open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Trnovo tiltas

**Trnovo tiltas** () – tiltas Slovėnijos sostinėje Liublianoje, nutiestas per Gradaščicos upę. Tiltas stovi priešais Trnovo parapijos šv. Jono Krikštytojo bažnyčią, į pietus nuo senamiesčio centro. Jis jungia miesto Krokuvos ir Trnovo rajonus – seniausius Liublianos priemiesčius, žinomus dėl savo parkų ir čia vykstančių kultūrinių renginių.

Tiltas šioje vietoje stovi nuo XVII a. pabaigos. Dabartinio tilto pirmtakai buvo mediniai ir siauri, o paskutinis medinis tiltas sugriuvo 1875 m. gegužės 3 d., kai juo jojęs raitelis su moterimi įlūžo ir kartu su arkliu nukrito į upę. Tada miesto valdžia pastatė naują tiltą, paremtą akmeniniais pamatais. Šis tiltas išsilaikė trumpą laiką, nes 1932 m. buvo pastatytas gelžbetoninis, kuris tebestovi iki šiol.

Šiuolaikinį tiltą pastatė konstruktorius Matkas Curkas pagal architekto Jožės Plečniko projektą. Statinys išsiskiria savo pločiu ir ant jo augančiais medžiais. Tai ryškiausias J. Plečniko Gradaščicos krantinių renovacijos objektas. Nuo 2021 m. Trnovo tiltas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą kaip J. Plečniko kūrinių Liublianoje dalis.

## Architektūra

Gelžbetonio tiltas buvo suprojektuotas kaip viešoji erdvė, turinti maždaug kvadratinę, 20 m pločio viršutinę dalį. Iš apačios jį remia akmens mūro arka. Kiekvienas tilto kampas plane yra vainikuotas maža piramide – firminiu J. Plečniko motyvu, atspindinčiu gretimos bažnyčios bokštelius. Vidurinėse turėklų dalyse įrengtos dvi art deco stiliaus skulptūros. Tiltas tarp kitų išskirtinis ant jo pasodintais suaugusiais medžiais. Dvi beržų eilės skiria pėsčiųjų ir automobilių eismo juostas, tarsi uždengdamos tilto siluetą. Jas papildo iš vazos formos elementų sudarytos baliustrados abiejuose tilto kraštuose bei žemų stulpų eilės tarp kelio juostos ir šaligatvių. Ant tilto parapeto, centre taip pat yra bažnyčios globėjo šv. Jono Krikštytojo statula. Ją suprojektavo Nikolajus Pirnatas (1903–1948). Priešingame tilto krašte pastatytas lieknas obeliskas su žibintais. Jis skirtas gamtininkui, mokslo ir meno globėjui Zigmundui Coisui. Krokuvos rajono pusėje ant tilto fasado pritvirtinta akmeninė lentelė su užrašu „į Krokuvą“, Trnovo pusėje yra akmeninė lentelė su užrašu  „į Trnovą“.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Tilto 360 laipsnių panorama *www.burger.si*
Liublianos centrinis turgus

**Liublianos centrinis turgus** () – turgus, veikiantis Liublianoje, Slovėnijoje. Upės krantinėje stovintį turgaus pastatą, dar vadinamą ***Plečniko turgumi*** (*Plečnikova tržnica*), 1931–1939 m. suprojektavo Jožė Plečnikas. Jis įsikūręs tarp Trigubo ir Drakono tiltų, dešiniajame Liublianicos krante. Turgavietė ir Vodniko aikštė, kurioje ji išsidėsčiusi, paskelbti valstybinės reikšmės kultūros paminklais. Iš dalies turgus apima ir gretimas Adamičo–Lundero krantinę ir Pogačaro aikštę. Nuo 2021 m. Centrinis turgus įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą kaip J. Plečniko kūrinių Liublianoje dalis.

Turgus dirba kasdien, išskyrus sekmadienius. Pogačaro ir Vodniko aikščių sandūroje veikia gėlių turgus, apatiniame turgaus halės aukšte prekiaujama žuvimi ir džiovintais vaisiais, aukščiau įsikūrusios kepyklėlės, rikiuojasi pieno produktų ir mėsos prekystaliai. Trigubo tilto prieigose esančios kolonados pastogėje įsikūrusi prekyvietė, kurioje parduodamos žolelės, prieskoniai ir meno bei amatų dirbiniai.

## Istorija

1895 m. žemės drebėjimas sunaikino seną vienuolyną su vyskupijos mergaičių kolegija. Išvalius griuvėsius, Vodniko aikštėje įsikūrė lauko turgus. Dabartinį turgaus pastatą, suprojektuotą architekto J. Plečniko, 1940–1942 m. pastatė Matko Curko įmonė. Iš pradžių jis užėmė  1876 m² plotą.

Turgaus komplekso dizainas atspindi renesanso architektūros įtaką.Jis buvo sumanytas kaip dviejų aukštų turgaus halė, besiriekianti palei upės vingį. Į upę atsiveriančioje pusėje įrengti dideli pusapskričiai langai, o gatvės pusė apribota atvira kolonada. Turgaus pastate taip pat ypač ryškios dvi lodžijos, suprojektuotos antikiniu stiliumi. Pastato stogai dengti betoninėmis čerpėmis.

J. Plečnikas planavo užpildyti vidurinį tarpą tarp turgaus halių monumentaliu dengtu tiltu, kuris būtų jį sujungęs su Petkovšeko krantine, tačiau ši konstrukcija nebuvo pastatyta. Architekto planai pagaliau buvo įgyvendinti 2010 m., kai buvo atidarytas naujai suprojektuotas Mėsininko tiltas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Enciklopedija naravne in kulturne dediščine na Slovenskem. Ljubljanske tržnice *dedi.si*
Natacha Diona Bibi

**Natacha Diona Bibi** (g. 1984 m. birželio 20 d.) – Seišelių futbolininkė, puolėja. Atstovavo Seišelių nacionalinei moterų rinktinei.

## Karjera
2024 m. atstovavo FK Saned. Rungtyniavo moterų A lygoje ir žaidė LMFA I lygoje. 2024 m. kovo 24 d. debiutavo moterų A lygos rungtynėse prieš Hegelmann. Varžovės sutriuškino Joniškio futbolininkes rezultatu 5–0. 

2024 m. balandžio 28 d. pelnė savo pirmąjį įvartį moterų A lygos rungtynėse prieš Transinvest. Varžovės pirmavo (3–1), o Nataša Bibi sušvelnino rezultatą (3–2). Rungtynės baigėsi Vilniaus rajono futbolininkių pergale rezultatu 3–2.

### FK Banga
Nuo 2026 m. priklausė Gargždų „Bangos“ klubui. 2026 m. kovo 15 d. debiutavo moterų A lygos rungtynėse prieš FK Žalgiris. Susitikimą pradėjo startinėje sudėtyje, 16 minutę užsidirbo geltoną kortelę ir žaidė iki finalinio švilpuko. Varžovės sutriuškino gargždiškes rezultatu 3-0.

## Rinktinės
; Nacionalinė moterų rinktinė
2015 m. pakviesta į nacionalinę moterų rinktinę. 

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Bangos klubo svetainė]
* SOCCERDONNA
* lietuvosfutbolas.lt 
* [Globalsportsarchive]
Mosinos respublika

**Mosinos respublika** () – trumpalaikė lenkų mikrovalstybė, susiformavusi aplink Mosinos miestą, kuri egzistavo penkias ar šešias dienas 1848 m. gegužės mėnesį. Šalis buvo paskelbta 1848 m. gegužės 3 d., Didžiosios Lenkijos sukilimo metu, iš sukilėlių kontroliuojamų Poznanės didžiosios kunigaikštystės žemių, o jos valstybės vadovu tapo teisininkas Jakubas Krotovskis-Krautoferis (*Jakub Krotowski-Krauthofer*). Respublika nustojo egzistuoti po penkių ar šešių dienų, 1848 m. gegužės 8 arba 9 d., po sukilėlių pajėgų pralaimėjimo.

Ši mikrovalstybė turėjo būti laikinas darinys, kuris vėliau būtų pertvarkytas į nepriklausomą Lenkijos valstybę, kurią sukilėliai siekė atkurti. Sostinė buvo Mosina, o oficiali kalba – lenkų.

## Istorija
1848 m. kovo mėnesį, Didžiosios Lenkijos sukilimo metu, sukilėlių kontroliuojamame Mosinos mieste, Prūsijos karalystės Poznanės didžiojoje kunigaikštystėje, sukilėlių pajėgos įkūrė Nacionalinį komitetą, kurio nariais tapo Voicechas Rostas, Antonis Adamskis, Stanislavas Stefanovičius, Janas Kordylevskis ir Antonis Ruškevičius. 1848 m. gegužės 3 d. mieste vyko mitingai, kurių metu atsiliepdamas į kvietimą atvyko Jakubas Krotovskis-Krautoferis su savo sukilėlių būriu. Čia, susirinkusių gyventojų akivaizdoje, jis paskelbė respubliką Mosinos ir Kurniko miestuose bei paskyrė Mosiną laikina Lenkijos valstybės sostine. Taip pat paskyrė save valstybės vadovu. Paskelbus šalies nepriklausomybę, Krotovskis-Krautoferis valdomoje teritorijoje prūsų valdžios pareigūnus pakeitė lenkų pareigūnais, be kita ko, paskyrė Voicechą Rostą naujuoju Mosinos meru.

Respublika buvo panaikinta po penkių dienų, 1848 m. gegužės 8 d., po sukilėlių pralaimėjimo Rogalino mūšyje, arba dieną vėliau, gegužės 9 d., po susirėmimo Tšebave ir sukilėlių kapituliacijos Bardo kaime, kuri užbaigė sukilimą. Po kapituliacijos valstybės vadovas Krotovskis-Krautoferis įkalintas Konaževe.
## Atminimas
Nuo 1999 m. Mosinos miesto taryba teikia medalius, skirtus Mosinos respublikai atminti. Juos yra gavę, be kita ko, Jakubas Krotovskis-Krautoferis, Edvardas Bernardas Račynskis, Antonis Dziatkovičius, Liucyna Smokir ir Stanislavas Vincentas Kašnica.

## Išnašos

## Literatūra
* *[http://www.zolnierzewolnosci.pl/portal/pl/Krotki_sen_o_Polsce_Joanna_Nowaczyk_1.html Krótki sen o Polsce] * Joanna Nowaczyk. Żołnierze Wolności.
* *[https://historia.wprost.pl/10033452/Nieznana-karta-Wiosny-Ludow-Polska-miala-przez-5-dni-wlasna-niepodlegla-stolice.htm.html Nieznana karta Wiosny Ludów. Polska miała przez 5 dni własną, niepodległą stolicę]* Marcin Tomczak. histmag.org.
* *Wielkopolski Słownik Biograficzny* Zdzisław Grot. Warsaw/Poznań. 1981.
Črna Vaso šv. Mykolo bažnyčia

**Črna Vaso šv. Mykolo bažnyčia** (), dar vadinama ***Barjės šv. Mykolo bažnyčia*** (*Cerkev sv. Mihaela na Barju*) – Romos katalikų bažnyčia Slovėnijoje, Liublianos pietiniame  priemiestyje Črna Vase, už aplinkkelio. Tituluota Arkangelo Mykolo vardu, ji yra vienas žymiausių XX a. slovėnų architekto Jožės Plečniko projektų, kuris nuo 2021 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą kaip J. Plečniko kūrinių Liublianoje dalis.

Bažnyčios statybą užsakė Trnovo parapijos klebonas Franas Finžgaras. 1922 m. jis paprašė savo kaimyno J. Plečniko parengti bažnyčios projektą. Užduotis pasirodė esanti sudėtinga dėl pelkėto grunto Liublianos barjėje (*Ljubljansko barje*). Pradiniai planai buvo atšaukti dėl kilusių didelių potvynių ir ekonominio nuosmukio 1920-aisiais, tačiau 1935 m. architektas parengė naują projektą. 1936 m. F. Finžgaras išėjo į pensiją, o jo organizacinį darbą perėmė J. Plečniko sūnėnas Karelas Matkovičius. Nors būta nesutarimų su vietos žemių savininkais, 1937 m. pradėta statyti naują bažnyčią.

Statybvietės specifika pareikalavo iš J. Plečniko novatoriškų sprendimų. Dėl silpno grunto bažnyčios pamatai turėjo būti įrengti ant sukaltų polių. Be to, varpinė buvo atskirta nuo pagrindinio pastato, o jos svoris sumažintas arkinėmis kiaurymėmis. Ji pastatyta iš plytų ir akmens, o prie abiejų varpų veda įtaisyti konsoliniai betoniniai laiptai. Laukiniai vijokliai padeda statiniui pritapti prie žalio apylinkės kraštovaizdžio. Įėjimas į bažnyčią pakeltas per vieną aukštą. Įėjimo laiptai pro varpinę švelniai kyla tiesia linija iki pat įėjimo durų į bažnyčią.

Žemutiniame aukšte įrengta klebonija su mokymo klase bei gyvenamosios patalpos kunigui. Dėl riboto biudžeto J. Plečnikas naudojo vietines medžiagas, tokias kaip akmenį iš netoliese esančio Podpečo karjero ir vietinių gyventojų paaukotą medieną. Iš akmens sumūryta tik centrinė pastato dalis ir keturi kampai. Tarpinės apvalios kolonos, kurioms buvo panaudoti betoniniai nuotekų vamzdžiai, laiko masyvų medinį stogą, dengtą specialiai šiai bažnyčiai pagamintomis cementinėmis čerpėmis. Fasado plokštumos užpildytos panaudojus dvigubus medinius klojinius, kuriuos pietiniame ir šiauriniame fasaduose papildo langų eilė. 1939 m. bažnyčia buvo baigta statyti, o 1940 m. ją pašventino Liublianos vyskupas Gregorijus Rožmanas.

Šventovės vidaus patalpų orientacija neįprasta. Pagrindinė navos ašis yra trumpesnė, o altorius įrengtas prie ilgosios šiaurinės sienos, dalijantis bažnyčios erdvę į dvi dalis. Taip sumažintas atstumas tarp kunigo ir maldininkų. Šio požiūrio J. Plečnikas laikėsi ir projektuodamas Šv. Pranciškaus bažnyčią Liublianoje.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Parapijos svetainė *zupnijabarje.si*
* Enciklopedija naravne in kulturne dediščine na Slovenskem. Cerkev sv. Mihaela v Črni vasi *dedi.si*
Trujillanos FC

**Trujillanos Fútbol Club**, o trumpiau vadinamas **Trujillanos** – Venesuelos futbolo klubas iš Valeros.

## Istorija
1981 m. įkurtas klubas. Eilę metų (nuo 1989–1990 m. sezono) varžėsi stipriausiame šalies futbolo divizione. 2008–2009 m. sezoną praleido antrame divizione. Nuo 2009–2010 m. sezono rungtyniavo Primera División. 2021 m. sezone liko dvidešimtoje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną. Nuo 2022 m. sezono	varžėsi Segunda División (II). 2025 m. sezone buvo pirmi Segunda División.

Nuo 2026 m. sezono rungtyniavo stipriausiame šalies futbolo divizione.

; Pavadinimo kaita
* 1981 – Trujillanos Fútbol Club
* 1999 – Deportivo Trujillanos
* 2003 – Trujillanos Fútbol Club

## Laimėjimai
*  **[[Primera División (Venesuela)|Primera División]] (1):** Apertura 2014

*  **Segunda División (2):** 1988–1989, 2025

*  **Copa de Venezuela (2):** 1992, 2010

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
* Namuose rungtyniauja tradicine apranga

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Venesuelos nacionalinei rinktinei
*  Marlon Fernández, saugas;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė 
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Pjautuvinė anemija

**Pjautuvinė anemija** (dar vadinama **siklemija**) yra paveldima genetinė kraujo liga, kurios metu organizmas gamina pakitusios formos hemoglobiną. Dėl šios mutacijos įprastai apvalūs ir lankstūs raudonieji kraujo kūneliai tampa kieti bei įgauna pusmėnulio formą. Tokios ląstelės yra labai trapios ir gyvuoja daug trumpiau nei sveikos, todėl kraujyje nuolat trūksta eritrocitų, pernešančių deguonį į audinius.

Pagrindinis pavojus kyla dėl to, kad šios ląstelės yra nelanksčios ir lengvai kimba prie kraujagyslių sienelių. Jos gali užkimšti smulkiąsias kraujagysles, taip sutrikdydamos kraujotaką ir sukeldamos stiprius skausmo priepuolius bei organų pažeidimus. Nors liga yra lėtinė, šiuolaikinė medicina leidžia efektyviai kontroliuoti simptomus ir mažinti komplikacijų riziką.
Vizitietės

**Vizitietės** (arba ***Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo ordinas***, , santr. OVM) – moterų katalikių vienuolija, tos vienuolijos seserys. Laikosi šv. Augustino regulos ir šv. Pranciškaus Saleziečio konstitucijų. Popiežiaus teisių kontempliatyvus ordinas. 1998 m. buvo 151 vienuolynas, daugiau kaip 2700 seserų.

## Istorija

1610 m. vizitiečių vienuoliją įkūrė Ženevos vyskupas šv. Pranciškus Salezietis. Popiežiaus teises ordinui patvirtino popiežius Paulius V. Vienuolės iš pradžių įsikūrė Prancūzijoje, vėliau išplito Italijoje, Belgijoje, Vokietijoje, Lenkijoje ir kt.

## Lietuvoje

1694 m. Vilniuje įkurdino vyskupas Konstantinas Kazimieras Bžostovskis. Seserys turėjo vienuolyną prie Vilniaus Švč. Jėzaus Širdies bažnyčios. Po 1863 m. sukilimo caro valdžia 1865 m. ordiną panaikino, o vizitietes išsiuntė į Prancūziją. 1919 m. vienuolynas grąžintas vizitietėms, bet 1948 m. sovietai vizitiečių vienuolyną galutinai uždarė.

## Šaltiniai
Clarisse Agbegnenou

**Clarisse Agbegnenou** (kartais rašoma **Agbégnénou**; g. 1992 m. spalio 25 d. Rene, Prancūzijoje) – Prancūzijos dziudo sportininkė, kovojanti iki 63 kg svorio kategorijoje. Ji atstovauja „Red Star Club“ (RSC) iš Champigny-sur-Marne.

Clarisse Agbegnenou laikoma viena labiausiai tituluotų Prancūzijos ir pasaulio moterų dziudo sportininkių. Yra iškovojusi olimpinį sidabro medalį (2016), tris aukso medalius (2020 m. individualiai ir mišrių komandų varžybose bei 2024 m. komandinėse varžybose) ir bronzos medalį (2024). Taip pat ji yra šešiskart pasaulio čempionė (2014, 2017, 2018, 2019, 2021 ir 2023), dukart pasaulio čempionatų sidabro medalio laimėtoja (2013 ir 2015) ir penkiskart Europos čempionė (2013, 2014, 2018, 2019 ir 2020).

Kartu su gimnastu Samir Aït-Saïd ji buvo paskirta Prancūzijos olimpinės rinktinės vėliavneše 2020 m. Tokijo olimpinėse žaidynėse.

2021 m. liepos 27 d., praėjus keturioms dienoms po atidarymo ceremonijos, tapo olimpine čempione veikusi titulą gynusią slovėnę Tina Trstenjak. Pergalė pasiekė „golden score“ pratęsimo raunde, taip iškovodama vienintelį titulą, kurio dar trūko jos laimėjimų sąraše.

Vėliau ji iškovojo antrąjį aukso medalį su Prancūzijos rinktine mišrių komandų varžybose, finale nugalėjusi Japoniją.

2022 m. pagimdžiusi dukrelę ir praėjus vienuolikai mėnesių, Clarisse Agbegnenou 2023 m. gegužės 10 d.  Dohoje iškovojo šeštąjį pasaulio čempionės titulą.

Clarisse Agbegnenou buvo išrinkta į Prancūzijos nacionalinio olimpinio ir sporto komiteto aukšto meistriškumo sportininkų komisiją 2021–2025 m. kadencijai.

## Šaltiniai


## Kategorijos
1948 m. Baltijos taurė

**1948 m. Baltijos taurė** – Baltijos taurės futbolo turnyras, vykęs 1949 metais rugsėjo 26–28 d. Latvijos TSR, Rygos mieste. Čempionais tapo lietuviai. Tai buvo pirmasis Baltijos taurės turnyras sovietmečiu.

## Galutinė lentelė

|}

## Rungtynės

----

----

## Šaltiniai
1950 m. Baltijos taurė

**1950 m. Baltijos taurė** – Baltijos taurės futbolo turnyras, vykęs 1950 metais spalio 6–8 d. Lietuvos TSR, Vilniaus mieste. Čempionais tapo lietuviai. Tai buvo pirmasis kartas Baltijos taurės istorijoje, kai čempionais trečiąkart iš eilės tapo ta pati šalis. Dalis šaltinių nurodo, kad varžybose rungtyniavo B rinktinės.

## Galutinė lentelė

|}

## Rungtynės

----

----

## Šaltiniai
Didžioji ožiažolė

**Didžioji ožiažolė** (*Pimpinella major*) – salierinių šeimos (*Apiaceae*) augalų rūšis. Natūraliai paplitusi beveik visoje Europoje, daugiausia vidutinių platumų klimato juostoje.

Didžioji ožiažolė – daugiametis žolinis augalas, aukštis 40–100 cm. Stiebas stačias, briaunotas, vagotas, plikas, iki viršūnės lapuotas. Lapai plunksniški, su 2–4 poromis lapelių. Žiedynas – 5–8 cm skersmens skėtis su 9–15 plikų kotelių. Vainiklapiai balti arba rausvi, išoriniai iki 1,4 mm ilgio. Liemenėlis trumpesnis už užsimezgusius vaisius. Žydi birželio–rugsėjo mėnesiais. Vaisius dvilpis, pailgai kiaušiniškas, 2,5–3,5 mm ilgio, ryškiomis briaunomis.

Didžioji ožiažolė auga pamiškėse, krūmuose, lapuočių ir mišriuose miškuose, pievose. Lietuvoje apyretė.

Augalas ėdamas gyvulių, skatina karvių laktaciją. Sėklos vartojamos kaip prieskonis. Didžiosios ožiažolės šaknų nuoviras liaudies medicinoje naudojamas kosuliui gydyti, nuo menstruacinių skausmų, dispepsijos.


Pimpinella magna — Flora Batava — Volume v12.jpg|Požymiai
Apiaceae - Pimpinella major.JPG|Žiedynas
Pimpinella major var. major sl15.jpg|Lapas
Pimpinella major var. major sl9.jpg|Augavietėje (Austrija)


## Šaltiniai
Daržinis builis

**Daržinis builis** (*Anthriscus cerefolium*) – salierinių šeimos (*Apiaceae*) žolinių augalų rūšis. Natūraliai paplitusi Pietryčių Europoje, Mažojoje Azijoje, Kaukaze, Irane, Irake, Turkmėnistane, introdukuota likusioje Europoje, Šiaurės Afrikoje, Šiaurės Amerikoje.

Vienmetis žolinis augalas, 15–50 cm aukščio. Stiebas trumpas, trumpai pūkuotas, beveik nuo pašaknų šakotas, ties bambliais išplatėjęs. Lapai trikampiai, trissyk plunksniškai skaldyti. Žiedynai – balti skėčiai. Vaisiai – rudi, linijiškai pailgi, pliki ir glotnūs, 7–10 mm ilgio. Žydi birželio–liepos mėnesiais.

Daržinis builis auga šviesiuose miškuose, krūmuose, kalvotose vietose, ant saulėtų žolėtų šlaitų. Lietuvoje ir daug kur kitur auginamas daržuose, šiltnamiuose kaip prieskoninė daržovė. Vietomis Europoje valgoma ir šaknis. Lapų vešėjimui mėgsta vėsią, drėgną vietą, kitaip išauga į žyduolius. Lapai švelnaus skonio, kiek primena petražolę, turi anyžinį poskonį. Naudojami vištienos, žuvies patiekalams gardinti, salotoms, sriuboms. Daržinis builis populiarus prancūzų virtuvėje (patenka į *fines herbes* mišinį). Liaudies medicinoje naudojamas gerinti virškinimui, mažinti kraujospūdį.


141 Anthriscus cerefolium Hoffm.jpg|Požymiai
Zamatos turbolya - 2015.04.17.JPG|Augalas
Anthriscus cerefolium var. longirostris sl14.jpg|Žiedas
Kerbel (Anthriscus cerefolium) Dolde mit Früchte--Josef Schlaghecken.jpg|Vaisiai


## Šaltiniai
Bagatelle FC

**Bagatelle Football Club** arba trumpiau žinomas kaip **Bagatelle** – Barbadoso futbolo klubas iš Bridžtauno.

## Istorija
Įkurtas 1997 m. Kitados rungtyniavo žemesniuose divizionuose, o 2025 m. sezone tapo Division One (II) nugalėtojais . Nuo 2026 m. varžėsi Barbados Premier League.

## Laimėjimai
;  **[[Barbados Premier League]]:**
: Čempionai: –

;  **Futbolo taurė:**
: Laimėtojai: –

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Barbadoso nacionalinei rinktinei
* 

## Išnašos

## Nuorodos
* [ facebook paskyra]
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* [Transfermarkt]
* Globalsportsarchive
* Plus FIFA svetainė
1635 m. Abiejų Tautų Respublikos Seimas

**1635 m. Abiejų Tautų Respublikos Seimas** – eilinis Abiejų Tautų Respublikos Seimas, posėdžiavęs nuo 1635 m. sausio 31 d. iki kovo 17 d. 

Apie Seimo sušaukimą buvo paskelbta 1634 m. spalio 10 d. Varšuvoje. Pakartotinis universalas, kviečiantis deleguoti atstovus į Seimą, buvo išleistas 1634 m. lapkričio 29 d. 

Priešseiminiai seimeliai vaivadijose vyko 1633 m. gruodžio ir 1634 m. sausio mėnesiais. Seimo maršalka išrinktas karaliaus rūmų iždininkas Jurgis Osolinskis.

Dėl pasibaigus 1629 m. Altmarko paliauboms išaugusios karo su Švedija grėsmės buvo nutarta šaukti visuotinį bajorų šaukimą į kariuomenę () ir nustatyti naujus, kariuomenei išlaikyti skirtus mokesčius. Seime taip pat buvo nuspręsta pastatyti tvirtovę Kudake prie Dniepro, iš kurios buvo tikimasi suvaldyti kazokų žygius į Osmanų imperijos kontroliuotas teritorijas, taip mažinant konflikto su Turkija galimybę.

## Išnašos

## Literatūra
* Volumina Legum – Konstytucje Sejmu Walnego Koronnego Warszawskiego, Sześćniedzielnego. Roku Pańskiego 1635, zaczętego ostatniego dnia miesiąca stycznia, a skończonego 14 marca (p. 402-425)
* Volumina Legum – O Podatkach Rzeczypospolitej na Sejmie Teraźniejszym Uchwalonych (p. 425-428)
Abou Ouattara

**Abu Uatara** (, g. 1999 m. gruodžio 26 d.) – Dramblio Kaulo Krante gimę futbolininkas futbolininkas, saugas. Atstovavo Burkina Faso nacionalinei rinktinei.

## Karjera
Nuo 2015 m. priklausė „Salitas“ klubui (Burkina Fasas). 2016 m. persikėlė į Horoya AC (Gvinėja). 2018 m. išvyko į Europą, kur priklausė KV Mechelen (Belgija). 2019 m. sausio mėn. nuomos pagrindais perleistas Lille B komandai (Prancūzija). Nuo 2019 m. priklausė Lille klubui. Žaidė Lille B komandoje ir vieną kartą sužaidė pagrindinėje sudėtyje. 2020 m. nuomos pagrindais perleistas Vitória SC (Portugalija). 2021 m. išnuomotas Amiens SC (Prancūzija).

2021 m. liepos 22 d. pasirašė sutartį su Valenciennes FC (Prancūzija). Žaidė pagrindinėje komandoje Ligue 2, atstovavo Valenciennes II.

2022 m. birželio 22 d. FC Sheriff pristatė naujoką futbolo bendruomenei.

### FC Džiugas
2026 m. kovo mėn. pasirašyta sutartis su Telšių „Džiugu“. 2026 m. kovo 18 d. oficialiai pristatytas futbolo bendruomenei ir iš karto iki vasaros perleistas Mažeikių „Atmosferai“.

#### FK Atmosfera
2026 m. kovo mėn. tapo žinoma, kad nuomos pagrindais futbolininkas atstovaus Mažeikių „Atmosferai“.

2026 m. kovo 18 d. debiutavo Pirmos lygos rungtynėse prieš Kauno Žalgiris B. Susitikimą pradėjo kaip atsarginis, o aikštėje pasirodė po keitimo 79 minutę vietoje Musashi Fujiyoshi. Mažeikių „Atmosferai“ palaužė varžovus pačioje rungtynių pabaigoje rezultatu 2–1.

## Statistika
; A lygos statistika.

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo TOPLYGA;
:  rungtyniavo Pirmoje lygoje;

## Išnašos

## Nuorodos
* [ alyga.lt svetainė]
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* [ Globalsportsarchive]
1681 m. Abiejų Tautų Respublikos Seimas

**1681 m. Abiejų Tautų Respublikos Seimas** – eilinis Abiejų Tautų Respublikos Seimas, posėdžiavęs nuo 1681 m. sausio 10 d. iki gegužės 21 d. Varšuvoje.

Apie seimo sušaukimą buvo paskelbta 1680 m. spalio 22 d. Varšuvoje. Priešseiminiai seimeliai vaivadijose vyko 1680 m. gruodžio 30 d. 

Seimo maršalka buvo išrinktas Karūnos didysis vėliavininkas Jeronimas Augustinas Liubomirskis. 

Po nepaprastai ilgų ir dramatiškų debatų šio seimo veikla buvo nutraukta (seimas sugriautas) Andržejaus Przijemskio veto.

## Išnašos
Kognatai

**Kognatai** ( 'giminaitis') – skirtingų kalbų žodžiai, turintys bendrą kilmę, panašią formą ir reikšmę. Jie bendrašakniai, kilę iš tos pačios prokalbės. Vis dėlto kognatų semantika dažnai įvairuoja ir nesutampa absoliučiai, šiuo atžvilgiu kognatai skirstomi į visiškus (mažuma) ir dalinius (dauguma). Kognatus tiria etimologijos ir semantikos mokslinės šakos bei lyginamoji kalbotyra.

Taip pat kognatais vadinami iš senųjų kalbų atėję ir kitose kalbose paplitę žodžiai: , ,  <  <  (historia).

Esama netikrųjų kognatų – žodžių porų, kurios dėl panašaus skambesio ir reikšmės atrodo giminingos, tačiau turi skirtingą etimologiją; netikrieji kognatai gali būti kilę iš tos pačios kalbos, iš negiminingų kalbų, taip pat – iš tos pačios kalbų šeimos. Skirtinga etimologija ir vienoda reikšmė juos skiria nuo „vertėjų netikrųjų draugų“ – panašaus skambesio, bet kitokios reikšmės žodžių, kurie gali būti taip pat ir bendrakilmiai.

Kartais kognatai išoriškai gali būti visai nepanašūs: norint nustatyti bendrą jų kilmę, reikia žinoti, kaip atskirose kalbose kito garsai. Antai  (hayr) 'tėvas' ir  (patḗr) 't. p.' yra visiški kognatai (abu kilę iš ). Jie skamba nepanašiai, nes šiame armėnų kalbos žodyje įvyko daug garsų pokyčių.

## Žodžio etimologija
Į kalbotyrą, daugiausia Vakarų, kognato sąvoka XIX a. buvo įvesta pavadinti dviem žodžiams, kilusiems iš lotynų kalbos. Ilgainiui taikomojoje kalbotyroje šiuo terminu imta vadinti skirtingų kalbų žodžius, turinčius bendrą kilmę ir panašią reikšmę. Istoriškai žodis „kognatai“ reiškia 'giminaičiai'. Romėnų teisėje kognatais vadinti iš motinos pusės juridiškai giminingi bei apskritai giminingi asmenys, nepavaldūs šeimos galvai. Vėlyvosios Romos imperijos laikotarpiu kognatai dažnai būdavo įtraukiami į paveldėtojų sąrašą drauge su vadinamaisiais „agnatais“ ( 'giminaitis iš tėvo pusės'). Pats žodis „kognatas“ yra ryškus kognatų pavyzdys: iš  kilę  'svainis, dieveris; žentas; draugas, bičiulis' ir  't. p.'

## Pavyzdžiai
Tikrieji kognatai:
* , ,  (taip pat *močia, moteris*, sen. liet. *motė* 'žmona'), , ,  (mat'),  < 
* , , , ,  (vns. gal.),  (noč'),  < 
* liet. *[[Barsukas|opšrus]]*, ,  < balt. **āpš-*
* , ,  < balt. **žirgas*
* , ,  < balt. **līdē*
Netikrieji kognatai:
*  'turėti' <  'sugriebti; laikyti' ir  'turėti' <  'imti'
*  'jis / ji / tai' < finougr. **sän* < Ural. **sᴕ̈* 'jis / ji / tai' ir  'jis' < skand. **hānaʀ* 'jis'
*  'didelis, žymus' <  'šviečiantis' ir  (didi) 'didelis' < gruz.-zan. **did-* 'didelis'
„Vertėjų netikrieji draugai“:
*  'Alces alces' ir  'elnias' < balt. **breidii̯as*
*  'elnias' ir  'žvėris' < germ. **deuzą*
*  (blahi) 'blogas' ir  (blagoi) 'geras' <  (blagŭ)
*  'kuomet, kai' < balt. **kadān* 'kuomet, kai' ir haus. *kadā* 'krokodilas' < čad. **kdm* 'krokodilas'

## Išnašos
Aurora FC (Gvatemala)

**Aurora Fútbol Club**, o trumpai vadinamas **Aurora FC** – Gvatemalos futbolo klubas, įkurtas Amatitlano mieste.

Namų rungtynes žaidžia *Estadio del Ejercito*, talpinančiame 13 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1945 m. balandžio 14 d. Klubo steigėjais tapo Gvatemalos kariuomenės atstovai. Kitados vadinos iAurora de la Guardia de Honor. 

Nuo 1947 m. varžėsi nacionalinėje lygoje. 1964, 1966, 1967–1968, 1975, 1978, 1984, 1986, 1992–1993 m. tapo čempionais. 2004–2005 m. sezone Nacionalinėje lygoje liko dešimtoje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną. Nuo 2005–2006 m. sezono žaidė Primera División de Ascenso (II). 2007–2008 m. sezoną praleido Segunda División de Ascenso (III). Nuo 2008–2009 m. sezono rungtyniavo Primera División de Ascenso (II).

Nuo 2025–2026 m. sezono varžėsi Nacionaliniame čempionate.

## Pasiekimai
;  **Liga Nacional de Guatemala:** 
* **Čempionai (8):** 1964, 1966, 1967–1968, 1975, 1978, 1984, 1986, 1992–1993 m.

;  **Primera División de Ascenso:**
* **Nugalėtojai (2):** Apertura 2020, Clausura 2025.

;  **Copa de Guatemala:**
* Laimėtojai (4): 1958–1959, 1967–1968, 1968–1969, 1984 m.

;  **Copa Fraternidad:**
* **Laimėtojai (2):** 1976, 1979 m.
* Finalininkai (3): 1972, 1975, 1983 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga: 

## Garsesni žaidėjai
; Žaidėjai, atstovavę Gvatemalos nacionalinei rinktinei.
*  Luis Cardona, gynėjas;
*  Alejandro Galindo, saugas;
*  Diego Ruiz, saugas;
*  Jorge Ortíz, puolėjas;
; Užsieniečiai
*  Santiago Ostolaza, saugas (1997–1998);

## Sudėtis

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė]
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Krūminė perilė

**Krūminė perilė** (*Perilla frutescens*) – notrelinių šeimos (*Lamiaceae*) žolinių augalų rūšis. Natūraliai paplitusi Pietų, Pietryčių ir Rytų Azijoje (nuo Indijos iki Rusijos Tolimųjų Rytų), introdukuota Šiaurės Amerikoje, vietomis Europoje.

Tai 90–110 cm aukščio vienmetis žolinis augalas. Stiebas status šakotas. Lapai plačiai kiaušiniški, dažniausiai žali, kartais tamsiai raudoni, žiedai susitelkę į varpos pavidalo kekes; vaisius – riešutėlis.

Krūminė perilė auginama dėl sėklų, kurios vartojamos kaip prieskonis bei aliejui, ir lapų, kurie vartojami kaip daržovės. Iš perilės sėklų gaunamas perilės aliejus, naudojamas dažų ir lako gamyboje, taip pat gaminant linoleumą, spausdinimo dažus. Azijoje perilių aliejus naudojamas maistui. Sėklose šio aliejaus yra 35–45 %. Sėklos dygsta 10–15 °C temperatūroje, vegetacija trunka 100–150 dienų. Sėklų derlius 1–1,2 t/ha. Auginamos daugiausia Kinijoje, Korėjoje, Japonijoje ir Rusijoje (Primorėje). Vakarų Europoje ir Jungtinėse Amerikos Valstijose auginamos ir kaip dekoratyvinis augalas.

Perilių aliejuje gausu maistinių skaidulų, kalcio, geležies, nikotino rūgšties, baltymų, tiamino, o lapuose – vitaminų A, C ir riboflavino. Perilių žolė nuodinga galvijams ir kitiems atrajotojams, arkliams.

Augalas Korėjoje žinomas kaip , Japonijoje – , Kinijoje – . Perilės pavadinimas padarytas iš mokslinio *Perilla*, kuris – neaiškios kilmės (galbūt iš kokios nors Indijos kalbos, arba mažybinė forma iš  ‘krepšys, kapšas’,  ‘kapšelis, piniginė’ – pagal būdingą taurėlapių formą).


Leiden University Library - Seikei Zusetsu vol. 25, page 009 - 青蘇 - Perilla frutescens (L.) Britton, 1804.jpg|Požymiai
Perilla frutescens frutescens 560770174.jpg|Žiedai
Perilla frutescens' foliage.jpg|Lapai
Shiso (Perilla frutescens) in Athens on June 12, 2023.jpg|Atmaina violetiniais lapais
Perilla seeds.jpg|Perilių sėklos
Deulgireum.jpg|Perilių aliejus
Kkaennip-jangajji.jpg|Rauginti perilių lapai korėjiečių virtuvėje


## Šaltiniai
Trečiojo asmens efektas

**Trečiojo asmens efektas** () – hipotezė, teigianti, kad žmonės, remdamiesi asmeninėmis nuostatomis, linkę manyti, jog žiniasklaidos pranešimai daro didesnį poveikį kitiems nei jiems patiems. Efektas pasireiškia tuo, kad asmuo pervertina masinės komunikacijos žinutės poveikį kitiems apskritai arba nepakankamai įvertina tos pačios žinutės poveikį sau pačiam.

Tokios nuostatos kyla iš savanoriško socialinio priimtinumo siekio (jausmas, kad masinės žinutės neturi įtakos, stiprina savigarbą), socialinio atstumo pasekmės (sprendimas atsiriboti nuo „kitų“, kuriuos gali paveikti) ir suvokiamo susidūrimo su žinute (kiti nusprendžia pasiduoti įtikinamos komunikacijos įtakai).

Efektas yra stipriausias, kai turinio šaltinis laikomas priešišku, auditorija suvokiama kaip „mažiau išsilavinusi“, kalbama apie jautrias politines temas arba egzistuoja moralinis pasipiktinimas.

## Šaltiniai
Masinė komunikacija

**Masinė komunikacija** – procesas, kurio metu per žiniasklaidą specializuotos siuntėjų grupės technologinėmis priemonėmis perduoda simbolinį turinį didelei, heterogeninei, anoniminei ir plačiai pasklidusiai auditorijai. Masinėje komunikacijoje naudojamos įvairios žiniasklaidos priemonės, nes technologijos padarė informacijos sklaidą efektyvesnę. Pagrindiniai naudojamų ir tiriamų platformų pavyzdžiai apima žurnalistiką ir reklamą. Masinė komunikacija, skirtingai nuo tarpasmeninės ir organizacinės komunikacijos, orientuota į konkrečius išteklius, kuriais informacija perduodama daugybei gavėjų. Masinės komunikacijos tyrimai daugiausia skirti išsiaiškinti, kaip masinės komunikacijos turinys ir informacija veikia informaciją gaunančių žmonių elgesį, požiūrį, nuomonę ar emocijas.

Naudojantis masinės komunikacijos priemonėmis, informaciją galima greitai perduoti daugeliui žmonių, kurie nebūtinai gyvena šalia jos šaltinio. Masinė komunikacija vyksta per įvairius kanalus, vadinamus žiniasklaidos priemonėmis, tarp kurių yra radijas, televizija, socialiniai tinklai, reklaminiai stendai, laikraščiai, žurnalai, knygos, filmai ir internetas. Šiais laikais masinė komunikacija naudojama informacijai skleisti vis didesniu greičiu, dažnai susijusiai su politika ir kitomis prieštaringomis temomis.

Masinė komunikacija yra vienakryptis komunikacijos procesas.

## Šaltiniai
1952 m. Baltijos taurė

**1952 m. Baltijos taurė** – Baltijos taurės futbolo turnyras, vykęs 1952 metais spalio 5–7 d. Estijos TSR, Talino mieste. Čempionais tapo estai. Pirmąkart turnyro istorijoje visos trys komandos surinko vienodai taškų, todėl nugalėtojus lėmė geriausias įvarčių skirtumas. Kai kur tai pripažįstamas kaip B rinktinių turnyras.

## Galutinė lentelė

|}

## Rungtynės

----

----

## Šaltiniai
Pietinia kronikas (filmas)

**Pietinia kronikas** () – 2024 m. lietuvių ir estų bendros gamybos filmas, sukurtas pagal rašytojo Rimanto Kmitos 2016 m. išleistą to paties pavadinimo romaną. Filmo režisierius – Ignas Miškinis, o scenarijaus autorė – Eglė Vertelytė.
 
2024 m. lapkričio 21 d. filmas 28-ajame Talino „Juodųjų Naktų“ kino festivalyje pelnė Geriausio Baltijos šalių filmo titulą, o 2025 m. birželio 8 d. laimėjo 12 „Sidabrinės gervės“ statutėlių. Filmas buvo atrinktas kaip Lietuvos pretendentas siekti „Oskaro“ geriausio tarptautinio filmo kategorijoje 98-ojoje „Oskarų“ teikimo ceremonijoje.

Aplenkęs iki tol daugiausia žiūrėtą „Įsikūnijimo 2“ filmą, tapo žiūrimiausiu filmu Lietuvos istorijoje. Be to, „Pietinia kronikas“ yra sėkmingiausias filmas iš visų kada nors išleistų lietuviškų filmų.

## Siužetas
Veiksmas vyksta po Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo, XX a. paskutiniame dešimtmetyje Pietiniu vadinamame Šiaulių rajone. Pagrindinis veikėjas – septyniolikos metų Rimantas, žaidžiantis regbį ir dalyvaujantis kartu su draugu Minde juodojoje rinkoje, bet nelabai besidomintis kuo nors kitu. Tačiau po susipažinimo su išsilavinusia bei knygas skaityti mėgstančia bendraamže Monika atsiveria jam nauji – literatūros bei muzikos – pasauliai.

## Gamyba
Filmavimas prasidėjo 2022 m. rugpjūčio 1–10 dienomis.

## Vaidino
* Džiugas Grinys – *Rimantas*,
* Robertas Petraitis – *Mindė*,
* Digna Kulionytė – *Monika*,
* Irena Sikorskytė – *Jurga*,
* Rasa Samuolytė – *lietuvių kalbos mokytoja*,
* Vaidilė Juozaitytė – *Edita*,
* Dovilė Šilkaitytė – *Rimanto motina*,
* Algirdas Dainavičius – *Rimanto tėvas*,
* Neringa Varnelytė – *Monikos motina*,
* Dainius Gavenonis – *Monikos tėvas*,
* Vaidotas Martinaitis – *regbio treneris*.

## Kūrybinė grupė
* Režisierius – Ignas Miškinis,
* Scenarijaus autoriai – Eglė Vertelytė, Rimantas Kmita,
* Kinematografas – Narvydas Naujalis,
* Dailininkas – Augis Kepežinskas,
* Montuotojas – Danielius Kokanauskis,
* Kompozitorius – Vytis Puronas.

## Išleidimas
Filmo premjera įvyko 2024 m. lapkričio 6 d. 34-ajame Tarptautiniame Kotbuso filmų festivalyje, vėliau rodytas tų pačių metų lapkričio 21 d. 28-ajame Talino „Juodųjų Naktų“ kino festivalyje ir 2025 m. sausio 14 d. 35-ajame Tarptautiname Trumsės kino festivalyje.

Filmo premjera Lietuvoje įvyko 2025 m. sausio 21 d., o Estijoje – 2025 m. gegužės 23 d.

## Šaltiniai
Atlético Mictlán

**Atlético Mictlán** – Gvatemalos futbolo klubas, įkurtas Asunsion Mitos mieste. Namų rungtynes žaidžia Asunsjono stadione (), talpinančiame 8 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1960 m. Kitados rungtyniavo žemesniuose divizionuose. Nuo 2025–2026 m. sezono varžėsi Nacionaliniame čempionate.

## Pasiekimai
;  **Primera División de Ascenso:**
* **Nugalėtojai (2):** Apertura 2014, Apertura 2024

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga.

## Garsesni žaidėjai
; Žaidėjai, atstovavę Gvatemalos nacionalinei rinktinei.
*  Robin Betancourth, puolėjas (nuo 2025);
*  Kendel Herrarte, saugas (nuo 2025);
*  William Fajardo, saugas;
; Užsieniečiai
*  Ronaldo Dinolis, saugas;

## Sudėtis

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė]
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Alfonsas Meškinis

**Alfonsas Meškinis** (1925 m. spalio 24 d. Užgiriuose, Liudvinavo vls. – 2004 m. vasario 17 d. Kaune) – inžinierius, tiltų statytojas. Buvo rezistencijos ir Sąjūdžio dalyvis, karys savanoris.

## Biografija

1950–1955 m. studijavo Kauno politechnikos instituto Hidrotechnikos fakultete, kur baigė Kelių skyrių ir įgijo hidrotechninės statybos inžinieriaus kvalifikaciją. 1955–1958 m. pagal paskyrimą dirbo Rusijoje. 1959 m. grįžęs į Lietuvą, dirbo Mažeikiuose, Ukmergėje.

Nuo 1963 m. dirbo Kauno tiltų statybos valdyboje Nr. 1, kur pradėjo eiti tiltų statybos aikštelės vadovo pareigas. 1985–1990 m. ten pat dirbo vyriausiojo inžinieriaus pavaduotoju, darbų vykdytoju. Su kitais inžinieriais Lietuvoje pastatė apie 70 tiltų ir viadukų.

Atgimimo metais statant Simono Daukanto tiltą į Nemuno salą, Kauno architektų ir statybos vadovo A. Meškinio iniciatyva 1988 m. vasario 14 d. ant tilto pilono įtaisytas Gediminaičių stulpų ženklas. Tai buvo pirmasis viešai iškeltas valstybingumo simbolis Kaune.
 
## Įvertinimas

* 2012 m. jo vardu pavadintas Alfonso Meškinio tiltas per Neries upę Kaune, Kleboniškyje.
* 2018 m. ant Simono Daukanto tilto Kaune pakabinta atminimo lenta apie A. Meškinio indėlį (su kitais) iškeliant Gediminaičių stulpus.

## Literatūra

* Linas Vidugiris. Gyvenimas, skirtas tiltams - Inžinieriui Alfonsui Meškiniui atminti. Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2014. ISBN 978-609-447-138-4.

## Šaltiniai
Česlovas Radzinauskas

**Česlovas Radzinauskas** (1926 m. balandžio 27 d. Skrebinų k., Jonavos vls. – 1990 m. vasario 11 d. Vilniuje) – inžinierius kelininkas, vienas Lietuvos automobilių kelių ūkio vadovų 1965–1990 m.

## Biografija

Č. Radzinauskas gimė ūkininkų Felikso ir Jadvygos Radzinauskų šeimoje. Mokėsi Skrebinų kaimo pradinėje mokykloje, veikusioje jo tėvų namuose. Vėliau baigė Jonavos progimnaziją. 1942 m. įstojo į Kauno aukštesniąją technikos mokyklą, kuri buvo pristabdžiusi veiklą karo metais, o 1948 m. ją baigė. Tų pačių metų rudenį pradėjo studijas Kaune, Vytauto Didžiojo universitete, kuris 1950 m. buvo panaikintas ir įkurtas Kauno politechnikos institutas. 

1953 m. baigęs mokslus, Č. Radzinauskas buvo paskirtas dirbti į Lietuvos SSR Kelių ir transporto ministeriją. 1954 m. perkeltas dirbti į Vilniaus kelių eksploatacijos ruožą vyresniuoju inžinieriumi, 1957 m. tapo vyriausiuoju inžinieriumi, o 1959 m. – viršininku. Nuo 1965 m. vadovavo naujai įsteigtam Kelių statybos trestui. Trestas vadovavo statybinėms kelių organizacijoms, o bendrasis planavimas, kelių priežiūra ir tinklo vystymas liko Vyriausiosios gamybinės autokelių valdybos žinioje. Vadovaujant Č. Radzinauskui, 1965–1966 m. prasidėjo autokelių įmonių pertvarka, naujų steigimas, automagistralių statyba. 

Įkūrus Kelių statybos trestą, po metų Č. Radzinauskas tapo  Vyriausiosios gamybinės autokelių valdybos prie Automobilių transporto ir plentų ministerijos vadovu. Šias pareigas ėjo iki savo mirties – 1990 m. vasario 11 d. Nuo 1993 m. centrine kelių valdymo institucija tapo Lietuvos automobilių kelių direkcija.

## Įvertinimas

* Lietuvos SSR nusipelnęs inžinierius.
* 1998 m. Lampėdžių tiltui per Nemuną Kauno vakariniame aplinkkelyje, Via Baltica magistralėje buvo suteiktas Česlovo Radzinausko vardas.

## Šaltiniai
Meškinis

;Meškinis
* Aivaras Meškinis (g. 1995), futbolininkas, gynėjas;
* Alfonsas Meškinis (1925–2004), inžinierius, tiltų statytojas;
* Šarūnas Meškinis (g. 1967), medžiagotyrininkas, fizikas.

Pavardė užrašyta Biržų ir Marijampolės apylinkėse. Siejama su žodžiu *meški̇̀nis* „stambus, tvirtas; nerangus“.

;Kitos reikšmės
* Alkoholinis gėrimas su medumi, krupnikas – *meškinis*;
* Sudėtinio pavadinimo dalis – ''meškinis'' česnakas, ''meškinis'' pavianas ir kt.

## Šaltiniai
Liūninis vikšris

**Liūninis vikšris** (*Juncus bulbosus*) – vikšrinių šeimos (*Juncaceae*) žolinių augalų rūšis. Natūraliai paplitusi beveik visoje Europoje (išskyrus pietryčius) ir šiaurės vakarų Afrikoje.

Daugiametis 3–20 cm aukščio žolinis augalas. Stiebai žali, dažniausiai kylantys, ties bambliais įsišaknijantys, prie pamato gumbiškai sustorėję, iki viršūnės lapuoti. Žiedai turi 4–7 galvutes. Dėžutė maždaug tokio pat ilgio kaip apyžiedžio lapeliai. Žydi birželio–rugpjūčio mėnesiais.

Liūninis vikšris auga pelkių pakraščiuose, miškų balose, grioviuose, pakrantėse. Lietuvoje retas.


Juncus bulbosus — Flora Batava — Volume v5.jpg|Požymiai
Juncus bulbosus kz3.JPG|Žiedynai
Juncus bulbosus sl30.jpg|Lapai ir šaknys
Juncus bulbosus kz01.jpg|Augavietėje (Lenkija)


## Šaltiniai
Sėjamasis pelėžirnis

**Sėjamasis pelėžirnis** (*Lathyrus sativus*) – pupinių šeimos (*Fabaceae*) žolinių augalų rūšis. Kilusi greičiausiai iš Balkanų, bet dabar auginama daug kur Eurazijoje ir Šiaurės bei Rytų Afrikoje.

Augalas daugiametis, 30–100 cm, kartais iki 120 cm aukščio. Šaknis labai šakota, ilga (iki 170–200 cm). Stiebas plikas, tribriaunis, gulsčias, prie pamato šakotas. Lapai vieną kartą plunksniškai skaldyti, pailgai lancetiški, 60–80 mm ilgio, 8–10 mm pločio, užsibaigia ūseliu. Prielapiai nedideli, pusiau strėliški. Iš lapų pažastų ant ilgų žiedkočių auga po 1–2 žiedus (13–22 mm ilgio). Vainikėlis baltas, žydras, rečiau rožinės ar avietinės spalvos. Vaisius – dvisparnė ankštis su 2–5 sėklomis.

Sėjamasis pelėžirnis – svarbus kultūrinis augalas, greičiausiai ~6 tūkstantmetyje pr. m. e. sukultūrintas Balkanuose. Augalas nereiklus dirvožemiui ir drėgmei, gali pernešti sausras ir potvynius, lengvai užauginamas. Sėklos valgomos, ir nuo seno buvo svarbus maisto šaltinis badmečiu, populiarus maisto šaltinis Vakarų Azijoje, Somalyje, Indijoje, Bangladeše. Sėklos valgomos virtos, dedamos į sriubas, iš miltų kepama duona. Nesubrendusios ankštys valgomos kaip daržovė.

Nedideli sėjamojo pelėžirnio kiekiai žmogui nekenksmingi, tačiau jei jis tampa pagrindiniu maisto šaltiniu per 3 mėnesius išsivysto latirizmas – liga, suaugusiesiems sukelianti paralyžių žemiau kelių, o vaikams – smegenų pažeidimus. Juos sukelia augale esantis neurotoksinas ODAP (β-N-oksalilo-L-α,β-diaminopropioninė rūgštis). Taip pat auginamas kaip pašarinė kultūra. Sėjamasis pelėžirnis padeda dirvožemiui įsisavinti azotą, todėl jo auginamas palaiko dirvos derlingumą. Sėjamojo pelėžirnio aliejus naudojamas kaip laisvinamieji vaistai.


Lathyrus sativus.png|Požymiai
Lathyrus sativus 004.JPG|Ankštys
Ab food 16.jpg|Sėklos
Cicerchia di Serra de' Conti 02.jpg|Pelėžirnių sriuba Italijoje


## Šaltiniai
2026 m. Pasaulio uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionatas

**2026 m. Pasaulio uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionatas** – 21-asis pasaulinis uždarų patalpų atletikos čempionatas vykęs Torunėje, Lenkijoje.

## Medalių lentelė

## Medalininkai

### Vyrai

### Moterys

### Mišrios rungtys

## Lietuva čempionate

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
1954 m. Baltijos taurė

**1954 m. Baltijos taurė** – Baltijos taurės futbolo turnyras, vykęs 1954 metais rugsėjo 22–27 d. Baltarusijos TSR, Minsko mieste. Čempionais tapo latviai. Pirmąkart turnyro istorijoje dalyvavo ir Baltarusijos rinktinė. Kai kur tai pripažįstamas kaip B rinktinių turnyras (žaidė Lietuvos klubų rinktinė), jis vyko kaip Pabaltijos respublikų spartakiada.

## Galutinė lentelė

|}

## Rungtynės

----

----

----

----

----

## Šaltiniai
Palau prezidentas

**Palau Respublikos prezidentas** renkamas kas ketverius metus. Dabartinis prezidentas yra Surangel Whipps, pradėjęs eiti pareigas 2020 m.

## Palau prezidentų sąrašas

## Šaltiniai
Surangel Whipps

**Surangelis Samuelis Vipsas jaunesnysis** (*Surangel Samuel Whipps Jr.*; g. 1968 m. rugpjūčio 9 d.) – Palau verslininkas ir politikas, 10-asis Palau prezidentas, užimantis postą nuo 2021 m.

## Biografija
Vipsas gimė Baltimorėje, palaujiečio Surangel Whipps ir amerikietės motinos šeimoje. Tėvas kilęs iš Ngatpango valstijos. Yra septintosios dienos adventistas.

Baigė Endriu universiteto (*Andrews University*) ekonomikos studijas ir Kalifornijos universiteto verslo administravimo magistrantūrą. 1999 m. vedė Valerie Esang Remengesau su kuria turi keturis vaikus.

Palau įkūrė prekybos centrų tinklą. 2008–2016 jis buvo Palau senatorius. 2016 m. kandidatavo prezidento rinkimuose prieš savo svainį Thomas Remengesau, tačiau nesėkmingai: Remengesau gavo 5109 balsų, kai tuo tarpu Vipsas 4854.

## Prezidentavimas
Vipso antrasis bandymas prezidento rinkimuose 2020 m. buvo sėkmingas. Jis nugalėjo tuometinį viceprezidentą Raynold Oilouch. Kampanijos metu pabrėžė mokesčių reformas, poreikį riboti Kinijos veiksmus regione ir nelegalią žvejybą, pažadą išlaikyti diplomatinius santykius su Taivanu. Prezidento postą Vipsas užėmė 2021 m. sausio 21 d.

2024 m. Vipsas perrinktas antrajai kadencijai. Jis gavo 5626 balsų ir nugalėjo Thomas Remengesau, kuris gavo 4103.

Prezidentas didelį dėmesį skiria aplinkosaugai. Per COP26 susitikimus Glazge jis pabrėžė gamtosaugos svarbą ir kritikavo didžiąsias valstybes, kad nesiima veiksmų. 2024 m. Jamaikoje vykusiame susirinkime pasisakė prieš jūrinę kasybą.

Palaiko gerus santykius su Japonija ir Taivanu. Ne vieną kartą vyko vizitų į šias šalis.


Surangel Whipps Jr. and Fumio Kishida 20220909.jpg|Vipsas su Japonijos premjeru Fumio Kišida 2022
P20230925AS-0719 (53235188035).jpg|Vipsas su JAV prezidentu Joe Biden 2023
Japan-Palau Summit Meeting on February 12, 2025.jpg|Vipsas su Japonijos premjeru Shigeru Ishiba 2025
Bongbong Marcos and Surangel Whipps Jr.jpg|Vipsas su Filipinų prezidentu Bongbong Marcos 2025


## Išnašos
Dominykas Gelombickas

**Dominykas Gelombickas** (g. 2008 m. lapkričio 30 d.) – Lietuvos futbolininkas, saugas. 

## Karjera
Kitados priklausė FK Žalgiris jaunimo ugdymo sistemai. Nuo 2018 m. priklausė FA Žalgirietis.

2024 m. vasarą persikėlė į Vilnius Football Academy.

### FK Riteriai
Nuo 2025 m. vasaros atstovavo „Riterių“ klubui. Būdavo registruotas A lygos rungtynėms, bet stipriausiame futbolo divizione nesužaidė nė minutės. Rungtyniavo Riteriai B komandoje.

2026 m. kovo 1 d. debiutavo pagrindinėje komandoje TOPLYGA rungtynėse prieš Vilniaus rajono „Transinivest“. Susitikimą pradėjo kaip atsarginis, o aikštėje pasirodė po keitimo 73 minutę vietoje Simo Civilkos. „Transinivest“ sutriuškino varžovus rezultatu 3–0.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: rungtyniavo A lygoje;
: Pirmoje lygoje;
: Antroje lygoje;

## Pasiekimai
; Su FK Riteriai 
* TBA

## išnašos

## Nuorodos
* toplyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* [ Globalsportsarchive]
2026 m. LMFA I lyga

**2026 m. [[LMFA I lyga|Lietuvos moterų futbolo asociacijos Pirma lyga]]** arba trumpai **Pirma lyga** – antros pakopos moterų futbolo pirmenybės, kuriose varžėsi Lietuvos moterų futbolo komandos. 

## Varžybų formatas
* 2026 m. sezone varžėsi 8 komandos.
* Pirmenybės vyko 2 ratų sistema

## Dalyvės

## Turnyrinė lentelė

* Rezultatyviausios rungtynės:
:   m. d.  – .

## Snaiperiai
Rezultatyviausios žaidėjos titulas atiteko ( įvarčiai).

## Taip pat skaitykite
* 2026 m. moterų A lyga
* 2026 m. LMFA II lyga

## Šaltiniai

## Nuorodos
* LFF svetainė
* Facebook paskyra: „Moterys už futbolą“
Kėstasis vikšris

**Kėstasis vikšris** (*Juncus effusus*) – vikšrinių šeimos (*Juncaceae*) žolinių augalų rūšis. Natūraliai paplitusi visoje Europoje, Sibire, Kaukaze, Viduriniuose Rytuose, Pietų, Rytų Azijoje, taip pat šiaurės vakarų, rytų ir pietryčių Afrikoje, beveik visoje Šiaurės Amerikoje ir Pietų Amerikos šiaurės vakaruose, indtrodukuota Australijoje ir Naujojoje Zelandijoje.

Daugiametis 30–120 cm aukščio žolinis augalas. Stiebas gelsvai žalias, blizgantis, lygus, lengvai lūžtantis. Žiedynas gana purus, retkarčiais gana tankus, jo šakelės ilgos. Žiedynlapis 15–30 cm ilgio, jo makštis neišsipūtusi. Žydi birželio–rugpjūčio mėnesiais.

Kėstasis vikšris auga šlapiuose miškuose, grioviuose, pelkėse, šlapiose pievose, pakrantėse. Lietuvoje dažnas.

Kėstasis vikšris vietomis auginamas kaip dekoratyvinis vandens telkinių augalas. Vietomis Europoje ir Azijoje naudojamas pigių demblių pynimui. Naudojamas liaudies medicinoje, kaip gyvulių pašaras.


Juncus effusus Sturm5.jpg|Požymiai
Juncus effusus kz13.jpg|Žiedynai
Juncus Hochmoorgruenland.jpg|Augavietėje (Vokietija)
手提げ (39364745010).jpg|Pinti dirbiniai iš vikšrio Japonijoje


## Šaltiniai
Katedros aikštė (reikšmės)

**Katedros aikštė** – pavadinimas, kuris naudojamas kai kurių miestų aikštėms, esančioms prie katedrų:
* Gibraltaro katedros aikštė;
* Glazgo katedros aikštė Škotijoje;
* Havanos katedros aikštė Kuboje;
* Lvovo katedros aikštė Ukrainoje;
* Maskvos soborų aikštė Rusijoje;
* Perto katedros aikštė Australijoje;
* Vilniaus katedros aikštė Lietuvoje;
* Vroclavo katedros aikštė Lenkijoje ir kt.