open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Žvynabudėlė

**Žvynabudėlė** (*Lepiota*) – pievagrybinių (*Agaricaceae*) šeimos grybų gentis.

Lietuvoje auga šios rūšys:
* Balsvoji žvynabudėlė (*Lepiota subalba*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Baltoji žvynabudėlė (*Lepiota alba*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Dvokiančioji žvynabudėlė (*Lepiota cristata*)
* Juodažvynė žvynabudėlė (*Lepiota hystrix*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Kiunerio žvynabudėlė (*Lepiota kühneri*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Gražioji žvynabudėlė (*Lepiota lilacea*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Nuosėdinė žvynabudėlė (*Lepiota cortinarius*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Pilvotasporė žvynabudėlė (*Lepiota ventriosospora*)
* Rausvarudė žvynabudėlė (*Lepiota fuscovinacea*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Skydinė žvynabudėlė (*Lepiota clypeolaria*)
* Smailiažvynė žvynabudėlė (*Lepiota aspera*). Nuodinga.
Balsvis

**Balsvis** (*Leucoagaricus*) – pievagrybinių (*Agaricaceae*) šeimos grybų gentis.

Lietuvoje auga šios rūšys:
* Baltasis balsvis (*Leucoagaricus cretaceus*)
* Rausvėjantis balsvis (*Leucoagaricus subcretaceus*)
Kelmenis

**Kelmenis** (*Dichomitus*) – kempininių (*Polyporaceae*) šeimos grybų gentis.

Auga ant negyvos spygliuočių ir lapuočių medienos.

## Rūšys
* *Dichomitus affixus*
* *Dichomitus albidofuscus*
* *Dichomitus amygdalinus*
* *Dichomitus anoectoporus*
* Lazdyninis kelmenis – *Dichomitus campestris*
* *Dichomitus citricremeus*
* *Dichomitus cylindrosporus*
* *Dichomitus deviatus*
* *Dichomitus ecuadorensis*
* *Dichomitus efibulatus*
* *Dichomitus epitephrus*
* *Dichomitus eucalypti*
* *Dichomitus grandisporus*
* *Dichomitus kirkii*
* *Dichomitus leucoplacus*
* *Dichomitus mexicanus*
* *Dichomitus newhookii*
* *Dichomitus papuanus*
* *Dichomitus pendulus*
* *Dichomitus perennis*
* *Dichomitus squalens*
Smulkiažvynė

**Smulkiažvynė** () – pievagrybinių (*Agaricaceae*) šeimos grybų gentis.

Lietuvoje auga viena rūšis – auksuotoji smulkiažvynė (*Phaeolepiota aurea*).
Nazareth

**Nazareth** – roko grupė iš Škotijos, įkurta 1967–1969.

## Istorija
Per savo egzistavimo laiką *Nazareth* labai daug kartų kaitaliojo muzikinį stilių, muzikos pobūdis keitėsi nuo Boogie (*Razamanaz*, 1973) iki Heavy metal (*Hair of the Dog*, 1975), nuo progresyvaus roko eksperimentų iki Pop muzikos. Neretai tiek pat skirdavosi ir skirtingos to paties albumo dainos.

*Nazareth* rimčiau pradėta vertinti tik savo karjeros antrojoje pusėje, kai Rock muziką kritikai ėmė nagrinėti retrospektyviškai: ši grupė į Hard Rock muziką įnešė daug viduramžiškos bei škotų muzikos elementų, koncertuose pirmoji pradėjo groti kitaip aranžuotą muziką, kurioje dominavo šiurkštus, kriokiantis gitarų skambesys, savo ritmika palaikantis mušamuosius – būtent tokia muzika šiek tiek vėliau pradėta vadinti Heavy metal. Populiarios Nazareth baladės, ypač – viena iš pirmųjų pasaulyje Rock baladžių „Love Hurts“ padarė įtaką vėlesniems Pop muzikos atlikėjams. Grupė viena pirmųjų ėmė naudoti įvairių monstrų piešinius savo plokštelių apipavidalinimui.

Vos kelios *Nazareth* atliktos dainos yra pakliuvusios į Anglijos ar JAV topus, tačiau Nazareth sukurtos dainos, pergrotos populiarių atlikėjų (Aerosmith, Ace of Bace ir daugelio kitų), į topus yra pakliuvę dešimtis, jei ne šimtus kartų.

## Diskografija
* 1971 *Nazareth*
* 1972 *BBC Radio 1 Live in Concert* (live)
* 1972 *Exercises*
* 1973 *Razamanaz*
* 1973 *Loud 'N' Proud!!!*
* 1974 *Rampant*
* 1975 *Hair of the Dog*
* 1976 *Close Enough for Rock 'n' Roll*
* 1976 *Hot Tracks* (compilation)
* 1976 *Play 'N' the Game*
* 1977 *Expect No Mercy*
* 1978 *No Mean City*
* 1980 *Malice in Wonderland*
* 1980 *The Fool Circle*
* 1981 *Snaz* (live)
* 1982 *2XS*
* 1983 *Sound Elixir*
* 1984 *The Catch*
* 1986 *Cinema*
* 1989 *Snakes 'N' Ladders*
* 1991 *No Jives*
* 1994 *Move Me*
* 1998 *Boogaloo*
* 1998 *Live at the Beeb* (live)
* 2002 *Homecoming* (live)
* 2003 *Alive and Kicking*
* 2008 *The Newz*
* 2011 *Big Dogz*
*2014 *Rock'n'roll telephone*
* 2018 *Tattooed on My Brain*
* 2022 *Surviving the Law*

## Nuorodos

* Oficialus Nazareth tinklalapis 
* Nazareth dainų tekstai
Mielės

**Mielės** – vienaląsčių grybelių grupė.

Žinoma daugiau nei 1000 rūšių, plačiausiai žinomos:
* Alaus mieliagrybis (*Saccharomyces cerevisiae*) – alkoholinių gėrimų fermentavimui
* mielės dar vadinamos *kepimo mielėmis*, naudojamos kulinarijoje įvairioms tešloms kildinti
* mielėms giminingas etanolio spiritas
* *[[Candida albicans]]* – mielės, kurios žmogui sukelia infekcijas

Lietuvoje 33 gentys ir 140 rūšių.

## Mielių grupavimas
* Skyrius Aukšliagrybūnai (*Ascomycota*)
** Poskyris *[[Saccharomycotina]]*
** Poskyris *[[Taphrinomycotina]]*
*** Klasė *[[Schizosaccharomycetes]]*

* Skyrius Papėdgrybiai (*Basidiomycota*)
** Poskyris *[[Agaricomycotina]]*
*** Klasė *[[Tremellomycetes]]*
** Poskyris *[[Pucciniomycotina]]*
*** Klasė *[[Microbotryomycetes]]*

## Šaltiniai

## Nuorodos
10 dalykų apie mieles
Medšarkiniai

**Medšarkiniai** (*Laniidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima. Priklauso nedideli, 25-120 g sveriantys paukščiai, kurių snapas stiprus ir iš šonų plokščias. Antsnapio gale yra aštrus dantukas. Žiočių kampuose auga šereliai. Kojos vidutinio ilgio, pirštų nagai smarkiai riesti. Sparnai trumpi, jų viršūnės apvalios. Spalva gana įvairi, dažniausiai balta, pilka, ruda ar juoda. Patinai didesni už pateles.

Gyvena pamiškėse, krūmuose. Lizdą suka krūmuose, medžiuose. Deda 4-6 margus kiaušinius. Peri patelė arba abu porelės nariai. Abu maitina ir jauniklius. Minta stambiais vabzdžiais, gaudo driežus, peles, lesa smulkių paukščių kiaušinius ir jauniklius. Didesnį grobį pasmeigia ant aštrių šakučių ar spyglių.

Paplitę Europoje, Azijoje, Afrikoje ir Šiaurės Amerikoje. Pasaulyje yra 30, Lietuvoje gyvena trys rūšys:
* Paprastoji medšarkė (*Lanius collurio*)
* Juodakaktė medšarkė (*Lanius minor*)
* Plėšrioji medšarkė (*Lanius excubitor*)
Vieversiniai

**Vieversiniai** (*Alaudidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima.

## Išvaizda
Šeimai priklauso maži ir vidutinio dydžio paukščiai. Uodega trumpoka, sparnai platūs. Neryškių rusvų spalvų. Užpakalinio piršto nagas ilgas, beveik tiesus. Patinas ir patelė dažniausiai panašios spalvos. Bėgioja greitais žingsneliais.
 
## Biologija
Gyvena sausose vietose.

### Balsas

### Lizdas
Lizdą suka ant žemės tarp žolių kuokštelių, ant žemų krūmų. Dėtyje 2-6 margi kiaušiniai. Peri 11-16 dienų.

## Mityba
Maitinasi sėklomis ir vabzdžiais.
 
## Paplitimas
Paplitę Europoje, Azijoje, Rytų Australijoje, Šiaurės Amerikoje.

Lietuvoje aptinkamos 6 gentys, 7 vieversinių šeimos rūšys:

# Dirvinis vieversys (*Alauda arvensis*); Labai dažni, peri.
# Trumpapirštis vieversys (*Calandrella brachydactyla*); Užklysta retai, neperi.
# Pilkasis vieversys (*Calandrella rufescens*); Užklysta retai, neperi.
# Raguotasis vieversys (*Eremophila alpestris*); Retkarčiais stebimas traukimo metu, neperi.
# Kuoduotasis vieversys (*Galerida cristata*). Įrašytas į Lietuvos raudonosios knygos 0(Ex) kategoriją.
# Lygutė (*Lullula arborea*); ne per dažna, populiacija mažėja. Peri.
# Paprastasis stepinis vieversys (*Melanocorypha calandra*); Lietuvoje pirmą kartą pastebėtas žiemos metų netoli Panevėžio - 2015 m. sausio mėn. Neperi.

## Gentys
* Kukutiniai vieversiai – *[[Alaemon]]* Keyserling & J.H. Blasius, 1840
* Tikrieji vieversiai – *[[Alauda]]* Linnaeus, 1758
* Tikrieji smiltvieversiai – *[[Ammomanes]]* Cabanis, 1851
* Namibiniai smiltvieversiai – *[[Ammomanopsis]]* Bianchi, 1904
* Trumpapirščiai vieversiai – *[[Calandrella]]* Kaup, 1829
* Kalendulaudos – *[[Calendulauda]]* Blyth, 1855
* Ilgasnapiai vieversiai – *[[Certhilauda]]* Swainson, 1827
* Ilgapirščiai vieversiai – *[[Chersomanes]]* Cabanis, 1851
* Diupono vieversiai – *[[Chersophilus]]* Sharpe, 1890
* Arabiniai vieversiai – *[[Eremalauda]]* W.L. Sclater, 1926
* Raguotieji vieversiai – *[[Eremophila]]* Boie, 1828
* Žvirbliniai vieversiai – *[[Eremopterix]]* Kaup, 1836
* Kuoduotieji vieversiai – *[[Galerida]]* Boie, 1828
* Ilganagiai vieversiai – *[[Heteromirafra]]* Grant, 1913
* Lygutės – *[[Lullula]]* Kaup, 1829
* Stepiniai vieversiai – *[[Melanocorypha]]* Boie, 1828
* Krūmyniniai vieversiai – *[[Mirafra]]* Horsfield, 1821
* Tamsieji krūmyniniai vieversiai – *[[Pinarocorys]]* Shelley, 1902
* Trumpauodegiai vieversiai – *[[Pseudalaemon]]* Lort Phillips, 1898
* Storasnapiai vieversiai – *[[Ramphocoris]]* Bonaparte, 1850
* Mažieji vieversiai – *[[Spizocorys]]* Sundevall, 1872

## Literatūra
* Lietuvos fauna. Paukščiai. V., 1991, T.2, p. 51. ISBN 5-420-00398-8.
* Logminas V. Lietuvos paukščiai. V., 1979, p. 121.

## Šaltiniai
Startiniai

**Startiniai** (*Emberizidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima. Tai nedideli, 15-60 g sveriantys paukščiai, turintys vidutinio dydžio, iš šonų suplotą snapą. Tarp sučiaupto snapo antsnapio ir posnapio yra plyšys. Sparnai gana įvairios formos ir ilgio. Gana dažnas lytinis dimorfizmas.

Gyvena atviruose biotopuose: stepėse, miškastepėje, tundroje, pamiškėse, kirtimuose. Klajokliai arba traukiantys paukščiai. Lizdą dažniausiai suka ant žemės, rečiau krūmuose. Deda 4-6 išmargintus kiaušinius. Peri 11-13 dienų. Minta daugiausia sėklomis, kartais vabzdžiais.

Žinoma apie 200 rūšių, paplitusių visame Žemės rutulyje. Lietuvoje aptinkamos 9 rūšys:
* Pilkoji starta (*Miliaria calandra*)
* Geltonoji starta (*Emberiza citrinella*)
* Nendrinė starta (*Emberiza schoeniclus*)
* Sodinė starta (*Emberiza hortulana*)
* Vakarinė starta (*Emberiza cirlus*)
* Šiaurinė starta (*Emberiza rustica*)
* Mažoji starta (*Emberiza pusilla*)
* Pentinuotoji starta (*Calcarius lapponicus*)
* Sniegstartė (*Plectrophenax nivalis*)

## Gentys
* (*Melophus*)
* (*Latoucheornis*)
* Tikrosios startos (*Emberiza*)
* (*Calcarius*)
* (*Calamospiza*)
* Margakrūtės startos (*Passerella*)
* (*Melospiza*)
* (*Zonotrichia*)
* (*Junco*)
* Savainės startos (*Passerculus*)
* (*Ammodramus*)
* (*Xenospiza*)
* (*Myospiza*)
* (*Spizella*)

ir daug kitų.
Liputiniai

**Liputiniai** (*Certhiidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima.

## Išvaizda
Šeimai priklauso maži, 10-30 g sveriantys paukščiai, kurių snapas ilgas ir palinkęs žemyn. Šerelių žiočių kampuose nėra. Kojos stiprios, pirštai ilgi ir su aštriais riestais nagais. Plunksnų apdaras purus.

## Biologija
Gyvena įvairiuose miškuose. Vikriai laipioja medžių kamienais, dažniausiai iš apačios į viršų.

### Lizdas
Lizdą krauna uoksuose, įvairiuose plyšiuose, po atšokusia žieve. Deda 2-8 baltus dėmėtus kiaušinius. Patelė peri daugiau kaip 2 savaites. Jauniklius maitina patinas ir patelė.

## Mityba
Minta įvairiais vabzdžiais.

## Paplitimas
Paplitę Europoje, Azijoje, Afrikoje, Australijoje ir Šiaurės Amerikoje.

## Gentys ir rūšys
Šeima išskiriama į du pošeimius, kurių kiekviename po vieną gentį:
* Pošeimis. **Šiauriniai lipučiai – ''Certhiinae***
** [[Šiauriniai lipučiai]] – *Certhia* Linnaeus, 1758
*** [[Eurazinis liputis]], [[liputis]] – *Certhia familiaris* Linnaeus, 1758
*** [[Hodžsono liputis]] – *Certhia hodgsoni* Brooks, 1871
*** [[Amerikinis liputis]] – *Certhia americana* Bonaparte, 1838
*** [[Sodinis liputis]] – *Certhia brachydactyla* C.L. Brehm, 1820
*** [[Himalajinis liputis]] – *Certhia himalayana* Vigors, 1832
*** [[Nepalinis liputis]] – *Certhia nipalensis* Blyth, 1845
*** [[Sikiminis liputis]] – *Certhia discolor* Blyth, 1845
*** [[Manipurinis liputis]] – *Certhia manipurensis* Hume, 1881
*** [[Sičuaninis liputis]] – *Certhia tianquanensis* Li, 1995
* Pošeimis. *'Dėmėtieji lipučiai – *Salpornithinae**'
** [[Dėmėtieji lipučiai]] – *Salpornis* G.R. Gray, 1847
*** [[Dėmėtasis liputis]] – *Salpornis spilonotus'' Franklin, 1831

## Literatūra
* Lietuvos fauna. Paukščiai. V., 1991, T.2, p. 192–193. ISBN 5-420-00398-8.
* Logminas V. Lietuvos paukščiai. V., 1979, p. 162.
Gyslotiniai

**Gyslotiniai** (*Plantaginaceae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) augalų šeima.

Gentys:
*Gyslotis (*Plantago*)
*Anksčiau priklausė [[bervidiniai|bervidinių]] šeimai:*
*Cimbaliarija (*Cymbalaria*)
*Dumblenė (*Limosella*)
*Linažolė (*Linaria*)
*Linokė (*Chaenorhinum*)
*Nemezija (*Nemesia*)
*Penstemonas (*Penstemon*)
*Raitinytė (*Gratiola*)
*Rusmenė (*Digitalis*)
*Veronika (*Veronica*)
*Žioveinis (*Antirrhinum*)

Į Lietuvos raudonąją knygą įrašyti šie bervidiniai:
*Vaistinė raitinytė (*Gratiola officinalis*)
*Baltijinė linažolė (*Linaria loeselii*)
*Gebenlapė veronika (*Veronica hederifolia*)
Nykštukiniai

**Nykštukiniai** (*Regulidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima. Priklauso labai maži, judrūs, 5-8 g sveriantys paukščiai, kurių snapas trumpas ir gale su vos pastebimu kabliuku. Žiočių kampuose yra šerelių. Plunksnos minkštos, purios. Viršugalvis spalvingas. Kai kurių rūšių ryškus lytinis dimorfizmas (patinėliai pagal plunksnų spalvą skiriasi nuo patelių). 

Gyvena spygliuočių miškuose. Vikriai laipioja šakomis, bet skraido silpnai. Lizdą susikrauna tarp tankių šakų. Dėtyje būna 4-11 margų kiaušinių. Peri apie dvi savaites. Minta smulkiais bestuburiais, žiemą lesa ir sėklas.

Paplitę Eurazijoje, Šiaurės Amerikoje ir Šiaurės Afrikoje. Šeimoje 6 rūšys, Lietuvoje dvi rūšys:
* Paprastasis nykštukas (*Regulus regulus*). Lietuvoje dažnas, gyvena ištisus metus. Pasaulyje yra išskiriama 14 porūšių, Lietuvoje gyvena *Regulus regulus regulus*.
* Baltabruvis nykštukas (*Regulus ignicapillus*). Į Lietuvą l. retai užklysta. Paplitęs Europoje į pietvakarius ir pietus nuo Lietuvos ir Šiaurės Afrikos šiaurinėje dalyje netoli Viduržemio jūros ir Atlaso kalnų regionuose.
* *[[Regulus madeirensis]]*. Endeminė rūšis Maderos saloje. 
* *[[Regulus goodfellowi]]*. Endeminė rūšis Taivano saloje (Tolimieji Rytai).
* *[[Regulus calendula]]*. Paplitę didžiojoje Šiaurės Amerikos žemyno dalyje.
* *[[Regulus satrapa]]*. Paplitę didžiojoje Šiaurės Amerikos žemyno dalyje.

## Šaltiniai
Automatas (ginklas)

**Automatas** () – automatinis ginklas, šaudantis tarpinės galios šoviniais (silpnesniais, nei kulkosvaidžių, bet galingesniais, nei pistoletų). Veikimas paprastai pagrįstas dujų išvedimu iš vamzdžio, taiklaus šaudymo nuotolis – 200-400 metrų arba daugiau. Esminiai privalumai, lyginant su pistoletais-kulkosvaidžiais – didesnis, nei 100 m taiklaus šaudymo nuotolis, didelė kulkų pramušamoji galia. Lyginant su šautuvais, dėl didelės šaudymo spartos yra tinkami artimam mūšiui. Lyginant su kulkosvaidžiais, pasižymi mažesne mase, nedidele kaina ir didesniu patikimumu.

Kai kuriose klasifikacijose automatai vadinami *šturmo šautuvais* (*assault rifle*)

Pirmieji *automatų* prototipai buvo sukurti XIX a. pabaigoje (*Cei-Rigotti* šautuvai, Italijoje). Pirmieji, gaminti serijiniu būdu, buvo XX a. pradžioje Rusijoje 6,5 mm kalibro V. Fiodorovo automatai, sukurti 1916 ir naudoti per I Pasaulinį karą ir Rusijos pilietiniame kare ir šiek tiek - Žiemos kare.

Tarpukario laikotarpyje automatus aktyviai kūrė Vokietijos inžinieriai. Pirmieji sėkmingi, serijiniu būdu gaminti bei kare panaudoti *automatai* buvo *Hugo Schmeisser* 1938–1941 Vokietijoje sukurti *Sturmgewehr 44* (*MP-44*, *St-44*), po Antrojo pasaulinio karo *automatai* tapo pagrindine pėstininkų ginklų rūšimi.

Žinomiausi automatai – rusiški „kalašnikovai“ (AK-47 ir AK-74) ir amerikietiški (M16 ir M4).
Artimieji Rytai

**Artimieji Rytai** – istorinis ir kultūrinis regionas tarp rytinių Viduržemio jūros krantų ir Persijos įlankos (*[[Viduriniai Rytai|Vidurinių Rytų]]*). Artimieji Rytai yra dalis Azijos žemyno, taip pat šiam regionui dažnai priskiriama dalis Šiaurės Afrikos. Regionui pavadinimą davė europiečiai, kuriems tai buvo artimiausias Oriento regionas. Šiuo metu, vengiant eurocentrizmo, siekiama vartoti terminą **Pietvakarių Azija**.

## Artimųjų Rytų sąvoka
Gana daug neaiškumų sukelia šio termino sankirta su kitu terminu – Viduriniai Rytai. Dažniausiai abu terminai vartojami sinonimiškai, tik skirtingose kalbose labiau paplitęs vienas ar kitas terminas: pvz., anglų kalboje dažnesnis terminas „Middle East“ (Vidurio Rytai), o rusų – „Bližnii vostok“ (Artimieji Rytai). Kadangi Lietuvoje naudojamos abiejų kalbų terminologijos, susidaro painiava. Kai kuriais atvejais terminai yra atskiriami, Artimaisiais Rytais vadinant Levanto valstybes, o Viduriniaisiais Rytais – labiau į rytus nutolusiąsias, ypač Iraną, rečiau Afganistaną).

Šiame regione yra dideli naftos ištekliai ir nuo XX amžiaus vidurio tai viena jautriausių zonų strategiškai, ekonomiškai, politiškai ir kultūriškai.

## Artimųjų Rytų šalys
Artimieji Rytai neturi tikslių sienų, bet paprastai regionui priskiriamos šios šalys – Turkija, Libanas, Sirija, Izraelis, Palestinos teritorijos (Vakarų Krantas ir Gazos Ruožas), Jordanija, Irakas, Kuveitas, Bahreinas, Kataras, Jungtiniai Arabų Emyratai, Saudo Arabija, Omanas, Jemenas ir Egiptas. 

Regiono įtakingiausios valstybės yra Izraelis, Turkija ir Saudo Arabija.

## Kitos šalys
Dėl stiprių kultūrinių ir istorinių ryšių prie Artimųjų Rytų kartais priskiriamos ir Magrebo šalys: Libija, Tunisas, Alžyras ir Marokas. Artimus ryšius su regionu turi ir tokios Afrikos valstybės kaip Sudanas, Mauritanija ir Somalis. 

Kipras, nors ir yra Artimųjų Rytų geografinėje ir kultūrinėje apsuptyje, bet dėl stiprių istorinių, kultūrinių, politinių ryšių su Graikija ir kitomis vakarų šalimis, paprastai priskiriamas Europai.

## Gyventojai
Pagrindinės regiono kultūros – arabų, turkų, kurdų ir žydų, pagrindinės kalbos - arabų, turkų bei kurdų. Artimuosiuose Rytuose atsirado judaizmas, krikščionybė ir islamas. Absoliuti gyventojų dauguma musulmonai, kurie tik Izraelyje yra mažuma, kuriame dominuoja judaizmas. Krikščionių didžiausios išlikusios bendruomenės gyvena Egipte, Libane, Palestinoje ir Sirijoje, bet jų procentas regione nežymus ir nuolat mažėja.

## Susiję straipsniai
* Artimųjų Rytų istorija
Karietaitiniai

**Karietaitiniai** (*Troglodytidae*) – žvirblinių paukščių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima. Priklauso kresni, apie 10 g sveriantys paukščiai, kurių snapas nusmailėjęs ir kartais kiek palinkęs žemyn. Žiočių kampuose būna nedaug šerelių. Kojos ilgos ir stiprios. Nagai dideli, riesti, aštrūs. Plunksnos rusvų spalvų.

Gyvena miškuose, kur tankus pomiškis. Skraido silpnai, bet puikiai bėgioja. Paukščiai laikosi poromis ar pavieniui. Patinų giesmė skambi, melodinga, kartais gieda ir patelės. Lizdas gana masyvus, rutulio formos. Jį suka po šaknimis, tankiuose krūmuose. Deda 2-10 kiaušinių. Patelė peri apie 2 savaites. Jaunikliai iš lizdo išsirita po 16-18 dienų. Minta gyvūniniu maistu, lesa sėklas ir uogas.

Šeimoje yra 55 rūšys. Paplitę Eurazijoje, Šiaurės Amerikoje, Pietų Amerikoje, Šiaurės Afrikoje. Lietuvoje gyvena viena rūšis – paprastoji karietaitė (*Troglodytes troglodytes*).
Timaliniai

**Timaliniai** (*Timaliidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima. Priklauso smulkūs vabzdžialesiai paukščiai ilgomis uodegomis, kurių centrinės plunksnos ilgesnės už kraštines.

Pasaulyje apie 260 rūšių. Lietuvoje gyvena viena rūšis – ūsuotoji zylė (*Panurus biarmicus*).

## Gentys
* *Actinodura*
* *Alcippe*
* *Arcanator*
* *Babax*
* *Crocias*
* *Chrysomma*
* *Crossleyia*
* *Cutia*
* *Dumetia*
* *Gampsorhynchus*
* *Garrulax*
* *Hartertula*
* *Heterophasia*
* *Illadopsis*
* *Jabouilleia*
* *Kakamega*
* *Kenopia*
* *Kupeornis*
* *Leiothrix*
* *Liocichla*
* *Lioptilus*
* *Macronous*
* *Malacocincla*
* *Malacopteron*
* *Malia*
* *Micromacronus*
* *Minla*
* *Modulatrix*
* *Mystacornis*
* *Myzornis*
* *Napothera*
* *Oxylabes*
* *Parophasma*
* *Pellorneum*
* *Phyllanthus*
* *Pnoepyga*
* *Pomatorhinus*
* *Pteruthius*
* *Ptilocichla*
* *Ptyrticus*
* *Rhopocichla*
* *Rimator*
* *Spelaeornis'
* *Stachyris*
* *Timalia*
* *Trichastoma*
* *Turdoides*
* *Xiphirhynchus*
* *Yuhina''
Sėkla

**Sėkla** sudaryta iš gemalo, maisto medžiagų sandėlio jaunam daigui maitintis ir iš luobelės. Gemalas vystosi iš apvaisintos kiaušialąstės (*zigotos*). Zigota tuoj apsitraukia celiuliozine sienele ir pradeda dalytis.

Dviskilčių augalų gemalas iš pradžių išleidžia aiškiai įžiūrimą šaknelę (*radicula*), dvi sėklaskiltes ir tarp jų įsiterpusį pumpurėlį (*plumula*), sudarytą iš lapų pradmenų ir stiebo augimo kūgelio (pav.)

Vienaskilčių augalų subrendusios sėklos gemalą taip pat sudaro šaknelė ir pumpurėlis. Šaknelę gaubia šakniamakštė, o pumpurėlį – diegiamakštė.

## Struktūra

Tipinė sėkla yra sudaryta iš dviejų pagrindinių dalių:
* embriono
* seklos luobelės
Varnėniniai

**Varnėniniai** (*Sturnidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima. Priklauso nedideli ar vidutinio dydžio paukščiai, turintys stiprų nusmailėjusį snapą. Žiočių kampuose šerelių nėra. Kojos stiprios, vidutinio ilgio. Pirštai tvirti, nagai aštrūs. Plunksnų apdaras tankus. Vyrauja juoda, ruda, balta spalvos. Patinai kiek didesni už pateles ir kartais ryškesnių spalvų.

Gyvena miškastepėje, priekalnėse, kalnuose, kartais dykumose, pamiškėse. Patinai gražiai gieda. Skrenda greitai. Gerai vaikšto ir bėgioja. Lizdą suka uoksuose, inkiluose, plyšiuose. Deda 4-6 kiaušinius. Peri 2-3 savaites. Jauniklius maitina patinas ir patelė. Minta įvairiais bestuburiais, lesa vaisius, uogas.

Pasaulyje gyvena apie 120 rūšių, Lietuvoje – dvi:

* Varnėnas (*Sturnus vulgaris*)
* Rožinis varnėnas (*Sturnus roseus*). Lietuvoje labai retas, stebėtas tik keletą kartų.

## Gentys
* *[[Aplonis]]*
* Mino
* Ryškiakuodžiai varnėnai (*Basilornis*)
* Sarcops
* Streptocitta
* Enodes
* Scissirostrum
* Sarroglossa
* Ampeliceps
* Gracula
* Mainos (*Acridotheres*)
* Leucopsar
* Mažieji varnėnai (*Sturnia*)
* Tikrieji varnėnai (*Sturnus*)
* Auskaruotieji varnėnai (*Creatophora*)
* Coccycolius
* Žvilgantieji varnėnai (*Lamprotornis*)
* Cinnyricinclus
* Spreo
* Cosmoparus
* Onychognathus
* Poeoptera
* Grafisia
* Speculipastor
* Neochicla
Volunginiai

**Volunginiai** (*Oriolidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima. Tai nedideli, ryškių spalvų paukščiai. Dažnai ryškus spalvinis dimorfizmas. Patinai būna ryškiai geltoni, patelės gelsvai žalsvos.

Gyvena įvairiuose miškuose. Gražiai čiulba. Lizdą suka tarp horizontalių medžių šakų. Deda 2-5 dėmėtus kiaušinius. Peri 2-3 savaites. Minta įvairiais vabzdžiais, ypač jų vikšrais.

Šeimoje yra apie 25 rūšys. Volunginiai paplitę Europos, Afrikos, Azijos ir Australijos tropinėse bei vidutinėse juostose. Lietuvoje gyvena viena rūšis – volungė (*Oriolus oriolus*).
Varpos galvutė

**Varpos galvutė** () – vyro varpos viršūnė, priekinė dalis.

Varpai esant ramybės būklėje, jos galvutę paprastai visiškai ar iš dalies padengia apyvarpė (jeigu neapipjaustyta), o erekcijos būsenoje apyvarpė atsismaukia ir varpos galvutė visiškai atsidengia. Pačioje galvutės viršūnėje atsiveria šlaplės anga, pro kurią išteka šlapimas. Varpos galvutė yra varpos akytkūnių tęsinys, tačiau erekcijos būsenoje ji yra pastebimai minkštesnė nei varpos kūnas; manoma, kad tokią diferenciaciją lėmė sąlyga, kad sueities metu, kuomet varpa yra erekcijos būklėje, minkšta varpos galvutė nepažeistų makšties dugno ir gimdos kaklelio, net esant energingiems sukietėjusios varpos judesiams.

Varpos galvutė (ypač apatinis jos kraštas) yra pati jautriausia vyro erogeninė zona, kadangi joje yra daug nervinių galūnių. Jos stimuliavimas suteikia labai didelį malonumą vyrui, išskyrus keletą minučių po ejakuliacijos, kuomet varpos galvutės glamonės būna labiau nemalonios nei malonios.

Pernelyg dažnas varpos galvutės plovimas sausu muilu gali sukelti dermatitą.
Makšties lubrikacija

**Makšties lubrikacija** ( – 'tepimas') – tai natūralus makšties sudrėkimas dėl lytinio susijaudinimo (erotinės stimuliacijos), palengvinantis penetraciją ir apsaugantis makšties sienelę nuo pažeidimų sueities metu. Atsiranda skysčiui skverbiantis pro makšties sieneles, kai makšties raumenų kraujagyslės prisipildo krauju – tuomet makšties sienelė išskiria gleivingą sekretą.

Moteriai lytiškai susijaudinus, makšties sienelė (epitelis) išpursta ir patinsta, imdama išskirti slidų skystį per epitelio latakus. Makštis ima drėkti maždaug po 10–30 sekundžių nuo erogeninių zonų stimuliavimo pradžios. Šie makšties syvai iš pradžių kaupiasi tik makštyje, bet vis didėjant moters susijaudinimui, pradeda ištekėti į išorę. Lubrikacija parodo, kad moteris fiziologiškai yra pasiruošusi sueičiai. Bartolino liaukos, esančios vulvoje, taip pat išskiria drėkinantį skystį, palengvinantį frikcijas. Toks makšties sudrėkimas labai palengvina varpos įstūmimą, jaukią penetraciją ir tolesnius judesius (frikcijas). Be to, tai palengvina spermatozoidų judėjimą makštimi, šitaip padidinant pastojimo tikimybę. Atsiradusi susijaudinimo pradžioje, lubrikacija nenutrūksta per visą sueitį. Orgazmo metu gleivingo skysčio padaugėja, o susijaudinimui atslūgus sumažėja, kadangi makšties sienelės skystį praleidžia į abidvi puses: nuslūgus lytiniam susijaudinimui, makšties sienelės skystį įsiurbia, makštis sausėja, frikcijos tampa nemalonios ir skausmingos.

Nors makšties lubrikacija pas jauną moterį beveik visada yra gausi, tačiau kai kurių vaistų vartojimas (pvz., antihistamininių preparatų), nėštumas, laktacija, menopauzė, senėjimas, kai kurios ligos (pvz., diabetas) slopina lubrikaciją. Makšties sudrėkimas taip pat gali būti nepakankamas dėl subjektyvių veiksnių, pvz., nenoro mylėtis, nervingumo, nuovargio ir pan. Esant nepakankamai lubrikacijai sueitis gali būti skausminga. Siekiant išvengti tokio diskomforto naudojami dirbtiniai makšties lubrikantai (tačiau jie slopina spermatozoidų judrumą ir gyvybingumą).

## Konsistencija

Lubrikante yra daug įvairių medžiagų: vandens, piridino, skvaleno, šlapimo, acto rūgšties, pieno rūgšties, alkoholių ir glikolių, ketonų bei aldehidų. Skystis yra skaidrus, kartais – praskiesto pieno spalvos. Jo konsistencija, tankis, spalva ir kvapas priklauso nuo lytinio susijaudinimo, moters ciklo dienų, infekcijų ir mitybos. Makšties skystis taip pat gali būti užkrato šaltinis (net ir ŽIV, nors šiame skystyje ŽIV yra gerokai mažiau nei vyro sėkloje).

## Šaltiniai
Mėnesinės

**Mėnesinės** (*menstruacijos*;  –  „mėnesinis“) – tai mėnesinių ciklo laikotarpis (sąlyginė ciklo pradžia), kurio metu vyksta kraujavimas iš makšties. Vyksta cikliškai, maždaug kas mėnesį (iš to ir pavadinimas, bet norma laikoma ir 21–35 d. intervalai), paprastai trunka apie 5 dienas (nuo 3 iki 7 dienų), ir per tą laiką netenkama apie  30–80 ml kraujo.

Pirmosios mėnesinės vadinamos menarche, klimakso metu tampa nereguliarios ir ilgainiui išnyksta (išsenka folikulų atsargos kiaušidėse). Mėnesinių nebūna nėštumo metu (dingusios mėnesinės – nėštumo požymis) ir tam tikrą laikotarpį po gimdymo (vadinama laktacinė amenorėja).

## Fiziologija
Nors mėnesinės laikomos ciklo pradžia, tačiau pagrindinis veiksnys, nulemiantis mėnesinių atsiradimą, yra ovuliacija – būtent nuo jos praėjus 12–16 dienų atsiranda mėnesinės. Iš kiaušidės išsilaisvinęs kiaušinėlis nėra apvaisinamas (o tam kaskart po ovuliacijos ruošiasi gimda), todėl ir prasideda kraujavimas. Taigi, mėnesinės fiziologine prasme yra ne ciklo pradžia, bet pabaiga.

Mėnesinių metu iš gimdos ertmės išsiskiria kraujas ir suiręs funkcinis gimdos gleivinės sluoksnis, o iš gimdos kaklelio – gleivės su daug leukocitų. Keletas dienų prieš mėnesines ir jų metu moteris būna jautresnė, greičiau pavargsta, pakinta kilsteli jos kūno temperatūra, keičiasi medžiagų apykaita. Mėnesinių nebūna nėštumo metu ir tam tikrą laikotarpį po gimdymo (laktacinė amenorėja).

## Higiena ir seksas
Higienos sumetimais moterys naudoja higieninius paketus, kurie keičiami keliskart per dieną. Mėnesinių metu reikia vengti maudynių, kadangi šiuo metu pašaliniai mikroorganizmai lengviau gali patekti į moters organizmą ir užkrėsti, sukeldami lytinių organų uždegimus ir kitas ligas.

Seksas mėnesinių metu galimas, tačiau būtina tinkama vyro higiena (nuplauta varpa ir kapšelis, išangė).

## Mėnesinės ir kultūra
Nors mėnesinės – normalus fiziologinis procesas, tačiau jau nuo seno jos buvo susijusios su prietaringa baime, piktomis jėgomis. Pavyzdžiui, Biblijoje sakoma, kad kraujuojanti moteris turi būti atskirta nuo kitų 7 dienas, o kas ją tuo metu palies, taps „nešvarus“. Daugelyje senųjų kultūrų moteriai per mėnesines priskiriamos magiškos galios. Siekiant, kad tos galios nepakenktų vyrams, moterys buvo atskiriamos nuo vyrų ir gyvendavo atskiruose nameliuose gyvenviečių pakraščiuose toliau nuo kitų žmonių. Kai kur tikėta, kad moteris per mėnesines yra pavojinga, gali užleisti sausrą, pakenkti derliui, jai prisilietus sugyžta pienas, vynas virsta actu ir pan. Neigiamo požiūrio liekanų išlikę ir šiuolaikinėse kultūrose: nemaža dalis porų susilaiko nuo sekso mėnesinių metu ne tiek dėl to, kad moteris gali užsikrėsti, kiek dėl to, kad ji laikoma „nešvaria“.

## Taip pat skaitykite
* Menstruacinė taurelė

## Išnašos
Atėnė

**Atėnė** (gr. Ἀθηνᾶ arba Ἀθήνη, dar žinoma kaip **Paladė Atėnė**) graikų mitologijoje – išminties, strategijos ir karo deivė. Vėliau meno, amatų, mokslo globėja. Ji – Dzeuso ir Mėtidės duktė. Romėnų mitologijoje Atėnės atitikmuo yra Minerva.

## Gimimas
Apie Atėnės gimimą yra keletas versijų. Pagal vieną iš jų Atėnė yra Dzeuso ir Mėtidės duktė. Iškart po sugulimo su ja Dzeusas išsigando, nes buvo išpranašauta, kad Metidė susilauks už jį galingesnių vaikų. Dėl to jis Metidę pavertęs muse ir prarijęs. Kai Dzeusui po kažkiek laiko ėmė siaubingai skaudėti galvą, jis Hefaistui įsakė ją suskaldyti. Netrukus iš jo praskeltos galvos, su kovos šauksmu ir kratydama ietį, išsiveržė Atėnė, kad net dangus ir motina žemė sudrebėjo. Jūros sujudo ir pasišiaušė purpurinėmis bangomis. Visas Olimpas pašiurpo nuo tamsiaakės deivės galios.

## Kultas
Atėnė kaip dievybė, dar prieš ateinant į graikų mitologijos panteoną, jau buvo garbinama Egėjo jūros šalių gyventojų. Jos vardo kilmė yra kildinama dar iki graikiškojo varianto ir tikroji reikšmė yra nežinoma. Pagal padavimą ginče dėl teisės suteikti miestui vardą nugalėjusi Poseidoną ir Atėnai gavo savo vardą. Atėnė buvo laikoma Atėnų miesto globėja, čia Atėnės kultas buvo valstybinis. Savo populiarumu net varžėsi su Dzeuso kultu. Jos garbei mieste buvo pastatyta šventykla.

Buvo laikoma valstybės įkūrėja, kariško vežimo ir laivo išradėja. Išmokė graikus verpimo, audimo ir kulinarijos paslapčių. Be to Atėnė įsteigė įstatymus ir Areopagą – aukščiausią teismą Atėnuose.

## Mitai

Atėnė globėjiškai padėdavo tik teisingiems kariams. Ji gelbėjo Prometėją ir Heraklį, taip pat globojo argonautus, Odisėją, Achilą ir Persėją.

Pagal mitą Medūza iš pradžių buvusi graži moteris. Poseidonas ją išprievartavo Atėnės šventykloje. Sužinojusi šventyklos išniekinimo įvykį, Atėnė bausdama pakeitė Medūzą, kad jos išvaizda atitiktų jos seserų gorgonių. Medūzos plaukai pavirto gyvatėmis ir nuo jos žvilgsnio visi gyvieji pavirsdavo akmeniu. Ji buvo ištremta už Hiperborėjos žemių. Kai Persėjas nugalėjo gorgonę Medūzą, jos galvą atsidėkodamas padovanojo Atėnei, kuri, ja papuošė savo skydą.

Mite apie Arachnę, moteris vardu Arachnė gyrėsi esanti geriausia audėja, geresnė net už deivę Atėnę. Atėnė jai pasirodžiusi apsimetusi sene ir liepusi gailėtis dėl savo poelgio, bet ši vietoje to metusi iššūkį pačiai Atėnei. Tada Atėnė priėmusi iššūkį ir laimėjusi varžybas. Arachnė slegiama kaltės ir apmaudo mėginusi nusižudyti, bet Atėnė pavertė ją voru.
Pridėtinės lytinės liaukos

**Pridėtinės lytinės liaukos** – liaukos (išskyrus kiaušides ir sėklides kaip pagrindines lytines liaukas), užtikrinančios lytinės sistemos veiklą.

## Vyras

Vyro pridėtinės lytinės liaukos:
* priešinė liauka,
* sėklinių pūslelių liaukos (),
* sėklatakio ampulė (),
* bulbouretralinės liaukos ().
Šios liaukos išskiria sekretą, kuris kartu su sėklidžių pagamintais spermatozoidais sudaro sėklą (ejakuliatą). Jos reikalingos, kadangi atlieka maisto medžiagų tiekimo ir transporto funkciją spermatozoidams. Šios liaukos atsiveria į sėklatakį (ampulė) ir šlaplę (visos kitos).

## Moteris

Moters pridėtinės lytinės liaukos:
* Skeno liaukos ( arba *glandulae paraurethrales*),
* Bartolino liaukos ().
Tai liaukos, sąlygojančios makšties lubrikaciją.
Bartolino liauka

**Bartolino liaukos** (arba ***didžiosios (makšties) prieangio liaukos***; ) – dvi moters pridėtinės lytinės liaukos, išsidėsčiusios truputį į apačią ir į šonus nuo makšties prieangio, tarp mažųjų lytinių lūpų. Jų dydis 1,5–2 cm, išėjimo latakai yra 1,5–2,5 cm ilgio, atsiveria vidiniame mažųjų lytinių lūpų paviršiuje. Liaukutes paspaudus išsiskiria klampus, pilkos spalvos baltymingas skystis. Šis skystis, primenantis gleives, taip pat išsiskiria moteriai lytiškai susijaudinus bei sueities metu. Bartolino liaukos kartu su Skeno liaukomis sąlygoja makšties lubrikaciją ir tinkamą makšties prieangio gleivinės drėgmę, kuri savo ruožtu, sudaro sąlygas penetracijai.

Pirmasis šias liaukas aprašė danų anatomas Kasparas Bartolinas Jaunesnysis (*Caspar Bartholin*, 1655–1738). Šios liaukos yra vyro Kuperio liaukų analogas.
Ireniniai

**Ireniniai** (*Irenidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima. Šiems paukščiams būdingos labai ilgos antuodegio ir pauodegio plunksnos, beveik nesiekiančios uodegos galą. Dieną medžių lapijoje ieškodamos vaisių irenos taip pat minta medžių žieduose randamu nektaru. Paukščiams būdingas garsus balsas. Mėlynanugarė irena peri neaukštų nendrių išsišakojimuose; patelė iš šakelių susuka lizdą ir išperi 2 ar 3 kiaušinius. Patinas padeda maitinti jauniklius.

Gyvena medžiuose visžaliuose ir pusiau sausuose Azijos miškuose. Šeimoje dvi rūšys: **mėlynanugarė irena** (*Irena puella*) ir **juodauodegė irena** (*Irena cyanogaster*).
Avietė

**Avietė** (*Rubus subgen. Idaeobatus*) – erškėtinių (*Rosaceae*) šeimos augalų gervuogių (*Rubus*) pogentė. Tai statūs krūmai su nevienodai gausiai dygliuotais, šeriuotais arba liaukingais stiebais. Lapai dažniausiai trilapiai arba plunksniški. Prinokę vaisiai lengvai atsiskiria nuo žiedsosčio.

Lietuvoje auga šios rūšys:
* Paprastoji avietė (*Rubus idaeus*)
* Raudondyglė avietė (*Rubus phoenicolasius*) 
* Žemuoginė avietė (*Rubus illecebrosus*)

## Literatūra
* Aviečių ligos ir kenkėjai bei apsauga nuo jų (sud. Laimutis Raudonis, Alma Valiuškaitė, Juozas Staniulis). - Babtai: Lietuvos sodininkystės ir daržininkystės institutas, 2008. - 56 p.: iliustr. - ISBN 978-9986-828-28-0

## Produkcijos

2012 m. didžiausia aviečių augintoja ir eksportuotoja pasaulyje tapo Lenkija.

## Nuorodos
Nobelio literatūros premija

**Nobelio literatūros premija** – premija, skiriama kasmet autoriui iš bet kurios šalies, kuris, pasak Alfredo Nobelio, sukūrė „geriausią idealistinės krypties darbą“. „Darbas“ šiuo atveju suprantamas kaip visi autoriaus darbai, o ne tik konkretus kūrinys, nors atskiri kūriniai dažnai minimi premijos teikimo metu. Kam paskirti premiją, sprendžia Švedijos Akademija.

Aukščiau paminėta Nobelio citata kelia daug ginčų. Švedų kalba žodis *idealisk* gali būti verčiamas kaip „idealistinis“ arba „idealus“. Ankstesniaisiais metais Nobelio komitetas laikėsi tiesioginės Nobelio interpretacijos ir apdovanojimų neskyrė tokiems pasaulinio garso rašytojams kaip Levas Tolstojus ar Henrikas Ibsenas, greičiausiai todėl, kad jų darbai neatrodė pakankamai „idealistiniais“.

Vėliau Nobelio žodžiai imti interpretuoti laisviau ir premija skiriama, nors tai tebėra ginčų objektas, už ilgalaikius nuopelnus literatūroje. Kaip ir bet kokios premijos, kuri skiriama pagal subjektyvius vertinimus, atveju Nobelio literatūros premijos skyrimas dažnai kritikuojamas, nes premijos esą negauna žymūs autoriai, o kartais ji esą skiriama menkai žinomiems, pvz., Dario Fo 1997 m.

## Nominacijos tvarka

Kiekvienais metais Švedijos Akademija išsiuntinėja prašymus siūlyti kandidatus Nobelio literatūros premijai gauti. Kandidatus siūlyti gali Akademijos nariai, literatūros draugijų ir akademijų nariai, buvę Nobelio literatūros premijos laureatai, rašytojų organizacijų vadovai. Negalima premijai pasisiūlyti savęs.

Pasiūlymai Akademijai turi būti pateikti iki vasario 1 d., po to Akademija juos nagrinėja. Balandžio mėnesį Akademija kandidatų sąrašą susiaurina iki maždaug dvidešimties, o vasarą – iki 5 autorių. Spalio mėnesį Akademijos nariai balsuoja, ir daugiau nei pusę balsų surinkęs kandidatas skelbiamas Nobelio literatūros premijos laureatu.
Pagal statutą premiją kasmet gali gauti ne daugiau kaip trys asmenys. Tačiau iki šiol nebuvo atvejo, kad vieneriais metais trys rašytojai būtų gavę Nobelio premiją. Keturis kartus premija buvo paskirta dviem rašytojams. Premija gali būti apdovanoti tik gyvi rašytojai.

Piniginė premija nuo jos paskyrimo laikų svyruoja ir dabar yra maždaug 10 milijonų Švedijos kronų. Laimėtojui taip pat įteikiamas aukso medalis ir diplomas.

## Nobelio literatūros premijos laureatų sąrašas

## Šaltiniai
Svirbeliai

**Svirbeliai** (*Bombycilla*) – žvirblinių paukščių (*Passeriformes*) būrio, svirbelinių (*Bombycillidae*) šeimos paukščių vienintelė gentis.

## Išvaizda
Svirbelių rūšys išvaizda labai panašios. Tai nedideli, kresni paukščiai. Galva palyginti didelė, kaklas trumpas. Snapas trumpesnis už galvą, platus, nedaug išlinkęs, su mažu kabliuku gale. Kojos trumpos, storos, stiprios, nagai stori ir riesti. Plunksnos tankios, minkštos. Spalvos lytinio dimorfizmo beveik nėra.
 
## Buveinės
Gyvena taiginio pobūdžio miškuose. Klajokliai ir migrantai.

## Rūšys ir paplitimas
Svirbelių gentyje 3 rūšys:
* **[[Paprastasis svirbelis]]** (*Bombycilla garrulus*) Vieillot, 1808; savaime paplitę Eurazijoje ir Šiaurės Amerikoje. Ši rūšis aptinkama ir Lietuvoje rudenį ir žiemą.
* **[[Japoninis svirbelis]]** (*Bombycilla japonica*) Siebold, 1824; savaime paplitę Azijos žemyno Tolimųjų Rytų regiono šiaurinėje dalyje.
* **[[Kedrinis svirbelis]]** (*Bombycilla cedrorum*) Linnaeus, 1758; savaime paplitę Amerikos žemynuose nuo Kanados iki Venesuelos ir Kolumbijos.


Свиристель_кушает.jpg|Paprastasis svirbelis (*Bombycilla garrulus*)
Bombycilla japonica, Huairou District, Beijing 01.jpg|Japoninis svirbelis (*Bombycilla japonica*)
Cedar_Waxwing-27527-1.jpg|Kedrinis svirbelis (*Bombycilla cedrorum*)


## Lizdas
Lizdą suka tarp šakų. Deda 3-7 dėmėtus kiaušinius. Patelė peri apie 2 savaites. Jauniklius maitina abu porelės nariai.

## Mityba
Veisimosi periodu pavasarį ir vasarą gaudo vabzdžius, bestuburius, o rudenį ir žiemą minta įvairiais vaisiais, uogomis.

## Literatūra
* Lietuvos fauna. Paukščiai. V., 1991, T.2, p. 96. ISBN 5-420-00398-8.
* Logminas V. Lietuvos paukščiai. V., 1979, p. 132.

## Šaltiniai
Šokoladas

**Šokoladas** – vienas dažniausiai naudojamų ingredientų įvairiems konditeriniams gaminiams, pagamintas iš fermentuotų skrudintų maltų kakavos pupelių. Dažniausiai šokoladas saldinamas cukrumi, taip pat maistiniame šokolade naudojamos kitos sudėtinės dalys. Šokolado aktyvioji medžiaga – teobrominas.

## Istorija

Šokoladas ėmė populiarėti tik antrojoje XIX a. pusėje, kai pramonės pažangos dėka tapo įmanoma masinė gamyba. Reikšmingiausi Europos išradėjų darbai, prisidėję prie šokolado tobulinimo:
* 1826 m. šveicaras Filipas Sušaras (Philippe Suchard) pirmasis panaudojo kakavos melanžerį (kakavos ir cukraus malyklę);
* 1828 m. olandų chemikas Konradas Johanesas van Hutenas (Coenraad Johannes van Houten) sukūrė hidraulinį kakavos presą, leidusį iš sumaltų pupelių išspausti kakavos sviestą, kurį maišant su kakava bei priedais jau buvo galima gaminti šokolado plyteles;
* 1839 m. seniausiame Vokietijos šokolado fabrike „Halloren“ Halėje pagamintas pirmasis pieninis šokoladas;
* 1853 m. Anglijos firma „Fry“ pirmoji pramoniniu būdu ima gaminti saldainius;
* 1875 m. šveicarai Danielis Peteris ir Henris Nestlé pateikė rinkai šveicarišką pieninį šokoladą (su pieno milteliais);
* 1879 m. šveicaras Rudolphas Lindtas atrado šokolado končavimą (ilgą šokoladui skirtų produktų minkymą specialioje mašinoje – končėje) šokoladas pagaliau tapo glotnus, burnoje tirpstantis, maloniai saldus ir aromatingas.

1888 m. šokolado gamyba atkeliavo į Lietuvą, Kaune pradėjo veiklą pirmoji šokolado ir cukrinės konditerijos įmonė.

## Šokolado klasifikacija

Skirtingas šokoladas skiriasi savo skoniu, sudėtimi.

Pieninio šokolado gamyboje naudojami pieno milteliai.

Juodasis šokoladas gaminamas be pieno. JAV *juoduoju šokoladu* vadinamas šokoladas, kuriame yra 15 % sausųjų kakavos medžiagų. Europos sąjungoje juodajam šokoladui yra nustatytas minimalus 35 % sausųjų kakavos medžiagų kiekis. Šokoladas paskaninamas riešutais, razinomis.
 
Baltojo šokolado gamyboje naudojami kakavos riebalai, pienas ir cukraus milteliai. Dažnai vietoje kakavos riebalų dedami pigesni pakaitalai – konditeriniai taukai, palmių aliejus, kokoso pieno riebalai.

Šokoladiniai triufeliai gaminami iš šokolado, sviesto, grietinės, likerio, romo ar brendžio. Suformuoti triufelio kauburėliai apvoliojami smulkintuose riešutuose.

## Išnašos

## Nuorodos
* Tarptautinė kakavos organizacija
Erškėtžvirbliniai

**Erškėtžvirbliniai** (*Prunellidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima. Maži, apie 20 g paukščiai, turintys nedidelį snapą, kurio pamatinė dalis plati. Žiočių kampuose yra trumpi šereliai. Plunksnos tankios, prigludusios. Paukščiai neryškių rusvų spalvų, patelės kiek blankesnės už patinus.

Gyvena miškuose ir krūmuose, paprastai slapstosi tankynėse. Lizdą suka tarp šakų, uolose. Deda 4-6 melsvai žalius kiaušinius. Peri apie 2 savaites. Minta įvairiais bestuburiais, sėklomis, uogomis.

Šeimoje yra apie 12 rūšių, paplitusių Europoje, Azijoje ir Šiaurės Amerikoje. Lietuvoje gyvena viena rūšis – erškėtžvirblis (*Prunella modularis*).

* Alpinis erškėtžvirblis (*Prunella collaris*)
* (*Prunella himalayana*)
* (*Prunella rubeculoides*)
* (*Prunella strophiata*)
* Kalninis erškėtžvirblis (*Prunella montanella*)
* Blyškusis erškėtžvirblis (*Prunella fulvescens*)
* Margasis erškėtžvirblis (*Prunella ocularis*)
* Arabinis erškėtžvirblis (*Prunella fagani*)
* Juodagurklis erškėtžvirblis (*Prunella atrogularis*)
* Mongolinis erškėtžvirblis (*Prunella koslowi*)
* Erškėtžvirblis (*Prunella modularis*)
* (*Prunella rubida*)
* (*Prunella immaculata*)
Topakuliniai

**Tapakuliniai** (*Rhinocryptidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima. Paukščių kojos ir uodega ilgos, pėdos didelės ir stiprios. Šie paukščiai labiau mėgsta bėgioti. Sparnai trumpi ir apvalūs, todėl skraido prastai ir netoli. Šnervės dengia ryški judama raukšlė. Paukščiai paslaptingi ir retai matomi, tačiau juos išduoda garsūs šūksniai. Lizdą suka pažemėje, drevėje ar plyšyje, o kartais pačių iškastame urve. Patelė deda 2-4 baltus kiaušinius.

Tapakulos minta vabzdžiais ir kitais bestuburiais. Gyvena daugiausia ant žemės, tik Pietų Amerikoje. Šeimoje yra apie 55 rūšys.

## Gentys
* Chiutai (*Pteroptochos*)
* Strazdinės tapakulos (*Scelorchilus*)
* Kuoduotosios tapakulos (*Rhinocrypta*)
* Krūmyniniai bėgikai (*Teledromas*)
* Raudonraištės tapakulos (*Liosceles*)
* Bambukinės tapakulos (*Psilorhamphus*)
* Šiurkščiakakčiai (*Merulaxis*)
* Pjautuvinės tapakulos (*Melanopareia*)
* Raudonšonės tapakulos (*Eugralla*)
* Pilkosios tapakulos (*Myornis*)
* Tikrosios tapakulos (*Scytalopus*)
* Akiniuotosios tapakulos (*Acropternis*)
Narai

**Narai** (*Gavia*) – **narinių paukščių** (*Gaviiformes*) šeimos paukščių gentis.

Tai stambūs paukščiai, kurie turi nedidelę galvą, storą kaklą, trumpus ir siaurus sparnus, trumpą uodegą. Kūnas laivelio formos, kojos užpakalinėje kūno dalyje. Užpakalinis pirmasis pirštas silpnas, išaugęs aukščiau likusiųjų. Tarp trijų priekinių pirštų yra plaukiojamoji plėvė. Pastaibio priekis apaugęs tinkliškai išsidėsčiusiais skydeliais. Snapas ilgas, tiesus ir smailus.

Veiklūs dieną. Labai gerai plaukioja ir nardo, bet sausumoje nevikrūs. Nuo vandens pakyla sunkiai, įsibėgėję. Visą laiką būna vandenyje, tik veisimosi metu išeina į krantą. Monogamai, sudaro pastovias poras. Lizdą krauna krante, prie vandens. Dėtyje 2 margi kiaušiniai. Peri abu porelės nariai 25-30 dienų. Jaunikliai viščiukiniai. Plunksnomis apauga po 40 dienų. Panašūs į suaugusius poilsio rūbais. Suaugę šeriasi 2 kartus per metus. Minta žuvimi, mažiau įvairiais vandens bestuburiais.

Gentyje 5 rūšys, paplitusios tik Šiaurės pusrutulyje.
* Geltonsnapis naras (*Gavia adamsii*). Gyvena Lietuvoje.
* Juodakaklis naras (*Gavia arctica*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Ledinis naras (*Gavia immer*). Gyvena Lietuvoje
* *[[Gavia pacifica]]*
* Rudakaklis naras (*Gavia stellata*). Gyvena Lietuvoje
Baltavokiniai

**Baltavokiniai** (*Zosteropidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima. Būdingiausias bruožas – apie akį baltas žiedas, kurio dydis ir forma grupės viduje skirtinga. Beveik visi šios šeimos paukščiai yra blyškiai žali ir panašūs vieni į kitus. Patinai ir patelės vienodi, o balsai irgi tokie pat. Labai judrūs, migruoja į šiltesnes vietas. 

Gyvena miško pakraščiuose Afrikoje ir jos salose, Azijos vakarinėje, pietinėje ir pietrytinėje dalyje, Japonijoje, Australazijoje. Šeimoje 13 genčių ir 96 rūšys.

## Gentys
* Cleptornis
* Heleia
* Hypocryptadius
* Lophozosterops
* Madangos (*Madanga*)
* Megazosterops
* Oculocincta
* Rukijos (*Rukia*)
* Speirops
* Tephrozosterops
* Vudfordijos (Woodfordia)
* Tikrieji baltavokiai (*Zosterops*)
* Apalopteron
Nobelio taikos premija

**Nobelio taikos premija** () – kasmetinis apdovanojimas, kurį skiria Norvegijos parlamento išrinktas Norvegijos Nobelio komitetas. Tai viena iš šešių Nobelio premijų, o skiriama nuo 1901 m. Kasmet įteikiama ceremonijos gruodžio 10 d. (Nobelio mirties metinių) metu Osle, Norvegijoje.

Pagal Alfredą Nobelį, taikos premija turi būti skiriama

## Komitetas
Nobelio komitetą sudarto 5 asmenys, šeštasis yra komiteto sekretorius – Norvegijos Nobelio instituto direktorius.

## Laureatai
### 1901–1950

### 1951–2000

### 2001–dabar

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali Nobelio taikos premijos svetainė
Bulbiuliniai

**Biulbiuliniai** (*Pycnonotidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima. Tai nedideli ar vidutinio dydžio paukščiai, turintys blankiai žalsvos, rudos ar pilkos spalvos plunksnas. Daugelis rūšių skiauterėtos, apie snapo pagrindą auga šeriai, kurie gali būti nulinkę žemyn.

Gyvena miškuose, kai kurios rūšys prisitaikė prie atviresnių, žmogaus sukurtų buveinių. Soduose sutinkami biulbiuliniai socialesni ir triukšmingesni negu miškiniai. Jie dažnai pastebimi ir atpažįstami pagal balsus, tačiau tik nedaugelio giesmės muzikalios. Minta vaisiais, uogomis, pumpurias arba nektaru, kai kurios rūšys lesa vien tik vabzdžius, o dar kitos yra visalesiai. Lizdas atviras, per jį kiaurai prateka tropinės liūtys. Patelė deda 2 kiaušinius.

Pasaulyje yra apie 130 rūšių, iš jų apie 50 sutinkama tik Afrikoje ar Madagaskare, o kitos dažniausiai sutinkamos tik Azijoje.

## Gentys
* Storasnapiai biulbiuliai (*Spizixos*)
* Biulbiuliai (*Pycnonotus*)
* *[[Andropadus]]*
* Aukstuotieji biulbiuliai (*Calyptocichla*)
* Baltauodegiai biulbiuliai (*Baeopogon*)
* Dėmėtieji biulbiuliai (*Ixonotus*)
* Žalieji biulbiuliai (*Chlorocichla*)
* Pelkiniai biulbiuliai (*Thescelocichla*)
* *[[Phyllastrephus]]*
* Šeriasnapiai biulbiuliai (*Bleda*)
* *[[Nicator]]*
* Plaukuotieji biulbuliai (*Criniger*)
* *[[Alophoixus]]*
* Kabliasnapiai biulbiuliai (*Setornis*)
* *[[Tricholestes]]*
* *[[Iole]]*
* *[[Hemixos]]*
* *[[Hypsipetes]]*
* Juodakakliai biulbiuliai (*Neolestes*)
Lyrauodegiai

**Lyrauodeginiai** (*Menura*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio, monotipinės **lyrauodeginių** (*Menuridae*) šeimos paukščių gentis.

Paukščiai paplitę tik Australijos rytinės ir pietinės dalies atogrąžų miškuose. 

Nuo viduržemio patinai demonstruoja savo plunksnas, iš vijoklių supina ritualines platformas ir, mėgdžiodami kitus garsus, galingai gieda. Giedodamas patinas užverčia tviskančią uodegą iki nugaros ir lėtai sukasi ratu.

Gentyje 2 rūšys:
* Alberto lyrauodegis (*Menura alberti*). Kaštoninės spalvos, būdinga puošni uodega.
* Didysis lyrauodegis (*Menura novaehollandiae*). Pilkos spalvos, būdinga puošni uodega, kurios ilgis siekia iki 60 cm, ją gaubia 2 lyros formos plunksnos.