open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Franciszek Żwirko

**Francišekas Žvirka** (1895 m. rugsėjo 16 d. Švenčionyse – 1932 m. rugsėjo 11 d. netoli Česky Tešyno) – Lenkijos sportinės ir karinės aviacijos lakūnas.

## Biografija

Gimė 1895 m. rugpjūčio 16 d. (Švenčionių parapijos bažnytinio gimimų aktų knygos registro įrašas Nr. 312) Švenčionyse. Tėtis Simonas Žvirko, mama Konstancija Barovska. Baigė Vilniaus gimnaziją. Savanoriškai įstojo į Rusijos imperijos kariuomenę, baigė karininkų mokyklą Irkutske. Kovojo I pasauliniame kare, apdovanotas Anos ginklo medaliu. 1917 m. įstojo į lenkų pulką suformuotą Rusijoje. Nuo 1918 m. kovėsi Rusijos pilietiniame kare Antono Denikino būryje prieš bolševikus, tuo metu treniravosi skraidymo kursuose. 1921 m. bolševikams laimėjus pilietinį karą grįžo į Lenkiją.

1923 m. lapkritį baigė Bydgoščiaus lakūnų mokyklą ir vėliau aukštesniąją Grudziondzo lakūnų mokyklą ir tapo Lenkijos karinių oro pajėgų leitenantu. Nuo 1924 m. dalyvavo lėktuvų varžybose. 1929 m. drauge su Stanislovu Vigura (1901–1932) apskrido Europą, įveikęs 5 tūkstančius kilometrų maršrutu Varšuva-Erfurtas-Paryžius-Barselona-Venecija-Varšuva. Tais pačiais metais pasiekė II kategorijos lėktuvų pasaulinį aukščio rekordą (4004 m). 1931 m. dalyvavo aviacijos ralyje per Rygą iki Talino. 1932 m. kartu su Stanisław Wigura laimėjo pasaulines sportinių lėktuvų varžybas. 1932 m. rugsėjo 11 d. drauge su S. Vigura vykdami į lakūnų susitikimą Prahoje žuvo sugedus lėktuvo sparnui ir nukritus ant žemės Tierlicke netoli Cešyno.

Palaidotas kartu su S. Vigura Povonzkų kapinėse. Švenčionyse ant namo (Partizanų g. 7), kuriame vaikystėje gyveno P. Žvirka, pakabinta atminimo lenta lenkų kalba. Vilniuje Salininkų mikrorajone viena iš gatvių pavadinta lakūno garbei.


Vaizdas:Żwirko grób.jpg|Simbolinis lakūno kapas žuvimo vietoje
Vaizdas:Żwirkowisko P1160655.JPG|Paminklas žuvusiems lakūnams
Vaizdas:PL Warsaw Stare Powązki żwirko i wigura.jpg|Lakūno kapas Povonzkų kapinėse
Vaizdas:Żwirko dom, w którym się urodził.jpg|P. Žvirkos namas Švenčionyse
Vaizdas:Żwirko - tablica.JPG|Paminklinė lenta ant P. Žvirkos namo


## Nuorodos

* Memorialinė lenta lenkų kalba pažeidžia įstatymus

## Literatūra
* Jerzy Konieczny, Tadeusz Malinowski: "Mała encyklopedia lotników polskich", Warszawa, 1983
* Szczotka, Halina (August 2012). "Start do wieczności". Zwrot: 22–25.

## Šaltiniai
Kardalapio garbenio augavietė

**Kardalapio garbenio augavietė** – botaninis gamtos paveldo objektas, esantis Vilniaus miesto pietvakariuose, Aukštuosiuose Paneriuose, apie 2 km į pietryčius nuo Panerių geležinkelio stoties. Kardalapio garbenio augavietės teritorija užima 8,54 ha kvadrato formos miškingą plotą, kuris driekiasi tarp Raistelių miško parko ir Juodšilių gatvės. Ši teritorija priklauso Panerių girininkijai (22 kv. 9, 25, 26 sklypai), patenka į Vokės senslėnio šlaitų geomorfologinio draustinio ribas.

Kardalapis garbenis Lietuvoje gana retas augalas, yra įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą. Tai 15-50 cm aukščio žolinis žydintis augalas, priklausantis gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimai. Siekiant išsaugoti šią rūšį, jo augavietė paskelbta saugoma Vilniaus miesto tarybos 1996 m. gegužės 29 d. sprendimu Nr. 129.

## Duomenys

* Saugoma rūšis: kardalapis garbenis (*Cephalanthera longifolia*)
* Augavietės plotas: 8,54 ha

## Šaltiniai

## Nuorodos
Claes-Göran Hederström

**Klasas-Joranas Hederštriomas** (*Claes-Göran Hederström*, 1945 m. spalio 20 d. Danderide, Švedijoje – 2022 m. lapkričio 8 d.) – švedų dainininkas. Savo muzikinę karjerą pradėjo 1967 m., pasirodęs Švedijos televizijos laidoje „Minishow“, kurią vedė Mona Wessman ir Nina Lizell. 1968 m. dainininkas atstovavo Švedijai Eurovizijos dainų konkurse su daina „Det börjar verka kärlek, banne mej“. Konkurse surinkęs 15 taškų užėmė 5 vietą. Švedijoje ši daina tapo labai populiari.

## Diskografija

### Albumai
* 1967: Den sista valsen
* 1967: Nånting fånigt
* 1967: Fönstret mitt emot
* 1968: Banne mej. 1968
* 1969: Ob-la-di. 1969
* 1971: Låt oss stå tillsammans
* 1972: Här ute på landet
* 1973: Historien om en vän
* 2004: Projekt „Sega gubbar“

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Atlikėjo tinklalapis 

|-
Indulfas

**Indulfas ''Аgresorius*** (, ; žuvo [[962]] m.) – Albos ([[Škotija|Škotijos]]) [[Sąrašas:Škotijos karaliai|karalius]] ([[954]]–[[962]] m.), karaliaus [[Konstantinas II (Škotija)|Konstantino II]] sūnus. Motina Indulfa buvo norvegė, kas ir paaiškina gėlams nebūdingą vardą.

== Biografija ==
Indulfas tapo Škotijos karaliumi [[954]] m., po Malkolmo I žūties. Savo valdymo metais jis kariavo su [[anglai]]s ir prijungė prie savo valdų derlingas žemes [[Lodianas|Lodiane]], į šiaurę nuo Pentlendso kartu su pilimi „[[Оpidumas]] Edenas“, kurią istorikai paprastai tapatina su [[Edinburgas|Edinburgu]], šiuolaikine Škotijos sostine. Indulfas taip pat kariavo ir su [[vikingai]]s. Jis atmušė jų didelį įsiveržimą į Buchaną, bet atlaikant jų naują įsiveržimą [[962]] m. žuvo *Bauds'' mūšyje (netoli Inverkuleno).

Indulfas, sekdamas tėvo pavyzdžiu, ruošėsi eiti tarnauti į vienuolyną, bet tai įgyvendinti sutrukdė ankstyva žūtis.

## Literatūra
* Мак-Кензи Агнес. Рождение Шотландии / Перевод, научная ред., вступит. статья С. В. Иванова. – СПб.: Евразия, 2003. – 336 с. – (Clio fundationis). – 1 500 экз. – ISBN 5-8071-0120-0

## Nuorodos
*
Motiejus Markevičius

**Motiejus Markevičius** (gyv. Čižiūnuose, Valkininkų valsčiuje) – valstietis, knygnešys.

## Biografija
Bendradarbiavo su kunigu Silvestru Gimžausku, tuo metu klebonavusiu Valkininkuose, knygnešiu Jurgiu Uždaviniu (iš jo gaudavo lietuviškos spaudos), taip pat – Simonu Aukštuoliu.

1891 m. policija, gavusi skundą, kad Silvestras Gimžauskas turi lietuviškos spaudos ir ją parapijiečiams platina, pradėjo kratas. Buvo nustatyta, kad M. Markevičius platino ne tik maldaknyges, bet ir prieš carą nukreiptus leidinius. 1899 m. įsigyti lietuviškos spaudos buvo nuvykęs į Kauną. Iš čia per tarpininkus jos siuntė savo tėvui į Čižiūnus.

1892 m. sausio 31 d. nubaustas 10 rublių bauda. Po spaudos draudimo panaikinimo spaudą skleidė viešai, jos nuveždavo į kitas Trakų apskrities gyvenvietes, turėjo kilnojamąją galanterijos krautuvėlę. Spaudos gaudavo iš Vilniaus lietuviškų draugijų. Už tai jį lenkai kalino ir trėmė.

## Nuorodos
* Alytaus krašto knygnešiai
* Knygnešiai ir daraktoriai Varėnos ir Valkininkų apylinkėse
Mordecai Kaplan

**Mordechajus Kaplanas** (1881 m. birželio 11 d. Švenčionyse, Rusijos imperija – 1983 m. lapkričio 8 d. Niujorke, JAV) – rabinas, mokytojas, rekonstruotojo judaizmo kūrėjas kartu su Ira Eisenstein.

## Biografija
Gimė 1881 m. birželio 11 d. Švenčionyse. 1889 m. su seserimis ir motina išvyko į JAV pas savo tėvą, kuris dirbo su rabinu Jacob Joseph. Nuo 1895 m. lankė mokyklą Niujorke. 1893–1902 m. mokėsi Niujorko žydų teologinėje seminarijoje. Nuo 1900 m. studijavo filosofiją, sociologiją Kolumbijos universitete, kur įgijo daktaro laipsnį. 1908 m. liepą vedė Lena Rubin. Nuo 1934 m. iki 1970 m. rašė knygas apie judaizmo rekonstruktyvizmą. Jis sukūrė savitą judaizmo pakraipą, vadinamąjį rekonstruktyvizmą, kuris neretai apibūdinamas kaip ketvirtoji judaizmo srovė greta ortodoksinio, konservatyviojo ir reformistinio judaizmo. Ši pakraipa turi daugiausia šalininkų tarp išsilavinusių bei pasiturinčių JAV, Didžiosios Britanijos žmonių. Egzistuoja atskiros rekonstruktyvizmo sinagogos (XX–jo amžiaus pabaigoje JAV jų buvo 62), sava rabinų asociacija. Svarbiausias M. Kaplano veikalas – „Judaizmas kaip civilizacija“. Mirė 1983 m. lapkričio 8 d. Niujorke.

## Darbai

### Knygos
* *Judaism as a Civilization* (1934)
* *Judaism in Transition* (1936)
* *The Meaning of God in Modern Jewish Religion* (1937)
* *The Future of the American Jew* (1948)
* *Questions Jews Ask* (1956)
* *Judaism Without Supernaturalism* (1958)
* *The New Zionism* (1959)
* *The Greater Judaism in the Making* (1960)
* *The Purpose and Meaning of Jewish Existence* (1964)
* *The Religion of Ethical Nationhood* (1970)
* *If Not Now, When?* (1973)

### Straipsniai
* 'What Judaism is Not,' *The Menorah Journal,* Vol. 1, No. 4, (October 1915)
* 'What is Judaism,' *The Menorah Journal,* Vol. 1, No. 5, (December 1915)
* 'Isaiah 6:1–11,' *Journal of Biblical Literature,* Vol. 45, No. 3/4, (1926).
* 'The Effect of Intercultural Contacts upon Judaism,' *The Journal of Religion,* (January 1934).
* 'The Evolution of the Idea of God in Jewish Religion,' *The Jewish Quarterly Review,* Vol. 57, (1967).

## Nuorodos
* Biografija (ang.)

## Šaltiniai
Renato Micallef

**Renato Micallef** (g. 1951 m. lapkričio 19 d.) – Maltos pop dainininkas.

Gastroliavo Šiaurės Amerikoje, Australijoje ir Jungtinėje Karalystėje, 1980 metais pelnė Metų dainininko apdovanojimą.

1975 metais atstovavo Maltai Eurovizijos dainų konkurse, su daina „Singing This Song“ užėmė 12 vietą. 1990 m. Renato atstovavo Maltai Cavan tarptautiniame dainų festivalyje su daina „Our Little World of Yesterday“, kuri pelnė pagrindinį prizą.

Renato ir toliau išlieka aktyvus muzikiniame pasaulyje bei veda savo radijo šou. Atlikėjas bandė nesėkmingai sugrįžti į Euroviziją 1991, 1992, 1993, 1994, 1996 ir 1998 metais.

## Nuorodos
* Daina ''Singing This Song''

|-
Londono sutartis (1915)

**Londono paktas** (), arba teisingiau, **Londono sutartis**, buvo slaptas paktas tarp Antantės valstybių ir Italijos, pasirašytas Jungtinės Karalystės, Prancūzijos, Rusijos ir Italijos karalystės atstovų 1915 m. balandžio 26 d. Londone. Šios sutarties tikslas buvo sudaryti aljansą su Italija prieš jos buvusias sąjungininkes, įskaitant ir Vokietiją.

## Sutarties sąlygos

Pagal paktą, Italija turėjo palikti Trilypę sąjungą ir prisijungti prie Antantės; Italija taip pat turėjo paskelbti karą Vokietijai ir Austrijai-Vengrijai per mėnesį nuo sutarties pasirašymo datos (karas Austrijai-Vengrijai buvo paskelbtas per mėnesį, bet Vokietijai Italija karo nepaskelbė iki pat 1916 m.). Darant prielaidą, kad karas prieš Vokietiją ir jos sąjungininkes bus laimėtas, Antantės šalys pažadėjo Italijai šias teritorijas karo pabaigoje:

# Tirolį (iki pat Alpių vandeninės takoskyros Brenerio perėjoje), į kurį įeina šių dienų Pietų Tirolio ir Trento provincijos Italijoje.
# Visą Austrijos Litoralio teritoriją, įskaitant Triesto uostamiestį ir Lasino salyną, bet neįskaitant Rijekos uostamiesčio.
# Šiaurinę Dalmatiją, įskaitant Zadarą, Šibeniką ir daugelį Dalmatijos regiono salų, išskyrus Krką bei Rabą.
# Dodekaneso salas (Italijos valdytas nuo 1912 m.).
# Vliorės uostamiestį Albanijoje.
# Albaniją kaip protektoratą (*„Italijai turi būti patikėta atstovauti Albaniją reikaluose su užsienio jėgomis“*).
# Tam tikras Vokietijos kolonijų dalis Azijoje ir Afrikoje.
# Vykstant Turkijos dalyboms, Italija turėtų gauti pagrįstą dalį Viduržemio regiono teritorijos, kuri būtų greta Antalijos provincijos.

Serbijos karalystei, kuri nei pasirašė sutarties, nei dalyvavo jos pasirašyme, buvo priskirta:
# Dalmatijos pakrantė tarp Krkos ir Stono, įskaitant Sabiončelo pusiasalį, Spalato uostamiestį bei Bračo salą.

Juodkalnijos karalystei, kuri taip pat nei pasirašė sutarties, nei dalyvavo jos pasirašyme, buvo priskirta:
# Dalmatijos pakrantė tarp Budvos ir Stono, įskaitant Ragusą bei Kotoro įlanką, bet neįskaitant Sabiončelo pusiasalio.
# Pakrantė į pietus nuo Šenjino uostamiesčio Albanijoje.

Taip pat, nors ir ne taip akivaizdžiai, Serbijai buvo priskirta:
# Bosnija ir Hercegovina
# Sirmija
# Bačka
# Slavonija
# Tam tikros nepatikslintos Albanijos teritorijos (turėjusios būti padalintos Serbijai, Juodkalnijai ir Graikijai).

Italija reikalavo, o Sąjungininkai sutiko, kad pakrantės tarp Zadaro ir Istrijos klausimas būtų nagrinėjamas po karo. Italija taip pat reikalavo, kad Serbijai nebūtų pranešta apie šiuos susitarimus. Vis dėlto Sąjungininkai nesilaikė šio prašymo ir 1915 m. rugpjūčio 4 d. išsiuntė notą Serbijai, informuodami, kokios teritorijos priklausys Serbijai ir Juodkalnijai po karo.

Paktas turėjo būti laikomas paslaptyje, bet po Spalio revoliucijos Rusijoje 1917 m. jis buvo paviešintas rusų žurnale *„Izvestia“*.

## Išnašos
Mark Broido

**Mark Broido** (1877 m. spalio 4 d. Švenčionyse, Rusijos imperija – 1937 m. Londone, Jungtinė Karalystė) – Lietuvos žydų kilmės Rusijos imperijos politikas.

## Biografija

Gimė 1877 m. spalio 4 d. Švenčionyse. Baigė Sankt Peterburgo technologijos universitetą. Nuo 1900 m. priklausė Rusijos socialdemokratų darbininkų partijai. Nuo 1903 m. priklausė menševikams. 1904 m. dalyvavo Jakutsko proteste. 1917 m. išrinktas į Sankt Peterburgo miesto tarybą. Po Spalio revoliucijos pabėgo į Lietuvą, o 1920 m. į Austriją. Mirė 1937 m. Londone.

## Nuorodos

* Biografija (rus.)
UEFA Jaunimo lyga

**UEFA Jaunimo lyga** () – Europos futbolo turnyras, skirtas žaidėjams iki 19 m. amžiaus. Šiame turnyre žaidžia visos komandos, patekusios į to paties sezono UEFA Čempionų lygos grupės varžybas.

Pirmieji šio turnyro nugalėtojais tapo Barcelona jaunieji futbolininkai, 2013 m. finale nugalėję SL Benfica ekipą.
Arkadi Kremer

**Arkadi Kremer** (1865 m. Švenčionyse, Rusijos imperija – 1935 m. Vilniuje, Antroji Lenkijos Respublika) – Lietuvos žydų kilmės Rusijos imperijos ir Lenkijos politikas, vienas iš Bundo įkūrėjų.

## Biografija

Gimė 1865 m. Švenčionyse. Baigė Vilniaus realinę mokyklą, 1885 m. įstojo į Sankt Peterburgo technologijos institutą. Už revoliucinę veiklą buvo suimtas ir 6 mėnesius kalintas Varšuvos Paviako kalėjime. 1890 m. apsigyveno Vilniuje. 1891–1897 m. buvo vienas iš pagrindinių Rusijos žydų socialdemokratų grupės veikėjų. 1891 m. 9 mėnesius kalintas Sankt Peterburge. 1894 m. Kremeris parašė brošiūrą *Apie agitaciją*, kurią suredagavo menševikas Julijus Martovas (1873-1923). Kremeris 1896 m. lankėsi Sankt Peterburge, Kijeve, kartu su kitais kūrė vieną bendrą socialdemokratų partijos projektą. 

1897 m. spalio 8–10 d. tapo vienu iš Visuotinės žydų darbininkų sąjungos Bundo steigėjų. Kaip Bundo delegatas 1898 m. kovo 1–3 d. Minske dalyvavo Rusijos socialdemokratų darbininkų partijos steigiamajame suvažiavime, buvo išrinktas Centro komiteto nariu. 1898 m. liepos 26 d. buvo suimtas ir iki 1900 m. kovo–balandžio mėn. kalėjo Maskvos kalėjime. Vėliau pabėgo į užsienį. 1905 m. grįžo į Rusiją, tapo Bundo delegatu į Sankt Peterburgo darbininkų tarybą. 1912 m. išvyko į Prancūziją. Pirmojo pasaulinio karo metais dirbo inžinieriumi Prancūzijos geležinkelyje, nuo 1920 m. – Paryžiaus metro.   

1921 m. grįžo į Vilnių, žydų technikume dėstė elektrotechniką. 1929 m. pradėjo dirbti matematikos mokytoju Žydų mokytojų seminarijoje. Iki 1927 m. nedalyvavo aktyvioje politinėje veikloje, tačiau liko moraliniu ir politiniu Lenkijos Bundo autoritetu. 1928 m. tapo Bundo Vilniaus skyriaus pirmininku ir Žydų bendruomenės tarybos nariu. Mirė 1935 m. Vilniuje, palaidotas Užupio žydų kapinėse, kapines likvidavus perlaidotas Sudervės kapinėse. Žmona Pati Kremer buvo (1867–1943) A. Kremerio bendražygė politinėje veikloje.

## Nuorodos

* Biografija (ang.)

## Literatūra

* Arkadi: Zamlbukh tsum ondenk fun grinder fun 'Bund' Arkadi Kremer, 1865–1935. New York, 1942.
* Frankel, J., Prophecy and Politics: Socialism, Nationalism, and the Russian Jews, 1862–1917. Cambridge, 1981.
* Kremer, A., 'On Agitation' [1893]. In: Harding, N. (ed.), Marxism in Russia: Key Documents, 1879–1906. Cambridge and New York, 1983.
* Mendelsohn, E., Class Struggle in the Pale: The Formative Years of the Jewish Workers' Movement in Tsarist Russia. Cambridge, 1970.
* Shukman, H. (ed.), The Blackwell Encyclopedia of the Russian Revolution. Oxford, 1988.

## Šaltiniai
Julijanas Bialozoras

**Julijanas Bialozoras** (1862 m. sausio 10 d. Švenčionyse, Rusijos imperija – 1942 m. balandžio 13 d. Vilniuje, Trečiasis Reichas) – Rusijos imperijos karininkas.

## Biografija

Gimė 1862 m. sausio 10 d. Švenčionyse, kilmingoje šeimoje. Mokėsi Vilniaus realinėje mokykloje. 1878-1881 m. mokėsi Vilniaus karo mokykloje ir baigęs mokslus tapo praporščiku. 1888 m. suteiktas poručiko laipsnis, 1889 m. štabskapitono, 1893 m. kapitono. Vadovavo įvairiems Rusijos imperijos kariniams daliniams Rusijos-Japonijos kare. 1908 m. pulkininko, 1913 m. generolo majoro. Prasidėjus I pasauliniam karui vadovavo įvairiems Rusijos imperijos kariuomenės daliniams. 1915 m. tapo generolo leitenantu. Apdovanotas įvairiais medaliais už karinius nuopelnus. 1920 m. iš Rusijos pabėgo į Vilnių, kur apsigyveno Žvėryne. Mirė 1942 m. balandžio 13 d. Vilniuje.

## Nuorodos

* Biografija (rus.)
Markas Natansonas

**Markas Natansonas** (1851 m. sausio 6 d. Švenčionyse, Rusijos imperija – 1919 m. liepos 29 d. Berne, Šveicarija) – Lietuvos žydų kilmės Rusijos imperijos politikas, revoliucionierius.

## Biografija

Gimė 1851 m. sausio 6 d. Švenčionyse, pasiturinčio pirklio šeimoje. 1868-1871 m. studijavo Sankt Peterburgo medicinos-chirurgijos akademijoje, tačiau buvo pašalintas. Vėliau studijavo žemdirbystės institute. 1871-1872 m. už politinę veiklą kalintas Petropavlovsko tvirtovėje, vėliau išsiųstas į Archangelsko guberniją, priėmė pravoslavų tikėjimą, kad galėtų vesti rusę. 1904 m. emigravo į Šveicariją, kur suartėjo su eserais, vėliau gyveno Suomijoje, tvarkė socialistų-revoliucionierių (eserų) partijos finansus, po 1917 m. Spalio revoliucijos Petrograde derėjosi su bolševikais dėl valdžios. 1918 m. išstojo iš eserų partijos, organizavo naują partiją, vėl bandė suartėti su bolševikais, bet įtempta veikla pakirto sveikatą, išvyko gydytis į užsienį, tačiau mirė 1919 m. liepos 29 d. Berne.

## Nuorodos

* Biografija (rus.)

## Literatūra

* The Great Soviet Encyclopedia, 3rd Edition, Moscow, 1970-1979.
* Aptekman, O. V. “Dve dorogie teni: Iz vospominanii o G. V. Plekhanove i M. A. Natansone kak semidesiatnikakh.” Byloe, 1921, no. 16.
* Figner, V. N. “M. A. Natanson.” Poln. sobr. soch. vol. 5. Moscow, 1932.
* Itenberg, B. S. Dvizhenie revoliutsionnogo narodnichestva. Moscow, 1965.

## Šaltiniai
Tommy Hilfiger

**Tomis Džeikobas Hilfigeris** (, g. 1954 m. kovo 24 d. Niujorke, Jungtinėse Valstijose) – amerikiečių mados dizaineris. 1985 m. įkūrė pasaulyje garsią mados kompaniją „Tommy Hilfiger Corporation“.

## Biografija
Tommy Hilfiger gimė Elmiros mieste Niujorko valstijoje, buvo antras vaikas iš devynių. Jo, kaip dizainerio, karjera prasidėjo, kai jis buvo dar vidurinėje mokykloje ir 1969 m. atidarė keletą parduotuvių pavadinimu „People’s Place“, turėdamas tik 150 dolerių. Be jokio išsimokslinimo Hilfiger pradėjo kurti drabužius įvairiems mėgstamiems butikams. 1979 m. persikėlė gyventi į Niujorką, kad galėtų sėkmingai siekti dizainerio karjeros. Jaunasis dizaineris buvo pastebėtas verslininko Mohan Murjani, kuris ieškojo pagalbininkų kuriant naują vyrų drabužių kolekciją. Jis tikėjo, kad Hilfiger turi potencialo ir įvairių naujų bei inovatyvių idėjų.

1985 m. buvo pristatyta pirmoji vardinė kolekcija; vėlesni jo darbai išlaikė panašų stilių ir savitus bruožus. Iš pradžių dizaineriui verslo pasaulis nebuvo palankus, jo pirmosios parduotuvės bankrutavo, o prekės ženklo produkcija nebuvo sėkminga. Hilfiger ir jo komandai prireikė kelerių metų, kol jų idėjos buvo pastebėtos; jų produkcija buvo galiausiai užsakyta keleto garsių universalinių parduotuvių. 1988 m. prekės ženklo prekių pardavimai pasiekė 25 mln. JAV dol., devinto dešimtmečio viduryje buvo pasiekta pusės milijardo riba, o dešimtmečio pabaigoje pasiektas ir vienas milijardas.

2010 m. amerikiečių kompanija „Phillips-Van Heusen“ nusipirko „Tommy Hilfiger“ prekės ženklą, sandorio vertė siekė 3 mlrd. JAV dol. „Tommy Hilfiger“ nors ir yra amerikiečių bendrovė, tačiau du trečdaliai jos veiklos yra vykdoma Europoje; „PVH“ tokiu sprendimu siekė dar labiau įsitvirtinti pasaulio rinkoje, kartu vykdant ir kitų kompanijai priklausančių prekės ženklų plėtrą. Hilfiger pasirašė ilgalaikę sutartį su naujais šeimininkais, išliko vienas svarbiausių asmenų kompanijoje, iki šiol dirba pagrindiniu kolekcijų dizaineriu.

Hilfiger su savo buvusia žmona Susie turi keturis vaikus: Alexandria, Richard (kuris yra reperis), Elizabeth bei Kathleen. 2008 m. vedė antrą kartą; su žmona Dee Ocleppo 2009 m. susilaukė sūnaus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Cirkas (reikšmės)

Sąvoka **Cirkas** turi kelias reikšmes:

* Cirkas ( 'ratas')– pramoginio meno šaka; organizacija, rengianti cirko pasirodymus; vieta, kur šie vaidinimai vyksta
* Cirkas (geologija) ( 'arena') – amfiteatro formos  geologinis darinys kalnuose
Gariūnų sufozinis cirkas

**Gariūnų sufozinis cirkas** – Vilniaus miesto savivaldybės saugomas geomorfologinis gamtos paveldo objektas Gariūnuose, Neries slėnyje, miškingame šlaite tarp Gariūnų ir Titnago gatvių. 

Geologinis darinys –  sufozinis cirkas – susiformavęs šiaurės vakarinėje Panerių erozinio kalvyno kraštovaizdžio draustinio dalyje (beveik priešais yra sala Neries vagoje), užima 0,8 ha plotą. Daubos apačioje išteka upeliukas. Objektas paskelbtas saugomu 1996 m. 

Vyrauja statūs (22º), šaltiniuoti šlaitai, apatinėje sufozinio cirko dalyje pereina į raguvą. Patikslintais duomenimis, cirkas užima 1,4 ha plotą, yra 73 m aukščio, 84 m pločio, 173 m ilgio.

## Taip pat skaitykite

* Rudnios cirkas

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Gariūnų sufozinis cirkas (''vilniausgidas.lt'') 
* Lietuvos geologijos tarnyba. El. paslaugos. Geotopai (išrašas).  Gariūnų sufozinis cirkas *lgt.lt*
Kvarneris

**Kvarneris**, *Kvarnerio įlanka* (; , ) – įlanka šiaurinėje Adrijos jūros dalyje, tarp Istrijos pusiasalio ir žemyninės Kroatijos pajūrio dalies. Įlanka priklauso Kroatijos vidiniams vandenims.

Didžiausios salos Kvarnerio įlankoje yra Cresas, Krkas, Pagas, Rabas ir Lošinis. Kvarnerio įlankos dalis tarp Creso, Krko, Rabo ir Pago dar vadinamas  'mažasis Kvarneris'), ). Dalis į rytus nuo Krko ir Rabo vadinama *Senio sąsiauris* (*Senj Channel*).

Įlanka žinoma savo gyliu, todėl Rijekos miestas šiauriausioje dalyje turi jūros uostą, į kurį gali įplaukti *[[Capesize]]* dydžio laivai.

Salas jungia keltų linijos. Creso ir Lošinio salas ir Krką su žemynu jungia tiltai.
Įlankoje išvystyta žvejyba. Kvarnerio įlankos ir įlankos salų pakrantės mėgstamos turistų.


Kvarner Bay1.JPG|Kvarnerio įlankos vaizdas iš Creso salos
Pola - 32-45.jpg|Kvarnerio įlankos žemėlapis (1887 m.)
Mošćenice026.jpg|Kvarnerio įlanka, tolumoje Opatija ir Rijeka
Bilundas

**Bilundas** – nedidelis miestas Danijoje, Pietų Danijos regione. Miestas gerai žinomas dėl jame esančios pagrindinės Lego grupės būstinės. Mieste taip pat yra antras didžiausias šalyje Bilundo oro uostas.
Laisvoji Fjumės valstybė

**Laisvoji Fjumės valstybė** (), *Laisvasis Fjumės miestas* – nepriklausoma laisvoji valstybė dabartinės Kroatijos teritorijoje, egzistavusi 1920–1924 m. Jos plotas buvo 28 km². Ją sudarė miestas Fjumė (po Antrojo pasaulinio karo vadinamas Rijeka), šiauriau esančios kaimiškos teritorijos ir „koridorius“ vakaruose, jungęs su Italija.

## Istorija
Pirmą kartą Fjumė autonomiją gavo 1719 m., kai miestas imperatoriaus Karolio VI dekretu buvo paskelbtas Šventosios Romos imperijos laisvuoju uostu.
1776 m., valdant imperatorei Marijai Teresei, miestas buvo priskirtas Vengrijos karalystei, o 1779 m. tapo Fjumės corpus separatum (t. y., gavo *[[corpus separatum]]* teises), likdamas Vengrijos karalystės dalimi. Miestas buvo trumpam praradęs savo autonomiją 1848 m., kai jį užėmė kroatų banas Josip Jelačić, kurią atgavo 1868 m., kai vėl prisijungė prie Vengrijos karalystės kaip *corpus separatum*. Iki 1924 m. Fjumė egzistavo kaip vienoks ar kitoks autonomiškas darinys.

XIX a. mieste gyveno kroatai, italai, vengrai ir kitų tautybių žmonės. Priklausymas vienai ar kitai tautai keitėsi nuo vieno gyventojų surašymo iki kito, nes tada tautybė daugiausiai nustatydavo pagal kalbą. Dėl ypatingo statuso ir padėties tarp kelių šalių susiformavo sava vietinių gyventojų etninė tapatybė. Vartosenoje buvo oficialios kalbos – italų, vengrų ir vokiečių kalba. Dauguma dalykinio susirašinėjimo vyko italų kalba, o daug vietinių šeimų namuose kalbėjo vietine tarme – venetų kalba su kroatų žodžių priemaiša. Kaimo vietovėje vyravo kroatų kalba (čakavų dialektas).

## Šaltiniai
Turkish Airlines

**„Turkish Airlines“** (turk. *Türk Hava Yolları*) – pagrindinės Turkijos avialinijos ir didžiausios Europoje pagal aptarnaujamų krypčių skaičių.

2013 m. pervežė 48,3 milijonus keleivių ir pagal šį rodiklį kompanija buvo 6 vietoje Europoje.

Pagrindinė kompanijos bazė yra  Stambulo oro uoste. Kompanija turi 353 lėktuvus, kurie aptarnauja 315 kryptis visame pasaulyje. Nuo 2008 m. spalio 1 d. „Turkish Airlines“ priklauso didžiausiam pasaulyje „Star Alliance“ oro linijų aljansui.

Nuo 2010 m. kompanija yra pagrindinė Eurolygos krepšinio turnyro rėmėja. Taip pat „Turkish Airlines“ yra pagrindinė futbolo klubų BV Borussia Dortmund, Olympique de Marseille ir Aston Villa FC vežėja.

## Išnašos
Ogiva Veseksietė

**Ogiva Veseksietė** (, ; 902 m. – po 955 m.) – Vakarų Prancūzijos karalystės karalienė 919–922 metais, Prancūzijos karaliaus Karolio III Naiviojo žmona.

## Biografija
Ogiva gimė Vesekse 902 metais. Ji buvo Anglijos karaliaus Edvardo I Vyresniojo ir jo antros žmonos Elflidos dukra, karaliaus Alfredo Didžiojo anūkė.

## Vedybos
919 metais Ogiva tapo antrąja Prancūzijos karaliaus Karolio III Naiviojo žmona, po jo pirmosios žmonos Frederunos mirties 917 metais.

## Pabėgimas į Angliją
922 metais Karolis III buvo nuverstas, o kitais metais jį suėmė grafas Gerbertas II de Vermandua, valdančio karaliaus sąjungininkas. 923 metais dėl savo sūnaus Liudviko IV Ogiva išsivežė jį į Angliją, kur jis liko iki 936 metų, kada jį iškvietė atgal į Prancūziją, kad būtų paskelbtas karaliumi. Ogiva jį lydėjo.

## Šeima ir vaikai
* Nuo 919 m. Karolio III Naiviojo, Prancūzijos karaliaus (898–922 m.), žmona. Vaikai:
** Liudvikas IV, Prancūzijos karalius.
* Nuo 951 m. Gerberto III Vermandua (apie 927–982 m.), Omua grafo, žmona. Vaikų nesusilaukė.
Liepa M. Daukšos kieme

**Liepa Mikalojaus Daukšos kieme** arba **VU M. Daukšos kiemo liepa** yra Vilniaus miesto savivaldybės saugomas išskirtinis medis, augantis Vilniuje, senamiestyje, Universiteto g. 7. Liepa žaliuoja M. Daukšos kieme prie Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto. Vietos studentų korporacijos Korp! Tilia pavadinimą, sakoma, įkvėpė ši liepa. 

M. Daukšos kiemas yra mėgstama Vilniaus universitete studijuojančių istorikų susibūrimo, švenčių rengimo vieta, nes pagrindiniai kiemo korpusai priklauso Istorijos fakultetui. Kiemo centre auga liepa, aplink kurią išdėstyti suoliukai. Be kitų renginių, fakulteto Alumni draugija į gimtosios M. Daukšos kiemelyje stūksančios liepos glėbį kviečia sugrįžti visų kartų Istorijos fakulteto auklėtinius.

Ant medžio kamieno įtaisyta nežinomo autoriaus išdrožta koplytėlė. Po jos dvišlaičiu stogeliu patalpinta figūrėlė – senovės karžygys su kardu. 

Tai mažalapė liepa (*Tilia cordata Mill*.), kuri botaniniu paveldo objektu paskelbta 1996 m. gegužės 29 d.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Palestinos herbas

**Palestinos herbas** () – vienas oficialių Palestinos valstybinių simbolių. Palestinos herbu galima laikyti emblemą, naudojamą Palestinos valstybės ir Palestinos autonomijos, arba Palestinos išsivadavimo organizacijos naudojamą emblemą.

## Palestinos valstybės ir autonomijos herbas
Emblema, naudojama Palestinos valstybės ir naudota Palestinos autonomijos, sudaryta iš panarabiškų spalvų, esančių Palestinos vėliavoje, pavaizduotų ant skydo, kurį laiko Saladino erelis. Apačioje arabiškas užrašas „فلسطين“, (Palestina).
Palestinos autonomijos atveju naudotas užrašas „السلطة الفلسطينية“; (Palestinos autonomija). Šios versijos naudojimas buvo nutrauktas po to, kai kai Palestinos valstybė gavo ne narės šalies statusą Jungtinėse Tautose 2012 m. lapkričio 29 d., o Palestinos autonomijos pavadinimas prezidento dekretu buvo pakeistas į „Palestinos valstybė“ 2013 m. sausio mėn.

## Palestinos išsivadavimo organizacijos herbas

Palestinos išsivadavimo organizacijos herbą sudaro Palestinos vėliava virš Palestinos mandato (dabartinė Izraelio, Vakarų Kranto ir Gazos teritorija).



File:Coat of arms of the Palestinian National Authority.svg|Palestinos autonomijos naudota versija.

File:Coat of arms of Palestine (Official).svg|Versija, naudojama Palestinos valstybės vidaus reikalų ministerijos ir užsienio reikalų ministerijos svetainėse.

File:Flag of Palestine (state).svg|Herbas, pavaizduotas Palestinos vėliavos kampe.

File:Plo_emblem.png|Palestinos išsivadavimo organizacijos emblema
Stevie Nicks

**Stephanie Lynn „Stevie“ Nicks** (g. 1948 m. gegužės 26 d. Finikse, JAV) – amerikiečių dainininkė ir dainų žodžių autorė. Nicks taip pat yra viena iš britų-amerikiečių grupės „Fleetwood Mac“ narių.

## Diskografija

### Studijiniai albumai

## Nuorodos

* Oficiali Stevie Nicks svetainė
* Stevie Nicks svetainėje Last.fm
* Stevie Nicks svetainėje Discogs
Medžių grupė Observatorijos kieme

**Medžių grupė Observatorijos kieme** – Vilniaus miesto savivaldybės saugoma senmedžių grupė, auganti Vilniuje, senamiestyje, Universiteto g. 3. Medžiai stūkso seniausiame Vilniaus universiteto architektūrinio ansamblio Observatorijos kieme.

## Istorija

Kiemas susiformavo XVI a., statant patalpas kolegijai, todėl akademijos laikais jis buvo vadinamas Kolegijos kiemu. Dabartinę formą įgavo XVII a. pradžioje. 2008 m. kieme įrengiant lietaus nuotekų sistemą ir raunant kieme augusius medžius atlikti archeologiniai žvalgymai. Iki tol šiame universiteto kieme buvo atlikti tik nedidelės apimties tyrinėjimai. Dėl keliamos grėsmės nupjauti trys paminkliniai klevai (į saugomų teritorijų kadastrą įrašyti 2009, o sunaikinti – 2008 m.).

Medžių grupė savivaldybės botaniniu gamtos paveldo objektu paskelbta 1996 m. gegužės 29 d.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Monique Melsen

**Monique Melsen** (g. 1951 m. vasario 24 d. Etelbriuke) – Liuksemburgo dainininkė.

1971 m. transliuotojo *Télé Luxembourg* pasirinkta atstovauti savo gimtajai šaliai Eurovizijos dainų konkurse, vykusiame Dubline (Airija). Konkurse ji sudainavo kūrinį prancūzų kalba „Pomme, pomme, pomme“ (). Įvertinta 70 balų, daina užėmė 13 vietą.

Nuo 1990 m. Monique yra Liuksemburge įsikūrusios kabareto grupės Cabarenert narė.

## Nuorodos
* Grupės Cabarenert tinklalapis

|-
Gren Lietuva

**„Gren Lietuva“** – žaliosios energetikos bendrovė, kuri priklauso „Gren Holding Company B.V.”, valdomai privataus kapitalo investicijų bendrovės „Partners Group“.

## Istorija

1999 m. rugsėjo mėnesį Lietuvoje įkurta UAB „Suomijos energija“, jai vadovavo Krister Castren.
 
2005 m. gegužės 5 d. „Suomijos energija“ pervadinta į UAB „Fortum Heat Lietuva“. Įmonės generaliniu direktoriumi paskiriamas Vitalijus Žuta.

2013 m. „Fortum Heat Lietuva“ Klaipėdoje pradėjo eksploatuoti pirmąją Baltijos šalyse „Fortum Klaipėda“ termofikacinę jėgainę, kūrenamą atliekomis ir biomase.

2021 m. liepos 5 d. „Fortum“ šilumos ir vėsinimo paslaugų verslo padalinys Baltijos šalyse, kurį įsigijo privataus kapitalo investicijų bendrovė „Partners Group“, savo veiklą tęsia kaip Šiaurės Europos žaliosios energetikos bendrovė „Gren“.

## Struktūra

**UAB Gren Joniškis**
* Įkurta – 2000 m.
* Joniškio, Gataučių ir Žagarės centralizuoto šilumos tiekimo tinklų operatorė
* Nuosavybė: 66,2 % UAB Gren Lietuva, 19,6 % Joniškio savivaldybė

**UAB [[Fortum Klaipėda termofikacinė elektrinė|Gren Klaipėda]]**
* Įkurta – 2007 m.
* Šilumos ir elektros energijos gamyba
* Nuosavybė: 95 % UAB Gren Lietuva,  5 % AB Klaipėdos Energija

**UAB Gren Švenčionys**
* Įkurta – 2001 m.
* Švenčionių, Švenčionėlių ir Pabradės centralizuoto šilumos tiekimo tinklų operatorė
* Nuosavybė: 50 % UAB Gren Lietuva, 50 % Švenčionių savivaldybė

## Gren Klaipėda

**„Gren Klaipėda“** – termofikacinė jėgainė, veikianti Klaipėdos LEZ. Pirmoji tokia jėgainė Baltijos šalyse.

UAB „Fortum Klaipėda“ įkurta 2007 m. lapkričio 21 d. Tuomet pagrindinė UAB „Fortum Klaipėda“ akcininkė buvo UAB „Fortum Heat Lietuva“, valdžiusi 95 % akcijų. Likusios akcijos priklausė AB „Klaipėdos energija“.

2011 m. kovo mėnesį pradėti jėgainės statybos darbai. Jėgainei pastatyti prireikė apie 1,2 milijono darbo valandų. 2013 m. pradėta jėgainės eksploatacija. Jėgainę atidarė Lietuvos prezidentė Dalia Grybauskaitė ir Suomijos prezidentas Sauli Niinistö.

Nuo 2021 m. liepos 5 d. „Fortum“ šilumos ir vėsinimo paslaugų verslo padalinys Baltijos šalyse, kurį įsigijo privataus kapitalo investicijų bendrovė „Partners Group“, savo veiklą tęsia kaip Šiaurės Europos žaliosios energetikos bendrovė „Gren“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė (lietuvių k.)
Ramiras I (Astūrija)

**Ramiras I ** (; apie 790–850) – Astūrijos karalius, valdęs nuo 842 metų iki mirties.

## Biografija
Ramiras buvo karaliaus Bermudo I sūnus.

Per visą savo trumpą valdymo laikotarpį Ramirui teko raminti neramius magnatus, sukilusius prieš karalių ir užvaldžiusius sostinę Ovjedą. Žiauriai persekiojo banditus, degino ant laužo žmones, apkaltintus raganavimu.

843 metais Ramiras taip pat sėkmingai atlaikė normanų, kurie bandė išsilaipinti prie La Korunjos, puolimą.

## Šeima
Karalius Ramiras I buvo vedęs dukart. Vaikai nuo pirmos santuokos buvo Astūrijos karalius Ordonas I ir pirmasis El-Bjerso ir Astorgo grafas Gatonas, nuo antros santuokos – pirmasis Kastilijos grafas Rodrigo.

## Literatūra
* Пискорский В. К., Рамиро // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона: В 86 томах (82 т. и 4 доп.). – СПб., 1890–1907.
Jacques Hustin

**Jacques Hustin** (g. 1940 m. kovo 15 d. Lježe – m. 2009 m. balandžio 6 d.) buvo Belgijos dainininkas, dainų autorius, žinomas dėl dalyvavimo 1974 m. Eurovizijos dainų konkurse.

## Biografija

Vaikystėje dainavo garsiame krikščionių berniukų chore *Les Petits Chanteurs a la Croix de Bois* Paryžiuje. Jis baigė grafikos ir dizaino studijas.

1974 metais Valonijos televizijos kanalo BRT buvo išrinktas atstovauti Belgijai Eurovizijos dainų konkurse, kuris vyko balandžio 6 dieną Braitone, Anglijoje. Šalies nacionaliniame finale *Eurosong* atlikėjas pristatė šešis dainas. Nugalėtoja tapo Franck F. Gérald sukurta daina „Fleur de liberté“. 1974 m. konkursas išsiskyrė atlikėjais, kurie tarptautiniu mastu jau buvo žinomi, skaičiumi (Olivia Newton-John, Gigliola Cinquetti, Mouth & MacNeal). Jacques daina „Fleur de liberté“ tarp 17 dalyvių užėmė devintą vietą. Tais metais laimėjo grupė ABBA iš Švedijos.

1988 metais Jacques nusprendė mesti muzikinę karjerą ir atsidėti vien tapybai. Be tapybos, dirbo iliustratoriumi, dizaineriu, teatro dailininku.

## Diskografija

### Singlai
* *Julie, coup de foudre*
* *Le vieux bonhomme hiver*
* *La marijuana*
* *Paris la tendresse*
* *La gavroche*
* *Le cosaque*
* *Les avoins decollent*
* *Hostoire de rigoler*
* *Les petites filles de David*
* *Piano blanc*
* *Quai des rêves*

### EP
* *La gavroche*
* *Hiroshima*
* *Absence*
* *On m’a donné 15 ans*
* *Julie coup de foudre*

### Albumai
* *Amour au jour la nuit*
* *On m’a donné 15 ans*
* *Quand je m’endors contre ta bouche*
* *C’est toujours toujours*
* *Se ballader de par le monde*
* *Mon Brésil en hiver*
* *Le voyageur immobile*
* *Les coups de soleil*
* *On m’a donnée vingt ans*

## Nuorodos
* Oficiali svetainė

|-
Švenčionių kautynės

**Švenčionių kautynės** – mūšis įvyko 1831 m. balandžio 11 d. Švenčionyse tarp sukilėlių ir Rusijos imperijos kariuomenės.

1831 m. balandžio 11 d. apie 30 sukilėlių vadovaujami brolių Adolfo ir Stanislovo Kublickių bei kunigo Anupro Labučio užpuolė mieste įsikūrusi Švenčionių garnizoną, kuriame buvo apie 140 karių. Kautynėse žuvo sukilėlių būrio vadas – Ceikinių klebonas A. Labutis, kuris palaidotas Švenčionių bažnyčios šventoriuje. Sukilėliai drąsiai kovėsi su nemažu kazokų daliniu, tačiau buvo priversti trauktis. Miesto šiaurės vakarų pakraštyje yra kalva, vadinama Kartuvių kalnu, pasakojama, jog čia caro administracija korė sukilėlius.

## Nuorodos
* Aprašymas apie kautynes (lenk.) 

## Literatūra
* Jacek Feduszka, Powstanie Listopadowe na Litwie i Żmudzi, w: Teka Kom. Hist. OL PAN, 2004, 1, ss. 128–129
* Edmund Callier, Bitwy i potyczki stoczone przez wojsko polskie w roku 1831, Drukarnia Dziennika Poznańskiego, Poznań 1887, s. 70

## Šaltiniai
Švenčionių žudynės

**Švenčionių žudynės** – masinės civilių Švenčionių gyventojų, daugiausiai lenkų, baltarusių ir rusų žudynės, kurias 1942 m. gegužės 19–20 d. įvykdė naciai ir jų vietiniai talkininkai vadovaujami Jono Maciulevičiaus.

## Istorija
1942 m. gegužės pradžioje Švenčionių miesto gyventojai pamatė išklijuotus didelius spalvotus skelbimus, kuriuose buvo grasinama, kad žmonės, nepaklusę vokiečių karinės ir civilinės valdžios įsakymams, bus kariami, o už kiekvieną nušautą vokiečių valdininką bus suimta ir sušaudyta po 200 vietos gyventojų. 

Žudynių pretekstu tapo 1942 m. gegužės 19 d. sovietinių partizanų vadovaujamų Fiodoro Markovo nužudytas kreiskomisaras Beck ir jo pavaduotojai Grulys ir vyr. leitenantas Šmitas. Nužudymas įvyko moteriai sustabdžius vermachto lengvąją mašiną, kelyje iš Švenčionių į Lentupį, tuo metu sovietiniai partizanai iš Baltarusijos atakavo mašiną 5-6 rankinėmis granatomis ir automatais. Vokiečių valdžios atstovai buvo palikti gulėti ant žemės vienmarškiniai, su nupjautais lyties organais. Uniformas ir batus nusinešė užpuolikai.

Sovietiniai partizanai, įvykdę išpuolį sėkmingai pasislėpė, o vokiečiai, keršydami už nužudytuosius, pradėjo žiaurią baudžiamąją akciją, kurios metu buvo nužudyta virš 300 niekuo nekaltų taikių gyventojų. Švenčionėliuose buvo sušaudyti 33 žmonės, Švenčionyse – 37, Adutiškyje – 34. Iš viso 104 žmonės. Tik apie 10 sušaudytųjų buvo ne lenkų tautybės. Lentupio miestelyje sušaudyta 180 žmonių, nemažai sušaudyta ir Kliuščionyse. Vietoje vieno nužudyto vokiečių kariškio sušaudyta apie 100 civilių žmonių, tarp sušaudytųjų buvo ir 2 Švenčionėlių kunigai – Boleslovas Bazevičius ir Janas Naumovičius. Jie vėliau buvo palaidoti Švenčionėlių kapinėse.

## Nuorodos
* Aprašymas apie žudynes (lenk.)

## Šaltiniai
Švenčionių Armijos Krajovos apylinkė

**Švenčionių Armijos Krajovos apylinkė** () – viena iš Armijos Krajovos kovinių apylinkių, veikusių buvusios Švenčionių apskrities teritorijoje ir priklausiusi Vilniaus Armijos Krajovos apskričiai. Apylinkės vadas buvo Jan Smela pravarde „Janusz“, „Szary“.

## Literatūra

* Jarosław Wołkonowski, Grzegorz Łukomski: Okręg Wileński Związku Walki Zbrojnej Armii Krajowej w latach 1939–1945. Warszawa: Adiutor, 1996. ISBN 83-86100-18-4.*Longin Tomaszewski: Kronika Wileńska 1941–1945 : z dziejów Polskiego Państwa Podziemnego. Warszawa: Pomost, 1992. ISBN 83-85521-09-7.
* Jarosław Wołkonowski, Grzegorz Łukomski: Okręg Wileński Związku Walki Zbrojnej Armii Krajowej w latach 1939–1945. Warszawa: Adiutor, 1996. ISBN 83-86100-18-4.
* Roman Korab-Żebryk: Operacja wileńska AK. Warszawa: Państwowe Wydawnictwo Naukowe, 1985. ISBN 83-01-04946-4.
Švenčionių rajonas (1940)

:: *Apie 1950 m. įkurtą Lietuvos rajoną žr. [[Švenčionių rajono savivaldybė]].*

**Švenčionių rajonas** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas, egzistavęs 1940 m. Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR teritorijoje, Vileikos srityje. Centras – Švenčionys.

## Istorija

Rajonas įkurtas 1940 m. sausio 15 d. iš 1939 m. rugsėjo pabaigoje Tarybų Sąjungos okupuotos Vilniaus vaivadijos Švenčionių apskrities. 1940 m. lapkričio 25 d. vakarinės rajono apylinkės perduotos Lietuvai, o 3 rytinės apylinkės (Lentupio, Mastėnų, Rinkėnų) atiteko Baltarusijos TSR Pastovių rajonui.

## Literatūra
* Г. Пашкова Энцыклапедыя гісторыі Беларусі ў 6 тамах. – Менск: «Беларуская энцыклапедыя» імя Петруся Броўкі, 2001. – Т. 6 Кніга 2. – С. 592. – ISBN 985-11-0214-8
Tubasas

**Tubasas** (, ) – miestas Palestinoje, Vakarų Kranto šiaurės rytuose, 21 km į šiaurės rytus nuo Nabluso, Jordano slėnyje. Muchafazos centras. Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu (citrusai, kiti vaisiai, avininkystė). Veikia sūrio gamykla. Mieste yra 6 mečetės, stačiatikių bažnyčia.

Didžioji dauguma Tubaso gyventojų – musulmonai palestiniečiai, yra keletas krikščionių (stačiatikių) palestiniečių šeimų.

## Istorija

Tubasas siejamas su Biblijoje minimu kanaaniečių miestu *Thebez*. Po to Tubasas minimas tik Osmanų šaltiniuose 1596 m.
Antoni Olechnowicz

**Antoni Olechnovič** (1905 m. birželio 13 d. Margumiškyje, Rusijos imperija – 1951 m. vasario 8 d. Varšuvoje, Lenkijos Liaudies Respublika) – Lenkijos karininkas.

## Biografija

Gimė 1905 m. birželio 13 d. Margumiškyje, Ferdinando ir Felicijos Piecevičiūtės šeimoje. 1926 m. baigė Vilniaus Juzefo Ignacijaus Kraševskio gimnaziją. 1926-1929 m. mokėsi karininkų mokykloje. 1929 m. išsiųstas tarnauti į Vilnių, tapo Paporučikiu, 1931 m. poručikas. 1935-1937 m. mokėsi Varšuvos aukštojoje karininkų mokykloje, baigęs mokslus išsiųstas tarnauti į Baranovičius. Vokiečiams užpuolus Lenkiją kovojo prie Narevo ir Vakarinio Bugo santakos, tačiau sovietams įsiveržus į Lenkiją buvo paimtas į nelaisvę, bet sugebėjo pabėgti į Vilnių, kur įsitraukė į pogrindinę veiklą. Nuo 1943 m. priklausė Vilniaus Armijos Krajovos būriui. Nuo 1944 m. balandžio priklausė Operacijos ''Aušros vartai'' organizavimo štabui, vadovavo rytiniam būriui. 1944 m. liepą suimtas sovietų, tačiau pabėgo ir pasitraukė į Naugarduką, o iš ten į Lenkiją. Centrinėje Lenkijoje įsidarbino geležinkelyje, o nuo 1945 m. rugpjūčio pasitraukė į pogrindį kovoje prieš komunistinę valdžią. Suformavo būrius, kurie veikė Balstogės apylinkėse ir Pomeranijoje. 1948 m. liepos 26 d. suimtas Vroclave. 1949 m. lapkričio 2 d. kartu su Henryk Borowski ir Lucjan Minkiewicz nuteistas mirties bausme, kuri buvo įvykdyta 1951 m. vasario 8 d. Varšuvoje. Viena iš Gdynios gatvių pavadintų jo atminimui.    

## Literatūra
* P. Niwiński, "Konspiracja i opór społeczny w Polsce...", s. 325–329
* W. Minkiewicz, Mokotów, Wronki, Rawicz..., s. 107
* Małgorzata Szejnert: Śród żywych duchów. Wyd. ANEKS, Londyn 1990.
* Tadeusz Swat: Niewinnie Straceni 1945–56. Wyd. Fundacja Ochrony Zabytków, Warszawa 1991
* Rocznik Oficerski 1932, Biuro Personalne Ministerstwa Spraw Wojskowych, Warszawa 1932, s. 120, 535.
Burger King

**„Burger King“** – amerikiečių greito maisto restoranų tinklas, įkurtas 1954 m. Floridoje. Tai yra antras didžiausias mėsainiais prekiaujantis restoranų tinklas pasaulyje, pagal vietų skaičių nusileisdamas tik konkurentui „McDonald's“. 2013 m. pab. veiklą vykdė 97 šalyse visame pasaulyje, turėjo 13,7 tūkst. restoranų.

## Istorija
Kompanijos pradžia gali būti laikomi 1953 metai, kai buvo įkurtas restoranų tinklas pavadinimu „Insta-Burger King“ ir veikęs Džeksonvilyje, Floridoje. Netrukus kompanija susidūrė su finansiniais keblumais ir 1954 m. buvo nupirkta dviejų verslininkų David Edgerton ir James McLamore, kurie tinklą pertvarkė ir kiek vėliau pervadino į „Burger King“.

## Produkcija
Užkandinėse yra pardavinėjamas greitas maistas mažomis kainomis. Pagrindinę produkcijos dalį „Burger King“ restoranuose sudaro įvairūs mėsainiai, vištienos patiekalai, gruzdintos bulvytės, gaivieji gėrimai, sumuštiniai, salotos bei desertai; taip pat yra ir pusryčių meniu.

## Restoranų tinklas ir pardavimai
Restoranų tinklas per savo gyvavimo laikotarpį priklausė įvairioms kompanijoms: „Pillsbury Company“ (tinklą įsigijo 1967 m.), „Grand Metropolitan PLC“ (1988 m.) bei įmonėms „Texas Pacific Group“, „Bain Capital“ ir „Goldman Sachs Capital Partners“ (2002 m.). 2010 m. „Burger King“ buvo nupirktas kompanijos „3G Capital“, sandorio vertė – 3,26 mlrd. JAV dol. Naujieji restoranų šeimininkai siekė pertvarkyti kompaniją, padidinti pardavimus ir sumažinti atotrūkį tarp „Burger King“ ir rinkos konkurentų, daugiausiai „McDonald’s“.

2013 m. pab. „Burger King“ turėjo 13 667-ių restoranų tinklą, iš kurių tik 52 buvo valdomi pačios kompanijos; visų kitų restoranų veikla buvo grindžiama franšizės būdu. Daugiausiai restoranų kompanija turėjo šiose šalyse: Jungtinėse Valstijose (7436 restoranai), Vokietijoje (692), Ispanijoje (561), Turkijoje (553), Meksikoje (449), Jungtinėje Karalystėje (484) bei Australijoje (371).

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Dublinas (Ohajas)

**Dublinas** – miestas Jungtinėse Valstijose, Ohajo valstijoje. Pagal 2010 m. surašymo duomenis mieste gyveno 41 751 gyventojas. Miestas yra įsikūręs valstijos sostinės Kolumbo priemiestyje.

Miestas šalyje yra garsus dėl itin iškilmingai švenčiamos Šv. Patriko dienos ir rengiamo parado, mieste taip pat rengiamas vienas didžiausių airių festivalių. Dubline yra įsikūrę itin didelis skaičius garsių Amerikos kompanijų, įskaitant „Cardinal Health“, „IGS Energy“, „Stanley Steemer“, „Wendy's“, „OCLC“, „Pacer International“ bei „MindLeaders“.
Wendy's

**„Wendy’s“** – amerikiečių greito maisto restoranų tinklas. Tai yra trečias didžiausias mėsainiais prekiaujantis restoranų tinklas pasaulyje, pagal vietų skaičių nusileidžiantis tik „McDonald’s“ ir „Burger King“. Kompanija veiklą daugiausiai vykdo Šiaurės bei Pietų Amerikoje.

Pirmąjį „Wendy’s Old Fashioned Hamburgers“ restoraną Dave Thomas atidarė 1969 m. lapkričio 15 d. Kolumbe, Ohajuje. Po metų buvo atidarytas antrasis restoranas, kuriame buvo pritaikytas aptarnavimo pro langelį () principas. 1972 m. parduotos pirmos franšizės teisės. 1976 m. atidarytas 500-asis restoranas, po dvejų metų – ir 1000-oji užkandinė. 1979 m. įmonė atšventė dešimtmečio jubiliejų atidarydama 1500-ąjį restoraną. 1988–1990 m. pradėta plėtra užsienyje. „Wendy’s“ sujungiama su kavos išsinešimui tinklu „Tim Hortons“. 1997 m. atidarytas 5000-asis restoranas. 2001 m. praplėstas meniu, kiek vėliau pristatyti ir sumuštiniai, 2006–2008 m. meniu papildė įvairūs pieno bei kavos kokteiliai. 2009 m. atšvęstas restorano 40-metis.

2013 m. pab. kompanija valdė 6557-ių restoranų tinklą. 1183 restoranai buvo valdomi pačios kompanijos, daugiausiai Jungtinėse Valstijose bei keletas Kanadoje; kiti buvo valdomi franšizės būdu. Restoranų skaičius kiekvienais metais nežymiai mažėja, 2012 m. kompanija valdė 6560, o 2011 m. – 6576 restoranus. Pardavimai per 2013 m. siekė 2,165 mlrd. JAV dol. Pastaraisias metais „Wendy’s“ akcijų vertė bei pardavimai mažėjo, kompanijai sekėsi kiek prasčiau nei kitiems amerikiečių greito maisto restoranų tinklams.

Daugiausiai „Wendy’s“ restoranų kompanija turi šiose šalyse: Jungtinėse Valstijose (4745), Kanadoje (230), Puerto Rike (77), Filipinuose (39), Venesueloje (35) bei Hondūre (34). Europoje kompanija restoranų neturi.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali „Wendy’s“ svetainė
* „Wendy’s“ socialiniame tinkle „Facebook“
Dvarčia

**Dvarčia**, kitaip ***Dvarčanka*** bei ***Dvarčionė*** – nedidelė upė šiaurės rytinėje Vilniaus miesto dalyje, ties Dvarčionimis. Dvarčia yra Upelės (Kairos) kairysis intakas, įteka į ją 0,8 km atstumu nuo jos žiočių, priklauso Neries mažųjų intakų (su Nerimi) baseinui. Upelio hidrologinis nr. 12010391.

Upelio ištakos – Mažuosiuose Pupojuose esanti pelkėta teritorija prie kolektyvinių sodų. Aukštupyje ir didesnę dalį kelio prateka šiaurės vakarų kryptimi, natūralia vaga Dvarčionių geomorfologiniame draustinyje. Šiauriau jo, teka per Dvarčionių pievą. Dvarčionių pramoninę zoną aplenkia iš rytų pusės mišku. Žemiau pasuka į šiaurės rytus, prateka bevardį ežerėlį, pelkėtą žemumą. Įteka į Upelę Baniškių soduose, apie 300 m į vakarus nuo Kairėnų kapinių.

## Šaltiniai
Milfordas (Konektikutas)

**Milfordas** – pakrantės miestas, įsikūręs Konektikuto valstijoje Jungtinėse Valstijose. Pagal 2010 m. surašymo duomenis mieste gyveno 52 759 gyventojai. Kiekvienais metais mieste švenčiamas žymus austrių festivalis. Miestelyje yra įsikūrusi kompanijos „Subway“ centrinė būstinė.

## Istorija
Vieta, kur šiuo metu yra įsikūręs Milfordo miestelis, 1639 m. vasario 1 d. buvo nupirkta atvykėlių anglų iš vietinės Šiaurės Amerikos indėnų genties. Iš pradžių gyvenvietė buvo vadinama „Wepawaug“ (pagal mažą upę, tekančią per miestą), šiuo metu pastaruoju vardu yra pavadintos kelios gatvės regione.

JAV nepriklausomybės karo metu miestas buvo blokuojamas Kontinentinės armijos dėl svarbios geografinės padėties. Milfordas buvo viena iš pirmųjų gyvenviečių pietinėje valstijos dalyje, bėgant laikui kelios miesto dalys atsiskyrė ir pradėjo funkcionuoti kaip atskiros gyvenvietės.
Salfitas

**Salfitas** () – miestas Palestinoje, Vakarų Krante, šalia nelegalaus žydų miesto Arielio. Muchafazos centras. Svarbus alyvų aliejaus gamybos centras. Miesto ekonominę būklę smarkiai varžo aplink Izraelio išstatytos sienos.

Praktiškai visi Salfito gyventojai yra musulmonai palestiniečiai. 1997 m. pabėgėliai sudarė 13 % miesto gyventojų.

## Istorija

Vietovė gyvenama nuo senovės. Pavadinimas kildinamas iš kanaaniečių kalbos ir reiškia „vynuogių krepšys“. Dabartinis miestas apgyvendintas XII–XIII a. musulmonų. 1596 m. minimas Osmanų šaltiniuose. Nuo XX a. pr. suklestėjo aliejaus spaudimo pramonė. 1948 m. Salfitas buvo Palestinos komunistų partijos svarbiausias centras. 1995 m. miestas tapo muchafazos centru.


File:2010-08 Salfeet 18.jpg|Mečetė
File:2010-08 Salfeet 20.jpg|Paviljonas 
File:2010-08 Salfeet 10.jpg|Salfito gatvė