Kazdangos valsčius

**Kazdangos valsčius** () – viena iš Pietų Kuršo savivaldybės administracinių teritorijų Latvijos pietvakariuose, į šiaurės rytus nuo Liepojos, Kuldygos savivaldybės paribyje. Plotas 133,95 km², 1091 gyventojas (2025 m.). Administracinis centras – Kazdanga.

2025 m. duomenimis, veikia valsčiaus administracija, kultūros namai, biblioteka, muziejus,  pagrindinė mokykla, socialinės globos namai (Ruokaižiuose). Yra kultūros paminklų: valstybinės reikšmės – Kazdangos dvaro kompleksas, Vytuolinių ir Kazdangos piliakalniai, Bažnyčios kalno piliakalnis, Ruonių senkapiai; regioninės reikšmės – Adgėrių viduramžių kapinės; vietinės reikšmės – Trulių senkapiai.

## Istorija
Dabartinio valsčiaus teritorija buvo kuršių Bandavos žemėje. Valatos (Kazdangos) piliakalnyje stovėjo kuršių pilis, ją 1263 m. nusiaubė Livonijos ordinas. XIV a. pradžioje Kazdangos apylinkės įėjo į Kuldygos komtūrijos Vecpilio fogtijos sudėtį, nuo 1392 m. priklausė Kuršo vyskupijai. 1595 m. minimi Manteifelių giminei priklausę Kazdangos (*Katzdangen*), Blendienos (*Blendinen*), Valatos (*Wallaten*), Vecpilio (*Oldenburg*) ir Muodytės dvarai, vėliau susiformavo Kapšių (*Kapschenhof*), Cildų (*Zilden*), Pūnių (*Puhnen*), Ziemciemo (*Seemzeem*), Ceplių, Mazcildų ir Ruokaižių (*Rokaischen*) dvarai. Dabartinio valsčiaus teritorijoje buvo ir baronams Bėrams priklausęs Buojų (*Bojen*) dvaras su Mazbuojų palivarku bei Veclaižos (*Alt-Laschen*) dvaras. XIX a. Kazdangos dvare pastatytas vandens malūnas, spirito varykla, pieninė, sausinti laukai ir pievos, išveista Kazdangos vyšnių veislė. 1873 m. valsčiuje įkurtas pirmasis Latvijoje žuvininkystės ūkis. 1908 m. ir vėliau atkelta kolonistų iš Voluinės. 1915 m. nutiestas Aizputės–Saldaus siaurasis geležinkelis (1936 m. uždarytas), valsčiuje veikė Ruokaižių, Valatos ir Kapšių stotelės.

Latvijai tapus nepriklausoma, per 1920–1937 m. žemės ūkio reformą dvarų žemė išskirstyta į 197 sklypus. Kazdangoje įkurtas valstybinio dvaro ūkis, valdęs apie 1000 ha. 1935 m. valsčius buvo 100,4 km² ploto, turėjo 283 valstiečių ūkius. 45,0 km² užėmė ariama žemė, 17,1 km² – pievos, 12,3 km² – ganyklos, 21,6 km² – miškai (iš jų 15,4 km² – valstybiniai), 1,6 km² – pelkės. Augintos avižos, rugiai, miežiai, kviečiai, bulvės, dobilai ir kitos pašarinės žolės. Veikė Kazdangos ir Vecpilio vandens malūnai, pieninė, spirito varykla, stalių ir šaltkalvių dirbtuvės, Blendienos plytinė, 4 parduotuvės, Cildų neįgaliųjų prieglauda.

Baigiantis Antrajam pasauliniam karui valsčius buvo Kuršo katile, Kazdangos dvaro rūmuose buvo įrengtas nacių Vokietijos armijų grupės „Šiaurė” štabas. Pokario metais apylinkėse veikė latvių partizanai, Syliuose buvo jų bazė. 1945 m. valsčiuje įkurtos Kazdangos, Aluokstės ir Cildų apylinkės, o pats valsčius 1949 m. panaikintas. 1951 m. Prie Kazdangos apylinkės prijungta Aluokstės, 1954 m. – Buojos apylinkė. Iki 1975 m. būta ir kitų teritorinių pokyčių. 1990 m. Kazdangos apylinkė pertvarkyta į valsčių. Po visų XX a. teritorinių pokyčių į dabartinio valsčiaus sudėtį įeina buvusių Lažos ir Kalvenės valsčių dalys, o dalis buvusio Kazdangos valsčiaus teritorijos (Vanga su apylinkėmis) atiduota Laidų valsčiui. Iki 1949 m. valsčius priklausė Aizputės apskričiai, 1990–2009 m. – Liepojos rajonui, 2009–2021 m. – Aizputės savivaldybei.

## Geografija

Ribojasi su Pietų Kuršo savivaldybės Kalvenės, Aizputės, Lažos valsčiais ir Aizputės miestu bei Kuldygos savivaldybės Turlavos, Laidų ir Rudbaržių valsčiais. Valsčius yra Vakarų Kuršo aukštumoje; jo šiaurinė dalis yra Aprikių lygumoje, likusioji – Bandavos kalvyne. Paviršius kalvotas, žemėja iš pietų į šiaurę. Aukščiausia vieta – Čanio kalnas, iškilęs 115,4 m virš jūros lygio, žemiausia – Skaldos slėnis prie Turlavos žiočių – apytikriai 39 m. Valsčiumi teka Aluokstė su intakais Vaipa, Pinkiupyte, Akmenvalku, Berzų upokšniu, Skalda. Valsčiaus vakarine riba teka Tebra ir jos intakas Laža. Didžiausi vandens telkiniai – dirbtiniai: Kazdangos malūno tvenkinys (10,1 ha), Blendienos, Krūzgalių, Muceniekų, Apluokų, Tapinių, Krauzės ir kiti tvenkiniai; dauguma jų telkšo pietinėje valsčiaus dalyje. Yra pelkių – Cildų (232 ha), Kazdangos (115 ha) ir kitų. 2000 m. duomenimis, 54 % valsčiaus ploto užėmė žemės ūkio naudmenos, 29 % – miškai, 3 % – krūmynai, 2 % – pelkės.

Kasamas žvyras ir smėlis, rasta kalkakmenio telkinių. Valsčių kerta regioninės reikšmės keliai Aizputė–Skrunda (P117) ir Aizputė–Kalvenė (P115).

## Gyventojai
1935 m. valsčiuje gyveno 2150 žmonių, iš jų 85,2 % latvių, 12,3 % vokiečių, 0,8 % lenkų 0,6 % rusų. 1941 m. sovietų valdžia į tremtį išsiuntė 23, 1949 m. – 82 gyventojus. 2000 m. valsčiuje buvo 1930 gyventojų, iš jų 90,0 % latvių, 3,5 % lietuvių, 2,4 % rusų, 1,0 % baltarusių, 0,8 % ukrainiečių, 0,6 % lenkų.

Didžiausios gyvenvietės: Kazdanga (513 gyv., 2025 m.), Ruokaižiai (83 gyv.), Tebros (56 gyv.),  Buojos (22 gyv.). Kaneniekai, Vecpilis, Cildai, Ziemciemas, Blendiena. Valsčiaus tikintieji priklauso įvairių konfesijų Aizputės parapijoms. 

## Šaltiniai