open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Prievadas (tinklo)

**Tinklo prievadas** arba **prievado numeris** – iš anksto nustatytas arba susitartas numeris, kuris nusako tam tikrą virtualią tarnybinės stoties jungtį. Prisijungus prie šios jungties ir siunčiant bei gaunant duomenis galima bendrauti su programine įranga, kuri šią jungtį naudoja tarnybinėje stotyje. Tinklo prievadas gali vienu metu siųsti ir gauti duomenis, t. y. dirba sinchroniškai.

Dažniausiai prievadai naudojami interneto protokolo perdavimo lygyje, kadangi kituose lygiuose protokolų nėra tiek daug ir juos galima lengvai atskirti. Tiek TCP, tiek UDP protokolai naudoja prievadų sistemą, kur prievadai numeruojami nuo 1 iki 65535, taigi teoriškai kiekvienas šiais protokolais dirbantis tinklo mazgas gali teikti iki 65535 skirtingų tinklo paslaugų.

## Pavyzdys

Standartinė HTTP tarnybinė stotis dirba ties prievadu nr. 80. Klientas (naršyklė) prisijungdamas prie tarnybinės stoties žino standartinį HTTP prievado numerį, tačiau jam taip pat galima nurodyti ir kitą numerį, tuo atveju jei tarnybinė stotis dirba kitu prievadu. Tokio kreipimosi metu tarnybinės stoties programinė įranga gavusi kliento užklausą pateikia jam atsakymą, kurį klientas interpretuoja kaip WWW puslapį. Kiekvieno ryšio užmezgimo metu klientas taip pat naudojasi vienu iš prievadų naudotojo kompiuteryje, į kurį siunčiami atsakymo duomenys, tačiau atvirkščiai negu tarnybinių stočių atveju, kliento pusėje prievadai parenkami atsitiktinai ir nestandartizuotai.

## Šaltiniai
Etninė grupė

**Etninė grupė**, **etnosas** – tai istoriškai susiformavusi žmonių grupė, turinti bendrų kalbos, kultūros, religijos bruožų.

Etninės grupės nariai supranta save kaip vientisą darinį. Imigrantai iš tam tikro pasaulio regiono taip pat dažnai kategorizuojami į vieną „etninę grupę“, nepaisant to, kad skirtingoms tautoms priklausantys asmenys nejaučia tarpusavio bendrumo.

## Sąvoka
Etninė grupė gali būti tapatinama su visų rūšių etniniais junginiais: gentimi, tauta, nacija ar giminingų tautų grupe. Tarybinėje literatūroje sąvokos apibrėžime labiau akcentuota buities reikšmė, o vakarų pasaulyje, prisilaikant biheiviorizmo tradicijos – elgesio.

## Taip pat skaitykite
* Etnologija
* Etnografija
Pranas Lingys

**Pranas Lingys** (1881 m. kovo 8 d. Pikžirniuose, Šakių raj. – 1953 m. vasario 2 d. Gižuose, Vilkaviškio raj.) – knygnešys, visuomenės ir politinis veikėjas.

## Biografija

Nuo 1895 m. gabeno draudžiamą Lietuvoje spaudą lietuviškais rašmenimis. 1905–1907 m. revoliucinių įvykių Suvalkijoje dalyvis, Lietuvos socialdemokratų partijos narys. 1905 m. išrinktas Gižų valsčiaus viršaičiu. Už tai 1905–1906 m. kalėjo Kalvarijos kalėjime.

Išėjęs iš kalėjimo emigravo į JAV, 1907–1908 m. buvo aktyvus Amerikos lietuvių socialistų sąjungos (ALSS) narys, bendradarbiavo Amerikos lietuvių spaudoje.

1908 m. grįžęs į Lietuvą atgaivino po represijų išsekusią LSDP organizaciją, buvo LSDP Suvalkijos rajono komiteto narys. 1918–1919 m. priklausė LKP. 1946 m. buvo Gižų kolūkio pirmininkas.
Petras Linkevičius

**Petras Linkevičius-Linkus** (1898 m. lapkričio 19 d. Lizdeikiuose, dab. Pakruojo rajonas – 1981 m. birželio 16 d. Čikagoje) – teisininkas, savivaldybininkas, Lietuvos karinis ir politinis veikėjas.

## Biografija
Baigė Rygos realinę mokyklą ir 1917 m. Vladimiro karo mokyklą Peterburge. 1918–1919 m. Sibiro lietuvių bataliono organizatorius ir vadas. Patekęs į bolševikų nelaisvę, 1920 m. iškeistas į bolševikų politinius kalinius Lietuvoje.

Grįžęs į Lietuvą tarnavo Lietuvos kariuomenės Generaliniame štabe. 1925 m. baigė Lietuvos universiteto Teisės fakultetą. Studijuodamas dalyvavo Lietuvos socialdemokratų partijos jaunimo organizacijų „Žiežirba“ ir „Žaizdras“ veikloje.

1926–1927 m. taikos teisėjas Šiauliuose, kaip nepatikimas, po 1926 m. valstybės perversmo atleistas. 1928–1938 m. dirbo advokatu. Nuo 1929 m. Lietuvių tautininkų sąjungos narys. Įstojo į šią partiją patartas tuometinio Šiaulių miesto burmistro Jackaus Sondeckio ir advokato, miesto socialdemokratų vadovo Kazimiero Venclauskio, nes būtų netekęs darbo. Nuo 1938 m. rugpjūčio 18 d. iki 1940 m. liepos 1 d. ir nuo 1941 m. rugpjūčio mėn. iki 1944 m. birželio mėn. buvo Šiaulių miesto savivaldybės burmistras.

Baigiantis Antrajam pasauliniam karui, 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, nuo 1947 m. gyveno Čikagoje. 1948–1954 m. redagavo žurnalą „Margutis“. Amerikos lietuvių tautinės sąjungos steigėjas ir pirmininkas.
Juozas Liūdžius

**Juozas Liūdžius** (1890 m. kovo 10 d. Vilkeliškiai, Sintautų valsčius, dab. Šakių rajonas – 1960 m. gegužės 31 d. Klyvlendas) – teisėtyrininkas civilistas, teisėjas, visuomenės veikėjas.

## Biografija
1911 m. baigė Marijampolės gimnaziją, įstojo į Peterburgo universitetą. Po metų persikėlė į Maskvą ir 1916 m. baigė teisės studijas Maskvos universiteto Teisės fakultete. Studijų metais bendradarbiavo lietuviškoje spaudoje.

1918 m. lapkričio mėn. išrinktas Šakių apskrities komiteto pirmininku. Nuo 1919 m. Šakių apskrities teismo tardytojas, 1920 m. Marijampolės apygardos teismo prokuroro pavaduotojas, 1920–1921 m. tardytojas ypatingai svarbių bylų tardytojas. 1921 m. lapkričio mėn. – 1940 m. vasario mėn. advokatas. 1920–1925 m. Marijampolės realinėje mokykloje dėstė politinę ekonomiją ir teisę, 1923–1924 m. mokyklos direktorius. 1940–1944 m. liepos mėn. Vilniaus apygardos teismo teisėjas, 1940 m. rugpjūčio – 1941 m. kovo mėn. teismo pirmininkas, nuo 1943 m. liepos mėn. teismo skyriaus pirmininkas. 1940–1943 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete dėstė civilinės teisę; nuo 1940 m. profesorius.

1944 m. liepos mėn. pasitraukė į Vokietiją. 1947 m. atvyko į JAV, Klyvlendą. Bendradarbiavo išeivijos spaudoje laikraščiuose „Mintis“, „Naujienos“, „Keleivis“, „Darbas“. Paskelbė straipsnių lietuvių išeivijos politiniais klausimais, apie toleranciją, liberalizmą, demokratiją, klerikalizmą; reiškėsi kaip nuosaikaus socialistinio mąstymo ir etinio humanizmo atstovas. Dalyvavo JAV lietuvių bendruomenės veikloje, vadovavo jos valdybos Centriniam skyriui.

## Šaltiniai
Rosa Luxemburg

**Roza Liuksemburg** (*Rosa Luxemburg*, 1871 m. kovo 5 d. Zamostė, Lenkija – 1919 m. sausio 16 d. Berlynas  – Lenkijos ir Vokietijos kairiojo sparno politinė veikėja, marksizmo teoretikė.

## Biografija
Gimė 1871 m. kovo 5 d. Lenkijos žydų šeimoje. Buvo penktasis ir jauniausias vaikas šeimoje. 1873 m. šeima persikėlė į Varšuvą. Nuo 1880 m. mokėsi Varšuvos mergaičių gimnazijoje. Jau nuo 16 metų dalyvavo revoliuciniame judėjime. Dėl dalyvavimo pogrindinėje socialistinės Proletariato partijos veikloje, buvo persekiojama Lenkijos policijos ir 1889 m. emigravo į Šveicariją. 1889–1892 m. Ciuricho universitete studijavo gamtos mokslus ir politinę ekonomiką, 1892–1894 m. – teisę, 1898 m. apgynė daktarinę disertaciją „Pramonės vystymasis Lenkijoje“.

1892 m. – lenkų leidyklos Paryžiuje darbuotoja, žurnalistė. 1893–1906 m. Lietuvos ir Lenkijos socialdemokratijos, vėliau – Lenkijos ir Vokietijos socialdemokratų veikėja. 1906 m. suimta Varšuvoje, bet netrukus paleista dėl sveikatos. 1907 m. aktyviai dalyvavo Štutgarte vykusio Antrojo Internacionalo veikloje. Išvyko į Vokietiją. Iki Pirmojo pasaulinio karo vadovavo radikaliam kairiosios opozicijos sparnui partijoje. 1914 m. rugpjūtį įkūrė marksistinę „Spartako“ grupę, kuri agitavo už Pasaulinę proletarų revoliuciją. Po 1915 m. vasario 18 d. vykusio mitingo Frankfurte, kuriame aktyviai pasisakė buvo vieneriems metams uždaryta į kalėjimą. 1916 m., praėjus keliems mėnesiams po paleidimo, buvo suimta ir nuteista dar dvejiems su puse metų kalėjimo. Net ir įkalinta tęsė agitacinę ir propagandinę veiklą. Nuo 1918 m. gruodžio kartu su K. Lybknechtu organizavo Vokietijos komunistų partijos įkūrimą. Sveikino 1919 m. pradžioje Berlyne prasidėjusį kairiųjų darbininkų Spartakininkų sukilimą.

1919 m. sausio 16 d. naktį kartu su Lybknechtu Savanorių korpuso kareivių suimti ir nužudyti, kūnas įmestas į Landvero kanalą. Birželio 13 d. palaidota Berlyno Friedrichsfeldo kapinėse kartu su kitais nužudytais revoliucionieriais. 1919 m. nužudytas ir jos vyras Leo Jogiches Tiška.

1912 m. parašė teorinį veikalą „Kapitalo kaupimas“. Apie 700 straipsnių, pamfletų ir knygų autorė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Gabrielius Liutkevičius

**Gabrielius Liutkevičius** (1880 m. kovo 18 d. Purviniškyje, Marijampolės raj. – 1926 m. balandžio 17 d. Charkove, Ukraina) – Lietuvos teisininkas, visuomenės ir politinis veikėjas.

## Biografija
Pradžios mokslo mokė tėvas daraktorius, nuomojęs Palūksčio dvarelį prie Varnių. 1893 m. įstojo į Kazanės gimnaziją, vėliau mokėsi Mintaujos gimnazijoje. 1901 m. baigė Peterburgo II gimnaziją ir įstojo į Peterburgo universiteto Teisės fakultetą.

Nuo 1902 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) Peterburgo kuopos narys, dalyvavo slaptų studentų organizacijų veikloje, buvo Peterburgo Lietuvių studentų draugijos valdybos narys. Dirbo Mažaturčių draugijoje, rūpinosi 6 draugijos mokyklų steigimu ir išlaikymu, organizavo lituanistikos kursus, kuriuose nuolat mokėsi po 40-60 lankytojų.

1911 m. išlaikė valstybinius egzaminus Maskvos universitete. Peterburge dirbo advokato padėjėju. 1916–1917 m. Grūdo draugijos CK sekretorius, 1916 m. Lietuvių rajono komiteto narys. 1917 m. kovo mėn. išrinktas į Peterburgo miesto tarybą, joje išrinktas sekretoriumi. Liko juo ir po bolševikų perversmo. 1917 m. Lietuvių tautos tarybos ir laikinojo Lietuvos valdymo komiteto narys nuo LSDP. 1917 m. Peterburgo lietuvių seimo dalyvis.

Nuo 1917 m. gruodžio mėn. RSDDP(b) narys. 1919 m. Vinco Kapsuko vyriausybės Vilniuje paskirtas miesto mitybos skyriaus viršininku. Bolševikams traukiantis, išvyko kartu, metus gydėsi psichiatrinėje ligoninėje, vėliau išsikėlė į Charkovą, kur dirbo teisme. Vienos išvykos į provinciją metu peršalo, susirgo plaučių uždegimu ir mirė.
Ilgis (Alytaus r.)

**Ilgis** – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, apie 9 km į pietryčius nuo Butrimonių, prie Pivašiūnų miestelio rytinio pakraščio. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 2,5 km, plotis iki 0,8 km. Altitudė 143,9 m. Gylis siekia 8 m. Šiaurinė ežero dalis plati, susidarė duburį išgulėjus ledo luistui, o pietinė ilga ir siaura, rininė. Krantai neaukšti, kai kur pelkėti, daug kur apaugę miškeliais. Rytiniai krantai apaugę mišku (Pivašiūnų miškas). Suteka 8 upokšniai. Šiaurės rytuose išteka Anykštės upelis (Žižmos baseinas). Pietrytinėje pakrantėje įsikūręs Sudvariškių kaimas. Vakarinėje pakrantėje įrengtas paplūdimys su sporto aikštele.

## Šaltiniai
Regina Lopienė

**Regina Lopienė** (g. 1949 m. lapkričio 26 d. Anykščiuose) – istorikė politologė, Lietuvos visuomenės ir politinė veikėja.

## Biografija
 
1967 m. baigė Kėdainių 1-ąją vidurinę mokyklą, 1974 m. – Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą.

1974 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto asistentė, 1986–1990 m. Lietuvos dailės muziejaus teatro ir muzikos skyriaus darbuotoja, 1990–2000 m. Lietuvos teatro, muzikos ir kino muziejaus skyriaus vedėja, 2000–2019 m. – direktorė.

1988 m. Dailės muziejaus Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio tarybos narė. 1989–2003 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilniaus skyriaus narė, 1992–2003 m. skyriaus tarybos narė, 2001–2003 m. – skyriaus pirmininko pavaduotoja. 1993–1995 m. LSDP revizijos komisijos narė. 1999–2003 m. LSDP tarybos narė.

1991–2003 m. Lietuvos socialdemokračių moterų sąjungos narė, 1992 m. – vicepirmininkė. Nuo 2004 m. Liberalų ir centro sąjungos narė.

Nuo 1995 m. Moterų organizacijos „Devyndarbė“ pirmininkė, Šeimos planavimo asociacijos Vilniaus apskrities tarybos pirmininkė.

1997–2003 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narė, Socialdemokratų frakcijos seniūno pavaduotoja.

Vyras – Laurynas Vakaris Lopas, vaikai – Lauryna Dovilė ir Augustas.

## Šaltiniai
Ilgis (Druskininkų sav.)

**Ilgis** – ežeras pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje, apie 7 km į šiaurės rytus nuo Druskininkų, šalia Grūto kaimo, į šiaurės vakarus nuo plento . Ilgis šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi 1,72 km, plotis iki 0,23 km. Altitudė 106,4 m. Giliausia vieta siekia 7,8 m. Ežero dubuo rininės kilmės. Krantai neaukšti, tačiau statoki, apaugę mišku (Grūto miškas). Šiaurės rytinės pusės krantas pelkėtas. Atabradas siauras, smėlingas. Dugnas padengtas molingu sapropeliu.

Pietinėje ir šiaurinėje pakrantėse yra kaimo turizmo sodybos. Ežeras gausiai įžuvintas karpiais, lydekomis, amūrais, plačiakakčiais, šamais.

Ežeras nenutekantis, priklauso Grūtos upelio baseinui (Nemuno intakas).

Ežerėvardis kilęs nuo žodžių *ilgas, ilga, ilgasis*.

## Šaltiniai
Juozas Lozoraitis

**Juozas Lozoraitis** (1871 m. sausio 10 d. Baltrušiuose, Vilkaviškio apskritis – 1920 m. rugsėjo 12 d. Kaune) – knygnešys, varpininkas, rašytojas, Lietuvos spaudos, visuomenės ir politinis veikėjas.

## Biografija
Mokėsi Marijampolės gimnazijoje, vėliau vertėsi prekyba, dažnai važinėjo į Tilžę, iš kurios parveždavo ir draudžiamos literatūros. Nuo 1895 m. su broliu Jonu veikė „Sietyno“ draugijoje. Daug kartų kratytas, kelis kartus suimtas.

1900 m. Paryžiaus parodai surinko apie 200 liaudies meno eksponatų. Nuo 1902 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos narys. 1905–1907 m. – įvykių Užnemunėje organizatorius ir dalyvis. Per I pasaulinį karą pasitraukė į Rusiją. Maskvoje rūpinosi pabėgėlių šelpimu. Po karo gyveno Utenoje.

## Kūryba
Nuo 1891 m. bendradarbiavo laikraščiuose „Ūkininkas“, „Varpas“, „Naujienos“, „Vienybė lietuvninkų“, „Vilniaus žinios“, „Darbininkų balsas“. Slapyvardžiai: *Višakis*, *Musė*, *Tilvikas*. 

Rašė prozą, eiles, publicistinius straipsnius. Kūrybai būdinga varpininkų programos nuostatos – Tėvynės meilės, darbo, lygybės idėjų akcentavimas, užuojauta nuskriaustiesiems, smerkiama carinė priespauda. Apysakoje „Kėkštų Simas“ propaguojamos žemės ūkio naujovės. „Idėjoje ant mėšlyno“ keliama aktuali to meto „lietuviškų šeimynų“ problema. Išvertė rusų revoliucinių dainų.

## Bibliografija
* *Idėja ant mėšlyno*, 1900 m.
* *Kėkštų Simas*, apysaka, 1901 m.
* *Našlaitė*, poema, 1905 m.
* *Audra kyla*, rinktinė, Vaga, 1988 m., ISBN 5-415-00023-2

## Šaltiniai
Žiogys

**Žiogys** – ežeras vakarų Lietuvoje, Šilutės rajone, apie 10,5 km į pietvakarius nuo Juknaičių. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 1,32 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 1,3 m. Krantai beveik ištisai apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Aplinkui plyti pievos, šiaurinėje pakrantėje auga miškeliai. Priešsroviui už 0,25 km telkšo Vakarinis ežeras, pasroviui iškart – Kapų ežeras (Nemuno baseinas).

Šalia įsikūręs Girininkų kaimas. Šiaurvakarine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Sofija Jasaitienė

**Sofija Janina Lukauskaitė–Jasaitienė** (1901 m. kovo 29 d. Šiauliuose – 1981 m. spalio 21 d. Bostone) – agronomė, Lietuvos visuomenės veikėja.

## Biografija
Advokato Stasio Lukauskio ir dantų gydytojos Elenos Ziabickaitės – Lukauskienės duktė, Onos Lukauskaitės–Poškienės sesuo, Domo Jasaičio žmona.

1919 m. baigė Šiaulių gimnaziją. Kovose su bolševikais ir bermontininkais buvo Šiaulių miesto ir apylinkės partizanų štabo narė, vadovavo žvalgybos skyriui. Perėjo fronto liniją, kad galėtų pasirūpinti pulkininko Glovackio nužudyto socialdemokrato Jurgio Smolskio žmona belge.

1923 m. baigė Berlyno aukštąją žemės ūkio mokyklą, 1923–1924 m. stažavosi bei studijavo gyvulininkystę ir kooperaciją Danijoje. Grįžusi dirbo gyvulininkystės instruktore.

1925 m. ištekėjo už krikščionių demokratų veikėjo Domo Jasaičio. 1926 m. – Lietuvos žemės ūkio parodos Šiauliuose komiteto pirmininkė. Nuo 1925 m. – Gyvulių globos draugijos skyriaus pirmininkė ir centro valdybos narė, nuo 1926 m. balandžio 18 d. – Lietuvos vaiko draugijos vicepirmininkė, nuo 1930 m. – pirmininkė. 1926–1940 m. – Šiaulių apygardos ligonių kasos tarybos ir valdybos narė. 1926 m. redagavo kalendorių „Ūkininko vadovas“.

Antrojo pasaulinio karo metais su vyru slėpė iš Šiaulių geto pabėgusius žydus. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, o 1947 m. išvyko į JAV.

## Įvertinimas
* 2001 m. Žūvančiųjų gelbėjimo kryžius

## Šaltiniai
Krokų Lanka

**Krokų Lanka** – lagūninio tipo ežeras vakarų Lietuvoje, Šilutės rajone, apie 9 km į vakarus nuo Šilutės.

Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 4,1 km, didžiausias plotis – 3,3 km. Altitudė 0,2 m žemiau jūros lygio. Seklus, didžiausias gylis – 2,5 m. Krantai žemi, smėlėti, šiaurinėje dalyje užpelkėję. Aplinkui daugiausia plyti pievos. Vakaruose yra sekli Purvalankio įlanka, o pietvakariuose – gili Didbalės įlanka. Šias įlankas skiria užpelkėjęs pusiasalis. Prie šiaurvakarinio kranto yra 1 ha ploto sala ir prie Purvalankio ištekėjimo 0,36 ha salelė. Ežero atabradas beveik ištisai apaugęs plačia meldų, nendrių, švendrų juosta. Gilesnėse vietose auga plūdės, elodėjos, plunksnalapės. Dugnas padengtas moliu. Į ežerą suteka Aukštumala, Zegelinis (Kampė) ir Kuražuvinė (Kurpinė), pietvakariuose išteka dvi protakos – Purvalankis (į Miniją) ir ~1 km ilgio ir 100 m pločio protaka Duobelė (į Atmatą).

Ežeras jūrinės, limaninės, kilmės. Susidarė Nemuno sąnašoms atitvėrus Kuršių marių dalį.

Ežero šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Rūgalių kaimas, vakarinėje – Mingės kaimas. Jis priklauso Nemuno deltos RP, įeina į Krokų Lankos botaninį-zoologinį draustinį. Ežere draudžiama bet kokia žvejyba ištisus metus. Krokų lankos rytinėje dalyje įsikūręs Tulkiaragės pažintinis takas.

## Padavimai apie vardo kilmę
* Kartą jaunos mergaitės ir berneliai grėbė šieną ir dainavo, buvo gražus Joninių metas. Išgirdo didelį ūžesį ir pamatė juodą debesį atkriokiant. Visi nudūmė į kalvą, o tuo metu iš debesies griaudžiant ir žaibuojant nuaidėjo balsas: „Mano vardą! Mano vardą! Kitaip pražūtis jums!“ Daug vardų suminėjo, bet tikro neatspėjo, kol galiausiai vienas senelis pakėlė galvą ir sušuko: „Krokų lanka!“ Debesis taip ir nukrito, kur jie grėbė. Tad šiandien ši vieta guli po vandeniu ir vadinasi Krokų Lanka. Sako, kad tai kažkur iš Žemaitijos atkeliavęs ir nusileidęs ežeras.

* Kartą pievoje ganėsi gyvuliai. Po truputį artėjo juodi debesys. Ir pradėjo lyti kaip iš kibiro. Pieva vis tvino ir tvino… gyvuliai pradėjo skęsti. Jie šaukė „krio krio“… Gyvuliai nuskendo ir pagal jų kriokimą ežeras buvo pavadintas Krokų lanka.

## Šaltiniai
* Krokų pievos stebuklai // Dr. Jonas Rimeika. „Kai dar amžina ugnis ruseno. Mažosios Lietuvos padavimai“. 150–153 psl. Kaunas, 1940.

## Nemuno deltos interaktyvus žemėlapis
Alovės ežeras

**Alovės ežeras** – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, apie 1 km į pietus nuo Alovės.

Plotas 79,7 ha. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 1,56 km, didžiausias plotis 0,83 km. Paviršiaus altitudė 133,1 m.

Ežeras susidaręs ledo luisto guolyje. Baseino plotas 7,75 km². Kranto linija vingiuota, jos ilgis 5,42 km. Krantai žemi, kai kur pelkėti, apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Vakarinėje pakrantėje stūkso miškelis. Aplinkui daugiausia plyti dirbami laukai. Įteka 5 upeliai, išteka Nemuno intakas Alovės upelis. Atabradas siauras, su vešlia nendrių ir meldų juosta. Ežere susikaupęs storas dumblo sluoksnis (vidutiniškai 4,44 m storio, maksimalus 8,8 m). Vandens apykaita ežere 1,115 metų.

Prie ežero įsikūrę šie kaimai: Alovė, Akalyčia, Kaciolkai, Janapolis. Veikia kaimo turizmo sodyba.

## Šaltiniai
Ilgis

**Ilgis** gali reikšti:

## Matematika
* Ilgis (matematika) – geometrinė objekto savybė.

## Geografija
Ilgis – vienas populiariausių vandenvardžių Lietuvoje.
Šiuo vardu vadinami ežerai:
* Ilgis (Alytaus r.);
* Ilgis (Anykščių r.);
* Ilgis (Druskininkų sav.);
* Ilgis (Elektrėnų sav.);
* Ilgis (Ignalinos r.);
* Ilgys (Rokiškio r.), dar vadinamas Ilgiu;
* trys ežerai Lazdijų rajone:
** Ilgis – ežeras Kapčiamiesčio seniūnijoje;
** Ilgis – ežeras Veisiejų seniūnijoje, šalia Šadžiūnų kaimo;
** Ilgis – ežeras Veisiejų seniūnijoje, šalia Ilgininkų kaimo;
* du ežerai Molėtų rajone:
** Ilgis – ežeras Dubingių seniūnijoje;
** Ilgis – ežeras Luokesos seniūnijoje;
* Ilgis (Plungės r.);
* keturi ežerai Švenčionių rajone:
** Ilgis – ežeras Labanoro seniūnijoje, šalia Pašekščio kaimo;
** Ilgis – ežeras Labanoro seniūnijoje, šalia Pasiaurės kaimo;
** Ilgis – ežeras Pabradės seniūnijoje;
** Ilgis - ežeras Sarių seniūnijoje;
* trys ežerai Telšių rajone:
** Ilgis – ežeras Gadūnavo seniūnijoje;
** Ilgis – ežeras Žarėnų seniūnijoje;
** Ilgis – ežeras Ryškėnų seniūnijoje;
* Ilgis (Trakų r., Aukštadvario sen.);
* du ežerai Utenos rajone:
** Ilgis – ežeras Leliūnų seniūnijoje;
** Ilgis – ežeras Utenos seniūnijoje;
* du ežerai Varėnos rajone:
** Ilgis – ežeras Merkinės seniūnijoje;
** Ilgis – ežeras Varėnos seniūnijoje;
** Ežeriekų ežeras (arba Ilgis);
* trys ežerai Zarasų rajone:
** Ilgis – ežeras Antazavės seniūnijoje;
** Ilgis – ežeras Imbrado seniūnijoje;
** Ilgis – ežeras Turmanto seniūnijoje;
** Ilgis – ežeras Zarasų seniūnijoje.
Kazys Lekeckas

**Kazys Lekeckas** (1877 m. kovo 4 d. Šilavotas, Liudvinavo valsčius, Marijampolės apskritis, Rusijos imperija – 1944 m. gruodžio 12 d. Garliava, Kauno apskritis) – pedagogas, Lietuvos valstybės ir politinis veikėjas.

## Biografija

1896 m. baigęs Veiverių mokytojų seminariją, mokytojavo Lenkijoje. Nuo 1907 m. Kauno komercijos mokyklos dėstytojas, bendradarbiavo laikraščiuose „Vilniaus žinios“, „Lietuvos žinios“. 1907–1908 m. „Vilniaus žiniose“ *Baltraus Dagilio* slapyvardžiu išspausdino ir keletą apsakymėlių.

Priartėjus Pirmojo pasaulinio karo frontui pasitraukė į Rusiją, dirbo lietuvių organizacijose nukentėjusiems nuo karo šelpti, 1915–1918 m. Riazanėje buvo „Grūdo“ draugijos įgaliotinis. Dalyvavo Lietuvos socialistų liaudininkų sąjungos veikloje.

1918 m. grįžo į Lietuvą, dalyvavo Lietuvos socialdemokratų partijos veikloje. Nuo 1918 m. pabaigos Socialinės apsaugos departamento direktorius, nuo 1919 m. gruodžio mėn. – Krašto apsaugos ministerijos revizijos departamento direktorius.

1920 m. gegužės 15 d. – 1920 m. rugsėjo 12 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas IV (Telšių) rinkimų apygardoje, seime priklausė Lietuvos socialdemokratų partijos frakcijai. 1920 m. iš Seimo pasitraukė, 1920–1932 m. iki pensijos tarnavo Valstybės kontrolės struktūrose. 1937 m. apsigyveno savo ūkyje Garliavoje.

## Literatūra
* Lekiackas Kazys, Trumpos Steigiamojo Seimo narių biografijos su atvaizdais, Klaipėda, 1924, p. 32.
* Lekeckas Kazys, Lietuvių enciklopedija, Boston, 1958, t. 14, p. 357.
* Mitrulevičius G., Lekeckas Kazys, Lietuvos Steigiamojo Seimo (1920–1922 metų) narių biografinis žodynas, sud. A. Ragauskas, M. Tamošaitis, Vilnius, 2006, p. 215–216.

## Šaltiniai
Gailintas

**Gailintas** – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, apie 5 km į pietryčius nuo Nemunaičio. Išsidriekęs šiaurės-pietų kryptimi 1,92 km, plotis iki 0,74 km. Altitudė 131,8 m. Ežeras gilus, giliausia vieta siekia 32,5 m. Gailinto dubuo rininės kilmės. Krantai daugiausia statūs ir aukšti (iki 15 m), apaugę miškeliais, tik šiaurės vakarinis krantas žemas ir pelkėtas. Iš rytų ežerą supa Vabalių miškas. Šiaurės vakaruose yra 3 salos (0,18 ha, 0,11 ha ir 0,03 ha), kurių bendras plotas 0,32 ha. Atabradas siauras, padengtas smėliu, su negausia meldų ir nendrių juosta. Dugnas padengtas dumblu, sapropelingu moliu. Ežeras nenutekantis, priklauso A-1 upelio baseinui (Nemuno dešinio intako Apsingės intakas).

Prie Gailinto įsikūrę Piliakalnio, Galintankos ir Galintėnų kaimai. Veikia 5 kaimo turizmo sodybos.

Ežerėvardis *Gáilintas* laikomas jotvingišku ( = „baltas“).

## Šaltiniai
Gudelių ežeras

**Gudelių ežeras** tai:

* Gudelių ežeras – ežeras Alytaus rajone;
* Gudelių ežeras – ežeras Anykščių rajone;
* Gudelių ežeras – ežeras Šiaulių rajone;
* Gudelių ežeras – ežeras Vilniaus rajone;
* Lieležeris (Panevėžio raj.) – anksčiau vadinosi Gudelių ežeru.
Gudelių ežeras (Alytaus r.)

**Gudelių ežeras** – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, 10 km į vakarus nuo Alytaus, apie 7 km į pietryčius nuo Krokialaukio. Ilgis šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi 2,07 km, plotis iki 1,0 km. Altitudė 72,8 m. Gylis siekia 2,5 m. Ežeras susidarė ledo luisto išgulėtame duburyje. Šiaurės vakaruose yra plati įlanka. Krantai daugiausia statūs, aukšti, tik šiaurės vakaruose ir įlankų galuose žemi ir supelkėję. Yra dvi medžiais apaugusios salos, kurių bendras plotas 0,58 ha (0,53 ha ir 0,05 ha). Atabradas labai siauras, padengtas smėliu, apaugęs nendrėmis, meldais. Dugną dengia molis. Iš rytų prieina Aniškio miškas. Ežero pakrantėse daugiausia plyti dirbami laukai. Į Gudelių ežerą suteka 5 upeliai, tarp jų Kilminė iš Pluvijos ežero, išteka Paežerėlės dešinysis intakas Kilminė. 

Ežere susikaupę dideli dumblo kiekiai: vidutinis dumblo sluoksnis 6,75 m, storiausias – 9,4 m. Vandens apykaita ežere – 0,238 metų.

Šalia ežero įsikūrę Gudelių, Aniškio, Arminų I, Čižikų kaimai, Aniškio sodų bendrija.

## Šaltiniai
Gudelių ežeras (Šiaulių r.)

**Gudelių ežeras ** – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 3 km į pietus nuo Kairių, 1 km į rytus nuo Zoknių aerodromo, Radviliškio rajono paribyje.

Ilgis iš vakarų į rytus 2,38 km, plotis iki 1,36 km. Altitudė 107,5 m. Ežero krantai lėkšti, vakaruose ir pietuose vietomis pelkėti. Yra 2 salos (0,48 ha ir 0,13 ha). Vakarine ežero dalį pylimu kerta vietinės reikšmės kelias. Aplink ežerą plyti dirbami laukai, pievos, krūmynai. Rytuose išteka Mūšos intakas Kruoja. Ežeras patvenktas.

Šiaurinėje Gudelių ežero pakrantėje įsikūręs Gudelių kaimas, pietrytinėje – Šniūraičių kaimas. Veikia kaimo turizmo sodyba. Pietrytiniu krantu eina riba su Radviliškio rajonu.

Ežere vykdoma ribota žvejyba.

## Šaltiniai
Angininkų ežeras

**Angininkų ežeras** (arba **Angỹs**) – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, apie 4,5 km į rytus nuo Simno, į šiaurę nuo Alytaus-Kalvarijos kelio. Ilgis 1,2 km, didžiausias plotis 0,47 km. Altitudė 87,7 m. Gylis iki 5,6 m. Krantai sausi, aukštoki. Aplinkui plyti dirbami laukai. Atabradas apaugęs meldais ir nendrėmis, dugnas padentas moliu, sapropeliu. Šiaurės rytuose išteka P-7 upelis link Peršėkės upės.

Ežere veisiasi 6 žuvų rūšys: lydekos, kuojos, karšiai, raudės, ešeriai, sidabriniai karosai.

Prie rytinio ežero kranto yra įsikūręs Angininkų kaimas.

## Šaltiniai
Lizdų ežeras

**Lizdų ežeras** – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, apie 11 km į pietus nuo Nemunaičio, 1,5 km į rytus nuo Nemuno kranto. Nusidriekęs iš šiaurės į pietus 1,12 km, plotis – iki 0,36 km. Altitudė 88,4 m. Ežeras telkšo rininiame duburyje, jo gylis siekia 12 m. Kranto linija vingiuota. Šiaurėje ir pietuose krantai žemi ir pelkėti, rytuose ir vakaruose – statūs ir aukšti. Atabradas siauras, padengtas smėliu, o pietuose – dumblingu smėliu. Ežerą supa daugiausia dirbami laukai, šiaurėje prieina Klepočių miškas, kiek toliau šiaurės vakaruose yra Krakinio pelkė – jos link išteka upelis iš Lizdų ežero.

Prie Lizdų ežero yra Lizdų ir Ežeryno kaimai.

## Šaltiniai
Neveiglas

**Neveiglas** – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, apie 2 km į šiaurę nuo Daugų. Nusitęsęs iš šiaurės vakarų į pietus 3,04 km, plotis iki 0,5 km. Altitudė 136 m. Giliausia vieta (11,5 m) yra pietuose. Kranto linija labai vingiuota, krantai aukšti, statūs, daugiausia apaugę medžiais. Ežeras telkšo ledyno latake (rinoje). Dugnas duobėtas. Šiaurėje yra 0,15 ha ploto sala.

Neveiglu prateka Varėnės intakas Abista (įteka iš Noso ežero, toliau teka į Gilūšį). Pietinė pakrantė miškinga.

Prie Neveiglo yra Būdos, Žvirgždėnų, Melnytėlės kaimai bei Daugų kaimiškosios dalies sodybos. Rytinėje pakrantėje stūkso Daugų piliakalnis, įkurta kaimo turizmo sodyba.

Ežerėvardis *Neveĩglas* neaiškios kilmės: galbūt tai neiginys nuo šaknies *veigl-*, kuri galimai siejasi su žodžiu *viglas* („vikrus“; plg. dakų *vaigas* „greitas“).

## Šaltiniai
Niedulis

**Niedulis** – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, apie 3,5 km į šiaurę nuo Daugų. Ežeras beveik apvalus, 0,96 km skersmens. Altitudė 130 m. Gylis siekia 7 m. Krantai žemi, šiaurės vakaruose pelkėti (plyti ~ 15 ha dydžio Rudinės pelkė), apaugę mišku. Į ežerą suteka keli upokšniai, rytuose išteka Varėnės intakas Niedulė.

Niedulyje sugaunama 10 žuvų rūšių – lydekos, kuojos, karšiai, lynai, aukšlės, karosai, karpiai, sterkai, ešeriai, pūgžliai. Ežero pakrantėse įsikūrę Kančėnų ir Žvirgždėnų kaimai. Pietinėje pakrantėje veikia kaimo turizmo sodyba.

Vandenvardžio *Niẽdulis* šaknis labai archajiška ir laikoma  („tekėti“) vediniu.

## Šaltiniai
Ona Lukauskaitė-Poškienė

**Ona Halina „Hania“ Lukauskaitė-Poškienė** (1906 m. sausio 29 d. Šiauliuose – 1983 m. gruodžio 4 d. ten pat) – poetė, vertėja, Lietuvos visuomenės ir politinė veikėja.

Advokato Stasio Lukauskio ir dantų gydytojos Elenos Ziabickaitės – Lukauskienės duktė, Sofijos Jasaitienės sesuo.

## Biografija

Šeimai Pirmojo pasaulinio karo metais pasitraukus į Rusiją, 1915–1918 m. mokėsi Tartu ir Maskvos gimnazijose, 1922 m. baigė Šiaulių gimnaziją. Vienos ir Kauno universitetuose studijavo Gamtos mokslus.

Dirbo mokytoja Joniškio gimnazijoje. Ištekėjusi už karininko V. Poškaus, augino sūnus Erdvilą ir Vytenį. Po skyrybų 1932–1935 m. dirbo Aukštadvario vidurinėje mokykloje. 1935–1940 m. – valstybinių knygynų (bibliotekų) vedėja Radviliškyje ir Šiauliuose.

Periodinėje spaudoje poetė debiutavo 1932 m. Išleidusi eilėraščių rinkinius „Brangiausias pėdas” (1933 m.) ir „Eilėraščių kraitis” 1939 m. priimta į Lietuvos rašytojų draugiją. Ji taip pat priklausė 1941 m. Šiauliuose įsikūrusiam *Slėpimo nuo vokiečių komitetui*, Šiaulių apygardos meno ir mokslo centrui.

Kartu su juriskonsultu kapitonu Jonu Noreika-*generolu Vėtra* ir Stasiu Gorodeckiu-*S. Radžiūnu* 1945 metais Vilniuje įsteigė Lietuvos tautinę tarybą, siekusią būti pasipriešinimo sovietiniai okupacijai centru. LTT vardu 1946 m. parašė laišką popiežiui apie padėtį okupuotoje Lietuvoje. Už dalyvavimą LTT veikloje Ypatingojo karinio tribunolo nuteista 10 metų, 1948–1955 m. kalėjo Vorkutoje. Tremtyje parašė „Lagerių pasakas” ir atsiminimus, kurių ištraukos publikuotos tik prasidėjus Atgimimui.

Grįžus iš lagerių nenustojo rezistencinės dvasios ir aktyviai tęsė patriotinę veiklą. 1967 m. organizavo moksleivių literatūrinių, o kartu ir politinių studijų grupę Šiauliuose. 1976 m. lapkričio 26 d. su Viktoru Petkumi, kun. Karoliu Garucku, Tomu Venclova ir dr. Eitanu Finkelšteinu įsteigė „Helsinkio susitarimams remti lietuvių grupę“, siekusią tirti, kaip Sovietų Sąjunga laikosi ESBK Baigiamojo akto principų okupuotoje Lietuvoje.

Lietuvos Helsinkio grupė palaikė glaudžius ryšius su rusų disidentais ir analogiškomis asociacijomis Sovietų Sąjungoje. Vėliau prie Helsinkio grupės prisijungė kunigas Bronius Laurinavičius, Mečislovas Jurevičius, Algirdas Statkevičius, Balys Gajauskas.

Sovietinio saugumo KGB buvo aktyviai persekiojama. Mirė 1983 metais, deja, nesulaukusi atgimimo laikų.

1999 m. vasario 1 d. Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu po mirties apdovanota Vyčio Kryžiaus ordino Karininko kryžiumi.

## Nuorodos
* Helsinkio grupės dokumentai
Pluvija

**Pluvija** arba ***Aniškės ežeras*** – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, apie 8 km į vakarus nuo Alytaus. Ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus 1,6 km, plotis iki 0,6 km. Altitudė 75,3 m. Gylis siekia 3,4 m. Krantai aukšti, statūs, tik rytinis ir vakarinis žemi ir pelkėti. Ežerą supa Aniškio lapuočių miškas. Per Pluviją į Gudelių ežerą teka Kilminė (Peršekės baseinas), iš Luksnėnų ežero įteka Vardžius, o šiaurės vakaruose įteka upelis iš Naudoriaus ežero.

Vakariniame ežero krante įsikūręs Arminų II kaimas.

Ežerėvardis *Pluvijà*, matyt, kilęs iš *plūti/pluvo* („tekėti, plūsti“).

## Šaltiniai
Sausvingis

**Sausvingis** – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, apie 6 km į pietus nuo Alovės. Ežeras ovalaus pavidalo. Ilgis šiaurės rytų–pietvakarių kryptimi 1,11 km, plotis iki 0,66 km. Altitudė 124,5 m. Gylis siekia 19 m. Krantai žemi, vakaruose supelkėję. Krantai daugiausia apaugę miškeliais. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai, auga sodas. Į Sausvingį suteka 5 upeliai, pietuose išteka upelis į I-2 upelį (Ilgio ežero baseinas).

Šiaurinėje ežero pakrantėje įsikūrusios Kudariškės, kiek toliau pietuose – Ilgai.

## Šaltiniai
Kavalys

**Kavalys** (arba **Duselė**) – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, apie 7 km į šiaurės vakarus nuo Alytaus. Vakarinė ežero dalis, esanti už centrinės sąsmaukos, vadinama Kavaliu, o rytinė – Dusele. Ežero ilgis šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi 2,6 km, plotis iki 1,4 km. Altitudė 75,4 m. Giliausia vieta (7 m) yra ežero rytuose.

Ežeras yra ledyninės kilmės, patvenktinis. Krantai statūs, aukšti, pietvakariuose apaugę krūmais, vietomis pelkėti. Atabradas padengtas dumblingu smėliu, dugnas – dumblingu moliu. Pakrantėse plyti dirbami laukai. Kavalys pietvakariuose pelkėtu sąsiauriu jungiasi su Pluvijos ežeru (per Naudoriaus ežerėlį). Vandens apykaita ežere – 3,299 metų.

Kaimai prie Kavalio: Duselninkai, Kabinės, Butrimiškiai, Daugirdėliai.

Ežerėvardis *Kavalỹs* neaiškios kilmės: spėjama, kad kilęs iš pavardės *Kãvalis* arba nuo žodžio *kevalas* („lukštas, kiautas“).

## Šaltiniai
Nykštukinis sakalinis erelis

**Nykštukinis erelis** (*Hieraaetus pennatus*) – vanaginių (*Accipitridae*) šeimos paukštis. Tai viena mažiausių erelių rūšių. Kūnas 42–51 cm, išskėsti sparnai 110–135 cm, svoris 700–1000 g. Jis skleidžia garsą panašų į kli-kli-kli. Išgyvena iki 15 metų.

Vasario – balandžio mėnesiais deda 2 kiaušinius.
Gyvena šeimų grupėmis. Minta ropliais, smulkiais paukščiais ir žinduoliais. Juos pagauna žemėje po vertikalaus kritimo.

Paplitęs pietų Europoje, Artimuosiuose rytuose, Vidurio Azijoje, šiaurės Afrikoje kur klimatas sausokas. Vengia kraštų su drėgnu klimatu.

## Paplitimas Lietuvoje
Į Lietuvą užklystanti rūšis. Artimiausios nuo Lietuvos jų perimvietės pietų Gudijoje, kur taip pat retas ir įrašytas į jos raudonąją knygą.

## Taip pat skaityti
* Lietuvos plėšrieji paukščiai
Suvingis

**Suvingis** – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, apie 3 km į pietvakarius nuo Daugų, 1 km į vakarus nuo Didžiulio ežero. Gana apskrito pavidalo: ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,53 km, plotis iki 1,1 km. Altitudė 137,6 m. Giliausia ežero vieta (13,3 m) yra šiaurėje. Ežero dubuo susidaręs ledo lūstavietėje. Pietinėje pusėje yra 0,56 ha ploto salelė. Krantai neaukšti, vietomis pelkėti. Pakrantėse stūkso keletas miškelių, iš vakarų prieina Suvingio miškas.

Į Suvingį suteka keletas upelių (tame tarpe Miesčionka), pietuose išteka Karmė, vandenis srūdinanti į Nedzingio ežerą (Merkio baseinas).

Aplink Suvingį įsikūrę Rimėnų, Dvarčėnų ir Karliškių kaimai. Veikia 3 kaimo turizmo sodybos. Vakarine pakrante eina kelias .

Ežero pavadinimo kilmė visai neaiški. Linkstama *su-* laikyti šaknimi (jos reikšmė nežinoma), o *-ing-* priesaga (plg. Apsingis, Nedingis, Pilvingis).

## Šaltiniai
Svetus

**Svetus** – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, apie 4 km į šiaurės rytus nuo Daugų. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,93 km, plotis – iki 0,71 km. Altitudė 132,6 m. Krantai daugiausia žemi, vietomis pelkėti, apaugę medžiais ir krūmais. Pakrantės miškingos. Šiaurėje išteka Niedulės intakas Svetus (Varėnės baseinas).

Šalia Svetaus šiaurinių krantų įsikūrę Kančėnai, į pietus – Doškonys. Šiaurine pakrante eina kelias .

Vandenvardis *Svetùs* laikomas jotvingiškos kilmės ir siejamas su šaknimi *svit-/sviet-/svait-*, reiškiančios šviesumą, švytėjimą (plg. *švisti, šviesti, at-švaitas*).

## Šaltiniai
Vabalių ežeras

**Vabalių ežeras** arba ***Svaicingis*** – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, apie 6 km į rytus nuo Nemunaičio, 1 km į vakarus nuo Meškasalio. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,9 km, plotis iki 0,5 km. Altitudė 126,8 m. Giliausia ežero vieta – 20,5 m. Centrinėje dalyje ežeras susiaurėja, šiaurinėje dalyje yra 0,13 ha sala. Krantai vidutinio aukščio, šiaurės vakaruose aukšti, daugiausiai apaugę siauru medžių ruožu. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Iš pietų prieina Vabalių miškas. Ežeras nenutekantis, priklauso Ilgio ežero baseinui.

Prie Vabalių ežero yra Valėniškių ir Vabalių kaimai.

Ežeras priklauso karpininkų klubui. Yra įleista daug didelių karpių. Ežere nuo 2007 m. vykdoma licencinė (limituota) karpių žūklė. 2007 m., 2010 m. ir 2015 m. atlikti ežero ichtiologiniai tyrimai parodė didėjančius žuvų išteklius ežere, ypač karpių ir lynų.

## Šaltiniai
Jonas Luobikis

**Jonas Luobikis** (1864 m. birželio 23 d. Barštinėje, Marijampolės raj. – 1941 m. spalio 25 d. Barnaule, Rusija) – knygnešys, daraktorius, visuomenės ir politinis veikėjas.

## Biografija

Sasnavos zakristijono sūnus. Tėvas anksti išmokė skaityti ir rašyti. Jau būdamas vienuolikos metų tėvui padėdavo mokyti vaikus slaptoje mokykloje. Vėliau ir pats daraktoriavo. Nuo 1885 m. iš Mažosios Lietuvos gabeno draudžiamas lietuviškas knygas ir spaudą, už tai 6 mėn. sėdėjo Kalvarijos kalėjime.

Sukaupęs lėšų Sasnavoje atidarė krautuvę, per kurią buvo platinama ir lietuviška spauda. 1896 m. – „Sietyno“ draugijos narys. Nors policija išaiškino šią draugiją, žandarai, padarę kratą, išskyrus seną elementorių, jokių knygų nerado. Už priklausymą draugijai, nuo 1897 m. kovo 28 d. iki spalio 2 d. laikytas Kalvarijos kalėjime, paleistas už 500 rb užstatą. Bet tuo metu žandarams pateko žmonos jam į kalėjimą siųstas raštelis, kad neprisipažintų dėl laikraščių. Caro 1899 m. lapkričio 3 d. įsakymu nubaustas 6 mėn. kalėti ir 2 m. tremties. Kalėjo Petrapilio Kryžių kalėjime, o iki 1901 m. ištremtas į Žitomirą (Ukraina).

1901–1905 m. – Artojo draugijos narys. Nuo 1903 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos narys. 1905–1907 m. – įvykių Užnemunėje organizatorius. Už tai 1906 m. vėl suimtas ir metus kalintas Kalvarijos kalėjime.

1930 m. apdovanotas I laipsnio Vytauto Didžiojo ordino medaliu, gavo 50 Lt valstybinę knygnešio pensiją. 1941 m. birželio 15 d. su dukters, mokytojos Onos Stasiulevičienės šeima, ištremtas į Sibirą.
Aviris

**Aviris** – ežeras pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje, apie 4 km į rytus nuo Leipalingio, į pietus nuo plento .

Ežeras ledyninės, rininės kilmės. Plotas 150 ha. Ilgis iš šiaurės į pietus 4,8 km, didžiausias plotis 0,65 km. Išsiliejęs S raidės forma. Paviršiaus altitudė 117,5 m. Didžiausias gylis 32,8 m, vidutinis gylis 9,6 m. Baseino plotas 26,2 km². Kranto linijos ilgis 11,4 km. Ežero krantai aukšti – iki 15 m, statoki, daugiausia apaugę mišku (Skuisto miškas). Šiaurėje į ežerą įteka Pašaulė, pietuose išteka Nemuno kairysis intakas Avirė. Atabradas siauras, smėlingas.

Į vakarus įsikūręs Veršių kaimas, kaimo turizmo sodyba. Į pietus nuo ežero prasideda Avirės hidrografinis draustinis. Aviris Henriko Gudavičiaus įvardintas kaip gražiausias Dzūkijos ežeras.

Ežerėvardis *Avìris* labai archajiškas – jis laikomas  („tekėti, šlapti“) vediniu (plg.  „vanduo“,  „vilnis“ ir kt.).

## Šaltiniai
Astrildiniai

**Astrildiniai** (*Estrildidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima, kuriai priklauso sėslūs paukščiai. Dauguma rūšių suka kupolo formos dengtą lizdą, kai kurios peri uoksuose. Deda 4-8 baltus kiaušinius, peri 10-21 d. Minta žolių sėklomis.

Šeimoje 135-140 rūšių. Paplitę Afrikoje, Azijoje, Australijoje ir  Naujojoje Gvinėnjoje. Mėgsta atviras, žole apaugusias vietas.

## Gentys

* Amadinos (*Amadina*) 2 rūšys
* Amarantai (*Lagonosticta*) 11 rūšių
* Brūzgyninės astrildos (*Amandava*) 3 rūšys
* *[[Coccopygia]]* 2 rūšys
* Drugelinės astrildos (*Uraeginthus*) 5 rūšys
* *[[Euodice]]* 2 rūšys
* *[[Heteromunia]]* 1 rūšis
* Kalninės astrildos (*Cryptospiza*) 4 rūšys
* Mėlynsnapės astrildos (*Spermophaga*) 3 rūšys
* Nigritos (*Nigrita*) 4 rūšys
* *[[Odontospiza]]* 1 rūšis
* *[[Paludipasser]]* 1 rūšis
* Papūginės amadinos (*Erythrura*) 13 rūšių
* Perlinės astrildos (*Hypargos*) 2 rūšys
* Pievinės amadinos (*Poephila*) 3 rūšys
* Pitilijos (*Pytilia*) 5 rūšys
* Purpurinės astrildos (*Pyrenestes*) 3 rūšys
* Putpelinės astrildos (*Ortygospiza*) 3 rūšys
* Raudonšonės amadinos (*Oreostruthus*) 1 rūšis
* Rubininės astrildos (*Neochmia*) 4 rūšys
* Rudosios astrildos (*Clytospiza*) 1 rūšis
* Skruzdinės astrildos (*Parmoptila*) 3 rūšys
* Spalvingosios astrildos (*Emblema*) 1 rūšis
* Tamsiosios astrildos (*Euschistospiza*) 2 rūšys
* Tikrosios astrildos (*Estrilda*) 16 rūšių
* Tikrosios munijos (*Lonchura*) 36 rūšys
* Ugniauodegės amadinos (*Stagonopleura*) 3 rūšys
* Zebrinės amadinos (*Taeniopygia*) 2 rūšys
* Zylinės astrildos (*Nesocharis*) 3 rūšys
* Žaliosios astrildos (*Mandingoa*) 1 rūšis
Zenonas Mačernius

**Zenonas Mačernius** (g. 1947 m. gegužės 1 d. Kadaičiuose, Plungės rajonas) – agronomas, Lietuvos ir Kelmės rajono savivaldybės politinis veikėjas.

## Biografija
1962 m. baigė Šateikių vidurinę mokyklą, 1967 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos Agronomijos fakultetą, agronomas. 1982–1984 m. mokėsi Leningrado aukštojoje partinėje mokykloje.

1967–1974 m. Kelmės rajono „Draugystės“ kolūkio ir Užvenčio tarybinio ūkio vyr. agronomas. 1974–1978 m. Kolainių tarybinio ūkio direktorius.

1978–1982 m. Kelmės rajono LDT Vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas. 1984–1987 m. Mažeikių rajono LDT Vykdomojo komiteto pirmininkas. 1987–1990 m. LKP Kelmės rajono komiteto I sekretorius.

1991–1993 m. Lietuvos ir Vengrijos bendros įmonės „Ruteks“ generalinis direktorius. 1993–1994 m. Seimo nario Zenono Adomaičio padėjėjas. 1994–1995 m. Kelmės rajono valdytojas. 1995–1997 m. Šiaulių apskrities administracijos Žemės ūkio departamento direktorius. 1997–2000 m. AB „Kelmės trikotažas“ administratorius.

2000 m. balandžio-spalio mėn. Kelmės rajono meras. 2000–2004 m. LR Seimo narys. 2005–2007 m. Kelmės rajono savivaldybės mero patarėjas, 2007–2011 m. Kelmės rajono savivaldybės mero pavaduotojas. 2011–2012 m. Kelmės rajono savivaldybės administracijos direktorius.

1970–1990 m. buvo nuolat renkamas rajono Darbo žmonių deputatų tarybos deputatu, 1990–1995 m. Kelmės rajono tarybos deputatas, 1995–2003 m., 2004–2011 m. ir 2012–2023 m. Kelmės rajono savivaldybės tarybos narys.

1990–2001 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos Kelmės rajono tarybos pirmininkas. 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, Kelmės rajono skyriaus pirmininkas, LSDP tarybos narys, Šiaulių apskrities koordinatorius.

Žmona Irena (g. 1947 m.) – žemės ūkio specialistė, ūkininkauja. Sūnus Linas (g. 1969 m.), duktė Sigita (g. 1977 m.).

## Šaltiniai

|-
Aleksandras Mačiūnas

**Aleksandras Mačiūnas** (1902 m. vasario 26 d. Šiauliuose – 1954 m. kovo 25 d. Niujorke, JAV) – inžinierius elektrotechnikas, dėstytojas, lietuvių visuomenės veikėjas.

„Fluxus“ judėjimo pradininko Jurgio Mačiūno tėvas.

## Biografija
1919 m., įsiveržus bermontininkams, buvo vienas iš partizanų būrių organizatorių, nuo spalio mėn. – Šiaulių apygardos partizanų štabo narys. 1919 m. gruodžio 6 d. paskirtas Šiaulių geležinkelio stoties komendantu.

1920 m. baigė Šiaulių gimnaziją, 1924 m. – Šarlotenburgo Aukštąją technikos mokyklą Berlyne. Besimokydamas dalyvavo Berlyno lietuvių studentų draugijos veikloje, buvo alpinistas, pasiekė keliolika metų išsilaikiusį Vokietijos alpinizmo rekordą.

Baigęs studijas dirbo „Siemens“ elektros bendrovėje Berlyne, 1926–1940 m. – šios bendrovės atstovas Kaune. Nuo 1926 m. – laikraščio „Naujoji gadynė“ bendradarbis, rašė į žurnalus „Tautos ūkis”, „Savivaldybė”. Dėstė Kauno aukštesniojoje technikos mokykloje, 1938–1940 m. – Vytauto Didžiojo universiteto Technikos fakulteto adjunktas.

1928 m. susituokė su baleto šokėja Leokadija Saikauskaite-Matulioniene. 1930 m. jiems gimė dukra Nijolė, o 1931 m. – sūnus Jurgis, vėliau tapęs žinomu JAV menininku.

Bolševikams likvidavus „Siemens“ atstovybę, 1940–1944 m. dirbo Lietuvos energijos valdyboje ir Vytauto Didžiojo universiteto Elektros mašinų katedros vedėju.

1944 m. liepos mėn. pasitraukė į Vokietiją, kur dirbo JAV armijos dalinio elektrinėje ir dėstė Hanau persikėlėlių stovykloje elektromonterių kursuose. Nuo 1948 m. dirbo JAV projektavimo firmoje, dėstė Niujorko koledže, profesorius. 1949–1952 m. – Amerikos lietuvių inžinierių ir architektų draugijos organizatorius ir pirmasis pirmininkas.

## Nuorodos
* Biografija
Romualdas Maleckis

**Romualdas Maleckis** (1877 m. gegužės 22 d. Oliokminske, Jakutija – 1942 m. sausio 20 d. Maskvoje) – darbininkas, Lietuvos politinis veikėjas.

## Biografija

Gimė Vilniaus lenkų, ištremtų po 1863 m. sukilimo į Tolimuosius Rytus, šeimoje. 1895 m. – Lietuvos socialdemokratų Andriaus Domaševičiaus grupės narys. 1896 m. gegužės 1 d. – Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) pirmojo suvažiavimo dalyvis. 1903 m. – darbininkų savigynos būrio vadas, už tai 1905 m. nuteistas 15 metų katorgos.

Sibire įstojo į Rusijos socialdemokratų darbininkų partiją, vėliau tapo bolševiku.

Prasidėjus 1917 m. revoliucijai iš tremties pabėgo, vėliau, iki 1921 m., kovojo už tarybų valdžią Užbaikalėje.

1922–1924 m. – Saratovo universiteto organizatorius ir pirmasis jo rektorius. 1924–1935 m. – Vakarų tautinių mažumų komunistinio universiteto prorektorius.
Katamarkos provincija

**Katamarkos provincija** () – provincija šiaurės vakarų Argentinoje. Šiaurėje ribojasi su Saltos, rytuose – su Santiago del Estero, Tukumano, pietuose – su Kordobos ir La Riochos provincijomis, vakaruose – su Čilės Respublika.

## Geografija
Vyrauja kalnuotas paviršius, aukščiausiai iškylantis vakaruose. Išskiriamos 3 geologinės zonos:
* *Puna*: užima šiaurinę provincijos dalį, vyrauja aukšti kalnagūbriai su ugnikalniais, pvz., Antofalijos (*Antofalla*).
* *Centrinė Kordiljera*: užima provincijos pietryčius. Vyrauja aukštos viršukalnės. Aukščiausia vieta – Ochos del Saladas (aukštis 6864 m).
* *Pampos kalnagūbriai* (*sierras pampeanas*): užima likusią dalį. Vyrauja senos ir sudūlėjusios kalnagūbrių grandinės, gausu druskingųjų ežerų.

Būdingos nedidelės kalnų upės. Vyrauja dykumų ir pusdykumių augalija.

## Gyventojai
Katamarkos provincijoje gyvena tik 0,9 % šalies gyventojų. Didžioji dauguma provincijos gyventojų susitelkę Katamarkos slėnyje. Ypač retai gyvenami šiauriniai ir vakariniai rajonai.

Didžiausi miestai (2010 m.):
* Katamarka (159,1 tūkst. gyventojų)
* San Isidras (25,6)
* Andalgala (12,6)
* Belenas (12,2)
* Rekreo (11,8)
* Santa Marija (11,6)
* Tinogasta (11,4)
* San Chosė (10,2)
* Fiambala (4,7)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Provincijos žemėlapis
Algirdas Margeris

**Algirdas Margeris** (tikrasis vardas ir pavardė **Konstantinas Šeštokas**, 1889 m. vasario 18 d. Sarmačinuose, Vilkaviškio raj. – 1977 m. gruodžio 24 d. Vilniuje) – gydytojas, rašytojas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas.

## Biografija

1905–1906 m. dalyvavo revoliuciniuose įvykiuose, organizuojant streikus. Už tai policijos persekiotas. 1907 m. išvyko į JAV, kur įsijungė į visuomeninę veiklą, platino spaudą, organizavo lietuviškas draugijas. 1908–1911 m. studijavo filosofiją Valparaiso universitete, literatūrą Lojolos universitete, 1917–1925 m. studijavo mediciną Čikagos Šiaurės vakarų universitete. 1920 m. – bakalauras, 1925 m. – medicinos daktaras. Dirbo gydytoju Čikagoje.

1918–1925 m. vadovavo lietuvių darbininkų korespondencinei mokyklai. Bendradarbiavo laikraščiuose „Keleivis“, „Naujienos“, „Tėvynė“, kitoje Amerikos socialistų spaudoje. Leido laikraštį „Meilė ir šeimyna“. Parengė žodyną „Amerikos lietuviai ir angliškųjų skolinių žodynas“ (1958 m.).

Parašė studijas „Lietuva 1931 metais“ (neišleista), „Lietuva šiandien“ (su Stasiu Jokubka, 1960 m.), „150 dienų Tarybų Lietuvoje“ (1961 m.). Išleido romanus „Šliūptarniai“ (1949 m.), „Širdies rūmai“ (1951 m., išleista Vilniuje 1961 m.), „Saulės rūstybė“ (1955 m.), „Už jūrių marių“ (Vilniuje, 1959 m.), „Mėlynos akys“ (Vilniuje, 1961 m.), „Mirties kvieslys“ (Vilniuje, 1966 m.), apsakymų rinkinį „Čikagos šešėliai“ (1952 m.).

1967 m., išėjęs į pensiją, grįžo į Lietuvą.
Julijus Martovas

**Julijus Martovas** (, tikroji pavardė – **Julijus Osipovičius Cederbaumas** , 1873 m. lapkričio 24 d. Konstantinopolyje – 1923 m. balandžio 4 d. Šionberge, Berlyne) – Rusijos socialdemokratijos veikėjas.

## Biografija

Julijus Cederbaumas gimė Turkijoje 1873 m. pasiturinčių žydų šeimoje.
1891 m. studijuodamas Petrapilyje įsijungė į socialdemokratų veiklą, už tai 1892 m. iš Petrapilio ištremtas į Vilnių. Iki 1895 m. dirbo Vilniaus Lietuvos socialdemokratų grupėje, bendradarbiavo su Andriumi Domaševičium ir Alfonsu Moravskiu bei kitais lietuvių darbininkų vadovais.

1895 m. Petrapilyje įsteigė pogrindinę organizaciją „Kovos sąjunga darbininkų klasei išvaduoti“ vadovas. Policijai susekus šią organizaciją, 1896–1899 m. ištremtas į Sibirą, Turuchanską. Ten įstojo į RSDDP.

1901 m. gyveno emigracijoje užsienyje, buvo vienas iš laikraščių „Iskra“ ir „Zaria“ steigėjų bei redaktorių. 1903 m. II RSDDP suvažiavime pasisakė prieš V. Uljanovo radikalųjį bolševizmą. 1906 m. ištremtas į užsienį, Paryžiuje ir Londone leido laikraščius „Socialdemokrat“, „Golos socialdemokrata“, „Luč“. Bendradarbiavo su Georgijumi Plechanovu, Iraklijumi Cereteliu ir kitais reformistinio sparno Rusijos socialdemokratais.

Apibendrindamas 1905–1907 m. revoliucijos išvadas, siūlė sukurti platų profsąjungų tinklą, steigti kooperatyvus, kaimų ir gyvenviečių tarybas, savivaldybes.

1917 m. grįžo į Rusiją, vadovavo menševikų opozicijai Rusijos Stegiamajame susirinkime. 1920 m., nusivylęs Rusijos socialdemokratų bolševikų politika, vėl išvyko, įsteigė teorinį žurnalą „Socialističeskij vestnik“, dalyvavo steigiant Vienos Internacionalą.