open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sėkmės, Čakai!

**Sėkmės, Čakai!** () – 2007 m. JAV komedija su Džesika Alba ir Džeinu Kuku.

Filmo premjera įvyko 2007 m. birželio 13 d. Maui filmų festivalyje (Maui Film Festival).

## Siužetas

Viskas prasidėjo dar ankstyvoje vaikystėje. Dešimtmetis Čakas pramogavo su draugais ir dalyvavo tradiciniame žaidime – pasuk butelį ir pabučiuok draugą. Likimas iškrėtė pokštą ir lėmė, kad teks bučiuotis su pačia negražiausia mergaite. Bet Čakas nesiryžo to padaryti, o įsižeidusi ir supykusi gotė užbūrė jį blogio aura.

Nuo lemtingojo įvykio praėjo 25 metai, bet užkeikimas vis dar neišgaravo. Čakas su pavydu stebi geriausio draugo plastikos chirurgo Stju meilės nuotykius, todėl mėgina praktikuoti jo išbandytą formulę ir kviečia į pasimatymus visas iš eilės merginas. Jos maloniai sutinka praleisti vakarą ir patirti vienos nakties nuotykį, o ryte lyg tyčia pasako „viso gero“. Mieste jau sklando gandai apie nerealią sėkmę skleidžiančio žaviojo dantisto reputaciją, todėl seksualios nepažįstamos ir net apkūni Čako sekretorės Riba trokšta išbandyti jo teikiamas paslaugas.

Vieną gražią dieną dalyvaudamas buvusios draugės Kerel vestuvėse Čakas pagaliau išsiaiškina savo didžiąją paslaptį. Pasirodo, kad absoliučiai visos su juo permiegojusios merginos sėkmingai ištekėjo už sekančio sutikto vaikino. Būtent todėl dantistas be ypatingų pastangų mėgavosi neišpasakotu populiarumu, bet iki šiol neįtarė, kodėl vedybų užsimaniusios savanaudės merginos jį vis palikdavo.

Dabar Čakas jau žino mistiškojo užkeikimo veikimo principą, todėl kiekvienoje įtartinoje situacijoje mėgina koreguoti negailestingas likimo išdaigas, kad pasipriešintų nuo vaikystės persekiojančiam užkeikimui. Vos po kelių susitikimų su pingvinų akvariumo dresiruotoja Kem vaikinas įsitikina, kad ji yra ta ilgai ieškota svajonių mergina. Tobula gražuolė ne iš karto prisileidžia nepažįstamąjį ir nepuola į lovą po pirmojo pasimatymo. Čakas jau pradeda svajoti, kad vieną rytą nubus šalia Kem.

Tačiau romantišką draugystę užmezgęs dantistas paniškai bijo mylėtis su Kem, kad po vienintelės nakties su juo Kem staiga neištekėtų už sekančio sutikto vaikino. Čakas delsia ir atideda jausmų fiestą lovoje, nors atsispirti pingvinų dresiruotojos nesibaigiančioms vilionėms būna vis sunkiau…

## Aktoriai
* Jessica Alba – pingvinų akvariumo prižiūrėtoja Kem Veksler
* Dane Cook – dantų gydytojas Čakas Loganas
* Dan Fogler – plastikos chirurgasa Stju Kaminskis
* Ellia English – dantų kabineto sekretorė Riba
* Chelan Simmons – buvusi Čako draugė
* Lonny Ross – Kem brolis Džio Veksleris
ir kt.

## Išnašos

## Nuorodos
* http://www.goodluckchuckthemovie.com/ 
*
Dūkšto rajonas

**Dūkšto rajonas** – 1950–1959 m. LTSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje. Centras – Dūkštas.

## Istorija

Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš buvusios Zarasų apskrities 24 apylinkių ir Švenčionių apskrities 1 apylinkės. 1950–1953 m. priklausė Vilniaus sričiai. 1959 m. gruodžio 7 d. rajonas panaikintas:
* Dūkštas, Beržininkų apylinkė, Gaidės apylinkė, Grybėnų apylinkė, Gubavos apylinkė, Kajatų apylinkė, Kazitiškio apylinkė, Medeišių apylinkė, Rimšės apylinkė, Sokiškių apylinkė, Šiūlėnų apylinkė perduotos Ignalinos rajonui;
* Salako apylinkė perduota Zarasų rajonui.

Rajone buvo leidžiamas laikraštis „Komunizmo švyturys“.

|-
| 1950 m.  || || || 25 apylinkės ||
|-
| 1954 m.  || || || 13 apylinkių || 3 miesteliai (Dūkštas, Rimšė, Salakas)
|-
| 1959 m.  || 760 || || 12 apylinkių || 1 miestas (Dūkštas)
|}

## Šaltiniai
Dusetų rajonas

**Dusetų rajonas** – 1950–1959 m. LTSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurės rytuose. Centras – Dusetos.

## Istorija

Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš buvusios Rokiškio apskrities 6 apylinkių, Utenos apskrities 12 apylinkių ir Zarasų apskrities 16 apylinkių. Iki 1953 m. priklausė Vilniaus sričiai. 1954 m. šiek tiek keitėsi rajono ribos. 1959 m. gruodžio 7 d. rajonas panaikintas:
* Dusetos, Antalieptė, Antalieptės apylinkė, Avilių apylinkė, Pakniškių apylinkė, Sadūnų apylinkė, Steponiškių apylinkė ir Žukliškių apylinkė perduotos Zarasų rajonui;
* Jūžintų apylinkė ir Minkūnų apylinkė apylinkės perduotos Rokiškio rajonui;
* Bikūnų apylinkė, Daugailių apylinkė, Norvaišių apylinkė, Užpalių apylinkė ir Vilučių apylinkė perduotos Utenos rajonui.

Rajone nuo 1951 m. balandžio 28 d. iki 1959 m. gruodžio 9 d. leistas laikraštis „Socialistinis kelias“.

|-
| 1950 m.  || || || 34 apylinkės || 1 miestas (Dusetos)
|-
| 1954 m.  || || || 13 apylinkių || 1 miestas, 3 miesteliai (Daugailiai, Jūžintai, Užpaliai)
|-
| 1959 m.  || 756 || || 13 apylinkių || 1 miestas, 1 miesto tipo gyvenvietė (Antalieptė), 3 miesteliai
|}

## Šaltiniai
*
Makedonijos futbolo taurė

**Makedonijos futbolo taurė** () – pagrindinis Šiaurės Makedonijos futbolo atkrintamųjų varžybų turnyras. Čia dalyvauja ~30 komandų – visos iš 1–2 pakopų ir kai kurios 3-osios pakopos komandos. Taurės laimėtojas patenka į UEFA konferencijų lygą.

## Titulai

1993–2024 m. taurę yra laimėjusios 15 komandų, tarp jų sėkmingiausia – „Vardar“ (5 titulai).

|-
| Vardar Skopje || 5 || 1993, 1995, 1998, 1999, 2007
|-
| Rabotnicki Skopje || 4 || 2008, 2009, 2014, 2015
|-
| Sloga Skopje || 3 || 1996, 2000, 2004
|-
| Makedonija Gorce Petrov || 3 || 2006, 2022, 2023
|-
| Sileks Kratovo || 3 || 1994, 1997, 2021
|-
| Pelister Bitola || 2 || 2001, 2017
|-
| Skendija Tetovo || 2 || 2016, 2018
|-
| Teteks Tetovo || 2 || 2010, 2013
|-
| Pobeda Prilep || 1 || 2002
|-
| Cementarnica Skopje || 1 || 2003
|-
| Metalurg Skopje || 1 || 2011
|-
| Pandev Strumica || 1 || 2019
|-
| Baskimi Kumanovo || 1 || 2005
|-
| Renova Depciste || 1 || 2012
|-
| Tikves Kavadarci || 1 || 2024
|}

## Finalai

|-
|  || Vardar Skopje || Pelister Bitola || 1-0
|-
|  || Sileks Kratovo || Pelister Bitola || 1-1 (baud. 4-2)
|-
|  || Vardar Skopje || Sileks Kratovo || 2-1
|-
|  || Sloga Skopje || Vardar Skopje || 0-0 (baud. 5-3)
|-
|  || Sileks Kratovo || Sloga Skopje || 4-1
|-
|  || Vardar Skopje || Sloga Skopje || 2-0
|-
|  || Vardar Skopje || Sloga Skopje || 2-0
|-
|  || Sloga Skopje || Pobeda Prilep || 6-0
|-
|  || Pelister Bitola || Sloga Skopje || 2-1
|-
|  || Pobeda Prilep || Cementarnica Skopje || 3-1
|-
|  || Cementarnica Skopje || Sloga Skopje || 4-4 (baud. 3-2)
|-
|  || Sloga Skopje || Napredok Kicevo || 1-0
|-
|  || Baskimi Kumanovo || Madari Solidarnost Skopje || 2-1
|-
|  || Makedonija Skopje || Skendija Tetovo || 3-2
|-
|  || Vardar Skopje || Pobeda Prilep || 2-1
|-
|  || Rabotnicki Skopje || Milano Kumanovo || 2-0
|-
|  || Rabotnicki Skopje || Makedonija Skopje || 1-1 (baud. 7-6)
|-
|  || Teteks Tetovo || Rabotnicki Skopje || 3-2
|-
|  || Metalurg Skopje || Teteks Tetovo || 2-0
|-
|  || Renova Depciste || Rabotnicki Skopje || 3-1
|-
|  || Teteks Tetovo || Skendija Tetovo ||  1-1 (baud. 6-5)
|-
|  || Rabotnicki Skopje || Metalurg Skopje || 2-0 
|-
|  || Rabotnicki Skopje || Teteks Tetovo || 2-1 
|-
|  || Skendija Tetovo || Rabotnicki Skopje || 2-0
|-
|  || Pelister Bitola || Skendija Tetovo || 0-0 (baud. 4-3)
|-
|  || Skendija Tetovo || Pelister Bitola || 3-0
|-
|  || Pandev Strumica || Makedonija Gorce Petrov || 2-2 (baud. 4-2)
|-
|  || colspan=4 | Finalas neįvyko dėl pandemijos 
|-
|  || Sileks Kratovo || Pandev Strumica || 0-0 (baud. 4-3)
|-
|  || Makedonija Gorce Petrov || Sileks Kratovo || 0-0 (baud. 4-3)
|-
|  || Makedonija Gorce Petrov || FC Struga || 1–1 (baud. 2-0)
|-
|  || Tikves Kavadarci || Voska Sport Ohrid || 2–1
|}

## Nuorodos
* (North) Macedonia - List of Cup Finals (Rsssf.org)
* Samtlige pokalfinaler fra Makedonien / Nordmakedonien (Foot.dk)
* Macedonia Cup (Soccerway.com)
* Macedonianfootball.com
Lorengau

**Lorengau** () – miestas Papua Naujojoje Gvinėjoje, Bismarko salyno Manuso saloje. Manuso provincijos sostinė. Uostas prie Ramiojo vandenyno.

## Šaltiniai
Eišiškių apskritis

**Eišiškių apskritis** (arba ***Eišiškių žemė, Eišiškių pavietas***; ) – buvęs Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės administracinis vienetas, egzistavęs 1791–1795 m. Centras – Eišiškės. Buvo dabartinės pietryčių Lietuvos ir gretimose Baltarusijos teritorijose, ten, kur dabar yra Šalčininkų rajono pietinė dalis ir Baltarusijos Varanavo rajonas.

## Istorija

Apskritis sudaryta 1791 m. iš dalies Lydos apskrities žemių, jai priklausė šios parapijos: Asava, Benekainys, Eišiškės, Nočia, Rodūnia, Užubalis, Varanavas. Iki 1795 m. priklausė LDK Vilniaus vaivadijai. 1795 m. prijungta prie Rusijos imperijos Vilniaus gubernijos Lydos apskrities.

1941 m. Lietuvą okupavęs Trečiasis Reichas vėl sudarė to paties pavadinimo apskritį.

## Literatūra
*
Juodkalnijos futbolo taurė

**Juodkalnijos futbolo taurė** () – pagrindinis Juodkalnijos futbolo atkrintamųjų varžybų turnyras. Čia dalyvauja 30 komandų – visos iš 1–2 pakopų, taip pat 3 regioninių taurių pusfinalininkai iš 3-osios pakopos. Taurės laimėtojas patenka į UEFA konferencijų lygą.

## Istorija

Turnyras vyksta nuo 2006 m. Iki tol 1947–1992 m. Juodkalnijos komandos dalyvaudavo Jugoslavijos ir Serbijos-Juodkalnijos taurių varžybose.

## Titulai

2007–2025 m. Juodkalnijos taurę yra laimėjusios 9 komandos, tarp kurių sėkmingiausia – „Buducnost“ (5 titulai).

|-
| Buducnost Podgorica || 5 || 2012–13, 2018–19, 2020–21, 2021–22, 2023–24
|-
| Rudar Pljevlja || 4 || 2006–07, 2009–10, 2010–11, 2015–16
|-
| Sutjeska Niksic || 2 || 2016–17, 2022–23
|-
| OFK Titograd || 2 || 2014–15, 2017–18
|-
| Lovcen Cetinje || 1 || 2013–14
|-
| Celik Niksic || 1 || 2011–12
|-
| Mogren Budva || 1 || 2007–08
|-
| OFK Petrovac || 1 || 2008–09
|-
| Decic Tuzi || 1 || 2024–25
|}

## Finalai

|-
|  || Rudar Pljevlja || Sutjeska Niksic || 2-1
|-
|  || Mogren Budva || Buducnost Podgorica || 1-1 (baud. 6-5)
|-
|  || OFK Petrovac || Lovcen Cetinje || 1-0 (prat.)
|-
|  || Rudar Pljevlja || Buducnost Podgorica || 2-1
|-
|  || Rudar Pljevlja || Mogren Budva || 2-2 (baud. 5-4)
|-
|  || FK Čelik Nikšić || Rudar Pljevlja || 2-1
|-
|  || FK Budućnost Podgorica || FK Čelik Nikšić || 1-0
|-
|  || FK Lovćen Cetinje || Mladost Podgorica || 1-0
|-
|  || Mladost Podgorica || OFK Petrovac || 2-1
|-
|  || Rudar Pljevlja || FK Budućnost Podgorica || 0-0 (4-3 baud.)
|-
|  || FK Sutjeska Nikšić || OFK Grbalj || 1-0
|-
|  || FK Mladost Podgorica || FK Igalo 1929 || 2-0
|-
|  || FK Budućnost Podgorica || FK Lovćen Cetinje || 4-0 
|-
|  || colspan=3 | Turnyras nebaigtas dėl pandemijos
|-
|  || FK Budućnost Podgorica || FK Dečić Tuzi || 3-1
|-
|  || FK Budućnost Podgorica ||  FK Dečić Tuzi || 1–0
|-
|  || Sutjeska Niksic || Arsenal Tivat || 1-1 (baud. 4-3)
|-
|  || Buducnost Podgorica || Jezero Plav || 2-1
|-
|  || Decic Tuzi Mornar Bar || 1–0
|}

## Nuorodos
* Montenegro - List of Cup Finals (Rsssf.org)
* Samtlige pokalfinaler fra Montenegro (Foot.dk)
* Montenegro Cup (Soccerway.com)
* Montenegrin Cup (Uefa.com)
Vanimas

**Vanimas** () – miestas Papua Naujosios Gvinėjos šiaurės vakaruose, Ramiojo vandenyno pakrantėje, prie Indonezijos sienos. Sandauno provincijos sostinė. Medienos kirtimas ir eksportas. Turizmas (nardymas).

## Šaltiniai
Gruobinios apskritis

**Gruobinios apskritis** buvo 1795–1921 m., centras – Gruobinia. Jos plotas siekė 1900 km², buvo 110&nbsp;878 gyventojai (1897 m.). Apskritis apėmė dabartinę vakarinę Latvijos dalį, nuo 1819 m. jai priklausė ir Palangos–Šventosios pajūrio ruožas – Palangos valsčius.

## Istorija

1795–1915 m. apskritis priklausė Rusijos imperijos Kuršo gubernijai, 1915–1919 m. Oberosto Kuršo sričiai, 1919–1920 m. Latvijos valstybei. 1921 m. buvusios apskrities lietuviškos žemės perduotos Lietuvai.

## Šaltiniai
* 
*
Taris

**Taris** () – miestas Papua Naujosios Gvinėjos centrinėje dalyje; Helo provincijos sostinė. Kelias į Mendi.

## Šaltiniai
Ekonomija

**Ekonomija** – LDK valstybinė žemės valda, iš kurios pajamos ėjo Lenkijos karaliui. Tai buvo jam atlyginimas už Lietuvos didžiojo kunigaikščio pareigas, kartu ir lėšos jo dvarui išlaikyti. Dėl to ekonomija dar buvo vadinama karaliaus sosto dvaru. 

## Atsiradimas
1572 m. mirus Žygimantui Augustui, pasibaigė Gediminaičių dinastija ir Lenkijos ir Lietuvos valstybėje prasidėjo renkamų valdovų epocha. Iškilo jų ir jų dvarų išlaikymo problemos – naujieji svetimšaliai valdovai neturėjo valstybėje nuosavų žemės valdų, bajorija akylai sekė, kad jie nepainiotų valstybės ir savo iždų. 1589 m. valstybės seimas priėmė įstatymą, vadinamąją konstituciją „Nutarimas dėl karaliaus pajamų LDK“, kuriuo karaliaus stalui priskiriami:

„…Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje Gardinas su viskuo, Šiauliai su viskuo *post decessum moderni possessoris*, Brestas su Kobrinu su viskuo, Alytus su viskuo. Ir senieji muitai turi būti niekam kitam neatiduoti, kad iš jų eitų pajamos LDK iždui, tačiau paliekant kiekvienam teisę juos rinkti, jei ši teisė senesnė už šią konstituciją“.

Taip LDK buvo įsteigtos ekonomijos. Jų organizavimo ir būsimo valdymo tvarka buvo smulkiau išdėstyta 1588 m. pradžioje parengtame ir į Lietuvos Metriką įrašytame Zigmanto Vazos rašte. Buvo numatyta, kad pajamos iš šių valdų eis į valdovų asmeninį iždą ir bus skiriamos valdovo ir dvaro išlaikymui. Valdovai negalės šių valdų užstatyti, įkeisti, mainyti, atiduoti kam nors iki gyvos galvos. Jie galėjo jas atiduoti valdyti už sutartą atlyginimą tik tam tikram laikui ir tik LDK piliečiams.

## Ekonomijos
Ekonomijos sudarytos 1589 m:
* Alytaus ekonomija
* Šiaulių ekonomija
* Gardino ekonomija
* Brastos-Kobrino ekonomija
* Mogiliavo ekonomija

## Administravimas
Iš pradžių ekonomijos buvo suskirstytos į traktus ir vaitystes, nuo XVIII a. vidurio – gubernijas ir raktus. Karalius paprastai jas nuomodavo Lietuvos didikams. 

XVIII a. pabaigoje 4 ekonomijose (Mogiliavo ekonomija buvo 1772 m. prijungta prie Rusijos) buvo 17 gubernijų, 135 raktai, 71 dvaras, 30 miestų ir 1084 kaimai. Visos ekonomijos turėjo 0,5 mln. ha žemės, 120 tūkst. gyventojų. Po paskutiniojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo, Lietuvą prijungus prie Rusijos imperijos 1795 m. ekonomijos panaikintos. Jų žemės kaip privatūs dvarai atiduotos Rusijos dvarininkams.

## Šaltiniai
*
Papuasų kalbos

**Papuasų kalbomis** vadinamos Ramiojo vandenyno vakarinės dalies kalbos, nepriklausančios nei austronezinėms, nei Australijos aborigenų kalboms, tačiau nebūtinai tarpusavyje giminingos.

Dauguma papuasų kalbų yra vartojamos Naujosios Gvinėjos saloje, taip pat Bismarko archipelage, Bugenvilio saloje, Saliamono salose, Halmaheroje, Timore ir Aloro archipelage. Viena papuasų kalbų, meriamų kalba, yra vartojama už Australijos ribų – rytinėje Toreso sąsiaurio dalyje.

## Klasifikacijos

Jozefas Grynbergas teigė apie „indoatlantinę“ kalbų šeimą, kuriai priklausytų šiaurės andamanų kalbos, visos papuasų kalbos ir tazmanų kalbos be Australijos aborigenų kalbų, tačiau su tokiu skirstymų sutinka labai mažai lingvistų, net ir įskaitant Grynbergo mokinius. Daug labiau priimta Vurmo klasifikacija.

## Taip pat skaitykite

* Papuasai

## Nuorodos
* 2003 Indonezijos papuasų kalbų bibliografija (Papuasų ir austronezinės kalbos)
FK Mad̂ari Solidarnost

**Skopjės „Mad̂ari Solidarnost“** – Šiaurės Makedonijos futbolo klubas, įkurtas Skopjėje suSIjungus Mad̂ari Skopje ir Solidarnost Skopje.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1992 m.

## Pasiekimai

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia x apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
Jiezno rajonas

**Jiezno rajonas** – 1950–1962 m. LTSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos pietinėje dalyje. Centras – Jieznas.

## Istorija

Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš buvusios Alytaus apskrities 6 apylinkių, Prienų apskrities 17 apylinkių ir Trakų apskrities 7 apylinkių. Iki 1953 m. priklausė Kauno sričiai. 1955 m. jam perduota dalis Žiežmarių rajono. 1959 m. prijungta panaikinto Daugų rajono Pivašiūnų apylinkė. Jiezno rajonas panaikintas 1962 m. gruodžio 8 d., jo teritorija perduota Prienų rajonui ir Alytaus rajonui (4 apylinkės). 

Rajone buvo leidžiamas laikraštis „Lenino keliu“.

|-
| 1950 m.  || 676 || || 30 apylinkių
|-
| 1954 m.  || || || 13 apylinkių ||
|-
| 1959 m.  || 676 || 31 995 || 16 apylinkių || 1 miestas (Jieznas), 2 miesteliai (Aukštadvaris, Butrimonys)
|-
| 1962 m. || 754 || || 17 apylinkių || 1 miestas
|}

## Šaltiniai
Jocių apskritis

**Jocių apskritis** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje, aplink Tauragę. Centras – Jociai.

## Istorija

1915 m. lapkričio 15 d. apskritį sudarė vokiečių okupacinė valdžia iš Šilalės apskrities. Ji buvo sudaryta iš buvusios Raseinių apskrities ir priklausė Oberosto Lietuvos sričiai. 1915 m. gruodžio 15 d. pertvarkyta į Pajūrio apskritį.

## Literatūra
* 
* 
*
Daru

**Daru** () – miestas Papua Naujosios Gvinėjos pietvakariuose, Papua įlankoje, šalia Flajaus žiočių esančioje Daru saloje. Vakarų provincijos sostinė.

## Šaltiniai
Jonavos apskritis

**Jonavos apskritis** buvo trumpalaikė Lietuvos apskritis į šiaurės rytus nuo Kauno. Centras – Jonava.

## Istorija

Apskritis sudaryta 1916 m. balandį, priklausė Oberosto Lietuvos sričiai. 1917 m. vasarį panaikinta.

## Literatūra
*
FK Balkan Skopje

**Balkan Skopje** – Šiaurės Makedonijos futbolo klubas iš Skopjės.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1921 m. Kitados rungyniavo aukščiausioje šalies lygoje.

2012 m. klubas žlugo dėl finansinių problemų.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
Eišiškių rajonas

**Eišiškių rajonas** – 1950–1972 m. LTSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos pietuose. Centras – Eišiškės.

## Istorija

Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš buvusios Trakų apskrities 30 apylinkių. 1950–1953 metais priklausė Vilniaus sričiai. 1954 m. šiek tiek keitėsi rajono ribos, 1959 m. 1 apylinkė perduota Trakų rajonui. 1962 m. gruodžio 8 d. prie rajono prijungtas Šalčininkų rajonas, o Čebatorių, Dargužių, Pošalčių, Urkionių ir Valkininkų apylinkės perduotos Varėnos rajonui. 1972 m. rugsėjo 20 d. Eišiškių rajono centras perkeltas į Šalčininkus ir dėl to pavadintas Šalčininkų rajonu.  

Rajone buvo leidžiamas laikraštis „Raudonoji vėliava“, nuo 1963 m. – „Lenino priesakai“. 

|-
| 1950 m.  || 776 || || 30 apylinkių || 1 miestas (Eišiškės)
|-
| 1954 m.  || || || 20 apylinkių ||
|-
| 1959 m.   || 776 || 20 527 || 20 apylinkių || 1 miestas, 1 miestelis (Valkininkai)
|-
| 1962 m. || 726 || || 17 apylinkių || 1 miestas
|-
| 1963 m.  || || || 17 apylinkių ||
|-
| 1967 m. || 1494 || 45 800 || ||
|-
| 1970 m.  || 1500 || 43 397 || 17 apylinkių || 2 miestai (Eišiškės, Šalčininkai), 1 miesto tipo gyvenvietė (Baltoji Vokė)
|}

## Šaltiniai
Diego Forlán

**Diegas Forlanas Koracas** (; g. 1979 m. gegužės 19 d.) – buvęs futbolininkas, Urugvajaus rinktinės puolėjas.

Visų laikų rezultatyviausias ir daugiausiai rungtynių sužaidęs Urugvajaus rinktinės žaidėjas, pasižymėjęs labai gera kamuolio kontrole, stipriais smūgiais į vartus bei itin geru standartinių padėčių realizavimu.

## Karjera
Jaunystėje buvo perspektyvus tenisininkas, svajojo tapti profesionaliu tenisininku. Bet po to, kai jo sesuo Alechandra Forlan (Alejandra Forlan) su savo vaikinu pakliuvo į mašinos avariją, kurioje žuvo sesers vaikinas, o ji buvo suparalyžiuota, Diegas nusprendė tęsti šeimos tradiciją ir sutelkti visą dėmesį į futbolą, nes futbolininkai daugiau uždirba, ir šitaip padėti apmokėti sesers gydymą.

Forlanas karjerą pradėjo Argentinos klube Club Atlético Independiente. 2002 m. persikėlė į Europą, Anglijos klubą Manchester United. Ten žaidė kaip atsarginis puolėjas. 2004 m. išvyko į Ispanijos Villarreal kur tapo klubo puolimo lyderiu. Forlanas padėjo Viljareliui patekti pirmakart į UEFA Čempionų Lygą, bei laimėjo Europos Auksinio batelio apdovanojimą. 2007 m. pradėjo rungtyniauti Atlético Madrid komandoje. 2012 m. liepos 6 d. pasirašė trejų metų sutartį su Brazilijos SC Internacional klubu.

## Rinktinė
 rungtyniavo nuo 2002 m. Diego Forlanas dalyvavo , 2001, 2004 ir 2007 m. Copa America čempionatuose. Itin sėkmingas žaidėjui buvo 2010 m. pasaulio čempionatas – jame Forlanas įmušė 5 įvarčius, aktyviai prisidėjo prie rezultatyvių komandos draugų atakų, kelis kartus išrinktas geriausiu varžybų žaidėju. Forlanas išrinktas geriausiu čempionato žaidėju (laimėjo „Auksinį kamuolį“). Kitais metais žaidėjas tapo Pietų Amerikos čempionu.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Laimėjimai
;Manchester United
* Premier League (1): 2002–03
* FA taurė (1): 2003–04
* FA Community Shield (1): 2003
;Villarreal
* UEFA Intertoto taurė (1): 2004
;Atlético Madrid
* UEFA Europos lyga (1): 2009–10
;
* 2010 m. pasaulio čempionatas: 4 vieta
* 2011 m. Copa América: 1 vieta
* 2004 m. Copa América: 3 vieta

;Asmeniniai
* Europos auksinis batelis (2): 2004–05, 2008–09
* Pichichi apdovanojimas (2): 2004–05, 2008–09
* Auksinis kamuolys (1): 2010

## Išnašos

## Nuorodos
*
Maturinas

**Maturinas** () – miestas šiaurės rytų Venesueloje, Monagaso valstijos sostinė. Miestas įsikūręs 520 km nuo Karakaso, 67 m aukštyje, prie Garapičės upės. 450 tūkst. gyventojų (2006 m.). Transporto mazgas. Naftos pramonė. Yra 5 valstybiniai ir 4 privatūs universitetai.

## Istorija

Miestas įkurtas 1760 m. pranciškonų misionieriaus Lucas de Zaragoza ir pavadintas *San Juan de la Tornera de Maturín*. 1813–1814 m. Maturino apylinkėse vyko nepriklausomybės mūšiai. XIX a. miestas buvo nedidelis ir skurdus dėl pilietinių karų, maliarijos epidemijų. 1909 m. Maturinas tapo valstijos sostine. Netrukus apylinkėse rasta naftos ir miesto ekonominė padėtis labai pagerėjo.

## Sportas
* Monagas SC – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
*  Monumental stadionas, talpinantis daugiau nei 50 tūkst. žiūrovų.

## Išnašos
Avašas (upė)

**Avašas** () – upė Etiopijoje. Prasideda į vakarus nuo Adis Abebos, aplenkia miestą iš pietų. Didžiuoju riftiniu slėniu teka į šiaurės rytus, poto į rytus. Prateka keletą ežerų ir įteka į nenutekamą druskingą Abės ežerą prie sienos su Džibučiu.

1960 m. į pietus nuo Adis Abebos upė užtvenkta, pastatyta hidroelektrinė, susidarė dirbtinis Kokos ežeras.

Avašo slėnyje rasta daug hominidų fosilijų, tarp jų ir garsioji Liusi. Čia buvo rastas nuosėdų šaltinis, kuriame yra seniausi akmens amžiaus įrankiai. Dėl svarbos paleoantropologijai Avašo žemupio slėnis įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Pagrindinis intakas – Germana (kairysis).
Miestai – Metehara, Asaita.

## Šaltiniai
Merida (Venesuela)

**Merida** () – miestas vakarų Venesueloje, Anduose (Meridos kordiljeroje), Čiamos upės slėnyje, 1630 m aukštyje. Meridos valstijos sostinė. 204,9 tūkst. gyventojų (2001 m.); kartu su priemiesčiais – beveik 350 tūkst. Cukraus, tekstilės, elektronikos pramonė, technologijų tyrimai. Turizmas. Yra oro uostas. Meridoje yra aukščiausia pasaulyje oro tramvajaus linija. Mieste yra 3 universitetai (svarbiausias – Andų unversitetas, įkurtas 1810 m.).

## Istorija

Merida – vienas seniausių Pietų Amerikos miestų. Ją 1558 m. įkūrė Juan Rodríguez Suárez ir pavadino *Santiago de los Caballeros de Mérida* savo gimtojo miesto Ispanijoje garbei. 1559 m. miestas perkeltas dėl konfliktų su vietiniais indėnais, 1560 m. Merida galutinai perkelta į dabartinę vietą. 1622 m. tapo gubernijos sostine. 1811 m. įkurtas universitetas.

## Sportas
* Estudiantes de Mérida FC – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje;
* Olímpico Metropolitano stadionas, talpinantis 42 700 žiūrovus;

## Miestų partnerystė
*  La Pasas, Bolivija

## Galerija

Merida City Photo.jpg|Senamiesčio stogai
CATEDRAL DE MERIDA, EDO MERIDA.jpg|Katedra
Plaza Gran Mariscal de Ayacucho Antonio José de Sucre III.JPG|Sukrės aikštė


## Išnašos
San Kristobalis (Venesuela)

**San Kristobalis** () – miestas vakarų Venesueloje, 56 km nuo Kolumbijos sienos, Anduose, 860 m aukštyje. Tačiros valstijos sostinė. 462,6 tūkst. gyventojų (2001 m.). Tekstilės, odos, maisto, cemento pramonė. Aylinkėse auginama kava, ananasai, kukurūzai, cukranendrės. Mieste yra 8 universitetai.

## Istorija

San Kristobalis įkurtas 1561 m. Juan de Maldonado.

## Sportas
* Deportivo Táchira FC – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje;
* Pueblo Nuevo stadionas, talpinantis 40 000 žiūrovų.

## Išnašos
Dvokiančioji ūmėdė

**Dvokiančioji ūmėdė** (*Russula foetens*) – ūmėdinių šeimos grybas.

Kepurėlė 7 – 12 (15) cm skersmens, jaunų vaisiakūnių beveik rutuliška, senų paplokščia, retkarčiais truputį įdubęs vidurys, gleivėta, geltonai ruda ar nešvarios ochrinės spalvos, kraštai užsilenkę žemyn, vagoti. Lakšteliai pilki, gelsvi, su bespalvio skysčio lašeliais, kuriems išdžiūvus atsiranda dėmės, tankūs, priaugtiniai. Kotas 5 – 10 cm ilgio, 2 – 3 cm storio, balkšvas, plaušuotas, taškuotas. Trama balsva, po luobele rusvai gelsva, stangri, trapi, deginančio skonio. Sporos karpotos.

Auga liepos – spalio mėnesiais spygliuočių ir lapuočių miškuose, ypač beržynuose, ąžuolynuose. Lietuvoje visur paplitusi, valgoma, trečios kategorijos.
Diego Lugano

**Diegas Alfredas Luganas Morenas** (g. 1980 m. lapkričio 2 d.) – futbolininkas, Urugvajaus rinktinės gynėjas.

## Karjera

2011 m. rugpjūčio 30 d. pasirašė trejų metų sutartį su Prancūzijos „PSG“ klubu. 2013 m. buvo išnuomotas Málaga CF klubui, kuriame sužaidė 11 rungtynių.

Nuo 2013 m. rugpjūčio 2 iki 2014 m. gegužės 17 d. buvo West Bromwich Albion FC klubo narys. Čia sužaidė 9 rungtynes ir pelnė 1 įvartį. Gegužės 17 d. klubas iš klubo atleido 5 žaidėjus, tarp kurių buvo ir D. Lugano.

## Rinktinė
 žaidė nuo 2004 m. 

Su rinktine dalyvavo 2007 m. Copa America čempionate, kurio metu neįmušė lemiamo 11 m baudinio į Brazilijos vartus. Urugvajaus rinktinė nepateko į finalą. 

Sėkmingai pasirodė 2010 m. pasaulio ir 2011 m. Copa America čempionatuose.

## Pasiekimai
* Urugvajaus čempionato Apertura (1999, 2000 m.)
* Urugvajaus čempionato Clausura (2001 m.)
* Urugvajaus Primera División (2000, 2001 m.)
* San Paulo valstijos čempionatas (2005 m.)
* Copa Libertadores de América (2005 m.)
* FIFA pasaulio klubų čempionatas (2005 m.)
* Campeonato Brasileiro Série A (2006 m.)
* Turkijos superlyga (2007 m.)
* Turkijos supertaurė (2007 m.)
* Copa America (2011 m.)

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Puerto la Krusas

**Puerto la Krusas** () – miestas šiaurės Venesueloje, Ansoategio valstijoje. Svarbus uostamiestis prie Karibų jūros. 350 tūkst. gyventojų. Mieste yra viena didžiausių šalyje naftos rafinavimo gamyklų. Naftos eksportas į Karibus. Turizmas (kelionės į Močimos nacionalinį parką, Margaritos salą).

## Istorija

Puerto la Krusas įkurtas 1780 m.

## Sportas
* Deportivo Anzoátegui SC – buvęs futbolo klubas; kitados rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
* Anzoátegui FC – futbolo klubas; rungtyniavo stipriausioje šalies lygoje.

## Išnašos
Žalsvoji ūmėdė

**Žalsvoji ūmėdė** (*Russula virescens*) – ūmėdinių šeimos grybas.

Kepurėlė 6 – 10 cm skersmens, pusrutuliška, senesnė išsiplėtusi, kraštai netaisyklingai išsilankstę, kartais būna įdubusi, blankiai žalsva, žalsva su pilkšvu, gelsvu arba rusvu atspalviu, vidurys ryškesnės spalvos, luobelė sausa ir sutrūkinėjusi (ypač kraštai), todėl paviršius atrodo lyg žvynuotas. Lakšteliai balti, šakoti, trapūs. Kotas 3 – 8 cm ilgio, 1 – 2 cm storio, baltas. Trama balta, kieta, trapi, malonaus kvapo ir skonio. Sporos smulkiai karpotos, spygliuotos.

Auga rugpjūčio – rugsėjo mėn. lapuočių ir spygliuočių miškuose, ypač su ąžuolų, beržų priemaiša. Lietuvoje reta. Maistui vartojama šviežia, sūdyta, marinuota.
Marija Barkauskaitė

**Marija Barkauskaitė** (g. 1942 m. rugsėjo 1 d. Šukiškiai, Kelmės apskr.) – Lietuvos pedagogė, habilituota socialinių mokslų daktarė.

## Biografija
1963 m. baigė Šiaulių pedagoginio instituto Pedagogikos fakultetą. Tartu universitete baigė aspirantūrą. 2000 m. habilituota socialinių mokslų daktarė, 2001 m. profesorė. Lietuvos švietimo tarybos pirmininkė (nuo 2008 m.).

1963–1966 m. Kulautuvos sanatorinės mokyklos, 1966–1970 m. Kauno miesto mokyklos – internato direktoriaus pavaduotoja. 1976–1990 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytoja. 1990–1992 m. Vilniaus miesto savivaldybės Švietimo skyriaus vedėja. 1992 m. Vilniaus pedagoginio instituto prorektorė. 1993–1995 m. kultūros ir švietimo ministro pavaduotoja. Nuo 1995 m. Vilniaus pedagoginio universiteto dėstytoja, nuo 2002 m. Pedagogikos katedros vedėja.

1999–2001 m. Pedagogikos instituto mokslinės tarybos pirmininkė. Nuo 1995 m. Švietimo ir mokslo ministerijos atestacinės komisijos, nuo 2001 m. ir Pagrindinių mokyklų tarybos pirmininkė.

## Veikla
Mokslo darbo sritis: asmenybės ugdymo problemos įvairių tipų ugdymo institucijose, ypatingą dėmesį skiriant paauglystei bei mokytojų rengimui. Aktyviai dalyvauja Lietuvos švietimo sistemos strategijos ir politikos kūrime bei įgyvendinime. Paskelbusi daugiau, nei 130 mokslo darbų, 3 monografijas, 5 metodinius leidinius aukštosioms mokykloms.

## Svarbiausi veikalai
* Mokinių tarpusavio santykiai, (1979 m.);
* Vaikų globos ir rūpybos Lietuvoje istorinės raidos apžvalga (su V. Grikpėdiene, 1998 m.);
* Paauglys dabartinėje visuomenėje (2001 m.);
* Specialiųjų poreikių vaikų ugdymas (su V. Grincevičiene, 2001 m.).

## Įvertinimas
* 2002 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžius.

## Šaltiniai
Kočabamba

**Kočabamba** (, ) – miestas centrinėje Bolivijoje, Andų kalnuose, 2570 m aukštyje. Kočabambos departamento centras. Tai trečias pagal dydį šalies miestas – jame gyvena 665 tūkst. gyventojų, su priemiesčiais – ~1,2 mln. gyventojų. Pagrindinis rytų Bolivijos pramoninis centras. Naftos perdirbimo, tekstilės, maisto, chemijos pramonė. Turizmas. Veikia Jorge Wilstermann tarptautinis oro uostas, praeina La Paso–Santa Kruso plentas ir La Paso–Aikilės geležinkelis. Yra 2 valstybiniai ir keletas privačių universitetų, archeologijos muziejus.

## Istorija

Kočabambos slėnyje nuo seno gyveno vietiniai indėnai. Čia vyravo Tihuanako, Omerekės, Mochokojos, Tupurajos, inkų kultūros. 1542 m. regione pradėjo kurtis ispanai. Miestas oficialiai įkurtas Vilja de Oropesos (*Villa de Oropesa*) pavadinimu 1571 m. Gyvavo kaip žemdirbystės centras, aprūpinantis kaimyninius kasyklų miestus.

1786 m. suteiktas miesto statusas ir dabartinis pavadinimas.

## Sportas
* Club Aurora – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje lygoje;
* CD Jorge Wilstermann – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje lygoje;
* Namų rungtynes žaidžia Felikso Kaprileso vardo stadione (), talpinančiame 32 tūkst. žiūrovų.

## Turizmas

Kočabamba – svarbus Bolivijos turistinis centras. Čia yra didžiausias Pietų Amerikoje atviras turgus *La Cancha*. Ant San Pedro kalvos stovi 33 m aukščio Kristaus statula. Kiti lankytini objektai: eklektinio stiliaus *Portales* rūmai, *Mariscal Santa Cruz* parkas, keletas katalikų bažnyčių. Netolimame Vilja Tunario miestelyje yra „Inti Wara Yassi“ gamtos draugija.


Fuente y Catedral en la Plaza 14 de Septiembre, Cochabamba.jpg|Kočabambos katedra ir Rugsėjo 14-osios aikštė
Banco nacional de bolivia ingreso.jpg|Bolivijos nacionalinio banko būstinė
CASA UNIVERSIDAD CENTRAL cbba.jpg|Centriniai universiteto rūmai


## Šaltiniai
Gintaras Baltrūnas

**Gintaras Baltrūnas** (1957 m. liepos 25 d. Vilniuje – 2011 m. kovo 24 d.) – Lietuvos chemikas, habilituotas daktaras, profesorius.

## Biografija

1975 m. baigė Vilniaus 16-ąją vidurinę mokyklą, 1980 m. baigė Vilniaus universiteto Chemijos fakultetą. 1985 m. suteiktas chemijos daktaro laipsnis, nuo 2002 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras, profesorius. Stažuotės: 1995 m. ir 1996 m. Kylio universitetas, 1996 m., 1998 m., 2004 m., 2006 m. Mainco mikrotechnikos institutas (Vokietija).

1995–1998 m., 1999–2005 m. ir nuo 2006 m. Vilniaus universiteto Chemijos fakulteto Fizikinės chemijos katedros vedėjas. 2002–2006 m. Vilniaus universiteto Senato narys.

Tyrimų sritys – ligandų chemosorbcija, elektrocheminių reakcijų modeliavimas, jų mechanizmas ir kinetika, adsorbcija, paviršinė polimerizacija. Mokslo darbų sąraše – per 60 mokslinių darbų, iš jų 30 straipsnių recenzuojamuose žurnaluose, 3 patentai.

## Šaltiniai
Papua Naujosios Gvinėjos transportas

**[[Papua Naujoji Gvinėja|Papua Naujosios Gvinėjos]] transportas** daugeliu atveju šalyje yra ribotas dėl kalnuotų vietovių. Šalies sostinė, Port Morsbis, nėra sujungtas su jokiu didesniu šalies miestu sausumos keliu, tad susisiekimui naudojamas oro transportas arba ėjimas pėsčiomis.

Kai kurios transporto paslaugos yra valdomos šalies bažnyčių arba bažnyčių įsteigtomis įmonėmis, pvz., *Lutheran Shipping* (anglų klb. liuteronų laivyba).

## Oro transportas
Oro transportas yra vienintelė ir pagrindinė susisiekimo priemonė šalyje. Ankstyvais kolonijiniais laikais kaip tik lėktuvai leido į šalį atvykti kolonistams. Net ir šiandien tik du didžiausi Papua Naujosios Gvinėjos miestai - Port Morsbis ir Laė yra sujungti oro transportu.

**Oro uostai:** 578 (2007)

**Oro uostai su dengta danga:**
*viso:*
21
*nuo 2,438 iki 3,047 m:*
2
*nuo 1,524 iki 2,437 m:* 14
*nuo 914 iki 1,523 m:* 4
*iki 914 m:* 1 (2007)

**Oro uostai be dangos:**
*viso:* 557
*nuo 1,524 iki 2,437 m:* 10
*nuo 914 iki 1,523 m:* 58
*iki 914 m:* 489 (2007)

**Sraigtasparnių oro uostai:** 2 (2007)

## Sausumos transportas
1999 m. Papua Naujoji Gvinėja turėjo 19,600 km kelių tinklą, tačiau iš jų tik 686 km yra asfaltuoti. Dauguma kelių kursuoja privatūs autobusiukai. 2001 m. Filipinų vyriausybė padovanojo šaliai keletą džipų, kurie taip pat naudojami gyventojų pervežimui.

Ilgiausias šalies kelias jungia Laė ir Madango miestus ir jis vadinasi *Highlands Highway* (anglų klb. aukštikalnių greitkelis).

## Vandens transportas
Jūrinėse vietose veikia valtys, vadinamos *banana boat*, analogiškos sausumos autobusiukams. Iš viso šalis turi 10.940 km jūrų kelių.

**Šalies uostai:** Port Morsbis, Laė, Madangas, Buka, Rabaulas, Kiunga.
Juzefas Vladislavas Bychovecas

**Juzefas Vladislavas Bychovecas** (, 1778 m. Chmielnica prie Naugarduko – 1845 m. liepos 5 d. Vilnius) – Lietuvos ir Lenkijos filosofas, rašytojas, žurnalistas, vertėjas, visuomenės veikėjas.

## Biografija
Studijavo Vilniaus universitete. 1794 m. sukilimo dalyvis. Nuo 1796 m. studijavo filosofiją Frankfurto prie Oderio, Getingeno ir Karaliaučiaus universitetuose, pastarajame klausė Imanuilo Kanto paskaitų. 1806-1809 m. tarnavo Prancūzijos kariuomenėje, 1810-1811 m. Teisingumo ministerijoje Varšuvoje, 1812 m. maršalo Joachimo Murato adjutantas. Po karo apsigyveno Vilniuje.

## Veikla
Vienas pirmųjų I. Kanto populiarintojų Lietuvoje, į lenkų kalbą išvertė jo veikalus „Į amžinąją taiką“ (*Projekt wiecznego pokoju*, 1796 m.), „Visuotinės istorijos suvokimas kosmopolitiniu požiūriu“ (*Wyobrażenie do historii powszechnej we względzie kosmopolitycznym*, 1799 m.). Veikaluose „Žodis apie filosofiją…“ (*Słowko o filozofii…*, 1816 m.), „Patarimai gerai motinai“ (*Rady dobrej matce*, 1827 m., II leidimas 1843 m.), bei kituose dėstė, kad pagrindinis filosofijos uždavinys yra moralinių priedermių aiškinimas bei naujos antropologijos kūrimas.

Dar išleido knygą „Žvilgsnis į Rusiją istorijos, statistikos, politikos, moralės, mokslo ir skonio požiūriais“ (*Rzut oka na Rosją pod względami historycznym, statystycznym, politycznym, moralnym, naukowym i gustu*, 1817 m.), į lenkų k. išvertė ir Vilniuje 1816-1838 m. išspausdino J. G. Herderio bei kitų filosofų veikalų, parašė Napoleono I kodekso komentarus (neišspausdintas).

## Šaltiniai

## Nuorodos
*  E-booki. Józef Władysław Bychowiec. Rzut oka na Rosją pod względami historycznym, statystycznym, politycznym, moralnym, naukowym i gustu
Melsvažalė ūmėdė

**Melsvažalė ūmėdė** (*Russula cyanoxantha*) – ūmėdinių šeimos grybas. Kepurėlė 5-15 cm skersmens, iškili, žalsvai pilka, senų vaisiakūnių horizontali, kartais įdubusi, violetinė ar violetinė su žaliu arba pilku atspalviu, gleivėta, plaušuota, odelė lengvai lupasi. Lakšteliai balti, tankūs, minkšti. Kotas 5-10 cm ilgio, 1,5-2,5 cm storio, kietas, baltas. Trama balta, švelnaus skonio. Sporos karpotos.

Auga liepos-spalio mėnesiais lapuočių ir mišriuose miškuose. Lietuvoje labai dažna. Valgoma šviežia, sūdyta, marinuota.
Pitekantropas

**Javos žmogus**, **pitekantropas** (*Pithecanthropus erectus*) – iškastinis hominidas, kurio palaikai pirmąkart buvo aptikti 1891 m. Indonezijoje, Trinile, Solo upės pakrantėje; vienas pirmųjų *[[Homo erectus]]* pavyzdžių. Atradėjas olandas Eugène Dubois pavadino jį *Pithecanthropus erectus* (mišrus lotynų ir graikų k. žodžių junginys, reiškiantis *stačiasis žmogbeždžionis*). Pirmąjį radinį sudarė kaukolės skliautas, šlaunikaulis bei keletas dantų, nors nėra tikslaus sutarimo, ar visi kaulai priklausė vienai rūšiai. 1936 m. paleontologas G.H.R. von Koenigswald Sangirano kaime aptiko pilnesnį panašų į pirmą kaukolės pavyzdį. Vėliau Sangirano apylinkėse rasta daugiau pavyzdžių.

Iki žmogaus palaikų aptikimo Didžiajame Riftiniame slėnyje Kenijoje, pitekantropo palaikai buvo laikomi seniausiais. Priešingai tų laikų nuomonei, kad pitekantropas yra tarpinė grandis tarp šiuolaikinių žmonių ir kitų hominidų bendro protėvio, iki 1999 m. antropologai galvojo, kad tiesioginiai žmonių protėviai buvo Afrikos *[[Homo erectus]]* atstovai (galbūt *[[Homo ergaster]]*), o ne Azijoje rasti Javos žmogus bei Pekino žmogus. Tačiau dabar ši paprasta paplitimo iš Afrikos teorija atmetama.

## Išnašos
Papua Naujosios Gvinėjos ryšiai

**Papua Naujosios Gvinėjos ryšiai ir komunikacijos:**

* **[[Spauda|Laikraščiai]]:**
** "The National"
** "Papua New Guinea Post-Courier"

* **[[Telefonas|Telefonija]]:**
** fiksuoto ryšio: 63 000 (2005 m.)
** mobilaus ryšio: 75 000 (2005 m.)
Papua Naujosios Gvinėjos telefono kodas – **675**

* **[[Radijas]]:**
** Radijo stotys: AM - 8, FM - 19, trumpųjų bangų: 28 (1998 m.)
** Radijo naudotojai: 410,000 (1997 m.)

* **[[Televizija]]:**
** Televizijos kanalai: 3 (1997 m.)
** Televizijos naudotojai: 58,941 (1999 m.)

**[[Internetas]]:**
** Interneto tiekėjai: 2 (2004 m.)
** Interneto vartotojai: 110 000 (2005 m.)
** Internetinis kodas: .pg
Virginija Balsevičiūtė

**Virginija Balsevičiūtė-Šlekienė** (1958 m. balandžio 11 d. Naujasodėje, Panevėžio rajone – 2023 m. rugpjūčio 30 d. Panevėžyje) – Lietuvos literatūros tyrinėtoja.

## Biografija
Mokėsi Jotainių aštuonmetėje ir Panevėžio J. Balčikonio vidurinėje mokykloje. 1981 m. baigė lituanistiką Vilniaus universitete. 2002 m. habilituota humanitarinių mokslų daktarė.

1981–1983 m. dirbo Knygų rūmuose. 1987–1989 m. Šiaulių pedagoginio instituto dėstytoja, nuo 1990 m. Vilniaus pedagoginio universiteto dėstytoja, nuo 2003 m. profesorė.

Palaidota Sudervės kapinėse.

## Mokslinė veikla
Studijoje „Naujausios lyrikos semantika“ nagrinėja poetinio pasaulėvaizdžio, poezijos prasmių ir meninių struktūrų kaitą. Knygose „Vytauto Mačernio „Vizijos“: Semiotinis aspektas“, „Vytautas Mačernis ir jo karta“ analizuoja žemininkų kūrybos problemas, jos sąsajas su egzistencializmu, moderniąja katalikybe, jų įtaką lietuvių lyrikos modernėjimui.

## Bibliografija
* Naujausios lyrikos semantika. (1994 m.)
* Vytauto Mačernio „Vizijos“: Semiotinis aspektas. (1999 m.)
* Vytautas Mačernis ir jo karta. (2001 m.)
* Eilėraščio analizė: semantinis-struktūrinis aspektas. (2005 m.)
* Juditos Vaičiūnaitės kūryba. (2009 m.)
* Eilėraščio analizė: Teorinės prielaidos, praktiniai patarimai. (2013 m.)
* Toks gražus, toks liūdnas… (2018 m.)

## Šaltiniai
The Elder Scrolls III: Morrowind

**The Elder Scrolls III: Morrowind** – 2002 m. pasirodęs „The Elder Scrolls“ serijos kompiuterinis žaidimas, skirtas Xbox konsolėms ir asmeniniams kompiuteriams.

„The Elder Scrolls III: Morrowind“ buvo įvertintas kaip geriausias 2002 m. RPG žanro žaidimas.

## Apžvalga

„The Elder Scrolls III: Morrowind“ yra trečiasis RPG žanro žaidimas iš „The Elder Scrolls“ serijos žaidimų. Žaidimo pasaulis labai didelis ir detalus – norint pereiti visą žaidimo teritoriją nuo vieno krašto iki kito, užtruktų apie 45 minutes. Žaidimas pasižymi galimybių gausa, žaidėjas gali dirbti daugeliui gildijų, vogti, plaukti, bėgti, šokinėti, kautis, gali bendrauti ir net dalinti komplimentus. „The Elder Scrolls III: Morrowind“ žaidėjas pats renkasi ir kuria savo personažo išvaizdą bei sugebėjimų medį: žaidimo pradžioje reikia pasirinkti savo žaidėjo rasę, klasę ir zodiako ženklą. Gabumai žaidime – svarbus aspektas, jų yra tikrai daug, pavyzdžiui, atletika, retorika ar akrobatika. Žaidimo pasaulis priklauso maginei fantastikai, galima pamatyti medžius-grybus, vaiko dydžio krabus ir daugybę fantastinių žvėrių. Kiekvienas žaidimo pastatas turi savitą interjerą ir dydį. Žaidime galima pamatyti ir pabendrauti su elfais, orkais, nykštukais ir kitais – šio žaidimo pasaulis yra tikras rasių katilas.

## Siužetas

Į *[[Morrowind]]* provinciją, *Vvardenfell* salą atvyksta nežinomas kalinys, kurio kilmė ir gyvenimo istorija nežinoma. Kalinys (žaidėjas) pradeda dirbti *Blades* ordinui, kuriam jis turi viską išsiaiškinti apie „šeštąją šeimą“ (*Sixth house*) ir išrinktąjį kovotoją *Nerevarine*, kurio misija – kova su blogio jėgomis. Po kiek laiko kalinys sužino, kad jis pats ir yra *Nerevarine* ir pradeda kovą prieš „šeštosios šeimos“ valdovą *Dagoth Ur*. Kovodamas kartu su *Morrowind* dievu – karaliumi *Vivec* – prieš *Dagoth Ur*, buvęs kalinys nugali *Dagoth Ur* ir lieka gyventi *Vvardenfell* saloje.

## Papildymai

Žaidimui „The Elder Scrolls III: Morrowind“ yra sukurta daug oficialių ir neoficialių papildymų. Oficialūs papildymai – „The Elder Scrolls III: Tribunal“ ir „The Elder Scrolls III: Bloodmoon“.

### Smulkesni papildymai

* **Bitter Coast Sounds** – pridėta daugiau dainų ir žaidimo garsų.
* **Adamantium Armor** – pridėti nauji šarvai.
* **Helm Of Tohan** – pridėtas specialus šalmas ir nauja užduotis.
* **LeFemm Armor** – pridėti nauji moteriški šarvai.
* **Area Effect Arrows** – pridėta nauja ginklų parduotuvė.
* **Siege At Firemoth** – pridėta nauja žaidimo vietovė ir užduotis.
* **Master Index** – pridėta taškų rinkimo užduotis.
* **Entertainers** – pridėta užduotis, kurioje reikia šokti, dainuoti ir pasakoti anekdotus.

## Žaidimo žemėlapiai

## Nuorodos

* http://www.elderscrolls.com/  Oficialus The Elder Scrolls III: Morrowind žaidimo svetainė 
* http://www.dmoz.org/  Kitas The Elder Scrolls III: Morrowind žaidimo tinklalapis 
* http://www.uesp.net The Elder Scrolls žaidimų serijos mėgėjų svetainė
FN Five-seveN

**FN Five-seveN** – belgiškas spec. paskirties pistoletas.

## Istorija
1996 m. pirmąsyk pristatytas viešai.

Pavadinimas (5-7) nurodo kalibrą. Pistoletas kurtas naujam 5,7x28 mm šoviniui, kaip papildantis 1990 m. FN Herstal sukurtą ginklą P90, irgi naudojantį šį šaudmenį.

Plačiai pagarsėjo pasirodęs populiariame žaidime Counter-Strike.

2022 m. vasarą išleistas kardinaliai atnaujintas variantas *Five-seveN Mk3 MRD*

## Paskirtis

Paprastai kariuomenės pistoletai naudoja 9x19 mm, .45 ACP ir pan. nešarvuotiems taikiniams skirtus šovinius. Jų kulkas sulaiko lengvos šarvinė liemenės, plačiai naudojamos kariuomenių ir neretai nusikaltėlių.

Tuo tarpu 5,7x28 mm FN kulka (karinio šarvamušio SS190 šovinio), pramuša iki 2003 m. naudotas JAV kariuomenės liemenes PASGT iš 300 m, o šalmus PASGT – iš 240 m.

Kiti, konkurentų šoviniai naudoja sunkesnes, lėtesnes kulkas.

## Savybės
### Privalumai
* Menka atatranka;
* Talpi dėtuvė;
* Taiklus;
* Lengvas.
### Trūkumai
* Brangus (>800€);
* Brangūs (>0,55€/vnt.), reti (Lietuvoje neparduodami) šaudmenys;
* Plati rankena (nepatogi smulkesnėms rankoms);
* Triukšmingas;
* Didžiulė liepsna.

## Šaltiniai
Operetė

**Operetė** ( 'maža opera') – sceninis muzikinis veikalas; žaismingo siužeto vaidinimas su muzika ir šokiais.

Operetė dažnai vadinama muzikine komedija, nes panaši į komiškąją operą (daug operai būdingų formų − uvertiūra, arijos, ansambliai, chorai), vodevilį.

## Operetės istorija
Operetė atsirado XIX a. viduryje Prancūzijoje. Jos pradininkai kompozitoriai Ž. Ofenbachas (*Jacques Offenbach*) („Orfėjas pragare“, „Gražioji Elena“) ir F. Hervė Paryžiuje atidarė operetės teatrus ir statė savo pačių kūrinius.

Savitos operetės mokyklos susiformavo XIX a. 7 dešimtmetyje Vienoje ir Londone. Nuotaikingu sąmojumi, liaudiška melodinga muzika ypač pagarsėjo Vienos kompozitorių J. Štrauso (sūnaus) (*Johann Strauss, Jr.*) („Vienos kraujas“), F. Leharo (*Franz Lehár*) („Linksmoji našlė“), O. Štrauso (*Oscar Straus*), I. Kalmano (*Emmerich Kálmán*) („Bajaderė“) operetės.

Lietuvoje pirmąsias operetes sukūrė M. Petrauskas. Jis parašė dvi dešimtis įvairių siužetų operečių. Kompozitoriaus operetes statė Vilniuje, Kaune ir kituose didesniuose Lietuvos miestuose. Kompozitoriaus kūriniai buvo nesudėtingi, skirti saviveiklininkų pajėgoms, neišplėtotos veikėjų muzikinės charakteristikos, nesudėtinga muzikinė kalba. Operečių orkestro partijos neišliko.
Dalia Baliutavičienė (1933)

**Dalia Kotryna Baliutavičienė-Simonanytė** (g. 1933 m. lapkričio 25 d. Kaunas) – Lietuvos gydytoja akušerė ginekologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

## Biografija
1957 m. baigė Kauno medicinos institutą. 2003 m. habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

Nuo 1960 m. Kauno medicinos instituto (nuo 1989 m. Kauno medicinos akademija, nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) dėstytoja, nuo 1980 m. docentė.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo kryptis – perinatologija, didelės rizikos nėštumas, nėštumo ir cukrinio diabeto problema. 1994 m. organizavo centralizuotą cukriniu diabetu sergančių nėščiųjų priežiūrą, dėl kurios sumažėjo naujagimių mirtingumas.

## Bibliografija
* Nėštumas ir diabetas (monografija, 2001 m.)
* Akušerija (vadovėlis, su kt., 1977 m.)
* Gimdymo pagalba (vadovėlis, su kt., 1996 m.)
* Nėštumo patologija (vadovėlis, su kt., 2003 m.)
* Cukrinio diabeto diagnostika ir mitybos principai. (monografija, su kt.) Vilnius, Sveikatos ir medicinos informacijos agentūra, 2007 m.

## Šaltiniai
Homo erectus

**Stačiasis žmogus** (*Homo erectus*) – išnykusi žmonių genties rūšis. Ar ši rūšis buvo tiesioginiai dabartinių žmonių protėviai, kol kas nėra aišku.

*Homo erectus* atstovai emigravo iš Afrikos ankstyvojo pleistoceno laikotarpiu prieš maždaug 2 mln metų ir pasiskirstė per didžiąją dalį Senojo pasaulio regiono, iki pat Pietryčių Azijos. 1,8 ir 1 mln. metų senumo palaikai buvo aptikti Afrikoje (pvz., Turkanos ežeras, Olduvajaus tarpeklis), Europoje (Gruzija, Ispanija), Indonezijoje (Trinilas, Sangiranas), Vietname, Kinijoje (Šaansi).

*Homo erectus* buvo vidutinio ūgio (vyrai – apie 180 cm, moterys – 155&nbsp;cm), smegeninės talpa apie 1000 cm³ (700–1200&nbsp;cm³), pačios smegenys, ypač kalbos sritys, artimesnės šiuolaikiniam žmogui; veido santykinis dydis mažesnis, negu *[[Homo habilis]]*, tačiau veidas prognatiškas; labiau išgaubtas kaukolės skliautas, dantų sandara artimesnė dabartiniam žmogui, tačiau apatinis žandikaulis dar be smakro kyšulio. Galūnių kaulai nesiskyrė nuo Homo sapiens, tik buvo stambesni ir su ryškesnėmis raumenų prisitvirtinimo vietomis. Lyginant su ankstesnėmis formomis, *Homo erectus* pasižymėjo smulkesniais dantimis, stambesnėmis smegenimis, didesniu ūgiu ir mažesniu lytiniu dimorfizmu. Ankstyvieji *Homo erectus* labai panašūs į vėlyvąsias *Homo habilis* formas.

## Šaltiniai
Saulius Balevičius

**Saulius Balevičius** (g. 1948 m. gegužės 25 d. Vilniuje) – Lietuvos fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1972 m. baigė Vilniaus universitetą. 1980 m. apgynė fizikos-matematikos mokslų kandidato disertaciją „Nanosekundinis perjungimas amorfiniuose indžio ir galio teluriduose“, 2002 m. apgynė fizinių mokslų habilitacinį darbą „Spartusis elektroninis perjungimas simetriniuose plonasluoksniuose dariniuose“.

Nuo 1969 m. Puslaidininkių fizikos instituto mokslinis darbuotojas, nuo 1997 m. Didelės galios impulsų laboratorijos vadovas, nuo 2001 m. Vilniaus stiprių magnetinių laukų centro direktorius. Nuo 2004 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto Fundamentinių mokslų fakulteto docentas, Didelės galios impulsų laboratorijos vedėjas.

Daugiau, kaip 90 mokslinių straipsnių ir 25 išradimų autorius ir bendraautoris. Knygų „Defence technologies from Lithuania“ (2000 m.), „Technologies for defence: Lithuanian science and industry“ (2005 m.) redakcinės kolegijos narys.

## Mokslinė veikla
Ištyrė amorfinių puslaidininkių (indžio, galio, germanio ir silicio telūridų) plonųjų sluoksnių sparčius varžos pokyčius nuo labai trumpų, nanosekundžių trukmės stipraus elektrinio lauko impulsų poveikio, išnagrinėjo mažos, nanosekundžių ir pikosekundžių trukmės elektrinių ir optinių impulsų poveikį aukštatemperatūrio superlaidumo plonųjų sluoksnių elektriniam laidžiui, ištyrė impulsiniais elektriniais ir magnetiniais laukais sukeliamus elektroninius fazinius virsmus magnetikų sluoksniuose.

Sukūrė pikosekundžių trukmės įtampos šuolių formuotuvą bei aukšto dažnio elektroninių prietaisų spartųjį saugiklį, sparčiųjų elektriniu ir optiniu būdu valdomų superlaidžiųjų jungiklių, sukonstravo spartųjį stiprių magnetinių laukų jutiklį ir elektrinių impulsų amplitudės ribotuvą.

## Įvertinimas
* 2003 m. Lietuvos mokslo premija

## Šaltiniai