open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gerulių piliakalnis (Alytus)

:: *Apie piliakalnį Stakliškių seniūnijoje žr. [[Gerulių piliakalnis (Stakliškės)]].*

**Gerulių piliakalnis su gyvenviete**, vadinamas *Zamkumi, Zamkeliu, Mastaltavičių kalnu* – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 22610) Alytaus rajono savivaldybės teritorijoje, Gerulių kaimo šiaurinėje dalyje, kalvoje, tarp dviejų bevardžių upelių. Pasiekiamas keliu Butrimonys – Stakliškės, yra kairėje į šiaurės vakarus nuo kelio, ties rajonų riba.

## Piliakalnis

Piliakalnį iš šiaurės, vakarų ir pietų juosia upelių slėniai, rytinėje pusėje yra laukas. Kalva apaugusi medžiais ir krūmais. Šlaitai statūs, 8–11 m aukščio. Aikštelė ovali, apie 45 m ilgio ir 21 m pločio. Ją žiedu juosia 170 m ilgio, 1-4,5 m aukščio pylimas. Aikštelėje yra keturių 2,0-3,5 m skersmens ir 0,3-0,8 m gylio duobių ir apie 23 m ilgio griovio liekanų. Valstybinės archeologijos komisijos duomenimis, aikštelė buvo iškasinėta per 1916–1917 m. vokiečių kariuomenės mėgėjiškus kasinėjimus. Piliakalnio pietinėje ir pietvakarinėje papėdėje, už upelio yra senovės gyvenvietė, kuri užima apie 100 m ilgio ir 30 m pločio sklypą.

## Tyrimai

Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1961 m. ir 1971 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, 1977 m. ir 1989 m. tyrė Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. Gyvenvietėje aptiktas 0,5 m storio kultūrinis sluoksnis, jame rasta lipdytos lygiu ir grublėtu paviršiumi keramikos, lankinė trikampe kojele segė. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 1,51 ha.


Geruliu piliakalnis nuo kelio.jpg|Gerulių piliakalnis nuo kelio. 
Geruliu piliakalnio papede.jpg|Gerulių piliakalnio papėdė.
Geruliu piliakalnio aikstele.jpg|Gerulių piliakalnio aikštelė.
Vaizdas nuo Geruliu piliakalnio.jpg|Vaizdas nuo Gerulių piliakalnio.


## Šaltiniai

* Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975. T. 2.
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998. T. 2.
* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p. 98
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Виленской губернии. Вильна, 1893, c. 126.
* Navarackas A. Archeologiniai radiniai Gerulių piliakalnio gyvenvietėje // Lenino keliu. Jieznas. 1961 m. spalio 4 d. Nr. 78(1034), p. 3–4.
* Sokołowski W. 1890. Do poszukiwaniu o piłkalniach // Wisła. Warszawa. T. IV, p. 453–456.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalniai. Gerulių piliakalnis
* Gerulių piliakalnis (foto) 2009 m. 
* Įrašas Hillforts.eu atvirųjų duomenų talpykloje
Egadijos salos

**Egadijos salos** (, ) – smulkių, kalnuotų salų grupė Viduržemio jūroje į šiaurės vakarus nuo Sicilijos. Bendras salų plotas – 37,45 km². 1987 m. salose buvo apie 5000 gyventojų.

Salyną sudaro trys pagrindinės salos: didžiausioji plotu ir gyventojų skaičiumi Favinjana yra 16 km į pietryčius nuo Trapanio; Levanco (Phorbantia) sala yra 13 km į vakarus, Maretimo (senovėje – Iera Nesos) sala – 24 km į vakarus nuo Trapanio. Tarp Levanco ir Sicilijos taip pat yra dvi mažesnės salos – Formika ir Maraonė.

Šiuo metu pagrindiniai gyventojų užsiėmimai – žvejyba ir turizmas.

## Istorija
Salos buvo apgyvendintos dar paleolite, Favinjano ir Levanco salose yra piešinių ant uolų.

Šalia salų 241 m. pr. m. e. vyko Egadijos salų mūšis, kuriame Kartaginos laivyną nugalėjo C. Lutacijus Katulas; šiuo mūšiu baigėsi Pirmasis pūnų karas. Po Vakarų Romos imperijos žlugimo salos, jei buvo apskritai valdomos, priklausė gotams, vandalams, saracėnams, kol 1081 m. normanai įtvirtino Favinjaną.

Iki 1874 m. salos priklausė Genujos Pallavicini-Rusconi šeimai, po to buvo nupirktos Palermo Florio šeimos.
Gegužkalnis

:: *Apie kaimą žr. [[Gegužkalnis (kaimas)]]*.

**Gegužkalnis** arba **Gegužių piliakalnis** (A705 P) – piliakalnis Šilalės rajono savivaldybės teritorijoje, Gegužių kaime, netoli Lingių ežero. 

## Piliakalnis

Piliakalnis dar vadinamas *Bliūdkalniu*, *Galvyčių piliakalniu*. Tai ilgos ir siauros kalvos viršutinė dalis. Piliakalnio rytiniai ir vakariniai šlaitai statūs, apie 20 m aukščio, leidžiasi į pelkėtus slėnius. Iš šiaurės pusės piliakalnis nuo kalvos kitos dalies atskirtas grioviu ir 4–5 m aukščio pylimu, už kurio buvo antrasis 3 m gylio griovys. Piliakalnio aikštelė ovali, 31 x 10 m dydžio. 1930 m. dar buvo išlikęs aplink aikštelę supiltas pylimas, dėl kurio aikštelė atrodė įdubusi. 1934 m. piliakalnis apardytas, jo dalis nukasta ir nuskleistas pylimas. 

## Tyrimai
XX a. pr. žvalgomuosius tyrimus atliko Liudvikas Kšivickis. Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1961 m. atliko Lietuvos istorijos institutas.

## Istorija
Manoma, kad ant piliakalnio stovėjo medinė žemaičių pilis (*Geguse*), kurią 1329 m. žiemą sudegino Vokiečių ordino kariuomenė ir jai talkinantys Čekijos karaliaus Jono Liuksemburgo riteriai. 

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975. T. 2.
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998. T. 2.

## Nuorodos
* http://www.piliakalniai.lt/piliakalnis.php?piliakalnis_id=529
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Boholis

**Boholis** () – sala centriniame Filipinų salyne, Visajų salų grupėje. Plotas 3865 km². Su gretimomis salomis (Panglao, Lapinigo ir kt.) sudaro Boholio provinciją.

Boholio sąsiauris vakaruose skiria Boholį nuo Sebu salos, iš šiaurės skalauja Kamoteso jūra, iš pietų – Boholio jūra, rytuose sąsiauris skiria nuo Leitės salos. Krantus supa koraliniai rifai. Sala gana apskrita, vulkaninės kilmės, sudaryta daugiausia iš koralinių klinčių. Paviršius kalnuotas (didžiausias aukštis 864 m, Matunogo kalnas); yra unikalių karstinių formų (Šokolado kalvos). Kalnai apaugę drėgnaisiais pusiaujo miškais. Upės trumpos, mažai gerų prieplaukų.

2020 m. Boholyje gyveno ~1,3 mln. žmonių. Pakrančių žemumose auginami kukurūzai, ryžiai, cukranendrės, kokosinės palmės, bananai. Veisiami galvijai. Kasamos mangano ir vario rūdos. Didžiausias miestas (ir uostas) – Tagbilaranas. Kitos didesnės gyvenvietės – Ubajus, Loonas, Talibonas.

Vietos gyventojai (boholiečiai) vartoja sebuanų kalbos tarmę.

## Šaltiniai
Bakolodas

**Bakolodas** () – miestas Filipinuose, Negroso salos šiaurės vakaruose, prie Gimaraso sąsiaurio; Vakarų Negroso provincijos centras. Prekybinis uostas (išvežamas cukrus). Maisto (daugiausia cukraus) pramonė, keraminių dirbinių gamyba. Yra universitetas (įkurtas 1941 m.).

## Istorija

Bakolodas įkurtas 1770 m. Išaugo XIX a. kaip cukranendrių auginimo ir cukraus pramonės centras.

## Šaltiniai
Delain

**Delain** – simfoninio, gotikinio metalo grupė iš Nyderlandų.

## Biografija
Delain įkūrė Martijn Westerholt, buvęs Nyderlandų gotikinio roko grupės Within Temptation pianistas. 2001 – aisiais jis susirgo ir buvo priverstas palikti Within Temptation, tačiau jau 2002 – aisiais jis suformavo tokio paties stiliaus grupę Delain. Prireikė 3 metų, kol 2005 – aisiais grupė pasirašė sutartį su Roadrunner Records. Netrukus, tų pačių metų liepą, Delain pradėjo įrašinėti savo debiutinį albumą Lucidity.

Pirmajam savo albumo atlikimui Delain pasikvietė puikiai žinomus įvairių roko grupių muzikantus. Į pagalbą atvyko: vokalistas Marco Hietala iš Nightwish, vokalistė Liv Kristine iš Leaves' Eyes, būgnininkas Ariën van Weesenbeek iš God Dethroned, gitaristas Ad Sluijter iš Epica, Orphanage įkūrėjai George Oosterhoek ir Guus Eikens taip pat garsioji vokalistė Sharon den Adel ir gitaristas Jan Yrlund iš Within Temptation.

## Nariai

**Dabartiniai**
* Charlotte Wessels – Vokalas
* Ronald Landa – Gitara ir antrinis vokalas
* Rob van der Loo – Bosas
* Sander Zoer – Būgnai
* Martijn Westerholt – Klavišiniai muzikos instr.

**Buvę**
* Anne Invernizzi – Vokalas
* Marco Hietala – Bosas, Vokalas – tik Lucidity
* Ray van Lente – Gitara
* Roy van Enkhuyzen – Gitara
* Frank van der Meijden – Gitara
* Martijn Willemsen – Bosas
* Tim Kuper – Būgnai

## Diskografija
Pirmasis Delain albumas Lucidity turėjo būti išleistas 2006 – jų balandį, tačiau procesas buvo nukeltas į gegužės pabaigą, o vėliau ir į rugpjūčio 21 – ą. Galiausiai, rugsėjo 4, atidėliojimai baigėsi ir Lucidity „išvydo dienos šviesą“. Oficialioje Delain svetainėje yra įkelti naujojo albumo dainų pavyzdžiai, taip pat dvi pilnos dainos Sleepwalker’s Dream ir The Gathering bei klipas Frozen. Iš debiutinio albumo buvo išleisti singlai: Frozen, See Me In Shadow ir The Gathering.

2007 – ųjų pabaigoje Delain paskelbė, kad 2008 – aisiais jie ketina išleisti antrą albumą. Delain koncertuose jau galime išgirsti dvi naujas dainas „Stay Forever“ ir „Start Swimming“. Olandų televizijoje pasirodė nauja Delain daina I’ll Reach You. 2008 – ųjų lapkričio mėn. Oficialioje grupės svetainėje buvo paskelbta, kad naujas albumas „April Rain“ Beniliukse bus išleistas jau kovo 20 – ąją dieną, o visame pasaulyje kovo 27 – ąją. Kaip ir pirmasis, taip ir šis albumas į rinką pateks bendradarbiaujant su „Roadrunner Records“.

**Albumai**
* Lucidity (2006)
* April Rain (2009)
* We Are The Others (2012)

**Singlai**
* Frozen (2007)
* See Me In Shadow (2007)
* The Gathering (2008)
* I’ll Reach You (2009)

**Demonstraciniai Albumai**
* Amenity (2009)

## Apdovanojimai
Delain 2007 – aisiais buvo nominuoti New Sounds of Europe at EMA kategorijoje. Vienuoliktą dieną jie iškrito. Tais pačiais metais grupė buvo nominuota ir „TMF Awards“ „Best Rock“ kategorijoje.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Delain (Metal Archives) tinklalapis
* Delain (MySpace) tinklalapis
* Delain (Gothtronic) tinklalapis
* Interviu su Charlotte Wessels
The Angel and the Dark River

**„The Angel and the Dark River“** – trečiasis studijinis doom metal grupės My Dying Bride albumas. Išleistas 1995 m. Tai albumas, kuriame matomas tolimesnis My Dying Bride nutolimas nuo death metal šaknų ir žymesnis doom metal tyrinėjimas bei išreiškimas. Aaron Stainthorpe visiškai atsisakė death metal būdingų vokalų, o Martin Powell violančelė ir klavišiniai yra pagrindas, aplink kurį sukurtos kitų instrumentų partijos. Tempas lėtas ir tik gretos Rick Miah būgnų partijos išsiskiria.

Aaron Stainthorpe sukurti dainų žodžiai tęsia Turn Loose the Swans pradėtas temas - religinį simblizmą ir bendravimo problemas. Aaron Stainthorpe nekart teigė, jog "Two Winters Only" yra mėgstamiausia jo daina.

## Albumą įrašė

* Aaron Stainthorpe – vokalas, nuotraukos, viršelio dizainas
* Martin Powell – klavišiniai, violančelė
* Adrian Jackson – bosinė itara
* Calvin Robertshaw – gitara
* Andrew Craighan - gitara
* Rick Miah – būgnai

## Albumo kūriniai

# "The Cry of Mankind" – 12:13
# "From Darkest Skies" – 7:48
# "Black Voyage" – 9:46
# "A Sea to Suffer In" – 6:31
# "Two Winters Only" – 9:01
# "Your Shameful Heaven" – 6:59
# "The Sexuality of Bereavement" – 8:04 (papildoma daina skaitmeniniame leidime)
Gerulių piliakalnis (Prienai)

**Gerulių piliakalnis ir gyvenvietė** – piliakalnis (A168KP) ir gyvenvietė (A168K2P) Prienų rajono savivaldybės teritorijoje, Gerulių kaimo (Stakliškių seniūnija) šiaurės rytų pakraštyje, Verknės intako Obelties dešiniajame krante.

## Piliakalnis

Piliakalnį iš vakarų ir šiaurės vakarų juosia upelio slėnis, iš šiaurės ir šiaurės rytų supa dauba, iš pietų ir rytų prieina gretima aukštuma. Jį nuo aukštumos skiria platus, iki 2 m gylio griovys. Šlaitai nuo slėnio statūs, daugiau, kaip 10 m aukščio. Aikštelė trikampė, 13 × 7 m dydžio, su ryškiu kultūriniu sluoksniu, apjuosta 1–7 m aukščio pylimu. Kalva apaugusi medžiais. Piliakalnio pietinėje ir pietryčių papėdėje yra gyvenvietės liekanų.

## Tyrimai

Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1971 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, 1988 m. tyrė Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. Rasta lipdytos lygiu ir grublėtu paviršiumi keramikos. -0,9 km į vakarus nuo piliakalnio yra Gerulių pilkapynas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975. T. 2.
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998. T. 2.

## Nuorodos
* Gerulių piliakalnis
Maria Mittet

**Maria Haukaas Mittet** (seniau ***Maria Haukaas Storeng***; g. 1979 m. rugpjūčio 3 d.) – Norvegijos dainininkė.

Gimė Finsneso miestelyje, tačiau augo Senjoje, Tromsės apskrityje. Žiniasklaidos dėmėsio susilaukė būdama 11 metų, kai gavo pagrindinę rolę miuzikle *Annie*. Vėliau dalyvavo dar keliuose miuzikluose Osle ir Tromsėje. 2004 m. Norvegijos "Idol" televizijos šou užėmė 6 vietą. Dalyvavo Idol Tour 2004 m. su kitais į konkurso dešimtuką patekusiais dalyviais.

2005 m. išleido solinį albumą *Breathing*, kuris Norvegijos topuose užėmė 13 vietą. Albumo singlai *Breathing* ir *Should've* užėmė atitinkamai 5 ir 20 vietas.

2008 m. laimėjo Norvegijos *Melodi Grand Prix* festivalį ir atstovavo Norvegiją Eurovizijos konkurse Serbijoje su daina *Hold On, Be Strong* (finale užėmė 5 vietą). Dainos autorė Mira Craig. Daina Norvegijos topuose pasiekė 1 vietą.

2008 m. balandį Maria išleido antrą studijinį albumą *Hold On, Be Strong*.

## Teatras
Žymesnės miuziklų rolės:
* 1991–1992 *Annie* – kaip Annie
* 1995–1996 *Trollmannen fra Oz* – kaip Dorothy
* 2002 *Thank You For The Music* – ABBA Tribute
* 2003 *Fame* – kaip Mabel Washington
* 2005 *Hamlet* – kaip Ofelija
* 2006–2007 *Hair* – kaip Sheila Franklin

## Diskografija

### Studijiniai albumai
* *Breathing* (2005 m.)
* *Hold On, Be Strong* (2008 m.)

### Singlai
* *Breathing*
* *Should've*
* *Hold On, Be Strong*

## Nuorodos

* Daina ''Hold On Be Strong''

|-
Gintališkės piliakalnis

**Gintališkės piliakalnis ir kapinynas** – piliakalnis ir kapinynas  Plungės rajono savivaldybės teritorijoje, prie Gintališkės kaimo. Pasiekiamas keliu Gintališkė – Salantai pavažiavus nuo Gintališkės centro 1,3&nbsp;km, prieš upeliuką pasukus į kairę pietvakarių kryptimi ir pavažiavus 300 m iki antros sodybos – yra iškart už jos.

## Piliakalnis

Piliakalnis, vadinamas Pilė, įrengtas aukštumos kyšulyje, į vakarus nuo kaimo, Salanto dešiniajame krante, jo santakoje su Kūlupiu. Piliakalnį iš vakarų juosia Salanto, iš šiaurės ir rytų - Kūlupio slėniai. Šlaitai statūs, 10–14 m aukščio. Piliakalnio aikštelė 65 x 60 m dydžio, 2 m žemesne vakarine dalimi, Jos pietrytiniame krašte supiltas puslankio formos 57 m ilgio, 8 m aukščio, 50 m pločio pylimas 7,5 m aukščio išoriniu šlaitu.

Piliakalnis labai apardytas arimų: pylimas nuskleistas, vakarinio šlaito apačia eroduoja. Aikštelė dirvonuoja, šlaitai apaugę lapuočiais medžiais. 

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1948 ir 1966  m. atliko Lietuvos istorijos institutas, 1989 m. tyrė Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai 

## Kapinynas
Apie 0,5&nbsp;km į pietus nuo piliakalnio, Salanto dešiniajame krante, kalvoje, yra kapinynas. 1940 m. Kauno kultūros muziejus (vadovas Pranas Baleniūnas) ištyrė 150 m² plotą. Rado X a. - XI a. 21 nedegintą ir 12 sudegintų mirusiųjų kapų su gausiomis įkapėmis. 

1968-1969 m. ir 1971 m. Telšių kraštotyros muziejus (vadovas Vitas Valatka) ištyrė apie 800 m² plotą. Rado XI a.- XIV a. 3 nedegintus ir 47 sudegintus mirusiųjų kapus, ugniavietę ir 166 apeigines duobes. Kapuose buvo daug darbo įrankių (geležinių pentinių plačiaašmenių kirvių, dalgių, peilių, ylų, adatų), ginklų (geležinių ietigalių, kalavijų ir jų makščių apkalų, kovos kirvių, geležinių ir žalvarinių pentinų, diržo sagčių), papuošalų (apgalvis, karolių apvarų, žalvarinių antkaklių, apyrankių, smeigtukų, žiedų, pasaginių aguoniniais ir storėjančiais galais segių), žąslų ir balno kilpų, žalvarinių geriamojo rago apkalų, žalvarinės svarstyklės ir svarelis. Radinius, iš viso 3426 daiktus, saugo Vytauto Didžiojo karo muziejus, Telšių žemaičių muziejus Alka  ir Lietuvos nacionalinis muziejus 

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.&nbsp;158.
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V., 1993, p.&nbsp;64.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPC archyvas. F.1. Ap.1. B.16. P.387; B.123. P.845.
* Kultūros paminklų apsaugos įstaigos medžiaga. KPC archyvas. F.17. Ap.2. B.49. P.275.
* B. Tarvydas. Gražiausioji Žemaičių vietovė // Žemaičių prietelius (Telšiai). 1937. Nr.31. P.7.
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998. T. 2.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Lietuvos piliakalniai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Yukio Hayashida

**Jukijo Hajašida** (; 1915 m. lapkričio 26 d. Maidzuru, Kiote – 2007 m. lapkričio 11 d.) – Japonijos politikas, buvęs Kioto prefektūros gubernatorius ir teisingumo ministras.

Gimė Maidzuru, Kiote, mirė nuo širdies smūgio, eidamas 92 metus.

## Nuorodos
Bagijas

**Bagijas** () – miestas Filipinuose, Lusono salos vakaruose; Kordiljeros autonominio regiono administracinis centras. 252,3 tūkst. gyventojų (2000 m.). Bagijas įsikūręs Centrinės Kordiljeros pietuose, ~1500 m aukštyje. Plentas į Manilą, yra oro uostas. Vystoma maisto pramonė, apylinkėse kasamas auksas, vario rūda. Įsteigti 3 universitetai bei karo akademija, etnografinis muziejus, botanikos sodas. Miesto centre D. H. Burnhamo parkas. Bagijas svarbus Filipinų kalnų klimato kurortas bei turistinis centras.

## Istorija

Bagijas pastatytas 1905 m.pagal JAV architekto Daniel Burnham bendrąjį planą. 1941-44 m. okupuotas Japonijos. 1905-76 m. Bagijas buvo Filipinų vyriausybės vasaros rezidencija.
Basilanas

**Basilanas** () – sala Ramiajame vandenyne, didžiausia ir labiausiai į šiaurę nutolusi Sulu salyne. Priklauso Filipinams. Plotas 1279 km². Basilano sąsiauris skiria salą nuo Mindanao, vakarinius krantus skalauja Sulu jūra. Ilgis 66 km, plotis iki 44 km. Paviršius salos viduryje kalnuotas; didžiausias aukštis 1011 m (Basilano k.). Pajūryje žemumos. Dengia drėgnieji pusiaujo miškai.

2020 m. Basilane gyveno virš 550 tūkst. gyventojų. Didžioji dalis salos priklauso Bangsamoro regionui, su aplinkinėmis salomis (Tabuan Lasos, Hadži Muhtamado ir kt.) sudaro Basilano provinciją. Šiaurinė dalis apie Isabelos miestą patenka į Zamboangos pusiasalio regioną. Pagrindiniai miestai: Isabela, Lamitanas, Malusas. Šiaurinėje salos dalyje gyvena katalikai čavakanai, kitur – musulmonai morai (jakanai ir tausugai). Taip pat į salą atvykę daug visajiečių, daugiausia sebuanų.

Auginami kaučiukmedžiai (pagrindinis šalies tiekėjas), kavamedžiai, kakavamedžiai, kokospalmės. Kaučiuko, palmių aliejaus, kavos prekyba. Žvejyba. Keltai Basilaną jungia su Zamboangos pusiasaliu Mindanao saloje ir Cholo sala.

Saloje aktyviai veikė „Abu Sayyaf“ islamo separatistų organizacija. Nuo 1972 m. Basilano gyventojai dalyvavo Mindanao musulmonų sukilime.


A stilts village in Basilan.jpg|Kaimas ant vandens Basilane
Bulingan Falls Lamitan.jpg|Bulingano krioklys
Port Holland Maluso.jpg|Maluso turgus
Artisans at work (traditions Filipino Heritage) 44.jpg|Basilanietės amatininkės


## Šaltiniai
Bajaus lagūna

**Bajaus lagūna** (, ) – ežeras Filipinuose, Lusono salos centrinėje dalyje, į pietryčius nuo Manilos. Plotas 911–949 km², didžiausias gylis 20 m. Tai didžiausias Filipinų ir antras pagal dydį Pietryčių Azijos ežeras (po Tobos). Telkšo ugnikalnio kalderoje. Ilgi šiaurinio kranto pusiasaliai dalija ežerą į 3 dalis. Yra pailga Talimo sala.

Į lagūną suteka daug neilgų upelių, o išteka Pasigas, nešantis vandenis į Manilos įlanką. Senovėje Bajaus lagūna buvusi Manilos įlankos dalimi, tačiau ją atskyrę vulkaniniai procesai.

Prie ežero krantų įsikūrę Manilos priemiesčiai (Tagigas, Muntinlupa, Kalamba, Binjanas, Kabujao, Santa Rosa ir kt.). Lagūna pavadinta pagal jos pakrantėje esantį Bajaus (Bajės) miestą.

## Šaltiniai
Batangasas

**Batangasas** () – miestas Filipinuose, Lusono salos pietvakariuose. Provincijos centras. 247,6 tūkst. gyventojų (2000 m.). Svarbus žvejybinis ir prekybinis uostas (importuojama nafta, eksportuojami ryžiai, cukrus); keltas į Kalapaną Mindoro saloje. Plentas į Manilą. Naftos perdirbimo, medienos apdirbimo, laivų remonto, tekstilės (šilko, medvilnės), maisto (cukraus, mėsos, žuvų apdorojimo) pramonė. Apylinkėse auginami ryžiai ir cukranendrės. Technologijų institutas (įkurtas 1903 m.), muziejus. Turizmas (į šiaurę nuo Batangaso yra Taalio ugnikalnis ir ežeras).

## Istorija

Miestas įkurtas 1581 m.

## Šaltiniai
Geležinkelio pervaža

**Geležinkelio pervaža** – geležinkelio vieno lygio susikirtimas (sankryža) su kitu geležinkeliu ar keliu, taip pat taikoma norint atskirti pirmenybę turinčių transporto priemonių eismą.

Anksčiau pervažos būdavo reguliuojamos žmogaus, kuris artėjant traukiniui mojuodavo raudona vėliava ir sustabdydavo geležinkelio liniją kertančio transporto eismą. Rankiniai ir elektriniai užtvarai (šlagbaumai) atsirado vėliau. Tais laikais įvykdavo daug avarijų dėl gyvulių, tad vėliau geležinkelio pervažos šlagbaumas aprėpė visą kelio plotą, kad negalėtų pereiti nei žmonės, nei gyvuliai. Pirmasis JAV patentas geležinkelio pervažų šlagbaumams buvo įteiktas Dž. Nasonui ir Dž. F. Vilsonui iš Bostono 1867 m. rugpjūčio 27 d.

Vystantis transportui atsirado naujų problemų – senieji užtvarai nebuvo pastebimi, tad dauguma šalių pakeitė užtvarus lengvesniais ir labiau pastebimais, su įspėjimo signalais ir stop ženklais.

Daugumoje šalių geležinkelio pervažos yra atviros, su paliktais signalo ir stop ženklais. Kai kuriuose šalyse, tarkim Airijoje, prie pervažų dirba žmonės, kurie atvažiuojant traukiniui patys nuleidžia užtvarus. Šie žmonės turi tiksliai žinoti traukinių grafiką, tad su traukinių mašinistais bendrauja racijomis.

 
Image:Andrejev križ.jpg|Europoje naudojamas Šv. Andriaus kryžius įspėjantis eismo dalyvius.
Image:Railroad Junction2004 x.JPG|Šiaurės Amerikoje ant ženklo būna užrašas "Geležinkelio pervaža" (*[[Anglų kalba|angliškai]] "Railroad Crossing"*), kaip perspėjimo ženklas apie pervažą, o Kanadoje ženklas yra tuščias su raudonu tašku.
Image:Umlaufgitter.jpg|Toks užtvėrimas skirtas atitverti žmones nuo pervažos.
Image:Valovaroituslaitos.jpg|Naujas žymėjimas Suomijoje. Jis yra nebrangus ir naudojamas tik mažo eismo intensyvumo keliuose.


## Didžiausios avarijos

*  Dorionas – 1966 – 19 žuvusių
*  Langenvedingenas – 1967 – 94 žuvę
*  Hiksonas – 1968 – 11 žuvusių
*  Lokingtonas – 1986 – 9 žuvę
*  Foks River Grūvas – 1995 – 7 žuvę
*  Burbono – 1999 – 11 žuvusių
*  Gerogeris – 2001 – 5 žuvę
*  Uftono Nervetas – 2004 – 7 žuvę
*  Glendeilas – 2005 – 11 žuvusių
*  Polgahavela – 2005- 35 žuvę
*  Johanesburgas – 2005: 9 žuvę
*  Nagpuras – 2005 – 55 žuvę
*  Kerangas – 2007 – 11 žuvusių

## Nuorodos
Pantelerija

**Pantelerija** (, siciliečių kalba: *Pantiḍḍirìa*) – vulkaninė sala Viduržemio jūroje, Sicilijos sąsiauryje. Nutolusi per 85 km nuo Sicilijos ir 70 km nuo Afrikos krantų. Priklauso Italijai, sudaro atskirą komuną Trapanio provincijoje.

Sala yra 14 km ilgio ir 9 km pločio. Plotas – 83 km². Populiacija – 7335 (2022). Aukščiausias taškas – 836 m.

Saloje yra karštųjų šaltinių ir fumarolių. Paskutinis išsiveržimas saloje vyko prieš 3 000 metų. 1891 m. vyko išsiveržimas po vandeniu, ~5 km į šiaurės vakarus nuo salos.

## Istorija
Sala apgyvendinta nuo neolito, ir iš to laiko išlikę akmeniniai statiniai bei kapavietės, vadinamos *sese*. Greičiausiai senieji gyventojai buvo iberai arba ligūrai. Apie VII a. pr. m. e. salą apgyvendino pūnai, kurie ją vadino YRNM (𐤉𐤓𐤍𐤌), ir ji priklausė Kartaginos imperijai. Tai buvo svarbus taškas Viduržemio jūros prekyboje. Pūnų tvirtovė buvo 2 km. į pietus nuo dabartinės Pantelerijos gyvenvietės.

Senovės graikai vadino salą **Kosyra** (), o romėnai *Kossura*. Romėnai užėmė salą 255 m. pr. m. e. Jie naudojo ją kaip tremties vietą Romos diduomenei ir imperatorių giminaičiams.

VIII a. salą užvaldė Arabų kalifatas. Arabai žinojo ją kaip **Bint al-Riyah** (), kas reiškia "Vėjų dukra'. Arabų valdymo laikais saloje įsitvirtino sikulų-arabų dialektas (arabų kalbos tarmė), taip pat naudotas Maltoje ir Sicilijoje. Ši kalba dominavo iki XVIII a. pabaigos (kuomet ją išstūmė Siciliečių kalba).

Per istoriją Pantelerija ne kartą keitė šeimininkus. 1123 m. ją užkariavo Rožeras Sicilietis, dėl ko ilgainiui valdžią čia perėmė Sicilijos karalystė, su kuria vėliau atiteko Italijai. 1311 m. salą trumpam užvaldė Aragono karalystė, 1553 m. Osmanų imperija, ją bandė užkariauti Britų imperija. 

## Vynuogių auginimas

Pantelerija garsėja savo vynuogėmis *Moscato di Pantelleria* ir *Passito di Pantelleria*  Jos yra auginamos specifiniu metodu **vite ad arberello** (), kuris geriausiai pritaikytas prie vietos sąlygų. Jis padeda išvengti sausros saloje, kuri neturi upių, ir stiprių vėjų atnešamų iš Afrikos žemyno.

Auginant šiuo metodu vynuogynai yra specialiai ruošiami ir tręšiami. Specialaus genėjimo dėka vynmedžiai auginami krūmo forma (), paliekamos 6 šakelės, kurios išdėstomos radialiniu būdu. Vynuogės skinamos rankomis nuo liepos pabaigos. Tuo metu vyksta bendruomeninės vynuogių šventės.

Dėl savo svarbos, ilgalaikio tradicijos perdavimo ir tvarios žemdirbystės metodų *vite ad arberello* 2014 m. buvo pripažintas nematerialiuoju pasaulio paveldu.
### Susijusios pasaulio paveldo tradicijos
* Argano auginimas (2014, );
* Datulinės palmės auginimas (2019-22, 14 valstybių);
* Chavlani kavos auginimas (2022, );
* Tradicinis alyvmedžių auginimas (2023, );
* Damasko (Taifo) rožių auginimas (2023,  /2024, );
* Mihraso alyvuogių auginimas (2025, );
* Kviečių auginimas (2025, ).

## Išnašos
Kagajan de Oras

**Kagajan de Oras** () – miestas Filipinuose, Mindanao salos šiaurėje, prie Kagajano upės žiočių ir Mindanao jūros Makachalaro įlankos. Šiaurės Mindanao regiono ir Rytų Misamio provincijos centras. Jūrų uostas. Oro uostas. Žvejyba. Perdirbami žemės ūkio produktai. Ryžių, ananasų, kokosų, bananų auginimas. Yra du universitetai (įkurti 1933 ir 1978 m.).

Kagajan de Oras pradėjo kurtis XVII a.

## Šaltiniai
Pelagų salos

**Pelagų salos** () – vulkaninės kilmės salynas tarp Maltos, Tuniso ir Sicilijos. Salos priklauso Italijai, jos yra piečiausia Italijos dalis. Salynui priklauso trys salos: Lampedūza, Linoza ir Lampionė. Bendras plotas – 25,5 km². Bendras gyventojų skaičius ~6000. Mažiausia sala, Lampionė – negyvenama.

2002 m. salyne įsteigtas rezervatas vėžliams Caretta caretta saugoti. Paplūdimiai Lampedūzos ir Linozos salose yra vienintelės vietos Italijoje, kur šie vėžliai reguliariai deda kiaušinius.
Gegužės

**Gegužės** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Požerės ežero. Į pietus nuo kaimo išteka dešinysis Šunijos intakas – Čiokė. Kaime stūkso Gegužkalnis (192 m). Kalvą juosia 6 m aukščio pylimas – *Skuburlas*, rytinis kalvos šlaitas yra 20 m aukščio. Ant kalvos stovėjo medinė pilis, kryžiuočių vadinamas Gegužė (*Geguse*). 1329 metais ją užpuolė jungtinė Vokiečių ordino ir Čekijos karaliaus Jono Liuksemburgiečio kariuomenė. To Paties žygio metu užimtos dar trys žemaičių pilys – Aukaimis, Gedimino pilis Padievaityje ir nelokalizuota tvirtovė *Xedeyctain*. Prie piliakalnio yra 180 m absoliutinio aukščio regykla.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ažytė

**Ažytė, Ežytė** – upė Raseinių ir Kėdainių rajonuose; Šušvės dešinysis intakas. Prasideda į šiaurės rytus nuo Betygalos, teka į rytus. Įteka į Šušvę 54 km nuo jos žiočių, ties Antkalnio kaimu.

Intakai: Morkiškis, Ažytėlė, Duburys (kairieji), Ažynas, Traidupys (dešinieji).
 
Slėnio gylis 10 m. Vaga aukštupyje reguliuota, plotis 6–7 m, gylis 0,5-0,6 m. Srovės greitis 0,1 m/s. Vidutinis vagos nuolydis 1,9 m/km. Prie Ažytės įsikūrę Barsukinės, Lenčių, Ažytėnų, Antkalnio kaimai.

Pavadinimas neaiškios kilmės, siejamas galimai su *ežia* („riba“, plg. „rubežius“).

## Šaltiniai
Cudzukio apskritis

**Cudzukis** (jap. 綴喜郡; *Tsuzuki-gun*) – apskritis, įsikūrusi Kioto prefektūroje, Japonijoje.

2008 m. sausio 1 d. apskrityje gyveno 18 746 žmonės.

## Miesteliai

* Idė
* Udžitavara
Ariogalos rajonas

**Ariogalos rajonas** – 1950–1962 m. LTSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos viduryje, abipus Dubysos vidurupio. Centras – Ariogala. Užėmė 763 km² teritoriją.

## Istorija

Sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš Raseinių apskrities 16 apylinkių ir Vilkijos apskrities 21 apylinkės. Iki 1953 m. priklausė Kauno sričiai. 1956 m. Ariogalai suteiktos rajoninio pavaldumo miesto teisės. 1962 m. gruodžio 8 d. Ariogalos rajonas prijungtas prie Raseinių rajono.

Rajone leistas laikraštis „Žvaigždė“.

|-
| 1950 m.  || 763 || || 37 apylinkės ||
|-
| 1954 m.  || || || 14 apylinkių ||
|-
| 1959 m.  || 764 || 24 370 || 14 apylinkių || 1 miestas (Ariogala), 2 miesteliai (Betygala, Pernarava)
|}

## Šaltiniai

*
Ustika

**Ustika** () – sala į šiaurės vakarus nuo Sicilijos. Plotas – 8 km². Aukščiausias taškas – 49 m. Populiacija – 1 314 (2007).

Pirmieji 1500 m. pr. m. e. saloje įsikūrė finikiečiai. Sala buvo nuolat apgyvendinta iki antikos laikotarpio pabaigos, vėliau tapo piratų prieglauda. XVIII a. viduryje sala buvo kolonizuota Eolijos salyno gyventojų. Fašistiniu laikotarpiu ir iki pat 1950 m. sala buvo tremties vieta.

Ustika populiari tarp nardymo mėgėjų. 1986 m. aplinkiniuose vandenyse įsteigtas gamtos rezervatas.

## Nuorodos
* www.isole - sicilia.it
Dagupanas

**Dagupanas** () – miestas Filipinuose, Lusono salos šiaurės vakaruose, Pietų Kinijos jūros pakrantėje. Geležinkeliai į Manilą, San Fernandą. Maisto (cukraus, žuvies) pramonė. Žvejyba. Iš jūros vandens gaunama druska. Ryžių, kokosų, cukranendrių auginimo regiono prekybos centras. Yra universitetas (įkurtas 1968 m.).

## Istorija

1583 m. Dagupaną įkūrė ispanai Miesto teisės suteiktos 1947 m. Dagupanas 1892 ir 1990 m. smarkiai nukentėjo nuo žemės drebėjimų.

## Šaltiniai
Etiopijos ortodoksinė tevahedo bažnyčia

**Etiopijos ortodoksinė tevahedo bažnyčia** () – Etiopijos bažnyčia, iki 1959 metų priklausiusi koptų ortodoksinei bažnyčiai. Etiopijos bažnyčia skelbiasi esanti pirmąja krikščioniškąja bažnyčia, pakrikštyta apaštalo Pilypo. Bažnyčioje dieviškosios pamaldos vyksta senąja gezo kalba, tačiau paprastos pamaldos vyksta vietine kalba. Etiopijos ortodoksinėje bažnyčioje daugiau dėmesio skiriama Senajam Testamentui.

## Nuorodos
* Etiopijos ortodoksinė tevahedo bažnyčia
Estijos futbolo supertaurė

**Estijos futbolo supertaurė** () – trofėjus, dėl kurio nuo 1996 m. kasmet varžosi Estijos futbolo čempionai ir taurės laimėtojai.

## Titulai

Per 1996–2025 m. Estijos supertaurę laimėjo 9 klubai, tarp jų sėkmingiausia – „Flora“ (12 kartų).

|-
| Flora Tallinn || 12 || 1998, 2002, 2003, 2004, 2009, 2011, 2012, 2014, 2016, 2020, 2021, 2024
|-
| Levadia Tallinn || 9 || 1999, 2000, 2001, 2010, 2013, 2015, 2018, 2022, 2025
|-
| Trans Narva || 2 || 2007, 2008
|-
| TVMK Tallinn || 2 || 2005, 2006
|-
| Sadam Tallinn || 1 || 1996
|-
| Kalju Nomme || 1 || 2019
|-
| Lantana Tallinn || 1 || 1997
|-
| LM Paide || 1 || 2023
|-
| FCI Tallinn || 1 || 2017
|}

## Rungtynės

|-
|  || Tallinna Sadam || Lantana Tallinn || 3-2
|-
|  || Lantana Tallinn || Tallinna Sadam || 3-0
|-
|  || Flora Tallinn || Tallinna Sadam || 3-2 (prat.)
|-
|  || Levadia Maardu || Flora Tallinn || 4-1
|-
|  || Levadia Maardu || Tulevik Viljandi || 2-1 (prat.)
|-
|  || Levadia Maardu || Trans Narva || 2-0 ir 3-1
|-
|  || Flora Tallinn || Levadia Tallinn || 1-1 (baud. 4-2)
|-
|  || Flora Tallinn || TVMK Tallinn || 3-1 (prat.)
|-
|  || Flora Tallinn || Levadia Tallinn || 2-1
|-
|  || TVMK Tallinn || Levadia Tallinn || 1-0
|-
|  || TVMK Tallinn || Flora Tallinn || 1-1 (baud. 3-2)
|-
|  || Trans Narva || Levadia Tallinn || 2-1
|-
|  || Trans Narva || Levadia Tallinn || 4-1
|-
|  || Flora Tallinn || Levadia Tallinn || 2-1
|-
|  || Levadia Tallinn || Flora Tallinn || 2-0
|-
|  || Flora Tallinn || Levadia Tallinn || 0-0 (baud. 5-3)
|-
|  || Flora Tallinn || Trans Narva || 4-0
|-
|  || Levadia Tallinn || Kalju Nomme || 3-0
|-
|  || Flora Tallinn || Levadia Tallinn || 1-0
|-
|  || Levadia Tallinn || Santos Tartu || 5-0
|-
|  || Flora Tallinn || Kalju Nomme || 3-0
|-
|  || FCI Tallinn || Flora Tallinn || 5-0
|-
|  || Levadia Tallinn || Flora Tallinn || 2-2 (baud. 4-2)
|-
|  || Kalju Nomme || Levadia Tallinn || 3-2
|-
|  || Flora Tallinn || Trans Narva || 2-0
|-
|  || Flora Tallinn || LM Paide || 1-0
|-
|  || Levadia Tallinn || Flora Tallinn || 0-0 (baud. 4-2)
|-
|  || LM Paide || Flora Tallinn || 3-2
|-
|  || Flora Tallinn || Trans Narva || 2-2 (baud. 5-3)
|-
|  || Levadia Tallinn || Kalju Nomme || 3-2
|}

## Nuorodos
* Superkarikas (Jalgpall.ee)
* Estonia Super Cup Finals (Rsssf.org)
* Estonia Super Cup (Soccerway.com)
Tallinna JK

**Talino JK** – buvęs Estijos futbolo klubas iš Taline.

## Istorija

Klubas įkurtas XX a. tarpukariu. 1922 m. jis viešėjo Lietuvoje, kur 7:1 įveikė čempionus LFLS Kaunas komandą, nors su Kauno rinktine sužaidė 0:0. 1937 m. TJK pralaimėjo Taline LFLS Kaunas klubui. Užėjus sovietams komanda iširo. 2002 m. atkurta, tačiau 2008 m. su SK Legion Tallinn susijungė į Tallinna JK Legion klubą.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
*
Vakajama

**Vakajama** () – miestas Vakajamos prefektūroje, Japonijoje; prefektūros administracinis centras. Mieste gyvena apie 372 tūkst. gyventojų – apie 40 % visų Vakajamos prefektūros gyventojų.

## Istorija

Miestas įkurtas 1889 m. balandžio 1 d.

## Miesto simboliai
Oficiali miesto gėlė – azalija, medis – kamparinis cinamonas.
## Klimatas


## Nuorodos

* Oficiali svetainė 
## Išnašos
Esta Tallinn

**Esta Tallinn** – buvęs Estijos futbolo klubas, gyvavęs Taline tarpukariu.

## Istorija

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
*
JS Estonia Tallinn

**Talino „Estonia“** – buvęs Estijos futbolo klubas, gyvavęs Taline tarpukariu.

## Istorija

1935 m. komanda įveikė LGSF Kaunas klubą 3:2.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Šaltiniai
Puhkekodu Tallinn

**Talino „Puhkekodu“** – buvęs Estijos futbolo klubas, gyvavęs Taline tarpukariu.

## Istorija

1935 m. klubas įveikė LGSF Kaunas ekipą 5:0.

## Pasiekimai

## Išnašos
SK Tallinna Sport

**Talino „Sport“** – buvęs Estijos futbolo klubas iš Talino.

## Istorija

Klubas daugiausia pasiekė XX a. tarpukariu. 1937 m. jis su LFLS Kaunas klubu sužaidė 0:0.

Sovietmečiu laimėjo 9 Estijos čempionatus, vėliau vuvo iširęs, tačiau atkurtas 2003 m.

## Pasiekimai

## Lietuviai
* Viktoras Bridaitis, gynėjas 1985

## Išnašos

## Nuorodos
*
JK Eesti Põlevkivi Jõhvi

**JK Eesti Põlevkivi Jõhvi** – buvęs Estijos futbolo klubas iš Jehvio.

## Istorija

1987 m. prisijungė RMT Johvi komandą.

## Pasiekimai

* Estijos TSR čempionas (1984 m.)
* Estijos TSR taurės laimėtojas (1985, 1986, 1987 m.)
* Estijos TSR taurės finalininkas (1980, 1983, 1984, 1990 m.)

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Tartu PSR

**Tartu Politseiringkond**, o trumpai **Tartu PSR** – buvęs Estijos futbolo klubas iš Tartu. Talino Policijos futbolo klubas.

## Istorija
Žaidė II pasaulinio karo metais.

1942 metais klubas tapo Estijos čempionu. 

1943 metais klubas iškovojo Estijos futbolo taurę.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* the-sports.org
Olümpia Tartu

**Olümpia Tartu** – buvęs Estijos futbolo klubas, gyvavęs Tartu mieste tarpukariu.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1930 m. Nuo 1934 m. kovojo šalies aukščiausioje lygoje. **Tartu JK Olümpia** yra vienintelis futbolo klubas, tapęs Estijos čempionu nepriklausomos Estijos istorijoje (1939/1940 m. sezonas), kuris nebuvo iš sostinės. Visi kiti Estijos futbolo čempionai buvo Talino miesto klubai, kurie 6 kartus tapo Estijos čempionais (1934–1938/1939 ir 1943 m.).

## Pasiekimai
1940 m. klubas tapo Estijos čempionato nugalėtojais.

## Asmenys
* Karl-Richard Idlane (1910 m. sausio 18 d., Sarema – 1942 m. gruodis, Archangelsko sritis) – Estijos futbolininkas ir vandensvydžio žaidėjas. 1937–1940 m. buvo Tartu klubo treneris. Atstovavo Estijos nacionalinei rinktinei 1926–1936 m.
: 1933 m. liepos 20 d. draugiškose rungtynėse prieš Lietuvos rinktinę, kurios įvyko Talinae, „Kadrioru“ stadione, Karl-Richard Idlane pasižymėjo pelnydamas du įvarčius. Estijos rinktinė nugalėjo lietuvius rezultatu 2:1.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Kalev Pärnu

**Kalev Pärnu** – buvęs Estijos futbolo klubas, iš Piarnu.

## Istorija

Gyvavo Pernu mieste tarpukariu. Vėliau prijungtas prie Tervis Parnu klubo, po to atsiskyrė, tikriausiai vėl prijungtas 1993 m., tik prie Pärnu JK klubo. 

2011 m. sujungus tris mažus Piarnu miesto klubus, nustojo egzistavęs.

## Pasiekimai

* Estijos TSR taurės finalininkas (1947 m.)

## Išnašos

## Nuorodos
*
JHK Keemik Kohtla-Järve

**JHK Keemik Kohtla-Järve** – Estijos futbolo klubas iš Kohtla Jervės. 

## Istorija

Iširo 1993 m.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
*
Louis Daguerre

**Lui Dageras** (, 1787 m. lapkričio 18 d. Paryžiaus Kormėjus, Il de Fransas, Prancūzija – 1851 m. liepos 10 d. Bri prie Marnos, Il de Fransas, Prancūzija) – Prancūzijos dailininkas, fotografas, išradęs fotografavimo būdą (vėliau pavadintą išradėjo vardu) – dagerotipiją.

## Nuorodos
* Apie L. Dagerą
Lamar Odom

**Lamaras Odomas** () (g. 1979 m. lapkričio 6 d. Jamaika, Niujorkas, JAV) yra profesionalus amerikiečių krepšininkas.

1997 m. Lamaras buvo įvertintas kaip geriausias JAV vidurinių mokyklų žaidėjas ir buvo pastebėtas krepšinio skautų, kaip krepšininkas, kuris gerai sugeba valdyti ir perduoti kamuolį, nors buvo gana aukštas (208 cm).

2011 m. gruodžio 11 d. iškeistas Dalaso „Mavericks“ klubui į 2012 m. Naujokų biržos šaukimus. 2012 m. balandžio 9 d. komanda, dėl asmeninių problemų, Lamar'ą padarė neaktyviu likusiai sezono daliai.

## Apdovanojimai
* 2004 m. olimpiadoje laimėjo bronzą (kartu su JAV rinktine)
* 2009, 2010 metų NBA čempionas (Los Angeles Lakers)
* 2001 metais įtrauktas į NBA pirmają naujokų komandą
* 2010–2011 m. sezono NBA šeštasis žaidėjas

## Šaltiniai
Dagerotipija

**Dagerotipija** – vienas pirmųjų fotografavimo, vaizdo fiksavimo poliruotoje, sidabru padengtoje plokštelėje būdas. 1839 m. išrado dailininkas Lui Dageras (, Prancūzija). Dagerotipijos išradimo metai laikomi fotografijos pradžia.

Dagerotipija turėjo didelį pasisekimą Europoje ir JAV. 1840 m. Niujorke atidaryta pirmoji fotoateljė.

Jautrų dagerotipo paviršių saugodavo laikydami dagerotipus įstiklintose dėžutėse (futliaruose). Taip pat dagerotipai, įmontuoti įstiklintame futliare, sudarė gilumo ir trimačio vaizdo iliuziją.

## Lietuvoje

Apie dagerotipiją sužinota praėjus mėnesiui po išradimo. 1839 m. vasario 14 d. apie tai paskelbė laikraštis *[[Kurier Wileński]]*. Pirmieji dagerotipai Lietuvoje buvo padaryti tų pačių metų vasarą. Verkių dvaro savininko grafo Liudvigo Vitgenšteino vaikų guvernantas, prancūzas Marsiljakas, dagerotipavo rekonstruojamus dvaro rūmus.

Pirmieji į Lietuvą (Vilnių) dagerotipininkai atvyko iš Vokietijos 1843 m. Pirmuoju iš Lietuvos kilusiu dagerotipininku laikomas vilnietis Šlioma Rozensonas, kuris amato mokėsi Karaliaučiuje. 1845 m. Š. Rozensonas įkūrė savo fotoateljė. Kitaip nei JAV ar Vakarų Europoje, Lietuvoje dagerotipai nebuvo montuojami į dėžutes. Buvo įprasta juos kabinti ant sienų ar statyti ant stalo, todėl Lietuvoje jų išliko labai mažai. Dėl šviesos, drėgmės ar dulkių dagerotipai greitai sunykdavo. Žinoma, kad daug dagerotipų buvo sunaikinta per 1863 m. sukilimą bei po jo užsitęsusias represijas. Taip pat didelę dalį dagerotipininkų klientūros sudarė rusų karininkai ir valdininkai, kurie apsistodavo laikinai.

Tuo metu Lietuvoje kaip Rusijos imperijos dalyje dagerotipai kainavo nuo 3 iki 10 rublių.

## Principas

Varinė plokštelė padengiama sidabru ir nupoliruojama. Prieš pat fotografavimą plokštelė apdorojama jodo garais. Taip plokštelės paviršius padengiamas plonu jautriu šviesai sidabro jodido sluoksniu. Po fotografavimo plokštelė apdorojama gyvsidabrio garais, taip išryškinamas vaizdas, kuris yra užfiksuojamas natrio tiosulfato pagalba.

Toks vaizdo gavimas ir išsaugojimas buvo vienintelis iki 1851 m., kai atsirado „šlapiasis“ *kolodijaus procesas* dar vad. ambrotipija.

## Šaltiniai
Šiaurės Osetija

**Šiaurės Osetija** (taip pat **Šiaurės Osetija-Alanija**) (; ) – autonominė respublika Rusijoje, Kaukazo kalnuose. Ribojasi su Kabardos-Balkarijos Respublika, Stavropolio kraštu, Čečėnijos bei Ingušijos respublikomis ir Gruzija (Pietų Osetija).

## Geografija

Respublika įsikūrusi Didžiojo Kaukazo šiauriniame šlaite. Einant į šiaurę paviršius leidžiasi žemyn. Aukščiausia viršukalnė – Kazbekas (5033 m). Klimatas žemyninis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -4&nbsp;°C, liepos mėnesio +20-23&nbsp;°C. Vidutinis metinis kritulių kiekis 450–800 mm. Svarbiausia upė – Terekas (su intakais – Ardonu, Uruchu, Fiagdonu). Pašlaitėse auga plačialapių miškai, sudaryti iš bukų, ąžuolų, skroblų. Aukštikalnėse plyti subalpinės ir alpinės pievos, įdubose – mišrieji miškai. Įsteigtas Šiaurės Osetijos draustinis.

## Tautinė sudėtis
* osetinai – 60,7 %
* rusai – 23,2 %
* ingušai – 5,0 %
* armėnai – 2,4 %
* kumykai – 1,8 %
* gruzinai – 1,5 %

## Miestai

Didžiausi miestai 2002 m. (> 15 tūkst. gyventojų):
# Vladikaukazas
# Mozdokas
# Beslanas
# Alagiras
# Ardonas


Alagir Canyon.jpg|Ardono tarpeklis
In Dargavs North Ossetia.jpg|Dargavso nekropolis ir gyvenvietė
Assumpt monastery church.JPG|Alanijos vienuolynas
Space Interferometry Mission

**Space Interferometry Mission** (arba **SIM**) – NASA planuojama kosminių interferometrinių teleskopų grupė. Pagrindiniai misijos tikslai – ieškoti Žemės dydžio planetų už Saulės sistemos ribų, išsiaiškinti, kokios gali būti mažiausios ir didžiausios žvaigždžių masės, itin tiksliai nustatyti mūsų galaktikos objektų padėtis ir atstumus iki jų. Ši sistema turės galimybę nustatyti ar atrastose planetose yra tinkamos sąlygos gyvybei egzistuoti.

Teleskopas planuojamas paleisti ne anksčiau kaip 2015–2016 m. Misija truks nuo 5,5 iki 10 metų. SIM teleskopas skries heliocentrine orbita aplink paskui Žemę apytiksliai 95 mln. kilometrų atstumų.
Golubiškių piliakalnis

**Golubiškių piliakalnis ir gyvenvietė**, *Ažuraisčiai* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 5707; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1497; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1008KP) ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24103) Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, apie 0,3 km į vakarus nuo buvusio Golubiškių kaimo, apie 0,7 km į šiaurės vakarus nuo Avilio ežero pietrytinio kranto, bevardžio upelio kairiajame krante.

## Piliakalnis

Apardytą piliakalnio kalvą (nuartas pietvakarinis šlaitas) iš šiaurės vakarų juosia upelis, iš kitų pusių – pievos, buvusios pelkės. Šiaurinis, rytinis ir pietrytinis šlaitai statūs, 7,0-7,5 m aukščio. Piliakalnio aikštelė 50 x 30 m dydžio su 0,4-0,5 m storio kultūriniu sluoksniu. Šiaurės vakarų šlaitas buvo sutvirtintas įrengus 3 terasas ir 2 pylimus. 2,5 m žemiau aikštelės yra pirmoji 7 m pločio terasa, kurios išoriniame pakraštyje supiltas 30 m ilgio ir 2 m aukščio pylimas, 2 m žemiau – 3 m pločio terasa ir 15 m ilgio bei 2 m aukščio pylimas, už kurio yra trečioji terasa.

Piliakalnio rytinėje, pietryčių ir vakarų papėdėje yra apie 1 ha senovės gyvenvietės liekanų. Rasta lipdytos brūkšniuotu paviršiumi keramikos, geležies gargažių. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pirmąja puse, priskiriama brūkšniuotosios keramikos kultūrai.

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1958 m. ir 1972 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, 1975 m. tyrė Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 31 000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 2 158 000 m².

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975. T. 2. p. 66 (Nr. 223).
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998. T. 2.
* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.212
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 398–399.
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899, c. 43.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Golubiškių piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Gudžionių piliakalnis

**Gudžionių piliakalnis su gyvenviete** (A276KP) – piliakalnis Jonavos rajono savivaldybės teritorijoje, prie Gudžionių kaimo (Šilų seniūnija), į vakarus nuo Lokio ir Neries santakos, jų dešiniuosiuose krantuose. 

## Piliakalnis

Piliakalnį iš pietų juosia Neries, iš šiaurės ir rytų - Lokio slėniai ir daubos. Į vakarus tęsiasi aukštuma. Šlaitai nuo Neries pusės statūs, iki 30 m aukščio, kiti žemesni. Nuo vakarų pusėje esančios aukštumos piliakalnis atskirtas grioviu ir už jo supiltu pylimu. Apardytas ariant, dabartinis aukštis nuo griovio dugno 2,5 m. Piliakalnio aikštelė ovali, 70 x 56 m dydžio, su kultūrinio sluoksnio žymėmis. Piliakalnio vakarinėje papėdėje yra senovės gyvenvietės liekanų. 

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1971 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, 1975 m. tyrė Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. 

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975. T. 2.
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998. T. 2.

## Nuorodos
* Piliakalniai.lt
* Heritage.lt 
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Akarajaus tvenkinys

**Akarajaus tvenkinys** () – dirbtinis vandens telkinys rytų Paragvajuje, Aukštutinės Paranos departamente, susidarė užtvenkus Akarajaus upę. Hidroelektrinės užtvanka įrengta 1968 m. ir pagamina 190 tūkst. KW elektros energijos.
Vagonas

**Vagonas** – transporto (dažniausiai geležinkelių transporto) priemonė, kurios jungtis su lokomotyvu sudaro traukinį. Tai dengtas arba atviras riedmenų vienetas keleiviams arba kroviniams vežti su kabinimo į sąstatą įranga, jis susideda iš važiuoklės, kėbulo, sankabos ir stabdymo įtaisų. Vagonus dažniausiai traukia vienas ar keli lokomotyvai, bet yra ir savaeigių vagonų.

Vagonai skirstomi į keleivinius ir krovininius (prekinius), taip pat yra specifinių vagonų – automotrisė, motorvagonis, pašto vagonas, miegamasis vagonas ir kt. Keleiviniai ir prekiniai vagonai daugelyje šalių nekabinami į bendrą sąstatą, kadangi skiriasi tokių vagonų stabdžių sistemos, elektros ir kita įranga.

Kai kuriose Lietuvos geležinkelio stotyse pastatyti paminkliniai vagonai, dauguma jų – tremtinių atminimui.

## Istorija

Vagono prototipas – nedidelis dėžės formos vežimas, senovėje naudotas kasyklose. Tokius vežimus mediniais, o nuo XV a. ketiniais bėgiais tempdavo žmonės, vėliau – arkliai. XVIII a. 9-ajame dešimtmetyje Didžiojoje Britanijoje, Sario grafystėje dengtais vežimais, kuriuos traukdavo arkliai, pradėta reguliariai vežioti keleivius.

Geležinkelių raidos pradžioje vagonai būdavo dviašiai, o jų kėbulai – mediniai. Įvairių vagonų buvo pagaminta 1830 m. atidarytam Liverpulio–Mančesterio geležinkeliui. 1837 m. JAV pagamintas pirmasis miegamasis vagonas. 1846 m. pagaminti pirmieji vagonai Rusijoje. 1859 m. Džordžas Pulmanas (1831–1897) pradėjo masinę vagonų gamybą. XIX a. pabaigoje Rusijos imperijoje vagonai turėjo atskirus dydžio standartus.

Nepriklausomos Lietuvos geležinkeliai, įkurti 1919 m., savo veiklą pradėjo turėdami 72 vagonus. Tai buvo 15 keleivinių ir 57 prekiniai vagonai, kurie anksčiau priklausė Vokietijai, o Lietuvai perėmus savo krašto geležinkelių kontrolę, buvo išnuomoti iš vokiečių.

## Galerija

Berlin Technikmuseum Holzbahn.jpg | XVI a. vagonas iš Rumunijos (Berlynas)
Marijampole 2023e.jpg | Tremtinių vagonas Marijampolės stotyje
Radviliškio GS 2024c.jpg | Keleivinis vagonas Radviliškio stotyje

## Šaltiniai
Presidente Frankas

**Presidente Frankas** () – miestas rytų Paragvajuje, Aukštutinės Paranos departamente, 7 km piečiau Siudad del Estės. Miestas įsikūręs prie Mondajaus ir Paranos upių, *[[Triple Frontera]]* regione, 184 m aukštyje. Medienos apdirbimas ir eksportas, maisto (pieno, aliejaus) pramonė. Sojų auginimas. Svarbus upių uostas. Presidente Frankas – svarbus turistinis punktas. Šalia miesto yra Mondajaus kriokliai, *Tres Fronteras* valstybių sankirta, Moisés Bertoni gamtos muziejus, įspūdingi apylinkių peizažai.

## Istorija

Miestas įkurtas 1929 m. kaip medienos ir matės eksporto uostas. Pavadintas Paragvajaus prezidento Manuel Franco garbei. 1979 m. tapo pirmo lygio savivaldybe.

## Sportas
Mieste įsikūręs Cerro Porteño Presidente Franco futbolo klubas.

## Šaltiniai