open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gavialas

**Gavialas** (*Gavialis gangeticus*) − siaurasnukis krokodilas. Minta tik žuvimi. Seniau gavialai buvo gana plačiai paplitę pietų Azijos upėse, tačiau dabar sutinkami tik Indijoje ir Nepale. Kaip ir daugelis kitų krokodilų, gavialai medžiojami dėl odos. Dėl to dabar gavialai yra kritiškai nykstanti rūšis.

Šie didžiausi krokodilų šeimos nariai beveik nepasikeitė per 200 mln. metų. Patinas gali sverti iki 200 kg ir būti 6,4 m ilgio nuo snukio iki storos žvynuotos uodegos.

Gavialai gyvena švariame greitai tekančiame vandenyje. Žuvis jie griebia ilgais plonais nasrais, o smulkias žuvis nutveria aštriais dantimis. 

## Nuorodos
* Gavialinių šeima 
## Šaltiniai
Shaun Murphy

**Šonas Merfis** (; g. 1982 m. rugpjūčio 10 d. Nortamptone, Anglija) – profesionalus anglų snukerio žaidėjas ir 2005 m. pasaulio čempionas. Tapęs profesionalu 2001 metais, Merfis per karjerą padarė daugiau kaip 600 šimtinių serijų ir 8 maksimalius breikus.
Jo pergalė pasaulio čempionate buvo laikoma staigmena, nes jis į turnyrą pateko tik per atrankas. Dabar iš viso Merfis turi 12 reitinginių titulų. Jis užima 10 vietą bendrame čempionatų laimėtojų sąraše. 2019 m. pasaulio čempionato pirmame raunde rezultatu 10-0 įveikė Luo Honghao, tapdamas antru žaidėju, iškovojusiu triuškinamą pergalę.

## Nuorodos
* oficiali Šono Merfio svetainė
* profilis Europos biliardo ir angliškojo biliardo asociacijoje 
* Biografija svetainėje biogs.com
* BBC 2005 Pasaulio angliškojo biliardo čempionato World Snooker Championship aprašas
KK114

**KK114** – krašto kelias jungiantis Molėtus, Kaltanėnus ir Ignaliną. Kelio ilgis – 55,63 kilometro. Kerta Labanoro girią, Aukštaitijos nacionalinį parką.

Kelias prasideda Molėtuose, Vilniaus g. Eina Molėtų, Švenčionių ir Ignalinos rajonų savivaldybių teritorijomis. Didesnės gyvenvietės: Molėtai, Mindūnai, Labanoras, Kaltanėnai, Šakarva, Palūšė, Ignalina. Kelias, visu savo ilgiu eina per Aukštaitijos ežeryno teritoriją ir kerta Labanoro girios vidurį. Baigiasi Ignalinoje, Turistų g.

## Maršrutas


LabanoroGiria002.JPG|Labanoro girioje
Kelias 114.JPG|Prie Kaltanėnų
KK115

**Krašto kelias 115** – krašto kelias, jungiantis Ukmergę ir Molėtus. Kelio ilgis – 42,59 kilometro. Kelias, visame savo ilgyje yra iš asfaltbetonio dangos, dviejų juostų.

Kelias prasideda Ukmergėje, Antakalnio g., sankryžoje su Vilniaus g. Eina per Ukmergės ir Molėtų rajonų savivaldybių teritorijas. Svarbiausios gyvenvietės prie kelio – Liaušiai, Želva, Videniškiai. Baigiasi Molėtuose, Statybininkų g., žiedinėje sankryžoje su Vilniaus g.

## Maršrutas
KK116

**Krašto kelias 116** – kelias, jungiantis Širvintas ir Dūkštas. Kelio ilgis – 30,42 kilometro.

Kelias prasideda Širvintose, Plento g. Eina per Širvintų, Trakų ir Vilniaus rajonų savivaldybių teritoriją. Svarbiausios gyvenvietės – Musninkai, Kernavė. Baigiasi sankryžoje, kur  daro posūkį link Dūkštų, jiems likus 3 km.

## Maršrutas
Taimyro pusiasalis

**Taimyro pusiasalis** () − šiauriausias Azijos pusiasalis. Jis yra Rusijoje, Krasnojarsko krašte, tarp Karos jūros Jenisejaus įlankos ir Laptevų jūros Chatangos įlankos.

Pusiasalio plotas apie 400 000 km². Ilgis ~1000 km. ~40 km² užima ledynai. Šiauriausias taškas yra Čeliuskino kyšulyje. Iš pietvakarių į šiaurės rytus per Taimyro pusiasalį eina Byrangos kalnai (*горы Бырранга*) (aukščiausias taškas 1146 m), kitur − lygumos.

Didžiausi miestai:
* Norilskas (*Норильск*)
* Dudinka (*Дудинка*)

Didžiausios upės: Piasina (*Пясина*), Taimyra (*Таймыра*), Chatanga (*Хатанга*). Didžiausias ežeras − Taimyras (*Таймыр*).

## Taimyro tundra
Dideli Taimyro pusiasalio plotai yra daugiakampių lopinių tundra: pelkės ir nedideli ežerai, kalvagūbrių suskirstyti į netaisyklingų formų korį. Dėl nuolatinių šalčių ir atodrėkių Taimyre sutrūkinėjo žemė. Plyšiuose pamažu susidarantys ledo pleištai stumia žemę į paviršių, o atitirpus dirvai vanduo ima bėgti šlaitais.

Iki trijų mėnesių per metus pusiasalyje būna nuolatinė dienos šviesa, tačiau saulė pakyla neaukštai ir vidurvasarį oras įšyla tik iki 5&nbsp;°C. Žiemą saulė iš viso nepakyla: spindi tik Mėnulis ir Šiaurės pašvaistė.

Daugiametis įšalas yra vos ne visoje tundroje. Giliausiai žemė įšalusi maždaug 1370 m. Žiemą įšąla visa dirva, tačiau vasarą pašalas išeina ir ploname pelkėtame plote augalai ima leisti šaknis ir augti. Šiauriausioje dalyje atšilęs sluoksnis tėra 150−300 mm, tačiau kuo toliau į pietus, tuo jis gilesnis ir siekia apie 3 m, todėl ten auga beržai ir maumedžiai.

Kartais tundroje randama seniai išnykusių mamutų kaulų ar lenktų jų ilčių. Į dramblius panašūs mamutai, kurių aukštis siekė maždaug 4 m ties mentimis, o iltys buvo 4,5 m ilgio, kadaise gyveno Eurazijoje ir Šiaurės Amerikoje. Jie išnyko maždaug prieš 12 000 metų, tačiau liekanos, o kartais ir visas mamutas, randami užsikonservavę įšale.

## Nuorodos
* Taimyro nuotraukos  
* Straipsnis apie Taimyrą
KK117

**KK117** – krašto kelias, jungiantis Zarasus ir Obelius. Kelio ilgis – 40,95 kilometro.

Kelias prasideda Obeliuose, Vytauto g. Eina Rokiškio ir Zarasų rajonų teritorijomis. Svarbiausios gyvenvietės – Antazavė, Imbradas. Baigiasi Zarasuose, ties Sėlių aikšte.

## Maršrutas
KK118

**KK118** – krašto kelias, jungiantis Kupiškį ir Uteną. Kelio ilgis – 53,63 kilometro.

Prasideda Utenoje, Kupiškio g. Eina per Utenos, Anykščių ir Kupiškio rajonus. Ties Žaliąja per Šventąją pastatytas Vaižganto tiltas. Svarbiausios gyvenvietės – Vyžuonos, Svėdasai, Šimonys. Baigiasi ties Kupiškiu, sankryžoje su  keliu.

## Maršrutas
KK119

**Krašto kelias 119** – kelias jungiantis Molėtus ir Anykščius. Kelio ilgis – 42,46 kilometro. 

Kelias prasideda Molėtuose, S. Dariaus ir S. Girėno gatvėje, sankryžoje su . Eina Molėtų ir Anykščių rajonų teritorija. Šalia esančios didesnės gyvenvietės – Alanta ir Skiemonys. Už Skiemonių yra sankryža, su . Ruožas tarp A6 ir Anykščių, yra itin vingiuotas, kalvotas ir siauras. Jis žmonių buvo pramintas „Biržinka“. Baigiasi Anykščiuose, Liudiškių g., sankryžoje su .

## Maršrutas

|}
|}
Kulykolis (reikšmės)

**Kulykoliu** vadinami:
* Kulykolis − ežeras Kazachstane, Kustanajaus srityje;
* Kulykolis − mažas ežeras Kazachstane, Š. Kazachstano srityje;
* Kulykolis − gyvenvietė Š. Kazachstano srityje, prie Kulykolio ežerėlio.
Henzada

**Henzada** – miestas Pietų Mianmare, Ajejarvadžio provincijoje. Gyvena apie 311 tūkstančių žmonių.
Jenandžiaungas

**Jenandžiaungas** () – miestas vidurio Mianmare, prie Ajejarvadžio upės, Magvės regione. Svarbus naftos gavybos centras. Naftotiekiai į Čau ir Tanhlino naftos perdirbimo gamyklas.

## Šaltiniai
KK120

**KK120** – Lietuvos krašto kelias, jungiantis Radiškį (Vidiškių sen., Ukmergės raj.) ir Rokiškį. Kelio ilgis – 85,57 km. Kelyje yra 1 „juodoji dėmė“.

Kelias atsišakoja nuo plento  per dviejų lygių sankryžą netoli Radiškio tilto. Eina per Ukmergės, Anykščių ir Rokiškio rajono savivaldybių teritorijas. Svarbiausios gyvenvietės – Kavarskas, Anykščiai, Svėdasai ir Kamajai. Du kartus kerta Šventosios upę: Anykščiuose (Anykščių tiltas) ir kelio ruože tarp Anykščių ir Svėdasų (Mickūnų tiltas). Kamajuose kerta Šetekšnos upelį. Baigiasi Rokiškio apylinkėse, keturšalėje sankryžoje su  krašto keliu.

## Maršrutas
KK121

**Krašto kelias 121** – kelias, jungiantis Anykščius ir Panevėžį. Kelio ilgis – 57 km.

Prasideda Anykščiuose, Troškūnų g. Eina per Anykščių ir Panevėžio rajonų savivaldybių teritorijas. Svarbiausios gyvenvietės šalia kelio – Troškūnai, Miežiškiai ir Velžys. Baigiasi Panevėžyje, Velžio kelyje.

Tris kartus kerta Nevėžio upę (Gitėnų tiltas, Miežiškių aplinkkelio tiltas, Velžio tiltas).

## Istorija

Atkarpa tarp sankryžos su  iki pat Panevėžio tarnavo kaip pagrindinis kelias, jungiantis Vilnių su Panevėžiu, kol nebuvo nutiesta  automagistralė.

## Maršrutas

|}
|}
KK122

**Krašto kelias 122** – kelias, jungiantis Daugpilį ir Panevėžį. Kelio ilgis – 107,62 kilometrai.

Kelio kilometražas yra skaičiuojamas nuo Latvijos sienos, todėl kelio kilometrai pradedami skaičiuoti netoli Pasubatės kaimo, ties Lietuvos ir Latvijos siena. Kelias eina Rokiškio, Kupiškio ir Panevėžio rajonų teritorijomis. Miestai ir svarbiausios gyvenvietės šalia kelio – Obeliai, Rokiškis, Kupiškis, Noriūnai, Subačius, Karsakiškis, Paliūniškis ir Vaivadai. Baigiasi Panevėžyje, Senamiesčio g.

Šalia kelio, Gireišiuose, 10 km į vakarus nuo pagrindinės Rokiškio sankryžos, yra UNESCO pasaulio paveldo objektas - Struvės geodezinio lanko punktas.

Ties Panemunėliu kerta Nemunėlį, ties Subačiumi ir Karsakiškiu du kartus kerta Lėvens upę.


Krašto kelias 122.JPG|Kelias ties Palaukiais
Rokiškio rajonas, ženklas kelyje KK122.JPG|Nuo Latvijos pasienio (ties Subate)
Kelias KK122 Rokiškio raj.JPG|Kelias ties Pakriauniais
Paliūniškis, kelias 122.JPG|Kelias ties Paliūniškiu
Milo Venera

**Milo Venera** – helenistinio meno šedevras, vienas garsiausių meno kūrinių pasaulyje; nežinomo II a. pr. m. e. skulptoriaus skulptūra, rasta Egėjo jūros Melo saloje, Graikijoje.

## Skulptūros atradimo istorija
1819−1820 m. prancūzų karininkas Žiulis Diumonas d'Urvilis (*Dumont d’Urville*) dalyvavo Prancūzijos ekspedicijoje į Graikijos archipelagą. Užsukęs į Melo salą, jis netikėtai pamatė skulptūrą, kurią valstietis buvo neseniai atkasęs ir laikė ožkų garde. Diumontas d’Urvilis atpažino, jog tai graikų meilės deivės Afroditės (romėnams – Veneros) statula. Rankoje ji laikė Pario, pasirinkusio ją iš trijų gražiausių deivių, dovanotą obuolį. Nežinomas skulptorius sukūrė šedevrą: deivės atidengto torso švelnumas sudarė puikų kontrastą audinio, dengiančio jos apatinę kūno dalį, krintančioms gausioms klostėms. Ši statula turėjo tapti Prancūzijos nuosavybe.

Diumontas d’Urvilis įtikino Prancūzijos ambasadorių Konstantinopolyje pasiųsti kartu su juo į Melą diplomatą, įgaliotą statulą nupirkti. Tačiau tik jiems atvykus, valstietis ją buvo ką tik pardavęs Turkijos pareigūnui, ir lobis jau buvo supakuotas. Bet gavęs iš prancūzų didelį kyšį, valstietis staiga prisiminė, kad skulptūra jau pažadėta prancūzui, todėl turkams ji negali atitekti.

Venera buvo supakuota į dėžę, užkelta ant neštuvų ir skubiai nunešta į paplūdimį, kur prancūzų laukė laivas. Tačiau įtūžę turkai pasivijo prancūzus ir sukėlė muštynes, per kurias buvo nudaužtos abi statulos rankos. Jos niekada taip ir nebuvo atkurtos.

## Nuorodos

* Luvro muziejus: Milo Venera (Afroditė)  (anglų, prancūzų k.)
Mikalojus Radvila

**Mikalojus Radvila** (, 1546 m. – 1589 m. Naugarduke) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikas, Abiejų Tautų Respublikos valstybės veikėjas.

## Biografija

Kunigaikštis, kilęs iš kunigaikščių Radvilų giminės, Biržų-Dubingių atšakos, Mikalojaus Radvilos Rudojo ir Kotrynos Tomickos sūnus. Brolis Kristupas Radvila Perkūnas.

Paveldėjo Dubingių ir Bielicos dvarus. 1577 m. LDK medžioklis, 1579–1589 m. Naugarduko vaivada

## Šeima
Mikalojus Radvila buvo vedęs du kartus. 1574 metais pirma santuoka buvo su kunigaikštyte Aleksandra Višnioveckaite (m. iki 1582), Žytomiro seniūno, kunigaikščio Konstantino Višnioveckio (m. 1574) ir Anos Elžbietos Sveršč (m. 1582). Pirma santuoka buvo bevaikė. 

Antra santuoka buvo su Sofija Glebavičiūte, Lietuvos didžiojo kanclerio Jono Jurgio Glebavičiaus (apie 1480–1549) ir Sofijos Petkovič, nuo santuokos su kuria turėjo sūnų ir dvi dukteris: 

* Jurgis (1578–1613), Trakų kaštelionas;
* Kotryna, 1-mas vyras Žemaitijos kaštelionas Mikalojus Naruševičius, 2-ras vyras Užpalių seniūnas, Lenkijos Karalystės artilerijos generolas Petras Goraiskis;
* Sofija (1577–1614), 1-mas vyras nuo 1594 m. Žemaitijos seniūnas Jurgis Chodkevičius (apie 1570–1595), 2-ras vyras nuo 1597 m. Lietuvos didysis maršalka Kristupas Dorohostaiskis (1562–1615).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Trimitų herbo Radvilos  lenkų kalba

|-
Jurgis Radvila III

**Jurgis Radvila III** (, 1578 m. gruodžio 14 d. – 1613 m. vasario 13 d. Žiežmariuose) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikas, Abiejų Tautų Respublikos valstybės veikėjas.

## Biografija

Kunigaikštis, kilęs iš Gediminaičių Radvilų giminės, Naugarduko vaivados Mikalojaus Radvilos sūnus.

Mokėsi Strasburgo ir Bazelio universitetuose, po to keliavo po Vokietiją ir Šveicariją. Savo dėdės ir globėjo, Lietuvos didžiojo etmono Mikalojaus Kristupo Radvilos palaikyme Jurgis 1589 tapo Mozyriaus seniūnu, o 1590 metais – Anykščių. 1600 metais gavo Trakų kašteliono pareigybę. 1599 ir 1605 metais buvo išrinktas Lietuvos Tribunolo maršalka. 1600 metais buvo išrinktas pasiuntiniu į seimą.

Vadovaujant savo karinei įgulai dalyvavo Zebžydovskio rokoše vadovaujamo Krokuvos vaivados Mikalojaus Zebžydovskio 1606–1609 metais.

Valdė Dubingių dvarą (Vilniaus paviete), Bielyčią, Dokudovą, Lipičną ir Žirmūnus (Lydos paviete), Žurpanus, Gnezdilovičius Volberovičius (Ašmenos paviete), Indurą (Gardino paviete) ir kitus. В
## Šeima

1601 metais Jurgis Radvila vedė Sofiją Zborovską (m. po 1618), Karūnos lauko etmono ir Gnezno kašteliono Jano Zborovskio (1538–1603) ir Katerinos Konarskos dukterį, nuo santuokos su kuria palikuonių neturėjo.

## Valstybės tarnyba

1600 m. Trakų kaštelionas. Mirė nesulaukęs palikuonių, po jo mirties Dubingiai ir Belica perėjo Kristupo Radvilos Perkūno vaikams: Jonušui Radvilai ir Kristupui Radvilai Jaunajam.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Trimitų herbo Radvilos  lenkų kalba

|-
Bagachangajus

**Bagachangajus** () – vienas iš Ulan Batoro savivaldybės eksklavų, nuo centro nutolęs Mongolijos sostinės rajonas, dabar faktiškai yra miesto tipo gyvenvietė prie geležinkelio stoties. Rajono plotas yra 140 km². Dauguma gyventojų gyvena socialistinių laikų daugiaaukščiuose namuose miesto centre arba jurtose miesto pakraščiuose. Gyventojų metinis prieaugis – 5%.

## Pramonė ir transportas

Miesto pagrindas yra mėsos kombinatas  ir geležinkelio stotis Transmongolijos geležinkelio linijoje, atsišakojimo į Baganūrą (dar vienas Ulan Batoro eksklavas) vietoje. Per miestą vyksta krovininis ir keleivinis geležinkelio susisiekimas:
* į šiaurę su Ulan Batoru, Ulan Ude (Rusija),
* į pietus su Čoiru, Sainšandu ir Pekinu.
Per Bagachangajų eina plentas Ulan Batoras–Pekinas, miestas yra 50 km nuo Nalaicho ir 80 km nuo Ulan Batoro centro.

2005 m. mieste kinų kompanija pradėjo statyti naftos perdirbimo gamyklą.

## Karinės bazės

Mieste yra karinis aerodromas Maantas (Manita), kuriame anksčiau bazavosi Užbaikalės karinei apygardai priklausęs 104-asis naikintuvų aviacijos pulkas. Nuo 1990 m. aerodromas neeksploatuojamas. Karinis miestelis priklauso Mongolijos ypatingųjų situacijų ministerijai.

## Išnašos

## Nuorodos
* Bagachangajus palydovinėje nuotraukoje (Wikimapia). Kairėje (rytuose) matyti nenaudojamas Manitos karinis aerodromas ir karinė bazė.
Ledi Godiva

**Ledi Godiva** arba **Godgifu** – anglosaksų grafienė, Mersijos grafo *Leofrico* žmona, kuri pasak legendos prajojo per Koventrio miestą nuoga tam, kad jos vyras sumažintų mokesčius miesto gyventojams.

## Legenda
Koventrio gyventojai dėl vis didėjančių mokesčių galėjo būti visiškai nuskurdinti. Į šią situaciją įsikišo Leofrico žmona ledi Godiva. Gailėdama nelaimingų Koventrio žmonių, ji nuėjo pas savo vyrą prašyti, kad jis atidėtų mokesčių rinkliavą. Šis suerzintas jos užsispyrimo ir norėdamas padaryti galą įkyriems prašymams pateikė keistą pasiūlymą. „Užlipk nuoga ant savo arklio, − pasakė jis žmonai. − Ir prajok pro miesto turgų nuo vieno galo iki kito, kai jame bus susirinkę žmonės“. Jis pažadėjo, kad Godivai grįžus, jos noras bus išpildytas ir miesto žmonėms nereikės mokėti naujų mokesčių.

Leofricas tikėjosi, kad žmona, šokiruota ir susigėdusi, atsisakys šio siūlymo. Tačiau, jo nuostabai, ji sutiko. Kitą rytą visiškai nuoga, prisidengusi kūną gražiai krintančiais plaukais, ledi Godiva sėdo ant žirgo ir prajojo pro turgų. Leofricas neturėjo kito pasirinkimo, tik išpildyti jos prašymą ir panaikinti mokesčius. Taip ledi Godiva įėjo į istoriją.

XVIII a. Koventrio miestas vis dar gyrėsi esąs atleistas nuo mokesčių.

## Nuorodos

* Ledi Godivos legenda
Baganūras

**Baganūras** – ( 'Mažasis ežeras') – vienas iš dviejų Mongolijos sostinės Ulan Batoro savivaldybės eksklavinių rajonų. Rajono plotas – 620 km², jis ribojasi su Tiobo ir Chento provincijomis. 2013 m. rajone gyveno 27 440 žmonės.

## Šaltiniai
Jonušas Radvila I

**Jonušas Radvila I** (, 1579 m. liepos 22 d. Vilniuje – 1620 m. lapkričio 6 d. Šarline, Lenkija) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikas, Abiejų Tautų Respublikos valstybės ir karinis veikėjas.

## Biografija

Šventosios Romos imperijos kunigaikštis, kilęs iš Gediminaičių Radvilų Biržų – Dubingių giminės, Kristupo Radvilos Perkūno ir Kotrynos Ostrogiškės sūnus.

Vos sulaukęs 16 metų kartu su broliu buvo išsiųstas į Vokietiją mokytis. Jaunystėje su tėvu dalyvavo Livonijos kare. 

Nuo 1599 m. LDK taurininkas. 

### Konfliktas dėl nuotakos

Dėl religinių įsitikinimų skirtumų vos neprasidėjo karas tarp Radvilų ir Chodkevičių. Kai Kristupo Radvilos sūnus Jonušas ir Chodkevičių globotinė našlaitė Sofija Olelkaitė dar buvo vaikai, Kristupas Radvila Perkūnas ir Sofijos globėjas Jurgis Chodkevičius buvo sudarę vedybų sutartį. Pagal ją Jonušas ir Sofija, sulaukę pilnametystės turėjo būti sutuokti. Bet atėjus metui Chodkevičiaus broliai atsisakė savo globotinę, turtingiausią Lietuvos nuotaką, išleisti už Jonušo. Radvilos kreipėsi į Tribunolą ir Chodkevičiams buvo priteista išmokėti 6 mln. grašių kompensaciją už sutarties nevykdymą. Atsakydami į tai Chodkevičiai griebėsi ginklo. Dvi galingiausios Lietuvos giminės Vilniuje ruošėsi karui: didysis etmonas Radvila Perkūnas surinko apie 6 000 karių, o Lietuvos lauko etmonas Jonas Karolis Chodkevičius – virš 2000 ir atgabeno 24 pabūklus. Ir tik vyskupo pastangomis ir karaliaus paliepimu buvo išvengta brolžudiško karo, o 1600 m. spalio 1 d. Jonušas vedė Sofiją Slucką iš Olelkaičių, Slucko ir Kopylio paveldėtoją ir tapo turtingiausiu Lietuvos didiku.

### Radvilų giminės galva

Nuo 1603 m., mirus tėvui, kartu su broliu Kristupu Radvila tapo Radvilų giminės politiniais vadovais.

#### Zebžydovskio (Sandomiro) rokošas

1606 m. susipykęs su karaliumi Žygimantu Vaza dalyvavo Krokuvos vaivados Mikalojaus Zebžydovskio rokoše, Lietuvos ir Lenkijos šlėktos maište prieš karalių.

1607 m. liepos 6 d. karaliaus šalininkams pralaimėjus mūšį prie Guzovo pasitraukė iš politinės kovos, tačiau liko opozicijos rėmėjas. Išvykęs į užsienį gyveno Prancūzijoje ir Šveicarijoje, grįžo tik 1610 m.

1607–1608 m. Lietuvoje privačiai kariavo su karaliaus šalininku Jonu Karoliu Chodkevičiumi. Siekė į karaliaus sostą pasodinti Transilvanijos kunigaikštį Gaborą Betlenemą.

#### Antroji santuoka

1612 m. netekęs pirmosios žmonos, 1613 m. liepos 3 d. Berlyne vedė Brandenburgo elektoriaus dukrą Elžbietą Sofiją Hohencolern ir apsigyveno Gdanske. Vėliau įsigijo Lichtenbergo pilį Frankonijoje.

1616 m. protestuodamas prieš Vazų rytų politiką ir pradėtą karą su Maskva, emigravo į Vokietiją. Tačiau, kai 1618 m. buvo paskirtas Vilniaus kaštelionu, vėl apsigyveno Vilniuje. Tačiau dažnai būdavo ir Gdanske.

Mirė vos sulaukęs sūnaus Boguslavo gimimo savo tarno namuose Šarline. Su iškilmėmis pašarvotas Vilniaus evangelikų bažnyčioje 1621 m. sausio 12 d., o palaidotas Dubingių kalvinų bažnyčios kriptoje vasario 16 d. Šermenims Adomas Rasijus sukūrė eiliuotus trenus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Trimitų herbo Radvilos  lenkų kalba

## Galerija

|-
Bajangolas

**Bajangolas** ( – „turtingoji upė“) – vienas iš Ulan Batoro rajonų. Rajonas padalytas į 20 choroo ().

Anksčiau, socialistiniais laikais, rajonas buvo vadintas Spalio rajonu.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Bajanzirchas

**Bajanzirchas** ( – „turtinga širdis“) – vienas iš 9 Ulan Batoro rajonų Mongolijoje, esantis į pietryčius nuo centro. Suskirstytas į 20 choroo (). Bajanzirchas yra didžiausias rajonas visame Ulan Batore. Apylinkėse yra kalnai, miškai, stepės.

## Šaltiniai
Čingeltėjus

**Čingeltėjus** () – vienas iš 9 Mongolijos sostinės Ulan Batoro rajonų. Padalintas į 18 choroo (). Išvystyta lengvoji pramonė, prekyba, veikia komunikacijų bendrovės, bankai, aukštojo mokslo įstaigos.

## Šaltiniai
Salierinis baltikas

**Salierinis baltikas** () – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, baltikų (*Tricholoma*) genties grybų rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Chan Ulas

**Chan Ulas** ( – „Karaliaus kalnas“) – vienas iš 9 Mongolijos sostinės Ulan Batoro rajonų, esantis į pietvakarius nuo miesto centro. Padalintas į 14 choroo (). Chan Ulas yra miesto pietuose, Bogd Chan Ulo (vieno iš keturių Ulan Batoro kalnų) papėdėje. Pramonės rajonas – čia veikia fabrikai, elektrinės, tarptautinės bendrovės, Amerikos mokykla.

## Šaltiniai
Nalaichas

**Nalaichas** () – vienas iš 9 Mongolijos sostinės Ulan Batoro rajonų. Jį sudaro 6 choroo ().

Skirtingai negu kiti miesto rajonai, Nalaichas yra atskiras miestas, administraciškai laikomas Ulan Batoro dalimi, valdomas jo administracijos. Nalaichas yra 35 km į pietus nuo Ulan Batoro.

Svarbiausia miesto įmonė – akmens anglies šachta, kuri pradžioje buvo vienintelis kuro šaltinis Ulan Batore statomoms šiluminėms elektrinėms. Ši šachta iki šiol tiekia anglį dviem Ulan Batoro šiluminėms elektrinėms. Likusią anglį naudoja įvairios pramonės įmonės ir miesto komunalinis ūkis.

Anksčiau Nalaiche buvo didelis karinis aerodromas, kuriame bazavosi TSRS karinės aviacija – du naikintuvų pulkai ir pagalbiniai daliniai.

## Nuorodos
Songino Chairchanas

**Songino Chairchanas** ( 'svogūnų kalnas') – vienas iš 9 Mongolijos sostinės Ulan Batoro rajonų. Turi 21 choroo (). Antras pagal dydį ir plotą. Įkurtas 1965 m.

Songino Chairchanas yra Ulan Batoro vakaruose, Songino Chairchan Ulo (vienas iš keturių Ulan Batoro kalnų) papėdėje.

Rajono plotas yra 1200,6 km². 2006 m. rajone gyveno 204 587 žmonės. Gyventojų skaičius gana sparčiai auga (5,2% per metus).
Siuchė Batoras

**Siuchė Batoras** () – vienas iš 9 Mongolijos sostinės Ulan Batoro rajonų. Padalintas į 18 choroo.

## Istorija

Įkurtas 1965 m. Pavadintas mongolų komunistų revoliucinieriaus Damdin Sükhbaatar (1893–1923) garbei.

## Šaltiniai
Liepojos ežeras

**Liepojos ežeras** () – ežeras netoli Liepojos miesto Latvijoje. Ežeras lagūninis, plotas 37,2 km², ilgis 15 km, didžiausias plotis 3,5 km. Didžiausias gylis 3 m, vidutinis – 2 m.

Ežero krantai su pylimais. Priekrantės užžėlusios. Yra 15 salų. Įteka Bartuva, Uotankė, Alandė, Duorupė. Liepojos uosto kanalas (ilgis 2 km, plotis 40–80 m, gylis 3 m) Liepojos ežerą jungia su Baltijos jūra.

Ežere išplėtotas vandens sportas. Ežero didžiąją dalį užima ornitologinis draustinis.

## Šaltiniai
Vyžuona (Šventoji)

**Vyžuona** – upė rytų Lietuvoje, Utenos rajone; Šventosios kairysis intakas. Prasideda Utenoje, susiliejus Krašuonos ir Viešos upeliams. Teka šiaurės vakarų kryptimi. Įteka į Šventąją 141 km nuo jos žiočių, Anykščių rajono paribyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Vyžuonų.

Intakai: Rašė, Lukna (dešinieji), Utenaitė, Tralnys, Ringys, Dusyna (kairieji). Vidutinis nuolydis 85&nbsp;cm/km. Debitas netoli Rašės žiočių 2,95 m³/s, žiotyse – 3,82 m³/s. Baseine gausu ežerų: Viešis, Baltis, Luknas, Krašuona, Dauniškis, Rašys, Dusynas ir kt.

Gyvenvietės prie Vyžuonos: Utena, Vyžuonėlės, Kaliekiai, Šiaudiniai, Vyžuonos.

## Etimologija

Upėvardžio kilmė neaiški. Siejimas su apavo pavadinimu *[[vyžos]]* sunkiai įmanomas, greičiau kilęs iš veiksmažodžio *vyžti* („pinti vyžas“), kurio pirminė reikšmė galėjusi būti tiesiog „pinti, vingiuoti“. Galimai susijęs žodis yra *yžia, yža, yžė* („ledo ižas“).

## Šaltiniai
Liepoja (reikšmės)

Žodžio **Liepoja** reikšmės:
* Liepoja – Latvijos miestas;
* Liepojos ežeras – ežeras Latvijoje.
* Liepoja (Klaipėda) – Klaipėdos miesto rajonas.
Nikolajus Makarovas (1914)

**Nikolajus Makarovas** (*Nikolajus Fiodorovičius Makarovas*, ; 1914 m. gegužės 22 d. – 1988 m. gegužės 13 d.) – tarybinis rusų automatinių ginklų konstruktorius.

## Biografija
Gimė 1914 m. Sasovo mieste prie Riazanės. 1929 m. baigė šešias klases ir įstojo į profesinio rengimo mokyklą Riazanėje, kurią baigė ir tapo šaltkalviu. 1931–1935 m. dirbo garvežių remonto mechaniku Sasovo garvežių remonto depe.

1936–1941 m. mokėsi Tulos Mechanikos institute. Nuo 1941 m. dirbo meistru, vėliau – vadovaujančiu kostruktoriumi ginklų gamykloje. Karo metais susipažino su pistoletų kulkosvaidžių konstruktoriumi G. S. Špaginu. 1943 m. ėmė savarankiškai dirbti konstruktoriumi, dalyvavo naujo šovinio kūrimo konkurse.

Po karo perėjo dirbti į CKB-14, kur pradėjo konstruoti naują savitaisį pistoletą, turėjusį pakeisti moraliai pasenusį TT pistoletą. N. Makarovo sukurtas 9 mm pistoletas PM laimėjo konkursą ir buvo priimtas Tarybinės Armijos ginkluotę. 1949 m. išleista pirma pistoletų PM partija, o nuo 1952 m. jie gaminti serijiniu būdu.

Su konstruktoriumi N. M. Afanasjevu sukūrė 23 mm aviacinę patranką AM-23.

## Konstrukcijos
* Makarovo pistoletas (PM) – į ginkluotę priimtas 1951 m.
* Aviacinė patranka AM-23 – ginkluotėje nuo 1953 m.
* Prieštankinė valdoma raketa 9K111 Fagot – ginkluotėje nuo 1970 m.
* Prieštankinė valdoma raketa 9M113 Konkurs – ginkluotėje nuo 1974 m.

## Apdovanojimai
* 1952 ir 1967 m. apdovanotas TSRS Valstybine premija.
* 1974 m. suteiktas Socialistinio Darbo Didvyrio vardas.

## Nuorodos
* Конструктор Николай Фёдорович Макаров
Robert Plant

**Robert Anthony Plant** (*Robertas Plantas*, g. 1948 m. rugpjūčio 20 d.) – anglų vokalistas, dainų rašytojas, geriausiai žinomas kaip anglų roko grupės Led Zeppelin narys, vėliau pradėjęs solo karjerą.

Robertas Plantas išsiskiria savo plačiu balso diapazonu, paslaptingais dainų tekstais. Vokalistas užėmė trečiąją vietą prestižinio žurnalo „Classic Rock“ išrinktame visų laikų geriausiųjų vokalistų šimtuke. Iširus Led Zeppelin, Plantas pradėjo savo nemažiau sėkmingą solo karjerą.

1968 metais gitaristas Džimis Peidžas ieškojo vokalisto savo naujajai grupei, kai pamatė gabų dainininką viename Anglijos naktinių klubų. Plantas greitai surado bendrą kalbą su Peidžu ir abu nieko nelaukdami kibo į darbą – pradėjo perdirbinėti ankstesnius bliuzo kūrinius. Netrukus buvo įrašytas pirmasis grupės albumas, tokiu pačiu pavadinimu kaip ir grupė – *Led Zeppelin*. Tačiau Plantas, norėdamas išvengti įrašų kompanijos, su kuria tuo metu turėjo pasirašytą kontraktą, sankcijų kaip vienas albumo dainų kūrėjų nebuvo minimas.

Planto asmeninis gyvenimas nesiklostė taip gerai, kaip muzikinė karjera. 1975-aisiais jo žmona buvo sunkiai sužeista autokatastrofos metu Graikijoje. Tai stipriai paveikė atlikėjo kūrybą, ką buvo galima aiškiai pamatyti septintajame albume *Presence*. Tačiau negandos vokalisto neapleido, ir 1977 metais nuo infekcijos mirė jo sūnus. Tragedijos įkvėptas dainininkas parašė savo sūnui skirtą dainą *All of My Love*, išleistą paskutiniame albume.

Po būgnininko Džono Bonhamo mirties, *zepelinai* paskelbė pasitraukią. Tada Robertas Plantas pradėjo sėkmingą solinę karjerą, išleido ne vieną albumą. 2005 metais vokalistas su savo koncertiniu turu po Europą aplankė ir Lietuvą.
Georgijus Špaginas

**Georgijus Semionovičius Špaginas** (; 1897 m. balandžio 29 d. Kliušnikovo kaime – 1952 m. vasario 6 d.) – tarybinis rusų šaunamųjų ginklų konstruktorius.

## Biografija
G. Špaginas gimė Kliušnikovo kaime (Vladimiro gubernija, Rusijos imperija) valstiečių šeimoje. Baigė tris klases. Pirmojo Pasaulinio karo metais 1916 m. buvo paimtas į Rusijos armiją, kur pateko į pulko ginklų dirbtuvę. Čia dirbdamas susipažino su daug rusiškų ir kitų šalių ginklų konstrukcija. Po Spalio revoliucijos dirbo Raudonosios Armijos šaulių pulke ginklų dirbtuvėse.

1920 m. demobilizuotas ir ėmė dirbti Kovrovo ginklų gamyklos bandomosiose dirbtuvėse šaltkalviu. Tuo metu šioje gamykloje dirbo konstruktoriai V. G. Fiodorovas ir V. A. Degtiariovas. Nuo 1922 m. ima dalyvauti naujų ginklų (6,5 mm suporinti rankinis ir tankinis Fiodorovo kulkosvaidžiai; 7,62 mm tankinis Degtiariovo kulkosvaidis DT) kūrime.

Dalyvavo modernizuojant 12,7 mm kalibro Degtiariovo kulkosvaidžio DK, kurį nustojo gaminti dėl trūkumų, modernizavime. Špaginas kulkosvaidžiui sukūrė naują juostinio maitinimo modulį, ir 1939 m. patobulintas kulkosvaidis priimtas į Raudonosios Armijos ginkluotę kaip 12,7 mm kulkosvaidis DŠK (*ДШК*; *крупнокалиберный пулемет Дегтярёва – Шпагина*). Šį kulkosvaidį masiškai ėmė gaminti 1940–1941 m., per Antrąjį pasaulinį karą jų pagamino apie 8000.

1941 m. konstruktorius sukūrė pistoletą kulkosvaidį PPŠ-41 (*ППШ-41*), kuris turėjo pakeisti brangesnį ir sudėtingesnį pistoletą kulkosvaidį PPD. PPŠ tapo masiškiausiu Antrojo pasaulinio karo laikų automatiniu Raudonosios Armijos ginklu (karo metais jų pagamino 6,141 mln.) ir vienu iš TSRS pergalės prieš Vokietiją simbolių. Karo metais Špaginas organizavo masinį savo sukonstruotų ginklų gaminimą, tobulino jų konstrukciją. 1943 m. sukūrė apšviečiamąjį pistoletą OPŠ (*ОПШ*) ir patobulintą jo variantą SPŠ-2, kuris gamintas ir pasibaigus karui.

1944 m. įstojo į Komunistų partiją. Buvo TSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatu 1946–1950 m.

1945 m. Špaginui suteiktas Socialistinio Darbo Didvyrio vardas.

## Galerija

Image:Mémorial uniforme soviétique WWII.JPG|Pistoletas kulkosvaidis PPŠ-41
File:Пистолет-пулемет системы Шпагина обр. 1941.jpg|Pistoletas kulkosvaidis PPŠ-41
Image:DShK-batey-haosef.jpg|12,7 mm kulkosvaidis DŠK
File:Psygn44.jpg|Signalinis pistoletas SPŠ-2


## Nuorodos
* Конструктор Николай Фёдорович Макаров
Gynyba

**Gynyba** – karyboje karinių veiksmų rūšis, skirta priešo puolimui atremti ar apsunkinti, bei puolimo žalai sumažinti (dažniausiai – neleisti priešui užimti tam tikros teritorijos).

Paprastai laikoma, kad gynyba yra stipresnė karinių veiksmų rūšis už puolimą, bet pati viena neleidžia pasiekti lemiamos pergalės.

## Šaltiniai
Boguslavas Radvila

**Boguslavas Radvila** (, 1620 m. gegužės 3 d. Gdanske – 1669 m. gruodžio 31 d. netoli Karaliaučiaus) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikas, Abiejų Tautų Respublikos valstybės ir karinis veikėjas.

## Biografija

Šventosios Romos imperijos kunigaikštis, kilęs iš Gediminaičių Radvilų Biržų – Dubingių giminės, Jonušo Radvilos ir Elžbietos Sofijos Hohencolern sūnus.

Gimė Gdanske, mūriniame namelyje, kurį jo tėvui išnuomojo Gdansko burmistras Janas van der Lindė. Jo krikštatėviu buvo Čekijos karalius Frydrichas V. Tačiau sulaukus pusmečio amžiaus mirė tėvas ir jo globėju tapo dėdė Kristupas Radvila. 1637–1648 m. su pertraukomis gyveno Vakarų Europoje, studijavo Utrechto universitete, dalyvavo Nyderlandų kovose su Ispanija.

Nuo 1638 m. LDK vėliavininkas, 1646 m. LDK didysis žirgininkas, daugkartinis Abiejų Tautų Respublikos pasiuntinys. 1648–1654 m. slopino Bogdano Chmelnickio sukilimą, 1654–1655 m. dalyvavo kare su Rusija, vienas Kėdainių sutarties iniciatorių. 1657–1665 m. Prūsijos kunigaikštystės generalinis vietininkas, generalgubernatorius.

Jo veikla vertinama labai įvairiai. Lenkijoje jis vadinamas Abiejų Tautų Respublikos išdaviku, kuriam, ir taip vienam turtingiausių valstybės didikų, asmeniniai interesai buvo aukščiau už valstybės interesus. Lietuvoje jis patriotas, gynęs Lietuvos Didžiąją kunigaikštystę nuo Maskvos carų kėsinimosi. Globojo protestantus Lietuvoje ir Palenkėje.

Jo gyvenimas ir veikla atsispindi Henriko Sienkevičiaus knygoje „Tvanas“ ir pagal ją pastatytame Ježio Hofmano to paties pavadinimo kino filme. Karaliaučiaus Katedroje buvo sukurta Onos Marijos ir Boguslavo Radvilų paminklinė lenta, kurią 2009 m. atgamino lenkų restauratoriai.
## Šeima

Buvo vedęs savo antros eilės dukterėčią Aną Mariją Radvilaitę (1640−1667) − pusbrolio Jonušo Radvilos dukterį. Turėjo dukterį − Liudviką Karoliną Radvilaitę (1667−1695).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Trimitų herbo Radvilos  lenkų kalba
Palankiai

**Palankiai** – buvęs kaimas Kauno rajono savivaldybėje, dabar vakarinė Kačerginės miestelio dalis. Kaimą mena Palankių gatvė kairiajame Nemuno krante, ja nutiestas dviračių takas link Zapyškio. Įkurta Palankių kaimo galerija ir skaitykla.

## Etimologija

Kaimo vardas siejamas su *lankomis* – didelėmis potvynių užliejamomis Nemuno pievomis, šalia kurių ir kūrėsi kaimas.

## Istorija

Dar XIX a. antrojoje pusėje atsiradę du žvejų kaimeliai – Palankiai ir Kačerginė. Kaimas driekėsi nuo Dievogalos upelio vakaruose iki Misevičių sodybos. Palankiai baigdavosi už trijų namų į Kauno pusę nuo vadinamosios Mašiotynės. Kaime buvo 21 sodyba.

## Gyventojai

## Šaltiniai
1981–1982 m. UEFA taurių taurė

**UEFA taurių taurė 1981–1982 m.** – 22-asis UEFA taurių taurės turnyras. Prasidėjo 1981 m. rudenį. Taurę laimėjo  klubas, finale laimėjęs prieš  klubą.

## Atrankos etapas (1/32 finalo)

## Šešioliktfinalis

## Aštuntfinalis

## Ketvirtfinalis

## Pusfinalis

## Finalas



## Nuorodos
* UEFA duomenys
* RSSSF duomenys
* 
*
Grand Prix

**Grand Prix** ( - *Didysis prizas*) – pagrindinis apdovanojimas (premija) didžiausiuose konkursiniuose renginiuose kultūros (festivaliai, peržiūros, konkursai), sporto (varžybos, lenktynės) srityse.

## Autosportas
Automobilių sporto istorijoje pirmosios Grand Prix lenktynės buvo surengtos 1901 m. Tai buvo pirmas atvejis, kai lenktynės buvo pavadintos Grand Prix pavadinimu.

### Formulė 1

Formulės 1 Grand Prix (toliau GP) organizuojami pagal FIA reglamentą taisykles, kurių privalo laikytis komandos, pilotai ir organizatoriai (paprastai tos šalies, kurioje organizuojamas GP autosporto ferderacija ar asociacija). Visas Formulės 1 lenktynių savaitgalis (treniruotės, kvalifikacija ir lenktynės) paprastai vadinamas Grand Prix.

GP metu vykstančiose kvalifikacijoje ir lenktynėse komandai privalo atstovauti 2 pilotai. Praėjusiame sezone komandoms, iškovojusioms žemesnes vietas, nei 4-toji, laisvųjų važiavimų metu leidžiama naudoti trečią automobilį. Tokiu būdu šios komandos gauna daugiau informacijos apie automobilį ir gali koreguoti dalyvausiančių kvalifikacijoje ir lenktynėse automobilių pakabos, aerodinamikos bei kitas charakteristikas.

Pagrindinių pilotų ligos ar kitos svarbios priežasties atveju, jį (arba abu) gali pakeisti tretieji arba test pilotai. Iškovoti pilotų taškai yra atiduodami tam pilotui kuris dalyvavo GP lenktynėse. Čempionato metu komandai atstovauti lenktynėse gali iki 4 pilotų.

Grand Prix susideda iš:
* Laisvųjų važiavimų
* Kvalifikacijos
* Lenktynių
Trombonas

**Trombonas** () – varinis pučiamasis (ambušiūrinis) muzikinis instrumentas.

## Istorija
Atsirado Rytų šalyse. Europoje ėmė plisti nuo XIV a. 

## Konstrukcija
Apie 3 m ilgio metalinis vamzdis, sulenktas panašiai kaip S raidė. Viename gale taurės formos pūstukas, į kurį pučiama siekiant išgauti garsą. Kitas galas smarkiai išplatėjantis.

## Vartojimas
Turi keletą atmainų. Dažniausiai vartojamas tenorinis (diapazonas E1-f²). Rečiau altinis arba bosinis. Vožtuviniu mechanizmu arba slankikliu trumpinant ar ilginant vamzdį, išgaunami chromatinės gamos garsai. Trombono slankiklis turi 7 pozicijas. Trombono natos rašomos boso rakte.

Vartojamas simfoniniame ar pučiamųjų orkestruose. Trombonu grojantys muzikantai yra vadinami *trombonininkais*.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Tarptautinė trombonistų asociacija
* Trombone Page of the U.S.
Progresyvusis rokas

**Progresyvusis rokas** (, dažnai trumpinamas *prog rock* arba tiesiog *prog*) – roko muzikos forma, susiformavusi XX a. 7-ojo dešimtmečio pabaigoje ir 8-ojo pradžioje iš psichodelinio roko, bliuzroko, folk roko, sunkiojo roko, klasikinės muzikos ir jazz fusion. Progresyvaus roko ištakomis laikoma Anglija, bet neilgai trukus jis išplito po visą Europą.

Progresyviojo roko kūriniai dažniausiai sudėtingesni už standartinį roką ar populiarią „posmas-priedainis“ kūrinių struktūrą. Progresyviojo roko kūrėjai ( – pažangus, progresuojantis) norėjo sujungti roko muziką su klasikine bei džiazu ir taip sukurti sudėtingesnę, „gilesnę“ muzikos kryptį, kuri netelpa į radijo sukurtus roko ir popmuzikos rėmus. Žodžiai neretai būna konceptualūs, abstraktūs ar paremti fantazija. Progrokas neįsivaizduojamas be improvizacijų, spontaniškumo pojūčio, ilgų kompozicijų, jam atlikti dažnai reikia didelio meistriškumo. 

Šis terminas taikomas tokių grupių, kaip King Crimson, Genesis, Yes, Pink Floyd, Gentle Giant, Emerson, Lake and Palmer, Van der Graaf Generator ir kt. muzikai. Jo vartojimas paplito XX a. 8-ojo dešimtmečio viduryje.

## Giminingi žanrai ir požanriai

* Art rock
* Avant-progressive rock
* Canterbury Scene
* Italian progressive rock
* Krautrock
* Neo-prog
* New Prog
* Progressive metal
* Psychedelic rock
* Rock in Opposition (RIO)
* Symphonic rock

## Nuorodos
* Baltic Prog Fest - Baltijos progresyvios muzikos festivalis
* Prog Archives  – progresyvios muzikos archyvas
Geteborgas

**Geteborgas** (, tar. *Joteborj*) – miestas Švedijoje, Vestra Jotalando lene. Gyventojų skaičius – 655 429 (2020 m.). Pagrindinis Švedijos jūrų uostas, antrasis pagal gyventojų skaičių šalies ir 76-as pagal gyventojų skaičių Europos žemyno miestas.

Vakarų Jotalando lėno centras. Išsidėstęs šalies pietvakarinėje pakrantėje, prie Jotos () upės žiočių. Išlikusios *Forts Lejonet* („Liūto“) ir *Kronan* („Karūnos“) tvirtovės, 1633 m. pastatyta katedra, Kristinos bažnyčia (1648 m.), yra kultūros, jūrų, gamtos istorijos muziejai. Iš parkų didesni yra *Slottskogen*, botanikos sodai, *Trädgårdsföreningen* („Sodų draugija“), *Liseberg* pramogų parkas. Mieste yra universitetas (įkurtas 1891 m.), technikos universitetas (nuo 1829 m.).

Pagrindinės miesto eksporto prekės yra automobiliai (visų pirma „Volvo“) ir popierius. Anksčiau svarbios buvo laivų statyklos *Hisingen* saloje (šiaurėn nuo centro), tačiau XX a. 8-ajame dešimtmetyje jų svarba sumažėjo. Su kitais šalies miestais yra geras geležinkelių susisiekimas, veikia tarptautinis *Landvetter* oro uostas.

## Istorija
1603 m. miestą įkūrė karalius Karolis IX kaip svarbų strateginį tašką prie Jotos upės žiočių – tai buvo pagrindinė švedų prieiga prie Atlanto vandenyno. Karo su Danija metu, 1611–1613 m. gyvenvietė buvo sugriauta, tačiau karalius Gustavas II Adolfas 1619 m. ją atstatė, o 1621 m. suteikė miesto teises. Tarp pirmųjų gyventojų buvo daug olandų, kurie čia tiesė miesto kanalus ir išplanavo miesto centrą. Miesto svarba išaugo XVIII a., o XIX a. ji augo dar ir dėl Napoleono žemyninės blokados, kai Geteborgas buvo pagrindinis prekybos centras tarp žemyninės Europos ir Anglijos. 1832 m. iškastas Jotos kanalas, įgalinęs vandenyninę laivybą

## Geografija
Geteborgas įsikūręs vakarinėje Švedijos pakrantėje, pietvakariuose. Dėl Golfo srovės įtakos vyrauja švelnus klimatas.

## Sportas

### Futbolas
#### Futbolo klubai
Geteborge 1958 m. vyko VI pasaulio futbolo čempionatas, o 1992 m. – IX Europos futbolo čempionatas. Mieste žaidžia ar anksčiau yra žaidę šie klubai:

* IFK Göteborg
* GAIS Göteborg
* Örgryte IS
* Västra Frölunda IF
* BK Häcken
* IS Idrottens Vänner
* Göteborgs FF
* Göteborgs IF
* Gunnilse IS


#### Stadionai
* Bravida Arena, futbolo stadiono talpa 7 000.
* Gamla Ullevi, futbolo stadionas, kurio talpa 18 416 žiūrovai.

## Žymūs žmonės
* Alicia Vikander (g. 1988) – aktorė.
* PewDiePie (g. 1989) – „YouTube“ turinio kūrėjas.

## Šaltiniai
Progresyvusis metalas

**Progresyvusis metalas** ( arba *prog metal*) yra sunkiojo metalo muzikos požanris, dažniausiai tarpusavyje derinantis energingą metalo muzikos gitarų skambesį ir sudėtingas kompozicines struktūras, neįprastus takto metrus ir sudėtingą instrumentinį progresyviojo roko grojimą. Kai kurioms požanrio grupėms įtakos daro džiazas bei klasikinė muzika. Kaip ir progresyviojo roko, progresyviojo metalo kūriniai dažniausiai yra žymiai ilgesni už standartinę roko dainą, neretai tematiškai tarpusavyje susieti koncepciniuose albumuose.

Progresyvusis metalas kilęs iš XX a. 7-8 dešimtmečiais atsiradusio progresyviojo roko.

## Atlikėjai
Kai kurie progresyviojo metalo atlikėjai:
* Andromeda
* Ayreon
* Beyond Twilight
* Blind Guardian
* Communic
* Death
* Disillusion
* Dream Theater
* Evergrey
* Fates Warning
* Galactic Cowboys
* Into Eternity
* Kamelot
* Liquid Tension Experiment
* Nevermore
* Opeth
* Pain of Salvation
* Riverside
* Shadw Gallery
* Symphony X
* Queensrÿche
* Quo Vadis
Estijos geležinkeliai

**Estijos geležinkeliai** – didžiausia Estijos geležinkelių bendrovė.

## Istorija
1870 m. lapkričio 5 d. Estijos geležinkeliais pajudėjo pirmas traukinys. Atidarytas judėjimas linijoje Paldiskis-Talinas-Narva-Gatčina. Tais pačiais metais ruožas sujungtas su Peterburgo-Varšuvos geležinkeliu.

1877 m. iš Tapa išvyko pirmas traukinys į Tartų, 1887 m. tapo įmanoma pratęsti savo kelionę iki Valgos, kur geležinkeliai jungdavosi su Rygos-Pskovo linija. 1896 metais buvo pastatytas pirmas siauros vežės (750 mm) geležinkelis nuo Valgos iki Piarnu, o sekančias metai buvo atidrytas Mõisaküla – Viljandi ruožas, o iš tenais geležinkeliai tęsėsi per Paide į Talino uostą. Nuolatinis judėjimas tarp šių miestų prasidėjo nuo 1901 metų.

Savarankiška bendrovė (EVR) buvo paskelbta 1918 metais. 1931 metais buvo pastatytas plačios vežės geležinkelis Tartu-Petseri. 1940 metais Estijos Geležinkeliai buvo pajungti į TSRS geležinkelių tinklą. Tais metai Estijos Geležinkeliams priklausančių kelių ilgis sudarė 1447 km, iš jų 772 km buvo plačios vežės ir 675 – siauros vežės geležinkeliai.

1992 m. sausio 1 d. įregistruota valstybinė akcinė bendrovė „Eesti Raudtee“ tapo šalies geležinkelių operatoriumi. Tais pačais metais buvo atstatyta narystė Tarptautinėje Geležinkelių Sąjungoje (UIC), EVR įstojo į OSŽD. 2001 m. rugpjūčio 31 d. 66% bendrovės turto po privatizacijos parduota firmai Baltic Rail Services (BRS).

2007 m. sausio 9 d. geležinkeliai nacionalizuoti, EVR išpirkta valstybės nuosavybėn.

## Infrastruktūra
### Keliai ir statiniai
Bendrovei priklauso 691 km 1520 mm vėžės kelių, iš jų 132 km – elektrifikuoti.

### Riedmenys
Bendrovei priklauso:
* 26 ČME3 manevriniai lokomotyvai
* 4 2TE116 lokomotyvai
* 56 GE C36-7i lokomotyvai
* 19 GE C30-7Ai lokomotyvų

Be to EVR naudoja kelias geležinkelio priežiūros ir smulkaus remonto mašinas, drezinas DGKu ir t. t.


Image:1517 Estonian General Electric.jpg|GE30 lokomotyvas
Image:Tapa train station.jpg|Tapa geležinkelio stotis
Image:Tallinn-Tartu rong, 2006.jpg|Traukinys Talinas-Tartu


## Struktūra ir valdymas
Aukščiausiu bendrovės organu laikomas Bendras Susirinkimas, kuriam pavaldi Bendrovės Taryba. EVR Valdybos pirmininkas (nuo 2007 m. Sausio 12 d. – Kaido Simmermann) ir Vidaus Audito skyrius yra pavaldus tik Tarybai.

Valdybos pirmininkas dirba su 3 Valdybos nariais, atsakingais už Teisinius klausimus, Finansus ir Rinkotyrą. Tiesiogiai Valdybos pirmininkui yra pavaldus 6 departamentų direktoriai – Infrastruktūros valdymo, Transporto, Personalo valdymo, Infotechnologijų, Riedmenų priežiūros, Apsaugos ir Eismo saugumo.

Riedmenų priežiūros departamentui pavaldūs ir Tapa Depai.

## Taip pat skaitykite
* Geležinkelių transportas Estijoje

## Šaltiniai
Kristupas II Radvila

**Kristupas Radvila** (, , 1585 m. kovo 22 d. – 1640 m. lapkričio 19 d.), žinomas kaip **Kristupas II Radvila** – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikas, Abiejų Tautų Respublikos valstybės ir karinis veikėjas.

## Biografija
Kunigaikštis Kristupas Radvila kilęs iš Gediminaičių Radvilų Biržų giminės, Kristupo Radvilos Perkūno ir Kotrynos Tečinskaitės sūnus.

Nuo 1601 m. studijavo Leipcigo ir Heidelbergo universitetuose, vėliau Nyderlanduose mokėsi karybos.

## Kariuomenės vadas
Jaunystėje greta tėvo dalyvavo kare su Švedija bei 1617–1619 m. karuose su Rusija. Pasirodė esąs energingas ir talentingas karo vadas. 1615–1635 m. Lietuvos lauko etmonas. 1635–1640 m. Lietuvos didysis etmonas. 

Pasižymėjo ne tik kaip karybos praktikas, bet ir kaip teoretikas. 1624 m. lenkų kalba parašė knygą „Pamąstymai apie karo Livonijoje pradžią“ ().

### Vaidmuo ATR–Švedijos kare

1617–1618 m. ir 1621–1622 m. vadovavo Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės kariuomenei kovose su Švedija. 1622 m. prie Mintaujos (Jelgavos) atrėmė didesnės švedų kariuomenės, kuriai vadovavo pats karalius Gustavas Adolfas, puolimą.

### Vaidmuo ATR–Rusijos kare

Pasižymėjo 1632–1634 m. kare su Rusija, kai vadovaudamas gerokai silpnesnei lietuvių kariuomenei, sugebėjo išlaikyti Smolensko apsiaustį ir aktyviais bei drąsiais veiksmais leido karaliui Vladislovui IV surinkti ir atvesti pagrindines kariuomenės jėgas. Nebijodamas būti atkirstas nuo pagrindinių jėgų užpuolė rusus iš užnugario, o tai ir lėmė jų kapituliaciją. Persekiodamas sumuštą kariuomenę ir trukdydamas surinkti naują, su savo raiteliais atliko drąsų puolimą į Rusijos gilumą.

## Religija
Būdamas įsitikinęs reformatas tęsė tėvo ir senelio Mikalojaus Radvilos Rudojo pradėtus darbus. 1625 m. įsteigė aukštesniąją evangelikų reformatų mokyklą Kėdainiuose, 1626 m. – Slucke. Tuo buvo nepatenkintas karalius Zigmantas Vaza, bet ir jis nedrįso kovoti su turtingiausia Lietuvos didikų gimine, kuri galėjo per trumpą laiką surinkti vieną stipriausių kariuomenių to meto Europoje. Santykiai su karaliumi dar labiau pašlijo, kai užsienyje buvo rasti vadinamieji „Orleano“ užrašai, kuriuose buvo išdėstyti Kristupo apmąstymai, jog reikia nuversti Zigmantą ir karaliumi išrinkti Prancūzijos sosto įpėdinį Gustavą Orleanietį.

1633–1640 m. būdamas Vilniaus vaivada, stengėsi taikiai išspręsti tuo metu paaštrėjusius konfliktus tarp katalikų, skatintų jėzuitų, ir protestantų. 
## Valstybės tarnyba
Mirus karaliui Zigmantui, kai buvo tariamasi dėl naujo karaliaus rinkimų, 1632 m. birželio 22 – liepos 17 d. buvo išrinktas Seimo maršalka. Nors iš pradžių skeptiškai žiūrėjo į Vladislovo Vazos išrinkimą karaliumi, tačiau vėliau rėmė visus jo žygius.
## Šeima ir vaikai

Iš santuokos su Ona Kiškaite turėjo du vaikus: 
* Jonušas (1612−1655) − Lietuvos didysis etmonas 
* Katerina (1614−1672/74) − Jurgio Karolio Hlebavičiaus žmona

## Šaltiniai

## Nuorodos
Trimitų herbo Radvilos  lenkų kalba

|-
Prospektas (gatvė)

**Prospektas** (lot. *prospectus* – reginys, apžvalga) – tiesi, ilga ir plati miesto gatvė. Sovietmečiu prospektai dažnai būdavo pavadinami žymių partijos, politikos, karo, kultūros veikėjų vardais: Markso, Stalino, Lenino ir kt.

## Lietuva
Prospektai Lietuvoje yra 5 miestuose:
* Vilniuje (5): Gedimino, Konstitucijos, Laisvės, Savanorių, Pilaitės
* Kaune yra daugiausiai prospektų (11): Baltų, Europos, Antano Juozapavičiaus, Vinco Krėvės, Karaliaus Mindaugo, Pramonės, Savanorių, Sukilėlių, Šiaurės, Taikos, Vytauto
* Klaipėdoje (5): Baltijos, Šiaurės, Jūrininkų, Statybininkų, Taikos
* Šiauliuose – Draugystės prospektas
* Visagine – Taikos prospektas (eina per visą miestą)
XIV pasaulio krepšinio čempionatas

**2002 m. [[pasaulio vyrų krepšinio čempionatas]]** vyko JAV, Indianos valstijoje 2002 m. rugpjūčio 19 d.–rugsėjo 3 d. Renginio organizatoriai: tarptautinė krepšinio federacija FIBA. Pirmą vietą iškovojo Jugoslavijos rinktinė, finale laimėjusi prieš Argentinos rinktinę rezultatu 84:77. Bronzos medalius iškovojo Vokietijos rinktinė, kuri iškovojo pergalę prieš Naujosios Zelandijos rinktinę rezultatu 117:94.

## Kvalifikacija

Automatiškai pateko čempionato šeimininkė JAV.
 
Pirmas tris vietas A ir B grupėse užėmusios rinktinės antrajame etape žaidė E grupėje, o pirmas tris vietas C ir D grupėje užėmusios rinktinės - F grupėje.

## Grupės

### A grupė

### B grupė

### C grupė

### D grupė

## Atranka
### E grupė

### F grupė

## Atkrintamosios
Batoras (reikšmės)

**Batoras:**

* Siuchė Batoras – Ulan Batoro miesto rajonas;
* Suche Batoras – miestas Mongolijoje;
* Ulan Batoras – Mongolijos sostinė.

Pavardės:
* Steponas Batoras – kunigaikštis, karalius;
* Stanislovas Batoras – chorvedys, vargonininkas.
Mongolai

**Mongolai** – tauta, gyvenanti Rytų Azijos žemyninėje dalyje. Mongolų arealas padalintas į dvi stambias dalis, viena jų – Mongolijos valstybė, kita – Vidinė Mongolija (Kinijai priklausanti teritorija. Rusijoje mongolai yra tautinė mažuma. Daugiausiai mongolų gyvena Kinijoje, nes Mongolijoje sąlygos gyventi nėra palankios dėl kalnų ir dykumų, bei šalto oro žiemą.

Dauguma mongolų kalba viena iš mongolų kalbų.
I

**I** (**i**) – tai devintoji lotynų abėcėlės ir tryliktoji lietuvių abėcėlės raidė. Lietuvių kalboje raidės pavadinimas yra *i trumpoji*. Chemijoje I yra jodo simbolis. Raidė I naudojama romėniškiems skaičiams sudaryti.

Lietuvių kalboje vartojamas kitas „I“ raidės pagrindo rašmuo su diakritiniu ženklu nosine – Į ir į (i nosinė).

Šia raide žymima:
* *I* − romėniškas skaičius 1;
* *I* − elektros srovė (fizika);
* I a. − pirmasis mūsų eros amžius;
* I a. pr. m. e. − pirmasis amžius prieš mūsų erą;

## Kodai

## Simboliai

Image:ICS India.svg|Signalinės vėliavėlės simbolis
Image:Semaphore India.svg|Semaforinės vėliavėlės simbolis
Image:Sign language I.svg|Gestas
Image:Braille I9.svg|Brailio rašte