open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Andro Švrljuga

**Andro Švrljuga** (g. 1985 m. spalio 24 d.) – Kroatijos futbolininkas, žaidžiantis krašto saugo arba gynėjo pozicijose.

## Karjera
Karjerą padėjo 2004 m. Kostrenos NK Pomorac. 2007–2010 m. atstovavo Pulos „NK Istra 1961“, kuri 2009 m. iškopė į aukščiausią šalies divizioną.

Nuo 2010 m. gynė Rijekos HNK klubo garbę. 

2012 m. vasarą pasirašė kontraktą su Vilniaus „Žalgiriu“. A lygoje Andro sužaidė 105 rungtynes ir pelnė 15 įvarčių. Su Vilniaus „Žalgiriu“ tris kartus tapo šalies čempionu  (2013, 2014 ir 2015 m.)

Nuo 2016 m. sezono atstovavo FK Sūduva. Su Marijampolės klubu tris kartus tapo Lietuvos čempionu (2017, 2018 ir 2019 m.)

2019 m. lapkričio mėn. pranešta, kad sutartis su futbolininku pratęsta iki 2020 m. pabaigos.

## Pasiekimai

**[[VMFD Žalgiris Vilnius]]**
* LFF taurės laimėtojas: 2012-2013 m., 2013-2014 m.
* LFF Supertaurės laimėtojas: 2013 m.
* A lygos laimėtojas: 2013, 2014, 2015 m.

**[[FK Sūduva Marijampolė]]**
* A lygos 
: laimėtojas: 2017, 2018, 2019 m.
: vicečempionas: 2020

* LFF taurės laimėtojas: 2019 m.

* LFF Supertaurės laimėtojas: 2018 m., 2019 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
Sergejus Lingas

**Sergejus Lingas** (, g. 1937 m. gegužės 7 d. Minske) – baltarusių politikas, buvęs Baltarusijos Ministras pirmininkas (1996–2000 m.).

## Biografija
1960 m. baigęs Baltarusijos žemės ūkio akademiją dirbo agronomu, vadovavo rajono žemės ūkio valdyboms Kapyliaus, Soligorsko rajonuose, buvo Slucko rajono vykdomojo komiteto pirmininkas.

1972–1982 m. – TSKP Smolevičių rajono komiteto pirmasis sekretorius, TSKP Minsko srities komiteto žemės ūkio skyriaus vedėjas, srities komiteto sekretorius.

1982–1986 m. – Minsko srities vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas, pirmininkas. 1986 m. paskirtas Baltarusijos TSR kainų komiteto pirmininku.

Nuo 1991 iki 1994 m. buvo Baltarusijos ekonomikos ministras. 1994 m. prezidentu tapus A.Lukašenkai, paskirtas vicepremjeru. Nuo 1996 m. lapkričio 11 d. iki 2000 m. vasario 18 d. buvo Baltarusijos ministras pirmininkas.

2000–2002 m. – Baltarusijos Respublikos atstovas Jungtinių Tautų organizacijoje.

## Šaltiniai

|-
Los Rokeso salynas

**Los Rokeso salynas** () – salų grupė Karibų jūroje, Pietų Antilų salyne, tarp Las Aveso salyno vakaruose ir La Orčilos salos rytuose. Priklauso Venesuelai, sudaro federalines valdas.

Los Rokeso salyną sudaro ~350 salų, salelių ir seklumų, kurių bendras plotas 40,61 km². Los Rokeso salynas yra didelis atolas, kurio ilgis 40 km, plotis 30 km. Centrinėje dalyje plyti lagūna, o salelės išsidėsčiusios atolo žiede. Svarbiausia sala – Gran Rokė (1,7 km²). Salos apaugusios mangrovėmis, krūmynais, kaktusais. Gausu jūrinių paukščių, driežų, vėžlių. Lagūnoje gyvena delfinai, rajos, įvairūs koralai, jūrų ežiai ir kt. Visas atolas paskelbtas nacionaliniu parku.

2007 m. Los Rokeso salyne gyveno 1700 gyventojų. Dauguma jų susitelkę Gran Rokės saloje. Salos yra svarbus turistinis Venesuelos objektas. Yra oro uostas, kruizinių laivų terminalas. Taip pat verčiamasi žvejyba.

Los Rokeso salos žemėlapiuose žymimos nuo 1529 m., o 1589 m. priskirtos Venesuelos provincijai. Nuo XVIII a. čia pradėjo kurtis žvejai, guano rinkėjai, druskos kasėjai. 1938 m. Los Rokeso salynas oficialiai tapo Venesuelos valda.
La Orčila

**La Orčila** () – sala Karibų jūroje, Pietų Antilų salose, tarp Los Rokeso salyno vakaruose ir Blankilijos rytuose, 160 km į šiaurę nuo Karakaso. Priklauso Venesuelai (Venesuelos federalinės valdos). Plotas – 40 km². Paviršius kalvotas, iškyla iki 139 m. Apaugusi krūmokšniais, mangrovėmis. Aplink La Očilos salą dar yra 10 salelių ir rifų.

Sala negyvenama. Čia įsikūrusi karinė aviacijos ir jūrų bazė, todėl į salą be leidimo patekti draudžiama. La Orčiloje taip pat sezoniškai lankosi žvejai.

La Orčila europiečiams žinoma nuo XVI a. Ji 1589 m. priskirta Venesuelos provincijai. 1870 m. saloje įsikūrė amerikiečių guano kasybos įmonė. 1938 m. oficialiai tapo Venesuelos dalimi.
La Blankilija

**La Blankilija** () – sala Karibų jūroje, Pietų Antilų salose, 139 km į šiaurės vakarus nuo Margaritos salos. Priklauso Venesuelai (Venesuelos federalinės valdos). Plotas – 64,53 km². Paviršius kalvotas, iškyla iki 30 m. Apsupta koralų rifų, pasižymi plačia baltų paplūdimių juosta.

Sala negyvenama. Čia įsikūrusi karinė bazė, taip pat sezoniškai lankosi žvejai.

1680 m. La Blankiliją užėmė prancūzų piratas Mišelis de Gramonas ir iš čia planavo Kumanos antpuolį. 1938 m. oficialiai tapo Venesuelos dalimi.
Los Hermanoso salynas

**Los Hermanoso salynas** () – kelių salelių grupė Karibų jūroje, Pietų Antilų salose, į šiaurę nuo Margaritos salos. Priklauso Venesuelai (Venesuelos federalinės valdos). Plotas – 2,14 km². Sudaro 8 negyvenamos, žemos koralinės salelės, išsidriekusios iš pietų į šiaurę 14 km.

# La Orkilija (0,45 km²)
# El Rachao (0,03 km²)
# Los Moročosas (0,27 km²)
# Papelonas (0,05 km²)
# Gruesas (0,68 km²)
# Pikas (0,41 km²)
# Fondeaderas (0,31 km²)
# Čikitas (0,02 km²)

1938 m. oficialiai tapo Venesuelos dalimi.
La Sola

**La Sola** () – maža negyvenama salelė Karibų jūroje, Pietų Antilų salose, 37 km į šiaurę nuo Margaritos salos, į vakarus nuo Los Testigoso salyno. Priklauso Venesuelai (Venesuelos federalinės valdos). Plotas – 0,01 km². Tai maža, plika uola, iškilusi iki 8,5 m.

Atrasta 1498 m. ir pradžioje vadinta Romero sala. 1938 m. oficialiai tapo Venesuelos dalimi.
Los Testigoso salynas

**Los Testigoso salynas** () – salų grupė Karibų jūroje, Pietų Antilų salose, 80 km į šiaurės rytus nuo Margaritos salos. Priklauso Venesuelai (Venesuelos federalinės valdos). Plotas – 6,53 km².

Salyną sudaro 8 vulkaninės kilmės, uolingos salos. Aukštis iki 412 m. Paviršių dengia daugiausia kserofitiniai miškai ir krūmynai. Sudaro šios salos: Didysis Testigas, Konechas, Iguanų sala, Moro Blankas, Šiaurės Rytų sala, Rachada, El Čivas, Penjon de Fuera.

2001 m. Los Testigoso salyne gyveno 197 žmonės. Jie įsikūrę Didžiojo Testigo saloje, ten veikia pakrančių apsaugos bazė. Salos pasiekiamos laivais ir jachtomis iš Margaritos bei Los Rokeso.

1938 m. oficialiai tapo Venesuelos dalimi.
ZNF703

**ZNF703** – genas, siejamas su krūties vėžiu – jo inicijavimu, vienu iš dvylikos atvejų
Pasak organizacijos „Cancer Research UK“, tai yra pirmas onkogenas, aptiktas per pastaruosius penkerius metus.

## Išnašos
Paprastoji šokliablakė

**Paprastoji šokliablakė** (*Chartoscirta cincta*) – blakių pobūrio šokliablakių šeimos rūšis.

Kūnas 3,5–4 mm ilgio, juodos ar tamsiai rudos spalvos. Antenų segmentai vienodo storio, 2 segmentas visada tamsus. Akys labai didelės. Prieškrūtinėlės šonai labai įgaubti (įdubę) ir skersai išvagotas vagelėmis. Sparno membrana ilga (pusės antsparnio ilgio), neturi ilgų plaukelių. Antsparniai išmarginti šviesiomis dėmėmis. Kojos gelsvos, rusvos.

Dažniausiai randama pelkių, upių ar ežerų pakrantės zonoje.

Paplitusi visoje Europoje.

## Šaltiniai
Singapūro nacionalinis universitetas

**Singapūro nacionalinis universitetas** (; sutrumpintai: **NUS**) – didžiausias ir seniausias universitetas Singapūre, įkurtas 1905 m. Tai vienas iš geriausiai vertinamų universitetų Azijoje. Jame mokosi virš 37 000 studentų, priklauso Universitas 21 grupei.

## Istorija

Universiteto pradžia laikoma 1905 m. kinų bendruomenės iniciatyva įkurta medicinos mokykla, vėliau reorganizuota ir pavadinta Karaliaus Edvardo VII medicinos koledžu. 1918 m. atskirai įkurtas Raffles koledžas, mokęs anglų kalbą, istoriją, ekonomiką, geografiją, edukologiją, fiziką, chemiją ir matematiką. 1949 m. abi institucijos buvo sujungtos ir įsteigtas Malajų universitetas, su farmacijos, biologijos, botanikos, zoologijos, inžinerijos, filosofijos ir kitais fakultetais. Jis turėjo dvi divizijas, vieną Malaizijoje, kitą - Singapūre. 1962 m. buvo nutarta jas atskirti, suformuojant du nepriklausomus universitetus: Kuala Lumpūre esantį Malajų universitetą ir Singapūro mieste esantį Singapūro universitetą. Galiausiai, 1980 m. prijungus nuo 1955 m. veikusį Nanyang universitetą, buvo įkurtas dabartinis Singapūro nacionalinis universitetas.

## Struktūra

NUS priklauso trys universitetiniai miesteliai (Kent Ridge, Bukit Timah ir Outram), kuriuose veikia 11 fakultetų, siūlančių įvairių mokslo šakų studijų programas:

* Menų ir socialinių mokslų;
* Verslo;
* Informatikos;
* Stomatologijos;
* Dizaino ir aplinkos;
* Inžinerijos;
* Teisės;
* Medicinos;
* Muzikos;
* Visuomenės sveikatos;
* Gamtos ir tiksliųjų mokslų.

Be fakultetų taip pat veikia trys magistrantūros ir doktorantūros studijų padaliniai, mokymo, tyrimų centrai, universitetui priklausantys tiek Singapūre, tiek užsienio šalyse esantys koledžai.

## Absolventai

NUS yra baigęs buvęs Singapūro prezidentas S. R. Nathan ir dabartinis šalies prezidentas Tony Tan Keng Yam.

## Šaltiniai
Space Cakes

**„Space Cakes“** – Kanados ir JAV atlikėjos Alanis Morissette EP albumas, išleistas Japonijoje. Jame įrašytos kelių dainų iš albumo „Jagged Little Pill“ akustinės versijos. Kitose šalyse šie kūriniai buvo leidžiami kaip singlų papildomos dainos.

## Dainos

# „Head over Feet“ (4:10)
# „Right Through You“ (3:07)
# „Forgiven“ (4:26)
# „Perfect“ (3:15)
# „Not the Doctor“ (4:00)
# „You Learn“ (4:02)

* Žodžiai – Alanis Morissette
* Muzika: Alanis Morissette ir Glen Ballard
Kėdainių arena

**Kėdainių arena** – daugiafunkcis sporto ir pramogų kompleksas Kėdainiuose, tarp Kėdainių stadiono ir Nevėžio upės. Arena yra namų aikštė Kėdainių „Nevėžio“ krepšinio klubui, kuris žaidžia Lietuvos krepšinio lygoje. Statybos bei įrangos įsigijimo kaina - beveik 20 mln. Lt.

## Istorija
Areną pastatė, finansavo ir Kėdainiams padovanojo vietinė įmonė – trąšų gamintoja AB Lifosa, valdoma Rusijos mineralų ir chemijos pramonės koncerno „EuroChem“.

Arena atidaryta 2013 m. rugpjūčio 5 d., draugiškomis vyrų krepšinio varžybomis tarp Lietuvos ir Belgijos krepšinio rinktinių, kurias laimėjo Lietuva.

Arenoje taip pat žaidžiamos salės futbolo rungtynės. Kėdainių arena tapo Kėdainiai United namų aikšte, kurie nuo 2023–2024 m. sezono žaidė Lietuvos futsal A lygoje.

## Išnašos
Los Fraileso salynas

**Los Fraileso salynas** () – salų grupė Karibų jūroje, Pietų Antilų salose, į šiaurės rytus nuo Margaritos salos. Priklauso Venesuelai (Venesuelos federalinės valdos). Plotas – 1,92 km².

Salyną sudaro 10 vulkaninės kilmės, uolingų, negyvenamų salų. Paviršių dengia daugiausia kserofitiniai miškai ir krūmynai. Sudaro šios salos: Fraile Grandė (0,75 km²), Čeperė, Gvakaraida, Nabobas, Kominotas, Makararė, Gvairiarė, La Balandra, La Pečė, Gvakaraida.

1816 m. prie šių salų įvyko Los Fraileso jūrų mūšis tarp rojalistų ir Venesuelos išvaduotojų. 1938 m. oficialiai tapo Venesuelos dalimi.
Los Moncheso salynas

**Los Moncheso salynas** () – salų grupė Karibų jūroje, Pietų Antilų salose, Venesuelos įlankoje, 35 km į rytus nuo La Gvachiros pusiasalio. Priklauso Venesuelai (Venesuelos federalinės valdos). Plotas – 0,2 km².

Salyną sudaro 8 uolingos, negyvenamos salelės, suskirstytos į 3 grupes: Pietų Monchesas, Šiaurės Monchesas ir Rytų Monchė. Vienoje iš pietų salų yra švyturys, veikia karinio jūrų laivyno stotis. Aplinkiniuose vandenyse vyksta intensyvus naftą gabenančių laivų eismas.

Manoma, kad salas 1499 m. atrado Alonsas de Ocheda. XIX–XX a. pr. dėl Los Moncheso salų buvo iškilęs ginčas tarp Venesuelos ir Kolumbijos. 1938 m. oficialiai tapo Venesuelos dalimi.
Patoso sala

**Patoso sala** () – nedidelė sala Karibų jūroje, Pietų Antilų salose, Parijos įlankoje, 8 km į rytus nuo Parijos pusiasalio, netoli Trinidado pakrančių. Priklauso Venesuelai (Venesuelos federalinės valdos). Plotas – 0,6 km².

Sala apaugusi kserofitiniais krūmynais. Gyvena kelios driežų rūšys, ožkos. Patoso sala praktiškai negyvenama, tačiau prie Puerto Prinsipalio įlankos gyvena žvejų šeima.

1942 m. oficialiai tapo Venesuelos dalimi, kuomet perleista iš Didžiosios Britanijos.
Kočė

**Kočė** arba **San Pedro de Kočė** () – sala Karibų jūroje, prie pietinių Margaritos salos krantų. Priklauso Venesuelai, Nueva Espartos valstijai.

Salos plotas 55 km². Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 11 km, plotis iki 6 km. Paviršius banguotas, paveiktas erozijos, iškyla iki 60 m aukščio. Šiaurinis krantas skardingas, sudaro vaizdingus geologinius darinius. Apaugusi miškais, krūmynais.

Kočėje 2010 m. gyveno 8756 žmonės. Pagrindinė gyvenvietė – San Pedro de Kočė. Verčiamasi žvejyba ir kitų jūros gerybių gaudymu, druskos kasyba, turizmu. Yra oro uostas, jūrų uostas.


Image:El Amor Beach, Coche Island (4).jpg|„Meilės“ paplūdimys
Image:El Guamache, Coche Island (1).jpg|Užutėkis ties El Gvače
Image:San Pedro de Coche.jpg|San Pedro de Kočės miestelis
Kubagva

**Kubagva** () – sala Karibų jūroje, prie pietinių Margaritos salos krantų. Priklauso Venesuelai, Nueva Espartos valstijai.

Salos plotas 24 km². Ilgis iš vakarų į rytus 9,2 km, plotis iki 3,5 km. Paviršius banguotas, paveiktas erozijos, iškyla iki 32 m aukščio. Krantai skardingi, šiaurėje vietomis siekia 20–24 m aukštį. Augalija skurdi, vietomis auga dygūs krūmokšniai, kaktusai.

Kubagvoje 2007 m. gyveno 51 žmogus. Dauguma jų gyvena salos pietvakariuose (Punta Arenase). Verčiamasi daugiausia žvejyba.

Kubagvą 1498 m. atrado Kristupas Kolumbas. Sala pagarsėjo dėl aplink ją randamų perlų, todėl jau 1500 m. čia pradėjo kurtis perlų ieškotojai. XVI a. pr. oficiali Ispanijos valdžia čia bandė steigti gyvenvietę. 1526 m. *Villa de Santiago de Cubagua* gavo miestelio, o 1528 m. miesto statusą ir pervadinta Nueva Kadisu. Tačiau vėliau išsekus perlų telkiniams bei dėl geriamo vandens ir medienos trūkumo miestas palaipsniui buvo apleistas. 1541 m. salą nusiaubė uraganas, dar po poros metų – piratai. Vėliau saloje pradėjo kurtis žvejai.


Image:Cubagua venezuela.jpg|Prieplauka
Image:Cubagua venezuela 2.jpg|Pakrantės
Image:Ruinas, Cubagua Island (7).jpg|Nueva Kadiso griuvėsiai
Sulija (upė)

**Sulija** () – upė Pietų Amerikos šiaurėje; Katatumbo dešinysis intakas. Prasideda Kolumbijoje, Šiaurės Santandere, Rytų Kordiljeros lagūnose. Teka į šiaurę per Kolumbiją, toliau – per Venesuelą, Sulijos valstiją (nuo šios upės ir kilo valstijos pavadinimas). Įteka į Katatumbą netoli Enkontradoso.

Intakai: Grita, Oropė, Tačira, Pamplonita (dešinieji), Peralonsas, Salasaras, Motilonas, Medijas, Arboledasas, Madre Vjecha del Rio Tara (kairieji).

Upės vanduo tiekiamas Kukutos miestui.

## Šaltiniai
Perichos kalnai

**Perichos kalnai** () – kalnų grandinė Pietų Amerikos šiaurėje, driekiasi Venesuelos–Kolumbijos siena; Andų atšaka. Tęsiasi iš šiaurės į pietus 310 km, nuo Okanjos pietuose iki La Gvachiros pusiasalio šiaurėje. Aukštis iki 3630 m (Las Tetaso k.). Pericho kalnai skiria Marakaibo baseiną rytuose ir Sesaro upės baseiną vakaruose. Apaugę drėgnaisiais tropikų miškais.

Perichos kalnuose tebegyvena nemažai indėnų: motilonai, jukpai, irokai, sokorpai. Perichos kalnai Kolumbijos pusėje pagardėjo kaip FARC partizanų slaptavietė.
Katatumbas

**Katatumbas** () – upė šiaurinėje Pietų Amerikos dalyje. Prasideda Kolumbijoje, Šiaurės Santandere, *Cerro de Jurisdicciones* kalno pašlaitėje, 3850 m aukštyje. Teka į šiaurę, vėliau pasuka į šiaurės rytus, teka per Venesuelą (Sulijos valstiją). Įteka į Marakaibo ežerą, sudaro deltą.

Didžiausi intakai – Sardinata, Sulija (dešinieji).

Katatumbas atneša ~60 % gėlo vandens į Marakaibo ežerą. Prie upės įsteigti Katatumbo Bari (Kolumbija) ir Katatumbo pelkynų (Venesuela) nacionaliniai parkai. Upės baseine yra indėnų barių gyvenamasis arealas. Baseine gausu naftos telkinių.

Katatumbo upė žymi dėl ties upės žiotimis vykstančio nuolatinio žaibavimo (Katatumbo žaibavimas).

## Šaltiniai
Jokūbas Mesenbliumas

**Jokūbas Mesenbliumas** (*Jacob Messenblum, Jacques Missene*, 1894 m. balandžio 15 d. Vilniuje – 1933 m. gegužės 8 d. Kaune) – tarpukario Lietuvos žydų dailininkas, Vilniaus meno mokyklos auklėtinis, tapytojas ir grafikas.

## Biografija

Baigė Vilniaus meno mokyklą, dirbo dailės mokytoju Kauno žydų realinėje gimnazijoje. Vienas iš jo auklėtinių – žymus žydų dailininkas Arbit Blatas (1908–1999).

## Kūryba

1920 m. pirmoje pusėje Kaune buvo suorganizuotos dar vos trys personalinės parodos, o ir jose dalyvavo vien žydų dailininkai. Vėlėsniais metais Kaune būdavo surengiama kasmet po keliolika parodų. J. Mesenbliumas savo tapybą pristatė 1923 ir 1924 m. parodose, deja, jo darbai nepatraukė deramo publikos dėmesio. Tik dailės kritikas Vytautas Bičiūnas paminėjo, jog šio dailininko kūrybos turinys vertas dėmesio, tačiau kritikavo darbų atlikimo techniką. 1924 m. dailininkas surganizavo savo antrąją (paskutiniąją) parodą Kaune iki savo išvykimo į Paryžių. Ši taip pat buvo sukritikuota, tarp jų ir iš Pauliaus Galaunės pusės – jam buvo nesuprantama, kokiai krypčiai atstovavo pateikti darbai, atlikti įvairiomis technikomis, o dailininką vadino „beprasmiu novatoriumi“.

J. Mesenbliumas buvo pirmasis žydų dailininkas, pradėjęs aktyviai reikštis nepriklausomoje Lietuvoje. Kartu su pripažintais tapybos meistrais lietuviais, pasižymėjusiais dar iki I Pasaulinio karo, jis dalyvavo kasmetinėse dailės parodose nuo 1921 iki 1923 m.  Pastarųjų metų  
parodai išskirtinį dėmesį rodė ne tik spauda, kultūros veikėjai, užsienio svečiai, bet ir ministrų kabinetas, Prezidentas Aleksandras Stulginskis. J. Mesenbliumas buvo pristatęs 3 darbus, kurie susilaukė teigiamų kritikų atsiliepimų: „Žydas“, „Vartai“ ir „Kiemas“.

Nuo 1924 m. iki savo mirties 1933 m. dailininkas savo kūrybą eksponavo vien užsienyje. Jau sunkiai sirgdamas 1932 m. grįžo į Kauną, kur mirė kitų metų vasarą, taip ir nesulaukęs pripažinimo. Tačiau po mirties dailininkas Lietuvoje tapo labai populiarus – jo kūryba buvo pristatyta lietuvių meno parodose Rygoje ir Taline, vyko du atminimo renginiai su 1918-1932 m. laikotarpio kūrybos pristatymu Žydų realinėje gimnazijoje bei Nepriklausomame salone. Dailininko biografijos pristatymas ir kūrinių ekspozicija pastarajame pritraukė daug lankytojų, teigiamų spaudos atsiliepimų. Parodoje buvo apie 160 darbų: 120 tapybos kūrinių (daugiausia portretų ir natiurmortų) bei 40 piešinių iš žydų kapinių puošybos. Dauguma J. Mesenbliumo paveikslų, linoraižinių yra likę užsienyje.

## Atminimo įamžinimas

* 1998 m. J. Mesenbliumo kapas senosiose Žaliakalnio žydų kapinėse Kaune įtrauktas į Kultūros vertybių registrą (unikalus kodas – ).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Žydų dailininkų kūrybos parodos Kaune (1920-1940 m.)
Chvedar Iljaševič

**Chvedar Iljaševič** (, ; 1910 m. vasario 17 d. Vilniuje, Rusijos imperijoje – 1947 m. lapkričio 7 d. Watenstedt, Vakarų Vokietijoje) – baltarusių poetas, žurnalistas, istorikas ir politinis veikėjas.

## Biografija

Baigęs Vilniaus baltarusių gimnaziją, studijavo istoriją Vilniaus Stepono Batoro univeristete. Po studijų baigimo pradėjo dirbti baltarusių kalbos mokytoju toje pačioje baltarusių gimnazijoje. Parašė poezijos rinkinius: "Веснапесьні" (Vesnapesni) (1922), "Зорным шляхам" (Zornim šliacham) (1932) ir "Захварбаваныя вершы" (Zachvarbavnija verši) (1936). 

Prasidėjus II pasauliniam karui persikraustė į Balstogę, kur tapo baltarusių sąjungos vadovu. Taip pat mokytojavo baltarusiškose mokyklose, redagavo baltarusiškus laikraščius, rinko baltarusiškas knygas bei siekė atidaryti baltarusišką biblioteką, bet dėl karo veiksmų to padaryti nepavyko. Per karą jis buvo *Baltarusijos Nepriklausomybės partijos* centrinio komiteto, tarptautinio sekretoriato narys. 1944 m. pasitraukė į Rytų Prūsiją, vėliau į Berlyną. 1946-1947 m. buvo laikraščio "Шляхам жыцьця" redaktoriumi. 1947 m. lapkričio 7 d. žuvo automobilio avarijoje.

## Nuorodos

* Tarpukario Vilniaus lietuvių ir baltarusių literatūrų raida kultūrinės situacijos fone;
* Biografija (brus.).

## Literatūra

* Сяргей Чыгрын "Творы" Хведара Ільяшэвіча, Niwa, 24 września 2000
* Янка Багдановіч, "На жыцьцёвым шляху", Mińsk 1992, s. 83, 140
Gilis (reikšmės)

Žodžiu **Gilis** vadinama:

* Gilis – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone;
* Gilis – kariuomenės ir medžiotojų maskuojamojo kostiumo rūšis.
2012 m. Belgijos Grand Prix

**2012 m. Belgijos Grand Prix** buvo 12-tos 2012 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko po 5 savaičių atostogų rugpjūčio 31-rugsėjo 2 dienomis Spa-Francorchamps trasoje.

Tai buvo 300-osios karjeroje lenktynės 7 kartus pasaulio čempionui vokiečiui Michael Schumacher.

Lenktynes laimėjo iš pirmos starto pozicijos startavęs britas Jenson Button, tuo tarpu pirmame posūkyje įvykus avarijai iš lenktynių pasitraukė vieni sezono lyderių – Fernando Alonso ir Lewis Hamilton. Avarijos kaltininku tapo prancūzas Romain Grosjean. Pastarasis po lenktynių už šios avarijos sukėlimą buvo diskvalifikuotas vienerioms lenktynėms. Lotus ekipa paskelbė, kad Italijos GP prancūzą pakeis Jérôme d'Ambrosio.

## Kvalifikacija

**Pastabos:**
* – Pastor Maldonado gavo 3 starto pozicijų baudą dėl trukdymo Nico Hulkenbergui kvalifikacijos metu.
* – Mark Webber ir Nico Rosberg gavo po penkių starto pozicijų baudą už pavarų dėžių keitimus.

## Lenktynės

## Čempionato įskaitos

;Lenktynininkų įskaita

;Komandų įskaita

* **Pastabos:** pateikti tik penki geriausi rezultatai.

## Šaltiniai
Parijos įlanka

**Parijos įlanka** (, ) – Karibų jūros įlanka, įsiterpusi tarp Trinidado salos rytuose ir Pietų Amerikos žemyno (Parijos pusiasalio) vakaruose. Šiaurėje su Karibų jūra jungiasi Drakono Nasrų sąsiauriais, pietuose Gyvatės Nasrų sąsiauriu išeina į Atlanto vandenyno teritoriją tarp Sedroso pusiasalio ir Orinoko deltos.

Įlankos plotas – 7800 km². Įlanka sekli, gerai apsaugota nuo audringų vėjų. Seniau čia gyveno banginiai (įlanka dar vadinta Banginių įlanka), bet XIX a. buvo išmedžioti. Pakrantės apaugusios mangrovėmis. Svarbiausi uostai: Port of Speinas (Trinidadas ir Tobagas), Pedernalesas (Venesuela).

37,7 % įlankos jurisdikcijos priklauso Trinidadui, o likusieji 62,3 % – Venesuelai.

## Šaltiniai
The Kilimanjaro Darkjazz Ensemble

**„The Kilimanjaro Darkjazz Ensemble“** – Nyderlandų tamsiojo džiazo, eksperimentinės, ambient muzikos projektas.

2000 m. Utechto menų mokyklos studentai Jason Köhnen (aka „Bong-Ra“) ir Gideon Kiers („Telcosystems“) sukūrė muzikinį projektą, skirtą įgarsinti begarsiams filmams. 2004 m. prie „The Kilimanjaro Darkjazz Ensemble“ prisijungė britų trombonistas Hilary Jeffery ir šveicarų violončelininkė Nina Hitz. 2006 m. kolektyvas išleido savo debiutinį albumą. Grupės muzika tapo vis įvairiapusiškesnė kai prie jos prisidėjo dar keli nauji nariai, dalyje kūrinių panaudoti vokaliniai įrašai.

The Kilimanjaro Darkjazz Ensemble savo muzikoje tampriai jungia elektroninius ir akustinius garsus, kuria tamsią, mistišką atmosferą. Projekto nariai taip pat yra sukūrę dukterinį projektą „The Mount Fuji Doomjazz Corporation“.

## Nariai

* Gideon Kiers (2000-) – elektronika, programavimas
* Jason Köhnen (2000-) – elektronika, programavimas
* Hilary Jeffery (2004-) – trombonas
* Charlotte Cegarra (2006-) – vokalas, ksilofonas, fleita, fortepijonas, Rhodes pianinas
* Eelco Bosman (2006-) – gitara
* Sadie Anderson (2008-) – smuikas
* Nina Hitz (2004-) – violončelė

## Diskografija
* *The Kilimanjaro Darkjazz Ensemble* (2006 m.)
* *Here Be Dragons* (2009 m.)
* *I Forsee The Dark Ahead, If I Stay* (2011 m.)
* *From The Stairwell* (2011 m.)

## Nuorodos
* 
* Diskografija (discogs.com)
2012 m. Vengrijos Grand Prix

**2012 m. Vengrijos Grand Prix** buvo 11-tos 2012 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko birželio 27-29 dienomis Hungaroring trasoje.

Britas Lewis Hamilton lenktynes pradėjo iš pole pozicijos, o antras startavo prancūzas Romain Grosjean, kuriam tai buvo geriausias pasiekimas kvalifikacijoje visos karjeros metu.

Lenktynes laimėjo L. Hamilton, o antras finišavo suomis Kimi Raikkonen.

Šios lenktynės buvo 100-tosios suomiui Heikki Kovalainen.

## Kvalifikacija

## Lenktynės

## Čempionato įskaitos

;Lenktynininkų įskaita

;Komandų įskaita

* **Pastabos:** pateikti tik penki geriausi rezultatai.

## Šaltiniai
Simonas Gorskis

**Simonas Gorskis** () (1817 m. Suraže, Rusijos imperijoje – 1885 m. Kaune, Rusijos imperijoje) – architektas ir inžinierius dirbęs Kaune ir Kauno gubernijoje.

## Biografija
Gimė 1817 m. bajorų šeimoje. Baigė Balstogės gimnaziją, vėliau šiame mieste dirbo magistrato statybų ir transporto komisijoje. Atsikraustęs gyventi į Kauną, čia projektavo įvairius pastatus. 1865 m. pagal jo projektą buvo pastatyta Kauno Hausmano sinagoga. 1870 m. pagal jo projektą pastatyta Kauno žydų ligoninė. 1876 m. *Nikolajaus prospekte* (dabartinės Laisvės alėjos 103 namas) buvo pastatyti Kauno apygardos teismo rūmai. Taip pat pastatytas privatus *Leontinos Pašoldt* namas (Laisvės alėjoje 37). 1879 m. pastatyti privatūs G. Frumkino namai (Maironio g. 22). 1883 m. pagal jo projektą sutvarkytas miesto parkas.

## Nuorodos
* [Laisvės alėjos metamorfozės (XIX a. pab.–XXI a. pr.) : I dalis](http://www.grazitumano.lt/wiki/index.php/Laisvės_alėjos_metamorfozės_(XIX_a._pab.–XXI_a._pr.)_:_I_dalis) .

## Literatūra
* Lukšionyte-Tolvaišiene Nijole, „Gubernijos laikotarpis Kauno architektūroje: svarbiausi pastatai ir jų kūrėjai (1843–1915)“, Kaunas 2001, ISBN 9986501814
Pemonai

**Pemonai** – indėnų tauta, gyvenanti Pietų Amerikos šiaurėje, Venesuelos pietuose (Gran Sabanoje) bei kaimyninėse Brazilijos ir Gajanos teritorijose. Populiacija siekia ~30 tūkst. žmonių. Kalba pemonų kalba, priklausančia karibų kalbų šeimai.

Pemonai skirstomi į tris grupes:
* taurepanai – gyvena Brazilijos–Venesuelos pasienyje;
* arekunai – iki Roraimos šiaurės rytų bei Kavanajeno slėnyje;
* kamarakotai – į vakarus nuo Karuajaus, Karoni ir Paragvos upių bei Kamaratos slėnyje.

Tradiciškai verčiasi žemės ūkiu (manijokai, jamsai, batatai, kukurūzai, ryžiai, bananai), medžiokle, žvejyba, miško gerybių rankiojimu. Gyvena apskrituose bei stačiakampiuose būstuose su šiaudiniais stogais ir plaušplyčių arba medžio sienomis. Išvystę keramikos, tekstilės amatus.

Šeimos daugiausia monogamiškos, nors leidžiama ir poligamija. Genčiai vadovauja kasikas bei šamanas. Išlikę iniciacijų ritualai, mirusiųjų laidojimas su įkapėmis.
Vaju

**Vaju** (*Wayu, Wayúu*) arba ***gvachirai*** (*Guajiro, Wahiro*) – indėnų tauta, gyvenanti Pietų Amerikos šiaurėje, La Gvachiros pusiasalyje (Kolumbija ir Venesuela). Populiacija siekia ~400 tūkst. žmonių. Kalba vaju kalba, priklausančia aravakų kalbų šeimai.

Vaju gyvena sausringose La Gvachiros dykynėse, sudaro beveik 20 % visų Kolumbijos indėnų ir yra gausiausia Venesuelos indėnų tauta. Verčiasi ožkų, galvijų ganymu, medvilnės auginimu, gerybių rankiojimu. Išvystę tekstilės amatą – gamina hamakus, spalvingus rūbus, krepšius. Gyvena nedideliuose kaimuose („rančerijose“), namus stato iš purvo, šiaudų ir džiovintų nendrių mišinio, stogą dengia iš kaktuso šerdžių. Tiesa, dabar dažniau stato namus iš cemento.

Išlikę iniciacijų, laidojimo su įkapėmis ritualai. Gyvena bendruomenėmis, kurioms vadovauja seniūnas (**Pütchipü’üi*), sprendžiantis bendruomenės konfliktus. Šie konfliktai sprendžiami taikiai, kaltė išperkama materialinėmis kompensacijomis. Klanų giminystės sistema matrilinijinė. Vaju *Pütchipü’üi'' sistema 2010 m. įtraukta į UNESCO nematerialaus pasaulio paveldo sąrašą.

XVIII a. vaju indėnai kariavo su ispanais, jie vieninteliai iš Kolumbijos indėnų išmoko naudotis šaunamaisiais ginklais ir jodinėti arkliais, todėl kėlė grėsmę kolonistams. 1769 m. vaju La Gvachiros regione pradėjo didelį sukilimą. XIX a. pab. pradėta tautos evangelizacija.

Iš indėnų vaju kilusi Venesuelos aktorė Patricia Velásquez.


Image:Mujer Wayuu.png|Vaju moteris
Image:Mision robinson wayuu by Franklin Reyes.png|Vaju mokinasi rašto
Image:CAMELLON Y MOCHILAS.JPG|Krepšiai
File:Wayuu on horses 1928.png|Vaju ant žirgų 1928 m.


## Šaltiniai
Michał Bałasz

**Michalas Balašas** (; 1923 m. sausio 22 d. – 2025 m. liepos 18 d.) – lenkų architektas, religinės architektūros specialistas.

Jis suprojektavo šiuos statinius:

* Hainuvkos Šv. Dimitrijaus cerkvė;
* Čižų Švč. Mergelės Marijos Dangun Žengimo cerkvė;
* Balstogės Jėzaus Prisikėlimo bažnyčia;
* Balstogės Dievo Motinos cerkvė;
* Bielsko Dievo Motinos Apvaizdos bažnyčia;
* Boratineco Ruskų Šv. Onos cerkvė;
* Zašciankų Šv. Pantelemono cerkvė;
* Čenstakavos Dievo Motinos Ikonos cerkvė.


Vaizdas:Cerkiew św. Dymitra w Hajnówce.JPG|Hainuvkos Šv. Dimitrijaus cerkvė
Vaizdas:Czyże - Church 01.jpg|Čižų Švč. Mergelės Marijos Dangun Žengimo cerkvė
Vaizdas:Zmartwychwstania bialystok.jpg|Balstogės Jėzaus Prisikėlimo bažnyčia
Vaizdas:Podlaskie - Białystok - Białystok - Trawiasta - Cerkiew Mądrości Bożej - v-WSW.JPG|Balstogės Dievo Motinos cerkvė
Vaizdas:Podlaskie - Supraśl - Zaścianki - Grecka 2 - Cerkiew Pantelejmona - Front.JPG|Zašciankų Šv. Pantelemono cerkvė
Vaizdas:Częstochowa cerkiew Częstochowskiej Ikony Matki Bożej 28.04.2012 p2.jpg|Čenstakavos Dievo Motinos Ikonos cerkvė


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Biografija (lenk.) ;
* Interviu su architektu (lenk.).
Porlamaras

**Porlamaras** () – miestas Venesueloje, Nueva Espartos valstijoje, Margaritos salos pietryčiuose, prie El Valjės upelio. Tai svarbiausias turistinis ir komercinis salos centras. Yra Santiago Mariño Karibų tarptautinis oro uostas, į kurį vyksta lėktuvai ne tik iš Venesuelos miestų, bet ir iš Lotynų Amerikos, JAV, Kanados didmiesčių. Yra jūrų uostas, jachtų prieplauka. Veikia viešbučiai, prekybos centrai, Bario Šv. Mykolo bažnyčia, keli universitetai. Yra Musipano parkas, El Jakės paplūdimys. Netoliese yra istoriškai svarbus Chuan Griego miestelis.

## Istorija

Porlamaras įkurtas 1553 m. Ilgą laiką tai buvo nedidelis žvejų miestelis, tačiau pradėjo sparčiai augti 1974 m. įrengus oro uostą.
Išbošetas

**Išbošetas** (hebr. „Gėdos vyras“) – vienas iš keturių Izraelio karaliaus Sauliaus sūnų. Metraščių knygose vadinamas Ešbaalu (hebr. „Baalo vyras“).

Gilbojos mūšyje su filistinais žuvus tėvui Sauliui ir kitiems trims jo sūnums, kariuomenės vado Abnero buvo vainikuotas karaliumi. Tada jam buvo 40 metų. Išbošetas valdė Izraelį dvejus metus, tuo pat metu, kaip Dovydas – Judėją. Šiuo laikotarpiu tarp šalių vyko karas.

Anot Biblijos, miegantį Išbošetą smūgiu į pilvą nužudė du kariuomenės vadai – Baana ir Rechabas, tikėjęsi už tai iš Dovydo atlygio. Užmušę nukirto galvą ir po visą naktį trukusios kelionės per Arabą atnešė Išbošeto galvą į Hebroną Dovydui. Šis, užuot jiems atlyginęs, įsakė nubausti Baaną ir Rechabą mirtimi. Po Išbošeto mirties Dovydas tapo vienvaldžiu Izraelio ir Judėjos karaliumi.

## Šaltiniai
Egzosfera

**Egzosfera** – išorinis žemės atmosferos sluoksnis, esantis 800–1000 km aukštyje. Šiame sluoksnyje oro tankis toks mažas, kad molekulės beveik nesusiduria ir, esant pakankamui greičiui, gali išlėkti iš žemės gravitacijos lauko. Kinetinė dalelių temperatūra – 1700–2000 K.

Kosminiais aparatais nustatyta, kad apatinėje egzosferoje dujas sudaro jonizuotas deguonis, azotas ir iš dalies vandenilis. Manoma, kad kelių dešimčių tūkstančių kilometrų aukštyje ji pereina į išorinę atmosferą, kuri kartais vadinama žemės karūna.
Žemės karūnoje vyrauja neutralus vandenilis ir helis, kurių viename kubiniame centimetre yra apie 1000 jonų, taip pat laisvi protonų ir elektronai.

Virš egzosferos nuo 20–30 tūkstančių kilometrų prasideda tarpplanetinė kosminė erdvė. Egzosfera yra mažiausiai ištirta iš visų žemės atmosferos sluoksnių.

## Nuorodos

* Straipsnis Astronomijos enciklopedijoje
Gran Sabana

**Gran Sabana** ( – 'didžioji savana') – gamtinė sritis Gvianos plokščiakalnyje, pietryčių Venesueloje, Bolivaro valstijoje; didžioji dalis patenka į Kanaimos nacionalinį parką (UNESCO pasaulio paveldo objektas). Gran Sabana pasižymi unikaliais, žmogaus veiklos praktiškai nepaliestais kraštovaizdžiais – vaizdingais stalkalniais, kriokliais, pirmykštėmis džiunglėmis, savanų plotais, endeminėmis rūšimis.

Pats vaizdingiausias Gran Sabanos reginys – stalo formos plokštikalniai, vadinami *[[tepui]]*. Tai smiltainio dariniai, susidarę prieš 1700 milijonų metų. Žymiausi šio regiono stalkalniai yra Aujantepui, Roraima, Kukenano tepui, Čimantos masyvas, Ptari, Ilu, Juruani, Vadakos, Iglu, Akopano ir kt. tepui. Krašto upės priklauso Orinoko baseinui, čia išteka viena didžiausių šalies upių – Karoni. Upių vagos slenkstėtos, gausu krioklių. Nuo stalkalnių krentantys kriokliai yra itin aukšti (Anchelio, Kukenano ir kt.).

Gran Sabanoje metinė oro temperatūra svyruoja ~20 °C (tepui viršūnėse naktį gali nukristi iki 10 °C, dieną vietomis įkaisti iki 35 °C). Regionui būdingas didelis kritulių kiekis – 1660–2200 mm per metus. Dėl didelės drėgmės kalnų viršūnės dažnai būna gaubiamos rūko. Sausiau būna sausio–kovo laikotarpiu.

Gran Sabanoje gyvena indėnai pemonai. Regionas yra svarbus turistinis šalies objektas, tiesa, didelė jo dalis tebėra menkai ištirta. Svarbiausia gyvenvietė – Santa Elena de Uairenas.


Image:Kukenan Tepuy at Sunset.jpg|Kukenano tepui
Image:Wadakapiapo Yuruani tepuy 2010.jpg|Vadaka-Piapo ir Juruani tepui
Image:Moriches de la Gran Sabana.jpg|Savanų plotai
File:San Francisco de Yuruani.jpg|San Fransisko de Juruani kaimas
File:Waterfall in Gran Sabana.jpg|Krioklys
Santa Elena de Uairenas

**Santa Elena de Uairenas** () – miestelis pietryčių Venesueloje, Bolivaro valstijoje, Gran Sabanos gamtinėje srityje, šalia Brazilijos sienos, prie Uaireno upės. Eina kelias iš pagrindinės Venesuelos dalies per El Doradą bei kelias į Boa Vištą, yra oro uostas (skrydžiai iš Puerto Ordaso ir Porlamaro). Svarbus turistinis centras (iš čia rengiamos kelionės po Kanaimos nacionalinį parką). Yra viešbutis, Šv. Elenos bažnyčia, keletas parduotuvių, dvi degalinės. Didelė dalis miesto ir apylinkių gyventojų yra indėnai pemonai.

## Istorija

Santa Elena de Uairenas įkurtas 1923 m. Lukaso Fernadeso Penjos, siekiant įtvirtinti Venesuelos kontrolę šiame atokiame regione. Po 8 metų pradėjo veikti pirmosios kapucinų misijos. 1945 m. gavo savivaldybės statusą.


Image:Misión de Santa Elena 4.jpg|Šv. Elenos misijos bažnyčia
Image:Santa Elena de Uairen 2.jpg|Miesto gatvė
Image:Diagrama clima Santa Elena.png|Klimatograma
Samuilas Maršakas

**Samuilas Maršakas** (, 1887 m. lapkričio 3 d. Voronežas, Rusija – 1964 m. birželio 4 d. Maskva) – tarybinis ir rusų rašytojas, dramaturgas, žymus vaikų poetas ir literatūros kritikas. Apdovanotas Lenino premija (1963) ir keturiomis Stalino premijomis (1942, 1946, 1949, 1951). 

## Išnašos
Vladimiras Jermošinas

**Vladimiras Jermošinas** (, g. 1942 m. spalio 26 d. Riazanės srities Pronsko mieste) – baltarusių politikas, buvęs Baltarusijos Ministras pirmininkas.

## Biografija
1964 m. baigė Novočerkasko politechnikos institutą, 1989 m. – Leningrado civilinės aviacijos akademiją.

1965–1990 m. dirbo Minsko aviacijos gamykloje Nr.407 : buvo inžinierius, vyr. mechanikas, direktoriaus pavaduotojas.

1990 m. tapo Minsko Spalio rajono liaudies deputatų tarybos vykdomojo komiteto pirmininku. 1990–1992 m. buvo Minsko miesto vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas, 1992–1995 m. – pirmasis pavaduotojas, 1995–2000 m. – pirmininkas. 1996–2000 m. – Baltarusijos Nacionalinio susirinkimo deputatas.

Nuo 2000 m. vasario 18 d. iki 2001 m. rugsėjo 21 d. buvo Baltarusijos ministras pirmininkas. Šių pareigų neteko po A.Lukašenkos perrinkimo prezidentu.

2002–2003 m. buvo bendrovės „Mobilios telesistemos“ atstovybės Baltarusijoje vadovas. 2004 m. išvyko gyventi į Maskvą.

## Papildoma informacija
* 1999 m. gegužės 30 d. po tragedijos Minsko metropoliteno stotyje „Nemiga“, kai per alaus šventę spūstyje žuvo 53 žmonės, įteikė atsistatydinimo iš Minsko mero pareigų pareiškimą, tačiau A.Lukašenka atsistatydinimo nepriėmė.

## Šaltiniai

|-
GNU Octave

**GNU Octave** – GNU projektui priklausanti programa ir programavimo kalba, skirta atlikti skaičiavimams naudojant skaitinius metodus. Kurta siekiant dalinio suderinamumo su Matlab. Pagrindinis kūrėjas – John W. Eaton, nors esama ir kitų.

GNU Octave (tada dar Octave) pradėta kurti apie 1988 m. kaip programa, pridedama prie chemijos vadovėlio. 1997 m. gegužę Octave įtraukta į GNU projektą ir pakeitė pavadinimą į GNU Octave.

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficialus programos puslapis
Jurijus Zubakovas

**Jurijus Antonovičius Zubakovas** (; 1943 m. lapkričio 27 d. – 2022 m. spalio 18 d.) – Rusijos politikas, žvalgybininkas, diplomatas, buvęs Rusijos ambasadorius Lietuvoje.

## Biografija
1963–1966 m. tarnavo Tolimųjų Rytų laivyne. 1970 m. baigė teisės studijas KGB Aukštojoje mokykloje. Po studijų dirbo KGB kontržvalgybos valdyboje, buvo KGB partinio komiteto sekretorius. Vėliau dirbo TSKP CK Administracinių organų skyriuje.

1991 m. paskirtas TSRS Saugumo tarybos nario J. Primakovo patarėju. Šį paskyrus Rusijos užsienio žvalgybos tarnybos direktoriumi, 1991–1996 m. buvo jo pavaduotoju. J.Primakovui tapus Rusijos užsienio reikalų ministru, 1996–1998 m. buvo jo pavaduotoju. 1998–1999 m. buvo J.Primakovo vyriausybės aparato vadovas-federalinis ministras.

Vyriausybei atsistatydinus, 1999–2003 m. buvo Rusijos ambasadorius Lietuvoje, 2003–2004 m. – Moldovoje.

2004–2011 m. – Rusijos Saugumo tarybos sekretoriaus pavaduotojas.

Turėjo viceadmirolo karinį laipsnį, Nepaprastojo ir įgaliotojo pasiuntinio diplmatinį rangą.

## Nuorodos
* Neparketinis admirolas. Interviu su J.Zubakovu (rusų klb.)

## Šaltiniai

|-
Autostrada A18 (Lenkija)

**A18** – planuojama automagistralė vakarinėje Lenkijoje, kuri jungs autostradą A4, vedančiu į Krokuvą, Vroclavą ir Vokietijos federaliniu greitkeliu A15, vedančiu į Berlyną. Planuojamas ilgis - 78 km

Kelią planuojama rekonstruoti iš dabartinio krašto kelio nr. 18, kuris nors ir yra 4 juostų, bet neatitinka automagistralei keliamų reikalavimų. Viena pusė jau rekonstruota, bet kita pusė susidūrė su aplinkosaugos problemomis, todėl rekonstrukcija nepradėta, pasižymi prasta kelio dangos būkle.

Dėl žemo eismo intensyvumo, rekonstrukcija nebus pradėta ir artimiausiu laiku, nes šalyje yra ir svarbesnių projektų, kuriuos reikėtų įgyvendinti.
Gdansko universitetas

**Gdansko universitetas** – universitetas Lenkijoje, Gdanske. Lenkijos aukštųjų mokyklų reitinguose ji užima 15-ąją vietą (2012 m. duomenimis).

Aukštojo mokslo įstaiga buvo įkurta 1970 m. kovo 20 d. sujungus Sopoto ekonomijos aukštąją mokyklą (įkurta 1945 m.) ir Gdansko pedagogikos aukštąją mokyklą (įkurta 1946 m.).

Šiuo metu jame studijuoja per 32 tūkst. studentų. Universitete studentai gali mokytis bakalauro, magistro ir doktorantūros studijose. Studijų formos – dieninės, vakarinės ir neakivaizdinės. Universitete vykdomi įvairūs moksliniai tyrimai naudojant pažangiausias technologijas. Universitetas dalyvauja tarptautinėse studentų mainų programose.

Šiame universitete dėstė ir 1970–1974 m. geologijos katedrai vadovavo Stasys Beniušis.

## Fakultetai
* Biologijos fakultetas (Gdanskas/Gdynė)
* Chemijos fakultetas (Gdanskas)
* Ekonomikos fakultetas (Sopotas)
* Istorijos fakultetas (Gdanskas)
* Filologijos fakultetas (Gdanskas)
* Matematikos, fizikos ir informatikos fakultetas (Gdanskas)
* Socialinių mokslų fakultetas (Gdanskas)
* Okeanografijos ir geografijos fakultetas (Gdynė/Gdanskas)
* Administracijos ir teisės fakultetas (Gdanskas, Košalinas)
* Vadybos fakultetas (Sopotas)
* Tarpuniversitetinis biotechnologijos fakultetas (kartu su Gdansko universitetu)

## Rektoriai
# prof. Janušas Sokolovskis (1970–1981)
# prof. Robertas Glembockis (1981–1982)
# prof. Bronislavas Rudovič (1982–1984)
# prof. Karolis Taylor (1984–1985)
# prof. Miroslavas Kšyštofiakas (1985–1987)
# prof. Česlavas Jacoviakas (1987–1990)
# prof. Zbignevas Gžonka (1990–1996)
# prof. Marcinas Plinskis (1996–2002)
# hab. dr Andžej Ceynova, UG prof. (2002–2008)
# prof. hab. dr Bernardas Lammekas (nuo 2008)


Vaizdas:Biblioteka UG 30-04-2007.jpg|Universiteto biblioteka
Vaizdas:UG - Faculty of Chemistry.jpg|Chemijos fakultetas
Vaizdas:Sopot UG Wydzial Ekonomiczny 2.jpg|Ekonomikos fakultetas
Vaizdas:UG - Faculty of Management.jpg|Vadybos fakultetas
Vaizdas:Faculty of Social Sciences of Gdańsk University - 1.jpg|Socialinių mokslų fakultetas
Vaizdas:Gdańsk Wrzeszcz ulica Dmowskiego 16a.jpg|Okeanografijos ir geografijos fakultetas


## Šaltiniai
Kazimiero Didžiojo universitetas

**Kazimiero Didžiojo universitetas** – universitetas Lenkijoje, Bydgoščiuje. Lenkijos aukštųjų mokyklų reitinguose ji užima 64-ąją vietą (2012 m. duomenimis).

Aukštojo mokslo įstaiga Bydgoščiuje buvo įkurta 1968 m. Iš pradžių tai buvo pedagoginė aukštoji mokykla, kurioje buvo trys fakultetai. Vėliau, 2000 m., pakeitė savo pavadinimą į Kazimiero Didžiojo akademiją Bydgoščiuje, o nuo 2005 m. gegužės 13 d. tapo universitetu. Pirmuoju universiteto rektoriumi buvo prof. hab. dr Adamas Marcinkovskis.

Šiuo metu jame studijuoja per 14 tūkst. studentų. Universitete studentai gali mokytis bakalauro, magistro ir doktorantūros studijose per 100 kryptyse. Studijų formos – dieninės, vakarinės ir neakivaizdinės, taip pat yra galimybė mokytis podiplominėse studijose. Aukštoji mokykla dalyvauja tarptautinėse studentų mainų programose, yra pasirašiusi per 40 bendradarbiavimo sutarčių su 18-kos šalių universitetais.

## Fakultetai
* Administracijos ir socialinių mokslų fakultetas
* Humanitarinis fakultetas
* Matematikos, fizikos ir technikos fakultetas
* Gamtos mokslų fakultetas
* Pedagogikos ir psichologijos fakultetas

Šio metu steigiamas dar vienas – fizinės kultūros, sveikatos ir turistikos – fakultetas.


Vaizdas:Copernicanum 2010 2.jpg|Mechanikos ir informatikos institutas
Vaizdas:UKW kampus Chodkiewicza 2.JPG|Pagrindinis universiteto pastatas
Vaizdas:Instytuty Rolnicze Bydgoszcz Powst Wlkp 2.jpg|Pedagogikos institutas
Vaizdas:Bdg Instytuty Rolnicze panorama 2.jpg|Matematikos, fizikos ir technikos fakultetas


## Šaltiniai
Liublino gamtos mokslų universitetas

**Liublino gamtos mokslų universitetas** – universitetas Lenkijoje, Liubline. Aukštojo mokslo įstaiga buvo įkurta 1955 m. rugpjūčio 6 d. ir iki 2008 m. balandžio 11 d. veikė kaip *Žemės ūkio akademija Liubline*.

Universitete dirba 1725 darbuotojų, iš jų 814 – mokslo darbuotojai. Šiuo metu universitete bakalauro, magistro ir doktorantūros studijose studijuoja per 10 tūkst. studentų. Studijų formos – dieninės, vakarinės ir neakivaizdinės. Universitetas dalyvauja tarptautinėse studentų mainų programose.

## Rektoriai
* prof. hab. dr Bohdanas Dobžanskis (1955–1959)
* prof. Stefanas Ziemnickis (1959–1965)
* prof. Marianas Chomiakas (1965–1968)
* prof. Bohdanas Dobžanskis (1968–1969)
* prof. Evaldas Sasimovskis (1969–1972)
* prof. Janušas Velento (1972–1981)
* prof. Edmundas Prostas (1981–1987)
* prof. Česlavas Tarkovskis (1987–1990)
* prof. dr hab Juzefas Nužynskis (1990–1996)
* prof. dr hab Marianas Vesolovskis (1996–2002)
* prof. dr hab Zdzislavas Targonskis (2002–2008)
* prof. dr hab. Marianas Vesolovskis nuo 2008 m.

## Fakultetai
* Agrobioinžinerijos fakultetas
* Veterinarinės medicinos fakultetas
* Biologijos ir gyvulininkystės fakultetas
* Daržininkystės fakultetas
* Gamybos inžinerijos fakultetas
* Maisto ir biotechnologijos mokslų fakultetas
* Žemės ūkio mokslų fakultetas Zamostėje
Blatas

Žodis ***blatas*** gali reikšti:

* blatas – produktų ar paslaugų gavimas pasinaudojant pažintimis. Terminas atsirado TSRS, tebenaudojamas buvusiose TSRS dalyse.
* Buško Blatas – ežeras Bosnijoje ir Hercegovinoje
* Pavardės:
** Arbit Blatas – Lietuvos žydų tapytojas, skulptorius
** Deividas Blatas – krepšinio treneris iš JAV
Vroclavo universitetas

**Vroclavo universitetas** – universitetas Lenkijoje, Vroclave. Lenkijos aukštųjų mokyklų reitinguose ji užima 7-ąją vietą (2012 m. duomenimis).

Aukštojo mokslo įstaiga buvo įkurta 1702 m. spalio 21 d. ir pavadinta *Leopoldino akademija* Leopoldo I garbei. Nuo 1945 m. rugpjūčio 24 d. pervadintas į Vroclavo universitetą.

Šiuo metu jame studijuoja per 34 tūkst. studentų. Universitete studentai gali mokytis bakalauro, magistro ir doktorantūros studijose. Studijų formos – dieninės, vakarinės ir neakivaizdinės. Universitete vykdomi įvairūs moksliniai tyrimai naudojant pažangiausias technologijas. Jis dalyvauja tarptautinėse studentų mainų programose.

## Fakultetai
* Biotechnologijos fakultetas
* Chemijos fakultetas
* Filologijos fakultetas
* Fizikos ir astronomijos fakultetas
* Matematikos ir informatikos fakultetas
* Biologijos mokslų fakultetas
* Pedagogikos ir istorijos mokslų fakultetas
* Gamtos ir žemės formavimosi mokslų fakultetas
* Socialinių mokslų fakultetas
* Teisės, administracijos ir ekonomikos fakultetas

## Rektoriai (po 1945 m.)

## Nobelio premijos laureatai, susiję su universitetu
* Theodor Mommsen (1902, literatūra) – universiteto dėstytojas
* Philipp Lenard (1905, fizika) – universiteto profesorius
* Eduard Buchner (1907, chemija) – universiteto profesorius
* Erwin Schrödinger (1933, fizika) – universiteto profesorius
* Otto Stern (1943, fizika) – universiteto studentas, čia apgynė daktaro disertaciją
* Max Born (1954, fizika) – universiteto studentas
* Hans Georg Dehmelt (1989, fizika) – universiteto studentas.


Vaizdas:Uni wr1.JPG|Universiteto pastatas iš oro
Vaizdas:Uniwersytet Wrocławski – Aula Leopoldina The University of Wroclaw – Aula Leopoldina (32006423730).jpg|Aula Leopoldina
Vaizdas:Biblioteka Uniwersytecka (Wrocław)-wejście.jpg|Universiteto biblioteka
Vaizdas:InstMatUWrbis.jpg|Matematikos institutas
Vaizdas:Instytut filologii.JPG|Filologijos institutas
Vaizdas:Wroclaw University, faculty of law.jpg|Teisės, administracijos ir ekonomikos fakultetas


## Šaltiniai
Marijampolės mokytojų seminarija

**Marijampolės mokytojų seminarija** – mokytojų seminarija, veikusi Marijampolėje.

## Istorija
Įsteigta 1919 metais karininkų klubo pastate.

1925 metais buvo pastatyti seminarijos rūmai, sutvarkyta aplinka.

Apie 1930 metus įstaiga tapo viena didžiausių Lietuvoje.

1936 m., nusprendus mokytojus rengti Klaipėdos pedagoginiame institute, Seminarija buvo uždaryta, tačiau 1940 m. ji vėl buvo atkurta.

1952 m. pervadinta Kapsuko Onos Sukackienės pedagogine mokykla (pagerbiant Lietuvos SSR aktyvistę, mokytoją O. Sukackienę). Sovietmečiu veikė aukštesnioji pedagogikos mokykla.

Dabar jos pastate veikia Marijampolės kolegijos Edukologijos ir socialinio darbo fakultetas. Jis rengia pradinių klasių mokytojus Lietuvos pietvakarių regionui.

## Mokiniai
Įstaigą baigė keliolika tūkstančių mokytojų. Iš jų:
* visuomenės veikėjas Pranas Dielininkaitis (1902–1942),
* išeivijos rašytojas Antanas Gustaitis (1898–1941),
* aktorius ir režisierius Justinas Bautrėnas (1925–2010),
* Lietuvos partizanų ryšininkė, kraštotyrininkė Aldona Sabaitytė-Vilutienė (1931–2020),
* rašytojas Kazys Boruta (1905–1965),
* žurnalistas ir knygų leidėjas Vladas Civinskas (1913–1987),
* prof. Magdalena Karčiauskienė (g. 1919 m.),
* poetas Anzelmas Matutis (1923–1985).

## Šaltiniai
* Restauruota senoji Marijampolės mokytojų seminarija
Politinformacija

**Politinformacija** – ideologinio ir politinio darbo forma, egzistavusi TSRS ir kitose komunistinio bloko šalyse.

Politinformacijos, dažniausiai paskatos ar pokalbio forma, buvo organizuojamos darbovietėse, kariniuose daliniuose, mokymo įstaigose, partinėse, komjaunimo ar pionierių organizacijose. Mokiniai politinformacijoms turėdavo ateiti į mokyklą anksčiau arba likti papildomai po pamokų.

Reguliarių politinformacijų tikslas buvo informuoti auditoriją apie vidaus ir tarptautinius įvykius, juos komentuoti ir formuoti ideologiškai „teisingą“ požiūrį į faktus, reiškinius ir politinius procesus.

Politinformacijas vesdavo specialūs politiniai darbuotojai, mokytojai, klasių auklėtojai, partiniai ir komjaunimo aktyvistai, remdamiesi tarybinės spaudos pranešimais.
Ryszard Kaczorowski

**Rišard Kačorovski** () (1919 m. lapkričio 26 d. Balstogėje, II Lenkijos Respublikoje – 2010 m. balandžio 10 d. Smolenske, Rusijoje) – paskutinis Lenkijos emigracinės vyriausybės prezidentas (1989-1990), lenkų politinis veikėjas. 2010 m. balandžio 10 d. žuvo Smolensko aviakatastrofoje.

## Biografija

Gimė 1919 m. lapkričio 26 d. Balstogėje, Wacław ir Jadwiga Sawicka-Koczorowska šeimoje. Prieš II pasaulinį karą baigė prekybos mokyklą, dalyvavo skautų veikloje. 1940 m. suimtas NKVD ir nuteistas mirties bausme, kuri vėliau buvo pakeista į 10 metų laisvės atėmimą Kolymos gulage. Po 1941 m. Sikorskio-Maiskio susitarimo buvo paleistas ir įtrauktas į Władysław Anders vadovaujamą Lenkijos emigracinę kariuomenę. 1944 m. kovėsi viename iš žymiausių Monte Cassino mūšyje. Pasibaigus karui, liko gyventi Jungtinėje Karalystėje, kaip politinis emigrantas. Iki 1986 m. dirbo buhalteriu, dalyvavo lenkų emigrantų skautų veikloje, buvo skautų organizacijos vadovas. 1986 m. emigracinės valdžios buvo paskirtas vidaus reikalų ministru. 1988 m. sausio mėnesį lenkų emigracinės valdžios prezidentas Kazimierz Sabbat paskyrė jį savo įpėdiniu. 1989 m. liepos 19 d. mirus Kazimierz Sabbat, jis tapo emigracinės valdžios prezidentu. 1990 m. gruodžio 22 d. jis perdavė prezidento pareigas Lech Wałęsa. 


Vaizdas:Karolina and Ryszard Kaczorowski Warsaw Poland February27 2008 Fot Mariusz Kubik.JPG|Su žmona Karolina
Vaizdas:Kaczorowski z wnukami.jpg|Su vaikaičiais
Vaizdas:Trumna Ryszarda Kaczorowskiego 2.jpg|Laidotuvės


|-