open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Andrėjis Dyrikis

**Andrėjis Dyrikis** (, 1853 m. vasario 2 d. Lauduona, dab. Maduonos savivaldybė – 1888 m. sausio 8 d. Batumis) – latvių visuomenės veikėjas, kalbininkas, publicistas ir vertėjas.

## Biografija
1870–1877 m. ir nuo 1882 m. dirbo administracinį darbą Latvijoje, 1877–1881 m. – Bulgarijoje. Lankėsi Vilniuje, Kaune, Trakuose. Mokėjo lietuvių kalbą. Bendradarbiavo laikraščiuose „Baltijas vēstnesis“, „Balss“, lietuvių žurnale „Aušra“. Bendravo su A. Juška, J. Šliūpu, kitais lietuvių kultūros ir tautinio sąjūdžio veikėjais. Tęsė jaunalatvių tradicijas, propagavo lietuvių ir latvių kultūrinį bei ekonominį bendravimą. Parašė informacinių straipsnių apie lietuvių ir latvių kalbas, lietuvių kultūros draugijas, rašytojus (K. Donelaitį, A. Baranauską), lietuvių liaudies dainas, kelionių apybraižų. 1872 m. parašė lietuvių – latvių kalbų žodyną, 1875 m. – lietuvių kalbos gramatiką (neišleista, rankraščiai neišliko). Į latvių kalbą išvertė A. Puškino, N. Gogolio kūrinių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Andrejs Dīriķis. Latvijas Akadēmiskā bibliotēka un Rakstniecības, teātra un mūzikas muzejs
Augustas Deglavas

**Augustas Deglavas** (, 1862 m. rugpjūčio 9 d. Vigantai, dab. Viškų pagastas – 1922 m. balandžio 3 d. Ryga) – latvių rašytojas.

## Kūryba
Parašė realistinių apsakymų, romanų. Romane „Ryga“ vaizduojamas XIX a. antrosios pusės Latvijos tautinio atgimimo ir nepriklausomos valstybės kūrimo laikotarpis, pateikta plati Rygos visuomeninio kultūrinio gyvenimo panorama (atsispindi ir lietuviu gyvenimas), kai kurie personažai – žymūs jaunalatvių judėjimo veikėjai.

## Bibliografija
* Senasis pilies valdytojas (*Vecais pilskungs*), 1890 m., Liesma, 1980 m.
* Tarp dviejų ugnių (*Starp divam ugunīm*), 1891 m.
* Mergužėlė (*Zeltenīte*), 1896 m.
* Naujasis pasaulis (*Jaunā pasaule*), 1897–1899 m., Tilta apgāds, 1955 m.
* Ryga – d. 1, Patriotai 1912 m.
* Ryga – d. 2, Gerosiose šeimose (*Labakās familijās*), 1921 m., nebaigtas
* Ryga – d. 1, 2, 3, Latvijas valsts izdevnieciba, 1951 m.
* Liepsna (*Liesma*), Tilta apgāds, 1970 m.

## Šaltiniai
Lėja Davidova-Medenė

**Lėja Davidova-Medenė** (, 1921 m. kovo 31 d. Nuovadniekai, dab. Saldaus savivaldybė – 1986 m. liepos 31 d. Ryga) – latvių skulptorė.

## Biografija
1949 m. baigė Latvijos dailės akademiją, mokėsi pas T. Zalkalnį. Nuo 1956 m. Latvijos dailininkų sąjungos narė.

## Kūryba
Sukūrė latvių kultūros veikėjų skulptūrinių portretų: P. Upytis 1960 m., Karlis Zemdega 1962 m., L. Erika 1968 m., Biruta Baumanė, Uga Skulmė, abu 1972 m., Ilzė Liepa 1973 m., E. Valteris 1976 m.), E. Kalninis 1982 m., Imantas Zieduonis 1983 m.). Kūriniams būdinga taikli psichologinė charakteristika, apibendrinta, raiški forma, emocingumas.

Individualios parodos: Ryga – 1963 m., 1972 m., 1981 m., Maduona, Rezeknė – 1963 m., Maskva – 1965 m., 1973 m.

## Šaltiniai
Garfildo apygarda (Montana)

**Garfildo apygarda** () – Jungtinių Amerikos Valstijų apygarda, esanti Montanos valstijos rytinėje dalyje. 2020 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, apygardoje gyveno 1 173 žmonės. Apygardos centras – Džordanas. Apygarda įsikūrusi į pietus nuo Filipso ir Valio apygardų, į vakarus nuo Makono ir Prerio apygardų, į šiaurės vakarus nuo Kasterio apygardos, į šiaurę nuo Rosbado apygardos ir į rytus nuo Petroliumo apygardos. Apygarda apima dalį Fort Peko užtvankos tvenkinio. Garfildo apygarda yra rečiausiai apgyvendinta apygarda Montanoje ir viena rečiausiai apgyvendintų visoje šalyje.

## Istorija
Apygarda įkurta 1919 m. iš Dosono apygardos dalies. Manoma, kad pavadinta 20-ojo JAV prezidento Džeimso Garfildo garbei. 1902 m. Apygardoje buvo atrastas pirmasis pasaulyje identifikuotas tiranozauras.

## Politika
Garfildo apygardoje gyvenantys žmonės tvirtai palaiko Respublikonų partiją. Gali būti, kad Garfildo apygarda yra labiausiai respublikonų partiją palaikanti apygarda Montanos valstijoje, ir viena iš labiausiai palaikančių šią partiją apygardų visoje šalyje.

Paskutinis JAV demokratų partijos atstovas laimėjęs šioje apygardoje buvo Franklinas Ruzveltas. Per paskutinius penkerius rinkimus nė vienas Demokratų partijos kandidatas nesurinko daugiau nei 16 % rinkėjų balsų.

 2000 metų JAV prezidento rinkimuose respublikonas Džordžas V. Bušas surinko 87 % balsų, tuo tarpu jo oponentas Alas Goras tesurinko 8 %. 2004 metų JAV prezidento rinkimuose 90,08 procento Garfyldo apygardos rinkėjų balsavo už prezidentą Bušą, o jo priešininkui Džonui Keriui savo balsus atidavė 7,94 procento rinkėjų. 2008 metų JAV prezidento rinkimuose senatorius Džonas Makeinas Garfildo apygardoje gavo 82,3 % rinkėjų balsų, o senatorius Barakas Obama – 15,1 %.

## Gyventojai

2021 m. duomenimis, apygardoje gyveno 99 % baltųjų, 0,6 % mišrios rasės ir 0,4 % afroamerikiečių kilmės gyventojų.

## Šaltiniai
God Dethroned

**God Dethroned** – metalo muzikos grupė iš Nyderlandų, susikūrusi 1991 metais. Iš viso grupė yra išleidusi aštuonis studijinius albumus, kurių naujausias *[[Passiondale]]* buvo išleistas 2009 metais.

## Dabartiniai Nariai
* Henri Sattler – vokalas, gitara
* Susan Gerl – gitara
* Henk Zinger – bosinė gitara
* Michiel van der Plicht – būgnai

## Diskografija
* *[[The Christhunt]]* (1992)
* *[[The Grand Grimoire]]* (1997)
* *[[Bloody Blasphemy]]* (1999)
* *[[Ravenous]]* (2001)
* *[[Into the Lungs of Hell]]* (2003)
* *[[The Lair Of The White Worm]]* (2004)
* *[[The Toxic Touch]]* (2006)
* *[[Passiondale]]* (2009)

## Nuorodos
*
Big Horno apygarda (Montana)

**Big Horno apygarda** () – Jungtinių Amerikos Valstijų apygarda, esanti Montanos valstijos pietuose. 2000 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, apygardoje gyveno 12 671 žmogus. Apygardos būstinė yra įsikūrusi Hardine. 

Didžiąją dalį apygardos teritorijos sudaro indėnų rezervatai: Krau indėnų rezervatas, sudarantis 64,2 % apygardos teritorijos, o Šiaurės šajenų indėnų rezervatas užima 6,37 procento apygardos teritorijos.
Heaven Shall Burn

**Heaven Shall Burn** – metalo muzikos grupė iš Vokietijos, susikūrusi 1996 metais. Grupės dainų tekstai daugiausia nukreipti prieš fašizmą, rasizmą bei socialinę nelygybę, taip pat ginantys gyvūnų teises.

## Nariai
### Dabartiniai nariai
* Marcus Bischoff – vokalas
* Maik Weichert – gitara
* Eric Bischoff – bosinė gitara
* Alexander Dietz – gitara
* Matthias Voigt – mušamieji

### Buvę nariai
*  Patrick Schleitzer – gitara

## Diskografija
### Studijiniai albumai
* *[[Asunder]]* (2000)
* *[[Whatever It May Take]]* (2002)
* *[[Antigone]]* (2004)
* *[[Deaf To Our Prayers]]* (2006)
* *[[Iconoclast]]* (2008)
* *[[Invictus]]* (2010)

### Mini albumai ([[Extended play|EP]])
* *[[In Battle There is No Law]]* (1998)

### Singlai
* *[[Endzeit]]* (2008)
* *[[The Omen]]* (2010)

### Gyvo garso albumai
* *[[Bildersturm – Iconoclast II (The Visual Resistance)]]* (2009)

### Dainų rinkiniai
* *[[In Battle... (There is No Law)]]* (2002)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Oficialus MySpace puslapis
*
Karlis Dravinis

**Karlis Dravinis** (, 1901 m. gruodžio 30 d. Stendė, Rusijos imperija – 1991 m. sausio 18 d. Lundas, Švedija, palaidotas Stendėje) – latvių kalbininkas.

## Biografija
Žmona Velta Rūkė-Dravinia. 1910-1914 m. mokėsi Gibulių pradžios mokykloje, 1914-1915 m. Talsų elementarinėje mokykloje, 1915-1918 m. su tėvais gyveno Rusijoje, 1921 m. lankė parengiamuosius kursus ir dirbo mokytojus Dursupėje ir Talsuose, 1938 m. baigė Latvijos universiteto baltų filologijos fakultetą. 1940 m. daktaras.

1940–1944 m. dėstė Tartu universitete. 1944 m. pasitraukė į Švediją. Dirbo Lundo universiteto Slavistikos institute. 1966-1986 m. laikraščio „Ceļi“ redaktorius.

## Mokslinė veikla
Tyrė senuosius latvių kalbos paminklus, tarmes, vietovardžius. Išleido G. Elgerio Evangelijų ir epistolų vertimą į latvių kalbą (*Evangelien und Episteln ins lettische 0bersetzt von Georg Elger* 1961 m., 1976 m.; rankraštį Vilniuje surado Jurgis Gerulis) ir C. F. Temlerio 1772 m. latvių ir lietuvių kalbų lyginamojo žodyno rankraštį (*Glossarium Letticum, cum harmonia et differentia Dialecti Lithuanicae* 1971 m.). Paskelbė Stendės tarmės aprašą su V. Rūke–Dravinia, 4 kn. 1955–1962 m., vokiečių kalba). Sūnus Dainis Dravinis išleido jo veikalą apie Stendės ir gretimų apylinkių senovę, papročius ir kitus etnografijos dalykus (Kuržemėje praėjusiais laikais *Kurzemē aizgājušos laikos* 2000).

## Bibliografija
* Stendes vecie uzvārdi / Filoloģijas materiāli, 1933.
* Skaņas un nomenu formas Stendes dialektā, 1-2, 1955-1956.
* Darbības vārdu formas un nelokāmas vārdu šķiras Stendes dialektā, 1958.
* Verbalformen und undeklinierbare Redeteile der Mundart von Stenden, (Verben, Adverbien, Präpositionen und Präfixe, Partikeln, Konjunktionen.), Slaviska Institutionen vid Lunds Universitet. Slaviska och baltiska studier, 4, Lund, 1958.
* Izsauksmes vārdi un onomatopoētiskie vārdi Stendes dialektā, 1962.

## Šaltiniai
Šrilankinis liūtas

**Šrilankinis liūtas** (*Panthera leo sinhaleyus*), *ceiloninis liūtas* – ikiistorinis liūtų porūšis, gyvenęs Šri Lankoje. Išnyko maždaug prieš 39 000 metų, kol saloje dar nebuvo šiuolaikinės kultūros žmonių.

Liūtas žinomas tik iš dviejų dantų, aptiktų nuosėdinėse uolienose ties Kuruvitos () miestu. Remdamasis šiais dantimis *Paul E. P. Deraniyagala* 1939 m. aprašė porūšį. Tačiau nepakanka informacijos nustatyti, kiek šis porūšis skyrėsi nuo kitų liūto porūšių. P. Deraniyagala nepaaiškino, kaip jis nustatė, kad šis porūšis buvo liūtų porūšis. Išskyrimą į atskirą porūšį jis grindė tuo, kad rastieji dantys yra „siauresni ir labiau pailgi“, negu dabartinių liūtų dantys Britų muziejuje.

## Nuorodos
* Kelum Manamendra-Arachchi, Rohan Pethiyagoda, Rajith Dissanayake, Madhava Meegaskumbura. 2005. A second extinct big cat from the late Quaternary of Sri Lanka. The Raffles Bulletin of Zoology. Supplement No. 12: 423–434. National University of Singapore. Online pdf
Beringinis liūtas

**Beringinis liūtas** (*Panthera leo vereshchagini*) – išnykęs ikiistorinių liūtų porūšis, pleistoceno metu gyvenęs Jakutijoje, Rusijos Tolimuosiuose Rytuose, Aliaskoje, Jukono teritorijoje (Kanada). Išnyko maždaug prieš 13 000 metų.

Šių liūtų kaukolių ir žandikaulių tyrimai parodė, kad tai naujas porūšis, skirtingas nuo kitų ikiistorinių liūtų. Porūšis skiriasi nuo europinio urvinio liūto (*Panthera leo spelaea*), nes jo atstovai būdavo stambesni, ir nuo amerikinio liūto (*Panthera leo atrox*), nes beringinių liūtų atstovai būdavo smulkesni, o jų kaukolių proporcijos – kitos.

## Nuorodos

* Dutch Society of Pleistocene Mammals (Werkgroep Pleistocene Zoogdieren, WPZ)
Japoninė cūga

**Japoninė cūga** (*Tsuga sieboldii*) – pušinių (*Pinaceae*) šeimos visžalių spygliuočių medžių rūšis. Auga Japonijoje (Honšiū, Kiūšiū, Šikoku, Jakušimos salose). Introdukuota Europoje, Šiaurės Amerikoje.

Aukštis iki 25 m. Laja kūgiška, tanki. Žievė rausvai pilka. Spygliai 0,7-2 cm ilgio, 0,2 cm pločio, tamsiai žali. Kankorėžiai kiaušiniški, 2,3 cm ilgio, tamsiai rudi. 

## Šaltiniai
Jekabas Duburas

**Jekabas Duburas** (, tikroji pavardė *Jēkabs Āriņš* 1866 m. kovo 27 d. Vircavos valsčius, Kuržemė – 1916 m. sausio 17 d. Suomija) – latvių teatro aktorius, režisierius, dainininkas.

## Biografija
Baigė Mintaujos realinę mokyklą. Nuo 1887 m. vaidino, nuo 1890 m. režisavo Latvių teatre Rygoje, 1903-1905 m. teatro vadovas. 1908–1909 m. vadovavo Naujajam Rygos teatrui. 1909 m. Rygoje su Zeltmačiu įkūrė dramos kursus (pirmoji latvių teatro profesionalioji mokykla), buvo jų vadovas ir pedagogas. 1913–1915 m. Latvių operos Rygoje režisierius. 1915–1916 m. Latvių teatro Maskvoje vadovas.

## Kūryba
Vaidyba realistinė; būdinga raiški sceninė kalba. Pastatė spektaklių. Dainavo operetėse ir operose. Parašė pjesių, teatro kritikos straipsnių.

;Vaidmenys
* Ruoplainis – Rudolfas Blaumanis. Sūnus palaidūnas 1893 m.
* Langartas – Aspazija. Prarastos teisės 1894 m.
* Šailokas – Viljamas Šekspyras. Venecijos pirklys 1894 m.
* Osipas – Nikolajus Gogolis. Revizorius 1895 m.
* Mefistofelis – Johanas Volfgangas Gėtė. Faustas 1901 m.
;Pastatymai
* Ana Brigaderė. Nykštukas, 1903 m.
* Rudolfas Blaumanis. Indranai, 1904 m., vaidino senąjį Indraną
* Rudolfas Blaumanis. Ugnyje, 1905 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Jēkabs Duburs. Latvijas Akadēmiskā bibliotēka un Rakstniecības, teātra un mūzikas muzejs
Kaliforninė cūga

**Kaliforninė cūga** (*Tsuga heterophylla*) – pušinių (*Pinaceae*) šeimos visžalių spygliuočių medžių rūšis. Auga Šiaurės Amerikos vakarinėje pakrantėje: nuo Kenajaus pusiasalio šiaurėje iki Sonomos apygardos (šiaurės Kalifornija) pietuose.

Aukštis 50-70 m, nors gali užaugti ir iki 78 m. Kamieno skersmuo iki 2,7 m. Šiuo metu (pagal *M.Vaden, St.Sillett, 2011*) auganti aukščiausia kaliforninė cūga yra 82,9 m aukščio. Laja labai tanki, kūgiška, vėliau virsta cilindriška. Senų medžių žemiausios šakos prasideda 30-40 m aukštyje. Žievė ruda, plona, raukšlėta. Spygliai, 5-23 mm ilgio, 1,5–2 mm pločio, tamsiai žali, paplokšti. kankorėžiai nedideli, kybantys, 14-30 mm ilgio ir 7-8 mm pločio. Jauni būna žali, vėliau paruduoja. Sudaryti iš 15–25 plaušelių. 

Kaliforninė cūga naudojama medienos, popieriaus pramonėje. Tai yra Vašingtono valstijos oficialus simbolinis medis. 

## Šaltiniai
Arta Dumpė

**Arta Dumpė** (, 1933 m. gegužės 26 d. Talsai) – latvių skulptorė.

## Biografija
1960 m. baigė Latvijos dailės akademiją, mokytojai Teodoras Zalkalnis, Karlis Zemdega.

## Kūryba
Sukūrė monumentalių memorialinių paminklų (Janis Čakstė, Jelgava, karių kapinėse: Balvai, 1979 m., Valka, 1984 m., Lestenė, 2001 m.), dekoratyvinių parko ir kamerinių skulptūrų: portretų (Rabindranatas Tagorė, 1972 m., Nikolajus Rerichas, 1974 m., Aspazija, Ilmaras Blumbergas, abu 1983 m.), reljefų („Prisiminimai apie Chersoną“ 1982 m.). Kūriniuose (granitas, bronza, gipsas, varis) dažnai interpretuojami konstruktyvizmo, kubizmo principai; vienų skulptūrų formos apibendrintos, statiškos, kitų – plastika ekspresyvi, dinamiška, dalys briaunotos, su kiaurymių akcentais.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Arta Dumpė. Galerija
Juodoji cūga

**Juodoji cūga** (*Tsuga mertensiana*) – pušinių (*Pinaceae*) šeimos visžalių spygliuočių medžių rūšis. Auga Šiaurės Amerikos vakarinėje pakrantėje: nuo Kenajaus pusiasalio šiaurėje iki Tiulerio apygardos (vidurio Kalifornija) pietuose.

Aukštis 20-40 m, nors gali užaugti ir iki 59 m. Kamieno skersmuo iki 2 m. Laja tanki, kūgiška, vėliau virsta cilindriška. Žievė pilka, plona, raukšlėta. Spygliai, 7–25 mm ilgio, 1–1,5 mm pločio, tamsiai žali ar šiek tiek melsvi, paplokšti. kankorėžiai cilindriški, kybantys, ilgesni nei kitų cūgų: 3-8 cm ilgio ir 0,8-1 cm pločio. Jauni būna tamsiai purpuriniai, vėliau tampa rausvai raudoni. 

## Šaltiniai
Burkardas Dzenis

**Burkardas Dzenis** (, 1879 m. liepos 11 d. Dreiliniai, Rygos apskritis – 1966 m. rugpjūčio 17 d. Deitonas, Ohajo valstija) – latvių skulptorius. Vienas profesionaliosios latvių skulptūros pradininkų.

## Biografija
1905 m. Sankt Peterburge baigė Centrinę A. Štiglico techninio piešimo mokyklą, 1906 m. Paryžiuje tobulinosi pas O. Rodeną.

1910–1929 m. dailės pedagogas Rygoje, 1920–1941 m. Latvijos dailės muziejaus direktorius. 1922–1944 m. Latvijos dailės akademijos Taikomosios skulptūros studijos vadovas; nuo 1937 m. profesorius. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1950 m. emigravo į JAV.

## Kūryba
Sukūrė portretų – biustų („Žmona“, 1906 m., 1922 m., „Ana Brigaderė“, 1911 m., „Janis Zalytis“, 1921 m., 1925 m.) ir reljefų („Karlis Ulmanis“, Linkolno universitetas, XX a. šeštas dešimtmetis), antkapinių paminklų („Adolfas Alunanas“, Jelgava, 1913 m., „Rudolfas Blaumanis“, Ėrgliai, 1923 m.), taikomosios (pirmasis Latvijos herbas, 1919 m., banknotai, pašto ženklai) ir knygų grafikos kūrinių. Ankstyvosioms skulptūroms įtakos turėjo O. Rodenas, vėlesniųjų – plastika santūri, grįsta realistiniais ir abstrakčių formų deriniais.

1926–1938 m. apdovanotas Prancūzijos, Švedijos, Norvegijos, Belgijos, Latvijos valstybiniais ordinais.

## Šaltiniai
Europinis liūtas

**Europinis liūtas** (*Panthera leo europae* ar *Panthera leo tartarica*) – spėjamas išnykęs liūto (*Panthera leo*) porūšis, gyvenęs Pietų Europoje iki ankstyvųjų istorinių laikų. Vieni ekspertai Europoje gyvenusius liūtus laiko azijinio liūto (*Panthera leo persica*) populiacijos dalimi, kiti – atskiru porūšiu. Gali būti, kad šie liūtai buvo paskutiniai europinių urvinių liūtų (*Panthera leo spelaea*) individai.

Europoje gyveno du ikiistorinių liūtų porūšiai – ankstyvojo vidurinio pleistoceno fosilinis liūtas ir aukštutinio pleistoceno urvinis liūtas.

## Išnykimas
Apie ikiistorinius Europos liūtus žinoma labai nedaug. Aristotelis ir Herodotas rašė, kad I tūkstantmečio pr. m. e. viduryje Balkanuose liūtai gyveno. Kai Kserkso I kariuomenė 480 m. žygiavo per Makedoniją, ji sutiko kelis liūtus.

Apie 20 m. pr. m. e. liūtai išnyko Italijoje, apie 1 m. e. m. liūtai išnyko Vakarų Europoje.
Apie 70 m. e. m. liūtai gyveno tik šiaurinėje Graikijoje, tarp Aliakmono ir Mestos upių.
Apie 100 m. e. m. liūtai Rytų Europoje jau buvo išnykę. Po to liūtai Europoje tegyveno tik Kaukazo kalnuose, kur azijiniai liūtai išgyveno iki X a.

Europinis liūtas išnyko dėl išmedžiojimo (liūtų medžioklė buvo populiari graikų ir romėnų pramoga), konkurencijos su sulaukėjusiais šunimis, tipinio liūtų grobio gausos sumažėjimo. Europinius liūtus kartu su berberiniais ir azijiniais liūtais naudojo Romos cirkuose, kur su liūtais kaudavosi bestiarijai ir tokie žvėrys kaip turaninis tigras, tauras, lokiai. Pradžioje europiniai liūtai romėnams buvo labiau prieinami negu Šiaurės Afrikos ar Artimųjų Rytų liūtai. Europiniams liūtams nykstant romėnai liūtus ėmė importuoti iš Afrikos ir Azijos.

## Nuorodos
Himalajinė cūga

**Himalajinė cūga** (*Tsuga dumosa*) – pušinių (*Pinaceae*) šeimos visžalių spygliuočių medžių rūšis. Auga rytiniuose Himalajų šlaituose (Indijoje, Kinijoje, Tibete, Butane, Vietname, Mianmare.

Aukštis 20-25 m, nors gali užaugti ir iki 40 m. Kamieno skersmuo paprastai 40-50 cm, bet pasitaiko iki 1 m. Laja asimetriška, reta. Šakos įstrižos arba horizontalios. Žievė rausvai pilkšva, nelygi, atplaišėjusi. Spygliai palyginus su kitų cūgų išsidėstę toliau vienas nuo kito, 1-2,5 cm ilgio, 0,2-0,25 cm pločio, tamsiai žali. Žydi balandžio-gegužės laikotarpiu.

Žievėje gausu tanino. Mediena naudojama baldų gamybai, statyboms.

## Šaltiniai
Aleksandras Drevinis

**Aleksandras Rudolfas Drevinis** (, , 1889 m. liepos 15 d. Cėsys – 1938 m. vasario 26 d. Butovo poligonas, Rusija) – latvių tapytojas. 

## Biografija
1908–1913 m. mokėsi Rygos dailės mokykloje, mokytojai Vilhelmas Purvitis, Janis Rozentalis, J. R. Tilbergas. Nuo 1914 m. gyveno Maskvoje. 1915–1917 m. buvo grupės „Būgnų valetas“, 1927–1932 m. – „Maskvos tapytojai“, trečiame dešimtmetyje – „Latvių dailininkų komuna Maskvoje“ narys. 1938 m. sausio 17 d. suimtas sufabrikuotoje latvių šaulių byloje ir netrukus sušaudytas. Žmona išgelbėjo nuo konfiskacijos jo paveikslus, pasakiusi, kad tai jos darbai. Jų paroda surengta Maskvoje tik 1971 m.

## Kūryba

Kūryboje vyrauja postimpresionistinės tendencijos, būdinga statiška kompozicija, kartais kubistinė stilizacija, rudų tonų koloritas. Svarbesni kūriniai: „Natiurmortas“ (1913 m.), ciklas „Bėgliai“ (1915–1916 m.), „Kompozicija“ (1918 m.), „Autoportretas“ (1923 m.), „Miestas“ (1926 m.), „Ruduo“ (1927 m.). 

## Šaltiniai
Jonas Matulionis

**Jonas Matulionis:**

* Jonas Matulionis (1898) – finansininkas, teisininkas;
* Jonas Matulionis (1906) – matematikas, pedagogas;
* Jonas Kastytis Matulionis – kunigas, rezistentas.
Juozas Meškauskas

**Juozas [[Meškauskas]]**:

* Juozas Meškauskas (1889) – kunigas, karo kapelionas;
* Juozas Meškauskas (1906) – gydytojas, visuomenės veikėjas;
* Juozas Meškauskas (1926) – aktorius, režisierius.
Fricis Dziesma

**Fricis Dziesma** (, tikroji pavardė *Fricis Forstmanis*, 1906 m. sausio 11 d. Ryga, Rusijos imperija – 2004 m. rugsėjo 1 d. Stokholmas, Švedija) – latvių poetas, žurnalistas, bibliotekininkas.

## Biografija
Nuo 1913 m. gyveno Ventspilyje, 1927 m. baigė Ventspilio vidurinę mokyklą. Dirbo periodinių leidinių redakcijose. Nuo 1939 m. laikraščio „Brīvā Zeme“ techninis redaktorius, 1940 m. mėnesinio almanacho „Atbalss“ atsakingasis redaktorius. Nuo 1941 m. dirbo laikraštyje „Tēvija“ ir leidykloje „Zelta ābele“. 1944 m. lapkričio mėn. pasitraukė į Švediją, dirbo bibliotekininku Karališkojoje literatūros, istorijos ir senųjų raštų bibliotekoje. Sukaupė didelį latvių istorijos ir kultūros fotoarchyvą.

## Kūryba
Pirmuosius kūrinius išspausdino laikraščiuose „Ventas Balss“, „Zemgales Balss“, „Tukuma Balss“. Eilėraščiuose aukštinamas gimtojo krašto gamtos ir gyvenimo grožis. Viena lyviškųjų tarmių (ventiniu) Alanto Vilio slapyvardžiu parašė „Poemą apie kūlimą“.

## Bibliografija
* Lyvių žemė (*Līvzeme*), 1935 m., Ernesta Kreišmana apgāds 1943 m., Latvju gramata 1963 m., Ventspils centrālās zinātniskās bibliotēkas izdevums 1991 m.
* Pašventinti metai (*Svetitie gadi*), 1939 m.,
* Poema apie kūlimą (*Poem pa kulšen*), 1939 m., 1948 m.
* Gyvybės skliaute (*Dzīvības lokā*), Zelta ābele, 1942 m.,
* Tylos žvaigždė (*Klusuma zvaigzne*), 1969 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Fricis Dziesma. Fotogalerija
* Latvijas Akadēmiskā bibliotēka un Rakstniecības, teātra un mūzikas muzejs
Kazys Morkūnas

**Kazys Morkūnas:**

* Kazys Morkūnas (1925) – dailininkas vitražistas;
* Kazys Morkūnas (1929) – kalbininkas.
Alfonsas Motuzas

**Alfonsas Motuzas:**
* Alfonsas Motuzas (1955) – muzikologas, etnologas;
* Alfonsas Motuzas (1959) – pedagogas, verslininkas, politikas.
Jonas Čeponis

**Jonas Čeponis:**

* Jonas Čeponis (1925) – laisvės kovų dalyvis, dimisijos pulkininkas;
* Jonas Čeponis (1926) – pedagogas, tapytojas;
* Jonas Čeponis (1935) – gydytojas, vertėjas.
Stasys Yla

**Stasys Yla:**

* Stasys Yla (1908) – kunigas, rašytojas;
* Stasys Yla (1913) – muzikologas, pedagogas, vertėjas.
Martynas Yčas

**Martynas Yčas:**

* Martynas Yčas (1885) – teisininkas, politikas, visuomenės veikėjas;
* Martynas Yčas (1917) – biologas, biochemikas.
Pakaspijo žemuma

**Pakaspijo žemuma** () – tektoninė dubuma, besidriekianti aplink šiaurinę Kaspijos jūros dalį Rusijoje ir Kazachstane. Plotas ~200 000 km². Šiaurėje riboja Bendrasis Syrtas, vakaruose – Pavolgio aukštuma ir Jergeniai, rytuose – Ustiurtas ir Pauralės plynaukštė. Aukščiausia vieta siekia 149 m, o pietinė dalis plyti žemiau pasaulinio vandenyno lygio (-28 m).

Būdingas lygus, lėkštai link Kaspijos besileidžiantis paviršius su atskiromis aukštumomis – Indero kalnais, Didžiuoju Bogdo, Mažuoju Bogdo ir kitais. Žemumą kerta Volgos, Uralo, Kumos, Tereko upės. Nedidelės upės (Didysis Uzenis, Mažasis Uzenis, Uilas, Sagizas) vasaromis išdžiūsta, ar susiskaido į ežerėlius. Gausu druskos ežerų (Baskunčiakas, Eltonas ir kt.).

Klimatas subtropinis, žemyninis. Sausį vidutinės temperatūros svyruoja nuo -14&nbsp;°C iki -8&nbsp;°C pakrantėje, vasarą – 22-23&nbsp;°C. Kritulių nuo 150–200 mm pietryčiuose iki 350 mm šiaurės vakaruose. Dažni sausvėjai. Šiaurėje auga varpinių-kiečių stepės, kitur vyrauja pusdykumės ir dykumos (Ryno smėlynai). Vietomis yra smėlio kopų.

## Šaltiniai
IATA oro uosto kodas

**IATA oro uosto kodas** (angl. *International Air Transport Association airport code*) – kodas, sudaromas iš trijų raidžių ir Tarptautinės oro transporto asociacijos naudojamas žymėti daugeliui pasaulio oro uostų.  Oficialiuose leidiniuose oro uostai save žymi Tarptautinė civilinės aviacijos organizacijos kodu, o ne IATA kodu. 

IATA kodas įprastai žymimas ant keleivių bagažo.

Šių kodų naudojimas apibrėžtas 769 rezoliucijoje, šiuos kodus IATA peržiūri kas pusę metų.

IATA kodu taip pat žymimos ir geležinkelių stotys.

## Taip pat skaitykite
*Tarptautinė oro transporto asociacija

## Šaltiniai
Latvijos mokslų akademija

**Latvijos mokslų akademija** (, , iki 1990 m. *Latvijos TSR mokslų akademija*) – aukščiausia Latvijos mokslo institucija, yra Rygoje, Akadēmijas laukums 1, Rīga, LV 1050. 

## Istorija
Latvijos TSR mokslų akademija įkurta 1946 m. reorganizavus 1868 m. įkurtą Rygos latvių draugiją, nuo 1990 m. Latvijos mokslų akademija. 

Prezidentas J. Ekmanis – nuo 2004 m.

## Struktūra
Latvijos mokslų akademiją sudaro:
* Chemijos ir biologijos skyrius,
* Fizikos ir technikos skyrius,
* Socialinių ir humanitarinių mokslų skyrius.
* Radioastrofizikos observatorija, įkurta 1946 m.,
* Nacionalinis botanikos sodas, įkurtas 1956 m.,
* Latvijos akademinė biblioteka, įkurta 1524 m.; seniausia šalies biblioteka, 2005 m. fonduose buvo daugiau kaip 3 mln. vnt. dokumentų, iš jų 1 200 000 mokslo knygų, 14 000 rankraščių ir retų knygų.

## Nariai
Narių skaičius ribotas: tikrųjų narių (priimami ne vyresni kaip 70 m.) gali būti 100, narių korespondentų (priimami ne vyresni kaip 65 m.) – 60, garbės narių – 60, užsienio narių – 100. Latvijos mokslų akademijos užsienio nariai iš Lietuvos – Remigijus Čiegis, Benediktas Juodka, Algirdas Sabaliauskas, Zigmas Zinkevičius.

## Veikla
Latvijos mokslų akademija vadovauja mokslo tiriamajam darbui, dalyvauja kuriant Latvijos mokslo politiką, konsultuoja vyriausybę mokslo klausimais, rengia suvažiavimus, konkursus. Nuo 1993 m. teikia Latvijos mokslų akademijos Didįjį medalį nusipelniusiems Latvijos ir užsienio mokslininkams. Leidžia mokslinius leidinius, žurnalą „Latvijas Zinātņu akadēmijas Vēstis“ (serija A - humanitariniai ir socialiniai mokslai, serija B – gamtos, tikslieji ir taikomieji mokslai), laikraštį „Zinātnes Vēstnesis“.

## Literatūra
* Stradiņš J.; Krikštopaitis J.A.; Sīlivasks K. Baltijas valstu Zinātņu akadēmijas: ģenēze, veidošanās, sadarbība (Veltījums LZA 50 gadu dibināšanas atcerei) // Latvijas ZA Vēstis. A daļa. 1996. gada, 50 (1), 25-29 1996. gada, XVIII
* Stradiņš J. Latvijas Zinātņu akadēmijas 50 gadi. 1. daļa: Latvijas Zinātņu akadēmija: izcelsme, vēsture, pārvērtības (aut. E. Zālīte). // Latvijas vēstures institūta žurnāls, 1999. gads, Nr2, 156.-161. lpp.
* Stradiņš J. Latvijas Zinātņu akadēmija: izcelsme, vēsture, pārvērtības. – Zinātne: Rīga, 1998. – 711 lpp. ISBN 5-7966-1179-8

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Latvijos mokslų akademija
Mstislavas Keldyšas

**Mstislavas Keldyšas** (; 1911 m. vasario 10 d. Rygoje – 1978 m. birželio 24 d. Maskvoje) – tarybinis mokslininkas, TSRS Mokslų akademijos narys (nuo 1946 m.), 1961–1974 m. – TSRS Mokslų akademijos prezidentas. Triskart Tarybų Sąjungos didvyris (1956, 1961, 1971 m.). Pagrindiniai M. Keldyšo moksliniai pasiekimai buvo matematikos, mechanikos ir aerodinamikos srityje.

## Biografija
Gimė bajorų šeimoje. 1931 m. baigė Maskvos M. Lomonosovo universitetą, jame dėstė (nuo 1937 m. – profesorius). 1953–1978 m. buvo TSRS Mokslų akademijos Taikomosios matematikos instituto direktoriumi.

## Mokslinė veikla

M. Keldyšas tyrinėjo raketines-kosmines sistemas, teoriškai pagrindė dirbtinių palydovų išvedimą į Žemės orbitą ir skrydžius į kitas Saulės sistemos planetas, koordinavo TSRS mokslo institucijų darbus kuriant pirmąjį dirbtinį Žemės palydovą bei rengiant pilotuojamus kosminius skrydžius.

Kosminiai tyrinėjimai tuo metu buvo griežtai įslaptinti. M. Keldyšas buvo žinomas kaip Mokslų akademijos prezidentas, tačiau kaip mokslininkas spaudoje buvo vadinamas „kosmonautikos teoretiku“, neminint jo pavardės.
 
## Visuomeninė veikla
1964–1978 m. M. Keldyšas buvo Lenino ir TSRS Valstybinių premijų skyrimo komiteto pirmininkas, daugelio šalių mokslo akademijų narys, TSKP CK narys, 6–9-ojo šaukimų TSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatas.

1942 ir 1946 m. apdovanotas Stalino premija, 1957 m. – Lenino premija.

M. Keldyšas nusižudė savo garaže automobilio išmetamosiomis dujomis. Urna su jo palaikais palaidota Kremliaus sienoje Maskvoje.

## Atminimo įamžinimas
Jo vardu pavadintas asteroidas nr. 2186 ir krateris Mėnulyje. Nuo 1980 Rusijos mokslų akademija už pasiekimus taikomosios matematikos ir mechanikos srityje teikia M. Keldyšo vardo medalį.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mokslinių tyrimų laivas „Akademikas Mstislavas Keldyšas“
* Filmas „Keldyšo formulė“ (rusų kalba)
Hindukušas

**Hindukušas** (, ) – kalnų sistema centrinėje Azijoje. Kalnai susidarė susidūrus Indijos ir Eurazijos plokštėms, jų formacija tebevyksta. Iš vakarų į rytus kalnai nusidriekę 1200 km, plotis šiaurės-pietų kryptimi iki 240 km. Didžioji Hindukušo dalis yra Afganistane, rytinė dalis su aukščiausiomis viršūnėmis priklauso Pakistanui. Šiaurės rytuose kalnus riboja Amudarjos ir Pjandžo upės, už kurių prasideda Pamyras. Rytinė riba eina Čitralo upe.

Svarbiausi Hindukušo sistemos kalnagūbriai yra Baba, Pagmanas ir pats Hindukušas, orografiškai padalintas į rytų, vidurio ir vakarų dalis. Šias dalis atskiria Surchabo ir Kokčios upės. Vakarų Hindukušas pakankamai žemas, jo būdingas aukštis 3500-4000 m. Vidurio Hindukušas (aukštis iki 6059 m) plyti į rytus ir šiaurės rytus nuo Kabulo, jo pietiniai šlaitai ir Hinduradžo kalnagūbris sudaro Nuristano regioną. Rytų Hindukušas savo vakarinėje dalyje viršija 6 km aukštį, viršūnės padengtos gausiais ledynais. Toliau rytuose būdingi aukštikalnių plokščiakalniai, kurių aukštis apie 4 km. Žemiausia perėja Barogilis yra 3777 m aukštyje. Sniego riba driekiasi ~5000 m aukštyje. Aukščiausios viršūnės – Tirič Miras (7699 m) ir Nošakas (7492 m).

Kalnai sudaryti iš kristalinių skalūnų, marmuro, prekambro kvarcitų, paleozojaus klinčių, smiltainio, molio skalūnų, lavos horizontų. Yra akmens anglies, geležies, polimetalų rūdų, aukso, berilio, lazurito, barito, sieros, grafito, talko telkinių.

Šiauriniuose Hindukušo šlaituose būdingi efemerinių augalų, kiečių sąžalynai, kai kur auga pistacijos. Viduriniojoje juostoje būdingos skurdžios kalnų stepės su efemerinių krūmokšnių grupėmis. Aukštikalnėse vyrauja šaltosios dykumos ar sausos stepės. Drėgnesniuose pietrytiniuose šlaituose auga sausi lapus metančių medžių miškai su krūmų sąžalynais. Aukščiau, iki 2500 m – himalajinio tipo plačialapių miškai, iki 3300 m – spygliuočių (pušų, kedrų, kėnių) ar mišrieji miškai). Iki 3700 m aukščio plyti subalpinės pievos, o drėgnesnėse vietose – varpinių augalų plotai.

Hindukušo aukštikalnės nuo seno garsėjo savo neprieinamumu. Ibn Batuta rašė, kad kalnuose žūsta daug iš Indijos gabenamų vergų, todėl kalnų pavadinimas reiškia 'indų žudikas'. Dėl didelio aukščio, sausumo, didelių temperatūros svyravimų kalnus įveikti reikėjo didelių pastangų, jie buvo natūrali riba, skirianti Indijos ir Artimųjų Rytų regionus. Čia gyvena karingos, technologiškai menkai išsivysčiusios gentys, tai yra ir vienas skurdžiausių pasaulio regionų. Hindukuše susitelkę talibų kovotojai.

## Šaltiniai
Maltos demografija

Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **[[Malta|Maltos]] demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 405 165 (2009 m. apskaičiavimai). Katalikų 94,5 proc. 

**Struktūra pagal amžių:**
**0-14 m.:* 16,1 %
**15-64 m.:* 69,4 %
**65 m. ir vyresni:* 14,5 % (2009 m. apsk.)
 
**Gyventojų amžiaus [[mediana]]:**
**bendras:* 39,5 m.
**vyrų:* 38,1 m.
**moterų:* 40,9 m. (2009 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** 0,4 % (2009 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 10,36 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 8,38 mirčių/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): 2,02 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 94 % (2008 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** + 0,6 % (2005 m. apsk.)

**Lyčių pasiskirstymas**:
**Gimimo metu:* 1,06 vyro vienai moteriai
**Jaunesniems nei 15 metų:* 1,06 vyro vienai moteriai
**15-64 metų:* 1,03 vyro vienai moteriai
**65 metų ir vyresniems:* 0,76 vyro vienai moteriai
**Visai populiacijai:* 0,99 vyro vienai moteriai (2009 apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 3,75 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)

**[[Vidutinė gyvenimo trukmė]]:**
**bendra:* 79,44 m.
**vyrų:* 77,21 m.
**moterų:* 81,8 m. (2009 apsk.) 

**15 m. ir vyresnių gyventojų [[raštingumas]]:**
**bendras:* 92,8 %
**vyrų:* 92 %
**moterų:* 93,6 % (2003 m.)

## Šaltiniai
*CŽV pasaulio faktų knyga: Malta (angliškai)
Kapinis liūtas

**Kapinis liūtas** (*Panthera leo melanochaitus*), *Kapo liūtas* – išnykęs liūto (*Panthera leo*) porūšis, gyvenęs Pietų Afrikoje, Gerosios Vilties kyšulio (kitaip dar vadinamo *Kapu*) regione. Kiek žinoma, porūšis gamtoje išnykęs, nors manoma, kad zoologijos soduose dar yra liūtų, turinčio kapinių liūtų kraujo. Genetiniai tyrimai rodo, kad kapiniai liūtai galbūt buvo ne porūšis, o tiesiog labiausiai pietinė Pietų Afrikos liūtų populiacija.

Kapiniai liūtai žinomi kaip juodakarčiai Pietų Afrikos liūtai, gyvenę Gerosios Vilties kyšulyje ir gretimuose rajonuose. Pietų Afrikoje gyveno ir kitų porūšių liūtai, tad senasis kapinio liūto arealas nėra tiksliai žinomas. Arealo pagrindinė dalis buvo Kapo provincija (Pietų Afrikos respublika), Keiptauno apylinkės. 1858 m. Kapo provincijoje buvo nušautas vienas paskutinių kapinių liūtų. 1876 m. čekų tyrinėtojas Emilis Holubas nupirko jauną liūtą, kuris žuvo po dvejų metų.

Kai kurios institucijos ir kai kurie asmenys skelbiasi turintys kapinių liūtų, gyvenančių nelaisvėje. 2000 m. galimi kapinių liūtų individai buvo aptikti Rusijoje ir pervežti į Pietų Afriką veisimui. Yra nemažai painiavos bandant atskirti kapinius liūtus ir kitus tamsiakarčius ilgakarčius liūtus. Nelaisvėje gyvenantys liūtai paprastai būna palikuonys įvairių nelaisvėje augintų porūšių. Todėl ir tipiškos tam tikro porūšio išvaizdos liūtai paprastai būna įvairių porūšių mišrūnai.

Ankstyvieji tyrėjai kapinius liūtus laikė atskiru porūšiu, kadangi jie ryškiai savo išorine sandara skyrėsi nuo kitų liūtų. Patinai turėdavo didžiulius karčius, kurie dengdavo ne tik kaklą ir pečius, bet ir dalį krūtinės bei pilvą. Ausys turėdavo būdingus juodus ausų galiukus. Dabar žinoma, kad liūtų karčių dydį ir jų spalvą lemia įvairūs išoriniai veiksniai, tarp jų aplinkos temperatūra.
2006 m. paskelbti mitochondrinės DNR tyrimų rezultatai nepatvirtino, kad kapiniai liūtai yra atskiras porūšis. Gali būti, kad Kapo liūtai yra piečiausia ir išnykusi tebegyvuojančių pietų Afrikos liūtų populiacija.

## Nuorodos

* The Extinction Website – Cape Lion – Panthera leo melanochaitus
Karlis Dzileja

**Karlis Dzileja** (, iki 1940 m. , 1891 m. gruodžio 13 d. Brūžkalniai, Pastendės valsčius – 1963 m. gruodžio 16 d. Stokholmas) – latvių pedagogas, literatūros tyrinėtojas, žurnalistas. Slapyvardžiai *Slīpernieks, Ģirts Bezdibens, K. Dzelzkalns, K. Ezerkalns, K. Lībietis, K. Lejnieks*.

## Biografija
Baigė Cėsių pedagoginius kursus, studijavo Belgorodo mokytojų institute, baigė Peterburgo aukštuosius komercijos kursus.

1929–1934 m. redagavo literatūrinį žurnalą „Domas“. Parašė monografijas apie G. Merkelį (1935 m.), A. Alunaną (1937 m.) ir kitus latvių kultūros veikėjus. 1944 m. pasitraukė į Švediją. Emigracijoje redagavo latvių išeivijos žurnalus „Brivība“, „Trimdas Arodnieks“.

## Bibliografija
* Latvių raštijos teorija (*Latviešu rakstniecības teorija*), 1915 m.
* Poetika (*Poētika*), 1920 m., 1928 m., Gauja, 1985 m.
* Mažoji poetika pagrindinėms mokykloms (*Mazā poētika pamatskolām*), 1921 m., 1931 m.
* Latvių literatūros istorija (*Latviešu literatūras vēsture*) 2 t. 1931–1932 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Nuotraukos. Latvijas Akadēmiskā bibliotēka un Rakstniecības, teātra un mūzikas muzejs
Karlis Eglė

**Karlis Eglė** (, 1887 m. birželio 2 d. Mazvasaraudziai, Gulbenės rajonas – 1974 m. birželio 26 d. Ryga) – latvių literatūros tyrinėtojas, bibliografas.

## Biografija

1922–1931 m. su broliu Rudolfu – laikraščio „Latvju Grāmata“ įkūrėjas ir redaktorius. 1925–1952 m. J. Mišinio bibliotekos direktorius. 1947–1949 m. Latvijos universiteto Bibliotekininkystės katedros įkūrėjas ir vedėjas.

Sudarė J. Rainio, V. Lacio, J. Endzelyno ir kitų bibliografijas. Parašė atsiminimų.

## Bibliografija
* Latvių bibliografijos istoriją (*Latviešu bibliografijas vesture*), 1957 m.
* Prisipažinimai (*Atzinas*), latvių rašytojų autobiografijų rinkinys, 3 t.1923–1924 m.
* Matysas Kaudzytis ir Reinis Kaudzytis. Raštai, 6 t., parengė, 1933–1941 m.
* Rudolfas Blaumanis. Raštai, 8 t., parengė, 1958–1960 m.
* Mano prisipažinimai (*Manas atziņas*), Liesma, 1980 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Karlis Eglė. Nuotraukos. Latvijas Akadēmiskā bibliotēka un Rakstniecības, teātra un mūzikas muzejs
Isinas

**Isinas** (*I<sub>3</sub>-si-in<sup>ki</sup>*), dabar **Išan al-Bahrija**) – žemutinės Mesopotamijos miestas, klestėjęs XX šimtmetį pr. m. e.

Miesto globėja buvo laikoma gydymo deivė Gula. kuriai buvo skirta didelė šventykla.

## Nuorodos

* Archaeological Site Photographs of Isin at Oriental Institute 
* 
*
Andrejus Eglytis

**Andrejus Eglytis** (, 1912 m. spalio 21 d. Siliešiuose, Laudonos valsčius, Vidžemės apskritis – 2006 m. vasario 23 d. Ryga) – latvių poetas, žurnalistas.

## Biografija
1922 m. baigė Laudonos pradžios mokyklą, susidomėjo futbolu. Trūkstant lėšų į gimnaziją nestojo, 1929–1935 m. mokėsi Rygos technikume. 1935 m. pašauktas į Latvijos kariuomenę įstojo į karo mokyklą, bet karininko profesijos nepasirinko. Nuo 1938 m. laikraščių „Brīvā Zeme“ ir „Rīts“ žurnalistas, dirbo ir Latvijos radijuje. Rengėsi stoti į Latvijos universiteto Teologijos fakultetą, bet prasidėjo TSRS-Vokietijos karas. Nuo 1943 m. Latvių legiono karo korespondentas, mokėsi Berlyne, grįžęs tarnavo 19-oje latvių divizijoje. 1945 m. naktį iš gegužės 7 į 8 d. pasitraukė į Švediją, ten 1947 m. organizavo Latvijos nacionalinį fondą, įsteigė vieną populiariausių latvių išeivijos literatūrinių žurnalų „Ceļa Zīmes“ (*Kelio ženklai*), 32 metus buvo jo redaktorius. Nuo 1998 m. gyveno Rygoje.

## Kūryba
Ankstyvuosiuose eilėraščiuose vyrauja neoromantinė poetika. Antrojo pasaulinio karo ir pokario eilėraščių pagrindine tema – tragiškas tėvynės likimas; jiems būdinga ekspresyvumas, kontrastai. Žymiausias kūrinys – kantata „Dieve, tavo žemė dega“, joje derinama Biblijos ir liaudies dainų poetika. Vėlyvuosiuose eilėraščiuose apmąstomas tėvynės likimas, kitų kultūrų vertybės.

## Bibliografija
* Kristus ir meilė (*Kristus un mīla*) 1934 m.
* Aukso volunge (*Zelta vālodze*), 1939 m.
* Panieka (*Nīcība*), 1942 m.
* Dieve, tavo žemė dega (*Dievs, Tava zeme deg*), 1943 m.
* Sielų tvirtovė (*Dvēseļu cietoksnis*), esė, Stokholmas, 1945 m., Vesterosa, Ziemeļblāzma, 1953 m.
* Ant skydo (*Uz vairoga*), 1946 m.
* Prakeiksmas (*Lāsts*), 1961 m.,
* Įauskit mane į raudoną baltą vėliava (*Audiet mani karogā sarkambaltisarkanā*), Bruklina: Gramatu draugs, 1972 m.,
* Svetimas kirvis kerta ir kerta (*Svešais cirvis cērt un cērt*), Bruklina: Gramatu draugs, 1986 m.

## Šaltiniai

* Edmunds Zirnītis. Andrejs Eglītis, Vaidava (Lincoln), 1980. ISBN 093630202X
Anšlavas Eglytis

**Anšlavas Eglytis** (, 1906 m. spalio 14 d. Ryga – 1993 m. kovo 4 d. Santa Monika) – latvių rašytojas.

## Biografija
Mokėsi Latvijos dailės akademijoje. Dirbo žurnalistu. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, vėliau apsigyveno JAV.

Parašė eilėraščių, novelių, pjesių. Romanuose vaizdavo menininkų gyvenimą. Svarbiausias kūrinys – romanų trilogija apie išeivijos inteligentų likimą „Juk ne gimtinė“, „Žmogus miške“, „Ar tu citrinmedžio žiedais svaigai?“.

## Bibliografija
* Vienišius ir puotautojas, eilėraščiai, 1938 m.
* Kazanovos apsiaustas, novelės, 1946 m.,
* Paskutinis mohikanas, novelės, 1948 m.
* Homo nuvus, romanas, 1946 m.,
* Adžurdžonga, romanas, 1951 m.,
* Žmogus iš mėnulio, romanas, 1954 m.,
* Juk ne gimtinė, romanas, 1966 m.,
* Žmogus miške, romanas, 1970 m.,
* Penkios dienos, romanas, 1976 m.,
* Ar tu citrinmedžio žiedais svaigai?, romanas, 1980 m.

## Šaltiniai
Juris Elgeris

**Juris Elgeris** (, , g. apie 1586 m. Valmiera – 1672 m. rugsėjo 30 d. Daugpilis) – latvių pamokslininkas, vertėjas, leksikografas.

## Biografija
Gimė protestantų šeimoje; perėjęs į katalikybę mokėsi Vilniaus (?), Braunsbergo ir Nesvyžiaus jėzuitų kolegijose. Nuo 1607 m. kunigas jėzuitas. Dėstė Braunsbergo ir kitose kolegijose. Nuo 1620 m. gyveno Rygoje; veikė kaip misionierius ir pamokslininkas. 1638–1644 m. Daugpilio jėzuitų misijos vyresnysis, ten 1638 m. įsteigė gramatikos mokyklą (vėliau Daugpilio kolegija).

Atsidėjęs literatūriniam darbui latvių kalba parengė: „Evangeliją visų metų sekmadieniams ir šventadieniams“ (*Evangelio toto anno singulis domenicis et festis* 1672 m., 1758 m.; naujas leidimas iš Lundo universiteto rankraščio 1961 m.), P. Kanizijaus „Trumpojo katekizmo“ (*Catechismus, seu Brevis institutio doctrinae christianae* 1672 m.) vertimus, iš lotynų, vokiečių ir lenkų kalbų išverstą giesmyną (1621 m.; pertvarkytas leidimas *Cantiones spirituales ex latinis, germanicis et polonicis translatae in idioma Lothavicum* 1673 m.), lenkų-lotynų-latvių kalbų žodyną (*Dictionarium polono-latino-lothavicum* 1683 m.; panaudojo G. Knapijaus ir K. Sirvydo žodynus). Dauguma jo raštų išspausdinta 1672–1758 m. Vilniuje.

## Šaltiniai
Arija Elksnė

**Arija Elksnė** (, 1928 m. vasario 7 d. Ryga – 1984 m. rugsėjo 24 d. ten pat) – latvių poetė, gydytoja, pedagogė.

## Biografija
vaikystėje gyveno Krustpilyje, mokėsi Cėsių pradžios mokykloje, 1947 m. baigė Jekabpilio vidurinę mokyklą, 1953 m. baigė Rygos medicinos institutą, 1956–1965 m. jame dėstė.

## Kūryba
Poezijoje vyrauja idealo ir tikrovės priešpriešos tema, būdinga motinystės, šviesos, gamtos grožio, darnos siekimo motyvai. Jos eilėraščių išversta į lietuvių kalbą.

## Bibliografija
* Varpų kalba (*Vārpu valoda*), 1960 m.,
* Už tavo vestuves, žeme! (*Uz tavu veselību, zeme!*), 1963 m.
* Vasaros vidury (*Vasaras vidū*), 1966 m.
* Viršūnių šviesa (*Galotņu gaisma*), 1968 m.,
* Trečia begalybė (Treša bezgalība), 1971 m.
* Tylos krante (*Klusuma krastā*), 1974 m.,
* Spinduliai (*Stari*), 1982 m.,
* Viržių vėliava (*Viržu karogs*), 1986 m.
* Myledama (*Mīlēdama*), 2008 m.

## Šaltiniai
Imma Be

***„Imma Be“*** – ketvirtasis oficialusis singlas Jungtinių Amerikos Valstijų hiphopo grupės Black Eyed Peas penktojo albumo *[[The E.N.D.]]*. Daina buvo išleista kaip pirmasis reklaminis singlas iš albumo.

Singlas buvo pirmiausiai išleistas JAV 2009 m. gruodžio 15 d.

## Kritikų atisliepimai
* Eric Henderson iš *Slant Magazine* teigia: "Imma Be prasideda kaip vidutinio greičio „My Humps“ parodija, ir vidury dainos will.i.am šią dainą padaro klubiniu hitu.

* *PopMatters* davė dainai teigimą įvertinimą, teigdama, „kad daina yra viena iš geriausių albumų dainų. Nors ir įgrista šimtą kartų kartojamas dainos pavadinimas („Imma be“), tačiau šis hiphopo, džiazo ir klubinės muzikos hitas labai įdomus“.

* *Vibe Magazine* sako, kad „Imma Be yra 3008 metų „My Humps“ versija“.

## Vaizdo klipas
Vaizdo klipas buvo filmuotas 2010 m. sausio 13 d. Klipe taip pat pasirodė dainininkė ir šokėja Fergie, avinti Louboutino batus ir važiuojanti BMW S1000RR motociklu.

## Pasisekimas topuose
Nors daina buvo išleista tik JAV, tačiau ne tik pajėgė debiutuoti Bilboard Hot 100 tope 50-oje pozicijoje, tačiau pakliuvo ir į kitų šalių topus. Australijoje dar neišleistas singlas pasiekė 73-ąją vietą. O Kanados tope Canadian Hot 100 – 47 pozicija.

## Topai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus grupės tinklalapis
Ansis Epneris

**Ansis Epneris** (, 1937 m. spalio 26 d. Ryga – 2003 m. balandžio 2 d. ten pat) – latvių kino režisierius, scenaristas, prodiuseris.

## Biografija
1962 m. baigė Latvijos universiteto Filologijos fakultetą, 1969–1971 m. studijavo Aukštuosiuose kino režisūros kursuose Maskvoje. 1960–1966 m. dirbo Latvijos TV. 1969–1991 m. Rygos kino studijos režisierius. 1984–1992 m. dėstė Latvijos muzikos akademijoje, nuo 1991 m. – Latvijos kultūros akademijoje; šios akademijos Kino, TV ir teatro meno fakulteto vadovas; nuo 1991 m. profesorius. 1991 m. Rygoje įkūrė kino studiją AVE, buvo jos vadovas, prodiuseris, režisierius.

## Kūryba
Sukūrė daugiau kaip 100 dokumentinių filmų, dauguma jų – sporto tema, filmų portretų, kultūros, visuomeninės tematikos filmų. Jie ekspresyvūs, dinamiško, asociatyvaus montažo. Daugelio savo studijoje kurtų filmų prodiuseris.

## Filmografija
* Michailas Talis. Po dvidešimties metų (Mihails Tals. Pec divdesmit gadiem), 1980 m.,
* Irbė: Žmogus ir kaukė (*Irbe: Cilveks und maska*), 1996 m.
* Sergejus Eizenšteinas. Post scriptum, 1978 m.
* Monumentai 1984 m.
* Aš esu latvis (*Es esmu latvietis*) 1990 m.,
* Narvas, vaidybinis, 1993 m.
* 102 lizdai Latvijai (*102 Nests for Latvia*), 2001 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Ansis Epners. Latvijos filmai
Adolfas Ersas

**Adolfas Ersas** (, iki 1914 m. *Adolfs Rūniks*, 1885 m. birželio 13 d. Gibeniai, dab. Cėsių savivaldybė – 1945 m. vasario 28 d. Ryga) – latvių rašytojas. 

## Biografija
Ankstyvuosiuose kūriniuose vyrauja legendų, antikos mitologijos motyvai. Romane „Meilės vaivorykštė“ vaizduojami septyni meilės tipai, kuriems atstovauja Erotas, Afroditė, Demetra, Apolonas, Panas, Dionisas ir Kristus. Apsakymų rinkiniuose, romanuose yra lietuviškų motyvų, vaizduojamas Latgalos krašto gyvenimas. Bendravo su lietuvių rašytojais, parašė knygų apie Lietuvą. Lietuvių kalba 1936 m. išleista jo knyga „Račinskio meilės paslaptis“. 

## Bibliografija
* Kaukės (*Maskas*), 1920 m.,
* Grįžulo Ratai (*Greizie rati*), 1921 m.
* Meilės vaivorykštė (*Milestības vairavīksne*), romanas, 1930 m. 
* Latgalos apsakymai (*Latgales stasti*), 1926 m.,
* Senoji Latgala (*Vecā Latgale*), 1931 m.
* Dvarininkai (*Muižnieki*) 1931 m., Zinātne, Rīga, 1990 m. ISBN 9785796604953
* Kryžius šalikelėje (*Krusts ceļmalā*), 1938 m.,
* Žemės nugalėtojai (*Zemes uzvarētaji*) 1940 m.
* Lietuva (*Lietuva: ceļojuma iespaidi un piezīmes*), Rīga: Latvju kultūra, 1930 m.,
* Lietuvos keliais (*Pa Lietuvas ceļiem*), 1939 m. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Adolfas Ersas. Nuotraukos. Latvijas Akadēmiskā bibliotēka un Rakstniecības, teātra un mūzikas muzejs
Regīna Ezera

**Regyna Ezera** (, 1930 m. gruodžio 20 d. Ryga – 2002 m. birželio 11 d. ten pat) – latvių rašytoja.

## Biografija
1944 m. su šeima išvežta į Vokietiją, 1945 m. grįžo. 1955 m. baigė Latvijos universitetą.

## Kūryba
Parašė novelių, apysakų, romanų, tetralogiją „Pati su savo vėju“. Kūrybai būdinga subtili savianalizė, grindžiama dramatiškais išgyvenimais, refleksijomis, realistiniai vaizdai derinami su vizijomis ir sapnais.

## Bibliografija
* Jos buvo trys (*Viņas bija trīs*), romanas, 1963 m.,
* Nubėga Gaujos vandenys, nubėga (*Aiztek Gaujas ūdeņi, aiztek*), novelės, 1968 m.,
* Laukinė obelis (*Mežābele*), 1966 m., romanas, lietuvių kalba 1968 m.,
* Dzilnos šilo baladė (*Dzilnas sila balāde*), romanas, 1968 m., lietuvių k. pavadinimu Šilo baladė 1971 m.,
* Naktis be mėnesienos (*Nakts bez mēnesnīcas*), apysaka, 1971 m.,
* Vasara truko tik vieną dieną (*Vasara bija tikai vienu dienu*), apysaka, 1974 m., lietuvių kalba 1979 m.
* Žmogui reikia šuns (*Cilvēkam vajag suni*), novelės, 1975 m.,
* Pati su savo vėju (*Pati ar savu veju*), romanas; d. l Prievarta (*Varmācība*), 1982 m., d. 2 Išdavystė (*Nodevība*) 1984 m., lietuvių k. Vaga, 1992 m.
* Neregima ugnis (*Zemdegas*), romanas, 1977 m., lietuvių k. Vaga, 1984 m.
* Prie tylių vandenų (*Pie klusiem ūdeņiem*), apysaka, 1987 m.
* Raštai (*Raksti*), t.1 2000 m. , t.2 2001 m.

## Šaltiniai
Janis Ezerinis

**Janis Ezerinis** (, 1891 m. balandžio 9 d. Beiriai, dab. Maduonos savivaldybė – 1924 m. gruodžio 24 d. Ryga) – latvių rašytojas, žurnalistas.

## Biografija
1910 m. baigė Valmieros mokytojų seminariją. Iki 1914 m. mokytojas, prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui mobilizuotas, bet dėl ligos atleistas, nuo tuberkuliozės gydėsi Abchazijoje. 1919–1922 m. laikraščio „Brīvā Zeme“ literatūrinės dalies vedėjas.

## Kūryba
Novelėse žmogaus būtis vaizduojama kaip vyksmas, kurį lemia meilės ir mirties išgyvenimai. Novelėms būdingas veiksmo dinamiškumas, tragizmo ir komizmo derinimas, ironija. Eilėraščiuose spalvingi vaizdai, pakili nuotaika kaitoma su pesimistiniais išgyvenimais.

## Bibliografija
* Dainius ir velnias (*Dziesminieks un velns*), Leta, 1920 m.,
* Fantastinė novelė ir kitos (*Fantastiska novele un citas*), Valters un Rapa, 1922 m.,
* Šviesi galva (*Apstarotā galva*), Leta, 1922 m.,
* Ryla (*Leijerkaste*), 2 d., Leta, 1923–1925 m.
* Grožybės (*Krāšņatas*), eilės, 1925 m.

## Šaltiniai