open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lietuvos laikinoji vyriausybė

**Lietuvos laikinoji Vyriausybė** – 1941 m. birželio sukilimo metu atkurtos nepriklausomos Lietuvos valstybės vykdomosios valdžios institucija.

## Veiklos pradžia
Pirmasis posėdis įvyko 1941 m. birželio 24 d. Kaune, Donelaičio g. esančioje „Žaibo“ spaustuvėje.      

## Sudėtis
* Juozas Ambrazevičius – švietimo ministras, einantis premjero pareigas
* Adolfas Damušis – pramonės ministras
* Vytautas Landsbergis-Žemkalnis – komunalinio ūkio ministras
* Mečislovas Mackevičius – teisingumo ministras
* Jonas Matulionis – finansų ministras
* A. Novickis – susisiekimo ministras
* Juozas Pajaujis-Javis – darbo ir socialinės apsaugos ministras
* Stasys Raštikis – krašto apsaugos ministras
* Jonas Šlepetys – vidaus reikalų ministras
* P. Vainauskas – kontrolės ir prekybos ministras
* Ksaveras Vencius – sveikatos ministras
* Balys Vitkus – žemės ūkio ministras
* Vladas Grudzinskas – maitinimo valdytojas 
* Juozas Senkus – spaudos valdybos viršininkas ministras
* Leonas Prapuolenis – Lietuvių aktyvistų fronto įgaliotinis prie Vyriausybės

Vyriausybė paskyrė Krašto gynimo tarybą vadovauti ginkluotosioms pajėgoms:
* generolą S. Pundzevičių
* generolą M. Rėklaitį
* pulkininką J. Vėbrą
* Kauno miesto komendantą pulkininką Jurgį Bobelį
* Kauno burmistrą Kazimierą Palčiauską

## Veiklos pabaiga

1941 m. rugpjūčio 5 d. Vyriausybė sustabdė savo veiklą *prieš savo ir tautos valią*.

## Nuorodos

* Juozas Ambrazevičius-Brazaitis. Lietuvos žydų likimas ir Laikinoji Lietuvos vyriausybė.
* Ričardas Čekutis, Dalius Žygelis. Laisvės kryžkelės. Lietuvos laikinoji Vyriausybė
* Sigitas Jegelevičius. Lietuvių savivalda ir vokiečių okupacinė valdžia: tarp kolaboravimo ir rezistencijos
* Unelected 1941 Pro-Nazi Provisional Government of Lithuania Never Intended Good for Country
* Mečislovas Mackevičius. Dėl žydų genocido Lietuvoje.
* Kita versija (Dalia Kuodytė, „Vieno dokumento istorija ir ne tik…“, Genocidas ir rezistencija, 2000, Nr. 2(8))
* Kęstutis Skrupskelis. Chaoso dienos.
* Vidmantas Valiušaitis. Kodėl istorikai bijo faktų?
Chlebčinas

**Chlebčinas** () – kaimas Lenkijos rytuose, Sarnakų valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 2 km į šiaurę nuo Sarnakų, apie 18 km į šiaurės rytus nuo Losicės ir apie 129 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XIX a. ir XX a. pradžioje kaimas buvo Clebčino valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Klimčicė

**Klimčicė** (,  ,  ) – kaimas Lenkijos rytuose, Sarnakų valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurės vakarus nuo Sarnakų, apie 18 km į šiaurės rytus nuo Losicės ir apie 127 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. 
## Istorija
Kaimo pavadinimas kilęs nuo gudiško vardo Klim. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1580 metais. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.


Vaizdas:Zespół dworski, poł. XIX oranżeria „kasztel” Klimczyce 03 JoannaPyka.JPG|
Vaizdas:Zespół dworski, poł. XIX oranżeria „kasztel” Klimczyce 01 JoannaPyka.JPG| Kaimo rūmai
Vaizdas:Zespół dworski, poł. XIX oranżeria „kasztel” Klimczyce 04 JoannaPyka.JPG|
                          

## Šaltiniai
Mežvice Kolonija

**Mežvice Kolonija** () – kaimas Lenkijos rytuose, Sarnakų valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Kaimas yra šalia Vakarinio Bugo upės. Kaime įsikūrusi Fronoluvo geležinkelio stotelė. Geležinkelio stotelė pavadinta rusų architekto *Fronolovo* vardu, kuris suprojektavo šalia kaimo esantį geležinkelio tiltą per Bugo upę.

## Geležinkelio ruožas


Vaizdas:Fronolow-railway-bridge-094.jpg|Šalia kaimo esantis geležinkelio tiltas per Bugo upę
Vaizdas:Fronolow-railway-bridge-113.jpg
Vaizdas:Fronolow-railway-bridge-111.jpg
Vaizdas:Fronolow-railway-bridge-140.jpg


## Nuorodos

* Aprašymas apie kaimą (lenk.) .
Serpelicė

**Serpelicė** () – kaimas Lenkijos rytuose, Sarnakų valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į rytus nuo Sarnakų, apie 24 km į rytus nuo Losicės ir apie 140 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. 

## Istorija

Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1947 m. pastatyta kaimo medinė bažnyčia, o 1955-1956 m. vienuolynas. 1988 m. įkurta Serpelicės Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija.


Vaizdas:Serpelice kosciol Kapucynow.JPG|Kaimo bažnyčia
Vaizdas:Serpelice-school-1.jpg|Kaimo mokykla
Stare Holovčicė

**Senosios Holovčycės** () – kaimas Lenkijos rytuose, Sarnakų valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į rytus nuo Sarnakų, apie 20 km į šiaurės rytus nuo Losicės ir apie 134 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. 

## Istorija

Kaimas įkurtas apie 1540 metus. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1809-1952 m. kaimas buvo Holovčicės valsčiaus centras.


Vaizdas:Początek_starych_Hołowczyc_wraz_z_kawałkiem_Hołowczyc_kolonia.JPG
Vaizdas:Stare Hołowczyce z lotu ptaka.JPG
Vaizdas:Hołowczyce z motolotni.JPG
Račkos (reikšmės)

**Račkomis** () vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:

* Račkos (Palenkės vaivadija);
* Račkos (Mazovijos vaivadija).

## Nuorodos

* [Raczki [Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografinis žodynas|Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne], Tom IX (Poźajście – Ruksze) z 1888 r. (lenk.)].
Serpelicės Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija

**Serpelicės Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija** () – parapija, įkurta 1988 m. spalio 28 dieną. Parapija priklauso Drohičino vyskupijai, Sarnakų dekanatui. 1947 m. pastatyta medinė parapijos bažnyčia.

## Nuorodos

* Parapijos tinklalapis (lenk.).
Sarnakų dekanatas

**Sarnakų dekanatas** () - tai vienas iš 11 katalikų, Drohičino vyskupijos dekanatų.

## Parapijos

Dekanate yra 9 parapijos:

* Chlopkuvo Mergelės Marijos Gimimo parapija - Chlopkuvas;
* *Gnojno Šv. Antano Paduviečio parapija* - Gnojnas;
* *Horoški Dužės Dievo Motinos Anelės parapija* - Horoški Dužė;
* *Lisuvo Dievo Motinos Rožančiaus parapija* - Lisuvas;
* Plateruvo Šventojo Kryžiaus Egzaltacijos parapija - Plateruvas;
* *Ruskuvo Šv. Izidoriaus parapija* - Ruskuvas;
* Sarnakų Šv. Stanislavo parapija - Sarnakai;
* Serpelicės Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija - Serpelicė;
* *Nove Litevnikų Dievo Motinos gailestingumo parapija* - Nove Litevnikai.
Sarnakų Šv. Stanislavo parapija

**Sarnakų Šv. Stanislavo parapija** () - parapija įkurta apie 1430 metus. Parapija priklauso Drohičino vyskupijai, Sarnakų dekanatui. 1816 m. pastatyta medinė parapijos bažnyčia.

## Nuorodos

* Parapijos tinklalapis (lenk.).
Sarnakų žydų kapinės

**Sarnakų žydų kapinės** () – žydų kapinės įkurtos 1742 m. Sarnakų kaime. Kapinių teritorija 0,91 ha, kurioje išlikę tik keli paminklai.

## Literatūra

* Przemysław Burchard: Pamiątki i zabytki kultury żydowskiej w Polsce. Warszawa: 1990, s. 57.
 

## Nuorodos

* Aprašymas apie kapines I (lenk.)
* Aprašymas apie kapines II (lenk.)
Fronoluvo geležinkelio stotelė

**Fronoluvo geležinkelio stotelė** () – geležinkelio stotelė Mežvice Kolonijos kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Losicės apskrityje, Sarnakų valsčiuje. Per stotelę eina Sedlcos-Siemianuvka geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Semiatičės geležinkelio stoties yra 3,4 km ir iki Sarnakų geležinkelio stotelės yra 5 km.

## Nuorodos
* Aprašymas apie stotelę (lenk.).
Bajus

**Bajus** (*[[Turkų osmanų kalba|turkų osmanų k.]]*ك, Beg, Beğ, 'turtuolis, ponas') – Vidurinėje Azijoje, Kazachstane, Altajuje, Kaukaze – žemvaldys, turtingas gyvulių augintojas, pirklys, buožė. Tai tiurkų tautų tarpe nuo seno gyvuojantis titulas. Pradiniame etape tai buvo giminės karinių pajėgų vadas genties sudėtyje, kuriai savo ruožtu vadovavo chanas. Tarp senovės tiurkų bajaus pareigybė buvo antroji po chano. Vėlesniais amžiais bajaus titulo samprata įgavo daug platesnę prasmę, tame tarpe, administracinės pareigybės statusą kagano, sultono valdomose teritorijose. Pvz., Osmanų imperijos titulai pagal „rangą“ žemėjančia tvarka buvo tokie (nors ir ne visais amžiais): paša, bajus, aga, *efendi*. Bajais galėjo save tituluoti ir kunigaikščiai Moldavijoje, Valakijoje, Samo saloje (dab. Graikijoje).

Šiuolaikinėje Turkijoje, Azerbaidžane, taip pat ir tarp Krymo totorių žodis „bajus“ yra įgavęs mandagaus kreipinio į gerbiamą asmenį prasmę (europietiški analogai: mesjė, senjoras, *господин* kt.). Šiaurės Kaukaze tarp kumykų, karačiajų, balkarų bajus – tai kunigaikštis, ulu-bajus – vyriausiasis kunigaikštis. Tarp stepių klajoklių Vidurinėje Azijoje – kazachų, kirgizų, karakalpakų, altajiečių, nogajų – praeityje šis žodis buvo pridedamas prie asmenvardžio. Tuniso Huseinidų dinastija ypač pasižymėjo naudodama šį žodį ir jo panašias formas savo titulams apibrėžti.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Apie bajų
Sportima arena

**Sportima arena** – dengtas sporto maniežas Vilniuje, Viršuliškėse tarp Sudervės ir Saltoniškių kapinių, dažniausia naudojamas futbolui. Į vakarus nuo „Sportimos“ yra „SEB arena“, pietuose – „Pramogų arena“. Arenoje savo namų rungtynes sezono pradžioje žaidžia Vilniaus „Žalgiris“ ir Vilniaus „Riteriai“. Vyksta sporto, kultūros renginiai, parodos, koncertai, rengiamos treniruotės, ankstyvą pavasarį – A lygos rungtynės, vyksta ir mėgėjų futbolo rungtynės. Per metus areną aplanko apie 250 tūkst. lankytojų, iš kurių 161 tūkst. – futbolo. Manieže vyko 7 LFF supertaurės rungtynės (2016, 2017, 2020, 2022, 2023, 2024, 2025 m.).

## Istorija

1989 m. pradėta statyti, tam TSRS sporto komitetas statyboms skyrė 3 mln. rublių. Čia turėjo būti sporto mokyklos-internato sporto bazė.

2001 m. įkurta VšĮ „Sportas ir poilsis“, atidaryta arena, 2006 m. ji galutinai užbaigta ir išrinkta metų sporto statiniu.

2026 kovo 10 TOP lygos 3 turo rungtynėse Vilniaus „Žalgiris“ ir Marijampolės „Sūduva“ surinko maniežo rekordą viršijusią 3342 žiūrovų auditoriją.

Įrengta pagrindinė, daugiausia futbolui naudojama aikštė (8000 m²), ir trys papildomos salės: imtynių (559 m²), treniruoklių (382 m²), universalioji (488 m²). Sportima yra Vilniaus imtynininkų pagrindinė sporto bazė.

## Finalai

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Mirza

**Mirza** arba **murza** (, ) – kai kuriose Rytų tautose tai aristokratų titulas, einantis po vardo; Rytų tautų išsimokslinimo, mokytumo žymėjimas, rašomas prieš vardą arba po jo; Rytų tautų raštininko, sekretoriaus pareigybė, nurodoma prieš vardą.

## Etimologija

Tai iš persų kalbos kilęs sudurtinis žodis, kur *mirza* < *mir* 'valdovas' + *za* 'pagimdytas; sūnus'. Be to, šis persiškas titulas yra sutrumpintas *emyr – zade* (pers. امیر زادح, *amir zâdah* 'emyro sūnus') variantas.

## Istorija

Mirzos titulas paplito tokiose tiurkų valstybėse, kaip Kazanės chanate, Astrachanės chanate, Krymo chanate, Nogajų Ordoje. Rusijos imperijoje po Kazanės užgrobimo daugelis mirzų prarado savo valdytas žemes, perėjo į rusų tarnybą, kiti – nuteisti myriop. Daugelis tapo pirkliais. Valdant carienei Jekaterinai II, mirzos buvo prilyginti rusų dvarininkijai (*дворянство*), tapo kunigaikščiais. Nogajai mirzas laikė vidutiniais aristokratais, žemesniais pagal „rangą“ už bajus, nuredinus, sultonus.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Totorių kunigaikščiai Rusijos imperijoje
Muhamedas Girėjus

**Muhamedas Girėjus** (; 1465–1523 m.) – 
Krymo chanato valdovas 1515–1523 m., vyriausiasis iš aštuonių Girėjų dinastijos chano Menglio Girėjaus sūnus. Paveldėjo chano sostą po tėvo mirties 1515 m.

## Karinė patirtis

Būsimasis sosto paveldėtojas, užimdamas kalgos postą, dalyvavo eilėje karinių kampanijų. 1507 m., pagal susitarimą su Lietuvos Didžiąja kunigaikštyste, dalyvavo tėvo žygyje į Maskvos valstybę. Krymo pajėgoms jau priartėjus prie Rusijos kraštinių žemių, atėjo žinia, kad į Krymą patraukė Nogajų Ordos kariuomenė. Menglis Girėjus paskyrė Muhamedą toliau vadovauti kariuomenei, o pats su savo pajėgomis pasuko link nogajų. Muhamedui nukritus nuo žirgo ir sunegalavus, įvyko vos keli susirėmimai, ir jo kariuomenė patraukė atgal į Krymą. 

1509 m. nogajai, vadovaujami bajaus Agišo, vėl planavo žygį į Krymą, bet jiems nesitikint buvo sumušti Muhamedo Girėjaus dar tik keliantis per Volgą. Priešas buvo sutriuškintas: paimti belaisviai, gyvuliai, užgrobtas kitas turtas. Sekančiais 1510 m. Muhanmedas vėl vadovavo sėkmingam žygiui į nogajų žemes.

## Chanas

Per visą valdymo laikotarpį Muhamedas Girėjus didžiausią dėmesį skyrė užsienio politikai. Jo tėvui nugalėjus Didžiąją Ordą, buvo reali galimybė suvienyti po Krymo vėliava sutriuškintos Aukso Ordos likučius. Valdant Muhamedui, pašlijo santykiai su Maskvos Didžiąja Kunigaikštyste, nes neliko bendro priešo – Ordos. 1520 m. pasirašė laikinąją sutartį su LDK valdovu ir Lenkijos karaliumi Žygimantu Senuoju kovai su Maskva. 1521 m. užėmė Kazanę, jos valdovu paskirdamas savo brolį Sahibą Girėjų, kuris vėliau tapo Krymo chanu. Vadovavo didelei totorių kariuomenei, sumušusiai didįjį kunigaikštį Vasilijų III prie Maskvos. 1523 m. palaikomas nogajų mirzų nugalėjo Astrachanės chanatą, paskirdamas chanu savo vyriausiąjį sūnų *Bachadyrą*. Tačiau po to nogajai naująjį chaną ir sosto paveldėtoją klastingai nužudė, be to, patys puolė ir niokojo Krymo pusiasalį, nors miestų užimti jiems nepavyko.

## Nuorodos

* Chanų rūmai Bachčisarajuje: apie Muhamedą Girėjų
Rimvydas Kunskas

**Albinas Rimvydas Kunskas** (g. 1938 m. gegužės 3 d. Lingiryje, Panevėžio rajonas) – Lietuvos geografas.

## Biografija
1955 m. baigė Ramygalos vidurinę mokyklą, 1960 m. – Vilniaus universiteto Gamtos fakultetą. 1960–1990 m. dirbo Geografijos institute. 1990–1994 m. Aplinkos apsaugos departamento Ekspertizės valdybos viršininkas. 1992 m. gamtos mokslų daktaras. Nuo 1993 m. Geografijos instituto ežerotyros ir pelkėtyros sektoriaus vadovas, nuo 1996 m. šio instituto pelkėtyros grupės vadovas.

Mokslinio darbo sritys – paleontologija, etnoekologija, ežerotyra-pelkėtyra. Tyrė Žuvinto pelkyno struktūrą bei raidos etapus, Nemuno deltos pelkių sandarą ir raidą, Kuršių marių peleogeografiją. 1978 m. paskelbė originalią Nemuno deltos, Kuršių marių ir Nerijos sandaros raidos koncepciją, paremtą neotektonikos kaita holocene. Kartu su archeologais rekonstravo keliolikos senovės gyvenviečių paleoreljefą (Nidos ir kt.).

## Bibliografija

* Pagrindiniai Žuvinto ežero palių raidos etapai. – Vilnius, 1962. – 19 p.: iliustr.
* Poledynmečio įvykių pėdsakai Nemuno slėnio pelkėse ties Merkine. – Vilnius, 1964. – 28 p.: iliustr.
* Paleogeografinės pastabos apie Druskininkų apylinkes. – Vilnius, 1969. – 14 p.: iliustr.
* Nemuno deltos raidos naujoji schema, 1975–1988 m.
* Čepkeliai / Kęstutis Balevičius, Ričardas Kazlauskas, Rimvydas Kunskas. – Vilnius: Mokslas, 1977. – 62 p.: iliustr.
* Ežerų ir pelkių raidos hidrografinės topologijos principai, 1988 m.
* Augalijos kaita Lietuvos ežerų ir pelkių raidoje, 1993 m.
* Ežerų ir pelkių ekosistemų raida: mažasis paleogeografijos ir paleosinekologijos atlasas. – Vilnius: Ciklonas, 2005. – 437 p.: iliustr. – ISBN 9955-497-88-2


## Įvertinimas
* 1993 m. Jono Basanavičiaus premija (su kitais)

## Šaltiniai
A4 popieriaus dydis

**A4 popieriaus dydis** – standartinis popieriaus lapo dydis, apibrėžtas tarptautiniu standartu ISO 216. Tokio lapo formatas yra 210×297 mm (įstrižainė – 364 mm, o plotas – 1/16 m²).

A4 formatas gautas nuosekliai dalinant A0 formato lapą, kurio plotas lygus 1 m²: А0=2×А1, A1=2×А2, А2=2×А3, А3=2×А4. Toliau dalinant A4 lapą gaunami du A5 formato lapai. Visų šių dalinimų metu išlieka tos pačios lapo proporcijos – kraštinių santykis išlieka 1:√2 (vadinamasis *Lichtenbergo santykis*, kurį pirmas pasiūlė vokiečių mokslininkas ir filosofas Georg Christoph Lichtenberg). Lenkiant pusiau, gaunamas didesnis (pagal numerį) formatas, ilgesniai ir trumpesniai kraštinei (formulėje **h** ir **b**) keičiantis vietomis. Dar kartą perlenkus, gaunamas lygiai dvigubai (pagal matmenis) mažesnis formatas, kurio numeris dar vienetu didesnis o kraštinių proporcijos kaip ir pradinio lapo:

:\frac{h_i}{b_i} = \frac{h_{i-1} = 2b_i}{b_{i-1} = h_i}

A4 formato popierius labai plačiai naudojamas dokumentacijai, brėžiniams, laiškams, blankams. Jis naudojamas kompiuteriniuose spausdintuvuose ir kopijavimo aparatuose.

## Šaltiniai
Sahibas I Girėjus

**Sahibas Girėjus** – (, ; 1501–1551 m.) – 13-asis Krymo chanas (1532–1551 m.), 13-asis Kazanės chanas (1521–1524 m.). Menglio Girėjo sūnus, Muhamedo Girėjaus jaunesnysis brolis. Bachčisarajaus įkūrėjas.

## Atėjimas į valdžią

Sahibas Girėjus gimė ir užaugo Kryme. 1519 m. mirus Kazanės chanui Muhamedui Aminui ir nepalikusiam įpėdinių, Krymo chanas Muhamedas Girėjus į Kazanės sostą stengėsi pasodinti savo jaunesnįjį brolį Sahibą Girėjų. Tačiau Rusija nesutiko, ir sostas atiteko nepopuliariam Kasimovo kunigaikščiui *Šach-Ali*. Sąmokslininkai jį nuvertė 1521 m., prašydami Muhamedo Girėjaus atsiųsti valdovą iš Krymo dinastijų. Tais pačiais metais į Kazanę pasiųstas Sahibas, kuris čia valdė trejus metus. Tačiau artėjant kunigaikščio Ivano Belskio rusų kariuomenei, pabėgo į Krymą, palikdamas 13-metį sūnėną Safą Girėjų, vėliau persikėlė į Konstantinopolį, kur du kartus, 1525–1526 m. ir 1528–1530 m. pas sultoną užėmė kalgos postą. 1532 m. tapo Krymo chanu po Islamo I Girėjaus trumpalaikio 5 mėnesių valdymo.

Sahibas Girėjus įkūrė naują chanų rezidenciją prie *Čiuriuk-Su* upės už 2 km nuo senųjų rūmų *Salačike*. Ėmęs plėstis naujasis miestas buvo Bachčisarajus. Sahibui valdant čia pastatytas savas jūrų uostas, tuo tarpu kiti Krymo pakrantės uostai buvo kontroliuojami osmanų. Visaip stiprino valstybės ekonomiką, skatindamas klajoklių gentis stepėse pereiti prie sėslaus gyvenimo būdo.

## Karinės kampanijos

Sahibas dažnai padėdavo osmanų kariuomenei žygiuose į Europą, rengė karines ekspedicijas į Šiaurės Kaukazą. Paprastai dalyvaudavo muškietininkų būrys, chano gvardija, aristokratijos raiteliai, lauko aretilerija. 1538 m. dalyvavo osmanų sultono Suleimano Didžiojo žygyje į Moldaviją, nuo jos atskiriant pietinę Besarabiją, okupuojant Očakovą. 1539 m. pasiuntė pajėgas į kalnus nubausti čerkesus už jų grobuoniškus išpuolius. 1539–1540 m. žiemą chano sūnaus *Emino* vadovaujami totoriai žygiavo šiaurės kryptimi į Lietuvą ir, manoma, į Maskvą. Žygis buvo sėkmingas, paimta belaisvių, bet kariuomenė grįždama nukentėjo nuo šalčių. Sahibas bandė žygiuoti į Maskvą 1542 m., tačiau, sutikę netikėtą pasipriešinimą, pasuko nuo Okos upės atgal, paimdami belaisvių. 1542 m. – vėl sėkmingas žygis prieš čerkesus, 1544 m. – prieš kabardinus, 1545 m. užimta Astrachanė. 1546 m. – ekspedicija prieš nogajus.

## Valdymo pabaiga

1551 m. pagal osmanų parėdymą Hasibui nurodyta pradėti karą su Kaukazu dėl neva suvaržymų keliautojams į Meką. Buvo stengiamasi išvilioti chaną iš Krymo, Stambule ruošiant jam pamainą – Devletą I Girėjų. Grįžtantį iš Kaukazo chaną Sahibą paliko jo kariuomenė, jį patį uždarė į Tamanės tvirtovę, kur buvo nužudytas. Velionio kūnas buvo parvežtas į Bachčisarajų ir iškilmingai palaidotas.

## Nuorodos

* Kazanės chanato istorijos puslapiai 
* Chanų rūmai Bachčisarajuje: apie Sahibą Girėjų
Vohilaidas

**Vohilaidas** () – 16 pagal dydį Estijai priklausanti sala Baltijos jūroje. Plotas 4,16 km², aukščiausia vieta virš jūros lygio – apie 10 m, pakrantės linija siekia 15,5 km. Vohilaidas išsidėstęs apie 0,5 km į rytus nuo Hyjumos. Salas skiriantis sąsiauris yra labai seklus, vandens lygis siekia vos 40 cm (kai kur visai išdžiuvę), todėl bet kurią pusę galima pasiekti transporto priemone. Priskiriama Piuhalepos valsčiui.

Sala jūroje iškilo maždaug prieš 3 500 metų. Pirmą kartą kronikose Vohilaidas paminėtas 1586 m. *Kilingeholmo* () pavadinimu. Sala buvo negyvenama iki Antrojo pasaulinio karo, šiuo metu naudojama tik gyvuliams ganyti. Yra išlikę pastatų griuvėsių. 

Į šiaurę yra keletas mažesnių salelių: Helama, Uemererahu, Ramsis ir Kadakalaidas. Pietuose – Horalaido sala.

## Šaltiniai
Jošidos doktrina

**Jošidos doktrina** – pokarinės Japonijos politikos kryptis, orientuota į bendradarbiavimą su JAV saugumo srityje, lėtą pačios Japonijos karinės galios didinimą, dėmesio sutelkimą į ekonominį šalies vystymą. Doktrina pavadinta pagal šių idėjų šalininką ministrą pirmininką Šigeru Jošidą, pareigas ėjusį 1948–1954 metais. Jis argumentavo, kad naujai priimtos Konstitucijos devintasis straipsnis, draudžiantis šaliai naudoti kariuomenę tarptautinių ginčų sprendime, gali būti panaudotas Japonijos naudai, nes leistų daugiau resursų skirti ekonomikos atgaivinimui, o saugumo išlaidos būtų padengiamos JAV. Pagrindiniu doktrinos ramsčiu tapo 1951 m. pasirašyta Saugumo sutartis tarp JAV ir Japonijos.

## Šaltiniai

## Susiję straipsniai
* Šiova laikotarpis
* Fukudos doktrina
Sonata

**Sonata** ( – skambėti) – kamerinės instrumentinės (rečiau vokalinės instrumentinės) muzikos žanras.

Dažniausiai 3-4 dalių; skiriama vienam arba keliems instrumentams, kai kada – balsui ir instrumentui.

Sonatos žanras yra svarbiausias austrų kompozitorių Joseph Haydn (1732–1809) ir Gustav Mahler (1860–1911) kūryboje.

## Sonatos atsiradimas ir raida

Atsiradęs terminas „sonata“ muzikoje reiškė tai, kas „skamba“, bet ne kas „dainuojama“. Tačiau XVIII a. juo imtas vadinti konkretus muzikos žanras, kuris ėmė dominuoti beveik visoje instrumentinėje muzikoje.

Sonatos žanro atsiradimas neturi tikslios datos. Ankstyvas pasireiškimas buvo italų kompozitoriaus Giovanni Gabrieli „***Sonata pian e forte***“ 1597 m. smuikui, kornetui ir šešiems trombonams.

Kūrinys nebuvo susistemintas į keturias dalis, kol to nepadarė italas Arcangelo Corelli (1653–1713). XVIII a. Carl Philipp Emanuel Bach, Johann Sebastian Bach sūnus, sonatos žanrą pritaikė klavišiniams instrumentams, o Joseph Haydn ir Wolfgang Amadeus Mozart jį dar labiau ištobulino.

Teoriniai sonatos pamatai buvo padėti prancūzo Jean-Philippe Rameau „***Traktate apie harmoniją***“ () 1722 m. Tačiau žanras detaliai apibūdintas buvo tik austro Carl Czerny veikale „***Praktinių kompozicijų mokykla***“ () 1848 m., praėjus dvidešimtmečiui po didžiojo sonatos meistro Ludwig van Beethoven mirties.

## Sonatos struktūra

Įprastas sonatos žanras dalija muzikos kūrinį į keturias skirtingas dalis:

# Įžanginė Allegro yra greito tempo, turi panašumų į operos uvertiūrą.
# Lėta antroji dalis išsiplėtė iš Baroko muzikos žanro aria da capo (panašus į operą ar oratoriją).
# Trečiosios dalies, į kurią įeina menuetas (lėtas prancūzų šokis) ir trio, pagrindą sudarė šokių siuita.
# Finalinėje dalyje grįžtama į pradžią – tempas primena įžangą.

Kiekviena iš keturių dalių remiasi standartine struktūra, susidedančia iš melodingo siužeto, jo harmoningos eigos ir pabaigoje esančios reprizos (dalies pakartojimo).

## Šaltiniai

* Keith Spence, *Muzika*. Vilnius : Alma littera, 1995. - 138 p.
* Classicalworks.com 
* ThePuristS.com 
* Garden of Praise
Nehemijas

**Nehemijas** () – Senajame Testamente aprašytas Persijos karaliaus Artakserkso I taurininkas žydas; centrinė Nehemijo knygos figūra. Tėvas – Hachalija. 

Karalius apie 445 m. pr. m. e. leidęs jam išvykti į Jeruzalę ir atstatyti Nabuchodonosaro sugriautas miesto sienas. Nepaisant įvairių trukdymų, Nehemijas sugebėjęs užbaigti darbą per 52 dienas.

Prieš grįždamas į Persiją, vyriausiuoju kunigu paliko Ezrą. Po keleto metų vėl apsilankęs Jeruzalėje, Nehemijas pamatė, kad jo tautiečiai nebesilaiko Dievo įstatymų, juos reikėjo raginti klausyti Dievo balso.

Biblijoje Nehemijas apibūdinamas kaip veiklus, praktiškas, pamaldus žmogus.

## Šaltiniai
Daržininkas

**Daržininkas** – žemės ūkio specialistas, užsiimantis daržininkyste.

## Žinios ir gebėjimai
Daržininkai turi išmanyti:
* biologines daržovių ir uoginių augalų veisles bei ypatybes,
* kiek ir kokių trąšų reikia daržovėms.
Daržininkai turi gebėti:
* paruošti ir įdirbti dirvą tam tikroms kultūroms sodinti;
* purkšti augalus pesticidais, tačiau tai jie turi daryti nepažeisdami aplinkosaugos reikalavimų;
* naudotis įrankiais ir mechanizmais žemei įdirbti, augalams prižiūrėti, derliui nuimti.
* ruošti sėklas ir daigus;
* Nuimti derlių, tinkamai jį sandėliuoti ar perdirbti.

Šios profesijos žmonės turi išmanyti ekonomiką bei verslo vadybą, nes dažniausiai patiems reikia realizuoti užaugintą produkciją. Stambių daržininkystės ūkių daržininkai vadovauja darbams, samdo darbininkus.

Darbas yra sezoninis, prasideda anksti pavasarį ir baigiasi vėlų rudenį.

Žiemą dirbami parengiamieji darbai: ruošiamos sėklos, perkamos trąšos, realizuojama produkcija ir pan. Daržininkai dažnai dirba labai sunkų fizinį darbą, reikalaujantį kantrybės ir ištvermės, nepaisant kokios yra atmosferos sąlygos. Darbe tenka naudoti įvairius chemikalus, todėl daržininkas privalo laikytis darbų saugos reikalavimų. Jie dirba su įrankiais (pjūklais, žirklėmis ir pan.), kuriais galima susižeisti. Šios profesijos žmonės privalo prisitaikyti prie nepastovių atmosferos sąlygų.

## Nuorodos
* Daržininkas (Lietuvos profesijų klasifikatoriaus duomenų bazė)
Chlopkuvas (Mazovijos vaivadija)

**Chlopkuvas** () – kaimas Lenkijos rytuose, Plateruvo valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į pietryčius nuo Plateruvo, apie 12 km į šiaurės rytus nuo Losicės ir apie 128 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. 

## Istorija

Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XV a. ir XVII a. buvo statoma cerkvė, 1702 m. sudegė. 1704 m. pastatyta nauja unitų cerkvė. 1890 m. pastatyta Chlopkuvo Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia. 1920 m. įkurta Chlopkuvo Mergelės Marijos Gimimo parapija. 


Vaizdas:Chłopkówfigurka.JPG|Pakelės koplyčia
Vaizdas:Znakpogoda.jpg


## Šaltiniai
Saori Yoshida

**Saori Yoshida** (g. 1982 m. spalio 5 d.) – Japonijos imtynininkė. Tris kart olimpinė ir trylika kartų pasaulio čempionė.

2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse buvo Japonijos vėliavnešė atidarymo ceremonijoje. 2012 m. laimėjusi savo dešimtąjį pasaulio čempionės titulą, tapo geriausia visų laikų imtynininke.

## Šaltiniai
Fukudos doktrina

**Fukudos doktrina** – Japonijos politikos, susijusios su Pietryčių Azija, kryptis, 1977 m. išsakyta tuometinio ministro pirmininko Takeo Fukuda, apsilankymo Maniloje metu. Jis savo kalboje pažadėjo, kad Japonija neturi jokių su ASEAN šalimis susijusių karinių tikslų, siekia taikos bei abipusio politinio, ekonominio ir kultūrinio bendradarbiavimo. 

Doktriną paskatino išaugę prekybiniai ryšiai tarp Pietryčių Azijos ir Japonijos, antijaponiški sentimentai regiono valstybėse bei galios balansą pakeitęs JAV pralaimėjimas Vietnamo kare. Įgyvendindama doktriną, Japonija per ateinančius metus stipriai padidino šalims teikiamą ekonominę pagalbą, įsitraukė į ASEAN veiklą, pasirašė taikos ir draugystės sutartį su Kinija.

## Šaltiniai

## Susiję straipsniai
* Šiova laikotarpis
* Jošidos doktrina
Aideras

**Aideras**, *Haidaras* (; ? – 1487) – Krymo chanas 1475 m., Chadži-Girėjaus sūnus.

Yra duomenų, kad Aideras 1456 m. pirmą kartą pamėgino užimti sostą pakėlęs maištą prieš tėvą, tačiau nėra patikimų šaltinių, patvirtinančių šią istoriją.

Ėmus valdyti Aidero jaunesniajam broliui Mengliui Girėjui Aideras buvo įkalintas genujiečių tvirtovėje Soldajoje (dabar Sudakas), kur buvo laikomas kaip garbės kalinys. 1475 m. osmanai užėmė genujiečių valdas, ir Aideras trumpam užėmė Krymo chanato sostą. Tačiau netrukus jis pralaimėjo kovą dėl sosto, ir šį užėmė jo brolis Nur Dauletas. Aideras pabėgo į Kijevą (tuometinė LDK). Apie 1479 m. jis persikėlė į Maskvą, didžiojo kunigaikščio Ivano III globon. Ivanas III po kelerių metų ištrėmė Aiderą į šiaurinius Maskvos kunigaikštystės pakraščius.

Aideras mirė 1487 m. Beloozere (dabartinis miestas Belozerskas Vologdos srityje).
Gurkai (Losicės apskritis)

**Gurkai** () – kaimas Lenkijos rytuose, Plateruvo valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į pietus nuo Plateruvo, apie 9 km į šiaurės rytus nuo Losicės ir apie 126 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. 

## Istorija
1471 m. pastatyta pirmoji kaimo bažnyčia. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1952 m. įkurta Gurkų Šv. Voicecho parapija. Iki 1954 m. buvo Gurkų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Nakanas (miestas)

**Nakanas** () – miestas Nagano prefektūros šiaurėje, Japonijoje. Gyventojų 46 tūkst. (2008 m. duomenys). Miestas įkurtas 1954 m. liepos 1 d.

Miesto apylinkėse plačiai vystomas žemės ūkis. Miestas garsėja savo užaugintais aukštos kokybės vaisiais ir daržovėmis, tarp kurių yra Fudži obuoliai, *Kyohō* vynuogės ir kt. Taip pat žinomas ir dėl čia gausiai auginamų įvairių rūšių rožių. Kas dvejus metus *Ippongi* parke vykstantis rožių festivalis pritraukia daug turistų.

Po Nagano prefektūroje vykusių 1998 m. žiemos olimpinių žaidynių miestas pradėjo sparčiai augti. 2005 m. prie jo buvo prijungtas Tojotos kaimas.

## Klimatas
Vasaros karštos ir drėgnos, temperatūra viršija 30 °C, tuo tarpu žiemos šaltos ir snieguotos, temperatūra siekia apie −10 °C.

## Miesto simboliai
Oficiali miesto gėlė yra puikusis bijūnas, medis – naminė obelis (*Malus domestica*), paukštis – tundrinė žvyrė.
Ruskuvas

**Ruskuvas** () – kaimas Lenkijos rytuose, Plateruvo valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į vakarus nuo Plateruvo, apie 12 km į šiaurę nuo Losicės ir apie 119 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1905-1908 m. pastatyta kaimo bažnyčia. Taip pat kaime yra XIX a. pastatyti rūmai, kuriuose veikia mokykla.


Vaizdas:Kościół parafialny pod wez. św. Izydora w Ruskowie.JPG|Kaimo bažnyčia
Vaizdas:WLS-Ruskow-Zespol-Kosciola-Wniebowziecia-NMP-02.jpg|Rūmų bažnyčia


## Šaltiniai
Pliateruvas

**Pliateruvas** () – kaimas Lenkijos rytuose, Plateruvo valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į šiaurės rytus nuo Losicės ir apie 125 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Kaime yra Pliateruvo geležinkelio stotis.

## Istorija

Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XIX a. buvo Lovičo apskrities Lyškovicų valsčiuje.

1927 m. pastatyta kaimo medinė bažnyčia. 1947 m. įkurta Pliateruvo Šventojo Kryžiaus Egzaltacijos parapija.


Platerów 1.jpg|Bažnyčia
Plebanianowa.jpg|Klebonija
Platerów-stacja-100811-018.jpg|Geležinkelio stotis


## Šaltiniai
Pliateruvo geležinkelio stotis

**Plateruvo geležinkelio stotis** () – geležinkelio stotis Plateruvo kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Losicės apskrityje, Plateruvo valsčiuje. Per stotį eina Sedlcos-Siemianuvka geležinkelio linija. Nuo stoties iki Sarnakų geležinkelio stotelės yra 4,9 km ir iki Patkuvo geležinkelio stotelės yra 6,4 km.

## Nuorodos
* Aprašymas apie stotį (lenk.).
The Washington Post

**„The Washington Post“** – JAV dienraštis. Seniausias ir plačiausiai skaitomas laikraštis, leidžiamas Vašingtone nuo 1877 m. Kadangi laikraštis leidžiamas šalies sostinėje, jame apžvelgiamos nacionalinės politikos aktualijos. Taip pat spausdinamos pasaulio, vietinės naujienos, daug vietos skiriama gyvenimo būdui, pramogoms, sportui. Laikraštis neretai yra kritikuojamas dėl to, kad didesnį dėmesį skiria respublikonų partijai. Taip pat spausdinamas ir Merilando bei Virdžinijos valstijose. Leidžiamas *[[broadsheet]]* formatu, nuotraukos spausdinamos tiek spalvotai, tiek nespalvotai.

Ankstyvajame XX a. 8-ajame dešimtmetyje du laikraščio reporteriai Bobas Vudvardas (*Bob Woodward*) ir Karlas Bernsteinas (*Carl Bernstein*) vadovavo JAV spaudos tyrimams, kurie vėliau tapo žinomi kaip Votergeito skandalas; laikraščio reportažai ženkliai prisidėjo prie prezidento Ričardo Niksono atsistatydinimo.

„The Washington Post“ yra pelnęs 47 Pulicerio premijas, įskaitant 6 laimėtas 2008 m. (antras visų laikų didžiausias suteiktų premijų vienam laikraščiui per vienerius metus skaičius).

## Istorija
1996 m. buvo atidaryta internetinė laikraščio versija. 2013 m. Jeff Bezos, internetinės prekybos milžinės „Amazon.com“ įkūrėjas ir vadovas, už 250 mln. USD perėmė laikraščio „The Washington Post“ valdymą į savo rankas.

## Šaltiniai
Chlopkuvo Mergelės Marijos Gimimo parapija

**Chlopkuvo Mergelės Marijos Gimimo parapija** () – parapija, įkurta 1920 m. kovo 27 dieną. Parapija priklauso Drohičino vyskupijai, Sarnakų dekanatui. 1890 m. pastatyta Chlopkuvo Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia.

## Nuorodos

* Parapijos tinklalapis (lenk.).
Dvuras (reikšmės)

**Dvuru** () vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:

* Dvuras (Bielsko valsčius);
* Dvuras (Plateruvo valsčius).
Gurkų Šv. Voicecho parapija

**Gurkų Šv. Voicecho parapija** () – parapija, įkurta 1952 metais. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijai, Losicės dekanatui. Pirmoji bažnyčia pastatyta 1471 metais. Dabartinė bažnyčia pradėta statyti 1517 m. ir galutinai užbaigta 1622 metais. Parapijinė metrika pradėta vesti nuo 1723 metų.

## Nuorodos

* Parapijos tinklalapis (lenk.).
Marinkai (reikšmės)

**Marinkais** () vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:

* Marinkai (Palenkės vaivadija);
* Marinkai (Mazovijos vaivadija).
Ukazai (reikšmės)

**Ukazais** () vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:

* Ukazai (Plateruvo valsčius);
* Ukazai (Stara Kornicos valsčius);
* Ukazai (Vengruvo apskritis).
Pienininkas

**Pienininkas** – maisto pramonės darbuotojas, užsiimantis pieno supirkimu ir tolesniu perdirbimu. Pienininkas atlieka pagrindinius technologinius produktų gamybos darbus, įvertina pagrindinius gaminamo produkto rodiklius.

Pienininkas dirba pieno perdirbimo įmonėse, pieno supirkimo punktuose ar cheminės analizės laboratorijose.

## Darbo pobūdis
Dirbdamas pieno supirkimo punkte ar cheminės analizės laboratorijoje pienininkas:
* nustato superkamo pieno kiekį ir kokybę;
* tvarko pieno apskaitą;
* informuoja ir pataria ūkininkams, kaip gauti kokybišką pieną laikantis sanitarijos ir higienos reikalavimų;
* gamina įvairius pieno produktus;
* ruošia laboratorinius indus, prietaisus ir reagentus pieno mėginiams;
* reikiama įranga išpilsto, fasuoja ir pakuoja pieno produktus,
* plauna tarą;
* skaičiuoja produkcijos išeigą.
* tvarko produkcijos ir taros apskaitą;
* kontroliuoja ir reguliuoja fasavimo automatus ir kt. technologinius įrenginius,
* plauna juos, nustato ir šalina smulkius gedimus.
* apskaičiuoja produkcijos vertę ir savikainą.

## Nuorodos

* Pienininkas (Profesijos vadovas 2010)
Bendrosios praktikos slaugytojas

**Bendrosios praktikos slaugytojas** – slauga užsiimantis sveikatos priežiūros specialistas, kurio darbo pobūdis priklauso nuo įgytos specializacijos:

* psichikos sveikatos slauga;
* bendruomenės slauga;
* anestezijos ir intensyviosios terapijos slauga;
* skubiosios medicinos pagalbos slauga;
* operacinės slauga.

## Darbo pobūdis
Bendrosios praktikos slaugytojas:
* slaugo, prižiūri ir atlieka slaugos bei gydomąsias procedūras;
* medicininiams tyrimams ima mėginius (kraujo, šlapimo ir kt.);
* teikia skubią medicinos pagalbą;
* moko pacientus sveikos gyvensenos principų;
* tvarko medicininę dokumentaciją;
* naudojasi įvairiais medicinos instrumentais ir aparatūra.

Bendrosios praktikos slaugytojai dirba valstybinėse, privačiose, viešosiose sveikatos priežiūros ir slaugymo įstaigose ar paciento namuose.

## Mokymasis
Studijuojant šią profesiją mokomasi šių specialiųjų dalykų:
* bendrosios patologijos pagrindai, dietologijos pagrindai, farmakologijos pagrindai, šeimos sveikata ir genetika, fizioterapija ir reabilitacija,
* slaugos pagrindai, pagyvenusio žmogaus slauga, vaiko priežiūra, vaiko slauga, akušerinė slauga, bendruomenės slauga, terapinė ir geriatrinė slauga, paliatyvioji slauga, onkologinė slauga, chirurginė slauga, neatidėliotina medicinos pagalba ir intensyvioji slauga, psichikos sveikatos slaugos pagrindai.

## Taip pat skaitykite
* Bendrosios praktikos gydytojas

## Nuorodos
* Bendrosios praktikos slaugytojas (in: Profesijos vadovas 2010)
*
Vilajetas

**Vilajetas**, taip pat **velajatas, vilaja** (, , ) – vienas pagrindinių administracinių-teritorinių vienetų eilėje Šiaurės Afrikos, Artimųjų ir Vidurinųjų Rytų šalių, buvusios Osmanų imperijos įtakotuose regionuose (žr. Osmanų imperijos administracinis suskirstymas). Paprastai reiškia „provinciją“ (ar jos dalį), „guberniją“, „valstiją“ ir pan. Be to, naudojama įvardinti ir kitoms šalims, pvz., arabų k. Jungtinių Amerikos Valstijų pavadinime naudojama ši sąvoka – „الولايات المتحدة“ (*al-Wilāyāt al-Muttaḥidah*), Malaizijos federalinės teritorijos apibūdinamos *„wilayah persekutuan“* ir pan.

Šalys, kuriose priimta vadinti „vilajetais“ (ar panašiai skambančiomis formomis) savo stambius administracinius-teritorinius vienetus:
* Afganistanas (žr.Afganistano provincijos),
* Alžyras (žr. Alžyro vilajos),
* Kenija (žr. Kenijos administracinis suskirstymas),
* Malaizija (žr. Malaizijos valstijos),
* Omanas (žr. Omano regionai),
* Pietų Sudanas (žr. Pietų Sudano administracinio suskirstymo vienetai),
* Tadžikistanas (žr. Tadžikijos provincijos)
* Tanzanija (žr. Tanzanijos rajonai)
* Tunisas (žr. Tuniso vilajetai),
* Turkija (žr. Turkijos provincijos),
* Turkmėnija (žr. Turkmėnijos velajatai),
* Uzbekistanas (žr. Uzbekijos administracinis suskirstymas).

## Šaltiniai
Jungtinių Tautų prekybos ir plėtros konferencija

**Jungtinių Tautų konferencija prekybos ir vystymo klausimais** (; sutrumpintai: **UNCTAD**) – 1964 m. įkurta tarptautinė organizacija, priklausanti Jungtinių Tautų sistemai. Pagrindinis UNCTAD deklaruojamas tikslas yra skatinti tarptautinį bendradarbiavimąjų, kuris padėtų siekti darnaus besivystančių valstybių vystymosi ir gilintų jų integraciją į pasaulinę ekonomiką. Organizacija veikia kaip tarpvalstybinių diskusijų ir ekspertų forumas, vykdo tyrimus, renka informaciją ir teikia techninę pagalbą besivystančioms šalis. 2012 m. duomenimis, UNCTAD priklauso 194 šalys (visos 193 JTO narės ir Vatikanas). Organizacijos būstinė įsikūrusi Ženevoje.

UNCTAD konsultuoja valstybes, valstybines institucijas ir nevyriausybines organizacijas tiesioginių užsienio investicijų, tarptautinės prekybos, vystymosi, ekonominės globalizacijos klausimais. Taip pat renka ir viešina finansinę informaciją, kuri padėtų besivystančioms šalims efektyviau išnaudoti investicijas. Pagrindinis UNCTAD valdymo organas yra kas ketverius metus vykstanti konferencija, kurioje diskutuojama dėl Pasaulinės Prekybos Organizacijos (buvusios GATT) taisyklių išimčių besivystančioms valstybėms, technologinės pagalbos teikimo, prekybos žaliavomis, įsiskolinimo ir kitokiais klausimais.

Pirmasis UNCTAD susitikimas vyko 1964 m. nuo kovo 23 iki birželio 16 dienos Ženevoje, inicijuotas besivystančių Lotynų Amerikos, Afrikos ir Azijos valstybių ir organizuotas Jungtinių Tautų Ekonominės ir socialinės tarybos. Buvo tikėtasi, kad susitikimas iš pradžių bus tik konferencija, tačiau delegatai pasisakė už nuolatinės institucijos įsteigimą.

## Išnašos
Bernati Šredniai

**Bernati Šredniai** () – kaimas Lenkijos rytuose, Losicių valsčiuje, Losicių apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į vakarus nuo Losicės ir apie 114 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

## Šaltiniai
Panevėžio medicinos mokykla

**Panevėžio medicinos mokykla**, *Panevėžio A. Domaševičiaus medicinos mokykla* – medikų ruošimo mokykla, veikusi Panevėžyje 1941–2002 m. 2002 m. tapo Panevėžio kolegijos Sveikatos, socialinės priežiūros ir edukologijos fakultetu.

## Istorija
1941 m. kovo 1 d. Panevėžyje ėmė veikti *gailestingųjų seserų kursai*. Kursų organizatorius ir mokymo planų sudarytojas buvo gydytojas terapeutas, vėliau – profesorius, medicinos mokslų daktaras Mykolas Marcinkevičius (1882–1987). Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui ir 1942 metų spalio 15 dieną išleidus pirmąją laidą, mokyklos darbas buvo nutrauktas.

1944 m. gruodžio 1 d. kursų veikla buvo atnaujinta, į juos priėmė 50 būsimų medicinos seserų ir akušerių. Pirmoji pokario medicinos seserų laida mokyklą baigė 1946 m. birželio
1946 m. rugsėjo mėn. buvo atidaryta dvimetė akušerių mokykla. Ji 1949 metų vasario 1 dieną buvo prijungta prie medicinos seserų mokyklos ir pavadinta respublikine *Panevėžio akušerių mokykla*. 1947 m. birželio mėn. mokyklą baigė pirmoji akušerių laida. Tuometinė mokykla buvo įsikūrusi Smėlynės gatvėje, šalia dabartinės VŠĮ Panevėžio ligoninės.

1953 m. mokykla pavadinta *Medicinos mokykla*. Pokario metu trūko sveikatos priežiūros specialistų, todėl 1954 m. buvo priimtas medicinos felčerių kursas. Jį 1956 m. baigė pirmoji medicinos felčerių laida.

1965 m. gruodžio 17 d. mokykla pavadinta *Panevėžio A. Domaševičiaus medicinos mokykla*, Panevėžyje gimusio ir ilgą laiką jame dirbusio gydytojo ginekologo Andriaus Domaševičiaus garbei.

1991 m., Lietuvos Respublikoje reformuojant specialiojo vidurinio mokymo sistemą, A.Domaševičiaus medicinos mokykla reorganizuota į aukštesniąją medicinos mokyklą.

1993 m. mokykla persikėlė į suremontuotas ir studijoms pritaikytas patalpas, kuriose ir dabar veikia.

1996 m. pradėti rengti bendrosios praktikos slaugytojai pagal slaugos studijų programą, parengtą kartu su kitomis šalies medicinos mokyklomis ir Danijos slaugių organizacija.
Nuo 1995 m. rengiami ergoterapeutų padėjėjai, nuo 1996 metų – kineziterapeutų padėjėjai, socialiniai darbuotojai.

Panevėžio medicinos mokykla vienintelė Lietuvoje ėmė rengti medicinos felčerius krašto apsaugai. 1996 m. išleista pirmoji felčerių krašto apsaugai laida.

1997 m. pradėti rengti burnos higienistai ir gydytojo stomatologo (dabar – gydytojo odontologo padėjėjai).

## Reorganizacija
2002 m. rugpjūčio 30 d. medicinos mokykla kartu su kitomis Panevėžio miesto aukštesniosiomis mokyklomis ir Rokiškio kultūros mokykla buvo reorganizuota ir įsteigta Panevėžio kolegija. Medicinos mokykla tapo kolegijos Sveikatos, socialinės priežiūros ir edukologijos fakultetu.

Nuo 2003 m. organizuojamos studijos pagal individualiąsias programas asmenims, turintiems slaugytojo profesinę kvalifikaciją, įgytą medicinos mokykloje. Tai tęstinis mokymasis, skirtas asmeniui perkvalifikuoti, jo kvalifikacijai kelti, profesiniams įgūdžiams tobulinti.

## Nuorodos
* Kuzinkovas A., Užaitė L. Sveikatos priežiūros specialistų rengimas Panevėžyje
Danaja (Ticianas)

„**Danaja**“ – bent 5 paveikslų tema, kuriuos sukūrė italų Renesanso dailininkas Ticianas (1480-85 − 1576) ir jo dirbtuvės. 

## Paveikslų tema
Paveiksluose vaizduojama Jupiterio meilės scena. Pagal graikų mitologiją Argo karaliui Akrisijui buvo išpranašauta, kad jį nužudys jo dukters Danajos sūnus, todėl karalius liepė uždaryti dukterį aukštame bokšte. Jupiteris iš dangaus pamatė Danają, isimylėjo ir prasiskverbė pas ją pro stogą auksinio lietaus pavidalu. Taip gimė Persėjas.

## Istorija
Paveikslas buvo nutapytas apie 1544-45 m. popiežiaus Pauliaus III anūkui kardinolui Alesandrui Farnezei. Paveikslą Ticianas pradėjo 1544 m. Venecijoje ir persigabeno į Romą, kad jį užbaigti. Romoje Ticianą aplankė Mikelandželas ir Giorgio Vasari, kurie matė darbą ir aukštai jį įvertino. Visgi, po susitikimo Mikelandželas Giorgio Vasari išsakė mintį, kad Venecijos dailininkai negali tinkamai užbaigti darbų, nes neturėjo galimybių mokintis iš tobulų antikinio meno formų. Gali būti, kad šioje mintyje atsispindi ir paties Giorgio Vasari nuomonė.

Ticiano Danajos figūroje įžvelgiama Mikelandželo figūrų Siksto koplyčios freskose įtaka, herojės dešinės kojos padėtis replikuoja ankstesnį Koredžo tos pačios tematikos darbą „Danaja“. Šalia Danajos vaizduojamo Kupidono poza paimta iš Lisipo stiliaus antikinės skulptūros, buvusios kardinolo Grimani kolekcijoje. Panašiai, kaip „Urbino Veneroje“, Ticianas paveiksle pavaizdavo realią savo laikmečio moterį, o ne idealizuotą moters vaizdinį. Spėjama, kad tai yra kardinolo Alesandro Farnezės mylimoji vardu Angela. Šis aliejinis paveikslas yra Kapodimontės muziejuje Neapolyje.

Po 10 metų Habsburgai užsakė Ticianui seriją mitologinių-erotinių paveikslų. Ticianas šiam užsakymui nutapė labiau erotizuotą „Danajos“ varijantą, kurį modeliavo pagal ankstesnį savo darbą, o Kupidoną pakeitė Danajos tarnaite. Šis paveikslas yra Prado muziejuje Madride. Tuo pat metu Ticiano dirbtuvės sukūrė dar dvi šio paveikslo kopijas (viena Ermitaže, kita − Meno istorijos muziejuje Vienoje). Spėjama, kad Ticianas pats ženkliai prisidėjo prie jų nutapymo. Dar po 10 metų Ticiano dirbtuvės sukūrė 5-ąją, ir, spėjama, 6-ąją, paveikslo versijas. Ticiano paveikslo įtaką patyrė Rembrantas, Antonis van Deikas, Gustavas Klimtas, kai tapė tos pačios tematikos darbus.

## Paveikslo variantai

Image:Tizian 011.jpg| „Danaja“ (1544-45, Kapodimontės muziejus, Neapolis) 
Image:Danae pr.jpg | „Danaja“ (1553-54, Prado muziejus, Madridas) 
Image:Titian - Danae (Hermitage Version).jpg| „Danaja“ (1553-54, Ermitažas, Sankt Peterburgas) 
Titian.Danae01.jpg| „Danaja“ (1554, Meno istorijos muziejus Vienoje) 


## Taip pat skaitykite
* Urbino Venera
* Brandusis renesansas
* Manierizmas
Nemoikų šv. apaštalų Petro ir Povilo parapija

**Nemojkų Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija** () – parapija, įkurta 1909 metais. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijai, Losicės dekanatui. Pirmoji bažnyčia pastatyta 1448 metais. Dabartinė bažnyčia pradėta statyti 1793 metais. 1905 m. bažnyčia perstatyta neoklasicistiniu architektūros stiliumi.

## Nuorodos

* Parapijos tinklalapis (lenk.).
Nemoikų geležinkelio stotis

**Nemojkų geležinkelio stotis** () – geležinkelio stotis Nemojkų kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Losicių apskrityje, Losicių valsčiuje. Per stotį eina Sedlcos-Siemianuvka geležinkelio linija. Nuo stoties iki Patkuvo geležinkelio stotelės yra 3,4 km ir iki Cerpigužo geležinkelio stotelės yra 8 km.

## Nuorodos
* Aprašymas apie stotį (lenk.).
Romas Sausaitis

**Romas Sausaitis** – buvęs Lietuvos ilgų nuotolių ir maratono bėgikas. Nacionalinis čempionas ir rekordininkas, treneris.

## Biografiniai faktai
* Gimė 1955 m. rugsėjo 18 d. Varėnos rajone.
* Dukart Sovietų Sąjungos čempionatų ilgų nuotolių bėgimų prizininkas (3000 m nuotolio uždarose patalpose ir 10 000 m bėgimo stadione).
* 1982 metais Podolske (Rusija) pasiekė Lietuvos 3 000 metrų rungties rekordo, kurį tik 2025 m. liepos 12 d. Votforde pagerino S. Bertašius.
* Nuo 2001 metų treniruoja bėgikę Živilę Balčiūnaitę.
* 2016 m. diskvalifikuotas dvejiems metams po to, kai Ž. Balčiūnaitė antrą kartą nepraėjo dopingo kontrolės.

## Išnašos

## Nuorodos
* Apie Romą Sausaitį 15 min.lt
Losicių žydų kapinės

**Losicės žydų kapinės** () – žydų kapinės, įkurtos tarp 1690 m. ir 1734 m. Losicės mieste. Per II pasaulinį karą kapinės buvo beveik visiškai sunaikintos, po karo komunistų valdžia galutinai sunaikino kapines ir vietoje jų įkūrė parką.

## Literatūra

* Przemysław Burchard: Pamiątki i zabytki kultury żydowskiej w Polsce. Warszawa: 1990, s. 56.    
 
## Nuorodos

* Aprašymas apie kapines I (lenk.)
* Aprašymas apie kapines II (lenk.).
Badmintonas 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse/Vyrų vienetai

**Vyrų [[badmintonas|badmintono]] vienetų** turnyras 2012 olimpinėse žaidynėse vyko Wembley arenoje nuo liepos 28 iki rugpjūčio 5.

Burtų traukimas vyko liepos 23 d. Keturiasdešimt žaidėjų iš 34 valstybių varžėsi šiame turnyre. Nugalėtoju tapo kinas Lin Dan.

## Žaidėjai, atrinkti pagal pajėgumą

#  *(Sidabro medalininkas)*
#  *(Aukso medalininkas)*
#  *(Bronzos medalininkas)*
#  *(Kertvirtfinalininkas)*
#  *(Ketvirtfinalininkas)*
#  *(Ketvirtfinalininkas)*
#  *(Ketvirtoji vieta)*
#  *(Grupių varžybos)*


  *(Šešioliktfinalininkas)*
  *(Grupių varžyos)*
  *(Šešioliktfinalininkas)*
  *(Šešioliktfinalininkas)*
  *(Šešioliktfinalininkas)*
  *(Šešioliktfinalininkas)*
  *(Grupių varžybos)*
  *(Šešioliktfinalininkas)*


## Rezultatai

### Grupių varžybos

#### A grupė

#### B grupė

#### C grupė

#### D grupė

#### E gupė

#### F grupė

#### G grupė

#### H grupė

#### I grupė

#### J grupė

#### K grupė

#### L grupė

#### M grupė

#### N grupė

#### O grupė

#### Group P

### Finalai
Losicių Šv. Zigmanto parapija

**Losicės Šv. Zigmanto parapija** () – parapija, įkurta 1511 metais. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijai, Losicės dekanatui. Parapijos bažnyčia pastatyta 1511 metais. 1731-1732 m. buvo pastatyta nauja medinė bažnyčia, kurios statybas finansavo Losicės seniūnas Antonis Miončinskis. Dabartinė neogotikinio architektūros stiliaus bažnyčia pastatyta 1909 metais. 

## Nuorodos

* Parapijos tinklalapis (lenk.).