open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Beisbolas 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Beisbolo varžybos 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyko rugpjūčio 13 – rugpjūčio 23 dienomis Wukesong beisbolo lauke, laikinajame sukurtame prie Pekino Wukesong kultūros ir sporto centro. Beisbolo varžybose žaidžia tik vyrų komandos.

Tarptautinis olimpinis komitetas nutarė išbraukti beisbolo varžybas iš olimpinių žaidynių programos nuo 2012 metų Londono olimpinių žaidynių.

## Kvalifikacija

Į olimpines žaidynes patenka 8 beisbolo komandos, užėmusios pirmąsias vietas kontinentų čempionatuose ir atrankos turnyruose.

## Varžybų sistema

Visos į olimpines žaidynes patekusios rinktinės žaidžia vienoje grupėje po vienerias rungtynes su visomis komandomis. Keturios geriausios grupės komandos patenka į atkrentamąsias rungtynes.

### Grupė

**Varžybos grupėse**

### Atkrentamosios rungtynės

**Pusfinaliai**

**Finalas dėl 3-čiosios vietos**

**Finalas**

## Medalių lentelė

|-style="background-color:gold;" |
! 
| |
|-style="background-color:silver;" |
! 
| |
|-bgcolor=cd853f |!
! 
| |
|}

## Nuorodos
* Tarpt. olimpinio komiteto tinklalapis
Kubos pesas

**Kubos pesas** (ISO 4217 kodas: *CUP*) – Kubos valiuta. Pesas padalintas į 100 sentavų. Kuboje cirkuliuoja kartu su Kubos konvertuojamuoju pesu. Kaip ir daugumoje socialistinių valstybių, ši valiuta skirta tik Kubos piliečiams. Užsieniečiai naudoja konvertuojamajį pesą.
Gamtos tyrimų centro Ekologijos institutas

2010 metais apjungus Botanikos, Ekologijos, Geografijos ir Geologijos institutus buvo įkurtas Gamtos tyrimų centras(Nature research centre).

## Istorija
Lietuvos mokslų akademijos Gyvulininkystės ir veterinarijos institute 1952 m. spalio 1 d. įkurta Parazitologijos laboratorija. 1956 m. laboratorijos pagrindu Lietuvos MA Biologijos institute įkurta parazitologijos laboratorija su 5 skyriais: bendrosios, medicininės, veterinarinės parazitologijos, ichtioparazitologijos ir fitohelmintologijos. 1956 m. prie laboratorijos įkurta Lietuvos helmintologų draugija.

1959 m. reorganizavus Biologijos institutą įsteigtas Zoologijos ir parazitologijos institutas, nuo 1989 m. – Ekologijos institutas, nuo 2003 m. – Vilniaus universiteto Ekologijos institutas. Institutas turi savo leidyklą. Dirba 65 mokslininkai (2003 m.), iš jų 9 habilituoti daktarai.

2010 m. reorganizavus mokslines instutucijas, Ekologijos institutas buvo prijungtas prie Valstybinio mokslinių tyrimų instituto Gamtos tyrimų centras .

## Veikla
Svarbiausios mokslinio tyrimo kryptys:
* Lietuvos vandenų ir sausumos ekosistemų faunos, jos įvairovės, populiacijų ir bendrijų funkcionavimo, sąveikos, ryšio su aplinka, adaptacijos ir evoliucijos dėsningumai ir mechanizmai.
* parazitų vaidmuo ekosistemoje ir populiacijose, sąveikos su šeimininkais ekologiniai ir genetiniai dėsningumai
* chemorecepcijos, feromoninės komunikacijos, gyvūnų elgesio fiziologiniai ir ekologiniai mechanizmai.

Institutas įvykdė ir tęsia nacionalines bei tarptautines programas:
* Aplinkos taršos biologiniai efektai jūrų pakrančių ekosistemose.
* Atominė energetika ir aplinka.
* Ekologinis monitoringas.
* Europos bioįvairovės informacijos tinklas
* Lietuvos ekologinis tvarumas.
* Žmogus ir biosfera.

Institutas bendradarbiauja su keliolika Europos ir JAV mokslo įstaigų, dalyvauja dešimtyje tarptautinių projektų.

## Leidiniai
Instituto tyrimų duomenys skelbiami tęstiniuose leidiniuose:
* Acta entomologica Lituanica,
* Acta Hydrobiologia Lituanica,
* Acta ornithologica Lituanica,
* Acta parasitologica Lituanica,
* Acta zoologica Lituanica,
* Ekologija.

## Direktoriai
* Pranciškus Šivickis – 1959–1960 m.
* G. Volskis – 1960–1963 m.
* Petras Zajančkauskas – 1963–1983 m.
* Vytautas Kontrimavičius – 1983–1989 m.
* Juozas Virbickas – 1990–2003 m.
* Mečislovas Žalakevičius – nuo 2003 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Instituto svetainė
IMG models

**IMG Models** – vienas didžiausių ir garsiausių tarptautinių modelių agentūrų. Būstinė – Paryžius. Padaliniai veikia Niujorke, Los Andžele, Londone, Sidnėjuje ir  Milane. „IMG Models“ supermodeliai – Naomi Campbell, Kate Moss, Heidi Klum, Tatjana Sorokko, Gisele Bündchen, daugybė kitų garsių modelių. Veiklos pradžioje tarpininkavo taip pat vyrų modeliams, tačiau atitinkamas veiklos skyrius buvo parduotas naujai įsteigtai įmonei „Public Image Worldwide“.
„IMG Models“ yra „International Management Group“ dalis.

## Nuorodos
* Oficialus „IMG models“ tinklalapis
1652 m.

**1652** m. buvo keliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.

## Lietuvoje

### Gimtadieniai

**Nedatuota**

* Stanislavas (Stanislovas) Antanas Ščiuka, šlėkta, didikas, politikas ir rašytojas. Kariškio Stanislavo ir Sofijos Špilevskos Neronovič sūnus, 1695 m. vasario 6 d. vedęs seniūno Jano Boguslavo Potockio dukrą - Konstanciją Mariją Aną Potocką (m. 1710 m.).

## Pasaulyje

### Gimtadieniai
* **[[Balandžio 7]]** d. – Klemensas XII, 246-asis Popiežius (m. 1740 m.).

## Nuorodos
Elbingo žodynėlis

**Elbingo žodynėlis** rankraštinis vokiečių – prūsų ir vokiečių kalbų žodynėlis, seniausias prūsų (ir apskritai baltų) rašto paminklas. Rankraščių rinkinio, suradėjo vardu pavadinto Noimano kodeksu (*Codex Neumannianus*) dalis. 1825 m. kodeksą Elbingo pirklio A. Grubnau palikime surado Francas Noimanas. Jis kodeksą 1868 m. perdavė Elbingo miesto bibliotekai, kurioje saugotas iki Antrojo pasaulinio karo, tolesnis likimas nežinomas.

## Noimano kodeksas
Noimano kodeksą sudaro 3 vokiečių kalba rašyti teisynai – Liubeko, Pamedės, senasis lenkų teisynas bei vokiečių – prūsų kalbų žodynėlis. Žodynėlyje iš viso 186 puslapiai (paskutinis tuščias), F. Noimano sunumeruoti nuo 1 iki 185. Paskutiniuose 17 Elbingo žodynėlio puslapių (169–185; be pavadinimo) – XIV a. pab. ar XV a. pr. nuorašas. Autorius pasirašė 185 puslapyje: „parašė Petras Holcvešeris iš Marienburgo“ (*Explicit per manus Petri Holczwesscher De Marienburg*). Elbingo žodynėlį jis nurašė iš originalo ar jo nuorašo, sudaryto XIII a. gale (ar XIV a. pradžioje), bet seniai dingusio. Nemokėdamas prūsų kalbos, padarė nemažai klaidų. Originalo autorius (anonimas), matyt, mokėjo prūsiškai.

## Žodynėlis
Žodynėlyje yra 802 prūsų ir tiek pat vokiečių kalbos (parašytų pirma) žodžių, surašytų ne abėcėlės tvarka, o sugrupuotų į 32 nevienodas temines grupes (pvz., grupė ),  – prūsų *Mettan*, vokiečių *Somer (Sommer)*, liet. vasara – prūsų *Dagis*, ,  – prūsų *Assanis*, ,  – prūsų *Semo* ir kt.). Užrašyti tik daiktavardžiai ir keletas spalvas reiškiančių būdvardžių, nėra nė vieno veiksmažodžio, įvardžio, bažnytinių terminų. Pamedės tarmė archajiškesnė už prūsų katekizmų šnektas (žodynėlis apie 200 metų senesnis): išlaikyta senoviškesnė balsio *ā* kokybė (*mote* – , katekizmuose *mūti*), bevardė vardažodžių giminė (*mettan*, ).

Pirmą kartą Elbingo žodynėlį paskelbė Georgas Neselmanas 1868 m., fotografuotinius leidimus – Adalbertas Becenbergeris, V. Simonas 1897 m. ir Vytautas Mažiulis 1966 m.

## Literatūra
* Vytautas Mažiulis. Prūsų kalbos paminklai. Vilnius. 1-2 1966–1981 m.

## Šaltiniai
Avalynė

**Avalynė**, *apavas* – aprangos dalis, dėvima ant kojų, kad apsisaugoti nuo aplinkos poveikių, dėl higienos, puošimuisi. Avalynė yra išorinis koją dengiančių aprangos elementų sluoksnis. Įvairios kojinės nėra avalynė.

## Avalynės paskirtis
* Apsauga nuo kenksmingų aplinkos poveikių:
** temperatūros (šalčio – veltiniai ir kt.; karščio; ugnies – ugniagesių batai)
** vandens, purvo – guminiai auliniai batai, kaliošai ir kt.
** mechaninių pažeidimų (akmenų, spyglių ir pan.)
** organizmų (vabzdžių, gyvačių ir pan.)
** sužeidimų kovos priemonėmis – pvz., šarviniai batai, kareiviški batai
* Higienos priemonė – apsaugo kojas ir kojines nuo užteršimo ir kt.
* Puošimosi priemonė
* Uniformos dalis, priklausomybės tam tikrai grupei ženklas
* Kojų sutvirtinimo ir mechaninių savybių pagerinimo priemonė – pvz., sportiniai batai.
* Kojų funkcijų atstatymo priemonė – ortopedinė avalynė

## Avalynės rūšys

* batai
** sportiniai batai
*** futbolo batai
*** kalnų slidžių batai
*** jojimo batai
** 
* bateliai
** mokasinai
** baleto bateliai
* atvira avalynė
** basutės
** sandalai
** kaligos
* kaliošai
* veltiniai
* untai
* šlepetės
* nacionalinė avalynė
** naginės
** klumpės
** getos
** vyžos


Image:Geta.png|Japoniškos getos
Image:Caligae with nails.jpg|Kaliga su kaustytu padu
Image:Hupa moccasins CAC.JPG|Indėnų mokasinai
Image:Wooden Shoes-willow-plain wood.jpg|Medinės klumpės
Image:Slide shoes.jpg|Plastikinės šlepetės
Image:Army-boots.jpg|Švedijos armijos pusbačiai (1968)
Image:Dunlop laarzen-1.jpg|Guminiai auliniai batai
Image:Valenki.jpg|Įvairūs veltiniai. Kai kurie - su kaliošais.
Image:Nagines.jpg|Naginės
Image:Vyzos.2007-08-15.jpg|Lietuvos valstiečių vyžos
Bronius Elsbergas

**Bronius Elsbergas** (1901 m. rugpjūčio 20 d. Pasandravyje, Šiluvos valsčius, Raseinių apskritis – 1998 m. kovo 27 d. Brigantine, Naujojo Džersio valstija, JAV) – Lietuvos architektas.

## Biografija
1924 m. studijavo Lietuvos universitete, 1925–1927 m. Tulūzos (Prancūzija) universitete. 1931 m. baigė Briuselio universiteto dailės ir amatų mokyklą.

1932–1935 m. dirbo bendrovės „Pienocentras“ technikos skyriuje, 1935–1941 m. Lietuvos kariuomenės Ginklavimosi valdybos, 1941–1944 m. Kauno miesto savivaldybės statybos skyriuose. Pasitraukęs iš Lietuvos 1945–1949 m. dirbo architektu Paryžiuje. 1949 m. persikėlė į JAV. Dirbo N. Džersio valstijos Kelių departamente, suprojektavo tiltų.

## Suprojektuoti pastatai

Suprojektavo bendrovės „Maistas“ administracinį pastatą ir sandėlius Klaipėdoje, pieninės ir „Pienocentro“ šaldytuvus Kaune (1931–1935 m.), ginklų dirbtuvių kompleksą Linkaičiuose (dab. Radviliškio rajonas), Valstybės taupomųjų kasų rūmus Kaune (1939 m., su archit. Arnu Funku ir Adolfu Lukošaičiu), Ginklavimo valdybos Tyrimų laboratoriją Kaune (su kitais), daug gyvenamųjų namų.


Residential_house_by_architect_Bronius_Elsbergas.jpg|Kazimiero Škėmos namas Kaune, V. Putvinskio g. 60
Pašiaušė, Nepriklausomybės paminklas.jpg|Laisvės paminklas Pašiaušėje (Kelmės r.)
Vikiteka. Kaunas. Putvinskio 72.JPG|Tercijonų namas Kaune, V. Putvinskio g. 72


## Šaltiniai
Kubos konvertuojamasis pesas

**Kubos konvertuojamasis pesas** – antroji Kubos valiuta (Šalia Kubos peso). Paprastai žymima *CUC$*. Šios valiutos nereikėtų painioti su Kubos pesu. Konvertuojamasis pesas padalintas į 100 konvertuojamųjų sentavų.
Dominikos pesas

**Dominikos pesas** (ISO 4217 kodas *DOP*) – Dominikos Respublikos valiuta. Paprastai žymima RD$. Pesas padalintas į 100 sentavų, kurie nebeišleidžiami į apyvartą.

Dominikos pesai pirmą kartą išleisti 1844 m.
Gurdas

**Gurdas** (ISO 4217 kodas: *HTG*) – Haičio valiuta. Paprastai žymima G. Gurdas padalintas į 100 sentimų.
Trinidado ir Tobago doleris

**Trinidado ir Tobago doleris** (ISO 4217 kodas: *TTD*) – Trinidado ir Tobago valiuta. Paprastai žymima $ arba TT$. Doleris padalintas į 100 centų.
Embutės pilis

**Embutės pilis** () – kuršių, vėliau vokiečių pilis kuršių Bandavos žemėje, dab. Pietų Kuršo savivaldybėje, prie Embutės.

## Istorija
Žinoma nuo 1244 m. pabaigos, kai kuršių medinę pilį () užvaldė Livonijos ordino krašto magistras Ditrichas fon Griuningenas. Kariaudamas su Griuningenu, 1245 m. pr. pilį puolė Lietuvos didysis kunigaikštis Mindaugas, bet neužėmė. 1253 m., kaip pažymi Hermano Vartbergės kronika, pilis atiteko Kuršo vyskupui. 1265 m. magistras Konradas fon Mandernas 0,5 km į pietus nuo buvusios kuršių pilies jam pastatydino mūrinę pilį.

Nuo XVI a. kaip pilis nenaudota, vėliau tapo dvaro buveine. 1700 m. Šiaurės karo metu pilis sugriauta. XVIII a. pilies mūrai panaudoti dvaro sodybos pastatui, vėliau jis išplėstas iki pilies bokšto. 1919 m. dvaro pastatą sudegino bermontininkai.

## Taip pat skaitykite
* Embutės mūšis

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Embutės pilies istorija
Eskadronas

**Eskadronas** – kavalerijos padalinys, dydžiu atitinkantis batalioną ar kuopą.

Pirmieji eskadronai atsirado Karolio V laikais. Eskadronas pradžioje rikiuodavosi į 16 eilių. Prancūzijos religinių karų laikais eskadronai rikiuodavosi tik į 6 eiles, Henriko IV laikais – į 5 eiles, Frydricho Didžiojo laikais – į 2 eiles.

Pradžioje eskadronai turėjo kelis šimtus kavaleristų (bataliono lygis) ir buvo skirstomi į kuopas. Vėliau patirtis karuose parodė, kad gausius eskadronus sunku valdyti mūšio lauke, jie pasidaro mažiau manevringi, sunkiau keičia atakos kryptį. XX a. pradžioje daug kur eskadronai sumažėjo iki 120–150 raitelių (kuopos lygis).

## Didžioji Britanija ir Britų Sandrauga
Didžiosios Britanijos armijoje ir daugelio Britų Sandraugos šalių armijose kavalerijos eskadronas atitinka pėstininkų kuopą ar artilerijos bateriją.

*Eskadronais* taip pat vadina kuopos dydžio dalinius Britanijos SAS (*Special Air Service* 'Specialioji oro tarnyba'), Karališkųjų inžinierių korpuse (*Corps of Royal Engineers*), Karališkajame ryšių korpuse (*Royal Corps of Signals*), Karališkajame Armijos medicinos korpuse (*Royal Army Medical Corps*), Karališkajame logistikos korpuse (*Royal Logistic Corps*).

Eskadronai paprastai žymimi raidėmis ar numeriais – 1-asis eskadronas, A eskadronas. Kai kuriuose Britanijos armijos daliniuose eskadroną gali pavadinti svarbaus istorinio mūšio, kuriame dalyvavo pulkas, pavadinimu.

## JAV
JAV armijoje kavalerijos eskadronas () atitinka pėstininkų ar artilerijos batalioną. Dabar JAV armijoje kavalerija vadinami šarvuočių ir tankų daliniai arba sraigtasparnių daliniai.

## Prancūzija
Prancūzijos kariuomenėje eskadronas () ilgą laiką atitiko kavalerijos divizioną (batalioną), būdavo sudarytas iš kelių kuopų. Nuo XX a. vidurio eskadronas atitinka kuopą. Eskadronams vadovauja kapitonai, kaip ir kuopoms.

## Rusija
Rusijoje eskadronai turėjo 128 kavaleristus, turėjo du puseskadronius po du būrius. Būrį sudarydavo 2 eilės po 16 kavaleristų. *Maršo eskadronai*, karo metais suformuoti atsarginėse kavalerijos dalyse ir keliaudavę į veikiančius kavalerijos pulkus, turėdavo 160 kavaleristų.

Kavalerijos pulkas turėdavo 4 ar 6 eskadronus:
* kirasirų pulkai turėdavo po 4 eskadronus
* visi kiti pulkai – po 6 eskadronus.
Kavalerijos divizionai turėdavo po 2 eskadronus.

Eskadronai atitikdavo kazokų dalinių šimtines.
Albinas Elskus

**Albinas Bielskis-Elskus** (1926 m. rugpjūčio 21 d. Kaune – 2007 m. vasario 8 d. Niujorke, JAV) – pasaulinio garso dailininkas vitražistas, tapytojas, pedagogas.

## Biografija
Tėvas buvo Lietuvos kariuomenės kapitonas. 1942–1944 m. studijavo Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institute, Stasio Ušinsko studijoje. Pasitraukęs į Vokietiją 1945–1947 m. Darmštato aukštojoje technikos mokykloje studijavo architektūrą. Šios žinios vėliau pravertė jam, kaip vitražistui. 1947–1949 m. Dailės ir amatų mokykloje (*École des Arts et Métiers*) Freiburge studijavo tapybą.

Nuo 1949 m. gyveno JAV. Mokėsi Karlo Hackerto vitražo studijoje Čikagoje. 1952–1953 m. Paryžiuje lankė litografijos kursą Dailės meno mokykloje (*École des Beaux-Arts*). 1953 m. Paryžiuje susituokė su Anna Mary Crewdson (1927–2009).

1953–1980 m. dirbo Georgo Durhamo vitražo studijoje Niujorke. 1973–1984 m. dėstė Fordhamo universitete Bronkse (Niujorko valstija), 1982–1990 m. Parsonso dizaino mokykloje (*Parson School of Design*) Niujorke. Nuo 1972 m. Niujorko lietuvių dailininkų sąjungos pirmininkas.

Su paskaitomis ir seminarais apie tapybos ant stiklo ir vitražo meną apkeliavo JAV, Kanadą, Japoniją. Surengė individualių parodų Niujorke (1976 m., 1983 m.), South Hadley (Masačiūsetso valstija, 1977 m.), Blumfilde (Konektikuto valstija, 1983 m.), Butbai Harbore (Nevados valstija, 1992 m.).

1970 m. su D. Fuleriu 10 metrų ilgio burlaiviu perplaukė Atlanto vandenyną (iš Niujorko iki Airijos).

2006 m. sukurtas dokumentinis filmas „Dieviškoji šviesa“ (rež. Gytis Lukšas).

## Kūryba
Sukūrė vitražų ir mozaikų Niujorko (Šv. Kotrynos Sienietės, 1954 m., Kristaus Apreiškimo, 1967 m.), Vašingtono (Šiluvos Švč. Mergelės Marijos koplyčioje, 1965 m.) bažnyčiose, Rokfelerio universitete (1975 m., 1981 m.), Dangaus Vartų kapinių mauzoliejuje Yst Hanoveryje (Naujojo Džersio valstija, 1991 m.) ir kitur.

Vitražai laisvos kompozicijos; figūros neskaidomos švino juostomis, panašios į tapytas.

A. Elskaus kūrinių yra įsigijęs Corning stiklo muziejus JAV, Ely vitražo muziejus Anglijoje, Pilchuk stiklo studija, Nacionalinis M.K.Čiurlionio dailės muziejus, įvairūs privatūs kolekcionieriai.

## Įvertinimas
* 1980 m. JAV Nacionalinis menininkų apdovanojimas.
* 2000 m. Amerikos vitražistų sąjungos (*Stained Glass Association of America*) suvažiavime apdovanotas premija už viso gyvenimo kūrybą.

## Šaltiniai

## Bibliografija
* Piešimo ant stiklo menas (*The Art of Painting on Glass*), Niujorkas, 1980.
* Tapybos ant stiklo menas: vitražo technikos ir komponavimas. – Vilnius: Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2009. – 168 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-854-34-0
* Albinas Elskus: grožio ir vizijos dailininkas (sud. Beatričė Kleizaitė-Vasaris). – Kaunas: Nacionalinis M. K. Čiurlionio dailės muziejus, 2009. – 223 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-471-21-9

## Nuorodos
* www.albinaselskus.com
El Altas

**El Altas** (, ) – miestas šiaurės vakarų Bolivijoje, La Paso departamente, La Paso priemiestis. Išsidėstęs Altiplano plynaukštėje, 4150 m aukštyje (tuo tarpu La Pasas yra įduboje). Yra El Alto tarptautinis oro uostas. Miestas vystosi daugiausia kaip gyvenamasis rajonas, tačiau yra prekybinių centrų, pramonės įmonių (maisto, tekstilės, medienos apdirbimo pramonė). Veikia universitetas.

Kadangi El Altas išsidėstęs aukštai, susisiekimas su La Pasu sudėtingas. 1977 m. nutiestas La Paso–El Alto greitkelis, tačiau jis driekiasi plačiu lanku. 2014–2019 m. išplėtotas keltuvų tinklas.

Didžioji El Alto gyventojų dalis – indėnai (aimarai, kečujai). Veikia tradiciniai indėnų turgūs. El Altas pasižymi dideliu nusikalstamumu.

## Istorija

El Altas (ispaniškai 'aukštasis') augo kaip La Paso kvartalas kol 1985 m. jam suteiktas miesto statusas. Miestas sparčiai plečiasi, į čia atvykstant migrantams iš periferijos. Daugumą El Alto gyventojų sudaro indėnai (kečujai ir aimarai).

## Sportas
* Club Always Ready – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
* Namų rungtynes žaidžia El Alto miesto savivaldybės stadione (), talpinančiame 25 tūkst. žiūrovų.

## Galerija

20170812 Bolivia 1769 crop La Paz sRGB (37926547286).jpg|Keltuvai į El Altą
181 - city of El Alto - busy and beautiful.jpg|El Alto reginys
Che - El Alto - panoramio.jpg|Paminklas Če Gevarai
Mercado-feria 16 de Julio - El Alto (16072458712).jpg|El Alto turgus


## Šaltiniai

## Nuododos
*
Taitiškės

**Taitiškės** – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Mindūnų, siaurymėje tarp Ilmėdo ir Stirnių ežerų. Keliukai į Zamokus, Purvėnus, Toliejus.

## Istorija

1554 m. inventoriuje minima Taitiškių dykynė (*Pustowszczyzna Fotkiszka*) tarp Giedraičių klebono ežero Ilmėdo ir Stirnių ežero, priklausiusio bajorams Giedraičiams, netoli Balninkų dvarui priklausančio Aiginčių kaimo, kuris dabar identifikuotinas su Toliejais.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Likualos regionas

**Likualos regionas** () – Kongo regionas šiaurrytinėje šalies dalyje. Ribojasi su Kuvetės regionu ir Sangos regionu. Išorinė siena su Kongo Demokratine Respublika ir Centrinės Afrikos Respublika. Administracinis centras – Impfondas.

Regione gyvena pigmėjai, yra pabėgėlių iš centrinės Afrikos, Kongo Demokratinės Respublikos, Ruandos.

Regiono šiaurėje yra Telės ežeras, šiaurinė dalis priklauso Ubangio kalnų masyvui.

Likuala šiuo metu užima pirmą vietą Kongo medienos gamyboje. Svarbią vietą užima žvejyba, svarbiausios upės – Ubangis, Likuala, Libenga ir Motaba.

Svarbiausios susisiekimo priemonės – oro ir vandens transportas.

Regionas dalinamas į 3 rajonus:
* Dongu
* Epena
* Impfondas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* http://translate.google.com/translate?hl=en&sl=fr&u=http://www.congo-site.com/pub/fr/v4x/actualites/article.php%3Fnum%3D3677&sa=X&oi=translate&resnum=9&ct=result&prev=/search%3Fq%3Dlikouala%26start%3D30%26hl%3Den%26lr%3D%26safe%3Doff%26rls%3DSUNA,SUNA:2006-49,SUNA:en%26sa%3DN
FK Metalurg Skopje

**Skopjės „Metalurg“** – Šiaurės Makedonijos futbolo klubas iš Skopjės.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1964 m.

## Pasiekimai

## Sezonai
### [[UEFA]] varžybos

## Garsesni žaidėjai
*  Baže Ilijoski

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia x apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
NK Zvijezda Gradačac

**Gradačaco „Zvijezda“** – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Gradačaco.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1922 m.

2022–2023 m. rungtyniavo Pirmoje lygoje užėmė penktą vietą.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Emblema

Vaizdas:NK Zvijezda Gradacac.png|
Vaizdas:NK Zvijezda Gradačac nlogo.png|


## Išnašos

## Nuorodos
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* foot.dk archyvas
* Globalsportsarchive
Brazilijos realas

**Realas** (*R$*) – Brazilijos piniginis vienetas (valiuta), lygus 100 sentavų. ISO 4217 kodas – BRL. Pirmasis realas gyvavo nuo 1690 iki 1942 m. ir naudotas dar portugalų kolonistų. Dabartinis realas yra Brazilijos valiuta nuo 1994 m.
Čilės pesas

**Pesas** – Čilės piniginis vienetas (valiuta), lygus 100 sentavų, kurie nebenaudojami. ISO 4217 kodas - CLP.
FK Horizont Turnovo

**Turnovo „Horizont“** – Šiaurės Makedonijos futbolo klubas iš Turnovo (netoli Strumicos).

## Istorija
Klubas įkurtas 1950 m. Nuo 2008 m. vadinasi **Horizont**.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia x apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
Gajanos doleris

**Gajanos doleris** (*$*) – Gajanos piniginis vienetas (valiuta). ISO 4217 kodas GYD. Padalinta į 100 centų, tačiau jie nenaudojami.
Venesuelos fuerte bolivaras

**Fuerte bolivaras** (*Bs. F*) – Venesuelos piniginis vienetas (valiuta), lygus 100 sentimų. ISO 4217 kodas - VEF.
Bolivaras

**Bolivaras** () – Pietų Amerikos išvaduotojo **[[Simonas Bolivaras|Simono Bolivaro]]** pavardė, pagal kurią pavadintos šios vietovės:

* Bolivaro departamentas – Kolumbijos departamentas;
* El Karmen de Bolivaras – miestas Kolumbijoje;
* Bolivaras – miestas Kolumbijoje;
* Bolivaro provincija – Ekvadoro provincija;
* Bolivaro provincija – Peru provincija;
* Bolivaras – miestas Peru;
* Bolivaras – miestas JAV, Misūryje;
* Bolivaro valstija – Venesuelos valstija;
* Siudad Bolivaras – miestas Venesueloje;
* Simono Bolivaro viršukalnė – kalnas Kolumbijoje;
* Bolivaro viršukalnė – kalnas Venesueloje.

* Bolivaras (valiuta) – Venesuelos valiuta;
* Club Bolívar – Bolivijos futbolo klubas.
Folklando svaras

**Folklando svaras** (*£*) – Folklendo piniginis vienetas (valiuta), lygus 100 pensų. ISO 4217 kodas - FKP. Susietas su JK svaru santykiu 1:1.
Dargaičiai (Šiauliai)

**Dargaičiai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 24 km į šiaurę nuo Šiaulių. Kaimo viduryje, prie gatvės, auga Valstybės saugomas objektas – Kulnio ąžuolas. Greta kaimo teka Kūros upelis. 2014 metais Dargaičių kaime įkurtas didžiausias alpakų ūkis Lietuvoje.

## Istorija

Kaimas rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1620 metais. Iki šiol išlaikęs rėžinę išplanavimo struktūrą. Lietuvos Didžiosios kunigaikštijos laikais kaimo žemės priklausė Šiaulių ekonomijai. Nuo 1791 m. kaimas priklausė Šiaulių valsčiui, nuo 1897 m. – Gruzdžių valsčiaus Piktuižių seniūnijai, nuo 1918 m. – Šiaulių apskrities Saveikių seniūnijai, nuo 1950 m. – Šiaulių rajono Gruzdžių apylinkės kaimas. 1953–1991 m. kaimo žemė priklausė Gruzdžių žemės ūkio technikumo ūkiui.

## Gyventojai
1923 m. surašymo metu kaime buvo 43 ūkiai.

## Šaltiniai
SC Olhanense

**Oljauno SC** – Portugalijos futbolo klubas iš Oljauno.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1912 m. Kitados rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje, o vėliau – žemesniųjų pakopų pirmenybėse.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Lietuviai
* Tomas Švedkauskas, vartininkas 2014–2015 m.

## Spalvinė gama

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai)
* RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrų istorija)
FC Carcavelinhos

**Karkaveloso FC** – buvęs Portugalijos futbolo klubas, gyvavęs Karkavelose.

## Istorija
1912 m. įkurtas klubas. 1928 m. Portugalijos čempionate užėmė pirmą vietą. 

1935 m. čempionate užėmė trečią vietą.

1942 m. susijungė su Uniao Lisboa ir buvo įkurtas naujas Atletico Lisboa klubas.

## Spalvinė gama
Mėlyna, raudona ir balta – klubo tradicinės spalvos.

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose rungtyniauja balta mėlyna apranga. 

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* Globalsportsarchive
* RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai)
* RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrų istorija)
Portugalijos futbolo lygos taurė

**Portugalijos futbolo lygos taurė** () – antrinis Portugalijos futbolo taurės turnyras, kuriame dalyvauja dviejų stipriausių lygų komandos.

## Istorija

Įsteigta 2007 m. Turnyras ne kartą keitė rėmėjus, dėl to kito ir jo pavadinimai:
* 2007–2010 m. Carlsberg Cup
* 2010–2011 m. Bwin Cup
* 2015–2018 m. Taça CTT
* nuo 2018 m. Allianz Cup 


Taça da Liga logo (2011).svg | Emblema 2010–2011 m.


## Titulai

2008–2025 m. lygos taurę yra laimėję 6 klubai, tarp jų sėkmingiausias – „Benfica“ (8 titulai).

|-
| Benfica Lisboa || 8 || 2009, 2010, 2011, 2012, 2014, 2015, 2016, 2025
|-
| Sporting Lisboa || 4 || 2018, 2019, 2021, 2022
|-
| SC Braga || 3 || 2013, 2020, 2024
|-
| Vitoria Setubal || 1 || 2008
|-
| FC Moreira || 1 || 2017
|-
| FC Porto || 1 || 2023
|-
| Vitória Guimarães || 1 || 2026
|}

## Finalai

|-
|  || Vitoria Setubal || Sporting Lisboa || 0-0 (baud. 3-2)
|-
|  || Benfica Lisboa || Sporting Lisboa || 1-1 (baud. 3-2)
|-
|  || Benfica Lisboa || FC Porto || 3-0
|-
|  || Benfica Lisboa || FC Pacos de Ferreira || 2-1
|-
|  || Benfica Lisboa || Gil Vicente FC || 2-1
|-
|  || SC Braga || FC Porto || 1-0
|-
|  || Benfica Lisboa || Rio Ave FC || 2-0
|-
|  || Benfica Lisboa || Maritimo Funchal || 2-1
|-
|  || Benfica Lisboa || Maritimo Funchal || 6-2
|-
|  || FC Moreira || SC Braga || 1-0
|-
|  || Sporting Lisboa || Vitoria Setubal || 1-1 (baud. 5-4)
|-
|  || Sporting Lisboa || FC Porto || 1-1 (baud. 3-1)
|-
|  || SC Braga || FC Porto || 1-0
|-
|  || Sporting Lisboa || SC Braga || 1-0
|-
|  || Sporting Lisboa || Benfica Lisboa || 2-1
|-
|  || FC Porto || Sporting Lisboa || 2-0
|-
|  || SC Braga || Praia Estoril || 1-1 (baud. 5-4)
|-
|  || Benfica Lisboa || Sporting Lisboa || 1-1 (baud. 7-6)
|-
|  || Vitória Guimarães || SC Braga || 2-1
|}

## Nuorodos
* Portugal - List of League Cup Finals (Rsssf.org)
* Samtlige Liga Cup-finaler fra Portugal (Foot.dk)
* Taça da Liga (Soccerway.com)
Atlético CP

**Atlético Clube de Portugal** – Portugalijos futbolo klubas, įkurtas Lisabonoje prie Uniao Lisboa prijungus FC Carcavelinhos klubą.

## Istorija
Dabartiniu pavadinimu žinomas nuo 1942 m. Kitados rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. 

1944 ir 1950 m. užėmė trečią vietą. Nuo 1977 m. rungtyniavo antroje pakopoje. Vėliau iškrito į žemesnį divizioną. 

## Spalvinė gama
Mėlyna ir geltona – klubo tradicinės spalvos.

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose rungtyniauja balta mėlyna apranga. 

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai)
* RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrų istorija)
Fidžio doleris

**Fidžio doleris** (valiutos kodas **FJD**) – Fidžio valiuta. Dažniausiai trumpinama *$*, arba *FJ$* taip išskiriant nuo kitose šalyse cirkuliuojančių doleriu vadinamų valiutų. Padalinta į 100 centų.

## Istorija

### Pirmieji doleriai, 1867–1873 m.
Fidžis įsivedė pirmuosius popierinius dolerius ir monetas ir naudojo juos nuo 1867 iki 1873 m. Fidžio doleris buvo sulygintas kursu vienam JAV sidabriniam doleriui. Kai Fidžis tapo Didžiosios Britanijos kolnija, dolerį pakeitė svaras sterlingų.

### Antrieji doleriai, nuo 1969 m.
1969 m. doleris vėl buvo įvestas į vietinę rinką. Fidžio svaras sterlingai buvo keičiami kursu 1 prie 2 dolerių arba 10 šilingų prie 1 Fidžio doleris. Nors Fidžis tapo atskira respublika nuo 1987 m., ant monetų ir baknotų vis dar buvo vaizduojama karalienė Elžbieta II.

1995 m. 1 dolerio banknotas buvo pakeistas tokios pačios vertės moneta.

2005 m. iš apyvartos buvo išimtos 2 centų monetos, o išleisti 100 dolerių vertės banknotai.

Naujasis kursas prilygino 1 JAV dolerį prie 1,6 ar 1,7 Fidžio dolerių.
SC Vianense

**Viana do Kastelo SC** – Portugalijos futbolo klubas iš Viana do Kastelo.

## Istorija
1898 m. kovo 13 d. įkurtas klubas. 1924 m. Portugalijos čempionate užėmė trečią vietą.

Vėliau klubas rungtyniavo žemesniųjų pakopų pirmenybėse.

## Spalvinė gama
Mėlyna ir balta – klubo tradicinės spalvos.

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose rungtyniauja balta mėlyna apranga. 

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* foot.dk archyvas (arch.)
* RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai)
* RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrų istorija)
GD Estoril-Praia

**Estorilio GD** – Portugalijos futbolo klubas iš Estorilio.

## Istorija
Klubas įkurtas 1939 m. Kitados rungyniavo aukščiausioje lygoje (Primeira Liga), tačiau jose neįsitvirtindavo.

2020–2021 m. tapo Antros lygos (D2) nugalėtojais ir pateko į aukščiausią lygą.

Nuo 2021–2022 m. sezono vėl žaidė stipriausioje lygoje (Primeira Liga).

## Pasiekimai

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}

## Spalvinė gama

## Apranga
;Sportinės aprangos pokyčiai:
* Namuose žaidžia mėlyna geltona apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* zerozero.pt
* FPF svetainė
* Globalsportsarchive
SC União Torreense

**Tores Vedraso SCU** – Portugalijos futbolo klubas iš Tores Vedraso.

## Istorija
1917 m. gegužės 1 d. įkurtas klubas. Rungtyniavo žemesniųjų divizionų pirmenybėse. Pateko į Trečią lygą.

2022–2023 m. sezone rungtyniavo Antroje lygoje ir užėmė devintą vietą.

## Sezonai

|}

## Pasiekimai

## Emblema

Vaizdas:Scutorreense.gif|Senesnė emblema
Vaizdas:SC União Torreense.png|Dabartinė emblema


## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose rungtyniavo mėlyna raudona (bordo) apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
SC Covilhã

**Koviljano SC** – Portugalijos futbolo klubas iš Koviljano.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1923 m.

## Spalvinė gama

## Apranga
;Sportinės aprangos pokyčiai:
* Namuose žaidžia žalia balta juoda apranga. 

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė:
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* transfermarkt
* zerozero.pt 
* Globalsportsarchive
Rio Ave FC

**Vila do Kondės „Rio Ave“** – Portugalijos futbolo klubas iš Vila do Kondės.

## Istorija
Klubas įkurtas 1939 m. Žaisdavo žemesniuose divizionuose. Nuo 2008 m. rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. 2020–2021 m. Primeira Liga liko paskutiniai ir po sezono perkelti į Liga 2. 2021–2022 m. Liga 2 tapo nugalėtojais ir perkelti į aukščiausią divizioną. Nuo 2022–2023 m. vėl rungtyniavo Primeira Liga.

## Pasiekimai

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}

## Apranga
;Sportinės aprangos pokyčiai:
* Rio Ave FC žaidžia balta žalia apranga.
* Svetur žaidžia balta. Ankstesniais metais būta ir kitų spalvinių gamų.

## Spalvinė gama

## Taip pat skaitykite
* Rio Ave FC (moterys) – apie klubo moterų komandą;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
SC Campomaiorense

**Kampo Majoro SC** – Portugalijos futbolo klubas iš Kampo Majoro.

## Istorija
1926 m. įkurtas klubas. Kitados rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. 

1998 m. Portugalijos čempionate užėmė vienuoliktą vietą. Tai geriausias visų laikų pasiekimas klubo istorijoje.

Vėliau klubas rungtyniavo žemesniųjų pakopų pirmenybėse.

## Pasiekimai

## Spalvinė gama
Žalia ir balta – klubo tradicinės spalvos.

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose rungtyniauja balta mėlyna apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Globalsportsarchive
* RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai)
* RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrų istorija)
Saravato kalnai

**Saravato kalnai** arba **Saratas** (, arab. جبال** السروات‎**) kalnų virtinė einanti lygiagrečiai Arabijos pusiasalio vakarinės pakrantės. Savarato kalnai šiaurėje prasideda nuo Jordanijosi sienos ir tęsiasi per Saudo Arabiją, Jemeną iki Adeno įlankos pietuose. Kalnų virtinė šiaurinėje dalyje pakyla iki 2100 metrų virš jūros lygio, o vidurinėje ir pietinėje kai kur siekia iki 3300 metrų. Geologiškai Saravas yra dalis Arabijos skydo ir daugiausia sudarytas iš vulkaninių uolienų. Vakarinis šlaitas status ir nusileidžia į Raudonosios jūros pakrantę, o rytinis šlaitas gerokai nuožulnesnis ir išraižytas slėnių, kuriuose vystomas žemės ūkis, ypatingai pietinėje Saravo kalnų dalyje, kur vyrauja Musonai. Saravato kalnų virtinės viduryje, slėnyje, įsikūręs musulmonų šventas miestas Meka, o netoli Saravato kalnų aukščiausios viršukalnės yra Jemeno sostinė Sana.
Elerhauzo piliakalnis

**Elerhauzo piliakalnis ir pilkapynas** – prūsų piliakalnis ir pilkapynas Sembos pusiasalyje, apie 5&nbsp;km į pietryčius nuo Girmavos (dab. , Zelenogradsko rajonas, Kaliningrado sr.) 

## Piliakalnis
Piliakalnis, dar vadinamas *Panjesbruchu* ir *Mažuoju Hausenbergu*, yra vienas žymiausių Sembos pusiasalyje. Jo aikštelė ovalo formos, 55 x 50 m dydžio, apardyta, jos viduryje iškastos dvi duobės. Aplink aikštelę supiltas pylimas. Piliakalnį iš šiaurės vakarų , vakarų, pietų ir pietvakarių juosia griovys. Jo pietrytinė pusė sutvirtinta trimis pylimais, tarp kurių iškasti grioviai. Piliakalnio vakarinėje pusėje yra įvažiavimo vieta. 

## Pilkapynas
Į pietus nuo piliakalnio, vadinamojoje Pracherbergo kalvoje, yra pilkapynas. 1882-1883 m. Otas Tišleris ištyrė 3 pilkapius. Mirusieji laidoti sudeginti, urnose, akmeninėse dėžėse. Įkapės - daugiausia moliniai indai, puošti geometriniu ornamentu.

## Šaltiniai
Kubinis centimetras

**Kubinis centimetras** – dažnai naudojamas tūrio matas, išvestas iš SI sistemos vieneto kubinio metro, reiškiantis 1 cm × 1 cm × 1 cm matmenų kubo tūrį. Vienas kubinis centimetras yra ekvivalentus 1⁄1000000 kubinio metro arba 1/1000 litro; tai reiškia, kad 1 cm³ ≡ 1 ml.

Daugelyje mokslo šakų vietoje kubinių centimetrų yra vartojami mililitrai. Medicina ir automobilių pramonė yra dvi sritys, kuriose terminas kubinis centimetras yra visada naudojamas.

Vieno kubinio centimetro vandens masė 3,98 °C temperatūroje (temperatūra, prie kurios vanduo turi didžiausią tankį) yra lygi 1 gramui.
Endriejavo kalvagūbris

**Endriejavo kalvagūbris** – kalvagūbris, kalvotas ruožas Žemaičių aukštumos vakariniame pakraštyje, skiriantis Pajūrio žemumą nuo Rietavo lygumos.

## Geografija
Endriejavo kalvagūbris tęsiasi apie 30 km iš šiaurės į pietus nuo Minijos per Kulius, Endriejavą, Pajūralį iki Jūros upės vingio ties Šilale. Didžiausias aukštis 148,3 m – Žvaginių kalnas. Plotis iki 5 km. Endriejavo kalvagūbrio pietinis tęsinys – Vilkyškių kalvagūbris. Endriejavo kalvagūbris skiria Jūros ir Veiviržo baseinus.

Endriejavo kalvagūbris yra pirmoji kliūtis nuo jūros pažeme slenkančioms oro masėms, todėl ties juo metinis kritulių kiekis didžiausias Lietuvoje – daugiau, kaip 800 mm.

## Geologija
Endriejavo kalvagūbrį sudaro kelios lygiagrečios moreninių kalvų grandinės. Kalvos pailgos, nuolaidžiais šlaitais, susidariusios iš mažai riedulingo priesmėlio, kurį dengia moreninis priemolis. Tarp kalvų – pelkėti įlomiai. Endriejavo kalvagūbris susidarė ledyno pakraštyje susitvenkusiuose vandenyse.

## Šaltiniai
Algimantas Endriukaitis

**Algimantas Endriukaitis** (g. 1938 m. gegužės 29 d. Bališkiuose, Lukšių valsčius) – Lietuvos inžinierius mechanikas, technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1961 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1975 m. technikos mokslų kandidatas.

1961-1969 m. Žemdirbystės instituto Rumokų bandymų stoties eksperimentinio ūkio vyr. inžinierius, 1969-1978 m. Panevėžio raj. Upytės bandymų stoties eksperimentinio ūkio, nuo 1978 m. tos stoties direktorius. Mokslinio darbo sritis – linininkystė, kurti naujas pluoštinių bei sėmeninių linų veisles, tirti veiksnius, nuo kurių priklauso pluoštinių linų auginimas, jų pramoninis perdirbimas ir kt.

## Bibliografija
* Linininko žinynas, su kt., 1985 m.
* Atmintinė pradedančiajam ūkininkauti, su kt., 1993 m.
* Į pagalbą linų augintojui, su kt., 1994 m.
* Pluoštiniai linai, su kt., 1999 m.
* Sėmeniniai linai, su kt., 2001 m.

## Šaltiniai
Pranas Enskaitis

**Pranas Enskaitis** (slapyvardis *Mažasis Brolis*, 1905 m. gegužės 18 d. Griškabūdis – 1992 m. kovo 31 d. Hamiltonas) – lietuvių leidėjas, rašytojas.

## Biografija

Baigė Aukštosios Fredos aukštesniąją sodininkystės ir daržininkystės mokyklą Kaune. Bendradarbiavo periodinėje spaudoje. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, vėliau persikėlė į Kanadą. 1951 m. Rodnėjuje įkūrė skautų ir evangelikų periodinių leidinių leidybos bendrovę „Rūta“. 1957 m. kartu su leidykla persikėlė į Hamiltoną.

Redagavo ir leido laikraščius „Skautas“ (1949 m.), nuo 1950 m. žurnalą „Skautų aidas“, nuo 1974 m. „Sietynas“. Parašė prozos, poezijos, atsiminimų knygų.

## Bibliografija
* Plazdanti širdis, novelių rinkinys, 1940 m.
* Artimui pagalbon: Gerojo darbelio vaizdeliai, 1947 m.
* Namai ant uolos: Laiškai tikėjimo broliui, 1950 m.
* Ramybės uostas, 1950 m.
* Svajūnas: Gintaro krašto legendos-pasakos, 1951 m.
* Audra eina: Atsiminimų pynė…, 1961 m.
* Mano darželio gėlės, eilėraščių rinkinys, 1970 m.
* Rūtos ir lelijos: Skautiški apsakymai, 1976 m.
* Dangus ir žemė susitinka, rinktinė, 1979 m.

## Šaltiniai
Svajonių stovykla (filmas)

**Svajonių stovykla** () – 1994 m. JAV režisieriaus Džonatano Princo () komedija šeimai. Peržiūros amžiaus riba : N-7.

Filmo premjera įvyko 1994 m. rugpjūčio 26 d. JAV.

## Siužetas

Morisui labai nepasisekė – tėvai ketina jį išsiųsti į kompiuterininkų stovyklą. Tad vaikinas kartu su savo mokslo draugais sugalvoja puikų planą. Jie pasamdo bedarbį aktorių Denį. Šis aplanko vaikų tėvus ir įtikina išleisti vaikus į savo stovyklas. 

Vieniems prišneka apie puikią vasarą aktorių stovykloje, kitiems – apie griežtas karines taisykles, tretiems patinka slapčiausios lieknėjimo paslaptis. Laimingi tėveliai ramia sąžine išleidžia savo atžalėles nė neįtardami, kad šie keliauja prie ežero be suaugusiųjų ir ten ketina praleisti visą vasarą. Laimingi vaikiai atvyksta į savo pačių stovyklą, tačiau netikėtai jiems tenka išsisukinėti nuo nuolat visur savo nosį kišančio policininko. Lyg to dar būtų negana, į stovyklą aplankyti vaikų susiruošia tėvai…

## Aktoriai
* Kristoferis Loidas – aktorius Denis
* Džonatanas Džeksonas – Morisas
* Vendi Makena – gydytoja Selestė
* Endriu Kigenas – Zakas
* Marni Petterson – Treš
* Melodi Kei (Melody Kay) – Gabi
* Džesika Alba – Geil
* Tomas F. Vilsonas – policininkas Eljotas
ir kt.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali filmo svetainė (anglų kalba)
Indinė didžioji voverė

**Didžioji indiška voverė** (*Ratufa indica*) – tai voverinių () šeimos graužikų gentis. Tai dieninis žolėdis gyvūnas, gyvenantis Indijos, Nepalo ir Butano drėgnuosiuose miškuose. Atpažįstamas pagal tamsią nugarą bei šviesią papilvę. Beveik visą laiką ji praleidžia medžiuose, ir gali šokinėti tarp medžių iki 6 metrų. Esant pavojui, sustingsta ir prisiploja prie medžio kamieno, bet nebėga.
Pranciškus Erelis

**Pranciškus Erelis** (iki 1938 m. **Arlauskas** 1919 m. spalio 16 d. Senasis Obelynas, Šilalės valsčius – 2008 m. rugpjūčio 12 d. Vilnius) – lietuvių gydytojas reumatologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1945 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1976 m. medicinos mokslų daktaras.

1945–1949 m. Vytauto Didžiojo universiteto (nuo 1946 m. Kauno universitetas) dėstytojas. 1949–1958 m. Mažeikių ligoninės Terapijos skyriaus vedėjas. 1958–1963 m. Šiaulių respublikinės, 1963–1965 m. Vilniaus respublikinės klinikinės ligoninės vyriausiasis terapeutas. 1965–1975 m. dirbo Eksperimentinės ir klinikinės medicinos institute. 1975–1994 m. dėstė Vilniaus universiteto Gydytojų tobulinimosi fakultete. Nuo 1979 m. profesorius. Tyrė reumatinių ligų epidemiologiją Lietuvoje.

Dar nuo mokymosi Plungės gimnazijoje laikų puikiai mokėjo lotynų kalbą, rimtai domėjosi latvių, senovės prūsų, kt. kalbomis. 1988 m. buvo vienas iš „Prūsos“ klubo steigėjų (tuo metu – prie Lietuvos kultūros fondo, vėliau – prie Tesingumo ministerijos). Išėjęs į pensiją, rašė eiliuotus prisiminimus, daug dėmesio skyrė lietuvių kraštotyrai, aktyviai dalyvavo gaivinant prūsų kalbą (yra žinomo eilėraščio prūsų kalba „Etwerpjais brati“ autorius), prūsiškai pasirašinėjo slapyvardžiu Arellis.

## Bibliografija
* Atramos ir judėjimo organų minkštųjų audinių nesąnarinės ligos, su M. Ostapenka, 1975 m., rusų kalba.
* Reumatinių ligų diagnostikos klausimai, 1979 m.
* Įdomioji Lietuva, 1997 m.
* 180 reumatinių ligų, 1998 m.
* Septynios gyvenimo atkarpos, 1999 m.
* As kwai en grimikans peisatwei, 2003 m., prūsų ir lietuvių kalbomis.
* Prūsiska chrestomatija, kartu su M. Klusiu, 2007 m., prūsų kalba.

## Šaltiniai
Cantemus

**Cantemus** – mišrus kamerinis choras, įsikūręs Vilniuje 1986 metais. Įkūrėjas, meno vadovas ir dirigentas – Laurynas Vakaris Lopas.

Kamerinis choras „Cantemus“ į pirmą repeticiją susibūrė Vilniaus mokytojų namuose 1986 m. Pirmasis viešas koncertas įvyko tų pačių metų gruodžio 31 d. ateizmo muziejuje – Šv. Kazimiero bažnyčioje. Nuo 2003 m. choras globojamas Lietuvos teatro, muzikos ir kino muziejaus.

## Choro veikla
Choras yra daugelio respublikinių ir tarptautinių konkursų bei festivalių dalyvis, laureatas ir prizininkas. Nuo 1988 m. prasidėjo choro pergalingas žygis per Europą: S. Šimkaus konkurse Klaipėdoje tapo laureatu (1987 m.), tarptautiniame B. Bartoko konkurse Debrecene pelnė II vietą ir diplomą, dalyvavo Didžiojo prizo varžybose (1988 m.). G. Ernesakso gimimo 80-mečio proga konkurse „Tallinn 88” laimėjo III premiją, specialų prizą, bronzos medalį, tarptautiniame konkurse Tūre (Prancūzija) nacionalinės programos kategorijoje pelnė I premiją, privalomosios – III bei specialų Prancūzijos kultūros ministro apdovanojimą. Tolosos mieste (Ispanija) už folkloro programos atlikimą pelnė II premiją, o už polifoninės muzikos – III (1989 m.). Tarptautiniame polifoninės muzikos konkurse Arece (Italijoje) laimėjo II premiją ir sidabro medalį (1990 m.), buvo pas popiežių Joną Paulių II Vatikane. Goricijoje (Italija) už polifoninės muzikos programą gavo III premiją, už folkloro – dvi II vietas (1992 m.), dirigentas Laurynas Vakaris Lopas pelnė specialų muzikos kritikų prizą.

Choras „Cantemus“ parengęs apie 300 įvairių epochų ir stilių kūrinių. Pirmasis atliko daugelį lietuvių autorių stambios bei smulkios formos kūrinių chorui (Juozo Naujalio Motetus, Vidmanto Bartulio Mišias, Vaclovo Augustino „Gloria“, Algirdo Briliaus „Mišios Palaimintojo Jurgio garbei” ir kt.)

Choras ne tik dalyvavo konkursuose, bet tose šalyse surengė nemažai koncertų. Su koncertinėmis programomis choras lankėsi Latvijoje, Estijoje, Lenkijoje, Vokietijoje, Austrijoje, Suomijoje, Rusijoje, Norvegijoje, neskaitant minėtų šalių, kuriose vyko konkursai.

Be konkursų kolektyvas aktyviai dalyvauja Respublikoje rengiamuose choriniuose festivaliuose: Marijampolės, Šiaulių bažnytiniai festivaliai, Panevėžio vokalinio džiazo festivaliai, šiuolaikinės Žydų muzikos festivalis, Jeronimo Kačinsko kūrinių autorinis koncertas ir daug kitų renginių bei koncertų, televizijos ir radijo įrašų.

Nuo 1993 m. iki 2000 m. choras pergyveno „tylos“ laikotarpį.

Paskutiniaisiais metais kolektyvas rengia tradicinius Kalėdinius bei Motinos dienai skirtus koncertus Vilniaus evangelikų liuteronų bažnyčioje bei pasirodo ir su kitomis programomis Vilniaus bei Lietuvos bažnyčiose. 2006 gruodžio 29 d. choras minėjo 20 metų sukaktį. Ta proga buvo atlikta įvairi programa, kurios metu skambėjo „auksinis“ choro repertuaras.

## Įrašai
* 1989 m. J. Naujalis „Motetai“,
* 1996 m. „Cantica sacra Lituanica“
Islamiškasis socializmas

**Islamiškas socializmas** - jungiamasis idėjinių ir politinių srovių pavadinimas, kuriame „susijungia“ arba atsispindi islamo religijos ir socializmo idėjos. Vienais atvejais, islamiškasis socializmas tėra idealoginė terpė, už kurios slepiasi valdančiųjų sluoksnių interesai, kitais atvėjais islamiškojo socializmo lozungą naudodami smulkūs miesto ir kaimo buržua siekia sukurti lygybės ir teisingumo visuomenę, iškeldami antikolonijinius ir antifeodalinius reikalavimus: radikalios agrarinės reformos pravedimas, užsienio kompanijų turto nacionalizavimas, stambaus kapitalo nacionalizavimas ir pan. Religijos ir socializmo „susijungimo“ lozungą pirmieji iškėlė Gamalis Abdelis Naseras ir Ch. Bumedenas.

Ilgus šimtmečius islamo respublikose Afrikoje ir Azijoje islamo religija nustato visuomenines institucijas, moralę, teisę, šeimyninius santykius ir buitį. Todėl šiose šalyse politiniai ir idėjiniai judėjimai dažniausiai perima religinį atspalvį. Islamiškojo socializmo idėjos naudojamos daugelyje islamo šalių.

## Pagrindimas
Islamiškasis socializmas remiasi tuo, kad islamas neva pats linkęs į socializmą, kaip pavyzdžiai pateikiami zakjatas (privalomas musulmonų mokestis varguomenei), draudimas imti procentus nuo kapitalo ir t. t. Tuo tarpu islamas laiko neliečiamą asmeninę nuosavybę, kas tam tikrose interpretacijose virsta privačia nuosavybe ir dažnai palieka galimybę eksploatacijai, todėl islamiškasis socializmas tais atvėjais jau tampa tik reformistinio charakterio, t. y., bando rasti „trečiąjį kelią“ tarp „absoliučios privatinės nuosavybės“ kapitalizmo ir „absoliučios visuomeninės nuosavybės“ komunizmo, garantuoti „varguolių pamaitinimą be turtuolių apvalgymo“ ir pasiekti to be socialinių konfliktų.

## Praktika
Islamiškasis socializmas buvo taikomas Libijoje (džamahirija).
Krikščioniškas socializmas

**Krikščioniškasis socializmas** – religinė – idealoginė srovė jungianti krikščioniškąją religiją su socializmu. Atsirado XX a. antroje pusėje Prancūzijoje, Anglijoje, Vokietijoje ir kitose vakarų šalyse ir nuo pat atsiradimo buvo palaikomas protestantų ir katalikų bažnyčių. Daugelį idėjų perėmė iš utopinių socialistų. Krikščioniškojo socializmo šalininkai nuo pat pradžių siūlė atsikratyti eksploatacijos ir kovoti su vargu, bet tuo pačiu siūlė nerealius sprendimo būdus – dvasinį ir religinį tobulėjimą ir pan. Kelias krikščioniškajam socializmui galutinai užkertamas popiežiaus Leono XIII enciklikoje „Rerum novarum“, kurioje popiežius atkreipia dėmesį į proletoriato ir valstiečių padėtį, remia profsąjungų kurimą ir socialines reformas, bet tuo tarpu laiko privačią nuosavybę neliečiama ir smerkia klasių kovą bei socialistinę revoliuciją.

## Kryptys
Šiuolaikiniame Krikščioniškame socializme išskiriamos dvi pagrindinės kryptys: klerikalistinė ir demokratinė. Pirmoji srovė yra oficiali, pagrindinė katalikų bažnyčios socialinė doktrina, kuria remiasi visos klerikalistinės partijos, krikščioniškos profsąjungos ir dauguma kitų krikščioniškų organizacijų. Su ja sutampa ir socialinė protestantų bažnyčios doktrina. Savo esme abi doktrinos visgi išlieka tik liberaliai reformistinėmis. Demokratinė srovė plėtojama tik atskiromis žmonių grupėmis ir atskiromis bažnyčiomis, neturinčiomis bendros programos. Šios srovės atstovai kritikuoja Katalikų Bažnyčią dėl sąjungos su buržuaziniu kapitalu, kišimosi į valstybės reikalus, reikalauja palaikyti proletoriatą ir valstiečius klasių kovoje, pavergtas tautas – išsivadavimo kovoje. Dauguma jų atmeta kapitalizmą ir remia socializmą. Krikščioniškojo socializmo demokratinės srovės atstovų yra tiek kapitalistinėse, tiek socialistinėse valstybėse. Antrieji su laiku dažniausiai pereina į „tikrųjų“ socialistų pusę.

## Žymiausi krikščionys – socialistai

* Hugo Chávez 
* Jonas XXIII

## Išnašos