Vilkyčiai

**Vilkyčiai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Saugų. Seniūnaitijos centras. Veikia Vilkyčių pagrindinė mokykla, medicinos punktas, bendrosios praktikos gydytojo kabinetas, F. Bajoraičio viešosios bibliotekos filialas su interneto prieiga, bendruomenės centras, automobilių sporto klubas, paštas (indeksas LT-99053), Romos katalikų Vilkyčių šv. Brunono bažnyčia, UAB „Aisytė“, UAB „Vilkyčių paukštynas“, kavinė, baras, trys parduotuvės. Rinkiminės apylinkės centras. Archeologijos paminklas – kapinynas (2005 m. balandžio 28 d. įrašytas į Lietuvos Respublikos nekilnojamųjų kultūros vertybių registro Archeologinių vietų sąrašą). Istorijos paminklas – senosios evangelikų liuteronų kapinės. Nuo 1990 m. Vilkyčių kaimo vakarinėje dalyje eksploatuojamas Vilkyčių naftos telkinys (1,0 mln. tonų). Į pietus nuo miestelio veikia vėjo malūnų parkas. Gretimame kaime – Kebeliuose įrengta Vilkyčių autokroso trasa.

## Geografija

Šiaurės vakariniu pakraščiu teka Veiviržas (Minijos kairysis intakas), per kurį nutiestas Vilkyčių tiltas. Vilkyčiai ribojasi su Pangirių, Kebelių, Sakūtėlių, Lankupių (Šilutės raj.), Daugmantų ir Šilininkų (abu Klaipėdos rajonas) kaimais. Pro gyvenvietę eina kelias . Iš kaimo eina vieškeliai į Švėkšną ir Lankupius. Yra Vilkyčių geležinkelio stotis.

## Istorija

Vilkyčių kapinyne (vadinamas Ruskalva), kurį 1892–1893 m. tyrinėjo Karaliaučiaus archeologas Adalbertas Becenbergeris, 1904 m. – E. Hollackas, nustatyta, kad jame rastos įkapės priklauso II–XIII a. II–VIII a. laidota nedeginti, įvairaus gilumo duobėse, IX–XIII a. – nedeginti ir deginti. Iš rastų įkapių išskirtini: III a. žalvarinė dėželinė antkaklė viela apvyniotais galais, kurie papuošti dviem poromis žiedų ir rozetine smeigtuko galvele, V a. storagalės apyrankės mažai pastorintais galais, V–VI a. lankinė segė ilga kojele, VI–VII a. apyrankės pastorintais galais, IX–XII a. stikliniai tamsiai mėlyni karoliai, XI–XII a. svarstyklių svareliai. Radiniai buvo atiduoti Karaliaučiaus „Prūsijos“ muziejui. Įkapės būdingos Lamatos teritorijai. 1865 m. Vilkyčiuose rastas II a. Romos monetų lobis (apie 90 monetų).

Rašytiniuose šaltiniuose Vilkyčių kaimas pirmą kartą paminėtas 1540 m. XIX a. Pro Vilkyčius nutiestas plentas Tilžė–Klaipėda (1853 m.) ir Klaipėda–Tilžės geležinkelis (1875 m.), įsteigta mokykla (1870 m.). XX a. veikė malūnas, plytinė. 1930–1939 m. Vilkyčiuose prie malūno veikė Klaipėdos krašto mokyklų draugijos išlaikoma privati lietuvių mokykla (1935–1936 m. mokytojavo rašytoja Marija Irena Siliūtė-Malakūnienė). Vilkyčiai priklausė parapijai.

Po II pasaulinio karo iš esmės Vilkyčiuose pasikeitė gyventojai, seniesiems pasitraukus į vakarus, jų namuose apsigyveno atvykėliai iš gretimų Žemaitijos kaimų ir kitų Lietuvos vietovių. 1945 m. įkurta pradinė mokykla, malūnas, geležinkelio stotis. Sovietmečiu Vilkyčiuose dar buvo ryšių skyrius, felčerių ir akušerių punktas, devynmetė mokykla (1949–1960 m. septynmetė, 1960–1986 m. aštuonmetė, nuo 1986 m. devynmetė), biblioteka (nuo 1957 m.), vaikų darželis, kultūros namai. Sovietmečiu buvo „Veiviržos“ paukštininkystės tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.

1987 m. Kebelių kaime įrengta „Vilkyčių“ autokroso trasa (1998–1999 m. rekonstruota), 1991 m. įsteigtas automobilių sporto klubas „Vilkyčiai“ (vadovas K. Gudžiūnas). 2001–2002 m. Vilkyčiuose (1 km į pietryčius nuo gyvenvietės) buvo atlikti vėjo greičio matavimai, vietovė tinkama vėjo jėgainėms įrengti. 2003 m. gegužės 10 d. Telšių vyskupas Jonas Boruta Vilkyčiuose pašventino koplyčią (įsteigta 1997 m.), įrengtą buvusiuose kultūros namuose, paskirdamas jos globėju šv. Brunoną.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai