open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jonas Mackonis

**Jonas Mackonis-Mackevičius** (1922 m. lapkričio 9 d. Paąžuolė, Kaniavos valsčius – 2002 m. kovo 16 d. Vilnius) – Lietuvos tapytojas, dailėtyrininkas, rašytojas, humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
Brolis Rapolas Mackonis, žmona Liudmila Mackonienė-Mackevičienė, sūnus Vigirdas Mackevičius. 1948 m. baigė Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institutą, 1968 m. menotyros kandidatas.

1948–1951 m. Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės instituto, 1951–1989 m. Lietuvos dailės instituto dėstytojas, nuo 1983 m. profesorius.

## Kūryba
Nuo 1950 m. dalyvavo parodose; individualios parodos surengtos Vilniuje, Kaune (abi 1982 m.). Nutapė teminių kompozicijų („Audėjas“ 1971 m., „Dzūkų vestuvės“ 1974 m., „Filomatai“ 1979 m., „Pilėnai“ 1982 m., „Taip gimė Lietuvos opera“ 1986 m., „Barbora ir Žygimantas“ 1993 m., „Mindaugo karūnavimas“ 1997 m., „Šv. Brunonas Lietuvos žemėje – Anno Domini 1009“ 2002 m.), portretų (bitininko Šimo, 1970 m., vaikaičio Jogailos, 1973 m., Marija Šlapelienė, Beatričė Grincevičiūtė, abu 1977 m., Antanas Šabaniauskas, 1983 m., Martynas Mažvydas, 1997 m.), peizažų, daugiausia Vilniaus senamiesčio.

Paveikslams būdingas lyrizmas, statiška kompozicija, dekoratyvumas, smulkios, kruopščiai ištapytos detalės. Jo kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus.

Parašė dramos kūrinių, libretų operoms, scenarijų.

## Bibliografija
* Tiltas, drama, 1948 m.
* Piršliai, drama, 1958 m.
* Ulijona, drama, pastatyta 1962 m., išsp. 1963 m.
* Ledi Makbet iš Akmenės, drama, išsp. 1979 m.
* Vytautas Klova. Pilėnai, libretas, 1956 m.
* Vytautas Klova. Du kalavijai, libretas, 1965 m.
* Vytautas Klova. Amerikoniškoji tragedija, libretas, 1968 m.
* Balys Dvarionas. Dalia, libretas, 1959 m.
* Antanas Račiūnas. Saulės miestas, libretas, 1965 m.
* Antanas Belazaras, Auksinės marios, muzikinė komedija, libretas, su L. Janušyte, 1955 m.
* Benjaminas Gorbulskis. Naujametinis karnavalas, operetė, libretas,1965 m.
* Julius Janonis, kino filmo scenarijus, 1959 m.
* Antanas Žmuidzinavičius, monografija, 1957 m.
* Lietuvos scenografija, su G. Aleksiene, 1969
* Aleksandras Vitulskis, 1972 m.
* Boružės odisėjos, atsiminimai, 2003 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Asmeninė svetainė
Čvikliai

**Čvikliai** – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Šimonių, šalia plento Kupiškis–Utena. Iš rytų prieina Sokonių pelkė (botaninis draustinis).

## Etimologija

Spėjama, jog kaimo pavadinimas kilęs iš asmenvardžio *Čviklys, Cviklys*.

## Istorija

Manoma, kad kaimas atsirado XVIII a. pabaigoje – XIX a. pradžioje kaip Butėnų užusienis, priklausė Pienionių seniūnijai, vėliau – Puponių (Šimonių) valstybiniam dvarui. Spaudos draudimo laikais veikė slapta mokykla. 1936 m. išskirstytas į vienkiemius. 1949 m. spalio 31 d. įkurtas kolūkis „Gojelis“.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vimana (šventykla)

**Vimana** () – senovės indų šventyklų architektūrinis elementas. Pastatas sudarytas iš keturkampio plano laiptuotos piramidės pavidalo bokšto (sikaros) su kupolo formos viršūne, atviro portiko su kolonomis ir maldų salėmis (mantapamais). Kartais tarp portiko ir šventyklos būna į vestibiulį panaši patalpa.

Vimana statoma iš tašytų akmenų, tinkuojama, gausiai puošiama skulptūrinėmis kompozicijomis. Būdinga VI–VIII a. pietų Indijos architektūrai..

## Šaltiniai
Linksmų Kalėdų (filmas)

**Linksmų Kalėdų** (, , ) – 2005 m. prancūzų režisieriaus Kristijano Kariono karinė drama pasakojanti apie precedento neturinčią ir mažai kam žinomą Pirmo pasaulinio karo istoriją.

1914 m. gruodį Vokietijos, D. Britanijos ir Prancūzijos kariuomenių vadai nusprendė laikinai nutraukti mūšį ir Kalėdų naktį praleisti drauge. Vos prieš kelias akimirkas buvę mirtinais priešais skirtingų tautų kareiviai susėdo prie bendro Kalėdų vaišių stalo ir labai greitai įsitikino, kad visą laiką jie visi buvo tapę negailestingos karo propagandos įkaitais. Mūšio lauke pasigirdo Kalėdinių dainų ir melodijų garsai, kareiviai dalijosi nuoširdžiais palinkėjimais ir sveikinimais, o ryte draugiškai žaidė futbolą, laidojo žuvusius draugus ir negalvojo apie galimas pasekmes.

Filmo premjera įvyko 2005 m. gegužės 16 d. Kanų kino festivalyje.

## Siužetas

Vos per 100 metrų įrengtuose apkasuose karinius manevrus planuoja prancūzai ir britai, kurie suvienija jėgas bendram puolimui prieš vokiečius. Prancūzijos kariuomenei vadovaujančiam leitenantui Odeberui šis karas kelia baimę. Jis pergyvena dėl savų jaunuolių ir dėl seniai nematytos žmonos, gyvenančios vokiečių jau okupuotoje teritorijoje. 

D. Britanijos pajėgoms atstovauja škotai, o tarp jų labiausiai išsiskiria kunigas Palmeris, kuris savanoriškai dirba gydytoju ir stengiasi prižiūrėti du tautiečius brolius, nes jie iki šiol buvo įsitikinę, kad karas yra tik labai geras nuotykis. 

Vokietijos pusėje yra priverstas kovoti patirties neturintis žymusis tenoras Sprinkas, kuris mėgina įtikti nepatenkintam ir ambicingam vadui Horsmajeriui. Šventų Kalėdų išvakarėse į mūšio vietą atvyksta išskirtinį karinės vadovybės leidimą gavusi Sprinko mylimoji danų kilmės dainininkė Ana Sorensen, kuri įkvepia jį neįtikėtinam žygdarbiui. Virš Vokietijos kariuomenės bunkerių iškyla papuošta eglutė ir pasigirsta visiems gerai pažįstama kalėdinė daina, kurios melodiją išgirdę škotai užgroja dūdmaišiais. 

Netrukus trejų valstybių kareiviai susitinka neutralioje zonoje ir nutaria Kalėdų proga paskelbti laikinas paliaubas. Tačiau toks sprendimas įsiutina mūšiuose niekuomet nedalyvaujančius ir kabinetuose kariaujančius generolus….

## Aktoriai
* Diane Kruger – Ana Sorensen
* Natalie Dessay – Anos Sorensen balsas
* Benno Fürmann – Sprinkas
* Rolando Villazón – Sprinkas balsas
* Guillaume Canet – leitenantas Audebertas
* Gary Lewis – kunigas Palmeris
* DDaniel Brühl – Horsmajeris
* Dany Boon – Ponšelis
* Lucas Belvaux – Gueusselin
* Alex Ferns – Gordanas
ir kt.

## Išnašos

## Nuorodos
* Apdovanojimai ir nominacijos
Vaišnavizmas

**Vaišnavizmas** (sanskritu वैष्णव धर्म, IPA: [ʋəiˈʂɳəʋə ˈdhərmə]; *vaišnava dharma*) – viena pagrindinių hinduizmo šakų, kitos šakos būtų Šaivizmas, Smartizmas ir Šaktizmas. Ši hinduizmo srovė yra didžiausia. Ji sutelkta ties Višnaus garbinimu. Vaišnavų teologija gali būti apibūdinta kaip diferencijuotasis monoteizmas, kur Dievas yra vienas, bet turi daug įvairių pavidalų. Skirtingos vaišnavizmo atšakos garbina įvairius Višnaus pavidalus – avatarus – Krišną bei Ramą ir kitus; iš viso vaišnavizme minimi 10 pagrindinių avatarų . Esama įvairių vaišnavizmo krypčių bei 5 filosofinės mokyklos, kurios skirtingai nusako dievo santykį su individualia siela ir materija. Vaišnavizme didelę reikšmę turi bhakčio – Dievo meilės – doktrina. Su vaišnavizmu susiję daugelis Indijos liaudies kultų.

Vaišnavizmo tikėjimas ir praktika, ypač bhakti ir bhakti jogos koncepcijos yra daug pagrįstos Upanišadomis ir susijusios su Vedų ir Puranų tekstais, tokiais kaip Bhagavad-gita, Padma Purana, Višnu Purana ir Bhagavata Purana.

Vaišnavų Agamos aprašo Višnų kaip „aukščiausiąją esybę ir visos egzistencijos pagrindą“. Tai paaiškinta Katha Upanišadoje 2.2.13: nityo nityanam cetanas cetananam / eko bahunam yo vidadhati kaman, " Yra amžina viršiausia gyva esybė iš visų gyvų esybių, kuri išpildo visų kitų amžinų sąmoningų būtybių norus. "

Vaišnavizmo sekėjai vadinami vaišnavais arba vaišnavitais. Žinojimas apie šį tikėjimą, jo pripažinimas ir augimas už Indijos ribų paskutiniaisiais laikais gana žymiai padidėjo. Tradicijos Gaudija vaišnavų šaka žymiai padidino vaišnavizmo tarptautinį žinomumą nuo praeito amžiaus vidurio, daugiausiai per Tarptautinės Krišnos Sąmonės Bendrijos, įsteigto Bhaktivedantos Svamio Prabhupados 1966 m., veiklą ir geografinę plėtrą, taip pat ir dar naujesniais laikais, per kelias kitas vaišnavų organizacijas, pamokslaujančias Vakaruose, kaip pvz., Šrilos Bhaktivedantos Narajanos Maharadžo „Pure Bhakti Yoga Society“ („Grynosios bhakti jogos bendrija“).

## Vaišnavizmo teologinės srovės ir tradicijos

Vaišnavų *sampradajos* – teologinės srovės arba mokyklos, tradicijos – apibūdinamos keliais pagrindiniais bruožais: kas yra steigėjas (nuo kurio kyla *sampradajos* pavadinimas); kas yra pagrindinis *ačarja* (t. y. mokytojas, kuris moko savo pavyzdžiu); kokia yra filosofinė sistema; kokie Vedanta-sūtros komentarai parašyti *sampradajoje*; ir kokia garbinama dievybė. Pagal hinduizmo šventraštį Padma Puraną, yra keturios autentiškos pagrindinės sampradajos. Jos toliau išsišakoja į smulkesnes sampradajas. Tokiu būdu yra pakankamai nemaža vaišnavizmo tradicijų įvairovė.

## Išnašos
Rapolas Mackonis

**Rapolas Mackonis** (iki 1940 m. *Mackevičius*, 1900 m. lapkričio 29 d. Paąžuolė, Kaniavos valsčius – 1982 m. sausio 9 d. Vilnius) – Lietuvos rašytojas, žurnalistas, visuomenės veikėjas.

## Biografija
Brolis Jonas Mackonis. 1924 m. baigė Vytauto Didžiojo gimnaziją Vilniuje, laisvojo klausytojo teisėmis studijavo humanitarinius mokslus Vilniaus universitete.

Bendradarbiavo leidiniuose 1925–1928 m. „Kelias“, nuo 1928 m. – „Vilniaus rytojus“, „Vilniaus aidas“, „Aidas“, „Jaunimo draugas“, „Menas ir literatūra“, „Vilniaus varpas“, „Lietuviškas baras“, „Lietuvos aidas“, „Naujoji Romuva“. 1939 m. spalio 28 d. – 1940 m. birželio mėn. dienraščio „Vilniaus balsas“, 1941–1943 m. „Naujoji Lietuva“ redaktorius. 1939–1940 m. – Vilniaus radiofono bendradarbis. Bendradarbiavo leidiniuose „Lietuviškas baras“, „Lietuvos aidas“, „Naujoji Romuva“, „Tėviškė“. Rašė slapyvardžiais *Bronius Girinis, Galindų ainis* ir kt.

Nuo 1939 m. buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. Lietuvių mokslo draugijos, Lietuvių rašytojų draugijos ir kitų lietuviškų draugijų narys. 

Kartu su kitais Lietuvos inteligentais 1943–1945 m. nacių kalintas Štuthofo koncentracijos stovykloje. Išėjęs į laisvę iki 1952 m. gyveno Lenkijoje, čia lenkų saugumo suimtas ir perduotas sovietiniam saugumui, nuteistas ir įkalintas sovietiniame lageryje, Kemerovo srityje. 1956 m. amnestuotas, grįžo į Vilnių. 1962–1982 m. dirbo Lietuvos dailės muziejuje.

## Kūryba
Parašė istorinių apysakų apie spaudos draudimo laikotarpį, biografinių apybraižų, apysakų Vilniaus krašto lietuvių valstiečių ir inteligentų socialinėmis temomis, apie kalėjimą Štuthofo koncentracijos lageryje (1948 m.), prisiminimus apie B. Sruogą (1957 m.), esė, apybraižų, literatūrinių portretų eskizų.

## Bibliografija
* *Kovoje už gimtąją kalbą*, 1929 m.
* *Pilkieji didvyriai*, apysaka, 2 d. 1929–1930 m.
* *Daktaras [[Jonas Basanavičius]]*, 1930 m.
* *[[Teodoras Narbutas]]*, 1939 m.
* *Čia mūsų žemė*, apysaka, 1935 m.
* *Kapinės*, apysaka, 1936 m.
* *Sunkus kelias*, apysaka, 1937 m.
* *Iš kavinės į kavinę*, esė, 1994 m.
* *Dvylika Vilniaus kunigų*, apybraiža, 1994 m.
* *Senoji vilniečių karta*, 1999 m.

## Šaltiniai
Lietuvos policija

**Lietuvos policija** – lietuviška teisėsaugos institucija (policija).

## Istorija
Iki 1924 m. ir 1940–1990 m. vadinta milicija ( 'karo tarnyba'). 1924 m. sausio 1 d. *milicija* pervardyta į *policiją*. Veiklą reglamentavo įstatymai ir statutai. Pagrindiniai jų: 1920 m. gegužės 14 d. Milicijos įstatymas, 1935 m. gegužės 19 d. – Valstybinio saugumo departamento statutas, Policijos aplinkraščių Sąvadas ir Instrukcija policijos tarnautojams.

Iki 1933 m. viešoji policija pavaldi savivaldybėms ir LR VRM, nuo 1933 m. kriminalinė ir valstybės saugumo policija perduotos valstybės saugumo departamentui, kitos policijos rūšys buvo pavaldžios policijos departamentui ir apskričių viršininkams.

1936 m. įsteigta Vandens kelių policija prie Susisiekimo ministerijos.

Atkūrus nepriklausomybę, 1990 m. gruodžio 11 d. priimtas Lietuvos Respublikos policijos įstatymas.

## Struktūra
Lietuvoje policija sudaryta iš kriminalinės ir viešosios. Jas jungia Policijos departamentas.

## Policijos laipsniai

## Galerija

Flag of the Police of Lithuania.svg|Policijos vėliava}}
Lietuvos policija by Augustas Didzgalvis.jpg|Lietuvos policininkai
Lithuanian policeman in interwar Kaunas, Lithuania.jpg|Tarpukario Lietuvos kelių policininkas reguliuoja eismą Kaune, K. Donelaičio g.
Pareigunine by Augustas Didzgalvis.jpg|Policijos departamentas Saltoniškėse (Vilnius)
Vilniaus AVPK by Augustas Didzgalvis.jpg|Vilniaus AVPK
Vln1PK by Augustas Didzgalvis.jpg|Vilniaus 1-asis komisariatas
Kauno AVPK by Augustas Didzgalvis.jpg|Kauno AVPK
LTPD Kns cruisers by Augustas Didzgalvis.jpg|Automobiliai
LTPD cruisers by Augustas Didzgalvis.jpg|Transportas


## Šaltiniai
Algimantas Mackus

**Algimantas Mackus** (1932 m. vasario 11 d. Pagėgiai – 1964 m. gruodžio 28 d. Čikaga) – lietuvių poetas.

## Biografija
1944 m. su tėvais pasitraukė į Vakarus, nuo 1949 m. gyveno JAV. Studijavo Ruzvelto universitete Čikagoje. Nuo 1954 m. dirbo lietuvių radijo programoje „Margučio radijas“. Leidiniuose „Aidai“, „Dirva“, „Draugas“, „Literatūros lankai“, „Margutis“, „Metmenys“ ir kt. paskelbė recenzijų, literatūros ir meno kritikos straipsnių, esė, publicistikos. 1962–1964 m. žurnalo „Margutis“ redaktorius.

„Šviesos“ sambūrio pirmininkas, vėliau „Santara-Šviesa“ valdybos narys, nuo 1958 m. knygų leidimo organizatorius. 1963 m. su kitais suorganizavo knygų leidimo klubą. Po jo tragiškos žūties automobilių katastrofoje šis klubas pavadintas A. Mackaus knygų leidimo fondu.

## Kūryba
Žymiausias bežemių kartos atstovas, vadinamosios neornamentuotos kalbos poetas. Debiutavo tradicinės lyrikos rinkiniu „Elegijos“ (1950 m., slapyvardis A. Pagėgis), jame gausu tėvynės ilgesio, tremties skausmo motyvų. Rinkinyje „Jo yra žemė“ (1959 m.) tremtis traktuojama kaip iššūkis Dievo, poetinės kalbos, tiesos supratimui. Rinkiniams „Neornamentuotos kalbos generacija ir augintiniai“ (1962 m.), „Chapel B“ (išl. 1965 m.) būdinga nauja tremties ir poezijos traktuotė. Jis tiesiogiai neišsižada Dievo, bet kalba apie nesusitikimą, situaciją, kai Dievas nebedalyvauja žmogaus egzistencijoje. Jo neornamentuotos kalbos stilistika darė didelę įtaką išeivijos poetams. Parašė dramą „Slėptuvė“ (1976 m. išsp. „Aiduose“, „Naujienose“). Išvertė Rytų, B. Pasternako poezijos.

## Bibliografija
* Poezija, 1972 m.
* Augintinių žemė, 1984 m.
* Ir mirtis nebus nugalėta, 1994 m.
* Trys knygos, 1999 m. 

## Šaltiniai
Viršila

**Viršila** – karinis laipsnis ir pareigos Lietuvos ir kai kuriose kitose kariuomenėse, dažniausiai aukštesnis už seržantą. Viršilos laipsnį suteikia dalinio vadas arba vyresnysis karininkas. Viršilos laipsnis taip pat naudojamas Lietuvos policijoje ir yra aukštesnis už vyresniojo policininko bei žemesnis už inspektoriaus laipsnį.

## Karinis laipsnis
Viršila – puskarininkių lygio karinis laipsnis.

### TSRS ir Rusija

#### Armija
TSRS armijoje viršilos laipsnis (, *staršina*) buvo įvestas 1935 m. rugsėjo 22 d.
Dabar Rusijos armijoje viršilos laipsnis suteikiamas:
* geriausiems vyresniesiems seržantams, ištarnavusiems seržantų pareigybėse ne mažiau pusės metų ir paskirtiems į pareigas, kurias turi užimti viršilos.
* atestuotiems vyresniesiems seržantams, kai juos paleidžia į atsargą.

#### Laivynas
Laivyne armijos viršilos laipsnį atitinka *[[vyriausiasis laivo viršila]]* ().

Laivyne viršilomis vadinami ir armijos seržantus atitinkantys laipsniai:
* *[[vyriausiasis viršila]]* – armijos vyresnysis seržantas
* *pirmojo laipsnio viršila* – armijos seržantas
* *antrojo laipsnio viršila* – armijos jaunesnysis seržantas

### Lietuva
Viršilos laipsnis egzistavo Lietuvos kariuomenėje iki 1940 m., tai buvo aukščiausias puskarininkio laipsnis.

Atkūrus Lietuvos kariuomenę buvo atkurtas ir viršilos laipsnis (laivyne jį atitinka *[[laivūnas]]*). Dabartinėje Lietuvos kariuomenėje viršila yra antras aukščiausias puskarininkių laipsnis, vyresnis už štabo seržantą. Jį suteikti gali dalinio vadas vyresnysis karininkas. Viršila į aukštesnį laipsnį gali pretenduoti ištarnavęs viršila ne mažiau kaip trejus metus.

Profesinės karo tarnybos viršilos į atsargą išleidžiami sukakus 56 m.


Vaizdas:LT-Army-OR8.gif|Sausumos pajėgų viršilos antpetis
Vaizdas:OR-8 viršila.jpg|KOP viršilos antpetis
Vaizdas:OR-8 laivūnas.jpg|KJP laivūno (viršilos) antpetis


## Karinės pareigos
Pareigos kuopoje ar baterijoje. Viršila yra tiesioginis kareivių ir seržantų (puskarininkių) vadas, atsako už vidinę tvarką, drausmę, ginkluotę ir kitą nuosavybę.
Pavaldus kuopos vadui. Kai nėra karininkų, pakeičia juos.

Rusijoje į kuopos (baterijos) viršilos pareigas skiriami liktiniai seržantai arba praporščikai.

## Lietuvos policija
Viršila – aukščiausias pirminės grandies pareigūnų laipsnis. Jis vyresnis už vyresnįjį policininką, bet jaunesnis už inspektorių.

Pirminės grandies pareigūnų policijos laipsniai yra:
* jaunesnysis policininkas;
* policininkas;
* vyresnysis policininkas;
* viršila.

Viršilos gauna prie algos priedą už turimą viršilos laipsnį, kurio koeficientas yra 0,3 bazinio lygio.

Viršilai aukštesnis laipsnis gali būti suteiktas tik pakėlus kvalifikaciją, įgijus aukštąjį išsilavinimą ir paskyrus į atitinkamas pareigas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Policijos pareigūnų laipsnių ženklai  (iliustracijos)
Kardinolai archamijos

**Kardinolai archamijos** (*Archamia*) - kardinolinių (*Apogonidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* *[[Archamia ataenia]]*
* *[[Archamia biguttata]]*
* *[[Archamia bilineata]]*
* *[[Archamia bleekeri]]*
* *[[Archamia buruensis]]*
* *[[Archamia flavofasciata]]*
* *[[Archamia fucata]]*
* *[[Archamia leai]]*
* Dėmėtauodegis kardinolas *[[Archamia lineolata]]*
* *[[Archamia macroptera]]*
* Mozambikinis kardinolas *[[Archamia mozambiquensis]]*
* *[[Archamia zosterophora]]*

## Nuorodos
* Akvariumas.com
Siera Nevada

**Siera Nevada** (, „snieguotasis kalnagūbris“) gali reikšti:

* Siera Nevada – kalnai JAV, Kalifornijoje;
* Siera Nevada – kalnai Ispanijoje;
* Siera Nevada de Lagunas Bravas – ugnikalnių kompleksas Argentinoje ir Čilėje;
* Sierra Nevada de Merida – kalnagūbris Venesueloje;
* Sierra Nevada – kalnagūbris Meksikoje;
* Siera Nevada de Santa Marta – kalnų masyvas Kolumbijoje;
* Siera Nevada – ugnikalnis Čilėje;
* Siera Nevados nacionalinis parkas – nacionalinis parkas Ispanijoje.
Siera Nevada (Ispanija)

**Siera Nevada** () – kalnų masyvas pietų Ispanijoje, Andalūsijoje, Andalūsijos kalnų dalis. Aukštis iki 3479 m, Mulaseno kalnas (aukščiausia vieta kontinentinėje Ispanijoje). Siera Nevada susidarė alpinės orogenezės metu. Kalnai sudaryti iš kristalinių uolienų, viršūnės alpinio tipo.

Iki 1913 m. čia buvęs *Corral de la Veleta* ledynas buvo piečiausias Europoje ledynas. Šiuo metu toks yra Kalderono ledynas Italijos Apeninuose. Yra geležies rūdų telkiniai. Svarbi Ispanijos kalnų turizmo sritis. Dalis kalnų įeina į Siera Nevados nacionalinį parką. Yra Siera Nevados observatorija.

## Šaltiniai
Dantytieji kardinolai

**Dantytieji kardinolai** (*Cheilodipterus*) – kardinolinių (*Apogonidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* *[[Cheilodipterus alleni]]*
* *[[Cheilodipterus arabicus]]*
* *[[Cheilodipterus artus]]*
* *[[Cheilodipterus intermedius]]*
* *[[Cheilodipterus isostigmus]]*
* *[[Cheilodipterus lachneri]]*
* Didžiadantis kardinolas *[[Cheilodipterus macrodon]]*
* *[[Cheilodipterus nigrotaeniatus]]*
* *[[Cheilodipterus novemstriatus]]*
* *[[Cheilodipterus parazonatus]]*
* *[[Cheilodipterus persicus]]*
* *[[Cheilodipterus pygmaios]]*
* Penkiadryžis kardinolas *[[Cheilodipterus quinquelineatus]]*
* *[[Cheilodipterus singapurensis]]*
* *[[Cheilodipterus zonatus]]*

## Nuorodos
* Akvariumas.com
Apvaliagalviai kardinolai

**Apvaliagalviai kardinolai** (*Sphaeramia*) – kardinolinių (*Apogonidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* *[[Sphaeramia nematoptera]]*
* Apvaliagalvis kardinolas *[[Sphaeramia orbicularis]]*

## Nuorodos
* Akvariumas.com
Globus

**Globus** (kartais Immediate Music vardu) – prodiuserių, vokalistų ir muzikantų projektas, priklausantis kompanijai Immediate Music, kuriančiai muziką filmams. Pagrindiniai kompozitoriai – Yoav Goren ir Jeffrey Fayman. 2006 m. liepos 26 d. Londono Grand Hall Globus pristatė pasaulinę premjerą.

2006 m. JK, o 2008 m. JAV Globus išleido debiutinį albumą *Epicon*.

2011 m. išleido antrąjį albumą *Break From This World*.

## Diskografija
* *Epicon* (2006 m.)
* *Break From This World* (2011 m.)
## Nuorodos
*
Triba

**Triba** () – mokslinės klasifikacijos kategorija. Ji aukštesnė nei gentis, bet žemesnė nei šeima ar pošeimis. Apima giminingas gentis. Kai kada didelės tribos savo ruožtu smulkiau skirstomos į potribius.

## Išnašos
Kiprijonas Maculevičius

**Kiprijonas Maculevičius** (1830 m. – apie 1906 m.) – Lietuvos architektas.

## Biografija
 
1854 m. baigė Peterburgo dailės akademiją. 1879–1893 m. dirbo Vilniaus miesto architektu.

Suprojektavo apie 50 pastatų. K. Tiškevičienės rūmams 1884 m.; Žygimantų g. 1/8, dabar Lietuvos mokslų akademijos biblioteka), J. Tiškevičiaus rūmams su oranžerija (1895 m.; Žygimantų g. 3) būdingas Florencijos ir Venecijos renesanso stilius. Neorenesanso formas taikė nuomojamų namų fasaduose: evangelikų reformatų kolegijos name (1882 m.; Pylimo g. 20, pastato laiptinės apšviestos piramidiniais stoglangiais), namuose Pamėnkalnio g. 29, Vrublevskio g. 4 ir 6, Pylimo g. 27, Sodų g. 15, Tilto g. 9 (visi pastatyti XIX a. 9 dešimtmetyje). Suprojektavo lakoniškų fasadų žydų amatų mokyklos pastatą (Islandijos g. 3), vieną pirmųjų Vilniuje laikiną cirko paviljoną Katedros aikštėje (G. Ciniselli cirko gastrolėms, 1880 m.), manoma, suprojektavo J. Montvilos namą (Gedimino pr. 17). 1890 m. rekonstravo Jono Delamarso namą Pilies g. 16.

## Šaltiniai
Liudgardas Maculevičius

**Liudgardas Maculevičius** (1917 m. birželio 16 d. Feodosija – 2004 m. gruodžio 30 d. Vilnius) – Lietuvos kino režisierius, scenaristas.

## Biografija
1943 m. baigė Kinematografijos institutą Maskvoje, mokytojas režsierius Sergejus Eizenšteinas. Dirbo kino studijoje „Mosfilm“, Centrinėje dokumentinių filmų studijoje. Nuo 1944 m. Lietuvos kino studijos (iki 1956 m. veikė kitais pavadinimais) režisierius.

## Kūryba
Sukūrė apie 1000 kino žurnalo „Tarybų Lietuva“ dalių (tarp jų – ir pirmąsias 1944 m.), pirmąjį spalvotą ilgametražį dokumentinį filmą „Tarybų Lietuva“ (1951 m., su rež. J. Poselskiu, Stalino  premija, su kitais, 1952 m.).

Kiti dokumentiniai filmai: Petras Cvirka (1947 m., su rež. I. Krovčiunovskiu), „Klaipėda“ (1953 m.), „Daina lydi darbą“ (1955 m.), „Draugystės dienos“ (1957 m.), „Lietuviškos vestuvės“ (1958 m.), „Dainos jaunystė“ (1960 m.), „Raudonstogė kaimo rytdiena“ (1976, TSRS filmų apie architektūrą festivalio Maskvoje diplomas 1978 m.), „Keturių žirgų riteris“ (1984 m., apie V. Mikėną). Parašė kai kurių savo filmų scenarijus.

## Šaltiniai
Šiaulių šv. apaštalų Petro ir Povilo cerkvė

**Šiaulių Šv. apaštalų Petro ir Povilo cerkvė** stovi Šiauliuose. Priklauso Šiaulių Šv. apaštalų Petro ir Povilo parapijai.

## Istorija

### Pirmoji cerkvė

Pirmoji Šv. Petro ir Povilo cerkvė Šiauliuose pastatyta 1864–1867 m. miesto centre. Anuomet stačiatikių tikėjimo žmonių buvo nedaug, tik 1,8 % visų miesto gyventojų. Tai daugiausia rusų tautybės žmonės. Jie telkėsi ir gyveno prie Šv. Petro ir Povilo cerkvės.  

### Karo metu

I pasaulinio karo metu čia buvo karo ligoninė. Vėliau atkurta parapija. Tačiau į pastatą pretendavo miesto valdžia, norėjusi čia įkurti magistratą. 1929–1933 m. teismuose cerkvės sklypas pripažintas miesto valdžiai, todėl cerkvė per mėnesį turėjo būti pašalinta. Tačiau jau 1935 m. pateiktas prašymas šalies valdžiai dėl naujos cerkvės ir 1936 m. pabaigoje ji buvo pastatyta Šiaulių stačiatikių kapinėse (švietimo ministerija skyrė 30.000 litų), nors nuo 1878 m. kapinėse jau stovėjo Šiaulių Visų gedinčiųjų Dievo Motinos ikonos cerkvė.

### Antroji cerkvė

1937 m., pastačius naują cerkvę stačiatikių kapinėse, čia pradėjo veikti stačiatikių centras. Bažnyčiai tada vadovavo šventikas Mikalojus Savickis. Stačiatikiai stengėsi išlaikyti senąją dogmatiką, laikėsi Rytų bažnyčios apeigų (jas atlikinėjo senąja bažnytine slavų kalba), Julijaus kalendoriaus datų, kuriomis vadovavosi per visas šventes. 1937 m. parapijoje buvo 1832 tikintieji. 1947 m. sovietų valdžia parapiją įregistravo, 1957 m. joje buvo apie 600 tikinčiųjų. Nuo 2009 m. parapijos kunigu paskirtas Oleg Štelman.

Sovietmečiu cerkvėje buvo leista melstis savo bažnyčios netekusiems Šiaulių evangelikų liuteronų parapijos tikintiesiems.

## Galerija


Vaizdas:Šiaulių Šv. apaštalų Petro ir Povilo cerkvė iš kairės (2009).jpg|Šiaulių Šv. apaštalų Petro ir Povilo cerkvė iš kairės *(2009)*
Vaizdas:Šiaulių Šv. apaštalų Petro ir Povilo cerkvės stogeliai (2009).jpg|Šiaulių Šv. apaštalų Petro ir Povilo cerkvės bokšteliai *(2009)*
Vaizdas:Siauliu Sentikiu staciatikiu cerkve (1).jpg|Šiaulių Šv. apaštalų Petro ir Povilo cerkvė iš priekio


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Orthodoxy.lt 
* Cerkvė žemėlapyje
* Šiaulių šv. Petro ir Povilo stačiatikių cerkvė
Kortreikas

**Kortreikas** – miestas vakarų Belgijoje, pasienyje su Prancūzija; V. Flandrijos provincijos centras. Yra Nyderlandų meno muziejus, dailės galerija. Mieste veikia universitetas.

## Istorija

Kortreikas minimas nuo VII amžiaus.

1989 m. mieste nukrito MiG-23 lėktuvas, kuris autopilotu ir nevaldomas žmogaus-piloto nuskrido ~1000 km.

## Sportas
* KV Kortrijk (futbolas)
Tytuvėnų Dievo Motinos ikonos „Kazanskaja“ cerkvė

**Tytuvėnų Dievo Motinos ikonos „Kazanskaja“ cerkvė** stovi Tytuvėnuose.

## Istorija

Laikinąją cerkvę Tytuvėnuose 1872 m. savo dvare pastatė A. Christianovičius, tačiau jau 1873–1875 m. pastatyta nauja akmeninė cerkvė. Parapija rūpinosi Raseinių ir Kolainių šventikai. Po II pasaulinio karo šventykla priskirta Raseinių parapijai, vėliau – Kolainių ir Šiaulių. Tarybų valdžia siekė šią cerkvę uždaryti: 1947 m. norėjo įrengti sandėlį, 1953 m. liepė sumokėti skolas, kurias dvasininkai sugebėjo padengti. Šiuo metu cerkvė yra Šiaulių Šv. apaštalų Petro ir Povilo cerkvės filija.


Vaizdas:TytuvenaiCerkve.JPG


## Nuorodos
* Orthodoxy.lt
Ukmergės Viešpaties Prisikėlimo cerkvė

**Ukmergės Viešpaties Prisikėlimo cerkvė** stovi Ukmergėje, veikia staiatikių Ukmergės Viešpaties Prisikėlimo parapija. Šalia cerkvės įsikūrusios Ukmergės stačiatikių kapinės.

## Istorija

Stačiatikių cerkvę 1868–1869 m. pastatė 28-osios artilerijos brigados vadas generolas majoras Ivanas Lemtiužnikovas. Ji pašventinta 1869 m. spalio 1 d., tą pačią dieną kaip ir Švč. Trejybės cerkvė, perstatyta į stačiatikių bažnyčią. Prisikėlimo cerkvė buvo kapinių bažnyčia, priskirta Švč. Trejybės cerkvei. Pirmojo pasaulinio karo metu šventovėje teikiuamos paslaugos nutrūko. 1919 m. Švč. Trejybės bažnyčią sugrąžinus katalikams, Prisikėlimo cerkvė tapo parapijine.

## Architektūra

Cerkvės pastatas yra medinis, vienos navos. Įėjimas į šventovę įrengtas iš vakarų pusės per prieangį. Virš stogo iškyla varpinės bokštelis su svogūno formos kupoliukku, kurį vainikuoja stačiatikių kryžius. Abiejose šventovės pusėse yra langai su žaliomis langinėmis. Cerkvėje stovi vienos eilės ikonostasas. Yra kilnojamojo turto vertybių.


2020. Ukmergė, stačiatikių cerkvė.JPG|Cerkvė 2020 m. 
2020. Ukmergė, stačiatikių cerkvė. 2.JPG|Galinė dalis


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Orthodoxy.lt
Bronislovas Mačernis

**Bronislovas Mačernis** (1945 m. spalio 15 d. Petrikaičiai, Kretingos valsčius – 1993 m. kovo 25 d. Šilutė) – Lietuvos sunkiaatletis, tarptautinės klasės sporto meistras, sunkiosios atletikos treneris.

## Biografija
Su tėvais išvežtas į Sibirą 1964 m. baigė Irkutsko kūno kultūros technikumą. Metus dirbo M. Golousnenskos vidurinės mokyklos kūno kultūros mokytoju, 1964–1967 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1967–1968 m. Klaipėdos sporto mokyklos, nuo 1968 m. Šilutės pagrindinės mokyklos kūno kultūros mokytojas, subūrė sunkiosios atletikos entuziastų grupę. Nuo 1970 m. sporto draugijos „Nemunas“ specializuotos olimpinio rezervo vaikų ir jaunių sporto mokyklos sunkiosios atletikos treneris. 1977 m. tarptautinės klasės sporto meistras.

Paruošė 8 sporto meistrus, 1 tarptautinės klasės meistrą. Respublikinės kategorijos sunkiosios atletikos teisėjas.

## Pasiekimai
* 1970-1980 m. daugkartinis Lietuvos sunkiosios atletikos ir rovimo čempionas.
* 1969-1971 m. TSRS kaimo draugijų daugkartinis čempionas ir rekordininkas.
* 1975 m. TSRS ir TSRS tautų spartakiados II pussunkio svorio sunkumų kilnojimo čempionas,
* 1978 m. TSRS rovimo vicečempionas.
* 1977 m. II pussunkio svorio rovimo pasaulio rekordininkas (išrovė 160 kg).

## Įvertinimas
* 1978 m. apdovanotas Lietuvos trenerio ženklu.
* 1983 m. suteiktas Lietuvos nusipelniusio trenerio vardas.
* 2004 m. „Sidabrinės nendrės“ premija (po mirties)
* Šilutėje vyksta B. Mačernio sunkiosios atletikos memorialas.

## Šaltiniai
Mykolas Mačiukas

**Mykolas Mačiukas** (*Mikas*, 1899 m. kovo 17 d. Gudeliai, Pilviškių valsčius – 1950 m. ? Ryga) – Lietuvos kariuomenės karininkas, generalinio štabo pulkininkas leitenantas, Lietuvos pasipriešinimo sovietinės okupacijos režimui veikėjas.

## Biografija
Nuo 1919 m. sausio 2 d. Lietuvos kariuomenės savanoris, tarnavo Antrajame pėstininkų pulke. 1919 m. gruodžio mėn. baigė Karo mokyklą, 1926 m. – Aukštųjų karininkų kursų Bendrąjį, 1937 m. – Generalinio štabo skyrių, 1936 m. – Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakultetą. 1937 m. generalinio štabo pulkininkas leitenantas.

Tarnavo įvairiuose Lietuvos kariuomenės daliniuose, nuo 1937 m. Kariuomenės štabe. 1940 m. birželio mėn. TSRS okupavus Lietuvą, 1940 m. rugsėjo 11 d. paskirtas LTSR respublikinio karinio komisariato šaukiamųjų karinio parengimo vyr. inspektoriumi.

Aktyvus 1941 m. Birželio sukilimo dalyvis, vienas jo vadovų, vėliau įsitraukė į antinacinį pasipriešinimą, Lietuvos aktyvistų fronto karinio skyriaus viršininkas. 1941–1943 m. Valstybinio stiklo fabriko direktorius. 

Okupantų suimtas ir 1943–1945 m. kalintas Štuthofo koncentracijos stovykloje. 1945 m. grįžęs į Lietuvą įsitraukė į antisovietinį pasipriešinimą. Slapstėsi Rygoje, gyveno svetima pavarde, ten jo ieškojo KGB. Manoma, 1950 m. žuvo Rygoje. Jo šeima 1948–1957 m. buvo tremtyje Sibire (Krasnojarsko kraštas).

## Įvertinimas
* 1928 m. Gedimino 4 laipsnio ordinas
* Vyčio kryžiaus 5 laipsnio ordinas (2001 m., po mirties)

## Šaltiniai
Živilė Antanina Mačionienė

**Živilė Antanina Mačionienė** (1933 m. lapkričio 21 d. Utenoje – 2023 m. sausio 11 d. Vilniuje) – Lietuvos architektė.

## Biografija
Vyras Zenonas Mačionis. 1958 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1958–1965 m. dirbo Miestų statybos projektavimo institute, 1965–1966 m. Techninės estetikos mokslo tyrimų instituto sektoriaus vadovė, 1966–1973 m. Komunalinio ūkio projektavimo instituto grupės vadovė, 1973–1989 m. dirbo Paminklų konservavimo institute (nuo 1987 m. Paminklų restauravimo institutas), nuo 1994 m. dirbo nuosavoje bendrovėje Vilniuje.

## Kūryba
Parengė projektų: Klaipėdos senamiesčio, Šuminų, Strazdų, Vaišnoriškių kaimų Aukštaitijos nacionaliniame parke regeneravimo, dvarų ir parkų Rokiškyje, Pandėlyje, Renave, Plungėje, Pikeliškėse, kapinių Plungėje, Nirtaičiuose (Radviliškio rajono savivaldybė), Rasų kapinėse Vilniuje, memorialinių sodybų – M. K. Čiurlionio Druskininkuose, S. Nėries Alvite, J. Basanavičiaus Ožkabaliuose (Vilkaviškio rajono savivaldybė), Vaižganto Kunigiškiuose I (Anykščių raj.) ir kitų restauravimo. 1973–1989 m. parengė skulptūrų architektūrinių dalių, paminklų ir skulptūrų restauravimo konservavimo projektų. 1958–1965 m. suprojektavo parkų, skverų, su kitais parengė Alytaus, Kelmės, Kupiškio bendruosius (buv. generalinius) planus.

## Šaltiniai
Zenonas Mačionis

**Zenonas Mačionis** (1933 m. rugpjūčio 12 d. Juostininkai, Raguvos valsčius – 2002 m. birželio 16 d. Vilnius) – Lietuvos chemikas, mokslo istorikas, fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
Žmona architektė Živilė Antanina Mačionienė. 1957 m. baigė Vilniaus universitetą. 1964 m. chemijos mokslų kandidatas.

1957–1959 m. dirbo „Elnio“ fabrike Šiauliuose, 1959–1962 m. Baltarusijos universiteto aspirantas, nuo 1962 m. Vilniaus universiteto dėstytojas; nuo 1969 m. docentas. 1991–1992 ir 1997 m. dirbo Kokolos technologijos institute.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritys – anijoninė polimerizacija, kumaroninės dervos, jų chemijos modifikavimas, katijoninių jonogeninių polimerizacija ir kopolimerizacija, kopolimerų taikymas praktikoje.

Parengė 11 mokomųjų priemonių (kai kurias su kitais), paskelbė straipsnių apie žymius Lietuvos chemikus ir jų darbus Vilniaus universitete. Normino lietuvių chemijos terminiją, „Chemijos terminų aiškinamojo žodyno“ (2 t. 2003 m.) rengimo iniciatorius, atsakingasis redaktorius. Išugdė polimerų chemijos specialistų, 1979 m. Vilniaus universiteto Chemijos fakultete įkūrė muziejų.

## Bibliografija
* Iš chemijos mokslo istorijos Lietuvoje, 1991 m.
* Profesorius Vincas Čepinskis, su J. Čepinskiu, 1992 m.
* Profesorius Kazys Daukšas, 2000 m.
* Vilniaus universiteto Chemijos fakultetas 1784–1944-1999, 2 t. 2001 m.
* Juostininkai: kaimas ir žmonės, 2001 m.

## Literatūra
* L. Kazlauskienė. Zenonas Mačionis. Bibliografinė rodyklė, Vilnius, 2003 m.

## Šaltiniai
Venantas Mačiekus

**Petras Venantas Mačiekus** (g. 1937 m. gegužės 13 d. Močiekuose, Rokiškio valsčius) – Lietuvos ekonomistas, kraštotyrininkas.

## Biografija
Mokėsi Žiobiškio pradžios mokykloje, 1955 m. baigė Rokiškio J. Tumo-Vaižganto gimnaziją (tuomet Rokiškio pirmąją vidurinę mokyklą). Trejus metus dirbo Žiobiškio kolūkyje, nepilnus metus – Žiobiškio apylinkės pirmininku.1964 m. baigė Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetą. 1962–1968 m. dirbo „Sigmos“ susivienijimo Valdymo sistemų projektavimo-konstravimo biure laborantu, ekonomistu, grupės vadovu, sektoriaus viršininku. 1968–2012 m. dėstė Vilniaus universiteto Ekonomikos bei Matematikos ir informatikos fakultetuose. 1995–1998 m. Lietuvos taupomojo banko, 1998–2001 m. Lietuvos žemės ūkio banko ekspertas.

1972–1997 m. Vilniaus universiteto kraštotyrininkų ramuvos vadovas, surengė 25 kompleksines kraštotyros ekspedicijas.

## Mokslinė veikla
Mokslinių darbų pagrindinės sritys: lietuvių papročių teisė, Lietuvos ekonomikos istorija. Monografijų serijos „Lietuvos valsčiai“ vienas pradininkų, nuo 1999 m. vadovavo trylikai leidyklos „Versmė“ ekspedicijų. Vietinių kraštotyros monografijų „Dieveniškės“ (1995 m.), „Sintautai“, „Žvirgždaičiai“ (1996 m.), „Žagarė“, „Obeliai. Kriaunos“ (1998 m.), „Plateliai“ (1999 m.), „Širvintos“, „Žiobiškis“ (2000 m.), „Tauragnai“ (2005 m.), „Obeliai. Kriaunos“ (2009 m., 2-as papild. leid.), „Vepriai“ (2010 m.), „Panemunėlis“ (2011 m.), „Juodupė. Onuškis“ (2012 m., su Jonu Šedžiu), „Kamajai“ (2016 m.) , „Pilviškiai“ (2020 m.), „Kazlų Rūda“ (2022 m.), ,,Panemunis. Čedasai. Suvainiškis“ (2024 m.) sudarytojas ir bendraautoris. Taip pat parengė knygas: „Dieveniškės“ (1995 m.), „Tradicinis Lietuvos kaimas: lietuvių etninės kultūros galvosūkiai“ (2013 m., su Aleksandru Ikamu), „Mikroekonomika“ (2017 m., su kitais).

## Bibliografija
* Lietuvos taupomasis bankas, su kitais, 1999 m.
* Kelias nuo Žemės banko iki Lietuvos žemės ūkio banko, su kitais, 1999 m.
* Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetas, 1940–2010, su kitais, 2010 m.
* Mikroekonomika (su kitais), 2017 m.

## Įvertinimas
* 1997 m. Jono Basanavičiaus premija.
* 2013 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžius.

## Šaltiniai
Juozas Juvencijus Mačys

**Juozas Juvencijus Mačys** (g. 1941 m. kovo 16 d. Aleksandravėlėje, Obelių valsčius) – Lietuvos matematikas, fizinių mokslų daktaras.

## Biografija

1963 m. baigė Vilniaus universitetą. 1964-1967 m. V. Steklovo matematikos instituto aspirantas. 1968 m. fizikos ir matematikos mokslų kandidatas, habilitacija 2007 m.

1967-1977 m. Fizikos ir matematikos, nuo 1977 m. Matematikos ir kibernetikos instituto (nuo 1990 m. Matematikos ir informatikos institutas) vyriausiasis mokslo darbuotojas.

1962 m. Lietuvos šaškių čempionas. Lietuvos jaunųjų matematikų komandos TSRS ir pasaulio olimpiadose vadovas nuo 1968 m. Sukūrė matematikos olimpiadų uždavinynų. Nuo 1991 m. Matematikos olimpiadų nacionalinio komiteto pirmininkas, nuo 1999 m. Nacionalinio matematikų konkurso „Kengūra“ pirmininkas.

## Mokslinė veikla

Mokslinių darbų svarbiausios kryptys: tikimybių teorijos ribinės teoremos ir stochastinių modelių stabilumas, matematikos mokymo metodika. Nustatė centrinės ribinės teoremos atsitiktinių nepriklausomųjų kintamųjų sumų be jokių apribojimų būtinas ir pakankamas sąlygas.

## Šaltiniai
The Hives

**The Hives** – Švedijos alternatyvaus roko grupė, susikūrusi 1993 metais. Išgarsėjo išleisdami kompiliaciją *[[Your New Favourite Band]]*.

## Albumai
* *[[Oh Lord! When? How?]]* (EP, 1996)
* *[[Barely Legal (album)|Barely Legal]]* (1997)
* *[[A.K.A. I-D-I-O-T]]* (EP, 1998)
* *[[A Killer Among Us]]* (EP, kartu su The Pricks) (1998)
* *[[Veni Vidi Vicious]]* (2000; perleistas 2002)
* *[[Your New Favourite Band]]* (2001 kompiliacija; perleistas 2002)
* *[[Tyrannosaurus Hives]]* (2004)
* *[[The Black and White Album]]* (2007)
* *[[Lex Hives]]* (2012)
Gedulas

**Gedulas** – asmens ar asmenų patiriamas sielvartas, liūdesys kam nors mirus bei su tuo susijęs žmogaus ar bendruomenės elgesys, papročiai ir kitos tradiciškai susiformavusios apeigos. Gedulo papročiai skiriasi priklausomai nuo kultūros ir (ar) šalies, tačiau daugelyje šalių turi ir panašių elementų, kaip kad tamsių, kuklių drabužių dėvėjimas. Gedintys asmenys (velionio artimieji, draugai, gerbėjai) dažnai atsiriboja nuo įprastos ar džiugios visuomeninės veiklos, gedulo laikotarpį skiria rimčiai, susitaikymui su netektimi, velionio pagerbimui; tikintys taip pat laikosi savo religijos papročių.

Tradiciškai krikščioniškose šalyse gedulas trunka iki metų. Tačiau pagal 11-ąjį Tarptautinės ligų klasifikacijos bei 5-ąjį Diagnostinio ir statistinio psichikos sutrikimų vadovus gedint artimojo asmens daugiau nei pusmetį gali būti nustatytas užsitęsusio gedulo sutrikimas.

Gedulas gali būti valstybinis, kai oficialiai skiriamas laikotarpis paminėti ir pagerbti mirusį svarbų valstybės asmenį, žuvusius piliečius ir pan. Lietuvoje išskiriama Gedulo ir vilties diena skirta pagerbti stalinizmo represijų aukų, karo ir pokario metais žuvusių žmonių atminimą.

## Šaltiniai
Metikalis

**Metikalis** – Mozambiko valiuta. ISO 4217 kodas – „MZN“. Padalintas į 100 sentavų.

## Istorija
1980 m. pirmasis Metikalis (MZM) pakeitė Mozambiko eskudą santykiu 1:1. Laikui bėgant, pirmasis metikalis vis labiau nuvertėjo, ir kai buvo pakeista senoji Rumunijos lėja ir atsirado naujoji Rumunijos lėja, pirmasis metikalis tapo labiausiai nuvertėjusia valiuta pasaulyje (24 500 metikalių už vieną JAV dolerį) iki 2005 m. rugpjūčio mėn., kol ja tapo Zimbabvės doleris. 2006 m. liepos 1 d. pirmąjį metikalį (MZM) pakeitė antrasis (MZN) santykiu 1000 MZM už 1 MZN.
Gliese 581 c

**Gliese 581 c** – egzoplaneta, esanti Svarstyklių žvaigždyne, nuo Saulės nutolusi 20, 4 šviesmečių. Planeta skrieja aplink labai blankią raudonąją nykštukę Gliese 581. Ji yra antra planeta pagal nuotolį ir trečia pagal dydį.

## Atradimas
Gliese 581 c planetą aptiko Šveicarijos astronomai, radialinio greičio metodu, naudodami Čilėje 3,6 m skersmens teleskopą 2007 m. balandžio 4 d. 2007 m. balandžio 24 d. buvo paskelbtas jos atradimas. Tą pačią dieną, astronomai atrado ir trečiąją Gliese 581 sistemos planetą – Gliese 581 d, kuri yra masyvesnė maždaug 8 kartus už Žemę ir aplink žvaigždę apskrieja per 84,4 Žemės paras.

Žvaigždė, skriejanti viena, juda tiesiai it styga. Žvaigždė, turinti planetą palydovę, kartu su ja sukasi aplink bendrą masių centrą – žvaigždė po truputį tampoma tai į vieną tai į kitą puse. Panašiai kaip disko metikas siūbuoja sukdamas sunkų diską. Dėl šios priežasties žvaigždės kelias tampa vingiuotas.

Tokiu būdu ieškant planetų, jas aptikti yra ganėtinai sunku, nes žvaigždės kelią planetos iškraipo labai nedaug ir pagal iškraipymus tiksliai įvertinti planetos parametrus yra sudėtinga. Todėl mokslininkai ieško tokių planetų sistemų, kurioms būtų galima taikyti okultacijos metodą.

Okultacijos metodą galima taikyti, kai planeta, skriedama apie savo žvaigždę kerta jos diską ir pritemdo žvaigždę. Tačiau netgi mūsų didžioji planeta Jupiteris sumažintų Saulės ryškumą tik 1, o Uranas – 0,1 procentų. Svarbu ir tai, jog Jupiteris Saulės disku slinktų 1 dieną per 12 metų, o Uranas tik 2 dienas per 84 metus.

## Planetos charakteristikos

Planeta aplink žvaigždę apskrieja per 13 Žemės parų, kadangi, ji yra 14 kartų arčiau savo žvaigždės, negu Žemė nuo Saulės. Nuo savo šviesulio ji yra nutolusi beveik 11 mln. km (0,073 a.v.). Atrastoji planeta yra 1,5 karto didesnė ir 5 kartais sunkesnė už Žemę. Jos gravitacijos jėga 2,24 kartus stipresnė už Žemės.

## Klimatas, galimas skysto vandens egzistavimas ir gyvybės zona
Kadangi raudonoji nykštukė Gliese 581 yra mažesnė ir šaltesnė už Saulę, Gliese 581 c skrieja vadinamoje gyvybės zonoje, kaip tik tokiu atstumu, kad planetoje vyrauja švelnus klimatas. Iš pradžių manyta, kad vidutinė Gliese 581 c temperatūra siekia nuo 0° C iki + 40° C, todėl atrodė labai tikėtina kad, ten gali tyvuliuoti skystas vanduo ar netgi egzistuoti gyvybė.
Bet vėliau atliktos Gliese 581 c klimato kompiuterinės simuliacijos parodė, kad anglies dioksidas ir metanas planetos atmosferoje gali sukelti šiltnamio efektą. Tai sušildytų planetą iki gerokai aukštesnių nei 100&nbsp;°C temperatūrų, kas neleistų egzistuoti skystam vandeniui. Dėl šių priežasčių viltys rasti gyvybę Gliese 581 c sumažėjo.

## Išnašos

## Nuorodos
* Plačiau apie šią planetų sistemą  (anglų k.)
Rodenticidai

**Rodenticidai** – pesticidų grupė, nuodai graužikams. Graužikus sunku naikinti dėl jų maitinimosi įpročių, nes prieš pilnai suėsdami rastą maistą, jie išbando mažą kasnelį, įsitikindami, kad tai nesukelia sutrikimų. Todėl efektyvus rodenticidas turi būti beskonis, bekvapis, mirtinos dozės bei uždelsto veikimo.

## Nuodai
Naudojama didelė įvairovė graužikų nuodų: antikoaguliantai, metalų fosfidai, kalciferolio (vitamino D) junginiai ir kt.

Antikoaguliantai stabdo kraujo krešėjimą, blokuodami vitamino K ciklą; priklausomai nuo antikoaguliantų tipo, graužikai miršta per kelias dienas ar savaites.

Fosfidai nunuodija gyvūną per 1 − 3 dienas – fosfidams reaguojant su organizmo virškinamojo trakto rūgštimis, susidaro nuodingos fosfino dujos. Paprastai naudojamas cinko fosfidas: tokie nuodai turi stiprų česnako kvapą ir atbaido kitus žinduolius, tačiau neatbaido paukščių.

Kalciferoliai sutrikdo kalcio ir fosfatų pusiausvyrą organizme, graužikuose nuodai sukelia hiperkalcemiją ir mirtis ateina per kelias dienas ar savaites. Kalciferolio ir antikoagulianto naudojimas kartu turi sinergetinių savybių, gaunamas ypatingai veiksmingas nuodas.

Visos šios grupės nuodų gali būti papildomos įvairiomis kitomis nuodų veiksmingumą didinančiomis medžiagomis.

## Grėsmė kitiems gyvūnams
Kai kurie nuodai (antikoaguliantai, kalciferoliai ir šių junginiai) kelia grėsmę ir kitiems gyvūnams, neretai apsinuodija paukščiai, šunys, katės, bei kartais žmonės. Įtarus apsinuodijimą šiomis medžiagomis, svarbu nedelsiant kreiptis gydytojų pagalbos, įtarus augintinio apsinuodijimą – skubios veterinaro pagalbos. Kaip priešnuodis antikoaguliantams naudojamas vitaminas K, kalciferoliams – hormonas kalcitoninas, gali būti taikomas kraujo perpylimas. Gydymą pradėjus vėliau nei parą po apsinuodijimo, augintinio išgyvenimo šansai maži (tuo tarpu dėl nuodų uždelsto veikimo, pastebimi apsinuodijimo požymiai pasireiškia tik po 18 - 36 valandų).
Jurgis Mačys

**Jurgis Mačys** (1912 m. lapkričio 30 d. Lubnai, Poltavos gubernija, Ukraina – 1980 m. gegužės 5 d. Babtai) – Lietuvos agronomas selekcininkas, žemės ūkio mokslų daktaras.

## Biografija
1936 m. baigė Žemės ūkio akademiją. 1937–1939 m. Prancūzijoje studijavo daržovių selekciją ir sėklininkystę. 1974 m. žemės ūkio mokslų daktaras.

1948–1956 m. dirbo Dotnuvos selekcijos stotyje, 1956–1980 m. – Vytėnų sodininkystės ir daržininkystės bandymų stotyje; 1963–1969 m. Daržovių selekcijos skyriaus vedėjas.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo sritis – daržovių selekcija ir sėklininkystė. Sukūrė 7 daržo augalų veisles: pomidorų „Vytėnų didieji“, „Ryčiai“, „Neris“, „Vytėnų konserviniai“; ridikėlių „Žara“; žiedinių kopūstų „Pirmuoliai“, „Gulbinai“, su kitais – morkų veisles „Garduolės“, „Šatrija“, „Gausės“, „Vytėnų nanto“; burokėlių „Vytėnų bordo“, „Kamuoliai“, „Nevėžis“ ir pomidorų veislę „Viltis“.

Iliustravo „Lietuvos pomologiją“ (1962 m.), „Daržovių sėklų katalogą“ (1973 m.).

## Bibliografija
* Pomidorai, su A. Šidlausku, 1968 m.
* Ridikėliai, 1975 m.
* Žiediniai kopūstai, 1975 m.

## Šaltiniai
Vladas Mačys

**Vladas Mačys** (1867 m. rugsėjo 5 d. Kazliškiai, Antanavo valsčius – 1936 m. vasario 12 d. Kaunas) – Lietuvos teisininkas, teisėtyrininkas procesualistas, VDU profesorius.

## Biografija
1889 m. baigė Maskvos universitetą. Studijuodamas priklausė Maskvos lietuvių studentų draugijai. Nuo 1890 m. Mintaujos teismo kandidatas, teisėjas. Jono Jablonskio inteligentų sambūrio dalyvis. 1918–1922 m. Kauno apygardos teismo pirmininkas. 1919 m. birželio 16 d. paskirtas Steigiamojo Seimo rinkimų įstatymui parengti komisijos nariu, nuo 1919 m. spalio 10 d. Steigiamojo Seimo Vyriausiosios rinkimų komisijos narys. 1923–1934 m. skaitė civilinio proceso ir civilinės teisės paskaitas Lietuvos universitete (nuo 1930 m. Vytauto Didžiojo universitetas), 1925–1926 m. šio universiteto sekretorius; nuo 1923 m. profesorius.

Paskelbė straipsnių periodinėje spaudoje („Šviesa“, „Ūkininkas“, „Varpas“, pasirašinėjo BI. Dieglio, BĮ. Dlg., Balandžio slapyvardžiais).

## Bibliografija
* Broliai! Jieszkokime, reikalaukime szviesos ir mokslo! (politinis publicistinis leidinys / redagavo Kazys Grinius),  1889 m.
* Civilinio proceso paskaitos, 1924 m.
* Socialinių teisių mokslo tikslas ir mūsų žemės reformos įstatymas, 1925 m.
* Pasimokykime ir juokdamies: iš įvairių tautų jumoro srities, 1929 m.
* Apie teismo kandidatų ir advokatų pasiruošimą, 1932 m.
* Apie šeimos santvarką ir moterų teises senovėje, 1934 m.

## Citatos
* Nuosprendis turi skambėti iš doro, sąžiningo, išmintingo žmogaus lūpų.

## Šaltiniai
Benediktas Vytenis Mačiuika

**Benediktas Vytenis Mačiuika** (g. 1927 m. lapkričio 16 d. Kaune) – JAV lietuvių politinis ir visuomenės veikėjas, istorikas, lietuvių kultūros tyrinėtojas, lituanistas, filosofijos daktaras (1963 m.). Dailės ir architektūros istoriko Jono V. Mačiuikos tėvas.

## Biografija
1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1946 m. Hanau baigė lietuvišką gimnaziją, 1946–1948 m. Heidelbergo universitete studijavo psichologiją ir filosofiją. 1949 m. atvyko į JAV. 1950–1958 m. Čikagos universitete studijavo ir tobulino diplomatijos, tarptautinės teisės ir ekonomikos, t. p. Rusijos istorijos žinias; nuo 1954 m. jo įvairiuose padaliniuose dirbo mokslinį darbą. Nuo 1958 m. dėstė Konektikuto universitete, nuo 1972 m. profesorius.

1947–1948 m. Heidelbergo universiteto lietuvių studentų draugijos pirmininkas. 1954 m. Čikagoje su kitais įkūrė organizaciją „Santara-Šviesa“. Nuo 1970 m. Lietuvos katalikų mokslų akademijos, nuo 1971 m. – Lituanistikos instituto narys. 1975–1987 m. dėstė lituanistikos seminaruose.

Monografijų „Lietuva per pastaruosius 30 metų“ (*Lithuania in the Last 30 Years*, 1955 m.), „Latvija – regioninė studija“ (*Latvia: An Area Study*, 1956 m.) vienas autorių. Parengė knygas „Lituanistikos instituto 1975 m. suvažiavimo darbai“ (*Proceedings of the Institute of the Lithuanian Studies 1975*; 1976 m.), „Skulptorius, rašytojas Vytautas Mačiuika, 1930–1999“ (2000 m.). JAV moksliniuose leidiniuose bei lietuvių spaudoje rašė apie TSRS vykdomą tautų pavergimo politiką, Lietuvos ir kitų okupuotų Baltijos šalių politinę, ekonominę, demografinę, socialinę ir kultūros būklę.

## Šaltiniai