open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hanibalas Lekteris

**Hanibalas Lekteris** (; gimė 1933 m. Lietuvoje) – lietuvių kilmės fiktyvus veikėjas rašytojo Thomas Harris romanuose ir jų ekranizacijose. Knygose ir filmuose Lekteris – tai kultūringas ir itin protingas psichiatras, kuris kartu yra serijinis žudikas ir kanibalas. Knygose „Hanibalas“ ir „“ Lekteris yra įvardijamas kaip Lietuvos didikų palikuonis, kartu turintis ir Italijos Viskončių bei Sforzos kilmingųjų šeimų kraujo. Priešistorėje minima, kad jį kanibalu tapti pastūmėjo 1944 m. Lietuvoje įvykdytas mylimosios mažametės sesers Mišos nužudymas, kurios palaikus valgė regione dezertyravę Trečiojo reicho pagalbininkai, o vėliau vertė valgyti ir jį patį.

Filme „Žmonių medžiotojas“ pagrindinį Lekterio vaidmenį atliko Brajanas Koksas (*Brian Cox*), bet kituose filmuose jį pakeitė Anthony Hopkins. Hopkinsas už pirmąjį savo pasirodymą „Avinėlių tylėjime“ gavo Oskaro apdovanojimą. Seriale Hanibalo vaidmenį atliko danų aktorius Mads Mikkelsen, ir už jį gavo Saturno apdovanojimą.

Anthony Hopkins vaidintas Hanibalas Lekteris 2003 m. Amerikos filmų instituto buvo išrinktas geriausiu antagonistu JAV kino istorijoje ().

## Knygos ir filmai
* „Raudonasis drakonas“ (*Red Dragon*) – knyga 1981 m., pirmą kartą nufilmuotas 1986 m., antrą – 2002 m. Pirmasis filmo leidimas vadinosi „Žmonių medžiotojas“ (*Manhunter*). Antrasis buvo pavadintas originaliuoju pavadinimu – „Raudonasis drakonas“.
* „Avinėlių tylėjimas“ (*The Silence of the Lambs*) – knyga 1988 m., filmas 1991 m.
* „Hanibalas“ (*Hannibal*) – knyga 1999 m., filmas 2001 m.
* „“ (*Hannibal Rising*) – knyga 2006 metais. Kūrinyje pasakojama, kaip Hanibalas tapo žudiku. 2007 m. vasario 9 d. JAV kino teatruose įvyko to paties pavadinimo filmo premjera.
* „Hanibalas“ – trijų sezonų 2013–2015 m. rodytas amerikiečių TV serialas.

## Nuorodos ir šaltiniai
Kūlingė

:: *Apie kaimą žr. [[Kūlingė (kaimas)]]*.

**Kūlingė** (*Trichophorum*) – viksvuolinių (*Cyperaceae*) šeimos augalų gentis. Stiebas apatinėje dalyje su makštimis. Žiedai sutelkti stiebo viršūnėje į varputės pavidalo žiedyną. 

Lietuvoje auga dvi rūšys:
*Alpinė kūlingė (*Trichophorum alpinum*)
*Kupstinė kūlingė (*Trichophorum cespitosum*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Užliekniai

**Užliekniai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 8 km į pietus nuo Šilutės; eina keliai į Pagrynius, Tatamiškius (abu Šilutės seniūnijoje), Juknaičius, Kanteriškius, Paleičius (visi Juknaičių seniūnijoje); iš pietų prieina Kūlynų miškas. Ribojasi su Vileikių, Sausgalvių (abu Šilutės seniūnijoje), Gaidelių, Klugonų (abu Juknaičių seniūnijoje) kaimais.

Užliekniuose yra Pamario mokyklos pradinis skyrius, medicinos punktas, UAB „Nemuno žuvis“, UAB „Marių ežia“, privati Aidos Radvilavičienės gyvūnų prieglauda, evangelikų liuteronų senosios kapinės (1997 m. įtrauktos į Lietuvos Respublikos kultūros paveldo registrą).

## Istorija

1872 m. Užliekniuose įsteigta pradinė mokykla, kuri veikė iki II pasaulinio karo pradžios; 1909 m. perstatytas mokyklos pastatas (tebestovi ir šiandien).

Užliekniai buvo valsčiaus centras, priklausė Vyžių parapijai. Buvo paštas.

Po karo iš esmės pasikeitė Užlieknių kaimo gyventojai. Kurį laiką buvusiame mokyklos pastate veikė pradinė mokykla, kuri vėliau perkelta į gretimą Vileikių kaimą, o mokyklos patalpos paverstos sandėliais ir gyventojų butais. 1955 m. Vileikių kaime atidaryta Užlieknių septynmetė mokykla, kuri 1962–1986 m. buvo aštuonmetė, 1986–1998 m. devynmetė, 1998–2005 m. – dešimtmetė; nuo 1995 m. mokykla vadinosi Užlieknių pagrindinė mokykla, nuo 2005 m. tapo pradine mokykla.

Užliekniuose buvo felčerių ir akušerių punktas, biblioteka (1959–1985 m.; iškelta į Pagrynius).

1997 m. buvo 72 ūkiai ir žemės ūkio bendrovė (augino mėsinius galvijus), kuri turėjo 418 ha žemės, 142 galvijus, dirbo 18 darbuotojų. 2003 m. galvijus laikė 38 ūkiai (264 vienetus).

## Gyventojai

;Žymūs žmonės
* Willi Milkereit (1910–1987) – Vokietijos politikas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Šilutės kraštas. Enciklopedinis žodynas. Šilutė. 2000.
* Žemėlapis 
* LR kultūros paveldo registras 
* Šilutės apskritis
* Šilutės apskrities kaimų sąrašas (1910) 
* Šilutės apskritis kaimų sąrašas (1925)
* Užlieknių kaimo gyventojų genealogija
Viksvameldis

**Viksvameldis** (*Scirpus*) – viksvuolinių (*Cyperaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje yra apie 120 rūšių, iš jų viena auga Lietuvoje – liekninis viksvameldis (*Scirpus sylvaticus*).
Rozetė

Žodis ***rozetė*** kilęs iš  'rožytė' ir reiškia:

* rozetė – stilizuotas gėlės žiedo pavidalo ornamento motyvas
* rozetė – didelis apskritas gėlės žiedo pavidalo langas; būdinga gotikos architektūrai
* rozetė (ntk.) – elektros kištuko lizdas sienoje
* rozetė – žvėrių maskuojamojo rašto elementas iš kelių dėmelių
* rozetė – iš kaspino sudėtas puošinys
* rozetė – medalio ar ordino ženklo pakaitalas ar priedas
* rozetė – kosminis aparatas
* rozetė – rozetės pavidalo kepinys


File:Akrotiri rosettes.jpg|Rozetės freskose
File:Deucemb rosette.jpg|Rozetė puošinys
File:Ebrach-Rosette aussen.jpg|Langas rozetė
File:Stopcontact-modified.jpg|Dvigubas kištukų lizdas
File:Jaguar animal panthera onca.jpg|Jaguaro maskuojamasis raštas su rozetėmis
File:Maclean rosette 2008.jpg|Rožytė iš kaspino kaip rinkimų kampanijos atributas
File:Medaille-resistance-IMG 0950.jpg|Prancūzijos Pasipriešinimo medalis su rozete
File:Rosettes.JPG|Rozetės kepiniai
vaizdas:Nebuleuse rosette.jpg|Rozetės ūkas
File:Rosetta Stone.JPG|Rozetės akmuo


Panašios sąvokos:
* Rozetės akmuo – stela su dvikalbiu užrašu
* Rozetės ūkas – vienas iš ūkų
Liūnmeldis

**Liūnmeldis** (*Bolboschoenus*) – viksvuolinių (*Cyperaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje vienintelė Lietuvoje auganti gana reta rūšis – **[[pajūrinis liūnmeldis]]** (*Bolboschoenus maritimus*). Augalas daugiametis, 50-80 cm aukščio. Jo šakniastiebis turi palaipas. Rudenį palaipų galuose susidaro 1-2 cm skersmens gumbeliai, iš kurių pavasarį išauga nauji augalai. Auga druskingose vietose, senvagėse, pelkėse, ežerų ir upių pakraščiuose.

Pajūrinis liūnmeldis įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
Meldas

**Meldas** (*Schoenoplectus*) – viksvuolinių (*Cyperaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso stambios, daugiametės žolės, turinčios šliaužiančius šakniastiebius. Stiebų daug, nuo kitų, net ir giminingų augalų jie skiriasi tuo, kad yra belapiai, tiesūs, stori, statūs, 2,5 m aukščio, ir prie pačios viršūnės iš šono išauga žiedynas. Žiedynas sudarytas iš daugelio kotuotų varpučių.

Lietuvoje auga dvi rūšys:
* Ežerinis meldas (*Schoenoplectus lacustris*)
* Melsvasis meldas (*Schoenoplectus tabernaemontani*)

Meldais minta audinės, ondatros, vandens žiurkės. Iš stiebų gaminami pynimai (dembliai, takeliai ir kt.).

## Šaltiniai
Viksvenis

**Viksvenis** (*Blysmus*) – viksvuolinių (*Cyperaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso daugiamečiai žoliniai augalai. Žiedyną sudaro į negausią varputę sutelkti žiedai. Varputės išauga stiebo viršūnėje. Auga druskingose vietose.

Lietuvoje auga dvi rūšys:
* Plokščiasis viksvenis (*Blysmus compressus*)
* Rudasis viksvenis (*Blysmus rufus*)
Žiobiškis

**Žiobiškis** – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 12 km į šiaurės vakarus nuo Rokiškio, Vingerinės dešiniajame krante. Seniūnaitijos centras. Stovi Žiobiškio Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia (pastatyta 1911 m.), yra parapija (nuo 1803 m.), veikia biblioteka, medicinos punktas, kultūros namai. Veikia veislinių kiaulių auginimo bendrovė „Žiobiškio kompleksas“. Kaime stūkso alkakalnis (Ručkalnis), telkšo Žiobiškio tvenkinys. Tuoj į šiaurę ir rytus driekiasi Apūniškio miškai. Kaimą kerta kelias .

## Istorija

1748 m. Žiobiškio dvarui suteikta savaitinio turgaus ir 3 prekymečių privilegija. 1803 m. įkurta parapija, pastatyta medinė bažnyčia, gyvenvietė vadinta miesteliu. 1859 m. kaime buvo 18 namų. 1883 m. miestelyje įkurta Žiobiškio pradinė mokykla (vėliau pagrindinė, veikė iki 2009 m.), 1859 m. – paštas.

LTSR metais buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. 1949 m. įkurta biblioteka, 1956 m. – kultūros namai.

2005 m. suburta Žiobiškio bendruomenė.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Žiobiškyje gimė bibliotekininkė, pedagogė, socialinių mokslų daktarė Danutė Kastanauskaitė (1940–).

## Galerija

Žiobiškis 42411, Lithuania - panoramio (21).jpg|Bažnytkaimio gatvė
Žiobiškis 42411, Lithuania - panoramio (35).jpg|Ūkiniai statiniai


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Žiobiškio kaimo bendruomenė
* 
* Monografija „Žiobiškis“
Kantri muzika

**Kantri muzika** (angl. *country music*) išsivystė pietinėse JAV valstijose. Jos šaknys – tradicinė liaudies muzika, airiška muzika, keltų muzika, gospel, bliuzas. Kantri muziką sudaro daugybė skirtingų žanrų, kaip bluegrass, nashville sound, western, honky tonk, gospelo muzika, outlaw country ar rockabilly.

Kantri muzikos pradininkais laikomi Jimmie Rodgers ir Carter Family.

## Kantri muzika Lietuvoje
Lietuvos kantri muzikos tėvu laikomas Vytautas Babravičius, kuris 1979 m. įkūrė pirmąją Lietuvoje kantri grupę „Deficitai“.

1980 Algirdas Klova įkūrė antrą Lietuvos kantri grupę „Kikilis“. A. Klovos iniciatyva 1995 m. įkurta Lietuvos kantri muzikantų asociacija. A. Klova įkūrė ir grojo daugelyje kantri grupių, išvertė į lietuvių kalbą ir atspausdino JAV kantri muzikos istoriją, skaito paskaitas apie country muziką. Vedė radijo ir TV laidas „Country Saloon“. Organizuoja kantri muzikos koncertus.

Labai daug Lietuvos kantri muzikai davė grupė Jonis. Grupės kūrėjai – broliai Trijoniai. Jonis pradėjo groti su lietuviška liaudies muzika sąsajų turinčią kantri. „Dabar tikriausiai nėra Lietuvoje miestelio ar kaimo, kurio jie nebūtų aplankę“ – citata puikiai iliustruoja grupės Jonis nuveiktą darbą populiarinant kantri muziką Lietuvoje.

Savo dalį į kantri Lietuvoje populiarinimą idėjo ir Virgis Stakėnas. Šis artistas sukūrė nemažai lietuviškų kantri dainų, buvo vienas iš tarptautinio kantri muzikos festivalio Visagino Country pradininkų, kitų kantri festivalių (Juod'Country, Pūdas Druskos) prodiuseris. Taip pat Lietuvos country fanų klubo tėvas.
Meldelis

**Meldelis** (*Isolepis*) – viksvuolinių (*Cyperaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje viena reta ir į Lietuvos raudonąją knygą įrašyta rūšis – **šerinis meldelis** (*Isolepis setacea*). Tai daugiametis, apie 20-30 cm aukščio augalas. Stiebai ploni, siūliški. Žydi liepos – rugsėjo mėn. Auga vandens telkinių pakrantėse, drėgname smėlyje.
Stačiūnai

**Stačiūnai** – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 8 km į pietus nuo Lygumų ant Kruojos intako Obelės upelio kranto. Seniūnaitijos centras. Stovi Stačiūnų šv. Lauryno bažnyčia (pastatyta 1811 m.; su varpine), 2007 m. restauruotas Stačiūnų vėjo malūnas (technikos paminklas), veikia Stačiūnų pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-83019). Yra veikiančios kapinės su Stačiūnų koplyčia.

## Etimologija

Kaimo vardas – dvarininkinis vietovardis, kilęs nuo XVII a. dvarininko Stačiunevičiaus pavardės.

## Istorija

Vietovė apgyvendinta žalvario amžiuje. 1916 m. pro kaimą vokiečių kariuomenė nutiesė 600 mm vėžės pločio geležinkelį Gubernija–Pasvalys. Geležinkelio stoties statybos darbų metu rastas III a. – XI a. kapinynas, kuriame rasta įkapių, papuošalų. Kasant žvyrą kapinynas suardytas.

Stačiūnai minimi nuo XVII a. 2-osios pusės, 1668 m. dvarininkas Stačiunevičius pastatė pirmąją katalikų bažnyčią. Nuo jo pavardės kaimas pradėtas vadinti Stačiūnais. 1811 m. pastatyta medinė Stačiūnų šv. Lauryno bažnyčia. 1841 m. parapijai priklausė 1 valakas žemės. Iki 1911 m. Stačiūnų parapija buvo Lygumų parapijos filija. tačiau jau 1936 m. parapija apjungė 3000 tikinčiųjų. Aplink bažnyčią buvo įveistas didelis ir gražus sodas. Stačiūnų kapinėse pastatyta medinė koplyčia.

1922–1972 m. pro Stačiūnų geležinkelio stotį važinėjo krovininiai ir keleiviniai traukiniai į Biržus. 1923 m. bažnytkaimyje ir kaime buvo 58 sodybos ir 331 gyventojas. Buvo pašto skyrius, pradžios mokykla, vaistinė, policijos nuovada, rajono agronomas, kelios parduotuvės. Sovietinės okupacijos metais buvo Gegužės 1-osios kolūkio centrinė gyvenvietė.

|}

## Gyventojai

## Galerija

Malunas_staciunai_pakruojo_raj.jpg|Vėjo malūnas 
Staciunubaznycia1.JPG|Stačiūnų bažnyčia
Staciunubaznycia3.JPG|Bažnyčios varpinė
Staciunaikapai.JPG|Stačiūnų kapinės
Staciunaikapai1.JPG|Kapinių koplyčia
Stačiūnai, upė Obelė.JPG|Kelias per Obelę
Stačiūnai, gatvė.JPG|Gatvė


## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Monografija „Lygumai. Stačiūnai“
Vikšrenis

**Vikšrenis** (*Schoenus*) – viksvuolinių (*Cyperaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje yra apie 60 rūšių, paplitusių Europoje, Australijoje ir Naujojoje Zelandijoje.

Lietuvoje auga dvi rūšys:
* Rausvasis vikšrenis (*Schoenus ferrugineus*). Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
* Juosvasis vikšrenis (*Schoenus nigricans*)
Smalininkų seniūnija

**Smalininkų seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Jurbarko rajono savivaldybės vakaruose, Mažosios Lietuvos etnografiniame regione. Centras – Smalininkai.

## Geografija

Seniūnija įsikūrusi dešiniajame Nemuno krante, rytiniame krašte į jį įteka Šventoji. Plotas 2228 ha. Vakarinėje dalyje plyti miškai. Rytų–vakarų kryptimi praeina pagrindinis kelias – , per Smalininkus eina .

## Istorija

Seniūnija įkurta tarp 1995 ir 2001 metų. 2018 m. patvirtintas Smalininkų herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

|-
| 2001-04  || || 999 || 7 kaimai, 3 viensėdžiai
|-
| 2009-09-01  || 22 || 1652 || 1 miestas (Smalininkai), 7 kaimai, 3 viensėdžiai
|-
| 2011 m.  || || 1286 || 1 miestas, 7 kaimai, 3 viensėdžiai
|-
| 2016-08-13  || || || 1 miestas, 7 kaimai, 3 viensėdžiai
|-
| 2021 m.  || 22 || 1052 || 1 miestas, 7 kaimai, 2 viensėdžiai
|}

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Antšvenčiai, k. || 33 || 31
|-
| Endriušiai, k. || 32 || 53
|-
| Kazikėnai, k. || 24 || 30
|-
| Naudvaris, vs. || || 0
|-
| Smalininkai, k. || 33 || 326
|-
| Smalininkai, m. || 852 || 515
|-
| Tetervinė, vs. || || 1
|-
| Užbaliai, k. || || 5
|-
| Užtilčiai, k. || || 12
|-
| Vidkiemis, k. || 62 || 310
|-
| Vilktakis, vs. || || 3
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įsteigtos 3 seniūnaitijos:
* **Smalininkų kaimo** seniūnaitija (497 gyv.): Smalininkų k., Antšvenčių k., Smalininkų miesto Aukštagalių g., Parko g., Beržų g.
* **Smalininkų miesto** seniūnaitija (498 gyv.): Smalininkų miesto Nemuno g., Stoties g., Kalninės g., Kranto g., Daržų g., Liepų g., Perkėlos g., Gėlių g., Tujų tako g.
* **Vidkiemio** seniūnaitija (499 gyv.): Vidkiemio k., Endriušių k., Kazikėnų k., Užbalių k., Užtilčių vs., Naudvario vs., Vilktakio vs., Tetervinės vs.

## Šaltiniai
Duonis

**Duonis** (*Eleocharis*) – viksvuolinių (*Cyperaceae*) šeimos augalų gentis. Auga pelkėtose vietose. Būna hibridų. 

Lietuvoje auga šios rūšys:
*Adatinis duonis (*Eleocharis acicularis*)
*Suominis duonis (*Eleocharis fennica*)
*Karpuotasis duonis (*Eleocharis mamillata*)
*Krantinis duonis (*Eleocharis ovata*)
*Pelkinis duonis (*Eleocharis palustris*)
*Ganyklinis duonis (*Eleocharis quinqueflora*)
*Pievinis duonis (*Eleocharis uniglumis*)
Robotas

**Robotas** – mechaninis aparatas, galintis atlikti užprogramuotas fizines užduotis. Robotas gali būti valdomas tiesiogiai žmogaus arba veikti valdomas užprogramuoto kompiuterio. Robotai gali atlikti užduotis, kurios yra pavojingos žmogui, dirbti žmonėms kenksmingoje aplinkoje. Jie taip pat gali atlikti monotoniškas, dažnai pasikartojančias užduotis, tokiu būdu pigiai pakeisdami žmogaus rankų darbą. (žr. automatizavimas).
 
Žodis „robotas“ taip naudojamas apibūdinti protingą mechaninį aparatą, turintį žmogaus formą. Šie robotai vadinami androidais. Robotai yra dažni mokslinės fantastikos veikėjai dirbtinio intelekto tematikos literatūroje ir filmuose.

Terminą „robotas“ 1920 metais sugalvojo čekų rašytojas Karel Čapek savo kūrinyje „Rossumovi univerzální roboti“ (). Žodžio pagrindą sudaro čekų kalboje naudojamas veiksmažodis *robotovat*, kuris reiškia „dirbti“ arba „vergauti“.

Rašytojas Isaac Asimov savo kūrinyje „Runaround“ 1942 metais suformulavo tris robototechnikos dėsnius:

# Robotas negali padaryti žalos žmogui.
# Robotas privalo paklusti žmogaus nurodymams, jei jie nesikerta su pirmuoju dėsniu.
# Robotas privalo ginti savo egzistavimą, jei tai nesikerta su pirmaisiais dviem dėsniais.

## Taip pat skaitykite
* Kiborgas
* Dirbtinis intelektas
* Robotų fetišizmas
Skaitmeninė tvirtovė

**Skaitmeninė tvirtovė** () – amerikiečio rašytojo Dan Brown 1998 metų romanas. Į lietuvių kalbą išvertė Jonas Čeponis, 2005-ais metais išleido leidykla Jotema.

## Aprašymas

JAV Nacionalinė saugumo tarnyba (NSA) aptinka japono kriptografo Ensejio Tankado sukurtą neįveikiamą šifravimo sistemą „Skaitmeninę tvirtovę“. Tankadas netikėtai miršta, prieš tai paleisdamas galingą virusą į slapčiausią JAV duomenų bazę. Prieš mirtį Tankadas atiduoda savo žiedą, ant kurio kaip spėjama turėjo būti parašytas viruso deaktyvavimo kodas. NSA kriptografė Suzana Flečer, padedama profesoriaus Deivido Bekerio, bando sustabdyti pavojingąjį virusą, kol jis dar nepasiekė savo tikslo.

## Pagrindiniai veikėjai
* Suzana Flečer – matematikė, pagrindinė NSA kriptografė.
* Deividas Bekeris – lingvistikos profesorius Džordžtauno universitete.
* Trevoras Stratmoras – NSA direktoriaus pavaduotojas, kriptografijos padalinio viršininkas.
* Ensejis Tankadas – „Skaitmeninės tvirtovės“ kūrėjas, buvęs NSA kriptografas.
* Gregas Heilas – NSA kriptografas.
* Lelandas Fontainas – NSA direktorius.
* Midžė Milken – NSA tarptautinio saugumo analitikė.
* Hulohotas – samdomas žudikas, kuriam buvo paskirta misija nužudyti Tankadą ir paimti iš jo žiedą. Vėliau antroji jo misija buvo atimti iš Deivido Bekerio žiedą, kai šis jį ras.
* Čadas Brinkerhofas – asmeninis NSA direktoriaus padėjėjas.
* Filas Čartrukianas – NSA sistemos prižiūrėtojas.
* Tokugenas Numataka – japonas verslininkas, Ensejio Tankados tėvas.
* Džeba – pagrindinis NSA sistemos prižiūrėtojas.

## Nuorodos
* Oficiali Dan Brown svetainė
Vilkauogė

**Vilkauogė** (*Paris*) melantinių (*Melanthiaceae*) šeimos augalų gentis. Paplitę Eurazijoje.

Šakniastiebis augalas.

Gentyje yra 6 rūšys. Lietuvoje auga
* Keturlapė vilkauogė (*Paris quadrifolia*).
Keturlapė vilkauogė

**Keturlapė vilkauogė** (, , ) – melantinių (*Melanthiaceae*) šeimos, vilkauogių (*Verbascum*) genties augalas.

Daugiametis, 20-30 (40) cm aukščio žolinis augalas. Šakniastiebis ilgas, gulsčias, nariuotas, šliaužiantis. Stiebas stačias, plikas, su vienu iš 4 (retai 5-6) lapų kryžmišku menturiu, esančiu aukščiau stiebo vidurio. Lapai pailgi: kiaušiniški, nusmailėjusia viršūne. Žiedas vienas, išaugęs lapų menturio centre. Apyžiedžio lapeliai 8, išsidėstę dviejuose ratuose, vidinio rato linijiški, gelsvai žali, išorinio lancetiški, gerokai mažesni, žali. Kuokeliai 8, prisitvirtinę prie apyžiedžio lapelių pamato. Piestelės liemenėliai 4, tarpusavyje suaugę. Vaisius – melsvai juoda daugiasėklė uoga. Sėklos mažos, pusiau rutuliškos, juodos. Augalas nemalonaus kvapo.

Žydi gegužės – birželio mėn. Dažna visoje Lietuvos teritorijoje. Auga lapuočių ir mišriuose miškuose, krūmuose pavėsingose atšlaitėse, drėgnokuose, derlinguose dirvožemiuose.

Visos augalo dalys, ypač šakniastiebiai ir uogos, nuodingos žmogui, ypač vaikams. Iš gyvulių labiausiai kenkia arkliams. Paukščiams uogos nenuodingos, jie platina sėklas. Nektaras nuodingas bitėms.

Šaknyse, žolėje ir uogose yra saponino paristifino, glikozido paridino, be to, šaknyse dar yra alkaloidų, steroidinių saponinų, mineralinų medžiagų.

Vaistinė žaliava yra žolė, nupjauta augalams žydint, ir uogos, surinktos visiškai prinokusios.

## Literatūra

* Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 116 psl.
Vilkdalgis

**Vilkdalgis** (*Iris*) – lelijažiedžių (*Liliidae*) poklasio vilkdalginių (*Iridaceae*) šeimos augalų gentis.

Priklauso daugiamečiai žoliniai augalai. Jų šakniastiebiai stori, mėsingi, padengti pernykščių lapų liekanomis. Žiedai pavieniai arba sutelkti po kelis žiedynuose. Vaisius – dėžutė.

Gentyje yra apie 250 rūšių, iš jų daug auginama kaip dekoratyviniai augalai. Lietuvoje natūraliai auga dvi rūšys, dar kelios auginamos darželiuose:
* Mėlynžiedis vilkdalgis (*Iris germanica*)
* Ilgalapis vilkdalgis (*Iris graminea*)
* Blyškusis vilkdalgis (*Iris pallida*)
* Geltonasis vilkdalgis (*Iris pseudacorus*). Nuodingas
* Mažasis vilkdalgis (*Iris pumila*)
* Sibirinis vilkdalgis (*Iris sibirica*)
* Gelsvasis vilkdalgis (*Iris squalens*)
* Margasis vilkdalgis (*Iris variegata*)
* (ponios) Danford vilkdalgis (*Iris danfordiae*)
* Tinklinis vilkdagis (*Iris reticulata*)


Image:Iris_pallida_-_Köhler–s_Medizinal-Pflanzen-079.jpg|Blyškusis vilkdalgis (*Iris pallida*)
Image:Iris sibirica 060603.jpg|Sibirinis vilkdalgis (*Iris sibirica*)
Vaizdas:Iris001.jpg|Vilkdalgis (*Iris*)


Vaizdas:Iris002.jpg|Vilkdalgis (*Iris*)
Vaizdas:Iris pseudacorus001.jpg|Geltonasis vilkdalgis (*Iris pseudacorus*)
Kardelis

**Kardelis** (*Gladiolus*) – lelijažiedžių (*Liliidae*) poklasio vilkdalginių (*Iridaceae*) šeimos augalų gentis.

Augalai daugiamečiai su svogūniškais gumbais. Stiebas nešakotas, kalavijo formos lapais ( 'toks romėniškas kalavijas, gladijus'). Žiedynas – vienašalė ar dvišalė varpa.

Yra apie 260 rūšių, daugiausiai paplitusių Pietų Afrikoje. Lietuvoje auga dvi savaiminės rūšys ir keletas auginama kaip dekoratyviniai augalai:

* Darželinis kardelis (*Gladiolus communis*)
* Paprastasis kardelis (*Gladiolus imbricatus*). Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
* Pelkinis kardelis (*Gladiolus palustris*). Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
Kodeinas

**Kodeinas (metilmorfinas)** – natūralus opijaus alkaloidas. Kodeinas įeina į vaistingųjų preparatų nuo kosulio sudėtį. Narkotiniu požiūriu kodeinas yra 4–5 kartus silpnesnis nei morfinas.

## Farmakologija
Kodeinas – pagrindinis silpnai veikiančių opiatų grupės atstovas. Organizme dimetilinamas skyla į morfiną. Nuskausminamasis jo veikimas yra silpnas, ir priklausomybė pasireiškia retai. Pašalinės kodeino reakcijos būna silpnos ir pasitaiko retai. Siūlomas vartoti tik nedidelėmis dozėmis, nes didelės gali sukelti traukulius. Rekomenduotina paros dozė - 15-30 mg.

## Bibliografija

R. Basevičius, V. Budnikas, A. Mickis ir kt. Farmakologija. V., 1986
Tetrahidrokanabinolis

**Tetrahidrokanabinoliai** – psichoaktyvios medžiagos, randamos kanapėse.

(–) - trans-Δ9 izomeras (Δ9-THC) yra pagrindinė psichoaktyvi substancija; (–) - trans-Δ8 izomeras (Δ8-THC), nors ir fizologiškai aktyvus, bet mažiau. Nustatyi Δ9 analogai su trumpesne alkilo dalimi. Pirmą kartą išskirtas iš kanapių dervų (hašišo) 1942 m., H. J. Wollner'io.

*Tai yra kontroliuojama medžiaga (priskiriama [[Haliucinogenai|Psichodelikams]]): 21 CFR, 1308.11.*

## Naudojimas medicinoje
Atradus metodus, kaip išvengti rūkymo, ir kaip pateikti pacientui dozę, kuri būtų nuspėjama ir vienoda, sumažėjo pašalinių efektų bei pavojus plaučių ligom rūkant. Yra kelios sintetinės THK formos - *marinol*, *Nabilone* ir *Rimonabant*. Jau kelerius metus Kanadoje vartojamas vaistas pavadinimu *Sativex*, kuris yra purškalo pavidalu ir skirtas vartoti po liežuviu, nes taip organizmas pasisavina natūralias medžiagas, kurios vaiste yra išgrynintos iš kanapių. Yra kitų kanabinolių, bet šis vaistas vienintelis, kurį gaminant naudojamos tik botaninės medžiagos, o ne sintetiniai vaistai.. 2005-tais metais *Sativex* tapo pirmuoju pasaulyje farmakologinio tipo vaistu, kuris yra išgautas iš kanapių.
Gydomasis panaudojimas kanabinolių pastaruoju metu dažniausiai skiriamas skausmui vėžio atveju, ar kaip priešvimdomasis, apetito stimuliatorius, pažeistų nervų skausmui mažinti, sulėtinti uždegiminius procesus organizme sergant išsėtine skleroze. Dėl pašalinių efektų, kaip atminties problemų ir emocinių pokyčių, naudojimas medicinoje retas, bet dažnesnis pastaruoju metu, keliom valstijom legalizavus medicininį naudojimą. Dažniau naudojama kanapė, vietoj sintetinių medžiagų dėl kainos ir savotiškų pašalinių efektų. JAV federaliniai įstatymai draudžia naudoti pačias kanapes, nors keletas valstijų priėmė įstatymus, kurie leidžia vartoti kanapes su gydytojo leidimu, sergant sunkiomis ligomis. Nors federaliniai įstatymai griežtai tai draudžia, pastaruoju metu vis labiau į tai žiūrima, kaip į kiekvienos valstijos vidinį reikalą. Valstybei leidus, šis reikalas sprendžiamas tarp paciento ir gydytojo, kuriam suteikus leidimą, kanapių galima nusipirkti arba užsiauginti, tada jos rūkomos arba valgomos specialiai paruoštu maisto pavidalu, kaip, pvz., pyragėliai ar aliejus.

## Legalumas
Kiekviena šalis yra nustačiusi skirtingą THC ribą, iki kurios augalas laikomas pluoštine kanape. Pavyzdžiui, JAV ši riba yra iki 0,3 proc., o Lietuvoje ir kitose ES šalyse – iki 0,2 proc. THC.

## Išnašos
Vileikiai

**Vileikiai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 6 km į pietus nuo Šilutės, 2 km į pietvakarius nuo kelio . Yra Valstybinės sienos apsaugos tarnybos Pagėgių rinktinės Vileikių užkarda, Šilutės jaunimo techninis sporto klubas „Motoras“, Rubokų kapinynas, penkerios evangelikų liuteronų senosios kapinės (1997 m. kapinynas ir kapinės įtraukti į Lietuvos Respublikos kultūros paveldo registrą). Seniūnijos keliai į Pagrynius, Sausgalvius, Užlieknius (visi Šilutės seniūnijoje). Ribojasi su Užlieknių, Sausgalvių, Pagrynių, Gaidelių kaimais.

## Istorija

Vileikių kaimo apylinkėse gyventa pirmame tūkstantmetyje. Esantį Vileikių kaime Rubokų (pavadintas netoliese buvusio kaimo vardu) kapinyną 1899–1901 m. tyrinėjo vokiečių archeologas Adalbertas Becenbergeris; rasta apie 50 kapų datuojamų V–VIII a.; mirusieji laidoti nedeginti su įkapėm, kai kurie su žirgais; iš įkapių įdomiausias sidabruotas geriamo rago apkalas, gausiai ornamentuotas lašo formos taškeliais ir keturkojų gyvūnų atvaizdais. 1994 m. žvalgomuosius tyrinėjimus padarė ekspedicinė grupė (vad. V. Šimėnas); surastas V–VIII a. kapas.

Vileikiai priklausė Gaidelių valsčiui, Verdainės parapijai; kartu su Rubokų kaimu sudarė Vileikių seniūniją. XIX a. vokiškuose dokumentuose Vileikių kaimas kartais skirstytas į Mažuosius Vileikius () ir Didžiuosius Vileikius (); 1895 m. Didžiuosiuose buvo 199, Mažuosiuose – 127 gyventojai. 1873 m. Vileikiuose įsteigta pradinė mokykla.

Po II pasaulinio karo iš esmės pasikeitė Vileikių kaimo gyventojai. Veikė Vileikių pradinė mokykla, 1955–1962 m. – Užlieknių septynmetė, 1962–1986 m. – aštuonmetė, 1986–1998 m. – devynmetė, 1998–2005 m. – dešimtmetė; 2005 m. tapo pradine mokykla. Nuo 1995 m. mokykla vadinosi Užlieknių pagrindinė mokykla. Sovietmečiu Vileikiai priklausė Jonaičių apylinkei, nuo 1997 m. – Šilutės seniūnijai. Vileikiuose stovėjo sovietų armijos karinis dalinys.

1997 m. buvo 61 ūkis; 2003 m. galvijus laikė 26 ūkiai (99 vienetus).

## Gyventojai

## Galerija

Kalnelis ir evangelikų liuteronu kapinaitės prie sankryžos.jpg|Vileikių kapinės už sankryžos
Vileikiai nuo kelio.jpg|
Vileikių užkardos bokštas.jpg|Vileikių užkardos bokštas


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Šilutės kraštas. Enciklopedinis žodynas. Šilutė. 2000.
* 
* žemėlapis 
* Žemėlapis, oras
* Žemėlapis
* LR kultūros paveldo registras 
* Šilutės apskritis kaimų sąrašas (1925)
* Vileikių kaimo gyventojų genealogija
* M. Vileikių kaimo gyventojų genealogija
* D. Vileikių kaimo gyventojų genealogija
Montbretė

**Montbretė** (*Crocosmia*) – nedidelė vilkdalginių (*Iridaceae*) šeimos augalų gentis.

Kilusi iš Kapo regiono pievų (Pietų Afrikos Respublika), dabar auginamos visame pasaulyje kaip dekoratyvinės gėlės.

Apdulkinami vabzdžių, paukščių arba vėjo. Gali būti dauginami dalinant.

Lietuvoje dažnai darželiuose, želdiniuose, sodų kolekcijose auginama gumbinė montbretė (*Crocosmia x crocosmiiflora*). Augalas iki 80 cm aukščio. Žydi liepos – rugsėjo mėn.
Sniegdryžė

**Sniegdryžė** (*Chionodoxa*) – smidrinių (*Asparagaceae*) augalų gentis. 

Lietuvoje darželiuose auginama:
*Didžioji sniegdryžė (*Chionodoxa gigantea*).
Puškinija

**Puškinija** (*Puschkinia*) – smidrinių (*Hyacinthaceae*) augalų gentis. Lietuvoje darželiuose retai auginama **scyliažiedė puškinija** (*Puschkinia scilloides*). Augalas 5-15 cm aukščio. Žydi balandžio – gegužės mėn. 


Vaizdas:Puschkinia scilloides1 resize.JPG
Vaizdas:Puschkinia scilloides resize.JPG
Hiacintas

**Hiacintas** (arba **jacintas**; *Hyacinthus*) – smidrinių (*Asparagaceae*) augalų gentis. Lietuvoje darželiuose auginama viena rūšis - rytinis hiacintas (*Hyacinthus orientalis*).

## Pavadinimo kilmė

Graikijoje hiacintas laikytas liūdesio gėle. Sakmė byloja, kad ši gėlė išaugo iš jaunuolio Hiakinto kraujo. Vėjų dievas Zefyras pamilo Hiakintą, kuris buvo Apolono numylėtinis, tačiau iš pavydo (kai Apolonas jaunuolį mokė mėtyti diską) Apolono mestą Hiakintui diską nukreipė į jaunuolio galvą, kurią ir praskėlė. Liūdėdamas Apolonas iš jos išaugino gėlę hiacintą. Kadangi mirdamas Hiacintas sušuko „varge, varge“ (graikiškai „oi, oi“) - pasak sakmės - šiuos žodžius dar ir dabar galima įskaityti laukinio hiacinto žiedlapiuose.

## Nuotraukos

Image:Hyacinths - floriade canberra.jpg|Hiacintai
Image:Floriade canberra.jpg
Image:Floriade canberra02.jpg
Image:Hyacinth.jpg
Image:Hyacinthus_orientalis_2003.jpg
Image:Hyacinthus orientalis1.jpg
Linksmė

**Linksmė**  (*Hyacinthoides*) – smidrinių (*Asparagaceae*) augalų gentis, kurioje yra trys rūšys. Lietuvoje gana retai darželiuose, gėlininkų kolekcijose auginama **ispaninė linksmė** (*Hyacinthoides hispaniica*). Augalas 10-25 cm aukščio. Žydi gegužės – birželio mėn.
Galtonija

**Galtonija**  (*Galtonia*) – smidrinių (*Asparagaceae*) augalų gentis. Lietuvoje gana retai gėlynuose auginama **balsvoji galtonija** (*Galtonia canadians*). Augalas iki 100 cm aukščio. Žydi birželio – rugpjūčio mėn.
Scylė

**Scylė** (*Scilla*) – smidrinių (*Asparagaceae*) augalų gentis, kuriai priklauso daugiametės svogūninės žolės su pamatiniais linijiškais lapais. Jų žiedai sukrauti kekėse. Apyžiedis mėlynas arba rausvas. Vaisius – tribriaunmė dėžutė.

Gentyje yra apie 90 rūšių. Lietuvoje kaip dekoratyviniai augalai auginamos šios rūšys:
*Dvilapė scylė (*Scilla bifolia*)
*Paprastoji scylė (*Scilia pratensis*)
*Sibirinė scylė (*Scilla siberica*) 


Image:Scilla siberica1.jpg|Sibirinė scylė (*Scilla siberica*) 
Image:Scilla litardierei0.jpg|Paprastoji scylė (*Scilia pratensis*)
Paukštpienė

**Paukštpienė** (*Ornithogalum*) – smidrinių (*Asparagaceae*) augalų gentis, kuriai priklauso daugiametės svogūninės žolės. Jų pamatiniai lapai linijiški, stiebas belapis. Apyžiedžio žiedeliai balti, su žalsvai ruožuota apatine puse. Vaisius – tribriaunė dėžutė. Genties pavadinimas iš graikų k. žodžių – *ornis* – paukštis ir *gala* – pienas; augalo žiedai yra balti kaip pienas.

Lietuvoje darželiuose auginamos šios rūšys:
*Nusvirusioji paukštpienė (*Ornithogalum nutans*)
*Skėtinė paukštpienė (*Ornithogalum umbellatum*)
Baltašaknė

**Baltašaknė** (*Polygonatum*) – smidrinių (Asparagaceae) šeimos augalų gentis.

Šliaužiančios, mėsingu šakniastiebiu daugiametės žolės. Žiedai nusvirę, po 1-5 sukrauti pažastinėse kekėse. Apyžiedis žalsvai baltas. Vaisius – rutuliška melsva arba juoda uoga. 

Gentyje yra apie 30 rūšių. Lietuvoje auga šios:
* Daugiažiedė baltašaknė (*Polygonatum multiflorum*)
* Vaistinė baltašaknė (*Polygonatum odoratum*)
* Menturlapė baltašaknė (*Polygonatum verticillatum*)
Medutė

**Medutė** (*Maianthemum*) – smidrinių (*Asparagaceae*) šeimos augalų gentis.

Lietuvoje auga viena rūšis:
* Dvilapė medutė (*Maianthemum bifolium*)
Paprastoji pakalnutė

**Paprastoji pakalnutė** (*Convallaria majalis*) – smidrinių (*Asparagaceae*) šeimos, **pakalnučių** (*Convallaria*) genties augalas.

Kai kurie autoriai išskiria smulkesnes rūšis (pvz., *Convallaria transcaucasica*,
japoninę pakalnutę (*Convallaria keiskei*)), tačiau tai yra tipinės rūšies variantai.

Daugiametis žolinis augalas. Šakniastiebis ilgas, šliaužiantis, šakotas, gausiai apaugęs šaknimis. Lapai pamatiniai, 2(3), dideli, 8-20 cm ilgio ir 5-6 cm pločio, nusmailėjusia viršūne, pliki, ilgakočiai, lankiškai gysloti. Vieno lapo makštis gaubia antrojo lapo lapkotį.
Žiedynstiebis 15-20 centimetro ilgio, stačias, viršutinė dalis šiek tiek išsilenkusi, plikas. Žiedai į vieną pusę pasvirusioje kekėje, balti, kvepiantys. Pažiedės lancetiškos, trumpesnės už žiedkočius. Apyžiedis paprastas, suaugtinis, varpiškas, šešiadantis. Danteliai išsilenkę į lauko pusę. Kuokeliai 6. Liemenėlis vienas. Mezginė trilizdė. Vaisius – rutuliška, raudona uoga su apvaliomis, melsvomis sėklomis, prinoksta rugpjūčio – rugsėjo mėn.

Žydi gegužės – birželio mėn. Auga visuose Lietuvos miškuose (dažniau lapuočių), kur daug puvenų ir pakankamai drėgmės. Kartais jos sudaro didelius sąžalynų plotus.

Paprastoji pakalnutė dėl puošnių žiedų ir nuostabaus aromato, auginama kaip dekoratyvinis augalas darželiuose, kapinėse. Tai ir nuodingas, ir vaistinis augalas. Žiedai vartojami parfumerijos pramonėje. Prancūzijos kaimuose yra išlikęs senas paprotys kasmet gegužės pirmą sekmadienį švęsti *pakalnučių dieną*.

## Literatūra
Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 88 psl.
Etanas

**Etanas** – cheminis junginys, kurio cheminė formulė C2H6. Tai vienintelis alkanas, turintis du anglies atomus.
Etaną galima gauti joudmetanį veikiant natriu.

## Istorija

Etaną pirmasis susintetino Maiklas Faradėjus 1834 m., naudodamas elektrolizę.
Pelžiedė

**Pelžiedė** (*Ruscus*) – smidrinių (*Asparagaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje yra 6 rūšys. 

Lietuvoje labai retai kambariuose auginama **dygioji pelžiedė** (*Ruscus aculeatus*). Augalas žydi vasario – kovo mėn.
Karibai

**Karibai** – Pietų Amerikos tautų grupė, gyvenanti Venesueloje, Kolumbijoje, Brazilijoje, Peru, Gajanoje, Suriname; daugiausiai tarp Orinoko, Negro, Amazonės upių ir Atlanto vandenyno.

XX a. pabaigoje iš viso gyveno apie 100 000–150 000 karibų, apie 200 000 kalba karibų kalbomis.

Išskiriamos neišnykusios tautos:
* kalinai (arba pakrantės karibai, gyvena Gvianos regiono pakrantėje)
* kalinagai (arba jūros karibai, gyvena Antilų salose)
* panariai (Venesuelos Gvianoje)
* pemonai/arekūnai (Venesuelos Gvianoje)
* makiritariai (Venesuelos Gvianoje)
* makušiai (Brazilijos Roraimos valstija)
* vaivajai (Brazilijos Roraimos valstija)
* vajanai (Surinamas)
* tirijai (Brazilijos Amapos valstija)
* bakairiai (Brazilijos Amazonijoje)
* kuikurai (Brazilijos Amazonijoje)
* karechonai (Kolumbijos ljanose)
* motilonai

Tradiciniai verslai – lydiminė žemdirbystė (manijokų auginimas), žvejyba su nuodais. Paplitęs dailusis pynimas, dirbinių iš stiklo karoliukų, skobtinių burinių valčių gamyba, medžio raižyba. Būdinga matrilinijinė giminystė, matrilokalinės gyvenvietės. Paplitę tradiciniai tikėjimai, šamanizmas. Tarp kai kurių genčių buvo paplitęs kanibalizmas (žodis „kanibalas“ kilo iš karibų žodžio *karibna*, reiškiančio asmenį).

Spėjama, kad karibų plitimas prasidėjo Gajanoje 3 tūkstantmetyje pr. m. e. XIV–XVII a. karibai ėmė keltis į Mažuosius Antilus, kur asimiliavo vietinius gyventojus aravakus, bet perėmė jų kalbą.
Horo akis

**Horo akis**, **Uadžat** – egiptietiškas simbolis, kuris, kaip buvo tikima, saugo nuo blogio. Iš įvairių medžiagų pagamintos akys buvo dedamos faraonams į kapus (mastabas, piramides ir hipogėjus). Pasak legendos, mūšyje egiptiečių faraonų globėjas dievas Horas netekęs akies.

## Reikšmė
Hieroglifo tekste sutinkama Horo akis reiškia „veikti, daryti“ arba tą kuris daro ar veikia. Horo akis taip pat simbolizavo veiksmą, apsaugą arba didelę neapykantą, ir nebuvo tiesiog akies ženklas. Yra keletas alternatyvių hieroglifų akiai pažymėti.

Horo akis visada dešinioji. Veidrodinis atspindys (kairioji akis) taip pat kai kada sutinkama ir reiškė Totą, taip pat intuiciją bei magiją.

## Naudojimas trupmenoms žymėti

Įvairios Horo akies dalys egiptiečių buvo naudojamos trupmenoms (vieneto dalims) žymėti. Dalys reiškė įvairius dvejetainės skaičiavimo sistemos skaitmenis po kablelio (1/2 = 0.1, 1/4 = 0.01, 1/8 = 0.001 ir pan). Egiptiečiai jau žinojo jog kitokias trupmenas galima užrašyti kaip šių dvejetainių trupmenų sumą, mažiausios naudojamos dvejetainės trupmenos (ašara, 1/64) tikslumu. Tai būtų seniausių dvejetainės skaičiavimo sistemos taikymų. Tačiau kai kurie šaltiniai teigia jog trupmeniniai žymėjimai, nors ir panašūs į akies fragmentus, gali būti ir kitokios kilmės.

Akis turi oficialų Unicode kodą, nors ne visos naršyklės jį supranta (U+13080, jūsų naršyklės vaizduojamas kaip &#x13080;).)

## Šaltiniai
Verdainė

**Verdainė** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Šilutės, prie Šilutė-Pagėgiai geležinkelio ir kelio . Verdainėje yra dvejos evangelikų liuteronų senosios kapinės ir Vėžaičių kapinynas (1997 ir 2000 m. įtraukti į Lietuvos Respublikos kultūros paveldo registrą). Atnaujinta Šilutės evangelikų kapinių koplyčia. Iš pietryčių prieina Gaidelių miškas. Verdainė ribojasi su Šilutės miestu, Barzdūnų, Macikų, Armalėnų, Kirlikų kaimais.

Verdainės kaimo teritorijoje gyventa I tūkstantmetyje; kaime esančiame Vėžaičių kapinyne, kurį 1891–1893 m. tyrinėjo vokiečių archeologas Adalbertas Becenbergeris (1851–1922), vėliau – gydytojas Erichas Šojus (1876–1929), 1999 m. – L. Tamulynas: rasti V–XIII a. kapai (ištirta apie 900 kapų); dalis radinių saugomi Šilutės muziejuje.

## Istorija

Istoriniuose šaltiniuose Verdainė minima XIII a.; buvo kryžiuočių sunaikinta; XVI a. pirmoje pusėje vėl atsistatė. 1540 m. Verdainėje gyveno 27 šeimos. 1566 m. Verdainėje pastatyta evangelikų liuteronų bažnyčia, veikė karčema. Verdainė tapo gana didelės parapijos centru (apėmė Saugų, Vileikių, Ramučių apylinkes). 1588 m. prie bažnyčios įsteigta parapijinė mokykla (veikė iki 1944 m.). 1616 m. Verdainėje minima antroji karčema; XVII a. Verdainėje įsikūrė nuo religijos persekiotojų pabėgusių škotų, kurių tarpe buvo vokiečių filosofo I. Kanto prosenelis *Richard Kant*; jis Verdainėje įsigijo vieną iš buvusių smuklių, laikė viešnamį (apie 1667 m.). 1702 m. veikė vandens malūnas su dviem girnomis, 1740 m. prie jo buvo pastatytas vėjo malūnas. 1718 m. pastatyta nauja bažnyčia. 1757 m. Rusijos kariuomenė Verdainėje sudegino bažnyčios trobesius, vandens malūną, apiplėšė bažnyčią, sunaikino joje vargonus, suolus, 1773 m. pastatytas vandens malūnas su 3 girnomis. 1827 m. Verdainėje buvo biblioteka. 1847 m. pastatyta nauja mūrinė Verdainės bažnyčia (joje 1950–1974 m. veikė sovietų įkurtas linų šiaudelių apdirbimo fabrikas). 1858 m. dalis Verdainės prijungta prie Šilokarčemos. 1897 m. prie Verdainės kaimo prijungtas Vėžaičių kaimas (). 1910 m. Verdainės kaimo didesnioji dalis sujungta su Šilokarčema.

1912–1944 m. per kaimą ėjo Šilutės–Kulėšų geležinkelis, čia buvo Verdainės geležinkelio stotelė.

Po II pasaulinio karo Verdainės kaime iš esmės pasikeitė gyventojai. 2003 m. Verdainėje buvo 8 ūkiai, kurie laikė galvijus (8 vienetus).

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Kristupas Cintijus (1632–1674), evangelikų liuteronų kunigas, lietuviškų giesmių autorius
* Ernst Ludwig Krantz (1851–1918), teisininkas
* Wilhelm Kuhr (1865–1914), teisininkas, politikas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Šilutės kraštas. Enciklopedinis žodynas. Šilutė. 2000.
* Žemėlapis 
* Žemėlapis, orai
* Žemėlapis
* LR kultūros paveldo registras 
* LR kultūros paveldo registras 
* Verdainės kaimo gyventojų genealogija
Sustojus

**Sustojus** – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 4 km į vakarus nuo Kelmės, netoli Noruišių kaimo (anksčiau ir vadinosi kaip **Noruišių ežeras**). Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,48 km, plotis – iki 0,24 km. Altitudė 135 m. Ežeras telkšo apie 17 ha pelkėje, kurios pakraščiai apaugę miškeliu. Pietuose išteka Vėgėlės upelis (Kražantės baseinas). Į pietus įsikūręs Mažūnų kaimas, į šiaurę – Pažerio ir Noruišių kaimai.

Vandenvardis *Sustójus* kildinamas nuo žodžio *sustoti* („liautis judėjus“).

## Šaltiniai
Butanas (dujos)

**Butanas**, dar vadinamas **''n''-butanu**, – 4 anglies atomus turintis alkanas, kurio cheminė formulė C4H10. Labai degios, bespalvės, bekvapės dujos, greitai išgaruojančios kambario temperatūroje. Butaną žaliavinėje naftoje 1864 m. atrado ir jo savybes aprašė anglų chemikas Edmund Ronalds.

Iš butano gaunamas butadienas, etano rūgštis, maleino rūgšties anhidridas ir izobutanas.

## Šaltiniai
Vilbėnas (ežeras)

**Vilbėnas** – užpelkėjęs ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 6 km į vakarus nuo Kelmės. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,23 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 140,5 m. Ežeras telkšo apie 11 ha pelkės pietinėje dalyje. Pelkės pakraščiai apaugę Ustronės mišku. Ežeras užankantis. Išteka upelis į Vilbėno upę (Kražantės baseinas). Pelkės šiaurinėje dalyje už 0,35 km nuo Vilbėno ežero telkšo nedidelis Vilbėnuko ežeras. Į pietus įsikūręs Gaštynų kaimas, į rytus – Duburių kaimas.

Ežerėvardis *Vilbė́nas* bandomas kildinti nuo žodžių *vilbti, vilbėti* („čiulbėti“), *velbesas* („šveplys“).

## Šaltiniai
Perdalė

**Perdalė** – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 4,5 km į šiaurę nuo Kelmės. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,27 km, plotis – 0,19 km. Altitudė 146,7 m. Pietinis ir vakarinis krantai žemi, užpelkėję. Aplinkui stūkso miškelis. Ežeras nenutekantis, priklauso Vilbėno intako Verpelio baseinui. Į šiaurę įsikūręs Vargeniškės kaimas, į pietus – Dievonių kaimas. Rytine pakrante eina kelias .

Vandenvardis *Perdãlė* kildinamas iš žodžio *persti* („garsiai gadinti orą“).

## Galerija

Image: Perdales_ezeras_2013_IMG02.jpg
Image: Perdales_ezeras_2013_IMG03.jpg


## Šaltiniai
Varvalio ežeras

**Varvalio ežeras** – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 6 km į šiaurę nuo Kelmės. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,21 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 133,4 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę medžiais ir krūmynais. Pakrantėse plyti dirbami laukai, auga miškeliai. Šiaurėje išteka upelis į Gansės upę. Į šiaurės rytus įsikūręs Varvalių kaimas.

## Šaltiniai
Propanas

**Propanas** – tris anglies atomus turintis alkanas, kurio cheminė formulė C3H8. Jis išgaunamas iš naftos produktų, perdirbant naftą ar gamtines dujas.

Propanas yra bespalvės, netoksiškos, šiek tiek anestezuojančios dujos. Propanas paprastai yra gaminamas perdirbant žaliavinę naftą ir kitus naftos produktus krekingo proceso metu.

Propanas, suslėgtas iki 7 bar, gali būti laikomas suskystintas kambario temperatūroje. Komercinio pramoninės paskirties propano sudėtyje dažnai yra nedidelis kiekis butano.

Propano šiluminė vertė kilogramui dujų yra didesnė nei acetileno, bet jo pirminė liepsna išskiria mažesnę šilumos dalį. Liepsnos temperatūra yra žemesnė, o deguonies reikia maždaug 4 kartus daugiau nei naudojant acetileną.

## Sauga
Propanas yra sprogus, kai jo koncentracija ore yra 2,2–9,5 %. Propanas yra tankesnis už orą, todėl nutekėjusios dujos leidžiasi žemyn ir išstumia orą, taip sukeldamos didelį sprogimo arba uždusimo pavojų.

## Panaudojimas

Plačiai buityje ir pramonėje naudojamos degiosios dujos.

Kartu su deguonimi arba oru propanas plačiai naudojamas pramonėje:
*kaitinimo liepsna, litavimo
*litavimo kietuoju lydmetaliu ir pjovimo procesuose.

Naudojamas aerozoliniuose balionėliuose kaip varančiosios dujos. Tokie balionėliai gali būti ir maisto produktų pakuotės (pvz., purškiamo kremo balionėliai), todėl propanas priskiriamas maisto priedams (jo E numeris – E944).

## Šaltiniai

## Nuorodos
Lukojus

**Lukojus** – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 7 km į šiaurę nuo Kelmės, Vaitaičių miško pietiniame pakraštyje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,51 km, plotis – iki 0,3 km. Altitudė 140,1 m. Krantai daugiausia žemi, pelkėti, tik rytinis krantas aukštokas. Pietuose išteka Lukojaus upė (Dubysos intakas). Prie ežero įsikūręs Kryžbarko kaimas.

Vandenvardis *Lukójus* kildinamas nuo žodžių *luknas* („kurio ragai į šalis“),  („lėpti, glėbti, linkti“).

## Šaltiniai
Nūdis

**Nūdis** – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 10 km į šiaurę nuo Kelmės. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,64 km, plotis – iki 0,52 km. Yra 3 salos (2 ha, 0,9 ha ir 0,16 ha). Altitudė 131,3 m. Rytiniame krante stūkso Vaitaičių miškas. Pietvakariuose išteka Lendrės upelis (Gansės intakas). Žemiau ištakų iškart telkšo 1,9 ha tvenkinys. Vakariniame krante įsikūręs Panūdžių kaimas. Ežeras patvenktas (iki patvenkimo plotas buvo 4,3 ha).

Vandenvardis *Nū́dis* galimai kilęs nuo žodžių *nuodas, nuodai*.

## Šaltiniai
Medinis

**Medinis** – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 11 km į šiaurę nuo Kelmės. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,28 km, plotis – iki 0,24 km. Altitudė 134,5 m. Vakarinis krantas žemas, užpelkėjęs, rytinis ir pietinis krantai aukšti. Ežerą supa Medinkalnio ir Vaitaičių miškai. Vakaruose išteka Medinupis link Dumbliuko upelio (Gansės intakas), įsikūręs Panūdžių kaimas.

Ežerėvardis *Mẽdinis* kilęs nuo žodžio *mẽdinis* („miškinis, laukinis“).

## Šaltiniai
Kalnyčios ežeras

**Kalnyčios ežeras** – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 7 km į pietus nuo Vaiguvos. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,32 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 140 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę mišku. Pakrantėse auga miškeliai, plyti dirbami laukai. Vakaruose išteka upelis į Kražantės upės intaką Kalnyčią.

## Šaltiniai
Šiaulaičių ežerukas

**Šiaulaičių ežerukas** – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 5 km į pietus nuo Vaiguvos, Šiaulaičių miško šiaurinėje dalyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,11 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 142,1 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję. Šiaurės vakaruose išteka Kurmės upelis (Kalnyčios intakas, Kražantės upės baseinas).

## Šaltiniai
Varmė (ežeras)

**Varmė** (arba ***Plumpių ežeras***) – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 4 km į pietvakarius nuo Vaiguvos. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,16 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 143,7 m. Visi krantai žemi, pelkėti ir apaugę mišku. Šiaurės vakaruose išteka Varmės upė (Ventos intakas). Į šiaurės rytus įsikūręs Kilonių kaimas.

## Etimologija

Dėl vandenvardžio *Var̃mė* kilmės išreikšta įvairių nuomonių: jis gali būti kilęs nuo žodžio *varmas* („uodas, aklys, sparva“), nors gali būti išlaikęs ir pirminę šios šaknies reikšmę – „raudonas“. Taip pat siūlyta jį sieti su žodžiais *virti, versmė*.

## Šaltiniai
Kėvė

**Kėvė** – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 4,5 km į pietryčius nuo Vaiguvos, pietinėje Pakėvio miško dalyje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,2 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 133,6 m. Krantai žemi - aplinkui plyti pelkė. Šiaurės rytuose išteka Kėvės upelis link Miškinio ežero (Gansės intako Ramočios baseinas). Į pietus įsikūręs Pakėvio kaimas.

Ežeras yra Pakėvio telmologinio draustinio teritorijoje.

## Etimologija

Vandenvardis *Kėvė* laikomas latvybe iš  „kumelė“ (> „kuinas, liesas gyvulys“).

## Šaltinai
Miškinis (Kelmės r.)

**Miškinis** – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 5 km į rytus nuo Vaiguvos, Pakėvio miško viduryje. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,33 km, plotis – iki 0,23 km. Altitudė 132,9 m. Krantai žemi – aplinkui plyti pelkė. Pietuose atiteka Kėvės upelis iš Kėvės ežero, o šiaurėje išteka tas pats upelis link Gansės upės intako Ramočios.

Ežeras yra Pakėvio telmologinio draustinio teritorijoje.

## Šaltiniai
Anciškis

**Anciškis** (*Anciškiai, Ančiškis*) – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Truskavos, netoli Linkavos ir Žiežmojaus upių. Seniūnaitijos centras. Keliai į Ramygalą, Daniūnus, Pavermenį.

Kaime stovi medinė Anciškio Šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia (pastatyta 1846 m.), paminklas emigravusiems į JAV kraštiečiams (pastatytas 1906 m.). Kaime aptiktas Ančiškio kapinynas. Gretimame Pauslajo kaime veikia Anciškio girininkija (priklauso Panevėžio miškų urėdijai) ir Anciškio ŽŪB.

## Istorija

Kaimas minimas nuo XVI a., kai Anciškio dvaras (esantis Pauslajyje) priklausė dvarininkams Ancevičiams (*Hancewicze*), nuo kurių pavardės ir kilo gyvenvietės vardas.

## Gyventojai

## Kapinynas

Anciškio kapyne 1925–1939 m. buvo randama žmonių kaulų, III-VI a. papuošalų, kurių dalis pateko į muziejus. Kapyno pietinėje ir pietvakarinėje dalyje, prie Žiemojaus, buvo XV–XVII a. kapų. 1939 m. rasta žalvarinė šaukštinė antkaklė.

## Šaltiniai

* 

## Nuorodos
* Žemėlapiai 
* Parapija