open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jarcevas (Smolenskas)

**Jarcevas** () – miestas 63 km į šiaurės rytus nuo Smolensko, Smolensko sritis, Rusija; Jarcevo rajono centras. 55 600 gyv. (2001 m.)

## Geografija
Jarcevas įsikūręs prie Dniepro dešiniojo intako Vopės upės. Pro Jarcevą eina geležinkelis ir plentas Maskva-Minskas. Yra ekstilės (medvilninių audinių), statybinių medžiagų, maisto pramonės įmonės, tekstilės pramoninės įrangos ir automobilių atsarginių detalių, variklių, pianinų gamyklos; plieno liejykla. Kraštotyros muziejus. Šv. Petro ir Povilo (nuo 1915 m.), Dievo Motinos ikonos Visų liūdinčiųjų džiaugsmas (nuo 1998 m.) cerkvės.

## Istorija
Jarcevo-Perevozo kaimas žinomas nuo 1859 m., jo vietoje 1873 m. pradėjus statyti tekstilės fabriką, kūrėsi darbininkų gyvenvietė. Miesto teisės nuo 1926 m.

Antrojo pasaulinio karo metu Lietuvą vėl užėmus Raudonosios armijos daliniams, prie Jarcevo buvo įkurta koncentracijos stovykla, į kurią uždaryti Lietuvos rytinėje dalyje sugauti jaunuoliai. Iš jų, kelis mėnesius laikytų pusbadžiu ir muštruotų, 1944 m. vasarą buvo suformuota 50-oji lietuviškoji atsargos šaulių divizija. Nuo rugpjūčio mėn. jos kontingentas buvo siunčiamas papildymui į 16-ąją lietuviškąją šaulių diviziją, tuomet turėjusią tik trečdalį – apie 5000 karių. Tik spalio 15 d. – lapkričio 4 d. apie 30 tūkst. kariškių turinti divizija buvo perkelta į Lietuvą. Tačiau prasidėjus masiniam dezertyravimui, pasitraukimui netgi su ginklais į mišką pas partizanus, dalis karių buvo pasiųsti į frontą prie Karaliaučiaus, o 1945 m. sausio mėn. 50-osios lietuviškosios atsargos šaulių divizijos pulkai buvo perkelti į atsargos divizijas, daugiausia dislokuotas Maskvos karinėje apygardoje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Jarcevas (Krasnojarskas)

**Jarcevas** () – gyvenvietė netoli Jenisiejaus kairiojo intako Symo žiočių, Jeniseisko rajonas, Krasnojarsko kraštas, Rusija. Žemutinio Jenisiejaus miškų ūkio centras. Gyvenvietėje gyvena labai negausios jugų tautos žmonių. Tai paskutinė vieta, kur buvo vartojama jugų kalba.

## Lietuviai
1948 m. rudenį į Jarcevą iš gretimų kaimelių atkeltos kelios dešimtys lietuvių šeimų, iš TSRS okupuotos Lietuvos ištremtų 1948 m. gegužės mėn. Tuo metu Jarcevas buvo rajono ir kolūkio centras. Tremtiniai dirbo žuvų apdorojimo įmonėje, kolūkyje, kirto mišką, ruošė malkas, gamino statines žuvims sūdyti. Gyveno barakuose. 1959 m. lietuviai išvyko į Lietuvą.

## Šaltiniai
Jazajevka

**Jazajevka** () – gyvenvietė apie 50 km į pietus nuo Kazačinskojės, Jenisiejaus dešiniajame krante, Bolšaja Murtos rajonas, Krasnojarsko kraštas, Rusijos Federacija.

## Lietuviai
1948 m. birželio mėn. į Jazajevką (tuomet Kazačinskojės rajonas) iš TSRS okupuotos Lietuvos ištremta apie 60 lietuvių šeimų ir 10 pavienių asmenų; vėliau dar 7 šeimos atkeltos iš gretimų gyvenviečių, atvyko 17 lietuvių – buvusių politinių kalinių, atlikusių bausmes lageriuose; 10 šeimų buvo perkeltos kitur. Tremtiniai kirto mišką, į kirtavietes kasdien eidavo 8–10 km, krovė rąstus, rišo sielius, plukdė juos Jenisiejumi iki Igarkos, statė pabėgių gamyklą, joje dirbo, prižiūrėjo arklius. Badavo, daug žmonių miško darbuose prarado sveikatą; 20-25 žmonės mirė ar žuvo. 1956–1958 m. dauguma lietuvių grįžo į Lietuvą (ne visiems leista čia apsigyventi). 1989–1991 m. kai kurių palaikai parvežti į Lietuvą.

## Šaltiniai
Malevski

**Malevski** - lenkiška pavardė. Žymesni asmenys:

*Česlav Malevski, pedagogas, Vilniaus Juzefo Ignacijaus Kraševskio vidurinė mokyklos direktorius 
*Hendryk Malevski (g. 1953 m.), teisininkas, kriminalistas, MRU profesorius
*Vladas Malevski (1919-1984), Makedonijos himno žodžių autorius
Jemeljanovas (Krasnojarskas)

**Jemeljanovas** () – miesto tipo gyvenvietė apie 15 km į šiaurės vakarus nuo Krasnojarsko, Jenisiejaus intako Kačios dešiniajame krante, Krasnojarsko kraštas, Rusija; Jemeljanovo rajono centras. 12 373 gyventojai (2009 m.; 11 100 gyv. – 2000 m.) Yra Jemeljanovo oro uostas.

## Istorija
1700 m. Jemeljanove įkurtas tremtinių persiuntimo punktas. Rusijos imperijos laikais į Jemeljanovą buvo tremiami J. Pugačiovo karo dalyviai, dekabristai. 1951 m. spalio mėn. į Jemeljanovą iš TSRS okupuotos Lietuvos ištremta apie 40 šeimų (lietuviai, rusai, lenkai). Tremtiniai dirbo lauko darbus, galvijų fermose, statybose. Po J. Stalino mirties 1953 m. nemažai lietuvių jaunimo išvyko į Krasnojarską mokytis. 1955 m. apie 10 šeimų išvyko į Lenkiją, kiti 1956–1958 m. grįžo į Lietuvą. Jemeljanovo kapinėse buvo palaidoti 9 lietuviai, 1989–1990 m. šešių palaikai parvežti į Lietuvą. 1990 m. tremtinių atminimui pastatytas kryžius (autorius A. Remeikis). Tuo metu Jemeljanove dar gyveno lietuvių, sukūrusių mišrias šeimas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Hendryk Malevski

**Hendryk Malevski** (g. 1953 m. liepos 24 d. Vilniuje) – teisininkas, teisėtyrininkas kriminalistas, Mykolo Romerio universiteto profesorius, Teisės fakulteto (TF) Kriminalistikos katedros vedėjas.

## Biografija
1976 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisės studijas, įgijo teisininko kvalifikaciją. 1997 m. apgynė disertaciją, socialinių mokslų srities (teisės krypties) daktaras.

Nuo 1976–1983 m. Lietuvos TSR vidaus reikalų ministerijos Ekspertinis kriminalistinis skyrius, ekspertas, nuo 1983 m. iki 1990 m. TSRS VRM Minsko aukštosios milicijos mokyklos Vilniaus fakulteto Specialiųjų disciplinų katedros dėstytojas, nuo 1990 m. iki 1994 m. Lietuvos policijos akademijos (LPA) Baudžiamojo proceso ir kriminalistikos katedros vyr. dėstytojas, nuo 1994 m. iki 1997 m. LPA vyr. asistentas, kriminalistikos katedros vedėjo pavaduotojas (nuo 1994 m.), nuo 1997 m. LTA kriminalistikos katedros vedėjas, nuo 1999 m. LTA docentas, nuo 2001 m. LTU (vėliau – MRU) profesorius.

Mokslinių interesų kryptys – kriminalistika, teismo ekspertologija, baudžiamojo proceso teisė; Nusikaltimų taktika ir metodika.

Moka lenkų, lietuvių, rusų, vokiečių kalbas.

## Šaltiniai
Jevdokimovas (Irkutskas)

**Jevdokimovas** () – gyvenvietė apie 35 km į pietus nuo Tuluno, Ijos (įteka į Bratsko tvenkinį) kairiajame krante, Tuluno rajonas, Irkutsko sritis, Rusijos Federacija.

## Lietuviai
1949 m. vasarą į Jevdokimovą iš TSRS okupuotos Lietuvos ištremta apie 50 šeimų. Prieš tai jie 5 mėnesius gyveno barakuose miške Kandagaikoje, apie 10 km nuo Jevdokimovo. Dar apie 10 žmonių 1953 m. atkelta iš Tuluno. Tuo metu Jevdokimovą sudarė 3 to paties pavadinimo gyvenvietės; viena jų priklausė kolūkiui, dvi – Tuluno miškų kirtimo ir transportavimo ūkiui. Tremtiniai kirto mišką, krovė rąstus, gabeno juos prie upių, plukdė į Tuluną, tiesė geležinkelį. Badavo, daug žmonių sirgo, mirė, žuvo ar buvo sužaloti miško ruošos darbuose; apie 10 žmonių buvo įkalinti lageriuose. 1957–1959 m. dauguma lietuvių grįžo į Lietuvą. Jiems išvykus Jevdokimovas labai sunyko. 1989–1990 m. kelių lietuvių palaikai parvežti į Lietuvą.

## Šaltiniai
Juziakai

**Juziakai** () – buvusi miško kirtėjų gyvenvietė Kuznecko Alatau kalnuose, Saralos (dab. Ordžonikidzevskio rajonas), Chakasija.

## Lietuviai
1948 m. birželio mėn. į Juziakus iš TSRS okupuotos Lietuvos ištremta 50 šeimų, 1950 m. dar kelios šeimos atkeltos iš kitur. Kartu su kitais tremtiniais, daugiausia ukrainiečiais, jie kirto mišką, gabeno rąstus prie Belyj Ijuso, Čiornyj Ijuso, Čiulymo upių, pavasarį juos plukdė. Badavo, daug žmonių mirė nuo ligų, susižalojo ar žuvo miško darbuose. Iškirtus mišką buvo keliami kitur. 1958–1959 m. daugumai lietuvių išvykus į Lietuvą gyvenvietė sunyko. 1990 m. į Juziakų vietą buvo nuvykusi lietuvių moksleivių ir Vytauto Didžiojo karo muziejaus ekspedicija. Kapinėse yra keli lietuvių kapai. 1990–1991 m. dalis palaikų parvežta į Lietuvą.

## Šaltiniai
Kęstutis Stungys

**Kęstutis Juozas Stungys** (1940 m. gegužės 13 d. Joniškėlyje, Biržų apskritis – 2014 m. lapkričio 22 d. Vilniuje) – Lietuvos teisininkas, teisėjas, baudžiamųjų bylų advokatas.

## Biografija
1968 m. baigė VU Teisės fakultetą, įgijo teisininko kvalifikaciją. 1968–1971 m. Vilniaus m. Lenino rajono teismo teisėjas. 1971–1973 m. Maskvos M. Lomonosovo universiteto Teisės fakulteto aspirantas. 1973 m. teisės mokslų kandidatas.

1973–1975 m. Teismo ekspertizės mokslinio tyrimo instituto skyriaus vedėjas. Nuo 1975 m. advokatas. Specializacija – baudžiamoji teisė; pagrindinės veiklos kryptys – gynyba ir atstovavimas baudžiamosiose bylose. 1996 m. pretendentas į kandidatus į LR Konstitucinio Teismo teisėjus. Nuo 1998 m. Lietuvos teisės universiteto (nuo 2004 m. MRU) docentas, 1998–2000 m. Teisės fakulteto dekanas.

1992–1998 m. Lietuvos teisininkų draugijos pirmininkas.

Buvo vedęs. Žmona – namų šeimininkė, dvi dukros.

## Bibliografija

* Vairuotojas. Avarija. Atsakomybė. – Vilnius: Mintis, 1977. – 80 p.
* Saugaus greičio pasirinkimas, vairuojant automobilį: medžiaga lektoriui. – Vilnius: Žinija, 1978. – 24 p.: lent.
* Autoįvykio vietos tyrimas: mokomasis leidinys. – Vilnius: LTA Leidybos centras, 2000. – 38 p. – ISBN 9986-518-97-0
* Ofšorinis verslas / Kęstutis Stungys, Kostas Galdikas, Irmantas Venslovas, Arvydas Sakalauskas. – Vilnius: Kredito brokeris, 2001. – 464 p. – ISBN 9986-9362-3-3


## Šaltiniai
Komandantas

**Komandantas** () – karinis laipsnis Prancūzijos, Ispanijos, Airijos kariuomenėse, lygus kitų šalių armijos majorui (NATO sistemoje rangas OF-3).

## Airija
Komandantas () (santr. *Comdt*) – karinis laipsnis Airijos armijoje ir Airijos aviacijos korpuse, lygus kitų šalių majorui. Airijos laivyno tarnyboje to paties lygio laipsnis vadinasi komanderis leitenantas.


File:French Air Force-commandant.svg|Prancūzijos Karinių oro pajėgų komandanto antpetis
File:Cte-ea.svg|Ispanijos Karinių oro pajėgų komandanto antpetis


## Prancūzija
Komandantas (), sutrumpintai iš ) 'kapitonas vadovaujantis (batalionui)') – Prancūzijos armijos ir karinių oro pajėgų karinis laipsnis, atitinkantis kitų šalių majorą.

Komandantas pėstininkų daliniuose dar vadinamas ) 'bataliono vadas', šarvuočių daliniuose  'eskadronų vadas', artilerijoje ir žandarmerijoje –  'eskadrono vadas'.

*Komandantas* yra kreipinys Prancūzijos karo laivyne, taip kreipiamasi į *capitaine de corvette*, *capitaine de frégate* ir *capitaine de vaisseau*.

## Ispanija
Ispanijos armijoje ir Karinėse oro pajėgose komandantas irgi yra kitų valstybių majoro analogas.

## Pietų Afrika
Pietų Afrikoje *komandantais* XIX a. – XX a.pr. vadino milicijos dalinių vadus.
1950-1994 m. Pietų Afrikos armijoje, Pietų Afrikos Karinėse oro pajėgose ir Pietų Afrikos Medicininėje tarnyboje komandantas buvo karininko laipsnis, analogiškas kitų šalių papulkininkio ar pulkininko leitenanto laipsniui.
Banas (upė)

**Banas** (, ) – upė Airijos salos šiaurinėje dalyje, ilgiausia Šiaurės Airijoje (Jungtinė Karalystė). Prasideda Murno kalnuose, teritorijos pietryčiuose, Dauno grafystėje. Teka į šiaurės vakarus, vidurupyje prateka didžiausia salos ežerą Nėjų. Toliau teka į šiaurę, sudaro Londonderio ir Antrimo grafysčių ribą. Įteka į Šiaurės sąsiaurį ties Kolreinu, sudaro nedidelę estuariją.

Ties Portadaunu Banas sujungtas nebenaudojamu Niurio kanalu su Airijos jūra. Žemupyje laivuojama. Svarbiausi miestai prie Bano: Banbridžas, Portadaunas, Kolreinas, Portstiuartas.
Kapitonas komandantas

**Kapitonas komandantas** (, , ) – Belgijos oro pajėgų, sausumos pajėgų ir medicininės tarnybos karinis laipsnis, vyresnis už kapitoną ir žemesnis už majorą. Šį laipsnį turintys karininkai paprastai tarnauja štabų pareigybėse, rečiau vadovauja nedideliems daliniams – kuopoms ar eskadronams.

Atitinka kai kurių valstybių vyresnįjį kapitoną.

Sausumos pajėgų kapitono komandanto antpetyje yra trys žvaigždutės po trumpa siaura juostele, Oro pajėgų antpetyje trys mėlynos skersinės juostelės, viršutinė juostelė su kilpa, medicinos tarnybos – trys auksinės skersinės juostelės, kurių viršutinė su kilpa.
Kajerkanas

**Kajerkanas** () – Norilsko miesto dalis už Šiaurės poliaračio, prie geležinkelio Dudinka–Norilskas, 20 km į vakarus nuo Norilsko, Krasnojarsko kraštas. 27 300 gyv. (2008 m.).

## Istorija

1940 m. atradus akmens anglių telkinį 1944 m. įsteigta koncentracijos stovykla, 1948–1954 m. ji veikė kaip Ypatingojo lagerio Nr. 4 „Gorlag“ 2 skyrius. Stovykloje vienu metu kalėjo iki 300 kalinių. 1982–2004 m. Kajerkanas turėjo miesto statusą, nuo 2005 m. yra Norilsko miesto dalis.

## Lietuviai

1948 m. į Kajerkano lagerį atvežta apie 360 politinių kalinių iš Lietuvos, tarp jų – Lietuvos pasipriešinimo sovietiniam okupaciniam režimui veikėjas Vincas Bazilevičius. Veikė lietuvių (vadovai – V. Balsys, J. Čeponis, V. Makutėnas) ir vakarų ukrainiečių kalinių pasipriešinimo organizacijos. Kaliniai 1953 m. dalyvavo „Gorlago“ kalinių Norilsko sukilime. 1956 m. lageris panaikintas.

## Šaltiniai
Kamenis prie Obės

**Kamenis prie Obės** ( 'Akmuo prie Obės') – miestas Rusijoje, Altajaus krašte, Obės kairiajame krante; Kamenio prie Obės rajono centras.

Per miestą eina Omsko–Barnaulo geležinkelis. Metalo gaminių, audimo, siuvimo, trikotažo, baldų įmonės, statybinių medžiagų, maisto pramonė. Veikia kraštotyros muziejus, paveikslų galerija.

## Istorija
Gyvenvietė, iki 1933 m. vadinta Kameniu, pradėjo kurtis 1670 m., miesto teisės nuo 1915 m.

## Lietuviai
1941 m. liepos mėn. į Kamenį prie Obės iš TSRS okupuotos Lietuvos ištremta apie 400 žmonių, daugiausia valdininkų, gydytojų, mokytojų, karininkų šeimos. Vyrai kaip politiniai kaliniai įkalinti lageriuose. Pradžioje tremtiniai gyveno pas vietos gyventojus tvartuose, sandėliuose, nuo 1942 m. – šaltuose barakuose, po kelias šeimas kambaryje. Badavo, ypač 1944 m. Dirbo grūdų elevatoriuose, statybose, plytinėse, vilnų karšykloje. 1942 m. vasarą dalis tremtinių išvežta prie Laptevų jūros. 1955 m. tremtiniai pradėjo grįžti į Lietuvą, dauguma grįžo 1957–1959 m.

## Šaltiniai
Semanis

**Semanis** () – upė vakarų Albanijoje. Prasideda netoli Pošnios gyvenvietės susiliejus Osumo ir Devolo upėms, prasidedančioms Gramozo kalnuose Graikijos pasienyje. Teka vakarų, pietvakarių kryptimi per Mizekės lygumą, sudaro meandras. Įteka į Adrijos jūrą netoli Topojos, į pietus nuo Karavastos lagūnos.

Didžiausias intakas – Gjancė (kairysis). Upė patvenkta Murizito užtvanka, sudarytas tvenkinys. Kanalais sujungta su Vjosės, Škumbinio upėmis. Netoli Semanio upės įsikūręs Fierio miestas.
Vyresnysis kapitonas

**Vyresnysis kapitonas** – retas karinis laipsnis, paprastai aukštesnis už kapitoną ir žemesnis už majorą.

## Armija
Labiausiai žinomi vyresnieji kapitonai yra Šiaurės Korėjos ir Kinijos kariuomenėse:
* Šiaurės Korėjos kariuomenėje vyresniojo kapitono laipsnis vadinasi *Taewi* ()
* KLR kariuomenėje vyresniojo kapitono laipsnis buvo 1955–1965 m ir vadinosi *Da Wei* (kin.大尉).
Kartais teigiama, kad šis laipsnis šiose valstybėse atsirado dėl Raudonosios Armijos laipsnių sistemos įtakos. Tačiau TSRS karinių laipsnių sistemoje tokio laipsnio niekada nebuvo. Carinės Rusijos sistemoje buvo du kapitonų laipsniai – paskutiniais metais kapitonas buvo analogiškas kitų valstybių majorams, o štabskapitonas – kapitonams.

Vakarų šalyse vyresniojo kapitono laipsnio analogai:
* Belgija – kapitonas komandantas
* Vokietija – 1993 m. Vokietijoje įvestas štabshauptmano () laipsnis, atitinkąs vyresnįjį kapitoną, suteikiamas karininkams specialistams.
* Italija – pirmasis kapitonas (), kuris suteikiamas kapitonams, turintiems kapitono laipsnį devynerius metus ar ilgiau.

## Laivynai
Kai kuriuose pasaulio laivynuose egzistuoja vyresniojo kapitono laipsnis, atitinkąs komodorą ar flotilės kapitoną (armijos vyresnįjį pulkininką).
Donegalo įlanka

**Donegalo įlanka** (, ) – didelė Atlanto vandenyno įlanka, įsiterpusi į Airijos salos šiaurės vakarinę dalį. Atskiria Donegalo grafystę (šiaurėje), nuo Leitrimo ir Sligo grafysčių (pietuose). Krantai labai skardingi. Čia yra 6-as pagal aukštį Europoje Slev Lygo klifas (601 m). Įteka Erno ir Esko upės.

Prie Donegalo įlankos įsikūrę miesteliai: Donegalas, Kilibegsas, Bališanonas, Bundoranas, Tulachanas.
Škumbinis

**Škumbinis** () – upė vidurio Albanijoje.

Ant upės įrengta keletas nedidelių hidroelektrinių, žemupyje įrengta kanalų sistema. Upės vanduo naudojamas drėkinimui.

## Geografija

Upės ištakos yra į pietryčius nuo Pogradeco, į pietvakarius nuo Ohrido ežero. Iš pradžių kalnuotu slėniu teka į šiaurę. Prie Libraždžio slėnis pasuka į vakarus. Vėlia siaura protaka kerta kalnų grandinę ir prie Elbasanio pradeda tekėti Mizenkės žemuma. Įteka į Adrijos jūrą į šiaurę nuo Karavastos lagūnos ir sudaro savo deltą.

Škumbinio poplūdis būna rudenį ir žiemą, o vasarą – nusenka. Prie upės įsikūrę miestai: Kukiosas, Libraždis, Elbasanis, Cerikas, Pekinis, Rogožinė.

## Ekologija

1996 m. Škumbinyje buvo suskaičiuotos 17 žuvų rūšių. Didžąją dalį jų sudaro karpinės žuvys. Upėje gyvena ir daug retų žuvų rūšių.

## Kultūrinė riba

Škumbinio upe eina etnolingvistinė riba pagrindinių albanų dialektų, kurie skiriasi fonetika ir žodynu – toskų ir gegų. Škumbinio riba yra ne tik kalbinė; tai taip pat ir religinė-kultūrinė riba. Piečiau Škumbinio praktiškai nėra katalikų, o į šiaurę, išskyrus didžiuosius miestus, praktiškai nėra stačiatikių.

Toskai visada garsėjo savo atvirumu pasauliui, o šiaurės kalnuose gyvenentys gegai – konservatyvumu. „Škumbinio kultūrinė siena“ taip pat jaučiama ir politikoje. Ankstesnysis komunistinis elitas buvo daugiausia iš šalies pietų. Šiaurėje kilo ir pirmieji protestai, kurioje stipriausias pozicijas turėjo pirmojo nekomunistinio prezidento Sali Berišos šalininkai.
Matis

**Matis** (, ) – upė šiaurės Albanijoje. Prasideda Čermenikės aukštumoje, Bulkizės apygardoje, prie Martanešo kaimo. Pradžioje teka į šiaurės vakarus, vidurupyje pasuka į vakarus, teka kalnų tarpekliu. Žemupyje teka per lygumą, įteka į Adrijos jūros Drinio įlanką prie Fušė-Kučės kaimo.

Didžiausias intakas – Fanis (dešinysis). Vidurupyje upė patvenkta, susidarę Ulezo ir Škopeto tvenkiniai. Upės slėnyje įsikūrę miestai yra Klosas, Burelis, Milotis.
Kičibašas

**Kičibašas** () – buvusi miško kirtėjų gyvenvietė apie 130 km į pietus nuo Krasnojarsko, Manos Belogorjės (Rytų Sajano atšaka) kalnuose, Jenisiejaus dešiniojo intako Sisimo kairiajame krante, Balachtos rajonas (anksčiau Novosiolovsko rajonas), Krasnojarsko kraštas, Rusija.

## Istorija
Gyvenvietę įkūrė per kolektyvizaciją apie 1929 m. ištremti rusai ūkininkai. Nuo 1932 m. Dauro komendantūros specialioji gyvenvietė. 1939–1940 m. į Kičibašą iš dab. Vakarų Ukrainos ir Baltarusijos atitremta lenkų, iš Karelijos – suomių, beveik visi jie mirė nuo bado ir ligų. 1950 m. ar 1951 m. atvežta vakarų ukrainiečių.

## Lietuviai
1948 m. birželio mėn. iš TSRS okupuotos Lietuvos ištremta apie 120 ūkininkų šeimų. Iki 1950 m. darbingi tremtiniai gyveno barakuose miške 20–50 km nuo Kičibašo, kirtavietėse palei Sisimo upę, kirto mišką, gabeno rąstus prie upės, pavasarį plukdė į Jenisiejų. Iškirtus aplinkinius miškus 1950 m. kai kurie tremtiniai iš Kičibašo perkelti į kitas miško kirtėjų gyvenvietes. 1957–1959 m. dauguma tremtinių grįžo į Lietuvą. Tremtiniams išvykus Kičibašas sunyko. Kičibašo kapinėse palaidota 12 lietuvių tremtinių, 1989–1990 m. į Lietuvą parvežti 5 tremtinių palaikai.

## Šaltiniai
Erzenis

**Erzenis** () – upė vidurio Albanijoje. Prasideda Dajčio aukštumose, 25 km į rytus nuo Tiranos. Teka vakarų kryptimi, pradžioje per aukštumas, o žemupyje – lyguma, kur sudaro meandras. Įteka į Adrijos jūros Lalco įlanką į šiaurę nuo Duresio.

Prie Erzenio esančios gyvenvietės: Beržitė, Petrelė, Vačaras, Ndročius, Šijaku, Suktas.
Kirzavodas (Čeremchovas)

**Kirzavodas**, **Kirpičnyj zavod** () – angliakasių gyvenvietė apie 10 km į šiaurę nuo Čeremchovo, Čeremchovo rajonas, Irkutsko sritis, Rusija.

## Istorija
Kirzavodą 1945 m. pradėjo statyti japonai karo belaisviai. XX a. pabaigoje gyvenvietė buvo beveik sunykusi.

## Lietuviai
1949 m. gegužės čia atvežta apie 500 žmonių iš TSRS okupuotos Lietuvos, atvežus lietuvius japonai išvežti kitur. Jaunesnieji tremtiniai lietuviai dirbo akmens anglių kasyklose, kiti – statybose. Pastatyta plytinė, joje vėliau daugelis tremtinių ir dirbo. Iš pradžių lietuviai gyveno barakuose po 2–3 šeimas kambaryje, ilgainiui įsikūrė laisviau, įsigijo gyvulių, užsiveisė daržus. 1951 m. iš kitų tremties vietų atkelta apie 10 Lietuvos lenkų šeimų, 1952 m. atvežta apie 200 vakarų baltarusių. Lietuvių tremtiniai kunigai laikė šv. Mišias, atlikdavo religinius patarnavimus. Kirzavodo klube susikūrė lietuvių šokių, dainų, dramos būreliai. 1956 m. lietuviai pradėjo grįžti į Lietuvą. Kai kurių lietuvių palaikai iš Kirzavodo kapinių parvežti į Lietuvą.

## Šaltiniai
Gurkas

**Gurkas** (), **Krka** () – upė pietų Austrijoje, Karintijoje; Dravos kairysis intakas. Prasideda Alpėse, Noko kalnų karose telkšančiuose ežerėliuose – Gurkzi ir Torerzi. Pradžioje teka į rytus, vidurupyje daro vingį į pietus. Įteka į Dravą į rytus nuo Klagenfurto.

Didžiausi intakai: Gertšicas, Metnicas (kairieji), Glanas (dešinysis).

Prie Gurko įsikūrę miesteliai: Veitensfeldas Gurktalyje, Gurkas, Štrazburgas, Briuklis.
Vjosė

**Vjosė** (), **Aosas** () – upė Graikijoje ir pietų Albanijoje. Prasideda Graikijoje, Epyre, Pindo kalnuose netoli Vovusos kaimo. Teka į šiaurės vakarus 80 km per Graikiją, toliau – Albanijos teritorija. Aukštupyje sudaro kanjoną. Teka daugiausia kalnuotomis vietovėmis. Įteka į Adrijos jūrą 25 km į šiaurės vakarus nuo Vliorės.

Didžiausi intakai – Drinosas, Šušicė (kairieji). Vjosės aukštupys įeina į Vikos-Aoso nacionalinį parką. Ties Konica (Graikijoje) per upę nutiestas senovinis arkinis tiltas. Prie Vjosės įsikūrę miestai: Konica (Graikija), Piormetas, Kiolcyrė, Tepelnė, Memaliajus, Selenicė, Novoselė (Albanija).

Senovėje upė tekėjo labiau į šiaurę, per dabartinį Pojaną ir Fierį, tačiau dėl žemės drebėjimo IV a. upė pakeitė vagą. Prie senosios upės vagos buvo įsikūręs senovės graikų miestas Apolonija.

## Šaltiniai
Katarma (Irkutskas)

**Katarma** () – medkirčių gyvenvietė 30 km į šiaurės rytus nuo Alzamajaus, Nižneudinsko rajonas, Irkutsko sritis.

## Lietuviai
1949 m. balandžio mėn. į Katarmą ištremta apie 50 šeimų (apie 180 žmonių) iš Lietuvos. Tremtiniai kirto mišką, genėjo, sakino medžius. Vasarą vyresnio amžiaus žmonės ir vaikai dirbo žemės ūkio darbus, prižiūrėjo galvijus. Žiemą vaikai lankė mokyklą, esančią už 8 km, apylinkės centre Baravinske. Po 3 ar 4 metų dauguma tremtinių iš buvo perkelti į Muchino gyvenvietę (Čiunos rajonas). Išliko kapinės, kuriose palaidoti 8 lietuviai.

## Šaltiniai
GP3 serija

**GP3 serija** (**GP3 Series**, sutr. **GP3**) – vienviečių atvirų ratų automobilių lenktynių čempionatas, startavęs 2010 m. kaip GP2 serijos lenktynininkų šaltinis, pristatytas GP2 organizatoriaus Bruno Michel. Planuojama, jog biudžetas sieks 600 000 eurų per metus.

Čempionate dalyvauja 10 komandų, turinčių po 3 lenktynininkus.

## Automobilis

Čempionate visos komandos naudoja standartizuotą lenktynių automobilį. Jis turi Dallara sukurtą važiuoklę, 4 cilindrų 2 l ir 280 AG „Renault“ variklį, 6 greičių išilginę nuoseklią „Hewland“ gamybos pavarų dėžę, „Brembo“ stabdžius, o padangas čempionatui tiekia „Pirelli“ (po 3 komplektus savaitgaliui). Automobilis savo charakteristikomis ir eksploatacinėmis savybėmis lenkia naudojamus Formulėje 3.

## Lenktynių savaitgalis

GP3 serija vyksta GP2 serijos savaitgalių metu Europoje. Penktadienį vyksta 30 minučių trukmės praktiniai važiavimai ir 30 min. trukmės kvalifikacija, kurioje nustatomos pirmų lenktynių lenktynininkų starto pozicijos. Šeštadienį vyksta 28 minučių ir plius 1 rato trukmės lenktynės. Sekmadienį vyksta antros tokios pačios trukmės lenktynės, kurių starto pozicijos nustatomos tokia tvarka: šeštadienio lenktynėse pirmas aštuonias vietas užėmę lenktynininkai išdėstomi atvirkščia tvarka (pirmas startuoja aštuntas, antras – septintas, trečias – šeštas ir t. t.), o likę nuo devintos vietos – taip, kaip finišavo. Lenktynių metu sustojimai neprivalomi.

## Taškų sistema

### 2010–2011
2010–2011 m. taškų sistema buvo tokia.

* Kad būtų įskaitytas greičiausias raštas, lenktynininkas turi būti startavęs iš savo starto pozicijos ir atvažiuoti pirmame dešimtuke.

Jei rungtynės sustabdomos ir negali būti tęsiamos, taškai neskiriami, jei lenktynių lyderis nenuvažiavo dviejų ratų. Jei lyderis nuvažiavau daugiau, kaip 2 ratus, bet mažiau, kaip 75 % distancijos, skiriama pusė taškų. Visi taškai skiriami įveikus daugiau, kaip 75 % lenktynių distancijos.

### Nuo 2012 m.
Nuo 2012 m. taškų sistema buvo pritaikyta pagal visus aukštesnio lygio čempionatus – Formulę 1, Formulę 2 ir kitus.

* Pole pozicija – 4 taškai;
* Greičiausias ratas – 2 taškai kiekvienose lenktynėse;
* Greičiausio rato savininkas turi nuvažiuot 90 % lenktynių ir finišuoti dešimtuke.

## Čempionai

## Taip pat skaitykite

* GP2 serija
* GP2 Azijos serija
* Formulė 1
* Formulė 2
* Formulė 3
* Formulė 3000

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali čempionato svetainė
Belvilis (Kanada)

**Belvilis** – miestas Kanadoje, Ontarijo provincijos pietrytinėje dalyje, Hastingso apygardos centras. Miestas įsikūręs Moiros upės žiotyse. Gyventojų skaičius siekė 50,7 tūkst. (2016 m.)

## Istorija
Pirmoji gyvenvietė įkurta 1789 m. Gyvenvietė nuo įkūrimo buvo žinoma  vardu, kuris šiai gyvenvietei buvo suteiktas prisimenant žymų šios gyvenvietės naujakurį ir pramonininką John Walden Meyers. 1816 m. gyvenvietei buvo suteiktas Belvilio vardas.

## Žymūs žmonės
* Mackenzie Bowell. Čia gyveno ir miesto kapinėse palaidotas Kanados premjeras (1894–1896) seras Makenzis Bauelas.
Štabshauptmanas

**Štabshauptmanas** ( 'štabo kapitonas') – aukščiausias karininkų specialistų (*Offiziere des Militärfachlichen Dienstes; MFD*) laipsnis bundesvere. Tokie karininkai gauna ne majoro laipsnį, būdingą rikiuotės karininkams, o štabshauptmano laipsnį ir majoro atlyginimą.
Štabshauptmanai priklauso NATO OF-2 kategorijai (viršutinė dalis).

Štabshauptmanų antpečiuose yra keturios sidabrinės žvaigždės.

Štabshauptmano laipsnis yra labai retas bundesvere. Šis laipsnis buvo specialiai sukurtas karininkams specialistams, kurie iškilo iš puskarininkių specialistų, baigusių specialias apmokymo programas. Jų pareigos artimos angliakalbių šalių kariuomenių vorentams ().
Kartais štabshauptmanais tampa ir rikiuotės karininkai, jei jų dalinyje nėra laisvo majoro posto.


File:DH231-Hauptmann.png|Sausumos pajėgų hauptmanas (kapitonas)OF-2 (apačia)
File:DH241-Stabshauptmann.png|Sausumos pajėgų štabshauptmanasOF-2 (viršus)
File:DH251-Major.png|Sausumos pajėgų majorasOF-3


File:Bundeswehr-OF-2-H.png|Oro pajėgų hauptmanas (kapitonas)OF-2 (apačia)
File:Bundeswehr-OF-2-SH.png|Oro pajėgų  štabshauptmanasOF-2 (viršus)
File:Bundeswehr-OF-3-M.png|Oro pajėgų  majorasOF-3

Vokietijos kariniame laivyne yra analogiškas štabskapitono leitenanto laipsnis ()
Brantfordas

**Brantfordas** – miestas Kanadoje, Ontarijo provincijoje, Branto apygardoje. Miestas įsikūręs prie Grando upės. Miestas yra kartais vadinamas „Telefono“ miestu , kadangi jame gyveno Aleksandras Grehamas Belas, kuris 1876 m. išrado pirmąjį telefoną ir sujungė Brantfordo miestą su Paryžiumi, esančiu Ontarijo provincijoje, pirmąja telefono linija.

## Istorija

Europiečiai pradėjo kraustytis čia 1805 m. 1877 m. gegužės 31 d. Brantfordui suteiktos miesto teisės.



## Klimatas

## Išnašos
Brokvilis

**Brokvilis** – miestas Kanadoje, Ontarijo provincijoje, vadinamajame Tūkstančio salų rajone. Brukvailas vienas iš seniausių Ontarijo provincijos miestų. Jis pavadintas Brokviliu anglų generolo sero Isaac Brock vardu.

## Istorija

Miestas buvo įkurtas 1785 m.
Hardijs Baumanis

**Hardijus Baumanis** (; 1967 m. gruodžio 10 d. – 2015 m. balandžio 6 d.) – Latvijos diplomatas, buvęs ambasadorius Lietuvai.

## Biografija
1992 m. Latvijos Respublikos Užsienio reikalų ministerijos Ekonominio bendradarbiavimo skyriaus vyr. referentas. 1993 m. Latvijos Respublikos Užsienio reikalų ministerijos Šiaures ir Pietų Amerikos valstybių skyriaus vyr. referentas. 1993–1994 m. Latvijos Valstybės prezidento patarėjas užsienio politikos klausimais.

1994–1997 m. Latvijos Respublikos ambasados Danijos Karalystėje 1-asis sekretorius. 1997–1998 m. Latvijos Respublikos ambasados Rusijos Federacijoje Konsulinio skyriaus vadovas. 1998–2001 m. Latvijos Respublikos ambasados vadovo pavaduotojas, patarėjas politiniais klausimais Rusijos Federacijoje.

2002 m. Londono Karališkojo koledžo Saugumo studijų narys. 2003–2004 m. Latvijos Respublikos Užsienio reikalų ministerijos Konsulinio departamento direktorius. 2004–2006 m. Latvijos Respublikos Generalinis konsulas Sankt Peterburge, Rusija. 2006–2010 m. Latvijos Respublikos ambasadorius Lietuvos Respublikoje. Nuo 2010 m. buvo Latvijos ambasadorius Azerbaidžane.

## Išsilavinimas
 
* 1985–1991 m. Mikroelektronikos institutas Maskvoje (inžinierius – fizikas), Rusija;
* 1991–1992 m. Tarptautinių santykių institutas, Latvijos universitetas;
* 1992 m. Huverio institutas, Stenfordo universitetas, JAV;
* 2002 m. King’s College, Londono universitetas, Jungtinė Karalystė (Tarptautinių santykių Magistro laipsnis);

## Apdovanojimai

* 1996 m. Dannenbrog ordino kavalierius, Danija

## Šaltiniai
Tarptautinis Kauno kino festivalis

**Tarptautinis Kauno kino festivalis** – nekomercinių kino filmų renginys. Nuo 2007 m. tradiciškai vyksta kasmet spalio mėnesį Kaune ir Vilniuje. 2011 m. penktojo festivalio programos filmai taip pat buvo rodomi Panevėžyje ir Nidoje. Organizuoja VšĮ „Visos mūzos“, festivalio direktorė – Ilona Jurkonytė, programos sudarytojas – Tomas Tengmark.

## Festivalio tikslai
Kino festivalio tikslas – pristatyti plataus tarptautinio pripažinimo sulaukusius filmus, atspindinčius ne vien pasaulines šių dienų kino meno raidos tendencijas, bet ir vietiniame bei pasauliniame kontekste aktualią visuomeninę problematiką. Festivalis siekia sukurti galimybę iki šiol neatrastiems ir nežinomiems kino kūrėjams pristatyti savo kūrinius žiūrovams. Organizuojami kino seansai, diskusijos, paskaitos, susitikimai su kino kūrėjais.

Festivalio atsiradimo istorija yra sietina su siekiu puoselėti kino kultūros sklaidą bei išsaugoti seniausią Lietuvoje veikiantį kino teatrą „Romuva“. Kaune festivalis turi reprezentacinio miesto renginio statusą.

## Programos
Festivalio filmų programos:
* 2007 m.: „Tapatumai“, „Pasakojimai“, „Muzika, keičianti pasaulį“, „Prancūzų Naujosios bangos retrospektyva“.
* 2008 m.: „Tapatumai“, „Pasakojimai, „Muzika, keičianti pasaulį“, „Naujasis Airijos kinas“, „Šimtas pavasarių“ (programa, skirta Vytautui Kernagiui atminti), „Traukinių laikas“.
* 2009 m.: „Platus kampas“, „Muzika, keičianti pasaulį“, „Visos mūzos“, „Šiaurės garsai kine“.
* 2010 m.: „Platus kampas“, „Tapatumai“, „Muzika, keičianti pasaulį“, „Visos mūzos“, „Bélos Tarro filmų retrospektyva“, „Deimanto Narkevičiaus filmų retrospektyva“, „Piotro Dumałos filmų retrospektyva“, „Animacijos programa“, „Estiškų animacinių filmų programa“, „Latviškų animacinių filmų programa“, „Geriausia slovėniška stopkadrinė animacija“, „Programa vaikams „Dramblys”, „Geriausi Klermono-Ferano trumpametražių filmų festivalio animaciniai filmai“, „Geriausi Klermono-Ferano trumpametražių filmų festivalio vaidybiniai ir dokumentiniai filmai“, „Specialūs seansai“.
* 2011 m.: „Platus kampas“, „Tapatumai“, „Muzika keičianti pasaulį“, „Visos mūzos“, „Visos mūzos. Trumpametražių filmų programa „Pasiskolintos scenos“, „Visos mūzos. Trumpametražių filmų programa „Pramogų bus“, „Kino aukso amžius: Slovakų naujoji banga“, „Raudonieji vesternai“, „Trumpųjų filmų programa „Ištęsti blyksniai“, „Adolfui Mekui atminti“, „Specialūs seansai: Jono Meko filmai“, „Specialūs seansai: Jono Meko sudaryta avangardinio moterų kino programa“.

## Nuorodos
* Festivalio internetinis puslapis
Kefalonija

**Kefalonija** (, , ) – didžiausia iš Jonijos salų vakarų Graikijoje. Jos plotas yra 734 km², tai didesnė iš dviejų salų, sudarančių Kefalonijos ir Itakės nomą. Kefalonijoje yra aštuonios iš devynių nomo savivaldybių, Itakė yra kitoje saloje.

Salos pavadinimas kildinamas mitologinio veikėjo Kefalo, nors pavadinimą galima suprasti ir tiesiogiai „galvos formos“.

## Geografija

Nomo sostinė yra Argostolis Kefalonijos saloje. Saloje gyvena netoli 45 tūkst. žmonių, o 1990–2000 m. gyventojų prieaugis buvo 35-40 %. Oficialiai saloje gyvena 36 404 žmonės (2001 m.). Argostolyje gyvena trečdalis salos gyventojų. Liksoris yra antra pagal dydį gyvenvietė. Šiuose dviejuose miestuose gyvena ape du trečdaliai nomo gyventojų.

Sala kalnuota, aukštis iki 1628 m (Aino kalnas). Krantai žemi, vingiuoti. Paplitę karstiniai reiškiniai. Vyrauja subtropiniai krūmynai, pušynai, pasėliai (alyvmedžių, citrusinių, tabako plantacijos, vynuogynai).

Kefalonija yra seismiškai aktyvioje zonoje ir kiekvienais metais užfiksuojama daug nežymių žemės drebėjimų. 1953 m. žemės drebėjimas beveik visiškai sugriovė salą, tik Fiskardas šiaurėje liko nepaliestas.

Beveik visos Kefalonijos pavardės baigiasi „-atos“, o miestai ir kaimai turi galūnę „-ata“, pvz.: Valsamata, Frangata, Lourdata, Favata, Delaportata ir t. t.

Kefalonija taip pat žinoma dėl logerhedų vėžlių populiacijos, kuri deda kiaušinius Kaminijos paplūdimyje, prižiūrint Jūros vėžlių apsaugos bendruomenei.

## Istorija
Archeologiniai duomenys rodo, kad pirmieji Kefalonijos gyventojai čia apsigyveno maždaug 50 000 m. pr. m. e. Mikėnų laikotarpiu sala klestėjo bei išliko graikiška, kol II a. pr. m. e., užgrobė romėnai. Vėliau tapo konfliktų objektu, bet nuo 1500 iki 1700 m. kartu su kitomis Jonijos salomis ją valdė venecijiečiai.

## Šaltiniai
Ramuva

:: *Apie prūsų šventvietę žr. [[Romovė]]*.

**Ramuva** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Gardamo. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Berenis

* Gintaras Berenis (1963–2020), Mažeikių politinis veikėjas;
* Marius Berenis (g. 1973 m.), pop atlikėjas.
Barbora Jogailaitė

**Barbora** (1478 m. liepos 15 d. Sandomieže – 1534 m. vasario 15 d. Drezdene) – Lietuvos didžiojo kunigaikščio ir Lenkijos karaliaus Kazimiero Jogailaičio ir Elžbietos Habsburgaitės duktė.

1496 m. ištekėjo už Meiseno (Saksonija) markgrafo Georgo Barzdotojo, Albrechto Drąsiojo sūnaus. Pasak šaltinių vestuvėse dalyvavo 6 286 vokiečių ir lenkų didikų. Vedybomis siekta užtikrinti gerus diplomatinius santykius tarp Vokietijos ir Lenkijos.

Georgas priklausė jaunesniajai Saksonijos kunigaikščių elektorių linijai, vadinamiesiems Albertinams. Barboros vyro jaunesnįjį brolį Frydrichą 1498 m. Vokiečių Ordinas išsirinko didžiuoju magistru.

Iš viso turėjo 10 vaikų, iš jų pilnametystės sulaukė 4.

## Šeima

Barborai ir Georgui gimė vaikai:

* **Kristupas** (*/† 1497)
* **[[Johanas]]** (1498–1537), buvo vedęs Elžbietą;
* **Volfgangas** (1499–1500)
* **Ana** (*/† 1500)
* **Kristupas**(*/† 1501)
* **Аgnesa** (*/† 1503)
* **[[Frydrikas]]** (1504–1539), Buvo vedęs grafaitę Elžbietą fon Mansfeld;
* **[[Kristina Saksė|Kristina]]** (1505–1549), buvo ištekėjus už Pilypo, Geseno landgrafo;
* **[[Magdalena Saksė|Magdalena]]** (1507–1534),  buvo ištekėjus už Joachimo, Branderburgo kurfiursto;
* **Margareta** (1508–1510).

## Nuorodos

## Išnašos
Aleksandras Pokryškinas

**Aleksandras Ivanovičius Pokryškinas** (; 1913 m. kovo 19 d. Novonikolajevske – 1985 m. lapkričio 13 d. Maskvoje) – tarybinis karo lakūnas-asas, antrasis pagal rezultatyvumą naikintuvo pilotas Antrajame pasauliniame kare. Pirmasis triskart Tarybų Sąjungos didvyris. TSRS aviacijos maršalas (1972).

## Biografija
Nuo 1932 m. tarnavo Raudonojoje Armijoje. 1933 m. baigė Permės aviatechnikų mokyklą, 1939 m. – Kačios lakūnų mokyklą.

Antrojo pasaulinio karo metais (1941–1945 m.) vadovavo naikintuvų eskadrilei, pulkui ir divizijai. Atliko virš 600 kovinių skrydžių, dalyvavo 156-iuose oro mūšiuose, numušė 59 vokiečių lėktuvus. Buvo pirmasis, kuriam tris kartus suteiktas Tarybų Sąjungos didvyrio vardas (dukart 1943 m. ir 1944 m.).

1948 m. baigė M. Frunzės karo akademiją, 1957 m. – Generalinio štabo karo akademiją. Dirbo įvairiose vadovaujančiose pareigose TSRS priešlėktuvinėje gynyboje. Nuo 1972 m. iki 1981 m. dirbo DOSAAF draugijos Centro komiteto pirmininku. Parašė kelias memuarų knygas.

Palaidotas Novodevičės kapinėse Maskvoje.

## Nuorodos
* Biografija (rusų kalba)
* Memuarai
* Nuotraukos.
Prisoner

**„Prisoner“** – 16-asis amerikiečių dainininkės ir aktorės Cher studijinis albumas, išleistas įrašų kompanijos „Casablanca Records“ 1979 m. spalio 22 d. „Prisoner“ buvo gana sėkmingas, daugiausia dėl šokių muzikos įrašo „Hell on Wheels“.

## Albumo informacija
„Prisoner“ (iš pradžių planuotas išleisti pavadinimu „Mirror Image“) yra antrasis 1979 m. Cher albumas, išleistas praėjus 9 mėnesiams nuo „Take Me Home“ išleidimo.

Tai yra paskutinis Cher albumas prodiusuotas Bob Esty. Palyginus su disko stiliaus „Take Me Home“, „Prisoner“ yra labiau new wave skambesio. „Prisoner“ taip pat žymi pirmą kartą kai Cher išleido albumą, kurio visos dainos buvo parašytos specialiai jai.

Albumo viršelyje Cher pasirodė beveik nuoga surakinta grandinėmis. Toks „sekso vergės“ įvaizdis sukėlė diskusijas tarp kai kurių už moterų teises kovojančių grupių.

Iš pradžių albumą buvo planuota išleisti pavadinimu „Mirror Image“, atkreipiant dėmesį į visiems žinomą drąsiąją Cher pusę ir jos naujai atrastą „laukinio disko“ pusę. Kadangi Cher nelabai žavėjosi nauju albumu, ji vis atmesdavo dainas ir pridėdavo kitas. „Boys & Girls“, labiau roko stiliaus daina, buvo pridėta Cher. Kai nebeliko nieko iš pradinio albumo plano, prieš išleidžiant pavadinimas buvo pakeistas į „Prisoner“.

1994 m. „Prisoner“ kartu su pirmuoju „Casablanca Records“ albumu „Take Me Home“ buvo išleistas CD formatu pavadinimu „The Casablanca Years“. Jame yra visos dainos iš abiejų albumų.

## Reklama
Reklamuodama naują albumą, Cher atliko dainą „Shoppin'“ JAV televizijos laidoje.
Ji taip pat įrašė specialų šou **„Cher…and Other Fantasies“**, kuriame buvo eskizai, neišleista daina „Like a Number“, nauja „More Than You Know“ versija ir daina „Ain’t Nobody’s Business“, kuri buvo atliekama ture „Take Me Home Tour“.

## Albumo dainos

### Pastabos
* Visos dainos buvo prodiusuotos Bob Esty.

* 1987 m. buvo išleistas CD pavadinimu „Outrageous“. Jį sudaro visų originalaus albumo dainų remiksai.

## Singlai

Pirmasis albumo singlas „Hell on Wheels“ užėmė 3-iąją Prancūzijos singlų topo vietą ir 59-ąją JAV Billboard Hot 100 tope. Singlui buvo sukurtas vaizdo klipas. Jame Cher apsiavus riedučius, o paskui ją seka sunkvežimiai. Daina taip pat buvo įtraukta į filmo „Roller Boogie“ garso takelį.

Antrasis ir paskutinis albumo singlas „Holdin Out For Love“ buvo komerciškai nesėkmingas ir nepateko į topus.

## Sudėtis

* Pagrindinis vokalas: Cher
* B-3 vargonai: Richard Tee
* Būgnai: Jeff Porcaro
* Fleita ir saksofonas: Kim Hutchcroft
* Bosas: John Pierce
* Gitara: David Williams
* Gitara: Robbie Krieger
* Klavišiniai: Tom Snow
* Pianinas: David Paich
* Pianinas ir vargonai: John Hobbs
* Pianinas, sintezatorius, pritariantysis vokalas ir aranžuotės: Bob Esty
* Timpanas ir tambūrinas: Victor Feldman
* Mušamieji: Paulinho Da Costa
* Pritariantysis vokalas: Michele Aller
* Solo gitara: Steve Lukather

### Produkcija
* Bob Esty – įrašų prodiuseris

### Dizainas
* Harry Langdon – fotografija

## Šaltiniai
Šiurpilio piliakalnis

**Šiurpilio piliakalnis**, () – piliakalnis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijos Suvalkų apskrities Jeleniavo valsčiuje, dviejų kilometrų atstumu nuo Šiurpilio kaimo. Aukštis – 228,1 m virš jūros lygio ir apie 45 m virš šalia plytinčių Šiurpilio (), Tchličisko (), Eglynėlio () ir Eglinio () ežerų paviršiaus. Vienas svarbiausių jotvingių archeologinių objektų lenkiškoje Suvalkijos dalyje. Šalia *Piliakalnio* stūkso dar dvi senovėje gyventos kalvos: *Bažnyčios* ir *Kapinių*. Šiurpilio piliakalnį lanko vietos lietuviai, ant jo vyksta *Poezijos pavasario* šventės.

**Piliakalnyje** galima pastebėti gyvenvietės, aptvertos trimis pylimų žiedais ir sustiprintos rieduliais, pėdsakus. Archeologai patvirtino, kad čia VI–IX a. drėbto molio trobelėse gyventa žmonių. Po I a. pabaigoje – II a. pradžioje įvykusio gaisro vietovė tris šimtus metų liko apleista. Kryžiuočių kronikos pirmą kartą vietovę mini 1425 m. kaip *Surpel = Šiurpi pilis*. Kai jotvingius kryžiuočiai išnaikino, po 1422 m. Melno taikos Šiurpilis buvo pripažintas Lietuvai. Lietuviai čia pastatė medinę pilį, kuri tarnavo ir kaip medžioklės rūmai. Pilis pamažu suiro, vėliau jos akmenys buvo naudojami tiesiant kelią Jeleniavas-Suvalkai. Naujieji šeimininkai kamaldulių vienuoliai ant piliakalnio pastatė trobelę ir čia gamino potašą. Apsuptas užpelkėjusiais ežerais piliakalnis traukia archeologų dėmesį, pirmą kartą jis buvo kasinėtas dar XIX a. Įspūdinga vietovė minima kelete legendų, tarp jų ir apie bajoraitę Eglę, labai primenančią žinomą lietuvišką padavimą apie *Eglę žalčių karalienę*.

**Bažnyčios kalvoje** rasti pamatai galėjo priklausyti arba jotvingių šventovei, arba tai po 1387 m. lietuvių pastatytos medinės bažnyčios liekanos. Pagonių šventvietėje įrengta bažnyčia – viena pirmųjų visoje Suvalkijoje – pamažu sunyko. Žinomas tyrinėtojas Aleksandras Polujanskis mini, kad dar 1834 m. Jeleniavo bažnyčios klebonas turėjo išlikusį buvusios Šiurpilio bažnyčios varpelį su lotynišku užrašu: *Sit nomen Domini benedictum.* Kalvos viršūnėje dūkso du gamtos paminklai-rieduliai, vietos gyventojų vadinami gražuolės Eglės užkeiktais broliais.

**Kapinių kalne** buvo laidojami aplinkinių vietovių gyventojai.

## Taip pat skaitykite

* Pilies kalnas

## Literatūra
* Grzegorz Rąkowski. Polska egzotyczna. Rewasz, Pruszków, 1999

## Nuorodos
* Vaizdas iš kosmoso
* Piliakalnis turistiniame žemėlapyje
* Gediminas Zemlickas. Kam šiurpą kėlė Šiurpilis (liet.) 
* Šiurpilio pilies kalnas (lenk.)
* Šiurpilio piliakalnis (lenk.) 
* Pilies kalnas (lenk.) 
* Algis Uzdila. Poezijos pavasario atskambis Šiurpilyje (liet.)
Ali Abdullah Saleh

**Ali Abdullah Saleh** (ar. علي عبد الله صالح, g. 1942 m. kovo 21 d. – 2017 m. gruodžio 4 d.) – paskutinis Jemeno Arabų Respublikos ir pirmasis Jemeno prezidentas.

## Biografija

1960 m. baigė Jemeno Arabų Respublikos karo akademiją. 1978–1990 m. buvo Jemeno Arabų Respublikos prezidentas, o Jemenui susijungus tapo pirmuoju šalies prezidentu.

1999 m. Jemene įvyko pirmieji prezidento rinkimai, kuriuos laimėjo, surinkęs 91,2 % rinkėjų balsų.

Po šių rinkimų šalies parlamentas pakeitė Jemeno įstatymus. Pagal juos prezidento kadencija prailginta nuo penkerių iki septynerių metų, parlamento – nuo ketverių iki šešerių metų, taip pat įkurta prezidento prižiūrima 111 narių įstatymų leidžiamoji taryba.

2002 m. viešai paskelbė, kad nedalyvaus kituose prezidento rinkimuose, nes nori leisti pasireikšti jauniems šalies politikams. Tačiau prieš pat 2006 m. rinkimų pradžią persigalvojo ir nutarė dar kartą kandidatuoti į prezidento postą. Rugsėjo mėnesį vykusiuose rinkimuose gavo 77,2 % rinkėjų balsų ir dar septyneriems metams liko valdžioje.

2011 m. Jemene kilus neramumams pasitraukė į Saudo Arabiją, vėliau grįžo į šalį. 2012 m. galutinai atsistatydino iš prezidento pareigų ir pasitraukė į tremtį.

2014 m. Ali Abdula Salehas su savo šalininkais sudarė aljansą su hučių sukilėliais, kurie užėmė sostinę Saną pilietinio karo metu. Jam paskelbus apie aljanso nutraukimą ir užsiminus apie derybas su priešiška hučiams Saudo Arabija, 2017 m. gruodžio 4 d. jis buvo nužudytas, pasak hučių, sustabdžius jo kortežą prieštankiniu granatsvaidžiu ir apšaudžius netoli Maribo. Saleho partijos atstovai patvirtino jį žuvus netoli Sanos.
## Išnašos

## Nuorodos
* Jemeno prezidento svetainė 

|-

|-
Garsas (kino teatras)

**Kino centras „Garsas“** – kino teatras, veikęs Panevėžyje, Respublikos g. 40, nuo 2021 m. perkeltas į Klaipėdos g. 146.

## Istorija
1928 m. liepos 14 d. Nina Fridmanienė savo namuose (Respublikos g.) atidarė kino teatrą „Sirena“. 1939 m. kino teatras pradėjo rodyti įgarsintus kino filmus ir tada pavadintas „Garso“ vardu. Tuo metu tai buvo vienintelis prestižinis kino teatras Panevėžyje.

1968 m. rudenį senojo kino teatro vietoje duris atvėrė tuo metu moderniausias kino teatras „Garsas“. Pastatytas pagal kartotinį projektą, kurio autorius architektas Vykis Juršys. Kiti šio projekto kinoteatrai (buvę) – „Vaidila“ Klaipėdoje ir „Aidas“ Druskininkuose.  1999 m. atliktas kapitalinis pastato remontas, atnaujinta techninė įranga.

Kino teatre buvo dvi salės su *Dolby Digital Suround EX* garso sistema. Mažojoje salėje buvo 80 vietų, o Didžiojoje salėje po 2016 metais vykusio kėdžių atnaujinimo – 672.

2021 m. pradžioje kino centras perkeltas į M. Rimkevičaitės profesinio rengimo centrą, o buvęs pastatas, nepaisant visuomenės dalies protestų, nugriautas; jo vietoje numatyta pastatyti Stasio Eidrigevičiaus menų centrą. 2024 m. kino teatro vietoje iškilo naujas pastatas, kuriame atvertas S. Eidrigevičiaus menų centras „Stasys Museum“.

## Pasiekimai
Nuo 2009 m. sausio 1 d. kino centras tapo prestižinio Europos kino teatrų tinklo „Europa Cinemas“ nariu. Šis tinklas  jungia 41 šalį, 392 miestus, 687 kino teatrus ir 1719 ekranų. Toks pripažinimas „Garsui“ suteiktas ne tik už nekomercinio kino rodymą, bet ir už jaunimo edukacinių programų organizavimą.

## Renginiai
* Tarptautinis festivalis „Europos kinas ir dieną, ir naktį“
* Respublikinis trumpametražių filmų festivalis „Aš + Miestas = Kinas“
* Nacionalinis kinas po atviru dangumi
* Lietuviško kino dienos
* Teminės kino naktys(Helovyno, Kalėdinė, Naujametinė ir kitos)
* Kino gurmanų klubas „Veidrodžio ložė“

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Internetinis puslapis
*Kino centras „Garsas“ – mėnesio kino teatras 
*Mokausi iš kino  
*„KINFO“ keliauja. Kino centras „Garsas“
Rimnikų mūšis

**Rimnikų mūšis** (1789 m. rugsėjo 22 d.) – vienas pagrindinių 1787–1792 m. Rusijos-Turkijos karo mūšių, kurio metu buvo sutriuškinta Turkijos kariuomenė. Rusijos generolas Aleksandras Suvorovas, kartu su Habsburgų generolu princu Frederiku Josiasu anksti ryte atakavo pagrindines Osmanų imperijos armijos pajėgas, vadovaujamas aukščiausiojo vizirio Koca Yusuf Pasha, kurios buvo išsidėsčiusios Rimniko upės pakrantėje.

Už šią pergalę Aleksandras Suvorovas gavo Rimnikų grafo titulą.

## Išnašos
Daiva Lukaševičiūtė-Binkulienė

**Daiva Lukaševičiūtė-Binkulienė** – teisininkė, notarė, Lietuvos notarų rūmų (LNR) viceprezidentė, buvusi LNR prezidentė.

## Biografija
Vilniaus universiteto Teisės fakultete studijavo teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją.

Nuo 1991 m. notarė. Vilniaus miesto 2-ojo notarų biuro administratorė, notarė.

Iki 2005 m. rugpjūčio 21 d. Notarų rūmų prezidiumo narė, Vilniaus apygardos prezidiumo narė (iki 2005 m. rugpjūčio 21 d.), Lietuvos notarų rūmų prezidentė (iki 2008 m. kovo 30 d.), Lietuvos notarų rūmų viceprezidentė (nuo 2008 m. kovo 31 d.).

## Šaltiniai

|-
Kiseliovas (Permė)

**Kiseliovas** () – kaimas apie 45 km į rytus nuo Kudymkaro, Karnos dešiniojo intako Invos kairiajame krante, Jusvos rajonas, Permės kraštas, Rusija.

## Lietuviai
1945 m. rugsėjo mėn. į Kiseliovą iš Lietuvos ištremta 40 žmonių. Tremtiniai apgyvendinti vietinių gyventojų Permės komių namuose. Jie kirto mišką. 1946 m. rudenį lietuviai buvo perkelti į Dojego kaimą apie 7 km į vakarus nuo Kiseliovo.

## Šaltiniai
Kojus

**Kojus** () – miško kirtėjų gyvenvietė Rytų Sajano atšakos Kojaus Belogorjės kalnuose, abipus Jenisiejaus dešiniojo intako Manos upės, apie 55 km į pietvakarius nuo Partizanskojės, Partizanskojės rajonas, Krasnojarsko kraštas, Rusija. Priklausė Partizanskojės miško pramonės ūkiui.

## Lietuviai
1948 m. birželio mėn. į Kojų iš TSRS okupuotos Lietuvos ištremta apie 100 šeimų (ūkininkai, daug studentų). Tais pačiais metais atvežta apie 500 tremtinių – ukrainiečiai, rusai, graikai, suomiai, lenkai, Pavolgio vokiečiai, estai, latviai. Tremtiniai kirto mišką, rąstus vežė ir krovė prie upės, pavasarį plukdė į Jenisiejų. 1957 m. lietuviai pradėjo grįžti į Lietuvą. 1972 m. Kojuje gyveno 1 lietuvių kalba šeima. Iškirtus gretimus miškus gyvenvietė beveik sunyko. Kojaus kapinėse palaidota lietuvių, iki 1990 m. kai kurių palaikai parvežti į Lietuvą.

## Šaltiniai
Vitalis

**Vitalis** – vyriškas vardas. Kita šio vardo forma Vitalius, moteriška šio vardo forma Vitalė.

Vardadienis: lapkričio 4 d.

Šis vardas kilęs iš lotynų kalbos ( - „gyvybingas“).

## Žmonės

* Vitalis Dembskis (1845–1915) – Lietuvos kunigas, draudžiamųjų lietuvių knygų platintojas;

* Vitalis Gruodis (g. 1921) – Lietuvos teatro aktorius, teatro, televizijos ir kino režisierius;

* Vitalis Morkūnas (g. 1929) – Lietuvos etnologas, humanitarinių mokslų daktaras;