open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Profesionalas (2004 filmas)

**Profesionalas** () – 2004 m. lietuviškas groteskiškas veiksmo filmas apie kerštą.

## Kūrimo istorija
Kurti filmą nutarė penki keturiolikmečiai dailės mokyklos plenero Kaltanėnuose metu ir taip per tris dienas gimė groteskiškas banaliausiu scenarijumi paremtas veiksmo filmas, kuriame balansuojama ant nepasisekusio rimto filmo ir sėkmingos parodijos ribos. „Profesionalas“ buvo neoficialios nepriklausomos kino kompanijos „Igniron Cinema“ – „Praktika Films“ pradžia. Filmo antroji dalis „Profesionalas. Antrasis kraujas“ sukurta 2006 metais.

## Aktoriai
: *Aktorius – filmo veikėjas*
* Margiris Buržinskas – Profesionalas / Brolis
* Mykolas Piekuras – Dėdė V
* Erikas Perlikovskis – Tonis
* Dalius Drėgva – Apsipūtęs vyrukas
* Adomas Makarevičius – Narkotikų prekeivis

## Nuorodos
* Filmo „Profesionalas“ svetainė
György Lukács

**Djordis Lukačas** (vengr. **Lukács György**, 1885 m. balandžio 13 d. Budapešte – 1971 m. birželio 4 d. Budapešte) – vengrų marksistinis filosofas ir literatūros kritikas.

## Biografija

Gimė 1885 m. balandžio 13 d. Budapešte. Studijavo Budapešto, Berlyno, Heidelbergo universitetuose. Jo filosofinei pasaulėžiūrai didžiausią įtaką padarė klasikinė vokiečių filosofija. Ankstyvuoju laikotarpiu parašė „Siela ir formos“ (1910), „Šiuolaikinės dramos vystymosi istorija“ (1912), „Romano teorija“ (1920).

Pirmojo pasaulinio karo metu subrendo jo protestas prieš buržuazinę kultūrą ir užuojauta darbo klasei. Spalio revoliucija Rusijoje paskatino jį įstoti į Vengrijos komunistų partiją. Sutriuškinus Vengrijos socialistinę respubliką, pasitraukė į Vieną. Vėliau iki karo pabaigos dirbo Maskvoje, kur tyrinėjo K. Markso ir F. Engelso estetikos palikimą, vystė klasinio realizmo teoriją. Pasisakė prie vulgariąją sociologiją ir modernizmą. Šiuo laikotarpiu parašė filosofinę knygą „Istorija ir klasių sąmonė“ (1923), išleido rinkinius „XX a. literatūrinės teorijos ir marksizmas“ (1937) ir „Apie realizmo istoriją“ (1939), taip pat veikalus „Istorinis romanas“, „Gėtė ir jo epocha“, „Jaunasis Hėgelis“ ir kitus.

1945 m. grįžo į Vengriją, kur užsiėmė naujosios kultūros kūrimu. Aktyviai kovojo už taiką, buvo Pasaulinės taikos tarybos narys. Gavo Košuto premiją. Išleido „Proto sunaikinimas“ (1954). Dvitomyje „Estetikos specifika“ (1963) susistemino marksistinę estetiką – realizmą mene pateikdamas lenininės atspindžio teorijos požiūriu. Ją smarkiai kritikavo neomarksistinė Frankfurto mokykla (Rože Gorodi ir kiti). Gyvenimo pabaigoje rašė visuomeninės būties ontologijos klausimais.

Mirė 1971 m. birželio 4 d. Budapešte.
Čedasų šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia

**Čedasų šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Čedasų miestelyje, prie Vyžuonos ir Miniaukos santakos. Kultūros paveldo objektas Nr. 16052.

## Istorija

Gedeonas Rajeckis iki 1516 m. pastatė bažnyčią. 1620–1644 m. atiteko evangelikams reformatams, čia jie skaitydavo pamokslus.

XVII a. antrojoje pusėje sunyko. Žemaičių kaštelionienės Marijos Rachelės Gorskienės lėšomis 1742 m. pastatyta eglinių rąstų bažnyčia su 2 bokšteliais ir 2 zakristijomis. 1788 m. įkurta parapija, pradėtos rašyti metrikų knygos. 1843 m. bažnyčiai duota 40 dešimtinių žemės.

Klebono Juozapo Kuzmicko rūpesčiu 1901–1913 m. pastatyta akmenų mūro bažnyčia. Iš senosios bažnyčios perkelti 8 registrų vargonai. J. Kuzmicko lėšomis pastatyta klebonija, ūkiniai trobesiai. 1915 m. į Rusiją išvežti 2 varpai.

1920 m. įsikūrė pavasarininkų kuopa. Bažnyčią 1922 m. konsekravo Žemaičių vyskupas Pranciškus Karevičius. Klebono Pr. Vainausko iniciatyva 1938 m. bažnyčia apdengta skarda. 1944 m. apgriauta, klebono Kazio Čepulio rūpesčiu 1946 m. suremontuota.

## Architektūra

Bažnyčia neogotikinė, stačiakampio plano (35×19 m), su dviem 53,2 m aukščio bokštais. Vidus 3 navų. Įrengti 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Bažnyčios kriptoje palaidotas klebonas J. Kuzmickas (mirė 1925 m.).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Parapijos puslapis 
* http://rokiskis.w3.lt/kiti/cedasai.html 
* Čedasų šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia
Baltriškės

**Baltriškės** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Degučių, šiauriniame Veprio ežero krante. Seniūnaitijos centras. Stovi medinė Baltriškių šv. Kazimiero bažnyčia (pastatyta 1920 m.). Kaime yra Tiberiados bendruomenės vienuolynas, kurį 2001 m. įkūrė vienuoliai iš Belgijos, jame vyksta rekolekcijos. Vienuolyno kieme stovi kryžius. Kaime yra 8 parapijiečiai ir 4 nuolat gyvenantys Tiberiados broliai.

## Istorija

Minimos nuo XVIII a. pabaigos.

1922–1950 m. kaime buvo pradinė, iki 1962 m. septynmetė, vėliau-aštuonmetė mokykla, jos ilgametis direktorius buvo Vilhelmas Jasiūnas.

1992 m. lapkritį Baltriškėse apsilankė brolis Morkus, pradėjęs darbą su šeimomis. Jo iniciatyva medinė buvusio kolūkio ferma perstatyta į svečių namus ir koplyčią.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Baltriškėse gimė geografijos mokslų daktarė Milda Lilija Zavadskaitė-Kiškienė.
* 1921 m. įkurtas šaulių sąjungos Baltriškių skyrius. Jo vadas Romualdas Puodžius 1941 m. birželio 14 d. su šeima ištremtas į Sibirą. 1941 m. birželyje, kovai su sovietiniais okupantais organizuotas sukilėlių-partizanų būrys, kuriam vadovavo bažnyčios fundatoriaus anūkas Juozas Zavadskas (1908–1975), po karo nuteistas 20 metų.
* Baltriškių bažnyčioje ilgą laiką tarnavusi fisharmonija tarpukario laikotarpiu buvo pagaminta vargonų meistro Jono Šablinsko, kuris gamino instrumentus ir taisė vargonus Utenos ir Zarasų apylinkių bažnyčiose.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Tiberiados bendruomenė
* Vl. Kviklys. „Mūsų Lietuva“, „Lietuvos geografai“ 2007, psl. 187-188.
* V. Indrašius. „Antalieptės kraštas“, dalis I, 2008, psl. 19-32.
Čekiškės Švč. Trejybės bažnyčia

**Čekiškės Švč. Trejybės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Čekiškės miestelyje, prie Beržtupio (Lašišos intako). Kultūros paveldo objektas Nr. 1369. Turi klasicizmo bruožų.

## Istorija

Dvarininkas Jurgis Gedgaudas Mackevičius 1626 m. pastatė mūrinę bažnyčią, klebonui išlaikyti dovanojo 20 dešimtinių žemės. 1625 m. bažnyčiai dovanotas Šedvydžių kaimas (dabar Kelmės rajone).

1805 m. Čekiškės klebonas dėl šio kaimo ribų bylinėjosi su Kelmės dvaro savininkais Gruževskiais). 1799 m. bažnyčia sudegė. Jos vietoje klebono iniciatyva 1821 m. išmūryta ir pailginta dabartinė bažnyčia, pristatytas bokštas. 1805 m. prie bažnyčios buvo prieglauda-ligoninė. XIX a. iki 1863 m. veikė parapinė mokykla. Čekiškės vikaras Aleksandras Vytartas už tai, kad bažnyčioje perskaitė 1863 m. sukilėlių atsišaukimą, buvo sušaudytas.

1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Bažnyčia 1935 m. perstatyta.

## Architektūra

Bažnyčia turi klasicizmo bruožų, bazilikinė, su šoniniais priestatais ir bokštu. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su metalinių grotelių vartais. Jo kampe stovi mūrinė varpinė.

Šventoriuje 1996 m. pastatytas koplytstulpis Vasario 16-osios akto signatarui P. Dovydaičiui (1886–1942) atminti.

Bažnyčioje sumontuoti Aleksandro Mockevičiaus vargonai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Arkivyskupijos informacija
Čiobiškio šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

**Čiobiškio šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Čiobiškio kaime, netoli Musės ir Neries santakos. Bažnyčios statinių kompleksas yra architektūros paminklas (unik. kodas ). Kompleksui priklauso dvi koplyčios, dvi varpinės, šventoriaus tvora su vartais.

## Istorija

Čiobiškio dvare buvo koplyčia. Dvarininkai Šveikauskiai pastatė bažnyčią kitoje vietoje. 1717 m. ji buvo Musninkų parapijos filija. 1782 m. įkurta parapija. XVIII a. buvo parapinė mokykla. XVIII a. pabaigoje bažnyčia sudegė.

Šveikauskiai, 1794 m. parduodami dvarą Pilsudskiams, įpareigojo juos pastatyti naują bažnyčią. Nauja mūrinė bažnyčia pastatyta 1810–1816 m. (manoma, kad ją projektavo Laurynas Gucevičius, tačiau jo autorystė dokumentiškai nepatvirtinta). Vilniaus vyskupas Eduardas Ropas 1907 m. bažnyčią konsekravo. Lietuviškas pamaldas pradėjo laikyti kunigas Stanislovas Šlamas. Jis per knygnešius tikinčiuosius aprūpino lietuviškomis maldaknygėmis.

1912–1914 veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Klebonas Liudvikas Puzonas (1911–1988) 1946 m. nuteistas 15 metų kalėti už tai, kad klausė partizanų išpažinčių.

1984 m. bažnyčia apiplėšta.

## Architektūra

Bažnyčia klasicistinė, stačiakampio plano, bebokštė. Vidus 3 navų, skliautai buriniai, grindys iš mozaikos juostų. Bažnyčioje yra fundatoriaus Jono Krizostomo Pilsudskio portretas (1810 m.). Šventorių juosia akmenų mūro tvora su koplytėlėmis. Jame stovi dvi klasicistinės mūrinės koplyčios ir dvi varpinės. Vienoje iš varpinių – trys belgų meistro nulieti ir skambantys varpai, o kitoje – laikrodis.

## Galerija

Čiobiškio bažnyčia.JPG|Priekyje – I koplyčia
Čiobiškis, bažnyčia.JPG|Bažnyčia
Čiobiškis, šventoriaus varpinė.JPG|I varpinė (su laikrodžio mechanizmu)
Čiobiškio bažnyčia, varpinė.JPG|II varpinė (su varpu)
Čiobiškis, šventoriaus koplyčia.JPG|II koplyčia


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Čiobiškio šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
Balingradas

**Balingradas** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Magūnų, dešiniajame Neries krante (219 km nuo žiočių), netoli Punžionių kitame krante. Kaime stovi Dievo Apvaizdos bažnyčia (nuo 1837 m.), veikia kapinės. 2005 m. per Nerį pastatytas Balingrado tiltas.

Apylinkėse (0,24 km į rytus nuo tilto), rasti 7 Balingrado pilkapiai.

## Etimologija

Anksčiau kaimas buvo žinomas kaip ***Bageliškės***, tačiau XIX a. 1-ojoje pusėje bažnyčios statytojo Punžionių dvarininkų Ignaco Balinskio garbei pervadintas ***Balingradu*** (dvarininkinis vietovardis).

## Istorija

Nuo seno veikė keltas į kitame krante esantį Punžionių dvarą (minimas nuo XV a.).

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Balingrado istorija (lenkų k.)
Dabužių Kristaus Žengimo į dangų bažnyčia

**Dabužių Kristaus Žengimo į dangų bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Dabužių I kaime, 10 km į vakarus nuo Anykščių. Turi neogotikos bruožų.

## Istorija

Dabužiuose 1800 m. buvo medinė, šiaudais dengta koplyčia. Joje 1913 m. pradėtos laikyti gegužinės pamaldos. Vyskupas 1915 m. įsakė Anykščių klebonui koplyčioje laikyti pamaldas kartą per mėnesį.

1916–1920 m. buvo nuolatinis kunigas – Jonas Baltušis. Prie koplyčios jis pristatė zakristiją. Kunigo Mykolo Rusecko rūpesčiu 1922 m. pastatyta klebonija, plytinė, įsteigtos kapinės. Kunigo Igno Bernotavičiaus ir Bronislovo Masioko, Dabužiuose klebonavusio 1934–1940 m., rūpesčiu 1926–1935 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia (vadovavo techn. Antanas Banionis, prižiūrėjo inžinierius Pranciškus Markūnas). Ji 1940 m. konsekruota. Iš Pienionių dvaro koplyčios gauta liturginio inventoriaus.

Šventoriuje palaidotas 1958–1985 m. ilgiausiai Dabužiuose tarnavęs kunigas Serafinas Žvinys (1924–1985).

## Architektūra

Bažnyčia turi neogotikos bruožų, vienabokštė, stačiakampio plano. Vidus 3 navų. Yra 3 altoriai (įrengė Antanas Leviška). Šventorius aptvertas, jame 1989 m. pastatytas ornamentuotas Atgimimo kryžius. Nuo 2009 m. stovi restauruotas paminklas lietuvių raštijos pradininkui Konstantinui Sirvydui (skulpt. Jonas Žukas).

## Galerija

Dabužiai, bažnyčia.JPG|Bažnyčia turi neogotikos bruožų
Dabužių bažnyčia.JPG|Bažnyčią supa medžiai
Dabužiai, bažnyčios apsidė 2.JPG|Galinė dalis
Dabužiai, Žvinys.JPG|Kun. S. Žvinio kapas


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Dabužių parapija (dekanato  inf.)
Prodiuseris (2005 filmas)

**Prodiuseris** () – 2005 m. Antano Žygavičiaus Lietuvoje sukurta video apybraiža.

## Apie filmą
Scenaristas pateikia naujo trilerio siužetą prodiuseriui ir, atidavęs bemiegių naktų rezultatą, slapčia įjungia ant stalo paliktą vaizdo kamerą. Taip prasideda filmas, kuriame užfiksuota natūrali „Praktika Films“ prodiuserio reakcija į scenarijų, kuris taip ir nebuvo įgyvendintas. Tačiau vietoje jo pasaulį išvydo „Prodiuseris“ – keista 10 min. trukmės video apybraiža. Tai jau antras visai neplanuotai susuktas Antano Žygavičiaus filmas po groteskiško „Profesionalas“, kuriame debiutavo pagrindinis „Prodiuserio“ herojus Erikas Perlikovskis.

## Nuorodos
* Filmo „Prodiuseris“ svetainė
Dapšionių Dievo Apvaizdos bažnyčia

**Dapšionių Dievo Apvaizdos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Dapšionių kaime, 7 km į pietus nuo Smilgių. Tituluojama Dievo Apvaizdos vardu. Kultūros paveldo objektas Nr. 16048.

## Istorija

Dvarininkas Vincas Pereščakas 1829 m. pastatė dabartinę akmenų mūro bažnyčią. Po 1905 m. kunigai atvykdavo pamaldų laikyti kas antrą ar trečią sekmadienį. 1934 m. paskirtas nuolatinis kunigas Martynas Venclova, jis suremontavo bažnyčią, pastatė parapijos salę, sutvarkė ūkinius trobesius, vargonus. Nuo 1938 m. kuratu dirbęs Leonardas Babrauskas (1870–1952) 1950 m. buvo suimtas ir dingo be žinios. 1955–1966 m. klebonavo Liudvikas Rakašius (1876–1966), 1947–1954 m. gyveno ištremtas Kazachijon.

## Architektūra

Bažnyčia klasicistinė, stačiakampio plano (21×9 m), su bokšteliu ant stogo, penkiasiene apside. Turi 3 medinius altorius. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Tvoros vartai yra varpinės pirmame aukšte.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
Gedžiūnėliai

**Gedžiūnėliai** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Grybėnų, pietiniame Dysnų ežero ir pietvakariniame Dysnykščio krante, prie Dysnos upės. Stovi medinė Gedžiūnėlių Švč. Mergelės Marijos Sopulingosios bažnyčia (nuo 1921 m.). Apylinkėse įsteigtas Gedžiūnėlių kraštovaizdžio istorinis draustinis. Vakariniame kaimo pakraštyje yra didžiausias Lietuvoje Gedžiūnėlių pilkapynas.

## Istorija
Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Naugarduko vaivadijai (nuo 1926 m. – Vilniaus vaivadijai), Švenčionių apskritis.

## Gyventojai

## Galerija

Gedžiūnėliai, senas kryžius.JPG|Kryžius su Rūpintojėliu
Gedžiūnėliai, kapinės.JPG|Kapinės
Gedžiūnėlių sodybos.JPG|Gedžiūnėlių sodybos


## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Grybėnai

**Grybėnai** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, pietvakariniame Dysnų ežero krante, 11 km į šiaurę nuo Naujojo Daugėliškio. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka, paštas (LT-30039), kapinėse stovi Grybėnų koplyčia.

## Istorija

Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Naugarduko vaivadijai (nuo 1926 m. – Vilniaus vaivadijai), Švenčionių apskritis.

1954–1977 m. buvo Grybėnų apylinkės centras.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Grybėnuose 1945 m. gegužės 18 d. gimė teatro aktorius, režisierius, dramaturgas, choreografas, pedagogas Giedrius Mackevičius. Palaidotas kaimo kapinaitėse.

## Šaltiniai
Darbėnų šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia

**Darbėnų šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Darbėnų miestelyje, prie Darbos upės. Kultūros paveldo objektas Nr. 30367. Romantizmo laikotarpio architektūrai būdingų formų.

## Istorija

Apie 1620 m. Darbėnuose pastatyta koplyčia, XVII a. kunigo neturėjo. Koplyčiai skirti žemės sklypai 1665 ir 1735 m. atimti. 1737 m. vėl duota žemės, paskirtas kunigas. Po 1740 m. įkurta parapija.

1782 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia, 1831 m. per sukilėlių kovas sudegė. Pamaldos laikytos Darbėnų dvaro klėtyje. Pagal Fridricho Gasbeno projektą 1838–1842 m. pastatyta dabartinė bažnyčia. Darbėnų klebonas Jurgis Valašinskis po 1863 m. sukilimo ištremtas į Sibirą (mirė 1893 m. Omske). 1886 m. bažnyčia iš dalies perstatyta, pristatytas medinis bokštas, 1911 m. perstatytas. 1908–1911 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.

1925–1928 m. klebonu dirbo Kazimieras Genys. 1935 m. spalio 24 d. bokšte kilo gaisras ir bažnyčia sudegė. Pamaldos perkeltos į parapijos salę. 1936 m. bažnyčia atstatyta. 1997 m. šalia bažnyčios šventoriaus pastatyta skulptūra vienuolio saleziečio Petro Perkumo atminimui.

## Architektūra

Bažnyčia romantizmo laikotarpio architektūrai būdingų formų, stačiakampio plano, su bokštu ir bokšteliu. Joje 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė varpinė (XIX a.).

## Galerija

Darbenu_p_p_baznycia_priekis.jpg|Priekinis bažnyčios vaizdas
Darbenu p p baznycia.JPG|Bažnyčia ir varpinė nuo gatvės
Darbenu_p_p_baznycia_sonas.JPG|Šoninis bažnyčios vaizdas
Darbenu_p_p_baznycia_varpine.jpg|Bažnyčios varpinė
Darbenu p p baznycia kryziaus kelias.JPG
Darbėnai church 1.JPG
Darbėnai church 2.JPG
Darbėnai church 3.JPG
Darbėnai church 4.JPG
Darbėnai church 5.JPG
Darbėnai church 6.JPG
Darbėnai church 7.JPG
Darbėnai church 8.JPG
Darbėnai church 9.JPG
Darbėnai church 10.JPG
Darbėnai church 11.JPG


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
Psichodelija

**Psichodelija** (gr. ψυχη psychḗ, „siela“ ir gr. δῆλος dẽlos, „atviras“; atvirumo būsena) – euforinė, transo būsena, bei su ja susiję rezultatai, taip pat ją sukeliantys vaizdiniai, muzika.

Būseną aktyvuoja įvairūs veiksniai: psichoaktyvios medžiagos, meditacija, muzika, akustinės arba optinės priemonės.

Terminą () 1956 pavartojo ir pagrindė britų psichiatras Humphry Osmond kartu su rašytoju Aldous Huxley.
Loading

**Loading** ( – kraunama) – 2005 m. lietuviškas trumpametražis animacinis filmas. Vienas iš 99 „Pravda viena minutė“ festivalio filmų, taip pat išrinktas tarptautinio kino ir video meno festivalio „Next Festival 2006“ geriausiu lietuvišku filmu, kino ir video meno festivalio festivalio „Žymės“ gavo padėką už dalyvavimą konkursinėje programoje.
Pakarkliai

**Pakarkliai** – kaimas šiaurės vakarinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurę nuo Krakių miestelio, prie kelio . Pakarkliuose įsikūrusi Krakių žemės ūkio bendrovė.

## Istorija

Kaimas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1590 m.

## Gyventojai

## Galerija

Pakarkliai001.JPG|Pagrindinė Pakarklių gatvė
Pakarkliai002.JPG|Įvažiavimas į kaimą iš Krakių
Pakarkliai 004.JPG|Tradicinės architektūros Pakarklių sodyba ir buvusi autobuso Kėdainiai–Krakės–Gudžiūnai stotelės vieta


## Šaltiniai
Norkūnai

**Norkūnais** vadinami kaimai:

* Kaišiadorių rajone;
* Kėdainių rajone;
* Lazdijų rajone;
* Prienų rajone;
* Rokiškio rajone;
* Šiaulių rajone.
;Baltarusijoje
* Varanavo rajone.
Peštiniukai

**Peštiniukai** – kaimas šiaurės vakarinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į vakarus nuo Krakių miestelio, už Krakių kapinių. Palei kaimą eina kelias , o šiaurėje teka Smilgaitis. Veikia Krakių naujosios kapinės.

## Istorija

SSRS–Vokietijos karo pradžioje, 1941 m. vasarą įsteigtas Krakių getas. Žydai iš jo atvaryti ir sušaudyti Peštiniukų kaime. Įrengta Krakių holokausto vieta atminti 1125 aukoms.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Digraičiai

**Digraičiai** – kaimas šiaurės vakarinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į vakarus nuo Krakių, prie kelio . Yra požeminio vandens monitoringo postas, dvarvietės liekanos (mediniai dvaro rūmai), grūdų sandėlis (magazinas). Šalia kaimo prasideda Smilgaitis (Smilgos baseinas) ir Žiedupė (Šušvės baseinas).

## Istorija
Digraičiai minimi 1620 m. Kaip Rezgių dvaro dalis žymėti 1783 m.

XX a. pr. minimas Digraičių kaimas ir dvaras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paringys

**Paringys** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Senojo Daugėliškio, 2 km nuo Mikalavo, prie Ringės upės, Ringio ežero šiaurinėje pakrantėje. Stovi Paringio Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia (pastatyta 1819 m.). Pro kaimą eina kelias , atsišakoja  ir keliukas į Daniūnus. Netoli yra Versmio kalnas.

## Etimologija

Kaimo vardas yra vandenvardinis vietovardis, kilęs arba nuo Ringės upės, arba nuo Ringio ežero.

## Istorija

Vietovė Daugėliškio parapijos metrikose minima 1706 metais.

Paringio dvarui priklausė tik Paringio kaimas. Jame 1795 metais gyveno penkios baudžiauninkų šeimos (43 žmonės). XVIII a. pab. Paringio dvaras kaip palikimas atiteko Ukmergės pavieto tarnautojui grafui Malevskiui. XIX a. pradžioje dvarą jau valdė du savininkai: Eleonora Venglinska Kasinska ir Laurynas Babinskis. E. Kasinskai priklausiusi dvaro dalis po jos mirties 1858 metais iš pradžių atiteko L. Civinskiui, vėliau – Kondratovičiui, kuris savo dalį XIX a. pabaigoje išpardavė. 1818 m. Laurynas Babinskis savo Paringio dvaro dalį pardavė Adomavičiovai. Ši pirktoje žemėje įkūrė Konstantinavo vienkiemį. Adomavičiova jį vėliau pardavė Janui Klavcynui. Konstantinavo savininkas Janas Klavcynas savo žemę 1937 metais pardavė Danieliui bei Feliksui Vitėnams ir Jeronimui Gaižučiui.

XIX a. pab. minimas Paringio miestelis, dvaras ir užusienis Švenčionių apskrities Daugėliškio valsčiuje, Mikalavo apylinkėje. Paringio koplyčios Nukryžiuotasis apylinkėse garsėjęs stebuklingomis galiomis.

Po Pirmojo pasaulinio karo įkurta „Ryto“ draugijos mokykla, kuri greitai pakeista į valdišką. Priklausė Švenčionių apskrities Daugėliškio valsčiui. Lenkmečiu veikė Šv. Kazimiero draugijos skyrius ir lietuvių ūkio draugija. Nuo 1941 m. priklausė Švenčionių apskrities Daugėliškio valsčiui, buvo apylinkės centras. Nuo 1950 m. – Ignalinos rajono Paringio apylinkės centras, vėliau Paringys I priklausė Rubelninkų apylinkei, o Paringys II – Mikalavo apylinkei, paskui priklausė Naujojo Daugėliškio apylinkei.

1932 metais pastatyta Paringio mokykla. 1944–1958 m. buvo pradžios mokykla, 1958–1962 m. – septynmetė, 1962–1973 m. – aštuonmetė, 1973–1976 m. – vėl tik pradinė mokykla. Veikė medicinos punktas.

|}

## Gyventojai

Paringio kaime 1820 m. gyveno 53, 1913 m. – 86, 1939 m. – 26 žmonės.

;Žymūs žmonės
* Julius Pakalka (1915–2002 m.), tautodailininkas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Miesteliai.lt
Milvydai

**Milvydais** vadinami kaimai:

* Kėdainių rajone:
** Krakių seniūnijoje;
** Pernaravos seniūnijoje;
* Šalčininkų rajone;
* Šiaulių rajone.
Pūškos

**Pūškos** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 10 km į pietryčius nuo Rimšės ir 3 km į šiaurės rytus nuo Meikštų, pasienyje su Baltarusija. Šiaurėje ir rytuose telkšo Prūtas, rytuose – Gilūtas. Stūkso Pūškų piliakalnis, ant kurio stovi Pūškų Švč. Mergelės Marijos, Gailestingumo Motinos, bažnyčia (pastatyta 1845 m.), dvaro kapinės.

## Istorija

XX a. pradžioje buvo Pūškų dvaras, patekęs į Novoaleksandrovsko apskritį, Rimšės valsčių. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Rimšės valsčius).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Meikštai

**Meikštai** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 13 km į pietus nuo Rimšės, pasienyje su Baltarusija. Seniūnaitijos centras. Veikia biblioteka, paštas (LT-30048), Meikštų koplyčia (joje pamaldos tebelaikomos tik lenkų kalba). Išlikusios Meikštų dvaro rūmų liekanos (nuo 2001 m. veikia priklausomybių reabilitacijos centras).

## Etimologija

Meikštai – dvarininkinis vietovardis, kilęs nuo vietos dvarininko Meištovičiaus pavardės, kuris pastatydino į neogotikinę pilį panašius rūmus.

## Istorija

Nuo XVIII a. minimas Meikštų dvaras.

## Gyventojai

## Galerija

Meikštai 30279, Lithuania - panoramio (1).jpg|Dvaro statinių liekanos
Meikštai 30279, Lithuania - panoramio (8).jpg|Pastatas
Meikštai 30279, Lithuania - panoramio (7).jpg|Kelias pro Meikštus


## Šaltiniai
Kelyje (animacinis filmas)

**Kelyje** () – 2005 m. lietuviškas trumpametražis animacinis filmas. Respublikinio kino ir video meno konkurso „Interpretuoti kiną“ laureatas, vienas iš 99 „Pravda viena minutė“ festivalio filmų, kino ir video meno festivalio festivalio „Žymės“ padėka už dalyvavimą konkursinėje programoje

## Nuorodos
* Filmo „Kelyje“ svetainė
Njungvės Miško nacionalinis parkas

**Njungvės Miško nacionalinis parkas** – nacionalinis parkas Ruandos pietvakariuose, piečiau Kivu ežero, pasienyje su Burundžiu. Parkas įkurtas 1994 m. Plotas – 970 km² drėgnųjų miškų, bambukų miškų, pievų, pelkių. Artimiausias miestas – per 54 km nutolęs Šangugu. Netoliese yra Bigugu kalnas.

Parke gyvena 13 rūšių primatų (25 % visų Afrikos primatų), 275 paukščių rūšys, 85 žinduolių rūšys, 32 amfibijų bei 38 roplių rūšys.
Tilžė (Zarasai)

**Tilžė** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, šiauriniame Drūkšių ežero krante. Yra Tilžės Švč. Mergelės Marijos Karalienės bažnyčia (nuo 1928 m.). Šiauriau kaimo telkšo Bestinis, dar šiauriau išvesta Latvijos–Lietuvos valstybinė siena, pietvakariuose plyti Tilžės miškas. Rytuose, prie Drūkšių kranto įkurtas Drūkšių ekologinio turizmo centras.

## Istorija

XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvos valsčius).

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Vilhelmina Raginskytė Vosinska (1943–2021), psichologijos profesorė, daugelio straipsnių ir knygų autorė, gyveno ir dirbo JAV.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Raščiūnai (Ignalina)

**Raščiūnai** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 8 km į pietus nuo Tverečiaus, 2 km į šiaurės rytus nuo Gilūtų, prie Audenėlės upės. Yra koplyčia. Pro kaimą eina kelias , atsišakoja . Tuoj rytuose prasideda Adutiškio miškai.

## Etimologija
Pavadinimas kildinamas iš spėjamo asmenvardžio **Raščiū́nas*, plg. pavardė *Rãščius*.

## Istorija
XIX a. pab. buvo Raščiūnų kaimas ir karčema Švenčionių apskrities Mielagėnų valsčiuje. XX a. pr. minimi du Raščiūnų kaimai ir Gembickiui priklausęs užusienis.

Kaizerinės Vokietijos kariuomenei 1915 m. rudenį okupavus Tverečių ir aplinkinius kaimus, kaimo apylinkėmis ėjo fronto linija, nusistovėjusi iki karo pabaigos. Yra išlikę pirmojo pasaulinio karo gynybiniai įtvirtinimai (kultūros paminklas). Lenkmečiu 1925 m. veikė lietuviška mokykla.

Sovietmečiu priklausė Tverečiaus apylinkei. Buvo kolūkio centras. Veikė pradinė mokykla, biblioteka, medicinos punktas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Victoria Beckham

**Victoria Caroline Beckham** (g. 1974 m. balandžio 17 d.) – britų dizainerė, verslininkė, legendinės merginų grupės Spice Girls narė.

Victoria Beckham (mergautinė pavardė Adams) karjerą pradėjo fenomenalaus populiarumo sulaukusioje merginų muzikos grupėje Spice Girls, pardavusioje per 100 mln. įrašų. Grupei nutraukus aktyvią veiklą užsiėmė soliniais projektais. 2008 m. V. Beckham (dar žinoma *Posh Spice* pravarde) įkūrė savo vardo mados ženklą ir pradėjo siekti drabužių dizainerės karjeros. Kiekvienais metais Victoria pristato pavasario/vasaros, rudens/žiemos kolekcijas, už kurias pelnė ne vieną apdovanojimą, įskaitant metų dizainerės titulą britų mados apdovanojimuose (2011 m.). Vėliau Victoria Beckham ženklas pradėjo prekiauti kosmetika ir kita produkcija. 2017 m. Beckham buvo įteiktas Britanijos imperijos ordinas (OBE) už indėlį britų madai ir labdaringą veiklą.

Victoria yra ištekėjusi už Anglijos futbolo žvaigždės David Beckham su kuriuo turi keturis vaikus. Beckham šeima garsėja išskirtinai dideliu britų žiniasklaidos dėmesiu.

## Diskografija
### Solo
* *Victoria Beckham* (2001)
### Spice Girls
* *Spice* (1996)
* *Spiceworld* (1997)
* *Forever* (2000)
* *Greatest Hits* (2007)

## Filmografija
* *[[Spice World (filmas)|Spice World]]* (1997)

## Bibliografija
* *Learning To Fly* (autobiografija) (2001)
* *That Extra Half An Inch* (2006)

## Nuorodos

* Oficialus puslapis
Gilūtos

**Gilūtos** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 6 km į rytus nuo Mielagėnų. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka. Kaimo rytuose teka Birvėtos intakas Svyla, o vakaruose – Gilūta, kuri šiauriniame kaimo pakraštyje įteka Svylon. Ties kaimu jungiasi keliai  ir .

Kaimo vakariniame pakraštyje stovi Lietuvos laisvės paminklas – koplytstulpis „Žuvusiems ir kentėjusiems už Lietuvos laisvę“.

## Etimologija
Kaimo pavadinimas kilęs nuo upėvardžio *Gilūtà* (< *gilùs*).

## Istorija

Kaimas minimas 1744 m. Priklausė Švenčionių apskrities Mielagėnų valsčiui. 1830 m. kaime buvo 21 sodyba. 1880 m. pastatytas vėjo malūnas, sunykęs sovietmečiu. Nuo 1914 m. veikė „Ryto“ draugijos skyrius, 1924–1928 m. – „Ryto“ draugijos lietuviška mokykla. Lenkų okupacijos metais iki 1936 m. veikė Šv. Kazimiero draugijos skyrius. Nuo 1941 m. priklausė Švenčionių apskrities Mielagėnų valsčiui, buvo apylinkės centras. Nuo 1950 m. – Ignalinos rajono apylinkės centras, vėliau priklausė Mielagėnų apylinkei, dalis – Tverečiaus apylinkei. 1991–1996 m. veikė žemės ūkio bendrovė. Buvo kultūros namai, 1949–2005 m. – pradinė mokykla, biblioteka.

2011 m. Registrų centras, remdamasis 1987 m. LTSR Aukščiausiosios Tarybos nutarimu išregistruoti Gilūtų vienkiemį, išbraukė kaimą iš registro kaip neegzistuojantį net nepasidomėjus, ar čia gyvena žmonės.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kačergiškė

**Kačergiškė** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, šalia kelio , 7 km į rytus nuo Naujojo Daugėliškio, 5 km nuo Mikalavo, 2 km nuo sienos su Baltarusija. Yra Kačergiškės Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia (pastatyta 1993 m.), rytiniu kaimo pakraščiu teka Dysna. Ties kaimu atsišakoja keliai  ir .

Netoli kaimo yra Ruokiškės piliakalnis.

## Etimologija
Pavadinimas kildinamas iš asmenvardžio *Kačérga*.

## Istorija

Kaimas minimas nuo 1719 m. Lietuvos didikams Goštautams XVI a. pradėjus plėsti savo valdas Daugėliškio dvare, Kačergiškė tapo parapijos filija. Apie 1753 m. pastatyta koplyčia (perstatyta 1983 m.). Iki baudžiavos panaikinimo kaimas priklausė valstybės iždui. Kaimo apylinkėse 1831 m. gegužės 15 d. vyko įnirtingi mūšiai su caro kariuomene. Čia buvo atjojusi Emilija Pliaterytė. Prie brastos buvo karčiama. 1866 m. Kačergiškė minima kaip miestelis, žemės buvo atiduotos gyventojams išsipirkti.

Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai, buvo apylinkės centras. Veikė lenkiška pradžios mokykla. Ties kaimu kirtosi svarbūs keliai į Švenčionis, Vidžius, Tverečių.

Nuo 1950 m. – Ignalinos rajono Kačergiškės apylinkės centras, vėliau priklausė Naujojo Daugėliškio apylinkei. Veikė ryšių skyrius (nuo 1962 m.), pradinė mokykla.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Miesteliai.lt
Tryčiūnai

**Tryčiūnai** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Meikštų. Yra koplyčia. Į rytus nuo kaimo eina siena su Baltarusija.

## Istorija

XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Vidžių valsčius).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vosiūnai (Ignalina)

**Vosiūnai** (*Vasiūnai*) – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 10 km į rytus nuo Didžiasalio, išsidėstęs dešiniajame Dysnos krante, prie pat Lietuvos ir Baltarusijos valstybės sienos. Yra medinė Švč. Mergelės Marijos bažnyčia (pastatyta 1921 m.).

Kartu su greta esančiais Rimaldiškiais, Vosiūnai yra pats ryčiausias Lietuvos kaimas.

## Etimologija
Pavadinimas kildinamas iš spėjamo asmenvardžio **Vosiū́nas*, plg. pavardės *Vosis, Vosỹs*.

## Istorija
Vosiūnai minimi 1751 m. Adutiškio valdų inventoriuje. Priklausė Dysnos dvarui. XIX a. pab. buvo kaimas Švenčionių apskrities Tverečiaus valsčiuje, Dysnos apylinkėje, priklausė Dysnos dvarui.

Pirmojo pasaulinio karo metu buvo vokiečių-rusų fronto zonoje. Karo metu sudegė visas kaimas. Priklausė Švenčionių apskrities Tverečiaus valsčiui. 1914–1936 m. veikė lietuviška „Ryto“ draugijos mokykla. 1919 m. kunigo Juozo Erčio rūpesčiu pradėta kurti lietuviška parapija. 1921 m. pastatyta bažnyčia (kol nebuvo bažnyčios priklausė Tverečiaus parapijai).

1922–1936 m. veikė „Ryto“ draugijos skyrius, 1926–1936 m. – Šv. Kazimiero draugijos skyrius, kurį suorganizavo Vosiūnų bažnyčios kunigas Vincas Miškinis. 1934–1936 m. veikė Lietuvių ūkio draugijos skyrius. 1936 m. kaimas išskirstytas vienkiemiais. 1939 m. Lietuvai atgavus Vilniaus kraštą, Vosiūnai į nepriklausomą Lietuvą nepateko, priklausė Breslaujos apskričiai.

Nuo 1941 m. priklausė Švenčionių apskrities Tverečiaus valsčiui, buvo apylinkės centras. Nuo 1950 m. – Ignalinos rajono Vosiūnų apylinkės centras, vėliau priklausė Dysnos apylinkei, „Liudo Giros“ kolūkiui.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Navikai

**Navikai** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybės pietryčiuose, 4 km į vakarus nuo Didžiasalio, kairiajame Dysnos krante. Seniūnaitijos centras. Į pietus nuo kaimo telkšo daug Birvėtos žuvininkystės tvenkinių. Praeina kelias . Yra kapinės, žuvininkystės įmonė, parduotuvė, autoremonto įmonė.

## Etimologija
Pavadinimas kildinamas iš asmenvardžio *Navìkas* < , ,  („naujokas“).

## Istorija
Tverečiaus bažnyčios metrikose kaimas minimas 1755 m.

XIX a. pab. kaimas buvo Švenčionių apskrities Tverečiaus valsčiuje, Dysnos apylinkėje, priklausė Dysnos dvarui.

Tarybiniais metais priklausė Dysnos apylinkei, buvo Liudo Giros kolūkio centrinė gyvenvietė. Iki 2002 m. veikė „Dysnos“ žemės ūkio bendrovė.

## Gyventojai

;Žymūs žmonės
* Navikuose gimė Mykolas Rudzinskas (1933–2006), irkluotojas

## Šaltiniai
Rimaldiškė

**Rimaldiškė** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 9 km į pietryčius nuo Didžiasalio, 2 km į rytus nuo Lazinkų, prie Birvėtos upelio. Yra koplyčia.

Šiek tiek į rytus – Lietuvos valstybės siena su Baltarusija. Kartu su greta esančiais Vosiūnais tai yra labiausiai į rytus nutolusi Lietuvos gyvenvietė. Keliukai į Lazinkas, Pajuodupį.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš dvikamienio asmenvardžio *Ri̇̀maldas*.

## Istorija

Šaltiniuose minima nuo 1751 m. Iki 1842 m. priklausė Vilniaus kapitulos Adutiškio dvarui. XIX a. pab. kaimas pateko į Švenčionių apskrities Adutiškio valsčių, Rakyčių apylinkę.

Tarybiniais metais pateko į Dysnos apylinkę, buvo Liudo Giros kolūkio pagalbinė gyvenvietė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lazinkos

**Lazinkos** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 8 km į pietryčius nuo Didžiasalio. Pro kaimą teka Birvėta, pietuose eina Lietuvos valstybės siena su Baltarusija. Toliau šiaurėje tyvuliuoja Birvėtos žuvininkystės tvenkiniai, pietvakariuose prasideda Adutiškio miškai. Į Lazinkas veda vieškelis , taip pat eina keliukai į Rimaldiškę, Dysną, Vosiūnus.

Kaimas išlaikęs tradicinę rytų aukštaičių architektūrą su dvigalėmis pirkiomis, gausiais želdynais.

## Etimologija
Kaimo pavadinimas kilęs iš asmenvardžio *Lazi̇̀nka*, plg. lenkiška pavardė *Łazinka*. Tverečiaus bažnyčios metrikose kaimas minimas 1755 m.

## Istorija
XIX a. pab. kaimas pateko į Švenčionių apskrities Tverečiaus valsčių, buvo Dysnos dvaro valda.

Pirmojo pasaulinio karo metu gyventojai buvo iškeldinti kitur, o kaimas sudegintas. Lenkmečiu 1921–1926 m. veikė lietuviška mokykla. 1922 m. įsteigta „Ryto“ draugijos mokykla. Ją 1930 m. lenkams uždarius, tais pat metais „Kultūros“ draugija atidarė savo mokyklą (1938 m. uždaryta). 1929–1936 m. veikė Šv. Kazimiero draugijos skyrius.

Sovietmečiu priklausė Dysnos apylinkei.

## Gyventojai

## Galerija

Lazinkos, 4.JPG|Lazinkų ūlyčia
Lazinkos, 3.JPG|Aukštaitiška pirkia
Lazinkos, 2.JPG|Senas trobesys


## Šaltiniai
Guntauninkai

**Guntauninkai** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Gilūtų, prie Svylos upės ir jos intako Audenėlės. Toliau rytuose dunkso Adutiškio miškai. Pro kaimą eina kelias . Kaimas išlaikęs tradicinį rytų Aukštaitijos užstatymą ir architektūrą. Yra kapinės, vandens matavimo stotis.

## Istorija

Seniau kaimas dar vadintas Karališkiais. XIX a. pab. buvo Guntauninkų valstybinis kaimas ir karčema Švenčionių apskrities Tverečiaus valsčiuje.

1914 m. veikė „Ryto“ draugijos skyrius, buvo slapta lietuviška mokykla. Kaizerinės Vokietijos kariuomenei 1915 m. rudenį okupavus Tverečių ir aplinkinius kaimus, kaimo apylinkėmis ėjo fronto linija, nusistovėjusi iki karo pabaigos. Yra išlikę pirmojo pasaulinio karo gynybiniai įtvirtinimai (kultūros paminklas). Lenkmečiu 1921–1927 m. veikė lietuviška „Ryto„ draugjos mokykla. Vėliau buvo uždaryta ir įkurta lenkiška. 1927 m. įsteigtas Šv. Kazimiero draugijos skyrius. Veikė Lietuvių ūkio draugijos ratelis. 1934 m. įsteigtas kooperatyvas „Bijūnas“.

Po antrojo pasaulinio karo kaime ėmė greitai augti naujos sodybos, gyveno apie 50 šeimų. Nuo 1941 m. priklausė Švenčionių apskrities Tverečiaus valsčiui, buvo apylinkės centras. Nuo 1950 m. – Ignalinos rajono Guntauninkų apylinkės centras, vėliau priklausė Tverečiaus apylinkei. Veikė pradinė mokykla.

## Gyventojai

;Žymūs žmonės
* Augustinas Janutėnas (1869–?), knygnešys;
* Antanas Stasiūnas (1922–?), technikos mokslų daktaras.

## Galerija

Guntauninkai 30172, Lithuania - panoramio (1).jpg|Kryžius Guntauninkuose
Guntauninkai 30172, Lithuania - panoramio.jpg|Vandens matavimo stotis prie Svylos
Guntauninkai 30172, Lithuania - panoramio (2).jpg|Guntauninkų kapinių koplytėlė


## Šaltiniai
Karkažiškė

**Karkažiškė** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, prie kelio Pabradė–Kločiūnai, 4 km į pietus nuo Pabradės. Seniūnaitijos, parapijos centras. Karkažiškė įsikūrusi tarp Žeimenos intako Skerdiksnos ir Garonių durpyno, netoli geležinkelio Vilnius-Daugpilis.

## Istorija

XVI a. minimas Karkažiškės dvaras. 1501 m. Jokūbas Nemirovičius pastatė pirmąją bažnyčią, 1502 m. jo duktė Jadvyga klebonijai dovanojo palivarką, dvi smukles ir kito turto. Prie Žeimenos upės buvo Karkažiškės muitinė. 1670 m. atstatyta senoji bažnyčia, 1838 m. ji sudegė.

1779 m. įsteigta mokykla, 1812 m. joje mokėsi 28 mokiniai. Kaimas buvo valstybės iždo nuosavybė, žemę leista valstiečiams išpirkti. 1913 m. pastatyta Karkažiškės Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia, 1964–1989 m. neveikė.

1950–1992 m. kolūkio pagalbinė gyvenvietė. Įsteigta pradžios mokykla, biblioteka.

## Gyventojai

## Šaltiniai

* 

## Nuorodos
* Miesteliai.lt
Zita Marienė

**Zita Marienė** (g. 1949 m. gegužės 10 d. Vetygaloje) – Lietuvos literatūros (daugiausia grožinės) vertėja, verčianti iš anglų, lenkų ir danų kalbų.

## Biografija
1967 m. baigė Kavarsko vidurinę mokyklą. 1973 m. baigė anglistikos studijas Rygos universitete. 1974–1995 m. dirbo „Minties“, „Mokslo“, „Vagos“ leidyklose. 1994 m. baigė vertėjų kursus Danų literatūros centre Kopenhagoje. Nuo 1995 m. dirba leidykloje „Alma littera“.

Nuo 1990 m. yra Lietuvos rašytojų sąjungos narė.

## Veikla
Vertėja verčia iš danų, anglų, lenkų, rusų kalbų. Žymūs vertimai: J. K. Rowling „Harry Potter“ apysakų serija, danų autorės Jens Christian Grøndahl romanas „Luka“ bei Madonnos pasaka „Pono Peabody obuoliai“.

## Apdovanojimai
* Tarptautinės vaikų ir jaunimo literatūros asociacijos (IBBY) Lietuvos skyriaus premija (2002, 2015 m.)
* Metų vertėjo krėslo premija (2006 m.)

## Šaltiniai
Šulaičiai

:: *Apie kaimą Kėdainių rajone žr. [[Šulaičiai (Kėdainiai)]]*.

**Šulaičiai** – kaimas Pakruojo rajono savivaldybės šiaurėje, 1 km į pietus nuo Mažučių. Kaimu prateka Viršytis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Rėguliai

**Rėguliai** – kaimas šiaurės vakarinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į pietryčius nuo Pašušvio. Pro kaimą teka Šušvės intakas Digraitė. Praeina kelias Pajieslys–Plinkaigalis. Yra fermų griuvėsiai, vandens bokštas.

## Istorija

XIX a. pab. Rėguliai buvo kaimas ir užusienis Krakių valsčiuje, Daugirdų valda. XX a. tarpukariu buvo palivarkas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vytautinė

**Vytautinė** – kaimas šiaurės vakarinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietvakarius nuo Pašušvio gyvenvietės, prie Šilainių miško ir Pašušvio–Pernaravos kelio. Kaimas nebegyvenamas, išlikusios kelios sodybos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Antežeriai

**Antežeriai** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, į šiaurę nuo Zujūnų, vakariniame Gineitiškių ežero krante; šiaurės vakarinis Vilniaus priemiestis. Antežerių seniūnaitija. Šiaurėje kaimas ribojasi su Tarande, rytuose – su Gineitiškėmis, pietuose – su Zujūnais, vakaruose plyti laukai.

Antežerius aptarnauja 32 maršruto Vilniaus miesto autobusas (st. Antežeriai).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paskerdūmys

**Paskerdūmys** – kaimas šiaurės vakarinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Pašušvio gyvenvietės. Prie kaimo yra Skerdūmės tvenkinys ant Šušvės intako Skerdūmės. Yra žemės ūkio įmonė. Praeina Pašušvio–Gudaičių keliukas.

## Istorija

XX a. pirmojoje pusėje buvo 2 Paskerdūmio dvarai: vienas vadintas Zaciše (dab. Paskerdūmiukas), kitas buvo Jelenskių nuosavybė.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Vincentas Kuprys (1937–2022), dainininkas (bosas).

## Šaltiniai
Jaugilka

**Jaugilka** – kaimas šiaurės vakarinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Krakių. Praeina vietinės reikšmės keliukas Pakarkliai–Mantviliškis. Jaugilka išsidėsčiusi Krakių miško pakraštyje, prie Jaugilos upės ir jos intako Landės (bei šios intako Šernupio). Didžiuma kaimo nunykusi. Išlikęs kryžius. Po pušimi padėtas akmuo kaimo atminimui.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Gudaičiai

**Gudaičiais** vadinami kaimai:

* Joniškio rajone;
* Kėdainių rajone;
* Kelmės rajone;
* Plungės rajone;
* Šakių rajone;
* Šilalės rajone;
* Vilkaviškio rajone;
* Mažojoje Lietuvoje.
Paskerdūmiukas

**Paskerdūmiukas** – kaimas šiaurės vakarinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Pašušvio gyvenvietės, Pašušvio miško apsuptyje. Prie kaimo teka Šušvės intakas Skerdūmė ir telkšo jos slėnyje sudarytas Skerdūmės tvenkinys.

## Istorija

XX a. pirmoje pusėje buvo Paskerdūmio II dvaras. Jis priklausė Tiškevičiams ir dar vadintas Zaciše.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Slabada (Kėdainiai)

**Slabada ** – kaimas šiaurės vakarinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurę nuo Pašušvio. Išsidėsčiusi Šušvės dešiniajame krante, prie Slabados miško.

## Istorija

XX a. pr. buvo Digraičių dvaro palivarkas.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Ksavera Vaištarienė (1932–2020), chemikė.
* Valdas Sirutkaitis (1952–), fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Šaltiniai
Vilniaus miesto savivaldybės taryba 1997–2000 m.

**[[Vilniaus miesto savivaldybės taryba]]** – Vilniaus miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1997 m. kovo 23 d. vadovaujantis 1996 m. gruodžio 23 d. pakeistu Savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Taip pat buvo pakeista Konstitucija, tarybų kadencija prailginta iki 3 metų.

### Rinkimuose dalyvavusios partijos

= Tarybos nariai =

## Veikla
Meru išrinktas Rolandas Paksas, 1999 m. jį paskyrus ministru pirmininku, išrinktas Juozas Imbrasas. 

## Nuorodos
Oficiali svetainė
Vilniaus miesto savivaldybės taryba 2000–2003 m.

**[[Vilniaus miesto savivaldybės taryba]]** – Vilniaus miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2000 m. kovo 19 d.

## Rinkimuose dalyvavusios partijos

## Tarybos nariai

## Nuorodos
Oficiali svetainė
Katalikų bažnyčios istorija

**[[Katalikų bažnyčia]]** kartu su stačiatikių bažnyčiomis savo istorija tradiciškai laiko visą laikotarpį nuo pirmųjų sekminių. Visą laikotarpį iki Didžiosios schizmos Katalikų bažnyčia laiko savo istorija.

## Ankstyvoji bažnyčios istorija

II a. krikščionybė paplito praktiškai visoje Romos imperijoje, II a. atsirado gausi apologetinė literatūra, taip pat auteritetingų krikščionių autorių darbai. Nuo savo egzistavimo pradžios Bažnyčia buvo persekiojama imperatorių. Kruviniausi persekiojimai buvo surengti Decijaus ir Diokletiano. Pripažinimą ir laisvę krikščionių bažnyčia gavo po Konstantino paskelbto Milano edikto.

Kovoje prieš gnosticizmą, įvairius materialumą nuvertinančius slaptuosius mokymus, II amžiuje išsikristalizavo pagrindinės bažnyčios struktūros: Šventojo Rašto kanonas, *Regula fidei* ir trijų pakopų hierarchija – vyskupai, kunigai ir diakonai.

Romos patriarchato išskirtinumas pradžioje nei teisiškai, nei dogmatiškai nebuvo nustatytas, tačiau juo nei Rytuose nei Vakaruose neabejota.

Pirmuoju rimtu eretiniu mokymu krikščionybėje tapo arijonizmas (IV a.), kuris buvo pasmerktas Pirmajame Nikėjos susirinkime. V a. Rytuose atsirado erezijos, susjusios su Kristaus prigimtimi: nestoriečiai ir monofizitai.
Liturgika

**Liturgika** () – krikščionių praktinės teologijos disciplina, mokslas apie liturgiją.

Liturgika įvairiais metodais tiria ir aiškina liturgiją, jos esmę, teologiją, istoriją bei formas. Kilusi iš istorinės teologijos. Katalikų liturgikos pradininku laikomas Izidorius Sevilietis; dvasininkams skirtame veikale „Apie bažnytines pareigas“ (*De ecclesiasticis officiis*) jis aprašė liturginių apeigų atlikimo tvarką. Liturgikos terminą pirmą kartą moksliškai apibrėžė *G. Cassander* (1513–66). Iki XVI a. liturgika apsiribojo tik liturgijos aiškinimais ir rubrikų taikymu. Nuo XVIII a. priskiriama pastoracinei teologijai. Po Vatikano II susirinkimo (1962–65) kunigų seminarijose ir vienuolynų studijų namuose liturgika priskirta prie svarbesnių disciplinų, teologijos fakultetuose – prie pagrindinių. Liturgika dėstoma tiek teologiniu ir istoriniu, tiek dvasiniu, pastoraciniu ir teisiniu požiūriais. Šv. Anzelmo popiežiškajame liturgikos institute Romoje teikiami liturgikos licenciato ir daktaro laipsniai, teologijos fakultetuose – liturginės teologijos mokslo laipsniai.
Liturgija

**Liturgija** (iš gr. λειτουργια *leitourgia*) – viešoji tarnyba iš λειτος *leitos* – viešas iš λαος *laos* – tauta ir εργον *érgon* kūrinys, tarnyba) – iš anksto nustatyta ritualinių veiksmų visuma, būdinga kiekvienai religinei bendruomenei.

Jos reikšmė yra dvejopa: liturgija reiškia tarnystę Dievui ir Dievo tarnystę, pagalbą. Liturgija apima žodinę formą, giesmes, gestus, veiksmus, judėjimą, eiseną, liturginių reikmenų naudojimą.

Tikima, kad nuolat kartojant tokius pat veiksmus reguliariai sustiprinamas maldos poveikis.

Liturginiai indai:
Patena – lėkštelė, skirta ostijoms.
Ampulės –  ąsotėliai vynui ir vandeniui.
Komuninė – sudedamos ostijos.

Pagrindinės liturginės spalvos ir jų naudojimas:
Žalia – eiliniam laikui;
Violetinė – reiškia atgailą, laukimą, naudojama per Adventą ir Gavėnią;
Balta arba geltona/auksinė – iškilmių laikui, naudojama per Kalėdas ir Velykas;
Raudona – naudojama kankinių arba Šv. Dvasios Mišioms.
Du kartus per metus gali būti rožinė spalva
Išpažintis

**Išpažintis** – judaizme ir krikščionybėje žodinis nuodėmių išpažinimas; atgailos forma.

Išpažinties atlikimo sąlygos – išpažinties paslaptis, jo užtikrinimas, nuodėmių išpažinėjas ir tinkamas nuodėmklausys. Privatumui užtikrinti kiekvienoje katalikų bažnyčioje yra įrengiama bent viena klausykla. Nesant atribotų (nuo kitų šventovėje esančių žmonių) patalpų, stengiamasi atlikti išpažintis tam tikru atstumu nuo kitų tikinčiųjų (pvz., lauke, atlaidų metu), kad būtų galimas pokalbis ir jo paslapties užtikrinimas. Kunigas, klausantis išpažinties, privalo dėvėti kamžą ir stulą. Katalikai išpažintį atlikti privalo kartą per metus; turi būti išpažintos visos sunkiosios nuodėmės, t.p. siūloma išpažinti ir lengvąsias.  Atlikus išpažintį, nuodėmklausys beveik visais atvejais Kristaus vardu atleidžia nuodėmes ir suteikia išrišimą.

Nuo VI a. airių misionieriai išplatino dažnos privačios išpažinties praktiką. Florencijos susirinkimas (1438–1445 m.) paskelbė, kad nuodėmių išpažinimas yra sakramento materija, o atleidimo žodžiai – forma.

## Šaltiniai
Vikaras

**Vikaras** ( 'atstovas, padėjėjas') – dvasininkas, tam tikroje bendruomenėje atliekantis pagalbininko funkcijas. Dar kitaip vikaras gali būti vadinamas kapelionu.

Evangelikų bažnyčioje dvasininkas kurį laiką nėra parapijos vadovas. Šis laikotarpis vadinamas *[[vikariatas|vikariatu]]*.

Katalikų bažnyčioje vikaras yra klebonui pavaldus kunigas (paprastai jaunesnis), atliekantis visas kunigo funkcijas, einantis pareigas ir paklūstantis parapijos administratoriaus valiai. Jis vyksta visur ten, kur reikia, pavyzdžiui, laidoti žmones, atlikti krikšto apeigas ir kitus darbus.

Generalinis vikaras – vyskupo padėjėjas. Popiežius nuo Leono I yra *Vicarius Christi* (*Kristaus atstovas*).

## Šaltiniai
Sielovada

**Sielovada** („sielų vedimas“) – kylančios pastangos pritraukti žmogaus sielą arčiau Dievo ir skatinti žmogų pažinti Dievą.

Metodus bei sielovados veiklą nagrinėja Poimenika; tai yra praktinės teologijos dalis, vad. Pastoralinė teologija.

Dvasininkas, atliekantis sielovadą, yra vad. *[[sielovadininkas]]*. Pagal veiklos sritis gali būti karių sielovada, mokinių sielovada, studentų sielovada, užsienio sielovada (sielovada užsienyje, misija) ir kt.

Sielovados reikšmę akcentavo Carl Rogers; susiformavo Pastoralinė psichologija, kuri artima ir kai kurioms psichoterapijos kryptims.
Sielovadininkas

**Sielovadininkas** – asmuo, pasišventęs sielovadai. Krikščionybėje dar kitaip vad. pastoracijai, pastoracinei veiklai.

Sielovada pavedama tik tam tikriems asmenims.

Sielovadą *cura animarum* atlieka klierikas, pasaulietis.

Išganymo sielovadą (*cura pastoralis*) atlieka dvasininkas – kunigas, diakonas, vyskupas ir kt.

Plačiąja prasme sielovadininku gali būti laikomas ir Pastoracinės tarybos narys, pastoralinis referentas, betarpiškai vykdantis sielovadinę veiklą (vedantis rekolekcijas, pamaldas etc.)
Pastoracinė taryba

**Pastoracinė taryba** – Romos katalikų parapijos institucija, atliekanti pastoracinę veiklą parapijoje, dekanate.

Pastoracinė taryba gali būti vadinama ir Parapijos taryba, sprendžianti visus einamuosius parapijos reikalus, atstovaujant parapijiečių atstovams.

Pastoracinė tarybos veikla sietina daugiau su sielovada; Parapijos tarybos atveju rūpinamasi ir visais kitais klausimais, – remontu, patalpomis, finansais bei kt.
Parapijos taryba

**Parapijos taryba** – parapijos atstovaujamoji institucija.

Atsirado po Antrojo Vatikano susirinkimo. Parapijos taryba veikia pagal atskirus komitetus ir veiklos sritis: katechezė, Caritas veikla, liturgija, einamieji ūkio klausimai ir kt.

Iš esmės vykdo technines, organizacines funkcijas. Parapijose, kur nėra tikinčiųjų atstovybės, visa veiklos našta gula ant parapijos administratoriaus pečių – visa tai atlieka klebonas.