open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dviračių sportas 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

**[[Dviračių sportas]] [[1896 m. vasaros olimpinės žaidynės|1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse]]** vyko keturias dienas. Iš viso šešios rungtys buvo įtrauktos į pirmosios dviračių sporto varžybų programą. Visos rungtys, išskyrus plento lenktynes, vyko Neo Phaliron velodrome. Iš viso varžėsi 19 dviratininkų iš 5 šalių.

## Dalyvaujančios šalys
* 
* 
* 
* 
* 

## Medalių lentelė

## Rezultatai
}
| 
|-
| Laiko intervalas
| 
| 
| 
|-
| 10 km
| 
| 
| 
|-
| 100 km
| 
| 
| 
|-
| 12 h lentkynės
| 
| 
| 
|}

## Išnašos
*Olimpinių žaidynių rezultatai
Takashi Miike

**Takashi Miike** (, g. 1964 m. rugpjūčio 24 d.) – japonų kino režisierius, nuo debiuto 1991 m. sukūręs virš 70 filmų. Takashi Miikes filmų žanrai labai įvairūs: jis kuria rimtas dramas, komedijas, taip pat ir siurrealistinius filmus, siaubo, smurtinius, nevengia atvirai šokiruojančių scenų, dažnas juodasis humoras.

Tarp labiausiai kontroversiškai vertinamų jo filmų yra "Žudikas Iči"(Koroshiya Ichi) apie sadomazochistą "kareivį" iš jakudzos, taip pat – "Lankytojas Q" (Bijitā Kyū). Tačiau po išorinėmis tabu laužančiomis, šokiruojančiomis scenomis filmuose dažnai slypi gilesnė filosofija ir idėjos.

## Nuorodos

* IMDB
Albrecht Hummel

**Albrechtas Humelis** (; g. 1949 m. vasario 11 d. Horburge, Vokietija) – vokiečių sporto pedagogas, Chemnico technikos universiteto (TU Chemnitz) sporto mokslų profesorius.

## Biografija
Baigė profesinį elektromonterio mokymą. Nuo 1967 iki 1971 m. studijavo Potsdame.

Nuo 1993 m. Chemnico technikos universiteto sporto pedagogikos ir sporto didaktikos katedros vedėjas, profesorius. Nuo 2000 iki 2006 m. TUC Filosofijos fakulteto dekanas, nuo 2006 m. spalio prorektorius dėstymo, studijų ir profesinio ugdymo klausimais. Senato narys.

## Šaltiniai

* Albrecht Hummel  (vokiečių k.)
Artūras Mankevičius

**Artūras Mankevičius** (g. 1961 m. balandžio 18 d. Alytuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1984 m. baigė Vilniaus universitete žurnalistikos specialybę.

1984 m. dirbo Lietuvos TV laidos „Sveikata“ redaktorius. 1984–1986 m. tarnavo armijoje. Nuo 1986 m. Lietuvos telegramų agentūros ELTA Pramonės ekonomikos informacijos skyriaus korespondentas, 1989–1990 m. – Informacijos užsienio spaudai skyriaus vedėjas, 1990–1991 m. – Informacijos užsieniui redakcijos apžvalgininkas, 1991–1993 m. – Informacijos užsieniui skyriaus redaktorius, 1993–1995 m. – Politinės informacijos redakcijos vyriausias redaktorius. 1989–1994 m. kartu ir Vokietijos naujienų agentūrų ADN korespondentas Lietuvoje, 1992–1994 m. – Rusijos naujienų agentūros WPS atstovas Lietuvoje, 1988–1994 m. – Italijos naujienų agentūros ANSA korespondentas Lietuvoje, 1989–1993 m. – Japonijos laikraščio „Hokaido Shimbun“ korespondentas Lietuvoje, Lenkija naujienų agentūros EKOINFORM korespondentas Lietuvoje. 1995–1996 m. savaitraščio „Gimtasis kraštas“, 1996–1997 m. – žurnalo „Gimtasis kraštas“ vyriausias redaktorius. 1997 m. dienraščio „Respublika“  priedo „Julius“ redaktorius. 1997–2006 m. – dienraščio „Verslo žinios“ internetinių ir tiriamųjų produktų redaktorius. Nuo 2006 m. ryšių su visuomene UAB „RINKOM“ direktorius, kartu nuo 2010 m. žurnalų „Investuok“ (iki 2014 04) ir „Medžiotojas ir meškeriotojas“ (iki 2018 11) vyriausiasis redaktorius. 2020 10–2022 01 leidinio „Kas yra kas Lietuvoje 2020/2021“ specialusis redaktorius.

Nuo 1992 m. viešųjų ryšių projektus įgyvendino informacinių technologijų bendrovėse, Lietuvos parodų rūmams „Litexpo“, Sveikatos apsaugos ministerijai, verslininkus vienijančiose organizacijose, nekilnojamojo turto plėtros, paslaugų, gamybos ir transporto bendrovėse, viešosiose įstaigose. Bendrovių savininkus ir vadovus viešųjų ryšių ir bendravimo su žiniasklaida mokė dešimtyje seminarų.

## Bibliografija
* *Būrėja Vaiva. Kažkas ateina ir padeda*, Alma littera, 2010 m. ISBN 9789955384953

## Šaltiniai
Nerijus Maliukevičius

**Nerijus Maliukevičius** (g. 1954 m. rugpjūčio 25 d. Vilniuje) – Lietuvos radijo ir televizijos žurnalistas, redaktorius, vertėjas, Lietuvos radijo ir televizijos komisijos administracijos direktorius.

## Biografija
1972 m. baigė Vilniaus S. Nėries vidurinę mokyklą, 1977 m. Vilniaus universiteto Filologijos fakultete – anglų kalbą ir literatūrą.

1985–1987 m. Lietuvos radijo žinių redakcijos vyriausias redaktorius. 1988–1989 m. LKP Vilniaus m. rajono komiteto sekretorius, 1989–1990 m. – Lietuvos TVR komiteto pirmininko pavaduotojas, 1990–1992 m. – Lietuvos radijo direktorius, savaitraščio „Lithuanian Weekly“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, 1993–1995 m. – Lietuvos Respublikos Prezidento atstovas spaudai. 1995–1997 m. Lietuvos televizijos Naujienų redakcijos direktorius, nuo 1997 m. – Lietuvos radijo ir televizijos Užsienio ir ryšių su visuomene skyriaus vedėjas,  nuo 2002 m. – Lietuvos radijo ir televizijos komisijos administracijos direktorius.

## Bibliografija
* Džeromas Selindžeris, *Apsakymai ir apysakos*, sudarė ir išvertė. Vyturys, 1990 m.
* J. Salinger. *Franė ir Zujis*, išvertė. Alma littera, 2006 m. ISBN 9955243147
* J. Salinger. *Aukščiau gegnes, dailidės*, išvertė. Baltos lankos, 2010 m. ISBN 978-9955-23-412-8
* *Radijas ir Televizija Lietuvoje – 2002*: audiovizualinės politikos apžvalga, sudarė. Vilnius: Lietuvos radijo ir televizijos komisija, 2003 m. ISBN 9955534362
* *Radio and Television in Lithuania: Comprehensive Guide to Broadcasting Sector*, sudarė. Vilnius: Lietuvos radijo ir televizijos komisija, Petro Ofsetas, 2004 m. ISBN 9955534710
* N. Maliukevičius. ''Rusijos informacijos geopolitikos potencialas ir sklaida Lietuvoje''. Vilnius: Vilniaus universiteto leidykla. 2008.

## Šaltiniai
Lietuvos mokinių ir studentų sporto centras

**Lietuvos mokinių ir studentų sporto centras** (**LMSSC**) - valstybinė biudžetinė švietimo įstaiga. Centras tęsia Lietuvos moksleivių kūno kultūros ir sporto centro veiklą.

Centro steigėja - Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerija.

## Istorija
1955 m. gruodžio 31 d. Lietuvos TSR švietimo ministro gruodžio 31 d. (įsakymu Nr. 1837) Vilniaus miesto vaikų ir jaunių sporto mokykla reorganizuota į Respublikinę vaikų sporto mokyklą. Jai 1981 m. birželio 12 d. suteiktas Respublikinės olimpinio rezervo specializuotos vaikų ir jaunių sporto mokyklos vardas. 

1990 m. birželio 28 d. sporto mokykla buvo reorganizuota į Lietuvos moksleivių kūno kultūros ir sporto centrą (LR kultūros ir švietimo ministro įsakymu Nr.42 P).

Nuo 1990 m. Respublikinė olimpinio rezervo specializuota vaikų ir jaunių sporto mokykla koordinuoja ne tik sporto mokyklų, bet ir bendrojo lavinimo mokyklų, gimnazijų, profesinio mokymo ir aukštesniųjų mokyklų sportinę veiklą. Dėl to ji 1990 m. birželio 28 d. reorganizuota į Lietuvos moksleivių kūno kultūros ir sporto centrą, šis 2007 m. liepos 11 d. - į Lietuvos mokinių ir studentų sporto centrą.

## Veikla
Pagrindiniai Centro veiklos tikslai ir uždaviniai:
* plėtoti šalies mokinių ir studentų kūno kultūrą ir sportą;
* planuoti ir vykdyti šalies ir tarptautinius mokinių ir studentų kūno kultūros ir sporto renginius, ugdyti kilnaus elgesio principus, formuoti teigiamą požiūrį į kūno kultūrą ir sportą;
* pagal kompetenciją plėtoti mokinių ir studentų fizinio aktyvumo ir saviraiškos formas, gerinti jų kokybę, sudaryti sąlygas mokinių ir studentų socializacijai.

Įgyvendindamas nustatytus tikslus ir uždavinius, Centras vykdo šias funkcijas:
* rengia iš valstybės biudžeto ir savivaldybių biudžetų lėšų finansuojamų mokinių ir studentų sporto renginių programas, koordinuoja jų įgyvendinimą;
* organizuoja ir vykdo sporto renginius bendrojo lavinimo mokyklų, profesinio mokymo įstaigų, neformaliojo vaikų švietimo mokyklų mokiniams ir aukštųjų mokyklų studentams;
* koordinuoja su gabių mokinių ugdymu ir kryptingu užimtumu susijusias sportines veiklas;
* rengia akcijas, konkursus, žygius, projektus, skirtus mokinių ir studentų sporto populiarinimui, užimtumui, vasaros poilsio organizavimui;
* pagal kompetenciją teikia metodinę pagalbą švietimo įstaigoms;
* organizuojant mokytojų ir trenerių kvalifikacijos tobulinimą, bendradarbiauja su Pedagogų profesinės raidos centru, mokytojų kvalifikacijos tobulinimo institucijomis;
* atrenka ir rengia sportininkus atstovauti Lietuvos Respublikai pasaulio, Europos jaunių, studentų čempionatuose, universiadose ir kitose tarptautinėse varžybose;
* organizuoja ir vykdo neformaliojo vaikų švietimo veiklą;
* vykdo kitus Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerijos pavedimus.

## Administracija
* Direktorė Ona Babonienė
* Direktorės pavaduotojas Rimantas Bukšnaitis (Sporto mokymo įstaigų varžybų organizavimas; Sporto šakos: rankinis; Konkursas „Geriausieji mokiniai sportininkai ir jų treneriai“).
 
## Nuorodos
* Lietuvos mokinių ir studentų sporto centras
Simas Magaramas

**Simas (Simonas) Magaramas** (1920 m. vasario 3 d. Kaune – 2002 m. vasario 14 d.) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1951 m. baigė Vilniaus universitetą, įgydamas istoriko specialybę.

1941–1943 m. Raudonosios armijos karys. 1945–1958 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ redakcijos skyriaus vedėjas, 1958–1974 m. laikraščio „Vakarinės naujienos“ redaktoriaus pavaduotojas. 1974–1980 m. laikraščio „Tiesa“ redakcijos skyriaus vedėjas. Daugiausia rašė moralės ir buities klausimais. 

## Bibliografija
* *Jaunimo kolektyvo avangarde*, apybraižos, 1956 m.
* *Balkanų širdyje*, apybraižos, 1957 m.
* *Širdies daina*, apybraižos, 1961 m.

## Šaltiniai
Užsienio skola

**Užsienio skola** – vyriausybės bendros skolos ir rezidentų nepadengtų skolų bei už jas nesumokėtų palūkanų dalis, prisiimta užsienio valiuta.

Lėšų tiekėjais šiuo atveju gali būti kitų šalių vyriausybės, finansų įstaigos, tokios kaip tarptautinis valiutos fondas ar pasaulio bankas bei komerciniai bankai ir namų ūkiai. Paprastai vyriausybės užsienio skolinių įsipareigojimus prisiima kartu su vidaus skolų įsipareigojimais.

## Šaltiniai
Česlovas Malevskis

**Česlovas Malevskis** (, g. 1957 m. kovo 18 d. Vilniuje) – Lietuvos filologas, pedagogas, žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1980 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, įsigydamas filologo-istoriko specialybę.

1980-1991 m. Vilniaus 14-osios vidurinės mokyklos istorijos mokytojas, direktoriaus pavaduotojas, 1991-1995 m. – Vilniaus J. I. Kraševskio vidurinės mokyklos direktorius. 1995-1998 m. dienraščio „Kurier Wileński“ vyriausiasis redaktorius. Daugiausia rašo literatūros ir istorijos temomis. 

## Šaltiniai
2011 m. Lietuvos uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionatas

**2011 m. [[Lietuvos lengvosios atletikos uždarų patalpų čempionatas]]** – geriausių Lietuvos lengvaatlečių žiemos sezono uždaro maniežo varžybos, kurios vyko vasario 18 - 19 d. Klaipėdoje. Čempionato metu taip pat vyko Klaipėdos taurės varžybos 200 m ir kliūtiniuose bėgimuose, bei Lietuvos žiemos sezono jaunimo čempionatas.

## Rezultatai
### Vyrai

AR - asmeninis rekordas, SG - Lietuvos sezono geriausias rezultatas.

### Moterys

PL - pasaulio sezono geriausias rezultatas, AR - asmeninis rekordas, SG - Lietuvos sezono geriausias rezultatas.

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
*LLAF oficiali svetainė
Lietuvos lengvosios atletikos uždarų patalpų čempionatas

**Lietuvos lengvosios atletikos uždarų patalpų čempionatas** – kasmetinis nacionalinis žiemos sezono lengvosios atletikos čempionatas, kuriame varžosi geriausi Lietuvos sportininkai įvykdę normatyvus. Pastaruoju metu varžybos vyksta Klaipėdos lengvosios atletikos manieže. Pirmasis Lietuvos uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionatas įvyko 1948 m. balandžio 10 - 11 dienomis Kauno sporto halėje.

## Rungtys
*60 m bėgimas (V,M)
*200 m bėgimas {V,M)
*400 m bėgimas (V,M)
*800 m bėgimas (V,M)
*1500 m bėgimas (V,M)
*3000 m bėgimas (V,M)
*60 m barjerinis bėgimas (V,M)
*1500 m kliūtinis bėgimas (M)
*2000 m kliūtinis bėgimas (V)
*Šuolis į aukštį (V,M)
*Šuolis su kartimi (V,M)
*Šuolis į tolį (V,M)
*Trišuolis (V,M)
*Rutulio stūmimas (V,M)
*3000 m ėjimas (M)
*5000 m ėjimas (V)
*Daugiakovės (V,M)

Iš čempionato programos pašalintos šios rungtys: 30 m bėgimas, 35 m bėgimas, 50 m bėgimas, 10000 m ėjimas, 4x200 m estafetė.

## Nuorodos
*LLAF oficiali svetainė
Teklė Mačiulienė

**Teklė Virpšaitė-Mačiulienė** (g. 1938 m. rugsėjo 30 d. Trakų apskritis) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė.

## Biografija
1956 m. baigė Vievio vidurinę mokyklą. 1956–1961 m. Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakultete studijavo žurnalistikos specialybę.

1961 m. pradėjo dirbti Kauno ir Jonavos tarprajoninio laikraščio „Socialistiniu keliu“ redakcijoje korespondente. 1962 m. reorganizavus šį leidinį į Kauno rajono laikraštį, kuris nuo tų metų ėmė vadintis „Komunizmo vėliava“ – laiškų skyriaus vedėja, redaktoriaus pavaduotoja, 1980–1987 m. – redaktorė.

Nuo 1987 m. rugsėjo mėn. dienraščio „Kauno tiesa“, 1992–2000 m. „Kauno diena“ vyriausioji redaktorė. 2000–2002 m. Norvegijos koncerno „Orkla Media“ atstovė Lietuvoje, vėliau radijo laidos kaimui „Po antrųjų gaidžių“ vedėja. 2006–2016 m. laikraščio „Ūkininko patarėjas“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotoja.

Lietuvos žurnalistų sąjungos narė.

## Įvertinimas
* 1988 m. LTSR nusipelniusi žurnalistė 
* 2007 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos medalis „Už nuopelnus žurnalistikai“
* 2009 m. II-o laipsnio Santakos garbės ženklas 

## Šaltiniai

## Literatūra
* Žurnalistai apie laiką ir save: prisiminimai, įspūdžiai, apmąstymai / sud. Vytautas Andrejaitis. – Kaunas: LŽS Kauno apskrities skyrius, 2008. – 251 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-755-43-2
* Pašaukimas – žurnalistika: apybraiža / Juozas Kundrotas. – Kaunas: Arx Baltica, 2011. – 189 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-39-111-1
Vytautas Mačys

**Vytautas Mačys** (1907 m. vasario 10 d. Opšrūtai, Vilkaviškio apskritis – ?) – Lietuvos ekonomistas, žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1926-1932 m. Lietuvos universitete studijavo ekonomiką.

Nuo 1930 m. dirbo ekonomikos žurnalo „Tautos ūkis“ redakcijoje, 1936-1940 m. jo redaktorius. Nuo 1934 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. 1944 m. pasitraukė i Vokietiją, 1950 m. atvyko į JAV. Dalyvavo išeivijos veikloje, 1957-1958 m. laikraščio „Vorčesterio lietuvių žinios“ redaktorius. 

## Šaltiniai
Snovas

:: *Apie agromiestelį žr. [[Snovas (Nesvyžius)]]*.

**Snovas** (ukr. ir ) – upė Rusijoje (Briansko sritis) ir Ukrainoje (Černigovo sritis); Desnos dešinysis intakas (Dniepro baseinas). Prasideda Vidurio Rusijos aukštumoje, 7 km į pietryčius nuo Novozybkovo. Teka į pietvakarius, 20 km ruože sudaro Rusijos ir Ukrainos sieną. Įteka į Desną 12 km aukščiau Černigovo.

Aukštupio vagos plotis 4-14 m, žemupio – 20-40 m. Slėnis 1,5-4 km pločio. Žemupio vandenys naudojami drėkinimui. Ukrainoje prie Snovo įsikūręs Ščorso miestas.

## Šaltiniai
Ostioras

**Ostioras** () gali reikšti šiuos objektus:

* Ostioras – upė, Desnos intakas;
* Ostioras – upė, Sožo intakas;
* Ostioras – miestas Ukrainoje;
* Ostioras – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Smolensko srityje.
Birutė Mačienė

**Birutė Mačienė-Liutkutė** (g. 1949 m. spalio 6 d. Kaune) – Lietuvos žurnalistė.

## Biografija
Baigė Kauno maisto pramonės technikumą, 1980 m. – Vilniaus universitete žurnalistikos specialybę.

Rašyti į spaudą pradėjo 1970 m. 1972–2000 m. laikraščio „Vakarinės naujienos“ redakcijos Kauno skyriaus mašininkė, vertėja, jaunesnioji korespondentė, korespondentė, skyriaus vedėja. Daugiausia rašė teisėsaugos ir teisėtvarkos, saugaus eismo, gamybos, prekybos, ekonomikos temomis. Išspausdino straipsnių kituose žurnaluose ir laikraščiuose. Rengė reportažus iš Kauno Lietuvos radijui, sukūrė scenarijų televizijos užsakymu muzikiniam filmui apie Kauną. Parašė keletą brošiūrų.  2001–2007 m. dirbo Kauno savivaldybės Miesto plėtros skyriuje, mero patarėja bei atstove spaudai, nuo 2007 m. ELTA politikos skyriaus korespondentė.

Nuo 1987 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narė, nuo 1998 m. Kauno apskrities skyriaus valdybos narė.

## Įvertinimas
* 1970 m. konkurso „Gintarinė triūba“ diplomantė.

## Šaltiniai
Vidas Mačiulis

**Vidmantas** (**Vidas**) **Mačiulis** (g. 1946 m. sausio 18 d. Miškiniuose, Raudondvario valsčius, Kauno apskritis) – Lietuvos televizijos žurnalistas, publicistas, redaktorius.

## Biografija
1964 m. baigė Kulautuvos vidurinę mokyklą. 1964–1965 m. dirbo Miškinių bibliotekos vedėju. 1964–1970 m. Vilniaus universiteto Kauno fakultete studijavo žurnalistiką.

1965 m. pradėjo dirbti  žurnalistu Kauno rajono laikraščio „Komunizmo vėliava“ redakcijoje.

1968–2003 m. Lietuvos radijo ir televizijos transliacijų grupės Kaune korespondentas, išleidėjas, laidų vedėjas, redaktorius, vyresnysis redaktorius, 1979–1992 m. LTV skyriaus vedėjas, nuo 1993 m. LTV Kauno programų direktoriaus pavaduotojas.

Rengė televizijos žurnalus „Kaunas“, „Studijų dienos“, informacines-publicistines laidas „Savaitės aidai“, „Sekmadienio rytą“ (kartu su kitais redakcijos žurnalistais). VšĮ „Ketvirtoji valdžia“ direktorius. 2004–2005 m. „Pūko“ televizijos direktorius.

## Laida „Krepšinio pasaulyje“

Nuo 1992 m. sausio 11 d. rengia autorinę laidą „Krepšinio pasaulyje“. Laida transliuota:
* Nuo 1992 m. LTV;
* Iki 2009 m. Lietuvos regionų televizijos;
* 2010–2013 m. televizijoje „Sport1“
* 2013–2016 m. BTV
* Nuo 2016 m. rudens – Lietuvos ryto TV.

Ilgiausiai transliuojama ir ilgiausiai vieno autoriaus rengiama teminė televizijos laida Lietuvoje: rodoma kiekvieną savaitę, parodyta 1200 kartų.

## Narystė organizacijose
* Nuo 1990 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos Kauno skyriaus valdybos pirmininkas;
* Lietuvos sporto žurnalistų federacijos narys;
* Lietuvos žurnalistų sąjungos valdybos narys;
* Nacionalinės žurnalistų kūrėjų asociacijos valdybos
* Lietuvos žurnalistų ir leidėjų etikos komisijos narys.

## Filmografija
* *Sekmadienio rytą… Sausio 13-osios naktį*, TV dokumentinis filmas
* *Žiedai prie [[Tedonganas|Tedongano]]*, TV apybraiža
* *Kokia tu, Indija?*, TV apybraiža
* *Šri Lankos spalvos*, TV apybraiža
* *Bičiulystė*, TV dokumentinis, režisierius
* *Ištikimybė*, TV dokumentinis, režisierius
* *Kaunas*, TV dokumentinis, režisierius

## Bibliografija
* Halė, kurioje žaidė Lubinas ir Sabonis, 1939–1989 / Vidas Mačiulis, Vytautas Gudelis. – Kaunas: Respublikinis sporto kombinatas, 1989. – 71 p.: iliustr.

## Įvertinimas
* 1983 m. Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija
* 2005 m. 2-ojo laipsnio Santakos garbės ženklas
* 2009 m. Kauno apskrities viršininko administracijos Garbės ženklas
* 2013 m. Petro Babicko premija 
* 2015 m. Vinco Kudirkos premija, už dokumentinių novelių filmą „Atėjo… Sabas!” 

## Šaltiniai

## Literatūra
* Pašaukimas – žurnalistika: apybraiža apie žurnalistus Teklę ir Vidą Mačiulius / Juozas Kundrotas. – Kaunas: Arx Baltica, 2011. – 189 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-39-111-1
Murafa

**Murafa** () – upė Ukrainoje, Vinycios srityje; Dniestro kairysis intakas. Prasideda į vakarus nuo Žmerinkos. Teka pietų kryptimi per Podolės aukštumą. Įteka į Dniestrą Moldavijos pasienyje, netoli Jampolio.

Upės vanduo naudojamas drėkinimui. Įrengta hidroelektrinė.

## Šaltiniai
Ostioras (Desna)

**Ostioras** () – upė šiaurinėje Ukrainoje, Černigovo srityje; Desnos kairysis intakas. Prasideda Vidurio Rusijos aukštumoje, teka į vakarus per Padnieprės žemumą. Įteka į Desną ties Ostioro miestu.

Upės vidurupyje įrengti šliuzai, dalis vandens nukreipiama į Trubižo upę. Žemupyje veikia hidroelektrinė. Prie Ostioro įsikūrę Nižyno ir Ostioro miestai.

Viduramžių šaltiniuose upė minima **Vostro** (*Востр*) pavadinimu.
Irapuatas

**Irapuatas** – miestas vidurio Meksikoje, Arando kalno papėdėje. Išvystytas žemės ūkis, yra keli privatūs universitetai.

## Istorija

Vietovė apgyvendinta apie 1200 m., čia gyveno čičimekai. XVI a. atrastas apylinkėse sidabras, kas smarkiai paskatino ispanų kolonizaciją.

## Sportas

Mieste 1986 m. vyko XIII pasaulio futbolo čempionatas.

## Šaltiniai
Feliksas Mačianskas

**Feliksas Stanislovas Mačianskas ** (g. 1935 m. liepos 28 d. Budraičiuose, Raseinių apskritis) – Lietuvos filosofas, pedagogas, žurnalistas, redaktorius, ateizmo propaguotojas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

## Biografija
Brolis Antanas Mačianskas. 1954 m. baigė Betygalos vidurinę mokyklą, 1958 m. Vilniaus pedagoginį institutą. 1959–1962 m. ir 1964–1969 m. LSSR televizijos ir radijo komiteto vyriausiasis redaktorius, 1969–1982 m. komiteto pirmininko pavaduotojas televizijai. 1964 m. Maskvoje baigė Aukštąją partinę mokyklą prie SSKP CK. 1969 m. Vilniaus universitete baigė neakivaizdinę aspirantūrą, 1970 m. apgynė filosofijos mokslų kandidato disertaciją.

Nuo 1970 m. dėstė Vilniaus universitete, 1980 m. docentas. Nuo 1982 m. Visuomenės mokslų akademijos prie SSKP CK Mokslinio ateizmo instituto Vilniaus filialo direktoriaus pavaduotojas. 1990 m. apgynė filosofijos mokslų daktaro disertaciją. 1990 m. Vilniuje įkūrė pirmąjį Lietuvoje privatų Humanitarų licėjų, kuriame 1990–1992 m. dėstytos ir žurnalistikos disciplinos. 1991–1993 m. laikraščio „Lietuvos darbininkas“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1992–1993 m. žurnalo „Lietuvos ūkis“ skyriaus redaktorius. Nuo 1993 m. savaitraščio „Savininkas“ skyriaus vedėjas, UAB „Aljansas“ mokslinis konsultantas.

Parašė apybraižų apie darbo pirmūnus, sukūrė scenarijų televizijos muzikiniams bei dokumentiniams filmams „Bernužėli, nesvoliok“, „Ar tiki“, „Duktė viena namie liko“ ir kt. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. NŽMKA narys, pripažintas meno kūrėjo statusas.

## Bibliografija
* Mintys įgauna sparnus: apybraižos, 1961 m.
* Nerimstančios širdys: apybraižos, 1962 m.
* Šimtas religijos mįslių / Noriu žinoti. – Vilnius: Vaga, 1975. – 377 p.
* Šimtas religijos mįslių. – 2 leid. / Noriu žinoti. – Vilnius: Vyturys, 1985. – 413 p.
* Sekuliarizacija ir ateizmo plėtra: medžiaga lektoriui. – Vilnius: Žinija, 1986. – 29 p.
* Visuomeninės Vinco Kapsuko pažiūros: klerikalizmo filosofinių, socialinių-politinių ir ideologinių koncepcijų kritika. – Vilnius: Mintis, 1987. – 193 p.
* Žmogus be epitetų / Antropocentrizmas katalikų socialiniame moksle. – V.: Alka, 2000. – 180 p.
* Akys nemeluos: publicistika, tautosakos tyrinėjimai (iliustruota Stasio Krasausko graviūromis). – Vilnius: Alka, 2002. – 268 p.: iliustr. – ISBN 9955-540-00-1
* Ar duoti durniui kelią?: Vlado Brado gyvenimo siužetai, minčių, jausmų ir linksmų nuotykių kratinys: miniatiūros. – Vilnius: Alka, 2005. – 105 p. – ISBN 9955-540-18-4

## Įvertinimas
* 1976 m. Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija
* 1985 m. LTSR nusipelnęs žurnalistas

## Šaltiniai
Sandvikenas

**Sandvikenas ** – miestas Švedijos vidurio rytuose, 25 km į vakarus nuo Jevlės. Išvystyta metalo ir plieno pramonė.

## Istorija

Įkurtas 1862 m.

## Sportas

Mieste 1958 m. vyko VI pasaulio futbolo čempionatas. Stipriausias futbolo klubas – Sandvikens IF.

## Šaltiniai
Antanas Mačianskas

**Antanas Mačianskas** (1933 m. rugsėjo 10 d. Budraičiai, Raseinių apskritis – 2007 m. balandžio 9 d. Vilnius) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
Brolis Feliksas Mačianskas.

1953 m. baigė Betygalos vidurinę mokyklą. 1954–1957 m. redagavo Lietuvos žemės ūkio akademijos laikraštį. 1957–1963 m. dienraščio „Komjaunimo tiesa“ korespondentas Kaune, kaimo jaunimo skyriaus vedėjas. 1958 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1963–1990 m. žurnalo „Žemės ūkis“ vyriausiasis redaktorius. 1972–1984 m. dėstė Vilniaus universiteto Žurnalistikos katedroje. 1991–1998 m. žurnalo „Aljansas“ vyriausiasis redaktorius.

Nuo 1959 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys, buvo agrarininkų sekcijos pirmininkas.

Tyrinėjimų ir publikacijų sritis – kaimo socialinės-ekonominės problemos, verslininkystė. Parašė apybraižų kolūkine tematika, televizijos filmo „Duona mūsų kasdieninė“ scenarijų.

## Bibliografija
* Aušros pasitikti: apybraižos, 1959 m.
* Ateities žvalgai: apybraižos, 1960 m.
* Tavo bendraamžis: apybraižos, 1961 m.
* Plunksnos artojų šimtmetis. – Vilnius: Danielius, 2005. – 151 p.: portr. – ISBN 9955-476-35-4
* Aš – Kazimieras Vizbaras: gyvenimo kelias, prisiminimai, dokumentai, vaizdai. – Klaipėda: S. Jokužio leidykla-spaustuvė, 2006. – 259 p.: iliustr. – ISBN 9986-31-173-X

## Įvertinimas
* 1983 m. LTSR nusipelnęs agronomas

## Šaltiniai
Juozas Mačernis

**Juozas Mačernis** (1891 m. sausio 22 d. Šarnelė, Žemaičių Kalvarijos valsčius, Telšių apskritis – 1976 m. rugsėjo 9 d. Argentina) – Lietuvos žurnalistas, pedagogas, redaktorius, esperantininkas.

## Biografija
Mokėsi Palangos progimnazijoje, Liepojos, Gomelio gimnazijose. 1924-1925 m. studijavo Ženevos pedagoginiame institute, 1927 m. baigė Lietuvos universiteto Teologijos-filosofijos fakultetą.

Lietuvių spaudoje bendradarbiavo nuo 1908 m. 1925-1926 m. mokytojavo Telšiuose, įsteigė M. Valančiaus liaudies universitetą. Redagavo savaitraštį „Žemaičių prietelius“, esperanto žurnalą „Litova stelo“.  1944 m. pasitraukė į Vakarus, 1949 m. išvyko gyventi į Argentiną.

## Bibliografija
* *Esperantiškai lietuviškas ir lietuviškai esperantiškas žodynėlis*, kartu su P. Gaigalu, 1922 m.
* *Kas yra Esperanto?*, 1922 m.
* *Žmonijos pradžia ir galas*, 1931 m.
* *Tarp gyvenimo ir mirties*, 1936 m.

## Šaltiniai
Algirdas Mackevičius

**Algirdas Mackevičius** (g. 1936 m. birželio 9 d. Kaune) – Lietuvos biologas, žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1954 m. baigė Kauno 3-ąją darbo jaunimo vidurinę mokyklą, 1969 m. – Vilniaus universiteto Gamtos fakultetą, įgydamas biologo specialybę.

Dirbo Kauno zoologijos sode. 1956 m. represuotas, kalėjo Mordovijos lageriuose. 1958 m. grįžęs į Lietuvą, dirbo darbininku, 1963-1968 m. – Zoologijos ir parazitologijos institute. Nuo 1968 m. iki 1997 m. sausio mėn. – žurnalo „Mokslas ir gyvenimas“ gamtos skyriaus redaktorius. Nuo 1972 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.

Paskelbė kelis šimtus straipsnių mokslo populiarinimo, zoologijos ir gamtosaugos temomis ne tik žurnale „Mokslas ir gyvenimas“, bet ir Kanados lietuvių, Čekoslovakijos, Estijos, Latvijos, Tadžikijos spaudoje. Parašė kino filmo „Tadas Ivanauskas“ 1972 m.)scenarijų. 

## Bibliografija
* *Žemė ir kosmosas*, bendraautoris, 1980 m.
* *Medžiotojo vadovas*, bendraautoris, 1980 m.
* *Daržovės*, bendraautoris, 1993 m.
* *Mažasis daržovių ir prieskonių žinynas*, bendraautorė Rima Ruzgienė, Eugrimas, 2010 m. ISBN 978-609-437-076-2

## Šaltiniai
Įprotis

**Įprotis** - žmogaus veiklos ir ugdymo procese susiformavęs polinkis atlikti tam tikrą veiksmą. Gali tapti poreikiu, skatinančiu žmogų vienaip ar kitaip elgtis. Susidaro nuolat kartojant išmoktą veiksmą. Įpročiui susidaryti svarbu, kad atliekamas veiksmas turėtų teigiamą emocinį poveikį – keltų gerą fizinę savijautą ir teiktų emocinį pasitenkinimą. Kitaip nei įgūdis, įprotis yra reikmė atlikti veiksmą ir tam tikromis sąlygomis dažnai realizuojamas. Pagal veiklos sritis skiriami elgesio, mokymosi, darbo, buitiniai ir kiti įpročiai. Gali būti naudingi arba žalingi. Daugelis įpročių susidaro vaikystėje, dažniausiai mėgdžiojant suaugusiuosius. 

## Literatūra
* Visuotinė lietuvių enciklopėdija. VIII, psl. 206
Kristupas Krivickas

**Kristupas Augustas Krivickas** (g. 1979 m. vasario 24 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, prodiuseris, televizijos laidų vedėjas, politikas.

## Biografija
1985–1996 m. mokėsi Vilniaus 54-ojoje, 59-ojoje ir 62-ojoje vidurinėse mokyklose, 1996–2000 m. studijavo Vilniaus universiteto Komunikacijos fakulteto Žurnalistikos institute.

1994–1995 m. – LTV laidos jaunimui „Gimnazistai“ kūrybinės grupės narys. 1995–1996 m. – dienraščio „Respublika“ korespondentas, LNK laidos „Prieštarauk“ redaktorius. 1996–1997 m. – LNK laidos „Lietuvos ryto TV“ žurnalistas. 1997–1998 m. – TV3 laidos „Lietuvos ryto TV“ žurnalistas, laidos „Kitas kampas“ redaktorius. 1998 m. – dienraščio „Lietuvos rytas“ ekonomikos skyriaus žurnalistas. 1998–1999 m. – LRT laidos „Aplinkybės tiriamos“ redaktorius ir vedėjas. 1999 m. – LNK laidų „Visiškai slaptai“, „Pavojinga zona“ redaktorius ir vedėjas. Nuo 2001 m. – UAB „Operatyvios ir nepriklausomos TV tarnybos“ direktorius, LNK laidos „Griūk negyvas“ prodiuseris. Nuo 2008 m. – UAB „TV Pro media“ vadovas.

## Politinė veikla
2008 m. buvo vienas iš TPP steigėjų. 2016 metais, kaip vienas iš pagrindinių „Antikorupcinės Naglio Puteikio ir Kristupo Krivicko koalicijos“ lyderių, Lietuvos centro partijos sąraše, kandidatavo į Lietuvos Respublikos Seimą 2016-ųjų rinkimuose. 2017 m. sausio 15 d. Kaune oficialiai įstojo į Lietuvos centro partiją ir tapo Politinės Tarybos nariu. Po kelių mėnesių tapo Lietuvos centro partijos pirmininko Naglio Puteikio pavaduotoju.

2017 m. balandžio 23 d. pakartotinai mėginęs kandidatuoti į atsilaisvinusią Seimo nario vietą, kai mandato atsisakė į skandalą įsipainiojusi Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos atstovė Greta Kildišienė, dalyvavo rinkimuose Anykščių-Panevėžio apygardoje ir pateko į antrąjį turą. Gegužės 7 d. antrajame rinkimų ture, surinkęs daugiau kaip trečdalį visų rinkėjų – 37,37% – balsų, nusileido Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos kandidatui Antanui Baurai.

## Šaltiniai

## Bibliografija
* Lietuvos politikai ir mafija: Kristupo Krivicko žurnalistinis tyrimas. – Vilnius: Multiplex, 2016. – 431 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-721-12-3

|-
Durų šaulys

**Durų šaulys** () – orlaivio (paprastai - sraigtasparnio) įgulos narys, šaudantis orlaivio šoninėse duryse įtaisytais ginklais, dažniausiai - kulkosvaidžiu. Papildomos funkcijos priklauso nuo orlaivio ir vykdomos misijos.

## Istorija

Sraigtasparnių durų šauliai atsirado Vietnamo karo metu, kai pirmą kartą imta plačiai naudoti sraigtasparnius. Sraigtasparniuose *UH-34* ir *UH-1* oro šauliais tapo borto technikai (įgulos nariai, atsakingi už sraigtasparnio techninė priežiūrą). Tolesnėje karo eigoje durų šauliais dažniausiai būdavo ne oro pajėgų kareiviai, o, pvz., jūrų pėstininkai, pasisiūlantys būti durų šauliais. Taip sraigtasparniuose paprastai būdavo tiek borto technikas (galintis šaudyti borto ginklais), tiek durų šaulys. Pradžioje durų šaulio ginklas (paprastai kulkosvaidis M60) būdavo montuojamas ant sukiojamo stovo, kad kulkosvaidį būtų galima patogiai taikyti ir kad jis būtų stabilus. Vėliau kulkosvaidžius ėmė pririšti tampriomis virvėmis, taip kulkosvaidis pasidarė labai manevringas. Durų šaulys pasidarė labai judrus, jis galėdavo šaudyti iki tol neprieinamais kampais. Patiems durų šauliams irgi tekdavo prisirišti, kad neiškristų iš sraigtasparnio. 

Durų šaulio pareigos nebuvo labai populiarios, nes šaudymas kulkosvaidžiu pro atviras sraigtasparnio duris buvo pavojingas. Šiandien tokie sraigtasparniai kaip UH-60 turi du kulkosvaidžius, kurie šaudo pro du langus, esančius už pilotų nugarų. Sraigtasparniai *CH-46*, *CH-47* ir *CH-53* turi papildomą kulkosvaidį, kuris šaudo nuo galinės aparelės.  Sraigtasparniai UH-1 (juos tebenaudoja JAV jūrų pėstininkai) tebenaudojami kaip Vietnamo kare, iš juo tebešaudoma pro atviras šonines duris.
Ilona Balsytė

**Ilona Balsytė** (g. 1964 m. balandžio 22 d. Klaipėdoje) – lietuvių teatro ir kino aktorė.

## Biografija
1982 m. baigė Šiaulių 12-ąją vidurinę mokyklą. 1982–1986 m. mokėsi dramos teatro aktoriaus specialybės Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (kurso vadovė Irena Vaišytė).

1986–1991 m. dirbo Lietuvos valstybinės filharmonijos „Dainos teatre“. 1989 m. kartu su aktoriais Aidu Giniočiu ir Sigučiu Jačėnu įkūrė „Keistuolių teatrą“, kuriame iki šiol vaidina.

Nuo uo 2024 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijos Teatro ir kino fakulteto dekanė.

## Vaidmenys teatre
* 1989 – Sraigė Olaiva, Karvutė Anabelė. „Kitą kartą…“ (pagal Donaldą Bissetą), rež. kūrybinė grupė
* 1990 – Aldona. Adomo Mickevičiaus „Konradas Valenrodas“, (rež. Romualdas Vikšraitis)
* 1991 – Paršiukas Ikaras, Katė Marmė, Karalienė. „Aukštyn kojom“ (pagal D. Bissetą), rež. R. Vikšraitis
* 1992 – Doroti. „Smaragdo miesto burtininkas“ (L.Franko Baumo pasakos motyvais), rež. A. Giniotis
* 1993 – Karaliūtė. „Jonas Kareivis“, rež. Aidas Giniotis
* 1994 – „Peliuko Miko smagumai“, rež. Neringa Pociūtė
* 1995 – Karalienė, Pavargėlė, Plėšikė Fingerė. „Laimingasis Hansas“, rež. A. Giniotis
* 1997 – Dulsinėja. Dale Wasserman ir Mitch Lee „Liūdnojo Vaizdo riteris“, rež. A. Giniotis
* 1998 – Papūga Karuda. „Daktaras Stasys, arba Raudonojo kryžiaus keliai“ (pagal A.LLoydą Webberį), rež. A. Giniotis
* 1998 Princesė. Charles Perrault „Batuotas katinas“, rež. Evaldas Jaras
* 2000 – Smeraldina. Carlo Gozzio „Karalius Elnias“, rež. A. Giniotis
* 2000 – Kalėdų bobutė. „Kalėdų bobutės pasaka“, rež. Vytautas V.Landsbergis
* 2002 – Inga, Larisa, Kristina. „Paskutiniai Brėmeno muzikantai“, rež. A. Giniotis
* 2004 – Elytė. S. Šaltenio „Škac, mirtie, visados škac…“, rež. Algirdas Latėnas
* 2005 – Žiurkė Liolia. „Pelytė Zita“, rež. Vytautas V. Landsbergis
* 2005 – Auklė. K. Antanėlio ir S. Gedos „Meilė ir mirtis Veronoje“, rež. A. Giniotis.

## Filmografija
* 1986 – Aldona. Pasistengti likti gyvam, rež. Genadijus Ivanovas, M. Gorkio kino studija (pagrindinis vaidmuo)
* 1987 – Onutė. Šešiolikmečiai, rež. Raimundas Banionis
* 1987 – Tryliktasis apaštalas, rež. Artiomas Melkumianas, Armenfilm
* 1988 – Strazdanota vasara, telefilmas, rež. Bronius Talačka
* 1988 – Nastutė. Žarckai, TV spektaklis, rež. Bronius Talačka
* 1991 – Valerija. Bilietas iki Tadž Mahalo, rež. Algimantas Puipa (pagrindinis vaidmuo)
* 1992–1997 – Giminės, rež. Saulius Vosylius
* 1993 – Gingema. Geroji fėja. Geltonų plytų kelias, rež. Asta Einikytė
* 1993 – Pulkininko Haroldo praradimų klubas, rež. Vaidas Lekavičius
* 1995 – Tamangai, rež. V.Lekavičius
* 1998–2000 – Atžalos, rež. S.Vosylius.
* 2005 – Inga, Paskutiniai Brėmeno Muzikantai rež. V.Lekavičius

## Šaltiniai
Aras Lukšas

**Aras Lukšas** (1963 m. vasario 10 d. Kaune – 2023 m. balandžio 27 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1983–1988 m. studijavo žurnalistiką Vilniaus universitete, dirbo Lietuvos televizijos Ekonominių laidų redakcijoje. 1988–1992 m. Lietuvos radijo Informacijos redakcijos redaktorius, 1992 m. – vyriausiasis redaktorius. 1992–1993 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės Informacijos biuro direktorius, Vyriausybės atstovas spaudai, 1994–1995 m. – radijo stoties „Vilniaus varpas“ Informacijos skyriaus vadovas. 1995–1999 m. naujienų agentūros BNS (Baltic News Service) ekonomikos skyriaus redaktorius,  2000–2001 m. Lietuvos nacionalinio radijo ir televizijos žinių tarnybos vadovas, 2002–2003 m. – dienraščio „Lietuvos žinios“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, 2003–2005 m. žurnalo „Vadovo pasaulis“ vyriausiasis redaktorius, 2006–2008 m. – žurnalo „Veidas“ užsienio politikos ir specialiųjų priedų redaktorius. 

2009–2018 metais dienraštyje „Lietuvos žinios“ paskelbė daugiau nei 350 straipsnių XX a. Lietuvos istorijos temomis.

## Literatūra
* Lietuvos Respublikos Steigiamojo ir Atkuriamojo Seimo nariai : glaustos biografijos / [sudarytojas Klaudijus Driskius]; [Atkuriamojo Seimo narių biografijų autorius Aras Lukšas]. Lietuvos Respublikos Steigiamojo ir Atkuriamojo Seimo nariai: glaustos biografijos. Vilnius, 2012 m. 
* Laisvės istorijos mozaika. Vilnius, 2015 m. 
* Laisvės istorijos mozaika. Antra knyga. Vilnius, 2017 m. 

## Filmografija
* Aras – Linksmos istorijos, novelė „Nenuorama“ 1973 m., režisierius Stasys Motiejūnas.
* Piemenukas – Virto ąžuolai, 1976 m., režisierius Gytis Lukšas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Asmeninis puslapis tinklalapyje wordpress.com 
* "Lietuvos žinių" istorijos rubrika
JAV Oro pajėgų departamentas

**JAV Oro pajėgų departamentas** () – vienas iš trijų JAV gynybos departamento padalinių, užsiimantis JAV Oro pajėgų organizavimu ir aprūpinimu. 

Departamentui vadovauja civilis Oro pajėgų sekretorius (), kuris yra atsakingas už administracinį JAV Oro pajėgų valdymą. 

Oro pajėgų departamentas buvo įkurtas 1947 m. rugsėjo 18 d. 1947 m. Nacionalinio saugumo aktu. 

Aukščiausias karines pareigas departamente užima JAV Oro pajėgų štabo viršininkas (), kuriam padeda viršininko pavaduotojas ().
Rifu

**Rifu** – miestas rytų Japonijoje. Geležinkelio stotis. Išvystyta maisto ir gėrimų pramonė.

## Sportas

Mieste yra visos prefektūros stadionas „Miyagi Stadium“, kuriame 2002 m. vyko XVII pasaulio futbolo čempionatas.
Oita

**Oita** – miestas pietvakarių Japonijoje, Kiūšiū salos šiaurės rytuose, Oitos prefektūros centras. Jūrų uostas. Išvystyta naftos, chemijos, tekstilės, metalurgijos pramonė. Tai didžiausias prefektūros miestas.
## Ekonomika
XX a. 7-8 dešimtmetyje Bepu įlankos pakrantėje atsirado pramonės regionas. Čia tarp daugybės gamyklų buvo ir priklausiusių Nippon Steel ir Showa Denko. 8 dešimtmetyje Toshiba ir Canon statė gamyklas toliau nuo pakrantės. Tuo metu Oita tapo elektronikos, tokios kaip integraliniai gradynai ir skaitmeninės kameros, gamybos centru.

Centras ir parduotuvių kvartalai yra į šiaurę nuo Oitos stoties, bet dabar šis rajonas patiria nuosmukį dėl didelių prekybos centrų pastatytų užmiestyje.
## Istorija
Oita anksčiau buvo žinoma kaip *Funai* (府内), Bungo žemės (豊後国) sostinė.

Sengoku laikotarpiu Ōtomo klanas valdė Funajų ir jo valdos klestėjo, nes Funajus buvo svarbus uostas prekybai su portugalais ir Mingų dinastija. Ōtomo Sōrin, garsus į krikščionybę atsivertęs daimyo, čia supažindino Japoniją su Vakarų kultūra. Funajuje buvo atidaryta pirma Japonijoje vakarietiško stiliaus ligoninė. Taip pat čia buvo suburtas pirmas choras.
## Idomybės
Takasaki kalnai (高崎山) šalia Bepu garsūs laukinėmis beždžionėmis, ypač japoninėmis makakomis. Prie Takasaki kalnų parko įvažiavimo yra *Marine Palace* akvariumas, dar vadinamas *Umi Tamago* (liet. Jūros kiaušinis).

Šalia greitkelio yra Oitos stadionas, padinamas Kiūšiū akimi. Čia žaidžia futbolo klubas Oita Trinita.

Oitą garsina Keturdantės pūsliažuvės ir vietinė vištienos tempura, vadinama *toriten*.

## Sportas
Bepu-Oitos maratonas vyksta nuo 1952 m. ir IAAF jį klasifikuoja kaip Sidabrinės etiketės plento lenktynes.

Kiūšū ekiden yra 1064 km ilgio estafetė ir yra ilgiausia pasaulyje. Dalyviai bėga iš iš Nagasakio per Kumamotą, Kagošimą, Oitą ir kitus miestus į Fukuoką.

Oitoje 2002 m. vyko XVII pasaulio futbolo čempionatas.

## Miestai partneriai
*  Aveiras, Portugalija, nuo 1978 m.
*  Wuhan, Kinija nuo 1979 m.
*  Ostinas, JAV nuo 1990 m.
*  Guangzhou, Kinija nuo 1997 m.
*  San Kristobalis, Venesuela
*  Vitorija, Brazilija
Kašima

**Kašima** – miestas rytinėje Japonijoje, tolimasis Tokijo priemiestis. Uostas prie Ramiojo vandenyno. Išvystyta chemijos, naftos, plieno pramonė.

## Istorija

Įkurtas 1995 m.

## Sportas

Kašimoje 2002 m. vyko XVII pasaulio futbolo čempionatas. Mieste žaidžia vienas stipriausių šalies klubų Kashima Antlers.
Raudonoji Sonja (1985 filmas)

**Raudonoji Sonja** () – 1985 m. fantastinis kalavijo ir burtų žanro filmas, kuriame pirmą kartą kine debiutavo Brigitte Nielsen. Vieną iš pagrindinių vaidmenų atliko Arnold Schwarzenegger. Filmą režisavo Richar Fleishner. Raudonosios Sonjos personažas pirmą kartą pasirodė „Marvel“ komiksuose, kuriuos sukūrė Roy Thomas. Pirmasis komiksas su Sonja pasirodė komikso „Konanas Barbaras“ 23-ajame leidime 1973 metais. Tikrasis šio personažo autorius Robert E. Howard, kurio apsakyme „Grobuonies šešėlyje“ (1934 m.) veikė Raudonoji Sonja iš Rogatino.

Filmas buvo filmuotas Italijoje, Abrucų regione ir studijoje netoli Romos. Filmas kino teatruose surinko beveik 7 mln. JAV dolerių, kai gamyba kainavo apie 15 mln. JAV dol. Kritikai filmą supeikė, Brigitte Nielsen buvo nominuota dviem Auksinėms avietėms, vieną laimėjo (gavo už blogiausią debiutą, nominuota kaip blogiausia aktorė). Auksinei avietei buvo nominuota ir Sandahl Bergman kaip blogiausia antro plano aktorė.

## Išnašos
Albertas Lukša

**Albertas Lukša** (1934 m. birželio 11 d. Mančiušėnuose, Širvintų valsčiuje – 2021 m. vasario 15 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1958 m. Vilniaus universitete baigė žurnalistiką.

Dirbo laikraščio Tiesa redakcijos korektoriumi, feljetonistu. Nuo 1960 m. žurnalo, nuo 1995 m. laikraščio „Šluota“ redakcijos literatūrinis darbuotojas, skyriaus vedėjas, atsakingasis sekretorius, 1991–1994 m. ir 1995–1998 m. – vyriausiasis redaktorius. Satyros ir humoro kūrinius spausdino ir kituose šalies laikraščiuose ir žurnaluose, rinkiniuose. Sudarinėjo ir redagavo UAB „Šluota“ leistą „Šluotos knygų lentynėlę“ bei kasmetinį „Šluotos kalendorių“. 

Savo sodyboje Maskoliškių kaime, organizavo teatrinius renginius Širvintų ir Vilniaus rajonų vaikams.

## Bibliografija
* *Lapė klastūnė*, vaikams, pasaka, Spauda, 1992 m.
* *Mūsų anekdotai*, humoras, anekdotai, 1995 m.

## Šaltiniai
Pikiruojamasis bombonešis

**Pikiruojamasis bombonešis** – bombonešis, pikiruojantis link taikinio prieš bombos numetimą, kad pasiektų didesnį tikslumą. Šio tipo bombonešiai buvo daugiausiai naudojami iki Antrojo pasaulinio karo ir jo metu.

Dažniausiai pikiruojamieji bombonešiai atakuodavo mažus arba judančius taikinius, į kuriuos tiksliai pataikyti kitais būdais būdavo sudėtinga. Pavyzdžiui, laivus ar tiltus.

Pikiruojamuosius bombonešius, kuomet jie nusileisdavo mesti bombas, būdavo sąlyginai nesunku apšaudyti nuo žemės. Tai jų bene didžiausias trūkumas. Po Antrojo pasaulinio karo, tobulėjant priešlėktuvinei gynybai, sąlyginai lėtus pikiruojamuosius bombonešius tapo labai lengva numušti. Tuo pačiu tobulėjo bombų nutaikymo įranga, todėl pikiravimas tapo nebūtinas, ir šių bombonešių buvo atsisakyta. Kai kurie lėktuvai dar šiek tiek pikiruodavo prieš mesdami bombą, tačiau nebe taip žemai ir staigiai, ir pati jų konstrukcija jau nebebuvo pritaikyta pikiravimui kitų galimybių sąskaita. Todėl jie jau nebelaikomi pikiruojamaisiais bombonešiais.

## Šaltiniai
## Nuorodos
Marius Aleksas Lukošiūnas

**Marius Aleksas Lukošiūnas** (g. 1962 m. lapkričio 7 d. Kaune) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, pedagogas.

## Biografija
1980 m. baigė Vilniaus S. Nėries vidurinę mokyklą, 1985 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete – žurnalistikos specialybę. 1989 m. apgynė disertaciją „Objektyvumo problema JAV masinės komunikacijos teorijoje“, socialinių mokslų daktaras.

1985–1987 m. Lietuvos radijo ir televizijos komiteto Jaunimo redakcijos redaktorius. 1987–1989 m. Maskvos universiteto Žurnalistikos fakulteto aspirantas, 1989–1992 m. – Vilniaus universiteto Žurnalistikos instituto asistentas, 1992 m. – Lietuvos televizijos Politikos direkcijos direktorius. 1992–1997 m. – Vilniaus universiteto Žurnalistikos instituto direktorius, nuo 1994 m. docentas,  Žurnalistikos katedros vedėjas. 1997–2000 m. Europos žurnalistikos centro Mastrichte projektų vadovas, 2000–2004 m. JTO misijos Kosove patarėjas, 2004–2005 m. Prezidento spaudos tarnybos vadovas, nuo 2005 m. UNESCO atstovybės Maskvoje patarėjas Komunikacijos ir informacijos programai, nuo 2010 UNESCO atstovybės Kaire (Egiptas) patarėjas Komunikacijos ir informacijos programai.Nuo 2014 UNESCO patarėjas Komunikacijos ir informacijos programai organizacijos bustinėje Paryžiuje. Dirba su UNESCO programomis, skirtomis stiprini spaudos laisvę visame pasaulyje.

Straipsnių masinės komunikacijos temomis paskelbė Lietuvos, Rusijos, JAV, Vokietijos moksliniuose žurnaluose ir kt. periodiniuose leidiniuose. Knygos „Towards a Civic Society: The Baltie Medias Long Road to Freedom“, 1993 m. skyriaus apie Lietuvos žurnalistiką redaktorius.

## Šaltiniai
Cushman & Wakefield

**Cushman & Wakefield** – privati nekilnojamo turto paslaugų įmonė įsikūrusi Niujorke 1917 metais. „Cushman & Wakefield“ turi 230 biurus 60 šalyse, joje dirba daugiau nei 13,000 darbuotojų. „Exor“ bendrovė įsigijo % 71,5 šios įmonės akcijų 2007 m. ir tokiu būdu tapo stambiausiu akcininku joje pakeisdama „Rockefeller Group“ pagrindinį dalininką.

## Veikla
„Cushman & Wakefield“ įmonė aptarnauja platų klientų ratą. Savo paslaugas ji teikia tiek smulkioms įmonėms tiek Fortune 500 klestinčioms bendrovėms. Savo veikla ji skaido į keturias pagrindines veiklos sritis:
* NT sandorių tarpinikavimo paslaugos, įskaitant biurų nuomos ir pramoninio bei komercinio nekilnojamojo turto pirkimo-pardavimo sandorius;
* kapitalo rinkos paslaugos, įskaitant nuosavybės pardavimus, investicijų valdymą, NT būklės vertinimą ir būsto paskolų finansavimą;
* klientų sprendimų paslaugos, įskaitant vientisų NT srategijų pateikimą stambioms bendrovėms ir nuosavybės savininkams;
* konsultavimo paslaugos, įskaitant verslui ir nekilnojamojam turtui teikiamas konsultacijas.

## Nuorodos
*Cushman & Wakefield Svetainė
Darius Lukoševičius (1963)

**Darius Lukoševičius** (g. 1963 m. balandžio 29 d. Vilniuje) – Lietuvos televizijos žurnalistas, laidų vedėjas.

## Biografija
1981 m. baigė Vilniaus S. Nėries vidurinę mokyklą, 1986 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete – žurnalistikos specialybę.

1985–1994 m. Lietuvos televizijos laidos „Panorama“ redakcijos išleidėjas, reporteris, laidos „Labas rytas“ vedėjas. Įkūrė laidą „Vakaro žinios“, jos vedėjas. 1994–1995 m. laidos „Ryto ratas“ televizijoje „Litpoliinter“, 1995–1996 m. – televizijoje LNK vedėjas. 1996–1998 m. televizijos LNK laidos „Žinios“, 1997–1998 m. taip pat ir laidos „Raudona linija“ vedėjas. 1998–1999 m. Baltijos televizijos laidos „Žinios“ vedėjas. 1999–2001 m. ūkio ministro atstovas spaudai. Nuo 2007 m. kompanijos „TVartas“ prodiuseris. 2014–2015 m. LRT televizijos laidos „Tautos balsas“ vedėjas.

## Šaltiniai
Algirdas Lukauskas

**Algirdas Lukauskas** (1922 m. vasario 14 d. Gargžduose – 1980 m. balandžio 25 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
Nuo 1944 m. laikraščio „Tarybų Lietuva“, 1945–1952 m. laikraščio „Tiesa“ redakcijos darbuotojas, 1952–1954 m. žurnalo „Lietuvos kolūkietis“ redaktorius. 1954–1980 m. laikraščio „Tiesa“ tarybinės statybos, žemės ūkio, vietinės spaudos, propagandos skyrių vedėjas, laikraščio korespondentas Šiaulių sričiai, laikraščio redaktoriaus pavaduotojas. 

## Bibliografija
* *Traktorininkas Antanas Banelis*, apybraiža, 1950 m.
* *Pakilęs galiūnas*, bendraautoris Antanas Marcinkevičius, 1961 m.

## Šaltiniai
Lietuvos teismo psichiatrijos asociacija

**Lietuvos teismo psichiatrijos asociacija** (**LTPA**) - savanoriška visuomeninė teismo psichiatrijos organizacija, vienijanti teismo psichiatrus, psichologus ir įvairių profesijų specialistus. LTPA veikla apima visą Lietuvos Respublikos teritoriją.

LTPA simbolika: graikų šviesos ir tamsos dievas Janus, pavaizduotas dviem veidais. Aplink jį įrašas „LIETUVOS TEISMO PSICHIATRIJOS ASOCIACIJA".

LTPA būstinė yra Vilniuje.

## Uždaviniai
*  Vienyti įvairių profesijų specialistus ir kitus asmenis, Lietuvos Respublikos piliečius, dirbančius teisėsaugos, teismo psichiatrijos, psichologijos ir nusikaltimų prevencijos srityje.
*  Rūpintis teismo psichiatrijos bei psichologijos mokslo vystymu, organizuoti mokslinius suvažiavimus, konferencijas ir simpoziumus.
*  Siekti, kad būtų kuriamos ir vykdomos asmenų su psichikos ir elgesio sutrikimais nusikalstamumo tyrimų ir prevencijos programos.
*  Skatinti ir remti įvairias asmenų su psichikos ir elgesio sutrikimais nusikaltimų prevencijos iniciatyvas.
*   Rūpintis ir remti atleistų nuo baudžiamosios atsakomybės ir priverstinai gydomų įvairias psichikos ligonių reabilitacines programas.
*  Bendradarbiauti su atitinkamomis ir kitose valstybėse veikiančiomis organizacijomis.
*  Rūpintis teismo ekspertų psichiatrų, psichologų kvalifikacija, dalyvauti ekspertų, psichiatrų, psichologų sertifikavime.
*  Padėti ginti profesinius ir socialinius interesus bei teises valstybinėse ir nevalstybinėse organizacijose.
*  Padėti analizuoti socialinės psichiatrijos būklę Lietuvoje, teikti pasiūlymus bei programas šiai sveikatingumo krypčiai vystyti.

## Narystė
Tikraisiais nariais gali būti teismo psichiatrai, psichologai, psichiatrai, kitų profesijų specialistai, studentai, rezidentai.

Rėmėjais gali būti asmenys ir visuomeninės organizacijos, privačios įmonės, materialiai ar kitaip remiančios šios organizacijos veiklą.

Garbės nariais gali būti asmenys, kurių veikla pasižymėjo nuopelnais teismo psichiatrijai, psichologijai.

## Prezidentai
*Dr. Jelena Marcinkevičienė.

## Šaltiniai