open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Viktoras Vinikaitis

**Viktoras Vinikaitis** (, 1927 m. balandžio 28 d. Naujasodės kaime, Seinų valsčiuje – 1994 m. gruodžio 31 d. Vigrių kaime, Suvalkų valsčiuje, Lenkijoje) – savamokslis medžio drožėjas ir tapytojas, Vygrių kamaldulių vienuolyno restauratorius ir gidas.

## Biografija
Gimė lietuvių šeimoje. Anksti neteko tėvo, motina ištekėjo antrąkart. Prieš Antrąjį pasaulinį karą baigė keturias klases, po to nesimokė – ganė gyvulius. 1948 m. pašauktas į Lenkijos kariuomenę. 1950 m. kalėdojantis kunigas B. Kaikovskis pastebėjo Viktoro drožtas medines skulptūras ir pakvietė jį dirbti atstatant sugriautą Vygrių vienuolyną. Pagal senas nuotraukas vienuolyno Švenčiausiosios Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčioje V. Vinikaitis atkurdavo dingusius paveikslus, išpjaustydavo trūkstamas skulptūras. Sudėtingame darbe tekdavo bendrauti su įvairių šalių menininkais, dvasininkais ir mokslininkais; skaityti įvairiakalbę literatūrą. Savarankiškai išmoko septynias kalbas ir jomis vesdavo ekskursijas po vienuolyną. Ypatingai džiaugdavosi ekskursantais iš Lietuvos. Buvo vertinamas kaip vienuolyno ir Vygrių kaimo žinovas.

Gyveno vienišiaus gyvenimą. Paskutinį 1994 m. vakarą išėjo pasivaikščioti prie Vygrių ežero, o rytojaus dieną jį surado jau nebegyvą. Palaidotas netoli Vygrių esančiuose Magdalenavo kaimo kapinėse. 

Prie vienuolyno sienos pritvirtinta memorialinė lenta su bareljefu ir užrašu lenkų kalba: *Čia gyveno, dirbo ir kūrė Viktoras Vinikaitis (1927 – 1994). Vygrių gidas, vadinamas „Paskutiniu Kamalduliu”, kūrėjas grynuolis*.

## Bibliografija
* Mażul W., Winikajtis W. *Pokamedulski zespół klasztorny w Wigrach.* – Suwałki: WEA, 1996 
 
## Literatūra
* Elė Staskevičienė; Nijola Birgiel. *Viktoras Vinikaitis: (1927–1994)* – Punskas: "Aušros" leidykla, 2014
* Ryszard Sawicki. *Ostatni wigierski kameduła. Wokół osoby i twórczości Wiktora Winikajtisa.* – Ełk: Centrum Oświatowo-Dydaktyczne Wydawnictwo Albertinum, 2015 ISBN 978-83-60737-51-4

## Išnašos

## Šaltiniai
* 
* Straipsnis apie Viktorą Vinikaitį
Laima Grumadienė

**Laima Grumadienė** (g. 1952 m. spalio 8 d. Vilniuje) – Lietuvos kalbininkė, humanitarinių mokslų daktarė.

## Biografija
1975 m. baigė Vilniaus universitetą. 1983 m. filologijos mokslų kandidatė.

Nuo 1974 m. dirba Lietuvių kalbos ir literatūros institute (nuo 1990 m. Lietuvių kalbos institutas). 1987–1995 m. Vilniaus pedagoginio instituto (nuo 1992 m. Vilniaus pedagoginis universitetas) dėstytoja, nuo 1995 m. docentė. 1997–2000 m. Lietuvos radijo direktorė.

## Mokslinė veikla
Tiria lietuvių kalbos tarmes, jų sąveiką, sociolingvistikos problemas. Viena iš lietuviško šrifto „Palemonas“ kūrėjų.

## Bibliografija
* Sociolingvistika ir kalbos kultūra, sudarė, su R. Marcinkevičiene, 1994 m.
* Lietuvių kalbos tarmių ir jų sąveikos tyrimo programa, 1997 m.
* Fonetika ir Sociolingvistika, su V. Čekmonu, 1997 m.
* Dažninis dabartinės rašomosios lietuvių kalbos žodynas, su V. Žilinskiene, mažėjančio dažnio tvarka 1997 m., abėcėlės tvarka 1998 m.
* Dieveniškių šnektos žodynas, su kitais, Vilnius, Lietuvių kalbos institutas, 2005 m. ISBN 9986-668-78-6
* Kalbos istorijos ir dialektologijos problemos, su kitais, Vilnius, Lietuvių kalbos institutas, 2005 m. ISBN 9986-668-71-9

Sudarė valstybinės kalbos mokėjimo kvalifikacinių žodynėlių, su V. Žilinskiene, nuo 1998 m.

## Šaltiniai
Jauja

**Jauja** (arba ***duoba***) – klojimo dalis arba atskiras pastatas, skirtas javams, linams, kanapėms džiovinti.

Dažniausiai jauja būdavo renčiama iš apvalių rastų, lubos apkrečiamos moliu, kertėje įrengiama krosnis arba duobė laužui, viršuje – kilnojami ar̃dai, skirti javams džiauti, padėti ant sijų, įtaisytų pasieniais. Šonuose būdavo peludės – patalpos pelams laikyti. Vienu metu jaujoje buvo džiovinama iki 4 vienkinkių javų vežimų.

## Istorija

Jaujos plito XVI–XIX a. Rytų ir Pietryčių Europoje; Lietuvoje jauja išliko iki XX a. vid., naudota džiovinti ir minti linams. Kai kada jaujoje nakvodavo į vestuves ar laidotuves suvažiavę svečiai, sudegus gyvenamajam namui, apsigyvendavo ir visa šeima.

## Tautosaka

Liaudies pasakose jauja minima kaip įvairių dvasių buveinė. Jaują mini daugelis apie Lietuvą rašiusių keliautojų: A. Gvanjinis, F. Pretorijus, T. Lepneris.

## Šaltiniai
Alan Braxe

**Alain Quême** (dar žinomas kaip **Alan Braxe**; g. Prancūzoje) – vienas garsiausių prancūzų elektroninės muzikos atlikėjų, vienas iš trijų Stardust narių. Tapo žinomu pradėjęs bendradarbiauti su elektroninės muzikos atlikėju Fred Falke.

## Biografija
Alan Braxe jau kūrė muziką apie 1990 m. Išgarsėjo 1997 m. išleidęs singlą „Vertigo". Nuo 1997 m. iki 2005 m. Bendradarbiavo su kitais atlikėjais, kūrė singlus, darė remiksus.

1998 m. kartu su Thomas Bangalter ir Benjamin Diamond sukūrė projektą Stardust, su garsiuoju singlu „Music sounds better with you". Braxe kartu su Bangalter sukūrė muzika, Benjamin atliko vokalo partiją. Ši daina pasiekė pirmą vietą JAV šokių muzikos topose.

Vėliau ėmė dirbti vienas, sukūrė 2004 m. singlą „Rubicon". Pastaruoju metu jis daugiau kūrė remix’us (kartu su Fred Falke) tokiems atlikėjams kaip Goldfrapp, Röyksopp, Kylie Minogue, Justice. Po to kai išsiskyrė Fred Falke ir Alan Braxe keliai, šis ėmė kartu kurti su kitu prancūzų atlikėju Kris Menace bei taip pat išleido keletą hitų, tarp kurių ir 2007 m. išleistas Lumberjack. Kol kas dar tęsiasi abiejų draugystė ir abu kuria muziką. 2005 m. išleido kompiliacinį albumą „The Upper Cuts".

## Diskografija
**Albumai**
* 2005 m. „The Upper Cuts“ (kompiliacinis albumas).

## Singlai
* 1997 „Vertigo"
* 2000 „Intro" (su Fred Falke)
* 2002 „Palladium / Penthouse Serenade" (su Fred Falke)
* 2003 „Love lost" (su Fred Falke)
* 2004 „Rubicon" (su Fred Falke)
* 2007 „Lumberjack" (su Kris Menace.

## Nuorodos
* Alan Braxe discografija
Apencelis-Inerodenas

**Apencelis-Inerodenas** () – kantonas šiaurės rytų Šveicarijoje. Tai mažiausias kantonas pagal gyventojų skaičių ir antras nuo galo pagal plotą po Bazelio srities. Kantone gyvena 15 471 žmogus (2007 m.), iš kurių 1510 (arba 9,76 %) yra užsieniečiai.

Apencelis-Inerodenas yra šiaurės rytų Šveicarijoje, jo plotas 173&nbsp;km². Kantonas buvo padalintas 1597 m. dėl religinių priežasčių. Kita kantono pusė yra Apencelis-Auserodenas. Apencelis yra kantono centras. Konstitucija galioja nuo 1872 m. Didžiąją kantono dalį sudaro pievos ir kalnai. Galvijų auginimas ir pieno pramonė yra svarbiausios žemės ūkio šakos: Apencelio sūris sutinkamas visoje Šveicarijoje.

Įprasta, kad Šveicarijoje išnuomotos mašinos registruotos Apencelio-Inerodeno kantone ir mašinų numeriai prasideda "AI", nes čia mažesni automobilių mokesčiai.
Jolanta Malinauskaitė-Vektorienė

**Jolanta Malinauskaitė-Vektorienė** (, g. 1984 m. vasario 4 d. Šlynakiemio kaime, Punsko valsčiuje, Lenkijoje) – režisierė, Lenkijos lietuvių žurnalo „Šaltinis“ redaktorė, Suvalkų lietuvių pagrindinės mokyklos steigėja.

## Biografija
Mokėsi Punsko pagrindinėje mokykloje, vėliau baigė Punsko lietuvių licėjų. Kauno Vytauto Didžiojo universitete įgijo menotyros-teatrologijos bakalauro diplomą. 2003 m. Lietuvoje studijuojantį Seinų-Punsko krašto jaunimą subūrė į studentišką teatrą. Vilniaus pedagoginio universiteto magistrantūroje studijavo teatro edukologiją. Nuo 2007 metų balandžio mėn. dirba Punsko lietuvių kultūros namų Klojimo teatro režisiere, vadovauja dramos studijai, jaunių teatrui "Kregždė" ir vaikų "Kregždutė". Viena iš klojimo teatrų festivalių Punske organizatorių, "Melpomenės drugelių" apdovanojimų iniciatorė. Aktyvi visuomeninio-kultūrinio gyvenimo veikėja. Lenkijos lietuvių draugijos ir Lenkijos lietuvių šv. Kazimiero draugijos Valdybos narė. Nuo 2008 m. redaguoja ketvirtinį leidinį „Šaltinis“. Nuo 2010 m. "Rebus" teatro aktorė. 

Kuria eiles. Jos kūriniai spausdinti "Lietuvių kūrybos antologijoje", "Seinų almanache". Jolantai paskirta 2004 m. Lietuvos studentų Prano Lemberto literatūrinio konkurso premija. Dalyvauja Poezijos pavasariuose. 

2011 m. minint 100-ąsias Mikalojaus Konstantino Čiurlionio mirties metines pastatė spektaklį "Pasaka apie Čiurlionį" skirtą genialaus menininko atminimui pegrbti. 
2011 m. teatrų festivalyje "Vaš vichod" Rusijoje išrinkta geriausia festivalio aktore.

Nuo 2017 m. Lenkijos lietuvių bendruomenės pirmininkė.
Nuo 2018 m. Seinų (Lenkija) apskrities tarybos vicepirmininkė.
2020 m. įsteigė Suvalkų lietuvių vaikų darželį, o 2023 m. Suvalkų lietuvių pagrindinę mokyklą.

## Bibliografija
* T. Paransevičienė, J. Malinauskaitė-Vektorienė. Lošimai kluoni, Aušra, Punskas, 2007
* Miejsce w sercu – Lenkijos lietuvių poetų rinktinė (Išspausdinti keli J. Malinauskaitės-Vektorienės eilėraščiai), 2009
Liudvikas Grubliauskas

**Liudvikas Grubliauskas** (1922 m. rugpjūčio 17 d. Paliepiuose, Luokės valsčiuje – 2007 m. sausio 18 d. Kaune) – Lietuvos veterinarijos gydytojas mikrobiologas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1946 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1954 m. Lietuvos žemės ūkio akademijoje apgynė disertaciją „Chroniškos kiaulių raudonligės diagnozavimo agliutinacijos reakcijos reikšmė kovojant su šia epizootija LTSR“, veterinarijos mokslų kandidatas.

1946–1998 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas, 1954–1976 m. dar ir Kauno politechnikos instituto dėstytojas; nuo 1958 m. docentas.

## Bibliografija
* Veterinarijos pagrindai, vadovėlis, 1954 m.
* Maisto produktų mikrobiologija, vadovėlis, 1968 m.
* Veterinarinė mikrobiologija, vadovėlis, su A. Petrausku, 1969 m.
* Veterinarinė virusologija, vadovėlis, su A. Petrausku, 1972 m.
* Epizootologija ir mikrobiologijos pagrindai, vadovėlis, su kitais, 1983 m.
* Maisto produktų mikrobiologija, vadovėlis, su kitais, 1983 m.

## Šaltiniai
Černio ir Petrausko kometa

**Černio ir Petrausko kometa** – kometa, skriejanti paraboline orbita aplink Saulę, į ekliptikos plokštumą pasvirusi 49,1° kampu. Perihelį praskrieja 78,271 mln. km atstumu nuo Saulės. Paskutinį kartą perihelį pasiekė 1980 m. balandžio 22 d.

Kometą 1980 m. liepos 31 d. Uzbekijoje, Maidanako observatorijoje atrado Lietuvos astronomai Kazimieras Černis ir Jovaras Petrauskas. Atradimo metu kometa buvo 9 ryškio.

## Šaltiniai
73059 Kaunas

**73059 Kaunas** – pagrindinio asteroidų žiedo asteroidas, skriejantis orbita, 4,17° pasvirusia į ekliptikos plokštumą. Asteroidą 2002 m. kovo 16 d. Molėtų observatorijoje atrado lietuvių astronomai Kazimieras Černis ir Justas Zdanavičius. Vardas suteiktas Tarptautinio mažųjų planetų centro 2005 m. sausio 25 d.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* NASA įrašas
124192 Molėtai

**124192 Molėtai** – Marso orbitą kertantis asteroidas, skriejantis orbita, 5,81° pasvirusia į ekliptikos plokštumą. Asteroidą 2001 m. liepos 26 d. Molėtų observatorijoje atrado lietuvių astronomai Kazimieras Černis ir Vygandas Laugalys.

## Nuorodos
* NASA įrašas.
Černio kometa

**Černio kometa** – kometa, skriejanti paraboline orbita aplink Saulę, į ekliptikos plokštumą pasvirusi 134,7° kampu. Perihelį praskrieja 493,68 mlrd. km atstumu nuo Saulės. Paskutinį kartą perihelį pasiekė 1983 m. liepos 19 d.

Kometą 1983 m. liepos 18 d. Maidanako observatorijoje (Uzbekija) atrado Lietuvos astronomas Kazimieras Černis. Atradimo metu buvo 11 ryškio.

## Šaltiniai
95851 Stromvil

**95851 Stromvil** – pagrindinio asteroidų žiedo asteroidas, skriejantis orbita, 8,95° pasvirusia į ekliptikos plokštumą. Asteroidą 2003 m. kovo 26 d. Molėtų observatorijoje atrado lietuvių astronomai Kazimieras Černis ir Kazimieras Zdanavičius. Pavadintas pagal Stromvil fotometrinę sistemą, įdiegtą 1996 m. astronomų V. Straižio, D. L. Crawford ir A. G. Davis Philip.

## Nuorodos
* NASA įrašas
Machai

**Machai** (gr. Μάχαι; ) - kautynių daimonai (dvasios), Eridės sūnūs ir dukros, graikų mitologijoje. Manoma, kad machais buvo tokios kautynių dvasios kaip Homadas (*Homados* 'Kautynių triukšmas'), Kydoimas (*Kydoimos* 'Sąmyšis'), Projoksis (*Proioxis* 'Ataka'), Palioksis (*Palioxis* 'kontrataka').

## Nuorodos
* Makhai
BM-21A BelGrad

**BM-21A BelGrad** () – 122 mm kalibro 40 vamzdžių Baltarusijos reaktyvinė salvinė kovos mašina, modernizuotas tarybinės salvinės sistemos BM-21 Grad variantas.

Bandymus praėjo 1997 m., į Baltarusijos kariuomenės ginkluotę priimta 2001 m. Pradinis pavadinimas buvo BM-21 Grad-1A (*БМ-21 Град-1А*).

Ginkluota 40 122 mm vamzdžių BM-21 Grad nevaldomų raketų leistuvu, kuris gali leisti visas BM-21 Grad mašinai skirtas raketas. Standartinė raketa yra 2,87 m. ilgio, 66 kg masės (kovinės galvutės - 19,18 kg), fugasinė skeveldrinė. Gali šaudyti ir padidinto nuotolio raketomis su kasetinėmis ar fugasinėmis skeveldrinėmis kovinėmis galvutėmis.
Salvės trukmė - 20 s. Šaudymo nuotolis - nuo 1,6 km iki 20,75 km.

BM-21A įrengta sunkvežimio MAZ-6317 su 6×6 važiuokle bazėje. Variklis - 425 AJ TMZ-8424 dyzelis. MAZ-6317 turi dukart ilgesnę platformą negu pradinio BM-21 bazė Ural-375D. Papildoma vieta kėbule panaudota pervežti antram šaudmenų komplektui.

BM-21A BelGrad užtaisymo sistema panaši į RM-70 užtaisymo sistemą. Automatiškai užtaisoma per 2 minutes, rankomis - per 7 min.

BelGradų baterija turi ir vado bei šaudmenų papildymo mašinų.

## Nuorodos
* BM-21A BelGrad 

Iliustracijos: http://www.army.lv/photos/20902.jpg , http://content.foto.mail.ru/mail/de_mabas/233/i-266.jpg
Lietuvos gamtininkų draugija

**Lietuvos gamtininkų draugija** – Lietuvos visuomeninė mokslo organizacija, veikusi 1931–1944 m. Kaune.

## Veikla
Lietuvos gamtininkų draugijos steigėjai: Tadas Ivanauskas, Vladas Lašas, Antanas Purėnas, Konstantinas Regelis, Jurgis Žilinskas.

Draugija populiarino gamtos mokslus, tyrė krašto gamtą. Turėjo apie 250 narių. Veikė gamtos mokytojų, fizikų ir chemikų, matematikos, gamtos apsaugos ir geologų sekcijos. Rengdavo suvažiavimus, konferencijas, visuotinius narių susirinkimus, kuriuose apsvarstydavo apie 50 pranešimų, leido žurnalą „Gamta“, laikraščius, knygas.

## Valdybos pirmininkai
* Vincas Čepinskis – 1931–1934 m.
* Antanas Purėnas – 1934–1940 m.
* Kazys Sleževičius – 1943–1944 m.

## Šaltiniai
Pranas Žižmaras

**Pranas Žižmaras** (1907 m. Sankt Peterburge – 1941 m. Komijos lageryje, kiti šaltiniai nurodo 1944 m. spalio 27 d.) – skautas, sportininkas, politikas, lietuvybės puoselėtojas Vilniaus krašte.

## Biografija

Gimė 1907 m. gausioje lietuvių šeimoje. Po Pirmojo pasaulinio karo grįžo gyventi į Vilnių. Mokėsi Vytauto Didžiojo gimnazijoje, kurią baigė 1929 m. Vėliau studijavo Vilniaus universitete, 1932 m. baigęs Varšuvos centrinį fizinio auklėjimo institutą, dirbo Vytauto Didžiojo gimnazijos kūno kultūros mokytoju. 1939 m. Vilnių grąžinus Lietuvai, P. Žižmaras buvo paskirtas Vilniaus Sporto apygardos pirmininku. 1940 m. spalį P. Žižmarą suėmė NKVD. Ypatingasis pasitarimas 1941 m. kovo 8 d. jį nuteisė aštuoneriems metams lagerių. 1944 m. spalio 27 d. P. Žižmaras mirė Komijos lageryje.

## Visuomeninė veikla
1926 m. Vilniuje atkūrė „Gedimino“ skautų draugovę, kuriai vadovavo iki 1935 m. 1928 m. vasario 16 d. Gedimino pilies bokšte išskleidė lietuvišką trispalvę. 1938 m. Kaune liepos mėnesį vykusioje Pirmojoje tautinėje olimpiadoje vadovavo Vilniaus sportininkų delegacijai. 1938 m. kovo mėnesį Vilniuje vyko antilietuviški mitingai, kurių metu pasisakė ir aršus lietuvybės priešininkas lenkų karininkas Jerzy Chom-Chomskis. Jį, gindamas Lietuvos garbę, į dvikovą iškvietė P. Žižmaras. Dvikovą kardais laimėjo P. Žižmaras.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Debesų karžygys. Legenda apie Praną Žižmarą
Audinių taukai

**Audinių taukai** ( 'audinių aliejus') – gyvūniniai riebalai, gaminami iš audinių poodinio riebalinio audinio. Lupant audinių kailius nuo odų vidinio paviršiaus nugramdomas riebalų sluoksnis, vėliau iš šios medžiagos išlydomi riebalai.

Audinių taukai turi daug palmitoleino rūgšties, kuri savybėmis artima žmogaus odos riebalams, todėl audinių taukai naudojami kai kuriuose farmaciniuose ir kosmetiniuose preparatuose. Audinių taukų preparatai naudojami naminių augintinių kailio priežiūrai. Audinių aliejus taip pat naudojamas odai apdoroti ir apsaugoti nuo aplinkos poveikio.

Augalinis audinių aliejaus pakaitalas palmitoleino rūgšties požiūriu yra plačialapės makadamijos (*Macadamia integrifolia*) riešutų aliejus ir dygliuotojo šaltalankio (*Hippophae rhamnoides*) aliejus, kurie turi daugiau palmitoleino rūgšties (atitinkamai 22 ir 40 %), negu audinių taukai (17 %).

Traperiai audinių taukus naudojo rankų odai minkštinti. Audinių taukais jie įtepdavo batų odą, kad ji būtų lankstesnė ir mažiau laidi vandeniui.

Audinių taukai nuo daugelio kitų gyvūninių riebalų skiriasi dideliu nesočiųjų riebalų rūgščių kiekiu (>75 % visų riebalų rūgščių masės), o patys nesotieji riebalai yra stabilesni oksidacijai (ir apkartimui) negu daugelis kitų gyvūninių ir augalinių riebalų.

## Nuorodos

* Mink oil 
* US Patent 4038995 – Hair treating composition containing a mink oil fatty acid quaternary ammonium salt
Lietuvos gamtos fondas

**Lietuvos gamtos fondas** – visuomeninė gamtos apsaugos organizacija, skatinanti ir remianti įvairią su gamtos apsauga susijusią veiklą, įkurta 1991 m. ir veikianti Vilniuje, Algirdo g. 22–3.

## Veikla
Lietuvos gamtos fondas veikia kaip paramos ir labdaros organizacija. Jo steigėjus sudaro apie 30 įvairių gamtosaugos sričių specialistų, visuomeninių organizacijų bei verslo atstovų. Aukščiausias Fondo valdymo organas yra Steigėjų susirinkimas, kuris kviečiamas ne rečiau kaip sykį per metus. Jis renka Fondo valdybą iš 11 asmenų. Tarp Steigėjų susirinkimų Fondo Veiklai vadovauja valdyba. Ji tvirtina paramos programas, projektus, renka administracijos vadovą (vykdomąjį direktorių) ir finansininką. Direktorius vadovauja Fondo administracijai, įgyvendina veiklos politiką, atstovauja Fondui kitose organizacijose ir koordinuoja įvairias programas ir projektus.

Fondo tikslas – retų ir nykstančių gyvūnų rūšių bei jų buveinių išsaugojimas, ekosistemų ir gamtinių buveinių tvarkymas ir atkūrimas, racionalus gamtos išteklių naudojimas. Fondas kartu su Lietuvos ir užsienio organizacijomis vykdo gamtos apsaugos ir tyrimo programas bei tarptautinius projektus: Baltijos jūros regioninis projektas, Lietuvos pelkių apsauga ir restauravimas, Lietuvos ekologinio tinklo sukūrimas.

Fondas išleido gamtos apsaugos ir ekologinio švietimo leidinių („Gamtos apsaugos vaidmuo saugant biologinę įvairovę“, 2001 m.). Nuo 2004 m. leidžia informacinį leidinį „Gamtos apsaugos aktualijos“. 

Fondo prezidentas Valdas Adamkus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Lietuvos gamtos fondas
Gabono ryšiai

**[[Gabonas|Gabono]]** ryšiai ir komunikacijos:

* **[[Telefonas|Telefonija]]:**
** fiksuoto ryšio: 36 500 (2006 m.)
** mobilaus ryšio: 764 700 (2006 m.)

* **[[Radijas]]:**
** Radijo stotys: AM – 6, FM – 7 ir trumpųjų bangų - 4 (2001 m.)
** Radijo naudotojai: 208 000 (1997 m.)

* **[[Televizija]]:**
** Televizijos kanalai: 4 (2001 m.)
** Televizorių naudotojų: 63 000 (1997 m.)

* **[[Internetas]]:**
** Interneto tiekėjai: 1 (1999 m.)
** Interneto naudotojai: 985 492 (2017 m.)
** Internetinis kodas: .ga

## Šaltiniai
*CIA Factbook
Čiaunas (Zarasų r.)

**Čiaunas** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, 4 km į šiaurės rytus nuo Dusetų, Sartų regioniniame parke. Ilgis rytų – vakarų kryptimi 1,35 km, plotis iki 0,48 km. Altitudė 101,4 m. Giliausia vieta yra vakariniame gale, ji siekia 8,4 m gylį. Ežero dubuo rininės kilmės. Kranto linija vingiuota, jos ilgis 4,54 km. Krantai žemi, pelkėti, šiaurės rytuose telkšo ~ 35 ha Pakerių raistas. Vakarinėje dalyje yra nedidelė salelė (0,33 ha). Dugną dengia karbonatingas (šiaurėje), molingas (vakaruose), sapropelingas (rytuose) dumblas. Ežerą supa Ilgašilio miškas. Čiaunas priklauso Šventosios baseinui: ežerą iš rytų į šiaurę prateka Zaduojos upelė (iš Latviškio ežero į Zaduojį). Ežero pakraščiai apaugę nendrėmis, maurabragiais.

Ežero pavadinimas sėliškas (< **Kiaunas*), siejamas su .

## Šaltiniai
Čiaunas (Utenos r.)

**Čiaunas** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Utenos rajono šiaurėje, 4 km į pietus nuo Jūžintų, Rokiškio rajono paribyje (šiaurvakarinė ežero dalis yra Rokiškio rajone). Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 1,26 km, plotis iki 0,7 km. Altitudė 136 m. Giliausia vieta – 8 m.

Ežeras susidarė duburį išgulėjus ledo luistui. Krantai statūs, aukšti, tik šiaurės rytinis pelkėtas. Kranto linija labai vingiuota. Šiaurinėje ežero dalyje yra 4 salos (11,5 ha, 0,16 ha, 0,12 ha ir 0,09 ha). Didžiausioje saloje plyti Mažionių pelkė. Šiaurinė ežero dalis labai užžėlusi vandens augalija, užankanti. Šiaurrytinėje ir vakarinėje pakrantėse auga miškeliai, kitose pakrantėse daugiausia plyti pievos ir dirbami laukai. Šiaurės rytuose išteka Daglėjaus upelis į Daglėjėlio ežerą (Šventosios baseinas).

Į rytus nuo ežero įsikūręs Mažionių kaimas, vakarinėje pakrantėje – Pilkėnai, pietinėje – Martinčiūnai. Vakarine pakrante eina kelias .

Ežero pavadinimas sėliškas (< **Kiaunas*), siejamas su .

## Šaltiniai
Lietuvos genetikų ir selekcininkų draugija

**Lietuvos genetikų ir selekcininkų draugija** – visuomeninė mokslinė draugija, veikusi 1966–2003 m. Vilniuje, M. K. Čiurlionio g. 21.

## Istorija
Telkė genetikos ir selekcijos sričių mokslininkus, vienijo apie 270 narių. Veikė 4 sekcijos: mikroorganizmų ir molekulinės genetikos, mutagenezės, ekologinės genetikos ir žmogaus genetikos. Lietuvos genetikų ir selekcininkų draugija rengė mokslines konferencijas, kongresus. Išleido apie 30 įvairių leidinių.

## Pirmininkai
* Jonas Bulavas – 1966–1977 m.
* Vytautas Rančelis – 1977–2003 m.

## Šaltiniai
Simonas Grunau

**Simonas Grunau** (, *Grūnavas*, apie 1470 m. Tolkemita, dab. Tolkmickas, Varmijos Mozūrų vaivadija – apie 1531 m.) – vokiečių kronikininkas, „Prūsijos kronika“ autorius.

## Biografija
Dominikonas. Gyveno Elbingo ir Dancigo vienuolynuose. Veikiausiai mokėjo šiek tiek prūsiškai ir lenkiškai. 1520 lankėsi pas popiežių Leoną X Romoje. Palaikė glaudžius ryšius su Žygimantu Senuoju ir kitais Lenkijos valstybės veikėjais.

## Prūsijos kronika

Apie 1510–1526 m. Simonas Grunau parašė veikalą „Kronika ir aprašymas linksmiausių, reikalingiausių ir tikrų Prūsijos žemės istorijų“ (*Cronica und beschreibung allerlüstlichenn, nützlichsten und waren historien des namkundigenn landes zu Prewssen*), kuris 1875 m. išleistas „Prūsijos kronikos“ (*Preussische Chronik*) pavadinimu. Dėl Vokiečių ordino 1525 sekuliarizacijos kronika 1526 m. skubiai perredaguota, 1529 m. papildyta. Kronikoje rėmėsi 1249 m. Christburgo taikos sutartimi, kronikomis, kurias parašė Adomas Brėmenietis, Petras Dusburgietis, Vygandas Marburgietis ir kt., Toninės analais, Erazmo Stelos, Enėjaus Silvijaus Pikolominio veikalais.

Kronika – pirmoji ne Vokiečių ordino, o Prūsijos istorija. Joje jis pateikė daug etnografinių, geografinių ir istorinių žinių apie Prūsiją nuo senovės laikų iki Vokiečių ordino sekuliarizacijos, apie Prūsijos gamtą, ūkį ir gyventojus, aprašė jų kilmę, išvaizdą, gyvenimo būdą, maistą ir gėrimus, drabužius, tikėjimus. Pirmasis pateikė žinių apie vakarų baltų vyriausiųjų dievų trejybę – Perkūną, Patrimpą ir Pakulą, apie šventovę Romuvą, legendinius VI a. prūsų valdovus brolius Prutenį (Brutenis) ir Vydevutį (Vaidevutis). Simonas Grunau teigė jas ėmęs iš pirmojo Prūsos vyskupo XIII a. Kristijono kronikos.

Vietiniai gyventojai dar išpažįsta baltų senovės tikėjimą – 1526 m. viename sembų kaime radęs žynį (*Waideier*), aukojantį pagonių dievams ožį. Norėdamas įrodyti, kad autochtonai skiriasi nuo kolonistų vokiečių, į kroniką įdėjo prūsų kalbos žodynėlį (100 žodžių). Pabrėžė prūsų ir lietuvių giminystę. Bene pirmasis kraštą į šiaurę nuo prūsų vadina Mažąja Lietuva (*Klein Littaw*). Paskelbė Vokiečių ordino didžiojo magistro Zygfrydo fon Foichtvangeno 1310 m. potvarkį, kuris draudžia kryžiuočiams kalbėtis su vietos gyventojais jų kalba, įpareigoja prižiūrėti, kad prūsai sekmadieniais lankytų bažnyčią, įdirbtų dykynes. Jis pasmerkė kryžiuočių žiaurumus, jų atsimetimą 1525 m. nuo katalikybės ir perėjimą į protestantizmą, vietinių gyventojų prūsų ir lietuvių išnaudojimą. Kronika prolenkiška, atspindi katalikišką autoriaus pasaulėžiūrą. Dėl netikslumų ir kitais šaltiniais nepatvirtintų faktų (yra ir išgalvotų; patikliai įrašė viską, ką girdėjo iš žmonių keliaudamas po Prūsiją) kai kurie tyrinėtojai (ypač XIX a. antroje pusėje) juo nepasitiki ir nepagrįstai atmeta visą kroniką. Ji padarė didelį poveikį XVI a. – XIX a. pirmosios pusės Prūsijos istoriografijai.

## Literatūra
* Jonas Yčas. Simono Grunau, XVI amžiaus kronisto, reikalu, Kaunas, 1922 m.
* Simon Grunau’s preussische Chronik, hrsg. von M. Perlbach, R. Philippi und P. Wagner. Bd. 1-3, Leipzig 1876–1896.

## Šaltiniai
Lietuvos gydytojų sąjunga

**Lietuvos gydytojų sąjunga** – Lietuvos profesinė organizacija, vienijanti Lietuvos gydytojus.

## Istorija
Lietuvos gydytojų sąjunga įkurta 1924 m. Kaune. Ją sudarė keturios gydytojų draugijos: Kauno medicinos draugija, Kauno miesto gydytojų sąjunga, gydytojų korporacija „Fraternitas Lithuanica“ ir Kėdainių apskrities gydytojų draugija, kurios vienijo daugiau kaip 200 gydytojų. 1936 m. pavadinta Gydytojų draugijų sąjunga, veikė iki 1940 m. Nuo 1924 m. iki Antrojo pasaulinio karo Gydytojų draugijų sąjunga rūpinosi gydymo įstaigų finansavimu, sprendė gydymo įstaigų ir gydytojų santykių su ligonių kasomis klausimus. 1940–1989 m. užsienyje veikė kaip **Pasaulio lietuvių gydytojų sąjunga**.

Lietuvos gydytojų sąjunga atkurta 1989 m. gegužės 19-20 d. Vilniuje vykusiame VI Lietuvos gydytojų suvažiavime, priimti įstatai. Buvo sudaryta Lietuvos gydytojų sąjungos valdyba iš kraštų atstovų: L. Labanauskas (Kaunas), L. Radavičius (Vilnius), V. Navickas (Šiauliai), D. Staugaitis (Panevėžys). Nuo 2001 m. Lietuvos gydytojų sąjunga narius pradėjo drausti civilinės atsakomybės draudimu. 2004 m. priimtas Lietuvos gydytojų sąjungos narių Etikos kodeksas.

## Veikla
Lietuvos gydytojų sąjunga gina gydytojų ekonomines, socialines, profesinio darbo teises ir interesus, analizuoja Lietuvos gydytojų veiklą, darbo kokybę, visuomenės sveikatos poreikius. Vienija daugiau kaip 8000 iš daugiau kaip 11 000 praktikuojančių šalies gydytojų (2007 m.).

Lietuvos gydytojų sąjunga dalyvauja Lietuvos Respublikos Seimo, Vyriausybės ir Sveikatos apsaugos ministerijos sudaromose komisijose, rengiančiose teisės aktus, svarstančiose Lietuvos sveikatos apsaugos problemas ir rengiančiose jos reformą. Lietuvos gydytojų sąjunga nuo 1924 m. leidžia mokslinį žurnalą „Medicina“ ir nuo 1991 m. laikraštį „Gydytojų žinios“.

## Pirmininkai ir prezidentai
* Jonas Staugaitis – 1924–1933 m.
* Pranas Gudavičius-Gudas – 1933–1936 m.
* Kazys Oželis – 1936–1940 m.
* Algimantas Jonas Marcinkevičius – 1989–1992 m.
* Alis Baublys – 1992–1995 m.
* Algis Mickis – 1995–1998 m.
* Liutauras Labanauskas – nuo 1998 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos gydytojų sąjunga
* Lietuvos gydytojų sąjunga 1998–2008, PDF
Aseptinė pakuotė

**Aseptinė pakuotė** – plačiai paplitusi pakavimo technologija, kurios metu produktas ir pakuotė sterilizuojami atskirai ir skirtingais būdais, o vėliau pakuotė užpildoma produktu ir užsandarinama steriliose sąlygose. Tai apsaugo produktus nuo greito gedimo ir užtikrina ilgą saugojimo terminą, nenaudojant konservantų. Pakuotė pagaminta iš polietileno, kartono ir aliuminio, kurių visuma pasižymi geromis produkto apsaugos savybėmis. 2007 m. buvo pagamita 170 mln. skirtingų rūšių aseptinių pakuočių.

## Pakuotės tipai
Aseptinė pakuotė gali būti pagaminta keliais būdais:
* Sterilizuojant *cheminiu* būdu, naudojami įvairūs cheminiai junginiai, užmušantys mikroorganizmus. Dažniausiai tai vandenilio peroksidas, sieros dioksidas, ozonas, vandenilio ir acto rūgšties mišinys. Kai kurie naudojami chemikalai gali paveikti žmogaus sveikatą.
* Amerikos maisto technologijų institute išrastas *fizikinis* būdas, kurio metu produktai palaipsniui kaitinami iki aukštos temperatūros ir staigiai atšaldomi, o tada steriliai supakuojami.

Pakuotėje gali būti saugomi pieno produktai: pienas, grietinėlė, skystas jogurtas. Sojos ir pieno produktų pakaitalai: sojos gėrimai, ryžių ir sėklų gėrimai. Gaivieji gėrimai: sultys, nektarai ir negazuoti gėrimai, gazuoti nealkoholiniai gėrimai, vanduo. Vynas ir alkoholiniai gėrimai. Maistas: sriubos ir padažai, pomidorų produktai, alyvuogių aliejus ir kiti skysi produktai.

Aseptinės pakuotės turi daug pranašumų lyginant su stiklinėmis – ji ekologiškai saugesnė, paprastesnė gamybos technologija, mažesnis svoris, nedūžtanti, sandėliuojant užima mažiau vietos.

„Tetrapak“ kompanija užima 80 % pasaulio aseptinių pakuočių rinkos, kompanija „SIG“ apie 15 % rinkos, o kompanija „ELOPAK“ maždaug 5 %.

## Šaltiniai
Vaistinis čiobrelis

**Vaistinis čiobrelis** (*Thymus vulgaris*) – notrelinių šeimos aromatinis daugiametis augalas. 

Aukštis 15–20&nbsp;cm. Stiebas sumedėjęs. Žiedai nuo alyvinės iki rausvos spalvos, susitelkę šakučių viršūnėse. Žydi nuo gegužės iki rugsėjo. Augalas medingas, turi vaistinių, prieskoninių savybių.

Lietuvoje vaistinis čiobrelis auginamas darželiuose. Kaip ir kiti čiobreliai naudojamas arbatoms, kaip prieskonis, kaip antibakterinė, vaistinė medžiaga.

## Šaltiniai
Mis Pasaulis 1961

**Mis Pasaulis 1961** – vienuoliktoji konkurso Mis Pasaulis ceremonija, vykusi Londone. Konkurso nugalėtoja tapo Rosemarie Frankland iš Jungtinės Karalystės.

## Rezultatai

## Dalyvės

*  – Rosemarie Frankland
*  – Grace Li Shiu-ying
*  – Maria del Carmen Cervera Fernández
*  – Michèle Wargnier
*  – Inge Jörgensen
*  – Jo Ann Odum
*  – Leone Mary Main
*  – Susana Julia Pardal
*  – Hella Wolfsgrubej
*  – Ritva Tuulikki Wächter
*  – Romy März
*  – Olive Ursula White
*  – Chie Nurakami
*  – Yvonne Brenda Hulley
*  – Güler Samuray
*  – Jacqueline Oroi
*  – Nancy Cortez Justiniano
*  – Alda Maria Coutinho de Moraes
*  – Sushila Perera
*  – Andreava „Rita“ Polydorou
*  – Magdalena Dávila Varela
*  – Efstathia „Efi“ Karaiskaki
*  – Ria van Zuiden
*  – Johanna Kolbrun Kristjansdóttir
*  – Verónica Leonora Torcato
*  – Er’ela Hod
*  – Franca Cattaneo
*  – Chang-ae Hyun
*  – Leila Antaki
*  – Vicky Schoos
*  – Jeanne Rakotomahanina
*  – Thelma Arana
*  Rodezija ir Njasalendas – Angela Joyce Moorcroft
*  Surinamas – Kitty Essed
*  – Inger Margaretha Lundquist
*  – Roma Spadaccini Aguerre
*  – Bexy Romero Tosta

### Pasitraukė
*  – Tahia Piehi

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Rezultatai
Alovės apylinkė

**Alovės apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Alovės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Daugų rajonui. 1954 m. prijungtos Pavartėnų apylinkė, Kudariškių apylinkė ir dalis Rokančių apylinkės. 1963 m. dalis apylinkės perduota Meškučių apylinkei ir prijungta Dušnionių apylinkė. 1986 m. prijungta Domantonių apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || „Gegužės 1-osios“ ir „Tarybų Lietuvos“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 88,3 || 3210 () || „Gegužės Pirmosios“ kolūkis, „Tarybų Lietuvos“ kolūkis, Partijos XX suvažiavimo vardo kolūkis  || 1 miestelis, 29 kaimai, 4 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 2874 || || 1 miestelis, 27 kaimai, 3 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 100,37 || || Alovės kolūkis, „Tarybų Lietuvos“ kolūkis, „Švyturio“ kolūkis  || 25 kaimai, 3 viensėdžiai, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 16 kaimų, 3 viensėdžiai, 3 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1422 || || 13 kaimų, 3 viensėdžiai, 4 kaimų dalys 
|-
| 1984 m. || || || Alovės kolūkis  || Alovė, Mikalavas, Poteronys, Venciūnai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2256 || || 30 kaimų, 3 viensėdžiai, 6 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Lietuvos geologų sąjunga

**Lietuvos geologų sąjunga** – Lietuvos visuomeninė, savivaldi profesinė organizacija, vienijanti Lietuvos geologus Lietuvos žemės gelmių tyrimui ir racionaliam naudojimui visuomenės labui.

## Veikla
Lietuvos geologų sąjunga įkurta 1989 m., įregistruota 1990 m. Pagrindiniai tikslai – propaguoti geologijos mokslą, saugoti geologijos paveldą, pristatyti Lietuvos geologiją užsienio šalyse. Turi 250 narių, iš jų 55 garbės nariai (2007 m.). Aukščiausia valdymo institucija – suvažiavimas. Lietuvos geologų sąjungos veiklą koordinuoja taryba ir jos išrinktas pirmininkas. Nuo 1991 m. Lietuvos geologų sąjunga leidžia periodinį žurnalą „Geologijos akiračiai“.

## Pirmininkai
* Gediminas Motuza Matuzevičius – 1989–1991 m.;
* Algirdas Jurgaitis – 1991–1995 m.;
* Petras Musteikis – 1995–1998 m.;
* Jonas Mažeika – 1998–2001 m.;
* Jonas Šimėnas – 2001–2004 m.;
* Rimantė Guobytė – nuo 2004 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos geologų sąjunga
Alytaus apylinkė

**Alytaus apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Alytaus rajono vidurio ir šiaurinėje dalyje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1979 m. spalio 31 d. iš Dubėnų apylinkės ir Luksnėnų apylinkės.

|-
| 1984 m. || || || „Tvirtovės“ kolūkis, Volungės kolūkis, Luksnėnų sodininkystės tarybinis ūkis, Alytaus girininkija, Aniškio girininkija, Dušnionių girininkija, Punios girininkija  || Butrimiškiai, Geniai, Likiškėliai, Luksnėnai, Miklusėnai, Radžiūnai, Rumbonys, Talokiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 4080 || || 46 kaimai, 1 viensėdis, 6 kaimų dalys, 1 viensėdžio dalis 
|}

## Šaltiniai
Butrimonių apylinkė

**Butrimonių apylinkė** buvo dviejuose rajonuose:

* Alytaus rajone;
* Eišiškių rajone;
* Jiezno rajone;
* Ramygalos rajone;
* Šalčininkų rajone.
Butrimonių apylinkė (Alytus)

**Butrimonių apylinkė** (1941–1954 m. ***Butrimonių I apylinkė*** ir ***Butrimonių II apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Dvi Butrimonių apylinkės įkurtos užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. jos buvo Butrimonių valsčiuje, 1950 m. priskirtos naujam Jiezno rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. prijungus prie jų Plasapninkų apylinkę, sudaryta viena Butrimonių apylinkė. 1963 m. prijungta Eičiūnų apylinkė, o dalis Butrimonių apylinkės prijungta prie Jurgelionių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Pirmūno“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 41,57 || 3934 () || „Pirmūno“ kolūkis  || 1 miestelis, 13 kaimų, 2 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 3566 || || 1 miestelis, 36 kaimai, 3 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 89,05 || || „Galiūno“ kolūkis, „Pilėnų“ kolūkis, „Pirmūno“ kolūkis  || 1 miestelis (Butrimonys), 36 kaimai, 3 viensėdžiai
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 36 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 2866 || || 1 miestelis, 35 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1984 m. || || || Butrimonių kolūkis, „Galiūno“ kolūkis  || Butrimonys, Eičiūnai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2575 || || 34 kaimai, 2 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Krokialaukio apylinkė

**Krokialaukio apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Krokialaukio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Simno rajonui. 1954 m. prijungta dalis Daugirdų apylinkės, dalis Varnagirių apylinkės ir dalis Pošnios apylinkės, o dalis Krokialaukio apylinkės prijungta prie Angininkų apylinkės. 1963 m. prijungta Ūdrijos apylinkė, 1978 m. – dalis Santaikos apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Lenino keliu“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 40,68 || 3022 () || „Lenino keliu“ kolūkis  || 1 miestelis, 14 kaimų
|-
| 1970-01  || || 2839 || || 1 miestelis, 26 kaimai, 7 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 75,05 || || „Gegužės Pirmosios“ kolūkis, „Lenino keliu“ kolūkis  || 1 miestelis (Krokialaukis), 24 kaimai, 7 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 25 kaimai, 6 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 3099 || || 1 miestelis, 39 kaimai, 4 kaimų dalys 
|-
| 1984 m. || || || „Gegužės 1-osios“ kolūkis, „Lenino keliu“ kolūkis, Santaikos kolūkis  || Daugirdai, Krokialaukis, Santaika, Udrija ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2641 || || 1 miestelis, 28 kaimai, 8 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Rimantas Gruodis

**Rimantas Gruodis** (g. 1946 m. gegužės 14 d. Šiauliuose) – Lietuvos kino režisierius, operatorius.

## Biografija
Tėvas Vitalis Gruodis, žmona Julija Gruodienė. 1977 m. baigė žurnalistiką Vilniaus universitete. 1964–1992 m. Lietuvos kino studijos operatoriaus ir režisieriaus asistentas, režisierius. Filmavo kino žurnalus „Tarybų Lietuva“. 1994 m. Vilniuje su žmona J. Gruodiene įkūrė filmų studiją „Periferija“, jos vadovas ir režisierius. Sukūrė dokumentinių filmų, kino kronikų, mokslo populiarinamųjų filmų. Jo dokumentinių filmų herojus – paprastas žmogus, per kurį atskleidžiama skausminga, dažnai varginga būtis. Daugelyje filmų keliamos visuomeninės problemos. Parašė (daugelį su J. Gruodiene) savo filmų scenarijų.

## Filmografija
* Pasitikėjimas, 1977 m.
* Ir tada sukūrė Likondą, 1978 m.
* Sprendžia komunistai, 1983 m.
* Lietuvos TSR vietinė pramonė, 1985 m.
* Savigydos žala, 1986 m.
* Gėla, 1987 m.
* Musteikos poringės, 1988 m.
* Savanoriai, 1989 m.
* Ona ir Mykolas, 1990 m.
* Negimę paukščiai, 1990 m.
* Giesmė, 1991 m.
* Respublikos kariai, 1991 m.
* Skredžiojo maža paukštelė, 1991 m.
* Dykra, 1993 m.
* Slogutis, 1995 m.
* Mozė Plateliuose, 1995 m.
* Lik sveikas, liūdesy, 1996 m.
* Ženklas, 1996 m.
* Pirtis, 1997 m., Briuselio kino festivalio prizas 1998 m.
* Teritorija, 1999 m.
* Lėlės, 2000 m.
* Šeimyna, 2001 m.
* Kaliausė, 2002 m.
* Meistras, 2004 m.
* Dievo paukšteliai, 2005 m.
*Brasbendas, 2006 m.
* Pieno kelias – Paukščių takas, 2007 m.
* Sėkmės metai, 2014 m. (pelnė „Sidabrinę gervę“)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Rimantas Gruodis.  Lietuvos teatro, muzikos ir kino muziejus
Miroslavo apylinkė

**Miroslavo apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Arciškonių apylinkės, dalies Luksnėnų apylinkės ir dalies Seimeniškių apylinkės. 1963 m. prijungta Tolkūnų apylinkė, 1978 m. – Parėčėnų apylinkė ir dalis Santaikos apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Miroslavo“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 41,7 || 3669 () || „Miroslavo“ kolūkis, „Obelijos“ kolūkis  || 18 kaimų, 1 vienkiemis
|-
| 1970-01  || || 3723 || || 29 kaimai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 79,8 || || Obelijos kolūkis, „Pažangos“ kolūkis  || 25 kaimai
|-
| 1976-07-01  || || || || 25 kaimai 
|-
| 1979-01-17  || || 5273 || || 45 kaimai, 6 kaimų dalys 
|-
| 1984 m. || || || „Dainavos“ kolūkis, Obelijos kolūkis, „Saulės“ kolūkis, Dirmiškių girininkija  || Buckūnai, Kumečiai, Mankūnai, Miroslavas, Obelija, Parėčėnai, Pupasodis, Talokiai, Tolkūnai, Vankiškiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 4349 || || 44 kaimai, 6 kaimų dalys 
|}

## Vadovai
* Algirdas Reipas, 1991–1995 m.

## Šaltiniai
Nemunaičio apylinkė

**Nemunaičio apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Alovės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Alytaus rajonui. 1954 m. prijungta dalis Likiškėlių apylinkės ir dalis Dušnionių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Žalgirio“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 44,08 || 1222 () || „Žalgirio“ kolūkis  || 1 miestelis, 9 kaimai
|-
| 1970-01  || || 1090 || || 1 miestelis, 9 kaimai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 45,59 || || Nemunaičio kolūkis  || 1 miestelis (Nemunaitis), 9 kaimai, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 13 kaimų, 3 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1458 || || 1 miestelis, 13 kaimų, 3 kaimų dalys 
|-
| 1984 m. || || || Nemunaičio kolūkis, Sudvajų girininkija  || Balninkai, Nemunaitis, Poteronys, Užupiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1254 || || 1 miestelis, 13 kaimų, 4 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Pivašiūnų apylinkė

**Pivašiūnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Butrimonių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Daugų rajonui. 1954 m. prijungta Eigirdonių apylinkė, dalis Alaburdiškių apylinkės ir dalis Kazimieravo apylinkės, o Pivašiūnų apylinkės dalis prijungta prie Junčionių apylinkės. 1963 m. prijungta dalis Junčionių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Naujo kelio“ ir „Draugystės“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 57,4 || 2030 () || „Draugystės“ kolūkis, „Naujo kelio“ kolūkis  || 31 kaimas, 1 vienkiemis
|-
| 1970-01  || || 1621 || || 18 kaimų, 2 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 66,14 || || Mikalavo kolūkis, Pivašiūnų kolūkis  || 24 kaimai, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 24 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1551 || || 25 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1984 m. || || || Pivašiūnų kolūkis, Pivašiūnų girininkija  || Anykštėnai, Čižiūnai, Kedonys, Lelionys, Pivašiūnai, Skraičionys, Tabalenka ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2102 || || 41 kaimas, 2 viensėdžiai, 4 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Dirvinė čiužutė

**Dirvinė čiužutė** (*Thlaspi arvense*) – bastutinių (*Brassicaceae*) šeimos augalas.

Tai vienmetis žolinis augalas. Aukštis 21–80 cm. Lapai, stiebas gelsvai žalios spalvos. Žydi smulkiais baltais žiedais nuo gegužės iki rugpjūčio. Vienas augalas išaugina ~70 tūkst. sėklų.

Lietuvoje labai dažna. Auga daržuose, ganyklose, laukuose, dykvietėse, mėgsta molingas dirvas. Dirvinė čiužutė yra sunkiai išnaikinama piktžolė. Nuo didelio jų kiekio gali apsinuodyti galvijai.

Liaudies medicinoje naudojama sumažinti kraujospūdžiui, sėklų košele gydomi sužeidimai, nudegimai.

## Šaltiniai
Daugų apylinkė

**Daugų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Daugų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Daugų rajonui. 1954 m. prijungtos dalis Užukalnių apylinkės, Kančėnų apylinkė, dalis Vėžionių apylinkės, dalis Dusmenų apylinkės ir dalis Kazimieravo apylinkės, 1959 m. – dalis Bukaučiškių apylinkės, 1975 m. – Rimėnų apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || „Lenino keliu“, „Švyturio“, „Tėviškės“ ir „Komunizmo aušros“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 116,27 || 3784 () || „Komunizmo aušros“ kolūkis, „Tėviškės“ kolūkis, „Lenino keliu“ kolūkis, „Švyturio“ kolūkis  || 26 kaimai
|-
| 1970-01  || || 3523 || || 28 kaimai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 110,67 || || „Komunizmo aušros“ kolūkis, Daugų žemės ūkio technikumo mokomasis ūkis, Daugų žuvininkystės ūkis  || 28 kaimai, 3 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 39 kaimai, 3 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 3755 || || 39 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1984 m. || || || Daugų tarybinis ūkis technikumas, Daugų žuvininkystės ūkis, Rimėnų tarybinis ūkis, Daugų girininkija, Vėžionių girininkija  || Daugai (kaimas), Griciūnai, Kančėnai, Meškučiai, Rimėnai, Vaikantonys, Žvirgždėnai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2790 || || 41 kaimas 
|}

## Šaltiniai
Domantonių apylinkė

**Domantonių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Alovės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Alytaus rajonui. 1954 m. prijungta dalis Lelionių apylinkės, o dalis Domantonių apylinkės prijungta prie Venciūnų apylinkės. 1959 m. prijungta Venciūnų apylinkė, 1963 m. – Takniškių apylinkė. 1986 m. spalio 20 d. Domantonių apylinkė prijungta prie Alovės apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Domantonių“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 26,62 || 2480 () || „Domantonių“ kolūkis  || 8 kaimai
|-
| 1970-01  || || 2387 || || 22 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 84,57 || || „Naujojo gyvenimo“ kolūkis, Domantonių paukštininkystės tarybinis ūkis  || 21 kaimas, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 17 kaimų, 4 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1626 || || 17 kaimų, 5 kaimų dalys 
|-
| 1984 m. || || || Domantonių paukštininkystės tarybinis ūkis, Kalesninkų girininkija  || Domantonys, Lelionys ir kt.
|}

## Šaltiniai
Punios apylinkė

**Punios apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje, dešiniajame Nemuno krante.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Butrimonių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Jiezno rajonui. 1954 m. prijungta dalis Nemajūnų apylinkės, 1963 m. – Raižių apylinkė ir Žagarių apylinkė, 1977 m. – Jurgelionių apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || M. Melnikaitės vardo kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 30,46 || 4194 () || M. Melnikaitės vardo kolūkis  || 3 kaimai, 1 vienkiemis
|-
| 1970-01  || || 3781 || || 33 kaimai, 1 viensėdis, 3 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 93,03 || || „Gimtosios žemės“ kolūkis, Punios kolūkis, Raižių tarybinis ūkis  || 34 kaimai, 1 viensėdis, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 34 kaimai, 1 viensėdis, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 4235 || || 51 kaimas, 3 viensėdžiai, 5 kaimų dalys 
|-
| 1984 m. || || || „Naujo gyvenimo“ kolūkis, Punios kolūkis, Raižių tarybinis ūkis  || Adamonys, Punia, Raižiai, Vaisodžiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2331 || || 33 kaimai, 1 viensėdis, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Raitininkų apylinkė (Alytus)

**Raitininkų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Raitininkų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Druskininkų rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. prijungta prie Savilionių apylinkės, tačiau atkurta iš pastarosios 1963 m. sausio 12 d.

|-
| 1959-01-15 || || 2342 () || || 
|-
| 1970-01  || || 1981 || || 29 kaimai 
|-
| 1972-10-01  || 96,14 || || „Nemuno“ kolūkis, „Tarybinio artojo“ kolūkis  || 21 kaimas
|-
| 1976-07-01  || || || || 20 kaimų, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1664 || || 26 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1984 m. || || || „Dzūkijos“ kolūkis, „Nemuno“ kolūkis, Dainavos girininkija  || Galintėnai, Makniūnai, Piliakalnis, Raitininkai, Ryliškiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1299 || || 26 kaimai, 2 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Simno apylinkė

:: *Iki 1954 m. buvo ir [[Simno II apylinkė]]*.

**Simno apylinkė** (maždaug iki 1950 m. ***Simno I apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Simno valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Simno rajonui. 1956 m. gruodžio 28 d. suteikus Simnui miesto teises apylinkė panaikinta. Atkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Angininkų apylinkės ir Kalesninkų apylinkės. 1978 m. prijungta Verebiejų apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || Nebuvo  || 
|-
| 1959-01-15 || || 3090 () || || 
|-
| 1970-01  || || 2571 || || 20 kaimų, 3 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 72,57 || || „Artojo“ kolūkis, „Tikrojo kelio“ kolūkis  || 20 kaimų, 3 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 20 kaimų, 3 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 3796 || || 47 kaimai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1984 m. || || || „Artojo“ kolūkis, „Atžalyno“ kolūkis, Žuvinto kolūkis, Simno daržininkystės tarybinis ūkis  || Ąžuoliniai, Bambininkai, Gluosninkai, Kavalčiukai, Mergalaukis, Spernia, Verebiejai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3125 || || 37 kaimai 
|}

## Šaltiniai
Vitalis Gruodis

**Vitalis Gruodis** (1921 m. kovo 24 d. Talovka, Kuibyševo sritis – 2011 m. gruodžio 30 d. Vilniuje) – Lietuvos teatro aktorius, teatro, televizijos ir kino režisierius, pirmosios Lietuvos TV transliacijos režisierius.

## Biografija
Sūnus Rimantas Gruodis.Vitalio seneliai Juozas Gruodis ir Ona Čiegytė 1863 m. sukilimo tremtiniai iš Dusetų parapijos. 1922 m. su tėvais Juozu ir Anele grįžo į Lietuvą, buvo aprūpinti žeme ir ūkininkavo Vytėnų viensėdyje, Rokiškio apskrityje. 1939–1941 m. lankė Šiaulių dramos teatro studiją. 1941–1944 m. šio teatro, 1947–1954 m. Lietuvos dramos teatro aktorius ir režisierius. 1947–1949 m. LSSR rašytojų sąjungos Literatūros fondo direktorius. 1949–1951 m. dainų ir šokių ansamblio „Lietuva“ režisierius, 1954–1983 m. Lietuvos radijo ir televizijos komiteto bei 1957 m. pirmosios televizijos transliacijos režisierius. 1967–1970 m. Lietuvos kino studijos režisierius. 1983–1990 m. Mongolijos radijo ir televizijos Ulan Batore vyr. režisierius.

Pastatė televizijos spektaklių vaikams („Raudonkepuraitė“, 1952 m.; „Princas ir elgeta“, 1953 m.), sukūrė apie 30 dokumentinių filmų, televizijos apybraižų ciklą „Bendraamžiai“ (1972 m.), muzikinį filmą.

## Filmografija
* *[[Posūkis (filmas)|Posūkis]]*, meninis, antrasis režisierius, 1967 m.
* *[[Kai aš mažas buvau]]*, meninis, antrasis režisierius, 1968 m.
* *[[Birželis, vasaros pradžia]]*, meninis, antrasis režisierius, 1969 m.
* *Trečiojo grūdo likimas*, dokumentinis, 1971 m.
* *Aš, Vytautas Alseika*, dokumentinis, 1973 m.
* *Vėtrungėm paženklinti*, muzikinis filmas, 1975 m.
* *Kaltinami žmogžudyste*, dokumentinis videofilmas, (1977 m.
* *Karlagas – mirties žemė*, dokumentinis, 1990 m.

## Šaltiniai
Vytautas Indrašius "Išginti į užmarštį" 2015, Vilnius, lap.83 - 87
Stefanija Gruodytė

**Stefanija Gruodytė** (1909 m. balandžio 12 d. Morkūnai, Zarasų apskritis – 1991 m. rugpjūčio 21 d. Kaunas) – Lietuvos gydytoja infektologė, medicinos mokslų daktarė.

## Biografija
1934 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1960 m. medicinos mokslų daktarė.

1935–1940 m. dirbo gydytoja Šėtoje. 1945–1950 m. Vytauto Didžiojo universiteto, 1951–1991 m. Kauno medicinos instituto dėstytoja, 1956–1973 m. Infekcinių ligų katedros vedėja. Nuo 1963 m. profesorė.

Tyrė žarnyno infekcinių ligų kliniką ir gydymą.

## Šaltiniai