open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Malaizijos duobagalvė gyvatė

**Malaizijos duobagalvė gyvatė** (*Calloselasma rhodostoma*) – angių (*Viperidae*) šeimos labai nuodingas roplys. Kūnas 70-100 cm ilgio, raudonai rudas, išmargintas tamsiu trikampiu raštu. Už akies yra pleišto formos dėmė. 

Paplitusi Pietryčių Azijoje. Gyvena pamiškėse, kirtimuose. Medžioja naktį. Grobį tamsoje suranda termolokatorių, išsidėsčiusių tarp akių ir šnervių, pagalba. Deda kiaušinius. Per metus patelė padeda dvi dėtis, kurių kiekvienoje būna po 13-25 kiaušinius. Tokią kiaušinių dėtį saugoja iki jauniklių išsiritimo.

Labai pavojinga gyvatė. Nuo jos įkandimo žūva daug žmonių. 

## Nuorodos
* Captive Care of the Malayan Pitviper
Kinijos angis

**Kinijos angis** (*Deinagkistrodon acutus*) – angių (*Viperidae*) šeimos nuodingas roplys, priklausantis duobagalvių angių (*Crotalinae*) pošeimiui. Kūnas 70-120 cm ilgio, pilkas ar raudonai rudas su nugarinėje pusėje esančiu rudu ar raudonu trikampišku raštu

Paplitusi Pietų Azijoje.

## Nuorodos
*''Deinagkistrodon acutus''
*''Bericht Chin. Nasenotter''
Kufijos

**Kufijos** (*Trimeresurus*) – angių (*Viperidae*) šeimos nuodingų roplių gentis.
 
Paplitusios Azijoje nuo Pakistano, Indijos, Kinijos iki Ramiojo vandenyno salų.

## Rūšys
Gentyje yra 35 rūšys:
* Balžandė kufija (*Trimeresurus albolabris*)
* Andersono kufija (*Trimeresurus andersonii*)
* Borneo kufija (*Trimeresurus borneensis*)
* Brongersmio kufija (*Trimeresurus brongersmai*)
* Kantoro kufija (*Trimeresurus cantori*)
* *[[Trimeresurus cornutus]]*
* Raudonuodegė kufija (*Trimeresurus erythrurus*)
* Juostuotoji kufija (*Trimeresurus fasciatus*)
* Geltondėmė kufija (*Trimeresurus flavomaculatus*)
* Grakščioji kufija (*Trimeresurus gracilis*)
* Žalioji kufija (*Trimeresurus gramineus*)
* Gumprechto kufija (*Trimeresurus gumprechti*)
* Indonezinė kufija (*Trimeresurus hageni*)
* Kanburo kufija (*Trimeresurus kanburiensis*)
* *[[Trimeresurus karanshahi]]*
* Nikobaro salos kufija (*Trimeresurus labialis*)
* Stambiažvynė kufija (*Trimeresurus macrolepis*)
* Kramerio kufija (*Trimeresurus macrops*)
* Malabario kufija (*Trimeresurus malabaricus*)
* Malkolmio kufija (*Trimeresurus malcolmi*)
* *[[Trimeresurus medoensis]]*
* Popės kufija (*Trimeresurus popeiorum*)
* Rudoji kufija (*Trimeresurus puniceus*)
* Mangrovinė kufija (*Trimeresurus purpureomaculatus*)
* Šultės kufija (*Trimeresurus schultzei*)
* Kinijos kufija (*Trimeresurus stejnegeri*)
* Sumatros kufija (*Trimeresurus umatranus*)
* Tibetinė kufija (*Trimeresurus tibetanus*)
* Ceiloninė kufija (*Trimeresurus trigonocephalus*)
* Vogelio kufija (*Trimeresurus vogeli*)
* *[[Trimeresurus xiangchengensis]]*
* *[[Trimeresurus yunnanensis]]*
Ščecinas

**Ščècinas**  (iki 1945 m. lietuviškai ***Štetinas***; , kaš. *Szczecëno*, , ) – miestas-apskritis Lenkijos šiaurės vakaruose, prie Oderio įtekėjimo į Ščecino įlanką vietos, Vakarų Pamario vaivadijos sostinė. Miestas yra vienas iš Europos plytų gotikos kelio stočių. Svarbus pramonės, transporto (jūrų uostas ir upių uostas), mokslo ir kultūros centras. Universitetai: Ščecino universitetas, Ščecino Pamario medicinos universitetas, Ščecino Vakarų Pamario techninių mokslų universitetas ir taip pat Ščecino jūrų universitetas, Ščecino dailės akademija, Ščecino aukštoji teologijos seminarija ir daug daugiau.

## Transportas

Daugybė geležinkelio jungčių, pavyzdžiui, į šiuos miestus Svinouiscis, Kolobžegas, Gdanskas, Suvalkai, Varšuva, Krokuva, Poznanė, Berlynas ir Liubekas. Dvylika tramvajų linijų. Miesto dviračių nuoma. Jūrų uostas ir upių uostas. Greitkelis į Berlyną. Greitas kelias į miestus Svinouiscis, Gožuvas, Zeliona Gura, Legnica ir taip pat Stargardas. Tarptautinis oro uostas prie miesto Goleniuvas.

## Lietuviai

Pokaryje kartu su lenkų tautybės repatrijantais į miestą atvyko nemažai lietuvių. Ilgą laiką jie neturėjo savų patalpų ir rinkdavosi tai vienur, tai kitur. Lenkijos lietuvių visuomeninės draugijos skyrius buvo įregistruotas 1966 m. gruodžio 31 d.; išrinkus skyriaus pirmininku Joną Želepienį, jos veikla suaktyvėjo. Ščecino lietuviai globoja paminklą Dariui ir Girėnui Pščelnike, 1987 m. ščecinietis Jonas Želepienis išleido knygą apie lakūnus. Buvo leidžiamas biuletenis *Ščecino lietuvis*, iš viso pasirodė 15 numerių. 1984 m. Ščecino Šv. Jokūbo katedroje buvo aukojamos lietuviškos mišios šv. Kazimiero 500-tosioms mirties metinėms pažymėti – pirmosios lietuviškos pamaldos po Antrojo pasaulinio karo šiame mieste. Nuo 2006 m. Ščecine veikia Lietuvos respublikos garbės konsulatas, 2008 m. šv. Jokūbo katedroje atidengta S. Dariaus ir S. Girėno atminimo lenta. Dabartinis (2009 m.) Lenkijos lietuvių draugijos Ščecino skyriaus pirmininkas yra Viktoras Buvelskis.

1959 m. Ščecino mieste apsigyveno buvęs trakietis Bronius Rožinskas. Padedant broliui Adolfui iš JAV pasistatė jachtą „Hermes II“. 1962 m. rugsėjo 7 d. kartu su trimis įgulos nariais lenkais išplaukė iš Ščecino ir 1963 m. sausio 15 d. pasiekė Martinikos salos krantus. Bronius Rožinskas raštiškai pareiškė, kad šį žygį atliko lietuvių tautos garbei.

## Sportas
### Futbolas
* MKS Pogoń Szczecin (futbolo klubas);
* FC Titania Stettin (futbolo klubas);
* Florian-Krygier stadionas, kurio talpa 14 400 žiūrovų.

## Galerija

Szczecin 05-2017 img08 Castle.jpg
PolandSzczecinLoitz.JPG
Szczecin 05-2017 img11 Kings Gate.jpg
PolandSzczecinRedCityHall.JPG
0907 Pomnik Czynu Polaków Szczecin SZN.jpg
PolandSzczecinSeaMuseum.JPG
1109 Ratusz Staromiejski Szczecin.jpg
PESA 120Na, Szczecin, Poland (2).jpg
Pomeranian Medical Academy in Szczecin.jpg
0907 Plac Grunwaldzki Szczecin SZN.jpg
PolandSzczecinConsulate.JPG
0908 PAZIM Szczecin SZN 1.jpg
Szczecin ul Jagiellonska rowerzysci.jpg
0907 Most Długi Szczecin SZN 7.jpg
Stocznia.jpg


## Šaltiniai
BMX sporto klubas (Šiauliai)

**Šiaulių miesto BMX sporto klubas** – vienintelis klubas Šiauliuose, kultivuojantis mažųjų dviračių BMX sportą. Vienas pirmųjų BMX klubų šalyje. Įkūrėjas ir vadovas – Albertas Rimša.

Šiaulių BMX sporto klubas – daugkartinis Lietuvos čempionas komandinėje įskaitoje. Išugdė šiuo metu žymiausią šalies BMX lenktynininkę – Vilmą Rimšaitę.
Ekstrimas (Panevėžys)

**Ekstrimas** (pilnas pavadinimas – *Panevėžio Mažųjų Dviračių sporto klubas „Ekstrimas“*) – vienintelis Panevėžyje BMX sporto klubas. Įregistravimo data – 1999 m. gegužės 5 d. Įkūrėjas ir vadovas – Stanislovas Algis Kavaliauskas. Klubo sportininkai dalyvauja respublikinėse BMX pirmenybėse, varžybose užsienyje.

### Klubo stadionas ir lenktynių trasa
Panevėžyje klubas rengia varžybas J. Janonio g. gale esančiame BMX stadione ir trasoje, taip pat vadinamoje „Ekstrimas“. Šiame stadione organizuojamos pavasario ir rudens respublikinės varžybos bei vienerios klubo vardo.

BMX ir kruizerių dviračių varžyboms skirtos trasos ilgis – 350 m. Penktadalis trasos dengta dolomitine skalda, likusioje dalyje – natūrali juodžemio danga. Daug vidutinio sunkumo kalnelių, iš kurių 10 reikia įveikti atliekant šuolius.

Iki 2006-ųjų Panevėžio BMX trasa buvo prasčiausia Lietuvoje. 2006 m. rudenį stadionas modernizuotas – įrengta šiuolaikinė betonuota starto vieta. Darbus finansavo miesto Savivaldybė, skyrusi 20 tūkst. litų. Panevėžio stadionui dar trūksta suspaustu oru valdomo starto įrenginio, kad jis galėtų lygiuotis į šiuolaikiškus Šiaulių ir Pakruojo stadionus.

### Pasiekimai ir žymesni sportininkai
BMX klubo „Ekstrimas“ sportininkai kasmet iškovoja respublikos pirmenybių prizines vietas atskirose amžiaus grupėse. Čempionais tapta 3 kartus – 2000 m. ir 2006 m ir 2008 m

Klube yra iki 20 aktyvių sportininkų panevėžiečių. Žymesni iš jų:
* **Sergejus Chlopkovas** – pirmasis Lietuvos BMX čempionas (neberungtyniauja nuo 2000 m.);
* **Dalius Dorožkinas** – BMX pirmenybių prizininkas;
* **Domas Manikas** – 2006 m. – Lietuvos kruizerių klasės čempionas ir III vieta šalies ekspertų klasės BMX pirmenybėse (iki 15 m. gr.);2008 m Tapo dukart Lietuvos čempionas iki 18metų grupėje ir virš 18 metų grupėje. 2009] m. Metai buvo susikonsentruota daugiau i Latvijos čempionata kuriame užimta 3-ią vieta, Lietuvoje taip pat 3-ią vietą, Europos čempionate užimta 14 vieta. 2010 Bmx Lietuvos 3-vietos laimėtojas. Kalnų dviračių 24h lenktynėse Lenkijoje pagerines Lietuvos rekorda miškais 420 km nuvažiavęs per parą. Lietuvos xc čempionate 3-vietos laimėtojas. Tartu pasulio taurėje 17-vieta
* **Tomas Matijošius** – 2009 m. Lietuvos kruizerių klasės vicečempionas;
* **Emilius Šiurskas** – 2009m. BMX pirmenybių prizininkas;
Tikrieji pitonai

**Tikrieji pitonai** (*Python*) – pitoninių (*Pythonidae*) šeimos roplių gentis. ŠIuo metu genčiai priskiriamos septynios rūšys.

## Rūšys
*Angolinis pitonas (*Python anchietae*)
*Trumpauodegis pitonas (*Python breitensteini*) 
*Raudonkraujis pitonas (*Python brongersmai*) 
*Margasis pitonas (*Python curtus*)
*Tigrinis pitonas (*Python molurus*)
*Uolinis pitonas (*Python natalensis*)
*Karališkasis pitonas (*Python regius*)
*Tinklinis pitonas (*Python reticulatus*)
*Hieroglifinis pitonas (*Python sebae*)
*Timorinis pitonas (*Python timorensis*)


Image:Burmese Python 02.jpg|Tigrinis pitonas (*Python molurus*)

Image:Reticulated Python 01.jpg|Tinklinis pitonas (*Python reticulatus*)
Rombapitoniai

**Rombapitoniai** (*Morelia*) – pitoninių (*Pythonidae*) šeimos roplių gentis. Tai daugiausia vidutinio dydžio gyvatės, tačiau yra ir labai ilgų rūšių (virš 7 m ilgio). Gyvena medžiuose ar iš dalies medžiuose. Spalva varijuoja nuo geltonos, gelsvai rudos, pilkšvai juodos iki smaragdinės.

Paplitę Australijoje ir Naujojoje Gvinėjoje.

## Rūšys
Gentyje yra 13 rūšių:
* Krūminis rombapitonis (*Morelia amethystina*)
* Boleno rombapitonis (*Morelia boeleni*)
* Bredlo rombapitonis (*Morelia bredli*)
* *[[Morelia carinata]]*
* Malukinis rombapitonis (*Morelia clastolepis*)
* Australijos krūmų pitonas (*Morelia kinghorni*)
* *[[Morelia macburniei]]*
* *[[Morelia mippughae]]*
* *[[Morelia nauta]]*
* *[[Morelia oenpelliensis]]*
* Australijos vandeninis pitonas (*Morelia spilota*)
* *[[Morelia tracyae]]*
* Žaliasis medžių pitonas (*Morelia viridis*)


Image:Morelia spilota.jpg|Australijos vandeninis pitonas (*Morelia spilota*)
Image:Baumpython.jpg|Žaliasis medžių pitonas (*Morelia viridis*)
Grafologija

**Grafologija** – pseudomokslas, studijuojantis rašyseną ir bandantis iš jos nusakyti žmogaus charakterį, asmeninius įpročius, kartais net ateitį, karjeros perspektyvas. Kartais šiuo terminu *klaidingai* vadinami moksliniai rašysenos tyrimai, tikrinant, ar dokumentas nėra klastotė.

## Šaltiniai
Užbaliai (Jurbarkas)

**Užbaliai** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Smalininkų, 1 km šiauriau . Kaime stūkso 59 m absoliutinio aukščio Gegužės kalnas.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Mindaugas Tamošaitis – Lietuvos istorikas, pedagogas, mokyklinių priemonių autorius.

## Šaltiniai
Kubos smauglys

**Kubos smauglys** (*Epicrates angulifer*) – smauglinių  (*Boidae*) šeimos roplys. Kūnas iki 4 m ilgio.

Paplitęs Kuboje ir Pinos saloje. Gaudo šikšnosparnius.
Vandeniniai pitonai

**Vandeniniai pitonai** (*Liasis*) – pitoninių (*Pythonidae*) šeimos roplių gentis. 

Paplitę Šiaurės Australijoje, Naujojoje Gvinėjoje ir Mažosiose Sundos salose. Nuo tikrųjų pitonų skiriasi tuo, kad galvos priekinė dalis padengta stambiais simetriniais skydeliais.

## Rūšys
*Rudasis vandeninis pitonas (*Liasis fuscus*)
*Makloto vandeninis pitonas (*Liasis mackloti*)
*Žaliasis vandeninis pitonas (*Liasis olivaceous*)
*Savu vandeninis pitonas (*Liasis sawuensis*)
Smaugliukai

**Smaugliukai** (*Eryx*) – smauglinių (*Boidae*) šeimos roplių gentis. Kūnas suplotas, raumeningas, beveik cilindriškos formos. Galva nedidelė, trumpa, kaklinio susiaurėjimo nėra. Galva pritaikyta rausti urvą. Jos viršutinis žandikaulis pleišto formos ir atsikišęs į priekį, pridengia burnos angą. Akys mažos, daugiau ar mažiau pakreiptos į viršų. Abiejų žandikaulių priekiniai dantys truputį didesni už likusius. Uodega trumpa ir buka.

Savo auką smaugia 2-3 apsivijimais apie grobį. Gyvagimdžiai. Patelė atveda iki 20 jauniklių.

Paplitę Šiaurės ir Rytų Afrikoje, Centrinėje ir Pietų Azijoje.

## Rūšys

Gentyje yra 9 rūšys:
**[[Eryx borrii]]*. Rūšis aprašyta 2005 m.
*Afganistaninis smaugliukas (*Eryx elegans*) 
*Vakarinis smaugliukas (*Eryx jaculus*) 
*Arabinis smaugliukas (*Eryx jayakiri*) 
*Indijos smaugliukas (*Eryx johnii*) 
*Smėlinis smaugliukas (*Eryx miliaris*) 
*Somalinis smaugliukas (*Eryx somalicus*) 
*Rytinis smaugliukas (*Eryx tataricus*) 
*Vitakerio smaugliukas (*Eryx whitakeri*)
Vakarinis smaugliukas

**Vakarinis smaugliukas** (*Eryx jaculus*) – smauglinių (*Boidae*) šeimos roplys. Kūnas apie 80 cm ilgio, geltonai rudas, nugaroje su stambiomis tamsiomis dėmėmimis ir smulkiomis šonuose.

Gaudo smulkius graužikus ir driežus. Rugpjūčio-rugsėjo mėn. patelė atveda 10-20 jauniklių, kurie iki 14 cm ilgio. 

Paplitęs Šiaurės rytų Afrikoje, Artimuosiuose Rytuose, Mažojoje Azijoje, į rytus iki Irano, o šiaurėjė iki Balkanų pusiasalio ir Kaukazo. Gyvena stepėse ir pusdykumėse.
Augustenborgas

**Augustenborgas** – pietų Danijos kurortas vakariniame Alno salos krante į šiaurės rytus nuo Sonderburgo ir į rytus nuo Didžiojo Belto. Geležinkelio stotis. Senoji pilis buvo Holšteino Sonderburgo hercogų rezidencija. Dabartinė pilis pastatyta 1770–1776 m.

## Galerija

File:Augustenborg_Gartenfassade.JPG|Hercogų rūmai
File:Augustenborg.jpg|Hercogų rūmai
File:AugustenborgFriedhof-01.jpg|Atminimo kryžius


## Nuorodos
* Sønderborgo miesto svetainė
Juodagalvis pitonas

**Juodagalvis pitonas** (*Aspidites melanocephalus*) – pitoninių (*Pythonidae*) šeimos smauglys.

Kūnas lieknas, 1,5-2,5 m ilgio, išilgai su asimetriškais rudos ir kreminės spalvos dryžiais. Galva ir kaklas juodi.

Gyvenimo būdas naktinis. Maitinasi smulkiais žinduoliais, paukščiais ir ropliais. Taip pat gaudo nuodingas gyvates. Pasižymi greitu metabolizmu, todėl esant aukštai temperatūrai dažnai maitinasi.

Patelė deda iki 18 kiaušinių. Iki jauniklių išsiritimo apsivynioja aplink kiaušinių dėtį, šitaip saugo nuo priešų ir reguliuoja temperatūrą.

Paplitęs Šiaurės Australijoje.
Indijos smaugliukas

**Indijos smaugliukas** (*Eryx johnii*) – smauglinių (*Boidae*) šeimos roplys. Kūnas iki 1 m ilgio. Kai būna susirangęs sunku atskirti kur galva ir kur uodega. Uodega kūgiška, buka. Labai retai geria vandenį, kurį ryja didelais gurkšniais. 

Paplitęs Indijoje, Pakistane, Afganistane ir Irane sausose smėlingose vietose.

Nelaisveje išgyvena iki 20 metų.
Lechas

**Lechas** – legendinis lenkų protėvis, Gniezno įkūrėjas ir Lenkijos valstybės įkūrėjas. Pagal legendą, senovėje gyveno trys broliai - Lechas, Čekas ir Rusas, kurie sukūrė tris slavų tautas:
* Lenkiją (poetiškai dar vadinama *Lechija*)
* Bohemiją (dabar didžioji dalis Čekijos) 
* Ruteniją (dabar Ukraina ir Baltarusija)

Pagal vieną legendos variantą, trys broliai išėjo į medžioklę ir sekdami kiekvienas savo grobį patraukė skirtingomis kryptimis. Rusas patraukė į rytus, Čekas į vakarus ir įsikūrė ant Ripo kalno, iškilusio virš kalvoto Bohemijos krašto, o Lechas keliavo į šiaurę, kol priėjo nuostabų baltą erelį, saugantį savo lizdą. Nustebintas to vaizdo, jis nusprendė ten įsikurti. Jis pavadino gyvenvietę (grodą) Gnieznu (lenkiškai būdvardis nuo *gniazdo* t. y. "lizdo") ir padarė Baltą Erelį savo herbu ir jis liko Lenkijos herbu iki šių dienų.

Kiti Lecho vardo variantai: **Lechus**, **Lachus**, **Lestus** ir **Leszek**. Čekas ar **Praotec Čech** lotyniškai vadinamas **Bohemus**, o vokiškai - **Böhm**.

Panaši legenda (su iš dalies pakeistais vardais) aptikta dviejose skirtingose Kroatijos vietose: Krapinos Kajkavijos dialekte Zagorjėje (Šiaurės Kroatija) ir Poljicos Chakavijos dialekte prie Adrijos jūros (Centrinė Dalmatija). S. Sakačas 1940 m. aprašė ir išstudijavo kroatišką legendos variantą.

## Legenda prieš realybę
Anksčiausiai Lechas, Čekas ir Rusas paminėtas lenkiškuose šaltiniuose, "Didesnės Lenkijos kronokose", parašytose 1295 m. Gniezne ar Poznane. Bohemijos kronikose Čekas pasirodo vienas ar tik su Lechu ir minimas kaip Bohemus Kosmo XII a. pr. kronikoje.

Legenda teigia bendrą lenkų, čekų ir rūtėnų kilmę ir rodo, kad jau XIII a. bent trys slavų tautos manė, kad yra genetiškai ir lingvistiškai susijusios ir turėjo bendrą kilmę.

Legenda taip pat bando paaiškinti kai kurių etnonimų kilmę (Lechija, Čekija, Rutenija). Iš tiesų Lechijos pavadinimas kilęs nuo *Lędzianie* genties.

Lechas, Čekas ir Rusas yra trys didžiuliai ąžuolai šalia Rogalino rūmų. kiekvienas iš jų daugiau nei 700 metų senumo.

## Nuorodos
Miškinė barškuolė

**Miškinė barškuolė** (*Crotalus horridus*) – barškuolių (*Crotalus*) genties gyvatė, priklausanti angių (*Viperidae*) šeimai, duobagalvių angių (*Crotalinae*) pošeimiui. 

## Aprašymas

Kūnas iki 1,5-1,9 m ilgio, geltonai rudas, su juodomis ar tamsiai rudomis ryškiomis skersinėmis dėmėmis. Šonuose jos susilieja ir sudaro pusmėnulio formos dėmes. Dažnai jos būna atskirtos siaura šviesiai geltona juosta.

## Paplitimas

Paplitusi JAV rytinėje dalyje ir į pietus iki Meksikos įlankos. Gyvena uolingose vietose ir žemakalnėse, kur auga reti krūmynai ir pavieniai medžiai. Kartais pasitaiko pelkėtose žemumose, upių lankose, miško aikštelėse.

## Mityba

Gaudo įvairius graužikus, taip pat paukščius, varliagyvius, kartais ėda paukščių kiaušinius. Pavasarį išlindusi iš savo žiemojimo vietos, poruojasi. Rugsėjo mėn. patelė atveda 5-17 jauniklių.

Miškinės barškuolės įkandimas pavojingas ir kartais mirtinas.
Raguotoji barškuolė

**Raguotoji barškuolė** (*Crotalus cerastes*) – barškuolių (*Crotalus*) genties gyvatė, priklausanti angių (*Viperidae*) šeimai, duobagalvių angių (*Crotalinae*) pošeimiui.

Būdingas naktinis gyvenimo būdas ir šoninis judėjimas puriu smėliu. Virš akių yra maži ragiukai.

## Aprašymas
Tai smulkiausia genties rūšis. Suaugusių gyvačių kūnas 60 cm ilgio, smėlio spalvos, su paeiliui pasikartojančiomis baltomis ir juodomis dėmėmis. Šonuose smulkios tamsios dėmelės. Kūnas savo spalva labai prisitaikęs prie gyvenamosios aplinkos.

## Paplitimas
Gyvena Šiaurės vakarų Meksikos, Vakarų Arizonos, Rytų Kalifornijos ir Pietų Nevados dykumose. 

## [[Mityba]]
Minta smulkiais graužikais ir driežais.

## Veisimasis
Poruojasi balandžio-gegužės mėn. Patelės rugsėjo mėn. atveda iki 5-16 jauniklių, kurie yra 18-20 cm ilgio. Kartais poruojasi ir rudenį.
Barškutis (gyvatės)

**Barškutis** – gyvačių uodegos raginis darinys, būdingas barškuolėms. Sudarytas iš kelių vienas ant kitų sunertų tvirtų raginių segmentų. Kiekvienas paeiliui atsirandantis segmentas yra susijęs su gyvatės nėrimusi. Barškuolių jaunikliai uodegos gale turi tik didelį apskritą skydelį. Po pirmojo nėrimosi tas skydelis suauga su oda. Po to odos galas sustorėja ir tampa svogūno pavidalo. Po kiekvieno paskesnio nėrimosi atsiranda po vieną segmentą. Dažnai jų būna 6-8, labai retai 10.

Gyvačių amžiaus pagal segmentų skaičių tiksliai nustatyti negalima, kadangi jos gali nertis kelis kartus per metus priklausomai nuo mitybos ir augimo greičio, o barškutis gali lūžti.

Išgąsdinta, taip pat kai būna nerami ar suerzinta, gyvatė susisuka į žiedą, iškelia uodegos galą ir pradeda jį greitai judinti. Vienas į kitą trindamiesi segmentai sukelia gana didelį garsą, kuri galima girdėti net už 30 metrų. Ji perspėja priešininką iš tolo.

Manoma, kad toks barškuolių evoliucinio proceso prisitaikymas yra susijęs su tuo, kad jų nesutryptų bizonai ir kiti kanopiniai žvėrys.
Dirvinė mažuolė

**Dirvinė mažuolė** (*Aphanes arvensis*) – erškėtinių šeimos mažuolių (*Aphanes*) genties augalų rūšis.

Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Dviragis agaras

**Dviragis agaras** (*Trapa bicornis*) – agarinių (*Trapaceae*) šeimos agarų (*Trapa*) genties augalų rūšis.
Genijus (mitologija)

**Genijus**/**Junona** (**Juno**) romėnų mitologijoje – dvasia globėja, vadovaujanti žmogaus veiksmams ir mintims; gera arba pikta dvasia. Buvo teigiama, kad kiekvienas vyras turi genijų, suteikiantį jam vyriškumo galių, ir kiekviena moteris turi junoną (Junona taip pat buvo dievų karalienė). Tapatinamas su graikų demonu. 

Iš pradžių šios dvasios buvo protėviai, saugoję savo palikuonis, tačiau ilgainiui jos pavirto asmeninėmis dvasiomis sergėtojomis, kurios teikia intelektą ir meistriškumą. Savo dvasiai buvo aukojama per gimtadienį.

Vaizduotas žalčiu, berniuku su toga ir gausybės ragu, sparnuotu, nuogu jaunuoliu.

**Junona** turėjo ir kitus vardus:
* **Iugalis** – santuokos globėja;
* **Matronalis** – vedusios moters globėja;
* **Pronuba** – nuotakos globėja;
* **Virginalis** – skaistybės globėja.

Be asmenų genijų/junonų buvo ir regionų, miestų ir šeimų globėjai. Genijai (Genius loci) globojantys vietoves buvo vaizduojami gyvatėmis.

## Šaltiniai
Terminas (mitologija)

Romėnų mitologijoje **Terminas** – ribų, sienų dievas. Buvo, manoma, kad jam buvo šventi akmenys, naudojami žymėti sienas.

Kasmet vasario 23 diena jo garbei buvo švenčiama **Terminalija**. Dievas Jupiteris buvo garbinamas kaip **Jupiteris Terminas** ir atliko Termino funkcijas.
Žalioji barškuolė

**Žalioji barškuolė** (*Crotalus viridis*) – barškuolių (*Crotalus*) genties gyvatė, priklausanti angių (*Viperidae*) šeimai, duobagalvių angių (*Crotalinae*) pošeimiui. Labai nuodinga. 

## Aprašymas

Kūnas apie 1 m ilgio, žaliai ir pilkos spalvos, išilgai nugaros su tamsiomis apskritomis skersinėmis dėmėmis.

## Paplitimas

Žalioji barškuolė paplitusi JAV nuo Oklahomos ir Kanzaso iki Ramiojo vandenyno pakrančių. Šiaurėje arealas pasiekia Kanadą, o pietuose – Meksiką. Gyvena įvairiuose biotopuose. Žinomi 9 porūšiai.

## Mityba
Gaudo smulkius graužikus (prerinius šuniukus, kiškių jauniklius), taip pat paukščius, varles, driežus ir vabzdžius. Prerinių šuniukų urvus naudoja slėptuvei ir žiemojimui.
Rombinė barškuolė

**Rombinė barškuolė** (*Crotalus adamanteus*) – barškuolių (*Crotalus*) genties gyvatė, priklausanti angių (*Viperidae*) šeimai, duobagalvių angių (*Crotalinae*) pošeimiui. 

## Aprašymas
Tai pati stambiausia barškuolių genties gyvatė. Kūnas 1,8-2,4 m ilgio. Išilgai nugaros eina tamsiai rudų rombo pavidalo raštas su švesiai geltonu apvadu.

## Paplitimas

Paplitusi Floridoje ir į vakarus iki Naujojo Orleano. Gyvena miškuose, krūmynuose, vandens telkinių pakrantėse.

## Mityba

Maitinasi graužikais, paukščiais ir jų kiaušiniais.

Rugpjūčio – rugsėjo mėn. patelė atveda 10-20 jauniklių, kurie yra iki 35 cm ilgio.

Šios gyvatės išskiria didžiausią nuodų kiekį – net iki 660 mg sausos masės.
Media Player Classic

**Media Player Classic** (dažnai trumpinama **MPC**) – kompaktiškas laisvas multimedijos grotuvas, skirtas Microsoft Windows operacinei sistemai. Programa išoriškai labai primena ankstyvą Microsoft sukurto grotuvo Windows Media Player versiją 6.4. Bet iš tikro MPC yra visiškai atskiras projektas, funkcionalumu ir grojamų failų palaikymu prilygstantis dabartiniams moderniems multimedijos grotuvams.

Media Player Classic sukūrė programuotojas *Gabest*, kuriam programa iki šiol ir priklauso. *Gabest* pradžioje Media Player Classic kūrė kaip uždaro kodo programą, bet vėliau nusprendė ją padaryti atviro kodo. MPC platinama su GNU GPL licencija ir turi savo SourceForge projektą pavadinimu *Guliverkli*. Iš *Guliverkli* projekto puslapio galima atskirai parsisiųsti didelį skaičių kodekų, skaitytuvu ir karpytuvų, nadojamų programoje.

Media Player Classic parsiuntus nereikalauja diegimo į kompiuterį, ją sudaro tik vienas 5 MB dydžio programos failas. Dėl šių priežasčių MPC yra portatyvi (), t. y. ją galima įsirašius į USB atmintinę ar kitokią laikmeną bet kuriame kompiuteryje pilnavertiškai naudotis.

Projektas nuo 2007 m. nebevystomas. Jo pagrindu vystomas Media Player Classic Home Cinema

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Media Player Classic projekto tinklalapis
Siauralapis dumblialaiškis

**Siauralapis dumblialaiškis** (*Alisma gramineum*) – dumblialaiškinių (*Alismataceae*) šeimos dumblialaiškių (*Alisma*) genties augalų rūšis.

Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
Grigalius VII

**Grigalius VII** (apie 1020 m. Sovana, Italija – 1085 m. gegužės 25 d.) – Romos katalikų bažnyčios popiežius nuo 1073 m. balandžio 22 d. iki mirties. Tikrasis vardas *Hildebrandas Bonizi* arba *Ildebrando Aldobrandeschi di Soana*.

Vienas žymiausių popiežių reformatorių, geriausiai žinomas dėl savo vaidmens kovoje prieš Šventosios Romos imperijos imperatorių Henriką IV. 1584 m. popiežiaus Grigaliaus XIII beatifikuotas, 1728 m. popiežiaus Benedikto XIII 1606 m. paskelbtas Šventuoju, šventė – gegužės 25 d.

## Biografija
Gimė mažame Toskanos Groseto provincijos miestelyje Sovanoje, žemvaldžių šeimoje, priklausiusioje kilmingai Aldobrandeči giminei. Jis buvo išsiųstas mokytis į Romą pas dėdę, šv. Marijos vienuolyno, stovėjusio ant Aventino kalvos, abatą. Ten tapo benediktinų vienuoliu.

Kai imperatorius Henrikas III 1047 m. nuvertė popiežių Grigalių VI ir ištrėmė jį į Kluni, Hildebrandas išvyko kartu su juo, buvo jo kapelionas. Gyvendamas Vokietijoje gavo gerą išsimokslinimą, turėjusį didelės įtakos jo tolesniam gyvenimui. Savo studijas jis tęsė Kelne, kol su popiežiumi Leonu IX 1049 m. grįžo į Romą, pradėjo dirbti Romos kurijoje, tapo subdiakonu bei Vatikano reikalų tvarkytoju. Jo darbo kurijoje metu popiežiais buvo Viktoras II, Steponas IX, Mikalojus II ir Aleksandras II.

Išrinktas popiežiumi įvykdė reformas, vadinamas grigališkosiomis. Reformų nuostatos išdėstytos 1075 m. dokumente *Dictatus Papae*, jomis tik popiežiui suteikta teisė karūnuoti imperatorių, skirti vyskupus, kurti vyskupijas, uždrausta simonija – bažnytinių pareigybių pirkimas ir prekyba šventomis relikvijomis. 1074 m. kovo 9 d. galutinai uždraustos dvasininkų santuokos, pasaulietinė investitūra, daugiau įgaliojimų suteikta nuncijui.

Siekė, kad bažnytinėse apeigose, įskaitant ir Biblijos skaitymą, būtų vartojama tik lotynų kalba. Manyta, jog lotynų kalba sustiprins Moravijos ir Romos santykius.

Jis kovojo su imperatoriumi Henriku IV ir kitais reformų priešininkais, vedusiais dvasininkais, kunigaikščiais. Imp. Henrikas IV, netekęs įtakos Bažnyčiai, 1076 m. Vormse jį paskelbė neteisėtai išrinktu. Grigalius VII 1077 m. privertė Henriką IV atgailauti, bet šis 1080 m. su dalimi vokiečių vyskupų išrinko popiežiumi Ravennos arkivyskupą Vilbertą (antipopiežius Klemensas III) ir 1084 m. užėmė Romą. Grigalius VII pasitraukė į Salerną.

## Nuorodos
* Sąrašas:Popiežiai.

## Šaltiniai
* Mansi, Gregorii VII registri sive epistolarum libri. Sacrorum Conciliorum nova et amplissima collectio. Florence, 1759.
## Išnašos
Širdžialapė kaldezija

**Širdžialapė kaldezija** (*Caldesia parnassifolia*) – dumblialaiškinių (*Alismataceae*) šeimos kaldezijos (*Caldesia*) genties augalų rūšis.

Augalas 10-50 cm aukščio, su labai ilgais lapkočiais (kartais net iki 1 m ilgio). Žiedai sutelkti kekės arba šluotelės pavidalo žiedynuose. Žydi liepos – rugsėjo mėn. Auga tvenkiniuose, ežeruose, pelkėse.

Lietuvoje labai reta. Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Mėlynasis palemonas

**Mėlynasis palemonas** (*Polemonium caeruleum*) – palemoninių (*Polemoniaceae*) šeimos augalas.

Daugiametis, 30-120 cm aukščio žolinis augalas. Stiebas vienas arba keli, statūs, nešakoti arba viršutinė dalis šakota, pliki, tik žiedyno srityje apaugę liaukiniais plaukeliais, tuščiaviduriai. Lapai pražanginiai, sudėtiniai, neporomis plunksniški, skroteliniai ilgakočiai, stiebiniai trumpakočiai, viršūniniai bekočiai. Žiedai pavieniai, viršūninėse šluotelėse, kvapūs. Vainikėlis ryškiai mėlynas, žydras, tamsiai violetinis arba baltas. Vaisius – rutuliška, daugiasėklė trilizdė dėžutė. Šakniastiebis trumpas, storas. Sėklos trikampiškos, tamsiai rudos, raukšlėtu paviršiumi, 3 mm ilgio.

Žydi birželio – rugpjūčio mėnesiais. Sėklos pradeda bręsti po 40-50 dienų nuo žydėjimo pradžios. Dauginasi sėklomis ir vegetatyviškai. Auga pakrantėse, šlapiose pievose, pamiškėse, krūmuose.

Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
Manai

**Manai** () romėnų mitologijoje – mirusių mylimųjų dvasios, sielos. Buvo menkos dvasios panašios į larus, genijus ir penatus. Pagerbiamos per Parentalijos ir Feralijos šventes vasario mėnesį.

Manai dar vadinti *Di manes* (*Di* reiškia „dievai“). O ant romėnų kapų buvo užrašomos sutrumpinimas D.M., kuris reiškia *dis manibus* (skirta dievams – manams). Taip pat šis žodis naudotas kaip metafora reiškianti požemio pasaulį.
Manas

**Manas** gali reikšti:

* manas – romėnų mitologinė būtybė;
* Manas – upė Vakarų Afrikoje;
* Manas – miestelis Prancūzijoje, Aukšt. Provanso Alpėse;
* Manas – miestas Dramblio Kaulo Krante;
* Manas – Japonijos gyvenvietė;
* manai – Liberijos tauta;

taip pat
* Manė – sala Danijoje;
* Manasas – upė Asame;
* MAN – automobilių gamintojas;
* Le Manas – Prancūzijos miestas;
* Manus – indų žmonijos pradininkas.
Edward Soja

**Edvardas Soja** ( g. 1941 m. Bronksas, Niujorkas, JAV) – postmodernus politinės geografijos atstovas ir miestų planuotojas, dirbantis UCLA universitete, Londono ekonomikos mokyklos profesorius. Apdovanotas Votreno Liudo premija (2015).

## Publikacijos
* *Postmodern Geographies: The Reassertion of Space in Critical Social Theory.* London: Verso Press, 1989.
* Scott, A. J and E. W. Soja, eds. *The City: Los Angeles and Urban Theory at the End of the Twentieth Century*. Berkeley: University of California Press. 1996.
* *Thirdspace: Journeys to Los Angeles and Other Real - and-Imagined Places*. Oxford: Basil Blackwell. 1996.
* *Postmetropolis: Critical Studies of Cities and Regions*. Oxford: Basil Blackwell, 2000.

## Nuorodos
* Edward Soja  (informacija patekiama UCLA tinklalapiyje).
Peter Hall

**Piteris Holas** (; 1932 m. kovo 19 – 2014 m. liepos 30 d.) – britų miestų planavimo teoretikas. P. Holas buvo vienas produktyviausių ir įtakingiausių XX a. savo srities specialistų.  

Svarbiausias Holo išleistas darbas yra „Miestai ir civilizacija“ (), kuriame jis teigia, kad žmonijos kultūros „aukso amžius“ buvo 5-asis amžius prieš mūsų erą Senovės Graikijoje, dėl to ėmė plisti miestai, kurie Europoje išplito nuo Atėnų iki Londono.

## Nuorodos
* Peterio Holo darbinė biografija 
* Interviu su Peteriu Holiu 

## Šaltiniai
Allan Jacobs

**Alanas Jacobsas** () – miestų planuotojas, apipavidalintojas.

Tiria ir skelbia publikacijas apie miestų dizainą. Jo kartu su Donald Appleyard išleistas darbas *„Link miestų dizaino manifesto“* ( atspindi jo idėjas apie miestų vystymą.

## Nuorodos
* College of Environmental Design , University of California, Berkeley.

* Barry, Sean. „Speakers Envision Downtown's Future“ , publikacija paskelbta: *The Daily Californian*, 2006 m. sausio 19 dienos leidinyje.
Walter Block

**Valteris Blokas** (, g. 1941 m. rugpjūčio 21 d. Niujorke) – JAV ekonomistas, laisvosios rinkos, miestų planavimo teoretikas.

Walter Block su pagyrimu baigė filosofijos studijas *Brooklyn College*, ekonomikos mokslų daktaro laipsnį apsigynė Kolumbijos univesitete (JAV). Mokslinių ir praktinės veiklos interesų sritys – transporto, aplinkos ekonomika, politinė filosofija ir ekonomika.

## Kita informacija
* Anarchokapitalizmas ‎.

## Nuorodos
* Asmeninis tinklalapis ;
* Mises.org Biografija ir straipsnių sąrašas.

 ‎
Miestų planavimas

**Miestų planavimas** () – sritis apimanti aglomeracijos, miesto, arba miestelio žemės panaudojimą, tirianti aspektus sietinus su socialinės aplinkos statyba bendruomenei, ar savivaldos vienetams.

Aplinkos apsauga ir aplinkos išsaugojimas yra vieni svarbiausių miestų planavimo tikslų.

### Celės
Vieni sėkmingiausiai suplanuotų miestų susideda iš dalių (arba celių). Pavyzdžiui, parkų, komercinės paskirties pastatų ir gyvenamųjų pastatų. Dažnai šias celes skiria gatvės. Paprastai kiekvienoje celėje yra unikalūs monumentai. Komercinės paskirties plotai ilgainiui tampa diversifikuoti.

## Planavimas ir transportas
Taip pat labai svarbus veiksnys miestų planavime yra miestų transporto sistemų planavimas.

Tarp miesto apgyvendinimo tankumo ir keliavimo būdų juo egzistuoja gerai ištirtas ryšys.
 
Geros kokybės susisiekimas suteikia pagrindą tam tikrų miesto dalių vystymuisi. Vystymasis, peržengęs tam tikras apgyvendinimo ribas gali greitai perpildyti transportą.

Gerai planuojamuose miestuose, tose vietose, kur yra geras susisiekimas, gerai išvystyta susisiekimo infrastruktūra, siekiama pritraukti į tas vietas kuo daugiau gyventojų, ar darbuotojų. Geriausias pavyzdys – leidimai statyti aukštus pastatus tose vietose. Pavyzdžiui, leidimai statyti aukštus pastatus arti traukinių stočių, arba daugiajuosčių kelių ir leisti mažaaukštę statybą toliau.

Gyventojų tankiui apskaičiuoti naudojama keletas metodų. Dažnai naudojamas Pastatų aukštų ir ploto santykio metodas. Miesto rajonas, kuriame mažesnis nei 1,5 santykis, gali būti vertinamas, kaip retai užstatytas rajonas. Tuo tarpu, kur santykis viršija 5, galima vertinti, kaip itin tankiai apgyvendintą plotą.

## Nuorodos

* Urbanistinis ir regioninis planavimas  Atviro katalogo projekte
Kevin Andrew Lynch

**Kevinas Linčas** (; 1918 m. – 1984 m.) – JAV miestų planavimo teoretikas ir rašytojas.

Jis empiriškai studijavo miestų planavimą. Pagrindinė tyrimų sritis buvo tai, kaip individai suvokia ir juda miestuose. Kevino Linčo knygose tiriamas laiko ir istorijos poveikis miestų vystymesi, kaip miestų vystymasis paveikia vaikus, kaip pritaikyti žmonių suvokimą fiziškai formuojant miestus ir regionus, siekiant konceptualios gero miesto formos.

Lyncho svarbiausias darbas yra: „The Image of the City“ (*Miesto įvaizdis*), išleistas 1960 m. Šis darbas buvo penkerių metų tiriamojo darbo rezultatas. Darbe nagrinėjama kaip naudotojai priima erdvinę informaciją, kai jie keliauja miestais. Buvo panaudoti trijų JAV miestų pavyzdžiai: Bostono, Džersio ir Los Andželo).

## Nuorodos
* MIT Institute Archives & Special Collections, „Kevin Andrew Lynch, 1918-1984, Papers, 1934-1988.“
Witold Rybczynski

**Witold Rybczynski** (g. 1943 m. kovo 1 d. Edinburge) – lenkų kilmės kanadiečių architektas, profesorius ir rašytojas.

Gimė lenkų emigrantų šeimoje, užaugo Surije (Anglija), jaunystėje persikėlė gyventi į Kanadą. Baigė Monrealio universitetą, kur gavo architektūros bakalauro ir magistro laipsnius.

Parašė apie 200 straipsnių apie apgyvendinimą, miestų panavimą, architektūrą, technologijas.

## Nuorodos
* Kanados ''Penguin'' leidinys
* Tinklalapis Pensilvanijos Universitete
Transporto srautų prognozavimas

**Transporto srautų prognozavimas** () – procesas, kurio metu apskaičiuojamas numatomas transporto priemonių ir keleivių, kurie naudos specifiškas transporto priemones ir įrenginius ateityje. Transporto srautų prognozavimas numato, pavyzdžiui, kiek tam tikru metu pervažiuos transporto priemonių tam tikru tiltu, ar greitkeliu, kiek keleivių keliaus tam tikru oro uostu, kiek laivų atvyks į tam tikrą jūrų uostą. 

Šis procesas pirmiausiai pradedamas turimos dabartinės transporto ir keleivių srautų informacijos rinkimu. Kartu prie šios informacijos pridėjus gyventojų skaičiaus, bedarbystės lygio, kelionių kainos informaciją sukuriamas kelionių poreikio modelis.
Židikų šv. Onos koplyčia

**Židikų šv. Onos koplyčia** stovi Židikų miestelio kapinėse, Liūliškių kaime. Mūrinė koplyčia pastatyta 1940-1941 metais, nugriovus senąją medinę koplyčią. Pastačius koplyčią, į jos rūsį buvo perkelti rašytojos Marijos Pečkauskaitės ir jos „mamatės“ palaikai. Tituluojama šv. Onos vardu. Koplyčios simbolis pavaizduotas Židikų herbe.

## Istorija

Židikų kapinėse buvo priaugę daug medžių, krūmų, nebuvo takų. Beveik vakariniame kapinių gale stovėjo medinė 1836 metais jėzuitų pastatyta koplyčia. Senojoje koplyčioje vykdavo šv. Onos atlaidai. Tų atlaidų proga M. Pečkauskaitė ruošdavo vargšų naudai loteriją. Kaip tik tokią dieną šalia koplyčios įvyko M. Pečkauskaitės laidotuvės, jai mirus 1930 metais. Atkastame kape buvo rasta jos „mamatės“ kaulelių, greitosiomis buvo išbetonuotas cementinis rūsys palaikams palaidoti. Pats Juozas Tumas-Vaižgantas vadovavo išskirtinių laidotuvių apeigoms.  

Dabartinė koplyčia pastatyta pagal architekto Jono Muloko projektą. Senosios medinės koplyčios nugriovimo ir naujos koplyčios ant M. Pečkauskaitės kapo pastatymo iniciatoriumi laikomas tuometinis Židikų klebonas kun. Vaclovas Martinkus. Jo rūpesčiu buvo taip pat pavyzdingai sutvarkytos kapinės. 

1970 m., rašytojos mirties 40 metų sukakties proga, atvykusieji į Židikus nebuvo įleidžiami į koplyčią jos pagerbti ir padėti gėlių.  

1974 m. koplyčią restauravo Vytautas Landsbergis-Žemkalnis. 2004-2005 metais ji ir vėl buvo pertvarkyta.

Telšių vyskupas Jonas Boruta 2011 m. prieš šv. Onos atlaidus suteikė koplyčiai šv. Onos titulą.

2012 m. liepos 26 d. prieš šv. Onos atlaidus ant koplyčios atstatyta „Angelo su trimitu“ skulptūra, sukurta tautodailininko Antano Murausko. Skulptūrą šv. Onos atlaidų metu 2012 m. liepos 29 d. pašventino Židikų parapijos klebonas kun. Egidijus Jurgelevičius.

Šv. mišios koplyčioje aukojamos Vėlinių ir Visų Šventųjų dienomis, taip pat šv. Onos atlaidų pagrindinę dieną.

## Šv. Onos atlaidai

Šv. Onos atlaidai Židikuose vyksta nuo senų senovės. Į juos susirenka ne tik vietiniai gyventojai, tačiau atvyksta ir tikintieji iš visos Lietuvos, taip pat užsienio, daugiausia Latvijos.

Šv. Onos atlaidų pagrindinę dieną, paprastai paskutinį liepos mėnesio sekmadienį, mišias Židikų bažnyčioje aukoja Židikų klebonas, o sumos pamaldos vyksta kapinėse, priešais koplyčią. Pagrindines Mišias kiekvienais metais celebruoja vis kitas kunigas svečias.

## Galerija

Židikų Koplyčia 1.JPG|Koplyčios altorius
Židikų Koplyčia 3.JPG|M. Pečkauskaitės kapas Židikų koplyčios rūsyje
Židikų Koplyčia 2.JPG|Švč. Mergelės Marijos skulptūra koplyčioje
Židikų Koplyčia 4.JPG|M. Pečkauskaitės skulptūra koplyčioje


## Šaltiniai

## Nuorodos

*
Geltongalvė kielė

**Geltongalvė kielė** (*Motacilla citreola*) – kielinių (*Motacillidae*) šeimos paukštis.

## Paplitimas

Arealas suskaidytas. Paplitusi Eurazijoje nuo rytinės Baltijos jūros pakrantės iki Viliujo aukštupio. Šiaurėje arealas siekia arktines platumas, Obės, Jenisėjaus žemupį. Pietinė arealo riba eina Pečioros aukštupiu, Obės, Jenisėjaus vidurupiu. Kita arealo dalis yra tarp Maskvos srities ir Didžiojo Chingano kalnų. Šis arealas pietuose eina iki Tian Šanio, Pamyro, Altajaus, Hindukušo, Himalajų, Volgos vidurupio. 

Žiemoja arealo pietinėje dalyje, taip pat Indijoje, Šiaurės Afrikoje.

Lietuvoje reta, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. Kartais užskrenda, yra pastebėtų perinčių geltongalvių kielių (Žuvinte). Čia lankosi porūšis *Motacilla citreola werae*. Lietuvoje kasmet peri 150-200 porų.

## Išvaizda

Geltongalvė kielė didesnė už geltonąją kielę ir nuo jos skiriasi pilka nugara. Patino galva ir kaklas ryškiai geltoni, nugara pilka, antuodegis juosvas. Plunksnų kraštai balsvi. Patelės galva gelsvai žalsva, o pagurklyje nėra dėmių. Sveria 14-24 g.  

## Elgsena

Gyvena pelkėtose vietovėse, nendrėmis apaugusiose aukštapelkėse, užpelkėjusiose viksvinėse pievose. Per migraciją laikosi apaugusiose ežerų ir upių pakrantėse. Skraido grupėmis, mėgsta tupėti ant aukštesnių žolių, krūmų. 

Lizdą suka ant žemės arba kupstuose iš žolės stiebų, gerai užmaskuoja. Kiaušinius deda gegužę. Dėtį sudaro nuo 4 iki 7 šviesūs, rudai pilki su tamsiomis dėmėmis kiaušiniai. Peri 13-14 dienų. Veda vieną vadą.

## Mityba

Geltongalvė kielė minta daugiausia vabzdžiais, jauniklius maitina lervomis, drugiais, vabalais.

## Šaltiniai
Andrius Sicinskis

**Andrius Sicinskis** ( 1924 m. gegužės 20 d. – 2006 m. rugsėjo 26 d.) – Lenkijos sociologas, politologas, valstybės veikėjas.

## Biografija

Kilęs iš Lenkijos bajorų Sicinskių giminės. Baigė Varšuvos universitetą, nuo 1981 m. Lenkijos mokslų akademijos Filosofijos ir Sociologijos instituto profesorius.

1991 m. gruodžio 23 d. – 1992 m. birželio 4 d. Jano Olševskio vyriausybėje kultūros ir meno ministras.

Palaidotas Varšuvos senosiose Povonzkų kapinėse.
Skalūnai

**Skalūnai** – plonais sluoksneliais, plokštelėmis skylančios uolienos. Skiriamos dvi didelės skalūnų grupės: nuosėdiniai ir kristaliniai (metamorfiniai) skalūnai. 
*Nuosėdiniams skalūnams* priklauso smulkiagrūdės labai plonų sluoksnelių nuosėdinės uolienos (daugiausiai molingos), beveik nepakitusios ar šiek tiek pakitusios dėl diagenezės bei menko metamorfizmo ir įgijusios sualūnuotumą. 
*Kristalizuoti skalūnai* susidaro iš stipriai metamorfizuotų nuosėdinių uolienų (paraskalūnai) arba magminių uolienų (ortoskalūnai). Jas sudarantys plokšteliniai prizmiški, pailgi žėručių, amfibolų, feldšpatų kristalai išsidėstę beveik lygiagrečiose plokštumose (žėručio skalūnai, sericito skalūnai). 
Pagal mineralinę sudėtį būna chlorito, epidoto, talko, olivino, granato, staurolito, kainito skalūnai; pagal tekstūrines ypatybes – dėmėtieji, dryžuotieji skalūnai; pagal spalvą – žalieji, raudonieji, melsvieji. Daugelis yra naudingosios iškasenos: degieji skalūnai ir piroskalūnai (vartojami kurui, iš jų gaminami bitumas, degiosios dujos), vario skalūnai (vario ir kitų spalvotų metalų rūda), magnetito skalūnai (geležies rūda), molio skalūnai, filitas (statybinė medžiaga stogams dengti, pastatų sienų apdailai), juodieji urano skalūnai (urano rūda), žėručio skalūnai (abrazyvų, keramikos žaliava), juodieji skalūnai (dažų žaliava).
Seismografas

**Seismografas** ( 'žemės drebėjimas +  'rašau') – prietaisas, registruojantis seisminių bangų virpesius žemės paviršiuje.

Pagrindinės dalys – seismometras (priima seisminį signalą) ir registratorius. Seismografo svarelis sujungtas su korpusu tampria spyruoklių arba svyruoklių sistema. Svarelio savuosius virpesius gesina slopintuvas. Korpuso virpesių mechaninė energija paverčiama elektriniu signalu, kuris sustiprinamas filtre stiprintuve, o jį užrašo registratorius. Naudojami mechaniniai, fotografiniai, magnetiniai registratoriai. Gautos kreivės vadinamos **seismogramomis**. Signalai gali būti registruojami ir skaitmeniškai.

## Istorija
Pirmasis seismografas buvo išrastas Kinijoje. Žemės drebėjimams stebėti 132 m. jį pagamino kinų mokslininkas Zhang Heng. Tam buvo skirtas didelis indas, kurio apvade lygiais tarpais išgręžtos skylės su drakonų galvomis, nasruose laikančiomis lengvai iškrintančius rutuliukus. Virpant Žemės paviršiui, metalo rutuliukai, silpnai besilaikantys skylėse, krinta į apačioje sustatytus indus. Pagal tai, kurie rutuliukai iškrinta, nustatoma smūgio kryptis. Prietaise rutuliukų judėjimą valdo masyvi švytuoklė ir alkūninės svirtys.
Krepšys

**Krepšys** (dar *pintinė, krežys, kašikas*) – pintas rakandas įvairioms daržovėms, uogoms, grybams, daiktams laikyti ir nešioti. Krepšiai pinami iš vytelių, lazdyno plėšų, pušies balanų, aliuminio vielos.

Pintinės vilnai laikyti pintos didelės su užpintu viršumi ir dangčiu. Panašios būdavo pintinės ir sūriui džiovinti, tik mažesnės. Vilnijoje naudotos plačios pailgos lygiadugnės pintinės braškėms nešti, Rytų Lietuvoje – keturkampės, pintos iš balanų, Žemaitijoje – vienu lygiu šonu, skirtos kabinti ant sienos ir laikyti virtuvės rakandus.

## Šaltiniai
Kretilas

**Kretilas** – senovinis pintas indas pelams nusijoti. Dugnas buvo pinamas iš smulkių šaknų, plaušų, o sienelės iš liepos luobų, lazdyno ar pušies. Buvo apvalūs, ovalūs, kartais stačiakampiai, 15-20 cm aukščio ir 40-120 cm skersmens.

Lietuvoje naudoti iki XX a. vidurio.
Karbija

**Karbija** – iš šiaudų grįžčių, lazdyno ar spygliuočių medžių šaknelių pintas indas. Dažnai buvo su antvožu. Sienos per vidurį išgaubtos. Aukštis – nuo 40 iki 115 cm. Karbijose valstiečiai laikė grūdus, miltus.

Lietuvoje karbijos naudotos iki XX a. vidurio.
Stalagmitas

**Stalagmitas** ( 'lašas') – karstinių urvų dugno vertikalus išsikišimas. Būna stulpų, kūgių ir kitokio pavidalo. Susidaro tose vietose, kur nuo urvo lubų laša karbonatų arba druskų prisotinto požeminio vandens lašai ir vanduo išgaruoja.

Aukščiausias žinomas pasaulyje stalagmitas (70 m) yra Šondongo urve Vietname.

## Šaltiniai
Pintinė

**Pintinė** (tarmiškai **kašikas**) – įvairaus dydžio pintas krepšys su dangčiu. Buvo pinami mažesni ir naudoti uogauti, grybauti ir vaisiams nešti bei didesni – bulvėms nešti. Be to, tokiuose kašikuose laikė džiovintus sūrius, dešras, skilandžius. Pinti iš medžio šaknų, karnų ar vytelių.

## Šaltiniai
Geopatologija

**Geopatologija** – pseudomokslas, tyrinėjantis Žemės paviršiaus ir gelmių poveikį žmogui, *„Žemės spindulius“* (, ). Pasak jo teiginių, Žemėje egzistuoja vadinamosios *geopatologinės zonos*, kuriose vyksta paranormalūs reiškiniai: dažnos savižudybės, netikėtos nelaimės, avarijos, NSO pasirodymai, poltergeisto ir kiti reiškiniai. Šiose vietose žmonėms gali pablogėti sveikata, jie gali jausti nejaukumą, įtampą. Teigiama, kad šiose vietose yra daug didesnis smurtinių nusikaltimų ir serijinių žmogžudysčių skaičius. Šalininkų nuomone, geopatologinių zonų susidarymą sąlygoja tektoniniai žemės lūžiai, požeminių vandenų srovės, dvigubo veikimo zonos, įvairūs požeminiai susikirtimai ir „kryžiai“, magnetinės anomalijos. Šios zonos dažniausiai nustatomos virgulininkų pagalba.

Tikėjimas Žemės spinduliais susijęs su kai kuriais „New Age“ judėjimais Europoje, ypač Vokietijoje. Jie siejami su Gajos filosofija ir vitalizmo mokymu. Kai kurie žmonės ten miega su specialiais apsauginiais juodo plastiko skydais, įtaisomais po lova. Žemės spindulių „specialistai“ Vokietijoje praktikuoja tam tikrą Feng Šui atmainą, patarinėdami, kaip išstatyti baldus ir panašiai, kad būtų galima sumažinti žemės spindulių poveikį iki minimumo.

Populiariojoje kultūroje žemės spinduliai paminėti Patriko Suskindo knygoje „Kvepalai“, kur jais maniakiškai tiki nusenęs didikas.

Lietuvoje geopatologinių anomalijų manoma esant automagistralės A1 ruože ties Vieviu, taip pat kelio  ruože tarp Josvainių ir Kampų II. Čia, geopatologų teigimu, lygiuose ir jokiomis ypatingomis eismo sąlygomis neišsiskiriančiuose ruožuose įvyksta daug skaudžių eismo nelaimių.

Rusijoje geopatologai teigia, kad labiausiai geopatologiškos yra Kaliningrado ir Volgogrado sritys.

## Nuorodos
* Straipsnis apie geopatologiją ir namų statybą 
* Apie geopatologiją  
* Skeptic’s Dictionary: E-rays
Sesaro departamentas

**Sesaro departamentas** () – departamentas Kolumbijos šiaurės rytuose, Venesuelos pasienyje. Administracinis centras – Valjeduparas.

## Geografija

Departamento šiaurėje iškilęs Siera Nevada de Santa Martos kalnų masyvas. Rytuose kyla į Perichos aukštumas. Centrinę dalį užima lygumos, išvagotos upių slėnių. Svarbiausia departamento upė – Sesaras. Pakraščiu prateka Magdalena. Klimatas žemumose šiltas ir sausas (2000 mm).

## Ekonomika

Svarbiausia ūkio šaka – žemės ūkis. Auginami galvijai. Medvilnės, ryžių, cukranendrių, aliejinių palmių, jukos, bananų plantacijos. Maisto, naftos perdirbimo pramonė. Žvejyba. Kalnakasyba.

## Etninė sudėtis
* Metisai ir baltieji – 82,73 %
* Indėnai – 5,15 %
* Juodaodžiai – 12,12 %

## Pagrindiniai miestai
Didžiausi miestai ir gyvenvietės 2018 m. (tūkst. gyv.):
* Valjeduparas (431,7)
* Agvačika (95,8)
* Agustin Kodasis (48,1)
* Boskonija (37,6)
* La Chagva de Ibirikas (35,5)
* Kurumani (26,4)
* El Kopėjus (22,4)
* La Loma (21,1)
* San Albertas (20,8)


Plaza alfonso avila.jpg|Agustin Kodasio miesto centras
San José, La Paz (Colombia).JPG|San Chosė kaimas kalnuose, La Paso savivaldybėje
Finca Los Frailes - panoramio (1).jpg|Ganyklų plotai
Valle De La Sierra Nevada (136375733).jpeg|Siera Nevados kalnai Valjeduparo apylinkėse


## Šaltiniai
Kristobal Kolono viršukalnė

**Kristobal Kolono viršukalnė, [[Kristupas Kolumbas|Kristupo Kolumbo]] viršukalnė** () – kalnas šiaurės rytų Kolumbijoje, Siera Nevada de Santa Martos masyve, Magdalenos departamente. Penktas pagal santykinį aukštį pasaulio kalnas (santykinis aukštis – 5584 m). Absoliutinis aukštis – 5775 m (tačiau pateikiami įvairūs aukščiai). Išsidėstęs vos 42 km nuo Karibų jūros kranto ir yra aukščiausias pasaulyje pakrantės kalnas. Manoma, kad greta esantis Simono Bolivaro kalnas gali būti šiek tiek aukštesnis. Pagal esamus duomenis, Kristobal Kolonas S. Bolivaro k. lenkia vos 1 m.
Siera Nevada de Santa Marta

**Siera Nevada de Santa Marta** () – izoliuotas kalnų masyvas, atskirtas nuo Andų, esantis šiaurės rytų Kolumbijoje, vos 42 km nuo Karibų jūros. Iškyla į 5776 m aukštį (Kristobal Kolono k.). Tačiau gali būti, kad aukštesnis yra Simono Bolivaro kalnas. Masyvas užima apie 17 tūkst. km² plote (Magdalenos, Sesaro ir La Guachiros departamentuose). Išteka 36 upės. Masyvą supa 200 m aukščio lygumos, todėl tai aukščiausiai iškylantis virš aplinkinių teritorijų masyvas pasaulyje. Dalis masyvo priklauso Siera Nevada de Santa Martos nacionaliniam parkui. Kalnai apaugę kalnų džiunglėmis, o aukštikalnėse – paramomis. Atokiame masyve gyvena keletas indėnų genčių.

Kalnų regione išlikę unikaliai tebegyvenančių indėnų (arahvakai, kogiai ir kt.), veikia narkotikų kontrabandos ir nusikalstamos grupuotės.