open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Darbotvarkė 21

**Darbotvarkė 21** – su aplinkos apsauga ir darniuoju vystymusi susijęs veiksmų planas, priimtas Aplinkos ir plėtros konferencijoje 1992 metais. Darbotvarkė 21 apima platų temų sąrašą ir yra sukurtas kaip patarimų rinkinys, galintis padėti tarptautinėms organizacijoms, valstybėms, nevyriausybinėms organizacijoms ir pavieniams individams pritaikyti darnios raidos principus praktikoje. Darbotvarkės 21 svarba ir įgyvendinimo būtinybė buvo iš naujo patvirtinta 2002 metais vykusiame Žemės susitikime dėl darnios plėtros bei 2012 m. rengtoje Konferencijoje dėl darnios plėtros.

## Struktūra

Darbotvarkė 21 suskirstyta į 4 dalis ir 40 skyrių. Pirmoji dalis skirta socialiniams ir ekonominiams darnios raidos klausimams. Antroji – resursų apsaugai ir efektyviam panaudojimui. Trečioji – įvairių įtakos grupių, kaip kad vietinių gyventojų, valdžios institucijų ir NVO, įtraukimui į sprendimų priėmimą ir jų įtakos stiprinimui. Ketvirtoji – iškeltų tikslų įgyvendinimo būdams (kaip kad technologijoms, švietimui, institucijoms) ir jų finansavimui.

## Įgyvendinimas

Jungtinių Tautų darnios raidos komisija veikia kaip Darbotvarkės 21 įgyvendinimą prižiūrinti institucija.

Darbotvarkė 21 nėra teisiškai įpareigojantis dokumentas, valstybės neprivalo įgyvendinti jame išdėstytų nuostatų. Dėl to joje iškeltų tikslų įgyvendinimas yra lėtas ir ribotas. Nepaisant to, Darbotvarkė 21 padarė įtaką šalims sukurti savas darnios raidos strategijas, įgyvendindamos darniojo vystymosi principus ja remiasi įvairios organizacijos bei pačios Jungtinės Tautos.

## Nuorodos
* Darbotvarkės 21 tekstas 

## Susiję straipsniai
* Jungtinių Tautų Aplinkos ir plėtros konferencija
* Jungtinių Tautų darnios raidos komisija

## Išnašos
Albert Henry

**Albertas Henris** (, 1907 m. birželio 11 d. – 1981 m. sausio 1 d.) – pirmasis Kuko Salų ministras pirmininkas, pradėjęs vadovauti vietos ministrų kabinetui 1965 m. rugpjūčio 4 d., Kuko Saloms įgijus savivaldos statusą ir laisvąją asociaciją su Naująja Zelandija. A. Henris šiame poste išbuvo iki 1978 m. liepos 25 d. Kuko Salų partijos (*Cook Islands Party, CIP*) įkūrėjas.

## Politinė karjera

Prieš tapdamas ministru pirmininku, A. Henris keletą metų buvo gyvenęs Naujojoje Zelandijoje. Jis daug nuveikė vienydamas Kuko Salų visuomenę ir propaguodamas šalies savivaldos statuso privalumus prieš jos atsiskyrimą nuo Naujosios Zelandijos ir visišką nepriklausomybę. A. Henrio vyriausybė greitai patvirtino naująją konstituciją, kurioje buvo įtvirtinta šalies savivalda ir naujosios Zelandijos pilietybė Salų piliečiams.
Vėliau į šį postą A. Henris buvo renkamas 1968, 1972, 1974 ir 1978 m. kovo mėn. Jis garsėjo kaip charizmatinis maorių oratorius.

1973 m. A. Henris patvirtino naują Kuko Salų vėliavą, kuri vėliau buvo atšaukta po jo atsistatydinimo 1979 m. Jis buvo genčių kilmingųjų Arikių Tarybos prie parlamento įkūrėjas. Daug prisidėjo plečiant Rarotongos tarptautinį oro uostą, statant didžiausios salos Rarotongos kurortą, tampant Saloms tarptautinio turizmo traukos objektu.

1974 m. Karalienė Elžbieta II įšventino A. Henrį į riterius. 1979 m. seras Albertas Henris neteko visų regalijų, kai prieš tai buvo privestas pasitraukti iš premjero posto dėl eilinių rinkimų rezultatų klastojimo skandalo 1978 m. Dėl politinės karjeros ir reputacijos žlugimo pašlijus sveikatai, sulaukęs 73 metų, A. Henris mirė 1981 m. Laidotuvių procesijos metu jo kūnas buvo vežamas ant katafalko aplink visą Rarotongos salą, o gyventojai jam atidavė paskutinę pagarbą gausiai susirinkę abipus kelio.   

|-

|-

## Šaltiniai

* Kathleen Hancock, *Sir Albert Henry, His Life and Times*. 1979 (Methuen: Auckland, ISBN 0-456-02520-0)
Kuko Salų ministras pirmininkas

**Kuko Salų ministras pirmininkas** – vyriausybės vadovas savivaldos statusą asociacijoje su Naująja Zelandija turinčiose Kuko Salose, į kurių sudėtį įeina 15 atskirų salų. Ministro pirmininko postas įsteigtas 1965 m., kada pirmą kartą Salose buvo suformuotas savivaldos ministrų kabinetas. Pradžioje jo vadovas buvo tituluojamas premjeru, o nuo 1981m. – ministru pirmininku. Jį tvirtina Karalienės atstovas Kuko Salose. Ministras pirmininkas yra aukščiausias pareigūnas šalies vyriausybėje, po jo pagal rangą eina ministro pirmininko pavaduotojas.





## Nuorodos

* Kuko Salų vyriausybės ministro pirmininko tinklalapis
Taperė

**Taperė** (Kuko Salų maorių kalba *Tapere*) – nedidelis žemės sklypas Kuko Salose, valdomas vietinės genties aukščiausiojo vado arikio arba *mataiapo*. Tai tradicinis žemės padalijimas, priimtas penkiose pietinių Kuko Salų grupės salose: Rarotongoje, Mangajoje, Aitutaki, Atiu ir Maukėje. Tarp iškilusių atolų tik vienas Mitiaras nėra padalintas šiuo tradiciniu būdu. Manuaė, Palmerstonas ir Takutea yra negyvenami, todėl čia ir nėra tokio žemės padalijimo. Kiekvienoje saloje taperių skaičius yra skirtingas, pvz., Mangajoje, Atiu – po 6, didžiausioje iš salų Rarotongoje – virš 50. Šiaurinių salų grupės apgyvendintų atolų salelių žemės yra padalintos į motu.   

Istoriškai susiklostė tradicija, kad paprastai toks žemės gabalas nedidelėje salelėje savo forma primena pleištą, kuris yra nusidriekęs nuo pakrantės rifo, esančio prie jos krašto link jos centro, turi apie kelis šimtus metrų pločio.  Praktiškai kiekviena taperės juosta apima tai salai būdingos gamtos ir žemės atkarpas: pradedant pakrantės rifu, toliau – lagūnos, miškingų kalnų, derlingų slėnių dalis. Taperių tradiciniai pavadinimai kildinami iš vyriausiųjų genčių vadų vardų arba susijusių su konkrečiais įvykiais, svarbiais tos genties gyvenime. 

## Nuorodos
* Mangajos rajonai ir žemės skirstymas
* Terminų, vartojamų Kuko Salų gentyse, paaiškinimai
2013 m. Europos U-19 futbolo čempionatas

**2013 m. Europos U-19 futbolo čempionatas** – 62-asis UEFA organizuojamas vaikinų iki 19 metų amžiaus futbolo čempionatas, kuris vyko Lietuvoje 2013 m. liepos 20 – rugpjūčio 1 dienomis. Čempionate dalyvavo 8 komandos, kuriose varžėsi futbolininkai, gimę vėliau nei 1994 m. sausio 1 d. Pirmą kartą tokio lygio čempionate dalyvavo Lietuvos vaikinų iki 19 m. futbolo rinktinė.

Kūno kultūros ir sporto departamentas skyrė 174 tūkst. Lt čempionato organizavimui.

## Kvalifikacija
Varžybų atranka vyko dviem etapais: kvalifikacinėje grupėje ir elito grupėje. Dėl teisės varžytis čempionate kovojo 51 šalis.

## Komandos
*  Lietuva *(šeimininkė)*
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Stadionai

## Rezultatai

### A grupė

----

----

----

----

----

### B grupė

----

----

----

----

----

### Pusfinaliai

----

### Finalas

## Žaidėjų apdovanojimai<

## Įvarčių autoriai
;3 įvarčiai

*  Anass Achahbar

*  Gratas Sirgėdas

*  Alexandre Guedes

;2 įvarčiai

*  Yassine Benzia
*  Adrien Hunou
*  Rai Vloet

*  Andrija Luković
*  Iker Hernández
*  Sandro Ramírez

*  Okan Deniz
*  Recep Niyaz

;1 įvartis

*  Antoine Conte
*  Avto Endeladze
*  Nikoloz Kacharava
*  Lukas Artimavičius
*  Mimoun Mahi
*  Tobias Figueiredo
*  Ricardo Horta
*  Marcos Lopes

*  Carlos Mané
*  Bernardo Silva
*  Leandro Silva
*  Uroš Đurđević
*  Mijat Gaćinović
*  Dejan Meleg

*  Aleksandar Mitrović
*  Marko Pavlovski
*  José Rodríguez
*  Álvaro Vadillo
*  Fede Vico
*  Enver Cenk Şahin
*  İbrahim Yılmaz

;Į savo vartus
*  Džiugas Petrauskas (prieš Portugaliją)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali čempionato svetainė
* Kelias į Lietuvą
Kuko Salų parlamentas

**Kuko Salų parlamentas** () – pagrindinė įstatymų leidžiamosios valdžios institucija Kuko Salose . Jis savo darbą grindžia tuo pačiu principu, kuris priimtas ir Anglijoje ar Naujojoje Zelandijoje. Šaliai vadovauja ministrų kabinetas, o parlamento narių daugumai vadovauja ministras pirmininkas.

Kuko Salos – nuo 1965 m. parlamentinį savivaldos statusą turinti valstybė, esanti laisvoje asociacijoje su Naująja Zelandija. Į jos sudėtį įeina 15 atokiai išsidėsčiusių viena nuo kitos salyno salų. Pagal šalies konstituciją Naujoji Zelandija yra atsakinga už jos gynybą ir kai kuriuos užsienio politikos klausimus, kurie gali būti sprendžiami tik Salų vyriausybei paprašius. Vyriausybė atsako už įstatymų leidybos institucijų priimtų įstatymų praktinį įgyvendinimą, gali savarankiškai plėtoti tarptautinius santykius, savo nuožiūra sudarinėti tarptautinius sandorius. Šalies galva yra Karolis III, kuriam čia atstovauja Karaliaus atstovo institucija.

Salų parlamento struktūra ir darbo principai tokie pat kaip ir Bendruomenių rūmų Anglijoje. Parlamentą sudaro vieneri rūmai. Į jų sudėtį įeina 24 renkami parlamento nariai, iš kurių 10 atstovauja didžiausiai Rarotongos salai, likusieji – kitoms valstybės saloms. Renkamas ketverių metų laikotarpiui. Rinkimuose dalyvauja kelios pagrindinės partijos. Parlamento priimti įstatymai teisiškai įsigalioja patvirtinus Karaliaus Atstovui. Be įprastų demokratinių šalių parlamentams įvairių komisijų, komitetų, Kuko Salų parlamente nuo 1969 m. veikia įkurta Arikių Taryba (*The House of Ariki*), sudaryta iš salų vietinių genčių aukščiausiųjų vadų. Taryba, neturėdama realių galių, vykdo daugiau reprezentacinę veiklą.

## Nuorodos

* Kuko Salų parlamento tinklalapis
Sodžiai (Porchovas)

**Sodžiai** (, nuo 1936 m. *Zodschen*, nuo 1938 m. liepos 17 d. *Zoden*, nuo 1946 m. ***Porchovas***, ) – gyvenvietė Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Gavrilovo kaimo gyvenvietės teritorija.

## Istorija

Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Geldapės apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono (), vėliau Oziorsko rajono, 1947–1993 m. Gavrilovo apylinkės kaimas.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Mato Groso plynaukštė

**Mato Groso plynaukštė** () – plynaukštė Brazilijos plokščiakalnio šiaurės vakarinėje dalyje, apimanti didelę dalį Mato Groso valstijos. Plynaukštės teritorijoje yra Tapažoso, Šingu ir Paragvajaus aukštupiai. Sudaryta daugiausia iš smiltainio. Reljefui būdingos šapados – plokščiaviršūnės kalvos stačiais, skardingais šlaitais. Vidutinis aukštis – 500–700 m, didžiausias – 893 m. Būdingas savanų, serado krūmynų kraštovaizdis.

Plynaukštę apgyvendinę indėnai šavante.

## Šaltiniai
Socialinis darbas

**Socialinis darbas** – profesinė veikla, kurios paskirtis – padėti socialinio funkcionavimo sunkumų turintiems asmenims, grupėms ir bendruomenėms pagerinti santykius su visuomene.

Šia veikla skatinami socialiniai pokyčiai, žmonių santykių problemų sprendimas, žmonių įgalinimas bei išsilaisvinimas, siekiama gerovės padidinimo. Socialinio darbo veikla taikoma ten, kur žmonės sąveikauja su socialine aplinka. Veiklos metu remiamasi žmogaus elgesio ir socialinių sistemų teorijomis, Žmogaus teisių ir socialinio teisingumo principais. Socialinio darbo metu siekiama padėti asmeniui, šeimai spręsti savo socialines problemas pagal jų galimybes ir jiems dalyvaujant, nežeidžiant žmogiškojo orumo ir didinant jų atsakomybę, pagrįstą asmens, šeimos ir visuomenės bendradarbiavimu.

Pagalba teikiama socialinės paramos, palaikymo, korekcijos ir reabilitacijos pavidalais, taip pat reformuojant pačią socialinę sistemą. Socialinio darbo pagrindas yra dalykiški ir kompleksiški veikimo būdai, kuriais formuojamas, palaikomas, reabilituojamas ar socialiai integruojamas (reintegruojamas) atskiras asmuo ar asmenų grupė.

Socialinis darbas – tai kompleksiška technologija, skirta gyventojų socialinei apsaugai, socialiniam valdymui ir socialinei politikai pažeidžiamų gyventojų atžvilgiu.

## Turinys
Socialinio darbo esmė yra:
* remti asmenis ir grupes bei šalinti asmeninio, socialinio, ekologinio ir dvasinio pobūdžio sunkumus, neigiamus veiksnius, trukdančius asmens raidai ir jo aktyviam dalyvavimui visuomenės gyvenime;
* šalinti arba švelninti kylančius sunkumus taikant rėmimo, apsaugos ir reabilitacijos technologijas;
* ginti asmenis, atsidūrusius sudėtingose socialinėse psichologinėse, materialinėse, buities ir kitose gyvenimo situacijose, ginti remiantis įstatymais, valdžia, organizacinėmis priemonėmis, materialiniais techniniais ir kitais ištekliais;
* skatinti kiekvieną asmenį maksimaliai pasinaudoti savo galimybėmis saugoti save; tikslingai ir diferencijuotai remti ir ginti atskiras gyventojų grupes (vaikus, daugiavaikes šeimas, pagyvenusius, neįgalius asmenis, benamius ir pan.);
* planuoti socialines paslaugas, trukdančias kilti socialinėms problemoms, skatinančias jų sprendimą ir garantuojančias stabilią socialinę plėtrą.

## Šaltiniai
Feijenoord stadionas

**Feijenoord stadionas** (dar žinomas kaip *De Kuip*) yra futbolo stadionas Roterdame, Nyderlanduose. Stadionas pastatytas 1935–1937 m. Jo talpa – 51 577 žiūrovai (rinktinės varžyboms – 49 000).

Stadione namų rungtynes žaidžia Feyenoord Rotterdam. Tai taip pat yra vienas iš Nyderlandų rinktinės stadionų, kuriame vyko daugiau nei 150 tarptautinių varžybų. Pirmosios tarptautinės varžybos įvyko 1937 m. gegužės 2 d. prieš Belgijos rinktinę. Stadione vyko 10 Europos finalų. Paskutinis buvo sužaistas 2002 m., kuriame Feyenoord klubas 3–2 nugalėjo Borussia Dortmund.

2000 m. stadione vyko Euro 2000 finalas, kuriame Prancūzija nugalėjo Italiją rezultatu 2–1.

## Galerija

Vaizdas:DeKuipdak2006.jpg
Vaizdas:De Kuip2006.jpg
Vaizdas:StadionFeyenoord.jpg
Vaizdas:Stadionfey.jpg
Vaizdas:Stadion Feijenoord, P1010529.jpg


## Nuorodos

* Stadiono svetainė
Jūriniai žinduoliai

**Jūriniai žinduoliai** – 128 žinomų rūšių žinduolių, prisitaikiusių gyventi jūroje (vandenyne), grupė. Dalis jų visą gyvenimą praleidžia vandenyje (delfinai, banginiai), kiti dalį laiko gyvena sausumoje (ruoniai).

Į šią grupę patenka rūšys iš banginių, ruoninių ir sirenų bei jūrinė ūdra. Taip pat jūriniais gyvūnais kartais laikomi baltasis lokys (*Ursus maritimus*) ir *[[Lontra felina]]* kiaunė, kurie nuo vandenyno priklausomi daug mažiau. Atskiros jūrinių žinduolių grupės nėra artimai tarpusavyje susijusios.

Šiuo metu apie 23 % jūrinių žinduolių rūšių yra nykstančios. Pagrindinę grėsmę joms kelia medžioklė, vandens tarša, žvejyba (dažniausiai žūva atsitiktinai papuolę į tinklus, taip pat dėl žvejybos mažėja jų maisto žuvų), tinkamų gyventi ekosistemų nykimas (dažnai dėl žmogaus veiklos), ultravioletinės radiacijos didėjimas (globalinis atšilimas) dėl kurio mažėja planktono.

## Prisitaikymas prie jūrinės aplinkos

Jūrinė aplinka gerokai skiriasi nuo sausumos, dėl to čia evoliucijos eigoje iš sausumos persikėlę gyvūnai turėjo prisitaikyti prie šios aplinkos. Visų grupių jūrinių žinduolių priekinės galūnės yra virtusios pelekais, o užpakalinės galūnės arba visiškai nunykusios (banginiai, sirenos) arba suaugusios į uodeginį peleką (ruoniai). Be to, būdingas visiškas kailio praradimas, poodinio riebalų sluoksnio išsivystymas, taip pat pakitimai kvėpavimo sistemoje, kurie leidžia ilgiau išbūti po vandeniu.
Ipatinga

**Ipatinga** () – miestas pietryčių Brazilijoje, Minas Žeraiso valstijoje, 217 km nuo Belo Horizontės, prie Dosės ir Pirasikabos upių santakos. Yra oro uostas, eina Vitorijos–Belo Horizontės plentas ir geležinkelis. Svarbus plieno gamybos centras (veikia bendrovė „Usiminas“). Veikia kelių universitetų filialai. Yra didelis Ipanemos parkas.

## Istorija

Miesto pavadinimo kilmė neaiški. Jis bandomas kildinti iš tupių žodžių *upaba* ir *ting*, reiškiančių „baltas ežeras“. Liaudies etimologija teigia, kad miesto pavadinimas sudarytas iš kaimyninių miestų Ipanemos ir Karatingos pavadinimų. Vietovė apgyvendinta XX a. pr., nutiesus geležinkelį. Vėliau pradėta geležies gavyba ir plieno lydimas. Miesto statusas Ipatingai suteiktas 1964 m.
Henry Puna

**Henris Puna** (, g. 1949 m. liepos 29 d.) – 9-sis  Kuko Salų ministras pirmininkas, vadovaujantis šalies ministrų kabinetui nuo 2010 m. lapkričio 30 d., Kuko Salų partijos (*The Cook Islands Party*) lyderis.

H. Puna gimė ir augo Aitutaki saloje, mokėsi vietinėje ir Rarotongos mokyklose, vėliau studijavo teisę Oklendo universitete Naujojoje Zelandijoje ir Tasmanijos universitete Australijoje. Prieš imdamasis politikos, dirbo teisininku.
H. Punos šeimos nariai – aukšti šalies politikai: tėvas Tuakeu Manuela buvo parlamento nariu, broliai  William Estall ir Ngereteina Puna dirbo ministrų kabinete, brolis Manuela Puna dirbo parlamento tarnautoju.

## Politinė karjera

2006 m. tapo Kuko Salų partijos lyderiu, šiame poste pakeisdamas Džefrį Henrį. 2006 m. pralaimėjo rinkimus Manihikio apygardoje, todėl kurį laiką, nebūdamas Kuko Salų parlamento nariu, nors ir vadovavo partijai, bet negalėjo būti opozicijos lyderiu. Šį laikotarpį už parlamento sienų H. Puna išnaudojo advokatų kontoroje bei perlų auginimo ūkyje. 2009 m. rugsėjo mėn. vieningai perrinktas partijos lyderiu.

## Ministras pirmininkas

2010 metų rinkimuose H. Puna buvo išrinktas Manihikyje į šalies parlamentą. Jo partija iškovojo 16 vietų iš 24. Prisaikdintas Kuko Salų ministru pirmininku 2010 m. lapkričio 30 d. Pirmasis H. Punos oficialus vizitas užsienyje vyko Naujojoje Zelandijoje 2011 m. rugpjūčio mėn. Lapkričio mėn. jis buvo vienas iš Polinezijos lyderių grupės įkūrėjų. Grupė sukurta skatinti bendradarbiavimą tarp regiono šalių kultūros, švietimo, prekybos, investicijų srityse.
 

|-

|-

## Nuorodos

* Naujojo ministro pirmininko prisaikdinimas 
* Prisiekė naujasis ministras pirmininkas
* Polinezijos lyderių grupės įkūrimas
* H. Puna išrinktas partijos lyderiu
Kongonjasas

**Kongonjasas** () – miestas pietryčių Brazilijoje, Minas Žeraiso valstijoje, 75 km į pietus nuo Belo Horizontės, prie Paraopebos upės. Pro miestą eina Belo Horizontės–Rio de Žaneiro plentas.

## Paveldas

Miesto įžymybė – Matozinjoso Gerojo Jėzaus bazilika (*Santuário do Bom Jesus de Matosinhos*), pastatyta 1773 m. (architektas Aleižandinijas). Greta jos yra 12 pranašų paminklai, Kalvarijų kelias. Taip pat yra Šv. Mergelės, Rožinio bažnyčios, meno muziejus. Kongonjasas yra svarbus piligrimystės centras Brazilijoje.

## Istorija

Kongonjasas pradėjo kurtis XVIII a. vid. kaip religinis centras. Miesto teisės suteiktos 1938 m. Kongonjaso bazilika 1985 m. įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
De Grolsch Veste

**De Grolsch Veste** yra futbolo stadionas Enschedėje, Nyderlanduose. Stadione nuo 1998 m. kovo 22 d. namų rungtynes žaidžia FC Twente klubas. Stadiono talpa – 30 000 žiūrovų.

De Grolsch Veste pakeitė prieš tai buvusį *Diekman Stadion* stadioną. Naujo stadiono statybos darbai buvo pradėti 1997 m. sausio 31 d. ir truko keturiolika mėnesių. Statybos darbai kainavo apie 33 milijonus guldenų. Pirmosios varžybos buvo sužaistos 1998 m. gegužės 10 d. Eredivisie lygoje, prieš PSV Eindhoven klubą. Šeimininkai laimėjo rungtynes rezultatu 3–0. Pirmąjį įvartį keturioliktąją žaidimo minutę pelnė Twente futbolininkas *Chris De Witte*.

2008 m. gegužės mėnesį *Arke Stadion* (senasis stadiono pavadinimas) buvo pervadintas pagal to paties pavadinimo alų, *Grolsch*. Alaus darykla yra tame pačiame mieste.

Pirmosios tarptautinės draugiškos rungtynės buvo sužaistos 2009 m. rugsėjo 5 d. tarp Nyderlandų ir Japonijos rinktinių. „Oranžiniai“ laimėjo rungtynes 3–0.

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Philips stadionas

**Philips stadionas** arba **Philips Stadion** – futbolo stadionas Eindhovene, Nyderlanduose. 

Atidarytas 1913 m. rugpjūčio 31 d. Stadiono talpa – 35 500 žiūrovų. Jame namų rungtynes žaidžia PSV Eindhoven.
 
Stadionas naudojamas tarptautinėms Nyderlandų futbolo rinktinės varžyboms. Pirmosios rinktinės rungtynės stadione įvyko 1971 m lapkričio 17 d., kvalifikacijoje į UEFA Euro 1972 prieš Liuksemburgą. Rungtynės baigėsi rezultatu 8–0, šeimininkų naudai. Daugiausiai žiūrovų (34 700) susirinko 2005 m. spalio 23 d., į Eredivisie rungtynes tarp PSV Eindhoven ir AFC Ajax.
 
„Philips“ stadione vyko kelios UEFA Euro 2000 varžybos. Stadionas turi keturių žvaigždučių UEFA sertifikatą. Tai reiškia, kad stadione gali vykti UEFA Europos lygos finalai. 2006 m. vyko UEFA lygos finalas tarp Sevilla FC ir Middlesbrough FC. Sevilla FC priešininkus sutriuškino 4–0.

## Nuorodos

* Apie stadioną PSV Eindhoven svetainėje
Genujos provincija

**Genujos provincija** () – Italijos provincija Ligūrijoje. Provincijos sostinė – Genuja. Genujos pavadinimas aiškinimas skirtingai: nuo dvigalvio graikų dievo Jano, kuris globojo laivus, ligūriško žodžio, reiškiančio kojos kelią (*genu*) ir lotyniško žodžio reiškiančio vartus (*janua*).

Genujos provincijos plotas 1839.20 km², gyvena 900718 žmonių (2010 m.), yra 67 savivaldybės. Didžiausios 10 savivaldybių:

Mažiausia savivaldybė yra Rondanina su 78 gyventojais.

2010 m. Genujos provincijoje buvo 65589 užsieniečiai, kurie sudarė 7,43% visų gyventojų. Daugiausiai jų atvyko iš šių šalių:

* : 19127
* : 8347
* : 5822
* : 5416
* : 3266
* : 2100
* : 1861
* : 1474
* : 1312
* : 950

## Išnašos
GelreDome

**GelreDome** – futbolo stadionas Arnheme, Nyderlanduose. Atidarytas 1998 m. kovo 25 d., namų rungtynes žaidžia SBV Vitesse. Gali talpinti 34 000 žiūrovų. Pakeitė prieš tai buvusi *Nieuw Monnikenhuize* stadioną. GelreDome vyko kelios Euro 2000 varžybos. Stadionas UEFA įvertintas keturiomis žvaigždutėmis. Tai reiškia, kad stadione gali vykti UEFA Europos lygos finalas.

GelreDome vyko taip pat ir muzikos renginiai. 2010 m. spalio 15–16 dienomis, *Symphonicities* turo metu, kartu su *Karališkuoju filharmonijos orkestru* koncertavo Sting. Diana Ross koncertavo *Symphonica In Rosso* festivalio metu 2009 m.

## Nuorodos

* Oficiali stadiono svetainė
Aguljas Negrasas

**Aguljas Negrasas** ( – „juodų adatų kalnas“) – kalnas Brazilijoje, Brazilijos plokščiakalnio pietryčiuose, Mantikeiros kalnagūbryje, ties Minas Žeraiso ir Rio de Žaneiro valstijų sandūra. Tai 5 pagal aukštį kalnas Brazilijoje (aukštis 2791 m). Patenka į Itatiajos nacionalinį parką.

Iki 2400 m aukščio į kalną galima pakilti automobiliu (yra Abrigo Rebosaso stovyklavietė). Aguljas Negrasas ilgą laiką laikytas aukščiausiu kalnu šalyje, kol buvo išmatuotas Bandeiros, o vėliau Neblinos aukštis. 2001 m. nustatyta, kad šis kalnas nėra aukščiausias ir Mantikeiros kalnagūbryje – jį lenkia Pedra da Mina (2798 m).

Į kalną pirmą kartą įkopta 1919 m. (Carlos Spierling ir Osvaldo Leal).
Consumer Electronics Show

**International Consumer Electronics Show** (CES) – tarptautinė plataus vartojimo elektronikos įrenginių mugė, rengiama kasmet sausio mėn. Las Vegaso parodų centre, JAV. Tai svarbiausia naujųjų technologijų paroda pasaulyje. Joje pristatomi įvairūs produktai, rengiamos apžvalgos, gamintojams teikiami apdovanojimai ir pan. Parodą remia Plataus vartojimo elektronikos įrenginių asociacija (). Į ją patekti galima tik su specialiais leidimais.

CES iškilo po to, kai buvo nutraukta COMDEX paroda.

## Istorija
Pirmą kartą surengta 1967 m. birželio mėn. Niujorke. Tuomet joje dalyvavo 17 500 lankytojų ir 100 eksponentų. 1978–1994 m. buvo rengiama dukart per metus: sausį – Las Vegase pavadinimu *Winter Consumer Electronics Show* (WCES) ir birželį – Čikagoje pavadinimu *Summer Consumer Electronics Show* (SCES).

2012 m. paroda buvo surengta sausio 10–13 d. Joje apsilankė per 153 000 lankytojų, 2 % daugiau nei 2011 m., taip pat paskelbta, jog tai naujas visų laikų rekordas.

## Žymesni pristatyti produktai
Produktai ir technologijos, pristatytos CES parodoje:

*Vaizdo kasetės grotuvas (VCR), 1970 m.
*Laserdisc grotuvas, 1974 m.
*Atari Pong žaidimų automatas, 1975 m.
*Tennelec MCP-1 programuojamas radijo skeneris, 1976 m.
*Videokamera, 1981 m.
*CD grotuvas, 1981 m.
*Commodore 64, 1982 m.
*Amiga kompiuteris, 1984 m.
*Nintendo Entertainment System (NES), 1985 m.
*Tetris, 1988 m.
*Skaitmeninio garso technologija, 1990 m.
*CD-i, 1991 m.
*Mini Disc, 1993 m.
*Radio Data System, 1993 m.
*Skaitmeninė palydovinė sistema (*Digital Satellite System*), 1994 m.
*DVD, 1996 m.
*HDTV, 1998 m.
*Hard-disc VCR (PVR), 1999 m.
*Skaitmeninio vaizdo grotuvas (DVR), 1999 m.
*Skaitmeninio garso radijo imtuvas (DAR), 2000 m.
*Microsoft Xbox, 2001 m.
*Plazminis televizorius, 2001 m.
*Home Media Server, 2002 m.
*HD Radio, 2003 m.
*Blu-ray Disc, 2003 m.
*HDTV PVR, 2003 m.
*HD DVD, 2004 m.
*IP TV, 2005 m.
*OLED TV, 2008 m.
*3D HDTV, 2009 m.
*Planšetiniai kompiuteriai, 2010 m.
*3D OLED, 2012 m.
*Ultra HDTV, FOLED, autonominio automobilio technologija, Lego Mindstorms EV3, 2013 m.
*Išmanieji televizoriai su webOS, išmanieji laikrodžiai, 4K Blu-ray Disc, Predictive User Experience, 2014 m.
*Išmanieji televizoriai su Android ir Firefox OS, 2015 m.
*Wi-Charge, mikro-LED televizoriai, 2018 m.


## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Sera do Maras

**Sera do Maras** arba **Jūros kalnagūbris** () – bendras Brazilijos plokščiakalnio rytinio pakraščio, besidriekiančio Atlanto vandenyno pakrante, pavadinimas. Tęsiasi ~1500 km, nuo Espirito Santo šiaurėje iki Santa Katarinos pietuose. Kartais Sera do Marui priskiriami ir Sera Žeralo kalnai Pietų Rio Grandėje. Vietomis kalnagūbris leidžiasi tiesiai į jūrą ir sudaro priekrantės salas (Iljabela ir kt.). Būdingas aukštis – 500–1300 m, aukščiausia vieta siekia 2255 m (Kaledonijos k.). Sudarytas daugiausia iš 60 mln. metų senumo kristalinių uolienų.

Sera do Maro šlaitai apaugę drėgnaisiais tropiniais miškais (vadinamieji Atlanto miškai), tačiau amžių bėgyje didelė jų dalis iškirsta. Išlikę masyvai įtraukti į nacionalinius parkus, rezervatus. Regione esančios 25 saugomos teritorijos (iš viso 470 000 ha) yra įtrauktos į pasaulio paveldo objektų sąrašą kaip *Atlanto miškų pietryčių rezervatai*.


Image:Serra dos ÓrgãosBrazil.jpg|Sera dos Organjoso nacionalinis parkas
Image:PicoParana2006-3.jpg|Paranos kalnas
Image:Almost deserted beach.jpg|Pakrantės skardžiai Ubatubos apylinkėse


## Šaltiniai
Paresiso kalnai

**Paresiso kalnai** arba **Sera dos Paresisas** () – kalnagūbris Brazilijos plokščiakalnio šiaurės vakaruose, Rondonijos valstijoje. Sudaryti daugiausia iš smiltainio. Būdingi stalkalniai (taip vadinamos šapados), stačiais šlaitais besileidžiantys į pietvakarius. Aukštis iki 669 m.

Būdinga krūmynų savana (seradas), šlaituose – sezoniškai drėgni miškai. Paresiso kalnuose prasideda daug Madeiros intakų. Įsteigtas Pakas Novoso nacionalinis parkas.

## Šaltiniai
Dolai (Lomžos apskritis)

**Dolai** () – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Sniadovo valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Duchni Mlodė

**Duchni Mlodė** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Sniadovo valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į rytus nuo Sniadovo, apie 16 km į pietus nuo Lomžos ir apie 78 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Jakač Borova

**Jakač Borova** () – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Sniadovo valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į vakarus nuo Sniadovo, apie 19 km į pietvakarius nuo Lomžos ir apie 84 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Atėnų olimpinis stadionas

**Atėnų olimpinis stadionas „Spiros Louis“** () yra Atėnų olimpinio sportinio komplekso dalis. Pavadintas Spiridon Louis, pirmojo 1896 m. modernaus olimpinio maratono nugalėtojo, vardu. Tai įvairios paskirties stadionas Atėnuose, Graikijoje.

## Istorija

Pastatytas 1980–1982 m. Europos atletikos varžyboms, vykusioms 1982 m. Stadioną 1982 m. rugsėjo 8 d. atidarė Graikijos prezidentas *Konstantinos Karamanlis*. Stadione 1991 m. vyko Viduržemio jūros žaidynės, taip pat 1997 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas.

Buvo renovuotas 2004 m. vasaros olimpinės žaidynėms. Po renovacijos oficialiai atidarytas 2004 m. liepos 30 d. Stadione vyko atletikos rungtys ir futbolo varžybos. Atidarymo ceremonija vyko rugpjūčio 13 d., uždarymas rugpjūčio 29 d. Stadiono vietos olimpiadai buvo sumažintos iki 71 030 vietų. 56 700 sėdimų vietų buvo paliktos bėgimo ir lauko rungtims, futbolo varžyboms sėdimų vietų skaičius buvo padidintas.

## Futbolas

Stadione namų rungtynes žaidžia AÉK Athī́na ir Panathīnaïkós AÓ. Taip pat yra žaidusi Olympiakós SFP. Didžiausias žiūrovų skaičius (75 263) susirinko 1983 m. lapkričio 3 d. į futbolo varžybas tarp Olympiakós ir Hamburger SV.

2007 m. gegužės 23 d. vyko UEFA Čempionų lygos finalas tarp AC Milan ir Liverpool FC, kuriame 2-1 laimėjo Milano klubas.

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Karaiskakio stadionas

**Karaiskakio stadionas** () – futbolo stadionas Pirėjuje, Graikijoje. Pavadintas Georgios Karaiskakis (1782–1827), Graikijos nepriklausomybės karo herojaus, vardu. Namų rungtynes žaidžia Olympiakós SFP. Stadionas turi keturių žvaigždučių UEFA sertifikatą, leidžiantį rengti UEFA Europos lygos finalą.

## Istorija

Atidarytas 1896 m., čia vyko I vasaros olimpinės žaidynės. Renovuotas šeštajame XX a. dešimtmetyje ir pilnai perstatytas 2004 m. vasaros olimpinės žaidynėms futbolo varžyboms.

## Galerija

Gate7 against panathinaikos.jpg|Gate 7 2006 m. sausio 15 d. derbio metu
Image Olympiacos Chelsea CL0708 2.jpg|Olympiacos–Chelsea Čempionų lygos metu 2008 m.

 
## Nuorodos

* Stadiono svetainė
PAÓK stadionas

**PAÓK stadionas** (; taip pat ***Tumbos stadionas***, ) – futbolo stadionas Salonikuose (Graikija), Tumbos mikrorajone. Oficialus stadiono pavadinimas yra „PAÓK stadionas“, bet jis vadinamas ir Tumbos stadionu pagal Salonikų priemiestį.

## Istorija

Atidarytas 1959 m. rugsėjo 6 d. Jame namų rungtynes žaidžia PAÓK FC. Stadionas talpino 45 000 žiūrovų, bet po 1998 m. renovacijos sėdimų vietų sumažėjo iki 28 703. Didžiausias žiūrovų skaičius pasiektas 1976 m. gruodžio 19 d., per pirmos divizijos futbolo varžybas tarp PAÓK ir AÉK Athī́na.

Stadione yra žaidusi Graikijos rinktinė. Stadionas 2004 m. vasaros olimpinėms žaidynėms buvo pasirinktas rinktinių treniruotėms.

## Nuorodos

* Toumba stadionas stadia.gr svetainėje
Rio deklaracija dėl aplinkos ir plėtros

**Rio deklaracija dėl aplinkos ir plėtros** (dažnai trumpiau įvardinama kaip **Rio deklaracija**) – dokumentas, priimtas 1992 m. Rio de Žaneire vykusioje Jungtinių Tautų Aplinkos ir plėtros konferencijoje. Deklaracija susideda iš 27 trumpų principų, kuriais remiantis šalys turėtų toliau bendradarbiauti siekdamos konkretesnių su darniuoju vystymusi ir aplinkos apsauga susijusių tarptautinių susitarimų.

Deklaracijos tekstas buvo pabaigtas rengti ketvirtojo paruošiamojo susitikimo metu (1992 m. balandį), o pačios Rio konferencijos metu tik pateiktas valstybių patvirtinimui (dėl ko susilaukė kai kurių šalių kritikos). Dokumente pateikti principai atspindi kompromiso tarp išsivysčiusių ir besivystančių valstybių bei aplinkosaugos ir ekonomikos paiešką; pratęsia ir papildo 1972 m. Jungtinių Tautų Žmogaus aplinkos konferencijos deklaraciją.

Deklaracijos įgyvendinimu rūpinasi Jungtinių Tautų darnios raidos komisija.

## Nuorodos
* Deklaracijos tekstas  (lietuvių k.)

## Susiję straipsniai
* Jungtinių Tautų Žmogaus aplinkos konferencija
* Žemės susitikimas dėl darnios plėtros
* Jungtinių Tautų darnios raidos komisija

## Išnašos
Kamantai (Klimovka)

**Kamantai** (, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. ***Klimovka***, ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Krasnojarskojės kaimo gyvenvietės kaimas.

## Istorija

Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. Unguros kairiajame krante išlikęs XI a. – XIII a. Kamantų piliakalnis. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities nuo 1727 m. Gudvalių, nuo 1907 m. Gailbodų valsčiaus kaimas. 1930 m. sausio 1 d. Kamantai sujungti su Demildžiais. Priklausė Darkiemio parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono (), vėliau Oziorsko rajono, 1947 m.–1993 m. Bagrationovo apylinkės kaimas.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Pukapukiečių kalba

**Pukapukiečių kalba** (*Puka Puka, Bukabuka, Buka Buka*) – polineziečių kalbų grupei priklausanti kalba, kuri vartojama kaip šnekamoji kalba Kuko Salose bei migrantų bendruomenėse Naujojoje Zelandijoje, Australijoje. 

Ciklonų neretai niokojamos Pukapuka (apie 500 gyv.) bei jos išeiviais apgyvendinta Nasau (apie 70 gyv.) salos – praktiškai vieninteliai Kuko Salų atolai, kur kalbama šiame salyne vietine „sava“ kalba. Lingvistiniu požiūriu Pukapukos gyventojai priklauso vakarų polineziečių etninei grupei. Jie daug artimesni Samoa ir Tokelau žmonėms, nei bendrapiliečiams iš likusių Kuko Salų. Vietinėje kalboje taip pat pastebima rytų polineziečių įtaka. Šios kalbos rašto forma yra formavimosi stadijoje, sudarinėjami dvikalbiai žodynai, šia kalba ruošiama „Puka Yaa, t. y., verčiama Biblija. 

## Šaltiniai

## Literatūra

* *Pukapukan dictionary manuscript*. 1991, Auckland. University of Aukland
* Rangi Moeka'a *A Pukapukan vocabulary* (typescript). 1967
* Julia Hecht *The culture of gender in Pukapuka: male, female and the mayakitanga 'sacred maid*'. Journal of the Polynesian Society, vol. 86, 183-206 p. 1979, Wellington. The Polynesian Society
* Mary Salisbury *A Grammar of Papukan*. 2003, University of Auckland

## Nuorodos
* 
* Pukapukiečių kalbos aprašymas
Vaivadijos kelias 668 (Lenkija)

**Vaivadijos kelias 668** () - kelias šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Lomžos, Grajevo ir Monkų apskrityse. Ilgis - 52 km.

Pagrindinės gyvenvietės prie kelio:

* Piontnica;
* Jeziorkas;
* Kovnatai;
* Jančevas;
* Jedvabnas;
* Pžitulai, vaivadijos kelias Nr. ;
* Chžanovas;
* Radziluvas;   
* Karvovas;
* Mšcichai;
* Klimaševnica;
* Osoveco Tverdza, vaivadijos kelias Nr. .
Vaivadiškių dvaras

**Vaivadiškių dvaras** – dvaras, esantis medinis pastatas, su parku, esantis Siesikų seniūnijoje, Ukmergės rajone.

Dvaro sodybos fragmentai – vienaaukštis medinis su mansarda ponų namas, svirnas, kalvė. Dvaro sodyba kūrėsi nuo XIX a. pirmosios pusės.

## Istorija
Sovietmečiu dvare veikė NKVD.

## Šaltiniai
Jedvabno miesto herbas

**Jedvabno miesto [[herbas]]** () – vienas iš Jedvabno miesto simbolių.

## Aprašas
Žydrame herbo skydo lauke sidabrinė pasaga priekiu į viršų, pasagos centre ir ant pasagos priekio sidabriniai geležiniai kryžiai trikampėmis „rankomis“. Už pasagos sukryžiuoti išrautas žalias medis ir juodas inkaras. 

## Šaltiniai

* Aprašymas apie herbą (lenk.).
Jedvabno Šv. Apaštalo Jokūbo parapija

**Jedvabno Šv. Apaštalo Jokūbo parapija** () - parapija įkurta 1415 metais. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Jedvabno dekanatui. Parapijos mūrinė bažnyčia pastatyta 1925-1935 metais. Pašveninta 1935 m. liepos 22 dieną.

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.) .
Jedvabno dekanatas

**Jedvabno dekanatas** () – vienas iš 24 Lomžos vyskupijos dekanatų. Dekanas – Jerzy Dembiński. Dekanate yra 13 478 tikinčiųjų.

## Parapijos

Dekanate yra 6 parapijos:

* *Bužino Šv. Trejybės parapija* – Bužinas;
* Jedvabno Šv. Apaštalo Jokūbo parapija – Jedvabnas;
* *Lojės Avisos Šv. Jadvygos parapija* – Lojės Avisa;
* Pžitulų Šv. Kryžiaus parapija – Pžitulai;
* *Romanų Švč. Mergelės Marijos parapija* – Romanai;
* Staviskų Šv. Antano Paduviečio parapija – Staviskai.
Božejevo valsčius

**Božejevo valsčius** () – nuo 1919 m. iki 1954 m. egzistavęs valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Balstogės vaivadijoje ir Varšuvos vaivadijoje, Lomžos apskrityje. Valsčiaus pavadinimas kilęs nuo Stare Božejevo kaimo, bet valsčiaus centras buvo Viznos kaimas.

## Istorija

1923 m. sausio 1 d. iš valsčiaus viduje sukurtas naujas Viznos valsčius, kuris egzistavo iki 1927 m. balandžio 1 dienos. 1939 m. balandžio 1 d. valsčius perkeltas į Varšuvos vaivadiją. 1945 m. rugsėjo 18 d. valsčius perkeltas į Balstogės vaivadiją. 1952 m. liepos 1 dienos valsčių sudarė 25 kaimai. Vykdant Lenkijos valsčių reformą, valsčius buvo panaikintas 1954 m. rugsėjo 29 dieną. Nuo 1973 m. sausio 1 d. valsčius tapo Viznos valsčiaus dalimi.

## Šaltiniai

* Główny Urząd Statystyczny w Warszawie: Województwa centralne i wschodnie Rzeczypospolitej Polskiej – podział na gminy według stanu z dnia 1.IV 1933 roku, Książnica-Atlas, Lvovas 1933 m.;
* Liczba ludności z publikacji „Rocznik Demograficzny Polski“, GUS 1975–1995;
* Skorowidz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej – Tom V – Województwo Białostockie, Główny Urząd Statystyczny Rzeczypospolitej Polskiej, Warszawa 1924;
* Wykaz Gromad Polskiej Rzeczypospolitej Ludowej według stanu z dnia 1.VII 1952 m., PRL, GUS, Varšuva;
* 1922 m. valsčiaus padalinimo įstatymas (lenk.) ;
* 1926 m. valsčiaus susjungimo įstatymas (lenk.) ;
* 1938 m. valsčiaus perkėlimo į Varšuvos vaivadiją įstatymas (lenk.) ;
* 1945 m. valsčiaus perkėlimo į Balstogės vaivadiją įstatymas (lenk.) ;
* 1954 m. valsčiaus panaikinimo įstatymas (lenk.) ;
* 1972 m. Lenkijos valsčių atkurimo įstatymas (lenk.) ;
Jedvabno žydų kapinės

**Jedvabno žydų kapinės** () - žydų kapinės įkurtos XIX a. Jedvabno mieste. Kapinių teritorija 1,29 ha, kurioje nėra išlikę antkapių. Per II pasaulinį karą kapinės buvo nusiaubtos.
 

Vaizdas:Pomnik na cmentarzu żydowskim w Jedwabnem.jpg
Vaizdas:Cmentarz żydowski w Jedwabnem - kamienne nagrobki.jpg
Vaizdas:Jedwabne, ul. I. Krasickiego, obelisk upamiętniający tragedię zamordowanych Żydów.jpg


## Nuorodos

* Aprašymas apie kapines I (lenk.) .
Viznos valsčius (1923–1927)

**Viznos valsčius** () - nuo 1923 m. iki 1927 m. egzistavęs valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Balstogės vaivadijoje, Lomžos apskrityje. 1923 m. sausio 1 d. iš Božejevo valsčiaus sukurtas naujas valsčius, kurį sudarė tik Viznos kaimas. Valsčius egzistavo iki 1927 m. balandžio 1 dienos. Nuo 1973 m. sausio 1 d. vietoje Božejevo valsčiaus įkurtas Viznos valsčius.

## Šaltiniai

* Skorowidz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej - Tom V - Województwo Białostockie, Główny Urząd Statystyczny Rzeczypospolitej Polskiej, Warszawa 1924;
* 1922 m. valsčiaus įkūrimo įstatymas (lenk.) ;
* 1926 m. valsčiaus panaikinimo įstatymas (lenk.) ;
* 1972 m. Lenkijos valsčių atkurimo įstatymas (lenk.) ;
MiniDisc

**MiniDisc** – magnetinis optinis diskas, naudojamas kaip keičiama išorinė duomenų laikmena, talpinanti 60, 74 arba 80 min. skaitmeninio garso įrašo trukmės. Mini diskas laikomas 68×72×5 mm matmenų kasetėje panašiai kaip ir 3,5 colių diskelis. Audio mini diskus galima perrašyti daugybę kartų.

Naudoja MD ATRAC garso signalų suspaudimo būdą, tuo tarpu kompaktinis diskas (CD) naudoja 16 bitų PCM. Perdavimo greitis standartiniame režime siekia 292 kbit/s ir naudoja 2 kanalų stereofoninį kodavimą.

## Istorija
Pirmieji mini diskai pasirodė 1992 m. Juos sukūrė „Sony“ korporacija. 1993 m. „Sony“ pristatė MD Data formatą, kuriame buvo galima saugoti ir kitokio tipo duomenis, tačiau formatas nebuvo populiarus dėl prasto suderinamumo – MD Data duomenų negalima buvo įrašyti į audio mini diskus. 1997 m. buvo pristatytas MD-Data2 formatas, talpinantis 650 MB duomenų. 2004 m. buvo pristatytas Hi-MD formatas, kurio talpa 1 GB, jame tilpdavo iki 45 val. trukmės audio įrašo.

„Sony“ nutraukė MD grotuvų gamybą, paskutinis grotuvas buvo parduotas 2013 m. MiniDiscs buvo labai populiarūs Japonijoje, taip pat sulaukė pasisekimo Europoje.

## Nuorodos

* Nuo 2013 m. kovo mėn. „Sony“ nutraukia MiniDisc prekybą (anglų k.)

## Išnašos
Espinjaso kalnai

**Espinjaso kalnai** arba **Sera do Espinjasas** () – kalnagūbrių grupė Brazilijos plokščiakalnyje, San Fransisko aukštupio dešiniajame krante, maždaug tarp 15-21° p. pl. Patenka į Bahijos ir Minas Žeraiso valstijų teritorijas. Būdingas aukštis viršija 1000 m, o aukščiausia vieta siekia 2107 m (Solo k.). Espinjaso kalnuose yra svarbūs geležies rūdos, mangano, boksito, aukso telkiniai.

Rytinius šlaitus dengia sezoniškai drėgni tropiniai miškai, vakarinius – kserofitiniai krūmynai ir retmiškiai (seradas). Įsteigtas Sempre Vivaso nacionalinis parkas.

## Šaltiniai
Sera do Navijas

**Sera do Navijas** () – miestas šiaurės rytų Brazilijoje, Amapos valstijoje, 141 km nuo Makapos. Yra svarbus mangano rūdos telkinys, atrastas 1941 m. XX a. antroje pusėje jame buvo ~40 mln. tonų uolienų, savo sudėtyje turinčių nuo 58 % mangano.

Sera do Navijo savivaldybė sudaryta 1992 m.

## Šaltiniai
La Specijos provincija

**La Specijos provincija** () – Italijos provincija Ligūrijoje. Provincijos sostinė – Specija.

Provincijos plotas – 881 km², joje gyvena 223606 žmonės. Provincijoje yra 32 savivaldybės.
Brugnato, Montemarcelo, Telaro ir Varese Ligure kaimai yra gražiausių Italijos kaimų sąraše.
 

## Didžiausios provincijos savivaldybės

Mažiausia savivaldybė yra Karodanas su 535 gyventojais.

## Užsieniečiai

La Specijos provincijoje yra 16477 užsieniečiai (2010 m.), kurie sudaro 7,37% provincijos gyventojų. Daugiausiai užsieniečių atvyko iš:

* : 3280
* : 2810
* : 2482
* : 2114
* : 734
* : 518
* : 486
* : 381
* : 292
* : 218
## Galerija

File:Luna Amphitheater1.jpg|Lunio romėno amfitetras
File:Spezia Manarola.jpg|Manarola
File:Spezia vernazza.jpg|Vernaza
File:La Spezia - Palazzo della Provincia.JPG|Provincijos rūmai
File:Levanto-IMG 1250.JPG|Levantas
File:Brugnato (SP) - piazza Alcide De Gasperi - colonna dell'Immacolata.jpg|Brugnatas
File:Varese Ligure3.JPG|Varese Ligurė
File:Sarzana - Via Mazzini2.JPG|Sarzana
File:La Spezia Gg.jpg|Specija
File:Porto lerici.jpg|Lericis
File:Portovenere panorama.JPG|Portovenerė
File:Isola Palmaria.jpg|Palmarijos sala
File:Fortezza di Sarzana.jpg|Sarzanos tvirtovė


## Išnašos
Aušra Kilkuvienė

**Aušra Kilkuvienė** (g. 1975 m. kovo 11 d.) – Lietuvos televizijos ir radijo laidų vedėja.

## Biografija
Dirbo radijo stotyse „Martis“, „Kauno fonas“. 2002–2008 m. vedė tuo metu itin išpopuliarėjusią laidą „TV pagalba“. 2008–2009 m. vedė TV3 laidą „Čia ir dabar“, tais pačiais metais buvo ir laidos „Kriminaliniai tyrimai“ užkadrinis balsas, 2010–2011 m. laidos „24 valandos“ užkadrinis balsas.

Dalyvavo „Žvaigždžių duetų“ ketvirtajame sezone, kartu su Giedriumi Arbačiausku.  2013-2015 m. vedė Lietuvos ryto TV laidą „Kitoks pokalbis" nuo 2015 m. rudens kelis mėnesius vedė Lietuvos ryto TV laidą „Ginčas“. Nuo 2015 m. Gruodžio mėnesio tapo LNK laidos „Yra, kaip yra“ vedėja ir vedė laidą iki 2016 m. vasaros.  Yra projekto „Tu gali kurti“ projekto vadovė.

## Nuorodos
* Iš profilio // Kauno diena, 2003-08-02
Viznos žydų kapinės

**Viznos žydų kapinės** () - žydų kapinės Viznos kaime. Kapinių teritorija 0,9 ha. Per II pasaulinį karą kapinės buvo sunaikintos.

## Literatūra

* Przemysław Burchard: Pamiątki i zabytki kultury żydowskiej w Polsce. Warszawa: 1990 m., s. 69.   
 
## Nuorodos

* Aprašymas apie kapines (lenk.).
Piko 31 de Marso

**Piko 31 de Marso** arba **Kovo 31-osios kalnas** () – viršūnė Gvianos plokščiakalnyje, ties Brazilijos−Venesuelos siena, visiškai greta Neblinos kalno, išlikęs ant to paties pagrindo. Aukštis – 2937 m. Tai antras pagal aukštį kalnas Brazilijoje. Patenka į Neblinos ir Parima Tapirapeko nacionalinių parkų sudėtį.

Piko 31 de Marso atrastas 1964 m., kopiant į Nebliną. Kalnas pavadintas tuo metu šalį valdžios karinės diktatūros perversmo dienos (kovo 31) garbei. 1985 m. panaikinus diktatūrą, senasis pavadinimas išliko. Jis naudojamas tik Brazilijoje – venesueliečiai kalną laiko Neblinos masyvo dalimi ir jam nėra suteikę atskiro vardo.
Viznos Šv. Jono Krikštytojo parapija

**Viznos Šv. Jono Krikštytojo parapija** () - parapija įkurta 1390 metais. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Piontnicos dekanatui. Parapijos mūrinė bažnyčia pastatyta 1526 metais.

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.) .
Calum Elliot

**Calum Elliot** (g. 1987 m. kovo 30 d. Edinburge) – buvęs Škotijos futbolininkas, puolėjas.

## Karjera
2004 m. pasirašė sutartį su Edinburgo Heart of Midlothian klubu. Debiutavo 2004–2005 m. sezone prieš Inverness Caledonian Thistle. Pirmą įvartį pelnė 2005 m. gruodį prieš Falkirk FC, laimėjus rungtynes 5-0. Po savaitės, su klubu pasirašė naują, trejų su pusę metų sutartį. Buvo skolinamas Motherwell FC, Livingston FC ir Dundee FC klubams. 2012 m. sausio mėnesį pasirašė dvejų metų kontraktą su Vilniaus Žalgirio klubu.. Jau pirmosiose savo A lygos rungtynėse žaidėjas įmušė pergalingą įvartį į Gargždų „Bangos“ vartus. Kitose rungtynėse su Klaipėdos "Atlantu Kalumas pasižymėjo net keturis kartus. Gegužės 20 d. kartu su Vilniaus Žalgirio komanda iškovojo Lietuvos Futbolo Federacijos taurę.

2013 m. vasario pabaigoje pasirašė sutartį iki sezono pabaigos su Alloa Athletic FC klubu. 2013 m. balandžio pabaigoje pasiekė žodinį susitarimą su Livingston FC klubu, tačiau 2013 m. liepos viduryje buvo paskelbta, kad Kalumas perėjo į Raith Rovers FC klubą.

## Pasiekimai
; su VMFD Žalgiris
* 2011-2012 m. LFF taurės laimėtojas

; Asmeniniai
* **Geriausias jaunas Škotijos futbolo lygos mėnesio žaidėjas**
2009 m. balandis su Heart of Midlothian Edinburgh
* **Geriausias A lygos mėnesio žaidėjas**
2012 m. kovas su FK Žalgiris Vilnius

## Šaltiniai

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Kuko Salų nacionalinis stadionas

**Kuko Salų nacionalinis stadionas** () – universalus stadionas Kuko Salų didžiausioje Rarotongos saloje. Stadionas įsikūręs šalies sostinėje Avarua, turinčioje apie 10 000 gyv., šalia Tereoros Koledžo. 

Stadiono pagrindinį žalios vejos lauką juosia bėgimo takai, todėl naudojamas ne tik pagrindinėms futbolo ir regbio, bet ir įvairių lengvosios atletikos rungčių varžyboms pravesti. Stadione telpa 3 000 žiūrovų, apie 500 vietų iš jų įrengta dengtose tribūnose. Čia rengiamos ir didelės šventės, festivaliai. Stadiono veiklai vadovauja paskirtas valdytojas, kurį išrenka valdyba, sudaryta iš Sporto ir nacionalinio olimpinio komiteto (CISNOK), privataus sektoriaus bei vyriausybės atstovų. 

## Istorija

Nacionalinis stadionas pastatytas 2002 m. Nuo 2009 m. vadinamas BCI stadionu (BCI, *Bank of the Cook Islands* – Kuko Salų bankas). Tais pačiais metais, ruošiantis priimti *Pacific Mini Games* žaidynes,  atnaujintas, nutiesti nauji bėgimo takai, išplėsti atskirų rungčių sektoriai (ieties, disko metimo, rutulio stūmimo).  

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kuko Salų Nacionalinis stadionas pasaulio stadionų svetainėje 
* BCI stadionas (nuotrauka) geriausių Okeanijos stadionų tinklalapyje
* Kuko Salų Nacionalinis stadionas (nuotrauka)
* Avarua Nacionalinis stadionas žemėlapyje
Viznos žemės

**Viznos žemės** () – istorinis teritorinis vienetas egzistavęs XIV a.-1795 m. šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos regione. Žemių centras buvo Viznos kaimas. Žemės šiaurėje ribojosi su Rytų Prūsija, rytuose su Bielsko žemėmis ir pietvakariuose su Lomžos žemėmis.

## Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki XI a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XI a. šioje vietovėje buvo pastatyta tvirtovė ir įkurta Viznos gyvenvietė. Tvirtovės paskirtis buvo gintis nuo jotvingių puldinėjimų. Kurį laiką šią tvirtovę buvo užėmęs Lietuvos didysis kunigaikštis Vytenis, kuriam ši tvirtovė buvo svarbi ginantis nuo kryžiuočių. XIII a. viduryje kryžiuočiai tvirtovę sugriovė. 1296 m. buvo atstatyta kryžiuočių ordino sugriauta tvirtovė. Panašiu metu ir susiformavo Viznos žemių ribos. Apie 1340 m. šias žemes valdė Mazovijos kunigaikštis Zemovitas IV. 1468 m. žemės prijungtos prie Lenkijos karalystės. XVI a. žemės buvo padalintos į Viznos, Vonsošo ir Radziluvo apskritis. Iš viso žemėse buvo 280 kaimų iš kurių 133 Viznos apskrityje ir 147 Vonsošo apskrityje. 1795 m. šios žemės atiteko Prūsijos karalystės, Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui.

## Nuorodos

* [Aprašymas apie Vizną [Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografinis žodynas|Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne], Tom XIII (Warmbrun – Worowo) z 1893 r. (lenk.)];
* [Aprašymas apie Viznos žemes [Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografinis žodynas|Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne], Tom VI (Malczyce – Netreba) z 1885 r. (lenk.)].