis trims, o magnolijainių – dažniausiai 4–5 kartotinis, nors pasitaiko išimčių, pvz., vandens lelija.
Auksaspalviai sargai

**Auksaspalviai sargai** (*Diplodus*) – jūrinių karosų (*Sparidae*) žuvų gentis.

## Rūšys
*Mažasis sargas *[[Diplodus annularis]]* 
*Sidabrinis sargas *[[Diplodus argenteus]]* 
**[[Diplodus bellottii]]* 
**[[Diplodus bermudensis]]* 
*Dantytasis sargas *[[Diplodus cervinus]]* 
**[[Diplodus fasciatus]]* 
**[[Diplodus holbrookii]]*
*Raudonosios jūros sargas *[[Diplodus noct]]* 
**[[Diplodus prayensis]]* 
**[[Diplodus puntazzo]]* 
*Baltasis sargas *[[Diplodus sargus]]* 
*Snapasnukis sargas *[[Diplodus vulgaris]]*
Naujosios Zelandijos jūrinis karosas

**Naujosios Zelandijos jūrinis karosas** (*Chrysophrys auratus*) - jūrinių karosų (*Sparidae*) žuvų šeimos, monotipinės Australinių jūrinių karosų genties (*Chrysophrys*) rūšis.
Sarpa

**Sarpos** (*Sarpa*) - jūrinių karosų (*Sparidae*) žuvų gentis.

Gentyje yra vienintelė rūšis - Sarpa *[[Sarpa salpa]]*.
Amaterasu

**Amaterasu** (天照), **Amaterasu-ōmikami** (天照大神 / 天照大御神) arba **Ōhiru menomuchi no kami** (大日孁貴神) japonų mitologijoje –saulės deivė, gimusi iš kairiosios Izanagio akies ir veikiausiai svarbiausia šintoizmo dievybė, nes tapo Didžiosios Dangaus Lygumos (Takamagahara) valdove. Jos pavadinimas, *Amaterasu*, pažodžiui reiškia „*apšviečianti Dangų*“.

Teigiama, kad Japonijos imperatorių giminė kilusi iš saulės deivės Amaterasu.

## Istorija

Kodžiki teigia, kad Amaterasu gimė, kai Izanagi-no-Mikoto nesugebėjo sugrąžinti Izanami-no-Mikoto iš Jomi (pomirtinio pasaulio). Nihon Šoki teigia, kad Izanagi-no-Mikoto buvo gyva, kai jie abu nusprendė sukurti vyriausiąją dievybę.

Istorija apie tai, kai ji nusiuntė savo anūką į AŠihara no Nakacukuni (Japoniją) irgi skiriasi. Pasak Kodžiki, Amaterasu įsakė sūnui valdyti žemę, bet šis atsisakė, nes ji buvo per daug chaotiška, tad vietoj jo buvo pasiųstas Ame-no-hohi. Trejus metus apie jį nieko neišgirdus pareigas perėmė anūkas Ninigi-no-mikoto. Pagal Nihon Šoki Takamimusubi-no-Kami pasiuntė anūką Ninigi-no-mikoto, o Amaterasu vaidmuo nežinomas.

## Deivė ir imperatoriškoji šeima

Imperatorius Šiova 1946 m. paskelbė Žmogiškumo deklaraciją, neigdamas akicumikami (現御神), dievybės žmogaus kūne, koncepsiją. Jis teigė, kad jo santykiai su žmonėmis priklausė ne nuo šios mitologinės idėjos, o nuo istorinio šeimyninio pasitikėjimo. Daugybė autorių (John W. Dower ir Herbert Bix) mano, kad nors imperatorius paneigė savo paties dieviškumą, jis nepaneigė savo dieviškos kilmės, nes pasirinko frazę akicumikami vietoj arahitogami.

Reikia paminėti, kad pagal šintoizmą visi žmonės yra kilę iš dievų.
Pagelai

**Pagelai** (*Pagellus*) - jūrinių karosų (*Sparidae*) žuvų gentis.

## Rūšys
* Sidabrinis pagelas *[[Pagellus acarne]]* 
* Arabinis pagelas *[[Pagellus affinis]]* 
* *[[Pagellus bellottii]]* 
* Raudonpelekis pagelas *[[Pagellus bogaraveo]]* 
* Raudonasis pagelas *[[Pagellus erythrinus]]* 
* Natalio pagelas *[[Pagellus natalensis]]*
Pagrai

**Pagrai** (*Pagrus*) - jūrinių karosų (*Sparidae*) žuvų gentis.

## Rūšys
* *[[Pagrus africanus]]* 
* *[[Pagrus auriga]]* 
* *[[Pagrus caeruleostictus]]* 
* Raudonasis pagras *[[Pagrus major]]* 
* Paprastasis pagras *[[Pagrus pagrus]]*
Liudvikas Kimtys

**Liudvikas Kimtys** (1940 m. rugpjūčio 17 d. Palaižupėje, Laižuvos valsčiuje – 2025 m. rugsėjo 15 d. Vilniuje) – lietuvių fizikas.

## Biografija
1955 m. baigė Laižuvos septynmetę mokyklą, 1960 m. Mažeikių vidurinę mokyklą. 1965 m. Vilniaus valstybiniame universitete (VU) baigė optiką ir spektroskopiją. Nuo 1966 iki 2011 m. jame dėstė. 1967 m. kėlė bendrosios fizikos ir radiospektroskopijos sričių kvalifikaciją Maskvos valstybiniame universitete. 1971 m. VVU apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato disertaciją tema „Cikloheksenkarboninės rūgšties molekulių asociacijos tyrimai PMR spektroskopijos metodu“. 1986 m. SSRS MA Nevandenių tirpalų institute apgynė fizinės chemijos mokslų daktaro disertaciją tema „Molekulių asociacijos ir fazinių virsmų vandenilinio ryšio sistemose didelės skyros BMR spektroskopija“.

1976–2005 m. VU Fizikos fakulteto Bendrosios fizikos ir spektroskopijos katedros vedėjas. Nuo 1978 m. docentas, nuo 1987 m. profesorius, nuo 2011 m. – profesorius emeritas. 1990–2002 m. VU Tarybos narys, Tarybos Akademinės komisijos pirmininkas, nuo 2002 m. VU Studijų komiteto narys. Nuo 1999 m. buvo mokslinio žurnalo „Aplinkos ir cheminė fizika“ redaktorių kolegijos narys.

Bergeno ir Oslo (Norvegija), Arhuso, Kopenhagos (Danija), Lundo (Švedija), Kento (Anglija), Maskvos (Rusija), Jorko (Anglija), Gento (Belgija), Grenoblio (Prancūzija), Sankt Peterburgo universitetų kviestinis profesorius.

## Mokslinė veikla
Pagrindiniai moksliniai darbai iš įvairių fazių ir molekulinės sandaros medžiagų spektrinių savybių, branduolių magnetinio rezonanso dinaminės spektrometrijos. Išplėtojo šią mokslo kryptį Lietuvoje.

Bendradarbiavo su Kazanės (nuo 1967 m.), Kijevo (nuo 1977 m.), Bergeno, Oslo (nuo 1978 m.) ir Kento (nuo 1992 m.) universitetų spektroskopijos krypties mokslininkų grupėmis. Paskelbė daugiau kaip 190 mokslinių straipsnių.

## Bibliografija
* Fizikos metodiniai nurodymai ir kontroliniai darbai. – Vilnius, 1982. – 42 p.
* Radiospektroskopija: branduolių magnetinis rezonansas: mokomoji priemonė / Giedrius Albinas Misiūnas, Liudvikas Kimtys. – Vilnius, 1985. – 83 p.: iliustr.
* Magnetinio rezonanso spektrometrija: mokomoji knyga / Vytautas Balevičius, Liudvikas Kimtys, Giedrius Albinas Misiūnas. – Vilnius: VU leidykla, 2000. – 171 p.: iliustr. – ISBN 9986-19-369-9

## Įvertinimas
* 1993 m. Lietuvos mokslo premija
* 1998 m. Norvegijos Karalystės Riterio ordinas
* 2004 m. LR švietimo ir mokslo ministerijos premija

## Šaltiniai
Juodosios jūros kantaras

**Kantarai** (*Spondyliosoma*) - jūrinių karosų (*Sparidae*) žuvų gentis.

Gentyje yra vienitelė rūšis - Juodosios jūros kantaras *[[Spondyliosoma cantharus]]*
Milijardas

**Milijardas** – natūralusis skaičius, lygus 109 – tūkstančiui milijonų. SI priešdėlis – „giga“.

## Užrašymas
Dešimtainėje sistemoje užrašomas 1 000 000 000. Dvejetainėje sistemoje užrašomas 111011100110101100101000000000. Šešioliktainėje sistemoje užrašomas 3B9ACA00.

Standartine skaičiaus išraiška užrašomas 1E9.  

## Šaltiniai
Juodauodegis balnotasis karosas

**Juodauodegis balnotasis karosas** (*Oblada melanura*) - jūrinių karosų (*Sparidae*) žuvų šeimos, monotipinės baltotųjų jūrų karosų (*Oblada*) genties rūšis.
Auksaspalvė dorada

**Auksaspalvė dorada** (arba **auksaspalvis sparas**, *Sparus aurata*) – jūrinių karosų (*Sparidae*) žuvų šeimos, monotipinės doradų (*Sparus*) genties rūšis.

Paplitusi Viduržemio jūroje ir rytinėse Atlanto vandenyno pakrantėse – nuo Senegalo ir Kanarų salų pietuose iki Britų salų šiaurėje. Laikosi kur smėlingas dugnas ar daug vandens augalų, nuo 1 iki 150 m gylyje. Mailius laikosi paprastai ne giliau, nei 30 m. Pakenčia ir lengvai druskingą vandenį, gali įplaukti į estuarijas.

Dorados vidutinis ilgis 35 cm, didžiausias – 70 cm. Svoris iki 17,2 kg. Nugara žydrai pilkšva, šonai sidabriški su auksinėmis dėmėmis. Galva stambi, akys mažos.

Maitinasi daugiausia moliuskais, taip pat vandens augalais.

Svarbi verslinė žuvų rūšis. Per metus pagaunama 6100–9600 metrinių tonų doradų, daugiausia Viduržemio jūroje. Veisiamos žuvininkystės ūkiuose. Pagrindiniai tiekėjai – Turkija ir Graikija.

Žodis *doradà* kilęs iš  (‘auksinė’) – pagal būdingą spalvą (plg. taksono dėmenį *aurata* – iš lot. ‘auksinė’). Seniau vartotas ir pavadinimas *spãras*, padarytas pagal mokslinį *Sparus*. Šis padarytas iš senovės graikų pavadinimo šiai žuviai . Toliau galbūt susijęs su  (‘trumpa ietis’), sen. vok. aukšt. *sper* (‘ietis’).

## Šaltiniai
Paprastieji dančiai

**Paprastieji dančiai** (*Dentex*) – jūrinių karosų (*Sparidae*) žuvų gentis.

## Rūšys
* *[[Dentex angolensis]]*
* *[[Dentex barnardi]]*
* Kanarinis dančius *[[Dentex canariensis]]*
* *[[Dentex congoensis]]*
* *[[Dentex dentex]]*
* *[[Dentex fourmanoiri]]*
* Didžiakaktis dančius *[[Dentex gibbosus]]*
* Didžiaakis dančius *[[Dentex macrophthalmus]]*
* Marokinis dančius *[[Dentex maroccanus]]*
* Geltonasis dančius *[[Dentex tumifrons]]*
Dumblarausiai jūriniai karosai

** Dumblarausiai jūriniai karosai** (*Lithognathus*) – jūrinių karosų (*Sparidae*) žuvų gentis.

## Rūšys
* Afrikinis dumblarausis karosas *[[Lithognathus aureti]]*
* Baltasis dumblarausis karosas *[[Lithognathus lithognathus]]*
* Atlantinis dumblarausis karosas *[[Lithognathus mormyrus]]*
* *[[Lithognathus olivieri]]*
Day & Age

**Day & Age** yra 3-asis studijinis Las Vegaso (JAV) alternatyvaus roko grupės The Killers albumas, išleistas 2008 m. lapkričio mėn.

## Albumo kūrimas

Grupė pavadino albumą praeito studijinio albumo „Sam's Town“ tęsiniu. Jo dainos pradėtos kurti būtent šio albumo pristatymo turo metu. Iš atlikėjų, kurie įkvėpė kurti, vokalistas Brandon Flowers mini Elton John, David Bowie ir Lou Reed. Bendradarbiaudami su prodiuseriu Stuart Price, grupė savo dainų demo versijas, sukurtas Las Vegase, siųsdavo internetu jam į Londoną.

Albumo titulinės dainos „Day & Age“ nėra, tačiau šie žodžiai minimi dainose „Neon Tiger“ ir „The World We Live In“.

## Dainos

# Losing Touch (4:15)
# Human (4:09)
# Spaceman (4:44)
# Joy Ride (3:33)
# A Dustland Fairytale (3:45)
# This Is Your Life (3:41)
# I Can't Stay (3:06)
# Neon Tiger (3:05)
# The World We Live In (4:40)
# Goodnight, Travel Well" (6:51)
 
## Papildomi kūriniai

Kai kuriose šalyse išleistuose albumuose buvo įtrauktos papildomos dainos:

# A Crippling Blow (3:36)
# Forget About What I Said (2:57)
# Tidalwave (4:13)
# Human (Thin White Duke remix) (2:57)

## Singlai

Išleisti singlai: „Human“, „Spaceman“, o trečiuoju albumo singlu atskirose šalyse pasirinktos skirtingos dainos: „The World We Live In“ – Europoje ir Australijoje, o „A Dustland Fairytale“ – JAV. 

Taip pat buvo išleistas ir dainos „Goodnight, Travel Well“ videoklipas.

## Kiti faktai

Albumas pakilo į 1-ą Graikijos, Airijos, Norvegijos bei Did. Britanijos albumų topo vietą.

2008 m. gruodžio mėn. muzikinis žurnalas „Rolling Stone“ išrinko albumo viršelį Geriausiu metų albumo viršeliu, jo skaitytojai šį albumą išrinko Geriausiu 2008 m. albumu, o leidinys „New York Post“ - Nr.2 Metų albumu.

Iki šios dienos albumo parduota virš 3 mln. kopijų.

## Šaltiniai


## Nuorodos

* „Human“ videoklipas
* Leidinio „The Observer“ albumo apžvalga
Paliūnai (reikšmės)

**Paliūnais** vadinama:

* Paliūnai (Būdvietis, Lazdijai) – kaimas Lazdijų rajone, Būdviečio seniūnijoje;
* Paliūnai (Veisiejai, Lazdijai) – kaimas Lazdijų rajone, Šlavantų seniūnijoje;
* Paliūnai (Veisiejai, Lazdijai) – kaimas Lazdijų rajone, Veisiejų seniūnijoje;
* Paliūnai (Punskas) – kaimas Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Seinų apskrityje, Punsko valsčiuje.