Redukcija (kalbotyra)

**Redukcija** ( 'grąžinti') – kalbotyros terminas, reiškiantis girdimą kalbos garsų pokytį, susijusį su kirčiu, garsumu, trukme, skambumu, tarimu arba padėtimi žodyje. Jei dėl šių priežasčių garsai tariami silpniau, trumpėja, sakoma, kad jie yra redukuoti. Tokių pokyčių nepatyrę garsai apibūdinami kaip išlieką sveiki.
## Balsių redukcijos rūšys
Skiriama kiekybinė ir kokybinė balsių redukcija. Kiekybinė redukcija – tai balsių kiekybės sumažėjimas (t. y. stiprioji redukcija, kai garsas gali net išnykti). Kokybinė redukcija – tai skambesio pokytis, fonemos perkūrimas, supaprastinimas.

### Kiekybinė balsių redukcija

Kiekybinė redukcija – garso tarimo trukmės sutrumpėjimas, neretai priklausantis nuo to, kaip tas garsas arti kirčiuoto skiemens, taip pat gali skirtis prieš kirtį ir po jo einančių balsių trukmė: sakykime, lietuvių kalbos tarmėse ilgieji nekirčiuoti balsiai gali sutrumpėti (pvz., *g*'i**vẽnimas'' 'gyvenimas'). Tačiau to sutrumpėjusio garso kokybė (koks jis yra) vis viena girdima. Stipriosios redukcijos atveju garsai visai iškrenta: pavyzdžiui, kai kuriose lietuvių tarmėse ''kalnas, darbas'' virsta ''kalns, darbs''. [[Latvių kalba|Latvių kalboje]] turimos tik redukuotos formos (''kalns, darbs''), dėl [[Baltijos finų kalbos|Baltijos finų kalbų]] įtakos kirtis buvo atitrauktas į pirmąjį skiemenį ir todėl senosios ilgosios galūnės nusilpo, sutrumpėjo, o trumposiose balsiai, išskyrus [u], iškrito: ''pils'' 'pilis', ''pilis'' 'pilys', ''saule'' 'saulė', bet ''medus'' 'medus'. Latvių kalboje trumpėdami dvibalsiai galūnėse virto balsiais:  – ,  – .

Ryškesnė kiekybinė redukcija matyti šiaurinėse lietuvių tarmėse, kur kirtis atitraukiamas į pirmesnius skiemenis. Nekirčiuotus trumpuosius ir ilguosius balsius geriausiai išlaiko vakarų aukštaičių pietinė dalis ir pietų aukštaičiai ([[dzūkai]]), kur [[kirtis]] neatitraukiamas.

Rytų [[baltų kalbos]]e turima istorinė kiekybinė balsių redukcija – [[akūtas|akūtinėse]] nevienskiemenėse galūnėse ilgieji balsiai ''*ā'', ''*ē'', ''*ī'', ''*ū'' virto trumpaisiais ''a'', ''e'', ''i'', ''u'': pavyzdžiui, vns. [[Vardininkas|vard.]] ''*dien**ā́***, dgs. [[galininkas|gal.]] ''*dien'''ā́'''(n)s'', ''*up'''ḗ'''(n)s'' (''*sukam'''ḗ***, **sukat*'ḗ***), dgs. [[įnagininkas|įnag.]] ''*retām'''ī́'''s / *retum'''ī́'''s'', [[Dviskaita|dvs.]] [[vardininkas|vard.]]–[[galininkas|gal.]]–[[Šauksmininkas|šauksm.]] ''*sūn'''ū́*** > liet., latv. *dien*'a***, ''dien'''a***s*, up*'e**s'', liet. ''sukam**e***, ''sukat'''e***, liet. *retom*'i**s'', latv. ''retum**i**s'' 'retai', liet. ''du sūn**u***. Tokios galūnės nesutrumpėjo, jei buvo apsaugotos priaugusių įvardžių arba sangrąžos dalelytės, tik lietuvių [[Bendrinė kalba|bendrinėje kalboje]] ilgasis balsis ''*ā'' visais atvejais virtęs ilguoju ''o'', bet ''*ē'' – ''ė'': liet, latv. ''balt'''a*** – įvardžiuotinės formos liet. *balt*'o**ji'', latv. ''*balt**ā**jī'' > ''balt**ā***, liet. ''sukam'''ė'''s'', ''sukat'''ė'''s''. Istoriškai sutrumpinti ir visi ilgieji [[dvibalsis|dvibalsiai]] (''*āi'',''*ēi'', ''*āu'', ''*ān'', ''*ēn'' > liet. ''ai'', ''ei'', ''au'', ''ą / a (an)'', ''ę / e (en)'' ir kt.) Jei senieji dvibalsiai nebūtų sutrumpėję, dabar lietuvių kalboje čia turėtume junginius su ilgaisiais balsiais ''o'', ''ė'' (''**oi'', ''**ėi'' ir t. t.) Senąjį baltų garsyną ir galūnes žr. straipsnyje [[Baltų prokalbė]].

=== Kokybinė redukcija ===

Dėl kiekybinės redukcijos neretai atsiranda ir kokybinė, kai garsas pasidaro neaiškus ir virsta neutraliu pereinamuoju garsu [[šva]] arba kitaip supaprastėja. Taip atsitinka dėl to, kad nekirčiuotas balsis artikuliuojamas ne iki galo. Daugybėje kalbų kokybinė balsių redukcija tampa kalbos dėsniu, įgyja [[Fonetika|fonetinio]] dėsningumo pobūdį. Tipiškas pavyzdys – [[portugalų kalba]], kurioje liaudies (šnekamosios) [[Lotynų kalba|lotynų kalbos]] nekirčiuotieji balsiai sistemingai pakinta: [а] > //, [e] > //, [о] > //.

[[Bendrinė kalba|Bendrinėje]] lietuvių kalboje tokios redukcijos nėra, tačiau tarmėse pasitaiko: pvz., [[Rytų aukštaičių patarmė|rytų aukštaičiai]] širvintiškiai nekirčiuotuose dvibalsiuose [a], [e] verčia // (= , ), //, todėl žodžiai ''výr'''a'''i, róv'''e'''i'' čia tariami taip, lyg būtų parašyta ''výr'''ы'''i̯, róv'''i'''i̯'' (''i̯'' – neskiemeninis ''i'' kaip žodyje ''kalna'''i***). Įvairiose lietuvių tarmėse esama ir kitokių kokybinės redukcijos atvejų.

Istoriškai nevienskiemenių žodžių galūnėse buvo redukuoti akūtiniai dvibalsiai *íe*, *úo*. Antrasis jų dėmuo nusilpo, išnyko ir jie imti tarti kaip trumpieji balsiai *ì *, *ù*, tad būtų galima kalbėti apie kokybinę redukciją – dėl trumpinimo atsiradusį kitą garsą. Vis dėlto, jei į sutaptinius dvibalsius *ie*, *uo* būtų žvelgiama kaip į jų dėmenų sumą (*i + e*, *u + o*), tai čia turima tik kiekybinė redukcija: neliko antrosios garso dalies, vadinasi, garsas tik sutrumpėjo, bet esminių tarimo pokyčių nepatyrė. Šie dvibalsiai išliko, jei buvo apsaugoti priaugusio įvardžio arba sangrąžos dalelytės: pvz., *juod*'i*** – ''juod'''ie'''ji'', ''juod'''u*** – *juod*'uo**ju'', ''juod**u**s'' – ''juod**uo**sius'', ''du juod**u*** ([[Dviskaita|dvs.]], vyr.g.) – ''du juod'''uo'''ju'', ''dvi juod'''i*** (dvs., mot. g.) – *dvi juod*'ie**ji'', ''suk**u*** – ''suk'''uo'''si'', ''suk'''i*** – *suk*'ie*'si*.

### Kiti redukcijos atvejai
Kartais gali būti redukuojami, gali iškristi net visi skiemenys, žodžiai ar sakiniai, pavyzdžiui: šnekamojoje kalboje sakoma *koinė* < *kojinė*, *kalėimas* / *kaleimas* < *kalėjimas*, tarm. *atšlaimas* 'kiemas' < *atšlėjimas*, *žiū! žėk!* < *žiūrėk!* *kem* < *keturiasdešimt*, *pem* < *penkiasdešimt*; šnekamojoje kalboje į klausimą *Ar padėjai daiktus į vietą?* gali būti atsakyta *Pa* (= *Padėjau daiktus į vietą*) ir kt.

## Taip pat skaitykite
*Leskyno dėsnis
*Semerenio dėsnis
## Išnašos

## Literatūra
* Zigmas Zinkevičius. *Lietuvių kalbos istorinė gramatika. T. I.* Vilnius, 1980
* Zigmas Zinkevičius. *Lietuvių kalbos istorinė gramatika. T. II.* Vilnius, 1981
* Zigmas Zinkevičius. *Lietuvių kalbos dialektologija.* Vilnius, 1994