open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jules Massenet

**Žiulis Emilis Frederikas Masnė** (, 1842 m. gegužės 12 d. Monto prie Sent-Etjeno, Luaros departamentas – 1912 m. rugpjūčio 13 d. Paryžius) – prancūzų kompozitorius, pedagogas, vienas žymiausių prancūzų lyrinės operos kūrėjų.

## Biografija
1852–1863 m. su pertrauka Paryžiaus konservatorijoje studijavo kompoziciją, mokytojas Ambruazas Tomas. 1878–1896 m. Paryžiaus konservatorijos dėstytojas; nuo 1878 m. profesorius. 1864–1865 m. gyveno Italijoje. 1878 m. Prancūzijos instituto narys.

Mokiniai: Georgas Enesku, Šarlis Keklinas, Gustavas Šarpentjė, Ernestas Šosonas ir kiti. Jo įtakoje kūrė Klodas Debiusi, Rudžeras Leonkavalis, Pietras Maskanis, Džakomas Pučinis.

## Kūryba
Sukūrė per 20 operų, 3 baletus, 2 operetes, 3 uvertiūras, oratorijų, 7 kantatas, 7 siuitas, koncertą fortepijonui, simfoninės ir kamerinės muzikos kūrinių, apie 200 romansų ir dainų, dramos spektaklių muzikos. Kūryba emocinga, gausu meilės tematikos, grakščios melodikos. Labiausiai išpopuliarėjo jo operos, sukurtos daugiausia pagal populiarių to meto literatūros kūrinių siužetus, jose raiškiai perteikti herojų išgyvenimai, emocinių būsenų kaita.

;Operos
* Esmeralda (*Esméralda*), 1865 m.
* Don Sezaras de Bazanas (*Don César de Bazan*), 1872 m.
* Lahoro karalius (*Le roi de Lahore*), 1877 m.
* Manon, 1884 m., Lietuvoje pastatyta 1939 m.
* Sidas (*Le Cid*), 1885 m.
* Verteris (*Werther*), 1886 m., Lietuvoje pastatyta 1931 m., rež. Vytautas Grivickas – 1973 m., Lietuvos valstybinis simfoninis orkestras – 2008 m.
* Tais (*Thaïs*), 1894 m.
* Pelenė (*Cendrillon*), 1899 m.
* Dievo Motinos katedros žonglierius (*Le Jongleur de Notre-Dame*), 1902 m.
* Ariadnė (*Ariane*), 1906 m.
* Don Kichotas (*Don Quichotte*), 1910 m.
* Roma, 1912 m.
* Kleopatra (*Cléopâtre*), pastatyta 1914 m.
;Baletai
* Kurantai (*Le carillon*), 1892 m.
* Rozačiai (*Les Rosati*), 1901 m.
* Cikada (*La cigale*), 1904 m.
* Espada, 1908 m.
;Oratorijos
* Marija Magdalietė (Maria Magdeleine), 1873 m.
* Ieva (*Eve*), 1875 m.
* Pažadėtoji žemė (*La terre promise*), 1900 m.

## Įvertinimas
* 1863 m. Romos premija už kantatą „David Rizzio“

## Šaltiniai
Pietro Mascagni

**Pjetras Maskanjis** (, 1863 m. gruodžio 7 d. Livornas – 1945 m. rugpjūčio 2 d. Roma) – italų kompozitorius, dirigentas. Vienas muzikos verizmo pradininkų.

## Biografija
1882–1884 m. studijavo Milano konservatorijoje, mokytojai: Amilkarė Ponkjelis ir M. Saladinas. Nuo 1885 m. operečių ir operos trupių dirigentas, su jomis gastroliavo Italijoje. 1895–1902 m. vadovavo Dž. Rosinio muzikos licėjui Pesare, vėliau Nacionalinei muzikos mokyklai Romoje. 1909–1910 m. Romos „Teatro Constanzi“, nuo 1929 m. Milano „La Scala“ teatro vadovas. Nuo 1929 m. Italijos karališkosios akademijos narys.

## Kūryba
Išgarsėjo 1890 m. po vienveiksmės operos „Kaimo garbė“ premjeros „Teatro Constanzi“ Romoje. Dar sukūrė operečių, kantatų, simfoninės ir kamerinės muzikos kūrinių, dainų.

;Operos:
* Pinota (*Pinotta*), 1880 m.,
* Guljermas Ratklifas (*Guglielmo Ratcliff*), 1885 m.,
* Kaimo garbė (*Cavalleria rusticana*), 1890 m.,
* Draugas Fricas (*L’amico Fritz*), 1891 m.,
* Iridė (*Iris*), 1898 m.,
* Draugė (*Amica*), 1905 m., vienintelė, parašyta prancūzų kalba,
* Mažasis Maratas (*Il piccolo Marat*), 1921 m.,
* Neronas (*Nerone*), 1935 m.

## Pastatymai Lietuvoje
Opera „Kaimo garbė“ pastatyta Lietuvos nacionaliniame operos ir baleto teatre 1925, 1931 (dirigentai – Stasys Šimkus (I)*, Juozas Tallat-Kelpša, režisierius – Julija Dvarionaitė, dailininkas – Adomas Galdikas, choro vadovas – Julius Štarka), 1964 (dirigentas – Vytautas Viržonis, režisierius – Juozas Gustaitis, dailininkas – Juozas Jankus, choro vadovas – Jonas Dautartas) ir 2000 metais (dirigentas – Vytautas Viržonis, režisierius – Eligijus Domarkas, dailininkas – Henrikas Ciparis, choro vadovas – Česlovas Radžiūnas).

Kauno valstybiniame muzikiniame teatre šios operos premjera įvyko 1980 02 15. Pastatymo režisierius Valius Staknys, dirigentas Stasys Domarkas, dailininkė Natalija Bilybina.

Klaipėdos muzikiniame teatre ši opera pirmą kartą  nuskambėjo 1963 m., 2005 m.  koncertinė kūrinio versija buvo pristatyta muzikos festivalyje „Muzikinis rugpjūtis pajūryje“, dar sykį buvo atlikta 2006 m. ir 2011 m.

## Literatūra
* Mario Morini. Pietro Mascagni, Milano, 1964
* D. Cellamare. Pietro Mascagni, Roma, 1965
* Gherardo Ghirardini. Invito all’Ascolto di Mascagni, Milano, Mursia, 1988
* A. Mallach. Pietro Marcagni and His Operas, Boston, 2002.

## Šaltiniai
JAV ginkluotosios pajėgos

**Jungtinių Amerikos Valstijų ginkluotosios pajėgos** () – valstybinė Jungtinių Amerikos Valstijų (JAV) organizacija, įvairių ginkluotųjų pajėgų junginys, skirtas JAV kaip valstybės laisvei, nepriklausomybei ir teritoriniam vientisumui ginti. Antrojo Kontinentinio kongreso sprendimu, nuolatinės ginkluotosios pajėgos JAV buvo sudarytos 1775 m.

Vyriausiasis Jungtinių Amerikos Valstijų ginkluotųjų pajėgų vadas yra JAV prezidentas. Prezidentas turi teisę paskirti kariuomenės vadus, gynybos sekretorių, Generalinio štabo narius. Jungtinių Valstijų Gynybos departamentas valdo ginkluotąsias pajėgas, į kurias įeina Jungtinių Valstijų sausumos pajėgos, Jungtinių Valstijų karinės jūrų pajėgos, Jungtinių Valstijų jūrų pėstininkų korpusas ir Jungtinių Valstijų karinės oro pajėgos. Jungtinių Valstijų pakrantės apsaugą taikos metu valdo Jungtinių Valstijų Nacionalinio saugumo departamentas, o karo metu Jungtinių Valstijų karinių jūrų pajėgų departamentas. 2005 metais JAV kariuomenėje aktyviai dirbo 1,38 milijono žmonių personalas. Jungtinių Valstijų kariuomenė turi keletą šimtų tūkstančių atsargos kareivių. Jungtinių Valstijų Nacionalinę gvardiją sudaro iš viso 2,3 milijono žmonių. Jungtinių Valstijų Gynybos departamente dirba 700 000 civilių, neskaitant rangovų. Karinė tarnyba šalyje yra savanoriška, tačiau karinė prievolė gali būti įvedama karo metu. Amerikos pajėgos gali būti greitai dislokuotos, naudojant didžiulę JAV karinių oro pajėgų flotilę. Už Jungtinių Amerikos Valstijų ribų JAV kariuomenė yra išdėsčiusi 770 karinių bazių (kiekviename kontinente išskyrus Antarktidą). Pasaulinis JAV kariuomenės išsidėstymo mastas keletui mokslininkų Jungtines Valstijas leido pavadinti „karinių bazių imperija”.

2006 metais Jungtinės Valstijos karinėms reikmėms iš viso išleido 528 milijardus JAV dolerių. Tai sudaro 46 procentus visų pasaulio valstybių karinėms reikmėms išleidžiamų pinigų. Taip pat tai yra daugiau nei sudėjus kitų keturiolikos didžiausių valstybių karybos išlaidas. Karinės išlaidos vienam žmogui sudaro 1 756 JAV dolerius. Tai 10 kartų viršija pasaulinį karinių išlaidų vidurkį vienam žmogui. 4,06 procento dydžio bendrojo vidaus produkto atžvilgiu JAV pagal karines išlaidas užima 27 vietą tarp 172 pasaulio valstybių. JAV gynybos departamento 2009 metais pasiūlytas karinis biudžetas siekia 515,4 milijardo JAV dolerių. Tai 7 procentais daugiau nei 2008 metais ir 74 procentais daugiau nei 2001 metais. Apskaičiuota, kad JAV karo Irake išlaidos gali siekti 2,7 trilijono JAV dolerių. Iki 2009 metų gegužės 3 dienos Jungtinės Valstijos karo Irake metu neteko 4 284 kareivių, buvo sužeista daugiau kaip 31 000 žmonių.

Žuvę tarnyboje JAV ginkluotojų pajėgų kariai pagerbiami per Atminimo dieną.

## Nuorodos
Svetlana Masaniova

**Svetlana Masaniova** (1946 m. kovo 21 d. Rostovas prie Dono) – Lietuvos ir Rusijos baleto artistė, pedagogė.

## Biografija
1967 m. Minske baigė Baltarusijos choreografijos mokyklą. 1967–1990 m. Lietuvos operos ir baleto teatro artistė. 1989–1995 m. V. Smirnovo-Golovanovo klasikinio baleto teatro Maskvoje pedagogė repetitorė, 1995–2001 m. choreografijos mokyklos „Na Kolomenskoj“ Maskvoje pedagogė, 2001–2002 m. Lietuvos operos ir baleto teatro pedagogė repetitorė, 2002–2004 m. Maskvos meno mokyklos pedagogė, nuo 2004 m. Rostovo prie Dono muzikinio teatro baleto trupės direktorė ir pedagogė repetitorė, Rostovo prie Dono meno mokyklos choreografijos skyriaus vadovė ir pedagogė, meistriškumo klasių Kipre, Meksikoje vadovė.

## Svarbiausi vaidmenys
* Kitrė – Liudvikas Minkus. Don Kichotas 1968 m.
* Audronė – Juozas Indra. Audronė 1969 m.
* Maša, Odeta-Odilija, Aurora – Piotras Čaikovskis. Spragtukas 1973 m., Gulbių ežeras 1974 m., Miegančioji gražuolė 1981 m.
* Ana – Rodionas Ščedrinas. Ana Karenina
* Kastė – Julius Juzeliūnas Ant marių kranto
* Žizel – Adolfas Adamas. Žizel 1975 m.
* Eglė – Eduardas Balsys. Eglė žalčių karalienė 1976 m.
* Džuljeta – Sergejus Prokofjevas. Romeo ir Džuljeta 1977 m.
* Svanilda – Leo Delibas. Kopelija 1980 m.
* Mylimoji – Justinas Bašinskas. Užkeiktieji vienuoliai 1984 m.
* Silfidė – Hermanas Lovenskioldas. Silfidė 1985 m.
* Liza – Luisas Žozefas Ferdinandas Heroldas. Tuščias atsargumas 1987 m.

## Šaltiniai
Antanas Gustaitis

**Antanas Gustaitis:**

* Antanas Gustaitis (1898) – lakūnas, aviakonstruktorius;
* Antanas Gustaitis (1907) – rašytojas;
* Antanas Gustaitis (1951) – politikas.
Leonardas Leo

**Leonardas Oroncas Salvatorė de Leo** (, 1694 m. rugpjūčio 5 d. San Vito degli Skiavi, dab. San Vito dei Normani prie Brindizio – 1744 m. spalio 31 d. Neapolis) – italų kompozitorius, vargonininkas, pedagogas. Vienas žymiausių Neapolio mokyklos atstovų.

## Biografija
1709–1713 m. mokėsi Neapolio konservatorijoje *Santa Maria della Pieta dei Turchini*, nuo 1715 m. joje dėstė. Nuo 1713 m. karaliaus rūmų vargonininkas ir Neapolio Santa Maria della Solitaria bažnyčios kapelmeisteris. Nuo 1725 m., po A. Skarlačio mirties – rūmų kapelos pirmasis vargonininkas; dėstė Neapolio Šv. Anupro konservatorijoje. Nuo 1744 m. rūmų kapelmeisteris Neapolyje.

Mokiniai: Nikolas Pičinis, Nikolas Jomelis.

## Kūryba
Sukūrė apie 70 operų, oratorijų, kantatų, mišių, motetų, dvi *Miserere*, dvi *Magnificat*, psalmių, arijų, instrumentinės muzikos – uvertiūrų, koncertų.
;Operos
* Sofonisba, 1718 m.
* Zenobija Palmyroje (*Zenobia in Palmira*), 1725 m.
* Katonas Utikoje (*Catone in Utica*), 1729 m.
* Olimpiada (*L'Olimpiade*), 1737 m.
* Meilė reikalauja kančių (*Amor vuol sofferenza*), 1739 m.)

## Šaltiniai
Fibonacci

**Leonardas Pizietis-Fibonačis** (daugiau žinomas kaip **Fibonačis**, , apie 1170 m. Piza – apie 1250 m. ten pat) – italų matematikas.

## Biografija
Parašė knygų, kuriose Europos matematikus pirmą kartą supažindino su arabų matematikų darbais. Pirmoji – „Abako knyga“ (*[[Liber Abaci]]* 1202 m.). Joje išdėstyta aritmetika – sudarė rekurenčiosios sekos atvejį; (Fibonačio skaičių seka) ir algebra – aprašyti kai kurių kvadratinių lygčių teigiamųjų šaknų ieškojimo būdai. Knygoje „Praktinė geometrija“ (*Practica Geometriae* 1220 m.) pirmą kartą algebra pritaikyta kai kuriems praktinės geometrijos uždaviniams spręsti.

Tiksli mirties data nežinoma. Manoma, kad tai galėjo būti tarp 1240 ir 1250 metų.

## Šaltiniai
Tarnybinis pasas

**Tarnybinis pasas** – asmens dokumentas, patvirtinantis asmens tapatybę, pilietybę, einamas pareigas ir yra skirtas vykti į užsienio valstybes tarnybiniais tikslais. 

## Lietuva
Tarnybinis pasas išduodamas asmenims, turintiems asmens tapatybės kortelę, kuriems Tarnybinio paso įstatymu suteikta teisė gauti šį dokumentą. Tarnybinis pasas galioja ne ilgiau kaip 5 metus.

Lietuvos Respublikos tarnybinis pasas sukurtas atsižvelgiant į naujausius Europos Sąjungos reikalavimus ir Tarptautinės civilinės aviacijos organizacijos (ICAO) rekomendacijas. Paso knygelėje yra 32 puslapiai ir polikarbonatinis asmens duomenų lapas, kuriame duomenys, nuotrauka ir parašas išgraviruoti lazeriniu įrenginiu.

Lietuvos Respublikos tarnybiniame pase įrašai pateikiami lietuvių, anglų ir prancūzų kalbomis.

## Nuorodos
* Asmens dokumentų išdavimo centras
Klaipėdos konservatorija

**Klaipėdos konservatorija:**

* Klaipėdos muzikos mokykla
* Klaipėdos Stasio Šimkaus konservatorija
Leonidai

**Leonidai** – kasmetinis meteorų srautas, kurio radiantas yra Liūto žvaigždyne. Tai periodinės Tempelio-Tutlio kometos paliktos dalelės, per kurių skriejimo trajektoriją reguliariai kartą į metus praskrenda Žemės planeta.

Intensyviausi leonidai matomi lapkričio 17–18 d. Kartais virsta meteorų lietumi. 1966 m. vieno intensyviausių srauto maksimumo metu buvo matoma iki 40 meteorų per sekundę. Susiję su Tempelio-Tutlio kometa. Ryškiausi leonidų lietūs stebėti 1698 m., 1799 m., 1833 m., 1866 m., 1966 m. ir 2001 m.

## Šaltiniai
Cukrinis žvyninukas

**Cukrinis žvyninukas** (*Lepisma saccharina*), kitaip vadinama **sidabrinė avižėlė** – šeriauodegių (*Thysanura*) šeimos vabzdys, aptinkamas visuose pasaulio žemynuose.

Šis kenkėjas yra maždaug 10 mm dydžio, padengtas smulkiais sidabro spalvos žvyneliais. Mėgsta apsigyventi šiltuose, drėgnuose rūsiuose, vonios kambariuose, kur gali rasti pelėsio – maisto. Žvyninukas gali misti ir grūdiniais produktais, užteršdamas juos savo ekskrementais, lervų išnaromis. Minta cukrumi, kleisteriu ir krakmolu. Jų yra įvairių rūšių. Jei drėgnose patalpose yra 18-20 laipsnių temperatūra, cukrinis žvynukas subręsta per 11 savaičių. Jei patalpos vėsios, kenkėjai bręsta net trejus metus, o nesant maisto gyvena 300 dienų.
Diskretinė ekonominė politika

**Diskretinė ekonominė politika** – vyriausybės vykdomos priemonės šalies nacionalinių pajamų apimčiai, užimtumui paveikti, infliacijai kontroliuoti. Šios politikos priemones teoriškai pagrindė Džonas Meinardas Keinsas. Čikagos mokykla patobulino kiekybinę pinigų teoriją, pagal kurią šalių vyriausybėms būtina kontroliuoti pinigų kiekio padidėjimą ilgu laikotarpiu.

## Teorija
Skiriama fiskalinė ir monetarinė diskretinė ekonominė politika. Kai šalyje yra aukštas nedarbo lygis, įgyvendinama skatinamoji fiskalinė diskretinė ekonominė politika – didinamos vyriausybės išlaidos, mažinami mokesčiai ir didinamos transferinės išmokos. Šios priemonės didina visuminę paklausą, sukuria naujų darbo vietų, didina nacionalines pajamas. 

Kai nedarbo lygis yra žemas, bet sparčiai didėja infliacija, taikoma stabdomoji fiskalinė diskretinė ekonominė politika – mažinamos vyriausybės išlaidos, didinami mokesčiai ir mažinamos transferinės išmokos; šios priemonės mažina visuminę paklausą. Dėl skatinamosios fiskalinės diskretinės ekonominės politikos didėja valstybės biudžeto deficitas, dėl stabdomosios – atsiranda biudžeto perteklius. 

Kai nedarbas didėja ir mažėja gamybos apimtys, gali būti taikoma skatinamoji monetarinė diskretinė ekonominė politika – centrinis bankas atvirojoje rinkoje perka obligacijas, mažina privalomųjų atsargų bei diskonto normas ir taip didina pinigų pasiūlą. Dėl to mažėja palūkanų normos, t. y. pinga kreditai ir sudaromos sąlygos gamybai didėti – vadinamoji pigių pinigų politika. 

Jeigu infliacija didelė, vyriausybė gali naudoti stabdomąją monetarinę politiką – centrinis bankas parduoda obligacijas, didina privalomųjų atsargų bei diskonto normas ir taip mažina pinigų pasiūlą. Dėl to didėja palūkanų norma, mažėja paskatos investuoti – brangių pinigų politika. Monetarinė diskretinė ekonominė politika laikoma ilgalaike strategija, kuria papildo fiskalinė diskretinė ekonominė politika.

## Šaltiniai
Dysnos lyguma

**Dysnos lyguma** – lyguma Lietuvos rytiniame pakraštyje, Utenos ir Vilniaus apskrityse; Polocko lygumos vakarinė dalis. Altitudė iki 130-140 metrų, žemėja rytų kryptimi nusileisdama iki 125 m aukščio.

Pietuose ribojasi su Švenčionių aukštuma, vakaruose su Aukštaičių aukštuma. Dysnos lygumos vidurinę dalį dengia juostuotasis molis, susiklostęs vėlyvojo pleistoceno prieledyniniame baseine, pakraščius – smėlis. 

Dysnos lyguma teka Dysna ir jos baseino upės: Drūkša, Birvėta, Kamoja, Svyla. Telkšo Erzvėtas, Svirkų ežeras, Tverečiaus ežeras, Laidinio ežeras, Milašiaus, Milašaičio ežerai. Dysnos lyguma miškinga. 

Dysnos lygumoje yra Dysnos geomorfologinis draustinis, Antanų pedologinis draustinis.

## Šaltiniai
Disonansas

**Disonansas** ( – nedarniai skambąs) – nesusiliejančių muzikos garsų sąskambis, dermės nebuvimas, nesutarimas, konsonanso priešybė. 

## Teorija
Disonanso sąvoka netapatinama su negražiu, chaotišku skambesiu – kakofonija. Skirtumas tarp disonanso ir konsonanso griežtai neapibrėžtas, o riba sąlyginė. Disonanso ir konsonanso problema egzistavo per visą muzikos teorijos istoriją, sąvokos turinys kito. Iki XVII a. disonanso vartosena muzikoje buvo ribojama. Muzikos teorija reikalavo, kad disonansas – įtemptas, nepastovus, nedarnus skambesys, pereitų į konsonansą. Konsonanso ir disonanso priešybės bei kontrasto panaudojimas, ypač mažoro-minoro funkcijų sistemoje, tapo viena pagrindinių muzikinės minties plėtros sąlygų. 

XIX a. pabaigoje muzikos praktikoje disonansas vis dažniau buvo vartojamas kaip savarankiškas, nuo konsonanso nepriklausantis sąskambis. XX a. savo kūryboje bet kokios sandaros disonansą laisvai vartojo Paulis Hindemitas, Arnoldas Šionbergas. 

Disonanso ir konsonanso problemą nagrinėjo Karlas Rymanas, M. Hauptmanas (1792–1868 m., Vokietija), Hermanas Helmholcas (1821–1894 m., Vokietija), Borisas Asafjevas, Viačeslavas Meduševskis (g. 1939 m., Rusija), Karlas Dalhauzas, lietuvių muzikologijoje – Julius Juzeliūnas, Vytautas Bičiūnas ir kiti.

## Šaltiniai
Betygalos valsčius

**Betygalos valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio vakarų Lietuvos teritorijoje, į rytus nuo Raseinių. Centras – Betygala.

## Istorija

Betygalos valsčius minimas nuo XIII a. 1253 m. pusę Betygalos valsčiaus karalius Mindaugas siekdamas taikos atidavė Livonijos ordinui. Carmečiu valsčius atkurtas 1861 m. Kauno gubernijoje. XX a. tarpukariu Betygalos valsčiuje buvo 5 vandens malūnai, 2 vėjo malūnai, 1 garo malūnas, veikė 14 pradinių mokyklų, minima nemažai piliakalnių ir milžinkapių, archeologinių radinių. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Ariogalos rajonui (10 apylinkių).

|-
| 1877 m. || || 4261 || 283 kiemai  || 6 seniūnijos || 77
|-
| 1923 m.  || 237 || 7773 || 1557 || || 131 gyvenvietė 
|-
| 1932 m. || 230 || 8167 || || 10 seniūnijos  ||
|-
| 1949-01-01  || 237 || || || 10 apylinkių  ||
|}

## Vadovai
* Mykolas Čapkauskas, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyvenvietės

1935 m. valsčiaus kaimai:

# Agelaičiukų
# Aleknaičių
# Antupyčių
# Armoniukų
# Armonų
# Ąžuolytės
# Betygalos
# Bernotų
# Budraičiukų
# Burbiškių
# Butaičių
# Dabkaičių
# Dabravalės
# Derbutų
# Deržionių
# Didžkaimio
# Giedgaudų
# Giedvidų
# Ilgižių I
# Ilgižių II
# Ilgižiukų
# Jagučionių
# Jakaičių
# Kengių
# Kymantų
# Kudonių
# Kupsčių
# Lekavos
# Liktėnų
# Lipšiškių
# Maskvitų
# Maslausiškių
# Mažeikiškių
# Meškapiaunio
# Mylošaičių bažnytkaimis
# Montviliškių
# Navininkų
# Norgeliškių
# Pagrubičių
# Paginevio
# Pakalniškių I
# Pakalniškių II
# Palukščio
# Paliepiukų
# Pamukio
# Pikčiūnų
# Pirktinės
# Prišmantėlių
# Prišmantų
# Pročiūnų
# Rimgailų
# Rūdinės
# Setkainių
# Skirvainų
# Skruzdžių
# Smulkiškių
# Sokaičių
# Stepankaimio
# Šaltragio
# Šetkaimių
# Šetkaimiukų
# Šimkaičių
# Šnypaičių
# Tarosų
# Tautušių
# Tilindžių
# Ugenskų
# Ugionių bažnytkaimis
# Uturių
# Užpušinių
# Vandžių
# Vaškučių
# Zacišukų
# Zvegių
# Žemygalos
# Žvalionių


Dvarai:
# Amerika
# Burbiškiai
# Dvarviečiai
# Ilgižiai
# Liktėnai
# Maslausiškiai
# Mockūnai
# Paturkšlis
# Poškaičiai
# Požėčiai
# Skirmantiškiai
# Žemygala

Palivarkai:
# Alfredava
# Berteškiai
# Būdos
# Budraičiai
# Buniūnai
# Burneikiai
# Giedvidai
# Kymantmedis
# Leiliai
# Marijanava
# Naujalaukis
# Nedalė
# Pakirkšnovis
# Pažvirintis
# Polipis
# Raciai
# Račiškiai
# Semokiškiai
# Švelniai
# Uturiai

Viensėdžiai:
# Bernotai
# Dagiliukai
# Derlingynė
# Gojus
# Juozapynė
# Kairiai
# Kupstynė
# Kurmiškiai
# Litvinai
# Lukašiūnai
# Nugaras
# Padubysis
# Pagojukas
# Plumpė
# Strautai
# Šilai
# Toliškiai
# Užpelkis
# Valerava
# Vilaičiai
# Viskirčiai
# Zarosliai

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1893 || Kudoniai || Pranciškus Ramanauskas, vyskupas || 1959
|-
| 1894 || Bernotai || Mikas Lipčius, karininkas || 1941 ar 1942
|-
| 1914 || Bernotai || Danutė Lipčiūtė-Augienė, mokytoja, rašytoja, dramaturgė || 2020
|-
| 1918 || Darbutai || Steponas Kosmauskas, aktorius || 1985
|-
| 1924 || Navininkai || Antanas Barauskas, inžinierius elektrikas || 1999
|-
| 1935 || Rimgailai || Juozas Nekrošius, žurnalistas || 2020
|}

## Šaltiniai
Regina Steponavičiūtė

**Regina Steponavičiūtė** (g. 1948 m. birželio 26 d. Šiauliuose) – Lietuvos teatro režisierė, inscenizacijų autorė.

## Biografija
Baigė Šiaulių Juliaus Janonio vidurinę mokyklą. 1968-1973 m. studijavo Maskvos Lunačiarskio teatro meno institute. Nuo 1973 m. dirba Šiaulių dramos teatre. Režisavo spektaklius Kauno, Klaipėdos dramos teatruose. Šiaulių universiteto dėstytoja. 2009 m. – klasikinės lietuvių poezijos vakarų „Gyvasis žodis“ sumanytoja ir režisierė.

## Pastatymai
* 1972 m. – Ivanas Dvoreckis. Septyniolikos metų vyras
* 1974 m. – Osvaldas Zahradnikas. Solo bokšto laikrodžiui
* 1975 m. – Viljamas Gibsonas. Dviese sūpuoklėse
* 1975 m. – Sofija Čiurlionienė-Kymantaitė. Dvylika brolių juodvarniais laksčiusių
* 1976 m. – Haris Gulbis. Vyturėliai
* 1977 m. – Ala Sokolova. Fariatjevo fantazijos
* 1977 m. – Ričardas Gavelis. Sūkuriai
* 1978 m. – Tenesis Viljamsas. Ištatuiruota rožė
* 1979 m. – Judžinas O Nylas. Meilė po guobomis
* 1979 m. – Hermanas Zudermanas. Jonas ir Erdmė
* 1980 m. – Viktoras Rozovas. Kurtinio lizdas
* 1981 m. – Viktoras Slavkinas. Jauno žmogaus suaugusi duktė
* 1982 m. – Aleksandras Kazancevas. Ir sidabro gija nutrūks (Klaipėdos dramos teatras)
* 1985 m. – Emilija Liegutė. Povilas ir Marija
* 1986 m. – Žanas Kokto. Baisūs tėvai
* 1987 m. – Morisas Meterlinkas. Žydroji paukštė
* 1988 m. – Roberas Toma. Spąstai
* 1989 m. – Jonas Avyžius. Degimai
* 1990 m. – Judžinas O Nylas. Mėnulis likimo posūniams
* 1991 m. – Vaižgantas. Dėdės ir dėdienės
* 1992 m. – Hermanas Zudermanas. Jonas ir Erdmė
* 1992 m. – Sofija Čiurlionienė-Kymantaitė. Pinigėliai
* 1993 m. – Džonas Steinbekas. Pelės ir žmonės
* 1994 m. – Šolom Aleichem. Tevje pienininkas
* 1995 m. – Vaižgantas. Pragiedruliai
* 1996 m. – Luisas Kerolis. Alisa Stebuklų šalyje
* 1996 m. – Tenesis Viljamsas. Nuostabus sekmadienis iškylai prie Krev Kero
* 1996 m. – Frydrichas Šileris. Marija Stiuart (Klaipėdos dramos teatras)
* 1997 m. – Šeila Dileini. Įsimylėjęs liūtas
* 1997 m. – Eženas Labišas. Pasibučiuokime, Folvili!
* 1997 m. – Edvardas Olbis. Tos aukštos moterys (Klaipėdos dramos teatras)
* 1998 m. – pagal brolius Grimus. Snieguolė ir septyni nykštukai
* 1998 m. – Rėjus Louleris. Septynioliktos lėlės vasara
* 1998 m. – Mėnulis pusiau
* 1999 m. – Senojo Testamento, Fiodoro Dostojevskio, Bertoldo Brechto kūrinių motyvais. Raudos pagal Jeremiją
* 1999 m. – Skudurinė Onutė
* 2001 m. – Veronika, pagal A. Vienuolio Paskenduolę
* 2001 m. – Robertas Harlingas. Plieninės magnolijos
* 2002 m. – Giljermas Figeiredas. Lapė ir vynuogės
* 2003 m. – pagal Janošą ir Valdemarą Bonzelsą. Panama labai graži
* 2004 m. – Juozas Erlickas. History of Lithuania
* 2005 m. –…su meile – Marlene Dietrich
* 2006 m. – Saulius Šaltenis. Kaip užmušt Jasoną?
* 2007 m. – pagal Erichą Mariją Remarką Trys draugai
* 2010 m. – Carlo Goldoni. Viešbučio šeimininkė.

## Įvertinimas
* 1999 m. – Potencijos Pinkauskaitės premija.

## Šaltiniai
Igoris Djakonovas

**Igoris Djakonovas** (, 1915 m. sausio 12 d. Petrogradas – 1999 m. gegužės 2 d.) – rusų orientalistas, kalbininkas, vertėjas. istorikas, istorijos mokslų daktaras.

## Biografija
Tėvas 1938 m. pateko į Stalino represijų sąrašus ir po kelių mėnesių po suėmimo sušaudytas. Tai atsiliepė būsimojo mokslininko karjerai. Taip pat suimti ir žuvo Gulaguose dauguma jo kurso draugų. 1938 m. baigė Leningrado universitetą. 1960 m. istorijos mokslų daktaras.

1936–1959 m. dirbo Ermitaže, nuo 1954 m. – Rusijos mokslų akademijos Orientalistikos institute Leningrade. Tyrė senųjų tautų (šumerų, huritų, elamitų, semitų, urarų) istoriją ir kalbas. 1961 m. išvertė į rusų kalbą Gilgamešo epą.

## Bibliografija
* Asirijos žemėvaldos santykių raida (*Развитие земельных отношений в Ассирии*, Л., Изд-во ЛГУ.), 1949 m.
* Senovės Tarpupio visuomeninė ir valstybinė santvarka. Šumeras (*Общественный и государственный строй древнего Двуречья: Шумер.* М., ИВЛ.) 1959 m.
* Semitų-chamitų kalbos (*Семито-хамитские языки. Опыт классификации*., Москва, Наука.) 1965 m.
* Senovės Priešakinės Azijos kalbos (*Языки древней Передней Азии.*, М., Наука.) 1967 m.
* Armėnų tautos priešistorė (*Предыстория армянского народа (История Армянского нагорья с 1500 по 500 г. до н. э. Хурриты, лувийцы, протоармяне).* Ер., Изд-во АН Арм. ССР.) 1968 m.
* Uro miesto žmonės (*Люди города Ура. (Серия «Старовавилонская культура». Вып.2). (Серия «Культура народов Востока. Материалы и исследования»).* М., Наука.) 1990 m.
* Rytų ir Vakarų archajiniai mitai (*Архаические мифы Востока и Запада*, Москва) 1990 m.
* Atsiminimai (Книга воспоминаний. Издательство «Европейский дом», Санкт-Петербург), 1995 m. ISBN 5-85733-042-4

## Šaltiniai
Agnė Zuokienė

**Agnė Andriulytė** (buv. **Zuokienė**) (g. 1971 m. liepos 31 d., Vilniuje) – Lietuvos visuomenės veikėja.

## Biografija

1994 m. Vilniaus universitete baigė žurnalistikos studijas. Jas pasirinko, nes jau nuo 13 metų bendradarbiavo su Lietuvos radiju, skaitė ir rengė laidas moksleiviams. Lietuvos radijo Jaunimo laidų redakcijoje dirbo iki 1999 m.

Nuo 1998 m. dirbo ir vadovavo bendrovėms BNA ir BNA ERGO. Nuo 1997 m. rengė projektus, o nuo 2005 m. vadovavo viešajai įstaigai „Azzara“. Nuo 2003 m. – Almos Adamkienės labdaros ir paramos fondo valdybos narė. 2008 m. išrinkta atstovauti Europos moters rinkimuose.

2008 m. išrinkta į Seimą, priklausė Mišriai Seimo narių grupei. Į Seimą siekė patekti ir 2012 metais. A. Zuokienė buvo įrašyta politinės partijos „Sąjunga Taip“ rinkimų sąraše (trečiu numeriu), be to, ji kandidatavo Vilniaus miesto vienmandatėje Senamiesčio apygardoje. Visgi A. Zuokienė į Seimą nepateko: vienmandatėje apygardoje liko trečia, 5 proc. barjero neperžengė ir „Sąjunga Taip“.

2013 m. tapo Socialdemokratų partijos nare, tačiau 2015 m. iš jos pasitraukė.

2019–2023 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narė.

Nuo 2023 m. Vilniaus rajono mero padėjėja.

## Išnašos

## Nuorodos
* Biografija (lrs.lt)
Bantengas

**Bantengas** (*Bos javanicus*) – dykaraginių šeimos laukinis porakanopis žinduolis. Paplitęs Mianmare, Indokinijoje, Indonezijoje.

Ilgis (be uodegos) apie 2 m, nugaros aukštis 1,5 m. Patelės ir jaunikliai raudonai rudi, beveik juodi, kojos ir pasturgalis balti. Ragai 40–50 cm. ilgio, lenkti į viršų.

Gyvena tropiniuose miškuose mažomis bandomis, seni patinai laikosi atskirai. Nykstantis. Prijaukinta bantengo forma vadinama Balio galvijais (kilę iš Balio salos).

Bantengas turi 3 porūšius:
* **Javos bantengas** (*B. j. javanicus*) – patinai juodi, patelės rusvos spalvos.
* **Borneo bantengas** (*B. j. lowi*) – mažesnis už Javos bantengą, ragai statesni, patinai šokoladinės-rudos spalvos.
* **Birmos bantengas** (*B. j. birmanicus*) – paplitęs Indokinijoje. Įprastai patinai ir patelės yra rusvi, bet Kambodžoje 20 % patinų yra beveik juodi, o Tailande dauguma juodi.

## Šaltiniai
Madredeus

**„Madredeus“** – žymi Portugalijos grupė, atliekanti fado stiliaus ir kitą tradicinę portugalų muziką. Būdinga melancholiška atmosfera, eilės apie jūrą, prarastą meilę, ilgesį (*saudade*).

Grupė susikūrė 1985–1986 m., ją sudarė Pedro Ayres Magalhães (gitara), Rodrigo Leão (klavišiniai), Francisco Ribeiro (violončelė), Gabriel Gomes (akordeonas). 1987 m. prie grupės prisijungė ir pagrindine jos vokaliste tapo Teresa Salgueiro. Tais pačiais metais „Madredeus“ išleido savo pirmąjį albumą „Os dias da Madredeus“.

1993 m. prie grupės prisijungė antras gitaristas José Peixoto. Grupė buvo labai populiari šalyje, tačiau beveik nežinoma už jos ribų. Tačiau 1994 m. „Madredeus“ dalyvavo filmo „Lisbon Story“ filmavime ir susilaukė tarptautinio pripažinimo.

1996 m. grupę paliko klavišininkas Rodrigo Leão, vietoje jo priimtas Carlos Maria Trindade. 1997 m. nusivylę grupės nutolimu nuo fado muzikos ją paliko Francisco Ribeiro ir Gabriel Gomes. Naujuoju gitaristu tapo Fernando Júdice.

2007 m. „Madredeus“ paliko ir solinę karjerą pradėjo Teresa Salgueiro. Dėl to grupės veikla sustojo. Tačiau 2008 m. „Madredeus“ grįžo į scena drauge su projektu „Banda Cósmica“. Tiesa, naujasis jų stilius tolimas nuo ištakų, būdingesni afrikietiški, braziliški ritmai.

## Diskografija

* *Os Dias da MadreDeus* (1987 m.)
* *Existir* (1990 m.)
* *Lisboa* (1992 m., live)
* *O Espírito da Paz* (1994 m.)
* *Ainda* (1995 m., filmo *[[Lisbon Story]]* garso takelis)
* *O Paraíso* (1997 m.)
* *O Porto* (1998 m., live)
* *Antologia* (2000 m., kompiliacija)
* *Movimento* (2001 m.)
* *Palavras Cantadas* (2001 m.)
* *Euforia* (2002 m.)
* *Electrónico* (2002 m.)
* *Um Amor Infinito* (2004 m.)
* *Faluas do Tejo* (2005 m.)
* *Metafonia* (2008 m., su A Banda Cósmica)
* *A Nova Aurora*(2009 m., su A Banda Cósmica)

## Nuorodos
*
Carl Ditters von Dittersdorf

**Karlas Diteris fon Dytersdorfas** (, 1739 m. lapkričio 2 d. Viena – 1799 m. spalio 24 d. Noihofas, Moravija) – Austrijos kompozitorius, smuikininkas, vienas zingšpylio kūrėjų.

## Biografija
Nuo mažens griežė smuiku Vienos benediktinų bažnyčios orkestre, princo Jozefo fon Hildburghauzeno orkestre. 1761 m. tapo Vienos rūmų operos orkestro smuikininku. 1763 m. su K. V. Gliuku koncertavo Italijoje, išgarsėjo kaip smuikininkas virtuozas. 1765 m. tapo vyskupo A. fon Patačicho kapelos „Oradea“ (Transilvanija, dab. Rumunija) kapelmeisteriu, pakeitė J. M. Haidną.

## Kūryba
Sukūrė 32 sceninius muzikos kūrinius, tarp jų – zingšpylį „Daktaras ir vaistininkas“, apie 100 simfonijų, oratorijų, mišių, 6 styginių kvartetus, trio ir kitus.
;Operos
* **Doktor und Apotheker**, 1786
* *Die Liebe im Narrenhause*, 1787
* *Das rote Käppchen*, 1788
* *Die Hochzeit des Figaro*, 1789
* *Don Quixote der Zweyte*, 1795
* *Gott Mars und der Hauptmann von Bärenzahn*, 1795
* *Die lustigen Weiber von Windsor*, 1796
* *Der Mädchenmarkt*, 1797
* *Die Opera Buffa*, 1798

## Šaltiniai
Skrudžas Makdakas

**Skrudžas Makdakas** () – komiksų ir animacinių filmų herojus, vienas populiariausių kompanijos „The Walt Disney Company“ sukurtų veikėjų. Pirmą kartą pasirodė komikse „Christmas On Bear Mountain“ 1947 metais.

Gimė 1867 metais Glazge, Škotijoje. Turtingiausias antinas pasaulyje. Valdo didžiąją Ančiogalos dalį, nes 99 % parduotuvių priklauso jam. Pirmuosius savo 10 centų užsidirbo būdamas dešimties, 1877 metais. Po trejų metų paliko namus ir išvyko į Ameriką. Po daugybės klajonių apsistojo Klondaiko apylinkėse. Ten jis rado aukso grynuolį sulyg žąsies kiaušiniu. Kitąmet Skrudžas Makdakas uždirbo savo pirmąjį milijoną.

1902 metais apsigyveno Ančiogaloje. Ten sutikęs daugybę blogiukų, nugriovė senojo forto liekanas ir pastatė savo pinigų dėžę. 1947 metais, per Kalėdas, jis pagaliau sutiko savo sūnėną Antulį Donaldą ir savo prosūnėnus Bilį, Dilį ir Vilį. Per kitus dvidešimt metų jis kartu su jais patyrė daugybę nuotykių.

Pagal Doną Rozą, Skrudžas Makdakas mirė 1967 metais, būdamas lygiai šimto metų.

## Pirmasis pasirodymas

Skrudžas Makdakas – Antulio Donaldo dėdė iš jo motinos pusės. Pirmą kartą pasirodė 1947 m. gruodį, komikse „Christmas on Bear Mountain“ (), kurį parašė ir nupiešė dailininkas Karlas Barksas.

Pirmajame savo komikse Skrudžas buvo vaizduojamas kaip barzdotas ir turtingas senas antinas, kuris gyvena milžiniškame dvare.
Ki Biskeinas

**Ki Biskeinas** () yra sala-miestelis JAV, Floridos valstijoje. Priklauso Miami-Dade County apygardai. 2010 metų duomenimis, šiame miestelyje gyveno 12 344 gyventojai. Ki Biskeinas yra į pietus nuo Majamio paplūdimio ir į rytus nuo Majamio.
Tarpslavų kalba

**Tarpslavų kalba** (*medžuslovjansky język*), iki 2011 m. **slavų kalba** *(slovjansky język)*, yra dirbtinė kalba, sukurta 2006 m. supaprastinant visas slavų kalbas. Tarpslavų kalba buvo sukurta tapti senovės ir dabartinių slavų kalbų kombinacija, su supaprastinta gramatika, kuri leistų žmonėms suprasti tarpslavų kalbą net jos nesimokius. Gramatika ir žodynas sukurtas iš panašumų tarp visų slavų kalbų. Dirbtinių elementų joje vengiama. Gali būti užrašoma kirilica ar lotyniškais rašmenimis. 2024-ųjų metų balandžio mėnesį tapo pripažinta ISO kaip tarptautiškai vartojama kalba.

## Ištakos

Per paskutinius kelis amžius buvo keletas bandymų sukurti bendrą visiems slavams kalbą. Daugelis jų buvo ideologiškai susiję su panslavizmu. Nors panslavizmas nebeturi didelės reikšmės, ypač po Sovietų Sąjungos ir Jugoslavijos žlugimo, jo šalininkų vis dar tebėra, ypač tarp slavų emigrantų bendruomenių, o internetas paskatino naujų panslaviškų kalbų atsiradimą. Šioms kalboms bendra tai, kad jos remiasi slavų kalbomis bei prielaida, kad jos yra pakankamai panašios, kad būtų galima sukurti „kompromisinę” kalbą, kuri būtų suprantama visiems slavams.

## Abėcėlės

## Pavyzdžiai

Tėve mūsų:
* Otče naš, ktory jesi v nebesah, nehaj sveti se ime Tvoje. Nehaj prijde kraljevstvo Tvoje, nehaj bude volja Tvoja, kako v nebu tako i na zemji. Hlěb naš vsakodenny daj nam dnes, i odpusti nam naše grěhy, tako kako my odpuščajemo našim grěšnikam. I ne vvedi nas v pokušenje, ale izbavi nas od zlogo. Ibo Tvoje jest kraljevstvo i moč i slava, na věky věkov. Amin.
* Отче наш, кторы јеси в небесах, нехај свети се име Твоје. Нехај пријде краљевство Твоје, нехај буде воља Твоја, како в небу тако и на земји. Хлєб наш всакоденны дај нам днес, и одпусти нам наше грєхы, тако како мы одпушчајемо нашим грєшникам. И не введи нас в покушенје, але избави нас од злого. Ибо Твоје јест краљевство и моч и слава, на вєкы вєков. Амин.

## Skaičiai

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali kalbos svetainė
* Žodynas 
* Tarpslaviškosios internetinis laikraštis
Bilis, Dilis ir Vilis

**Bilis, Dilis ir Vilis** gimė 1940 metais, trynukai. Antytės Delos vaikai, Antulio Donaldo sūnėnai.

Bilis, Dilis ir Vilis apsygyveno su savo dėdė Antuliu Donaldu prieš 1947 metų Kalėdas. Jų tėvams buvo labai sunku juos prižiūrėti ir jie juos išsiuntė į Ančiogalą, kai jie susprogdino fejerverką po tėvo kėde. 1951 metais visi trys įstojo į „Jaunųjų švilpikų“ organizaciją, su tikslu atstatyti senąjį fortą, kurį nugriovė jų dėdė Skrudžas. Po kiek laiko fortas buvo atstatytas Juodajame miške, netoli Ančiogalos.
Leocharas

**Leocharas** ( IV a. pr. m. e. pradžioje – IV a. pr. m. e. pabaigoje) – Senovės Graikijos skulptorius. Vėlyvojo klasikinio laikotarpio atstovas.

## Biografija
Manoma, mokėsi Atėnuose. Kūrė Atėnuose, Olimpijoje, Delfuose, Halikarnase, daugiausia iš bronzos. Aleksandro Didžiojo rūmų skulptorius, vėliau jį pasikvietė Halikarnaso karalienė Artemisija II.

Jo apvaliajai ir reljefinei skulptūrai būdinga grakščios proporcijos, įtaigiai perteikti judesiai, yra helenistinės dailės bruožų. Manoma, jo kūrinių romėniškos kopijos yra vadinamoji „Versalio Artemidė“, „Belvederio Apolonas“.

## Žymiausi kūriniai
* Aleksandro Didžiojo Hutu medžioklė, su Lisipu, apie 320 m. pr. m. e.
* Ganimedas ir Dzeuso erelis, Vatikanas
* Arėjo statula Halikarnase
* Mauzolo mauzoliejaus Halikarnase skulptūrinis dekoras, su Skopu, Biaksiu, Timotėjumi, apie 350 m. pr. m. e.
* Isokrato statula Eleusine, 354 m. pr. m. e.
* Pilypo II šeimos chrizoelefantinė skulptūrinė grupė Olimpijoje, 338–336 m. pr. m. e.


Vaizdas:Belvedere Apollo Pio-Clementino Inv1015.jpg|Belvederio Apolonas
Vaizdas:Ganymede Leochares Vatican Inv2445.jpg|Ganimedas ir Dzeuso erelis
Vaizdas:Diana of Versailles.jpg|Versalio Artemidė


## Šaltiniai
Ivanas Leonidovas

**Ivanas Leonidovas** (, 1902 m. vasario 9 d. d. Babinas, Tverės sritis – 1959 m. lapkričio 6 d. Maskva) – rusų tarybinis architektas. Vienas žymiausių konstruktyvistų.

## Biografija
1927 m. Maskvoje baigė Aukštąsias meno ir technikos dirbtuves, mokytojas Aleksandras Vesninas. 1928–1930 m. meno ir technikos dirbtuvių dėstytojas. Dalyvavo „Šiuolaikinių architektų grupuotės“ (OSA) veikloje. Ketvirtame dešimtmetyje TSRS valdžiai konstruktyvizmą oficialiai pripažinus netinkamu, atsisakė projektavimo. Dėstė Maskvos architektūros institute, sukūrė utopinį Saulės miesto projektą.

## Kūryba
Ankstyvuosiuose pastatų ir miestų planavimo projektuose diegė naujas funkcijų, technologijų ir estetines idėjas. Sukūrė konstruktyvistinių pastatų projektų, dauguma jų gavo aukštas premijas konkursuose, bet liko neįgyvendinti.
;Projektai
* Lenino bibliotekininkystės institutas Maskvoje, 1927 m.
* Proletarų rajono kultūros rūmai Maskvoje, 1930 m.
* Sunkiosios pramonės ministerijos rūmai Maskvoje, 1934 m.
* Naujo tipo visuomeninis klubas, Santo Domingas, Dominikos Respublika, 1929 m.
* Kristupo Kolumbo paminklas, Santo Domingas, Dominikos Respublika, 1929 m.
* Urbanistinis kompleksas, Magnitogorskas, 1930 m.
* Ordžonikidzės sanatorijos parko terasos ir laiptai, Kislovodskas, 1938 m.

## Šaltiniai
Pavlodaro sritis

**Pavlodaro sritis** () – sritis šiaurės rytų Kazachstane. Iš šiaurės ribojasi su Rusija, iš pietų – su Karagandos sritimi, ir rytų – su Rytų Kazachstano sritimi, iš vakarų – su Astanos ir Šiaurės Kazachstano sritimis. Administracinis centras – Pavlodaras.

## Geografija
Didžioji srities dalis įeina į Vakarų Sibiro lygumą ir sudaro jos pietinį pakraštį – Irtyšiaus lygumą. Būdingas aukštis 110–200 m, gausu įdubų, lomų, kurios neretai užpildytos druskingais ežerais. Pietvakariuose siekia Kazachijos kalvyną bei Kyzyltau ir Bajanulų masyvus (aukščiausios viršūnės – Aulijė, 1055 m ir Akbetas, 1026 m). Yra akmens ir rusvųjų anglių, vario, ežeruose – valgomosios ir glauberio druskos.

Klimatas ryškiai žemyninis, su karšta ir sausa vasara, bei šalta ir nesnieginga žiema. Vidutinė liepos mėnesio temperatūra 20-22 °C, sausio mėnesio – nuo -17,5 iki -19,5 °C. Metinis kritulių kiekis 220–240 mm pietuose, 305 mm šiaurėje, 320 mm kalnuose. Būdingi stiprūs vėjai: žiemą – buranai, vasarą – sausvėjai.

Pagrindinė upė – Irtyšius. Jis tekėdamas sudaro daug senvagių, meandrų, pelkynų. Kalvyne prasideda Šiderty, Tundykas, Aščisu, Olenty upės, tačiau užsibaigia druskingose dubumose ir Irtyšiaus nepasiekia. Įrengtas Irtyšiaus-Karagandos kanalas su užtvankų sistema. Srityje daug ežerų, dauguma jų druskingi: Didysis Ažublatas, Seletytenizas, Kyzylkakas, Žalaulai, Šureksoras, Karasoras, Žamantuzas, Kalkamanas, Marlandai, Molidai ir kt.

Pavlodaro sritis yra stepių, miškastepių ir pusdykumių gamtinėse juostose. Upių slėniuose, prie ežerų auga vešlios pievos, nendrynai.

## Gyventojai
Kazachai sudaro 44,7 % srities gyventojų, 39,2 % – rusai, 6,8 % – ukrainiečiai, 3,2 % – vokiečiai, 2,1 % – totoriai, <1 % – baltarusiai, moldavai, ingušai, čečėnai, azerbaidžaniečiai, baškirai. Tankiausiai gyvenami šiauriniai rajonai, teritorija į rytus nuo Irtyšiaus, rečiausiai – pietvakariai.

Miestai:
* Pavlodaras
* Ekibastuzas
* Aksu (Jermakas)
* Irtyšskas

## Šaltiniai
Kazokų piliakalnis

**Kazokų piliakalnis** arba **Užpilis** – piliakalnis Šilalės rajone, Akmenos kairiajame krante, 3,5 km į šiaurę nuo Naujojo Obelyno, prie Kazokų kaimo. Aikštelė trapecinė, išsipriekusi šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi, 32 m ilgio, iki 22 km pločio. Šlaitai statūs, 12-15 m aukščio.

Piliakalnis apardytas, yra duobių, urvų, apaugęs medžiais. Į pietvakarius nuo piliakalnio būta gyvenvietės.

## Šaltiniai
Leonidas Leonidovas

**Leonidas Leonidovas** (, tikroji pavardė *Volfenzonas*, 1873 m. birželio 3 d. Odesa – 1941 m. rugpjūčio 6 d. Maskva) – rusų aktorius, režisierius, pedagogas, menotyros daktaras.

## Biografija
1895–1896 m. studijavo Maskvos teatro mokykloje. 1939 m. menotyros daktaras.

Nuo 1896 m. vaidino N. Solovcovo trupėje Odesoje ir Kijeve, 1901–1903 m. F. Koršo teatre Maskvoje, 1903–1915 m. ir 1920–1941 m. – Maskvos dailės teatre. Nuo 1935 m. dėstė A. Lunačiarskio teatro meno institute; nuo 1939 m. profesorius.

## Kūryba
Sukūrė dramatinių ir tragedinių, satyrinių ir charakterinių vaidmenų. Vaidyba temperamentinga, būdinga buitinis, socialinis, psichologinis tikroviškumas. Nuo 1918 m. vaidino kine, sukūrė aistringų, vidinių prieštarų draskomų nebyliojo kino personažų.
;Vaidmenys teatre
* Dmitrijus – Broliai Karamazovai, pagal F. Dostojevskį, 1910 m.
* Peras Giuntas – Henrikas Ibsenas. Peras Giuntas, 1912 m.
* Otelas – Viljamas Šekspyras. Otelas, 1930 m.
* Skalozubas – Aleksandras Gribojedovas. Vargas dėl proto, 1906 m.
* Pliuškinas – Mirusios sielos, pagal N. Gogolį, 1932 m.
;Filmografija
* Duona, 1918 m., režisieriai Ričardas Boleslavskis, Borisas Šuškevičius
* Ivanas Rūstusis – Cholopo sparnai 1926 m., režisierius J. Taričius
* Gubernatorius – Jo didenybė, 1927 m., režisierius Grigorijus Rošalis
* Profesorius Kočiubėjus – Į miestą įeiti draudžiama ,1929 m., režisierius Jurijus Želiabužskis
* Marionetės, 1934 m., režisierius Jakovas Protazanovas
* Gobsekas – Gobsekas 1937 m., pagal O. de Balzaką, režisierius Konstantinas Egertas

## Šaltiniai
Rolex

**Rolex SA** - Šveicarijos kompanija, gaminanti prabangius rankinius laikrodžius. Rolex įkurta 1905 metais Londone. Kiekvieną dieną Rolex pagamina apie 2 000 laikrodžių. 2003 metais kompanija uždirbo 1,75 milijardų svarų sterlingų.



Image:Rolex Geneva 2.jpg|Rolex būstinė Ženevoje
Image:Rolex Bienne 03.jpg|Rolex gamykla Bylije
Georgis Leonidzė

**Georgis Leonidzė** (, 1899 m. gruodžio 27 d. Patardzeulis, Kachetija – 1966 m. rugpjūčio 9 d. Tbilisis) – gruzinų poetas. Gruzijos mokslų akademijos narys.

## Biografija
Mokėsi Tbilisio dvasinėje mokykloje, nuo 1913 m. – seminarijoje, bet šventiku netapo. Nuo 1918 m. priklausė gruzinų simbolistų grupei „Žydrieji ragai“, kurioje susibūrė žymūs gruzinų lyrikai Galaktionas Tabidzė, Ticianas Tabidzė, Paolas Jašvilis, Simonas Čikovanis. 1944 m. Gruzijos mokslų akademijos narys.

## Kūryba
1924–1925 m. sukūrė gražiausius savo gamtinės ir meilės lyrikos kūrinius: eilėraščius „Ninosmindžio naktis“, „Kipčago pasimatymas. Patarška“, „Kalila ir Damana“, „Kipčago naktis“ ir kt. Trečio dešimtmečio pabaigoje jo kūryboje ėmė vyrauti socialistinis realizmas: aukštinamas kolektyvinis darbas, socialistinė ekonomika ir kultūra. Parašė poemą apie Staliną, apsakymų rinkinį apie vaikystę Kachetijoje.

## Bibliografija
* Vado vaikystė, 1939 m.
* Samgoris, istorinė poema, 1950 m.
* Portochala, istorinė poema, 1951 m.
* Stebuklingasis medis: Atsiminimai, apsakymai, 1962 m., lietuvių kalba 1967 m.
* Poezija, Vilnius, Vaga, 1966 m.

## Šaltiniai
Hyubris

**„Hyubris“** – Portugalijos folklorinio, sunkiojo metalo grupė, kilusi iš Tramagalo miestelio, esančio netoli Santareno.

Grupės ištakos – 1998 m. projektas „Lupakajojo“. Oficialiai susiformavo 2001 m., pasivadino „Hyubris“ (iš graikų k. – „iššūkis dievams“) ir išleido pirmąjį EP „Desafio“. 2002 m. sudalyvavo festivalyje „Festa do Avante!“.

2005 m. Porte išleido debiutinį pilnos sudėties albumą „Hyubris“, o 2009 m. – „Forja“.

## Nariai

* Filipa Mota – vokalas ir fleita
* João David – klavišiniai
* Lulla – būgnai
* Panda – bosai, portugališka gitara
* Jorge Cardoso – gitara

## Discografija
* *Desafio* (EP, 2001 m.)
* *Hyubris* (2005 m.)
* *Forja* (2009 m.)

## Nuorodos
*
Indian Velsas

**Indian Velsas** () – miestas JAV, Kalifornijos valstijoje. 2010 metų duomenimis, šiame mieste gyveno 4 958 gyventojai. Indian Velso plotas – 34,7 km², sausuma sudaro 34,3 km², vanduo 0,4 km².
Leoninas

**Leoninas** (**Leo**, , , g. apie 1150 m. – m. apie 1201 m.) – XII a. antrosios pusės prancūzų kompozitorius, poetas, rašęs lotynų kalba. Paryžiaus katedros mokyklos atstovas.

## Biografija
Paryžiaus Dievo Motinos katedros vargonininkas. XIII a. pabaigoje – XIV a. pradžioje anglų muzikos teoretiko Anonimo IV (Anonymous) teigimu – geriausias to meto organumų kūrėjas. 1160–1180 m. sudarė organumų rinkinį „Didžioji organumų knyga“ (*Magnus Liber organi*, jos išliko tik perdirbtos kopijos), skirtą Paryžiaus Dievo Motinos katedros visų metų bažnytinėms šventėms. Rinkinys sudarytas iš jo ir, manoma, jo pirmtakų ar amžininkų – tos katedros kantoriaus Alberto, dvibalsių (gal ir tribalsių) polifoninių kompozicijų – mišių bei valandų liturgijos responsorinių giesmių – gradualų, aleliujų, didžiųjų responsorijų, kai kurių procesijų antifonų organumų ir konduktų. Kūriniai pagrįsti paraleline arba priešpriešine balsavada.

Prisidėjo prie polifonijos formavimosi iš heterofonijos. Jo kūryboje klostėsi modalinės ritmikos principai. Sukūrė pirmųjų aštuonių Senojo Testamento knygų poetinę parafrazę, kelis eiliuotus laiškus popiežiams Hadrijonui IV ir Aleksandrui III.

## Bibliografija
* *Magnus Liber Organi de Notre-Dame de Paris*, 6 vol. édités sous la direction de Edward H. Roesner, éd. de L’Oiseau Lyre, Monaco, 1993 ISBN 2-87855-000-5 ou ISBN 2-87855-005-6 (vol. reliés).
** Volume I, *Les Quadrupla et tripla de Paris*, 358 p.
** Volume III, *Les Organa à deux voix pour la messe (de Noël à la fête de Saint-Pierre et Saint-Paul) du manuscrit de Florence, Biblioteca Medicea-Laurenziana, Plut. 29.1*, 258 p.
** Volume IV, *Les Organa à deux voix pour la messe (de l'Assomption au Commun des saints) du manuscrit de Florence, Biblioteca Medicea-Laurenziana, Plut. 29.1*, 251 p.
** Volume V, *Les clausules à deux voix du manuscrit de Florence, Biblioteca Medicea Laurenziana, Pluteus 29.1, Fascicule V*, 393 p.
** Volume VI, *Les organa à deux voix du manuscrit de Wolfenbüttel, Hertzog August Bibliothek, Cod. Guelf. 1099 Helmst*, 402 p.

## Literatūra
* Albert Seay, La musique au moyen âge, Actes Sud, 1988, p. 149.
* Craig Wright, Music and Ceremony at Notre Dame of Paris. 500-1550, Cambridge University Press, Cambridge, 1989

## Šaltiniai
Čikitanai

**Čikitanai** () – indėnų tauta, gyvenanti pietryčių Bolivijoje ir Brazilijos Mato Groso valstijoje. Kalba čikitanų kalba (izoliuota arba makro že šeimos). Populiacija – Bolivijoje 184 200, Brazilijoje 2400. Smarkiai asimiliavęsi su kitomis aplinkinėmis tautomis.

Čikitanai seniau gyveno plačiose Gran Čiako teritorijose nuo Guaporės aukštupio šiaurėje, Otokiso upės pietuose, Paragvajaus upės rytuose ir San Migelio upės vakaruose. Vertėsi žvejyba ir medžiokle, rankiojimu. Ispanai šiuos indėnus pavadino čikitanais (*chiquito* – mažytis) dėl mažų jų būstų durų. Buvo karingi, naudojo užnuodytas strėles. Kai kurios gentys gerai mokėjo puodininkystės ir audimo amatą, plaukiojo kanojomis. Paplitusi monogamija, nors vadai turėjo haremą. Dabar daugiausia dirba fazendose – gano gyvulius, dirba tarnais ūkiuose.

Čikitanais taip pat neretai vadinami visi Bolivijos regiono Čikitanijos indėnai (gvaraniai, Čiako indėnai).

## Šaltiniai
Nuodėmės užkalbėjimas

**Nuodėmės užkalbėjimas** – 2007 m. Lietuvos kino studijoje ir studijoje „Uljana Kim“ sukurtas meninis filmas J. Ivanauskaitės romanų „Ragana ir lietus“, „Placebas“ bei „Sapnų nublokšti“ motyvais. Drama. Filmo trukmė – 98 min.

## Apie filmą
Filmavimas, trukęs septynias savaites, vyko Vilniuje ir Trakų Vokėje, o planuotos išvykos į Buriatiją dėl lėšų stygiaus teko atsisakyti.

Filme pasakojama apie jauną žurnalistę Viktoriją, kuri lankosi pas psichoanalitikę Ritą. Viktoriją kankina meilė ir aistra kunigui Pauliui. Skausminga jaunos moters aistra kunigui ir gyvenimo vidurio sulaukusios psichoterapeutės intymus dienoraštis, kurį leista perskaityti visiems norintiems. lengvos ironijos persmelktame filme daug emocinės istorijos, kuri nejučia priverčia juostą žiūrėti su gilia asmenine pajauta. Apie erotines scenas – didelis komplimentas režisieriui, savotiška pergalė kebliausiame fronte.

## Kūrybinė grupė
* Scenarijaus autoriai – Algimantas Puipa, Jurga Ivanauskaitė
* Režisierius statytojas – Algimantas Puipa
* Prodiuseriai – Uljana Kim, Ramūnas Škikas, Živilė Januškaitė
* Kompozitorius – Juozas Širvinskas
* Panaudotos muzikos autoriai – Kostas Smoriginas, Jonas Jurkūnas
* Muzikos atlikėjas – Algimantas Pauliukevičius
* Dirigentas – Donatas Katkus
* Operatorius statytojas – Algimantas Mikutėnas
* Montažo režisierius – Danielius Kokanauskis
* Dailininkas statytojas – Galius Kličius
* Garso režisierius – Saulius Urbanavičius
* Kostiumų dailininkas – Renata Valčik.

## Vaidina
Rasa Samuolytė, Aleksas Kazanavičius, Nelė Savičenko, Kostas Smoriginas, Remigijus Sabulis, Romualdas Ramanauskas, Toma Vaškevičiūtė, Rolandas Boravskis, Darius Petkevičius, Adomas Stančikas, Gediminas Vilaniškis, Irmantas Jankaitis, Loreta Juodkaitė, Irena Žitkutė, Virginija Vareikytė, Juozas Rimas, Donatas Šimukauskas, Ramūnas Cicėnas, Julija Stefanovičienė.

## Apdovanojimai ir nominacijos

## Nuorodos
* Filmo svetainė
* Filmo recenzija