open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Būlio algebra

Matematikoje bei informatikoje **Būlio algebra** (arba *Logikos algebra*) – sritis, tirianti loginius kintamuosius bei funkcijas.

Didelę įtaką Būlio algebros raidai turėjo skaičiavimo mechanizavimas, o svarbiausias taikymas – elektroninėse schemose.

## Istorija
Būlio algebra pavadinta anglų matematiko Džordžo Būlio (1815–1864 m.) vardu, nes jis pirmasis ją apibrėžė kaip loginės sistemos dalį, bandant panaudoti algebrines technikas loginiams skaičiavimams.

## Būlio algebra matematikoje
Matematikoje Būlio algebra apibrėžiama kaip algebra *(B, *, +, ¬, 0, 1)*, kurią sudaro aibė **B**, turinti mažiausiai 2 elementus *(0, 1)*, kurioje apibrėžtos tokios 3 operacijos: IR operacija (konjunkcija, loginė daugyba), ARBA operacija (disjunkcija, loginė sudėtis), NE operacija (inversija, neigimas).

Šiandien Būlio algebra turi daugybę pritaikymų elektroninėse schemose. Pirmą kartą Klodas Šenonas ją pritaikė XX amžiuje komutatoriuose.

## Loginiai kintamieji
Loginiai kintamieji (dar vadinami *binariniais*) gali turėti tik dvi reikšmes – *1* (taip) ir *0* (ne). Su jais galima atlikti logines operacijas.
Elementarios loginės operacijos su vienu, dviem loginiais kintamaisiais yra vadinamos unarinėmis (vieno kintamojo) ar binarinėmis (dviejų kintamųjų) loginėmis operacijomis.
Loginė operacija paprastai užrašoma formule arba jai sudaroma funkcijos būvio (teisingumo) lentelė.

## Loginės (Būlio) funkcijos
Logine (Būlio) funkcija vadinama funkcija, kurios argumentai yra Būlio kintamieji ir kuri gali įgyti tik dvi reikšmes – **0** ir **1**.

! width="50"|x
! width="50"|f0(x)
! width="50"|f1(x)
! width="50"|f2(x)
! width="50"|f3(x)
|-----
! align="center"|0
| align="center"|0
| align="center"|0
| align="center"|1
| align="center"|1
|-----
! align="center"|1
| align="center"|0
| align="center"|1
| align="center"|0
| align="center"|1
|}

Funkcijos **<math>f</math><sub>0</sub><math>(x)</math>** ir **<math>f</math><sub>3</sub><math>(x)</math>** vadinamos *išsigimusiomis*, nes nepriklauso nuo kintamojo reikšmės

## Loginės operacijos
Pagrindinės operacijos yra:
* konjunkcija (žymima **IR**, ·, \land, &)
* disjunkcija (**ARBA**, +, \lor, |)
* inversija (**NE**, ~, ¬, kai kada !)

Visos kitos operacijos gali būti išreikštos šiomis pagrindinėmis operacijomis. Visoms operacijoms išreikšti pakanka ir dviejų pagrindinių veiksmų (būtina operacija NE, viena iš likusių dviejų operacijų (**IR** arba **ARBA**) yra perteklinė. Tačiau tuomet formulės tampa sudėtingesnės.

Galimų dviejų kintamųjų Būlio operacijų rezultatų lentelė:

## Šaltiniai
Kulinarija

**Kulinarija** ( – virtuvinis) – patrauklios išvaizdos, gero skonio ir maistingų savybių valgio gaminimo technologija; tie valgiai.

Kulinar||as,~ė (lot. culinarius – virėjo padėjėjas, < culina – virtuvė, maistas, valgis) 

Bendra prasme – maisto paruošimo įpročiai. Įvairiose šalyse išsivystė skirtingi kulinariniai papročiai, skirtumus labiausiai lėmė pagrindiniai pragyvenimo šaltiniai (žvejyba, medžioklė, žemės ūkis), klimatas ir pan.

## Istorija

## Šaltiniai
Tarptautinių žodžių žodynas. V. Vaitkevičiūtė

## Taip pat skaitykite
* Maistas
* Mityba
* Maisto gamyba
* Pasaulio virtuvės
* Lietuvių valgiai
* Alkoholiniai gėrimai

## Nuorodos
* Wiki kulinarijos (receptų) knyga
* Wiki kulinarijos knyga *(angliškai)*
* Didžiausia receptų duomenų bazė
Nacionalinis respublikonų judėjimas

**Nacionalinis respublikonų judėjimas** (Mouvement national républicain – MNR) Prancūzijos kraštutinių dešiniųjų politinė partija, kurią įkūrė Bruno Mégret atskilęs nuo Le Peno vadovaujamo Nacionalinio fronto.

„Nacionalinio judėjimo“ partija įkurta 1999 m. sausio 25 d. ir Bruno Mégret yra jos vadovas.

1999 m. spalio 2 d. partijos pavadinimas pakeistas į „Nacionalinį respublikonų judėjimą“. Partijos simbolis yra trispalvis ąžuolo skydas.
Tasmanija

**Tasmanija** () – sala, 240 km į pietryčius nuo Australijos žemyno. Sudaro Australijos Sandraugos Tasmanijos valstiją (Tasmanijos valstijai dar priklauso artimiausios salos ir toliau esanti Makvorio sala).

Salos plotas 68 332 km².

Hobartas yra valstijos sostinė ir didžiausias miestas. Kiti svarbesni miestai – Lonsestonas (*Launceston*), Devonportas (*Devonport*) ir Bernis (*Burnie*).

## Geografija

Apie 1/4 salos priklauso nacionaliniams parkams.

Tasmanijos klimatas yra stipriai veikiamas supančio vandenyno. Gana stabili vandenyno temperatūra palaiko palyginti nuosaikų klimatą su reguliariais krituliais, ypatingai žiemą.

Tasmanijos flora ir fauna panaši į Australijos. Sterbliniai yra dominuojantys sausumos gyvūnai. Sterblinis vilkas (arba sterblinis tigras) yra tipiškas pavyzdys (nors jie laikomi išnykusiais). Iš 1500 aukštesniųjų augalų rūšių apie 20 % yra endeminiai.

## Istorija

Seniausi Tasmanijos gyventojai buvo Tasmanijos aborigenai, kurie šiuo metu yra visiškai išnykę (išnaikinti). Kolonijinę praeitį mena UNESCO saugomos Australijos nuteistųjų kolonijos.
* 1642 m. salą atrado olandų jūrininkas Abelis Tasmanas. Kadangi jis plaukiojo generalgubernatoriaus Antono van Dimeno (*Anton van Diemen*) užsakymu, sala iš pradžių buvo pavadinta van Dimeno žeme ().
* 1803 m. sala paskelbta D. Britanijos pataisos kolonija (Van Dimeno žemė).
* 1803–1825 m. ši kolonija formaliai priklausė Naujajam Pietų Velsui.
* 1825 m. gruodžio 3 d. tapo atskira kolonija.
* 1853 m. Abelio Tasmano garbei pavadinta Tasmanija (anksčiau vadinta Van Dimeno žeme).
* 1856 m. Tasmanijoje įsigalėjo taip pat atskira konstitucija ir vyriausybė. Tapo viena iš 6 Australijos kolonijų.
* 1901 m. sala prisijungė prie Australijos Sandraugos, kurioje tapo viena iš valstijų.

## Nuorodos
* Tasmanijos tinklalapis (anglų k.)
* Tasmanijos valstijos žemėlapis (anglų k.)
Fukuoka

**Fukuoka** ( 'Laimingoji kalva') – miestas Japonijoje, šiaurinėje Kiūšiū salos pakrantėje; Fukuokos prefektūros centras. 1,39 mln. gyventojų (2005 m.). Tai yra didžiausias Kiūšiū salos miestas, šiek tiek didesnis už Kitakiūšiū. Miestas yra viena iš pagrindinių Fukuoka-Kitakiūšiū aglomeracijos vietų.

Mieste yra gera susisiekimo infrastruktūra – jūrų uostas *Hakata* įlankoje, tarptautinis oro uostas. Išvystyta chemijos, mašinų, tekstilės pramonė. Gaminama daug dailės prekių (žaislų, audinių ir kt.) japonų tautiniais motyvais. Yra keli universitetai.

## Miesto simboliai
Oficiali miesto gėlė – kamelija, medis – kampermedis, paukštis – rudagalvis kiras.
## Miestai partneriai
*  Atlanta,JAV
*  Oklando sitis, Naujoji Zelandija
*  Bordo, Prancūzija
*  Busanas, Pietų Korėja
*  Guangdžou, Kinija
*  Ipohas, Malaizija
*  Oklandas, JAV
Interpretatorius

**Interpretatorius** – programa, tiesiogiai vykdanti programavimo kalba parašytą programą, nesukurdama jos dvejetainio vykdomojo failo. Skirtingai nei kompiliatorius, kuris vieną kartą programinius išeities kodus paverčia kompiuteriui suprantamomis instrukcijomis ir gautą programą galima vykdyti neribotą kiekį kartų be kompiliatoriaus įsikišimo, interpretatorius išeities kodą verčia instrukcijomis kiekvieno vykdymo metu.

## Palyginimas su kompiliavimu
Interpretuojamo kodo privalumas – jį galima vykdyti daugelyje platformų, tuo tarpu kompiliatoriaus paruošta programa gali būti vykdoma tik tam tikruose gimininguose kompiuteriuose ir/ar operacinėse sistemose. Tačiau interpretuojamo kodo programos dažniausiai vykdomos lėčiau nei kompiliuotos programos.

Interpretatoriai leidžia nesunkiai panaudoti ir kai kuriuos programavimo metodus, kurie neįmanomi naudojant kompiliatorius, pvz., kurti save modifikuojančias programas. Interpretuojami metodai leidžia žymiai laisviau naudoti duomenų tipų konversiją, kurti universalias procedūras.

Klaidų, ypač loginių, paieška, naudojant interpretatorius, taip pat žymiai lengvesnė, todėl kuriami interpretatoriai, skirti kompiliuojamoms kalboms, pvz., C. Nepaisant to, interpretuojamos programos gali turėti specifinių klaidų, susijusių su sintaksine analize vykdymo metu: tokios klaidos kompiliuojamose programose neįmanomos.

## Susiję vykdymo metodai
Yra kelios sąlyginai naujos technologijos, daugiau ar mažiau artimos interpretavimui:
* dinaminis kompiliavimas (), kur programa ar jos moduliai kompiliuojami prieš pat vykdymą trina ribą tarp kompiliavimo ir interpretavimo.
* Kompiliavimas į pseudokodą leidžia interpretavimą pagreitinti nuo kelių iki kelių dešimčių kartų, nes visa sintaksinė kodo analizė, konstantų apskaičiavimas ir pan., gali būti įvykdyti prieš vykdant programą, o pati programa gali būti vykdoma itin našiuose interpretatoriuose.
* Vykdymas, naudojant objektinį dispečerį leidžia kompiliuojamoms kalboms įgyti interpretuojamų savybių: į programą įkompiliuojamas tam tikras modulis, kuris, kaip interpretatorius, sprendžia tipų, parametrų, funkcijų atitikimo ir pan. užduotis.
* Kai kuriais atvejais interpretuojama kalba parašyta programa gali būti sukompiliuota į vieną vykdomąjį dvejetainį failą, kuriame yra minimalus interpretatorius bei pati interpretuojama programa. Taip „kompiliuota“ programa eiliniam naudotojui niekuo nesiskiria nuo tikrai kompiliuotos.

## Interpretuojamos kalbos

Kelios tipinės interpretuojamos kalbos:
* BASIC (dauguma variantų)
* JavaScript
* Logo
* Lisp (senesnieji variantai)

Kai kurios kalbos pirma kompiliuoja kodą į pseudokodą, o vykdymo metu interpretuoja pseudokodą:
* Perl
* Python
* Java (dažniausiai vykdymo metu kompiliuojama)
* .NET šeimos kalbos (kompiliuojama prieš pirmą kartą naudojant)

## Taip pat skaitykite
* Programavimo kalbos

## Šaltiniai
Valstybinė kalba

**Valstybinė kalba** (arba **oficialioji kalba**) – konstitucijoje arba specialiame įstatyme nustatyta oficiali valstybės ar jos dalies kalba (kalbos).

Didžioji pasaulio šalių dalis turi valstybines kalbas. Kai kuriose valstybėse yra viena valstybinė kalba, pvz., Albanijoje, Prancūzijoje, Vokietijoje, taip pat ir Lietuvoje. Kitos valstybės turi daugiau nei vieną valstybinę kalbą, pvz., Baltarusija, Belgija, Kanada, Suomija, Afganistanas, Paragvajus, Bolivija, Indija, Šveicarija, Pietų Afrikos Respublika.

Kai kuriose šalyse, pvz., Irake, Italijoje, Ispanijoje, yra viena valstybinė kalba šalies mastu, bet kitos kalbos taip pat yra oficialios atskiruose regionuose. Dar kitose šalyse valstybė neturi nustatytos valstybinės kalbos, bet ją turi atskiros jos dalys (pvz., JAV).

Kai kurios šalys iš vis neturi valstybinės kalbos (tai yra ji nėra įtvirtinta konstitucijoje ar specialiame įstatyme), pvz., Australija, Eritrėja, Liuksemburgas, Švedija, Japonija arba Tuvalu. Šiuo atveju valstybine (oficialiąja) kalba galima laikyti tą kalbą, kuria piliečiai gali kreiptis į valstybines institucijas.

## Kalbos politika
*žr. pagrindinį [[Kalbos politika]]*

Šiuolaikinėse industrinėse ir poindustrinėse valstybėse kalbai, kuri nevartojama viešajame gyvenime, išlikti yra labai sudėtinga. Dėl standartizuotos švietimo sistemos, aukštų raštingumo reikalavimų darbe ir dažnų kontaktų su valstybinėmis įstaigomis, bet kuri kalba, kuri nėra oficiali tampa marginalizuota ir gali išlikti tik tarp nedidelės elito grupės arba ritualizuota forma, o ne gyva ir besivystančia kalba.

Daugiareikšmę kalbos politikos sąvoką išsamiai yra aptaręs amerikietis mokslininkas H. Schiffmanas (Šifmanas). Pasak jo, kalbos politika – tai valstybės priimami sprendimai dėl kalbos (kalbų) statuso, vartosenos, vartojimo sričių ir tų kalbų vartotojų teisių. Gali būti įvairių kalbos politikos rūšių.
Programų inžinerija

**Programų inžinerija** – mokslas, tiriantis programų sistemų kūrimą pritaikant informatikos, projektų valdymo ir kitų mokslo sričių žinias.

**Programų inžinerija** – taip pat ir specialybė, kai tos pačios žinios bei technologijos taikomos praktikoje.

## Istorija

Programų inžinerija – gana jauna sritis. Ši sritis atsirado XX a. 6-ojo – 7-ojo dešimtmečio pabaigoje. Tačiau rimtai šia sritimi pradėta domėtis nuo 7-ojo dešimtmečio vidurio iki 9-ojo dešimtmečio. Kai programų apimtis smarkiai išaugo, dauguma projektų viršydavo biudžetą ir buvo nebaigiami laiku, tada prasidėjo „programų kūrimo krizė“. Tuo metu kai kurių programų kokybės kaina būdavo žmonių mirtys. Taip pat buvo padaryta ir kitos žalos.

Vėliau kurta kitų naujų madingų technologijų, kurios turėjo būti lyg panacėja – struktūrinis programavimas, objektinis programavimas, CASE įrankiai, Ada kalba, dokumentavimas, standartai, UML kalba. Pastaruoju metu madinga technologija – programų kūrimo gyvavimo ciklai, lankstusis programavimas.

## Programų inžinerijos dalys

Galima išskirti keletą programų inžinerijos sričių:
* Reikalavimų surinkimas
* Analizė
* Sistemų projektavimas
* Kūrimas
* Testavimas
* Konfigūracijos valdymas
* …

## Nuorodos

Susijusios sritys:
* Programavimas
* Informatika
* Programų kūrimo gyvavimo ciklo modelis
Blood Bowl

**Blood Bowl** – fantastinis stalo žaidimas, sukurtas britų žaidimų gamintojo „Games Workshop“ kaip amerikietiškojo futbolo parodija.

Žaidimą sudaro aikštė bei abiejų komandų spalvinamos miniatiūros, žaidžiama už įvairių fantastinių būtybių komandas – orkus, nykštukus, hobitus, goblinus, elfus, nemirėlius, amazones ir kt. Žaidimui naudojami kauliukai (paprasti šešiabriauniai bei unikalūs blokavimo), kortelės bei žymekliai. Žaidime netrūksta smurto.

## Istorija
Pirmas „Blood Bowl“ leidimas pasirodė 1986 m., iškart po to 1987 m. sekė praplėtimas „Death Zone“ (*Mirties Zona*).

1988 m. išleistas antrasis leidimas, o vėliau priedai „Star Players“ (*Žvaigždės*, 1989) bei „Companion“ (1990).

1989 m. išleistas žaidimo variantas „Dungeonbowl“ (futbolas požemiuose).

Trečiasis „Blood Bowl“ leidimas pirmąkart pasirodė 1994 m. (perleistas 1998 ir 2000 m.).

2000 m. pasirodė ketvirto leidimo taisyklės, išleistos atskirai, žurnalo pavidalu, dviem leidimais.

## Blood Bowl lygos
Žaidimas išsiskiria iš kitų tuo, kad turnyruose, lygose ar čempionatuose gali dalyvauti ne du žaidėjai, bet bet koks norimas kiekis ir vis su tomis pačiomis komandomis – komandų žaidėjai tobulėja, miršta, perkami nauji. Tikriausiai dėl to visame pasaulyje yra susibūrę nemažai Blood Bowl lygų, kurios išgyvena ne po vieną sezoną.

Tokia lyga buvo susibūrusi ir Lietuvoje, „Legiono“ klube.

Taip pat yra susikūrusi ir Blood Bowl lyga, kur žaidimai vyksta naudojant Java programavimo kalba sukurtą programą ir dalyvauti gali žmonės iš viso pasaulio.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Ketvirta taisyklių redakcija oficialiame Blood Bowl puslapyje (anglų k.)
* Gamintojo puslapis (anglų k.)
* Lietuviškas straipsnis apie Blood Bowl
Vakarų slavai

**Vakarų slavai** – slavų tautos. Dabartiniams vakarų slavams priskiriami lenkai, čekai, sileziečiai, slovakai, sorbai, kašubai ir polabai.

## Istorija

Maždaug V a. slavai plėtėsi į vakarus link Oderio-Vyslos ir į dabartinę Vokietiją iki Elbės bei Zalės. Vėliausiai iki V a. pabaigos slavai apsigyveno Viduriniame Dunojaus baseine (dabartinė Slovakija, Vengrija, taip pat dabartinė Pietų Moravija). Viskas vyko gerokai komplikuočiau, pvz., dabartinė Slovakija greičiausiai buvo apgyvendinama keliomis bangomis tiek iš šiaurės, tiek iš pietų. Antroje VI a. pusėje langobardams traukiantis nuo Dunojaus, slavai plito į Panoniją, Noriką ir Karintiją iki pat dabartinės Aukštutinės Austrijos, Štirijos, Karintijos ir Krainos, net iki Tirolio.

Pietiniai vakarų slavai apie 623 m. sukūrė Samo valstybę, kaip atsaką į avarų įsiveržimą į Panoniją. Prieš VIII a. pabaigą buvo susikūrusi Moravijos kunigaikštystė ir Nitros kunigaikštystė dabartinės Slovakijoje teritorijoje, joms susivienijus 833 m. susikūrė Didžioji Moravijos Kunigaikštystė, kuri greitai plėtėsi, tačiau X a. pirmoje pusėje buvo sužlugdyta iš Azijos kilusių vengrų (madjarų) klajoklių genčių. Centrinės Didžiosios Moravijos gyventojai slavų tekstuose vadinami *slovieni* (t. y., 'slavai') arba „moravų tautos“. Žodžiu *slovieni* vadinti ir slavai, gyvenę dabartinėje Vengrijoje, Slovėnijoje ir Slavonijoje – iš to kilę dabartiniai etnonimai *slovakai* ir *slovėnai*.

Į vakarus nuo Didžiosios Moravijos gyveno dabartinių čekų protėviai, daugiausia atskirose gentyse. XI a. didžiausia iš šių genčių čekus suvienijo į vieną tautą.

XI a. čekai užkariavo vakarinę buvusios Didžiosio Moravijos centro dalį (dabartinė Moravija). Jos gyventojai moravai apie XIX a. buvo sučekinti. Iš rytinės šios teritorijos dalies (dabartinė Slovakija), valdant vengrams X-XV a., susiformavo dabartiniai slovakai.

Lužicoje, padalintoje tarp Saksonijos ir Brandenburgo, tebegyvena sorbai, šiaurės vakarų slavų palikuonys, iki šiol išsaugoję savo archaišką kalbą.
Java

Terminas **Java** gali reikšti:

* Java (sala) – pagrindinė Indonezijos sala;
* Java (provincija) – provincija Gruzijos Respublikoje;
* Java kava – kavos rūšis, kilusi Java saloje;
* Java (programavimo kalba) – programavimo kalba;
* JavaScript – Java kalbos pagrindu sukurta skripto kalba, naudojama internetinių puslapių kūrimui;
* Java (stalo žaidimas).
Ksenofontas

**Ksenofontas** (*Xenophon*; g. apie 450 – m. 354 m. pr. m. e.) – senovės graikų rašytojas, istorikas, Atėnų karvedys ir politinis veikėjas. Be istorinių knygų parašė ir filosofinių. Taip pat yra parašęs porą veikalų apie žirgus ir jų paruošimą („Apie jojimo meną“ laikomas pirmuoju jojimo vadovėliu).

Būdamas Sokrato mokiniu, siekė populiaria forma pateikti Sokrato asmenį ir jo mokymą. „Kiropedijoje“ – savotiškame tendencingame istoriniame romane, kuriame aprašoma Persijos valdovo Kiro Senojo gyvenimas ir veikla, Ksenofontas vaizduoja valdovo idealą, susiedamas filosofinius mokymus su realiu politinių santykių Rytuose supratimu. Po Ksenofonto taip pat išliko „Atsiminimai apie Sokratą“, „Sokrato apologija“, „Puota“, kuriuose Sokrato mokymas pateikiamas per jo pritaikymo gyvenime prizmę. Šiuose kūriniuose daugiau vietos skiriama Sokrato asmeniui, o ne jo filosofijai.

Jis taip pat buvo vienas žymiausių antikos laikų, graikų ekonomikos mąstytojų. Jo darbuose pirmą kartą bandoma teoriškai įprasminti ekonominę graikų visuomenės tvarką.
Ksenofonto žymiausias ekonomikos traktatas „Economicosas“ (arba „Apie namų ūkį“).
Pagrindinės Ksenofonto ekonominės mintys:
# Pagal Ksenofontą – tai mokslas apie savo ūkio turtėjimą.
# Ekonominio gyvenimo idealas – autarkinis žemės ūkis. Žemdirbystė pagal svarbą buvo prilyginama menui.
# Prekyba kaip profesija buvo laikoma graiko nevertu užsiėmimu. Ksenofontas kritikavo stambiąją prekybą. Jis pasisakė už natūralų, uždarą ūkį.
# Nagrinėjo darbo pasidalijimo problemą. Darbo pasidalijimą Ksenofontas siejo su rinka: darbo pasidalijimas auga, plečiantis rinkai. Į ekonominės minties istoriją Ksenofontas pateko kaip mąstytojas, vienas pirmųjų nagrinėjęs darbo pasidalijimą.
# Nagrinėjo pinigų problemą. Ksenofontas atkreipė dėmesį į pinigus kaip į koncentruotą turtą, kurį galima panaudoti ūkio reikalams. Ksenofonto darbuose išryškintos 2 pinigų funkcijos: 1) pinigai yra mainų priemonė; 2) pinigai yra turtas. Jis pasisakė prieš prekybinį ir skolinamąjį kapitalą.
# Atkreipė dėmesį į vertės problemą. Vertę tapatino su vartojamąja verte. Ksenofontas vienas pirmųjų iškėlė dviejų prekės savybių problemą, t. y. naudingumo (vartojamosios vertės) ir mainomosios vertės problemą.

Galima teigti, kad Ksenofontas yra pakankamai svarbus antikos laikų ekonomikos mąstytojas, nes minimas šalia tokių garsių antikos filosofų kaip Platonas.

## Vertimai į lietuvių kalbą
* Ksenofontas „Atsiminimai apie Sokratą“ (vertė Vanda Kazanskienė). – Vilnius, Pradai, 1993, ISBN 9986-405-04-1 (2-as leid.: Vilnius, Pradai, 1997)
Rankdarbis

**Rankdarbiai** – pramogų ar meno rūšis, dažniausiai kilusi iš paprastų buities darbų. Rankdarbio produktai taip pat vadinami rankdarbiais, jie turi praktinę ar meninę vertę ir dažnai parduodami mugėse, parodose ir panašiai.

* Mezgimas
* Nėrimas
* Siuvinėjimas
* Siuvimas
* Drožinėjimas
* Skrepas
* Dekupažas

## Nuorodos
* Menas
* Pramogos
* Hobis
* Skrepas
* Dekupažas
Politinė sistema

**Politinė sistema** – politinių sprendimų priėmimo (nepriėmimo) sistema.

Politinės sistemos sąvoka yra XX a. produktas. Tai susiję su politikos kaip platesnio lauko nei valstybė apibrėžimu, padarius išvadą, kad politikos raiška vyksta ir už „valstybės“ ribų. Politinės sistemos sąvoka bandoma aprėpti visą politikos lauką.

Politikos moksle **politinės sistemos** studijoms skiriama ypatinga vieta: didžiojoje daugumoje atvejų sutariama, kad politinė sistema yra politikos „šerdis“ ir tuo sudaro pagrindinį politikos mokslo analizės ir teorijos kūrimo objektą, tačiau šis sutarimas nereiškia, kad taip pat yra aišku, ką reiškia „politinė sistema“. Iš vienos pusės ši sąvoka yra tapusi beveik buitine: daugelio nacionalinių politinių sistemų aprašymai vengia įvardinti, kas būtent yra politinė sistema, t. y., laikoma, kad tai yra savaime suprantama. Iš kitos pusės yra bandymų išvystyti teoretinį aparatą, kurio pagalba vėliau analizuojama politinė sistema.

Politinė sistema tai pilietinės ir politinės visuomenės derinimas. Politinė sistema apima ir vyriausybės galvą, ir visuomeninę nuomonę, ir vyriausybę plačiąja prasme.

Politinės sistemos funkcijos:
# Politinė socializacija
# Interesų įvardijimo (interesų grupės, partijos)
# Politinės komunikacijos
# Išorinės: prievartos, vartojimo, gamybos

## Politinių sistemų tipologija

Tradiciškai politinės sistemos skirstomos į demokratines ir nedemokratines. Smulkesnė klasifikacija remiasi santykių tarp individo ir visumos pobūdžio kriterijumi.

Demokratinei sistemai būdingas dialogas tarp individo ir jo politinės bendruomenės. Dialogas gali būti liberalus ir demokratinis. Šie atvejai skiriasi valstybės vietos politinėje sistemoje supratimu. Liberaliu atveju valstybė traktuojama tik kaip „naktinis sargas“ apsaugantis individo asmens veiklos laisvę. Demokratinis politinės sistemos atvejis valstybei skiria dar ir kontrolieriaus vaidmenį. Demokratinė politinė sistema yra kai valstybė leidžia piliečiams išsakyti savo nuomonę ir neišvengiamai į ją atsižvelgia. Tiesiog demokratinės politinės sistemos atveju sprendimas priimamas atsiklausiant visuomenės, tačiau valstybė pasilieka sau teisę priimti galutinį sprendimą. Liberali demokratinė sistema reiškia, jos visuomenės nuomonė valstybei yra privaloma. Grynų politinių sistemų tipų faktiškai nėra. Demokratiniam tipui būdingas atstovavimas, valdžių suskirstymas, nuomonių toleravimas, asmenybė viršumo principas.

Nedemokratinė politinė sistema, kai valstybės vaidmuo pernelyg išaukštinamas.

Kiekybiškai pasaulyje vyrauja autoritarinės valstybės ir politinės sistemos. Ir autoritarizmo, ir totalitarizmo atveju individo ir politinės sistemos dialogas nevyksta. Autoritarinėje politinėje sistemoje valstybė monopolizuoja tik politikos formavimosi sritį. Totalitarinė politinė sistema aprėpia visą politinę sistemą.

## Paprastos formos
* Anarchizmas
* Demokratija
* Respublika
* Monarchizmas
* Socializmas
* Feodalizmas
* Teokratija
Filatelija

**Filatelija** ( – myliu, *ateleia* – atleidimas nuo mokėjimo) ar **Timbrologija** – pašto ženklų, blokų, ženklinių vokų, specialių antspaudų, vokų, praėjusių paštą ir pan. kolekcionavimas ir tyrimas.

Pašto ženklų kolekcionavimas atsirado tuoj po pirmųjų ženklų išleidimo. Jau XIX a. kūrėsi filatelistų klubai, o sąvoka „filatelija“ pirmą kartą buvo pavartota 1864 metais Paryžiaus kolekcininkų klubo prezidento Žoržo Erpino straipsnyje žurnale „*Collectinneur de Timbres-Postes*“.
Valstybinis himnas

**Valstybinis himnas** – patriotinis muzikinis kūrinys, tam tikroje valstybėje įstatymais ar kitais teisiniais aktais paskelbtas oficialiu.

Himnas naudojamas įvairiuose oficialiuose renginiuose:
* Prezidento inauguracijoje;
* Žymių datų oficialiuose minėjimuose;
* tarptautiniuose sporto turnyruose (olimpiadose, čempionatuose) pagerbti laimėjusiųjų ar dalyvaujančių šalių sportininkus.

Daugelyje šalių valstybiniai himnai atsirado XIX a. Dažniausiai valstybiniai himnai turi melodiją ir tekstą, tačiau kartais grojami be teksto.

Grojant himnui daugelyje šalių priimta atsistoti, o tam tikrais atvejais ir giedoti kartu.

Valstybinis himnas keičiasi labai retai, tik esant esminiams pertvarkymams valstybėje, pvz., keičiantis visuomeninei sistemai.

Kai kuriose šalyse šalia oficialaus valstybinio himno yra dar keletas nacionalinių (tautinių) himnų, kurie turi tokią pačią simbolinę reikšmę ir kartais atliekami oficialiomis progomis. Pavyzdžiui, Jungtinėje Karalystėje šalia oficialaus „God Save the Queen“ egzistuoja himnai „Rule Britannia“ ir „Land of Hope and Glory“. Lietuvoje panašų į nacionalinio himno statusą turi „Lietuvninkais mes esam gimę“.

## Literatūra
* Europos tautų nacionaliniai himnai (sud. Mindaugas Černiauskas). – Vilnius: Versus aureus, 2006. – 216 p.: iliustr., nat. – ISBN 9955-699-41-8

## Nuorodos

* Himnai.lt: himnų tekstai ir lietuviški vertimai, melodijos, informacija – lietuviškas tinklalapis apie valstybių himnus
* Himnų tekstai – apie ką gieda pasaulio tautos? – straipsnis iš tinklalapio Himnai.lt
* Himnų muzika ir melodijos – straipsnis iš tinklalapio Himnai.lt
Japonijos prefektūros

**Japonijos prefektūros** () – Japonijos administraciniai vienetai, susiformavę 1888 m. Jų yra 47, ir dauguma vadinamos 県 *ken*. Kai kurie administraciniai vienetai turi kitokius pavadinimus: Osaka ir Kyoto vadinami 府 *fu*, Tokijas – 都 *to*, Hokkaido – 道 *dō*. 1871 m. įvedus prefektūras jų buvo virš 300, 1888 m. jų skaičius sumažintas iki 47. 1947 m. išleistu įstatymu prefektūroms suteikta didesnė autonomija ir politinė valdžia.

# Hokaido prefektūra
# Aomorio prefektūra
# Ivatės prefektūra
# Mijagio prefektūra
# Akitos prefektūra
# Jamagatos prefektūra
# Fukušimos prefektūra
# Ibarakio prefektūra
# Točigio prefektūra
# Gunmos prefektūra
# Saitamos prefektūra
# Čibos prefektūra
# Tokijo prefektūra
# Kanagavos prefektūra
# Niigatos prefektūra
# Tojamos prefektūra
# Išikavos prefektūra
# Fukujo prefektūra
# Jamanašio prefektūra
# Nagano prefektūra
# Gifu prefektūra
# Šidzuokos prefektūra
# Aičio prefektūra
# Mijės prefektūra
# Šigos prefektūra
# Kioto prefektūra
# Osakos prefektūra
# Hiogo prefektūra
# Naros prefektūra
# Vakajamos prefektūra
# Totorio prefektūra
# Šimanės prefektūra
# Okajamos prefektūra
# Hirošimos prefektūra
# Jamagučio prefektūra
# Tokušimos prefektūra
# Kagavos prefektūra
# Ehimės prefektūra
# Kočio prefektūra
# Fukuokos prefektūra
# Sagos prefektūra
# Nagasakio prefektūra
# Kumamoto prefektūra
# Oitos prefektūra
# Mijadzakio prefektūra
# Kagošimos prefektūra
# Okinavos prefektūra


Sąraše prefektūros išvardytos nuo šiauriausiai esančios iki piečiausiai esančios – toks išvardijimas yra priimtas Japonijoje. Tarpusavyje prefektūros yra grupuojamos į regionus (地方*čihō*). Smulkesni prefektūrų padaliniai apibendrintai vadinami *šičiōson* (市町村). Jų yra trys rūšys: miestas (市 *ši*), miestelis (町 *čiō*/*mači*) ir kaimas (村 *son*/*mura*).

## Senoji administracijos sistema

Nors šiuolaikinės prefektūros vaidina svarbų vaidmenį Japonijos gyvenime, jos susiformavo ant daugiau nei tūkstantį metų egzistavusios senosios Japonijos administravimo sistemos, kuri šalyje vis dar svarbi, ypač kalbant apie regionų kultūrą ir tradicijas.

Senoji administracijos sistema buvo sukurta VII a., vykdant *Taika* reformas, ir rėmėsi kinišku administracijos principu, paplitusiu Rytų Azijoje. Visa Japonija buvo padalinta į septynis 道 *dō* (*ščidō*), kurie dalinti į žemes 国 *kuni*, o šios savo ruožtu dalintos į smulkesnius vienetus (*kio*, *ri*), iki paties smulkiausio administracinio vieneto – 戸 *to*, atitinkančio vieną šeimą.

Žemės, *kuni*, ypač šalies susiskaldymo laikotarpiu tapusios uždarais pasauliais, vystė savitą kultūrą. Kiekviena jų garsėjo tam tikrais menais, tradicijomis ar produktais. Dar ir dabar plačiai naudojami tokie terminai, kaip *Bizen* keramika, *Kaga* audinių dažymas, *Ečigo* kardai ir pan.

## Taip pat skaitykite
* Japonijos prefektūrų sąrašas pagal plotą
* Japonijos prefektūrų sąrašas pagal gyventojų skaičių

## Nuorodos
* Japan: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Prefectures of Japan (Statoids.com)
Japonijos himnas

***Kimi ga Jo*** (君が代; iš jap. k. – „imperiškoji valdžia“) – oficialus Japonijos himnas, tuo pačiu vienas trumpiausių šiuo metu naudojamų valstybinių himnų. Himno žodžiai sukurti Heian laikotarpio poemos pagrindu, melodija parašyta Meidži laikotarpio pabaigoje. Nors *Kimi Ga Jo* seniai naudojamas kaip Japonijos nacionalinis himnas, bet jis įteisintas tik 1999 metais.

## Himno tekstas

Senovinis žodis *kimi* reiškia kažką panašaus į „mūsų valdovas“ ir suprantamas kaip „Japonijos imperija“. Idėja, kad maži akmenėliai virsta didžiuliais rieduliais, buvo populiari Heian laikotarpio Japonijoje.

## Nuorodos

*Tekstas, vertimas į lietuvių kalbą ir vokalinis įrašas - tinklalapis Himnai.lt
Regionas

**Regionas** – teritorija, turinti tam tikrus bendrus bruožus (ūkinius, geografinius, kultūrinius). Regionas yra pagrindinis regioninės geografijos tyrimo objektas.

## Sąvoka

Skirtingai nuo miestų, valstybių, šalių ir kt. teritorinių vienetų, kurie turi apibrėžtas ribas, regionas yra apibrėžiamas laisvai. Funkciškai padalinimas į regionus visada yra susijęs su tam tikru tikslu ar pagrindiniu aspektu: lemiantys gali būti gamtiniai – geografiniai, kultūriniai – istoriniai, ekologiniai, socialiniai ir ekonominiai aspektai arba jų kombinacijos. Taip, pvz., ekonominiai regionai apibrėžiami visų pirma iš socioekonominės perspektyvos, turint tikslą geriau išnaudoti pridėtinės vertės kūrimo potencialą ir kurti darbo vietas. Skirstymo į regionus principas lemia kuris aspektas laikomas lemiamu.

## Administraciškai nustatyti regionai
Centrinės vyriausybės kuriami vienetai, siekiant vykdyti regioninę politiką. Tokio tipo regionai kuriami netgi labai centralizuotose valstybėse. Lietuvoje tokio tipo regionais galima laikyti apskritis.

Regionais vadinami administraciniai vienetai, pvz., Prancūzijos regionai, Belgijos regionai, Italijos regionai yra nustatomi politiniais sprendimais. Valstybių administracinio suskirstymo principus ir vienetus nagrinėja politinė geografija.

Be jų yra ir įvairūs *statistiniai regionai*, pvz., Europos Sąjungos *[[NUTS]]* regionai.

## Gamtiniai – geografiniai regionai

Šio tipo regionai apibrėžiami naudojant geomorfologinius, geologinius, hidrologinius ir dirvotyros kriterijus. Tokio tipo regionai gali būti persidengiantys, jie yra fizinės geografijos ir jos disciplinų tyrimo objekas. Tokie regionai gali būti tiriami ir kitais aspektais, pvz., apgyvendinimo istorija (gyventojų geografija), susisiekimo aspektai (susisiekimo geografija), nagrinėjami gamtos apsaugos ir turizmo (turizmo geografija) tikslais.

Pavyzdžiai:
* Didžioji stepė
* Sahelis
* Amazonija

## Kultūriniais, istoriniais ir socialiniais kriterijais apibrėžiami regionai

Istoriniai – kultūriniai regionai atspindi tam tikrus istoriškai svarbius įvykius. Taip tiriant neolito revoliuciją naudojamos Levanto ir Derlingojo pusmėnulio sąvokos.

Regionai gali būti apibrėžiami ir remiantis tokiais sociokultūriniais kriterijais kaip kalba, dialektas, religija ar net regioninė virtuvė (kultūrinė geografija). Tokio pobūdžio regionų pavyzdžiai: Artimieji Rytai, Sinosfera, Mesopotamija, Persija. Žvelgiant iš ekonomikos istorijos perspektyvos galima apibrėžti pasaulio regionus pagal pinigų sistemas, prekybos kelius, ekonominę pažangą ir pan.

## Ekonominiai regionai

Juos vienija ekonominiai kriterijai, tokie kaip industrializacija, urbanizacija, atskirų ekonomikos šakų išsivystymas. Jie dažnai atitinka administracinius regionus valstybės viduje. Globalizacijos įtakoje formuojasi ir tarpvalstybiniai ekonominiai regionai.
Sokratas

**Sokratas** (; 469 m. pr. m. e. Alopekėje, netoli Atėnų – 399 m. pr. m. e. Atėnuose) – senovės graikų filosofas, gyvenęs ir veikęs Atėnuose. Vienas žymiausių pasaulio filosofų.

## Biografija
Gimė Alopekėje (netoli Atėnų) 469 m. pr. m. e. skulptoriaus Sofronisko ir pribuvėjos Fainaretės šeimoje. Jaunystėje Sokratas gavo gerą pradinį išsimokslinimą, mokėsi pas Anaksagorą. Išmoko ir skulptoriaus amato, bet skulptoriumi nedirbo, atsidėjo filosofijai, todėl gyveno skurdžiai. Sulaukęs 18 metų tapo Atėnų piliečiu, davęs priesaiką laikytis įstatymų. Per Peloponeso karą kovėsi Poteidajos, Amfipolio ir Delijo mūšiuose, Poteidajos mūšyje išgelbėjo gyvybę kilmingam atėniečiui Alkibiadui. Aktyviai dalyvavo Atėnų visuomeniniame gyvenime, teismų, komisijų, tarybų darbe, bet užimti aukštas politines pareigas atsisakydavo. Buvo principingas, nepaperkamas, mėgiamas kilmingų atėniečių jaunuomenės. Oficialiai apkaltintas, kad negerbiąs tradicinių dievų ir tuo tvirkinąs jaunimą bei nuteistas mirti. Žlugdė draugų pastangas išgelbėti jį iš kalėjimo, savo mirtimi norėjo parodyti, jog įstatymams būtina paklusti, net jei nuosprendis neteisingas. Mirė ryžtingai išgėręs nuodų taurę. Buvo vedęs Ksantipę, turėjo tris sūnus.

Pasak antikinių šaltinių, Sokratas buvęs bjaurios išvaizdos, panašus į sileną – kresnas, pilvotas, storasprandis, išsprogusiomis akimis, riesta nosimi, didele burna ir storomis lūpomis, nuplikęs, vaikščiodavo vargingai apsirengęs, basomis. Amžininkai stebėjęsi, kad jo išvaizda neatitinka „sielos grožio“. Jo bjauri figūra vaizduota karikatūrose (Aristofano „Debesyse“). Išliko daug Sokrato portreto kopijų: galva pagal amžininko skulptūrą Neapolio nacionaliniame archeologijos muziejuje, pagal ją Lisipo jau po Sokrato mirties sukurtas portretas (romėnų kopija) Nacionaliniame romėnų muziejuje, biustas Vatikane, statulėlė Britų muziejuje.

## Sokrato filosofinės idėjos
Sokratas suformavo požiūrį į filosofiją kaip būdą siekti gyvenimo išminties. Savąja filosofijos samprata siekė atsiriboti nuo sofistų reliatyvizmo. Pasak Sokrato, pažinimui būdingas besąlygiškas tikrumas. Jis pasiekiamas specialiu protavimo metodu, žmonėms bendraujant intelektualiai, susiduriant jų nuomonėms. Nuomonių gretinimas, tiksliai formuluojant klausimus, padedąs atskleisti prieštaravimus ir prieiti prie sąvokų apibrėžimų, kurie ir reiškia tai, kas iš tikrųjų yra. Šį Sokrato metodą Platonas pavadino dialektiniu. Sokratas juo stengėsi paaiškinti, kaip žmogus turi siekti gėrio, grožio ir tiesos. Aukščiausia gėrio apraiška laikė etines vertybes, o jų pažinimą – būtina dorovingo elgesio sąlyga. Filosofija, skatindama refleksiją ir padėdama išsiaiškinti etines sąvokas, tarnaujanti gėriui. Tad žmogaus dorovingumas priklausąs nuo jo noro ir sugebėjimo siekti žinių.

Sokrato etinių sąvokų teorija žymiai prisidėjo prie etikos mokslo pažangos, davė pradžią kai kurių logikos procedūrų (indukcijos, analogijos) struktūros sampratai. Sokrato mintis, kad sąvokoje glūdi besąlygiškas būties turinys, turėjo įtakos tikrovės idealistinei sampratai susidaryti. Šia linkme Sokrato filosofiją plėtojo Platonas.

## Šaltiniai
Delninis kompiuteris

**Delninis kompiuteris** ( arba *palmtop)* – nedidelis mobilus nešiojamų kompiuterių rūšies įrenginys, galintis atlikti daugelį asmeninio kompiuterio atliekamų funkcijų. Tokiame įrenginyje paprastai būna laikrodis, skaičiuotuvas, kalendorius, priminimų bei adresų sąrašai, taip pat yra galimybė įdiegti įvairių taikomųjų programų – pašto programų, dokumentų redaktorių, žaidimų. Viena svarbiausių delninukų savybių – galimybė sinchronizuoti duomenis su asmeniniu ar nešiojamu kompiuteriu.

Labiausiai paplitę Pocket PC ir Palm delniniai kompiuteriai.

## Istorija
Pirmieji delniniai kompiuteriai buvo sukurti apie 1980 metus RadioShack firmoje, pirmieji, panašūs į šiuolaikinius – Apple Newton – buvo sukurti 1993 m., pirmieji smarkiai išpopuliarėję delniniai kompiuteriai – US-Robotics Pilot – buvo sukurti 1996 m. Pastarųjų įrenginių verslas vėliau atiteko 3Com, o dar vėliau – palmOne kompanijai, kuri 2005 m. gegužę vėl įgijo pilnas teises į rūšies pavadinimą „Palm“ ir pakeitė pavadinimą į Palm.

## Pritaikymas
Pastaruoju metu išnyko ribos tarp delninių kompiuterių, mobiliųjų telefonų ir skaitmeninių fotoaparatų: nauji telefonai ar sumanieji telefonai atlieka delninių kompiuterių funkcijas, į kai kuriuos delninius kompiuterius integruojami telefonai arba dedamos GSM kortelės, o sudėtingi fotoaparatai integruojami ir į vienus, ir į kitus.

Šiuo metu populiarėja kita delninių kompiuterių pritaikymo sritis – GPS navigacija. Įdiegus į „delninuką“ vieną iš žemėlapių programų bei prijungus GPS imtuvą, gauta įranga tampa kelrodžiu į bet kurį pasirinktą pasaulio tašką (tai priklauso tik nuo programinės įrangos). Nemažai delninių kompiuterių jau gaminami su integruotais GPS imtuvais.

Šiuolaikiniai delniniai kompiuteriai yra ne tik puikūs garso grotuvai, jais galima žiūrėti vaizdinę medžiagą (filmus, muzikinius klipus ir kt.). Jie gali tureti Wi-Fi, IrDA, BlueTooth jungtis.

Populiariausios delniniuose kompiuteriuose naudojamos operacinės sistemos: Palm OS bei Pocket PC (Windows CE), užimančios daugiau kaip 80 % rinkos. Po truputį plinta ir Symbian bei Linux operacinių sistemų naudojimas.

## Gamintojai
Pagrindiniai delninių kompiuterių gamintojai (skliaustuose – rinkos dalis 2003 metais):
* palmOne (40 %)
* Hewlett-Packard (22 %)
* Sony (14 %)
* Dell (6 %)
* Toshiba (3 %)
* Handspring
* HandEra
* Casio
* NEC
* Symbol Technologies
* Sharp

Visi delninių kompiuterių gamintojai:
* Archos
* ASUS
* DELL
* Eten
* Fujitsu-Siemens
* Garmin
* HP
* Mitac
* NeoNode
* Palmax
* Palm
* Qtek
* RoverPC
* Samsung
* Sharp
* T-Mobile
* Toshiba

## Nuorodos
* Wikipedia on your PDA
Vakarai

**Vakarai** gali reikšti:
* Vakarai – pasaulio kryptis;
* Vakarai kaip šalių grupė – žiūrėkite Vakarų pasaulis;
* „Vakarai“ – pasaulio lietuvių savaitraštis, leistas Čikagoje, JAV;
* Vakarai – kaimas Radviliškio rajone.
Matematinė konstanta

**Matematinė konstanta** – matematikoje naudojamas nekintamas dydis. Konstantos yra priešingos kintamiesiems. Dažnai vadinamos specialiais simboliais, pvz., abėcėlės raidėmis, arba matematikų vardais ir naudojamos įvairiuose matematiniuose 
uždaviniuose.

Skirtingai nuo fizikinių konstantų, matematinės konstantos apibrėžtos nepriklausomai nuo fizikinių dydžių ir skaičiaus kintamumo panaudojimo.

## Dažniau naudojamos konstantos

Naudojami trumpinimai:
: R - racionalusis skaičius, A – algebrinis skaičius, T – transcendentinis skaičius, I – iracionalus skaičius, S simbolinis skaičius, ? – nežinoma

## Šaltiniai
Rona

**Rona** () yra viena iš didžiausių Europos upių. Bendras upės ilgis – 812 km, iš kurių 231 km teka per Šveicariją, o likusieji 581 km – per Prancūziją, kur įteka į Viduržemio jūrą. Rona išteka iš Šveicarijos Alpių 1753 m aukštyje.

Ronos vardu pavadinti du Prancūzijos departamentai:
* Rona;
* Ronos delta;
* taip pat vienas iš senųjų revoliucinių laikų departamentų – *Rhône-et-Loire* bei dabartinis Ronos-Alpių regionas.

Rona išteka iš Ronos ledyno Šveicarijos Alpėse Valė kantone.

Pagrindiniai intakai :
* Arvas
* Sona
* Izeras
* Dromas
* Ardešas
* Diuransas
* Eigė
* Uvesas
* Gardas
Pagrindiniai miestai, per kuriuos teka Rona:
* Ženeva
* Lionas
* Valansas
* Avinjonas

Upės slėnyje gaminamas Ronos slėnio vynas.
Mikologija

**Mikologija** – mokslas biologijos dalis, susikūręs XIX a. pirmojoje pusėje, tiriantis grybus (įskaitant pelėsius ir mieles), jų genetines bei biochemines savybes, jų panaudojimą medicinai bei maistui, taip pat nuodingąsias savybes. Mikologija artimai susijusi su fitopatologija – augalų ligų tyrimais (daugelį augalų ligų sukelia grybai). Istoriškai mikologija buvo botanikos mokslo šaka, nes grybai buvo priskiriami augalams.

## Istorija
Mikologijos sąvoką XVIII a. įvedė *[[Christian Hendrik Persoon]]*. Šis terminas greitai paplito tarp biologų mokslui apie grybus apibūdinti.

Greičiausiai jau nuo priešistorinių laikų žmonės rinko grybus maistui arba gydymo tikslams. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose grybai minimi Euripido (480–406 m. pr. m. e.) darbuose. Graikų filosofas Teofrastas iš Efeso (371–288 m. pr. m. e.) buvo pirmasis, kuris remdamasis lyginamaja morfologija bandė sukurti tam tikrą mokslinę augalų klasifikaciją, kuri apėmė ir grybus. Grybai jam buvo augalai, kuriems trūksta tam tikrų svarbių augalo dalių.

1969 m. Kornelio (*Cornell*) universiteto profesorius *R. H. Whittaker* pirmasis išskyrė grybus į atskirą gyvosios gamtos karalystę (*Fungi* arba *Mycota*), kadangi savo sandara, mityba, filogeneze ir kitais bruožais grybai skiriasi nuo augalų ir gyvūnų. Dabar sutariama, kad grybai – tai ne augalai, o ypatingos sandaros ir gyvensenos organizmai. Dėl to mikologija yra atskira mokslo šaka kaip ir zoologija arba botanika. Pirmieji mikologai buvo *Elias Magnus Fries*, *Christian Hendrik Persoon* ir *Anton de Bary*.

## Nuorodos
* Lietuvos raudonoji knyga (Grybai)
* Grybų katalogas
* Lietuvos mikologų draugija 
* Acta Fungorum *[[Italų kalba|Italų k.]]*
Sekminės

**Sekmìnės** – krikščionių Šventosios Dvasios nužengimo į žemę šventė. Šis įvykis yra aprašytas Biblijoje, Apaštalų darbų knygos 2 skyriuje. Sekmines įprasta tapo švęsti tik apie 400 m.

Yra laikoma, jog iki tol Šventoji Dvasia buvo tik ant atskirų Dievo pateptųjų žmonių, pvz., pranašų, karalių. Nuo Sekminių dienos, Šventoji Dvasia apsigyvena kiekviename tikinčiajame.

## Tradicijos Lietuvoje

Baltų tikėjime – (*Beržų garbinimo šventė*) – šventė, švenčiama sekmą (septintą) savaitę po Velykų. Jos metu garbinama gamta – augalija bei naminiai gyvuliai. Sekminių šventės ritualuose didelis dėmesys buvo skiriamas augalams. Gamta gegužės – birželio mėnesiais jau būna sužaliavusi, kupina vegetacinių galių. Kita vertus, jos situacija pavojinga, tarsi kritinė. Žydėjimas – tai kartu ir vaisiaus mezgimosi pradinė stadija. Vaisiui užsimegzti reikia palankių sąlygų. Augaluose glūdinčių vegetacinių potencijų skatinimui, besimezgančio vaisiaus išsaugojimui skirta daugelis Sekminių apeigų. Žmonės lankydavo javus, dainuodami tam skirtas dainas. Javų lauke būdavo rengiamos vaišės, vadintos *sambariais*. Tikėta, kad laukų apėjimas atlieka apsauginę funkciją, juos pašventina, o vaišės javų lauke – tai auka žemei.

Ypač didelis dėmesys skiriamas jauniems berželiams, kurie senovės baltų tikėjime laikyti žmogaus ir gyvūnijos protėviu. Beržas simbolizavo Visatos amžinumą, gimimą, mirtį ir atgimimą, taip pat ir visą pasaulį (šakos – dangų, kamienas – žemę, šaknys – požemį). Dėl to per Sekmines namai ir kiemas būdavo apkaišomi sužaliavusiais berželiais. Taip pat būdavo pinami vainikai iš beržų ir jais puošiamos karvės, kad duotų daugiau pieno. Šeimininkės už apvainikuotas karves atsilygindavo piemenėliams „melstuvėmis“: kiaušiniais, sviestu, sūriu, pyragu. Po to piemenys suruošdavo šventę, vadinamą piemenų pautienę.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Mitologijos enciklopedija, II tomas, Vilnius, 1999.
Išeitinis kodas

**Išeitinis kodas**, **išeities tekstas**, **pirminis tekstas** – bet kokia sakinių seka, užrašyta žmogui suprantama programavimo kalba. Šiuolaikinėse programavimo kalbose programos išeitinis kodas paprastai susideda iš keleto tekstinių failų, tačiau tas pats kodas galėtų būti spausdinamas knygose ar įrašomas į magnetinę juostą (be failinės sistemos).

## Istorija
Atsiradus pirmosioms skaičiavimo mašinoms programuotojai rašydavo algoritmus, programas šioms mašinoms. Tai būdavo tiesiog instrukcijų rinkinys, suprantamas tik tai konkrečiai skaičiavimo mašinai, bet sunkiai skaitomas žmogui. Toks instrukcijų rinkinys dar kitaip vadinamas mašininiu kodu – šios instrukcijos buvo ne kas kita, kaip kodų seka.

Tobulėjant ir vystantis kompiuteriams prireikė palengvinti programuotojams šių instrukcijų rašymą ir atsirado pirmoji programavimo kalba Asembleris, kur mašininės instrukcijos įgijo žmogui lengviau suprantamus pavadinimus. Skirtumas buvo tik toks, kad po tam tikru komandos pavadinimu slypi atitinkamas mašininis kodas.

Vėliau atsirado sudėtingesnės programavimo kalbos, kur po tam tikra komanda ar instrukcija slypėjo jau ne tam tikra mašininė instrukcija, o ištisos komandų struktūros (ciklai, sąlygos ar apibrėžimo sakiniai). Štai toks aukštesnio lygio instrukcijų rinkinys ir vadinamas **išeitiniu kodu**. Dabar išeitinis kodas yra lengvai skaitomas ne tik programuotojų, bet nesunkiai suprantamas ir bent kiek pradinių žinių turinčiam skaitytojui. Akivaizdu, kad tokio kodo kompiuteris nesupranta ir negali vykdyti. Jį reikia atitinkamai apdoroti – kompiliuoti arba interpretuoti.
Atvirojo kodo programa

Tai kompiuterinė programa, kuri platinama pagal atvirojo kodo licenciją. Tokia programinė įranga dažniausiai pasižymi šiomis savybėmis:
* nemokama;
* laisvai prieinami išeities kodai;
* galima laisvai platinti ir modifikuoti, nekeičiant licenzijos http://www.gnu.org/licenses/.

**Atviro kodo** programinės įrangos vartotojams nauda yra didesnė, nei naudojantis nemokama programine įranga (angliškai *Freeware*), kadangi *kiekvienas* vartotojas gali:
* prisidėti prie tokios programos tobulinimo – gali laisvai pranešti kūrėjams surastas klaidas,
* tas klaidas pats ištaisyti,
* siūlyti savus patobulinimus (pataisa ),
* prisidėti prie tokios programos vertimo į kitą kalbą (lokalizacija),
* padėti rašyti dokumentaciją, programos aprašymus, vartotojo instrukcijas ir pan.

## Programų katalogai internete
* UNESCO atvirosios įvertintos programinės įrangos katalogas: http://fsd.unesco.org/directory/  
* „Ofset FREEDUC“ katalogas: http://ofset.sourceforge.net/freeduc/  
* „Sourceforge“: http://sourceforge.net/ 
* „Freshmeat“: http://freshmeat.net/browse/18/  
* SEUL/Edu: http://richtech.ca/seul/index.php  
* „Tux4Kids“: http://www.tux4kids.com/tux4kids/projects/  
* „Linux for kids“: http://www.linuxforkids.org/  

## Taip pat skaitykite

* Atviro kodo programų sąrašas
* Atviras kodas Lietuvai

## Nuorodos
* Atviras kodas Lietuvai 
* Populiariausios ir dažniausiai naudojamos atviro kodo programos .
* Informacinės visuomenės plėtros komitetas
Kortų žaidimas

**Kortų žaidimas** – bet kuris žaidimas, kuriame naudojamos žaidimo kortos. Tai gali būti tiek tradicinių kortų, tiek ir specifinių (pvz., kolekcionuojamų) žaidimas.

## Tradiciniai žaidimai

Šiems žaidimams naudojamos tradicinių kortų kaladės:
* Asilas
* Binoklis
* Bridžas
* Burbulas
* Durnius
* Lietuviškas durnius
* Amerikietiškas durnius
* Karas
* Karavas
* Karuselė (kortų žaidimas)
* Ragana (kortų žaidimas)
* Kiksas
* Kingas
* Melagis
* Palka
* Pasjansas
* Penkiukės
* Pilis
* Piramidė
* Pokeris
* Preferansas
* Ramsas
* Šešiasdešimt šeši
* Tūkstantis
* Tualetas
* Vežimas
*Vistas (Whist)
*Japoniškas vistas
*Kontrakt-vistas
*Vistas trims
*Aukcionas
*Belote
*Rinktinė
*Bezique
*Bismarkas
*Juodasis Džekas (Black Jack)
*Kaimo tuzinas
*Kanasta (Canasta)
*Kapo (Capot)
*Kribridžas (Cribbage)
*Dama
*Ecarte'

## Kiti žaidimai
Šie žaidimai naudoja specializuotas kortas. Dažniausiai tokiems kortų žaidimams gaminamos startinės kaladės, susidedančios iš atsitiktinai parinktų kortų, kurių pakanka žaidimui. Taip pat gaminami nedideli papildymo komplektai, naudojami savo kaladės stiprinimui, taip pat siekiant surinkti plačią kortų įvairovę.

* Magic the Gathering
* Yu-Gi-Oh
* Pokémon
* Illuminati: New World Order
* DuelMasters
* Uno (kortų žaidimas)

## Nuorodos

* Rules of Card Games 
* Links to Card Playing and Tarot as Game 
* Tarot and Playing Cards Museum