open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Masaru Emoto

**Masaru Emoto** (jap. 江本勝, 1943 m. liepos 22 d. - 2014 m. spalio 17 d.) – Japonijos pseudomokslininkas, 
Pasak Emoto, minčių ir emocijų veikiamas stingstantis vanduo suformuoja atitinkamai „gražius“ ir „tvarkingus“ arba „negražius“ bei „chaotiškus“ kristalus. Emoto teigė, kad toks poveikis vandeniui gali būti pasiektas ir muzika, maldomis ar net prie vandens indo pridėjus užrašytą „gražų“ arba „bjaurų“ tekstą.

Nuo 1999 m. Masaru Emoto išleido kelis savo knygos „Žinutės nuo vandens“ tomus. Joje yra ir ledo fotografijos, demonstruojančios skirtumus tarp tariamai įvairių emocijų paveikto vandens ledo.

## Biografija

Masaru Emoto pabaigė tarptautinių santykių specialybę Jokohamos universitete. Vėliau Indijoje iš Tarptautinio Alternatyviosios Medicinos universiteto (neakredituota mokslo įstaiga su minimaliais akademiniais reikalavimais) gavo alternatyviosios medicinos daktaro laipsnį. Buvo International Water for Life Foundation (Tarptautinis vandens gyvybei fondas) prezidentas.

## Tyrimai

Emoto vandens tyrimai kritikuojami kaip pseudomoksliniai. Jie nebuvo vykdyti remiantis moksliniais metodais ir iki šiol dar nėra pakartoti jokioje pripažintoje mokslinėje įstaigoje. Pats yra pripažinęs, kad specialiai atrinko tas nuotraukas, kurios jam pasirodė geriausiai tinkančios koncepcijos patvirtinimui.

James Randi Educational Foundation įkūrėjas James Randi yra pasiūlęs Emoto milijono dolerių prizą, jei tik jo eksperimentai būtų sėkmingai pakartoti nepriklausomoje laboratorijoje.

## Išnašos

## Nuorodos
* Asmeninis Masaru Emoto puslapis
* Kritika
Indoeuropiečių kilmės paleolitinio tęstinumo teorija

**Indoeuropiečių kilmės paleolitinio tęstinumo teorija** - indoeuropiečių kalbų kilmės teorija, teigianti, kad indoeuropiečių kalbos kilo Europoje ar greta jos dar paleolito laikais, ten susikūrus pirmosioms vidurinio ar naujojo paleolito laikotarpio gyvenvietėms.

Šią teoriją nuo 1990 metų laikotarpio vysto italų lingvistai Mario Alinei, Gabriele Costa ir Cicero Poghirc bei vokiečių ir belgų preistorikai Alexander Hausler, Marcel Otte. Lietuvoje paleolitinę baltų kilmę daugelį dešimtmečių tyrinėja archeologas Algirdas Girininkas.

### Paleolitinio tęstinumo teorija
Ši teorija teigia, kad indoeuropietiškai kalbantys ateiviai atvyko į Europą prieš dešimtis tūkstančių metų ir ledynmečio pabaigoje diferencijavosi į keltus, italikus, germanus ir kitas gentis, užimdami maždaug dabartines jų teritorijas. Teigiama, kad ledyno sukeltas europiečių populiacijos išskirstymas po skirtingas teritorijas ir tapo tokio išsiskyrimo dalimi. Remiamasi paleogenetiniais tyrimų duomenimis, rodančiais, kad apie 80 proc. dabartinių europiečių yra kilę iš senosios paleolitinės autochtoninės Europos populiacijos, o archeologiniai tyrimai rodo nepertraukiamą jų raidos tęstinumą. Ši teorija atsirado, nes nėra duomenų apie intensyvias vėlesnes migracijas netgi žalvario amžiuje bei analogiška teorija yra įsitvirtinusi aiškinant urališką finoUgrų kilmę nuo paleolito laikų. Tokia indoeuropiečių teorija gerokai skiriasi nuo žinomų Colin Renfrew ir Marijos Gimbutienės teorijų bei modelių, teigiančių, jog indoeuropiečiai pasirodė bei išplito Europoje tik pastarųjų 6 000 metų laikotarpiu.

## Nuorodos
* Paleolitinio tęstinumo teorijos puslapis 
* Apie paleolitinį tęstinumą 
* Paleolitiniai indoeuropiečiai
Šiaulių Santarvės gimnazija

**Šiaulių „Santarvės“ gimnazija** – dieninė, bendrojo lavinimo ilgoji gimnazija lietuvių ir rusų kalbomis Šiaulių centre, Vytauto g. 113, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir vidurinio ugdymo programas. Įstaigos kodas 290531180.

## Istorija

Mokykla įsteigta 1945 m. rugsėjo 1 d. 1945-2014 m. mokinių mokymas vyko rusų kalba. Nuo 2014 m. rugsėjo 1 d. visų mokomųjų dalykų mokymas vyksta lietuvių kalba, tačiau mokiniai rusų kalbos mokomi pagal gimtosios kalbos programą. 2015 m. liepos 2 d. mokykla tapo „ilgąja“ gimnazija. Nuo 2018 m. Šiaulių "Santarvės" gimnazija įtraukta į projekto Renkuosi Lietuvą mokyklų, priimančių mokytis užsieniečių ar iš užsienio grįžusių LR piliečių vaikus, tinklą.

## Direktoriai
* 1991 m. Arvydas Kukanauza
* 2006 m. Nijolė Ema Kelpšienė
* 2013 m. Ingrida Kuolienė

## Žymūs mokytojai
* Ingrida Kuolienė, direktorė

## Žymūs mokiniai
* Karina Stungytė (g. 1988 m.) – kino ir televizijos aktorė

## Nuorodos
* Mokyklos svetainė
Veršvai

:: *Antraisias Veršvais anksčiau vadinosi [[Lampėdžiai]]*.

**Veršvai** – Kauno miesto dalis, esanti vakariniame pakraštyje, prie Vilijampolės, šalia Raudondvario plento. Yra kapinės. Veršvams priskiriami ir Žemutiniai Kaniūkai. Stambus magistralės Via Baltica eismo mazgas (viadukas), jungiantis vakarinę Kauno apylanką, Raudondvario plentą ir Vakarinį tiltą per Nemuną. Stūkso Veršvų piliakalnis, prateka Veršvas, veikia Veršvų kapinės.

## Etimologija

Veršvai yra vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo čia pratekančio Veršvo upelio.

## Istorija

Augant Kaunui, augo statybinio žvyro poreikis. Nuo seno čia buvo kasamos žvyrduobės. Vytauto Didžiojo Kultūros muziejaus (dab. Čiurlionio dailės muziejaus) priešistorinis skyrius 1938–1940 m. čia atliko tyrinėjimus. 1954 m. dar papildomai tyrinėta. Veršvų radiniai yra labai gausūs ir įvairūs. Buvo rasta mezolito ir neolito laikų sodybų liekanų, II–IV m. e. a. plokštinių-griautinių kapų, taip pat IX–XII a. plokštinių ir degintinių žmonių bei griautinių žirgų kapų. 1939 m. Veršvų kapinyne dvigubame kape rastas gerai išlikęs senovės Romos bronzinis ąsotėlis. Tai vienintelis toks radinys baltų genčių gyventose vietose.

1933 m. Veršvuose pradėjo veikti gumos fabrikas „Inkaras“. 1959 m. įsikūrė ir tebeveikia vienintelė Lietuvoje sprogdinimo darbų įmonė. 1946 m. Veršvai prijungti prie Kauno miesto. Sovietmečiu Veršvų piliakalnio papėdėje prie kapinyno buvo pastatytas gelžbetoninių gaminių fabrikas.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Literatūra
* 
*
Tryškių herbas

**Tryškių herbas** – pagrindinis Tryškių miestelio ir Tryškių seniūnijos (Telšių rajono savivaldybė) heraldinis simbolis. 2021 m. miestelyje atidengta herbui skirta skulptūra.

## Aprašas

Mėlyname skydo lauke sukryžiuoti raudonas lankas (iš priekinio apatinio kampo į galinį viršutinį) ir raudona strėlė sidabriniais antgaliu ir plunksna.

## Simbolika

Heraldikos požiūriu tai gana modernus herbas (aukštas abstraktumo lygis). Šis herbas panašus į netoliese esančios Akmenės herbą ir susijęs su tuo, kad ginklai turintys apginti kraštą nuo gresiančio pavojaus. Be to, vaizduojamas lankas ir strėlė yra ir nuoroda į medžioklę bei karybą. Kadangi Tryškiai iki pat XX a. 2-osios pusės buvo apsupti tankių miškų, vietiniai gyventojai plačiai vertėsi medžiokle.

## Istorija

1792 m. gegužės 15 d. ATR valdovas Stanislovas Augustas Poniatovskis suteikė miesto privilegiją Nr. 58 Tryškiams. Joje aprašytas ir pavaizduotas Tryškių herbas – mėlyname dugne auksinis lankas ir strėlė. Privilegijoje nurodoma: „Norime, kad Tryškių miestas džiaugtųsi kitomis laisvėmis ir garbe, kurios yra šalies teise leistos laisviems miestams, ir kad tai būtų įgyvendinta, taip pat leidžiame tryškiškiams naudotis visomis kitomis privilegijomis, leistomis šalies teise.“ Netrukus šis herbas buvo panaikintas.

1989 m. gruodžio 13 d. herbas buvo oficialiai grąžintas miesteliui (atkurtas pagal dailininko Arvydo Každailio projektą). 2004 m. spalio 21 d. herbą dekretu Nr. 103 patvirtino prezidentas Valdas Adamkus. Etalono autorė – Teresė Lekienė.

## Šaltiniai
Vetygala

**Vetygala** – kaimas Anykščių rajono savivaldybės pietvakariuose, dešiniajame Šventosios krante (priešais Virintos žiotis), prie Anykščių miškų. Upės šlaite atsiveria unikali Vetygalos atodanga. Kaimas pasiekiamas kelio  atšaka.

Senosios kaimo kapinės neveikia, yra apaugusios mišku, vienas paskutinių jose palaidotas 1945 m. žiemą stribų nukankintas Vladas Skrebūnas (1923–1945), likęs 1 paminklinis akmuo.

## Istorija

XIX a. pab. Vetygala pateko į Vilkmergės apskr. Anykščių valsčių. Senuose žemėlapiuose Vetygala žymima kaip Betygala.

## Gyventojai

; Žymūs žmonės
* Zita Marienė (g. 1949), vertėja.

## Šaltiniai
Kraujeliai

**Kraujeliai** – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, į šiaurę nuo Stirnių, Labanoro RP, Labanoro girios vakariniame pakraštyje, Stirnių ežero rytinėje pakrantėje. Gamtos paminklas – Šventakmenis.

## Etimologija

Kaimo vardas tikriausiai asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo *Kraujelio* pavardės. Liaudies etimologija mena, kad akmuo rijo gyvulius ir augalus, kol žynys jį pašventino ir pavadino Šventakmeniu.

## Istorija

1684 m. kaimas minimas Molėtų bažnyčios krikšto metrikų knygoje. Gyveno Andrius Kraujelis, Jokūbas Kiemeikis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tadarina

**Tadarina** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Šutų, prie plento .

## Etimologija

Kaimo pavadinimas kilęs nuo vardo *Teodoras* (ar *Teodora*), pridedant slavišką priesagą *-ina* (panašiai kaip Ignalina).

## Istorija
XX a. pr. užusienis buvo Švenčionių apskrities Mikalavo valsčiuje.

Tarpukariu užusienis priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai, Pabradės valsčiui.

Iki 2015 m. kaimas vadintas Tadarina I.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Karšuva (Tauragė)

**Karšuva** – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, į šiaurės rytus nuo Skaudvilės, kairiajame Ančios upės krante, šalia kelio . Paribyje su Vėluikiais stovi Karšuvos tiltas.

## Istorija

Viduramžiais minima Karšuvos žemė. Karšuvos pilis stovėjo gretimame Ivangėnų kaime, dabar išlikę tik du Ivangėnų piliakalniai, vadinami ir Karšuvos vardu. 1667 m. Karšuvos paviete buvo 209 bajorų dūmai.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Šiaulių Lieporių gimnazija

**Šiaulių Lieporių gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šiauliuose, Lieporiuose, V. Grinkevičiaus g. 22, vykdanti pagrindinio ir vidurinio ugdymo programas. Įstaigos kodas 190532324.

## Istorija
Šiaulių miesto 14-oji vidurinė mokykla įkurta 1975 m. Pirmaisiais mokslo metais mokėsi 1486 mokiniai, dirbo 68 mokytojai. Pirmąją abiturientų laidą mokykla išleido 1978 m. Per visus gyvavimo metus ją baigė 7 aukso ir 26 sidabro medalininkai. 1997 m. mokyklai suteiktas Lieporių vidurinės mokyklos vardas. 1998 m. sukurtas mokyklos himnas, herbas, 2000 m. - vėliava. Nuo 2009 m. tapo Šiaulių Lieporių gimnazija.

Mokyklos tarybą sudaro penki tėvai, penki mokytojai, penki 10 - 12 klasių mokiniai. Mokyklos taryba aprobuoja mokyklos nuostatus, nustato ugdymo organizavimo tvarką, prižiūri mokyklos ūkinę - finansinę veiklą.

## Direktoriai
*1975-1999 m. – Algimantas Miltenis;
*Nuo 1999 m. – Sigita Malinauskienė.

## Žymiausi mokiniai
*Mindaugas Žukauskas.
*Laimontas Dinius
*Kęstutis Juščius
*Viktorija Globytė
*Šarūnas Keserauskas
*Vilius Šapoka
*Aurelijus Ušeckas
*Donatas Švirėnas
*Vytautas Samarinas
*Tomas Beržinskas
*Gediminas Sireika 
*Roma Stankevičiūtė - Petkauskas
*Aurimas Vengrys
*Andrė Baldišiūtė
*Renata Kutinaitė

## Himnas
;Tarp gluosnių, tarp liepų, tarp lauko gėlių
;Ar saulė, ar lietūs - čia būna smagu
;Netrūksta čia juoko, netrūksta dainų,
;Nestinga gyvybės kieme Lieporių.

;Kirčiuokit Lieporiai, bet šiaip nesvarbu,
;Mylėkit. Jei norit - mylėkit už du.
;Nes jei šitą vietą mylėtų visi,
;Ir miestas, ir žmonės gyventų linksmi.

Priedainis:
:;Po žaliais beržų stogais lyg lietsargiais skylėtais,
:;Po žydru žydru dangum ir saulės spinduliais
:;Vasaros ir žiemos čia prabėga neregėtos -
:;Ši vieta vadinas saulėti Lieporiai.

;Tai vat, mielas drauge, jei liūdnas esi,
;Šią dainą užtrauki ir šūktelk - savi!
;Na štai jau ir linksma, neslėpk šypsenos -
;Pasauly nerasi vietelės tokios.

Žodžius ir muziką sukūrė buvęs mokyklos auklėtinis Saulius Žukauskas

## Nuorodos
* Svetainė
Giraitis

**Giraitis**:
* Girstis (*Giraitis*) senovės lietuvių mitologijoje - giraitės dievas;

**Giraitis** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Giraitienė (ištekėjusi moteris) ir Giraitytė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Algirdas Jonas Giraitis (g. 1942) – Lietuvos ir Prienų rajono politinis bei visuomenės veikėjas;
* Liudas Giraitis (g. 1957) – Lietuvos matematikas, poetas, eseistas, vertėjas, fizinių mokslų daktaras;
Gota

:: *Apie [[Vokietija|Vokietijos]] miestą žr. [[Gota (Vokietija)|Gota]]*.

**Gota**, **Gototė** - M. Pretorijaus minima lietuvių galvijų dauginimosi deivė. Teigiama, kad Deivei buvo aukojami galvijų pirmagimiai, kurie buvo suvalgomi atliekant tam tikras ceremonijas. Vardas kildinamas nuo latviško žodžio „gotina“, kuris reiškia karvę.

## Literatūra
Gužė

**Gužė** lietuvių mitologijoje ― keliautojų dievybė. Dievybės lytis nežinoma. Gužę mini P. Ruigys ir J. Brodovskis. Vardas kildinamas nuo žodžių „čiuožti“, „čiužė“. Dievybė artima kitiems kelionę globojantiems dievams, pvz., Keliukui.

## Literatūra
Šiaulių Simono Daukanto gimnazija

**Šiaulių Simono Daukanto inžinerijos gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šiauliuose, Gubernijoje, S. Daukanto g. 71, vykdanti pagrindinio ugdymo II dalies, vidurinio ugdymo, suaugusiųjų vidurinio ugdymo programas ir specialiųjų poreikių mokiniams pritaikytą vidurinio ugdymo programą lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190541864. Steigėjas Šiaulių miesto savivaldybės taryba.

## Istorija
Mokyklos istorija viena painiausių. 1898 m. įkurta Šiaulių 2-oji mergaičių gimnaija, kuri Antrojo pasaulinio karo metais dirbo įvairiuose pastatuose. 1949 m. atstačius pastatą, kuriame dirba dabartinė Didždvario gimnazija, pakeistas mokyklos pavadinimas, ji pavadinta Šiaulių 2-ąja vidurine mokykla.

1953 m. mokykla persikėlė į patalpas Simono Daukanto gatvėje. 1957 m. mokykla pavadinta Felikso Žemaičio vardu. 1981 m. Felikso Žemaičio vidurinė mokykla persikėlė į naują pastatą Medelyne. 1990 m. pavadinta 2-ąja vidurine mokykla, 1994 m. tapo Medelyno vidurine mokykla, 2001 m. pavadinta Šiaulių Medelyno pagrindine mokykla.

1982 m. atlaisvėjusiame pastate įkurta specialiojo darbinio ugdymo įstaiga, tačiau, mieste išaugus moksleivių skaičiui, nutarta jos pastate vėl įkurti vidurinę mokyklą. 1993 m. rugsėjo 1 d. senoji-naujoji mokykla vėl pradėjo veikti, pavadinta žymaus lietuvių istoriko ir švietėjo Simono Daukanto (1793–1864) vardu. 2008 m. rudenį mokykla akredituota gimnazijai, nuo 2009 m. tapo Simono Daukanto gimnazija.

## Direktoriai
* Vytautas Kantauskas
* Irma Riukienė

## Žymūs mokytojai
* Alvyda Šukienė, direktoriaus pavaduotoja ugdymui
* Irina Barabanova, biologijos mokytoja ekspertė
* Virginijus Navickas, istorijos mokytojas ekspertas (istorikas, filosofas)
* Elida Ignatavičienė, dailės mokytoja ekspertė
* Inga Vainorienė, etikos mokytoja ekspertė
* Vilma Ušinskienė, muzikos mokytoja metodininkė
* Irena Šukienė, matematikos mokytoja metodininkė
* Lolita Narbutienė, lietuvių kalbos mokytoja metodininkė
* Romualdas Ivanauskas, istorijos mokytojas metodininkas
* Andrius Bukis, informacinių technologijų mokytojas metodininkas

## Himnas

;Graži paukščio giesmė.
;Gražesnis dar jo skrydis.
;O kur žmogaus būties prasmė?
;Kas jo klaidas išgydys?

;Ne veltui mokomės visi
;Gyvenimo taisyklių.
;Gyva yra viltis šviesi.
;Užaugt savoj mokykloj.

;Tad būki, Daukantai,
;Pašlovintas tarp tų,
;Kurie pamilo mokslą, laisvę, tiesą.
;Verti mes būsim tavo vardo.
;Kol gimnazija gyvuos!

*Žodžiai A. Urbietienės, muzika I. Riukienės*

## Nuorodos
* Mokyklos svetainė
Šiaulių suaugusiųjų mokykla

**Šiaulių suaugusiųjų mokykla** – buvusi gimnazijos tipo suaugusiųjų gimnazija. Kita mokyklos paskirtis – gimnazijos tipo tardymo izoliatoriaus ir pataisos įstaigos suaugusiųjų mokykla. Tai dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla, vykdanti suaugusiųjų pradinio, suaugusiųjų pagrindinio ir suaugusiųjų vidurinio ugdymo programas. Mokyklos savininkas – Šiaulių miesto savivaldybė. Kodas Juridinių asmenų registre – 190527334.

## Istorija

Atidaryta 1921 m. rugsėjo 1 d. kaip vidurinė mokykla suaugusiesiems. XXI a. mokykla reorganizuota, ją prijungiant prie Saulėtekio gimnazijos 2022 m. Mokykla uždaryta 2022 m. rugpjūčio 31 d.

Po metų, 2023 m. mokyklos pastate įsikūrė Šiaulių sporto centras Atžalynas.

### Pavadinimų kaita
* 1921–1925 m. Suaugusiųjų vidurinė mokykla
* 1925–1949 m. Suaugusiųjų gimnazija
* 1949–1950 m. Šiaulių Suaugusiųjų vidurinė mokykla
* 1950–1964 m. II darbo jaunimo vidurinė mokykla
* 1964–1987 m. II Vakarinė vidurinė mokykla
* 1987–1991 m. Vakarinė vidurinė mokykla
* 1991–2012 m. Šiaulių suaugusiųjų vidurinė mokykla
* 2012–2022 m. Šiaulių suaugusiųjų mokykla

## Mokyklos patalpos
* nuo 1921 m. Berniukų gimnazijoje (dab. Juliaus Janonio gimnazija, Tilžės g. 137)
* nuo 1944 m. pradinėje mokykloje (dab. „Aušros“ muziejus, Aušros alėja 47)
* nuo 1953 m. Juliaus Janonio gimnazijoje (Tilžės g. 137)
* nuo 1953 m. Juliaus Janonio vidurinėje mokykloje (dab. Juliaus Janonio gimnazija, Tilžės g. 37)
* nuo 1976 m. 12 vidurinėje mokykloje (dab. „Juventos“ progimnazija, P. Višinskio g. 16)
* nuo 1990 m. panaikintame gamybinio mokymo kabinete (dab. Simono Daukanto gimnazija, S. Daukanto g. 71)
* nuo 1993 m. panaikintame 20-ajame vaikų darželyje (Žemaitės g. 83A)

## Direktoriai
* 1921–1923 m. Antanas Bružas
* 1923–1926 m. Silvestras Pašakarnis
* 1926–1928 m. Vaclovas Bielskis
* 1928–1929 m. Jonas Stankevičius
* 1945–1946 m. Kostas Dambrauskas
* 1946–1947 m. Juozas Ramanauskas
* 1947–1948 m. Jonas Vencius
* 1948–1949 m. Juozas Kairys
* 1949–1959 m. Algirdas Taraškevičius
* 1959–1991 m. Petras Vaicekauskas
* 1991–2012 m. Irena Linkienė
* nuo 2013 m. Janina Lemežonaitė

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mokyklos svetainė
Barry ir Stuart

**Barry and Stuart** – škotų iliuzionistų **Barry Jones** ir **Stuart MacLeod** duetas iš Jungtinės Karalystės, dar žinomas kaip **2magicians**. Jie labiausiai išsiskiria išoriškai žiauriais triukais, juoduoju humoru. Ypač kontroversiškai vertinta triukų serija, kuriais Barry ir Stuart pakartojo dalį Biblijoje aprašytų stebuklų (vaikščiojimą vandeniu, numirėlio prikėlimą ir kt.). Vyskupas *Michael Reid* pakomentavo, kad „galbūt tiedu sukčiai galėtų pabandyti būti nukryžiuoti ir pažiūrėti, ar pavyks po trijų dienų prisikelti“.

Barry gimė 1982 m. balandžio 16, Stuart - 1980 m. liepos 4 dieną. Abu yra laimėję „Jaunojo metų iliuzionisto“ konkursą. Susitiko ir bendrą veiklą pradėjo 1994 m.

Iliuzionistai vedė TV laidą „Magick“, kuri 2004 m. tarptautiniuose televizijos apdovanojimuose Montreaux buvo nominuota geriausios komedijos kategorijoje. Taip pat yra kūrę dar kelias su magija susijusių laidų serijas, vienoje jų - *Dirty Tricks* (Nešvarūs triukai) dalyvavo įvairūs žymūs svečiai, kaip kad Penas ir Teleris. Gyvena Londone, atlieka gyvus pasirodymus komedijų klubuose.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Take to the Skies

**Take to the Skies** yra debiutinis roko grupės Enter Shikari albumas, išleistas 2007 m. kovo 19 d. Junginėje Karalystėje. Šioje šalyje albumas pasiekė 4-ąją vietą savaitės perkamiausių sąraše. 

## Albumo dainos
# *Interlude 1*
# „Enter Shikari“
# „Mothership“
# „Anything Can Happen in the Next Half Hour“
# *Interlude 2*
# „Labyrinth“
# „No Sssweat“
# „Today Won’t Go Down in History“
# *Interlude 3*
# „Return to Energiser“
# *Interlude 4*
# „Sorry, You’re Not a Winner“
# *Interlude 5'
# „Jonny Sniper“
# „Adieu“
# „OK, Time for Plan B“
# *Interlude 6''
Prancūzų mitologija

**Prancūzų mitologija** apima galų, frankų, normanų, bretonų ir kitų Prancūzijoje gyvenančių ir gyvenusių tautų mitologiją, senovines istorijas apie dieviškas būtybes ar didvyrius, kuriais toje konkrečioje kultūroje tikėta.

## Bretonai

Bretonai yra keltų tauta. Jų mitologijoje dominuoja keltų kosmologija:
* Ankou
* Bugul Noz
* Kama (*Camma*)
* Korigan (*Korrigan*)
* Les Lavandières
* Morgens
* Isas (*Ys*)

## Galai

Galai taip pat buvo keltų tauta, kurių mitologijoje dominuoja keltų kosmologija:
* Belenus
* Cernunas (*Cernunnos*)
* Dea Matrona
* Dis Pater arba Dyeus
* Maponas
* Matronė
* Taranis
* Miškinis

## Frankai
Frankų mitologija ir legendos susijusios su Karoliu Didžiuoju, kuris yra krikščionybės gynėjas ir Prancūzijos mitologinis karalius. Vyrauja krikščioniškoji kosmologija ir epinės istorijos. Nors ne visiškai mitologinės, šios legendinės istorijos turi tam tikrų mitinio epo elementų:
* Karolingų ciklas
* Chanson de geste ("Dainos apie didvyriškus žygius") - Karolio Didžiojo laikotarpį apdainuojantis epas.

## Normanai
Nors normanų kultūroje buvo vikingų paveldo bei skandinavų mitologijos, tačiau jie greitai asimiliavosi su kitomis kultūromis ir po kelių kartų nebesiskyrė nuo savo kaimynų prancūzų.

## Viduramžių Prancūzija
Viduramžių Prancūzijos maginės ir legendinės būtybės minimos prancūzų tautosakoje yra kilusios iš ankstesnės mitologijos. Nors daugelis pirminių mitų buvo pakeisti krikščionybe, čios mitologinės figūros išliko folklore, legendose, epuose ir pasakose:
* Drakonas - drakonai iš skandinavų, germanų ir graikų mitologijos buvo dažnai įpinami į folklorą ir mitus kaip pagrindiniai riterių ir karalių priešininkai.
* fėjos ir elfai.
* Dames Blanches - moteriškos dvasios, kurios galėjo kilti iš mitologijos deivės Matronės.
Šiaulių Šventupio vidurinė mokykla

**Šiaulių Šventupio vidurinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šiauliuose, Gytariuose, Kosto Korsako g. 10, vykdžiusi pradinio ugdymo, pagrindinio ugdymo, vidurinio ugdymo, adaptuotos pradinio, pagrindinio ir vidurinio ugdymo programas. Įstaigos kodas 190533230. Steigėjas Šiaulių miesto savivaldybės taryba. Veikė vidurinio lavinimo 1–12 klasės.

## Istorija
Šiaulių 21-oji vidurinė mokykla pastatyta 1990 m., pastačius pirmąją naujo Gytarių gyvenamojo kvartalo eilę. 2005–2006 m. mokėsi 727 mokiniai, iš viso 29 klasių komplektai. 2006–2007 m. – 659 mokiniai, iš viso 27 klasių komplektai. 2007–2008 m. mokėsi 503 mokiniai, 2008–2009 m. mokėsi 310 mokinių. 2009 m. mokyklos veikla nutraukta – prijungta prie Gytarių vidurinės mokyklos.

## Direktoriai
* 1990–2008 m. Vidmantas Jarulis
* 2008–2009 m. Nijolė Lisauskaitė, laikinai einanti pareigas

## Žymūs mokytojai
* Ilona Gelažnikienė, pedagogė, Seimo narė
* Nijolė Lisauskaitė, direktoriaus pavaduotoja ugdymui
* A. Vilkauskienė, direktoriaus pavaduotoja ugdymui
* R. Mockienė, direktoriaus pavaduotoja ugdymui
* Valerijus Simulik, pedagogas, Seimo narys, 1991–1994 m.
* Ernesta Šimkienė, dailininkė, 1998–2005 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mokyklos svetainė
* Mokyklos mokinių svetainė
Krikščioniška radijo stotis

**Krikščioniška radijo stotis** - radijo stotis, transliuojanti krikščioniškas žinias, pamokslus, pokalbius ir muziką. Krikščioniškos radijo stotys per savo transliuojamus pamokslus ir muziką stengiasi sustiprinti visų krikščionių tikėjimą. Manoma, kad JAV yra apie 1600 krikščioniškų radijo stočių, kurios dauguma priklauso *National Religious Broadcasters* organizacijai. Dauguma šių radijo stočių remiamos iš pačių krikščionių aukų arba gaunamų pinigų iš transliuojamos reklamos. Lietuvoje veikia krikščioniška radijo stotis - Marijos radijas, transliuojantis nuo 2004 metų. Taip pat "Vilties Radijas " - krikščioniška internetinė radijo stotis, pradėjusi transliacijas nuo 2010 metų. Šiuo metu "Vilties Radijas" kiekvieną sekmadienį turi ir krikščionišką eterį Klaipėdos radijo stoties „Radijas9“ eteryje, FM 91,4 MHhz dažniu.

## Nuorodos
* Krikščioniškos radijo stotys 
* Internetinė radijo stotis
Šiaulių sporto gimnazija

**Šiaulių sporto gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi sportinio profilio bendrojo lavinimo mokykla Šiauliuose, Vijoliuose, Vilniaus g. 297, vykdanti pagrindinio ir vidurinio ugdymo programas kartu su sporto ugdymu, neformaliojo vaikų švietimo programomis. Įstaigos kodas 191826574. Veikia vidurinio lavinimo klasės.

## Istorija

Mokykla įsteigta 1961 m. vasario 15 d. kaip 2-oji vidurinė mokykla-internatas. Prie mokyklos veikė moksleivių bendrabutis iš Šiaulių ir aplinkinių rajonų atvykstantiems moksleiviams. 1989 m. mokykla-internatas reorganizuotas į Šiaulių 2-ąją vidurinę mokyklą-internatą ir Aukštesniąją olimpinio rezervo mokyklą.

1990 m. Aukštesnioji olimpinio rezervo mokykla panaikinta. 1992 m. reorganizacija padalino mokyklą į dvi įstaigas: Šiaulių m. 22-ąją vidurinę mokyklą ir Vaikų globos namus. 1994 m. mokykla pakeitė pavadinimą ir tapo Šiaulių Vijolių vidurine mokykla. 2007 m. mokyklos steigėju tapo Šiaulių apskritis. 2014 m. tapo Šiaulių sporto vidurine mokykla, 2015 m. – Šiaulių sporto gimnazija.

## Direktoriai
* 1961–1974 m. Leonardas Bernotas
* 1974–1975 m. Vytautas Šliogeris
* 1975–1976 m. Česlovas Tolenis
* 1976–1980 m. Bronislava Čekanavičienė
* 1980–1989 m. Vincas Tamašauskas
* 1989–1991 m. Edvardas Kryževičius
* 1991–1992 m. Vytautas Petriškis
* 1992–1999 m. Zita Grušienė
* nuo 1999 m. Irma Alčiauskaitė-Abromaitienė

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Nigerio ekonomika

**Nigeris** yra skurdžiausia pasaulio valstybė, užimanti paskutinę vietą Jungtinių Tautų vystymo programos žmogaus socialinės raidos indeksų sąraše. Nigeris – Subsacharos regiono šalis, neturi išėjimo į jūrą. Pagrindinės šalies ūkio šakos yra natūrinė žemdirbystė, gyvulininkystė ir vienų didžiausių pasaulyje urano klodų panaudojimas. Nigerio ekonomikai neigiamos įtakos turi besikartojantys sausrų periodai, žemės virtimas dykuma, žmonių skaičiaus augimas (2,9 proc.) bei sumažėjusi tarptautinės rinkos urano paklausa.

Nigeris priklauso Vakarų Afrikos pinigų sąjungai, kurios visos aštuonios valstybės narės naudojasi bendra valiuta, CFA franku, bei vienu Vakarų Afrikos valstybių centriniu banku (BCEAO).

2000 m. gruodžio mėn. Nigeris įgijo teisę gauti padidintą skolos sušvelninimą pagal Tarptautinio valiutos fondo (TVF) Sunkiai įsiskolinusių neturtingų šalių (HIPC) programą bei pasiekė susitarimą su Fondu dėl Skurdo mažinimo ir augimo programos (PRGF). Skolos sušvelninimo dėka sumažinami Nigerio metinės skolos aptarnavimo mokesčiai ir taip sukuriama lėšų pagrindinei sveikatos priežiūrai, pradiniam ugdymui, ŽIV ir AIDS prevencijai, kaimiškosios vietovės infrastruktūrai ir kitoms priemonėms, siekiančioms mažinti skurdą. 2005 m. gruodžio mėn. buvo paskelbta, jog Tarptautinis valiutos fondas sušvelnina Nigerio skolą 100 procentų. Nigeris buvo atleistas nuo 86 milijonų JAV dolerių skolos Tarptautinės valiutos fondui, be to, Nigeriui dar buvo suteikta finansinė parama pagal HIPC programą. Beveik pusę vyriausybės biudžeto pajamų sudaro parama iš užsienio. Šalies ūkio plėtros perspektyvos yra naftos, aukso, anglies bei kitų mineralinių išteklių eksploatacija: per pastaruosius keletą metų nežymiai augo urano kainos. Dėl 2005 metų sausros ir skėrių antpuolio 2,5 milijono nigeriečių patyrė maisto nepriteklių.
Nanas (upė)

**Nanas** () – upė šiaurės Tailande; viena iš Menam Čao Prajos upės ištakų. Prasideda Nano provincijoje, Laoso pasienyje, Phukhės kalnuose. Teka į pietus, aukštupyje kalnais, žemiau – Menamo lyguma. Ties Nakhonsavanu susilieja su Pingu ir sudaro Menam Čao Prają.

Didžiausias intakas – Jomas (dešinysis).

Nano vanduo naudojamas drėkinimui. Svarbiausi miestai prie upės: Nanas, Savankhalokas, Phitsanulokas, Phičitas, Nakhonsavanas.

## Šaltiniai
Prancūzijos baudžiamasis kodeksas

**Prancūzijos baudžiamasis kodeksas** () – baudžiamosios teisės kodifikacija. 1994 m. sąvado ištakos – 1810 m. vasario 12 d. Imperijos baudžiamasis kodeksas (*[[Code pénal impérial français]]*).

Prancūzijos baudžiamojo kodekso projektą rengė Prezidento *[[Valéry Giscard d'Estaing]]* paskirta komisija. Pasikeitus valdžiai 1981, Robert Badinter iškėlė idėją sukurti naują Baudžiamąjį kodeksą. Projektas buvo svarstomas Prancūzijos parlamente 1989–1991 m. Pirmoji knyga priimta 1991 m. Po to sekė II, III ir IV knygos, kadangi Prancūzijos Senatas skatino kuo greičiau priimti.

Naujasis baudžiamasis kodeksas patvirtintas 1992 m. liepos 4 d. įstatymu, įsigaliojo 1994 m. kovo 1 d.

## Nuorodos
* Prancūzijos baudžiamojo kodekso tekstas *Le code pénal sur Legifrance*
Šveicarijos civilinis kodeksas

**Šveicarijos civilinis kodeksas** (, *ZGB*) - Šveicarijos privatinės teisės kodifikacija. Formalia prasme sąvadas yra ZGB (vad. *code unique*) dalis; sistematiškai kaip kodeksas yra išdėstyta tik civilinės teisės pošakis - prievolių teisė ().

## Istorija
ZGB parengė Eugen Huber 1907 m., pavedė Konfederacijos Bundesratas. Kodeksas įsigaliojo 1912 m. Šveicarijos civilinis kodeksas (*ZGB, OR*) buvo recepuotas - Kemal Atatürk priimant nacionalinį teisyną daugelį nuostatų įtraukė į Turkijos civilinio kodekso normas. Istorinės teisėtyros požiūriu - Šveicarijos civilinis kodeksas yra pandektistikos produktas. CK sudarytas iš įvadinės, 25 pagrindinių ir baigiamosios dalies.

## Nuorodos
* ''ZGB'' tekstas
Japonijos civilinis kodeksas

**Japonijos civilinis kodeksas** (民法 Minpō, 1896 m.) - Japonijos privatinės teisės kodifikacija, susistemintas civilinės teisės normų teisynas (kodeksas). Itin didelę įtaką Japonijos civiliniam sąvadui padarė Vokietijos civilinis kodeksas (BGB), iš kurio buvo perimta daugelis normų (*[[teisės recepcija]]*). Japonijos civilinis kodeksas po JAV okupacijos 1945 m. liko iš esmės nepakeistas. Japonijos civilinis kodeksas paveikė daugelį Azijos valstybių civilinės teisės plėtrą.

## Nuorodos
* Japonijos civilinio kodekso tekstas
Austrijos civilinis kodeksas

**Austrijos civilinis kodeksas** (, *ABGB* - Visuotinis civilinis kodeksas, pažodžiui - Bendroji civilinė įstatymknygė) – 1812 m. sausio 1 d. įsigaliojęs privatinės teisės sąvadas, išsamiausia Austrijos kodifikacija, seniausias galiojantis kodeksas vokiškai kalbančiose valstybėse, antras pagal senumą Europoje. Stipriai paveikė prigimtinės teisės mokykla, jos nuostatos, jog teisė turi orientuotis į teisingumą. Austrijos civilinis kodeksas patvirtintas imperatoriaus *patentu* (įstatymu) 1811 m. birželio 1 d. ABGB atnaujintas 3 novelizuotais įstatymais 1914–1916 m. Nuo 1970 m. Austrijos CK keitimai (pra)retėjo.
 
## Recepcija
ABGB Habsburgų monarchijos valdose (Vengrijoje ir kt.) galiojo epizodiškai (1852-1861 m.). Monarchijos panaikinimas neturėjo jokios įtakos kodekso galiojimui, jis veikė ir toliau atitinkamose valstybėse. Iš dalies galiojimo teritorija išsiplėtė - 1922 m. Vengrijos Burgenland (tais pačiais metais atiteko Austrijai). ABGB galiojimą  Čekoslovakijoje pakeitė tarybinis kodeksas (1951 m.),  Lenkijoje - 1965 m. kodeksas. Iki šiol CK veikia Austrijoje ir Lichtenšteine; Kroatijoje Austrijos ABGB laikomas subsidiariu (papildomu) teisės šaltiniu.

ABGB iš dalies buvo recepuotas tokiose valstybėse kaip Saksonija (iki 1900 m.), Turkija, Čekoslovakija, Slovėnija, Kroatija bei Rumunija.

## Išnašos

## Nuorodos
* Teisinė duomenų bazė  *ABGB*
* Klango komentaras
* Švimano komentaras
Prūsijos žemės teisynas

**Visuotinis Prūsijos** **žemės teisynas** (, **ALR**) – 1794 m. priimtas privatinės ir viešosios Prūsijos karalystės teisės sąvadas.

## Istorija
Sukurtas valdant Frydrichui II ir Frydrichui Vilhelmui II. Prūsų žemės teisyno projektą parengė teisėtyrininkai Karlas Gotlybas Svarecas (civilinė teisė) ir Ernstas Ferdinandas Kleinas (baudžiamoji teisė), darbamas vadovavo Prūsijos didysis kancleris Johanas Heinrichas fon Karmeris, paskirtas 1780 m. balandžio 14 d. Prūsų žemės teisynas buvo pirmasis išsamios, visa apimančios teisės kodifikacijos pavyzdys Prūsijoje.

Visuotinis Prūsijos žemės teisynas turėjo kiekvienam suprantamai pateikti teisės normas. 1792 m. buvo parengtas teisynas pavadinimu *Allgemeines Gesetzbuch für die Preußischen Staaten*. Tačiau Prūsijos teisynas po Prancūzijos revoliucijos įvykių perdirbtas, įtrauktos reakcionierių bei konservatyviųjų sluoksnių reikalautų normų, pašalinta daug prigimtinės teisės, laisvių nuostatų arba jos apribotos (pvz., gerovė kaip valstybės tikslas).

Visuotinis Prūsijos žemės teisynas reguliavo įvairius teisinius santykius iš šių teisės sričių: bendroji civilinė teisė, šeimos ir paveldėjimo teisė, lenų teisė, luomų teisė, savivaldos teisė, valstybinė teisė, religijos teisė, policijos teisė, baudžiamoji ir bausmių vykdymo teisė. Prūsų žemės teisynas itin didelės apimties: jame iš viso per 19&nbsp;000 nuostatų. Teisynas itin kazuistinis, juo siekta sureguliuoti kone kiekvieną gyvenimo atvejį (kazusą).

## Literatūra
* Hans Hattenhauer (Hrsg.): *Allgemeines Landrecht für die preußischen Staaten von 1794*, 1970.
* Reinhart Koselleck: *Preußen zwischen Reform und Revolution. Allgemeines Landrecht, Verwaltung und soziale Bewegung von 1791 bis 1848*, Stuttgart, Klett-Cotta 1987, ISBN 3-608-95483-X.

## Nuorodos
* Allgemeines Landrecht für die Preußischen Staaten 
* Rinktiniai tekstai, PrALR
Saksonijos civilinis kodeksas

**Saksonijos civilinis kodeksas** (, *Sächsisches BGB*) – XIX a. Saksonijos karalystėje priimtas civilinis sąvadas.

## Istorija
1763 m. tuometinėje Saksonijos kurfiurstystėje buvo sumanyta kodifikuoti privatinę teisę.

1863 m. sausio 2 d. vadinamuoju Publikaciniu potvarkiu (*Publikationsverordnung*) Saksonijos Karalystėje buvo priimtas naujasis kodeksas, įsigaliojęs 1865 m. kovo 1 d.

Saksonijos civilinis kodeksas galiojo iki kai pradėjo veikti Vokietijos imperijos civilinis kodeksas (rengtas iš dalies ir atsižvelgiant į Saksonijos CK).
Bavarijos civilinis kodeksas

**Maksimiliano Bavarijos civilinis kodeksas** (, CMBC, ) XVIII a. priimtas civilinis sąvadas Bavarijos kurfiurstystėje, Vokietijos teisės paminklas.

## Istorija
Pirmasis Bavarijos žemės teisynas 1346 m. bei jo patobulinimai 1518 m. nebuvo moderni privatinės teisės kodifikacija. 1616 m. žemės teisynas gan išsamiai reguliavo privatinius santykius kaip civilinis kodeksas, tačiau iki pat XVIII a. buvo būtina papildomai ir vieningai kodifikuoti, sukurti privatinės teisės sistemą. 1756 m. *Codex Maximilianeus Bavaricus Civilis* žymi tokio teisės sisteminimo kulminacinį tašką.

Maksimiliano Bavarijos civilinis kodeksas - teisininko *Kreittmayr* veikalas; seniausias išsamus Vokietijos privatinės teisės kodeksas. CMBC pagal savo reguliavimo apimtį pralenkė visus ligtolinius privatinės teisės teisynus. Vokietijos bendrajai teisei (*[[Gemeines Recht]]*) buvo priskirta subsidiari reikšmė. Bavarijos civilinis kodeksas galiojo ilgiau nei egzistavo nepriklausoma Bavarijos valstybė (t. y. iki pat 1900, kai visuotinai įsigaliojo Vokietijos civilinis kodeksas.

## Nuorodos
* Bavarijos civilinio kodekso tekstas
Šiaulių Dubijos pagrindinė mokykla

**Šiaulių Dubijos pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla, 1966–2012 m. veikusi Šiauliuose, Ežero g. 11, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio ir pagrindinio ugdymo programas. Įstaigos kodas 190531941.

2012 m. išregistruota.

## Istorija
Šiaulių miesto 10-oji vidurinė mokykla pastatyta 1966 m., pastačius plytinių gyvenamųjų namų kvartalą tarp miesto centro ir Kaukazo individualių namų rajono. Metais vėliau prie mokyklos pastatytas plaukimo baseinas (dab. Kūno kultūros ir sporto centro plaukimo mokykla „Delfinas“). 1968 m. mokykla išleido 1-ąją abiturientų laidą – 43 moksleivius. 1969 m. Respublikinės moksleivių meno ir sporto šventės diplomu apdovanotas I-ą vietą meninių kolektyvų konkursą laimėjęs 10-osios vidurinės mokyklos kolektyvas, vadovaujamas Motiejaus Kurilos.

1996 m. XXVIII laidos abiturientas G. Guginis tapo respublikinės fizikų olimpiados prizininku. 1997 m. mokykla pavadinta netoliese tekėjusio Dubijos upelio vardu – Dubijos vidurine mokykla. Pavadinimą rinko visa mokyklos bendruomenė. 1999 m. įrengta kompiuterių klasė. 1999 m. XXXI laidos abiturientas Mantas Vaidelauskas iškovojo III vietą Europos sambo jaunių pirmenybėse. Nuo 2001 m. rugsėjo 1 d. mokykla turėjo pagrindinės mokyklos statusą. 2012 m. gegužės 26 d. mokykloje paskutinį kartą nuaidėjo Paskutinis skambutis – steigėjo, Šiaulių miesto savivaldybės tarybos sprendimu mokykla nuo 2012 m. rugsėjo 1 d. prijungta prie Salduvės progimnazijos

## Direktoriai
* 1966–1967 m. Petras Pranciškus Martinaitis
* 1967–1974 m. Jonas Sereikis
* 1974–1991 m. Leonardas Bernotas
* 1991–2012 m. Dainė Bagdonaitė

## Žymūs mokytojai
* Giedrė Stapulionienė, direktoriaus pavaduotoja ugdymui
* Rima Vasiliauskienė, direktoriaus pavaduotoja ugdymui
* 1966–1977 m. Mikalojus Kondratas, istorijos mokytojas
* 1973–1976 m. Alfredas Lankauskas, fizikos mokytojas, buvęs Šiaulių miesto meras
* 1978–1985 m. Violeta Damskienė, lietuvių kalbos mokytoja, Švietimo skyriaus vedėja

## Žymūs mokiniai
* 1976 m. Raimondas Baranauskas, „Snoro“ banko prezidentas
* 1977 m. Gintaras Lazdynas, Šiaulių universiteto docentas, humanitarinių mokslų daktaras
* 1984 m. Darius Subačius, branduolinės fizikos mokslininkas
* 1986 m. Artūras Visockas, Šiaulių miesto meras

## Šaltiniai
Rusijos Federacijos civilinis kodeksas

**Rusijos Federacijos civilinis kodeksas, RF CK** (*Гражданский кодекс Российской Федерации*, *ГК РФ*) – Rusijos civilinės teisės sąvadas, rinkinys normų, reguliujančių santykius tarp fizinių, juridinių asmenų, nuosavybės ir asmenų santykius su valstybe. RF CK pakeitė ligi tol galiojusį TSRS modelinį civilinį kodeksą, kurio įvairios variacijos galiojo TSRS valdymo metu.

## Struktūra
Rusijos civilinis kodeksas sudarytas iš 4 dalių, kurių priėmimo ir įsigaliojimo terminai skiriasi:
* **Pirmoji dalis** – ***Bendrosios nuostatos*** ir ***Imperatyvinės teisės bendroji dalis*** (1994 m. lapkričio 30 d. Nr. 51-ФЗ)
** Priimta 1994 m. lakpričio 21 d., įsigaliojo 1995 m. sausio 1 d.
* **Antroji dalis**, 1996 m. sausio 26 d., Nr. 14-ФЗ – ***Atskiros prievolių rūšys***
** Priimta 1995 m. gruodžio 22 d., įsigaliojo 1996 m. kovo 1 d.
* **Trečioji dalis** 2001 m. lapkričio 26 d., Nr. 146-ФЗ – ***Paveldėjimo teisė. [[Tarptautinė privatinė teisė]]***
** Priimta 2001 m. lapkričio 1 d., RF Tarybos pritarta 2001 m. lapkričio 14 d., įsigaliojo 2002 m. kovo 1 d.
* **Ketvirtoji dalis**, 2006 m. gruodžio 18 d. Nr. 146-ФЗ – ***[[Intelektinė nuosavybė]]***
** Priimta 2006 m. lapkričio 24 d., RF Tarybos pritarta 2006 m. gruodžio 8 d., įsigalios 2008 m. sausio 1 d.

## Nuorodos
* Rusijos civilinio kodekso tekstas  .
Tajų kalba

**Tajų kalba** (ภาษาไทย, tariama: *phaasǎa thai*) – Tailando tautinė ir valstybinė kalba, kuria kalba tajų tautybės žmonės. Kalba priklauso tajų-kadajų kalbų šeimai ir yra gimininga kitoms Pietryčių Azijos kalboms. Manoma, kad tajų kalba kilo iš pietų Kinijos. Kalba turi sudėtingą ortografiją ir fonologiją.

Valstybinė Tailando kalba pagrįsta Centrinio Tailando dialektu, kuriuo kalba ~65 mln. žmonių. Tajų kalba turi daug dialektų ir artimų kalbų: isano kalba, njavų kalba, galungų kalba, Tai Liu, Šiaurės Tailando dialektas, Pietų Tailando dialektas, Phu Thai ir kt.

Yra 4 tarmės: centro (ja pagrįsta literatūrinė tajų kalba), šiaurės, šiaurės rytų ir rytų. Kalba formuojama iš 18 balsinių, 6 dvibalsinių ir 20 priebalsinių fonemų, 5 leksinę reikšmę turinčių tonų.

Tajų kalba turi savo rašto sistemą, kuri kilo iš Indijos.

## Nuorodos
* 
*
Šiaulių Medelyno progimnazija

**Šiaulių Medelyno progimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šiauliuose, Medelyne, Birutės g. 40, vykdanti priešmokyklinio, pradinio ugdymo ir pagrindinio ugdymo I dalies programas. Steigėjas Šiaulių miesto savivaldybės taryba. Įstaigos kodas 190531037. 

## Istorija
Mokykla tęsia 1898 m. įkurtos Šiaulių 2-osios mergaičių gimnazijos tradicijas.

1949 m., pastačius pastatą (dab. Didždvario gimnazija), mokykla pavadinta Šiaulių 2-ąja vidurine mokykla. 1953 m. mokykla persikėlė į patalpas Simono Daukanto gatvėje, kur dabar yra Šiaulių Simono Daukanto gimnazija. 1957 m. mokykla pavadinta Felikso Žemaičio vardu. 1981 m. mokykla iš Simono Daukanto gatvės persikėlė į dabartines mokyklos patalpas, 1990 m. pavadinta 2-ąja vidurine mokykla, 1994 m. – Medelyno vidurine mokykla. 2001 m. rugsėjo 1 d. mokykla reorganizuota į pagrindinę mokyklą. 2012 m. rugsėjo 1 d. mokykla reorganizuota į Medelyno progimnaziją.

## Direktoriai
* 1958–1985 m. Veronika Elena Radavičienė
* iki 2011 m. Stanislovas Nauronis
* Ingrida Mazrimienė

## Žymūs mokytojai
* Nijolė Budraitienė, direktoriaus pavaduotoja ugdymui
* Virginija Krasauskienė, direktoriaus pavaduotoja ugdymui

## Žymūs mokiniai
* Giedrius Baranauskas

## Nuorodos
* Mokyklos svetainė
Nebūtkiemis

**Nebūtkiemis** – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybės vakaruose, 2 km į šiaurę nuo Vištyčio miestelio, pasienyje su Karaliaučiaus kraštu. Kaimo įžymybė – Vištyčio akmuo, trečiasis pagal dydį riedulys Lietuvoje (aukštis 3 m, ilgis 6 m, plotis 4 m). Prie kelio .

## Gyventojai

1923 m. kaime buvo 5 sodybos, kuriose gyveno 31 žmogus.

## Šaltiniai

*
Paliepis

**Paliepiu** vadinama:

* Piengrybis paliepis - grybas;
* Ūmėdė garduolė - grybas;
* kaimai Lietuvoje:
** Kaišiadorių rajone;
** Lazdijų rajone;
** Rokiškio rajone.
Paliepis (Lazdijai)

**Paliepis** – kaimas Lazdijų rajono savivaldybės pietuose, 8 km į rytus nuo Kapčiamiesčio, 2 km į pietus nuo Viktarino, prie Stirtos upelio (kairysis Nemuno intakas) ir Stirtų ežero. Yra girininkija. Aplink dunkso Kapčiamiesčio giria. Apylinkėse trykšta Vilko šaltinis.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs nuo žodžio *pãliepis* „vieta po liepa“.

## Istorija
XIX a. pab. kaimas pateko į Seinų apskrities Kapčiamiesčio valsčių, Leipalingio parapiją.

## Gyventojai

## Šaltiniai
E28

**Europos kelias E28** – Europos tinklo kelias, jungiantis Minską ir Berlyną. Kelio ilgis 1230 km.

## Maršrutas
### Pagal miestus
Vangelonys

**Vangelonys** – kaimas Alytaus rajono savivaldybės pietuose, 3 km nuo Nemunaičio, dešiniajame Nemuno krante. Kaimas garsus sūriosiomis versmėmis. Gamtos paminklas – Didysis Dzūkijos akmuo.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Didysis Dzūkijos akmuo
Dūdiškės (Alytus)

**Dūdiškės** – kaimas Alytaus rajono savivaldybės šiaurės rytuose, 1 km į šiaurę nuo Eičiūnų. Kaime pūpso gamtos paminklas – Dūdiškių akmuo.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Nemunaičio atodanga

**[[Nemunaitis|Nemunaičio]] klintinių tufų atodanga** – geologinis gamtos paveldo objektas. Atodanga yra Alytaus rajone, dešiniajame Nemuno krante, Alytaus miškų urėdijos Sudvajų girininkijos 39-ajame kvartale.

Atodanga yra 100 m ilgio ir 15–20 m aukščio. Bendras ruožo ilgis su pertrūkiais – apie 900 m. Atodangoje matyti klintiniai tufai, susidarę nusėdant gruntiniame vandenyje ištirpusiam kalcio karbonatui. Tufų sluoksniai yra 10-15 m storio, šviesiai pilkos, gelsvos spalvos, korėti. Šioje vietoje reljefas labai kalvotas, Nemuno krantai statūs, atodanga matyti iš tolo.

1987 metais atodanga paskelbta gamtos paminklu.

## Išnašos
Nigerio istorija

**Nigerio istorija**

## Senoji istorija

Kai Sachara buvo drėgnesnė dabartinis Nigeris buvo tankiai apgyvendintas. Klimatui sausėjant ir susidarant dykumoms šiaurinėje dalyje gyvenę žmonės pasitraukė į pietus.

Senoji Nigerio istorija neatsiejamai susijusi su Sahelio civilizacijos istorija. Sahelio civilizacijos istorija prasidėjo I mūsų eros tūkst., plečiantis transsacharinei prekybai, kurios keliai sujungė Viduržemio jūros pietines pakrantes su į pietus nuo Sacharos buvusiomis tautomis. Nigeryje klestėjo garsūs prekybiniai miestai oazės Agadesas ir Tahua.

Dabartinio Nigerio teritorijoje galima išskirti tris istorines Sahelio teritorijas, kurias šalis dalijasi su kitomis valstybėmis:
* Nigerio upės Vidurupio valstybės (Nigerio vakaruose; dalijasi su Maliu) – jų centras visuomet buvo dabartinėje Malio teritorijoje, tačiau ekspansijos metu jos valdydavo ir vakarinę dabartinio Nigerio dalį (tą, kurioje yra sostinė Niamėjus). Dalį Nigerio XIII a. valdė Malio imperija, o XVI a. – Songajus.
* Hausų valstybės (Nigerio pietuose; dalijasi su Šiaurės Nigerija) – hausai savo aukštą kultūrą sukūrė ruože tarp Nigerio upės ir Čado ežero apie VIII a. Jų valstybės klestėjo iki XIX a.
* Kanem-Bornu (Nigerio rytuose; dalijasi su Čadu) – VIII a. aplink Čado ežerą susikūrusi Kanemo, vėliau Bornu valstybė XIII a. ir XVI a. labai išsiplėsdavo, ir sugebėdavo kontroliuoti ir hausų miestus.

## Fulbių imperija
*Pagrindinis straipsnis: [[Fulbių imperija]]*

XIX a. hausų teritorija patyrė fulbių migraciją. Šie įkūrė Sokoto miestą ir įgijo hegemoniją visame pietiniame Nigeryje.

## Kolonizacija

## Nepriklausomas Nigeris

### Po nepriklausomybės (1960–1990)
Visiškai nepriklausomas Nigeris tapo 1960 m. rugpjūčio 3 d. Jo pirmuoju prezidentu tapo Hamani Diori, kuris buvo nuverstas 1974 m. kariniu sukilimu, po kurio prezidentu tapo sukilimo vadas Seyni Kountché.

Trečiojo prezidento Ali Saibou laikais pradėta šalies liberalizacija, išleista nauja konstitucija, tačiau tai netenkino pažangiųjų sluoksnių, kurie reikalavo įteisinti daugiapartinę sistemą, suteikti daugiau laisvių.

### Demokratija (1991–1996)
1991 m. šalyje pradėta daugybė reformų, įtvirtinta pereinamoji vyriausybė, atsirado daugybė partijų. 1993 m. rinkimuose laimėjo Mahamane Usmanas, tačiau netrukus prasidėjo politinis nestabilumas ir vyriausybės sąstingis.

### Karinis perversmas (1996–1999)
Demokratijos silpnumas sudarė prielaidas subręsti naujam kariniam perversmui. Jam vadovavo Ibrahim Baré Maïnassara, kuris nušalino prezidentą, pakeitė konstituciją, paskelbė ketvirtąją respubliką ir surengė rinkimus.

Šiuose falsifikuotuose rinkimuose Bare tapo Nigerio prezidentu. Prasidėjo žmogaus teisių pažeidimai, užmegzti santykiai su Libija.

### Dabartis (nuo 1999)
1999 m. Bare buvo nužudytas ir valdžią perėmė demokratinės jėgos. Paskelbta penktoji respublika, vėl pakeista konstitucija, ir surengti nauji rinkimai. Juose laimėjo dabartinis prezidentas Tandžia Tamadu.
Storasis Punios šilo ąžuolas

**Storasis Punios šilo ąžuolas** auga Alytaus rajone, Punios girininkijos Punios šilo 12-ajame kvartale, Nemuno kilpų regioniniame parke. Medžio skersmuo – 2,1 m, aukštis – 35 m. Tai vienas iš stambesnių šilo ąžuolų. 1987 metais ąžuolas paskelbtas botaniniu gamtos paminklu.

## Išnašos
Punios šilo ąžuolai

**Punios šilo ąžuolai** auga Alytaus rajone, Punios šilo 32-ajame kvartale, Nemuno kilpų regioniniame parke. Yra šilo rytinėje dalyje, Nemuno pakrantėje priešais Punią, į pietus nuo buvusio Strazdinės kaimo. Keturių medžių skersmenys vienodi – 1,6 m, o aukščiai – 28 ir 30 m. 1971 metais šie ąžuolai paskelbti saugomais gamtos paveldo objektais.

Ąžuolynas sudaro ištisą alėją, kur galima pamatyti įvairios brandos stadijos ąžuolų. Įspūdingesniems medžiams suteikti Lietuvos didžiųjų kunigaikščių vardai.

## Šaltiniai
Geisčiūnų ąžuolas

**Geisčiūnų ąžuolas** – medis, augantis Alytaus rajone, Geisčiūnų kaime. Medžio skersmuo – 2 m, aukštis – 20 m. 1971 metais medis paskelbtas gamtos paminklu. Šiuo metu medis yra išbrauktas iš gamtos paminklų sąrašų, kadangi likęs tik kelių metrų aukščio kamienas, iš kurio išaugusios naujos šakos.

## Išnašos
Aukštoji eglė

**Aukštoji eglė** – medis, augantis Punios šilo 35-ajame kvartale. Medis yra 72 cm skersmens ir 40 m aukščio. Ši eglė 1968 metais paskelbta gamtos paminklu.

## Išnašos
E85

**Europos kelias E85** – tarptautinis greitkelis, einantis nuo Klaipėdos, per Lietuvą, Baltarusiją, Ukrainą, Rumuniją, Bulgariją, iki Graikijos miesto Aleksandropolio. Greitkelio ilgis – 2315 km.

## Maršrutas
*  Lietuvoje – 349 km
:* Klaipėda 
::  
:* Kryžkalnis 
::  
:* Sitkūnai 
::    
:* Kaunas 
::  
:* Kaunas 
::  
:* Kaunas 
::  
:* Vilnius  
::  
* 

*  Baltarusijoje – 348 km
::  
:* Lyda
::  
:* Slonimas
::  
:* Ivacevičiai
::  **P2**
:* Kobrinas 
::  

*  Ukrainoje – 526 km
::  
:* Kovelis 
::  
:* Luckas
::  
:* Dubnas 
::  
:* Ternopilis 
::  
:* Černivciai
::  

*  Rumunijoje – 548 km
::  **DN2**
:* Sučava 
::  **DN2**
:* Romanas
::  **DN2**
:* Bakeu 
::  **DN2**
:* Fokšanis 
::  **DN2**
:* Buzau 
::  **DN2**
:* Urzičenis 
::  **DN2**  
:* Bukareštas   
::  **DN5**  
 
*  Bulgarijoje – 329 km
:* Rusė 
::  **5**
:* 
::  **5**
:* Tirnovas 
::  **5**
:* Kazanlukas 
::  **5**
:* Stara Zagora 
::  **5**
:* Haskovas 
::  **8 ''(A3)*** 
:* [[Svilengradas]] 
::  *'80**

*  Graikijoje
::  **51**
:* [[Ormenis]]
::  **51**
:* [[Kastanis]]
::  **51**
:* [[Didymoteichas]]
::  **51'''
:* Aleksandropolis
Senoji Geisčiūnų kriaušė

**Senoji Geisčiūnų kriaušė** – botaninis gamtos paveldo objektas, 1960 metais paskelbta saugoma. Auga Geisčiūnų kaime, Nemunaičio sen., Alytaus raj., netoli Nemunaičio–Alytaus kelio.

Medžio rūšis – miškinė kriaušė (*Pyrus pyraster* (L.) Burgsd.). Senosios kriaušės kamieno apimtis 1,3 metro aukštyje – 380 cm, aukštis – 16 m.
Medis išsišakojęs 5 m spinduliu, tankia laja, turi tarpusavyje suaugusių šakų. Spėjama, kad šiai kriaušei daugiau nei 200 metų.

## Taip pat skaitykite

Gamtos paveldo objektų sąraše įrašyti vaismedžiai:
* Antkopčio obelis (Klaipėdos raj.)
* Brazelių kriaušė (Širvintų raj.)
* Senoji Kauno obelis (Kaunas)
* Žagarės šermukšnis (Joniškio raj.)

## Nuorodos
* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Fotografija