Šimonių girios mūšis

**Šimonių girios mūšis** – 1949 m. lapkričio 1 – 2 d. Šimonių girioje (Svėdasų ir Šimonių valsčiai, Kupiškio apskritis) vykęs Lietuvos partizanų ir sovietinio saugumo pajėgų (SSRS vidaus kariuomenės ir vietos kolaborantų) mūšis, netikėtas sovietų pajėgų puolimas ir pavienių susirėmimų serija prie Lietuvos partizanų bunkerių, pasibaigęs sovietų pajėgų pergale ir faktiniu Algimanto partizanų apygardos sunaikinimu.

1949 m. rudenį SSRS Valstybės saugumo ministerijai pavyko suimti kelis Algimanto apygardos partizanus, kurie, per tardymus neištvėrę kankinimų ir psichologinio smurto, davė parodymus apie jiems žinomų partizanų bunkerių vietas Kupiškio apskrities Svėdasų ir Šimonių valsčiuose esančioje Šimonių girioje bei jos apylinkėse.

SSRS Valstybės saugumo ministerijos kariuomenės 298‑ojo pulko 2-ojo bataliono ir MGB mokyklos kursantų pajėgos lapkričio 1 d. įsiveržė į Šimonių girią ir apsupo prie Priegodo ežero buvusį Algimanto apygardos štabo bunkerį. Tuo metu bunkeryje slėpėsi Algimanto apygardos vadas Antanas Starkus-Montė, šios apygardos štabo viršininkas Albinas Pajarskas-Bebras, A. Starkaus adjutantas Julius Burneika‑Tardytojas (g. 1918), Algimanto apygardos štabo Organizacinio skyriaus viršininkas Aleksandras Matelis‑Audenis (g. 1919 10 09), Lietuvos laisvės kovos sąjūdžio vadovybės atstovo Rytų Lietuvos (Karaliaus Mindaugo) srityje (Rytų Lietuvos sritis) Henriko Danilavičiaus adjutantas Juozas Leškys‑Algis (g. 1926 m. kovo 27 d.), partizanės Stasė Vigelytė-Živilė ir Birutė Elena Šniuolytė-Ida.

SSRS pajėgoms pavyko atkirsti visus pasitraukimo kelius. Kautynių metu, baigiantis amunicijai supratę, kad bunkeris apsuptas ir nėra galimybės išsiveržti, partizanai, nenorėdami pasiduoti, susisprogdino. Kautynės truko iki pavakarių, todėl žuvusiųjų palaikai buvo palikti žuvimo vietoje. Naktį iš lapkričio 1 į 2 d. partizanų artimieji slapta juos palaidojo Adomynės kaimo (dabar Kupiškio rajono savivaldybės Šimonių seniūnija) kapinėse.

Tą pačią dieną (lapkričio 1 d.) SSRS Valstybės saugumo ministerijos kariuomenės 137‑ojo šaulių pulko kareiviai su šios ministerijos Kauno skyriaus operatyvinės grupės darbuotojais puolė ir Algimanto apygardos Šarūno rinktinės bunkerį prie Denionių ežero. Mūšyje žuvo Henrikas Danilavičius-Vidmantas, partizanai Juozas Lapienis-Darius ir Aloyzas Žilys-Žirnis. Partizanams pavyko sunaikinti dokumentus, sovietų pajėgoms – užminuoti prieigas prie bunkerio. Partizanams pavyko išsiveržti iš bunkerio, tačiau toliau vykusiame mūšyje Šarūno rinktinės vadas S. Gimbutis ir 4 partizanai buvo suimti.

1949 m. lapkričio 1 d. Šimonių girioje prie Aluotų kaimo bunkeryje žuvo Algimanto apygardos štabo Ūkio skyriaus viršininkas Pranciškus Galvydis‑Valteris (g. 1909 m. sausio 28 d.), o prie Varležerio – Šarūno rinktinės Povilo Plechavičiaus kuopos Žalgirio būrio partizanas Steponas Šukys-Mauzeris. Visų šiuose bunkeriuose žuvusių kovotojų palaikai slapta buvo palaidoti senosiose Sliepšiškio kaimo (dabar Svėdasų seniūnija) kapinėse.

Lapkričio 2 d. Šimonių girioje SSRS saugumo kariuomenė apsupo dar kelis partizanų bunkerius. Pirmiausia buvo užpultas Kęstučio bunkeris prie Sliepšiškio kaimo; kautynėse žuvo Žalgirio būrio vadas Albertas Žilys‑Kęstutis (g. 1920 m. gegužės 18 d.), Bronislovas Birka-Klevas, Alfonsas Niaura-Tursas, Juozas Pakštas-Gegutė, Albina Vladislava Vizbarienė-Gražina. Žaibo bunkeryje žuvo 6 kovotojai – Albinas Jončys-Žaibas, Vladas Jančys-Tėvykas, Regina Jančytė, Vytautas Kirdeikis-Papartis, Kasparas Lapienis-Dudutis, Jonas Mazurevičius-Briedis.

Buvo sunaikintas ir Drobčiūnų miške įrengtas Viesulo bunkeris. Kautynėse žuvo Algimanto apygardos Kunigaikščio Margio rinktinės Žvalgybos skyriaus viršininkas Petras Dilys-Tarzanas, rinktinės vado adjutantas Stanislovas Gimbutis‑Rūkas (g. 1921 m. gegužės 8 d.), Dariaus ir Girėno kuopos vadas Petras Černius-Tigras, Laisvūnas, Tumo Vaižganto kuopos vadas Albertas Nakutis‑Viesulas (g. 1910), būrio vadas Kazys Palskys‑Ąžuolas (g. 1913 m. spalio 20 d.), partizanai Jonas Meškauskas-Caras ir Petras Miškinis-Šarūnas. Iš apsupties pavyko prasiveržti ir pabėgti tik Kunigaikščio Margio rinktinės vadui Juozui Kemekliui-Rokui. Viesulo bunkeryje žuvusių kovotojų palaikai buvo užkasti šalia Svėdasų, vėliau slapta perkelti į Kunigiškių kaimo (dabar Svėdasų seniūnija) kapines.

Viso 1949 m. lapkričio 1 – 2 d. Šimonių girioje ir jos apylinkėse SSRS Valstybės saugumo ministerijos kariuomenė iš viso sunaikino aštuonis Algimanto apygardos partizanų bunkerius, kuriuose žuvo 30 partizanų, 10 kovotojų buvo suimta; apygardos štabas jau nebuvo atkurtas. Pati apygarda panaikinta dar tik po metų – 1950 m. lapkričio 25 d.

1989 m. lapkričio 1 d. A. Starkaus palaidojimo vietoje jo ir kitų 7 žuvusių partizanų atminimui atidengtas paminklinis akmuo su įrašu *„Žuvusiems / už Lietuvos laisvę / 1949 lapkričio 1-mą“* (iniciatorius – Vladas Pajerskas). Kapavietė išgrįsta lauko rieduliais, įrengtas aštuonių akmeninių kryžių memorialas. 1999 m. lapkričio 2 d. partizanų žuvimo vietose pastatyti atminimo ženklai, prie Priegodo ežero – jų kompozicija (autorius Romas Navickas, skulptorius Jonas Jagėla).

2015 m. Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimų centro iniciatyva ir užsakymu buvo atlikti detalūs A. Starkaus-Montės bunkerio tyrimai.

## Išnašos

## Literatūra

* 4-oji LLA Algimanto apygarda (1947 04 19−1950 11 25), Anykščių partizanai. p. 202.
* Antanas Starkus, Anykštėnų biografijų žinynas, Pasaulio anykštėnų bendrija.
* Šimonių girios mūšis 1949 m. lapkričio 1-2 d., Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos centras.
* Trimonienė, Rūta, Šimonių girios mūšis, Visuotinė lietuvių enciklopedija.