open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
2009 m. Bahreino Grand Prix

**2009 m. Bahreino Grand Prix** – ketvirtasis 2009 m. sezono Formulės 1 Grand Prix (GP), kuris vyko balandžio 24-26 d. Sakhir trasoje Bahreine.

2008 m. čia lyderiais buvo abu Scuderia Ferrari atstovai – pergalę iškovojo Felipe Massa, antras liko suomis Kimi Raikkonenas. 2007 m. čia taip pat nugalėjo F. Massa. 2005 ir 2006 m. čia nugalėjo ispanas Fernando Alonso, o pirmose Bahreino lenktynėse 2004 m. – Formulės 1 legenda vokietis Michaelis Schumacheris.

## Penktadienio treniruotės

### Pirmoji dalis
McLaren pilotuojantis britas Lewisas Hamiltonas nuvažiavo greičiausią ratą pirmose Bahreino GP treniruotėse (1:33.647). Už jo liko abu BMW-Sauber ekipos pilotai – Nickas Heidfeldas (1:33.907) ir Robertas Kubica (1:33.938).

### Antroji dalis
Antroje treniruočių dalyje greičiausią ratą apsuko Nico Rosbergas (1:33.339), kuris aplenkė Fernando Alonso (1:33.530) ir Jarno Trullį (1:33.616).

## Šeštadienio treniruotės
Šeštadienio rytą greičiausiai ratą nuvažiavo Toyota ekipos narys Timo Glockas (1:32.605). Antras liko brazilas Felipe Massa su Ferrari (1:32.728). Jie abu aplenkė Nico Rosbergą, kuris liko trečias (1:32.906).

## Kvalifikacija
*Pilotai, naudojantys [[KERS]] sistemą, pažymėti* „‡“

* A. Sutilas gavo trijų pozicijų baudą už trukdymą M. Webberiui greitojo kvalifikacijos rato metu

## Lenktynės

*Pilotai, naudojantys [[KERS]] sistemą, pažymėti* „‡“
Trečią pergalę per ketverias lenktynes iškovojo britas J. Buttonas iš Brawn GP ekipos.

## Kita
* K. Raikkonenas pelnė pirmuosius taškus šiame sezone Ferrari ekipai.
* Nickas Heidfeldas, finišavęs Bahreine paskutinėje 19 vietoje, pakartojo Michaelio Schumacherio rekordą, sėkmingai finišuodamas 24 lenktynėse iš eilės.

## Čempionato įskaitos po Bahreino GP
;Pilotų įskaita

;Komandų įskaita

* Pateikti tik 5 geriausi rezultatai.

## Išnašos

## Nuorodos
Mošoešoe II

**Mošoešoe II** (1938 m. gegužės 2 d. – 1996 m. sausio 15 d.) – anksčiau žinomas kaip Constantine Bereng Seeiso buvo Lesoto karalius. Šalį jis valdė nuo 1966 m. iki pat savo mirties 1996 m.

Vaikystėje Mošoešoe II mokėsi Lesoto koledže, o vėliau mokslus tęsė Jungtinės Karalystės universitetuose.

1990 m. Lesoto karaliaus soste jį pakeitė jo sūnus Letsie III, tačiau po penkerių metų 1995 m. Mošoešoe II vėl tapo Lesoto karaliumi, tačiau po vienerių metų jis žuvo autokatastrofoje, o jo sostą vėl perėmė sūnus.

## Šaltiniai
Mošoešoe I

**Mošoešoe I** (1786 m. – 1870 m. kovo 11 d.) buvo Lesoto karalius. Jis pasižymėjo tuo, jog XIX a. konsolidavo basoto tautos gyvenamas teritorijas, tokiu būdu įkurdamas valstybę, kuri buvo dabartinio Lesoto pirmtakė. Tai buvo vadinama kaip mfekanė ir skatino tautas vienytis.

Karaliaus mirties diena kovo 11 kasmet yra švenčiama pagerbiant jo gyvenimą. Tarptautinis Mošoešoe I oro uostas Lesote taip pat pavadintas karaliaus garbei.
Pjavė

**Pjavė** (, ) – upė Šiaurės Italijoje, prasidedanti Peralbos kalno šlaite Karnijos Alpėse, tekanti 220 km į pietus ir įtekanti į Adrijos jūrą šiauriau Venecijos. Teko Veneto regione. Aukštupyje Pjavė yra kalnų upė, tekanti giliu slėniu, žemupyje – lygumų upė.

Upė maitinasi sniego tirpsmo ir kritulių vandeniu. Pavasarį ir rudenį būna poplūdžiai. Ant upės ir jos intakų pastatytos kelios hidroelektrinės (pvz., *Pieve di Cadore*). Upės vanduo naudojamas irigacijai.

Iki XIV a. upės žiotys buvo gerokai piečiau. Einant laikui žiotys slinko, o po katastrofiško 1683 m. potvynio Pjavės žiotys įgijo dabartinį pavidalą.

Ant Pjavės upės yra *Pieve di Cadore*, Belunas, *San Donà di Piave* miestai.


File:Orrido acquatona gorge sappada.jpg|*Acquatona* tarpeklis, kuriuo teka Pjavė, Sapadoje (Sappada) (Beluno provincija, Italija)
File:Piave014.jpg|Pjavė *Santa Giustina* komunos teritorijoje.
File: LocationPiaveRiver.png|Pjavė žemėlapyje


## Mūšiai prie Pjavės
Napoleono karų metu 1809 m. prie Pjavės upės įvyko mūšis tarp prancūzų-italų ir austrų kariuomenių.

### [[Pirmasis pasaulinis karas]]
* 1917 m. spalio 24 d. – lapkričio 9 d. prie Pjavės vyko Kaporeto mūšis (), kuriame Austrijos-Vengrijos ir Vokietijos kariuomenės įveikė Italijos kariuomenę.
* 1918 m. birželio 15-23 d. prie Pjavės upės įvyko Pjavės upės mūšis, paskutinis stambus Austrijos-Vengrijos puolimas Italijos fronte. Puolimas buvo nesėkmingas, Austrija-Vengrija prarado beveik 200 000 karių.
* 1918 m. spalio 25 d. – lapkričio 3 d. prie Pjavės upės įvyko Vitorijo Veneto mūšis, po kurio Austrijos-Vengrijos kariuomenė kapituliavo.

## Šaltiniai
Grasulfas I

**Grasulfas I** (; m. 571 m.) – pirmojo lombardų karaliaus Alboino brolis, manoma, kad jis buvo pirmasis Friulio hercogas.

Dėl pirmojo Friulio hercogo ginčijamasi: Paulius Djakonas teigė, kad pirmasis buvo Gisulfas, kiti tyrėjai sako, kad pirmasis buvo Grasulfas, nes diplomatiniuose laiškuose jis vadinamas hercogu. Laiškas rašytas frankų Austrazijos dvaro majordomo Gogo (*Gogo*) (valdant Sigebertui I ar Childebertui II), tarp 571 m. (kai Gogas iškilo į majordomus) ir 581 m. (kai Gogas mirė). Laiškas nedatuotas, jo nepavyksta susieti su konkrečia data. Tradiciškai jį priskiria Gogo mirties metams (581 m.), bet alternatyvi hipotezė (autyorius *Walter Goffart*) teigia, kad laiškas rašytas maždaug 571–572 m., Sigeberto I ambasados į Konstantinopolį metais. Gogas laiške ragino Grasulfą tapti frankų sąjungininku, kad kartu su Bizantija ir popiežiumi išvyti įsibrovėlius (spėjama, lombardus) iš Italijos. Pasiuntiniai Austrazijoje laukė Grasulfo atsakymo, kad kad galėtų jį perduoti Bizantijos imperatoriui.

Grasulfo sostinės vieta nežinoma. Galbūt Grasulfas buvo hercogas, bet ne Friulio hercogijos.
Detlevsruho kapinynas

**Detlevsruho kapinynas** – kapinynas Alnos dešiniajame krante prie buvusio **Detlevsruho** kaimo, netoli Kukėnų (nuo 1946 m. *Ladožskoje*, Pravdinsko rajonas, Kaliningrado sritis, Rusijos federacija). 

## Tyrimai
Vienas garsiausių Prūsijos viduriniojo geležies amžiaus V a.-VII a. kapinynų. 1907 m. Emilis Holakas ištyrė 26 kapus, dauguma jų su akmenų vainikais arba grindiniais. Mirusieji laidoti sudeginti, duobėse su įkapėmis. Rasta puodelių, smeigtukų, antkaklių, apyrankių, gintaro ir stiklo karolių, diržo dalių, ietigalių, kovos peilių – durklų, žąslų, įvairių lankinių segių – žieduotų, rakto pavidalo, kryžinių su gyvuline kojele, simetrinių, pirštuotų ir kt.

## Šaltiniai
Gisulfas I

**Gisulfas I** (, *Gisolfo*, m. 581 m.) – spėjamai pirmasis Friulio hercogas, pirmojo lombardų karaliaus Alboino Italijoje sūnėnas. Alboinas Gidulfą paskyrė hercogu po to, kai lombardai užkariavo regioną, nors dalis tyrėjų mano, kad Gisulfą hercogu padarė po to, kai mirė pirmasis hercogas Gisulfo tėvas Grasulfas (karaliaus brolis).

Manoma, kad iki tol Gisulfas buvo savo dėdės karaliaus arklininkas ir ginklanešys. Paulius Djakonas jį aprašė kaip viskam gabų vyrą.
Paskirtas hercogu Gisulfas paprašė leidimo išsirinkti, kuriuos lombardų klanus jis vesis į Friulį, kad ten apsigyventų ir padėtų valdyti. Tokį leidimą jis gavo. Alboinas padovanojo jam ir didelį kumelių tabūną, galbūt kaip atsilyginimą už jo tarnybą.

Gisulfo I žmonos vardas nežinomas. Jie turėjo du sūnus Gisulfą ir Grasulfą.

Gisulfui I mirus sostą paveldėjo jo sūnus Gisulfas II. Po 27 metų hercogu pabuvo ir antrasis sūnus Grasulfas II.

## Nuorodos

* Dukes of Friulia (569-625)
Dydersdorfo pilkapynas

**Dydersdorfo pilkapynas** – pilkapynas 1&nbsp;km į pietus nuo Adlig Diedersdorfo kaimo (nuo 1946 m. , Pogranično apylinkė, Bagrationovsko rajonas, Kaliningrado sritis). 

## Tyrimai
Aukščiausioje Vakarų Natangos aukštumų vietoje buvo 4 pilkapiai, vieną jų 1930 m. ištyrė Karlas Engelis. Pilkapis buvo 20 m skersmens ir 2,2 m aukščio, jo viršus išgrįstas akmenų grindiniu. Vienas didžiausių prūsų pilkapių. Sampile rasti 3 akmenų vainikai, vidurinis – 5 m skersmens ir 1,2 m aukščio, jo pietvakarių dalyje buvo 1,75 x 1, 60 m akmeninė dėžė. Joje aptikta degėsių žymių ir mažos urnos šukių. Tarp vidurinio ir išorinio akmenų vainikų, sampilo pietryčių dalyje, ant vėliau įrengto akmenų grindinėlio, buvo sudeginto mirusiojo kapas. Sampilo įvairiose vietose aptikta dar keletas kapų su urnomis. Jos su dangteliais, puoštos taškų eilėmis. Pilkapis datuojamas vėlyvuoju bronzos ir ankstyvuoju geležies amžiumi – 1 tūkstantmetis pr. m. e. 

## Šaltiniai
Gisulfas II

**Gisulfas II** (, *Gisolfo*, m. 611 m.) – Friulio hercogas nuo maždaug 591 m. (ar 594 m.) iki savo mirties.

Jis buvo Friulio hercogo Gisulfo I sūnus ir įpėdinis.

Gisulfas II ir Trento hercogas Gaidoaldas konfliktavo su karaliumi Agilulfu, su kuriuo 602 ar 603 m. sudarė taikos sutartį. Gisulfas buvo sudaręs sąjungą su avarais karui Istrijoje.

Gisulfas buvo įsipynęs į bažnytinę politiką. Pagal Paulių Djakoną „Istrijos ir Venetijos schizmatikai“ pabėgo pas Gisulfą ieškoti prieglobsčio. Gisulfas dalyvavo 606 m. įtvirtinant Kandidianą (*Candidianus*) patriarchu Akvilėjos (*Aquileia*) patriarchate.

Gisulfas žuvo kare su avarais. Manoma, kad 611 m. avarai įsiveržė į Italiją, pirmiausia įžengdami į Gisulfo II žemes. Gisulfas surinko didelę kariuomenę ir išžygiavo pasitikti avarų kariuomenės. Tačiau avarų kariuomenė buvo didesnė, ir jie netrukus įveikė lombardus. Gisulfas žuvo, o jo hercogija buvo nuniokota. Valdžia hercogijoje perėmė du sūnūs Tasas ir Kakas (dvivaldystės atvejis). Du jaunesnieji sūnūs pabėgo pas giminaitį Benevento hercogą Arechį I, kuris vėliau juos įsūnijo.

Gisulfas II su žmona Romilda (ar Ramhilde) turėjo keturis sūnus ir keturias dukras:
* Tasas (*Tasso*) – buvo Friulio hercogas, brolio bendravaldis
* Kakas (*Cacco*) – buvo Friulio hercogas, brolio bendravaldis
* Radoaldas (*Radoald*) – vėliau tapo Benevento hercogu
* Grimoaldas (*Grimoald*) – vėliau tapo Benevento hercogu ir Lombardijos karaliumi.
* Apa (*Appa*)
* Geila (*Geila* ar *Gaila*). Pagal Paulių Djakoną Apa ir Geila ištekėjo už valdovų.
* Trečios ir ketvirtos dukterų vardai nežinomi.

## Nuorodos

* Dukes of Friulia (569-625)
Koahuila

**Koahuila** (), oficialiai – **Koahuila de Saragosa** (*Coahuila de Zaragoza*) – valstija Meksikos šiaurėje, JAV pasienyje. Sostinė – Saltilijas.

## Geografija

Ribojasi su Čihuahua vakaruose, su Durangu pietvakariuose, su Sakateku pietuose, su Nuevo Leonu rytuose. Šiaurėje ribojasi su JAV, Teksaso valstija.

Centrine Koahuilos dalimi driekiasi Rytų Siera Madrės kalnai. Aukščiausia vieta yra valstijos pietuose, Arteagos aukštumoje – tai 3751 m aukščio Vigaso kalnas. Vakaruose plyti dykumos. Kalnuose vyrauja spygliuočių (pušų, pocūgių, kedrų) miškai. Lygumose auga dygūs krūmynai, kaktusų sąžalynai.

Šiaurine valstijos riba teka Bravo del Nortė. Kitos upės nevandeningos, dažnai išdžiūstančios, laikinos. Vakaruose telkšo keletas druskingų ežerų ir šlapynių. Įrengta 15 tvenkinių.

## Didžiausi miestai

* Saltilijas – 864,4 tūkst. gyv. (2020 m.)
* Toreonas – 690,1
* Monklova – 237,1
* Pjedras Negrasas – 173,9
* Siudad Akunja – 160,2
* Ramos Arsipė – 114,0
* Frontera – 75,2
* Matamorosas – 59,7
* Sabinasas – 59,1
* San Pedras – 49,4
* Nueva Rosita – 39,0
* Muskisas – 38,9
* Paras de la Fuentė – 34,7
* Fransisko I. Maderas – 32,7

## Šaltiniai
Friulio hercogystė

**Friulio hercogystė**, *Friulio hercogija* () – seniausia ir viena didžiausių lombardų hercogijų, buvusi buferiu tarp Italijos ir slavų žemių. Kaip ir Spoleto, Benevento ir Trento hercogijos Friulio valdovai kelis kartus bandė atsiskirti nuo Lombardų karalystės, kurios sostinė buvop Pavijoje.

Friulį Italijoje lombardai, vedami Alboino, 568 m. užkariavo pirmiausia. Prieš skverbdamasis gilyn į Italiją Alboinas užkariautos srities valdytoju paskyrė savo sūnėną Gisulfą I (*Gisulf I*), kuriam leido pasirinkti kilmingųjų šeimas, kurios apgyvendins tą kraštą. Pradžioje hercogija šiaurėje ir rytuose buvo apribota Karnijos Alpėmis ir Džiulijos Alpėmis, pro kur įsiveržti priuešams buvo sunku. Pietuose buvo Ravenos egzarchatas, kur hercogija pradžioje neturėjo pakrantės. Rytuose, palei Adrijos jūrą, buvo lyguma, besijungianti su Panonijos lyguma, pro kur buvo patogu veržtis užpuolikams (chorvatams, avarams, o vėliau – madjarams). Vakarinė siena pradžioje buvo neapibrėžta, kol po vėlesnių užkariavimų buvo įkurta Čenedos hercogija, kurios žemės plytėjo už Taljamento upės (*Tagliamento*), tarp Livencos (*Livenza*) ir Pjavos (*Piave*) upių.

Pradžioje pagrindinis miestas buvo romėnų Akvilėja (*Aquileia*), bet vėliau ja tapo *Forum Julii*, o dabar vadinasi Čividale del Friulis ().

Hercogai savo teritoriją plėtė į pietus egzarchato sąskaita: 615 m. buvo užkariauta Konkordija (*Concordia*), 642 m. – Opitergijus (*Opitergium*, dabartinis *Oderzo*). 663 m. Čividalę trumpam užgrovė avarai, bet Benevento hercogas Grimoaldas I miestą iš avarų atėmė.
Hercogas Hrodgaudas (*Hrodgaud*) 776 m. sukilo prieš Karolį Didįjį ir žuvo mūšyje. Karolis Didysis nauju hercogu paskyrė Makarijų (*Macarius*). Hercogija toliau gyvavo Frankų imperijoje iki 828 m., kai ją padalino į atskiras grafystes ir taip panaikino.

846 m. vientisumas buvo atkurtas, bet tai jau buvo Friulio marka.

## Išnašos
Kurtas Hermanas Forstroiteris

**Kurtas Hermanas Forstroiteris** (, 1897 m. vasario 8 d. Vėdarai , Vėluvos apskritis, nuo 1946 m. , Kaliningrado sritis – 1979 m. vasario 28 d. Getingenas) – vokiečių istorikas, archyvaras, Prūsijos ir Mažosios Lietuvos istorijos tyrinėtojas, habilituotas daktaras 1923 m.

## Biografija
1927-1944 m. Prūsijos slaptojo valstybinio archyvo Karaliaučiuje, nuo 1953 m. – Getingene direktorius. 1963-1973 m. Prūsų kraštui skirto informacinio leidinio „Preussenland“ redaktorius.

## Mokslinė veikla
Parašė knygų bei studijų apie Nemuno reikšmę prekybai (1931 m.), Karaliaučiuje išleistų knygų prekybą per du šimtmečius (1932 m.), oficialių dokumentų lietuvių kalba spausdinimą XVIII a. (1950 m.), gyventojų pagal kalbą statistikos Prūsijoje pradžią (1953 m.), apie Prūsijos valdžios įsakų, potvarkių leidimą lietuvių kalba (1962 m.), vokiečių ir lietuvių santykius (1962, 1971 m.), Prūsijos valdžios politiką, pateikė vertingų duomenų apie Mažosios Lietuvos kultūrą (pvz., pirmasis paskelbė dokumentus apie K. Donelaičio senelį H. Donelaitį, jo įsikūrimą Lazdynėliuose). Svarbi jo išvada, kad Prūsijoje lietuviui pakilti į aukštesnį dvasinį, kultūrinį ir socialinį ekonominį lygį daugiausia galimybių teikė jo tapimas vokiečiu. Pritarė nepagrįstai Gertrūdos ir Hanso Mortensenų koncepcijai dėl lietuvininkų etnogenezės.

## Bibliografija
* Tautinių santykių raida Kuršių nerijoje (*Die Entwicklung der Nationalitätenverhältnisse auf der Kurischen Nehrung*), Altpreußische Forschungen. 1931 m.
* Vokiečių kultūrinė politika vadinamojoje Prūsų Lietuvoje (*Die deutsche Kulturpolitik im sogenannten Preussisch-Litauen*), 1933 m.
* Klaipėdos kraštas (*Memelland*), 1939 m.
* Sienos tarp Prūsijos ir Lietuvos raida nuo 1422 m. (*Die Entwicklung der Grenze zwischen Preussen und Litauen seit 1422*), 1941 m.
* Prūsijos valstybės archyvas Karaliaučiuje (*Das Preussische Staatsarchiv in Königsberg*), 1955 m.
* Vokietija ir Lietuva viduriniais amžiais (*Deutschland und Litauen im Mittelalter*), 1962 m.
* Prūsijos krašto poveikis (*Wirkungen des Preussenlandes*), 1981 m.

## Šaltiniai
Yıldıray Baştürk

**Jildirajus Baštiurkas** (g. 1978 m. gruodžio 24 d.) – buvęs futbolininkas, Turkijos rinktinės saugas.

 žaidė nuo 2000 m. Su rinktine dalyvavo 2002 m. pasaulio futbolo čempionate (kur užėmė 3 vietą). Y. Baştürk nebuvo pakviestas su rinktine dalyvauti 2008 m. Europos futbolo čempionate ir pareiškė, kad atsisako žaisti rinktinėje, kol Fatih Terim bus jos vyriausiasis treneris.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Šaltiniai
Soto-Tsvana

**Soto-tsvanai** (*Sotho-Tswana*) – kultūriškai ir lingvistiškai apibrėžta bantų tautų grupė, gyvenanti PAR, Mozambike, Botsvanoje, Zimbabvėje ir Zambijoje. Jie dažniausiai priešpastatomi kitai greta gyvenančiai kultūrinei lingvistinei grupei – nguniams.

## Kalbos ir tautos
Soto-tsvanai kalba keletu giminingų kalbų, kurios savo ruožtu skirstomos į daugybes dialektų. Kalbų pagrindu išskiriamos ir tautos. Svarbiausios soto-tsvanų kalbos ir tautos yra šios:

* (ba)soto – jų kalba vadinama (se)soto
* (ba)pedi (arba šiaurės basoto) – jų kalba vadinama šiaurės basotų kalba arba *(se)pedi*
* (ba)kololo – jų kalba vadinama (si)lozi
* (ba)tsvana – jų kalba vadinama (se)tsvana
* (va)tsongai – jų kalba vadinama (xi)tsonga

Visoms kalboms būdinga vieninga priešdėlių sistema:
* ba – naudojamas tautos daugiskaitai (pvz., *batsvana*)
* ma – naudojamas tautos vienaskaitai (pvz., *matsvana*)
* se – naudojamas kalbai (pvz., *setsvana*)
* bo/le – naudojamas vietai (pvz., *Botsvana*, *Lesoto*)

## Istorija
Soto-tsvanų protėviai į Pietų Afriką atsikėlė apie 200–500 m., paskutiniosios bantų migracijos metu. Skirtingai negu nguniai, kurie apgyvendino pajūrio teritorijas, soto-tsvanai apsigyveno Pietų Afrikos aukštikalnėse, vadinamame Highveld regione, esančiame tarp pajūrio žemumų rytuose bei pietuose ir Kalahario vakaruose.

Skirtingai nei nguniai, kurių tarpe introdukuoti kukurūzai ir sparčiai augo gyventojų skaičius, soto-tsvanai gyveno aukštikalnėse bei stepėse, ir jų gyventojų tankumas nebuvo didelis.

XIX a. pradžioje iš ngunių pusės prasidėjo ekspansija, vadinama žodžiu *[[mfekanė]]* į soto-tsvanų teritorijas. Tai skatino vietos tautų konsolidacijos procesus, kurių metu susikūrė pirmosios valstybės. Jas sukūrė basoto, bapedi, tsvanai. Viena basoto grupė (kololo) migravo tolyn į šiaurę, kol pasiekė dabartinės Zambijos teritoriją. Ten ji nugalėjo vietos valstybę Alujaną, vietoj jos įkurdami savo valstybę. Jų valdymo metu Zambijoje įsigalėjo užkariautojų kalba lozi.

XIX a. viduryje į soto-tsvanų teritorijas ėmė veržtis afrikanai, kurie kūrėsi šiose vietose, statė gyvenvietes. Susiformavo jų valstybės Transvalis, Laisvoji Oranžijos Valstybė ir kitos. Dar vėliau pretenzijas į teritoriją pareiškė Britų Imperija, kuri nugalėjo afrikanus. Britų užimtos sritys buvo padalintos tarp Pietų Afrikos, Bečuanalando (dab. Botsvana), Barotselando (dab. Zambija), Basutolando (dab. Lesotas).

## Kultūros ypatumai
Soto-tsvanai nuo seno išpažino tradicinę religiją, vadinamą *[[phasa]]*, paremtą protėvių garbinimu. Svarbūs tarpininkai tarp dievų ir žmonių yra *dingaka*, žiniuoniai ir šamanai (labai dažnai moterys).

Nuo XIX a. vidurio jų tarpe ėmė plisti krikščionybė. Lesoto basotai tapo katalikais, o Pietų Afrikos Respublikos, Botsvanos ir Zambijos soto-tsvanų tarpe daugiau paplito protestantizmas.
Mis Pasaulis 1964

**Mis Pasaulis 1964** – 14-oji konkurso Mis Pasaulis ceremonija, vykusi Londone. Konkurso nugalėtoja tapo Ann Sidney iš Jungtinės Karalystės. Konkurse dalyvavo ligi tol rekordinis skaičius dalyvių.

## Rezultatai

## Dalyvės
* -  Ann Sidney
* - Ana Maria Soria 
* -  Linda Lin Su-hsing
* -  Maria Isabel de Avellar Elias
* -  Lyndal Ursula Cruikshank 
* -  Mirka Sartori
* -  Erica Joanne Cooke
* -  Yvonne Mortensen
* - Jacqueline Gayraud
* -  Juliane Herm 
* - Maria Kougioumitzaki
* -  Norma Dorothy Davis 
* -  Helen Joseph
* -  Maria José Ulla Madronero
* - Jeanne Marie Quinn
* -  Mercedes Hernández Nieves
* -  Regina Croes
* -  Victoria Lazek 
* -  Danièle Defrère 
* -  Mary Lou Farrell 
* -  Marina Dellerene Swan
* -  Paulina Vargas Gilede
* -  Maria de Lourdes Anda Vallejo
* -  Maila Maria Östring 
* -  Lydia Davis
* -  Renske van der Berg 
* -  Araceli Cano
* -  Rosa Einarsdóttir
* -  Mairead Cullen 
* -  Yoshiko Nakatani
* -  Yoon Mi-hee 
* -   Nana Barakaf
* -  Gabrielle Heyrard
* -  Leila Gourmala
* -  Sandra Correa
* -  Rolanda Campos
* -  Vedra Karamitas
* Surinamas -  Norma Dorothy Chin Ten Fung
* -  Agneta Malmgren 
* -  Dolly Allouche 
* -  Nurlan Coskun
* - Alicia Elena Gómez

### Nepasirodė
* -   Sonia Marino Cárdenas
* -   Ofira Margalit 
* - *Nežinoma*

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
*Rezultatai
Kinetinės energijos regeneravimo sistema

**KERS** () – sistema, kuri sukaupia stabdymo metu išsiskleidžiančią energiją, o ši vėliau gali būti panaudota padidinti bolido variklio galią. Energija gali būti kaupiama kaip mechaninė energija (naudojant smagračius) arba kaip elektros energija (naudojant baterijas ar didelės talpos kondensatorius). Šiuo metu ši sistema yra naudojama Formulės 1 boliduose, o vėliau tikimasi, kad ji bus panaudota tobulinant ir įprastus miesto automobilius.

Sistemos pirmtaką sugalvojo JAV nobelio premijos laureatas fizikas Richard Feynmanas XX a. šeštame dešimtmetyje.

## Naudojimas

### Formulė 1

Šiuo metu Formulėje 1 naudojama 60 kW galios KERS sistema, o vieno rato metu sunaudota energija negali viršyti 400 kJ, o naudojimo trukmė negali viršyti 6,6 sekundžių.

Ekipos bandymus su KERS pradėjo po 2008 m. sezono, o privalomai šią sistemą naudoja nuo 2010 m. sezono.

Nuo 2014 m. sezono KERS sistemos galingumas bus padidintas iki 120 kW. Tai bus padaryta dėl naujų variklių formato – 1.6 litrų V6.

## Šaltiniai
Mis Pasaulis 1965

**Mis Pasaulis 1965** – 15-oji konkurso Mis Pasaulis ceremonija, vykusi Londone. Konkurso nugalėtoja tapo Lesley Langley iš Jungtinės Karalystės. Konkurse dalyvavo ligi tol rekordinis skaičius dalyvių.

## Rezultatai

## Dalyvės

*  – Lesley Langley
*  – Dianna Lynn Batts
*  – Gladys Anne Waller
*  – Ingrid Kopetzky
*  – Marie Tapare
*  – Carol Ann Tidey
*  – Lesley Bunting
*  – Marta Eugenia Escalante Fernández
*  – Yvonne Hanne Ekman
*  – Raija Marja-Liisa Salminen
*  – Christiane Sibellin
*  – Karin Schütze
*  – Yuko Oguchi
*  – Lee Eun-ah
*  – Gay Lorraine Phelps
*  – Britt-Marie Lindblad
*  – Lidia Alcira Diaz
*  – Jan Rennison
*  – Lucy Emilie Nossent
*  – Gabriela Cornel Kempff
*  – Berenice Lunardi
*  – Shirlene Minerva de Silva
*  – Nubia Angelina Bustillo Gallo
*  – Krystalia Psara
*  – Corine Mirguett Corral
*  – Ndey Jagne
*  – Rosemarie Viñales
*  – Maria Geka
*  – Janny de Knegt
*  – Edda Inés Munguía
*  – Sigrun Vignisdóttir
*  – Shlomit Gat
*  – Guya Libraro
*  – Carol Joan McFarlane
*  – Nyla Munir Haddad
*  – Yolla George Harb
*  – Melvilla Mardea Harris
*  – Marie-Anne Geisen
*  – Clara Eunice de Run
*  – Wilhelmina Mallia
*  – Lucette Garcia
*  – Lourdes Cárdenas Gilardi
*  – Carrol Adele Davis
*  Surinamas – Anita van Eyck
*  – Raymonde Doucco
*  – Zeineb Ben Lamine
*  – Raquel Luz Delgado
*  – Nancy Elizabeth González Aceituno

### Nepasirodė
* 
* 
*  – Flora Sánchez Arguello
* 
* 
* 

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Rezultatai
Kartingas

**Kartingas** – viena autosporto lenktynių rūšių, kai lenktyniaujama mikrolitražiniais, keturračiais automobiliais – kartais (anksčiau vadinti *gokartais*).

Dažniausiai lenktyniaujama specialiai paruoštose trasose – kartodromuose, kurie gali skirtis savo sudėtingumu, ilgiu, pločiu, posūkių kiekiu ir pan. Paprastai trasa būna maždaug 1000–1200 m ilgio ir 4–8 m pločio (pagal kitus šaltinius 600–1800 m ilgio, 8–12 m pločio), danga lygi ir kieta. Sportininkų tarpe kartingo sportas laikomas pirma pakopa į aukštesnį autosporto lygį. Pavyzdžiui, dauguma dabartinių Formulės 1 pilotų vaikystėje iš pradžių lenktyniavo kartinge. Taip pat kartingo sportas vadinamas viena pigiausių autosporto rūšių.

Kartai labai skiriasi ne tik išvaizda, bet ir greičiu. Vadinamieji superkartai gali pasiekti maksimalų 250 km/val. greitį, o pramogai naudojami paprasti kartai apriboti važiuoti iki 25 km/val. greičiu. Tokio tipo kartų trasos Lietuvoje rengiamos ne tik įprastose miesto aikštelėse, bet ir prekybos centrų aplinkoje (automobilių stovėjimo požeminėse aikštelėse arba netgi ant stogo, pvz., prekybos centre „Saulės miestas“ Šiauliuose).

Kartingo tėvu ir atradėju vadinamas Art Ingels, kuris dirbdamas „Kurtis Kraft“ kompanijoje 1956 m. sukonstravo pirmąjį kartą. Tais pačiais metais įkurta Tarptautinės automobilių federacijos Kartingo komisija (CIK-FIA).

## Šaltiniai
Gauterio pilkapynas

**Gauterio pilkapynas ir kapinynas** – prūsų pilkapynas ir kapinynas Sembos pusiasalyje, Gaučių arba Gauteno  kaime ir prie jo, buv. Žuvininkų apskritis, dab. , Povarovkos apylinkė, Zelenogradsko rajonas, Kaliningrado sritis. 

## Tyrimai
Pilkapynas yra netoli kaimo esančioje vadinamoje Kapurnbergo kalvoje. Išliko vienas pilkapis. Sampilas 17 m skersmens ir 1,7 m aukščio. XIX a. pab.- XX a. pr. kasinėjo vokiečių archeologai, ištyrė l pilkapį. Mirusieji palaidoti sudeginti, urnose, akmeninėje dėžėje. Urnos – apskritais dugnais, viena jų – su ąsa. Kape rasti 2 įvijiniai smeigtukai ir įvijinis antsmilkinis. 

Kapinynas yra kaime. 1873 m. jį atrado ir kasinėjo A. Henigas, XX a. pr. kasinėjo vokiečių archeologai. Mirusieji laidoti sudeginti, urnose; kapai apkrauti akmenimis. Rasta diržų sagčių, ylų, Romos monetų – Trajano (98-117 m.) ir Marko Aurelijaus (161-180 m.). Netoli yra Karaičių kapinynas.

## Šaltiniai
Girdavas

**Girdavas** (istoriniuose šaltiniuose vadinamas *Girdaw, Girdawe, Gerdavo, Gerdaue*) – XIII a. vidurio prūsų bartų didžiūnas.

## Biografija
Tarnavo kryžiuočiams. Iš savo Girdavos pilies per 1260-1274 m. Didįjį prūsų sukilimą rėmė Vokiečių ordiną. Sukilėliai 1262-1263 m. privertė jį sudeginti pilį ir bėgti į Karaliaučių. Iš Girdavo giminės kilo Prūsijos bajorų Rendalių giminė.

## Šaltiniai
Wilhelm Leopold Colmar Freiherr von der Goltz

**Kolmaras fon der Golcas** (, 1843 m. rugpjūčio 12 d. Bilkenfeldo dvaras,  nuo 1916 *Adlig Goltzhausen*, nuo 1938 Goltzhausen, Labguva, nuo 1946 , Kaliningrado sritis – 1916 m. balandžio 19 d. Bagdadas, palaidotas Konstantinopolyje) – Prūsijos karinis veikėjas, generolas feldmaršalas.

## Biografija

1864 m. baigė karo akademiją Berlyne. 1866 m. dalyvavo Austrijos-Prūsijos kare. 1878-1883 m. dėstė karo istoriją Berlyno karo akademijoje. 1883-1896 m. padėjo Turkijai modernizuoti jos kariuomenę ir Turkija sėkmingai baigė karą su Graikija. Nuo 1911 m. sausio 1 d. generolas feldmaršalas. 1914 m. rugpjūčio – lapkričio mėn. Vokietijos okupuotos Belgijos generalgubernatorius. Nuo 1914 m. lapkričio mėn. Turkijos sultono Mehmedo V karinis patarėjas: faktiškai vadovavo Turkijos I armijai, kuri Mesopotamijoje (dab. Irakas) 1915 m. lapkričio mėn. sustabdė Didžiosios Britanijos kariuomenės puolimą, o gruodžio mėn. Kuto tvirtovėje ją apsupo ir 1916 m. balandžio 25 d. privertė pasiduoti. Mirė nuo šiltinės, bet manoma, nunuodytas jaunaturkių. Svarbiausi veikalas – „Kariaujanti tauta“ (*Das Volk in Waffen*)

## Bibliografija
* *Feldzug 1870-71. Die Operationen der II. Armee*. Berlin, 1873.
* *Angeline*. Stuttgart, 1877.
* *Leon Gambetta und seine Armee*. Berlin, 1877.
* *Rossbach und Jena. Studien über die Zustände und das geistige Leben der preußischen Armee während der Uebergangszeit von XVIII. zum XIX. Jahrhundert*. Berlin, 1883.
* *Das Volk in Waffen, ein Buch über Heerwesen und Kriegführung unserer Zeit.* Berlin, 1883.
* *Ein Ausflug nach Macedonien.* Berlin, 1894.
* *Kriegführung. Kurze Lehre ihrer wichtigsten Grundsätze und Formen*. Berlin, 1895.
* *Anatolische Ausflüge, Reisebilder von Colmar Freiherr v. d. Goltz; mit 37 Bildern und 18 Karten.* Berlin, 1896.
* *Krieg- und Heerführung.* Berlin, 1901.
* *Von Rossbach bis Jena und Auerstedt; ein Beitrag zur Geschichte des preussischen Heeres*. Berlin, 1906.
* *Von Jena bis Pr. Eylau, des alten preussischen Heeres Schmach und Ehrenrettung; eine kriegsgeschichtliche Studie von Colmar Frhr. v. d. Goltz*. Berlin, 1907.
* *Jung-Deutschland; ein Beitrag zur Frage der Jugendpflege*. Berlin, 1911.
* *Kriegsgeschichte Deutschlands im neunzehnten Jahrhundert*. Berlin, 1910–1912.
* *1813; Blücher und Bonaparte, von Feldmarschall Frhn. v. d. Goltz.*. Stuttgart und Berlin, 1913.

## Šaltiniai
Graibavos kapinynas

**Graibavos kapinynas** – prūsų kapinynas Sembos pusiasalyje, prie buv. Graibavos kaimo, , Žuvininkų apskritis, dab. Zelenogradsko rajonas, Kaliningrado sritis. 

## Tyrimai
Kapinynas apardytas. Jį 1881 m., 1885 m. ir 1888 m. kasinėjo Otas Tišleris. Rado 344 kapus. Vėliau kapinynas buvo užmirštas. Kapinyną 1993 m. dar kartą atrado K. Skvorcovas, jis iš suardytų kapų surinko daug archeologinių radinių. Mirusieji laidoti sudeginti urnose ir be jų, daugumos kapų viršus apdėtas akmeniniais grindinėliais. Kapuose rasta daug, kartais iki 20, įkapių: kovos peilių, ietigalių, antskydžių, gausiai – pasaginių emale puoštų, lankinių su buoželėmis, lankinių su palenkta kojele, žieduotųjų segių, ornamentuotų diržo galų apkalų ir jų ovalių sagčių, žiedų, antkaklių, stiklo ir gintaro karolių, verpstukų, Romos monetų. Kapinynas datuojamas II a. – VI a. 

## Šaltiniai
Kolima (valstija)

**Kolima** () – valstija Meksikos vakaruose, Ramiojo vandenyno pakrantėje. Sostinė – Kolima.

## Geografija
 
Kolima šiaurėje ir rytuose ribojasi su Chalisku, pietuose su Mičoakanu. Vakarinę pakrantę skalauja Ramusis vandenynas. Tai viena mažiausių Meksikos valstijų, lenkianti tik Tlaskalą ir Morelosą.

Didžioji dalis valstijos kalnuota. Aukščiausia vieta yra pasienyje su Chalisku stūksantis Kolimos ugnikalnis (4330 m). Vandenyno pakrantėje driekiasi lygumos, yra įlankų ir lagūnų (Kujutlano ir kt.). Svarbiausia upė – Armerija.

## Didžiausi miestai
* Mansaniljas – 159,8 tūkst. gyv. (2020 m.)
* Vilja de Alvaresas – 147,4
* Kolima – 146,9
* Tekomanas – 88,3
* Siudad de Armerija – 15,3
* Kokimatlanas – 14,8

## Šaltiniai
In the Zone (DVD)

**„In the Zone“** yra penktasis Jungtinių Amerikos Valstijų pop dainininkės Britney Spears DVD albumas, kuris buvo išleistas 2004 m. balandžio 6 d. Pasirodymai esantys DVD buvo dubliuoti originalių įrašų. DVD pasiekė #1 vietą JAV ir buvo atestuotas platininiu. Prancūzijoje DVD taip pat buvo sertifikuotas platininiu ir buvo parduota daugiau nei 20 000 albumo kopijų Prancūzijoje. Pasaulyje parduota daugiau nei 1,4 milijonų albumo kopijų. Be to, pirmą kartą Britney kartu su DVD išleido papildomus CD diskus. Vienas Šiaurės Amerikai, o kitas Europai, Lotynų Amerikai, Australijai.

## Technika
* Galimos audio dainos: anglų kalba (Dolby Digital 2.0 Surround)

## Turinys

### Gyvi pasirodymai
* Britney Spears' *[[In The Zone]]* ABC TV specialūs pasirodymai:
** „Toxic“
** „Breathe on Me“
** „Boys“/„I'm a Slave 4 U“
** „(I Got That) Boom Boom“ (kartu su Ying Yang Twins)
** „Everytime“
** „…Baby One More Time“ [Kabareto versija]
** „Me Against the Music“

* MTV *Spankin' New Music Week* pasirodymai:
** "(I Got That) Boom Boom (kartu su Ying Yang Twins)
** „Me Against the Music“

;Vaizdo klipai ir kiti video:
* „Me Against the Music“ (kartu su Madonna)
* „Toxic“
* „Toxic“ (MTV kuriant klipą)

;Papildomas video ir foto galerija:
* „In the Personal Zone“ – specialus interviu su Britney 2004 metais.
* Foto galerija

### Šiaurės Amerikos bonusinis CD

### Europos, Australijos ir Lotynų Amerikos bonusinis CD

## Topai ir atestacijos

## Šaltiniai

## Nuorodos
* DVD filmo profilis IMDb.com svetainėje
Frydrichas Vilhelmas Hakas

**Frydrichas Vilhelmas Hakas** (, 1706 m. Kretingalė – 1754 m. lapkričio 19 d. Pilkalnis, Pilkalnio apskritis) – Mažosios Lietuvos žodynininkas, vertėjas, kunigas.

## Biografija
1724–1727 m. studijavo teologiją Karaliaučiaus universitete, lankė Lietuvių kalbos seminarą. Nuo 1727 m. studijavo Halės universitete; 1728–1732 m. šio universiteto lietuvių kalbos seminaro vedėjas. 1733 m. Berlyne įšventintas kunigu. Diakonavo Gumbinėje, vėliau kunigas Gerviškėnuose, nuo 1734 m. Pilkalnio klebonas.

## Mokslinė veikla
Sudarė ir 1730 m. Halėje išleido seminaro klausytojams skirtą „Lietuvių-vokiečių ir vokiečių-lietuvių kalbų žodyną“ (*Vocabvlarivm Litthvanico-Germanicvm, et Germanico-Litthvanicvm*), kuriame pateikta apie 4000 žodžių iš spausdintų leidinių, daugiausia iš Naujojo Testamento vertimo. Tai pirmasis Mažojoje Lietuvoje spausdintas lietuvių kalbos žodynas su trumpa lietuvių kalbos gramatika – aiškus D. Kleino gramatikos poveikis. Jo žodynu rėmėsi vėlesnieji Mažosios Lietuvos leksikografai Jokūbas Brodovskis, Pilypas Ruigys.

## Šaltiniai
Emilis Holakas

**Emilis Holakas** (, 1860 m. rugpjūčio 17 d. , , nuo 1938 m. *Grünheide*, nuo 1946 m. , Bagrationovsko rajonas, Kaliningrado sritis – 1924 m. gegužės 20 d. Karaliaučius) – Prūsijos vokiečių pedagogas, archeologas.

## Biografija
1880 m. baigė Valduvos mokytojų seminariją, 1880–1887 m. mokytojavo Miulhauzene, Labguvoje ir Karaliaučiuje, vėliau mokyklų inspektorius. 1902–1924 m. dėstė aukštesniojojestatybos mokykloje.

## Mokslinė veikla
Nuo 1890 m. vykdė savarankiškus archeologinius kasinėjimus, kartu su A. Becenbergeriu 1904 m. tyrinėjo Vilkyčių (Šilutės raj.) ir Pleškučių (Klaipėdos raj.) kapinynus. Vėliau tyrinėjo apie 60 archeologinių paminklų Sembos pusiasalyje ir Prūsijos pietinėje dalyje, buvo paskirtas Rytų Prūsijos archeologijos paminklų inspektoriumi. Jo tirti: Bludavos kapinynai ir gyvenvietė, Blumenavos pilkapynas, Fiurstenvaldės kapinynas, Gaiteinių kapinynas, Graibyčių pilkapynas, Karbių kapinynas, Kirpainių kapinynas…

Sudarė pirmąjį Rytų Prūsijos proistorės apžvalginį žemėlapį su komentarais (*Erläuterung zur vorgeschichtlichen Übersichtskarte von Ostpreussen* 1908 m.) Jame pateikta archeologinė apžvalga, išsamūs archeologinių paminklų aprašai su paaiškinimais. Suregistruoti ir dab. Klaipėdos bei Šilutės raj. savivaldybių 60 paminklų. Medžiaga sugrupuota pagal akmens, bronzos, geležies amžius. Šis veikalas laikomas pirmuoju Rytų Prūsijos archeologijos vadovėliu.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vorgeschichtliche Übersichtskarte von Ostpreußen. Im Auftrage des ostpreusisschen Provinzial-Verbandes entworfen und gezeichnet von Emil Hollack. (1908, Maßstab 1:300 000) Biblioteka Uniwersytecka w Toruniu
Korpiklaani

**Korpiklaani** – Suomijos folklorinio metalo grupė. Pavadinimas iš suomių kalbos reiškia „miško klanas“.

Daugelis folklorinio metalo grupių karjerą pradeda kaip metalo grupės, o vėliau tik prideda folklorą, tuo tarpu Korpiklaani susikūrė kaip folkloro grupė, tik vėliau jį sujungė su metalu. Grupės ištakomis yra 1993 m. Jonne Järvelä sukurta samių folkloro grupė Shaman. 2003 m. grupė pakeitė savo stilių į folklorinį metalą bei pavadinimą į Korpiklaani. Jonne Järvelä teigimu, posūkiui metalo link turėjo įtakos kita suomių metalo grupė, su kuria jis bendradarbiavo, Finntroll.

## Nariai

### Dabartiniai
* Jonne Järvelä – vokalas, gitara
* Jaakko „Hittavainen“ Lemmetty – smuikas, jouhikko ir mediniai pučiamieji
* Kalle „Cane“ Savijärvi – gitara, taip pat Falchion grupės narys
* Jarkko Aaltonen – bosai
* Juho Kauppinen – akordeonas, taip pat Falchion grupės narys

### Buvę
* Ali Määttä – mušamieji
* Arto Tissari – bosai
* Toni „Honka“ Honkanen – gitaros
* Samu Ruotsalainen (iš Finntroll) – būgnai

## Diskografija
* *[[Spirit of the Forest]]* (2003 m.)
* *[[Voice of Wilderness]]* (2005 m.)
* *[[Tales Along This Road]]* (2006 m.)
* *[[Tervaskanto]]* (2007 m.)
* *[[Korven Kuningas]]* (2008 m.)
* *[[Karkelo]]* (2009 m.)
* *[[Ukon Wacka]]* (2011 m.)
* *[[Manala]]* (2012 m.)
* *[[Noita]]* (2015 m.)
* *[[Kulkija]]* (2018 m.)
* *[[Jylhä]]* (2021 m.)

## Išnašos

## Nuorodos
*
Lesoto transportas

Šiame straipsnyje pateikiama **Lesoto transporto** sistemos apžvalga. Lesotas yra žemyninė valstybė, tad ji neturi nei vieno jūrų uosto.

## Sausumos keliai
Iki Lesoto nepriklausomybės paskelbimo 1966 m. šalyje buvo vos vienas asfaltuotas kelias sostinėje Maseru. Tačiau po 1966 m. šalies keliai buvo sparčiai vystomi. 1999 m. šalyje buvo 5 940 km kelių, iš kurių 1 087 km buvo asfaltuoti.

## Geležinkeliai
Šalyje yra tik vienas 1905 m. pastatytas 2,6 km ilgio geležinkelio kelias, kurį aptarnavo Pietų Afrikos Respublikai priklausanti kompanija.

2008 m. prasidėjo kalbos apie planus nutiesti naują geležinkelio kelią.

## Oro transportas
Šalyje yra 28 oro uostai, iš kurių trys yra su asfaltuotais takais. Vienintelis tarptautinis oro uostas yra Mošoešoe I oro uostas. Jis taip pat turi vienintelį šalyje ilgesnį taką nei 1 523 m. – jo ilgis siekia 3 200 m.

## Vandens transportas
Lesotas yra žemyninė šalis, neturinti nei vieno uosto, tad visas vandens transportas yra priklausomas nuo šalies kaimynės Pietų Afrikos Respublikos. Artimiausias ir pagrindinis uostas, kuriuo naudojasi Lesotas yra PAR miestas Durbanas.

## Nuorodos
Lesoto ginkluotosios pajėgos

**Lesoto ginkluotosios pajėgos** sudarytos iš Lesoto gynybos pajėgų (LDF) ir Lesoto policijos pajėgų (LMPS). Gynybos pajėgas sudaro kariuomenė, karinės oro pajėgos ir naujai suformuotas gynybos sparnas, atsakingas už šalies vyriausybės vadovo saugumą. Lesoto policija yra atsakinga Lesoto vidaus reikalų ministrui. Tarp šalies gynybos pajėgų ir policijos visada tvyrojo įtampa (pvz., 1997 m. gynybos pajėgos turėjo malšinti policijos sukeltą maištą).
Jūrinė Venecija

**Jūrinė Venecija** (it. *Domini da Màr* 'jūriniai domenai', *Stato da Màr* 'jūrinė valstybė') – viena iš trijų Venecijos respublikos dalių, žemės Viduržemio jūros salose ir ne Italijoje.

Venecijos respubliką jos klestėjimo laikais sudarė 3 sudedamosios dalys:
* Venecijos dožatas – pagrindinė Venecijos valstybės dalis.
* Žemyninė Venecija – žemės žemyninėje Italijoje.
* Jūrinė Venecija – žemės, atskirtos nuo pirmų dviejų Venecijos dalių jūra.

Jūrinę Veneciją sudarė jūrinės ir užjūrio valdos:
* Istrija
* Dalmatija
* Negropontės sinjorija
* Morėja
* Nakso hercogystė (kitaip dar Archipelago hercogystė) Egėjo jūroje
* Kandijos sala (kitaip – Kreta)

Užjūrinės Venecijos valdos imtos kurti apie 1000 m., kai buvo užkariauta Dalmatija. Jos didžiausios buvo Ketvirtojo Kryžiaus žygio metu (apie 1203 m.). Vėliau, vis labiau spaudžiant Osmanų imperijai, daug teritorijų Venecijos respublika prarado. 1797 m. Venecijos respublikai žlugus ji teturėjo Istriją, Dalmatiją ir valdas Jonijos salose.
Mošoešoe I tarptautinis oro uostas

**Tarptautinis Mošoešoe I oro uostas** – pagrindinis Lesoto oro uostas. Jis yra Mazenodo miestelyje, apie 20 km nuo šalies sostinės Maseru. Pastatytas 1985 m. ir pavadintas pirmojo basoto valdovo ir šalies įkūrėjo Mošoešoe I garbei.

Oro uostą sudaro du keleiviniai terminalai, atidaryti kasdien nuo 5:00 iki 16:00, ir krovininis terminalas. Kas valandą į Maseru vyksta autobusas, taip pat yra taksi ir minibusai, vykstantys į Maseru.

Kadangi nuo 1997 m. Lesotas nebeturi valstybinių oro linijų, tarptautinius reisus vykdo daugiausia South African Airways. Ši aviakompanija vykdo reguliarius reisus į Johanesburgą. Skrydžius šalies viduje vykdo Mission Aviation Fellowship ir Mountain Airways.
Mazenodas

**Mazenodas** – miestelis Lesote, į pietryčius nuo šalies sostinės Maseru. Miestelis pasižymi tuo, jog jame yra vienintelis šalies tarptautinis Mošoešoe I oro uostas.
Together

Together – garsus French house duetas, kurį sudaro Dj Falcon ir Thomas Bangalter. Grupė ilgai nedirbo, tačiau paliko gana didelį pėdsaką french house muzikoje, nes tiek Thomas, tiek Dj Falcon padeda kitiem prancūzų atlikėjam kurti muziką.

## Biografija
Abu dirbdami kartu išleido singlą „So Much Love to Give“ ir „Together“. Dar prieš grupės atsiradimą Dj Falcon sukūrė kitokią Eric Prydz dainos versiją Call on me, kuri kartais net buvo manoma, buvo sukurta pačių Together narių, tačiau jie patys pripažino, kad Eric Prydz tikrasis autorius, o Dj Falcon tik remixo kūrėjas.
Viena iš dainų „Together“ prasideda vieno spektaklio ištrauka, kuri skamba: „A time has come to make a decision: are we in this thing alone, or are we in it together?“, kas išvertus reiškia: „Atėjo laikas apsispręsti, ar mes šiame dalyke vieni, ar mes jame kartu?“. Būtent išvertus iš anglų kalbos together ir verčiasi „kartu". Kitą dainą „So much love to give“ buvo sukurta pasinaudojus daina Love's Such a Wonderful Thing, kurią atliko The Real Thing. Vėliau ją perkūrė grupė Freeloaders. Dainos „Together“ frazes galima išgirsti Daft Punk Alive 2007 pasirodymo albume.

## Šaltiniai
Imptų pilkapynas

**Imptų pilkapynas ir kapinynas** – prūsų pilkapynas ir kapinynas prie Imptų kaimo, Vėluvos apskritis, dab. , Gvardeisko rajonas, Kaliningrado sritis. 

## Tyrimai
Vietovė 1385 minima *Impten* vardu. Imptų pilkapynas kartais dar vadinamas *Adlig Damerau* ir *Romau* pavadinimais. Pilkapynas yra į pietus nuo kaimo, Priegliaus kairiojo intako Bebro dešiniajame krante. Pilkapiuose sudeginti mirusieji laidoti sampiluose įrengtose 1 x 3 m dydžio akmeninėse dėžėse, urnose. Kapai datuojami bronzos ir ankstyvuoju geležies amžiumi. 

Kapinynas yra tarp Imptų ir Damerau dvaro besitęsiančios aukštumos pietiniame pakraštyje. Jį 1881-1884 m. kasinėjo šio dvaro savininkas Lorekas (ištyrė 25 kapus), Šerbringas (ištyrė l kapą) ir J. Heidekas (ištyrė 7 kapus). I a. – IV a. kapai buvo apdėti 1–4 m skersmens apskritais ar ovalo formos akmenų grindinėliais, žemiau jų rasti sudeginti mirusieji, laidoti urnose arba be jų, dažniausiai su įkapėmis, dauguma jų apdegusios. Rasta akinių, profiliuotų ir lenkta kojele segių, smeigtukų, diržo sagčių, apyrankių, žiedų, stiklo, gintaro ir žalvario karolių, peilių. Kapinyne rasta ir XVI a. nedegintų mirusiųjų kapų.

## Šaltiniai
Žemyninė Venecija

**Žemyninė Venecija** ( 'žemyniniai domenai', *Stato da Tera* 'žemyninė valstybė') - viena iš trijų Venecijos respublikos dalių, Venecijos žemės žemyninėje Italijoje (neskaitant paties Venecijos dožato).

Venecijos respubliką jos klestėjimo laikais sudarė 3 sudedamosios dalys:
* Venecijos dožatas - pagrindinė Venecijos valstybės dalis.
* Žemyninė Venecija - žemės žemyninėje Italijoje.
* Jūrinė Venecija - žemės, atskirtos nuo pirmų dviejų Venecijos dalių jūra.

Žemyninę Veneciją sudarė užkariautos žemės Po baseine ir dabartiniame Veneto regione. Jos apėmė Venetą, Friulį ir dalį Lombardijos, apribotą Po upės, Ados upės, Alpių ir Karsto srities.

Žlugus Venecijos respublikai ir pasirašius Kampo Formijo sutartį () Žemyninės Venecijos žemes kurį laiką valdė Napoleonas, kol 1797 m. Napoleonas perdavė ją Austrijai 1797 m. 1815 m. dauguma buvusios žemyninės Venecijos buvo prijungta prie Italijos karalystės, o kas liko - sudarė Lombardijos-Venecijos karalystę, pavaldžią Austrijos imperijai.
Venecijos dožatas

**Venecijos dožatas** (), *Venecijos hercogystė* - pagrindinė Venecijos respublikos dalis, apie kurią susiformavo Venecijos respublikos imperija, tiesioginė Venecijos dožų valda. Nuo kitų hercogysčių dožatas skyrėsi tuo, kad dožo titulas buvo ne paveldimas, kaip hercogo, o suteikiamas išrinkus dožu.

Venecijos respubliką jos klestėjimo laikais sudarė 3 sudedamosios dalys:
* Venecijos dožatas - pagrindinė Venecijos valstybės dalis.
* Žemyninė Venecija - žemės žemyninėje Italijoje.
* Jūrinė Venecija - žemės, atskirtos nuo pirmų dviejų Venecijos dalių jūra.

Dožato teritoriją sudarė Venecijos miestas ir siaura pakrantės teritorija nuo Loreo iki Grado. Vėliau šios žemės prasiplėtė iki Goro (*Goro*) pietuose, Polezinės (*Polesine*) ir Padovano (*Padovano*) vakaruose, Trevizano ir Friulio šiaurėje, ir *[[Soča|Isonzo]]* rytuose.
Venecija buvo sostinė ir savivaldus miestas - valstybė. Tuo tarpu dožatas buvo padalinta į 9 rajonus (einant iš šiaurės): Gradas (*Grado*), Kaorlė (*Caorle*), Torčelas (*Torcello*), Muranas (*Murano*), Malamočas (*Malamocco*), Kjodžas (*Chioggia*), Loreo (*Loreo*), Kavarcerė (*Cavarzere*) ir Gambararė (*Gambarare*). Šie rajonai buvo podesterijos (jiems vadovavo podestos), tik Gradas buvo grafystė.
Tasas (hercogas)

**Tasas** (*Tasso*, *Taso*; m. 617 m. Oderce, *Oderze*) – vienas iš dviejų brolių bendravaldžių, kartu valdžiusių Friulio hercogiją. Antrasis bendravaldis buvo jaunesnis brolis Kakas (*Kakko*).

Broliai Tasas ir Kakas valdė nuo jų tėvo Gisulfo II mirties 611 m. iki savo mirties. Apie 611 m. jų tėvas žuvo atremdamas avarų puolimą.

Tėvui žuvus Tasas ir Kakas bei jauniausieji broliai Radoaldas ir Grimoaldas išsigelbėjo nuo avarų ir sėkmingai perėmė tėvo sostą. Valdydami jie privertė Gailo (*Gail*) upės slėnio iki *Matrei* slavus mokėti duoklę.

Abu brolius klastingai nužudė Ravenos egzarchas Gregorijus (*Gregory*). Egzarchas pakvietė Tasą į Odercą (*Oderzo*) į barzdos kirpimo ceremoniją, kur nužudė abu brolius. Jaunesnieji broliai Radoaldas ir Grimoaldas pabėgo į Benevento hercogiją, kur hercogu buvo jų giminaitis Arechis I.

Friulio hercogu tapo jų dėdė Grasulfas II.

## Nuorodos

* Paul the Deacon. ''Historia Langobardorum'' .
Grasulfas II

**Grasulfas II** (, m. apie 653 m. Čividalėje, *Cividale*) – Friulio hercogas, paveldėjęs sostą po sūnėnų (Gisulfo II sūnų) Taso ir Kako nužudymo 616 ar 617 m. Oderce (*Oderze*).

Taso ir Kako broliai Radoaldas ir Grimoaldas paliko Friulį, nes nenorėjo gyventi dėdės Grasulfo II valdžioje, ir persikėlė į Benevento hercogiją, kur valdė jų giminaitis.

Daugiau nieko apie Grasulfą II nėra žinoma. Mirties data nėra konkrečiai žinoma, bet mirė Čividalėje (*Cividale*).

## Nuorodos

* Paul the Deacon. ''Historia Langobardorum'' .
Litofitai

**Litofitas** ( 'akmuo' +  'augalas') – uolinis augalas, prisitaikęs gyventi be dirvožemio, o ant akmenų ir uolų. Daugumą maisto medžiagų litofitai gauna iš dūlančių uolienų ir susidarančių pačių litofitų puvenų, vandenį gauna iš kritulių. Dalis litofitų yra vabzdžiaėdžiai. Litofitai gali būti obligatiniai (tik ant uolų augantys) arba fakultatyvūs (augantys ir ant kitų substratų).

Litofitai auga ekstremalaus streso sąlygomis, todėl jiems itin svarbūs ryšiai su mikroorganizmais. Didžioji dalis litofitų yra mikoriziniai augalai, sudaro simbiozę su grybais. Litofitų šaknims būdingos specifinės anatominės ir morfologinės adaptacijos.

Litofitai sudaro pirmąsias stadijas uolinių paviršių pirminėje sukcesijoje. Jie šaknimis mechaniškai ardo uolinius substratus, ant kurių auga, ardymą skatina gyvybinės veiklos ir skaidymosi metu išskiriamomis organinėmis rūgštimis. Iš yrančių litofitų formuojasi būsimo dirvožemio organinės medžiagos. Pirmiausia ant plikų akmenų įsikuria bakterijos ir dumbliai, paskui kerpės ir samanos, galiausiai - induočiai augalai.

## Šaltiniai
Soča

**Soča** (, friul. *Lusinç*, ) – 140 km ilgio upė, tekanti iš Trentos slėnio Julijaus Alpėse, pro aukščiausią Slovėnijos kalną Triglavą (2864 m) per Vakarų Slovėniją ir Šiaurės Rytų Italiją.

Upės ištakos vakariniame Triglavo kalno šlaite (Triglavo nacionalinio parko teritorija). Aukštupyje Soča yra audringas kalnų upelis. Julijaus Alpėse teka giliu slėniu stačiais šlaitais su gražiais kraštovaizdžiais. Upė slenkstėta.
Upė teka pro šiuos miestus: Bovecas (*Bovec*), Kobaridas (*Kobarid*), Tolminas (*Tolmin*), *Kanal ob Soči*, Nova Gorica ir Goricija (*Gorizia*). Ties Bovecu upės plotis pasiekia 10–15 m, srovė lieka labai greita, vagoje daug akmenų. Krantai aukšti, kai kur su skardžiais. Žemiau Tolmino yra hidroelektrinė.

Įteka į Triesto įlanką Adrijos jūroje ties Italijos miestu Monfalkone (*Monfalcone*).

Upę vertina vandens turistai.

Slovėnijoje Sočą kartais vadina „Smaragdine gražuole“ dėl ryškiai žalio vandens. Sakoma, kad Soča yra viena iš nedaugelio pasaulio upių, kurių vanduo per visą upės ilgį lieka tokios spalvos. Sočos upė įkvėpė slovėnų poetą Simoną Gregorčičių (*Simon Gregorčič*) parašyti jo garsiausią poemą „Soči“ ('Į Sočą'), vieną iš puikiausių Slovėnų poezijos kūrinių.

2008 m. šalia šios upės buvo filmuojamas „The Walt Disney Company“ filmas „Narnijos kronikos: princas Kaspianas“.

Soča žinoma ir dėl joje gyvenančios unikalios upėtakių rūšies *marmurinis upėtakis* *Salmo marmoratus*. Šie upėtakiai gyvena Sočos aukštupyje ir intakuose. Rūšiai gresia išnykimas dėl tarp Pirmojo ir Antrojo pasaulinio karų introdukuotų upėtakių rūšių.

## Soča istorijoje
Sočos slėnyje vyko daug Pirmojo pasaulinio karo operacijų. Tarp 1915 m. gegužės ir 1917 m. lapkričio slėnyje įvyko 12 mūšių Italijos fronte, kuriuose žuvo virš 300 000 Austrijos-Vengrijos ir Italijos kareivių.

## Šaltiniai
Richard Posner

**Richard Allen Posner** (g. 1939 m. sausio 11 d. Niujorke, JAV) – amerikiečių teisės filosofas, teoretikas, ekonominės teisės analizės mokyklos atstovas, Čikagos universiteto profesorius, JAV Apeliacinio Teismo teisėjas.

Posner studijavo Jeilio universiteto koledže ir Harvardo teisės mokykloje, kur jis buvo Harvard Law Review redaktorius, geriausias savo laidos teisės mokyklos absolventas. Posneris yra Honor Society Phi Beta Kappa narys.

Buvo JAV Konstitucinio Teismo teisėjo William Joseph Brennan (1962–1963) sekretorius, teisėjas William Joseph Brennan (1962–1963), dirbo JAV vertybinių popierių komisijoje (Federal Trade Commission), JAV generalinio solisitoriaus asistentas, *President's Task Force on Communications Policy* konsultantas.

Nuo 1968 m. Stenfordo universiteto Teisės mokyklos, nuo 1969 m. Čikagos universiteto Teisės mokyklos profesorius, kur jis iki šiol dėsto kaip vyresnysis lektorius, nuo 1981 m. JAV Federalinio Apeliacinio Teismo 7-osios apygardos teisėjas (į pareigas paskyrė JAV Prezidentas Ronaldas Reiganas), nuo 1993 iki 2000 m. teismo 7-osios apygardos pirmininkas.

## Publikacijos (pasirinktinai)
* 1973: Ekonominė teisės analizė // Economic Analysis of Law.
* 2003: Teisė, pragmatizmas ir demokratija // Law, Pragmatism, and Democracy.
* 2009: Kapitalizmo „sugedimas“. 2008 m. krizės perėjimas į depresiją // A Failure of Capitalism. The Crisis of '08 and the Descent into Depression. Harvard edition World, 368 pages Hardcover edition (Trade: May 2009).

## Nuorodos
* Becker-Posner tinklaraštis kartu su Gary Becker
* Biografija