open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kretingos apylinkė

**Kretingos apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Bajorų apylinkės, Jokūbavo apylinkės, dalies Būbelių apylinkės ir dalies Rubulių apylinkės. 1960 m. lapkričio 2 d. pervadinta Jokūbavo apylinke. 1988 m. birželio 22 d. Kretingos apylinkė atkurta iš buvusių Kurmaičių apylinkės ir Rūdaičių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Tarybų šalies“ ir „Jokubavo“ kolūkiai  || 
|-
| 1959-02-01  || 62 || || „Tarybų šalies“ kolūkis, „Jokūbavo“ kolūkis  || 18 kaimų
|-
| 1989-01  || || 6788 || || 29 kaimai, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Studentų žodis

**Studentų žodis** – JAV lietuvių studentų katalikiškas mėnesinis žurnalas, leistas 1933–1943 m. Tompsone.

## Istorija
Leido „Amerikos lietuvių katalikų studentų ir profesionalų sąjunga“.

Redaktoriai: Kazimieras Urbonavičius, Jonas Pilipauskas, Petras Baltis, Juozas Bronius Laučka, Antanas Skirius, Antanas Vaičiulaitis. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Studentų žodis“. E-paveldas.lt
Ljanganateso nacionalinis parkas

**Ljanganateso nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija Ekvadore, Andų rytinėje dalyje. Driekiasi per šias provincijas: Kotopaksio, Napo, Pastasos, Tungurahvos.

Pasak legendos, parko teritorijoje inkų paslėptas gausus Ljanganateso lobis.

Parkas apima dvi gamtines sritis: Andų aukštikalnių pievas paramas bei rūko miškus, kurie auga kalnų šlaituose. Parko teritorija sunkiai pasiekiama, išvagota sraunių upių.
Studijų aidai

**Studijų aidai** – Kauno technologijos universiteto savaitraštis, leidžiamas nuo 1950 m. kovo 31 d. Kaune, K. Donelaičio g. 73-109.

## Istorija
Iki 1989 m. balandžio 5 d. vadinosi *„Už tarybinį mokslą“*. Pirmaisiais metais ėjo kaip Kauno valstybinio universiteto leidinys, seniausias pokario Lietuvos aukštųjų mokyklų leidinys – Vilniaus universiteto laikraštis *„Tarybinis studentas“* pasirodė dviem savaitėmis vėliau. 1951 m. reorganizavus Kauno universitetą ir susikūrus Kauno politechnikos institutui, laikraštis (tuo pačiu pavadinimu) tapo šios aukštosios mokyklos leidiniu (savaitraščiu). Institutui pasivadinus universitetu, nuo 1990 m. lapkričio 8 d. šis leidinys, tik nauju pavadinimu, eina kaip Kauno technologijos universiteto savaitraštis. Spausdintas „Raidės“ spaustuvėje. Tiražas: 1950 m. – 1000 egz., 1981 m. – 3000 egz., 1987 m. – 3500 egz., 1997 m. – 1000 egz.

Rašo apie studentų gyvenimą, studijų ir mokslo kryptis, mokymo proceso tobulinimą, spausdina rašinius dorovės ir kultūros klausimais, satyros bei poezijos kūrinius.

## Redaktoriai
* 1950 m. Arianas Prokopčikas
* 1951 m. Irena Žadeikaitė-Radvilavičienė
* 1952–1953 m. Česlovas Jakimavičius
* 1955 m. Henrikas Zvolinskas
* 1956–1957 m. Česlovas Jakimavičius
* 1957–1960 m. Jonas Gediminas Marčiukaitis
* 1960 m. Vytautas Gulbinas
* 1960–1969 m. Aleksandras Gluosnis
* 1969 m. Pranas Gudaitis
* 1969–1989 m. Jonas Zigmantas Bačiulis
* 1989–1994 m. Benjaminas Žulys
* 1994 m. Vaida Samuolytė 
* Saulius Tvirbutas
* Giedrius Židonis

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Studijų aidai“. Kauno technologijos universitetas
Kriptobotanika

**Kriptobotanika** - botanikos šaka tirianti augalus, kurių egzistencija moksliškai neįrodyta. Apie šiuos augalus žinoma iš tautosakos, senovinių fantastinių kūrinių arba nepatvirtintų parodymų. Tokie augalai vadinami kriptidais.

Kriptobotanika  yra labai prieštaringas mokslas, neturintis nei tikslaus savo kriptidų sąrašo, nei mokslinės klasifikacijos. Dauguma augalų iki šių dienų yra neatrasti. 

Kriptobotanika dažniausiai tiria mitologinius/fantastinius augalus, kurie, kaip manoma, turėjo kontaktų su žmonėmis. Didžiąją dalį *augalų kriptidų* sudaro medžiai žmogėdros.

Yra manoma, kad dauguma *augalų kriptidų* yra paplitę Pietų Amerikos bei Centrinės Afrikos džiunglėse. Manoma, kad tokių augalų atsiradimą fikcijoje galėjo nulemti vabzdžiaėdžiai augalai. Vis dėlto, vis dar esama parodymų, kad įvairiose pasaulio vietose, o ypač Lotynų Amerikoje, žmogui sunkiai pasiekiamose tankmėse egzistuoja dideli plėšrieji augalai, galintys užmušti žmogų. Apie šiuos augalus rašoma britų kriptozoologo Karlo Šukerio knygoje *The Beasts That Hide From Man* (2003).

## Taip pat skaitykite
*Etnobotanika
*Kriptozoologija
Mockėnų apylinkė

:: *Apie apylinkę, kurios centras buvo Mockėnuose arčiau Molėtų, žr. [[Mockėnų II apylinkė]].*

**Mockėnų apylinkė** (iki 1971 m. ***Mackėnų apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Utenos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Utenos rajonui. 1954 m. prijungta dalis Medenių apylinkės, dalis Utenos apylinkės, dalis Šnieriškių apylinkės ir dalis Paneveržio apylinkės, o dalis Mockėnų apylinkės prijungta prie Spitrėnų apylinkės. 1963 m. prijungta dalis Avižienių apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras. 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas. 1977 m. prijungta didžioji dalis Spitrėnų apylinkės. 1988 m. birželio 22 d. perkeltas apylinkės centras ir Mockėnų apylinkė performuota į Utenos apylinkę.

|-
| 1954-05-25  || || || „Klovynių“, „Lenino keliu“ ir „Bilekiemio“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 65,13 || 1818 () || „Klavinių“ kolūkis, „Biliakiemio“ kolūkis, „Lenino keliu“ kolūkis  || 25 kaimai, 19 vienkiemių
|-
| 1970-01  || || 1864 || || 33 kaimai, 4 viensėdžiai, 5 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 94,37 || || Biliakiemio kolūkis, Klovinių kolūkis, „Lenino keliu“ kolūkis, Valstybinė veislininkystės stotis  || 35 kaimai, 3 viensėdžiai, 4 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 35 kaimai, 3 viensėdžiai, 4 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 3220 || || 66 kaimai, 12 viensėdžių, 6 kaimų dalys 
|-
| 1987 m. || || || Biliakiemio kolūkis, „Lenino keliu“ kolūkis, Jotaučių tarybinis ūkis, Utenos girininkija  || Biliakiemis, Kloviniai, Mockėnai, Pačkėnai, Vaikutėnai ir kt.
|}

## Šaltiniai
Sumakas

**Sumakas** (, ) – ugnikalnis Ekvadore, rytinėse Andų pašlaitėse, toli nuo pagridinės grandinės, Napo ir Oreljanos provincijose, į šiaurės rytus nuo Tenos. Įeina į Sumako Napo-Galeraso nacionalinį parką.

Kalnas stūkso negyvenamoje vietovėje, tankiai apaugęs tropinėmis džiunglėmis. Nuo Sumako išteka keletas upių. Yra 300 x 400 m matmenų krateris.

## Nuorodos
* Global Volcanism Program
Studijų pasaulis

**Studijų pasaulis** – Lietuvos kūno kultūros instituto, dab. Lietuvos kūno kultūros akademija, studentų laikraštis, einantis nuo 1994 m. vasario mėn. Kaune, Perkūno al. 3a, 305 kab.

## Istorija
Leidžiamas kartą per mėnesį. Leidžia LKKA Leidybos centras. Tiražas 1994 m. – 200 egz., 1997 m. – 300 egz.

## Redaktoriai
* Gitana Plytninkienė – 1994–2009 m. 
* Giedrė Brazaitytė – nuo 2009 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Studijų pasaulis“. Archyvas
Sūduva (Marijampolė)

**Sūduva** – Marijampolės miesto ir rajono laikraštis, ėjęs nuo 1990 m. rugpjūčio 3 d. iki 1996 m. kovo 9 d.

## Istorija
Įsteigė ir leido Marijampolės miesto savivaldybė. Ėjo kartą, du kartus, 1991–1992 m. – keturis kartus, nuo 1993 m. – tris kartus per savaitę. Tiražas 1990 m. – 3800 egz., 1991 m. – 5000 egz., 1995 m. – 1300 egz.

Informavo apie miesto valdybos ir tarybos veiklą, nagrinėjo miesto ir jo gyventojų socialines, ekonomikos bei kultūros problemas.

## Redaktoriai
* Gracius Kneizevičius – 1990 m.
* Romualdas Jurelionis – 1991–1992 m.
* Liucija Burbienė – 1992–1993 m.
* Alvyda Sipienė – 1993–1995 m.
* Irena Zubrickienė – 1995–1996 m.

Redakcijoje dirbo: Povilas Jankys, E. Kundzelevičienė. 

## Šaltiniai
Ekvadoras olimpinėse žaidynėse

**[[Ekvadoras]] [[olimpinės žaidynės|olimpinėse žaidynėse]]** dalyvauja nuo 1924 m. Olimpiadoje debiutavusi 1924 m. šalis išugdė tik vieną olimpinį prizininką. Ekvadoro tautinis olimpinis komitetas sukurtas 1948 m. ir oficiali pripažintas tik 1959 m. Tarptautinio olimpinio komiteto.

## Medalininkai

## Dalyvavimas

## Šaltiniai
Vladislovas Janiūnas

**Vladislovas Janiūnas** (1941 m. birželio 7 d. Rokiškyje – 2020 m. gruodžio 6 d. Kaune) – Lietuvos pedagogas, sporto komentatorius. 

## Biografija
1964 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą. 1964–1965 m. Garliavos vidurinės mokyklos mokytojas. 1965–1978 m. Kauno krepšinio mokyklos vyr. treneris. 1978–1993 m. LRT sporto komentatorius. 1994–1999 m. Kauno FBK „Kaunas“ direktoriaus pavaduotojas. 1999–2000 m. laikraščių „Lietuvos žinios“ ir „Sportas“ sporto redaktorius. Nuo 2001 iki 2019 m. buvo Kauno Salomėjos Nėries vidurinės mokyklos direktorius.

## Nuorodos
Sūduvos kraštas

**Sūduvos kraštas** – Marijampolės miesto ir rajono laikraštis, leistas nuo 1996 m. rugpjūčio 19 d. Marijampolėje, Gedimino g. 1.

## Istorija
Leistas du kartus per savaitę. Iki 1996 m. spalio 4 d. buvo savaitraštis. Įsteigė ir leido UAB „Regionas“. Tiražas 1996 m. – 4600 egz., 1997 m. – 1700 egz. „Sūduvos kraštą“ pakeitė nemokamas „Miesto laikraštis“, tiražas 20 000 egz.

Redaktorius Vytautas Žemaitis. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
*„Miesto laikraštis“
Sugrįžimai (Marijampolė)

**Sugrįžimai** – Marijampoliečių bendrijos laikraštis, leistas 1991–1996 m., 2000 m. ir leidžiamas nuo 2011 m. Marijampolėje.

## Istorija
Ėjo kas ketvirtį, nuo 1993 m. – kas pusmetį. Tiražas 1991 m. – 4500 egz., 1997 m. – 2000 egz.

Redaktorius Justinas Sajauskas. 

## Šaltiniai
Sutemų keleivis

**Sutemų keleivis** – Lietuvos partizanų laikraštis, ėjęs 1949–1950 m.

## Istorija
Lietuvos laisvės kovotojų sąjungos vardu leido partizanų Lokio rinktinė. 

## Šaltiniai
Suvalkietis (Marijampolė)

**Suvalkietis** – *nepartinis suvalkiečių [[laikraštis]]*, ėjęs 1930–1937 m. Marijampolėje.

## Istorija
Leido ir redagavo Petras Mažunaitis (1930–1936 m.) Jurgis Kalakauskas-Kalakonis (1936–1937 m.). Spausdino Dirvos spaustuvė Marijampolėje, M. Kuktos spaustuvė, F. Sokolovskienės spaustuvė ir G. Lano spaustuvė Kaune. Išėjo 349 numeriai.

Informavo apie Suvalkijos krašto gyvenimą, svarstė ekonomikos, pramonės, prekybos, kultūros ir švietimo problemas, rašė sveikatos, socialiniais klausimais.

Bendradarbiavo A. Barčius, Petras Biržys, Bernardas Brazdžionis, Vladas Civinskas, M. Gutauskas, Jonas Minius, Juozas Olinardas Penčyla, Stasys Povilaitis, A. Prūsas, Juozas Simonaitis, Jonas Strazdas, Aleksandras Vitkauskas ir kt. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Suvalkietis“. E-paveldas.lt
Sutemos (dienraštis)

**Sutemos** – politikos, ekonomikos ir kultūros dienraštis, leistas nuo 1928 m. spalio 31 d. iki lapkričio 30 d. Kaune, Donelaičio 26.

## Istorija
Leistas vietoje sustabdyto dienraščio „Rytas“. Spausdino Raidės spaustuvė, Šviesos spaustuvė Kaune. Išėjo 26 numeriai.

Leido ir redagavo V. Jakučionis. Bendradarbiavo Leonas Bistras, A. Bučinskas, Kazys Inčiūra, Mykolas Krupavičius, A. Pakalniškis, L. Vitkauskas ir kt. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
*„Sutemos“. E-paveldas.lt
Suvalkietis (laikraštis)

**Suvalkietis** – Marijampolės apskrities laikraštis, einantis nuo 1941 m. balandžio 19 d. Marijampolėje.

## Istorija
Iki 1950 m. buvo LKP (b) Marijampolės apskrities komiteto ir vykdomojo komiteto leidinys, 1950–1990 m. – LKP Kapsuko rajono komiteto ir Liaudies deputatų tarybos leidinys, nuo 1990 m. – nepriklausomas Suvalkijos laikraštis, nuo 1995 m. – Marijampolės apskrities laikraštis. Pirmaisiais Lietuvos nepriklausomybės metais pasikeitė „Suvalkiečio“ teisinis statusas: jis tapo valstybine įmone, pavaldžia Spaudos departamentui. 1992 m. prasidėjo laikraščio privatizacija, kuri baigta 1995 m. Redakcijos darbuotojai paritetiniais pagrindais išpirko akcijas, ir nuo tada „Suvalkietis“ yra uždaroji akcinė bendrovė.

1941 m. išėjo tik 8 numeriai. Nuo 1941 m. birželio 15 d. iki 1945 m. sausio 27 d. nebuvo leidžiamas. 1945–1947 m. ėjo vienąkart-dukart, 1948–1950 m. – triskart, 1951–1954 m. – dukart, nuo 1955 m. – triskart per savaitę. Iki 1990 m. vadinosi „Naujasis kelias“. Spausdino Marijampolės spaustuvė. Tiražas 1941 m. – 5000 egz., 1987 m. – 22 500 egz., 1997 m. – 9500 egz.

## Redaktoriai
* Juozas Gaisrys – 1944–1945 m.
* Juozas Janulevičius – 1945–1947 m.
* Stasys Laurinavičius – 1947–1948 m.
* Vytautas Zenkevičius – 1948–1949 m.
* Romas Venckevičius – 1949–1951 m.
* Dmitrijus Ivanovas – 1952–1955 m.
* Vytautas Gutauskas – 1955 m.
* Jonas Marcinkevičius – 1955–1956 m.
* Bronius Daktariūnas – 1956–1958 m., 1961–1986 m.
* Juozas Andriuškevičius – 1958–1961 m.
* Edvardas Dombrovickas – 1987–2007 m. 
* Gintaras Kandrotas – nuo 2007 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Suvalkietis“
Suvalkija (žurnalas)

**Suvalkija** – *mėnesinis regioninis etnokultūros [[žurnalas (spauda)|žurnalas]]*, einantis nuo 1997 m. Marijampolėje.

## Istorija
Leido Prano Vaičaičio draugija, leidžia asociacija „Sūduvos kultūros fondas“. Tiražas 1000 egz.

Rašo apie krašto istoriją ir dabartį, skelbia istorinius dokumentus ir nuotraukas, grožinės literatūros kūrinius. 

## Vyriausieji redaktoriai
* Justinas Sajauskas – 1997 m.
* Zenius Šileris – 1997–2007 m.
* Juozas Skirmantas Paukštys – 2007–2008 m.
* Skirmantas Paukštys – nuo 2009 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Suvalkija“. Archyvas. „Sūduvos kultūros fondas“
Suvalkų kraštas

**Suvalkų kraštas** – informacijų ir kultūros gyvenimo savaitraštis, ėjęs 1937–1940 m. Marijampolėje.

## Istorija
Leido Bronius Sirutis, nuo Nr. 8 – „Dirvos“ bendrovė. Spausdino „Dirvos“ spaustuvė Marijampolėje. Išėjo 115 numerių.

Nušvietė Suvalkijos krašto politinį, ekonominį ir kultūrinį gyvenimą, Lietuvos ir užsienio įvykius, spausdino grožinės literatūros kūrinius. Bendradarbiavo Vytautas Pranas Bičiūnas, K. Dauba, Adomas Dundzila, J. Merkšaitis, A. Sirutis, Petras Vaičiūnas ir kt.

Redagavo Kazys Bridžius. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Suvalkų kraštas“. E-paveldas.lt
Suvienytoji Lietuva

**Suvienytoji Lietuva – Zjednoczona Litwa** – dvisavaitis laikraštis, leistas 1920 m. vasario 29 d. – 1920 m. liepos mėn. Vilniuje.

## Istorija
Leistas lietuvių ir lenkų kalba. Leido ir redagavo Jurgis Aukštuolaitis. Spausdino J. Bajerskio spaustuvė Vilniuje. Išėjo 12 numerių.  Siekė atkurti nepriklausomą Abiejų Tautų Respubliką. 

## Šaltiniai
Svarbiausioji statyba

**Svarbiausioji statyba** – Lietuvos valstybinės rajoninės elektrinės direkcijos, statybos valdybos ir visuomeninių organizacijų leidinys, leistas 1961–1964 m. lietuvių ir rusų kalba Elektrėnuose.

## Istorija
Pirmasis statybos organizacijos laikraštis Lietuvoje. Iš pradžių ėjo sienlaikraščio teisėmis, nuo 1962 m. – kaip laikraštis. Pirmasis numeris išėjo 1961 m. balandžio 29 d. Buvo leidžiamas visuomeniniais pagrindais, talkinant dienraščio „Tiesa“ žurnalistams. Ėjo kartą per savaitę.

Redaktorius (visuomeniniais pagrindais) B. Litvinas. 

## Šaltiniai
Svečias (savaitraštis)

**Sweczas** – evangelikų liuteronų savaitraštis, ėjęs 1911–1914 m. Žemaičių Naumiestyje. Nurodė esąs laikraštis, kas nedelę 1 kartą išleidziamas knygutės formate evangeliškiems Liuteriško tikėjimo žmonėms.

## Istorija
Laikraštis leistas gotišku šriftu. Leido ir redagavo Frydrichas Megnis (1873–1950). Leidinėlis skirtas evangelikų bendruomenei tikybos reikalams. Išleisti 184 numeriai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Svečias“. E-paveldas.lt
Togas olimpinėse žaidynėse

**[[Togas]] [[Olimpinės žaidynės|olimpinėse žaidynėse]]** dalyvauja nuo 1972 m. Nei vienas šalies sportininkas nėra atstovavęs Togui žiemos žaidynėse. Šalis debiutavo 1972 m. ir pirmąjį savo medalį pelnė 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Togas yra viena iš 25 Afrikos šalių, kurioms pavyko pelnyti bent vieną olimpinį medalį. Iš viso šaliai atstovavo 32 sportininkai šešiose sporto šakose. Jauniausia šaliai atstovavusi sportininkė buvo 14 metų ir 298 dienų lengvaatletė Direma Banasso, o vyriausia – 32 metų ir 118 dienų sprinterė Sandrine Thiébaud-Kangni. 2014 m. šalis pirmą kartą debiutavo žiemos olimpinėse žaidynėse.

## Medalininkai

## Šaltiniai
Sveika šeima

**Sveika šeima** – sveikatos apsaugos žurnalas, ėjęs 1936–1940 m. Kaune.

## Istorija
Leido Lietuvos akušerių draugija. Išėjo 5 numeriai.

Redagavo Kazys Grinius, Dominika Kesiūnaitė. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Sveika šeima“. E-paveldas.lt
Sveikas žmogus

**Sveikas žmogus** – informacinis mėnesinis leidinys (žurnalas) Lietuvos medikams ir farmacininkams, ėjęs nuo 1995 m. rugsėjo 25 d. iki 2013 m. Kaune.

## Istorija
Laikraštį leido Nervų sistemos tyrimų centras, nuo 1997 m. žurnalą – UAB „Sveikatingumo ir medicinos reklamas centras“, dab. UAB „Sveikas žmogus“. Tiražas 1995 m. – 5000 egz., 1997 m. – 6000 egz.  Gydytojams leidžiamas žurnalas „Gydymo menas“, o „Sveikas žmogus“ tapo žurnalu visuomenei. Nuo 2003 m. tai ir televizijos bei nuo 2006 m. vasario mėn. – radijo laidos ir interneto portalas.

## Vyriausieji redaktoriai
* Julius Neverauskas – 1997 m., 2000–2005 m.
* Julius Neverauskas, Gailina Ligeikienė – 1997–1999 m.
* Bijūnė Dobkevičiūtė – 1997 m., 2005 m.
* Julius Neverauskas, Gailina Ligeikienė, Giedrius Židonis – 2000 m.
* Dalia Urbonienė – 2005–2013 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Žurnalas „Sveikas žmogus“
* Interneto portalas „Sveikas žmogus“
Sveikata (žurnalas)

**Sveikata** – medicinos mokslo, sveikos gyvensenos, sveikatos kultūros propagavimo mėnesinis žurnalas, leistas nuo 1956 m. sausio mėn. iki 2005 m. Vilniuje, Ž. Liauksmino g. 5.

## Istorija
Iki 1991 m. vadinosi „Sveikatos apsauga“ ir ėjo kaip Lietuvos sveikatos apsaugos ministerijos mėnesinis žurnalas gydytojams ir medicinos mokslininkams. Spausdino straipsnius sveikatos apsaugos organizavimo, medicinos teorijos ir praktikos, farmacijos, higienos bei sanitarijos, medicinos istorijos klausimais. Nuo 1991 m. steigėja ir leidėja žurnalo „Sveikata“ redakcija. Rašo ligų profilaktikos, racionalios mitybos, motinystės, liaudies medicinos klausimais, nagrinėja pagyvenusių ir senų žmonių sveikatos ir reabilitacijos, kitas plačiai visuomenei aktualias problemas. Tiražas 1956 m. – 8000 egz., 1981 m. – 10 000 egz., 1988 m. – 12 100 egz., 1991 m. – 29 500 egz., 1997 m. – 8000 egz. Nuo 1991 m. leidžia žurnalo priedą „Lietuvos medicina“, nuo 1994 m. kovo – ketvirtinį laikraštį „Diabetas“.

Redakcijoje dirbo K. Janulis, J. Jurša, B. Kutraitė-Kabašinskienė, E. Lisauskienė, A. Šuminas. 

## Vyriausieji redaktoriai
* A. Dirsė – 1956–1957 m.
* V. Čeplevičius – 1957–1960 m.
* Eduardas Selelionis – 1961–1989 m.
* Zenonas Tartilas – 1989–2004 m.
* Zenonas Glaveckas – 2004–2005 m.

## Šaltiniai
Sveikata ir darbas

**Sveikata ir darbas** – *Lietuvos ligonių kasų organas*, mėnesinis ligonių kasų socialinio draudimo žurnalas, ėjęs nuo 1934 m. sausio mėn. iki 1940 m. gruodžio 15 d. Kaune, Maironio g. 1.

## Istorija
1929–1933 m. vadinosi „Darbo sveikata“. Leido Kauno miesto ligonių kasa. Spausdino Šviesos spaustuvė. Tiražas 1933 m. – 4000 egz. 

## Redaktoriai
* Jonas Vilkaitis – 1929–1933 m.
* Stasys Šimonis-Šimanauskas – 1933–1940 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sveikata ir darbas. E-paveldas.lt
Sveikatos kultūra

**Sveikatos kultūra** – JAV lietuvių dvimėnesis žurnalas, leistas 1928–1930 m. Brukline.

## Istorija
Leido „Sveikatos kultūros draugija“. Redaktoriai: A. Ostrovas, J. V. Tamsonas, J. Sverskis. 

## Šaltiniai
Andinis vilkas

Andinis vilkas (), kitaip dar *Hagenbeko vilkas* () – tariamai Anduose gyvenantis vilko išvaizdos šuninis žinduolis, kurio egzistavimas nėra įrodytas.

## Kailis
1927 m. Lorencas Hagenbekas (*Lorenz Hagenbeck*) Buenos Airėse pas prekeivį kailiais nupirko kailį, kurį prekeivis apibūdino kaip laukinio šuns iš Andų kailį.

1940 m. dr. *Ingo Krumbiegel* Vokietijoje ištyrinėjo kailį ir padarė išvadą, kad jis priklauso naujai, iki šiol neaprašytai rūšiai. XX a. 7-tą dešimtmetį kiti tyrėjai nustatė, kad tai šuns, galbūt aviganio, kailis. 2000 m. Miuncheno zoologijos muziejuje norėta atlikti likusios kailio dalies DNR analizę, tačiau ji nepavyko, nes pasirodė, kad kailis užterštas žmogaus, šuns, vilko ir kiaulės DNR, o be to - chemiškai apdorotas. (Eberhart, 2002).

## Kaukolė
1947 m. Krumiegelis siejo kailį su kaukole, kurią jis buvo aptikęs 10 m. anksčiau. Jis skelbė, kad kaukolė buvo 31 cm ilgio ir buvo visaėdžio šuninio žinduolio, gerokai didesnio už karčiuotąjį vilką, nes karčiuotojo vilko kaukolės būna mažesnės, apie 24 cm ilgio. Jis paskelbė straipsnį, kuriame aprašė šį žinduolį ir pasiūlė rūšinį pavadinimą *Dasycyon hagenbecki*. Kaukolė, aiškinama, dingo 1945 m. (Antrasis pasaulinis karas), tad niekas kitas jos aprašyti negalėjo.

## Nuorodos
* Heuvelmans, Bernard. "*On the Track of Unknown Animals*". Farrar Straus & Giroux, January 1965. ISBN 0-8090-7451-6.
* Shuker, Karl. "*The New Zoo: New and Rediscovered Animals of the Twentieth Century*". House of Stratus, 2002. ISBN 1-84232-561-2 
* A review of canid classification. American Museum novitates ; no. 2646
*Eberhart, George M. *Mysterious Creatures: A Guide to Cryptozoology*. 2 vols. Santa Barbara, California: ABC-CLIO, 2002.
Šachmatai (laikraštis)

**Šachmatai** – Lietuvos šachmatų federacijos dvisavaitis laikraštis, ėjęs 1989–1990 m. Vilniuje.

## Istorija
Rašė apie šachmatų sporto aktualijas, turnyrus, rūpinosi šachmatininkų mokymu bei ugdymu. Tiražas 1989 m. – 2170 egz. Išėjo 14 numerių.

Redaktorius Ričardas Krujalskis. 

## Šaltiniai
Šachmatų pasaulyje

**Šachmatų pasaulyje** – Lietuvos šachmatų federacijos leidinys, leistas 1991–1993 m. ir 1995 m. Vilniuje.

## Istorija
1991–1993 m. ėjo kaip žurnalas, nuo 1995 m. – laikraštis. Leido spaudos bendrovė „Delta“ bei UAB „Šachmatai“, nuo 1995 m. – Lino Jučo leidybos ir informacijos centras. Tiražas 1991 m. – 5000 egz., 1993 m. – 3000 egz., 1995 m. – 1000 egz.

Rašė apie Lietuvoje vykstančius turnyrus, lietuvių išeivijos šachmatininkus, bridžo žaidimą, Lietuvos šachmatų istoriją. 

## Vyriausieji redaktoriai
* Rimvydas Petrauskas – 1991–1993 m.
* P. Rimaitis – 1995 m.

## Šaltiniai
Šakė (žurnalas)

**Šakė** – *mėnesinis juokų bei satyros laikraštis*, JAV lietuvių satyros ir humoro mėnesinis iliustruotas žurnalas, ėjęs 1913–1923 m., 1926–1928 m. Čikagoje, Bostone.

## Istorija
Leido Julius Mickevičius, „Šakės“ ir „Kardo“ bendrovės, Fortūnatas Bagočius, Lietuvių laisvamanių federacija, „Aušros“ spaudos bendrovė. 1916 m. balandžio mėn. – 1923 m. vadinosi „Kardas“.

## Redaktoriai
Kazys Baronas, Steponas Bakanauskas, Fortūnatas Bagočius, Antanas Karalius, Antanas Montvydas, Kostas Augustas, Steponas Strazdas. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Šakė“. E-paveldas.lt
Šakių spaustuvė

**Šakių spaustuvė** – spaustuvė, veikusi nuo 1945 m. Šakiuose.

## Istorija
Spaustuvė įkurta 1945 m. kartu su Šakių apskrities laikraščio „Tikruoju keliu“ redakcija Griškabūdyje. 1947 m. perkelta į Šakius. 1950 m. ėmė spausdinti vietoje laikraščio Tarybiniu keliu pradėjusį eiti Šakių rajono laikraštį „Socialistinis kelias“, o nuo 1951 m. – ir Kudirkos Naumiesčio rajono laikraštį „Kolektyvinis darbas“, Šakių ir Plokščių MTS politinių skyrių laikraščius „Kolūkiečių draugas“ ir „Komunizmo keliu“.

1963 m. Šakių spaustuvė gavo linotipą, 1976 m. tapo Kauno „Raidės“ spaustuvės skyriumi ir spausdino Šakių rajono laikraštį „Draugas“, kuris 1963 m. pakeitė anksčiau ėjusį laikraštį „Socialistinis kelias“. 1980 m. Vilkaviškio spaustuvei įsigijus ofsetą, „Draugas“ buvo renkamas Šakiuose, o spausdinamas Vilkaviškyje. Vėliau Šakių spaustuvė spausdino blankus, smulkius spaudinius.

Direktorius Juozas Bilinskas – 1973–1995 m. 

## Šaltiniai
Šalcinis

**Šalcinis** – Dzūkijos nacionalinio parko leidinys, einantis nuo 1992 m. Marcinkonyse, Miškininkų g. 61, Varėnos rajonas.

## Istorija
Leidinys sukurtas Henriko Gudavičiaus iniciatyva. Redakcinė kolegija: Imantas Lazdinis, Eugenijus Drobelis ir kt. Tiražas 2000 egz. 

## Nuorodos
* Laikraščio numeriai 

## Šaltiniai
Sveiks, valio!

**Sveiks, valio!** – Panevėžio sporto apžvalginis leidinys, ėjęs 1989–1991 m. Panevėžyje.

## Istorija
Steigėja ir leidėja – „Žalgirio“ draugijos Panevėžio miesto taryba. Propagavo sportą ir sveiką gyvenimo būdą. Tiražas 1989 m. – 1900 egz., 1991 m. – 750 egz.

## Redaktoriai
* Marius Glinskas – 1989 m.
* G. Pinigis – 1990–1991 m. 

## Šaltiniai
William Wilberforce

**Viljamas Vilbeforsas** (, 1759 m. rugpjūčio 24 d. – 1833 m. liepos 29 d.) – britų politikas ir filantropas, judėjimo už vergijos panaikinimą lyderis. Jis gimė Kingstone prie Halo, Jorkšyre. Vilbeforsas pradėjo politinę karjerą 1780 m., o vėliau tapo nepriklausomu parlamento nariu, atstovaudamas Jorkšyrui (1784–1812 m.). 1785 m. jis tapo evangeliku, tad pasikeitė jo gyvensena ir atsirado didelis reformų siekis. 1787 m. jis susipažino su Tomu Klarksonu ir aktyvistais prieš vergovę, kuriems priklausė Granville Sharp, Hannah More ir Charles Middleton. Jie įtikino Vilbeforsą prisijungti ir šis tapo Anglijos abolicionistų lyderiu. Jis dvidešimt šešerius metus tęsė parlamente kampaniją prieš vergovę iki 1807 metų vergų prekybos akto.

Vilbeforsas buvo įsitikinęs religijos, moralės ir švietimo svarba. Jis gynė tokias organizacijas ir idėjas kaip Visuomenė už Ydų Nuslopinimą, britų misionierių darbas Indijoje, laisvos Siera Leonės kolonijos įkūrimas, Britų misijos Visuomenės bei Visuomenės prieš Žiaurų Elgesį su Gyvūnais įkūrimas. Jo fone esantis konservatyvumas lėmė, kad jis rėmė politiškai ir visuomeniškai prispaudžiančius įstatymus. Todėl jis buvo kaltinamas, kad ignoruoja neteisybę namie, bet kovoja su vergove užsienyje.

Vėlesniais metais Vilbeforsas kovojo už visišką vergovės panaikinimą net po 1826 m., kai turėjo pasitraukti iš parlamento dėl silpnos sveikatos. Kampanijos pasekmė – 1833 metų vergijos uždraudimo aktas, kuris uždraudė vergovę didžiojoje Britų imperijos daly. Vilbeforsas mirė praėjus 3 dienom po to kai parlamentas patvirtino aktą. Jis palaidotas Vestminsterio abatijoje greta savo draugo Viljamo Pito.
Šalčia (laikraštis)

**Šalčia** – Šalčininkų krašto laikraštis, leistas nuo 1990 m. liepos 27 d. iki 1998 m. Šalčininkuose.

## Istorija
Leistas lietuvių ir rusų kalba. Iki 1995 m. ėjo ir lenkų kalba. Įsteigė Lietuvos kultūros ir švietimo ministerija, leido valstybinė įmonė „Šalčia“. Nuo 1995 m. steigėja ir leidėja – UAB „Šalčios kraštas“. Iki 1991 m. rugpjūčio ėjo kartą, tris kartus per savaitę, nuo 1993 m. – du kartus per savaitę. 1991 m. gegužės 25 d. prijungtas laikraštis „Laba diena“. Spausdino Šalčininkų spaustuvė. Tiražas 1991 m. – 1700 egz. lietuvių k., 3000 egz. rusų k. ir 1200 egz. lenkų k., 1997 m. – 110 egz. lietuvių k. ir 1640 egz. rusų k. Vietoje „Šalčios“ leidžiami laikraščiai „Šalčios žinios“ (), „Mūsų kraštas“ (*Наш край*).

## Redaktoriai
* Česlovas Staržinskas – 1990 m.
* Aušra Šuopytė – 1990 m.
* J. Čeplikienė – 1991–1995 m.
* R. Jurgienė – 1995–1996 m.
* Dalia Jankelaitienė – 1996–1998 m. 

## Šaltiniai
Šalčininkų spaustuvė

**Šalčininkų spaustuvė** – spaustuvė, įkurta 1950 m. Šalčininkuose.

## Istorija
Iš pradžių spausdino tik lenkų kalba laikraštis „Ojczyzna Radziecka“, 1951–1953 m. – MTS laikraščius: Eišiškių „Stalino keliu“ (lietuvių ir lenkų k.), Jašiūnų „Stachanovskij trud“ (rusų ir lenkų k.), Šalčininkų „Darbo vėliava“ (lietuvių ir lenkų k.), nuo 1954 m. – rajono laikraštį rusų kalba „Sovetskaja Rodina“, nuo 1958 m. laikraštį „Tarybinė tėvynė“.

1973 m. spaustuvė rekonstruota. Eišiškių rajono administracinį centrą perkėlus į Šalčininkus, prie spaustuvės prijungtas Eišiškių skyrius. Vėliau Šalčininkų spaustuvė prijungta prie Alytaus spaustuvės. Turėjo 4 linotipus, 3 plokščias ir tigelines spaudos magmas. Spausdino trikalbius laikraščius „Lenino priesakai“, „Šalčia“.

1991 m. sausio mėn. Šalčininkų skyrius atsiskyrė nuo Alytaus spaustuvės ir tapo savarankiška poligrafijos įmone – valstybine spaustuvė, vėliau valstybinės leidybinės įmonės „Šalčia“ spaustuvė, o nuo 1994 m. – UAB „Šalčios kraštas“ spaustuvė, spausdino laikraštį Šalčia (lietuvių ir rusų k.), blankus, smulkius spaudinius.

## Šaltiniai
Šalies ūkis

**Šalies ūkis** – Lietuvos ūkio partijos laikraštis, ėjęs nuo 1996 m. kovo mėn. iki 1998 m. Vilniuje.

## Istorija
Ėjo kartą per savaitę. Tiražas 5000 egz.

## Vyriausieji redaktoriai
* Jurgis Paskočinas – 1996 m.
* Antanas Stasiukaitis – 1997 m. 

## Šaltiniai
Žmogus-pelėda

**Žmogus-pelėda** (), kartais vadinamas **Kornvalio žmogumi-pelėda** arba **Mawnan žmogus-pelėda** – kriptidas, kuris buvo neva pastebėtas 1976 m. viduryje *Mawnan* kaime, Kornvalyje. Žmogus-pelėda kartais lyginamas su Amerikos kriptozoologinėje literatūroje minimu žmogumi-drugiu.

Žmogaus-pelėdos istorija prasidėjo, kai su paranormalių reiškinių tyrinėtoju Tony „Doc“ Shiels susitiko žmogus, Don Melling, kuris Kornvalyje lankėsi per atostogas.

## Nuorodos
Farso provincija

**Farso provincija** () – provincija ir istorinis regionas pietų Irane. Administracinis centras – Širazas.

ši provincija taip pat žinoma kaip Farsistanas.

## Geografija
Provincija ribojasi vakaruose su Bušehro, pietuose su Hormozgano, rytuose su Kermano ir Jezdo, šiaurėje su Isfahano ir šiaurės vakaruose su Kohgilujės ir Bojerahmedo provincijomis.

Didžiąją provincijos dalį užima Zagroso kalnai. Vietomis yra derlingų tarpukalnių oazių. Centrinėje dalyje telkšo keletas druskingų ežerų – Maharlu, Taškas, Bachteganas ir kt. Klimatas sausringas, žiemos vėsios, vasaros karštos. Įkurti keli nacionaliniai parkai ir draustiniai.

## Istorija

Farsas yra istorinė persų tautos tėvynė. Iš šio regiono kilusi Achemenidų dinastija įkūrė galingą Persijos imperiją, o Farse pastatė karališkuosius miestus – Persepolį ir Pasargadus. Vėliau, kaip ir visa Persija, Farsas buvo valdomas vis naujų dinastijų.

## Gyventojai
Dauguma provincijos gyventojų yra persai. Yra kaškajų, lurų ir kt. 61,2 % žmonių gyvena miestuose, 38,1 % kaimuose, 0,7 % yra klajokliai.

Didžiausi miestai (2016 m.):
* Širazas – 1565,5 tūkst. gyventojų
* Marvdaštas – 148,8
* Džehromas – 141,6
* Fasa – 110,8
* Kazerunas – 96,6
* Šahre Sadra – 91,8
* Darabas – 70,2
* Firuzabadas – 65,4
* Laras – 62,0
* Abadehas – 59,1
* Nūrabadas – 57,0

## Šaltiniai
Kapitalo rinka

**Kapitalo rinka** – finansų rinka, kurioje prekiaujama tokiomis finansinėmis priemonėmis, kurių trukmė viršija vienerius metus. Šioje rinkoje įmonės ir finansinės institucijos atlieka svarbiausią vaidmenį, joje taip pat aktyviai dalyvauja bankai kaip tarpininkai ir vyriausybė, kuri skolinasi ilgesniam laikui. Centrinis bankas kapitalo rinkoje nėra aktyvus dalyvis ir jis apsiriboja tik prekybinio portfelio formavimu. Kapitalo rinką galima suskirstyti į dvi stambias sritis, t. y. skolos (įsipareigojimų, obligacijų rinka) vertybinių popierių rinką ir nuosavybės vertybinių popierių rinką (akcijų rinka).

## Kapitalo rinkos finansinės priemonės
* Akcija
tai vertybiniai popieriai, patvirtinantys jų savininko teisę į bendrovės grynųjų pinigų ar turto dalį.
* Hipotekos obligacija
tai paskolos verslo įmonėms ir individualiems asmenims, skirtos namams bei žemės sklypams įsigyti ir t. t.
* Bendrovių obligacijos.
Tai ilgalaikės obligacijos, kurias leidžia bendrovės, turinčios labai aukštą kredito reitingą. Paprastai obligacijų savininkams išmokamos palūkanos du kartus per metus, o nominalioji obligacijų vertė išmokama pasibaigus padengimo terminui.
* Iždo obligacija
tai ilgalaikės obligacijos, kurias leidžia įvairios valstybės agentūros.
* Municipalinė obligacija
Tai valstijų ir vietinės reikšmės obligacijos, kurios vadinamos municipalinėmis obligacijomis. Tai yra ilgalaikės skolos priemonės, kurias išleidžia valstijų ir vietiniai valdžios organai, norėdami gauti fondų mokyklų statyboms, kelių tiesimui ir kt finansavimui.
* Plataus vartojimo bankų komercinės paskolos.
Tai paskolos vartotojams ir verslo įmonėms. Jas teikia bankai bei finansinės įstaigos.

## Literatūra
* Gitanas Kancerevyčius. Finansai ir investicijos. 2009 m.
Šaltinėlis (Marijampolė)

**Šaltinėlis** – dvisavaitis žurnalas, *katalikų berniukų ir mergaičių laikraštėlis*, ėjęs 1928 m. gruodžio mėn. – 1940 m. birželio mėn. Marijampolėje.

## Istorija
Pavadintas iki Pirmojo pasaulinio karo Seinuose ėjusio žurnalo vaikams „Šaltinėlis“ vardu. Nuo 1928 m. iki 1937 m. Nr. 16 – nemokamas savaitraščio „Šaltinis“ priedas, 1937–1940 m. – savarankiškas leidinys. 1933 m. leistas 10 000 egz. tiražu.

1938 m. vasario mėn. – 1940 m. birželio mėn. leido mėnesinį priedą „Marijos gėlės“ (redaktorius Adomas Jasenauskas). 1936 m. „Šaltinėlio knygynėlio“ serijoje išleido savo bendradarbių eilėraščių almanachą „Pas močiutę augau“.

Bendradarbiavo Bernardas Brazdžionis (Vytė Nemunėlis), Paulius Drevinis, Matas Grigonis, P. Kondrotas, P. Kripaitienė, Kostas Kubilinskas, J. Kuzmickis, P. Legas, Eugenijus Matuzevičius, A. Nakaitė, Paulius Preikšas, Jonas Šiožinys ir kt.

## Redaktoriai
* Adomas Jasenauskas – 1928–1931 m.
* Liudvikas Povilonis – 1931–1940 m., kurį laiką talkinamas J. Kuzmickio. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Šaltinėlis“ E-paveldas.lt
Šaltinis (Seinai)

**Šaltinis** – *iliustruotas savaitraštis, skiriamas Lietuvos visuomenei*, katalikų savaitraštis, ėjęs 1906 m. kovo mėn. – 1915 m. rugpjūčio mėn.

## Istorija

Iki 1915 m. Nr. 7 leistas Seinuose, nuo 1915 m. Nr. 7 iki Nr. 33 – Vilniuje. Leido „Laukaitis, Dvaranauskas, Narijauskas ir Bendrovė“. 1906–1915 m. buvo populiariausias lietuvių savaitraštis. 1914 m. Tiražas siekė apie 15 000 egz.

Leido priedus: 1906–1914 m. vaikams „Šaltinėlį“, 1911–1913 m. jaunimui „Vainikėlį“, 1913–1915 m. „Vainiką“, 1909–1914 m. „Artoją“.

Bendradarbiavo Juozas Balčikonis, Juozapas Bikinas, Antanas Civinskas, Blažiejus Čėsnys, Mečislovas Davainis-Silvestraitis, J. Grajauskas, Kazimieras Jokantas, Mykolas Krupavičius, Juozas Montvila, Juozas Naruševičius, Kazimieras Pakalniškis (Dėdė Atanazas), Marija Pečkauskaitė (Šatrijos Ragana), Justinas Bonaventūra Pranaitis, Kazimieras Prapuolenis, Sofija Pšibiliauskienė (Lazdynų Pelėda), Pranas Penkaitis, Ksaveras Sakalauskas-Vanagėlis, Kazys Samajauskas, Antanas Staugaitis, Antanas Šmulkštys (Paparonis), Stasys Tijūnaitis, Jonas Totoraitis, Vincas Totoraitis ir kt.

## Redaktoriai

* Kazimieras Prapuolenis – 1906 m. Nr. 1-3
* Juozas Laukaitis – 1906 m. Nr. 4 – 1907 m. Nr. 22
* Juozas Vailokaitis – 1907 m. Nr. 23 – 1910 m. Nr. 37
* Antanas Civinskas – 1910 m. Nr. 38 – 1912 m. Nr. 22
* Bronius Stosiūnas – 1912 m. Nr. 23 – 1915 m. Nr. 33. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* „Šaltinis“ E-paveldas.lt
Peter Løvenkrands

**Peteris Lovenkrandsas** (; g. 1980 m. sausio 29 d.) – buvęs danų futbolininkas, puolėjas, saugas.

## Karjera
2006 m. gegužės 23 d. pasirašė trejų metų sutartį su Vokietijos Schalke 04.

2009 m. sausio 23 d. pasirašė sutartį iki sezono pabaigos su Newcastle United klubu.

## Rinktinė

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Raudonblakės

**Raudonblakės** (*Pyrrhocoridae*) - negausi blakių šeima.
Lietuvoje gyvena tik vienas šios šeimos atstovas - blakė kareivėlis.

## Klasifikacija
* Gentis *Pyrrhocoris* (Fallen, 1814)
** Blakė kareivėlis (*Pyrrhocoris apterus*) (Linnaeus, 1758)
** *Pyrrhocoris marginatus* (Kolenati, 1845)
** *Pyrrhocoris niger* (Reuter, 1888)
* Gentis *Scantius* (Stal, 1866)
** *Scantius aegyptius* (Linnaeus, 1758)
*** *Scantius aegyptius aegyptius* (Linnaeus, 1758)
*** *Scantius aegyptius rossii* (Carapezza, Kerzhner & Rieger, 1999)
** *Scantius forsteri* (Fabricius, 1781)
Igarių senosios kapinės

**Igarių senosios kapinės**, vad. **Kapeliais, Maro kapeliais, Senkapiais**, yra pietvakarinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 0,53 km į pietvakarius nuo kelių Skuodas–Plungė ir Mosėdis–Lenkimai kryžkelės, dešiniajame Šakalės upelio krante. Saugotinas kultūros paveldo objektas. 

## Kapinės

Įrengtos aukštumos šlaite. Ovalo plano, 17×17 m dydžio, nežymiai ištęstos šiaurės – pietų kryptimi, apjuostos palaidų akmenų pylimo, kurio vakarų pusėje paliktas tarpas vartams. Kapinės neveikiančios, apaugusios medžiais. Laidojimo žymių nesimato. Paviršius nelygus, banguotas, žemėja į rytų pusę. Ties viduriu stovi koplytėlė, o abipus jos – po kryžių, atsukti priekiu link įėjimo.

Teritorijos plotas – 0,28 ha. 

## Istorija
Veikė XVI–XIX a. Jose laidoti Igarių kaimo gyventojai. Vadinamos Kapeliais, Maro kapeliais, Senkapiais. 1881 m. pastatyta koplytėlė su Marijos Maloningosios skulptūra (autorius nenustatytas; XX a. viduryje rekonstruota). Šalia koplytėles nuo seno stovėjo pora aukštų ąžuolinių kryžių (XX a. I pusėje ir pabaigoje atnaujinti). Per gegužines pamaldas ir kryžiaus dienas prie koplytėlės gyventojai rinkdavosi pagerbti mirusiųjų. 

Kapinės 1972–1984 m. buvo vietinės reikšmės archeologinis paminklas (AV1161), o koplytėlė su Marijos Maloningosios skulptūra 1971 m. paskelbta vietinės reikšmės dailės paminklu. 

Žemaičių kraštui būdingas laidojimo paminklas.

## Tyrimai
1984 m. žvalgė Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba, kartografavo Visasąjunginio žemės ūkio ministerijos aerofotogeodezinių tyrinėjimų instituto Vakarų filialas. 2002, 2011 m. žvalgė Julius Kanarskas.
 
## Šaltiniai

## Nuorodos
*[Kazimieras Prušinkas. Kapinės Mosėdyje ir jo apylinkėje. – [Žemaičių žemė] – 2005, Nr. 2] 
*[Jadvyga Laureckienė, Danutė Mukienė. Kultūros paveldo objektai Mosėdžio seniūnijoje. – [Žemaičių žemė] – 2005, Nr. 2] 

## Nuotraukos

Vaizdas:Igariai kapines 2002 2.JPG|Kapinių vaizdas iš pietryčių pusės
Vaizdas:Igariai kapines koplytele 2002.JPG|Kapinių koplytėlė
Manipogas

**Manipogas** – neva Manitobos ežere, Kanadoje, gyvenanti į drakoną panaši ežero pabaisa. Pasakojimai apie žmones, mačiusius ežero pabaisą, sklinda maždaug nuo XIX a. pr. Būtybė pavadinta *Manipogu* 1960 m. pagal Britų Kolumbijos Ogopogą.

XX a. 10-ą dešimtmetį fermeris iš Sandy Bay tvirtino pagavęs Manipogą, tačiau šie teiginiai pasirodę esą klaidingais.

Pastebėjimai:

* 1948 m.: pranešta, kad kažkokia būtybė per šešias pėdas iškilo iš ežero ir „suriko lyg priešistorinis dinozauras“.
* 1957 m.: lankytojai matė „milžinišką į drakoną panašią būtybę ežere“.
* 1962 m.: du žvejai matė didelį padarą, panašų į drakoną ar milžinišką gyvatę per 70 jardų nuo savo laivo. Esą buvusi padaryta ir nuotrauka.

## Taip pat skaitykite
* Ogopogas

## Išnašos

## Išorinės nuorodos
* Britų Kolumbijos mokslinis kruiptozoologijos klubas – Manipogas 
* Informacija iš www.parascope.com
Šerkšnių senosios kapinės

**Šerkšnių senosios kapinės** (arba ***Maro kapais***) – kapinės Šerkšniuose, pietinėje Skuodo rajono savivaldybės dalyje, 0,84 km į pietus nuo kelio Mosėdis–Šatės, dešiniajame Bartuvos krante. Saugotinas kultūros paveldo objektas.

## Kapinės
Įrengtos Bartuvos kranto šlaite. Netaisyklingo stačiakampio plano, pailgos vakarų – rytų kryptimi, 20 m ilgio, 15 m pločio rytų ir 10 m pločio vakarų pusėje. Palei šiaurės pakraštį supiltas 0,5 m aukščio žemių pylimas. Paviršius nelygus, žemėja į pietus, link upės. Laidojimo žymių ir mažosios architektūros memorialinių paminklų nėra. Kapinėse auga 2 eglės ir juodalksniai. Šiaurės rytų pusėje priešais kapines stovi anotacinis ženklas.

Teritorijos plotas 0,05 ha, perimetras – 89,1 m.

## Istorija
Veikė XVI–XIX a., laidoti Šerkšnių kaimo gyventojai. Vadinamos Maro kapais. 1972–1984 m. – vietinės reikšmės archeologinis paminklas (AV1162). Kapinėse stovėjo koplytėlė su Švč. Mergelės Marijos paveikslu. Žemaičių kraštui būdingas laidojimo paminklas.

## Tyrimai
2000 m. žvalgė Julius Kanarskas.
 

## Šaltiniai

## Nuorodos
[Kazimieras Prušinkas. Kapinės Mosėdyje ir jo apylinkėje. – [Žemaičių žemė] – 2005, Nr. 2]
Šaltinis (Marijampolė)

**Šaltinis** – katalikiškos krypties savaitraštis, leistas nuo 1926 m. kovo 14 d. iki 1940 m. birželio 22 d. Marijampolėje, redakcijos adresas Bažnyčios g. 18, administracija – Vytauto g. 19.

## Istorija
Leido Marijonų kongregacija, spausdino Marijonų spaustuvė. Tiražas 1933 m. – 6000 egz. Leido priedą vaikams „Šaltinėlis“, virtusį savarankišku žurnalu, ir priedą ūkininkams „Artojas“.

## Redaktoriai
* kunigas Vladas Mažonas – 1926–1932 m.
* kunigas Kazimieras Aloyzas Matulaitis – 1932–1933 m.
* Kristupas Čibiras, 1933 m. trumpą laiką;
* Jurgis Žilinskas – nuo 1933 m. birželio mėn. iki 1935 m. gruodžio mėn.
* Kajetonas Zajančkauskas – nuo 1936 m. rugpjūčio 25 d. iki 1939 m. liepos 1 d.
* kunigas Viktoras Šauklys – nuo 1935 m. gruodžio mėn. iki 1936 m. rugpjūčio 25 d. ir nuo 1939 m. liepos 1 d. iki 1940 m. birželio 20 d. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Šaltinis“ E-paveldas.lt
Nasiro al Mulko mečetė

**Nasiro al Mulko mečetė** () – mečetė pietų Irano mieste Širaze, Goade Arabano vietovėje, šalia Šacho Čerago mečetės. Ji pastatyta Kadžarų dinastijos laikais – 1876 m. statybos darbus pradėjo Mirza Hasanas Ali Nasiras al Mulkas. Statybos baigtos 1888 m. Architektai: Muhamadas Hasane Memaras ir Muhamadas Reza Kaši Paze Širazis.

Mečetė pasižymi ypatingai gausiu dekoru: įrengti dideli spalvingi langų vitražai, fasadas, interjero skliautai išpuošti mozaikomis. Mečetės kieme įrengtas baseinas.

Nasiro al Mulko mečetė restauruojama ir saugoma „Nasir Al-Molk Endowment Foundation“ dėka.


Image:Nasirolmolk.jpg|Vitražai
Image:Nasirolmolk mosque.jpg|Skliautai
Image:Nasr ol Molk mosque vault ceiling.jpg|Mozaika
image:Nasr ol Molk Mosque.jpg
Šaltinis (Tilžė)

**Saltinis, pavestas giliasniam givasties ispazinimui** – leidinys, skirtas gilesniam gyvenimo pažinimui, ėjęs 1905–1909 m. Tilžėje, Angerio g. 23.

## Istorija
Leido ir redagavo Vilius Storosta-Vydūnas. Ėjo kartą per du mėnesius. Svarstė žmogaus paskirties, gyvenimo prasmės, tikėjimo ir kt. klausimus. Išspausdinti Vydūno veikalai Apsišvietimas ir Gimdymo slėpiniai. Spausdino Mauderodės spaustuvė. Išėjo 25 numeriai. Leido nemokamą priedą.  Numerio kaina 0,25 markės, ant geresnio popieriaus – 0,30 M.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Šaltinis“. E-paveldas.lt
Šaltinis (Panevėžys)

**Šaltinis** – Pasaulio lietuvių religinis, tautinis, mokslinės minties dvimėnesis žurnalas, leistas 1993–1998 m. Panevėžyje.

## Istorija
Leido Lietuvos Marijonai prie Panevėžio Šv. Trejybės bažnyčios. Leistas kaip perkeltas 1906–1914 m. ėjęs Seinuose („Šaltinis“), 1915 m. Vilniuje, 1926–1940 m. Marijampolėje („Šaltinis“) ir nuo 1946 m. Didžiojoje Britanijoje leistas to paties pavadinimo leidinys. Tiražas 1993 m. – 1000 egz., 1997 m. – 500 egz.

Didžiojoje Britanijoje redagavo kunigas S. Matulis. Vyriausiasis redaktorius kunigas P. Kavaliauskas. 

## Šaltiniai
Šach Čerago mečetė

**Šach Čerago mečetė** ( 'šviesos karalius') – mečetė ir mauzoliejus pietų Irano mieste Širaze, Goade Arabano vietovėje. Joje palaidoti broliai Muchamadas ir Achmadas, kurie buvo 7-ojo šiitų imamo Musa al Kadino sūnūs, bei 8-ojo imamo Ali ar Rido broliai. Jie slėpėsi Širaze nuo Abasidų vykdyto šiitų persekiojimo.

Kapavietė tapo piligrimystės centru XIV a., kuomet karalienė Taši Katun greta pastatė mečetę ir medresę. Pavadinimas Šach Čeragas persų kalba reiškia „šviesos karalius“. Pasakojama, kad ajatola Dastgaibas išvydęs iš kapavietės sklindačią šviesą ir ten radęs imamo sūnų palaikus.

Mečetė daug kartų perstatyta, nes nukentėdavo nuo karų, žemės drebėjimų. Paskutinis perstatymas darytas 1958 m.

Šach Čerago mečetė pasižymi labai gausiu dekoru: interjero sienos išpuoštos mozaikomis ir veidrodiniu stiklu, durys išpuoštos sidabro ornamentais ir kt. Šalia mečetės yra du minaretai.


شاه_چراغ_نورها.jpg|Veidrodinio stiklo interjeras
IranShirazShahCheraghMausoleum2.jpg|Portalas (ivanas)
A.Alikhavanin08.jpg|Kapas mauzoliejuje
Aramgah-e Shah-e Cheragh (21166951211).jpg|Interjero dekoras
Igarių senovės žemdirbystės vieta

**Igarių senovės žemdirbystės vieta** yra pietvakarinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 0,4 km į pietvakarius nuo kelių Skuodas–Plungė ir Mosėdis–Lenkimai kryžkelės, Igariuose (Mosėdžio seniūnija), dešiniajame Šakalės upelio krante, Kalvelės miške. Saugotinas kultūros paveldo objektas. 

## Vieta

Aukštumoje išliko per 10 akmenų krūsnių ir 3 pylimai. Krūsnys 2–3 m skersmens, iki 30 cm aukščio, pasidengusios storu velėnos ir žemių sluoksniu. Iš pietvakarių, pietų, rytų ir šiaurės rytų pusių senuosius žemdirbystės laukus juosia aptvarai, kurių pylimai 1–1,5 m pločio ir 0,5–0,7 m aukščio, krauti iš stambių lauko akmenų. Vienas pylimas eina beveik šiaurės – pietų kryptimi ir dalina žemdirbystės vietą į 2 dalis. Šiaurės vakarų dalyje yra rytų – vakarų kryptimi pailgo stačiakampio pavidalo aptvaras. Šiaurinėje dalyje yra keletas labai stambių riedulių, išrautų iš dirvos melioruojant aplinkinius laukus. 

Teritorijos plotas 4 ha. 

## Istorija

Senieji žemdirbystės laukai naudoti I tūkstantmečio I pusėje. Per valakų reformą XVI a. II pusėje jie liko už valakais išmatuotų dirbamų laukų, bendro naudojimo žemėje, skirtoje ganykloms, o vėliau apaugo mišku. Lietuvos žemės reformos metu ganyklų žemė išdalinta ūkininkams, kurie įdirbdami plėšinines žemes XX a. 4–5 dešimtmečiais dalį akmenų krūsnių ir aptvarų pylimų nuardė. 

Laukų aplinkoje buvo apeiginis akmuo su dubeniu, kuris saugomas Respublikiniame V. Into akmenų muziejuje Mosėdyje.

## Tyrimai

2003 m. vietą išaiškino Vilniaus universiteto (VU) ir Kretingos muziejaus (KM) žvalgomoji ekspedicija, 2003 ir 2004 m. žvalgomuosius archeologinius tyrimus atliko VU, KM ir Tartu universiteto archeologinė ekspedicija (Algimantas Merkevičius, Rėda Nemickienė, Julius Kanarskas, Valteris Langas, Marge Konsa).
 
## Šaltiniai

## Nuorodos
*Algimantas Merkevičius, Rėda Nemickienė, Julius Kanarskas. Šiaurės vakarų Lietuvos senųjų laukų žvalgymai. – Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2003 metais. – Vilnius, 2005. – P. 261-262
*Rėda Nemickienė, Algimantas Merkevičius, Julius Kanarskas. Senųjų žemdirbystės laukų žvalgymai Kretingos ir Skuodo rajonuose. – Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2004 metais. – Vilnius, 2005. – P. 287-288
Totoriškių dvaras

**Totoriškių dvaras** - XIX a. pastatytas gyvenamųjų namų kompleksas 5,4 ha teritorijoje Trakuose, Galvės ežero šiaurinėje pakrantėje, buvusiame Totoriškių kaime. 1995 m. teritorija yra priskirta Trakų istoriniam nacionaliniam parkui, Trakų miestui. 

Šiuo metu dvaro teritorijoje įsikūręs vienas populiariausių kempingų Lietuvoje „Kempingas slėnyje“.

## Istorija

Pirmasis dvaro savininkas buvo Lenkijos karinio jūrų laivyno kapitonas Petrovskis. Po jo išvykimo iš Lietuvos teritorijoje vyko pionierių stovyklos. Buvo pastatyti mediniai nameliai, gremėzdiškas pastatas kultūriniams renginiams. Šiuo metu yra išlikęs pagrindinis dvaro pastatas su terasa ir laiptais į paplūdimį, buvusi oficina (tarnų gyvenamasis namas), pionierių stovyklos gyvenamieji nameliai, kultūrnamis, valgykla. Nuo dvaro terasos matoma Trakų salos pilis, Užutrakio dvaras, Trakų miestas. 

## Nuorodos
* „Kempingas slėnyje“
Šeima (žurnalas)

**Šeima** – mėnesinis iliustruotas žurnalas šeimai, leistas nuo 1970 m. Kaune, 1974–2002 m. Vilniuje.

## Istorija
Leistas kaip atkurtas 1940–1941 m. Kaune ėjęs to paties pavadinimo žurnalas. 1940 m. leido Švietimo liaudies komisariatas, 1941 m. – Lietuvos TSR valstybinė leidykla. Išėjo 9 numeriai. 1970–1988 m. ėjo kaip LTSR Švietimo ministerijos ir „Šviesos“ leidyklos mėnesinis leidinys tėvams. Nuo 1989 m. – iliustruotas žurnalas šeimai. Steigėja ir leidėja UAB „Šeima“. Tiražas 1940 m. ir 1970 m. – 8000 egz., 1981 m. ir 1989 m. – 160 000 egz., 1993 m. – 25 000 egz., 1997 m. – 7500 egz.

Rašė šeimos narių santykių, vaikų auginimo ir auklėjimo, šeimos ir visuomenės ryšių temomis.

Redakcijoje dirbo Danguolė Čepienė, Algirdas Dulkinas, Zeferinas Jonutis, Vitas Katilius, V. Kavaliauskienė, Eglė Kulvietienė, Vytautas Juozas Leščinskas, Tomas Srėbalius.

## Vyriausieji redaktoriai
* Vincas Žilionis – 1940–1941 m.
* J. Laužikas – 1970–1971 m.
* Jonas Barcys – 1972–1973 m.
* Albinas Jarusevičius – 1974–1995 m.
* Birutė Jonuškaitė–Augustinienė – 1995–2002 m. 

## Šaltiniai