open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Future

**Nayvadius DeMun Wilburn** (g. 1983 m. lapkričio 20 d.), geriau žinomas savo sceniniu slapyvardžiu **Future** – amerikiečių reperis iš Atlantos. 2015 m. liepą išleistas "DS2" buvo pirmasis atlikėjo įrašas, pasiekęs pirmąją „Billboard 200“ reitingo vietą. 2023 m. duomenimis, Future yra išleidęs devynis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „I Never Liked You“, išleistas 2022 m. balandį.

## Diskografija
**Studijiniai albumai**
* *Pluto* (2012)
* *Honest* (2014)
* *[[DS2]]* (2015)
* *[[Evol|EVOL]]* (2016)
* *[[Future (albumas)|FUTURE]]* (2017)
* *[[Hndrxx|HNDRXX]]* (2017)
* *[[The Wizrd]]* (2019)
* *[[High Off Life]]* (2020)
* *[[I Never Liked You]]* (2022)

**Bendri albumai**
* *Pluto x Baby Pluto*  (2020)
* *[[We Don't Trust You]]*  (2024)
* *[[We Still Don't Trust You]]*  (2024)

**Dainų rinkiniai**

* *1000* (2010)
* *Kno Mercy* (2010)
* *Dirty Sprite* (2011)
* *True Story* (2011)
* *FDU & Freebandz*  (2011)
* *Free Bricks*  (2011)
* *Streetz Calling* (2011)
* *FDU & Freebandz: Reloaded*  (2011)
* *Astronaut Status* (2012)
* *F.B.G: The Movie*  (2013)
* *Black Woodstock: The Soundtrack*  (2013)
* *No Sleep*  (2013)
* *Monster* (2014)
* *Beast Mode*  (2015)
* *56 Nights*  (2015)
* *[[What a Time to Be Alive]]*  (2015)
* *Purple Reign* (2016)
* *Super Slimey*  (2017)
* *Beast Mode 2*  (2018)
* *Wrld on Drugs*  (2018)
* *[[Mixtape Pluto]]* (2024)

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Currents

**Currents** – trečiasis studijinis australų psichodelinio roko grupės „Tame Impala“ albumas, išleistas 2015 m. liepos 15 d. Kaip ir ankstesniuose grupės albumuose, beveik visus įrašymo darbus atliko grupės lyderis Kevin Parker. Šįkart Parker atliko ir garso suvedimo darbus. Albume skambanti muzika nuo ankstesniųjų albumų skiriasi tuo, jog yra panašesnė į šokių muziką, o daugumą gitarų pakeitė sintezatoriai. Kaip ir ankstesnieji įrašai, „Currents“ suslaukė puikių kritikų įvertinimų. Albumas debiutavo pirmoje vietoje Australijoje, trečioje Jungtinėje Karalystėje bei ketvirtoje JAV.

2016 m. „Grammy“ apdovanojimuose „Currents“ buvo nominuotas geriausio alternatyvios muzikos albumo nominacijoje.

## Dainų sąrašas
2015 m. Japonijos Grand Prix

**2015 m. Japonijos Grand Prix** – 14-tos 2015 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko rugsėjo 25-27 dienomis Suzuka trasoje.

Lenktynes iš pirmos vietos pradėjo vokietis Nico Rosberg, tačiau iš karto po starto ją prarado savo komandos draugui Lewis Hamilton. Pastarasis nesunkiai laimėjo lenktynes ir šventė 8 pergalę sezone. Antras finišavo N. Rosberg, trečias – kitas vokietis Sebastian Vettel su Ferrari.

## Kvalifikacija

;Pastabos
* PL (*pit lane*) – boksai.
 – Danil Kvyat dėl kvalifikacijoje patirtos avarijos turėjo keisti automobilio pakabą ir startuoti iš techninio aptarnavimo zonos.
 – Nico Hülkenberg gavo 3 starto pozicijų baudą už sukeltą avariją su Felipe Massa Singapūro lenktynėse.
 – Max Verstappen gavo 3 starto pozicijų baudą už pavojingoje vietoje pastatytą automobilį kvalifikacijos metu.
 – Alexander Rossi buvo suteiktas leidimas dalyvauti lenktynėse.

## Lenktynės

;Pastabos
*  – Felipe Nasr buvo klasifikuotas, nes įveikė daugiau nei 90 proc. distancijos.

## Čempionato įskaitos

;Lenktynininkų įskaita

;Komandų įskaita

* Rodomos tik pirmos 5 įskaitų vietos.

## Šaltiniai
Ska Keller

**Franciska Marija „Ska“ Keller** (; g. 1981 m. lapkričio 22 d., Gubene, Vokietijoje) – Vokietijos politikė, europarlamentarė.

## Biografija
Studijavo islamą, turkologiją, judaizmą Berlyno laisvajame universitete. Vėliau studijavo Stambule Sabancı universitete. Ištekėjusi už Suomijos aktyvisto Markuso Drakio. Gyvena Briuselyje. Gimtoji kalba vokiečių, tačiau ji gerai moka anglų, prancūzų ir ispanų kalbas, taip pat kalba turkų ir arabų kalbomis.

## Politinė karjera
2001–2004 m. Vokietijos žaliųjų jaunimo organizacijos valdybos narė.
2005–2007 m. Europos jaunųjų žaliųjų federacijos spaudos sekretorė.
2002 m. įstojo į politinę partiją „Sąjunga 90“/Žalieji. 2005 m. tapo partijos valdybos nare Brandenburgo žemėje. 2005–2009 m. vadovavo partijos organizacijai *Spree-Neiße* rajone. Aktyviai dalyvavo rengiant referendumą prieš naujų anglies karjerų eksploatavimą. 2009 m. nuo žaliųjų partijos sąrašo (7 vieta) išrinkta į Europos Parlamentą. Europos Parlamente dalyvauja tarptautinės prekybos, teisingumo ir vidaus reikalų komisijų darbe. Taip pat parlamentinėse delegacijose ES ir Meksika, ES ir Turkija. 2014 m. vadovavo Europos žaliųjų partijos rinkimuose kartu su prancūzu Žose Bove

## Politinė pozicija
Keller yra žinoma dėl savo įsipareigojimo kovoti su korupcija Europos Sąjungoje. 2018 metų vasarį ji dalyvavo protestuose prieš korupciją Bulgarijoje Sofijoje
.

## Šaltiniai
Čanthaburis

**Čanthaburis** () – miestas Tailando rytuose, išsidėstęs prie Čanthaburio upės. Čanthaburio provincijos sostinė ir Mueang Čanthaburio rajono sostinė. Čanthaburyje yra Nekaltojo Prasidėjimo katedra, pagrindinė Romos katalikų vyskupijos bažnyčia šiame regione, kuri yra didžiausia bažnyčia Tailande.

2005 m. šiame mieste gyveno 27 602 gyventojų.

## Klimatas
Čanthaburyje vyrauja tropinis musoninis klimatas su mažais temperatūros svyravimas metų bėgyje. Tačiau priklausant nuo metų laiko kritulių kiekis dramatiškai skiriasi. Sausuoju metų laiku (nuo gruodžio iki sausio mėn.) lyja lengvai ir retai, bet lietingo sezono metu (nuo balandžio pabaigos iki spalio mėn.) vyrauja liūtys. Vasaris, kovas ir lapkritis yra pereinamojo laikotarpio mėnesiai, kurių metu gali pasireikšti kai kuriais metais didelis kritulių kiekis, o kitais tik šiek tiek palis.

## Transportas
Maršrutas 3 (Sukhumvit Kelias) eina šalia Čanthaburio ir jungia miestą su Rajongu, Pataja, Čonburiu ir Bankoku šiaurės vakaruose ir su Tratu pietryčiuose. Maršrutas 317 jungia Čanthaburį su Sakaeo.
Čonburis

**Čonburis** () – miestas Tailande, Čonburio provincijos ir Mueang Čonburio rajono sostinė. Čonburis turi miesto statusą nuo 1935 m. Miestas išsidėstęs apie 100 km į pietryčius nuo Bankoko Siamo įlankos pakrantėje. Čonburio miesto pavadinimas reiškia „vandens miestas“. Šis miestas kartu su kitomis teritorijomis palei Patajos pakrantę formuoja didmiestį žinomą kaip Pataja-Čonburio metropolinė sritis.

## Klimatas

Čonburyje vyrauja tropinis savanos klimatas. Žiemos yra gana sausos ir labai šiltos. Temperatūra kyla iki balandžio. Lietingas sezonas trunka nuo gegužės iki spalio mėn., jo metu būdingos liūtys ir žemesnė temperatūra dienos metu, o naktys lieka šiltos.
 

## Turizmas
Čonburio miestas pritraukia turistus savo paplūdimiais ir Khaosamuko kalnu Bankoko įlankoje.
2015 m. Singapūro Grand Prix

**2015 m. Singapūro Grand Prix** – 13-tos 2015 m. Formulės 1 sezono lenktynės, kurios vyko rugsėjo 20-22 dienomis Singapūro trasoje.

Lenktynes iš pirmos pozicijos pradėjo vokietis Sebastian Vettel iš Scuderia Ferrari komandos. Jis nesunkiai išlaikė šią vietą visas lenktynes ir pelnė 3-ią pergalę sezone. Antras finišavo Daniel Ricciardo iš Red Bull, trečias – suomis Kimi Raikkonen. Tai buvo pirmos sezono lenktynės, kai ant podiumo nebuvo nei vieno Mercedes komandos lenktynininko.

## Kvalifikacija

;Pastabos
 – Will Stevens gavo 5 starto pozocijų baudą už neplanuotą pavarų dėžės keitimą.
 – Alexander Rossi gavo 5 starto pozicijų baudą už neplanuotą pavarų dėžės keitimą.

## Lenktynės

;Pastabos
 – Romain Grosjean buvo klasifikuotas kaip finišavęs, nes įveikė daugiau nei 90 proc. distancijos.

## Čempionato įskaitos

;Lenktynininkų įskaita

;Komandų įskaita

* **Pastabos:** pateikti tik penki geriausi rezultatai.

## Šaltiniai
DS2

**DS2** – trečiasis studijinis amerikiečių reperio Future albumas, išleistas 2015 m. liepos 17 d. Pats atlikėjas teigia, jog albumas yra 2011 m. išleisto dainų rinkinio *(mixtape)* „Dirty Sprite“ tęsinys. Albumas susilaukė kritikų pripažinimo bei debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju Future įrašu, pasiekusiu šią viršūnę.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
1993 m. Lietuvos šachmatų čempionatas

**1993 m. Lietuvos šachmatų čempionatas** – tai 60-asis Lietuvos vyrų ir 42-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.

## Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas

60-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1993 m. sausio 16 – sausio 26 d.

### Dalyviai

Čempionate žaidė 12 žaidėjų: šeši vilniečiai, du kauniečiai ir po vieną dalyvį iš Klaipėdos, Marijampolės, Jonavos ir Kaišiadorių. Iš praėjusio čempionato prizininkų dalyvavo tik D. Ruželė.

### Vyrų čempionato prizininkai

Po 11 metų pertraukos Lietuvos vyrų šachmatų čempionate vėl puikiai pasirodė kaunietis Algimantas Butnorius 8-ąjį kartą tapęs Lietuvos šachmatų čempionu (8 tšk. iš 11). Surinkęs pustaškiu mažiau, sidabro medalį išsaugojo 1992 m. čempionate tokį pat medalį iškovojęs Darius Ruželė. Toliau sekė trys dalyviai: V. Novikovas, G. Piešina ir D. Liniauskas, surinkę po 6,5 taško. Pagal turnyro nuostatus trečioji vieta atiteko Vitalijui Novikovui, ketvirtoji – Gintautui Piešinai, penktoji – Dainiui Liniauskui.
 
### Lentelė

## Lietuvos moterų šachmatų čempionatas

46-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko Vilkaviškyje, 1993 m. sausio 20 – sausio 28 d.

Dalyvavo 10 šachmatininkių iš įvairių miestų: meistrės M. Kurkul, L. Domarkaitė (Vilnius), A. Dambravaitė, R. Dambravaitė (Vilkaviškis), kandidatės į meistres I. Rudaitytė (Plungė), D. Čiukšytė (Panevėžys), L. Stasiūnaitė, V. Milašiūtė (abi vilnietės), pirmaatskyrininkės A. Leikutė ir Ž. Čiukšytė (abi panevėžietės).
Iš 1992 m. metų čempionato prizininkių savo titulo negynė praėjusių metų čempionė Kamilė Baginskaitė.

### Moterų čempionato eiga

#### Čempionato pradžia

Pirmas ratas nebuvo sėkmingas vilkaviškietėms: R. Dambravaitė pralaimėjo A. Leikutei, o A. Dambravaitė – M. Kurkul. Kituose susitikimuose: L. Domarkaitė pralaimėjo D. Čiukšytei, I. Rudaitytė – V. Milašiūtei, o Ž. Čiukšytė baigė lygiosiomis su L. Stasiūnaite.

#### Prizininkės
1993 m. čempionato nugalėtoja tapo vilnietė Marina Kurkul, surinkusi 6,5 taško iš 9 galimų. Čempione ji tapo antrą kartą. Savo pirmą čempionato sidabro medalį iškovojo plungiškė Ilona Rudaitytė (5,5 tšk.), o bronzos – praėjusių metų sidabrinė prizininkė vilkaviškietė R. Dambravaitė (taip pat 5,5 tšk.).
 
### Lentelė

**Pastaba** - kM - kandidatė į sporto meistres

## Šaltiniai
Juozapas Jurgis Hilzenas

**Juozapas Jurgis Hilzenas** (1736 m. – 1786 m. rugpjūčio 31 d. Roma) – LDK valstybinis veikėjas, Livonijos kaštelionas (1760–1767), Minsko (1767–1770) ir Mstislavlio vaivada (1770–1786), Lenkijos karaliaus Augusto III kamergeris, Breslaujos seniūnas. Žymus lenkų masonas.

## Biografija

Kilo iš Lifliandijos bajorų Hilzenų giminės, herbo „Hilzen“ savininkas. Livonijos kašteliono ir Minsko vaivados Jono Augusto Hilzeno (1702–1767) sūnus.

Gavo gerą namų išsilavinimą. Lydimas Lenkijos geografo Karolio Virvičiaus Juozapas Jurgis Hilzenas keliavo po Vokietiją, Prancūziją, Belgiją ir Italiją. 1754 m. buvo paskirtas Lenkijos karaliaus Augusto III pažu ir kamergeriu. Buvo renkamas pasiuntiniu į seimą, du kartus (1754 m. ir 1756 m.) nuo Livonijos, 1758 m. – nuo Breslaujos pavieto. 1762 m. buvo apdovanotas Baltojo erelio ordinu. 1760 m. gavo Livonijos kašteliono pareigybę.

1763–1764 m. bekaralystės metu Juozapas Jurgis Hilzenas palaikė Stanislovo Augusto Poniatovskio kandidatūrą į Lenkijos karaliaus sostą. 1767 m. gegužės 8 d. buvo apdovanotas Švento Stanislovo ordinu. Tais pačiais metais buvo išrinktas Lietuvos Tribunolo maršalka. Repnino seime buvo vienas iš dviejų seimo delegacijos pirmininkų. Naudojosi Rusijos pasiuntinio, kunigaikščio Nikolajaus Repnino palaikymu, kuris privertė Lenkijos karaliui suteikti Juozapui Hilzenui naujas pareigybes. Tais pačiais metais gavo Minsko vaivados pareigybę. 1770 m. Juozapas Jurgis Hilzenas buvo paskirtas Mstislavlio vaivada.

|-
Mikolajus Pranciškus Danilovičius

**Mikolajus Pranciškus Danilovičius** (; ? – 1688) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, Karūnos didysis raikytojas nuo 1683 metų, Podolės vaivada nuo 1687 metų.

## Biografija
Žymios Lenkijos bajorų Danilovičių giminės atstovas, herbo „Sas“ savininkas. 1666 metais gavo nuo savo dėdės, Karūnos pataurininkio Nikolajaus Danilovičiaus Červono grado seniūniją. 1672 metais – tapo Borecko seniūnu. Karaliaus Mykolo Višnioveckio laikais, palaikė savo giminaičio – etmono Jono Sobieskio politinę partiją – jo motina buvo Sofija Teofilė Danilovič – Mikalojaus Prancičkaus pusseserė.

1663 metais suformavo husarų įgulą, kuriai vadovavo mūšių su turkais metu 1671 m. ir sekančiais metais. 1683 metais dalyvavo kariniuose veiksmuose prieš turkus, Vienos mūšio dalyvis. 1686 m. tapo Pačevo ir Liublino seniūnu, 1687 m. tapo Podolės vaivada.

Ne kartą buvo pasiuntiniu į seimą nuo Haličo žemės.

Mirė 1688 metais.

## Šeima
* Tėvas – Pranciškus Danilovičius (m. 1653) – Červonogrado seniūnas.
* Motina – Elžbieta Katerina Sapiegaitė, santuoka 1636 metais.
* Žmonos:
** Joana Potockytė (m. 1662);
** Sofija Grabiančianka (m. 1667) – skyrybos;
** Efrožina Skibicka.
* Sūnus – Aleksandras (m. 1724) – karaliaus rotmistras ir Parčevo seniūnas
* Sūnus – Jonas (m. 1730) – Borecko seniūnas.
* Duktė – Pranciška – ištekėjo už Naugarduko seniūno Pesočinskio.
* Duktė – Mariana – ištekėjo už Černigovo seniūno Stanislovo Rubinskio.

## Literatūra
* *Пиварский К.* Николай Францишек Данилович / Польский биографический словарь, Краков 1938, т. IV, с. 417.

|-
Metroid

**Metroid** – veiksmo ir nuotykių sci-fi kompiuterinių žaidimų serija, leidžiama Japonijos „Nintendo“ kompanijos nuo 1986 m. Žaidimų herojė Samus Aran nežemiškose planetose kovoja su Kosmoso piratais ir kitais priešininkais.

## Apie žaidimus
„Metroid“ žaidimai yra leidžiami tik „Nintendo“ žaidimų platformoms. Pirmasis „Metroid“ serijos žaidimas išleistas 1986 m. „NES“ žaidimų konsolei. 2002 m. žaidimas „Metroid Prime“ „Nintendo GameCube“ konsolei buvo pirmasis 3D grafikos žaidimas serijoje. „Metroid Prime“ minimas tarp geriausių dešimtmečio žaidimų. Ankstyvuosius serijos žaidimus galima žaisti naujesnėmis „Nintendo“ konsolėmis.

„Metroid“ žaidimų siužetas panašus: veiksmas vyksta nežemiškose planetose, kosminiuose laivuose. Žaidėjas valdo heroję Samus Aran, kurią kovoje su Kosmoso piratais samdo Galaktikos federacija. Žaidimų istorijoje svarbų vaidmenį atlieka metroidai − būtybės, kurios apsupusios auką, įsisiurbią į ją ir ištraukia gyvybines jėgas. Didelę dalį žaidimuose užima ne tiesioginės Samus Aran kovos su Kosmoso piratais, o ieškojimai, galvosūkių sprendimai.

Samus Aran yra pagrindinė žaidėjo valdoma herojė. Ji tapo našlaite po to, kai Kosmoso piratai užpuolė jos gimtąją planetą. Samus Aran buvo išauginta kare ir samdoma planetų Galaktikos federacijos kovai su Kosmoso piratais. Žaidimo eigoje Samus Aran yra aklinai pasidengusi fantastiniu kovos kostiumu−šarvais, kurį generuoja pati ir išlaiko ant kūno valios-energijos pastangomis. Šį kostiumą Samus Aran gali transformuoti į apskritą rutulį ir greitai riedėti su juo būdame viduje, įveikti kliūtis. Paprastai, žaidimo pabaigoje ar žaidimo pabaigoje atitikus tam tikrus kriterijus, ją galima pamatyti iš dalies ar visai be kovos kostiumo. 2010 m. „“ žaidime Samus Aran parodoma su bešarviu mėlynu *Zero* kostiumu žaidimo įžangoje.

## Žaidimai
Pagrindinių žaidimų serija:

2009 m. trys „Metroid Prime“ žaidimai buvo išleisti rinkinyje „Metroid Prime: Trilogy“ „Nintendo Wii“ konsolei.

„Metroid Prime“ subserijos žaidimai:

## Išnašos

## Nuorodos

* „Metroid“ oficiali svetainė
* mobygames.com
Jill Scott

**Jill Scott** *(g. [[1972]] m. [[balandžio]] d.) * – amerikiečių dainininkė, dainų autorė, modelis bei aktorė. 2023 m. duomenimis, atlikėja yra išleidusi penkis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Woman“, išleistas 2015 m. liepą ir pasiekė pirmąją vietą „Billboard 200“ reitinge. Scott taip pat seriale *„The No. 1 Ladies' Detective Agency“* atliko vieną iš pagrindinių vaidmenų.

## Diskografija
* *Who Is Jill Scott? Words and Sounds Vol. 1* (2000)
* *Beautifully Human: Words and Sounds Vol. 2* (2004)
* *The Real Thing: Words and Sounds Vol. 3* (2007)
* *[[The Light of the Sun]]* (2011)
* *[[Woman]]* (2015)

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* 
*
Woman

**Woman** – penktasis studijinis amerikiečių atlikėjos Jill Scott albumas, išleistas 2015 m. liepos 24 d. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, per pirmą savaitę pardavus 58 tūkstančius kopijų.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Kill the Lights

**Kill the Lights** – penktasis studijinis amerikiečių kantri atlikėjo Luke Bryan albumas, išleistas 2015 m. rugpjūčio 7 d. Albumas susilaukė daugiausia kritikų įvertinimų ir, per pirmą savaitę pardavus 345 tūkstančius kopijų, debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje. Viršūnėje išbuvo dvi savaites ir tapo trečiuoju atlikėjo albumu, pasiekusiu pirmąją vietą.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Sraigtasparnešis

**Sraigtasparnešis** – lėktuvnešio tipo laivas, skirtas sraigtasparnių gabenimui, taip pat pritaikytas jiems leistis ir kilti nuo laivo denio.

XXI a. sunku rasti tikrus sraigtasparnešius. Tokios technologijos, kaip **STOVL** (vertikalaus pakilimo ir nusileidimo technologija), pakeitė šių laivų klasifikaciją. Įprasti lėktuvnešiai yra pritaikyti 6-8 **STOVL** veikimui, taip pat gali talpinti iki 20 sraigtasparnių. Tik mažesni laivai, neturintys šių technologijų, gali būti vadinami tikrais sraigtarparnešiais. Kiti laivai įprastai priskiriami lengvųjų lėktuvnešių klasei.

Jungtinių Valstijų karinės jūrų pajėgos naudoja 9 sraigtasparnešius. Dar po 3 tokio tipo laivus naudoja Prancūzijos ir Japonijos ginkluotosios pajėgos.
Ignotas Potockis (1809)

**Romanas Ignotas Pranciškus Potockis** (; 1741 m. vasario 28 d. Palenkės Radzinas, – 1809 m. rugpjūčio 30 d., Viena) – ATR valstybinis veikėjas, Lenkijos magnatas, politikas, patriotinis veikėjas, žurnalistas ir rašytojas. Lietuvos didysis raštininkas (1773–1783), Nuolatinės tarybos maršalka (1778–1780), Lietuvos dvaro maršalka (1783–1791) ir Lietuvos didysis maršalka (1791–1792).

## Biografija

Žymios Lenkijos magnatų Potockių giminės atstovas, herbo „Piliawa“ savininkas. Karūnos didžiojo taurininko ir Lietuvos artilerijos generolo Eustachijaus Potockio (apie 1720–1768) ir Marianos Konstkos (m. 1768) antrasis sūnus. Broliai – Uržendovo seniūnas Kajetonas, Tlumako seniūnas Jurgis Mykolas, liaudies kavalerijos brigadininkas Jonas Nepomukas Erikas ir Karūnos artilerijos generolas Stanislovas Kostka.

1758–1765 metais mokėsi Varšuvos kolegiume, po to iki 1770 metų tęsė mokslus Romoje. Kurį tai laiką praleido Prancūzijoje, 1771 metais grįžo į ATR. Nuo 1770-ų metų suartėjo su Lenkijos karaliumi Stanislovu Augustu Poniatovskiu.

Buvo auklėjamas vadovaujant Stanislovui Konarskiui; buvo Edukacinės komisijos (1773) narys ir vienas pagrindinių veikėjų (1773). Palaikė reformų planus, parodė didelį aktyvumą Ketverių metų seimo (1788–1792) metu. Siekė susitaikymo su Prūsija ir užsienio „garantijų“ sunaikinimo. Buvo vienas iš 1791 m. gegužės 3 d. Konstitucijos kūrėjų, nors kaip didikas ir skyrėsi nuomonėmis su Hugo Kolantajumi. Kaip apdovanojimą už naujos konstitucijos sukūrimą gavo policijos ministro pareigybę, bet buvo priverstas išeiti iš Edukacinės komisijos.

ATR-Rusijos (1792) karo metu Ignotas Potockis vykdė nebuto karinio ministro pareigas. Po Rusijos imperijos ir Targovicos konfederacijos pergalės Ignotas Potockis emigravo į Drezdeną. ATR revoliucijos, kuriai vadovavo Tadas Kosciuška, metais, 1794, Romanas Ignotas Potockis grįžo į Varšuvą ir tapo „laikinos vyriausybės“ užsienio reikalų ministru; po Prahos šturmo 1794 metais su rusų armijos atstovais vedė derybas, kurių metu perdavė Aleksandrui Suvorovui Lenkijos karūną nuo Konstantino Pavlovičiaus. Paimtas į nelaisvę, buvo laikomas Šliselburge. 1796 metais grafo Juozapo Augusto Iljinskio prašymu Romanui Ignotui Potockiui buvo dovanota; jis išlaisvintas Rusijos imperatoriaus Pavelo I Petrovičiaus.

Nuo 1796 metų Romanas Ignotas Potockis gyveno Haliče, įėjusio į Austrijos imperijos sudėtį. Apsigyveno Klementovicuose, kur užsiėmė istorine ir literatūrine veikla. Tapo Varšuvos mokslo draugijos nariu. 1809 metais, po to, kai Haličą išlaisvino lenkų armija, vadovaujama Juozapo Poniatovskio, grįžo prie politinės veiklos ir pradėjo dirbti Varšuvos kunigaikštystės švietimo naudai. Jis mirė Vienoje, kur su diplomatine misija buvo išsiųstas pas Napoleoną prašyti jo sutikimo įtraukti austrų Haličą į Varšuvos kunigaikštystės sudėtį. Buvo palaidotas Vilianove.

## Šeima
1773 metais vedė kunigaikštytę Elžbietą Liubomirskaitę (apie 1755–1783), Karūnos didžiojo maršalkos Stanislovo Liubomirskio (1722–1783) nuo santuokos su kunigaikštyte Izabele Čartoriska (1736–1816) vyresnę dukterį. Vaikai: Kristina Potockytė.

## Nuorodos
* http://philatelia.ru/cat7/plots/?more=1&id=198

|-
Kleino butelis

Matematikoje **Kleino butelis** – neorientuojamojo paviršiaus pavyzdys; tai dvimatė daugdara, kuriai neįmanoma apibrėžtai nustatyti normalės vektorių sistemos. Neformaliai, tai yra vienpusė plokštuma, kurią apeinant viena kryptimi stebėtojas apsiverčia ir vėl prieina išeities tašką. Kiti panašaus pobūdžio neorientuojamieji paviršiai yra Mėbijaus juosta ir realioji projekcinė plokštuma. Jei Mėbijaus juosta yra ribotas paviršius, tai Kleino butelis – beribis (palyginimui galima paminėti, kad sfera yra taip pat beribis, bet orientuojamasis paviršius).

Kleino butelį pirmą kartą 1882 metais aprašė vokiečių matematikas Feliksas Kleinas. Pradžioje šis darinys buvo vadinamas *Kleinsche Fläche* („Kleino paviršius“), bet vėliau, matyt klaidingai perrašant, jis buvo imtas vadinti *Kleinsche Flasche* („Kleino butelis“) ir galiausiai toks pavadinimas prigijo net vokiečių kalboje.

## Išnašos
Ferdinandas Fabijonas Pliateris

**Ferdinandas Fabijonas Pliateris** (m. 1739) – Lietuvos dvaro maršalka, Lietuvos didysis medžioklis, Jodkansko seniūnas.

## Biografija
Vedė Jadvygą Elžbietą (m. 1754), su kuria vaikų neturėjo.

Livonijos vaivadijos pakamaris 1713, 1723 metais, Vilkmergės pavieto pakamaris 1718 metais. 

1734 metais buvo Varšuvos konfederacijos kancleriu nuo Vilkmergės, skirtos Augusto III Sakso gynybai.

1735 metų Seime buvo pasiuntiniu nuo Vilniaus vaivadijos.

1735 m. sausio 27 d. - 1739 m. kovo 31 d. — Lietuvos didydis medžioklis

1739 m. kovo 31 d. tapo Lietuvos dvaro maršalka.

## Išnašos

## Nuorodos


|-
Jonas Sebastijanas Keštartas

**Jonas Sebastijanas Keštartas** (? – 1670) – LDK valstybinis veikėjas.

## Biografija
Lietuvos bajorų Keštartų giminės atstovas, herbo „Kęsztort“ savininkas.

Žemaitijos vėliavininkas, Minsko vaivada nuo 1654 metų, Trakų kaštelionas nuo 1667 metų.
## Šeima

Buvo vedę Kateriną Kopecaitę, Lydos maršalkos Filono Kopeco dukterį.

## Literatūra
* Aleksander Gieysztor, *Jan Sebastian Kęsztort*, w: Польскі біяграфічны слоўнік, т.XII, 1966–1967, с. 371.

|-
Eugène Boudin

**Eženas Budenas** (, 1824 − 1898 m.) – XIX a. prancūzų tapytojas-peizažistas, daugiausiai vaizdavęs jūrų ir paplūdimių scenas. Vienas impresionizmo pirmtakų.

## Biografija
Eženas Budenas gimė 1824 m. liepos 12 d. Honflere, Normandijos pajūrio mieste. Jo tėvas buvo laivo kapitonas. 1844 m. E. Budenas atidarė kanceliarijos prekių ir rėminimo krautuvėlę gretimame Havro mieste. Jame susipažino su Normandijos pajūryje besilankančiais dailininkais, tarp kurių Tomas Kutiūras, Konstanas Truajonas, Žanas Baptistas Izabė. Fransua Milė paskatino E. Budeną tapyti. 1847 m. E. Budenas persikraustė į Paryžių, mokėsi kopijuodamas Luvro salėse. 1850 m. Havro miestas įsigijo iš jo du paveikslus ir paskyrė trejų metų stipendiją mokslams Paryžiuje. Likusį gyvenimą E. Budenas daugiausiai praleido Normandijos pajūryje: Havro, Honflero, Truvilio miestuose. Trumpai keliavo į Belgiją ir Olandiją. E. Budeno ankstyvąjį tapybos stilių paveikė Žanas Baptistas Izabė, kiek vėliau − olandų tapytojas Johanas Jongkindas, kuris paskatino tapyti peizažus. E. Budenas susipažino su daugeliu į Normandijos pajūrį atvykstančių dailininkų, tarp kurių Gustavas Kurbė, Kamilis Koro, Fransua Dobinji, Narcisas Dijas de la Penja. 1858 m. su juo susipažino Klodas Monė, kurį E. Budenas paskatino tapyti peizažus plenere. 

E. Budeno kūryba laikoma svarbia jungtimi, jungusią Kamilio Koro realistinę dailę su prancūzų impresionistų tapyba. E. Budenas dalyvavo pirmojoje impresionistų grupės parodoje 1874 m. Paryžiuje, tačiau nei tuomet, nei vėliau jo dailė nebuvo tokia inovatyvi kaip impresionistų. 1875 m. ir vėliau jis eksponavo oficialiame akademistiniame Paryžiaus Salone. Pripažinimo dailininkas pradėjo sulaukti nuo 1888 m., kai Prancūzijos valstybė pradėjo pirkti keletą jo paveikslų Liuksemburgo muziejui. 1892 m. E. Budenas buvo apdovanotas valstybiniu Garbės Legiono ordinu, mirė Dovilyje 1898 m. rugpjūčio 8 d. Palaidotas Paryžiaus *St. Vincent*  kapinėse. Apie 6000 savo piešinių, pastelių, akvarelių ir pan. padovanojo Luvro piešinių kabinetui. Nemažai jo kūrinių yra Orsė muziejuje Paryžiuje ir E. Budeno vardo muziejuje Honflere. Jo peizažai, daugiausiai mažo formato marinos, pasižymi išryškintu plačiu dangaus erdvės vaizdavimu.

## Darbų galerija

Vaizdas:Eugène Boudin - Beach of Trouville - Google Art Project.jpg| „Truvilio paplūdimys“, 1867 m.
Vaizdas:'View of Bordeaux, from the Quai des Chartrons' by Eugène Boudin, 1874.JPG| „Bordo uostas“ , 1874 m.
Vaizdas:Eugène Boudin - Le bassin de Deauville.jpg| „Dovilio uostas“, apie 1880 m.
Vaizdas:Eugène Louis Boudin - En quittant le port du Havre.jpg| „Išplaukimas iš Havro uosto“, 1883 m.
Vaizdas:Eugène Boudin - Venise, le Grand Canal.jpg| „Venecija. Didysis kanalas“, 1895 m.


## Nuorodos

* Norman, Geraldine. *Nineteenth-century Painters and Painting*. University of California Press, 1977, p. 46
* Londono nacionalinė galerija
* Encyclopaedia Britannica
* wga.hu
Immortalized

**Immortalized** – šeštasis studijinis amerikiečių sunkiojo metalo grupės „Disturbed“ albumas, išleistas 2015 m. rugpjūčio 21 d. Tai – pirmasis grupės albumas nuo 2010 m. išleisto „Asylum“. Nepaisant nelabai sėkmingų kritikų įvertinimų, per pirmąją savaitę buvo parduota 98 tūkstančiai albumo kopijų ir jis debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas penktuoju grupės albumu iš eilės pasiekusiu šią viršūnę. „Disturbed“ tapo trečiąja grupe muzikos istorijoje, kuriai tai pavyko – iki tol tą buvo padarę tik „Metallica“ ir „Dave Matthews Band“.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
The Weeknd

**Abel Makkonen Tesfaye** (g. 1990 m. vasario 16 d.), geriau žinomas kaip **the Weeknd** – kanadiečių dainininkas, dainų autorius ir aktorius. Tesfaye, pripažintas dėl savo netradicinės muzikinės produkcijos, meninių išradimų ir firminio falseto registro, yra vienas novatoriškiausių ir įtakingiausių savo kartos atlikėjų.

## Biografija ir karjera
Savo karjerą atlikėjas pradėjo 2009 m., įkėlęs kelias dainas į YouTube. 2011 m. jis išleido tris dainų rinkinius (*mixtape*), kurie susilaukė kritikų pripažinimo. Sekančiais metais šie rinkiniai buvo perleisti albume „Trilogy“. 

Šiuo metu atlikėjas yra išleidęs penkis studijinius albumus ir keturis trumpuosius albumus, iš kurių, „Beauty Behind the Madness“, „Starboy“, „After Hours“ ir „My Dear Melancholy,“ pasiekė pirmąją vietą amerikiečių „Billboard 200“ tope.

2023 m., Tesfaye kartu sukūrė ir vaidino draminiame HBO seriale „The Idol“. Nors serialas patyrė didelę nesėkmę, jį lydintis garso takelis sulaukė komercinės sėkmės.

2024 m. liepos 17 d. atlikėjas paskelbė vienos nakties pasirodymą San Paule, Brazilijoje, kuris įvyko 2024 m. rugsėjo 7 d. Likus trims dienoms iki koncerto, jis paskelbė būsimo šeštojo albumo „Hurry Up Tomorrow“ pavadinimą. 2024 m. lapkričio 27 d., praėjus lygiai penkeriems metams po naujosios trilogijos pradžios, kai buvo išleistas pagrindinis albumo „After Hours“ singlas „Heartless“, Tesfaye paskelbė, jog albumas bus išleistas 2025 m. sausio 24 d.

## Diskografija

### Studijiniai albumai

### Gyvai atliekami albumai

### Dainų rinkiniai ir kompiliaciniai albumai

### Trumpieji albumai ([[extended play|EP]])

## Nuorodos
*  (anglų k.)
*
Beauty Behind the Madness

**Beauty Behind the Madness** – antrasis studijinis kanadiečių atlikėjo The Weeknd albumas, išleistas 2015 m. rugpjūčio 28 d. Albume prie dainų kūrimo proceso prisidėjo tokie atlikėjai, kaip Kanye West, Lana Del Rey, Ed Sheeran bei kiti. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir per pirmąją savaitę vien JAV buvo parduota 412 tūkstančių kopijų. Albumas debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju atlikėjo įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. Pirmoje vietoje jis išbuvo tris savaites. Albume esančios dainos „The Hills“ ir „Can’t Feel My Face“ taip pat pasiekė pirmąsias vietas „Billboard Hot 100“ reitinge. „Beauty Behind the Madness“ taip pat pasiekė pirmąją vietą Australijoje, Kanadoje, Norvegijoje, Švedijoje bei Jungtinėje Karalystėje.

2016 m. „Grammy“ apdovanojimuose „Beauty Behind the Madness“ laimėjo geriausio „*urban*“ albumo nominacijoje bei buvo nominuotas metų albumo nominacijoje. Singlas „Earned It“ laimėjo apdovanojimą už geriausią R&B albumą, taip pat buvo nominuotas geriausios R&B dainos bei geriausios dainos sukurtos filmui nominacijoje. Singlas „Can’t Feel My Face“ buvo nominuotas metų dainos ir geriausio solinio pop atlikimo nominacijoje.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Brigantina

**Brigantina** – lengvas dvistiebis laivas su tiesiosiomis burėmis ant priekinio stiebo (fokstiebio) ir įstrižosiomis ant užpakalinio (grotstiebio). XVI–XVIII a. brigantinos buvo varomos irklais ir burėmis, XVII–XIX a. – tik burėmis. Paprastai didesnė už šliupą ar škuną, bet mažesnė už brigą.

Brigantinos Europos šalių kariniuose laivynuose naudotos kaip žvalgybiniai ir ryšiniai laivai, naudotos kariuomenei ir kroviniams vežti. Būdavo apginkluotos 6–8 nedidelio kalibro patrankomis, įtaisytomis viršutiniame denyje. Dėl savo greičio, manevringumo, lengvo valdymo buvo dažnai naudojamos piratų.

Piratišką laivo kilmę rodo pats žodis *brigantino*, italų kalba reiškiantis plėšiką, užpuoliką.

## Šaltiniai
Brigas

**Brigas** – dvistiebis jūrinis burlaivis su tiesiosiomis burėmis ant abiejų stiebų ir įstrižąja bure ant grotstiebio. Naudotas XVIII–XIX a. Tai būdavo svarbus karinių laivynų laivas, pasižymėdavęs dideliu manevringumu, geromis navigacinėmis savybėmis, todėl naudotas beveik visame pasaulyje žvalgybos, pakrančių apsaugos, eskorto, ryšių reikmėms. Kariniai brigai būdavo 200–400 t vandentalpos (krovininiai – iki 300 t), iki 32 m ilgio, 8-9 m pločio, 3-4 m grimzlės, iki 22 km/h (12 mazgų) greičio. Įgulą sudarydavo iki 120 žmonių. Ginkluotę sudarydavo 10–24 patrankos.

Brigas XVII–XVIII a. išsivystė iš brigantinos. Kaip ir pastarosios, brigai dažnai naudoti piratų.

Istoriškai dauguma brigų gamintos iš medžio, nors kai kurios vėliau statytos su plieniniais arba geležiniais korpusais ir stiebais.

## Šaltiniai
Jūros desanto laivas

**Jūros desanto laivas** – tai daugiafunkcis karo laivas, pritaikytas savarankiškai veikti priešo teritorijoje, išlaipinant bei paremiant iš oro desantininkus. Skirtingai nuo įprastų lėktuvnešių, šio tipo laivai vieni pajėgūs atlikti jūros kontrolės funkcijas.

Dauguma šios klasės laivų turi nuleidžiamuosius dokus (), per kuriuos gabenamomis jūros desantinėmis priemonėmis (amfibijos, kateriai ar pan.) vyksta karių išsilaipinimas į krantą.

## Istorija
Pirmąkart panašias funkcijas turinčius laivus buvo panaudota Antrajame pasauliniame kare. Tuo metu tai buvo prekybiniai laivai, perdirbti į lėktuvnešius, vadinamieji eskortiniai lėktuvnešiai. Jie buvo pernelyg lėti puolamosioms operacijoms, tačiau puikiai tiko pridengti iš oro desantininkus karo Ramiajame vandenyne metu.

Po Antrojo pasaulinio karo pradėjus plačiai karo reikmėms naudoti sraigtasparnius, dauguma lengvųjų lėktuvnešių buvo paversti pirmaisiais jūros desanto laivais. Vietnamo karo metu amerikiečiai naudojo nemažai šių laivų, tačiau dažniausiai tik kaip atsargų gabenimo bei atsitraukimo platformą. Viena iš pirmųjų operacijų, kada šie laivai tapo pagrindiniais karo veiksmų dalyviais – laikoma Sueco krizė, kada 1956 m. du Jungtinės Karalystės jūros desanto laivai, perdirbti iš lengvųjų lėktuvnešių „HMS Ocean“ ir „HMS Theseus“, per 90 minučių išlaipino 425 karius su 23 tonomis atsargų Port Saide ir padėjo perimti miesto kontrolę.

## Tipai ir klasės

* Landing Helicopter Dock (LHD)
** Wasp klasės jūros desanto laivas (JAV)
** Mistral klasės jūros desanto laivas (Prancūzija)
** Juan Carlos I klasės jūros desanto laivas (Ispanija)
** Canberra klasės jūros desanto laivas (Australija)

* Landing Platform Helicopter (LPH)
** Iwo Jima klasės jūros desanto laivas (JAV) (Nebenaudojami)
** Ocean klasės jūros desanto laivas (Didžioji Britanija)
** Dokdo klasės jūros desanto laivas (Pietų Korėja)
* Landing Helicopter Assault (LHA)
** Tarawa klasės jūros desanto laivas (JAV) (Nebenaudojami)
** America klasės jūros desanto laivas (JAV)

## Šaltiniai
Mikalojus Volskis

**Mikalojus Volskis** (1583 arba 1584–1621 m. gegužės 3 d.) – LDK valstybinis veikėjas. Valkavisko žemės maršalka (1605–1615), Vitebsko kaštelionas (nuo 1615).

## Biografija

Lietuvos pastalininkio Krisrupo Volskio sūnus, vedė Barborą Bresto kašteliono Grigaliaus Vainos dukterį. Turėjo sūnų Kazimierą.

Valdė dvarus Kremenece, Valkavisko paviete, kur įkūrė bažnyčią. Buvo palaidotas kartu su žmona toje pačioje bažnyčioje, ten įmūryta atminimo lenta su užrašu: „*ILL.D. Nicolaus Wolski haeres Krzemienicensis castella[nus] Witebsscen[sis] OBIIT Anno D. MDCXXI. MAI DIE 3 AETATIS SUAE 37» – «Найяснейшы Пан Мікалай Вольскі, дзедзіч Крамяніцы, кашталян віцебскі, памёр года Божага 1621 дня 3 мая ва ўзросце 37 гадоў*“.

## Literatūra
* *Аляксей Шаланда*. Сапраўдны гербоўнік шляхты Ваўкавыскага павета ў другой палове XVI–XVIII ст. // Герольд Litherland № 18, Горадня-Менск, 2011. С.138

|-
Jonas Anzelmas Vilčekas

**Jonas Anzelmas Vilčekas** (? – 1649 m.) – LDK valstybinis veikėjas.

## Biografija
Kilo iš neturtingų bajorų Vilčekų giminės iš Ašmenos pavieto. Savo karjerą pradėjo nuo Ašmenos pateisėjo (nuo 1621). 1633 ir 1639 metais buvo Lietuvos Tribunolo maršalka, o 1635 metais tapo Ašmenos seniūnu, kuriuo išliko iki mirties.

1640 metais tapo Polocko kaštelionu. 1644 metais buvo paskirtas Trakų kaštelionu.
## Šeima
Jonas Anzelmas Vilčekas vedė Siuzaną Gosievskaitę, Aleksandro Korvino Gosievskio dukterį.

## Literatūra
* Artur Walden, Marszałkowie świeccy Trybunału Głównego Wielkiego Księstwa Litewskiego w latach 1633–1648, w: Czasopismo Prawno-Historyczne, t. LXV, 2013, z. 1, s. 168.
* Urzędnicy Wielkiego Księstwa Litewskiego, t. 2, Województwo trockie XIV–XVIII wiek, pod redakcją Andrzeja Rachuby, Warszawa 2009, s. 128, 668.

|-
Steponas Zbaraskis

Kunigaikštis **Steponas Andrejevičius Zbaraskis** (apie 1518–1585 m.) – stambus Lietuvos magnatas, karaliaus dvariškis (1543), Vitebsko vaivada (1555–1564), Trakų kaštelionas (1564–1566), Trakų vaivada (1566–1585).

## Biografija

Rusijos–Lietuvos kunigaikščių Zbaraskių giminės atstovas. Kunigaikščio Andrejaus Semionovičiaus Zbaraskio ir Anos Herburt antrasis sūnus, kunigaikščio Vasilijaus Vasiljevičiaus Zbaraskio proanūkis.

1556 metais buvo pasiuntiniu Maskvoje, kur sudarė taikos sutartį 6 metams. Prie karaliaus Stepono Batoro dalyvavo Livonijos kare su Ivanu Rūsčiuoju ir Polocko apgultyje kartu su Ostapu Bogdanu Valavičiumi vadovavo pėstininkams.

Steponas Andrejevičius Zbaraskis, vienas iš nedaugelio Lietuvos magnatų, kurie pasisakė už Liublino unijos sudarymą tarp Lenkijos karalystės ir Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės. Įėjo į Lietuvos magnatų delegacijos sudėtį, kurie protestuodami paliko Liubliną 1569 m. vasario 22 d. naktį, tačiau pats kunigaikštis pasiliko. Jau gegužės 22 d. jo sūnus, kunigaikštis Petras Zbaraskis davė priesaiką Lenkijos karūnai, o gegužės 26 d. ir pats Steponas Zbaraskis prisiekė ištikimybę Lenkijai.

1575 metais Steponas Zbaraskis palaikė Austrijos erchercogo Maksimiliano II Habsburgo išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą. Steponas Zbaraskis gimė stačiatikiu, bet po to priėmė kalvinizmą. Buvo vienas iš pagrindinių LDK protestantų. Prisidėdamas prie kalvinizmo išplėtimo savo valdose, kunigaikštis skyrė lėšas stačiatikių cerkvių statybai ir restauravimui. 1585 metais, prieš mirtį Trakų vaivada Steponas Zbaraskis priėmė katalikybę.

## Šeima
Steponas Zbaraskis buvo vedęs tris kartus. Jo pirmoji žmona (nuo 1547 m.) buvo Ana Janova Zaberezinska (m. apie 1556 m.), Trakų vaivados Jono Jonavičiaus Zabžezinskio (apie 1480–1538) duktė. Antrą kartą 1559 metais vedė kunigaikštytę Anastasiją Michailovną Mstislavską ir Zaslavską (m. 1580), kunigaikščio Mykolo Ivanovičiaus Mstislavskio ir Zaslavskio dukterį. Trečią kartą 1583 (?1581) metais vedė Dorotą Firlej (m. 1591), Liublino kašteliono Andžejaus Firlejaus (apie 1537–1585) dukterį. Vaikai: Petras (nuo pirmos žmonos) (m. 1569) ir Barbora (m. 1602) (nuo trečios žmonos), grafo Gabrieliaus Tenčinskio žmona.

## Nuorodos

|-
Jurijus Zenovičius

**Jurijus Nikolajevičius Zenovičius** (, apie 1510–1583 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikas, kariškis, valstybės veikėjas, stačiatikis vėliau perėjęs į kalvinizmą, Reformacijos šalininkas. Čečersko ir Propoisko (1547–1570 m.), Lepelio (1570 m.) ir Dysnos (1577 m.) seniūnas, Polocko (1566-1570 m.) ir Smolensko (nuo 1579 m.) kaštelionas, Gluboko ir Smurgainių savininkas.

## Biografija

Zenovičių giminės, herbo „Despot“ atstovas. 

Aktyvus Livonijos karo (1558–1583 m.) dalyvis. 1559 m. kartu su Jonu Jeronimu Chodkevičiumi  Livonijąoje gynė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės sienas. Vadovavo 500 raitelių būriui nuo Maskvos ginant Rėzeknę tvirtovę. 1564 m. pasižymėjo Ūlos mūšyje prieš Maskvą. J. Zenovičiaus pulkams teko atremti pirmąjį Maskvos kariuomenės puolimą. Ūlos mūšio metu J. Zenovičius buvo sunkiai sužeistas į galvą. Po ketverių metų - 1568 m. J. Zenovičius sėkmingai vadovavo Lepelio gynybai, už tai gavo valdyti šį miestą iki gyvos galvos. Be to, dar valdė dvarus ir žemes Žemaitijoje, Ašmenos, Minsko, Oršos ir Rečycos pavietuose.

Jurijus Zenovičius pirmasis iš stačiatikių Zenovičių giminės, greičiausiai Mikalojaus Radvilos Juodojo paveiktas, XVI amžiaus viduryje tampo kalvinistu. Jis XVI amžiaus viduryje Smurgainis pavertė pagrindine Zenovičių giminės rezidencija, 1552-1553 m. miestelyje fundavo medinę kalvinistų bažnyčią, kurios kriptoje vykdant jo paties valią buvo palaidotas pagal kalvinistines apeigas.

## Šeima
Jurijus Zenovičius buvo vedęs du kartus. Pirmoji žmona - Sofija Hlebavičiūtė. jai mirus - Ona Slucka. Susilaukė sūnaus Kristupo ir dukters Sofijos, ištekėjusios už Kijevo kašteliono Mykolo Aleksandrovičiaus Višnioveckio, - jų proanūkis Mykolas Kaributas Višnioveckis 1669 m. buvo karūnuotas Abiejų Tautų Respublikos valdovu.

## Literatūra
* Насевіч В. Л. Зяновічы (белор.) // Беларуская энцыклапедыя: У 18 т / Рэдкал.: Г.П.Пашкоў і інш.. – Мн.: БелЭн, 1998. – Т. 7: Застаўка – Кантата. – С. 134. – ISBN 985-11-0130-3.
* Чагадаева С.М. Смаргонь і яе уладары (белор.) // Памяць: Гісторыка-дакументальная хроніка Смаргонскага раёна / Рэдкал.: Г.П.Пашкоў і інш.. – Мінск: БелЭн, 2004. – С. 54–55.
* Пташицкий С. Л. Завещание Юрия Деспота Зеновича // Русская старина. – 1878. – № 7.

|-
Giovanni Battista Salvi da Sassoferrato

**Džovanis Batista Salvis**, geriau žinomas pravarde **Sasoferatas** (nuo gimimo vietovės, , 1609–1685 m.) – XVII a. italų baroko tapytojas .
## Biografija

Labai mažai yra išlikę žinių apie dailininką, didesnioji jo kūrinių dalis − mažo formato religiniai paveikslai, skirti maldai, kuriuose vaizduojama Madona. Tikriausiai šie kūriniai būdavo nutapomi iš anksto ir po to parduodami. Iš istorijos težinomas vienui vienas įtakingas dailininko rėmėjas − Olimpia Pamphilj, kuri apmokėjo garsiausią Sasoferato kūrinį „Šv. Rožančiaus Madona“ Šv. Sabinos bažnyčioje Romoje.. 

Džovanis Batista Salvis gimė Sasoferato miestelyje Italijos Markės regione. Iš pradžių jį tapybos mokė tėvas Tarkvinjas Salvis. Po to dailininkas mokėsi pas Domenikiną Neapolyje. Sasoferato kūriniai dažnai buvo paremti jau buvusiais meno pavyzdžiais: Perudžino, Rafaelio, Ticiano. Tuo dailininko kūryba stipriai skyrėsi nuo kitų to meto Italijos baroko tapytojų. Susidomėjimas Sasoferato kūriniais pakilo XIX a. kartu su padidėjusiu dėmesiu Rafaelio dailei. Jo garsiausiu kūriniu minimas paveikslas „Šv. Rožančiaus Madona su Šv. Dominyku ir Šv. Kotryna“, esantis Šv. Sabinos bažnyčioje Romoje Avelino kalvoje. Dailininkas daugiausiai gyveno Romoje, kur mirė 1685 m. Geriausi jo kūriniai, laikoma, atlikti apie 1640−1650 m.

## Darbų galerija

Vaizdas:Giovan Battista Salvi called Il Sassoferrato - Saint Cecilia - Google Art Project.jpg| „Šv. Cecilija“ (apie 1640 m., Poldi Pezzoli muziejus, Milanas)
Vaizdas:The Madonna in Sorrow.jpg| „Sopulingoji Madona“ (Uficių galerija, Florencija)
Vaizdas:SASSOFERRATO - Virgen rezando (National Gallery, Londres, 1640-50).jpg| „Madona maldoje“ (apie 1640-50 m., Londono nacionalinė galerija)
Vaizdas:Madonna col Bambino dormiente di Giovan Battista Salvi detto il Sassoferrato,1.JPG| „Madona su miegančiu Kūdikiu“ (Nacionalinė Markės galerija, Urbinas)
Vaizdas:Chapel of Catherine of Siena in Santa Sabina - Paint.jpg| „Šv. Rožinio Madona“ (1643 m., Šv. Sabinos bažnyčia, Roma)


## Šaltiniai

* Gerard Vaughan	, Viktorijos nacionalinė galerija
* Katalikų enciklopedija
* wga.hu
Gustave Moreau

**Gustavas Moro** (, 1826−1898 m.) – XIX a. antros pusės prancūzų tapytojas, artimas simbolistams.

## Biografija
Gustavas Moro gimė 1826 m. balandžio 6 d. Paryžiuje. Lui ir Paulinos Moro šeimoje. Jo tėvas Lui buvo architektas. G. Moro vaikystėje buvo silpnos sveikatos, nuo aštuonerių pradėjo nuolat piešti. 1841 m. pirmą kartą lankėsi Italijoje. 1844−1846 m. G. Moro mokėsi pas tapytoją François-Edouard Picot, kuris jį paruošė stojamajam egzaminui į Karališkąją Paryžiaus Aukštąją dailės mokyklą. 1849 m. G. Moro baigė mokyklą, 1851 m. susipažino su eklektiniu tapytoju Théodore Chassériau, Engro mokiniu, kurio dailės buvo lemiamai paveiktas. 1852 m. G. Moro kūriniai pirmą kartą eksponuoti Paryžiaus Salono parodoje, tėvai jam nupirko namą La Rošfuko gatvėje. 1856 m. mirė jo draugas Théodore Chassériau. 1857−1859 m. G. Moro lankėsi Italijoje, piešė pagal praeities didžiųjų Italijos meistrų kūrinius. Venecijoje buvo sužavėtas Vittore Carpaccio kūrybos, kelionės metu susipažino su E. Dega.

1864 m. jo paveikslą „Edipas ir Sfinksas“ įsigijo princas Napoleonas, 1865 m. dvare Kompjene apsilankyti pakvietė imperatorius Napoleonas III. 1869 m. Paryžiaus salone G. Moro eksponavo paveikslus „Prometėjas“ ir „Europos pagrobimas“. Dailininkas laimėjo medalį, bet buvo nepalankiai įvertintas kritikų. 1875 m. G. Moro apdovanotas Garbės Legiono ordinu, 1878 m. jo kūriniai eksponuoti Pasaulinėje parodoje Paryžiuje. 1886 m. įvyko pirmoji ir vienintelė G. Moro personalinė paroda jam gyvam esant Gupilio galerijoje Paryžiuje. 1888 m. dailininkas priimtas į Prancūzijos dailės akademiją. 1890 m. mirė ilgametė G. Moro draugė, tapytoja Alexandrine Dureux. Dailininkas, paveiktas jos mirties, nutapė paveikslą „Orfėjas prie Euridikės kapo“. 1892−1898 m. G. Moro dėstė Paryžiaus aukštojoje dailės mokykloje. Jo mokiniais buvo Anri Matisas ir Žoržas Ruo. 1895 m. jis nutapė garsiausią savo kūrybos vėlyvojo laikotarpio paveikslą „Jupiteris ir Semelė“. Gustavas Moro mirė 1898 m. balandžio 18 d. Paryžiuje, palaidotas Monmartro kapinėse. Jo name La Rošfuko gatvėje Paryžiuje įkurtas G. Moro muziejus, atidarytas 1903 m. ir turintis Prancūzijos nacionalinio statusą. G. Moro paliko daugiau nei 8000 kūrinių. Dailininkas geriausiai žinomas erotizuotais paveikslais mitologinių ir religinių istorijų motyvais.

## Darbų galerija

Vaizdas:Gustave Moreau - Orpheus - Google Art Project.jpg| „Orfėjas“, 1865 m., Orsė muziejus
Vaizdas:Moreau - Prometheus.jpg| „Prometėjas“, 1868 m., G. Moro muziejus
Vaizdas:Autumn (Dejanira) by Gustave Moreau, 1872-3, Getty Center.JPG| „Ruduo (Dejanira)“, 1872 m., J. Paul Getty muziejus
Vaizdas:Galatee-Gustave Moreau-IMG 8246.JPG| „Galatėja“, apie 1880 m., Orsė muziejus
Vaizdas:Gustave Moreau - The Sacred Elephant (Péri) - Google Art Project.jpg| „Šventasis dramblys“, apie 1882 m., Tokijo nacionalinis Vakarų meno muziejus
Vaizdas:Cleopatra by Gustave Moreau.jpg| „Kleopatra“, 1887 m., privatus rinkinys
Vaizdas:Jupiter and Semele - Gustave Moreau.jpg| „Jupiteris ir Semelė“, 1895 m., G. Moro muziejus


## Nuorodos

* G. Moro kūriniai chronologine tvarka
* wga.hu
## Šaltiniai
* Biografija G. Moro muziejaus svetainėje 
* Encyclopaedia Britannica
Adomas Rževuskis

**Adomas Stanislavovičius Rževuskis** (; ; 1760–1825 m.) – Lenkijos magnatas, ATR valstybinis veikėjas, diplomatas, poetas ir literatūros teoretikas. Pogrebiščės dvaro valdytojas. 

## Biografija
Lietuvos didžiojo etmono Stanislovo Ferdinando Rževuskio (1737–1786) ir Katerinos Karolinos Radvilaitės (1740–1789) vyresnysis sūnus. Etmono Vaclovo Petro Rževuskio anūkas, Karūnos lauko etmono Severino Rževuskio giminaitis. Gimė Nesvyžiaus pilyje 1760 m. rugpjūčio 10 d. 

27 metų buvo išsiųstas į Daniją ir sėkmingai atliko savo misiją. Po dvejų metų tapo senatoriumi, buvo išrinktas Vitebsko kaštelionu (1790-1793 m.). Ne kartą rinktas atstovu į Seimą, atstovavo Naugarduko (1778 ir 1782 m.), Voluinės (1784 m.) ir Braclavo (1786 m.) vaivadijas.

Po ATR padalijimų Rževuskis buvo priimtas į Rusijos tarnybą. 1808 m. Kijevo bajorija išrinko jį gubernijos maršalka, o sekančiais metais jis buvo paskirtas dalyvauti Senate.

## Vaikai
Visi vaikai nuo pirmos santuokos su Justina Rdultovska:
# Henrikas (1791–1866), istorinių romanų lenkų kalba autorius.
# Karolina (1795–1885), žymaus Odesos salono šeimininkė, generolo Vito žmona.
# Adomas (1801–1888), generolas-adjutantas ir kavalerijos generolas Rusijos tarnyboje, Katerinos Radvilaitės tėvas.
# Evelina Konstancija Viktorija (1803–1882) – prancūzų romanisto Honoré de Balzaco žmona.
# Aleksndra Alina, Aleksandro Moniuško žmona, gyveno Varšuvoje.
# Polina, Odesos pirklio Jano Rizničiaus žmona.
# Ernestas (1812–1862), Lenkijos dvarininkas, nuo 1856 metų nešiojo grafo titulą.

## Literatūra
* Ржевуский, Адам Станиславович // Русский биографический словарь : в 25-ти томах. – СПб.—М., 1896–1918
## Nuorodos

|-
Tarawa klasės jūros desanto laivas

**Tarawa** klasės laivai buvo kurti ir naudoti JAV laivyno sudėtyje iki 2015 m. kovo mėnesio. Iš viso pastatyti penki laivai Ingalls laivų statykloje 1971–1980 m., dar keturi planuoti, bet atšaukti.

2015 m. kovo mėn. visų klasės laivų eksploatacija nutraukta. Nuo 2014 m. Tarawa klasė buvo pakeista America klasės jūros desanto laivais, o „Wasp“ klasė ir toliau eksploatuojama.

## Konstrukcija
Šios klasės laivai buvo 254 m ilgio, 40,2 m pločio ir 7,9 m grimzlės. Svėrė 39 967 tonas. Juos varė du „Combustion Engineering“ atominiai reaktoriai, sujungti su dvejomis „Westinghouse“ turbinomis, šių jėgos aparatų į du sraigtus sukuriama galia siekė 70 000 arklio galių arba 52 000 kW. Didžiausias greitis siekė 24 mazgus (44 km/h). Laivo veikimo nuotolis siekė 10 000 jūrmylių (19 000 km) plaukiant 20 mazgų greičiu (37 km/h). Manevringumui pagerinti, laivo priekyje buvo sumontuoti laivupriekio mikrovarikliai.

## Ginkluotė
Pirminėje komplektacijoje šios klasės laivai buvo ginkluoti dvejomis Mark 25 Sea sparrow žemė-oras raketų sistemomis, trimis MK 45 127 mm jūrinėmis patrankomis. Po 1997–1998 m. įvykusios modernizacijos atsirado MK49 žemė-oras raketinė sistemą, dvi Vulkan-Phalanks gatlingo sistemos, skirtos gintis nuo trumpo nuotolio priešlaivinių raketų. Taip pat buvo įmontuotos šešios Mark 242 25 mm automatinės patrankos, aštuoni 12,7 mm kulkosvaidžiai.

Laivo gynybai naudojant neletalinius sprendimus, buvo sumontuoti keturi Mark 36 SRBOC užtaisų paleidėjai, turintys suklaidinti įvairiais būdais nusitaikančias priešlaivines raketas, SLQ-25 Nixie torpedų suklaidinimo prietaisas bei NN/SLQ-49 tipo radaro spindulius atspindintys plūdurai.

*Tarawa* pritaikytas gabenti 19 Sikorsky CH-53 Sea Stallion arba 26 Boeing Vertol CH-46 Sea Knight sraigtasparnius. Jo deniuose buvo sumontuoti du liftai, galėję kelti 9–12 sraigtasparnių vienu metu.

Atliktus tam tikras modifikacijas buvo sukurta galimybė gabenti šešis Mcdonnell Douglas AV-8B Harriet II V/STOL tipo šturmo lėktuvus.

Laivas buvo pritaikytas išlaipinti bataliono dydžio jūrų pėstininkų desantą. Jo viduje tilpo 1703 jūreiviai, 955 m³ vietos palikta desantininkų transporto priemonėms ir 3310 m³ įrangai. Desantininkų išlaipinimo operacijoms skirtos keturios LCU 1610 desantinės transporto priemonės.

## Statyba
Penki laivai Ingalls laivų statykloje buvo užsakyti fiskaliniais 1969 metais. Pirmasis „USS Tarawa“ baigtas statyti 1971 m. lapkričio 15 d., paskutinysis laivas „USS Peleliu“ pabaigtas 1980 m. kovo 3 d.

## Laivai

## Šaltiniai

## Literatūra
*