open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tuvaliečiai

**Tuvaliečiai** (***tuvalai***) – polineziečių tauta, gyvenanti Tuvalu salose, taip pat kai kuriose iš Kiribačiui priklausančių Gilberto ir Linijinėse salose, dar Nauru, Fidžyje. Populiacija – ~10 tūkst. žmonių (XX a. II pusė). Kalba austroneziečių kalbų šeimos, rytų austroneziečių šakos tuvaliečių kalba. Ši turi dvi tarmes – šiaurinę (Nanumea ir aplinkinės salos; panaši į tongiečių kalbą) ir pietinę (Vaitunu sala ir aplinkinės; panėšėja į samojiečių ir tokelau kalbas). Didelė dalis šneka angliškai, Nui saloje – ir kiribačių kalba. Nuo XIX a. vid. turi raštą (lotyniški rašmenys). Tikintieji – krikščionys (dauguma priklauso kongregacinei Tuvalu bažnyčiai).

XV–XVI a. Tuvalu salas apgyvendino samojiečiai, vėliau ilgą laiką smarkiai veikę susidariusią tuvaliečių tautą. XIX–XX a. buvo veikiami kiribačių. Turi daug bendrybių su tokelaujiečiais.

Tradiciniai verslai – žvejyba, ryklių medžioklė, rankinė žemdirbystė (kolokazija, jamsai, batatai, kokosai, bananai, pandanai), kiaulininkystė. Tuvaliečiai yra įgudę laivų statytojai ir jūrininkai. Dabar dirba kopros paruošimo pramonėje, gamina turistams papuošalus iš kriauklių.

Tuvaliečių salai vadovauja vadas ir seniūnų taryba. Karalių paeiliui iškelia aristokratų šeimos. Gyvena gimininėmis šeimomis, paveldėjimas ambilinijinis. Paplitęs vaikų įvaikinimas. Giminė užima apibrėžtą plotą, statosi bendrą būstą. Dabar dažniausiai gyvena mažosiomis šeimomis. Kiekvienos salos gyventojai turi nuosavą geneologiją.

Tradiciniame tuvaliečių tikėjime daug dėmesio skirta protėviams, juos simbolizuodavo kaukolės. Išlikę akmeninių šventyklų (Niutao saloje), skulptūrų. Pasakojamos legendos apie didžius jūrininkus, paskutintosios Niulakitos salos apgyvendinimą.


H-C-Fassett-Ellice-Is-1900.jpg|Moteris iš Funafučio (1900 m.)
Tuvalu's first female doctors. Tuvalu 2008. Photo- AusAID (10731161574).jpg|Tuvaliečių gydytojos (2008 m.)
Children of Niutao Island.JPG|Niutao salos gyventojai
Canoe carving on Nanumea.jpg|Tuvaliečiai iš Nanumea salos gamina valtį


## Šaltiniai
Hohenemsas

**Hohenemsas** () – miestelis Forarlbergo žemėje, vakarų Austrijoje. Įsikūręs Austrijos vidurio Reino slėnio dalyje. Netoli pasienio su Šveicarija. 15 941 gyventojas (2016 m. sausio 1 d. duomenys). Hohenemse yra renesanso stiliaus rūmai, statyti XVI a. bei žydų muziejus.

Miestelis įsikūręs 432 m aukštyje virš jūros lygio, nutolęs maždaug 16 km į pietus nuo Bodeno ežero. Hohenemso plotas – 29 km², 42 % padengti mišku. Suskirstytas į rajonus: *Markt* (centras), *Oberklien* ir *Unterklien* (šiaurė), *Hohenems-Reute* (rytai), *Schwefel* (pietus) ir *Herrenried* (vakarai).

Hohenemse gimė Christian Klien (autosporto lenktynininkas).

## Miestų partnerystė
* Bistrė ir Polička (Čekija )

## Galerija

RathausHohenems.JPG|Miestelio rotušė statyta 1567 m.
PalastHohenems2.jpg|Hohenemso renesansiniai rūmai
AltesKrankenhausHohenems2.JPG|Senoji ligoninė
Čiuvanai

**Čiuvanai** () – viena iš paleoazinių tautelių Rusijos Tolimuosiuose Rytuose, kurios atstovų daugiausiai gyvena Čiukotkoje. Antropologai čiuvanus laiko artimus jukagyrams. Juos galiausiai asimiliavo čiukčiai, nes čiuvanai ėmė vartoti čiukčių kalbą, o vėliau ėmė pagal rusų paprotį statytis trobas, susikalbėti rusiškai. XIX a. pabaigoje carinės Rusijos valdžios manymu, čiuvanai galėjo būti palikuonimis kazokų, neva nukariavusių šias vietas XVIII a.

Klajokliai čiuvanai vartoja čiukčių kalbą, sėslūs – rusų kalbą („markovo“ dialektą). Praeityje čiuvanai kalbėjo dabar jau mirusia čiuvanų kalba, priklausiusia jukagyrų kalbų šeimai. Čiuvanų kalba gyvavo Anadyrio upės žemupyje. Išliko 22 frazių vertimai, kuriuos užrašė 1781 m. I. Bencigas, ir 210 žodžių, užrašytų F.F. Matiuškino. 

## Populiacija

2002 m. Rusijos gyventojų surašymo duomenimis, čiuvanų populiaciją sudarė 1087 žmonės, iš kurių 951 gyveno Čiukčių autonominėje apygardoje, iš jų mokėjo rusų kalbą 946, čiukčių – 88. Visi čiuvanai Magadano srityje (39 žmonės, 2002 m.) surusėję – vartojo tik rusų kalbą. 2010 m. Rusijoje surašyti 1002 čiuvanai (Čiukotkoje – 897, Magadano sr. – 57).

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Čiuvanai
Jean-Paul Vonderburg

**Jean-Paul Vonderburg** (g. 1964 m. liepos 31 d.) – buvęs Švedijos futbolininkas, rungtyniavęs Švedijos rinktinėje.

Nacionalinėje komandoje žaidė 1990–1991 m.

## Šaltiniai
Igor Burzanović

**Igoris Burzanovičius** (g. 1985 m. rugpjūčio 25 d.) – Juodkalnijos futbolininkas, rungtyniavęs Juodkalnijos rinktinėje.

## Karjera
### Klubinė karjera
Kitados atstovavo FK Budućnost Podgorica jaunimo ekipoms, o 2002–2006 m. rungtyniavo pagrindinėje komandoje.

2006 m. perėjo į Crvena Zvezda (Serbija). 2009 m. nuomos pagindais perleistas FK Budućnost Podgorica.

2009 m. vasarą persikėlė į Japoniją, žaidė Nagoya Grampus.

2013–2014 m. rungtyniavo FK Budućnost Podgorica.

2014 m. rungtyniavo Kazachstane, FK Irtyš Pavlodar, o vėliau persikėlė į Hunan Billows.

2016 m. trumpai žaidė FK Budućnost Podgorica.

2017–2018 m. atstovavo OFK Petrovac. 2018–2019 m. rungtyniavo FK Iskra Danilovgrad.

### Rinktinių karjera
Kitados atstovavo Serbijos ir Juodkalnijos jaunimo ekiopms. Galutinai subyrėjus Jugoslavijai, pasirinko atstovauti Juodkalnijai.

Nacionalinėje komandoje žaidė 2007–2008 m. Pelnė du įvarčius atstovaudamas šaliai.

## Išnašos

## Nuorodos
* Transfermarkt
Anto Drobnjak

**Anto Drobnjak** (g. 1968 m. rugsėjo 21 d.) – buvęs Juodkalnijos futbolininkas, rungtyniavęs Serbijos rinktinėje. 

## Karjera
### Klubinė karjera
Jedinstvo Bijelo Polje, Budućnost Titograd, Crvena Zvezda, Bastia, Lens, Gamba Osaka, Sochaux-Montbéliard, Martigues

Baigęs profesionalaus futbolininko karjerą, ėmėsi trenerio veiklos. 2011–2015 m. buvo Juodkalnijos rinktinės vyr. trenerio asistentu. 

Nuo 2021 m. dirbo FK Kom vyr. treneriu.

### Rinktinės karjera
1996–1998 m. rungtyniavo tuometinėje Jugoslavijos rinktinėje.

## Išnašos

## Nuorodos
* Transfermarkt
Nenad Maslovar

**Nenadas Maslovaras** (g. 1967 m. vasario 20 d.) – buvęs Juodkalnijos futbolininkas, rungtyniavęs Serbijos rinktinėje.

## Karjera
### Klubinė karjera

kitados rungtyniavo tokiuose klubuose kaip Spartak Subotica, Velež Mostar, Crvena Zvezda, JEF United Chiba, Avispa Fukuoka

### Rinktinės karjera
Nacionalinėje komandoje žaidė 1997 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* Transfermarkt
*
*
Moacir Rodrigues Santos

**Muasiras Rodrigesas Santosas** (*Moacir Rodrigues Santos*, 1970 m. kovo 21 d. – 2024 m. liepos 20 d.) – buvęs Brazilijos futbolininkas, rungtyniavęs Brazilijos rinktinėje.

Nacionalinėje komandoje žaidė 1990–1991 m.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Robert F. Kennedy

**Robertas Fransis Kenedis** (;  1925 m. lapkričio 20 d. Bruklino vietovėje, Masačusetso valstijoje – 1968 m. birželio 6 d.,  Los Andžele) – Jungtinių Valstijų generalinis prokuroras, teisininkas, JAV senatorius.

## Biografija
Robertas Kenedis gimė gausioje JAV airių katalikų verslininko ir politiko J. P. Kenedžio šeimoje. Buvo septintas vaikas iš devynių ir vienas iš keturių sūnų. Jo vyresnysis brolis Džonas Kenedis 1960 m. buvo išrinktas 35-uoju JAV prezidentu. R. Kenedis iki šeštos klasės mokėsi privačioje Riverdeilo berniukų mokykloje, vėliau pakeitė dar kelias mokyklas. Vėliau mokėsi Harvardo universitete, kurį 1948 m. baigė politikos mokslų bakalauru. 1951 m. baigė Virdžinijos universiteto Teisės mokyklą.

1952 m. vadovavo Dž. Kenedžio rinkimų į JAV Senatą kampanijai. Nuo 1953 m. iki 1960 m. JAV Senato komisijų teisės patarėjas. 1960 m. vadovavo Dž. Kenedžio rinkimų į JAV prezidentus kampanijai. Brolis, tapęs JAV prezidentu, Robertą paskyrė JAV generaliniu prokuroru. R. Kenedis rėmė afroamerikiečių pilietinių teisių judėjimą. 1962 m. aktyviai dalyvavo sprendžiant Karibų krizę. 1964 m. rugsėjį atsistatydino iš pareigų. Nuo 1964 m. lapkričio buvo išrinktas JAV senatoriumi. 1968 m. dalyvavo JAV prezidento rinkimų kampanijoje, kurios metu, birželio 5 d., po pasakytos priešrinkiminės kalbos, Los Andželo viešbutyje buvo mirtinai sužeistas palestiniečių teroristo S. Sirhano. Kitą dieną R. Kenedis mirė.  

## Atminimas

* Roberto F. Kenedžio žmogaus teisių centras (1968)
* Roberto F. Kenedžio memorialinis stadionas (1969)
* Kongreso aukso medalis (1978)
* Sidabrinė dolerio moneta, nukaldinta JAV (1998)

## Šaltiniai
Jeronimas Krišpinas-Kiršenšteinas

**Jeronimas Krišpinas-Kiršenšteinas** (apie 1622–1681) – LDK valstybinis veikėjas, karaliaus rūmininkas, Pajūrio tijūnas (nuo 1639), Kauno maršalka (nuo 1656), Lietuvos didysis prievaizas (1658–1663), Lietuvos didysis iždininkas (1663–1676), Šerešovo seniūnas.

## Biografija
Karaliaus rūmininko Kristupo (Krišpino) Kiršenšteino ir Onos Šemetaitės, Smolenso kašteliono Vaclovo Šemetos dukters sūnus.

Lenkijos karaliaus Vladislovo IV Vazos rūmininkas, Pajūrio tijūnas (nuo 1639), Kauno maršalka (nuo 1656), LDK prievaizas (1658–1663), Lietuvos didysis iždininkas (1663–1676).

Poručiko laipsnyje dalyvavo mūšiuose su sukilusiais kazokais. ATR-Maskvos (1654—1667) kare vadovavo Žemaitijos bajorų pulkui. Vadovaujant Lietuvos didžiajam etmonui Jonušui Radvilai dalyvavo kovose už Mogiliovą 1655 metais.

Pasisakė prieš Kėdainių unijos su Švedija sudarymą 1655 metais ir švedų buvo areštuotas. Vėliau kovėsi už Žemaitijos išlaisvinimą nuo švedų okupantų.

## Šeima ir vaikai
Žmona – Ona Mlockaitė, Oršos seniūno Andriaus Mlockio duktė, nuo santuokos su kuria turėjo penkis sūnus ir šešias dukteris:

* Mykolas Antanas (m. 1682), Lietuvos lauko raštininkas (1673–1682)
* Martynas Mykolas (m. 1700), Trakų kaštelionas (1697–1700)
* Pranciškus Kazimieras
* Andrius Kazimieras (m. 1704), Lietuvos lauko raštininkas (nuo 1687), Vitebsko vaivada (1695–1704)
* Jonas Jeronimas (apie 1654–1708), Žemaitijos vyskupas (1695–1708)
* Barbora Krišpinaitė-Kiršenšteinaitė, 1-mas vyras Chelmo kaštelionas Stanislavas Konopackis (m. 1709), 2-ras vyras – Platelių seniūnas Aleksandras Valavičius

## Literatūra
* Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 788 с.: іл. ISBN 985-11-0378-0.

|-
Kazimieras Pranciškus Čarnkovskis

**Kazimieras Pranciškus Čarnkovskis** (g. 1613 arba 1617 Lenčica, m. 1656 Poznanė) – Lenkijos bajoras, Didžiosios Lenkijos vaivadijų pulkininkas, Poznanės kaštelionas. 

## Biografija
Lečicos generolo ir vaivados Adamo Sedzivojaus Čarnkovskio ir Katerinos Leščinskos sūnus. Anos, Jano Leščinskio žmonos ir Terezės konstancijos, Poznanės vaivados Kristupo Opalinskio (m. 1655) žmonos brolis. 

Turėjo Poznanės kašteliono 1638-1655 metais paregybę. Buvo Didžiosios Lenkijos vaivadijų pulkininku 1648 metais. Palenkės Radzino, Pyzdro ir Mendzyžečo seniūnas.

## Literatūra
* Adam Boniecki "Herbarz Polski" (tom 3, str. 297-301, Czarnkowscy herbu Nałęcz)
* Hr. Seweryn Uruski "Rodzina. Herbarz Szlachty Polskiej" (tom 2, str. 375-378, Czarnkowscy herbu Nałęcz)
Samoa olimpinėse žaidynėse

**[[Samoa]] [[olimpinės žaidynės|olimpinėse žaidynėse]]** dalyvauja nuo 1984 m. Šalis niekad nedalyvavo žiemos olimpinėse žaidynėse. Nuo 1984 m. iki 1996 m. olimpiadose dalyvavo kaip *Vakarų Samoa*.

Samoa dažniausiai dalyvauja lengvosios atletikos, sunkiosios atletikos ir kontaktinio sporto varžybose. Šalis nėra pelniusios nei vieno olimpinio medalio. Aukščiausios sportininkų pasiektos vietos: sidabro medalis – Ele Opeloge (sunkioji atletika, 2008 m.), 9 vieta – Paulo Tuvale (boksas, 1984 m.), 9 vieta – Marcus Stephen (sunkioji atletika, 1992 m.).

## Šaltiniai
Vizija po pamokslo

**Vizija po pamokslo** (arba **Jokūbo kova su angelu**) – vienas žymiausių ankstyvųjų prancūzų dailininko postimpresionisto Polio Gogeno paveikslų.

## Apie paveikslą

Paveikslą P. Gogenas sukūrė 1888 m. Pont Avene Bretanėje. Jis laikomas pirmu reikšmingu iš P. Gogeno ankstyvųjų kūrinių. Paveiksle vaizduojama bretonių moterų vizija išklausius pamokslą pagal Biblijos Pradžios knygos (32:24-30) epizodą, kuriame pasakojama, kad Jokūbas, perėjęs su šeima Jaboko upę, po to visą naktį grūmėsi su mistiniu angelu. Laiške Van Gogui P. Gogenas rašė *„Man peizažas ir kova egzistuoja tik žmonių, besimeldžiančių po pamokslo, vaizduotėje“*. Paveiksle vaizduojamos bretonių moterys su tradicine apranga: juodais drabužiais ir sekmadieniniais baltais kykais. Pačioje dešinėje prie jų besimeldžiančiu pavaizduotas vienuolis, tikriausiai P. Gogeno *alter ego*. 1925 m. paveikslą įsigijo Škotijos nacionalinė galerija.

## Nuorodos

* Škotijos nacionalinė galerija
Libera, meile mano

**Libera, meile mano** () – 1975 m. sukurta drama.

## Turinys

Musolinio laikų Italija. Anarchistas Feličė dėl protestų prieš karaliaus valdžią ištremiamas į atokioje saloje įrengtą stovyklą. Jo duktė Libera perima tėvo pažiūras ir nuolatos konfliktuoja su fašistais; jos nesulaiko ir šeima: du vaikai ir sužadėtinis Mateo. Pastarasis dirba siuvėju, tačiau dėl Liberos keliamų skandalų priverstas nuolatos kraustytis iš vieno miesto į kitą. Kartą Libera, tėvo prašoma, padeda pabėgti kitam anarchistui Sandro, dėl ko įkalinama 5 metams toje pačioje stovykloje kaip ir tėvas.

Liberai neišbuvus įkalinimo įstaigoje viso termino prasideda Antrasis pasaulinis karas, stovykla uždaroma ir visi kaliniai paleidžiami namo. Ji sukelia skandalą kino teatre, dėl ko sutuoktiniams skiriamas namų areštas, o Mateo siuvykla uždaroma. Frontui priartėjus, Mateo su dukra Ana išvyksta pas gimines į kitą miestą, sūnus Karlas prisijungia prie partizanų, o Libera taip pat įsijungia į ginkluotą kovą su šalyje šeimininkaujančiais vokiečiais.

Kada karas baigiasi ir gyvenimas pradeda tvarkytis, tačiau kartą Libera įstaigoje, skirstančioje būstą, sutinka Fabio Testą – fašistą, uždariusį ją į kalėjimą. Libera bando pranešti apie tai valdžiai, tačiau sužino, jog šis dabar bendradarbiauja su naująja valdžia ir ši nieko prieš veikti išvien su buvusiais fašistais…

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Claudia Cardinale – Libera
* Adolfo Celi – Feličė, Liberos tėvas
* Bruno Cirino – Mateo
* Philippe Leroy – Franko Testa
* Rosalba Neri – Vanda, Franko žmona
* Bekim Fehmiu – Sandro
* Luigi Diberti
* Rosita Pisano
* Carla Mancini

## Išnašos
Kiribatis olimpinėse žaidynėse

**[[Kiribatis]] [[olimpinės žaidynės|olimpinėse žaidynėse]]** dalyvauja nuo 2004 m. Valstybė niekada nedalyvavo žiemos olimpinėse žaidynėse.

Ilgą laiką šalis buvo neaktyvi tarptautiniame sporte. 1998 m. Kiribatis pirmą kartą sudalyvavo Sandraugos žaidynėse. Po to gimė idėja dalyvauti ir vasaros olimpinėse žaidynėse. 2003 m. tarptautinis olimpinis komitetas pripažino Kiribačio kandidatūra.

Kiribatis dažniausiai dalyvauja lengvosios atletikos ir sunkiosios atletikos varžybose. Aukščiausias šalies sportininkų pasiektas rezultatas – 13 vieta Meamea Thomas (sunkioji atletika, 2004 m.).

## Šaltiniai
Hiva Oa

**Hiva Oa** () – sala Okeanijoje, Prancūzijos Polinezijoje, Markizų salų pietrytinėje dalyje; antra pagal dydį Markizų sala. Plotas – 316 km². Kartu su Mohotanio ir Hiva Uku salomis sudaro komuną, kurios plotas 326,5 km². Jos administracinis centras yra didžiausia salos gyvenvietė – Atuona.

Hiva Oa yra didžiausia ir derlingiausia iš pietų Markizų salų, o visame salyne dydžiu nusileidžia tik Nuku Hivai. Kranto linija vingiuota, skardinga. Koralų rifų juostos nėra. Ilgis 35 km, plotis iki 12 km. Paviršius kalnuotas, uolingas. Aukščiausia salos vieta – užgesęs Temetiu ugnikalnis (1213 m). Vulkano krateris susmegęs, praplautas vandens ir pavirtęs stačiakrante Taa Oa įlanka. Paviršius apaugęs miškais, krūmynais. Temperatūra ištisus metus laikosi ~26 °C, iškrenta vidutiniškai 1344 mm kritulių. Hiva Oa supa kelios nedidelės salos – Tahuata (4 km į pietus) ir Mohotanis (14 km į pietus).

2017 m. saloje gyveno 2243 žmonės. Vietos gyventojai kalba pietine markiziečių kalbos (*ʻEo ʻenana*) tarme. Dėl nelygaus salos paviršiaus kelių tinklas retas. Vidurinėje Hiva Oa dalyje įrengtas Atuonos oro uostas. Taha Uku krantinėje įrengtas jūrų uostas.

Iki atvykstant europiečiams saloje gyvavo dvi gentinės karalystės – Nuku ir Pepanė. Pirmasis salą aprašęs europietis buvo ispanas Alvaras de Mendanja, kuris 1595 m. liepos 21 d. ją pavadino Dominika. Saloje yra didžiausi akmeniniai tikiai visoje Prancūzijos Polinezijoje.

Hiva Oa saloje gyveno žymus prancūzų dailininkas Polis Gogenas bei belgų dainininkas, aktorius Žakas Brelis. Jiedu abu palaidoti Atuonos Kalvarijos kapinėse.


HivaOa MontTemetiu 20061110.jpg|Temetiu kalnas
Puamau on Hiva Oa, Marquesas Islands, French Polynesia.jpg|Kraštovaizdis ties Puamau kaimu
Tikimarquesas.jpg|Tikiai
Coprah HivaOa 20061112.jpg|Džiovinama kopra
Gauguin - Landschaft mit drei Personen - 1901.jpg|Gogeno nutapytas Hiva Oa peizažas 


## Šaltiniai
Janis Porukas

**Janis Porukas** (, 1871 m. spalio 13 d. Vidžemės gubernija, Rusijos imperija – 1911 m. liepos 25 d. Tartu, Rusijos imperija) – latvių poetas ir rašytojas. Laikomas latvių literatūros romantizmo srovės pradininku.

## Kūryba
Janio Poruko pirmasis išspausdintas darbas buvo trumpa istorija „Purvaiņos“ (1888 m. „Dienas Lapa“ laikraštyje). Jis sukūrė 13 istorijų, vieną romaną, vieną poezijos rinkinį ir vieną pjesę. Savo prozos kūriniuose Porukas naudojo romantizmo elementus, realizmą ir simbolizmą. Jo poezija buvo labai intymi ir romantiška. Latvių kompozitorius Emilis Darzinis sukūrė kelis muzikinius kūrinius Poruko poemoms.

## Darbai

### Proza

#### Istorijos
* „Purvaiņos“ (1888), slapyvardžiu Daimons
* „Pērļu zvejnieks“ (1895)
* „Sirdsšķīsti ļaudis“ (1896)
* „Kauja pie Knipskas“, „Klusētājs“, „Mūžīgais žīds“ (1897)
* „Asaras“, „Kā Runcis kļuva par Runcē“, „Nervi“ (1898)
* „Kukažiņa“, „Rīta zvaigzne“ (1899)
* „Krustmātes kāzas“ (1900)
* „Veseli ļaudis“, „Grāfs Rodenšteins“, „Ubagi gada tirgū“ (1901)
* „Baltās drānas“ (1903)
* „Ērģelnieks“ (1903)
* „Brūklenāju vaiņags“ (1904)
* „Dzimtas plaisa“, „Čūska“ (1905)
* „Zelta adata“ (1906)

#### Esė rinkiniai
* *Die Religion der Zukunft* („Nākotnes reliģija“, 1894)

#### Romanai
* Psichologinis romanas „Rīga“ (1907)

#### Prozos kūriniai
* „Sirdis starp sirdīm“ (1900)
* „Dzīves straumē“ (1902)
* „Dzīve un sapņi“ (1904)
* „Zelta adata“ (1906)

## Šaltiniai
Olimpinis irklavimo slalomo stadionas

**Olimpinis irklavimo slalomo stadionas** – baidarių ir kanojų irklavimo stadionas Rio de Žaneire, pastatytas 2016 m. vasaros olimpinėms žaidynėms.. Stadionas yra didelio sportinio parko „X-Parc“ dalis.

## Šaltiniai
Kopakabanos stadionas

**Kopakabanos stadionas** – sporto statinys, kuriame 2007 m. vyko Pan Amerikos žaidynių paplūdimio tinklinio, triatlono ir vandens maratono varžybos.

Šiame stadione 2016 m. vyks 2016 m. vasaros olimpinių žaidynių paplūdimio tinklinio varžybos.
Alexandre Torres

**Alexandre Torres** (g. 1966 m. rugpjūčio 22 d.) – buvęs Brazilijos futbolininkas, rungtyniavęs Brazilijos rinktinėje.

Nacionalinėje komandoje žaidė 1992 m.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Edvaldo Oliveira Chaves

**Edvaldas Oliveira Čavešas** (g. 1958 m. rugpjūčio 4 d.) – buvęs Brazilijos futbolininkas, rungtyniavęs Brazilijos rinktinėje.

Nacionalinėje komandoje žaidė 1980–1987 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Olegas Pašininas

**Olegas Pašininas** (g. 1974 m. rugsėjo 12 d.) – buvęs Rusijos futbolininkas, rungtyniavęs Uzbekijos rinktinėje. Vėliau – treneris.

## Karjera

## Rinktinė

Nacionalinėje komandoje žaidė 2001–2005 m.

## Laimėjimai
* Rusijos Premjer lyga (2): 2002, 2004
* Rusijos futbolo taurė (5): 1996, 1997, 2000, 2001, 2007
* Rusijos futbolo supertaurė (1): 2003
* Sandraugos čempionų taurė (1): 2005

## Išnašos

## Nuorodos
*
Manao Tupapau

**Manao Tupapau** (Mirusiojo dvasia stebi) – vienas žymiausių prancūzų dailininko postimpresionisto Polio Gogeno paveikslų, sukurtų jo pirmosios viešnagės Taityje metu.

## Apie paveikslą

Paveikslą P. Gogenas sukūrė 1892 m. savo pirmos viešnagės Taityje metu. Paveiksle pavaizduota tuometinė jauna, jo meilužė (vahinė) Tehamana, arba, kaip dailininkas ją vadino − Tehura, su kuria gyveno per savo pirmą viešnagę Taityje 1891−1893 m. Gulinti vahinė apsupta magiškai švytinčių tonų: baltai-geltonos patalynės, kerinčio rožinio audeklo. Už lovos pavaizduotas *tupapau* − mirusio taitiečio dvasia. Kritikai pastebėjo aiškias paveikslo asociacijas su garsiu E. Manė paveikslu „Olimpija“. Tačiau nuogos jaunos moters, gulinčios lovoje, vaizdiniui P. Gogenas suteikė visiškai kitokias prasmes nei erotinio kūrinio.

Knygoje „Noa Noa“ dailininkas prisiminė paveikslo įkvėpimo ištakas: jo vežimas sulūžo ir jis namo grįžo tik paryčiais, įėjo į tamsų kambarį ir *„Tehura gulėjo nejudėdama, nuoga ant pilvo, ji žvelgė į mane, jos akys buvo išsiplėtusios iš baimės, atrodo, ji nežinojo kas aš toks. Trumpam momentui aš irgi pasijutau nejaukiai, Tehuros siaubas buvo apčiuopiamas. Man atrodė, kad iš jos akių liejasi fluorescencinė šviesa. Tikriausiai ji mane, pavargusiu veidu, supainiojo su tais legendiniais demonais, dvasiomis-stebėtojais *'tupapau*', kurie pasirodo taitiečiams per bemieges naktis.“*
 
Pasak P. Gogeno, paveikslo pavadinimas turi dvigubą prasmę: *„arba ji galvoja apie dvasią, arba dvasia galvoja apie ją“*. Paveikslą P. Gogenas už 900 frankų pardavė 1895 m. aukciono metu Paryžiuje. 1929 m. „Manao Tupapau“ įsigijo JAV filantropas Ansor Conger Goodyear (1877−1964), po kurio mirties paveikslas perduotas A. C. Goodyear fondui ir eksponuojamas Albright-Knox galerijoje Bafale JAV.

## Nuorodos
* Vašingtono nacionalinė dailės galerija, P. Gogeno parodos 2015 m. bukletas 
* Albright-Knox galerija

* Roger Kimball. *The Rape of the Masters*. Encounter Books, 2013.
Lindanisės mūšis

**Lindanisės mūšis **įvyko dabartinio Talino apylinkėse 1219 m. birželio 15 d.

## Kryžiaus žygiai į Estiją
Nuo XII a. pabaigos dabartinės Estijos teritorijoje ėmė lankytis vokiečių misionieriai. XIII a. šios religinės misijos peraugo į atvirą karą. Karas pavadintas kryžiaus žygiu, pasitelkus analogiją su kryžiaus žygiais, nukreiptais į Jeruzalę Šventojoje žemėje. 1202 m. kariai susibūrė į Kalavijuočių ordiną, veikdami panašiai, kaip ir žygeiviai į Palestiną.

Ekspansionistinių tikslų turėjo ir Danija, 1219 m. jos karalius Valdemaras II subūrė kariuomenę žygiui į Estiją. Birželio pradžioje kariuomenė pasiekė šiauriausią Estijos žemę Revalą. Neskaitant karaliaus, kariuomenėje dar kovojo Lundo arkivyskupas Andersas Sunesenas ir Estijos vyskupas Teoderikas, taip pat keli karaliaus vasalai ir Riugeno kunigaikščio Vislavo I vadovaujami vendai.

Kryžiaus žygio dalyviai išsilaipino prie Lindanisės ir pradėjo ant Tompėjos kalvos statyti tvirtovę. Prasidėjus statyboms, estų atstovai ėmė derėtis tam, kad laimėtų laiko, reikalingo sutelkti jėgoms puolimui prieš kryžiuočius.

## Mūšis
1219 m. birželio 15 d. vakarą, vos tik danams ir jų sąjungininkams baigus valgyti vakarienę, estai pradėjo puolimą. Puolimas vyko penkiomis kryptimis vienu metu, dėl to tarp kryžininkų iškart kilo panika, imta bėgti visomis kryptimis. Estai nužudė vyskupą Teoderiką, palaikę jį karaliumi. Įvykiai klostėsi taip, kad kryžininkams grėsė triuškinantis pralaimėjimas.

Estai vis dėlto nesugebėjo užtikti vendų kareivių. Vislavas surengė staigų išpuolį, nuslopinusį estų puolimą. Taip likę kryžininkai laimėjo laiko persigrupuoti ir sugebėjo išvaryti estų būrius.

## Danijos vėliava

Pasak legendos, mūšio metu iš dangaus nukrito Danijos vėliava, lydima balso, pranašaujančio, kad iškėlus vėliavą, bus pasiekta pergalė. Žinoma, istorijoje nėra jokių atvejų, kad vėliava būtų nukritusi iš dangaus, tačiau šio žygio metu vėliavos su kryžiumi išties buvo naudotos, todėl gali būti, kad per lemiamą išpuolį prieš estus priešakyje plevėsavo raudona vėliava su baltu kryžiumi. Seniausios žinios apie Danijos vėliavą siekia XIII a. Pasakojimą apie tai, kad vėliava nukrito iš dangaus, XV a. istorijos sąvade *Gesta Danorum* užrašė pranciškonų vienuolis Petrusas Olajus.

## Literatūra

* Urban William L. *The Baltic Crusade* (Northern Illinois University Press. 1994) 
* Lindholm, David; Nicolle, David *The Scandinavian Baltic Crusades 1100–1500* (Osprey Publishing; 2007) 
* Christiansen, Eric *Northern Crusades: The Baltic and the Catholic Frontier* (University of Minnesota Press, 1981)
Michael Bond

**Maiklas Bondas** (, g. 1926 m. sausio 13 d. Niuberyje, Berkšyro grafystėje, Anglijoje – m. 2017 m. birželio 27 d.) – anglų vaikų rašytojas. Sukūrė žymųjį meškiuko Pedingtono personažą.

1997 m. Maiklas Bondas apdovanotas Britanijos imperijos ordinu.

## Biografija

Būsimasis rašytojas gimė 1926 m. Vaikystėje mokėsi dramos ir vaidybos. Vėliau įstojo į Karališkąsias oro pajėgas, tarnavo Egipte. 1945 m. pardavė pirmosios novelės autorines teises vienam anglų žurnalui ir panoro tapti rašytoju. 1947 m. Bondas pradėjo dirbti BBC: kūrė radijo vaidinimus, dirbo operatoriumi.

1957 m. viename prekybos centre Bondas pamatė pliušinį meškiuką – jis lentynoje sėdėjo vienas ir atrodė labai liūdnai. Rašytojas nupirko meškiuką savo žmonai, ir jiedu pavadino žaisliuką Pedingotonu – pagal netoli namų esančios traukinių stoties pavadinimą. Meškiukas Bondui taip patiko, jog jis ėmė kurti apie jį istorijas, net negalvodamas jų publikuoti. Visgi 1958 m. išėjo pirmoji knyga „Meškiukas, vardu Pedingtonas“ (). 

1967 m. Bondas paliko darbą BBC ir atsidėjo vien tik rašymui. Rašytojas sukūrė kelias dešimtis knygų vaikams, beveik pusė iš jų – apie meškiuką Pedingtoną.

## Nuorodos
* M. Bondo biografija (anglų k.) 
* Apie M. Bondą ir jo knygas, ''Rubinaitis'', 2008 m.
Alessandro Cambalhota

**Alesandras Kambaljota** (g. 1973 m. gegužės 27 d.) – buvęs Brazilijos futbolininkas, rungtyniavęs Brazilijos rinktinėje.

Nacionalinėje komandoje žaidė 1999 m.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Holabrunas

**Holabrunas** () – pavieto tipo miestelis Žemutinės Austrijos žemėje, šiaurės rytų Austrijoje. Holabruno apskrities administracinis centras. 11 736 gyventojai (2016 m. sausio 1 d. duomenys).

Holabruno apylinkėse žmonių gyventa nuo neolito laikų.

Miestelyje gimė Markus Suttner (futbolininkas).

## Galerija

EBG-Schule.jpg
GuentherZ 2011-05-18 0071 Hollabrunn Hauptplatz Haus.jpg
Tubuajo salos

**Tubuajo salos** arba **Pietinės salos** (, taitiečių kalba *Tuha’a Pae*, tub. *Tupua’i*) – salynas Okeanijoje, rytų Polinezijoje, priklauso Prancūzijos Polinezijai. Vienas iš 4 šią valdą sudarančių salynų ir vienas iš 5 administracinių padalinių. Pagrindinė gyvenvietė ir salyno administracinis centras – Mataura (Tubuajo s.).

Plotas – 148 km². Aukštis iki 650 m (Perau kalnas). 2017 m. Tubuajo salose gyveno 6965 gyventojai. Vietos gyventojai – tubuajai. 

Salyną sudaro dvi salų grupės: Tubuajo salos (5) ir Baso salos (2):
* Tubuajo salų grupė:
** Tubuajas (45 km²)
** Marijos salos (1,3 km², negyvenama)
** Rimatara (8,6 km²)
** Rurutu (32,75 km²)
** Raivavaė (16 km²)
* Baso salų grupė:
** Rapa Iti (40,57 km²)
** Marotiri (0,04 km², negyvenama)

Auginamos kokospalmės, bananai, iš Europos užvežtos daržovės (agurkai, pomidorai ir kt.), vejamas pandano pluoštas.

## Šaltiniai
Tubuajis

**Tubuajis** (, tub. *Tupua’i*) – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos pietinėje dalyje, didžiausia Tubuajo salyne. Plotas – 45 km² (kartu su supančia lagūna – 85 km²).

Sala yra tuoj į pietus nuo Ožiaragio atogrąžos, ~640 km į pietus nuo Taičio. Tubuajis vulkaninės kilmės, sudarytas iš 2 ugnikalnių kūgių – Huahinės (35 m) ir Taitaa (422 m). Salą juosia koralinis rifas, o tarp jo ir salos susidariusi lagūna, kurios plotis vietomis siekia 5 km, gylis – iki 25 m. Saloje teka keletas upokšnių, susrūvančių į pelkes. Koralų rifą sudaro 8 salelės ir uolos (*motu*).

2017 m. Tubuajyje gyveno 2322 žmonės. Sala sudaro komuną. Svarbiausia gyvenvietė – Mataura. Yra Matauros oro uostas.

Tubuajis gyvenamas daugiau nei 2000 metų. Čia vietos gyventojai tubuajai buvo įrengę šventyklas, platformas, takus. 1777 m. salą pasiekė britų kapitonas Džeimsas Kukas. 1789 m. Tubuajyje apsistojo „Baunti“ maištininkai. XIX a. daug gyventojų mirė nuo europiečių atneštų ligų. 1881 m. sala aneksuota Prancūzijos.

## Šaltiniai
Giampiero Ventura

**Džiampiero Ventura** (; g. 1948 m. sausio 14 d.) – Italijos futbolo treneris, nuo 2016 m. vadovaujantis šalies rinktinei.

G. Ventura užaugo visą futbolininko karjerą praleidęs Sampdoria klubo jaunimo sistemoje. Visą karjerą jis žaidė Serie D lygoje, išskyrus 1970–1971 m. sezoną, kai buvo perėjęs į Serie C.

Nuo 1976 iki 1997 m. G. Ventura treniravo įvairias žemesnių lygų Italijos komandas. 1998 m. treneris pirmą kartą su komanda (Cagliari) perėjo į Serie A lygą. Daugiausiai metų italas treniravo Torino ekipą – nuo 2011 iki 2016 m.

2016 m. birželio 7 d. G. Ventura pasirašė dvejų metų sutartį su Italijos futbolo federacija dėl nacionalinės rinktinės treniravimo. Pasibaigus XV Europos futbolo čempionatui jis pakeitė Antonio Conte.

## Treniravimo statistika

Nuo 2004 iki 2016 m.

## Šaltiniai
Rurutu

**Rurutu** (, tub. *Rūrutu*) – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos pietinėje dalyje, Tubuajo salyne. Plotas – 32,75 km².

Sala yra tarp Tubuajo rytuose ir Rimataros vakaruose, 572 km į pietus nuo Taičio. Rurutu yra vulkaninės kilmės, jos ilgis 10,8 km, plotis iki 5,3 km. Aukštis iki 385 m (Manurevos k.). Salą juosia koralinis rifas, lagūnos nėra, o krantai labai statūs, su išgriaužtomis olomis.

2017 m. Rurutu gyveno 2574 žmonės. Sala sudaro komuną. Verčiamasi žvejyba, žemdirbyste, pandanų krepšių pynimu, vystomas turizmas. Pagrindinė gyvenvietė – Moerai (1001 gyv.). Įrengtas aerodromas.

Rurutu gyvenama daugiau nei 2000 metų. 1769 m. salą pasiekė britų kapitonas Džeimsas Kukas. 1821 m. čia įsikūrė misionieriai. Šioje saloje rasta žymi medinė dievo Aa skulptūrėlė (XVIII a. pab.).

1990 m. Rurutu saloje lankėsi Prancūzijos prezidentas Fransua Miteranas.


Rurutu BaieAvera.jpg|Rurutu sala ir Averos kaimas nuo Manuveros kalno
Ile Rurutu, la case du roi et le temple. Dessin de Taylor, d'après une photographie.jpg|Rurutu. Karaliaus namai ir šventykla (XIX a. piešinys)
Handbook to the ethnographical collections (1910) (14596837587).jpg|Dievo Aa skulptūrėlė
Rurutu airport.jpg|Rurutu aerodromas


## Šaltiniai
Kuzma Petrovas-Vodkinas

**Kuzma Petrovas-Vodkinas** (, 1878–1939 m.) – XX a. pirmos pusės Rusijos tapytojas, iliustratorius, teatro dailininkas, rašytojas.

## Biografija
Kuzma Petrovas-Vodkinas gimė 1878 m. lapkričio 5 d. Chvalinske prie Volgos upės (Saratovo sritis). 1893–1895 m. jis mokėsi tapybos ir piešimo pas F. Burovą Samaroje. 1897–1904 m. mokėsi Maskvos tapybos, skulptūros ir architektūros mokykloje vadovaujamas N. Kasatkino ir V. Serovo. 1901 m. tobulinosi Miunchene. Baigęs mokslus keliavo po Europą, pabuvojo Šiaurės Afrikoje. Nuo 1908 m. K. Petrovas-Vodkinas apsigyveno Sankt Peterburge, 1910–1917 m. mokė E. Zvancevos mokykloje, dalyvavo „Meno pasaulio“ parodose. Jo kūryba buvo paveikta prancūzų P. Sezano, P. Gogeno, A. Matiso bei ruso V. Boriso-Musatovo dailės. Jis taip pat į savo paveikslus įpynė senosios Rusijos dailės ir ankstyvojo italų renesanso tapybos bruožų, suteikė jiems simbolistinių, alegorinių prasmių. Garsiausiu iš ankstyvųjų jo kūrinių minima „Raudono arklio maudynė“ (1912).

Po 1917 m. Spalio revoliucijos K. Petrovas-Vodkinas 1918–1933 m. dėstė reorganizuotoje Sankt Peterburgo dailės akademijoje. Revoliuciją dailininkas matė visai ne kaip kruviną perversmą ir tai perteikė idealizuojančiuose paveiksluose („Sankt Peterburgo Madona“ (1918) ir to meto natiurmortai). Dailininkas ir toliau dirbo idealizuojančiu stiliumi („Anos Achmatovos potretas“ (1922), „Komisaro mirtis“ (1928) ir „Lenino portretas“ (1934)). Dailininko konfliktas su SSRS sovietine realybe vėlyvaisiais metais atsiskleidžia paveiksle „Naujakuriai“ (1937), kuriame pavaizduota scena po pilietinio karo, kai į pabėgusio „buržujaus“ namus įsikelia darbininkas su savo šeima iš kaimo. Kuzma Petrovas-Vodkinas mirė 1939 m. vasario 15 d. Leningrade. Lietuvos dailės muziejaus rinkiniuose yra jo paveikslas „Dailininko žmonos portretas“.

## Darbų galerija
* K. Petrovo-Vodkino kūriniai chronologine tvarka

Bathing of a Red Horse (Petrov-Vodkin).jpg| „Raudono arklio maudynė“, 1912 m., Tretjakovo galerija
Kuzma Petrov-Vodkin - The Mother of God of Tenderness Towards Evil Hearts - Google Art Project.jpg| „Piktų širdžių numaldymo Dievo Motina“, 1914 m., Valstybinis rusų muziejus
Петров-Водкин - Утренний натюрморт (1918).jpg| „Ryto natiurmortas“, 1918 m., Valstybinis rusų muziejus
Kuzma petrov-vodkin, 1918 a petrogrado, 1920.JPG| „Sankt Peterburgo Madona“, 1918 m., Tretjakovo galerija
Death of a Commissar (Petrov-Vodkin).jpg| „Komisaro mirtis“, 1928 m., Valstybinis rusų muziejus
Moving party (Petrov-Vodkin).jpg| „Naujakuriai“, 1937 m., Tretjakovo galerija

## Išnašos

## Šaltiniai

* Tretjakovo galerija 
* Encyclopaedia Britannica
Rimatara

**Rimatara** () – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos pietinėje dalyje, Tubuajo salyne. Plotas – 8,6 km².

Sala yra vakariniame Tubuajo salyno gale, 150 km į vakarus nuo Rurutu, 550 km į pietus nuo Taičio. Rimatara yra apskrita vulkaninė plynaukštė, supama koralų rifo. Aukštis iki 83 m (Uhau k.).

2017 m. Rimataroje gyveno 885 žmonės. Sala kartu su negyvenamomis Marijos salomis sudaro komuną. Pagrindinė gyvenvietė – Amaru (289 gyv.). Įrengtas aerodromas.

Rimatara – viena vėliausiai europiečių pasiektų Polinezijos salų. Ją 1821 m. „atrado“ kapitonas Samuelis Pinderis Henris. 1822 m. įkurta protestantų misija.

## Šaltiniai
Ángel Ortiz

**Ángel Ortiz** (g. 1977 m. gruodžio 27 d.) – buvęs Paragvajaus futbolininkas, rungtyniavęs Paragvajaus rinktinėje.

## Karjera

## Rinktinė

Nacionalinėje komandoje žaidė 2003–2007 m.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Raivavaė

**Raivavaė** (, tub. *Ra’ivāvae*) – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos pietinėje dalyje, Tubuajo salyne. Plotas – 16 km².

Sala yra rytiniame Tubuajo salyno gale, į rytus nuo Tubuajo, 630 km į pietryčius nuo Taičio. Raivavaė yra vulkaninės kilmės, iškilusi 437 m (Hiro k.) virš jūros lygio. Ją juosia iš 28 salelių (*motu*) sudarytas koralų rifas. Tarp salos ir rifo susidariusi lagūna.

2017 m. Raivavaėje gyveno 937 žmonės. Sala sudaro komuną. Pagrindinės gyvenvietės – Anatonu, Rairua, Vaiuru. Įrengtas aerodromas. Verčiamasi žvejyba, žemės ūkiu (kolokazijos auginimu), turizmu.

Raivavaė pasižymėjo kaip kultūrinis-religinis tubuajų centras – čia būta šventyklų, platformų (*marae*), rasta tikių. Pirmasis salą pasiekęs europietis buvo ispanas Tomasas Gajangosas (1775 m.). Jis salą pavadino Santa Rosa. 1880 m. prijungta prie Prancūzijos.


Raivavae taiha ls.jpg|Vaizdas į salą
Motu de Raivavae.jpg|Viena iš rifo salelių (*motu*)
Enfants de Raivavae jouant dans le lagon.jpg|Lagūna
Human image, tuff, Raivavae, Austral Islands, Musée de Tahiti et des Îles.JPG|Saloje rasta žmogaus skulptūra


## Šaltiniai
Roberto Torres

**Roberto Torres** (g. 1972 m. balandžio 6 d.) – buvęs Paragvajaus futbolininkas, rungtyniavęs Paragvajaus rinktinėje.

## Karjera

Baigęs profesionalaus futbolininko karjerą ėmėsi trenerio veiklos.

## Rinktinė

1996 m. debiutavo nacionalinėje komandoje.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Vitalijus Parachnevičius

**Vitalijus Parachnevičius** (g. 1969 m. gegužės 4 d.) – iš Ukrainos kilęs buvęs Tadžikistano futbolininkas, rungtyniavęs Tadžikistano rinktinėje.

## Karjera

Nacionalinėje komandoje žaidė 1997 m.

## Laimėjimai
* Pietų Korėjos futbolo čempionatas: 1998, 1999.
* Ukrainos futbolo taurė: 1994.

## Išnašos
Kenny Cunningham

**Kenis Kaninghamas** (g. 1985 m. birželio 7 d.) – buvęs Kosta Rikos futbolininkas, puolėjas. Atstovavo Kosta Rikos rinktinei.

## Karjera
2005–2006 m. atstovavo Pérez Zeledón. Vėliau rungtyniavo tokiuose klubuose kaip Carmelita, Alajuelense, Herediano, San Carlos. 2012 m. persikėlė į Japonią, kur priklausė Gainare Tottori. 2013 m. pradžioje grįžo į Kostą Riką ir žaidė The Strongest klube. 

2013–2015 m. atstovavo Wellington Phoenix (Naujoji Zelandija). 2015 m. grįžo į gimtinę ir rungtyniavo Herediano.

2016 m. priklausė AD San Carlos, o 2017 m. rungtyniavo Uruguay (Urugvajus).

Vėlesniais metais atstovavo Santos de Guápiles, Deportivo Malacateco, Pérez Zeledón, Limón, Santos de Guápiles, Jicaral.

## Rinktinė
Nacionalinėje komandoje žaidė 2011–2016 m. Per tą laiką sužaidė keturiolika rungtynių ir pelnė vieną įvartį.

2011 m. gruodžio 11 d. debiutavo draugiškose rungtynėse prieš Kubą. Susitikimas baigėsi lygiosiomis 1-1. Šiose rungtynėse Kenny Cunningham pelnė įvartį.

2016 m. vasario 2 d. sužaidė paskutines rungtynes atstovaudamas šaliai. Draugiškose runtynėse prieš venesualą minimalia persvara 1-0 nugalėjo varžovai.

## Išnašos

## Nuorodos
* Transfermarkt
Marijos salos

**Marijos salos** () arba ***Halo sala*** (), ***Nororotu*** – mažas koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos pietinėje dalyje, Tubuajo salyne. Plotas – 1,3 km².

Atolas yra pačiuose Tubuajo salyno vakaruose, 215 km į šiaurės vakarus nuo Rimataros, 700 km į pietvakarius nuo Taičio. Atolą sudaro koralų rifo apsupta sekli lagūna su 4 salelėmis (*motu*). Jas dengia tankios džiunglės.

Salos negyvenamos, priklauso Rimataros komunai. Kartais joje renkama kopra.

Pasak legendos, Marijos salas atrado Rurutu vadas Amaiterajus. Valdant Rurutu karaliui Teuruarijui IV, Marijos salos tapo tremties vieta. Europiečiai atolą pasiekė 1824 m.

## Šaltiniai
Roy Smith

**Rojus Smitas** (g. 1990 m. balandžio 19 d.) – Kosta Rikos futbolininkas, rungtyniavęs Kosta Rikos rinktinėje.

Nacionalinėje komandoje žaidė 2010 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* [ SOCCERWAY]
Fernando Picun

**Fernandas Pikunas** (g. 1972 m. vasario 14 d.) – buvęs Urugvajaus futbolininkas, rungtyniavęs Urugvajaus rinktinėje.

## Karjera

## Rinktinė

Nacionalinėje komandoje žaidė 1996–1999 m.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Dan Calichman

**Dan Calichman** (g. 1968 m. vasario 21 d.) – buvęs JAV futbolininkas, rungtyniavęs JAV rinktinėje.

Nacionalinėje komandoje žaidė 1997 m.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Francisco Fernández

**Francisco Fernández** (g. 1975 m. rugpjūčio 19 d.) – buvęs Čilės futbolininkas, rungtyniavęs Čilės rinktinėje.

## Karjera
Rungtyniavo tokiuose klubuose kaip Colo-Colo, Deportes Temuco, Santiago Morning, Universidad Católica, Deportes Temuco, Mito HollyHock, La Serena, Santiago Morning.

## Rinktinė
2000 m. vasario 9 d. debiutavo Čilės rinktinėjedraugiškose rungtynėse prieš Australiją.

2000 m. vasario 12 d. kovojo draugiškose rungtynėse prieš Bulgariją.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Rapa Itis

**Rapa Itis** ( – „Mažoji Rapa“) arba tiesiog ***Rapa*** – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos pietinėje dalyje, Tubuajo salyne, Baso salų grupėje. Plotas – 40,57 km².

Rapa Itis yra viena iš Baso salų, toliausiai į pietus nutolusi gyvenama Prancūzijos Polinezijos sala. Tai ir viena labiausiai atskirtų visos Polinezijos salų. Rapa Itis – netaisyklingo pavidalo sala, stačiais, smarkiai raižytais krantais. Sala vulkaninės kilmės, kalnuota. Visą ją užima sudūlėjusio ugnikalnio ketera. Aukštis siekis 650 m (Perau k.). Buvusioje ugnikalnio kalderoje susidariusi uždara įlanka. Rapa Itis paskelbta rezervatu, čia saugomos nykstančios paukščių rūšys. Klimatas drėgnas, subtropinis. Sausį oras sušyla tarp 22–25 °C, liepą temperatūra laikosi apie 17–20 °C. Per metus iškrenta >2700 mm kritulių.

2017 m. duomenimis, saloje gyveno 515 žmonių. Rapa Itis kartu su negyvenamomis Marotiri salelėmis sudaro komuną. Pagrindinė gyvenvietė – Ahurėjus. Salą kas 2–3 mėnesiai aplanko laivas *Aranui*. Vietos gyventojai kalba skirtinga kalba nei tubuajai, turi skirtingą kultūrą.

Salą polineziečiai apgyvendino maždaug XIII a. Panašu, kad jos gyventojai ėmė kovoti dėl salos išteklių, todėl buvo įrengta 14 įtvirtinimų, kuriuose telkdavosi salos gyventojai. 1791 m. Rapa Itį pasiekė britų jūrininko Džordžo Vankuverio ekspedicija ir pavadino salą *Opara*. Dėl jūrininkų užvežtų ligų ir alkoholio apie 3/4 salos gyventojų mirė. Salą taip pat puldinėdavo Peru vergų pirkliai. Į salą grįžę išsilaisvinę vergai sukėlė raupų epidemiją. Iš maždaug 2000 gyventojų 1826 m. po 40-ies metų buvo likę mažiau nei 120. 1867 m. sala paskelbta prancūzų protektoriatu, o kai britai čia įsteigė anglių papildymo stotį – aneksavo. Morongo Uta tvirtovę kasinėjo norvegų keliautojas ir tyrinėtojas Turas Hejerdalas (ieškojo sąsajų tarp Rapa Ičio ir Rapa Nui salų).


Rapa - Baie d'Ahurei.jpg|Ahurėjaus įlanka ir kaimas
Rapa - Baie d'Hiri.jpg|Hiri įlanka
Rapa - Pa.jpg|Kalnuose įrengta tvirtovė (*pa*)
William Fox, Opara, January 1868.jpg|*Opara* (1868 m., Viljamo Fokso piešinys)


## Šaltiniai
Marotiris

**Marotiris** () arba ***Baso salelės*** (*Îlots de Bass*) – keletas uolų Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos pietinėje dalyje, Tubuajo salyne, Baso salų grupėje. Plotas – 0,043 km².

Marotiris tai keturių negyvenamų uolų telkinys, esantis labai atokiai nuo kitų salų; toliausiai į pietus nutolusi Prancūzijos Polinezijos vieta. Marotiris yra 1167 km į vakarus nuo Pitkerno, 75 km į pietryčius nuo Rapa Iti (nuo jos skiria ~1500 m gylio gelmė). Sudaro šios uolos: šiaurinė (5800 m²), vidurinė (1800 m²), pietinė (22400 m²), vakarinė (13100 m²). Aukščiausia vieta (113 m) yra pietinėje uoloje. Uolos kyšo iš povandeninės platformos, slūgsančios 100 m gylyje ir besidriekiančios 5 km skersmeniu. Klimatas drėgnas, vidutinių platumų.

Augalijos beveik nėra, tačiau Marotiris uolos yra svarbi paukščių kolonija. Aplinkiniuose vandenyse gausu žuvies.

Marotiris administraciškai priklauso Rapa Ičio komunai. Spėjama, kad Rapa Ičio gyventojai čia galėję įkurti savo tvirtovę (*pa*).

## Šaltiniai
Benediktas Vaina

**Benediktas Vaina** (? – 1615 m. spalio 22 d.) – LDK religinis veikėjas. Vilniaus vyskupas (nuo 1600).

## Biografija
Lietuvos bajorų Vainų giminės atstovas, herbo „Traby“ savininkas. Turėjo brolius: Simoną, Grigalių, Sokalą ir Gabrielių.

Mokėsi Vilniaus akademijoje ir užsienyje. Buvo Vilniaus kustošu ir kanauninku, Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Stepono Batoro sekretoriumi, Trakų prepozitu nuo 1576. Nuo 1594 metų Viniaus vyskupijos administratorius, nuo 1600 – Vilniaus vyskupas.

## Literatūra
* Пазднякоў В. Войны // Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. Т.1: Абаленскі – Кадэнцыя / Рэдкал.: Г.П. Пашкоў (гал.рэд.) і інш.; Маст. З.Э. Герасімовіч. – Мн.: БелЭн, 2005. – 688 с.: іл. С. 461. ISBN 985-11-0315-2 ISBN 985-11-0314-4 (т. 1)
Pranciškus Poniatovskis

**Pranciškus Juzefas Poniatovskis** (g. 1723, m. 1749) – Krokuvos katedros kanauninkas ir probstas, Gniezno kancleris nuo 1748.

## Biografija
Buvo Stanislavo Poniatovskio ir Konstansijos Čartoriskos sūnus, vėliausio Lenkijos karaliaus Stanislovo Augusto Poniatovskio broliu. Mokėsi Vokietijos ir Prancūzijos seminarijose. Nuo aštuoniolikos metų Pranciškaus kentėjo nuo epilepsijos, kurią bandė gydyti užsienio gydyklose. 1745 metais  grįžo į Lenkiją, kur po trejų metų tapo Gniezno kancleriu. Prieš mirtį jis tapo pastorius Vavelio katedroje.

## Išnašos
Taitiečiai

**Taitiečiai** (sav. *mā'ohi*) – polineziečių tauta, gyvenanti Taityje ir kai kuriose kitose Draugijos salose (Prancūzijos Polinezija). Populiacija – 130 tūkst. žmonių (XX a. II pusė). Dar per 7 tūkst. gyvena Naujojoje Kaledonijoje, yra išeivių Prancūzijoje. Kalba austroneziečių kalbų šeimos, rytų austroneziečių šakos taitiečių kalba. Taip pat šneka prancūziškai. Dabar taitiečių kalbą perėmę ir daug kitų Prancūzijos Polinezijos salynų gyventojų. Raštas (lotynų pagrindu) sukurtas 1823 m. Dauguma tikinčiųjų – krikščionys (kalvinai, katalikai). Kultūriškai ir kalbiškai taitiečiams artimi tubuajai ir Rapos gyventojai. Juos taitiečiai palaipsniui asimiliuoja.

Draugijos salas polineziečiai apgyvendino I tūkstm. viduryje. Prasidedant II tūkstantmečiui Taityje susiklostė gentinė santvarka, vadovaujama dinastinių vadų. XVIII–XIX a. prasidėjo etninė konsolidacija, Taityje ir aplinkinėse salose sukurta bendra valstybė.

Tradiciniai verslai – rankinė žemdirbystė (kolokazija, jamsai, kokosai, batatai) ir žvejyba. Po kontakto su europiečiais užmezgimo ėmė auginti kiaules, šunis ir naminius paukščius. Tradiciniai amatai – valčių statyba, tapos pluošto, demblių gamyba, medžio drožyba ir akmens apdirbimas. Nuo kolonijinio laikotarpio pradėjo verstis kopros paruošimu, vanilės auginimu, perlamutro gamyba. Tradicinis būstas stačiakampio plano, stulpinės konstrukcijos, su dvišlaičiu stogu ir žolės ir žardų. Apranga (sijonai, apsiaustai, palaidinės, paltai) gaminama iš tapos pluošto, demblio. Žyniai nešiodavo puošnius galvos apdangalus iš plunksnų. Taitiečių virtuvei būdingas augalinis maistas, žuvies patiekalai.

Tradicinei taitiečių visuomenei buvo būdingas susiskaidymas į aukštuosius ir žemuosius vadus, žynius (*arii*), turtingus žemvaldžius (*raatira*), paprastus bendruomenininkus. Vadus iškeldavo atskiros gentys ir genčių bendruomenės. Santuoka monogaminė, vadų – poligaminė.

Taitiečių mitologinei pasaulėžiūrai buvo būdingas gausus dievų panteonas, vadų sudievinimas. Žynija (*opunui*) sudarė atskirą kastą. Buvo paplitęs protėvių, dvasių garbinimas. Taitiečiai išvystė muzikos (pagrindiniai instrumentai – fleita, būgnai), šokio menus.


Tahitian dancers and singers, by Coulon.jpg|Taitiečių muzikantai (XX a. pr.)
Tahitian Ancient Costumes and Weapons (1898).jpg|Taitiečiai su savo tradicine apranga ir ginklais (1898 m.)
Tahitiennes en robe mission.jpg|Taitietės krikščioniškoje misijoje (XIX a.)
Nicolas Vallar.jpg|Taitiečių futbolininkas Nicolas Vallar


## Šaltiniai
Pokémon Go

**Pokémon Go** – nemokamas, išplėstinės realybės atvirojo pasaulio mobiliųjų telefonų žaidimas, išleistas 2016 m. liepos 6 d.

Žaidėjai naudodamiesi telefono GPS ir kameros funkcijomis turi pagauti „Pokémon“ serijos personažus, juos plėtoti, atlikti įvairias kitas užduotis. Šie personažai atsiranda naudojant išplėstinės realybės pasaulį. Žaidimas yra nemokamas, tačiau turi ir papildomų mokamų funkcijų.

„Pokémon Go“ buvo įvertintas įvairiais atsiliepimais. Jis buvo giriamas už inovatyvų ir tikrovišką realaus pasaulio perteikimą, tačiau išleidimo metu žaidimas susilaukė daug techninių nesklandumų. Žaidimas greitai tapo populiariausiu mobiliuoju žaidimu, JAV rinkoje jis aplenkė iki tol pirmavusį „Candy Crush Saga“. Žaidimo išleidimas ženkliai padidino leidėjo „Nintendo“ akcijų vertę.

Žaidime naudojama išplėstinė realybė profesionalių medikų buvo giriama už galimybę pagerinti žaidėjų psichinę ir fizinę būklę, tačiau tuo pačiu metu buvo kritikuojama dėl kai kurių nelaimingų atsitikimų žaidžiant.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali žaidimo svetainė
Jurgis Albertas Denhofas

**Jurgis Albertas Denhofas** (1640–1702) – ATR religinis ir valstybinis veikėjas, Poznanės kustošas (1671), Vitovo abatas (1678), Krokuvos kanauninkas (1679), Korčino abatas, Podolės Kameneco vyskupas (1685–1687), karalienės kancleris (1687), Peremyšlio vyskupas (1689–1701), Karūnos didysis kancleris (1689–1702), Krokuvos vyskupas (1701–1702).

## Biografija
Lenkijos žymios bajorų Denhofų giminės atstovas, herbo „Vepr“ savininkas. Bydgoščiaus seniūno Zigmanto Denhofo (?–1655) ir Anos Terezės Osolinskos (?–1651) antrasis sūnus.

1685 metais Jurgis Albertas Denhofas buvo paskirtas Kameneco vyskupu. 1687 metais tapo Lenkijos karalienės Marijos Kazimieros, Lenkijos karaliaus Jono Sobieskio žmonos asmeniniu kancleriu. 1688 metais Jurgis Albertas Denhofas buvo paskirtas Karūnos didžiuoju kancleriu. 1689 metais gavo Peremyšlio vyskupo titulą. IŠ pradžių buvo Marijos Kazimieros šalininku, po to perėjo į prancūzų rūmų partijos pusę.
 
Po Jono Sobieskio mirties Jurgis Albertas Denhofas 1697 metais elekciniame seime palaikė Prancūzijos princo Francua Lui de Konti-Burbono kandidatūrą. Išsiuntė laišką Prancūzijos karaliui Liudvikui XIV Didžiajam laišką, pranešdamas apie išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą princą de Konti. Vėliau perėjo į Saksonijos kurfiursto Augusto Stipriojo pusę ir palaikė jo išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą. 1701 metais Lenkijos karalius Augustas Stiprusis paskyrė Jurgį Albertą Denhofą Krokuvos vyskupu.

Buvo palaidotas šeimos koplyčioje, Čenstakave.

## Literatūra
* Kazimierz Piwarski: Jerzy Albrecht Denhoff. In: Polski Słownik Biograficzny, Kraków 1939–1946 Teil V, S. 113–114.

## Nuorodos
VKontakte

**VK** (anksčiau **VKontakte**; , ) – didžiausias socialinis tinklas Rusijoje, Ukrainoje, Baltarusijoje bei Kazachstane. Taip pat plačiau naudojamas ir kitose buvusiose Sovietų Sąjungos šalyse. VK turi 100 milijonų bent kartą per mėnesį prisijungiančių vartotojų.

2014 m. sausio mėn. Pavelas Durovas, socialinio tinklo „VKontakte“ įkūrėjas ir vadovas, pardavė 12 % turėtų „VKontakte“ akcijų, kurias galiausiai įsigijo „Mail.ru“ bendrovė kartu su likusiomis iki tol neišpirktomis akcijomis. Pastaroji bendrovė dabar turi 100 % „VKontakte“ akcijų.

Pavelas Durovas 2014 m. balandžio 1 d. atsistatydino iš „VKontakte“ direktoriaus pareigų po to, kai Rusijos Federacijos federalinė saugumo tarnyba pareikalavo atiduoti jiems Euromaidano protestų organizatorių asmeninius duomenis, teigdamas, „kad akcininkų pasikeitimai sukėlė spaudimą bendrovės pagrindinėms vertybėms, tarp jų – paramą vartotojų žodžio laisvei“.

Dėl propagandos nuo 2025 m. gegužės 7 d. blokuojamos visos svetainės Lietuvoje.

## Šaltiniai