open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bata Corporation

**„Baťa“** – tarptautinė avalynės, drabužių ir madingų aksesuarų gamintoja, kurios būstinė yra Lozanoje, Šveicarijoje. 

Korporacija yra viena iš pirmaujančių pasaulyje batsiuvių pagal apimtį, kasmet parduodama 150 milijonų porų batų. Turi daugiau nei 5 300 mažmeninės prekybos parduotuvių daugiau nei 70 šalių penkiuose žemynuose ir 21 gamyklą 18 šalių. „Bata“ yra darbdavys daugiau nei 32 000 žmonių visame pasaulyje.

Daugiau nei 125 metus šeimos valdoma įmonė yra suskirstyta į tris verslo padalinius: Bata, Bata Industrials (apsauginiai batai) ir AW Lab (sportinio stiliaus). Bata turi daugiau nei 20 prekių ženklų, tokių kaip Bata, North Star, Power, Bubblegummers, Sprint, Weinbrenner, Sandak ir Toughees.

## Istorija
„T. & A. Baťa“ batų įmonę 1894 m. rugsėjo 21 d. Zlino mieste, tuometinėje Austro-Vengrijos imperijoje (šiandien Čekija), įkūrė Tomášas Baťa, jo brolis Antoninas ir sesuo Anna, kurių šeima ištisas kartas buvo batsiuviais. Įmonėje dirbo 10 etatinių darbuotojų su fiksuotu darbo grafiku ir nuolatiniu savaitiniu atlyginimu.

1895 m. vasarą susidurta su finansiniais sunkumais. Nuspręsta batus siūti iš drobės, o ne iš odos. Šio tipo batai labai išpopuliarėjo ir padėjo įmonei išaugti iki 50 darbuotojų. Po ketverių metų „Baťa“ sumontavo pirmąsias garais varomas mašinas, pradėdama greito modernizavimo laikotarpį. 

1904 m. Tomáš Baťa perskaitė straipsnį laikraštyje apie JAV gaminamas mašinas, tokias kaip Jano Ernsto Matzeligerio automatinis lazeris. Jis pasiėmė tris darbuotojus ir išvyko į Liną, miestą už Bostono, kuris tuo metu buvo pasaulio avalynės pramonės centras, siekdamas ištirti ir suprasti Amerikos masinės gamybos sistemą. Po šešių mėnesių jis grįžo į Zliną ir pristatė mechanizuotus gamybos būdus, kurie leido „Baťa“ bendrovei tapti viena pirmųjų masinių batų gamintojų Europoje. Pirmasis masinis jos gaminys „Baťovky“ buvo odiniai ir tekstiliniai batai, skirti dirbantiesiems, pasižymėję savo paprastumu, stiliumi, lengvumu ir prieinama kaina. Jos sėkmė padėjo paskatinti įmonės augimą, o po Antonín Baťa mirties 1908 m. Tomáš Baťa į verslą įtraukė du savo jaunesnius brolius Janą ir Bohušą. Pirmieji pardavimai eksportui ir pirmosios pardavimo agentūros prasidėjo 1909 m. Vokietijoje, vėliau – Balkanuose ir Artimuosiuose Rytuose. Iki 1912 m. „Baťa“ dirbo 1 500 darbuotojų visu etatu.

## Šaltiniai
Vladas Žulys

**Vladas Žulys** (1928 m. vasario 1 d. Dirvoniškis – 2013 m. lapkričio 28 d. Noreikiškės) – lietuvių kalbininkas.

## Biografija
1951 m. pradėjo studijuoti Vilniaus universiteto Filologijos fakultete, bet netrukus sovietų saugumo buvo suimtas, tardytas ir nuteistas už nutylėtą tėvo bendradarbiavimą su partizanais. Kalėjo Krasnojarsko lageryje. Grįžęs į Lietuvą iki 1954 m. dirbo Rumokų bandymų stotyje. Baigė Vilniaus universitetą ir 1959–1961 m. dirbo mokytoju Arminuose. Nuo 1964 m. dėstė Vilniaus universiteto Kauno humanitariniame fakultete, 1965–1966 m. ėjo Filologijos katedros vedėjo pareigas, 1992 m. dirbo ir Vytauto Didžiojo universitete. 1991 m. tapo habilituotu mokslų daktaru ir pradėjo profesoriauti.

Nagrinėjo J. Rėzos raštų leksiką, įvairius teorinius lietuvių kalbos gramatikos klausimus, paskelbė straipsnių apie A. Kojalavičiaus‑Vijūko lotyniškąją Lietuvos istoriją, dabartinę lietuvių kalbą. „Vilniaus universiteto istorijos“ (t. 1 1976) vienas autorių. Sukūrė eilėraščių (rinkinys „Ir paslaptis esi“, 1998).

## Išnašos
Triumph International

**„Triumph International“** – Šveicarijos apatinių drabužių gamintojas, įkurtas 1886 metais Hoibacho mieste, Vokietijoje. Įmonės būstinė nuo 1977 m. yra Bad Curcache, Šveicarijoje.

Be „Triumph“ prekės ženklo, įmonė gamina ir platina produktus su prekių ženklais „sloggi“ ir „AMO's Style by Triumph“. 

## Istorija
1886 m. Johann Gottfried Spiesshofer ir Michael Braun Hoibache (Badenas-Viurtembergas) įkūrė korsetų gamybos gamyklą. Iš pradžių joje dirbo šeši žmonės ir tiek pat siuvimo mašinų. 1890 m. šis skaičius išaugo iki 150 žmonių, o 1894 m. pirmą kartą eksportavo produkciją į užsienį, į Angliją. Tik 1902 m. užregistruotas „Triumph“ prekės ženklą, kuris priminė Paryžiaus Triumfo arką, prie kurios vėliau buvo pridėtas žymuo „International“. Po 1920-ųjų ekonominio pakilimo klasikinio korseto paklausa sumažėjo, todėl bendrovė pradėjo lygiagrečiai gaminti liemenėles. 1930-aisiais „Triumph International“ taip pat pradėjo gaminti korseletus.

1933 m. Bad Curcache buvo įkurtas pirmasis užsienio filialas. Nuo šeštojo dešimtmečio buvo atidaryti biurai Belgijoje, Didžiojoje Britanijoje, Švedijoje, Norvegijoje ir Austrijoje. „Triumph International“ toliau plėtėsi 1960 m. Honkonge įkurdama savo Azijos ir Ramiojo vandenyno regiono būstinę. 1963 m. atidarė pirmąjį filialą Japonijoje.

## Šaltiniai
Victoria's Secret

**Victoria's Secret** – JAV apatinio trikotažo, drabužių gamintojai. 

## Istorija
1977 m. bendrovę įkūrė Roy Raymond ir jo žmona Gaye Raymond. 

1982 m. penkios apatinio trikotažo parduotuvės buvo parduotos Les Wexner. Netrukus Les Wexner išplėtė pardavimus į Amerikos prekybos centrus ir išaugo iki 350 parduotuvių visoje šalyje. Dešimtojo dešimtmečio pradžioje pardavimai pasiekė 1 milijardą JAV dolerių. „Victoria's Secret“ tapo didžiausia apatinio trikotažo mažmenininke Jungtinėse Valstijose.

1995–2018 m. „Victoria's Secret“ mados šou () buvo pagrindinė prekės ženklo įvaizdžio dalis, kurioje kasmet vyko modelių, reklamuojamų kaip svajonių angelai, pasirodymas. 

Dešimtajame dešimtmetyje bendrovė toliau plėtėsi prekybos centruose, kartu su „stebuklingu liemenėlės“ pristatymu, nauju prekės ženklu „Body by Victoria“ ir sukūrė kvepalų bei kosmetikos liniją. 

2002 m. „Victoria's Secret“ paskelbė apie PINK – prekės ženklo, skirto paaugliams patrauklumą, pristatymą.

Nuo 2008 m. „Victoria's Secret“ plėtėsi tarptautiniu mastu: mažmeninės prekybos centrai tarptautiniuose oro uostuose, franšizės didžiuosiuose miestuose užsienyje ir bendrovei priklausančiose parduotuvėse visoje Kanadoje ir Jungtinėje Karalystėje.

Nuo 2016 m. „Victoria's Secret“ rinkos dalis pradėjo mažėti dėl konkurencijos su kitų prekių ženklų, apimančių platesnį dydžių asortimentą, ir dėl to, kad vartotojai vis labiau renkasi sportinio laisvalaikio aprangą. 2016 m. bendrovė atšaukė savo katalogo tiražą. Prekės ženklas stengėsi išlaikyti savo poziciją rinkoje po kritikos ir ginčų dėl nemalonaus vadovavimo Wexnerio ir Edo Razeko elgesio ir verslo praktikos. 

2020 m. gegužės mėn., turėdama daugiau nei 1 070 parduotuvių, „Victoria's Secret“ išliko didžiausia apatinio trikotažo mažmenininke Jungtinėse Valstijose.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Pirma

**„Pirma“** – Meksikos sporto įrangos gamintojas, įsikūręs Purisima del Rinkone (Gvanachuatas). Gamina futbolo ir sportinius batelius, taip pat įvairius drabužius, įskaitant marškinėlius, polo marškinėlius, gobtuvus, švarkus, antblauzdžius, šortus ir kitus drabužius, vartininkų pirštines. Be Meksikos, įmonė veikia Brazilijoje, Kanadoje, Kosta Rikoje, Salvadore, Panamoje ir JAV, į šias šalis eksportuodama 10 % savo produkcijos.

## Istorija
Bendrovės ištakos siekia 1987 m., kai verslininkas Rafael León per savo įmonę „Caribean“ () pradėjo gaminti batų padus. Po trejų metų įmonė pradėjo sportinės avalynės gamybą. Bendrovė buvo žinoma kaip „Pirma-Brasil“. 1999 m. žodis „Brasil“ buvo panaikintas, nes nebuvo leidžiama registruoti prekių ženklų, kuriuose minimi šalių pavadinimuai.

Iki 2013 m. „Pirma“ sutelkė 8 % sporto prekių gamybos Meksikoje ir tapo 6-ąja šio sektoriaus bendrove.

2018 m. „Pirma“ pasirašė sutartį su Meksikos multimedijos įmone „Grupo Televisa“ dėl aprangos visiems jos darbuotojams per 2018 m. FIFA pasaulio čempionatą Rusijoje. Bendrovė aprūpino apie 200 darbuotojų (įskaitant operatorius, fotografus ir laidų vedėjus) iš „Televisa Deportes“ padalinio, kuris atvyko į Rusiją skelbti konkurso.

## Šaltiniai
Atletica

**„Atletica“** – Meksikos sporto įrangos gamintojas, įsikūręs San Migel el Alte (Chaliskas). Gamina futbolo ir sportinius batelius, taip pat įvairius drabužius, įskaitant marškinėlius, polo marškinėlius, gobtuvus, švarkus, antblauzdžius, šortus ir kitus drabužius, vartininkų pirštines.

## Istorija

1994 m. liepos mėn. įkurta bendrovė. Steigėju tapo José Martínez Ramírez. „Atletica“ tiekė aprangas sporto reikmėms, įskaitant futbolą, bėgimą, krepšinį, beisbolą ir treniruotes.

2000–2012 m. buvo oficialus Meksikos olimpinės komandos rėmėjas. Anksčiau rėmė kelis Meksikos „Primera División“ futbolo klubus (Atlas ir Tecos). Kitados buvo Real Sociedad de Zacatecas techniniais rėmėjais.

2002 m. „Atletica“ buvo Meksikos nacionalinės futbolo rinktinės rėmėja 2002 m. FIFA pasaulio čempionate.

## Šaltiniai
Finta

**„Finta“** – Brazilijos sporto įrangos gamintojas, įsikūręs San Paule. Gamina futbolo ir sportinius batelius, taip pat įvairius drabužius, įskaitant marškinėlius, polo marškinėlius, gobtuvus, švarkus, antblauzdžius, šortus ir kitus drabužius, vartininkų pirštines. 

## Istorija
1987 m. įkurtas bendrovė tiekia aprangą ir sporto įrangą. „Finta“ tapo aukščiausiosios futbolo lygos klubų techniniais rėmėjais.

Pasirašė sutartis su vyrų krepšinio komanda iš Prancūzijos ir moterų tinklinio Ribeirao Preto (San Paulas, Brazilija). 

Daugybė klubų (futbolo, tinklinio ir krepšinio) rinkosi „Finta“ aprangas.

„Finta“ turi daugiau nei keturis tūkstančius klientų visoje Brazilijoje. „Fintos“ produkcija eksportuojama į Europą, Centrinę Ameriką, Pietų Ameriką, Karibų jūros regioną ir Japoniją.

## Šaltiniai
CD San Antonio Bulo Bulo

**Club Deportivo San Antonio Bulo Bulo**, o trumpai vadinamas **San Antonio Bulo Bulo** – Bolivijos futbolo klubas iš Entre Rioso (Kočabambos departamentas).

Namų rungtynes žaidžia daktaro Karloso Vilegos vardo stadione (), Entre Rioso talpinančiame 17 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
1962 m. spalio 31 d. įkurtas klubas. Pavadintas **Club Deportivo San Antonio Bulo Bulo**. Nuo 2024 m. rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.

## Laimėjimai
;  **[[Primera División (Bolivija)|Primera División]]**
:  **Čempionai (?):** 
;  **[[Segunda División (Bolivija)|Segunda División]]
:  **Nugalėtojai (?):'''
;  Copa Simón Bolívar:

## Sezonai

; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Bolivijos nacionalinei rinktinei
*  Erwin Junior Sánchez, saugas;

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė]
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Europos didieji mineralinių versmių kurortai

**Europos didieji mineralinių versmių kurortai** – natūraliomis mineralinio vandens versmėmis pagarsėję (SPA) kurortai. Tai 11 Europos miestų, išsidėsčiusių 7 šalyse: Badenas prie Vienos; Spa, Františkovy Laznės, Karlovi Varai, Marianske Laznės, Viši, Bad Emsas, Baden Badenas, Bad Kisingenas, Montekatini Termė ir Batas (Anglija).

Europos mineralinių versmių kurortų kultūra vystėsi nuo XVIII a. pradžios iki XX a. ketvirtojo dešimtmečio. 2021 m. miestai buvo įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Šaltiniai
Ringailių kapinių koplyčia

**Ringailių kapinių koplyčia** – koplyčia, stovinti Kaišiadorių rajone, Nemaitonių seniūnijoje, Ringailių kaimo kapinėse, netoli kelio , 1,3 km į pietvakarius nuo Varkalių. Naudojama kapinių sargo reikmėms: laikomi įrankiai, dedami sunykę antkapiniai kryžiai. 

Koplyčios kaimynystėje yra XX a. pradžios palaidojimų antkapinių paminklų. Ringailių kapinės veikiančios, užima 0,24 ha sklypą. Artimiausi maldos namai – Varkalių koplyčia, aptarnaujama Užuguosčio Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus parapijos klebono.  

Ringailių kaimas pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėtas 1744 m. 

Ringailių koplyčios pastatas karkasinis, apkaltas vertikaliomis lentomis, be pamato – pastatytas ant kertinių akmenų. Koplyčia stačiakampio plano, be apsidės, dengta dvišlaičiu stogu su šiferio lakštais. Stogo konstrukcija medinė gegninė. Stogo priekiniame kraige ant aukšto stiebo įtaisytas geležinis ornamentuotas kryželis su saulute. Frontonas apkaltas vertikaliomis dailylentėmis su puošybiniais dantukais apačioje. Jo viršuje išlikę elektros laidų tvirtinimo kronšteinai (buvo įvesta elektra). Koplyčios priekyje įstatytos plačios dvivėrės įėjimo durys. 

Koplyčia prastos būklės, vidaus patalpa be apdailos.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kaišiadorių rajono sakralas
Blogis (ne)egzistuoja

**Blogis (ne)egzistuoja** () – 2023 m. Japonijos drama, kurios scenarijų parašė ir režisavo Ryusuke Hamaguchi.

Filmo pasaulinė premjera įvyko 2023 m. rugsėjo 4 d. 80-ajame Tarptautiniame Venecijos kino festivalyje, kur jis buvo nominuotas „Auksiniui liūtui“. Galiausiai buvo apdovanotas Didžiuoju žiuri prizu.

## Vaidmenys

: *Aktorius – veikėjas*

* Hitoshi Omika – *Takumi*
* Ryo Nishikawa – *Hana*
* Ryuji Kosaka – *Takahashi*
* Ayaka Shibutani – *Mayuzumi*
* Hazuki Kikuchi
* Hiroyuki Miura

## Filmo gamyba
R. Hamaguchi filmą pradėjo kurti 2023 m. sausį, ketindamas sukurti 30 minučių trumpametražį filmą su Eiko Ishibashi sukurta gyvai atliekama muzika, tačiau filmavimo eigoje jis vis ilgėjo ir Hamaguchi nusprendė jį paversti pilnametražiu filmu su dialogais.

## Išleidimas
Filmo premjera Japonijoje įvyko 2023 m. lapkričio 26 d. Tarptautiniame Hirošimos kino festivalyje. Japonijos kino teatruose išleistas 2024 m. balandžio 26 d. Jungtinėje Karalystėje ir Airijoje buvo išleistas 2024 m. balandžio 5 d., JAV – 2024 m. gegužės 3 d., o Kanadoje – 2024 m. gegužės 10 d. Lietuvoje drama pasirodė 2024 m. kovo mėn.

## Atsiliepimai

### Kritikai
Recenzijų suvestinėje „Rotten Tomatoes“ 93 % iš 54 kritikų atsiliepimų yra teigiami, o vidutinis įvertinimas – 7,4/10. „Metacritic“ svetainė įvertino filmą 78 balais iš 100 galimų, remdamasi 15 kritikų.

## Nuorodos
* 
* 
* 
## Išnašos
Aleksejus Šalanda

**Aleksejus Šalanda** (, g. ) – baltarusių istorikas ir heraldikos ekspertas.

## Biografija
Šalanda gimė Gardine ir 1993 m. baigė Gardino universitetą. 2000 m. jam suteiktas mokslų kandidato laipsnis (disertacija „Baltarusijos bajorų heraldika XVI a. antroje pusėje – XVIII a.“, ).

Nuo 2008 m. istorikas dirba Baltarusijos nacionalinės mokslų akademijos Istorijos institute. 2010–2012 m. vadovavo instituto Specialiųjų istorinių tyrimų ir informacinių-analitinių darbų skyrio Heraldikos ir numizmatikos sektoriui. Nuo 2012 m. Šalanda vadovauja Specialiųjų istorinių tyrimų ir informacinių-analitinių darbų skyriui.

2015–2020 m. vadovavo Istorijos instituto Heraldikos, genealogijos ir numizmatikos skyriui.

2020 m. gruodį Heraldikos, genealogijos ir numizmatikos skyrius, kuriam vadovavo profesorius Šalanda, buvo uždarytas, o jis pats kartu su keliais kolegomis atleistas iš darbo, kaip įtariama, už tai, kad palaikė visoje šalyje vykusius protestus prieš Aleksandro Lukašenkos režimą po prieštaringai vertinamų prezidento rinkimų 2020 m. rugpjūtį. Jis pateikė savo ekspertinę nuomonę dėl teismo prašymo, susijusio su Baltarusijos istorine balta–raudona–balta vėliava – populiariu protesto simboliu, nurodydamas, kad policija neturėjo pagrindo persekioti piliečių už viešą šios vėliavos demonstravimą.

## Išnašos
Žiežmarių žydų senosios kapinės

**Žiežmarių žydų senosios kapinės** –  senosios, neveikiančios kapinės, esančios Kaišiadorių rajono savivaldybėje, Žiežmariuose. Priklauso žydų senųjų kapinių bei Lietuvos partizanų užkasimo vietos ir kapo kompleksui. Pasiekiamos Žiežmarių rytinėje dalyje, iš Šermukšnių ar Tulpių gatvių. Kapinės yra regioninės reikšmės memorialinis paminklas, 1996 m. jos buvo įrašytos į Kultūros vertybių registrą. 

Kapinių teritorija – nedidelė kalvelė ir jos nuolaidėjanti dalis į pietryčius, pietus ir pietvakarius. Teritorija apaugusi spygliuočiais ir lapuočiais medžiais bei krūmais. Kapinėse ilsisi Žiežmarių gyventojų palaikai. 

Nuo kada laidota šiose kapinėse, tiksliai nėra žinoma. Žydų bendruomenė Žiežmariuose gyvavo nuo XVIII amžiaus vidurio, tačiau per Antrąjį pasaulinį karą jos nariai buvo sunaikinti. 1782 m. rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą buvo paminėtos Žiežmarių žydų kapinės. Tuo metu čia buvo dvejos kapinės: vienos laukuose miesto pakraštyje, o antrosios – prie sinagogos, skirtos mažiems vaikams laidoti. Antrosios kapinės neišliko.

Senųjų žydų kapinių pakraštyje po Antrojo pasaulinio karo buvo užkasami nužudytų partizanų palaikai.

Senosiose kapinėse išlikę apie 40 įvairių stilių ir formų lauko akmens, betoninių antkapinių paminklų su iškaltais memorialiniais įrašais hebrajų rašmenimis. Antkapinių paminklų ir jų fragmentų išliko tik maža dalis, daugiausia jų dar stovi teritorijos pietinėje ir vakarinėje dalyje. Kiti antkapiniai paminklai susmegę į žemę.

Sovietmečiu kapinės buvo apleistos, didžioji dalis antkapinių paminklų buvo išvartyti, sudaužyti. 1991 m. kapinių teritorija aptverta metaline tvora.

## Šaltiniai
Fasil Gebis

**Fasil Gebis** () – tvirtovė Etiopijoje, Amherų regione, Gondere.

## Istorija
Gonderas įkurtas imperatoriaus Fasilideso apie 1635 metus ir išaugo kaip žemės ūkio ir prekybos miestas. XVI–XVII a. tvirtovėje rezidavo Etiopijos imperatorius Fasilidesas ir jo įpėdiniai, kurie pastatė daug papildomų statinių prie tvirtovės. 1704 m. tvirtovė smarkiai nukentėjo nuo žemės drebėjimo. XIX a. rezidenciją apiplėšė mahdistai. Tvirtovė buvo restauruojama Italijos okupacijos metu bei Etiopijai atgavus nepriklausomybę. Išliko nedidelė paviljono dalis.

## Galerija

Vaizdas:ET Gondar asv2018-02 img12 Fasil Ghebbi.jpg|Tvirtovės interjeras
Vaizdas:ET Gondar asv2018-02 img15 Fasil Ghebbi.jpg|Tvirtovės dvaras
Vaizdas:ET Gondar asv2018-02 img08 Fasil Ghebbi.jpg|Tvirtovės biblioteka


## Šaltiniai
Zapyškio žydų žudynių vieta

**Zapyškio žydų žudynių vieta ir kapas** – holokausto vieta Kauno rajone, prie Zapyškio, Nemuno pakrantėje, 0,9 km pasroviui nuo senosios Zapyškio bažnyčios. Vieta pažymėta lankytino objekto rodykle, informaciniu stendu. Nacionalinio reikšmingumo lygmens kultūros vertybė.

Nemuno pakrantėje palaidoti Zapyškio žydų tautybės gyventojų palaikai. Vieta link Nemuno žemėja, apaugusi lapuočiais medžiais. Teritorijos priekyje, nuo plento  pusės, pastatytas granito paminklas (matomas nuo kelio). Jame iškalti įrašai hebrajų ir lietuvių kalbomis: „Šioje vietoje hitleriniai galvažudžiai ir jų vietiniai pagalbininkai 1941 m. nužudė apie 282 žydų vaikų, moterų ir vyrų“.

1923 m. iš 589 Zapyškio miestelio gyventojų 293 buvo žydai.

1941 m. vokiečių kariuomenei okupavus Zapyškio valsčių, susikūręs lietuvių partizanų (baltaraiščių) sukilėlių būrys nesavivaliavo ir nesigriebė smurto prieš miestelio žydus, nors buvo gaji antižydiško smurto propaganda, skatinusi tokius veiksmus. 1941 m. rugpjūčio 7 d. Zapyškio žydams buvo įsakyta palikti savo namus ir apsistoti Zapyškio sinagogoje. Aprašytas ir paimtas šių gyventojų turtas – 36 žemės sklypai ir trobesiai juose. Zapyškio žydai niekur nebuvo gabenami, o žudomi vietoje. Pirmoji žudynių akcija įvykdyta 1941 m. rugpjūčio pabaigoje prie Zapyškio žydų kapinių. Sušaudyti 29 žmonės – 24 vyrai ir 5 moterys (tikslus skaičius gali būti ir didesnis).

Pagrindinė Zapyškio žydų ir iš Šakių apskrities atgabentų žydžių moterų žudynių akcija vykdyta rugsėjo 4 d. vakariniame miestelio pakraštyje netoli senosios Zapyškio bažnyčios. Vykdant žudynes nuo Nemuno pusės pastatyta sargyba, uždarytas per Zapyškį vedęs Kauno–Šakių vieškelis. Miestelio gyventojams uždrausta išeiti iš namų. Žydai iš sinagogos per miestelį į žudynių vietą atvaryti dviem kolonomis pusiau išrengti, pirma – vyrai, po to – moterys ir vaikai. Pirmi sušaudyti vyrai. Prie kapo duobės atvarytos sušaudymui moterys pamatė duobėje negyvus vyrus, ėmė blaškytis. Kareiviai ir vietiniai pagalbininkai susikibę į grandinę nustūmė gyvus moteris ir vaikus į duobę, kur jie ir buvo sušaudyti. Taip Zapyškio duobėje sušaudyti ir 38 žydai iš Šakių apskrities. Žydų kapas  netrukus buvo užpiltas kalkėmis ir vandeniu, užkastas žemėmis. Šį darbą atliko surinkta komanda iš aplinkinių kaimų gyventojų, įtartų pritarimu sovietinei valdžiai.

Pasak istorinių šaltinių, nacistinės Vokietijos valdžios suorganizuotos egzekucijos metu  šioje vietoje 1941 m. rugsėjo 4 d. nužudyti ir užkasti 178 Zapyškio žydai: 47 vyrai, 118 moterų ir 13 vaikų. Žudynių vykdytojais įvardijami Tautos darbo apsaugos bataliono 3-osios kuopos smogikai, vietiniai baltaraiščiai iš gretimo Zapyškio.

## Šaltiniai
Palangos žydų senosios kapinės

**Palangos žydų senosios kapinės** – neveikiančios žydų kapinės Palangoje, maždaug 300 m į rytus nuo Naglio kalno. Plotas – 1085 m², teritorija apaugusi mišku. Kaip vietinės reikšmės objektas, 2008 m. rugsėjo 4 d. įrašytos į Kultūros vertybių registrą.

Šiose kapinėse laidota nuo XVIII a. pab. iki XX a. pirmos pusės. 2008 m. priskaičiuota 10 išlikusių paminklų su hebrajiškais įrašais. Paminklai iš granito ir betono, jų dydis įvairus, kai kurie nuskeltu viršumi.

Pirmosios Palangos žydų laidojimo brolijos knygos pildytos nuo 1487 m., tačiau iki šių dienų neišliko – jas sunaikino 1938 m. gegužės 10 d. kilęs Palangos gaisras. Nuo 1831 m. duomenys apie kapinėse prie Naglio kalno laidojamus žydus buvo fiksuojami naujose knygose.

Kapinėse stovi juodo granito paminklas (architektė Irena Likšienė), jo įraše išdėstyti pagrindiniai duomenys apie kapines.

## Išnašos
Decathlon

**Decathlon** – Prancūzijos mažmeninės prekybos įmonė, specializuojanti sporto prekių ir drabužių produkcijos platinime. 2023 m. įmonė turėjo 2 080 parduotuvių 56 pasaulio šalyse. „Decathlon“ yra didžiausia sporto prekių mažmenininkė pasaulyje.

„Decathlon“ įmonė pati užsiima savo prekių tyrimais, projektavimu, gamyba, logistika ir platinimu. Įmonės tyrimų ir projektavimo centrai išsidėstę įvairiose Prancūzijos miestuose. Įmonė registruoja apie 40 savo patentų per metus.

„Decathlon“ išskirtinė tuo, kad skirtingoms sporto šakoms kuria skirtingų ženklų prekes. Prekių asortimentas apima daugumą sporto šakų – nuo žirginio sporto iki nardymo.

## Istorija

Įmonę 1976 m. Lilyje įkūrė verslininkas Michel Leclercq. Iš pradžių įmonė buvo vadinta „Oxylane“ vardu.

Po 10 metų įmonė pradėjo plėstis į užsienį. 1986 m. atidaryta pirmoji parduotuvė Vokietijoje, 1992 m. – Ispanijoje, 1993 m. – Italijoje.

2018 m. lapkričio 23 m. įmonės parduotuvė atidaryta Vilniuje (pirmoji Baltijos šalyse). Vėliau „Decathlon“ parduotuvė atsidarė Klaipėdoje, o 2022 m. pabaigoje trečioji parduotuvė šalyje atidaryta Kaune.

2022 m. įmonėje dirbo virš 100 000 darbuotuojų.

2023 m. „Decathlon“ atidarė savo pirmąjį mokymų centrą Lilyje. Iki šių metų pabaigos įmonė turėjo 9 mokymų centrus Prancūzijoje.

Nuo 2024 m. sezono „Decathlon“ gamintojas „Kipsta“ teikia kamuolius UEFA Europos ir UEFA Europos konferencijų lygoms.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė

## Šaltiniai
Žaslių žydų senosios kapinės

**Žaslių žydų senosios kapinės** –  neveikiančios kapinės, esančios Kaišiadorių rajono savivaldybėje, Naujažerio kaime, į vakarus nuo Žaslių miestelio, 200 m į pietus nuo kelio , pasiekiamos iš Žaliosios ar Naujažerio gatvių. Kapinės prižiūrėtos, atnaujinti informaciniai ženklai. Jos yra regioninės reikšmės memorialinis paminklas, 1996 m. įrašytos į Kultūros vertybių registrą. 

Žaslių miestelio gyventojų palaikai ilsisi kalvelėje su nuožulniais šlaitais, apaugusioje retais brandžiais medžiais. Teritorijoje išsidėstę įvairių formų granito, lauko akmenų antkapiniai paminklai, daugiausiai su iškaltais memorialiniais įrašais hebrajų rašmenimis. Antkapiniai paminklai pasklidę visoje teritorijoje, kai kurie antkapiai labai sunykę. 1991 m. buvo pastatytas informacinis pilko granito paminklas, kapinės buvo aptvertos tinklo tvora.

Žaslių žydų bendruomenė laikoma viena seniausių Lietuvoje, tai ir šios kapinės gali būti labai senos, dar nuo XVI ar XVII a. 1997 m. kapines tyrinėjo dr. Aleksandrs Feigmanis iš Latvijos. Jis nurašė 102 išlikusių antkapių įrašus ar jų fragmentus. Ankstyviausias išlikęs antkapis datuojamas 1848 m., vėlyviausiame įrašyta 1940 m. palaidojimo data. Daugelis antkapių tuo metu jau buvo sunaikinta. Aptikta keletas antkapių ir su lotyniškais rašmenimis.

## Šaltiniai
Petras Masiulis

**Petras [[Masiulis]]**:

* Petras Masiulis (1894) – inžinierius, radiotechnikas, karininkas
* Petras Masiulis (1969) – verslo vadybininkas
Odesos senamiestis

**Odesos senamiestis** () – UNESCO pasaulio paveldo sąrašo objektas Odesos centre. Į šį sąrašą senasmiestis buvo įtrauktas 2023 m. ir šiuo metu yra objektų, esančių pavojuje, sąraše dėl 2022 m. Rusijos invazijos į Ukrainą.

Odesos senamiestis buvo UNESCO laikinamaje sąraše nuo 2009 m. 2023 m. sausio mėnesį senamiestis buvo įtrauktas į kultūros objektų sąrašą.

Odesa įsikūrusi ant jūros kranto, apie 30 km nuo Dniestro limano. Miestas buvo įkurtas 1794 m. su Rusijos imperatorės Jekaterinos II priežiūra. Odesa buvo įkurta ant turkų tvirtovės ir pradėta planuoti pagal karinius projektus. Vėliau iki pat XIX a. plėstas.

Odesa dėl savo išskirtinių bruožų ir spartaus vystymosi XIX a. lėmė uosto sėkmę, palankią gubernatorių politiką ir laisvo uostamiesčio statusą 1819–1859 m. Prekyba pritraukė daug skirtingų kultūrų ir religijų žmonių, todėl Odesa tapo kosmopolitišku miestu. Jos vystymosi tempas, sukurtas turtas ir daugiakultūriškumas turėjo įtakos jo architektūrinei išraiškai ir stilių įvairovei, kuri vis dar išlieka miesto kraštovaizdyje. Odesa dėl savo urbanistinio planavimo ir sukurto paveldo kaip daugelio kultūrų, vertybių, papročių, socialinių struktūrų ir konfesijų atspindys gali būti laikoma išskirtine daugiakultūrių ir daugiataučių tradicijų liutydoja tarp XIX amžiaus Rytų Europos miestų.

## 2023 m. Rusijos atakos Odesoje
2023 m. liepos 23 d. Rusijos pajėgos paleido naktines raketų atakas Odesoje. Šių atakų metu buvo stipriai apgriauta didžiausia mieste Ortodoksų katedra. Per šias atakas iš viso buvo apgadinti 25 istoriniai miesto paminklai. 

2023 m. lapkričio 5 d. mieste įvyko naujos Rusijos raketų atakos, kurios apgriovė Odesos šiuolaikinio meno muziejų bei kelis pastatus, taip pat sužeidė 8 žmones.

## Galerija

File:Russov House in Odessa-ua.jpg|Rusovo namas
File:Будинок з однією стіною (Відьмин будинок).jpg|Sienos namai
File:Operniy-1.jpg|Operos ir baleto teatras
File:Sofievskaya-5a23.jpg|Šiuolaikinio meno centras
File:Потьомкінські сходи 11.jpg|Potiomkino laiptai
File:Одеса Пасаж та готель «Пасаж» Преображенської, 34 07- 2018.jpg|„Passage“ viešbutis
File:Одеса Шахський палац 2.jpg|Bžozovskio rūmai
File:Bunina-15-245.jpg|Filharmonija
File:Спасо-Преображенський собор, Одеса DSC8126.jpg|Ortodoksų katedra
File:Odesa after Russian missile attack, 2023-07-23 (04).jpg|Sugriautas istorinis namas 2023 m. liepos 23 d. atakos metu


## Šaltiniai
Vobelio mūšis

**Vobelio mūšis** – 1361 m. kovo 20 d. Įsruties apylinkėse įvykęs Kryžiuočių ordino ir LDJ pajėgų susidūrimas, pasibaigęs lietuvių pralaimėjimu ir Kęstučio patekimu į nelaisvę.

LDK priklausiusią Rusios dalį pulti bandžiusios Rastenburgo viršininko Henriko fon Kranichsfeldo (vok. ''Henrich von Kranichsfeld'') pajėgos apsistojo prie ką tik Kęstučio sugriautos Ekersbergo pilies. Žvalgai užtiko 500 lietuvių vyrų pėdsakus ir, pasekę jais, užklupo Kęstučio, Patriko ir Algirdo vadovaujamą kariuomenę jos stovykloje prie Vobelio (dab. Ubliko) ežero.

Žuvo 100–130 LDK karių, o Kęstutis pateko į kryžiuočių nelaisvę.

Nors Kęstučio patekimas į nelaisvę tuo kartu buvo sukrėtimas LDK, tų pačių metų lapkričio 16 ar 18 d., vykstant deryboms dėl jo išpirkimo jis pabėgo iš Marienburgo pilies.

## Išnašos

## Šaltiniai
* (LT) Baronas, Darius. Kęstučio pabėgimas iš Marienburgo. *Lietuvos istorijos studijos*, 2003, Nr. 11, p. 23–33.
* (LT) Baranauskas, Tomas. Mūšiai viduramžių Lietuvos istorijoje, LITUANISTICA. 2020. T. 66. Nr. 3(121).
* (LT) Baranauskienė, Inga. Kęstučio pabėgimo peripetijos. *Voruta*, 2006 06 17, Nr. 12 (606), p. 1, 4–5; 2006 07 01, Nr. 13 (607), p. 6–7; 2006 07 15, Nr. 14 (608), p. 7.
* (LT) Janulaitis, Augustinas. Kęstutis Marienburgo pilyje ir jo pabėgimas iš ten (1361). *Praeitis*, 1930, t. 1, p. 64–93.
* (DE) Marburg, Wigand von. Die Chronik. *Scriptores rerum Prussicarum*. Leipzig, 1863, Bd.  2.
* (LT) Marburgietis, Vygandas. *Naujoji Prūsijos kronika*. Vertė R. Jasas. Vilnius: Vaga, 1999.
* (DE) Posilge, Johann von. Chronik des Landes Preussen (von 1360 an, fortgesetzt bis 1419). *Scriptores rerum Prussicarum*. Leipzig, 1866, Bd. 3.
* (DE) Wartberge, Hermani de. Chronicon Livoniae. Herausgegeben von E. Strehlke. *Scriptores rerum Prussicarum*. Leipzig, 1863, Bd. 2.
Sivert Gussiås

**Sivertas Stensetas Gusiosas** (*Sivert Stenseth Gussiås*; g. 1999 m. rugpjūčio 18 d.) – Norvegijos futbolininkas, puolėjas.

## Karjera
Profesionalo karjerą pradėjo gimtinėje. 2018–2019 m. priklausė FK Molde, 2019 m. nuomos pagrindais žaidė Strømmen IF.	

2020–2022 m. atstovavo Sandefjord Fotball. 2023 m. persikėlė į Farerų salas, kur rungtyniavo Klaksvíkar.

### „Panevėžio“ klubas
2024 m. kovo 30 d. oficialiai pranešta, kad futbolininkas atstovaus „Panevėžio“ klubui.

2024 m. kovo 30 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš FC Hegelmann. Rungtynės pradėjo nuo atsarginių suolelio, o į aikštę išbėgo 43 min. vietoje N. Gorobsovo. „Panevėžio“ klubas pralaimėjo šį susitikimą rezultatu 2-4.

2024 m. birželio 22 d. pelnė net du įvarčius prieš Marijampolės „Sūduvą“. Panevėžiečiai nugalėjo varžovus rezultatu 3-1.

2024 m. rugpjūčio 6 d. LFF stadione (Vilnius) 2024–2025 m. UEFA Europos lygos turnyre FK Panevėžys kovojo prieš Tel Avivo „Maccabi“. Izraelio atstovai nugalėjo panevėžiečius minimalia persvara 2-1. Šiose rungtynėse jau trečią susitikimo įvarčiu pasižymėjo Doras Perecas, o Doras Turgemanas po minėtojo Doro Pereco tikslaus perdavimo pelnė antrąjį įvartį ir Tel Avivo „Makabis“ pirmavo 2-0. „Panevėžio“ klubui atstovaujantis Sivert Gussiås sušvelnino rezultatą iki 1-2.

2024 m. gruodžio 21 d. tapo žinoma, kad sutartis su futbolininku nepratęsta.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo A lygoje;

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Club San José

**Club Deportivo San José**, o trumpai vadinamas **Club San José** – Bolivijos futbolo klubas iš Sud Karangos provincijos (Orūro departamentas).

Namų rungtynes žaidžia Chesuso Beniteso vardo stadione (), Orūro mieste talpinančiame 33 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
1942 m. kovo 19 d. įkurtas klubas ir vadintas **Liga Deportiva San José**. Vėlesniais metais žinomas kaip **Club Deportivo San José**.

1955, 1995, 2007 ir 2018 m. tapo čempionais. 2021 m. buvo viena prasčiausių aukščiausioje lygoje ir po sezono iškrito į žemesnį divizioną.

## Laimėjimai
; **[[Primera División (Bolivija)|Primera División]]**
:  **Čempionai (4):** 1955, 1995, 2007-C, 2018-C
; **[[Segunda División (Bolivija)|Segunda División]]
:  **Nugalėtojai (?):**
; Copa Simón Bolívar: 
:  **Nugalėtojai (1)''': 2001 m.

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė]
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Globalsportsarchive
Imbabura SC

**Imbabura Sporting Club**, o trumpiau vadinamas **Imbabura SC**, **Imbabura** – Ekvadoro futbolo klubas, įsikūręs Ibaroje. 

Namų rungtynes žaidžia Olimpiniame stadione (), talpinančiame 18,6 tūkst. žiūrovų. 

## Istorija
1993 m. sausio 3 d. įkurtas klubas. Kitados rungtyniavo žemesniuose divizionuose. 2007 m. sezoną praleido aukščiausioje šalies lygoje, tačiau liko dešimtoje vietoje, o po sezono buvo perkelti į žemesnį divizioną. Nuo 2008 m. žaidė Serie B (II pakopa). 2011 m. sezoną vėl praleido stipriausioje šalies lygoje, tačiau liko vienuolikti ir iškrito į žemesnį divizioną. 

Nuo 2012 m. sezono žaidė Serie B (II pakopa), o nuo 2018 m. – Segunda Categoría Nacional (III pakopa).

Nuo 2022 m. rungtyniavo Serie B (II pakopa). Joje liko penktoje vietoje. 2023 m. sezone užėmė antrą vietą ir po sezono buvo perkelti į stipriausią šalies lygą.

2024 m. sezone rungtyniavo A serijoje, tačiau galutinėje komandų rikiuotėje tarp šešiolikos dalyvių liko penkiolikti ir iškirto į žemesnį divizioną.

## Pasiekimai
;  **[[Serie A (Ekvadoras)|Serie A]] (aukščiausioji lyga):**
*  **Čempionai (0)**: –

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Ekvadoro nacionalinei rinktinei.
*  Oswaldo Ibarra, vartininkas;
*  Orfilio Mercado, gynėjėjas;
*  Édison Vega, saugas;
*  Edwin Tenorio, saugas;
*  Franklin Salas, puolėjas;
*  Daniel Angulo, puolėjas;
*  Edmundo Zura, puolėjas;

; Užsieniečiai
*  Edison Giménez, puolėjas;

## Treneriai
* 

## Išnašos

## Nuorodos
* **[https://imbaburascec.com/ Oficiali klubo svetainė]**
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
MRD-VP-1/1

**MRD-VP-1/1** – fosilizuota kaukolė, priskiriama *[[Australopithecus anamensis]]* rūšiai. Ali Bereino, vietinis afarų darbininkas, 2016 m. vasario 10 d. Miro Doroje (Afarų regionas, Etiopija) aptiko pirmąjį šios kaukolės fragmentą – viršutinį žandikaulį.

Šią pirmąją *A. anamensis* kaukolę 2019 m. identifikavo Yohannes Haile-Selassie iš Klivlando gamtos istorijos muziejaus, Stephanie Melillo iš Makso Planko evoliucinės antropologijos instituto ir jų kolegos, dalyvavę *Woranso-Mille* projekte. Iki tol žinios apie *A. anamensis* daugiausia apsiribojo žandikaulių ir dantų fosilijomis.

Sedimentologė Beverly Saylor su kolegomis iš *Case Western Reserve* universiteto (Ohajas) pagal gretimų mineralų vulkaninių uolienų sluoksniuose amžių nustatė, kad kaukolei – apie 3,8 mln. m.

Pasak tyrimo, the MRD-VP-1/1 kaukolė ir kitos Afarų regione rastos fosilijos rodo, kad *A. anamensis* ir *[[Australopithecus afarensis|A. afarensis]]* apie 100 000 metų gyvavo greta.

## Išnašos
Karksi Nujos miesto stadionas

**Karksi Nujos miesto stadionas** () – sporto stadionas Karksi Nujoje (Estija), miesto rytinėje dalyje.

## Istorija

Stadionas yra pasižymėjęs 1998 m., kai jame žaidė  ir  – draugiškas rungtynes 4-0 laimėjo Lietuva. Rungtynes stebėjo vos 60 žiūrovų.

## Šaltiniai
RKL 2023–2024 m. sezonas

**RKL 2023–2024 metų sezonas** – 19-asis RKL sezonas.

A divizione varžėsi 16-a komandų, iš kurių po reguliariojo sezono į atkrintamąsias varžybas pateko 12 geriausių.

B divizione iš viso varžėsi 26-ios komandos (po trylika A ir B grupėse), iš kurių 16-a pateko į atkrintamąsias varžybas.

Teises dalyvauti kitame NKL sezone iškovojo Plungės „Olimpas“ ir Kauno r. „Omega-Tauras“. B diviziono finalininkai Birštono „Milasta“ ir Druskininkų „Druskininkai“ iškovojo teisę pereiti į pajėgesni A divizioną.

## Reguliarusis sezonas

### A divizionas

### B divizionas

## Atkrintamosios varžybos (A divizionas)

## Atkrintamosios varžybos (B divizionas)

## Nuorodos

* Oficiali RKL svetainė
Sfera (Las Vegasas)

**Sfera** () – muzikos ir pramogų arena Las Vegaso centre. 2018 m. pradėtas projektas tuo metu vadintas **MSG Sphere**. Šioje arenoje telpa 20 000 žiūrovų.

Arena pasižymi savo išskirtinėmis garso ir vaizdo atvaizdavimo galimybėmis, vidinis ekranas gali rodyti 16K formatu. Kupolo išorę juosia 54 000 m² ploto LED ekranai. Sfera yra 112 m aukščio ir 157 m pločio.

Sferos statybos kainavo 2,3 milijardus dolerių ir yra pats brangiausias statinys Las Vegase. Taip pat tai yra didžiausias sferinis statinys pasaulyje, užimantis 81 300 m² plotą.

Statinys buvo atidarytas 2023 m. rugsėjo 29 d. grupės „U2“ 40 koncertų turu „U2:UV Achtung Baby Live at Sphere“. Tai buvo pirmasis šios grupės pasirodymas nuo 2019 m.

2023 m. spalio 6 d. Sferoje buvo rodomas režisieriaus Darren Aronofsky dokumentinis filmas „Postcard from Earth“.

2023 m. balandį Sferos savininke tapo nauja „Madison Square Garden Entertainment“ įmonė „Sphere Entertainment Company“.

Iš viso Sferoje dirba apie 3 000 žmonių. Pirmaisiais finansiniais metais arena patyrė 98,4 milijonų JAV dolerių nuostolį.

## Koncertai Sferoje

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
Dorados de Sinaloa

**Dorados de Sinaloa** – Meksikos futbolo klubas iš Kuljakano miesto, Sinaloa valstijos sostinės. 

## Istorija
2003 m. rugpjūčio 9 d. įkurtas futbolo klubas. Kitados rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.

## Laimėjimai
* Primera División de México (?): 
* Segunda División de México (?): 
* Copa México (?): 
* InterLiga (?): 
* CONCACAF Čempionų lyga (?):

## Sezonai

; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

### Aprangos gamintojai

## Garsesni žaidėjai
; Atstovavę Meksikos nacionalinei rinktinei
*  Luis Ernesto Michel, vartininkas;
*  Severo Meza, gynėjas;
*  Fernando Arce, saugas;
*  Jesús Ricardo Angulo, saugas;
; Užsieniečiai
*  Wálter Ayoví, saugas;
*  Joe Corona, saugas;
*  Marcos Caicedo, saugas;
*  Segundo Castillo, saugas;
*  Yimmi Chará, saugas;
*  Roberto Nurse, puolėjas;
*  Héctor Mancilla, puolėjas;
*  Christian Suárez, puolėjas;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Tėbų nekropolis

**Tėbų nekropolis** () − nekropolis vakariniame Nilo krante, priešais Tėbus Aukštutiniame Egipte.

Šis nekropolis buvo naudojamas ritualiniams laidojimams Senovės Egipte, ypač daug buvo naudojamas Naujosios Egipto karalystės laikais.

1979 m. Tėbai ir nekropolis buvo įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Žymios vietos ir nekropoliai
* Karalių slėnis
* Karalienių slėnis
* Deir al Bachri
* Ramezėjus
* Deir el Medina

## Šaltiniai
CD ESPOLI

**Club Deportivo ESPOLI**, o trumpiau vadinamas **CD ESPOLI**, **ESPOLI** – Ekvadoro futbolo klubas, kitados rungtyniavęs aukščiausioje lygoje. Įsikūręs šalies sostinėje Kite. Namų rungtynes žaidžia Eto Vegos stadione (), talpinančiame daugiau nei 10 tūkst. žiūrovų. 

## Istorija
1986 m. vasario 5 d. įkurtas klubas. Nuo 1994 m. rungtyniavo A serijoje, 1995 m. tapo vicečempionais, tačiau 2006 m. liko vienuolikti ir iškrito į žemesnį divizioną.

2007 m. sezone Serie B užėmė antrą vietą ir pateko į stipriausią divizioną. Nuo 2008 m. rungtyniavo A serijoje, tačiau 2011 m. liko tarp prasčiausiųjų ir iškrito į žemesnį divizioną.

Nuo 2012 m. sezono rungtyniavo Serie B, o nuo 2017 m. žaidė žemesniuose divizionuose (III arba IV pakopa).

## Pasiekimai
;  **[[Serie A (Ekvadoras)|Serie A]] (aukščiausioji lyga):**
*  **Čempionai (0)**: –
*  **Antroji vieta (1):** 1995 m.

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Ekvadoro nacionalinei rinktinei.
*  Jacinto Espinoza, vartininkas; 
*  Máximo Banguera, vartininkas
*  Jhon Cagua, gynėjas;
*  Juan Guamán, gynėjas;
*  Miguel Ibarra, gynėjas, saugas;
*  Carlos Yáñez, saugas;
*  Alfonso Obregón Cancino, saugas;
*  Líder Mejía, saugas;
*  Jimmy Blandón, saugas;
*  Segundo Castillo, saugas;
*  Manuel Uquillas, puolėjas;
*  Jhonny Baldeón, puolėjas;

; Užsieniečiai
*  Gustavo Nápoles, puolėjas (2005 m.)

## Garsesni treneriai

## Išnašos

## Nuorodos
* **[ Oficiali klubo svetainė]**
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Megidas

**Megidas** (, , ) – senovės Palestinos miestas, stovėjęs dabartiniame Izraelyje, 29 km į pietryčius nuo Haifos, šalia Esdraleono lygumos, prie Megido kibuco. Dėl savo strateginės padėties tai buvo svarbus karinis ir prekybinis centras.

Megidas gyvenamas nuo neolito laikų, seniausias kultūrinis sluoksnis datuojamas ~5 tūkstantmetį pr. m. e. Senovėje per Megidą ėjo prekybiniai keliai iš Egipto, Mesopotamijos, Jeruzalės, Finikijos (vadinamasis „jūrų kelias“ *[[Via Maris]]*). 1468 m. pr. m. e. Megidą užkariavo Tutmozio III vadovaujami egiptiečiai. Vėliau izraelitai miestą atkariavo, o karaliaus Saliamono laikais čia įkurtas svarbus karinis centras. Megidą X a. pr. m. e. buvo užkariavęs Egipto faraonas Šešonkas I, o 609 m. pr. e. čia žuvo Judėjos karalius Jošijas, stabdęs faraono Necho II žygį Asirijon (Megido mūšis). Paskutiniai miesto gyvybės ženklai rasti iš maždaug 450 m. pr. m. e. laikotarpio. III a. netoliese pastatyta bažnyčia.

1918 m. ties Tel Megidu įvyko Pirmojo pasaulinio karo mūšis tarp britų ir Osmanų armijų.

Megido archeologinė vieta (Tel Megido piliakalnis) pradėta kasinėti nuo 1903–1905 m. Rastos pastatų (įskaitant šventyklą, gausias arklides) liekanos, gausi keramika, ~400 finikietiškų dramblio kaulo dirbinių. Archeologinis kompleksas paskelbtas nacionaliniu parku ir UNESCO pasaulio paveldo objektu (nuo 2005 m.).

Nuo Megido pavadinimo *Har Məgīddō* („Megido kalnas“) kildinamas mitinio pasaulio pabaigos mūšio Armagedono pavadinimas.


Tel-megiddo-kanaanitisches-tor-a.JPG|Kanaanitų vartų liekanos
Tell Megiddo Preservation 2009 035.JPG|Arklidžių liekanos su loviais
Ruines van de stallen van Salomo bij Meggiddo, Bestanddeelnr 255-1514.jpg|Megido liekanos 1948 m.
Tour of Tel Megiddo 32.jpg|Šulinys
Megido 4.jpg|Reginys į Izraelio lygumą nuo Megido
Victory stele of Thutmose III.jpg|Tutmozio III pergalės stela iš Megido
4.10.17-הארמון הצפוני.jpg|Rūmų pamatai
Tardo bronzo IIB, placca con grifone, in avorio, da megiddo, 1300-1200 ac ca.jpg|Dramblio kaulo dirbinys iš Megido


## Šaltiniai
Ivindo nacionalinis parkas

**Ivindo nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija vidurio rytų Gabone, Ogovės-Ivindo ir Ogovės-Lolo provincijose, tuojau į pietvakarius nuo Makoku miesto. Įsteigtas 2002 m.

Parkas įsikūręs prie Ivindo upės (Ogovės intakas), dalis teritorijos kalnuota, iškyla į 700–900 m aukštį. Ivindo upė, kirsdama plokščiakalnį, sudaro sraunius ir vaizdingus krioklius – Kongu ir Džidži. Didžiąją dalį parko dengia drėgnieji atogrąžų miškai, tačiau yra laukymių (didžiausia – Langue Baji (*Langoué Baï*), kurios yra svarbios gamtos buveinės.

Ivindo nacionalinis parkas pasižymi gana mažai žmogaus paveikta gamta, čia yra retų, saugomų gyvūnų rūšių – vakarinių lygumų gorilų, šimpanzių, miškinių afrikinių buivolų, krūmyninių kiaulių, sitatungų, auksinių kačių, afrikinių miškinių dramblių, siaurasnukių krokodilų, pilkakaklių pilkųjų varnų, pilkųjų papūgų.

2021 m. Ivindo nacionalinis parkas dėl savo mažai paveiktų ekosistemų ir didelės gamtinės įvairovės paskelbtas UNESCO pasaulio paveldo objektu.


Tagoue and other elephants.jpg|Afrikiniai miškiniai drambliai laukymėje
Waterfall ivindo gabon.jpg|Nedidelis krioklys Ivindo džiunglėse
Western lowland gorilla.jpg|Lygumų gorila medyje
Female sitatunga.jpg|Sitatunga parke


## Šaltiniai
Reunjono nacionalinis parkas

**Reunjono nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija, apimanti 42 % Prancūzijai priklausančios Reunjono salos Indijos vandenyne. Kartu su buferine zona apima 75 % salos ploto. Įkurtas 2007 m.

Nacionaliniame parke saugomas vulkaninių procesų suformuotas salos paviršius – Sniego kalnas (*Piton des Neiges*, 3070 m), aktyvus Kraterio kalnas (*Piton de la Fournaise*, 2632 m), Silao, Salazi, La Gran Šalupo karos, Mafatės kaldera. Nuo kalnų šlaitų krenta kriokliai (žymiausias – Nuotakos Šydo).

Kalnų šlaitus dengia daugiausia drėgnieji atogrąžų miškai. Nors jie buvo smarkiai paveikti žmogaus ir su juo patekusių invazinių rūšių, šie miškai pasižymi didele gamtine įvairove ir endeminėmis rūšimis. Iš 850 parke randamų augalų rūšių 250 yra endeminės. Iš 18 paukščių rūšių, pusė yra endeminės – Barau petrelis (*Pterodroma baraui*), Reunjono lingė (*Circus maillardi*), Reunjono treliuojantysis vikšralesys (*Lalage newtoni*), maskareninis baltavokis (*Zosterops borbonicus*). Įvesta anksčiau išnykusi šikšnosparnių rūšis juodoji skraidančioji lapė.

2010 m. Reunjono nacionalinis parkas dėl savo kalnuotų kraštovaizdžių ir išskirtinės gamtinės įvairovės įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą (kaip „Reunjono salos kalnai, karos ir pylimai“). 2016 m. siekta panaikinti nacionalinio parko statusą ir pakeisti į regioninį parką, kad būtų galima plėtoti geoterminę energetiką ir turizmą.


Reunion 2004 1.jpg|Iš Kraterio kalno tekanti lava
Voile de la Mariée Salazie 1.JPG|Nuotakos Šydo krioklys
Bébour-Bélouve - Vue sur le Trou de fer.jpg|Beljuvo miškas ir krioklys
2015-05-28-LaReunion 0555-0208+PitonDeLaFournaise 03.JPG|Vulkaninė Smėlio (*des Sables*) lyguma
ReU PtDesNeiges CirqueSalazie.jpg|Vaizdas nuo Sniego kalno į Salazi karą
Cascade Langevin - Paysage de l'île de La Réunion.jpg|Gran Galė krioklys
Furcifer pardalis, l'endormi.jpg|Chameleonas *Furcifer pardalis*


## Šaltiniai
Ramapos šventykla

**Ramapos šventykla** () arba **Rudrešvaros šventykla** – hinduistinė šventovė pietų Indijoje, Telanganoje, 66 km nuo Varangalio, Palameto kaime (Mulugu rajonas), prie Ramapos tvenkinio; pašvęsta dievui Šivai (Rudrai). Pasak šventyklos įrašų, šis pastatas pastatytas 1213 m. Kakatyjų dinastijos valdovo Ganapatidevos laikais, generolo Rečerlos Rudros.

Šventykla iš smiltainio statyta ~40 metų. Pastatas pasižymi gausiai išpuoštais pilioriais ir sijomis – šios konstrukcinės dalys išskaptuotos iš granito ir dolerito. Būdinga piramidiška vimana, pastatyta iš lengvų poringų plytų (tokios lengvos, kad neskęsta vandenyje) ir leidžianti išlaikyti stogo struktūrą. Aukšto meninio lygio šventyklos skulptūros vaizduoja liaunas šokėjas išilgintais kūnais ir galvomis, mitinius gyvūnus. Šventyklos aplinka, kurią sudaro kalnų papėdės, miškas, tvenkinys, dirbami laukai, parinkta pagal hinduistinius šventyklų statybų kanonus. Šventykla vadinama jos architekto Ramapos garbei.

Ramapos (Kakityjų Rudrešvaros) šventykla 2021 m. įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.


13th century Nandi mandapa, Ramappa temples complex, Palampet Telangana India - 29.jpg|Šventyklos Nandinas
13th century Ramappa temple, Rudresvara, Palampet Telangana India - 182.jpg|Piliorių puošyba
13th century Ramappa temple, Rudresvara, Palampet Telangana India - 33.jpg|Šokėjos skulptūra
SHIVALINGAM.jpg||Šivos linga


## Šaltiniai
Čhatrapačio Šivadžio geležinkelio stotis

**Čhatrapačio Šivadžio geležinkelio stotis** (, ), iki 1996 m. **Viktorijos geležinkelio stotis** (*Victoria Terminus, VT*) – geležinkelio stotis Indijos mieste Mumbajuje, Forto kvartale; išskirtinis architektūros paminklas.

Tai viena judriausių Indijos geležinkelio stočių (>3 mln. keleivių per dieną), čia įsikūrusi Centrinio Indijos geležinkelio būstinė. Yra 18 platformų, 40 linijų, aptarnaujančių tiek tolimojo susisiekimo, tiek priemiesčių maršrutus. Iš šios stoties geležinkelio linijos eina į Nagpurą, Čenajų, Haurą (per Alahabadą).

Viktorijos stotis 1878–1888 m. pastatyta britų senosios Bori Bundero stoties vietoje. Neogotikinio stiliaus pastatą suprojektavo britų architektas Frederikas Viljamas Stivensas (*Frederick William Stevens*) pasitelkęs švedų architekto Akselio Haigo (*Axel Haig*) piešinį. Pastato architektūroje siekta sujungti viktorijietišką ir indiškų rūmų architektūrinius stilius – pastatui būdingas didelis kupolas, bokšteliai (turelės), smailios arkos, ekscentriškas pirmojo aukšto planas.

1996 m. stotis pervadinta Marathų imperijos įkūrėjo ir pirmojo valdovo (čhatrapačio) Šivadžio garbei. 2004 m. Čhatrapačio Šivadžio geležinkelio stotis kaip išskirtinis britiškos ir indiškos architektūrų paveldas, įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. 2008 m. lapkričio 26 d. stotyje įvykdytas islamistų teroro išpuolis, per kurį žuvo 58 žmonės, sužaloti 104.


CST Station.JPG|Centrinis kupolas
Chatrapati Shivaji Terminus Pano.jpg|Viso pastato reginys
Astonishing ceiling of the Chhatrapati Shivaji Maharaj Terminus.jpg|Interjeras
Interior of Chhatrapati Shivaji Terminus (5367542608).jpg|Platformos


## Šaltiniai
Hoisalų sakralinė architektūra

**Hoisalų sakralinė architektūra** () – UNESCO pasaulio paveldo objektas Indijoje, Karnatakoje, apimantis 3 Hoisalų imperijos laikų (XII–XIII a.) hinduistines šventyklas. Paveldo objektu 2003 m. paskelbtos trys, pačios išskirtiniausios hoisalų architektūros šventyklos. Joms būdingos hiperrealistinės skulptūros ir akmens bareljefai, užpildantys visą skulptūrinį paviršių, apeinamosios platformos, didelių apimčių skulptūrinės galerijos, keliaaukščiai frizai, Hoisalų dinastijos mitinio protėvio Salos legendų perteikimas vaizdiniais.

## Šventyklos

## Šaltiniai