open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Primorės kraštas

**Primorės kraštas** (), arba **Primorė** (*Приморье*) – Rusijos administracinio teritorinio suskirstymo vienetas (federacijos subjektas). Jis yra Rusijos rytuose, Tolimųjų Rytų federalinės apygardos pietinėje dalyje, prie Japonijos jūros. Šiaurėje ribojasi su Chabarovsko kraštu, vakaruose – su Kinija, pietvakariuose – su Šiaurės Korėja. Administracinis centras – Vladivostokas.

## Geografija

### Reljefas
Centrine krašto dalimi driekiasi Sichote Alinio kalnai (įeinantys į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą); aukščiausia viršukalnė – Anikas (1855 m.) Pietvakariuose plyti Chankos ežero žemuma.

### Klimatas
Klimatas vidutinių platumų, musoninis. Vasaros šiltos ir drėgnos, vyrauja oro masės nuo vandenyno, tuo tarpu žiemos šaltos ir sausos, nes vyrauja žemyninės oro masės. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -12-27&nbsp;°C, liepos 14-21&nbsp;°C. Metinis kritulių kiekis 600–900 mm. Dažni taifūnai.

### Vandenys, augmenija
Svarbiausia upė – Usūris (Amūro baseinas). Telkšo didelis Chankos ežeras. Apie 70 % krašto dengia mandžūrinio tipo spygliuočių ir mišrieji miškai. Gamta saugoma 5 rezervatuose: Sichote Alinio, Lazovo, Usūrio, Kedrų Daubos ir Tolimųjų Rytų.

## Gyventojai
Dauguma kašto gyventojų susitelkę pietuose, tuo tarpu centrinė ir šiaurinė dalis apgyvendinta retai.

Tautinė sudėtis:
* rusai 89,89 %
* ukrainiečiai 4,54 %
* korėjiečiai 0,86 %
* totoriai 0,70
* baltarusiai 0,56 %
* armėnai 0,27 %
* azerbaidžaniečiai 0,21 %
* mordviai 0,20 %
* kinai 0,19 %
Taip pat yra senųjų Primorės gyventojų udegėjų, buriatų.

Didžiausi miestai (tūkst. gyv., 2008 m.):
* Vladivostokas – 578,8
* Nachodka – 168,5
* Usūrijskas – 153,4
* Artiomas – 102,4
* Arsenjevas – 58,0
* Spask Dalnas – 45,9
* Lesozavodskas – 41,4
* Partizanskas – 40,8

## Šaltiniai
808's & Heartbreak

**808's & Heartbreak** tai ketvirtasis solinis Hip-Hop atlikėjo bei prodiuserio Kanye West albumas, kuris buvo išleistas 2008 m. lapkričio 24 d. Tai pirmasis Westo Pop žanro albumas, kuriame dauguma dainų įrašyta naudojant Auto-Tune vokalo sistemą. Pirmasis singlas *Love Lockdown* pasiekė 3 vietą Billboard Hot 100. 

## Dainų sąrašas
# „Say You Will“
# „Welcome to Heartbreak“ su Kid Cudi
# „Heartless“
# „Amazing“ su Young Jeezy
# „Love Lockdown“
# „Paranoid“ su Mr. Hudson
# „Robocop“
# „Streetlights“
# „Bad News“
# „See You in My Nightmares“ su Lil Wayne
# „Coldest Winter“
# „Pinocchio Story“

### Singlai

! Pavadinimas
! Išleidimo data
! Billboard Hot 100
! UK Top 40
|-----
| Love Lockdown
| Rugsėjo 18, 2008
| 3
| 14
|-
| Heartless
| Spalio 15, 2008
| 4
| Welcome to heartbreak
| Gegužės 18, 2009
| 14
|-
John McCain

**Džonas Sidnis Makeinas** (; 1936 m. rugpjūčio 29 d. – 2018 m. rugpjūčio 25 d.) – JAV politikas ir karininkas, nuo 1987 metų iki pat savo mirties 2018 metais ėjęs JAV senatoriaus pareigas. Prieš tapdamas senatoriumi dvi kadencijas ėjo JAV Atstovų rūmų nario pareigas. 2008 metais buvo Respublikonų partijos kandidatas JAV prezidento rinkimuose.

## Biografija

McCain baigė JAV karinių jūrų pajėgų akademiją 1958 metais ir buvo paskirtas atlikti tarnybą JAV karinėse jūrų pajėgose. Vėliau McCain tapo antžeminių atakos lėktuvų pilotu viename iš JAV lėktuvnešių. Vietnamo karo metu vos nežuvo užsidegus JAV lėktuvnešiui „USS Forrestal”. 1967 spalį operacijos „Atslenkantis griaustinis” metu atliekant misiją virš Hanojaus McCaino piluotojamas lėktuvas buvo numuštas, pats McCain buvo sužeistas ir paimtas į šiaurės vietnamiečių nelaisvę. McCain buvo karo belaisvis iki 1973 metų. Nelaisvės metu McCainas patyrė kankinimus, taip pat ne kartą buvo atsisakyti jį paleisti iš nelaisvės išimties tvarka. Sužalojimai, kuriuos jis patyrė karo metu, paliko žymę visam gyvenimui - McCain turėjo tam tikrų fizinių negalių. 1981 metais McCain pasitraukė į atsargą, persikėlė į Arizoną ir įsitraukė į politinę veiklą. 1982 metais buvo išrinktas į JAV Atstovų rūmus, kur dirbo dvi kadencijas. 1987 metais buvo išrinktas į JAV Senatą. 5 kartus perrinktas (paskutinį kartą 2016 metais).
Mėlynsparnis tarkšlys

**Mėlynsparnis tarkšlys** (*Oedipoda caerulescens*) – Skėrių (*Acrididae*) šeimai priklausantys vabzdys (*Insecta*).
## Išvaizda
Patinas užauga iki 21 mm ilgio, patelė - 28 mm. Tai smulkiausia tarkšlių rūšis Lietuvoje. Spalva gali varijuoti nuo tamsiai ar šviesiai pilkos iki rusvos ar rūdžių spalvos. Raštas taip pat varijuoja, patelės kartais būna ir vienspalvės. Užpakaliniai sparnai mėlyni. Nuo, taip pat mėlynus užpakalinius sparnus turinčio, kopinio tarkšlio skiriasi pagal priešnugario priekinėje dalyje esančią ryškia keterą. Kopinių tarkšlių priešnugarėlė su trim raukšlėm, o mėlynsparnių su viena.

Skrisdami skleidžia tarškiantį garsą.

## Paplitimas
Gyvena sausose, reta augmenyja apaugusiose vietovėse.

Lokaliai paplites visoje Europoje, tai viena dažniausių tarkšlių rūšių. Tačiau nyksta dėl tinkamų buveinių trūkumo. Įrašytas į Latvijos raudonąją knygą.

Lietuvoje tai taip pat dažniausia tarkšlių rūšis, Pietryčių Lietuvoje ir pajūryje neretas, tačiau neaptiktas Vidurio ir Šiaurės Lietuvoje.

## Taip pat skaitykite:
* Tarkšliai

## Nuotraukos:

Image:Oedipoda caerulescens MHNT.jpg|mėlyni mėlynsparnio tarkšlio užpakaliniai sparnai
Image:Oedipoda caerulescens.JPG
Image:Oedipoda coerulescens 1 beentree.jpg
Image:Oedipoda caerulescens m 080725-52.jpg|patinas
Image:Oedipoda caerulescens fg01.jpg|patinas ir patelė
Image:Heuschrecke 1.jpg
Image:Oedipoda caerulescens01.jpg
Image:Oedipoda caerulescens korseby.jpeg



## Nuorodos
* 2008 entomologai.lt Metų vabzdys - tarkšlys 
* Lietuvoje gyvenančių tarkšlių rūšys ir jų atpažinimas (pdf)
Silvestras Leonas

**Silvestras Leonas** (1894 m. sausio 15 d. Leskavoje, Gudelių valsčius – 1959 m. lapkričio 17 d. Kaune) – teisininkas, Lietuvos kariuomenės pulkininkas (1936 m.).

## Biografija
Studijavo Maskvos ir Charkovo universitetuose. Nuo 1916 m. tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje. 1916 m. Kijeve baigė karo mokyklą. 1919 m. grįžęs į Lietuvą stojo į Lietuvos kariuomenę. 1919–1920 m. dalyvavo Nepriklausomybės kare. 1923 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus, 1925 m. Lietuvos universitetą.

Nuo 1925 m. Telšių taikos ir Šiaulių apygardos teismo teisėjas. Nuo 1933 m. rugsėjo mėn. Apeliacinių rūmų teisėjas. 1934 m. birželio mėn. – 1938 m. kovo mėn. Kariuomenės teismo pirmininkas. 1938 m. kovo mėn. – 1939 m. kovo mėn. vidaus reikalų ministras. 1940 m. gegužės mėn. paskirtas Vyriausiojo tribunolo teisėju. Sovietams okupavus Lietuvą iš pareigų atleistas, suimtas.

1941 m. birželio mėn. per Birželio sukilimą išlaisvintas. Likęs Lietuvoje 1944 m. lapkričio mėn. NKVD suimtas, kalintas Komijoje, vėliau ištremtas į Irkutsko sritį. Į Lietuvą grįžo 1956 m.

## Įvertinimas
* 1919 m. Vyčio kryžiaus 5 laipsnio ordinas
* 1931 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas
* 1937 m. Vytauto Didžiojo 3 laipsnio ordinas

## Šaltiniai
Laivo sekretorius

**Laivo sekretorius** () – jaunesniųjų karininkų laipsnis Rusijos kariniame jūrų laivyne 1717–1732, 1751–1764 m. Vyresni už laivo sekretorius buvo laivyno leitenantai, o jaunesni – laivyno unterleitenantai.
Vėliau laivo sekretorius buvo tos pačios XI klasės valdininko rangas.

Laipsnis laivyne įvestas 1717 m. Pradžioje laipsnis buvo priskirtas XI klasei, kurioje jis buvo vienintelis iš visų armijos, laivyno, dvaro ir valdininkų laipsnių.
1724 m. laivo sekretoriaus laipsnis buvo padalintas į du lygius:
* 1-o rango sekretorius liko XI klasėje, o
* 2-o rango sekretorius buvo priskirtas XII klasei ir prilygintas laivyno unterleitenantui.
Laivo sekretorius užsiimdavo raštvedyba ir saugojo laivo antspaudą.

1732 m. laipsnis buvo panaikintas ir atkurtas 1751 m., bet XI klasės, be dalinimo į 1 ir 2 rangus.
1764 m. laivo sekretoriaus laipsnis laivyne buvo panaikintas ir perkeltas į valdininkų kategoriją kaip vienas iš raštininkų rangų.

Laivo sekretoriaus rangas buvo visiškai panaikintas 1917 m.

Laivo sekretorius tvarkė laivo raštvedybą, saugojo laivo antspaudą.

## Nuorodos
* Корабельный секретарь
Alfonsas Leonavičius

**Alfonsas Leonavičius** (g. 1941 m. gruodžio 1 d. Kurkliai) – Lietuvos baleto artistas, pedagogas.

## Biografija
Baigė Kurklių vidurinę mokyklą, 1963 m. baigė Čiurlionio meno mokyklą, 1984–1986 m. dėstė joje. 1963–1982 m. šoko Lietuvos operos ir baleto teatre.

Žymiausi mokiniai: Jurijus Smoriginas, Petras Skirmantas.

## Vaidmenys
* Harmodijus – Aramas Chačaturianas. Spartakas, 1964 m.
* Konradas – Adolfas Adamas. Korsaras, 1964 m.
* Kastytis – Juozas Gruodis. Jūratė ir Kastytis, 1965 m.
* Francas – Žydrasis Dunojus, pagal J. Štrauso muziką, 1966 m.
* Grenguaras – Čezarė Punis. Paryžiaus katedra, 1966 m.
* Princas Dezirė – Piotras Čaikovskis. Miegančioji gražuolė, 1967 m.
* Dundys – Juozas Indra. Audronė, 1969 m.
* Chuliganas – Dmitrijus Šostakovičius. Panelė ir chuliganas, 1972 m. 

## Šaltiniai
Bronius Leonavičius

**Bronius Leonavičius** (g. 1933 m. gruodžio 17 d. Vištytyje) – Lietuvos dailininkas, visuomenės veikėjas.

## Biografija
1959 m. baigė Kauno S. Žuko taikomosios dailės mokyklą, dėstytojai: scenografas Liudas Truikys, dailininkė Filomena Ušinskaitė, meno istorikas Klemensas Čerbulėnas.

1961–1969 m. žurnalo „Banga“ dailininkas. 1969–1971 m. ir 1973–1975 m. leidyklos „Mintis“, 1971–1972 m. „Vaga“, 1975–1985 m. „Mokslas“, 1985–1986 m. „Vyturys“, 1997–2002 m. Vilniaus dailės akademijos leidyklos vyr. dailininkas. 1982–1987 m. žurnalo „Dailė“ vyr. redaktorius.

1987–1992 m. Lietuvos dailininkų sąjungos pirmininkas. 1988 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio iniciatyvinės grupės, 1988–1990 m. Sąjūdžio Seimo narys. 1990–1994 m. Lietuvos autorių teisių gynimo asociacijos agentūros prezidentas. 1995 m. Vilniaus grafikos meno centro vienas steigėjų.

## Kūryba
Kūrybai įtakos turėjo jo mokytojo L. Truikio kūrybos principai, lietuvių tautodailė, Rytų ir Vakarų kaligrafijos bei knygų menas. Pagrindinė kūrybos sritis – knygų grafika. Sukūrė iliustracijų daugiau, kaip 100 knygų (Kazys Jakubėnas. „Abėcėlė“ 1970 m., Vincas Mykolaitis-Putinas. „Mano mėnesiai“, lietuvių liaudies pasaka „Aukso obelėlė“, abi 1973 m., Jonas Avyžius. „Šarkos gudrybės“, 1976 m., Martynas Vainilaitis. „Bruknelė“, 1985 m., „Vilniaus legendos“, 2005 m.; ir sudarytojas), apipavidalino apie 200 knygų (Vladimiras Pašuta. „Lietuvos valstybės susidarymas“, 1971 m., Konstantinas Sirvydas. „Pirmasis lietuvių kalbos žodynas“ 1979 m., Nizami. „Leili ir Medžnūnas“ 1985 m., Viktoras Liutkus. „Viktoras Vizgirda“ 2000 m., „Lietuvos monetos“, 2006 m.). Sukūrė plakatų („Adomui Mickevičiui 200 metų“, 1998 m., „Lietuvos valstybei ir karaliaus Mindaugo karūnavimui 750“, 2003 m., Lietuvai 1000, 2006 m.), pašto ženklų („Martyno Mažvydo Katekizmui 450“, 1997 m.), tapybos kompozicijų („Vakaro ritmai“, 2002 m.), estampų („Žalčių karalienė“, 2002 m.), kaligrafijos, heraldikos kūrinių, paminklinę marmuro lentą „Pirmajai lietuviškai mokyklai 600 metų“ (1997 m., Vilniaus katedra). Kūriniams būdinga dekoratyvus, ekspresyvus piešinys, linijų, formų slinktys, spalvų dermės kuria erdvės ir muzikalumo įspūdį; naudoja tonuotą popierių, temperą, guašą, pastelę.

Nuo 1963 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje (Leipcigas, Miunchenas, Maskva, Oslas, Paryžius, kitur). Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus, Maironio lietuvių literatūros muziejus, užsienio šalių muziejai ir bibliotekos.

**Individualios parodos:**
* Vilnius – 1990 m., 2002–2003 m., 2005 m.
* Kaunas – 1991 m., 2004 m.
* Frankfurtas prie Maino – 2001 m.
* Šiauliai – 2002 m.

## Įvertinimas
* Pelnė tarptautinių parodų ir konkursų apdovanojimų (2 medaliai, 5 premijos, 32 diplomai)
* 1998 m. Gedimino 5 laipsnio ordinas

## Šaltiniai
Geležinkelio mazgas

**Geležinkelio mazgas** – vieta, kur kertasi ar susieina kelios geležinkelio linijos, su viena ar keliomis susietomis geležinkelio stotimis (skirstymo, prekių, keleivių). Dažnai turi jungiamuosius kelius ir aplinkkelius. Mazge stotys gali būti išdėstytos kryžmai, trikampiu, lygiagrečiai, nuosekliai, žiedu, radialiai, aklagatviu, pusiau žiedu, kombinuotai (mišriai).

Geležinkelio mazgą paprastai sudaro skirstymo, prekių ir keleivių stotys, jungiamieji keliai tarp geležinkelio stočių, aplinkkeliai, lokomotyvų ir vagonų depai, sąstatų remonto ir ekipavimo techninės stotys. Kai kurie mazgai yra nedideli, stotelės ar platformos lygmens.

## Lietuva

Lietuvoje geležinkelio mazgai susiformavę apie pagrindines – Vilniaus, Kauno, Radviliškio stotis. Kiti, mažesni mazgai yra Švenčionėliai, Naujoji Vilnia, Lentvaris, Kaišiadorys, Kazlų Rūda, Šeštokai, Pagėgiai, Kretinga, Šiauliai, Mažeikiai, Jiesia.

Didžiausias siaurojo geležinkelio mazgas Lietuvoje buvo Joniškėlyje, bet XX a. pabaigoje buvo uždarytas.

## Šaltiniai
Kolegijos asesorius

**Kolegijos asesorius** () – valdininkų rangas carinėje Rusijoje, 1722 m. rangų lentelėje priskirtas VIII klasei (kuriai iki 1884 m. priklausė armijos majoras).

Iki 1845 m. kolegijos asesoriaus rangas suteikdavo teisę gauti paveldimą bajorystę, po to – tik asmeninę.
1745 m. įsaku šio rango gavimas buvo susietas su stažu. Kad nebajoras gautų kolegijos asesoriaus rangą, turėdavo ištarnauti titulinio patarėjo range 12 metų. 1809 m. įstatymas reikalavo, kad kolegijos asesoriaus rangą galėdavo gauti žmogus su aukštuoju išsilavinimu arba išlaikęs egzaminą pagal numatytą programą (stažas privalomas abiem atvejais). Vėliau stažo reikalavimai keitėsi.

Į kolegijos asesorius, kaip ir į kitus VIII klasės rangų turėtojus, kreipdavosi „Ваше высокоблагородие“.

Rangas buvo panaikintas 1917 m.

## Nuorodos
* Коллежский асессор
Gražvydas Stanislovas Leonavičius

**Gražvydas Stanislovas Leonavičius** (g. 1943 m. liepos 19 d. Salantuose) – Lietuvos radioelektronikas, informatikas, technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1966 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1979 m. technikos mokslų kandidatas.

1966–1976 m. Kauno politechnikos instituto, nuo 1976 m. Vilniaus pedagoginio instituto (nuo 1992 m. Vilniaus pedagoginis universitetas) dėstytojas, 1997–2004 m. Informatikos katedros vedėjas, nuo 2003 m. – Matematikos ir informatikos fakulteto dekanas; nuo 1985 m. docentas.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų svarbiausios sritys – ultragarso technika, radioelektronika, neuronų tinklų taikymas. 5 išradimų autorius.

## Bibliografija
* Informatikos įvadas, su kitais, 1996 m.
* Informatikos skaitiniai aukštesniųjų klasių mokiniams, su V. Brazdeikiu, 1996 m.
* Informatika I, su kitais, 1997 m.
* Informatika, aukštosioms mokykloms, su kitais, 1999 m., 2000 m.
* Kompiuterių architektūra, elektroninis leidinys, 2006 m.

## Šaltiniai
GM E platforma

**GM E platforma** buvo automobilinė platforma skirta didelės klasės priekiniais ratais varomiems asmeninės prabangos automobiliams. Platforma buvo gaminama nuo 1966 iki 2002 metų.

Platformą naudoję automobiliai:
* 1967–2002 Cadillac Eldorado
* 1966–1992 Oldsmobile Toronado
* 1966-1970, 1979–1993 Buick Riviera

1971-1978 metų modelio Riviera buvo gaminama ant GM B platformos, apie ankstesniojo Riviera modelio (1963-1965) naudotą platformą duomenų nėra.
Šarūnas Leonavičius

**Šarūnas Leonavičius** (g. 1960 m. vasario 20 d. Kaune) – Lietuvos grafikas.

## Biografija
Tėvas dailininkas Bronius Leonavičius. 1985 m. baigė Lietuvos dailės institutą.

## Kūryba
Daugiausia naudoja oforto, vario raižinio technikas. Kūriniuose savitai interpretuoja biblines temas, kuria variacijas viduramžių dailės motyvais, būdinga meistriškas, detalus piešinys, netikėti gretinimai, siužetiniai vingiai, kuriantys mistinę atmosferą, stebuklinę nuotaiką.

Sukūrė estampų („Vilko lyžtelėjimas“, 1989 m., „Enkantados“, „Be pavadinimo“, abu 1990 m., „Leopardena“, 1996 m., „Kristoforas“, 1998 m., „Gulinti“, 2000 m.), pašto ženklų serijų („Senieji Baltijos laivai – Kurėnas“, 1997 m.), plakatų (spektakliams „Karžygys karaliūnas“, pagal lietuvių liaudies pasakas, 1991 m.). Iliustravo knygų (Justinas Marcinkevičius. „Pažinimo medis“, „Donelaitis“, abi 1983 m., Liudvika Didžiulienė-Žmona. „Našlaičių eglutė“, 1985 m., Viktoras Miliūnas. „Linksmos pasakaitės“, 1989 m., Aidas Marčėnas. „Žmogaus žvaigždė“ 2004 m.), apipavidalino knygų serijų („Ad se ipsum“, 1996–1998 m.). 1990 m. sukūrė lėlių, dekoracijų „Šėpos“ teatrui. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus.

Nuo 1987 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje (Japonija, Australija, Rusija, Švedija, Prancūzija, Lenkija).

**Individualios parodos:**
* Vilnius – 1991, 1994, 1996, 2003 m.
* Australija – 1997 m.
* Austrija – 1998 m.
* Japonija – 1998 m.

## Šaltiniai
GM V platforma

**GM V platforma** gali reikšti dvi visiškai skirtingas platforma, kurias General Motors gamino skirtingais metais:
* 1967-2007 GM V platforma (RWD);
* 1987-1993 GM V platforma (FWD).
Mindaugas Kazimieras Leonavičius

**Mindaugas Kazimieras Leonavičius** (g. 1942 m. kovo 3 d. Kruonyje) – Lietuvos mechanikos inžinierius, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1967 m. baigė Kauno politechnikos instituto Vilniaus filialą. 2000 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.

1962-1971 m. dirbo Metalo pjovimo staklių institute; 1971 m. vyresnysis mokslo darbuotojas. Nuo 1971 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto (iki 1991 m. Vilniaus inžinerinis statybos institutas, 1991-1996 m. Vilniaus technikos universitetas) dėstytojas, 1998–2000 m. Stiprumo mechanikos laboratorijos vedėjas, nuo 2000 m. – jos mokslinis vadovas; nuo 2000 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Mokslinių darbų svarbiausios sritys: konstrukcijų elementų atsparumas irimui ir deformavimui, t. p. jų prisitaikomumas. Daugelio tarptautinių projektų dalyvis. Parengė medžiagų mechanikos mokomųjų knygų ir priemonių, paskelbė mokslinių straipsnių. 4 išradimų autorius.

## Bibliografija
* Mechaninis medžiagų irimas, 2000 m.
* Bakalauro baigiamojo darbo rengimo metodiniai nurodymai, Kauno technologijos universiteto leidykla „Technologija“, 2008 m. ISBN 978-9955-25-443-0

## Šaltiniai
Saulius Leonavičius

**Saulius Leonavičius** (g. 1973 m. kovo 26 d. Marijampolėje) – Lietuvos lengvaatletis, aklųjų riedulininkas. Silpnaregis (B2).

## Biografija
2005 m. baigė Vilniaus pedagoginį universitetą.

## Pasiekimai

* 1996 m. – Atlantos paralimpinių žaidynių 1500 m bėgimo bronzos medalio laimėtojas
* 1997 m. – Europos aklųjų ir silpnaregių lengvosios atletikos čempionato 5000 m bėgimo sidabro ir 1500 m bėgimo bronzos medalių laimėtojas
* 2001 m. – Europos aklųjų riedulio sidabro medalio laimėtojas
* 2007 m. – Europos aklųjų riedulio aukso medalio laimėtojas
* 1994 m. – pasaulio lengvosios atletikos čempionato 5000 m trečiosios vietos laimėtojas
* 1998 m. – pasaulio lengvosios atletikos čempionato 1500 m bėgimo trečiosios vietos laimėtojas
* 2002 m. – pasaulio aklųjų riedulio vicečempionas
* 2006 m. – pasaulio aklųjų riedulio čempionas

## Įvertinimas
1996 m. Gedimino 5 laipsnio ordinas

## Šaltiniai
Žvaigždžių vartai (reikšmės)

**Žvaigždžių vartai** gali reikšti:
* „Žvaigždžių vartai“ – mokslinės fantastikos filmas;
* „Žvaigždžių vartai“ – TV serialas;
* „Žvaigždžių vartai“ – TV3 muzikinis šou.
GM V platforma (FWD)

**GM V platforma** buvo automobilinė platforma skirta priekiniais ratais varomiems kompaktinės klasės sportiniams automobiliams. Platforma buvo gaminama tarp 1987 ir 1993 metų, abiem ją naudojusiems automobiliams tai buvo pirmoji ir paskutinė platforma, kuri tebuvo sumažinta GM E platformos versija.

Automobiliai naudoję platformą:
* 1988–1991 Buick Reatta – 2502 mm ratų bazė
* 1987–1993 Cadillac Allanté – 2525 mm ratų bazė
Vylius Leonavičius

**Vylius Leonavičius** (g. 1955 m. vasario 9 d. Gargžduose) – Lietuvos sociologas, filosofas, humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
1981 m. baigė psichologiją Vilniaus universitete. 1992 m. humanitarinių mokslų daktaras. 1997 m. stažavo Linčiopingo universitete Švedijoje, 1999 m. Bergeno universitete Norvegijoje.

1981–1986 m. Vilniaus universiteto, 1986–1995 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1992–1995 m. Socialinių ir humanitarinių mokslų instituto direktorius. Nuo 1995 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, 1995–2002 m. Sociologijos katedros vedėjas; 2007 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Mokslinės veiklos sritys: sociologijos ir sociologinio pažinimo teorijos, modernizacijos procesai, grupės tapatumo ir asmens tapatybės problemos, sveikatos, aukštojo mokslo  sociologija.

## Bibliografija
* Sociologija, su kitais, 2004 m.
* Sociologijos teorijos, su kitais, 2005 m.
* Sociologija ir sveikatos priežiūros sistemos paslaugų vartotojas. Moderniosios Lietuvos sveikatos priežiūros sistemos pertrūkiai ir tęstinumas, 2007 m. (Monografija kartu su Giedre Baltrušaityte, Ingrida Naujokaite)
*Aukštojo mokslo sociologija: studijų pasirinkimas ir vertinimas. Lietuvos aukštojo mokslo kaita, 2010 (Monografija kartu su Aušra Rutkiene)
*Energetinio saugumo sociologija: teorija ir praktika. 2017. (Monografija kartu su Dainiumi Geniu)
## Šaltiniai
Pranas Skurdauskas

**Pranas Skurdauskas** (g. 1988 m. birželio 7 d.) – Lietuvos krepšininkas, gimęs Amurske (Rusija), turintis Lietuvos pilietybę.

Karjerą pradėjo 2005 m. Vilniaus Sakalų komandoje, bet LKL ir BBL lygose debiutavo po dvejų metų vilkėdamas Kauno Aisčių-Atleto marškinėlius. 2009 m. rugsėjo 27 d. pasirašė sutartį su Austrijos Traiskircheno „Lions“ klubu.

## Apdovanojimai

* 2005 m. Naudingiausias VKML (Vilniaus krepšinio mėgėjų lyga) reguliaraus sezono žaidėjas.

## Nuorodos
* Basketnews.lt puslapis apie žaidėją
Valentina Leonavičiūtė-Gustaitienė

**Valentina Leonavičiūtė-Gustaitienė** (1946 m. birželio 1 d. Kruonyje – 2015 m. kovo 1 d. Klaipėdoje) – Lietuvos teatro aktorė.

## Biografija
Baigė Kruonio vidurinę mokyklą. Nuo 1967 m., baigusi Lietuvos konservatoriją vaidino Klaipėdos dramos teatre. 1976–1991 m. dėstė Lietuvos konservatorijos Klaipėdos fakultetuose, 1991–2006 m. – Klaipėdos universitete.

2013 m. aktorė apdovanota Lietuvos Respublikos Vyriausybės kultūros ir meno premija.

Sukūrė daugiau, kaip 100 vaidmenų. Vaidyba plataus diapazono, temperamentinga, emocionali, plastiška, preciziška.

Sūnus - Lukas.

## Vaidmenys
* Elžbieta – Juozas Grušas. Barbora Radvilaitė 1973 m.
* Katrina, Našlė Šin – Bertoldas Brechtas. Motušė Kuraž 1975 m., Geras žmogus iš Sezuano, 1991 m.
* Juokdarys – Luidžis Pirandelas. Henrikas IV, 1977 m.
* Daša – Aleksandras Kopkovas. Dramblys, 1977 m.
* Ana – Maksimas Gorkis. Dugne, 1978 m.
* Nadia – Michailas Roščinas. Tik viltis, 1988 m.
* Mamytė – Saulius Šaltenis. Jasonas, 1993 m.
* Ponia Smit – Eženas Jonesku. Plikagalvė dainininkė, 1995 m.
* Matilda Serpuaz – Raineris Maria Koltesas. Sugrįžimas į dykumą, 1997 m.
* Mamytė – Marius fon Majenburgas. Šaltas vaikas, 2004 m.
* Olga, Motina, Stela, Karolina, Mima – Miro Gavranas. Viskas apie moteris, 2004 m.
* Juokdarys – Viljamas Šekspyras. Karalius Lyras, 2006 m.
* Močiutė Frachlon – Marina Kar. Mėja, 2008 m.
* Jakaterina – Piotr Gladilin. Iš miglos išniro angelas, 2009 m.
* Marta Briuster – Joseph Kesserling. Aršenikas ir seni nėriniai. 2011 m.
* Mumija – August Strindberg. Šmėklų sonata. 2011 m. 

## Nuorodos
*Netekome aktorės V. Leonavičiūtės-Gustaitienės(DELFI inf.)

## Šaltiniai
Rūta Daujotaitė-Leonova

**Rūta Daujotaitė-Leonova** (g. 1940 m. balandžio 2 d. Piktupėnuose) – pedagogė, poetė, vertėja, Karaliaučiaus srities lietuvių visuomenės veikėja.

## Biografija
Gimė Piktupėnų kaime, valstiečių šeimoje. Baigusi Batakių vidurinę mokyklą, 1961- 1967 m. studijavo rusų kalbą ir literatūrą Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete, 1961–1968 m. mokytojavo Kelmės raj. Žirnainių, Stulgių, Šaltenių kaimų mokyklose. Ištekėjusi už karininko Viktoro Leonovo, 1968–1977 m. gyveno įvairiose Rusijos ir Kazachijos vietose, dirbo mokytoja. Nuo 1977 m. gyvena ir dirba Kaliningrade. 1991 m. pradėjusi dirbti miesto 48-oje vidurinėje mokykloje, įsteigė lietuvių kalbos ir etnokultūros fakultatyvą, iki išėjimo į pensiją 2013 m. mokė lietuvių mokinius gimtosios kalbos, rengė jų ekskursijas į Lietuvą. Nuo 1989 m. dalyvauja lietuvių tautinėje veikloje, nuo 1992 m. aktyvi Liudviko Rėzos lietuvių kultūros draugijos narė, 2000–2004 m. šios draugijos pirmininkė. Bendradarbiauja su LR generaliniu konsulatu Karaliaučiuje, Mažosios Lietuvos lietuvių draugija Čikagoje, kitomis lietuvių organizacijomis.

Rašo eilėraščius, noveles, publicistikos straipsnius lietuvių ir rusų kalbomis, skirtus Mažajai Lietuvai ir jos gyventojams. Yra išleidusi  poezijos knygų, taip pat keletą paruošusi spaudai. Atskiri Rūtos Leonovos Daujotaitės eilėraščiai publikuoti almanache „Balsai iš toli“, taip pat  periodiniuose leidiniuose : „Donelaičio žemė“, „Draugas“, „Pasaulio lietuvis“, „Naujoji aušra“ ir kt. 1990 m. sukūrė Karaliaučiaus krašto lietuvių himną.

## Kūryba
* Balsai iš toli : [išeivių iš Lietuvos kūrybos almanachas]. Vilnius, 2000. P. 60-64. ISBN 9986-575-95-8.
* Užuovėja : [eilės]. Klaipėda, 2004. 115 p. ISBN  9955-585-57-9.
* Minčių vainikas : eilėraščiai. [Karaliaučius : Karaliaučiaus lietuvių bendruomenė], 2008. 148, [6] p.

## Vertimai
* Domanaitis A. Saulėgrąža [natos] : [dainų rinkinys vaikams] / iš rusų kalbos vertė Rūta Leonova. Kaliningradas [i.e. Kaliningradas], 1992. 16 p.
* Juozaitis A. Miestas kaip azartas : (ištrauka iš ketvirtosios vigilijos knygoje "Karalių miestas be karalių") = Город как азарт (отрывок из четвертой вигилии книги "Город королей без королей") / перевод с литовского Руты Леоновой // Paralelės. 2008, nr. 4, p. 41-42, 45-46. 
* Киткаускас Н., Киткаускене Л., Бартфельд Б. Мемориал Кристионаса Донелайтиса в п. Чистые Пруды (Толльмингкемен, Толминкемис) : история создания / перевод с литовского - Рута Леонова, при участии Глеба Суроткина. Вильнюс; Калининград , 2013. 389 p. ISBN 978-5-91726-064-8.

## Šaltiniai
Asmeninė bajorystė

**Asmeninė bajorystė** () – bajorystė, kurią asmuo gaudavo už nuopelnus, bet kuri nebuvo paveldima. Būdinga carinės Rusijos socialinei sistemai.

## Asmeninė bajorystė Rusijoje
Asmeninis titulas, numatytas Rusijoje nuo 1722 m. galiojusios Rangų lentelės.

Pradžioje paveldimo ir asmeninio bajorų teisės nesiskyrė. Asmeninis bajoras turėjo tokias pačias lengvatas, kaip ir paveldimas – jis nemokėjo asmeninio mokesčio (), jo negalėjo paimti į rekrūtus, jis galėdavo pirkti žemę ir žmones.

Asmeninę bajorystę gaudavo VIII rangą pasiekę valdininkai. Žmogui mirus šio jo turėto bajoro titulo niekas nepaveldėdavo.

Po 1785 m. asmeniniai bajorai nebūdavo įtraukiami į bajorų knygas, jie negalėdavo turėti baudžiauninkų ir žemės su baudžiauninkais. Asmeniniai bajorai, kurių tėvas ir senelis 20 m. buvo asmeniniai bajorai, galėdavo pateikti prašymą suteikti paveldimą bajorystę.
Pagal 1832 m. įsaką asmeninių bajorų vaikai tapdavo garbės piliečiais.

Pagal 1856 m. įsaką asmeninę bajorystę gaudavo XII-os klasės laipsnį turintys kariškiai ir IX-os klasės valdininkai.

Asmeninė bajorystė panaikinta 1917 m.

## Nuorodos
* Личный дворянин
Titulinis patarėjas

**Titulinis patarėjas** () – IX-os klasės (pagal rangų lentelę) Rusijos valdininkų rangas, atitinkąs armijos štabskapitoną, kavalerijos štabsrotmistrą, kazokų paesaulį ir laivyno leitenantą.

Nuo 1845 m. šį rangą gavęs valdininkas kartu gaudavo ir asmeninę bajorystę. Iki tol ją suteikdavo kartu su XIV-os klasės valdininko rangu.
Badenas (vyno regionas)

**Badenas** yra piečiausias ir plotu trečias pagal dydį Vokietijos vyno regionas. Šiuo metu vynuogynų plotai užima 15 900 ha. XIX a. pabaigoje vynuogynai užėmė virš 20 000 ha (1882 m.), per Pirmąjį pasaulinį karą vynuogynų plotai sumažėjo iki 10 717 ha (1919 m.), vėliau pamažu vėl didėjo.
Edmundas Leparskas

**Edmundas Leparskas** (g. 1938 m. balandžio 7 d. Gastupio palivarke, Naujamiesčio valsčius) – Lietuvos statybos inžinierius, restauratorius.

## Biografija
1975 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. 1963–1990 m. dirbo Paminklų restauravimo treste (iki 1969 m. Mokslinės restauracinės gamybinės dirbtuvės, 1969–1975 m. Paminklų restauravimo valdyba), 1975–1977 m. vyr. inžinierius, nuo 1977 m. valdytojo pavaduotojas. 1998–2001 m. polimerinių dirbinių gamyklos „Plasta“ vadybininkas.

## Mokslinė veikla
Svarbiausios veiklos kryptys: Lietuvos kultūros paminklų restauravimo, restauratorių rengimo sistemos kūrimas, restauravimo metodikos ir technologijos tobulinimas. Jo rūpesčiu imta restauruoti lipdybos, drožybos, kalybos, vitražų, vargonų, auksavimo, molbertinės ir sienų tapybos kūrinius. 1972 m. jo iniciatyva treste įsteigtas Dailės kūrinių restauravimo skyrius. Sukūrė polimerinių gontų architektūros paminklų stogams dengti gamybos technologiją (patentuota) ir organizavo jų gamybą „Plastoje“. Parašė straipsnių apie Lietuvos kultūros paminklų restauravimą ir jų apsaugą.

## Šaltiniai
Piotras Badmajevas

**Piotras Badmajevas** (Пётр Алекса́ндрович Бадма́ев, Žamsaran) – Tibeto medicinos gydytojas.

Mokėsi Peterburgo universitete, ten priėmė krikštą ir krikšto tėvu pasikvietė sosto įpėdinį, būsimąjį carą Aleksandrą III. 1875–1893 m. tarnavo užsienio reikalų ministerijos Azijos departamente. Turėjo didelę įtaką Aleksandrui III ir Nikolajui II, kuriems pateikė savo planą tiesti geležinkelį į Kinijos vidurį, kas jo teigimu būtų palengvinę Rusijai galimybes prisijungti Kiniją, Mongoliją ir Tibetą. Kartu su Aleksandru Bezobrazovu sukurstė Nikolajų II prieš Japoniją ir buvo vienas pagrindinių 1904–1905 m. Rusijos Japonijos karo iniciatorių. Praktikavo netradicinę Tibeto mediciną, kuri jam davė dideles pajamas. Taip pat lobo ir iš didelių valdžios subsidijų. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą susidraugavo su G. Rasputinu, kurio įtaka taip pat naudojosi.
Lepelionių piliakalnis

**Lepelionių piliakalnis** – piliakalnis Prienų rajono savivaldybės teritorijoje, Lepelionių kaime (Stakliškių seniūnija). Seniau dar vadintas **Balnakalniu**, vėliau imtas vadinti **[[Napoleonas Bonapartas|Napoleono]] kepure**.

Netoli piliakalnio stovi medžiais apaugęs Jogalinos dvaras.

## Piliakalnis
Lepelionių piliakalnis yra nupjautos keturkampės piramidės formos. Iš pietų, šiaurės ir vakarų juosia žemuma, rytuose – aukštuma. Šlaitai statūs: vakarinis – 15, rytinis – 7,5 m aukščio. Piliakalnio rytinėje papėdėje yra 26 m pločio ir 2 m gylio griovys. Piliakalnio aikštelė ovali, 13 x 10 m dydžio, apjuosta pylimu – rytiniame krašte 2 m aukščio ir 12 m pločio, kitur – 0,2 m aukščio ir 2 m pločio.

Piliakalnio rytinėje ir šiaurinėje papėdėje yra senovinė gyvenvietė, tirta 1955 m. ir 1971 m. Rasta lipdytos keramikos lygiu ir grublėtu paviršiumi. Piliakalnis datuojamas 1 tūkstantmečiu-2 tūkstantmečio pradžia. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

## Galerija

Lepelionys.jpg|3D modelis
Lepelionių piliakalnio informacinis stendas.jpg|Lepelionių piliakalnio informacinis stendas
Vaizdas nuo Lepelionių piliakalnio į vakarų pusę.jpg|Vaizdas nuo Lepelionių piliakalnio į vakarų pusę 2025 m.
Lepelioniu piliakalnis 02.jpg|Piiakalnis iš šiaurės.
Lepelioniu piliakalnis 03.jpg|Piliakalnis nuo vakarinės papėdės.
Lepelioniu piliakalnis.jpg|Piliakalnis nuo vakarų.


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lepelionių piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Didžioji kunigaikštienė

**Didžioji kunigaikštienė** – didžiojo kunigaikščio žmona, paprastai neturinti teisės valdyti (pagarbumo titulas).

## Rusija
Rusijoje egzistavo nuo X a. iki 1917 m. Pirma šaltiniuose minima didžioji kunigaikštienė buvo didžioji kunigaikštienė Olga (krikščioniškas vardas Elena, mirė 969 m.).

Nuo XVIII a. didžiosios kunigaikštienės titulą gaudavo didžiųjų kunigaikščių žmonos, jeigu santuokai pritardavo imperatorius ir ji būdavo kilusi iš įtakingos šeimos.
Titulą reglamentavo imperijos teisiniai aktai (1797 ir 1886 m.):
* Didžiosios kunigaikštienės išlaikymas būdavo finansuojamas iš biudžeto:
** imperatoriaus sūnų žmonos gaudavo 40 000 rublių,
** imperatoriaus anūkų žmonos – 20 000 rublių.
* Santuokos proga naujoji didžioji kunigaikštienė gaudavo vienkartines išmokas – 100 000 rublių iš imperatoriaus ir 50 000 rublių nuo savo vyro didžiojo kunigaikščio.
* Našle tapusios didžiosios kunigaikštienės gaudavo to paties dydžio pensiją. Išvažiavusi į užsienį našlė gaudavo tik trečdalį tos pensijos.
* Pakartotinai ištekėjusi didžioji kunigaikštienė našlė prarasdavo pensiją.

Į didžiąją kunigaikštienę kreipdavosi „Jūsų imperatoriškoji didenybe“ (rus. „Ваше императорское высочество“).

Titulas panaikintas 1917 m.
Šventojo švytėjimas

**Šventojo švytėjimas** (kartais vartojamas žodis ) – optinis fenomenas, kurio metu apie stebėtojo galvos šešėlį susidaro ryški aureolė, halas. Tai stebima tuomet, kai paviršius, į kurį krenta šešėlis, pasižymi tam tikromis optinėmis savybėmis. Rasa ant žolės yra geriausias tokio paviršiaus pavyzdys, kuriame susidaro šventojo švytėjimas. Beveik sferiniai rasos lašai veikia kaip maži lęšiukai, surenkantys šviesą paviršiuje už jų. Dalis šios surinktos šviesos yra išsklaidoma galine kryptimi, link Saulės, ir dar kartą pereina rasos lašą. Dėl šios priežasties šešėlio taškas, atitinkantis dangaus sferoje padėtį priešingą Saulės padėčiai, yra ryškiausias.

Priešpriešos efektas pagerina halo efektą, sudarydamas ryškią aureolę aplink stebėtojo galvos šešėlį, kuomet stebėtojas žiūri į priešingą Saulei pusę. Kuomet stebimas šventojo švytėjimas, nėra matomi spalvoti žiedai, būdingi vainikui arba Brokeno šmėklai.

## Taip pat skaitykite

* Vainikas (optinis reiškinys)
* Brokeno šmėkla
* Rūko lankas
* Šviesos sklaida
* Difrakcija

## Nuorodos
* Šventojo švytėjimo pavyzdžiai 
* Reiškinio priežastys
Dzūkijos herbas

**Dzūkijos herbas** – vieno iš 5 Lietuvos etnokultūrinių regionų heraldikos atributas. Į jį labai panašus yra Alytaus apskrities herbas.

## Aprašymas

Herbo mėlyname lauke vaizduojamas sidabrinis šarvuotas karys, laikantis dešinėje rankoje auksinę alebardą ant sidabrinio koto, o kaire ranka atsirėmęs į sidabrinį baltišką skydą, su paauksuota galva ir papėde. Ant sijos padėtą herbo skydą laiko dvi atgal atsigręžusios su auksiniais nigais ir liežuviais sidabrinės lūšys. Ant sijos pakabintas sidabrinis kaspinas su mėlynų raidžių lotynišku užrašu: „Ex gente bellicosissima populus laboriosus“ („Iš karingiausios genties – darbštūs žmonės“).

## Simbolika

Mėlynas skydo laukas – aliuzija į Trakų vaivadijos bei jos pavietų vėliavų spalvą, žinomą nuo XVI a. antrosios pusės. Mėlyna spalva nuo seno reiškė dangų, ištikimybę ir tvirtumą. Herbo etalono autorius – Arvydas Každailis.

## Istorija

Nuo XIX a. regionas, apimantis Alytaus apskrities teritoriją, vadinamas Dzūkija. Anksčiau, ši teritorija priklausė Trakų kunigaikštystei, vėliau vaivadijai, o vėliau ribos sutapo su Trakų pavieto ribomis. Tai paskatino tyrinėtojus ieškoti Dzūkijos herbui tų pačių simbolių senojoje Trakų žemės heraldikoje. Trakų žemės herbas: šarvuotas karys su ietimi ir skydu kilo iš kunigaikščio Kęstučio laikų, kai antspauduose jis vaizdavo tokį karį. XVII a. pirmoje pusėje karys imtas vaizduoti su alebarda. Senasis kario vaizdavimas su ietimi – 1995 m. buvo paliktas Trakų rajono savivaldybei, o 2003 m. karys su alebarda atiteko Dzūkijai (Lietuvos heraldikos komisija 2003 m. vasario 25 d. suderino Dzūkijos didžiojo ir mažojo herbų bei herbinių vėliavų projektus). Heraldika rūpinosi LR Seimo nariai Gediminas Jakavonis ir Artūras Skardžius. Dzūkų Kultūros Draugijai leidus, nutarta Alytaus apskrities herbą įdėti į mažąjį Dzūkijos herbą (didysis turi skydininkus ir devizą).

## Šaltiniai
Vytautas Lesčius

**Vytautas Lesčius** (1932 m. birželio 20 d. Buzuose, Deltuvos valsčiuje – 2015 m. balandžio 20 d.) – Lietuvos istorikas, humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
1950 m. baigęs Ukmergės I vidurinę mokyklą dvejus metus dirbo mokytoju rajono septynmetėse mokyklose. 1952–1958 m. studijavo Vilniaus universitete. Mokytojavo Širvintų rajone ir Ignalinoje, Čiobiškio mokyklos-internato direktorius. 1963–1964 m. Ignalinos rajono Švietimo skyriaus vedėjas.

1967 m. pradėjo dirbti asistentu Vilniaus universitete, 1970 m. Istorijos fakulteto prodekanas. 1971 m. istorijos mokslų kandidatas. 1973 m. docentas, 1976–1987 m. Lietuvos istorijos katedros vedėjas, 1976–1989 m. Istorijos fakulteto dekanas. Iki 2005 m. birželio mėn. dirbo Naujųjų amžių ir Naujosios istorijos katedrose.

## Mokslinė veikla
Pagrindinė tyrimų kryptis – 1918–1940 m. Lietuvos kariuomenės istorija. Su kitais parengė metodinių priemonių studentams.

## Bibliografija

* Lietuvos karių tautinis sąjūdis Rusijoje 1917–1919 metais: mokomoji knygelė. – Vilnius: VU leidykla, 1992. – 129 p.
* Lietuvos kariuomenė, 1918–1920. – Vilnius: Leidybos centras, 1998. – 619 p.: iliustr. – ISBN 9986-03-393-4
* Lietuvos kariuomenė nepriklausomybės kovose, 1918–1920: monografija. – Vilnius, 2004. – 497 p.: schem. – ISBN 9955-423-23-4
* Kovų istorijos. II knyga. XX amžius / Vytautas Leščius, Arvydas Anušauskas. – Vilnius: MELI, 2008. – 149 p.: iliustr. – ISBN 978-5-420-01635-0


## Šaltiniai
Vaiva Lesauskaitė

**Vaiva Lesauskaitė** (g. 1959 m. gegužės 21 d. Kaune) – Lietuvos gydytoja patologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

## Biografija

Sesuo gyd. Vita Lesauskaitė. 1983 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1997 m. habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

Nuo 1983 m. Kauno medicinos instituto (nuo 1989 m. Kauno medicinos akademija, nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) Kardiologijos instituto bendradarbė. 1990–2000 m. Patologinės anatomijos laboratorijos (nuo 1994 m. Kardialinės patologijos laboratorija) vyresnioji mokslo darbuotoja, nuo 2000 m. vyriausioji mokslo darbuotoja, nuo 2004 m. Kauno medicinos universiteto Kardiologijos instituto direktoriaus pavaduotoja. Jos iniciatyva 2006 m. Kauno medicinos universiteto Kardiologijos institute įsteigta Molekulinės patologijos laboratorija. Nuo 1993 m. dėsto Kauno medicinos universitete, nuo 1999 m. profesorė.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo pagrindinė sritis – aterosklerozės patobiologinių determinantų, genų polimorfizmo tyrimai, programuota ląstelių mirtis, metodiniai jos nustatymo aspektai, matrikso metaloproteinazių ekspresija, t. p. širdies ir kraujagyslių ligų morfogenezė. Paskelbė daugiau, kaip 130 mokslinių straipsnių.

## Šaltiniai
Vita Lesauskaitė

**Vita Lesauskaitė** (g. 1956 m. lapkričio 12 d. Šiauliuose) – Lietuvos gydytoja internistė, geriatrė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

## Biografija
Sesuo gyd. Vaiva Lesauskaitė. 1980 baigė Kauno medicinos institutą. 2000 m. habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

Nuo 1980 m. Kauno medicinos instituto (nuo 1989 m. Kauno medicinos akademija, nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) dėstytoja, nuo 2001 m. profesorė. 1982–1985 m. dirbo Pulmonologijos laboratorijoje, 1985–1990 m. Antrojoje vidaus ligų klinikoje, nuo 1995 m. Geriatrijos klinikos vadovė.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo pagrindinė sritis – plaučių ligų epidemiologija ir profilaktika, gerontologijos problemos, pagyvenusių žmonių gyvenimo kokybė, jų gydymas ir slauga. Paskelbė daugiau, kaip 100 mokslinių straipsnių.

## Bibliografija
* Geriatrija, vadovėlis, 1997, 1998 m.
* Pagyvenusių žmonių slauga, vadovėlis, 2004 m.

## Šaltiniai
Aukštaitijos herbas

**Aukštaitijos herbas** – vieno iš 5 Lietuvos etnokultūrinių regionų heraldikos atributas. Herbo sidabriniame lauke pavaizduotas raudonas šarvuotas raitelis su pakeltu kalaviju dešinėje rankoje. Herbo skydą laiko du sidabriniai angelai, stovintys ant sidabrinės juostos su raudonos spalvos užrašu „Patriam tuam mundum existima“ (Savo Tėvynę laikyk visu pasauliu).

## Simbolika

Raudona spalva reiškia gyvybę, meilę, drąsą, kraują pralietą už Tėvynę, o sidabriška – kilnumą, sąžiningumą, dorumą. Aukštaitija buvo Lietuvos krikšto lopšys, todėl jos herbą laiko angelai. Angelai išaukština bei simboliškai saugo šį kraštą. Herbo apačioje lotyniškai užrašyta: PATRIAM TUAM MUNDUM EXISTIMA, kuris lietuvių kalboje reiškia „Savo Tėvynę laikyk visu pasauliu“. Taigi primena, kad pasaulio pažinimas prasideda nuo gimtosios žemės.

## Istorija

2006 m. liepos 5 d. Lietuvos heraldikos komisijoje buvo patvirtinti Aukštaitijos heraldiniai ženklai – herbas ir vėliava, remiantis Žygimanto Augusto laikų Lietuvos mažuoju antspaudu. Kadangi ankstyvoji Lietuvos heraldika panaudota valstybės herbe, kuriant Aukštaitijos herbą spalvos sukeistos: herbo sidabriškame skyde pavaizduota raudona Vyčio figūra. Herbo etalono autorius – Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai
Tropas (reikšmės)

Žodis **tropas** (iš  'posūkis') gali reikšti:

* Tropas (literatūra) – perkeltine reikšme vartojamas žodis arba posakis, pagrįstas daiktų ar reiškinių gretinimu;
* Tropas (filosofija) – perkeltinė ir metaforinė kalba;
* Tropas (muzika) – trumpa liturginė daina.
Albioriksas (palydovas)

**Albioriksas** - vienas iš Saturno palydovų, didžiausias Gališkos palydovų grupės atstovas. Jis yra pavadintas vienos iš keltų dieviškųjų būtybių garbei. Jį 2000 m. atrado astronomai, vadovaujami Matthew J. Holman. Laikinas mėnulio pavadinimas buvo **S/2000 S11**.

Albiorikso nuotolis nuo Saturno 16 milijonų kilometrų. Darant prielaidą, kad jo albedas lygus 0,04, jo numanomas diametras yra 32 kilometrai.
Šalia esanti diagrama vaizduoja Albiorikso orbitą kitų tiesiogiai judančių netaisyklingos formos Saturno palydovų atžvilgiu. Geltonos linijos, einančios nuo periapsio iki apoapsio, vaizduoja orbitų ekscentricitetą.

Dėl orbitos elementų ir fizinių charakteristikų panašumo su kitais Gališkos grupės mėnuliais manoma, jog šie palydovai atsirado po didesnio suskilimo.

Yra galimybė, kad Albiorikso paviršiuje yra krateris.Tai galėtų reikšti, kad Eriapas ir Tarvas yra jo fragmentai, atsiradę po galingo susidūrimo.
Didžioji kunigaikštytė

**Didžioji kunigaikštytė** () – didžiojo kunigaikščio dukra (pagarbumo titulas).

## Didžiosios kunigaikštytės Rusijoje
Rusijoje didžiosios kunigaikštytės titulas egzistavo nuo X a. iki 1917 m. Titulą reglamentavo Rusijos imperijos įstatyminiai aktai (1797 ir 1886 m.).

Didžiosios kunigaikštytės titulą gaudavo Rusijos imperatoriaus dukterys, seserys ir anūkės pagal vyrišką liniją, o nuo 1797 m. – ir proanūkės.
Į didžiąsias kunigaikštytes kreipdavosi „Jūsų imperatoriškoji didenybe“ (rus. „*Ваше императорское высочество*“).

Krikštijamos didžiosios kunigaikštytės gaudavo Šv. kankinės Jekaterinos ordino ženklą. Į tvirtoves ir laivyno įgulas ar karo laivus atvykusias kunigaikštytes pagerbdavo kaip imperatoriaus šeimos nares.
Didžiosios kunigaikštytės turėjo savo herbus – didįjį ir mažąjį, su Heroldijos numatytais ypatumais.

Didžiosios kunigaikštytės, kol ji neištekėjusi, išlaikymas būdavo finansuojamas iš biudžeto:
* Didžioji kunigaikštytė imperatoriaus dukra iki pilnametystės (ar iki santuokos, nors nepasiekus pilnametystės) kasmet gaudavo 33 000 rublių, o nuo pilnametystės iki santuokos – 50 000 rublių.
* Didžioji kunigaikštytė imperatoriaus anūkė iki pilnametystės (ar iki santuokos, nors nepasiekus pilnametystės) kasmet gaudavo 15 000 rublių, o nuo pilnametystės iki santuokos – 50 000 rublių.
* Didžiosios kunigaikštytės kraitis būdavo 1 milijonas rublių.
Ištekėjusias kunigaikštytes finansiškai išlaikydavo vyrai. Kunigaikštytės išsaugodavo nuo gimimo joms priklausančius pagarbos ženklus – vietą susirinkimuose ir kt.

Didžiųjų kunigaikštyčių, ištekėjusių už užsienio princų, vaikai būdavo tituluojami pagal tėvo liniją.
Apie didžiųjų kunigaikštyčių gimimą, santuoką ir mirtį pranešdavo imperatoriaus patvirtintais manifestais.

Titulą likvidavo 1917 m.

## Nuorodos
* Великая княжна
Paliakas (palydovas)

**Paliakas** – netaisyklingos formos tiesiogiai judantis Saturno palydovas, priklausantis Inuitų grupei. Jį 2000 m. spalį atrado B. J. Gladman, J. J. Kavelaars, J. Petit, H. Scholl, M. J. Holman, B. G. Mardsen, P. D. Nicholson ir J. A. Burns. Laikinai jis buvo žymimas **S/2000 S 2**. 2003 m. rugpjūtį buvo pervadintas vieno iš Michael Kusugak knygų personažų garbei.

Paliako diametras yra apie 22 km, jo orbita nuo Saturno vidutiniškai nutolusi 15,2 milijonų kilometrų. Planetą apskrieja 687 dienų periodu. Iki 10 km atstumu nuo Paliako skrieja dar devyni kiti palydovai.

Paliakas, Kiviukas ir Siarnakas turi panašų infraraudonųjų spindulių spektrą, kas leidžia manyti, kad palydovai yra didesnio suskilusio mėnulio fragmentai.
Velniakalnis (kaimas)

**Velniakalnis** – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Rokiškio. Pietvakarinė kaimo dalis priklauso miestui.

Velniakalnis yra sakraliniu požiūriu įdomi Rokiškio priemiesčio dalis. Šioje vietoje buvo sumanyta įrengti Kalvarijų koplyčias. Jos pradėtos statyti 1864 m., architektas G. Verneris. Sumanymas nebuvo įgyvendintas, laikui bėgant pasikeitė ir pati vieta. Tačiau viena koplyčia buvo baigta statyti. Jos altoriuje galime išvysti Marijos statulą.

## Istorija

Senais laikais Velniakalnyje buvo Grafo obuolių sodas, kiek vėliau veikė plytinė, toliau nuo kaimo yra poeto J. Keliuočio namas, kuriame jis kurį laiką gyveno.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Velniakalnyje gyvena Rokiškyje žinoma poetė Stasė Junokienė.

## Šaltiniai
Tropas (literatūra)

**Tropas** – perkeltine reikšme vartojamas žodis arba posakis, pagrįstas daiktų ar reiškinių gretinimu. Tropai ryškina gretinamų daiktų, reiškinių santykius, atskleidžia naujas jų savybes. Tropai nėra griežtai suklasifikuoti. Kai kurie autoriai tropus priskiria prie retorinių figūrų.

Išskiriamos dvi svarbios tropų grupės:

* Metafora
Atmainos, pagrįstos daiktų, reiškinių panašumu:
:* Personifikacija
:* Prozopopėja

* Metonimija
Atmainos, pagrįstos realiomis gretinamų daiktų ar reiškinių sąsajomis:
:* Antonomazija
:* Sinekdocha

Kiti tropų naudojimo pavyzdžiai:

Būdingiausi:
* Epitetas
* Hiperbolė
* Katachrezė
* Litotė
* Ironija
* Oksimoronas
* Onomatopėja
* Perifrazė

Retesni:
* Alegorija
* Parabolė
* Prozopopėja
* Simbolis
* Palyginimai
* Metaforiniai epitetai

## Taip pat skaitykite

* Perkeltinė reikšmė
* Meninės priemonės

## Išnašos
Šv. Jekaterinos ordinas

**Šv. Jekaterinos ordinas** () – Rusijos imperijos ordinas, kuriuo apdovanodavo didžiąsias kunigaikštytes ir aukštosios visuomenės damas. Oficialiai šis ordinas buvo laikomas antruoju pagal vyresnumą Rusijos imperijos ordinu. Egzistavo 1714–1917 m., jį įkūrė Petras I.
Ordinu imperatorienė galėdavo apdovanoti ir vyrus, bet tokių atvejų buvo tik keli.

## Istorija

1713 m. Petras I įkūrė šv. Jekaterinos ordiną, kad apdovanotų savo žmoną už pagirtiną elgesį 1711 m. nevykusio Pruto žygio metu. Carienę Jekateriną jis apdovanojo 1714 m.
Petro I valdymo laikais nieko daugiau neapdovanojo. Po Petro I į sostą įžengė Jekaterina Aleksejevna ir šv. Jekaterinos ordinu apdovanojo Petro I dukteris Ana ir Jelizavetą. Jos valdymo metais buvo apdovanoti 8 asmenys.

Ordinas tapo aukščiausiu apdovanojimu damoms, o kartais – jų vyrams už nuopelnus.
1797 m. Pavelas I įvedė paprotį, pagal kurį kiekviena gimusi didžioji kunigaikštytė gaudavo šv. Jekaterinos ordiną. Dėl to žmonių, apdovanotų šiuo ordinu, skaičius smarkiai padidėjo. Be didžiųjų kunigaikštyčių ordinas turėdavo ribotą kavalierių (damų) skaičių – 12 1-ojo laipsnio ir 94 2-ojo laipsnio kavalierių.
Antanas Lešinskas

**Antanas Lešinskas** (1908 m. rugpjūčio 6 d. Juodinkiai, Šiaulių valsčius – 1976 m. lapkričio 24 d. Kaunas) – Lietuvos agronomas, lepidepterologas.

## Biografija
1940 m. baigė Žemės ūkio akademiją. 1940-1945 m. Dotnuvos augalų apsaugos stoties Entomologijos skyriaus vedėjas. 1945-1973 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, nuo 1962 m. docentas.

## Mokslinė veikla
Tyrė Lietuvos didžiuosius drugius, surinko unikalią jų kolekciją. Paskelbė apie 30 mokslinių straipsnių.

## Bibliografija
* Vadovas Lietuvos vabzdžiams pažinti, su kitais, 1967 m.
* Vadovas augalų kenkėjams pažinti iš pažeidimų, ,su kitais, 1968 m.
* Augalų apsauga, su kitais, 1975 m.

## Šaltiniai
Leonas Lešinskas

**Leonas Lešinskas** (1924 m. vasario 14 d. Pailiai, Šiaulių apskr. – 2004 m. rugsėjo 16 d. Marijampolė) – Lietuvos kunigas, habilituotas humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
1951 m. baigė Kauno tarpdiecezinę kunigų seminariją ir Teologijos fakultetą. 1950 m. marijonas. 1967 m. teologijos daktaras.

Nuo 1950 m. Kaišiadorių parapijos vikaras. 1953–1963 m. ir nuo 1968 m. įvairių parapijų klebonas. 1963–1968 m. Kauno kunigų seminarijos dėstytojas ir prefektas. 1979–1989 m. Marijampolės dekanato dekanas. 1987 m. jo rūpesčiu Marijampolės bazilikoje įrengta koplyčia palaimintojo J. Matulaičio garbei. 1991 m. dėstė teologiją Marijampolės marijonų gimnazijoje, 1992 m. jos kapelionas, 1993–1998 m. dėstė Marijampolės aukštesniojoje pedagoginėje mokykloje ir Vilkaviškio vyskupijos aukštesniojoje katechetų mokykloje. Nuo 1993 m. Marijampolės bazilikos altaristas. Parašė katechetikos studijų jaunimui, išleido paskaitų rinkinį „Apologetika“ (1991 m.).

## Šaltiniai