open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aldona Zavistauskienė

**Aldona Konstancija Valaitytė-Zavistauskienė ** (g. 1939 m. rugpjūčio 20 d. Daugėlaičiuose, Vilkaviškio apskritis) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė.

## Biografija
Mokėsi Kybartuose, 1963 m. baigė Kapsuko pedagoginės mokyklos ikimokyklinio auklėjimo skyrių, 1971 m. – Vilniaus universitete žurnalistikos specialybę.

Nuo 1966 m. Plungės rajono laikraščio „Kibirkštis“ redakcijos mašininkė, literatūrinė darbuotoja, vyresnioji literatūrinė darbuotoja, skyriaus vedėja, laiškų ir masinio darbo skyriaus vedėja. Nuo 1976 m. Šakių rajono laikraščio „Draugas“ redaktoriaus pavaduotoja, 1990–2006 m. – redaktorė. Daugiausia rašė kraštotyros, kultūros, žemės ūkio, pedagogikos temomis.

Nuo 1973 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narė. 

## Šaltiniai
Juozapas Zavadskis

**Juozapas Zavadskis** (1781 m. kovo 15 d. Kozmine, netoli Poznanės, Lenkija – 1838 m. gruodžio 5 d. Vilniuje, palaidotas Saulės kapinėse) – Lietuvos spaustuvininkas, Zavadskio spaustuvės ir leidyklos įkūrėjas.

## Biografija
Vroclave ir Leipcige įgijęs gerą poligrafininko išsilavinimą, 1803 m. atsikėlęs į Vilnių, įsteigė knygyną ir mažą spaustuvėlę. 1803 m. birželio mėn. išspausdino tikriausiai pirmą darbą Vilniuje – lietuvio A. Čeretavičiaus disertaciją *„De galactirrhoea“* ir pasirašė „Typis Jos. Zawadzki, universitatis typographi“.

Apie 1805 m. Vilniaus universiteto vadovybė išnuomojo jam dešimčiai metų visiškai žlungančią spaustuvę su patalpomis universiteto rūmuose, sujungė su savąja ir gavo teisę spausdinti Vilniaus universiteto leidinius. 1806 m. perspausdino J. Jachnavičiaus *„Lietuwiszkas ewangelias“*. Lietuviškieji ir Vilniaus darbai, kuriuos turėjo teisę spausdinti, leido įkurti geriausią to meto spaustuvę Vilniuje. Nuo 1808 m. spausdino ir gaidų katalogus.

Spaudiniams apipavidalinti pasitelkė knyginės grafikos specialistus, „kovoti su klaidomis” pasamdė pirmąjį Vilniaus spaudos istorijoje etatinį korektorių, kurio pareigas daugiau kaip 40 metų ėjo žinomas lenkų ir rusų gramatikų autorius, Lietuvos bajorijos herbų rinkinio sudarytojas J. Bogdanovičius. Net Napoleono įsiveržimo metais, kai kitas poligrafijos įmones buvo apėmusi krizė, energingojo Zavadskio vadovaujama spaustuvė dirbo be didesnių nuostolių. Išradingai vadovaudamas poligrafijos įmonei, J. Zavadskis sugebėjo ne tik nepriekaištingai patenkinti universiteto poreikius, bet nemažai knygų pradėjo leisti ir savo nuožiūra. Ekonominę J. Zavadskio padėtį dažnai gelbėdavo tai, kad jis universitetui nemokėdavo grynais pinigais, o atsilygindavo knygomis bei kitais spaudos darbais.

1828 m. neteko universiteto spaustuvininko titulo ir turėjo išsikelti iš universiteto patalpų. Nuo 1834 m. leido *„Wizerunki i roztrąsanie naukowi“* ir kt. Jis laikomas ir *„Geografija powszechna“* autoriumi. Be Vilniaus knygyno, su Venckumi įsteigė ir skyrių Varšuvoje, o sūnus Juozapas įsteigė knygyną ir spaustuvę Kijeve. 

## Šaltiniai
Adomas Zavadskis

**Adomas Zavadskis** (1814 m. rugpjūčio 30 d. Vilniuje – 1875 m. sausio 5 d. ten pat) – Lietuvos spaustuvininkas ir leidėjas.

## Biografija
Nors uždarius Vilniaus universitetą, studijų ir nebaigė, turėjo puikų išsilavinimą, buvo susipažinęs su moderniausiais Vakarų Europos knygynais bei spaustuvėmis. Kaip vyriausias sūnus, mirus tėvui, perėmė Zavadskio Vilniaus spaustuvę, knygynus ir leidyklą. Leido M. Valančiaus *„Žemaičių vyskupystę“* (1848 m., 2 t.), L. Ivinskio „Metskaitlius“ (1846–1851 m.) ir daugelį Žemaičių vyskupijos kunigų parengtų knygų. Susitaręs su vyskupu M. Valančiumi, apie 1853 m. Varniuose įsteigė knygyną, jame iki spaudos uždraudimo platino lietuviškas knygas. Daug leido lenkiškų knygų, tačiau 1852–1862 m. išspausdino ir apie 65 proc. visų lietuviškų spaudos darbų. Lietuvos bibliografijai reikšmingas jo leidyklos 1854–1856 m. katalogas. 1854 m. išleido Varniuose parduodamų knygų katalogą. Jame 17 knygų lietuvių kalba. 1858 m. išleido ir atskirą katalogą lietuviškai: *„Knigas žemajtiszkas iszduotas kasztu ir spaustuwi Jozapa Zawadskia Vilniuje, o kurias gal kiekwienas pirkti Warniusi Knigiczio to paties Jozapa Zawadzkia“*. Tai per 25 metus išleistų lietuviškų knygų katalogas. Paskutinis lietuviškų knygų katalogas buvo išleistas 1863 m. 

Adomo Zavadskio įmonę perėmė jo jaunesnysis brolis Feliksas Zavadskis.

## Šaltiniai
Audrius Zavadskis

**Audrius Zavadskis** (1945 m. lapkričio 20 d. Šiauliuose – 2019 m. spalio 20 d.) – Lietuvos fotomenininkas, fotožurnalistas.

## Biografija
1963 m. baigė Vilniaus 7-ąją vidurinę mokyklą. 1963–1965 m. buvo Lietuvos kino studijos operatoriaus asistentas, 1965–1968 m. – šios studijos meninių filmų reklamos fotografas, 1968–1974 m. – leidyklos „Mintis“ fotografas, 1974–1993 m. – žurnalo „Mūsų gamta“ iliustracijų skyriaus redaktorius. 1993–1995 m. fotostudijos „Kodak“ vedėjas. Nuo 1995 m. buvo A. Zavadskio personalinės studijos vedėjas (savininkas). 

## Bibliografija
* *Klaipėda*, fotoalbumas, 1977 m.
* *Lietuvos Nerija*, fotoalbumas, su B. Orentaite, 1973 m.

## Nuorodos
* Audriaus Zavadskio studija

## Šaltiniai
Hirokazu Koreeda

**Hirokazu Koreeda** (, g. 1962 m. birželio 6 d.) – japonų kino režisierius, prodiuseris, scenaristas.

Koreeda planavo būti rašytoju, tačiau baigęs Vasedos universitetą pradėjo dirbti režisieriaus asistentu ir įsitraukė į filmų kūrimą.

## Filmografija

## Nuorodos
* Oficialus puslapis
* Hirokazu Koreeda skyrius The Internet Movie Database puslapyje
Faure Gnassingbé

**Foras Esozimna Gnasingbė** (*Faure Essozimna Gnassingbé*, g. 1966 m. birželio 6 d.) – Togo prezidentas. Šį postą jis užima antrą kartą – pirmą kartą išrinktas jis buvo su šalies kariuomenės palaikymu 2005 m. vasario 5 d. pakeisdamas mirusį tuometinį prezidentą savo tėvą Gnassingbé Eyadéma. Kaip tik Faure Essozimna Gnassingbé tėvas atvedė jį į šalies vyriausybę 2003 m.

Po paskyrimo šalies prezidentu kilo gyventojų nepasitenkinimas ir prezidentas po 20 dienų atsistatydino. Tų pačių metų gegužės mėnesį buvo surengti nauji prezidento rinkimai ir juos laimėjo Faure Gnassingbé surinkęs daugiau nei 60 % rinkėjų balsų. Prezidentas vadovauja Togiečių susivienijimui. Būtent ši partija skaičiavo balsus ir prieštaravo bet kokiam jų peržiūrėjimui. Todėl po rinkimų kilo opozicijos organizuoti protestai, kurių metu šalies kariuomenė nužudė apie 400 žmonių. ES stebėtojai paskelbė, kad šiuos rinkimus laiko melagingais.

2010 m. prezidento rinkimuose Gnassingbé vėl laimėjo surinkęs apie 60 % rinkėjų balsų.

|-

|-
Gilbert Houngbo

**Žilberas Hungbo** (*Gilbert Houngbo*, g. 1961 m. vasario 4 d.) – Togo politikas, nuo 2022 m. einantis Tarptautinės darbo organizacijos generalinio direktoriaus pareigas. Nuo 2008 m. rugsėjo 8 d. iki 2012 m. liepos 23 d. buvo Togo ministras pirmininkas.

Žilberas Hungbo buvo JTO vystymosi programos (*UNDP*) narys, o 2003 m. buvo paskirtas šios programos personalo vadovu. 2005 m. gruodžio 29 d. tuometinis JTO generalinis sekretorius Kofis Ananas paskyrė Žilberą Hungbo savo pavaduotoju, UNDP pavaduotoju ir UNDP regioninės biuro Afrikoje vadovu.

2008 m. rugsėjo 7 d. Togo prezidentas Faurė Gnasingbė paskyrė Hungbo šalies ministru pirmininku. Po 2010 m. šalies prezidento rinkimų, po kurių vėl buvo perrinktas Gnasingbė,Žilberas Hungbo vėl buvo paskirtas šalies ministru pirmininku.

2022 m. sausio mėn. Žilberas Hungbo yra naujas Gamtos išteklių valdymo instituto (NRGI) valdybos pirmininkas.

## Šaltiniai

|-
Vilkabamba

: *Apie miestą Ekvadore skaitykite: [[Vilkabamba (Ekvadoras)]].*

**Vilkabamba** (,  – „šventoji lyguma“) – senovės inkų miestas Peru, dabartiniame Kusko departamente, 130 km į šiaurės vakarus nuo Kusko, giliai džiunglėse. Dažnai vadinamas „Dingusiu inkų miestu“.

Po Manko Inka Jupankio sukilimo 1536 m., inkai, matydami, kad negalės įveikti vis gausėjančios ispanų kariuomenės, nusprendė atsitraukti į džiungles ir ten sukurti naują inkų valstybę. Inkai Vilkabambos slėnyje įkūrė naują miestą su šventyklomis, iš Kusko atgabentomis relikvijomis. Po Manko žūties, miestą valdė jo sūnūs – Sairi Tupakas, vėliau Titu Kusi, galiausiai – Tupakas Amaru. 1572 m. ispanai surengė žygį į Vilkabambą ir po apgulties užėmė miestą. Indėnai atsitraukė į džiungles, o miestas paliktas tuščias. Ispanai suniokojo Vilkabambą, miestas išnyko, apaugo džiunglių augalija.

Laikui bėgant, Vilkabambos vieta ir reikšmė užmiršta, Maču Pikču imtas laikyti paskutiniu inkų prieglobsčiu. 1976 m. lenkų tyrinėtojai Tony Halik ir Elżbieta Dzikowska atrado Vilkabambos griuvėsius.
Togo transportas

Šiame straipsnyje pateikiama informacija apie **[[Togas|Togo]] transporto sistemą.**

## Traukinių sistema
* Geležinkelių sistemos ilgis – 525 km (1995 m.) su 1 000 mm tipo bėgiais.
* 2007 m. Togas prisijungė prie AfricaRail programos.

## Sausumo keliai
* 7 520 km
* asfaltuoti – 2 736 km
* neasfaltuoti 5 144 km (1996 m.)

## Vandens keliai
* 50 Mono upės kilometrų yra naudojami vandens transportui.

### Uostai
Toge yra naudojami du uostai – Kpėmė ir šalies sostinė Lomė.

## Oro transportas
* 9 oro uostai (1999 m.)
* 2 asfaltuotais pakilimo takais, 7 – neasfaltuotais.
* Pagrindinis oro uostas – Lomė-Tokoin oro uostas
AfricaRail

**AfricaRail** (pažodžiui *Afrikos traukiniai*) – traukinių sistemos projektas, kuriuo norima sujungti Drmablio Kaulo Krantą, Burkina Faso, Nigerį, Beniną ir Togą. Šiuo metu visų šių šalių bėgių sistemos yra 1 000 mm tipo. Dar vėliau prie šio projekto turėtų prisijungti ir Malis, Senegalas, Nigerija ir Gana. Po projekto įgyvendinimo visų šių šalių geležinkelio bėgiai bus pakeisti 1 435 mm tipo bėgiais.
Stasys Zajančkauskas

**Stasys Zajančkauskas** (1911 m. gruodžio 2 d., senu stiliumi – lapkričio 19 d. Ukmergėje – 1947 m. kovo 8 d. Diržiuose, Ukmergės apskritis) – Lietuvos poetas, redaktorius.

## Biografija
Vertėsi batsiuvyste, dirbo žemės ūkyje. Baigė Ukmergės gimnaziją. Nuo 1931 m. platino knygas Ukmergės apylinkėse. Nuo 1935 m. priklausė Raudonosios pagalbos organizacijai, bendradarbiavo su LKP.

1942 m. VKP(b) narys. 1942–1945 m. 16-osios lietuviškosios šaulių divizijos karys. Baigė žurnalistikos kursus prie VKP(b) CK. 1945–1947 m. Ukmergės apskrities laikraščio „Tarybinis kelias“ redaktorius. Partizanų nušautas. Palaidotas Ukmergės Vaižganto kapinėse.

S. Zajančkausko poezija – mėgėjiški eiliavimai gamtos, tėvynės, socialinėmis temomis, sudurstyti iš klasikinės lietuvių poezijos (Prano Vaičaičio, Vinco Kudirkos, Maironio) motyvų.

## Bibliografija
* Šventosios rauda: poema, 1935 m.
* Į naujo gyvenimo rytą: eilėraščių rinkinys, 1935 m.
* Sparnuotos mintys: eilėraščių rinkinys, 1937 m.
* Gyvenimo nuotraukos: eilėraščių rinkinys, 1938 m.
* Tikrovės šypsenos: eilėraščių rinkinys, 1939 m., 1981 m.
* Eilėraščiai: rinktinė, 1952 m.

## Šaltiniai
Kajetonas Zajančkauskas

**Kajetonas (Konstantinas) Zajančkauskas** (1904 m. liepos 13 d., senu stiliumi – birželio 30 d. Salantuose, Kretingos apskritis – ?) – Lietuvos kunigas, redaktorius.

## Biografija
1929 m. baigė Marijonų gimnaziją, 1933 m. – Vytauto Didžiojo universiteto teologijos skyrių.

Iki 1934 m. dirbo laikraščio „Šventųjų bendravimas“ redakcijoje. Nuo 1936 m. rugpjūčio 25 d. iki 1939 m. birželio 25 d. savaitraščio „Šaltinis“ redaktorius.

Bendradarbiavo „Ryte“, „Pavasaryje“, „Versle“, JAV lietuvių dienraštyje „Draugas“ ir kt. leidiniuose.

Nuo 1939 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.  Likimas po 1940 m. nežinomas.

## Bibliografija
* *Nuo piemenėlio iki arkivyskupo*, Palaimintojo J. Matulaičio biografija, 1939 m.

## Šaltiniai
Eduardas Zabarauskas

**Eduardas Zabarauskas** (1908 m. birželio 20 d. Joniškėlyje, Biržų apskritis – 1940 m. rugsėjo mėn. prie sienos su Vokietija) – Lietuvos teisininkas, žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1927 m. baigė Panevėžio valstybinę gimnaziją, 1935 m. – Vytauto Didžiojo universiteto Teisės fakultetą. Studijuodamas aktyviai dalyvavo visuomeninėje studentų veikloje – 1930–1931 m. buvo korporacijos „Neo-Lithuania“ pirmininku, 1931–1932 m. – studentų atstovybės vicepirmininku, pirmininku.

1929–1931 m. Valstybės teatro sekretorius, 1935–1938 m. Lietuvos Respublikos Prezidento kanceliarijos viršininkas. 1938–1940 m. – Valstybės radiofono direktorius.  Šiame poste mėgino reorganizuoti radiofonijos sistemą Lietuvoje, tačiau pritrūko laiko: 1939 m. kovo 22 d. Vokietijai užėmus Klaipėdos kraštą Lietuvoje liko tik vienas radiofonas. Spalio 28 d., Lietuvai atgavus Vilniaus kraštą, E. Zabarauskas ėmė aktyviai veikti integruojant Vilniaus radiofoną į visuomeninį Lietuvos gyvenimą, rūpintis radiofono rūmų statyba, taip pat naujos technikos ir įrašų įsigijimu.

Prasidėjus sovietinei okupacijai, 1940 m. birželio 19 d. atleistas iš darbo. Bandė pasitraukti į Vokietiją, tačiau pasienyje buvo rusų nužudytas.

## Šaltiniai
Kristupas Voska

**Kristupas Voska** (1861 m. gruodžio 21 d. Stulbeikiuose, Tilžės apskritis – 1905 m. lapkričio 1 d. Tilžėje) – Mažosios Lietuvos visuomenės veikėjas, redaktorius.

## Biografija
Vienas „Birutės“ draugijos steigėjų. Vienas Lietuvių konservatorių partijos lyderių. 1890 m. išleido „Lietuviškas kalendras“. 1892–1894 m. žurnalų „Varpas“ ir „Ūkininkas“ atsakomasis redaktorius. 1896–1897 m. Tilžėje redagavo laikraštį „Lietuviškas laiškas“, nuo 1897 m. – jį pakeitusį laikraštį „Aušra“. 1899–1900 m. leido ir redagavo laikraštį „Naujos žinios“, kurį spausdino su M. Jankumi Ragainėje įkurtoje Jankaus spaustuvėje. 

## Šaltiniai
Balys Vosylius

**Balys Vosylius** (1915 m. rugsėjo 4 d. Vilniuje – 1981 m. liepos 13 d. Čikagoje, JAV) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, JAV lietuvių visuomenės veikėjas.

## Biografija
1933 m. baigė Marijampolės mokytojų seminariją, 1933-1939 m. studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą Vytauto Didžiojo universitete.

1936-1938 m. žurnalo „Karys“ specialiųjų skyrių redaktorius, 1938-1940 m. – žurnalo „Trimitas“ redaktoriaus pavaduotojas. 1938 m. priimtas į Lietuvos žurnalistų sąjungą. 1940-1944 m. mokytojavo Kaune.

Pasitraukęs į Vokietiją, 1945-1948 m. Ingolštato lietuvių stovykloje redagavo žurnalą „Laiko žodis“ ir biuletenį „Naujos žinios“. Gyvendamas JAV, 1951 m. redagavo žurnalą „Nemunas“ ir „Filadelfijos lietuvių bendruomenės biuletenį“. Spaudoje paskelbė publicistinių straipsnių, novelių. 

## Šaltiniai
Vidminas Vizgirda

**Vidminas Vizgirda** (1940 m. sausio 14 d. Žeimelyje – 1985 m. sausio 8 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, vertėjas.

## Biografija
1962 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultetą.

1967–1969 m. Akmenės rajono laikraščio „Vienybė“ redaktorius, 1969–1974 m. – LKP CK propagandos ir agitacijos skyriaus instruktorius, spaudos, televizijos ir radijo sektoriaus vedėjas. 1974–1978 m. dirbo žurnalo „Komunistas“ redakcijoje, 1978–1980 m. – žurnalo „Kultūros barai“ vyriausiasis redaktorius. Išvertė knygų. 

## Kūryba
Vidminas Vizgirda. „Satyriniai eilėraščiai ir epigramos“. Knygoje: *Velnio tuzinas*. – Vilnius, Vaga, 1977, 325–344 pusl.
## Vertimai
Nikolajus Jakovlevas. *Peržengę ribą*. / iš rusų kalbos vertė Algimantas Garliauskas ir Vidminas Vizgirda. – Vilnius, Mintis, 1976 

Nikolajus Molčanovas. *Generolas de Golis* [biografija] / iš rusų kalbos vertė Vidminas Vizgirda. – Vilnius, Mintis, 1978

Andrejus Platonovas. *Bevardė gėlė* [apsakymai] / iš rusų kalbos vertė Vidminas Vizgirda. – Vilnius, Vyturys, 1985 

Nikolajus Jakovlevas. *Franklinas Ruzveltas. Naujas požiūris. *[biografija] / iš rusų kalbos vertė Vidminas Vizgirda. – Vilnius, Mintis, 1985.

Anatolijus Zlobinas. *Tik viena kulka* [romanas] / iš rusų kalbos vertė Vidminas Vizgirda. – Vilnius, Vaga, 1986

## Šaltiniai
Stasys Vitkus (1949)

**Stasys Vitkus** (g. 1949 m. sausio 26 d. Paiekvedyje, Šilalės valsčius) – Lietuvos radijo ir televizijos žurnalistas, filologas, redaktorius.

## Biografija
1975 m. Vilniaus universiteto Filologijos fakultete baigė lietuvių kalbos ir literatūros specialybę.

Mokydamasis universitete, dirbo savaitraščio „Gimtasis kraštas“ redakcijoje, vėliau Kinematografijos komiteto reklamos redaktorius. Nuo 1976 m. Lietuvos radijo ir televizijos komiteto Vaikų ir jaunimo laidų redakcijos redaktorius, atsakingasis sekretorius, vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, prodiuseris.

Rengė diskusines laidas moksleiviams „Dialogai“, „Gimnazistai“, pramoginius televizijos žaidimus „Tavo profesija“, „Žaidžiame detektyvą“, kuravo televizijos žaidimus „Sėkmės keliai“, „Paskutinis šansas“, „Europa šou“, vokalinės muzikos festivalį „Laumės juosta“, laidą „Gustavo enciklopedija“. 

## Šaltiniai
Vytautas Vitkus

**Vytautas Vitkus** (g. 1958 m. rugpjūčio 27 d. Dirkintuose, Šilalės rajonas) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, sporto komentatorius.

## Biografija
1976 m. baigė Šilalės vidurinę mokyklą, 1981 m. – Vilniaus universitete žurnalistiką.

Nuo 1981 m. Lietuvos televizijos Vaikų ir jaunimo laidų vyr. redakcijos jaunesnesnysis redaktorius, nuo 1985 m. – redaktorius. Nuo 1989 m. – Lietuvos radijo ir televizijos sporto vyriausiosios redakcijos redaktorius. Rengia laidas kūno kultūros temomis, sporto apžvalgas ir komentarus. 

## Šaltiniai
Togo demografija

Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **[[Togas|Togo]] demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 6 587 239 (2010 m. apskaičiavimai) 

**Struktūra pagal amžių:**
* *0-14 m.:* 41,4 %
* *15-64 m.:* 55,8 %
* *65 m. ir vyresni:* 2,8 % (2010 m. apsk.)
 
**Gyventojų amžiaus [[mediana]]:**
* *bendras:* 19,2 m.
* *vyrų:* 18,9 m.
* *moterų:* 19,4 m. (2010 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** 2,773 % (2010 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 35,88 gimimų/1000 gyv. per metus (2010 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 8,15 mirčių/1000 gyv. per metus (2010 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): 0 migrantų/1000 gyv. (2010 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 42 % (2008 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** 4,3 % (2005 m. apsk.)

**Lyčių pasiskirstymas**:
* *Gimimo metu:* 1,03 vyro vienai moteriai
* *Jaunesniems nei 15 metų:* 1 vyras vienai moteriai
* *15-64 metų:* 0,96 vyro vienai moteriai
* *65 metų ir vyresniems:* 0,63 vyro vienai moteriai
* *Visai populiacijai:* 0,97 vyro vienai moteriai (2010 apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 53,23 mirusiųjų/1000 gimimų (2010 apsk.)

**[[Vidutinė gyvenimo trukmė]]:**
* *bendra:* 62,25 m.
* *vyrų:* 59,74 m.
* *moterų:* 64,83 m. (2010 apsk.) 

**15 m. ir vyresnių gyventojų [[raštingumas]]:**
* *bendras:* 60,9 %
* *vyrų:* 75,4 %
* *moterų:* 46,9 % (2002 m.)

## Šaltiniai
* CŽV pasaulio faktų knyga: Togas (angliškai) 

## Taip pat skaitykite
* Sąrašas:Togo miestai
Antanas Dapšys

**Antanas Dapšys** (1945 m. liepos 21 d. Medinėje, Rozalimo valsčiuje – 2020 m. birželio 12 d.) – Lietuvos teisininkas, kriminologas, vienas iš Vaikų teisės apsaugos tarnybos kūrėjų, buvęs Teisės instituto direktorius, neetatinis valstybės konsultantas viešosios teisės ir nusikalstamumo prevencijos klausimais, Konsultacinės vaikų reikalų tarybos prie Lietuvos Respublikos Prezidento narys, Nusikalstamumo prevencijos Lietuvoje centro valdybos pirmininkas.

Tėvas – Juozapas Dapšys (1910–1959), motina – Anelė Dapšienė (1912–1983). Broliai Ignas (1936–1979) ir Aleksas (1940–1966). Sesuo – Stasė (g. 1936 m.), pensininkė.

## Biografija
1953–1964 m. baigė Rozalimo vidurinę mokyklą, 1966–1971 m. – Vilniaus universiteto Teisės fakultetą. Vėliau kėlė kvalifikaciją įvairaus profilio teisės ir kriminologijos kursuose ir stažuotėse (Lietuvos ir užsienio mokslo centruose).

1971–1975 m. Teisės ekspertizės mokslinio tyrimo instituto Nusikalstamumo priežasčių tyrimo, precencinių priemonių rengimo ir įstatymų tobulinimo skyriaus jaunesnysis mokslinis bendradarbis, nuo 1975 m. sektoriaus vedėjas, nuo 1990 iki 1992 m. Valstybinės teisinės informacijos departamento prie Teisingumo ministerijos Kriminologinių tyrimų skyriaus vedėjas, nuo 1992 iki 2002 m. Teisės instituto direktorius. Nuo 2000 m. kovo mėn. Vyriausiosios tarnybinės etikos komisijos (VTEK) pirmosios sudėties, sudarytos Lietuvos Respublikos Seimo, narys (delegavo Seimo Pirmininkas Vytautas Landsbergis).

Nuo 2000 m. gruodžio 20 d. Komisijos teisėkūros modeliui parengti darbo grupės narys, nuo 2003 m. spalio 22 d. darbo grupės Nepilnamečių justicijos programos projektui parengti narys, Konsultacinės šeimos ir vaiko tarybos prie Respublikos Prezidento pirmininkas.

Apie 90 mokslinių publikacijų teisės ir nusikalstamumo prevencijos klausimais autorius. Nusikalstamumo prevencijos Lietuvoje centro projekto bendraautoris ir konsultantas. Mokslo programos „Kriminalinė justicija ir nusikalstamumo prevencijos strategija" bendraautoris ir vienas iš vadovų; vadovavo mokslo taikomajai studijai (bei programai) „Nepilnamečių kriminalinės justicijos reforma Lietuvoje”, dalyvavo rengiant naujus Lietuvos Respublikos kodeksus, kitus įstatymus, kuriant organizuoto nusikalstamumo ir korupcijos prevencijos strategiją ir nacionalinio nusikalstamumo kontrolės Lietuvoje koncepciją. Skaitė pranešimus tarptautinėse ir nacionalinio lygio mokslinėse praktinėse konferencijose, seminaruose ir kt.

Nuo 2000 m. spalio 24 d. Lietuvos teisės universiteto tarybos narys.

Buvo vedęs. Žmona Kristina Nijolė Paleckaitė, Vilniaus apygardos teismo (VAT) teisėja.

Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

## Bibliografija

Svarbesnės publikacijos:
* Nepilnamečių teisėtvarkos pažeidimų prevencija (1979)
* Nepilnamečio asmenybė ir nusikalstamumas, monografija (bendraautoris, 1984)
* Žmogaus teisės ir laisvės (bendraautoris, 1995)
* Tarptautinis viktimologinis tyrimas Lietuvoje (bendraautoris, 1997).

## Šaltiniai
JPMorgan Chase

**„JPMorgan Chase & Co.“** – stambus JAV bankas, įsteigtas 1799 m. Bendrovė yra viena svarbiausių finansinių paslaugų tiekėjų JAV rinkoje, turinti 2 trilijonų JAV dolerių turtą ir didžiausią rinkos kapitalizaciją. „JPMorgan Chase“ yra trečias pagal turimų indėlių vertę tarp JAV bankų, šiuo rodikliu atsiliekanti tik nuo „Wells Fargo“ ir „Bank of America“ bankų. „JPMorgan Chase“ alternatyvaus investavimo fondų padalinys yra didžiausias tokio pobūdžio fondas JAV, valdantis 53,5 milijardų JAV dolerių vertės turtą. Įmonė susiformavo po „Chase Manhattan Corporation“ ir „J.P. Morgan & Co.“ bendrovių susijungimo 2000 m. „JPMorgan Chase & Co.“ prekinis ženklas naudojamas investicinės bankininkystės, turto valdymo ir privačiosios bankininkystės padaliniams. „JPMorgan Chase & Co.“ kartu su „Bank of America“, „Citigroup“ ir „Wells Fargo“ yra vienas iš svarbiausių JAV komercinių bankų.
UBS

**UBS AG** - tarptautinė finansinių paslaugų įmonė, įsikūrusi Šveicarijoje, kuri teikia investicinės bankininkystės, turto ir investicijų valdymo paslaugas privatiems, verslo klientams bei institucijoms. UBS bankas turi savo padalinius visuose pagrindiniuose pasaulio finansiniuose centruose. Šio banko biurai veikia 50-yje šalių. Jame dirba 64 000 darbuotojų. UBS banko ištakos siekia 1854 metus, o 1998 metais jis susijungė su Swiss Bank Corporation banku, bet išlaikė savo pirminį pavadinimą. UBS reiškia „Šveicarijos bankų unija“ (angl. Union Bank of Switzerland).
Leonas Vitkauskas

**Leonas Vitkauskas** (slapyvardis *Arėjas*, 1902 m. liepos 11 d., senu stiliumi – birželio 28 d. Šiauliuose – 1994 m. spalio 8 d.) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, rašytojas.

## Biografija
Nuo 1919 m. vasario 1 d. iki 1921 m. rugsėjo 8 d. tarnavo savanoriu Lietuvos kariuomenėje, 1919 m. 9-ajame pėstininkų pulke įsteigė pirmąjį Lietuvos kariuomenės dalių laikraštį „Tėvynės gynėjas“. Nuo 1919 m. bendradarbiavo „Kariškių žodis“, „Karys“. Atlikęs karinę tarnybą, išvyko į Škotiją. Ten iki 1923 m. redagavo laikraštį „Išeivių draugas“. Grįžęs į Lietuvą, gyveno Šiauliuose ir su J. Šliūpu bei kitais 1924 m. įsteigė Laisvamanių etinės kultūros draugiją. 1924-1925 m. redagavo laikraštį „Šiaulių naujienos“, vėliau dirbo „Lietuvos žiniose“. 1933 m. išvyko į JAV.

1919-1940 m. bendradarbiavo Amerikos lietuvių spaudoje, nuo 1940 m. – tik angliškoje spaudoje. JAV įsteigė žinių biurą (*News Bureau*), teikė žinias pramonės žurnalams.

## Kūryba
Gyvendamas Lietuvoje, vertėsi tik žurnalistika, todėl bendradarbiavo įvairiuose leidiniuose. Rašinius spausdino „Iliustruotoji Lietuva“, „Trimitas“, „Vairas“, „Lietuvos aidas“, „Mūsų kraštas“, „Savivaldybė“, „Rygos garsas“, „Jaunimas“, „Panevėžio balsas“. Rašė ir į vaikų žurnalus „Žiburėlis“, „Žvaigždutė“, „Saulutė“. 

Eilėraščiuose vyravo gamtos motyvai, eilėraščių ir apsakymų rinkinyje „Už tėvynę“ idealizavo kovas dėl Lietuvos nepriklausomybės.

## Bibliografija
* *Spinduliai ir šešėliai*, eilėraščiai, 1926 m.
* *Už tėvynę*, eilėraščiai ir apsakymai, 1926 m.
* *Po baltąja skraiste*, eilėraščiai, 1927 m.
* *Numirėlis iš karsto*, eilėraščiai, 1936 m.
* *An Immigrant's Story*, 1956 m.
* *Pegasas ant kojokų*, eilėraščiai, anglų kalba, 1981 m. 

## Įvertinimas
* 1930 m. gruodžio 15 d. – Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medalis, apdovanojimo liudijimas Nr. 6067.

## Šaltiniai
Stasys Vitaitis

**Stasys Vitaitis** (tikroji pavardė *Rudzinskas*, 1885 m. rugpjūčio 5 d. Strumbagalvėje, Lazdijų apskritis – 1954 m. rugsėjo 4 d. Niujorke, JAV) – JAV lietuvių rašytojas, spaudos darbuotojas, redaktorius.

## Biografija
XX a. pradžioje apsigyveno JAV. Dalyvavo Susivienijimo lietuvių Amerikoje veikloje. 1920-1938 m. redagavo laikraštį „Tėvynė“. Bendradarbiavo laikraščiuose „Viltis“, „Ateitis“, „Vienybė lietuvninkų“.  

## Bibliografija
* *Laimės ieškotojai*, drama, 1920 m.
* *Gyvenimo dumble*, romanas, 1924 m.; Vilnius, Vaga, 1977 m.

## Šaltiniai
Marijos legionas

**Marijos legionas** – katalikiška Švč. Mergelės Marijos vardo organizacija. Pagrindinė veikla – pasaulietinė evangelizacija. Nariai savo veiklą vykdo tik su katalikų hierarchų pritarimu. Lanko ligonius, jaunas šeimas, platina katalikišką spaudą. Įsteigta 1921 m. rugsėjo 7 d.

Centrinė Marijos Legiono būstinė įsikūrusi Dubline (Airija).

## Lietuva

Lietuvoje taip pat veikia Marijos Legiono bendruomenė. Atskiros grupės įsikūrusios įvairiose Lietuvos parapijose.

## Išnašos

## Nuorodos
* Marijos Legionas (Lietuvoje)
* Legion Of Mary (Airija)
Svirkančių apylinkė

**Svirkančių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Viekšnių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Akmenės rajonui. 1954 m. prijungta Žibikų apylinkė, o dalis Svirkančių apylinkės prijungta prie Tučių apylinkės. Nuo 1962 m. gruodžio 8 d. iki 1965 m. sausio 7 d. apylinkė priklausė Mažeikių rajonui. 1963 m. sausio 12 d. prijungta Gudų apylinkė. 1965 m. sausio 14 d. Svirkančių apylinkė pervadinta Viekšnių apylinke, o iki to laiko buvusi Viekšnių apylinkė pavadinta Mažeikių apylinke.

|-
| 1954-05-25  || || || „Žalgirio“ kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 49,1 || || „Žalgirio“ kolūkis, „Žibikų“ kolūkis  || 7 kaimai
|}

## Šaltiniai
Juozas Vyšniauskas

**Juozas Vyšniauskas** (g. 1944 m. balandžio 13 d. Klauseikiuose, Skuodo valsčius) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, dailininkas medžio drožėjas, keramikas.

## Biografija
1968 m. baigė Telšių taikomosios dailės technikumą. Nuo 1968 m. mokytojavo. Nuo 1974 m. dirba spaudoje. 1978 m. Vilniaus universitete baigė žurnalistiką. 1991–1996 m. Skuodo rajono laikraščio „Mūsų žodis“ vyriausiasis redaktorius. Bendradarbiauja žurnale „Žemaičių žemė“. Daugiausia rašo kultūros gyvenimo, kraštotyros temomis.

1992 m. vienas Skuodo muziejaus steigėjų. Lietuvos žurnalistų sąjungos ir Tautodailininkų sąjungos narys.

## Bibliografija

* Mano gimtasis Klauseikių kaimas. – Skuodas, 1991. – 16 p.
* Skuodas: kuršių ir žemaičių žemė: informacinis leidinys. – Kaunas: Vilius, 1995. – 32 p.: iliustr.
* Skuodo žemė. – Vilnius: Atkula, 1999. – 32 p.: iliustr.
* Skuodo žemės žmonės. – Vilnius: Jandrija, 2003. – 67 p.: iliustr. – ISBN 9955-431-15-6
* Skuodo žemė / fotogr. Jonas Danauskas. – Vilnius: Atkula, 2005. – 31 p.: iliustr. – ISBN 9955-505-44-3
* Skuodo žemės šviesuoliai. – Mažeikiai: Spaudos tinklas, 2006. – 49 p. – ISBN 9955-9891-3-0
* Dvaras prie Aleksandrijos: Kaunackiai – garbinga Simono Daukanto giminės šaka. – Klaipėda: Druka, 2009. – 223 p.: iliustr. – ISBN 978-609-404-052-8
* Gydytojas Vaclovas Intas / Juozas Vyšniauskas, Marija Jankauskienė. – Klaipėda: Druka, 2011. – 159 p.: iliustr. – ISBN 978-609-404-096-2
* Fotografija Klauseikių kaime 1905–2012 metais. – Vilnius: Žuvėdra, 2013. – 382 p.: iliustr. – ISBN 978-609-8089-12-7


## Įvertinimas
* 2011 m. Simono Daukanto premija 
* 2013 m. Skuodo rajono garbės pilietis 

## Šaltiniai
The Scattering of Ashes

**The Scattering of Ashes** – ketvirtasis Kanados progresyviojo/melodingojo death metalo muzikos grupės Into Eternity studijinis albumas.

## Dainų sąrašas
# "Novus Inceptum (Intro)" – 01:40
# "Severe Emotional Distress" – 03:55
# "Nothing" – 03:56
# "Timeless Winter" – 03:25
# "Out" – 04:55
# "A Past Beyond Memory" – 03:38
# "Surrounded by Night" – 05:08
# "Eternal" – 03:13
# "Pain Through Breathing" – 03:52
# "Suspension of Disbelief" – 04:28
# "Paralyzed" – 03:11

## Grupė
* Stu Block – vokalas
* Troy Bleich – bosinė gitara, vokalas
* Tim Roth – gitara, vokalas
* Jim Austin – būgnai
Petras Viščinis

**Petras Viščinis** (1912 m. rugpjūčio 9 d. Druskininkai – 1998 m. lapkričio 24 d. Druskininkai) – Lietuvos teisininkas, žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1934 m. baigė Vytauto Didžiojo gimnaziją Vilniuje, 1943 m. – teisės studijas Vilniaus universitete. 1935-1937 m. Vilniaus lietuvių studentų sąjungos pirmininkas, Vilniaus lietuvių tautinio komiteto narys. Už įvairiapusę lietuvišką veiklą lenkų okupacinės administracijos nekartą buvo persekiotas.

Dirbo žurnalo „Lietuviškas baras“ redakcijoje, nuo 1941 m. kartu su V. Martinkėnu – „Eltos“ Vilniaus skyriuje. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Ravensburge rotatoriumi leido kasdienį biuletenį „Naujausios žinios“. 1949 m. atvyko į JAV, gyveno Broktone. Įsijungė į Tremtinių komiteto veiklą, kurį laiką buvo jo pirmininku, įsteigė šeštadieninę lituanistikos mokyklą. Dirbdamas fabrike darbininku, laisvalaikiu 1954 m. įkūrė lietuvių visuomeninę kultūrinę radijo programą „Laisvės varpas“, kuriai iki 1995 m. pavasario vadovavo. Nuo 1970 m. VLIK'o pavedimu rengė laidas Sibiro lietuviams, kurias iš Filipinų transliavo radijo stotis „Veritas“. Organizavo išeivių lietuvių dailininkų parodas, koncertus. Vienas iš stambių Lietuvių Fondo rėmėjų, Fondo Bostono ir apylinkių įgaliotinis. 1996 m. grįžo į Lietuvą, apsigyveno Druskininkuose.  Kuriamam Druskininkų miesto muziejui Petras ir Miroslava Viščiniai padovanojo sukauptą kolekciją: paveikslus, knygas, „Laisvės Varpo“ radijo garso įrašus.

## Įvertinimas
* 1995 m. – Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Karininko kryžius
* 1998 m. – Druskininkų garbės pilietis

## Šaltiniai
Renavo apylinkė

**Renavo apylinkė** (arba ***Renavos apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Židikų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Sedos rajonui. 1954 m. prijungta dalis Račalių apylinkės, dalis Mažaičių apylinkės, dalis Pabradumės apylinkės ir dalis Kulšėnų apylinkės, 1962 m. – mažoji dalis Kalnijų apylinkės. 1964 m. kovo 26 d. Renavo apylinkė prijungta prie Židikų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Didžiojo Spalio“, „Paupio“, „Raudonosios Žvaigždės“ kolūkiai ir Renavos tarybinis ūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 95,85 || || „Raudonosios žvaigždės“ kolūkis, Varduvos tarybinis ūkis  || 13 kaimų
|}

## Šaltiniai
Vytautas Visockas (1939)

**Vytautas Visockas** (g. 1939 m. liepos 2 d. Alytuje) – Lietuvos filologas, spaudos darbuotojas, vertėjas.

## Biografija
1962 m. Vilniaus universitete baigė lietuvių kalbos ir literatūros specialybę. 1962–1967 m. mokytojavo. 1967–1970 m. daugiatiražio laikraščio „Gyvenimas-mokykla“ literatūrinis darbuotojas, redaktoriaus pavaduotojas. 1970–1976 m. Lietuvos televizijos ir radijo komiteto radijo jaunimo redakcijos vyresnysis redaktorius. 1976–1993 m. „Minties“ leidyklos turizmo literatūros redakcijos vedėjas, 1993–1997 m. šios leidyklos direktorius.

Rašė jaunimo, moralės, turizmo, knygų leidybos temomis. Išvertė užsienio autorių kūrinių.. Vienas iš knygos "Lituanistai",  kurioje surinkti 1957–1962 m. m. Vilniaus universiteto studentų lituanistų atsiminimai, autorių ir rengėjų.

Sūnus žurnalistas Gintaras Visockas, portalo "slaptai.lt"  steigėjas. 

## Bibliografija
* Nuo Tauragno iki Vilniaus. – Vilnius: Mintis, 1981. – 94 p.: iliustr.
* Alytaus rajonas. – Vilnius: Mintis, 1986. – 72 p.: iliustr.
* Vinco Kudirkos (1858–1899) kalendorius, 1999. – Vilnius: Mintis, 1998. – 14 p.: iliustr. – ISBN 5-417-00790-0
* Baltijos kelias: fotoalbumas. – Vilnius: Mintis, 2000. – 213 p.: iliustr. – ISBN 5-417-00818-4

## Šaltiniai
Eugenijus Riabovas

**Eugenijus Riabovas** (g. 1951 m. vasario 3 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, saugas. Buvo Lietuvos rinktinės kapitonas tautų spartakiadoje Sovietų Sąjungos laikais.

Triskart 1976–1978 m., kai atstovavo „Žalgiriui“, buvo išrinktas geriausiu Lietuvos futbolininku.

## Nuorodos
*
Antanas Viršulis

**Antanas Viršulis** (1929 m. kovo 25 d. Antakalnyje, Ukmergės apskritis – 1994 m. gruodžio 18 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, publicistas.

## Biografija
1949–1963 m. dirbo įvairių laikraščių ir žurnalų redakcijose. 1960 m. baigė Vilniaus universitetą. 1968–1974 m. žurnalo „Mokslas ir gyvenimas“ vyr. redaktoriaus pavaduotojas. 1974–1977 m. LKP CK darbuotojas. 1977–1984 m. žurnalo „Švyturys“ vyr. redaktorius. 1984–1990 m. žurnalo „Komunistas“ vyr. redaktorius.

1985–1990 m. LSSR AT deputatas, 1986–1989 m. LKP CK narys.

## Bibliografija
* Pogrindžio ugnis: pasakojimas apie Kauno komjaunuolių pogrindininkų veiklą Didžiojo Tėvynės karo metais. – Vilnius, 1956. – 84 p.
* Netolimos praeities žygdarbiai: apybraižų knyga. – Vilnius: Valstybinė politinės ir mokslinės literatūros leidykla, 1958. – 132 p.
* Didvyrių kelias: apybraižų knyga. – Vilnius: Valstybinė politinės ir mokslinės literatūros leidykla, 1959. – 226 p.
* Vorų pinklėse: apybraižų rinkinys. – Vilnius, 1961. – 138 p.
* Nematomasis frontas. – Vilnius: Mintis, 1967. – 212 p.
* Ideologinio darbo klausimai: LKP CK nutarimai ideologinio darbo klausimais: dokumentų rinkinys: 1972–1975 m. / Antanas Viršulis, Danutė Skuodžiūnienė. – Vilnius: Mintis, 1975. – 176 p.

## Įvertinimas
* 1979 m. LTSR nusipelnęs žurnalistas
* 1983 m. Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija

## Šaltiniai
Bear Stearns

**The Bear Stearns Companies, Inc.** – buvęs stambus JAV investicinis bankas teikęs brokerio tarpininkavimo paslaugas ir vykdęs vertybinių popierių prekybą. 

2008 m. „J.P. Morgan & Co.“ sutiko už 236 mln. USD – mažą dalelę buvusios vertės – nusipirkti problemų parklupdytą investicinį banką „Bear Stearns“. Sandoris padarė galą 85 metus trukusiai šio banko nepriklausomybei.

## Literatūra
* William Cohan. House of Cards: A Tale of Hubris and Wretched Excess on Wall Street.

## Nuorodos
* Bloomberg: JPMorgan Chase to Buy Bear Stearns for $240 Million

## Išnašos
Aleksandras Liudvikas Viršila

**Aleksandras Liudvikas Viršila** (1918 m. rugpjūčio 25 d. Ufoje, Rusija – 1944 m. gruodžio 16 d. Landsbergo kalėjime, Vokietija) – Lietuvos žurnalistas, teisininkas, pogrindžio spaudos darbuotojas.

## Biografija
1934 m. baigė Kauno jėzuitų gimnaziją, 1939 m. – Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakultetą. Vokiečių okupacijos metais dirbo pogrindyje. Drauge su kitais leido ir platino nelegalų Lietuvos laisvės kovotojų sąjungos laikraštį „Laisvės kovotojas“. 1944 m. birželio 12 d. gestapo areštuotas ir išvežtas į Landsbergo kalėjimą, ten nukankintas. 

## Šaltiniai
Jonas Virbickas (1911)

**Jonas Virbickas** (1911 m. Sendvario dvare, Panevėžio apskritis – 1947 m. sausio 12 d.) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, visuomenės veikėjas, rezistentas.

## Biografija
Gimė ūkininkų šeimoje. 1921–1923 m. mokėsi Paįstrio pradžios mokykloje, 1923–1930 m. Panevėžio gimnazijoje. Nuo 1931 m. Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakultete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą. 1931–1940 m. dirbo žurnalo „Židinys“ administracijoje, žurnalo pagalbinis redaktorius.

Vokiečių okupacijos metais redagavo 1941–1942 m. legaliai leistą Lietuvių aktyvistų fronto dienraštį „Į laisvę“, kurį laiką vyr. redaktorius. Dienraštį uždarius, 1942–1944 m. kartu su Antanu Strabuliu redagavo pogrindinį Lietuvių fronto laikraštį „Į Laisvę“. Nuo 1944 m. mokytojavo Panevėžyje. 1945 m. rugpjūčio mėn. suimtas, 1946 m. birželio 12 d. nuteistas 10 metų kalėjimo ir 5 metus tremties. Žuvo sovietiniame lageryje.

## Nuorodos

* Į užmarštį nueinančios pėdos 

## Šaltiniai
Antanas Vireliūnas

**Antanas Vireliūnas** (1887 m. birželio 20 d. Vėžionyse, Kupiškio valsčius, Panevėžio apskritis – 1925 m. liepos 23 d. Palangoje) – Lietuvos kalbininkas, pedagogas, spaudos darbuotojas, tautosakininkas, visuomenės veikėjas.

## Biografija
1910 m. baigė Panevėžio mokytojų seminariją, 1910–1914 m. mokytojavo Tverų mokykloje. Karo metu buvo mobilizuotas, Kaune pateko vokiečiams į nelaisvę, iš kurios pabėgo ir kurį laiką gyveno nelegaliai.

1918–1919 m. Saulės gimnazijos Kaune mokytojas. 1919–1921 m. dirbo Švietimo ministerijoje. Knygų leidimo komisijos steigėjas. 1923–1924 m. redagavo žurnalą „Švietimo darbas“. 1924 m. įsteigė (su kitais) knygų leidimo bendrovę „Sakalas“.

Nuo 1906 m. bendradarbiavo spaudoje, leidiniuose „Lietuvos ūkininkas“, „Mokykla“, „Mokytojas“, „Lietuva“, „Lietuvis“, „Švietimo darbas“, „Kosmos“, „Tauta ir žodis“ ir kt. Rašė mokyklų, auklėjimo, kalbos, lietuvių literatūros klausimais, nagrinėjo lietuvių kalbos terminijos dalykus.

Užrašė lietuvių liaudies šokio „Dobilėlis“ ir kitų tekstų, taip pat melodijų. Išleido geografijos mokslo populiarinimo knygelių. 

Palaidotas Palangos kapinėse.

## Bibliografija
* *Įvardai, arba terminai*, terminų žodynėlis, 1924 m.
* *Mūsų kalbos ugdymas*, 1925 m.
* *Geografija*, vadovėlis, 1922 m.
* *Krašto mokslo vadovėlis*, 1926 m.

## Šaltiniai
Viktoras Pelevinas

**Viktoras Pelevinas** (, g . 1962 m. lapkričio 22 d. Maskvoje) – rusų grožinės literatūros rašytojas. Jo knygoms dažnai būdingi mokslinės fantastikos žanro formalūs bruožai, kurie panaudojami kuriant daugiasluoksnius postmodernistinius tekstus, sujungiant populiariosios kultūros ir filosofijos elementus. Kai kurie kritikai jo tekstus priskiria Naujojo nuoširdumo ar Naujojo realizmo literatūriniams judėjimams.

## Biografija

Po mokyklos V. Pelevinas baigė Maskvos energetikos institutą, vėliau lankė kūrybinio rašymo seminarus Literatūros institute. Eidamas „Mokslo ir religijos“ žurnalo redaktoriaus pareigas buvo atsakingas už Rytų misticizmo straipsnių ciklą.

Rašytojo pirma istorija publikuota 1989 m., vėliau trejus metus jis spausdinosi įvairiuose žurnaluose ir rinkiniuose. 1992 m. jo knyga „Mėlynasis žibintas“ buvo apdovanota Rusijos Mažosios knygos apdovanojimu. Tais pačiais metais pasirodė jo pirmoji apysaka „Omonas Ra“.

Rašytojas retai duoda interviu, o kai duoda, kalba apie proto prigimtį, o ne apie savo paties rašymą. Nuo 2006 m. jis leido visus savo tekstus publikuoti internete nekomerciniam naudojimui. Kai kurie romanai taip pat prieinami garso formatu rusų kalba.

## Literatūrinis stilius

Pelevino prozoje dažniausiai nėra dialogo tarp autoriaus ir skaitytojo. Tai atitinka jo filosofiją, kad didžiąja dalimi tekstui suteikia prasmę skaitytojas. Ant jo romano „Babilonas“ viršelio parašyta tokia frazė: „Bet kokia mintis, kilusi skaitant šią knygą, yra autorinių teisių subjektas. Nesankcionuotas mąstymas draudžiamas.“

## Bibliografija

#### Apysakos
* „Atsiskyrėlis ir Šešiapirštis“ (1990 m.)
* „Omonas Ra“ (1991 m.)
* „Centrinio planavimo princas“ (1992 m.)
* „Geltonoji strėlė“ (1993 m.)

#### Romanai
* „Vabzdžių gyvenimas“ (1993 m.)
* „Budos mažasis pirštas“ (1996 m.)
* „Babilonas“ arba „Generation P“ (1999 m.)
* „Skaičiai“ (2004 m.)
* „Šventoji vilkolakio knyga“ (2005 m.)
* „Siaubo šalmas“ (2005 m.)
* „Empire V“ (2006 m.)
* „P5: Politinių Pindostano neūžaugų atsisveikinimo dainos“ (2009 m.)
* „Ananasinis vanduo nuostabiajai damai“ (2010 m.)
* „t“ (2009)
* „SNUFF“ (2011)
* „Batman Apollo“ (2013)
*Meilė trims zuckerbrinams (2014)
*Prižiūrėtojas (2015)
*Mafusailo lempa, arba paskutinis čekistų mūšis su masonais (2016)
*iPhuck 10 (2017)
*Slapti Fuji kalno vaizdai (2018)
*Lengvo prisilietimo menas (2019)

#### Lietuviški vertimai
* „Skaičiai“ (2005 m., Jotema) vertė J. Gimberis
* „Generation P“ (2006 m., Jotema) vertė J. Gimberis
* „Čiapajevas ir Pustota“ (1998 m. ir 2007 m., Tyto alba) vertė Rimantas Vanagas
* „Šventoji vilkolakio knyga“ (2006 m., Jotema) vertė J. Gimberis
* „Empire v“ (2009 m., Jotema) vertė Jurgis Gimberis
* „Ananasinis vanduo puikiajai damai“ (2012 m., Kitos Knygos) vertė Irena Potašenko
* „T.“ (2012 m., Metodika) vertė Irena Potašenko
* „SNUFF“ (2012 m., Kitos Knygos) vertė Dalia Saukaitytė
*„iPhuck“ (2019 m., Sofoklis) vertė  Dalia Saukaitytė

## Nuorodos
* Verstas interviu su V. Pelevinu rašyk.lt
* V. Pelevino verstas tekstas bernardinai.lt
* V. Pelevino darbų kolekcija internete
* Interviu su rašytoju anglų kalba BOMB žurnale
Diana Vipartienė

**Diana Vipartienė** (1937 m. spalio 15 d. Kaune – 2024 m. sausio 17 d. Vilniuje) – Lietuvos filologė, žurnalistė, profsąjungų veikėja.

## Biografija
1960 m. Vilniaus universitete baigė lietuvių kalbos ir literatūros specialybę.

Nuo 1961 m. Lietuvos radijo ir televizijos komiteto laidų vaikams ir jaunimui jaunesnesnioji redaktorė, nuo 1963 m. – redaktorė, nuo 1974 m. – vyresnioji redaktorė, 1978-1987 m. – skyriaus vedėja. 1988 m. išrinkta etatine Lietuvos radijo ir televizijos kūrybinių darbuotojų profsąjungos pirmininke, nuo 1992 m. – Kūrybinių darbuotojų profesinio susivienijimo tarybos pirmininkė. Buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos narė. 

## Šaltiniai
Gintaras Vinickas

**Gintaras Vinickas** (g. 1948 m. gegužės 6 d. Dotnuva-Akademija, Kėdainių apskritis) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1966 m. baigė Kėdainių rajono Dotnuvos-Akademijos Mičiurino vidurinę mokyklą, 1975 m. – Vilniaus universitetą.

1974–1982 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ korespondentas, atsakingojo sekretoriaus pavaduotojas, Užsienio informacijos skyriaus vyr. korespondentas, skyriaus vedėjas. Nuo 1983 m. laikraščio „Tiesa“ vyr. korespondentas, užsienio gyvenimo skyriaus vedėjas, redkolegijos narys. 1994–1996 m. laikraščio „Diena“ redakcijos atsakingasis sekretorius, nuo 1997 m. laikraščio „Verslo žinios“ atsakingojo sekretoriaus pavaduotojas, atsakingasis sekretorius.

Rašo užsienio šalių gyvenimo ir politikos klausimais. 

## Šaltiniai
Stasys Vinciūnas

**Stasys Vinciūnas** (1929 m. rugsėjo 21 d. Mielagėnai, Švenčionių apskritis – 2003 m. Anykščiai) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1948–1950 m. dirbo Rokiškio apskrities periodinėje spaudoje. 1953–1955 m. Anykščių rajono laikraščio „Kolektyvinis darbas“ redakcijos darbuotojas. 1959 m. baigė Vilniaus aukštąją partinę mokyklą. 1959–1989 m. laikraščio „Kolektyvinis darbas“ (dab. „Anykšta“) redaktorius.

Nuo 1961 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. 

## Šaltiniai
Salomon Brothers

**Salomon Brothers** – buvęs JAV investicinis bankas. Šis bankas klestėjimo metu buvo įgijęs paties pelningiausio volstryto banko vardą. „Salomon Brothers“ (*[[Smith Barney|Salomon Smith Barney]]*) galiausiai įsigijo „Citigroup“ komercinis bankas.

## Banko įnašas

„Salomon Brothers“ buvo pirmasis, praėjusio amžiaus devintojo dešimtmečio pradžioje sukūręs atskirą prekybos vertybiniais popieriais savo sąskaita () padalinį ir pasiūlęs obligacijas susietas su nekilnojamo turto paskolomis. Kadangi tai buvo naujas produktas ir „Salomon Brothers“ bankas šioje rinkoje buvo monopolininkas, jis tuo gana sėkmingai pasinaudojo ir uždirbo krūvas pinigų.
Ferrari FF

**Ferrari FF** (*FF* reiškia *Ferrari Four* – keturioms sėdimoms vietoms ir keturiems varantiesiems ratams įvardyti) – Ferrari modelis, atskleistas 2011 m. sausio 21 d. Automobilis oficialiai pristatytas Ženevos automobilių parodoje 2011 m. kovo 1 d. *FF* nuo kitų *Ferrari* modelių skiriasi savo forma ir tuo, kad yra varomas keturių ratų. Automobilis pakeis ''612 Scaglietti'' modelį. Didžiausias *FF* greitis – 335 km/h, o iki 100 km/h jis įsibėgėja per 3,7 sekundės. Automobilio pavadinimu *Ferrari* siekia pabrėžti, kad *FF* modelis bus praktiškesnis tiek už pakeičiamąjį *612* modelį, tiek už visus buvusius gamintojo automobilius: keturių varančiųjų ratų sistema leis automobilį vairuoti gana sudėtingomis oro sąlygomis, pvz., stipriai lyjant ar sningant, o dėl įrengtų keturių sėdimų vietų ir itin padidintos erdvės bagažinėje *FF* bus žymiai talpesnis.

## Nuorodos
*Oficiali ''Ferrari FF'' svetainė
Piskas

**Piskas** (, ) – miestas vakarų Peru, Ikos departamente, Ramiojo vandenyno pakrantėje, prie Pisko upės žiočių. Provincijos centras. Šalia mesto eina Panamerikos plentas.

Verčiamasi žemdirbyste Pisko upės oazėje. Taip pat svarbus vynininkystės centras – nuo Pisko slėnio kilęs žymus perujietiškas brendis *Pisco*. Mieste yra ginklų aikštė su paminklu Chosė de San Martinui, barokinė bažnyčia, pastatyta 1689 m., savivaldybės rūmai. Į pietvakarius nuo Pisko yra Parakaso pusiasalis, kuriame senovėje gyvavo Parakaso kultūra, prie kelio į Ajakučą – buvęs inkų miestas Tambo Koloradas. Netoli Pisko pakrančių yra Baljestos ir Činčos salos, žymios savo paukščių kolonijomis.

## Istorija

Piskas įkurtas 1640 m. šalia tokio pat vardo inkų kaimo (jo pavadinimas reiškia „paukštis“). 2007 m. rugpjūčio 15 d. miestą nuniokojo stiprus žemės drebėjimas. Jo metu sugriuvo ~80 % pastatų, žuvo ~300 žmonių, dauguma katedroje, mišių metu.

## Šaltiniai
Lomės-Tokoino tarptautinis oro uostas

**Lomės-Tokoino oro uostas** (IATA kodas: **LFW**, ICAO kodas: **DXXX**) – pagrindinis Togo oro uostas, aptarnaujantis šalies sostinę Lomę. 2004 m. oro uostas aptarnavo 234 557 keleivius. Nuo 2010 m. sausio mėnesio savo bazę šiame oro uoste yra įsteigusi *ASKY Airlines* oro bendrovė.

## Incidentai
2008 m. rugpjūčio 14 d. Turkijos avialinijų lėktuvas 1123, skridęs iš Stambulo į Lagosą, buvo priverstas nusileisti Lomės oro uoste dėl visiškai sutrikusių navigacijos ir radijo prietaisų skrendant naktį.

## Šaltiniai
Panamerikos žaidynės

**Panamerikos žaidynės** – kas ketverius metus vykstančios daugiašakės sporto varžybos, kuriose varžosi Amerikos kontinento valstybės ir teritorijos. Teisė dalyvauti žaidynėse suteikta 42 šalims. Pirmosios Panamerikos žaidynių varžybos vyko 1951 m. Buenos Airėse, Argentinoje.

## Žaidynės

## Sporto šakos

* Šaudymas iš lanko
* Lengvoji atletika
* Baidarių ir kanojų irklavimas
* Badmintonas
* Beisbolas
* Krepšinis
* Baskų pelota (95,03,11)
* Boulingas
* Boksas
* Dviračių sportas
* Fechtavimasis

* Jojimas
* Salės futbolas (2007)
* Futbolas
* Gimnastika
* Žolės riedulys
* Golfas
* Rankinis
* Dziudo
* Karate
* Šiuolaikinė penkiakovė
* Šuoliai į vandenį

* Paplūdimio tinklinis
* Polas (1951)
* Raketbolas
* Riedučių sportas
* Irklavimas
* Regbis-7
* Sambo (1983)
* Buriavimas
* Šaudymas
* Softbolas
* Plaukimas

* Skvošas
* Sinchroninis plaukimas
* Stalo tenisas
* Tekvondo
* Tenisas
* Triatlonas
* Tinklinis
* Vandensvydis
* Vandens slidžių sportas
* Sunkioji atletika
* Imtynės

## Medalių lentelė

## Nuorodos
* Gvadalachara 2011
Aleksandras Geinrichas

**Aleksandras Geinrichas** (, ; g. 1984 m. spalio 6 d.) – vokiečių ir rusų kilmės Uzbekistano futbolininkas, rungtyniavęs puolėjo arba atakuojančio saugo pozicijoje.

## Laimėjimai
;Komandiniai
* Rusijos Premjer lyga: 2003
* Uzbekijos futbolo čempionatas: 2002, 2005, 2007
* Uzbekijos futbolo taurė: 2002, 2005, 2007

;Asmeniniai
* Uzbekijos metų futbolininkas: 2002

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Pranas Vilūnas

**Pranas Vilūnas** (1882 m. balandžio 17 d. Mockėnuose, Utenos apskritis – 1937 m. gruodžio 19 d. Oršoje, Baltarusija) – Lietuvos kunigas, komunistinio judėjimo veikėjas, publicistas, literatūros kritikas, redaktorius.

## Biografija
1903 m. baigė Kauno kunigų seminariją. 1920 m. metė kunigystę, įsijungė į nelegalią komunistinę veiklą, bendradarbiavo komunistinėje spaudoje. 1922 m. išrinktas į Pirmąjį Seimą pagal kuopininkų sąrašą. 1923–1926 m. kalėjo Kaune. 1923 m. redagavo komunistinį žurnalą „Naujoji gadynė“, 1926 m. – žurnalą „Vilnis“. 1927–1928 m. padėjo leisti lietuvių komunistinę spaudą Vokietijoje. Nuo 1928 m. gyveno SSRS, iki 1936 m. mokytojavo Dimanovo lietuvių mokykloje Vitebsko srityje, priklausė Baltarusijos proletarinių rašytojų asociacijos lietuvių sektoriui. 1937 m. suimtas ir sušaudytas.

## Bibliografija
* Kunigo išpažintis. – Šiauliai, 1921. – 54 p.
* *Studija apie [[Vydūnas|Vydūną]]*, dalis išspausdinta 1923 m.

## Šaltiniai