open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Joachim Hamann

**Joachimas Hamanas** (; 1913 m. gegužės 18 d. Kylyje – 1945 m. liepos 13 d.) – SS šturmbanfiureris (majoras), Hamano skrajojančio būrio vadas, vienas iš Holokausto vykdytojų Lietuvoje.

## Biografija
Joachimas Hamanas įstojo į SS 1938 m. ir jame sparčiai kilo. 1940 m. būdamas 28 metų tapo oberšturmfiureriu (vyresniuoju leitenantu), 3/A operatyvinio būrio vado štandartenfiurerio (pulkininko) Karlo Jėgerio padėjėju. Jėgeriui sutinkant, A operatyvinės grupės vadas generolas Valteris Štalekeris paskyrė Hamaną suburti mechanizuotą puolamąjį būrį su užduotimi išžudyti Lietuvos žydus. Būrys šią užduotį vykdė nuo 1941 m. liepos 7 d. iki spalio mėn. 2 d. Žydai buvo žudomi tiek provincijoje, tiek Kaune ir Vilniuje. Jis pats dalyvavo mažiausiai 62 žudynėse. Iš viso jo būrys nužudė maždaug 60 000 žydų. Jėgeris savo ataskaitoje Štalekeriui pagyrė Hamaną.

Grįžęs į Vokietiją Hamanas toliau kilo SS. 1944 m. liepos 20 d. jam buvo įsakyta surengti nesėkmingo atentato prieš Hitlerį rengėjų mirties bausmių įvykdymą. Jis dalyvavo delegacijoje, kuri aplankė su atentatu susietą feldmaršalą Erviną Romelį („Dykumų lapiną“), ir pasiūlė jam rinktis, ar būti Liaudies teismo nuteistam, ar nusižudyti cianido piliule (kurią jis ir pasirinko). Hamanas buvo paskirtas RSHA viršininko Ernsto Kaltenbrunerio vyresniuoju padėjėju.

Hamanas nusižudė karo pabaigoje, kad jo neteistų karo nusikaltimų tribunolas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Ričardas Čekutis, Dalius Žygelis. Laisvės kryžkelės. Lietuvių policijos batalionai Antrojo pasaulinio karo metais
* The Mechanized Commando Unit of Haman
Sedlcių valsčius

**Sedlcių valsčius** () – kaimietiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Sedlcių apskrityje. Centras – Sedlcos. Ribojasi su Kotuno, Mokobodų, Mordų, Skužeco, Suchožebrų, Višnevo ir Zbučino valsčiais bei Sedlcų miestu.

## Paviršiaus struktūra

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 141,54 km², iš kurių:
* ariama žemė: 78 %
* miškai: 10 %
* vandens telkiniai ir pastatai: 12 %
Valsčius sudaro 8,83 % apskrities teritorijos.

## Gyventojai

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

## Administracinis suskirstymas

Bialkai, Bielas, Blogoščas, Choduvas, Golicė, Golice Kolonija, Grabianuvas, Grubalė, Jagodna, Joachimuvas, Nove Iganiai, Nove Opolė, Opole Šverčina, Osinai, Ostruvekas, Prušinas, Prušinekas, Prušin Penkai, Pustkai, Pužecas, Rakovecas, Stare Iganiai, Stare Opolė, Stok Lacki Folvarkas, Stok Lackai, Stžala, Topurekas, Ujžanuvas, Volincė, Volince Kolonija, Vulka Lešna, Žaboklikai, Žabokliki Kolonija, Želkuv Kolonija, Žitnia.

## Šaltiniai
Noisia

**Noisia** – Olandijos drum and bass grupė, įkurta 2002 metais. Pasižymi itin sunkiu skambesiu, derindama breakbeat, house ir dub elementus. Grupę sudaro Nik‘as Roos‘as, Martijn‘as van Sonderen‘as ir Thijs‘as de Vlieger‘is. Debiutinis „Noisia“ albumas „**Split The Atom**“ buvo išleistas 2010 m. balandžio 5 d. Pavadinimas buvo duotas grupei atsitiktinai pamačius apverstą užrašą "Vision" ir palaikius tai jiems tinkamu ženklu.

## Diskografija
Grupė yra išleidusi daugybę singlų, vieną studijinį ir vieną nepilną albumą "**Imperial EP**" bei miksų albumą "**FabricLive.40**".
Kotuno valsčius

**Kotuno valsčius** () – kaimietiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Sedlcių apskrityje. Centras – Kotunas. Ribojasi su Grembkuvo, Kalušino, Mokobodų, Mrozų, Skužeco valsčiais ir Sedlcų miestu.

## Paviršiaus struktūra

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 149,87 km², iš kurių:
* ariama žemė: 69 %
* miškai: 20 %
* vandens telkiniai ir pastatai: 11 %
Valsčius sudaro 9,35 % apskrities teritorijos.

## Gyventojai

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

## Administracinis suskirstymas

Albinuvas, Bojmiai, Broškuvas, Chleviska, Cise Zagrudziai, Čarnovonžas, Grenzuvas, Jagodnė, Juzefinas, Kempa, Koševnica, Kotunas, Lončka, Lenkai, Marisinas, Mingosai, Nechnabžas, Nova Dombruvka, Oleksinas, Penkai, Perugas, Polakai, Rosošas, Ričica, Siona, Sosnovė, Tžemuška, Timianka, Vilčonekas, Ždžaras, Želišev Dužai, Želišev Podkošcelnai.

## Šaltiniai
Mordų valsčius

**Mordų valsčius** () – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Sedlcių apskrityje. Centras – Mordai. Ribojasi su Losicės, Olšankos, Paprotnios, Pžesmikų, Suchožebrų, Zbučino valsčiais ir Sedlcų miestu.

## Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki V-VI a. dabartinio valsčiaus teritorijoje gyveno jotvingių gentis. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose.

Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Austrijos karalystės Vakarų Galicijos Sedlcų cirkului. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Sedlcų departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Palenkės vaivadijai, 1837–1844 m. Palenkės gubernijai, nuo 1844 m. iki 1866 m. Liublino gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Sedlcų gubernijai.

Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Varšuvos generalgubernijai. 1919–1939 m. priklausė II Lenkijos Respublikos Varšuvos vaivadijai. 1939–1945 m. priklausė Trečiojo reicho Generalgubernijai. 1945–1975 m. priklausė Varšuvos vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Sedlcų vaivadijai.

## Paviršiaus struktūra

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 170,17 km², iš kurių:
* ariama žemė: 74 %
* miškai: 19 %
* vandens telkiniai ir pastatai: 7 %
Valsčius sudaro 10,61 % apskrities teritorijos.

## Gyventojai

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

## Administracinis suskirstymas

Čepelinas, Čepelin Kolonija, Čolomijė, Dolivas, Gluchuvas, Klimontai, Kolonija Mordai, Kžimošė, Lešničuvka, Ogrodnikai, Olendai, Ostojė, Pienkai, Piuri Velkiai, Piuri Pitkai, Plosodža, Ptaškai, Radzikuv Velkai, Radzikuv Kornica, Radzikuv Očkai, Radzikuv Stopkai, Roguzecas, Sosenki Jaikai, Stara Viešas, Stok Ruskai, Suchodul Velkai, Suchodolekas, Velgožas, Vojnuvas, Vulka Sosenska, Vulka Bernatai, Vičulkai.

## Šaltiniai
SS kariuomenės rūšių spalvos

**SS kariuomenės rūšių spalvos** () – spalvos, naudotos SS kariuomenėje atskiroms kariuomenės rūšims skirti. Pagrįstos Vokietijos kariuomenėje istoriškai naudotomis spalvomis.

Lentelėje parodytos kai kurios SS kariuomenės rūšių spalvos 1935–1945 m.
Teršelingas

**Teršelingas** () − sala Šiaurės jūroje, viena iš Vakarų Fryzų salų; priklauso Nyderlandų Fryzijos provincijai.

Salos plotas 88,1 km². Gyventojų − 4702 (2007). Teršelingo sala yra natūralus gamtos barjeras tarp Šiaurės ir Vatų jūrų. Sala žymi tuo, kad tik čia, iš visų Vakarų Fryzų salų auga spanguolės. Dalis salos teritorijos paversta draustiniu. Į salą galima patekti keltu iš Nyderlandų miesto žemyne − Harlingeno.

Kiekvienais metais Teršelingo saloje vyksta teatro festivalis. Spektakliai vyksta po atviru dangumi.

Teršelingo saloje yra gimęs žymus keliautojas V. Barencas.

## Nuorodos

*Teršelingo salos internetinė svetainė (olandų k.)

## Galerija

File:Terschelling 021.JPG
File:Terschelling_071.JPG
File:Terschelling_079.JPG
File:Terschelling_127.JPG
File:Terschelling_141.JPG
File:Terschelling_153.JPG
File:Terschelling_042.JPG
Nasadyja sūkta

**Nasadyja sūkta** ( – 'nebūties himnas'), dar vadinamas **„Sutvėrimo himnu“** – Rigvedos 129-asis himnas iš 10-osios Mandalos, kuriame apdainuojamas pasaulio sukūrimas (kosmogonija). Himno pavadinimas suteiktas pagal pirmuosius jo žodžius *nāsadāsīn* („nebūtis buvo“).

## Tekstas

## Interpretacijos

„Sukūrimo himnas“ – vienas daugiausiai mokslininkų dėmesio susilaukusių Vedų tekstų. Kūrinys pradedamas paradoksais – „nebuvo nieko, ir nebuvo būtybės“, „nebuvo mirties, ir nebuvo nemirtingumo“. Tačiau toliau minimas alsavimas, kaitra, iš kurios visa kilo, ir geidimas (kama), kuris davė pradžią gyvybei. Himnu kuriamas visas pasaulio sukūrimo vaizdinys. Yra teigiančių, kad šis „Sukūrimo himnas“ rodąs, jog senovės arijai suvokė didžiojo sprogimo teoriją.

Be to, Nasadyja sūkta laikomas vienu pirmųjų agnosticizmo, abejojimo dievų galybe, šaltiniu. Paskutinieji du posmai išreiškia klausimus, kas ir kodėl sukūrė pasaulį, prielaidą, kad dievai atsirado tik jau susikūrus pasauliui.

Nasadyja sūkta neabejotai yra vienas iš vėlyvųjų Rigvedos kūrinių ir išreiškia vėlyvajai indų filosofijai būdingas skeptiškas idėjas.

## Bibliografija
* Brereton, Joel P. 1999. „Edifying Puzzlement: Ṛgveda 10. 129 and the Uses of Enigma”, *Journal of the American Oriental Society*, Vol. 119, No. 2: pp. 248–260.
* Gonda, Jan 1969. De kosmogonie van Ṛgveda 10,129. *Tijdschrift voor filosofie* 28: 670–696.
* Maurer, W. H. 1975. „A Re-examination of Ṛgveda X.129. A Nāsadiya Hymn“, *Journal of East Asian Studies* 3: 210-37.
* Whitney, W. 1882. The cosmogonic hymn, Rig-Veda X.129, *Journal of the American Oriental Society*, Vol. 11.

## Nuorodos
* Nasadyja sūktos atlikimas
Oberšturmfiureris

**Oberšturmfiureris** () – SS laipsnis, naudotas 1932–1945 m., lygus armijos vyresniajam leitenantui (oberleitenantas Vermachte). Tai vienas dažniausių SS karininkų laipsnių Antrojo pasaulinio karo metais.

Laipsnis taip pat naudotas ir tokiose nacionalsocialistų organizacijose kaip SA, NSKK, NSFK. 

Žodis  reiškia 'vyresnysis šturmo (kuopos) vadas'. Nacionalsocialistų organizacijose  reiškė ir 'kuopa'. Laipsnis buvo įvestas 1932 m. plečiant SA organizaciją, kai prireikė papildomų karininkų laipsnių. Tuo pačiu metu laipsnis imtas naudoti ir SS organizacijoje.

## SA oberšturmfiureris
Oberšturmfiureris buvo vyresnis už šturmfiurerį, bet jaunesnis už šturmhauptfiurerį. 

SA oberšturmfiurerio atskyrio ženklai buvo trys įžambine išdėstyti sidabriniai kvadratėliai ir viena dviguba sidabrinė juostelė apykaklės antsiuvo pakrašty. 

SA oberšturmfiureris buvo jaunesnysis kuopos vadas, vadovavęs 50–100 kareivių.

## SS oberšturmfiureris
SS oberšturmfiureris buvo vyresnis už unteršturmfiurerį, bet jaunesnis už hauptšturmfiurerį. 

SS oberšturmfiurerio atskyrio ženklai buvo trys įžambine išdėstyti sidabriniai kvadratėliai ir viena dviguba sidabrinė juostelė apykaklės antsiuvo pakrašty. Dėvėdami pilką lauko uniformą nešiodavo ir oberleitenanto antpečius.

SS organizacijoje SS oberšturmfiureriai galėjo būti adjutantai štabe, gestapo karininkai, koncentracijos stovyklų prižiūrėtojai, techninių tarnybų viršininkai ir pan.
SS kariuomenėje oberšturmfiureriai paprastai būdavo būrių vadai. 

; SS kariuomenės oberšturmfiurerio skiriamieji ženklai:

File:Shoulder-wss-ill-obersturmf.jpg|Antpečiai
File:SS-Obersturmführer.svg|Apykaklės antsiuvai
File:OLt Ostuf OF1a cam slv 1945.png|Kamufliažinės aprangos antsiuvai


## Istorija
Laipsnis atsirado iš SS šturmo (kuopos) vado pavaduotojo pavadinimo. SS organizacijos SS šturmas () buvo kuopos dydžio padalinys, sudarytas iš 3–4 SS trupų (), atitikusių būrius. 

SS šturmas būdavo organizuotas nedideliame mieste, kaimo rajone. Šturmo sudėtyje būdavo 54–180 žmonių. 


File:Bundesarchiv Bild 101I-299-1802-09, Michael Wittmann.jpg|Tankų kovų asas oberšturmfiureris Michaelis Vitmanas (*Michael Wittmann*), 1-oji SS tankų divizija *Leibstandarte SS Adolf Hitler* (1944 m. sausis)
File:Bundesarchiv Bild 101III-Mayr-024-15, Gerhard Pleiss.jpg|Oberšturmfiureris Gerhardas Pleisas (*Gerhard Pleiss*) (Graikija, 1941 m.)
File:Bundesarchiv Bild 101III-Adendorf-096-15, Walter Gerth.jpg|Oberšturmfiureris Valteris Gertas (*Walter Gerth*), SS panzergenadierių divizija *Totenkopf* (Negyva galva)'
Sagarmathos nacionalinis parkas

**Sagarmathos nacionalinis parkas** () − saugoma gamtos teritorija Nepale, Himalajuose; į šiaurės rytus nuo Katmandu. 1979 m. Sagarmathos nacionalinis parkas įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

Sagarmathos nacionalinis parkas užima 1148 km² Himalajų ekologinės teritorijos ploto. Nacionalinio parko statusas jam buvo suteiktas 1976 m. liepos 19 d. Parko teritorijoje stūkso šios viršukalnės:


File:Mount_Everest_as_seen_from_Drukair2_PLW_edit.jpg|Džomolungma, Nuptsė, Lotsė
Vaizdas:Himalayas, Ama Dablam, Nepal.jpg|Ama Dablamas
Vaizdas:Lhotse-fromChukhungRi.jpg|Lotsė


## Nuorodos
* Sagarmathos nacionalinis parkas (anglų k.)
* Sagarmathos nacionalinio parko nuotraukos
Puskrūmis

**Puskrūmis** – augalas, kurio apatinė ūglių dalis yra daugiametė ir sumedėjusi, o viršutinė augalo dalis žolinė. Dažnai pasitaiko ne aukštesni kaip 80 cm aukščio ir kur kas rečiau siekia 150–200 cm aukštį. Puskrūmiams yra priskiriamas paprastasis čiobrelis, paprastoji avietė, žalioji rūta ir kitos augalų rūšys.
Fantastinis žemėlapis

**Fantastinis žemėlapis** arba **Fantastlapis** – fantastinės, išgalvotos vietovės ar viso pramanyto pasaulio žemėlapis. Fantastlapiai dažniausiai yra sudėtinė kartografinės fantastikos (kartofantijos) dalis. Tai gali būti ir topografinis planas arba detalusis žemėlapis. Priklausomai nuo žemėlapio užbaigtumo ir sudėtingumo, geografinių detalių atvaizdavimas gali varijuoti nuo paprastų nedidelių plotų piešinių iki ištiso fiktyvaus pasaulio, kaip kad Džono R. R. Tolkino knygų serijoje „Žiedų valdovas“ ar net ištisos galaktikos, kaip kad „Žvaigždžių kelias“. Fantastiniuose žemėlapiuose gali būti abstrakčių meno detalių, esama kartografinė informacija gali būti panaudota perteikiant išgalvotas vietoves, arba jas pavaizduojant iš kitos perspektyvos.

Šiuolaikiniai fantastlapiai pradėti kurti XIX a. pabaigoje. Pirmieji fantastlapiai Lietuvoje pradėti kurti nuo 1980 m. Terminą 1992 m. sukūrė kartografinės fantastikos Lietuvoje pradininkas Arnoldas Kalnikas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* www.fantastika.webnode.com
Breigelis

**Breigelis** (ol. **Bruegel** arba **Brueghel**) − olandiška ir flamandiška pavardė, meno istorijoje paprastai nurodo šiuos Breigelių šeimos dailininkus:

* Piteris Breigelis Vyresnysis (*Pieter Bruegel*, apie 1525–1569)
* Piteris Breigelis Jaunesnysis (*Pieter Brueghel*, 1564–1638)
* Janas Breigelis Vyresnysis (*Jan Brueghel*, 1568–1625)
* Janas Breigelis Jaunesnysis (*Jan Brueghel*, 1601–1678)
* Ambrozijus Breigelis (*Ambrosius Brueghel*, 1617–1675)
* Abrahamas Breigelis (*Abraham Brueghel*, 1631–1690)
Šakių Vytis

**Šakių „Vytis-VDU“** – profesionalus krepšinio klubas iš Šakių, rungtyniaujantis NKL. Klubas įkurtas 2005 metais.

Dešimtmetį jis vadinosi „Zanavyku“, o 2015 metais klubas tapo pirmąja Lietuvoje krepšinio fanų valdoma komanda. Visos Lietuvos fanai nubalsavo už „Vyčio“ pavadinimą. 2022 m. rugpjūčio viduryje komanda pradėjo bendradarbiavimą su VDU universitetu ir pakeitė pavadinimą į „Vytis-VDU“.

## Klubo pavadinimai

* 2005–2015 – Šakių „Zanavykas“
* 2015–2022 m. – Šakių „Vytis“
* 2022- m. – Šakių „Vytis-VDU“

## Klubo pasiekimai

## Šaltiniai
Molėtų Ežerūnas

**BC „Ežerūnas“** – krepšinio klubas iš Molėtų, įkurtas 2009 m.

2011–2021 m. varžėsi NKL pirmenybėse. 2021 m. rugsėjo pabaigoje, po 10 metų pertraukos, sugrįžo į RKL lygą. 2024 m. klubas veiklą sustabdė.

### Komandos pavadinimo kaita

* 2009–2013 „Ežerūnas-Karys“
* 2013–2014 „Tiumenas-Ežerūnas“
* 2014–2016 „Ežerūnas-Karys“
* 2016–2020 „Ežerūnas“
* 2020–2021 „Ežerūnas-Atletas“
* 2021–2024 „Ežerūnas“

## Klubo pasiekimai

## Nuorodos
Paulius Kulikauskas

**Paulius Kulikauskas** (1964 m. Vilniuje) – Lietuvos architektas, urbanistas, diplomatas.

## Biografija
1986 m. baigė Vilniaus dailės institutą, vadovaujamas prof. Vytauto Čekanausko. Dirbo Miestų statybos projektavimo institute architektu Vytauto Čekanausko grupėje, Lietuvos architektų sąjungoje konsultantu, Vilniaus savivaldybėje Lazdynų architektu, Lietuvos statybos ir urbanistikos ministro Algimanto Nasvyčio patarėju. 1996–1997 – Lietuvos užsienio reikalų ministro patarėjas. 1997–1998 – Lietuvos Europos reikalų viceministras, atsakingas už strateginį privatizavimą, Lietuvos nacionalinės UNESCO komisijos pirmininko pavaduotojas.

1991–1996 ir 1998–2010 m. gyveno ir dirbo Danijoje. 1998–2004 – Danijos miestų atnaujinimo kompanijos tarptautinių projektų skyriaus vadovas Kopenhagoje. 2004–2010 – Europos Sąjungos URBACT programos vadovaujantis ekspertas. 2006–2010 – Tarptautinės miestų plėtros instituto (I2UD) Kembridže, Masačusetse vyresnysis mokslinis bendradarbis. Tarptautinio transdisciplininių studijų centro (CIRET) Paryžiuje narys.

2009 – Europos Komisijos EuropeAid projektų identifikavimo grupės vadovas, 2010 – 7-osios Europos Sąjungos mokslo ir technologijų programos ekspertas vertintojas efektyvios miestų energetikos srityje.

Dirbo Pasaulio Banko, Europos rekonstrukcijos ir plėtros banko, USAID ir kt. organizacijų projektuose Šri Lankoje, Kroatijoje, Bulgarijoje, Rumunijoje, Azerbaidžane, Pietų Sudane, Pietų Afrikoje, Brazilijoje, ir kt. šalyse.

Nuo 2011 m. dirba Jungtinių Tautų Organizacijos sekretoriate, reguliariosios techninio bendradarbiavimo programos (RPTC) tarpregioniniu patarėju UN-Habitat (JT gyvenviečių programos) būstinėje Nairobyje, Kenijoje. Nuo 2015 gruodžio 10 vadovavo UN-Habitat padaliniui Europos institucijoms Briuselyje.

Nuo 2024 m. sausio 1 d. iki atsistatydinimo 2025 m. birželio 30 d. vadovavo UN-Habitat Strateginio planavimo ir monitoringo padaliniui būstinėje Nairobyje ir koordinavo Strateginio plano 2026–2029 rengimą.

## Įvertinimas

2000 m. apdovanotas Šveicarijos Nacionalinio mokslo fondo transdisciplinarumo prizo diplomu už miestų atnaujinimo procesų analizę.

1996 m. apdovanotas Sausio 13-osios atminimo medaliu.

## Išnašos
SS laipsnių ir skiriamųjų ženklų lentelė

**SS laipsnių ir skiriamųjų ženklų lentelėje** pateikta SS kariuomenės laipsnių sistema prieš pat Trečio Reicho žlugimą, parodyti skiriamieji ženklai ir analogiški Vermachto sausumos kariuomenės laipsniai. Prie kai kurių antpečių nurodytos SS kariuomenės rūšių spalvos.
Birštono Jazz

**BC Jazz-Diremta** – profesionalus krepšinio klubas iš Kauno, rungtyniaujantis NKL. Klubas įkurtas 2007 metais. 2013 m. klubas persikėlė į Kauną.

### Komandos pavadinimo kaita
* 2007–2008 m. Birštono „Nemunas“
* 2008–2013 m. Birštono „Jazz-Diremta“
* 2013–2015 m. Kauno „Jazz-KTU“

## Klubo pasiekimai

## Nuorodos
Sicherheitspolizei

**Trečiojo Reicho saugumo policija** () - nacistinės Vokietijos valstybinės politinės ir kriminalinės policijos organizacija 1936-1939 m., sudaryta sujungus gestapą (slaptoji valstybės policija) ir kripo (kriminalinę policiją). 1939 m. SiPo buvo įlieta į RSHA, tačiau pavadinimas neformaliai naudotas iki Trečiojo Reicho žlugimo.

## Istorija
Vokietija, būdama federalinė valstybė, turėjo daugybę vietinių ir centralizuotų policijos organizacijų, kurios dažnai veikė nesuderintai, o jų jurisdikcijos persiklodavo. H. Himlerio ir R. Heydricho planas buvo visas policijos ir saugumo organizacijas prijungti prie SS. To siekdamas Himleris perėmė gestapo (atsiradusio iš Prūsijos slaptosios policijos) vadovavimą, o vėliau - visų kriminalinius tyrimus atliekančių policijų vadovavimą. Kartu gavo titulą *Chef der Deutschen Polizei* ('Vokietijos policijos šefas'). Užimdamas tokias pareigas jis turėjo būti pavaldus vidaus reikalų ministrui Vilhelmui Frikui, tačiau realybėje buvo pavaldus tik Hitleriui.

1936 m. valstybės saugumo policijos pajėgos buvo suvienytos ir jos vadovu buvo paskirtas Reinhardas Heydrichas, kuris jau buvo NSDAP saugumo tarnybos *[[Sicherheitsdienst]]* (SD) vadovu, ir pavadintos *Sicherheitspolizei*. Idėja buvo sutapatinti partijos tarnybą SD su valstybine policija *SiPo*. Daug SiPo narių savanoriškai ar paskatinti tapo SS nariais. Praktikoje SiPo ir *[[Sicherheitsdienst|SD]]* dažnai konfliktavo jurisdikcijos ir operatyvinėje srityse. To priežastis neretai buvo faktas, kad gestapas ir Kripo turėjo daug patyrusių ir profesionalių policininkų, kurie laikė SD gana nekompetetinga mėgėjiška organizacija. 

1936 m. Vokietijos valstybinės policijos buvo sudalintos į *[[Ordnungspolizei]]* (*OrPo*; reguliarioji arba tvarkos policija) ir *Sicherheitspolizei* (*SiPo*; valstybės saugumo policija), ši buvo sudaryta iš *[[Kripo]]* ir *[[Gestapo]]*.

## Tolesnis likimas
1939 m. rugsėjį buvo įkurta RSHA (*SS-Reichssicherheitshauptamt*)m ir *Sicherheitspolizei* kaip atskira valstybės institucija nustojo veikti, nes buvo prijungta prie RSHA. Tačiau pats pavadinimas nacistinėje Vokietijoje liko vartojamas iki karo pabaigos.

Saugumo policijos ir SD inspektoriai () buvo vietinių saugumo pajėgų, apimančių SD, gestapą, Kripo ir Orpo dalinius, vadas. Saugumo policijos inspektoriai būdavo atsakingi tiek RSHA, tiek vietiniams SS ir policijos vadams.  

Pavadinimu SiPo apibūdindavo ir bet kokias RSHA pavaldžias saugumo pajėgas.

## Nuorodos
Servizio Informazioni Militari

***Servizio Informazioni Militari***, *SIM*, *karinės žvalgybos tarnyba* – Italijos karinės žvalgybos tarnyba, egzistavusi 1900–1949 m., pavaldi Italijos karališkajai armijai (*Regio Esercito*) 1900–1946 m. ir Italijos armijai 1946–1949 m.

Italijos diktatoriaus Benito Musolinio laikais SIM buvo Vokietijos abvero atitikmuo.

SIM turėjo gerai organizuotą kriptografijos grupę: 5-toji sekcija () kūrė kodus ir šifrus Italijos Karališkajai armijai bei karališkajam kariniam laivynui.

## Šaltiniai
Khumbu ledynas

**Khumbu ledynas** () – ledynas Himalajuose, Nepale (Khumbu krašte), driekiasi tarp Džomolungmos ir Lhocės–Nuptsės masyvo. Ledyno pradžia yra 7600 m aukštyje, o pabaiga – 4900 m aukštyje. Tai aukščiausiai esantis ledynas pasaulyje. Sudaro didelę (700 m ilgio) ledokričio sritį. Khumbu ledyno judėjimo greitis – 180 m per metus. Paties ledyno ilgis – 22 km.

Per Khumbu ledyną eina svarbus alpinistinis maršrutas į Džomolungmą. Khumbu ledokričio sritis yra vienas pavojingiausių ruožų kelyje į aukščiausią pasaulio viršukalnę.
Gjačung Kangas

**Gjačung Kangas** (, ) – kalnas Himalajuose, Mahalangur Himalo masyve, Nepalo ir Kinijos (Tibeto) teritorijose. Tai 15-as pagal aukštį kalnas pasaulyje (7952 m) ir aukščiausias ruože tarp Džomolungmos ir Čo Oju. Paties kalno santykinis aukštis palyginti nedidelis (~700 m), todėl jis nėra toks žymus, kaip dauguma aplinkinių kalnų.

Pirmieji į Gjačung Kangą 1964 m. balandžio 10 d. įkopė japonai Y. Kato, K. Sakaizawa ir šerpas Pasang Phutar.
Himalčulis

**Himalčulis** () – kalnas Himalajuose, Nepale, Mansiri Himalo masyve, į pietus nuo Manaslu kalno. Turi tris viršūnes: rytų (7893 m), vakarų (7540 m) ir šiaurės (7371 m). Tai 18-as pagal aukštį kalnas pasaulyje.

Pirmieji į kalną įkopė japonai Hisashi Tanabe ir Masahiro Harada (1960 m.).
Sovinformbiuras

**Sovinformbiuras** (, iš  'Tarybinis informacijos biuras') – 1941–1961 m. veikusi Tarybų Sąjungos informacijos ir propagandos žinyba.

Buvo įkurta 1941 m. birželio 24 d., kaip[ informacijos biuras prie TSRS LKT. Politine ideologine linija buvo pavaldus VKP(b) CK. Pagrindinis Sovinformbiuro tikslas buvo Didžiojo Tėvynės karo metais sudarinėti naujienų suvestines radijui, laikraščiams ir žurnalams apie padėtį frontuose, darbą užnugaryje, apie partizanų veiklą.

1944 m. Sovinformbiuro sudėtyje buvo įkurtas biuras propagandai užsienio šalyse. Pokario metais Sovinformbiuro informacija buvo platinama per 1171 laikraštį, 523 žurnalus ir 18 radijo stočių 23-ose pasaulio šalyse, per TSRS ambasadas, draugystės draugijas, profsąjungas, moterų, jaunimo ir mokslines organizacijas. Taip Sovinformbiuras skleidė informaciją apie TSRS kovas su nacizmu, taip pat – su pagrindinėmis TSRS vidaus ir užsienio politikos kryptimis.

1961 m. Sovinformbiuras buvo perorganizuotas į spaudos agentūrą „Novosti“ (*Новости* 'Naujienos).

## Pirmininkai
* 1941–1945 m. – Aleksandras Ščerbakovas (*Александр Сергеевич Щербаков*)
* 1945–1947 m. – Solomonas Lozovskis (*Соломон Абрамович Лозовский*)
* 1947–1948 m. – Borisas Ponomariovas (*Борис Николаевич Пономарёв*)
Džindai botanikos sodas

**Džindai botanikos sodas** () – 1961 m. įkurtas botanikos sodas Čiofu mieste, Tokijo prefektūroje, Japonijoje. Užima daugiau nei 474 000 m² plotą, jame auga apie 100 000 medžių ir krūmų, iš viso 4500 rūšių. Sodas suskirstytas į 30 dalių, yra vandens augalų skyrius, nuo 1984 m. veikia didelis tropinių augalų šiltnamis. Džindai vykdo šviečiamąją veiklą, siekia išsaugoti Edo laikotarpio augalų veisles, prekiauja sodinukais.

## Nuorodos
* Oficialus puslapis (japonų k.)
* Bendra informacija japonų ir anglų kalbomis
Nankino žudynės

**Nankino žudynės** – masinės žudynės ir prievartavimai, vykę maždaug šešias savaites 1937 m. gruodžio 13 d. Japonijos imperijai okupavus Kinijos respublikos miestą Nankiną (Džiangsu provincija) Antrajame Kinijos - Japonijos kare. Per jas Japonijos imperijos kariuomenė nužudė šimtus tūkstančių kinų civilių ir kariškių, vyko plataus masto miesto plėšimas, deginimas, moterų prievartavimai. Po karo kai kurie atsakingi japonų pareigūnai buvo teisiami Nankino karo nusikaltimų tribunolo už karo nusikaltimus ir jiems įvykdyta mirties bausmė. Vienas svarbiausių vadų, Japonijos Imperatoriškosios šeimos narys princas Yasuhiko Asaka teismo išvengė, kadangi pagal Japonijos kapituliacijos sutartį sąjungininkai pažadėjo Imperatoriškosios šeimos nariams neliečiamybę.

Aukų skaičius nėra žinomas, kadangi Japonijos kariuomenė po karo naikino bei įslaptino susijusius dokumentus. Tarptautinio Karinio Tolimųjų Rytų Tribunolo teigimu, žuvo daugiau, nei 200 000 žmonių. Kinija, remdamasi Nankino tribūnolo paskaičiavimais, teigia, kad žuvo apie 300 000 žmonių. Japonų istorikų įvertinimai labai įvairūs, skaičius svyruoja nuo 40 000 iki 200 000.

Nankino žudynės iki šių laikų yra kontroversiškas įvykis. Jos iki dabar yra jautri problema politiniuose Japonijos ir Kinijos santykiuose. Japonijos vyriausybė oficialiai pripažino, kad užėmusi Nankiną, Imperijos kariuomenė vykdė masinius prievartavimus, plėšimus ir žudynes. Tačiau Japonų nacionalistų judėjimai ir istorijos revizionistai ginčija įvairias jų detales, mastą ar net įvykio istoriškumą apskritai, teigia, kad jis buvo sufabrikuotas kinų propagandos. Toks istorinis revizionizmas didina įtampą tarp Japonijos ir Kinijos bei kitų japonų okupaciją patyrusių šalių, kaip Pietų Korėja.

## Išnašos
Nuptsė

**Nuptsė** () – kalnas Himalajuose, šiaurės rytų Nepale, Khumbu krašte, 2 km į vakarus nuo Džomolungmos. Aukštis iki 7861 m (visą masyvą sudaro 7 viršukalnės). Kalno pavadinimas tibetiečių kalba reiškia „vakarų viršūnė“. Patenka į Sagarmathos nacionalinis parko teritoriją, kuris įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

Į pagrindinę kalno viršūnę (Nuptsę I) pirmieji įkopė 1916 m. gegužės 16 d. britų alpinistas Dennis Davis ir šerpas Taši.

Nuptsės viršukalnės:
* Nuptsė I – 7861 m
* Nuptsė II – 7827 m
* Nuptsė Šaras I – 7804 m
* Nuptsė Nupas I – 7784 m
* Nuptsė Šaras II – 7776 m
* Nuptsė Nupas II – 7742 m
* Nuptsė Šaras III – 7695 m
Butvalis

**Butvalis** () – miestas pietų Nepale, Rupandehio rajone, 240 km į vakarus nuo Katmandu, Šivaliko aukštumų papėdėje. Pro miestą eina plentas iš Indijos į Katmandu, taip pat keliai į Pokarą, Tanseną. Medienos, metalo apdirbimo, maisto pramonė. Prekyba žemės ūkio produkcija. Butvalas yra svarbus švietimo centras – čia veikia keletas universitetų padalinių, kolegijų, institutų. Yra keletas hinduistų ir budistų šventyklų, tvirtovės liekanos.

## Istorija

Miestas išaugo 1968 m. nutiesus Sidhartos plentą.

## Šaltiniai
Švėkšnos sinagoga

**Švėkšnos sinagoga** – buvusi sinagoga Švėkšnoje.

## Istorija
Projektą 1926 m. parengė inžinierius L. Prosinskis. Pastatyta 1928 m. pagal visus sinagogoms keliamus reikalavimus. Sinagoga pastatyta žema, vientiso tūrio, stačiakampio plano, mūrinė, iškilusi sudegusios medinės sinagogos vietoje. Pastato fasadą puošia dekoratyvūs trumpi ir ploni pliastrai, arkinių langų viršų įrėmina karpyto kontūro archivoltai. Visas pastato išorines sienas anksčiau puošė Dovydo žvaigždės. Iki šių dienų išlikusi tik viena žvaigždė virš vyrų įėjimo į sinagogą. Išorinis sienų dekoras sunaikintas 2004 m. 

Pastačius sinagogą ją aplankė ir Lietuvos prezidentas Antanas Smetona. Po Antrojo pasaulinio karo Švėkšnos sinagogoje veikė kultūros namai. Pastatas gana gerai išsilaikė iki šių dienų.

2020 m. restauruota žydų maldos namų išorė.


Synagoge Švėkšna.jpg|Švėkšnos sinagoga 2005 m.
Jews welcoming Lithuanian President Antanas Smetona under a Lithuanian and Hebrew banner, Švėkšna.png|Antano Smetonos susitikimas su vietiniais žydais prie Švėkšnos sinagogos


## Šaltiniai
Klemas

**Klemas** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Klemienė (ištekėjusi moteris) ir Klemaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Adolfas Klemas – pedagogas, Šilutės gimnazijos steigėjas ir direktorius;
* Oskaras Klemas – generolas, Kauno tvirtovės pirmasis komendantas;
* Viktoras Vytautas Klemas – okeanologas, fizinių mokslų daktaras.

Taip pat gali reikšti vyrišką vardą. Jį turi šie asmenys:
* Klemas Inta – Akmenės politikas
* Klemas Sobutas – Mažeikių politikas
Oskaras Klemas

**Oskaras Klemas** (, ; 1822 m. liepos 23 d., Mintaujoje, Rusijos imperija – 1891 m. sausio 22 d., Vilniuje, Rusijos imperija) – carinės Rusijos generolas, Kauno tvirtovės pirmasis komendantas, jai vadovavęs 1887–1889 m.

## Biografija
O. Klemas savo karinę karjerą pradėjo praporščiku 1840 m. 1870–1875  m. buvo 17-osios pėstininkų divizijos (*17-я пехотная дивизия*) vadu, 1871 m. jam buvo suteiktas generolo leitenanto laipsnis. 1886 m. buvo paskirtas nedidelės Bendero tvirtovės komendantu, vėliau trumpai ėjo Maskvos komendanto pareigas, po to – išsiųstas tarnauti į Kauno guberniją. 

### Lietuvoje
Nuo 1887 m. rugsėjo 13 d. iki 1889 m. rugsėjo 4 d. buvo pirmuoju ką tik pastatytos Kauno tvirtovės komendantu, gyveno Aukštosios Fredos dvare, pertvarkytame karinėms reikmėms. Jam vadovaujant buvo užbaigta tvirtovės statyba, suformuota jos įgula, artilerija. Tai buvo trumpas, tačiau sudėtingas tvirtovės gyvavimo pradžios laikotarpis. 1889 m. balandžio 9 d. paskirtas Vilniaus karinės apygardos vadovo padėjėju, tačiau 1891 m. vasario mėn. generolo karjerą nutraukė mirtis.

Vilniuje tarnavęs bei miręs generolas buvo palaidotas Kaune, kaip manoma, jo paties valia. Pats generolas savo tarnybą tvirtovėje vertino kaip savo aukščiausią gyvenimo pasiekimą. O. Klemo kapas su masyviu antkapiniu akmeniu išlikęs senosiose Fredos kapinėse.

Anot miesto istorijos žinovų pasakojamos legendos, 1887 m. į Kauną atvykęs komendantas laukė Kauno gubernatoriaus vizito, manydamas, kad civilinė miesto valdžia turi pirma prisistatyti naujai karinei vadovybei. Tuo tarpu miesto gubernatorius manė kitaip ir taip pat laukė naujai paskirto komendanto prisistatymo civilinei vadovybei. Abu valdininkai du mėnesius negalėjo nuspręsti, kuris iš jų svarbesnis bei savo susipažinimą pradėjo nuo abipusių skundų į Peterburgą.

## Šeima

Oskaras Klemas buvo septynių vaikų tėvas. Jo sūnus Vasilijus (*Василий Оскарович Клемм*, 1861-1938 m.)  buvo pirmuoju Rusijos imperijos konsulu Indijoje, Rusijos pilietinio karo metais buvo admirolo A. Kolčako diplomatiniu atstovu Vladivostoke. Vyresnis Oskaro brolis Vilhelmas Klemas (*Вильгельм Карлович Клемм*, 1815–1891 m.) buvo žinomu carinės Rusijos topografu bei dailininku, vadovavo Vyriausios inžinierių valdybos braižybos dirbtuvėms.

2011 m. Kaune viešėjo *Bolton-King-Beck-Klemm-Grootten*  šeimos atstovai, susirinkę iš Anglijos, Australijos, Prancūzijos bei Suomijos. Saugodami istorinę atmintį apie savo giminės garsųjį protėvį, jie aplankė vietas, susijusias su generolo O. Klemo gyvenimu.

## Šaltiniai
* Oskar Martin (v.)'' // Baltisches Biographisches Lexikon digital

## Nuorodos
* Oskaro Klemo karinė veikla 
* O. Klemo kapas ''livejournal.com'' forume
Tarptautinė konvencija dėl banginių medžioklės reguliavimo

**Tarptautinė konvencija dėl banginių medžioklės reguliavimo** () –  tarptautinė sutartis, kuria siekiama apsaugoti banginių populiacijas ir tarp valstybių koordinuoti banginių medžioklę.

## Istorija

XIX a. antroje pusėje prasidėjusi verslinė banginių medžioklė tarpukariu ir po Antro pasaulinio karo stipriai išsiplėtė. Jau XX a. pradžioje mokslininkai perspėjo, kad nemažinant medžioklės apimčių, kai kurioms banginių rūšims gresia išnykimas. Reaguodamos į tai, šalys ėmė diskutuoti apie bendradarbiavimą ir medžioklės koordinavimą. 1931 m. buvo priimtas pirmasis tarptautinis susitarimas, inicijuotas Norvegijos, tačiau jis nebuvo sėkmingas. 1937 m. pasirašytas dar vienas susitarimas, tačiau prie jo neprisijungė Vokietija ir Japonija, o netrukus prasidėjęs karas nutraukė jos įgyvendinimą. Diskusijos dėl naujos ir išsamesnės konvencijos buvo atgaivintos 1944 m. ir po kelių tarptautinių susitikimų 1946 m. buvo priimta Tarptautinė konvencija dėl banginių medžioklės reguliavimo. Ji įsigaliojo po dvejų metų.

## Struktūra

Konvencijoje yra išreiškiamas siekis tinkamai saugoti banginių populiacijas ir koordinuotai vystyti banginių medžioklės industriją. Sutartį sudaro dvi pagrindinės dalys: bendro pobūdžio konvencijos tekstas ir taip vadinamas Tvarkaraštis (), kuriame surašyta detalesnė informacija apie rūšis, medžioklės kvotas, leidžiamus ir draudžiamus veiksmus. Tvarkaraštis gali būti keičiamas trijų ketvirtadalių balsų dauguma. Vienas iš žinomiausių tokio tipo pakeitimų buvo 1982 m. priimtas sprendimas nuo 1986 metų visoms reguliuojamoms rūšims nustatyti nulinį medžioklės limitą.

Pagrindinis konvencijos valdymo ir įgyvendinimo organas yra 1948 m. įsteigta Tarptautinė banginių medžioklės komisija, į kurią įeina po vieną kiekvienos valstybės narės atstovą. Komisija kasmet susirenka vis kitoje pasaulio vietoje ir priima svarbiausius su konvencija susijusius sprendimus. Be komisijos taip pat veikia trys komitetai: Finansų ir administravimo, Mokslo bei Technologijų. Konvencijos nare gali tapti bet kuri valstybė, nepaisant jos sąsajų su banginių medžiokle.

## Nariai

2013 m. duomenimis, konvencijai priklauso 88 valstybės. Lietuva konvenciją priėmė 2008 m. lapkričio 25 d.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Konvencijos tekstas: lietuvių k., anglų k.
De Koksdorpas

**De Koksdorpas** () – kaimas Nyderlandų Šiaurės Olandijos provincijoje. Šis kaimas – Tekselio savivaldybės dalis ir yra įsikūręs 25 km į šiaurę nuo Den Helderio.

De Koksdorpas yra šiauriausia gyvenvietė Tekselio saloje. Seniau dabartinė gyvenvietė buvo pelkė tarp Tekselio ir Eierlando salų. 1835 m. Joseph Nicolas De Cock pradėjo drenažą pelkėje žemės ūkiui, o 1836 m. įkūrę gyvenvietę, tada vadintą *Nieuwdorp* (), tačiau vėliau miestelis buvo pavadintas įkūrėjo vardu: *Cocksdorp*.
Plimuto koledžas

**Plimuto koledžas** - 1877 m. įkurtas koledžas Anglijoje, Plimute. 
Itin gabiems sportininkams (Elito programos grupei) suteikiama stipendija. Koledžas turi specialiai plaukikams pritaikytą treniruočių ir mokslo programą. Ją vykdo bendradarbiaudamas su plaukimo klubu „Plymouth Leander”, vienu geriausių Didžiojoje Britanijoje. Mokslo kaina apie 24 tūkst. svarų (daugiau nei 104 tūkst. litų) per metus. 

## Mokiniai

*Rūta Meilutytė, Lietuvos plaukikė, olimpinė čempionė.
*Jūratė Ščerbinskaitė, Lietuvos plaukikė, nacionalinė rekordininkė.
*Tom Daley, britų šuolininkas į vandenį, 2009 m. pasaulio čempionas, 2012 m. Londono žaidynių medalininkas

## Šaltiniai
Mikalojus Povilas Vilutis

**Mikalojus Povilas Vilutis** (g. 1944 m. gegužės 3 d. Vilniuje) – Lietuvos grafikas, prozininkas.

## Biografija
1970 m. baigė Vilniaus valstybinį dailės institutą (dab. Vilniaus dailės akademija). Serigrafijos pradininkas Lietuvoje. Parodose dalyvauja nuo 1971 m. Ankstesnieji darbai sukurti ofortu, sausa adata, nuo 8 dešimtmečio darbai kuriami serigrafijos technika. Tuo metu išsikristalizavo dailininko stilius, jo darbai atrodė nepaprastai modernūs, avangardiški, tačiau buvo nepriimtini to meto ideologizuotai nomenklatūrai, dėl ko nepatekdavo į parodas. Šio periodo darbai spalvingi, emocionalūs, lakoniški, monumentalūs, kartais – ironiški, dėmesio centre – žmogus. Dailininko kūryba įvertinta Lietuvoje bei užsienyje. Yra sukūręs ekslibrisų, plakatų, iliustracijų knygoms, mažosios skulptūros pavyzdžių. Nuo 2000 m. kūrė tapybos darbus akrilu. 1989-2007 m. dėstė Vilniaus dailės akademijos Grafikos katedroje, jam suteiktas profesoriaus mokslo vardas. Leidykla „Artseria“ išleido knygą su darbų reprodukcijomis „Mikalojus Povilas Vilutis“ (2003). Rašo straipsnius periodikai, išleido knygas „Tortas“ (2009 m.), „Sriuba“ (2014 m.), kartu su Antanu A. Jonynu – „Paskutinės dienos Itakėje“ (2007 m., visų leidykla – „Tyto alba“). Lietuvos nacionalinės kultūros ir meno premijos laureatas (2004 m.). Darbų yra įsigiję muziejai – Lietuvos dailės muziejus, Modernaus meno centras, Lietuvos ir daugelio užsienio šalių meno kolekcininkai. Žmona – grafikė Nijolė Vilutienė, vaikai: sūnus Gediminas (1970 m.), dukterys – Aldona Vilutytė (1974 m.), Emilija (1977 m.).

## Bibliografija
*Tortas: esė. – Vilnius: Tyto alba, 2009.
*Sriuba: esė. – Vilnius: Tyto alba, 2014.

## Įvertinimas
* 2004 m. Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija

## Literatūra
* Mikalojus Povilas Vilutis. Iš serijos „Šiuolaikiniai lietuvių dailininkai”, įž. str. Jurgita Ludavičienė. Vilnius: Artseria, 2003.
* 100 šiuolaikinių Lietuvos dailininkų, sud. R. Jurėnaitė. Vilnius, R. Paknio leidykla, 2000, p. 198–199; 240.
* Lietuvių ekslibrisas, sud. V. Kisarauskas, Vilnius, Vaga, 1991

## Šaltiniai
Stanislovas Buchaveckas

**Stanislovas Buchaveckas** (g. 1951 m. birželio 11 d. Nochtuiske, Jakutija) – Lietuvos istorikas, publicistas.

## Biografija
1964–1974 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas. 1969 m. baigė Joniškio vidurinę mokyklą, 1974 m. – Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą.

1974–1976 m. dirbo įvairiuose Vilniaus muziejuose, 1976–1990 m. Vilniaus jaunųjų turistų stotyje. Nuo 1990 m. Lietuvos istorijos instituto ir Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centro darbuotojas.

## Bibliografija
* Verknė. – Vilnius: Mintis, 1984. – 64 p.: iliustr.
* Strėva. – Vilnius: Mintis, 1985. – 70 p.: iliustr.
* Kaišiadorių rajonas / fotogr. Česlovas Montvila. – Vilnius: Mintis, 1989. – 58 p.: iliustr. – ISBN 5-417-00090-6
* Pėsčiomis po gimtąjį kraštą: metodinė mokymo priemonė. – Kaunas: Šviesa, 1989. – 88 p.: iliustr. – ISBN 5-430-00504-5
* Šalčios žemė. – Vilnius: Mintis, 1992. – 280 p. – ISBN 5-417-00599-1
* Lietuvos žydai Štuthofo koncentracijos stovykloje 1943–1945 m. / Arūnas Bubnys, Stanislovas Buchaveckas. – Vilnius: LGGRTC, 2020. – 179 p.: iliustr. – ISBN 978-609-8037-90-6

## Šaltiniai
De Koogas

**De Koogas** () – kaimas Nyderlandų Šiaurės Olandijos provincijoje. Šis kaimas – Tekselio savivaldybės dalis ir yra įsikūręs 17 km į šiaurę nuo Den Helderio. Ši gyvenvietė yra pagrindinis turizmo centras saloje. Mažas kaimelis apsuptas viešbučiais ir stovyklavietėmis. Kaimas įsikūręs prie Šiaurės jūros kranto. Vos dvi siauros kopų eilės skiriai kaimą nuo paplūdimio.

Kaimo pietuose yra miškai, kurie taip pat traukia turistus. Ten yra informacijos centras ir muziejus apie Vatū jūrą bei *"Ecomare"* (Šiaurės ir Vatų jūrų muziejus).

2001 m. De Kooge gyveno 775 gyventojai. Apstatytas plotas užėmė 0,36 km² ir jame buvo 429 gyvenamosios vietos. Šeik tiek didesniame De Koogo statistiniame rajone gyveno apie 1000 žmonių.

## Nuorodos
* "Ecomare" jūrų muziejus (olandų, anglų ir vokiečių k.)
Bachčisarajus

**Bachčysarajus** arba **Bachčisarajus** (, ) − miestas Krymo autonominėje respublikoje, rajono centras. Miestas įsikūręs Krymo kalnų priekalnėse, Vidinio kalnagūbrio šiaurinėje pusėje, 30 km į pietvakarius nuo Simferopolio, miškastepės zonoje, Čuruk-Su (Kačos intakas) upės slėnyje. Buvusi Krymo chanato sostinė. Miesto pavadinimas iš krymo totorių kalbos verčiamas kaip „sodas-rūmai“ (*bağça − sodas, saray − rūmai*). Bachčisarajus yra žemės ūkio rajone, kur ekonomikos pagrindas − sodai, vynuogynai, aliejinių augalų bei grūdų plantacijos. Pačiame mieste yra statybinių medžiagų ir cemento gamyklos.

## Pavadinimas ir asociacijos
Miesto pavadinimas kilo iš turkų kalbos ir reiškia „Auksiniai rūmai“.

Tarp rusakalbių miestą išgarsino jo romantiškas atvaizdavimas Aleksandro Puškino poemoje „Bachčisarajaus fontanas“ (1822). Bachčisarajaus peizažams kelias poemas savo „Krymo sonetuose“ (1825) skryrė ir Adomas Mickevičius.

1979 m. sovietų astronomo Nikolajaus Černycho atrastas asteroidas „3242 Bakhchisaraj“ buvo pavadintas miesto garbei.

## Įžymybės

Bachčisarajaus arba **Chano rūmai** yra pati populiariausia turistų lankymo vieta Bachčisarajuje. Išlikę senovinio statinio bruožai, išorinių sienų ir Krymo chano kambarių piešiniai primena buvusią Osmanų imperijos didybę. Taip pat čia yra Didžioji Chano mečetė arba *Chan Džami*. Manoma, kad mečetė pastatyta 1578 m. Įdomus yra chano haremas. Tai patalpos, kurios antikinėje Graikijoje buvo vadinamos „ginekėja“. Pats žodis „haremas“ iš arabų kalbos reiškia „uždrausta“. Bachčisarajaus rūmuose buvo keturi haremai. Chano rūmų viduje labai gražus interjeras, kuris savo smulkiomis detalėmis primena kinų interjerą. Rūmų apsuptyje yra vidinis sodas. Į jį veda nedidelės durys, pavadintos *Geležiniu portalu*. Kiti vartai veda į *Divano* salę, kurioje buvo laukiama pakvietimo į vidų. Vis dėlto svarbiausias yra „Ašarų fontanas“, kurį poemoje „Bachčisarajaus fontanas“ apdainavo rusų literatūros klasikas Aleksandras Puškinas. Autentiškas fontano pavadinimas yra (*Selsebil − Rojaus šaltinis*). Buvusių chanų rūmų patalpose įrengta ekspozicija, kuri atskleidžia Krymo viduramžių istoriją, Krymo totorių buitį ir tradicijas, šios tautos kultūrą.

## Išnašos

## Nuorodos
* Bachčisarajaus internetinė svetainė  (rusų k.)
* Bachčisarajaus kurortinė vietovė  (anglų ir kt. kalbomis)
Vytautas Valiukas

**Vytautas Valiukas** (1916 m. lapkričio 3 d. Kaune – 2007 m. sausio 17 d. Vilniuje) – Lietuvos teatro aktorius, režisierius, inžinierius-dizaineris.

## Biografija
1934 m. baigė Kauno „Aušros“ gimnaziją. 1934–1938 m. Vytauto Didžiojo universitete išklausė lietuvių kalbos ir literatūros kursą. 1935–1938 m. lankė Vlado Fedoto-Sipavičiaus, vėliau Petro Kubertavičiaus vadovaujamą dramos studiją. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1949 m. atvyko į JAV. 1954–1959 m. Ilinojaus universitete studijavo technologiją, įgijo inžinieriaus bakalauro (B.S.E.E.) laipsnį. 1959 m. persikėlė į Niujorką. Dirbo inžinieriumi *SIKORSKY HEADQUARTERS Stratford, Connecticut*.

## Kūryba
Emigraciniame lietuvių teatre vaidinti vaidmenys pasižymėjo išbaigtumu, gera vaidybine forma ir teisingu charakterio supratimu. Jo aktorinė skalė nėra siaura – joje telpa miestietis ir sodietis, primityvus, išlavintas, gudrus, rūstus ir giedrios sielos žmogus. Dirbdamas režisūros darbą, nepabūgo naujos ir neišbandytos vaidybinės medžiagos. Darbe pasižymėjo kruopštumu ir sąžiningumu.

Kauno valstybinis dramos teatras:
* Verle – Henrik Ibsen. Laukinė antis
* Karolis – Juozas Grušas. Tėvas
* Dionyzas Dagelis – Stasys Santvaras. Kaimynai
* Dr. Richtigas – Ladislas Fodor. Brandos atestatas
 
Pokario Vokietija:
* vaidino („Aitvaro“ teatras): Dundulis – Antanas Rūkas. Bubulis ir Dundulis
* statė ir režisavo (Hanau „Atžalyno“ teatras): Kazys Binkis. Atžalynas (1946 m.), Stasys Santvaras. Žvejai (1947 m.), A. Gehri. Šeštame aukšte (1947 m.)

JAV, Čikaga:
* Karijotas – Antanas Škėma. Živilė
* Senis Chris – Eugene O’Neill. Anna Christie
* Pranaitis – Antanas Škėma. Vienas ir kiti
* statė ir režisavo: Jean Anouilh. Antigone (1954 m.), Tennessee Williams. Stiklinis žvėrynas (1954 m.), Kostas Ostrauskas. Kanarėlė (1956 m.)

JAV, Niujorkas:
* statė ir režisavo: Antanas Škėma. Vienas ir kiti (1960 m.), Kostas Ostrauskas. Kanarėlė (1961 m.), Vinco Krėvės veikalų vaidinimas (1965 m.)
Beidai

**Beidai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Olšankos valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į pietvakarius nuo Losicės ir 110 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Kaimas įkurtas XVIII a. amžiuje.

## Šaltiniai
Bolestai (Mazovijos vaivadija)

**Bolestai** () – kaimas Lenkijos rytuose, Olšankos valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurės rytus nuo Olšankos, apie 6 km į pietus nuo Losicės ir 118 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

## Nuorodos

* Aprašymas apie kaimą (lenk.) .
Džanakpuras

**Džanakpuras** () arba ***Džanakpurdamas*** – miestas pietryčių Nepale, 123 km nuo Katmandu, netoli Indijos sienos. Pro miestą eina vienintelis šalies geležinkelis. Metalo apdirbimo, maisto, tabako pramonė. Žemės ūkio regiono prekybinis centras. Džanakpuras yra svarbus hinduistų religinis centras: čia yra Sytai skirta Džanakos šventykla (1898 m.), 200 šventųjų šaltinių, Ramos šventykla.

## Istorija
Džanakpuras nuo seno buvo maithilių kultūrinis centras ir Mithilos karalystės sostinė. Ramajanoje Džanakpurdamas minimas kaip Ramos žmonos Sytos gimtinė.


Image:JanakpurMuraliChowk.jpg|Miesto gatvė
Image:2009-03 Janakpur 01.jpg|Oro uostas
File:2009-03 Janakpur 36.jpg|Miesto vaizdas


## Šaltiniai
Klimai (Mazovijos vaivadija)

**Klimai** () – kaimas Lenkijos rytuose, Olšankos valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į vakarus nuo Olšankos, apie 11 km į pietvakarius nuo Losicės ir apie 110 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Į vakarus nuo kaimo, dešiniajame Liveco upės krante yra viduramžių gyvenvietės liekanos.

## Šaltiniai
Olšanicos mūšis

**Olšanicos mūšis** () įvyko 1527 m. sausio 27 d. prie Olšanicos tarp LDK ir Krymo totorių kariuomenių.

Olšanicos mūšyje dalyvavo apie 7000 LDK raitelių, vadovaujami didžiojo etmono K. Ostrogiškio ir lauko etmono J. Radvilos. LDK kariuomenė pavijo keliolika tūkstančių totorių, nuo 1526 m. gruodžio mėnesio pabaigos plėšusių Ukrainą ir pietų Baltarusiją. Staigiu puolimu dauguma totorių buvo sunaikinta.

Likusios totorių pajėgos buvo sunaikintos Kanevo ir Čerkasų mūšiuose Ostapo Daškevičiaus ir Jurijaus Olekovičiaus vadovautų pajėgų.

Po šio pralaimėjimo Krymo chanatas daugiau neįstengė surengti didelių antpuolių į LDK žemes.

Po mūšio Žygimantas I iš nelaisvės išleido nuverstąjį Aukso ordos chaną šeichą Achmedą, kuris nelaisvėje išbuvo 20 metų. Krymo chanato priešas šeichas Achmedas buvo laikomas kaip derybinis argumentas prieš Krymo totorius. Po šių įvykių tiek Saadetas I Girėjus, tiek Islamas I Girėjus atsiuntė laiškus Žygimantui I, kuriais įsipareigojo palaikyti Lietuvą ir Lenkiją kare prieš Maskvą. Šie planai nebuvo įgyvendinti dėl vidinių nesutarimų Krymo chanate.

## Šaltiniai

* (LT) Gudavičius, Edvardas (1985–1988). „Olšanicos mūšis“. // *Tarybų Lietuvos enciklopedija*. t. 3. Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija
* (EN) Howorth, Henry Hoyle (1880). ''History of the Mongols from the 9th to the 19th Century''. Vol. 2. Longmans, Green, and Co. pp. 346, 462.
* (PL) Kolodziejczyk, Dariusz (2011). *T[https://books.google.com/books?id=FHrTxHmegRYC&pg=PA66 he Crimean Khanate and Poland-Lithuania: International Diplomacy on the European Periphery (15th-18th Century). A Study of Peace Treaties Followed by Annotated Documents]*. The Ottoman Empire and its Heritage. BRILL. pp. 66–68.
* (BY) Пазднякоў, В (2005). „Бітва на Альшаніцы 1527“. *Вялікае Княства Літоўскае*. Vol. 1. Беларуская Энцыклапедыя імя П. Броўкі. pp. 333–334

## Išnašos
Pruchenkai

**Pruchenkai** (, ) – kaimas Lenkijos rytuose, Olšankos valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. 

## Istorija

Kaimas įkurtas XIII a. amžiuje. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1577 m. pastatyta stačiatikių cerkvė. 1669 m. pastatyta unitų cerkvė. 1921 m. stačiatikių parapija buvo panaikinta ir įkurta katalikiška Pruchenkų Švenčiausiosios Jėzaus Širdies parapija. 1989-1992 m. buvusioje cerkvės vietoje pastatyta nauja stačiatikių cerkvė.

## Nuorodos

* Aprašymas apie kaimą (lenk.) .
Šidluvka (Mazovijos vaivadija)

**Šidluvka** () – kaimas Lenkijos rytuose, Olšankos valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į pietvakarius nuo Losicės ir apie 112 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Dauguma kaimo gyventojų ukrainiečių kilmės.

## Istorija

Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Kaimas buvo prie pat LDK ir Lenkijos karalystės pasienio. 1580 m. kaimas vadinosi *Sidlowka*. 1827 m. kaime buvo 53 namai ir 285 gyventojai. 1880 m. 48 namai ir 344 gyventojai.

## Šaltiniai
Točna (upė)

**Točna** () – upė rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Losicės ir Sedlcų apskrityse. Upė teka Sedlcų aukštumoje. Kairysis Vakarinio Bugo upės intakas. Taip pat upė teka per Bugo kraštovaizdžio parką ir Palenkės Bugo kanjono kraštovaizdžio parką.


Vaizdas:Łosice zalew1.jpg|Upės užtvanka Losicės mieste
Vaizdas:Ruda Instytutowa.jpg|1923 m. pastatytas malūnos Rudos kaime
Vaizdas:Toczna river.JPG|Upė prie Hadinuvo kaimo
Vaizdas:Łosice zalew2.jpg|Užtvanka Losicės mieste