open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Melburno tarptautinis oro uostas

**Melburno oro uostas** (, taip pat žinomas kaip **Tulamarino oro uostas**) – tarptautinis oro uostas, esantis 23 km nuo Melburno centro. Oro uostas yra antras pagal dydį Australijoje po Sidnėjaus oro uosto. Šiame oro uoste savo pagrindines bazes turi Jetstar Airways, Qantas, Regional Express Airlines, Tigerair Australia ir Virgin Australia kompanijos.

Melburno oro uostas atidarytas 1970 m.

2013 m. oro uostas aptarnavo 31 147 326 keleivius,  2018–2019 finansiniais metais – 37 395 992 keleivius, iš jų 11 441 671 tarptautiniuose skrydžiuose, 25 954 321 – vietiniuose.

2018–2019 finansiniais metais skrydžiuose tarp Melburno ir Sidnėjaus aptarnauta 9,2 mln. keleivių. Pagal skrydžių intensyvumą Sidnėjaus–Melburno maršrutas 2017 m. buvo antras pasaulyje (54 519 skrydžių per metus).

## Šaltiniai
1961 m. Lietuvos šachmatų čempionatas

**1961 m. Lietuvos šachmatų čempionatas** – tai 28-asis Lietuvos vyrų ir 14-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.

## Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas

28-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1961 m. balandžio 12–gegužės 4 d.
### Dalyviai
Čempionate dalyvavo 14 žaidėjų: 7 vilniečiai, 4 kauniečiai, 2 klaipėdiečiai ir vienas šiaulietis. Iš praėjusių metų prizininkų nedalyvavo praėjusių metų čempionas Ratmiras Cholmovas. 
### Rezultatai
Aukso medalį iškovojo Vladas Mikėnas (9,5 tšk. iš 13). Lietuvos šachmatų čempionu jis tapo devintą kartą. Sidabrą pelnė, puikiai pasirodęs Lietuvos šachmatų čempionato debiutantas, 25 m. inžinierius, kandidatas į meistrus, Donatas Lapienis (8,5 tšk.), bronzą – praėjusių pirmenybių sidabro medalininkas Isakas Vistaneckis – 8,5 tšk. (Mačas dėl antros – trečios vietos nebuvo žaidžiamas.) Pustaškiu atsilikęs nuo prizininkų, ketvirtas – Algimantas Česnauskis (8 tšk.).
### Lentelė

## Lietuvos moterų šachmatų čempionatas

14-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1961 m. balandžio 25–gegužės 9 d.
Jame dalyvavo 12 šachmatininkių iš trijų Lietuvos miestų : Vilniaus – 8, Kauno – 3, Klaipėdos – 1 žaidėja. Jame dalyvavo visos 1960 m. Lietuvos moterų čempionato prizininkės. Praėjusių metų sidabro medalininkė vilnietė Vilhelmina Kaušilaitė pirmą kartą tapo Lietuvos moterų šachmatų čempione (9,5 tšk. iš 11). Sidabro medalį iškovojo Marija Kartanaitė (8,5 tšk.). Praėjusių metų čempionė Nina Špikienė šįkart tenkinosi bronzos medaliu (7,5 tšk.). o pernai bronzos medalį iškovojusi I. Epšteinatė pasidalijo 4 vietą su dviem žaidėjomis: vilniete T. Morozova ir kauniete M. Onufrijenkaite (visos po 7 tšk.).

## Šaltiniai
Birmos katė

**Birmos katė** () – pusiau ilgaplaukių kačių veislė. Kartais šios veislės katės vadinamos šventosiomis Mianmaro katėmis.

## Istorija

Apie Birmos kačių kilmę pasakojamos įvairios legendos. Viena populiariausių, jog Birmos katės ilgus amžius gyveno Mianmaro vienuolynuose, atskirtos nuo pasaulio.

Tikrai yra žinoma, jog į Europą katės, panašios į Birmos, atgabentos XIX a. Netrukus jos paplito ir JAV. Pradėjus veisti šias kates, jos mišrintos su naminėmis katėmis baltomis kojinaitėmis, Siamo ir persų katėmis su žymėmis.

## Charakteris

Birmos katės švelnios, romios, gana baikščios. Mėgsta tylą, ramybę, nemėgsta triukšmo. Visgi ryšys su žmogumi joms būtinas. Dažniausiai prisiriša prie šeimininko. Neblogai sutaria su kitomis katėmis ir šunimis. Kartais mėgsta pažaisti, tačiau nėra labai aktyvios. Jei iš mažens lepinamos, kaip mat tampa išrankios ėdalui.

## Fizinės savybės

Tai vidutinio dydžio katės. Uodega taip pat vidutinio ilgumo, letenos apvalios ir baltos. Kakta apvali, žandai putnūs. Nosis vidutinio ilgumo, smakras storas, bet ne per ryškus. Ausys truputį pakreiptos į priekį. Akys būna tik mėlynos, elipsės formos.

Neįprasta plauko struktūra. Plaukas minkštas, šilkinis, beveik neturi poplaukio. Uodegos, užpakalinių kojų ir „apykaklės“. Birmos katės būna tik himalajinio rašto. Baltos letenėlės – skiriamasis šios veislės bruožas. Birmos katės gali būti su rudomis, melsvomis, rausvomis, kreminėmis, šokolado spalvos, alyvų spalvos, vėžlio kiauto piešinio ir kitomis žymėmis.

## Šaltiniai

* Esther J.J. Verhoef-Verhallen. *Kačių enciklopedija*, vert. Danguolė Žalytė. Vilnius: Aktėja, 2002.
Tonkino katė

**Tonkino katė** – trumpaplaukių kačių veislė. Palyginti reta.

## Istorija

Pirmoji žinoma Tonkino katė buvo vardu Vong Mau. Ji kartu buvo ir dabartinių Burmos kačių pramotė. Vong Mau XX a. ketvirtajame dešimtmetyje Rangūne, Birmoje, užtiko amerikietis daktaras Tompsonas ir atsivežė ją į San Franciską. Amerikoje pamanyta, jog ši katė – tamsi Siamo katė. Vong Mau sumišrinta su Siamo katinu, vadoje buvo rudas kačiukas vėliau suporuotas su motina. Šios vados kačiukai buvo įvairūs: vieni panašūs į Siamo, kiti į Tonkino, treti į Burmos kates. Kačiukai, pasižymėję Tonkino kačių savybėmis, nebuvo toliau poruojami, todėl veislė buvo nunykusi.

XX a. devintajame dešimtmetyje Didžiojoje Britanijoje veislė buvo atkurta. Šiandien Tonkino katės labai populiarios JAV.

## Charakteris

Labai prisiriša prie šeimininko. Smalsios, protingos, jas galima išmokyti įvairiausių triukų. Gerai sutaria su kitomis katėmis, šunimis ir vaikais. Nepakenčia vienatvės. Nors nėra didelės rėksnės, tačiau balsas gana geras.

## Fizinės savybės

Tonkino katės raumeningos, sunkios. Snukutis bukas, ūsų pagalvėlės ryškios. Plaukas trumpas, prigludęs prie kūno, labai švelnus. Akys melsvai žalsvos.

Tik gimę kačiukai būna šviesūs, bet po kelių dienų ima tamsėti. Kuo vyresnė katė, tuo tamsesnis jos kailiukas.

## Šaltiniai

* Esther J.J. Verhoef-Verhallen. *Kačių enciklopedija*, vert. Danguolė Žalytė. Vilnius: Aktėja, 2002.
Paskutinės Emos Blank dienos

**Paskutinės Emos Blank dienos** () – 2009 m. Olandijoje sukurta juodojo humoro komedija.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Marlies Heuer – Ema Blank
* Gene Bervoets – Hanfeldas
* Annet Malherbe – Bela
* Eva van de Wijdeven – Honė
* Gijs Naber – Mejeris
* Alex van Warmerdam – Teo
* Marwan Kenzari – Martinas

## Turinys

Dideliame užmiesčio name gyvena turtinga moteris Ema Blank ir jos tarnai: virėja Bela ir jos sūnus Mejeris, liokajus Hanfeldas ir duktė, tarnaitė Honė, bei Teo. Moterį kankina nepagydoma liga ir ji gali bet kuriuo metu mirti, tačiau kol kas ji įvairiais rafinuotais būdais kiršina tarnus tarpusavyje, versdama atlikti pačius keisčiausius ir nelogiškiausius pavedimus. Visos šių kančios – vardan turto, tačiau vieną dieną Ema prisipažįsta, kad žadėtąjį palikimą sudaro tik namas, ir tas užstatytas. Supratę, kad buvo apgaudinėjami, jie nusprendžia atkeršyti šeimininkei...

## Apdovanojimai ir nominacijos
1962 m. Lietuvos šachmatų čempionatas

**1962 m. Lietuvos šachmatų čempionatas** – tai 29-asis Lietuvos vyrų ir 15-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.

## Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas

22-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Druskininkuose, 1962 m. rugpjūčio 8–24 d.
Čempionate dalyvavo 12 dalyvių: keturi vilniečiai, šeši kauniečiai ir po vieną žaidėją iš Klaipėdos ir Plungės. Iš praėjusių metų prizininkų dalyvavo tik I. Vistaneckis. nebuvo V. Mikėno, R. Cholmovo, J. Čiukajevo. Bet jame buvo, vėliau, ar anksčiau gerai pasirodžiusių, pajėgių šachmatininkų, tarp jų, debiutantas, 16-metis Algimantas Butnorius, iš karto nusitaikęs į aukščiausias vietas, ar Kęstutis Kaunas, vėliau tapęs čempionatų prizininku ir kt.

Kova buvo atkali. Tai rodo priešpaskutinis ratas, kuriame vyko kelios partijos, turėjusios reikšmės prizininkų išaiškinimui. Vienoje jų, plungietis Algimantas Česnauskis partijoje su Algimantu Butnoriumi turėjo pėstininką viršaus ir du kartus praleido progą nulemti partiją savo naudai, o po to, jaunasis kaunietis tiksliu žaidimu pasiekė lygiąsias. Kitoje L. Maslovas, siekdamas paaštrinti padėtį partijoje su klaipėdiečiu Reinhardu Barstačiu, pateko į nemalonią padėtį, kur jo varžovas turėjo du žirgus už bokštą, bet  klaipėdietis padarė klaidą ir L. Maslovui pavyko užfiksuoti lygiąsias. Paskutiniame rate žaidė J. Krimeris su A. Česnauskiu, L. Maslovas su Dobrovolskiu, o A. Butnorius su M. Ostrausku. Pergales pasiekė: A. Česnauskis, L. Maslovas ir M. Ostrauskas. Dramatiškas buvo A. Butnoriaus susitikimas su M. Ostrausku. Jaunasis šachmatininkas buvo laimėjęs figūrą ir galėjo susilyginti taškais su pirmoje vietoje buvusiu L. Maslovu, bet ceitnote sužaidė ne geriausiai ir pralaimėjo.

Lietuvos šachmatų čempionų pirmą kartą tapo kaunietis šachmatų meistras Leonidas Maslovas (8 tšk. iš 11). Sidabro medalį iškovojo plungietis Algimantas Česnauskis (7,5 tšk.), bronzos – kaunietis Algimantas Butnorius (7 tšk.). 4–5 vietomis pasidalijo kaunietis Mečislovas Ostrauskas ir klaipėdietis Reinhardas Barstatis (po 6,5 tšk.). Nesisekė I. Vistaneckiui likusiam devintoje vietoje (4,5 tšk.).

## Lietuvos moterų šachmatų čempionatas

15-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1962 m. rugpjūčio 2–16 d.
Jame dalyvavo 11 šachmatininkių iš trijų Lietuvos miestų: vilniečių – 6, kauniečių dvi ir po vieną žaidėją iš Šiaulių, Marijampolės ir Jonavos. Iš 1961 m. Lietuvos moterų čempionato prizininkių nedalyvavo sidabro medalininkė Marija Kartanaitė. Čempionate dėl prizinių vietų virė atkakli kova. Jam pasibaigus, dvi vilnietės: I. Epšteinaitė ir T. Morozova buvo priekyje surinkusios vienodai taškų (po 8,5 tšk. iš 10). Tarp jų, 1–2 vietų išaiškinimui, 1962 m. spalio 12–15 d. Vilniuje buvo surengtas papildomas mačas, kuris baigėsi I. Epšteinaitės pergale 3 :1. Ji pirmą kartą tapo Lietuvos moterų šachmatų čempione, o sidabro medalis atiteko vilnietei T. Morozovai. Bronzos medaliu apdovanota praėjusių metų čempionė Vilhelmina Kaušilaitė (8 tšk.). Ketvirtoje vietoje praėjusių metų bronzinė prizininkė Nina Špikienė (7,5 tšk.)

## Šaltiniai
Fotografuojant Patriciją

**Fotografuojant Patriciją** () – 1984 m. Italijoje sukurta erotinė drama.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Monica Guerritore – Patricija
* Lorenzo Lena – Emilio
* Gianfranco Manfredi – Franko Alesi
* Saverio Vallone – Arigo
* Gilla Novak – Mišelė

## Turinys

Po artimųjų mirties fotografavimu besidomintis 16-metis Emilijo lieka vienas didžiuliame name, į kurį netrukus atsikrausto jo gražuolė sesuo, modeliu dirbanti 25-erių Patricija. Mergina mėgina ištraukti brolį iš apatijos, nes šis nuolatos sėdi namuose arba žiūri televizorių. Pamažu tarp jų nusistovi keisti santykiai: dieną Patricija stengiasi sudominti kokiais nors užsiėmimais, supažindinti su žmonėmis, o vakare jam pasakoja savo buvusias meilės istorijas. Netrukus ji pastebi, kad pradeda traukti Emilio fiziškai ir ketina išvažiuoti, norėdama nutraukti šį žaidimą, tačiau nepajėgia to padaryti. Patricija praneša broliui ketinanti ištekėti, tačiau keisti judviejų santykiai jau nuėję per toli, kad galėtų taip paprastai baigtis...
Užpuolimas (1986 filmas)

**Užpuolimas** () – 1986 m. Olandijoje sukurta drama, apdovanota Oskaru geriausio užsienio filmo kategorijoje.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Derek de Lint – Antonas Stenvijkas
* Marc van Uchelen – Antonas Stenvijkas jaunystėje
* Monique van de Ven – Saskija de Graf / Trus Koster
* John Kraaijkamp – Koras
* Elly Weller – misis Bemer
* Ina van de Molen – Karina Kortveg

## Turinys

Filmo centre – olando Antono Stenvijko gyvenimo istorija, trunkanti 40 metų.

1945 m. sausį, karui einant į pabaigą, Harlemo miesto gatvėje naktį nušaunamas nacių kolaborantas. Bijodami represijų, kaimynai, prie kurių namo įvykdomas užpuolimas, perneša kūną prie Stenvijkų namo. Vyresnysis Antono brolis mėgina pasielgti taip pat, tačiau nespėja – pasirodo policija. Brolis žūna, tėvai suimamai ir vėliau taip pat nužudomi, o mažasis Antonas atsiduria pas savo dėdę.

Eina metai, Antonas sukuria šeimą ir nors nemėgina aiškintis kaip viskas vyko tą lemtingą naktį, atsitiktinai sutikti žmonės pamažu atskleidžia pilną paveikslą...

## Apdovanojimai
* Oskaras – geriausias užsienio filmas
* Auksinis gaublys – geriausias užsienio filmas
* Sietlo tarptautinis kino festivalis – geriausias filmas ir geriausias režisierius
Žudikas nužudys ir vėl

**Žudikas nužudys ir vėl** () – 1975 m. sukurtas giallo stiliaus trileris.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* George Hilton – Džordžijas Mainardi
* Antoine Saint-John – žudikas
* Femi Benussi – blondinė
* Cristina Galbo – Laura
* Eduardo Fajardo – inspektorius
* Tere Velazquez – Normai Mainardi
* Alessio Orano – Luka

## Turinys

Džordžijas Meinardis vėlai naktį tampa liudininku kaip žudikas atsikrato automobilio su jame esančiu kūnu. Supratęs, kad yra pastebėtas, Džordijas pasiūlo sandėrį: šis už pinigus tokiu pat būdu nužudys jo žmoną Normą. Vyras pasirūpina alibi, žudikas taip pat atlieka savo darbą, tačiau nutinka neplanuotas įvykis: šiam nunešus kūną į automobilį ir grįžus sunaikinti įkalčių, mašiną pavagia paauglių pora, svajojanti nuvykti prie jūros...
Tegyvuoja Italija (2012 filmas)

**Tegyvuoja Italija** () – 2012 m. Italijoje sukurta politinė komedija.

## Siužetas

Mikelė Spanolo – įtakingas politikas, be skrupulų naudojantis savo padėtį tiek asmeniniams ir šeimos reikalams tvarkyti. Vienintelis jo sūnus Rikardo, dirbantis gydytoju vargšų ligoninėje, stengiasi vengti bet kokių sąsajų su tėvu, tuo tarpu kitas sūnus Valerio pretenduoja į stambios įmonės vadovo postą tik dėka tėvo, kaip ir duktė aktorė Siuzana, gaunanti vaidmenis tik dėl savo garsios pavardės. Ir štai vieną dieną Mikelė patiria širdies smūgį, kurio pasekmė – jis pradeda kalbėti tik tiesą. Naujasis pokytis nepatinka jo bendrapartiečiams, nei šeimai, kuri staiga pradeda jausti visas įtakos praradimo pasekmes...

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Raoul Bova – Rikardo Spanolo
* Ambra Angiolini – Siuzana Spanolo
* Michele Placido – Mikelė Spanolo
* Alessandro Gassmann – Valerio Spanolo
* Rocco Papaleo – Tonis
* Edoardo Leo – Mrko
* Maurizio Mattiolo – Antonio
* Isabelle Adriani
* Sarah Felberbaum
* Paola Minaccioni
* Elena Cucci
Dragon Ball Super

**Dragon Ball Super** (, , sutrumpintai **DBS**) – japonų manga, kurią rašo Akira Torijama ir iliustruoja Tojotaro. Tai Torijamos mangos „Dragon Ball“ tęsinys, kuriame pasakojama apie Goką ir draugų nuotykius per dešimties metų laiko tarpą po Bū pralaimėjimo. 2015 m. birželį ji pradėta spausdinti „Shueisha“ mėnesiniame shōnen manga žurnale „V Jump“. Manga anglų kalba išleista „Viz Media“ ir „Shueisha“ „Manga Plus“ platformoje.

131 epizodo animė televizijos serialo adaptacija, kurią sukūrė „Toei Animation“, Japonijoje buvo rodoma nuo 2015 m. liepos mėn. iki 2018 m. kovo mėn. 2018 m. gruodį buvo išleistas tęsinio filmas „Dragon Ball Super: Broly“, kuris tapo daugiausiai pajamų surinkusiu „Dragon Ball“ serijos filmu. Antrasis filmas „Dragon Ball Super: Super Hero“ išleistas 2022 m. birželio 11 d.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Nene (filmas)

**Nene** () – 1977 m. Italijoje sukurta drama pagal Cesare Lanza novelę, pelniusią „Sila“ premiją 1976 m.

## Turinys

1948-ieji metai. Devynmetis berniukas Ju gyvena su jaunesne seserimi Pa ir tėvais, o jo tėvas dažnai griebiasi smurto prieš šeimos narius. Netrukus į jų namus atsikrausto vaikų pusseserė, 15-metė Nene. Mergina greitai susidraugauja su Ju: leidžia jam miegoti kartu vienoje lovoje ir dalinasi savo jausmais, prabudusiais neseniai sutiktam paaugliui mulatui...

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Leonora Fani – Nene
* Sven Valsecchi – Ju
* Vittoria Valsecchi – Pa
* Tino Schirinzi – Ju ir Pa tėvas
* Paola Senatore – Ju ir Pa motina
* Rita Savagnone – Ju mokytoja
* Ugo Tognazzi – kirpėjas
Kiaušinį sudėjusi mirtis

**Kiaušinį sudėjusi mirtis** () – 1968 m. sukurtas giallo stiliaus kriminalinis filmais.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Jean-Louis Trintignant – Markas
* Gina Lollobrigida – Ana
* Ewa Aulin – Gabri

## Turinys

Markas ir Ana – sutuoktinių pora, kuriems priklauso eksperimentinė vištų ferma. Pas juos apsigyvena jaunesnioji Anos sesuo Gabri, netrukus tampanti Marko meiluže. Pastarasis niekaip nesiryžta palikti žmonos, kurios nebemyli, tačiau yra priklausomas nuo jos finansų. Gabri jos dviprasmiška padėtis taip pat pabosta, tačiau mergina sužino ir didžiąją Marko paslaptį: šis dažnai naudojasi prostitučių paslaugomis, o po to jas nužudo...
Laukžemės dvaras

**Laukžemės dvaras** – dvaras Vakarų Lietuvoje (Kretingos rajonas, Darbėnų seniūnija, Laukžemės kaimas) netoli Kulšės upelio. Mūriniai dvaro rūmai pastatyti 1903 m. ant spėjamai XVII a. rūsio.

 Yra išlikę dvaro rūmai, rūsys, svirnas su fachverku šiaurės rytų frontone (abu XIX a. pab. - XX a. pr.), parkas su želdiniais ir vandens telkiniais. Toliau nuo dvaro stovi buvęs grūdų sandėlis – magazinas.

Laukžemės dvaras istoriniuose šaltiniuose minimas nuo XVI a. Tuomet jis buvo Palangos (Darbėnų) dvaro ūkiniu padaliniu, o XVII a. tapo savarankišku ūkiniu-administraciniu vienetu ir priklausė didikams Sapiegoms. XVIII a. dvaras perėjo Palangos seniūnijos valdytojams. XIX a. pr. jį valdė vokiečių didikai: Mirbachai, baronai Medemai, vėliau Georgijus von Štempelis. 1913 m. Laukžemės dvarą kartu su daktaru Jonu Ipolitu Stonkumi nusipirko prelatas Konstantinas Olšauskas. 

Po II pasaulinio karo dvaras nacionalizuotas. Laukžemės kolūkis statinius naudojo ūkio gamybinei veiklai: grūdų sandėlis-magazinas ir dvaro rūmai buvo paversti sandėliais. 1958 m. buvo atliktas dvaro rūmų kapitalinis remontas ir jie perduoti mokyklai. 1982 m. švietimo įstaiga išsikėlė, o pastatas liko be priežiūros. 

Avarinės būklės Laukžemės dvarą (išlikusius dvaro rūmus, svirną ir magaziną) 2007 m. aukcione įsigijo Regina Šiaulytienė. Dvaro rūmuose pradėti valymo darbai, užkalti langai, magazine išvalytos patalpos, sutvirtintos sienos ir pamatai, pakeista stogo danga. 2015 m. rūmų būklė buvo bloga, jie vėl parduodami.

Rūmai yra tinkuoto mūro. Jie sudėtinio tūrio, sudaryti iš vienaaukščio su mezoninais ir rūsiu stačiakampio pagrindinio tūrio ir iš šiaurės vakarų pusės prišlieto vienaaukščio priestato. Pietryčių fasade išlikęs, tačiau labai apiręs keturių plytų mūro tinkuotų stačiakampių stulpų portikas su balkonu, taip pat šoniniai daugiakampiai erkeriai su viršuje įrengtais balkonėliais. Langų, durų angų tinko apvadai buvo dekoruoti reljefinėmis detalėmis. 

Tinkuojant vidines sienas vietoj medinių sutvirtinimų čia naudotos nendrės. Viduje patalpos sienų aukštis – 3,5 m.

Pamatas su skaldytų lauko akmenų-plytų mūro rūsio sienomis ir cokoliu. Rūsio skliautai mūryti iš plytų. 

Parkas įkurtas XVIII a. pab. (?) - XX a. I p., jis lygaus reljefo centrinėje dalyje, o šlaitas rytuose leidžiasi Kulšės upelio link. Išlikusios alėjos, takai, tvenkinys, senieji pavieniai medžiai, jų grupės, tarp kurių vyrauja liepos, klevai, uosiai, išskirtinio dydžio ąžuolas. XX a. pradžioje Laukžemės savininkui baronui Georgui fon Štempeliui formuojant dvaro parką, buvo supilta apžvalgos kalvelė. Vietos gyventojai ją vadina Pilale, todėl XX a. 3–6 dešimtmečiais kai kurie praeities tyrinėtojai manė, kad tai Laukžemės piliakalnio liekanos (kasinėjimais paneigta). Parke tarybiniais laikais buvo įrengtas mokyklos stadionas.  

## Nuorodos

*Kultūros paveldo registras
*Kretingos krašto enciklopedija
1963 m. Lietuvos šachmatų čempionatas

**1963 m. Lietuvos šachmatų čempionatas** – tai 30-asis Lietuvos vyrų ir 16-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.

## Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas

30-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1963 m. balandžio 6 – balandžio 30 d.
### Dalyviai
Čempionate dalyvavo 16 dalyvių: keturi vilniečiai, šeši kauniečiai ir po du iš Klaipėdos, ir po vieną iš Šiaulių ir Plungės.
Dalyvavo visi praėjusių metų prizininkai. Be to, dalyvavo, pernai nežaidę: V. Mikėnas, J Čiukajevas, 1961 m. sidabrinis prizininkas – D. Lapienis. 
### Rezultatai
Praėjusių metų čempionas Leonidas Maslovas, nors ir patyrė prieš V. Mikėną pralaimėjimą, kitas partijas žaidė sėkmingiau už jį ir antrą kartą tapo Lietuvos šachmatų čempionu (11 tšk. iš 15). V. Mikėnas, patyręs du pralaimėjimus (prieš D. Lapienį ir A. Uogelę) užėmė antrąją vietą (10 tšk.). Trečioji vieta, pagal papildomus rodiklius atiteko Jegorui Čiukajevui (9,5 tšk.). Ketvirtoje vietoje liko praėjusių metų bronzinis prizininkas Algimantas Butnorius (9,5 tšk.). Algimantas Česnauskis, praėjusiais metais užėmęs 2-ąją vietą, šįkart, kartu su I. Vistaneckiu, pasidalijo 6-7-vietas (po 8,5 tšk.).
### Lentelė

## Lietuvos moterų šachmatų čempionatas

16-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1963 m. balandžio 13 – balandžio 26 d.
Jame dalyvavo 10 šachmatininkių: penkios iš Vilniaus, dvi iš Kauno ir po vieną iš Klaipėdos, Panevėžio ir Jonavos. Nedalyvavo 1962 m. Lietuvos moterų čempionato nugalėtoja I. Rozentalienė ir bronzinė prizininkė V. Kaušilaitė. Lietuvos moterų šachmatų čempione ketvirtą kartą tapo Marija Kartanaitė (8 tšk. iš 9). Sidabro medalį, kaip ir pernai, iškovojo pustaškiu atsilikusi vilnietė T. Morozova. Trečia, pirmą kartą prizinę, vietą iškovojusi kaunietė N. Štendelytė (7 tšk), tašku aplenkė kitą kaunietę N. Špikienę, užėmusią 4-ąją vietą.

## Šaltiniai
Adelinos amžius

**Adelinos amžius** () – 2015 m. JAV sukurtas fantastinis romantinis filmas apie moterį, kuri po išgyventos avarijos liovėsi senti.

## Turinys

1908 m. gimusi  Adelina Džouns, būdama 29, pateko į automobilio avariją. Mašinai nusiritus į upę, moterį ištiko mirtis, tačiau po keleto minučių į ją trenkęs žaibas ją atgaivino. Šio įvykio pasekoje Adelinos kūnas prarado savybę senti. Kurį laiką ši aplinkybė jos netrikdė, tačiau, metams bėgant, jos draugės paseno, duktė užaugo, o amžinai jauna Adelina ėmė kelti vis daugiau klausimų aplinkiniams. Kuomet ja susidomėjo FTB, Adelina nusprendė kas 10 metų vis keisti savo tapatybę ir gyvenamąją vietą, o vienintelis žmogus, žinantis paslaptį, liko duktė.

Praėjo beveik 80 metų, kuomet Adelina susipažįsta jaunu filantropu Elisu Džounsu. Kaip įpratusi, moteris vengia artimesnių santykių, tačiau Eliso atkaklumas ir dukters prašymas galų gale liautis bėgus nugali – Adelina sutinka susitikti su vaikino tėvais. Jų užmiesčio namuose merginos laukia staigmena – Eliso tėvas Viljamas kažkada buvo jos vaikinas...

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Blake Lively – Adelina Bouman
* Michiel Huisman – Elisas Džounsas
* Harrison Ford – Viljamas Džounsas
* Anthony Ingruber – Viljamas jaunystėje
* Ellen Burstyn – Fleming Preskot
* Kathy Baker – Keitė Džouns
* Amanda Crew – Kiki Džouns
* Lynda Boyd – Regan
Pagrindinio vaidmens atlikėja pradžioje buvo numatyta aktorė Katherine Heigl, tačiau vėliau ji atsisakė dėl neseniai įvaikintos dukters. Vėliau jis buvo pasiūlytas Natalie Portman, tačiau ji taip pat atsisakė, kol galiausiai prodiuseriai susitarė su Blake Lively.
Baimės viešbutis

**Baimės viešbutis** () – 1977 m. sukurtas mistinis trileris.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Leonora Fani – Roza
* Luc Merenda – Rodolfo
* Lidia Biondi – Marta
* Francisco Rabal – Martos meilužis
* Jole Fierro
* Wolfgango Soldati
* Maximo Valverde
* Jose Maria Prada

## Turinys

Antrojo pasaulinio karo pabaiga. Atokiame kaime stovi senovinis niūrus viešbutis, kuriam vadovauja vidutinio amžiaus moteris ir iš jos duktė Roza. Šios tėvas išėjo į karą ir apie jį jau ilgą laiką nėra jokių žinių. Viešbučio gyventojai – keista ir marga publika: su vyresne moterimi gyvenantis, tačiau nuolat prie Rozos priekabiaujantis Rodolfo, keistuolis vyras, visiems pasakojantis apie savo artimųjų mirtį, bei turtuolis, apsistojęs čia su dviem prostitutėmis. Be to, viešbučio rūsyje slapstosi dar vienas paslaptingas vyras, šeimininkės meilužis. Vieną dieną ši, nukritusi nuo laiptų, miršta, ir visi viešbučio valdymo bei išlaikymo rūpesčiai užgriūna jautrios ir psichologiškai nestabilios Rozos pečius. Viešbučio gyventojai netrunka tuo pasinaudoti, visis būdais mėgindami išnaudoti Rozą, tačiau netrukus, vienas po kito, jie pradeda pslaptingai žūti...
Dorelikas (filmas)

**Dorelikas** () – 1967 m. Italijoje sukurta komedija.

## Turinys

Dorelikas – pagarsėjęs nusikaltėlis, kurio ieško tiek Prancūzijos, tiek Anglijos policija. Nors jis įvykdė daugybę nusikaltimų, banko sąskaita tuščia ir jo gražuolė sekretorė Eva, niekaip nesulaukianti pasiūlymo tekėti, nusprendžia jį palikti. 

Norėdamas gauti pelningą užsakymą, Dorelikas patalpina skelbimą laikraštyje ir netrukus sulaukia pasiūlymo: į jį kreipiasi paslaptingas ponas Diuponas su keistu užsakymu – nužudyti visus likus šalyje gyvenančius 800 Diuponų, kad užvaldyti palikimą. Už kiekvieną auką Dorelikui pažadama 1000 dolerių, o užduočiai atlikti jis turi vieną mėnesį...

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Johnny Dorelli – Dorelikas
* Margaret Lee – sekretorė Eva
* Alfred Adam – inspektorius Savalas
* Terry-Thomas – inspektorius Grynas
* Riccardo Garrone – Vladimiras Diuponas
* Didi Perego – Giselė Diupon
* Piero Gerlini – Rafaelis Diuponas
* Rossella Como – Barbara
Žiūrovas

**Žiūrovai**, auditorija – žmonių grupė, kuri stebi tam tikrus meno, sporto, literatūros ar kitus pasirodymus, renginius (tai gali būti filmai, teatras, koncertai, sporto varžybos, cirkas, vaizdo žaidimai ir pan.). Skirtingi renginiai skirtingai išnaudoja žiūrovus – kai kuriuose renginiuose jie tik stebi veiksmą, kai kur žiūrovai yra aktyvūs renginio dalyviai (vaizdo žaidimų čempionatai, mokslinės studijos). Taip pat žiūrovai gali įvairiai vertinti renginius – dalyvaudami, plodami, kritikuodami ar pateikdami savo nuomonę.

Pagal tam tikras studijas teigiama, kad žiūrovams labiausiai daro įtaką žiniasklaida, o filmų, vaizdo žaidimų, radijo laidas, programinės įrangos kūrėjus veikia žiūrovų atsiliepimai bei pasiūlymai. „Associated Press“ prezidentas Tom Curley apie žiūrovus teigia, kad „tik jie nusprendžia, kokio lygio jų įsitraukimas bus – kokiu būdu, kaip, kada ir kur.“

## Šaltiniai
1964 m. Lietuvos šachmatų čempionatas

**1964 m. Lietuvos šachmatų čempionatas** – tai 31-asis Lietuvos vyrų ir 17-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.

## Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas

31-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, balandžio 10 – balandžio 28 d.
Čempionate dalyvavo 14 dalyvių: penki vilniečiai, keturi kauniečiai, du žaidėjai iš Plungės ir po vieną iš Klaipėdos, Šiaulių ir Skuodo. Iš praėjusių metų prizininkų nežaidė tik čempionas Leonidas Maslovas. Čempionatas praėjo, dominuojant daugkartiniam Lietuvos čempionui Vladui Mikėnui: dar prieš paskutinį ratą jau buvo žinoma, kad jis tapo 1964 m. Lietuvos šachmatų čempionu, nes buvo nebepasiekiamas (9 taškai iš 12). Besivejantieji buvo per daug atsilikę: I. Vistaneckis ir A. Česnauskis (po 7,5 iš 11), A. Butnorius ir J. Čiukajevas (po 7 iš 11). Vis tik, paskutiniame rate dėl kitų prizinių vietų buvo atkakliai kovojama: Isakas Vistaneckis ir Algimantas Česnauskis tik įveikę savo varžovus, atitinkamai, Julianą Krimerį ir Anicetą Uogelę, pasidalino 2-3 vietomis. Kauniečiai J. Čiukajevas su L. Ambrazaičiu pasidalijo 4-5 vietomis (po 7,5 tšk.)

## Lietuvos moterų šachmatų čempionatas

17-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1964 m. balandžio 16 – balandžio 27 d.
Jame dalyvavo 10 šachmatininkių iš visų didžiųjų Lietuvos miestų: penkios iš Vilniaus, dvi iš Kauno ir po vieną iš Klaipėdos, Šiaulių ir Panevėžio. Iš1963 m. Lietuvos moterų čempionato prizininkių nežaidė tik T. Morozova. Turnyrui pasibaigus čempionė nepaaiškėjo: dvi šachmatininkės Marija Kartanaitė ir Vilhelmina Kaušilaitė surinko po 8 taškus iš 9 galimų. Tarp jų 1964 m. spalio 12 – 15 d. vyko dėl 1-2 vietų išaiškinimui papildomas mačas, kuris baigėsi M. Kartanaitės pergale 3,5 : 0,5. Marija Kartanaitė antrus metus iš eilės tapo Lietuvos moterų šachmatų čempione, be to, tai buvo penktasis jos aukso medalis Lietuvos moterų šachmatų čempionatuose. Antra liko Vilhelmina Kaušilaitė, trečia – Nina Špikienė (6 tšk.), ketvirta – Ilana Rozentalienė (5,5 tšk.), penkta – praėjusių metų bronzinė prizininkė N. Štendelytė (4,5 tšk.).

## Šaltiniai
Elamitų kalba

**Elamitų kalba** – mirusi kalba, naudota senovės Elamo gyventojų. Jos vartojimo tarpsnis datuojamas maždaug tarp XXIX a. pr. m. e. ir VI a. pr. m. e. vidurio, o jos vartojimo erdvė apėmė senovės Elamą – daugiausia dabartinio Irano pietinę dalį. Jokių tvirtesnių kalbinių ryšių su kitomis kalbomis nenustatyta, todėl elamitų kalba paprastai laikoma izoliuota (nors iškelta keletas hipotezių apie galimas sąsajas).

## Istorija

Elamitų kalba žinoma iš rašto paminklų, užrašytų elamitų dantiraščiu, kuris remiasi skiemenų atvaizdavimu. Elamito dantiraščiu užrašytų kalbos paminklų randama iš 2500–331 m. pr. m. e. laikotarpio. Dar rasta protoelamitų dantiraščio (logograminio) paminklų, kurie datuojami 3100–2900 m. pr. m. e. Be to, rasta keletas užrašų linijiniu elamitų raštu – jis naudotas III tūkstantmečio pr. m. e. paskutinįjį ketvirtį.

Išskiriamos šios elamitų kalbos raidos pakopos:
* senoji elamitų kalba (~2600–1500 m. pr. m. e.)
* vidurinė elamitų kalba (~1500–1000 m. pr. m. e.)
* naujoji elamitų kalba (1000–550 m. pr. m. e.)
* Achemenidų elamitų kalba (550–330 m. pr. m. e.)

Senoji kalba žinoma daugiausia iš protoelamitų dantiraščio užrašų, vidurinė laikoma klasikine elamitų kalba, naujoji (jos paminklų maža) buvo jau veikiama persų kalbos, o Achemenidų elamitų kalba vartota, kuomet Elamą jau valdė arijams persams priklausantys Achemenidai. Vėlyvuoju laikotarpiu rasta nemažai keliakalbių užrašų (pvz., Behistuno įrašai). Kalba galutinai nunyko, kai Aleksandras Makedonietis užkariavo Persiją.

## Gramatika

Elamitų kalba agliutinacinė, turėjo daugybės linksnių sistemą, gyvųjų ir negyvųjų objektų gimines, buvo būdingas priesagų absorbavimas. Sakinio žodžių tvarka – SOV (veiksnys-papildinys-tarinys).

## Kilmė

Panašu, kad elamitų kalba neturi jokių didesnių panašumų su kitomis kaimyninėmis to meto kalbų šeimomis – semitų, indoeuropiečių ar šumerų. Populiariausia hipotezė (elamitų-dravidų kalbos) sieja elamitų kalbą su dravidų kalbomis ir nežinoma Indo slėnio civilizacijos kalba.

## Pavyzdys
Vidurinės elamitų kalbos pavyzdys:
* *U Šutruk-Nahhunte, šak Halluduš-Inšušinak-ik, sunki-k Anzan Šušun-ka. Erientum tipu-h ak hiya-n Inšušinak nap-ir u-ri-me ahan hali-h-ma. hutta-k hali-k u-me Inšušinak nap-ir u-ri in lina tela-k-ni.*
* Aš, Šutruk-Nahhuntė, Haluduš-Inšušinako sūnus, Anšano ir Šušo karalius. Nulipdžiau plytas ir iš jų pastačiau rūmus manajam dievui Inšušinakui. Lai mano darbas būna auka manajam dievui Inšušinakui.

## Nuorodos
* Elamitų gramatika, žodynas, tekstai (ispanų k.)
* Elamitų kalbos aprašymas (rusų k.)
* Apie galimas kalbos sąsajas (anglų k.)
1965 m. Lietuvos šachmatų čempionatas

**1965 m. Lietuvos šachmatų čempionatas** – tai 32-asis Lietuvos vyrų ir 18-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.

## Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas

32-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1965 m. balandžio 6 – balandžio 25 d.
Jame dalyvavo 14 dalyvių iš visų didžiųjų miestų: šeši vilniečiai, keturi kauniečiai, du klaipėdiečiai ir po vieną žaidėją iš Šiaulių bei Panevėžio. Iš praėjusių metų čempionato prizininkų nežaidė A. Česnauskis.

Čempionatas buvo įdomus iki galo: kas taps čempionu, sprendėsi paskutiniame rate ir priklausė nuo dviejų partijų rezultatų: D. Lapienio su V. Mikėnu ir A. Uogelės su E. Rachinšteinu. V. Mikėnas, vengdamas rizikos, dar partijos pradžioje savo varžovui pasiūlė lygiąsias ir jos buvo 10-jame ėjime užfiksuotos. Dabar viskas priklausė nuo to, ar A. Uogelei pavyks įveikti E. Rachinšteiną, kuriam iki kandidato į meistrus normos reikėjo taško. Ši partija vyko aštriai. Anicetas Uogelė, įgijęs pozicinę persvarą, praleido galimybę kombinaciniu būdu užsitikrinti pergalę. Vis tik vėliau šiaulietis, paaukojęs kokybę, gavo už ją du pėstininkus ir nugalėjo. Tokiu būdu A. Uogelė, laimėjęs paskutines penkias partijas, surinko 9 taškus ir pasivijo V.Mikėną.

Čempiono išaiškinimui, tarp jų, 1965 m. gegužės 13-19 d. Šiauliuose įvyko papildomas 4 partijų mačas, kurį laimėjo V. Mikėnas 2½ :1½.Jis čempionu tapo antrus metus iš eilės.

Paskutiniame rate, kauniečio Jono Ridzvanavičiaus ir klaipėdiečio Michailo Kozlovo partijoje, sprendėsi ir trečiosios vietos likimas. Ją laimėjęs, kaunietis surinko 8,5 taško, užsitikrino bronzos medalį bei 2,5 taško viršijo kandidato į meistrus normą. Ketvirtąja ir penktąja vietomis pasidaliję kauniečiai L. Maslovas ir J. Čiukajevas surinko po 8 tšk.

## Lietuvos moterų šachmatų čempionatas

18-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1965 m. balandžio 6 – balandžio 17 d.
Jame dalyvavo 9 šachmatininkės: šešios vilnietės, dvi kaunietės ir viena žaidėja iš Telšių. Čempionate nedalyvavo 1964 m. Lietuvos moterų čempionato prizininkės: R. Kartanaitė, N. Špikienė. 1965 m. Lietuvos moterų šachmatų čempione antrą kartą tapo Ilana Rozentalienė (6 tšk. iš 8). Pirmą kartą sidabro medalį iškovojo vilnietė S. Rabinovičiūtė, antrą bronzos medalį – kaunietė N. Štendelytė (5 tšk.). Praėjusio metų čempionato sidabro medalininkė vilnietė V. Kaušilaitė, surinkusi vienodai taškų su kita vilniete I. Osetrova (4,5 tšk.), pasidalijo 4-ą vieta.

## Šaltiniai
Comiket

**Comiket** (), dar žinoma kaip **Comic Market** () – didžiausia pasaulyje doudžinši mugė, rengiama dukart per metus Ariakėje, Koto seniūnijoje (Tokijas, Japonija).

Konventas organizuojamas „pasidaryk pats“ principu, t. y. renginio organizatoriai yra patys japonų autoriai, platinantys savo mėgėjiškus kūrinius, paprastai žurnalus, manga arba romanus. Renginys per metus sutraukia daugiau kaip pusę milijono lankytojų.

## Istorija
„Comiket“ 1975 m., dar besimokydamas Meidži universitete, įkūrė Yoshihiro Yonezawa, kartu su keletu draugų, tarp kurių buvo Teruo Harada ir Jun Aniwa. Jų siekis buvo išsiaiškinti, kokios yra manga komiksų galimybių ribos, bet tam įvairūs komerciniai, *mainstream* leidiniai, kaip terpė, po žurnalo „COM“ uždarymo pasirodė neįdomūs ir be iššūkių. „Comiket“ taip pat atstojo nemokamą „SF Taikai“ konvento versiją.

Pirmoji „Comiket“ mugė buvo surengta 1975 m. gruodžio 21 d. Tuomet joje tebuvo apie 32 paviljonai, o lankytojų skaičius tesiekė 600. Devintajame dešimtmetyje išplitus otaku kultūrai, mugė sparčiai išpopuliarėjo ir įgavo svarbos šioje srityje. Tuoj po to mugėje ėmė dalyvauti ir komerciniai leidėjai. 2007 m. rugpjūtį vykusioje „Comiket“ mugėje per tris dienas apsilankė apie 550 000 lankytojų ir 35 000 eksponentų.

## Šaltiniai
Kvadkopteris

**Kvadkopteris**, arba **ketursraigtis** – sraigtasparnis, kurio keliamąją bei varomąją jėgą sukuria keturi varikliai su sraigtais. Jo judėjimo kryptis valdoma keičiant skirtingų sraigtų apsisukimo greitį.

Kitaip nei kiti sraigtasparniai, kvadkopteriai turi dvi poras identiškų variklių su sraigtais: vieni sukasi prieš, o kiti – palei laikrodžio rodyklę.

## Istorija

Kvadrokopteriai buvo vienų pirmųjų vertikalaus pakilimo ir nusileidimo orlaivių, sunkesnių už orą. Pirmasis kvadkopteris bei save pakėlęs nuo žemės orlaivis besisukančiais sraigtais buvo sukurtas 1907 m. Louis Breguet. Jis pakilo tik į 60 cm aukštį ir negalėjo būti vairuojamas.

Labiau pasisekęs bandymas buvo 1922 m. George de Bothezat kvadkopteris, kuris buvo pakilęs į 5 m aukštį bei iš viso atliko apie 100 skrydžių. Jis yra laikomas pirmuoju sėkmingai veikusiu sraigtasparniu. Nors tai ir įrodė, kad kvadkopteriai gali būti naudojami, tačiau jis susidūrė su mažos galios, sunkaus valdymo, mechaninio sudėtingumo bei patikimumo problemomis.

Pradžioje kvadkopteriai buvo kuriami kaip orlaiviai, kuriuos valdytų su jais pakilę pilotai, tačiau šiuolaikiniai kvadkopteriai dažniausiai yra bepiločiai orlaiviai.

## Panaudojimas
Bepiločiai kvadkopteriai yra naudojami įvairiose srityse. Tai yra naudingas įrankis įvairiems tyrimams, susijusiems su aerodinamika, inžinerija, robotika, taip pat su įmontuota kamera kvadkopteriai gali filmuoti ar fotografuoti iš oro.
Akihabara

**Akihabara** () – rajonas Čijodos seniūnijoje, Tokijuje, Japonijoje.

Rajonas nuo Antrojo pasaulinio karo garsėjo kaip svarbus prekybos buitinėmis elektronikos prekėmis centras ir pokario juodoji rinka. Dabar rajono atmosfera labiau orientuota į popkultūrą, čia apstu otaku subkultūrai būdingų reiškinių, kaip antai kavinių su cosplay persirengusiomis padavėjomis, dekoro. Be elektronikos prekių parduotuvių, čia taip pat veikia kompiuterinių žaidimų, anime ir manga krautuvėlės.

## Šaltiniai
Alytaus Dzūkija 2015–16 m. sezonas

**2015–2016 metų sezonas** – 4-asis Alytaus „Dzūkija“ krepšinio klubo sezonas. Komanda rungtyniauja **[[LKL]]** – pajėgiausiose šalies krepšinio pirmenybėse.

## Sezonas

## Komandos sudėties pokyčiai

### Išvyko

### Liko

### Atvyko

### Neįsitvirtino

### Pasiskolinti

### Paskolinti

## Rungtynės

## Statistika
**LKL** (Reguliarusis sezonas)

## Šaltiniai
Rainių kančios koplyčia

**Rainių kančios koplyčia** – koplyčia, stovinti Rainių kaime, Telšių rajone, apie 5 km į pietryčius nuo Telšių, prie kelio . Pastatyta atminti garsiausiai Lietuvoje sovietinių žudynių vietai.

Koplyčia atidaroma sekmadienių rytais, tada čia vyksta pamaldos, į kurias susirenka Rainių, Viešvėnų kaimų žmonės, atvažiuoja tikinčiųjų ir iš Telšių. Žmonių čia atvyksta ir per Rainių žudynių metines, kurios sutampa su Joninėmis. Priklauso Viešvėnų Švč. Trejybės parapijai. Vyskupijos raštuose ji vadinama Nukryžiuotojo Jėzaus koplyčia.

Koplyčios lubose nutapytos freskos (aut. Antanas Kmieliauskas), kuriose pavaizduoti Rainių kankiniai. Langus puošia vitražai, vaizduojantys kančią (aut. Algirdas Dovydėnas). Koplyčios rūsyje įrengta ekspozicija, kurioje pasakojama apie šią skaudžią tragediją. Ekskursijoms teikiamos gido paslaugos..

1994 m. architektui A. Žebrauskui, dailininkui A. Kmieliauskui, vitražistui A. Dovydėnui, skulptoriui R. Midvikiui už Rainių memorialo kūrimą suteikta Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija. 1995 m. Kančios koplyčia buvo įrašyta į Kultūros vertybių registrą..

Prie Rainių, gretimuose Stulpinuose stovi Veidrodžių koplyčia (1786 m.).

## Istorija

Antrojo pasaulinio karo pradžioje iš buvusio Telšių kalėjimo 1941 m. naktį iš birželio 24-osios į 25-ąją bolševikai į Rainių miškelį išvežė ir ten žiauriai nužudė 76 politinius kalinius. Prasidėjus antrajai sovietinei okupacijai pradėta statyti koplyčia buvo nugriauta, Rainių miškelis iškirstas. Siekta, kad žmonės pamirštų baisiąją tragediją ir jos kaltininkus. Tačiau Rainių aukų kančios neišblėso žmonių atmintyje.

1988 m. įsikūrusi Žemaičių kultūros draugija vienu iš savo veiklos tikslų numatė sugrįžti prie 1942 m. nerealizuotos architekto Jono Virako koplyčios pastatymo idėjos. Pagal J. Virako eskizus koplyčios projektą padarė Telšių rajono vyr. architektas Algirdas Žebrauskas. A. Žebrauskui pavyko įgyvendinti kolegos architekto J. Virako dar karo metų svajonę. Remiantis jo paliktais eskizais ir brėžiniais, už kuriuos šį garsų Lietuvos architektą sovietai buvo ištrėmę į lagerius, ir buvo suprojektuota Kančios koplyčia.

Koplyčia pradėta statyti 1990 m. vasario 7 d., pašventinta 1991 m. birželio 23 d., minint 50-ąsias kankinių nužudymo metines. Ji įamžino ir visų sovietinio teroro aukų atminimą. 

Šalia koplyčios esančiame miškelyje, kur buvo nukankinti politiniai kaliniai, pastatytas skulptoriaus Regimanto Midvikio iškaltas akmeninis kryžius. Dar trys kryžiai, tik mediniai ir nudažyti tautinės vėliavos spalvomis, stūkso pakeliui. Pastaruosius vietos žmonės ištašė ir pastatė čia netrukus po žudynių. Po karo stribai juos paskandino Viešvėnų tvenkinyje. Tik neseniai, nuleidus tvenkinio vandenį, kryžiai buvo rasti, nudažyti ir atstatyti.

2016 m. Rainių tragedijos 75-ųjų metinių proga koplyčia suremontuota.

## Galerija


1- Rainių koplyčia.JPG|Po remonto, 2018 m. kovą
Rainių koplyčia, interjeras.JPG|Interjeras
2-Rainių koplyčia, rūsys.JPG|Ekspozicija koplyčios rūsyje
Rainių koplyčia, rūsys.JPG|Nuotraukų galerija


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Rainių kančios koplyčia *muziejusalka.lt*
* Kančios koplyčia 
* Užmarštis graužia žemaičių kančios simbolį
Maksimas Efesietis

**Maksimas Efesietis** (, 310–372 m.) – neoplatonikas filosofas, teurgas.

Kilęs iš turtingos šeimos Efese. Mokėsi Pergame pas Jamblicho mokinį Aidesijų. Vėliau Efese įkūrė savo mokyklą, pagarsėjo kaip stebukladarys. 351 m. pas jį mokytis atvyko būsimasis Romos imperatorius Julianas. Maksimas Efesietis Julianui darė didelę įtaką. Tapęs imperatoriumi, 361 m. Julianas pakvietė Maksimą ir Priską Epyrietį į Konstantinopolį. Maksimas ir Priskas konsultavo imperatorių šiam vykdant senosios antikinės religijos gaivinimą.

Maksimas Efesietis dėl valdingo būdo turėjo daug priešų. Po Juliano mirties jį globojo imperatorius Jovianas. Bet šiam mirus, pateko į Valentiniano I ir Valenso nemalonę. Vėliau buvo įkalintas, bet Azijos prokonsulo Klearcho išlaisvintas. Kurį laiką mokė Konstantinopolyje. 372 m. nužudytas naujo prokonsulo Festo nurodymu.

Maksimo Efesiečio darbų nėra išlikę (tik komentarų Aristotelio „Kategorijoms“ fragmentai). Maksimas Efesietis krikščionių autorių kaltintas šarlatanizmu, burtininkavimu.

## Šaltiniai
Stulpinų Šv. Dvasios Atsiuntimo koplyčia

**Stulpinų Šv. Dvasios Atsiuntimo koplyčia**, taip pat **Veidrodžių koplyčia** – koplyčia, esanti Stulpinų kaime, Viešvėnų seniūnijoje, Telšių rajone, apie 5 km į pietryčius nuo Telšių. Pasiekiama iš kelio  per Rainius pasukus 2 km į šiaurės rytus. Ji stūkso bene aukščiausioje Stulpinų kaimo apylinkių vietoje. Koplyčioje prikabinta nemažai veidrodžių, veidrodėlių, nuo senumo suskilusių ir nublukusių, kuriuos sunešė čia apsilankę tikintieji. Gretimuose Rainiuose yra Veidrodžių gatvė.

2017 m. koplyčia kaip regioninės reikšmės paminklas įtraukta į LR Kultūros vertybių registrą. (unik. kodas ).

## Istorija

Medinė koplyčia stovi nuo XVIII a. II pusės: įvairiuose šaltiniuose pateikiami skirtingi statybos metai – 1783 m., 1786 m., 1796 m. Koplyčia pastatyta ant žemės pasiturinčio dvarininko Fabricijaus, kuris buvo lotynų kalbos mokytojas Telšių gimnazijoje. Koplyčios statybą fundavo ir vėliau ja rūpinosi dvarininkas Važinskas.

2003 m. avarinės būklės koplyčiai seniūnijos pastangomis atliktas kapitalinis remontas: rąstų sienos apkaltos lentomis, sutvirtinti pamatai, perdengtas stogas, sutvarkyti želdiniai, įrengta tvora. Anksčiau stogo bokštelyje kabojęs varpas apie 2001 m. buvo pavogtas. 2015 m. atlikti dažymo darbai.

## Atlaidai

Priklauso Viešvėnų Švč. Trejybės parapijai. Vyskupijos raštuose ji vadinama Stulpinų Šventosios dvasios atsiuntimo koplyčia. Garsėja švenčiamais Sekminių atlaidais. Giedodami ir melsdamiesi maldininkai ateina (dabar – atvažiuoja) iš Telšių. Keliaujantys į atlaidus tiki, kad čia esą galima išmelsti sveikatos, o labiausiai – akių šviesos. Koplyčia, kaip pasakoja seni žmonės, esanti pastatyta vietoje, kurioje stebuklingai praregėjo aklasis. Kadaise įvykusiu stebuklu tebealsuoja kirviu tašyti rąstai, išblukę, suskilinėję veidrodžiai, šventųjų paveikslėliai, languose išlikę mozaikos gabalėliai.

2015 m. gegužės 24 d. šv. Mišias koplyčioje aukojo vyskupas Jonas Boruta.

## Architektūra

Koplyčia stačiakampio plano, nedidelio tūrio, salinė, pietryčių gale užsibaigianti trisiene apside. Prie apsidės rytinės sienelės pristatytas priestatas – zakristija. Įrengtas akmenų mūro pamatas, rąstų sienos. Statinio stogo forma – dvišlaitė, virš apsidės – trišlaitė, stogas dengtas skarda. Stogo šiaurės vakariniame gale įrengtas keturkampio plano, daugiašlaitės piramidės apskardintu stogeliu bokštelis, kaltos geležies kryžius. Sienų angos – stačiakampės durų ir langų angos. Langai turi vidines langines.

Koplyčioje yra didysis Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės altorius su paveikslu „Švč. Mergelė Marija Škaplierinė“, mensa su antepedijumi, medinė Švč. Mergelės Marijos Maloningosios skulptūra, presbiterijos medinė tvorelė su baliustromis. Kabo zakristijos varpelis.

Šventoriuje stovi paminklinis medinis koplytstulpis. Jis sudarytas iš stačiakampio plano, keturšonės, su trejomis įstiklintomis sienelėmis, koplytėlės ant stulpo. Statytas XX a. pradžioje, restauruotas 1980 m. Koplytstulpyje buvusi skulptūra „Pieta“ dingusi 1986 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Stulpinų koplyčioj Sekminių šventė 2016 (''facebook.com'')
Ariogalos partizanų koplyčia

**Ariogalos partizanų koplyčia** – koplyčia, pastatyta Ariogalos valsčiuje gimusių, kovojusių ir žuvusių partizanų atminimui (unik. kodas ), stovinti Dubysos šlaite, senųjų Ariogalos civilinių kapinių vakariniame pakraštyje (priešingoje pusėje nuo įėjimo vartų). Dubysos slėnyje prie Ariogalos kasmet vyksta respublikinės tremtinių ir pasipriešinimo kovų dalyvių šventės.

Koplyčia sudėta iš lauko akmenų mūro. Jos frontoną puošia iškaba su žodžiais „*Šnabždėk, Dubysa, amžiną maldą žuvusiems už Lietuvos laisvę*“. Viduje, priešais altorių padėta masyvi plokštė su įrašu apie komunistų, kolaborantų ir Raudonosios Armijos įvykdytus Lietuvos žmonių trėmimus.

## Istorija

1991 m. koplyčią savo jėgomis pastatė buvęs partizanų ryšininkas Vytautas Smitrius (1927–2014) (architektė Asta Cikaitė-Rusinienė). Statytojo kapas – paties V. Smitriaus dar gyvam esant iš lauko riedulių sumūrytas paminklas - stūkso netoliese, toje pačioje pašlaitėje.

Pokario metais Ariogalos apylinkėse vyko aktyvus ginkluotas pasipriešinimas sovietų valdžiai. Greta koplyčios - 53 betoniniai kryželiai, kur 1990 m. perlaidoti partizanų palaikai. Šie kryžiai skirti atminti:

* 1990 m. rugpjūčio 25 d. iš Pajakališkių kaimo perkeltus ir šioje vietoje palaidotus 1945 m. sausio 2 d. Žaiginio kaime žuvusius partizanus Antaną ir Stasį Batučius, 
* 1945 m. sausio 6 d. Pigainių kaime nužudytus šio kaimo gyventojus, besislapsčiusius nuo mobilizacijos į SA, Kazimierą, Mečislovą, Vytautą, Zenoną Barkauskus, 
* 1952 m. Aleknaičių miške žuvusį partizaną Alfonsą Ožakauską-Lakštutę, 
* 45 nežinomus partizanus, jų rėmėjus, kitas sovietinio genocido aukas,
* 1990 m. šioje vietoje perlaidotą Intos lageryje žuvusį partizaną Antaną Rimkų.

2012 m. partizanų kalnelyje palaidoti Daugėliškių miško bunkeryje rasti rezistentų palaikai.

Tose pačiose kapinėse yra Ariogalos Daugirdų koplyčia.

## Galerija


1-Ariogala, partizanų koplyčia.JPG|Koplyčios prieigos, 2018 m.
Ariogala, partizanų koplyčia, bokštelis.JPG|Koplyčios bokštelis (žvelgiant nuo kapinių pusės)
2-Ariogala, partizanų koplyčia viduje.JPG|Viduje
Ariogala, partizanų koplyčia, kryžius.JPG|Smailės kryžius


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Raseinių rajono turizmo objektai 
* Raseinių rajono paminklai
1966 m. Lietuvos šachmatų čempionatas

**1966 m. Lietuvos šachmatų čempionatas** – tai 33-iasis Lietuvos vyrų ir 19-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.

## Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas

33-iasis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1966 m. balandžio 21 – balandžio 30 d d.
Jame dalyvavo 15 žaidėjų: penki iš Vilniaus, keturi iš Kauno, po du iš Klaipėdos ir Šiaulių ir po vieną iš Panevėžio ir Plungės. Iš praėjusių metų čempionato prizininkų nedalyvavo V. Mikėnas. Nebuvo ir kauniečių: J. Čiukajevo, A. Butnoriaus. Prieš paskutinį ratą padėtis čempionate buvo tokia: pirmavo (10,5 tšk. iš13), neturintis pralaimėjimo, meistras iš Kauno Leonidas Maslovas. Jam dėl pirmos vietos paskutinime rate, partijoje su klaipėdiečiu Michailu Kozlovu, pakako lygiųjų. Beveik užsitikrinęs antrąją vietą vietą buvo meistras iš Plungės Algimantas Česnauskis (9,5 tšk.). Paskutinį ratą lyderiai sužaidė taikiai: Leonidas Maslovas baigė lygiosiomis ir trečią kartą tapo Lietuvos šachmatų čempionu. Plungietis Algimantas Česnauskis, taip pat baigęs savo partiją lygiosiomis, iškovojo sidabro medalį, o bronzos medalio savininku tapo klaipėdietis Reinhardas Barstatis (9 tšk.). 4-5 vietas pasidalijo su meistru vilniečiu Isaku Vistaneckiu (po 8 tšk.) praėjusių metų sidabrinis prizininkas šiaulietis Anicetas Uogelė.
.

## Lietuvos moterų šachmatų čempionatas

19-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1966 m. balandžio 21 – balandžio 30 d
Jame dalyvavo 9 šachmatininkės: keturios vilnietės, dvi kaunietės ir po vieną žaidėją iš Panevėžio, Joniškio ir Kelmės. Pagrindinė kova dėl pirmos vietos užvirė tarp dviejų vilniečių: Marijos Kartanaitės ir Vilhelminos Kaušilaitės, kurios surinko daugiausiai taškų (po 6,5 iš 8) Tarp jų, 1966 m. liepos 10 – 12 d. Vilniuje surengtas papildomas 4 partijų mačas baigėsi Marijos Kartanaitės pergale 2,5 : 0,5. Ji šeštą kartą laimėjo Lietuvos moterų šachmatų čempionatą. Vilhelminai Kaušilaitei atiteko sidabras, o kaunietei N. Štendelytei - antrus metus iš eilės – bronza (5,5 tšk.). Praėjusių metų čempionė Ilana Rozentalienė liko 4-a (5 tšk.)

## Šaltiniai

## Nuorodos