open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Indonezijos provincijos

Administraciniu požiūriu Indonezija yra suskirstyta į 33 vienetus: 38 provincijas (*propinsi*), 2 ypatingus regionus (*daerah istimewa*) ir 1 sostinės teritoriją (*daerah khusus ibukota*). Smulkesni administraciniai vienetai (regencijos – ), pavaldūs provincijoms, yra 416.

## Istorija

Istorijos eigoje Indonezijos provincijos buvo vis smulkinamos: 1957–2000 m. daugiausia smulkintos Javos, Sumatros ir Kalimantano provincijos, 2002–2012 m. – Kalimantano, Sulavesio provincijos, o 2022 m. išskirstytos Papua ir Vakarų Papua provincijos.

## Provincijų sąrašas
}

Pagrindiniai Indonezijos administraciniai vienetai:
* Sumatros saloje:
** Ačehas (*Aceh*) – ypatingas regionas,
** Banka-Belitungas (*Bangka-Belitung*),
** Benkulu (*Bengkulu*),
** Džambis (*Jambi*),
** Lampungas (*Lampung*),
** Pietų Sumatra (*Sumatera Selatan*),
** Riau,
** Riau Salos (*Riau Kepulauan*),
** Šiaurės Sumatra (*Sumatera Utara*),
** Vakarų Sumatra (*Sumatera Barat*);
* Javos saloje:
** Bantenas (*Banten*),
** Džakarta (*Jakarta*) – sostinės teritorija,
** Džokjakarta (*Yogyakarta*) – ypatingas regionas,
** Rytų Java (*Jawa Timur*),
** Vakarų Java (*Jawa Barat*),
** Vidurio Java (*Jawa Tengah*);
* Kalimantane (Indonezijai priklausanti Borneo salos dalis):
** Pietų Kalimantanas (*Kalimantan Selatan*),
** Rytų Kalimantanas (*Kalimantan Timur*),
** Šiaurės Kalimantanas (**Kalimantan Utara*),
** [[Vakarų Kalimantanas]] (*Kalimantan Barat*),
** [[Vidurio Kalimantanas]] (*Kalimantan Tengah*);
* [[Sulavesis|Sulavesio]] saloje:
** [[Gorontalas]] (*Gorontalo*),
** [[Pietryčių Sulavesis]] (*Sulawesi Tenggara*),
** [[Pietų Sulavesis]] (*Sulawesi Selatan*),
** [[Šiaurės Sulavesis]] (*Sulawesi Utara*),
** [[Vakarų Sulavesis]] (*Sulawesi Barat*),
** [[Vidurio Sulavesis]];
* [[Mažosios Sundos salos|Mažosiose Sundos salose]]:
** [[Balis]] (*Bali*),
** [[Rytų Mažosios Sundos Salos]] (*Nusa Tenggara Timur*),
** [[Vakarų Mažosios Sundos Salos]] (*Nusa Tenggara Barat*);
* [[Molukai|Molukuose]]:
** [[Molukai (provincija)|Molukai]] (*Maluku*),
** [[Šiaurės Molukai]] (*Maluku Utara*);
* [[Vakarų Papua]]:
** [[Aukštumų Papua]] (*Papua Pegunungan*),
** [[Centrinė Papua]] (*Papua Tengah*),
** [[Papua (provincija)|Papua]] (1973–2002 m. vadinosi Irian Džaja),
** [[Pietų Papua]] (*Papua Selatan*),
** [[Pietvakarių Papua]] (*Papua Barat Daya*),
** [[Vakarų Papua]] (*Papua Barat'').

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Indonesia: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Provinces of Indonesia (Statoids.com)
Vergilijus

**Publijus Vergilijus Maronas** (žinomas kaip *Vergilijus*, 70 m. pr. m. e. Italijos šiaurėje, netoli Mantujos miesto – 19 m. pr. m. e.) – žymiausias romėnų poetas.

Valstiečio sūnus Vergilijus gimė 70 m. pr. m. e. Vergilijus rašė lėtai, apgalvodamas kiekvieną eilutę ir paliko 3 kūrinius, iš kurių svarbiausias yra herojinis epas „Eneida”. Visą gyvenimą jis domėjosi graikų filosofų teorijomis ir svajojo, parašęs šią poemą, daugiau nieko nebekurti, o atsidėti filosofijai. Bet parašęs „Eneidą”, bet dar jos neišleidęs, Vergilijus išvyko į kelionę po Graikiją, kur, apžiūrėdamas vieno miesto griuvėsius, susirgo. Pargabentas į Italiją, jis 19 m. pr. m. e. mirė uoste, vos tik išneštas iš laivo.

## Kūriniai

* *[[Bukolikos]]*. „Bukolikose“ aprašomi idiliški ganyklų vaizdai, piemenų gyvenimo atspindžai.
* *[[Georgikos]]*. Šioje poemoje Vergilijus išaukštino Italijos gamtą, sunkų žemdirbio darbą, nes troško, kad atsigautų pilietinių karų nuniokota jo tėvynės žemė. Poema buvo skirta jo globėjo Cilnijaus Meceno garbei.
* *[[Eneida]]*. „Eneidoje“ Vergilijus pranašavo būsimą Romos didybę. Čia pasakojama apie Trojos karo karžygį Enėją, jo atkeliavimą į Italiją ir Romos valstybės įkūrimą.

## Šaltiniai
Molekulė

**Molekulė** (lotyniškai *molecula* – mažybinė žodžio *moles* (masė) forma), mažiausia medžiagos dalelė, turinti esmines tos medžiagos chemines savybes.

Susideda iš atomų, susijungusių cheminiu ryšiu (kovalentinis ryšys).

Atomų yra du ar daugiau, jie būna tokie pat arba skirtingi, pavyzdžiui, deguonies molekulę O2 sudaro du deguonies O atomai, vandens molekulę H2O – du vandenilio H ir vienas deguonies O atomas.

Molekulė, kurioje yra daugiau kaip 1000 atomų, vadinama **[[makromolekulė|makromolekule]]**. Baltymo molekulėje yra apie 10 milijonų atomų.

Individualios molekulės savybės labiausiai išryškėja dujinėje fazėje, nes čia silpniausia sąveika tarp molekulių. Pereinant molekulei iš vienos fazės į kitą, gali keistis jos sandara. Tirpaluose molekulės dažniausiai būna asocijuotos arba disocijavusios į jonus.

Molekulinė masė atomų vienetais yra lygi ją sudarančių atomų masių sumai. Molekulė, tikriau jos elektroninio apvalkalo, skersmuo apytiksliai lygus 0,1-1 nm. Jis apskaičiuojamas iš vienos molekulės tūrio, kuris nustatomas, medžiagos (kietos arba skystos, nes tik jų molekulės yra glaudžiai supakuotos) molinį tūrį padalijus iš Avogadro skaičiaus.
Poprokas

**Poprokas** – bendrinis roko muzikos, labiau orientuotos į plačiąją publiką bei populiarių radijo stočių programas, pavadinimas. Iš esmės, pati poproko muzika niekuo neišsiskiria iš įprastinio roko, tačiau jai nepriskiriamos grupės, grojančios šiurkštesnius, sudėtingesnius kūrinius, kuriančios tekstus politinėmis ar kitomis „sunkiomis“ temomis. Daugeliu atvejų poprokas muzika ribojasi su glamroku bei pop metalu, tačiau šioms kryptims atstovaujantys atlikėjai neretai išsiskiria ne tik neįprastu grimavimu, drabužiais, scenoje rengiamais spektakliais, bet ir šiurkštesne muzika bei prasmingesniais tekstais.
Leto

**Leto** arba **Lato** (gr. Λητώ, „paslėptoji“) graikų mitologijoje – titanidė, titanų Kojo ir Febės dukra (pagal Hesiodą). Dzeusas su Leto susilaukė dvynių Artemidės ir Apolono. Romėnų mitologijoje Leto atitikmuo yra deivė **Latona**. 

## Kultas
*Leto buvo pagrindinė deivė Likijoje, dabartinėje Turkijoje. Jos šventovė Letoonas netoli Ksantoso jungė likietišką miestų-valstijų konfederaciją. 
*Dele ir Atėnuose Leto buvo garbinama kartu su dievais, Leto vaikais, Apolonu ir Artemide. 
*Herodotas pranešė gandą apie jos šventyklą Egipte prijungtą prie plaukiojančios salos vadintos „Kemis“ Buto mieste, kurioje taip pat buvo ir Apolonui šventykla. Nors tikriausiai pats Herodotas netikėjęs tokios šventyklos egzistavimu. 
*Žmonės iš Koso, Graikijos salos, taip pat tvirtino, kad Leto yra tik jų vienų dievybė.
*Kretoje Drerose (Dreros) Spiridonas Marinatas (Spyridon Marinatos) atkasė VIII a. pr. m. e. vėlesnės už miniečių kultūros šventykloje unikalias kaldintas žalvarines Apolono, Artemidės ir Leto statulėles.

## Mitai

### Apolono ir Artemidės gimimas
Kada Hera sužinojo, kad Leto yra nėščia ir Dzeusas, Heros vyras, yra vaiko tėvas, ji uždraudė Leto gimdyti vaiką žemyne ar bet kurioje saloje. Ji surado plaukiojančią Delo salą, kuri nebuvo nei žemynas, nei tikra sala, ir ten pagimdė. Sala buvo apsupta gulbių. Už dėkingumą Delo sala buvo apsaugota keturiais stulpais. Vėliau sala tapo šventa Apolonui. Pagal kitą versiją, Hera pagrobė Eileitiją, vaikų gimimo ir gimdyvių deivę, neleisdama taip Leto pagimdyti. Kiti dievai privertę Herą paleisti ją. Vienaip ar kitaip Artemidė gimė pirmoji, ir padėjo gimti Apolonui. Kita versija sako, kad Artemidė gimė prieš Apoloną viena diena anksčiau, Ortygijos saloje ir padėjusi Leto perkirsti jūrą keliaujant į Delo salą, kitą dieną gimė Apolonas.

### Pitonas
Būdamas dar tik vaikas Apolonas užmušė ištvirkusį drakoną Pitoną, kuris gyveno Delfije šalia Kastaliano upokšnio, pagal kai kurias versijas, todėl, kad Pitonas mėgino išprievartauti Leto kol ji laukėsi Apolono ir Artemidės.

### Titijas
Hera sumaišė milžinui Titijui protą ir šis apimtas aistros kėsinosi į Leto, tačiau (pagal vieną iš mito variantų) Artemidė ir Apolonas užmušė milžiną savo taikliomis strėlėmis. Pagal kitą variantą Dzeusas nutrenkė savo sūnų Titiją į Hado karalystę, kur jam kepenis lesa du vanagai.

### Niobė
Niobė, Amfiono žmona, Tėbų karalienė, gyrėsi esanti viršesnė už Leto, nes jis turėjo keturiolika vaikų, septynis berniukus ir septynias mergaites (niobidus), tuo tarpu Leto turėjo tik du (Apoloną ir Artemidę). Už tai Apolonas užmušė jos sūnus, kai šie užsiiminėjo atletika, paskutinis iš jų maldavęs pasigailėjimo, o Artemidė užmušė Niobės dukteris. Priblokšta Niobė pabėgo į Sipliono kalną esantį Mažojoje Azijoje ir buvo paversta akmeniu, kai verkė, arba pati nusižudė. Jos ašaros tekėjo į Achelojo upę. Dzeusas sustingdė visus Tėbų žmones, kad niekas negalėtų palaidoti niobidų, devintą dieną po jų mirties dievai patys juos palaidojo.
Protėjas

Graikų mitologijoje **Protėjo** vardu vadinami du personažai. 
* Jūrų dievas **Protėjas**.
* Karalius **Protėjas**.

## Dievas
**Protėjas** buvo ankstyvasis graikų mitologijos jūrų dievas, vienas iš dievų, kuriuos Homeras vadina „Jūrų Seniu“. Pats vardas susijęs su žodžiu „pirmas“, nes *protogonos* reiškia „pirmagimis“. Jo tėvai nėra minimi, kol vėlesni mitų aprašytojai neįvardino jo kaip Poseidono sūnumi Olimpo teogonijoje arba Okeano ir najadės sūnumi bei Poseidono ruonių kaimenės piemeniu. Jis turėjęs sugebėjimą spėti ateitį, tačiau vengė atskleisti savo žinias. Dėl to iš jo išgauti pranašystę buvę sudėtinga. Stengdamasis išvengti klausimų jis galėjęs įgauti įvairius pavidalus - vandens, ugnies ar laukinių gyvūnų. Į klausimus apie ateitį jis atsakydavęs tik tiems, kurie jį sugeba pagauti. 

### Protėjo mitas
Odisėjoje Protėjas vaizduojamas protingu, senu ir gebančiu keisti pavidalą jūros dievu, kuris gyvenęs smėlėtoje Faro saloje, Nilo deltoje, kaip ruonių piemuo (*Odisėja* 4:412). Fare jis sveikino keliaujantį jaunąjį dievą Dionisą. (Daug vėliau šioje saloje pastatytas Aleksandrijos švyturys, vienas iš septynių pasaulio stebuklų.)

*Odisėjoje*, Menelajas pasakoja Telemachui, kad grįždamas iš Trojos karo jis iš Protėjo dukters sužinojo, kad jei jis pagautų jos tėvą, tai galėtų priversti atskleisti, kurį iš dievų jis įžeidė ir kaip pasiekti jo malonės ir grįžti namo. Protėjas pasirodė iš jūros, norėdamas pamiegoti savo ruonių kolonijoje, bet Menelajui pavyko jį sučiupti, nors Protėjas ir pasivertinėjo liūtu, gyvate, leopardu, kiaule ir net vandeniu bei medžiu. Tuomet Protėjas atsakė jam į klausimus, papasakodamas Menelajui, kad jo brolis Agamemnonas buvo nužudytas. Grįžtant namo, Ajakso laivas sudužo ir jis žuvo, o Odisėjas įstrigo Kalipsės saloje.

Kita istorija pasakoja, kad vieną kartą Aristėjo, Apolono sūnaus, bitės išmirė nuo ligos. Aristėjas kreipėsi į savo motiną Kirenę pagalbos; jis jam pasakė, kad Protėjas galėtų Aristėjui pasakyti kaip išvengti tokios nelaimės, bet tai padarys tik priverstas. Aristėjas turįs pagauti Protėją ir laikyti, nepaisant kokią formą jis įgytų. Kai Aristėjas taip padarė, Protėjas galų gale nusileido ir pasakė jam, kad paaukotų 12 gyvūnų dievams, paliktų aukų kūnus aukojimo vietoje ir grįžtų po trijų dienų. Kai Aristėjas grįžo po trijų dienų, rado bičių spiečių, kurį pasiėmė. Nuo to laiko bitės nemirė nuo ligų.

Tarp Protėjo vaikų buvo Eidotėja, kurią suviliojo Menelajus bei Poligonas ir Telegonas, kurie metė iššūkį Herakliui, buvo nugalėti ir nužudyti.

## Karalius
Karalius **Protėjas** apkaltinta Belerofoną bandymu suvylioti jo žmoną ir ištremia į jo žento karaliaus Jobato valdomą Lykiją. Protėjas norėjo užmušti Belerofontą, bet Jobatas bijojo supykdyti dievus, todėl paskyrė Belerofontui neįvykdomą užduotį. Jam reikėjo užmušti ugnimi alsuojančią pabaisą Chimera.

Alternatyvi istorijos versija apie Belerofonto užduoties paskyrimą. Protėjas nusiuntė Jobatui laišką, kuriame prašo užmušti Belerofontą. Lykija tuo metu buvo siaubiama maro ir karalius nenorėdamas karo paskyrė jam neįvykdomą užduoti užmušti Chimerą.
Fišingas

**Fišingas** ( - tariama kaip *fishing* – žvejyba) arba **sukčiavimas** – socialinės inžinerijos sukčiavimo forma, skirta išvilioti konfidencialius duomenis, naudojant internetinius adresus, panašius į iš tikro egzistuojančios institucijos adresą, apsimetant kitu asmeniu ar taikant kitus apgaulės būdus. Tokiu būdu iš neatidžių banko ar kitos institucijos klientų išgaunami, pavyzdžiui, prisijungimo prie internetinės bankininkystės kodai ar kredito kortelių numeriai.

Terminas kilęs nuo žodžių *password fishing* - slaptažodžių žvejyba.

Dažniausiai sukčiai pasitelkia masines elektroninio pašto žinutes, tačiau yra ir kitų formų, pvz., bandymas apgauti žmones išsiuntus SMS žinutę, išsiuntus pranešimą socialiniame tinkle ar paskambinus telefonu.

Tokiu būdu gauta informacija paprastai pasinaudojama nusikaltimams, pavyzdžiui, „įsilaužti“ į informacines sistemas, vogti pinigus iš banko sąskaitų ar už pirkinius internete atsiskaityti svetimomis kortelėmis.

Lietuvoje fišingo atakos dažniausiai būna nukreiptos prieš bankų klientus, siekiant sužinoti jų prisijungimo prie elektroninės bankininkystės sistemų slaptažodžius ar kreditinių kortelių duomenis. 

Prieš paspausdami nuorodas ar pateikdami asmens duomenis, vartotojai turėtų informaciją patikrinti keliais šaltiniais: oficialių institucijų puslapiuose, patikimuose naujienų portaluose ir nepriklausomose vartotojų atsiliepimų bei „juodųjų sąrašų“ svetainėse. Tokios platformos padeda atpažinti galimai nesąžiningas įmones ar specialistus ir sumažinti internetinio sukčiavimo riziką.

## Šaltiniai
Okeanidės

Graikų ir romėnų mitologijoje **okeanidės** buvo trys tūkstančiai titanų Okeano ir Tetijos vaikų. Kiekviena iš šių nimfų buvo tam tikro šaltinio, upės, vandenyno, ežero ar vandens telkinio globėja.

## Okeanidžių sąrašas
# Acheloja
# Acheronė
# Admetė
# Alfėja
# Amaltėja
# Amfitritė
# Azija
# Dionė
# Doridė
# Eidija
# Elektra
# Eurinomė
# Filira
# Hesionė
# Idija
# Lisitėja
# Kalirojė
# Kirkė
# Klitunona (Romėnų mitologija)
# Klitija
# Klimenė
# Melija
# Meliboja
# Meropė
# Persė
# Plejonė
# Rodė
# Tichė
# Telesto
## Šaltiniai
Sulavesis

**Sulavesis** (, daugelis europiečių tradiciškai vadina ) – vulkaninės kilmės sala Indonezijoje, tarp Borneo vakaruose, Molukų salų rytuose ir Filipinų šiaurėje. Plotu 11-oji pasaulyje sala: 189 216 km². Šiaurinę salos dalį kerta pusiaujas, kurio juostoje visus metus gausiai lyja. Dėl tokio klimato saloje vyrauja drėgnieji atogrąžų miškai.

Nuo šiaurinės dalies atsikiša ilgas Minahasos pusiasalis.

## Demografija
Islamas įsiskverbė į Sulavesį tik 1630 m. – vėliau negu į kitas Indonezijos salas. Maždaug tuo pat metu į salą atvyko ir krikščionių misionierių. Dėl to Sulavesyje krikščionių yra daugiau (įvairūs šaltiniai nurodo nuo 18 iki 40 % nuo bendrojo tikinčiųjų skaičiaus) negu Javoje ar Sumatroje.

Didžioji dalis gyventojų susitelkę pietvakariuose, Makasaro (anksčiau Udžungpadango) mieste, taip pat šiaurėje aplink Manadą. Etniškai gyventojai sudaro skirtingas grupes – pietvakariuose anksčiau buvusios karingos makasarų ir bugių tautos, salos viduryje – toradžai, labai dominantys turistus, minshasai šiaurėje (daugiausiai krikščionys, kultūra artimi filipiniečiams).

Maždaug 50 metų tiestas kelias sujungė salos administracinį centrą Makasarą su Manadu šiaurėje (*Trans-Sulawesi-Highway*).

## Istorija
1512 salas aplankė portugalai. 1530 minima Gova karalystė (centras – Makasaras) pietuose, kuri užkariavo aplinkines teritorijas. Sala buvo olandų įtakoje, bugiai 1902–1906 maištavo.
Ganimedas

**Ganimedas** () graikų mitologijoje – Trojos karaliaus Trojo sūnus, nepaparasto grožio vaikinas, kurį Dzeusas liepė ereliui pagrobti ir atnešti į Olimpą. Ten Ganimedas tapo nemirtingas ir pilstė vyną per dievų puotas vietoj Heros dukters Hebės. Vėliau Ganimedo vardu buvo pavadintas žvaigždynas (Vandenis).
Cerberis

**Cerberis** arba **Kerberis** (gr. Κέρβερος, „bedugnės demonas“) graikų mitologijoje – trigalvis  Hado šuo, saugojęs Tartaro vartus. Jo uodega buvo gyvatė, o ant nugaros turėjo nesuskaičiuojamą daugybę gyvačių galvų. Cerberis saugojo vartus į Tartarą, užtikrindamas, kad mirusieji negalėtų išvykti ir gyvieji negalėtų patekti. Cerberis buvo Echidnos ir Tifono vaikas. Jo brolis – Ortras. 

Jis minimas mituose:

* Heraklis privalėjo atvesti Cerberį, atlikdamas paskutinį žygdarbį.
* Orfėjas savo muzikiniais sugebėjimais užmigdė Cerberį.
* Hermis jį užmigdo vandeniu iš Letės upės.
* Romėnų mitologijoje Enėjas užmigdė Cerberį su apsvaiginančiais medaus pyragėliais.
* Lygiai taip pat kitame romėnų mite, Psichė užmigdė Cerberį su apsvaiginančiais medaus pyragėliais.

Cerberis minimas ir Dantės „Dieviškoje komedijoje“.
Persėjas (reikšmės)

Žodis **Persėjas** gali reikšti:

* Persėjas – graikų mitologijos didvyris;
* Persėjas – dangaus šiaurės pusrutulio žvaigždynas;
* Persėjas (apie 150 m. pr. m. e.) – senovės Graikijos matematikas;
* Persėjas Makedonietis (213–166 m. pr. m. e.) – paskutinis Makedonijos karalius;
* „Persėjas“ – pirmasis tarybinis mokslinio tyrimo laivas. Pirmas reisas 1923 m., nuskandintas vokiečių aviacijos 1941 m.
Molukų salos

**Molukai, Molukų salos** (kolonijiniais laikais taip pat vadintos **Prieskonių salomis**) – Malajų salyno salų grupė tarp Sulavesio ir Naujosios Gvinėjos. Šiuo metu priklauso Indonezijai. Salos apima 74 505 km² plotą, kuriame gyvena 2,5 mln.
(2010 m.) gyventojų.

Pavadinimas galbūt kilęs iš arabų kalbos *Jazirat al-Muluk* („karalių žemė“), o VII a. kinai mini *Miliku* salas.

## Geografija ir administracinis suskirstymas

Regiono sostinė yra Ambonas. Nuo 1950 iki 1999 m. buvo viena Molukų provincija, vėliau padalinta į Šiaurės Molukus (*Maluku Utara*) ir Molukus (*Maluku*, arba Pietų Molukus).

Svarbiausios pietinės grupės salos yra Ambonas, Seramas ir Buru, taip pat Bandos, Aru salos ir Tanimbaro salos; svarbiausios šiaurinės dalies salos yra Halmahera, Ternatė ir Sulos salos.

## Gyventojai
Gyventojai daugiausia malajai ir alfurai. Didelė krikščionių dalis (apie 33 %.) mažėja dėl didelės musulmonų imigracijos iš kitų Indonezijos dalių (transmigracijos politika).

## Istorija
*Pagrindinis straipsnis: [[Molukų istorija]]*

Molukų salos nuo senų laikų vaidino svarbų vaidmenį Malajų salyno istorijoje, XV–XVIII a. tapdamos atskiru kultūriniu ir politiniu vienetu, kontroliavusiu prieskonių gamybą ir prekybą. Šis faktas iki dabar skatina salų gyventojų separatizmą.
Okeanas

Graikų mitologijoje **Okeanas** () – jūrų dievas. Stipriausias iš titanų, Okeanas gimė kartu su kitais dvylika titanų Uranui apvaisinus Gają. Broliai ir seserys jam pavydėjo jėgos ir dažnai su juo vaidijosi. Ne kartą Okeanas bandė išprievartauti Herą, tačiau Dzeusas savo galia ją apgindavo.

Jo žmona ir sesuo Tetija, Okeanui pagimdė upių deives, jūrų ir šaltinių nimfas, kurios dar vadinamos okeanidėmis. Be to, graikų ir romėnų mitologijoje Okeanu buvo laikoma amžinai ratu aplink Žemės rutulį tekanti didžiulė upė, iš kurios išteka visos kitos upės.

Titanų karo su Olimpo dievais metu Okeanas, Prometėjas ir visos titanidės liko neutralūs, nepalaikydami nei vienos pusės. Lygiai taip pat Okeanas nepadėjo Kronui sukilus prieš savo tėvą Uraną.

## Vaikai
Su Tetija:
* Potamai, apie 100 upių ir ežerų dievų;
* Okeanidės, 3 tūkstančiai nimfų, tačiau žinoma tik maža dalis (50-100)
Papua

**Papua** turi skirtingas reikšmes:
# Naujosios Gvinėjos sala;
# Indonezijos provincija – Papua;
# Indonezijos provincija – Vakarų Papua;
# Indonezijai priklausanti Naujosios Gvinėjos dalis, Vakarų Naujoji Gvinėja (dar vadinama Papua);
# Papua teritorija – buvusi Australijos kolonija;
# Papua Naujoji Gvinėja – valstybė;
# Papua regionas – vienas iš tos valstybės regionų;
# Papua įlanka;
# Naujosios Gvinėjos gyventojai (čiabuviai) – papuasai.
Pegasas

**Pegasas** graikų mitologijoje – sparnuotas arklys. Poseidonas, kaip dievas-arklys, yra jo tėvas, o gorgonė Medūza – jo motina.

## Gimimas
Pegaso ir jo brolio Chrisaoro gimimas buvo neįprastas. Persėjui nukirtus Medūzos galvą, iš jos kaklo iššoko Pegasas, sparnuotas žirgas, ir jo brolis milžinas Chrisaoras. Poseidonas Atėnės šventykloje išprievartavo Medūzą, kažkada buvusią gražią merginą, tad manoma, kad iš to ir gimė Pegasas. Abiejų brolių gimimas yra panašus į Atėnės, kuri iššoko iš Dzeuso galvos, Hefaistui ją praskėlus. Pagal kitą versiją, jie gimė iš Medūzos kraujo, nulašėjusio žemėn; tokiu atveju Poseidonas nebūtų jų tėvas.

## Mitai
*Persėjas įmetė Medūzos galvą į stebuklingą krepšį ir išvyko namo raitas ant Pegaso.
*Minerva (Atėnė) pagavo ir prisijaukino Pegasą, vėliau padovanojo mūzoms.
*Pegasas padėjo Belerofonui, kai šis kovojo prieš Chimerą ir amazones. Poliido (Polyidus) patartas, Belerofonas Pegasą rado geriantį iš Pieriano šaltinio ir jį prisijaukino. Pasak kitų šaltinių, Atėnė arba Poseidonas atnešė jį Belerofonui.
*Po Belerofono mirties Pegasas sugrįžo į Olimpo kalną padėti dievams.
*Vėliau Pegasas turėjo žmoną Euipę (arba Okirhoją), su kuria susilaukė  Kelerio. Visa Pegaso šeima buvo sparnuoti arkliai.
*Galiausiai Pegasas buvo paverstas žvaigždynu (žr. Pegaso žvaigždyną), bet viena jo plunksna nukrito į žemę netoli Tarso miesto (nuo to ir kilo pav.).

## Etimologija
Labiausia tikėtina vardo etimologija yra Luviano (*Luwian*) pasiūlyta versija *pihassas* reiškia „žaibuojantis“ arba *pihassasas* „žaibo dievas“. Hesiodo kūryboje Pegasas siejamas su pradine paskirtimi atnešti Dzeusui žaibus.
Teleskopas (reikšmės)

Žodis **teleskopas** reiškia:

* teleskopas – astronominis prietaisas kosminių objektų stebėjimui;
* Teleskopas – pietų pusrutulio žvaigždynas.
Teleskopas (žvaigždynas)

**Teleskopas** (*Telescopium*, *Tel*) – 57-as iš 88-ių pagal dydį pietinio pusrutulio žvaigždynas. Lietuvoje nematomas. Žvaigždynas neturi ryškių žvaigždžių. 1763 m. žvaigždynui pavadinimą suteikė Nicolas Louis de Lacaille.
Port Morsbis

**Port Morsbis** (, tok pisin *Pot Mosby*) – miestas, Papua Naujosios Gvinėjos sostinė.

## Istorija
Motų gentis dabartinio Port Morsbio apylinkėse gyvena jau apie 2000 metų. Uostą 1873 m. įkūrė anglų kapitonas (vėliau – admirolas) Džonas Morsbis (*John Moresby*), atplaukęs „Basilisk“ laivu, ir pavadino vietą Port Morsbiu (Morsbio uostu) savo tėvo, admirolo sero Ferfakso Morsbio (*Fairfax Moresby*), garbei. Anglai aneksavo uostą 1883–1884 m. ir paskelbė jį Britanijos Naujosios Gvinėjos administraciniu centru. Antrojo pasaulinio karo metais Port Morsbis buvo sąjungininkų bazė kariaujant su Japonija.

Po 1945 metų Port Morsbis buvo Australijos išorinės teritorijos Papua (dabartinė pietinė Papua Naujosios Gvinėjos dalis) administracinis centras, taip pat jis administravo ir Naujosios Gvinėjos teritoriją, kurią JTO pavedė globoti Australijai. Tuo metu jis iš paprasto uosto pavirto nauju, gerai suplanuotu šiuolaikiniu miestu. Sostinės apygarda, kuri dabar sutampa su miesto ribomis, buvo įkurta 1974 metais. 1975 m. Papua Naujajai Gvinėjai gavus nepriklausomybę, Port Morsbis tapo jos sostine. Vyriausybės pastatai yra tiek miesto centre, tiek ir priemiesčiuose, gausu verslo rajonų. Vanduo išgaunamas iš greta tekančios Lalokio (*Laloki*) upės, kur pastatyta vandens jėgainė. Mieste yra Papua Naujosios Gvinėjos universitetas (įkurtas 1965 m.), gerai išvystyta laivyba (ypač su Sidnėjumi ir kitais Australijos uostais), daugiausia eksportuojamas kaučiukas, auksas ir kopra. Išvystyta medžio apdirbimo pramonė. Taip pat yra tarptautinis Džeksono oro uostas, gera vietinių kelių infrastruktūra (nors susisiekimas su kitais šalies miestais vis dar yra prastas). Yra karinės kapinės (*Bowana*). Mieste yra nemažai kinų kilmės gyventojų.

Dėl didelio nelegalių gyventojų skaičiaus, mieste yra gana daug nusikaltimų, policijos korupcijos lygis gana aukštas. Gausu lūšnų.

## Padėtis ir klimatas
Miestas išsidėstęs į rytus nuo Port Morsbio uosto pakrantės, Papua įlankoje, 9°48' pietų platumos ir 147°18' rytų ilgumos. Miestas yra Oveno Stenlio kalnagūbrio (*Owen Stanley Range*) šešėlyje, lietūs išsilyja dar nepasiekę miesto, tad per metus iškrenta tik 1250 mm kritulių ir lyginant visos šalies mastu, tai yra sausa vieta. Be to, tokia padėtis miestą taip pat apsaugo ir nuo audrų.

## Sportas
* Hekari United FC – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
* Rapatona FC – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
* FC Port Moresby – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
* Blue Kumuls United FC – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje lygoje.

## Išnašos
Motų kalba

**Motų kalba** – viena iš kalbų Papua Naujojoje Gvinėjoje, kalbančiųjų yra tik kelios dešimtys tūkstančių. Daugiausia kalbama Port Morsbio mieste ir apylinkėse, taip pat pietinėse Naujosios Gvinėjos salos pakrantėse. Motų kalbos pagrindu susidarė Hiri motu kalba, turinti oficialios kalbos statusą šalyje.

## Nuorodos
*
Papua pidžinų kalba

**Papua pidžinų kalba** (savivardis *Tok Pisin*, plg. ) – viena iš pagrindinių Papua Naujosios Gvinėjos kalbų, turinti oficialios kalbos statusą. Kalbančiųjų yra apie 121 000, iš jų 50 000 kalba tik šia kalba. Daugiausia kalbama šiaurinėje salos dalyje, taip pat sostinės regione (Port Morsbis). Ši kalba dar vadinama naująja melaneziečių kalba.

Kalba turi keletą tarmių – aukštaičių, žemaičių ir saliečių. Daugiausia anglų kalbos įtakos patyrusi aukštaičių tarmė. Kalba vartojama gana plačiai, šalies parlamente, komercijoje tai pagrindinė kalba. Ja kalba ir kitų tautų ir genčių žmonės kaip neutralia kalba. Maždaug 4 milijonams žmonių tai yra antroji kalba.

## Nuorodos
* 
*
Hiri motu kalba

**Hiri motu kalba** – viena iš oficialių kalbų Papua Naujojoje Gvinėjoje. Kalbančiųjų yra apie 100–200 tūkst., tačiau kaip gimtoji kalba ji yra labai mažai daliai šalies gyventojų, kadangi ji yra žargoninis motų kalbos variantas, patyręs gana nemažai anglų, Papua pidžinų ir kitų polinezietiškų kalbų įtakos. Hiri motu labai panaši į motų kalbą, kadangi ji susikūrė motų kalbos pagrindu, tačiau kalbantieji Hiri motu nesupranta grynos motų kalbos dėl fonetinių ir gramatinių skirtumų, nors leksika tarp šių dviejų kalbų sutampa apie 90 proc.

## Nuorodos
*
Indonezijos himnas

**Indonesia Raya** – valstybinis **[[Indonezija|Indonezijos]] himnas**. Himnas buvo pristatytas jo kompozitoriaus *Wage Rudolf Supratman* 1928 metų spalio 28 d. nacionaliniame jaunimo suvažiavime Batavijoje (dabartinė Džakarta). Himnas pažymėjo Indonezijos nacionalinio judėjimo gimimą. 1945 metais rugpjūčio 17 d. Indonezijai paskelbus nepriklausomybę, himnas buvo paskelbtas valstybiniu.

## Eilės

Indonesia tanah airku, tanah tumpah darahku.
Di sanalah aku berdiri, jadi pandu ibuku.
Indonesia kebangsaanku, bangsa dan tanah airku.
Marilah kita berseru, „Indonesia bersatu.“

Hiduplah tanahku, hiduplah negriku,
Bangsaku, rakyatku, semuanya.
Bangunlah jiwanya, bangunlah badannya
Untuk Indonesia Raya.

*Choras (kartoja du kartus):*
Indonesia Raya, merdeka, merdeka
Tanahku, negriku yang kucinta.
Indonesia Raya, merdeka, merdeka
Hiduplah Indonesia Raya.


## Nuorodos

* Vokalinis garso įrašas ir pažodinis lietuviškas vertimas - tinklalapis Himnai.lt
* Instrumentinė versija
Medicininė dėlė

**Medicininė dėlė** (*Hirudo medicinalis*) – žieduotųjų kirmėlių (*Annelida*) bestuburis gyvūnas. 

## Paplitimas

Plačiai paplitusi Europoje ir Azijoje, į kitus regionus atvežta žmonių. Aptinkama negiliuose, tankiai užžėlusiuose, ramiuose upių užtakiuose, kanaluose.

Medicininė dėlė naudojama gydymui, todėl jos ne tik gaudomos natūraliuose vandens telkiniuose, bet ir specialiai veisiamos. Nuo seno dėlės naudojamos medicinoje – jomis gydoma hipertoninė liga – mažinamas arterinis kraujo spaudimas, be to, jos stabdo kraujo krešėjimą ir tirpdo trombus.

Medicininė dėlė įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą, populiacijos gausumas ir paplitimas Lietuvos teritorijoje tiksliai nėra žinomas.

## Biologija

Burnoje yra 3 judrūs žandai, kuriais prakerta aukos, kurios krauju minta, odą. Gali išsiurbti 10-15 ml kraujo. Burna pereina į ryklę, kurioje yra liaukos, išskiriančios ypatingą sekretą (hirudiną), neleidžiantį krešėti kraujui. Už ryklės yra trumpa stemplė ir toliau vidurinė žarna su šoninėmis kišenėmis. Žarnynas baigiasi tiesiąja žarna, kuri į išorę atsiveria išeinamosios angos (analiniu) siurbtuku. Kraujagyslių nėra. Jų funkciją atlieka pulsuojančios lakūnos. Lytinis aparatas hermafroditinis. Apvaisinti kiaušiniai būna kokonuose.

Minta žuvų, varlių ir žinduolių krauju. Vandens baseinui išdžiuvus, įsirausia į žemę ir pereina į vasaros įmygio būklę.

## Šaltiniai
Nyderlandų herbas

**[[Nyderlandai|Nyderlandų]] herbe** vaizduojamas skydas su Oraniečių-Nasau (*Nassau*) dinastijos herbu – geltonu liūtu mėlyname lauke. Be to liūtas priekinėse letenose laiko XVII a. Jungtinių Nyderlandų Provincijų kalaviją ir strėles. Skydą laiko du liūtai. Virš skydo – karaliaus karūna. Herbo apačioje – užrašas *Je Maintiendrai*, kuris yra prancūziškas Vilemo Oraniečio (Willem van Oranje, 1533–1584) devizas, reiškiantis maždaug: „Aš laikysiuos“.
Kalimantanas

**Kalimantanas** () – Indonezijai priklausanti 548,005 km² ploto Borneo salos pietinė dalis. Šiaurėje ribojasi su Malaizijai priklausančiu Malaizijos Borneo dalimi.

## Geografija
Krantus skalauja Javos, Sulavesio ir Sulaus jūros. Krantuose įlankų nedaug, krantai daugiausiai yra lėkšti. Šiaurės vakaruose yra Sundos platformos dalis, pietuose ir rytuose – mezozojinio ir alpinio raukšlėjimosi sritys, centrinę dalį užima kalnai. Kalnų viršūnės plokščios, šlaitai statūs. Priekalniuose – kalvotos lygumos, pakrantėse – pelkėtos žemumos. Yra naftos, akmens anglių ir įvairių metalų rūdų telkinių. Ekvatorinis jūrinis klimatas. Temperatūra per visus metus apie 26&nbsp;°C, kritulių 2000–3500 mm (kalnuose iki 5000 mm). Rytinėje pakrantėje būna 1–3 mėn. sausasis laikotarpis. Daug ploto apaugę drėgnaisiais tropiniais miškais (~ 11 000 augalų rūšių). Pietryčiuose miškai iškirsti, auga krūmai.
Rodinija

**Rodinija** – senovinis žemynas. Pavadinimas sudarytas iš  'tėvynė, gimtinė'. Tai buvo pirmasis superkontinentas, susidaręs maždaug prieš 1200 mln. m. ir gyvavęs iki 750 mln. m. Manoma, kad Rodinija galutinai susiformavo prieš 900 mln. metų. Jos branduolys buvo Laurentijos kontinentas. Superkontinentą suardė Žemės karštis: dėl padidėjusio šilumos srauto mantijoje atsirado pakilimas tarp Laurentijos ir Antarktikos-Australijos, pluta toje vietoje plonėjo, kol galiausiai susidarė riftas. Kitas riftas atsivėrė tarp Laurentijos ir Baltikos kontinentų prieš 600 mln. metų. Po Rodinijos skilimo visos jos dalys buvo susijungusios į Panotijos, o vėliau į Pangėjos superkontinentus.

Rodinijos klimatas buvo atšiaurus – atmosferoje buvo mažiau kaip 5 % dabartinio deguonies lygio. Nebuvo ultravioletinių spindulių skydo – ozono. Siautėjo dideli potvyniai.
Rasakila

**Rasakila** (*Alchemilla*) – erškėtinių (*Rosaceae*) augalų gentis. Lotyniškas pavadinimas iš arabų k. žodžio *alchymia*. Alchemikai rasakilą laikė paslaptingu augalu. Nuo jos surinktą rasą naudojo įvairiems bandymams. Augalai daugiamečiai, su šakniastiebiais. Lapai plaštakiškai skiautėti (skiautės dantytos). Žiedai smulkūs, sukrauti skydiškose šluotelėse. Vaisius – riešutėlis. 

Rasakilos naudojamos kaip dažiniai, vaistiniai, pašariniai augalai. 

Pasaulyje yra apie 300 rūšių. Gentis pasižymi labai dideliu polimorfizmu. Daugelyje rūšių pastebimas paralelinis požymių kintamumas. Lietuvoje priskaičiuojama iki 28 rūšių. Visos jos priskirtos paprastosios rasakilos grupei (*Alchemilla aggr. vulgaris*):
*Smailiakampė rasakila (*Alchemilla acutiloba*)
*Baltijinė rasakila (*Alchemilla baltica*)
*Trumpaskiautė rasakila (*Alchemilla breviloba*)
*Gumulinė rasakila (*Alchemilla conglobata*) - ieškotina.
*Melsvalapė rasakila (*Alchemilla cymatophylla*)
*Laibastiebė rasakila (*Alchemilla filicaulis*)
*Alpinė rasakila (*Alchemilla glabra*)
*Karpotoji rasakila (*Alchemilla gibberulosa*) - ieškotina.
*Plikastiebė rasakila (*Alchemilla glabricaulis*)
*Gauruotoji rasakila (*Alchemilla glaucescens*)
*Tankiažiedė rasakila (*Alchemilla glomerulans*)
*Septynkampė rasakila (*Alchemilla heptagona*)
*Šiurkščiastiebė rasakila (*Alchemilla hirsuticaulis*)
*Lindbergo rasakila (*Alchemilla lindbergiana*)
*Spindinčioji rasakila (*Alchemilla micans*)
*Ganyklinė rasakila (*Alchemilla monticola*)
*Murbeko rasakila (*Alchemilla murbeckiana*)
*Bukalapė rasakila (*Alchemilla obtusa*)
*Raukšlėtalapė rasakila (*Alchemilla plicata*)
*Stambiažiedė rasakila (*Alchemilla propinqua*)
*Gausiažiedė rasakila (*Alchemilla sarmatica*)
*Pusmėnulinė rasakila (*Alchemilla semilunaris*)
*Snarskio rasakila (*Alchemilla snarskisii*)
*Versminė rasakila (*Alchemilla subcrenata*)
*Šlaitinė rasakila (*Alchemilla subglobosa*).**Pav.**
*Žalialapė rasakila (*Alchemilla viridifolia*)
*Islandinė rasakila (*Alchemilla wichurae*)  
*Pievinė rasakila (*Alchemilla xanthochlora*)

## Literatūra
*Gudžinskas Z. 1999: Lietuvos induočiai augalai. – Vilnius. 212 P. ISBN 9986-662-14-1.
Sidabražolė

**Sidabražolė** (*Potentilla*) – viena didžiausių rūšių skaičiumi erškėtinių (*Rosaceae*) augalų gentis. Tai daugiametės žolės arba puskrūmiai.

Pavadinimas iš lotynų k. žodžio *potentia* – galybė (mat, šios genties augalai turi gydomųjų savybių).

## Rūšys
Nepaprastai polimorfinė gentis, turinti daugiau kaip 500 rūšių. Atskiros rūšys lengvai tarpusavyje kryžminasi ir duoda hibridus. Tas dar labiau apsunkina genties sistematiką. Pagal filogenetinius tyrimus ir remiantis DNR sekų analize gentis radikaliai buvo peržiūrėta, į ją įtraukiant gentis, kurios anksčiau laikytos savarankiškomis (pvz., žemuogė). Auga daugiausiai vidutinio klimato juostoje šiauriniame pusrutulyje, nors sutinkama visame pasaulyje.

Lietuvoje auga 17 rūšių, keletas auginama darželiuose:
* Žąsinė sidabražolė (*Potentilla anserina*) 
* Smiltyninė sidabražolė (*Potentilla arenaria*)
* Tikroji sidabražolė (*Potentilla argentea*)
* Skaldytalapė sidabražolė (*Potentilla dissecta*)
* Miškinė sidabražolė (*Potentilla erecta*) 
* Krūminė sidabražolė (*Potentilla fruticosa*)
* Šiukšlyninė sidabražolė (*Potentilla heidenreichii*) 
* Pilkoji sidabražolė (*Potentilla impolita*)
* Tarpinė sidabražolė (*Potentilla intermedia*) 
* Veisenburgiškė sidabražolė (*Potentilla leucopolitana*)
* Šiaurinė sidabražolė (*Potentilla norvegica*) 
* Pelkinė sidabražolė (*Potentilla palustris*)
* Stačioji sidabražolė (*Potentilla recta*) 
* Penkiapirštė sidabražolė (*Potentilla reptans*) 
* Silezinė sidabražolė (*Potentilla silesiaca*)
* Pavirtusioji sidabražolė (*Potentilla supina*) 
* Siauraskiltė sidabražolė (*Potentilla tenuiloba*)
* Puokštinė sidabražolė (*Potentilla thyrsiflora*)
## Nuorodos

## Literatūra
* Mabberley, D.J. (2002). Potentilla and Fragaria (Rosaceae) reunited. *Telopea* 9(4): 793–801.
* Eriksson, T., Hibbs, M. S., Yoder, A. D. Delwiche, C. F. & Donoghue, M. J. (2003). The Phylogeny of Rosoideae (Rosaceae) based on sequences of the internal transcribed spacers (ITS) of nuclear ribosomal DNA and the TRNL/F region of chloroplast DNA. *Int. J. Plant Sci.* 164(2): 197–211. (PDF)
Nyderlandų vėliava

**[[Nyderlandai|Nyderlandų]] vėliava** () – horizontali trispalvė, kurios juostos raudona, balta ir mėlyna. Oficiali Nyderlandų vėliava nuo 1937 metų vasario 19 d.

## Istorija
Pirmoji Nyderlandų vėliava buvo oranžinės, baltos ir mėlynos spalvų. Oranžinė spalva – dėl to, kad sukilimo vadas Vilemas Oranietis, vėliau tapęs pirmuoju nepriklausomų Nyderlandų valdytoju, buvo kilęs iš vokiškosios Nasau dinastijos ir paveldėjęs dar savo dėdės Pietų Prancūzijoje įsigytą Oranžo (Orange) kunigaikštystę. Iš čia kilo jo ir palikuonių vardas *Oranžietis* arba *Oranietis*. Beveik po šimto metų, 1689-aisiais, jo įpėdinis valdytojo poste Vilemas III Oranietis (1650–1702) tapo ir Anglijos karaliumi Viljamu III, 1690 m. Šiaurės Airijoje sumušė prancūzų remiamus sukilėlius katalikus, ir nuo to laiko Airijoje gyvenantys protestantai iki šiol švenčia Oranžinę dieną (*Orange day*). Oranžinę spalvą rasime ir šiandieninėje Airijos vėliavoje, tačiau pačių Nyderlandų vėliavoje jos nebeliko – nuo XVII a. ją pakeitė raudona. Nėra tikrai žinoma, kodėl taip nutiko. Vienų nuomone oranžinė spalva pamažu virto raudona dėl dažų gamybos sunkumų, kitų teigimu, dėl to, kad Oraniečių dinastija prarado populiarumą, kuo, aišku, sunku patikėti, nes ir šiandien ši dinastija sėkmingai tebevaldo šalį.

## Spalvos
Borneo

**Borneo** arba **Kalimantanas** () – sala Pietryčių Azijoje, didžiausia Malajų salyne, politiškai padalinta tarp Indonezijos pietuose (Kalimantanas), Rytų Malaizijos (Sabahas ir Saravakas) ir Brunėjaus sultonato šiaurėje.

## Geografija
Pagal plotą tai trečioji pagal dydį pasaulio sala (po Grenlandijos ir Naujosios Gvinėjos) – 736 000 km²; gyventojų 21,258 mln. (2014 m.; gyventojų tankumas 28,59 gyv./km²).

Salą iš šiaurės ir šiaurės vakarų supa Pietų Kinijos jūra, iš šiaurės rytų – Sulu jūra, iš rytų – Celebeso jūra ir Makasaro sąsiauris, iš pietų – Javos jūra ir Karimatos sąsiauris. Į vakarus nuo Borneo yra Malakos pusiasalis ir Sumatra, į pietus – Javos sala, į rytus – Sulavesis, į šiaurę – Filipinų salos.

Salos centrine dalimi driekiasi kalnai ir plynaukštės, kurių aukščiausia vieta yra Kinabalu kalnas (4095 m). Borneo yra šešta pagal aukštį pasaulio sala. Pietuose ir vakaruose kalvotos lygumos ir pelkėtos žemumos. Klimatas ekvatorinis ir subekvatorinis. Pakrantėje temperatūra per metus svyruoja tarp 25-27&nbsp;°C, tačiau kalnuose gali atvėsti iki 10&nbsp;°C. Kritulių iškrenta iki 5000 mm per metus (kalnų šlaituose). Salą raižo daugybė vandeningų upių: Kapujas, Baritas, Mahakamas. Borneo salą dengia milžiniški tropinių miškų plotai, kuriuose sutinkama didelė faunos ir floros (~11 tūkst. rūšių) įvairovė.

Saloje yra naftos, gamtinių dujų telkinių. Upių slėniuose auginami ryžiai.

Svarbiausi salos miestai: Pontianakas, Bandžarmasinas, Samarinda (Indonezija), Kučingas (Malaizija), Bandar Seri Begavanas (Brunėjus).

## Istorija

Borneo tikriausiai apgyvendinta jau ankstyvajame paleolite. Pirmieji čia gyveno dajakai, vėliau į salą kėlėsi Javos salos gyventojai, malajiečiai. Pirmaisiais mūsų eros amžiais pradėjo plisti indų kultūra. Maždaug V a. salos vakarinę dalį valdė Šrivadžos iš Sumatros, XVI a. – Madžapahitų imperija. Pirmosios žinios apie Borneo europiečių užfiksuotos 1511 m. Pirmieji europiečiai, susidomėję sala XVI a., buvo portugalai ir ispanai. XVI a. plito islamas, susikūrė savarankiškų valstybių, žymiausios – Bandžarmasinas (pietvakariuose), Brunėjus (šiaurėje), Landakas ir Sukadana (vakaruose). XVII a. į salą pradėjo skverbtis europiečiai, sala tapo padalinta tarp olandų ir anglų, šis kolonijinis padalinimas išliko iki XX a., kai po Antrojo pasaulinio karo Kalimantanas (priklausęs Nyderlandams) atiteko Indonezijai, Sabahas ir Saravakas (priklausę britams) tapo Malaizijos dalimi, o 1984 m. Brunėjus gavo nepriklausomybę nuo Didžiosios Britanijos.

2019 m. Indonezijos prezidentas Džokas Vidodas paskelbė planus perkelti Indonezijos sostinę iš Džakartos į Borneo salą, kur jai parinkta vieta Rytų Kalimantano provincijoje.

## Etimologija
Pavadinimas *Borneo* kilęs iš Brunėjaus karalystės salos šiaurėje pavadinimo – nuo XVII a. europiečiai taip pradėjo vadinti visą salą. Pietinė salos dalis vadinta *Klemantan, Kemantan* – šis žodis neaiškios kilmės.

## Šaltiniai
Echidna (mitologija)

**Echidna** (*ekhis*, „ji gyvatė“) graikų mitologijoje – mitinė pabaisa, vadinama „Visų monstrų motina“. Hesiodas Teogonijoje Echidną aprašė kaip pabaisą, kuri su Tifonu susilaukė visų didžiausių monstrų graikų mitologijoje. Ji dažniausia priskiriama prie Urano ir Gajos, arba Keto vaikų arba Chrisaoro ir Kalirhojės. Ji turėjo gražios moters veidą ir gyvatės kūną. Gyveno tarpeklyje, toli nuo dievų ir žmonių. Kai ji kartu su Tifonu užpuolė Olimpo kalną, Dzeusas juos nugalėjo ir Tifoną įkalino po Etnos ugnikalniu. Bet Dzeusas leido Echidnai ir jos vaikams gyventi, kaip iššūkį būsimiems didvyriams. Jos vaikus nugali Heraklis, Belerofontas, Edipas; tai žymi herojinės mitologijos pergalę prieš teramorfizmą.

Tifono ir Echidnos palikuonys:
# Gerionas
# Nemėjos liūtas
# Cerberis
# Ortras
# Ladonas
# Chimera
# Sfinksas
# Lernos hidra
# Etonas

Pagal Herodotą, Heraklis su ja turėjo tris vaikus:
# Agatirsas
# Gelonas
# Skita

## Kita informacija
Šios būtybės pavadinimą (arba zoologinį pavadinimo atitikmenį) savo pavadinime naudoja grupė „Echidna aukštyn“.
Aronija

**Aronija** (*Aronia*) – erškėtinių (*Rosaceae*) šeimos obelinių (*Maloideae*) pošeimio augalų gentis.

Paplitusi daugiausia Šiaurės Amerikoje.

## [[Augalų morfologija]]
Vasaržaliai krūmai.

Žiedai – balti arba rožiniai. Žydi gegužės – birželio mėn.

Vaisiai – sultingi raudoni, tamsiai raudoni arba juodi obuolėliai. Subręsta rugpjūčio – rugsėjo mėn.

## Rūšys
Gentyje yra 3 rūšys:
**[[Aronia arbutifolia]]*
*Juodavaisė aronija (*Aronia melanocarpa*) 
**[[Aronia prunifolia]]*

## Lietuvos aronijos
Lietuvoje auginama
***Juodavaisė aronija** (*Aronia melanocarpa*)

Tai vertingas dekoratyvinis, vaistinis ir maistinis augalas. Vaisiuose yra iki 4,6-10,8 proc. cukraus, 0,5-1,8 proc. organinių rūgščių, 0,35-0,67 rauginių medžiagų, vitaminų C, P, karotino, PP ir kt. Aronijos vaisiai ir jų sultys organizme sustiprina kapiliarų sieneles, mažina arterinį kraujospūdį ir didina skrandžio sulčių rūgštingumą.


Image:Aronia prunifolia0.jpg|*Aronia prunifolia*
Image:Aronia-melanocarpa-Aron.JPG|*Aronia melanocarpa*


## Šaltiniai
Empusa

**Empusa** (**Empousa** arba **Empūsa**) Graikų mitologijoje – mitinė pabaisa ar demonė, Hekatės palydovė. Hekatė pasiuntė Empusą užpuldinėti keliautojų. Empusa pasiversdavo jauna gražuole ar siaubingu vaiduokliu, mirtinai išgąsdindavo arba suėsdavo visus takuose ar keliuose sutiktus keliautojus. Empusa kartais aprašoma kaip būtybė, turinti asilo išvaizdos elementų. Kitur minima, kad ji turėjo vieną varinę koją, o jos veidas tvoskė karščiu.

Ne tokios senos graikų istorijos aprašo būtybę, sugebančią keisti pavidalą. Ji yra ne tokia gąsdinanti, bet kaltinama sužeidžianti ūkininkų avis.
Hespera

**Hespera** ( – „vakaras“) graikų mitologijoje – vakaro personifikacija, viena iš dvylikos valandų horų. Ji su Atlantu buvo hersperidžių motina. Hespera buvo siejama su Afrodite. Afroditę lydėdavusios oreadės ir kitos nimfos.
Mūzos

**Mūzos** graikų mitologijoje – devynios Dzeuso ir Mnemosinės dukterys ir trys pradinės, aprašomos Pausanijo. Kiekvienai jų priskiriama tam tikra meno rūšis:

Dzeuso ir Mnemosinės dukros, kanoninės mūzos:
* Kaliopė, epinės poezijos mūza („epinė poezija“);
* Klio, istorijos mūza („istorija“);
* Erata, elegijos mūza („elegija“);
* Euterpė, muzikos mūza („muzika“); 
* Melpomenė, tragedijos mūza („tragedija“);
* Polymnija, lyrinės poezijos mūza („lyrinė poezija“); 
* Terpsichorė, šokio ir chorinių himnų mūza („šokis“);
* Talija, komedijos ir idilijos mūza („komedija“);
* Uranija, astronomijos, astrologijos ir geometrijos mūza („astronomija“).

Pagal Pauzaniją trys pradinės mūzos yra:
*Aoidė, dainos mūza („daina“, „balsas“);
*Meletė, praktikos mūza („praktika“, „proga“);
*Mnemė, atminties mūza („atmintis“).

Todėl iš viso yra dvylika mūzų.

### Pausanijo mūzos
Anot Pausanijo, mūzų kultą į Helikono miestą atnešė siaubingi milžinai Aloadai – Otas ir Efialtas.

### Piero mūzos
Žymiai vėliau po pirmųjų mūzų atsirado devynių mūzų kultas, kurį atnešė Pieras, atvykęs iš Makedonijos. Jos gyvena Helikone apdainuodamos dievus. Mūzos – dainių ir poetų globėjos.

## Kultas
*Kada Pitagoras atvyko į Krotoną, jo pirmasis pasiūlymas krotoniečiams buvo pastatyti mūzų šventyklą miesto centre, taip išaukštinant pilietinę harmoniją ir mokymąsi.
*Vietiniai mūzų kultai dažnai buvo siejami su šaltiniais ir fontanais. Jie buvo kartais vadinami aganipidais, dėl jų sąsajų su fontanu vadinamu Aganipe. Kiti fontanai buvo Hipokrene ir Pirene, irgi labai svarbūs mūzų kultui.
*Mūzos, kaip Korikidės ar Korikinės nimfos, dažnai buvo siejamos su Parnaso kalne esančia Korikidžių (*Corycian*) ola. 
*Mūzos buvo ypač gerbiamos Bojotijoje, netoli Helikono, ir Delfuose, ir Parnase, kur Apolonas tapo žinomas kaip *Mousagetes* („Mūzų vadovas“).
*Mūzų kultas dažnai buvo siejamas su poetų propaguojamais didvyrių kultais. Bojotijoje Hesiodas ir Tamiris (*Thamyris*) (kuriuos jos apakino) visapusiškai dalyvavo festivaliuose, kuriuose poetiniai deklamavimai buvo lydimi aukojimų mūzoms. 
*Aleksandrijos bibliotekos mokslininkai savame rate sukūrė *mousaion* („muziejus“, mūzų šventykla) netoli nuo Aleksandro Didžiojo kapavietės.
*Daug apsišvietusių istorijos veikėjų stengėsi atstatyti „mūzų kultą“ 18 amžiuje. Tuo metu populiari masonų ložė, egzistavusi ikirevoliuciniame Paryžiuje, vadinosi *Neuf Soeurs* („devynios seserys“, t. y. devynios mūzos), kurioje dalyvaudavo Volteras ir Benjaminas Franklinas. Vienas iš šio judėjimo pasiekimų buvo žodžio „muziejus“ („museum“) naudojimas ir išpopuliarinimas, susiejant jį su viešu mokslo demonstravimu.

## Nuorodos
*Juozapas Peška (1767-1831) Trys mūzos (Mazarakova, Lekšynska, Vendova)
Prambananas

**Prambananas** – didžiausias Indonezijoje (ir Pietryčių Azijoje) hinduistinių šventyklų kompleksas centrinėje Javoje, maždaug už 18 km į rytus nuo Džokjakartos. Šventyklos pastatytos apie 850 m. Rakai Pikatan'o (II Mataram dinastija) arba Balitung Maha Sambu (Sandžaja dinastija) valdymo metu. Bet greit šventyklos buvo apleistos.

Rekonstrukcijos darbai prasidėjo XX a.: pradėti 1918, užbaigti 1953.

Šventykla sudaryta iš 8 šventyklų, iš kurių trys pagrindinės (Šivai, Višnui ir Brahmai – *Trišakti*), šalia apie 250 smulkesnių šventyklų. Didžiausių statinių aukštis siekia 47 m.

1991 Prambananas įtrauktas į UNESCO saugomų objektų sąrašą.
Hesperija

**Hesperija** gali reikšti:
* Hesperija – drugių gentis 
* Hesperija graikų mitologijoje – hesperidė, Atlanto ir Hesperos dukra
* Hesperija antikoje vadintas Pirėnų pusiasalis
Dirvuolė

**Dirvuolė** (*Agrimonia*) – erškėtinių (*Rosaceae*) augalų gentis. Graikiškai *agros* – laukas, *mone* – pasilikimas; auga padirviais. Daugiametės žolės, apaugusios plaukeliais ir su pertrauktinai neporomis plunksniškais lapais. Žiedai trumpakočiai, sukrauti stačioje varpiškoje kekėje.

Gentyje yra apie 15-20 rūšių, Lietuvoje auga 3 rūšys:
* Vaistinė dirvuolė (*Agrimonia eupatoria*)
* Stačioji dirvuolė (*Agrimonia pilosa*)
* Kvapioji dirvuolė (*Agrimonia procera*). Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Žiognagė

**Žiognagė** (*Geum*) – erškėtinių (*Rosaceae*) augalų gentis. Graikiškai *geyo* – kvepiu; augalo šakniastiebiai kvepia. Daugiametės, pusiau skrotelinės žolės, kurių pamatiniai lapai lyriškai plunksniški, o kiti triskilčiai ar trilapiai. Žiedai pavieniai arba susitelkę į skėtišką kekę. Vaisiai riešutiški.

Gentyje yra apie 50 rūšių, Lietuvoje auga 3 rūšys: 
* Plaukuotoji žiognagė (*Geum aleppicum*)
* Raudonoji žiognagė (*Geum rivale*). **Pav.**
* Geltonoji žiognagė (*Geum urbanum*)
Medlieva

**Medlieva** (*Amelanchier*) – erškėtinių (*Rosaceae*) šeimos obelinių (*Maloideae*) pošeimio augalų gentis.

Prancūziškai *amelanche* – saldus, kaip medus (augalo vaisiai saldūs).

Lietuvoje medlieva dar žinoma kaip **karintas**, **ameliankis**, **lucė**. 
## Rūšys
Žinoma apie 25 rūšis:

## Lietuvos medlievos
Lietuvoje savaime augančių nėra. Auginamos 4 rūšys:
* Alksnialapė medlieva (*Amelanchier alnifolia*)
* Kanadinė medlieva (*Amelanchier canadensis*)
* Paprastoji medlieva (*Amelanchier ovalis*)
* Varpinė medlieva (*Amelanchier spicata*)


Amelanchier alnifolia 6441.JPG|*Amelanchier alnifolia*
Amelanchier canadensis in blossom.jpg|*Amelanchier canadensis*
AmelanchierOvalisKvětDetVsž.JPG|*Amelanchier ovalis*
Amelanchier-spicata-flowers.jpg|*Amelanchier spicata* 


## Nuorodos
* Medlieva (Vilniaus Universiteto Botanikos sodo tinklalapis) http://www.botanikos-sodas.vu.lt/lt/index.php?%8Ealieji_puslapiai:Augal%26%23371%3B_gentys:Medlieva
Kraujalakė

**Kraujalakė** (*Sanguisorba*) – erškėtinių (*Rosaceae*) augalų gentis. Lotyniškai *sanguis* – kraujas, *sorbere* – siurbti; augalas turi rauginių medžiagų ir vartojamas kraujavimui sulaikyti. Jo raudoni kaip kraujas žiedynai buvo laikomi tos savybės žyme. Tai 20-90 cm aukščio daugiametės žolės, turinčios tamsiai rudą šakniastiebį ir lapų skrotelę. Žiedai susitelkę į galvutes.

Gentyje yra apie 20 rūšių, Lietuvoje auga dvi rūšys: vaistinė kraujalakė (*Sanguisorba officinalis*) ir mažoji kraujalakė (*Sanguisorba minor*).
Hesperija (mitologija)

Graikų mitologijoje **Hesperija** – viena iš keturių hesperidžių, Atlanto arba Dzeuso ir Temidės arba Hesperos (arba Niktės ir Erebo) dukra. Jos seserys buvo: Eglė, Eritėja, Aretuzė. Hesperidės saugojo auksinių obuolių sodą. Tas, kuris atsikąsdavo obuolio iš hesperidžių sodo tapdavo nemirtingas.
Kaliopė

**Kaliopė** ( 'gražiabalsė') – Graikų mitologijoje epinės poezijos ir mokslų mūza. Ji buvo Dzeuso ir Mnemosinės dukra, turėjo du sūnus – Orfėją (var. nuo Ojagro) ir Liną su Apolonu. Kaliopė buvo vyriausioji ir išmintingiausioji iš mūzų. Ji taip pat buvo  teisėja Afroditės ir Persefonės ginče dėl Adonio. Vaizduojama su stiliumi ir vaškinėmis lentelėmis, ritinėliu.