open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ust Ordos Buriatų autonominė apygarda

**Ust Ordos Buriatų autonominė apygarda** (, ) – buvęs Rusijos Federacijos subjektas Sibire, Irkutsko srityje. Administracinis centras – Ust Ordynskis.

## Istorija

Ust Ordos buriatų-mongolų autonominė apygarda sudaryta 1937 m. ir įėjo į Irkutsko srities teritoriją (nuo 1958 m. vadinta Ust Ordos Buriatų autonomine apygarda). 1990 m. tapo Rusijos Federacijos subjektu Irkutsko srities sudėtyje. 2008 m. sausio 1 d. apygarda sujungta su Irkutsko sritimi.

## Geografija

Teritorija išsidėsčiusi Lenos-Angaros plynaukštėje ir Priebaikalės kalnuose. Klimatas vidutinių platumų, ryškiai žemyninis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra apie -22&nbsp;°C, liepos temperatūra +17&nbsp;°C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – apie 300 mm. Per apygardą teka Angara (Bratsko tvenkinio dalis) su intakais Kuda, Osa. Teritoriją dengia miškastepė, pušų ir maumedžių taiga.

## Gyventojai

### Tautinė sudėtis

Tautinė sudėtis pagal 2002 m. surašymą:
* rusai – 54,4 %
* buriatai – 39,6 %
* totoriai – 3,0 %
* ir kt.

### Gyvenvietės

Didesnės gyvenvietės (tūkst. gyv.):
* Ust Ordynskis – 16,4
* Kutulikas – 5,6
* Bochanas – 5,4
* Novonukutskis – 4,5
* Osa – 4,4
* Bajandajus – 3,2
Čiuvašai

**Čiuvašai** (*чăвашсем*) – Rytų Europos tiurkų tauta. Gyvena Rusijoje (daugiausia Čiuvašijoje, Tatarstane, Baškortostane, Samaros, Uljanovsko srityse), tarybiniais metais daug čiuvašų pasklido po visą TSRS ir dabar gyvena Kazachijoje, Ukrainoje, Uzbekijoje, Turkmėnijoje ir kt. Populiacija – apie 1,9 mln. žmonių. Kalba čiuvašų kalba, priklausančia tiurkų kalbų grupei, plačiai vartoja rusų kalbą.

## Kultūra

Tradiciniai verslai: žemdirbystė (javai, linai), rečiau – gyvulininkystė (avys, galvijai, kiaulės, arkliai), bitininkystė. Amatai: medžio drožyba, puodininkystė, pynimas, audimas, siuvinėjimas. Tarybiniais metais daugelis čiuvašų pradėjo dirbti pramonės įmonėse, kolūkiuose, paslaugų sferoje.

Dauguma tikinčiųjų čiuvašų yra stačiatikiai, tačiau dalis išpažįsta senąjį čiuvašų tikėjimą bei islamą. Išplėtotas muzikinis folkloras, mitologija.

## Istorija

Kaip ir Kazanės totoriai, čiuvašai yra Pavolgio bulgarų palikuonys. Tiurkų gentis bulgarai VII-VIII a. atsikraustė iš šiaurės Kaukazo bei Azovo stepių ir susiliejo su vietinėmis finougrų gentimis. Čiuvašai susiliejo daugiausia su mariais, bet išsaugojo savo kalbą. Nuo 1508 m. minimi rašytiniuose šaltiniuose, kaip atskira tauta įėjo į Kazanės chanatą. XVI–XVII a. grįžo į pietinę Čiuvašiją, kurią buvo palikę dėl nogajų ir kipčiakų antpuolių.

## Lietuvoje

Pagal 2021 m. Lietuvos gyventojų surašymą Lietuvoje gyveno 177 čiuvašai.

## Šaltiniai
Italijos armijos kariniai laipsniai

**Italijos armijos kariniai laipsniai** – Italijos sausumos kariuomenėje naudojami kariniai laipsniai.

## Istorija
Anksčiau Italijos armijos karininkų skiriamieji ženklai būdavo ant rankovių kaip ir laivyno karininkų. Nuo 1946 m. imta dėvėti skiriamuosius ženklus ant pečių, kas atitinka NATO standartus. 1973 m. skiriamųjų ženklų sistema kiek pasikeitė – generolai ėmė nešioti nebe sidabrinius antpečius, o antpečius su girliandos atvaizdu. Vyresniųjų karininkų antpečiuose įvesto mūro karūnos (vietoj auksinio apvado apie antpečius). Visi šie pakeitimai buvo įvesti tam, kad lauko uniformų skiriamieji ženklai būtų lengviau atpažįstami.

Italijos karinių laipsnių sistemoje yra labai daug jaunesniųjų puskarininkių laipsnių. Keli šių laipsnių turi aukštesnius variantus, kurie vadinami „rinktiniais“. Jie atitinka Didžiosios Britanijos kariuomenėje buvusius laipsnių variantus *leading* 'vadovaujantis'.

Kareivių laipsnių skiriamieji ženklai nesikeitė iki 1973 m., kai ševronai buvo perkelti nuo rankovių ant antpečių.

Generolo laipsnis iki 1947 m. vadinosi  'armijos generolas'.

## Italijos armijos karinių laipsnių lentelė

## Skiriamieji ženklai, kai laipsnis neatitinka pareigų
Karininkai, paskirti eiti pareigas, reikalaujančias aukštesnio laipsnio, dėvi aukštesniojo laipsnio antpečius, tačiau šių antpečių aukščiausioji žvaigždė būna apvesta raudonu emaliu. Tuo tarpu laikinai pareigas einantys karininkai, kol nėra tikrojo jas užimančio karininko, dėvi aukštesnio laipsnio antpečius, kurių viena žvaigždė yra bronzos spalvos.

Dabar Italijos armijos vadas turi laipsnį *generale di Corpo d’armata con incarichi* ('korpuso generolas su ypatingomis pareigomis'), kuris atitinka NATO kodą OF-8. Šio laipsnio antpečiai turi po keturias žvaigždes, kurių viršutinė su raudono emalio apvadu.

## Kareivių laipsniai
*Kapralo* (*caporale*) ir *rinktinio kapralo* (*caporale scelto*) laipsniai nėra įprastiniai kariniai laipsniai, jie nurodo tik aukštesnį algos lygį. Juos gali gauti į kariuomenę pašaukti (mobilizuoti) kareiviai. Laipsnius iki kapral-majoro (*caporal maggiore*) gali gauti laikinas tarnybų personalas. Aukštesnius laipsnius gali gauti tik nuolatinis personalas.

Seržantai paprastai vadovauja grupėms, jie laipsnius gali gauti tik po kelius mėnesius trukusio apmokymo.

Laipsnis *kareivis* (*soldato*) naudojamas tik naujokams, ir netrukus keičiamas į kitą laipsnį pagal tarnybos specialybę:
* *Fante* (Fan.) – pėstininkas
* *Alpino* (Alp.) – kalnų pėstininkas
* *Bersagliere* (Bers.) – bersaljeras
* *Paracadutista* (Par.) – parašiutininkas
* *Granatiere* (Gra.) – grenadierius
* *Lagunare* (Lag.) – lagūnų pėstininkas
* *Artigliere* (Art.) – artileristas
* *Trasmettitore* (Trs.) – ryšininkas
* *Assistente di Sanità* (Asa.) – paramedikas
* *Cavaliere* (Cav.) – kavaleristas
* *Lanciere* (Lanc.) – lanceris (ulonas)
* *Dragone* (Dra.) – dragūnas
* *Carrista* (Cr.) – tankistas
* *Autiere* (Aut.) – automobilio vairuotojas
* *Geniere* (Gnr.) – pionerius
* *Guastatore* (Guast.) – koviniai inžinieriai
* *Incursore* (Inc.) – specialiųjų pajėgų kareivis

## Nuorodos
Institucinis investuotojas

**Institucinis investuotojas** ()) - organizacija, (su)renkanti dideles pinigų sumas ir investuojanti lėšas į vertybinius popierius bei nekilnojamąjį turtą; kolektyvinis investuotojas. Institucinių investuotojų veikla taip pat apima įmonių administravimą (valdymą). Gauto pelno dalį turi teisę investuoti į aukščiau paminėto pobūdžio turtą.

## Rūšys
Tipiškais instituciniais investuotojais būna bankai, draudimo bendrovės, pensijų ir alternatyvaus investavimo bei investiciniai fondai. Jų vaidmuo ekonomikoje turi atlikti labai specializuoto investuotojo vaidmenį, o gautas lėšas iš savo klientų privalo profesionaliai investuoti. Pavyzdžiui, paprastas darbuotojas gaus pensiją iš savo darbdavio. Darbdavys perleis savo darbuotojo pensijos valdymą fondui, o fondas savo ruožtu pirks bendrovių akcijas ar kitus finansinius produktus. Fondai naudingiausi dėl to, kad jie diversifikuos savo portfelyje esančius vertybinius popierius, o tai paskirsto rizika. Taigi jei kai kurios investicijos bus nesėkmingos, kitos galbūt atsvers savo pelningumu.

## Reikšmė
Institucinis investuotojas turi didžiulę įtaką administruojant įmonę, nes jų akcijų dalis būna pakankamai solidi ir jie gali paveikti ir netgi priimti lemtingus sprendimus. Instituciniai investuotojai gali laisvai pardavinėti ir pirkti bendrovių akcijas. Jie gali pasistengti, kad įmonė išliktų moki arba jie gali pasiūlyti išleisti privačios bendrovės akcijas ir aprūpinti savo globojamą įmonę kapitalu. Visos šios funkcijos priskiriamos investicijų valdymui.
Viktoras Barkalaja

**Viktoras Barkalaja** (1913 m balandžio 11 d. Tbilisyje – 2010 m. lapkričio 9 d.) – Gruzijoje gimęs, bet Lietuvai atstovavęs kūjo metikas ir lengvosios atletikos treneris. 

## Biografija
1934 m. – 1941 m. studijavo Tbilisio medicinos institute. Karo metu tarnavo Tarybų Sąjungos armijoje Irane, kur buvo medicinos tarnybos papulkininkiu. Vėliau persikėlė į Lietuvą. 1947 m. – 1963 m. dirbo Vilniaus VJSM treneriu, po to iki 1991 metų Vilniaus ASMM treneriu.

Dešimt kartų gerino Lietuvos kūjo metimo rekordą: nuo 34.67 m (1948) iki 50.28 m (1952). Penkis kartus Lietuvos kūjo metimo čempionas (1948–1951, 1953).

1957 m. jam vienam pirmųjų Lietuvoje suteiktas Tarybų Sąjungos nusipelniusio trenerio vardas. 2003 m. apdovanotas KKSD I laipsnio ordinu su grandine „už nuopelnus Lietuvos sportui“.

## Šaltiniai
Cilma

**Cilma** () – upė Rusijoje, Archangelsko srityje ir Komijos Respublikoje; Pečioros kairysis intakas. Prasideda Timano kalvagūbryje. Teka į šiaurę, vėliau į rytus. Įteka į Pečiorą ties Ust Cilmos gyvenviete.

Didžiausi intakai:
* kairieji – Kosma, Tobyšas;
* dešinieji – Myla, Usa.

Cilma laivuojama 42 km nuo žiočių ruože, naudojama miško plukdymui.

## Šaltiniai
Infinity Ward

**Infinity Ward** – amerikiečių įmonė, kurianti kompiuterinius žaidimus, įsteigta 2002 m. 22 žmonių grupės, įskaitant projekto vadovus, kurie dirbo prie „Medal of Honor: Allied Assault“ žaidimo. 2003 m. ją įsigijo bendrovė „Activision“. „Infinity Ward“ yra viena iš dviejų pagrindinių kompanijų, kuriančių „Call of Duty“ žaidimų seriją. Įmonės sukurti šios serijos žaidimai: „Call of Duty“, „Call of Duty 2“, „Call of Duty 4: Modern Warfare“, „Call of Duty: Modern Warfare 2“, „Call of Duty: Modern Warfare 3“.

## Istorija
Vienas iš įmonės įkūrėjų, Grant Collier, paliko įmonę 2009 m. ir prisijungė prie holdingo bendrovės „Activision“. 2010 m. kiti du įkūrėjai, Dž. Vestas ir V. Zampela, buvo atleisti bendrovės „Activision“ už, kaip teigiama, kontraktinius pažeidimus ir nepaklusnumą. Netrukus jiedu įkūrė naują studiją pavadinimu „Respawn Entertainment“.

2014 m. gegužę prie „Infinity Ward“ buvo prijungta „Neversoft“ studija.

## Žaidimai
Įmonės pirmasis žaidimas „Call of Duty“ yra pelnęs daugiau kaip 9 „Metų žaidimo“ apdovanojimus ir 50 „Redaktorių pasirinkimo“ (*Editor’s Choice Awards*) apdovanojimų. Pasak Game Rankings, jis išlieka tarp didžiausią įvertinimą pelniusių žaidimų. „Call of Duty 4: Modern Warfare“ taip pat susilaukė neeilinio pasisekimo, nuo žaidimo išleidimo 2007 m. lapkričio mėn. iki 2009 m. gegužės mėn. buvo parduota per 13 mln. žaidimo vnt. „Call of Duty: Modern Warfare 2“ per pirmąsias penkias dienas uždirbo $550 mln., iš jų $310 mln. per pirmąsias 24 valandas po žaidimo išleidimo.

2010 m. svetainės Develop100.com duomenimis, „Infinity Ward“ užimą antrąją vietą pagal žaidimų pardavimus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali „Infinity Ward“ svetainė
* Oficiali „Call of Duty“ svetainė
* „Infinity Ward“ profilis YouTube svetainėje
Cipa

**Cipa** () – upė Rusijoje, šiaurės Buriatijoje; Vitimo kairysis intakas. Prasideda Ikato kalnagūbryje, teka į šiaurės rytus. Aukštupyje vadinama **Aukštutine Cipa** (*Верхняя Ципа*). Baunto dubumoje prateka Baunto ežerą, už kurio vadinama **Žemutine Cipa** (*Нижняя Ципа*), o vėliau – tiesiog Cipa. Teka tarpukalnių slėniais ir tarpekliais; slenkstėta.

Didžiausi intakai:
* dešinieji – Cipikanas, Goriačiaja, Amalatas;
* kairieji – Uakitas, Cirikas.

Upės vagos plotis 150–200 m, gylis iki 9 m. Krantai smėlėti, gausu užutėkių. Cipos baseine yra dideli nefrito telkiniai. Upėje gausu žuvies (sykai, kiršliai, taimeniai, lydekos, ešeriai, lenokai).

## Šaltiniai
Pesčių senosios kapinės

**Pesčių (Klecininkų) senosios kapinės**, vadinamos *Markapiais, Kapeliais* (valstybės saugoma kultūros vertybe: unikalus kodas – ; senas registro kodas – L570) – neveikiančios kapinės šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Klecininkuose (Imbarės seniūnija), 270 m į vakarus nuo kelio , 50 m į šiaurės rytus nuo Pestupio, jo kairiajame krante.

## Kapinės
Įrengtos aukštumos šlaite. Netaisyklingo stačiakampio plano, 54 m ilgio šiaurės vakarų - pietryčių kryptimi, 20 m pločio, apjuostos 0,5–0,7 m aukščio ir 1,0–1,3 m pločio lauko akmenų pylimo, kurio šiaurės rytinėje ir pietvakarinėje dalyse ties viduriu palikta po tarpą vartams.

Paviršius nelygus, banguotas, žemėja į pietus, link upės slėnio. Laidojimo žymių nesimato. Pakraščiuose palei pylimą auga pavieniai medžiai ir krūmai. 

Ties viduriu sukrauta akmenų krūsnis, į kurią centre įstatytas medinis, kryžiaus su dvišlaičiu stogeliu pavidalo anotacinis ženklas su užrašu „PESČIŲ K. / SENOSIOS KAPINĖS“. Į šiaurės vakarus nuo jo stovi paminklas kapinėse palaidotiems partizanams atminti.

Plotas – 0,14 ha, perimetras – 148 m. 

 
## Istorija
Įrengtos XVI a., veikė iki XVIII a. pab. – XIX a. pr. Laidoti Pesčių gyventojai. XIX a. – XX a. pr. retsykiais laidoti Pesčių, Klecininkų kaimų ir Edvardavo dvaro gyventojai: savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai, dėl kitų priežasčių į Salantų parapijos kapines nepriimti mirusieji. 1946–1947 m. palaidoti Salantų valsčiuje žuvę partizanai Bronius Jurčius, broliai Bernardas ir Petras Pauliai, Jonas Salys ir Juozas Sodys.

Vadinamos *Markapiais, Senkapiais, Kapeliais* (). Nuo seno apjuostos lauko akmenų pylimo. Iki XX a. 7 dešimtmečio kapinių centre stovėjo medinė koplytėlė su Švč. Mergelės Marijos skulptūra.

Kapinės buvo Pesčių kaimo žemės pietinėje dalyje, kuri XX a. žemės reformų metu prijungta prie Klecininkų kaimo. 

1997 m. Lietuvių tautininkų sąjungos Kretingos rajono valdybos iniciatyva pastatytas paminklas pokario partizanams atminti (projekto autorius inžinierius Vytautas Valiukonis, Kretinga). 

1997 m. įrašytos į Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (kodas L570), 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe. Nuo 2016 m. gruodžio 12 d. kapinės ir paminklas partizanams – nacionalinio reikšmingumo lygmens registrinis kultūros paveldo objektas, turintis istorinį ir memorialinį vertingųjų savybių pobūdį.

### Tyrimai
1935 m. žvalgė Pesčių pradžios mokyklos mokytojas Jonas Gvazdinskas, 1991, 1999, 2014 ir 2015 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė), 2015 m. – Loreta Jatulionytė-Brezgienė (KPC).

## Nuotraukos

Vaizdas:Pesciai kapines 19991116 1.JPG|Kapinės iš rytų pusės
Vaizdas:Pesciai kapines 2005.JPG|Kapinės iš vakarų pusės
Vaizdas:Pesciai kapines 19991116 2.JPG|Kapinės iš šiaurės pusės


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga 
* 
*
Gelvis

**Gelvis** – ežeras Lietuvoje, Elektrėnų savivaldybėje, 1,5 km į šiaurės vakarus nuo Semeliškių miestelio. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,5 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 110,4 m. Krantai daugiausia žemi, pelkėti, tik pietinis krantas aukštas. Aplinkui plyti pievos, vakarinėje pakrantėje – krūmynai ir medžiai. Iš ežero rytinėje dalyje išteka upelis link Strėvos upės. Pietvakariniai ežero kranto šlaitai statūs, šaltiniuoti.

Prie ežero įsikūrę keletas sodybų (Budilių ir Aleksandravos kaimai), taip pat likę apleisti buvusio kolūkio pastatai.

## Šaltiniai
Cna (Mokša)

**Cna** () – upė Rusijoje, Tambovo ir Riazanės srityse; Mokšos kairysis intakas (Okos baseinas). Prasideda Tambovo srities Sampuro rajone, prie Aleksandrovskije Verchų kaimo. Teka į šiaurę Okos-Dono lyguma. Už Tambovo tampa vingiuota, teka plačiu slėniu. Įteka į Mokšą Riazanės srities Sasovo rajone.

Didžiausi intakai:
* kairieji – Karianas, Čelnovaja, Serpas;
* dešinieji – Lesnyj Tambovas, Kerša, Chmelina, Vyša.

Upės vagos plotis žemiau Tambovo 40-80 m, žemupyje 100–200 m. Cna vagoje įrengtos 4 užtvankos su šliuzais. Vietinė laivyba vyksta 350 km nuo žiočių ruože. Miestai prie Cnos: Kotovskas, Tambovas, Moršanskas, Sasovas.

## Šaltiniai
Elvin Dandel

**Elvinas Dandelis** (), g. 1981 m. gruodžio 23 d. Miunchenas, Vokietija – vokiečių aktorius ir dainininkas.

## Biografija
Prieš tapdamas dainininku, Elvinas Dandelis 12 metų mokėsi groti fortepijonu, 4 metus mokėsi dainavimo, 3 metus mokėsi oratoriaus meistriškumo. Kaip dainininkas dalyvavo įvairiuose festivaliuose.

Savo aktorinę karjerą Elvinas Dandelis pradėjo epizodiniuose vaidmenyse. 2005 m. pasirodžiusiame filme Numirėlių sugrįžimas 4: Nekropolis Elvinas Dandelis suvaidino pagrindinį vaidmenį.

Pastaruoju metu Elvinas kurią dainų tekstus.

### Šeima

## Kūryba
### Vaidmuo kine
{|

### Muzikos festivaliai ir premijos
* 1995 m. – „Midnight Sun“ dainų festivalio premija, Lahtis, Suomija
* 1995 m. – speciali premija dainų festivalyje, Kairas, Egiptas
* 1996 m. – Turkijos „Tarptautinio muzikos ir kultūros festivalio“ dalyvis
* 1996 m. – Rumunijos „Golden Stag 1996“ tarptautinio festivalio dalyvis
* 1999 m. – Eurovizijos konkurso nacionalinis nugalėtojas
* 2000 m. – „Callatis Tarptautinio muzikos festivalio“ dalyvis Rumunijoje
* 2001 m. – Muzikinės premijos laureatas Miunchene už atlikimą ir dainos žodžius
* 2002 m. – „Golden Magnolia“ tarptautinio talentų festivalio dalyvis, Luiziana, JAV
* 2002 m. – Nacionalinio internet–konkurso nugalėtojas Vokietijoje
* 2004 m. – MTV dainų autoriaus premijos finalistas
* 2007 m. – „Rock um Knuedler“ festivalio dalyvis, Liuksemburgas
* 2008 m. – Rumunijos „Golden Stag 2008“ tarptautinio festivalio dalyvis

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* Elvino svetainė
Raggruppamento Operativo Speciale

**Raggruppamento Operativo Speciale** ('Specialioji operatyvinė grupuotė'), *ROS* – Italijos Karabinierių korpuso padalinys, įkurtas 1990 m. gruodžio 3 d. Paskirtis – koordinuoti organizuotų nusikaltimų tiriamąją veiklą. Dabar tai pagrindinis karabinierių padalinys, kuris specializuojasi kovoje su organizuotu nusikalstamumu ir terorizmu. ROS tiesiogiai pavaldus bendrajai korpuso vadovybei.
  
Padalinys buvo sukurtas iš Specialiojo antiteroristinio dalinio, kurį apie 1970 m. buvo įkūręs karabinierių generolas *[[Carlo Alberto Dalla Chiesa]]* kovai su terorizmu Italijoje (tuomet tai buvo Raudonosios brigados ir mafija. Šis dalinys turėjo centrus Genujoje, Neapolyje, Milane, Padujoje, Romoje ir Turine. Sunaikinus Raudonąsias brigadas šis dalinys dirbo prieš organizuotą nusikalstamumą.

## Struktūra
ROS vadovavimo centras koordinuoja 26 regioninių skyrių kovai su nusikaltimais veiklą. Štabą sudaro:
* Trys tiriamųjų tarnybų centrai:
** Organizuotų nusikaltimų tyrimų;
** Nelegalios prekybos narkotikais ir žmonių grobimų tyrimų;
** Analizės
* Kovos su ardomąja veikla skyrius
* Techninio palaikymo skyrius.

ROS darbuotojai yra labai specializuoti, apie 75 procentai personalo yra karabinierių karininkai ir puskarininkiai. Likęs ketvirtadalis personalo yra nedidelių laipsnių policininkai. Siekdamas didinti sąveiką su teritoriniais vienetais, ROS personalas dažnai dalyvauja profesionalų kvalifikacijos kėlimo kursuose bei konferencijose kartu su Polizia di Stato ir Guardia di Finanza.

## Veikla
Vienas pavojingiausių, bet efektyviausių ROS veiklos metodų yra agentų prasiskverbimas į gaujas tiriant narkotikų, žmonių grobimo, pinigų plovimo, ginklų ir šaudmenų kontrabandos bylas.

## Nuorodos
* Official site
* Isole nella rete *Il ROS è nudo*, (The ROS in the News) Information about the service
Navonos aikštė

**Navonos aikštė** (it. *Piazza Navona*) – Romos aikštė, pastatyta I a. antikinio Domiciano stadiono vietoje.

Ši aikštė vadinama gražiausia Romos barokine aikšte. Aikštė atitinka imperatoriaus Domiciano statyto stadiono formą. Aikštė pradėjo įgyti dabartinį pavidalą XVII a., kai popiežius Inocentas X, kurio giminės rūmai stovėjo aikštėje, užsakė pastatyti naują bažnyčią, rūmus ir fontaną. Gražiausią aikštės fontaną – Keturių upių fontaną (*Fontana dei Quattro Fiumi*) – sukūrė Džanas Lorencas Berninis. Jį puošia keturių žemynų pagrindinių upių (Nilo, La Platos, Dunojaus ir Gango) alegorinės figūros, sėdinčios ant uolų po obelisku. Dž. L. Berninis sukūrė ir raumeningą maurą Maurų fontanui (*Fontana del Moro*).

Iki XIX a. rugpjūčio mėnesiais aikštė patvindavo, užsikimšus fontanų nutekėjimo angoms. Iki šių dienų aikštė išliko svarbiu visuomeniniu miesto centru.

## Aikštės apylinkės
Rajonas aplink Navonos aikštę, vadinamas *centro torico* (istoriniu centru), buvo apgyvendintas maždaug prieš 2000 m. Rajonas suklestėjo XV a., kai popiežius grįžo į Romą. Renesanso ir baroko laikais čia gyveno kunigaikščiai, popiežiai ir kardinolai, taip pat dailininkai bei amatininkai, kurie gaudavo užsakymus pastatyti ir išpuošti prabangius rūmus, bažnyčias ir fontanus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Verizon

**Verizon Communications Inc.** – pasaulinė interneto ir telekomunikacijų bendrovė. Įsteigta 1983 m. kaip **Bell Atlantic** įmonė po „AT&T“ bendrovės susiskaldymo į septynias mažesnes įmones. Prieš tampant „Verizon“ kompanija „Bell Atlantic“ susijungė su kita vietinės reikšmės telekomunikacijų įmone. Pagrindinė būstinė įsikūrusi 1095 Avenue of the Americas pastate, Manhatane, Niujorke.

## Išnašos
Komercinė bankininkystė

**Komercinis bankas** – finansų tarpininkas, kuris sukaupia lėšas terminuotų ir einamųjų indėlių pavidalu iš juridinių ir fizinių asmenų bei sukauptas lėšas naudoja komercinėms, vartotojiškoms, hipotekos (būsto) ir kitokioms paskoloms teikti.

Tipiškas komercinio banko klientas, jei tik bankas nesiorientuoja į mažmeninę bankininkystę, yra ne pavienis fizinis asmuo, o įmonės – juridiniai asmenys. Priimami ir gyventojų indėliai, bet jie svarbūs tik kaip stabilus finansavimo šaltinis. Stambiems bankams taip pat vienodai svarbūs įmonių indėliai, kurie dažniausiai būna daug didesni.

Klasikinių komercinių bankų ne tik Lietuvoje, bet ir pasaulyje lieka vis mažiau. Bankai visuose kraštuose užsiima vis įvairiapusiškesne veikla. Jie teikia ir taupomųjų bankų ir finansų patarėjų paslaugas. Šie bankai turi antrines draudimo, finansų maklerio, išperkamosios nuomos įmones. Tai patys stambiausi ir skaitlingiausi finansiniai tarpininkai. Jie sudaro finansinį pagrindą visose šalyse.

## Literatūra
* Gitanas Kancerevyčius. Finansai ir investicijos. 2009 m.
Diomido salos

**Diomido salos**, *Diomedo salos* (, ) – dvi salos Beringo sąsiaurio viduryje, nutolusios nuo Aliaskos ir Čiukotkos ~ 35 km.

* Ratmanovo sala (, , ipk. *Imaqliq, Inaliq, Nunarbuk*) priklauso Rusijai, yra ryčiausias jos taškas. Plotas – 29 km².
* Kruzenšterno sala (, , ipk. *Ignaluk*) priklauso JAV. Plotas – 7,3 km².

Atstumas tarp salų – 4160 m. Tarp salų eina Rusijos-JAV siena ir datos keitimosi linija. Laikas skirtumas tarp salų – 20 h. 9,3 km į pietryčius yra nedidelė salelė *Fairway Rock*, priklausanti JAV.

Tarybų Sąjunga iškėlė vietinius vakarinės salos gyventojus į žemyną, dabar joje įsikūręs nedidelis karinis dalinys. Rytinėje saloje – 170 gyventojų, eskimų, daugiausia Diomedo gyvenvieteje.

## Istorija

Vitas Beringas atrado salas 1728 m. rugpjūčio 16 d. Šią dieną Rusijos stačiatikių bažnyčia švenčia kankinio šv. Diomedo atminimą. 1732 m. Michailas Gvozdiovas pažymėjo salas žemėlapyje.

Nuo Aliaskos pardavimo 1867 m. tarp salų eina JAV-Rusijos siena, Šaltojo karo metais dar vadinta *ledo uždanga* (). 1987 m. *Lynne Cox* perplaukė salas skiriančius vandenis, ją apdovanojo abiejų šalių vadovai.
Burgdorfas (Vokietija)

**Burgdorfas** () – miestas Žemutinės Saksonijoje, Hanoverio regione. 30 tūkst. gyventojų. Iki 1974 m. priklausė Burgdorfo apskričiai. Burgdorfe yra apylinkės teismas ir mokesčių inspekcija.

## Istorija

Miestas rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1279 m. Anksčiau jis priklausė Hildesheimo vyskupijai.

Nuo 1433 m. kraštas priklausė Celės kunigaikščiams, kurių teritorija vėliau tapo Liuneburgo administraciniu rajonu. Trisdešimtmečio karo metu kilo mūšis prie Dachtmiseno vartų.

1637 m. su nedideliu maištu Burgdorfo gyventojai protestavo prieš įmokas ir mokesčius.

Po 1658 m. ir 1809 m. kilusių didelių gaisrų miestas buvo sugriauta ir vėliau vėl atstatytas.

1935 m. senamiesčio rytinėje dalyje buvo pastatyta katalikų Šv. Nikolajaus bažnyčia, kuri 1972 m. buvo padidinta ir modernizuota.

1974 m. balandžio 1 d. įsigaliojus Žemutinės Saksonijos regiono reformai, kad ir dauguma Burgdorfo gyventoju prieštaravo, prie miesto buvo prijungtos kai kurios kaimyninės apskritys: Noištadtas prie Riubenbergo (NRU), Špringenas prie Deisterio (SPR) ir kitos Hanoverio apskritys. Šitaip Burgdorfas tapo naujosios Hanoverio apskrities dalimi, neteko savo apskrities miesto statuso ir nebepriklausė Lüneburgo administraciniam rajonui.

2001 m. lapkričio 1 d. Hanoverio apskritis buvo sujungta kartu su Hanoverio miestu ir tapo Hanoverio regionu, kuriam priklauso ir Burgdorfas.

## Geografija
Burgdorfas yra tarp Hanoverio, Celės ir Peinės ir nuo visų trijų miestų yra nutolęs maždaug 25 km. Ribojasi su Uetzės, Lehrtės, Isernhageno ir Burgvėdelio rajonais, bei su Celės apskritimi. Per Burgdorfą teka Burgdorfer Aue upė, dėlto miestas dar vadinamas Aue miestu.

## Miesto rajonai
Burgdorfą sudaro šie miesto rajonai: Kernštadtas (centras), Veštstadtas, Siudštadtas, Ostštadtas, Beinhornas, Dachtmisenas, Heselas, Hiulptingsenas, Otzenas, Ramlingenas/Ehlershauzenas, Šilerslagenas, Sorgensenas ir Veferlingsenas, bei atokiau esantis Flatmoras.

## Nuorodos
* Oficialus miesto tinklalapis
Čagodoščia

**Čagodoščia** () – upė Rusijoje, Leningrado ir Vologdos srityse; Mologos kairysis intakas (Volgos baseinas). Prasideda Tichvino kalvagūbryje, Šipkovsko ežere; aukštupyje vadinama **Čagoda** (*Чагода*). Teka rytų kryptimi, nuo santakos su Pese vadinama Čagodoščia.

Didžiausi intakai:
* dešinieji – Pesė;
* kairieji – Goriunas, Lidė, Vnina.

Upė būna užšalusi nuo lapkričio ar gruodžio iki balandžio ar gegužės pradžios. Vagos plotis aukštupyje – 20 m, vidurupyje – 50-60 m, žemupyje – virš 100 m. Aukštupyje gausu rėvų, žemupio tėkmė rami, vaga vingiuota, sudaro senvages, tačiau netoli žiočių vėl yra rėvų ruožas. Krantai miškingi. Prie upės yra Čagodos gyvenvietė.

## Šaltiniai
Mažasis Šelmentas

**Mažasis Šelmentas** () – ežeras Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje, Šipliškės valsčiuje prie sienos su Lietuva. Ilgis – 3,53 km. Kranto linija raižyta. Ištįsęs iš pietryčių į šiaurės vakarus. Pietinė dalis – gili, šiaurinė – sekli. Šiaurės rytuose prataku jungiasi su Juodelio ežeru (). Šalia ežero yra Beceilų ir Rybalnios kaimai.

## Taip pat skaitykite

* Didysis Šelmentas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Ežero nuotraukos .
Pensijų fondas

**Pensijų fondai** – investiciniai fondai, užtikrinantys finansinių lėšų kaupimą senatvės pensijai įsigyti. Tokio pobūdžio fondai gali būti privatūs ir valstybiniai. Pensijų fondai yra reikšmingi biržoje listinguojamų bendrovių ir privačių įmonių akcininkai. Šie fondai taip pat daro svarią įtaką akcijų rinkoms.

Pensijų fondai, kaupdami ir nedidelius įnašus, sutelkia dideles lėšas, kurios tampa vis svarbesniu investicinio kapitalo šaltiniu. Pensijų fondų reikalingumas yra svarbus ne tik socialine prasme, bet šalies ekonomine – pensijų sistema kuriama, kad stiprintų šalies finansų rinką, todėl pensijų fondams itin svarbu gerai pasirinkti atitinkamą investavimo strategiją.

2008 m. Investicinis bankas „Morgan Stanley“ pranešė, kad visi pasaulyje esantys pensijų fondai valdo daugiau kaip $20 trilijonų JAV dolerių turto. Be to, paaiškėjo, kad pensijų fondai valdo daugiau turto už valstybinius, investicinius, apribotos rizikos bei privataus kapitalo fondus.

## Investavimo strategija
Mokslinėje bei kitų publikacijų literatūroje nustatyta, kad pensijų fondai pagal investavimo strategijas skirstomi į keturias didėjančio rizikingumo grupes:
* Konservatyvaus investavimo (investuojantys tik į Vyriausybės vertybinius popierius) – tai fondai, kurių turtas investuojamas tik į šalies centrinio banko ar Europos centrinio banko išleistus vertybinius popierius;
* Mažos akcijų dalies (apie 2/3 lėšų investuojančius į Vyriausybės vertybinius popierius) – tai mažai rizikingi fondai, kuriuose investicijos į akcijas siekia iki 20-30 proc. turto ir labiausiai tinka investuotojams, kurie nori didesnio pajamingumo, tačiau jautrumas rizikai pakankamai didelis; 
* Vidutinės akcijų dalies (investicijos į akcijas siekia 30 – 70 proc.) – tai vidutinio rizikingumo fondai, labiausiai tinkantys investuotojams, kurie domisi ir išmano kapitalo rinką bei suvokia rizikos laipsnį;
* Akcijų (investuojančius tik į įmonių vertybinius popierius) – tai labai rizikingi fondai, kuriuose investicijos į akcijas siekia nuo 70 iki 100 proc., todėl jį renkasi investuotojai, kurie nori didžiausio pajamingumo ir yra mažai jautrūs rizikai dėl stiprios finansinės padėties ar kitų asmeninių priežasčių.

## Stambiausi fondai

Pensijų fondai, valdantys daugiau kaip $150 mlrd. JAV dolerių vertės turtą, pagal 2006 m. duomenis:

## Lietuvoje

2007 m. pradžioje Lietuvoje veikė 9 pensijų kaupimo bendrovės, iš jų 3 gyvybės draudimo įmonės, 6 pensijų fondų valdymo įmonės. Pensijų kaupimo bendrovės Lietuvoje valdo 36 privačius pensijų fondus, iš jų 30 valstybinio socialinio draudimo įmokos dalies kaupimo pensijų fondai, t. y. antros pakopos, bei 6 papildomų savanoriškų pensijų kaupimo fondai, t. y. trečios pakopos.

## Išnašos
Šėtono užmėtymas akmenimis

**Šėtono užmėtymas akmenimis** - kasmetinis musulmonų ritualas, kuris atliekamas per Hadžo piligrimystę  Minos mieste. Šėtono užmėtymą akmenimis siūloma atlikti nuo vidurdienio iki saulėlydžio. Šis ritualas yra pats pavojingiausias per piligrimystę, nes jo metu dėl žmonių spūsties piligrimai gali būti sutrypti arba pritrūkus oro paprasčiausiai uždusti. 2006 metais šiuo ritualo metu žuvo 346 musulmonų piligrimai.
Žaganis

**Žaganis** – miestas vakarų Lenkijoje.

## Istorija

Minimas nuo 1202 m. Miestą valdė Silezijos vokiečiai. 1945 m. po karo vokiečiai išvaryti ir atkelti lenkai.

## Sportas
* MKS Czarni Żagań (futbolas)
Skriaudupis (Šešupė)

**Skriaudupis** – upelis Vilkaviškio rajone, kairysis Šešupės intakas. Upelis teka per Sūduvą ir Didvyžius. Teka 6,9 km per laukus ir 0,3 km per Grigaičių mišką.

Upėvardis sietinas su žodžiu *skriaudus* („sraunus“).

## Šaltiniai
Rybnikas

**Rýbnikas**  (, ) – miestas-apskritis Silezijos vaivadijoje, pietų Lenkijoje, aukštutinės Silezijos aglomeracijoje, 50 km nuo Katovicų, greta sienos su Čekija. 140 789 gyventojai (2012 m. duomenys). Išvystyta mašinų gamybos pramonė, akmens gavyba. Svarbus žvejybos centras.

## Žymūs žmonės
* Henrykas Mikolajus Gureckis (1933–2010), klasikinės muzikos kompozitorius
* Jeržis Henrykas Dudekas (g. 1973), futbolininkas
* Ewa Sonnet (g. 1985), foto modelis ir dainininkė

## Sportas
* KS Energetyk ROW Rybnik (futbolas)
## Miestai partneriai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Rybnik Centrum
* Rybnik
FC Šiaulių Tigrai

**Šiaulių „Tigrai“** – Lietuvos futbolo klubas iš Šiaulių.

## Istorija
Klubas įsikūrė 2007 m. Nuo 2008 m. žaidė III lygos Šiaulių pirmenybėse, kurias laimėjo 2009 ir 2010 m., taip pat žaidžia mažojo futbolo varžybose.

## Sezonai

|}

## Emblema

MaseraT.jpeg|„Masera-Tigrai“ 
Fcsiauliutigrai.jpg|FC ŠIAULIŲ TIGRAI


## Žymūs žaidėjai
* Vitalijus Daniličevas
* Tomas Kančelskis
* Valdas Ivanauskas

## Nuorodos
Keturių upių fontanas

**Keturių upių fontanas** (it. *Fontana dei Quattro Fiumi*) – fontanas Italijoje, Romoje, Navonos aikštėje. 

Šį fontaną sukūrė Džiovanis Lorenzo Berninis. Fontaną puošia keturių pasaulio upių − Nilo, La Platos, Dunojaus ir Gango − alegorinės figūros, sėdinčios ant uolų po egiptietišku obelisku. Fontano kūrimą užsakė popiežius Inocentas X, o visuomenei jis buvo atidengtas 1651 m. birželio 12 d.

Berninio fontano dizainą įkvėpė 1626 m. Livorne pastatyta keturių maurų skulptūra, sukurta skulptoriaus Pietro Tacca. Taip pat kūrinio idėjų Berninis galėjo semtis ir iš fonato Marine, Lacijuje, atidengto 1571 m. Keturių upių fontanas įkvėpė Francesco Robba panašų fontaną 1751 m. pastatyti Slovėnijos sostinėje Liublianoje.

Anglų istoriko Simon Schama teigimu, Keturių upių fontanas „pastatymo laikotarpiu buvo didingiausias vandens kūrinys tarp visų Europos miestų“.

## Šaltiniai
Žmogaus ir kompiuterio sąveika

**Žmogaus ir kompiuterio sąveika**, *ŽKS* () – mokslo tyrimų kryptis, užsiimanti interaktyvių programų sistemų, skirtų žmogui naudoti, projektavimu, įvertinimu ir realizavimu bei šiuos procesus supančių reiškinių tyrimu.

## Ištakos
Žmogaus ir kompiuterio sąveikos tyrimai kaip mokslas atsirado daugelio mokslų sandūroje. Joje susipina žinios iš informatikos (žmogui skirtų interaktyvių sistemų projektavimas, kūrimas ir vertinimas), psichologijos (pažinimo procesai, elgsenos empirinė analizė), sociologijos (technologijų, darbo ir organizacijos santykis) ir antropologijos, fiziologijos, kompiuterinės grafikos, ergonomikos ir žmogiškųjų veiksnių () mokslo, dailės, kalbotyros ir kt. sričių.

ŽKS pagrindai buvo aprašyti XX amžiaus 7-ajame dešimtmetyje J. C. R. Licklider „Žmogaus ir kompiuterio simbiozė“ (, 1960), kompiuterinės pelės išradėjo D. Engelbart „Žmogaus intelekto didėjimas“ (, 1962) bei I. Sutherland daktaro disertacijoje (1963). Ši disertacija iš esmės buvo kompiuterinės grafikos, kaip atskiros disciplinos, pradžia.

## Taip pat skaitykite
* Tinkamumas
* Informacijos architektūra ir informacijos dizainas
* Naudotojo sąsaja ir jų dizainas
* Sąveikos dizainas
* Žmogiškųjų veiksnių inžinerija

## Šaltiniai
Naudotojo sąsaja

**Naudotojo sąsaja** () – visuma aparatinių ir programinių priemonių, sudarančių kompiuterio naudotojui patogias sąlygas valdyti operacinę sistemą ir taikomąsias programas. Sąsają sudaro: klaviatūra, kompiuterinė pelė, operacinės sistemos komandos, grafiniai dialogo langai, piktogramos, meniu sąrašai ir pan.

## Tipai
Šiuo metu populiariausios naudotojo sąsajos yra:
* grafinė sąsaja () – grafikos priemonėmis pagrįsta sąsaja tarp žmogaus ir kompiuterio. Komandoms parinkti, programoms paleisti, failų ir katalogų vardams, parinktims, parametrams stebėti ir parinkti, taip pat kitiems veiksmams atlikti naudojami ekrane rodomi dialogo langai, meniu punktai ir mygtukai, kuriais manipuliuojama pele (arba klaviatūra).
* jutiklinis ekranas () – ekranas, galintis atpažinti prisilietimo prie jo paviršiaus vietą. Liečiant ekraną, galima perkelti žymeklį, pasirinkti elementą ir pan., t. y. atlikti veiksmus, kurie dirbant su paprastuoju ekranu atliekami pele arba klaviatūra. 
* tekstinė sąsaja () – kompiuterio sąsaja su žmogumi, išreikšta tekstu. Kompiuteris rodo tekstinius pranešimus ir užklausas, žmogus klaviatūra renka komandas, parametrų reikšmes ir kitus duomenis.

Taip pat kartais naudojami ir kiti naudotojų sąsajų tipai: gestų, balso, gimtosios kalbos ir t. t.

## Šaltiniai
Marija Regina Buračienė

**Marija Regina Buračienė** (g. 1936 m. gruodžio 10 d. Lieplaukėje, Žemaitijoje) – filosofijos, sociologijos tyrinėtoja, poetė.

## Biografija

1956-62 m. studijavo lietuvių literatūrą Vilniaus pedagoginiame universitete. Brolis – edukologijos ir psichologijos prof. Leonas Jovaiša.

1970-1975 m. Vilniaus universiteto (VU) Filosofijos fakulteto katedros referentė, aspirantė - tarp pirmųjų socialinės psichologijos tyrinėtojų Lietuvoje.

1975-1990 m. Sociologijos, filosofijos ir teisės instituto mokslinė bendradarbė.

Nuo 1998 m. „Pilių“ draugijos narė. Keliautoja.

## Mokslinė veikla

Socializacijos procesų instituciniai aspektai, kolektyvų formavimosi tyrimai Sociologijos, filosofijos ir teisės institute. Kelių monografijų bendraautorė, pranešimai sąjunginėse ir respublikinėse mokslinėse konferencijose.
## Bibliografija
* Renė Jovaišaitė. Kalbėjimas tyloje: lyrika, 2006.
* Latvija, kurios nepažįstame. Voruta, 2002.

## Šaltiniai
Koninas

**Kòninas**  () – miestas vidurio vakarų Lenkijoje, Didžiosios Lenkijos vaivadijoje, į pietryčius nuo Poznanės, prie Vartos upės bei prie Goslavicų ir Pantnuvo ežerų. Apskrities centras, turintis ir miesto-apskrities statusą. Eina Poznanės–Varšuvos geležinkelis ir plentas, Bydgoščiaus–Kališo plentas. Spalvotoji metalurgija (aliuminio lydymas ir valcavimas), mašinų (atvirosios kasybos įranga) gamyba, elektrotechnikos, statybinių medžiagų, siuvimo, maisto (cukraus, pieno, malimo, vaisių perdirbimo) pramonė. Veikia didelė šiluminė jėgainė. Apylinkėse kasamos rusvosios anglys. Yra krašto muziejus, meno galerijos. Vyksta kasmetinis tarptautinis vaikų dainų ir šokių festivalis.

Yra XIV–XX a. architektūros paminklų: gotikinė Šv. Baltramiejaus bažnyčia, pranciškonų reformatų vienuolyno kompleksas, klasicistinė rotušė, neogotikinė evangelikų bažnyčia, XVIII–XIX a. gyvenamieji namai ir kita.

## Istorija

II a. graikų geografo Ptolemėjaus žemėlapyje pažymėta dakų tvirtovė *Setidava* (ar *Getidava*) buvo netoli dabartinio Konino miesto.

Ankstyvaisiais viduramžiais pastatyta pilis, XII a. greta susikūrė prekybinė gyvenvietė. 1293 m. Koninui suteiktos miesto teisės. 1331 m. sugriautas kryžiuočių. Iki XVII a. buvo svarbus gelumbės gamybos centras. 1656 m. Koniną sugriovė Švedijos kariuomenė. Miestas vėl išaugo XIX a., pradėjus plėtoti tekstilės, o vėliau aliuminio metalurgijos pramonę.

XIX a. buvo miestas, Kališo gubernijos Konino apskrities centras.

## Sportas
* KS Avans Górnik Konin (futbolas)

## Šaltiniai
Tinkamumas

**Tinkamumas** () – savybių, tenkinančių produkto galutinį naudotoją, visumos įvertinimas. Priklauso nuo to, kaip efektyviai kompiuterinė įranga padeda spręsti reikiamą uždavinį, ar lengva išmokti ja naudotis, ar patogu naudoti.

## Apibrėžimas
### ISO standartai
#### ISO/TR 16982:2002

#### ISO 9241

ISO 9241 – standartas, apibrėžiantis žmogaus ir sistemos sąveikos ergonomika. Iš pradžių buvo pavadintas „Ergonomikos reikalavimai, keliami įstaigos darbui su galiniais vaizduokliais“ (), tačiau vėliau apibendrintas iki „Žmogaus ir sistemos sąveikos ergonomika“ (). Dalyse 10-19 bei 110 yra aprašomas programinės įrangos tinkamumas. 
### Sąvokos naudojimas lietuvių kalboje
Valstybinė lietuvių kalbos komisija siūlo naudoti terminą „tinkamumas“, tačiau tarp specialistų, besidominčių žmogaus ir kompiuterio sąveika, nėra bendros nuomonės koks lietuviškas terminas yra tinkamiausias. VU dėstytoja dr. Kristinos Moroz Lapin siūlo naudoti terminą „panaudojamumas“. Kitur minimi – patogumas naudoti, (pa)naudojamumas, vartojamumas, vartojiškumas, vartotiškumas ir kt.

## Taip skaitykite
* Tinkamumo metrika
* Tinkamumo testavimas
* Informacijos dizainas
* Informacijos architektūra
* Naudotojo sąsaja
## Šaltiniai
Višakio Rūdos apylinkė

**Višakio Rūdos apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Suvalkijoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kazlų Rūdos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kazlų Rūdos rajonui. 1954 m. prijungtos Kardokų apylinkė, Agurkiškės apylinkė ir dalis Katinų apylinkės, 1961 m. – Kazlų apylinkė. 1973 m. kovo 28 d. prijungta prie Kazlų Rūdos apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Višakio Pirmūno“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 126 || 3248 () || „Višakio pirmūno“ kolūkis  || 24 kaimai
|-
| 1970-01  || || 2517 || || 38 kaimai 
|-
| 1972-10-01  || 224,8 || || Kazlų Rūdos bandomojo miškų įmonių susivienijimo pagalbinis ūkis  || 37 kaimai
|}

## Šaltiniai
Marussia Motors

**Marussia** (rus. *Маруся*) – buvęs Rusijos sportinių automobilių gamintojas. Šis gamintojas pasižymėjo tuo, kad tapo pirmuoju sportinių automobilių gamintoju Rusijoje.

„Marussia Motors“ buvo pirmasis Rusijos aukštos klasės transporto priemonių gamintojas. Ji projektavo, kūrė ir gamino B1 ir B2 sportinius automobilius Rusijoje. Marussia B1 buvo pradėta gaminti 2008 m. gruodžio 16 d. 2010 m. rugsėjo 10 d. „Marussia Motors“ atidarė savo pirmąją parodų salę Maskvoje.

„Marussia“ vadovavo Nikolajus Fomenko. 2010 m. lapkričio 11 d. buvo paskelbta, kad kompanija išpirko dalį Formulės 1 „Virgin Racing“ komandos akcijų. Pagal tai nuo 2011 m. sezono ekipa vadinsis „Marussia Virgin Racing“.

2014 m. balandį kompanijos veikla buvo sustabdyta, tuo tarpu Formulės 1 ekipa tęsė savo lenktyniavimą.

## Kėbulas

Marussia B1 ir B2 modeliai turi tą pačią pusiau monolitinę važiuoklę su plieno (*spaceframe*) kėbulu, uždengtu anglies pluošto plokštėmis – skiriasi tik kėbulo formos.

## Variklis
Abu „Marussia“ sportiniai modeliai yra su viduryje montuojamu varikliu, variklis sumontuotas skersai ant galinės ašies.
Anglų kompanija „Cosworth“ tiekia „Marussia“ du skirtingus V6 variklius. Vienas iš jų yra 3,5 litro atmosferinis variklis išvystantis 300 arklio galių, 2,8 litro turbokompresorinis variklis siūlomas dviejų variantų – 360 arba 420 arklio galių. 420 arklio galių variklis leidžia „Marussia“ automobiliui pasiekti maksimalų 250 km/h greitį ir pagreitį nuo 0 iki 100 km/h per 3,8 sekundes.

## Transmisija
B1 ir B2 automobiliuose naudojama šešių greičių automatinė pavarų dėžė. Šešių greičių mechaninė pavarų dėžė yra kuriama.

## Saugumas ir patikimumas

Jėgą sugeriantis kėbulas yra iš trijų *Space Frame* rėmo dalių, ši konstrukcija yra iš plieno vamzdžių ir įvairių skyrių. Priekinė ir galinė konstrukcijos sujungtos su centrine. Susidūrimo metu rėmas sugeria energiją deformuodamasis. B1 ir В2 automobiliai praėjo Rusijos saugumo bandymus ir gavo jų sertifikatus.

## Modeliai

### B1
Pirmasis rusiškas sportinis automobilis ir pirmasis automobilis pagamintas „Marussia Motors“. Turi viduryje išdėstytą variklį ir galinius varomuosius ratus. „Marussia“ paskelbė, kad pagamins apribotą (2999 vienetų) kiekį šių automobilių.

### B2
B2 pasižymi agresyvesniu ir brutalesniu dizainu. Varikliai tokie patys kaip ir B1. Kaina tokia pati kaip ir B1 – apie 100 000 eurų.

### Marussia F2, visureigis
„Marussia“ teigia kad F2 modelis gali būti naudojamas kaip mobilusis valdymo centras, kaip karinė transporto priemonė, arba kaip pagalbos tronsportas. Prototipas buvo parodytas 2010 m. gegužės 12 d.

## Nuorodos

* Oficiali kompanijos svetainė 

## Šaltiniai

* 
*
Juodeikių apylinkė (Mažeikiai)

**Juodeikių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Dapšių apylinkės, Griežės apylinkės ir dalies Pumpurų apylinkės. 1963 m. prijungta Pikelių apylinkė. 1974 m. kovo 22 d. perkėlus apylinkės centrą Juodeikių apylinkė tapo Pikelių apylinke.

|-
| 1954-05-25  || || || Čapajevo vardo kolūkis ir Renavos tarybinio ūkio Ruzgų skyrius  || 
|-
| 1959 m.  || 61,2 || 3253 () || Čiapajevo vardo kolūkis, Ventos tarybinio ūkio Ruzgų skyrius  || 11 kaimų, 1 glžk. stotis
|-
| 1970-01  || || 2925 || || 1 miestelis, 20 kaimų, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 134,2 || || Pikelių tarybinis ūkis, Ventos tarybinis ūkis  || 1 miestelis (Pikeliai), 20 kaimų, 2 gel. stočių gyvenvietės, 1 kaimo dalis
|}

## Šaltiniai
Pikelių apylinkė

**Pikelių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Židikų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Mažeikių rajonui. 1954 m. prijungtos Ritinės apylinkė, Kentaučių apylinkė ir dalis Senmiesčio apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Pikelių apylinkė prijungta prie Juodeikių apylinkės, tačiau 1974 m. kovo 22 d. perkeltas pastarosios apylinkės centras į Pikelius ir ji tapo Pikelių apylinke. 1977 m. balandžio 4 d. Pikelių apylinkė prijungta prie Ruzgų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Pirmūno“ ir „Gegužės 1-osios“ kolūkiai  || 
|-
| 1959-02-01  || 65,3 || || „Gegužės Pirmosios“ kolūkis, „Pirmūno“ kolūkis  || 1 miestelis, 11 kaimų, 1 glžk. stotis
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis (Pikeliai), 16 kaimų, 2 gel. stočių gyvenvietės, 2 kaimo dalys 
|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Parudaminio apylinkė

**Parudaminio apylinkė** (arba ***Parudamino apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Rudaminos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilniaus rajonui. 1954 m. prijungta Marijampolio apylinkė, Galinių apylinkė ir Totoriškių apylinkė. 1963 m. dalis apylinkės prijungta prie Rudaminos apylinkės. 1975 m. vasario 25 d. performuota į Marijampolio apylinkę.

|-
| 1954-05-25  || || || Chruščiovo vardo kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 64 || 1643 () || „Marijampolio“ kolūkis, „Gegužės Pirmosios“ kolūkis  || 14 kaimų, 9 vienkiemiai, 2 glžk. stotys
|-
| 1970-01  || || 1995 || || 8 kaimai, 4 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 43 || || Rudaminos tarybinis ūkis  || 10 kaimų, 4 viensėdžiai, 2 gel. stočių gyvenvietės
|}

## Šaltiniai
Rytis Buračas

**Rytis Buračas** (g. 1976 m. balandžio 3 d. Vilniuje) – rinkodaros žinovas, neuromarketingo populiarintojas Lietuvoje. 

## Biografija
Nuo 2000 m. dirbo prekinių ženklų bei rinkodaros vadovo pozicijose bendrovėse verslas-verslui, greito apyvartumo prekių, mados verslo ir namų apdailos prekių sektoriuose bei reklamos sferoje. Nuo 2010 m. prekybos tinklo „Senukai" rinkodaros direktorius.

Nuo 2009 m. Lietuvos marketingo asociacijos tarybos narys.

Žiniasklaidos komentatorius rinkodaros klausimais.

## Šaltiniai
Lenčna

**Lenčna** (, ) – miestas rytų Lenkijoje, Lenčnos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Išvystyta angliakasybos pramonė. Miestas įsikūręs Lenčnos-Vlodavos lygumoje.

## Sportas
* GKS Górnik Łęczna (futbolas)
Čambalas

**Čambalas** () – upė Indijoje; Jamunos dešinysis intakas. Prasideda Dekano plokščiakalnio šiaurėje, Vindhjos kalnuose, Madhja Pradešo valstijoje. Teka į šiaurę (Radžšahio ir Utar Pradešo valstijomis) Kerta Malvos plynaukštę, o žemupyje teka Indo-Gangos lyguma. Įteka į Jamuną ties Etava.

Didžiausi intakai:
* dešinieji – Parabatis, Kali Sindas, Šipra;
* kairieji – Banasas, Medžas.

Upės vandens režimas musoninis, vasarą debitas siekia 20 000 m³/s. Vanduo naudojamas drėkinimui, įrengtas hidroelektrinių kompleksas (netoli Rampuro). Laivuojama atskiruose ruožuose. Svarbiausias miestas prie Čambalo – Kota.

## Šaltiniai
Olga Rypakova

**Olga Rypakova** (g. 1984 m. lapkričio 30 d.) – Kazachstano lengvosios atletikos sportininkė. Karjerą pradėjusi daugiakovės rungtyse, šiuo metu sportininkė specializuojasi šuolio į tolį ir trišuolio rungtyse.

## Biografija
Olga Rypakova pirmą kartą stambaus masto varžybose sudalyvavo 2000 m. pasaulio jaunimo čempionate, kuriame nepasiekė finalo. Po metų pasaulio jaunių čempionate, kuris vyko Debrecene, septynkovės rungtyje lengvaatletė liko ketvirta. 2005 m. Rypakova pirmą kartą sudalyvavo Azijos čempionate, kuriame užėmė aukštąją ketvirtą vietą. Po dvejų metų sportininkė vėl sudalyvavo žemyno pirmenybėse ir šįkart parsivežė du medalius iš šuolio į tolį ir trišuolio rungčių. Bankoke vykusioje 2007 m. Universiadoje sportininkė šuolio į tolį sektoriuje įveikė 6.85 m ir tapo nugalėtoja. Pirmame savo 2007 m. pasaulio čempionate šuolininkė pateko į finalą, kuriame liko priešpaskutinė. 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkė atstovavo savo šaliai dvejose rungtyse, bet medalių nepelnė. 2010 m. pasaulio uždarų patalpų čempionate Rypakova pasiekė Azijos uždarų patalpų rekordą ir pelnė aukso medalį.

## Nuorodos
* Olga Rypakova IAAF svetainėje
Čara

**Čara** (, ) – upė Rusijoje (Užbaikalės krašte, Irkutsko srityje ir Jakutijoje); Oliokmos kairysis intakas (Lenos baseinas). Prasideda Kodaro kalnagūbrio pietiniame šlaite, teka į šiaurę, šiaurės rytus Čaros įduba. Kerta Kodaro kalnagūbrį, sudaro slenksčius.

Didžiausi intakai:
* kairieji – Senė, Žuja, Apsatas, Molbas;
* dešinieji – Tokas.

Upės baseine yra virš 7000 ežerų, kurių bendras plotas 248 km². Čara laivuojama nuo žiočių iki santakos su Žuja.

Pagal upę pavadintas jos baseine randamas mineralas čaroitas.

## Šaltiniai
Jacques Majorelle

**Žakas Mažorelis** (, 1886 m. kovo 7 d. Nansi – 1962 m. spalio 14 d. Paryžius, palaidotas Nansi) – prancūzų dailininkas, landšafto dizaineris.

## Biografija
Žako tėvas, žinomas dailidė, dekoratorius Lui Mažorelis , „École de Nancy“ meno dirbtuvių vice-prezidentas. Šiose dirbtuvėse ir prabėgo Žako jaunystė.

1901 m. įstojo į Nansi vaizduojamosios dailės mokyklos () architektūros ir dekoro klasę.

1903 m. išvyko studijuoti į Džulian akademiją, Paryžiuje. 1908 m. Paryžiuje, Prancūzijos dailininkų sąjungoje, įvyko pirmoji jo paroda.

1917 m. Žakas Mažorelis išvyko į Maroką, kur tęsė dailininko karjerą. Marakeše įsigytame žemės sklype užsiėmė landšafto dizainu,  pasistatė maurų stiliaus namą.

1919 m. vedė Andrė Longvil  iš Lotaringijos.

Daug keliavo po pietų Maroką ir Atlaso kalnus. Išleido kelionių dienoraštį „Dailininko keliai Atlase ir Antiatlase“ ().

1931 m. formuojamame Žako sode, architektas Paulius Sinoiras () dailininkui pastatė dirbtuves,  kurios 1937 m. buvo išdažytos ryškia mėlyna spalva. Toks Žako dekoravimo stilius gavo savą pavadinimą „Bleu Majorelle“.

1947 m. Marakeše atidarytas Mažorelio sodas visuomenės lankymui.

1955 m. įvykusios auto avarijos metu Žakas Mažorelis neteko kojos, persikėlė gyventi į Paryžių.

Mirė Žakas Mažorelis 1962 m. spalio 14 d. Paryžiuje. Palaidotas šeimos kape Nansi „Préville“ kapinėse.

## Šaltiniai
IAAF kontinentinė taurė

**IAAF kontinentinė taurė** (anksčiau **IAAF pasaulio taurė**) – kas ketverius metus vykstantis tarptautinės lengvosios atletikos federacijos rengiamas pasaulio lengvosios atletikos čempionatas, kuriame varžosi kontinentai. Nuo 2010 m. čempionatas pakeitė pavadinimą ir įgavo naujo formatą. Varžybose dalyvauja keturios komandos: Europa, Amerika, Afrika ir Azija/Okeanija. Lygi 2010 m. čempionate taip pat atskirai varžėsi konkursą rengianti šalis, JAV rinktinė, bei 2-3 Europos šalys.

## IAAF pasaulio taurė

## IAAF kontinentinė taurė

## Lietuvos prizininkai
* 1979:  Aleksandras Antipovas: 10000 m (28:25.17) 
* 1998:  Virgilijus Alekna: disko metimas (69.66) 
* 2006:  Virgilijus Alekna: disko metimas (67.19) 

## Šaltiniai