open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kilian Ignaz Dientzenhofer

**Kilianas Ignacas Dyncenhoferis** (, , 1689 m. rugsėjo 1 d. Praha – 1751 m. gruodžio 18 d. ten pat) – vokiečių kilmės Čekijos baroko architektas.

Garsiausias iš architektų Dientzenhoferių šeimos.

## Biografija

Tėvas architektas Kristofas Dyncenhoferis. Studijavo filosofiją jėzuitų kolegijoje Clementinum. Mokėsi pas tėvą, 1709 m. praktinį architektūros meną studijavo užsienyje, pas Vienos architektą Johaną Luką von Hildebrandtą. Iki 1716 m. padėjo tėvui, vėliau dirbo savarankiškai.

Savitas, kiek teatrališkas baroko stilius ryškiausias bažnyčių projektuose. Suprojektavo netradiciško plano apskritą bažnyčią Nicove. Tėvo projektuotai Šv. Mikalojaus bažnyčiai Prahos Mala Stranos rajone sukūrė kupolą ir bokštą.

## Darbai
Prahoje:
* 1717-1720 m. Vila Amerika, Nove Mesto, dab. Antonino Dvoržako muziejus
* 1723 m. Šv. Tomo bažnyčia
* 1720-1728 m. Šv. Jono Nepomuko bažnyčia, Hradčanai
* 1725 m. Vila Portheimka, Smychovas
* 1730-1739 m. Šv. Jono Nepomuko bažnyčia, Vyšegradas
* 1730-1740 m. Šv. Kirilo ir Metodijaus bažnyčia
* 1731 m. Šv. Baltramiejaus bažnyčia senamiestyje
* 1732-1735 m. Šv. Mikalojaus bažnyčia, Mala Strana
* 1755-1765 m. Golcų-Kinskių rūmai senamiestyje
Karlovy Varuose:
* 1729-1730 m. Šv. Marijos Magdalietės bažnyčia
Kladne:
* 1750 m. Šv. Florijono bažnyčia

## Literatūra
* Milada Vilimkova, Johannes Brucker: *Dientzenhofer. Eine bayerische Baumeisterfamilie in der Barockzeit*. Rosenheimer Verlagshaus, ISBN 3-475-52610-7
* Biographisches Lexikon zur Geschichte der böhmischen Länder, Band I., S. 247–248, ISBN 3-486-44051-9
* Hans Zimmer: *Die Dientzenhofer. Ein bayerisches Baumeistergeschlecht in der Zeit des Barock*. Rosenheim 1976
* Dehio-Handbuch der Kunstdenkmäler in Polen *Schlesien*, München / Berlin 2005, ISBN 3-422-03109-X
* Erhard Gorys: *DuMont Kunst-Reiseführer Tschechische Republik*, ISBN 3-7701-2844-3
* *Knaurs Kunstführer Tschechische Republik*, ISBN 3-426-26609-1
* Tichy, Franz: *Studie zu Sakralbauten des Kilian Ignaz Dientzenhofer*. München 1996, ISBN 3-88073-519-0

## Šaltiniai
Karaveli provincija

**Karaveli provincija** (, ) – provincija Peru, Arekipos departamento vakarinėje dalyje. Provincija padalinta į 13 apygardų. Sostinė – Karaveli.

## Apygardos
* Karaveli
* Akari
* Atikas
* Atikipa
* Belja Unjonas
* Kahuačas
* Čala
* Čapara
* Huanuhuanu
* Chakis
* Lomasas
* Kikača
* Jauka

## Šaltiniai
Kastilijos provincija

**Kastilijos provincija** (, ) – provincija Peru, Arekipos departamento centrinėje dalyje. Provincija padalinta į 14 apygardų. Sostinė – Aplao.

## Apygardos
* Aplao
* Andagva
* Ajas
* Čačasas
* Čilkaimarka
* Čokas
* Huankarkis
* Mačagvajus
* Orkopampa
* Pampakolka
* Tipanas
* Unjonas
* Uraka
* Virakas

## Šaltiniai
Kailjomos provincija

**Kailjomos provincija** (, ) – provincija Peru, Arekipos departamento centrinėje dalyje. Provincija padalinta į 20 apygardų. Sostinė – Čivajus.

## Apygardos
* Čivajus
* Ačoma
* Kabanakondė
* Kaljaljis
* Kailjoma
* Koporakė
* Huambas
* Huanka
* Ičupampa
* Laris
* Ljuta
* Maka
* Madrigalis
* San Antonio de Čuka
* Sibajas
* Tapajus
* Tiskas
* Tutis
* Jankė

## Šaltiniai
Johann Dientzenhofer

**Johanas Dyncenhoferis** (*Johann Dientzenhofer*; 1664 m. gegužės 25 d. Sankt Margaretenas prie Rosenheimo, Bavarija – 1726 m. liepos 20 d. Bambergas) – vokiečių baroko architektas.

## Biografija
Gimė Aukštutinės Bavarijos statybininko šeimoje. Broliai Georgas Dyncenhoferis, Volfgangas Dyncenhoferis, Leonardas Dyncenhoferis ir Kristofas Dyncenhoferis. Studijavo Prahoje, 1699–1700 m. Italijoje.

## Darbai
* 1704–1712 m. Miesto katedra, Fulda
* 1707–1712 m. Fuldos miesto pilis
* 1709 m. Biberšteino pilis, Hesenas
* 1709 m. Rotušė, Bad Kisingenas
* 1708–1713 m. Biotingerių rūmai, Bambergas
* 1711–1716 m. Pilis, Oberšvapachas prie Knecgau
* 1711–1716 m. Noimiunsterio senelių prieglaudos fasadas, Viurcburgas
* 1711–1718 m. Vaisenšteino pilis, Pomersfeldenas. Rūmai su didžiuliu laiptinės priestatu, Marmurine sale, galerija, stiuko dekoru, (bendraautoris architektas Johanas Lukas von Hildebrandtas). Vieni gražiausių Vokietijos barokinių rūmų.
* 1711–1718 m. Rotenhano rūmai, Bambergas
* 1714–1719 m. Reichmansdorfo pilis
* 1714–1716 m. Bibros rūmai
* 1718 m. benediktinų abatija ir bažnyčia, Banzas (užbaigė brolio Leonardo projektą)
* 1718 m. Kunigaikščio Liovenšteino-Vertheimo rūmai, Kleinheubachas (projektavo Liudvikas de la Fosas)
* Šv. Vencelio parapinė bažnyčia, Licendorfas
* 1718–1719 m. Koplyčia, Štafelšteinas

## Galerija

Vaizdas:Pommersfelden BW 2011-07-27 17-05-16.jpg|Vaisenšteino rūmai
Vaizdas:Kloster Banz - innen.jpg|Banzo abatijos interjeras
Vaizdas:Kathedrale Fulda-6385.jpg|Fuldos bažnyčia
Vaizdas:Staffelstein-Banz1-Asio.JPG|Banzo abatija


## Literatūra
* Milada Vilímková, Johannes Brucker: *Dientzenhofer. Eine bayerische Baumeisterfamilie in der Barockzeit*. Rosenheimer Verlagshaus, 1989, ISBN 3-475-52610-7
* Neue Deutsche Biographie, Bd. 3, S. 640–650
* Hans Zimmer: *Die Dientzenhofer. Ein bayerisches Baumeistergeschlecht in der Zeit des Barock*. Rosenheim 1976, ISBN 3-475-52149-0
* Reclams Kunstführer Deutschland: Band I *Bayern*. Stuttgart 1956, ISBN 3-15-008055-X

## Šaltiniai
Neringa Dičiuvienė

**Neringa Dičiuvienė** (1931 m. balandžio 15 d. Ukmergėje – 2020 m. lapkričio 13 d. Vilniuje) – Lietuvos architektė, humanitarinių mokslų daktarė.

## Biografija
1949–1955 m. studijavo Kauno politechnikos institute. 1956–1966 m. Miestų statybos projektavimo instituto Kauno filialo architektė. 1969–1971 m. Kauno politechnikos instituto dėstytoja. 1971 m. architektūros mokslų kandidatė. 1971–1987 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto dėstytoja, nuo 1975 m. docentė.

Lietuvos architektų sąjungos narė.

## Darbai
* 1965 m. gyvenamųjų kvartalų Demokratų g. Kaune detalusis planas (bendraautoris architektas Jonas Navakas)
* 1970 m. Taikos gyvenamojo rajono Kaune 1 ir 2 kvartalo detalusis planas (bendraautoriai architektai Petras Janulis, Gražina Miškinienė)
* 1984 m. Kupiškio rajono Lėvens marių pakrančių (bendraautoriai architektai Martynas Purvinas, Jurgis Vanagas) detalusis planas
* 1992 m. Varėnos rajono Viečiūnų gyvenvietės centro ir daugiabučių gyvenamųjų namų kvartalo detalusis planas
* 1999 m. Druskininkų bendrasis planas (bendraautoris architektas Sigitas Čereškevičius)

## Šaltiniai
Vytautas Jurgis Dičius

**Vytautas Jurgis Dičius** (g. 1930 m. balandžio 14 d. Baravainiuose, Vyžuonų valsčius)  – Lietuvos architektas, visuomenės veikėjas.

## Biografija
1955 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1956–1971 m. Miestų statybos projektavimo instituto Kauno filialo architektas. Nuo 1971 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (nuo 1991 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas, 1990–1999 m. architektūros fakulteto dekanas, nuo 1993 m. profesorius.

1999–2005 m. Lietuvos architektų sąjungos pirmininkas. 2007–2010 m. vienas iš Lietuvos architektų rūmų kūrėjų, pirmasis pirmininkas. Žmona architektė Neringa Dičiuvienė.

## Darbai
* 1964 m. – KPI Statybos fakulteto rūmai
* 1968 m. – prekybos centras „Girstupis“ (bendraautoris architektas Algimantas Lėckas)
* 1969 m. – KPI Radiotechnikos fakulteto rūmai
* 1970 m. – KPI Cheminės technologijos fakulteto rūmai
* 1970 m. – Agrochemijos laboratorija Kaune
* 1972 m. – KPI studentų kavinė – valgykla (bendraautoris architektas Romualdas Kemežys)
* 1975 m. – Dirbtinio pluošto fabriko sporto ir kultūros rūmai (dabar – kultūros centras „Girstutis“)
* 1977 m. – KPI poilsio namai Palangoje
* 1977 m. – Alytaus sporto rūmai (bendraautoris architektas Kęstutis Kisielius)
* 1982 m. – Lietuvos mokslų akademijos poilsio namai (bendraautoris architektas Leonidas Pranas Ziberkas)
* 1982 m. – dailininkų dirbtuvės Palangoje
* 1984 m. – Vilniaus universiteto poilsio namai Palangoje
* 1984 m. – kavinė „Nendrė“ Trakuose (bendraautoris architektas L. Ziberkas)
* 1990 m. – Marijampolės verpalų fabriko klubas ir sporto salė

## Apdovanojimai
* 1971 m. TSRS Ministrų tarybos premija (su grupe architektų ir inžinierių)
* 1980 m. suteiktas Lietuvos nusipelniusio architekto garbės vardas
* 2000 m. Lietuvos architektų sąjungos įteiktas Architektūros riterio ordinas
* 2006 m. LDK Gedimino ordino Riterio kryžius
*2008 m. Lietuvos statybininkų sąjungos įteiktas Lietuvos statybininko garbės ženklas 
* 2019 m. Lietuvos architektų rūmų garbės ženklas „Lietuvos architektų žiedas“

## Šaltiniai

## Literatūra
* Algimantas Mačiulis. *Vytautas Jurgis Dičius. Architekto žvilgsniu*. Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2018.

## Nuorodos
* Vytautas Jurgis Dičius
Kondesujoso provincija

**Kondesujoso provincija** (, ) – provincija Peru, Arekipos departamento centrinėje dalyje. Provincija padalinta į 8 apygardas. Sostinė – Čukibamba.

## Apygardos
* Čukibamba
* Andarajus
* Kajaranis
* Čičasas
* Irajus
* Rio Grandė
* Salamanka
* Janakihva

## Šaltiniai
Islajaus provincija

**Islajaus provincija** (, ) – provincija Peru, Arekipos departamento pietinėje dalyje. Provincija padalinta į 6 apygardas. Sostinė – Moljendas.

## Apygardos
* Moljendas
* Kokačakra
* Din Valdivija
* Islajus
* Mechija
* Punta de Bombonas

## Šaltiniai
La Unjono provincija

**La Unjono provincija** (, ) – provincija Peru, Arekipos departamento šiaurinėje dalyje. Provincija padalinta į 11 apygardų. Sostinė – Kotahuasis.

## Apygardos
* Kotahuasis
* Alka
* Čarkana
* Huainakotasas
* Pampamarka
* Puika
* Kečualja
* Saila
* Taurija
* Tomepampa
* Toras

## Šaltiniai
Rimantas Dičius

**Rimantas Dičius** (g. 1934 m. birželio 29 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius architektas.

## Biografija
1953–1959 m. studijavo Kauno politechnikos institute. 1959–1963 m. Plungės rajono architektas. 1963–1969 m. Liaudies ūkio tarybos centrinio instituto, 1964–1973 m. Miestų statybos instituto, 1973–1989 m. Komunalinio ūkio projektavimo instituto vyr. architektas, nuo 1980 m. direktorius. 1989–1992 m. LSSR dailės instituto (nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademija) Mokslinio tiriamojo skyriaus viršininkas.

## Darbai

* 1966 m. Vilniaus universiteto ir Vilniaus inžinerinio statybos instituto pastatų komplekso Saulėtekio alėjoje Vilniuje planas (bendraautoriai architektai Zigmas Jonas Daunora, Julius Jurgelionis)
* 1970–1974 m. komplekso Saulėtekio alėjoje VU Ekonomikos fakulteto rūmai ir valgykla (bendraautoris architektas J. Jurgelionis)
* 1971–1972 m. daugiabučiai gyvenamieji namai Vilniuje M. K. Oginskio ir Žirgo g.
* 1975 m. M. K. Čiurlionio paminklas, Druskininkai (skulpt. Vladas Vildžiūnas)
* 1984 m. Antakalnio karių kapinių rekonstrukcija ir išplėtimas (bendraautoriai architektai Ignas Laurušas, Audrius Gražys)
* Antkapiniai paminklai: Ignas Gaška (1980 m.), Justas Paleckis (1983 m.), Motiejus Šumauskas, Mečislovas Gedvilas (1984 m.) ir kt.
* 1991 m. paminklas Juozui Tonkūnui ir Lietuvos agronomams-tremtiniams bei kaliniams, Dotnuva (skulpt. Vladas Vildžiūnas)

## Įvertinimas
* 1976 m. LSSR valstybinė premija
* 1984 m. LTSR nusipelnęs architektas

## Šaltiniai
Romas Devinduonis

**Romas Jonas Devinduonis** (g. 1936 m. gegužės 18 d. Kaune) – Lietuvos architektas.

## Biografija
1955–1961 m. studijavo Kauno politechnikos institute. 1962–1965 m. Kauno instituto „Žemprojektas“ regioninio planavimo skyriaus architektas. 1965–1967 m. Sąjunginio techninės estetikos mokslinio tyrimo instituto Kauno filialo architektas. 1967–1992 m. Miestų statybos projektavimo instituto grupės vadovas, projektų vyr. architektas. Nuo 1992 m. UAB „Urbanistika“ vyr. architektas, projektų vadovas. Nuo 2003 m. dėstė Vilniaus dailės akademijoje.

## Darbai
Parengė Lietuvos rajonų generalinių planų urbanistines dalis, Skuodo, Mažeikių, Ukmergės bendruosius planus, jų centrų detaliuosius ir istorinių dalių regeneracijos projektus.

* 1977–2000 m. Vilniaus bendrasis planas
* 1995 m. Vilniaus bendrojo plano koncepcija iki 2015 m.
* 1995 m. Pirmasis Vilniaus plėtros strateginis planas
* Lietuvos Respublikos teritorijos bendrajam planui – urbanistinio plėtojimo perspektyvinė koncepcija iki 2020 m.
* 2002 m. Birštono bendrasis planas
* 2007 m. Vilniaus rajono bendrasis planas
* 2007 m. Šiaulių apskrities teritorijos bendrasis planas

## Įvertinimas
* 2006 m. Lietuvos architektų sąjungos Architektūros riterio ordinas

## Šaltiniai
Richardas Jepsenas Detlefzenas

**Richardas Jepsenas Detlefzenas** (, 1864 m. rugpjūčio 24 d. Gronlandas, Danija – 1944 m. kovo 24 d. Karaliaučius) – vokiečių architektas, architektūrologas.

## Biografija

Baigė Hanoverio aukštąją technikos mokyklą, architektūrą ir meno istoriją. 1901–1936 m. ir 1939–1940 m. Karaliaučiaus Rytų Prūsijos architektūros ir dailės paminklų restauratorius. 1901–1907 m. restauravo Karaliaučiaus katedrą, 1909 m. vienas Rytų Prūsijos kraštotyros muziejaus (*Ostpreussisches Heimatmuseum*), kuriame buvo ir lietuvių trobesių, steigėjų. Sudarė paminklotyros archyvą.

## Bibliografija
* Rytų Prūsijos kaimo namai ir medinės bažnyčios (Bauernhauser and Holzkirchen in Ostpreussen 1911, lietuvių kalba 1995 m.),
* Karaliaučiaus katedra ir jos paskutinis atstatymas (Die Domkirche in Königsberg (Pr.) und ihre letzte Wiederherstellung 1916 m.),
* Gražioji Rytų Prūsija (Das schöne Ostpreussen Piper, München 1916 m.),
* Rytų Prūsijos miestų ir kaimų pastatai (Die Stadt und Landhauser in Ostpreussen 1918 m.),
* Rytų Prūsijos varpų tyrimai (Die Beitrage zur ostpreussischen Glockenkunde 1919 m.)

## Šaltiniai
Lietavos pilis

**Lietavos pilis** () – pilies liekanos Slovakijos šiaurėje, Žilinos krašte, tarp Lietavos ir Liatevska Svina-Babkovo kaimų.

Pilis pastatyta po 1241 m., greičiausiai buvo karinis ir administracinis centras. XIV a. pr. minima drauge su vengrų kunigaikščiu Matušu Čaku. Nuo XVI a. priklausė Turzo šeimai. Lietavos pilis buvo rekonstruota, fortifikuota. 1621 m. mirus Imrichui Turzo kilo giminaičių konfliktai dėl nuosavybės. Vėliau pilis apleista.
Mazda 323

**Mazda 323** – subkompaktiškas automobilis, gamintas Japonijoje tarp 1976 ir 2003 metų. Jungtinėse Amerikos Valstijose jis buvo žinomas kaip GLC,GTX, CLX, GT, tuomet 323, o nuo 1990 m., kaip Protegé, Pietų Afrikoje – Etude.

Mazda 323 pagaminti Hirošimoje, Japonijoje, nors jie taip pat surinkti Taivane, Malaizijoje, Pietų Afrikoje, Kolumbijoje ir Naujojoje Zelandijoje.

Šiaurės Amerikoje 323/Protegé buvo visada brangesnis, negu jo lygmens konkurentai, tokie kaip Toyota Corolla ir Honda Civic, dėl jo gaminimo Japonijoje. Jis taip pat buvo pirmas mažas japonų automobilis, kuris patektų į EPA „kompaktišką“ klasę.

Buvo išleista sportinė GT-R šio automobilio versija su visais varančiaisiais ratais. Automobilis turėjo 200 arklio galių. 100 km/h pasiekdavo per 7s. Šio tipo modelių buvo išleista tik 3000 vienetų. Šis modelis buvo ypač mėgiamas ralio lenktynėse, nes jis buvo gan lengvas, galingas ir lengvai vairuojamas.

Šis automobilis suformavo pagrindą Ford Laser ir Ford Meteor Azijos, Australijos ir kitose rinkose.

## Modifikacijos

**Mazda 323f BG** – pirmoji šio modelio generacija gaminta nuo 1989 iki 1994 metų. Dauguma žmonių šį modelį vadina 'varle' dėl automobilio priekinių žibintų padėties ir automobilio formos. Tai pat užsienyje vadina Mazda Astina, Mazda Protege. Automobiliuose buvo įmontuoti trys variklių variantai – 1,6 SOHC su 65 kW, 1,8 SOHC su 78 kW ir 1,8 DOHC su 94 kW. Pirmesni varikliai turėjo po 8 vožtuvus ir karbiuratorines kuro įpurškimo sistemas. Vėliau gamintojai karbiuratorių pakeitė į ekonomiškesnę kuro įpurškimo sistemą ir varikliuose jau buvo po 16 vožtuvų.
Bárbara Mori

**Bárbara Mori Ochoa** (g. 1978 m. vasario 2 d., Montevidėjuje, Urugvajuje) – meksikiečių aktorė ir modelis.

## Biografija

Jos tėvas japonas, mama – pusiau urugvajietė, pusiau libanietė. Tėvai išsiskyrė, kai Barbarai sukako treji metai. Ji turi vyresnę seserį – Kenia ir brolį Kintaro. Būdama 19 metų ji sutiko aktorių Sergio Mayer, kuris tapo jos sūnaus tėvu.

## Filmografija
* *Inspiración* (2000)
* *Pretendiendo* (2005)
* *Pretendiendo* (2005)
* *La mujer de mi hermano* (2005)
* *Robots* (2005)
* *Violanchelo* (2008)

## Telenovelių filmografija

* *Al norte del corazón* (1997)
* *Mirada de mujer* (1998)
* *Azul Tequila* (1998)
* *Me muero por tí* (1999)
* *Amor es… querer con alevosía* (2001)
* *Súbete a mi moto* (2002)
* *Mirada de mujer: El regreso* (2003)
* *Amor descarado* (2003)
* *Rubí* (2004)
Dezornamentadas

**Dezornamentadas** ( - be puošmenų) arba **Hereros stilius** (), XVI a. antrosios pusės Ispanijos architektūros stilius, renesanso atmaina.

Šio stiliaus pastatams būdinga griežta struktūra, klasikinis orderis, santūrus dekoras. Žymiausi atstovai: karaliaus Pilypo II architektas Chuanas de Herera ir jo mokiniai, Chuan Bautista de Toledo, Franciskas de Mora ir kiti.

## Žymiausi pastatai
* Eskorialio rūmai ir vienuolynas (*Monasterio de San Lorenzo de El Escorial*), San Lorencas, Madridas
* Asunsiono katedra, Valjadolidas
* Antigvos Švenčiausios mergelės kolegija (*Colegio de Nuestra Señora de la Antigua*), Monforte de Lemos

## Šaltiniai
Philibert Delorme

**Filiberas Delormas** (, apie 1510 m. Lionas – 1570 m. Paryžius) – prancūzų renesanso architektas, architektūros teoretikas.

## Biografija
Gimė mūrininko šeimoje. 1533–1536 m. studijavo architektūros palikimą Italijoje. 1537 m. Prancūzijos ambasadorius Romoje kardinolas Žanas de Belė jį atšaukė į Paryžių, į tarnybą karalių Pranciškaus I ir Henriko II dvare. Pirmasis jo darbas, Sent Mauro pilis buvo tarsi prancūziškojo renesanso manifestas. Nuo 1541 m. Prancūzijos karaliaus rūmų architektas.

Projektuose pradėjo naudoti vadinamasias Delormo arkas – medines perdangas, derino orderinius ir gotikos elementus.

## Darbai
* 1536 m. Buju rūmų (*Hôtel de Bullioud*) galerija
* 1547 m. Pranciškaus I kapas, Sent Deni bazilika
* 1552 m. Vensano rūmų koplyčia
* 1545–1555 m. arsenalas Paryžiuje
* 1547–1555 m. Anet pilis, pastatyta Dianai de Puatjė
* 1548 m. Saint-Léger – en Yvelines rūmai, nugriauti
* Monso pilis
* Šenonso pilis, Dianos tiltas
* 1563 m. Tiuilri rūmai, dalis projekto, Luvras, nugriauti po 1871 m. gaisro
* Sen Žermeno pilis, dalis

## Bibliografija

* Les Nouvelles Inventions pour bien bastir et a petits frais (1561)
* Le Premier Tome de l’Architecture (1567)

## Literatūra
* Boudon, Françoise, Blécon, Jean, Philibert Delorme et le château royal de Saint-Léger – en-Yvelines, Éditions Picard, Paris, 1985
* Potié, Philippe, Philibert de l’Orme. Figures de la pensée constructive, Parenthèses, Marseille, 1996
* Pérouse de Montclos, Jean-Marie, Philibert De l’Orme, Mengès, Paris, 2000
* Pauwels, Yves, L’architecture au temps de la Pléiade, Monfort, Paris, 2002

## Šaltiniai

* Filiberas Delormas
Zigmas Jonas Daunora

**Zigmas Jonas Daunora** (g. 1934 m. gegužės 29 d. Ukmergėje) – Lietuvos architektas, humanitarinių mokslų daktaras, profesorius.

## Biografija
1953–1959 m. studijavo Kauno politechnikos institute. 1984 m. architektūros mokslų kandidatas. 1988 m. stažavo Maskvos architektūros institute, 1990 m. Bostono merijoje, 1995 m. Kanados urbanistikos institute Toronte.

1959–1961 m. Jurbarko rajono architektas. 1961–1969 m. Miestų statybos projektavimo instituto architektas, brigados vadovas, projektų vyr. architektas. Nuo 1972 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto dėstytojas, docentas, nuo 1991 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto docentas, 1993–2002 m. Urbanistikos katedros vedėjas, 1999 m. profesorius.

## Darbai
* 1962 m. Pakruojo miesto generalinis planas
* 1966 m. Vilniaus universiteto ir Vilniaus inžinerinio statybos instituto pastatų komplekso Saulėtekio alėjoje Vilniuje planas (bendraautoriai architektai Rimantas Dičius, Julius Jurgelionis)
* 1968 m. Lietuvos televizijos centro pastato Konarskio g. išplėtimas
* 1969 m. vasarnamiai Turniškėse
* 1996-1998 m. Vilniaus miesto bendrasis planas

## Visuomeninė veikla
* Mokslo žurnalo „Urbanistika ir architektūra“ vyr. redaktoriaus pavaduotojas urbanistikos sričiai
* Vilniaus miesto architektūros ir urbanistikos ekspertų tarybos narys
* Aplinkos ministerijos architektūros ir urbanistikos ekspertų komisijos pirmininkas
* VGTU menotyros krypties komisijos pirmininkas
* VGTU Architektūros fakulteto Tarybos narys
* 1994-2001 m. Kanados–Baltijos savivaldybių bendradarbiavimo programos „Strateginis miestų valdymas“ koordinacinio komiteto narys

## Įvertinimas
* 2004 m. Lietuvos architektų sąjungos Riterio ordinas
* 2025 m. Lietuvos architektų rūmų garbės ženklas „Lietuvos architektų žiedas“

## Šaltiniai
Irena Daujotaitė

**Irena Marija Daujotaitė** (1931 m. gruodžio 8 d. Darbėnuose, Kretingos apskrityje – 2025 m. gruodžio 11 d.) – Lietuvos kraštovaizdžio architektė.

## Biografija
1957 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1957–1966 m. Miestų statybos projektavimo instituto architektė, 1966–1987 m. Vilniaus miesto Statybos ir architektūros valdybos Vilniaus landšafto architektė. Nuo 1993 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto dėstytoja, nuo 2000 m. docentė.

Buvo Lietuvos kraštovaizdžio architektų sąjungos narė.

## Darbai
* 1962 m. – Panevėžio generalinis planas
* 1972 m. – Odminių g. skveras Vilniuje
* 1975 m. – Savivaldybės aikštės rekonstrukcija Vilniuje
* 1977 m. – Prezidentūros rūmų sodo rekonstrukcija Vilniuje
* 1998 m. – Baltarusijos ambasados teritorijos rekonstrukcija Vilniuje
* 1994, 1996 m. – Vilniaus želdynų schemos

## Bibliografija
* Balkonų apželdinimas (su kitais, 1980 m.),
* Kraštovaizdžio architektūros pagrindai. Vilnius. Technika, 1998 m.)

## Šaltiniai
Karaveli

**Karaveli** (, ) – miestas Peru, Arekipos departamente. Karaveli provincijos administracinis centras. Šalia miesto teka Karaveli upė.

## Šaltiniai
Raudonžiedis šalavijas

**Raudonžiedis šalavijas** (*Salvia splendens*) – notrelinių (*Lamiaceae*) šeimos, šalavijų (*Salvia*) genties vienmetis augalas. Kilęs iš Brazilijos.
Aukštis 40 - 80 cm. Auga saulėtoje, šiltoje vietoje, laidžioje, derlingoje dirvoje. Sėklos sėjamos vasario - kovo mėnesiais į dėžutes. Daigai pikuojami, sodinami gegužės mėn.
Čivajus

**Čivajus** (, ) – miestas Peru, Arekipos departamente, Kolkos slėnyje. Kailjomos provincijos centras. Šalia miesto yra La Kaleros karštosios versmės.

Kiekvienais metais gruodžio 8 d. Čivajaus mieste vyksta festivalis, kurio metu žmonės puošiasi tradiciniais kostiumais, šoka ir groja gatvėse.

Dėl patogios geografinės pozicijos Čivajus yra viena pagrindinių turistinių bazių, norintiems apžiūrėti Kolkos kanjoną.

## Šaltiniai
Čukibamba

**Čukibamba** (, ) – miestas Peru, Arekipos departamente, Anduose, 2945 m aukštyje. Kondesujoso provincijos centras.

## Šaltiniai
Actas

**Actas** − acto rūgšties tirpalas vandenyje (dažniausiai 4 % ir 9 %). Acto rūgštis susidaro, fermentuojantis etilo alkoholiui (spiritui).

Actą gamina mažiausi organizmai − acto rūgšties bakterijos. Fermentatoriuose, pripildytuose buko medienos drožlių, šios bakterijos, vartodamos deguonį, etilo alkoholį suraugina į actą.

Acto būna pagaminto iš vynuogių, obuolių, spirito ir kt.
Actas kartais aromatizuojamas peletrūnais, salierais, juodųjų serbentų lapais, kitais prieskoninių augalų lapais arba šaknimis (baziliko, mėtos ir kt.). 

Balzaminis actas (vadinamas ir Modenos balzaminiu actu) laikomas delikatesu ir vertinamas gurmanų.

## Pritaikymas
Actas yra daugelio patiekalų ir užkandžių pagardas; jo dedama į padažus ir marinatus, į ruošiamas garstyčias, barščiams parūgštinti, silkei, salotoms paskaninti ir kitur.

Actas laikomas vėsiai stikliniame inde sandariai užkimštas.

## Naudojimas
Antikinėje Romoje iš vandens ir acto buvo gaminamas populiarus tarp žmonių ir legionierių gėrimas "posca", kuris buvo laikomas troškulį malšinančia ir dezinfekuojančia priemone.

Viduramžiais actas buvo vienas iš nedaugelio tirpiklių, kuriuos buvo galima naudoti vykdant cheminius procesus. Jis buvo naudojamas daugeliui techninių receptų, pavyzdžiui, amalgama junginiams arba paveikslų ir miniatiūrų dažams išgauti. Šiais laikais vyno actas, praskiestas vandeniu, naudojamas kaip alternatyva brangesnei acto rūgščiai, skirtai fotografijos cheminiams procesams sustabdyti. Baltasis actas įprastai yra rekomenduojamas kaip labiausiai tinkama valymo priemonė. Kadangi jis yra rūgštinis, juo galima ištirpinti mineralines apnašas nuo stiklo, kavos ruošimo aparatų ir kitų glotnių paviršių, o taip pat juo puikiai pašalinami kvapai.

## Nuorodos

* Straipsnis apie delikatesinį balzaminį Modenos actą 
* Pasakojimas apie balzaminio acto gamyklėlę Modenos mieste
* Actas 

## Išnašos
Moljendas

**Moljendas** (, ) – miestas Peru pietuose, Arekipos departamente, prie Ramiojo vandenyno. Islajaus provincijos centras. Moljendas yra svarbus prekybos, transporto ir žvejybos centras. Jūrų uostas aptarnauja Arekipos miestą. Per Moljendą eina Panamerikos plentas, geležinkeliai į Kuską ir Puną. Cemento, tekstilės, žuvies apdirbimo, pieno produktų pramonė. Moljendas yra taip pat ir pajūrio kurortas.

## Šaltiniai
Peteris Dankersas

**Peteris Dankersas** (, 1583 ar 1605 m. Amsterdamas – 1661 m. rugpjūčio 9 d. Rūdninkai) – olandų baroko tapytojas, architektas.

## Biografija

Iki 1634 m. gyveno Nyderlanduose. Apie 1637 m. Abiejų Tautų Respublikos karalius Vladislovas Vaza jį pakvietė atvykti į savo dvarą, buvo didikų rūmų dailininkas ir architektas. Kūrė Varšuvoje, Gdanske ir Vilniuje.

Nutapė reprezentacinių karalių, didikų portretų. Nutapė Jogailaičių, Habsburgų ir Vazų giminės karalių portretus Karalių pilies Varšuvoje marmuro kambariui. Ši kolekcija senuosiuose inventoriuose žymima kaip „Jogailaičių šeima“. Portretai realistiški, paprastos kompozicijos, su peizažo motyvais, turi ankstyvojo baroko bruožų. Iš šios serijos išliko trys portretai Nieborove, vienas Maskvoje ir vienas Vilniuje.

Mirė plėšikų sužeistas.

## Darbai
* 1638 m. – pakamaris Adomas Kazanovskis
* 1640 m. – karalius Žygimantas Augustas
* 1641 m. – raitas karalius Vladislovas Vaza
* Švedijos karalius Jonas III Vaza
* 1641 m. – karalienė Cecilija Renata
* 1643 m. – karalienė Marija Gonzaga
* 1645 m. – Jaunas vyras medžiotojo drabužiais
* 1645 m. – Vilniaus Šv. Mykolo bažnyčios freskos
* 1637 m. – ištapė Vilniaus arkikatedros Šv. Kazimiero koplyčios paskliautes
* perstatė Vilniaus arkikatedros Valavičių koplyčią

## Šaltiniai
Kotahuasis

**Kotahuasis** (, ) – miestas Peru, Arekipos departamente, Andų kalnuose, 2680 m aukštyje, 379 km nuo Arekipos. La Uniono provincijos centras.

Kotahuasis – svarbus turistinis centras departamente. Miesto apylinkėse gausu miškų, ežerų, kroklių, karštųjų versmių. Rengiami žygiai į kalnus, prie Kotahuasio kanjono.

## Šaltiniai
Danskeris

**Danskeris** (, ) – išsikišusi viduramžių pilies bokšto arba erkerio pavidalo dalis. Naudotas kaip išvietė arba atliekoms išmesti. Pavadinimas kilęs nuo Gdansko () miesto, kur šie įrenginiai, matyt, atsirado anksčiausiai, pavadinimo.

Bokšto pavidalo danskeris stovėjo prieš gynybinę sieną, virš fosos ar tekančio upelio, su pilimi jį jungė dengtas tiltas su šaudymo angomis. Bokštas, „apžergdamas“ upelį į žemę remdavosi trimis ar keturiomis atramomis. Bokšto perdangos viduryje buvo viena ar kelios angos atliekoms pašalinti. Upelio vandens srovė atliekas nunešdavo, todėl epidemijų pavojus buvo minimalus.

Erkerio pavidalo danskeris buvo išsikišęs iš pilies išorinės ištisinės sienos. Statomas buvo arba iškišant kiekvienoje eilėje po pusė, ar trečdalį plytos, kol susidarydavo pakankama atrama perdangai, arba ant medinės sijos. Kartais ir pats danskeris būdavo medinis.

Būdingas Vokiečių ordino pilims – Marienburgas (dab. Malborkas), Marienverderis (dab. Kvidzynas, ilgiausias), Torunė, Gnievas (išliko dalis), Pamario Kovalevas (išliko dalis). 

## Literatūra
* Horst Wolfgang Böhme, Reinhard Friedrich, Barbara Schock-Werner. *Wörterbuch der Burgen, Schlösser und Festungen*. Philipp Reclam jun. GmbH & Co., Stuttgart 2004, S. 108, ISBN 3-15-010547-1

## Šaltiniai

## Nuorodos
Aplao

**Aplao** (, ) – miestas Peru, Arekipos departamente, 630 m aukštyje, kalnų slėnyje. Kastilijos provincijos centras. Šalia miesto teka Macheso upė. Žemės ūkis (vaisių, ryžių auginimas).

## Šaltiniai
Janavara

**Janavara** (, ) – miestas Peru, Arekipos departamente, Arekipos priemiestis.

Būdingi kolonijinio stiliaus pastatai, siauros gatvės, kaip ir Arekipoje daugelis pastatų pastatyti iš balto mūro. Yra 1750 m. pastatyta Šv. Jono Krikštytojo (*San Juan Bautista*) bažnyčia. Iš Janavaros atsiveria geras vaizdas į 3 ugnikalnius (Misti, Čančani ir Pikču Pikču). Miestas yra svarbus departamento turistinis objektas.

## Šaltiniai
Čurigereskas

**Čurigereskas** (pagal ispanų skulptorių ir architektų de Čurigerų pavardę), arba čiurigerizmas – vėlyvojo baroko architektūros dekoro stilius, plitęs 1680–1750 m. Ispanijoje.
 Čurigereskas pakeitė nuo XVI a. antrosios pusės vyravusį rūsčios raiškos dezornamentadą. Iš pradžių plito bažnytinėje, vėliau ir pasaulietinėje architektūroje. Monumentalūs pastatai buvo puošiami įmantriais skulptūriniais ornamentais, italų baroko elementai derinti su ispanų plateresko ir egzotiškais maurų architektūros motyvais.

Žemo reljefo ornamentai slėpė pastatų konstrukciją, dengė sienas, akcentavo langus, portalus, interjeruose - altorius. Dažnas dekoro elementas - spiralinė kolona. Vertingiausi čurigeresko pavyzdžiai - gausiai ornamentuoti altorių retabulai.

Čurigeresko centrai buvo Madridas ir Salamanka, jis taip pat plito Portugalijoje, ispanų kolonijose Lotynų Amerikoje, ypač Meksikoje. Šiose šalyse čurigereskas paįvairintas vietinių tautų konstrukcijos ir dekoro elementais.

Žymesni kūrėjai ispanų skulptoriai ir architektai broliai Albertas, Choakinas ir Chosė Benitas de Čurigeros, Pedras de Ribera, Narcisas Tomė.

## Šaltiniai
Aleksandras Čyras

**Aleksandras Čyras** (1927 m. kovo 15 d. Merkinėje – 2001 m. rugsėjo 29 d. Vilniuje) – Lietuvos mokslininkas, inžinierius statybininkas, habilituotas technologijos mokslų daktaras, profesorius.

## Biografija
Brolis Petras Čyras. 1950 m. su pagyrimu baigė Kauno universiteto Statybos fakultetą. Nuo 1950 m. Kauno politechnikos instituto (KPI) dėstytojas. 1954 m. apgynė technikos mokslų kandidato disertaciją. 1961–1969 m. KPI Vilniaus filialo prorektorius. 1966 m. technikos mokslų daktaras. 1969–1990 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto rektorius, nuo 1968 m. profesorius. 1980 m. LSSR MA narys korespondentas, 1985 m. LSSR MA tikrasis narys.

1966–1971 m. LKP CK Revizijos komisijos narys, 1971–1976 m. ir nuo 1981 m. kandidatas į LKP CK narius. 1985 m. Veimaro aukštosios architektūros ir statybos mokyklos garbės daktaras. 1982 m. Lenkijos teorinės ir taikomosios mechanikos draugijos, 1985 m. Rusijos nacionalinio teorinės ir taikomosios mechanikos komiteto užsienio narys, 1994 m. Lenkijos mokslų akademijos užsienio narys.

Paskelbė per 180 straipsnių iš disipatyviųjų konstrukcijų mechanikos, plastiškumo teorijos, matematinio programavimo ir optimizavimo.

## Bibliografija
* Tiesinio programavimo metodai tamprioms plastinėms sistemoms skaičiuoti (1969 m., rusų kalba)
* Optimizacijos teorija kietojo deformuojamojo kūno ribinėje analizėje (1971 m., rusų k.)
* Tamprių-plastinių sistemų analizės ir optimizacijos matematiniai modeliai (1982 m., rusų k., 1983 m., anglų kalba)
* Statybinė mechanika: teorija ir algoritmai: vadovėlis (1989 m., rusų k.)
* Statybinė mechanika: vadovėlis (1990 m.)

## Įvertinimas
* 1963 m. LTSR nusipelnęs statybininkas
* 1976 m. LSSR valstybinė premija
* 1979 m. LTSR nusipelnęs mokslo veikėjas
* 1993 m. Lietuvos mokslo premija
* 1996 m. LDK Gedimino 3 laipsnio ordinas 

## Šaltiniai

## Literatūra
* Akademikas Aleksandras Čyras: gyvenimo spalvos: skiriama Vilniaus Gedimino technikos universiteto 50-mečiui (sud. Juozas Stražnickas). – Vilnius: Technika, 2006. – 475 p.: iliustr. – ISBN 9986-05-897-X
Leonas Čibiras

**Leonas Čibiras** (1921 m. liepos 14 d. Čekiškė, Švenčionių apskritis – 1992 m. gruodžio 24 d. Vilnius) – Lietuvos miškininkas, dendrologas, kraštovaizdžio architektas.

## Biografija
1947 m. baigė Vilniaus universitetą. 1947–1950 m. Vilniaus universiteto, 1950–1957 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, dėstė dendrologiją. 1951–1960 m. Lietuvos miškų instituto mokslinis bendradarbis, tyrinėjo Lietuvos parkus, atliko medžių ir krūmų introdukcijos bandymų. Nuo 1960 m. Statybos ir architektūros reikalų komiteto, Automobilių transporto ir plentų ministerijos, Techninės estetikos instituto, Paminklų konservavimo instituto kraštovaizdžio architektas.

Brolis Povilas Čibiras, žmona Irena Ona Čibirienė.

Palaidotas Sudervės kapinėse, Vilniuje.

## Veikla
Parengė kelis rekomenduojamų Lietuvos želdynams augalų sąrašus. Pirmasis Lietuvoje pagal tinkamumą naudoti želdynams augalų rūšis pradėjo skirstyti į pagrindines ir šalutines.

Kartu su bendradarbiais parengė Palangos, Rietavo, Joniškėlio, Raudondvario pilies parkų restauravimo projektus. Dalyvavo kuriant Vilniaus universiteto botanikos sodą Kairėnuose, Pajieslio (Kėdainių rajono savivaldybė) dendrariumą.

## Bibliografija
* Lietuvos TSR flora (su kitais, 6 t. 1959–1980 m., 1965 m. LTSR valstybinė premija)
* Dendrologija (su kitais, 1963 m., 1973 m.)
* Želdiniai lengvosios pramonės įmonių teritorijose (su K. Jakovlevu-Mateckiu, 1971 m.)

## Šaltiniai
Balsiai (Vilnius)

**Balsiai** – Vilniaus miesto dalis, esanti šiaurės rytinėje dalyje, netoli dešiniojo Neries kranto. Pietuose ribojasi su Babiniais, pietvakariuose – su Verkių Rieše, šiaurės rytuose – su Kryžiokais, šiaurės vakaruose miško juosta skiria nuo Krakiškių. Balsiai garsėja toliau vakaruose telkšančiais Žaliaisiais ežerais, esančiais Verkių regioniniame parke.

Veikia Balsių progimnazija (nuo 2011 m.)., apsodintas Balsių parkas (su „mitologinėmis“ skulptūromis). Tai daugiausia ištaigingų nuosavų gyvenamųjų namų rajonas, nors Balsių šiaurės vakaruose yra Balsių kolektyviniai sodai. Balsius sodai juosia iš visų pusių.

Balsius aptarnauja 36, 65, 66, 76, 120 nr. autobusai (stotelės: „Žaliojo Visalaukio st.“, „Ragučio st.“, „Balsiai“, „Ragės st.“, „Balsių mokykla“, Žynių st, „Žalčių st.“, „Austėjos st.“).

## Istorija

1905 m. Riešės valsčiaus Balsių užusienyje gyveno 9 žmonės, 1931 m. – 5.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Balsių bendruomenės puslapis
* Balsių bendruomenės forumas
Dešra

**Dešra** – mėsos gaminys.

Pagal gamybos technologiją ir vartojamą žaliavą dešros skirstomos į įdarytas, virtas, dešreles ir sardeles, pusiau rūkytas, rūkytas, arba kietąsias rūkytas, virtas rūkytas, kepenines, kraujo ir mėsos duoną.

Svarbiausia dešrų gamybos žaliava yra neriebi jautiena, kiauliena, rečiau − aviena ir paukštiena. Kepeninių ir kraujinių dešrų žaliava − kogalviai ir paskerstų gyvulių kraujas. Beveik visų rūšių dešroms daryti vartojami lašiniai. Kad dešrų įdaras turėtų daugiau pilnaverčių baltymų, į jį dedama kraujo plazmos, riebaus ir lieso pieno, pieno baltymų, kiaušinių, o kad pagerėtų skonis − druskos, cukraus, prieskonių ir uždaro (juodųjų, raudonųjų ir kvapiųjų pipirų, muskato riešutų, kardamono, kalendrų, kmynų, svogūnų, česnakų ir kt.). Į kai kurias mėsos duonos ir rūkytų dešrų rūšis dedama konjako arba maderos. Kad dešrų mėsa išliktų raudonos spalvos, į įdarą dedama silpno natrio nitrito tirpalo.

Dešroms tam tikrą formą suteikia ir saugo jas nuo aplinkos poveikio natūralios žarnos arba dirbtiniai apvalkalai (baltyminiai, celiulioziniai, polimerinės plėvelės). Įvairios dešros skiriasi išvaizda (storiu, perrišimo būdais).

Įdarytos, virtos, pusiau rūkytos, rūkytos, kepeninės ir kitokios dešros vartojamos daugiausia tik šaltam užkandžiui ir sumuštiniams daryti. Virtos, pusiau rūkytos dešros bei mėsos duona vartojamos ir karštos − kepamos atskirai ar su kiaušiniene. Kepeninė dešra truputį apkepama orkaitėje.

## Dešrų laikymas
Įdarytos, virtos dešros ir mėsos duona laikoma šaldytuve ne ilgiau kaip parą. Šių dešrų supjaustyti griežinėliai šviesoje greitai pabąla, iš rausvų darosi pilki, todėl supjaustytų įdarytų ir virtų dešrų bei mėsos duonos nereikia iš anksto dėti į lėkštes ir palikti šviesoje. Supjaustytą dešrą, kad ir keletą valandų, reikia laikyti šaltai ir tamsiai.

Pusiau rūkytos dešros laikomos ne aukštesnėje kaip 20 °C temperatūroje iki 3 parų, o šaldytuve − iki 15 parų.

Rūkytas dešras galima laikyti ilgiau, bet tik vėsiai ir tamsiai.

Virtos rūkytos dešros ne taip gerai laikosi kaip rūkytos. Rūkytos, virtos rūkytos ir pusiau rūkytos dešros, supjaustytos griežinėliais ir vakuume supakuotos į polimerinę plėvelę, laikomos 15−16 °C temperatūroje iki 4 parų, o šaldytuve − iki 6−7 parų.

Kepenines ir kraujines dešras patartina suvalgyti tą pačią dieną nusipirkus.

## Nuorodos

* Viskas apie dešrą 
* delfi.lt Verslo naujienos :Dešroje mėsos nerasta
Didysis tarpeklis

**Didysis tarpeklis** () – senovinė upės vaga JAV, Vašingtono valstijoje. Driekiasi ~80 km nuo Grand Kulio užtvankos iki Muilo ežero. Nacionalinis gamtos paminklas.

## Geologinė istorija
Didysis tarpeklis įsirėžęs Kolumbijos plynaukštėje. Granitinis pamatas susidarė prieš 40-60 mln. metų. 

Prieš 10-15 mln. metų tarpeklio teritorija buvo padengta lava, išsiveržusia iš Kaskadinių kalnų ugnikalnių. Vietomis bazalto storis siekia 2 km, tačiau kitose vietose į paviršių išeina granitas. 

Ledynmečio laikotarpiu kalnus uždengė stora ledyno danga. Uoliniuose kalnuose susiformavo ledų užtvanka, pro kurią kas 50 metų prasiverždavo 610 m aukščio vandens stulpas ir nusirisdavo Ramiojo vandenyno link. Tokie vandens srautai išgraužė minkštą bazaltą ir sudarė tarpeklį. Dabar Didysis tarpeklis sausringa sritis, su nedideliais ežerėliais.

## Šaltiniai
King Crimson

**King Crimson** – anglų muzikos grupė, 1969 metais įkurta gitaristo Roberto Fripo ir būgnininko Maiklo Gailso. Grupė įprastai apibūdinama kaip progresyviojo roko atstovė, tačiau jos kūryboje taip pat galima atpažinti įvairių stilių, tokių kaip džiazas, sunkusis metalas, psichodelinis rokas. Jų kūryba smarkiai paveikė daugelį vėliau formavusiujusių muzikos stilių ir atlikėjų.

King Crimson plačiausiai žinoma dėl 1969 m. išleisto pirmo albumo *„[[In the Court of the Crimson King]]“*. Šis albumas dažnai apibūdinamas kaip vienas iš labiausiai įtakojusiųjų progresyviojo roko atsiradimą ir vystymąsi.

## Diskografija
### [[Studijinis albumas|Studijiniai albumai]]
* In the Court of the Crimson King (1969); JAV #28 JK #3
* In the Wake of Poseidon (1970); JAV #31 JK #4
* Lizard (1970); JAV #113 JK #29
* Islands  (1971); JAV #76 JK #30
* Larks' Tongues in Aspic (1973); JAV #61 JK #20
* Starless and Bible Black (1974); JAV #64 JK #28
* Red  (1974); JAV #66 
* Discipline (1981);  JAV #45
* Beat (1982); JAV #52
* Three of a Perfect Pair (1984); JAV #58 JK #30
* Thrak (1995); JAV #83
* The ConstrJKction of Light (2000)
* The Power to Believe (2003); JAV #150

### [[Singlas|Singlai]] ir [[Extended play|EP]]
*  The Court of the Crimson King   (1969) 
* Cat Food (1970)
* Atlantic Sampler (1973)
* The Night Watch (1974)
* Epitaph (1976)
* Matte Kudasai (1981)
* Elephant Talk (1981)
*  Thela Hun Ginjeet (1981)
* Heartbeat (1982)
*"Three of a Perfect Pair (1984)
* Sleepless (1984)
*  Vrooom (1994)
* Dinosaur (1995)
* People (1995)
* Sex Sleep Eat Drink Dream (1995)
*  Level Five (2001)
*  Happy With What You Have to Be Happy With (2002)

### Koncertiniai albumai
*  Earthbound (1972)
*  USA (1975)
*  The Great Deceiver (1992, įrašytas 1973-1974)
*  B'Boom: Live in Argentina   (1995, įrašytas 1994)
*  Thrakattak   (1996, įrašytas 1995)
*  Epitaph (1997, įrašytas 1969)
*  The Night Watch (1998, įrašytas 1973)
*  Absent Lovers: Live in Montreal  (1998, įrašytas 1984)
*  Cirkus: The Young Persons' Guide to King Crimson Live (1999, įrašytas 1969-1998)
*  Live in Mexico City (1999, įrašytas 1996)
*  The ProjeKcts (1999, įrašytas 1997-1999)
*  The Deception of the Thrush: A Beginners' Guide to ProjeKcts (1999, įrašytas 1997-1999)
*  The Beginners' Guide to the King Crimson Collectors' Club (2000, įrašytas 1969-1998)
*  Heavy ConstruKction (2000)
*  Vrooom Vrooom (2001, įrašytas 1995-1996)
*  Ladies of the Road (2002, įrašytas 1971-1972)
*  EleKtrik: Live in Japan (2003)
*  The Power To Believe Tour Box (2003)
Kęstutis Čerkeliūnas

**Kęstutis Jonas Čerkeliūnas** (1921 m. gegužės 14 d. Raseiniuose – 2008 m. balandžio 14 d. Niujorke) – Lietuvos išeivijos žurnalistas, architektas.

## Biografija
1938 m. įstojo į Vytauto Didžiojo universitetą, studijavo literatūrą ir architektūrą. Nuo 1945 m. studijas tęsė Tiubingeno universitete, Štutgarto aukštojoje technikos mokykloje ir Niujorko Prato institute, kur 1952 m. baigė architektūrą.

1941–1944 m. dirbo dienraščių „Į laisvę“, „Ateitis“ redakcijose. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Vienas sambūrio „Šviesa“ kūrėjų. 1947 m. persikėlė į JAV. 1956–1976 m. dirbo Skidmore, vienoje Niujorko architektūros bendrovėje. 1959–1969 m. redagavo žurnalą „Sportas“. 1961 m. suredagavo žurnalo „Lituanus“ numerį, skirtą M. K. Čiurlioniui. 1977–1987 m. gyveno Miunchene, radijo stoties „Laisvė“, vėliau „Laisvoji Europa“ lietuviškų programų redaktorius ir pranešėjas. Laikraščio „Darbininkas“ nuolatinis korespondentas. Bendradarbiavo lietuvių ir latvių išeivijos, Vokietijos, JAV spaudoje, daugiausia rašė sporto temomis. 

## Bibliografija
* Išeivijos lietuvių sportas 1944–1984 m., su kitais, parengė, 1986 m.

## Šaltiniai
Sigitas Čereškevičius

**Sigitas Čereškevičius** (g. 1953 m. liepos 25 d. Kaltanėnuose, Švenčionių rajonas) – Lietuvos architektas, humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
Mokėsi Adutiškio vidurinėje mokykloje. 1976 m. baigė Vilniaus inžinerinio statybos instituto Architektūros fakultetą. 1976–1978 m. Miestų statybos projektavimo instituto architektas. Nuo 1982 m. VISI, Vilniaus Gedimino technikos universiteto dėstytojas, 1993 m. docentas. 1990 m. architektūros mokslų kandidatas.

1989–1997 m. bendrovės „Architektai ir planuotojai“ direktorius, nuo 2000 m. UAB „Urbanistika“ direktorius, direktoriaus pavaduotojas, vyr. architektas.

## Darbai
* 1978 m. Justiniškių gyvenamojo rajono Vilniuje detalusis planas (bendraautoriai architektai Vytautas Kazimieras Balčiūnas, Mindaugas Adomaitis, baigtas statyti 1990 m.)
* 1994 m. Kuršių nerijos nacionalinio parko (generalinis) bendrasis planas (su kitais architektais, Daktaro Valdo Adamkaus premija, 1995 m.)
* 1994 m. Neringos gyvenviečių (Nida, Preila, Pervalka, Juodkrantė, Alksnynė) plėtros schemos
* 1999 m. Druskininkų bendrasis planas (bendraautorė architektė Neringa Dičiuvienė)
* Suprojektavo individualių gyvenamųjų namų Vilniuje (1997 m.), Kaune, Polocke (2000 m.)

## Šaltiniai
Klemensas Čerbulėnas

**Klemensas Čerbulėnas** (1912 m. liepos 24 d. Spalviškiuose, Pabiržės valsčius – 1986 m. sausio 4 d. Kaune, palaidotas Eigulių kapinėse) – Lietuvos etnografas, muziejininkas, dailėtyrininkas, architektūros istorikas, pedagogas.

## Biografija
1941 m. baigė istoriją Vytauto Didžiojo universitete. 1958 m. istorijos mokslų kandidatas, 1973 m. apgynė daktaro disertaciją, bet daktaro laipsnis nesuteiktas.

1936–1942 m. Kauno Kultūros muziejaus Etnografijos skyriaus vedėjo pavaduotojas. 1942–1944 m. Kultūros paminklų apsaugos įstaigos Etnografijos skyriaus vedėjas. 1945–1950 m. M. K. Čiurlionio dailės muziejaus, 1951–1952 m. Istorijos instituto ir 1956–1986 m. Statybos ir architektūros instituto mokslinis bendradarbis. 1945–1972 m. dėstė aukštosiose ir specialiosiose vidurinėse mokyklose.

1970–1974 m. vadovavo Lietuvos liaudies buities muziejaus Rumšiškėse detalizuoto generalinio plano parengimui, padėjo atrinkti eksponatus (be kitų, Račkiškės koplyčios perkėlimas).

Tyrė lietuvių liaudies ir monumentaliosios architektūros, ypač baroko istoriją, dailę ir tautodailę.

## Bibliografija
* Studija „Kaimo skrynios Užnemunėje“ (1941 m.).
* Lietuvos TSR dailės ir architektūros istorija (su Tadu Adomoniu, 1987 m.)
* Tytuvėnų architektūros ansamblis (su Algirdu Antanu Baliuliu, 1987 m.)
Su kitais parengė albumų serijos „Lietuvių liaudies menas“ knygas:
* Architektūra (1957–1965 m.),
* Mažoji architektūra (1970 m.)
* Jonas Prapuolenis (Vilnius, 1970 m. Studija apie dizainerį, juvelyrą J. Prapuolenį.)
* Lietuvių liaudies architektūra (1965–1968 m., LTSR valstybinė premija, 1970 m.)
* Lietuvių liaudies architektūros paminklai: Zervynų kaimas (1974 m.)
* Vilniaus architektūra (1985 m.)
* Lietuvos architektūros istorija (išsp. 1987 m.)

## Šaltiniai
Valerija Cukermanienė

**Valerija Ema Cukermanienė** (1935 m. spalio 31 d. Kaunas – 2018 m. balandžio 3 d. Vilniuje) – Lietuvos architektė, baldų projektuotoja.

## Biografija
1960 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1960–1990 m. dirbo Baldų projektavimo konstravimo biure Vilniuje, 1994–1995 m. bendrovėje „Vilniaus baldų kombinatas“, 1998–1999 m. bendrovėje „Skraja“.

Jos baldai eksponuoti tarptautinėse parodose Vokietijoje, Čekijoje, Lenkijoje, Graikijoje, Indijoje, Danijoje, Bulgarijoje, Vengrijoje, TSRS, pelnė daugelį apdovanojimų Lietuvos ir TSRS baldų konkursuose.

Vyras Eugenijus Cukermanas.

## Darbai
Sukūrė baldų administraciniams pastatams, viešbučiams, restoranams ir kavinėms. Svarbesni baldų projektai:
* LTSR Ministrų Taryba (1968 m.)
* LTSR valstybinis plano komitetas (1972 m.)
* Švietimo ir mokslo ministerija (1975 m.)
* Lietuvos akademinis dramos teatras (1981 m.)
* Viešbutis „Villon“ (1990 m.)
* Lietuvos nacionalinė filharmonija (1992 m.)
* Restoranas „Gabija“ (Palanga, 1985 m.)
Parengė per 50 masinės gamybos svetainės, miegamojo, prieškambario bei kontūrinių baldų komplektų projektų.

## Šaltiniai
Kūčių stalas

**Kūčių stalas** – apeiginis stalas, kasmet dengiamas Kalėdų išvakarėse, Kūčių metu (gruodžio 24 d.). Ant jo dedami Kūčių patiekalai (bent 12 valgių), žvakė(s), papuošimai. Anksčiau būdavo dedamas ir nekultas rugių pėdas,  po puodu pavožiamas akmuo.  Prie Kūčių stalo atliekamos Kūčių apeigos, meldžiamasi, buriamasi. 

## Paruošimas
Kūčių stalas apdedamas šienu; dalis jo gali būti dedama ir pastalėn. Ant šieno klojama staltiesė. Ji paprastai būna baltos spalvos. Staltiesės audinys gali būti derinamas prie šventinių indų. Ant plonos medžiagos staltiesės tinka porcelianiniai, ant storesnės – keramikiniai indai. Be to, ant stalo dedamos servetėlės. Jų spalva paprastai derinama prie žvakių spalvos. 

## Serviravimas

Kiekvienas patiekalas ant Kūčių stalo turi savo vietą. Pagal barokinę serviravimo schemą indai sustatomi pagal veidrodinį principą. Toks stalo išdėstymas yra sudėtingas. Stalo serviravimas yra šeiminis, skirtas apsitarnauti pačiam. Prancūziško serviravimo () metu visi patiekalai sudedami ant stalo per tris kartus: pradžioje užkandžiai, tuomet karšti ir po to desertai. Toks serviravimas Lietuvoje buvo populiarus dar ir XX amžiaus pradžioje. 

## Papuošimas

Kūčių stalas puošiamas įvairiai. Tam tinka žvakės, augalų kompozicijos, baltos gėlės, eglės ar kadagio šakelės, natūralus akmuo, keramikos, medžio dirbiniai, natūralūs audiniai, taip pat gamtos dovanos (kaštonai, kankorėžiai, riešutai, šiaudai ir kita). Į vazas pamerkiamos nedidelės žiemiškos puokštelės, dedami eglių vainikai, kurie gali būti apipurkšti sidabriniais dažais. Didžiausia dekoracija padedama stalo viduryje, smulkesnės išdėliojamos skirtingose jo pusėse. 

## Literatūra
* Juozas Kudirka. „Kūčių stalas“. Vilnius, 1989 m. 64 psl.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Kūčių stalo receptai
Naraginė

**Naraginė** – kaimas Molėtų rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 4 km į nuo Molėtų, tarp seno ir naujo kelio Vilnius–Utena.

## Istorija

1744 m. Norago kaimas, tapatintinas su Noragine, užrašytas Vilniaus vyskupijos sinodo nutarimuose. Tada jis priklausė Dubingių parapijai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Sylvia Crowe

**Silvija Krou** (, 1901 m. rugsėjo 15 d. – 1997 m. birželio 30 d.) – anglų kraštovaizdžio architektė. Dama (nuo 1973 m.)

## Biografija
Swanley koledže studijavo želdynų projektavimą. 1957–1959 m. Anglijos Kraštovaizdžio architektų instituto prezidentė. 1948 m. viena iš Tarptautinės kraštovaizdžio architektų sąjungos steigėjų, 1957–1959 m. sąjungos prezidentė.

## Darbai
Projektavo želdynus prie atominių jėgainių, mokyklų, bažnyčių, visuomeninių pastatų. Rengė saugomų teritorijų projektus. Teigdama, kad kraštovaizdžio architektūra prasideda nuo kraštovaizdžio, naujus miestus planavo kraštovaizdyje, o ne kraštovaizdį miestuose.

## Bibliografija
* Želdynų projektavimas (Garden Design 1958 m.),
* Ateities kraštovaizdis (Tomorrow s Landscape),
* Jėgainių kraštovaizdis (The Landscape of Power),
* Kelių kraštovaizdis (The Landscape of Roads),
* Miškininkystė kraštovaizdyje (Forestry in the Landscape).

## Šaltiniai

## Nuorodos
Biografija