open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vilniaus elektrinių traukinių depas

**Vilniaus elektrinių traukinių depas** – depas rytinėje Vilniaus miesto dalyje Naujojoje Vilnioje, į rytus nuo Naujosios Vilnios geležinkelio stoties, Pramonės g. 78. Depas skirtas elektrinių traukinių priežiūrai ir remontui, į jį veda Vilniaus–Turmanto geležinkelio atšaka. Į šiaurę nuo depo įrengta Elektrodepo-1 geležinkelio stotelė, į pietus – Elektrodepo-2 geležinkelio stotelė (prie Vilniaus–Minsko geležinkelio).

Tai vienintelis depas Lietuvoje, aptarnaujantis elektrinius traukinius. Čia visi elektriniai traukiniai praleidžia naktį, išskyrus traukinį, kuris į Kauną nuvažiuoja vėlų vakarą ir ten pasilieka iki ryto.

## Istorija

1974 m. pradėta Naujosios Vilnios–Kauno ir Lentvario–Trakų geležinkelio ruožų elektrifikacija. 1975 m. gruodį išriedėjo pirmasis elektrinis traukinys Vilnius–Kaunas. 1976 m. prasidėjo reguliarus elektrinių traukinių eismas, Lietuvoje važinėjo latviški 800 kW galios ER9M traukiniai. 1979 m. baigta ruožo Vilnius–Naujoji Vilnia elektrifikacija, o 1983 m. Naujojoje Vilnioje pastatytas šiems traukiniams aptarnauti skirtas depas – techninės priežiūros centras su pagalbiniais skyriais, administracijos ir buitinėmis patalpomis. 2008 m. elektrinių traukinių parką papildė čekiški EJ575 2000 kW galios traukiniai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Elektrinių traukinių depo (Youtube.com)
Geležinkeliečių mokykla

**Geležinkeliečių mokykla** (arba ***geležinkelininkų mokykla***) – mokykla, kurioje mokomasi geležinkelių transporto žinių, taip pat bendrojo lavinimo mokyklos tipas, skirtas geležinkelio darbuotojų vaikams ugdyti. Lietuvoje buvo Vilniaus geležinkelio transporto ir verslo paslaugų mokykla adresu Islandijos g. 3, uždaryta 2020 m.

## Istorija

Pirmosios mokyklos, skirtos geležinkelių specialistams rengti, įkurtos XIX a. viduryje Vakarų Europoje. 1869 m. jos pradėtos kurti ir Rusijoje. 1876 m. geležinkelio mokykla įkurta ir Vilniuje, joje mokydavosi 14–18 metų jaunuoliai. 1944 m. Vilniuje įkurta Geležinkelininkų mokykla Nr. 1, vėliau vadinta Pabaltijo geležinkelio mokykla, Vilniaus geležinkelio transporto ir verslo paslaugų mokykla. Kaune 1944–1990 m. geležinkeliečius rengė Kauno 5-oji profesinė technikos mokykla.

Rusijos imperijoje mokyklos, skirtos geležinkeliečių vaikams, imtos steigti 1890 m. Prieš I pasaulinį karą jų buvo per 600, jose mokėsi 120 tūkst. vaikų. Lietuvoje tokios mokyklos veikė Kazlų Rūdoje, Lentvaryje, Naujojoje Vilnioje, Jonavoje ir kitur.

## Šaltiniai
Niu Harmonis

**Niu Harmonis** () – miestelis Jungtinių Amerikos Valstijų Vidurio Vakaruose, Indianos pietvakariniame pakraštyje, 45 km į šiaurės vakarus nuo Evansvilio. Nuo Ilinojaus skiria Vobašo upė. Žemės ūkio prekyba, turizmas. Yra neįprastos architektūros 1960 m. bažnyčia *The Roofless Church*, kurios viduje litvakų kilmės skulptoriaus Žako Lipšico sukurta skulptūra. Tilicho parke yra teologo Paulio Tilicho kapas. 1894 m. pastatyta *The Workingmen’s Institute* – viena pirmųjų nemokamų viešųjų bibliotekų visoje šalyje. Truputį piečiau nuo miestelio yra Harmonio valstijos parkas.

## Istorija

Prieš atkeliaujant europiečiams, vietovėje daugiausiai gyveno majamių genties piankašo indėnai.

Džordžas Rapas, vokiečių pietistas, 1803 m. kartu su pasekėjais iš Viurtembergo atvyko į Pensilvaniją. Po to jie judėjo į vakarus ir įkūrė sėkmingą Indianos koloniją, kartu ir Harmonio gyvenvietę (1814 m.). Tačiau, dėl nesutarimų su aplinkiniais gyventojais, koloniją teko parduoti Robertui Ovenui, kuris miestelį pervadino Niu Harmoniu. Ovenas buvo valų reformatas, kuris atvyko į JAV siekiant įkurti bendruomenę, kuri, jo manymu, galėtų „pagerinti žmoniją racionaliu mąstymu, bendradarbiavimu ir nemokamu mokslu“. Jį rėmė Škotijoje gimęs geologas, verslininkas ir filantropas Viljamas Maklaras, Johano Heinricho Pestalocio pedagogikos metodų šalininkas, siekęs juos įdiegti ir Niu Harmonyje. Maklaras sutiko finansiškai remti miestelio mokyklas, įdarbinant dešimtis nusipelnusių mokslininkų, pedagogų ir aprūpinant jas moksline įranga bei biblioteka.

Apie 1000 naujakurių atsiliepė į Oveno viešą kvietimą, tačiau dauguma jų buvo netinkami tokiai bendruomenei. Ūkiai ir dirbtuvės buvo nenaudojamos, nes bendruomenėje vyravo beveik visiškas chaosas ir organizuotos veiklos nebuvimas. Jau 1827 m. gegužę visos Oveno lėšos buvo išleistos susimokant už žemę bei įvairius reikmenis, todėl 1828 m. jis grįžo į Didžiąją Britaniją. Nuosavybė buvo padalinta penkiems iš aštuonių Oveno vaikų, kurie, kartu su kai kuriais mokslininkais ir mokytojais, liko čia gyventi ir išvystė vieną žymiausių kultūrinių centrų Jungtinėse Valstijose prieš Pilietinį karą. Sūnus geologas Deividas Deilas Ovenas 1843 m. klėtį pertvarkė į laboratoriją, ji tapo organizacijos, iš kurios vėliau susiformavo JAV geologijos tarnyba, būstine. Šis 1818 m. pastatas restauruotas XX a. 10-o dešimtmečio pabaigoje. Taip pat atnaujinta ir kita Oveno laboratorija. 1850 m. suteiktas miestelio (*town*) statusas.

1965 m. miestelis tapo valstybinės svarbos istorine vietove. Restauruota daug harmonistų ir rapitų pastatų, įskaitant *Robert Henry Fauntleroy House*, *Rapp-Maclure-Owen House*, *Barrett Gate House*, *Dormitory Number 2*, taip pat atkurtas labirintas iš krūmų.

## Gyventojai
2020 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, miestelyje gyveno 96,38 % baltųjų, 2,03 % mišrios rasės, 0,58 % lotynoamerikiečių, 0,43 % afroamerikiečių, 0,29 % azijiečių ir 0,29 % kitų rasių kilmės gyventojų.

## Šaltiniai
Niu Olbanis (Indiana)

**Niu Olbanis** () – miestas Jungtinių Amerikos Valstijų Vidurio Vakaruose, Indianos pietrytinėje dalyje, kitoje Ohajo upės pusėje nuo Luisvilio. Floido apygardos administracinis centras. Plastikų, mašinų, metalo produktų, faneros, lukšto, elektronikos prietaisų, trąšų, tekstilės gamyba. Yra Indianos universiteto pietrytinis padalinys. Išlikę XIX a. pastatų: poeto, dramaturgo Viljamo Vono Mudžio vaikystės namas (~1830 m.), *Scribner House* (1814 m.), *Culbertson Mansion* (1867–1869 m.), taip pat Viljamo Kalbertsono, anuomet turtingiausio žmogaus Indianoje, namas. Šalimame Klarksvilyje yra *Falls of the Ohio* valstijos parkas su didžiuliais fosilijų klodais. 25 km į šiaurės rytus yra Klarko valstijos miškas.

## Istorija
Gyvenvietę 1813 m. įkūrė Džoelis, Abneris ir Natanielis Skribneriai. Pavadino pagal Olbanį Niujorko valstijoje. 1839 m. suteiktos miesto teisės. XIX a. 6-ame ir 5-ame dešimtmečiuose Niu Olbanis buvo didžiausias Indianos miestas. Kadangi miestas įsikūręs miškingoje teritorijoje (mediena buvo naudojama laivų statybai) ir prie svarbios upės, jis tapo reikšmingu garlaivių statybos centru; čia paleisti garsieji *Robert E. Lee* ir *Eclipse* garlaiviai.

## Gyventojai
2020 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 78,33 % baltųjų, 9,01 % afroamerikiečių, 6 % mišrios rasės, 5,09 % lotynoamerikiečių, 0,9 % azijiečių, 0,34 % kitų rasių, 0,33 % indėnų ir 0,02 % Ramiojo vandenyno salų kilmės gyventojų.

## Šaltiniai
Gdansko Novy Dvuras

**Gdansko Novy Dvuras** () – miestas šiaurės Lenkijoje, Pamario vaivadijoje, Žulavų apskrityje, apie 34 km nuo Gdansko ir 19 km nuo Elbingo. Per miestą teka Tugos upė. Mieste veikia biblioteka, kultūros centras, vaikų darželis, licėjus, pradinio lavinimo mokyklos, profesinė mokykla „Zespół Szkół“.

## Istorija

Gyvenvietė įkurta 1570 m. Gyvenvietės įkūrimas siejamas su Vyslos deltos formavimusi ir sausinimu. XVI–XVII a. gyvenvietės valdos priklausė bankininkų Loicų giminei, 1579–1624 m. išnuomotos Veiherams, o 1680–1732 m. perleistos Sobieskiams. Buvo vietinis amatų centras. 1772 m., įvykus Pirmajam Abiejų Tautų Respublikos padalijimui,  atiteko Prūsijai.

Miesto teisės suteiktos 1880 m. XIX a. plėtota pramonė. 1920–1939 m. Gdansko Novy Dvuras priklausė Laisvajam Dancigo miestui. 1945 m. vokiečiams sunaikinus Žulavų sausinimo sistemą ir užliejus dideles teritorijas, sunaikinta daugiau kaip 50 % teritorijos. Sausinimo darbai vyko iki 1948 m.

## Galerija

Nowy dwor gd dworcowa.JPG|Miesto gatvė
Nowy dwor gd wieza.JPG|Vandens bokštas
Nowy Dwór Gdański - most zwodzony.JPG|Pakeliamasis tiltas per Tugos upę


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Laurušavo evangelija

**Laurušavo evangelija** () – XIII a. pabaigos – XIV a. pradžios rankraštinė pergamentinė evangelija (aprakosas), vienas seniausių ir vertingiausių Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės (LDK) ankstyvosios raštijos bei sakralinio meno paminklų. Šiuo metu originalas saugomas Čartoriskių bibliotekoje Krokuvoje (signatūra Ms 2097 IV).

## Istorija
Rankraštis tiesiogiai siejamas su Laurušavo vienuolynu (netoli Naugarduko), kurį apie 1257 m. įkūrė kunigaikštis Vaišelga. Nors dėl tikslios parašymo vietos tarp mokslininkų vyksta diskusijos (keliami pietų Rusios arba vietinio skriptoriumo variantai), evangelija ilgą laiką buvo šio vienuolyno dvasinio gyvenimo centras.
Knygos paraštėse išlikę XIV a. įrašai (vadinamosios „donacijos“) apie dovanas vienuolynui yra unikalus istorinis šaltinis. Šie įrašai leidžia tyrinėti ankstyvąją LDK visuomenę, lietuvių kilmės didikų krikščionėjimą ir stačiatikių bažnyčios vaidmenį valstybėje. 1822 m. rankraštis iš vienuolyno pateko į kunigaikščių Čartoriskių rinkinius Pulavuose, o vėliau buvo pervežtas į Lenkiją.

## Struktūra ir reikšmė
Rankraštis parašytas senąja bažnytine slavų kalba, uncialiniu raštu. Rankraštį puošia 18 spalvotų miniatiūrų, iš kurių vertingiausios vaizduoja keturis evangelistus. Kūrinys pasižymi bizantinio ir romaninio stiliaus sinteze. Knygoje gausu teratologinių (žvėrių ir fantastinių būtybių motyvų) inicialų.
Rankraštį sudaro 183 pergamento lapai. Tai yra pilnas evangelijų skaitinių rinkinys, skirtas naudoti liturgijos metu ištisus metus.

Lietuvos ir užsienio medievistų (tokių kaip Sergejus Temčinas, Małgorzata Smorag-Różycka) vertinimu, Laurušavo evangelija yra svarbus įrodymas apie aukštą LDK kultūrinį ir religinį lygį dar iki oficialaus Lietuvos krikšto 1387 m.

## Šaltiniai
Tabitha Stoecker

**Tabita Stoker** (*Tabitha Stoecker*, g. 2000 m. lapkričio 24 d. Londone) – Jungtinės Karalystės skeletonininkė, olimpinė čempionė.

## Biografija
2021 m. Stoecker pradėjo oficialiai varžytis tarptautinėse skeletono varžybose. Jungtinės Karalystės atstovė debiutavo Europos taurės varžybose Austrijoje ir užėmė 7-ą vietą. 2022 m. pasaulio jaunimo čempionate pelnytas sidabro medalis. 2023 m. Stoecker debiutavo pasaulio suaugusiųjų čempionate ir užėmė 23-ią vietą. Tais pačiais metais tapo Europos jaunimo čempione.

2024 m. pasaulio bobslėjaus ir skeletono čempionate laimėtas pirmasis pasaulio čempionatų medalis – sidabras mišrių komandų rungtyje.

Skeletono varžybose 2026 m. žiemos olimpinių žaidynių metu Stoecker dalyvavo dvejose rungtyse. Sportininkė finišavo penkta moterų skeletono varžybose. Pirmą kartą vykusiose mišrių komandų varžybose poroje su Matt Weston pelnytas aukso medalis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IBSF svetainėje
Janine Flock

**Žanina Flok** (*Janine Flock*, g. 1989 m. liepos 25 d. Halyje) – Austrijos skeletonininkė, olimpinė čempionė.

## Biografija
Savo debiutinėse 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Austrijos atstovė užėmė 9-ą vietą. Tais pačiais metais austrė pirmą kartą tapo Europos čempione. 2016 m. pasaulio čempionate pelnyti du sidabro medaliai moterų individualiose varžybose ir mišrių komandų varžybose.

2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Flock užėmė 4-ą vietą. 2020 m. pasaulio bobslėjaus ir skeletono čempionate moterų vienetų varžybose pelnyta bronza.

2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse austrė užėmė 10-ą vietą. 2025 m. iškovotas ketvirtasis Europos čempionatų aukso medalis.

2026 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Flock dalyvavo dvejose rungtyse. Mišrių komandų rungtyje poroje su Samuel Maier užimta 9-oji vieta. Moterų individualioje rungtyje Flock iškovojo auksą ir tapo pirma austre laimėjusia olimpinį skeletono aukso medalį.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IBSF svetainėje
Nueva Esperansa (Paragvajus)

**Nueva Esperansa** ( 'nauja viltis') – miestelis šiaurės rytų Paragvajuje, Kanindeju departamente, 85 km į rytus nuo Kurugvati. Praeina plentas Siudad del Estė–Sete Kedasas. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (svarbi javų auginimo ir eksporto sritis). Miestelio gyventojai – paragvajiečių, brazilų, vokiečių kilmės.

Nueva Esperansos apygarda užima 1030 km² plotą.

## Šaltiniai
Nueva Kolombija

**Nueva Kolombija** ( 'naujoji Kolumbija') – miestelis vidurio Paragvajuje, Kordiljeros departamente, 30 km į šiaurės rytus nuo Asunsjono. Keliai į Lukę, Emboskadą, Atyrą. Įsikūręs derlingose vietose: verčiamasi žemdirbyste (auginamos daržovės, vynuogės, kukurūzai, medvilnė, cukranendrės, tabakas, kava ir kt.), gyvulininkyste, yra akmenų skaldykla. Yra Šv. Mykolo Arkangelo bažnyčia.

Nueva Kolombijos apygarda užima 80 km² plotą.

## Istorija
Gyvenvietė pradžioje vadinta Kolonija Karachatimanu (*Colonia Karajatiman*) – pagal vietinio kasiko vardą. Vietovę išplėtojo iš Ispanijos kilęs Dorotėjus Gomesas Medelis. Vėliau Kolumbijos ambasada padovanojo vietiniams gyventojams kavamedžių sėklų, ir netrukus daugelis gyventojų augino kavą. 1955 m., vietovei tapus apygardos centru, jai suteiktas Nueva Kolombijos pavadinimas.

## Šaltiniai
Niutonas (Kanzasas)

**Niutonas** () – miestas Jungtinių Amerikos Valstijų centrinėje dalyje, Kanzaso valstijoje, 40 km į šiaurę nuo Vičitos. Harvio apygardos administracinis centras. Kviečių prekybos ir gabenimo centras. Yra geležinkelių priežiūros įmonių, kemperių gamyklų, vystomas maisto apdirbimas, malami grūdai. Šiauriniame priemiestyje yra 1887 m. pastatytas *Bethel College* – seniausias menonitų koledžas visose Jungtinėse Valstijose. Jo studentų miestelyje yra *Kauffman* muziejus su senoviniais automobiliais, įvairiais kitais eksponatais, taip pat atkurta prerija, kurioje auga 16 rūšių vietinių žolių ir virš 100 rūšių laukinių gėlių. Populiari atrakcija vietovėje – menonitų paveldo muziejus, esantis į šiaurę nuo Niutono.
## Istorija

Niutonas įkurtas 1871 m., pavadintas pagal miestą Masačusetse; praėjus vieniems metams nuo įkūrimo, gyvenvietei suteiktos miesto teisės. 1871–1873 m. buvo galvijų atvarymo ir pakrovimo į traukinius vieta, po to tapo vietine Santa Fė geležinkelio operacine būstine. XIX a. 8-ame dešimtmetyje rusų menonitų naujakuriai vietovėje pradėjo auginti iš Rusijos atvežtą žieminių kviečių veislę, vadinamą *Turkey Red* „Turkijos raudonieji“. Šie kviečiai tapo svarbiausia žemės ūkio kultūra Kanzase.

## Gyventojai
2020 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 73,12 % baltųjų, 17,77 % lotynoamerikiečių, 4,98 % mišrios rasės, 2,3 % afroamerikiečių, 0,88 % azijiečių, 0,66 % indėnų 0,27 % kitų rasių ir 0,02 % Ramiojo vandenyno salų kilmės gyventojų.

## Šaltiniai
Niuportas (Kentukis)

**Niuportas** () – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, pačioje Kentukio valstijos šiaurėje, kitapus Ohajo upės nuo Sinsinačio. Nuo Kovingtono skiria Likingo upė. Vienas iš Kambelio apygardos administracinių centrų (kitas – Aleksandrija). Labiausiai vystoma plieno gamyba, paslaugų sektorius, kiek mažiau – spauda, maisto apdorojimas. 1999 m. atidarytas akvariumas. Šalia esančiame Hailand Haitso mieste veikia Šiaurės Kentukio universitetas.
## Istorija
Gyvenvietė įkurta apie 1790 m., pavadinta siekiant pagerbti Kristoferį Niuportą, kuris buvo pirmojo laivo, 1607 m. pasiekusio Džeimstauną Virdžinijoje, kapitonas. 1795 m. gyvenvietei suteiktas kaimo statusas. 1835 m. gavo miesto teises. XIX a. 6-ame dešimtmetyje buvo leidžiamas vienintelis to meto antivergovės laikraštis visame Kentukyje. Jo redaktorius Viljamas Šrivis Beilis 1859 m. persikėlė gyventi į Sinsinatį po to, kai vergijos palaikytojų minia į gatvę išmetė jo spausdinimo mašinas ir literas. Miestas labiausiai plėtėsi XIX a. 9-o ir 10-o dešimtmečių metu, kai atvyko daug vokiečių naujakurių bei pastatyta tiltų į Sinsinatį. 1921–1928 m. Niuporte vyko plieno gamyklos darbininkų streikas.

## Gyventojai
2020 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 78,23 % baltųjų, 9,02 % afroamerikiečių, 5,72 % lotynoamerikiečių, 5,51 % mišrios rasės, 0,96 % azijiečių, 0,4 % kitų rasių, 0,08 % indėnų ir 0,07 % Ramiojo vandenyno salų kilmės gyventojų.

## Šaltiniai
Nueva Imperialis

**Nueva Imperialis** () – miestas Čilėje, Araukanijos regione, Kautino provincijoje, 35 km į vakarus nuo Temuko, prie Čolčolio upės (šalia jos santakos su Kautinu, sudarant Imperialio upę). Keliai į Temuką, Čolčolį, Karahuę, Baros Araną. Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu (kviečių auginimas), taip pat vystomas turizmas. Nueva Imperialis yra mapučių kultūros centras – mieste ir apylinkėse gyvena daug mapučių. Veikia profesinė mokykla, ligoninė.

Nueva Imperialyje išlikęs 1909 m. geležinkelio tiltas (nebenaudojamas), pastatytas prancūzų bendrovės „Schneider-Creusot“.

## Istorija

Pirmąją gyvenvietę, pavadinimu La Imperialis (*La Imperial*) 1551 m. įkūrė Pedras de Valdivia dabartinio Karahuės miesto vietoje. 1600 m., Arauko karo metu, gyvenvietė buvo apleista ir sunaikinta. 1882 m. šalia Čolčolio ir Kautino santakos, vado Huenulio žemėse, įkurtas Nueva Imperialis, pastatyta tvirtovė. 1887 m. tapo departamento centru. Gyvenvietė pamažu augo keliantis vokiečių, britų, šveicarų imigrantams, steigiantis metodistų mokykloms.


Puente Ferroviario Nueva Imperial.jpg|Geležinkelio tiltas per Čolčolį
Internado Municipal Femenino de Nueva Imperial, Región de la Araucanía Chile.jpg|Buvęs mergaičių internatas
Casa Amarilla.jpg|„Geltonasis namas“
Escultura de Juan Luis Huenul.JPG|Paminklas kasikui Huenuliui


## Šaltiniai
Pasaulinė radijo diena

**Pasaulinė radijo diena** – vasario 13 d. minima tarptautinė diena. Diena pasirinkta paminėti 1946 m. vasario 13 d. įkurtą Jungtinių Tautų radiją, kurio pirmasis radijo šaukinys buvo „Tai Jungtinės Tautos kreipiasi į viso pasaulio tautas“.

## Šaltiniai
Nueva Helvesija

**Nueva Helvesija** ( 'Naujoji Helvetija'), dar vadinamas **Kolonija Suisa** (*Colonia Suiza* 'šveicarų kolonija') – miestas pietvakarių Urugvajuje, Kolonijos departamente, 120 km į šiaurės vakarus nuo Montevidėjo, 60 km į rytus nuo Kolonija del Sakramento, šalia Rosarijaus upės. Daugiausia plėtojama pieno pramonė, auginami javai, vynuogės, gaminami mėsos gaminiai. Yra Švč. Trejybės katalikų bažnyčia, evangelikų kongregacinė bažnyčia, Švč. Šionštato Dievo Motinos šventovė, kito teatras, viešbutis.

Nueva Helvesiją įkūrė šveicarų imigrantai, todėl miestui būdinga tradicinė Vakarų Europos kraštų architektūra. Vyksta Šveicarijos, alaus šventės.

## Istorija
1861–1862 m. koloniją pradėjo kurti imigrantai iš Europos šalių, daugiausia iš Šveicarijos. Jie plėtojo pienininkystę ir vaismedžių auginimą. 1894 m. suteiktas kaimo statusas, 1952 m. tapo miestu.


Nueva Helvecia (164689563).jpeg|Miesto vartai
Banderas en la plaza de los fundadores de la Colonia Suiza.JPG|Vėliavos Įkūrėjų aikštėje
Artigas y el bicentenario juntos.JPG|Paminklas Chosė Artigasui
Templo Evangélico - Nueva Helvecia.jpg|Evangelikų bažnyčia


## Šaltiniai
Tarptautinė moterų ir mergaičių moksle diena

**Tarptautinė moterų ir mergaičių moksle diena** – vasario 11 d. minima diena, pabrėžianti mokslo ir lyčių lygybės svarbą. Dienos iniciatorė - Jungtinių Tautų Generalinė Asamblėja, kuri 2015 m. priėmė rezoliuciją, skelbiančią dienos minėjimą.

## Šaltiniai
Niu Aibirija

**Niu Aibirija** () – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Luizianos valstijos pietinėje dalyje, 37 km į pietryčius nuo Lafajeto. Su Meksikos įlanka jungia per miestą tekanti Baju Teš upė. Aibirijos parapijos administracinis centras. Yra atnaujinti, prieš Pilietinį karą statyti rūmai *Shadows-on-the-Teche*; Sąjungos kariams užėmus Niu Aibiriją, tai buvo jų būstinė. Kiekvieną rugsėjį vyksta Luizianos cukranendrių festivalis. Netoliese yra sodais garsėjančios nedidelės kalvos, vadinamos Eiverio ir Džefersono Salomis.

## Istorija
Gyvenvietę XVIII a. pabaigoje (1779 m.) įkūrė prancūzų, ispanų ir akadiečių naujakuriai. Gyvenvietės planas sukurtas 1835 m., o 1839 m. suteiktos miesto teisės. Iš pradžių jis vadinosi tiesiog Aibirija (Iberija – senasis Ispanijos pavadinimas), tačiau atsiradus apygardai tokiu pačiu pavadinimu, jį teko pakeisti. 1863 m., JAV Pilietinio karo Raudonosios upės kampanijos metu, miestas, kartu su aplinkinėmis druskos kasyklomis, buvo užimtas Sąjungos karių. Miestas vystėsi kaip paprikų ir kitų daržovių, druskos, cukranendrių, naftos apdirbimo ir prekybos centras, taip pat buvo vystoma lengvoji pramonė. 2008 m. rugsėjį miestas nukentėjo nuo uragano Aiko.

## Gyventojai
2020 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 44,47 % baltųjų, 44,04 % afroamerikiečių, 5,06 % lotynoamerikiečių, 3,05 % mišrios rasės,  2,8 % azijiečių, 0,32 % kitų rasių, 0,26 % indėnų ir <0,01 % Ramiojo vandenyno salų kilmės gyventojų.

## Šaltiniai
Niu Bedfordas

**Niu Bedforas** () – miestas Jungtinių Amerikos Valstijų šiaurės rytinėje dalyje, Masačusetso valstijos pietryčiuose, 87 km į pietus nuo Bostono. Įsikūręs Atlanto vandenynui priklausančios Bazardso įlankos pakrantėje, prateka Akašneto upė. Priklauso Providenso metropolinei zonai. Mašinų, tekstilės, drabužių, golfo kamuoliukų, medicinos instrumentų, elektros ir fotografijos prietaisų, chemijos (gumos ir plastikų) bei metalo produktų gamyba. Taip pat prekyba ir paslaugos. Iš šio miesto laivai plaukia į Keip Kodą, jis taip pat yra svarbus žvejybos uostas. Yra Niu Bedfordo banginių medžioklės muziejus, oro uostas. Miesto jūreivystės istoriją taip pat atspindi XIX a. škuna *Ernestine* bei koplyčia *Seamen's Bethel*, kurioje jūreiviai vis dar apsilanko prieš įsvykstant į reisus. 1996 m. dalis miesto tapo Niu Bedfordo banginių medžioklės nacionaliniu istoriniu parku.
## Istorija

1652 m. vietovėje apsigyveno anglų kolonistai; tai buvo Dartmuto gyvenvietės dalis. 1760 m. įkurta žvejybos gyvenvietė. 1765 m. ji išaugo iki nedidelio banginių medžioklės uosto ir laivų statybos centro. *Dartmouth*, pirmasis šioje gyvenvietėje paleistas laivas (1767 m.), dalyvavo 1773 m. vykusioje Bostono arbatėlėje. Kadangi Niu Bedfordo giliavandenis uostas Amerikos revoliucijos metu buvo naudojamas Amerikos kaperių, 1778 m. gyvenvietę užpuolė ir sudegino britų kariuomenė. Po šio įvykio gyvenvietė sparčiai atsigavo ir 1787 m. tapo miesteliu. 1820 m. Niu Bedfordas buvo vienas svarbiausių pasaulio banginių medžioklės uostų; XIX a. viduryje čia buvo įregistruota daugiau nei 700 banginių medžioklės laivų; tai sudarė apie tris penktąsias visų šios rūšies JAV laivų. 1847 m. suteiktos miesto teisės. 1851 m. Niu Bedfordą romane „Mobis Dikas“ įamžino rašytojas Hermanas Melvilis. Nykstant banginių medžioklei, Niu Bedforde pradėta vystyti medvilninių audinių gamyba, tačiau ir ji neįsitvirtino, kadangi XX a. 3-o dešimtmečio metu šalies tekstilės pramonė persikėlė į pietryčius.

## Gyventojai
2020 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 56,88 % baltųjų, 24,26 % lotynoamerikiečių, 9,18 % mišrios rasės, 4,74 % afroamerikiečių, 3,65 % kitų rasių, 1 % azijiečių, 0,26 % indėnų ir 0,03 % Ramiojo vandenyno salų kilmės gyventojų.

## Šaltiniai
Torpedo stadionas

**„Torpedo“ stadionu** vadinamos sporto aikštės:
* Baltarusijoje:
** Minske,
** Mogiliave,
** Žodzinoje;
* Kazachijoje:
** Kokšetau;
* Rusijoje:
** Maskvoje;
** Toljatyje.
Niuberiportas

**Niuberiportas** () – miestas Jungtinių Amerikos Valstijų šiaurės rytinėje dalyje, Masačusetso valstijos šiaurės rytuose, 48 km į šiaurę nuo Bostono, šalia Merimako upės. Esekso apygardos administracinis centras. Vystomas turizmas, lengvoji pramonė. Vyrauja kolonijinio stiliaus, merkantilizmo laikotarpio pastatai. Viename iš jų – 1808 m. pastatytame *Cushing House* – įsikūrusi vietinė istorikų draugija. Architekto Roberto Milso suprojektuotame pastate (1835 m.) veikia muziejus „*The Custom House Maritime Museum*“. Stovi Viljamo Loido Garisono, JAV abolisionisto, kilusio iš Niuberiporto, statula. Poilsio vietos: Modslėjaus valstijos parkas, miesto miškas. Šalia esančiame Niuberio mieste veikia Parker Riverio nacionalinis laukinės gamtos rezervatas.
## Istorija

Gyvenvietė įkurta 1635 m.; tada tai buvo Niuberio miesto dalis. Jos vietovė pritraukė ankstyvąsias žvejybos, laivų statybos, amatų pramones, o 1764 m. Niuberiportas tapo atskiru miesteliu. Prieš Amerikos revoliuciją jo natūraliai apsaugotas uostas buvo namų uostas dideliam prekybiniam laivynui; tai prisidėjo prie miestelio ekonominio augimo. Dėl 1807 m. T. Džefersono embargo akto, 1811 m. gaisro, 1812 m. karo tarp JAV ir Jungtinės Karalystės, nyko miestelio, taip pat ir jo prekybinio uosto, statusas. XIX a. 5-ame dešimtmetyje vėl patirtas ekonominis augimas, kai, vadovaujant Donaldui Makėjui, vietinės laivų gamyklos pastatė keletą garsių kliperių. Po 1850 m. vyravo tekstilės, batų, stalo įrankių, romo gamyba. 1851 m. tapo miestu.

## Gyventojai
2020 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 91,13 % baltųjų, 3,6 % mišrios rasės, 2,52 % lotynoamerikiečių, 1,38 % azijiečių, 0,71 % afroamerikiečių, 0,61 % kitų rasių, 0,04 % indėnų ir 0,02 % Ramiojo vandenyno salų kilmės gyventojų.

## Šaltiniai
Niutonas (Masačusetsas)

**Niutonas** () – miestas Jungtinių Amerikos Valstijų šiaurės rytinėje dalyje, Masačusetso rytuose, prie Čarlzo upės. Vakarinis Bostono priemiestis. Apima Oberndeilio, Niuton Sentro, Niuton Aper Folso, Niutonvilio, Nonantumo, Vobano kaimus ir šiaurinę Čestnat Hilio kaimo dalį. Vystomas paslaugų sektorius (aukštasis mokslas, sveikatos apsauga), prekyba. Miestas garsėja švietimo įstaigomis: *Andover Newton Seminary at Yale Divinity School* (iki 2015 m.), Laselio universitetas, Maunt Aidos koledžas. Čestnat Hilyje veikia Bostono koledžas. 1809 m. statybos *Jackson Homestead* name įkurtas Niutono istorijos muziejus. Poilsio zonos: Čarlzo upės rezervatas, Vebsterio draustinis.
## Istorija

Gyvenvietė įkurta 1630 m., iš pradžių tai buvo Kembridžo dalis. 1688 m. nuo jo atsiskyrė ir pavadinta *New Towne* (). Dabartinis pavadinimas suteiktas 1691 m. Prie Čarlzo upės buvo vystoma kalvystė, malūnininkystė. 1834 m. nutiesus Bostono ir Vusterio geležinkelį, o XX a. viduryje – Čarlzo upės geležinkelį, į miestą atvyko daug naujakurių. 1873 m. suteiktos miesto teisės.

## Gyventojai
2020 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 70,06 % baltųjų, 16,51 % azijiečių, 5,05 % lotynoamerikiečių, 4,56 % mišrios rasės, 2,87 % afroamerikiečių, 0,86 % kitų rasių, 0,06 % indėnų ir 0,03 % Ramiojo vandenyno salų kilmės gyventojų.

## Šaltiniai
Niu Almas

**Niu Almas** () – miestas Jungtinių Amerikos Valstijų Vidurio Vakarų šiaurėje, Minesotos valstijos pietinėje dalyje, prie Minesotos upės, šalia Kotonvudo žiočių. Nutolęs 145 km į pietvakarius nuo Mineapolio. Brauno apygardos administracinis centras. Vystoma gyvulininkystė (pieno gavyba), žemdirbystė (kukurūzai, sojų pupelės, žirniai), maisto apdorojimas, elektronikos įrenginių, tarpiklių, variklių gamyba. 1995 m., sujungus dvi mokymo įstaigas, įkurtas Martino Liuterio koledžas. Mieste vyrauja vokiška kultūra: vyksta vokiški festivaliai, Šonlau parke stovi 14 m aukščio muzikinis laikrodžio bokštas „Glockenspiel“. Ant mieste esančios kalvos stovi 31 m aukščio paminklas su Arminijaus, germanų karvedžio, 9 m. e. m. Teutoburgo miške nugalėjusio tris romėnų legionus, statula. Veikia Minesotos muzikos šlovės muziejus. Netoliese yra Flandrau bei Ridžlio valstijos parkai.

## Istorija

Gyvenvietę 1854 m. įkūrė vokiečių imigrantai iš Čikagos, vedami Frederiko Beinhorno. Pavadino pagal Ulmą Vokietijoje. Po dviejų metų prie jų prisijungė Vilhelmo Pfenderio vedami vokiečių imigrantai iš Sinsinačio. 1857 m. suteiktos miestelio (town) teisės. 1862 metų Dakotos karo metu miestelis buvo beveik visiškai sunaikintas; šį įvykį įamžina šalia teismo rūmų aikštės pastatytas paminklas gynėjams. 1876 m. tapo miestu.

## Gyventojai
2020 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 93,03 % baltųjų, 3,33 % lotynoamerikiečių, 2,12 % mišrios rasės, 0,64 % afroamerikiečių, 0,59 % azijiečių, 0,14 % indėnų, 0,13 % kitų rasių ir 0,02 % Ramiojo vandenyno salų kilmės gyventojų.

## Šaltiniai
Niutonas (Ajova)

**Niutonas** () – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Ajovos valstijos centrinėje dalyje, 50 km į rytus nuo Di Moino. Džasperio apygardos administracinis centras. Skalbimo mašinų, plastikų, reklaminių produktų, pieno produktų (ypač pelėsinio sūrio) gamyba. Veikia koledžas, kuriame yra tarptautinis imtynių muziejus. 25 km į pietvakarius yra Nilo Smito nacionalinis laukinės gamtos rezervatas, kuriame atkurta šios vietovės autentiška aplinka: aukštos žolės bei savana, kurioje dominuoja ąžuolai. Šiek tiek į rytus nuo miesto yra Rok Kriko valstijos parkas. Miesto teritorijoje veikia *[[Iowa Speedway]]* lenktynių trasa.

## Istorija
Niutonas įkurtas 1846 m. kaip apygardos administracinis centras. Pavadintas Džono Niutono, Amerikos revoliucijos kario, garbei. 1857 m. suteiktos miesto teisės. XIX a. 7-ame dešimtmetyje nutiestas geležinkelis, miestas vystėsi kaip lentpjūvystės bei žemės ūkio prekybos centras. 1898 m. mieste pradėta gaminti skalbimo mašinas. 1907 m. Frederikas L. Meitagas Niutone išrado „rankinę“ skalbimo mašiną, o 1911 m. – varikliu varomą. Jo išradimai stipriai paveikė šią pramonės sritį.

## Gyventojai
2020 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 88,41 % baltųjų, 3,85 % lotynoamerikiečių, 3,6 % mišrios rasės, 2,76 % afroamerikiečių, 0,79 % azijiečių, 0,34 % indėnų, 0,17 % kitų rasių ir 0,08 % Ramiojo vandenyno salų kilmės gyventojų.

## Šaltiniai
Nueva Bolivija

**Nueva Bolivija** () – miestas vakarų Venesueloje, Meridos valstijoje, 65 km į šiaurę nuo Meridos, 55 km į pietvakarius nuo Valeros. Torondojaus upelis skiria nuo Kacha Sekos miestelio Sulijos valstijoje. Tulijaus Febreso Kordero savivaldybės centras. Praeina Panamerikos plento šaka (Karakasas–Kukuta). Žemės ūkio regiono prekybinis centras.

## Istorija

Viensėdis *El Aserradero* šioje vietoje minimas nuo 1928 m. Vietovei pavadinimas suteiktas 1946 m., pagerbiant Simoną Bolivarą, pagal kurį pavadinta Bolivijos valstybė. Gyvenvietė išaugo statant Panamerikos plentą. Savivaldybės centras nuo 1988 m.

## Šaltiniai
Viljandžio apgultis (1602)

**Viljandžio apgultis** (, ) – 1602 m. kovo 25 – gegužės 17 d. trukusios ATR ir Švedijos imperijos karinių pajėgų kautynės dėl Viljandžio miesto (dab. Estija), vienas 1600–1611 m. ATR–Švedijos karo mūšių.

1602 m. pavasarį ATR–Švedijos karo veiksmus atnaujino Abiejų Tautų Respublikos totorių pajėgoms Livonijoje vadovavęs didysis karūnos etmonas Janas Zamoiskis nusprendė ir pirmuoju savo sumažėjusios armijos (5000 karių) taikiniu pasirinko Felliną (dab. Viljandį).

ATR pajėgų avangardas, vadovaujamas S. Žolkevskio, kovo 25 d. apsupo Švedijos valdytą Feliną. Kitą dieną priartėjo karūnos didžiojo etmono Jano Zamoiskio vadovaujamos pagrindinės ATR pajėgos – iki 5 tūkst. karių.

iki balandžio 19 d. aktyvių puolimo veiksmų nevyko, miestas buvo apšaudomas iš artilerijos. Kai miesto sienose atsiradusios pralaužos tapo pakankamo dydžio, gegužės 4 d. ATR kariuomenė pradėjo šturmą. Netrukus miestą užėmė pėstininkai ir Zaporožės kazokai, o švedai pasitraukė į pilį, kur tęsė gynybą.

ATR pajėgos surengė du frontalinius pilies puolimus. Pirmasis, vykęs gegužės 4 d., baigėsi su dideliais nuostoliais. Gegužės 16 d. vykusio antrojo puolimo metu ATR pajėgos taip pat patyrė didelių nuostolių. žuvo ir Vendeno vaivada Jurgenas Farensbachas.

Po antrojo puolimo J. Zamoiskis apgultiesiems pasiūlė pasiduoti. Švedų pajėgos, greičiausiai sudarytos iš vietos gyventojų, netrukus kapituliavo. Kapituliuoti atsisakė karių iš Suomijos grupė, kuri užsidarė pilies bokšte ir susisprogdino kartu su kame buvusiomis parako atsargomis.

Palikęs įgulą, Zamojskis su likusia kariuomenės dalimi (jau tik apie 2 tūkst. karių) patraukė į Paidę, kur surengė dar vieną sėkmingą puolimą.

Karo eigoje Švedijos pajėgos susigražino Viljandį 1608 m. po apsiausties.

## Išnašos

## Literatūra
* Stanisław Alexandrowicz, *Nieznane źródła do działalności Tomasza Makowskiego….*, „Przegląd Historyczny”, 3 (56), 1965.
* Leszek Podhorodecki, „Rapier i koncerz”, Warszawa 1985, .
* Leszek Podhorodecki, „Stanisław Żółkiewski”, Warszawa 1988, .
* Józef Przyborowski, *Listy Adama Burskiego*, „Biblioteka Warszawska”, Warszawa 1884.
* Sundberg, Ulf: Sveriges krig 1448–1630, Svenskt Militärhistoriskt Bibliotek, Stockholm 2010, ISBN 978-91-85789-62-7.
* Swedish Polish War 1600 to 1609, Polish Renaissance Warfare.
* *[https://muzeumwp.pl/timeline/zdobycie-fellina/ Zdobycie Fellina – Muzeum Wojska Polskiego w Warszawie]*, muzeumwp.pl.
1674 m. Abiejų Tautų Respublikos Seimas (konvokacinis)

**1674 m. Abiejų Tautų Respublikos Seimas** – konvokacinis (parengiamasis monarcho rinkimui) – 1674 m. sausio 15 d. iki vasario 22 d. Varšuvoje vykęs ATR Seimas.

Apie Seimo sušaukimą buvo paskelbta 1673 m. gruodžio 5 d. Varšuvoje.

Parengiamieji seimeliai vaivadijose įvyko 1673 m. gruodžio 29 d. Seimo maršalka buvo išrinktas didysis karūnos (Lenkijos) ginklininkas Janas Pranciškus Bielinskis.

Seimo posėdžiai truko nuo 1674 m. sausio 15 d. iki vasario 22 d. Seimas priėmė generalinės konfederacijos aktą interregnumo (laikotarpio, kol nėra karaliaus) laikotarpiui.

Seimo debatų metu, Lietuvos didikų Pacų iniciatyva, buvo priimtas žodinis nutarimas, nukreiptas prieš galimą etmono Jono Sobieskio kandidatūrą į karaliaus sostą. Nutarimu numatyta neleisti sostą užimti „piastui“, t. y. vietiniam (ATR piliečiui) kandidatui. Nepaisant šio susitarimo, metų pabaigoje vykusiame rinkiminiame (elekcieniame) Seime karaliumi buvo išrinktas J. Sobieskis.

## Išnašos

## Literatūra
# Władysław Konopczyński. Chronologia Sejmów Polskich. 1493–1793 (p. 156)
# Volumina Legum – Konfederacja Generalna Omnium Ordinum Regni et Magni Ducatus Lithvaniae, na Konwokacji Głównej Warszawskiej uchwalona R. P. 1674 dnia 15 miesiąca stycznia Wyd. J. Ohryzko, St. Petersburg, 1860, (p. 110–132), t. 5, p.199-249.
Giedrius Drukteinis

**Giedrius Drukteinis**  (g. 1970 m. sausio 17 d. Vilniuje) – Lietuvos politikas, žurnalistas, etiketo žinovas, komunikacijos ekspertas.

## Biografija

1994 m. Vilniaus universitete įgijo žurnalistikos specialybę.

1993–1997 m. buvo Lietuvos avialinijų Reklamos skyriaus vadovas. 1999–2001 m. dirbo Lietuvos ekonominės plėtros agentūroje, buvo Informacijos departamento direktorius. 2001–2003 m. vadovavo viešųjų ryšių agentūrai „GCI Lietuva“. 
2003–2024 m. dirbo bendrovės „Reichmann Communications“ direktoriumi.

## Politinė karjera
 
2020 m. įstojo į Lietuvos socialdemokratų partiją. 2023–2024 m. buvo Jurbarko rajono savivaldybės tarybos narys. Išrinktas į 2024–2028 m. Seimą.

## Kita veikla

Ilgametis žurnalų „Verslo klasė“, „Stilius“ „TV antena“, „Playboy“ ir kt. autorius, įvairių televizijos projektų dalyvis ir ekspertas. Žinomas kaip lektorius, vedantis seminarus apie įvaizdį, vyrų stilių, dalykinę komunikaciją, svetainės *elegancija.eu* įkūrėjas. Parašė skirtingų žanrų knygų etiketo, verslo, istorijos ir komunikacijos temomis. 

## Bibliografija

* Vietnamo karas (1993)
* Ulsteris, mano širdis (1997)
* Izraelis, žydų valstybė (2005, 2016)
* Kaklaraištis yra politika (2011)
* Lyderiai: 50 sėkmės istorijų (2013)
* Kodėl spaudžiam dešinę. Apie etiketą ir manieras (2014)
* Prekių ženklai: 50 sėkmės istorijų (2015)
* Žmonės ir kompanijos: 50 sėkmės istorijų (2018)
* Kūrėjai: 50 sėkmės istorijų (2020)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kandidatas į Seimo narius. Giedrius Drukteinis *vrk.lt*, 2024.
Centilijonas

**Centilijonas** (arba tūkstantis novemnonagintilijonų) – natūralusis skaičius, lygus 10^{303}. Pavadinimas kildinamas iš lotyniško žodžio *centum* („šimtas“). Skaitinė reikšmė apibrėžiama formule 10^{3x+3}, kur x=100.

Šaltiniuose pateikiamas vertinimas, kad visatoje atomų skaičius yra apie 10^{80}, todėl 10^{303} yra daug didesnis dydis.

Terminas „centilijonas“ su tokia skaitine reikšme pavartotas 1852 m. (apibūdinant „šimtojo bilijono“ dydį).

## Skaitinė reikšmė įvairiose sistemose
* Standartinė išraiška: 10^{303}
* Pirminių skaičių sandauga: 2^{303}\cdot 5^{303}
* Kvadratinė šaknis: \sqrt{10^{606}}
* Kubinė šaknis: \sqrt[3]{10^{909}}

## Matematikoje

Matematikoje artimiausias centilijono atitikmuo yra išreikštas kombinatoriniu koeficientu \binom{n}{k}, kai n ir k reikšmės yra labai didelės: \binom{1010}{505} \approx 1.0 \times 10^{303}

Taip pat centilijonui artimus skaičius galima išreikšti faktorialu n!, kai n reikšmė yra triženklis skaičius. Tačiau išreiškiant standartine išraiška negaunama dešimtainės trupmenos ir 10303 sandauga:

168! \approx 2.53 \times 10^{302}  

169! \approx 4.27 \times 10^{304}

## Išnašos
Nueva Kachamarka

**Nueva Kachamarka** () – miestas šiaurės Peru, San Martino departamente, Riochos provincijoje, 40 km į šiaurės vakarus nuo Mojobambos. Praeina plentas Tarapotas–Locha. Žemės ūkio regiono prekybinis centras: auginami kavamedžiai, ryžiai, kakavmedžiai, bananai, maniokai, papajos, veisiami galvijai, kiaulės, jūrų kiaulytės. Kavos apdirbimas.

## Istorija
1967 m. dabartinio miesto žemėse ėmė kurtis pirmieji naujakuriai (daugiausia iš Amazonės ir Kachamarkos regionų). Ypač gyventojų kėlimąsi paspartino naujai nutiestas plentas per džiungles. Gyvenvietė oficialiai įkurta 1974 m. Apygardos centras nuo 1984 m.

## Sportas
* Unión Comercio (futbolas)

## Šaltiniai
Nueva Palmira

**Nueva Palmira** () – miestas pietvakarių Urugvajuje, Kolonijos departamente, Urugvajaus žemupio pakrantėje, Argentinos pasienyje, ~80 km į šiaurės vakarus nuo Kolonija del Sakramento. Praeina kelias Kolonija–Doloresas–Mersedesas, yra uostas. Tai antras pagal apyvartą uostas šalyje (eksportuojamos daugiausia sojos pupelės, taip pat citrusiniai vaisiai, mediena). Yra archeologo Fransisko Lukaso Roselio muziejus, Chasinto Lagunos biblioteka (nuo 1873 m.).

## Istorija
Gyvenvietė Las Vivoraso pavadinimu įkurta 1758 m. – tada gyvenvietę sudarė koplyčia ir Chuano Fransisko Palasijoso estansija bei darbininkų namai. 1831 m. gyvenvietė perkelta į naują vietą, prie Urugvajaus upės, kur buvo Las Higeritaso uostas. Ji pavadinta pagal Palmyros miestą Sirijoje, kur buvo lankęsis naujos gyvenvietės kūrėjas Felipė Santjagas Toresas Leiva. 1920 m. suteiktas miestelio, 1953 m. – miesto statusas. Iki 1954 m. veikė aliejaus gamykla, 1962–1992 m. – automobilių surinkimo gamykla.

## Šaltiniai
Nueva Gvadalupė

**Nueva Gvadalupė** () – miestas rytų Salvadore, San Migelio departamente, 20 km į šiaurės vakarus nuo San Migelio, pietuose jungiasi su Činamekos miesteliu. Į šiaurę nuo Nueva Gvadalupės praeina Panamerikos plentas. Žemės ūkis (daugiausia auginami kukurūzai ir pupelės). Yra Švč. Gvadalupės Mergelės bažnyčia.

## Istorija
Gyvenvietė (kaip Pueblo Vjechas) įkurta 1838 m. Narsiso Beniteso, 1840 m. suteiktas kaimo statusas, 1878 m. tapo miestu, pavadinta Nueva Gvadalupe. 1951 m. gegužės 6–7 d. smarkiai nukentėjo nuo žemės drebėjimo.

## Šaltiniai
Naujasis Visničius

**Naujasis Visničius** () – miestas Lenkijos pietuose, Mažosios Lenkijos vaivadijoje, Bochnios apskrityje, netoli Senojo Visničiaus kaimo.

Mieste veikia smulkūs odos pramonės cechai, pataisos namai. Taip pat veikia dailės licėjus, baseinas. Mieste išlikęs vertingas istorinių statinių kompleksas. Yra Kmitų (vėliau Lubomirskių) pilis, parapinė bažnyčia, karmelitų vienuolynas, rotušė, taip pat žydų kapinės su XVII–XIX a. antkapiais.

## Istorija
XIII a. minimas vienuolynas. XIV–XVI a. gyvenvietė priklausė Kmitų giminei, o XVII a. – Lubomirskiams. Nuo XVII a. pradžios mieste susiformavo gausi žydų bendruomenė. XVII a. viduryje miestą sudegino švedai. ATR miestą prarado 1772 m. per Pirmąjį ATR padalijimą. 1918 m. miestas vėl atiteko valstybingumą atkūrusiai Lenkijai. 1934–1994 m. Naujasis Visničius buvo netekęs miesto teisių. Vokiečių okupacijos metu 1939–1940 m. veikė priverstinio darbo stovykla, vėliau iki 1944 m. mieste veikė kalėjimas. Dalis miesto žydų (apie 1,3 tūkst.) buvo nužudyti vietoje, o likusieji išvežti į Belžeco naikinimo stovyklą.

## Galerija

City of Nowy Wiśnicz (view from NE), Bochnia County, Lesser Poland Voivodeship, Poland.jpg|Miesto panorama
Nowy Wiśnicz, Cmentarz żydowski w Nowym Wiśniczu A.jpg|Žydų kapinės
Leksandrówka a1.jpg|Leksandrovkos upelis


## Žymūs žmonės
* Eugeniusz Molski – skulptorius

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Nueva Konsepsjonas

**Nueva Konsepsjonas** () – miestelis šiaurės vakarų Salvadore, Čalatenango departamente, 48 km į šiaurės vakarus nuo Čalatenango. Praeina plentas Čalatenangas–Metapanas. Vystoma pieninė gyvulininkystė, auginami javai, vaisiai, cukranendrės, maisto, baldų, statybinių medžiagų pramonė. Yra Švč. Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia, kultūros namai.

## Istorija
Ikikolumbiniais laikais čia buvo pipilių gyvenvietė Čikunhueša (*Chicunhuexa*) arba Čikunkecalis (*Chicunquetzal*). 1550 m. jame gyveno 250 indėnų. Po to, kai 1857 m. vietos gyventojai, kaip tikima, stebuklingu būdu išvengė choleros epidemijos, gyvenvietė pervadinta Nueva Konsepsjonu Švč. Nekaltojo Prasidėjimo () garbei. 1969 m. miestelį nusiaubė potvynis.

## Šaltiniai
Niu Madridas

**Niu Madridas** () – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Misūrio valstijos pietryčiuose, prie Misisipės upės, 56 km į pietvakarius nuo Kairo Ilinojuje. Niu Madrido apygardos administracinis centras. Vystoma gyvulininkystė, žemdirbystė (medvilnė, sojų pupelės, kukurūzai, sorgai), apdirbto aliuminio, plastikų gamyba, medienos ruoša. 8 km į pietus veikia šiluminė jėgainė. 6 km į vakarus atkurtas priešistorinių Misisipės indėnų apeigų centras „The Lilbourn site“; apylinkėse yra ir kitų archeologinių vietų. Miestas įsikūręs kitapus upės nuo Kentukiui priklausančio eksklavo, vadinamo Kentukio Vingiu. Į rytus yra Donaldsono Pointo draustinis.

## Istorija

Būsimojo miesto teritorijoje apie 1783 m. kanadiečiai prancūzai įkūrė prekybos vietą. Miestelis įkurtas 1789 m. Amerikos revoliucijos karo veterano Džordžo Morgano iniciatyva. Jis iš Ispanijos gavo žemės sklypą, tačiau jame žemės ūkio ir prekybos vystymasis prasidėjo tik po to, kai 1803 m. Jungtinės Valstijos nupirko Luizianos teritoriją. 1803 m. suteiktos miesto teisės. 1811 ir 1812 m. vykusių žemės drebėjimų metu Niu Madridas patyrė nuostolių (miestas įsikūręs viename aktyviausių Šiaurės Amerikos sprūdžių). Taip pat vystymuisi trukdė nuolat besikeičianti Misisipės upės vaga; dėl to miestą ne kartą teko perkelti iš vienos vietos į kitą. 1862 m. miesto teritorijoje vyko vienas iš JAV pilietinio karo mūšių.

## Gyventojai
2020 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 73,84 % baltųjų, 21,49 % afroamerikiečių, 3,37 % mišrios rasės, 1,04 % lotynoamerikiečių, 0,11 % azijiečių, 0,11 % kitų rasių ir 0,04 % indėnų kilmės gyventojų.

## Šaltiniai
Océane Michelon

**Oseanė Mišlon** (, g. 2002 m. kovo 4 d. Šamberi, Prancūzijoje) – prancūzų biatlonininkė, olimpinė čempionė masinio starto lenktynėse ir estafetėje, pasaulio čempionė estafetėje.

## Karjera
Prancūzijos rinktinėje nuo 2020 m. Dalyvavo IBU taurėje, jaunių ir jaunimo čempionatuose, Europos čempionatuose. 2024 m. Oberhofe debiutavo pasaulio taurės varžybose, užėmė 28 vietą sprinte. 2023–2024 m. sezone iškovojo IBU taurę. 2024–2025 m. sezoną praleido jau šalies pagrindinėje rinktinėje, iškovojo bronzos medalį persekiojimo lenktynėse Nove Meste ir pergalę estafetėje, pasaulio taurės bendroje įskaitoje užėmė penktą vietą. 2025 m. debiutavo pasaulio čempionate Lencerheidėje, tapo čempione estafetėje ir vicečempione masinio starto lenktynėse. 2026 m. debiutavo žiemos olimpinėse žaidynėse, tapo čempione estafetėje ir vicečempione sprinte.

## Pasiekimai
Lentelės sudarytos pagal Tarptautinės biatlono sąjungos statistinius duomenis.

### Olimpinės žaidynės

### Pasaulio čempionatai

### Pasaulio taurė

### Asmeninės prizinės vietos

:**Olimpinių žaidynių, pasaulio čempionatų ir pasaulio taurės rezultatai.*
:***Lentelių duomenys atnaujinti 2026-03-22.*

## Šaltiniai
Nove Miastas prie Pilicos

**Nove Miastas prie Pilicos** () – miestas centrinėje Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Grujeco apskrityje, apie 40 km nuo Mazovijos Tomašuvo, 47 km nuo Radomo ir 74 km nuo Varšuvos. Mieste veikia profesinio mokymo centras, yra Granovskių rūmai (*Pałac Granowskich*), veikia kapucinų vienuolynas. Prie miesto yra aviacijos mokymo centras (*Akademickie Centrum Szkolenia Lotniczego – Nowe Miasto nad Pilicą*).

## Istorija

Per Antrąjį pasaulinį karą gyvenvietė administraciškai priskirta Generalinei gubernijai ir pateko į Tomašuvo apskritį. 1939 m. mieste gyveno daugiau kaip 1,3 tūkst. žydų, sudariusių kiek mažiau nei pusę gyventojų. Miestą 1939 m. rugsėjo pradžioje užėmė Vermachto daliniai, o vokiečių administracinės įstaigos daugiausia buvo sutelktos Mazovijos Tomašuve, o Nove Miaste veikė žandarmerijos punktas.

1940 m. antroje pusėje mieste įkurtas žydų darbo lageris, kuriame kaliniai dirbo melioracijos darbus. 1941 m. pradžioje įkurtas getas, gyventojų skaičius išaugo iki kelių tūkstančių. 1942 m. spalio 22 d. getas likviduotas, o daugiau kaip 3 tūkst. žmonių deportuota į Treblinkos naikinimo stovyklą – dalis žydų nužudyta vietoje, o po karo žydų bendruomenė mieste nebuvo atkurta.

## Galerija

Narcyz Witczak-Witaczyński - Uroczystość Święta Żołnierza w 2 Dywizji Kawalerii (107-572-2).jpg|Ignacas Moscickis Lenkijos ginkluotųjų pajėgų dieną Nove Miaste, 1933 m.
Capuchin monastery in Nowe Miasto nad Pilicą (1).jpg|Nove Miasto vienuolynas
Nowe Miasto nad Pilica (8).jpg|Miesto gatvė
31909 Pomnik Lotnictwa. Samolot myśliwski Lim-5 nb 5058 nr 1C03-09.jpg|Aviacijos paminklas. Naikintuvas Lim-5.


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Novas

**Novas** () – miestas šiaurės Lenkijoje, Kujavijos Pamario vaivadijoje, Svecio apskrityje, 18 km nuo Grudziondzo ir 80 km nuo Gdansko. Įsikūręs prie Vyslos upės.

Mieste veikia kultūros centras, sporto ir renginių halė, miesto stadionas, pradinė mokykla, evangelikų kapinės.

## Istorija
Viduramžiais vadintas *Novo Castro* (). Miestą 1185 m. įkūrė Pomerelijos kunigaikštis Sobieslovas I. Viduramžiais priklausė Lenkijos karalystei. 1301 m. Lenkijos karalius Vaclovas II miestą perdavė Piotrui Švencai. 1308 m. miestą užpuolė ir nuniokojo Kryžiuočių ordinas, vėliau jis buvo prijungtas prie ordino valdų.

1772 m. po Pirmojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo prijungtas prie Prūsijos karalystės ir patyrė germanizaciją, tačiau XIX a. pabaigoje mieste gyventojų daugumą vis dar sudarė lenkai. 1939 m. rugsėjį okupuotas ir aneksuotas nacistinės Vokietijos, prijungtas į naujai sudarytą Reichsgau Dancigą–Vakarų Prūsiją. Per operaciją *Intelligenzaktion* gyventojai patyrė masinius areštus ir egzekucijas. Teismo pastate vokiečiai įsteigė kalėjimą; 1939 m. rugsėjį–spalį jame buvo įkalinta ir kankinta apie 200 lenkų, kurie vėliau buvo nužudyti per masines žudynes netoli esančiame Grupos kaime. Antrojo pasaulinio karo pabaigoje Novą užėmė Raudonoji armija, o karui pasibaigus miestas buvo grąžintas Lenkijai.

## Galerija

Zamek w Nowem krzymill.JPG|Novo pilies pagrindis korpusas; dabar kultūros centras.
Nowe, rynek i kosciol pofranciszkanski 1930-1939 (47784823) (cropped).jpg|Turgaus aikštė ir buvusi Pranciškonų bažnyčia, 1930 m.
Wiatrak w Nowem krzymill.JPG|Vėjo malūnas
Arrest warrant for members of Polish intelligentsia from Nowe in Świecie county.jpg|Novo inteligentijos arešto orderis, išduotas vokiečių „*Selbstschutz*“ apylinkės vadovo G. Kerberio. 1939 m. spalio 21 d.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Jazdauskas

* Algimantas Jazdauskas (1936–2021) – žurnalistas, istorikas;
* Rokas Jazdauskas (g. 2005 m.) – Lietuvos plaukimo rinktinės narys, Europos čempionatų prizininkas.

Pavardė dažnesnė Kaune, Mosėdyje. Kilusi iš pavardžių , .

## Šaltiniai
Violeta Turauskaitė

**Violeta Turauskaitė**  (g. 1987 m. rugpjūčio 20 d. Kretingoje) – Lietuvos politikė, inžinierė ekonomistė.

## Biografija

Studijavo Kauno technologijos universitete (KTU), kuriame 2010 m. įgijo ekonomikos bakalaurės laipsnį. 2019 m. baigė KTU inžinerijos mokslų magistrantūrą.

2011–2021 m. dirbo Kretingos rajono savivaldybės administracijoje, kur užėmė Strateginio planavimo ir investicijų skyriaus vyr. specialistės, vedėjo pavaduotojos pareigas. 2021–2023 m. buvo savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotoja. 2020–2022 m. priklausė Kretingos rajono kaimo plėtros asociacijai, kur išrinkta valdybos nare.

2023–2024 dirbo Centrinės projektų valdymo agentūros vyr. projektų vadove. 2024 m. vadovavo Klaipėdos universiteto ligoninės vystymo projektams.

## Politinė karjera
 
Nuo 2015 m. buvo Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) narė. 2023–2024 m. vadovavo LSDP Kretingos rajono skyriui.

2023–2024 m. buvo Kretingos rajono savivaldybės tarybos narė. Išrinkta į 2024–2028 m. Seimą vienmandatėje Kuršo (Nr. 37) apygardoje II ture.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kandidatė į Seimo narius. Violeta Turauskaitė *vrk.lt*, 2024.