open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ugniagesyba

**Ugniagesyba** – veikla, siekiant užkirsti kelią gaisro plitimui, užgesinti pastatus, transporto priemones, miškus ir kitus objektus. Ugniagesiai kovoja su gaisrais, kad apsaugotų žmonių gyvybes, turtą ir aplinką. Gaisrų gesinimo pastatuose ir miškuose apmokoma aukšto lygio techniniuose kursuose. Specializuoti mokymai apima gaisrų gesinimą orlaiviuose, laivuose, kituose sudėtinguose objektuose.

Vienas didžiausių gaisrų gesinimo pavojų yra toksiška aplinka, kurią sukuria degios medžiagos. Keturios pagrindinės rizikos yra dūmai, deguonies trūkumas, aukšta temperatūra ir nuodinga atmosfera. Papildomi pavojai – gelbėtojų kritimai iš aukščio ir statinių konstrukcijų griūtys. Norėdami kovoti su kai kuriais iš šių pavojų, ugniagesiai priversti naudoti autonominę kvėpavimo įrangą. Pirmasis veiksmas ugniagesyboje yra žvalgyba, siekiant išsiaiškinti gaisro kilmę ir nustatyti konkrečią riziką. Gaisrai gali būti užgesinti su vandeniu, pašalinus degias medžiagas ir oksidantus, slopinant liepsnas cheminėmis medžiagomis.

## Istorija

Ankstyviausi žinomi ugniagesiai buvo Romoje. 60 m. imperatorius Neronas įkūrė Sergėtojų korpusą saugoti Romai po pražūtingo gaisro. Jį sudarė 7000 žmonių, aprūpintų kibirais ir kirviais. Jie kovojo su gaisrais ir tarnavo kaip policija.

Lietuvoje ugniagesybos istorija siekia 1522 m., kai Vilniaus miesto įgulai buvo pavesta saugoti gyventojus nuo gaisrų, vagysčių ir plėšimų. 1766 m. uždrausta statyti medinius pastatus, liepta stogus dengti čerpėmis. 1802 m. įkurta nuolatinė ugniagesių komanda Vilniuje, 1815 m. – Kaune, 1872 m. – Šiauliuose. 1924 m. Kaunas, o 1925 m. Vilnius įsigijo pirmuosius gaisrinius automobilius. 1938 m. Kauno ugniagesių komanda buvo viena didžiausių – joje buvo 65 ugniagesiai. Jie turėjo gerą techniką: du autosiurblius, keturias autocisternas.

## Taip pat skaitykite

* Ugniagesybos sportas

## Literatūra

* Vytautas Sinaitis. *Ugniagesyba Lietuvoje iki 1940*. Kaunas: Ūkininko patarėjas, 1995. ISBN 9986-520-35-5

## Šaltiniai
Ugniagesybos sportas

**Ugniagesybos sportas** – sporto disciplina, sukurta 1937 m. Sovietų Sąjungoje. Ji apima įvairias ugniagesių komandų ir individualias rungtis, susijusias su ugniagesyba, tarp kurių: lipimas kopėčiomis ant namo-maketo, vandens žarnos išskleidimas, gaisro gesinimas žarnomis ar gesintuvais, 100 m bėgimas su kliūtimis, gaisrinė estafete 4x100, dvikovė (lipimas kopėčiomis ir bėgimas).

Iki 1970 m. sportininkai privalėjo dėvėti ugniagesio aprangą ir įrangą, kurią sudarė karinio standarto metalinis šalmas, neapdorotos drobės medžiagos švarkas ir kelnės, platus odinis diržas su metaliniu karabinu, kerziniai batai. Priėmus taisyklių pakeitimus, sportininkams buvo leista naudoti lengvesnę sportinę įrangą ir drabužius: plastikinius šalmus, lengvą patogų kombinezoną, lengvą diržą be karabino, bėgimui skirtus sportbačius.

Tarptautinės varžybos pradėtos rengti nuo 1968 m. VII pasaulinio ugniagesybos sporto sporto čempionatas vyko Kotbuse, Rytų Vokietijoje, nuo 2011 m. rugpjūčio 31 d. iki rugsėjo 5 d. Pirmosios tarptautinės varžybos tarp jaunių buvo surengtos 2010 m. rugpjūčio 7–9 dienomis Kazanėje, Tatarstane. Kitos tarptautinės jaunių varžybos vyko 2011 m. Sankt Peterburge.


2012. Stamp of Belarus 34-2012-08-30-m.jpg|Baltarusijos pašto ženklas (2012)
WM Cottbus 2011 Hakenleitersteigen Laufen.JPG|Varžybos Kotbuse
WM Cottbus 2011 4x100m-Hausleiter.JPG|Estafetė Kotbuse
Боевое развёртывание.jpg|Gaisrinio siurblio parengimas


## Literatūra

* «Современный пожарно-спасательный спорт» Калинин А. П., 212 стр., Москва.

## Nuorodos

* Ugniagesybos sportas (rusų k.)
2013 m. LFF I lyga

**2013 m. LFF I lyga** – antrosios pakopos futbolo pirmenybės, vykusios Lietuvoje 2013 m. pavasarį–rudenį. Turnyras vyko vieningoje lygoje.

## Komandos

Lygoje žaidė 12 komandų.

## Rezultatai

Dėl licencijavimo kriterijų neatitikimo LFF skyrė taškų nuobaudas: „Klaipėdos Granitui“ -3, „Polonijai“ -3, „Palangai“ -6. Po dviejų ratų pirmenybės buvo padalintos į dvi dalis ir sužaistas papildomas turas, kuriame komandos varžėsi dėl 1–6 vietų (I finalas) ir dėl 7–12 vietų (II finalas). Nugalėtojais tapo „Klaipėdos Granitas“, kuris sportiniu principu iškovojo teisę 2014 m. žaisti A lygoje. „Nevėžis“ liko antroje vietoje, o „Trakai“ – trečioje vietoje, tačiau 2014 m. buvo perkelti į A lygą. 

### I etapas

|}

Po dviejų ratų (22 turų) pirmenybės buvo skeliamos pusiau. Pirmos 6 komandos tęsė kovas nugalėtojų grupėje ir sužaidė po 5 rungtynes vieno rato sistema. Likusios 6 komandos kovojo dėl išlikimo lygoje. Taip pat sužaidė po 5 rungtynes, vieno rato sistema.

## I finalas

|}

## II finalas

|}

### Snaiperiai
* Po 18 įvarčių pelnė: Aivaras Lyberis („Nevėžis“) ir Edgaras Mastianica („Klaipėdos Granitas“);
* Po 14 įvarčių pelnė: Rokas Krušnauskas („Spyris“), Ramūnas Macežinskas („Šilas“), Nikolaj Misiuk („Trakai“).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lithuania 2013 LFF 1 lyga (Almis.sritis.lt)
* LFF 1 lyga, Summary 2013 (Almis.sritis.lt)
Gesinimas putomis

**Gesinimas putomis** – gaisro gesinimas panaudojant putas.

Tikslas – atvėsinti ugnį ir uždengti degimo židinį, taip užkertant kelią ugnies kontaktui su deguonimi, dėl ko degimas slopinamas. Išpurkštos gesinimo putos (putų koncentrato ir vandens tirpalas) izoliuoja gaisro paviršiuje esančius garus nuo atmosferinio deguonies. Antrinė jų funkcija – degančių medžiagų ataušinimas. Naudojami stacionarūs gesinimo putomis įrenginiai – tai rankinės ar automatinės sistemos, sumontuotos gesinti degiuosius skysčius ir kitas medžiagas. Naudojamos paviršiaus aktyvios medžiagos turi sudaryti mažiau nei  1% putų. Kiti ugniai atsparių putų komponentai yra organiniai tirpikliai (pvz., trimetil-trimetilenglikolis ir heksilenglikolis), putų stabilizatoriai (pvz., laurilo alkoholis) ir korozijos inhibitoriai.

Putos turi mažą plėtimosi koeficientą, jei šis koeficientas yra mažesnis nei 20. Putos, kurių išsiplėtimo koeficientas yra nuo 20 iki 200, yra vidutinio plėtimosi. Putos, pasižyminčios mažu plėtimosi koeficientu, turi mažą klampumą ir gali greitai padengti didelius plotus. Didelio išsiplėtimo putų koeficientas yra didesnis nei 200. Jos skirtos uždaroms patalpoms, tokioms kaip degantys angarai, kuriuos reikia greitai užpildyti.

## Istorija

Gaisro gesinimo putas 1902 m. išrado rusų inžinierius ir chemikas Aleksandras Loranas. Buvo atlikta apie 20 putų bandymų, įskaitant viešus bandymus, kurių metu Lorano mišinys buvo pilamas į liepsnojančios naftos rezervuarą. Putos buvo dviejų miltelių rūšių ir vandens mišinys, sumaišytas putų generatoriuje. Šie milteliai buvo natrio bikarbonatas ir aliuminio sulfatas. Gautos cheminės putos buvo stabilus mišinys iš mažų anglies dioksido burbuliukų, mažesnio tankio už naftą ir vandenį. Kadangi šis tirpalas buvo lengvesnis už degius skysčius, jis laisvai tekėjo skysčio degamuoju paviršiumi ir gesino ugnį, blokuodamas deguonies prieigą. 


1 m3 FoamFatale Fast Response Vehicle.jpg|Automobilis su putų balionu
FIREMIKS 1.jpg|Nešiojamas putų dozatorius
FF Loeschuebung mit Mittelschaum.jpg|Ugniagesiai su putomis
Autobrand - panoramio.jpg|Putos prie degusio automobilio


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Gesinimo putos  (rusų k.)
Gaisrinis sraigtasparnis

**Gaisrinis sraigtasparnis** – gaisrų gesinimui iš oro skirtas sraigtasparnis. Gaisriniai sraigtasparniai būna specialiai pagaminti ugniagesybai, turi savo konstrukcijoje įrengtas vandens talpas, išpylimo įrangą. Kitų sraigtasparnių modeliai šiam tikslui modifikuojami – jie gali po savimi nešti ant lynų pakabintą didelę talpą, kuri pripildoma tiesiog nuleidžiant ją į vandens telkinį. Sraigtasparniai negali transportuoti tiek vandens, kiek didieji gaisriniai lėktuvai, tačiau gali išpilti vandenį ar kitą gesinimo medžiagą gaisravietėje kur kas tiksliau. 

Gaisriniai sraigtasparniai tinkami naudoti sunkiai prieinamose vietose, iki kurių negali atvykti įprasti gaisriniai automobiliai ir antžeminės ugniagesių komandos, geba per kelias sekundes išpilti ant gaisravietės tonas vandens. Kitais atvejais atlieka gaisrų žvalgybą, riboja gaisro plėtimąsi iki atvykstant pagrindinėms ugniagesių pajėgoms, miškų gaisruose apdoroja apsaugines juostas vandeniu ar cheminiais tirpalais, vykdo žmonių ir gaisro gesinimo priemonių pristatymą į gaisro vietą. 


S-64 Aircrane.jpg|Gaisrinis sraigtasparnis „Sikorsky S-64 Skycrane“
Laco-s70-N160LA-040501-01.jpg|Gesinimas su „Sikorsky S-70“
U.S. Airmen with the 129th Rescue Wing, California Air National Guard drop water on the Rim Fire near Yosemite, Calif., Aug. 26, 2013 130826-Z-ZZ999-004.jpg|Sraigtasparnio nešama vandens talpa
Gijon7 (7717534446).jpg|Vandens pasėmimas


## Nuorodos

* Interagency Helicopter Operations Guide 
* Gaisrinis sraigtasparnis (*pozhproekt.ru*)
FC Moutier

**FC Moutier** – Šveicarijos futbolo klubas iš Mutje.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1921 m. 

Vieną sezoną rungtyniavo aukščiausioje lygoje, bet liko paskutinėje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
FC Vevey-Sports 05

**FC Vevey-Sports 05** arba **FC Vevey United** – Šveicarijos futbolo klubas iš Vevės.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1905 m. Septynis sezonus yra žaidę aukščiausioje lygoje, bet joje neįsitvirtino ir iškrito į žemesnį divizioną.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* FC Vevey Sports 05
* FC Vevey (worldfootball.net)
Pavydlaukiai

**Pavydlaukiai** (, nuo 1938 m. *Bruchdorf*) – buvęs kaimas ir dvaras Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 19 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 20 km į pietryčius nuo Lazdynų.

## Istorija

Įkurti po 1765 m. nusausintose žemėse Didžiosios Plynės pelkės šiauriniame pakraštyje. 1785 m. buvo kulmiškasis dvaras su 5 ugniakurais, 1823 m. – kulmiškasis dvaras su 33 gyventojais. Iki 1818 m. priklausė Įsruties apskrities Grumbkaukaičių domenų valsčiui, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Šilėnų valsčiui. Tikintieji priklausė Viliūnų evangelikų liuteronų parapijai. Kaime buvo malūnas, pelkės pakraščiuose buvo kasamos durpės. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lulalas

**Lulalas** () – dievas Mesopotamijos mitologijoje. Buvo siejamas su Bad-tibiros miestu. Minimas poemoje „Inanos nužengimas į požemio pasaulį“, iš kurios galima spręsti, kad dievybės Inana ir Lulalas artimai susijusios, tačiau jų ryšys nėra aiškus. Nėra iki galo aiškios ir Lulalo funkcijos, manoma, kad jis turėjo karo dievybės bruožų, tačiau buvo siejamas ir su naminiais gyvūnais.

Pirmosios Isino dinastijos karalius Ur-du-kuga Lulalui Dul-edenoje pastatydino šventyklą. Šis miestas galėjo būti Lulalo kulto centras.

Lulalas sietas su dievu Lataraku. Viena vertus, teigiama, kad iš pradžių Latarakas galėjo būti akadiškasis Lulalo vardas. Kita vertus, Lulalas ir Latarakas galėjo būti atskiros, tačiau glaudžiai susijusios dievybės. II tūkst. pr. m. e. pabaigoje jos sudarė dievybių diadą. Naujosios Asirijos karalystės laikotarpiu šių dievų statulėlės, kaip turinčios apsauginę funkciją, būdavo užkasamos palei duris. Lulalas bei Latarakas viename maginiame tekste minimi tarp dievybių, galinčių apsaugoti nuo burtų.

Manoma, kad Naujosios Asirijos karalystės laikais Lulalas galėjo būti vaizduojamas kaip žmogaus pavidalo dievybė su pakeltu kumščiu.

## Šaltiniai
Vingilai

**Vingilai**, **Vingiliai**, **Didieji Vingilai** (, nuo 1938 m. *Feuchtwiesen*) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 19 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 19 km į pietryčius nuo Lazdynų, prie Ežerupės.

## Istorija

Kaimas minimas nuo 1660 m., XVII a. minimas ir *Warschellen* vardu. 1785 m. buvo karališkasis valstiečių kaimas su 9 ugniakurais, 1823 m. – valstiečių kaimas ir gyvulių atliekų perdirbimo įmonė () su 71 gyventoju. 1857 m. įmonė, vadinta Mažaisiais Vingilais, prijungta prie Didžiųjų Vingilų kaimo. 1723-1818 m. priklausė Įsruties apskrities Grumbkaukaičių domenų valsčiui, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Šilėnų valsčiui. Tikintieji iki 1793 m. priklausė Viliūnų, vėliau – Šilėnų evangelikų liuteronų parapijai. Tarpukariu kaime buvo mokykla, gyvulių atliekų perdirbimo įmonė. Po Antrojo pasaulinio karo kaimas išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ugnies audra

**Ugnies audra** – katastrofiškas atmosferinis reiškinys, atsirandantis, kai daug gaisro židinių susijungia į vieną, dažniausiai susiformuojantis per didžiausius krūmynų ir miškų  gaisrus. Tokiais pavyzdžiais gali būti laikomi Australijos Viktorijos valstijos krūmynų gaisras 2009 m.,  Didžiojo Peštigo gaisras JAV Viskonsino valstijoje 1871 m. arba Didysis Hinklio gaisras Minesotos valstijoje 1894 m. Gaisrų audros taip pat kilo miestuose dėl tikslinio didelės galios sprogmenų poveikio, pavyzdžiui, II pasauliniame kare per oro antskrydžių bombardavimus Hamburge, Drezdene, Tokijuje, po atominės bombos numetimo ant Hirosimos.

## Reiškinio mechanizmas

Virš prasidėjusio gaisro oras kaista, jo tankis mažėja ir jis kyla į viršų. Apačioje įkaitusio oro vietą pakeičia šalto oro masės iš gaisro periferijos. Šis oras taip pat sušyla, atsirandantis oro išsiurbimo mechanizmas veikia kaip nuolat dirbančios kalvės dumplės. Dėl dūmtraukio efekto susidaro stabilūs, į centrą nukreiptų oro masių srautai, besisukantys spirale nuo žemės paviršiaus iki 5 km aukščio. Karšto oro spaudimas pasiekia uraganinį greitį, o temperatūra ugnies centre pakyla iki 1000° C. Be to, viskas, kas yra šalia ugnies audros epicentro, „įsiurbiama“ į ugnį kylančia oro srove. Tai tęsiasi tol, kol viskas, kas gali degti, bus sudeginta gaisro vietoje.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Firestorms (*atomicarchive.com*)
Gaisrinis traukinys

**Gaisrinis traukinys** – traukinys, sudarytas iš specialių vagonų ir cisternų, skirtas gaisrams gesinti lokomotyvuose bei vagonuose, geležinkelio infrastruktūros objektuose ar prie geležinkelio juostos. Jis sudarytas dažniausiai iš kelių vagonų, kuriuose įrengtos ugniagesių sargybos patalpos, gaisriniai siurbliai, kitos įrangos skyriai, keli vagonai-cisternos vandeniui, gesinimo putoms ir kitoms medžiagoms vežti.

## Sąstatas
Į gaisrinio traukinio sąstatą įeina kombinuota gaisro gesinimo sistema, kurią sudaro geležinkelio platforma su įranga, skirta gesinti gaisrams ir neutralizuoti skystas ir dujines nuodingas medžiagas atviruose ir uždaruose vagonuose bei geležinkelio sandėliuose. Gaisriniai traukiniai, atsižvelgiant į naudojamus riedmenis ir atitinkamas taktines bei technines charakteristikas, yra skirstomi į kategorijas:
* I kategijos, arba specializuoti traukiniai, kuriuos sudaro:
** dengtas krovininis vagonas, skirtas įrangai ir medžiagoms, reikalingoms avarinėms situacijoms likviduoti geležinkelyje, gabenamiems skysčiams siurbti iš sugedusių cisternų,
**rezervuaras avarijose išsiliejusiems skysčiams surinkti (atskirų traukinių komplektacijose).
* II kategorijos traukiniai:
** gyvenamasis vagonas ugniagesiams ir kitam personalui, siurbliai, elektros jėgainė, gaisrinė įranga ir gaisro gesinimo medžiagų atsargos,
** dvi ar trys cisternos su vandens atsargomis.

Lietuvoje AB „Lietuvos geležinkeliai“ gaisriniai traukiniai priskiriami pagalbiniams traukiniams (kartu su avariniais traukiniais geležinkelių transporto įvykių padariniams likviduoti), dislokuojami Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje ir Šiauliuose.

## Bibliografija
* Пожарный поезд // Железнодорожный транспорт: Энциклопедия. Гл. ред. Н. С. Конарев. — М.: Большая Российская энциклопедия, 1994. — С. 314-315. — ISBN 5-85270-115-7

## Šaltiniai
Gaisrinis motociklas

**Gaisrinis motociklas** – motociklas, kurį naudoja ugniagesiai priešgaisrinėje tarnyboje. Kai kurios pasaulio šalys naudoja gaisrinius motociklus, dažnai norėdamos jais įveikti transporto spūstis, o gabenama įranga svyruoja nuo paprastų gesintuvų, pirmosios pagalbos rinkinių iki gesinimo įrangos su vandens purškimo žarnomis. 

Specialūs gaisriniai motociklai buvo plačiai paplitę XX a. pirmoje pusėje. Pradžioje tai buvo šiam darbui pritaikyti pirmieji motociklai, kartu su arklių traukiamais vežimais ir automobiliais galėję greitai pervežti ugniagesius, lengvą gesinimo įrangą. Vėliau motociklai tapo galingesni, pradėti gaminti serijiniu būdu firmose Ducati ir BMW. 1920–1930 m. įvairiose šalyse plačiai paplito sunkieji gaisriniai motociklai su šoninėmis priekabomis, kurie tiko gabenti gaisriniams siurbliams. Toks  buvo, pavyzdžiui, sovietinis gaisrinis motociklas L-600. Dviejų cilindrų priverstinio oro aušinimo variklis buvo naudojamas tiek motociklui važiuoti, tiek gaisro siurbliui valdyti. Į priekabą buvo įmontuotas siurblys, dedamas gaisrinių žarnų bei kitos įrangos komplektas. Motociklo ekipažą sudarė du žmonės. Atvykęs į gaisro vietą motociklas buvo pastatomas prie tvenkinio ar gaisrinio hidranto, o siurblio pagalba vanduo buvo pumpuojamas iki 60 m ilgio žarna, iki 700 l/min. našumu. Gaisriniais motociklais L-600 buvo aprūpintos tiek miesto, tiek kaimo gaisrinės. Augant gaisrinių automobilių gamybai, tokių motociklų paklausa sumenko, o pokario metais jų gamyba buvo nutraukta.


HKFSD BMW R1200RT-P 20120604.jpg|Gaisro gesinimo motociklas (Honkongas)
3 Wheeler FB in action.png|Gaisro gesinimas (Singapūras)
Harley018.jpg|Gaisrinis Harley-Davidson


## Šaltiniai

## Nuorodos

* NSW RFS trail bikes used in land search
* Ближе к зиме пожарные получили мотоциклы (rusų k.)
Šachmatai Armėnijoje

**[[Šachmatai]] [[Armėnija|Armėnijoje]]** žaidžiami nuo ankstyvųjų viduramžių, nors susisteminti tik nuo ankstyvaus sovietmečio. Šachmatai sulaukė plataus pripažinimo septintajame dešimtmetyje, kai armėnų didmeistris Tigranas Petrosianas tapo pasaulio šachmatų čempionu. Maždaug trijų milijonų žmonių turinti Armėnija šiandien yra laikoma viena stipriausių šachmatų tautų, tarp šalių Armėnijai tenka vienas didžiausių šachmatų didmeistrių skaičius 100 000 gyventojų.

Po šalies nepriklausomybės Armėnijos vyrų šachmatų komanda laimėjo Europos komandinį čempionatą (1999 m.), pasaulio komandų čempionatą (2011 m.) ir šachmatų olimpiadą (2006 m., 2008 m., 2012 m.). Moterų komanda iškovojo savo pergalę 2003 m. Europos komandiniame čempionate. Nuo 2016 m. vasario mėn. Armėnija užima septintąją vietą pasaulyje pagal  geriausių žaidėjų vidurkį. Geriausias Armėnijos šachmatininkas Levonas Aronianas FIDE reitinguose užėmė antrąją vietą pasaulyje ir kelis kartus dalyvavo Kandidatų turnyruose.

Nuo 2011–12 mokslo metų šachmatų pamokos buvo įtrauktos į kiekvienos Armėnijos valstybinės mokyklos mokymo programą, tad Armėnija tapo pirmąja pasaulio šalimi, kurioje šachmatai buvo privalomi mokyklose.

## Šaltiniai
Romos tema

**Romos tema** – tai viena iš pagrindinių loginės šachmatų mokyklos temų, susijusių su šachmatų figūrų atitraukimu ir įtraukimu. Teminiame klaidinančiajame pėdsake baltųjų grasinimą atremia juodųjų figūra. Todėl pradžioje baltieji įgyvendina paruošiamąjį planą ir atitraukia neparankią juodųjų figūrą į paralelę liniją. Tai sumažina figūros galimybes gintis, kas silpnina juodųjų poziciją.

Galimos kelios juodųjų figūros susilpninimo pasekmės: besiginančioji juodųjų figūra kertama, užstojama, ji blokuoja šalia juodųjų karaliaus ar kitos figūros laukelį, baltieji laimi tempą (cugcvangas) ir kt.

Romos tema davė pradžią loginės mokyklos uždavinių: Drezdeno, Hamburgo ir kitoms šachmatų kompozicijos temoms.

## Istorija
Pavadinimą tema gavo po J. Kotco ir K. Kokelkorno 1905 m. pasirodžiusio uždavinio, kurį autoriai paskyrė Romoje gyvenusio jų draugo šachmatų kompozitoriaus A. Gulelmečio garbei ir temą pavadino Romos miesto vardu..

Temą 1858 m. atrado anglų šachmatų kompozitorius Henris Kidsonas (*Henry Edwin Kidson*, 1832–1910)

Romos tema naudojama ir etiuduose. Pirmą kartą tai padarė latvių šachmatininkas ir šachmatų kompozitorius Hermanis Matisonas (*Hermanis Matisons*, 1894–1932) .

## Uždaviniai

Romos temos uždaviniams būdinga, kad 
juodųjų gynyba, mėginimo žaidime ir po paruošiamojo plano įvykdymo, atliekama ta pačia susilpnintąja figūra.

|width="33%" |

|width="33%" |

|width="33%" |

|width="33%" |

|}

## Šaltiniai

## Išorinės nuorodos

* Romos temos uždaviniai
Abdur Rahmanas (Afganistano emyras)

**Abdur Rahmanas** (; ‎1844 m. – 1901 m. spalio 1 d.) – Afganistano emyras, valdęs 1880–1901 m.

## Biografija

Abdur Rahmanas (ar Abdurachmanas) buvo Afzalo, Afganistano emyro Dosto Muhamedo sūnaus, sūnus. Jis gimė tikriausiai 1844 m. Kabule. Po Dosto Muhamedo mirties 1863 m. jis dalyvavo tėvo kovose dėl sosto prieš dėdę Širą Ali. Po nesėkmių turėjo bėgti iš šalies. Grįžęs po dvejų metų jis padėjo tėvui tapti emyru, tačiau 1869 m. Širas Ali susigrąžino sostą. Abdur Rahmanas pabėgo į Turkestaną (tuomet valdytą Rusijos imperijos). 1879 m. mirus Širui Ali, Abdur Rahmanas, surinkęs rėmėjų, pradėjo žygį į pietus. Tuo metu vyko Antrasis anglų-afganų karas ir britai nenoriai su juo derėjosi dėl Rusijos įtakos jam. 1880 m. liepos 22 d. britai pripažino jį Afganistano emyru mainais į leidimą britams reguliuoti Afganistano užsienio politikos veiksmus. Jis taip pat gavo išmokų iš britų ir pasižadėjimų remti nuo galimos Rusijos imperijos agresijos. Kitais metais jis nukariavo Kandaharą ir Heratą taip įsitvirtindamas vienvaldžiu valdovu.

Pasak Abdur Rahmano, „*Pirmas dalykas, kurį aš turėjau įvykdyti, tai padaryti galą nesuskaičiuojamiems plėšikams, vagims, apsišaukėliams pranašams ir karaliukams. Aš turiu pripažinti, kad tai nebuvo lengva užduotis ir man prireikė 15 metų, kol jie pakluso mano valdžiai arba paliko šalį, arba ištremti, arba iškeliaudami į aną pasaulį.*“ Abdur Rahmanas žiauriausiais būdais susidorojo su politiniais oponentais ir kriminaliniais nusikaltėliais, tad tuo baisėjosi ir šiaip prie žiaurumų pripratę afganistaniečių liudininkai. 1886 m. jis turėjo įveikti galingos gilzajų genties, o 1887 m. − savo pusbrolio Išako sukilimus. 1890 m. pradžioje jo pajėgos siautėjo Hazaradžate ir 1896 m. užėmė Kafiristaną. Abdur Rahmanas šalyje įtvirtino vieningą centrinę valdžią. Sukūrė administracinį, policijos ir informatorių aparatą. 1893 m. buvo demarkuotos šiaurinės Afganistano sienos su Rusijos imperija ir pasiektas susitarimas su britais dėl sienos su Britų Indija (Diurando linija), tačiau vėliau Abdur Rahmanas tvirtino niekuomet neatsisakęs teisės į už Diurando linijos esančias puštūnų žemes. Valdant Abdur Rahmanui buvo įtvirtinti Cholmas, Mazari Šarifas ir Kabulas. Buvo pareikalauta iš mulų išlaikyti egzaminus prieš atstovaujant valstybę. Jis kvietėsi užsienio specialistus, importavo įrangą šaudmenų gamybai, įsteigė vartojimo prekių ir žemės ūkio įrankių manufaktūras ir pirmąją šiuolaikinę ligoninę Afganistane.

Abdur Rahmanas sumaniai laviravo tarp Britanijos ir Rusijos imperijų interesų Afganistane, buvo pramintas „geležiniu emyru“. Mirė 1901 m. spalio 1 d. Kabule. Sostą paveldėjo jo sūnus Habibula.

## Šaltiniai

* Enciklopedija Britannica
* *The Origins of Conflict in Afghanistan. Part 3: The Reign of Abdur Rahman.* – 2003.
Šiuri pilis

**Šiuri pilis** (, okinav. *Su'i gushiku*) – pilis-tvirtovė (gusuku) Japonijoje, Okinavos prefektūros sostinės Nahos šiaurėje esančiame Šiuri rajone. 

Įkurta XIV a., pilis buvo ilga laiką naudojama kaip Riūkiū karalystės valdovų rūmai. Per istoriją pilis buvo ne kartą sugriauta ir vėl atstatyta: 1453 m., 1660 m. ir 1709 m. nuniokota gaisrų, o Antrojo pasaulinio karo metais (1945 m.) visiškai subombarduota amerikiečių pajėgų. Paskutinį kartą pilis buvo atkurta 1992 m., bet ir vėl stipriai nukentėjo nuo gaisro 2019 m. spalio 31 d., kai sudegė dauguma vidiniame kieme buvusių pastatų.

2000 m. Šiuri pilis kartu su kitais Gusuku vietovės ir kita Riūkiū karalystės nuosavybė objektais buvo įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Šaltiniai
Halmašuit

**Halmašuit** (hatų k. *Ḫalmašuit*) – deivė Anatolijos tautų mitologijoje, karališkojo sosto personifikacija. Šiuo aspektu minima hetitų įrašuose, daugiausia apeiginiuose tekstuose, susijusiuose su rūmų apvalymu. Įrašuose minima, kaip deivė pakviečia valdovą į kalnus – audros dievo buveinę. Halmašuit nustato, už ką kiekvienas iš jų būsiąs atsakingas. Karaliui patikima valdžia žemėje.

Deivės vardas kildinamas iš hatų kalbos žodžio *ha-nua(š)*, reiškiančio „sėdėti“.

## Šaltiniai
Jean Todt

**Žanas Totas** (*Jean Todt*, g. 1946 m. vasario 25 d.) – buvęs prancūzų ralio lenktynininkas, nuo 2009 m. iki 2021 m. buvo FIA prezidentas.

## Biografija
Nuo 1966 iki 1981 m. J. Todt dalyvavo ralio lenktynėse kaip šturmanas. 1981 m. su „Talbot“ komanda laimėjo komandinę WRC įskaitą ir buvo antroje vietoje tarp lenktynininkų. Po šio sezono prancūzas pradėjo vadovauti komandai.

Iki 1983 m. J. Todt vadovavo „Peugeot Talbot Sport“ komandai. Vadovaujant prancūzui jo komanda 1992 ir 1993 m. laimėjo 24 val. Le Mano lenktynes.

1994 m. prancūzas pradėjo vadovauti Formulės 1 „Ferrari“ komandai. Su juo komanda pasiekė didelės sėkmės – nuo 2000 iki 2004 m. komanda tapo 6 kartus čempione, o jų lenktynininkas Michael Schumacher – 5 kartus. Tai buvo pirmasis toks pasiekimas Formulės 1 istorijoje.

Nuo 2004 iki 2009 m. J. Todt buvo „Ferrari“ kompanijos vadovu ir specialiu patarėju.

Pasitraukęs iš italų kompanijos 2009 m. spalį prancūzas buvo išrinktas naujuoju FIA prezidentu. Vėliau 2013 ir 2017 m. jis buvo perrinktas tolimesnėms kadencijoms.

Nuo 2015 m. J. Todt yra specialusis JT generalinio sekretoriaus pasiuntinys eismo saugumui.

2021 m. gruodžio 17 d. po trijų kadencijų prancūzą FIA prezidento pareigose pakeitė Mohammed bin Sulayem iš Emiratų.

## Šaltiniai
Horonas

**Horonas**, **Hauranas** – dievas vakarų semitų mitologijoje. Tai daugiausia chtoninė dievybė, savo funkcijomis artima Mesopotamijos Nergalui ir kanaaniečių Rešefui.

Žinios apie Horoną siekia II tūkst. pr. m. e. pradžią – teoforinių asmenvardžių aptinkama Sirijoje (įskaitant Marį), Palestinoje. Ugarite teoforinių asmenvardžių nėra aptinkama. Nors minimas mituose, Horonas nebuvo reikšminga dievybė ugaritų panteone. Asmenvardžių aptinkama apytikriai iki 600 m. pr. m. e. Pradedant Amenhotepo II valdymu, XVIII bei XIX dinastijų laikais, Horono kultas buvo sutinkamas ir Egipte. Čia jis vaizduotas sakalo pavidalo, naguose sugriebęs gyvates. Toks įvaizdis susiklostė dėl tapatinimo su Horu. Teigiama, kad Horono kultas Egipte galėjo paplisti drauge su Rešefo ir deivės Anat kultu (su jais Horonas buvo glaudžiai siejamas). Nilo deltos regione Horonas garbintas kaip dykumų dievas, apsaugantis nuo priešų, kurie pasirodo iš dykumos. Tėbų vakariniame krante tapatintas su dievu Šedu, o Gizoje – su Didžiuoju sfinksu. Jamnijoje (dab. Javnė) Horono kultas dar buvo išsilaikęs helenizmo laikais. Įraše iš Delo kaip Jamnijos gyventojų garbinta dievybė minimas drauge su Herakliu. Senajame Testamente sutinkamas vietovardis Bet Horonas („Horono namai“), kuriuo įvardijamos dvi gyvenvietės, buvusios greta Jeruzalės. Su šiuo dievu gali būti susijęs ir Horonaimas – vietovė Moabe.

Horonas minimas įvairiuose įrašuose, kaip antai maginiame tekste iš Arslan Tašo, ugaritų Kereto mite. Šiame mite Horonas – karaliaus valdžios gynėjas. Pasakojama, kaip karalius prakeikia maištingą sūnų Jacibą, prašydamas Horono suskaldyti jo galvą. Horonas veikia drauge su deive Astarte, pasirodo peslio pavidalu. Horonas minimas ir ritualinio pobūdžio tekste, manoma, skirtame apsisaugoti nuo gyvatės įkandimo. Tekste minima kumelės pavidalo deivė, kuriai graso nuodinga gyvatė. Deivė pagalbos kreipėsi į 11 dievų, tačiau nė vienas iš jų jai nepadėjo, todėl jai beliko kreiptis į Horoną. Šis sutiko deivei padėti. Iš pradžių Horonas atliko ritualą su datulių keke. Tuomet šį dievą apėmė aistra ir jis pasiprašė priimamas deivės akivaizdon. Deivė iškėlė sąlygą – kaip vestuvių dovanos paprašė gyvatės. Šio pasakojimo pabaiga nėra išlikusi.

Viena vertus, Horonas buvo laikomas žmogui priešiškų demonų valdovu, kita vertus, jo buvo šaukiamasi ir norint nuo demonų apsisaugoti. Be to, Horono užkalbėjimais neretai būdavo šaukiamasi kaip dievybės, galinčios pakenkti priešams.

Horono vardas siejamas su arabų kalbos žodžiu *hôr*, reiškiančiu „šulinio dugnas“, „ola“, ir gali būti suprantamas kaip „gilusis, gyvenantis požemio pasaulyje“.

## Šaltiniai
Afganistano emyratas

**Afganistano emyratas** () – istorinė Afganistano valstybė, 1826 m. įkurta Dost Muchamedo Chano, Kabulo valdytojo. Ją valdė **Barakzajų dinastija**. Didžiausio išsiplėtimo metu iki 1883 m. ji kontroliavo ne tik dab. Afganistano teritoriją, bet ir dalį Pakistano.

## Raida
Iki valstybės sukūrimo teritoriją kontroliavo Duranio imperija. Šiai silpstant Kabulo valdytojas Dostas Muchamedas iš Barakzajų klano konsolidavo valdžią savo valdose, o galiausiai ir visose puštūnų teritorijose. Tačiau tuo metu Afganistano teritorijoje kirtosi Rusijos ir Britų imperijų interesai, vyko taip vadinamasis Didysis žaidimas. Dostas Muchamedas vakaruose kariavo su Sikhų imperija, kurią rėmė britai. Galiausiai tai peraugo į Pirmąjį Anglų-Afganų karą. Siekdami apginti teritorijas nuo Rusijos ekspansijos, britai 1839 m. užėmė emyratą.

1842 m. britai buvo priversti atsitraukti iš teritorijos ir Dostas Muchamedas grįžo į valdžią. Šiam mirus 1863 m. valdžią paveldėjo jo sūnus Šeras Ali, tačiau jį po kelių metų nuvertė jo brolis Muchamedas Afzalis. Šeras Ali pabėgo į Rusiją, iš kur po kelių metų grįžo ir susigrąžino sostą. Šis pokytis vėl pablogino santykius su Britų imperija, kuri 1878 m. įvedė armiją į Afganistaną ir privertė emyrą bėgti. Tai pradėjo Antrąjį Anglų-Afganų karą. Naujas emyras Muchamedas Jakubas 1879 m. nesėkmingai laviravo tarp Rusijos ir Britų interesų, kol galiausiai britai 1880 m. į emyro sostą pasodino Abdur Rachmaną. 1881 m. jie išvedė armiją iš Afganistano teritorijos.

1883 m. Abdur Rachmanas buvo priverstas pasirašyti sutartį, kuria atidavė Britų Indijai apie trečdalį savo teritorijos. Vadinamoji Diurando linija padalino etnines puštunų teritorijas, o kartu ir nubrėžė dabartinę Afganistano ir Pakistano sieną.

Abdur Rachmanas vykdė šalyje pažangias reformas ir siekė suvienyti susiskaldžiusias puštūnų gentis. Jo sūnus Habibula tęsė tėvo pradėtą liniją. Jam pavyko išlaikyti gerus santykius su britais, sumažinti Rusijos grėsmę (kas tapo įmanoma Rusijai nusilpus po Rusų-Japonų karo) ir išlaikyti neutralitetą Pirmojo pasaulinio karo metais.

Kuomet 1919 m. Habibula buvo nužudytas, valdžia perėjo jo sūnui Nasrula. Bet jau po trijų mėnesių kitas sūnus, Amanula, paveržė valdžią. Amanula pradėjo Trečiąjį Anglų-Afganų karą, įsiverždamas į Britų Indiją. Nors jam nepavyko atkariauti prarastų teritorijų, konflikto rezultatas galutinai įtvirtino Afganistaną kaip nepriklausomą nuo Britų imperijos valstybę ir suteikė jai teisę į nepriklausomą užsienio politiką. Vėlesniais valdymo metais Amanula toliau stiprino valdžią, kol 1926 m. karūnavosi pirmuoju Afganistano karaliumi.

## Emyrai

* Dostas Muchamedas (1826–1839, 1842–1863);
* Šeras Ali (1863–1866, 1868–1878);
* Muchamedas Afzalis (1866–1867);
* Muchamedas Azamas (1867–1868);
* Muchamedas Jakubas (1878–1879);
* Muchamedas Ajubas (1879−1880);
* Abdur Rachmanas (1880–1901);
* Habibula (1901–1919);
* Nasrula (1919);
* Amanula (1919–1926);

## Išnašos
Vakarų Alpės

**Vakarų Alpės** – Alpių kalnų masyvo vakarinė dalis, besidriekianti į vakarus nuo linijos, vedamos per Bodeno ir Komo ežerus. Sudaro ~500 km ilgio ir 130 km pločio ringę, nukrypusią link pietvakarių. Vakarų Alpės apima šiuos mažesnius Alpių masyvus – Pajūrio, Kotijaus, Grajo, Savojos, Berno, Peninų, Leponto Alpes, Verkoro, Pelvu ir kitus masyvus. Vakarų Alpės yra aukščiausia Alpių dalis, čia stūkso keletas viršukalnių, viršijančių 4000 m aukštį (Monblanas, Monte Roza, Materhornas, Jungfrau ir kt.). Vakarų Alpės driekiasi per Prancūzijos, Italijos ir Šveicarijos teritorijas.

Ašinė kalnų juosta sudaryta iš kristalinių uolienų, o pakraštiniai kalnagūbriai – iš nuosėdinių. Paviršius išraižytas gilių įdubų, viršūnės stačiašlaitės, dengiamos ledynų. Vyrauja horizontalus zoniškumas (nuo subtropinių krūmynų ir miškų iki ledynų).

## Šaltiniai
Tudela

**Tudela** () – miestas šiaurės Ispanijoje, Navaroje, 94 km į pietus nuo Pamplonos, prie Ebro upės. Tai antras pagal dydį Navaros miestas. Pro Tudelą eina Logronjo–Saragosos geležinkelis ir greitkelis, netoli Tudelos – jų šaka į Pamploną.

Vystoma maisto (cukraus, vyno, daržovių konservavimo), chemijos (mineralinių trąšų) pramonė, turizmas.

Tudeloje veikia šiuolaikinio meno muziejus, Viešojo Navaros universiteto ir Nacionalinio nuotolinių studijų universiteto padaliniai. Išlikęs viduramžiškas senamiestis su XII–XIII a. Šv. Marijos katedra, Šv. Magdalenos, Šv. Mykolo (abi XII a.), Šv. Jurgio (XVII a.) ir kt. bažnyčiomis bei konventais, Admirolų rūmais (XVI a.), Dekanų rūmais (1783 m.; dabar Tudelos muziejus, vyskupijos biblioteka, bažnytinis archyvas) ir kitais rūmais. Taip pat išlikęs akmeninis 17 arkų tiltas per Ebro upę (XII–XIII a.).

Tudeloje vyksta keletas kasmetinių švenčių, iš kurių žymiausia – Šv. Onos šventė. Jį tęsiasi nuo liepos 24 iki 30 d., grojama gatvių muzika, vyksta korida, bėgtynės su buliais.

## Istorija
Tudelos vietovė gyvenama nuo ankstyvojo paleolito. Keltiberų gyvenvietės vietoje romėnai įkūrė miestą (*Tutela*), kuris šaltiniuose minimas nuo 55 m. Kelis amžius apleistą gyvenvietę 802 m. atkūrė ir įtvirtino arabai. Miestas (tada vadintas *al-Tuṭīlī*) priklausė Kordobos emyratui, X–XI a. – Kordobos kalifatui. Ties Tudela ilgą laiką ėjo fronto linija tarp musulmonų ir Navaros karalystės. Valdant maurams, Tudela buvo svarbus žydų kultūros centras. 1119 m. Tudelą užkariavo Alfonsas I. 1119–1512 m. miestą valdė Navaros karalystė; Tudela buvo kovų su Kastilija ir Aragonu svarbus gynybos postas. Vėliau Kastilija ir Aragonas užkariavo Navarą, Tudela tapo Ispanijos dalimi.

Per Napoleono karus 1808 m. lapkričio 23 d. Tudelos mūšyje Prancūzijos kariuomenė įveikė sukilusios Ispanijos karinius dalinius; miestas apiplėštas.

## Šaltiniai
Eckhart

**Eckhart** pavardę ar vardą turi šie asmenys:
* Johannes Eckhart (apie 1260) – Vokietijos vidurmažių teologas ir filosofas;
* Eckhart Tolle (1948) – Vokietijos rašytojas ir šiuolaikinis dvasinis mokytojas.
Zaraiskas

**Zaraiskas** () – miestas Rusijoje, Maskvos srityje, 145 km į pietryčius nuo Maskvos, Vidurio Rusijos aukštumoje, prie Osiotro upės. Rajono centras. Į miestą ateina kelias ir geležinkelio atšaka iš Luchovicų. Avalynės, siuvimo, statybinių medžiagų, maisto (duonos, nealkoholinių gėrimų), automobilių remonto pramonė.

Zaraiske išlikęs XVI a. vid. kremlius su Šv. Nikolajaus Stebukladario cerkve (XIII–XVII a.), Šv. Jono Krikštytojo Nukirsdinimo soboru (XIII a., dabartinis pastatas XIX a.), 7 bokštais, buvusiu dvasinės seminarijos pastatu (dabar – kremliaus muziejus). Taip pat mieste yra dar kelios XVIII–XIX a. cerkvės, magistratas, valsčiaus valdyba, ambulatorija, pirklių ir didikų namai, skulptorės Anos Golubkinos namas–muziejus.

## Istorija

Zaraisko centre rasta ankstyvojo paleolito stovyklavietė, priskiriama Kostionkų-Avdejevo kultūrai.

Osiotro miestas minimas 1146 m. Ipatijaus ir Nikono metraščiuose. Vėliau miestas nuniokotas, keletą kartų atsikūrė. XVI a. Zaraiskas Vasilijaus III įsakymu įtvirtintas kaip pasienio tvirtovė kovoje su totoriais. Miestas vadintas Nikolo Zaraisku prie Osiotro, Nikola prie Osiotro, o XVII a. galutinai įsitvirtino Zaraisko pavadinimas. XVII a. pab. miestas nustojo gynybinės reikšmės, tapo prekybos, amatų centru (garsėjo tekstilės pramone, duonos gaminiais). 1778 m. tapo apskrities centru. XX a. miestas neteko savo buvusios reikšmės.


Церковь Иоанна Предтечи (вид с восточной стены кремля).jpg|Šv. Jono Krikštytojo Nukirsdinimo soboras
Зарайский кремль. Собор Николая Чудотворца - panoramio.jpg|Šv. Nikolajaus Stebukladario cerkvė
Зарайский кремль. Никольская надвратная башня. Вид с территории кремля.JPG|Kremliaus bokštas
Zaraysk KarlMarx49d11 3165.jpg|Senamiesčio architektūra


## Šaltiniai
1956–1957 m. Eredivisie

**[[1956]]–[[1957]] m. [[Eredivisie]]** sezonas prasidėjo 1956 m. rudenį, baigėsi 1957 m. pavasarį;

## 1956–1957 m. [[Eredivisie]]
* **[[Eredivisie]]** – aukščiausioji futbolo lyga. Pirmą kartą vyko **[[Eredivisie]]** pavadinimu.
* Dalyvavo 18 komandų.

### Galutinė lentelė
* Čempionais tapo Amsterdamo „Ajax“.

**Šaltinis:** RSSSF duomenų bazė.

## 1956–1957 m. [[Nyderlandų futbolo taurė]]
* **[[Nyderlandų futbolo taurė]]** arba **KNVB beker** yra pagrindinis futbolo taurės turnyras Nyderlanduose.
* Dėl titulo finale kovojo Fortuna'54 ir Feijenoord.
* Finalas įvyko 1957 m. birželio 16 d.
### Finalo rungtynės
----

* **[[Fortuna Sittard|Fortuna'54]] iškovojo šalies futbolo taurę.**
-------------------

## Išnašos

## Nuorodos
* Nyderlandų futbolo varžybos
* Nyderlandų futbolo taurės finalai
1957–1958 m. Eredivisie

**[[1957]]–[[1958]] m. [[Eredivisie]]** sezonas prasidėjo 1957 m. rudenį, baigėsi 1958 m. pavasarį;

## 1957–1958 m. [[Eredivisie]]
* **[[Eredivisie]]** – aukščiausioji futbolo lyga. Dalyvavo 18 komandų.
* Nugalėtojai paaiškėjo tik po „auksinių“ rungtynių, nes dvi komandos buvo surinkusios vienodai taškų.
* Čempionais tapo DOS.

### Galutinė lentelė

**Šaltinis:** RSSSF duomenų bazė.

## 1957–1958 m. [[Nyderlandų futbolo taurė]]
* **[[Nyderlandų futbolo taurė]]** arba **KNVB beker** yra pagrindinis futbolo taurės turnyras Nyderlanduose.
* Finale dėl trofėjaus kovojo Sparta Rotterdam ir FC Volendam.
### Finalo rungtynės
----

* **[[Sparta Rotterdam]] iškovojo šalies futbolo taurę.**
-------------------

## Išnašos

## Nuorodos
* Nyderlandų futbolo varžybos
* Nyderlandų futbolo taurės finalai
1959–1960 m. Eredivisie

**[[1959]]–[[1960]] m. [[Eredivisie]]** sezonas prasidėjo 1959 m. rudenį, baigėsi 1960 m. pavasarį;

## 1959–1960 m. [[Eredivisie]]
* **[[Eredivisie]]** – aukščiausioji futbolo lyga. Dalyvavo 18 komandų.
* Dvi komandos surinko vienodai taškų, todėl vyko „auksinės“ rungtynės dėl čempionų vardo.
* Čempionais tapo AJAX.

### Galutinė lentelė

**Šaltinis:** RSSSF duomenų bazė.

## 1959–1960 m. [[Nyderlandų futbolo taurė]]
* **[[Nyderlandų futbolo taurė]]** arba **KNVB beker** yra pagrindinis futbolo taurės turnyras Nyderlanduose.
* Turnyras nevyko.

## Išnašos

## Nuorodos
* Nyderlandų futbolo varžybos
* Nyderlandų futbolo taurės finalai
Zastavna

**Zastavna** () – miestas Ukrainoje, Černivcių srityje, ~30 km į šiaurės vakarus nuo Černivcių. Rajono centras. Geležinkelio stotis prie Verenčankos–Vikno linijos. Veikia techninė mokykla, yra dendroparkas, dailininko Mykolos Ivasiuko namas-muziejus.

## Istorija
Zastavna šaltiniuose minima nuo 1589 m. Kartu su kitomis Bukovinos žemėmis 1940 m. Zastavna prijungta prie UTSR, tapo miestu.

## Šaltiniai
1963–1964 m. Eredivisie

**[[1963]]–[[1964]] m. [[Eredivisie]]** sezonas prasidėjo 1963 m. rudenį, baigėsi 1964 m. pavasarį;

## 1963–1964 m. [[Eredivisie]]
* **[[Eredivisie]]** – aukščiausioji futbolo lyga. Dalyvavo 16 komandų.
* Čempionais tapo DWS Amsterdam.

### Galutinė lentelė

**Šaltinis:** RSSSF duomenų bazė.

## 1963–1964 m. [[Nyderlandų futbolo taurė]]
* **[[Nyderlandų futbolo taurė]]** arba **KNVB beker** yra pagrindinis futbolo taurės turnyras Nyderlanduose.
* Finale susitiko Fortuna'54 ir ADO Den Haag.
### Finalo rungtynės
----

* **Pagrindinis rungtynių laikas baigėsi esant lygiam rezultatui 0-0. Rungtynės buvo pratęstos, tačiau rezultatas nepakito.**
----
----

* **Baudinių seriją laimėjo [[Fortuna Sittard|Fortuna'54]] iškovojo šalies futbolo taurę.**
-------------------

## Išnašos

## Nuorodos
* Nyderlandų futbolo varžybos
* Nyderlandų futbolo taurės finalai
1968–1969 m. Eredivisie

**[[1968]]–[[1969]] m. [[Eredivisie]]** sezonas prasidėjo 1968 m. rudenį, baigėsi 1969 m. pavasarį;

## 1968–1969 m. [[Eredivisie]]
* **[[Eredivisie]]** – aukščiausioji futbolo lyga. Dalyvavo 18 komandų.
* Čempionais tapo Feyenoord.

### Galutinė lentelė

**Šaltinis:** RSSSF duomenų bazė.

## 1968–1969 m. [[Nyderlandų futbolo taurė]]
* **[[Nyderlandų futbolo taurė]]** arba **KNVB beker** yra pagrindinis futbolo taurės turnyras Nyderlanduose.
* Finale susitiko Feijenoord ir PSV.
* Finalo rungtynėse nugalėtojas nepaaiškėjo net pratęsus rungtynes.
* Vyko finalo peržaidimas.
### Finalo rungtynės
----
;Pirmosios rungtynės

* Pagrindinis rungtynių laikas baigėsi esant lygiam rezultatui 1-1.
* Pratęsimo metu rezultatas nepakito.
* Komandos susitiko dar kartą ir vyko peržaidimas.
----
-----
;Peržaidimas

* **[[Feijenoord]] nugalėjo varžovus rezultatu 2:0 ir iškovojo šalies futbolo taurę.**
-------------------

## Išnašos

## Nuorodos
* Nyderlandų futbolo varžybos
* Nyderlandų futbolo taurės finalai
1975–1976 m. Eredivisie

**[[1975]]–[[1976]] m. [[Eredivisie]]** sezonas prasidėjo 1975 m. rudenį, baigėsi 1976 m. pavasarį;

## 1975–1976 m. [[Eredivisie]]
* **[[Eredivisie]]** – aukščiausioji futbolo lyga. Dalyvavo 18 komandų.
* Čempionais tapo PSV Eindhoven.

### Galutinė lentelė

**Šaltinis:** RSSSF duomenų bazė.

## 1975–1976 m. [[Nyderlandų futbolo taurė]]
* **[[Nyderlandų futbolo taurė]]** arba **KNVB beker** yra pagrindinis futbolo taurės turnyras Nyderlanduose.
* Finale susitiko PSV ir Roda.
* Rungtynės buvo pratęstos, nes pagrindinis laikas baigėsi be įvarčių ir rezultatas buvo lygus 0:0.
### Finalo rungtynės
----

* **[[PSV Eindhoven]] pratęsimo metu palaužė varžovus ir iškovojo šalies futbolo taurę.**
-------------------

## Išnašos

## Nuorodos
* Nyderlandų futbolo varžybos
* Nyderlandų futbolo taurės finalai
1986–1987 m. Eredivisie

**[[1986]]–[[1987]] m. [[Eredivisie]]** sezonas prasidėjo 1986 m. rudenį, baigėsi 1987 m. pavasarį.

## 1986–1987 m. [[Eredivisie]]
* **[[Eredivisie]]** – aukščiausioji futbolo lyga. Dalyvavo 18 komandų.
* Čempionais tapo PSV Eindhoven.

### Galutinė lentelė

**Šaltinis:** RSSSF duomenų bazė.

## 1986–1987 m. [[Nyderlandų futbolo taurė]]
* **[[Nyderlandų futbolo taurė]]** arba **KNVB beker** yra pagrindinis futbolo taurės turnyras Nyderlanduose.
* Finale susitiko FC Den Haag ir AFC Ajax.
### Finalo rungtynės
----

* **[[AFC Ajax]] iškovojo šalies futbolo taurę. Pagrindinis laikas baigėsi esant lygiam rezultatui 2:2. Pratęsimo metu AXAJ pelnė du įvarčius ir šventė pergalę 4:2.**
-------------------

--------

## Išnašos

## Nuorodos
* Nyderlandų futbolo varžybos
* Nyderlandų futbolo taurės finalai
Žalgirio mūšio muziejus

**Žalgirio mūšio muziejus** () – su Žalgirio mūšio istorija lankytojus supažindinantis muziejus šiaurės vakarų Lenkijoje: Varmijos Mozūrų vaivadijos Ostrudos apskrities Stembarko (, ) kaime. 275 m² ploto muziejus veikia šiltuoju laikotarpiu (balandžio 10 d. – spalio 30 d.), kitu laiku priima grupes pagal išankstinį susitarimą.

## Istorija
Įkurtas 1960 m., švenčiant Žalgirio mūšio 550–ties metų jubiliejų. Keliolika metų buvo įvairių šalies muziejų filialu, kol 2011 m. tapo savarankiška kultūros institucija.

Žalgirio mūšio muziejus yra įsikūręs po amfiteatro ovaline arena, kurioje pavaizduotas kariaujančių pusių išsidėstymas prieš prasidedant mūšiui. Ekspozicijų salėje rodoma karo tarp LDK ir Lenkijos iš vienos pusės ir Vokiečių ordino iš kitos istorija. Pakabinti šeši projekciniai ekranai, kuriuose žiūrovai gali susipažinti su demonstruojamomis ginkluotėmis, kariuomenių judėjimo schemomis ir kt. Kino salėje rodomas 23 minučių filmas „Kryžiuočiai“, taip pat 40 min. „Kunigaikštis Vytautas–dviejų tautų didvyris“ (pastarasis ir lietuvių kalba).   

Mūšio laukas plyti tarp trijų kaimų: Liudviksdorfo (, ), Ulnovo (, ) ir Stembarko, pastarajame įsikūrusi muziejaus administracija. Nuo 2014 m. vykdomi archeologiniai kasinėjimai: rastos iečių, kardų, šarvų ir kt. amunicijos liekanos rodomos lankytojams. Lietuvos karališkosios bajorų sąjungos iniciatyva atsirado Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytauto biustas. Muziejus pats, o taip pat su kitais organizuoja įvairius edukacinius–pažintinius renginius: riterių turnyrus, „Žalgirio dienas“, mūšio inscenizacijas ir kt.

Šiuo metu (2019 m. duomenys) Žalgirio mūšio muziejus plečiamas. Turėtų iškilti 3,5 tūkst. m² ploto naujas pastatas, jame įsikurs ekspozicijų patalpos, konferencijų auditorija šimtui asmenų, taip pat riterių salė, kurioje bus organizuojami turnyrai ir kautynių inscenizacijos. Atidarymas numatytas 2020 m. pabaigoje.

## Šaltiniai
* Muzeum Bitwy pod Grunwaldem w Stębarku // www.cyfrowewm.pl
* Muzeum Bitwy pod Grunwaldem w Stębarku // leksykonkultury.ceik.eu
* Muzeum Bitwy pod Grunwaldem // www.funinpoland.pl 
* Muzeum Bitwy pod Grunwaldem czeka rozbudowa // www.propertydesign.pl
* Valdas Mintaučkis. ''Žalgirio mūšio lauke bus pastatytas pergalės paminklas'' // alkas.lt 

## Nuorodos
* Muziejaus internetinė svetainė (pl)
Erikas Dunskus

**Erikas Adolfas Dunskus** (; 1890 m. liepos 27 d. Pilkalnyje, Rytprūsiai – 1967 m. lapkričio 25 d. Hagene, Šiaurės Reinas-Vestfalija) – iš lietuvininkų kilęs Vokietijos teatro ir kino aktorius, vaidinęs kone 150-tyje filmų ir apie 3500 kartų pasirodęs Berlyno teatrų scenose. Be to, įgarsino daugiau nei 600 filmų ir televizijos pastatymų.

## Biografija
Įgijęs vaistininko padėjėjo diplomą, 1914 m. pradžioje emigravo į JAV. Tais pačiais metais kilo Pirmasis pasaulinis karas ir jis nusprendė grįžti atgal. Su neutralia Nyderlandų vėliava per Lamanšą plaukiantį keleivinį laivą prancūzų kariškiai sustabdė ir Eriką Dunskų, kaip ir kitus vokiečius, nusiuntė internuotojų stovyklon Prancūzijoje. Šioje įkalinimo įstaigoje jis praleido vienerius metus, joje susipažino su Georgu Vilhelmu Pabstu – vieno iš keturių vokiškakalbių teatrų Niujorke režisieriumi. Internuotų asmenų stovykloje G. V. Pabsto sukurti spektakliai E.Dunskui paliko gilų įspūdį ir vėliau privertė pakeisti profesiją.
 
Galiausiai jam pavyko per Šveicariją sugrįžti į Vokietiją, gimtojoje šalyje Erikas Dunskus buvo pašauktas į  kaizerinę kariuomenę. Tarnavo felčeriu Rytų, o vėliau – Vakarų frontuose, po vienos priešininkų dujų atakos buvo stipriai traumuotas. Karo pabaigą sutiko būdamas kareiviškose atostogose Vokietijoje. 

Nuo 1918 m. Emanuelio Reicherio įkurtoje Dramos meno aukštojoje mokykloje Berlyne mokėsi aktorystės. Vaidino Valstybės teatre Eizenache ir kt., o nuo 1925 m. – Prūsijos valstybiniame teatre Berlyne. Po Antrojo pasaulinio karo atsidūrė Rytų Berlyne, dalyvaudavo Vokiečių teatro spektakliuose. Vėliau pervažiavo į Vakarų Berlyną, vaidindavo Šilerio ir Schlosspark teatrų scenose.          

Nuo 1930–tųjų metų pagrindiniuose ir antraeiliuose vaidmenyse buvo matomas beveik visuose garsios vokiečių kino studijos „Ufa“ filmuose. Tarpukaryje Erikui Dunskui teko pasirodyti ir kino aikštelėje gimtuosiuose Rytprūsiuose: 1938 m. Vėluvoje buvo sukama meninė juosta apie pavydų prekybininką Vilhelmą Steputaitį (). Aktorius į patikėtą pagrindinį vaidmenį artimoje jam filmuojamoje aplinkoje įsijautė nesunkiai, bendrauti teko įprastu tam kraštui vokiečių kalbos dialektu. Didelio populiarumo sulaukė po Antrojo pasaulinio karo nufilmuota juosta apie karo pabėgėlius iš Rytprūsių „Naktis nusileido ant Gotenhafeno“ (), E.Dunskus joje sukūrė Tėvo vaidmenį.

Gyvenimo pabaigoje jis su žmona persikėlė į Liubeką, o po to į Hageną, kur ir mirė.

## Filmografija (pasirinktinai)

## Vaidinimai radijuje
* *Budėtojas* Rudolf Bayro spektaklyje „Agamemnon turi mirti“ – (režisierius Hansas Konradas Fišeris, Laisvojo Berlyno Radijas (SFB), 1955 m.) 
* Dyterio Maišnerio spektaklyje „Kelyje į D.“ – (režisierius Kurtas Getce–Pfliugas, Laisvojo Berlyno Radijas (SFB), 1958 m.)

## Išnašos

## Šaltiniai
* Erich Dunskus (1890–1967) // www.imdb.com
*  ''Mime mit echtem Ensemblegeist'' (Erinnerungen an den Schauspieler Erich Dunskus aus Pillkallen) //  Das Ostpreußenblatt, 22. Juli 2000 
* Erich Dunskus (įgarsintų vaidmenų sąrašas)
Belet-seri

**Belet-seri** – deivė babiloniečių mitologijoje. Sutuoktinis – klajoklių dievas Amuru. Deivės vardas reiškia „stepės viešpatė“. Babiloniečiai įžvelgė sąsajų tarp stepės ir požemio pasaulio, todėl Belet-seri buvo laikoma ir požemio pasaulio dievybe, šio pasaulio raštininke. 

Tapatinta su Dumuzio seserimi Geštinana, šumerų deive.

## Šaltiniai
Artur Aleksanyan

**Arturas Aleksanianas** (g. 1991 m. spalio 21 d. Giumryje) – Armėnijos imtynininkas, olimpietis. Specializuojasi graikų-romėnų imtynių stiliuje. Olimpinis ir daugkartinis pasaulio čempionas.

## Biografija
2011 m. pasiekė savo pirmąjį Europos čempionatų finalą ir pelnė savo pirmąjį medalį – sidabrą svorio kategorijoje iki 96 kg. 2012 m. pirmą kartą tapo Europos čempionu. Tais pačiais metais sportininkas debiutavo 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, kuriose sportininkas iškovojo bronzos medalį. 2014 m. pirmą kartą tapo pasaulio čempionu. 2016 m. vasaros olimpinių žaidynių finale armėnas nugalėjo Jasmanį Lugą iš Kubos ir pirmą kartą tapo olimpiniu čempionu. 2019 m. pasaulio imtynių čempionate iškovotas sidabro medalis garantavo kelialapį į 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* TOK svetainėje