open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Edvardas Turauskas

**Eduardas Turauskas** (1896 m. spalio 30 d. Endriejavas, Kretingos apskritis – 1966 m. rugsėjo 12 d. Paryžius, Prancūzija) – Lietuvos diplomatas, visuomenės veikėjas, spaudos darbuotojas.

## Biografija
Gimė Antano ir Petronėlės Turauskų šeimoje. Iš pradžių (nuo 1911 m. iki 1914 m.) mokėsi Telšių gimnazijoje ir baigė 6 klases. Vėliau, vykstant Pirmajam pasauliniam karui, pasitraukė į Bobruiską, vėliau – Saratovą, ten baigė dar dvejas klases. 1917 m. baigė Voronežo lietuvių gimnaziją, Petrapilio universitete studijavo teisę.

1918 m. grįžo į Lietuvą, išrinktas į Katalikų veikimo centro valdybą, aktyviai veikė visoje Žemaitijoje. 1918-1919 m. Spaudos biuro redakcinio skyriaus vedėjas. Nuo 1919 m. Fribūro universitete studijavo teisę ir filosofiją. 1921-1923 m. – Lietuvos pasiuntinybės Berne sekretorius. 1923–1926 m. gaudamas Užsienio reikalų ministerijos stipendiją, studijavo Paryžiaus universiteto Teisės fakultete, apgynė teisės mokslų disertaciją, suteiktas daktaro laipsnis.

1926 m. Trečiojo Seimo ir 1936 m. Ketvirtojo Seimo atstovas. 1927-1928 m. dienraščio „Rytas“ vyriausias redaktorius, 1928-1934 m. – Eltos direktorius, 1934-1939 m. – nepaprastasis pasiuntinys ir įgaliotinis Čekoslovakijai, Jugoslavijai ir Rumunijai, rezidencija Prahoje. Kartu studentų ateitininkų sąjungos ir ateitininkų federacijos pirmininkas. 1939–1940 m. Užsienio reikalų ministerijos Politikos departamento direktorius.

1940-1946 m. – nuolatinis delegatas prie Tautų Sąjungos ir pasiuntinybės patarėjas Berne. Pablogėjus sveikatai atsistatydino, nuo 1947 m. Čikagos lietuvių laikraščio „Draugas“ korespondentas Paryžiuje.

Spaudoje bendradarbiavo nuo 1912 m. Rašinius spausdino leidiniuose „Ateitis“, „Ateities spinduliai“, „Lietuvos balsas“, „Lietuvos aidas“, „Naujoji Romuva“, „Bangos“, „Mūsų laikraštis“, „Mūsų rytojus“, „Židinys“, „Darbininkas“, „2000 metrų“ ir kt.  Bendradarbiavo „Amerikos balso“, Vatikano radijo stotyse, Katalikų mokslo akademijos veikloje, buvo įvairių politinių asociacijų bei organizacijų, taip pat Vidurio ir Rytų Europos Laisvųjų žurnalistų asociacijos narys.

## Bibliografija
* *Tautybė ir krikščionybė*, 1928 m.
* *Telegramų agentūros ir spaudos biurai*, 1933 m.
* *Valstybės ir bažnyčios suverenumas*, 1935 m.
* *Baltijos valstybių likimas*, 1954 m.
* *Lietuvos nepriklausomybės netenkant*, 1979 m. 1990 m. 

## Įvertinimas
1938 m. – Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino 2-ojo laipsnio ordinas

1935 m. – Rumunijos Karaliaus Karolio I 100-mečio medalis 

1934 m. – Vengrijos Nuopelnų 2-ojo laipsnio ordinas

1934 m. – Estijos Respublikos Erelio kryžiaus 2-ojo laipsnio ordinas

1934 m. – Latvijos Respublikos Trijų žvaigždžių 2-ojo laipsnio ordinas

1933 m. – Estijos Respublikos Erelio kryžiaus 3-čiojo laipsnio ordinas

1930 m. – Latvijos Respublikos Trijų žvaigždžių 3-čiojo laipsnio ordinas

1928 m. – Lietuvos Nepriklausomybės medalis

## Šaltiniai
Viršpelnis

**Viršpelnis** () – pelnas, didesnis negu tas, kurio reikia, kad įmonė galėtų toliau finansuoti savo gamybą ar paslaugas.

* Trumpalaikis viršpelnis, gaunamas dėl nesubalansuotos rinkos pasiūlos ir paklausos, sukelia žymų išteklių perskirstymą, jeigu leidžia naujoms įmonėms įeiti į rinką ir padidinti pasiūlą joje.
* Ilgalaikis viršpelnis iškreipia išteklių pasiskirstymo procesą, nes jis leidžia monopolijų tiekėjams, ribojantiems rinką, pakelti prekių kainas.

Viršpelnio neįmanoma apibrėžti ar nustatyti. Taip yra todėl, kad viršpelnis yra grynai teoretinė sąvoka naudojama tobulosios konkurencijos modelyje, kur viršpelnis yra skirtumas tarp prekės pardavimo kainos ir prekės vidutinių kaštų. Tačiau realybėje tobuloji konkurencija neegzistuoja. Nepaisant to viršpelnio, antpelnio ir panašios sąvokos yra plačiai ir neteisingai naudojamos apibūdinti didelius ar nepagrįstus pelnus. Iš tikro viršpelnis neturi nieko bendro su pelno dydžiu. Grynai techniškai, bet koks skirtumas tarp pardavimo kainos ir prekės pagaminimo kaštų yra traktuotinas kaip viršpelnis.

## Šaltiniai
Kosų kalba

**Kosų kalba** (*ksosa*, *isikosa*) – viena iš oficialių PAR kalbų. Ja kalba apie 7,9 mln. žmonių (apie 18 % gyventojų), daugiausiai kosai, tai yra antra labiausiai paplitusi kalba šalyje po zulų kalbos.  

Artimiausios kalbos – zulų kalba, svazių kalba ir ndebele.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Gailaičiai (reikšmės)

**Gailaičiais** vadinami kaimai:

* Akmenės rajone;
* Elektrėnų savivaldybėje;
* Kelmės rajone:
** Tytuvėnų seniūnijoje;
** Vaiguvos seniūnijoje;
* Skuodo rajone;
* Šilutės rajone.
Jučiai (reikšmės)

**Jučiais** vadinami kaimai:

## Lietuva
* Akmenės rajone;
* Raseinių rajone;
* Rokiškio rajone.

## Rusija
* Kaliningrado srityje:
** Jučiai (Vesiolovka) Černiachovsko rajone;
** Jučiai (Velikolukskojė) Krasnoznamensko rajone.

## Kitos reikšmės
* jučiai – Šiaurės Amerikos indėnų tauta.
Liepkalnis

**Liepkalniu** vadinama:

* kaimas Akmenės rajone;
* kaimas Jonavos rajone;
* kaimas Radviliškio rajone;
* kaimas Šiaulių rajone;
* kaimas Telšių rajone;
* Vilniaus miesto dalis.
Biudžeto perteklius

**Biudžeto perteklius** () – būsena, kai įplaukos už mokesčius viršija vyriausybės išlaidas. Biužeto perteklius yra iždo politikos paklausos apimties sumažinimo priemonė.

## Taip pat skaitykite
* Lietuvos valstybės biudžetas

## Nuorodos
* Biudžetas
* Biudžeto trūkumas
Lotynų abėcėlė

**Lotynų abėcėlė** – plačiausiai paplitusi abėcėlinė rašto sistema pasaulyje.  Lotynų abėcėlė atsirado iš vakarietiškojo graikų abėcėlės varianto, kurį perėmė ir modifikavo ankstyvąją Romą valdę etruskai. Ši abėcėlė buvo perimta ir toliau modifikuota senovės romėnų, rašiusių lotynų kalba.

Viduramžiais ši abėcėlė buvo pritaikyta romanų kalboms, kurios yra kilusios iš lotynų kalbos, taip pat keltų, germanų, baltų ir kai kurioms slavų kalboms ir galiausiai beveik visoms Europos kalboms.

Kolonializmo amžiuje lotynų abėcėlė pasklido po pasaulį ir buvo pritaikyta indėnų, australų, Austronezijos tautų, Rytų Azijos ir Afrikos kalboms.

Lotynų abėcėlėmis šiais laikais vadinamos visos tiesiogiai iš pirminės lotynų abėcėlės kilusios rašto sistemos. Šiuose variantuose gali nebūti kai kurių klasikinio romėnų rašto raidžių (pvz., Rotokas abėcėlė) arba gali būti pridėtos papildomos raidės (pvz., danų ir norvegų abėcėlės). Laikui bėgant šiek tiek keitėsi raidžių forma, įvestos visiškai naujos mažosios raidės.

2020 m. visame pasaulyje lotynų abėcėlę naudojo 2,6 milijardai žmonių (36 % visos Žemės populiacijos).

Žemiau pateikiama lotynų kalbos abėcėlė:

## Istorija
Lotynų abėcėlė kilo iš etruskų arba vakarų graikų (pietų italų) abėcėlės. Anksčiau lotynų abėcėlė turėjo tik 21 raidę:

Raidė **Z** buvo išimta iš abėcėlės 312 m. pr. m. e. (vėliau ji buvo grąžinta). Raidė **C** buvo naudojama garsams [k] ir [g]; 234 m. pr. m. e. buvo sukurta raidė **G** (pridėjus prie **C** skersinį brūkšnelį. I amžiuje pr. m. e. žodžių užrašymui buvo pridėtos raidės **Y** ir **Z**, kuriuos buvo paimtos iš graikų kalbos. Susidarė klasikinė lotynų abėcėlė, susidedanti iš 23 raidžių:

Jau šiais laikais įvyko skiemeninių ir neskiemeninių raidžių **I** ir **V** kombinacijų (I/J ir U/V), taip pat atskira raide pradėtas laikyti digrafas **VV**, naudojamas germanų kalbų rašte. Rezultate gavosi šiuolaikinė abėcėlė, susidedanti iš 26 raidžių:

Senovės romėnai naudojo didžiąsias raides, mažosios raidės atsirado viduramžiais.

## Raidžių modifikacija
Daugumai kalbų lotynų abėcėlė buvo nepakankama. Todėl dažnai naudojami įvairūs diakritiniai ženklai, ligatūros ir kitos raidžių modifikacijos. Pavyzdžiai:

:`'''[[Ā]] [[Ă]] [[Â]] [[Ä]] [[Å (raidė)|Å]] [[Ą]] [[Æ]] [[Ç]] [[Č]] [[Ð]] [[Ē]] [[Ę]] [[Ė]] [[Ğ]] [[Ģ]] [[Î]] [[Į]] [[Ķ]] [[Ł]] [[Ñ]] [[Ö]] [[Ø]] [[Œ]] [[escetas|ß]] [[Ş]] [[Š]] [[Ţ]] [[Ü]] [[Ū]] [[Ų]] [[Ŭ]] [[Þ]] [[Ž]]'''`

## Šaltiniai

## Bibliografija

*
Meškiai

**Meškiai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Bubių, Bubių tvenkinio rytiniame krante. Sodų bendrija „Šilojai“. Rytuose eina magistralė .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Meškiai (reikšmės)

**Meškiais** vadinami kaimai:

* Akmenės rajone;
* Panevėžio rajone;
* Rietavo savivaldybėje;
* Šiaulių rajone.
Narbūčiai

:: *Apie kaimą Akmenės rajone žr. [[Narbūčiai (Akmenė)]]*.

**Narbūčiai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Svėdasų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Octave Mirbeau

**Oktavas Mirbo** (, 1848 m. vasario 16 d. – 1917 m. vasario 16 d.) – prancūzų rašytojas, publicistas, novelistas ir dramaturgas.

## Biografija

Mirbeau gimė 1848 m. vasario 16 d. Trevjere, Prancūzijos šiaurėje. Jis mokėsi jėzuitų koledže Vano mieste Bretanėje. Po 1870 m. prancūzų-vokiečių karo nuvyko į Paryžių ir pradėjo žurnalisto karjerą. Išgarsėjęs kaip žurnalistas, Mirbeau pradėjo rašyti politinėmis temomis.

1886 m. buvo išleista jo autobiografinis romanas*Kalvarija* ir išsyk tapo bestseleriu. 1887 m. jis vedė aktorę Alice Regnault.

Žymiausi jo romanai yra *Le Jardin des supplices* („Kančių sodas“, 1899) ir *Le Journal d’une femme de chambre * („Kambarinės dienoraštis“, 1900). Didelio pasisekimo sulaukė komedija *Les affaires sont les affaires* („Verslas yra verslas“) (1903).

Kaip meno kritikas, vertino Claude Monet, Auguste Rodin, Camille Pissarro, Paul Cézanne ir Camille Claudel.

Aktyvus anarchistinės dvasios intelektualas aktyviai dalyvavo Dreifuso byloje.

Mirbeau mirė 1917 m. vasarį Paryžiuje, įsiplieskiant Pirmajam pasauliniam karui.

Įkvėptas Auguste’o Rodino ir Claude’o Monet gyvenimo bei darbų menininkas stengėsi revoliucionalizuoti savo amžininkų požiūrį į pasaulį, atverti jiems akis ir priversti pamatyti vertybes bei institucijas tokias, kokios jos iš tikrųjų yra, o ne tokias, kokias šio valdžia jas norėtų parodyti.

## Kūriniai
* *Le Calvaire* (*Golgota*), romanas (1886).
* *L'Abbé Jules* (*Tėvas Žiulis*), romanas (1888).
* *Sébastien Roch*, romanas (1890).
* *Dans le ciel* (*Danguje*), romanas (1893–1989).
* *Les Mauvais bergers* (1897), drama (*Netikę ganytojai*, 1921).
* *Le Jardin des supplices* (*Kankinimų sodas*), romanas (1899).
* *Le Journal d'une femme de chambre* (*Vienos kambarinės dienoraštis*), romanas (1900) [*[[Kambarinės dienoraštis]]*. Vertė Vilma Linauskienė/ Vilnius: Baltos lankos, 2011].
* *Les 21 jours d'un neurasthénique* (*21 vieno neurasteniko diena*), romanas (1901).
* *Les affaires sont les affaires* (*Verslas yra verslas*), komedija (1903).
* *Farces et moralités*, komedija (1904).
* *La 628-E8*, romanas (1907).
* *Le Foyer* (*Židinys*), komedija (1908).
* *Dingo*, romanas (1913).
* *Contes cruels* (*Žiaurios istorijos*) (1990) (*Vaikas*, 1906).
* *Combats esthétiques* (*Estetinės kovos*) (1993).
* *Combats littéraires* (*Literatūrinės kovos*) (2006).
* *Correspondance générale*, I-II-III (2003-2005-2009).

## Bibliografija
* Pierre Michel – Jean-François Nivet, *Octave Mirbeau, l'imprécateur au cœur fidèle*, Séguier, 1990. 
* *Cahiers Octave Mirbeau*, 1-20, 1994–2013.
* Irena Skurdenienė, « La Réception de Mirbeau dans la littérature lituanienne au tournant du XXe siècle », *Cahiers Octave Mirbeau*, n° 13, 2006. 
* Saulius Repečka, « O. Mirbeau, ''Kambarinės dienoraštis'' ».

## Nuorodos

* Société Octave Mirbeau
* ''Dictionnaire Octave Mirbeau''
Rudausiai

:: *Apie kaimą Akmenės rajone žr. [[Rudausiai (Akmenė)]]*.

**Rudausiai** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybės šiaurės rytuose. Seniūnaitijos centras. Yra mokykla-darželis, Sklėriškių biblioteka.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Beržininkai (reikšmės)

**Beržininkais** vadinami kaimai:

* Ignalinos rajone:
** Dūkšto seniūnijoje;
** Rimšės seniūnijoje:
*** Beržininkai I,
*** Beržininkai II;
* Joniškio rajone;
* Vilniaus rajone;
* Berznykas Lenkijoje;
* buvęs kaimas Rytų Prūsijos Pilkalnio apskrityje.
Rūsteikiai

**Rūsteikiai** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, prie kelio Salakas–Zarasai. Stovi Rūsteikių sentikių cerkvė (nuo 1908 m.). 2008 metų spalio 19 dieną restauruota cerkvė vėl atnaujino savo veiklą, joje buvo švenčiama cerkvės 100 metų sukaktis. Nuo to laiko cerkvėje pastoviai vyksta pamaldos, į kurias susirenka iki 50 žmonių. Parapijos kapinės yra Tumiškėje). Aptiktas Rūsteikių pilkapynas (Tūmiškių miške, 1,2 km piečiau Rūsteikių; 10 sampilų). Yra žvyro telkinys.

## Istorija

1890 m. sentikiai įkūrė Rūsteikių bendruomenę, nors jų čia gyventa ir anksčiau. 1908 m. jie pastatė cerkvę. XX a. tarpukariu parapijoje buvo apie 500 tikinčiųjų.

## Gyventojai

 
## Šaltiniai

## Nuorodos
* Rūsteikių sentikiai 
* Rūsteikių sentikių bendruomenė 
* Rūsteikių cerkvės 100 metų sukaktis
Jankūnai (reikšmės)

**Jankūnais** vadinami kaimai:

* Joniškio rajone;
* Kėdainių rajone:
** Krakių seniūnijoje;
** Pernaravos seniūnijoje;
* Radviliškio rajone;
* Junkūnai Rokiškio rajone;
* Šakių rajone;
* Šalčininkų rajone.
Juodžiai

**Juodžiais** vadinami:

* kaimai:
** Anykščių rajone;
** Jonavos rajone;
** Joniškio rajone;
** Kauno rajone;
** Kėdainių rajone;
** Panevėžio rajone;
** Radviliškio rajone;
** Šilalės rajone;
** Šilutės rajone;
** Trakų rajone;
** Vilniaus rajone;
* Mažojoje Lietuvoje:
** Juodžiai (Gumbinės apskritis);
** Juodžiai (Kusų parapija) – Pilkalnio apskrityje;
** Juodžiai (Viliūnų parapija) – Pilkalnio apskrityje;
** Juodžiai (Stalupėnų apskritis);
** dab. Čarnakovizna – Lenkijos Suvalkų valsčiuje;
** dab. Čarnė – Lenkijos Pilypavo valsčiuje;
** dab. Čarnievas – Lenkijos Štabino valsčiuje;

* juodųjų serbentų veislė – Juodžiai.
Katiliškės

**Katiliškės** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybės pietuose, 4 km į pietvakarius nuo Nemėžio, prie Kyviškių–Valčiūnų geležinkelio. Seniūnaitijos centras. Vakarinė gyvenvietės dalis priklauso Vilniaus miestui.

Buvęs viensėdis, 2025 m. paskelbtas kaimu.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Katiliškės (reikšmės)

**Katiliškėmis** vadinamos gyvenvietės:

* Elektrėnų savivaldybėje;
* Joniškio rajone;
* Šiaulių rajone;
* Vilniaus mieste;
* Vilniaus rajone.
Parma

**Parma** – miestas šiaurės Italijoje, Emilijos-Romanijos srityje. Vienas seniausių šalyje Parmos universitetas (įkurtas XI a.). Katedra (pradėta statyti XI a.), *Pilotta* rūmai, teatras, XVI a. tvirtovė. Garsėja parmezano sūriu (taip pavadintas pagal Parmą).

## Sportas
* Parma FC (futbolas)

## Kultūra

Iš Parmos kilę ir joje dirbo garsūs XVI amžiaus Renesanso menininkai Antonio da Correggio ir Parmigianino. Parmoje yra pagrindinė Antonio da Correggio darbų kolekcija.

Parmos garsiausi architektūriniai objektai:
* Parmos katedra (*Duomo di Parma*) - svarbiausia katalikų bažnyčia mieste su Antonio da Correggio freskomis ir Benedetto Antelami skulptūra.
* Parmos baptisterija (*Battistero di Parma*) - garsiausias Parmos architektūrinis kūrinys. Pastatyta XII amžiuje
* Pilotta rūmai (*Palazzo della Pilotta*) - architektūrinis-muziejinis kompleksas, kuriame yra Nacionalinis archeologijos muziejus, Palatino biblioteka ir Nacionalinė Parmos galerija, kurioje yra Antonio da Correggio, Parmigianino, Leonardo da Vinci ir kt. kūrinių.
* Šv. Jono Evangelisto bažnyčia (*San Giovanni Evangelista*) - bažnyčia, pažymėtina Antonio da Correggio freskomis.

Iš Parmos kildinama sūrio rūšis - parmezanas.


Image:Duomo e Battistero di Parma.jpg| Parmos katedra ir baptisterija šalia, bendras vaizdas
Image:I-PR-Parma28.JPG| Paminklas Parmidžaninui
Image:Statue du Corrège.JPG| Paminklas Koredžui
Image:Garibaldi Parma.JPG| Paminklas Garibaldžiui
Image:Battistero di Parma - Vista Ingresso.jpg| Parmos baptisterija
Image:San Giovanni Evangelista.JPG| Šv. Jono Evangelisto bažnyčios fasadas
Cisco

**Cisco Systems, Inc.** – JAV tarptautinė kompanija, įsikūrusi Kalifornijos valstijoje, San Chozė mieste, Silicio slėnio viduryje. Ji kuria ir pardavinėja tinklo bei duomenų perdavimo ir telekomunikacijų įrangą, žymimą trim pagrindiniais prekiniais ženklais – Cisco, Linksys ir Scientific Atlanta.

## Išnašos
Maldeniai (reikšmės)

**Maldeniais** vadinami kaimai:

* Anykščių rajone;
* Joniškio rajone;
* Šiaulių rajone;
* Telšių rajone.
Miknaičiai

**Miknaičiais** vadinami kaimai:

* Šakių rajone:
** Barzdų seniūnijoje;
** Kudirkos Naumiesčio seniūnijoje.
* Joniškio rajone:
** Gaižaičių seniūnijoje.
Mikaičiai

**Mikaičiais** vadinami kaimai:

* Raseinių rajone:
** Mikaičiai I;
** Mikaičiai II;
* Šiaulių rajone.
Sukiniai

**Sukiniai** – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Veprių, kairiajame Šventosios krante, prie Žuvintės upelio žiočių. Kaime ant vaizdingų kalvų šalia Šventosios upės slėnio nuo XIX a. vidurio gyventa ištremtų rusų sentikių. Jame tebėra sentikių kapinaitės. Kaimo vakaruose yra vienas didžiausių Ukmergės rajone Sukinių piliakalnis. Piliakalnio šlaitai apaugę mišku, statūs, iki 30 m aukščio. Aikštelėje aptiktai kultūrinis sluoksnis, mūro likučių ir akmenų grindinys.

Į šiaurę nuo kaimo, šalia Šventosios upės yra gamtos paminklai: mitologinis akmuo Mokas, kiek ryčiau – Šaltupio akmuo. Keliaujant žemyn kairiuoju Šventosios krantu yra jos intako Žuvintės kraštovaizdžio draustinis, su įspūdingu verdančiu šaltiniu (gamtos paminklas prie Žuvintės ir Sugedos upelių santakos netoli Šventosios) ir kitu mažesniu šaltiniu.

Sukiniuose kuriama Vladimiro Megrė „Skambančių Rusijos kedrų“ serijos knygų išpopuliarintu mokymu besivadovaujanti „anastasijiečių“ ekologinė gyvenvietė.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sukinių apylinkių fotografijos
Halio kometa

**Halio kometa** – šviesiausia ir viena žinomiausių žinomų periodinių kometų. Pasirodo vidutiniškai kas 75–76 metus. Paskutinį kartą pasirodė 1986 m., kitą kartą danguje ji bus matoma 2061 m.

Gerai matoma plika akimi. Kaip ir kitos periodinės kometos – kurių daugumos periodas yra nuo trijų iki 20 metų – kiekvieno perihelio metu kometa praranda medžiagos dalį garuojant, dėl to kiekvieną kartą mažėja ir ryškumas.

## Istorija

Pirmąkart ji paminėta 240 m. pr. m. e. Jos pasirodymą Jeruzalės istorikas J. Flavijus palaikė ženklu, kad žus miestas ir šventovė. Bet taip atsitiko tik po 70 m. Vėliau, po 1000 metų kometos pasirodymas sutapo su kautynėmis prie Heistingso, kai normandai užkariavo Angliją. 1301 m. dailininkas Džotas di Bondonė, pamatęs kometą, užfiksavo ją kaip Betliejaus žvaigždę.

Pavadinta anglų matematiko ir astronomo Edmond Halley (1656–1742), kuris dėl savo pasiekimų nustatant kometų orbitas 1720 m. buvo paskirtas karališkuoju astronomu ir Grinvičo observatorijos vadovu, vardu. XVII a. kometą stebėjo Kepleris ir Niutonas. Pastarasis įrodė, kad ji juda beveik paraboline orbita. Iki to laiko manyta, kad kometų pasirodymo prognozuoti neįmanoma, tačiau Halley 1705 m. nustatė, kad 1682 m. stebėtas dangaus kūnas buvo toks pats kaip ir ankstesni kometų pasirodymo atvejai, bei teisingai išpranašavo kometos grįžimą 1759 m. Tai 1758 m. patvirtino Johann Georg Palitzsch ir Christian Gärtner.

XX a. per perihelį kometa praskriejo 1910 ir 1986 m. 1986 m. kovo mėn. kometa buvo tiriama penkių tarpplanetinių stočių: „Giotto“ (600 km), „Vega 1“ (8890 km), „Vega 2“ (8030 km), „Sakigake“ (7 mln. km) ir „Suisei“ (151 000 km). „Vega 1“ ir „Vega 2“ perdavė į Žemę apie 1500 Halio kometos vaizdų, įskaitant pirmus kometos branduolio vaizdus.

## Išnašos
Titanas (palydovas)

**Titanas** – didžiausias Saturno palydovas. Palydovą 1655 m. atrado olandų astronomas Kristianas Heigensas (1629 m.–1665 m.). Titanas didesnis ne tik už Mėnulį, bet ir už Merkurijų. Aplink Saturną skrieja beveik apskrita 1,22 mln. km spindulio orbita. Apskriejimo periodas – 15 d. 22 val. 41 min. Skersmuo – 5150 km.

## Atmosfera ir paviršius
Titanas turi atmosferą, kurioje yra daug azoto. Atmosfera 1000 kartų masyvesnė už Marso. Nors vyrauja žema temperatūra, dujos iš palydovo atmosferos lengvai patenka į išorinę erdvę, o atmosfera atsinaujina. Gali būti, kad skriedamas aplink Saturną Titanas surenka nutekėjusias dujas, todėl jo atmosferos tankis beveik nesikeičia. Atmosfera nepermatoma. Tai yra vienintelis žinomas planetos palydovas, turintis atmosferą.

Astronomai mano, jog Titane gali būti skysto metano ežerų ir jūrų, taip pat gali būti sausuma padengta užšalusiu metanu ir sniegu.

## Tyrimai

2004 m. automatiniam zondui „Cassini“ pavyko pasiekti Saturną ir jo didžiausią palydovą Titaną. Pradėta vykdyti „Huygens“ programa ir vienas iš „Huygens“ zondų buvo paleistas į Titaną. Nuo šiol „Cassini“ yra dirbtinis Titano palydovas ir perduoda tyrimų informaciją į Žemę apie Titaną.

„Zondas Huygens“ nusileido ant Titano paviršiaus. „Cassini“ palydovinės nuotraukos parodė, kad Titano paviršiuje yra metano arba etano ežerų, vandenynų. Taip pat mokslininkai atrado ugnikalnius – kriovulkanus. Šie vulkanai yra šalti ir į paviršių išleidžia vandenį, sumaišytą su amoniaku.

„Huygen“ zondas užfiksavo, kad Titane lyja metanu. Titano gravitacija beveik tris kartus mažesnė negu Žemės.

2013 m. šio palydovo atmosferoje buvo atrastos propileno dujos. Tai buvo pirmas kartas, kai šios dujos rastos kitoje planetoje ar palydove nei Žemė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* science.nasa.gov / Titan | *anglų k.*
* youtube.com / The First and Only Photos From Titan, Saturn's Largest Moon - What Did We See? (4K) (*Pirmosios ir vienintelės nuotraukos iš didžiausio Saturno mėnulio Titano, bei vaizdingas anglų k. pasakojimas su šio mėnulio kompiuteriu sukūrtais vaizdais*)
* youtube.com / What If You Swam in Titan's Lakes for 5 Seconds? (*vaizdingai anglų k. pasakojanti kompiuterinė vaizdo medžiaga - kas nutiktų, jei 5 sekundes paplaukiotumėte Titano ežeruose*)
Izoliuotos kalbos

**Izoliuota kalba** – tokia natūralioji žmonių kalba, kuri neturi jokio įrodyto genetinio ryšio su kitomis gyvosiomis kalbomis; t. y. tai kalba, kuri nėra kilusi iš prokalbės, bendros su kita kalba. Faktiškai, izoliuotoji kalba yra kalbų šeima, turinti tik 1 narį.

Plačiausiai žinomos izoliuotos kalbos yra ainų kalba, baskų kalba, burušų kalba ir korėjiečių kalba, tačiau kai kurie kalbininkai teigia atradę kiekvienos iš jų genetinius ryšius su kitomis kalbomis (ir jas priskiria, atitinkamai, *karasuk*, dene-Kaukazo ir Altajaus kalbų šeimoms).

Kai kurios kalbos tapo izoliuotomis istoriniais laikais, kai išnyko visos kitos joms giminingos kalbos. Pvz., Pirahã kalba (vartojama Brazilijoje) yra paskutinė išlikusi mura kalbų šeimos atstovė, o kitos kalbos, pvz., baskų, išliko izoliuotomis per visą istorijoje aprašytą laikotarpį.

Prie izoliuotų kalbų priskiriamos visos nesuklasifikuotos kalbos. Tačiau nesuklasifikuotomis įvardijamos tos kalbos, apie kurias nėra surinkta pakankamai patikimų duomenų ir kurios nėra moksliškai ištirtos (pvz., daugelis Afrikos bei indėnų kalbų). O izoliuotomis įvardijamos tos kalbos, kurios jau yra daug ir intensyviai tirtos, tačiau jokie jų ryšiai su kitomis kalbomis nebuvo patikimai įrodyti.

## Giminingų kalbų paieškos
*Genetinis ryšys* – tai istorinės kalbotyros (arba kitaip – diachroninės kalbotyros) sąvoka, reiškianti, kad dauguma dabar pasaulyje vartojamų kalbų yra kilusios iš nedidelio skaičiaus prokalbių (iš vienos prokalbės kilusios kalbos priskiriamos vienai kalbų šeimai).

Kai kurie kalbininkai (ne visi) mano, kad visos pasaulio kalbos yra kilusios iš vienos prokalbės. Šiuo atveju, dabar išskiriamos kalbų šeimos būtų tik viršutinės *kalbų medžio* šakos, arba pirminės prokalbės tarpinės formos. Dėl to izoliuotos kalbos susilaukia didelio kalbininkų dėmesio, siekiant nustatyti jų ryšius su kitomis kalbomis.

Kai kuriose situacijose gali atsirasti kalba, neturinti protėvių (t. y. kilusi ne iš prokalbės). Pvz., kurtiems tėvams auginant girdinčius vaikus be kontakto su kitais žmonėmis, tarp tų vaikų galėtų atsirasti ir išsivystyti visavertė kalba. Geriausiai ištirtas naujos kalbos atsiradimo atvejis – tai Nikaragvos ženklų kalba. Taip pat yra daug kreolų kalbų bei dirbtinių kalbų (pvz., esperanto), kurios neturi konkretaus protėvio.

## Terminologija
Izoliuotų kalbų nereikia painioti su izoliacinėmis kalbomis, kurių morfemos yra visaverčiai žodžiai (skirtingai nuo fleksinių arba agliutinacinių kalbų). Taip pat terminas *izoliuotos kalbos* neturi nieko bendra su kalbos (ir ja kalbančiųjų) geografine ar kitokia izoliacija.

## Mirusios izoliuotos kalbos
*Izoliuotos kalbos* terminas labai atsargiai taikomas išnykusioms kalboms. Pvz., šumerų kalba yra pripažįstama izoliuota kalba, nes ji yra pakankamai gerai ištirta ir duomenų pakaktų atpažinti jai giminingą dabar vartojamą kalbą (jeigu tokia būtų). Tačiau dauguma išnykusių kalbų yra prastai dokumentuotos, ir duomenų nepakanka aiškioms išvadoms padaryti. Pvz., etruskų kalba dalies kalbininkų priskiriama indoeuropiečių kalboms, tačiau duomenų tai įrodyti arba paneigti nepakanka.

## Nuorodos
* 
* 
* Ethnologue informacija
Inverklaidas

**Inverklaidas** (, ) – sritis centrinėje Škotijoje. Ribojasi su Šiaurės Eirširo ir Renfruširo sritimis. Vakaruose siekia Klaido įlanką.

## Svarbesni miestai
* Grinokas (42,8 tūkst. gyventojų, 2022 m.)
* Port Glazgas (14,2)
* Gurokas (10,0)
* Kilmakolmas (3,8)
* Inverkipas (3,5)

## Šaltiniai
Renfrušyras

**Renfrušyras** (, ) – sritis centrinėje Škotijoje. Ribojasi su Šiaurės Eršyro, Glazgo, Vakarų Darbantonšyro, Inverklaido ir Rytų Renfrušyro sritimis.

## Svarbesni miestai
* Peislis (79,3 tūkst. gyventojų, 2022 m.)
* Renfru (23,8)
* Džonstonas (16,4)
* Erskinas (14,8)
* Bišoptonas (10,0)
* Linvudas (8,4)
* Hiustonas (6,2)

## Šaltiniai
Gediminas Kostkevičius

**Gediminas Kostkevičius** (g. 1957 m. sausio 25 d. Kaune) – verslininkas, vadybininkas, verslo patarėjas, verslo mokymų lektorius.

## Biografija
Gimė ir užaugo gydytojų šeimoje. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisės studijas, teisės magistras. 1985 metais apgynė technikos mokslų daktaro disertaciją. Studijavo verslą ir politinę ekonomiją Vaseda (Tokijas), Bocconi (Milanas), Science-Po (Paryžius) ir Linčiopingo universitetuose. Mokslinių interesų kryptys – masinės individualių produktų gamybos valdymo sistemos.

Gediminas Kostkevičius yra UAB „Baltic Orthoservice“ („Ortho Baltic“) valdybos pirmininkas ir generalinis direktorius, bei jos dukterinių įmonių UAB "Baltic RAD", UAB "Smart Factory", Easy Walk GmbH valdybos pirmininkas arba valdybos narys; vienas iš viešosios įstaigos „International Institute of Mass Customization and Personalization" (Vokietija) steigėjų.

Gediminas Kostkevičius aktyviai dalyvavo nacionalinio atgimimo veikloje. Nuo 1988 iki 1990 metų buvo Sąjūdžio Seimo narys, "Aukuro" klubo pirmininkas, Vytauto Didžiojo paminklo atstatymo Kaune komiteto pirmininkas, Vytauto Didžiojo universiteto atkūrimo konferencijos (vykusiuos 1989 m. balandžio 26-29 d. Kaune) organizacinio komiteto pirmininkas.

G. Kostkevičius iš viso yra paskelbęs 100 mokslinių, teisinių ir publicistinių straipsnių, vienas ar kartu su bendraautoriais išleido 3 knygas: apie studijas užsienyje (konkrečiai – apie JAV), bei pėdų ir batų biomechaninį suderinamumą. Kaip pranešėjas dalyvauja tarptautiniuose „mass customization & personalization" tematikos renginiuose.

## Bibliografija
* G. Kostkevičius. „Noriu mokytis Amerikoje“, 1991.
* G. Kostkevičius, A. R.Astromskas "Visos bėdos dėl pėdos", 2010.
* G. Kostkevičius, V. Kušvidas "Pėdos ir batai", 2010.
## Išnašos
Škotijos administracinis suskirstymas

Nuo 1996 m. balandžio 1 d. Jungtinės Karalystės parlamento sprendimu Škotija yra padalinta į 32 sritis ().

## Statistika

## Nuorodos
* Divisions of the United Kingdom (Statoids.com)
Aberdynas (sritis)

**Aberdynas** (, ) – sritis šiaurės rytų Škotijoje. Apima Aberdyno miestą ir jo apylinkes. Ribojasi su Aberdynšyro sritimi. Rytuose skalauja Šiaurės jūra.

## Šaltiniai
MI5

**MI5** – viena iš Jungtinės Karalystės slaptųjų tarnybų, sukurta 1909 m., kaip atsakas į visuomenės isteriją dėl numanomo Vokietijos šnipų skverbimosi bangą. Nauja žvalgybos tarnyba netrukus suskilo; viena jos dalis dėmesį sutelkė į vidaus problemas, kita rinko informaciją užsienyje. Ši tarnyba dalyvavo įvairiose misijose užtikrinant britų saugumą, turtą, gyvybę arba kovojant su terorizmu Šiaurės Airijoje.
2006 m. dirbo apie 2 800 žmonių. 

## Šaltiniai
Kanados saugumo žvalgybos tarnyba

**CSIS** ( arba **SCRS** pr. *Service canadien du renseignement de sécurité*) – tai Kanados žvalgybos tarnyba renkanti, analizuojanti bei apdorojanti žvalgybos informaciją, kuri galėtų pakenkti Kanados saugumui. CSIS yra vidinė tarnyba, sauganti Kanadą nuo išorinių ar vidinių šnipų, teroristų, nusikaltėlių.

CSIS moto:
* „CSIS žmonės yra pasiryžę ginti Kanados nacionalinius saugumo interesus bei kanadiečių saugumą“.
NPA

**NPA** (*National Police Agency* |警察庁|Keisatsu - chō) – Japonijos valdžios valdoma tarnyba, atsakinga už Japonijos saugumą. NPA labiau policinė organizacija, kovojanti su japonų nusikaltėliais, mafija, narkotikais bei padedanti žmonėms atsitikus stichinėms nelaimėms. Skirtingai nei JAV FTB NPA neturi savo policininkų, tačiau valdo visas policijos pajėgas.

2017 m. NPA dirbo apie 7800 darbuotojų: 2100 policininkų, 900 sargybinių ir 4800 civilių darbuotojų.

## Išnašos
Krišjanis Redlichas

**Krišjanis Redlichas** (; g. 1981 m. sausio 15 d.) – Latvijos ledo ritulio gynėjas, olimpietis.

## Biografija
Jo broliai Jekabas Redlichas ir Mikelis Redlichas taip pat žinomi ledo ritulininkai. 2006 m. jis žaidė Šveicarijos ledo ritulio lygos klube HC Fribourg-Gotteron. Latvijos rinktinės sudėtyje jis dalyvavo trijuose Pasaulio čempionatuose, 2006 m. Olimpinėse žaidynėse, ir 1999 m. Europos jaunių čempionate.

2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse su Latvijos rinktine užėmė 12-ą vietą. 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse užimta 8-oji vieta.

## Šaltiniai
Kārlis Skrastiņš

**Karlis Skrastinš** (1974 m. liepos 7 d. Rygoje – 2011 m. rugsėjo 7 d.) – buvęs žymus Latvijos ledo ritulio gynėjas.

2006 m. jis žaidė NHL klube Kolorado „Avalanche“. Skrastinš Latvijos rinktinės sudėtyje dalyvavo 9 pasaulio čempionatuose, dvejose olimpinėse žaidynėse ir vienąkart pasaulio jaunių čempionate.

Žuvo lėktuvo aviakatastrofoje prie Jaroslavlio. Palaidotas Rygos Miško kapinėse.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Karlis Skrastinš – NHL svetainė
* Oficiali svetainė
Meksikos himnas

***Himno Nacional Mexicano*** – Meksikos valstybinis himnas. Žodžių autorius – Francisco Gonzáles Bocanegra, muziką parašė Jaime Nunó Roca.

1853 m. Meksikos prezidentas Antonio López de Santa Anna paskelbė konkursą himnui sukurti. Kompozicija turėjo atspindėti patriotines idėjas. Talentingas poetas Francisco González Bocanegra nesidomėjo konkursu, bet kurė savo poemas. Tačiau jo žmona Guadalupe González del Pino vertė poetą dalyvauti konkurse. Ji netgi buvo įkalinusi Fransiską rūsyje ir neišleido tol, kol šis nesukūrė visų 10 posmų ir nesugiedojo prie rūsio durų. Jis pristatė eiles komisijai ir 1854 m. vasario 3 d. paskelbta, kad jo eilės laimėjo konkursą.

Tais pačiais metais surengtas ir konkursas melodijai. Konkursą laimėjo Juan Bottesini, tačiau jo melodija nebuvo priimta teigiamai. Antrąjį konkursą laimėjo karinio orkestro vadovas Jaime Nunó. Melodija galutinai pasirinkta 1854 m. rugpjūčio 12 d. Meksikos Nepriklausomybės dieną (rugsėjo 16 d.) himnas pirmą kartą pristatytas viešai. Santa Anos teatre jį atliko operos solistai Claudia Florenti ir Lorenzo Salvi.

1943 m. himnas įteisintas įstatymiškai. Jį sudaro priedainis, 1, 5, 6 ir 10 posmai. Įvairiose sportinėse varžybose, oficialiuose sutikimuose grojama trumpoji himno versija: priedainis-I posmas – priedainis. Pradedant ir baigiant radijo ir televizijos programas, oficialių minėjimų metu himnas grojamas tokia tvarka: priedainis-I posmas – priedainis-X posmas – priedainis.

## Eilės

## Nuorodos

* Visas himnas ir jo lietuviškas vertimas – Himnai.lt

### Melodijos

* Instrumentinė versija, mp3
* Vokalinė versija
Saldi.Juoda.Naktis. (2006 albumas)

**„Saldi. Juoda. Naktis.“** – 2006 metais išleistas Andriaus Mamontovo ir jo grupės albumas, septintas studijinis albumas solinėje dainininko karjeroje. Andrius Mamontovas, kaip ir daugumoje savo albumų, dainas sukūrė patirdamas kažką naujo, prisimindamas vaikystės įvykius.

### Dainos

# Ar tu matai? -04:55
# Liūdesio angelas -04:20
# Šviečiantis rytas -05:05
# Saldi. Juoda. Naktis -05:07
# Radijo pauzė -00:08
# Leisk -04:03
# Viskas iš naujo -03:07
# Tu likai lietuje -05:28
# Marso kanjonai -05:00
# Jie saugo tave -04:05
# Kitą kartą -03:34
# Jau baigėsi viskas -05:06

### Statistika, pasiekimai

Dėl didelio prekybininkų susidomėjimo naujas Andriaus Mamontovo dainų albumas „Saldi.Juoda.Naktis.“ prekybos taškus pasiekė viena diena anksčiau. Pirmąją prekybos dieną buvo parduota apie du su puse tūkstančio šio albumo vienetų. Trejus metus laukto Andriaus Mamontovo dainų albumo „Saldi. Juoda. Naktis“ oficiali išleidimo data – 2006 vasario 14 diena. Vienas pirmųjų naująjį albumą gavo Lietuvos Respublikos prezidentas Valdas Adamkus.

Tą pačią dieną išleistas ir kitas Andriaus Mamontovo albumas „Tyla“, kuriame skamba instrumentinė muzika. Abu albumai – „Saldi.Juoda.Naktis.“ ir „Tyla“ – yra išleisti ir kartu vienoje pakuotėje 3.000 vnt. tiražu. Šis tiražas yra išparduotas. Abiejų albumų gamybai panaudotos juodos kompaktinės plokštelės.

Albumas „Saldi.Juoda.Naktis.“ tapo auksiniu albumu (2009 m.), iš viso jo parduota 11 tūkstančių vienetų. Didžiausiais albumo hitais galima vadinti kūrinius **„Marso kanjonai“**, **„Liūdesio angelas“** ir **„Saldi. Juoda. Naktis“**. Su šio albumo programa Andrius Mamontovas laimėjo „Radiocentro“ apdovanojimą kaip geriausias atlikėjas (2007 m.).

Albumui pristatyti Andrius Mamontovas su grupe surengė koncertines gastroles po Lietuvą, tačiau jų intensyvumui ir datoms įtakos turėjo grupės „LT United“, kurios veikloje dalyvavo ne tik Andrius Mamontovas, bet ir jo grupės muzikantai Arnoldas Lukošius ir Eimantas Belickas, dalyvavimas „Eurovizijos“ dainų konkurse Atėnuose.

(C) A. Mamontovas / M.P.3
Leidėjas: (P) M.P.3
Platintojas Lietuvoje: Prior Records [lt]

## Šaltiniai
Letisija

**Letisija** () – miestas pietryčių Kolumbijoje, Selvoje, priešais Brazilijos miestą Tabatingą. Amazonės departamento administracinis centras. Miestas išsidėstęs prie Peru ir Brazilijos sienų sankirtos, uostas prie Amazonės upės, siaurame anklave (*Tres Fronteras*).

Per upių uostą eksportuojami vaisiai. Yra tarptautinis oro uostas, tačiau Letisija neturi susisiekimo sausumos keliais. Svarbus turistinis centras. Prie Letisijos renkamas lateksas.

## Istorija

Letisija įkurta 1867 m. balandžio 25 d. *San Antonio* pavadinimu. 1922 m. regioną perdavus Kolumbijai pervadintas į Letisiją. 1932–1934 m. dėl Leticijos srities vyko konfliktas tarp Kolumbijos ir Peru – Letisijos konfliktas.

## Šaltiniai
Vytautas Einoris

**Vytautas Einoris** (1930 m. vasario 7 d. Urnėniškyje, Vabalninko valsčius, Biržų apskritis – 2019 m. sausio 7 d. Kaune) – Lietuvos agronomas, partinis ir politinis veikėjas, ambasadorius.

## Biografija
Gimė 12 vaikų šeimoje. 1949–1952 m. mokėsi Vabalninko žemės ūkio mokykloje. 1957–1959 m. mokėsi Vilniaus žemės ūkio mechanizacijos-elektrifikacijos technikume, įgijo techniko mechaniko specialybę. 1965 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Ekonomikos fakultetą, mokslinis agronomas-ekonomistas. 

1948 m. Kupreliškio valsčiaus agrotechnikas. 1952–1953 m. Biržų rajono Vykdomojo komiteto žemės ūkio skyriaus vyresnysis zootechnikas. 1953–1955 m. Širvėnos kolūkio pirmininkas. 1955–1957 m. Parovėjos mašinų ir traktorių stoties direktorius. 1957–1959 m. Biržų traktorių remonto stoties direktorius.

1959–1961 m. Biržų rajono Vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas – žemės ūkio inspekcijos viršininkas, 1961–1962 m. rajono plano komisijos pirmininkas. 1962–1969 m. Kauno rajono gamybinės žemės ūkio valdybos viršininkas.

1969–1970 m. LSSR valstybinio plano komiteto žemės ūkio skyriaus viršininkas. 1970–1981 m. LSSR paruošų ministro pavaduotojas. 1981–1985 m. LSSR vaisių ir daržovių ūkio ministras. 1985–1988 m. Valstybinio agropramoninio komiteto pirmininko pirmasis pavaduotojas-ministras. 1988–1989 m. Valstybinio gamtos apsaugos komiteto pirmininkas. 1989–1991 m. vaisių, daržovių ir gėlių bendrovės direktorius.

1980 m. LTSR nusipelnęs agronomas. 1983–1987 m. Lietuvos sodininkų draugijos pirmininkas.

1991–1993 m. Vilniaus gėlininkų susivienijimo pirmininkas. 1993–1994 m. LR nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Kazachstane. 1994–1996 m. Adolfo Šleževičiaus ir Mindaugo Stankevičiaus Vyriausybėse – LR žemės ūkio ministras. 1995–2004 m. LR Seimo narys. 2001–2005 m. Valstybės turto fondo komisijos narys. Nuo 2002 m. Privatizavimo komisijos narys. Nuo 2005 m. pensininkas. 2005–2006 m. Nacionalinės veterinarijos laboratorijos direktoriaus pavaduotojas. Nuo 2006 m. Nacionalinės ristūnų sporto asociacijos prezidentas.

## Partinė veikla
1956–1989 m. SSKP narys. Nuo 1981 m. LKP Revizijos komisijos narys. 1984–1990 m. LSSR AT deputatas. Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, partijos pirmininko pavaduotojas. Nuo 2001 m. LSDP Vilniaus skyriaus narys, LSDP tarybos narys.

## Šaltiniai

|-

|-
Henrikas Rimkus

**Henrikas Rimkus** (1958 m. gruodžio 3 d. – 2004 m. gruodžio 11 d.) – kraštotyrininkas, etnografas, žurnalistas, Lietuvos ir Alytaus politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
Studijavo Vilniaus pedagoginiame institute, jį baigė 1983 m. Alytaus Sąjūdžio komisijos narys.

Kultūros paveldo inspekcijos vyr. inspektorius. 2000–2004 m. Seimo nario Juliaus Sabatausko padėjėjas – sekretorius. Alytaus rajono savivaldybės Kultūros centro vyriausiasis etnografas.

1992 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Alytaus skyriaus narys, 2003–2004 m. atsakingasis sekretorius.

Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Alytaus istorinės grupės, surinkusios rezistencijos archyvinių dokumentų kolekciją, narys. Su kolegomis surinko vieną didžiausių šalies rezistencijos istorijos archyvą, kurio pagrindu Alytuje įkurtas Tautos laisvės kovų muziejus. Kartu su Vytautu Ledu išleido knygą „Sušaudytos dainos“. Leidinys, į kurį sudėtos tremtinių dainos ir poezija, buvo pirmas toks Lietuvoje. Jo autoriai 1991 m. apdovanoti Alytaus miesto savivaldybės Kultūros premija. Parengė „Lietuvos partizanų Dainavos apygardos kroniką 1944–1954 m.“ Dirbdamas Kultūros paveldo inspekcijoje, dalyvavo perlaidojant ar iškasant ne vieno rezistento palaikus. 1992 m. buvo pakviestas tvarkyti perimtą buvusio LTSR KGB archyvo fondų.

Dirbdamas Alytaus rajono savivaldybės Kultūros centre, surinko ir parengė duomenų bazę apie rajono klubines įstaigas, jų darbuotojus, rajono meno saviveiklos kolektyvus. Pasirodė jo leidinys „Sprigtas: seniausias, geriausias, vienintelis“. Paskutinis darbas – vaizdo juosta „Raižių totoriai“. Daugiau, kaip 300 straipsnių Alytaus ir respublikinėje spaudoje autorius.

## Išnašos
Arauka (miestas)

**Arauka** ( arba *Arauca*) – miestas rytų Kolumbijoje, Araukos upės pakrantėje, Venesuelos pasienyje (sujungta *José Antonio Páez* tiltu). Araukos departamento centras.

Miestas įkurtas 1780 m. gruodžio 4 d. Arauka – svarbus naftos gavybos ir eksporto centras.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Arauka (upė)

**Arauka** () – upė Kolumbijoje ir Venesueloje; Orinoko kairysis intakas. Prasideda Andų kalnuose (Rytų Kordiljeroje), apie 4000 m aukštyje, centrinėje šiaurės Kolumbijoje. Aukštupyje dažnai vadinama *Chitagá*. Teka į rytus Kolumbijos-Venesuelos siena. Toliau teka Ljanoso lygumomis kur vaga išplatėja, skaidosi į atšakas, sudaro šlapynes.

Didžiausi intakai: Karabas, Kakota, Negras, Koloradas, San Lorensas, Kubugonas, Kobaras, Rojata, Bochaba, Banadija, Kutufi.

Vasarą ir rudenį patvinsta. Potvynių metu laivai upe gali pakilti 600 km. Svarbiausi pakrantės miestai – Arauka, Araukita (Kolumbija), El Amparo de Apūrė, Elorsa (Venesuela).

## Nuorodos
Bolivaro departamentas

**Bolivaras** () – departamentas Kolumbijos šiaurėje, Karibų jūros pakrantėje. Administracinis centras – Kartachena.

## Geografija

Departamentas išsidėstęs Magdalenos upės slėnyje. Klimatas karštas, šiaurėje sausas, pietuose – drėgnas. Kritulių kiekis gali viršyti 2000 mm per metus. Aukštumose būdingas vidutinių platumų klimatas.

## Etninė sudėtis
* Metisai ir baltieji – 72,27 %
* Indėnai – 0,11 %
* Juodaodžiai – 27,57 %
* Čigonai – 0,05 %

## Svarbiausi miestai
Didžiausi miestai 2018 m. (tūkst. gyv.):
* Kartachena (876,8)
* Turbakas (97,2)
* Magangė (92,3)
* Archona (55,1)
* Karmen de Bolivaras (50,8)
* San Chuan Nepomusenas (27,3)
* Santa Krus de Momposas (23,0) – UNESCO pasaulio paveldo objektas


Volcán del Totumo.jpg|El Totumo purvo ugnikalnis
CO Mompox 0409 009 (17248174261).jpg|Santa Krus de Momposas
Puerta del Reloj, Cartagena 05.jpg|Kartachena
Fuerte de San Fernando Cartagena (2009) 03.jpg|Kartachenos fortas


## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Wikitravel:Bolivar
Tuncha

**Tuncha** arba **Santjago de Tuncha** () – miestas centrinėje Kolumbijos dalyje, Rytų Kordiljeros slėnyje, 2728 m aukštyje. Bojakos departamento centras. Eina Bogotos–Duitamos geležinkelis ir Panamerikos plentas, yra oro uostas. Siuvimo, maisto pramonė. Metalurgija, statybinių medžiagų (cemento), tekstilės, maisto (cukraus, kukurūzų) pramonė. Amatai. Turizmas. Netoliese išgaunamos akmens anglys. Yra 3 universitetai: Bojakos, Santo Tomaso, Pedagogikos ir technologijų. Veikia gamtos istorijos, antropologijos ir kiti muziejai.

Išlikę daug istorinių paminklų, siekiančių XVI a. – barokinė Šv. Dominyko katedra Bolivaro aikštėje, miesto įkūrėjo namas, *Juan De Castellanos* namas. Keliskart per metus vyksta spalvingos fiestos (tarptautinis Bojakos kultūros festivalis ir kt.).

## Istorija
Miestas įkurtas 1539 m. rugsėjo 6 d.

## Sportas
Boyacá Chicó FC – futbolo klubas;

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Bojaka universitetas
* Turizmas, istorija
Bojakos departamentas

**Bojaka** () – departamentas Kolumbijos centrinėje dalyje. Administracinis centras – Tuncha.

## Geografija

Didžioji provincijos dalis išsidėsčiusi Rytų Kordiljeroje, tačiau vakaruose siauru ruožu pasiekia Magdalenos upę. Aukščiausia departamento vieta – 5380 m, Siera Nevada del Kokuji kalnagūbryje pačioje departamento šiaurėje. Dalį departamento užima Kundibojakos plynaukštė, vadinama Altiplanu. Klimatas labai priklauso nuo aukščio. Telkšo didžiausias gėlavandenis šalies ežeras – Tota. Prasideda upės Suaresas ir Čikamoča (Magdalenos baseinas), Upija (Orinoko baseinas).

## Istorija

Ikikolumbiniais laikais departamento teritorija priskiriama Andų Tolimosios šiaurės kultūrinei zonai. Didžiojoje jos dalyje gyveno muiskai (), kurie sukūrė aukščiausią Kolumbijos kultūrą. Ji ispanų amžininkų buvo lyginama su Inkų civilizacija ir garsėjo savo aukso dirbiniais, keramika. Muiskai turėjo organizuotą visuomenę, organizavosi į konfederacijas. Bojakos departamente buvo valdovo zakės vadovaujama konfederacija su centru Hunzoje. Šiauriau (Čikamočos aukštupyje) buvo šventieji muiskų zibynai Iraka ir Tundama.

Vakariausiose departamento žemumose gyveno muzai, šiaurinėse aukštikalnėse – lačiai, o rytiniame pakraštyje – įvairios aravakų gentys.

XVI a. viduryje čia įsiveržė ispanai konkistadorai, kurie nukariavo muiskus. Regione Hunzos vietoje įkūrus Tunchos miestą, ji tapo Tunchos provincijos administraciniu centru. Departamentas suformuotas 1886 m.

## Ekonomika

Auginami kukurūzai, kviečiai, cukranendrės, daržovės, bananai, kava, vaisiai ir kt. Pieninė ir mėsinė gyvulininkystė. Turizmas.

## Etninė sudėtis
* Metisai ir baltieji – 98,26 %
* Indėnai – 0,48 %
* Juodaodžiai – 1,25 %
* Čigonai – 0,00 %

## Svarbiausi miestai
Didžiausi miestai 2018 m. (tūkst. gyv.):
* Tuncha (163,8)
* Sogamosas (111,8)
* Duitama (107,5)
* Čikinkira (49,0)
* Puerto Bojaka (32,9)
* Paipa (20,0)
* Garagoa (12,3)
* Monikira (11,5)


Blue on Yellow.jpg|Totos ežeras
Río Lengupá.jpg|Lengupos upės kanjonas
Paramo de Oceta (cropped).JPG|Osetos paramai
Pila de agua en la Plaza Central en Villa de Leyva, Boyacá, Colombia.jpg|Senovinis miestelis Vilja de Lejva


## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Bojaka portalas 
* Wikitravel:Boyaca
Korėjos darbo partija

**Korėjos darbo partija** (korėjietiškai – 조선로동당;朝鮮勞動黨) – Šiaurės Korėjos valdančioji partija (KDP).

Ji taip pat yra valdanti partija KLDR nuo pat 1946 m. Jai vadovavo trys asmenys – Kim Ir Senas (1946–1994), jo sūnus Kim Čen Iras (1994–2011) ir Kim Čen Iro sūnus Kim Džongunas (nuo 2011 m. gruodžio 28 d.). KDP yra valstybei vadovaujanti partija, be jos yra dar dvi tik formaliai egzistuojančios partijos. Partijos ideologija paremta *[[čučhė]]s* ir *[[songun]]* ideologijomis.

Partijos herbą sudaro adaptuotas pjautuvas su kūju bei teptukas, kaip protinio darbo simbolis. Šitas simbolis parodo trijų klasių sąjungą – valstiečiai, proletariatas ir inteligentija.

Partijos aukščiausiasis organas – kongresas. Suvažiavimai vyksta gan nereguliariai, – pavyzdžiui, nebuvo nė vieno partijos suvažiavimo tarp 1980 m. ir 2016 m.

## Partijos santykis su marksizmu-leninizmu

Čučhė iškilo stalinistiniu principu – stiprus lyderis, save pateikiantis kaip ideologinės ortodoksijos gynėją. Vis dėlto apžvalgininkų nesutariama, kiek artima komunizmui partijos ideologija. Kai kurie apžvalgininkai laiko partijos liniją turint daug nacionalizmo bruožų laikantis socialistinių principų ekonomikoje. Nors stalinistinės linijos paveikti partijos teoretikai „valstybę“, „nacionalizmą“ laikė neigiamais reiškiniais, vėliau Kim Ir Senas apie „tikrą nacionalizmą“ atsiliepė kaip apie teigiamą patriotišką dalyką, supriešindamas jį su įprastu nacionalizmu kaip reakcingu.

Paprastai partijos delegatai dalyvauja Tarptautiniame komunistų ir darbininkų partijų susirinkime, iš kurio gauna šiek tiek paramos. 2011 m. partijos delegatai organizavo rezoliuciją „Paminėkime Didžiojo Vado draugo Kim Ir Seno gimimo šimtmetį kaip didelę pasaulio žmonijos politinę šventę“, kurią pasirašė 30 iš 79 suvažiavime dalyvavusiųjų partijų. Tačiau yra Korėjos darbo partiją ksenofobija ir polinkiu į kraštutinę dešinę kaltinusių kairiųjų partijų.

## Šaltiniai
Darius Žutautas

**Darius Žutautas** (g. 1978 m. rugsėjo 30 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, gynėjas, atstovavęs šalies nacionalinę rinktinę.

2005 m. vasario pradžioje sugrįžo į Vladikaukazo „Alanijos“ klubą ir pasirašė trejų metų sutartį. 

Pirmas oficialias rungtynes už nacionalinę rinktinę žaidė 2005 m. kovo 30 d. prieš Bosnijos ir Hercegovinos nacionalinę rinktinę.

D. Žutauto brolis Giedrius Žutautas taip pat yra profesionalus futbolininkas.

## Pasiekimai

* A lyga: 1994, 2004 m.
* LFF taurė: 1997, 2004 m.
* Azerbaidžano Premier lyga: 2007 m.
* Azerbaidžano futbolo taurė: 2007 m.

## Išnašos
Bradesai

**Bradesai** – viensėdis Utenos rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 1 km į pietvakarius nuo Sudeikių.

## Gyventojai
 

## Šaltiniai
Kamisarauka

**Kamisarauka** – viensėdis Utenos rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Sudeikių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Toleikiai (Utena)

**Toleikiai** – kaimas Utenos rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Sudeikių. Už 1,5 km į rytus nuo kaimo telkšo Alaušas.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Toleikiuose gimė inžinierius mechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras Bronius Kavolėlis (1940–2019).

## Literatūra
* Toleikiai: kaimo istorija (sud. Bronė Gobužienė). – Utena: Utenos spaustuvė, 2010. – 284 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-35-081-1

## Šaltiniai
Bikuškis

**Bikuškis** – kaimas Utenos rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Sudeikių. Išlikęs buvusio dvaro pastatų ansamblis (XIX a.). Veikia poilsio ir pramogų centras „Alaušo slėnis“, kaimo turizmo sodyba „Mėnulio įlanka“.

## Istorija

Bikuškis (*Biguszki*) didikams Radvilams priklausė nuo 1482 m., kartu su jų dvarais: Musnikais, Upninkais, Vyžuonomis, Širvintomis.

Po Mikalojaus Radvilos I mirties, šias valdas paveldėjo jo sūnus Jonas I. XVIII a. pabaigoje čia minimas Bikuškio dvaras Alaušo ežero pusiasalyje, priklausęs Prušinskams, Puzinauskams ir Utenos apskrities gydytojo A. Svilo šeimai.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
*
Baltakarčiai (Utena)

**Baltakarčiai** – kaimas Utenos rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 3 km į vakarus nuo Sudeikių.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Vilius Antanas Geleževičius (1941–2014) – inžinierius elektromechanikas.
* Jonas Gelaževičius (1921–1992) – miškininkas, pedagogas, kraštotyrininkas.
* Gediminas Petras Isokas (1931–2020) – rašytojas, miškininkas, publicistas, gamtininkas, žurnalistas.
* Julius Kruopis (1941–2018) – fizikas, matematikos mokslų daktaras, profesorius.
* Vida Bertašiūtė-Zapolskienė (g. 1943 m.) socialinių mokslų daktarė.

## Šaltiniai