open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Siudad Perdida

**Siudad Perdida** ( – „dingęs miestas“) – senovinio miesto liekanos šiaurės Kolumbijoje, Siera Nevada de Santa Martos kalnų masyvo gelmėse, netoli Karibų jūros kranto. Dar vadinamas ***Buritaka*** arba ***Tejuna***. Manoma, kad įkurtas apie IX a. ir yra gretinamas su garsiuoju Maču Pikču, kuris įkurtas ~650 m. vėliau.

Siudad Perdida 1972 m. atrasta huakerų – kapų plėšikų. Pasirodžius aukso ir keramikos dirbiniams juodojoje rinkoje, archeologai 1976 m. surengė ekspediciją į dingusį miestą, atliko tyrimus ir iki 1982 m. vietovę atstatė. Vietinės Santa Martos kalnų tautos – arahvakai, kogiai ir vivai – miestą laiko šventviete ir savo protėvių taironų sostine.

Šis miestas, įsikūręs prie Buritakos upės, buvo svarbiausiu centru kalnuose, jį supo takais sujungtų gyvenviečių tinklas, kurios aprūpinusios sostinę žaliavomis ir maistu. Jame gyvenę 2000–8000 žmonių. Miestą sudarė kalnuose įrengtos 169 terasos su gerai išvystyta laiptų, takų, aikštelių sistema, įrengtu vandens nutekėjimu. Įėjimas į Siudad Perdidą pasiekiamas 1200 laiptelių įkopimu. Manoma, kad miestas apleistas netrukus po ispanų užkariavimo.

Miestas buvo patekęs į Kolumbijos partizaninių kovų erdvę, 2003 m. Nacionalinė išsivadavimo armija (ELN) čia buvo pagrobusi 8 užsienio turistus. Dabar vietovė prižiūrima armijos, į ją žygius veda vietiniai indėnų gidai.


File:YAEL PHOTOS 819.jpg|Siudad Perdidos „žemėlapis“
File:YAEL PHOTOS 898.jpg|Terasos
File:Lost City Ruins.jpg|Siudad Perdida
Tadeusz Wasąg

**Tadeušas Vasangas** (*Tadeusz Wasąg*, 1926 m. vasario 3 d. Rukainiuose, Antroji Lenkijos Respublika – 2021 m. gegužės 17 d. Ščecinas, Lenkija) – chemikas.

## Biografija

Gimė 1926 m. vasario 3 d. Rukainiuose. Mokėsi Vilniaus Adomo Mickevičiaus gimnazijoje. II pasaulinio karo metu prisijungė prie Armijos Krajovos, dalyvavo Operacijoje Aušros vartai. Sovietams užėmus Vilnių buvo suimtas NKVD ir nuteistas kalėti lageriuose, tačiau po 3 metų amnestuotas. Atvykęs į Lenkiją apsigyveno Gdanske. 1948 m. baigė mokslus ir įstojo į chemijos studijas Mikalojaus Koperniko universitete. 1952 m. baigęs mokslus pradėjo dirbti moksliniu asistentu. 1954 m. išvyko dirbti į Ščecino politechnikos universitetą. 1963 m. tapo mokslų daktaru, 1969–1981 m. dirbo docentu. 1969–1979 m. technologijų ir inžinerinės chemijos katedros prodekanas, 1979–1987 m. ir 1990–1996 m. dekanas. 1981 m. tapo profesoriumi, dėstė apie chemijos technologijas, neorganinę chemiją, parengė apie 150 mokslinių publikacijų.

## Darbai

* Tadeusz Wasąg, *Wstęp do analizy chemicznej* (1976)
* Tadeusz Wasąg, Barbara Derecka, *Laboratorium analizy ilościowej, Cz. 1, Metody chemiczne* (wyd. 4 1994)
* Tadeusz Wasąg, Barbara Derecka, *Laboratorium analizy ilościowej; Analiza wagowa i objętościowa* (1986)

## Nuorodos

* Biografija (lenk.)
Europos atominės energetikos bendrija

**Europos atominės energijos bendrija** (trumpiau **Euratomas**) – 1957 m. įkurta tarptautinė organizacija, siekianti sukurti branduolinės energijos specialistų rinką, vystyti branduolinę energiją ir tiekti ją šalims narėms, o perviršį parduoti narystės neturinčioms šalims. Tai teisiškai nuo ES skirtinga organizacija, tačiau turi tas pačias valstybes nares ir yra valdoma ES institucijų.

Šiuo metu pagrindinis organizacijos dėmesys skiriamas tarptautiniam branduolių sąlajos reaktoriaus statybai ITER, finansuojamai 7-osios bendrosios mokslinių tyrimų, technologinės plėtros programos. Euratomas taip pat sudaro finansinius mechanizmus teikiant paskolas branduoliniams projektams ES.

Organizacija įkurta 1957 m. kovo 25 d. pasirašius Euratomo sutartį greta Europos ekonominės bendrijos (EEB), o EEB vykdomosios institucijos organizacijos valdymą perėmė 1967 m. Nors kitos bendrijos 1993 ir 2009 m. buvo sujungtos, branduolinė programa liko teisiškai atskirta nuo Europos Sąjungos.

## Šaltiniai
Liūto rinktinė

**Liūto rinktinė** – Lietuvos partizanų rinktinė, veikusi Utenos apskrityje ir Švenčionių apskrities Saldutiškio valsčiuje. Įsteigta 1945 m. birželio 15 d. ir iki 1946 m. birželio vadinta Šarūno rinktinės vardu. Rinktinė nustojo egzistuoti 1951 m.

## Istorija
Šarūno rinktinė įkurta 1945 m. birželio 15 d. Tigro rinktinės vado Jono Kimšto-Dobilo nurodymu Utenos valsčiuje, Biliakiemyje, sušauktame partizanų vadų posėdyje. Rinktinė leido laikraštį „Pogrindžio žodis“. Per 1945 m. liepos-gruodžio mėnesius NKVD vykdytas operacijas nukauti 362 rinktinės partizanai, iš štabo pareigūnų gyvas liko tik Vytautas Pakštas-Vaidila. 1946 m. birželį vietoj sunaikintos Šarūno rinktinės įkurta Liūto rinktinė. Po rinktinės vado Jono Morkūno-Vėjo žūties 1949 m. rugsėjo 28 d. didelė dalis rinktinės kovotojų perėjo į Lokio rinktinę ir Didžiosios Kovos apygardą, Liūto rinktinėje teliko apie 20 kovotojų. 1951 m. rinktinė nustojo egzistuoti.

## Vadai

## Šaltiniai
Latvijos autotankų pulkas

**Latvijos autotankų pulkas** (), vėliau **Autotankų brigada** () – Latvijos Techninei divizijai priklausęs tankų ir automobilių pulkas, vėliau brigada. Brigada buvo dislokuota Rygoje ir iš dalies Daugpilyje, vėliau Cėsyse. Vadai buvo generolas Otas Grosbartas (*Oto Grosbarts*) ir pulkininkas Janis Kalkis (*Jānis Kaļķis*).

## Struktūra
* Šarvuotųjų automobilių kuopa
* 1-oji tankų kuopa (Ryga)
* 2-oji tankų kuopa (Daugpilis)
* 3-oji tankų kuopa (Ryga) 
* Autotransporto kuopa
* Instruktorių kuopa

## Ginkluotė
Pulko (520 karių) ginkluotėje buvo:
* tankai:
** 2 Mk. V, 
** 2 Mk. В, 
** 6 Fiat 3000B"
** 18 Vickers-Carden-Loyd M.1936/1937, 
** 1 tanketė Vickers Carden-Loyd, 
* šarvuotieji automobiliai:
** Ford-Vairogs „Zemgalietis“, 
** Pierce-Arrow „Viesturs“, 
** Sheffield-Simplex „Imanta“, 
** 2 Putilov-Garford M1916 „Kurzemnieks“ ir „Lāčplēsis“, 
** 2 Fiat Ižoros „Staburags“, 
* automobiliai ir motociklai:
** 12 sunkvežimių Albion, 
** 18 sunkvežimių Ford-Vairogs, 
** 15 motociklų,
** 10 lengvųjų automobilių;

## Nuorodos
* Latvieši vēstures likteņdzirnās - Autotanku brigāde
Bendra užsienio ir saugumo politika

**Bendra užsienio ir saugumo politika** (BUSP) () – tai ES valstybių narių sutarti ES užsienio politikos veiksmai.

Bendros užsienio ir saugumo politikos tikslai:
* saugoti Sąjungos bendrąsias vertybes ir ginti svarbiausius interesus;
* stiprinti Sąjungos saugumą;
* palaikyti taiką ir stiprinti tarptautinį saugumą;
* skatinti tarptautinį bendradarbiavimą;
* plėtoti ir stiprinti demokratiją, teisinę valstybę bei pagarbą žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms.

## Šaltiniai
Sega Game Gear

**Sega Game Gear** () – 8 bitų delninė žaidimų konsolė, įmonės „Sega“ Japonijoje išleista 1990 m. spalio 6 d., Šiaurės Amerikoje ir Europoje 1991 m., o Australijoje – 1992 m. Būdama ketvirtosios žaidimų konsolių kartos, Game Gear rinkoje daugiausia konkuravo su „Nintendo“ Game Boy, „Atari“ Lynx ir „NEC“ TurboExpress. Savo techninės įrangos konstrukcija Game Gear panaši į Sega Master System. Be jai skirtų žaidimų, konsole taip pat galima žaisti ir Master System žaidimus, panaudojant specialų adapterį. Turėdama įmontuotą gulsčios formos spalvotą ekraną su foniniu apšvietimu, Game Gear pačios „Sega“ buvo laikoma pranašesne konsole už Game Boy.

Nors konsolė į rinką buvo išleista paskubomis, jos unikali žaidimų biblioteka ir kaina jai suteikė pranašumą prieš Atari Lynx ir TurboExpress. Tačiau dėl trumpo baterijos gyvavimo laikotarpio, originalių žaidimų trūkumo ir menkos paramos iš „Sega“ pusės, Game Gear nepavyko nurungti Game Boy, konsolės vienetų pasauliniu mastu buvo parduota apytiksliai 10,62 mln.  1995 m. ją pakeitė Sega Nomad, o dar po dvejų metų Game Gear gamyba buvo nutraukta.

## Techniniai duomenys
* **Matmenys**: 20 cm × 11 cm × 3,4 cm
* **Svoris**: apie 400 g
* **[[Procesorius]]**: 8 bitų Zilog Z80 (taktinis dažnis iki 3,58 MHz)
* **[[Atmintis (kompiuterio)|Atmintis]]**:
** 8 KB RAM
** 16 KB VRAM
* **Vaizdas**:
** gulsčios formos spalvotas ekranas su foniniu apšvietimu (8,1 cm įstrižainė)
** 160 × 144 pikselių ekrano rezoliucija
** 4096 spalvų (vienu metu iki 32 skirtingų spalvų)
** didžiausias spruklių skaičius iki 64
* **Garsas**: 4 kanalų
* **Maitinimas**: 6 AA baterijos arba 9 V Battery Pack Power Plug įkroviklis (baterijos veikimo laikas nuo 3 iki 5 valandų)

## Šaltiniai
Vladimiras Bogoduchovas

**Vladimiras Bogoduchovas** (1961 m. balandžio 15 d. Grynaičiuose, Lietuvos TSR) – TSRS ir Rusijos karininkas. 

## Biografija

Gimė 1961 m. balandžio 15 d. Grynaičiuose, tankisto šeimoje. Vėliau gyveno Klaipėdoje, Kurgano srityje, nuo 1965 m. Kazachijos TSR. 1978 m. pradėjo tarnauti Sovietinėje armijoje. 1982 m. baigė Čeliabinsko aukštąją karininkų mokyklą, tapo pilotu, baigęs mokslus tarnavo Gomelio srityje, Chmelnyckio srityje. 1986-1987 m. dalyvavo Černobylio avarijos likvidacijoje. 1988-1989 m. TSRS-Afganistano kare. Nuo 1989 m. tarnavo Voroneže. 1994-1996 m. dalyvavo Čečėnijos kare. 2008 m. vykdė karines užduotis Pietų Osetijos kare. 2008 m. spalio 14 d. suteiktas Rusijos federacijos didvyrio vardas. 2011 m. gruodžio 4 d. išrinktas į Lipecko apskrities tarybą. 

## Nuorodos

* Biografija (rus.)
Eugen Kalkschmidt

**Eugen Kalkšmidt** (1874 m. gruodžio 10 d. Budelkiemyje, Vokietijos imperija – 1962 m. vasario 1 d. Miunchene, Vakarų Vokietija) – rašytojas, redaktorius, meno istorikas, aktorius. 

## Biografija

Gimė 1874 m. gruodžio 10 d. Budelkiemyje. Mokėsi Klaipėdos vidurinėje mokykloje, vėliau mokėsi Tilžės gimnazijoje. Baigęs mokslus išvyko uždarbiauti į Berlyną, tačiau grįžo į Įsrutį, kur dirbo spausdinimo įmonėje, vėliau vėl dirbo Tilžėje. 1892 m. išvyko dirbti į Šmalkaldeną, Tiuringijoje, buvo paimtas į karinę tarnybą Miunchene, o 1894 m. išvyko į Hamburgą, kur pradėjo vaidinti teatre. 1896 m. pradėjo vaidinti Drezdeno teatre, kur vienerius metus studijavo dramos studijas. 1898 m. vaidino Leipcigo teatre, kur susipažino su dramaturgu Frank Wedekind. Pradėjo domėtis literatūra ir estetika. Rašė straipsnius į įvairius laikraščius estetinės architektūros ir interjero tematika. 1905 m. vedė dailininkę Olga Therese Batsch (1876–1959). 1906 m. išleido pirmąją knygą *Großstadtgedanken. Sammlung von Anregungen aus der ästhetischen Praxis*. 1912-1923 m. dirbo Miuncheno meno žurnalo *Jugend* redaktoriumi, rašė straipsnius literatūros, fotografijos ir muzikos tematika. I pasaulinio karo metu kovojo fronte, buvo apdovanotas. Po karo rašė knygas apie meno ir Vokietijos istoriją. Mirė 1962 m. vasario 1 d. Miunchene.

## Darbai

* *Großstadtgedanken. Studien und Ratschläge aus der ästhetischen Praxis.* München 1906.
* *Deutsche Freiheit und deutscher Witz.* Hamburg 1928.
* *Deutsche Sendung im Ostland.* Köln 1936.
* *Preußische Profile.* Hamburg 1940.
* *Moritz von Schwind. Der Mann und das Werk.* München 1943.
* *Von Memelland bis München. Erinnerungen.* Hamburg 1948.
* *Carl Spitzweg und seine Welt.* München 1945.
* *Biedermeiers Glück und Ende.* München 1957.

## Nuorodos

* Literatūra susijusi su Eugen Kalkschmidt (vok.) 

## Literatūra

* Eugen Kalkschmidt: Von Memelland bis München. Erinnerungen. Stromverlag, Hamburg-Bergedorf 1948
Tradicionalizmas

**Tradicionalizmas** – pasaulėžiūra ir socialinės filosofijos kryptis, iškelianti ilgaamžės „Pirmapradės Tradicijos“ bei „Amžinosios Išminties“ svarbą, priešpastatanti jas modernybės epochos materializmui ir proto sureikšminimui. Apima ir kai kurias konservatyviąsias bei kontrrevoliucines idėjas (pvz., pasaulėžiūrinę nuostatą, kad visų vertybių ištakos glūdi praeityje). Iš dalies persipina su konservatizmu.

Pasak pačių tradicionalistų, tradicionalizmas savo nereflektyviuoju pavidalu gyvavo tūkstančius metų, kuomet visur buvo puoselėjamas tradicinis mitologinis pasaulėvaizdis. Vakarų pasaulyje tradicijos ir šiuolaikybės takoskyra ima ryškėti jau XVIII a., Apšvietos laikotarpiu, kai pradedama abejoti racionalistų išaukštinto proto bei materialistinės pasaulėžiūros svarba. XX a. pr. ima rastis reflektyvusis tradicionalizmas, kurio viena ryškesnių apraiškų buvo vad. perenializmas, kaip siekiamybę iškėlęs Amžinąją Išmintį (*Sophia Perennis*). Vadinamojo integraliojo tradicionalizmo pradininkas, komparatyvistinės (lyginamosios) kultūrologijos šalininkas Renė Genonas pabrėžė Vakaruose aukštinamo „materialių vertybių kulto“, „civilizuotumo“ reliatyvumą, kurie tradicinių civilizacijų vertybių sistemoje traktuojami kaip „barbariškumo“ apraiškos. Greta jo iškilo tokie mąstytojai kaip Šri Lankos metafizikas ir menotyrininkas Ananda Kumarasvamis, šveicarų metafizikas, menininkas Fritjofas Šuonas, šveicaras eruditas Titas Burkhartas, persų filosofas, religijų tyrinėtojas Sejedas Hoseinas Nasras. Šie tradicionalistai pabrėžė būtinybę žmonijai atsigręžti į praeitį ir iš naujo atrasti prarastąją Pirmapradę Tradiciją, kuri buvusi bendra visai žmonijai; jie taip pat siūlė teikti daugiau reikšmės simbolizmui, metafizikai ir dvasingumui. Integraliojo tradicionalizmo atstovai perėmė indiškąją istorinio laiko sampratą ir šiuolaikybę įvardijo Kalijuga – tamsybiškumo, moralinio nuopuolio, vaidų ir mirties amžiumi. Pasak jų, Satjajugoje, arba Tiesos amžiuje susiklosčiusią tūkstantmetę Tradiciją ilgainiui atgaivins žmonijos intelektualinis elitas. 

Tradicionalistų idėjas vėliau savitai plėtojo italų mąstytojas antimodernistas Julijus Evola; tradicionalistinės laikysenos apraiškų galima aptikti rumunų religijotyrininko Mirčios Eliadės ir vokiečių mistiko Hermano Virto veikaluose.

Kertiniais tradicionalistinės kritikos objektais laikytini: 
*šiuolaikybės pasaulio telkimasis ties materijos įvaldymu ir gausinimu, 
*beprasmė visa ko mechanizacija, 
*dvasingumo, estetikos ir vad. mitinio mąstymo/mitinės pasaulėvokos išsižadėjimas, 
*skirties tarp *[[šventybė|sacrum]]* ir *profanum* nepaisymas. 

Mąstytojai tradicionalistai gręžiasi į senųjų Rytų religinių filosofinių mokymų (ypač hinduizmo, sufizmo, šiaurinio budizmo, daoizmo) bei savo gimtojo krašto tradicijų giluminį pažinimą, t. y. ne formalų religinių dogmų ir/arba ritualų atkartojimą, bet esminį persismelkimą tradicine pasaulėžiūra. XXI a. tradicionalizmas reiškiasi tiek kaip pavienių individų laikysena šiuolaikybės atžvilgiu, tiek kaip organizuoti judėjimai (neopagonybė, antiglobalizmas ir kt.).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Tradicionalizmas ir Lietuva
Aleksandras Duginas

**Aleksandras Duginas** (; g. 1962 m. sausio 7 d.) – Rusijos filosofas, geopolitikos ekspertas, politologas, sociologijos ir filosofijos mokslų daktaras. 2008–2014 m. buvo Maskvos valstybinio universiteto tarptautinių santykių sociologijos fakulteto dekanas, Rusijos Dūmos pirmininko Sergejaus Naryškino patarėjas.

Aleksandras Duginas žymus savo daugiapolio pasaulio ir „ketvirtojo kelio“ teorija, tradicionalizmo politikos apologetas (remiasi Juliumi Evola, Renė Genonu, Martinu Haidegeriu, Nyče ir kt.). Jis šiuolaikinę Vakarų civilizaciją laiko „pasipūtėliška pasaulio provincija“, primetusia savo hegemoniją ir vertybes. Pasak Dugino, Rusija yra Eurazijos civilizacijos centrinė valstybė, apjungianti tiek Rytų, tiek Vakarų tradicijas, bet joms netapati. Jis kategoriškai atmeta šiuolaikybę, orientuotą į niveliaciją, o iškelia tradicijos, kurią visų pirma sieja su stačiatikių bažnyčia bei persišku šiizmu, reikšmę. Civilizacijų kovoje numato Eurazijos ir Arabų pasaulio sąjungą kovoje prieš Vakarus.

Aleksandras Duginas – labai prieštaringa asmenybė. Jis buvo vienas pagrindinių Nacionalbolševikų partijos veikėjų, įkūrė Eurazijos jaunimo sąjungą. Aktyviai rėmė ir skatino karą prieš Ukrainą. Jis dažnas svečias daugelyje pasaulio antiglobalistinių, tradicionalistinių organizacijų sambūrių.
Dollie de Luxe

**Dollie de Luxe** buvo Norvegijos populiariosios muzikos duetas, kurį sudarė Benedicte Adrian (vokalas) ir Ingrid Bjørnov (klavišiniai ir vokalas).

Duetas buvo suformuotas 1980 metais Dollie pavadinimu ir nuo 1984 m. grupė gyvavo Dollie de Luxe vardu. 1980 metais išleistas debiutinis albumas „Første akt“ buvo apdovanotas *Spellemannprisen* prizu už geriausią metų pop muzikos albumą. 1984 metais duetas su daina „Lenge leve livet“ dalyvavo 1984 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, surinkusios 29 taškus užėmė 17 vietą.

## Diskografija
* *Første akt* (1980)
* *Dollies dagbok* (1981)
* *First Act* (1982)
* *Rampelys* (1982)
* *Dollie’s Diary* (1983)
* *Dollie de Luxe* (1984)
* *Rock vs. Opera* (1985)
* *Which Witch* (1987)
* *Which Witch på Slottsfjellet* (1990)
* *Which Witch – London Cast Album* (1993)
* *Prinsessens utvalgte* (1995)
* *Adrian / Bjørnov* (1999)
* *Dollies beste* (2001)

## Nuorodos
* Dollie de Luxe diskografija

|-
Rokicanai

**Rokicanai** (; ) – miestas Pilzeno krašte, Čekijoje. Rokicanų rajono administracinis centras. Nutolęs 17 km į rytus nuo Pilzeno, Klabavos upės (Berounkos intakas) ir Holoubkovskio upelio () santakos. Miestas įsikūręs žemumoje, 362 m virš jūros lygio. 13 969 gyventojų (2016 m. duomenys). Oficialiai padalintas į keturias dalis: „Střed" (centras), kuriame yra rotušė, dvi aikštės, bažnyčia, „Nové Město" (naujasis miestas), „Plzeňské předměstí" (Pilzeno priemestis) ir „Borek“.

## Istorija
Vietovė apgyvendinta nuo akmens amžiaus. Rastos keltų ir slavų gyvenvietės. Pirmą kartą paminėtas 1110 m. Tuo metu priklausė Pragos vyskupui. 1295 m. paminėta gynybinė siena. XIV a. tapo miesteliu. Gotikiniu stiliumi perstatyta pagrindinė miestelio bažnyčia. 1406 m. suteiktas miesto statusas.
Globe Asimi

**„Globe Asimi“** – naftos tanklaivis, 1960 m. pastatytas laivų statykloje „Navantia Cadiz“ Kadise, Ispanija. Priklausė Gibraltaro įmonei „Cantabria Shipping Ltd.“ ir plaukiojo su Gibraltaro (Jungtinė Karalystė) vėliava. Laivo ilgis – 170 m.

Tai didžiausias prie Lietuvos krantų sudužęs naftos tanklaivis, kurio katastrofos metu į Baltijos jūrą išsiliejo didžiausias naftos kiekis.

## Avarija
1981 m. lapkričio 21 d., pučiant 30 m per sek. vėjui, buksyruojamas dviejų vilkikų tanklaivis „Globe Asimi“ užplaukė ant pakrantės seklumos prie Klaipėdos uosto, Lietuvos TSR, ir lūžo perpus. Visi 29 įgulos nariai išsigelbėjo, tačiau iš triumų tiesiai į jūrą išsiliejo 16 493 t mazuto ir 0,13 km² spinduliu jūros paviršius pasidengė iki 30,5 cm storio mazuto plėvele. Teršalai štorminių vėjų greitai buvo išnešioti 56,3 km ruožu ir pasiekė Lietuvos bei Latvijos TSR pajūrio kurortus. Viso buvo užteršta 80 km pajūrio ruožo. Dalis teršalų plėvelės, nešamos pasroviui, pasiekė Klaipėdos uostą, apnešdama dokus ir keletą prišvartuotų krovininių laivų.

Teigta, kad aplinkai buvo padaryta 600 mln. tuometinių rublių (arba 900 mln. JAV dol.) žala. Lietuva pritrūko plūduriuojančių užtvarų ir pompų, tad buvo sulaukta pagalbos iš TSRS vidaus (Ventspilio, Novorosijsko, Baku). Vakarų Vokietija į pagalbą atsiuntė savo naujai pastatytą katamaraną „Thor“, kurio paskirtis buvo išsiliejusios naftos valymas. Taip pat iš Čornomorsko pagelbėti atplaukė laivas „Svetlomor“.

## Šaltiniai
Luiz Ejlli

**Luiz Ejlli** (g. 1985 m. liepos 12 d. Škoderyje) – albanų dainininkas.

## Biografija

Scenoje debiutavo 2004 metais, kai dalyvavo *Festivali i Këngës* konkurse, kur su daina „Hëna dhe yjet dashurojnë“ finale liko antroje vietoje, pralaimėjęs tik nugalėtojai Ledina Çelo. Kitais metais atlikėjas dar kartą dalyvavo *Festivali i Këngës*, šį kartą su daina „Zjarr e ftohtë“ () užėmė pirmą vietą. 2006 metais Luiz su šiuo kūriniu, kaip Albanijos atstovas, pasirodė 2006 m. „Eurovizijos“ konkurse, tačiau atlikėjas pusfinalyje užėmė keturioliktą vietą ir į finalą nepateko. Vėliau Luiz konkurse *Festivali i Këngës* dalyvavo 2008 ir 2013 metais.

## Nuorodos
* Daina ''Zjarr e ftohtë''

|-
Finn Kalvik

**Finn Bjørn Kalvik** (g. 1947 m. balandžio 30 d.) – norvegų dainininkas ir kompozitorius.

## Biografija

Finn gimė *Fåvang* miestelyje, tačiau 1952 metais jo šeima persikėlė į Oslą. Scenoje debiutavo 1967 metais, jau 1970 metais Finn įsitvirtino kaip vienas žinomiausių Skandinavijos dainininkų. Kelerius metus su atlikėju ir gitaristu Fred Åkerström dalyvavo Vesterviko dainų festivalyje.

Pirmieji keturi albumai „Tusenfryd og grå hverdag“ (1971), „Finn“ (1972), „Nøkkelen ligger under matta“ (1974) ir „Fyll mine seil“ (1976) užėmė aukščiausias vietas Norvegijos muzikos įrašų topuose.

1981 m. išleisto albumo „Natt og dag“ daina „Aldri i livet“ laimėjo Norvegijos *Melodi Grand Prix 1981* konkursą, o atlikėjas išrinktas šalies atstovu „Eurovizijoje“. Tačiau jo pasirodymas 1981 m. „Eurovizijos“ konkurse buvo nesėkmingas – atlikėjas nesurinkęs nei vieno taško užėmė paskutinę vietą. Daina tapo sėkminga Norvegijoje, buvo išleista ir angliška kūrinio versija „Here in My Heart“. Į *Melodi Grand Prix* konkursą jis grįžo 1987-aisiais, kur su kūriniu „Malene“ liko ketvirtas.

## Diskografija
* 1971: *Tusenfryd og grå hverdag*
* 1972: *Finn*
* 1974: *Nøkkelen ligger under matta*
* 1976: *To tunger*
* 1976: *Fyll mine seil*
* 1977: *Nederst mot himmelen*
* 1979: *Kom ut kom fram*
* 1980: *Nærbilde av Finn Kalvik*
* 1981: *Natt og dag*
* 1982: *Tenn dine vakre øyne*
* 1984: *Det søte liv*
* 1986: *Lille persille*
* 1988: *Livets lyse side*
* 1990: *Spotlight Finn Kalvik*
* 1991: *Innsida ut*
* 1995: *I egne hender*
* 2000: *Imellom to evigheter*
* 2010: *Neste stasjon Grorud* (su Erik Fosnes Hansen)
* 2012: *Sommersangeren*

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 

|-
Marcos Llunas

**Marcos Gómez Llunas** (g. 1971 m. rugsėjo 29 d. Madride) – Ispanijos pop latino muzikos atlikėjas, dainų autorius ir muzikos įrašų prodiuseris.

1993 metais Marcos išleido debiutinį albumą „Marcos Llunas“, kuris Ispanijoje tapo auksiniu. Debiutinis singlas „Para reconquistarte“ sulaukė didelės sėkmės Ispanijoje, Centrinės ir Lotynų Amerikos šalyse bei užėmė pirmąsias vietas tų šalių muzikos įrašų topuose. Vėliau jis įrašė keletą vidutiniškai sėkmingų singlų, o 1995 metais Paragvajuje vykusiame *OTI Festival* konkurse užėmė pirmą vietą.

1997 metais transliuotojo TVE išrinktas Ispanijos atstovu 42-ajame „Eurovizijos“ konkurse. Jame pasirodęs su savos kūrybos daina „Sin rencor“, užėmė šeštą vietą tarp 25 dalyvių (surinko 96 taškus).

## Diskografija
* 1993: *Marcos Llunas*
* 1995: *Piel a piel*
* 1996: *Vida*
* 1997: *Mi Historia*
* 1999: *Pluja d’estels*
* 1999: *Desnudo*
* 2002: *Me gusta*
* 2003: *Hechicera*
* 2004: *Mi retrato*
* 2012: *A la voz del alma: Marcos Llunas a Dyango*

## Nuorodos
* Daina ''Sin rencor''

|-
Dauguvos vanagai

**Dauguvos vanagai** () – nacionalistinė antitarybinė latvių organizacija, įkurta 1945 m. gruodžio 28 d. karo belaisvių stovykloje Cedelhaime (Belgija). Organizacijos steigėjai ir nariai buvo buvę Latvių SS legionieriai.

Organizacijos centras buvo Miunsteryje (VFR), o filialai buvo 12 Vakarų šalių. Organizacijos narių skaičius viršijo 9 tūkstančius, jie priklausė 135 vietiniams skyriams. Vakarų žvalgybos verbuodavo šios organizacijos narius permetimui į Tarybų Sąjungos Baltijos respublikas.

Pradinis organizacijos tikslas buvo padėti buvusiems Latvių SS legiono kariams ir jų šeimoms.

Draugija aktyviai dalyvauja eitynėse Latvių legionierių atminimo dieną (kovo 16 d.).

Draugijos pirmininkas buvo Artūras Michailas Silgailis (*Artūrs Mihails Silgailis*), vienas iš organizatorių – Karlis Lobė. Žinomi organizacijos nariai buvo Vilis Janumas (*Vilis Janums*), Zenta Maurinia (*Zenta Mauriņa*), Rudolfas Bangerskis (*Rūdolfs Bangerskis*).

## Nuorodos
Dubesario rajonas

**Dubesario rajonas** () – administracinis vienetas Padniestrėje, Moldavijoje. Administracinis centras – Dubesaris. Rajonas įsikūręs išilgai Dniestro upės, Padniestrės centrinėje dalyje. Sudarytas iš 9 savivaldybių (iš viso 21-a gyvenvietė, įskaitant ir kaimus). 35 766 gyventojai (2010 m. duomenys).

## Tautinė sudėtis
2004 m. duomenimis, rajone gyveno 36 734 gyventojai.
Michele Perniola

**Michele Perniola** (g. 1998 m. rugsėjo 6 d. Palagiano) – Italijos dainininkas.

## Biografija

Michele Perniola gimė 1998 metais Palagiano mieste Italijoje. Atlikėjas tapo žinomas 2012 metais, kai jis laimėjo pirmąją vietą Italijoje vykusiame talentų šou *Ti lascio una canzone*. Čia jis pasirodė su amerikiečių atlikėjo Michael Jackson dainomis ir nuo tada Michele gavo pravardę *Italų Michael Jackson*.

2013 metais San Marino televizijos RTV išrinktas atstovauti San Marinui 2013 m. vaikų „Eurovizijos“ dainų konkurse. Jo daina „O-o-O Sole Intorno a Me“ Kijeve užėmė dešimtąją vietą. Sekančiais metais jis paskelbė San Marino taškus 2014 m. „Eurovizijos“ dainų konkurso finale.

2014 m. lapkričio 27 d. RTV paskelbė, kad Michele su Anita Simoncini atstovaus San Marinui 2015 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse Vienoje.

## Diskografija

### Singlai
* 2013: *O-o-O Sole intorno a me*

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Daina ''O-o-O Sole intorno a me''
* Anita Simoncini & Michele Perniola - Chain of Lights

|-
Paul Giordimaina

**Paul Giordimaina** (g. 1960 m. balandžio 28 d.) – Maltos dainininkas, pianistas ir kompozitorius.

1991 metais Paul Giordimaina kartu su atlikėja Georgina Abela dalyvavo 1991 m. „Eurovizijos“ konkurse. Tais metais jie iš viso surinko 106 taškus ir užėmė 6 vietą su lyrine daina „Coud it Be“. 1993, 2003 ir 2006 metais Paul dalyvavo Maltos nacionalinėse atrankose, tačiau nelaimėjo. Jis yra 2011 m. „Eurovizijos“ dalyvio Glen Vella dainos „One Life“ vienas autorių. Pusfinalyje kūrinys „One Life“ iš kitų valstybių gavęs 54 taškus ir užėmęs 11 vietą, liko už finalo borto.

## Nuorodos
* Daina ''Coud it Be''

|-
Georgina Abela

**Georgina Abela** (g. 1959 m.) – Maltos dainininkė ir dainų autorė. Ji ištekėjusi už kompozitoriaus Paul Abela.

Georgina keturis kartus pasirodė „Eurovizijos“ dainų konkurse: 1991 metais, duetu su Paul Giordimaina atlikę lyrinę dainą „Coud it Be“, užėmė 6 vietą. 1992 m. ji buvo Maltos atstovės Mary Spiteri dainos „Little Child“ kompozitorė. 1996-ųjų konkurse Georgina pasirodė kaip dalyvės Miriam Christine pritariančioji dainininkė ir 2001 metais, kaip Fabrizio Faniello dainos „Another Summer Night“ kompozitorė.

Georgina dalyvavo Maltos atrankoje į „Euroviziją“ 1994–1999, 2004 ir 2009 metais.

## Nuorodos
* Daina ''Coud it Be''

|-
Vytautas Pakštas (1922)

**Vytautas Pakštas** (žinomas slapyvardžiais **Naras** bei **Vaidotas**; 1922 m. Obeliai, Rokiškio apskritis – 1951 m. kovo 19 d. Alguva, Utenos apskritis) – Lietuvos partizanas, Liūto rinktinės vadas.

## Biografija
Gimė geležinkelio tarnautojo šeimoje. 1941 m. baigė Utenos gimnaziją, dirbo spaustuvėje. 1944 m. buvo įstojęs į Vietinę rinktinę. Antrosios sovietinės okupacijos metu dirbo mokytoju Utenos gimnazijoje. Slapta suimtas, KGB kapitono Chazovo verčiamas dirbti agentu sutiko, bet įsitraukė į rezistencinę veiklą. 1945 m. gruodžio 1 d. žuvus Šarūno rinktinės vadui Vladui Mikulėnui-Lubinui paskirtas rinktinės vadu. Tėvai ir brolis Balys 1948 m. gegužės 22 d. buvo ištremti. Brolis Mykolas 1944 m. metais pasitraukė į vakarus, vėliau emigravo į Australiją, ten ir mirė. Vytautas Pakštas persikėlė į Labanoro girią, netoli Šnieriškių. Buvo Vytauto apygardos ir Šiaurės Rytų srities visuomeninio skyriaus viršininkas, „Aukštaičių kovos“ redaktorius. 1951 m. kovo 19 d. išduotas MGB agento žuvo Alguvos kaime kartu su žmona Natalija Deveikyte-Vaidilute ir dar aštuoniais partizanais. Vėliau perlaidotas naujosiose Utenos kapines prie Garnelių.

## Šaltiniai
Kamenkos rajonas

**Kamenkos rajonas** () – administracinis vienetas Padniestrėje, Moldavijoje. Administracinis centras – Kamenka. Rajonas įsikūręs išilgai Dniestro upės, Padniestrės šiaurinėje dalyje. Sudarytas iš Kamenkos miesto ir 12-os savivaldybių (iš viso 23 gyvenvietės, įskaitant ir kaimus). 24 363 gyventojai (2010 m. duomenys).

## Tautinė sudėtis
2004 m. duomenimis, rajone gyveno 27 284 gyventojai.
2-oji SS pėstininkų brigada

**2-oji SS pėstininkų brigada** () – SS brigada, suformuota 1941 m. gegužės 15 d. Lenkijoje. Tada jai vadovavo *[[Karl Fischer von Treuenfeld]]*. Brigadą sudarė 4-asis ir 5-asis SS pėstininkų pulkai. Planuota brigadą naudoti kaip apsaugos pajėgas, bet Vokietijos 9-osios armijos vadas Adolfas Štrausas išreikalavo, kad brigada nuo pirmų Vokietijos-TSRS karo dienų kautųsi fronte. Tad brigada dalyvavo įsiveržime į TSRS ir Leningrado blokadoje. 1943 m. pavasarį brigada performuota į 2-ąją Latvių SS savanorių brigadą. 

## Kovinis kelias
1941 m. vasarą brigada įsiveržė į TSRS vermachto 9-osios armijos sudėtyje. Jau pirmuosiuose mūšiuose patyrė didelių nuostolių, tad abu jos pulkai 1941 m. liepos 10 d. buvo perkelti į Aruso poligoną Rytprūsiuose. Rugsėjo mėnesį 4-asis SS pėstininkų pulkas grįžo į TSRS teritoriją, o 5-asis pulkas buvo išformuotas Aruse. Vietoje 5-ojo pulko į brigados sudėtį buvo įtrauktas Flamandų SS savanorių legionas. Tuo metu brigada 28-ojo armijos korpuso sudėtyje dalyvavo Leningrado blokadoje. Vėliau brigada buvo papildyta kitais SS savanorių daliniais – SS savanorių legionas „Norvegija“ (), SS savanorių legionas „Nyderlandai“ (), latvių policijos batalionai. Brigada dalyvavo Raudonosios Armijos puolimo atrėmime ties Volchovu, o po to tarybinės kariuomenės naikinime Volchovo katile. 

Po to brigada dalyvavo gynybinėse kautynėse prie Ladogos ežero. Visą tą laiką brigada buvo priskirta 50-ajam armijos korpusui. Iki 1943 m. pavasario brigada dalyvavo apkasų kare Leningrado fronte. 

1943 m. balandį-gegužę iš brigados sudėties išėjo SS savanorių iš Vakarų Europos daliniai, jų vietą užėmė latvių daliniai, ir 1943 m. gegužės 18 d. brigada buvo performuota į 2-ąją Latvių SS savanorių brigadą. 

1944 m. sausį 2-osios Latvių SS savanorių brigados pagrindu buvo suformuota 19-oji SS grenadierių divizija.

## Sudėtis
### 1941 m. gegužė-birželis
* 4-asis SS pulkas
* 5-asis SS pulkas

### 1941 m. lapkritis – 1942 m. spalis
* 4-asis SS pulkas
* SS savanorių legionas „Flandrija“

### 1942 m. spalis-1943 m. gegužė
* SS savanorių legionas „Nyderlandai“
* SS savanorių legionas „Norvegija“
* SS savanorių legionas „Flandrija“
* 56-asis policijos batalionas
* 102-asis policijos batalionas
* 305-asis policijos batalionas
* 52-asis SS artilerijos batalionas
* 52-oji SS zenitinė baterija 
* 52-oji SS pionierių kuopa

## Brigados vadovybė
* SS brigadefiureris Karlas Fišeris fon Trojenfeldas (*Karl Fischer von Treuenfeld*)
* SS štandartenfiureris Fricas Klingemanas
* SS brigadefiureris Fricas fon Šolcas (*Fritz von Scholz [[Edleris|Edler]] von Rerancze*)
* SS štandartenfiureris Hinrichas Šuldtas (*Hinrich Schuldt*)

## Nuorodos
Hararo sultonatas

**Hararo sultonatas** arba **Hararo emyratas** – trumpai XVI a. egzistavusi valstybė Rytų Afrikoje, dabartinės Rytų Etiopijos teritorijose. Jos politinis centras buvo Hararas.

## Raida
Paskutinis Adalio sultonato *de facto* valdovas buvo Ahmad ibn Ibrahim al-Ghazi, kuris vykdė pergalingus užkariavimus Etiopijoje, plėsdamas islamo religiją. Jo sostinė buvo Hararo miestas. Po jo mirties nesant vyriškos giminės įpėdinio, valdžią Adalyje perėmė jo našlė Dēlōmbira Maḥfūẓ. Ji dar kartą ištekėjo. Jos naujasis vyras buvo Nur ibn Mujahid, kuris įsitvirtino Hararo mieste ir 1559 m. titulavosi pirmuoju emyru.

Emyratui grėsė oromo invazijos, tad pirmasis Hararo valdovas apjuosė sostinę didžiulėmis sienomis. Tuo pačiu jis vykdė karus su krikščionimis etiopais, platino islamą tarp pagonių tautų Balėje, Gibėje.

Mirus emyrui Nūrui, 1567 m. valdžią paėmė jo juodaodis etiopas vergas Ismanas. Tačiau išvaldęs vos keletą metų buvo nužudytas. Dėl valdžios ėmė kovoti atskiros grupuotės, kas galutinai nugramzdino šalį pilietinio karo chaose. Tai lėmė, kad Hararo emyratas egzistavo vos 18 metų. Valstybę 1577 m. nusiaubė oromų gentys, po ko ji niekuomet nebeatsigavo. Vienas iš valdančiosios giminės atstovų, Mahamed Ibrahim, pabėgo į šiaurę, kur afarų tarpe įkūrė Ausos imamatą.

## Sultonų sąrašas

* Nūr Dhuhi-Suha Ali 1559–1567;
* ʿIsmān "Al-Ḥabashi" 1567–1569;
* Ṭalḥa ʿAbbās 1569–1571, Garād Abūn ʿAdādshe anūkas;
* Nāssir ʿIsmān 1571–1572, Ismān Al-Ḥabashi sūnus;
* Maḥamed Nāssir 1572–1573, Nasiro sūnus;
* Mansūr Maḥamed 1573–1577, Mahamedo sūnus;
Sverre Kjelsberg

**Sverre Kjelsberg** (1946 m. spalio 18 d. Trumsėje – 2016 m. birželio 18 d. ten pat) buvo norvegų dainininkas, muzikantas ir kompozitorius.

## Biografija

Gimė 1946 m. spalio 18 d. Trumsėje, Norvegijoje.

1964–1967 metais buvo muzikinės grupės The Pussycats narys, su kuria išleido dešimt singlų ir du albumus.

1980 metais su Norvegijos atlikėju Mattis Hætta atstovavo Norvegijai 1980 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, kur su daina „Sámiid Ædnan“ užėmė 16 vietą. Daina tapo labai populiari Norvegijoje.

## Diskografija
* *Etter mørketia*, 1979
* *Kära Syster*, 1980
* *Låla!*, 1980 (su Mattis Hætta)
* *Sverre*, 1982
* *Den glade pessimisten*, 1987 (su Ragnar Olsen)
* *Drømmen e fri*, 1994
* *Større kraft enn krutt*, 2005 (Kompilacija)

## Nuorodos

* Sverre Kjelsberg svetainėje *[[Internet Movie Database]]*

|-
Apolinaras Grabys

**Apolinaras Grabys**, slap. **Vaidila** (1927 m. Skuode., Skuodo vls., Kretingos aps. –  1947 m. balandžio 27 d., Užparkasių k. netoli Žiogelių k., Darbėnų vls., Kretingos aps.) – Lietuvos partizanas, Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Narimanto kuopos vadas.

## Biografija

Užaugo valstiečio Motiejaus Grabio šeimoje. Mokėsi Skuode, vėliau įstojo į Palangos gimnaziją, įsijungė į pogrindinę antisovietinę veiklą. Juo susidomėjus MGB Palangos poskyrio saugumiečiams, pasitraukė į mišką, tapo Palangos valsčiuje veikusios Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Narimanto kuopos partizanu *Vaidila*, 1947 m. paskirtas kuopos vadu. 

Žuvo 1947 m. balandžio 27 d. Užparkasių kaime, netoli Žiogelių (Darbėnų vls., Kretingos aps.), kartu su partizanu Albertu Jurevičiumi-*Sakalu* patekęs į MGB Darbėnų skyriaus stribų ir kareivių apsuptį netoli Pagenčių (Genčų) dvaro. 
 
Atminimas įamžintas žuvimo vietoje 2007 m. pastatytame paminkle.

Atminimas įamžintas Kretingos miesto senosiose kapinėse pastatytame kenotafe partizanams.

## Šaltiniai

* Lietuvos ypatingasis archyvas. – F. K-1. – Ap. 3, b. 1237. – L. 50
* Lietuvos gyventojų genocidas, 1944–1947. – Vilnius, LGGRTC, 1998. – T. 2, d. 1 (A-J). – P. 515
Friedrich Kraus

**Frydrichas Krausas** (1826 m. gegužės 27 d. Kretingalėje, Prūsijos karalystė – 1894 m. rugsėjo 28 d. Berlyne, Vokietijos imperija) – dailininkas.

## Biografija

Gimė 1826 m. gegužės 27 d. Kretingalėje. Baigė gimnaziją Karaliaučiuje ir pradėjo studijuoti vietos dailės akademijoje. Vėliau studijavo Berlyne, 1852–1854 m. mokėsi Paryžiuje ir 1855 m. Romoje. Tapė paveikslus aukštuomenės, ypač, aukštuomenės moterų tematika, taip pat tapė portretus. Mirė 1894 m. rugsėjo 28 d. Berlyne.

## Darbai

* *Die neue Robe*
* *Stadtneuigkeiten*
* *Besuch des Bürgermeisters Six bei Rembrandt*
* *Tizian und seine Geliebte*
* *Morgenvisite*
* *Die Wochenstube*
* *Im Boudoir*
* *Die erwachende Bacchantin*

## Literatūra

* Meyers Konversations-Lexikon, 4. Auflage von 1888–1890.
Mattis Hætta

**Mattis Hætta** (1959 m. kovo 15 d. Masi, Norvegijoje – 2022 m. lapkričio 9 d.) – Norvegijos dainininkas.

1980 metais su Norvegijos atlikėju Sverre Kjelsberg atstovavo Norvegijai 1980 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, kur su daina „Sámiid Ædnan“ užėmė 16 vietą. Daina tapo labai populiari Norvegijoje.

Mattis dirbo pantomimos teatruose Altoje, Kautokeine ir Liuleo.

## Diskografija
* *Sámiid ædnan/Detsikavise, 1980
* *Låla*, 1981

== Šaltiniai ==


== Nuorodos ==

* [https://www.youtube.com/watch?v=g9Jeb2XCGq0 Daina *Sámiid Ædnan'']

|-
Jedžiotų paminklas partizanams Vaitkams

**Jedžiotų tipinis atminimo ženklas partizanams Vaitkams atminti** yra šiaurinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Jedžiotuose (Aleksandrijos seniūnija), 3,45 km į pietryčius nuo kelio  ir kelio Klauseikiai–Jedžiotai kryžkelės, 0,96 km į rytus nuo Jedžiotų gatvės.

## Paminklas

Atminimo ženklas betoninis, tipinis, trikampės stačiasienės Laisvės kolonos su Jogailaičių dvigubo kryžiaus siluetu viršūnėje pavidalo, įmontuotas į apskritą betoninį cokolį, įbetonuotas žemėje, dažytas baltais dažais.
 
Priekinėje plokštumoje yra baltais dažais paryškintas užrašas: „ŽEMAIČIŲ APYGARDOS / PARTIZANAMS / KILUSIEMS IŠ / JEDŽIOTŲ KAIMO // PARTIZANŲ RĖMĖJAS / BRONISLOVAS VAITKUS / G. 1898 M. / 1947 MIRĖ MACIKŲ / LAGERYJE // SKIRMANTO BŪRIO / PARTIZANAS / BRONIUS VAITKUS / AUKŠTAITIS / G. 1929 M. / 1949 ŽUVO / KAUKOLIKŲ KAIME“.

Paminklo aukštis – 1,70 m, teritorijos plotas – 1 m².

## Istorija

Šioje vietoje stovėjo Jedžiotų kaimo (Ylakių vls., Mažeikių apskr.) ūkininkų Bronislovo ir Julijonos Vaitkų sodyba. Jos savininkas Bronislovas Vaitkus (1898–1947) po Antrojo pasaulinio karo buvo Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos partizanų rėmėjas. Už tai 1946 m. rugsėjo 20 d. suimtas, kalintas Mažeikių kalėjime. 1947 m. sausio 9 d. Karo tribunolo nuteistas 7 metams lagerio, išvežtas į Macikų (Šilutės) lagerį, Šilutės apskr., kuriame 1947 m. rugpjūčio 5 d. mirė.

Jo sūnus Bronius Vaitkus (1929–1949) tapo Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Skirmanto kuopos partizanu *Aukštaičiu*. Žuvo 1949 m. gretimame Kaukolikų k., Apuolės apyl., Skuodo vls., Kretingos apskr.

Per pokario melioraciją sodyba nugriauta. Artimųjų rūpesčiu jos vietoje 2010 m. atidengtas tipinis atminimo ženklas (autorius – dizaineris Romas Navickas) pokario rezistencijos dalyviams tėvui ir sūnui Vaitkams atminti.

## Šaltiniai

* Lietuvos gyventojų genocidas, 1944–1945. – Vilnius: LGGRTC, 2005. – T. 2 (Š-Ž). – P. 278
Abromiškių reabilitacijos ligoninė

**Abromiškių reabilitacijos ligoninė** – sveikatos apsaugos įstaiga, teikianti suaugusiųjų ir vaikų medicininės reabilitacijos ir sveikatos grąžinamojo gydymo paslaugas Abromiškėse, Elektrėnų savivaldybėje. Ligoninė įsikūrusi šalia Orio ežero, prie miško, 3 km į pietryčius nuo Elektrėnų, 2,5 km į pietus nuo magistralės . 

Direktorius – Vitalijus Glamba (nuo 1988 m.). Ligoninės I ir II reabilitacijos skyriai įsikūrę Abromiškėse, Sanatorijos g. 72; Vaikų reabilitacijos skyrius – Geibonyse, Geibonių g. 5A.

## Istorija

1977 m. Abromiškėse įkurta **[[Lietuvos elektrinė|Lietuvos Lenino elektrinės]] sanatorija ir profilaktoriumas**. XX a. pab. elektrinės sanatorija tapo Kaišiadorių rajono savivaldybei pavaldžia **Abromiškių sanatorija**. 1999 m. sanatorija buvo sujungta su buvusia Širdies ir kraujagyslių sistemos fiziologijos ir patologijos mokslinio tyrimo instituto Elektrėnų klinika (įk. 1980 m.) bei Elektrėnų vaikų klinika (įk. 1985 m.) ir tapo reabilitacijos ligonine.

## Paslaugos

Reabilitacijos ligoninėje atliekami bendrieji klinikiniai ir biocheminiai laboratoriniai tyrimai, taip pat širdies kardiograma, širdies, skydliaukės, vidaus organų echoskopijos, encefalografija, kaklo kraujagyslių tyrimai ir kt. Suaugusieji gydomi kardiologijos, neurologijos, sąnarių ligų, traumatologijos ligų skyriuose. Gydomi vaikai, sergantys plaučių, sąnarių, nervų, akių ligomis, po stuburo, galūnių, dubens traumų. Jiems atidaryta Elektrėnų sanatorinė mokykla.

Kasmet reabilitacijos paslaugomis ligoninėje pasinaudoja penki tūkstančiai žmonių. Jas teikia  įvairių specialybių gydytojai, kineziterapeutai, ergoterapeutai, psichologai, logopedai, slaugytojos.

2022 m. duomenimis, reabilitacijos ligoninėje vidutinis metinis lovų skaičius buvo 300, hospitalizuotų ligonių skaičius – 4915.

## Galerija


Abromiškių reabilitacijos ligoninė, vaikų sk.JPG|Vaikų skyrius
Abromiškių sanatorija, kardiologinis sk.JPG|Kardiologijos skyrius


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 
* Abromiškės – sveikatos oazė tarp Vilniaus ir Kauno
* Norintiems jaustis geriau - reabilitacija Abromiškių reabilitacijos ligoninėje
* Reabilitacijos ligoninėje grįžta sveikata ir gyvenimo džiaugsmas
Žiogelių paminklas partizanams

**Žiogelių paminklas Kardo rinktinės Narimanto kuopos partizanams** – paminklas centrinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Žiogeliuose (Darbėnų seniūnija), 1,15 km į pietryčius nuo kelio  ir kelio Žiogeliai–Kašučiai kryžkelės, Akmenos dešiniajame krante.

## Paminklas
Stovi prie nenaudojamo senojo kelio į Pagenčių (Genčų) dvarą, medžiais apaugusiame aukštumos pakraštyje, priekiniu fasadu atsuktas į vakarus, t. y. link kelio Žiogeliai–Kašučiai. 

Paminklas lauko akmenų mūro, stačiakampės, į viršų siaurėjančios piramidės nukirsta viršūne pavidalo. Priekinėje pusėje įmontuota netaisyklingos formos juodo šlifuoto akmens memorialinė lenta su iškaltu užrašus: „1947.IV.27. ČIA ŽUVO / LIETUVOS PARTIZANAI / ALBERTAS JUREVIČIUS / APOLINARAS GRABYS“. Viršuje kyla metalinis, juodai dažytas, kaltinis kryželis. Jo stiebo viršūnės ir skersinio galai išplatinti, stilizuotos tulpės pavidalo, kryžmą vainikuoja keturi banguoti spinduliai, o stiebo apačią puošia pusmėnulis, atsuktas ragais į viršų. Priešais paminklą išbetonuotas stačiakampio plano pagrindas gėlėms ir žvakėms pastatyti. 

Paminklo aukštis – 1,21 m, teritorijos plotas – 4 m².

## Istorija
Buvusios Pagenčių (Genčų) dvaro sodybos ūkiniuose pastatuose Žiogelių kaime, Darbėnų vls., Kretingos aps., nakvojusius kelis Kardo rinktinės partizanus 1947 m. balandžio 27 d. apsupo MGB Darbėnų poskyrio stribai ir kareiviai. Susišaudymo metu žuvo per Akmenos upę persikėlę ir link Genčų–Baltkalnio miškų masyvo pasitraukti bandę Narimanto (Palangos) kuopos vadas Apolinaras Grabys–*Vaidila* ir partizanas Albertas Jurevičius–*Sakalas* (g. 1926 m. Užkanavės k., Palangos vls., Kretingos aps.). Jiems atminti 2007 m. artimųjų lėšomis pastatytas paminklas.

## Šaltiniai
Klaipėdos jūrininkų ligoninė

**Klaipėdos jūrininkų ligoninė** **reorganizuota.** 2023 m. sausio 2 d. sujungus tris gydymo įstaigas: Klaipėdos jūrininkų ligoninę, Klaipėdos universitetinę ligoninę ir Palangos reabilitacijos ligoninę suvo įkurta Klaipėdos universiteto ligoninė.

Tai buvo pirmoji Klaipėdos gydymo įstaigų konsolidacija ir viena didžiausių per visus Nepriklausomybės dešimtmečius įvykdytų gydymo įstaigų pertvarkų.

## Istorija

1949 m. Klaipėdoje buvo atidaryta tarpžinybinė 50 lovų Prekybos uosto ligoninė ir poliklinika. Ši sveikatos priežiūros įstaiga, kuriai vadovavo vyriausiasis gydytojas Julius Simonavičius, teikė stacionarinę ir ambulatorinę pagalbą uosto darbuotojams. 1956 m. duris atvėrė Žuvies pramonės darbuotojų 50 lovų ligoninė. Klaipėdoje veikė ir laivų statyklos „Baltija“ ligoninė. 1962 m. visos trys – Prekybos uosto, Žuvies pramonės darbuotojų ir laivų statyklos „Baltija“ ligoninės – buvo sujungtos į 150 lovų Žvejų ir jūros transporto darbuotojų ligoninę.

Stacionaro skyriai buvo įkurti įvairiose miesto vietose esančiuose pastatuose, tai labai apsunkino budinčių gydytojų bei konsultantų darbą. Ligoninės rėmėjai, suprasdami medikų sunkumus, perdavė du bendrabučio pastato aukštus poliklinikai ir tarpreisinio jūrininkų viešbučio pastatą Nemuno gatvėje, kur buvo įkurtas 210 lovų stacionaras.

1979 m. žuvies pramonės ministerija, o po metų ir Jūrų laivyno bei Laivų statybos pramonės ministerijos sutiko iš dalies finansuoti naujos ligoninės statybą. Lėšas tam skyrė tuometinė Valstybinė žvejybos įmonė „Jūra“, Lietuvos jūrų laivininkystė, Valstybinė laivų statykla „Baltija“, Valstybinė Vakarų laivų remonto bei Valstybinė transporto laivyno įmonės.

1983 m. buvo pakeistas Žvejų ir jūros transporto darbuotojų ligoninė pavadinimas ir ji tapo Centrinio baseino ligonine. 1985 m. patvirtinta naujos 360 lovų ligoninės projektinė užduotis ir statybos suvestinė sąmata. Miesto statybos projektavimo institutas parengė ligoninės projektą, kurio autorius – architektas Eduardas Chlomauskas. 1994 m. balandžio 9 d. įvyko oficialus Klaipėdos jūrininkų ligoninės atidarymas.

## Nuorodos

* Ligoninės tinklalapis

## Šaltiniai
Klaipėdos universitetinė ligoninė

**Klaipėdos universitetinė ligoninė** – buvusi sveikatos apsaugos įstaiga, veikusi Klaipėdoje.

## Istorija

1973 m. pradėtos ligoninės statybos. 1976 m. įvyko **Klaipėdos miesto ligoninės** atidarymas, pirmuoju vyriausiuoju gydytoju tapo Antanas Vinkus. 1981 m. atidarytas Akušerijos-ginekologijos korpusas. 1983 m. atidarytas infekcinių ligų korpusas. 1985 m. atidarytas onkologijos korpusas. 1990 m. atidaryta teritorinė miesto ambulatorija.

1997 m. buvo įkurta **Klaipėdos ligoninė** (atskirtas pirminės sveikatos priežiūros centras). 2006 m. ligoninė tapo Klaipėdos universitetine ligonine.

2023 m. sausio 2 d. sujungus tris gydymo įstaigas: Klaipėdos jūrininkų ligoninę, Klaipėdos universitetinę ligoninę ir Palangos reabilitacijos ligoninę buvo įkurta Klaipėdos universiteto ligoninė.


Vaizdas:KULVchod.JPG|Įėjimas į ligoninę
Vaizdas:KULJezírko.jpg|Ligoninės parkas
Vaizdas:KULOnkol.jpg|Onkologijos korpusas
Vaizdas:SochaAveVitaUniverzitníNemKlajpeda.jpg|Skulptūra prie ligoninės


## Vyriausieji gydytojai

* Antanas Vinkus – 1976–1982 m.
* Vinsas Janušonis – 1982–2000 m. ir nuo 2001 m. iki 2023 m.

## Nuorodos

* Ligoninės tinklalapis

## Šaltiniai
Sacharos Arabų Demokratinė Respublika

**Sacharos Arabų Demokratinė Respublika** (**SADR**, , ), taip pat vadinama **Vakarų Sachara** – iš dalies pripažinta ''de facto'' suvereni valstybė vakarų Magribe, kuri kontroliuoja siaurą teritorijos juostelę Vakarų Sacharos regione. 1976 m. vasario 27 d. Bir Lehlu Polisario paskelbė Sacharos Arabų Demokratinės Respublikos įkūrimą. SADR teigia, kad tik jos pretenzijos į visą Vakarų Sacharos teritoriją yra teisėtos, tačiau vyriausybė kontroliuoja tik apie 20-25 % teritorijos, į kurią reiškia savo pretenzijas. Tuo tarpu, Marokas kontroliuoja ir administruoja didžiąją dalį ginčijamų teritorijų ir vadina jas savo pietinėmis provincijomis.

## Išnašos
Ribnicos rajonas

**Ribnicos rajonas** (, ) – administracinis vienetas Padniestrėje, Moldavijoje. Administracinis centras – Ribnica. Rajonas įsikūręs išilgai Dniestro upės, Padniestrės šiaurinėje dalyje. Sudarytas iš vieno miesto ir 22-ų savivaldybių (iš viso 47 gyvenvietės, įskaitant ir kaimus). 76 301 gyventojas (2010 m. duomenys).

## Tautinė sudėtis
2004 m. duomenimis, rajone gyveno 82 699 gyventojai.
Slobozijos rajonas

**Slobozijos rajonas** () – administracinis vienetas Padniestrėje, Moldavijoje. Administracinis centras – Slobozija. Rajonas įsikūręs išilgai Dniestro upės, Padniestrės pietinėje dalyje. Sudarytas iš keturių miestų ir 12-os savivaldybių (iš viso 24 gyvenvietės, įskaitant ir kaimus). 90 277 gyventojai (2010 m. duomenys).

## Tautinė sudėtis
2004 m. duomenimis, rajone gyveno 95 742 gyventojai.
Klaipėdos Fortūna

**Klaipėdos "Fortūna"“** – moterų krepšinio klubas iš Klaipėdos.

## Istorija

Klaipėdos miesto krepšinio klubas „Fortūna“ įkurtas 1999 metais. Nuo 2003 m. klubas pavadinimu „Lemminkainen“ pradėjo žaisti aukščiausio lygio varžybose. Šiuo pavadinimu klubo komanda žaidė devynerius metus Lietuvos moterų krepšinio lygoje.  Nuo 2012 m., pasitraukus generaliniam rėmėjui UAB “Lemminkainen Lietuva”, klubas toliau žaidžia pavadinimu – “Fortūna”.
2008-2011  ir 2014 m. dalyvavo Europos taurės varžybose. 2009 ir 2010 m. komanda Europos taurės varžybose iškovojo kelialapį į kitą etapą.  

## Pasiekimai

* 2010, 2011 m. LMKL vicečempionės
* 2008, 2009, 2013, 2014, 2015 m. LMKL trečios vietos laimėtojos
* 2010 m. Baltijos moterų krepšinio lygos vicečempionės
* 2013 m. Lietuvos moterų krepšinio taurės 3 vietos laimėtojos
* 2014 m. Lietuvos moterų krepšinio taurės 2 vietos laimėtojos

## Komandos sudėtis

Komandos sudėtis 2014 m.

*  Aistė Navickaitė
*  Roberta Daraškevičiūtė
*  Šarūnė Melinauskaitė
*  Erika Kregždytė
*  Gabrielė Gutkauskaitė
*  Simona Dobrovolskytė
*  Giedrė Lileikytė
*  Monika Grigalauskytė
*  Roberta Mizgerytė
*  Kristė Druskytė
*  Lina Aglinskaitė
*  Justina Matuzonytė
*  Milana Matiaš
*  Agnė Černeckytė
*  Marina Solopova
*  Brigita Gudelionytė

## Nuorodos
* Profilis www.basketnews.lt
* Profilis www.eurobasket.com

## Šaltiniai
Liaudies frontas (politinė partija)

**Liaudies frontas** () – Ukrainos politinė partija, įkurta 2014 m. kovo 31 d. Savo veikloje vadovaujasi Ukrainietiškojo nacionalizmo, liberalkonservatyvizmo ir proeuropietiškumo ideologijomis. Nuo 2014 m. „Liaudies frontas“ yra antra pagal dydį iš Ukrainos Aukščiausiosios Rados partijų.