open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Airių vilkogaudis

**Airių vilkšunis**, **volfhaundas**, **vilkgaudis** (, ) – airių nacionalinis šuo, jiems tai – drąsos, ištikimybės ir jėgos simbolis. Šios veislės šunų nėra labai daug.

## Išvaizda
Tai šuo milžinas – sveria 45-70 kg, aukštis ties gogu gali siekti 94 cm. Neišvaizdus, dėl išlavėjusios regos anksčiau buvo naudotas vilkams medžioti. Tiesios, stiprios priekinės ir ilgos, raumeningos užpakalinės kojos leidžia airių vilkšuniui įveikti didelius atstumus.

## Legenda
Pasak legendos, 1210 m. karalius padovanojo Velso princui Liuelinui vilkgaudį, kurį jis pavadino Helertu. Šuo buvęs labai ištikimas šeimininkui, ypač mylėjęs mažąjį princo sūnų. Kartą šeimininkas, grįžęs iš medžioklės, pamatė, kad šuo jį pasitinka kruvinais nasrais. Princas, pamanęs, kad Helertas sudraskė sūnų, kardu nukirto jam galvą. Tik tada pamatė sode žaidžiantį mažylį, o šalia jo – sudraskytą vilką. Nelaimingas šeimininkas pastatė šuniui paminklą, kuris tebėra lig šiol.

## Istorija
Dėl masinio eksporto į užsienį (kaip karališkos dovanos) bei draudimo auginti šią veislę išskyrus karališkąjį luomą, senoji volfhaundų veislė išnyko maždaug prieš 100 m. XIX a. pab. šią veislę atkūrė anglų kariuomenės karininkas Grahamas, kryžmindamas danų dogus, dirhaundus ir mastifus.
Nojus

**Nojus** (**Noahas**; sen. ) žydų mitologijoje (judaizme, o iš jo perimtas krikščionybėje bei islame) – pagrindinis  Pasaulio tvano herojus, tipologiškai ir genetiškai artimas šumerų-akadų mitologiniams veikėjams Ziusudrai, Atrahasiui ir Utnapiščiui.

Nojaus istorija aprašoma Toroje, Pradžios knygoje. Istorija pasakoja, kad jis buvo vienintelis savo laikų teisus žmogus. Dievas įpykęs dėl žmonių pasileidimo nutarė sunaikinti žmoniją. Nojui Jis liepė pastatyti laivą, kuriuo Nojus ir jo šeima (viso 8 žmonės) išsigelbėjo, tuo tarpu kai kiti žmonės žuvo vandenyje. Po ilgo plaukiojimo laiko, Nojus išsilaipino ir prasidėjo naujoji žmonijos era.

Pasakojimas teigia, jog Dievas sudarė su Nojumi ir būsimais jo palikuonimis Sandorą: pažadėjo niekada nebesunaikinti žmonijos, siųsdamas tvaną. Kaip šios Sandoros ženklas danguje pasirodžiusi vaivorykštė.

## Išnašos
Kadagynai

**Kadagynais** vadinama:
* Kadagynas – miškas, kuriame daugiausiai auga kadagiai.

## Gyvenvietės
### Lietuva
* Kadagynas Kelmės rajone
* Kretingos rajone
** Kadagynai Darbėnų seniūnijoje,
** Kadagynas Imbarės seniūnijoje;
* Kadagynai Pagėgių savivaldybėje;
* Kadagynai Rietavo savivaldybėje;
* Kadagynai Šilalės rajone.

### Rusija
* Kaliningrado srityje:
** Kadagynai (Prudai) Gurjevsko rajone.
Palaima

**Palaima** vadinami kaimai:

* Biržų rajone;
* Šilalės rajone;
* Vilkaviškio rajone.

## Pavardė

* Jurgis Palaima – sporto psichologas;
* Justinas Algimantas Palaima – inžinierius, dėstytojas, profesorius.
Antanas Siudikas

**Antanas Siudikas** (g. 1934 m. liepos 26 d. Gudžiūnų parapijoje, Kėdainių raj.) – Lietuvos ir Raseinių rajono ūkio, politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija

1955–1957 m. mokėsi Vilniaus žemės ūkio mechanizavimo technikume, 1968–1974 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje.

1957–1958 m. Baltkūniškio Melioracijos technikos stoties vyr. inžinierius, 1958–1961 m. Dotnuvos rajono technikos stoties vyr. inžinierius, 1961–1963 m. Ariogalos melioracijos mašinų stoties direktorius, 1963–1990 m. Raseinių Melioracijos statybos valdybos viršininkas, 1990–2009 m. VĮ, SPAB, AB „Raseinių melioracija“ direktorius, AB „Ariogalos melioracija“ generalinis direktorius.

1995 m. Lietuvos ūkio partijos narys, 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Raseinių rajono skyriaus narys.

A. Siudikas apdovanotas TSRS LŪPP aukso bei sidabro medaliais, kitais apdovanojimais. 1965 m. suteiktas LTSR nusipelniusio melioratoriaus vardas. 2005 m. suteiktas Raseinių garbės piliečio vardas.

Ariogalos parapijos pastoracinės tarybos narys. Žmona Zita, sūnus Adakrius.

## Įvertinimai
1965 m. suteiktas nusipelniusio melioratoriaus vardas.

## Šaltiniai
TÜBİTAK

**TÜBİTAK** (*Türkiye Bilimsel ve Teknolojik Araştırma Kurumu*) – Turkijos mokslo ir technikos tyrimų taryba. Šios įstaigos būstinė yra Ankaroje. Taryba buvo įsteigta 1963 m. liepos 24 d. Turkijos prezidento Cemal Gürsel potvarkiu.
Paupynis

**Paupyniu** vadinami kaimai:

* Jurbarko rajone;
* Šilalės rajone;
* Tauragės rajone;
* Telšių rajone.
Elektros generatorius

**Elektros generatorius** – energijos rūšies keitimo įtaisas, išnaudojant elektromagnetinės indukcijos principą,  mechaninę sukimo momento energiją verčiantis elektros energija.

## Istorija

Pirmąją elektros mašiną, veikiančią elektromagnetizmo principu 1831–1832 m. pagamino Maiklas Faradėjus. Vengrų pastorius ir fizikas Anyos Jedlikas 1852 m. sukūrė vienpolę
dinamo mašiną. 1871 m. belgų mokslininkas Zenobas Gramas Paryžiuje pademonstravo elektros mašiną, kurios veikimo principas ir dabar naudojamas generatoriuje bei elektros varikliuose. 

## Tipai

Pagal mechaninės energijos gamybos būdą generatoriai skirstomi į turbogeneratorius, sukamus garo mašina, hidrogeneratorius, varomus vandens turbina ir variklinius, kuriuos suka dyzelinis variklis, vidaus degimo variklis, vėjas, bangų mūša ir t. t. Prie pastarųjų priskiriama ir dinamo mašina.

Pagal gaminamos srovės tipą generatoriai skirstomi į nuolatinės srovės, kurie gali būti kolektoriniai ir ventiliniai, ir kintamos srovės, kurie būna vienfaziai ir trifaziai – su apvijos jungimu žvaigžde arba trikampiu.

Pagal sužadinimo būdą generatoriai skirstomi į sužadinamus nuolatiniu magnetu, išorinio sužadinimo ir susižadinančius.

## Veikimo principai

Elektros generatorių veikimas pagrįstas elektromagnetinės indukcijos reiškiniu. Tarp masyvaus magneto polių įtaisomas rėmelis, galintis suktis apie savo ašį. Jį suka turbinos, o jas – mechaninės energijos šaltinis (vėjas, krintantis vanduo ir kt.). Dėl to keičiasi rėmelį veriantis magnetinis srautas

\Phi=\int_S\vec{B}\mbox{d}\vec{S}

Kintant šiam srautui rėmelyje indukuojasi elektrovara ir pradeda tekėti indukuota elektros srovė.

Elektrovara kinta pagal harmoninį dėsnį

\varepsilon=NBS\omega\sin{\omega{t}}

ir, kaip matyti, priklauso nuo konstrukcijos ypatybių (besisukančių rėmelių skaičiaus N\;, vieno rėmelio ploto S\;), naudojamo magnetinio lauko indukcijos ir energijos gamybos būdo (sukimosi kampinio dažnio \omega\;).
Stirbiškė

**Stirbiške** vadinami du kaimai Šilalės rajone:

* Kvėdarnos seniūnijoje;
* Laukuvos seniūnijoje.
Hegemonė (palydovas)

**Hegemonė** (*Hegemone*; ) arba **Jupiteris XXXIX** – Jupiterio palydovas, atrastas 2003 m. Havajų Universiteto astronomų komandos, kuriai vadovavo Scott S. Sheppard (David C. Jewitt, Jan Kleyna, Yanga R. Fernández). Iškart po atradimo naujajam palydovui suteiktas pavadinimas **S/2003 J 8**. Vėliau pavadintas vienos iš charičių vardu. 

Priklauso Pasifės palydovų grupei.
Hegemonė

**Hegemonė** („meistriškumas“) graikų mitologijoje – augalų deivė, kurios sritis – žydėjimas ir vaisiai. Pagal Pausaniją, ji buvo viena iš charičių, o vardą suteikę Atėnų gyventojai.

Jos garbei Hegemone buvo pavadintas vienas iš Jupiterio palydovų.
Despina

**Despina** (**Despoina**) graikų mitologijoje – nimfa, Poseidono ir Demetros duktė. Despina taip pat buvo deivių: Afroditės, Persefonės ir Demetros epitetas. Kaip Poseidono duktė greičiausiai buvo jūros nimfa.
Bengalų kalba

**Bengalų kalba** – bengalų tautos kalba, priklausanti indų (indoarijų) kalbų grupei, indoeuropiečių kalbų šeimai. Paplitusi Indijos valstijoje Vakarų Bengalija ir Bangladeše, be to, žmonių kalbančių bengalų kalba yra Indijos valstijose, tokiose kaip Asamas, Biharas ir Orisa.

## Istorija
Žinomas bengalų kalbos istorijos periodas siekia X–XII a. XV a. pabaiga – XVII a. pradžia – pagrindinių struktūrinių kalbos bruožų formavimosi periodas. XIX a. pabaiga – naujos bengalų kalbos įsitvirtinimo periodas. Nuo Bengalijos padalijimo tarp Indijos ir Pakistano laikų (1947) rytinėje Bengalijos dalyje (Rytų Pakistanas, vėliau Bangladešas) pastebimas didesnis arabų-persų leksikos vartojimas.

## Nuorodos

* 
* Bengalų-anglų kalbos žodynas
Pirminis ūkio sektorius

**Pirminis ūkio sektorius** – (trijų ūkio sektorių modelyje) vadinama gavybos ir žaliavų perdirbimo į pusfabrikačius ūkio šaka. Taip pat prie pirminio sektoriaus priskiriamas žemės ūkis, žuvininkystė, miškų ūkis, medžioklė (agrarinis – gamybinis sektorius) ir žaliavų gavyba (anglis, nafta, metalo rūda ir t. t.).

Pirminis ūkio sektorius buvo pats pirmasis žmonijos istorijoje, jis prasidėjo nuo pirmykščių žmonių ekonominės veiklos (rinkimo ir medžioklės). Iki pat pramoninės revoliucijos pirminis sektorius svarbiausią vaidmenį atliko pasaulinėje ekonomikoje, o pirminio sektoriaus saulėlydyje svarbiausias vaidmuo teko žemės ūkiui.

Dabar valstybės ūkyje pirminio sektoriaus dominavimas dažniausiai rodo žemą valstybės ar regiono ūkio išsivystymo lygį. Kaip pavyzdį galima pateikti daugumą Afrikos valstybių, kuriuose didelė žmonių dalis dirba žemės ūkyje. Bet yra ir išimčių. Pirminis sektorius yra pagrindinė ūkio šaka Persijos įlankos valstybėse (naftos gavyba), tokiose kaip Saudo Arabija, Kataras. Bet toks išsiskyrimas atsirado, dėl didelių naudingųjų iškasenų klodų ir kitų valstybių aukšto išsivystymo lygio.

Valstybės, kuriose vyrauja pirminis gamybos sektorius, vadinamos agrarinėmis ar iki industrinėmis.

## Taip pat skaitykite
* Antrinis ūkio sektorius
* Trečiasis ūkio sektorius
Antrinis ūkio sektorius

**Antrinis ūkio sektorius** (trijų ūkio sektorių medelyje) – ūkio sektorius apimantis veiklą, kurios rezultatas yra užbaigtas, naudojimui tinkamas produktas; jam priskiriama apdirbamoji pramonė ir statyba.

Vakarų Europoje antrinis ūkio sektorius vyravo XIX a. pirmoje pusėje. Priežastys, sąlygojančios antrinio ūkio sektoriaus atsiradimą, buvo žemės ūkyje ir gavybos pramonėje naudojamos technikos tobulėjimas ir gamybos našumo augimas. Paaugus žmonių pragyvenimo lygiui, padidėjo pagamintų prekių rinka, atsilaisvino daug laisvos darbo jėgos. Galima pateikti tokį pavyzdį: jei anksčiau valstietis galėjo pamaitinti save ir dar kelis žmones, tai augant derlingumui ir tobulėjant žemės apdirbimo įrankiams galėjo pamaitinti didesnę žmonių grupę, kuri jau buvo atsilaisvinusi nuo darbo žemės ūkyje ir gamino gatavą produkciją pardavimui, tarp jų ir žemės ūkio įrankius.
Augant antriniam gamybos sektoriui kartais visai prapuola pirminis gamybos sektorius, bet dabartiniais laikais jį palaiko valstybės ir siekia, kad bent dalį, jei galima žaliavų ir žemės ūkio produkciją valstybė aprūpintų pati save.

Valstybės, kuriose dominuoja antrinis gamybos sektorius vadinamos industrinėmis valstybėmis.

## Taip pat skaitykite
* Pirminis ūkio sektorius
* Trečiasis ūkio sektorius
Grizlis

**Grizlis** (*Ursus arctos horribilis*) – lokinių (*Ursidae*) šeimos, rudųjų lokių rūšies porūšis, gyvenantis Šiaurės Amerikoje.

## Išvaizda ir savybės
Patinų masė 136–408 kg, patelių 93–206 kg. Kailis juodas, rudas ar raudonas, plaukų galai sidabriškai balti. Grizlio dydis priklauso nuo populiacijos tankio, maisto kiekio ir kokybės, per metus masė gali skirtis apie 2 kartus. Gyvena pavieniui, turi savo teritoriją. Minta augaliniu ir gyvuliniu maistu. Kai daug maisto (lašišinių žuvų nerštas), prie upių maitintis susirenka po keletą ar net kelias dešimtis grizlių. Žiemos viduryje veda 1–4 (dažniausiai 2) apie 400 g jauniklius. Subręsta 4–7 m., gyvena 20–25 metų.

## Paplitimas
Išplitę beveik visoje Kanadoje. JAV gyvena Aliaskoje, Montanos, Aidaho, Vajomingo, Vašingtono valstijų rezervatuose, Jeloustauno nacionaliniame parke.

Skaičiuojama apie 60 000 grizlių, kurių pusė gyvena Aliaskoje.

## Galerija

Grizzly Bear Family in Glacier National Park.jpg|Grizlio patelė su jaunikliais
Ursus arctos Aug 19 2018.webm|Grizlis
Ursus arctos horribilis map.svg|Grizlio arealas


## Šaltiniai
Baškirų kalba

**Baškirų kalba** (*башҡорт теле*) – baškirų tautos kalba, priklausanti tiurkų kalbų šeimos šiaurės vakarų (kipčiakų) grupei. Pagrindiniai dialektai – pietinis (jurmatų) ir rytinis (kuvakanų). Paplitusi Baškirijos Respublikoje. Artimiausia baškirų kalbai yra totorių kalba, nuo kurios skiriasi fonetinėmis ir iš dalies gramatinėmis ypatybėmis. Rusijoje 1 379 700 žmonių (2002 m.) kalba baškirų kalba.

## Abėcėlė
Baškirų kalbos abėcėlė (baš. *Башҡорт әлифбаһы*) paremta kirilica. Baškirų kalbos rašto sistema iki 1928 m. buvo paremta arabų, nuo 1928 m. – lotynų, o nuo 1940 m. – rusų abėcėle (kirilica), kuri buvo papildyta kai kuriais ženklais, reikalingais specifiniams šios kalbos garsams užrašyti:

; **<code>Ә ә, Ө ө, Ү ү, Ғ ғ, Ҡ ҡ, Ң ң, Ҙ  ҙ , Ҫ  ҫ, Һ һ</code>


[[1950]] m. buvo papildyta [[Raidė|raide]] **Ё ё'''. Dabartinėje abėcėlėje yra 42 raidės:

## Nuorodos
*
Intellipedia

**Intelipedija** () – wiki principu kuriamas informacinis tinklas JAV. Tai žvalgybos tarnybų, kurias jungia United States Intelligence Community, projektas.

Priešingai nei Laisvoji enciklopedija *[[Vikipedija]]* Intelipedija nėra prieinama visuomenei. Straipsniai nėra vien enciklopedinės žinios, nėra taikomas neutralaus požiūrio taško principas. Priešingai, stengiamasi pateikti kuo įvairesnės kelių įstaigų turimos informacijos, kad jos dėka būtų suformuojama pagrindinė nuomonė bei pasiekiamas bendras konsensusas žvalgybinės informacijos veikloje. Enciklopediją kuria žvalgybos analitikai ir kiti specialiųjų tarnybų pareigūnai, bendrai pildantys ar koreguojantys JAV vyriausybės pateiktą informaciją.

## Istorija

Projektas buvo inicijuotas CIA tarnybų. Priežastys – suvokimas, kad viešosios komunikacijos priemonės (žiniasklaida, tinklalapiai) gerokai lenkia įprastines žvalgybos tarnybų veiklos formas, rezultatus, renkant, viešinant bei platinant informaciją. Siekiama, kad internetinė enciklopedija savo išsamumu, aiškumu lenks turimus šaltinius ir bus labai svarbi būsimiems amerikiečių žvalgams.

*Intellipedia* projektui vadovauja Director of National Intelligence. Enciklopedija naudojasi 16 agentūrų, sudarančių JAV žvalgybos bendruomenę.

Enciklopedijoje 2006 m. rugsėjį buvo per 5 000 straipsnių, pažymų, administracinių problemų paaiškinimų bei kitokios medžiagos. Enciklopediją sudaro per 28 000 puslapių informacijos. Informacine sistema naudojasi per 3 600 užsiregistravusių vartotojų, tarp jų ir tokios insitucijos kaip Transporto saugos administracija ir nacionalinės laboratorijos.

## Nuorodos, šaltiniai
* JAV žvalgyba sukūrė savo „Vikipediją“ – „Intellipedia“ 
* Government Computer News:''Spy agencies adapt social software, federated search tools'', 25. September 2006 
* Telepolis:''Wikipedia ist schneller als die Geheimdienste'', 28. Oktober 2006
Amūrinis tigras

**Amūrinis tigras, sibirinis tigras, mandžūrinis tigras** (*Panthera tigris altaica*) – stambiausias katinių (*Felidae*) šeimos plėšrus žinduolis; vienas iš 6 tigrų porūšių.

Kūno ilgis (iki uodegos galo) 2,7-3,8 m. Patelės mažesnės už patinus. Uodegos ilgis gali siekti 1 m. Aukštis ties ketera 105–110 cm. Svoris 250–280 kg. Lytinę brandą pasiekia būdamas 4-5 metų. Paprastai atveda 2-4 jauniklius, nors kartais gali atvesti ir 7. Aktyvūs naktį; patinai gyvena pavieniui. Kaip ir visi tigrai, griežtai gina savo valdas nuo kitų tigrų. Minta įvairiais žinduoliais: elniais, briedžiais, lūšimis, meškomis, laukiniais ožiais, kiškiais ir kt. Gali užklysti į naminių gyvulių kaimenes.

Kaip ir bengališkasis tigras, amūrinis tigras taip pat gali tapti žmogėdra (ypač jei yra senas ir sužeistas). XIX a. pab. – XX a. pr. nuo tigrų smarkiai kentėjo Primorės (Rusijos rytinio pajūrio) darbininkai. O ir patys tigrai labai nukentėjo nuo brakonierių.

Išplitęs Tolimuosiuose Rytuose: Rusijos Primorjės ir Chabarovsko kraštuose, šiaurės rytų Kinijoje, Korėjos pusiasalio šiaurėje.

## Šaltiniai
Binturongas

**Binturongas** (*Arctictis binturong*) – viverinių (*Viverridae*) šeimos žinduolis.

Kūno ilgis 61-97 cm. Uodegos ilgis 56-89 cm. Sveria 9-14 kg. Poruojasi kovo-balandžio ir spalio-lapkričio mėnesiais. Veda 1-3 jauniklius. 

Veiklūs naktį. Gyvena medžiuose nedidelėmis šeimyninėmis grupėmis. Ant šakų laikosi ilga kibia uodega. Mintai įvairiais lapais, vaisiais, žuvimis, smulkiais žinduoliais. Gyvena maždaug 18 metų.

Išplitęs Pietryčių Azijoje: Mianmaro, Tailando, Malaizijos, Laoso, Vietnamo, Indonezijos (Javos, Sumatros, Borneo) džiunglėse.
Pilkasis staras

**Pilkasis staras** (*Spermophilus citellus*) – voverinių (*Sciuridae*) šeimos graužikas.

Kūno ilgis 18-24 cm. Uodegos ilgis 4-9 cm. Sveria 170-430 g. Poruojasi nuo kovo iki gegužės. Atveda nuo 2 iki 9 jauniklių. 

Tai bendruomeniniai gyvūnai, gyvenantys kolonijomis. Būstą įsikuria urvuose. Aktyvūs dieną, žiemą miega. Minta žole, sėklomis, grūdais. Gyvena 5 metus.

Išplitę stepių teritorijose, Rytų ir Vidurio Europoje: Balkanų pusiasalyje, Ukrainoje, Pavolgyje, Turkijoje.

## Šaltiniai
Sterblinis velnias

**Sterblinis velnias**, **Tasmanijos velnias** (*Sarcophilus harrisii*) plėšriųjų sterblinių (*Dasyuridae*) šeimos žinduolis.

Kūno ilgis 57-65 cm. Uodegos ilgis 25-28 cm. Sveria 4-9 kg. Poruojasi balandžio-gegužės mėnesiais. Veda 20-30 jauniklių.

Neturi pastovios gyvenamos teritorijos, gyvena pavieniui, veiklūs naktį. Juodos spalvos, baltomis dėmėmis. Leidžia nemalonius garsus: verksimingą inkštimą, pereinantį į duslų kosulį, žemą veriantį urzgimą. Dėl savo išvaizdos, leidžiamų garsų ir nuožmumo prilyginamas velniui, laikomas nelaimių pranašu.

Minta dvėselena, augalais, paukščiais, ropliais, varliagyviais, vabzdžiais, smulkiais žinduoliais. Gyvena 5-8 metus.

Gyvena Tasmanijos saloje, nors seniau gyveno ir žemyne.

2020 m. apie 30 Tasmanijos velnių, kurie neserga jiems taip pavojingu navikiniu snukio vėžiu, buvo apgyvendinti 500 hektarų dydžio teritorijoje į šiaurę nuo Sidnėjaus. Gamtosaugininkai stebės šių gyvūnų gyvenimą, pasitelkdami sekimo prietaisus ir kameras. Jeigu velniai čia klestės ir pradės daugintis, per metus į dar vieną teritoriją be grobuonių bus paleista ir antra jų grupė. Velnių apgyvendinimas laukinėje gamtoje padės ir miškų ekologijai. Šiose vietose velniai bus aukščiausiai mitybos grandinėje esantys gyvūnai, ir padės miškams, kuriems žalą daro lapės, laukinės katės ir kitos invazinės rūšys. Kitaip sakant, Tasmanijos velniai bus natūralios priemonės, kaip užtikrinti ekosistemos balansą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

*Tasmanijos žinduoliai. Tasmanijos velnias
Titas Flavijus Vespasianas

**Titas Flavijus Vespasianas** buvo dviejų Romos imperatorių vardas:

* Cezaris Vespasianas Augustas ir po jo valdęs sūnus;
* Titas.
Humbolto kiškiaplaukė beždžionė

**Humbolto kiškiaplaukė beždžionė**, **rudoji vilnotoji koata** (*Lagothrix lagotricha*) – koatų (*Atelidae*) šeimos primatas.

Viena stambiausių Pietų Amerikos beždžionių. Kūno ilgis 39-65 cm. Uodegos ilgis 56-77 cm. Patinas sveria 6,5-10,8 kg, patelė – 5,5-8,1 kg. Veda tik po vieną jauniklį.

Gyvena bandomis medžiuose. Už šakų laikosi kibia uodega. Aktyvios diena. Minta vaisiais, riešutais, lapais, vabzdžiais. Būdingi išskiriami garsai – cypimas ir riksmas. Gyvena apie 25 metus.

Gyvena pusiaujo džiunglėse, Pietų Amerikos šiaurės vakaruose: Venesueloje, Kolumbijoje, Ekvadore, Peru, Bolivijoje, Brazilijoje.
Biharų kalbos

**Biharų kalbos** – indoarijų kalbų grupės kalbos, kurios naudojama Biharo valstijoje ir kaimyninėse valstijose Indijoje, Terai regione Nepale, kai kurių žmonių Pakistane ir Bangladeše.

Skiriamos šios biharų kalbos:

* angika (30 000 000 kalbančiųjų). Naudojami *Anga*, *Kaithi* ir *[[Devanagari]]* raštai.
* bhodžpurų kalba (26 254 000 kalbančiųjų). Naudojami *Kaithi* ir *Devanagari* raštai.
* Karibų hindustani/Sarnami Hindustani (150 000 kalbančiųjų). Biharų kalbos atmaina, įtakota *Avadi* kalbos, kuria kalba indų kilmės Surinamo, Gajanos, Trinidado ir Tobago, Fidžio gyventojai.
* kudmalių (37 000 kalbančiųjų)
* magahų (11 362 000 kalbančiųjų). Naudojami *Kaithi* ir *Devanagari* raštai.
* maithilių (7 500 000 kalbančiųjų). Naudojami *Maithili* ir *Devanagari* raštai.
* madžhi
* musasa
* oraon Sadri
* pančparganija (274 000 kalbančiųjų)
* sadri (1 965 000 kalbančiųjų)
* suradžpuri (273 000 kalbančiųjų)
* vadžika (500 000 kalbančiųjų)

## Nuorodos

* 
* Ethnologue informacija
* Naudingos frazės angika, bondžpuri ir maitili kalbomis (anglų kalba)
Olegas Znarokas

**Olegas Znarokas** (g. 1963 m. sausio 2 d., Ustkatave, Čeliabinsko srityje) – rusų kilmės Latvijos ledo ritulininkas bei ledo ritulio treneris. Jis yra ir Latvijos, ir Vokietijos pilietis. 2006 m. jis tapo Latvijos rinktinės vyriausiuoju treneriu, taip pat buvo kelių prieš tai buvusių rinktinės trenerių asistentas.

### Žaidėjo karjera
1981 m. Znarokas žaidė Europos jaunių čempionate, TSRS rinktinės sudėtyje. 7 sezonus žaidęs Rygos „Dinamo“, jis perėjo į Vokietijos klubą „EV Landsberg“. Nuo 1995 iki 1999 m. su Latvijos rinktine keturiuose pasaulio čempionatuose. Vėliau 5 sezonus praleido kitame Vokietijos klube – *EHC Freiburg*, o savo žaidėjo karjerą Znarokas baigė 2002 m. Vokietijos klube *Heilbronner HC*.
Kopo nacionalinis parkas

**Kopo nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos sritis Argentinoje, Santjago del Estero provincijos šiaurės rytiniame kampe, Čiako provincijos pasienyje. Užima 1142,5 km². Įkurtas 1968 m. kaip gamtos rezervatas, 1993 m. perorganizuotas į provincijos parką, o 1998 m. tapo nacionaliniu parku.

Parkas priklauso sausojo Gran Čiako ekosistemai. Klimtas šiltas, pakankamai drėgnas (500–700 mm kritulių per metus). Didelę parko dalį užima *[[Schinopsis lorentzii|quebracho colorado santiagueño]]* miškai. Tai vieni iš nedaugelio provincijoje išlikusių miškų, kadangi dauguma buvo iškirsti. Copo parke galima sutikti jaguarų, didžiųjų skruzdėdų, šarvuočių ir papūgų.

## Nuorodos
* Nac. parkų administracijos puslapis
Varanasis

**Varanasis** (anksčiau – **Benaresas**, , ) – miestas šiaurinėje Indijoje, Utar Pradešo valstijoje, prie Gangos upės. 1,16 mln. gyventojų (2005). Svarbus kultūros, istorijos centras, vienas pagrindinių hinduistų ir budistų piligrimų centrų (apsilanko iki 1 mln. žmonių per metus). Išvystyta medvilnės, poligrafijos, maisto, stiklo, chemijos, mašinų pramonė, knygų spausdinimas. Amatai (kilimai, juvelyriniai gaminiai). Yra universitetas, „Auksinė Šivos šventykla“ (apie 1750 m.), daug didingų rūmų (XVI–XIX a.). Veikia universitetas, yra didžiausia hindi knygų biblioteka.

Varanasis garsėja savo ghatais – laidojimo laiptais Gangos pakrantėje. Čia atvykę maldininkai šlaktosi šventuoju Gangos vandeniu, vyksta ugnies apiegos (arti), gausu religinių atsiskyrėlių (sadhu).

## Istorija
Miestas atsirado dar VII a. pr. m. e. kaip senovinės Indijos valstybės (vienos iš mahadžanapadų) Kaši sostinė.

## Šaltiniai
Tikrasis raudonmedis

**Tikrasis raudonmedis** (*Schinopsis quebracho-colorado*) – anakardinių (*Anacardiaceae*) šeimos raudonmedis.

Kietos medienos krūmingas medis. Auga Gran Čiako regione (Argentinoje, Paragvajuje, Bolivijoje). Sudaro miškus ir sąžalynus. Daugelyje vietų labai išnaikintas, kadangi mediena turi didelę komercinę reikšmę. Medienos sudėtyje yra tanino.
Šiaurės Amerikos basariskas

**Šiaurės Amerikos basariskas** (*Bassariscus astutus*) – meškėninių (*Procyonidae*) šeimos žinduolis. Paplitę Šiaurės ir Centrinėje Amerikoje: šiaurėje arealas siekia Oregoną, rytuose – Alabamą. Driekiasi į pietus iki vidurio Meksikos.

Kūno ilgis 30–42 cm. Uodegos ilgis 31–44 cm. Sveria 0,8–1,3 kg. Poruojasi balandžio pradžioje. Veda 1–5 jauniklius. Kūnas primena katės, uodega ilga, dryžuota ir pūkuota.

Gyvena įvairiuose arealuose – tarp uolų, kanjonuose, krūmynuose, ąžuolynuose, pušynuose, kalnų miškuose, pajūryje. Veiklūs naktį. Laikosi pavieniui. Vikriai šokinėja tarp uolų, laipioja stačiais paviršiais. Minta paukščiais, smulkiais žinduoliais, vabzdžiais, augalais. Medžioti dėl kailio. Išgyvena ~7 metus, nelaisvėje – iki 16.

Savo areale vadinamas , , nav. *mąʼii dootłʼizhí*.

## Šaltiniai
Paprastasis tenrekas

**Paprastasis tenrekas** (*Tenrec ecaudatus*) – tenrekinių (*Tenrecidae*) šeimos vabzdžiaėdis žinduolis.

Ilgis 26-39 cm. Sveria 1,5-2 kg; patelės už patinus smulkesnės. Poruojasi spalio-lapkričio mėnesiais. Veda 12-16 jauniklių. 

Gyvena pavieniui; veiklūs naktį. Jauniklius augina viename būryje. Minta daugiausia vabzdžiais, neatsisako smulkių žinduolių ir roplių, dvėselėnos. Gyvena iki 6 metų.

Paplitę Madagaskaro saloje. Laivais pateko į Komorus, Seišelius, Mauricijų.
Quebracho

**Kebračo** () – šiuo žodžiu apibūdinamos kelios Pietų Amerikoje, Gran Čiake augančios panašių kietos medienos medžių rūšys:
* *[[Tikrasis raudonmedis|Schinopsis lorentzii]]* (*quebracho colorado santiagueño*, „Santjago raudonasis kietmedis“) iš anakardinių šeimos;
* *[[Siauralapis raudonmedis|Schinopsis balansae]]* (*quebracho colorado chaqueño*, „Čiako raudonasis kietmedis“) iš anakardinių šeimos;
* *[[Baltasis kvebrachas|Aspidosperma quebracho-blanco]]* (*quebracho blanco*, „baltasis kietmedis“) iš stepukinių šeimos.
Siauralapis raudonmedis

**Siauralapis raudonmedis** (*Schinopsis balansae*) – anakardinių (*Anacardiaceae*) šeimos raudonmedis.

Auga Gran Čiake (Argentinoje ir Paragvajuje). Pasižymi labai kieta mediena. Sudaro miškus ir sąžalynus. Aukštis 24 m, skersmuo – apie 1 m. Medienoje yra didelė tanino koncentracija.
Baltasis kvebrachas

**Baltasis kvebrachas** (*Aspidosperma quebracho-blanco*) – stepukinių (*Apocynaceae*) šeimos kvebrachų (*Aspidosperma*) genties medžių rūšis.

Mediena geltonos ochros spalvos. Ryškiai skiriasi kietmedis ir šerdis.

Auga šiaurės Argentinoje ir Brazilijoje. Nemaišytinas su kitais *[[quebracho]]*, kurie priklauso anakardinių šeimai. Mediena plačiai naudojama pramonėje.
Termas de Rio Hondas

**Termas de Rio Hondas** () – miestas Argentinoje, Santjago del Estero provincijos vakaruose, už 65 km į šiaurės vakarus nuo Santjago del Estero, prie kelio į Tukumaną. Miestas įsikūręs prie Rio Hondo užtvankos ant Dulsės upės. Rio Hondo departamento centras.

Miesto apylinkės garsėja karštosiomis versmėmis. Pats pavadinimas *Termas de Río Hondo* reiškia „Giliosios upės karštosios versmės“. Tai visoje šalyje populiarus mineralinių vandenų kurortas. Įsikūrę daug gydyklų, sanatorijų, baseinų, viešbučių, restoranų. Mineraliniai vandenys naudojami siekiant sumažinti kraujo spaudimą, reumatinius skausmus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Puntuko brolis

**Puntuko brolis** – akmuo Pašventupio kaime (Anykščių raj.), prie Šventosios upės, Penionių miške. Akmens matmenys: 6 m, 4 m ir 1,7 m. Riedulys yra mažesnis už Puntuką ir visai kitos kilmės, nors ir vadinamas broliu. 1964 m. gavo geologinio gamtos paminklo statusą, o 1972 m. paskelbtas archeologijos paminklu. Šalia yra archeologinis kultūros paveldo objektas – Pašventupio pilkapiai.

Pasakojama, kad senovėje prie Puntuko brolio buvusi lietuvių šventykla.

## Aprašymas

Didžiausias akmens ilgis – 5,94 m., plotis – 4,7 m, o didžiausias matomas aukštis nuo žemės paviršiaus siekia 1,85 m. Didžiausia horizontali apimtis – 18,57 m.

Už 1,8 m nuo riedulio įkastas masyvus betoninis stulpas su užrašu „Pašventupio mitologinis akmuo“. Apsaugos zonos stulpeliai nunykę.

### Kilmė

Manoma, jog Puntuko brolis pradėjo formuotis prieš 1,7-1,9 mlrd. metų Fenoskandijos žemyne, kai didesniame, nei 20 km gylio, Žemės plutos sluoksnyje išsilydė magma ir pradėjo kilti į viršų. Bekylanti ir stingstanti ji buvo spaudžiama, tad grūdeliai negalėjo laisvai augti, o turėjo orientuotis viena kryptimi. Tokiu būdu granite atsirado juostelės. Arčiau paviršiaus tebespaudžiama uoliena pradėjo trūkinėti ir pleišėti – susidarė plyšiai, pagal kuriuos granitas lengvai skyla. Iš magmos išaugo nedideli plagioklazo, kalio feldšpato, kvarco kristalai, juodo žėručio orientuotos plokštelės. Kartais pasitaiko iki 6 cm feldšpato kristalų.

Tektoninės jėgos iškėlė būsimą riedulį į paviršių. Tikėtina, kad buvo aukštų kalnų dalis. Manoma, jog iš Skandinavijos akmenį atgabeno priešpaskutinis (iš keturių) Lietuvą dengęs ledynas, vadinamas Medininkų. Atplyšusį granito uolos gabalą ledynas vilko gerokai zulindamas. Tai byloja ryškūs įbrėžimai viename iš jo šonų.

## Legenda

Pasakojama, kad seniai buvo labai šalta žiema. Vieną rytą žmonės atsikėlė ir ruošėsi apie savo namus, kai išgirdo kažką dundant, lyg griaustinį griaudžiantį. Visi labai išsigandę galvojo, kad atėjo pasaulio pabaiga. Išbėgę į lauką pamatė, kad iš dangaus krenta didelis ugnies kamuolys. Nugalėję pirmąją baimę, nuėjo pažiūrėti ir pamatė didžiulį akmenį. Smarkiai krisdamas daug prasmego į žemę ir tik nedidelė jo dalis liko paviršiuje. Vėliau žmonės jį pradėjo vadinti Puntuko broliu, nes jis savo dydžiu panašus į Puntuką.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Anykščių regioninis parkas: Akmenys
Pašventupys

**Pašventupys** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, tarp Ažuožerių ir Anykščių, dešiniajame Šventosios krante. Stūkso gamtos paminklas – akmuo Puntuko brolis. Miške yra Karalienės liūnas. Per Šventąją nutiestas Anykščių šilelio lynų tiltas.

## Istorija

2006 m. dalis kaimo perduota Anykščių miestui.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pryšmantai (Tauragė)

**Pryšmantai** (arba ***Pryšmantai I***) – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Žygaičių. Pro Pryšmantus teka Ežeruona, Ožkupis, Tyrelupis ir Šiaulupis. Seniūnaitijos centras.

Kaimas turi atskirus vietovių pavadinimus: Apidinės, Galinės, Skersinukai, Gyvatinė, Kunigiškės, Papartynė, Vilkpelkė, Sartė, Simališkės, Poviliškės, Lygiosios, Torgalis, Žvėrinčius, Vėjos, Gailynė, Urboniškė.

## Istorija

Kad Pryšmantuose gyventa nuo seno liudija čia rastas žalvario amžiaus akmeninis kirvis. Tarpukario rašytiniuose šaltiniuose minima, kad kaime kasant žvyrą aptikta žalvario dirbinių. Šie šaltiniai mini kalvelę, vadinamą Švedų mūšio vieta.

Ežeruonos ir Šiaulupio upelių santakoje yra senos kaimo kapinės, vietinių vadinamos piliakalniu, pilaite. Šiaurės rytinėje jų dalyje auga senas ąžuolas – 20 m aukščio, kamieno skersmuo 1,4 m, lajos skersmuo – 5 metrai.

Pokario metais apylinkėse veikė Kęstučio apygardos, Butigeidžio partizanų rinktinės Lietuvos partizanai.

### Ariškiai

Ãriškiai – senovės kaimas, buvęs Pryšmantų kaimo vietoje. Minimas nuo 1385 m. Kryžiuočių karo kelių į Lietuvą aprašymuose () kaip laisvųjų valstiečių gyvenvietė prie Ežeruonos upės, viena iš nedaugelio išlikusių Vokiečių ordino nusiaubtame Žemaitijos pietvakarių pakraštyje. Ragainės komtūro 1427 m. laiške nustatant sieną tarp Lietuvos ir Vokiečių ordino minimi *Worischken* vietovė veikiausiai yra Ariškiai.

1561 m. sudarytame Jurbarko valsčiaus inventoriuje aprašyta Ariškėnų () vaitystė, kurioje yra senasis Ariškių (*Oryszki*) kaimas. Pagal J. ir P. Pryšmontaičių, valdžiusių po du valakus žemės, pavardę 1562 m. inventoriuje kaimas jau vadinamas Pryšmontaičiais (*Prysmątayci, Prysmuntayci*).

Anksčiau lietuvių istoriografijoje Ariškiai nepagrįstai tapatinti su Hermano Vartbergės ir Vygando Marburgiečio kronikose minima *Arvisten, Anvisten* vietove – Aristava. Klaidingai manyta, kad ten stovėjusi Ariškių pilis.

## Gyventojai

## Šaltiniai

* 
*
Rio Hondo tvenkinys

**Rio Hondo tvenkinys** (*Embalse de Río Hondo*) yra Argentinoje, Santjago del Estero provincijos vakaruose, dalis Tukumano provincijoje, Dulsės upės slėnyje. Hidroelektrinės užtvanka pastatyta 3,5 km nuo Termas de Rio Hondo miesto. Į tvenkinį suteka Sali, Gastonos, Medinos, Majo ir Marapos upės. Veikia nuo 1967 m.

Užtvankos ilgis 206 m, aukštis 30 m. Hidroelektrinės galia 154 MW. Tvenkinio ilgis 19 km, plotis 17 km, plotas 330 km². Tvenkinio tūris 1750 hm³. Tvenkinys plačiai naudojamas drėkinimui ir turizmui.
Friasas

**Friasas** () – miestas Argentinoje, Santjago del Estero provincijos pietvakariuose, Katamarkos provincijos pasienyje, prie Albigastos upės. Čiojos departamento centras.

Per miestą eina Kordobos–Tukumano kelias ir geležinkelis. Taip pat atšaka į Siudad de Loretą. Friasas pradėjo kurtis nuo geležinkelio stoties. Oficialiai įkurtas 1874 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Miesto portalas
Dviragė leukonija

**Dviragė leukonija** (*Matthiola longipetala*) – bastutinių (*Brassicaceae*) šeimos, leukonijos (*Matthiola*) genties augalų rūšis.

Augalas kilęs iš viduržemio jūros pakrančių regiono (Graikijos), Mažosios Azijos ir Pietų Afrikos. Lietuvoje ši įvežtinė rūšis plačiai auginama tiek lauke, tiek šiltnamyje.

Augalas žolinis, vienmetis. Išauga iki 0,15–0,35 m aukščio. Stiebas tiesus ir mažai šakotas. Lapai lancetiški, pilki, kiek dantyti.
Žiedai, kaip ir visas augalas – nedideli, 1,5 cm skersmens, alyviškai rožinės spalvos. Žiedai ypatingi tuo, kad išsiskleidžia esant apsiniaukusiomis dienomis, gali pražysti naktį ar rytais ir turi stiprų, malonų kvapą. Žydi birželio – rugpjūčio mėn.

Sėklas subrandina ankštaroje, kuri yra ilga ir plona. Vienoje ankštaroje yra po kelias sėklas, kurios yra plokščios, lygios ir ovalios. Dauginasi sėklomis.
La Banda

**La Banda** () – miestas Argentinoje, Santjago del Estero provincijoje, 8 km į šiaurės rytus nuo Santjago del Estero, netoli Dulsės upės ir Los Kirogos užtvankos. Departamento centras. 129 tūkst. gyventojų (antras pagal dydį provincijos miestas).

Per miestą eina geležinkelis į Tukumaną ir Buenos Aires. Keliai į Saltą ir Rosariją. Su Santjago del Esteru La Banda sujungta dviem tiltais.

## Šaltiniai
Tučiai I

**Tučiai I** – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, Tučių kaimo šiaurinė dalis.

## Gyventojai

## Šaltiniai

* 
*
Tučiai II

**Tučiai II** – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, pietinė Tučių kaimo dalis. 

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
*
Tučiai (Telšiai)

**Tučiai** (arba ***Tučiai III***) – kaimas Telšių rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, prie ribos su Mažeikių rajonu, šalia kelio Nevarėnai–Kapėnai. Kaime yra koplytėlių, įkeltų į medžius, parkas.

## Geografija

Per kaimą teka Trimėsėdžio upelis. Už 4 km yra Tučiai II, už 8 km – Tučiai I (abu – Mažeikių rajone). XIX a. buvo ir Tučiai IV.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Tučiuose III gimė aktorė Gražina Balandytė (1937–2020).

## Šaltiniai
Žiogaičiai (reikšmės)

**Žiogaičiais** vadinami kaimai:

* Kalvarijos savivaldybėje;
* Kėdainių rajone;
* Mažeikių rajone;
* Šilutės rajone.
Aleksandravas (reikšmės)

**Aleksandravu** vadinami kaimai:

* Joniškio rajone;
* Kalvarijos savivaldybėje;
* Marijampolės savivaldybėje;
* Plungės rajone;
* Švenčionių rajone;
* Vilkaviškio rajone;
* Vilniaus rajone:
** Avižienių seniūnijoje,
** Rukainių seniūnijoje.

## Taip pat skaitykite

* Aleksandrovas (reikšmės).
Anjatuja

**Anjatuja** () – miestas Argentinoje, Santjago del Estero provincijoje, netoli Salado upės, apie 150 km į pietryčius nuo Santjago del Estero. Cheneral Taboados departamento centras.

Miestas įkurtas 1912 m. liepos 5 d. Miesto pavadinimas kečujų kalba reiškia skunką. Jis yra ir miesto simbolis. Anjatujos katedra – vyskupijos centras. Anjatujoje 1907 m. gimė garsus tango autorius Homero Manzi.

Per miestą eina Santa Fė–Tukumano geležinkelis. Yra atšaka į Kampo Galją.

Antjatujoje kasmet, balandžio 27 d. švenčiamas Tėvo Suareso festivalis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Provincijos svetainės skiltis
Antalieptės herbas

**Antalieptės herbas** – pagrindinis Antalieptės miestelio ir buvusios Antalieptės seniūnijos (Zarasų rajono savivaldybė) heraldinis simbolis. Herbo motyvais sukurta ir Antalieptės vėliava.

## Aprašas

Mėlyname herbinio skydo lauke sidabrinis lanku išlenktas lieptas su turėklu ir su auksiniu lotyniškuoju kryžiumi, stovinčiu ant turėklo.

## Simbolika

Atsižvelgus į vietovės vardo etimologiją (priešdėlis *anta-* + šaknis *liept-* – 'ant liepto; antalieptė'), Lietuvos heraldikos komisija pasiūlė mėlyname lauke pavaizduoti sidabrinį lieptą su auksiniu kryžiumi. Kryžius siejamas su Antalieptės bažnyčia ir su nuveiktais vienuolių darbais vietovės labui. Mėlyna spalva simbolizuoja gyventojų ištikimybę, tvirtumą, sąžiningumą.

Lieptas – neatsitiktinis Antalieptės įvaizdis. Be pagrindinio Antalieptės tilto, kabo kabamasis tiltas, Antalieptės HE ir Šavašos tiltai. Pastaraisiais metais įvairiomis progomis pastatyti tautodailininkų darbo mediniai Norų, Liepų, Žvejo, Nykštukų, Matematikų lieptai.

## Istorija

Antalieptės herbas patvirtintas Lietuvos Prezidento 2000 m. gruodžio 5 d. dekretu Nr. 1106. Etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.

## Šaltiniai
Vincentavas

**Vincentavas** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Lekėčių, prie kelio . Į rytus nuo kaimo auga Vincentavo miškas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mostaičiai (reikšmės)

**Mostaičiais** vadinamos gyvenvietės:

## Lietuva
* Klaipėdos mieste;
* Plungės rajone:
** Didieji Mostaičiai,
** Mažieji Mostaičiai;
* Šiaulių rajone.

## Rusija

Kaliningrado srityje:
* Mostaičiai (Slavianskojė) Slavsko rajone.
Antalieptės vėliava

**[[Antalieptė]]s [[vėliava]]** – baltame lauke per centrą vertikali mėlyna juosta (heraldikoje vad. stulpu), kurios plotis – 1/2 vėliavos ilgio. Šioje juostoje įkomponuotas liepto ir kryžiaus motyvas, pasiskolintas iš Antalieptės herbo. Laisvieji vėliavos kraštai apvesti siaura sidabrine juostele.
Žilaičiai (reikšmės)

**Žilaičiais** vadinami kaimai Žemaitijoje:

* Kelmės rajone:
** Liolių seniūnijoje;
** Tytuvėnų seniūnijoje;
* Rietavo savivaldybėje.
Vytautas Zabiela

**Vytautas Zabiela** (1930 m. lapkričio 26 d. Berčiūnuose, Zarasų rajone – 2019 m. lapkričio 1 d. Vilniuje) – teisininkas, advokatas, Lietuvos politikas, visuomenės veikėjas.

## Biografija

1938–1942 m. mokėsi Antalieptės pradinėje mokykloje, 1942–1944 m. – Dusetų progimnazijoje, 1944–1950 m. – Antalieptės vidurinėje mokykloje. 1957 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą, įgijo teisininko kvalifikacinį laipsnį.

1950–1951 m. Grybėnų septynmetės mokyklos, 1952–1953 m. – Dusetų vidurinės mokyklos mokytojas. 1958–1959 m. Utenos juridinės konsultacijos vedėjas, 1959–1962 m. Šiaulių juridinės konsultacijos advokatas. 1960–1974 m. Šiaulių juridinės konsultacijos, 1974–1994 m. Vilniaus 2-osios juridinės konsultacijos vedėjas. 1994–2003 m. vienas advokatų kontoros „Zabiela, Zabielaitė ir partneriai“ steigėjų, advokatas.

1997–2000 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. 2003–2004 m. Seimo narys.

1989 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1989–1991 m. LSDP Garbės teismo narys, 1993 m. Tėvynės sąjungos narys.

Lietuvos teisininkų draugijos tarybos narys (1989–1995 m. LTD vicepirmininkas), Tarptautinio Vilniaus visuomeninio tribunolo komunistinių režimų nusikalstamiems veiksmams įvertinti pirmininkas. LTU tarybos narys. Lietuvos advokatų tarybos narys.

Žmona Jorūnė (g. 1935 m.), gydytoja. Dukra Jūratė (g. 1959 m.), advokatė. Sūnus Darius (g. 1969 m.), advokatas.

## Bibliografija
* Advokatų kalbos teisme. 4 knygos (sudarytojas ir bendraautoris).

## Šaltiniai
Vilna (Kanada)

**Vilna** () – gyvenvietė *Smoky Lake* grafystėje Albertos provincijos vidurio rytuose (Kanada), 150 km į šiaurės rytus nuo Edmontono. 

Už 6 km į šiaurę nuo Vilnos yra ežeras *Bonnie Lake*, ant kurios kranto yra poilsio zona *Bonnie Lake Provincial Recreation Area*.

## Istorija
Gyvenvietė įkurta 1907 m., daugiausia imigrantų iš Centrinės Europos. 1919 m. nutiesus geležinkelį pradėjo sparčiau vystytis. 1920 m. pavadinta *Vilna* Lietuvos sostinės Vilniaus garbei, panašiai kaip ir Vilnas Ontarijo valstijoje.

1923 m. birželio 13 d. gavo kaimo teises. Vilnos įžymybė – metalinės gigantiškų grybų skulptūros.

1967 m. vasario 5 d. virš Vilnos įvyko meteoro sprogimas (spėjama galia 600 tonų trinitrotoluolo). Vėliau buvo rasti du labai maži meteoritai – 48 mg ir 94 mg masės. Dabar jie saugomi Albertos universitete Edmontone.

## Gyventojai
2012 m. duomenimis Vilnoje gyveno 290 žmonių.

2011 m. Kanados surašymo duomenimis Vilnoje gyveno 249 žmonės, įsikūrę 111 namų (gyvenvietėje namų iš viso 135). Palyginus su 2006 m. gyvenusiais 274 žmonėmis gyventojų skaičius sumažėjo 9,1%.

## Nuorodos

* Svetainė
Britų Kolumbija

**Britų Kolumbija** (, ) – provincija Kanados vakaruose, prie Ramiojo vandenyno. Rytuose ribojasi su Alberta, šiaurės rytuose – su Šiaurės Vakarų teritorijomis, šiaurėje – su Jukono teritorija. Pietuose turi sieną su JAV (Vašingtono, Aidaho ir Montanos valstijomis), o šiaurės vakaruose siekia Aliaską. Vakaruose skalauja Ramusis vandenynas. Jo pakrantėje išsibarstę daugybė provincijai pavaldžių salų (svarbiausia – Vankuverio sala, salynas – Karalienės Šarlotės salos ir kt.). Administracinis centras – Viktorija, nors didžiausias miestas – Vankuveris.

## Geografija
Provincija kalnuota. Vakarine provincijos dalimi driekiasi aukštos kalnų grandinės – Uoliniai kalnai, Pakrantės kalnagūbris, kurios rytuose žemėja. Aukščiausias vieta – Fervederio kalnas, 4671 m. Svarbiausios upės – Freizeris, Kolumbija. Yra didelis Okanagano ežeras.

Yra 7 nacionaliniai parkai: Ledyno nacionalinis parkas, Įlankos salos nacionalinis parkas, Gvaji Hano nacionalinis parkas, Kutenėjaus nacionalinis parkas, Revelstoko kalno nacionalinis parkas, Ramiojo vandenyno krašto nacionalinis parkas ir Joho nacionalinis parkas.

## Ūkis
Apie 70 % teritorijos užima miškai. Veikia medžio apdirbimo pramonė. Kasamos švino, cinko, vario, geležies rūdos, taip pat – auksas ir sidabras. Šiaurėje išgaunama nafta, gamtinės dujos.

## Didžiausi miestai
* Vankuveris – 631,4 tūkst. gyv. (2016 m.)
* Surėjus – 517,8
* Barnabis – 232,7
* Ričmondas – 198,3
* Abotsfordas – 141,4
* Kokitlamas – 139,3
* Kelouna – 127,3

## Šaltiniai
Antonio Stradivari

**Antonijus Stradivarijus** (*Antonio Stradivari*; 1644 m. Kremonoje – 1737 m. gruodžio 18 d. Kremonoje) – italų pasaulinio garso smuikų meistras.

A. Stradivarijus norėjo tapti skulptoriumi, medžio drožėju, muzikantu, o pasaulinį garsą jam atnešė ypatingu tembru pasižymintys smuikai. Šio amato išmoko pas Nicolo Amati. A. Stradivarijui priskiriama 1116 instrumentų, iki šių dienų išliko apie 650. Žymiausi smuikai: „Bets“ 1704 m. saugomas JAV kongreso bibliotekoje, „Viotti“ 1709 m., „Alard“ 1715 ir „Messia“ 1716 m. (Ešmolio muziejuje). Yra žinoma ir nemažai smuikų klastočių su Antonijaus Stradivarijaus ženklu – inicialais A. S. bei Maltos kryžiumi.

## Išnašos
Tarybų Lietuvos enciklopedija

**Tarybų Lietuvos enciklopedija** (santr. ***TLE***) – mokslinis enciklopedinis leidinys, skirtas supažindinti su Lietuvos TSR archeologija, istorija, mokslu, gamta, žymių žmonių biografijomis, ryšiais su užsienio valstybėmis ir sąjunginėmis TSRS respublikomis. Leista 1985–1988 m. (4 tomai) Vilniuje. Leidėjas – Vyriausioji enciklopedijų redakcija.

## Struktūra
Enciklopediją sudarė 4 tomai:
* 1 tomas (A – Grūdas), 1985;
* 2 tomas (Grūdas – Marvelis), 1986;
* 3 tomas (Masaitis – Simno), 1987;
* 4 tomas (Simno – Žvorūnė), 1988. Kartu buvo išleistas „Papildymų“ priedas, aprašęs Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdį, išspausdintas 1988 m. Lietuvos Nepriklausomybės Akto tekstas, iš dalies aprašyta tremtis.

## Skirtumai nuo [[LTE|Lietuviškosios tarybinės enciklopedijos]]
TLE aprašė išskirtinai Lietuvos archeologiją, istoriją, gamtą, mokslą, kultūros paveldą, miestus, rajonus, žymių žmonių biografijas, santykius su užsieniu ir sąjunginėmis Tarybų Sąjungos respublikomis ar autonominėmis sritimis. Apie užsienio ar sąjunginius objektus pateikiama tik pagrindinė informacija su papildomu skyreliu „Ryšiai su Lietuva“. Po kai kuriais straipsniais išspausdinti jų autorių vardai ir pavardės.

„Papildymų“ skyrelis (1988 m.) aprašė tuometės Lietuvos politines realijas, susijusias su „perestroika“ ir Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžiu. Tekste „Tremtis“ pirmą kartą panaudotas terminas „Lietuvos Respublika“, o ne *buržuazinė Lietuva* ar panašiai.

Enciklopedija neapėmė tokių sričių, kaip technologijos, biologija, farmakologija, chemija, medicina, matematika ir kt. mokslai.

## Nuorodos
*
Filipso kreivė

**Filipso kreivė** () – kreivė, kuri parodo koreliaciją tarp infliacijos ir bedarbystės.

Pirmą kartą kreivė buvo publikuota Naujosios Zelandijos kilmės ekonomisto, dėsčiusio Anglijoje 1960 metais Albano W. Phillipso ir analizavo 1858 m. -1958 m. Jungtinėje Karalystėje buvusią bedarbystę ir infliaciją. Tame periode visados buvo taip, kad kuo buvo didesnė infliacija, tuo buvo mažesnė bedarbystė.

XX a. 60–70 – aisiais metais daug ekonomistų laikė, kad infliacija ir bedarbystė nėra tarpusavyje surišta. Tais laikais valstybės stengėsi sumažinti ir net visai panaikinti infliaciją.

70 – aisiais metais dėl išaugusių naftos kainų buvo aukšta infliacija, taip pat ir bedarbystė. Toks reiškinys ekonomistų buvo pavadintas stagfliacija.

Paskutinius 25 metus bedarbystė ir infliacija turėjo tendencijas augti, todėl Filipso kreivė pasiteisindavo tik atskirais atvejais, nes bedarbystei darė įtaką daugiau kitų veiksnių. Dabar jau aišku, kad bedarbystė ir infliacija neturi atvirkštinės koreliacijos, o Filipso kreivė galioja tik atskirais atvejais.

Infliacijos ir bedarbystės koreliacija nėra labai vertinama. Yra daugiau kitų teorijų aiškinančių infliacijos ir bedarbystės santykį – racionalaus pasirinkimo teorija ir NAIRU ().
Tači

**Tači** – japoniškas kardas, ilgas, šiek tiek ilgesnis nei *[[katana]]*. IX amžiuje tači buvo tiesūs kardai, tačiau praėjus porai amžių, matyt, įtakoti dažnų mūšių, pradėti kaldinti lenkti, labiau primenantys gerai pažįstamas katanas. Laikui bėgant tači tapo vis rečiau naudojamas mūšyje, todėl tapo labiau ceremonijoms, nei kovai naudingas ginklas, dėl šios priežasties tači kardai kuo toliau, tuo labiau buvo dekoruojami brangakmeniais ir įvairiais ornamentais, taip virsdami labiau meno objektais, nei ginklais.
Naujasis Bransvikas

**Niu Bransvikas** arba **Naujasis Bransvikas** (, ) – nedidelė provincija pietryčių Kanadoje. Viena iš 3 vadinamųjų „Jūrinių provincijų“. Vakaruose ribojasi su Kvebeku, rytuose – su Naująja Škotija. Pietuose turi sieną su JAV Meino valstija. Šiaurėje skalauja Šv. Lauryno įlanka. Administracinis centras – Frederiktonas.

## Didžiausi miestai
* Monktonas – 71,9 tūkst. gyventojų 2016 m.
* Sent Džonas – 67,5
* Frederiktonas – 58,2
* Miramičis – 17,5
* Baterstas
* Kambeltonas – 6,9
* Djepas
* Edmundstonas

## Šaltiniai
Kupriai (Utena)

**Kupriai** – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, prie Daglėjėlio ežero. Priklauso Jūžintų parapijai. Ribojasi su Antakalnių, Martinčiūnų, Mažionių ir Rimiškių kaimais. Yra neveikiančios kapinės, aptvertos 1 metro aukščio akmens mūro siena, Daug teracinių paminklų. Seniausias granitinis paminklas su data 1896 m.

## Istorija

Pirmą kartą paminėtas 1663 m. Užpalių dvaro valdų inventoriuje. Viensėdžiais išskirstytas 1920 m. 1923 m. Lietuvos gyventojų surašymo duomenimis buvo 22 kiemai su 122 gyventojais.

1945 m. liepos 9 d. NKVD kariuomenė ieškodama nuo kariuomenės besislapstančių brolių Juozo ir Vytauto Lapinskų, apsupo Juozapo Lapinsko sodybą. Bėgančius Juozą (g. 1920) ir Vytautą (g. 1922) Lapinskus nušovė, o namą padegė. Visi nužudytieji palaidoti Kuprių kaimo kapinėse.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Pranas Jodelė (1871–1955) – chemikas technologas, profesorius, VDU Kaune rektorius;
* Balys Burokas–Sakalnikas (1875–1948) – knygnešys, lietuviškos spaudos platintojas;
* Albinas Seržentas (gim. 1938–2019) – lakūnas

## Šaltiniai

* Vytautas Indrašius „Prof. Prano Jodelės giminė“, Indraja, (Utena), 2019 m. Nr. 1
H

**H** ir **h** – aštuntoji lotynų abėcėlės ir dvyliktoji lietuvių abėcėlės raidė. Lietuvių kalboje raidės pavadinimas yra *ha*.

Šia raide žymima:
* *H* − vandenilis (chemija);
* *h* − valanda, laiko matavimo vienetas.

## Kodai

## Simboliai

Image:ICS Hotel.svg|Signalinės vėliavėlės simbolis
Image:Semaphore Hotel.svg|Semaforinės vėliavėlės simbolis
Image:Sign language H.svg|Gestas
Image:Braille H8.svg|Brailio rašte
O

**O** ir **o** – penkioliktoji lotynų abėcėlės ir dvidešimt pirmoji lietuvių abėcėlės raidė.
* Lietuvių kalboje raidės pavadinimas yra *o*.
* Chemijoje O yra deguonies simbolis.

## Kodai

## Simboliai

Image:ICS Oscar.svg|Signalinės vėliavėlės simbolis
Image:Semaphore Oscar.svg|Semaforinės vėliavėlės simbolis
Image:Sign language O.svg|Gestas
Image:Braille O.svg|Brailio rašte
C (reikšmės)

Vienraidis žodis **C** gali reikšti:

* C – raidė Lotynų abėcėlėje ir kitose lotynų kalba pagrįstose abėcėlėse
* C – cheminis elementas *[[anglis]]* (**Carbonium**), taip pat – anglies atomas cheminėse formulėse
* C – skaičius 100 romėniškoje skaičių užrašymo sistemoje
* C, C++, C# – programavimo kalbos
* vitaminas C – vienas iš vitaminų
* C – elektros krūvio matavimo vieneto kulonas
* C° – temperatūros matavimo vienetas Celsijaus temperatūros matavimo skalėje
* C – nukleorūgščių azoto bazė citozinas
* C – viena iš natų
* C – pažymys „patenkinamai“ balų sistemoje ABCDEF
* C – elektrinės talpos žymėjimas fizikoje
* C- – karinio transportinio lėktuvo žymė JAV karinių lėktuvų klasifikavimo sistemoje. Pvz., *C-5 Galaxy*.

* c – integravimo konstanta matematikoje
* c – SI sistemos priešdėlio *[[centi-]]* santrumpa, reiškianti 10-2
* c – šviesos greitis fizikoje

* C-4 – plastiškoji sprogstamoji medžiaga

* © – autorių teisių simbolis
* ¢ – centas
P

**P** ir **p** – šešioliktoji lotynų abėcėlės ir dvidešimt antroji lietuvių abėcėlės raidė. Lietuvių kalboje raidės pavadinimas yra *pė*. Chemijoje P yra Fosforo simbolis, o biochemijoje – vitaminas P.

## Kodai

## Simboliai


Image:ICS Papa.svg|Signalinės vėliavėlės simbolis
Image:Semaphore Papa.svg|Semaforinės vėliavėlės simbolis
Image:Sign language P.svg|Gestas
Image:Braille P.svg|Brailio rašte