open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Džango (1966 filmas)

**Džango** () – Italijoje 1966 metais sukurtas vesternas.
Dėl gausių susišaudymo scenų filmas Didžiojoje Britanijoje iki 1993 metų buvo priskirtas kategorijai, kuriuos gali žiūrėti tik 18 metų sulaukę asmenys.

Džango, kaip personažas, tapo bendriniu, dažnai sutinkamu Italijoje arba Vokietijoje sukurtuose vesternuose. Viso skaičiuojama 31 filmas, kuriame yra veikėjas vardu Džango
. 2012 metais Kventino Tarantino filmas „Ištrūkęs Džango“ nepatenka į šį sąrašą, nes jį su kitais sieja tik pagrindinio herojaus vardas. Beje, šiame filme epizodinį vaidmenį atliko ir pirmasis Džango – Franco Nero, o filmo pradžioje skamba ta pati daina, parašyta Luis Enríquez Bacalovo.

Vieninteliu oficialiu tęsiniu gali būti laikomas tik 1987 metais sukurtas filmas „Džango 2“, kuriame pagrindinį vaidmenį vėl atliko Franco Nero.

## Aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Franco Nero – Džango
* Eduardo Fajardo – majoras Džeksonas
* José Bódalo – generolas Hugo Rodrigesas
* Loredana Nusciak – Marija
* Ángel Álvarez – Natanielis
* Simón Arriaga – Migelis

## Šaltiniai
Aleksandras Galkinas

**Aleksandras Galkinas** (*Александр Александрович Галкин*; 1935 m. spalio 6 d. – 2002 m. vasario 5 d.) – tarybinis ir Rusijos karinis veikėjas, TSRS ir Rusijos Federacijos Gynybos ministerijos Vyriausiosios automobilių, šarvuočių ir tankų valdybos viršininkas (1988–1997 m.), generolas pulkininkas.

## Biografija
1958 m. baigė Uljanovsko tankų mokyklą. Tarnybą pradėjo būrio vadu, vėliau tarnavo kuopos vado pavaduotoju, pulko artilerijos viršininko padėjėju, 8-osios gvardijos armijos (tarybinės kariuomenės grupė Vokietijoje) ginkluotės viršininku, Odesos karinės apygardos ginkluotės viršininku.

1968 m. baigė R. Malinovskio vardo Karinę šarvuočių ir tankų akademiją, 1979 m. – Generalinio štabo karinę akademiją.

1985–1987 m. tarnavo Tolimųjų Rytų karinės apygardos kariuomenės vado pavaduotoju..
Nuo 1987 kovo 26 d. iki 1996 m. lapkričio 20 d. – TSRS Gynybos ministerijos Vyriausiosios automobilių, šarvuočių ir tankų valdybos viršininko pavaduotojas, vėliau – viršininkas. Buvo šarvuočių ir tankų technikos kūrimo krypčių, kovinio naudojimo ir eksploatavimo specialistas. Šarvuočių ir tankų technikos kūrimo organizatorius, vadovavo šios technikos kūrimui ir kariuomenės aprūpinimui ja. Mokslinių darbų ir išradimų šarvuočių ir tankų technikos techninio aprūpinimo, eksploatacijos ir kovinio panaudojimo srityje autorius.

1993 m. tapo Rusijos raketinių ir artilerijos mokslų akademijos (*РАРАН*) nariu korespondentu.

1998–1999 m. – valstybinės kompanijos „Rosvooruženije“ (*Росвооружение*) generalinio direktoriaus patarėjas..

1998–1999 m. – Rusijos dūmos deputatas, frakcijos „Наш дом – Россия“ ('Mūsų namai – Rusija') narys..

Mirė 2002 m. vasario 5 d. nuo vėžio. Palaidotas Trojekurovo kapinėse.

## Šeima
* Žmona – Natalja Grigorjevna (*Наталья Григорьевна*) (1941–2004) – fizikos ir matematikos mokslų kandidatė, Rusijos mokslų akademijos Žemės drebėjimų prognozavimo teorijos instituto vyresnysis mokslinis bendradarbis.
** vyresnysis sūnus – Dmitrijus Galkinas (*Дмитрий Галкин*; g. 1964 m. lapkričio 22 d.), buvęs kariškis, dabar verslininkas, prodiuserinio centro „Centum“ prodiuseris.
*** anūkai – Nikita Galkinas (g. 1998 m.) ir Alina Galkina (g. 2005 m.).
** jaunesnysis sūnus – estrados artistas ir televizijos laidų vedėjas Maksimas Galkinas (g. 1976 m. birželio 18 d.).

## Nuorodos
Lenkijos nacionalinis bankas

**Lenkijos nacionalinis bankas** () – Lenkijos centrinis bankas, kontroliuojantis Lenkijos nacionalinę valiutą zlotą. Europos centrinių bankų sistemos (ECBS) narys. Centrinė būstinė įsikūrusi Varšuvoje, banko filialai įsteigti visuose pagrindiniuose Lenkijos miestuose. Bankui nuo 2010 m. vadovauja Marek Belka (vietoje Sławomir Skrzypek, žuvusio 2010 m. Smolensko aviakatastrofoje).

## Istorija

Nors dabartinis Lenkijos nacionalinis bankas savo veiklą pradėjo nuo 1945 m., tačiau jis tik pratęsė dviejų ankstesnių centrinių šalies bankų, tiesiog vadintų **Lenkijos banku** (*Bank Polski*), veiklą. Pirmąjį iš jų įsteigė Varšuvoje 1828 m. finansininkas Ksaveras Druckis-Liubeckis.

Antrojo pasaulinio karo metais Lenkijos aukso rezervai buvo pervesti saugojimui į Didžiąją Britaniją ir Kanadą. 1946 m. prieškarinis auksas buvo grąžintas Lenkijos naujajai komunistinei vyriausybei. Pats Lenkijos bankas buvo uždarytas ir galiausiai 1952 m. įjungtas į naująjį Lenkijos nacionalinį banką. Pastarasis iš pradžių veikė kaip valstybės bankas, pavaldus finansų ministrui. Iki 1980-ųjų metų pabaigos planinės ekonomikos sąlygomis su kitu PKO Bank Polski buvo monopolistas šalies bankinėje sistemoje. Žlugus komunistinei sistemai, buvo atskirti regioniniai komerciniai bankai, o Nacionalinis bankas užsiėmė tik monetarine politika. 1995 m. sausio 1 d. denominavo zlotą.

## Veikla

Nacionalinio banko veiklą reglamentuoja 1997 m. Lenkijos Konstitucijos 227 str. ir tų pačių metų Lenkijos nacionalinio banko įstatymas. Banko prezidentą 6 metams tvirtina Seimas Lenkijos prezidento teikimu. Nacionalinio banko prezidentas yra atsakingas už šios institucijos funkcionavimą, jai gali vadovauti ne daugiau dviejų kadencijų. Jis vadovauja Monetarinės politikos tarybai, Bankų priežiūros komisijai, taip pat atstovauja šaliai tarptautinėse bankų ir finansų organizacijose.


Vaizdas:NBP Lodz.jpg|Lodzėje
Vaizdas:Katowice - NBP 01.jpg|Katovicuose
Vaizdas:KOS NBP Olsztyn.jpg|Olštyne
Vaizdas:Bank NBP widok od Kazimierza Wielkiego fot BMaliszewska.jpg|Vroclave
Vaizdas:POL Odznaka Zasłużony Dla Bankowości PRL.jpg|Už bankininkystės nuopelnus 


## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Ugandos himnas

***O Uganda, grožio žeme*** („Oh Uganda, Land of Beauty“) – Ugandos valstybinis himnas. Jis buvo priimtas 1962 m. Kompozitorius ir žodžių autorius George Vilberforce Kakoma. Himnas yra vienas trumpiausių pasaulyje ir todėl, ilginant jį, kartais atliekamas du kartus iš eilės.

## Eilės
: Oh Uganda! may God uphold thee,
: We lay our future in thy hand.
: United, free,
: For liberty
: Together we’ll always stand.

: Oh Uganda! the land of freedom.
: Our love and labour we give,
: And with neighbours all
: At our country’s call
: In peace and friendship we’ll live.

: Oh Uganda! the land that feeds us
: By sun and fertile soil grown.
: For our own dear land,
: We’ll always stand,
: The Pearl of Africa’s Crown.
Japoniškas vesternas

**Japoniškas vesternas** () – 2007 m. Japonijoje sukurtas vesternas, pasakojantis apie dviejų klanų kovą dėl įtakos mieste.

Juosta Venecijos kino festivalyje buvo nominuota „Auksiniam liūtui“ geriausio režisieriaus kategorijoje.

## Aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Hideaki Ito – šaulys
* Kōichi Satō – Kiyomori
* Yusuke Iseya – Yoshitsune
* Teruyuki Kagawa – šerifas Hoanka
* Kaori Momoi – Ruriko
* Quentin Tarantino – Piringo

## Atsiliepimai
Interneto tinklalapis Rotten Tomatoes filmą įvertino 55 % teigiamų recenzijų.

## Šaltiniai
Sekundės bankas

**„Sekundės“ bankas** – 1991–1994 m. Kaune gyvavęs privatus komercinis bankas. Vadovas – Gintaras Dilys.

Bankas buvo įsteigtas 1991 m. rugsėjo 25 d. Bankroto byla buvo paskelbta 1994 m. gruodžio 6 d. Preliminari skola indėlininkams iki banko likvidavimo liko daugiau nei 40 mln. litų.

Lietuvos bankininkystės istorijoje šio banko verslo modelis, pagrįstas finansinės piramidės principu, pagarsėjo kaip amžiaus afera, tapo apgaulingos ir neatsakingos gerovės simboliu. Kriminalinis šleifas lydėjo banką per visą jo gyvavimo laikotarpį, kai kurie jo akcininkai buvo teisėsaugos akiratyje. Bankininkystės sistema Lietuvoje tuo metu nebuvo tobula, labai trūko bankų priežiūros ir kontrolės. Bankas vertėsi rizikingomis operacijomis, kurių metu netekta apyvartinių lėšų, prie jo bankroto vedė teikiami ir neatgaunami kreditai.

## Istorija

„Sekundės“ bankas buvo įsikūręs Kęstučio g. 53 Kauno ryšininkų mokyklos išnuomotose patalpose, nors oficialiai buvo registruotas Kalniečių g. 127A.

Bankas pasižymėjo ypatingu aktyvumu ir finansiniu agresyvumu. Per televiziją, spaudoje nuolat skambėjo masinantis reklaminis šūkis „Reikia pinigų – pinigų yra“. Žmones traukė didžiulės, dešimtimis skaičiuojamos palūkanos, todėl daugelis „Sekundei“ ne tik patikėjo visas savo santaupas bei laidotuvių pinigus, bet ir pardavė automobilius, butus, kad po metų iš palūkanų nusipirktų du ar net tris. Indėlininkai į Kauną važiuodavo ir iš kitų miestų.

Likus mėnesiui iki bankroto, prasidėjo neramumai, prie banko pastato ėmė būriuotis minios įniršusių indėlininkų. 1994 m. gruodžio mėn. žlugusi „Sekundė“ palietė apie 15 tūkst. indėlininkų. Per dvejus metus šis bankas surinko daugiau kaip 15 mln. JAV dolerių (lito įvedimo dienos kursu – apie 67,5 mln. litų) ir apie 3 mln. Vokietijos markių (8 mln. litų) – neregėtas tais laikais sumas. Žmonės būriavosi prie „Sekundės“ banko būstinės Kaune, kūrė komitetus, varstė teismų duris, kol teko susitaikyti su tuo, jog pinigai prapuolė negrįžtamai.

1994 m. kovo 25 d. sulaikytas banko valdytojas G. Dilys. Buvo iškelta baudžiamoji byla dėl 43 mln. litų iššvaistymo. 1996 m. pavasarį G. Dilys buvo nuteistas kalėti 7 metus, tačiau pinigai taip ir neatsirado. Tai ilgiausiai už finansinius nusikaltimus Lietuvoje kalėjęs žmogus, bet sklandė gandai, kad jis buvo tik atpirkimo ožys, o turtus iš patiklių žmonių susikrovę šešėliniai banko valdytojai liko nenuteisti. G. Dilys bausmę atliko Pravieniškėse. Iš jų paleistas anksčiau laiko 2000 m. dėl nepriekaištingo elgesio.

## Šaltiniai
Marijampolės mūšis

**Marijampolės mūšis** () – 1831 m. balandžio 22 d. Marijampolėje, Kvietiškio dvaro laukuose tarp sukilėlių ir Rusijos imperijos kariuomenės.

1830 m. prasidėjus sukilimui, Marijampolė atsidūrė sukilėlių ir Rusijos kariuomenės aktyvių veiksmų zonoje. Tų pačių metų gruodžio mėnesį mieste ir apskrityje buvo suformuotas sukilėlių kariuomenės dalinys (apie 3800 karių), kuriam vadovavo Antanas Pušeta ir Karolis Šonas. 1831 m. sausio 6-7 d. į miestą iš Kauno atvyko du Rusijos kariuomenės pulkai su 12 patrankų. Sukilėliams kariaujant partizaninį karą, į miestą buvo atsiųsta dar daugiau Rusijos armijos dalinių.

Sukilėliai užimti miestą pabandė 1831 m. balandžio 22 dieną. Sukilėliai iš trijų pusių puolė Marijampolėje dislokuotą rusų kariuomenės įgulą, kurią sudarė jau trys su puse pėstininkų pulko su patrankomis ir 256 kazokai. Mūšio metu žuvo iki 300 sukilėlių, daug nuskendo Šešupėje, 1170 pateko į nelaisvę. Tai didžiausias Užnemunės sukilėlių pralaimėjimas.

Daugiau kaip 50 žuvusių sukilėlių buvo palaidoti Liepų sode, per 100 – parapijos kapinėse, 100 – šventoriuje. Sukilėlių atminimui Kvietiškio dvaro parke saugomas Sukilėlių ąžuolas.

## Literatūra

* Wacław Tokarz, Wojna polsko-rosyjska 1830 i 1831, Warszawa 1993
* Zbigniew Zacharewicz, Antoni Puszet, w: Polski Słownik Biograficzny, t. XXIX,s. 1986 s. 435–437.

## Šaltiniai
Litimpeks

**„Litimpeks“ bankas** – komercinis bankas, gyvavęs Lietuvoje 1991–1999 m. Vienu steigėjų, tapusių valdybos pirmininku, buvo Gintautas Preidys.

## Bankroto aplinkybės

G. Preidys, bankininko karjerą pradėjo sovietmečiu Pramonės ir statybos banke, o atkūrus nepriklausomybę kurį laiką iš „Litimpeks“ perėjo dirbti Lietuvos banko vadovybėje, kai ši 1993 m. įvedinėjo litą. Vėliau grįžo į „Litimpeks“. 1995 m. pabaigoje G. Preidį netikėtai suėmė. Jau kitą dieną po jo suėmimo kilo „Litimpeks“ indėlininkų panika, žmonės veržėsi atsiimti pinigų. Todėl valstybė buvo priversta imtis tam tikrų banko gelbėjimo veiksmų. Buvęs valdybos pirmininkas vėliau kėlė versiją, kad su banku susidorota tyčia. Buvo teigiama, kad bankas žlugo dėl specifinių banko klientų. Jų dauguma buvo energetikos įmonės, finansiškai nukentėjusios dėl Rusijos ekonominės krizės, todėl bankui kilo likvidumo problema.

Bankas kelerius metus po tų įvykių dar vegetavo, bandė išgyventi bankų rinkoje, tačiau nesėkmingai. Vilniaus apygardos teismas 1999 m. rugsėjo 13 d. iškėlė bylą. Jo nenorėta nei sujungti, nei reorganizuoti. Kreditoriams jis tuomet liko skolingas apie 180 mln. Lt. „Litimpeks“ banko indėlininkams Indėlių draudimo fondas sumokėjo beveik 15 mln. Lt kompensacijų už prarastas santaupas. Baigiant bankroto bylą teismas nusprendė, kad likusius pinigus reikia pervesti lietuviškam bankui – Medicinos bankui. Bankas likviduotas 2003 m. balandžio 4 d.

## Duomenys

Banko akcininkai 1999 m. birželio mėn.:
* *Codan Insurance Ltd.* (Danija), 9,77 %
* *R.S. Investments AG* (Šveicarija), 9,63 %
* *Gower International Investments*, 8,16 $
* SPAB „Lietuvos geležinkeliai“, 7,26 %
* *Ubersee Bank* (Šveicarija), 6,95 %
* *Andreas Ugland and Sons* (Norvegija), 6,51 %
* *Skeie Group* (Norvegija), 6,51 %
* SPAB „Kauno energija“, 6,17 %
* Kiti akcininkai (apie 6 500), 39,04 %

„Litimpeks“ banko rodikliai – 1997.12.31 / 1998.05.01 (mln. Lt):
* Turtas – 214,8 / 250,9
* Paskolos (grynąja verte) – 72,7 / 90,4
* Indėliai – 171,2 / 199,3

## Vadovai
* Romualdas Visokavičius – 1991–1993 m.
* Zenonas Grigošaitis – 1993–1994 m.
* Gintautas Preidys – 1995 m., 1996 m.
* Stasė Zubkaitienė – 1995–1996 m. (laikinoji administratorė)

## Šaltiniai
Beguma

**Beguma** (; ; ) – tiurkų tautose beko (bėjaus) žmona ar duktė. Dukterį reiškė ir forma *Begzadi* ('beko duktė').

Titulas *begum* buvo priimtas vartoti ir Pietų Azijoje kaip garbingas kreipinys į aukštos padėties moteris ar jų titulas. Tradiciškai jį naudojo kreipiantis į karališkos ar aristokratų giminės moteris, dažnai reiškė monarcho žmoną (pvz., *[[karalienė|karalienę]]*).

XVIII a. šiuo kreipiniu vis plačiau imta kreipti ir į aukšto socialinio statuso moteris, kurios neturėjo aristokratų titulo. Pvz., *Zaynab* beguma; beguma *Hazrat Mahal*, mogolų princesės *Jahanara begum* and *Roshanara begum*; beguma *Inaara Aga Khan*, beguma *Nusrat Bhutto* (Benazir Bhutto motina) ir beguma *Khaleda Zia*.

Žodis *beguma* išgarsėjo Vakarų pasaulyje, ypač prancūzakalbiame, jį išgarsino 1879 m. išleistas Žiulio Verno romanas „Penki šimtai begumos milijonų “ (). Didžiojoje Britanijoje šis žodis pagarsėjo kiek anksčiau, buvusio Indijos generalgubernatoriaus Voreno Hastingso (*Warren Hastings*) apkaltos ir parlamentinio tyrimo metu (1787–1795 m.). Vienas didžiausių kaltinimų buvo neteisėta žemės valdų, priklausiusių Audo (*Awadh*) begumoms (Audos nabobo *Asaf-Ud-Dowlah* motinai ir senelei), konfiskacija.

Pakistane ir Bangladeše šis žodis vartojamas šnekamojoje kalboje, juo musulmonai vyrai kreipiasi į savo žmonas. Jis yra garbingas kreipinys į ištekėjusias moteris ar našles.

Toronto (Kanada) priemiestį Misisogą Toronto pakistaniečiai vadina *Begumpura* ('Ponių miestas'). Misisogoje yra didelė pakistaniečių imigrantų bendruomenė, daug kurios vyrų dirba Persų įlankoje ar Saudo Arabijoje. O jų žmonos ir vaikai gyvena Misisogoje.

## Nuorodos
Marijampolės Švč. Trejybės parapija

**Marijampolės Švč. Trejybės parapija** – viena iš Kauno stačiatikių dekanato parapijų, esanti Marijampolėje. Šiai parapijai priklauso Marijampolės Švč. Trejybės cerkvė. Parapija pavadinta Švenčiausiosios Trejybės garbei.

Liturgijos vyksta kas mėnesį. Cerkvę aptarnauja kunigas Igoris Rinkevičius iš Kauno stačiatikių Apreiškimo parapijos. Švč. Trejybės parapijai priklauso apie 60 žmonių.

## Nuorodos

* Marijampolės pravoslavų parapija: šventės ir šiokiadieniai;
* Parapijos informacija;
* Marijampolės rusų bendruomenė kartu paminėjo tradicines žiemos šventes .
Lietuvos akcinis inovacinis bankas

**Lietuvos akcinis inovacinis bankas, LAIB** – pirmasis Lietuvos komercinis bankas, įsteigtas Kaune 1988 m. gruodį, vėliau perkeltas į Vilnių. Banko vadovas – Artūras Balkevičius.

## Istorija

1995 m. turėjo 30 filialų šalyje, 59 korespondentines sąskaitas užsienyje. Priėmė indėlius, teikė paskolas smulkiajam ir vidutiniam verslui. Rėmė investicinius gamtos apsaugos ir energetikos projektus, būsto ir kt. programas.

## Bankroto aplinkybės

1995 m. gruodžio 19 d. Lietuvos banko valdyba paskelbė moratoriumą bankinėms operacijoms. Teisėsaugininkų teigimu, bankas pradangino apie 271 mln. litų. 1995 m. gruodžio 20 d. LAIB valdybos pirmininkui Artūrui Balkevičiui ir viceprezidentui Eugenijui Verbavičiui iškeltos baudžiamosios bylos dėl svetimo turto švaistymo stambiu mastu, A. Balkevičius buvo sulaikytas. 2003 m. byla buvo nutraukta nesurinkus kaltės įrodymų.

1997 m. bankrutuojančio LAIB problemos buvo sprendžiamos valstybiniu lygiu – banko prievoles perėmė valstybė. Likviduojamo banko aktyvai buvo perduoti AB „Turto bankas“. Iš Lietuvos valstybės biudžeto buvo paimta 400 mln. litų atsiskaityti su indėlininkais ir banko sąskaitose pinigus laikiusiais juridiniais asmenimis. 

## Pasekmės

Banko žlugimas paskatino esmines permainas LR Vyriausybėje. Paskelbus apie banko veiklos sustabdymą, po kelių savaičių paaiškėjo, kad likus dienai iki bankroto tuometinis LR ministras pirmininkas Adolfas Šleževičius galimai pasinaudojo savo tarnybine padėtimi, atsiimdamas iš šio banko terminuotą indėlį. Šį poelgį LDDP partijos prezidiumas įvertino kaip „moralinę ir politinę klaidą“. Dėl premjero elgesio iš vyriausybės pasitraukė ministrai Povilas Gylys ir Linas Linkevičius. Seimo nutarimu A. Šleževičius buvo atleistas iš pareigų.

Po šio bankinės sistemos sukrėtimo Lietuvoje sugriežtėjo bankų priežiūra. Nuo 1996 m. pradėtos įgyvendinti kelios Europos Sąjungos direktyvos. Visi komerciniai bankai privalo vadovautis tarptautiniais apskaitos standartais, kurių vykdymą tikrina tarptautinės pripažintos audito firmos. Nuo 2009 m. Lietuvoje visi indėliai iki 100 tūkst. eurų apdrausti šimtu procentu, kas sudaro didžiąją dalį Lietuvoje laikomų indėlių.

## Šaltiniai
Hot d’Or

**Hot d’Or** – apdovanojimas, skiriamas už nuopelnus pornografijos kino pramonėje. Jo steigėjas – žurnalas „Hot Video“. Apdovanojimai buvo teikiami nuo 1992 iki 2001 metų. Pagrindinis šių apdovanojimų tikslas buvo pagerbti Europos pornografijos kūrėjus, o JAV atstovams buvo skiriamos atskiros kategorijos.

Pirmieji „Hot d’Or“ apdovanojimai vyko Kanuose, Prancūzijoje tuo pat metu kaip ir Kanų kino festivalis, dėl to sulaukė didelio žiniasklaidos dėmesio ir pagrindinio festivalio organizatorių nepasitenkinimo.

1997 m. apdovanojimų įteikimas buvo perkeltas į Paryžių, kur 2001 m. įteikti paskutinį kartą.

2009 m. buvo surengta vienkartinė ceremonija, kurios pagrindinis tikslas – paminėti žurnalo „Hot Video“ dvidešimtmetį.

„Hot d’Or“ analogas JAV yra AVN apdovanojimas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Regina Žepkaitė

**Regina Žepkaitė** (1925 m. liepos 28 d. Alytuje – 2010 m. balandžio 28 d. Varėnoje) – Lietuvos istorikė, pedagogė, vadovėlių autorė.

## Biografija
Gimė duonkepio ir namų šeimininkės šeimoje. 1933–1939 m. mokėsi Alytaus 2-ojoje pradžios mokykloje, 1939–1945 m. Alytaus gimnazijoje. Nuo 1945 m. Kauno valstybinio universiteto Humanitarinių mokslų fakultete studijavo istoriją, 1947–1950 m. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete studijavo visuotinę istoriją.

1950–1951 m. LSSR istorijos instituto jaunesnioji mokslo darbuotoja. 1951–1956 m. Alytaus mokytojų seminarijos (vėliau Pedagoginė mokykla) istorijos dėstytoja. Pedagoginę mokyklą uždarius, 1956–1958 m. Alytaus 4-os vidurinės mokyklos direktorė. 1961–1994 m. vėl dirbo Istorijos institute. 1965 m. istorijos mokslų kandidatė, 1983 m. istorijos mokslų daktarė. 1994 m. išėjo į pensiją. Nuo 1997 m. gyveno Varėnoje. Palaidota Alytaus Daugų g. kapinėse.

## Bibliografija

* Vilniaus miesto istorija nuo Spalio revoliucijos iki dabartinių dienų / Henrikas Šadžius, Regina Žepkaitė, Juozas Žiugžda. – Vilnius: Mintis, 1972. – 331 p.
* Lietuva tarptautinės politikos labirintuose (1918–1922). – Vilnius: Mintis, 1973. – 193 p.
* Klasės ir politinės partijos Lietuvoje 1919–1926 m. – Vilnius: Mokslas, 1978. – 231 p.
* Diplomatija imperializmo tarnyboje: Lietuvos ir Lenkijos santykiai 1919–1939 m. – Vilnius: Mokslas, 1980. – 314 p.
* Regina Žepkaitė: bibliografinė rodyklė (1953–1984). – Vilnius: LSSR mokslų akademija, 1985. – 22 p.
* Lietuva ir didžiosios valstybės 1918–1939 m. – Kaunas: Šviesa, 1986. – 190 p.
* LTSR istorija: vadovėlis X–XI klasei / Konstantinas Navickas, Regina Žepkaitė, Konstantinas Surblys. – 4-asis leidimas. – Kaunas: Šviesa, 1986. – 222 p.: iliustr.
* Buržuazinių koncepcijų Lietuvos istorijos klausimais kritika: straipsnių rinkinys. – Vilnius: Mokslas, 1987. – 143 p.
* Lietuvos TSR istorija: vadovėlis IX klasei / Konstantinas Navickas, Regina Žepkaitė, Konstantinas Surblys. – 5-asis papild. leidimas. – Kaunas: Šviesa, 1988. – 230 p.: iliustr. – ISBN 5-430-00491-X
* Vilniaus istorijos atkarpa: 1939 m. spalio 27 d. – 1940 m. birželio 15 d. – Vilnius: Mokslas, 1990. – 156 p.: iliustr. – ISBN 5-420-00653-7
* Regina Žepkaitė: bibliografinė rodyklė, 1953–1995. – Vilnius: Lietuvos istorijos institutas, 1995. – 48 p.: portr.
* Varėna istorijos kelyje. – Vilnius: Mintis, 2002. – 199 p.: iliustr. – ISBN 5-417-00842-7
* Alytaus istorinė raida: nuo miesto užuomazgos iki nepriklausomybės atgavimo XX amžiaus pabaigoje / Regina Žepkaitė, Giedrius Bernatavičius, Juozas Jakutis, Elvyra Biliūtė-Aleknavičienė, Aldona Vilkelienė, Inga Bernatavičienė. – Vilnius: Eugrimas, 2004. – 187 p.: iliustr. – ISBN 9955-501-66-9
* Gyvenimas atiduotas istorijai: prisiminimai. – Vilnius: Vilniaus pedagoginio universiteto leidykla, 2006. – 103 p.: iliustr. – ISBN 9955-20-095-2


## Įvertinimas
* 1988 m. LSSR valstybinė premija

## Šaltiniai
XRCO apdovanojimas

**XRCO apdovanojimas** – apdovanojimas, skiriamas pornografijos kino pramonės atstovams. Nominacijas ir nugalėtojus skiria „XRCO“ kritikų organizacija: rašytojai ir redaktoriai iš suaugusiųjų pramogų pramonės.

Apdovanojimai įteikiami kasmet nuo 1985 m. Holivude. Iki 1991 m. tai vykdavo per Valentino dieną.

Šiuo metu yra skiriamos 27 apdovanojimų kategorijos, taip pat ir „Šlovės galerija“. Be įprastinių geriausių yra renkamas ir „Blogiausias filmas“.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Suomijos bankas

**Suomijos bankas** (, ) – Suomijos centrinis bankas, ketvirtas seniausias bankas pasaulyje. Europos centrinių bankų sistemos (ECBS) narys. Centrinė būstinė įsikūrusi Helsinkyje, banko filialai įsteigti Kuopije, Tamperėje ir Oulu.

Bankui nuo 2004 m. vadovauja Erkki Liikanen. Banko generalinis direktorius Suomijos prezidento skiriamas 7 metų kadencijai.

## Istorija

Banką įkūrė Rusijos imperatorius Aleksandras I 1812 m. kovo 1 d. Turku mieste, tuometinės Suomijos Didžiosios Kunigaikštystės sostinėje. Po mėnesio sostine buvo paskelbtas Helsinkis, kurį pradėta rekonstruoti ir plėsti. 1812 m. į Helsinkį buvo perkeltos pagrindinės šalies įstaigos, tarp jų ir Suomijos bankas. 1840–1890 m. laikotarpyje bankas buvo pertvarkomas į centrinį banką. 1840 m. jame buvo įvykdyta reforma, 1860 m. imperatoriaus Aleksandro II potvarkiu Didžiosios Kunigaištystės teritorijoje buvo įvesta sava valiuta – Suomijos markė, vienu ketvirtadaliu vertės susieta su rubliu. Po penkerių metų, 1865 m., markė buvo susieta su tarptautiniu sidabro standartu, o vėliau, 1877 m., su auksu.

Bankas leido ir reguliavo Suomijos markę iki 1999 m., kai šalis įstojo į euro zoną ir ją pakeitė euru.

## Banko pastatas

Pagrindinį banko pastatą suprojektavo vokiečių architektas Ludwig Bohnstedt. Pastatytas 1882 m. Priestatas iškilo 1960 m. Priešais banką stovi paminklas suomių valstybės veikėjui, finansų ministrui Johan Vilhelm Snellman. Jis buvo atidengtas 1923 m. Ant pamnklo postamento matyti išlikę 1944 m. bombardavimo pėdsakai.

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Jeanna Fine

**Džeina Fain** (, tikrasis vardas *Angelique Payson Bernstein*; 1964 m. rugsėjo 29 d. Niujorke, JAV – 2025 m. lapkričio 7 d.) – buvusi amerikiečių pornografinių filmų aktorė ir šokėja. 

Fain vaidmenų išskirtinumas yra jos agresija ir grubumas sekso scenose tiek su vyrais, tiek su moterimis.

## Biografija
Džeina gimė ir mokėsi Niujorko priemiestyje. Paauglystėje ji metė mokyklą ir išsikrautė iš namų, kurį laiką dirbo topless šokėja Kanados klubuose. Olbanio miesto naktiniame klube ji susipažino su vienu muzikantu, kurio žmona buvo porno aktorė Siobhan Hunter. Jie kurį laiką gyveno trise, o Siobhan pasiūlė išmėginti jėgas pornografijoje.

Džeina savo karjerą pornografijos versle pradėjo 1986 metais, būdama 21-erių ir išsiskirdama iš kitų pankiška šviesiaplauke šukuosena.

Džeinos asmenybė ir jos polinkis dominuoti padarė įspūdį kitoms aktorėms, o Barbara Dare kartą Džeiną pavadino „bauda“ () ir ši nusprendė tai panaudoti savo pseudonimui.

1986–1989 metais, suvaidinusi beveik 50 filmų, ji staiga pasitraukė iš porno verslo. Jos vaidmenys paprastai buvo antraplaniai, o pati Fain pasižymėjo dideliu nepunktualumu nuolat vėluodama į filmavimus arba visai į juos neatvykdama.

1990 metais Fain sugrįžo, šį kartą kaip ilgaplaukė brunetė. Po kurio laiko ji susižadėjo su porno aktoriumi Sikki Nixx ir, jo įtakojama, vėl pasitraukė iš pornografijos. Sužadėtuvėms nutrūkus, Fain kurį laiką palaikė artimus ryšius su kita aktore Savannah, vėliau – su amerikietiško futbolo žaidėju Richu Bradfordu, tačiau abu ryšiai ilgainiui nutrūko.

1993 metais Fain susipažino su Džimu Bernšteinu (*Jim Bernstein*), priėmė judaizmą ir ištekėjo. 1994 metais jiems gimė sūnus. Kai šiam buvo 4 mėnesiai, Fain trečią kartą grįžo į porno verslą. Kalbama, kad ji tiesiog atėjo pas kompanijos „VCA“ prezidentą į kabinetą ir pareiškė: „Aš pasiruošusi“.

2003 metais ji galutinai pasitraukė iš pornografijos, suvaidinusi beveik 270 filmų.

## Kita veikla
Fain yra dirbusi „Hustler“ žurnale ir vadovavusi naujų talentų paieškai bei turėjo savo skiltį, kurioje dalijo patarimus apie seksą.

1997 metais pasirodė komedijoje „Orgazmo“, tačiau jos scenos buvo pašalintos režisieriaus sprendimu iš versijos, skirtos demonstruoti kino teatruose.

1999 metais Fain atliko epizodinį vaidmenį filme „The Boondock Saints“.

Jos nuotrauka puošia JAV grupės „Chemical People“ 1988 metų albumo „So Sexist!“ viršelį.

## Šeima
Nuo 1993 metų buvo ištekėjusi už Džimo Bernšteino ir gyveno Havajuose.

Pora turi sūnų Braxtoną Bernšteiną (g. 1994 m.).

## Apdovanojimai

1998 metais aktorė įtraukta į AVN ir XRCO Šlovės galerijas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* IMDb profilis
Provincijolas

**Provincijolas** () – katalikų religinės institucijos (ordino, kongregacijos) provincijos vyriausias viršininkas, pavaldus institucijos (ordino) generolui ir prižiūrintis institucijos (ordino, kongregacijos) veiklą toje provincijoje. Tokių institucijų provincijos panašios į bažnytines provincijas, bet neretai su jomis nesutampa.

Religinių institucijų provincijų ribos paprastai atitinka geografines ribas, tad provincijas gali sudaryti viena šalis, kelios gretimos šalys ar didelės šalies dalis.

Augustiniečių, karmelitų ir dominikonų ordinų vienuoliai ir vienuolės bei tretininkai paprastai vartoja titulą *prioras provincijolas* (). Tuo tarpu pranciškonai vartoja titulą *ministras provincijolas* ( 'provincijos ministras').
Ilmārs Rimšēvičs

**Ilmaras Rimševičius** (, g. 1965 m. balandžio 30 d. Rygoje, Latvijoje) – latvių ekonomistas, 2001-2019 m. - Latvijos banko prezidentas.

## Biografija

I. Rimševičas gimė 1965 m., Latvijos komunistų funkcionieriaus Boriso Rimševičo (lat. Boriss Rimševičs) šeimoje. 1990 m. I. Rimševičius baigė Rygos politechnikos instituto Inžinerijos fakultetą, kur įgijo inžinieriaus ekonomisto kvalifikaciją, 1988–1989 studijavo *St. Lawrence* universitete JAV, *Clarkson* universitete 1991–1992 m. įgijo verslo vadybos ir organizavimo magistro laipsnį (MBA).

Latvijos liaudies fronto aktyvistas 1989–1990 m., komercinio banko *Latvijas Zemes Banka* darbuotojas 1990–1992 m. 2001 m. buvo paskirtas Latvijos banko prezidentu vietoje Einaro Repšės.

I. Rimševičiaus vidutinis mėnesio atlyginimas 2008 m. siekė apie 10 tūkst. latų (51,5 tūkst. litų, 13 tūkst. eurų); jį sudarė darbo užmokestis, premijos ir pašalpos.

2018 m. vasarį Latvijos korupcijos prevencijos biuro teikimu prokuratūra pradėjo I. Rimševičo baudžiamąjį persekiojimą dėl kyšininkavimo. 2022 m. viduryje byla dar nebuvo baigta.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* I. Rimševičius biografija 

|-

|-
Ardo Hansson

**Ardas Hansonas** (, g. 1958 m. liepos 15 d. Čikagoje, JAV) – estų ir amerikiečių ekonomistas, Estijos banko valdytojas (2012–2019).

A. Hansonas buvo pinigų reformos Estijoje komiteto narys, laikomas plano susieti Estijos kroną su Vokietijos marke iniciatoriumi. Pasižymi kukliu gyvenimo būdu, dar žinomas „velniškojo orakulo“ vardu. Ši pravardė prilipinta, nes ekonomistas išpranašavo paskutiniąją Estijos recesiją bei akcijų rinkų burbulo sprogimą 1997 m.

## Biografija

Ardas Hansonas gimė Čikagoje, estų imigrantų šeimoje, turi Estijos ir JAV pilietybes.

A. Hansonas baigė *Semiahmoo* vidurinę mokyklą Kanadoje, 1976–1980 m. studijavo Britų Kolumbijos universitete (Kanadoje), vėliau baigė Harvardo universitetą (JAV), kur 1982–1987 m. įgijo ekonomikos daktaro (PhD) laipsnį.

1991–1992 m. dirbo Estijos užsienio reikalų ministro patarėju, 1992–1995 ir 1997 m. buvo Estijos ministro pirmininko patarėju. Nuo 1993 iki 1998 m. dirbo Estijos banko valdyboje. Nuo 1998 iki 2012 m. buvo Pasaulio Banko vyresniuoju ekonomistu, atsakingu už Rytų Europos ir Balkanų valstybes, Kiniją. Šiuo laikotarpiu, 1999–2000 m., Pasaulio Banke buvo atsakingas už Lietuvą.

Nuo 2012 m. birželio 7 d. tapo Estijos banko valdybos pirmininku ateinančiai 7 metų kadencijai, šiame poste pakeisdamas Andresą Lipstoką.

Apdovanotas Estijos Baltosios žvaigždės ordinu (1998), *Luups* žurnalo paskelbtas Metų žmogumi (1997). Yra bendradarbiavęs žymiuose universitetuose, paskelbęs straipsnių moksliniuose žurnaluose. Moka estų ir anglų kalbas, šiek tiek – prancūzų ir švedų kalbas.

A. Hansono, geriausiai apmokamo Estijos pareigūno, vidutinis mėnesio atlyginimas – 22,8 tūkst. litų, kuriuos sudaro darbo užmokestis, premijos ir pašalpos (2008).

## Šaltiniai

## Nuorodos

* A. Hansono biografija

|-

|-
RKL 2011–2012 m. sezonas

**[[RKL]] 2011–2012 metų sezonas** – 7-as lygos sezonas, kuriame dalyvavo 34 klubai: 14 varžėsi A divizione, 20 B divizione. Stipriausia lygos ekipa tapo ir kelialapį į NKL iškovojo Plungės „Olimpo“ ekipa, tuo tarpu B diviziono auksu pasidabino Kauno „Sabonio krepšinio centro“ komanda.

## Reguliarusis sezonas
### A divizionas

### B divizionas

### Pereinamosios varžybos

## Atkrintamosios varžybos (A divizionas)
### Aštuntfinaliai

### Finalai

## Atkrintamosios varžybos (B divizionas)
### Aštuntfinaliai

### Finalai

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali RKL svetainė
Trakų KK Trakai

**KK Trakai** – profesionalus krepšinio klubas iš Trakų, rungtyniaujantis RKL. Klubas įkurtas 2011 m.

## Klubo pavadinimai

* 2011–2012 m. Trakų „Tonyresort-Altitudė“
* 2012–2015 m. Trakų KK „Trakai“
* 2016–2017 m. Trakų „Tonyresort“
* 2017 – iki šiol Trakų KK „Trakai“

## Klubo pasiekimai

## Nuorodos
Inamdaras

**Inamdaras** () – feodalo titulas Indijoje, paplitęs Britų Indijos laikais ir anksčiau. Titulą suteikdavo asmenims, kurie gaudavo kaip dovaną (*inam*) žemės valdą už ypatingą tarnybą valdovui ar valstybei.

Vėliau britai įvedė keletą įstatymų, kurie apibrėžė inamdarų teises ir pareigas jų teritorijose, pvz., 1869 m. VIII Madraso inamų aktas. Egzistavo speciali *inamų komisionieriaus* (*inam commissioner*), turėjusio sekti inamų pajamas bei įrašus apie jų žemes, pareigybė.

Indijai tapus nepriklausoma valstybe jos regionuose buvo priimti keli teisės aktai, kuriais buvo panaikintos inamdarų teisės ir atimtos jiems kažkada dovanotos žemės. Keli tokie teisės aktai vadinosi „Bombėjaus asmeninių inamų panaikinimo aktas“ (*Bombay Personal Inams Ablolition Act*) (1953 m.), *Bombay Pargana and Kukarni Watans (Abolition) Act* (1950 m.), „Karnatakos religinių ir labdaros institucijų inamų panaikinimo aktas“ (*Karnataka (Religious & Charitable Institutions) Inams Abolition Act*) (1955 m.), „Karnatakos asmeninių ir kitokių inamų panaikinimo aktas“ (*Karnataka (Personal and Miscellaneous) Inams Abolition Act*) (1977 m.), „Haidarabado inamų panaikinimo aktas“ (*Hyderabad Abolition of Inams Act*) (1955 m.) ir kt.

Inamdarų valdų sistema buvo panaikinta kartu su indamdarų titulais. Tačiau dalis buvusių inamdarų šeimų ėmė naudoti žodį *Inamdar* kaip pavardę, kad išlaikytų turėtą paveldimą socialinę tapatybę.

## Nuorodos
Čhatrapatis

**Čhatrapatis** () – Indijos monarchų titulas, daugmaž atitinkantis titulą *[[imperatorius]]*.

Kiti indiški monarchų ir aristokratų titulai buvo:
* *maharadža* (*maharaja*) ir *radža* (*Raja*) – karaliaus analogas,
* *yuvraj*, *rajkumar* ar *kumar* – karūnos princo, princo analogas,
* *senapatis* (*senapati*) – hercogo analogas,
* *[[sardaras]]* (*sardar*) – grafo analogas.

Terminas *čhatrapatis* dažniausiai naudojamas kalbant apie Marathų imperijos įkūrėją *Shivaji Raje Bhonsle*, ir jo vyriausią sūnų ir įpėdinį *Sambhaji*. Šivadžio tiesioginiai palikuonys iš karališkosios *Bhonsle* dinastijos irgi turėjo čhatrapačių titulą.

## Etimologija
Žodžio *čhatrapatis* kilmę aiškina kelios hipotezės:

# Iš  'imperija; kraštas' +  'lordas, valdovas'. Prasmė – 'imperatorius'.
# Iš  'stogas; skėtis' +  'vyras (šeimoje)'. Prasmė – 'karalius' ar 'valdovas'. Pažodinė prasmė – 'teikiantis šešėlį savo pasekėjams ir ginantis jų sėkmę'.
# Iš *Kshatriya* 'kšatrijas' + *Pati* 'valdovas; vadas'. Prasmė – 'kšatrijų (karių) valdovas'.
Pranciškus

**Pranciškus** () – vyriškas vardas, moteriška šio vardo forma Pranciška.

## Vardo formos kitose kalbose
* angliškai Francis; 
* čekiškai František;
* itališkai Francesco;
* ispaniškai Francisco;
* lenkiškai Franciszek;
* latviškai Francisks;
* prancūziškai François;
* rusiškai Франциск (Francisk).
* lotyniškai Franciskus.

## Žmonės šiuo vardu
Pasaulyje:

* Pranciškus Asyžietis (1181/1182–1226) − italų viduramžių vienuolis, pranciškonų ordino steigėjas, šventasis;
* Pranciškus I (1494−1547) − Prancūzijos karalius;
* Pranciškus II (1544−1560) − Prancūzijos karalius;
* Imperatorius Pranciškus I (1708−1765) − Šv. Romos imperatorius;
* Imperatorius Pranciškus II (1768−1835) − Šv. Romos imperatorius ir Austrijos imperatorius Pranciškus I;
* Pranciškus Juozapas I (1830−1916) − Austrijos imperatorius;
* Pranciškus Ferdinandas (1863−1914) − Austrijos−Vengrijos erchercogas, sosto įpėdinis;
* Popiežius Pranciškus (1936–2025) − Romos popiežius (2013–2025), kilęs iš Argentinos.

Lietuvoje:

* Pranciškus Būčys (1872−1951) − Rytų apeigų vyskupas, vienuolis marijonas, teologijos mokslų daktaras;
* Pranciškus Karevičius (1861−1945) − vyskupas, profesorius, vienuolis marijonas;
* Pranciškus Markūnas (1873−1964) − Lietuvos statybos inžinierius;
* Pranciškus Ramanauskas (1893−1959) − vyskupas, kankinys, teologijos mokslų daktaras;
* Pranciškus Skorina (1485/1490−1540/1551) − LDK visuomenės veikėjas;
* Pranciškus Smuglevičius (1745−1807) − Lietuvos klasicizmo dailininkas;
* Pranciškus Žadeikis (1869−1933) − kunigas, rašytojas.
Vilniaus kankiniai

**Vilniaus kankiniai** – kankiniai ir šventieji – **Antanas, Jonas** ir **Eustachijus** – 1347 m. nužudyti LDK sostinėje Vilniuje. Dabar jų palaikai saugomi Vilniaus Šv. Dvasios vienuolyno katedroje. Jų šventinė diena – Balandžio 27 (pagal senąjį kalendorių - 14).

Pasak stačiatikių tradicijos, šie kankiniai buvo lietuviai, didžiojo kunigaikščio Algirdo dvariškiai. Jie priėmė stačiatikių krikščionybę, todėl buvo suimti. Pasakojama, kad Algirdas liepęs jiems valgyti mėsą stačiatikių pasninko metu, o šie atsisakę. Tada Antanas, Jonas ir Eustachijus buvo nukankinti ir nužudyti. 1374 m. Vilniaus kankiniai buvo kanonizuoti. 1969 m. Popiežius Paulius VI juos įtraukė į Romos Katalikų Bažnyčios šventųjų sąrašą.
Katsuni

**Katsuni** (tikrasis vardas – *Céline Tran*; 1979 m. balandžio 9 d. Lionas, Prancūzija) – buvusi pornografinių filmų aktorė, 2014 m. įtraukta į AVN Šlovės galeriją. Ji yra gimusi tą pačią dieną, kaip ir Jenna Jameson.

## Biografija

Katsuni gimė Lione, jos motina prancūzė, o tėvas vietnamietis.

Baigusi mokyklą, ji įstojo į Grenoblio universitetą, kuriame studijavo politikos mokslus, o vėliau – literatūrą. Kastuni ketino tapti mokytoja, tačiau dar studijų metais pradėjo šokti go – go ir striptizą klubuose, kur ją pastebėjo „Penthouse“ fotografas. Priėmusi pasiūlymą pozuoti, ji tapo žurnalo Mėnesio mergina, o vėliau sutiko nusifilmuoti žurnalo kuriamame pornografiniame filme.

Supratusi, kad suaugusiems skirtas verslas yra labiau pelningas nei mokytojos darbas, 2002 metais pasirašė pirmąją sutartį su kompanija „Colmax“, kuriančia pornografinius filmus. Nuo tada ji suvaidino daugiau kaip 200 pornografinių filmų.

2004 metais pirmą kartą vaidino JAV. 2006 metų pabaigoje pasirašė sutartį su viena didžiausių JAV porno kompanijų „Digital Playground“, o žurnalas „Genesis“ ją įtraukė į 10 populiariausių JAV pornožvaigždžių sąrašą.

2008 metais buvo sukurtas dokumentinis filmas „Katsuni. My Fucking Life“. Keturių valandų trukmės juosta pasakoja apie jos gyvenimą, karjerą ir filmų kūrimo užkulisius.

Savo karjeros pradžioje ji vartojo slapyvardį **Katsumi**, tačiau 2007 metais ją į teismą padavė moteris vardu Mary Katsumi, reikalaudama nebenaudoti šio slapyvardžio, sutampančio su jos pavarde. Teismas prašymą patenkino, bet metų pabaigoje aktorė buvo nubausta 20 tūkst. eurų bauda už nurodymo nesilaikymą. Po šio įvykio ji galutinai atsisakė senojo vardo.

Katsuni šiuo metų gyvena Los Andžele ir Paryžiuje bei filmuojasi abejose šalyse kuriamuose filmuose.

2013 m. rugpjūčio 14 d. ji paskelbė apie savo karjeros pabaigą.

## Kita veikla

Katsuni pasirodo kaip šokėja įvairiuose klubuose Prancūzijoje, Italijoje ir JAV. Ji taip pat nevengia viešumo ir dažnai yra kviečiama į įvairius naktinius šou Prancūzijos televizijose.

Yra nusifilmavusi atlikėjų „Miguel Bosé“, „The Electronic Conspiracy“ ir „Doc Gyneco“ vaizdo klipuose.

2005 metais JAV reperis Necro išleido albumą „Sexorcist“, kuriame tarpuose tarp dainų skamba įvairių pornografijos aktorių balsai, jų tarpe – ir Katsuni.

2006 metais ji suvaidino erotinėje dramoje „Destricted“. Šio filmo atskirus fragmentus režisavo 8 skirtingi režisieriai, o Katsuni vaidino epizode pavadinimu „Mes mylimės vieni“.

Jai priklauso kompanija „Katsuni LLC“, registruota Kanadoje.

## Apdovanojimai

### [[AVN apdovanojimas]]

### [[XRCO apdovanojimas]]

### [[Hot d’Or]]
Po ilgesnės pertraukos 2009 metais surengtuose Hot d’Or apdovanojimuose Katsuni buvo jų ambasadorė bei laimėjo du prizus.

### FICEB apdovanojimas

### [[XBIZ apdovanojimas]]

### [[Briuselis|Briuselio]] Erotinių filmų festivalis

### Venus apdovanojimas

### Autres apdovanojimas

## Šaltiniai

## Nuorodos

* IMDb profilis
DreamWorks

**DreamWorks Studios**, oficialiai **DW II Distribution Co., LLC**, taip pat žinoma kaip **DreamWorks SKG** – JAV kino studija, daugiausia kurianti kino filmus ir televizijos programas. Įmonė yra išleidusi daugiau kaip 10 filmų, iš kurių kiekvienas uždirbo po daugiau kaip 100 mln. JAV dolerių.

Įmonės pradžia laikomi 1994 m., kai žiniasklaidos magnatai Steven Spielberg, Jeffrey Katzenberg ir David Geffen (po įmonės logotipu esantys inicialai **SKG** sudaryti iš pirmųjų kiekvieno iš jų pavardės raidžių) nutarė įkurti naują Holivudo studiją. Jie bendrai valdo 72 % įmonės akcijų.

## Istorija
1994 m. įkūrus studiją, visi trys įkūrėjai biudžetui skyrė po 33 mln. JAV dolerių, dar 500 mln. pridėjo „Microsoft“ bendraįkūrėjas Polas Alenas.

1998 m. studija išleido pirmąjį pilnametražį animacinį filmą „Skruzdėliukas Z“ (*Antz*). 2000 m. įmonė įkūrė animacijos padalinį „DreamWorks Animation“, kuris 2004 m. tapo nepriklausoma kompanija.

## Logotipas
„DreamWorks“ logotipe vaizduojamas ant pusmėnulio sėdintis ir žvejojantis berniukas. Idėja sukurti tokį logotipą kilo Stivenui Spilbergui, kuris pradžioje norėjo kompiuteriu sukurto paveikslėlio, tuo tarpu konsultantas vaizdo efektų kūrime Denisas Murenas (*Dennis Muren*) pasiūlė pieštinę versiją. 
Sukurti logo buvo patikėta dizaineriui Robertui Hantui (*Robert Hunt*), kurio sūnus pozavo berniuko modeliui. Hantas pateikė abejas versijas ir Spilbergas pasirinko kompiuterinę. Muzika, skambanti pasirodžius logotipui, buvo parašyta Džono Viljamso.
Mvamis

**Mvamis** (*mwami*) – vado titulas kai kuriose bantų ir kai kuriose kitose Afrikos kalbose, paprastai verčiamas kaip „karalius“.

Mvamiais vadinami:
* Ruandos karalius,
* Burundžio karalius,
* tradiciniai vadai mažose karalystėse, kurios buvo Kongo Demokratinės Respublikos Maniemos, Šiaurės Kivu ir Pietų Kivu provincijose,
* tradiciniai trijų Zimbabvės tautų (*ila*, *lenje* ir *tonga*) vadai.
Vėpla

**Vėpla**:

* Vėpla (žurnalas) – satyros ir humoro laikraštis, ėjęs 1928–1929 m. Kaune
* Vėpla (Kanada) – Kanados lietuvių satyros ir humoro laikraštis, leistas 1955–1958 m. Monrealyje
Žiburėlis

**Žiburėlis**:

* Žiburėlis (žurnalas) – vaikų žurnalas, ėjęs 1920–1944 m.
* Žiburėlis (Caritas) – žurnalas vaikams, ėjęs 1991–1994 m.
Tarybų Lietuva (radijo stotis)

**Tarybų Lietuva** – LKP (TSKP) radijo stotis, transliuota nuo 1990 m. birželio iki 1991 m. rugpjūčio lietuvių, rusų ir lenkų kalbomis iš Antavilių.

## Istorija

Radijo stotis pradėjo savo darbą 1990 m. birželio 2 d., nuolatinės transliacijos pradėtos birželio 26 d. iš buvusio Vilniaus aukštosios partinės mokyklos pastato. Užėmus Lietuvos radijo ir televizijos pastatus, programą imta transliuoti iš ten. Transliuota 864 kHz dažniu (AM bangų ruože) ir buvo girdima Vilniuje. Radijo stotis buvo panaikinta po 1991 m. rugpjūčio pučo Maskvoje.

## Redaktoriai

* Leonas Bartoševičius – 1990–1991 m.
* Stanislovas Mickevičius – 1991 m.
* Kostas Šilgalis – 1991 m.

## Šaltiniai
Ignazio Visco

**Ignacijus Viskas ** (, g. 1949 m. lapkričio 21 d. Neapolyje) – Italijos ekonomistas, Italijos banko prezidentas nuo 2011 m.

## Biografija

I. Viskas 1971 m. baigė Romos La Sapiencos universitetą, įgydamas ekonomikos *summa cum laude* laipsnį. Toliau tęsė studijas Pensilvanijos universitete (Filadelfijoje, JAV), kur 1974 m. jam suteiktas ekonomikos magistro (MA), o 1981 m. – daktaro laipsnis (PhD).

1972 m. pradėjo savo karjerą Italijos banke, kur 1990 m. tapo Tyrimų departamento vadovu. Nuo 1997 iki 2002 m. buvo vyriausiasis ekonomistas Tarptautinėje ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijoje. 2007 m. sausio mėn. tapo Italijos banko generaliniaus direktoriaus pavaduotoju, direktorių valdybos nariu. 2009–2010 m. vadovavo Europos centrinių bankų sistemos tarptautinių ryšių epartamentui.

2011 m. spalio 24 d. Italijos Prezidentas Giorgio Napolitano paskyrė I. Viską Italijos banko valdytoju, šiame poste pakeitusiu Marijų Dragį. Nuo 2013 m. sausio 1 d. taip pat paskirtas vadovauti Italijos draudimo priežiūros tarnybos valdybai (IVASS).

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Ignacijus Viskas: biografija 

|-

|-
Entebės tarptautinis oro uostas

**Entebės tarptautinis oro uostas** (IATA kodas: EBB, ICAO kodas: HUEN) – didžiausias oro uostas Ugandoje.

1976 m. liepos 4 d. šiame oro uoste įvykdyta Entebės operacija, kurios metu Izraelio specialiosios pajėgos išvadavo jungtinės palestiniečių-vokiečių teroristinės grupuotės pagrobtus Air France kompanijos lėktuvo keleivius.

## Vieta
Oro uostas stovi ant Viktorijos ežero kranto,  prie Entebės miesto, 41 km į pietvakarius nuo Ugandos sostinės Kampalos.

## Istorija
Oro uostas buvo pastatytas 1928-1929 m. 1935 m. kilimo ir tūpimo tako paviršius buvo išklotas žvyru. 1944-1945 m. pagrindinis kilimo ir tūpimo takas buvo išasfaltuotas ir pailgintas iki 1500 m. 1951 m. lapkričio 10 d. oro uostas vėl buvo oficialiai atidarytas, po to kai infrastruktūra buvo atnaujinta. Taip pat dėl De Havilland Comet ir kitų naujų lėktuvų, kilimo ir tūpimo takas buvo prailgintas iki 3000 metrų.

1952 m. vasario 7 d. oro uostu pasinaudojo būsimoji Jungtinės Karalystės karalienė Elžbieta II, skrisdama į Londoną po to, kai ji buvo paskelbta karaliaus Jurgio VI įpėdine.
Gulu

**Gulu** () – miestas Ugandos šiaurinėje dalyje, ~300 km į šiaurę nuo Kampalos, antras pagal dydį miestas šalyje. Rajono centras. Yra oro uostas, stotis prie Tororo–Pakvačo geležinkelio linijos. Žemės ūkio regiono prekybinis centras. Maisto pramonė. Veikia universitetas, kelios ligoninės, katalikų bažnyčia, karinis dalinys.

Dominuojanti tauta Gulu mieste – ačioliai (~80 % gyventojų).

## Istorija

Gulu miestas XX a. antroje pusėje tapo vienu iš kovų tarp Ugandos armijos ir Viešpaties pasipriešinimo armijos centrų.

## Šaltiniai
Masaka

**Masaka** () – miestas Ugandos Centriniame regione, į vakarus nuo Viktorijos ežero. Miestas yra Masakos rajono ir regiono centras.

## Padėtis
Masaka yra maždaug 140 į pietvakarius nuo Kampalos, prie magistralės į Mbararą. Miestas yra visai ties pusiauju. Ilgą laiką Masaka buvo antras pagal dydį Ugandos miestas. Dabar situacija pasikeitė, kadangi miestas labai nukentėjo 1979 m. per Ugandos-Tanzanijos karą bei 1981–1986 m. vykusiame pilietiniame kare, kuris iš valdžios pašalino Miltoną Obotę (*Milton Obote*).

## Gyventojai
Pagal 2002 m. gyventojų surašymą Masaka turėjo 67 800 gyventojų. 2010 m. Ugandos statistikos biuras (*Uganda Bureau of Statistics*, UBOS) teigė, kad mieste buvo 73 300 gyventojų. 2011 m. vidurį UBOS vertinimu Masakoje gyveno 74 100 žmonių.

## Ekonominė veikla
Daugelis regiono gyventojų yra žemdirbiai, užsiimantys gyvulininkyste ir žemės ūkio kultūromis. Masaka garsėja bananų patiekalu, kuris vadinamas *[[Matooke]]*.

Masakoje užsiima šiomis gamybos rūšimis:
* mėsos ir žuvies perdirbimas,
* gėrimų gamyba
* baldų gamyba,
* avalynės gamyba,
* kepinių gamyba
* stiklo gaminių pramonė.

## Dėmesio verti objektai
Masakoje ir prie jos yra šie objektai:
* Masakos rajono administracijos būstinė.
* Masakos Miesto tarybos pastatas
* Masakos centrinis turgus
* Ugandos karinių pajėgų mechanizuotojo pulko štabas
* Mutysos I karališkasis universitetas (*Muteesa I Royal University*) – įkurtas 2007 m., pagerbti paskutinį Bugandos karalių *Muteesa I*, valdžiusį 1856–1884 m.
* Kampalos universiteto Vakarinis miestelis
* Kitovu šv. Henriko koledžas (*St. Henry’s College Kitovu*) – berniukų internatinė mokykla, turinti virš 1000 moksleivių.
* Romos katalikų Masakos diocezija
* Nabugabo ežeras (*Lake Nabugabo*) – 20 km į rytus nuo Masakos.
* Bukakata, uostas vakariniame Viktorijos ežero krante, 24 km į rytus nuo Masakos.
* Sesės salos (*Ssese Islands*) – salos Viktorijos ežere.

## Nuorodos
Mario Draghi

**Marijus Dragis** (, g. 1947 m. rugsėjo 3 d. Romoje) – Italijos bankininkas ir ekonomistas, Europos centrinio banko (2011–2019 m.) ir Italijos banko (2005–2011 m.) prezidentas, nuo 2021 m. vasario mėn. Italijos ministras pirmininkas. 2012 m. „Forbes“ žurnalo paskelbtas pasaulio 8-uoju įtakingiausiu asmeniu.

## Biografija
Marijus Dragis mokėsi *Massimiliano Massimo Institute* mokykloje, baigė Romos La Sapiencos universitetą, 1976 m. įgijo ekonomikos daktaro laipsnį (PhD) Masačusetso technologijos institute.

1981–1991 m. buvo Florencijos universiteto profesorius. Nuo 1984 iki 1990 m. Pasaulio banko vykdomasis direktorius, nuo 1991 iki 2001 m. Iždo generalinis direktorius, nuo 1993 iki 2001 m. Privatizacijos komiteto pirmininkas, nuo 2002 iki 2005 m. „Goldman Sachs Int.“ vicepirmininkas ir vykdantysis direktorius.

M. Dragis yra buvęs valdybų narys keliose korporacijose ir bankuose: *Ente Nazionale Idrocarburi, Istituto per la Ricostruzione Industriale, Banca Nazionale del Lavoro* ir *Istituto Mobiliare Italiano*.

2005 m. gruodžio mėn. tapo Italijos banko prezidentu, šiame poste pakeitęs Antonio Fazio, kuris buvo įsivėlęs į bankų skandalą, susijusį su finansinėmis machinacijomis. Šiose pareigose išbuvo iki 2011 m., kai lapkričio 1 d. ėmė vadovauti Europos centriniam bankui, šiame poste 8-rių metų kadencijai pakeitęs prancūzą Žaną Klodą Trišė.

Suformavus vienybės vyriausybę, 2021 m. vasario 13 d. M. Dragis buvo prisaikdintas Italijos ministru pirmininku.

2022 m. liepos 13 d. šalyje kilo vyriausybės krizė, kai vienos iš valdančiųjų partijos vadovas, buvęs premjeras Džiuzepė Kontė atšaukė savo paramą vyriausybei. Praėjus savaitei ir nepasisekus susitarti su koalicijos partneriais, M. Dragis pranešė pasitraukiantis iš Italijos vyriausybės vadovo pareigų. Šalies prezidentas patenkinto jo prašymą, tačiau M. Dragis liko laikinai vadovauti vyriausybei iki naujų rinkimų 2022 m. rugsėjį. 

Nuo 2023 iki 2024 m. rašė vadinamąją Draghi ataskaitą apie Europos konkurencingumą. 2024 m. rugsėjį paskelbtame beveik 400 puslapių dokumente išdėstytos 383 rekomendacijos, kuriomis siekiama pakeisti mažėjantį Europos produktyvumą ir panaikinti konkurencingumo atotrūkį nuo Jungtinių Valstijų ir Kinijos.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Marijaus Dragio biografija

|-

|-

|-

|-