open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Paolo Rossi

**Paolas Rosis** (1956 m. rugsėjo 23 d. Prate, Italijoje – 2020 m. gruodžio 9 d. Sienoje, Italijoje) – Italijos vyrų futbolo rinktinės puolėjas, kuris 1982 m. atvedė Italiją į pergalę 1982 metų pasaulio futbolo čempionate, įmušęs 6 įvarčius ir laimėjęs Auksinio batelio ir Auksinio kamuolio apdovanojimus. 

## Karjera

### Pradžia
Gimė Santa Lusijoje, Prato provincijoje, Toskanoje. Profesionaliame futbole debiutavo atstovaudamas Como klubui, į kurią buvo išsiųstas įgauti patirties iš Juventus, po 3 operacijų atliktų jo keliams.

1976–1977 metų sezone žaisdė Vicenza Calcio ir tapo pagrindiniu puolėju. Padėdamas Vičenzos klubui patekti į Serie A. Sekančiame sezone Paolo Rossi įmušė 24 įvarčius ir buvo pakviestas į Italijos rinktinę. 1978 metų pasaulio futbolo čempionate Paolo Rossi jau buvo vadinamas vienu geriausių pasaulio puolėju.

Iki tol teises į Paolo Rossi turėjo Vicenza Calcio ir Juventus klubai. Kai atėjo metas išsiaiškinti, kuriam iš šių klubų priklausys visos teisės į futbolininką, Vicenza Calcio pasiūlė 2 612 000 Italijos lyrų. Paolo Rossi tapo brangiausiu visų laikų Italijos sportininku. 1979 metais Vicenza Calcio iškrito į Serie B ir Paolo Rossi buvo paskolintas Perugia klubui.

### Skandalas
Žaisdamas Perugia klube Paolo Rossi įsivėlė į lažybų skandalą ir buvo diskvalifikuotas 3 metams, vėliau bausmė buvo sumažinta iki 2 metų.

### 1982 metų pasaulio futbolo čempionatas
Paolo Rossi diskvalifikacija baigėsi kaip tik prieš 1982 metų pasaulio futbolo čempionatą, tačiau žiniasklaida ir tifoziai abejojo dėl jo formos. Pirmosios 3 rungtynės tai tik patvirtino.

Atkrentamųjų varžybų pirmame etape Italija rezultatu 2:1 nugalėjo Argentinos rinktinę. Ketvirtfinalyje Italija 3:2 nugalėjo turnyro favoritę Braziliją. Šiose rungtynėse Paolo Rossi pasižymėjo 3 įvarčiais. Dar 2 įvarčius Paolo Rossi pridėjo pusfinalio rungtynėse, kuriuose Italija įveikė Lenkiją, bei dar 1 įvartį įmušė finale į Vokietijos vartus.

Pelnęs 6 įvarčius Paolo Rossi tapo rezultatyviausiuoju čempionato žaidėju, buvo pripažintas geriausiu čempionato žaidėju ir tapo geriausiu Europos futbolo žaidėju 1982 metais.

### Vėlesni metai
Po 1982 metų Paolo Rossi atstovavo Juventus klubui, su kuriuo laimėjo Europos čempionų taurę (1985) ir Europos taurių laimėtojų taurę (1984). Po to perėjo į AC Milan klubą, kuriame jo talentas pradėjo gesti. Po blankaus pasirodymo 1986 metų pasaulio futbolo čempionate jis baigė savo karjerą Veronos klube 1987 metais.

Per 47 Italijos rinktinėje sužaistas rungtynes įmušė 20 įvarčių.

2004 m. Pelé įvardijo Paolo Rossi kaip 1 iš 125 geriausių gyvų pasaulio futbolininkų.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Lietuvininkų aikštė

**Lietuvininkų aikštė** – centrinė Klaipėdos miesto aikštė. Joje pastatytas paminklas Martynui Mažvydui.

Istoriniai aikštės pavadinimai − Liepojos, Kanto, Lenino, Pergalės.

## Istorija
Po 1854 m. gaisro aikštės vietoje buvo pasodinta medžių, o ji pati užstatyta tik XX a. pradžioje. Vienu aikštės pakraščiu ėjo vedantys į geležinkelio stotį tramvajaus bėgiai.

1945 m. gegužės 27 d. buvo atidengtas paminklas pergalei prieš hitlerinę Vokietiją pažymėti − nukreipta į vakarų pusę patranka. Pati aikštė pavadinta Lenino vardu.

1976 m. aikštė pervadinta į Pergalės aikštę, čia pastatytas aukštas postamentas, ant kurio užkeltas prieštankinis pabūklas, simbolizuojantis pergalę prieš hitlerinę Vokietiją.

1990 m. atgavus nepriklausomybę, aikštė buvo pervadinta lietuvininkų garbei, nugriautas (apie metus prieš tai tanketėmis BTR sovietų armijos saugotas) buvęs postamentas su stovėjusiu pabūklu.

1997 m. rugsėjo mėnesį minint „Katekizmo“ išleidimo 450-ąsias metines, aikštėje pastatytas paminklas jo autoriui Martynui Mažvydui su Martyno Mažvydo skulptūra ir kvadratiniais granitiniais suoliukais, simbolizuojančiais mokyklos suolus ir Mažvydo mokinius.

## Šaltiniai

www.travel.lt
Lisa Robertson

**Liza Robertson** (angl. **Lisa Robertson**, g. 1960 m. liepos 22 d.) – Kanados poetė, feministė.

## Biografija

Gimė Toronte. 1979 m. persikėlė į Britų Kolumbiją. Vėliau daugelį metų praleido Vankuveryje, kur buvo Kootenay Rašymo mokyklos ir „Artspeak“ galerijos narė. Redagavo rubriką Toronto „MIX Magazine“ žurnale.
Šiuo metu gyvena Prancūzijoje, kur dėsto Paryžiaus Amerikos universitete.

## Kūryba

Pirmas eilėraščių rinkinys buvo „XEclogue“ (1993). Garsiausias eilėraščių rinkinys „Oras“ (*The Weather*), 2002 m. apdovanotas *ReLit* poezijos prizu. „Ruso valtis“ (*Rousseau's Boat*) 2005 m. laimėjo *bpNichol Chapbook* apdovanojimą. Be eilėraščių rašo esė apie miestus ir architektūrą, ornamentiką.
Roberto Bošo fondas

**Robert Bosch Stiftung GmbH** – vienas didžiausių privačių bei su įmone susijusių fondų Vokietijoje.

Įsteigtas 1964, Robert Bosch (1861-1942 m.) testamento pagrindu. Fondas valdo 92 % Robert Bosch GmbH įstatinio kapitalo, akcijų vertė – 1,2 mlrd. eurų.

2005 m. biudžetas siekė 75 mln. eurų.

Fondas remia mokslą, kultūrą, visuomenės iniciatyvas, bendradarbiavimą su Rytų Europa.

## Nuorodos
* Oficialus fondo tinklalapis
* Roberto Bošo ligoninė
* Dr. Margaritos Fišer ir R. Bošo klinikinės farmakologijos institutas
* Medicinos istorijos institutas 
* Hanso Valco fondas
* Otto ir Editos Miūlšlėgelių fondas
* DVA fondas
Zima

**Zima** ( – „žiema“) – miestas Rusijoje, Irkutsko srityje, prie Okos upės (netoli jos santakos su Zimos upe). Rajono centras. 34,4 tūkst. gyventojų (2005 m.). Pro miestą eina Krasnojarsko–Irkutsko kelias ir Transsibiro geležinkelis.

Medienos apdirbimo, chemijos, elektronikos, statybinių medžiagų (gelžbetonio, plytų) pramonė.

## Istorija

Miestas įkurtas 1743 m., o miesto statusą gavo 1917 m.

Zimoje gimė rusų poetas Jevgenijus Jevtušenka (1932–2017).

## Šaltiniai
Robert Bosch

**Robert Bosch** (**Robertas Bošas**; *1861 m. rugsėjo 23 d., Albeke prie ulmo; †1942 m. kovo 12 d. Štutgarte) – vokiečių pramonininkas.

1937 m. Robertas Bošas savo įsteigtą įmonę reorganizavo į GmbH (Robert Bosch GmbH) ir testamentu nustatė, kad pelnas bus naudojoamas visuomenei.

1964 m. įsteigta *Gemeinnützige Vermögensverwaltung Bosch GmbH*, kuri buvo 1969 m. įsteigto *[[Robert Bosch Stiftung]]* fondo pirmtakė.

## Darbai

* Robert Bosch: *Aufsätze, Reden und Gedanken*. – Stuttgart: Fink, 3. Auflage 1957, ISBN B0000BGQN4
* 1919 pirmą kartą pasirodžiusiame gamyklos laikraštyje „Bosch-Zünder“ Robertas Bošas publikavo rašinius *Die Verhütung künftiger Krisen in der Weltwirtschaft*, *Über den Achtstundentag*, *Über Volksbildung*, *Zum sozialen Frieden* ir *Über deutschfranzösische Verständigung*

## Literatūra

* Theodor Heuss: *Robert Bosch* : Leben und Leistung. – Stuttgart: DVA, 2002. – ISBN 3-421-05630-7 (Buch beendet 1945, 1. A. 1946)
* Rainer Müller: *Das Robert-Bosch-Haus*. – Stuttgart: DVA, 1988. – ISBN 3-421-02939-3
* Joachim Scholtyseck: *Robert Bosch und der liberale Widerstand gegen Hitler 1933 bis 1945*. – München: Beck, 1999. – ISBN 3-406-45525-5

## Nuorodos

* Biografija (''Deutsches Historisches Museum'')
* Firmos Bosch archyvai 
* Robert Bosch Stiftung Bošo fondas
* Robert-Bosch-Krankenhaus R. Bošo ligoninė
Rodai II

**Rodai II** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, šalia kelio . Išlikęs dvaro terasinis parkas. Rodų pradinė mokykla ir koplyčia įsikūrusi Naujarodžiuose. Veikia lentpjūvė.

## Istorija

Rodai (*Rady*), kaip minima Hermano Vartbergiečio Livonijos kronikoje, 1372 m. buvo nuniokoti kryžiuočių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šydlovecas

**Šydlovecas** – miestas Lenkijoje, Mazovijos vaivadijos pietuose, pavieto ir valsčiaus centras. Įsikūręs XII a. prie Korženiuvkos upelio. Miesto patronas Šv. Zigmantas. Pro miestą praeina Europinė magistralė E77.

## Istorija

Pirmieji miesto valdytojai buvo Odrovanžų giminė, kurios palikuonys broliai Jokūbas (*Jakub Szydłowiecki*) ir Slavkas (*Sławko Szydłowiecki*), pasivadinę Šydloveckiais, XV a. pradžioje pradėjo Šydloveckių giminę, turėjusią nemažą įtaką Lenkijos karalystėje. 1305 m. miestui suteiktos Magdeburgo teisės atmainos, Silezijos Šriodos teisės. Jas 1427 m. patvirtino Jogaila. Stanislovas Šydloveckis mieste pastatė Saksonijos gotikos stiliaus pilį.

Kristupo Šydloveckio (*Krzysztof Szydłowiecki*) dukrai Elžbietai, vienintelei tėvo turto paaveldėtojai 1547 m. ištekėjus už Mikalojaus Radvilos Juodojo Šydlovecas ir visa Šydloveco žemė perėjo Radvilų nuosavybėn. Pirmasis jos paveldėtojas Mikalojus Kristupas Radvila Našlaitėlis atidarė ir suremontavo tėvo uždarytas bažnyčias, jo palikuonys miestą dar labiau išpuoselėjo. Jų laikais mieste apsigyveno bankininkai škotai, akmentašiai, mūrininkai ir menininkai italai, XVII a. atsikėlė pirmieji amatininkai ir prekijai žydai. 1602-1629 m. turgaus aikštėje pastatyta rotušė.

1652 m. miestas nukentėjo nuo maro epidemijos, o netrukus trečiojo Šiaurės karo metu sudegė ir buvo sugriauta 90 % miesto pastatų. Išaugusi po šių įvykių žydų bendruomenė 1711 m. pasistatė sinagogą. Po Trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo miestas atiteko Austrijai, o 1815 m. Rusijai.

Mirus Motiejui Radvilai, 1802 m. visa Šydloveco žemė atiteko Onai Sapiegaitei, kuri 1828 m. ją perleido Lenkijos karalystės iždui. 1863 m. sukilimo metu miestą vieną pirmųjų buvo išvadavę sukilėliai.

Pirmojo pasaulinio karo metu miestas mažai nukentėjo, tik rotušei austrų sviediniai numušė stogą. Nuo 1918 m. Šydlovecas priklausė Kelcų vaivadijai. Tarpukaryje mieste išaugo kelios pramonės įmonės, buvo pastatyta viešoji biblioteka. 

1939 m. rugsėjo 8 d., Antrojo pasaulinio karo metu, miestą užėmė vokiečiai. Po pusės mėnesio didžiąją miesto dalį sudarė getas. Per karą žuvo 80 % miesto gyventojų.

## Smiltainio laužyklos

Šydloveco apylinkėse nuo seno yra kasamas geros kokybės smiltainis. Tarpukariu, kuomet Vilnius priklausė Lenkijai, šiuo smiltainiu buvo puošiami kai kurie pastatai, pavyzdžiui bankas Gedimino pr. 12.

## Miestai-partneriai
*  Rezeknė, Latvija
*  Trakai, Lietuva

## Nuorodos
* Miesto svetainė (lenkų k.)
Žibartonys

**Žibartonys** gali reikšti gyvenvietes:
* Žibartoniai Panevėžys rajone;
* Žybartonys Vilniaus rajone.
Lankeliškių Švč. Trejybės bažnyčia

**Lankeliškių Švč. Trejybės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Lankeliškių kaime, 7 km į pietvakarius nuo Vilkaviškio. Lankeliškių parapijai priklauso vos kiek daugiau nei 300 tikinčiųjų, tai viena iš mažiausių Vilkaviškio dekanato parapijų.

## Istorija

Lankeliškių bažnyčiai 1609 m. dovanoti 3 valakai Lankeliškių ir 3 valakai Skerpievių kaimuose. Nuo 1612 m. pradėtos rašyti metrikų knygos. Apie 1763 m. supuvusiai bažnyčiai pakeisti sienojai. 1805 m. griūvančioje bažnyčioje uždraustos pamaldos, pastatyta laikina stoginė.

1817 m. pastatyta nauja mūrinė bažnyčia. Ją 1845 m. konsekravo Seinų vyskupas Povilas Strašinskis. XVIII a. pabaigoje – XIX a. pirmojoje pusėje su pertraukomis veikė parapinė mokykla. 1907 m. įsikūręs „Žiburio“ draugijos skyrius 1908 m. įsteigė biblioteką-skaityklą. 1912–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Klebono Vaclovo Balsio rūpesčiu 1937 m. pastatyta parapijos salė.

Vos prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, 1941 m. birželio 22 d. traukdamiesi raudonarmiečiai V. Balsį ir su juo buvusį Marijampolės gimnazijos kapelioną vikarą Joną Petriką bei Vilkaviškio kunigų seminarijos profesorių Justiną Dabrilą suėmė ir nuvežę į netoliese esantį Budavonės mišką žiauriai nukankino. V. Balsys palaidotas šventoriuje. Parapijiečiai pastatė paminklą kankiniams, bet 1944 m. grįžus sovietams jis susprogdintas ir oficialiai paskelbta, kad kunigus nukankino naciai. 1944 m. vokiečiai bažnyčią susprogdino. 1948 m. pastatyta laikina medinė bažnyčia.

1989 m. atstatytas paminklas kankinimų vietoje, jį pašventino vyskupas Juozas Žemaitis.

## Architektūra

Medinė bažnyčia stačiakampio plano, tradicinio gyvenamojo namo formos, su bokšteliu. Atlikti senosios Lankeliškių bažnyčios griuvėsių konservavimo darbai, vieta pritaikyta lankymui. Senojo šventoriaus vietoje pastatytas kryžius, vartai ir paminklas nukankintiems kunigams.

## Galerija

Lankeliškių bažnyčia.JPG|Galinis fasadas
Lankeliškių senoji bažnyčia, griuvėsiai.JPG|Senosios bažnyčios griuvėsiai


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos
* Lankeliškių Švč. Trejybės parapija *vilkaviskiovyskupija.lt*
* Lankeliškių Švč. Trejybės bažnyčia *panoramas.lt*
*
Lapių šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

**Lapių šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Lapių miestelyje, dešiniajame Neries krante, prie kelio . Kultūros paveldo objektas Nr. 15871.

## Istorija

1639 m. Žemaičių kaštelionas Jonas Alfonsas Liackis ir žmona Joana Lapėse pastatė mūrinę bažnyčią, paskyrė kunigui pyliavą iš Lapių dvaro ir dovanojo Masteikių kaimą; įkurta parapija. Vėlesni Lapių savininkai bažnyčios nerėmė. 1732 m. ji tapo Karmėlavos parapijos filija. 1755 m. atimtas ir Masteikių kaimas.

1893 m. prašyta valdžios leisti padidinti bažnyčią. Po pakartotinių prašymų leidimas gautas tik 1898 m. Kunigas Andrius Rakauskas su parapijiečiais 1899 m. bažnyčią atnaujino ir padidino. Iki 1908 m. bažnyčioje įrengti šv. Kazimiero ir šv. Juozapo vitražai (autorius Vladislovas Pšibitnevskis, pagaminti Kauno dirbtuvėse). Tik 1926–1928 m. bažnyčioje pamaldos pradėtos laikyti lietuviškai. Apie 1935 m. klebonas Jonas Juodeika prie pradžios mokyklos įsteigė biblioteką-skaityklą.

1988 m. atliktas remontas. 1997 m. klebonas R. Skrinskas su parapijiečiais atnaujino bažnyčios išorę, o 1998 m. – vidų, vitražus ir altorius. Kultūros departamentas skyrė lėšų šlaito tvirtinimui ir šventoriaus tvorai.

## Architektūra

Bažnyčia turi renesanso architektūros bruožų, tačiau presbiterijos arka primena gotiką. Pamatai: akmens mūro. Sienos: molio plytų mūro, tinkuotos. Stogas: dvišlaitis, medinės konstrukcijos, dengtas skarda. Bažnyčia beveik kvadratinio plano, trinavė, halinė. Pagrindinis fasadas simetriškas. Ašyje išsikiša bokštas, kurio viršutinis tarpsnis yra medinis. Arka atskiria presbiteriją. Bokšto apatinį tarpsnį dengia kryžminiai skliautukai. Altoriai XIX a. neobarokinių formų.

## Slenkantis šlaitas

2015 m. vasario 27 d. nuslinko dalis bažnyčią juosiančios tvoros. Dėl nestabilaus stataus šlaito keliamos grėsmės bažnyčiai, šalia pastatytas įspėjamasis ženklas. Prieš dešimtmetį  bažnyčios šventorius buvo sutvirtintas – į 6 m gylį buvo sukalta 12 polių, kurie tarpusavyje sujungti metaliniu tinklu. Nors situacija kiek pagerėjo, tačiau problema iš esmės nebuvo išspręsta.

2018 m. birželį, po kelerių metų pertraukos, titulinius atlaidus Lapių parapija vėl šventė su procesija sutvarkytame šventoriuje aplink bažnyčią.

## Galerija

Lapių bažnyčia, varpas.JPG|Bažnyčios varpas
Lapių bažnyčia, kryžius.JPG|Bokštelio kryžius
Lapių bažnyčia. Tvora.JPG|Pažeista tvora, 2015 m.
Šventoriaus tvora, Lapės.JPG|Sutvarkyta tvora visu perimetru, 2018 m.


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Arkivyskupijos informacija
* Lapių bažnyčios kronika
Lauko Sodos šv. Joakimo bažnyčia

**Lauko Sodos šv. Joakimo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Lauko Sodos miestelyje, 10 km į pietus nuo Telšių.

## Istorija

Lauko Soda iki 1842 m. priklausė Žemaičių vyskupijos kapitulai. Varnių kanauninkai 1787 m. pastatė medinę bažnyčią.

1889 m. pastatyta dabartinė medinė. Iki 1936 m. ji buvo Žarėnų parapijos filija. Lauko Sodoje nuo 1965 m. klebonavo Juozapas Gasiūnas (1901–1989), 1941–1944 m. išgelbėjęs keletą žydų šeimų.

## Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, su bokšteliu, 2 pristatytomis zakristijomis. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė dviaukštė varpinė. Priešais šventorių pastatyta koplytėlė su šv. Florijonu.

## Galerija

Lauko Sodos bažnyčia.JPG|2015 m. vasarą
Lauko Sodos bažnyčia, vidus.JPG|Viduje


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* Lauko Sodos šv. Joakimo parapija (vyskupijos inf.)
Laukuvos Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia

**Laukuvos šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Laukuvos miestelyje, prie Žemaičių plento. Architektūros paminklas Nr. 24830.

Laukuvos parapijoje yra kelios koplyčios: Dvarviečių, Laukuvos, Šiauduvos.

## Istorija

Jonas Talaitis 1624 m. pastatė medinę bažnyčią, tais metais įkurta parapija. 1668–1691 m. veikė parapinė mokykla, 1804 m. atkurta. Ivoniškyje, arba Senojoje Laukuvoje, 1689 m. pastatyta bažnyčia (nugriauta po 1863 m.) turėjo kunigą. Naujoji Laukuvos bažnyčia statyta iki 1705 m. Kapinėse XVIII a. pastatyta medinė koplyčia. 1829 m. perstatyta. 1748 m. veikė Škaplieriaus draugija.

1820 m. bažnyčiai priklausė šie kaimai: Eidininkai, Eitvydaičiai, Kantautai, Riešketai. Sudegus bažnyčiai, 1852–1856 m. pastatyta dabartinė mūrinė (architekto Timofejevo projektas, statė meistras Kalėda). Kertinį akmenį pašventino vyskupas Motiejus Valančius. Jos statyba rūpinosi klebonas Matas Narkevičius, dvarininkas Vladas Tallat-Kelpša, parapijiečiai. Laukuvos prelatas Razutis-Razutovičius sumokėjo už plytas. Bažnyčią 1893 m. konsekravo vyskupas Mečislovas Paliulionis. Per Pirmąjį pasaulinį karą vokiečiai išsivežė 2 varpus.

2022 m. sausį baigti bažnyčios restauravimo darbai. 

## Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, dvibokštė. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Šventoriuje palaidotas Šventojo Rašto vertėjas į lietuvių kalbą prelatas Antanas Rubšys.

Bažnyčioje atlikus polichrominius tyrimus, paaiškėjo, kad XX a. pradžioje jos vidus buvo dekoruotas art deco stiliaus tapyba. Ant bažnyčios sienų ir lubų nutapyti tautinių motyvų ornamentai. Presbiterijos skliaute atskleista nutapyta scena, vaizduojanti valtyje pamokslaujantį Kristų. Sienų sluoksniuose tebėra išlikę XIX a. tapyti konsekracijos kryžiai su vyskupo atributais.

## Galerija

Laukuvos bažnyčia.JPG|Bažnyčia nuo aikštės
Bažnyčia, Laukuva.JPG|Bažnyčios viduje
Bažnyčios altorius. Laukuva.JPG|Didysis altorius
Bažnyčia Laukuvoje, sena tapyba.JPG|Atidengta senoji tapyba
Bažnyčios vargonai. Laukuva.JPG|Bažnyčios vargonai
Vikiteka. Antano Remeikio kapas, Laukuvos šventorius.JPG |Bažnyčios rėmėjo A. Remeikio kapas


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Laukuvos parapija (dekanato inf.)
* Dalia Klajumienė. Laukuvos ir Požerės bažnyčių interjerų dekoro paveldas. „Lietuvos valsčių“ monografija „Laukuva“ I dalis, Vilnius, Versmė, 2005, p. 215-226
Lavoriškių šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

**Lavoriškių šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Lavoriškių kaime, 24 km į rytus nuo Vilniaus, prie kelio . Istoristinė, dominuoja neogotikos elementai. Pamaldos laikomos tik lenkų kalba. 

Parapijoje veikia Kenos Švč. Aušros Vartų Dievo Motinos bažnyčia, Mostiškių Švč. Dievo Motinos, Šeimų Globėjos koplyčia.

## Istorija

Ona Rudaminaitė-Pacienė 1642 m. pastatydino bažnyčią (dabartinių kapinių vietoje). 1644 m. įkurta parapija, bažnyčiai paskirta 14 valakų žemės be valstiečių. Vėliau toje vietoje įsikūrė Kuleliškių, Lauryniukų, Maciuliškių, Pauliukiškių kaimai. 1655 m. bažnyčia sudegė.

1670 m. ir 1750 m. atstatyta. XVIII a. veikė parapinė mokykla. 1827 m. tvirtinta, kad Lavoriškių parapijos gyventojai šneka rusišku dialektu, gimtosios lietuvių kalbos beveik nevartoja.

1899–1906 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Ją 1927 m. konsekravo Vilniaus arkivyskupas Romualdas Jalbžikovskis.

## Architektūra

Bažnyčia istoristinė, dominuoja neogotikos elementai, bazilikinė, dvibokštė, su dviem bokšteliais. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

## Galerija

Lavoriškės3.JPG|Lavoriškių bažnyčia
Lavoriškės.JPG|Lavoriškių bažnyčia
Lavoriškės4.JPG|Lavoriškių bažnyčios bokštas
Church of Lavoriskes 2.JPG|Lavoriškių bažnyčios architektūra
Lavoriškės, bažnyčia.JPG|Iš vakarų pusės
Lavoriškės. Bažnyčia.JPG|Galinis fasadas
Lavoriškės, bažnyčios kryžius.JPG|Smailės kryžius


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Parapijos informacija
Lazdijų šv. Onos bažnyčia

**Lazdijų šv. Onos bažnyčia** – bažnyčia, tituluojama šv. Onos vardu, stovinti Lazdijuose.

## Istorija

Pirmoji bažnyčia pastatyta apie 1560 m. kapinėse. Jai 1570 m. skirti Ivaškevičių (vėliau Pudziškės) ir Šadžiūnų kaimai (14 valakų). 1570 m. minima parapinė mokykla. 1652 m. pastatyta nauja bažnyčia, po 1760 m. – kita. Jai 1774 m. pristatyti 2 bokštai. 1870 m. bažnyčia uždaryta (1874 m. nugriauta), pastatyta laikina. 1886 m. sudegė ir vėl pastatyta kita laikina bažnyčia (nugriauta 1896 m.).

1861 m. parengtas mūrinės bažnyčios projektas. Jo atsisakius, 1867 m. architektas Feliksas Lipskis suprojektavo kitą bažnyčią. Leidimas statyti gautas 1886 m. Dabartinė mūrinė bažnyčia pastatyta 1894–1895 m. Statybai vadovavo Aleksandras Aleris iš Suvalkų. Bažnyčioje sumontuoti garsaus lietuvių meistro Jono Garalevičiaus pagaminti vargonai.

Bažnyčioje 1895 m. pradėta giedoti lietuviškai. Lenkiškai kalbantys miestelėnai trukdydavo besimeldžiantiems, keldavo muštynes. Dėl to bažnyčia 1896 m. kurį laiką buvo uždaryta. Lazdijuose 1898 m. lankėsi vyskupas Antanas Baranauskas, gal tada jis bažnyčią konsekravo. 1908 m. įsikūrė „Žiburio“ draugijos skyrius, įsteigta biblioteka.

1931 m. pastatyta mūrinė klebonija (1949 m. nacionalizuota). 1937 m. birželio 27 d. Lazdijuose įvyko bažnytinių chorų dainų šventė. Lazdijų klebonas Bernardas Čepulis 1950 m. ištremtas, mirė tremtyje.

## Architektūra

Bažnyčia neobarokinė, stačiakampio plano, dvibokštė. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su geležinėmis grotomis ir plytų mūro stulpais. Šventoriuje palaidotas Lazdijų klebonas dekanas Vaclovas Strimaitis (1905–1982), istorikas.

## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Parapijos puslapis 
* Bažnytiniai dokumentai
Lekėčių šv. Kazimiero bažnyčia

**Lekėčių šv. Kazimiero bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Lekėčių miestelyje, 8 km į pietvakarius nuo Vilkijos, prie kelio . Liaudies architektūros formų.

## Istorija

Lekėčiuose 1843 m. pastatyta medinė koplyčia, į ją kartais atvažiuodavo Zapyškio kunigas laikyti mišių. 1906 m. įkurta parapija. Pirmasis jos klebonas Justinas Staugaitis (vėliau Telšių vyskupas) koplyčią padidino, pavertė bažnyčia.

1907 m. įsikūrė „Žiburio“ draugijos skyrius. 1908–1910 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. 1908 m. sudegė nebaigta įrengti klebonija.

1933 m. pastatyti parapijos namai su sale. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia suremontuota.

## Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, su bokšteliu, žemesne ir siauresne apside.

## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
Leliūnų šv. Juozapo bažnyčia

**Leliūnų šv. Juozapo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Leliūnų miestelyje.

## Istorija

Pirmoji medinė Leliūnų bažnyčia pastatyta 1698 m. Leliūnų dvaro savininkas Juozas Pomarnackas 1788 m. pastatė medinę bažnyčią. 1793 m. įsteigta parapija, 1795 m. bažnyčiai dovanotas 1 valakas žemės, vadinamos Starkiškiu. 1794 m. pradėtos rašyti metrikų knygos.

1867 m. leista pakeisti supuvusius bažnyčios sienojus, pristatyti dvi koplyčias. Inžinierius Nikolajus Andrejevas 1900 m. suprojektavo naują mūrinę bažnyčią (jos sąmatinė vertė 21 000 rublių). Leliūnuose 1899–1938 m. klebonavo kanauninkas Antanas Masaitis (1868–1938; palaidotas šventoriuje). Jo rūpesčiu 1905 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia.

1908 m. bažnyčia išdažyta, 1913 m. įrengti 21 registro vargonai, pagaminti Karaliaučiuje. Iš Leliūnų vargonininko Kazimiero Treinio muzikavimo įgūdžių yra gavęs žymus kompozitorius ir dirigentas Juozas Karosas (1890–1981).

1931 m. žaibui trenkus į bažnyčios bokštą nukrito 3 varpai, iš jų 2 sudužo. Klebono Jono Gudonio rūpesčiu 1940 m. varpai perlieti. Per Antrąjį pasaulinį karą vienas varpas išvežtas. 1956–1982 m. klebonavo Petras Senulis (1909–1982; palaidotas šventoriuje), 1946–1953 m. kalintas.

## Architektūra

Bažnyčia istoristinė, kryžminio plano (37,5×21,5 m), su apside, dvibokštė. Vidus 3 navų. Turi 3 altorius. Šventoriaus tvora sumūryta iš akmenų ir plytų bei geležinių grotelių. Šalia bažnyčios stovi raudonų plytų mūro Leliūnų šventoriaus koplyčia, pritaikyta edukacijoms ir parodoms.

1910 m. bažnyčioje buvo pastatyti Karaliaučiaus meistro Bruno Gėbelio 21 registro vargonai. Tai buvo vieni pirmųjų pneumatinių vargonų Lietuvoje. Nuo 1993 m. įrašyti į Kultūros vertybių registrą. Vargonai restauruoti 2011–2012 m. Griežykla įrengta vargonų centre, iškelta į vargonų priekį (vargonininkas sėdi atsigręžęs į altorių). Dumplės - lygiagrečios, vargonų viduje, prospektas – neogotikinis, vieno tarpsnio, suskirstytas į penkis laukelius. Išskirtiniai vargonai pavaizduoti Leliūnų herbe.

## Galerija

Leliunai001.JPG|Bažnyčios šonas
Leliūnai, bažnyčia, priekis.JPG|Priekis

Leliúnai church 4 - panoramio.jpg|Bažnyčia ir šventoriaus koplyčia
Leliūnų Šv. Juozapo bažnyčia.JPG|Šoninė nava
Leliūnai, vargonai.JPG|Vargonai


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Parapijos puslapis
Lentvario Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčia

**Lentvario Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Lentvario mieste, 7 km į rytus nuo Trakų. Kultūros paveldo objektas Nr. 16068.

Pamaldos laikomos lietuvių ir lenkų kalbomis. Lentvario parapijoje aptarnaujama Trakų Vokės koplyčia, senosiose kapinėse stovi Lentvario (Račkūnų) koplyčia.

## Istorija

Vladislovas Tiškevičius ir Lentvario apylinkių gyventojai 1897 m. prašė valdžios leidimo statyti bažnyčią. Šis ir kiti 1904 m. prašymai atmesti. 1905 m. bažnyčią projektavo italų architektas Orsino Bongi, 1905 m. leidimas gautas, įrengta laikina bažnyčia. 1908 m. įkurta parapija.

1910 m. patvirtintas inžinieriaus Aleksandro Antonovičiaus mūrinės bažnyčios projektas. 1926 m. pastatyta dabartinė bažnyčia. Klebono Kazimiero Kulako rūpesčiu bažnyčią 1943 m. restauravo inžinierius Br. Galinis. Ją 1952 m. konsekravo Panevėžio vyskupas Kazimieras Paltarokas. Lentvaryje iki mirties kunigavo Juozapas Karaliukas (1908–1963), Sibiro tremtinys.

## Kunigai

;Parapijos klebonai

* Alfred Grzybowski (1906–1909)
* Aleksander Łoszakiewicz (1909–1919)
* Jan Lamajć (1919–1920)
* Franciszek Kaczmerek (1920–1921)
* Józef Cyrankiewicz (1921–1923)
* Henryk Wojniusz (1923–1931)
* Stanisław Tracewski (1931–1933)
* Kazimierz Kułak (1933–1957)
* Vaclovas Aliulis (1957–1962)
* Juozas Urbanas (1962–1966)
* Ignas Paberžis (1966–1968)
* Bronius Sakevičius (1968–1991)
* Vytautas Rudis (1991–1993)
* Miroslav Grabovski (1993–2000)
* Tadeuš Aleksandrovič (2000–2010)
* Gintaras Petronis (2010–2022)
* Pavel Paliul (2022-)


## Architektūra

Bažnyčia neoromaninė, beveik kvadratinio plano, bebokštė, bazilikinė, su trisiene apside. Vidus 3 navų, atskirtų kolonomis. Prie bažnyčios pietryčių kampo prišlieta aukšta varpinė. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Šventovėje išliko XIX a. pradžios paveikslas „Šv. Juozapas“ ir sieninė tapyba (1943 m., dailininkai L. Torvirtas, J. Hoppenas).

## Galerija

Lentvaris church 3.jpg|Priekinis fasadas
Bažnyčia, Lentvaris.JPG|Šoninis fasadas
Lentvaris. Bažnyčia.JPG|2017 m. vaizdas
Bažnyčios kryžius, Lentvaris.JPG|Kryžius ant bažnyčios
Lentvaris, varpinės kryžius.JPG|Varpinės kryžius


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Trakų dekanato informacija
Lesčių Dievo Apvaizdos bažnyčia

**Lesčių Dievo Apvaizdos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Lesčių kaime, 9 km į pietryčius nuo Ariogalos, prie senojo Žemaičių plento. Liaudies architektūros formų. Tituluojama Dievo Apvaizdos vardu.

## Istorija

Kotryna Remerienė ir Jonas Remeris 1789 m. pastatė medinę bažnyčią ir išlaikė kunigą. Ji buvo Ariogalos parapijos filija. 1826 m. veikė parapinė mokykla, įsteigta altarija, jai paskirtas didokas sodas. Parapija buvo sulenkėjusi. XX a. tarpukariu visos nelotyniškos pamaldos buvo atliekamos lietuviškai. Prieglaudos pastate veikė pradžios mokykla, pašto agentūra, parduotuvė. Buvo rengiamos pramogos, vaidinimai. Vargonininkai Adomaitis, Juozas Rimkus subūrė bažnytinį chorą. Veikė pavasarininkų kuopa.

Lesčiuose daugiau kaip 30 metų klebonavo Juozas Underys (mirė 1953 m.). Parapijos valdytoju 1956–1961 m. buvo kunigas Antanas Ylius, Sibiro tremtinys. Jo rūpesčiu bažnyčia suremontuota: sienos iš lauko apkaltos lentomis, uždengtas naujas stogas, viduje pastatyta suolų; suremontuota varpinė.

## Architektūra

Bažnyčia stovi atokiau nuo gyvenvietės, ant kalvos. Ji liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, su siaura apside, šonine zakristija ir bokšteliu ant kraigo. Šventoriaus tvora žema, mūrinė. Jame stovi medinė varpinė, yra senos kapinės.

## Galerija

Lesčiai 1.JPG|Nuo Žemaičių plento
Lesčių bažnyčia.JPG|Bažnyčia kapinių apsuptyje
Prie Lesčių bažnyčios.JPG|2012 m.
2. Lesčių Dievo Apvaizdos bažnyčia.JPG|2018 m.
Lesčių bažnyčia. Vargonai.JPG|Vargonų choras
Lesčių bažnyčios kryžius.JPG|Bokštelio kryžius


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Arkivyskupijos informacija
Lenkimų šv. Onos bažnyčia

**Lenkimų šv. Onos bažnyčia** – bažnyčia, tituluojama šv. Onos vardu, stovinti Lenkimų miestelyje, 1 km į pietryčius nuo Lietuvos–Latvijos sienos ir nuo Šventosios upės. Kultūros paveldo objektas Nr. 29931.

## Istorija

1680 m. pastatyta koplyčia. Vilniaus vaivada 1717 m. dovanojo 1 valaką žemės. Metrikų knygos rašytos nuo 1704 m. Nauja bažnyčia pastatyta 1752 m. 1780 m. įsteigta parapinė mokykla, nuo 1915 m. – valdinė.

1780–1816 m. pastatyta mūrinė bažnyčia. Lenkimų altarista Juozapas Kukevičius apkaltintas 1831 m. sukilimo rėmimu ir metams uždarytas į Kretingos bernardinų vienuolyną. 1844 m. įkurta parapija (iki tol buvo Skuodo parapijos filija). 1848 m. parapijiečių lėšomis bažnyčia rekonstruota.

1881 m. ją konsekravo vyskupas Aleksandras Beresnevičius. Lenkimuose buvo 2 altarijos.

## Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, su apside. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi akmenų ir plytų mūro varpinė.

Simonas Daukantas nupirko bažnyčiai paveikslų, sumokėjo už galinio altoriaus įrengimą. Bažnyčios šventoriuje 1847 m. palaidota Simono Daukanto motina. Ant jos kapo išlikęs XIX a. 1-osios pusės lietuviškas tekstas (citata pagal dabartines rašybos taisykles):

Dabar šis tekstas yra sunkiai įskaitomas.

## Galerija

Lenkimai church.jpg|Bažnyčia 2024 m.
Lenkimu baznycia2015 2.JPG|Bažnyčios šoninis fasadas
Lenkimu varpine2014.JPG|Varpinė šventoriuje
Lenkimu baznycia 2014.JPG|Bažnyčios priekinis fasadas


## Literatūra
* Gimtoji parapija Lenkimai (sud. Leonas Rimeikis). – Klaipėda: S. Jokužio leidykla-spaustuvė, 2005. – 124 p.: iliustr. – ISBN 9986-31-130-6
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Lenkimų šv. Onos bažnyčia
Lėno šv. Antano Paduviečio bažnyčia

**Lėno šv. Antano Paduviečio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Lėno kaime, rytiniame Lėno ežero krante, prie Ramygalos–Taujėnų kelio. Be aiškių stiliaus bruožų. Kultūros paveldo objektas Nr. 2582.

## Istorija

1919 m. Taujėnų dvaro savininkas kunigaikštis Konstantinas Radvila statomai Lėno bažnyčiai paskyrė miško medžiagos. 1921 m. pastatyta laikina medinė koplyčia. Netrukus pradėta statyti klebonija ir kiti parapijos ūkiniai trobesiai. Lėno gyventojams paaukojus 2 dešimtinių sklypą, kunigų Jurgio Kazakevičiaus ir Jono Laugalio iniciatyva 1923–1924 m. pastatyta akmenų mūro bažnyčia.

1925 m. kunigo J. Laugalio rūpesčiu bažnyčia nutinkuota iš lauko, 1927 m. įdėtos medinės lubos, 1928 m. atlikti kiti darbai. Laikinoji koplyčia pertvarkyta į prieglaudą. Panevėžio vyskupas Kazimieras Paltarokas dovanojo bažnyčiai monstranciją ir taurę, Apolonija Doračiūnienė paskyrė 1000 litų varpui pirkti. Daugiausia bažnyčią parėmė prezidentas Antanas Smetona, kilęs iš šios apylinkės. Jo lėšomis buvo įrengtas didysis altorius, kuriame įmontuotas dailininko Burbos pieštas šv. Antano paveikslas. Kunigas Domininkas Tumėnas Lėno bažnyčiai paskyrė 35 ha žemės (16 km nuo Lėno).

1932 m. Juozas Kuliava dovanojo parapijai 8 ha. Sukeitus žemę arčiau bažnyčios ir 1934 m. Lėno kaimui skirstantis į vienkiemius, bažnyčiai liko 25 ha žemės. Lietuvos vyriausybei paskyrus pašalpą, 1935 m. prie bažnyčios pristatytas aukštas mūrinis bokštas. Prieš Antrąjį pasaulinį karą bažnyčia buvo Vadoklių filija. 1944 m. gerokai apgadinta, vėliau suremontuota.

## Architektūra

Bažnyčia be aiškių stiliaus bruožų, stačiakampio plano (27×13 m), su žemesne apside, bokšteliu, vienabokštė. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora akmenų ir plytų mūro bei metalinė.

## Galerija

Lėno bažnyčia 2.JPG|Galinis fasadas
Lėno bažnyčia, kryžius.JPG|Bokštelio kryžius
Leno banzycia nuo vandens boksto.jpg|Lėno bažnyčia nuo vandens bokšto


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Parapijos puslapis
Linkmenų Švč. Trejybės bažnyčia

**Linkmenų Švč. Trejybės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Linkmenų kaime, 12 km į vakarus nuo Ignalinos, 0,5 km į šiaurės rytus nuo kelio . Istoristinė, dominuoja neoromaninio stiliaus elementai.

## Istorija

Linkmenyse parapija įsteigta Ldk Kazimiero I Jogailaičio valdymo laikais (1440–1492). Ldk Aleksandras Jogailaitis Linkmenų bažnyčios patronato teises 1501 m. perleido Vilniaus vyskupui Albertui I Taborui (1492–1507), griežtai prisakydamas, kad pamaldas joje kunigai laikytų lietuvių kalba. 1510 m. paminėtas Linkmenų klebonas, Vilniaus vyskupijos kunigas Albertas. Istoriniuose šaltiniuose minima 1517 m. Ldk Žygimanto Senojo donacija parapijai.

1554 m. minima sumenkusi bažnyčia. 1645 m. pastatyta nauja. Grafas Tiškevičius 1720 m. pastatė naują medinę bažnyčią. 1842 m. bažnyčia trečdaliu padidinta pačios parapijos lėšomis. XVIII a. veikė parapinė mokykla. Linkmenų bažnyčiai 1820 m. priklausė jurisdika miestelyje ir šie kaimai: Cijonai, Grikiapelė, Kiškiai, Rukiškė, Tumėniškė.

1849 m. vizitacijos akte minima, jog bažnyčia turėjo 3 medinius altorius: pagrindinį Švč. Trejybės, Švč. Rožinio Mergelės Marijos – kairėje ir Šv. Juozapo – dešinėje. Vidinėje koplyčioje stovėjo ketvirtasis altorius, su Antakalnio Kristaus medine skulptūra. Šalia bažnyčios minima prieglauda (špitolė), kurioje glaudžiasi ir iš parapijiečių aukų išlaikomi 6 vargšai.

1882 m. patvirtintas karo inžinieriaus Čerkasovo naujos mūrinės bažnyčios projektas. Numatoma statyti bažnyčia nebuvo didesnė už senąją, todėl Vilniaus generalgubernatorius 1884 m. leido statyti. Pastatyta 1887 m.

XX a. pradžioje parapijiečių skaičius siekė 4500. 1920 m. rudenį Linkmenis ir dalį parapijos okupavo Lenkija. Okupacinė valdžia 1925 m. iškėlė bylą Linkmenų klebonui Juozui Breivai už lietuvių kultūrinę veiklą, jis pabėgo į Kirdeikius.

Linkmenų parapijos teritorija oficialiai ženkliai sumažėjo, kai 1926 m. popiežius Pijus XI bule „Lituanorum gente“ įkūrė Lietuvos bažnytinę provinciją: Lietuvoje likusi parapijos dalis sudarė naujai įsteigtą Kirdeikių parapiją. 1933–1936 m. veikė „Ryto“ draugijos skaitykla.

## Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, bazilikinė, vienabokštė. Tai originalus XIX a. akmenų ir plytų mūro pastatas su eklektikos ir neoromantikos stilių bruožais. Dekoratyvia kompozicija išsiskiria altoriai, presbiterijos baliustrada, sakykla, Dievo Motinos statula, originalūs vargonai, paauksuotuose rėmuose ant drobės tapyti paveikslai, ornamentuoti spalvotais stiklais langai. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su tinkuotais stulpais.

Šventoriuje palaidoti kunigo Jeronimo Janulionio (gim. 1880 – mir. 1919 balandžio 6) ir kovotojo už lietuvybę lenkų okupacijos metais kunigo Igno Montvilos (gim. 1883, kunigu pašventintas 1908, Linkmenų klebonu paskirtas 1935 m.) palaikai. Taip pat stovi paminklas kunigo Silvestro Gimžausko motinai Liucijai Marijonai Vaitkevičiūtei-Gimžauskienei, perkeltas iš Linkmenų senųjų kapinių.

## Galerija

Linkmenys church 1.jpg|
Linkmenys church 2.jpg|
Linkmenys church 3.jpg


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Parapijos informacija
Liolių šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia

**Liolių šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Liolių miestelyje, prie kelio . Kultūros paveldo objektas Nr. 23687. Kartu su Liolių koplyčia sudaro ansamblį – architektūros paminklą.

## Istorija

Pirmąją bažnyčią Lioliuose pastatydino ir aprūpino 1522 m. Mykolas Viekavičius, kuris kartu su broliui Luku Viekavičiumi ją 1517 m. liepos 23 d. Vilniuje surašytu dokumentu finansavo. Kiek vėliau Stanevičius bažnyčios žemes padidino iki 12 valakų. XVI a. antrojoje pusėje – 1628 m. bažnyčią buvo pasisavinę evangelikai reformatai. 1748 m. minima sena bažnyčia. Prie jos tada veikė Švč. Mergelės Marijos Vaduotojos brolija.

1768 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. Jai 1820 m. priklausė Baltmiškio kaimas. 1841 m. parapijai priklausė 12 valakų ir 18 margų žemės. Lioliuose gyveno 2 kunigai (klebonas gaudavo 160 rublių per metus). Bažnyčia 1851 m. restauruota, pastatytas bokštas. Ji buvo remontuota ir 1907–1909 m. (rūpinosi klebonas Aleksandras Požėla).

1908 m. įsteigtas Lietuvos katalikių moterų draugijos skyrius. Jis turėjo devocionalijų parduotuvę, vėliau arbatinę, senelių prieglaudą. Klebono J. Gerėlio (Lioliuose 1930–1940 m.) rūpesčiu bažnyčia remontuota, išmūryta šventoriaus tvora.

## Architektūra

Bažnyčia kryžminio plano, su trisiene apside, aukštu bokštu ant navos ir transepto kryžmos. Ant stogo galų yra bokšteliai. Vidus 3 navų, atskirtų 4 kolonomis. Šventoriuje stovi varpinė (apačia akmenų mūro, viršus – medinis).

## Galerija

Lioliu_Sv_apastalu_Simono_ir_Judo_Tado_baznycia_ir_vartai_2013.jpg|Liolių bažnyčia ir vartai
Lioliu_Sv_apastalu_Simono_ir_Judo_Tado_baznycios_varpine_2013.jpg|Bažnyčios varpinė
Lioliai baznycia.jpg|Bažnyčios priekis
Lioliai, bažnyčia.JPG|Galinis fasadas


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
Liubavo Švč. Trejybės bažnyčia

**Liubavo Švč. Trejybės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Liubavo kaime, 2 km į šiaurės rytus nuo Lietuvos–Lenkijos sienos.

Su bažnyčios istorija siejamas Trempinių Švč. Mergelės Marijos paveikslas.

## Istorija

Apie 1717 m. pastatyta koplyčia. Seniūnas Juozas Kazlauskas 1770 m. pastatydino bažnyčią, įkurta parapija ir parapinė mokykla. 1776 m. bažnyčiai paskirta 15 valakų žemės (Prūsijos karalystės valdžia ją nusavino).

Iki 1907 m. kas antrą sekmadienį pradėta giedoti ir sakyti pamokslus lietuviškai. 1907 m. įsikūrė „Žiburio“ draugijos skyrius (pirmininkas kunigas A. Eidukevičius). 1911 m. įsteigta biblioteka-skaitykla. 1912–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Liubave kunigavęs Juozas Montvila 1912 m. žuvo „Titaniko“ katastrofoje.

Per Pirmąjį pasaulinį karą bažnyčia sudegė. Pamaldos laikytos buvusioje prieglaudoje. Kunigo Vinco Kudirkos rūpesčiu 1931 m. pastatyta medinė dvibokštė bažnyčia, per Antrąjį pasaulinį karą sunaikinta. Kunigo Albino Šilkinio iniciatyva prie mūrinės kapinių koplyčios 1956 m. pristatytas medinis priestatas, jame laikomos pamaldos. 

## Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, su apside, 2 bokšteliais. Vidus 3 navų.

## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
Liudvinavo šv. Liudviko bažnyčia

**Liudvinavo šv. Liudviko bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Liudvinavo miestelyje, 9 km į pietus nuo Marijampolės. Liudvinave kartu vyksta tradicinė miestelio įkūrimo šventė ir šv. Liudviko atlaidai.

## Istorija

Liudvikas Konstantinas Pacas 1715 m. pastatė bažnyčią. Jai išlaikyti paskyrė 4 valakus žemės. Apie 1850 m. kunigo S. Lapinsko rūpesčiu bažnyčioje giedoti ir pamokslus sakyti pradėta lietuviškai. Po 1864 m. pastatyta nauja bažnyčia. Liudvinavo vikaras Simonas Lapinskas (1800–1899) apkaltintas vietos gyventojų raginimu eiti į sukilimą, už tai 1864 m. ištremtas į Sibirą.

1907 m. įsikūrė „Žiburio“ draugijos skyrius (pirmininkas kunigas Juozas Sriuoginis). 1908 m. įsteigta biblioteka-skaitykla. 1908 m. žiburiečiai Liudvinave surengė pirmą viešą lietuvišką vakarą. 1911–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.

1915 m. bažnyčia sudegė, pamaldos perkeltos į valsčiaus raštinę. Po 1918 m. šventoriuje pastatyta kukli medinė bažnyčia. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia apleista. Klebono Jono Maksvyčio rūpesčiu ji 1975 m. suremontuota. Paskutiniajame dešimtmetyje pradėta mūryti nauja bažnyčia.

2024 m. suremontuota ir pritaikyta parapijiečių reikmėms senoji klebonija, atnaujintas bažnyčios interjeras.

## Architektūra

Senoji bažnyčia stačiakampio plano, su apside, 2 bokšteliais. Šventoriaus tvora tinkuoto mūro.

Bažnyčioje pastatyti šiuolaikiniai vargonai. Instrumentą pagal Gracijaus Sakalausko projektą 1988 m. pagamino Marijampolės vargonų dirbtuvė.

## Galerija

Liudvinavas, bažnyčios priekis.JPG|Priekis
Liudvinavas, bažnyčia.JPG|Galinė dalis
Liudvinavo bažnyčia, šventoriuje.JPG|Šventoriaus detalė
Liudvinavo bažnyčia, šventoriaus koplytėlė.JPG|Koplytėlė šventoriuje
Liudvinavo bažnyčia, kampinė koplytėlė.JPG|Kampinė koplytėlė 


## Literatūra
* 
* 
* 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Liudvinavo šv. Liudviko parapija *vilkaviskiovyskupija.lt* 
* Liudvinavo šv. Liudviko bažnyčia *panoramas.lt*
Lyduvėnų šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia

**Lyduvėnų šv. apaštalą Petro ir Pauliaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Lyduvėnų miestelyje, dešiniajame Dratvens (dešinysis Dubysos intakas) krante. Turi vėlyvojo baroko bruožų.

## Istorija

Lyduvėnų katalikų bažnyčia XVI a. antrojoje pusėje atiteko evangelikams reformatams. 1613 m. minima katalikų bažnyčia. XVIII a. pirmojoje pusėje pradėta statyti mūrinė bažnyčia. Mirus Lyduvėnų dvaro savininkui, statyba sustojo. Vėl pradėta 1755 m.

1761 m. bažnyčia pastatyta. Stanevičiai 1754 m. jai skyrė 6 valakus ir 7 margus žemės. Lyduvėnuose gyveno 2 kunigai. 1853 m. minima parapinė mokykla. Klebonas Antanas Opulskis 1863 m. ištremtas į Sibirą (ten 1872 m. mirė). Architektas Nikolajus Andrejevas 1902 m. suprojektavo bažnyčios bokštą. Jis 1907 m. pastatytas ne pagal projektą. Statinį komisija priėmė tik 1911 m.

1914 m. įsteigta „Saulės“ draugijos mokykla. Per Antrąjį pasaulinį karą bažnyčia apgriauta, vėliau suremontuota. Bokštas pastatytas žemesnis už buvusį.

## Architektūra

Bažnyčia turi vėlyvojo baroko bruožų, stačiakampio plano, vienabokštė, su pusapskrite apside. Šventoriaus tvora mūrinė. Jame yra kapinės.

## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Arkivyskupijos informacija
* Lyduvėnų šv. apašt. Petro ir Pauliaus bažnyčia
Lyduokių šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

**Lyduokių šv. arkangelo Mykolo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Lyduokių miestelyje, 12 km į rytus nuo Ukmergės. Bažnyčios statinių kompleksas (bažnyčia, Lyduokių šventoriaus koplyčia, tvora su vartais ir laiptais) įrašytas į Kultūros vertybių registrą Nr. 41798.

2023 m. bažnyčia minėjo 400 metų jubiliejų.

## Istorija

Mūrinę bažnyčią Lyduokiuose 1623 m. pastatė Henrikas Padlevskis. Prie jos įsteigta prieglauda. XVIII a. veikė parapinė mokykla. Po 1782 m. pristatytas priebažnytis. 1884 m. Lyduokių dvaro savininko, karo inžinieriaus Henriko Voinickio ir parapijos lėšomis bažnyčia padidinta, pristatyti 2 bokštai. Ją 1887 m. konsekravo vyskupas Mečislovas Paliulionis.

Per Antrąjį pasaulinį karą bažnyčia apgadinta. Buvo susprogdinti bokštai, sunaikinti varpai ir vargonai, dalis stogo. Po karo suremontuota, šv. arkangelo Mykolo bareljefą ant stogo atstatė ilgametis bažnyčios zakristijonas Mykolas Vaskela su sūnumi Mykolu Vaskela.

1988 m. dekoruotas bažnyčios vidus. 1999 m. joje atidengtas ir pašventintas bareljefas šios parapijos klebonu dirbusiam Jonui Burneikai (1901–1956). Šventoriuje 2000 m. pastatytas ąžuolinis kryžius (tautodailininkas Remigijus Rudokas) jubiliejiniams 2000-iesiems metams.

## Architektūra

Bažnyčia barokinė, stačiakampio plano, bazilikinė. Vidus 3 navų. Šventoriuje yra antkapinių paminklų, kampe stovi šventoriaus koplyčia. Altorius (3,16×1,68 cm) tapytas 1980 m., autorius – G. Sliesoraitis.

## Vertybės

Bažnyčioje yra 4 dailės paminklai, įrašyti į kultūros vertybių registrą. Du iš jų yra molbertinės tapybos ir du – taikomosios dailės kūriniai. Vienas reikšmingiausių – molbertinės tapybos XVIII a. nežinomo dailininko paveikslas „Puota Emause“ (drobė, aliejus; 205,0×201,5 cm), XVIII a. antrosios pusės paveikslas „Marijos ėmimas į dangų“ (drobė, aliejus). Taikomosios dailės kūriniai: XIX a. pirmos pusės arnotas (šilkas, medvilnė, metalo siūlai; 106×62 cm) ir XVIII–XIX a. dalmatika (šilkas, medvilnė, metalo siūlai, siuvinėjimas; 108×106 cm) [10, 16, 18].

Bažnyčioje be įvairių dailės kūrinių yra ir įdomi relikvija – Dievo kančios simboliai (erškėčių vainikas, rykštė, nendrės, vinys), kuriuos 1893 m. pėsčiomis iš Jeruzalės parnešė Slabados kaimo gyventojas Antanas Juras.

## Galerija

Lyduokiai church2.jpg
Lyduokiai church3.jpg
Lyduokiai church4.jpg


## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Arkivyskupijos informacija
* Lyduokių šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
Lygumų Švč. Trejybės bažnyčia

**Lygumų Švč. Trejybės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Lygumų miestelyje, kairiajame Kruojos krante. Kultūros paveldo objektas Nr. 16036.

Parapijoje yra kultūros paveldo objektai Lygumų kapinių koplyčia, Sereikių koplyčia.

## Istorija

Apie 1426 m. Lygumų dvare pastatyta koplyčia. Dvaras 1436 m. išlaikė nuolatinį kunigą. Dvarininkas Liucijus Viekavičius 1524–1526 m. Kruojos pakrantėje pastatė bažnyčią. Jos išlaikymui paskyrė Šantauskų palivarką, žemės ir smuklę. Bažnyčią XVI a. antrojoje pusėje – 1630 m. buvo pasisavinę evangelikai reformatai. XVII a. įkurta altarija. Jai 1760 m. kunigas S. Bukauskas dovanojo 2,5 dešimtinės pievų. Klebonas Kristupas Volfas su parapijiečiais 1790 m. pastatė naują medinę bažnyčią. XIX a. iki 1864 m. veikė parapinė mokykla.

1832 m. bažnyčiai priklausė Lygumų miestelis ir Ruslelių kaimas. Rusijos valdžia 1842 m. parapijai paliko 33 dešimtines žemės. Klebonas J. Beniusevičius nupirko 6 valakus ganyklų ir dovanojo parapijai. Klebono Juozapo Korsako rūpesčiu architektas Nikolajus Andrejevas 1902 m. suprojektavo mūrinę bažnyčią (sąmatinė vertė 49 000 rublių).

1905 m. projektas patvirtintas, leista statyti. Statybos metu pamaldos laikinai vyko Lygumų kapinių koplyčioje. Klebono Jurgio Rupkos iniciatyva ir parapijiečių lėšomis dabartinė mūrinė bažnyčia 1908–1914 m. pastatyta, ją 1915 m. konsekravo vyskupas Pranciškus Karevičius. 1908–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Klebonas P. Svilas 1936 m. išpuošė bažnyčios vidų. Įsigyti 3 varpai (kainavo 30 000 litų).

Vietinių gyventojų pasakojimuose minima, kad statant bažnyčią 1908–1914 m. visi miestelėnai statyboms kaupė naminių paukščių kiaušinių lukštus. Lukštai – kalcio ir kreidos šaltinis, skirti įmaišyti į tuometinį jungiamąjį mišinį. Cemento tada dar nebuvo arba neturėjo.

## Architektūra

Bažnyčia neogotikinė, lotyniško kryžiaus plano, vienabokštė, su apside. Vidus 3 navų. Aukšta šventoriaus tvora sumūryta iš akmenų.

## Galerija

Lygumaibaznycia.JPG|Lygumų centrinė aikštė
Lygumų Švč. Trejybės bažnyčia.jpg|Altorius
Lygumaibaznycia3.JPG|Lygumų bažnyčios bokštas
Lygumai pakruojo 2006.jpg|Lygumų Švč. Trejybės bažnyčia


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Lygumų Švč. Trejybės bažnyčia