open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pravydžiai

**Pravydžiai** – gatvinis kaimas Anykščių rajono savivaldybės pietuose, 4 km į pietus nuo Kavarsko, netoli kairiojo Šventosios kranto.

Yra neveikiančios kapinaitės. Pravydžiai yra architektūros paminklas – 19 sodybų (1991 m.) gatvinis rėžinis išretėjęs kaimas. Būdingos dvigalės pirkios, maži, vienos patalpos svirnai, su durimis iš šono, dviduriai kluonai. Po II pasaulinio karo sodybų sumažėjo, daug pastatų perstatyta.

Kaime yra 3 paminklinės sodybos, kuriose yra 7 paminkliniai pastatai (2 pirkios, 2 svirnai, 2 kluonai, 1 pirtis) ir 1 atskira paminklinė pirkia. Tai būdingi Rytų Aukštaitijos XIX a. antrosios pusės – XX a. pirmosios pusės vidutinių valstiečių pastatai.

## Istorija

Manoma, kad Pravydžiai įkurti XVI a. vid., Valakų reformos metu. Minimi 1664 m. Deltuvos dvaro inventoriuje (būta 150 ha sodybinės ir 5 ha priimtinės žemės). Tais metais kaimas buvo atskirtas nuo Deltuvos dvaro ir parduotas Kauno apskrities maršalkai Rapolui Zigmantui Skorulskiui. 1744 m. Vilniaus vyskupijos sinodo leidinyje minimas Pravydžių kaimas. 1881–1888 m. valstiečių savininkų žemė atskirta nuo dvarininko Charmansko valdų ir padalyta į 12 sklypų.

XIX a. vid. čia būta 10 sodybų, 1939 m. – 21. 1920–1974 m. veikė Pravydžių pradinė mokykla.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pavarės II

**Pavarės II** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje. Stūkso gamtos paminklai – Pavarių akmuo, Pavarių liepa.

## Istorija

Kaime anksčiau veikė pradinė mokykla.

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Anykščių šilelis (miškas)

**Anykščių šilelis** – šilas Anykščių rajone, Anykščių miškų šiaurinė dalis.

150 ha kraštovaizdžio draustinis (nuo 1960 m.). Ypač išgarsintas Antano Baranausko poemoje „Anykščių šilelis“. Šilelyje stūkso akmuo Puntukas, priešais jį – Karalienės liūnas, netoliese ir Puntuko brolis.

2015 m. pradėjo veikti Anykščių šilelio medžių lajų takas, 2019 m. pastatytas Anykščių šilelio lynų tiltas.

## Galerija

LT Anyksciai Puntukas 01.jpg|Puntukas
Karalienės liūnas.jpg|Karalienės liūnas
Tiltelis per upokšnį (A.šilelis).JPG|Tiltelis per upokšnį
Upelis įtekantis į Šventająją.JPG|Upelis įtekantis į Šventąją


## Nuorodos
* Lietuvių literatūros antologija. Antanas Baranauskas:''Anykščių šilelis''
* Antanas Baranauskas: ''The Forest of Anykščiai'' (anglų k.)
Legai

**Legai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybės šiaurės rytuose, kairiajame Šventosios krante. Stūkso „Akmuo su dubeniu“. Neveikiančios kapinaitės.

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Pranas Čepėnas

**Pranas Čepėnas** (1899 m. balandžio 4 d. Veleikiai, Utenos apskr. – 1980 m. spalio 3 d. Vorčesteris, Masačiusetso valstija, JAV, 1998 m. palaikai perlaidoti Kauno Petrašiūnų kapinėse) – Lietuvos istorikas ir enciklopedininkas.

## Biografija
Brolis Juozapas Čepėnas. Žmona Albina Sirutytė-Čepėnienė, duktė – JAV mokslininkė Ina Čepėnaitė-Užgirienė. 1926 m. baigė Lietuvos universitetą, diplomą 1940 m. gavo Vilniaus universitete. Studijuodamas buvo „Studentų socialistų aušrininkų draugijos“ veikėjas. Kaip atentato prieš A. Voldemarą dalyvis 1929 m. gegužės mėn. suimtas, kalintas, 1930 m. lapkričio mėn. paleistas. 1931–1940 m. Lietuviškosios enciklopedijos redakcijos sekretorius, 1940–1944 m. vienas redaktorių. Nuo 1940 m. dėstė Vilniaus universitete.

1944 m. pasitraukė į Vakarus. 1945–1949 m. dėstė Pabaltijo universitete Hamburge, Pineberge prie Hamburgo. 1949 m. persikėlė į JAV. Dirbo Čikagos fabrikuose. 1953–1967 m. vienas Lietuvių enciklopedijos redaktorių ir autorių, vienas suredagavo aštuonis, su kitais – septynis jos tomus. Suredagavo K. Musteikio (1970 m.), V. Poželos (1971 m.) atsiminimus, K. Ališausko knygą „Kovos dėl Lietuvos nepriklausomybės. 1918-1920“ (1972 m.)..

## Bibliografija
* Naujųjų laikų Lietuvos istorija, 2 t. 1977-1986 m., jos fotografuotinis leidimas 1992 m. išspausdintas Vilniuje
* Tarptautinių žodžių žodynas, su A. Sirutytė-Čepėniene 1936 m.
* Lietuvos universitetas. 1579-1803-1922, 1972 m., redaktorius ir vienas autorių

## Šaltiniai
Irena Čepienė

**Irena Aušrelė Čepienė** (1934 m. gegužės 28 d. Šiauliuose – 2016 m. vasario 21 d. Vilniuje) – Lietuvos pedagogė, etnologė, humanitarinių mokslų daktarė.

## Biografija
1957 m. baigė filologiją Maskvos universitete. 1975 m. istorijos mokslų kandidatė.

1957–1959 m. dirbo Raseinių vidurinėje mokykloje, 1960–1972 m. – Kultūros ministerijoje, 1972–1977 m. – Vilniaus kultūros mokykloje, 1977–1989 m. – Aukštojo ir specialiojo vidurinio mokslo ministerijoje ir Vilniaus dailės institute, 1989–2001 m. – Pedagogikos mokslo tyrimų institute. Nuo 1997 m. dėsto Vilniaus pedagoginiame universitete, nuo 1997 m. docentė.

2010 m. Valstybinės Jono Basanavičiaus premijos laureatė.

Palaidota Karveliškių kapinėse.

## Bibliografija
* Lietuvių etninės kultūros istorija, 1973 m. 2 t. 1975 m., lenkų kalba 2000 m.
* Lietuvių liaudies vestuvių veikėjai, 1977 m.
* Etninė kultūra mokykloje, 1997 m.
* Vandens ir medžio sakralumas, 1997 m.
* Etninė kultūra ir ekologija, 1999 m.
* Lietuvių etninė kultūra. Raidos įžvalgos, 2008 m.

## Šaltiniai
Ramutis Čepinskas

**Ramutis Čepinskas** (g. 1944 m. liepos 21 d. Joniškyje) – Lietuvos pianistas, pedagogas.

## Biografija
1968 m. baigė Lietuvos konservatoriją, Jurgio Karnavičiaus klasę. 1968–1971 m. Lietuvos operos ir baleto teatro, 1971–1974 m. Lietuvos konservatorijos koncertmeisteris.

Nuo 1968 m. Lietuvos konservatorijos (dab. Lietuvos muzikos ir teatro akademija) dėstytojas, 1984–1989 m. fortepijono, teorijos, istorijos ir kompozicijos fakulteto dekanas, 1989–1996 m. Kauno fakulteto dekanas, nuo 1996 m. studijų ir mokslo prorektorius, Senato narys. Nuo 1989 m. docentas. Nuo 1990 m. dar ir Kauno J. Naujalio muzikos gimnazijos Fortepijono skyriaus pedagogas metodininkas.

1977–1979 m. dėstė Irako nacionalinėje muzikos ir baleto mokykloje Bagdade. Akompanavo dainininkei Aušrai Stasiūnaitei Michailo Glinkos (Tbilisis, 1975 m.), Vioti (Verčelis, Italija, 1976 m.) vokalistų konkursuose, apdovanotas diplomais už geriausią akompanavimą. Dalyvavo daugiau, kaip 500 koncertų Lietuvoje ir užsienyje.

## Bibliografija
* Akompanimento menas, metodinių darbų rinkinys (bendraautoriai Ramutė Vaitkevičiūtė, Melita Diamandidi, Irena Čiurilaitė). – V.: Lietuvos muzikos ir teatro akademija, 2005. – ISBN 9986-503-52-3

## Šaltiniai
Marija Čepinskienė

**Marija Čepinskienė-Rauchaitė** (g. 1946 m. kovo 14 d. Kaune) – Lietuvos pianistė, vargonininkė, pedagogė.

## Biografija
1952–1963 m. mokėsi Kauno specialiojoje vidurinėje muzikos mokykloje (fortepijono specialybę). 1963–1971 m. studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje, baigė Olgos Šteinberg fortepijono (1968 m.), Leopoldo Digrio vargonų (1971 m.) klases.

1966–1971 m. Vilniaus pedagoginio instituto, nuo 1971 m. Lietuvos konservatorijos (dab. Lietuvos muzikos ir teatro akademija), nuo 1989 m. Kauno fakulteto dėstytoja, nuo 1994 m. Vargonų ir bendrojo fortepijono katedros vedėja, nuo 1992 m. docentė . Nuo 2011 m. Vytauto Didžiojo universiteto Muzikos akademijos docentė, Bendrojo fortepijono ir vargonų skyriaus vedėja.

Jau studijų metais kaip vargonininkė koncertavo Lietuvoje, Vokietijoje ir Čekijoje. Nuolat rengė vargonų muzikos rečitalius didžiausiuose Lietuvos miestuose. 2000 m. išleido natų leidinį „Baroko epochos miniatiūros fortepijonui“. Akompanuoja ir groja vargonais Lietuvos bažnyčiose bei užsienyje.

## Šaltiniai
Jonas Čepinskis

**Jonas Čepinskis** (1949 m. kovo 24 d. Akmenėje – 2022 m. balandžio 14 d. Kaune) – Lietuvos ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

## Biografija
1972 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, 2002 m. habilituotas socialinių mokslų daktaras.

1972–1989 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos bendradarbis, nuo 1976 m. dėstytojas. 1989–1992 m. dirbo Ekonomikos institute. Nuo 1989 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, 1999–2000 m. Biznio ir vadybos fakulteto prodekanas, nuo 2001 m. profesorius. 1992–2002 m. stažavosi ir dėstė Ciuricho, Fribūro, Sankt Galeno (Šveicarija), Diuseldorfo, Štralzundo (Vokietija), Roskildės (Danija) universitetuose.

Dalyvavo rengiant Lietuvos įstatymų projektus, Aplinkos apsaugos (1995 m.) ir Darnaus vystymo (2002 m.) strategijas. Rašė aplinkos ekonomikos, draudimo, vadybos klausimais.

## Bibliografija
* Šimtas gamtonaudos mįslių, 1988 m.
* Ekonomikos teorija, su kitais, 2 d., 1990-1991 m.
* Draudimas, su kitais, 1999 m.

## Šaltiniai
Pavariai

**Pavariai** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Pabarės, 1 km į šiaurę nuo Tetėnų, prie kelio . Šalia dunkso Šalčios–Tetėnų miškai, teka upelis Ciras.

## Istorija

XIX pab. buvo šlėktų *[[okolica]]* Lydos apskrityje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Aliaksandras Kazulinas

**Aliaksandras Kazulinas** (, g. 1955 m. lapkričio 25 d.) – Baltarusijos socialdemokratų partijos lyderis, kandidatavęs į prezidentus 2006 m. vykusiuose prezidento rinkimuose kaip oponentas A. Lukašenkai.

Kazulinas gimė Maskvoje. 1996–2003 m. buvo Baltarusijos valstybinio universiteto rektorius ir Lukašenkos vyriausybės ministras, kurioje vėliau tapo nepopuliarus.

2006 m. liepos 13 d. Kazulinas buvo penkeriems metams įkalintas. Jis buvo pripažintas kaltu dėl neva chuliganizmo ir masiškų neramumų iniciavimo kovo 25 d. Amnesty International pripažino Kazuliną *sąžinės kaliniu*. 2008 m. vasario 26 d. jis buvo laikinai išleistas iš kalėjimo Vitebske, kad galėtų sudalyvauti žmonos laidotuvėse. 2008 m. rugpjūčio 16 d. paleistas iš kalėjimo, nežinia, ar visam laikui, ar laikinai.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė.
Ulrika Eleonora (Danija)

**Ulrika Eleonora** (, 1656 m. rugsėjo 11 d. – 1693 m. liepos 26 d. palaidota Riddarholmo bažnyčioje, Stokholme) – Danijos karaliaus Frederiko III dukra, Švedijos karaliaus Karolio XI žmona.

## Biografija

Ulrika Eleonora gimė 1656 m. rugsėjo 11 d. Danijos karaliaus Frederiko III ir Braunšveigo-Liuneburgo princesės iš Oldenburgo, Sofijos Amelijos (), šeimoje.

## Šeima ir vaikai

1680 m. gegužės 6 d. ištekėjo už Švedijos karaliaus Karolio XI. Jiems gimė septyni vaikai:
* Jadvyga Sofija (1681 m. birželio 26 d. – 1708 m. gruodžio 22 d.) – Holšteino-Gotorpo kunigaikštienė
* Karolis (1682 m. birželio 27 d. – 1718 m. gruodžio 11 d.) – Švedijos karalius Karolis XII
* Gustavas (1683 m. balandžio 4 d. – 1685 m. balandžio 16 d.)
* Ulrikas (1684 m. liepos 22 d. – 1685 m. gegužės 29 d.)
* Frederikas (1685 m. rugsėjo 27 d. – 1685 m. spalio 12 d.)
* Karolis Gustavas (1686 m. gruodžio 17 d. – 1687 m. vasario 4 d.)
* Ulrika Eleonora (1688 m. vasario 7 d. – 1741 m. gruodžio 5 d.) – Švedijos karalienė

Mirė Ulrika Eleonora 1693 m. liepos 26 d. Palaidota Riddarholmo bažnyčioje, Stokholme.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Ulrika Eleonora (Švedų kalba)
Stanislovas Čepinskis

**Stanislovas Čepinskis** (1934 m. kovo 17 d. Dargaičiuose, Joniškio valsčius – 2014 m. rugpjūčio 7 d. Kaune) – Lietuvos smuikininkas, dirigentas.

## Biografija
Žmona Kristina Krukauskaitė, sūnus smuikininkas Vilhelmas Čepinskis.

1960 m. baigė Latvijos konservatoriją. 1961 m. Liepojoje debiutavo kaip dirigentas. 1966–1991 m. Kauno muzikinio teatro dirigentas. 1972–1974 m. stažavo Maskvos K. Stanislavskio ir V. Nemirovičiaus-Dančenkos muzikiniame teatre, 1985 m. Didžiajame teatre. Nuo 1989 m. dėstė Lietuvos muzikos ir teatro akademijos Kauno fakultete, nuo 1995 m. vadovavo smuiko ir kamerinio ansamblio, nuo 2001 m. dar ir styginių kvarteto klasei. 1996–1998 m. Operos studijos vadovas, 1998–2002 m. Studentų simfoninio orkestro vadovas.

Kauno muzikiniame teatre pastatė lietuvių ir užsienio autorių kompozitorių operų, baletų, operečių. (tame tarpe Franko Zupė „„Dona Žuanita“

Palaidotas Karmėlavos kapinėse.

## Šaltiniai
Luc Montagnier

**Lukas Montanjė** (, 1932 m. rugpjūčio 18 d. Chabryje, Prancūzijoje – 2022 m. vasario 8 d. Neji prie Senos, Prancūzijoje) – prancūzų virusologas, 2008 m. apdovanotas Nobelio fiziologijos ir medicinos premija už žmogaus imunodeficito viruso atradimą.

## Šaltiniai
Karoni

**Karoni** () – upė Venesueloje; Orinoko dešinysis intakas. Prasideda Gvianos plokščiakalnyje, Kukenano tepui. Aukštupyje vadinama Kukenanu, o už santakos su Juruani upe įgija Karoni vardą. Upės vagoje gausu krioklių ir slenksčių (pagrindinis – Ljovisnos krioklys). Teka per Bolivaro valstiją, šiaurės kryptimi. Įteka į Orinoką netoli Siudad Guajanos.

Didžiausi intakai – Paragva (kairysis), Karao (dešinysis).

Ant Karoni įrengta hidroelektrinių kaskada: Makagvos I ir II HE įrengtos netoli žiočių, Karuači – 30 km aukščiau ir Guri hidroelektrinė Nekoimos kanjone. Pastaroji sudaro 4000 km² plotą užimantį Guri tvenkinį.

Karoni aukštupio baseino dalis patenka į Kanaimos nacionalinį parką. Upės baseine, ant Čuruno upės, krenta aukščiausias pasaulyje Anchelio krioklys.

## Šaltiniai
Françoise Barré-Sinoussi

**Françoise Barré-Sinoussi** (g. 1947 m. liepos 30 d.) – prancūzų virusologė, 2008 m. kartu su Luc Montagnier ir Harald zur Hausen gavusi Nobelio fiziologijos ir medicinos premiją.

Barré-Sinoussi ir Montanjė kartu tyrinėdami atrado žmogaus imunodeficito virusą, tuo tarpu zur Hausen nustatė, kad gimdos kaklelio vėžį sukelia papilomos virusas.

## Nuorodos
* PROFILE: Luc Montagnier, Francoise Barre-Sinoussi - AIDS pionieriai
* Institut Pasteur –  Unité de Régulation des Infections Rétrovirales
Julija Čepytė

**Julija Čepytė** (g. 1942 m. rugsėjo 30 d. Žukauskai, Troškūnų valsčius) – Lietuvos bibliografė, pedagogė, socialinių mokslų daktarė.

## Biografija
1967 m. baigė Vilniaus universitetą. 1978 m. pedagogikos mokslų kandidatė.

1967–1970 m. dirbo Kauno politechnikos instituto bibliotekoje. Nuo 1970 m. dėsto Vilniaus universiteto Kauno Humanitariniame fakultete (iki 1990 m. vakarinis fakultetas), nuo 2001 m. ir Komunikacijos fakultete. 1982–1992 m. Vilniaus universiteto Bibliotekininkystės ir bibliografijos katedros vedėja, Knygotyros ir dokumentotyros instituto bendradarbė, nuo 1983 m. docentė.

## Bibliografija
* Tarybų Lietuvos aukštosios mokyklos, bibliografinė rodyklė, su kitais, 1971 m.
* Lietuvos architektūra 1581–1970 m., bibliografinė rodyklė, su kitais, 1974 m.
* Bibliografinių priemonių klasifikavimas, 1983 m.
* Bibliotekotyros ir bibliografijos mokslo objektas bei dalykas, su kitais, 1988 m.
* Periodika moterims Lietuvoje 1918–1940 metais, 1997 m.

* Violeta Černiauskaitė. Julija Čepytė, bibliografijos rodyklė, VU Leidykla, 2002 m. ISBN 9986-19-512-8

## Šaltiniai
Vitalijus Čepkauskas

**Vitalijus Čepkauskas** (kūrybinis vardas *Vitalis*, g. 1964 m. birželio 3 d. Kėdainiuose) – Lietuvos skulptorius, juvelyras, drabužių dizaineris, tapytojas.

## Biografija
1986 m. baigė Kauno Stepo Žuko taikomosios dailės technikumą, nuo 1996 m. su pertraukomis skulptūros privačiai mokosi Paryžiuje.

Nuo 1991 m. dalyvauja parodose. Individualios parodos surengtos Vilniuje, Paryžiuje ir kt. Iš medžio, odos, stiklo, panaudotų daiktų detalių kuria savitas figūrines kompozicijas („Laite“ 1996 m., „Lėktuvėlis“ 2001 m.), grįstas dažniausiai poparto, dada raiška, joms būdinga žaismė, ironija, lyrizmas, kruopščios, tikslios daugybės įvairialypių elementų ir faktūrų jungtys. Su Sonata Bylaite sukūrė drabužių modelių, jų priedų, papuošalų (diržai, antkaklės, sagės). Kūrinių turi Europos, JAV privatūs kolekcininkai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vitalio Čepkausko asmeninė svetainė 
* Vitalijus Čepkauskas. Baroti galerija
Izabelė Čepkevičiūtė

**Izabelė Čepkevičiūtė-Juodagalvienė** (1924 m. birželio 8 d. Marijampolė – 1991 m. vasario 4 d. Šiauliai) – Lietuvos teatro aktorė.

## Biografija
1947 m. baigė Kauno dramos teatro vaidybos studiją. 1944–1950 m. vaidino Kauno ir Marijampolės, 1954–1980 m. Šiaulių dramos teatruose. Sukūrė apie 70 vaidmenų.

## Vaidmenys
* Madam Brido – Onorė de Balzakas. Viengungio gyvenimas, 1956 m.
* Irena – Petras Vaičiūnas. Prisikėlimas, 1956 m.
* Sigita – Gunaras Priedė. Nors ir ruduo, 1959 m.
* Luiza – Teodoras Dreizeris. Dženė Gerhard, 1962 m.
* Viltė – Vincas Krėvė. Šarūnas, 1966 m.

## Šaltiniai
Valentinas Čepkus

**Valentinas Čepkus** (1937 m. gegužės 3 d. Maslauskiškis, Raseinių apskritis – 1999 m. balandžio 17 d. Kaunas) – Lietuvos dainininkas (baritonas), pedagogas, rašytojas.

## Biografija
1982 m. baigė Lietuvos konservatoriją, V. Indrikonio klasę.

1966–1978 m. Kauno muzikinio teatro solistas. 1978–1982 m. dainavo su ansambliu „Sutartinė“, 1982–1992 m. – su Kauno muzikiniu ansambliu „Ainiai“. Su įvairiomis grupėmis koncertavo Didžiojoje Britanijoje, JAV, Kanadoje, Indijoje, Norvegijoje, Vokietijoje, Lenkijoje, Bulgari„joje. Nuo 1992 m. dėstė Kauno J. Gruodžio konservatorijoje.

Parašė pasakas „Eglutės sapnas“, „Murziu“s“ (pastatyta 1965 m., 1966 m. Kauno lėlių teatras).

## Vaidmenys
* Rimas – Benjaminas Gorbulskis. „Trys vakarai“
* Don Žuanas – Benjaminas Gorbulskis. „Don Žuanas, arba meilė geometrijai“
* Radžiamis – Imrė Kalmanas. „Bajaderė“
* Valentinas – Šarlis Guno. „Faustas“
* Figaras – Volfgangas Amadėjus Mocartas. „Figaro vedybos“
* Karalius ir Žanas - Tadeušas Dobžanskis. „Karaliaus ložė“
* Jonas ir Krizas - Algimanto Bražinsko ir Antano Drilingos miuzikle „Pagramančio šnekučiai“ 
* xxxxxx - Franko Leserio () miuzikle „Kur Čarlis“
* Čiubukovas - Aleksandro Doluchaniano muzikinėje komedijoje „Grožio konkursas“

## Šaltiniai
Jonas Čeponis (1926)

**Jonas Čeponis** (1926 m. balandžio 2 d. Gaveikėnai, Utenos apskr. – 2003 m. sausio 7 d. Vilnius) – Lietuvos tapytojas.

## Biografija
1951 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1977–1980 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto, 1980–1988 m. Lietuvos dailės instituto dėstytojas, nuo 1988 m. profesorius.

## Kūryba
Nuo 1951 m. dalyvavo parodose. 1963–1997 m. surengė individualių parodų Lietuvoje, Rusijoje, Lenkijoje, Vokietijoje, JAV. Kūrybai įtakos turėjo fovizmas. Daugiausia tapė ekspresyvius Lietuvos kaimų ir Vilniaus peizažus („Vilniaus panorama“ 1960 m., „L. Stuokos – Gucevičiaus gatvė“, 1963 m., „Medžiai rudenį“, 1969 m., „Vilniaus gotika“, 1970 m., „Palūšė“, 1973 m., „Vakaras uoste“, 1980 m., „Aukštaitija“, 1986 m., „Kompozicija Nr. 2“ 1992 m., „Siluetai“, „Paslaptingas vakaras“, abu 1994 m.), kuriuose suabstraktinti motyvai perteikiami fragmentiškai, kartais panoramiškai, kontūruojami, būdingi dekoratyvūs, kontrastingi spalvų deriniai. Nutapė portretų, natiurmortų, figūrinių kompozicijų, aktų.

## Įvertinimas
* 1984 m. LTSR valstybinė premija

## Šaltiniai
Galijotas

**Galijotas** () – filistinas, kurį, pasak Biblijos, nukovė Dovydas.

Biblijoje rašoma, kad Galijoto ūgis buvo šešios uolektys su sprindžiu. Jis kovėsi su Izraeliu filistinų gretose ir kartą pasisiūlė Izraelio kariams stoti su juo į dvikovą. Galijotas 40 dienų iš eilės išeidavo į filistinų gretų priekį su šiuo siūlymu. Tuo metu, kai Izraelio karių stovykloje buvo Dovydas, Galijotas vėl išėjo į priekį, pakartodamas savo pasiūlymą. Tada Dovydas pasirinko upėje penkis nugludintus akmenis ir vieną jų sviedė svaidykle ir pataikė Galijotui į kaktą. Šis mirė ir Dovydas, nukirtęs filistino galvą, nunešė ją į Jeruzalę.

Kitame Biblijos pasakojime (2Sam 21,19) minima Galijoto mirtis nuo Elhanano rankos, tačiau jį atkartojantis 1Met 20,5 tekstas patikslina, kad čia buvo nukautas Galijoto brolis Lachmis. 

## Šaltiniai
Harald zur Hausen

**Haraldas cur Hauzenas** (; 1936 m. kovo 11 d. – 2023 m. gegužės 28 d.) – vokiečių medicinos mokslininkas, nusipelnęs profesorius. Tyrinėjo gimdos kaklelio vėžį, kuriame atrado papilomos virusų. Už tai jis 2008 m. gavo Nobelio fiziologijos ir medicinos premiją.

## Šaltiniai
Vytautas Čeprackas

**Vytautas Čeprackas** (1927 m. gegužės 12 d. Nemakščiai – 1980 m. sausio 29 d. Kaunas) – Lietuvos baleto artistas, baletmeisteris.

## Biografija
1944-1973 m. Kauno muzikinio teatro (iki 1959 m. Kauno muzikinės komedijos teatras) solistas, 1955-1959 m. ir baletmeisteris. Šoko operose ir operetėse. Sukūrė choreografijų operetėms, operoms.

## Vaidmenys
* Liukas – Rikardas Drigo. Užburtoji fleita, 1948 m.
* Jaunikaitis – Karlas Marija fon Veberis. Kvietimas šokiui, 1948 m.
* Arlekinas – Rikardas Drigo. Arlekinada, 1949 m.
* Čipolinas – Z. Zorina. Čipolino nuotykiai, 1957 m.
* Vania, Kapitonis – Igoris Morozovas. Daktaras Aiskauda, 1959 m.

## Šaltiniai
Svetainė

**Svetainė** turi kelias reikšmes:

* Svetainė (patalpa), gyvenamosios patalpos dalis, paprastai erdviausias (pvz., buto) kambarys;
* Internetinė svetainė, tinklalapis.
Juozas Čepukaitis

**Juozas Čepukaitis** (1870 m. kovo 4 d. Naumiestis, dab. Kudirkos Naumiestis – 1923 m. rugsėjo 11 d. Niujorkas) – lietuvių rašytojas.

## Biografija
1900 m. emigravo į JAV. Dirbo vargonininku. Bendradarbiavo lietuvių periodinėje spaudoje („Katalikas“, „Vienybė lietuvninkų“, „Vytis“). Parašė misterijų („Betliejaus stonelė“, 1904 m., „Išganymo apreiškimai“, 1911 m.), dramų mėgėjų scenai („Mamos nedasupta“, 1912 m., „Penkios gyvenimo dovanos“, 1918 m.) ir komedijų („Neužmokėjęs pabėgo“ 1912 m.). Kūriniuose iškeliamos etinės vertybės, aukštinama dora, pamaldumas. Išleido dainų, deklamacijų ir monologų rinkinių, knygelių vaikams.

## Šaltiniai
Anelė Čepukienė

**Anelė Čepukienė-Čenkutė** (1904 m. birželio 6 d. Puodžiai, Varėnos valsčius – 1980 m. spalio 17 d. Pavilkiai, Šilutės raj., palaidota Pagėgiuose) – Lietuvos tautosakos pateikėja, pasakotoja ir dainininkė.

## Kūryba
Užrašinėjo tautosaką pati, yra padainavusi apie 500 dainų, papasakojusi apie 20 pasakų, sakmių, pateikusi smulkiosios tautosakos (150 mįslių, 360 patarlių). Sukūrė eilėraščių, apsakymų, autobiografinių vaizdelių.

## Bibliografija
* Oi tu kregždele, Anelės Čepukienės tautosakos ir kūrybos rinktinė. Parengė Norbertas Vėlius. Vilnius, 1973 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Anelė ČEPUKIENĖ- ČENKUTĖ. Varėnos biblioteka
Tvanas

**Tvanas** gali reikšti:

* Potvynis (stichinė nelaimė) – stichinė nelaimė, sukelta staigaus vandens pertekliaus.
* Pasaulio tvanas – daugelyje religijų minima katastrofa, didelio masto potvynis, kuris pagal šias religijas buvo Dievo ar dievų bausmė už žmonių nuodėmes.
* Švedų tvanas – Abiejų Tautų Respublikos istorijos periodas tarp 1655 ir 1660 metų, kai visą šalies teritoriją, išskyrus nedidelį ruožą palei Turkijos sieną, buvo užėmusi Švedija ir Maskva.
Stefanija Čepulienė

**Stefanija Čepulienė** (g. 1926 m. rugpjūčio 28 d. Ukmergėje) – sovietinė istorikė, habilituota humanitarinių mokslų daktarė.

## Biografija
1952 m. baigė Vilniaus universitetą. 1952–1957 m. dėstė Veterinarijos, 1957–1959 m. Žemės ūkio akademijoje, 1962–1993 m. Vilniaus universitete, nuo 1989 m. profesorė. 1984 m. istorijos mokslų daktarė.

Tyrė profsąjungų judėjimą Lietuvoje, aptarė dvarų darbininkų komitetų 1919–1923 m., Darbo rūmų veiklą. Pateikė profsąjungų judėjimo periodizaciją, duomenų apie jų veiklą. Su kitais parengė metodinių priemonių.

## Bibliografija
* Profsąjunginis judėjimas Lietuvoje (1919–1926 m.). – Vilnius, 1964. – 120 p.
* Lietuvos darbo žmonių kova už Tarybų valdžią (1919–1940). – Vilnius, 1965. – 17 p.
* Istorinė TSKP XXIII suvažiavimo reikšmė: medžiaga lektoriui. – Vilnius, 1966. – 15 p.
* Lietuvos profsąjungos: medžiaga lektoriui. – Vilnius, 1970. – 21 p.
* TSKP vaidmuo formuojant ir vystant socialinę politinę ir idėjinę tarybinės liaudies vienybę. – Vilnius, 1974. – 20 p.
* Kovoje ir darbe: Tarybų Lietuvos profsąjungų nueitas kelias: metodinė medžiaga profsąjungų aktyvui. – Vilnius, 1978. – 59 p.
* Už kovingas profsąjungas: LKP vaidmuo organizuojant profsąjungų judėjimą buržuazinėje Lietuvoje (1919 m. antroji pusė – 1940.VI.15). – Vilnius: Mintis, 1981. – 268 p.
* Tarybinės profsąjungos ir falsifikatoriai iš lietuvių nacionalistinės emigracijos: medžiaga lektoriui. – Vilnius, 1984. – 16 p.

## Šaltiniai
Jurgis Čepulionis

**Jurgis Čepulionis** (, 1888 m. rugpjūčio 25 d. Skrantonas, Pensilvanijos valstija – 1960 m. lapkričio 6 d. Niu Kastlis, Pensilvanijos valstija) – Lietuvos boksininkas, pirmasis lietuvių kilmės boksininkas, tapęs pasaulio čempionu.

## Biografija
Dirbo anglių kasyklose. Boksavosi mėgėjų, vėliau profesionalų ringe. 1913 m. spalio 11 d. tapo pasaulio čempionu vidutinio svorio kategorijoje, 6 raunde nokautavęs F. Klausą. Praėjus vienam mėnesiui, lapkričio 15 dieną, J. Čepulionis gynė titulą prieš Leo Houck. Pagal to meto taisykles, jei kova nesibaigia anksčiau laiko, nugalėtojas nebūdavo paskelbiamas ir titulas likdavo pas čempioną. Tačiau įdomumo dėlei pergales taškais skirdavo laikraščių žurnalistai, nors tai įtakos diržams ir neturėdavo. Tą kartą kova vyko visą skirtą laiką ir nugalėtojas nebuvo paskelbtas. Čempionu liko Čepulionis, tačiau laikraščiai pergalę skyrė Leo Houckui. 1913 m. gruodžio 23 d. antrą kartą F. Klausą nokautavo 5 raunde. Tačiau ši kova nebuvo titulinė, nes ji vyko kitoje, tarpinėje, svorio kategorijoje. Iš viso pasaulio čempiono titulą Čepulionis apgynė 5 kartus, o jį prarado 1914 m. balandžio 6 d. gana netikėtai pirmajame raunde pralaimėjęs Al McKojui. 1915 metų balandžio 6 dieną Čepulionis vėl susitiko su čempionu Al McKojumi. Nors laikraščių sprendimu Čepulionis pripažintas nugalėtoju, diržas liko pas Al McKojų, nes kova vyko visą laiką ir oficialiai nugalėtojas nebuvo paskelbtas. 1916 m. sausio 20 d. jis vėl susitiko su Al McKojumi, tiesa pastarasis jau čempiono titulą buvo praradęs. Scenarijus pasikartojo – kova truko visą laiką, nugalėtojas nebuvo paskelbtas, o laikraščių sprendimu nugalėjo Jurgis Čepulionis. 1916 m. rugsėjo 30 d. Jurgis dar kartą bandė susigrąžinti čempiono titulą, kurį tuo metu turėjo Les Darcy. Tačiau 20-ies raundų kovoje Čepulionis buvo nokautuotas 9-ajame raunde. Ringą Jurgis Čepulionis paliko 1922 m.

Ringe kovėsi 155 kartus, iš jų 42 kovas laimėjo (35 nokautu), 16 pralaimėjo, 3 baigė lygiosiomis, 97-ose nugalėtojas nepaskelbtas, vienerios anuliuotos.

## Šaltiniai
Jonas Čepulis (1939)

**Jonas Čepulis** (1939 m. rugpjūčio 11 d. Joniškėlyje, Biržų apskrityje – 2015 m. gegužės 28 d. Kaune) – Lietuvos boksininkas.

## Biografija
1947–1948 m. mokėsi Vaškų pradinėje mokykloje. 1948 m. su tėvais ištremtas į Buriatijos-Mongolijos ASSR. 1957 m. grįžo į Lietuvą. 1957–1958 m. Šiaulių remonto kontoros krovėjas. 1958–1961 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1961–1965 m. Šiaulių statybinių medžiagų kombinato šaltkalvis. 1965–1970 m. sporto draugijos „Žalgiris“ instruktorius. 1967 m. baigė Kauno politechnikumą. 1970–1994 m. Kauno „Pergalės“ gamyklos, nuo 1994 m. UAB „Samsonas“ šaltkalvis.

Boksininko karjerą pradėjo 1957 m. Šiauliuose, pas trenerį Vaclovą Peleckį. Po dešimtmečio persikėlė į Kauną ir treniravosi pas Algirdą Šociką. Boksavosi sunkaus svorio kategorijoje. Ringe kovėsi 230 kartų, laimėjo 203 kovas.

## Pasiekimai
* 1962 m. Baltijos šalių čempionas, Talinas
* 1963–1970 m. 6 kartus LSSR čempionas
* 1965, 1968 m. SSRS bokso čempionatų sidabro medalis
* 1966 m. SSRS bokso čempionato bronzos medalis
* 1968 m. vasaros olimpinės žaidynės, Meksikas – sidabro medalis

## Įvertinimas
* 1968 m. SSRS tarptautinės klasės sporto meistras
* 2004 m. LTOK Olimpinė žvaigždė

## Šaltiniai
Meksikalis

**Meksikalis** () – miestas šiaurės vakarų Meksikoje, JAV pasienyje, priešais Kalifornijos miestą Kaleksiką. Žemutinės Kalifornijos valstijos sostinė. Meksikalis yra labiausiai į šiaurę nutolęs Lotynų Amerikos miestas. Su priemiesčiais – 1,16 mln. gyventojų. Miestą aptarnauja General Rodolfo Sánchez Taboada tarptautinis oro uostas. Elektronikos, automobilių, lėktuvų, įrengimų gamybos, maisto, tekstilės (ypač medvilnės) pramonė. Žemdirbystės regiono centras.

## Istorija

Meksikalio pavadinimas kilo iš žodžių **Meksi**ka ir **Kali**fornija sandūros. Miestas pradėjo kurtis 1903 m. iškasus irigacinius kanalus, kurie stabdė Saltono jūros (druskingo ežero) potvynius. Netrukus teritorija suklestėjo kaip žemdirbystės centras. Vėliau išvystyta medvilnės pramonė.

## Šaltiniai
Žemutinė Kalifornija

**Žemutinė Kalifornija** () – valstija Meksikos šiaurės vakaruose, Kalifornijos pusiasalio šiaurinėje dalyje. Sostinė – Mechikalis.

Meksikos valstija nuo 1952 m.

## Geografija
Ribojasi su JAV šiaurėje (Kalifornija ir trumpa atkarpa su Arizona), su Sonora šiaurės rytuose ir Žemutine Pietų Kalifornija pietuose. Rytinę dalį skalauja Kalifornijos įlanka, o vakarinę – Ramusis vandenynas.

Paviršius kalnuotas (aukštis iki3100 m, Piko del Diablo kalnas, Siera de San Pedro Martiro kalnuose). Klimatas tropinis, sausas ir karštas. Prie Kalifornijos įlankos per metus iškrinta 100–400 mm kritulių, kalnuose – daugiau kaip 1000 mm. Valstijos teritorija teka Kolorado žemupys.

Yra 3 nacionaliniai parkai (San Lorenso salyno jūrinis nacionalinis parkas, San Pedro Martiro Sieros nacionalinis parkas, 1857-ųjų Konstitucijos nacionalinis parkas).

## Ekonomika

Verčiamasi kalnakasyba (kasamas auksas, sidabras, titano, geležies, magnio, molibdeno rūdos), drėkinamąja žemdirbyste (medvilnė, vaisiai ir daržovės, vynuogės, alyvuogės, kviečiai, miežiai, sorgai), žvejyba, galvijų veisimu, pramone. Pagrindinis turistinis centras – Ensenada.

## Didžiausi miestai
2020 m., tūkst. gyventojų:
* Tichuana – 1810,6
* Meksikalis – 854,1
* Ensenada – 330,6
* Rosaritas – 100,6
* Tekatė – 81,0
* Vilja del Kampas – 33,3
* Rodolfo Sančes Taboada – 27,9
* Siudad Gvadalupe Viktorija – 19,0


Tijuana skyline.jpg|Tichuana
Echinocereus maritimus maritimus imported from iNaturalist photo 67532377 on 30 September 2022.jpg|Dygūs augalai vandenyno pakrantėje
Mountains02-Sierra SanPedroMartir-BajaCalifornia-Mexico.jpg|Siera San Pedro de Martiro kalnai
Pancho The Sea Lion (121495511).jpeg|Jūrų liūtas Punta Bandos kyšulyje


## Šaltiniai
Algirdas Čepulėnas

**Algirdas Čepulėnas** (1941 m. rugpjūčio 7 d. Pečiurkose, Tverečiaus valsčius – 2013 m. gegužės 1 d. Šiauliuose) – Lietuvos slidininkas, treneris, pedagogas.

## Biografija
Mokėsi Tverečiaus vidurinėje mokykloje. 1962 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, įgijo fizinio auklėjimo mokytojo specialybę. 1962 m. pradėjo dirbti Nemenčinės vidurinėje mokykloje fizinio auklėjimo mokytoju. 1962–1965 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1965–1966 m. Vilniaus universiteto Fizinio auklėjimo katedros vyr. laborantas, dėstytojas. 1965–1967 m. „Dinamo“ sporto draugijos slidinėjimo treneris. 1967–1979 m. Šiaulių pedagoginio instituto Fizinio auklėjimo katedros vyr. dėstytojas.

Nuo 1979 m. Lietuvos kūno kultūros instituto (nuo 1999 m. Lietuvos kūno kultūros akademija) dėstytojas, 1985 m. docentas, 1989–1992 m. Slidinėjimo, dviračių, šaudymo katedros, 2002–2003 m. Kūno kultūros ir sporto teorijos katedros, 2003–2008 m. Sporto technologijų katedros vedėjas, nuo 2002 m. profesorius. 2001 m. habilituotas socialinių mokslų (edukologijos) daktaras.

## Sportiniai pasiekimai
* 15 kartų Lietuvos slidinėjimo lenktynių čempionas, 1965 m., 1968 m. absoliutus čempionas
* 1962–1973 m. Lietuvos slidinėjimo rinktinės narys
* 1984–1994 m. Lietuvos slidinėjimo rinktinės treneris
* Nuo 1995 m. studentų slidinėjimo treneris
* 1989–1992 ir 2003–2005 m. Lietuvos slidinėjimo federacijos trenerių tarybos pirmininkas

## Bibliografija
* Žaidimai slidinėjant: mokymo priemonė. – Vilnius, 1984. – 36 p.
* Mokinių ištvermė ir fizinis darbingumas: knyga mokytojams. – Kaunas, 1985. – 70 p.
* Jaunųjų slidininkų lenktynininkų sportinės treniruotės pagrindai: mokymo priemonė. – Vilnius, 1985. – 65 p.
* Slidininkų lenktynininkų taktinis rengimas: mokymo priemonė. – Vilnius, 1986. – 46 p.
* Slidinėjimo pamokos bendrojo lavinimo mokykloje / Algirdas Čepulėnas, Vincas Makauskas. – Vilnius, 1988. – 79 p.: iliustr.
* Slidinėjimo lenktynių treniruotės proceso valdymas: mokomoji knyga. – Kaunas: LKKI, 1996. – 178 p.: iliustr. – ISBN 9986-569-23-0
* Slidininkų rengimo technologija: monografija. – Kaunas: LKKA, 2001. – 653 p.: iliustr. – ISBN 9986-569-62-1
* Slidinėjimas: vadovėlis kūno kultūros specialybės studentams / Juozas Skernevičius, Algirdas Čepulėnas, Kazys Milašius, Rūta Dadelienė. – Vilnius: Lietuvos sporto informacijos centras, 2005. – 283 p.: iliustr. – ISBN 9986-574-77-3
* Slidinėjimo sprintas: studijų knyga. – Kaunas: Lietuvos kūno kultūros akademija, 2006. – 172 p.: iliustr. – ISBN 9955-622-23-7

## Šaltiniai
Areopagas

**Areopagas** (gr. *Areios pagos* – Arėjo kalva) – Atėnų aukščiausiasis politinės valdžios organas. Posėdžiavo Atėnuose ant karo dievo Arėjo kalvos, iš čia ir kilo pavadinimas. Anot mito, ant šios kalvos Arėją teisė dievai už Poseidono sūnaus Aliroto nužudymą.

Iš pradžių šis valdžios organas buvo sudarytas iš seniūnų tarybos narių, o nuo VII a. pr. m. e. jį sudarė buvę archontai. Areopagas kontroliavo kitus valstybinius organus, saugojo aristokratijai naudingus papročius. Plečiantis vergovinei demokratijai, palaipsniui prarado politinę reikšmę. Po Efialto reformos, įvykdytos 462 m. pr. m. e., Areopagui liko tik kriminalinių ir religinių bylų nagrinėjimo funkcijos.

## Išnašos
Pamaleišys

**Pamaleišys** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 13 km į šiaurės rytus nuo Svėdasų, į rytus nuo kelio krašto . Stūkso gamtos paminklas – Velniakrėslio akmuo.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Kaime gimė rašytojas Stepas Zobarskas (1911–1984). 1991 m. jam atminti pastatytas stogastulpis (autorius Jonas Tvardauskas).

## Šaltiniai
Paelmis

**Paelmis** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Anykščių. Prateka Elmė. Paminklas – Paelmio akmuo (su „velnio pėda“). Auga saugomas Elmės šešiakamienis ąžuolas.

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Gečionys

**Gečionys** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje. Išlikę kai kurie Gečionių dvaro pastatai, tvenkinys, dalis parko. Stūkso akmuo „su dubeniu“.

## Etimologija

Kaimo vardas yra asmenvardinis vietovardis, sudarytas prie asmenvardžio *[[Gečas]]* pridedant priesagą *-onys*.

## Istorija

1596 m. minimas Gečionių dvaras.

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Gečionys (reikšmės)

**Gečionimis** vadinami kaimai:

* Anykščių rajone:
** Skiemonių seniūnijoje;
** Troškūnų seniūnijoje;
* Kaišiadorių rajone;
* Molėtų rajone.
Mozūriškiai (reikšmės)

**Mozūriškiais** vadinami kaimai:

* Anykščių rajone;
* Kauno rajone;
* Mazūriškiai Klaipėdos rajone;
* Šakių rajone;
* Mozūriškės Vilniaus rajone.
Mozūriškiai (Anykščiai)

**Mozūriškiai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurę nuo Skiemonių. Gamtos paminklas – Mozūriškių akmuo (su 2 „laumės pėdomis“).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Klevėnai

**Klevėnai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės rytus nuo Skiemonių, abipus kelio . Kultūros paminklas – Klevėnų akmuo su apskritimu ir kryžiumi, XX a. pradžios kapinės.

## Etimologija

Iki XX a. pradžios buvo minimi kaip ***Klivėnai***. Vietovės vardas kildinamas nuo būdvardžio „klyvas“, tik XX a. viduryje kaimo vardą pradėta tapatinti su vis gausiau augusiais klevais.

## Istorija

Minimi nuo 1765 m. 1918 m. atidaryta Klevėnų pradinė mokykla.

XX a. kaimas buvo padalytas – šiaurinė jo dalis priklausė Anykščių apylinkei ir seniūnijai, pietinė – Skiemonių. Vėliau abi gyvenvietės sujungtos į vieną.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Klevėnuose gimė literatūros tyrinėtojas, vertėjas, Lietuvos nusipelnęs mokytojas Rapolas Šaltenis (1908–2007).

## Šaltiniai
Pionierius

Žodis **pionierius** gali reikšti:

* pionierius – kokios nors veiklos, judėjimo pradininkas;
* pionierius – Tarybų sąjungoje gyvavusios pionierių organizacijos narys arba tarptautinio pionierių judėjimo narys. Tai buvo skautų organizacijos analogas Tarybų Sąjungoje.
* pionierius – pionierių dalinių kareivis.
* Pionierius – savaitinis pionieriams ir jauniesiems moksleiviams skirtas žurnalas, ėjęs nuo 1940 m. rugpjūčio 14 d. iki 1941 m. birželio 22 d. Kaune.
* Lietuvos pionierius – Lietuvos laikraštis vidutinio mokyklinio amžiaus vaikams, ėjęs 1946–1989 m. Vilniuje.
* Augalai pionieriai – augalų rūšys, kurios plinta dar laisvuose arealuose.
* Vilniaus „Pionieriai“ – mėgėjiškas Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.
Džono F. Kenedžio tarptautinis oro uostas

**Džono F. Kenedžio tarptautinis oro uostas** () yra
tarptautinis oro uostas esantis Kvinse, Niujorke. Oro uostas yra įsikūręs maždaug 19 kilometrų atstumu nuo Žemutinio Manhatano ir yra pagrindiniai vartai užsieniečiams vykstantiems į JAV. JFK aptarnauja daugiau kaip 80 įvairių pasaulio oro bendrovių. Kenedžio oro uostas yra 22-oje vietoje pasaulyje pagal keleivių skaičių, 6-oje vietoje Jungtinėse Valstijose ir yra pats judriausias oro uostas Niujorke. 2017 m. oro uostu naudojosi daugiau nei 59 mln. keleivių.

Per savo egzistavimo laiką, oro uostas turėjo net keturis pavadinimus. Iš pradžių oro uostas vadinosi **Idlewild oro uostu** (), vėliau buvo pervadinimas į **Majoro Generolo Aleksandro E. Andersono oro uostą** (). 1948 metais oro uosto pavadinimas buvo dar kartą pakeistas į **Niujorko tarptautinį oro uostą** (). Paskutinį kartą pavadinimas buvo pakeistas 1963 metais, JAV prezidento Džono F. Kenedžio garbei. Pastarasis pavadinimas yra naudojamas iki šių dienų, tačiau žmonės dažniausiai trumpina pavadinimą ir vadina jį tiesiog „Kenedžio“ arba „JFK“ oro uostu.

## Šaltiniai
Žemutinis Manhatanas

**Žemutinis Manhatanas** () – piečiausia Manhatano salos dalis. Žemutinis Manhatanas, dažnai vadinamas „centru“ (). Teritorija besiribojasi su 14-ąja gatve šiaurėje, Hadsono upe vakaruose, Rytų upe rytuose bei Niujorko uostu pietuose.

Teritoriją, esančią žemiau Čemberso gatvės, užima Žemutinio Manhatano verslo rajonas, kuriame įsikūręs Finansų rajonas ir Pasaulio prekybos centras. Pietiniame salos gale įsikūręs Baterijos parkas bei kiek į šiaurę nutolusi miesto rotušė. Čemberso gatvės vakaruose įsikūrusi TriBeKos apylinkė, rytinėje gatvės pusėje stovi Manhatano savivaldybės pastatas, šiaurinėje gatvės pusėje stovi Bruklino tiltas, o pietuose įsikūręs seniausias Niujorko kinų kvartalas. Žemutiniame Manhatane yra įsikūrę daugybė teismų bei valstybinių įstaigų.

Žemutinio Manhatano verslo rajonas yra ketvirtas pagal dydį verslo centras JAV.
Eduardas Čepulis

**Eduardas Čepulis** (1916 m. gegužės 16 d. Grand Rapidsas, Mičigano valstija, JAV – 1993 m. sausio 2 d. Klaipėda) – Lietuvos teatro aktorius, režisierius.

## Biografija
1921 m. su tėvais grįžo į Lietuvą. 1936–1938 m. lankė Klaipėdos dramos teatro vaidybos studiją (vadovas Romualdas Juknevičius). 1941–1945 m. vaidino Šiaulių dramos teatre, 1946–1980 m. – vėl Klaipėdos dramos teatre. Sukūrė, daugiausia komedijose, raiškių charakterinių vaidmenų.

## Vaidmenys teatre
* Fon Kolbas – Frydrichas Šileris. Klasta ir meilė, 1941 m.
* Kybartas – Juozas Grušas. Tėvas ir sūnus, 1945 m.
* Neznamovas – Aleksandras Ostrovskis . Be kaltės kaltieji, 1949 m.
* Germanas – Aleksejus Arbuzovas. Tania, 1950 m.
* Grigutis – Kazys Saja. Septynios ožkenos, 1957 m.
* Firsas – Antonas Čechovas. Vyšnių sodas, 1959 m.
* Kazimierėlis – Kazys Saja. Gaidžio pentinai, 1964 m.
* Papagoda – Juozas Grušas. Barbora Radvilaitė, 1973 m.
* Jogaila – Balys Sruoga . Milžino paunksnė, 1974 m.

## Filmografija
* Juozuko tėvas. Gyvieji didvyriai, kino novelė „Mums nebereikia“1960 m., rež. Marijonas Giedrys
* Žaizdos žemės mūsų, 1971 m., rež. Marijonas Giedrys
* Akmuo ant akmens, 1972 m., rež. Raimondas Vabalas.

## Režisuoti spektakliai
* Juozas Grušas. Tėvas ir sūnus, 1959 m.

## Šaltiniai
Jadvyga Eleonora

**Jadvyga Eleonora iš Šlėzvigo-Holšteino-Gotorpo** (, 1636 m. spalio 23 d. – 1715 m. lapkričio 24 d.) – Oldenburgo dinastijos princesė, Švedijos karaliaus Karolio X Gustavo žmona.

## Biografija

Ulrika Eleonora gimė 1636 m. spalio 23 d. Šlėzvigo-Holšteino-Gotorpo kunigaikščio Frederiko III () ir Saksonijos princesės Marijos Elžbietos (), šeimoje.
## Šeima
1654 m. spalio 24 d. ištekėjo už Švedijos karaliaus Karolio X Gustavo . Jiems gimė vienintelis sūnus:
* Karolis (1655 m. lapkričio 24 d. – 1697 m. balandžio 5 d.) – Švedijos karalius Karolis XI

Mirė Jadvyga Eleonora 1715 m. lapkričio 24 d. Palaidota Riddarholmo bažnyčioje, Stokholme.

## Šaltiniai

## Nuorodos

Jadvyga Eleonora (Anglų kalba)
2008 TC3

**2008 TC3** (arba **2008 TC<sub>3</sub>)** – pirmą kartą astronomijos istorijoje vizualiai stebėtas apie 2–4 m skersmens meteoroidas, pasiekęs Žemę 2008 m. spalio 7 d. 2 val. 46 min. (GMT).

Pasiekęs Žemę skriejo apie 12,8 km/s greičiu. Manoma, kad sprogo ~10 km aukštyje nuo žemės paviršiaus šiaurės Sudane, netoli sienos su Egiptu.

Meteoroidas 2008 TC3 aptiktas spalio 6 d. Maunt-Lemmon observatorijoje Arizonos valstijoje. Tuo metu jis buvo už apytiksliai 500 000 km nuo Žemės (pan. nutolęs Mėnulis), Žuvų ir Pegaso žvaigždynų sankirtoje. Tuomet jo greitis siekė 5 km/s.

## Nuorodos
* „Incoming!!!“
Jonas Čepulis (1928)

**Jonas Čepulis** (1928 m. spalio 18 d. Kuosiuose, Rokiškio valsčiuje – 2009 m. rugpjūčio 10 d. Kaune) – Lietuvos veterinarijos gydytojas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1951 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, 1954 m. veterinarijos mokslų kandidatas.

1954–1998 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas, 1979–1983 m. Terapijos, klinikinės diagnostikos ir farmakologijos katedros vedėjas, nuo 1962 m. docentas, 2001 m. garbės profesorius.

## Bibliografija
* Žemės ūkio gyvulių neužkrečiamosios vidaus ligos, vadovėlis, su kitais, 1981 m.
* Iš liaudies veterinarijos, su kitais, 1977 m.
* Neužkrečiamosios galvijų ligos, su kitais, 1990 m.
* Veterinarijos gydytojo vadovas, su kitais, 1991 m.
* Žemės ūkio gyvulių neužkrečiamosios vidaus ligos, vadovėlis, išvertė į lietuvių kalbą, 1961 m.

## Šaltiniai
Pranciškus Kazimieras Čepulis

**Pranciškus Kazimieras Čepulis** (1884 m. lapkričio 14 d. Meškuičiai, Šiaulių apskr. – 1962 m. kovo 30 d. Panevėžys) – Lietuvos kunigas, pranciškonas, bažnyčios ir visuomenės veikėjas.

## Biografija
Baigė Kauno tarpdiecezinę kunigų seminariją, 1907 m. gegužės 27 d. įšventintas kunigu. Nuo 1925 m. balandžio 7 d. pranciškonas, gavo Kazimiero vardą. Atlikęs bandymo metus Silezijos provincijos noviciate Vokietijoje, 1926 m. balandžio 8 d. davė laikinuosius įžadus, o 1930 m. vasario 20 d. – iškilmingus amžinuosius įžadus.

Pirmojo pasaulinio karo metais Laukžemės, vėliau kitų Žemaičių vyskupijos parapijų klebonas ir vikaras. 1919 m. sausio 22 d. organizavo pirmąjį Lietuvos kariuomenės savanorių būrį Kretingoje. Restauravo Troškūnų bažnyčią ir vienuolyną, pastatydino parapijos salę. 1933–1936 m. ir 1939–1941 m. Lietuvos pranciškonų provincijolas ir Kretingos namų gvardijonas, 1939–1943 m. – generalinis delegatas Lietuvoje. Kretingoje įkūrė pranciškonų noviciatą, 1936–1939 m. jo gvardijonas. Sovietų Sąjungai okupavus Lietuvą padėjo emigruoti vienuoliams, rūpinosi partizanų sielovada, už tai Ypatingojo pasitarimo už akių nuteistas mirties bausme. Iki 1954 m. slapstėsi, vėliau kunigavo Velžyje (Panevėžio rajono savivaldybė).

## Šaltiniai
Baterijos parkas

**Baterijos parkas** () – 10 hektarų ploto viešasis parkas, esantis Manhatano salos pietuose, pačiame Žemutinio Manhatano gale. Parko pavadinimas yra kilęs nuo artilerijos baterijų, kurias siekdami apsaugoti uostą, įvairiais laikotarpiais statė olandai bei britai.

Parke gausu įvairiems įvykiams atminti skirtų memorialų, tarp jų Rugsėjo 11-osios, Antro pasaulinio karo bei Korėjos karo memorialai.
Emilija Černeckienė

**Emilija Černeckienė** (1915 m. gegužės 15 d. Kuluose II, Skuodo valsčiuje – 2012 m. kovo 7 d. Palangoje) – Lietuvos tautodailininkė audėja.

## Biografija
1959–1992 m. dirbo Klaipėdos „Dailės“ kombinate. Nuo 1959 m. dalyvauja liaudies meno parodose Lietuvoje ir užsienyje, individualios parodos surengtos Vilniuje (1985 m., 1992 m.), Palangoje (1985 m., 1993 m., 1995 m., 2005 m.)

Išaudė lovatiesių, rankšluosčių, staltiesių, dekoratyvinių kilimų, užuolaidų, drabužių ir įvairių šalių tautinių kostiumų audinių. Sukūrė tautinių kostiumų Vytauto Didžiojo universiteto ansambliui, folkloro ansambliams: Palangos „Bočiai“, Telšių „Čuičuiruks“, Klaipėdos „Kuršių ainiai“. Kūrinių yra Lietuvos nacionaliniame, Mažosios Lietuvos, Kretingos, Skuodo kraštotyros muziejuose.

## Įvertinimas
* 1988 m. IV respublikinės audėjų parodos Panevėžyje „Audėjų audėja“.
* 2005 m. respublikinės konkursinės liaudies meno parodos laureatė.

## Šaltiniai
Niujorko miesto rotušė

**Niujorko miesto rotušė** () – tarybos namai, esantys rotušės parko centre, Žemutiniame Manhatane. Tai yra seniausias rotušės pastatas Jungtinėse Valstijose, kuris vis dar naudojamas pagal savo pirminę funkciją. Pastate įrengtas mero kabinetas, taip pat jame renkasi miesto taryba. Rotušės statyba truko nuo 1803 iki 1912 m. Rotušė įtraukta į JAV nacionalinio paveldo sąrašą (1960 m.) bei į JAV nacionalinį istorinių vietų registrą (1966 m.).
Pegasas (reikšmės)

**Pegasas** gali reikšti:
* Graikų mitologijoje Pegasas – sparnuotas arklys;
* Pegasas – šiaurinio pusrutulio žvaigždynas;
* Pegasas – knygynų tinklas;
* Pegasinės – dygliažuvių (*Gasterosteiformes*) būrio žuvų šeima.
Vlada Černiauskaitė

**Vladislava** (**Vlada**) **Černiauskaitė** (1922 m. spalio 4 d. Kaune – 2003 m. gegužės 21 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkė grafikė.

## Biografija
Baigė Kauno III gimnaziją. 1949–1952 m. žurnalo „Švyturys“ bendradarbė. 1950 m. baigė Vilniaus dailės institutą. 1952–1956 m. LSSR dailės instituto dėstytoja.

## Kūryba
Nuo 1955 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje. Dirbo pramoninės reklaminės grafikos srityje. Ankstyvojoje kūryboje ryški Mečislovo Bulakos, Antano Kučo įtaka.

Sukūrė spalvotosios ir nespalvotosios grafikos (linoraižinių, medžio raižinių, ofortų). Kūriniai preciziško piešinio, tvirtos raižysenos, santūrios plastikos, būdinga romantiški vaizdiniai, raiškūs žmogaus ir gamtos, Lietuvos istorijos (ciklas „Iš Vilniaus kronikų“, 7 dešimtmetis) motyvai, tautodailės dekoratyvūs elementai („Merginų paruginė“, 1974 m.). Iliustravo knygų. Jos kūrinių yra Rusijos, Vokietijos, Rumunijos, JAV („Baltijos žvejai“, 1956 m., Moderniojo meno muziejus, Niujorkas) muziejuose.

## Šaltiniai
Kirgizijos vėliava

**Kirgizijos vėliava** – Kirgizijos valstybinis simbolis. Vėliavos raudono stačiakampio centre auksinė saulė su 40 vienodo ilgio tiesių spindulių, kurios simbolizuoja 40 suvienytų Kirgizijos tautų. Saulės centre – stilizuotas auksinis kirgizų jurtą vainikuojantis *[[tundukas]]*. Valstybinė vėliavos diena švenčiama kasmet kovo 3 d.

Vėliava įteisinta 1992 m. kovo 3 d. Ją sukūrė dailininkai E. Aidarbekov, B. Žaičybekov, S. Iptarov, Ž. Matajev, M. Sydykov. 2023 m. vėliava kiek pakoreguota: ištiesinti spinduliai, kad labiau primintų saulę, o ne saulėgrąžą (ši kirgizų kultūroje gali reikšti išdavystę).

## Šaltiniai
Marija Černiauskaitė

**Marija Černiauskaitė-Barauskienė** (1931 m. liepos 26 d. Zarasuose – 2019 m. rugsėjo 9 d. Klaipėdoje) – Lietuvos teatro aktorė. Palaidota Klaipėdos Joniškės kapinėse.

## Biografija
Mokėsi Zarasų gimnazijoje. 1953 m. baigė LSSR dramos teatro vaidybos studiją. Dėstytojai: Povilas Bekeris, Valys Derkintis, Juozas Grybauskas, Galina Jackevičiūtė, Jadvyga Jovaišaitė, Aleksandras Kernagis, Juozas Siparis ir kt. 1953–1960 m. ir nuo 1961 m. Klaipėdos dramos teatro, 1960–1961 m. Kauno dramos teatro aktorė.

Sukūrė daugiau kaip 100 vaidmenų. Vaidyba lyriška, dramatiška.

Lietuvos bajorų sąjungos narė. Gyvena Klaipėdoje. Vyras aktorius ir režisierius Balys Barauskas.

## Vaidmenys
**Teatre**:
* Džuljeta – Viljamas Šekspyras. Romeo ir Džuljeta, 1955 m.
* Dalia – Balys Sruoga. Apyaušrio dalia, 1956 m.
* Kordelija – Viljamas Šekspyras. Karalius Lyras, 1961 m.
* Morta – Justinas Marcinkevičius. Mindaugas, 1969 m.
* Volumnija – Viljamas Šekspyras. Koriolanas, 1972 m.
* Barbora – Juozas Grušas. Barbora Radvilaitė, 1973 m.
* Sofija – Juozas Glinskis. Po Svarstyklių ženklu, 1976 m.
* Benigna – Justinas Marcinkevičius. Mažvydas, 1976 m.
* Marta – Edvardas Olbis. Kas bijo Virdžinijos Vulf?, 1978 m.
* Abatė – Justinas Marcinkevičius. Katedra, 1980 m.
* Laura – Augustas Strindbergas. Tėvas, 1989 m.
* Ponia Jang – Bertoldas Brechtas. Geras žmogus iš Sezuano, 1991 m.
* Senelė Tilė – Morisas Meterlinkas. Žydroji paukštė, 1998 m.

**Kine**:
* Plonienė – Vilius Karalius, 1988 m., rež. Vidmantas Bačiulis, LTV

## Įvertinimas
* 1975 m. LSSR nusipelniusi artistė
* 1986 m. LSSR liaudies artistė

## Šaltiniai