open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bombay Bicycle Club

**Bombay Bicycle Club** – britų indie rock grupė iš Londono, susikūrusi 2005 m. Didžiąją dalį grupės garso sudaro gitaros, grupė nevengia eksperimentuoti su įvairiais kitais žanrais, kaip pavyzdžiui folk, pasaulio etnine muzika bei elektronine muzika. Grupė pirmą kartą daugiau dėmesio sulaukė laimėjusi konkursą ir gavusi galimybę būti pirmąją grupe, grojusia 2006 m. vykusiame „V Festival“ festivalyje. Neilgai trukus, jie išleido du EP bei debiutinį singlą „Evening/Morning“. Grupė didžiausio populiarumo sulaukė 2014 m. vasarį išleidus trečiąjį albumą, „So Long, See You Tomorrow“, kuris debiutavo pirmoje vietoje Jungtinės Karalystės albumų reitinge.

„Bombay Bicycle Club“ buvo paskutinė grupė, grojusi istorinėje „Earls Court“ arenoje Londone, kadangi po koncerto pradėti arenos nugriovimo darbai. Koncerto metu, kartu su grupe grupės „Pink Floyd“ dainą „Wish You Were Here“ atliko gitaristas David Gilmour.

2016 m. sausį grupė paskelbė apie kūrybinę pertrauką, tačiau 2019 m. sausį sugrįžo. 2023 m. duomenimis, „Bombay Bicycle Club“ yra išleidę šešis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „My Big Day“, buvo išleistas 2023 m. spalį.

## Grupės nariai
* Jack Steadman (vokalas, gitara, pianinas)
* Jamie MacColl (gitara)
* Suren de Saram (būgnai)
* Ed Nash (bosinė gitara)

## Diskografija
* *I Had the Blues But I Shook Them Loose* (2009)
* *Flaws* (2010)
* *A Different Kind of Fix* (2011)
* *[[So Long, See You Tomorrow]]* (2014)
* *Everything Else Has Gone Wrong* (2020)
* *My Big Day* (2023)

## Išnašos

## Nuorodos
*
So Long, See You Tomorrow

**So Long, See You Tomorrow** – ketvirtasis studijinis britų indie rock grupės „Bombay Bicycle Club“ albumas, išleistas 2014 m. vasario 3 d. Albumas pavadintas Viljamo Maksvelo (*William Maxwell*) novelės garbei. Albume skambanti muzika kiek skiriasi nuo ankstesnių grupės įrašų, joje dar labiau naudojama elektronika, taip pat gausu rytų šalių įtakos, kadangi grupės lyderis Jack Steadman albumą parašė keliaudamas po Indiją, Japoniją ir Turkiją. Albumo įrašyme dalyvavo daugiau instrumentų, tačiau mažiau gitarų. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų, taip pat debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju grupės albumu, pasiekusiu viršūnę.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Nojaus laivas (filmas)

**Nojaus laivas** – 2014 m. Biblijos pasakojimu paremtas filmas, pasakojantis apie Pasaulio tvaną.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Russell Crowe – Nojus
* Jennifer Connellly – Namech, Nojaus žmona
* Ray Winstone – Tubal-kainas
* Anthony Hopkins – Methuselas
* Emma Watson – Ila
* Logan Lerman – Hamas
* Douglas Booth – Šemas 

## Turinys

Filme pasakojama Biblijos istorija apie Nojų, kuris rado malonę Dievo akyse po to, kai šis nusprendė sunaikinti žmones dėl jų nedorumo. Gavęs nurodymus, Nojus pradeda statyti milžinišką arką, kuria turės išsigelbėti jis su artimaisiais ir po vieną porą visų žemės gyvūnų. Jiems padeda angelai, Dievo paversti akmenimis, tačiau kiti žmonės, o ir paties Nojaus sūnūs ne visai supranta tėvo ir Dievo planą bei pradeda prieš jį maištauti... 

## Pagrindiniai apdovanojimai
* Auksinis gaublys (nominacija) – geriausia daina („Mercy Is“)
* Satelito apdovanojimas (nominacija) – geriausias meninis apipavidalinimas, geriausi kostiumai, geriausi specialieji efektai, geriausias garsas
*
Katy B

**Kathleen Anne Brien** *(g. [[1989]] m. [[gegužės 8]] d.)*, geriau žinoma kaip tiesiog **Katy B** – britų atlikėja ir dainų autorė. Prieš pasivadinant Katy B, atlikėja vadinosi Baby Katy. Savo pirmąjį singlą išleido 2010 m.. Tais pačiais metais baigė populiariosios muzikos studijas „Goldsmiths“ universitete Londone. 2011 m. išleido savo debiutinį albumą „On a Mission“ ir buvo nominuota „Mercury“ apdovanojimui už geriausią albumą. Sekantis atlikėjos albumas, „Little Red“, buvo išleistas 2014 m. ir debiutavo pirmoje vietoje Jungtinės Karalystės albumų reitinge.

2023 m. duomenimis, atlikėja yra išleidusi tris albumus, iš kurių naujausiasis, „Honey“, išleistas 2016 m. balandį.

## Diskografija
* *On a Mission* (2011)
* *[[Little Red]]* (2014)
* *Honey* (2016)

## Išnašos

## Nuorodos
*
You Me at Six

**You Me at Six** – britų roko grupė iš Veibridžo. Grupė susikūrė 2004 m. ir išgarsėjo 2008 m. išleidusi debiutinį albumą „Take Off Your Colours“. Trečiasis grupės darbas „Cavalier Youth“ buvo pirmasis „You Me at Six“ įrašas, pasiekęs pirmąją vietą Jungtinės Karalystės albumų reitinge.

2023 m. duomenimis, grupė yra išleidusi aštuonis studijinius albumus. Naujausiasis, „Truth Decay“, buvo išleistas 2023 m. vasarį.

## Grupės nariai

;Dabartiniai nariai
* Josh Franceschi – vokalas (2004-dabar)
* Max Helyer – gitara, papildmi vokalai (2004-dabar)
* Chris Miller – gitara (2004-dabar)
* Matt Barnes – bosinė gitara (2004-dabar)
* Dan Flint – būgnai, perkusija, semplinimas (2007-dabar)

;Buvę nariai
* Joe Philips – būgnai, perkusija (2004–2007)

## Diskografija
* *Take Off Your Colours* (2008)
* *Hold Me Down* (2010)
* *Sinners Never Sleep* (2011)
* *[[Cavalier Youth]]* (2014)
* *Night People* (2017)
* *VI* (2018)
* *[[Suckapunch]]* (2021)
* *Truth Decay* (2023)

## Išnašos

## Nuorodos
*
Vytautas Grigaravičius

**Vytautas Grigaravičius** (g. 1957 m. kovo 6 d. Alytuje) – buvęs generalinis policijos komisaras, Lietuvos ir Alytaus miesto politinis veikėjas.

## Biografija
1976 m. baigė Alytaus 1-ąją vidurinę mokyklą, 1978 m. Kauno specialiąją milicijos mokyklą. Nuo 1978 m. Kauno miesto kriminalinės paieškos nepilnamečių reikalų inspektorius, kriminalinės paieškos inspektorius.

1980 m. grįžo į Alytų. Iki 1984 m. Alytaus apylinkės inspektorius, kriminalinės paieškos inspektorius, vyresnysis inspektorius. 1987 m. baigė Minsko aukštosios milicijos mokyklos Vilniaus fakultetą (dab. MRU), įgijo teisininko specialybę. Nuo 1990 m. Alytaus miesto ir rajono vidaus reikalų skyriaus viršininkas, policijos komisariato vyresnysis komisaras (įstaigos vadovas). Maskvoje, Vidaus reikalų ministerijos akademijoje, baigė aukštuosius vadovų kursus. Mykolo Romerio universitete studijavo vadybą ir informacines technologijas, įgijo magistro laipsnį.

Nuo 1999 m. Policijos departamento prie Vidaus reikalų ministerijos Kriminalinės policijos Organizuoto nusikalstamumo tyrimo tarnybos vyriausiasis komisaras, Kriminalinės policijos vyriausiasis komisaras, Lietuvos policijos generalinio komisaro pavaduotojas. 2001–2008 m. Lietuvos policijos generalinis komisaras. Iš valstybės tarnybos pasitraukė po 2007 m. lapkričio 7 d. neblaivaus policininko Sauliaus Pauliko sukeltos avarijos. Nuo 2008 m. saugos paslaugas teikiančios UAB „AS Double Invest“ direktorius. 2015 m. kovo mėn. vykusiuose savivaldybių tarybų rinkimuose išrinktas Alytaus miesto savivaldybės meru (visuomeninis rinkimų komitetas „Alytaus piliečiai“).

## Įvertinimas
* 1991 m. Vyčio kryžiaus 5 laipsnio ordinas 
* 1992 m. Sausio 13-osios atminimo medalis 
* 2002 m. Vyčio Kryžiaus ordino Komandoro kryžius 
* 2008 m. Estijos Erelio kryžiaus III laipsnio ordinas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* http://www.vytautasgrigaravicius.lt/
Jan van Huysum

**Janas van Heisumas** (, *Jan van Huijsum*, 1682 m. balandžio 15 d., Amsterdamas, Nyderlandai – 1749 m. vasario 8 d., Amsterdamas) – XVIII a. pirmos pusės Nyderlandų tapytojas, tapė gėlių ir vaisių natiurmortus.

## Biografija
Janas van Heisumas gimė 1682 m. balandžio 15 d. Amsterdame. Jo tėvas Justas van Heisumas Vyresnysis (1659–1716) buvo tapytojas, kaip ir Jano trys broliai: Justas Jaunesnysis (1685–1707), Jakobas (1688–1740) ir Mikelis (1703–1777). Janas 1704 m. vedė Elisabeth Takens. Po dvejų metų persikraustė į žmonos paveldėtą namą. Janas su Elizabet susilaukė 12 vaikų, tik trys iš jų pergyveno tėvus.
Janas van Heisumas tapo pirmaujančiu to meto Olandijos natiurmortų tapytoju. Jo paveikslų kainos siekė 1450 guldenų. Jo kūrinių įsigijo Hesės princas Viljamas, hercogai Orleaniečiai, ATR karaliai ir Prūsijos kunigaikščiai, Orfordo erlas seras Robertas Valpolas. Janas van Heisumas buvo aukštai vertinamas amžinininkų. Houbraken jį pavadino „feniksu tarp gėlių tapytojų“.

Gyvenimo metu Heisumas ypač pavydžiai sergėjo savo tapybos metodų paslaptis, jo mokinė Margareta Haverman (1690/1700–po 1723) esą turėjo palikti dirbtuves dėl didžiulio Heisumo pavydo. Visgi buvo nemažai jo stiliaus imituotojų. Gyvenimo pabaigoje Heisumas buvo pasiturinčiu dailininku. Janas van Heisumas mirė 1749 m. vasario 8 d. Amsterdame. Jo natiurmortuose svarbiausią vietą užima raiškios spalvos. Heisumas vienas pirmųjų pradėjo naudoti šviesų foną savo natiurmortuose. Heisumas yra nutapęs italizuotų peizažų, bet šie laikomi menkesnės meninės vertės nei jo natiurmortai. Pagrindine Heisumo varžove to meto dailėje buvo Rachel Ruysch (1664–1750).

## Darbų galerija

Vaizdas:Jan van Huijsum - Fruit and Flowers - WGA11822.jpg| „Vaisiai ir gėlės“ (apie 1720, Voleso kolekcija, Londonas)
Vaizdas:Jan van Huysum (Dutch - Fruit Piece - Google Art Project.jpg| „Vaisių natiurmortas“ (1722, J. Paul Getty muziejus, Los Andželas)
Vaizdas:Jan van Huijsum - Bouquet of Flowers in an Urn - WGA11818.jpg| „Gėlės vazoje“ (1724, Los Andželo apygardos muziejus, Los Andželas)
Vaizdas:Jan van Huysum - Stilleven met bloemen en vruchten - Google Art Project.jpg| „Natiurmortas su vaisiais ir gėlėmis“ (Amsterdamo valstybinis muziejus)
Vaizdas:Jan van Huijsum 005.jpg| „Arkadijos peizažas su Šv. Petru ir Jonu, išgydančiais luošį“ (1724-25, Mauricheisas, Haga)


## Šaltiniai

* Vašingtono dailės galerijos informacija 
* Encyclopaedia Britannica
* wga.hu
Cavalier Youth

**Cavalier Youth** – ketvirtasis studijinis britų alternatyvaus roko grupės „You Me at Six“ albumas, išleistas 2014 m. sausio 27 d. Pirmasis albumo singlas „Lived a Lie“ buvo išleistas 2013 m. rugsėjo 2 d. ir taip pat pasirodė žaidime „FIFA 14“. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju grupės darbu, pasiekusiu reitingo viršūnę.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Halcyon

**Halcyon** – antrasis studijinis britų atlikėjos Ellie Goulding albumas, išleistas 2012 m. spalio 5 d. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo antrojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje. Tačiau 2014 m. sausį albumas pasiekė pirmąją vietą ir tapo atlikėjos antruoju albumu, pasiekusiu reitingo viršūnę.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Beatričė de Vermandua

**Beatričė de Vermandua** (apie 880 m. – po 931 m. kovo 26 d.) – Prancūzijos karalienė, grafo de Vermandua Gerberto I de Vermandua duktė, Pipino I de Vermandua anūkė.

895 metais tapo Paryžiaus grafo, Neistrijos markizo, kuris 922 metais tapo Prancūzijos karaliumi, Roberto I žmona.

## Šeima ir vaikai

Vyras: (nuo 895 m.) Robertas I (apie 865 m. – 923 m. birželio 15 d.), Paryžiaus grafas, Neistrijos markizas, nuo 922 metų Prancūzijos karalius. Turėjo 3 vaikus:

*# **[[Ema Prancūzė]]** (apie 894 m. – 934 m.); v- (nuo 921) Raulis I (apie 890 m. – 936 m. sausio 15 d.), Burgundijos hercogas, nuo 923 m. Prancūzijos karalius.
*# **Hugo Ddysis** (apie 897 m. – 956 m. birželio 16 d.), nuo 922 m. Frankų hercogas.
*# **Rišilda**

## Nuorodos
Jan Both

**Janas Botas** (, 1615 m.(?), Utrechtas, Nyderlandai – 1652 m. rugpjūčio 9 d.(?), Utrechtas) – XVII a. Nyderlandų tapytojas-peizažistas, grafikas.

## Biografija
Janas Botas gimė apie 1615 – 1618 m. Utrechte. Jo tėvas Dirkas buvo stiklo puošėjas, glazūruotojas. Utrechto tapytojų gildijos įrašuose minima, kad Janas Botas 1634 – 1636 m. mokėsi pas neįvardintą gildijos dailininką. Gali būti, kad tai buvo Abrahamas Blumartas (1564–1651), su kuriuo Jano vyresnis brolis Andrisas Botas mokėsi anksčiau. Janas apie 1635 m. išvyko į Italiją, kur prisijungė prie 1633 m. išvykusio brolio Andriso. Romos Šv. Luko akademijos įrašuose jis paminėtas 1638 m. birželio 12 d. 1639 ir 1641 m. jis minimas gyvenęs su broliu Via Vittoria gatvėje, populiariame užsienio menininkų kvartale. 1640 m. Janas Botas gavo užsakymą paveikslams, kurie turėjo dekoruoti Ispanijos karaliaus Pilypo IV *Buen Retiro* rūmus Madride. Kartu užsakyme dalyvavo kiti dailininkai: Klodas Lorenas, Nikola Pusenas, Gaspard Dughet ir Herman van Swanevelt. 1641 m. Janas Botas tikriausiai šiuo užsakymu nutapė 5 peizažus. Jie buvo įtakoti Klodo Loreno, bei Nyderlandų dailininkų Romoje: Pieter van Laer (1592–1642), Paul Bril (1554–1626) ir Poelenburch.

1642 m. Janas Botas grįžo į Utrechtą ir pradėjo dirbti savarankiškai. Pas jį mokėsi Hendrick Verschuuring (1627–1690). 1649 m. Janas Botas užėmė administracinį postą Utrechto Šv. Luko tapytojų gildijoje kartu su Jan Baptist Weenix (1621–1660/1661) ir Cornelis van Poelenburch (1594/1595–1667). Janas Botas nebeišvyko iš Utrechto, kur mirė ir buvo palaidotas 1652 m. rugpjūčio 9 d. *Buurkerk* bažnyčioje. Didžiąją jo kūrybos dalį sudaro italizuoti peizažai, su pietų Europos saulės šviesa, šiltais tonais ir keliomis keliautojų ar piemenų figūromis. Janas Botas bendradarbiavo su kitais Utrechto dailininkais tapydamas peizažus bendruose paveiksluose. Bendrai jo paveikslai yra tikslesni ir natūralesni, nei, pvz., Klodo Loreno. Janas Botas taip pat kūrė ofortus.   

## Darbų galerija

Vaizdas:Both, Jan - A Mountain Path - Google Art Project.jpg| „Kelias per kalnus“ (1645-50, Dalvičo paveikslų galerija, Londonas)
Vaizdas:Jan Both - Landscape with Resting Travellers and Oxcart - Google Art Project.jpg| „Peizažas su besiilsinčiais keliautojais ir asilų vežimu“ (apie 1645, Centrinis Utrechto muziejus, Utrechtas)
Vaizdas:Jan Both, 1634 - 1652 - Italiaans landschap met tekenaar - Google Art Project.jpg| „Itališkas peizažas su piešėju“ (apie 1650, Amsterdamo valstybinis muziejus)
Vaizdas:Both, Jan - An Italianate Landscape with Travelers on a Path - Museum of Fine Arts, Boston.jpg| „Itališkas peizažas su keliautojais“ (apie 1650, J. Paul Getty muziejus, Los Andželas)
Vaizdas:View of the Tiber in the Campagna LACMA 54.118.1.jpg| „Tibro vaizdas“ (ofortas)


## Šaltiniai

* Vašingtono dailės galerijos informacija
* Encyclopaedia Britannica
* wga.hu
Philips Koninck

**Filipsas** (ar **Filipas de**) **Koninkas** (, *Philip de Koninck* 1619 m. lapkričio 5 d., Amsterdamas, Nyderlandai – 1688 m. spalio 4 d., Amsterdamas) – XVII a. Nyderlandų tapytojas, pasižymėjęs panoraminiais, ypač plačiais peizažais.

## Biografija

Filipsas Koninkas gimė 1619 m. lapkričio 5 d. Amsterdame. Jis yra nutapęs portretų, žanrinių scenų ir istorinių paveikslų, tačiau dailės istorijoje visų pirma žinomas dėl plataus vaizdo panoraminių peizažų su aukštai parinktu žiūrovo matymo tašku. Šie peizažai daugiausiai vaizdavo įsivaizduotą Olandijos kraštovaizdį. Filipsas Koninkas apie 1637 m. tikriausiai mokėsi pas brolį Jakobą Roterdame. Ankstyviausi Koninko darbai datuojami 1639 m. Jis 1640 m. vedė Cornelia Furnerius, kuri buvo tapytojo Abraham Furnerius sesuo. Pasak Houbraken, Koninkas baigė dailės mokslus pas Rembrantą Amsterdame. 

Rembranto įtaka 1640–1650 m. Koninko dailės spalvų, linijų ir šviesos valdyme buvo akivaizdi. Koninką taip pat paveikė Hercules Segers dailė. Po 1650 m. Koninkas išvystė individualų tapybos stilių ir atsidėjo peizažams, kuriuose vaizdavo plačius panoraminius vaizdus iš aukšto žiūrovo perspektyvos taško. Įvairovės šiems paveikslams suteikia saulės apšviestų ir debesų šešėlių dengiamų kraštovaizdžio plotų žaismas. 1647 m. Koninkas vedė antrą kartą, Margaretha van Rijn. Jis turėjo sėkmingą laivų prekybos verslą tarp Amsterdamo ir Roterdamo. Komercinė sėkmė tikriausiai lėmė, kad maždaug nuo 1670 m. Koninkas nustojo tapyti, nors amžininkų jo dailė buvo vertinama aukštai. Filipsas Koninkas mirė 1688 m. spalio 4 d. Amsterdame. 

## Darbų galerija


Vaizdas:Vergezicht met hutten aan een weg Rijksmuseum SK-A-4133.jpeg| „Peizažas su kaimo namais prie kelio“ (1655, Amsterdamo valstybinis muziejus)
Vaizdas:De ingang van het bos Rijksmuseum SK-A-207.jpeg| „Miško kelio pradžia“ (Amsterdamo valstybinis muziejus)
Vaizdas:Philips Koninck - Dutch Panorama Landscape with a Distant View of Haarlem - Google Art Project.jpg| „Panoraminis peizažas su Harlemo miestu tolumoje“ (1654, Valstybinis Kopenhagos dailės muziejus)
Vaizdas:Rivierlandschap Rijksmuseum SK-A-206.jpeg| „Upės peizažas“ (1676, Amsterdamo valstybinis muziejus)


## Šaltiniai

* museothyssen.org
* Encyclopaedia Britannica
* wga.hu
Ema Prancūzė

**Ema Prancūzė** (; 894 m. – 934 m. lapkričio 2 d.) – Prancūzijos karalienė 923–934 metais, Vakarų Frankų karalystės karaliaus Raulio I žmona.

## Biografija

Ema gimė 894 metais ir buvo iš Robertjenų dinastijos. Ji buvo Vakarų Frankų karaliaus Roberto I ir jo antros žmonos Beatričės de Vermandua duktė, bet, galimai, ji gimė anksčiau – apie 892 metus ir buvo Roberto I nuo 1-os santuokos Adelės duktė. 921 metais ji ištekėjo už Burgundijos hercogo Raulio I, Burgundijos hercogo Ričardo I sūnaus, kuris 1923 metų liepos 13 d. Suasone, Švento Medaro sobore, buvo karūnuotas Prancūzijos karaliumi. Ema aktyviai dalyvavo politiniame gyvenime ir netgi vadovavo kariams. Ema mirė 934 metų lapkričio 2 d., padėjo savo vyrui sustabdyti keleto stambių vasalų sukilimus.

## Santuoka ir vaikai

* Vyras: (nuo 921 metų) **Raulis I** (apie 890–936 m. sausio 15 d.), Vakarų Frankų karalystės karalius 923–936 metais, Burgundijos hercogo Ričardo I ir Adelaidos, Aukštosios Burgundijos markgrafo Konrado II dukters, sūnus.
** **Liudvikas** (934–934)
Slavizmas

**Slavizmas** – kalbinė svetimybė, atsiradusi iš slavų kalbų. Lietuvių kalboje gana daug slavizmų, kilusių iš lenkų (polonizmai), rusų (rusicizmai), gudų (baltarusybės), ukrainiečių (ukrainietybės) kalbų. Slavizmais vadinami ne tik visiškai slaviški skoliniai ar barbarizmai, bet ir neslaviškos kilmės žodžiai (iš graikų, lotynų, germanų, iranėnų ir kt. kalbų), patekę į lietuvių kalbą per slavų kalbas.

Slavizmai visą laiką darė didelę įtaką lietuvių kalbai, kadangi Lietuvą supo Lenkija bei Rusija, ir įvairios technologinės, kultūrinės naujovės patekdavo per šias šalis. Slavizmų gausą lėmė ir intensyvūs polonizacijos bei rusifikacijos procesai.

Seniausi slavizmai į lietuvių kalbą pateko IX–XI a. iš rytų slavų kalbų: *muilas, smuikas, muitas, stiklas, turgus, šilkas, asilas, pipiras, katilas, ridikas, čerpė, kurtas, kumetis, pundas* ir kt. Daugiausia šie žodžiai pateko per prekybinius ryšius. Vėliau, ypač nuo XVI a., kai LDK plačiai vartota vadinamoji „LDK kanceliarinė kalba“, į lietuvių kalbą pateko daug baltarusybių, tarp jų – religinių, luominių sąvokų: *krikštas, pagonis, bažnyčia, bajoras, karalius, poteriai, dvaras* ir kt. Daug gudiškų skolinių pateko į pietų, pietryčių lietuvių tarmes (*karčema, kačerga, verba, šycka, smertis, abadas, akraičikas, kačeras, diečka* ir kt.).

Su Lietuvos krikštu (XIV a. pab. – XV a. pr.) į Lietuvą plūstelėjo polonizmai. Pradžioje jie reiškėsi bažnyčios, dvaro kalboje, bet netrukus paplito po visus luomus. Nuo XVIII a. lenkų kalba tapo ir pagrindine raštų kalba. Per lenkų kalbą į lietuvių kalbą pateko daug tarptautinių žodžių ir grynųjų polonizmų: *ponas, popierius, seimas, popiežius, dūšia, griekas, svietas, čiesas, pekla, pakūta, actas, agrastas, agurkas, mišios, kapitonas, cukrus, garstyčios, suknia* ir daug kt.

Rusicizmai į lietuvių kalbą skverbėsi carinės ir tarybinės okupacijų laikais.

Dėl slavų kalbų panašumo slavizmų kilmę ne visad lengva nustatyti. Prano Skardžiaus tyrimu, iš ~2950 senųjų slaviškų skolinių ~1500 yra polonizmai, ~760 baltarusybės, ~630 baltarusybės arba polonizmai, ~40 rusicizmai, ~20 bendri slavizmai.

Dabar dalis slavizmų, ypač senųjų, yra norminiai bendrinės kalbos žodžiai. Nemaža jų tebegyvuoja tarmėse. Kiti, ypač nauji slavizmai, gyvuoja kaip barbarizmai arba žargonas (pvz., *otkatas, kolchozas, sovietinis, liustra, fortka, parnikas, duchofkė, pravalas* ir kt.). Tiesa, pastaruoju metu slavistines barbarybes sparčiai keičia angliški barbarizmai (anglicizmai).

## Šaltiniai
Mikołaj Franciszek Rekosz

**Mikalojus Pranciškus Rekošas** (*Rekašius, Rekošius, Nikolajus Rekošas*) (rus. *Николай Рекошъ*; ) g. 1832 m. Virbalyje – m. 1911 m. balandžio 2 d. Kaune) – Kauno gubernijos fabrikantas, Kaune turėjęs „Minervos“ metalo liejyklą, žemvaldys, visuomenės ir politikos veikėjas. Palaidotas Virbalyje.

## Biografija
 
Fabrikantas Mikalojus Rekošas gyvenimą praleido Kaune. Čia gyvenę Rekošai priklausė Šv. Kryžiaus (Karmelitų) bažnyčios parapijai. Parapijos mirties metrikų knygoje išlikę žinių apie fabrikanto mirties priežastį. Įrašas byloja, kad Rekošas mirė Kaune 1911 m. balandžio 2 d. nuo plaučių uždegimo, o jo kūnas balandžio 5 d. traukiniu išvežtas į Virbalį. Palaidotas jo paties apie 1860 m. statytoje Rekošų šeimos koplyčioje Virbalio kapinėse.

M. Rekošas buvo baigęs mokslus užsienyje, tarnavo carinės Rusijos valdžios įstaigose, kelias kadencijas buvo miesto dūmos deputatu, dalyvavo labdaros organizacijų veikloje. Nuo 1864 m. valdė „Minervos“ fabriką, kuris pagal testamentą po fabrikanto mirties 1911 m. atiteko jo vyriausiajam sūnui Mikalojui Rekošui.

Be „Minervos“ Kaune, jam dar priklausė dvarai Suvalkų gubernijoje - netoli Virbalio: Patilčiai, Parausiai, Patviečiai (*Patwiecie-Nowy Dwór*), Zalesie bei 1896 m. įgyti Sūdavos ir Skambiabalio dvarai Vižainio apylinkėse (dabar Lenkija). 

### Šeima

Katalikų tikėjimo Rekošų (*Rekašių*) šeimos kilmė nėra visiškai aiški, greičiausiai tai iš nelegalios prekybos su Prūsija praturtėjusi lietuvių valstiečių šeima, vėliau susitapatinusi su panašiai skambančią pavardę turinčiais lenkų bajorais *Rokosz*  ir pradėjusi vartoti jų  herbą „Ostoja“.  XIX a. pr. – XX a. I p. kelios Rekošų šeimos kartos gyveno Virbalyje. Fabrikanto Mikalojaus Rekošo tėvas – **Pranciškus Mikalojus Rekošas** (1779–1869) buvo 1832–1862 m. Virbalio, vėliau Kybartų pašto ekspeditorius, nuo 1862 m. pakeitus pašto statusą į pasienio pašto įstaigą – pasienio pašto viršininkas; apdovanotas Prūsijos 4-os klasės Raudonojo erelio ordinu, buvo palivarko *Glichterowszczyzna* (ar *Glechstrowszczyzna*) šalia miestelio savininkas, motina – **Juliana Helena Ręczyńska** (apie 1814–1888). Šeimoje buvo 8 vaikai, visi gimę Virbalyje. Mikalojus Pranciškus (būsimasis „Minervos“ savininkas) buvo antras sūnus.

Fabrikantas M. Rekošas buvo vedęs du kartus. Su pirmąja žmona – **Antanina Petravičiūte** (*Antonina z Piotrowiczów Rekosz* ) (apie 1835–1863) susilaukė 4 vaikų (taip rašoma žmonos nekrologe), tačiau išgyveno tik vienas – vyriausiasis **Mikalojus Rekošas** (*Mikołaj Rekosz*) (1858 arba 1862–1938?), paveldėjęs „Minervą“; palaidotas Vižainyje (dabar Lenkija).

Iš antrosios santuokos su **Zofia Austutowicz Rekosz** (mirė prieš 1904 m.) buvo 2 sūnūs ir 3 dukterys (visos dukros buvo ištekėjusios): **Maria Lubomira Rekosz-Floryanowicz**, **Zenon Wincenty Rekosz** (- 1939), **Helena Anna Rekosz-Dowkontt** (1878–1956), **Tadeusz Norbert Rekosz** (1880–1943), **Zofia Rekosz-Labbé**.

Juozas Zabielavičius savo atsiminimų knygoje mini, kad dabartinę Birutės gatvę Virbalyje vietiniai žmonės vadindavę *Rekašio* vardu.

## Šaltiniai
Minerva (fabrikas)

„**Minerva**“ (*Špižo vario liejamoji ir mašinų dirbamoji dirbtuvė vardu „Minerva“*) – pirmoji Kaune ketaus liejinių įmonė, atsidariusi 1862 m., gaminusi žemės ūkio padargus ir įvairius dekoratyvius gaminius. Ji veikė netoli Volfas Engelman alaus daryklos ir „Sanitas“ fabriko, trikampiame sklype tarp Bažnyčios, Šiaulių ir Vytauto gatvių, maždaug dabartinėje Kauno autobusų stoties teritorijoje. Išlikusi fabriko kontora, projektuota rusų architekto Nikolajaus Andrejevo (1894 m.), kuri tarpukaryje buvo pritaikyta autobusų stočiai – dabar tai autobusų stoties senasis pastatas.

## Istorija

1862 m. įkurtas pirmasis metalo fabrikas „Minerva“. Tų metų spalio mėnesį bajoras Geidukevičius buvo gavęs Kauno gubernijos valdžios leidimą atidaryti ketaus liejimo įmonę. Jis fabriką valdė vos pora metų. Jau 1864 m. iš Geidukevičiaus fabriką nupirko Mikalojus Pranciškus Rekošas (*Mikołaj Franciszek Rekosz*, 1832–1911). 1864 m. pradėjo veikti panašaus profilio P. Cimermano įmonė Vilniuje.

Pirmaisiais gyvavimo metais „Minervos“ fabrike buvo 160 darbuotojų, 1864 m. buvo likę 60 (po 1863 m. sukilimo įvykių). Liejykla turėjo pasistačiusi reikiamus gamybinius ir administracinius pastatus, buvo įsigijusi garo mašiną lokomobilį, kasmet sunaudodavo apie 70–100 pūdų metalo. Taikantis prie ekonominių ir gyventojų poreikių, buvo liejami žemės ūkio, buities ir kiti reikmenys, įvairios mechaninės detalės, kryžiai, kapų tvorelės. Kaune dar veikė kitos ketaus liejyklos – G. Abramavičiaus fabrikas „Marsas“ (nuo 1869 m), Šmito fabrikas (nuo 1892 m.). 1900 m. pradėjus veikti Kauno centrinei elektrinei, jos veikloje aktyviai dalyvavo du stambiausieji Kauno mašinų gamybos ir metalo apdirbimo pramonės fabrikantai – M. Rekošas ir R. Tilmansas. 

„Minervos“ produkcija pelnė medalius 1865, 1866, 1875, 1876, 1879 m. parodose Rietave, Panevėžyje, Šiauliuose, garbės raštą Žemutiniame Naugarde (Rusija).

Pagal savininko M. Rekošo testamentą po jo mirties 1911 m. fabriką paveldėjo jo vyriausiasis sūnus Mikalojus Rekošas (bendravardis). Keičiantis valdžioms ir Lietuvai 1918 m. atkūrus nepriklausomybę, fabrikas ilgainiui nustojo veikęs. Rekošų šeimos medinis namas su mezoninu stovėjo dab. Vytauto pr. 28,30, 32 vietoje. Jo jau nebebuvo 1936 m. sklypo plane. Jaunesnysis M. Rekošas Kaune gyveno maždaug iki 1940 m.

## Literatūra
* Nijolė Lukšionytė-Tolvaišienė. *Gubernijos laikotarpis Kauno architektūroje (1843–1915)*. – Kaunas: VDU leidykla, 2001. – 178 p.: iliustr. – ISBN 9986-501-81-4

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mašinų ir prietaisų pramonė (Vle.lt)
Skurda

**Skurda** arba ***Skurdas*** () – XIII a. antros pusės sūduvių kunigaikštis. Pasižymėjo kovose prieš Kryžiuočius. Vadovavo jungtinėms jotvingių kariaunoms (kaip ir Skomantas, Gedetas). Priešinosi jau kitiems Sūduvos kunigaikščiams pasidavus. Nenorėdamas pasiduoti, 1283 m. su savo žmonėmis Skurda kirto į Nemuną ir pasitraukė į Lietuvą.

## Šaltiniai
Maišas

**Maišas** – sulenktas ir iš šonų susiūtas keturkampis audeklas, popierius ar kitkas biriems arba smulkiems daiktams laikyti. Maišas dažniausiai yra nestandus konteineris. Maišai yra seniai žinomas daiktas, senovėje dažniausiai gamintas iš žvėrių odos, kailių. Šiuo metu populiarūs plastmasiniai, medžiaginiai (dirbtinio pluošto, vilnonių ir kitų pan. medžiagų) maišeliai. Nepaisant jų paprastumo, maišai buvo vieni iš žmogaus vystymosi pagalbininkų, nes jie padeda rinkti birius produktus (uogos, grybai), laikyti maisto produktus bei transportuoti daiktus paprastai bei lengvai, nes juos patogu nešioti – pakanka tiesiog paimti maišą į rankas.

## Šaltiniai
Pryšmančių dvaras

**Pryšmančių dvaras** – dvaras, XIX a. pirmoje pusėje – XX a. stovėjęs Pryšmančiuose.

## Istorija
Dvarą Pryšmančių kaimo žemėse XIX a. pirmoje pusėje įkūrė Kretingos dvarininkai grafai Zubovai. Dvarą sudarė du ūkiniai padaliniai – Pryšmančių ir Platonavo palivarkai. Dvaro administracinis centras įsikūrė Pryšmančiuose, o sodybos pastatai iškilo abipus Kretingos–Palangos, o dalis – prie Pryšmančių–Liepynės kelio. Kuriant dvarą, kaimo sodybos buvo nugriautos, o teisę į nuomotą žemę praradę valstiečiai paversti kumečiais ir apgyvendinti prie dvaro centre pastatytuose kumetynuose. Pryšmančiai neteko dalies žemės, buvusios kairiajame Tenžės krante. Jas Kretingos dvaro valdytojai prijungė prie Kretingos kaimo žemėje įkurto palivarko, kurį kunigaikščio Platono Zubovo garbei pavadino Platonavu. 1841 m. Pryšmančių dvaro administratorius pulkininkas Zegerkrancas apsodino spygliuočių medžių mišku nedirbamas ir nederlingas Pryšmančių palivarko žemes, esančias paribyje su Virkštininkų kaimu. Taip atsirado Pryšmančių miškas. 1827 m. kaime buvo 26 katalikų kiemai. 1846 m. – 18 dūmų.

Dvaras XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje priklausė grafams Tiškevičiams. 1913 m. gegužės 16 d. dvaro kumečiai ir samdomi darbininkai bandė streikuoti. Pirmojo pasaulinio karo pradžioje grafui Aleksandrui Tiškevičiui su šeima pasitraukus į Rusiją, vokiečių okupacinė valdžia dvarą nusavino. Dvare pagaminta žemės ūkio produkcija, Pryšmančių miške iškirsta mediena buvo gabenama į Vokietiją.

Pryšmančių dvare 1920 m. gyveno 18 katalikų šeimų. o 1923 m. buvo 7 kiemai. Vykdant Lietuvos žemės reformą, 1926 m. dvaras buvo išparceliuotas. Jo žemes valstybė nusavino ir išdalino kovose dėl Lietuvos nepriklausomybės dalyvavusiems kariams savanoriams ir dvaro kumečiams, kurie atkūrė Pryšmančių kaimą. Dvaro centrą su 80 hektarų žemės valstybė grafui Aleksandrui Tiškevičiui išnuomavo, o vėliau atidavė kaip kompensaciją už kitas nusavintas žemes.

1940 m. vasarą į Pryšmančių dvarą gyventi persikėlė grafas Aleksandras Tiškevičius su sūnumi, Lietuvos kariuomenės atsargos karininku Kazimieru Tiškevičiumi ir dukra Imakulata. Tačiau evakuodami pasienio su Vokietija (Klaipėdos kraštu) zonos gyventojus, enkavedistai netrukus juos iškeldino į Židikus. Vokietijos okupacijos metu dvare įkurtas getas, kuriame 1941 m. naikinti Kretingos gyventojai, daugiausia žydai. Po karo Pryšmančių dvaras tapo Kretingos tarybinio ūkio skyriumi, o kaimo gyventojai buvo paversti žemės ūkio darbininkais. Vėliau Pryšmančiai tapo Vydmantų agroprekybinio tarybinio ūkio pagalbine gyvenviete.

## Šaltiniai
Skuodo tvenkinys

**Skuodo tvenkinys** arba ***Bartuvos tvenkinys*** – tvenkinys Skuodo rajone, Skuodo pietinėje dalyje. Susidaręs patvenkus Bartuvos upę 55,5 km nuo jos žiočių. Ilgis pietų-šiaurės-rytų kryptimi 4,15 km, plotis iki 0,48 km. Altitudė 23,7 m. Krantai aukštoki, daugiausia apaugę medžiais. Rytinėje pakrantėje stūkso keletas miškelių, auga sodai, kitose pakrantėse plyti dirbami laukai. Žemiau užtvankos įkurtas Skuodo miesto parkas.

Debitas:
* Upės: 3,12 m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: 109 m³/s

Užtvanka 500 m ilgio, 10 m pločio. Vandens pralaida – šachtinė. Tvenkinys įrengtas 1982 m. ir skirtas laukų drėkinimui. 2000 m. pastatyta 220 kW galios mažoji hidroelektrinė. Prie tvenkinio įsikūręs Skuodas, Kulai I, Kulai II, Puodkaliai. Pietuose stūkso Kubiliškės piliakalnis, už jo – Kubiliškės I tvenkinys. Šiaurvakarine pakrante eina kelias , tvenkinio vidurinę dalį skersai kerta kelias  ir Skuodo aplinkkelio tiltas.

## Šaltiniai
* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Gerberga Saksė

**Gerberga Saksė** (apie 913 m. –969 m. vasario 3 d. arba 984 m. gegužės 5 d.) – Prancūzijos karalienė nuo 939 iki 954 m. rugsėjo 10 d. santuokoje su Vakarų Frankų karalystės karaliumi Liudviku IV. Henriko I Paukštininko ir Matildos Vestfalės duktė, Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Otono I sesuo.

## Biografija

### Dinastijos tęsėja
Energinga ir protinga moteris – du kartus gelbėjo Karolingų dinastiją nuo pražūties: pirmą kartą – išplėšusi savo vyrą Liudviką IV iš normanų Hugo Didžiojo rankų, o antrą kartą – kada dėka tikslaus apskaičiavimo sugebėjo pastatyti savo jauną sūnų į sostą vadovaujant Frankų hercogui Hugo ir Kiolno arkivyskupui Bruno Didžiajam.

### Pamaldumas
Po karaliaus Liudviko IV mirties 954 metų rugsėjo 10 d. Gerberga tapo vienuole ir tarnavo kaip abatė katedroje, Lano mieste.
Nė vienas Lotario raštas bažnyčių naudai nebuvo duotas be jos patarimo, greičiau, įsakymo.

### Palaidojimo vieta
Gerberga palaidota Švento Remigijaus bažnyčioje.

### Šeima ir vaikai
Pirmas vyras (nuo 929): Lotaringijos hercogas Gizelbertas. Turėjo 4 vaikus:
* Gerberga (apie 925–978). Ištekėjo už Grafo de Vermandua Alberto I.
* Alberada (g. apie 930).
* Henrikas (apie 932 – apie 944).
* Viltruda (apie 937 – apie 944), Bavarijos hercogienė. Ištekėjo už Bavarijos hercogo Bertoldo.

Antras vyras (nuo 939): Liudvikas Vakarų Frankų karalius. Turėjo 8 vaikus:
* Lotaris (941–986), Prancūzijos karalius nuo 954 metų. Vedęs nuo 966 m. Emą Italę, Italijos karaliaus Lotario II dukterį.
* Matilda (apie 943–992 m. sausio 27 d.). Nuo 964 metų Burgundijos karaliaus Konrado I žmona.
* Childegarda (g. apie 944).
* Karlomanas (g. apie 945–953).
* Liudvikas (g. apie 948–954).
* Karolis I (953 – apie 993), Žemutinės Lotaringijos hercogas.
* Aklberada (g. iki 953).
* Henrikas (g. iki 953–953).

## Literatūra
* Лот Фердинанд. Последние Каролинги = Les Derniers Carolingiens. – СПб: Евразия, 2001. – С. 62-63. – ISBN 5-8071-0077-8.
Balthasar van der Ast

**Baltazaras van der Astas** (, 1593 ar 1594 m., Midelburgas, Nyderlandai – 1657 m., Delftas) – XVII a. Nyderlandų tapytojas, natiurmortų kūrėjas.

## Biografija
Baltazaras van der Astas gimė 1593 ar 1594 m. Midelburge. Po tėvo, turtingo pirklio, mirties 1609 m. Van der Astas prisijungė prie sesers Marijos, kuri buvo ištekėjusi už natiurmortų tapytojo Ambrosius Bosschaert Vyresniojo (1573–1621), šeimos. Ambrosius Bosschaert Vyresnysis tikriausiai apmokė Van der Astą. 1615 m. šeima persikėlė į Bergen-op-Zomą ir 1616 m. − į Utrechtą. Van der Astas tikriausiai keliavo su jais. Utrechte jis paminėtas 1619 m. ir gyveno mieste iki 1632 m. Utrechto laikotarpiu žinomi pirmieji Van der Asto paveikslai. Jis tapo geru Roelandt Savery draugu, abu dailininkus vienijo bendros gėlių ir gyvūnų temos.

1632 m. Baltazaras van der Astas persikėlė į Delftą, kur birželio 22 d. užsiregistravo vietos tapytojų gildijoje. 1633 m. jis priėmė Delfto pilietybę ir vedė Margrieta Jansdr. van Beuren. Delfte Van der Astas gyveno iki mirties 1657 m. gruodžio mėn. Palaidotas *Oude Kerk* bažnyčioje. Dailininkas susilaukė dviejų vaikų. Kūrybinio kelio pradžioje Van der Astas buvo paveiktas Ambrosius Bosschaert Vyresniojo simetriškų natiurmortų kompozicijų, vėliau jį paveikė Roelandt Savery − Van der Asto spalvų tonai tapo švelnesni, labiau atmosferiški, kompozicijas paįvairino vabzdžiai ir maži gyvūnai. Jo dailės įtakos pėdsakų galima atsekti Jan van Kessel ir Adriaen Coorte kūryboje.

## Darbų galerija

Vaizdas:Fruit still life with shells.jpg| „Vaisių natiurmortas su moliuskų kriauklėmis“ (1620, Mauricheisas, Haga)
Vaizdas:Balthasar van der Ast - Still Life of Flowers in a Glass Vase - Google Art Project.jpg| „Gėlės stiklinėje vazoje“ (1624, Hiustono vaizduojamojo meno muziejus, Hiustonas)
Vaizdas:Balthasar van der Ast - Flower Still-Life with Shell and Insects - WGA1041.jpg| „Gėlių natiurmortas su kriauklėmis ir vabzdžiais“ (1628, Thyssen-Bornemisza muziejus, Madridas)
Vaizdas:Still Life of Flowers, Fruit, Shells, and Insects by Balthasar van der Ast-BMA.jpg| „Natiurmortas su gėlėmis, vaisiais, kriauklėmis ir vabzdžiais“ (apie 1629, Birmingemo dailės muziejus, Birmingemas)
Vaizdas:Balthasar van der Ast - Plate with Fruits and Shells - WGA1043.jpg| „Lėkštė su vaisiais ir kriauklėmis“ (1630, Ermitažas, Sankt Peterburgas)


## Šaltiniai

* Arthur K. Wheelock Jr., April 24, 2014 
* museothyssen.org
* wga.hu
* essentialvermeer.com
Noriu saldainiuko

**Noriu saldainiuko** () – 2007 m. JAV sukurta komedija.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Tom Riley – Džo Klarkas
* Tom Burke – Džonas Baglis
* Carmen Electra – Kendė Fivers
* Eddie Marsan – Dugas Peris
* Michelle Ryan – Lila Ovens

## Turinys

Džonas ir Džo – du universitete studijuojantys draugai, svajojantys sukurti savo pilnametražinį filmą. Tai turėtų būti melodrama ir vaikinams reikia tik vieno – „parduoti“ scenarijų kokiai nors kino kompanijai, kuri sutiktų juostą finansuoti. Po keleto nepavykusių bandymų jie užsuka į nedidelę studiją, kurioje juos ne tik išklauso, bet ir pasiūlo sutartį. Vaikinai tik vėliau suvokia atsidūrę pornografiją kuriančioje kompanijoje, tačiau vis dėlto tai šansas sukurti savo pačių filmą. Tiesa, kompanija iškelia sąlygą – pagrindinį vaidmenį jame turi atlikti populiariausia pornografijos aktorė amerikietė Kendė Fivers, neseniai pareiškusi, kad pasitraukia iš šio verslo. Vaikinams reikia bet kokia kaina rasti Kendę ir įkalbėti ją filmuotis jų juostoje, nes filmą finansuojantys mafijozai, jei sąlygos nebus įgyvendintos, pradeda grasinti susidorojimu...
Jan Davidsz. de Heem

**Janas Davidsas de Hemas** (, 1606 m., Utrechtas, Nyderlandai – 1684 m. balandžio 26 d., Antverpenas) – XVII a. Nyderlandų tapytojas, vienas žymiausių olandų natiurmortų kūrėjų.

## Biografija
Janas Davidsas (Davidsonas) de Hemas gimė 1606 m. Utrechte katalikų šeimoje. 1626 m. jis persikėlė į Leideną, kur vedė pirmąją žmoną Aletta van Weede, kilusią iš Utrechto. 1635 m. De Hemas persikėlė į Antverpeną ir įstojo į vietos Šv. Luko vardo tapytojų gildiją. 1642 m. mirė pirmoji žmona ir 1643 m. De Hemas vedė Anna Ruckers iš Antverpeno. Didesniąją dalį gyvenimo De Hemas praleido Utrechte. 1649 m. jis gyveno Utrechte ir vėl 1667 – 1672 m. laikotarpyje buvojo gimtajame mieste. 1669 m. jis įstojo į Utrechto tapytojų gildiją. 1672 m. prasidėjus prancūzų invazijai į Nyderlandus De Hemas grįžo į Antverpeną, kur mirė 1684 m. balandžio 26 d.

Keletas De Hemo ankstyvųjų darbų panašūs į Utrechto natiurmortų tapytojo Balthasar van der Ast (1593/1594–1657), kuris galbūt jį apmokino dailės. Gyvendamas Leidene De Hemas tapė tonalius natiurmortus su *[[vanitas]]* temos elementais: knygomis, raštais, muzikiniais instrumentais, kaukolėmis. Šie bruožai atliepia Leideno dailininkų David Bailly (1584–1657) ir Harmen Steenwijck (1612–po 1656) kūrybą. Po De Hemo atvykimo į Antverpeną jį paveikė Daniel Seghers (1590–1661). De Hemo kompozicijos tapo kruopščiau suplanuotos, vaizduojamos gėlių girliandos ir puokštės, vaisių krepšiai ir kiti objektai, galintys sukurti iliuzinius šviesos efektus: indai, vabzdžiai, auksas ir sidabras, už kuriuos De Hemas buvo aukštai vertinamas amžininkų. Dailininkas bendradarbiavo su kitais tapytojais. Tarp Hemo mokinių: Abraham Mignon (1640–1679), Cerstiaen Luyckx (1623–po 1674) ir Joris van Son (1623–1667). Jo sūnus Davidas Jansas tapo tapytoju.

## Darbų galerija

Vaizdas:Jan Davidszoon de Heem - Still-Life of Books.JPG| „Knygų natiurmortas“ (1628, Mauricheisas, Haga)
Vaizdas:Jan Davidsz. de Heem - Flower Still-life with Crucifix and Skull - WGA11259.jpg| „Natiurmortas su krucifiksu ir kaukole“ (1630-1640, Senoji pinakoteka, Miunchenas)
Vaizdas:Heem, Jan Davidsz. de - A Richly Laid Table with Parrots - c. 1650.jpg| „Vaišių stalas su papūga“ (apie 1650, Dailės akademija, Viena)
Vaizdas:Jan Davidsz de Heem 005.jpg| „Natiurmortas su kumpiu, vėžiu ir vaisiais“ (apie 1653, Boijmans Van Beuningen muziejus, Roterdamas)
Vaizdas:Jan Davidsz de Heem 002.jpg| „Gėlių vaza“ (apie 1666, Nacionalinė Vašingtono dailės galerija)
Vaizdas:Mesa (Jan Davidsz. de Heem).jpg| „Stalo natiurmortas“ (Prado muziejus, Madridas)


## Šaltiniai

* Hemas Encyclopaedia Britannica tinklalapyje
* Arthur K. Wheelock Jr., April 24, 2014 
* Hemas wga.hu tinklalapyje
* essentialvermeer.com
Rachel Ruysch

**Rašelė Reiš** (Roiš, , 1664 m. birželio 3 d.(?), Haga, Nyderlandai – 1750 m. rugpjūčio 8 d., Amsterdamas) – XVII a. pb – XVIII a. pirmos pusės Nyderlandų gėlių natiurmortų tapytoja.

## Biografija
Rašelė Reiš gimė Hagoje. Pakrikštyta 1664 m. birželio 3 d. Jos tėvas Frederik Ruysch buvo žymus to meto anatomikas ir botanikas, senelis − garsus architektas. Po trejų metų šeima persikėlė į Amsterdamą, kur tėvas gavo profesoriaus postą. Tikriausiai dėl tėvo Reiš įgavo polinkį egzotinių gėlių vaizdavimui, tiksliam detalių piešimui. Nuo 15 metų Rašelę Reiš apmokė tapybos žymus natiurmortų kūrėjas iš Delfto Vilemas van Alstas. Reiš daugiausiai specializavosi gėlių natiurmortuose. Po vedybų su portretistu Juriaen Pool, Reiš 1693 m. persikėlė į Hagą, kur 1701 m. su vyru įstojo į Hagos tapytojų gildiją. Reiš natiurmortai susilaukė didelio populiarumo. 

1708−1716 m. Reiš gyveno Diuseldorfe ir dirbo elektoriui palatinui Johann Wilhelm von der Pfalz. Elektorius pasiuntė Toskanos didžiajam hercogui Kozimui III de Medičiui Reiš „Natiurmortą su vaisiais, gėlėmis ir vabzdžiais“ į Florenciją. Šis paveikslas buvo pakabintas Uficiuose 1753 m. ir tapo vienu žinomiausių Reiš kūrinių. Po elektoriaus palatino mirties 1716 m. Reiš grįžo į Olandiją. Jos kūrybinė karjera neturėjo nuosmukių apie 60 metų. Rašelė Reiš susilaukė 10 vaikų. Mirė 1750 m. rugpjūčio 8 d. Amsterdame. Jos natiurmortai tapyti tamsiame fone, panašiai kaip Vilemo van Alsto. Naujesnės kartos tapytojas Janas van Heisumas pradėjo naudoti šviesų foną.

## Darbų galerija


Vaizdas:Rachel Ruysch - Vase with Flowers - 1700 - Mauritshuis 151.jpg| „Gėlės vazoje“ (1700, Mauricheisas, Haga)
Vaizdas:Rachel Ruysch - Basket of Flowers - WGA20551.jpg| „Gėlių krepšys“ (1711, Uficių galerija, Florencija)
Vaizdas:Rachel Ruysch - Bouquet of Flowers - 1715 - Pinakothek 878.jpg| „Gėlių vaza“ (1715, Senoji pinakoteka, Miunchenas)
Vaizdas:Still Life with Flowers on a Marble Tabletop 1716 Rachel Ruysch.jpg| „Gėlių natiurmortas ant marmurinio padėklo“ (1716, Amsterdamo valstybinis muziejus)
Vaizdas:RRuysch.jpg| „Natiurmortas su gėlių puokšte ir slyvomis“ (Belgijos karališkieji dailės muziejai, Briuselis)


## Šaltiniai

* Encyclopaedia Britannica
* wga.hu
* essentialvermeer.com
* nmwa.org
Adelaida Akvitanietė

**Adelė** arba **Adelaida Akvitanietė** (, taip pat *Adelaida de Puatje*, tarp 945 m. ir 952–1004 m.) – Prancūzijos karalienė 987–996 m.

## Biografija

Adelaida buvo Akvitanijos hercogo ir Puatje grafo Giljomo III ir Adelės Normandės, Normandijos hercogo Roberto I dukters, duktė. Tėvas naudojo ją kaip įkaitę dėl paliaubų su Hugo Kapetu, nors tas, skirtingai nuo savo tėvo Hogo Didžiojo, niekada nebandė užkariauti Akvitanijos, ir 968 metais Adelaida ištekėjo už Hugo Kapeto, busimo Prancūzijos karaliaus ir Kapetingų dinastijos pradininko. Nuo tos santuokos gimė trys vaikai:

* Gizela (apie 969 – apie 1000); vyras: Pontje grafas ir pirmas Abevilio senjoras Hugo I de Pontje
* Robertas II (972–1031), Prancūzijos karalius, Hugo Kapeto įpėdinis.
* Gedviga (Edviga) (apie 974 – po 1013); vyras: Genegau (Eno) grafas Renje IV
Blame It All on My Roots: Five Decades of Influences

**Blame It All on My Roots: Five Decades of Influences** – amerikiečių kantri atlikėjo Garth Brooks dainų rinkinys, išleistas 2013 m. lapkričio 28 d. Rinkinį sudaro šeši diskai, kuriuose yra 77 dainos – keturi diskai yra atlikėjo atliekami koveriai, o kiti du – perleistas geriausių dainų rinkinys „The Ultimate Hits“. Taip pat buvo pridėti 33 vaizdo klipai bei pilnas koncertas Las Vegase. Allbumas debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Midnight Memories

**Midnight Memories** – trečiasis studijinis britų–airių grupės „One Direction“ albumas, išleistas 2013 m. lapkričio 25 d. Albumas susilaukė nevienodų kritikų nuomonių, taip pat debiutavo pirmojoje JAV „Billboard 200“ reitingo vietoje, kurioje išbuvo savaitę. Albumas tapo geriausiai parduodamu 2013 m. albumu, kadangi buvo parduota virš keturių milijonų kopijų visame pasaulyje.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Bukantau

**Bukantau** () – žemakalnis atlikuonis–kalvagūbris vidurio Uzbekistane, Kyzylkumų dykumos šiaurėje, Navojo vilajete. Aukštis iki 764 m (Irliro k.). Sudarytas iš kristalinių skalūnų, klinčių, granito. Papėdėje yra šaltinių. Būdinga dykumų augmenija.

## Šaltiniai
Nicolaes Maes

**Nikolas Masas** (, 1634 m., Dordrechtas, Nyderlandai – 1693 m. lapkričio 24 d., Amsterdamas) – XVII a. Nyderlandų žanrinių scenų tapytojas ir portretistas.

## Biografija
Nikolas Masas gimė 1634 m. Dordrechte. Jo tėvas buvo pasiturintis muilo gamintojas ir pirklys. Iš pradžių Masas mokėsi gimtajame mieste piešti ir dailininko mokslus užbaigė apie 1650 m. atvykęs į Amsterdamą pas Rembrantą. Rembranto įtaka Maso kūryboje pasireiškia chiaroscuro valdyme ir temų parinkime. Pavyzdžiui, paveiksle „Besimeldžianti sena moteris“. 1653 m. Masas grįžo į Dordrechtą, kur vedė našlę Adriana Browers ir gyveno mieste iki 1673 m. Nikolas Masas susilaukė trijų vaikų (vienas mirė vaikystėje). Nikolo Maso produktyviausias kūrybinis laikotarpis datuojamas apie 1656 m., kai jis vietoje ankstyvųjų pamėgtų žanrinių scenų pradėjo labiau tapyti portretus. 

Po 1660 m. Rembranto įtaką Maso kūryboje pradėjo persverti flamandų dailės įtaka (Antonis van Deikas), rudus tonus šešėliuose pradėjo keisti šaltesni pilki ir juodi. Gali būti, kad apie šio dešimtmečio vidurį Masas lankėsi Antverpene, Flandrijoje. Pasak Houbraken, stiliaus pasikeitimą lėmė jaunų damų užsakovių skonis. Vėlyvieji Maso portretai taip skiriasi nuo ankstyvųjų žanrinių scenų, kad esą sunku patikėti, kad paveikslus tapė tas pats dailininkas. Buvo atsiradusi legenda apie kitą „Masą iš Briuselio“. Dailininkas netgi ženkliai pakeitė savo parašą ant paveikslų. Nuo 1673 m. iki mirties 1693 m. lapkričio 24 d. Nikolas Masas gyveno Amsterdame. Maso interjero scenų vaizdavimas atviro kambario erdve, o ne uždaro trijų sienų kambario, padarė įtakos Jan Vermeer ir Pieter de Hooch dailei. Jo pasekėjais buvo Reinier Covijn ir Cornelis Bisschop. 

Garsesniais Nikolo Maso paveikslais minimi: „Moteris lange“, „Besimeldžianti sena moteris“ (abu Amsterdamo valstybiniame muziejuje), „Neklaužada berniukas būgnininkas“ (Thyssen-Bornemisza muziejus), „Užmigusi tarnaitė“ (Londono nacionalinė galerija), visi sukurti apie 1654−1656 metus. Vėlyvuoju laikotarpiu Masas sukūrė Amsterdamo chirurgų gildijos vyresniųjų grupinį portretą pagal Franso Halso ir Rembranto tradiciją.

## Darbų galerija

Vaizdas:Nicolaes Maes - Meisje aan het venster, bekend als 'De peinzende' - Google Art Project.jpg| „Moteris lange“ (apie 1654, Amsterdamo valstybinis muziejus)
Vaizdas:Nicolaes Maes - The Naughty Drummer Boy - WGA13816.jpg| „Neklaužada berniukas būgnininkas“ (apie 1655, Thyssen-Bornemisza muziejus, Madridas)
Vaizdas:Nicolaes Maes - The Idle Servant - WGA13818.jpg| „Užmigusi tarnaitė“ (apie 1655, Londono nacionalinė galerija)
Vaizdas:Nicolaes Maes - Oude vrouw in gebed.jpg| „Besimeldžianti sena moteris“ (apie 1656, Amsterdamo valstybinis muziejus)
Vaizdas:Nicolaes Maes - Portrait of a Young Woman - WGA13825.jpg| „Jaunos moters portretas“ (1678, Ermitažas, Sankt Peterburgas)
Vaizdas:SB 2541-Madalena de la Court (1662-1712).jpg| „Madalena de la Court portretas“ (1682, Amsterdamo muziejus)


## Šaltiniai

* Arthur K. Wheelock Jr., April 24, 2014 
* Encyclopaedia Britannica
* museothyssen.org
* wga.hu
* essentialvermeer.com
Grūdų trintuvė

**Grūdų trintuvė** – senovinis įrankis, skirtas smulkinti (malti) grūdams: ant apatinio akmens paviršiaus beriami grūdai, o apvaliu ar ovaliu trintuvu jie būdavo trinami. Pradėtos žmonių naudoti vėlyvajame paleolite kaip Senajame, taip ir Naujajame pasaulyje. Nuo neolito tampa visuotinai priimtinu buities įrankiu. 

Trintuvės padaromos iš kietųjų akmenų: granito, bazalto, smiltainio ir kt. Apatinis akmuo (trintuvės pagrindas) gali būti įvairios formos. Jo įlenktas ar geldos formos profilis paprastai susiformuodavo nuo ilgalaikio grūdų trynimo. Kai kuriose kultūrose trintuvės būdavo padaromos jau įlenktos. Tokios pasitaiko Centrinėje Amerikoje – meniškai apdirbtos *metate*. Gilesnę įlenktą formą jos įgaudavo malant su ilgu trintuvu, geldos formą – su nedideliu. Nedidelės kilnojamos grūdų trintuvės paprastai buvo elipsės formos paviršiais. Apatinis akmuo buvo tvirtas, ilgaamžis, ilgai nesusidėvintis. „Viršutinė“ grūdų smulkinimo įrankio dalis – trintuvas – buvo įvairių formų, bet patogus suimti ranka. Trintuvas – dažniausiai pailgas, kiek įdubusia vidurine dalimi ir platėjantis galuose. Tose kultūrose, kuriose daugiausiai buvo smulkinamos laukinių augalų sėklos, riešutai, vaisiai, buvo naudojami ir mažiau tvirti, gana korėti akmenys. 

## Lietuvoje

Grūdų trintuvės, arba trinamosios girnos, buvo naudojamos iki atsirandant sukamosioms girnoms. Trintuvių apatiniai akmenys buvo netaisyklingos formos, su lengvai įdubusiu paviršiumi. Tokių trinamųjų girnų bei trintuvų Lietuvos teritorijoje rasta jau vėlyvojo neolito gyvenvietėse. Tačiau vis labiau šie įrankiai ėmė plisti senojo geležies amžiaus pradžioje. Naudojamasi jais buvo visą I tūkstantmetį, kol palaipsniui pakeitė sukamosios girnos.  

Archajišką grūdų malimo būdą – trynimą grūdų trintuvėje galima pažinti Kernavės kultūrinio rezervato, kitų muziejų rengiamose gyvosios archeologijos edukacinėse programose. 


GrindingStoneZihua.JPG|Trintuvė iš Meksikos
Mealing stone and mano.jpg|Trintuvė iš Kaukazo
Molino piedra-2009.jpg|Trintuvė iš Iberijos 
Grinding stone.jpg|Indiška trintuvė
Metate mano corn NPS.jpg|Mezoamerikietiškos kultūros trintuvė (*metate*)


## Šaltiniai