open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ronaldinho

**Ronaldas de Asisas Moreira** (; žinomas kaip **Ronaldinho**; g. 1980 m. kovo 21 d.) – brazilų futbolininkas, vienas geriausių XXI a. pradžios pasaulio futbolininkų, dvejus metus iš eilės išrinktas FIFA metų futbolininku (2004, 2005), taip pat išrinktas 2005 m. Europos metų futbolininku.

## Karjera
Gimė Porto Alegrės mieste Brazilijoje darbininkų šeimoje. Vaikystėje susidomėjo salės futbolu bei paplūdimio futbolu, tik vėliau pradėjo treniruotis įprasto futbolo. Jo vyresnysis brolis buvo profesionaliu futbolininku, bet dėl traumų jo karjera nutrūko. Vėliau tapo Ronaldinho vadybininku. Futbolininkas pradėjo žaisti „Grêmio“ jaunių ekipoje, 1998 metais perėjo į pagrindinę komandą. 1997 metais dalyvavo jaunių (iki 17 metų) pasaulio čempionate, kur buvo vienas rinktinės lyderių. 

1999 m. birželio 26 d. debiutavo pagrindinėje šalies komandoje. Su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate.

2001 m. pasirašė sutartį su Paryžiaus Saint-Germain klubu ir persikėlė žaisti į Europą. 2003 m. liepos 19 d. teises į Ronaldinją už 18 mln. svarų sterlingų nusipirko FC Barcelona.

2008 m. liepos 16 d. AC Milan už 21 mln. eurų iš Barcelona futbolo klubo perpirko brazilą. 

2011 m. sausio 11 d. persikėlė į Brazilijos Flamengo klubą. 2012 m. gegužės pabaigoje paliko klubą dėl nemokamo atlyginimo.

## Pasiekimai
* Ispanijos lygos čempionas (2004-05 ir 2005-06)
* Ispanijos supertaurė (2005-06)
* Pasaulio čempionas (2002)
* Konfederacijų Taurė (2004-05)
* Olimpinių žaidynių bronza (2008)

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Kyzylas

**Kyzylas** (rus. ir ) – miestas Rusijoje, pietų Sibire, prie Didžiojo Jenisiejaus (Bij Chemo) ir Mažojo Jenisiejaus (Ka Chemo) santakos. Tuvos Respublikos sostinė.

## Istorija

Miestas įkurtas 1914 m. ***Belocarsko*** (*Белоцарск*) pavadinimu. 1918 m. pervadintas į ***Chem Beldyrą*** (*Хем-Белдыр*), o 1936 m. – į ***Kyzylą*** (tuvių k. – „raudonas“). 1921–1944 m. buvo iš dalies pripažintos Tuvos Liaudies Respublikos sostinė. TSRS prijungus Tuvą prie RTFSR, tapo jos administraciniu centru.

## Lankytini objektai

Kyzylas laikomas Azijos geografiniu centru. Prie Jenisiejų santakos (Jenisiejaus pradžia) pastatytas centrą žymintis obeliskas. Yra krašto muziejus, kuriame saugomi Tuvoje rasti archeologiniai radiniai. Yra dar keli muziejai. Dramos teatras, filharmonija. Budistų šventyklos: Cečenlingas, Tuvdan Čojchorlingas. Svarbiausia švietimo institucija – Tuvos valstybinis universitetas.

## Ekonomika

Mašinų, maisto, lengvoji, medienos apdirbimo pramonė. Netoliese išgaunamos akmens anglys. Keliai į Abakaną ir Ak Dovuraką. Oro uostas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Laikraštis „Azijos Centras“
* Miesto nuotraukos
Ulan Udė

**Ulan Udė** (, buriat. *Улаан-Удэ*) – miestas Rusijos rytuose, Užbaikalėje, prie Selengos ir Udos upių santakos. Buriatijos sostinė.

Aviacijos, lokomotyvų gamybos pramonė. Yra Buriatijos universitetas.

## Istorija
**Udinskojė** gyvenvietė įkurta 1666 m. kaip kazokų žiemavietė prie Selengos. 1678 m. tapo ostrogu, buvo kazokų ekspansijos į rytus atramos tašku. 1775 m. gavo herbą, suteiktas miesto statusas, pavadinimas pakeistas į **Verchneudinską**. 1934 m. miestui suteiktas buriatiškas pavadinimas **Ulan Udė**, reiškiantis „raudonoji upė“.

## Šaltiniai
Angarskas

**Angarskas** () –  Rusijos miestas Irkutsko srityje, 50 km į šiaurės vakarus nuo Irkutsko, prie Kitojaus upės žiočių (įteka į Angarą); rajono centras. 243,2 tūkst. gyventojų (2007). Upių uostas, geležinkelio stotis. Išvystyta naftos, chemijos, statybinių medžiagų, elektromechanikos, medienos, siuvimo, baldų, maisto pramonė. Veikia technologijos institutas, teatras, laikrodžių muziejus.

## Istorija

Įkurtas 1948 m. kaip **Angarskis** () prie naftos įmonės, nuo 1951 m. miestas.

## Miestų partnerystė
*  Mytiščiai, Rusija
*  Dzindžou, Kinija
*  Komatsu, Japonija
Tulunas

**Tulunas** () – miestas, administracinis Tuluno rajono centras, Irkutsko srityje, Rusijos rytuose. Išsidėstęs prie Krasnojarsko-Irkutsko kelio ir Transsibiro geležinkelio, prie Ijos upės (Angaros bas.)

390 km nuo Irkutsko.
Salechardas

**Salechardas** () – miestas Rusijos šiaurėje, Vakarų Sibire; Jamalo nencų autonominės apygardos centras. Įsikūręs prie Obės intako Polujaus, tiesiai ties Šiaurės poliaračiu. Labai svarbus gamtinių dujų gavybos centras. Žuvies perdirbimo pramonė, duonos kepimas. Upių uostas. Salechardas keltu ir žiemos keliu sujungtas su kitapus Obės esančiu Labytnangiu (jį pasiekia geležinkelis). Planuojamas statyti tiltas. Seniau ėjo Transpoliarinis geležinkelis į Igarką.

## Etimologija

1595 m. įkurtas kaip ***Obdorskas*** ( – „vietovė prie Obės“). 1933 m. suteiktas nenciškas pavadinimas ***Salechardas*** (*сале* – „kyšulys“ + *хард* – „namas, gyvenvietė“).

## Istorija

Miestas įkurtas 1595 m. kaip Obdorskas. Įkūrus Jamalo nencų autonominę apygardą, tapo apygardos centru. 1933 m. birželio 20 d. pervadintas į Salechardą. 1938 m. lapkričio 23 d. suteiktas miesto statusas. 1998 m. vasario 20 d. įteisintas miesto herbas.

## Šaltiniai
XVIII pasaulio futbolo čempionato ekipos

**[[XVIII pasaulio futbolo čempionatas|XVIII pasaulio futbolo čempionate]]** dalyvaujančių rinktinių sudėtys. Kiekviena komanda iki 2006 m. gegužės 15 dienos turėjo paskelbti oficialų 23 žaidėjų sąrašą.

## A grupė

### 

Vyr.treneris: Alexandre Guimarães

### 
Vyr.treneris: Luis Fernando Suárez

### 

Vyr.treneris: Jürgen Klinsmann

### 
Vyr.treneris: Paweł Janas

## B grupė
### 
Vyr.treneris: Sven Göran Eriksson

### 
Vyr.treneris: Aníbal Ruiz

### 
Vyr.treneris: Lars Lagerbäck

### 
Vyr.treneris: Leo Beenhakker

## C grupė
### 
Vyr.treneris: José Pekerman

### 

Vyr.treneris: Henri Michel

### 

Vyr.treneris: Marco van Basten

### 

Vyr.treneris: Ilija Petković

## D grupė
### 

Vyr.treneris: Luis Oliveira Goncalves

### 
Vyr.treneris: Branko Ivanković

### 
Vyr.treneris: Ricardo Lavolpe

### 
Vyr.treneris: Luiz Felipe Scolari

## E grupė

### 

Vyr.treneris: Karel Brückner

### 
Vyr.treneris: Ratomir Dujković

### 
Vyr.treneris: Marcello Lippi

### 
Vyr.treneris: Bruce Arena

## F grupė

### 

Vyr.treneris: Guus Hiddink

### 

Vyr.treneris: Carlos Alberto Parreira

### 

Vyr.treneris: Zlatko Kranjčar

### 
Vyr.treneris: Zico

## G grupė
### 
Vyr.treneris: Raymond Domenech

### 
Vyr.treneris: Dick Advocaat

### 
Vyr.treneris: Jakob Kuhn

### 
Vyr.treneris: Otto Pfister

## H grupė
### 

Vyr.treneris: Marcos Paquetá

### 
Vyr.treneris: Luis Aragonés

### 
Vyr.treneris: Roger Lemerre

### 
Vyr.treneris: Olehas Blochynas

## Žaidėjai

### Pagal lygą
Futbolo lygos, kuriose žaidžiančių žaidėjų į čempionatą pakviesta daugiausiai:

Italijos ir Saudo Arabijos komandas sudaro tik šių nacionalinėse komandose žaidžiantys žaidėjai, o Dramblio Kaulo Kranto komandoje nėra nė vieno žaidėjo, žaidžiančio gimtojoje šalyje.

### Pagal klubus
Futbolo klubai, kuriose žaidžiančių žaidėjų į čempionatą pakviesta daugiausiai:
Novozybkovas

**Novozybkovas** () – miestas Rusijos vakaruose, Briansko srityje, netoli Rusijos valstybinės sienos su Baltarusija. Geležinkeliai į Unečią, Šostką (Ukraina), Gomelį (Baltarusija). Mašinų (staklių) gamyba, tekstilės (trikotažo), siuvimo, maisto (pieno, mėsos) pramonė. Kraštotyros muziejus.

## Istorija
Minimas nuo XVII a. vidurio. Miestas nuo 1809 m.

## Šaltiniai
Roslavlis

**Roslavlis** () – miestas Rusijos vakaruose, Smolensko srityje, netoli Rusijos valstybės sienos su Baltarusija, 123 km į pietryčius nuo Smolensko. Per miestą teka Ostioro upė, eina Smolensko-Briansko ir Maskvos-Mogiliovo kelias. Išplėtota mašinų gamyba, pjovimo diskų, rėžtukų iš deimantų, chemijos, tekstilės, maisto, stiklo taros pramonė. Veikia krašto istorijos ir kultūros muziejus, keli aukštųjų mokyklų filialai. XIX a. pastatytos stačiatikių Dievo Motinos gimimo, Kristaus Žengimo į dangų cerkvės. 56,5 tūkst. gyventojų (2005 m.).

## Istorija
Roslavlis įkurtas 1137 m., miesto statusą turi nuo 1755 m. Nuo 1358 m. iki 1569 m. priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei, nuo 1569 m. iki 1654 m. – Abiejų Tautų Respublikai. 1708—1929 m. Roslavlis buvo apskrities centras. Pirmojo pasaulinio karo metais mieste gyveno nuo karo pabėgę lietuviai, veikė Lietuvių draugijos nukentėjusiems dėl karo šelpti skyrius. 1941 m. rugpjūtį miestą okupavo Nacistinės Vokietijos kariuomenė. Raudonosios armijos išvaduotas 1943 m. rugsėjį. 1970 m. įtrauktas į Rusijos istorinių miestų sąrašą.

## Šaltiniai
Uneča

**Uneča** () – miestas Rusijos vakaruose, Briansko srityje, prie Unečos upės (Dniepro bas.), netoli Rusijos valstybinės sienos su Baltarusija. Rajono centras. 28,3 tūkst. gyventojų (2005 m.).

Miestas išsidėstęs 140 km į pietvakarius nuo Briansko. Svarbus geležinkelio mazgas. Išaugo 1887 m. įkūrus geležinkelio stotį. 1940 m. gavo miesto statusą. Maisto pramonė.
Žukovka

**Žukovka** () – miestas Rusijos vakaruose, Briansko srityje, prie Desnos upės, 56 km į šiaurės vakarus nuo Briansko. 19,1 tūkst. gyventojų (2005 m.).

Dviračių gamykla, baldų fabrikas. Per miestą eina Rygos–Oriolo geležinkelis. Žukovka įkurta 1868 m., o miesto statusą gavo 1962 m.

## Šaltiniai
Nevelis

**Nevelis** () – miestas Rusijos vakaruose, Pskovo srityje, netoli Rusijos valstybinės sienos su Baltarusija. Įsikūręs prie Nevelio ežero. 17,8 tūkst. gyventojų.

Mieste dirba maisto, tekstilės, batų gamybos ir medienos pramonės įmones. Veikia Nevelio miesto muziejus, kuriame pasakojama miesto istorija.

## Istorija

Miestas pirmą kartą paminėtas 1503 m. 1580 m. užkariautas lietuvių-lenkų kariuomenės. 1581 m. po nesėkmingų taikos derybų tarp lenkų ir rusų, galiausiai atiteko rusams. 1619 m. buvo pakartotinai užkariautas ATR kariuomenės.

1623 m. Vladislovas Vaza miestui suteiktė Magdeburgo teises, o 1634 m. perdavė miestą Radviloms.

1772 m. atiteko atgal Rusijai, tuomet buvo suteiktas miesto statusas.

## Žymūs žmonės
Iš Nevelio kilę šie žymūs žmonės:
* Michailas Bachtinas (1895–1975), filosofas, literatūros kritikas ir semiotikas

## Šaltiniai
Belas (Rusija)

**Belas** () – miestas Rusijos vakaruose, Tverės srityje, prie Obšos upės (Dauguvos bas.), 294 km nuo Tverės, netoli pasienio su Smolensko sritimi. Rajono centras. 4,1 tūkst. gyventojų (2005 m.).

## Istorija
Miestas žinomas nuo XIII a. kaip Smolensko kunigaikštystės miestas. 1355 m. atiteko LDK ir tik po 150 m. grįžo Maskvos kunigaikštystei. 1610 m., po 4 mėnesių apgulties, buvo užimtas LDK kariuomenės. 1613 m. be kovos grįžo į rusų rankas, bet 1618–1632, 1634–1654 m. vėl priklausė lietuviams. 1634 m. kovo 13 – gegužės 8 d. vykusi Belo tvitovės apgultis sustabdė Vladislovo Vazos žygį Maskvą.

1625 m. gegužės 2 d. Zigmantas III Vaza suteikė miesto teises, kurios pakartotinai buvo miestui sugrįžus į ATR kontrolę 1634 m.

1654–1667 m. ATR–Rusijos karo pradžioje vėl užgrobtas Rusijos carystės. 1941 m. rudenį užimtas Vokietijos, 1943 m. kovo 10 d. – SSRS kariuomenės.

Yra išlikę Belo tvirtovės pylimai. XXI a. trečiojo dešimtmečio pradžioje veikė linų apdirbimo gamykla, kraštotyros muziejus.

2020 m. atlikto Rusijos gyventojų surašymo duomenimis, pagal gyventojų skaičių Belas užėmė 1104 vietą iš 1120 Rusijos Federacijos miestų.

## Nuorodos
* Miesto fotografijos
* Herbo istorija 

## Išnašos
Beliovas

**Beliovas** (rus. *Белëв*) – miestas Rusijos vakaruose, Tulos srities pietvakariuose, Okos kairiajame krante, 119 km nuo Tulos. Rajono centras. 12,6 tūkst. gyventojų (2020 m.).

Maisto pramonė. Yra senovinė cerkvė.

## Istorija

Beliovas žinomas nuo 1147 m. Miesto statusą gavo 1777 m.
Vyborgas

**Vyborgas** (, ) – miestas Rusijos šiaurės vakaruose, netoli nuo Rusijos valstybinės sienos su Suomija, prie Karelijos sąsmaukos, 130 km į šiaurės vakarus nuo Sankt Peterburgo; rajono centras. Jūrų uostas, geležinkelio mazgas.

Išvystyta laivų statybos, mašinų, statybų, žvejybos, lengvoji, maisto pramonė.

## Istorija
Kūrėsi nuo XI a. vidurio. 1493 m. gavo miesto teises. 1710–1917 m. priklausė Rusijos imperijai. 1918–1940 m. priklausė Suomijai ir buvo žinomas kaip ***Vypuris***.  1940 m. po Žiemos karo atiteko Sovietų Sąjungai. 1941–1944 m. miestą kontroliavo Suomija. Veikė koncentracijos stovykla, kur kalėjo sovietų belaisviai. Karo metais miestas buvo sugriautas. 1944 m. miestą vėl užėmė sovietai.

## Sportas
Iki II pasaulinio karo mieste žaidė suomių futbolo klubai Reipas Viipuri, Sudet Viipuri, Ponteva Viipuri, PK-35 Viipuri.
Primorskas (Leningradas)

**Primorskas** (, ) – miestas Rusijos šiaurės vakaruose, Leningrado srityje, netoli nuo Rusijos valstybinės sienos su Suomija, 137 km į vakarus nuo Sankt Peterburgo. Miestas įsikūręs ant Suomijos įlankos kranto ir yra didžiausias Rusijos jūrų uostas prie Baltijos jūros. 5,3 tūkst. gyventojų (2002 m.). Svarbus naftos eksporto mazgas.

## Istorija

Senovėje gyvenvietė vadinosi **Beriozovskojė** (*Берёзовское*), pirmą kartą paminėta 1268 m., rusų chronikose. XIII a. pab. teritoriją užkariavo Švedija, tada vadintas **Bjerke** () arba **Koivistu** (). Rusija miestą atgavo 1721 m. po Šiaurės karo. 1917–1940 m. priklausė nepriklausomybę atgavusiai Suomijai. Suomiai šį regioną kontroliavo ir 1941–1944 m. Dabartinis pavadinimas suteiktas tik 1948 m., kai buvo keičiami visi vietovardžiai Karelijos sąsmaukos dalyje, perimtoje iš Suomijos. 

## Demografija

## Išnašos
Veližas

**Veližas** () – miestas Rusijos Federacijos vakaruose, Smolensko srityje, netoli sienos su Baltarusija, už 130 km į šiaurės vakarus nuo Smolensko. Įsikūręs abipus Dauguvos upės. 

## Istorija

Rašytiniuose šaltiniuose Veližas pirmą kartą paminėtas Bychovco kronikoje kalbant apie 1392 m. įvykius.

Manoma, kad apie 1355 m. Veližas buvo prijungtas prie LDK. Nuo tada miestas ilgą laiką (iki 1772 m.) buvo LDK pasienio vietovė. 

1500–1503 m. karo su Maskva metu ir pakartotinai 1533 m. Veližą buvo užėmę maskvėnai, tačiau 1580 m. (Livonijos karo metu) Veližo tvirtovė ir miestas vėl grįžo Lietuvai; Magdeburgo teisės miestui suteiktos 1585 m.

1655–1678 m. miestas priklausė Maskvos valstybei.  

Per Pirmąjį Abiejų Tautų Respublikos padalinimą (1772 m.) Veližas atiteko Rusijai. 1776 m. gavo apskrities miesto teises.

1812 m. Veližas buvo Prancūzijos karių poilsio vieta. XIX a. – Vitebsko gubernijos miestas, Veližo apskrities centras. 

Per II pasaulinį karą didžioji miesto dalis buvo sugriauta; daugelis tada tik apnaikintų Veližo architektūros paminklų pokariu visiškai sunaikinti vietos valdžios sprendimu.

## Šaltiniai
Ragožiai

**Ragožiai** – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Jonavos, šalia kelio . Seniūnaitijos centras. Netoliese į rytus eina geležinkelis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Čičinai

**Čičinai** – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 6 km į vakarus nuo Jonavos, 4 km į pietus nuo Kulvos, dešiniajame Neries krante. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka. Ties Čičinais prasideda Kulvos ozas.

## Istorija

1921 m. įkurta pradžios mokykla, 1966 m. – kultūros namai, biblioteka, medicinos punktas. Sovietmečiu buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Priozerskas

**Priozerskas** () – miestas Rusijos šiaurės vakaruose, Leningrado srities šiaurėje, netoli nuo Rusijos valstybinės sienos su Suomija. Miestas įsikūręs Karelijos sąsmaukoje ant Ladogos ežero kranto, prie Vuoksos upės šiaurinės atšakos. 22,0 tūkst. gyventojų (2008 m.). Per miestą eina Sankt Peterburgo-Hijtolos geležinkelis bei kelias į Sortavalą. Mieste vystoma celiuliozės bei pieno pramonė.

Yra Korelos tvirtovė, 1847 m. pastatydinta cerkvė, liuteronų bažnyčia, paminklas Petrui I. 

## Istorija

Senovėje karelų apgyvendinta gyvenvietė vadinosi **Korela**. 1310 m. naugardiečiai pastatė tvirtovę, kuri turėjo apsaugoti nuo galimų švedų antpuolių. 

1617 – 1710 m. po Stolbovo taikos priklausė Švedijai ir vadinosi **Keksholmu**. 

Po Ništato taikos (1721 m.) Švedija atsisakė pretenzijų į regioną ir pripažino Rusijos teises į miestą. 

1811 m. imperatorius Aleksandras I prisijungė Senąją Suomiją, kurios sudėtyje buvo Keksholmas.

1918 m. Suomijai, kuriai tuo metu priklausė, atgavus nepriklausomybę pavadintas **Kiakisalmiu** (). 

1940 – 1941 m. ir 1944 – 1991 m. priklausė Sovietų sąjungai. 

Nuo 1948 vadinamas Priozersku. Sovietmečiu atkelta kolonistų iš Rusijos, Ukrainos ir kitų kraštų. Naikinta suomiška ir kareliška tapatybė. Miestas perduotas tuometinei Leningrado sričiai. 

Nuo 1991 m. priklauso Rusijai.

## Galerija

029_Приозерск.jpg|ortodoksų cerkvė
085._Приозерск._Ленинградская_ул.,_8.JPG|Liuteronų bažnyčia
vaizdas:Вокзал ст. Приозерск со стороны путей.JPG|thumb|Geležeinkelio stotis
The_Castle_of_Käkisalmi.jpg|Keksholmo tvirtovė


## Išnašos

## Nuorodos
* Miesto fotografijos (anglų k.)
* Kexholm Fortress (anglų k.)
* Käkisalmi ja Käkisalmen mlk. (suomių k.)
* iki 1939 m. nuotraukos (suomių k.)
Edfu

**Edfu** (arba *Idfu*, , ) – Egipto miestas vakariniame Nilo krante tarp Esnos ir Asuano. Apie 6 tūkst. gyventojų. 
## Istorija

Jau senovės Egipto laikais buvo svarbus miestas, žinomas kaip **Vetes-Hor** ("Horo sostas"), ir keletu kitų pavadinimų, buvo 2-ojo nomo centras. Kaip rodo pavadinimas, svarbiausias miesto dievas globėjas buvo Horas. Iš tų laikų garsėja puikiai išsilaikiusi Horo šventykla. Joje išlikę pačių seniausių mitų tekstai, daugybė reljefų vaizduojančių šventyklos įkūrimą, sandarą. Daugybė tekstų apie kasdienines apeigas, šventes ir jų datas, įvairių šventikų pareigas netgi kiekvienos menės matmenis, jos pavadinimą ir paskirtį. Ši šventykla buvo pradėta statyti 237 m. pr. m. e. valdant Ptolemėjui III buvo užbaigta Ptolemėjo XIII, tad statyba truko 180 metų. Graikų laikais tapo žinomas kaip **Didysis Apolinopolis**.
Esna

**Esna** (, ) – Egipto miestas vakariniame Nilo krante apie 55 km į šiaurę nuo Luksoro. Apie 30 tūkst. gyventojų.

Senovės Egipto laikais buvo žinoma kaip **Junet** (*jwnyt*) arba **Senet** (*snt*) ir buvo 3-ojo nomo administracinis centras (juo tapo sunykus gretimam Nechenui). Jame ypač garbintos dievybės Neitė ir Chnumas, dėl to miestas dar vadintas "Chnumo sostu". Graikų laikais buvo žinomas kaip **Latopolis** (), o koptai jį vadino **Sne**, iš ko ir kilo dabartinis arabiškas pavadinimas.
Port Saidas

**Port Saidas** (arab. بور سعيد) – Egipto miestas netoli Sueco kanalo. Apie 500 tūkst. gyventojų. Įkurtas 1859 m. statant Sueco kanalą.

## Sportas
* Al-Masry SC futbolo klubas;
Wuerhosaurus

***Verozauras*** – stegozaurų šeimai priklausęs paukščiadubenis dinozauras. Azijoje rasta visai nedaug jo kaulų, todėl nežinoma tiksli išvaizda. Ilgis – 6 m. Tai buvo vienas iš nedaugelio stegozaurų, išlikusių ankstyvosios kreidos periode. Išmirė vėlyvojoje juroje.
Tarbozauras

**Tarbozauras** (*Tarbosaurus bataar*) – tiranozaurui (*Tyrannosaurus rex*) artimas driežadubenis dinozauras. Gyveno Azijoje, vėlyvosios kreidos laikotarpiu. Ilgis – 14 m.

Kaip ir visi Tyrannosauridae šeimos dinozaurai, tarbozauras turėjo mažas, silpnas priekines galūnes su dviem naguotais pirštais. Užpakalinės kojos stambios, su 4 pirštais, iš kurių 3 nukreipti į priekį, likęs – mažesnis – atlenktas atgal. Tikriausiai nuvydavo kitus plėšrūnus nuo grobio, taip pat medžiojo pats.


Tarbosaurusscale.png|Tarbozauro palyginimas su žmogumi
Tarbosaurus museum Muenster.jpg|Tarbozauro skeletas
Tarbosaurus MPC-D 100 60 skull (3).jpg|Tarbozauro kaukolė (*Tarbosaurus bataar*) 


## Filogenetinis medis
Pentaceratops

* *Pentaceratops sternbergii*
* *Pentaceratops fenestratus*

**Pentaceratopsas** (*Pentaceratops*) – Ceratopsidae šeimos raguotasis dinozauras, gyvenęs vėlyvosios kreidos laikotarpiu Š. Amerikoje. Ilgis – 6 m. Svėrė apie 5 tonas.

Turėjo didžiulę sprando klostę, kurios kraštais buvo išsidėstę maži spygliai. Kauliniame paviršiuje buvo kelios didelės angos, dariusios klostę langvesnę. Šio dinozauro pavadinimas reiškia *penkiaragis veidas*, nes manyta, jog *pentaceratops* ne tik turėjo 3 ragus ant galvos, bet dar 2 ir ant skruostų. Dabar žinoma, kad tai tik pailgėję skruostikauliai.

## Filogenetinis medis
Babruiskas

**Babrùiskas**  (; arba ***Bobruiskas***, ) – miestas Baltarusijoje, Mogiliavo srityje, prie Berezinos upės, 115 km į pietvakarius nuo Mogiliavo. Babruisko rajono centras. Balneologinis kurortas. Mieste yra 3 teatrai, kraštotyros muziejus.

## Etimologija

Miesto pavadinimas kilęs nuo nedidelio Babrujkos upelio, kuris vardą gavo pagal  – „bebras“.

## Istorija

Pirmą kartą paminėtas 1387 m., kai Jogaila ir kunigaikštis Skirgaila patvirtino dar XIV a. pirmoje pusėje Babruisko apylinkes užvaldžiusių Lietuvos didžiojo kunigaikščio Algirdo ir Kęstučio susitarimą dėl jų (ir pajamų iš jų) pasidalijimo per pusę – į Vilniaus ir Trakų dalis, kurias valdė atskiri kunigaikščių vietininkai ir vadinamieji senoliai. Toks pasidalijimas išsilaikė iki XVI a. antrosios pusės. XIV a. – XVIII a. Babruiske stovėjo pilis. 1502–1503 m. miestą nusiaubė Krymo totoriai, 1506 m. per Glinskio maištą ne kartą buvo apsupę maištininkai. XVI a. Babruiskui suteiktos Magdeburgo teisės, nuo 1565 m. seniūnijos centras. Iš pradžių priklausė didiesiems kunigaikščiams, vėliau didikų Radvilų, Goštautų, bajorų Tryznų giminėms. XVI a. – XVII a. išsiplėtė, 1620 m. Babruiske buvo 15 gatvių, 409 kiemai, malūnas, cerkvė, bažnyčia, miestą juosė medžio ir žemių sutvirtinimų gynybinė siena. Pernu vaivada ir Babruisko seniūnas Petras Stanislovas Tryzna į miestą 1623 m. iš Nesvyžiaus pasikviečia jėzuitus, kurie prie jo dvaro įsteigia misiją. Šis didikas taip pat fundavo Babruiske 1615 m. iškilusią jėzuitų Šv. Petro ir Povilo bažnyčią. 1630 m. įkurta Babruisko jėzuitų rezidencija, kuri veikė iki XVIII a. pabaigos. Per XVII a. vidurio – XVIII a. pradžios karus su Maskva ir švedais, per kazokų sukilimą Babruiskas smarkiai nusiaubtas. 1681 m. į Babruiską po karų sugrįžę jėzuitai atidarė savo mokyklą, o 1686 m. mieste įsteigė špitolę. 1708 m. miestas gerokai nukentėjo Šiaurės karo metu. 1738 m. Babruiske jėzuitai atidarė vaistinę.

1793 m. Babruiskas prijungtas prie Rusijos imperijos, nuo 1795 m. tapo Minsko gubernijos Babruisko apskrities centru, gavo miesto teises. 1810 m. buvusios LDK pilies vietoje pastatytoje tvirtovėje rusų įgula 1812 m. atlaikė keturių mėnesių prancūzų apsiaustį. Nuo 1924 m. rajono, 1924–1930 m. ir apygardos, 1944–1954 m. ir srities centras. Per nacių okupaciją Babruiske ir apylinkėse išžudyta apie 40 000 žmonių.

## Ekonomika

Yra upių uostas, geležinkeliai į Asipovičus, Žlobiną, Akciabrskį; plentai į Minską, Gomelį, Mogiliavą, Kalinkavičus, Slucką. Išvystyta medienos, mašinų (žemės ūkio mašinų, automobilių ir traktorių detalių bei agregatų, svarstyklių), statybinių medžiagų (gelžbetonis, stambiaplokščių konstrukcijų), medžio apdirbimo, baldų, faneros, odos, kailių, trikotažo, siuvimo, avalynės, maisto (konservų, aliejaus) pramonė, veidrodžių, meno dirbinių gamyba.

## Kultūra, švietimas

Yra 4 technikumai. 3 teatrai. Liaudies kūrybos, kraštotyros muziejai.

## Gyventojai

## Sportas
### Futbolas
* FK Babrujsk (buvęs futbolo klubas);
* FK Belšina Bobrujsk (futbolo klubas);
* ŽFK Bobrujčanka (moterų futbolo komanda);
* „Spartako“ stadionas, kurio talpa 3 661 žiūrovas.

## Šaltiniai
Uogrė

**Uogrė** () – miestas Latvijos centrinėje dalyje, dešiniajame Dauguvos krante, prie Uogrės upės žiočių į Dauguvos upę, 36 kilometrai į pietryčius nuo Rygos. Jis įsikūręs ant geležinkelio ir plento Ryga – Daugpilis, Uogrės savivaldybės administracinis centras. Mieste yra meno ir muzikos mokyklos.

## Istorija
XIX amžiuje pradėjo kurtis kurortas. Miesto teises gavo 1928 metais.

## Demografija
Uogrėje gyvena 26 238 žmonių (2008 m.), iš kurių 65 % yra latviai, 25 % – rusai, 4,2 % – baltarusiai, 1,9 % – ukrainiečiai ir 1,8 % – lenkai.

## Sportas
* Ogre United – futbolo klubas;
* FK Ogre – buvęs futbolo klubas.

## Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Uogrė yra užmezgusi partnerystės ryšius:
*  Hengelas, Nyderlandai

## Nuorodos
* ogre.lv (latvių k.) 
* ogrenet.lv (latvių k.)
Baranovičiai

**Barãnovičiai**  (, ) – miestas vakarų Baltarusijoje, prie geležinkelio ir plento Brestas–Minskas, 130 km į pietvakarius nuo Minsko. Baranovičių rajono centras. Geležinkelio mazgas. Išvystyta lengvoji (medvilnės, trikotažo, siuvimo, avalynės), maisto (mėsos, konservų) pramonė, mašinų, statybinių medžiagų, buitinės chemijos prekių, žaislų gamyba. Yra valstybinis universitetas, kraštotyros muziejus.

## Istorija

Baranovičių gyvenvietė pirmą kartą paminėta 1706 m. kaip privati Rozvadovskių šeimos nuosavybė. XVIII a. pabaigoje po Abiejų Tautų Respublikos padalinimų tapo Rusijos imperijos Minsko gubernijos Naugarduko apskrities miesteliu. Išaugo XIX a. nutiesus geležinkelius Brestas-Maskva ir Lvovas-Vilnius. 1871 m. pastatyta geležinkelio stotis. 1884 m. gyvenvietė tapo miesteliu, 1894 m. – apskrities miestu. Carmečiu vietovė priklausė Naugarduko apskrities Naujosios Myšos valsčiui.

Pirmojo pasaulinio karo metu Baranovičiuose buvo įsikūręs vyriausiasis Rusijos armijos vadovybės štabas, kuris 1915 m. rugpjūtį buvo perkeltas į Mogiliavą. Baranovičių apylinkės 1915 m. rugsėjo – 1916 m. liepos mėn. nuniokotos per mūšius. 1915 m. rugsėjo mėn. – 1918 m. Baranovičiai buvo okupuoti vokiečių kariuomenės.

1919 m. gavo miesto teises. 1920–1939 m. Lenkijos Naugarduko vaivadijos apskrities centras. 1939 m. atiteko Baltarusijai, iki 1954 m. srities centras. Per Antrąjį pasaulinį karą miestas labai sugriautas, 1941 m. birželio – 1944 m. liepą okupuotas vokiečių kariuomenės. Nuo 1954 m. rajono centras. Po karo atstatytas.

## Gyventojai

Tarpukaryje gyventojų skaičius išaugo iki 12 500, iš kurių apie pusę sudarė žydai. Žydų iki panaikinant apsigyvenimo suvaržymus 1903 m. Baranovičiuose tebuvo 24. Per Antrąjį pasaulinį karą mieste ir apylinkėse žuvo apie 127 000 žmonių.

### Žymūs žmonės

* Mieste 1950 m. gegužės 17 d. gimė sovietų ir Rusijos disidentė, publicistė, politikė, žmogaus teisių gynėja Valerija Novodvorskaja;

## Ekonomika
Geležinkeliai į Valkaviską, Lydą, Minską, Slucką, Luninecą. Išplėtota mašinų (automobilių agregatų, automatinių linijų), statybinių medžiagų (gelžbetonio konstrukcijų ir kt. gaminių) gamyba, metalo, medžio apdirbimas, elektrotechnikos, baldų, tekstilės (medvilnės) ir trikotažo, siuvimo, avalynės, buitinės chemijos, maisto (mėsos, malimo, alaus) pramonė. Veikia meno dirbinių ir žaislų gamyba.

## Sportas
* FK Baranoviči – futbolo klubas.

## Kultūra, švietimas

Yra Baranovičių dramos teatras. Kraštotyros muziejus, įkurtas 1929 m. Dievo Motinos Užtarėjos soboras, pastatytas 1931 m.

## Šaltiniai
Barysavas

**Barýsavas**  (; arba ***Borisovas***, ) – miestas šiaurinėje Baltarusijoje, 71 km į šiaurės rytus nuo Minsko, abipus Berezinos upės, prie geležinkelio ir plento Maskva–Minskas. Barysavo rajono centras. Mieste yra muziejus. Bažnyčia, statyta 1806–1823 m., Prisikėlimo soboras (1874 m.), sinagoga (XX a.).

## Istorija

Miestas įkurtas 1102 m., kitais duomenimis, 1032 m. Pirmą kartą minimas 1127 m. Laurentijaus metraštyje kaip Polocko žemės, 1128 m. Ipatijaus metraštyje – kaip Polocko kunigaikštystės miestas. Nuo XIII a. vidurio Barysavą valdė Lietuvos kunigaikščiai. 1542 m. Ldk Žygimantas Augustas Barysavo pilį padovanojo Vilniaus vaivadai J. Hlebavičiui, Barysavas prijungtas prie Vilniaus vaivadijos. Magdeburgo teisės nuo 1563 m. Nuo 1563 m. seniūnijos centras. Po Liublino unijos priklausė Oginskiams, Radviloms, įėjo į Vitebsko vaivadijos Oršos apskritį.

1793 m. per Abiejų Tautų Respublikos II padalijimą atiteko Rusijos imperijai, nuo 1795 m. jos Minsko gubernijos Barysavo apskrities centras, tais metais gavo miesto teises. Nuo 1924 m. rajono centras. 1941–1944 m. naciai prie miesto įrengė 4 koncentracijos stovyklas, kuriose žuvo apie 33 000 Borysavo ir apylinkių gyventojų.

## Gyventojai

## Ekonomika

Yra geležinkelio stotis. Išplėtota mašinų (automobilių elektros įrangos, sunkvežimių hidraulinių stiprintuvų, agregatų) gamyba, metalo, medžio apdirbimas, miško chemijos, chemijos (buitinės chemijos, gumos techninių dirbinių, polimerinės taros, plastikinių dirbinių), farmacijos, statybinių medžiagų (gelžbetonio gaminių), siuvimo, maisto pramonė, muzikos instrumentų, krištolo gamyba. Yra Taikomosios dailės kombinatas.

## Sportas
* FK BATE (futbolo klubas);
* 2014 m. mieste pastatytas naujas Borisov Arena futbolo stadionas.

## Galerija

Orthodox Church in Barysaŭ.jpg|Prisikėlimo soboras
Catholic Church in Barysaŭ.jpg|Katalikų bažnyčia
Square in Barysaŭ.jpg|Centrinė aikštė
Railway Station in Barysaŭ.jpg|Geležinkelio stotis
Museum in Barysaŭ.jpg|Muziejus
Belarus-Barysau-ResurrectionChurch.jpg|Bažnyčia


## Šaltiniai
Ankštis

**Ankštis** () – sausasis atsidarantis vienalizdis vaisius. Atsidaro dviem išilginiais plyšiais.

Ankštis išaugina pupinius augalus: žirnis, pupa, vikis.
Luis Marín

**Luisas Antonijas Marinas Muriljas** (g. 1974 m. rugpjūčio 10 d.) – Kosta Rikos futbolininkas, buvęs nacionalinės rinktinės vidurio gynėjas bei kapitonas.

## Karjera
1992–1993 m. atstovavo AD Carmelita. Nuo 1993 m. rungtyniavo LD Alajuelense klube. Atstovaudamas šiam klubui Kosta Rikos aukščiausioje lygoje sužaidė daugiau nei šimtą rungtynių. 

1998–1999 m. žaidė USAC FC (Gvatemala). 1999 m. persikėlė į River Plate (Urugvajus). 

2000–2006 m. priklausė LD Alajuelense. Atstovaudamas šiam klubui Kosta Rikos aukščiausioje lygoje sužaidė daugiau nei du šimtus rungtynių. 

2006–2009 m. atstovavo Maccabi Netanya (Izraelis). 2009–2011 m. vėl žaidė LD Alajuelense.

## Rinktinė

Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 1993 m. birželio 23 d.

Atstovavo šaliai 118 oficialiose rungtynėse, per kurias įmušė 5 įvarčius.

Žaidė 2002 metų futbolo čempionate ir 2006 m. pasaulio čempionate.

## Pasiekimai
* 6 kartus Kosta Rikos čempionas (1995-96, 1996-97, 1999–2000, 2000-01, 2001-02, 2002-03, 2004-05)
* 2 kartus Centrinės Amerikos čempionas (1995, 2002)
* CONCACAF Aukso Taurės laimėtojas (2004)

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Transfermarkt
Tetanuranai

**Tetanuranai** (*Tetanurae*) – plėšriųjų dinozaurų (*Theropoda*) grupė, gimininga paukščiams, bet priskiriama driežadubeniams dinozaurams (*Saurischia*). Gyveno juros ir kreidos periodais.

Tetanuranai viršutiniame žandikaulyje turėjo po plačią angą, todėl kaukolė buvo lengvesnė, nei gali atrodyti. Užpakalinė uodegos dalis buvo sutvirtinta ypatingų, sukibusių struktūrų ant stuburo slankstelių, todėl šis pavadinimas lietuviškai reikštų *standžiauodegis*.

Infrabūrį sudaro 5 mikrobūriai:
* Karnozaurai (*Carnosauria*)
* Deinonichozaurai (''Deinonychosauria)''
* Koelurozaurai (''Coelurosauria)''
* Ornitomimozaurai (''Ornithomimosauria)''
* Oviraptorozaurai (''Oviraptorosauria)''

## Filogenetinis medis
{|style="margin-left: 1em;; margin-bottom: 0.5em; width: 248px; border: #99B3FF solid 1px; background-color: #FFFFFF; color: #000000; float: right; "
Gomelis

**Gòmelis**  (arba ***Homelis***, , ) – miestas pietryčių Baltarusijoje, antrasis pagal dydį šalies miestas, išsidėstęs prie Sožo upės. Srities ir rajono centras. Svarbus geležinkelio mazgas. Išvystyta mašinų, metalo, medienos, maisto, chemijos, lengvoji pramonė. Yra 5 aukštosios mokyklos (tarp jų ir universitetas), 2 teatrai, kraštotyros muziejus. Išlikę Rumiancevų-Paškevičių rūmai (XVIII a.), medinė Šv. Elijo cerkvė (XVIII a. pabaiga).

## Istorija

Pirmą kartą minimas 1142 m. kaip Černigovo kunigaikščio valda. Nuo 1335 m. priklausė Lietuvai, po 1772 m. įėjo į Rusijos imperijos sudėtį, kur buvo Mogiliavo gubernijos Gomelio apskrities centras. Miestas buvo atiduotas valdyti Jekaterinos II favoritui grafui Rumiancevui. Grafai, vietoje buvusios lietuvių pilies, čia pasistatydino puošnius rūmus.

XX a. sovietmečiu tapo Gomelio srities centru, buvo mašinų, metalo, lengvosios, chemijos, stiklo, maisto pramonės centras.

## Sportas

2004 m. atidarytas Gomelio centrinis stadionas, talpinantis 14 307 žiūrovus.

### Futbolas
* FK Gomelʹ – futbolo klubas.
* FK Lâkamatyŭ Homel – futbolo klubas.
* Centrinis stadionas, kurio talpa 14,3 tūkst. žiūrovų.
* „Lâkamatyŭ“ stadionas, kurio talpa 750 žiūrovų.

## Šaltiniai
Karcharodontozauras

***Carcharodontosaurus*** – Allosauridae šeimai priklausęs tetanuranas. Gyveno ankstyvosios kreidos laikotarpiu Afrikoje. Ilgis iki 12,5 m. Šio mėsėdžio fosilijos pirmąkart rastos 1996 m. Maroko dykumoje. Dantys buvo 12 cm ilgio, todėl gavo *rykliadančio roplio* pavadinimą. Kaukolė didesnė už tiranozauro (1,5 m).


Carcharodontosaurus skull diagram.jpg|Karcharodontozauro kaukolės palyginimas su žmogumi
Ultimate Dinosaurs Carcharodontosaurus.jpg|Karcharodontozauro kaukolė


## Filogenetinis medis

{|style="margin-left: 1em;; margin-bottom: 0.5em; width: 248px; border: #99B3FF solid 1px; background-color: #FFFFFF; color: #000000; float: right; "
Cėsys

**Cėsys** (seniau – ***Kėsys***; ) – miestas Latvijos šiaurinėje dalyje, Vidžemėje, vaizdingose apylinkėse, Gaujos nacionalinio parko teritorijoje, Gaujos upės kairiajame krante, prie Rygos-Valgos geležinkelio linijos. Savivaldybės centras. Mieste 18 286 (2008 m.) gyventojų, miesto plotas – 19,3 km². Yra istorijos ir dailės muziejus. Architektūros paminklai: pilis su parku – (XIII a. – XVIII a. prdž.), romaninė gotikinė Šventojo Jono bažnyčia – (1281 m.), miesto gynybinių sienų griuvėsiai – (XIV a.), rotušė – (1767 m.), XVIII amžiaus gyvenami ir administraciniai pastatai.

## Istorija

Geležies amžiuje ir Viduramžiais miesto apylinkės buvo gyvenamos lyvių, vėliau juos nustūmė šiek tiek vakariau, o dalį asimiliavo iš pietryčių slinkusios latgalių gentys. IX-XIII amžiais buvo pilis. Greta jos vokiečių riteriai 1209 metais pastatė mūrinę pilį. 1323 metais gavo miesto teises. Iki XVI amžiaus buvo Livonijos ordino rezidencija vokiečių vadinta *Vendenu*. XIV a. – XV a. pr. Cėsių miestas buvo Hanzos lygos narys. Nuo 1561 metų priklausė LDK, vėliau – Abiejų Tautų Respublikai, 1629–1721 m. – Švedijos karalystei, nuo 1727 m. – Rusijos imperijai. Dėl karų, dažnų gaisrų, maro epidemijos miestas XVII a. pab. – XVIII a. pr. sunyko. 1785 metais tapo apskrities centru.

## Galerija


File:Cēsise Jaani kirik 02.JPG|Šv. Jono bažnyčia
File:Christ Transfiguration Orthodox Church at Cesis.jpg|Cerkvė
File:Cesis Burgruine1.jpg|Cėsių pilis


## Miestai partneriai

## Sportas
* SK Cēsis (futbolas) – dabartinių laikų klubas.
* VB Cēsis (futbolas) – buvęs futbolo klubas.

## Nuorodos
* cesis.lv (latvių k.)
* 
## Išnašos
Miroslav Klose

**Miroslavas Klozė** (; ; g. 1978 m. birželio 9 d.) – karjerą baigęs vokiečių futbolininkas.

## Karjera
Gimė Lenkijoje, sportininkų šeimoje – motina žaidė Lenkijos rankinio komandoje, tėvas keliose futbolo komandose. Vėliau šeima persikėlė į Prancūziją, o 1987 m. – į Vokietiją. Jie yra vokiečiai maišyti su lenkais iš Aukštutinės Silezijos.

Futbolininkas žaidė miestelio komandoje „Blaubach-Diedelkopf“, 1999 metais perėjo į *FC Kaiserslautern*, kur pradžioje žaidė mėgėjų komandoje, o po metų pateko į pagrindinę sudėtį. 2001 m. kovo 24 d. M. Klose jau žaidė Vokietijos rinktinėje ir pačiose pirmose rungtynėse įmušė savo pirmąjį įvartį. 2011 m. birželio 9 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Italijos SS Lazio klubu.

2002 m. pasaulio futbolo čempionate žaidėjas įmušė 5 įvarčius ir buvo vienas rezultatyviausių turnyro žaidėjų.

2006 m. pasaulio futbolo čempionato atidarymo rungtynėse, švęsdamas savo 28-ąjį gimtadienį, įmušė du įvarčius ir buvo išrinktas geriausiu rungtynių žaidėju, taip pat įmušė du įvarčius trečiosiose grupės rungtynėse, o aštuntfinalyje dar kartą išrinktas geriausiu rungtynių žaidėju. Iš viso įmušęs 5 įvarčius M. Klose tapo rezultatyviausiu čempionato žaidėju, už tai apdovanotas „Auksinio Batelio“ prizu. M. Klose taip pat tapo visų laikų rezultatyviausiu pasaulio futbolo čempionato žaidėju (su 16 įvarčiu) po 2014 m. pasaulio futbolo čempionato. Tų pačių metų rugpjūtį jis pasitraukė iš rinktinės.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Lieplaukalė

**Lieplaukalė** – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Plungės. Netoli kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Truikiai

**Truikiai** – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, į šiaurę nuo Plungės. Seniūnaitijos centras. Prie gyvenvietės eina keliai  ir 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ruolaičiai

**Ruolaičiai** – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, į šiaurę nuo Plungės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ekonominė geografija

**Ekonominė [[geografija]]** – mokslas, tiriantis teritorinių socialinių ekonominių sistemų formavimąsi, plėtotę, funkcionavimą ir reguliavimą (valdymą). Tai tarpdisciplininė geografijos bei ekonomikos mokslų sritis.

Ji tiria viso gamybos pajėgumų komplekso išsidėstymą, ekonominiu požiūriu analizuoja tiriamos teritorijos gamtines ir socialines istorines sąlygas. Remiasi politinės ekonomijos suformuluotais dėsniais ir kategorijomis.

## Pošakiai

Ekonominė geografija skirstoma į bendrąją, regioninę ir šakinę. Bendrajai geografijai priklauso politinė geografija, ūkio istorija, ekonominė kartografija, pasaulio ūkio geografija, ekonominės geografijos teorija ir tyrimų metodika.

**Regioninė** ekonominė geografija skirstoma į šalių ir jų grupių ekonominę geografiją, įvairaus rango ekonominių rajonų ekonominę geografiją.

Šakinė ekonominė geografija pagal tiriamąjį objektą skirstoma į gyventojų geografiją, pramonės geografiją, žemės ūkio geografiją, transporto geografiją, užsienio prekybos geografiją, gyventojų aptarnavimo geografiją.

Ekonominė geografija glaudžiai siejasi su fizine geografija ir kitais geografinio komplekso mokslais. Jai reikalingos fizinės geografijos žinios apie šalį ar šalies ekonominį rajoną, regiono gamtinius išteklius.
Bereniai

**Bereniai** – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Plungės, prie kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Žvirblaičiai

:: *Apie kaimą Babrungo seniūnijoje žr. [[Žvirblaičiai (Babrungas)]]*.

**Žvirblaičiai** – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Alsėdžių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Didvyčiai

**Didvyčiai** – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, į šiaurę nuo Plungės, 1 km šiauriau kelio Šiauliai–Palanga. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka, mokykla-darželis. Kaime aptiktas kapinynas.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Jadvyga Vainorienė-Rimeikytė (1927 kovo 9 - 2008 rugpjūčio 24), kaimo rašytoja, pedagogė, tautodailininkė.

## Šaltiniai
Šložiai

**Šložiai** – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, į šiaurę nuo Karklėnų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pakerai

**Pakerai** – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, į pietus nuo Plungės. Esantis miškingoje, kalnuotoje teritorijoje. Prie kelio . Turintis senas jau niekam nežinomas vietinių gyventojų kapinaites.

Saugomi archeologijos ir istorijos paminklai: Pakerų kapinynas, pažymėtas mediniu ženklu „Pakerų senkapiai“ šalia kelio į Plungę, Pakerų senosios kapinės (XVII-XIX a.), esančios Žaltakalnyje.

## Istorija

Kaimas pirmą kartą minimas 1637 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Balvai

**Balvai** (, ) – miestas šiaurės rytų Latvijoje. To paties pavadinimo savivaldybės centras.

Pirmą kartą paminėti 1224 m. kaip Rygos arkivyskupystės dalis.

## Gyventojai

Iš 8 063 Balvų gyventojų 70,26 % yra latviai, 23,27 % – rusai, 1,16 % – baltarusiai, 0,7 % – ukrainiečiai, 0,42 % romai, 0,4 % – lenkai, 0,31 % – vokiečiai, 3,48 % – kitų tautybių.

1926 m. Balvuose gyveno 1 811 gyv. Balvų katalikų parapijoje buvo 5 443 nariai, evangelikų liuteronų – 2 000.

## Miestai partneriai

Miestai, su kuriais Balvai yra užmezgę partnerystės ryšius:
*  Igumas, Suomija
*  Taojuanas, Taivanas
Žemaičiai (reikšmės)

**Žemaičiai**:
* Žemaičiai (baltų gentis);
* Žemaičiai (lietuvių etnografinė grupė);
* Žemaičiai – gyvenvietė Kėdainių rajone;
* Panevėžio miesto dalis.
Rucava

**Rucava** (seniau – **Rukiava**) – gyvenvietė pietvakarių Latvijoje, Pietų Kuršo savivaldybėje, arti Lietuvos–Latvijos valstybinės sienos. 195 gyventojai (2021 m.).

## Istorija
1887 m. Adalbertas Becenbergeris rašė, kad dar XVIII a. Rucavoje buvo kalbama lietuviškai. 2009–2021 m. buvo Rucavos savivaldybės centras.

## Šaltiniai
Mahala el Kubra

**Mahala el Kubra** () – Egipto miestas Nilo deltoje, apie 25 km į šiaurės rytus nuo Tantos. Egipto tekstilės centras. Apie 430 tūkst. gyventojų – tai ketvirtasis pagal dydį Egipto miestas.

## Sportas
* Baladiyat El Mahalla SC – futbolo klubas;
: Baladiyat El Mahalla SC stadionas, talpinantis 15 tūkst. žiūrovų.
* Ghazl El Mahalla SC – futbolo klubas;

## Išnašos

## Nuorodos
*
Ruoja

**Ruoja** – gyvenvietė vakarų Latvijoje, Talsų savivaldybėje, Rygos įlankos pakrantėje. Valsčiaus centras. 2140 gyventojų (2021 m.). Įrengtas žvejų uostelis. Keliai į Rygą, Kolką, Talsus. 2008–2021 m. buvo Ruojos savivaldybės centras.

## Šaltiniai
Mėrsragas

**Mėrsragas** () – gyvenvietė vakarų Latvijoje, Kurše, Talsų savivaldybėje, Rygos įlankos pakrantėje, į šiaurę nuo Engurės. Valsčiaus centras. 1332 gyventojai (2021 m.). Per Mėrsragą eina Rygos-Kolkos kelias. Yra žvejų uostas. 2011–2021 m. buvo Mėrsrago savivaldybės administracinis centras.

Kaimas pavadintas pagal Mėrsrago kyšulį (ragą), esantį kaimo šiaurinėje dalyje. Šis kyšulys –
vienas išraiškingiausių Rygos įlankos pakrantėje.

Netoli Mėrsrago telkšo vienas didžiausių Latvijos ežerų – Engurės ežeras, per kaimą eina Mėrsrago kanalas. Kaimas įsikūręs Engurės ežero gamtos parke, šioje teritorijoje yra keletas įžymių paukščių stebėjimo vietų – daugiausia nendrėmis apaugusiose pakrantės pievose (Juominyje, ), kur pastatyta platforma paukščiams stebėti, Pekrage ir Mėrsrago kyšulyje, taip pat ir šiuo metu uždarosios teritorijos lagūnose į pietus nuo uosto.

## Šaltiniai
Tanta

**Tanta** () – pagrindinis Egipto miestas Nilo deltoje, 95 km į šiaurę nuo Kairo, apie 25 km į pietvakarius nuo Mahalla El-Kubra. Apie 400 tūkst. gyventojų. Mieste yra Kairo universiteto filialas.

## Sportas
* Tanta SC (futbolo klubas);
* Tantos stadionas, kurio talpa 8 tūkst. žiūrovų.
Abragciemas

**Abragciemas** – gyvenvietė centrinėje Latvijoje, Tukumo savivaldybėje, ant Rygos įlankos kranto.  Būdingas vidutinių platumų, jūrinis klimatas. 2021 metais kaimas turėjo 14 gyventojų.

## Šaltiniai
Apšuciemas

**Apšuciemas** – gyvenvietė centrinėje Latvijoje, Tukumo savivaldybėje, į šiaurės rytus nuo Tukumo, ant Rygos įlankos kranto. 183 gyventojai (2021 m.).

## Šaltiniai
Lembužiai

**Lembužiai** () – gyvenvietė centrinėje Latvijoje, Limbažių savivaldybėje, Liepupės valsčiuje, Rygos įlankos pakrantėje.
Saulkrastai

**Saulkrastai** () – miestas centrinėje Latvijoje, į šiaurės rytus nuo Rygos, ant Rygos įlankos kranto, prie keturių upelių žiočių. Saulkrastai ir Žvejniekciemis sudaro nedidelę pakrantės miestų aglomeraciją. Savivaldybės centras.

Miesto teisės nuo 1991 m.

## Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Saulkrastai yra užmezgę partnerystės ryšius:
*  Odolanovas, Lenkija
*  Gnestas, Švedija
Tyrainė

**Tyrainė** – gyvenvietė vidurio Latvijoje, Rygos pietinis priemiestis. Į pietus ir rytus nuo Tyrainės plyti dideli durpynų plotai. Stotis prie Rygos-Jelgavos geležinkelio.
Marupė

**Marupė** () – miestas vidurio Latvijoje, Rygos pietvakarinis priemiestis, 9 km nuo Rygos centro. Savivaldybės centras. Per Marupę teka Marupytės upelis (Dauguvos intakas). Rytuose yra durpynas. 

Iki 2022 m. Marupė buvo didžiausias kaimas Latvijoje pagal gyventojų skaičių. Miesto teisės nuo 2022 m. liepos 1 d.

Vidutinė sausio mėnesio temperatūra yra -5°C, o liepą +17°C. Per metus iškrenta 700 mm kritulių.

## Ekonomika
2020 m. didžiausios pagal apyvartą Marupėje įregistruotos įmonės buvo kelių transporto įmonė „Kreiss“, automobilių dalių prekybos įmonė „Inter Cars Latvija“, kompiuterių didmeninės prekybos įmonė „Also Latvia“, elektros įrangos ir kompiuterių didmeninės prekybos įmonė „MoonCom“.

### Transportas
Pagrindinė gyvenvietės magistralė yra P1132 Ryga-Jaunmarupė. Tyrainės geležinkelio stotis linijoje Ryga-Jelgava yra 2 km nuo Marupės, 2022 m. kasdien kursuoja 26 keleiviniai traukiniai į Rygą ir Jelgavą. Marupę aptarnauja ir Rygos miesto maršrutiniai autobusai.

## Galerija

Mārupe, houses at Mazā Spulgu and Mazā Zemturu streets.jpg|Gyvenamieji pastatai
Mārupe, houses at Zeltrītu street (N16, 18).jpg|Gyvenamieji pastatai
Mārupe, Konrāda square (2).jpg|Konrado aikštė
Mārupe, Mārupīte near border with Riga.jpg|Marupytės upė
Mārupe school (oldest part built 1824, others 2000, 2008).jpg|Mokykla


## Šaltiniai
Baluožiai

**Baluožiai** () – Latvijos miestas, Rygos priemiestis. Šis priemiestis yra Rygos pietinėje dalyje. Miesto teisės suteiktos 1991 m. lapkričio 14 d. Kolektyviniai sodai.

## Demografija

1997 metais Baluožiuose gyveno 4336 gyventojai iš kurių 43,3 % – latviai, 36,4 % – rusai, 6,2 % – gudai, 3,3 % – ukrainiečiai, 2,4 % – lenkai ir 2,4 % – lietuviai.
Stūnyšiai

**Stūnyšiai** (), anksčiau ***Gaismos*** (*Gaismas*) – gyvenvietė vidurio Latvijoje, Uolainės savivaldybėje, šalia Rygos pietinio pakraščio, prie plento ir geležinkelio į Šiaulius. 1215 gyventojų (2021 m.). Aplink plyti durpynai.

## Šaltiniai
Kekava

**Kekava** () – miestas vidurio Latvijoje, 15 km į pietryčius nuo Rygos, prie Dauguvos kairiosios atšakos bei tvenkinio. Per Kekavą eina *[[Via Baltica]]* plentas. Savivaldybės centras.

## Istorija

Pirmąkart paminėta 1435 m. Miesto teisės nuo 2022 m. liepos 1 d.

## Sportas

Iš Rygos į Kekavą persikėlė futbolo klubas "Auda".
* FK Auda (futbolas)

## Miestai partneriai
*  Bordesholmas, Vokietija

## Šaltiniai
Pinkiai

**Pinkiai** (, sovietmečiu **Saliena**) – gyvenvietė vidurio Latvijoje, Marupės savivaldybėje, į pietvakarius nuo Babytės, Rygos priemiesčių zonoje. Babytės valsčiaus centras. 3695 gyventojai (2021 m.). Yra Inbox.lv ledo arena. 2009–2021 m. buvo Babytės savivaldybės administracinis centras.

## Šaltiniai
Jaunuolainė

**Jaunuolainė** arba **Naujoji Uolainė** () – gyvenvietė Latvijoje, į pietus nuo Rygos, 2 km į šiaurės rytus nuo Uolainės, prie Jelgavos–Rygos geležinkelio ir plento į Šiaulius. Valsčiaus centras.
Babytė

**Babytė** – miestelis Latvijoje, Marupės savivaldybėje, 13 km į vakarus nuo Rygos centro, prie kelio į Jūrmalą. 1273 gyventojai (2021 m.). Geležinkelio stotis prie Rygos-Ventspilio geležinkelio.

## Sportas

Babytės miestelyje įkurtas futbolo klubas – SC Babīte.

## Šaltiniai
Sauriešiai

**Sauriešiai** – gyvenvietė vidurio Latvijoje, į rytus nuo Rygos, Ruopažių savivaldybėje, Stuopinių valsčiuje. 1815 gyventojų (2021 m.). Sauriešiuose veikia „Knauf“ statybinių medžiagų gamykla.

## Šaltiniai
Garkalnė

**Garkalnė** () – gyvenvietė Latvijoje, Ruopažių savivaldybėje, į šiaurės rytus nuo Rygos, prie Rygos – Pskovo kelio ir Rygos – Tartu geležinkelio. Valsčiaus centras. 2019 gyventojų (2021 m.). Į šiaurę nuo Garkalnės teka Gauja.

## Šaltiniai
Porto Veljas

**Porto Veljas** ( 'senasis uostas') – tai miestas vakarinėje Brazilijos dalyje, netoli sienos su Bolivija, Madeiros upės dešiniajame krante. Rondonijos valstijos centras.

## Istorija

Miestas įkurtas 1914 m.

## Šaltiniai
Rio Brankas

**Rio Brankas** (port.: *Rio Branco*) – tai miestas vakarinėje Brazilijos dalyje, prie Akrės upės, netoli sienos su Bolivija. Akrės valstijos administracinis centras. 305,7 tūkst. gyventojų (2005 m.).

## Istorija

Miestas įkurtas 1882 m.
Boa Višta

: *Apie salą Žaliajame Kyšulyje žr. [[Boa Višta (sala)]].*

**Boa Višta** () – miestas šiaurės vakarinėje Brazilijos dalyje netoli sienos su Venesuela. Roraimos valstijos administracinis centras. 242,2 tūkst. gyventojų (2005 m.).

## Istorija

Miestas įkurtas 1830 m.
Mykolas Pronckus

**Mykolas Pronckus** (g. 1936 m. kovo 24 d. Rietave) – agronomas, žemės ūkio mokslų daktaras, Lietuvos ir Plungės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1946–1950 m. mokėsi Pakruojo raj. Linkuvos gimnazijoje. 1954 m. baigė Klaipėdos žemės ūkio technikumą, 1955–1965 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje, agronomas. 1977–1980 m. Lietuvos žemdirbystės Mokslo tyrimo instituto aspirantas, 1982 m. žemės ūkio mokslų daktaras.

1954 m. Varnių Karolio Požėlos kolūkio agronomas. 1955–1957 m. tarnavo TSRS kariuomenėje. 1957 m. Plungės Melioracijos technikos stoties agrochemikas. 1958–1961 m. LLKJS Plungės rajono komiteto antrasis sekretorius. 1961–1962 m. Plungės valstybinio supirkimo inspekcijos vyr. inspektorius, 1962–1976 m. Plungės gamybinės Žemės ūkio valdybos vyr. agronomas, 1976–1978 m. rajono žemės ūkio valdybos viršininko pavaduotojas, 1978–1989 m. valdybos viršininkas.

1992–2004 m. Seimo narys.

1989 m. LKP Plungės rajono komiteto pirmasis sekretorius. Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, LDDP rajono tarybos pirmininkas. Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Plungės rajono skyriaus narys, LSDP tarybos narys.

1990–1993 m. Plungės rajono tarybos deputatas, 2000–2001 m. ir 2007–2015 m. Plungės rajono savivaldybės tarybos narys.

Vaikai Giedrė, Mindaugas, Mykolas.

## Apdovanojimai
2005 m. paskirta valstybinė pensija.

## Šaltiniai
Upeslejos

**Upeslejos** – gyvenvietė vidurio Latvijoje, 15 km į rytus nuo Rygos, Ruopažių savivaldybėje, prie Mažosios Juglos upės. 1281 gyventojas (2021 m.).

## Šaltiniai