open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Latvijos Respublikos Konstitucija

**Latvijos Respublikos Konstitucija** (, neologizmo autorius – Atis Kronvaldas) – pamatinis Latvijos Respublikos įstatymas, šalies Konstitucija.

Latvijos Konstitucija yra seniausia iki šiol galiojanti konstitucija Vidurio bei Rytų Europoje, taip pat šeštoji seniausia respublikos tipo konstitucija pasaulyje.

## Istorija
1922 m. vasario 15 d. Konstituciniame susirinkime priimta pirmoji dalis. 1922 m. balandžio 5 d. atmestas antrosios dalies projektas. Priėmus pirmąją dalį, 1922 m. lapkričio 7 d. Konstitucija įsigaliojo.

Galiojimas laikinai sustabdytas 1934 m. gegužės mėn., palaipsniui atkurtas nuo 1990 m. gegužės 4 d. iki 1993 m. liepos 6 d.

Saeimos posėdyje už Konstitucijos įsigaliojimą nepasirašė vienintelis iš posėdyje registruotų 99 narių (Joachimas Zygeristas); nebalsavo posėdyje ir nedalyvavęs areštuotas Alfredas Rubikas.

### Naujausi papildymai
Konstitucijos tekstas iki šių dienų iš esmės liko toks pats. Pastarąjį kartą Konstitucija papildyta 2009 m., numatyta referendumo dėl Saeimos paleidimo galimybė.

2013 m. Konstitucinės teisės komisijos pirmininkas Egilis Levitas sukūrė Konstitucijos įvado (preambulės) projektą. Jame pabrėžiama, jog Latvija yra ne atsitiktinis istorijos produktas, o tikslingai kurta valstybė. Konstitucijos preambulė galutinai priimta 2014 m. birželio 19 d. Saeimos sprendimu.

## Struktūra

Iki 1998 m., kai Saeima priėmė skyrių „Žmogaus teisės“, buvo 7 skyriai ir 88 straipsniai.

Dabar ją sudaro 8 skyriai, juose 116 straipsnių.

### Skyriai
* 1 skyrius. Bendrosios nuostatos
* 2 skyrius. Seimas
* 3 skyrius. Valstybės Prezidentas
* 4 skyrius. Ministrų kabinetas
* 5 skyrius. Įstatymų leidyba
* 6 skyrius. Teismas
* 7 skyrius. Valstybės kontrolė
* 8 skyrius. Pagrindinės žmogaus teisės.

## Išnašos

## Nuorodos
* Latvijos Respublikos Konstitucija (latvių k.)
* Konstitucijos vertimas
Lupas

**Lupas** (*Lupus* m. apie 666 m.) – Friulio hercogas, valdęs maždaug nuo 660–663 m. iki žūties 666 m.

Tik gavęs valdžią Lupas su kavalerija įsiveržė į Gradą (*Grado*) ir apiplėšė miestą, po to atakavo Akvilėją (*Aquileia*), iš kurios išsigabeno Akvilėjos patriarchato iždą.

Kai karalius Grimoaldas išžygiavo į pietus gelbėti savo sūnaus Romualdo ir Benevento hercogijos nuo Bizantijos imperatoriaus Konstanto II įsiveržimo, jis paliko Lupą vadovauti Pavijai. Lupas išvykus Grimoaldui elgėsi kaip tironas, nes manė, kad karalius nebegrįš. Karaliui grįžus į šiaurę, Lupas pabėgo į Friulio sostinę Čividalę (*Cividale*) ir pradėjo maištą.

Grimoaldas paprašė avarų kagano, kad šis pultų Friulį. Taip Grimoaldas norėjo išvengti vidinio karo Italijoje. Kautynės truko keturias dienas, iš jų tris dienas Lupas sėkmingai kovėsi, nukaudamas daug priešų ir paimdamas didelį karo grobį. Vėliau atvyko avarų pastiprinimas, ir Lupo kariuomenė buvo priversta trauktis patirdama didelių nuostolių. Lupas žuvo mūšyje.

Žuvus Lupui, šio sūnus Arnefritas (*Arnefrit*) pareiškė užimąs tėvo sostą, tačiau Grimoaldas sostą iš jo atėmė.

## Lupo šeima
Lupo žmonos vardas nežinomas.

Jie turėjo du vaikus:
* sūnus Arnefritas (*Arnefrit*, kartais *Amefrit*)
* dukra Teuderada (*Theuderada* ar *Theodorada*). Ištekėjo už Grimoaldo sūnaus Romualdo. Vėliau ji buvo jų sūnaus Benevento hercogo Gisulfo I regentė.

## Nuorodos
* [Dukes of Friulia 569-625].
Kelionių organizatorius

**Kelionių organizatorius** – įmonė, teikianti kelionių organizavimo paslaugas. Skirtingai nei kelionių agentūra kelionių organizatorius veikia savo vardu ir kuria visą kelionės paketą. Įmonė rūpinasi skrydžiais, viešbučiais, gidais - teikia visas kelionės metu reikalingas paslaugas (servisą). Kai kurie organizatoriai be organizavimo paslaugų taip pat tarpininkauja, siūlo užsisakyti netgi ir konkurentų paslaugas. Stambiausi kelionių organizatoriai paprastai rūpinasi tik kelionės organizavimu, bendravimą su galutiniu pirkėju palikdami tarpininkams (kelionių agentūroms).

## Licencijavimas
Įmonė norėdama tapti kelionių organizatoriumi, turi pateikti prašyma Lietuvos Turizmo Departamentui prie Ūkio Ministerijos. Jei ji atitinka keliamus reikalavimus, jai yra išduodamas kelionių organizavimo pažymėjimas. Viešai yra prieinama informacija apie Licencijuotus kelionių organizatorius, panaikintus kelionių organizatorių pažymėjimus, bei sustabdytus pažymėjimų galiojimus.

## Nuorodos
Sonora

**Sonora** () – valstija šiaurės vakarinėje Meksikos dalyje, Ramiojo vandenyno pakrantėje. Jos sostinė yra Hermosiljas.

## Geografija

Valstija ribojasi: rytuose – su Čihuahua, pietuose – su Sinaloa, pačiuose šiaurės vakaruose – su Žemutine Kalifornija, šiaurėje – su JAV (Arizonos ir Naujosios Meksikos valstijomis). Iš vakarų skalauja Ramiojo vandenyno Kalifornijos įlanka. Joje Sonorai priklauso keletas salų, iš kurių didžiausia – Tiburono sala.

Rytine Sonoros dalimi driekiasi Vakarų Siera Madrės kalnai. Aukščiausia valstijos vieta – Gvakamajos kalnas (2646 m). Kitur daugiausia būdingos pavienės aukštumos ir neaukšti kalnų masyvai. Šiaurės vakaruose plyti Sonoros dykuma. Klimatas sausringas, būdingos karštos vasaros ir šalčiai žiemą, kalnuose būna sniego. Upės daugiausia nevandeningos, dažnai išdžiūstančios. Šiaurės vakaruose plyti Kolorado upės delta. Pagrindinės Sonoros dalies svarbiausia upė yra Jaki, pietuose teka Majas, šiaurėje – Sonora. Įrengta keletas tvenkinių.

## Didžiausi miestai
* Hermosiljas – 855,5 tūkst. gyv. (2020 m.)
* Siudad Obregonas – 329,4
* Nogalesas – 261,1
* San Luis Rio Koloradas – 176,7
* Navochoa – 120,9
* Gvaimasas – 117,2
* Agva Prieta – 91,0
* Kaborka – 67,6
* Puerto Penjaskas – 62,3
* Migel Alemanas – 39,4
* Esperansa – 39,1
* Empalmė – 38,8
* Kananėja – 38,1

## Šaltiniai
Latvijos Respublikos civilinis kodeksas

**Latvijos Respublikos civilinis kodeksas** ( – „Latvijos Respublikos civilinis įstatymas“, **CL**) – pamatinis Latvijos privatinės teisės aktas, civilinis kodeksas, pagal teisinę galią – įstatymas. Didžiausias pagal apimtį Latvijos teisės aktas (apimtis – 2400 straipsnių). Latvijos CK ašis – pandektinė sistema (asmenys, daiktai, prievolės). CK sudaro įvadas, šeimos, paveldėjimo, daiktinė teisė ir kitos dalys.

## Istorija
Latvijos civilinis kodeksas priimtas 1937 m. sausio 28 d.. Oficialus pavadinimas - Prezidento Ulmanio civilinis įstatymas (*Prezidenta Ulmaņa civīllikums*). Įsigaliojo 1938 m. sausio 1 d.. Galiojo iki 1940 m.. Po Latvijos nepriklausomybės atkūrimo Latvijos civilinio kodekso galiojimas pamažu buvo atkurtas tarp 1992 ir 1993 m. Atlikta keletas pakeitimų. Dauguma šeimos teisės normų buvo pakeista (pvz., įtvirtinant lyčių lygybę), vėliau – paveldėjimo teisės (plečiant notarų įgaliojimus ir siaurinant teismo kompetenciją) dalis.

## Literatūra

* Grūtups A., Kalniņš E. Civilinio įstatymo komentaras // Grūtups A., Kalniņš E. Civillikuma komentāri. Trešā daļa. Lietu tiesības. Īpašums – Rīga: Tiesu namu aģentūra, 2002. ISBN 9984-671-30-5
* Torgāns K. (ats. redaktorius). Civilinio įstatymo komentaras // Torgāns K. (Zin. red.) Civillikuma komentāri. Ceturtā daļa. Saistību tiesības – Rīga: Mans Īpašums, 2000. ISBN 9984-574-12-1
*Balodis K. Civilinio įstatymo komentaras // Višņakova G., Balodis K. Civillikuma komentāri. Lietas; Valdījums; Tiesība uz svešu lietu – Rīga: Mans Īpašums, 1998. ISBN 9984-574-13-X
* Schwartz P. 1937 metų sausio 28 dienos Latvijos civilinis teisynas ir jo atsiradimo istorija // Schwartz P. Das Lettländische Zivilgesetzbuch vom 28. Januar 1937 und seine Entstehungsgeschichte - Aachen: Shaker Verlag, 2008. ISBN 978-3-8322-7758-1.

## Išnašos

## Nuorodos
* Latvijos CK tekstas (latvių k.)
* 2001 m. Latvijos CK redakcija  PDF (latvių ir anglų k.)
Latvijos teisinė sistema

**Latvijos Respublikos teisė** - Latvijos teisinės sistemos dalis, norminė LR teisinės sistemos posistemė. Latvijos teisė yra priskiriama romėnų-germanų teisės šeimai (kontinentinei teisei).

Teisės mokymo įstaigos - Latvijos universiteto Teisės fakultetas, Rygos aukštoji teisės mokykla (joje dėstoma anglų kalba, yra podiplominių LL.M. studijų programos) ir kt.

## Istorija
Latvijos teisės ištakos - paprotinė rytų baltų genčių teisė. Apie rašytinius šaltinius nėra žinoma, jų nėra išlikę. Teisę įtakojo Vokietijos bei Skandinavijos teisė (būdinga teisės recepcija). Miestuose galiojo Magdeburgo teisė, Kulmo teisė. Įtaką turėjo ir bažnytinė (kanonų) teisė. Tarybinės okupacijos metais taikyta TSRS teisė, įvesti tarybiniai kodeksai (panaikinti atkūrus nepriklausomybę).

## Teisės šaltiniai
Pagrindinis Latvijos teisės šaltinis yra įstatymas. Pagrindinis Latvijos įstatymas yra Latvijos Konstitucija. Po jos seka įstatymai, poįstatyminiai aktai ir kt. Pagrindinių teisės šakų - tiek materialinės (baudžiamosios, civilinės teisės), tiek ir proceso teisės (baudžiamojo, civilinio proceso) šaltiniai yra kodifikuoti teisės aktai (įstatymai) - kodeksai: Latvijos civilinis kodeksas, Latvijos komercinis kodeksas, Latvijos baudžiamasis kodeksas, proceso kodeksai (Latvijos civilinio proceso kodeksas, Latvijos baudžiamojo proceso kodeksas, Latvijos administracinio proceso kodeksas etc.) ir kt.

## Teisėkūra

Teisės normas priima įvairios institucijos (parlamentas, ministrų kabinetas). Latvijos Respublikos Seimas yra vienintelė institucija, turinti teisę priimti įstatymus. Latvijoje nėra deleguotosios įstatymų leidybos. Visi kiti valstybės institucijų priimami teisės aktai turi atitikti Konstituciją ir neprieštarauti kitiems įstatymams.

Norminiai aktai skelbiami oficialiajame leidinyje *Latvijas Vēstnesis* ir Ministrų kabineto oficialiajame leidinyje *Ziņotājs*. Dėl stojimo į ES nacionalinė teisė buvo harmonizuota su Bendrijos teisynu.

## Teismai

Latvijoje yra 3 pakopų teismai. Rajonų (miestų) teismai pirmąja instancija nagrinėja civilines, baudžiamąsias ir administracines bylas. Apygardų - pirmąja ir apeliacine instancija. Paskutine instancija bylas nagrinėja Aukščiausiasis Teismas. Konstitucinę priežiūrą vykdo Konstitucinis Teismas. Teisės politiką vykdo Teisingumo ministerija. 

Apylinkių (miestų) teismuose civilines ir administracines bylas nagrinėja vienas teisėjas. Kai teismo pirmininkas mano, kad administracinė byla yra ypač sudėtinga, ją gali nagrinėti trijų teisėjų kolegija. Apylinkių (miestų) teismuose baudžiamąsias bylas kolegialiai nagrinėja vienas teisėjas ir du tarėjai. Tam tikrais atvejais, kurie konkrečiai nurodyti įstatyme, bylas nagrinėja vienas teisėjas.

Šiuo metu Latvijos teismų sistemą reglamentuoja Teismų jurisdikcijos įstatymas. Be to, veikia Latvijos Respublikos Konstitucinis Teismas.

## Teisės mokslai
Teisės įstaigos:

*Latvijos universitetas, Teisės fakultetas
*Rygos aukštoji teisės mokykla (RGSL)

## Šaltiniai
Latvijos Respublikos komercinis kodeksas

**Latvijos Respublikos komercinis kodeksas** ( - „Komercinis įstatymas“) - 2000 m. priimtas Latvijos komercinės teisės norminis aktas, įtvirtinantis verslos teisės normas. Galioja nuo 2002 m. Komercinis kodeksas apibrėžia, kas yra „komersantas“ (t. y. verslininkas), verslas (*komercdarbības* - „komercinė veikla“), komercinis registras (*komercreģistrs*), kitas sąvokas, nustato veiklos sąlygas ir apribojimus.
Latvijos komercinis kodeksas kartu su kitais teisės aktais Latvijoje yra laikomas viena iš pagrindinių priemonių, reglamentuojančių nacionalinę mikroekonomiką. Taip pat prisideda prie to, kad verslo procesai būtų skaidrūs ir prognozuojami, taip užtikrinant ūkinės plėtros stabilumą. Siekiant tinkamo normų taikymo, yra išleistas Komercinio kodekso komentaras (autorius - Latvijos universiteto Teisės fakulteto lektorius Aigars Strupišs).

## Sruktūra
* A dalis – Bendrosios komercinės veiklos nuostatos
* B dalis – Komersantai
* C dalis – Komercinės įmonės reorganizacija.

## Nuorodos
* Latvijos komercinis kodeksas (latvių k.)

## Literatūra

* Strupišs A. Komercinio įstatymo komentaras. A dalis // Strupišs A. Komerclikuma komentāri. A daļa – Rīga: A. Strupiša juridiskais birojs, 2003. ISBN 9984-19-414-0.
* Strupišs A. Komercinio įstatymo komentaras // Strupišs A. Komerclikuma komentāri III. – Rīga: A. Strupiša juridiskais birojs, 2003. ISBN 9989732-0-4.
Vaclovas Virbickis

**Vaclovas Virbickis** (1534 m. balandžio 13 d. – 1555 m. liepos 18 d.) – XVI a. Žemaičių vyskupas.

## Biografija

Vaclovas Virbickis kilęs iš Lietuvos bajorų giminės, prieš daugelį metų atsikėlusios iš Kulmo (Chełm, Lenkija) srities. Gavęs gerą humanitarinį išsilavinimą, tarnavo karaliaus Žygimanto Senojo kanceliarijoje – buvo atsakingas už raštų lotynų kalba rašymą. Buvo Vilniaus kapitulos kanauninku. Paskirtas Žemaičių vyskupu, įkūrė naujų parapijų, pastatydino keturias bažnyčias, bet bene labiausiai rūpinosi vyskupijos dvarais ir Varniais, kur naujoje medinėje katedroje (1551) buvo pastatyti medžio skulptūromis išpuošti altoriai. Katedroje būta iš Olandijos atvežtų šventųjų paveikslų ir Žemaičių vyskupų portretų.

## Nuorodos
* Trumpa biografija
Laisvamanių etinės kultūros draugija

**Lietuvos laisvamanių etinės kultūros draugija** – Lietuvos ateistų ir laisvamanių organizacija, veikusi 1923–1941 m.

## Istorija
Įkurta Šiauliuose 1923 m., įregistruota 1924 m. birželio mėn. Steigėjai: Jonas Šliūpas, Jonas Kairiūkštis, Ignas Protas, Matas Untulis, Karolis Valašinas, Alfonsas Žukauskas ir kiti. Nuo 1936 m. draugija vienijo dalį uždarytų opozicinių politinių partijų – Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos, Lietuvos socialdemokratų partijos, nelegalios Lietuvos komunistų partijos narių.

1937 m. draugijos skyrių valdybose buvo 49 komunistai, 14 socialdemokratų, 34 valstiečiai liaudininkai. 1938 m. pabaigoje draugija turėjo 150 skyrių, 1940 m. – 2143 narius. 1939–1940 m. draugijos vadovybė ėmė pasisakyti už glaudžius ryšius su LKP. 1940 m. kairieji perėmė vadovavimą draugijai, Kauno ir kt. skyriams.

Sovietams okupavus Lietuvą, draugija nebuvo uždaryta, valdybos nariai Mečislovas Gedvilas, Valerijonas Knyva, Alfonsas Žukauskas ir kiti tapo žymiais sovietinais veikėjais. 1940 m. birželio mėn. valdybą sudarė: Juozas Baldžius, Mečislovas Gedvilas, Jonas Kairiūkštis, Valerijonas Knyva, S. Totoraitis, Alfonsas Žukauskas.

1941 m. viduryje, jau prasidėjus SSRS-Vokietijos karui, draugiją uždarė Lietuvos laikinoji vyriausybė. Pirmininkas Jonas Šliūpas.

Laisvamanių etinės kultūros draugijos tradicijas puoselėja Lietuvos pasaulietinės kultūros draugija, įregistruota 1996 m.

## Veikla
Draugijos tikslas: vienyti Lietuvos piliečius, nutraukusius ryšius su bet kuria tikyba, bei gerinti jų teisinę ir dorinę padėtį. Lietuvos laisvamanių etinės kultūros draugija reikalavo įgyvendinti civilinę metrikaciją, atskirti Bažnyčią nuo valstybės ir mokyklos, rengė paskaitas, steigė laisvamanių kapines. Draugija nuo 1933 m. leido laikraštį „Laisvoji mintis“, steigė knygynėlius, skaityklas, platino laisvamanybės idėjas propaguojančius leidinius.

## Bibliografija
* Untulis ir Laisvūnas. Nuo perkūno iki bazilikos. Lietuvos laisvamanių etinės draugijos leidinys, 1938 m.
* Laisvūnas. Kristaus nebuvo. Lietuvos laisvamanių Etinės draugijos leidinys, 1937 m.
* J. Laisvūnas. Lietuva Kryžių šešėliuose. Laisvamanių Etinės kultūros draugijos rėmėjų leidinys, 1936 m.

## Šaltiniai
Lietuvos matematikų draugija

**Lietuvos matematikų draugija** – Lietuvos mokslinė visuomeninė organizacija, vienijanti Lietuvos matematikos mokslo darbuotojus – mokslininkus, pedagogus ir matematika besidominčius asmenis. Centras Vilniuje, Akademijos g. 4.

## Veikla
Įkurta 1962 m. Svarbiausi tikslai ir uždaviniai: plėtoti matematikos mokslą, rūpintis visuomenės matematiniu švietimu ir kultūra, padėti Lietuvos matematikams įgyvendinti mokslinius, metodinius ir taikomuosius matematinius darbus, skelbti mokslinių darbų rezultatus ir populiarinti matematikos žinias. Plėtoja bendradarbiavimą su užsienio šalių matematikų organizacijomis, mokslo įstaigomis ir mokslininkais.

Aukščiausia draugijos valdymo institucija – narių suvažiavimas, šaukiamas kasmet. Ataskaitiniai suvažiavimai šaukiami kas 3 metai. Tarp ataskaitinių suvažiavimų draugijai vadovauja valdyba, jos pirmininkas nuo 1962 m. Jonas Kubilius.

Nuo 1961 m. leidžiamas „Lietuvos matematikos rinkinys“, be draugijos jo steigėjai – Matematikos ir informatikos institutas ir Vilniaus universitetas. Nuo 1983 m. veikia Lietuvos matematikų muziejus.

Lietuvos matematikų draugijos įstatai įregistruoti Lietuvos Respublikos Teisingumo ministro 1993 m. rugsėjo 21 d. įsakymu nr. 186-VO. Lietuvos matematikų draugija yra Europos matematikų draugijos narė-steigėja nuo 1989 m., o nuo 1995 m. – Tarptautinės matematikų sąjungos narė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos matematikų draugija;
* Lietuvos matematikų draugija (naujas puslapis)
* 
* Lietuvos matematikų muziejus .
Maseru rajonas

**Maseru rajonas** – vienas iš dešimties Lesoto rajonų. Plotas – 4279 km². Sostinė – Maseru.

## Administracinis suskirstymas

Maseru rajonas padalintas į:

**18 apygardų**

* ***Abija***
* Koro Koas
* ***Litabanengas***
* ***Litotengas***
* Maama
* ***Mabotė***
* Mačačė
* Makalengas
* Malecunjanė
* ***Vidurio Maseru***
* Maciengas
* ***Motimposas***
* Kemė
* ***Koalingas***
* Rotė
* ***Stadiono zona***
* Taba Bosiu
* Taba Pucoa

## Šaltiniai
Mohales Huko rajonas

**Mohales Huko rajonas** – vienas iš dešimties Lesoto rajonų. Plotas – 3530 km². Sostinė – Mohales Hukas.

## Administracinis suskirstymas

Mohales Huko rajonas padalintas į:

**8 apygardos**

* Hloahloengas
* Ketanė
* Mekalingas
* Mohales Hukas
* Mparanė
* Kakatu
* Kalasis
* Taungas

**13 vietinių bendruomenių tarybų**

* Koelenja
* Likutloanengas
* Mašalengas
* Mocienjanė
* Nkau
* Pamongas
* Kabanė
* Kobengas
* Kobongas
* Serotas
* Silojė
* Tekė
* Taba Mokelė

## Šaltiniai
Lietuvos kultūros sąjunga

**Lietuvos kultūros sąjunga** – Lietuvos liberalių ir demokratinių organizacijų sąjunga, veikusi 1924 m. gruodžio mėn. – 1935 m. lapkričio mėn. Kaune. Koordinavo organizacijų - narių kultūrinę veiklą.

## Organizacija
Steigėjai:
* Lietuvos mokytojų profsąjunga
* „Kultūros“ bendrovė
* Spaudos fondas
* Sveikatos ir blaivybės draugija „Sveikata“
* Lietuvos švietimo Vinco Kudirkos draugija.

1925 m. Lietuvos kultūros sąjungai priklausė 15 organizacijų, kolektyviniai nariai:
* Lietuvos socialdemokratų partija
* Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga
* JAV lietuvių Sandaros partija
* Tėvynės mylėtojų draugija
* Jaunimiečiai
* Laisvamanių etinės kultūros draugija
* Draugija „Žiburėlis“
* Varpo bendrovė 

## Veikla
Lietuvos kultūros sąjunga rūpinosi švietimu, kultūra ir mokslo žinių skleidimu. 1925–1932 m. kasmet šaukiamuose kultūros kongresuose nagrinėtos suaugusiųjų švietimo, vaikų auklėjimo, sveikatos ir blaivybės, kraštotyros ir kt. problemos. Lietuvos kultūros sąjungos iškelta idėja leisti Lietuvių enciklopediją įgyvendinti 1929 m. pradėjo „Spaudos fondas“. Kongresų nutarimus vykdė jų renkama Lietuvos kultūros taryba (LKT). LKT parengė liaudies universitetų, suaugusiųjų mokymo kursų programas, statutus, rūpinosi populiarios mokslinės literatūros leidyba, bibliotekomis, rengė paskaitas.

## Nariai
Lietuvos kultūros sąjungos ir LKT veikloje aktyviausiai dalyvavo:
* Kauno universiteto profesoriai: Pranas Augustaitis, Vaclovas Biržiška, Vladas Dubas, Vincas Krėvė, Petras Leonas, Antanas Purėnas, Mykolas Romeris, Kazys Sleževičius, Jonas Gudaitis-Vabalas,
* kultūros ir švietimo darbuotojai: Stasys Brašiškis, Dzidorius Budrys, Paulius Galaunė, Juozas Galvydis, Juozas Geniušas, Pranas Mašiotas, Vincas Ruzgas, Jonas Šliūpas.

Pirmasis ir ilgametis LKT pirmininkas Vladas Lašas.

Lietuvos kultūros sąjunga Kauno apskrities viršininko įsakymu 1935 m. lapkričio mėn. uždaryta.

## Šaltiniai
Teisės mokslai Lietuvoje

**Teisės mokslai** ir teisės studijos **Lietuvoje** institucionalizuoti 1641 m. spalio 11 d. įkūrus VU Teisės fakultetą.

XX a. pab. atkurtos ir pradėtos naujos teisės mokslo ir studijų tradicijos Kaune (VDU), Vilniuje įkurta specializuota aukštoji teisės mokykla – Lietuvos teisės universitetas. Neuniversitetinės teisės studijos pradėtos organizuoti aukštesniosiose mokyklose bei kolegijose.

Dabar teisės mokslai studijuojami, plėtojami universitetuose (VU, VDU, MRU, KSU). Mokslinę teisės taikomąją veiklą vykdo Lietuvos teisės institutas (valstybinis mokslinių tyrimų institutas), taip pat Lietuvos teismo ekspertizės centras (LTEC). Greta nacionalinės Lietuvos teisės studijuojama užsienio šalių (tokių kaip JAV, Lenkija, Prancūzija, Vokietija, Šveicarija) teisė specializuotuose centruose ir teisės mokyklose (pvz., VU – Vokietijos teisės centras, Lenkijos teisės mokykla, MRU – Šveicarijos, Vokietijos, Austrijos studijų centras). Pavyzdžiui, Mykolo Romerio universitete vyksta jungtinės Liucernos universiteto ir MRU modulio „Šveicarijos, tarptautinė, Europos ir lyginamoji teisė“ paskaitos.

## Baudžiamosios teisės mokslai Lietuvoje

Baudžiamosios teisės mokslo ir dėstymo Lietuvoje pradžia – 1804 m., kai į VU taryba išrinktas italų teisėtyrininkas Kapelis (1777–1838) pradėjo dėstyti baudžiamąją teisę. 1922 m. Kaune įkurto universiteto Teisių fakultete veikė Baudžiamosios teisės katedra, vėliau – Baudžiamosios teisės ir baudžiamojo proceso katedra. 1977 m. padalinus VU TF Baudžiamosios teisės ir baudžiamojo proceso katedrą, pradėjo veikti Baudžiamosios teisės katedra ir Kriminalistikos ir baudžiamojo proceso katedra.

## Kriminologija Lietuvoje

Pagrindinės kriminologinės mokslo įstaigos ir struktūros – MRU Teisės fakulteto Kriminologijos katedra, VU Teisės fakulteto Baudžiamosios teisės katedra, Teisės instituto Kriminologinių tyrimų skyrius bei Kriminologinių studijų centras (veikiantis prie VU ir TI). Lietuvos kriminologai – profesoriai Genovaitė Babachinaitė, Jurijus Bluvšteinas, Aleksandras Dobryninas, Viktoras Justickis ir kiti.

## Tarptautinės teisės mokslai Lietuvoje

Lietuvoje tarptautinės teisės mokslai (tarptautinės teisės istorija, tarptautinė teisėtyra – tarptautinės teisės teorija, diplomatinės ir konsulinės teisės mokslai) studijuojami ir plėtojami universitetinėse įstaigose. Veikia VU Teisės fakulteto Tarptautinės ir Europos Sąjungos teisės katedra (nuo 1990 m. sausio 1 d. iki 1998 m. – VU TF Tarptautinės ir lyginamosios teisės katedra), taip pat VU Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institutas. Mykolo Romerio universitete Teisės fakulteto Tarptautinės teisės katedra ir MRU Teisės fakulteto Europos Sąjungos teisės katedra, VDU Teisės fakulteto Viešosios teisės katedra, nuo 1997 m. iki 1999 m. – VDU Tarptautinės teisės ir politikos mokslų institutas (1999 m. pertvarkytas į VDU TI ir VDU PMDI).

## Išnašos

## Literatūra
* Jevgenij Machovenko, Mindaugas Maksimaitis. Vilniaus universiteto Teisės fakultetas 1641–2007 metais. VŠĮ Vilniaus Universiteto Leidykla: Vilnius. 396 psl., 2008.
Mokotlongo rajonas

**Mokotlongo rajonas** – vienas iš dešimties Lesoto rajonų. Plotas – 4075 km². Sostinė – Mokotlongas.

## Administracinis suskirstymas

Mokotlongo rajonas padalintas į:

**4 apygardos**

* Bobacis
* Malingoanengas
* Mokotlongas
* Senku

**15 vietinių bendruomenių tarybų**

* Kalahalis
* Kubelu
* Linakanengas
* Lipamola
* Mapolanengas
* Marungas
* Mateanongas
* Macoku
* Molika Likas
* Moremoholas
* Paelija Itlacoa
* Popa
* Rafolacanė
* Sakengas
* Tekeselengas

## Šaltiniai
Kapčiamiesčio apylinkė

**Kapčiamiesčio apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kapčiamiesčio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Veisiejų rajonui. 1954 m. prijungta Semoškų apylinkė ir dalis Macevičių apylinkės, 1963 m. – dalis Abarauskų apylinkės, 1975 m. – dalis Panemunės apylinkės, 1986 m. – vėl dalis Abarauskų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || S. Nėries vardo, O. Sukackienės vardo ir „Žygis į gyvenimą“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 165,33 || 2545 () || „Pirmyn“ kolūkis, „Žygio į gyvenimą“ kolūkis  || 1 miestelis, 28 kaimai
|-
| 1970-01  || || 2199 || || 1 miestelis, 27 kaimai, 4 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 204,79 || || Kapčiamiesčio kolūkis  || 1 miestelis (Kapčiamiestis), 27 kaimai, 4 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 32 kaimai, 4 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1925 || || 1 miestelis, 33 kaimai, 4 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || Kapčiamiesčio kolūkis, Ančios girininkija, Kapčiamiesčio girininkija, Pertako girininkija, Stalų girininkija  || Kapčiamiestis, Varviškė ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1556 || || 1 miestelis, 37 kaimai, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Krosnos apylinkė

**Krosnos apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Krosnos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Simno rajonui. 1954 m. prijungta Pėdiškių apylinkė, Ramanavo apylinkė ir Vytautiškės apylinkė, o dalis Krosnos apylinkės prijungta prie Stebulių apylinkės ir Šeštokų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || S. Nėries vardo kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 43,13 || 1956 () || S. Nėries vardo kolūkis, „Švyturio“ kolūkis  || 1 miestelis, 11 kaimų
|-
| 1970-01  || || 1663 || || 1 miestelis, 11 kaimų 
|-
| 1972-10-01  || 44,3 || || „Švyturio“ kolūkis, „Žaliosios“ kolūkis  || 1 miestelis (Krosna), 11 kaimų
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 11 kaimų 
|-
| 1979-01-17  || || 1428 || || 1 miestelis, 11 kaimų 
|-
| 1985 m. || || || „Švyturio“ kolūkis, Krosnos girininkija  || Krosna, Vartai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1147 || || 1 miestelis, 11 kaimų 
|}

## Šaltiniai
Kučiūnų apylinkė

**Kučiūnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje, pasienyje su Lenkija.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Lazdijų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Veisiejų rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. prijungta prie Gudelių apylinkės. Atkurta 1967 m. gruodžio 27 d. iš Miškinių apylinkės.

|-
| 1959-01-15 || || 1902 () || || 
|-
| 1970-01  || || 1734 || || 15 kaimų, 1 viensėdis 
|-
| 1972-10-01  || 53,79 || || Miškinių kolūkis, K. Poželos kolūkis  || 12 kaimų, 1 viensėdis
|-
| 1976-07-01  || || || || 12 kaimų, 1 viensėdis 
|-
| 1979-01-17  || || 1077 || || 12 kaimų, 1 viensėdis 
|-
| 1985 m. || || || Karolio Požėlos kolūkis  || Akmeniai, Kučiūnai, Miškiniai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 932 || || 11 kaimų, 1 viensėdis, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Lazdijų apylinkė

**Lazdijų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Lazdijų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Lazdijų rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. prijungta prie Žemaitkiemio apylinkės. Atkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Dziviliškių apylinkės, Žemaitkiemio apylinkės, dalies Kuklių apylinkės ir dalies Verstaminų apylinkės.

|-
| 1959-01-15 || || 3659 () || || 
|-
| 1970-01  || || 3466 || || 45 kaimai, 1 viensėdis 
|-
| 1972-10-01  || 95,66 || || „Kibirkšties“ kolūkis, S. Nėries kolūkis, Dumblio tarybinis ūkis  || 37 kaimai, 1 viensėdis, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 45 kaimai, 1 viensėdis, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 2836 || || 47 kaimai, 1 viensėdis 
|-
| 1985 m. || || || „Kibirkšties“ kolūkis, Salomėjos Nėries kolūkis  || Agariniai, Kukliai, Lazdijai (kaimas), Nemajūnai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2525 || || 43 kaimai, 1 viensėdis, 3 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Abarauskų apylinkė

**Abarauskų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Leipalingio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Veisiejų rajonui. 1954 m. prijungta dalis Valentų apylinkės, dalis Macevičių apylinkės ir dalis Barčių apylinkės, o dalis Abarauskų apylinkės prijungta prie Saltoniškės apylinkės. 1963 m. dalis Abarauskų apylinkės prijungta prie Kapčiamiesčio apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras. 1986 m. spalio 20 d. Abarauskų apylinkė panaikinta, jos teritorija prijungta prie Kapčiamiesčio apylinkės (mažoji dalis) ir Veisiejų apylinkės (didžioji dalis).

|-
| 1954-05-25  || || || J. Janonio vardo ir „Aušros“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 78,33 || 1463 () || „Aušros“ kolūkis  || 20 kaimų
|-
| 1970-01  || || 1396 || || 17 kaimų, 4 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 55,97 || || Viktarino kolūkis  || 17 kaimų, 4 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 27 kaimai, 5 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1585 || || 27 kaimai, 5 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || Ančios kolūkis, Paliepio girininkija  || Abarauskai, Barčiai ir kt.
|}

## Šaltiniai
Būdviečio apylinkė

**Būdviečio apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš buvusių Paliūnų apylinkės, Strumbagalvės apylinkės ir dalies Vingrėnų apylinkės. 1963 m. prijungta dalis Vidzgailų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || M. Melnikaitės vardo kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 43,74 || 2838 () || M. Melnikaitės vardo kolūkis, „Vingrėniečio“ kolūkis  || 21 kaimas
|-
| 1970-01  || || 2771 || || 29 kaimai 
|-
| 1972-10-01  || 71,06 || || M. Melnikaitės kolūkis, Aštriosios Kirsnos tarybinis ūkis  || 29 kaimai
|-
| 1976-07-01  || || || || 29 kaimai 
|-
| 1979-01-17  || || 2001 || || 29 kaimai 
|-
| 1985 m. || || || Aštriosios Kirsnos daržininkystės ir sėklininkystės tarybinis ūkis  || Aštrioji Kirsna, Būdvietis, Bulotiškė, Jukneliškė ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1470 || || 29 kaimai, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Seirijų apylinkė

**Seirijų apylinkė** (iki 1954 m. ***Seirijų I apylinkė*** ir ***Seirijų II apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Dvi Seirijų apylinkės įkurtos užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje – Seirijų I ir Seirijų II. 1949 m. jos buvo Seirijų valsčiuje, 1950 m. priskirtos naujam Lazdijų rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. sujungtos į vieną Seirijų apylinkę, prie kurios buvo prijungta dalis Žagarių apylinkės ir dalis Seiliūnų apylinkės, o dalis Smarliūnų II apylinkės buvo prijungta prie Lazdijų rajono Žagarių apylinkės ir Veisiejų rajono Smarliūnų apylinkės. 1963 m. prijungta dalis Smarliūnų apylinkės ir dalis Krikštonių apylinkės, 1977 m. – mažoji dalis Žagarių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Vienybės“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 46,06 || 3099 () || „Vienybės“ kolūkis  || 1 miestelis, 7 kaimai
|-
| 1970-01  || || 2985 || || 1 miestelis, 18 kaimų, 1 kaimo dalis, 1 nenurodyto tipo 
|-
| 1972-10-01  || 84,38 || || Vainiūnų kolūkis, „Vienybės“ kolūkis  || 1 miestelis (Seirijai), 20 kaimų
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 20 kaimų 
|-
| 1979-01-17  || || 3095 || || 1 miestelis, 21 kaimas, 1 kaimo dalis 
|-
| 1985 m. || || || „Vienybės“ kolūkis, Metelių žuvininkystės ūkis, Seirijų girininkija  || Baraučiškė, Buckūnai, Meteliai, Seirijai, Vainiūnai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2491 || || 1 miestelis, 22 kaimai 
|}

## Šaltiniai
Šeštokų apylinkė

**Šeštokų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Krosnos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Simno rajonui. 1954 m. prijungta Krosnėnų apylinkė, dalis Randiškės apylinkės ir dalis Krosnos apylinkės, 1963 m. – Kirsnos apylinkė, 1978 m. – Rudaminos apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || „Jaunosios Gvardijos“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 34,3 || 2431 () || „Jaunosios Gvardijos“ kolūkis  || 1 miestelis, 8 kaimai, 1 glžk. stotis
|-
| 1970-01  || || 2213 || || 1 miestelis, 17 kaimų 
|-
| 1972-10-01  || 49 || || „Jaunosios gvardijos“ kolūkis, Kirsnos kolūkis  || 1 miestelis (Šeštokai), 18 kaimų
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 16 kaimų 
|-
| 1979-01-17  || || 3059 || || 2 miesteliai, 36 kaimai 
|-
| 1985 m. || || || „Jaunosios gvardijos“ kolūkis, Kirsnos kolūkis  || Beviršiai, Didžioji Kirsna, Krosnėnai, Naujoji Kirsna, Rudamina, Šeštokai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2513 || || 2 miesteliai, 35 kaimai, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Šlavantų apylinkė

**Šlavantų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šventežerio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Veisiejų rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. prijungta prie Avižonių apylinkės. Atkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Avižonių apylinkės ir dalies Gudelių apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras. 1977 m. prijungta didžioji dalis Žagarių apylinkės.

|-
| 1959-01-15 || || 2900 () || || 
|-
| 1970-01  || || 2682 || || 25 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 91 || || „Gegužės Pirmosios“ kolūkis, „Morkavo“ tarybinis ūkis  || 23 kaimai, 4 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 18 kaimų 
|-
| 1979-01-17  || || 2142 || || 24 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || „Gegužės 1-osios“ kolūkis, Morkavo tarybinis ūkis  || Avižieniai, Gegutė, Šlavantai, Žagariai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1656 || || 24 kaimai, 2 kaimų dalys 
|}

## Vadovai
* Juozas Vabuolas, tarybos pirmininkas 1978–1990 m., viršaitis 1990–1995 m.

## Šaltiniai
Šventežerio apylinkė

**Šventežerio apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šventežerio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Lazdijų rajonui. 1954 m. prijungta Mikyčių apylinkė, dalis Jonėnų apylinkės ir dalis Nemajūnų apylinkės, 1963 m. – dalis Kuklių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Spartuolio“ ir „Mikyčių“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 64,43 || 2692 () || „Spartuolio“ kolūkis, „Mikyčių“ kolūkis, Aštriosios Kirsnos tarybinio ūkio Straigių skyrius  || 1 miestelis, 12 kaimų
|-
| 1970-01  || || 2467 || || 1 miestelis, 14 kaimų, 5 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 68 || || Mikyčių kolūkis, Nemajūnų kolūkis, „Spartuolio“ kolūkis  || 1 miestelis (Šventežeris), 16 kaimų, 4 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 8 kaimai, 4 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1494 || || 1 miestelis, 8 kaimai, 3 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || „Spartuolio“ kolūkis  || Babrai, Mikyčiai, Šventežeris ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1110 || || 1 miestelis, 8 kaimai, 3 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Teizų apylinkė

**Teizų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šventežerio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Lazdijų rajonui. 1954 m. prijungta Barčių apylinkė, 1959 m. – dalis Stebulių apylinkės, 1963 m. – dalis Verstaminų apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. atkeltas apylinkės centras.

|-
| 1954-05-25  || || || „Dusios“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 54,45 || 2261 () || „Dusios“ kolūkis, „Pergalės“ kolūkis  || 22 kaimai
|-
| 1970-01  || || 2055 || || 19 kaimų, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 86 || || „Dusios“ kolūkis, „Dzūkijos“ kolūkis, Verstaminų kolūkis  || 29 kaimai, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 29 kaimai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 2400 || || 28 kaimai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1985 m. || || || „Dusios“ kolūkis, „Dzūkijos“ kolūkis  || Stebuliai, Teizai, Verstaminai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1834 || || 27 kaimai, 2 kaimų dalys 
|}

## Vadovai
* V. Stravinskas, pirmininkas iki 1947 m.

## Šaltiniai
Veisiejų apylinkė

**Veisiejų apylinkė** (arba ***Veisėjų apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Veisiejų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Veisiejų rajonui. 1954 m. prijungta Kalvelių apylinkė, dalis Pazapsių apylinkės, dalis Barčių apylinkės ir dalis Valentų apylinkės, o dalis Veisiejų apylinkės prijungta prie Avižonių apylinkės. 1963 m. prijungta dalis Smarliūnų apylinkės, 1986 m. – dalis Abarauskų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || Stalino vardo ir Černiachovskio vardo kolūkiai || 
|-
| 1959 m.  || 80,57 || 2231 || Černiachovskio vardo kolūkis, Stalino vardo kolūkis || 19 kaimų, 3 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 1924 || || 24 kaimai, 4 kaimų dalys
|-
| 1972-10-01  || 107 || || Ančios kolūkis, „Tiesos“ kolūkis, Veisiejų žemės ūkio technikumo mokomasis ūkis || 22 kaimai, 5 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 11 kaimų, 1 kaimo dalis
|-
| 1979-01-17  || || 1226 || || 12 kaimų, 1 kaimo dalis
|-
| 1985 m. || || || Šilelio girininkija, Veisiejų meistrija || Dainaviškiai, Petroškai, Viktarinas ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2018 || || 38 kaimai, 2 kaimų dalys
|}

## Šaltiniai
Leipalingio apylinkė

**Leipalingio apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Leipalingio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Veisiejų rajonui. 1954 m. prijungta dalis Saltoniškės apylinkės ir dalis Didžiasalio apylinkės, 1963 m. – visa Saltoniškės apylinkė ir dalis Didžiasalio apylinkės, 1975 m. – dalis Panemunės apylinkės, 1977 m. – visa Šaulėnų apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || Lenino vardo ir „Pergalės“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 78,94 || 3738 () || Lenino vardo kolūkis, „Pergalės“ kolūkis  || 1 miestelis, 9 kaimai
|-
| 1970-01  || || 3677 || || 1 miestelis, 21 kaimas 
|-
| 1972-10-01  || 109,26 || || „Dainavos“ kolūkis, Lenino kolūkis, „Seiros“ kolūkis  || 1 miestelis (Leipalingis), 21 kaimas
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 36 kaimai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 5919 || || 1 miestelis, 57 kaimai, 1 viensėdis, 3 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || „Dainavos“ kolūkis, Lenino kolūkis, „Nemuno“ kolūkis, Gerdašių eksperimentinis vaistinių augalų tarybinis ūkis, Baltašiškės girininkija, Gerdašių girininkija, Leipalingio girininkija  || Gailiūnai, Gerdašiai, Jovaišiai, Leipalingis, Ricieliai, Smarliūnai, Stračiūnai, Varnėnai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 5020 || || 1 miestelis, 57 kaimai, 1 viensėdis, 3 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Noragėlių apylinkė

**Noragėlių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Seirijų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Lazdijų rajonui. 1954 m. prijungta dalis Seiliūnų apylinkės, 1963 m. – dalis Krikštonių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Tarybinio kelio“ ir „Pergalės“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 34,14 || 2330 () || „Pergalės“ kolūkis, „Tarybinio kelio“ kolūkis  || 9 kaimai
|-
| 1970-01  || || 2378 || || 19 kaimų 
|-
| 1972-10-01  || 62,5 || || „Paryžiaus Komunos“ kolūkis, „Pergalės“ kolūkis, „Tarybinio kelio“ kolūkis  || 19 kaimų
|-
| 1976-07-01  || || || || 19 kaimų 
|-
| 1979-01-17  || || 1995 || || 18 kaimų 
|-
| 1985 m. || || || „Pergalės“ kolūkis  || Krikštonys, Noragėliai, Seiliūnai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1582 || || 18 kaimų 
|}

## Šaltiniai
Radviliškio herbas

**Radviliškio herbas** – pagrindinis Radviliškio miesto, Radviliškio miesto seniūnijos ir Radviliškio rajono savivaldybės heraldinis simbolis.

## Aprašas

Juodame skyde kylantis, iš nasrų sidabrinę šviesą skleidžiantis sidabrinis žirgas. 

## Simbolika

Žirgas yra susisiekimo, judėjimo, miesto vystymosi, stiprėjimo ir klestėjimo simbolis. Sklindanti šviesa simbolizuoja civilizacijos vaidmenį miesto vystymuisi. Visa tai yra užuomina į tai, kad XIX a. per Radviliškį buvo nutiestas Liepojos–Romnų geležinkelis, vėliau – jo atšakos, dėl ko ilgainiui miestas tapo vienu didžiausių Lietuvoje geležinkelio mazgu.

## Istorija

1992 m. herbą aprobavo Lietuvos heraldikos komisija, 1992 m. birželio 17 d. jį dekretu Nr. I-2642 patvirtino LR AT pirmininkas. Radviliškio miesto ir Radviliškio rajono savivaldybių herbai sutampa. Radviliškio miesto herbą sukūrė dailininkė Laima Ramonienė.

## Šaltiniai
Europos jaunimo susitikimai

**Europos jaunimo susitikimai** – kiekvienų metų paskutinėmis ir po jų sekančių metų pirmosiomis dienomis (gruodžio 28 d. – sausio 1 d.) Taize bendruomenės rengiami Europos jaunimo susitikimai. Kasmet organizuojami vis kitame Europos mieste. Susirenka per 10 000 jaunuolių iš visos Europos. Dalyviai apgyvendinami šeimose, mokyklose, vienuolynuose. Renginio programa – ekumeninės Taizė pamaldos milžiniškuose (pvz., parodų centro, kongresų) pastatuose, diskusijos, kultūrinė programa, tarpkultūrinis bendravimas.

## Istorija
1970 m. Taizé bendruomenės brolis Roger iškėlė idėją sukviesti jaunimą susitikti, susitikimo metu bendromis jėgomis „ieškoti kelių į krikščionių susitaikinimą ir visuotinę taiką“. Taip atsirado judėjimas „Pasitikėjimo piligrimystė žemėje“. Jo tikslas – paraginti jaunimą tapti kūrybingais taikos piligrimais savo namuose. susitikimai vyko įvairiuose miestuose kaip Briuselis (Belgija), Ženeva (Šveicarija), Zagrebas (Kroatija), Milanas (Italijoje), Lisabona (Portugalija), Varšuva (Lenkija), Barselona (Ispanija), Budapeštas (Vengrija). Be žiemos susitikimų rengiami susitikimai ir Afrikoje (pvz., Afrikos šalių jaunimo susitikimas Nairobyje, Kenija), Šiaurės ir Pietų Amerikoje, Azijoje. Taip pat organizuojami ir mažesnio masto susitikimai (pvz., 2007 m. pavasarį Stokholme). 2009 m. gegužės 1-3 dienomis panašus į tokį susitikimą renginys vyko Lietuvoje – vad. „Pasitikėjimo piligrimystė Vilniuje“.

## Pasitikėjimo piligrimystė Vilniuje

Tarptautinį jaunimo susitikimą 2009 m. Vilniuje („Pasitikėjimo piligrimystė žemėje“) Taizé bendruomenė rengė kartu su įvairiomis Lietuvos krikščioniškomis organizacijomis (Vilniaus arkivyskupijos jaunimo centru, VAJC; renginys tais metais sutapo su Lietuvos tūkstantmečio minėjimu ir „Vilnius – Europos kultūros sostinė 2009“ renginiais). Vilniuje iš viso buvo apie 7000 dalyvių (~2000 – iš Lietuvos); amžius – nuo 16 iki 35 metų. Pamaldos, kiti renginiai vyko Vilniaus miesto centre. Šeštadienio vakare vykusias pamaldas Lietuvos televizija transliavo iš Arkikatedros, kurių metu kalbėjo Vilniaus arkivyskupas kardinolas Audrys Juozas Bačkis, Taize bendruomenės vadovas brolis Aloyzas (Alois), kreipęsis ypač į Lietuvos jaunimą..

Piligriminį renginį organizavo ne tik Lietuvos katalikai, bet ir ortodoksai bei protestantai. Talkino 500 savanorių. Beveik 5000 Tezė susitikimo dalyvių Vilniaus miesto bei rajono gyventojai apgyvendino savo namuose (piligrimams pasiūlytų nakvynės vietų skaičius netgi viršijo į renginį atvykusių dalyvių skaičių). Piligriminiam renginiui „Taizé Vilnius“ Lietuvos Vyriausybė (ministrų kabinete vyrauja Tėvynės sąjunga-Lietuvos krikščionys demokratai (TS-LKD) koalicijos nariai) skyrė 300 000 litų (kardinolo A. J. Bačkio prašymu).

## Šaltiniai
Lazdynėliai (Višnevka)

**Lazdynėliai** (; nuo 1946 m. ***Višnevka***, ) – buvusi gyvenvietė Rusijos Kaliningrado srityje, Gumbinės miesto apygardoje, 5 km į rytus nuo Gumbinės, prie plento Eitkūnai–Karaliaučius. Poeto ir kunigo Kristijono Donelaičio tėviškė.

## Istorija

1683 m. lapkričio 17 d. iš Prūsijos kunigaikščio gavę šatulinių kulmiškių teises *Ansas (Hansas) Donelaitis* iš Didžiųjų Baičių, *Pričkus (Frydrichas) Vilošaitis* ir *Kristupas Poseraitis* (ar *Puzinaitis*) iš Mažųjų Baičių, keli kilometrai į pietvakarius nuo Lazdynėlių iškirto mišką ir įkūrė kulmiškąjį Lazdynėlių kaimą. Čia gimė A. Donelaičio sūnus *Kristupas Donelaitis*, jo sūnūs – būsimasis kunigas ir poetas Kristijonas Donelaitis, auksakaliai *Frydrichas Donelaitis*, kuris dirbo Karaliaučiuje, ir *Mikelis Donelaitis*, dirbęs Lazdynėliuose ir Tolminkiemyje, *Adomas Donelaitis*, Žirgupėnų kalvis ir smuklininkas ir 3 dukterys. 

XVIII a. pradžioje priklausė Gumbinės parapijai. XIX a. Lazdynėliai priklausė dvarininkams Belovams (*von Below*). XIX a. pradžioje Lazdynėliuose buvo 18 gyventojų, 1910 m. – 21. Jie priklausė Žirgupėnų parapijai.

F. O. Tecnerio, M. Jankaus ir J. Zauerveino iniciatyva dvaro sode 1896 m. buvo pastatytas paminklinis akmuo poetui K. Donelaičiui. Lazdynėlių gyvenvietė nurodyta XX a. pirmoje pusėje Potsdame išleistame Prūsijos žemėlapyje. Per Pirmąjį ir Antrąjį pasaulinį karą sudegė Donelaičių sodyba, parkas, dingo paminklinis akmuo.

Po Antrojo pasaulinio karo visiškai sunaikinti likę Lazdynėlių pastatai, kapinės. Kaimas virto dykra. Minint K. Donelaičio 275 m. jubiliejų 1989 m. balandžio 15 d. pasodinta 275 ąžuoliukų giraitė. 1992 m. N. Kitkausko rūpesčiu pastatytas paminklinis akmuo (architektas Napalys Kitkauskas, meistras Vilius Orvydas). Ąžuolyną ir paminklinį akmenį prižiūri Donelaičio draugija, Alko klubas.

## Šaltiniai
Kaledonas

**Kaledonas** – upė Lesote. Upė savo ištakas pradeda Drakeno kalnuose, Lesoto teritorijoje. Tuomet ji teka į pietvakarius, sudarydama natūralią sieną su Pietų Afrikos Respublika. Toliau Kaledonas įteka į PAR teritoriją Fristeito provincijoje. Savo tėkmę upė baigia įtekėdama į Oranžinę upę.

Kaledono upė laikoma pagrindiniu vandens šaltiniu Lesoto sostinei Maseru.

## Išnašos
Kačas Neko rajonas

**Kačas Neko rajonas** – vienas iš dešimties Lesoto rajonų. Plotas – 2349 km². Sostinė – Kačas Nekas.

## Administracinis suskirstymas

Kačas Neko rajonas padalintas į:

**3 apygardos**

* Lebakengas
* Kačas Nekas
* Coelikė

**6 vietinių bendruomenių tarybos**

* Komo Pačoa
* Letloepė
* Mosenekengas
* Patlongas
* Taba Kubė
* Vait Hilas

## Šaltiniai
Darío Lopilato

**Darío Lopilato de la Torre** (g. 1981 m. sausio 29 d. Buenos Airėse, Argentinoje) – Argentinos aktorius, geriausiai žinomas kaip serialo "Casados con Hijos" (argentinietiška versija serialo „Vedęs ir turi vaikų") aktorius, atlikęs Coqui Argento vaidmenį.

Aktorės Luisanos Lopilato brolis.

## Karjera
Dario Lopilato savo karjerą pradėjo 1995 m., vaidindamas Cris Morenos seriale "Chiquititas" (iki 1999 m.).
2000 m. pasirodė Argentinoje populiarioje telenovelėje "Luna salvaje", nuo 2002 iki 2003 m. vaidino dviejuose garsaus jaunimo serialo "Rebelde Way" ("Maištingas amžius") epizoduose Cholo personažą.
Nuo 2005 iki 2006 m. vaidino labiausiai jį išgarsinusiame seriale "Casados con Hijos" ("Vedęs ir turi vaikų"). 2006 m. serialas laimėjo geriasios komedijos Martín Fierro apdovanojimą.

Nuo 2008 iki 2009 m. vaidino seriale "Atraccion x 4" („Keturių trauka“) – komedija skirta jaunimui, kuri yra kuriama *Ideas Del Sur* kompanijos. Serialas apie dvi labai skirtingas šeimas. Pirmoji šeima: tėtis, muzikantas (Puma Goity), kuris turi tris dukras (Luisana Lopilato, Camila Bordonaba, Juana Dubary), kurios žavisi roko muzika. Antroji šeima: motina (Carola Reyna) ir jos 3 sūnūs, besižaventys reggeaton stiliumi (Rodrigo Guirao, Dario Lopilato, Elias Vinoles). Serialas, kurio scenarijaus autoriai yra Gustavo Belatti ir Mario Segade, pradėtas filmuoti rugpjūtį. Tai *kova tarp kultūrinių skirtumų, tarp turtų ir nevisiško pritekliaus, tarp muzikos stilių ir merginų*.

## Filmografija

### Serialai

### Teatras

## Apdovanojimai ir nominacijos
* 2005 m. – Martin Fiero apdovanojimas – netikėto aktoriaus atradimo nominacijai (serialas: "Casados con Hijos", vaidmuo: Coqui Argento)
* 2005 m. – *Clarín Entertainment Awards* – geriausio antraeilio aktoriaus nominacijai komedijoje: "Casados con Hijos".
* 2009 m. – socialinės paramos "CILSA 2009" apdovanojimai – statulėlė už pastangas padėti kitiems.
Kutingo rajonas

**Kutingo rajonas** – vienas iš dešimties Lesoto rajonų. Plotas – 2 916 km². Sostinė – Kutingas.

## Administracinis suskirstymas

Kutingo rajonas padalintas į:

**5 apygardos**:

* Maunt Murosis
* Mojenis
* Koalis
* Sebapala
* Telė

**10 vietinių bendruomenių tarybų**:

* Ha Nkoebė
* Likohlongas
* Lipakoė
* Macacengas
* Mkonas
* Mokotžomela
* Mpakis
* Komokomongas
* Seforongas
* Cacanė

## Šaltiniai
Vokietijos teisė

**Vokietijos teisė** – Vokietijos teisinės sistemos dalis, kurią sudaro Vokietijos federalinė ir federalinių žemių teisė. Pagrindinis teisės šaltinis – įstatymas. Įstatymai pagal savo teisinę galią bei priėmimo subjektus yra federaliniai bei žemių įstatymai. Aukščiausias įstatymas – Vokietijos Konstitucija.

## Vokietijos teisės šaltiniai

Daugelio teisės šakų įstatymai yra kodifikuoti teisės aktai (Civilinis, Baudžiamasis, Statybos, Komercinis, Vokietijos socialinis kodeksas, Aplinkos kodeksas ir kiti).

## Vokietijos teisės istorija

Vieni seniausių teisės šaltinių – *[[Leges barbarorum]]* („Barbarų įstatymai“), germanų teisė. Europos teisei didelę įtaka padarė Vokietijos miestų teisė (Magdeburgo teisė, Liubeko teisė ir kt.).

## Vokietijos civilinė teisė

Pagrindinis civilinės teisės šaltinis – Vokietijos civilinis kodeksas (BGB).

## Vokietijos baudžiamoji teisė

Pagrindinis baudžiamosios teisės šaltinis – Vokietijos baudžiamasis kodeksas.

## Vokietijos komercinė teisė

Pagrindinis komercinės teisės šaltinis – Vokietijos komercinis kodeksas.

## Vokietijos konstitucinė teisė

Pagrindinis konstitucinės teisės šaltinis – Vokietijos Konstitucija.

## Vokietijos aplinkos teisė

Sukurtas kodifikuotas aplinkos teisės šaltinis – Vokietijos aplinkos kodeksas (baigtas svarstyti 2009 m., tačiau nepatvirtintas).