Kazlų Rūdos geležinkelio stotis

**Kazlų Rūdos geležinkelio stotis** – stotis Kazlų Rūdos miesto centre. Geležinkelio mazgas – šioje stotyje traukiniai, atvykę iš Kauno, gali būti nukreipti į Kybartų arba Šeštokų linijas, planuojama „Rail Baltica“ vėžė. Stoja keleiviniai traukiniai Kaunas–Kybartai, Kaunas–Marijampolė, Vilnius–Krokuva. Geležinkelis dalija miestą į dvi beveik lygias dalis. Virš geležinkelio prie stoties 2006 m. atidarytas modernus pėsčiųjų viadukas. Automobiliai naudojasi dviem reguliuojamomis geležinkelio pervažomis.

Miesto stotis įsikūrusi viename didžiausių ir svarbiausių geležinkelio mazgų Lietuvoje. Per parą Kazlų Rūdą kerta daugiau kaip 70 traukinių, jie pravažiuoja kas 20 minučių. Kasdien parduodama apie 300 bilietų. Per mėnesį stotis aptarnauja apie 30 000 žmonių. Tai vienas iš nedaugelio paveldo saugomų objektų mieste. Dabartinis stoties pastatas – buvęs garvežių depas, 2011 m. suremontuotas. Pastatą restauruoti rangovams teko laikantis griežtų reikalavimų – reikėjo išlaikyti autentiškas architektūros detales.

Išlikęs ir pirmasis medinis stoties pastatas, kuriame dabar veikia kavinė. Tai seniausias pastatas, išlikęs Kazlų Rūdoje. Stoties pastatas medinis, kompaktinio tūrio, vieno aukšto, stačiakampio plano, drožinėtais durų ir langų apvadais. Stotyje veikė paskutinis autentiškas XIX a. pabaigos – XX a. pradžios geležinkelio lauko tualetas, kuris buvo neseniai nugriautas.

Prie stoties stovi skulptūra „Sibiro madona” 1940–1941 ir 1944–1952 m. iš čia ištremtų ir į lagerius išvežtų Lietuvos gyventojų atminimui (skulptorius Julius Narušis), atidengta 1989 m. lapkričio 6 d.

## Istorija

Stotis pastatyta 1861 m. už 2 km nuo tuo metu buvusio Kazlų kaimo, prie geležinkelio Lentvaris–Virbalis kaip III klasės geležinkelio stotis. Stotis pastatyta iškirtus mišką netoli Kazlų kaimo. Darbininkams miško tankumyne buvo pastatyti lentų barakai. Prie geležinkelio ėmė augti naujoji gyvenvietė, šalia stoties pastatytas garvežių depas, suręsti trobesiai geležinkeliečiams.

1911 m. atidaryta valdiška dviklasė pradžios geležinkeliečių mokykla, skirta tik geležinkelio tarnautojų ir darbininkų vaikams – ji pastatyta pervežus buvusį Vilkaviškio geležinkelio stoties pastatą. Mokyklos adresas buvo Stoties g. 1 (dabar Vytauto ir V. Borisevičiaus gatvių kampas), ji priklausė geležinkelių valdybai. Pamokos vykdavo rusų kalba, vadovėliai buvo nemokami, o mokykla naudojosi ne tik geležinkelio tarnautojai, bet ir jų giminaičiai. Vietos gyventojai mokytis galėjo sumokėję geležinkeliečiams 10–15 rublių per metus. Mokyklos pastatas sudegė 1941 m. Iki I pasaulinio karo Kazlų Rūdoje be geležinkelio stoties pastato buvo apie 11 sodybų.

1915 m. užėjus vokiečiams, prie stoties įsteigta belaisvių stovykla, kur belaisviai (2500 rusų ir 500 prancūzų) gyveno didelių lentų barakuose, stovykla aptverta tankia spygliuota tvora. Vokiečiai ėmė kirsti miškus, tad stotyje įrengta didelė lentpjūvė, kur veikė 5 lokomobiliai ir 12 gaterių. Nors stotis karo metu nenukentėjo, tačiau aplinkiniai miškai buvo smarkiai iškirsti, pavyzdžiui, Mauručių–Kazlų Rūdos ruožo miškai buvo masiškai kertami be kita ko ir geležinkelio reikmėms. 1916 m. nutiestas Kazlų Rūdos–Pavilkijo siaurasis geležinkelis, juo vokiečiai gabeno medieną link Nemuno, kuri toliau buvo plukdoma karo reikmėms. Stotyje buvo depas 600 mm vėžės traukiniams remontuoti.

1922 m. prie stoties iškirsti miško likučiai, suplanuota kelios dešimtys sklypų naujoms statyboms. Miškų urėdija suplanavo sklypus gyvenvietei, o prie stoties palikta žemė geležinkeliečių namų statybai. Tais pat metais iš Kazlų Rūdos geležinkelių administracijos gautoje buvusioje geležinkelininkų mokykloje įrengta Kazlų Rūdos bažnyčia, tačiau Geležinkelių valdybai pareikalavus grąžinti mūrinį pastatą iš Krašto apsaugos ministerijos bažnyčios statyboms nupirkti 3 buvę mediniai karo belaisvių barakai, tad bažnyčia išsikėlė. 1923 m. Kazlų Rūdos geležinkelio stotis sujungta su Marijampole, Kalvarija ir Alytumi per Kazlų Rūdos–Šeštokų geležinkelį, kas paskatino miesto plėtrą ir augimą. Pirmadieniais ir ketvirtadieniais prie geležinkelio stoties vykdavo jomarkai – turgūs, nors vieta nebuvo pati patogiausia dėl mažos aikštės ir turgaus dienomis susidarančių spūsčių. 1923 m. geležinkelio stoties gyvenvietėje buvo surašyti 823 gyventojai.

1923 m. Kazlų Rūdai tapus geležinkelio mazgu, buvo planuojama nuo jos plėsti ir kitus ruožus. Pirmajame nepriklausomybės dešimtmetyje nuo Kazlų Rūdos buvo projektuojami ruožai Kazlų Rūda–Šakiai–Raseiniai–Kutninkai (104 km) ir Kazlų Rūda–Šakiai–Tauragė (102 km), vėliau ir Kazlų Rūdos–Šakių–Raseinių–Šienlaukio linija, tačiau planų buvo atsisakyta. Prasidedant II pasauliniam karui, 1939 m. vis tik imta tiesti linija Kazlų Rūda–Šakiai–Jurbarkas–Tauragė, tačiau dėl sovietų okupacijos darbai nutrūko. Žemės lyginimo ir projektavimo darbai buvo baigti 1940 m. balandį,  o rugsėjį buvo pradėti darbai, spalį čia jau dirbo 1200 darbuotojų. Kazlų Rūdoje jiems įrengta ambulatorija, Griškabūdyje įkurtas medicinos punktas.

Užėjus sovietams, iš Kazlų Rūdos stoties į Sibirą ištremta tūkstančiai Suvalkijos ūkininkų ir inteligentų. 1989 m. jiems atminti prie stoties pastatytas paminklas „Sibiro Madona“. Stoties keleivių rūmai perkelti iš medinio pastato į buvusį depą.

2011 m. spalio pabaigoje stotis atidaryta po restauracijos. 2012 m. Kazlų Rūdoje stodavo 4 geležinkelio maršrutų traukiniai: Kaunas–Kazlų Rūda, Kaunas–Kybartai, Kaunas–Šeštokai, Kaunas–Marijampolė.

## Galerija

TEP60-0286.JPG | Traukinys „Jantar“ Kazlų Rūdos stotyje 2006 m.
D1-680.jpg | Traukinys „D1“ Kazlų Rūdoje 2015 m.
Kazlu Rudos GS 2022d.jpg | Stoties kelynas rytų kryptimi link Kauno 2022 m.
Kazlu Ruda 2023c.jpg | Senasis – medinis stoties pastatas 2023 m.


## Šaltiniai