open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jaurelio piliakalnis

**Jaurelio piliakalnis** (A921 P) – piliakalnis Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Jaurelių kaimo (Utenos seniūnija).  

## Piliakalnis

Kalvą iš visų pusių supo dabar nusausintos pelkės. Šlaitai statūs, apie 10 m aukščio. Aikštelė ovali, 75x40 m dydžio, jos rytinis galas šiek tiek siauresnis. Aikštelės vakarinis pakraštys apie 0,5 m žemesnis. Piliakalnio aikštelėje ir šlaituose išliko kultūrinis sluoksnis. XX a. ketvirtame dešimtmetyje rasta akmeninių kirvių. Piliakalnis  datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. pab.–I tūkstantmečio m. e. pradžia.

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1970 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, 1985 m. tyrė Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Jaurelio piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Berestečka

**Berestečka** () – miestas Ukrainoje, Voluinės srityje, prie Styrės upės. 1850 gyventojų. Yra XVI a. Aleksandro Pronskio paminklas, XVII a. Šv. Teklės koplytėlė, XVII a. Šv. Trejybės katalikų bažnyčia bei Šv. Trejybės cerkvė.

## Istorija

Berestečka įkurta 1445 m. Magdeburgo teisės suteiktos 1547 m. 1651 miestelyje įvyko istorinis kazokų mūšis, kuriam atminti yra muziejus-draustinis „Kazokų laidotuvės“.

## Šaltiniai
Paragvajaus geležinkeliai

**[[Paragvajus|Paragvajaus]] geležinkelių** tinklą sudaro 376 km geležinkelio linija tarp Asunsjono ir Enkarnasjono (su atšaką į Posadasą Argentinoje). Infrastruktūra administruojama bendrovės Ferrocarriles del Paraguay S.A. 2006 m. buvo sustabdytas praktiškai visas geležinkelių eismas, paliekant tik turistinius garvežių reisus tarp Asunsjono ir Aregvos bei tarp Enkarnasjono ir Posadaso. Pagrindinė Asunsjono geležinkelio stotis paversta muziejumi.
Ratnė

**Ratnė** () – miesto tipo gyvenvietė Ukrainoje, Voluinės srityje. Rajono administracinis centras. 

Ratnė išsidėsčiusi prie Pripetės upės; gyvenvietę kerta tarptautinė autostrada  sutampanti su europiniu greitkeliu .

## Istorija
Ratnė minima nuo XIII a., Magdeburgo teisė – nuo 1440-ųjų, miesto tipo gyvenvietės statusas nuo – 1940-ųjų metų.  

XIII a. priklausė Haličo–Voluinės kunigaikštystei. 

Nuo 1340 m. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės priklausomybėje. Miestą valdė kunigaikštis Liubartas.

1440 m. Lenkijos karalius Vladislavas III miestui suteikė Magdeburgo teises. 

Nuo 1795 m. Ratnė priklausė Rusijos carinės imperijai, buvo Voluinės gubernijos dalis. 

1921-1939 m. Ratnė priklausė Lenkijos Respublikai. Nuo 1939 m. dalis Ukrainos SSR. Nuo 1991 m. Nepriklausomos Ukrainos dalis.

## Ekonomika
Mieste veikia maisto pramonės įmonės, aliejaus gamykla, medienos ruošos įmonės.

## Nuorodos
* Облікова картка
Turijskas

**Turijskas** () – miesto tipo gyvenvietė Ukrainoje, Voluinės srities centrinėje dalyje, į pietvakarius nuo Kovelio. Rajono centras. 10 000 gyventojų.

Per miestelį teka Turijos upė.

## Nuorodos
* Turijskas Ukrainietiškojoje tarybinėje enciklopedijoje
Ivanyčiai

**Ivanyčiai** () – miesto tipo gyvenvietė Ukrainoje, Voluinės srities pietvakariuose. Rajono administracinis centras. 7200 gyventojų. Miestas įkurtas 1540 m.

## Galerija

Vaizdas:Ivanychi Volynska-brotherly grave of warriors of UPA-front view.jpg|Kryžius (2014 m.)  
Vaizdas:Ivanychi Volynska-Memorial complex-details-3.jpg|Paminklas (2012 m.)  
Vaizdas:Братська могила радянських льотчиків, які загинули в 1978 році при виконанні службових обов’язків, с. Іваничі, 2.jpg|Paminklas (2014 m.)  
Vaizdas:Ivanychi Volynska-Memorial complex-tank-1.jpg|Paminklas (2012 m.)  
Vaizdas:Pavlivka Ivanychivskyi Volynska-zakaznyk zoo Pavlivskyi-4.jpg|Ivanyčių kraštovaizdis (2014 m.)
Manevyčiai

**Manevičiai** () – miesto tipo gyvenvietė Ukrainoje, Voluinės srities rytuose. Rajono administracinis centras. 13 200 gyventojų. Įkurtas 1892 m.

## Miestai partneriai
Manevičiai yra užmezgę partnerystės ryšius su:
*  Kupiškis, Lietuva
*  Zgežas, Lenkija
Šackas

:: *Apie gyvenvietę Baltarusijoje žr. [[Šackas (Puchavičai)]]*.

**Šackas** () – miesto tipo gyvenvietė Ukrainoje, Voluinės srities šiaurės vakaruose. Rajono administracinis centras. Gyvenvietė išsidėsčiusi istoriniame Polesės regione. Šalia gyvenvietės yra Šacko ežerynas.

## Istorija

XIX a. kaimas, Voluinės Vladimiro apskrities Šacko valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Lokačiai

**Lokačiai** () – miesto tipo gyvenvietė Ukrainoje, Voluinės srityje. Rajono administracinis centras. 4000 gyventojų.

## Istorija
1916 m. Pirmojo pasaulinio karo metu Lokačių kaimynystėje vyko mūšiai tarp Rusijos ir Austrijos imperijų pajėgų. Šie karo veiksmai dar žinomi kaip Brusilovo puolimas.

1921 m. Lokačiuose gyveno 1265 žydai, 1937 m. iš viso gyveno 1790 gyventojai.

## Nuorodos
* Lokačiai Ukrainietiškojoje tarybinėje enciklopedijoje
Senoji Vyživka

** Senoji Vyživka** () – miesto tipo gyvenvietė Ukrainoje, Voluinės srityje. Rajono administracinis centras. 5058 gyventojai (2022 m.)

## Šaltiniai
Jomantų piliakalnis

**Jomantų piliakalnis** arba *Jurgaičių piliakalnis*  – piliakalnis ir senovinė gyvenvietė Šilutės rajono savivaldybės teritorijoje, tarp Jomantų  ir Jurgaičių (Švėkšnos seniūnija) kaimų. Pasiekiamas keliu *Inkakliai* – Jomantai Jurgaičiuose ties buvusiomis fermomis pasukus į kairę vakarų kryptimi ir paėjus 450 m link Ašvos. 

## Piliakalnis

Piliakalnis, dar vadinamas Pilimi, yra Ašvos ir Telšinos upelių santakoje. Jį iš pietvakarių ir šiaurės juosia Telšinos, iš pietų - Ašvos slėnis, rytuose yra 40–50 m pločio dauba. Šlaitai statūs, 7 m aukščio. Aikštelė pailga, 86x25 m dydžio, su kultūriniu sluoksniu, jos rytinį, pietinį ir pietvakarinį kraštą juosia apie 130 m ilgio ir 1–2 m aukščio pylimas. Rytiniame pakraštyje, už daubos esančioje aukštumėlėje, yra senovės gyvenvietė, kurioje rasta lipdytos grublėtu paviršiumi keramikos.

Rytinėje papėdėje, 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta grublėtos keramikos. 100 m į rytus nuo papėdės gyvenvietės  piliakalnio yra Jurgaičių kapinynas, tyrinėtas 1967 m. 

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1963 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Piliakalnis ir gyvenvietė datuojama I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. 

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.&nbsp;180
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.&nbsp;62
* Krzywicki L., Szaulys J. Pilekalnie litewskie // Przegląd Polski rozwoju przemysłu, handlu i rolnictwa. Warszawa, 1902. Nr. 1, p.&nbsp;40

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Jomantų piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Svitiazis (Ukraina)

**Svitiazis** () – didžiausias Šacko ežeryno ežeras, Ukrainoje, Voluinės srityje, Polesėje. Įeina į Šacko gamtinį nacionalinį draustinį.

Tai giliausias Ukrainos ežeras. Plotas – 27,5 km², giliausia vieta – 58,4 m. Ežero tūris – apie 180 mln m³. Maždaug ežero viduryje yra sala, kurios plotas apie 7 ha.

## Nuorodos
 
* Informacija apie ežerą  (Ukr. k.)
Šacko ežerai

**Šacko ežerai** () – ežerų grupė šiaurės vakarų Ukrainoje, Voluinės srities Šacko rajone, šalia Lenkijos ir Baltarusijos sienų. Tarp Polesės miškų telkšo šie ežerai: Svitjazis (27,5 km²), Pulemeco ežeras, Lukai, Liucimiras, Ostroviansko ežeras, Krimnas, Pisočno ežeras. 1983 m. ežeryno gamtai apsaugoti įsteigtas Šacko nacionalinis parkas.
Joskaudų piliakalnis

**Joskaudų piliakalnis**, kitaip – **Joskaudų alkakalnis**, vadinamas *Pilies, Alkos, Aukos kalnu* (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas - , senasis registro kodas - M20, senasis kultūros paminklų sąrašo Nr. AR487) – piliakalnis-alkakalnis Kretingos rajono savivaldybės teritorijoje, prie Joskaudų kaimo (Darbėnų seniūnija), miške, Tenžės upelio slėnyje, 1,5&nbsp;km į šiaurę nuo kelio Dimitravas-Rūdaičiai tilto per Tenžės upelį. (Joskaudų miškas, 47,48 kv.)

## Piliakalnis-alkakalnis
Piliakalnis, dar vadinamas **Pilies kalnu** ir **Alkos, Aukos kalnu**, yra didelį balną primenanti kalva, esanti tarp nedidelių daubų. Šoniniai šlaitai statūs, iki 20 m aukščio, galiniai žemesni ir nuolaidesni. Dvi viršūnės, tarp jų – 30 x 35 m dydžio įdubusi aikštelė, kurioje rasta smulkių degėsių. Piliakalnio pietvakariniame gale esanti viršūnė, kurios aikštelė nuolaidžiais pakraščiais, apie 15 m skersmens, yra 3,5 m. aukščiau, o šiaurės rytų galo viršūnė, kurios aikštelė panašaus dydžio, – apie 4 m aukščiau įdubusio aikštelės vidurio.  

0,7&nbsp;km į rytus nuo piliakalnio ir 0,25&nbsp;km į rytus nuo Tenžės kairiojo kranto yra kapinynas. 

## Tyrimai
1966 m. žvalgė Lietuvos istorijos institutas, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba, 1985, 1989, 2015 m. – Julius Kanarskas, 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras. 

1966 m. piliakalnio šiaurės rytų viršūnėje aptikta iki 0,4 m storio žemės sluoksnis su anglių priemaišomis, 1985 m. įvairiose vietose rasta lipdytos keramikos, vidurinėje dalyje – iš akmenų sukrauto židinio liekanų ir degėsių sluoksnis.
 
## Istorija
Apie piliakalnį užrašyta padavimų. Manoma, ant šio piliakalnio ar alkakalnio senovės kuršiai aukojo dievams. Aukos degintos ant Aukuro akmens. Akmuo, buvęs kalno viršūnėje, dingo po 1940 m., piliakalnio pietrytinėje dalyje pradėjus kasti žvyrą. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas
Voluinės srities herbas

**[[Voluinės sritis|Voluinės srities]] herbas** – raudoname skyde su užapvalintais apatiniais kampais pavaizduotas baltas (sidabrinis) kryžius.

## Istorija
Voluinės žemės herbas žinomas nuo XIV a. pirmosios pusės. Tikėtina, kad jis išlikęs ant vienos iš Apaštalų vienuolyno Voluinės Vladimire molinių plytų, kurioje pavaizduotas ant  Voluinės kunigaikščio vėliavos. Vėliau jis buvo spausdinamas ant Lietuvos didžiųjų kunigaikščių dokumentų: Vytauto Didžiojo 1385 m., 1404 m. ir 1413 m.; taip pat Žygimanto Kęstutaičio 1433 m. ir pastarojo antspaude 1464 metais.

Voluinės herbo seniausias spalvotas atvaizdas išlikęs Paryžiaus arsenalo bibliotekoje rankraštyje ir yra žinomo lenkų istoriko Jano Dlugošo sukurto heraldinio ženklo kopija.

Sudarius Liublino uniją, ant šio herbo 1589 m. buvo uždėtas Lenkijos Erelis. 1856 m. buvo patvirtintas Volynės gubernijos herbas. 1921–1939 m. kiek pakeistas spausdinamas ant Lenkijos valstybinių dokumentų. TSRS laikais dėl ideologinių sumetimų Voluinės herbo buvo atsisakyta.      


Image:Alex Volhynia.svg|Voluinės kunigaikštystės herbas
Image:POL województwo wołyńskie IRP COA.svg|Voluinės vaivadijos ATR sudėtyje herbas
Image:Coat of arms of Volyn Governorate.svg|Voluinės gubernijos sudėtyje herbas
Image:POL województwo wołyńskie II RP COA.svg|Voluinės vaivadijos Lenkijos sudėtyje herbas


## Šaltiniai
* Герб Волині // voladm.gov.ua
* Давній герб Волині // history-ua.livejournal.com
Voluinės srities vėliava

**[[Voluinės sritis|Voluinės srities]] vėliava** – stačiakampė, raudoname fone baltas skandinaviškas kryžius. Kairiame viršutiniame (vad. *[[Kantonas (veksilologija)|Kantonu]]*) raudoname plote atrinktas vienas iš seniausių Voluinės kryžių (XV-XVIII a.).

## Taip pat skaitykite
* Voluinės srities herbas
Kašyrų Kaminis

**Kašyrų Kaminis** () – miestas Ukrainoje, Voluinės srityje, 47 km į šiaurę nuo Kovelio. Rajono administracinis centras. Geležinkelio stotis (linija nuo Kovelio). Medienos apdirbimo, maisto (pieno), pašarų pramonė. Veikia kraštotyros muziejus. Stovi Švč. Dievo Motinos cerkvė (1723 m.).

## Istorija
1196 m. pirmą kartą paminėtas Košaro vardu, kaip kunigaikščio Romano iš Voluinės valda. 1241 m. sugriovė mongolai‑totoriai. Nuo 1341 m. valdė Lietuvos didieji kunigaikščiai (priklausė Ratno kunigaikštystei). Nuo XIII a. antros pusės priklausė rusų feodalams Kašyrams. 1430 m. gavo miesto teises.

1569 m. po Liublino unijos atiteko Lenkijai.

1628 m. buvo pastatytas Dominikonų vienuolynas, kai miestas priklausė Adomui Aleksandrui Sanguškai. Po jo mirties miestas atiteko Kosickių giminei.

1795 m. po Trečiojo Lenkijos padalinimo miestas atiteko Rusijai. 1832 m. vienuolynas buvo uždarytas.

Nuo 1921 m. Kašyrų Kaminis vėl priklausė Lenkijai. Miestas nuo 1939 m. Nuo 1991 m. nepriklausomos Ukrainos valstybės dalis.

## Traukos objektai
* Buvęs dominikonų vienuolynas (pastatytas 1628 m.)
* Šv. Elijaus bažnyčia (pastatyta 1700 m.)
* Švč. Dievo Motinos bažnyčia (pastatyta 1723 m.)
* Viduramžių pilies komplekso likučiai (XII a.)
* Paminklas žydams, nužudytiems gete.

## Galerija

File:ККкостел.jpg|Katalikų bažnyčia
File:Іллінська церква. 1700.jpg|Šv. Elijaus ortodoksų cerkvė
File:ККРіздваБогородиці.jpg|Šventosios Dievo Motinos bažnyčia


## Šaltiniai
Pulemeco ežeras

**Pulemeco ežeras** () – antras pagal dydį Šacko ežeryno ežeras, Ukrainoje, Voluinės srityje, Polesėje. Įeina į Šacko gamtinį nacionalinį draustinį. Šalia įsikūrusi Pulemeco () gyvenvietė. Plotas – 16,3 km², gylis iki 19 m.
Torčynas

**Torčynas** () – miesto tipo gyvenvietė Ukrainoje, Voluinės srities Lucko rajone. Gyvenvietėje išvystyta maisto pramonė – veikia viena didžiausių Ukrainoje padažų, pastų, majonezų gamintoja „Volynholding“.
Italijos ryšiai

**Italijos ryšiai ir komunikacijos:**

* **[[Telefonas|Telefonija]]:**
** fiksuoto ryšio: 26.6 mln. (2003 m.)
** Mobilaus ryšio: 72.2 mln. (2005 m.)
Italijos telefono kodas – **39**

* **[[Radijas]]:**
** Radijo stotys: AM - ~ 100, FM - 4,600, trumpųjų bangų - 9 (1998 m.)
** Radijo naudotojai: 50.5 milijonų (1997 m.)

* **[[Televizija]]:**
** Televizijos kanalai: 358 (1995 m.)
** Televizijos naudotojų: 30.5 milijonų (1997 m.)

* **[[Internetas]]:**
** Interneto svetainių: 1,437,511 (2004)
** Interneto naudotojai: 28.87 milijonai (2005)
** Šalies kodas: .it

## Šaltiniai
Dragonball (filmas)

**Drakonų kova** () – 2009 m. JAV filmas, paremtas TV anime serialu „Dragon Ball“. Filmą režisavo James Wong. Filmo išleidimo data iš 2008 m. rugpjūčio 15 d. buvo pakeista į 2009 m. balandžio 3 d., tam, kad filmas konkuruotų su keliais populiariais filmais, kurie numatomi išleisti taip pat 2009 m. balandžio mėn.
Junkūnų piliakalnis

**Junkūnų piliakalnis** (A561 P) – piliakalnis Rokiškio rajono savivaldybės teritorijoje, prie Junkūnų kaimo (Obelių seniūnija), buvusio dvaro pietrytiniame pakraštyje, tarp Kryžinio ir Kukninio ežerų (Junkūnų geomorfologinis draustinis). Pasiekiamas keliu Antanašė – Kraštai, neprivažiavus Kukninio ežero slėnio, ties senu fermų pastatu kairėje pavažiavus 400 m į kairę šiaurės kryptimi pro griūvantį medinį dvarelio pastatą, yra 100 m į rytus nuo jo.

## Piliakalnis

Piliakalnį, pailgos kalvos įtvirtintą pietrytinį galą, iš rytų juosia nedidelio ežerėlio slėnis, iš vakarų – pelkėta dauba, pietuose yra laukas, į šiaurės vakarus tęsiasi kita kalvos dalis. Piliakalnio šiaurės rytų ir pietvakarių šlaitai statūs, apie 12 m aukščio, pietrytinis šlaitas žemas, 4,5 m aukščio. Viršūnės aikštelė ovali, 70x40 m dydžio, iškila vidurine dalimi. Joje ryškus kultūrinis sluoksnis. Aikštelės šiaurės vakarų gale piliakalnį nuo aukštumos skiria 3 pylimai, vienas nuo kito atskirti 2,5 m gylio grioviais. Pirmasis pylimas yra apie 35 m ilgio ir 0,5 m aukščio, antrasis - 80 m ilgio ir 2 m aukščio, trečiasis, išorinis - 60 m ilgio ir 1,7 m aukščio. Piliakalnio rytiniame šlaite, šiek tiek žemiau aikštelės, išliko griovys ir žemas pylimėlis. Pietvakariniame šlaite įrengtos dvi terasos: pirmoji, 5 m pločio yra 3 m žemiau, antroji, 2 m pločio - 5 m žemiau aikštelės krašto.

## Tyrimai
Piliakalnį 1933 m. aprašė Petras Tarasenka. Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1949 m. ir 1972 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, 1977 m. ir 1985 m. tyrė Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 26000 m².

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.&nbsp;169

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Junkūnų piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Pirates of the Sea

**Pirates of the Sea** – muzikos grupė, kuri atstovavo Latvijai 2008 m. Eurovizijos dainų konkurse Belgrade su daina „Wolves of the Sea“. Grupę sudaro Latvijoje gyvenantis italų dainininkas Roberto Meloni, moderniojo šokio šokėja Aleksandra Kurusova, taip pat televizijos ir radijo laidų vedėjas Janis Vaišlia. Roberto Meloni 2007 m. jau atstovavo Latvijai Eurovizijoje su grupe Bonaparti.lv.

Dainą „Wolves of the Sea“ sukūrė švedų autoriai Jonas Liberg, Johan Sahlen, Claes Andreasson ir Torbjorn Wassenius. Pirates of the Sea su savo daina pirmiausia žiuri vertinimu pakliuvo tarp 20 Eirodziesmos pusfinalininkų. 2008 m. vasario 2 d., Pirates of the Sea startavo I pusfinalyje ir gavo daugiausia televizijos žiūrovų balsų iš abiejų pusfinalių, surinkdami 12010 balsus. Tačiau žiuri vertinimu grupė savo pusfinalyje užėmė 9-tą vietą iš 10.

Pirates of the Sea kovo 1 d. nugalėjo ir Nacionalinės atrankos finale Ventspilyje, surinkdami 29 228 balsus ir aplenkdami Aishą ir Andrį Ėrglį. Gegužės 22 d. Pirates of the Sea sėkmingai pasirodė Eurovizijos dainų konkurso II pusfinalyje ir pateko į finalą. Finale daugiausia taškų gavo iš Airijos (12) ir užėmė 12-tą vietą.
Salumas (valstybė)

**Salumas** () - Afrikos valstybė, XVI-XIX a. egzistavusi dab. vakarų Senegalo teritorijoje, sukurta sererų tautos. Jos sostinė buvo Kahonė, netoli dabartinio Kaolako. Valdovai tituluoti *bur*.

## Istorija

Sererai į šias vietas atkeliavo XI a iš Senegalo upės slėnio, tuometinės Tekrūro valstybės. XV a. iš Kaabu valstybės pietuose atsikėlė diduomenė, vadinamieji *gelvaarai*, kurie ir įkūrė valstybę.

Iki XVI a. Salumas buvo viena sudėtinių dalių Džolofo konfederacijoje. Vėliau ji iškovojo nepriklausomybę ir palaikė tamprius ryšius su portugalais.

Salumo istorija tampriai susijusi su gretimos Sinės istorija. Ilgą laiką Sinė buvo užkariauta Salumo, ir tik tam tikrais laikotarpiais jai pavykdavo išsilaisvinti.

Veikiant fulbių džihadui, Salume įsitvirtino islamas, iškilo religiniai vadai almami. Vienas jų sudarė sąjungą su Kajoro valdovu *Lat Dior Ngoné Latyr Diop*, susivienydamas prieš prancūzus.

Valstybė buvo užkariauta prancūzų XIX a. VI dešimtmetyje. Tačiau valdovų seka buvo išlaikyta. Ir dabar jie reziduoja senojoje sostinėje Kahonėje.

## Kultūra
Valstybėje buvo pastatyta daug akmeninių monumentų (Senegambijos akmenų ratai), kurių paskirtis ir istorija nėra aiški. Išlikę ir valdovų pilkapių.
Sinė

**Sinė** (sererų kalba: *Siin*, pr. *Sine*) – Afrikos valstybė, XVI–XIX a. egzistavusi dab. vakarų Senegalo teritorijoje, sukurta sererų tautos. Jos sostinė nežinoma. Valdovai tituluoti *bur*.

## Istorija

Sererai į šias vietas atkeliavo XI a iš Senegalo upės slėnio, tuometinės Tekrūro valstybės.

Iki XVI a. Sinė buvo viena sudėtinių dalių Džolofo konfederacijoje. Vėliau ji iškovojo nepriklausomybę.

Sinės istorija tampriai susijusi su gretimo Salumo istorija. Ilgą laiką Sinė buvo užkariauta Salumo, ir tik tam tikrais laikotarpiais jai pavykdavo išsilaisvinti.

Valstybė buvo užkariauta prancūzų XIX a. VI dešimtmetyje.

## Valdovų sąrašas
* Biram Pate Ñilan Njay (1785 ?)
* Latsuk Ñilan Samba Juf
* Latsuk Fañam Fay
* Bukar Cilas Jajel Juf
* Amakodu Samba Juf
* Bukar Cilas Sangay Juf
* Bukar Cilas a Mbotil Juf
* Bukar Cilas Mahe Sum Juf
* Mbay Fotlu Jog Juf
* Amakodu Mahe Ngom Juf
* Latsuk Coro Fata Fay
* Njaka Ndofen Ñilan Jogoy Fay (1837 ?)
* Amakumba Mboj (183.-1839)
* Amajuf Ñilan Fay Juf (1839–1853)
* Kumba Ndofen Famak Juf (1853–1871)
* Sanu Mon Fay (1871–1878)
* Semu Mak Juf (1878–1881)
* Amadi Baro Juf (1881–1884)
* Mbake Mak Kodu Njay (1884–1885)
* Jaligi Sira Juf (1885–1886)
* Mbake Mak Kodu Njay (1886)
* Ñoxobay Semu Juf (1886–1887)
* Mbake Ndeb Njay (1887–1898)
* Kumba Ndofen Fandeb Juf (1898–1924)
* Mahekor Juf (1924–1969)
Emyras

**Emyras** – arabų ir kai kurių tiurkų naudotas ir naudojamas kilmingųjų titulas ir pareigos. Naudojamas Artimuosiuose Rytuose, Šiaurės Afrikoje. Kai kuriose šalyse šis žodis rašomas *amir*, kas arčiau arabiškam tarimui. Iš jo kilęs karinis laipsnis *[[Admirolas (laipsnis)|admirolas]]*.

## Etimologija
Arab. أمير (*amīrah*, *ãmir*) 'vadas', 'generolas', vėliau 'kunigaikštis'. Dar rašomas *amir*, *aamir* or *ameer*. Žodis *amir* 'genties vadas' ar 'karo vadas' kilęs iš arabiškos šaknies *amr* 'vadovauti'. Pradžioje reiškė bet kokios žmonių grupės vadą. Vėliau ėmė reikšti nedidelių valstybių valdovus, t. y., tapo titulu. Šiuolaikinėje vartosenoje *emyras* reiškia 'kunigaikštis' (). Į anglų kalbą *emir* atėjo iš .

## Naudojimas
*Emyrais* vadinami kunigaikščio lygio valdovai. Taip pat emyro titulas suteikiamas arabų karalių (pvz., Saudo Arabijos) sūnums, kaip kad ir europiečių karalių sūnūs gauna *kunigaikščio* (*princo*) titulą.

*Emyrais* (*amir al – chadži*) vadina ir žmones, vadovaujančius didelėms maldininkų grupėms, keliaujančioms į Meką.

Persiškas titulas mirza yra sutrumpintas *emyr – zade* (pers. امیر زادح, *amir zâdah* 'emyro sūnus') variantas.

## Susiję kariniai titulai
Nuo pat pradžių emyras buvo ir karinis titulas, apytiksliai reiškęs 'generolas', 'vadas'. Laivyno titulas *admirolas* kilęs iš arabiško titulo *amir al – bahr* 'generolas jūroje', kuriuo vadindavo laivyno vadus ir kartais laivyno ministrus.

Kai kuriose musulmonų kariuomenėse *emyras* buvo karininko laipsnis. Mogolų Indijoje emyrai vadovaudavo raitelių tūkstantinei (1000 raitelių). Tokią tūkstantinę sudarydavo 10 šimtinių, kurioms vadovaudavo *sipah salarai* (). Dešimčiai tūkstantinių vadovaudavo malikas ().

## Šaltiniai
Vanda Juknaitė

**Vanda Juknaitė** (g. 1949 m. lapkričio 28 d. Papiliuose, Rokiškio raj.) – Lietuvos prozininkė, dramaturgė, eseistė.

## Biografija
1972 m. baigė VU lietuvių kalbą ir literatūrą. Mokytojavo, dėstė Klaipėdos konservatorijoje. Nuo 1975 m. dėsto Lietuvos edukologijos universitete, bendradarbiauja kultūrinėje spaudoje. Dirba socialinės pedagogikos srityje su benamiais, gatvės vaikais, neįgaliaisiais, įsteigė jiems vasaros stovyklą Inkūnuose (Anykščių raj.). Gyvena ir dirba Vilniuje.

Nuo 1990 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narė. Išgarsėjo romanu „Šermenys“.

V. Juknaitės kūryba išversta į anglų, latvių, lenkų, rusų, švedų, hebrajų, vokiečių kalbas.

## Kūryba
* *Ugniaspalvė lapė: apysaka ir apsakymai*. – Vilnius: Vaga, 1983
* *Šermenys: joromanas*. – Vilnius: Vaga, 1990
* *Stiklo šalis: apysaka*. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 1995; Alma littera, 2012
* *Šermenys: romanas; Stiklo šalis: apysaka; Formulė: drama*. – Vilnius: Alma littera, 2000, 2001
* *Išsiduosi. Balsu: esė, pokalbiai*. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2002
* *Saulėlydžio senis: Romualdo Granausko kūrybos interpretacijos / kartu su Elena Nijole Bukeliene*. – Vilnius: Alma littera, 2004
* *[[Tariamas iš tamsos|Tariamas iš tamsos: pokalbiai su vaikais]]*. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2007, 2012
* *Ponios Alisos gimtadienis: dvi pjesės*. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2010
* *Ta dūzgianti ir kvepianti liepa yra*. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2022

## Apdovanojimai
* 1993 m. Juozo Paukštelio premija už romaną „Šermenys“
* 1994 m. Žemaitės literatūrinė premija už romaną „Šermenys“
* 2001 m. Juozo Grušo premija už dramą „Formulė“
* 2003 m. G. Petkevičaitės-Bitės literatūrinė premija už esė ir pokalbių knygą „Išsiduosi. Balsu“
* 2004 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės meno premija
* 2008 m. Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija
* 2008 m. Juozo Keliuočio literatūrinė premija

## Šaltiniai
* *Daujotytė-Pakerienė, Viktorija. Parašyta moterų.* Vilnius: Alma littera, 2001. ISBN 9955-08-112-0.
* *Literatūros vadovėlis 12kl., antra dalis. Išplėstinis kursas*. Vilnius: "Baltų lankų" leidyba, 2004.

## Nuorodos
* Kūrybos metas. Stiklo šalis. Rašytoja Vanda Juknaitė
Katharina Szelinski-Singer

**Katarina Szelinski-Singer** (g. 1918 m. gegužės 24 d. Šilutėje, Klaipėdos kraštas, Vokietijos imperija - m. 2010 m. gruodžio 20 d. Berlyne, Vokietija) – vokiečių skulptorė.

Nuo 1945 m. gyveno Berlyne, Vokietija.

## Kūrinių galerija

File:Truemmerfrau Hasenheide 2.JPG
File:Wassertraegerin sculpture2.JPG
File:Berlin Neukoelln Schulenburgpark Maerchenbrunnen Detail.jpg
File:Maerchenbrunnen1 Schulenburgpark.JPG
Augustas Baldžius

**Augustas Baldžius** (1883 m. lapkričio 18 d. prie Rusnės – 1952 m. gegužės 12 d. Zegebergas, Šlėzvigas-Holšteinas, Vokietija) – Klaipėdos krašto visuomenės ir politikos veikėjas.

## Biografija
Suvokietėjęs lietuvininkas. Klaipėdos krašto (KK) žemės ūkio partijos () įkurtos 1925 m. centro valdybos narys. Nelegalių Klaipėdoje įkurtų Ūkio banko (*Landschaftsbank*,1923 m.), fiktyvios Klaipėdos kredito bendrovės (*Kreditverband Memellandischer Grundbesitzer*, 1925 m.), Tilžėje 1927 m. įkurtos kredito bendrovės *„Agraria Kreditgeselschaft“* vienas vadovų. Per jas iš Vokietijos gaunamomis lėšomis rėmė vokiečių revanšistines partijas. 1926 m. E. Simonaičio vadovaujamos Direktorijos narys. 1934–1935 m. su kitais Klaipėdos krašto profašistais Lietuvos valdžios buvo patrauktas baudžiamojon atsakomybėn. Vokietijai reikalaujant 1938 m. byla nutraukta. 1935 m. lapkričio mėn. – 1939 m. sausio mėn. Direktorijos pirmininkas. Nacių spaudžiamas vykdė provokišką politiką – atšaukė KK gubernatoriaus J. Navako, M. Reisgio ir J. Brūvelaičio lietuvių direktorijų tariamai neteisėtus veiksmus – administracinius pertvarkymus, viešų užrašų vien lietuvių kalba vartojimą, t. p. į tarnybą grąžino be teismo sprendimo atleistus nacių partijos padalinių narius. Pagrįstai grąžino į liaudies mokyklas 1923 m. nuostatus, kuriais remiantis mokinių dėstomoji kalba nustatoma pagal jų namuose vartojamą gimtąją kalbą, o ne pagal pavardes. Jo politika prisidėjo prie Lietuvos Respublikos suvereniteto silpninimo krašte, vyriausybės ir valstybinių įstaigų izoliavimo nuo autonominio Klaipėdos krašto reikalų.

## Šaltiniai
Nausėdai (Šilutė)

**Nausėdai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, Gardamo kaimynystėje, 17 km nuo Šilutės. Netoli eina kelias Gardamas-Švėkšna, rytiniu pakraščiu teka Tenenys (Minijos intakas).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Csézy

**Csézy** (tikr. *Erzsébet Csézi*; g. 1979 m. spalio 9 d. Mezykiovešde) – Vengrijos dainininkė. 2008 m. išrinkta atstovauti Vengrijai Eurovizijos dainų konkurse Serbijoje su lyrine daina *Szívverés/Candlelight* („žvakių šviesa“).

## Diskografija
* *Szívverés* (2007 m.)

## Nuorodos

* Daina ''Candlelight''

|-
Emyratas

**Emyratas** – teritorija, administracinis vienetas, valdomas emyro. Seniau tokie emyrai dažnai būdavo vienos ar kitos arabų dinastijos atstovai. Dabar emyratų yra nedaug, kadangi dalis senųjų emyratų tapo didesnių valstybių dalimi arba ėmė naudoti aukštesnį titulą (maliko, sultono).

Emyratai yra išlikę Jungtiniuose Arabų Emyratuose, federalinėje valstybėje, sudarytoje iš septynių federalinių emyratų, kuriuos valdo sostą paveldintys emyrai. Tie septyni emyrai sudaro rinkimų kolegiją, renkančią federacijos prezidentą bei premjerą. Afganistanas nuo 2021 m. taip pat yra emyratas (emyras Hibatula Achundzada).

*Emyratais* Saudo Arabijoje vadina provincijas, kurias valdo karališkosios šeimos nariai emyrai (kunigaikščio titulo analogas).

## Dabartiniai nepriklausomi emyratai
* Kuveitas
* Kataras
* Jungtiniai Arabų Emyratai

## Anksčiau egzistavę emyratai
* Islaminis Afganistano emyratas (1996–2001 m.) – talibų valstybė
* Armėnijos emyratas (VII–IX a.)
* Islaminis Vaziristano emyratas – pusiau oficialus Pakistano administracinis vienetas.
* Az Zubayr’as (dabar Irako miestas, anksčiau buvęs emyratas Osmanų imperijos sudėtyje, valdytas emyro).
* Bachreinas (2002 m. tapo karalyste)
* Trarzos emyratas (buvo šiuolaikinės Mauritanijos pietvakariuose 1640–1910 m.)
*
Svarmuo (sporte)

**Svarmuo** (, , ) – sporte atliekant įvairius fizinius pratimus naudojamas įvairaus svorio įrankis. Neteiktinas terminas – **hantelis**.

Skirtas raumenų jėgai ugdyti. Sudarytas iš dviejų metalo rutulių arba ritinių (diskų), kuriuos jungia trumpa rankena. Laikomas vienoje rankoje.

Sportiniai svarmenys gali būti:
* reguliuojami – ant rankenos galima uždėti pageidaujamos masės diskus, kurie tvirtinami užraktais, kad nenuslystų nuo rankenos,
* nereguliuojami – įvairios standartinės masės.

Būna įvairių masių: 0,5 kg, 1,25 kg, 2,5 kg, 5 kg, 10 kg, 15 kg, 20 kg, 25 kg, 50 kg.

## Pratimai

Dažniausiai naudojamas tokiose sporto šakose, kaip kultūrizmas, fitnesas lavinti rankų ir pečių raumenis.

Labiausiai tinka atliekant fizinius pratimus, kuriais siekiama lavinti raumenų jėgą. Taip pat su svarmenimis lengviau lavinti atskiras, sunkiau pasiekiamas raumenų grupes, nes galima tiksliau atlikti fizinius pratimus.

Pratimai: lenkimas, traukimas (nuo žemės), kilnojimas.

## Taip pat skaitykite
Kita sportinė įranga raumenims treniruoti:
* Štanga
* Tampyklė (*espanderis*)
* Svarstis (*gyra*)

## Šaltiniai

* Sporto terminų žodynas, Kaunas, 2002, p. 180, 589.

## Nuorodos
* Treniruotės su svarmenimis 
* Pratimai įvairioms raumenų grupėms
Svarmuo

**Svarmuo** gali būti:

* Svarmuo – sunkus, daiktas, kuris ant ko nors uždedamas, kad prispaustų, arba pakabinamas, kad temptų;
* Svarmuo (sporte) – specialus įrankis sportuoti (*hantelis*).
Jazz fusion

**Fusion**, arba jazz fusion/jazz rock – muzikos žanras, kuris apjungia džiazą su elementais iš kitų muzikos stilių, tokių kaip funk, rock, R&B, electronic, world music, taip pat pop, klasika, liaudies muzika, kartais netgi metalo, reggae, country, hip hop, ir taip toliau.

Fusion albumai, netgi tie, kurie įrašyti tos pačios grupės ar atlikėjo, gali būti pilni muzikos stilių įvairovės.
Vėlyvajame 7-ame dešimtmetyje, džiazo muzikantai pradėjo maišyti džiazo formas ir improvizavimo technikas su elektriniais roko instrumentais, soul ir bliuzo ritmais. Tuo pačiu, kai kurie roko atlikėjai pradėjo savo muzikoje naudoti džiazo elementus. 8-as dešimtmetis buvo pats ryškiausias dešimtmetis fusion muzikos stiliui, tačiau jis gerai atstovaujamas ir šiais laikais.
Fusion muzika paprastai yra instrumentinė, dažnai sudėtingo metro, ritminio šablono, su ištęstomis improvizacijomis. Daug įžymių fusion muzikantų turi aukštą virtuoziškumo lygį, kombinuotą su kompleksinėmis kompozicijomis ir muzikinėmis improvizacijomis, retai matomomis kituose vakarietiškos muzikos stiliuose.
Trimitininkas ir kompozitorius Miles Davis turėjo didelę įtaką plėtojant jazz fusion. Įrašius daugybė albumų 1959-1963-aisiais ir išpopuliarinęs kelias džiazo rūšis, Davis'as savo albumuose pradėjo naudoti maišytą metrą, kuris vėliau tapo standartu jazz-rock‘e. Vėlesniuose albumuose jis pradėjo naudoti elektrinius instrumentus. 1969-ųjų Miles Davis'o albumas „In a Silent Way“ gali būti vadinamas pirmuoju fusion albumu.

## Žymiausi ''fusion'' atlikėjai
Miles Davis, Joe Zawinul, John McLaughlin, Chick Corea, Tony Williams, Herbie Hancock, Wayne Shorter, Allan Holdsworth, Billy Cobham, Scott Henderson, Carlos Santana, Michael Brecker, Larry Coryell, Don Ellis.
Nakskovas

**Nakskovas** – miestas Danijoje, Lolando saloje. Tai yra didžiausias salos miestas, išsidėstęs vakarinėje jos dalyje prie Nakskovo fiordo.

## Istorija

Žmonių gyvenimo pėdsakų miesto teritorijoje randama nuo neolito.

## Miestų partnerystė

Miestas palaiko ryšius su Lietuvos miestu Šilute.

## Galerija

File:Nakskov_-_vue_mod_Søndergade.JPG|Senamiestyje
File:Nakskov_-_ved_Nørrevold.JPG|Senamiestyje
File:Nakskov_-_udsigt_til_kirketårnet.jpg|Bažnyčia
File:Nakskov st.JPG|Nakskov stotis
File:Nordic-sugar-Nakskov-1.JPG|Cukraus fabrikas
Image:NakskovCirka1657.JPG|Nakskovas ir aplinkinės sritys 1658.
Image:MedievalNakskov.JPG|XVII a. iliustracija
Image:NakskovFjordAlbuenFromLangoeJuly2006.jpg|Įlankoje
File:NakskovMini.jpg|Uostas
File:Containerkran_Nakskov.jpg|Stotyje


## Nuorodos
* Lolland.dk salos svetainė
* Informacija turistams
Jungbis

**Jungbis** () – miestas pietų Švedijoje, Krunubergo lene.

Šis miestas palaiko ryšius su Lietuvos miestu Šilute.

## Istorija

1936 m. suteiktas miesto statusas.

## Šaltiniai
Vagadu

**Vagadu** (son. *Wagadu*; ), dar vadinama **Ganos imperija** – senovės Afrikos valstybė, ~V a.–1076 m. egzistavusi dab. Malio ir Mauritanijos teritorijoje tarp Senegalo ir Nigerio upių. Viena ankstyvųjų Afrikos valstybių, priklausanti Sahelio civilizacijai.

Valstybės kūrėjai buvo soninkiai, tauta, gimininga mandinkams. Soninkių kalba žodis „vagadu“ reiškia „bandų žemė“. Kadangi valdovai buvo tituluojami *gana*, vakaruose tapo žinoma kaip Ganos imperija. Jos teritorija nesutapo su dabartine Ganos valstybe.

## Istorija

### Priešistorinė kultūra ir Avkaras
Vagadu imperijos vietoje dar 1600–300 m. pr. m. e. egzistavo priešistorinė civilizacija, pastatyti planuoti miestai, kurie koncentravosi Tišito, Valatos archeologiniuose kompleksuose. Jų kūrėjai buvo soninkių protėviai, kurie buvo pirmoji tauta Afrikoje (išskyrus Nilo slėnį), statę akmens statinius.

IV a. pr. m. e. berberai nusiaubė šią kultūrą, įsikurdami Avkaro vietovėje. Čia IV a. įsikūrė vietinė dinastija, kurią valdė 21 valdovas.

### Imperijos sukūrimas
Vietinė soninkių kultūra atgimė VIII a. kaip Vagadu imperija. Dinga Cisse tapo pirmuoju imperijos valdovu, ir valstybė labai suklestėjo ekonomikos dėka. Išdygo galinga prekybinė sostinė Kumbi Salehas.

### Skilimas ir žlugimas

XI a. plečiantis dykumai ir kintant prekybos srautams, taip pat pernelyg išaugus vietos gyventojų skaičiui, valstybė ėmė silpti. Vakaruose įsigalėjo Tekrūro valstybė, rytuose stiprėjo songajai, nerimą kėlė maurai. Šių dinastija almoravidai kartu su Tekrūru 1067 m. paėmė Kumbi Salehą. Tai vedė Ganos imperiją į dezintegracijos fazę. Ganos imperijos ir aplinkinėse teritorijose susiformavo tokios valstybės, kaip Diafanu, Jaresna, Ghiriu, Malis, Sama, Dženė.

XII a. teritorijas aplink Kumbi Salehą užvaldė naujai iškilusi somninkiams gimininga soso tauta, ir jų valstybė Kaniaga, kurios valdovai vis dar tradiciškai titulavosi *gana*. Dar vėliau, 1230 m. iš pietų užkariavimus pradėjo giminingi mandinkai, sukūrę Malio imperiją. Tai buvo visiška Vagadu valstybės pabaiga.

## Ekonomika, kultūra
Valstybė koncentravosi aplink didelį ir svarbų miestą Kumbi Salehą, kuris kontroliavo didelę dalį Transsacharinės prekybos. Svarbiausi Vagadu produktai buvo auksas, druska ir odos, kurios buvo keičiamos į tekstilės ir kitus dirbinius iš šiaurės.

Valdovai ganos naudojo mokesčių sistemą, kad gautų pajamas iš prekybos ir periferinių sričių. Tai suteikė valstybei ilgą stabilumą ir klestėjimą.

Valstybėje iš pradžių buvo išpažįstama vietinė religija, paremta imperatoriaus kultu ir juodos gyvatės garbinimu. Po almoravidų užkariavimų šalyje paplito islamas.

## Šaltiniai
Garnių piliakalniai

**Garnių piliakalniai** – piliakalniai Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, į pietryčius nuo Daugailių, prie Garnių kaimo.

## I Piliakalnis

Pirmasis piliakalnis yra į rytus nuo Garnių kaimo, 0,5 km į pietvakarius nuo Pelakio ežero, Kriauklės kairiajame krante. Stačiašlaitę, iki 17 m aukščio kalvą supa daubos. Viršutinė šlaitų dalis dirbtinai nulyginta. Piliakalnio aikštelė pailga PR-ŠV kryptimi, ovali, 45 m ilgio ir 15–20 m pločio. Jos galuose buvo supilti pylimai, apardyti ariant, aikštelės šiaurės rytų dalyje išliko apie l,5 m aukščio. Šiaurės rytų šlaite, 7 m žemiau aikštelės, yra 26 m pločio terasa. Piliakalnio pietiniame šlaite ir papėdėje yra senovės gyvenvietės liekanų, joje rasta lipdytos grublėtu paviršiumi keramikos.
## II Piliakalnis
Antrasis piliakalnis yra apie 1 km į pietvakarius nuo Garnių kaimo, apie 2 km į pietvakarius nuo Garnių pirmojo piliakalnio, tarp pelkėtų daubų, į šiaurės rytus nuo Bernotiškių kaimo, Bernotiškių miško pakraštyje. Piliakalnio pietinis ir šiaurinis šlaitai statūs, iki 17 m aukščio, kiti šlaitai nuolaidūs, 3–4 m aukščio. Piliakalnio aikštelė ovali, 35 x 19 m dydžio, jos galuose buvo supilti pylimėliai (apardyti ariant). Kalvos vakariniame šlaite, 3 m žemiau aikštelės, yra 2 m pločio terasa. Piliakalnio pietinėje, rytinėje ir šiaurinėje papėdėje yra senovės gyvenvietės liekanų, joje rasta lipdytos lygiu paviršiumi keramikos. Piliakalniai datuojami I tūkstantmečiu.
## Tyrimai
Piliakalnių žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1958 m. ir 1970 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, 1985 m. tyrė Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Nuodugniau piliakalniai netyrinėti.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975. T. 2.
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998. T. 2.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Garnių I piliakalnis
* Garnių II piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai. Garnių I
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai. Garnių II
Tour de France

**Tour de France** – 3 savaites trunkančios daugiadienės dviračių lenktynės, per kurias nuvažiuojama apie 3300–3500 km. Daugiausia jos vyksta Prancūzijoje, tačiau kartais aplanko ir kitas šalis. Dažniausiai jos trunka 23 dienas (įskaitant 2 poilsio dienas). Dviratininkai iš viso pasaulio čia varžosi ir nori įrodyti, kuris yra geriausias. Lenktynių kursas keičiasi kiekvienais metais, bet Tour de France tradiciškai pasibaigia Paryžiuje. Panašios lenktynės taip pat vyksta Italijoje (Giro d'Italia) ir Ispanijoje (Vuelta a España), tačiau Tour de France yra pačios prestižiškiausios ir geriausiai žinomos dviračių lenktynės

## Taisyklės

Kiekvienais metais lenktynininkų skaičius Tour de France keičiasi. Dalyvavimas lenktynėse yra pagal pakvietimą. Organizatoriai naudojo UCI taškų reitingavimo sistemą, kad kai kurios komandos turėtų automatinį dalyvavimą. Kiekviena komanda, paprastai pavadinta rėmėjo vardu, dėvi išskirtinius marškinėlius. Komandos nariai padeda vienas kitam ir paskui juos visą laiką važiuoja komandos mechanikai.

Daugiausia lenktynių vyksta Prancūzijoje, tačiau kartais dalis etapų ar keli etapai yra buvę Italijoje, Ispanijoje, Šveicarijoje, Belgijoje, Liuksemburge, Vokietijoje, Nyderlanduose, Airijoje ir Didžiojoje Britanijoje. Trasos gali būti plokščios, banguotos ir kalnuotos. Per 3 lenktynių savaites, 2 dienas būna poilsis. Nuo 1975 lenktynių pabaiga būna Eliziejaus laukuose, Paryžiuje. Prieš 1975 metus lenktynės pasibaigdavo Parc des Princes stadione, vakarų Paryžiuje.

## Laimėtojai

### Pagrindinės įskaitos laimėtojai

Visų kasmetinių varžybų nugalėtojai:

Daugiausia kartų lenktynes laimėjusios valstybės:

### Taškų įskaitos laimėtojai

## Išnašos
Anchelesas

**Anchelesas** () – miestas Filipinuose, Lusono salos viduryje, Pampangos provincijoje, į šiaurę nuo Manilos. 263,9 tūkst. gyv. (2000 m.). Geležinkelis ir plentas į Manilą. Yra oro uostas. Ryžių ir cukranendrių auginimo regiono prekybos centras. Cukraus pramonė. universitetas (įkurtas 1962 m.). Netoliese yra JAV Klarko karinė oro bazė.

Į rytus nuo Ancheleso yra aktyvus Pinatubo ugnikalnis, nuo kurio išsiveržimo 1991 m. miestas labai nukentėjo.
Apo ugnikalnis

**Apo ugnikalnis** () yra Filipinuose, Mindanao saloje. Aukščiausia Filipinų viršūnė (aukštis 2954 m). Sudarytas iš andezitų. Šlaituose išsiskiria anglies dioksido dujos, veržiasi sieringi vandens garai. Apaugęs drėgnaisiais tropiniais miškais. Apo ugnikalnis įeina į Apo ugnikalnio nacionalinį parką. Šis įkurtas 1936 m. prezidento Manuel L. Quezon. Kalno papėdėje gyvena ~270 paukščių rūšių.

## Lietuvos alpinistų įkopimai
Užtvaras

**Užtvaras**, *šlagbaumas* (, *schlagen* 'mušti, tverti' + *Baum* 'medis') – nuleidžiamas buomas, barjeras, naudojamas reguliuoti transporto priemonių srautą per kontroliuojamą punktą. Užtvaras statomas pasienyje (muitinėje ir kt.), skirtingų transporto kelių susikirtimo vietose, kur būtina praleisti kitą transportą (geležinkelio pervažose ar pan.). Užtvarai taip pat įrengiami prie įmonių, specialios paskirties organizacijų (ligoninių, gaisrinių), sudarant pirmenybę judėti specialiųjų paslaugų transporto priemonėms arba net apskritai uždraudžiant kitų rūšių transporto priemonių judėjimą.

Būna automatiniai ir rankiniai užtvarai. Rankiniai užtvarai kartais atlieka paprastų vartų funkciją.
Ostruda

**Ostruda** (; ) – miestas Varmijos Mozūruose (šiaurės Lenkija), netoli Kaliningrado srities. 32,7 tūkst. gyventojų (2020).

## Istorija

1270 m. įkurta kryžiuočių. 1329 m. gavo miesto teises. Iki 1945 m. priklausė Rytų Prūsijai, buvo Osterodės apskrities centras. 1945 m. užėmė Raudonoji armija. Po Potsdamo konferencijos atiteko Lenkijai.

## Miestų partnerystė
Miestai, su kuriais Ostruda yra užmezgusi partnerystės ryšius:
*  Harco Osterodė, Vokietija
*  Tauragė, Lietuva 
*  Nemanas, Rusija
Corazon Aquino

**Marija Korason Sumulong Kochuangko-Akino** (*María Corazón Sumulong Cojuangco-Aquino*, g. 1933 m. sausio 25 d. Maniloje – m. 2009 m. rugpjūčio 1 d.) – Filipinų valstybės veikėja. Prezidento Beninjo Akino žmona. Po vyro nužudymo tapo šalies 1986–1992 m. prezidente. Ji yra pirmoji moteris, tapusi Azijos valstybės prezidente.

1987 m. Korason Akino iniciatyva surengtas referendumas patvirtino naują konstituciją. Užsienio politikoje orientavosi į JAV.

## Nuorodos
* Oficiali Corazon Aquino svetainė – remiama Benigno S. Aquino jaunesniojo fondo

|-
Aėtai

**Aėtai** (*aeta, agta, ayta*) – senieji Filipinų salų gyventojai; negridai. Gyvena Lusono salos rytuose, kalnuotose jos srityse, mažesnės grupės – Negroso, Panajaus salose ir Mindanao salos šiaurės rytinėje dalyje. ~50 000 žm. (1998 m.). Kalbėjo austroazinės kalbų šeimos aėtų kalba, tačiau dabar kalba tagalų ir kitomis regioninėmis kalbomis. Paplitęs animizmas. Verčiasi medžiokle, žvejyba, rinkimu, iš dalies žemdirbyste. Klajokliai, tačiau pastaruoju metu valstybės iniciatyva tapo sėslūs.
Emerichas

**Emerichas** () – miestas Vokietijoje. Įsikūręs prie Reino upės. 

Mieste yra garsi vokiečių Emericho draugija. Nuo 1991 m. ši draugija ir miestas palaiko glaudžius bendradarbiavimo santykius su Lietuvos miestu Šilute.
Aukštutinė Volta

**Aukštutinė Volta** gali reikšti šiuos politinius vienetus dabartinio Burkino Faso teritorijoje:
* Prancūzijos Aukštutinė Volta – Prancūzijos kolonija 1919–1932 ir 1947–1958 m.;
* Aukštutinės Voltos Respublika – savivaldi respublika Prancūzijos bendrijoje (1958–1960) ir nepriklausoma valstybė (1960–1984).
* Burkina Fasas – valstybė Afrikoje, iki 1984 m. Prancūzijos Aukštutinė Volta ir Aukštutinės Voltos Respublika.
Bikolai

**Bikolai** (*bikolano*) – Pietryčių Azijos tauta. Gyvena Filipinuose (Lusono salos pietrytinėje dalyje ir gretimose salose). XX a. pab. išviso ~4 mln. žmonių. Kilme ir kultūra artimi tagalams. Kalba bikolų kalba (priklauso malajų-polineziečių kalboms), taip pat anglų, ispanų, tagalų kalbomis. Tikinčiųjų dauguma katalikai. Pagrindiniai tradiciniai verslai: žemdirbystė (ryžiai, kokospalmės, cukranendrės, kanapės), žvejyba, kopros gamyba. XX a. pab. dar dauguma bikolų dirbo kokoso palmių plantacijose ir kasybos įmonėse. Amatai: puodininkystė, pynimas. XX a. pab. dar buvo išlikusi daugpatystė, išpirka už nuotaką. Gausus folkloras, turi savo literatūrą, epą *Ibalonas*.

## Šaltiniai
Malikas

**Malikas** – karalius arabų ir susijusiose semitų ir musulmonų tautose. Tai arabiškas monarcho titulas, kuris, skirtingai, negu emyras ar sultonas, verčiamas į užsienio kalbas kaip *[[karalius]]*. Saudo Arabijos, Jordanijos, Maroko *malikai* vadinami *karaliais*, o pačios šalys *malikijos* (arab. مملكة‎‎; *mamlakah*) – *karalystėmis*.

## Etimologija
Arab.ملك, *malik* reiškia 'karalius'. Šis žodis pateko į daug kalbų su panašiomis prasmėmis. *Malik* 'karalius' yra vienas iš Alacho vardų. Afganistane ir dalyje Pakistano *malik* reiškia 'genties vadas'. *Malekeh* reiškia 'karalienė'. Hebrajų žodis *melech* (מלך)irgi reiškia 'karalius', kaip ir finikiečių žodis *moloch*, kuriuo vadintas dievas Molochas.

Moteriškas variantas *Malika* arba . Žodis *malik* vartojamas ir kaip musulmoniškas vardas. Pvz., į islamą atsivertęs Maikas Taisonas pasivadino *Malik Abdul Aziz*.

## Karalystės
Malikai valdė valdas, vadintas *mamlaka*, nors mamlakas valdė ir valdovai neturėję maliko titulo, pvz., *Sahib al-Mamlaka*. Puštūnai *malikais* vadino genčių vadus.

Kartais teigiama, kad karalystės yra nearabiška valdymo forma, tačiau ir dabar yra keletas arabų karalysčių:
* Bahreinas – jo valdovas anksčiau vadinosi anksčiau vadinosi *Hakim al-Bahrayn* 'Bachreino valdovas'. 1971 m. rugpjūčio 16 d. Bachreinas tapo emyratu, o 2002 m. vasario 14 d. – karalyste (o valdovas – Malik al-Bahrayn 'Bachreino karalius')
* Jordanija – anksčiau buvo Transjordanijos emyratas
* Marokas – anksčiau buvo sultonatas
* Saudo Arabija – 1916 m. birželio 10 d. Didysis Mekos šarifas () tapo Hejazo karaliumi. 1916 m. spalio 29 d. ėmė vadintis „Arabų karaliumi ir Tikratikių vadu“. Titulai dar ne sykį keitėsi. 1932 m. rugsėjo 22 d. atsirado Saudo Arabijos karalystė, kurios valdovas – Malik al-Mamlaka al-`Arabiyya as-Sa’udiyya 'Saudo Arabijos karalystės karalius'.

### Senosios karalystės
* Egiptas – anksčiau buvo otomanų chedivatas. Vėliau (1922–1951) buvo nepriklausomas sultonatas, o valdovo titulas – *Malik Misr* 'Egipto karalius', o 1951–1953 m. – Malik Misr wa’s Sudan 'Egipto ir Sudano karalius'.
* Irakas – 1921–1958 m. jį valdė hašemitas *Malik al-`Iraq* 'Irako karalius'
* Libija – ją valdė Idris I, *Malik al-Mamlaka al-Libiyya al-Muttahida* 'Vieningosios Libijos karalystės karalius' (1951–1963 m.), o 1963–1969 – *Malik al-Mamlaka al-Libiyya* 'Libijos karalystės karalius'
* Maldyvai – 1965–1968 m. juos valdė *Muhammad Fareed Didi*, turėjęs *Jala’ala ul-Malik* 'Jo didenybė karalius'. Ankstesni valdovai buvo vadinami 'Žemės ir jūros sultonas, dvylikos tūkstančių salų valdovas'.
* Jemenas – 1918–1962 m. Jemenas buvo imamatas, kurį valdė *Imam al-Muslimin, Amir al-Mu’minin, Malik al-Mamlaka al-Mutawakkiliyya al-Yamaniyya* 'Musulmonų Imamas, Tikratikių Emyras, Mutavakilitų Jemeno karalystės karalius'.
Butuanas

**Butuanas** () – miestas Filipinuose, Mindanao salos šiaurėje, prie Agusano upės žiočių ir Butuano įlankos; Agusano provincijos centras. Prekybos uostas (išvežama mediena, arbata, kanapės, riešutai, kopra). Pro Butuaną eina Surigao–Davao plentas. Oro uostas. Medžio apdirbimo, maisto pramonė. Plėtojamas turizmas.

## Šaltiniai
Kabanatuanas

**Kabanatuanas** () – miestas Filipinuose, Lusono salos centrinėje dalyje, į šiaurę nuo Manilos, prie Pampangos upės; Naujosios Ekichos provincijos centras. Plentas į Manilą. Maisto (ryžių valymo, cukraus) pramonė. Ryžių, kukurūzų, cukranendrių, bananų prekyba. Politechninkos universitetas.

## Šaltiniai
Lipario salos

**Eolijos salos, Lipario salos** () - vulkaninės kilmės salynas į šiaurę nuo Sicilijos. Jį sudaro Alikudis, Filikudis, Salina, Liparis, Vulkanas, Panarėja, *Basiluzzo*, Strombolis ir *Strombolicchio* salos. Visos, išskyrus mažytes Strombolikjo ir Baziluco saleles, gyvenamos. Tik Strombolis šiuo metu yra aktyvus ugnikalnis, kiti užgesę arba snaudžiantys.

Salynas buvo svarbus vulkanologijos mokslo vystymuisi, pagal jo ugnikalnius pavadinti du ugnikalnių išsiveržimų tipai (Strombolio ir Vulkano). Salynas įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.