open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Erdvėlaivio kariai 3: plėšikas

**Erdvėlaivio kariai 3: plėšikas** () – 2008 m. JAV mokslinės fantastikos filmas; filmų „Erdvėlaivio kariai“ ir „Erdvėlaivio kariai 2: federacijos didvyris“ tęsinys. Filmą režisavo ir scenarijų parašė pirmų dviejų filmų scenarijaus autorius Edward Neumeier. Filme vaidino Casper Van Dien, atlikęs pagrindinį vaidmenį ir pirmajame filme.

## Išnašos
Kernys

**Kernys** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, 5 km į šiaurės vakarus nuo Salako, greta Antalieptės tvenkinio kranto, Gražutės regioniniame parke. Ilgis šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi 0,7 km, plotis iki 0,46 km. Altitudė 150 m. Ežeras ledyninės kilmės, rininis. Krantai daugiausia aukštoki, sausi, pietinis krantas status. Pakrantės daugiausia apaugę mišku, vietomis plyti pievos. Ežeras nenutekantis, priklauso Šventosios upės baseinui.

Prie Kernio įsikūręs Pakerniškių kaimas.

Vandenvardis kilęs iš žodžių *kerna* ('tankynė, brūzgynas, sąžalynas'), *kernėti* ('kerėti, nykti, skurdžiai augti').

## Šaltiniai
Kerotys

**Kerotys** arba **Karotys** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, 7 km į pietus nuo Labanoro, Labanoro girioje (Baranavos miške). Kranto linija vingiuota. Ežero ilgis vakarų-rytų-pietryčių kryptimi 1 km, plotis iki 0,49 km. Altitudė 148,6 m. Ežeras ledyninės kilmės, termokarstinis. Krantai žemi, pelkėti, o pietinis ir šiaurinis – sausi, aukšti. Pakrantės miškingos.

Kerotys upeliu jungiasi su vakaruose telkšančiu Duobulio ežeru. Ežeras nenutekantis, priklauso Lakajos upės intako Peršokšnos baseinui.

Į šiaurę nuo ežero yra Pakerotės kaimas.

Ežerėvardis *Kerotỹs* kildinamas nuo žodžių *keroti* („vešėti“), *kerotas* („šakotas“), *keras* („medžio kelmas“).

## Šaltiniai
Conus algoensis algoensis

***Conus algoensis algoensis*** – kūgeninių (*Conidae*) šeimos gyvūnų porūšis.

## Paplitimas
Yra aptinkama Pietų Afrikos Respublikoje.

## Literatūra
* WoRMS (2010). Conus algoensis algoensis. Accessed through:  World Register of Marine Species at http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=225451 on 2011-01-06
* Branch, G.M. et al. (2002). Two Oceans. 5th impression. David Philip, Cate Town & Johannesburg. Žr.

## Išnašos
Conus jaspideus

***Conus jaspideus*** – kūgeninių (*Conidae*) šeimos gyvūnų rūšis. Kriauklė iki 30 mm ilgio. 

## Paplitimas
Gyvena iki 97 m gylyje.

Aptinkama Vakarų Atlante, Meksikos įlankoje.

## Porūšiai
* *[[Conus jaspideus branhamae]]*, , 1953

## Literatūra
* WoRMS (2010). Conus jaspideus Gmelin, 1791. Accessed through:  World Register of Marine Species at http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=428162 on 2011-01-06
## Sinonimai
* *Conus acutimarginatus*, , 1866
* *Conus corrugatus*, , 1870
* *Conus crebrisulcus*, , 1857
* *Conus echinulatus*, , 1845
* *Conus nodiferus*, , 1845
* *Conus pealii*, , 1830
* *Conus pseudojaspideus*, , 1968
* *Conus sticticus*, , 1855
* *Conus sulcatus*, , 1816
* *Conus verrucosus*, , 1792

## Išnašos
Conus jaspideus branhamae

***Conus jaspideus branhamae*** – kūgeninių (*Conidae*) šeimos gyvūnų porūšis.

## Literatūra
* WoRMS (2010). Conus jaspideus branhamae Clench, 1953. Accessed through:  World Register of Marine Species at http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=428456 on 2011-01-06
* Filmer R.M. (2001). A Catalogue of Nomenclature and Taxonomy in the Living Conidae 1758 - 1998. Backhuys Publishers, Leiden. 388pp. Žr.
* Tucker J.K. (2009). Recent cone species database. September 4th 2009 Edition. Žr.
Joanas

**Joanas** buvo Romos uzurpatorius (423–425 m.) prieš Valentinianą III.

Mirus imperatoriui Honorijui (423 m. rugpjūčio 27 d.), Teodosijus II delsė paskelbti apie dėdės miurtį. Tuo metu Honorijaus patricijus Kastinas paskelbė Joaną imperatoriumi.

Joanas tada buvo *primicerius notariorum*, vyresnysis civilinis tarnas. Prokopijus gyrė jo protą ir karinius sugebėjimus. Jis, priešingai nei Teodosų šeima, toleravo visas krikščionių sektas. Joano padėtis Galijoje buvo nesaugi: jo pretorijonų prefektą Arlyje nužudė sukilę kariai. Grafas Bonifacijus, valdęs Afriką, neleido javams keliauti į Romą.

Iš pradžių Joanas galvojo susitarti su Teodosijumi II, bet kai Valentianas III buvo paskelbtas cezariu, o vėliau augustu (dėl jo motinos Galos Placidijos įtakos), jis suprato, kad kils karas. 424 m. pabaigoje jis nusiuntė Flavijų Etijų kaip ambasadorių pas hunus prašyti karinės pagalbos.

Kai Etijus buvo išvykęs, Rytų Romos armija išvyko iš Salonikų ir įsikūrė Akvilėjoje. Kare įvyko permaina, kai Ravenos įgula išdavė Joaną ir pasidavė Asparui, Rytų Romos armijos vado sūnui. Atgabenus Joaną į Akvilėją, jam buvo nukirstos rankos, po to jis jojo ant asilo hipodrome, o liaudis jį įžeidinėjo. Po daugelio sužeidimų ir įžeidimų Joanui buvo nukirsta galva 425 m. birželį ar liepą.

Trys dienos po Joano mirties grįžo Etijus su hunais. Po kelių susirėmimų Placidija ir Etijus susitarė, o jų susitarimas lėmė Vakarų Romos politiką kitus 30 metų. Hunai sumokėjus išvyko, o Etijus tapo *magister militum*, Vakarų Romos imperijos armijos vadu.
Arboristika

**Arboristika** – savaime augančių ar introdukuotų sumedėjusių antropogeninio kraštovaizdžio augalų (medžių, krūmų, palmių, lianų) ir jų aplinkos (augaviečių, buveinių) priežiūra, globa. Pagrindinis dėmesys skiriamas ne miško arboriflorai, o mūsų aplinkos – miestų, gyvenviečių, sodybų ir kitokiu būdu urbanizuoto kraštovaizdžio – želdiniams.

Arboristika siekia koreguoti sumedėjusių augalų augimą, išlaikant jų biologinį gyvybingumą ekologijos, kraštovaizdžio kontekste. Šis mokslo dalykas reikalauja itin daug biologinių ir kitų disciplinų išmanymo bei yra labai priklausomas nuo daugelio techninių, fizinių, teisinių, socialinių ir klimato faktorių, lemiančių galutinius sprendimus.

Arboristiniai objektai pagal priežiūros prioritetą skirstytini į dvi grupes:

* Sumedėję augalai, kurie prižiūrimi pirmenybę teikiant visuomenės poreikiams (dauguma medžių ir jų grupių);
* Itin reikšmingi sumedėję augalai (gamtos paminklai ir pan.), kurie prižiūrimi pirmenybę teikiant augalo poreikiams;

Miško bendrijos dažniausiai nėra arboristiniai objektai.

Arboristikos kaip praktinės priežiūros, globos metodų ir technologijų pritaikymą ir evoliuciją pastūmėjo medžio fiziologijos, medienos patologijos ir įvairių biocheminių procesų supratimas. Arboristika kaip disciplina vystytis pradėjo maždaug nuo XX amžiaus pradžios. 1924 metais metais pasaulinės arboristų visuomenės dėka buvo įkurta Tarptautinė arboristų draugija (*International Society of Arboriculture*, ISA).

Su arboristika artimai siejasi dendrologija – tai botanikos mokslo šaka, plačiai tirianti sumedėjusių augalų sandarą, išorę, genetiką ir daugelį kitų savybių.

## Nuorodos
* Lietuvos arboristų asociacija 
* Lietuvos arboristikos centras (arboristai.lt)
* Paminkliniai medžiai Lietuvoje (medziai.apicentras.lt) 
* Lietuvos dendrologų draugija (dendrologai.lt)
* Tarptautinė arboristų bendrija (isa-arbor.com) *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
* JAV arboristų bendrija (asca-consultants.org)  *Anglų k.*
* JK arboristų bendrija (colesnurseries.co.uk) , JK ir Airijos arboristų skyrius (isa-arboriculture.org) *Anglų k.*
* Tarptautinė dendrologų draugija (dendrology.org) *Anglų k.*
Suvalkų valsčius

**Suvalkų valsčius** () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje. Valsčiaus centras – Suvalkai. Ribojasi su Bakalariavos, Jeleniavo, Krasnapolio, Naujinės, Pilypavo, Prieraslio, Račkų ir Šipliškių valsčiais bei Suvalkų miestu.

## Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII–XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį valsčius buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Dalį valsčiaus kaimų sudaro 1919–1954 m. egzistavusių Kukuvo ir Ūtos valsčių kaimai bei 1973–1976 m. egzistavusio Senojo Palivarko valsčiaus kaimai. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Paviršiaus struktūra

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 264,82 km², iš kurių:
* ariama žemė: 54 %
* miškai: 28 %
* vandens telkiniai: 18 %
Valsčius sudaro 20,25 % Suvalkų apskrities.

## Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2008 m. birželio 30 d. surinktus duomenis:

Pagal 2002 m. duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1026,19 zlotai.

## Administracinis suskirstymas
Baltis, Biala Voda, Bobroviskas, Brut Malai, Brut Novai, Brut Starai, Burdiniškės, Cimochovizna, Čarnakovizna, Červoni Palivarkas, Dubovas I, Dubovas II, Gavrichų Rūda, Gelnevas, Korklinai, Korobecas, Kreivasis, Kropivne Nove, Kropivne Stare, Kukuvas, Kukuvo Palivarkas, Leščevas, Leščevekas, Lipnakas, Magdalenovas, Mala Ūta, Niemcovizna, Nova Viešas, Okuniovecas, Osinkai, Osova, Piertaniai, Plocično Osiedlė, Plocično Tartakas, Podubuvekas, Potašna, Pžebrutas, Slupiai, Sobolevas, Stara Turuvka, Stari Palivarkas, Tacevas, Tartakas, Turuvka Nova, Tžcanė, Ūta, Vasilčikai, Vasilčikų Gajuvka, Viatroluža I, Vichodnė, Vygriai, Zelone Kamedulskiai, Zelone Krulevskiai, Zelonė II, Žiliniai.

## Tarptautinis bendradarbiavimas

*  Marijampolės apskritis, Lietuva
*  Zujūnų seniūnija, Lietuva
*  Sapackinės rajonas, Baltarusija

## Valsčiaus gamta

Dalis valsčiaus teritorijos yra Vygrių nacionaliniame parke. Valsčiuje teka Akmenės, Juodosios Ančios, Ščeberkos ir Vėtrėlaužos upės.

### Ežerai

Valsčiuje yra šie ežerai:
* Akmuo (1,17 km²);
* Didysis Sausasis (0,11 km²);
* Dovcenas (0,84 km²);
* Kreivieji Vygriai (13,84 km²);
* Ožys (0,55 km²);
* Sausasis (0,08 km²);
* Vygriai (21,7 km²);
* Žaliasis (0,07 km²).

## Šaltiniai
Bakalariavos valsčius

**Bakalariavos valsčius** () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje. Valsčiaus centras – Bakalariava. Ribojasi su Alėckos, Pilypavo, Račkų ir Veličkos valsčiais bei Suvalkų miestu. Valsčius priklauso Bakalariavos Šv. Apaštalo Jokūbo parapijai.

## Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII–XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį valsčius buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Dalis valsčiaus kaimų priklausė 1919–1954 m. gyvavusiam Vulkos valsčiui. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Paviršiaus struktūra

Pagal 2005 m. duomenis valsčiaus plotas yra 123,01 km², iš kurių:
* ariama žemė: 75 %
* miškai: 14 %
* vandens telkiniai: 11 %
Valsčius sudaro 9,41 % Suvalkų apskrities.

## Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2008 m. birželio 30 d. surinktus duomenis:

Pagal 2005 m. duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1824,88 zlotai.

## Administracinis suskirstymas
Aleksandrovas, Bakalariava, Gembaluvka, Gura, Kamionka Popžečna, Karaševas, Klonova Gura, Konopkai, Kotovina, Malinuvka, Marina, Matlakas, Nieškai, Nova Kamionka, Nova Viešas, Novi Dvuras, Novi Skazdubas, Orlovas, Plocičnas, Podgužė, Podrabalina, Podvulčanka, Sadlovina, Slupiai, Sokolovas, Stara Chmieluvka, Stara Kamionka, Stari Skazdubas, Suchožecas, Vulka, Vulkos Palivarkas, Zajončkovas, Zajončkovo Palivarkas, Zdrembiai.

## Valsčiaus gamta

Valsčiuje teka Rospudos ir Ščeberkos upės.

### Ežerai

Valsčiuje yra šie ežerai:
* Balėstas (1,28 km²);
* Gatnė (0,07 km²);
* Gilusis (0,1-0,2 km²);
* Grabenščizna (0,10 km²);
* Karasievekas (0,12 km²);
* Okronglis (0,44 km²);
* Samanis (1,10 km²);
* Siekerevas (0,25 km²).

## Šaltiniai
Specialiosios paskirties įmonė

**Specialiosios paskirties įmonės (SPĮ)** () paskirtis – perimti steigėjo riziką, nepažeidžiant jo pagrindinio verslo prestižo, pagerinti steigėjo finansines ataskaitas, gauti paskolas ar restruktūrizuoti skolas. SPĮ pelnas arba nuostoliai gali būti neįtraukti į steigėjo ataskaitas, tačiau su viena esmine sąlyga – jei jos valdyme dalyvauja ir kiti, nepriklausomi subjektai, atliekantys „saugiklio“ ir stebėtojo funkcijas. SPĮ iš esmės turi atitikti tris kriterijus – bent trys procentai jos akcijų turi priklausyti nepriklausomam investuotojui, steigėjas negali pats valdyti SPĮ ir nėra atsakingas už tokios įmonės pelną ar nuostolius. Tokios Specialiosios paskirties įmonės apsaugo jų steigėjus nuo finansinės rizikos, susijusios su dinamiška rinkos prigimtimi, ir daugeliu atvejų leidžia išvengti mokesčių mokėjimo. Be to, jos nėra laikomos dukterinėmis įmonėmis, kurioms yra taikomi kitokie apskaitos reikalavimai.

## Taip pat skaitykite
* Struktūrinių investicijų įmonė

## Išnašos
Račkų valsčius

**Račkų valsčius** () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje. Centras – Račkos. Ribojasi su Augustavo, Bakalariavo, Naujinės, Kalinavo, Suvalkų ir Veličkos valsčiais bei Suvalkų miestu. Valsčius priklauso Račkų Šv. Trejybės parapijai. Valsčiaus Dauspudos kaime vyksta Keltų kultūros festivaliai.

## Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII–XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį valsčius buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1919–1954 m. valsčius vadinosi Dauspudos valsčiumi. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Paviršiaus struktūra

Pagal 2005 m. duomenis valsčiaus plotas yra 142,25 km², iš kurių:
* ariama žemė: 73 %
* miškai: 19 %
* vandens telkiniai: 8 %
Valsčius sudaro 10,88 % Suvalkų apskrities.

## Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2008 m. birželio 30 d. surinktus duomenis:

Pagal 2005 m. duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1740,36 zlotai.

## Administracinis suskirstymas
Bakaniukas, Balėstas, Chodorkai, Chodžkai, Dauspuda, Franciškovas, Jankieluvka, Jaškai, Juzefovas, Konecburas, Koritkai, Krukuvekas, Kuriankai I, Kuriankai II, Lipovas, Lipuvka, Ludvinovas, Male Račkos, Močidliai, Planta, Podvisokiai, Rabalina, Račkos, Rudnikai, Sidoriai, Sloboda, Stokai, Sucha Viešas, Ščodruchiai, Škocja, Vasiluvka, Vierciochiai, Vituvka, Vronovas, Visokiai, Ziulkovas, Žubrinekas.

## Valsčiaus gamta

Valsčiuje telkšo Balėsto ežeras ir teka Rospudos upė.

## Šaltiniai
Bazinė palūkanų norma

**Bazinė palūkanų norma** – mažiausia pinigų skolinimosi kaina konkrečiu momentu, kurią nustato centriniai bankai. Kuo ji mažesnė, tuo daugiau pinigų išleidžiama į apyvartą, tuo pigiau galima pasiskolinti finansų rinkoje ir atvirkščiai, kuo ji didesnė, tuo mažiau pinigų įliejama į finansų rinkas, tuo didesni skolinimosi kaštai tampa. 

Bazinė palūkanų norma nustatinėjama ne visose šalyse, pavyzdžiui, kai litas buvo susietas su euru, Lietuvos bankas nebuvo įgaliotas nustatyti šalies bazinės palūkanų normos. 

## Reikšmė
Bazinė palūkanų norma yra vienas iš instrumentų, naudojamų skatinant ekonomikos plėtrą. Šis instrumentas taip pat padeda pristabdyti perkaitusią ekonomiką. Jei ekonomikos augimas lėtėja ir norima ją paskatinti, centrinis bankas bazinę palūkanų normą sumažina, tikėdamasis tokiu būdu suaktyvinti skolinimąsi ir vartojimą. Tuo tarpu jei pradeda vis dažniau kilti infliacijos grėsmė, centrinis bankas bazinę palūkanų normą padidina norėdamas apsisaugoti nuo galimų turto burbulų sprogimų.

Fiziniams asmenims bazinė palūkanų norma įtaką daro per tarpbankines palūkanų normas. Kuo mažesnė bazinė palūkanų norma, tuo pigiau gyventojai gali skolintis ir priešingai, kuo ji didesnė, tuo didesnės skolinimosi sąnaudos tampa.
Pilypavo valsčius

**Pilypavo valsčius** () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje. Centras – Pilypavas. Ribojasi su Alėckos, Alėckos Kalvių, Bakalariavos, Dūbininkų, Geldapės ir Prieraslio valsčiais bei Suvalkų miestu. Valsčius priklauso Pilypavo Marijos dangun ėmimo parapijai.

## Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII–XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1656 m. spalio 22 d. valsčiaus teritorijoje įvyko Pilypavo mūšis tarp Lietuvos ir Švedijos-Brandenburgo kariuomenių.

Carmečiu įkurtas 1870 m. gegužės 31 d., jam priskirta dalis Pavluvkos valsčiaus ir dalis Čostkuvo valsčiaus. Pilypavo valsčius priklausė Suvalkų gubernijai, Suvalkų apskričiai. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį valsčius buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Dalį valsčiaus kaimų sudaro 1919–1933 m. egzistavusio Čostkuvo valsčiaus kaimai. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Paviršiaus struktūra

Pagal 2005 metų duomenis valsčiaus plotas yra 150,35 km², iš kurių:
* ariama žemė: 75 %
* miškai: 8 %
* vandens telkiniai: 17 %
Valsčius sudaro 11,5 % Suvalkų apskrities.

## Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2008 m. birželio 30 d. surinktus duomenis:

Pagal 2005 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1828,99 zlotai.

## Administracinis suskirstymas
Agrafinuvka, Bartnia Gura, Bitkovas, Čarnė, Čostkuvas, Garbas, Jemielistė, Mėrūniškiai, Nova Dempščizna, Nove Motulė, Olšanka, Pieckai, Pilypavas, Rospuda, Smolenka, Stara Dempščizna, Stare Motulė, Supieniai, Šafrankai, Tabaluvka, Ūta, Vulka, Zusnas.

## Valsčiaus gamta

Valsčiuje teka Rospudos upė.

### Ežerai

Valsčiuje yra šie ežerai:
* Akmuo (0,38-0,44 km²);
* Garbasė (1,37-1,52 km²);
* Gatnė (0,07 km²);
* Ilgiai (0,23 km²);
* Mėrūniškiai (1,89-1,92 km²);
* Rospudas (3,44 km²).

## Nuorodos
* Aprašymas apie valsčių (lenk.).

## Šaltiniai
Vėžaičių dvaras

**Vėžaičių dvaras** – dvaras, buvęs Vėžaičiuose (Klaipėdos rajonas).

## Istorija

Minimas nuo 1567 m. Nuo 1774 m. priklausė Volmerams, kurių vienas – Kazimieras – buvo Gardininko pilininkas. Volmerių dinastija Vėžaičių dvarą išlaikė iki XX a. 4-ojo dešimtmečio vidurio. 

XX a. 8-ajame dešimtmetyje nugriauta Vėžaičių dvaro laidojimo koplyčia.


Image:Vezaiciu arklides1 2014.JPG|Buvusios arklidės
Image:Vezaiciu arklides2 2014.JPG|Buvusios arklidės
Image:Vezaiciu karvides2014.JPG|Buvusios karvidės 
Image:Vezaiciu svirnas2014.JPG|Buvęs svirnas
Image:Vezaiciu-degtines-varykla2014.JPG|Buvusi spirito varykla
Image:Vezaiciu koplytele Edvardo Volmerio atminimui2014.JPG|Koplytėlė Edvardo Volmerio atminimui
Image:Vezaiciu vartai2014.JPG|Parko vartai
Image:Vezaiciu parko tiltelis2014.JPG|Per dvaro parką teka Skinija


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vėžaičių parkas 
* Dvaro arklidžių pastatas
Rondo sala

**Rondo sala** yra Atlanto vandenyne, Karibų jūroje, Priešvėjinėse Antilų salose, priklauso Grenadai.

Salos plotas 8,1 km². Apie 8 km į rytus ji nutolusi nuo veikiančio (*Kick'em Jenny*) ugnikalnio.

2007 m. Rondo sala buvo parduota už 100 mln. JAV dolerių.

## Nuorodos
*Rondo sala  (anglų k.)
Viekšnių dvaras

**Viekšnių dvaras** – dvaras, buvęs Viekšniuose.

## Istorija

Minimas nuo XVI a. Dvarą valdė Sapiegos, Gorskiai. Prie dvaro ėmė augti miestelis. Į Viekšnių dvaro valdas pateko Ventos upė, jos driekėsi iki sienos su Livonija, jam priklausė Leckava ir Laižuva, dabartinių Mažeikių apylinkės.

Iki 1795 m. dvaras priklausė Biržuvėnų valsčiui. Po 1795 m. Viekšnių dvaras atiteko Šarlotai Livenienei, caro Povilo I meilužei, caro Nikolajaus I auklėtojai. Jai mirus, dvaras tapo valstybinis. 1809 m. Viekšnių dvaras 50 metų atiduotas valdyti grafams Livenams (tuo metu dvaras turėjo apie 21400 ha žemės). XIX a. viduryje dvarą valdė Stanislovas Pisanka, paskutinis dvaro šeimininkas.

## Išnašos

## Šaltiniai
* Viekšnių krašto istorija. Šaltinių rinkinys.

## Nuorodos
*
Markianas

**Flavijus Markianas** (392 m. – 457 m. sausio 27 d.) buvo Rytų Romos imperatorius 450-457 m. Jam valdant Rytų Romos imperija atsigavo ekonomiškai, buvo apsaugota nuo išorės priešų. Tačiau dėl izoliacionistinės Markiano politikos Vakarų Romos imperija buvo palikta barbarams, tad Atila įžengė į Italiją, o vandalai 455 m. nusiaubė Romą.

## Iškilimas

Markianas gimė 392 m. Ilyrijoje ar Trakijoje. Kaip tėvas jis tapo kareiviu, o jaunystę praleido kaip eilinis Filipolio įgulos narys. Dalinys buvo nusiųstas kautis su Sasanidais (tikriausiai 421–422 m.) Tačiau Likijoje jis susirgo. Tuo metu jis galbūt buvo dalinio vadas.

Pagijęs Markianas išvyko į Konstantinopolį, kur 15 metų buvo elitiniu rūmų sargybiniu. Jam vadovavo generolai Ardaburijus ir Asparas. Šio kampanijoje Afrikoje 431/434 m. Markianas buvo vandalų paimtas į nelaisvę. Vėlesnė legenda teigia, kad jis buvo nuvestas pas karalių Geiseriką (428–477 m.), kuris iš ženklo suprato, kad Markianas būsimasis imperatorius ir jį paleido, gavęs pažadą, kad jis nekariaus su vandalais.

Generolų padedamas Markianas tapo sargybinių kapitonu, o vėliau senatoriumi. Mirus imperatoriui Teodosijui II 450 m., jo sesuo ir įpėdinė Pulcherija išsirinko Markianą savo vyru ir pasiūlė valdyti hunų nusiaubtą imperiją.

## Valdymas

Tapęs imperatoriumi Markianas nustojo mokėti gėdingą duoklę Atilai (434–453 m.), kad šis nepultų Rytų Romos imperijos. Supratęs, kad neužims Konstantinopolio, Atila įsiveržė į Galiją 451 m. ir Italiją 452 m., o Markiano valdos liko neliestos.

Markianas sutvarkė finansus, apribojo prabangą, apgyvendino ištuštėjusius rajonus. Jis atmušė atakas prieš Siriją ir Egiptą 452 m. ir numalšino Armėnijos neramumus 456 m. Kitas svarbus jo valdymo įvykis buvo Chalkedono susirinkimas, kuriame Markianas tarpininkavo tarp įvairių krikščionių grupių.

Markianas ignoravo Vakarų Romos imperijos reikalus. Jis netrukdė Atilai Italijoje ir nieko nedarė, kai buvo nusiaubta Roma 455 m. Dabar manoma, kad jis buvo aktyvesnis ir spėjama, kad jis buvo įsivėlęs į įvykius, nulėmusius Atilos mirtį.

Prieš Atilos mirtį 453 m. Markianas su juo susipyko. Bet hunų vadas mirė prieš prasidedant karui. Markianas teigė, kad sapne matė priešais sulaužytą Atilos lanką, o po kelių dienų atėjo žinia apie jo mirtį.

Markianas mirė 457 m. sausio 27 d. nuo ligos, tikriausiai gangrenos, kuria galėjo užsikrėsti ilgoje religinėje kelionėje. Jis palaidotas Šventųjų Apaštalų bažnyčioje Konstantinopolyje su Pulcherija.

Nepaisant trumpo valdymo Markianas laikomas vienu iš geriausių ankstyvųjų Rytų Romos imperatorių. Stačiatikiai laiko Markianą ir jo žmoną šventais, jų šventė vasario 17 d.

## Santuokos

Marcija Eufemija buvo vienintelė Markiano dukra. Ji ištekėjo už Vakarų Romos imperatoriaus Antemijaus, jos motina nežinoma.

Pulcherija buvo antroji Markiano žmona. Kadangi Pulcherija buvo priėmusi skaistumo įžadus, o santuoka buvo politinė, kad Markianas taptų Teodosų dinastijos nariu, Eufemija neturėjo jaunesnių brolių ir seserų.

## Išnašos
Alyvpalmių sėklų aliejus

**Alyvpalmių sėklų aliejus**, *alyvpalmių branduolių aliejus*, *alyvpalmių kauliukų aliejus* – augalinis aliejus, gaunamas iš alyvpalmių kaulavaisių sėklų. Jis naudojamas ir maistui, ir kosmetikos, muilo, biodegalų gamyboje. Kambario temperatūroje aliejus būna pusiau kietos struktūros.

Pasaulinė alyvpalmių sėklų aliejaus gamyba 2012 m. siekė apie 6 mln. tonų per metus.

## Išnašos
Siseras

**Siseras** arba **Ciceras**
() – Čikagos priemiestis JAV, Ilinojaus valstijoje, Kuko apygardoje (). Pagal 2000 m. JAV gyventojų surašymą miestas turi 85616 gyventojų. Miestelis rytuose ir šiaureje ribojasi su Čikaga ir su Oak Parku; vakaruose su Bervynu; pietuose su Stikniu. Cicero pavadintas pagerbiant romėnų politiką, filosofą ir rašytoją Ciceroną.

## Istorija
Sisero miestelis įkurtas 1857 m. Nuo 1869 m. – miestas. Pradžioje Sisero plotas buvo 93 km². 1900–1910 m. Oak Parko ir Bervyno miesteliai atsiskyrė nuo Sisero. Kitos žemės buvo priskirtos Čikagai ir *Stickney* miesteliui. Dabartinis Sisero plotas yra 15,2 km². Sisere buvo pastatyta daug pramonės įmonių, pvz., *Western Electric* kompanijos *Hawthorne Works* telefonų ir kitos įrangos fabrikas.

XX a. daug lietuvių apsigyveno Sisere.
Jie aktyviai dalyvavo Šv. Antano katalikiškos parapijos, kurioje dirbo lietuvių kunigai ir vienuolės, veikloje. Sisero Šv. Antano mokyklos patalpuose veikė Cicero Aukštesnioji Lituanistikos Mokykla. Jai vadovavo Juozas Kreivėnas ir direktorius Česlovas Grincevičius. Nors pastaruoju metu daug lietuvių persikėlė gyventi į kitas vietas, tačiau Šv. Antano bažnyčioje kiekvieną sekmadienį laikomos vienerios mišios lietuvių kalba. Šiuo metu Sisere gyvena daug meksikiečių.

Anksčiau Sisere veikė du hipodromai: *Hawthorne Race Course* (Stickneyje ir Sisere) ir *Sportsmans Park* (Sisere, šiauriau *Hawthorne*). *Sportsmans Park* vėliau paverstas *Chicago Motor Speedway* stadionu, kuris šiuo metu griaunamas.

Sisere gyveno lietuvių kilmės arkivyskupas Paulius Marcinkus, gangsteris Al Kaponė.

## Galerija

 St. Mary of Częstochowa - Cicero from east.jpg
 J. Sterling Morton High School East Auditorium.jpg
 Grand-Cicero Metra Station.jpg
 Chicago Motor Speedway,Hawthorne Race Course.jpg


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Internetinė svetainė
Kokosų aliejus

**Kokosų aliejus** – augalinis aliejus, gaunamas iš riešutinės kokospalmės vaisių vidinio minkštimo. Kambario temperatūroje jis būna pusiau kietos arba kietos struktūros. Naudojamas maistui, medicinoje, pramoniniais tikslais.

## Gamyba
Kokosų aliejus gali būti išgaunamas keliais būdais. Naudojant drėgnąjį metodą, pirmiausia iš kokoso minkštimo pagaminamas kokosų pienas ir tada iš jo išskiriamas aliejus. Pasitelkus sausąjį metodą, kokosų minkštimas išdžiovinamas (pagaminama kopra) ir iš jo presu išspaudžiamas aliejus. Vėliau jis gali būti rafinuojamas.

Pasaulinė kokosų aliejaus gamyba 2011 m. siekė apie 3,6 mln. tonų per metus.

## Maistinė vertė ir naudojimas

Kokosų aliejus turi apie 86 % sočiųjų, 6 % mononesočiųjų ir 2 % polinesočiųjų riebalų rūgščių. Jis tradiciškai naudojamas Okeanijos ir Pietų Azijos virtuvėse; šiuo metu populiarus visame pasaulyje.

Kokosų aliejus taip pat naudojamas mašinų sutepimui, biodegalų gamyboje, populiarus kaip kosmetinė priemonė.

## Produkcija

## Šaltiniai
Treleborgas

**Treleborgas** − miestas pietų Švedijoje, Skonės lene, Treleborgo komunoje. Treleborge savo būstinę įkūrusi kompanija „Trelleborg AB“, gaminanti gumos gaminius. Treleborgo uostas − vienas stambiausių Švedijoje. Per miestą eina Europos keliai E6 (jungiantis Treleborgą ir Kirkenesą (Norvegija)) bei E22 (jungiantis Holihedą (D.Britanija) ir Išimą (Rusija)).

## Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose Treleborgas minimas nuo 1257 m. XIII a. jis jau buvo miestas, garsėjęs silkių žvejyba. 1260 m. Danijos karalius Erikas IV, kaip kraitį savo dukteriai Sofijai, padovanojo Treleborgo ir Malmės miestus Švedijos karaliui Valdemarui I. Tačiau, netrukus Treleborgas, kaip ir visa Skonės provincija vėl grįžo į Danijos sudėtį. 1619 m. po didžiulio gaisro Treleborgas prarado miesto teises. 1658 m. pagal Roskildės taikos sutartį miestas atiteko Švedijai. 1840 m. Treleborgui buvo suteiktos prekybinio miesto teisės, o 1867 m. suteiktos ir miesto teisės.

## Sportas

#### Futbolo klubai
* Trelleborgs FF (futbolo klubas)

#### Stadionai
* Vångavallen futbolo stadionas, kurio talpa 10 000 žiūrovai.

## Šaltiniai
Prieraslis

**Prieraslis** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Prieraslio valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 27 km į šiaurės vakarus nuo Suvalkų ir 131 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas yra Vakarų Sūduvos aukštumoje. Šalia kaimo yra Kreivasis, Košcielnio ir Bočnės ežerai. Kaime gyvena istorikas ir rašytojas Bohdan Cywiński. Iš kaimo autobusai važiuoja Suvalkų, Geldapės ir Pilypavo kryptimis.

## Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimas įkurtas 1570 metais, o 1576 m. Steponas Batoras kaimui suteikė Magdeburgo teises. 1571 m. įkurta Prieraslio Švč. Mergelės Marijos parapija. XVII a. pirmoje pusėje kaimas buvo viena iš didžiausių gyveviečių Suvalkijoje. Kaimas buvo prekybos kelyje tarp Lenkijos karalystės ir LDK. Kaime apsigyveno nemažai žydų, kurie vertėsi įvairiausia prekyba. Laikui bėgant kaimas po truputį silpo ypač po karų su Švedija, maro epidemijų ir prekybos kelių pasitraukimo labiau į pietus link Suvalkų ir Augustavo. 

XVIII a. pabaigoje ir XIX a. pradžioje kaimas buvo dideliame pakilime ir net didesnis už Suvalkų miestą. 1870 m. kaimas prarado visas turėtas teises ir privilegijas. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 750 žmonių, iš kurių 747 lenkai, 1 gudas, 1 žydas ir 1 lietuvis. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai. Kaime yra išlikęs senovinis turgus prieškariniame žydų gyventame kvartale. Taip pat bažnyčia perstatyta 1948-1953 m. su išlikusia 1790 m. varpine. Kaime yra nebeveikiančios evangelikų ir Prieraslio žydų kapinės bei veikiančios katalikų kapinės.
## Nuotraukos

Vaizdas:Przerosl_rynek_1.JPG|Turgaus aikštė ir autobusų stotis
Vaizdas:Przerosl_rynek_2.JPG|Pietinė turgaus aikštės dalis
Vaizdas:Przerosl_kosciol.JPG|Katalikų bažnyčia
Vaizdas:Przerosl_pomnik.JPG|Paminklas skirtas miesto įkurimo 400 metinėms
Vaizdas:Przerosl_fontanna.JPG|Fontanas kaimo parke


## Šaltiniai
Juozas Sodaitis

**Juozas Sodaitis**:

* Juozas Sodaitis (1912) – vargonininkas, chorvedys;
* Juozas Sodaitis (1917) – rašytojas, žurnalistas, leidėjas, redaktorius, dailininkas grafikas.
Švedijos ralis

**Švedijos ralis** () – automobilių ralio varžybos, vykstančios vasario pradžioje Vermlade, Švedijoje. Pirmą kartą surengtos 1950 m. ir pavadintos „Vidurnakčio saulės raliu“ (kadangi tuo metu ralis vyko vasarą). Varžybų startas ir finišas būdavo skirtingose vietose, bet po septyniolikos metų varžybų pradžia ir pabaiga tapo Karlstadas. Pagrindinė serviso zona yra Hagforse, kuris yra daug arčiau greičio ruožų nei Karlstadas. Varžybos išskaidytos į tris dienas: startas penktadienio ryte, o finišas sekmadienio vakare.

1973 m. ralis buvo įtrauktas į Pasaulio ralio čempionatą, tokiu būdu sulaukdamas tarptautinio dėmesio. Tradiciškai Švedijos ralis vyksta sniego trasose. Vienintelis ne šiaurės šalių atstovas, laimėjęs šį ralį, buvo Sebastienas Loebas, 2004 metais. Ispanas Karlosas Sainzas keturis kartus finišavo antras ir dukart trečias.

Du kartus ralis buvo atšauktas; 1974 m. dėl naftos krizės ir 1990 m. dėl pernelyg švelnaus klimato. Orai ir toliau kelia susirūpinimą, nes dėl šiltėjančio klimato mažėja sniego trasų tinkamumas raliui. 2005 m. lenktynių metu oras buvo pats šilčiausias per visą ralio istoriją, trasų danga pavirto į purvą, tokiu būdu gadindama komandų naudojamas specialias dygliuotas padangas.

## Nugalėtojai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
* Oficialus Pasaulio ralio čempionato tinklalapis
Jeleniavas

**Jeleniavas** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jeleniavo valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra Jeleniavo valsčiaus centras. Kaimas yra apie 14 km į šiaurę nuo Suvalkų ir 122 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Per kaimą eina vaivadijos kelias Nr..

Prieš 1782 m. buvo gavęs miesto teises, tačiau 1800 m. jų neteko. Karališkasis miestas Trakų vaivadijos Gardino paviete įkurtas XVIII a. pabaigoje.

## Istorija
Archeologiniai radiniai rodo, kad jotvingiai šioje vietovėje gyveno nuo VI a. pr. m. e.-VII a. pr. m. e., iki šiandien yra išlikę kurganas ir senovinės gyvenvietės liekanos. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 

Kaimas buvo žinomas jau 1760 m., 1772 m. įsteigta Jeleniavo parapija, o 1773-1782 m. Antanui Tyzenhauzui vykdant ekonomikos gaivinimo Gardino ekonomijoje reformas 1780 m. Jeleniavas gavo miesto teises. Iki 1800 m. Jeleniave veikė vietos savivalda. Tuo metu jame buvo 17 valakų. 1772 m. įkurta Jeleniavo Švč. Jėzaus Širdies parapija. 1795 m. kaimas po Abiejų Tautų Respublikos padalinimo atiteko Prūsijos karalystei ir sparčiai augo. 1786 m. kaime gyveno tik 25 šeimos, o 1800 m. jau buvo 471 gyventojas ir 64 namai. Miestelis augo iki XIX a. pabaigos, kai jį ėmė gožti išaugę Suvalkai. 1880 m. Jeleniave buvo 659 gyventojai.

Gyventojai daugiausiai vertėsi žemės ūkiu. Kaimo istorijoje nemažą vaidmenį atliko *Pželomskio* giria, kurioje gyvena elniai – kaimo herbo pagrindinė puošmena. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Žydai Jeleniave

Žydai Jeleniave gyveno nuo miestelio įkūrimo, tačiau seniausios išlikusios Jeleniavo ir apylinkių žydų metrikos yra iš 1808-1825 m. 1880 m. žydai sudarė apie pusę miestelio gyventojų. Vėliau gyventojų skaičius mažėjo ir 1921 m. surašymo metu Jeleniave suskaičiuoti 175 žydai (iš bendro 471 gyventojų skaičiaus).

Antrojo pasaulinio karo išvakarėse Jeleniave buvo apie 250 žydų. Žydų bendruomenė kaime turėjo savo sinagogą.

1939 m. gruodį apie 200 Jeleniavo žydų vokiečių žandarmai suvarė į aikštę prie žandarmerijos būstinės, kur jie buvo laikomi, mušami ir žalojami. Po kelių dienų žandarmai ir vietiniai vokiečiai išvarė žydus į Suvalkus. Ten jie buvo laikomi ligoninės kieme, po to išvežti į Palenkės Bialą, o iš ten į Treblinkos naikinimo stovyklą. Dalis žydų buvo nužudyti kitose vietose.

Iš žydų palikimo Jeleniave išliko XVIII a. įkurtos kapinės.

## Paminklai

* Medinė 1878 m. *Jėzaus Širdies* parapijos bažnyčia, kurios bokšte gyvena šikšnosparniai ir kūdriniai pelėausiai;
* XIX a. antros pusės medinė varpinė;
* Katalikų kapinės;
* XVIII a. Jeleniavo žydų kapinės.

## Šaltiniai
Juozas Sodaitis (1917)

**Juozas Sodaitis** (1917 m. sausio 25 d. Kudirkos Naumiestyje – 2012 m. rugsėjo 25 d.  Palm Coast, Floridos valstija, JAV) – Lietuvos rašytojas, žurnalistas, leidėjas, redaktorius, dailininkas grafikas. 
   
## Biografija
1939 m. baigęs Kauno karo mokyklą, 1940 m. išvyko į JAV. 1949 m. baigė Skrantono Tarptautinę korespondentų mokyklą, 1958 m. Niujorko valstybiniame universitete – architektūrinę braižybą.

Nuo 1933 m. bendradarbiavo laikraščiuose „Suvalkietis“, „Lietuvos aidas“, žurnale „Karys“ ir kt. leidiniuose. 1934 m. Marijampolėje įsteigė ir redagavo humoro savaitraštį „Pašinas“, 1941 m. redagavo savaitraštį „Nauja gadynė“. 1942–1943 m. Marijampolės teatro administratorius.

1945 m. su A. Valentinu Miunchene įsteigė leidinį „Apžvalga“, 1946–1949 m. su A. Valentinu ir P. Andriušiu leido ir redagavo humoristinį leidinį „Dievo paukštelis“. 1947 m. įsteigė knygų leidyklą „Gabija“, išleidusią įvairių leidinių. Šį darbą tęsė ir JAV. Prie leidyklos Brukline buvo įsteigtas lietuvių spaudos platinimo centras, 1951–1953 m. nereguliariai leido žurnalą „Gabija“. 

Surengė 15 individualių dailės parodų.

## Bibliografija
* *Žalios ganyklos*, novelės, 1940 m.
* *Karaliaus vainikas*, legendų ir padavimų rinkinys, 1958 m.

## Nuorodos
* „Apžvalga“ 1946 suskaitmenintas archyvas pas spauda.org

## Šaltiniai
Elena Sliesoriūnienė

**Elena Sliesoriūnienė** (g. 1935 m. rugsėjo 7 d. Maskvoje) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė, publicistė.

## Biografija
1954 m. baigė Vilniaus S. Nėries vidurinę mokyklą, 1959 m. – Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakulteto žurnalistikos specialybę.

1958-1968 m. žurnalo „Jaunimo gretos“ skyriaus redaktorė, 1968-1991 m. – žurnalo „Mokslas ir gyvenimas“ atsakingoji sekretorė, 1991-1992 m. – kultūros savaitraščio „Dienovidis“ literatūrinė bendradarbė. 1995-2006 m. žurnalo „Personalo vadyba“ redaktorė.

Paskelbė interviu, apybraižų, publicistinių rašinių mokslo populiarinimo, daugiausia lituanistikos, temomis.

## Bibliografija
* *Inteligentų karta*: publicistika, interviu su mokslininkais. – Vilnius: Knygiai, 2006 m. ISBN 9955-443-27-8

## Šaltiniai
Fedor Černych

**Fedor Černych** (*Fiodoras Černychas*, , g. 1991 m. gegužės 21 d.) – Lietuvos futbolininkas, žaidžiantis saugo pozicijoje. Atstovavo Lietuvos nacionalinei rinktinei.

Gimė Maskvoje, rusų šeimoje. Tėvams išsiskyrus išvyko į Vilnių, kur augo pas senelius iš motinos pusės.

## Karjera
Karjerą pradėjo Vilniaus futbolo mokyklos „Granitas“ komandoje, rungtyniavusioje LFF II lygos Pietų zonoje.

### Magiliavo „Dniepras“ bei „Naftanas“
2009 m. pasirašė kontraktą su Mogiliovo „Dniepru“ (Baltarusija).
: Pastarajam iškritus į žemesnį divizioną buvo išnuomotas Novopolocko „Naftan“ klubu.

### Lenkija: Lečnos „Gornik“ ir „Jagiellonia“
Nuo 2014 m. žaidė Lenkijoje. Atstovavo Lečnos „Gornik“ bei Balstogės „Jagiellonia“ klubams.

### Maskvos „Dinamo“
2018 m. sausio 26 d. pasirašė sutartį su FK Dinamo Moskva. 2019 m. rugpjūčio mėn. pranešta, kad žaidėjas skolinamas FK Orenburg klubui.

### Balstogės „Jagiellonia“
2020 m. rugsėjį pranešta, kad vėl grįžo į Lenkiją ir atstovaus Balstogės „Jagiellonia“.

### Limasolio AEL
2023 m. sausio 9 d. tapo žinoma, kad keliasi į Kiprą ir atstovaus Limasolio AEL klubui.

2023 m. sausio 29 d, debiutavo rungtynėse prieš Nea Salamis.

2023 m. gegužės 17 d. pelnė įvartį Pirmojo diviziono rungtynėse prieš „Karmiotissa“ klubą.

### Kerala Blasters
2024 m. sausio 10 d. paskelbta, kad futbolininkas keliasi į Indiją. Atstovavo Kerala Blasters. 2024 m. vasario 3 d. debiutavo Indijos Superlygos rungtynėse prieš „Odisha“ klubą. Pasirodė po keitimo 83 minutę ir žaidė iki finalinio švilpuko. Išvykoje Kerala Blasters nusileido varžovams rezultatu 1:2.

2024 m. vasario 25 d. pelnė įvartį Indijos Superlygoje prieš „Goa“. Po pirmojo kėlinio pirmavo (2-0) „Goa“, tačiau antrame kėlinyje dominavo Kerala Blasters, pelnę keturis įvarčius be atsako ir šventė pergalę rezultatu 4-2.

2024 m. birželio 3 d. paliko Keralos klubą.

### Kauno Žalgiris
2024 m. birželio 21 d. tapo žinoma, kad futbolininkas prisijungs prie Kauno Žalgirio. Sudaryta iki 2026 m. sezono pabaigos galiosianti sutartis.

2024 m. liepos 1 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš FA Šiauliai. Šiauliečiai nugalėjo varžovus minimalia persvara 1-0.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: rungtyniavo A lygoje;

## Žaidimas rinktinėje

Žaidėjas atstovavo Lietuvos U-19 ir U-21 Lietuvos rinktinėms. Lietuvos vyrų futbolo rinktinėje debiutavo 2012 m. draugiškose rungtynėse prieš Armėnijos komandą. Sužaidė daugiau nei šimtą rungtynių atstovaudamas Lietuvai.

### Įvarčiai

## Pasiekimai, įvertinimai
;  su FK Kauno Žalgiris
*  **[[A lyga|A lygos]] čempionas (1):** 2025 m.
*  **Trečioji vieta (1):** 2024 m.

; Asmeniniai įvertinimai
* Geriausias Lietuvos futbolininkas: 2016, 2017 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* toplyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* 90minut.pl
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Bronius Slavinskas

**Bronius Slavinskas** (1940 m. kovo 2 d. Butrimiškiuose, Alytaus apskritis – 2014 m. rugsėjo 19 d.) – Lietuvos televizijos ir kino dokumentininkas, žurnalistas, kultūros paveldo metraštininkas, redaktorius.

## Biografija
1958 m. baigė Alovės vidurinę mokyklą. 1963–1964 m. Lietuvos kino studijos kino operatoriaus asistentas, nuo 1964 m. Lietuvos televizijos kino operatoriaus asistentas. 1965–1970 m. televizijos žinių vyriausiosios redakcijos korespondentas. 1966 m. suteikta kino operatoriaus asistento pirma kategorija, 1969 m. – kino operatoriaus trečia kategorija. 1968 m. Vilniaus universitete baigė žurnalistiką. 1970–1972 m. Jaunimo ir vaikų programų vyriausiosios redakcijos „Jaunystė“ vyr. redaktorius. Nuo 1972 m. Lietuvos televizijos informacijos vyriausiosios redakcijos, Naujienų direkcijos „Panoramos“ vyr. redaktorius.

Rengė reportažus, apybraižas ir komentarus kultūrinio gyvenimo temomis. Televizijos juostose įamžinti Karaliaučius, Pelesa, Punskas, Seinai, Tilžė ir kitos vietovės, parodytos ten gyvenančių lietuvių šiokiadieniai ir šventės, jų ryšiai su Lietuva. Straipsniai spausdinti periodiniuose leidiniuose „Mokslas ir gyvenimas“, „Tėviškės gamta“, „Lietuvos aidas“.

Palaidotas Rokantiškių kapinėse.

## Filmografija
* *Kali laska!*, apie Baltarusijos ir Lietuvos kultūrinius ryšius, 1975 m.
* *Amžinasis smuikininkas*, A. Vienuolio 100-mečiui, 1982 m.
* *Azerstano šalis*, V. Krėvės pėdsakais Azerbaidžane, kartu su režisiere Aida Asmailova
* *Gudijos lietuviai*, 1994 m.
* *Kunigo A. Gavronskio mokyklos*, apie Karaliaučiaus krašto lietuviškas mokyklėles, 1995 m.
* *Dainuojanti nežinia*, apie Punsko, Seinų lietuvių gyvenimą, su režisieriumi Vidmantu Puplauskiu, 1998 m.
* *Gervėčių godos*, 2001 m.
* *LDK radiniai*
* *Valdovų rūmų atkūrimo kronika*, 2003–2010 m., 6 d.
* *[[Kasparas Bekešas]]*, 2010 m.
* *Penkiolika metų drauge*, *Amžių sūkuryj*, apie paminklosaugininkus, 2010 m.

## Šaltiniai
Kretingalės evangelikų liuteronų bažnyčia

**Kretingalės evangelikų liuteronų bažnyčia** – evangelikų liuteronų bažnyčia Klaipėdos rajone, Kretingalėje. Kultūros paveldo objektas Nr. 16029.

## Istorija

1652 m. Kretingalės parapijoje pastatyta medinė koplyčia. Tuo metu parapijai priklausė 72 kaimai. 1699 m. prie koplyčios pristatytas bokštas, įrengti varpai. 1741 m. koplyčia buvo nugriauta ir pradėta statyti akmeninė bažnyčia. Išmūryta 23,5 m ilgio ir 11,5 m pločio bažnyčia. 1875 m. perstatytas vėjo apgadintas bokštas. Per 1757–1763 m. karą Rusijos kariuomenė nusiaubė bažnyčią, išgrobstė inventorių (tame tarpe išsigabeno ir varpą). 

Kunigams reikėjo mokėti lietuvių kalbą, kadangi parapijoje XIX a. pabaigoje gyveno beveik vien lietuviai (per 94 %). 1848 m. iš 4027 parapijiečių jų buvo 3800, 1878 m. iš 5500 – 5000, 1897 m. iš 5200 – 4800, 1897 m. iš 5200 – 4800 ir 1910 m. iš 3000 – dar 2685. Tarpukariu parapija sumažėjo: 1921 m. joje buvo 2639, 1926 m. – 2680, 1936 m. – 2160 žmonių. 

XIX a. bažnyčioje tarp 2 korintinių kolonų buvo įrengtas altorius-sakykla, stovėjo pjaustiniais išpuoštas krikšto staliukas, paauksuota ir sidabrinė liturginės taurės, būta dviejų padėklų ostijoms. Vidaus erdvę puošė du žalvario sietynai, dailininko tapyti apaštalų paveikslai. 1895 m. buvo nupirkti vargonai, išpuošti rokoko ornamentika, figūrėlėmis. 

1944 m. pabaigoje bažnyčioje buvo įrengta sovietų kareivių arklidė. Jiems išsikrausčius ir aptvarkius bažnyčią, sakytojas Martynas Lankutis pradėjo laikyti pamaldas. Netrukus bažnyčia iš tikinčiųjų atimta, čia įrengtas sovietinio ūkio sandėlis.

1988 m. atsikūrė apie 40 žmonių bendruomenė. Bažnyčią imtasi tvarkyti. Remonto metu statybininkams nukėlus kulkų pažeistą bokšto kryžių, jo sferiniame rutulyje rastas sušaudytas klaipėdiškio laikraščio „Memeler Dampfboot“ antraštinis lapas. Taip paliudyta, kad Kretingalės bažnyčios bokštas tikrai buvo išmūrytas 1875 m. Maldos namai po restauracijos iš naujo pašventinti 1996 m. Pamaldas laikė Klaipėdos parapijos kunigai Kurtas Moras, Reincholdas Moras. 

Dabar bažnyčia taip pat naudojasi katalikų Kretingalės parapija, priklausanti Palangos dekanatui. Bažnyčia įtraukta į architektūros paveldo sąrašą.

2020 m. atliktas bažnyčios remontas. Buvo vykdomi fasadų tinko su akmenų intarpais, bokšto dalies, cokolio, plytų mūro restauravimo darbai, restauruoti durys ir langai. Naujai įrengtas įėjimas į zakristiją, apšiltinti ir apšviesti zakristijos fasadai, suremontuota žaibosauga, visu bažnyčios perimetru įrengta nuogrinda. Bažnyčia pritaikyta ne tik liturgijai, bet ir kitoms visuomenės reikmėms: bus rengiami bendruomenės susibūrimai, įvairios šventė, koncertai.

## Architektūra

Bažnyčia neogotikinė, turinti istorizmo epochai būdingų bruožų. Ji stačiakampio plano, trinavė, su stačiakampe zakristija, bokštu ir keturiais stilizuotais bokšteliais priekiniame fasade. Viduje prie sienų įrengtos emporos, dvejos laiptinės.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Parapija 
* Virtualus turas (bažnyčios vidus)
Borneo gintaras

**Borneo gintaras** – gintaras randamas Saravako valstijoje, Borneo saloje, Malaizijoje. Gintaras susiformavo Mioceno-Terciaro perioduose.

Borneo gintaras randamas giliai žemėje, anglies kloduose. Vienintelis gintaro šaltinins yra gerai saugomas čiabuvių Dajakų genties. Gintaras yra tvirtas, retai trupa. 

Taip pat šis gintaras turti labai didelę spalvų įvairovę: nuo įprastinės geltonos-rudos iki baltos, juodos, tamsiai raudonos ir t. t. 

## Taip pat skaitykite
* Baltijos gintaras

## Nuorodos
*Sarawak Amber from Malaysia (Borneo) 
*Borneo Amber Rough
Valentinianų dinastija

**Valentinianų dinastija** buvo įtakinga romėnų šeima, kurios keturi nariai buvo Romos imperatoriais ir valdė Vakarų Romos imperiją 364-392 m., o Rytų Romos imperiją 364-378 m.

* Vakarų imperatoriai:
** Valentinianas I (364-375 m.)
** jo sūnūs Gracianas (375-383 m.) ir Valentinianas II (375-392 m.)
* Ryrų imperatoriai:
* Valensas (364-378 m.), Valentiniano I brolis,
* Valentiniano dukters vyras Teodosijus I, Teodosų dinastijos įkūrėjas

Ši dinastija per Valentiniano dukters santuoką susijusi su Teodosų dinastija, o joje gimė dukra Gala Placidija, kurios sūnus Valentinianas III tapo Vakarų Romos imperatoriumi (425-455 m.) ir buvo paskutinis abiejų dinastijų atstovas soste. Dinastijos atstovai priklausė Konstantinopolio kilmingiesiems iki VI a. pabaigos.
Ingvar Carlsson (ralio pilotas)

**Ingvaras Karlsonas** (; 1947 m. balandžio 2 d. Nykepingas, Švedija – 2009 spalio 28 d.) – buvęs švedų ralio pilotas, kuris 1989 m. laimėjo du Pasaulio ralio čempionato etapus.

## Karjera
Karlsonas savo ralio karjerą pradėjo 1960-ųjų pabaigoje, dalyvaudamas nacinaliniuose raliuose su Volvo PV544. Ingvaras Pasaulio ralio čempionato karjerą pradėjo 1974 m., dalyvaudamas Portugalijos ralyje su Datsun 260Z. Po to Didžiosios Britanijos ralyje ir 1975 m. Švedijos ralyje vairavo Abarth 124. Vėliau daug metų praleido už BMW vairo, o 1980 m. vairavo Mercedes. 1984 m. sėdo už galu varomos Mazda vairo. 1987 m. Mazda startavo A grupėje su Mazda 323 4WD automobiliu. Karlsonas iškovojo savo pirmąją Pasaulio ralio čempionato pergalę 1989 m. Švedijos ralyje, o vėliau, tais pačiais metais, antrąją pergalę Naujosios Zelandijos ralyje. 1991 m. Mazda nutraukė savo programą Pasaulio ralio čempionate ir Ingvaras Karlsonas nutraukė savo karjerą šiame čempionate.

## Pasaulio ralio čempionato pergalės
:

## Šaltiniai
83-oji Oskarų teikimo ceremonija

**83-oji [[Oskaras|Oskarų]] teikimo ceremonija** pagerbė ir apdovanojo geriausius 2010 metų filmus. Ceremonija vyko 2011 metų vasario 27 dieną. Ją tiesiogiai transliavo JAV televizija ABC. Filmai buvo nominuoti 24-iose kategorijose. Ceremoniją vedė James Franco ir Anne Hathaway. Jiems abiem tai – pirmoji Oskarų teikimo ceremonija kaip vedėjams. Šių metų nominacijos paskelbtos 2011 metų sausio 25 dieną. Daugiausia nominacijų pelnė filmas „Karaliaus kalba“. Daugiausia apdovanojimų taip pat pelnė „Karaliaus kalba“ ir „Pradžia“

## Nominantai ir laimėtojai
Oskarų laureatai lentelėje yra ***paryškinti.***

## Daugiausia nominacijų

Šie filmai gavo dvi ar daugiau nominacijų:

* Dvylika: *„[[Karaliaus kalba]]“*
* Dešimt: *„[[Tikras išbandymas]]“*
* Aštuonias: *„[[Pradžia (filmas)|Pradžia]]“* ir *„Socialinis tinklalapis“*
* Septynias: *„Kovotojas“*
* Šešias: *„[[127 valandos]]“*
* Penkias: *„[[Juodoji gulbė]]“* ir *„[[Žaislų istorija 3]]“*
* Keturias: *„Vaikams viskas gerai“* ir *„Vinteio kaulai“*
* Tris: *„Alisa stebuklų šalyje“*
* Dvi: *„Biutiful“*, *„[[Haris Poteris ir Mirties relikvijos. 1 dalis]]“* ir *„Kaip prisijaukinti slibiną“*

## Išnašos
Švedijos transportas

Šis straipsnis skirtas **[[Švedija|Švedijos]] transportui** aprašyti.

## Geležinkeliai

### Nacionaliniai geležinkeliai
*Visų geležinkelių ilgis:* 11 663 km
*Elektrifikuoti:* 7 531 km

### Metro, tramvajai, lengvasis geležinkelis
Miestai, turintys metro:
* Stokholmas (Metro)
Miestai, turintys lengvąjį geležinkelį/tramvajų:
* Geteborgas
* Noršiopingas
* Stokholmas

### Susisiekimas geležinkeliais su kaimyninėmis valstybėmis

*  Norvegija – taip
*  Suomija – taip (skirtingos vėžės) (negalimas keleivių transportas)
*  Danija – taip

## Keliai
Švedija turi 572 900 km kelių (2009 m.)

### Automagistralės
Šalis turi automagistralių, kurios iš Danijos, per Švediją pasiekia Stokholmą, Geteborgą, Upsalą. Šalies automagistralių sistema plečiasi toliau, pasiekdama vis naujus miestus.

### Istorija
Švedijoje, kaip ir visose aplinkinėse kaimyninėse šalyse, vairuojama dešinėje kelio pusėje.

Kaire puse buvo vairuojama iki 1967 m. Šalyje jau iki 1967 m. transportas buvo pritaikytas vairuoti dešine puse (vairas buvo kairėje), ir pereiti į vairavimą dešine puse jau buvo bandyta per 1955 m. referendumą.

1963 m. Riksdagas vis dėlto priėmė teisės aktus, perėjimui į dešiniąją pusę, o 1967 m. rugsėjo 3 d. perėjimas įvyko. Šita diena buvo pavadinta *[[:en:Dagen_H|Dagen H]]* (Diena H), kur H reiškia *Högertrafik* arba dešinės pusės eismas.

## Oro uostai
Švedija turi 249 oro uostus *([[2009]])*, iš kurių 152 yra asfaltuoti.