open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Angina

**Angina** () arba **ūminis tonzilitas** () – infekcinė viso organizmo liga, dažniausiai pasireiškianti gomurio migdolų ūminiu uždegimu, kurį paprastai sukelia streptokokai arba stafilokokai, rečiau – kiti mikroorganizmai. Angina taip pat vadinama lėtinio tonzilito paūmėjimu.

Tai gali būti ir kitų infekcinių ligų (skarlatinos, tymų) vienas iš simptomų. Sergama peršalus, kai susilpnėja imunitetas, ypač dažnai serga vaikai. Angina skirstoma į keturias pagrindines formas:

* Katarinė – lengviausia ligos forma, ligonis karščiuoja, jam skauda ryjant, o uždegimas apima tik ryklės gleivinę.
* Folikulinė – uždegimas pasiekia gilesnius gomurio migdolų audinius, jų paviršiuje matyti pūlių prisipildžiusios pūslelės.
* Lakūninė – ligonis pradeda stipriai karščiuoti, jo kūno temperatūra pakyla iki 40 °C, gelia kaulus, sąnarius, skauda galvą.
* Flegmoninė – ligoniui labai skauda gerklę, ligonis negali išsižioti, ryklės gleivinė parausta ir patinsta, joje susiformuoja pūlinys.

Neretai pasitaiko anginos komplikacijų (širdies, inkstų ligų). Kad neužsikrėstų aplinkiniai, nuo jų sergantįjį reikia kiek įmanoma izoliuoti.

Angina žinoma nuo seniausių laikų bei aprašyta Hipokrato (V–IV a. pr. m. e.) ir Kelso (II a.) veikaluose. Avicenos veikaluose minima intubacija ir tracheotomija dėl asfiksijos esant anginai.

## Šaltiniai
Akas (Japonija)

**Akas** () – miestas Japonijoje, Honšiū salos vakaruose, Hiogo prefektūroje, 32 km į vakarus nuo Himedžio, prie Vidinės Japonijos jūros. Praeina Osakos–Okajamos geležinkelis ir plentas. Didelis chemijos ir plieno pramonės centras. Yra XVII a. Ako pilis. Akas garsėja Kabuki teatro spektakliais apie samurajus su kardų kautynių epizodais. Kasmet gruodžio mėnesį vyksta Ako samurajų šventė.

## Istorija
Hejano laikotarpiu Akas garsėjo kaip Hejankijo (Kioto) kurtizanių pajūrio kurortas. XVII a. miestą užvaldė Ikedų klanas ir pastatė pilį. Iki XX a. pr. daugiausia plėtota druskos gavyba ir tekstilės pramonė, tačiau vėliau dėl chemijos ir plieno pramonės Akas tapo vienu užterščiausių Japonijos miestų.

## Šaltiniai
Akas (reikšmės)

**Akas** gali reikšti:
* Akas (*Akko*), Akrė – miestas Izraelyje;
* Akas (*Akō*) – miestas Japonijoje;
* Akas (*Akō*) – buvęs japoniškas Sachalino Aleksandrovsko (Rusija) pavadinimas;
* Akas (*Akko*) – miestas Nigerijoje;
* Akas (*Ako*) – miestas Kamerūne;
* Akas (*Aco*) – miestelis Peru;
* Akas (*Ak*) – keletas kaimų Irane;
* Akas – Salaspilio lyvių vadas.
Alameinas

**Alameinas** arba **al Alameinas** () – miestas šiaurės vakarų Egipte, Matruho muchafazoje, Viduržemio jūros pakrantėje, apie 100 km į vakarus nuo Aleksandrijos. Iš pietų miestą juosia Kataros įduba. Praeina Aleksandrijos–Salumo geležinkelis ir Aleksandrijos–Bengazio plentas. Yra tarptautinis oro uostas. Miestas vystosi kaip pajūrio kurortas.

Įrengta daug memorialų ir kapinių al Alameino mūšiams atminti. Veikia karo muziejus.

## Istorija
Romėnų laikais čia buvo Antifrajų miestas (, ).

Alameine II pasaulio karo metu, 1942 m., vyko du dideli mūšiai. Britams patyrus skaudžius pralaimėjimus Šiaurės Afrikoje nuo Italijos pajėgų, vokiečiai, vadovaujami Ervino Romelio nusprendė iš Libijos žygiuoti į rytus ir užimti Sueco kanalą. Britams Ašies pajėgų veržimąsi pavyko sustabdyti ties Alameinu. Po birželį–liepą vykusių mūšių padaryta pertrauka, britams vadovauti ėmė Bernardas L. Montgomeris ir Haroldas Aleksanderis. Nuo rugpjūčio ir lapkričio vykusių kovų metu britams pavyko išstumti Ašies pajėgas iš Egipto. Šiuose mūšiuose žuvo keliolika tūkstančių karių, dideli plotai apie Alameiną liko užminuoti.

## Šaltiniai
Alamida

**Alamida** arba **Alameda** () – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Kalifornijoje, San Fransisko įlankos rytiniame krante, San Fransisko aglomeracijoje. Alamida įsikūrusi 11 km ilgio ir 1,6 km pločio saloje priešais Oklandą (su juo jungia per Oklando užutėkį nutiesti tiltai ir tuneliai). Prekybos ir jachtų uostas. Paplūdimiai, poilsiavietė. Alkoholinių gėrimų gamyba. Aukštųjų technologijų pramonė (Alamida dar vadinama „Silicio sala“ su aliuzija į Silicio slėnį). II pasaulinio karo lėktuvnešyje „USS Hornet“ (nuo 1991 m. – nacionalinis paminklas) įrengtas plaukiojantis muziejus.

2020 m. 41,1 % miesto gyventojų buvo baltieji, 32,1 % – azijiečiai, 12,1 % – lotynoamerikiečiai, 7,8 % – mišrios kilmės, 5,6 % – afroamerikiečiai.

## Istorija
Alameda pradėjo kurtis 1850 m. Pavadinimas ispanų kalba reiškia „tuopų alėja“. Gyvenvietė augo pradėjus kursuoti keltui į San Fransiską, įkūrus elektrinę ir pastačius geležinkelio tiltų gamyklą. Nuo 1854 m. miestelis, nuo 1884 m. – miestas. 1902 m. iškastas laivybinis kanalas, atkirtęs Alamidos pusiasalį nuo žemyno. Suklestėjo laivų statybos, plieno, medienos pramonė, uoste bazavosi kroviniai ir žvejybiniai laivai. 1940–1997 m. Alamidoje veikė karinio jūrų laivyno aviacijos bazė.

## Šaltiniai
Pleinsas (Džordžija)

**Pleinsas** () – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Džordžijoje, Samterio apygardoje. Įsikūręs valstijos pietvakarinėje dalyje, 16 km į vakarus nuo Amerikuso. 573 gyventojai (2020 m. JAV gyventojų surašymo duomenys). Buvusio JAV prezidento Džimio Karterio ir jo žmonos Rozalin gimtasis miestas. Auginami kukurūzai, medvilnė, žemės riešutai, sojų pupelės, vystomas turizmas. Džimio Karterio nacionalinis istorinis parkas.

## Istorija
Prieš europiečių atkeliavimą vietovėje gyveno krikai.

1885 m. nutiesus geležinkelį, trys gyvenvietės: Lebanonas, Magnolia Springsas ir Pleins of Dura susijungė į vieną. Vietos verslininkų prašymu, šios gyvenvietės pavadinimas iš „Plains of Dura“ sutrumpintas į „Plains“ (). Miesto teisės suteiktos 1896 m.

Miestas buvo mažai žinomas iki kol Džimis Karteris, Pleinso vietinis gyventojas, 1971 m. tapo Džordžijos gubernatoriumi. Nuo 1977 iki 1981 m. jis ėjo JAV prezidento pareigas. 1976 m. JAV prezidento rinkimų metu ir daug metų po jų, Pleinsą aplankydavo iki 10 000 žmonių per dieną.

## Gyventojai
2020 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 53,58 % afroamerikiečių, 41,71 % baltųjų, 3,14 % lotynoamerikiečių, 0,87 % mišrios rasės, 0,52 % azijiečių, 0,17 % indėnų kilmės gyventojų.


PlainsGaStores.jpg|Pagrindinė gatvė
17 02 044 carter.jpg|Lankytojų centras ir muziejus, buvusi Džimio Karterio mokykla
Giant sized smiling peanut, looking north - Smiling Peanut, South Side of Highway 49, Plains, Sumter County, GA HABS GA,131-PLAIN.V,2-1 (CT).tif|Statula „*Jimmy Carter Peanut Statue*“


## Šaltiniai
Klaipėdos poilsio parkas

**Klaipėdos poilsio parkas** (įkurtas kaip **Klaipėdos kultūros ir poilsio parkas**) – parkas Klaipėdoje, greta
Pušyno ir H. Manto gatvių (šiaurėje plyti miškas). Parko pakraštyje yra vokiečių karių kapinės.

## Istorija
Klaipėdos miesto vykdomasis komitetas 1949 m. lapkričio 15 d. priėmė sprendimą „Dėl miesto kultūros ir poilsio parko atidarymo“. Nuo lapkričio 1 d., t. y. atgaline data, pradėti parko kūrimo darbus 20 ha plote, „miesto stadiono rajone” (nurodant, kad visus darbus privalu baigti iki 1950 m. gegužės 1 d.), pavesta Kultūrinio švietimo skyriaus vedėjui Teterinui. 1950 m. kovą vykdomasis komitetas priėmė sprendimą (jame minima, jog parkas įkurtas taip pat remiantis 1948 m. gegužės 20 d. LTSR ministrų tarybos sprendimu) dėl papildomos dotacijos parko kūrimo darbams skyrimo. Parkas įkurtas vietoje senojo miško, kur buvo išrausti apkasai, stovėjo laikini kariniai-inžineriniai įtvirtinimai, buvo gausu sprogmenų, ypač minų. Įveistas per talkas.

Parkas išsiskyrė apžvalgos ratu, pramintu Velnio ratu. Į Klaipėdą jo dalys dėžėse atgabentos geležinkeliu iš Žemutinio Pavolgio (užsakė tuometinis parko vadovas Vincas Steponaitis). Kraštotyrininko K. Demerecko teigimu, 1963 m. taip pat veikė atrakcionai suaugusiesiems, kaip antai „Lekiojantis žmogus“, „Liaudies sūpuoklės“, „Nesterovo kilpa“, „Oro karuselė“, „Vandens dviračiai“, „Viražiniai lėktuvai“.

Anot V. Steponaičio, kuris parkui vadovavo nuo 1962 m., anuomet parko būta labai reto, todėl kilus stipresniam vėjui, lūždavo medžiai, o tvyrant karščiams, džiūdavo pušys. Pradėjus vežti žemes, po medžiais sužėlė paklotė. Kiekvienais metais parko darbuotojai sodindavo egles, liepas, klevus.

1986 m. parkui suteiktas vietinės reikšmės gamtos paminklo statusas.

Lietuvai tapus nepriklausoma, parkas buvo menkai prižiūrimas, kaip minima 2003 m. paskelbtame straipsnyje, jis buvo šiukšlinas, užgriozdintas karuselių liekanomis.

2012 m. Klaipėdos valdžia pradėjo pirmojo parko sutvarkymo darbų etapo įgyvendinimą, o 2016–2017 m. realizuotas antrasis etapas. 2020 m. įruošta poilsio erdvė bei vaikų žaidimo aikštelė.

## Augalų rūšys
1995 m. duomenimis, parke augo 17 rūšių vietinių medžių ir krūmų bei 26 introdukuotos (tarp vietinių rūšių – paprastosios pušys, eglės, ąžuolai, raugerškiai, šermukšniai, ievos, purpuriniai ir gulstieji gluosniai, tarp atvežtinių augalų – kanadinės eglės, raudonieji ąžuolai, platanalapiai klevai, didžialapės liepos, šermukšniai rožiniais žiedais, svarainiai, lanksvūnės, juodoji gudobelė, vedanti juodus vaisius).

## Išnašos
Eugenijus Žmuida

**Eugenijus Žmuida** (g. 1963 m. spalio 10 d. Veiveriuose) – Lietuvos literatūrologas.

## Biografija
1981 m. baigė Kauno Dainavos vidurinę mokyklą, 1981–1986 m. studijavo lituanistiką Vilniaus universitete, 1986–1988 m. dirbo Užusalių aštuonmetėje mokykloje lietuvių kalbos ir literatūros mokytoju, 1988–1992 m. Kauno pantomimos teatro administratoriumi. 1993–1998 m. mokėsi jungtinėje Vytauto Didžiojo universiteto ir Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto doktorantūroje, 1999–2000 m. stažavo Čikagoje. 2000–2002 m. dėstė lietuvių kalbą ir literatūrą Kauno M. Mažvydo vidurinėje mokykloje, 2002–2003 m. – Kauno Saulės gimnazijoje. Nuo 2003 m. – Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto mokslo darbuotojas.

2006 m. apgynė disertaciją „Vinco Mykolaičio-Putino lyrikos ontologiniai aspektai (vadovas prof. Juozas Girdzijauskas).

## Mokslinė veikla
Svarbiausios mokslinių tyrimų sritys – lietuvių, Vakarų Europos bei pasaulinė literatūra, karo literatūra, folkloras, mitologija, komparatyvistinė literatūrologija; literatūros teorija, filosofija, istorija.

Daugiau kaip 50 mokslinių ir mokslo populiarinimo bei Lietuvių literatūros enciklopedijos straipsnių autorius, nacionalinių ir tarptautinių konferencijų dalyvis.

## Bibliografija

;Monografija
Disonansų būtis: Vinco Mykolaičio-Putino poezijos interpretacijos, Vilnius, 2007.

;Sudaryti, parengti leidiniai
* Alfonsas Nyka-Niliūnas – poetas ir jo pasaulis (straipsnių rinkinys), Vilnius: Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 2010, 267 p. (kartu su Manfredu Žvirgždu).
* Lietuvių literatūros istorija: XX amžiaus pirmoji pusė: Pirma knyga, Vilnius: LLTI, 2010, 371 p. (kartu su Juozu Girdzijausku, Rimantu Skeiviu, Vanda Šatkuviene).
* Lietuvių literatūros istorija: XX amžiaus pirmoji pusė: Antra knyga, Vilnius: Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 2010, 588 p. (kartu su Juozu Girdzijausku, Rimantus Skeiviu, Vanda Šatkuviene).
* Pasaka „Eglė žalčių karalienė“: literatūriniai variantai (1 dalis), Vilnius: Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 2013, 694 p.
* Pasaka „Eglė žalčių karalienė“: literatūriniai variantai (2 dalis), Vilnius: Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 2013, 809 p.
* Maironis. Laiškai. Atsiminimai, Vilnius: Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 2016, p. 810.
* Pranas Lembertas, Poezija, Vilnius: Be pykčio, 2018, 350 p., CD.
* Profesorius Juozas Girdzijauskas: atsiminimai, laiškai, pokalbiai, iš archyvų, Vilnius: Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 2020, p. 667, CD.
* Mykolas Vaitkus „Atsiminimai“, Klaipėda: S. Jokužio leidykla-spaustuvė, 2023.

## Apdovanojimai
* Vinco Mykolaičio-Putino premija (2018)

## Nuorodos

* https://www.llti.lt/lt/eugenijus_zmuida/
Kasparas Jakučionis

**Kasparas Jakučionis** (g. ) – Lietuvos krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Majamio „Heat“ komandoje. Žaidė universitetinį krepšinį Ilinojaus „Fighting Illini“ komandoje.

## Karjera universitete
2024 m. pavasarį Jakučionis priėmė sprendimą palikti „FC Barcelona“ ekipą ir prisijungti prie NCAA Ilinojaus universiteto Urbanoje-Šampeinėje.

2024 m. lapkričio 6 d. debiutavo komandoje ir pergalėje prieš Rytų Ilinojaus universiteto komandą pelnė 11 taškų. Du kartus pripažintas geriausiu „Big Ten“ konferencijos savaitės pirmakursiu. Praleido dvejas rungtynes dėl riešo traumos. Po sezono buvo įtrauktas į trečiąją „Big Ten“ simbolinę komandą (tiek trenerių, tiek žiniasklaidos) ir „Big Ten“ simbolinę pirmakursių komandą. 2025 m. balandį Jakučionis paskelbė, jog dalyvaus 2025 m. NBA naujokų biržoje.

## Profesionali karjera

2020 m. gruodį tuomet dar tik 14-metis K. Jakučionis prisijungė prie Vilniaus „Ryto“ klubo piramidės komandos – Vilniaus „Perlo“.

2021 m. pasirašė ilgalaikę sutartį su Ispanijos klubu „FC Barcelona“, kur pradėjo rungtyniauti klubo jaunimo komandoje.

2023 m. balandžio 14 d. debiutavo stipriausioje Ispanijos lygoje su „Barcelona“, kai 55:70 laimėjo prieš Granados „Covirán“. 2024 m. sausio 12 d. Jakučionis debiutavo Eurolygoje prieš Kauno „Žalgirį“ ir pelnė 2 taškus.

### Majamio „Heat“ (2025–dabar)
2025 m. NBA naujokų biržoje Majamio „Heat“ pasirinko jį 20-uoju šaukimu.

## Statistika

### Universitetas

|-
| style="text-align:left;"|2024–25
| style="text-align:left;"|Ilinojus
| 33 || 33 || 31.8 || .440 || .318 || .845 || 5.7 || 4.7 || 0.9 || 0.3 || 15.0
|- class="sortbottom"
| style="text-align:center;" colspan="2"|Karjera
| 33 || 33 || 31.8 || .440 || .318 || .845 || 5.7 || 4.7 || 0.9 || 0.3 || 15.0
|}

## Išnašos

## Nuorodos

* Kasparo Jakučionio NCAA profilis „Basketball Reference“
Rudnios pietinis kalvaragis

**Rudnios pietinis kalvaragis** – didkalvė, gamtos paminklas, esantis Varėnos rajone, Marcinkonių seniūnijoje, Rudnios (Rudnelės) kaime, į pietryčius nuo gyvenvietės, 6,5 km į šiaurės vakarus nuo Marcinkonių. Patenka į Dzūkijos nacionalinio parko, Skroblaus rezervato teritoriją, ribojasi su Skroblaus upelio slėniu. Objektas užima 9,2 ha plotą, gali būti pasiekiamas iš kelio , pasukus nuo Puvočių kaimo miško keliu į pietus, apie 5 km. Priešingoje kaimo pusėje plyti 6,6 ha užimantis Šiaurinis kalvaragis. Šie kalvaragiai su Rudnios cirku, veikiami upelių erozijos ir požeminio
vandens sufozijos, formuoja išskirtinį teritorijos reljefą.

Pietinis kalvaragis Rudnioje paskelbtas saugomu geomorfologiniu paveldo objektu (su gamtos paminklo statusu) pagal Vyriausybės 1997 m. rugsėjo 26 d. nutarimą Nr. 1051.

Šiuolaikinės Rudnios apylinkėse slinkęs ledynas paliko išraiškingų formų reljefą, kurį formavo tirpstančių ledynų vandens srautai. Rytinėje ir šiaurinėje pusėse kalvaragis apjuostas tirpsmo vandenų išplautais kloniais. Kalvaragį iš vakarų pusės lenkiančio Skroblaus slėnio šlaitas yra vakarinis kalvaragio šlaitas, be to, jam įtaką daro bei pietiniu ir pietrytiniu pakraščiu tekantis bevardis Skroblaus intakas. Šis upelis yra 400 m ilgio. Išteka kalvaragio rytinėje papėdėje esančioje dauboje ir jį apjuosęs įteka į Skroblų. Aukščių skirtumas nuo ištakų iki žiočių viršija 4 m. 

Kalvaragio santykinis aukštis nuo papėdės siekia 21 m, jo ilgis šiaurės–pietų kryptimi yra 400 m, plotis – 250 m. Geotopo tipas – didkalvė. Rezervate esantis smėlingas kalvaragis apaugęs pušynais, jo lankymas ribojamas.

## Šaltiniai
Rudnios cirkas

**Rudnios cirkas** – išskirtinė reljefo forma, geomorfologinis gamtos paveldo objektas, esantis Varėnos rajone, Marcinkonių seniūnijoje, Rudnios (Rudnelės) kaime, 7,5 km į šiaurės vakarus nuo Marcinkonių. Patenka į Dzūkijos nacionalinio parko, Skroblaus rezervato teritoriją, ribojasi su Skroblaus upelio slėniu. Objektas plyti į šiaurės vakarus nuo gyvenvietės, užima 9,79 ha plotą. Nuo 1997 m. – valstybės saugomas gamtos paminklas.

Rudnios cirkas – sufozinių reiškinių paveikta reljefo forma, susiformavusi Skroblaus upelio kairiojo kranto slėnyje. Prie šio upelio ir jo intakų yra ir daugiau vietų, kur tęsiasi šaltiniuotų šlaitų slinkimas (sufoziniai reiškiniai).

Rudnios cirkas yra pasagos formos, galais nukreiptos į Rudnią. Ilgis siekia 800 m, plotis 400–450 m, šlaitai nuo papėdės iškyla iki 28 m aukščio. Sufozinį cirką formuoja vakarinėje jo dalyje į paviršių ištekantys požeminiai vandenys, kurie kartu išplauna ir griauna slėnio šlaitus. Šiaurės rytų pašlaitėje išsiveržia žymesnis Kubilnyčios šaltinis, duodantis pradžią Kubilnyčios upeliui. Šis yra apie 900 m ilgio, teka išilgai cirko rytų kryptimi link Skroblaus. Aukščių skirtumas tarp ištakų ir žiočių siekia virš 4 m. Cirko viduje esanti dauba užlaiko besikaupiantį vandenį, todėl yra užpelkėjusi. Šiauriniai ir pietiniai cirko šlaitai palyginti tvirti, neardomi, nes spėję apaugti mišku.

Geotopo tipas: griova, raguva, sufozinis cirkas. Rezervate esantis objektas ribojamas lankymui.

## Taip pat skaitykite

* Gariūnų sufozinis cirkas
* Kubilnyčia

## Literatūra

* Dzūkijos geologinė savastis: Geologinio paveldo diena 2012 m. rugsėjo 22 d.: lauko išvykos aprašas / parengė: Grigienė A., Jonynas J., Mikulėnas V. … et al.; Lietuvos geologijos tarnyba. – Vilnius: LGT, 2012. – 20 p.: iliustr.

## Šaltiniai
Šizofrenija

**Šizofrenija** ( + ) arba **schizofrenija** – endogeninė polimorfinė psichikos liga (arba psichikos ligų grupė) ir psichozė, pažeidžianti jausmus, mąstymą, suvokimą, valią ir emocijas. 

Šizofrenija sergantiems žmonėms būdingi esminiai mąstymo ir suvokimo sutrikimai bei neadekvatus arba sumažėjęs afektas. Dažniausi ligos simptomai yra klausos haliucinacijos, konfabuliacijos (žmogus neprisimena to, kas buvo, bet pasakoja apie nebūtus, dažnai fantastinius įvykius), paranoidiniai ar fantastiniai kliedesiai, mąstymo nenuoseklumas ir sutrikimai, keistas elgesys. Dėl simptomatikos įvairovės kilo diskusija, ar šizofrenija yra viena liga, ar diagnozė, apimanti kelis skirtingus sindromus. Žymus Šveicarijos psichiatras Oigenas Bloileris šiai ligai apibūdinti naudojo daugiskaitą: *šizofrenijos*. 

Pasaulyje (ir Lietuvoje) serga apie 1 % žmonių. Dažniausiai suserga 15–25 metų žmonės, abiejų lyčių sergamumas maždaug vienodas.

## Šaltiniai
Valstybės kodo aukščiausiojo lygio domenas

**Valstybės kodo aukščiausiojo lygio domenas**, arba **šalies kodo aukščiausio lygio domenas**, arba **ccTLD** () – aukščiausiojo lygio domenas, naudojamas nepriklausomos šalies arba teritorijos, identifikuojamas šalies kodu. ASCII koduotės ccTLD identifikatoriai sudaryti iš dviejų raidžių. Visi dviejų raidžių aukščiausio lygio domenai yra ccTLD tipo.

Šiuo metu užregistruoti 308 šalies kodo aukščiausio lygio domenai. Daugiausiai turintys domenų: .cn, .tk, .de, .uk, .nl ir .ru. 

2022 m. kovo pabaigoje pasaulyje buvo užregistruota apie 153 mln. ccTLD domenų.

## Šaltiniai
Alamogordas

**Alamogordas** (angl. ir ) – miestas Jungtinių Amerikos Valstijų pietvakariuose, Naujojoje Meksikoje, Sakramento kalnų vakarinėje papėdėje, 245 km į pietryčius nuo Albukerkės, 135 km į šiaurės rytus nuo El Paso. Otero apygardos centras. Praeina Vičitos–El Paso geležinkelis ir plentas, atšaka į Las Krusesą, yra oro uostas. Į vakarus nuo miesto driekiasi Holomano karinė oro bazė ir Baltųjų smėlynų branduolinių bandymų poligonas. Pietvakariuose prasideda Baltųjų smėlynų nacionalinis monumentas. Alamogorde veikia Tarptautinė kosmoso šlovės galerija, yra aklųjų ir silpnaregių mokykla (nuo 1903 m.). Netoliese Apačių meskalerų indėnų rezervacija, yra Linkolno nacionalinio miško administracija.

2020 m. miesto gyventojų buvo 70,4 % – baltieji, 5,6 % – afroamerikiečiai, 1,5 % – azijiečiai, 1,1 % – indėnai, 4,2 % – mišrios kilmės; 32,0 % visų rasių lotynoamerikiečiai.

## Istorija
Apylinkės (Tularosos baseinas) gyvenamos bent 11 000 metų. XVI a. čia jau gyveno apačiai meskalerai. Gyvenvietė įkurta 1898 m. Džono A. ir Čarlzo B. Edžių, tiesiant geležinkelį. Vietovės pavadinimas ispanų kalba reiškia „stora tuopa“. Nuo 1899 m. – apygardos centras. Išaugo Antrojo pasaulinio karo metais įkūrus karinę bazę ir bandymų poligoną (jame, Manhatano projekto eigoje, 1945 m. liepos 16 d., buvo išbandyta pirmoji branduolinė bomba „Trinity“).


New Mexico Museum of Space History.jpg|Kosmoso istorijos muziejus
New Mexico School for the Blind Central Receiving building.jpg|Aklųjų mokykla
Christ Community Church - panoramio.jpg|Kristaus Bendruomenės bažnyčia
A Street View of Alamogordo, New Mexico.jpg|Alamogordo gatvė 


## Šaltiniai
Alamosa

**Alamosa** () – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Kolorado valstijos pietuose, San Luiso slėnyje prie Rio Grandės upės, Kristaus Kraujo kalnų vakarinėje pašlaitėje, 260 km į pietvakarius nuo Denverio, 200 km į šiaurę nuo Santa Fė. Apygardos centras. Geležinkelių mazgas, plentai į Santa Fė, Ledvilį, Durangą, Valzenbergą, oro uostas. Žemės ūkio produkcijos (ypač bulvių) išvežimas. Veikia Adamso valstijos koledžas (nuo 1921 m.). Yra Garlando fortas (dabar muziejus).

Apylinkėse – Didžiųjų smėlio kopų nacionalinis paminklas, Rio Grandės nacionalinis miškas, Alamosos–Monte Vistos nacionalinis laukinės gamtos draustinis.

2020 m. 53,2 % miesto gyventojų buvo lotynoamerikiečiai, 39,1 % – baltieji, 2,0 % – afroamerikiečiai, 1,6 % – indėnai, 1,2 % – azijiečiai, 2,8 % – mišrios kilmės.

## Istorija
Alamosa (ispaniškai „tuopynas“) pradėjo kurtis 1858 m. prie Garlando tvirtovės vartų (pradžioje gyvenvietė vadinta Garland Sičiu). Iki šios gyvenvietės nutiestas Denverio ir Rio Grandės Vakarų geležinkelis. 1878 m. Alamosa įsiteigta oficialiai, nuo 1913 m. – apygardos centras.

## Šaltiniai
Netiesų II ąžuolas

**Netiesų II ąžuolas** – išskirtinis, saugomas medis Varėnos rajono savivaldybėje, miškų apsuptame Netiesų kaime (Merkinės sen.), kairiajame Apsingės krante, 150 m į šiaurės rytus nuo santakos su Nemunu, šalia kaimo brastos. Gali būti pasiekiamas iš Merkinės miško keliu pro Maksimonis, pravažiavus Netiesų kapinaites.

Antrasis ąžuolas auga sodybinių namų kaimynystėje, aptvertame sklype, nedideliame šlaitelyje. Kartu su gretimais gamtos objektais (Pirmuoju ąžuolu ir Netiesų ežerėliais) patenka į Dzūkijos nacionalinio parko teritoriją. Ąžuolas – botaninis gamtos paveldo objektas.

Pagrindiniai Antrojo ąžuolo duomenys (pagal informacinę lentelę): medžio aukštis – 21,5 m, kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – 5,45 m. 

2021 m. vertinimo duomenimis, ąžuolas buvo žaizdotas, arboristų patrumpintomis šakomis, prižiūrėtas. Nurodytas amžius – 290 metų.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Valstybinė miškų tarnyba. Senieji Lietuvos ąžuolai. 16. Netiesų (Neciesų) II ąžuolas *lrv.lt* 
*  (žr. 4:40–5:15)
Molokanai

**Molokanai** ( arba *молоканин*, iš *молоко* – 'pienas') – rusų stačiatikių atskala. Savivardis – dvasiniai krikščionys.

## Istorija
Ištakos siekia XVII a. II pusę. Religinės grupės pradininkas S. Ukleinas buvo duchoborų pasekėjas, tačiau išsiskyrus pozicijoms dėl tikėjimo tiesų, atsiskyrė. Kitaip nei duchoborai, S. Ukleinas siekė išsaugoti Biblijos autoritetą.

Pirmieji molokanų kaimai – Novovasiljevka ir Astrachanka – įsikūrė 1823 m. Tambovo srityje. XIX a. pradžioje ši religinė grupė pradėjo skaidytis: atsirado bendrieji molokanai, prygūnai (rus. *прыгать* – 'šokinėti'), donskiečiai, senakleinininkai ir štundo (kitaip naujieji molokanai). Pastarieji nesimeldžia už mirusiuosius, apskritai doktrinos atžvilgiu artimi baptistams, tačiau, skirtingai nuo jų, krikštija vien kūdikius.

Už Rusijos imperijos ribų molokanų bendruomenių pradėjo rastis 1904 m. Prasidedant XX a., narių buvo apytikriai 200 000.

XX a. pab. Rusijoje įsteigtos dvi molokanų bendruomenių sąjungos: 1991 m. Dvasinių krikščionių molokanų bendruomenių sąjunga (Maskvoje), 1994 m. Dvasinių krikščionių molokanų Rusijos bendruomenių sąjunga (Stavropolio krašte).

XX a. pab. įvairiose šalyse iš viso gyveno apytikriai 300 000 molokanų, didžiuma jų – Rusijos Stavropolio ir Krasnodaro kraštuose, bendruomenių taip pat buvo Armėnijoje, Azerbaidžane, Gruzijoje, Turkijoje, Moldovoje, JAV, Meksikoje ir Australijoje. XXI a. stebima bendruomenių mažėjimo tendencija. 2019 m. duomenimis, iš viso buvo maždaug 180 000 išpažinėjų.

## Mokymas
Molokanai atmeta sakramentus (anot jų, tikrasis krikštas ir Komunija – Biblijos skaitymas), Tradiciją, ikonas, šventuosius, relikvijas, vienuolystę (nariams privalu tuoktis), nesižegnoja, pasninko metu geria pieną (dėl to taip vadinami). Savąją doktriną įvardija „tyru dvasios penu“. Meldžiasi ne cerkvėse, o erdviose patalpose, kurių centre esama stalo, o palei sienas sustatyti suolai. Moterys ir vyrai sėdi skyrium. Meldžiasi už mirusiuosius, tiki ateisiant Tūkstantmetę karalystę. Dvasininkų hierarchijos nėra, už tvarką atsakingi renkami presbiteriai arba vyskupai, kurie taip pat skaito Bibliją ir maldas. Mokymas apie Trejybę miglotas. Išganymas, pasak molokanų, yra gerųjų pradų žmoguje atsiskleidimas, tobulinimasis, etinė tiesa randama tik Biblijoje.

## Išnašos
Gusuku vietovės

**Gusuku vietovės ir kita Riūkiū karalystės nuosavybė** () – kultūrinis pasaulio paveldo objektas, esantis Japonijoje, Okinavos prefektūroje (Okinavos saloje).

Objektas įtraukti į pasaulio paveldo sąrašą pasirinktas dėl to, kad padengia XII-XVII a. klestėjusią tvirtovių statybos tradiciją Okinavos saloje. Be to, jis gerai atspindi Riūkiū karalystės, XIV-XIX a. klestėjusios Riūkiū salyne ir absorbavusios Japonijos bei Kinijos kultūrines įtakas, paveldą. Iš viso jam priklauso devyni objektai: 5 gusuku griuvėsiai (vienas restauruojamas), dvi maldyklos utaki, mauzoliejus ir sodas.

## Aprašymas
Riūkiū salyne gusuku tipo tvirtovės pradėtos statyti Gusuku laikotarpiu (XII-XIV a.), kuomet į salyną imigravę nauji gyventojai čia atsinešė žemdirbystės kultūrą, architektūros ir raštijos tradicijas. Paplito keramika. 

Jiems susėslėjus ėmė formuotis aristokratijos adži sluoksnis, atsirado nelygybė. Kadangi tarp kaimų bendruomenių nuolat vyko karai, ėmė kurtis tvirtovės skirtos apsiginti. Stipriausieji vadai konsoliduodavo po keletą kaimų, ir kai kurie gusuku stipriai augo. Neretai gusuku teritorijoje kurdavosi ir gamtos maldyklos utaki.

1314 m. Okinavos salą pasidalijo 3 stipriausi adži ir prasidėjo Sandzano laikotarpis. Taip susiformavo trys valstybės Hokudzanas salos šiaurėje su sostine Nakidžino gusuku, Čiūdzanas centrinėje salos dalyje su sostine Urasojės gusuku ir Nandzanas salos pietuose su sostine Nandzano gusuku.

1429 m. Čiūdzano karalius Šio Hašis suvienijo visą salą į Riūkiū karalystę ir pastatė naują sostinę - Šiuri pilį. Nepaisant to, kad sayne buvo pasiekta taika ir karai baigėsi, gusuku toliau buvo statomi. Tuo metu išdygo Nakagusuku ir Karadzamorio pilys. Be to, buvo pastatytas Tamauduno mauzoliejus, kuriame buvo laidojami Šio dinastijos atstovai.

XVII a., kuomet Riūkiū karalystė pralaimėjo Sacumos domenui, gusuku statymo laikmetis baigėsi. Dalis pilių buvo sugriautos, kitos apleistos. XIX a. dalis jų buvo naudojamos Japonų karinei infrastruktūrai. Labai didelė dalis jų buvo sunaikintos per Antrąjį pasaulinį karą. Nuo 1990 m. pradėti Šiuri pilies atstatymo darbai.

## Objektų sąrašas

## Šaltiniai

## Papildomam skaitymui
*
*Kerr, George H. (2000). Okinawa: the History of an Island People. (revised ed.) Boston: Tuttle Publishing.
*Smits, Gregory (1999). "Visions of Ryukyu: Identity and Ideology in Early-Modern Thought and Politics." Honolulu: University of Hawai'i Press.
Albanis

**Albanis** () – miestas Jungtinių Amerikos Valstijų šiaurės vakaruose, Oregone, Vilameto slėnyje, prie Vilameto ir Kajapujos upių santakos, 42 km į pietus nuo Seilemo. Lino apygardos centras. Geležinkeliai ir plentai į Portlandą, Sakramentą, Niuportą. Medienos apdirbimo, popieriaus, celiuliozės, maisto, retųjų metalų apdirbimo pramonė. Veikia JAV kalnakasybos valdybos Albanio metalurgijos tyrimų centras, Lino-Bentono bendruomenės koledžas (nuo 1966 m.), miesto muziejus, Monteito namas-muziejus (pastatytas 1849 m.). Išlikęs istorinis senamiestis su viktorijietiškais pastatais. Vyksta kasmetinė medienos šventė (rąstų ridenimo, pjovimo ir kt. čempionatai).

2020 m. 79,5 % gyventojų buvo baltieji, 8,8 % – mišrios ar kitos kilmės, 1,4 % – azijiečiai, 1,2 % – indėnai, 0,7 % – afroamerikiečiai. Visų rasių lotynoamerikiečiai – 11,4 %.

## Istorija
Albanį 1848 m. įkūrė Volteris ir Tomas Monteitai bei pavadino pagal Olbanio miestą Niujorko valstijoje. 1870 m. nutiestas geležinkelis, plėtotas vilnos, javų, amerikinio šaltekšnio žievės (naudotos vaistams) eksportas. Apygardos centras nuo 1851 m., miestas nuo 1864 m.

XX a. 4-ajame dešimtmetyje pastatyti keli vaizdingi tiltai.

## Šaltiniai
Independentai

**Independentai ** ( – 'nepriklausomas') – XVI–XVII a. Anglijos puritonai, siekę palikti Anglikonų bažnyčią ir įsteigti nepriklausomas vietines bažnyčias.

Neretai independentų judėjimo iniciatoriumi laikomas R. Browne. 1582 m. jis skelbė, jog Anglikonų bažnyčios sugedimas pasiekęs tokį laipsnį, kad tikrieji krikščionys privalo nuo jos atsiskirti ir įsteigti autonomines Bažnyčias. R. Browne šalininkai buvo įvardijami separatistais. XVII a. susibūrę draugėn su kitais atskalūnais, save vadino independentais. Bėgant laikui pradėti vadinti dar ir kongregacionistais, nes ragino steigti nepriklausomas bažnytines bendruomenes (kitaip kongregacijas). Iki pat XVIII a. pab. Anglijoje vyravo pirmasis pavadinimas (priešingai nei Amerikoje), o nuo tada ir vienur, ir kitur daugiausia vadinti kongregacionistais.

Politinės įtakos viršūnę independentai pasiekė Anglijos revoliucijos metu, kai valdžioje buvo independentas O. Cromwell. Independentai buvo už karaliaus nubaudimą mirtimi nukertant galvą, kovojo su presbiterionais (kitas puritonų judėjimas), kurie buvo susitarimo su monarchu šalininkai. Ir iš vieno, ir iš kito judėjimo išsirutuliojo politinės partijos. 1647 m. nuo independentų atsiskyrė leveleriai. 1660 m. atkūrus monarchiją, independentai represijų nepatyrė ir bėgant laikui virto reikšminga Anglijos religine mažuma.

1620 m. independentų grupė, vadinama piligrimais, pasiekė Šiaurės Amerikos krantus ir įkūrė Plimuto koloniją (dab. Masačusetsas, JAV).

## Išnašos
Olbanis (Džordžija)

**Olbanis** () – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, pietvakarių Džordžijoje, prie Flinto upės, 145 km į pietryčius nuo Kolambuso. Dogerčio apygardos centras. Transporto mazgas (keliai ir geležinkeliai į Kolambusą, Dotaną, Talahasį, Tiftoną, Meikoną). Yra oro uostas, upių uostas (ties laivybos pradžia). Popieriaus, padangų, maisto ir gėrimų, farmacijos pramonė.

Veikia universitetas (nuo 1903 m.), koledžas (nuo 1963 m.), meno muziejus, Tornatiksos paveldo aikštė. Į šiaurę nuo miesto yra Čihau parkas su zoologijos sodu (kasmet vyksta indėnų festivalis). Yra karinių pajėgų tiekimo bazė. Apylinkėse vykdoma putpelių medžioklė.

2020 m. 74,6 % gyventojų buvo afroamerikiečiai, 19,7 % – baltieji, 2,3 % – lotynoamerikiečiai, 2,5 % – mišrios ar kitos kilmės, 0,7 % – azijiečiai.

## Istorija
Olbanį 1836 m. įkūrė generolas Nelsonas Tiftas bei pavadino pagal Olbanio miestą Niujorko valstijoje. Tapo medvilnės eksporto tašku. 1857 m. nutiestas geležinkelis į Meikoną, o vėliau tapo dideliu geležinkelių mazgu. Pilietinio karo metais buvo svarbus konfederatų maisto ir medvilnės tiekimo centras. 1915 m. medvilnės pasėlius sunaikino medvilninio žiedgraužio antpuolis. Vėliau augintos karijos, žemės riešutai, galvijai.

Apygardos centras nuo 1853 m., miestas nuo 1841 m.

## Šaltiniai
Aeromarine 700

**Aeromarine 700** – 1917 m. Jungtinėse Amerikos Valstijose sukurtas bombonešio prototipas, biplanas hidroplanas, skirtas ištirti torpedų paleidimo iš lėktuvo galimybes. Orlaivis sukurtas JAV karinių jūrų pajėgų užsakymu.

1917 m. Jungtinių Valstijų karinis jūrų laivynas įmonėįe „Aeromarine Plane & Motor Company“ užsakė pagaminti keturis „Aeromarine Model 7“ orlaivius, pritaikytus naudoti kaip torpedinius bombonešius. Lėktuvai buvo varomi „Aeromarine“ gamintu varikliu. Orlaivio važiuoklę sudarė dvi atskiros, tarpusavyje nesujungtos plūdės, leidusios po fiuzeliažu pakabinti. „Aeromarine“ šiek tiek modifikavusi savo gamintą orlaivį „Model 7“, jo torpednešio variantą pavadino „Model 700“. 

Konstrukciškai „Model 700“ buvo biplanas su trijų tarpatramių, vienodo ilgio sparnais. Jėgainę sudarė vienas 100 AG (75 kW) galios variklis „Aeromarine K-6“.

Duomenys apie pagamintą egzempliorių skaičių skiriasi. Vienur nurodoma, kad dvejomis serijomis buvo pagaminti tik 6 šio modelio egzemplioriai (pirmosios serijos Nr. AS142 – AS144, visi kurių buvo sudaužyti bandymų metu įvykusiose avarijose, orlaivio Nr. AS143 detalės buvo naudojamos remontuoti antrosios serijos (Nr. AS439-AS441) lėktuvą Nr. AS440). Kitur – kad iš keturių užsakytų lėktuvų JAV kariniam jūrų laivynui buvo pristatyti tik du (serijos Nr. A142 ir A143), vienas iš jų buvo panaudotas pirmiesiems amerikiečių eksperimentams numetant iš orlaivio torpedą.

Lėktuvas nebuvo gaminamas serijiniu būdu dėl nedidelės keliamosios galios. Jis galėjo gabenti tik lengvas mokomąsias torpedas, o tai lėmė labai maža naudingoji apkrova (iki 700 svarų, apie 317 kg). Nepaisant to, su šiuo orlaiviu atliktų bandymų rezultatų pagrindu buvo pradėta kurti JAV karinio jūrų laivyno bombonešių aviacija.

## Operatoriai

; 
:* Karinis jūrų laivynas

## Techniniai duomenys

### Bendrosios charakteristikos

* **[[Įgula]]:** 3 (1 pilotas, 2 stebėtojai)
* **Ilgis:** 7,77 m
* **[[Sparno mojis]]:** 15,54 m
* **[[Svoris]]:**
** **[[Tuščios transporto priemonės svoris|tuščio]]:** 816 kg
** **naudingasis:** 317,5 kg
* **Jėgainė:** vienas vienaeilis 6 cilindrų vidaus degimo variklis „Aeromarine K-6“.
** **Galia:** 75 kW (100 AG)

### Skrydžio duomenys

* Keliamoji galia: 700 svarų (317 kg)
* **[[V greičiai|Greitis]]:**
** **V<sub>ne</sub>:** 104,6 km/h

### Ginkluotė:

* **Kita:** 1 torpeda (imitacija) 

## Literatūra
* „Historic Aircraft – Some of the First“ magazine by Norman Polmar. Volume 26, Number 5, United States Naval Institute.
* Taylor, J. H. (ed) (1989) *Jane’s Encyclopedia of Aviation*. Studio Editions: London.
* Swanborough, F. G., Bowers, P. M. US Navy Aircraft Since 1912, Putnam Aeronautical Books, London 1990, ISBN 0-85177-838-0

## Išnašos
Olbanis (reikšmės)

**Olbanis** () gali reikšti:
* JAV:
** Olbanis – Niujorko valstijos sostinė;
** Olbanis – miestas Džordžijoje;
** Olbanis – miestas Oregone;
** Olbanis – miestas Kalifornijoje;
** Olbanis – miestas Minesotoje;
** Olbanis – miestas Teksase;
** Olbanis – miestas Kentukyje;
** Olbanis – miestas Misūryje;
* Olbanis – miestas Vakarų Australijoje;
* Olbanis – upė Kanadoje.
Julija Palmeirao

**Julija Dailidėnaitė Palmeirao** (1982 m. balandžio 12 d. Panevėžyje– Lietuvos meno kritikė, menotyrininkė, parodų ir meno renginių kuratorė. Tarptautinės kritikų asociacijos AICA ir Prancūzijos meno kuratorių asociacijos C-E-A narė.

## Biografija

Gimusi ir užaugusi Panevėžio menininkų šeimoje,  tęsė mokslus Vilniuje Vilniaus dailės akademijoje baigė meno teorijos ir kritikos studijas. Dirbo Lietuvos dailininkų sąjungoje, Vilniaus dailės akademijoje ir modernaus meno muziejuje MO. Nuo pat savo profesinės veiklos pradžios organizuoja meninius renginius ir kuruoja parodas, dalyvauja tarptautiniuose meno festivaliuose ir meno mugėse, rūpinasi menininkų iš Šiaurės ir Baltijos šalių reprezentavimu.

2009 m. kartu su tapytoju Vilmantu Marcinkevičiumi įkūrė jaunųjų menininkų atradimams skirtą konkursą „Jaunojo tapytojo prizas“. Šį projektą organizavo ir koordinavo nuo jo sukūrimo iki 15-ojo leidimo 2023 m.

Nuo 2019 metų gyveno ir vykdė kūrybinę veiklą Portugalijoje (Lisabonoje). Nuo 2021 gyvena ir dirba Prancūzijoje (Paryžiuje).

## Įvertinimas

* Lietuvos meno kūrėjų asociacijos premija (su V. Marcinkevičiumi, 2018 m.) 

## Nuorodos
* Julija Dailidėnaitė Palmeirao.
* A Lithuanian in Paris: curator Julija Dailidėnaitė-Palmeirao conquered the precarious art world
* Asmeninė interneto svetainė
* The chroniclers of the art of painting in the Baltic States 
* 10th Young Painters Prize Award. Interview with Julija Dailidėnaitė
* The Young Painters Prize Honours Young Artists by Donating a Collection to the Lithuanian Art Museum
* The Chroniclers of the Art of Painting in the Baltic States Receive an Award from the Lithuanian Association of Artists
* Jauniesiems menininkams dar viena dovana - „Jaunojo tapytojo prizas” kolekcija padovanota Lietuvos dailės muziejui
* Kolekcininkų svajonė – skandalai, vagystės ir autorių mirtys
* J. Dailidėnaitė: laiku ištarti žodžiai ir atsakingas dėmesys gali keisti likimus
* Menotyrininkė Julija Dailidėnaitė: „Šiandien tapyba matoma kaip niekada“ 

## Šaltiniai
Naratyvas

**Naratyvas** (angl. ir pranc. *narrative* <  'pasakoti') – sakytinis arba rašytinis tekstas, kuriame pateikiamas asmens (jo patirtimi grįstas) pasakojimas, istorija apie chronologiškai susijusius įvykius ar veiklą, paprastai įtraukiantis ir žmogaus jausmus, nuomones bei vertinimus.

Didelė dalis termino „naratyvas“ reikšmių sutampa su plačiai vartojamu žodžiu „pasakojimas“. Mokslas apie naratyvą vadinamas naratologija. Veikiamas XXI a. anglakalbės politologijos šis terminas įgijo papildomą reikšmę – „išreiškiantis pasaulėžiūros nuostatas kalbėjimas“, ši reikšmė sinonimiška žodžiui „ideologema“.

Terminai „tekstas“ ir „diskursas“ artimi naratyvo sąvokai. Pasak J. Lotmano, pasakojimas visada aprašo veiksmą, todėl jis visada turi siužetą, o tekstas yra ženklų sistema, kuri gali būti statiška. Tokiu būdu „tekstas yra bet kokio pasakojimo pagrindas“. Sakykime, žodynas yra tekstas, bet ne naratyvas. Drauge naratyvas yra teksto atmaina, konkreti jo išraiška, tačiau diskursas priešinamas su naratyvu. Kadangi naratyvas yra aprašomasis, jame, be loginės struktūros, sutinkamos dar ir estetinės, emocinės bei asociatyviosios struktūros.

Sąmonės filosofijoje, socialiniuose moksluose ir įvairiose klinikinėse srityse, taip pat ir medicinoje, naratyvas gali būti susijęs su žmogaus psichologijos aspektais. Asmens pasakojimas siejasi su jo individualumo arba kultūrinio tapatumo jausmu, prisiminimų kūrimu ir konstravimu; esama manančiųjų, kad tai yra esminė asmenybės pusė.
Rišlaus arba pozityvaus naratyvo suirimas įtrauktas į psichozės bei kitų psichikos sutrikimų vystymąsi, ir teigiama, jog labai svarbu atstatyti naratyvą siekiant pasveikti. Naratyvinė terapija – viena iš psichoterapijos formų.

## Išnašos
Kalijai

**Kalijai** (arba ***Kalija***; , nuo 1946 m. ***Čaikovskojė***, ) – buvusi gyvenvietė Kaliningrado srities vakaruose, 7 km į pietvakarius nuo Karaliaučiaus centro, 2 km nuo Aistmarių.

## Istorija

Dvaras prūsiškų pavadinimu *Slinia* įkurtas 1249 m. Kaimas žymus tuo, kad per Didįjį prūsų sukilimą 1262 m. čia įvyko Kalijų mūšis. Petras Dusburgietis rašė, kad „tą dieną krito daugiau negu 3 tūkstančiai sembų ir kitų prūsų“. XX a. tarpukariu buvo darbininkų gyvenvietė ir dvaras, sovietmečiu tapo Karaliaučiaus priemiesčiu, prijungtas prie Vartų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Adrian Lickūnas

**Adrianas Lickūnas** (*Adrian Lickūnas*, g. 2006 m. kovo 28 d.) – Lietuvos, saugas. Kitados atstovavo Lietuvos U-17, U-19 jaunimo rinktinėms.

## Klubinė karjera
Vilniuje gimęs futbolininkas pradėjo žaisti futbolą gimtinėje. 2017 m. atstovavo Vilniaus „Granito“ jaunimo ekipoms, o nuo 2018 m. rungtyniavo Vilniaus BFA. 2022 m. debiutavo Pirmos lygos rungtynėse.

2022 m. persikėlė į Italiją. Priklausė „Perugia“ klubui. Rungtyniavo „Primavera" (jaunimo U-17, U-19) komandose. 2024]m. balandžio 28 d. debiutavo šio klubo pagrindinėje komandoje rungtynėse prieš Cesena. „Čezenos“ klubas nugalėjo „Peruždą“ rezultatu 2-0. Lietuvis rungtynes pradėjo ant atsarginių suolelio, o aikštėje pasirodė rungtynių pabaigoje (84 min.) po keitimo. 2024 m. gruodžio 31 d. pranešta, kad sudaryta nauja sutartis, galiosianti iki 2027 m. vasaros.

2025 m. rugsėjo 2 d. oficialiai pranešta, kad „Cremonese“ klubas nuomos pagrindais pasiskolino futbolininką 2025–2026 m. Serie A sezonui, bei turės galimybę išpirkti žaidėją. Planuojama, kad Lickūnas žais „Cremonese“ klubo U-20 komandoje bei varžysis „Primavera“ čempionate.

## Rinktinės
; U-17 rinktinė
2022 m. pakviestas atstovauti U-17 rinktinei. Žaidė Baltijos taurės rungtynėse prieš Estiją (2022 m. birželio 29 d.), Suomiją (2022 m. liepos 1 d.) ir Latviją (2022 m. liepos 3 d.).

; U-19 rinktinė
2023 m. balandžio 5 d. debiutavo Lietuvos U-19 rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Maltą. 2023 m. balandžio 7 d. antrosiose rungtynėse prieš Maltą pelnė pirmąjį savo įvartį atstovaudamas Lietuvos U-19 rinktinei.

; U-21 rinktinė
2025 m. spalio 10 d. debiutavo Lietuvos U-21 rinktinėje rungtynėse prieš Turkiją.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* [SOCCERWAY]
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* [ Globalsportsarchive]
Čaikovskojė

**Čaikovskojė** – taip vadinamos gyvenvietės:

## Rusija

Kaliningrado srityje:
* Kalijai Gurjevsko rajone;
* Lugava Pravdinsko rajone.
Rašos dvaras

**Rašos dvaras** – buvęs dvaras pietinėje Rašios ežero pakrantėje, tarp Mekšrinio ir Šaukščiuko ežerų. Apylinkėse esama trijų žydų kapaviečių, kur palaidoti 1941 m. liepą sušaudyti Inturkės žydai.

## Istorija
Dvaras įkurtas prasidedant XX a., savininkai – Kazimieras Graužinis (Molėtų pirklys) ir jo duktė Ona Graužinytė-Petronienė. Pats dvaro pastatas buvo dviaukštis, taip pat būta tvartų, masyvaus klojimo, ledainės, rūsio. Teigiama, kad dvaras buvo tapęs kultūrinės, edukacinės veiklos židiniu.

Meistrai sukonstravo specifinę vandentiekio sistemą, tam tikslui pasitelkę reljefo nuolydį. Lentinis lovys driekėsi tarp dviejų ežerų (Mekšrinio  ir Šaukščiuko), juo vanduo pakliūdavo į rezervuarą su pompa (hidrantu), iš kur būdavo pumpuojamas į ant kalno įruoštą didįjį rezervuarą, sumūrytą iš plytų. Abu rezervuarus jungė metaliniai vamzdžiai. Iš didžiojo rezervuaro vanduo pasiekdavo namus bei fontanus.

1939 m. prie dvaro įveistas sodas; tai padarė 200 svečių, pakviestų iš Kauno ir gretimų dvarų. Visgi sodinukai jau 1940 m. neatlaikė šalčių.

Per 1941 m. birželio sukilimą Rašos dvare kuriam laikui susitelkė sukilėliai, vadovaujami leitenantų Vlado Biveinio ir Algirdo Petronio. Pasakojama, kad 1941 m. vasarą dvaro rūsyje buvo patalpinti Inturkės žydai, po to jie varyti sušaudyti šalia netoliese plytinčios Babulkos pievos-balos.

Dvaro statiniai išgriauti 1944 m., o vertybės išgrobstytos. XXI a. pr. tebuvo likę pastatų pamatai, fontanų griuvenos, kerojo sulaukėję rožynai.

## Šaltiniai
2023 m. Singapore Premier League

**2023 m. Singapore Premier League** (*SPL*) – Singapūro profesionalų futbolo lygos 2023 m. sezonas. Dėl rėmimo dar žinoma kaip **AIA Singapore Premier League**. 2023 m. sezonas buvo 6-asis Singapūro „Premier“ lygos, aukščiausios Singapūro asociacijų futbolo klubų profesionalų lygos, sezonas nuo jos prekės ženklo pakeitimo 2018 m.

## Apie lygą
Sezonas tęsiasi nuo kovo mėnesio iki spalio. Ypatybė ta, kad šioje lygoje dalyvavo klubai iš gretimų šalių: Brunėjaus ir Japonijos.

Nuo 2023 m. sezono rungtyniavo devynios komandos. 

## Galutinė lentelė
Albirex Niigata (S), 2022 m. sezono čempionai, apgynė titulą.

* Albirex Niigata (S), DPMM ir Young Lions klubai nušalinti nuo dalyvavimo AFC organizuojamuose turnyruose.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* SOFASCORE
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
* RSSSF duomenų bazė
Albert Li

**Albert Li** () – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, pietų Minesotoje, 145 km į pietus nuo Mineapolio, netoli Ajovos sienos. Friborno apygardos centras. Miestas įsikūręs ežeringoje vietoje – telkšo Alberto, Fauntino ir keletas kitų ežerų. Yra oro uostas, plentai ir geležinkeliai į Mineapolį, Di Moiną, Su Folsą, La Krosą. Maisto (mėsos), mašinų pramonė. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (kukurūzai, sojos, bulvės, veisiamos kiaulės). Veikia koledžas. Šalia – Mairo Didžiosios salos valstijos parkas.

2010 m. 90,0 % miesto gyventojų buvo baltieji, 1,1 % – afroamerikiečiai, 1,1 % – azijiečiai, 2,1 % – mišrios kilmės; 13,2 % – įvairių rasių lotynoamerikiečiai.

## Istorija

Albert Li gyvenvietė įkurta 1855 m. ir pavadinta 1835 m. šias vietas tyrinėjusio leitenanto Alberto Li garbei. Nuo 1859 m. – apygardos centras. Į miestą atsikėlė daug imigrantų iš Skandinavijos. Augo kaip transporto mazgas.

## Šaltiniai
Alkala de Gvadaira

**Alkala de Gvadaira** () – miestas pietų Ispanijoje, Andalūzijoje, Sevilijos provincijoje, tuojau į pietryčius nuo Sevilijos, prie Gvadairos upės. Praeina Sevilijos–Granados kelias. Alkala de Gvadaira garsėja savo kepyklomis ir miltų malimo įmonėmis, kurios tiekia daugelį Sevilijos kepinių. Taip pat alyvuogių išvežimas ir aliejaus gamyba, chemijos, baldų pramonė. Išplėtotas turizmas.

Alkala de Gvadairos įžymybė – maurų pilis, krikščionių užkariauta 1246 m.

## Istorija

Romėnų laikais dabartinio miesto vietoje buvo Iripo gyvenvietė. VIII a. užkariautas maurų ir vadintas  „tvirtovė“.

## Šaltiniai
Gareth Edwards

**Garetas Džeimsas Edvardsas** (, g. ) – britų kino režisierius, scenaristas, prodiuseris, vaizdo efektų dailininkas ir kinematografas.

Po to, kai jo režisūrinis debiutas „Monstrai“ (2010 m.) sulaukė sėkmės, tapo labiau žinomas Holivude ir 2011 m. jam buvo patikėta užduotis režisuoti filmą „Godzila“. 2024 m. vasarį pranešta, kad Edvardsas režisuos filmą „Juros periodo pasaulis. Atgimimas“. Jis pakeitė David Leitch, kuris paliko projektą dėl kūrybinių nesutarimų su studija.

## Filmografija

### Filmai

### Televizija
**Televizijos filmai**

**Dokumentika**

**Kiti darbai**

## Išnašos
Alkoa

**Alkoa** () – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, rytų Tenesyje, 25 km į pietus nuo Noksvilio, šalia Merivilio. Yra MakGi Taisono oro uostas (aptarnauja Noksvilį), praeina Noksvilio–Atlantos plentas ir geležinkelis. Aliuminio metalurgijos pramonės centras.

2020 m. 74,2 % miesto gyventojų buvo baltieji, 11,5 % – afroamerikiečiai, 7,3 % – lotynoamerikiečiai, 1,0 % – azijiečiai, 5,6 % – mišrios kilmės.

## Istorija

1913 m. žemės sklype, vadintame Šiaurės Meriviliu, Amerikos aliuminio kompanija („Alcoa“) pastatė aliuminio kombinatą. Jo reikmėmis užtvenkta Mažojo Tenesio upė ir jos intakai. Miestas nuo 1919 m. (pavadintas pagal įmonę).

## Šaltiniai
Hermo Ganytojas

**Hermo Ganytojas** () – ankstyvosios krikščionybės veikalas, kuriame surašyti pamokymai, priesakai ir paraginimai. Toks pavadinimas duotas pagal jame minimą angelą, apsireiškiantį kaip ganytojas (kitaip tariant, piemuo).

Pats autorius kūrinyje skelbiasi esąs Hermas, tačiau kas iš tiesų šį tekstą parašė, neaišku. Autorius nurodo, kad jo amžininkas – Klemensas Romietis. Hermas sakosi buvęs vergas, paskui išlaisvintas, praturtėjęs, vėliau tą turtą praradęs, atgailavęs už nuodėmes. Origenas manė, kad tai tas pats Hermas, paminėtas apaštalo Pauliaus Laiške romiečiams (16, 14). Vadovaujantis Muratorio fragmento tvirtinimu, jog Hermas esąs popiežiaus Pijaus I brolis, keliama versija, kad „Ganytojas“ sukurtas maždaug 145 m. e. m. Romoje (originalo kalba – graikų). Įtrauktas į Sinajaus kodeksą (*Codex Sinaiticus*). Dabartinius laikus taip pat pasiekė rankraščiai lotynų kalba, Gezo raštu, esama fragmentų koptų ir persų kalbomis. Pavyko atkurti didžiumą teksto (apytikriai 90 %).

Savo pavidalu kūrinys panašus į apokalipsę. Autoriui rūpi ne teologiniai, o doroviniai klausimai. „Ganytojas“ susideda iš trijų knygų. Pirmoji pasižymi moraliniu pobūdžiu, išdėstytos 5 vizijos, kuriose pabrėžiama atgailos neišvengiamybė, krikščioniško gyvenimo reikšmė Bažnyčiai. Antrojoje gvildenama 12 priesakų, iš kurių susideda krikščioniško gyvenimo pagrindas. Trečiojoje esama krikščionims skirtų alegorinių pamokymų, paraginimų.

Ankstyvosios krikščionybės autorių nuomonės dėl šio kūrinio išsiskyrė. Kai kurie jį laikė kanoniniu (Irenėjas Lionietis, Origenas, Tertulijonas), kiti – vienu iš Apaštališkųjų Tėvų raštų, treti – apokrifu (Atanazas ir Eusebijas Cezarėjietis). Pastarieji manė, jog „Ganytojas“ gali būti pravartus mokant katechumenus. Daugiausia „Ganytojas“ buvo skaitomas Rytų bažnyčiose, o Vakarų bažnyčiose, anot šv. Jeronimo, labai menkai tepaplitęs.

1986 m. pasirodė „Ganytojo“ vertimas į lietuvių kalbą.

## Išnašos