open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rokas Šliūpas

**Rokas Šliūpas** (1865 m. birželio 2 d. Rakandžiuose, Gruzdžių valsčius – 1959 m. gegužės 26 d. Garliavoje) – Lietuvos gydytojas, varpininkas, tautosakininkas, visuomenės veikėjas.
Aušrininko Jono Šliūpo brolis.

## Biografija
1884 m. baigė Mintaujos gimnaziją, 1889 m. Peterburgo universitetą, 1893 m. Maskvos universiteto Medicinos fakultetą, gavo gydytojo teises. Dirbo Maskvoje, Karaliaučiuje, nuo 1895 m. vertėsi gydytojo praktika Ariogaloje. Peterburge kartu su broliais Beržanskiais, Spuduliu ir kitais studentais leido ranka rašytą laikraštį „Žinių nešėjas“.

Nuo 1900 m. gyveno ir dirbo Aleksote, prie Kauno, bet už draudžiamos lietuviškos spaudos platinimą suimtas ir kalintas, vėliau ištremtas į Kazanę. Platino „Aušrą“, įvairias lietuviškas knygas, organizavo nuolatinių knygnešių ryšius, rinko tautosaką.

1904 m. grįžo į Kauną, tais pačiais metais mobilizuotas į rusų kariuomenę, pasiųstas į Sibirą. Kaip gydytojas chirurgas dalyvavo Mukdeno kautynėse. 1905 m. grįžo į Kauną. Dalyvavo „Dainos“ draugijos veikloje. Vienas iš „Saulės“ draugijos (1907 m.) steigėjų, vienas pirmųjų Lietuvos mokslo draugijos narių ir „Vilties“ steigėjų. 1914 m., prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, vėl mobilizuotas. Tarnavo gydytoju fronte.

Nuo 1918 m. dirbo gydytoju Kaune, taip pat ir Žemaičių kunigų seminarijoje. 1918 m. Lietuvos Valstybės Taryba jį paskyrė Kauno apskrities įgaliotiniu. Iki 1919 m. kovo mėn. Kauno apylinkėse steigė valsčių savivaldybes. 1919 m. su kitais įsteigė Lietuvos Raudonąjį Kryžių ir iki 1932 m. buvo jo pirmininkas. 1922 m. paskirtas Valstybės gydytojų egzaminų komisijos nariu. Jo rūpesčiu atnaujintos Lietuvos ligoninės, pastatytos naujos. Be to, jis buvo vienas iš Lietuvos tarpmiestinės Elektros bendrovių sąjungos steigėjų ir vadovybės narių. 1939 m. išsikėlė į Pagirius šalia Aleksoto.

Antrosios bolševikų okupacijos metu paskirtas Garliavos ambulatorijos vedėju, kur išdirbo iki 1951 m. Mirė Garliavoje, palaidotas Jonučių kapinėse, Kauno raj. 

## Šaltiniai
Vajuonis (Švenčionių r.)

**Vajuonis** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 14,5 km į šiaurės rytus nuo Švenčionėlių. Ilgis pietvakarių-šiaurės-rytų kryptimi 3,67 km, plotis iki 1,41 km. Altitudė 146,6 m. Giliausia vieta (20 m) yra ežero vakarinėje dalyje. Pietvakariuose yra ilga įlanka. Krantai daugiausia aukšti, apaugę medžiais, rytinis krantas žemas ir pelkėtas. Aplink ežerą auga Pakretuonės, Pavajuonio miškai, vietomis plyti pievos ir dirbami laukai. Ežeras matomas nuo Lygumų apžvalgos bokšto.

Į Vajuonį įteka Raudonupis ir Tuola (iš Tuolo ežero), pietvakariuose išteka Vajuonėlė (į Kretuoną, Žeimenos baseinas). Ežero pratakumas 58 % per metus.

Kaimai prie Vajuonio: Rėkučiai, Kamša, Pavajuonis, Papravalė, Lygumai. Vakarine pakrante eina kelias . Šiauriniu ir rytiniu ežero krantu eina riba su Ignalinos rajonu. Šiaurinėje pakrantėje stūkso Papravalės piliakalnis.

Vandenvardis galbūt sietinas su žodžiu *[[veja]]* ('jauna žolė, pievelė, ganykla').

## Šaltiniai
Žeimenys

**Žeĩmenys** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, į rytus ir šiaurės rytus nuo Kaltanėnų, Aukštaitijos nacionaliniame parke.

Ežeras itin ilgas ir siauras, primena upę. Išsidriekęs šiaurės–pietų kryptimi 11,2 km, plotis iki 2,1 km. Altitudė 138,3 m. Šiaurinėje dalyje yra dvi įlankos, atsišakojančios rytų ir vakarų link. Ežero gylis siekia 23,5 m. Būdingi aukšti (10-15 m), vietomis su terasomis, krantai. Kranto linijos ilgis 36,1 km, su salų krantais 38,8 km. Ežerą supa Kaltanėnų (pietuose), Pakretuonės (rytuose), Šakarvos (šiaurėje), Obelų Rago (vakaruose), miškai. Žeimenyse yra 12 salų: pietinėje dalyje 3 salos (0,91 ha, 0,37 ha ir 0,05 ha), vidurinėje dalyje 3 salos (0,36 ha, 0,15 ha ir 0,07 ha) ir vakarinėje įlankoje 6 salos (0,57 ha, 0,55 ha, 0,24 ha, 0,22 ha, 0,05 ha ir 0,01 ha). Atabradą dengia smėlis, žvyras, dugne pakaitomis eina seklumos ir duburiai, 90 % jo paviršiaus padengta dumblu. Pakrantės ir įlankos užžėlusios vandens augmenija. Vandens skaidrumas (vasarą) iki 3 m.

Į Žeimenis įteka Laukupė (iš Laukojo ežero), Kretuona (iš Kretuono ežero), Baltelė (Jaurupė) (iš Ūsių ežero), pietvakariuose išteka Neries intakas Žeimena. Šiaurėje ežeras sąsiauriu (Šakarva) jungiasi su Šakarvų ežeru. Ežero pratakumas 698 % per metus.

Ežere gyvena 14 rūšių žuvys: lydekos, lynai, karšiai, ešeriai, kuojos, raudės, karosai, plakiai, unguriai, aukšlės, pūgžliai, stintos, meknės, vėgėlės, ripusai, lašišos, šlakiai, vaivorykštiniai upėtakiai. Įveista mizidžių, gamaridų.

Prie Žeimenų įsikūrusios šios gyvenvietės: Šakarva, Pelekas, Kretuonėlė, Kaltanėnai, Ožkiniai, Obelų Ragas, Pažeimenys, Padumblys, Senieji Bajorai, Naujieji Bajorai. Veikia 6 kaimo turizmo sodybos. Aplink ežerą yra apie 10 poilsiaviečių ir stovyklaviečių, baidarių nuomos punktas. Pietvakarine pakrante eina kelias , į kurį įsijungia kelias , vakarine ir šiaurine – kelias . Šiauriniu krantu eina riba su Ignalinos rajonu.

1967 m. ežeras paskelbtas ornitologiniu draustiniu.

## Nuorodos
* Žeimenų ežeras ir apylinkės: Balticmaps.eu

## Šaltiniai
Didžiulis

**Didžiulis:**

## Ežerai:

* Didžiulis (dar vadinamas Daugų ežeru) – ežeras Alytaus rajone;
* du ežerai Trakų rajone:
** Didžiulis – ežeras Lentvario seniūnijoje;
** Didžiulis – ežeras Onuškio seniūnijoje.

## Pavardės:

**Didžiulis** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Didžiulienė (ištekėjusi moteris) ir Didžiulytė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

*Antanas Didžiulis – gydytojas, politikas;
*Jurgis Didžiulis – muzikantas;
* Karolis Didžiulis (1894–1958) – Lietuvos sovietinis veikėjas;
*Stanislovas Didžiulis – knygnešys, bibliotekininkas;
*Vytautas Didžiulis – mokytojas, politikas.
Sadūnai

**Sadūnai** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Dusetų. Seniūnaitijos centras. Už kelių kilometrų pietryčiuose telkšo ežeras Vencavas. Nuo 1922 m. veikė pradinė mokykla, dabar Dusetų gimnazijos pradinio ugdymo skyrius, biblioteka, kultūros namai, kaimo kapinės, kuriose palaidotas žymus visuomenės veikėjas, Steigiamojo Seimo narys, daktaras Juozas Buzelis (1888–1967)

Kaimas garsėja muzikos grupe „Sadūnai“, kuri ypač išpopuliarėjo televizijos laidoje „Duokim garo“ (vėliau „Geras ūpas“) ir Nacionalinėje muzikos lygoje. Kapelos vadovas Ramūnas Lisinskas.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* daktaras Juozas Buzelis,
* Sidnėjaus Olimpinių žaidynių prizininkė Birutė Šakickienė

## Šaltiniai

## Literatūra
* Vytautas Indrašius. Aukštaitijos šviesuliai, 1999,Vilnius, psl. 53-60.
* Vytautas Indrašius. „Vienintelės laidos mokytojai“, 2006, Vilnius, psl.105-108, 154–159, 166–174.
Didžiulis (Trakų r., Onuškio sen.)

**Didžiulis** arba **Dusmenų ežeras** – ežeras pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone Onuškio seniūnijoje, apie 8,5 km į pietvakarius nuo Onuškio, Varėnos rajono paribyje.

Ežeras ovalus. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 2,26 km, plotis iki 1,28 km. Altitudė 132,5 m. Giliausia ežero vieta siekia 4,3 m. Ežero dubuo susidarė išgulėjus ledyno luitui. Dugne yra susikaupęs storas dumblo sluoksnis (vidutinis storis 6,2 m, didžiausias 8,5 m). Krantai žemi, o atabradas platus. Aplink ežerą plyti Dusmenų žemapelkė (jos plotas 4,53&nbsp;km²). Ežerą iš pietų ir rytų supa Dusmenų miškas, iš vakarų – Rainių miškas. Į Didžiulį suteka Dusmena ir trys upokšniai, o pietuose išteka Dusmena (Varėnės intakas, Merkio baseinas). Vandens apykaita ežere 0,334 metų. Į pietvakarius nuo ežero yra mažesnis Svituko ežerėlis.

Ežere sugaunama karšių, lydekų, kuojų ir kitų žuvų.

Šiaurės rytiniame ežero krante yra Dusmenų kaimas. Šiaurine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Papiškės (Šalčininkai)

**Papiškės** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Pabarės, Šalčios kairiajame krante, Rūdninkų girioje. Keliai į Navakonis, Nevainionis, Stavidonis.

## Istorija

XIX a. pab. kaimas pateko į Lydos apskrities Aleksandrovo valsčių, Rakliškių apylinkę. Buvo Rakliškių dvarininkų Patackų valda.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Didžiulis (Trakų r., Lentvario sen.)

**Didžiulis** – ežeras pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone Lentvario seniūnijoje, apie 9 km į šiaurės rytus nuo Trakų, 2,5 km į šiaurės vakarus nuo Grigiškių, į pietvakarius nuo automagistralės Vilnius-Klaipėda. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,26 km, plotis iki 1,14 km. Altitudė 101,5 m. Giliausia vieta yra ežero viduryje ir siekia 17 m. Kranto linija vingiuota, pietinėje dalyje yra kelios gilios įlankos (jų gylis: rytinių 11,8 ir 16,8 m, pietinės 10 m, vakarinės 6,8 m). Yra 7 salelės (0,7 ha, 0,57 ha, 0,36 ha, 0,33 ha, 0,16 ha, 0,16 ha ir 0,06 ha), taip pat yra keletas plaukiojančių salų. Pietiniai ir šiauriniai krantai žemi ir pelkėti, driekiasi pelkių plotai, rytiniai ir vakariniai krantai statūs, aukšti. Apyežeris aukštas, bemiškis, plyti pievos, tik vakaruose auga miškelis. Į vakarinę Didžiulio dalį įteka bevardis upelis, taip pat prateka Neries intakas Saidė.

Pietrytiniame Didžiulio krante yra Dėdeliškių kaimas, vakariniame – Moluvėnų kaimas. Veikia pramogų ir poilsio kompleksas.

Ežerėvardis *Didžiùlis* kilęs iš būdvardžio *didžiulis* („labai didelis“).

## Šaltiniai
Alsakys

**Alsakys** – ežeras pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone, Trakų seniūnijoje, apie 5 km į vakarus nuo Trakų. Ilgis šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi 1,86 km, plotis iki 1,31 km. Altitudė 150,8 m. Krantai žemi, drėgni, pietinėje dalyje pelkėti, o rytuose apaugę mišriuoju mišku (Alsakių miškas). Alsakio ežere yra 3 salos (0,4 ha, 0,16 ha ir 0,05 ha). Vakarinėje dalyje 70 m pločio sąsiauriu jungiasi su Karažiškių ežeru. Priklauso M-2 upelio baseinui (Margio ežero intakas).

Prie Alsakio įsikūrę Glitų, Alsakių ir Seimėnų kaimai.

## Šaltiniai
Akmena (ežeras)

**Akmena** – ežeras Pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone, 3 km į šiaurės vakarus nuo Trakų, į vakarus nuo kelio į Vievį (), Trakų istoriniame nacionaliniame parke.

Ilgis vakarų-rytų kryptimi 3,2 km, didžiausias plotis 1,3 km. Altitudė 149,8 m. Didžiausias gylis 30,2 m, vidutinis gylis 11,2 m.

Ežerą sudaro dvi statmenai susikertančios rinos. Kranto linijos ilgis 12,37 km. Šiauriniai ir pietrytiniai krantai aukšti, statūs, apaugę pušimis (Rėkalnio miškas), pietvakarinis – žemas, uždurpėjęs. Pakrantėse daug kur plyti pievos ir dirbami laukai. Ežero vakaruose yra 3 salos (1,5 ha, 0,09 ha ir 0,03 ha). Dugne daug akmenų.

Iki 1870 m. sąsiauriu jungėsi su Galvės ežeru. Iškasus kanalą tarp Skaisčio ir Balčio ežerų, Skaisčio ir Galvės lygis nuslūgo ir sąsiauris išnyko. Pavasarį vanduo iš Akmenos iškastu grioviu teka į Galvės ežerą.

Prie ežero įsikūrę Akmenos, Kunigaikštinės, Varatniškių kaimai, Paguliankos viensėdis. Veikia keletas kaimo turizmo sodybų. Rytine pakrante eina šiaurvakarinė Trakų miesto riba, įrengtas paplūdimys, vasaros metu veikia vandens pramogų parkas. Pietine pakrante eina kelias .

2017 m. atlikti ichtiologiniai tyrimai parodė, kad ežero žuvų išteklių būklė yra tarp vidutinės ir blogos.

## Šaltiniai

## Nuotraukos

Vaizdas:Akmena žiemą.JPG|Akmenos ežeras žiemą
Galvė

**Galvė** – ežeras pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone, Trakų miesto šiaurinėje dalyje, Trakų istoriniame nacionaliniame parke. Pietuose išsikišančiame pusiasalyje yra XIV a. Pusiasalio pilies liekanos.

Ežere sugaunama įvairių žuvų, daugiausia kuojų. Vyksta irklavimo varžybos, regatos.

## Pavadinimo kilmė
Liaudis pasakoja, kad ežero vardas gali būti kilęs nuo žodžio „galva“ – esą ežere kasmet nuskęstąs bent vienas žmogus, t. y. ežeras reikalauja galvos.

Ežerėvardis Galvė (dar žinomas kaip Galvis) kildinamas iš žodžio *galvis* („kūdros stačias šlaitas, kūdra ežero ar upės vietoje“), kuris susijęs su *gelmė*, taip pat  („vandens duobė pelkėje“).

Iki XVII a. dokumentuose Galve vadintas visas Trakus supantis ežerynas. Vietinių gyventojų visas vanduo, supantis Trakus, dažnai vadinamas tiesiog Trakų ežeru (*Jezioro trockie, Тракайское озеро*).

## Geografija

Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 3,28 km, didžiausias plotis siekia 1,96 km. Altitudė 148,5 m. Ežero gylis rytinėje ežero dalyje siekia net 46,7 m. Galvės dubuo rininės kilmės. Kranto linija labai vingiuota, jos ilgis 13,5 km, su salų krantų linijomis 20,1 km. Šiaurėje, pietryčiuose yra ilgos įlankos, gausu pusiasalių. Krantai daugiausia žemi, lėkšti, rytuose apaugę Užutrakio parku, pietuose – Trakų parku, pietryčiuose – Varnikių mišku.

Galvė pietuose protakomis jungiasi su Lukos ir Totoriškių ežerais, o rytuose – su Skaisčio ežeru. Per Galvės ir Totoriškių ežerų sąsiaurį pastatytas Karaimų tiltas. Į ežerą suteka 2 upeliai. Ežeras priklauso Moluvenės upelio baseinui (Neries intakas).

Šiaurinėje ežero pakrantėje įsikūrę Bražuolės ir Totoriškių kaimai, pietrytinėje – Varnikų kaimas. Vakarine pakrante eina kelias , šiaurine – kelias Nr. 4722 (Trakai – Rykantai) ir Nr. 4750 (Privažiuojamasis kelias prie Užtrakio turizmo bazės nuo kelio Trakai–Rykantai). Galvės ežeras – populiarus turistinis objektas. Aplink ežerą įsikūrusios stovyklos, poilsiavietės. Veikia keletas kaimo turizmo sodybų. Šiaurinėje pakrantėje yra Užutrakio dvaras.

### Salos
Galvės ežere yra 21 sala, apipinta įvairiomis legendomis. Daugiausia salų yra pietinėje dalyje, bendras salų plotas – 15,15 ha. Svarbiausios salos:
* Pilies sala (plotas 2,2 ha), yra Trakų salos pilis.
* Alka (3,36 ha) (taip pat vadinama Valka, Volga)
* Raudų sala (2,26 ha)
* Deimantinė (0,42 ha)
* Plytinė (1,21 ha)
* Vidurinė I (0,79 ha)
* Vidurinė II (0,52 ha)
* Vidurinė III (0,33 ha)
* Pirtsalė (0,43 ha) (pasakojama, kad joje bajorams būdavo „užkuriama pirtis“ už prasižengimus kunigaikščiui)
* Karaimų sala (1,05 ha) (taip pat vadinama Kopūstine, Karvine)
* Bažnytėlė (0,48 ha) (stovėjo nedidelė cerkvė, kurią Vytautas Didysis pastatė antrajai žmonai Julijonai – kunigaikščio Jono, Algimanto sūnaus dukrai)
* Žvyrių (0,44 ha)
* Banda
* Boreikė ir kt.

## Išnašos

## Nuorodos
* Informacija apie Galvės ežerą 
* Galvės ežero batimetrinis žemelapis
Kazys Šalkauskis

**Kazys Šalkauskis** (1885 m. kovo 4 d. Ariogaloje – 1960 m. vasario 26 d. Vilniuje) – teisininkas, profesorius, lietuvių visuomenės veikėjas. Julijono Šalkauskio sūnus, Stasio Šalkauskio brolis.

## Biografija

Baigė Šiaulių gimnaziją, 1912 m. – Maskvos universiteto Teisės fakultetą.

1912–1915 m. dirbo advokatu Samarkande (Uzbekija). Pirmojo pasaulinio karo metais 1915–1917 m. buvo Lietuvių draugijos nukentėjusiems nuo karo šelpti įgaliotiniu Šiauliuose, steigė maitinimo punktus visoje Šiaurės Lietuvoje, Žemaitijoje, Rygoje, Mintaujoje, Daugpilyje. 1918–1920 m. – Lietuvos prekybos ir pramonės ministerijos reikalų valdytojas, ministro pavaduotojas. Paskirtas Lietuvos vyriausybės komisaru perimti iš bermontininkų jų paliekamą teritoriją ir turtą.

1919–1960 m. dirbo advokatu. 1921–1922 m. – Aukštųjų kursų dėstytojas, 1922–1936 m. Vytauto Didžiojo universitete dėstė teisę, 1936 m. – profesorius. 1940–1950 m. – Vilniaus universiteto profesorius. 1944–1945 m. – dar ir Lietuvos mokslų akademijos reikalų valdytojas.

Daugelio mokslo darbų teisės klausimais autorius. 1935 m. sudarė įstatymų rinkinį „Lietuvos novelos“.

## Šaltiniai
Lazdiniai

**Lazdiniai** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybės rytuose, 4 km į šiaurės rytus nuo Adutiškio, pietinėje Lazdinių ežero pakrantėje. Seniūnaitijos centras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ilgai

**Ilgai** – ežeras Lietuvoje, Trakų rajone, 10 km į vakarus nuo Trakų.

Siauras ir ilgas, išsidriekęs šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi 5,16 km, plotis iki 0,48 km. Altitudė 147,3 m. Ežeras gilus, jo gylis siekia iki 35,5 m. Kranto linija vingiuota, jos ilgis 11,5 km. Pietuose ežeras išsišakoja į dvi įlankas. Pagal Lietuvos upių, ežerų ir tvenkinių kadastro duomenis (2019 m.), rytinė pietinės ežero dalies įlanka (4,5 ha ploto su 0,23 ha sala), kuri šiaurėje per pelke virtusia protaka jungiasi su ežeru, nebelaikoma Ilgų ežero dalimi. Ežero dubuo rininis. Krantai statūs, aukšti, šiaurėje auga Daugirdiškių miškas, kitose pakrantėse plyti pievos, vietomis – dirbami laukai, miškeliai. Atabradas siauras, padengtas žvyru. Negausiai auga nendrės ir meldai. Dugnas padengtas sapropeliu, yra 3 duobės. Ilgų ežeras nenutekantis, priklauso Strėvos baseinui. Šiaurės rytuose įteka upelis iš Viesų ežero.
 
Ežere sugaunamos lydekos, kuojos, ešeriai, karosai, lynai, seliavos. 1998 m., 1999 m., 2008 m., 2011 m. ir 2017 m. atlikti ichtiologiniai tyrimai parodė gausėjančius seliavų ir ešerių išteklius ežere ir kad nebeliko karšių.

Prie Ilgų įsikūrę kaimai: Subartėnai, Padvarionys, Padumblė (šiaurės rytuose), Užilgiai (rytuose), Bagdononys, Stareinė (pietvakariuose) . Veikia kaimo turizmo sodyba.

## Šaltiniai
Akmena

**Akmena** vadinama:
* Akmena – ežeras Trakų rajone;
* upės:
** Akmena – upė vakarų Lietuvoje įtekanti į Kuršių marias. Prie žiočių dar vadinama *Dane*;
** Akmena – upė vakarų Lietuvoje įtekanti į Jūrą;
** Akmena – upė Jurbarko rajone įtekanti į Šaltuoną;
** Akmena – upė Jurbarko rajone įtekanti į Mituvą;
** Akmena – upė Vilniaus rajone įtekanti į Širvintą;
** Akmena – upelis Kupiškio rajone, įtekantis į Suosą;
** Akmena – upelis Anykščių rajone, įtekantis į Pelyšą;
* kaimai:
** Anykščių rajone;
** Šilalės rajone;
** Trakų rajone;
** Vilniaus rajone Paberžės seniūnijoje:
*** Akmena I prie Glitiškių,
*** Akmena II prie Visalaukės.
Margis

**Margis** – ežeras pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone, apie 6,5 km į pietvakarius nuo Trakų. Nusidriekęs iš rytų į vakarus 3,87 km, plotis iki 0,48 km. Altitudė 145,6 m. Ežeras telkšo rininiame duburyje. Vidutinis ežero gylis 8,6 m, didžiausias – 20,4 m. Kranto linija vingiuota, krantai daugiausia aukšti, statūs, sausi, o pietinis ir rytinis galai žemi ir užpelkėję. Rytuose yra 0,26 ha ploto sala. Dugną dengia molingas dumblas. Į Margį suteka 4 upeliai, vakaruose, per Juodikio ežerą, išteka Margio upelis (Strėvos baseinas).

Ežere yra kuojų, lydekų, lynų, ešerių, karšių.

Prie Margio įsikūrę kaimai: Markininkai, Penkininkai, Markutiškės, Malūniai. Veikia 3 kaimo turizmo sodybos. Pietine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Skaistis

**Skaistis** turi keletą reikšmių:

## Vardas
* Skaistis – lietuviškas vardas.

## Matavimo vienetas
* Skaistis – kandela kvadratiniam metrui.

## Vandens telkiniai
* Skaistis – ežeras Anykščių rajone;
* Skaistis – ežeras Lazdijų rajone;
* Skaistis – ežeras Trakų rajone;
* Skaistis – ežeras Zarasų rajone.
Skaistis (Trakų r.)

**Skaistis ** arba ***Žydiškių ežeras*** – ežeras pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone, apie 2 km į šiaurės rytus nuo Trakų.

Ilgis pietvakarių–šiaurės rytų kryptimi 3,1 km, plotis iki 2,3 km. Altitudė 148,8 m. Gylis siekia 32 m. Krantai statūs, aukšti. Kranto linija labai vingiuota. Ežere yra 9 miškingos salos (0,85 ha, 0,66 ha, 0,54 ha, 0,41 ha, 0,39 ha, 0,28 ha, 0,18 ha, 0,1 ha ir 0,04 ha), kurių bendras plotas 3,45 ha. Iš pietų prieina Varnikų miškas, šiaurės rytiniai krantai taip pat miškingi. Šiaurės vakarinėje ir rytinėje pakrantėse daugiausia plyti pievos.

Pietvakarinėje dalyje Skaistis 160 m pločio sąsiauriu jungiasi su Galvės ežeru. Šiaurėje įteka upokšniai iš Birvos, Epušės ežerų, rytuose išteka B-1 upelis link Balčio ežero (Moluvenės baseinas).

Skaistis patenka į Trakų istorinį nacionalinį parką. Prie jo įsikūrę Žydiškių, Kariotiškių, Raudonės II, Varnikų kaimai, Užutrakio dvaro parkas (Trakų miesto ribose). Veikia 5 kaimo turizmo sodybos. Pietinėje pakrantėje yra įrengta stovyklavietė.

## Šaltiniai
Spindžius

**Spindžius** – ežeras pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone, apie 9 km į rytus nuo Aukštadvario, Aukštadvario regioninio parko teritorijoje. Ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius 2,73 km, plotis iki 0,77 km. Altitudė 127,3 m. Giliausia ežero vieta (24 m) yra rytuose. Spindžius – tai vienas iš žaliųjų ežerų, dėl jame gyvenančių dumblių saulės šviesoje vanduo įgauna ryškiai žalią atspalvį, nors kartais būna visiškai skaidrus. Ežeras apsuptas Spindžiaus miško, krantai statūs, kai kur šaltiniuoti, vietomis pelkėti. Dugno reljefas gana monotoniškas. Kranto linija labai vingiuota. Yra du siauri ilgi pusiasaliai ir salelė (0,03 ha). Atabradas labai siauras, jame vyrauja nendrės ir meldai.

Spindžiaus ežere gyvena kuojos, raudės, karšiai, plakiai, gružliai, saulažuvės, aukšlės, lydekos, ešeriai, pūgžliai, šamai, seliavos bei ežeriniai sykai.

Iš Spindžiuko ežero į Spindžių įteka ir iš jo išteka Strėvos upė. Ežero rytinėje pakrantėje įsikūręs bendravardis Spindžiaus kaimas, kuriame augo saugoma Špokų vinkšna. Šalia Spindžiaus yra Spindžiuko bei Drabužaičio ežerai. Vakarine pakrante eina kelias Nr.4740 (Drabužninkai – Karaliūnai – Bičiūnai).

## Šaltiniai
Vilkokšnis

:: *Apie kaimą žr. [[Vilkokšnis (kaimas)]]*.

**Vilkokšnis** – ežeras pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone, apie 6 km į šiaurės rytus nuo Onuškio, Vilkokšnio kraštovaizdžio draustinyje, kuris priklauso Aukštadvario regioniniui parkui.

Ežeras rininės kilmės, telkšo ledyninės kilmės duburyje (dubaklonis), nusidriekusiame puslankiu. Nuo pagrindinės ežero dalies į rytus atsišakoja siaura 1,9 km ilgio įlanka, vadinama Koja. Ežero ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus 6,7 km, plotis iki 0,92 km. Altitudė 125,1 m. Pietinėje dalyje yra salelė. Krantai aukšti, su griovomis, tik įlankų galai bei pusiasalių krantai žemi, supelkėję, šaltiniuoti. Šiaurinės dalies pakrantės miškingos (Tolkiškių miškai). Per Vilkokšnį iš Baluosio į Nemuną teka Verknė, suteka dar 8 upeliai: Samė (iš Samio ežero), Koja (iš Pakojo ežero) ir kt.

Apie ežero dubens kilmę yra rašę A.Garunkštis ir A.Stanaitis 1959 m. Jie teigė, kad tai ledyno tirpsmo vandens evorzijos ir vėlesnio glaciokarsto rezultatas, t. y. nuo besitraukiančio ledyno kriokliu kritusio vandens išmuštų daubų virtinė, kuri vėliau atsinaujino ištirpus daubose užšalusiam ledui.

Česlovas Kudaba 1965 m. savo knygoje akcentavo, kad šio ežero dubuo yra kelių skirtingo amžiaus procesų rezultatas. Jo nuomone, tai liudija pagrindinį ežero dubenį statmenai kertantis Kojos įlankos siauresnis ir savo amžiumi, ko gero, senesnis dubaklonis.

Prie Vilkokšnio stūkso Žuklijų piliakalnis bei yra keletas gyvenviečių (Grendavė, Žalioji, Tolkiškės, Jankovicai, Žuklijai, Antakalnis, Savaitiškės). Veikia 7 kaimo turizmo sodybos.

## Šaltiniai
Lėnas

**Lėnas** – ežeras vidurio Lietuvoje, Ukmergės rajono savivaldybės teritorijoje, apie 12 km į šiaurės vakarus nuo Taujėnų.

Ežeras rininės kilmės, susidaręs uždumblėjusioje lyguminėje rinoje. Plotas 240,1 ha. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 3,8 km, didžiausias plotis 0,85 km. Paviršiaus altitudė 79,7 m. Didžiausias gylis 5,9 m, vidutinis gylis 2,4 m. Baseino plotas 67,3 km². Krantai žemi, šiek tiek pelkėti – šiaurės vakaruose plyti ~ 30 ha dydžio Lėno II pelkė. Aplinkui ežerą plyti dirbami laukai. Ežero pratakumas 193 %. 1984 m. ežeras patvenktas. Prie Lėno įrengti polderiai. Ežeras buvo labai seklus (1–1,5 m), dugne buvo susidaręs storas dumblo sluoksnis. Nuo 1979 m. buvo pradėti dumblo šalinimo iš ežero darbai, naudojant žemsiurbę. Per maždaug dešimtmetį buvo išsiurbtas dumblas iš didžiosios ežero dalies.

Rytiniame ežero krante yra Lėno kaimas, šiauriniame – Naujasodžio kaimas. Į pietvakarius nuo ežero yra Lėno miškas. Įteka Ūsioginė, Ataušimas ir dar 1 bevardis upelis, šiaurės vakaruose išteka Juodos dešinysis intakas reguliuota Apteka; Lėnas priklauso Nevėžio baseinui.

Į pietus nuo Lėno yra Užulėnis – prezidento A. Smetonos gimtinė. Ežero pietvakariniame krante yra A. Smetonos Užugirio dvaras ir parkas. Veikia kaimo turizmo sodyba.

Pavadinimas kilęs nuo žodžio *lė́nas* („tykus, ramus, lėto būdo, romus“).

## Šaltiniai
Siesikų ežeras

**Siesikų ežeras** – ežeras vidurio Lietuvoje, Ukmergės rajone, į rytus nuo Siesikų miestelio. Ežero ilgis iš vakarų į šiaurės rytus – 3,44 km, plotis – iki 0,74 km. Kranto linija labai vingiuota. Ežero šiaurrytinė dalis yra išplatėjusi, joje yra 2 užpelkėjusios salos (4,4 ha ir 0,51 ha). Krantai žemi, daugiausia pelkėti, vietomis apaugę miškeliais. Aplink ežerą daugiausia plyti dirbami laukai. Paviršiaus altitudė 75,7 m. Iš vakarų į šiaurės rytus ežerą prateka Armonos upė. Ežere susikaupęs storas dumblo sluoksnis (vidutinis 4,9 m, storiausias 8,3). Vandens apykaita ežere 0,66 metų.

 Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Klišių kaimas, pietinėje – Daugalių ir Toliūnų kaimai. Pietiniame krante yra Siesikų pilis su parku, įrengtas paplūdimys.

## Nuorodos
* Siesikų, ežeras
Žirnajai

**Žirnajai** – ežeras vidurio Lietuvoje, Ukmergės rajone, apie 3,5 km į pietus nuo Pabaisko. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 3,3 km, plotis iki 0,94 km. Altitudė 110,5 m. Pietinė ežero dalis platesnė, įlinkusi į pietvakarius. Giliausia ežero vieta (26 m) yra pietuose. Ežeras ledyninės kilmės, rininis. Krantai (jų bendras ilgis 8,13 km) aukšti, aplink ežerą plyti dirbami laukai, tik pietryčiuose auga miškas. Pietiniu krantu eina riba su Širvintų rajonu. Pietuose iš Gelvės ežero į Žirnajus įteka Gelvė (šalia žiočių patvenkta vandens malūno užtvanka), taip pat suteka dar 3 upeliai; šiaurėje išteka Šventosios intakas Žirnaja.

Prie ežero įsikūrę Totoriškio, Jurdonių, Žuklių, Špokiškio, Raguvos kaimai, netoli pietinio kranto stūkso Totoriškio piliakalnis. Vakarinėje pakrantėje veikia kaimo turizmo sodyba, buvo Žirnajų dvaras.

## Liaudies etimologija

Pasakojama, kad kartą jauna mergina, po darbo dvare eidama namo, stabtelėjo prie upelio. Jis almėjo taip, tarsi žirniai byrėtų. Mergina susižavėjusi šūktelėjo – „Tai būtų graži žirnaja!“ Vos spėjo ištarti šiuos žodžius, visas vanduo iš upelio išsipylė į lankas ir pavirto dabartiniu ežeru.

## Šaltiniai
Latežeris

**Latežeris** – ežeras pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybės teritorijoje, 8 km į pietryčius nuo Druskininkų. Ežeras rininės kilmės, pailgas, siauras, centrinėje dalyje susiaurėjęs. Plotas 86 ha, ilgis iš šiaurės į pietus 2,1 km, didžiausias plotis 0,74 km. Paviršiaus altitudė 108,6 m. Atabradas siauras, smėlingas.

Krantai aukšti, sausi, apaugę Dainavos girios pušynais. Įteka Kuosinė ir Yžninė, šiaurėje išteka Nemuno dešinysis intakas Ratnyčėlė. Ežeras priklauso Nemuno vidurupio baseinui.

Šiauriniame ežero krante įsikūręs Latežerio kaimas, veikia LSMU vasaros poilsio stovykla, kaimo turizmo sodyba. Pietvakarių krante auga saugomas Latežerio ąžuolas.

Latežeryje sugaunami karšiai, lydekos, kuojos.

Ežerėvardžio *Lãtežeris* šaknies *lat-, lot-* pirminė reikšmė buvusi „tekėti“ (plg.  „skystumas, skystis“,  „dumblas, maurai“, sen.  „molis“).

## Nuorodos
* 

## Šaltiniai
Vilkas (ežeras)

**Vilkas** – ežeras pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje, apie 4,5 km į šiaurės vakarus nuo Leipalingio. Nusidriekęs iš šiaurės į pietus 2 km, plotis iki 0,6 km. Altitudė 114,5 m. Krantai daugiausia žemi, apaugę mišku, vietomis supelkėję, tik pietvakariniai ir šiaurės vakariniai krantai aukšti. Prie ežero šiaurinio galo prieina pustomo smėlio kalva, apaugusi retu pušynu. Rytinėje pakrantėje auga mėlyninis, brukninis ir viržinis šilas (Kamorūnų šilas). Ežero dugną dengia smėlis (rytuose), gėlavandenė klintis (pietvakariuose, šiaurėje), dumblas. Iš pietrytinio galo išteka Seiros intakas Vilkė. Vakariniu krantu eina riba su Lazdijų rajonu.

Vilko ežeras ir jo apylinkės 1960 m. paskelbtos botaniniu draustiniu (Vilko botaninis draustinis). Čia auga 278 aukštesniųjų augalų rūšys, jų tarpe ir saugomos – mažoji vandens lelija, menturlapė ežerutė, pelkinė žilė, kilnioji glindė. Ežero pakrantėse auga meldai, nendrės, plunksnalapės, alavijiniai aštriai, maurabragiai. Sutinkamos žuvys: karšiai, ešeriai, lydekos, raudės.

Į šiaurės vakarus nuo ežero įsikūręs Čivonių kaimas.

## Šaltiniai
Grūda (ežeras)

**Grūda** arba **Grūdas** () – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 15 km į pietus nuo Marcinkonių, 1 km į pietus nuo Kabelių, ir Baltarusijoje (Gardino rajonas). Išsirangęs šiaurės-pietų kryptimi 6,1 km, plačiausia vieta – 0,47 km. Altitudė 123,5 m. Ežeras rininės kilmės, vingiuotas (kranto linijos ilgis – 14,3 km). ~ 84 ha ežero yra Lietuvoje ir ~ 41 ha – Baltarusijoje. Krantai daugiau žemi, apaugę Dainavos girios Gudų, Bazarų, Koliaus Dugno, Bandziuko miškais (išskyrus šiaurinį galą).

Suteka du upeliai, o iš šiaurinio galo išteka Merkio intakas – Grūda.

Prie šiaurinio ežero galo įsikūręs Ašašninkų kaimas.

Labiausiai įtikėtina, jog ežero pavadinimas kilęs nuo žodžių *grùdas, grañdas* (= , ) „pakiluma tarp pelkių, šlapynių“. Taip galėjo būti pavadinta tiek dėl pakilumų prie Grūdos ežero, tiek dėl paaukštėjimo prie Grūdos upės, einančio tarp Grybaulios pelkių. Mažiau tikėtina, jog nuo žodžių *grūdà, grū̃dis* („spūstis, sangrūda“).

## Šaltiniai
Lielukas

**Lielukas** – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajono savivaldybės teritorijoje, 2 km į pietryčius nuo Žilinų.

Ežeras rininės kilmės, priklauso Merkio baseinui. Baseino plotas 50,7 km². Kranto linija labai vingiuota, jos ilgis 6,7 km. Krantai žemi, pelkėti, beveik ištisai apaugę miškais, aplink ežerą – nusausinta Žilinų pelkė, tik pietrytinis krantas aukštokas, apaugęs Palielukio mišku. Plotas 91,8 ha. Ilgis iš vakarų į rytus 2,64 km, didžiausias plotis 0,52 km. Paviršiaus altitudė 129,6 m. Didžiausias gylis 9,7 m rytinėje dalyje, vidutinis gylis 4,2 m. Ežero pratakumas 408%.

Įteka Graužinė ir dar 6 upeliai, iš vakarų į rytus prateka Spenglos dešinysis intakas Lielukas, prie žiočių jis patvenktas. Prie ežero įsikūrę Kalėnų ir Vergakiemio kaimai.

Ežerėvardis *Líelukas* kildinamas nuo žodžio *lielas* („didelis“), arba siejamas su tylėjimo, nebylumo šaknimi *lel-* (*leliùšis* „tylus žmogus, mėmė“, *lėlė* „žmogaus pavidalo žaislas, naujagimis“).

## Šaltiniai
Niedus

**Niedus** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Lazdijų rajone, apie 2 km į vakarus nuo Kapčiamiesčio, į šiaurę nuo kelio , Veisiejų ežero dalis. Ilgis iš šiaurės rytų į vakarus 3,5 km, plotis iki 0,55 km. Altitudė 111 m. Gylis siekia 17 m. Telkšo ledyninėje rinoje. Krantai labai vingiuoti, daug kur aukšti, statūs, vietomis ardomi. Ežerą supa pušynai (šiaurėje Nasūtų miškas, pietuose Kareivonių miškas), vietomis – laukai. Prie rytinių Niedaus krantų yra 2,77 ha ploto salelė.

Pro Niedų prateka Baltosios Ančios intakas Nieda, įteka upelis iš Kaviškio ežero. Vakaruose plačiu sąsiauriu jungiasi su Veisiejo ežeru, šiaurės rytuose – su Dumbliu. Dėl Kapčiamiesčio užtvankos Niedaus vandens lygis pakilo, praplatėjo sąsiauris su Veisieju. 1956 metais pastačius Kapčiamiesčio hidroelektrinę, vandens lygis ties užtvanka sukeltas apie 4 metrus ir dėl to aukščiau esančiuose Niedaus, Veisiejo, Dumblio, Uosio ir Naudorio ežeruose vandens lygis pakilo 2,5 – 3 m ir sąsiauriais susijungė į didžiulį tvenkinį, kurio plotas siekia apie 8,22 km², kranto linija 68,8 km.

Vakarinė ežero pusė paskelbta ornitologiniu draustiniu. Prie Niedaus įsikūrę kaimai: Purviniai, Palačionys, Kalviai, Kareivonys, Nasūtai, Padumbliai. Veikia kaimo turizmo sodybos.

Vandenvardis *Niedùs* galimai itin archajiškas ir kildinamas iš  „tekėti“ (plg.  „teka, srūva“).

## Nuorodos
*
Kaskodas

**Kaskodas** – dviejų stiprintuvų kombinacija, padidinant išėjimo varžą, tačiau sumažinant parazitinius talpumus ir taip pagerinant dažnio charakteristikas bei stiprinimo koeficientą. Kaskodo principas pritaikomas tiek lempiniams, tiek ir tranzistoriniams elementams ir dažnai naudojamas integrinėse schemose.

Kaskodai dažnai naudojami moduliatoriuose, radijo signalams formuoti (į viršutinio elemento įėjimą paduodamas garsinis, o į apatinio – radijo dažnio signalas). Jie taip pat naudojami aktyviuose srovės šaltiniuose (ypač su lauko tranzistoriais) ir kitose srityse.
Lėnas (Ukmergė)

**Lėnas** – kaimas Ukmergės rajono savivaldybės šiaurės vakaruose, Lėno ežero rytiniame krante, 13 km į šiaurės vakarus nuo Taujėnų. Seniūnaitijos, parapijos centras. Stovi Lėno Šv. Antano Paduviečio bažnyčia, veikia paštas (LT-20051), medicinos punktas. Lėno biblioteka yra Užulėnyje.

## Istorija

Į pietvakarius nuo kaimo, Lėno miške, 1863 m. veikė V. Ibianskio, S. Kozakausko, V. Lukoševičiaus, A. Minskio vadovaujami sukilėlių būriai. 1921 m. pastatyta medinė koplyčia, 1923–1927 m. – Lėno Šv. Antano Paduviečio bažnyčia; jos vidus 1933 m. išpuoštas prezidento A. Smetonos lėšomis. 1935 m. prie bažnyčios pristatytas mūrinis bokštas.

1950–1995 m. buvo tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Orija (ežeras)

**Orija** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Kalvarijos savivaldybėje, apie 3 km į pietus nuo Kalvarijos. Ilgis šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi 2,1 km, plotis iki 0,57 km. Altitudė 116,6 m. Gylis siekia 7,7 m. Krantai daugiausia aukšti, statūs, o galuose – žemi, supelkėję. Ežerą supa dirbami laukai, krūmynai. Įteka 4 upeliai (Raudnyčia ir 3 bevardžiai), išteka Orijos upelis (Gasdos intakas, Kirsnos baseinas).

Prie Orijos ežero įsikūrę Orijos, Smalninkų, Naujienėlės kaimai, kolektyvinių sodų bendrija, kaimo turizmo sodyba.

Vandenvardis siejamas su baltiška šaknimi **ār-*, reiškiančia „erdves, platybes, laukus“ (plg. *oras* ir  – „ariamas laukas“). Galbūt šios šaknies vediniais žymėti toli, atokiuose laukuose buvę vandenys.

## Nuorodos
* 

## Šaltiniai
Antanas Vilkutaitis

**Antanas Vilkutaitis-Keturakis** (1864 m. rugsėjo 20 d. Gulbiniškiuose, Liudvinavo valsčius, Marijampolės apskritis – 1903 m. kovo 17 d. Petrapilyje) – inžinierius, dramaturgas, prozininkas, publicistas.

## Biografija
Juozo Vilkutaičio brolis. Mokėsi Liudvinavo pradžios mokykloje, aukso medaliu baigė Marijampolės berniukų gimnaziją. Už gabumus gavęs 300 aukso rublių metinę stipendiją, 1887 m. Maskvos universitete baigė fizikos ir matematikos mokslus ir supratęs, kad Lietuvoje gali negauti darbo, įstojo į tuo metu prestižinį Kelių institutą Petrapilyje, kur suartėjo su tenykščiais lietuviais. 1891 m. baigęs institutą, paskirtas kelių inžinieriumi į Gruziją, ten vadovavo geležinkelio tiesimui.

Gyvendamas Užkaukazėje, neatsiribojo nuo Lietuvos problemų: skyrė nemažas sumas „Varpo“ ir „Ūkininko“ leidimui, buvo 1892 m. įkurtos Petrapilio lietuvių ir žemaičių labdaringosios draugijos narys. Turėjo fenomenalią atmintį, buvo labai išsilavinęs, plataus kultūrinio akiračio. Mokėjo daug kalbų (lotynų, prancūzų, vokiečių, rusų). Jį domino ir medicina, kultūrologija, filosofija, reti ir vertingi leidiniai. Kaip ir daugelis to meto lietuvių kultūros veikėjų, buvo švietėjiškų demokratiškų pažiūrų. Straipsnius spausdino laikraščiuose „Aušra“, „Varpas“, „Ūkininkas“, „Vienybė lietuvninkų“. Juose paskelbė publicistikos ciklus „Gromatos iš Maskolijos“, „Kultūriški etiudai“, „Politiškas šiupinys“ ir kt. Demokratiniu požiūriu nagrinėjo įvairius gyvenamojo meto klausimus. Jo publicistikoje daug įdomių idėjų, ji paremta mintimi ir analize, vyrauja sąvokinė raiška. Rašė žurnalistikos ir publicistikos klausimais. Publicistiką vertino labiau nei grožinę kūrybą, yra parašęs ir periodikoje išspausdinęs keletą apsakymų, tačiau šie jo darbai neturėjo didesnės literatūrinės reikšmės.

Pasirašinčjo slapyvardžiais Jonas Avulis, Kazys Bindokas, Galbiniškų Antanas, Keturakis, Kunigas A. ir kt.

Susirgęs nepagydoma liga, Užkaukazėje dirbo vos dešimt metų. 1902 m. atleistas iš pareigų ir išvežtas gydyti į Petrapilį, kur 1903 m. mirė. Jo kapas neišlikęs.

## „Amerika pirtyje“
Kartu su broliu Juozu Vilkutaičiu 1895 m. parašė komediją „Amerika pirtyje“. Vincas Kudirka 1893 m. „Varpe“ paskelbė konkursą lietuviškoms dramoms sukurti. Pirmasis atsiliepė Aleksandras Fromas-Gužutis, o netrukus ir broliai Vilkutaičiai. Vincas Kudirka šį kūrinį nuvežė į Mintaują pas Jablonskius, kur drauge su šeimininkais jo klausėsi ir Gabrielė Petkevičaitė-Bitė, Juozas Tumas-Vaižgantas, Gabrielius Landsbergis-Žemkalnis, Motiejus Lozoraitis. Buvo nutarta jį paskleisti po Lietuvą, lietuviškas kolonijas už Lietuvos ribų, kol pagaliau 1899 m. rugpjūčio 20 d. šis spektaklis viešai suvaidintas Palangoje, daržinėje, stovėjusioje ant jūros kranto (dab. Basanavičiaus g. ir Meilės alėjos kampas). Šį įvykį primena atminimo lenta prie „Jūratės ir Kastyčio“ skulptūros. Pjesė iš karto susilaukė didelio populiarumo ir suvaidino nemažą vaidmenį lietuviškojo teatro kūrimosi istorijoje.

## Šaltiniai
Našys

**Našys** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, apie 1,5 km į pietus nuo Obelių. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 2,9 km, plotis iki 0,47 km. Altitudė 104,5 m. Gylis iki 2,9 m. Ežeras telkšo rininiame duburyje. Krantai žemi, kai kur pelkėti, šiaurės rytuose ir pietryčiuose aukštesni, ardomi. Ežeras yra lyninio tipo.

Pietuose iš Apeikiškio ežero įteka Apeikės upelis, o šiaurėje išteka į Kriaunos upę (Šventosios baseinas). Ežero pratakumas 4086 % per metus.

Šalia Našio ežero esančios gyvenvietės: Antanašė, Mažeikiai, Kupriai, Rudžionys, Kačergiškis. Rytinėje pakrantėje yra buvusio Antanašės dvaro sodyba, šalia įrengta poilsiavietė.

Ežerėvardis *Našỹs* kildinamas iš žodžio *nešti* („plukdyti“), *są-našos* („kas sunešta vandens“).

## Šaltiniai
Alsėdžių ežeras

**Alsėdžių ežeras** – ežeras vakarų Lietuvoje, Plungės rajono rytuose, Telšių rajono paribyje, apie 5 km į pietus nuo Alsėdžių, 2 km į šiaurės vakarus nuo Lieplaukės. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 1,7 km, plotis 1 km. Altitudė 145,1 m. Gylis iki 2,9 m. Krantai žemi, vingiuoti, šiaurėje ir pietuose pelkėti (Gečkalnių pelkė). Šiaurės rytinis krantas aukštokas. Į Alsėdžių ežerą pietryčiuose įteka Lušinė , šiaurės vakaruose išteka Sruoja (Varduvos intakas).

Šalia įsikūrę Irkinių, Brizgų, Paežerės kaimai.

1967 m. Alsėdžių ežeras paskelbtas ornitologiniu draustiniu.

## Šaltiniai
Lapių seniūnija

**Lapių seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Kauno rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, Aukštaitijos etnografiniame regione. dešiniajame Neries krante. Centras – Lapės. Seniūnijoje veikia golfo klubas „Elnias“, yra Lapių sąvartynas.

## Geografija

Seniūnija įsikūrusi dešiniajame Neries krante, ji užima 5672 ha plotą. 57 proc. teritorijos yra žemės ūkio naudmenos, 35 proc. – miškai, 8 proc. – vandenys ir kiti plotai. Rytiniu ir pietiniu pakraščiu išilgai Neries eina kelias , taip pat svarbus kelias .

Drąseikių kaime prie Neries kranto atsiveria Drąseikių atodanga.

## Istorija

Lapių seniūnija įkurta 1997 m. liepos 15 d. iš dalies Domeikavos seniūnijos. 2005 m. patvirtintas Lapių herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

|-
| 2001-04  || || 1997 || 1 miestelis (Lapės), 15 kaimų
|-
| 2009-09-01  || || || 1 miestelis, 15 kaimų
|-
| 2011 m.  || || 3052 || 1 miestelis, 15 kaimų
|-
| 2016-08-13  || || || 1 miestelis, 15 kaimų
|-
| 2021 m.  || 57 || 3547 || 1 miestelis, 13 kaimų
|}

## Seniūnai
* Rimantas Stankus, 2008 m.

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Andruškoniai, k. || 59 || 40
|-
| Barsūniškiai, k. || 14 || 20
|-
| Didžiosios Lapės, k. || 206 || 235
|-
| Drąseikiai, k. || 612 || 401
|-
| Ginėnai, k. || 235 || 220
|-
| Lapės, mstl. || 1206 || 1218
|-
| Lepšiškiai, k. || 88 || 66
|-
| Masteikiai, k. || 115 || 103
|-
| Pakalniškiai, k. || 11 || 27
|-
| Rokiškiai, k. || || 2
|-
| Smiltynai II, k. || 203 || 150
|-
| Stavidvaris, k. || 52 || 34
|-
| Staviščiai, k. || || 0
|-
| Šančiai, k. || 29 || 40
|-
| Šatijai, k. || 547 || 415
|-
| Tauralaukis, k. || 170 || 81
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 9 seniūnaitijos:
* 1-oji seniūnaitija: Lapių mstl. A. Merkio g., Ąžuolų g., Gluosnių g., Kranto g., Tujų g., Vyšnių g. ir Žemdirbių g., iš viso 415 gyventojų;
* 2-oji seniūnaitija: Lapių mstl. Barsūniškio g., Miško g., Mokyklos g. ir Upelio g., iš viso 478 gyventojai;
* 3-oji seniūnaitija: Lapių mstl. Eglyno g., Parko g., Pušų g., Tvenkinių g. ir Vilties g., iš viso 332 gyventojai;
* 4-oji seniūnaitija: Šatijų k., iš viso 332 gyventojai;
* 5-oji seniūnaitija: Andruškonių k., Stavidvario k. ir Drąseikių k., iš viso 374 gyventojai;
* 6-oji seniūnaitija: Barsūniškių k., Pakalniškių k., Rokiškių k., Didžiųjų Lapių k., iš viso 267 gyventojai;
* 7-oji seniūnaitija: Tauralaukių k., Lepšiškių k., Smiltynių II k., iš viso 182 gyventojai;
* 8-oji seniūnaitija: Masteikių k. ir Šančių k., iš viso 141 gyventojas;
* 9-oji seniūnaitija: Ginėnų k., iš viso 127 gyventojai.

## Šaltiniai
Mūšėjus

**Mūšėjus**, *Mūšos ežeras* – ežeras vidurio Lietuvoje, Anykščių rajono savivaldybės teritorijoje, 5 km į šiaurės rytus nuo Skiemonių, piečiau Rubikių ežero, Anykščių regioniniame parke.

Ežero plotas 93,6 ha. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 2,2 km, didžiausias plotis 0,63 km. Paviršiaus altitudė 124 m. Didžiausias gylis 12,9 m, vidutinis gylis 4,1 m. Šiaurinėje ežero dalyje yra 2 mišku apaugusios salos (0,63 ha ir 0,18 ha). Ežero dubuo sudėtingos kilmės. Baseino plotas 82,7 km². Kranto linija labai vingiuota, jos ilgis 9,88 km; yra 3 pusiasaliai. Krantai daugiausia aukšti, statūs, tik rytinis krantas žemas, pelkėtas. Pakrantės beveik ištisai apaugę miškeliais, iš pietryčių prieina Vaidulos miškas. Dugną dengia molis.

Iš ežero į Rubikių ežerą (per Liminą ir Dusyną) išteka Juškų upelis (D-1, protaka) (Anykštos baseinas), įteka Laimutis, Urvena ir dar 3 upeliai. Ežeras priklauso Šventosios baseinui, jo pratakumas 704 %.

Aplink ežerą įsikūrę kaimai: Terpežeriai, Mažeikiškis, Juškonys, Plepiškiai, Mačionys. Šiaurine pakrante eina kelias .

Ežerėvardis *Mušė́jus* (arba *Mūšė́jis*) kildinamas nuo žodžio *mūša* („mušimas, pyla, bangų plakimas“).

## Šaltiniai
Notigalė

**Notigalė** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Kupiškio rajone, apie 8 km į šiaurės rytus nuo Skapiškio. Ežerą supa viena didžiausių Lietuvoje pelkių – Notigalės aukštapelkė (8 km²). Ilgis (iš pietvakarių į šiaurės rytus) 1,3 km, plotis iki 1,0 km, didžiausias gylis 5,7 m, paviršiaus altitudė 97,3 metro. Telkšo termokarstiniame duburyje. Dugną dengia durpingas molis, giliau – durpingas sapropelis. Pakraščiuose – durpės, smėlis. Krantai apaugę mišku (Notigalės Pelkės, Notigalės, Skapagirio miškai). Rytuose išteka upelis į už 0,7 km telkšantį Kulio ežerą (Nemunėlio intako Beržuonos baseinas). Ežero pratakumas 157 % per metus. Notigalės ežeras patenka į Notigalės telmologinį draustinį.Rytinėje pakrantėje yra įrengta poilsiavietė.

Notigalės pelkėje pokario metu slapstėsi partizanų „Bermonto pulkas“, kuriam vadovavo Jonas Šiupinis-Bermontas.

Vandenvardžio *Nótigalė* kilmė neaiški. Šaknis *not-* bandoma sieti su indoeuropietiškomis šlapumo reikšmėmis ( „plaukti, tekėti“),  „maudytis“,  „šlapinti“ ir kt.).

## Šaltiniai
Alksnaitis

**Alksnaitis** arba ***Alksnelis*** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, Linkmenų seniūnijoje, apie 4,5 km į šiaurės rytus nuo Linkmenų, iš esmės – Alksno ežero šiaurinė dalis (Alksnaičio ir Alksno ežerų kodas ežerų kadastre vienas – 12130883). Altitudė 138,4 m. Įeina į Aukštaitijos NP. Sąsiauriu pietuose jungiasi su Alksno ežeru, Gėlainos upeliu – su Ūkoju, Alksnele – su Linkmenu (Žeimenos upės baseinas). Yra nemažai įlankų, pusiasalių, kyšulių. Krantai statūs, aukšti, sausi, kai kur ardomi. Yra 1 miškinga sala, vadinama Avių sala (plotas 2,62 ha). Dubuo rininės kilmės. Dugne yra daubų; klostosi sapropelingas ir dumblingas molis, dumblinga gėlavandenė klintis. Atabradas siauras, smėlingas. Šiaurinėje ir rytinėje pakrantėse auga Papiliakalnės miškas, kitose pakrantėse plyti pievos, dirbami laukai. Prie ežero įsikūrę Papiliakalnės ir etnografinis Salų kaimai.

Prie ežero šiaurinio kranto stūkso Ladakalnio kalva, prie vakarinio – Kapų kalnas.

Ežerėvardis *Alksnáitis, Alksnẽlis* kildinamas nuo žodžio *alksna* („alksnynas, bala, klonis, slėnis“).

## Šaltiniai
Parsvėtas

**Parsvėtas** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 1 km į šiaurę nuo Dūkšto, į vakarus nuo plento  ir Vilniaus–Daugpilio geležinkelio. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 2,23 km, plotis iki 0,71 km. Altitudė 155,1 m. Krantai daugiausia statūs, o rytinis – ardomas. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Šiaurėje įteka upelis iš Parsvėtaičio ežero, o pietryčiuose išteka upelis link Dysnų ežero intako Parsvytės.

Prie Parsvėto įsikūrę Dūkštelių, Dvarykščiaus, Piliakalnio, Ažukarklinės kaimai, Dūkšto miesto šiaurinis pakraštys. Šiaurvakarinėje pakrantėje yra buvusio Dūkšto dvaro sodyba, Dūkštelių I piliakalnis.

2014 ir 2017 metais atliktuose ežero ichtiologiniuose ištyrimuose nustatyta, kad ežero žuvų būklė prasta, ypač plėšriųjų žuvų, tik seliavų būklė gera.

Ežerėvardis *Parsvė́tas* laikomas šaknies *pars-* vediniu ir siejamas su žodžiais *pro-perša, pra-paršas* („neužšalusi vieta lede, miško erčia“).

## Šaltiniai
Svirkų ežeras

**Svirkų ežeras** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 3 km į pietus nuo Didžiasalio, 5 km į pietryčius nuo Tverečiaus. Ištįsęs iš šiaurės į pietus 2,94 km, plotis iki 0,5 km. Altitudė 128 m. Gylis siekia 3,9 m. Kranto linija vingiuota, krantai žemi, pelkėti (ypač supelkėję šiaurinis ir pietinis galai). Iš rytų prieina raistinis Adutiškio miškas. Šiaurinėje ir vakarinėje pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Ežere yra salelė (plotas 0,1 ha).

Svirkų ežeru iš pietų į šiaurę prateka Birvėtos intakas Kamoja. Ežero pratakumas 6067 %.

Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Svirkų kaimas. Nuo jo, matyt, ežeras ir gavo vardą. Šiaurinėje pakrantėje yra Kurtiškės kaimas.

## Šaltiniai
Žilmas

**Žilmas** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 2 km į pietryčius nuo Rimšės, netoli Baltarusijos sienos. Ilgis šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi 2,57 km, plotis iki 0,84 km. Altitudė 143,6 m. Didžiausias gylis siekia 29 m. Kranto linija, kurios ilgis 7,5 km, labai vingiuota. Krantai neaukšti, vietomis pelkėti, apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Pietvakariuose ir pietryčiuose pakrantės miškingos, kitur – plyti pievos, dirbami laukai. Dugnas duobėtas, padengtas moliu.

Į Žilmą iš Rūžo ežero įteka Rūžo upelis (Vilnokų upė), taip pat įteka bevardis upelis, o šiaurėje protaka jungiasi su Žilmaičio ežeru; rytuose į Apvardų ežerą išteka Žilma. Pratakumas 266 %.

Prie Žilmo įsikūrę Nagėnų ir Vilkuočių kaimai. Veikia kaimo turizmo sodyba. Vakarine pakrante eina kelias .

Ežerėvardis *Žìlmas* gali būti kildinamas nuo žodžio „žilas“, arba gretinamas su  („pusaklis, neišraiškus, žabalas“).

## Šaltiniai
Dumblys

**Dumblys** tai:

* ežerai:
** Alytaus rajone;
** Ignalinos rajone;
** Molėtų rajone Suginčių seniūnijoje:
*** šalia Mintaučių kaimo,
*** šalia Pliešiškių kaimo,
*** šalia Verbiškių kaimo;
** Švenčionių rajone;
** Utenos rajone;
** Varėnos rajone;
* upelis Kupiškio rajone;
* kaimas Ukmergės rajone.
Kilučių ežeras

**Kilučių ežeras** – ežeras šiaurės Lietuvoje, Biržų rajono savivaldybės teritorijoje, Biržų pietryčių pakraštyje. Plotas 88,4 ha. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,6 km, didžiausias plotis 0,7 km. Paviršiaus altitudė 55 m. Didžiausias gylis 3,5 m, vidutinis gylis 2,1 m. Baseino plotas 268 km².

Kranto linija vingiuota, jos ilgis 6,1 km. Krantai žemi, daugiausia sausi. Per Kilučių ežerą teka Apaščia, pietryčių dalyje įteka, šiaurės vakarinėje dalyje išteka. 1978 m. Kilučių ežeras patvenktas, priklauso Mūšos – Nemunėlio baseinui. Ežero pratakumas 3373%.

XX a. pradžioje ežere dar augo reliktinis plūduriuojantysis agaras (*Trapa natans*).  Agarus Kilučių ežere primena ir posakis „Ar nenori Kilučių agaro?“ (t. y. neįmanomo dalyko).

Rytiniame krante įsikūręs Kilučių, pietiniame – Buožiškio kaimai. Šiaurrytine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Juozas Vilkutaitis

**Juozas Vilkutaitis-Keturakis** (1869 m. kovo 1 d. Gulbiniškiuose – 1948 m. rugsėjo 11 d. Augsburge, Vokietija) – teisininkas, dramaturgas, visuomenės veikėjas.

## Biografija

Antano Vilkutaičio jaunesnysis brolis.

Būdamas septynerių metų susižeidė koją, dėl to negalėjo lankyti mokyklos, lavinosi savarankiškai, padedamas dėdės kunigo Antano Vilkutaičio ir draugų studentų. Gyveno Gudeliuose (Marijampolės raj.). Kadangi liga progresavo, 1888–1889 m. brolio studento padedamas gydėsi Maskvoje, tačiau koją teko amputuoti. Broliui išvykus studijuoti į Petrapilį, jį globojo kiti lietuviai studentai. Iš Maskvos grįžęs į Gulbiniškius, apie 1890 m. pradėjo rašinėti spaudai.

Lavintis padėjo ir brolis Antanas Vilkutaitis, kuris 1891 m. baigęs studijas Petrapilyje ir paskirtas dirbti į Kaukazą, ten 1892 m. pasikvietė ir Juozą. Kai Vincas Kudirka 1893 m. „Varpe“ paskelbė konkursą dramoms sukurti, kartu su broliu 1895 m. parašė komediją „Amerika pirtyje“. Dėl pjesės autorystės buvo daug ginčytasi, tačiau dauguma literatūros tyrinėtojų pagrindiniu jos autoriumi dėl rašymo manieros ir būdo savybių laiko Juozą Vilkutaitį.

1895 m. Tilžėje šis veikalas buvo išleistas pirmą kartą, o 1899 m. rugpjūčio 20 d. pirmą kartą viešai suvaidintas Palangoje, daržinėje, stovėjusioje ant jūros kranto. Šį įvykį primena atminimo lenta prie Jūratės ir Kastyčio skulptūros. Pjesė iš karto susilaukė didelio populiarumo ir suvaidino nemažą vaidmenį lietuviškojo teatro kūrimosi istorijoje.

1896–1908 m. gyveno savo ūkyje prie Balbieriškio. 1908–1915 m. įgijęs teisininko licenciją, dirbo Marijampolės apygardos teisme. Pirmojo pasaulinio karo metais gyveno Rusijoje. 1919 m. paskirtas Seinų teisėju, o 1920 m. organizavo teismą Prienuose. 1924–1939 m. Prienuose dirbo notaru.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, mirė lietuvių persikėlėlių stovykloje Augsburge.