open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Šansi

**Šansi** () – provincija šiaurės Kinijoje. Plotas – 156,7 tūkst. km². Sostinė – Tajuanas.

## Administracinis suskirstymas
Šansi suskirstyta į 11 prefektūrų lygmens administracinių vienetų (prefektūrų lygmens miestų):

* **[[Tajuanas]]** (太原市 Tàiyuán Shì)
* **[[Datongas]]** (大同市 Dàtóng Shì)
* **Jangčiuanas** (阳泉市 Yángquán Shì)
* **[[Čangdži]]** (长治市 Chángzhì Shì)
* **Dzinčengas** (晋城市 Jìnchéng Shì)
* **Šuodžou** (朔州市 Shuòzhōu Shì)
* **Dzindžongas** (晋中市 Jìnzhōng Shì)
* **Junčengas** (运城市 Yùnchéng Shì)
* **Sindžou** (忻州市 Xīnzhōu Shì)
* **Linfenas** (临汾市 Línfén Shì)
* **Liuliangas** (吕梁市 Lǚliáng Shì)

Šie savo ruožtu dalijami į 119 apskričių lygmens vienetus (23 rajonus, 11 apskričių lygmens miestų, 85 apskritis). Pastarieji dalijami į 1388 savivaldybių lygmens vienetus (561 miestą, 634 savivaldybes ir 193 porajonius).

## Geografija
Šansi rytiniame ir vakariniame pakraščiuose išsidėstę Taihangšano ir *Lüliang* kalnynai, centre – slėniai, per kuriuos teka Fen upė. Aukščiausia viršukalnė – Utai (*Wutai*) kalnas šiaurės rytuose (3058 m).

Šiaurinė siena su Vidine Mongolija daugiausia eina palei Didžiąją kinų sieną. Vakarinė siena su Šensi eina palei Geltonąją upę.

Didžiausias natūralus ežeras – Sieči (*Xiechi*). Ežeras druskingas.

Šansi būdingas kontinentinis musoninis klimatas, gana sausa. Vidutinė temperatūra sausį žemiau nulio, vidutinė liepos temperatūra apie 21–26&nbsp;°C. Per metus iškrinta apie 350–700 mm kritulių (60 % jų – tarp birželio ir rugpjūčio).

Didžiausi miestai: Taijuanas, Datongas, Čangdži (*Changzhi*) ir Jangčiuanas (*Yangquan*).

## Kultūra

Dauguma Šansi gyventojų kalba Dzin (*Jin*; šnekamosios kinų kalbos atmaina) dialektais. Tačiau pietvakarinių regionų dialektai priskiriami džongjuan (*zhongyuan*) mandarinų atšakai.

Šansi virtuvėje naudojama daug acto. Įžymus Šansi makaronai. Iš Taijuano kilęs patiekalas Taiyuan Tounao (太原头脑; „Taijuano galva“): avienos sriuba su lotoso šaknimis ir kitais ingredientais. Manoma, kad ši sriuba turi gydomųjų savybių.

Šansi opera – kinų operos atmaina, Čing dinastijos pabaigoje išpopuliarinta Šansi pirklių. Taip pat vadinama Džonglu Bangdzi – *Zhonglu Bangzi* (中路梆子).

Nuo Song iki Čing laikų garsėjo Šansi pirkliai.

## Lankytinos vietos

* Pingjao miestas, įtrauktas į Pasaulio kultūros paveldo sąrašą. Buvęs stambus komercinis centras. Čia išlikę daug tradicinės šiaurės kinų kultūros, architektūros, kokia ji buvo Ming ir Čing laikais.
* Jungango (*Yungang*) grotos: 252 urvai, kuriuose yra 5-6 amžiaus budistinių skulptūrų ir reljefų.
* Utajaus (Wutai) kalnas. Tikima, kad ten gyveno bodhisatva Mandžušris. Budistų piligrimystės vieta. Yra daug šventyklų.
* Hengšano (*Hengshan*) kalnas. Vienas iš „penkių didžiųjų“ Kinijos kalnų. Svarbus daoistams.
* Ingsiano (*Yingxian*) pagoda, pastatyta 1056. Aštuonkampė, devynių aukštų (penki matomi iš išorės), 67 m aukščio – aukščiausia medinė pagoda pasaulyje.
* Hukou krioklys (Geltonojoje Upėje). 50 m aukščio (antras pagal aukštį Kinijoje).
* Dadžajaus (*Dazhai*) miestelis, per Kultūrinę revoliuciją rodytas kaip proletariato sunkaus gyvenimo pavyzdys.

## Nuorodos
* Žemėlapis
Sianas

**Sianas** (**Sianis**, *Xian*) – Šensi provincijos (vidurio Kinija) sostinė. 3,95 mln. gyventojų (2005). Čia – „šilko kelio“ pradžia. Sianas – taip pat ir istorinė Kinijos sostinė, kontrastas budistiškajam Hangdžou.

Siane yra susitelkusi musulmonų bendruomenė. Senovinis miesto Būgnų bokštas žymi musulmonų rajono pradžią. Žymiausi Kinijos musulmonų šventykla – Siano didžioji mečetė. Ji pastatyta VIII a. Siano simbolis – miestą juosianti 12 km ilgio gynybinė siena. Miesto panoramą galima apžvelgti keliuajant siena dviračiais.

Siane yra VII–VIII a. Tangų valdovų dinastijos architektūrinis paminklas – Didžioji laukinių žąsų (*Dayan*) pagoda bei Mažosios žąsies pagoda. Garsiausias Kinijos Šensi istorijos muziejus supažindina su senuoju Kinijos kultūros palikimu.

Sianą pasaulyje išgarsino Terakotinės kariaunos muziejus. Prieš kelis dešimtmečius miesto apylinkėse atrastas Ši Huangdi, pirmojo Kiniją suvienijusio imperatoriaus, mauzoliejus. 1974 m. darbininkai kukurūzų laukuose (tarp Li kalno ir Vei upės) netikėtai aptiko terakotinės kariaunos nuotrupas. Paaiškėjo, jog tūkstančiai skirtingų tipažų ir rangų karių su arkliais ir karo vežimais jau daugiau nei 2 tūkstančius metų saugo imperatoriaus *Qin Shi Huangdi* kapą. Manoma, jog šio valdovo garbei buvo gyvi palaidoti jo kareiviai, bevaikės sugulovės, kapo įrenginių meistrai. Kareivių statulos buvo išguldytos netoli imperatoriaus pilkapio. Šis mauzoliejus įtrauktas į pasaulio UNESCO kultūrinį paveldą.

## Istorija

Miestas anksčiau vadinosi **Čanganu**, buvo *Han* dinastijos sostinė. Nuo Siano prasidėjo Šilko kelias.

## Nuorodos
* Siano žemėlapis
Šaansi

**Šaansi**, **Šensi** () – provincija šiaurės vidurio Kinijoje. Plotas – 205,6 tūkst. km². Sostinė – Sianas.

## Administracinis suskirstymas
Šaansi sudaro devyni prefektūrų lygmens miestai ir Siano miestas.

Prefektūrų lygmens miestai yra:

* **Julinas** (Yulin)
* **Jan-anas** (Yan’an)
* **Tongčuanas** (Tongchuan)
* **Veinanas** (Weinan)
* **[[Sianjangas]]** (Xianyang)
* **[[Baodzi]]** (Baoji)
* **Šangluo** (Shangluo)
* **[[Ankangas]]** (Ankang)
* **Handžongas** (Hanzhong)

## Geografija
Šiaurėje, palei sieną su Vidine Mongolija, yra Mu us dykuma. Centrinėje provincijoje – Lioso plynaukštė. Vidurio pietuose iš rytų į vakarus eina Činlingo kalnai, nuo jų į pietus vyrauja subtropinis klimatas. Šiaurinėje provincijos dalyje žiemą šalta, vasarą labai karšta. Žiemos ir pavasariai sausi, pietuose kritulių daugiau. Vidutinė metinė temperatūra 9–16&nbsp;°C. Sausį temperatūros svyruoja nuo −11&nbsp;°C iki 3,5&nbsp;°C, liepą – nuo 21&nbsp;°C iki 28&nbsp;°C.

Beveik visi gyventojai yra haniai, šiaurės vakaruose yra šiek tiek hui.

## Kultūra
Šaansi provincijai būdinga specifinė operos rūšis: Činčiangas (Qinqiang 秦腔).

Lankytinos vietos:
* Banpo neolito kaimelis netoli Siano
* Dačino pagoda
* Imperatoriaus Tang Taizong mauzoliejus (Džao mauzoliejus)
* Hua kalnas (Huashan), vienas iš garsiausių penkių Kinijos kalnų.
* Taibai kalnas (Taibaishan), aukščiausia Činlingo viršukalnė.
* Qin Shi Huangdi mauzoliejus su tūkstančiais terakotinių kareivėlių (Siane).
* Siano miestas.
* Jan-anas – 1935–1948 m. Kinijos komunistų revoliucijos centras.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficialus Šaansi puslapis 
* Šaansi kelionių gidas
* Šaansi žemėlapiai
Amen

**Amen** ( „tikra tiesa“) – iš Senojo Testamento į Naująjį Testamentą perimta aklamacijos formulė, naudojama liturgijoje.

Vėliau šis žodis paplito ir islame, tapo įprastu žydų, krikščionių bei musulmonų maldose ir pamaldų metu.

## Prasmė

Apytikslis vertimas – *tikra tiesa*, *tebūnie taip*, *taip yra*, „taip turi įvykti“.
Amen išreiškiamas bendruomenės pritarimas kalbančiajam, maldai, palaiminimui. Paprastai tariamas kartu (balsu) tik žodinės liturgijos pabaigoje. Išreiškiamas garsas pritarimui patvirtinti žodžiu taip „iš tiesų“.

## Tarimas

Žodžio tarimas įvairiose kalbose skiriasi. Labai paplitęs greta „amen“ ir „amin“ variantas, būdingas šiuolaikinei graikų, rusų bei arabų kalboms. Rečiau vartojami žodžio vertimai. Pavyzdžiui, Senajame Testamente graikų kalba (Septuaginta) randamas žodis „genoito“ vietoj įprasto „Amen“. Anglakalbių šalių masonai savo apeigose vietoj arba po „Amen“ vartoja anglišką pasakymą *so mote it be*.

Hinduizmo religijoje „Om“ vaidina analogišką vaidmenį.
Pelkinė laksva

**Pelkinė laksva** (*Hammarbya paludosa*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos augalas, priklausantis monotipinei **laksvos** (*Hammarbya*) genčiai.

Augalas daugiametis, 7-25 cm aukščio. Žiedynas gana ilgas, su daug gelsvai žalių mažų žiedų. Žydi liepos – rugpjūčio mėn. Auga šlapiose pelkėtose vietose, dažniausiai tarp samanų.

Lietuvoje reta rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. 

## Literatūra
* Gudžinskas Z., Ryla M., 2006: Lietuvos gegužraibiniai (*Orchidaceae*). – Vilnius. 104 P. ISBN 9986-662-28-1.
Purvuolis

**Purvuolis** (*Liparis*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos augalų gentis.

* Tankiažiedis purvuolis (*Liparis condylobulbon*) 
* Dvilapis purvuolis (*Liparis loeselii*). Lietuvoje reta rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Gyslotasis purvuolis (*Liparis nervosa*)
* Žaliažiedis purvuolis (*Liparis viridiflora*)

## Literatūra
* Gudžinskas Z., Ryla M., 2006: Lietuvos gegužraibiniai (*Orchidaceae*). – Vilnius. 104 P. ISBN 9986-662-28-1.
Aklamacija

**Aklamacija** ( 'šūksnis, sušukimas', iš *a* 'su-' + *clamare* 'šaukti'; bendrąja prasme – plojimai, pritarimas) – rinkimų būdas politikoje, ypač esant nedidelėms institucijoms arba tik vienam kandidatui.

Aklamacijos metu šūksniu arba rankos ženklu reiškiamas pritarimas priimti sprendimą arba jį atmesti. Pavyzdžiui, „Šiandien norėtume paskirti poną X. Z. organizacijos garbės pirmininku. Ar pritariate tam?“ – Visi garsiai atsako „Taip“.

## Aklamacijos akademinėje visuomenėje
Aklamacija dažniausiai pasireiškia rankos beldimu į stalą – paskaitos pabaigoje arba vietoj plojimų, išreiškiant padėką, pritarimą, pagarbą dėsčiusiam profesoriui.

Balsavimo metu esant beldimui, jis reiškia sprendimo priėmimo formos pakeitimą. Toliau sprendimai priimami balsuojant rankos pakėlimu.

## Aklamacijos Romos imperijoje
Romoje aklamacijos reiškė paskelbimą imperatoriumi karvedžio, nugalėjusio mūšio lauke.

## Religijoje
Judaizme bei krikščionybėje labiausiai paplitusi aklamacija maldų metu – Amen. Kitos svarbios krikščioniškos aklamacijos: aleliuja; Viešpatie, pasigailėk; Dėkojame Dievui; Garbė tau, Viešpatie; Šlovė tau, Kristau.

## Šaltiniai
Recitacija

**Recitacija** (lotynų kalba: *recitatio* – skaitymas balsu) – lyrikos bei prozos kūrinių interpretavimas, jo atvaizdavimas, perteikimas kalbos ir vaizdinių priemonių, citatų pagalba. Tikslas – „įgarsinti“ literatūros kūrinį. Tai gali solistas (skaitovas) arba jų grupė, artistas ar šiaip mėgėjas.

Itin svarbi kvėpavimo, balso valdymo, tarties technika. Svarbi tinkama laikysena, intonacija, sugebėjimas tinkamai perteikti teksto emocijas bei mintis taip, kad jos pasiektų klausytoją jam suprantamai ir tiksliai išreikštų autoriaus intenciją.

Recitacija taip pat gali būti suprantama kaip paties autoriaus kūrinio skaitymas paskaita.

## Recitacijos religijoje
Daugkartiniai afirmacijų pakartojimai.
Havajų gitara

**Havajų gitara** – miniatiūrinės gitaros atmaina.

Havajų gitaros gaminamos iš medžio arba metalo. Iš metalo pagamintos vadinamos rezonatorinėmis gitaromis arba taip pat Dobro (žymiausio gamintojo vardu). Medinės gitaros – Weissenborn bei Manzanita. Elektrines Havajų gitaras gamina daugelis elektrinių gitarų gamintojų.

Žymiausi Havajų gitaristai – Ry Cooder ir David Lindley.
Ilgalūpė

**Ilgalūpė** (*Corallorhiza*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso daugiamečiai, saprofitiniai ir cholorifilo neturintys augalai. Šakniastiebis išsikerojęs, be šaknų. Turi mažus žiedus. Jo apyžiedžio išorinio rato šoniniai lapeliai pamate yra vienas su kitu suagę.

Auga Europoje, Azijoje, Šiaurės Amerikoje ir Meksikoje.

## Rūšys
Gentyje yra apie 16 rūšių:

## Nuorodos
* ''Corallorhiza'' (Haller) Chatelain
Tamsialapis skiautalūpis

**Tamsialapis skiautalūpis** (*Epipactis atrorubens*) – gegužraibinių (Orchidaceae) šeimos daugiametis žolinis augalas, įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą. 25-70 cm aukščio, šakniastiebis storas, gulsčias. Stiebas stačias, jo viršutinė dalis plaukuota. Lapai ovališki ar pailgai kiaušiniški. Žiedynas 7-20 cm ilgio, žiedai nedideli, rausvai raudoni, malonaus vanilės kvapo. Žydi birželio – rugpjūčio mėn. Auga sausuose miškuose, kopose, smėlynuose. Lietuvos pajūryje dažnas, o kitur retas arba visai neauga.

## Išnašos
Šlaitinis beragis

*Tai straipsnis apie gegužraibinių šeimos augalų gentį. Apie ežerą Anykščių rajone skaitykite straipsnyje [[Svėdasas|Beragis]].*

**Šlaitinis beragis** (*Aceras anthropophora*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos augalas, priklausantis monotipinei **beragio** (*Aceras*) genčiai. Pavadinimas iš  – be, *keras* – ragas (augalas neturi pentino). 

Augalas daugiametis, apie 20-35 cm aukščio, su storais šakniagumbiais. Stiebas stačias, su briaunomis. Jo viršutinė dalis violetinio atspalvio, o pamate yra belakštės plėvinės makštys. Lapai kiaušiniški, su ryškiomis gyslomis ir susiaurėjusiais į makštį pamatais. Žiedynas ilgas, daugiažiedis. Žiedai maži, nemalonaus kvapo. Žydi birželio mėn. 

Auga saulėtuose šlaituose, pievose. 

Lietuvoje rastas vos keliose vietose. Literatūriniuose šaltiniuose nurodoma, kad rastas Vilniaus miesto ribose – Ribiškėse, Šnipiškėse bei Žvėryne. Tačiau iki šiol nesant herbarinės medžiagos, sunku patvirtinti apie šios rūšies augimą Lietuvoje, kadangi paplitimo arealas yra labai toli nuo Lietuvos – vakarų ir pietų Europoje bei pietvakarių Azijoje.
 
## Literatūra
* Gudžinskas Z., Ryla M., 2006: Lietuvos gegužraibiniai (*Orchidaceae*). – Vilnius. 104 P. ISBN 9986-662-28-1.
Barža

**Barža** () – plokščiadugnis laivas, naudojamas krovinių iki 12000 tonų pervežimui upėmis, kanalais, ežeruose, jūrose. Gaminamos iš plieno, gelžbetonio, medienos.

Pagal krovinio tipą skirstoma į:
*Sausakrūves – naudojama smėliui, akmens anglims vežti;
*Skysčių – naudojama degalams, alyvoms, vandeniui rezervuaruose gabenti;
*Grunto.

Būna savaeigės baržos bei velkamos buksyro ar baržovežio, taip pat stumiamos. Antrojo pasaulinio karo metu naudotos desantinės ir minų tralavimo baržos.

## Šaltiniai
Belapė antbarzdė

**Belapė antbarzdė** (*Epipogium aphyllum*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos vienintelė **antbarzdės** (*Epipogium*) genties rūšis.

Pavadinimas iš  – aukštyn ir *pogon* – barzda; žiedo lūpa yra nukrypusi aukšyn. 

Lietuvoje labai reta ir įrašya į Lietuvos raudonąją knygą. Augalas daugiametis, 5–20&nbsp;cm aukščio, su rudu mėsingu šakniastiebiu. Stiebas stačias, tuščiaviduris, jo viršutinė dalis dažnai rausvo atspalvio, o prie pamato išsipūtęs. Lapai žvynelių pavidalo, gelsvi. Žiedynas trumpas, su 8 dideliais kvapniais žiedais. Žydi birželio – rugpjūčio mėn. 

Auga drėgnuose ir šaltiniuotuose ūksminguose miškuose, tarp pūvančių lapų. Saprofitas, neturi chlorofilo. Dauginasi vegetatyviškai.

Lietuvoje labai reta. 1978 m. rasta Čepkelių rezervate, 1983 m. Aukštaitijos nacionaliniame parke. XIX a. augo Paluknio apylinkėse. 

## Literatūra
*Gudžinskas Z., Ryla M., 2006: Lietuvos gegužraibiniai (*Orchidaceae*). – Vilnius. 104 P. ISBN 9986-662-28-1. 


Image:Illustration Herminium monorchis0.jpg|Belapė antbarzdė
Image:Epipogium aphyllum 010804.jpg|
Plačialapis skiautalūpis

**Plačialapis skiautalūpis** (*Epipactis helleborine*) – gegužraibinių (*Orchidaceae*) šeimos daugiametis žolinis augalas. Auga lapuočių ir mišriuose miškuose. Žydi birželio – rugpjūčio mėn. Žiedai vidutinio didumo, prieš pražystant būna nusvirę, šiek tiek valerijono kvapo. Žiedkočiai susisukę, plaukuoti.

## Literatūra
*Gudžinskas Z., Ryla M., 2006: Lietuvos gegužraibiniai (*Orchidaceae*). – Vilnius. 104 P. ISBN 9986-662-28-1.
Pelkinis skiautalūpis

**Pelkinis skiautalūpis** (*Epipactis palustris*) – gegužraibinių (Orchidaceae) šeimos daugiametis žolinis augalas. Aukštis 20-50 cm. Šakniastiebis šliaužiantis, su palaipomis. Lapai pailgai kiaušiniški ar lancetiški. Žiedai dideli, nusvirę. Pats žiedynas maždaug 5-15 cm ilgio. Žydi birželio – liepos mėn.

Auga pelkėtose pievose, pelkėtuose krūmuose ir miškuose. Augalas paplitęs visoje respublikoje, tačiau apyretis . 

## Literatūra
*Gudžinskas Z., Ryla M., 2006: Lietuvos gegužraibiniai (*Orchidaceae*). – Vilnius. 104 P. ISBN 9986-662-28-1.
Kardalapis garbenis

**Kardalapis garbenis** (*Cephalanthera longifolia*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos daugiametis žolinis augalas.

Paplitęs Europoje, Rusijos europinėje dalyje (išskyrus šiaurę), Vakarų Sibire, Vidurinėje Azijoje, Kaukaze, Mažojoje Azijoje, Artimuosiuose Rytuose, Himalajuose, pietų–pietryčių Kinijoje, Japonijoje, Magribe.

Šakniastiebis gulsčias, stiebas status, plikas bei gausiai lapuotas. Augalas 15–50 cm aukščio. Lapai išsidėstę dviem eilėmis, lancetiški, su ryškiomis gyslomis. Žiedynas apyretis, su 3–10 baltų žiedų. Žydi gegužės–birželio mėnesiais. Vaisius – dėžutė, kurioje subrandinama ~6000 smulkių sėklų. Jos išbarstomos vėjo, bet sudygsta nedaugelis, nes reikalinga mikorizė. Kardalapis garbenis auga labai lėtai, žydėti pradeda tik dešimtais metais ar vėliau.

Auga daugiausia retuose mišriuosiuose miškuose, kur negausi žolių danga. Dažniausios augavietės – miško pakraščiai, aikštelės, retmės. Dažniau auga medynuose, kur vyrauja pušys, eglės, karpotieji beržai, plačialapiai medžiai.

Lietuvoje labai reta rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. Kardalapis garbenis aptinkamas tik pietryčių Lietuvoje: Šalčininkų rajone (Šilinės botaninis draustinis, kitur Dieveniškių, Poškonių apylinkėse), Vilniuje (Panerių miške – Kardalapio garbenio augavietė). Grėsmę kelia plynieji miškų kirtimai, natūralus augaviečių užaugimas.

## Šaltiniai
Raudonasis garbenis

**Raudonasis garbenis** (*Cephalanthera rubra*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos daugiametis žolinis augalas, kurio aukštis 25-60 cm, o šakniastiebis gana ilgas, beveik cilindriškas ir apaugęs gausiomis storomis šaknimis. Stiebo viršutinė dalis plaukuota. Lapai lancetiški, smailūs, su ryškiomis gyslomis. Žiedyne yra iki 12 didelių rožinių arba raudonai violetinių žiedų. Žydi gegužės – birželio mėn. Auga sausuose lapuočių ir mišriuose miškuose, krūmuose. Mėgsta kalkingus dirvožemius.

Lietuvoje labai reta rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

## Literatūra
* Gudžinskas Z., Ryla M., 2006: Lietuvos gegužraibiniai (*Orchidaceae*). – Vilnius. 104 P. ISBN 9986-662-28-1.
Dvilapė blandis

**Dvilapė blandis** (*Platanthera bifolia*) – gegužraibinių (Orchidaceae) šeimos daugiametis žolinis augalas su gana dideliais pailgais šakniagumbiais. 

## Aprašymas

Aukštis 20-60 cm. Stiebas stačias, tuščiaviduris, pamate su 2-3 rusvomis makštimis. Pamatiniai lapai ovališki. Žiedų kekė 5-20 cm ilgio. Žiedai sutemus ir apsiniaukusiomis dienomis kvepia. Žydi gegužės – liepos mėn. 

## Paplitimas

Plačiai paplitusi visoje Europoje, taip pat Mažojoje Azijoje ir Kaukaze. Lietuvoje dažna rūšis. Auga miškuose, pievose. Gali būti auginamas kaip sodo gėlė. Dirvai nereikli.

## Literatūra
*Gudžinskas Z., Ryla M., 2006: Lietuvos gegužraibiniai (*Orchidaceae*). – Vilnius. 104 P. ISBN 9986-662-28-1. 


Vaizdas:Platanthera bifolia ziedas.JPG|Dvilapės blandies žiedas
Vaizdas:Platanthera bifolia lapai.JPG|Lapai
Vaizdas:Platanthera bifolia3.JPG
Žalsvažiedė blandis

**Žalsvažiedė blandis** (*Platanthera chlorantha*) – gegužraibinių (Orchidaceae) šeimos daugiametis žolinis augalas.

Labai panašus į dvilapę blandį. Žiedynas maždaug 20-25 cm ilgio su žalsvai baltais žiedais, kurie beveik bekvapiai. Žydi gegužės – liepos mėn. Auga lapuočių ir mišriuose miškuose, pamiškėse, pievose. Lietuvoje reta rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. 

## Literatūra
*Gudžinskas Z., Ryla M., 2006: Lietuvos gegužraibiniai (*Orchidaceae*). – Vilnius. 104 P. ISBN 9986-662-28-1.
Vienalapis gedutis

**Vienalapis gedutis** (*Malaxis monophyllos*) – gegužraibinių (*Orchidaceae*) šeimos augalas, priklausantis monotipinei **gedučio** (*Malaxis*) genčiai.

Augalas 15-35 cm aukščio. Stiebas su vienu pamatiniu kiaušininšku lapu. Žiedynas 5-15 cm ilgio, gana tankus, daugiažiedis, su mažais gelsvai žaliais žiedais. Žydi birželio – liepos mėn. Auga šlapiose ir pelkėtose miškų vietose, pelkėtose pievose. 

Vienalapis gedutis įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.

## Literatūra
*Gudžinskas Z., Ryla M., 2006: Lietuvos gegužraibiniai (*Orchidaceae*). – Vilnius. 104 P. ISBN 9986-662-28-1.
Medauninkas

**Medauninkas** (*Herminium*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje vienintelė labai reta Lietuvoje auganti rūšis – **viengumbis medauninkas** (*Herminium monarchis*). Tai žemas daugiametis augalas su rusvomis makštimis stiebo pamate. Augalui peržydėjus, makšties pažastyse išauga ilgos požeminės ataugos, kurių galuose susiformuoja nauji šakniagumbiai. Žiedai maži, gelsvai žalios spalvos, kvepiantys medumi. Žydi gegužės – liepos mėn. Auga sausose ir drėgnose derlingose pievose, miškų aikštelėse.
Brazavilis

**Brazavilis** () – miestas Kongo pietryčiuose, Kongo Respublikos sostinė ir didžiausias miestas. 1,28 mln. gyventojų (2005). Brazavilis yra šiauriniame Kongo upės krante už Malebo (buv. Stenlio) tvenkinio priešais Kinšasos uostamiestį. Miestas yra pagrindinis šalies ekonominis centras, išvystyta spaudos, maisto, tekstilės, statybų pramonė. Brazavilis yra didelis upių uostas. Daug prekių keliauja žemyn upe į Puent Nuarą prie Atlanto vandenyno. Yra tarptautinis oro uostas *Maya Maya*, Mariano Nguabio (*Marien-Ngouabi*) universitetas (įkurtas 1961 m.), Brazavilio zoologijos sodas.

Siekiant atskirti Kongo Respubliką nuo Kongo Demokratinės Respublikos, pirmoji kartais vadinama Kongu-Brazaviliu, o antrojo – Kongu-Kinšasa.

## Istorija
Miestą 1880 m. įkūrė prancūzų keliautojas Pjeras Savornjanas de Braza (*Pierre Savorgnan de Brazza*), kurio garbei miestas ir pavadintas. 

1882–1960 m. priklausė Prancūzijai, vėliau tapo nepriklausomos Kongo Respublikos sostine. 

Miesto augimą labai paskatino nutiestas geležinkelis į Puent Nuarą (1946 m.).

## Sportas
* CSMD Diables Noirs – profesionalus Kongo Respublikos futbolo klubas, žaidžiantis aukščiausioje šalies lygoje.
* AS Kondzo – futbolo klubas;
* Patronage Sainte-Anne – futbolo klubas;
* Inter Club Brazzaville – futbolo klubas;

## Išnašos
Kiaušininė dviguonė

**Kiaušininė dviguonė** (*Listera ovata*) – gegužraibinių (*Orchidaceae*) šeimos augalas, kuris yra 20-60 cm aukščio, su cilindriniu šliaužiančiu šakniastiebiu ir dideliais plačiais lapais. Žiedynas iki 30 cm ilgio, su daug nedidelių žiedų. Žiedo lūpa gelsvai žalia (skiriamasis požymis). Žydi gegužės – liepos mėn. Auga drėgnuose miškuose, krūmuose, drėgnose pamiškių pievose. 

Lietuvoje gana dažna rūšis.

## Literatūra
* Gudžinskas Z., Ryla M., 2006: Lietuvos gegužraibiniai (*Orchidaceae*). – Vilnius. 104 P. ISBN 9986-662-28-1.
Dėmėtoji gegūnė

**Dėmėtoji gegūnė** (*Dactylorhiza maculata*) – gegužraibinių (Orchidaceae) šeimos daugiametis augalas. Užauga iki 15-50 cm aukščio, geofilas. Lapai lancetiški, smailiaviršūniai, išmarginti apskritomis ar pailgomis dėmėmis. Žydi birželio – liepos mėnesiais. Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

## Šaltiniai
Viešasis transportas

**Viešasis transportas** – asmenų pervežimo būdas, kai naudojamos transporto priemonės, galinčios pervežti daugiau žmonių nei lengvasis automobilis. Skiriamas miesto viešasis transportas ir priemiestinio, tarpmiestinio bei tolimojo susisiekimo viešasis transportas. Mieste keleiviai aptarnaujami autobusais, troleibusais, tramvajais, metro, toliau nuo miesto – autobusais, traukiniais, lėktuvais, keltais, laivais.

Už viešojo transporto paslaugas paprastai mokama perkant atitinkamą vienkartinį ar daugkartinį (savaitei, mėnesiui, metams) bilietą. Elektroninis bilietas įdiegtas visuose didžiuosiuose Lietuvos miestuose.
Tačiau būna ir išimčių, pavyzdžiui, Talino gyventojams miesto viešasis transportas – nemokamas. Miestuose kai kuriomis dienomis, pvz., diena be automobilio, kelionės viešuoju transportu tampa nemokamomis, taip gyventojai skatinami rinktis aplinkai draugiškesnius judėjimo būdus.

Kai kuriose šalyse pastebima tendencija santykinai daugiausia užmokesčio reikalauti jei viešuoju transportu norima pasinaudoti nedaug (ilgėjant atstumui ar važinėjant nuolat kilometro kaina mažėja). Daug kur populiarios pusės ar trijų ketvirčių kainos kortelės, kurias nusipirkus visi likę bilietai metus laiko parduodami už pigesnę kainą. Paprastai taip pat siekiama susitarti ir dėl to paties bilieto galiojimo įvairiose transporto priemonėse, net jei jos priklauso skirtingiems vežėjams. Veikla koordinuojama ir derinant tvarkaraščius, kad keleiviui nereikėtų per ilgai laukti persėdant tarpinėje stotelėje.

Viešojo transporto srityje taip pat pastebimas dėsningumas, jog kai kada gali būti naudinga išlaikyti formaliai nepelningą, periferiją aptarnaujantį transportą, jei jis teikia keleivių srautą didžiosioms, pelną nešančioms linijoms.

Viešojo transporto paslaugų tiekėjais gali būti valstybinės, viešosios ar privačios organizacijos, o šių paslaugų tiekimą paprastai prižiūri valstybinės arba savivaldos institucijos, kontroliuojančios paslaugų kokybę, maršrutus, kainas.

## Šaltiniai
Plačialapė gegūnė

**Plačialapė gegūnė** (*Dactylorhiza majalis*) – gegužraibinių (*Orchidaceae*) šeimos augalas. Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

## Literatūra
* Gudžinskas Z., Ryla M., 2006: Lietuvos gegužraibiniai (*Orchidaceae*). – Vilnius. 104 P. ISBN 9986-662-28-1.
Mažasis anakamptis

* *Orchis morio* L.
* *Herorchis morio* (L.) D.Tyteca & E.Klein 

**Mažasis anakamptis**, iki 2019 m. rugsėjo 26 d. oficialus buvęs pavadinimas: **mažoji gegužraibė** (*Orchis morio*) – gegužraibinių (Orchidaceae) šeimos augalas. 

Nedidelis, užauga iki 10–25 cm aukščio. Žydi gegužės pabaigoje, kai natūralios pievos dar nespėjusios suviešėti. Dauginasi sėklomis. Žydi 4–5 metais. Tai viena iš sparčiausiai nykstančių gegužraibinių šeimos rūšių Lietuvoje, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. Lietuvoje paplitęs šios rūšies *Anacamptis morio* subsp. *morio* porūšis.

## Šaltiniai
Vyriškoji gegužraibė

**Vyriškoji gegužraibė** (*Orchis mascula*) – gegužraibinių (Orchidaceae) šeimos augalas, įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
Jonas

**Jonas** gali reikšti:
* Fizikoje, krūvį turinti dalelė (atomas, molekulė) – jonas (dalelė);
* Biblinis vardas Jonas (vardas). Taip pat. žr.: Jonas Krikštytojas, Evangelija pagal Joną;
* Graikų mitologijoje Kreūsos ir Apolono (arba Ksuto sūnus) Jonas;
* Euripido tragedija „Jonas“;
* Informatikoje, populiarus atviro kodo Jave EE serveris (žr JOnAS);

Žymiausi asmenys, kurie vadinami vardu **Jonas**:
* Popiežius Jonas – net 21 popiežius ir 3 antipopiežiai ir vienas netikras popiežius;
* Apaštalas Jonas – vienas iš 12 apaštalų, Evangelijos pagal Joną, Apreiškimo knygos ir trijų laiškų, įeinančių į Naująjį Testamentą autorius;
* Karolis XIV Jonas – tikras vardas **Žanas Batistas Bernadotas**; (1763 m. sausio 26 d. (Prancūzija) – 1844 m. kovo 8 d. (Švedija)) – Švedijos ir Norvegijos karalius nuo 1818 m. Bernadotų dinastijos pradininkas. Nuo 1804 m. Napoleono maršalas, Prancūzijoje. 1810 m. Švedijos Rikstago išrinktas sosto paveldėtoju. Nuo 1813 m. prisidėjo prie antiprancūziškosios koalicijos. Jis laikomas Švedijos neutralumo politikos pradininku;
* Šv. Kryžiaus Jonas – katalikų šventasis, rašytojas ir poetas, mistikas, karmelitų ordino reformatorius, bažnyčios mokytojas;
* Jonas (pavardė).
Sanctus

**Sanctus** (lot. „šventas“) – viena iš Šv. Mišių nekintamų (*missa ordinarium*) giesmių, atliekamų liturgijos metu, dalis. Sanctus taip pat yra žinomas ortodoksų liturgijoje bei liuteronų pamaldose. *Sanctus* giedama eucharistijos metu po prefacijos. Giesmę gieda visi tikintieji arba/bei choras. Visų epochų kompozitoriai yra sukomponavę įspūdingų *Sanctus* (kaip ir daugelį kitų giesmių (Osana etc.). Dažniausiai yra atliekami M. K. Čiurlionio, F. Schubert'o, J. S. Bach'o ir G. Verdi „Sanctus“.

## Istorija
*Sanctus* yra angelų aklamacija, paminėta Senajame Testamente – pranašo Izaijo vizijose (Iz. 6,3). Taip pat Mesijo sveikinimo šūksnis 118 psalmėje (25 ir tolesnės eil.), siejamas su Kristumi.

*Sanctus, sanctus, sanctus Dominus Deus [[Sabaoth]]. Pleni sunt coeli et terra gloria tua. Osanna in excelsis. Benedictus qui venit in nomine Domini. Osanna in excelsis.*

*Šventas, šventas, šventas, Viešpats Galybių Dievas. Pilnas yra Dangus ir Žemė jo garbės. Osana aukštybėse. Garbė tam, kuris ateina Viešpaties vardu. Osana aukštybėse.*

## Taip pat skaitykite

* Amen
* Mantra
Berberinis avinas

**Berberinis avinas** (*Ammotragus lervia*) – dykaraginių (*Bovidae*) šeimos žinduolis, priklausantis ožkų (*Caprinae*) pošeimiui.
Takinas

**Takinas** (*Budorcas taxicolor*) – dykaraginių (*Bovidae*) šeimos žinduolis, priklausantis ožkų (*Caprinae*) pošeimiui. Paplitęs kalnuotose, izoliuotose Azijos vietovėse – Sikime, Butane, rytų Tibete, šiaurės Asame, šiaurės Mianmare, vidurio ir pietų Kinijoje.

Patinas 2,1–2,2 m ilgio, patelė – apie 1,7 m. Sveria 150–400 kg. Aukštis ties ketera 105–120 cm. Uodega 15 cm ilgio, paprastai paslėpta kailyje. Takino kailis ilgas, tankus, nuo balkšvai geltonos iki rausvai rudos spalvos (porūšis *B. t. bedfordi* pasižymi auksinės spalvos kailiu). Plaukų ilgis iki 24 cm. Ragus, kurių ilgis iki 64 cm, turi abiejų lyčių takinai. Kojos trumpos, kanopos didelės, tvirtos.

Takinų ruja būna liepos–rugpjūčio mėnesį. Po 7–8 mėnesių nėštumo patelė atveda 1 jauniklį. Po 3 dienų jis jau vaikšto paskui motiną.

Takinai gyvena aukštikalnių uolynuose, alpinėse pievose, tarpukalnių slėniuose. Vasaromis laikosi didelėmis bandomis, kurias sudaro iki 300 individų, žiemomis – nedideliais būriais po 20. Vyresni patinai laikosi pavieniui. Juda lėtai, bet geba laipioti stačiais šlaitais. Išgąsdinti skleidžia kosčiojimą primenantį garsą ir puola slėptis į tankius brūzgynus. Maitinasi įvairiu augaliniu maistu – medžių ir krūmų lapais, žolėmis, žiemą – medžių šakelėmis, spygliais. Jaučia didelį druskos poreikį, todėl keliauja ilgus atstumus iki druskos telkinių.

Medžiojami dėl mėsos, ragų, buveinės mažėja dėl miškų kirtimo, plečiamų ganyklų, be to, buveinės fragmentuojasi, nutrūksta migracijų keliai.


Mishmi-Takin Budorcas taxicolor taxicolor Zoo Augsburg-01.jpg|*B. t. taxicolor* porūšio takinas
Takin01.jpg|*B. t. tibetana* porūšio takinas
Thimphu-Takin-Reservat-06-2015-gje.jpg|*B. t. whitei* porūšio takinai
Goldtakin 8393.jpg|*B. t. bedfordi* porūšio takinas


## Šaltiniai
Alpinis ožys

**Alpinis ožys** (*Capra ibex*) – dykaraginių (*Bovidae*) šeimos žinduolis, priklausantis ožkų (*Caprinae*) pošeimiui.
Jonas (vardas)

**Jonas** – žydų kilmės vardas, minimas Biblijoje.

Vardadienis Birželio 24

## Kilmė
'Ιωάννης' yra graikiška forma hebraiško Yochanan (יוחנן) ir reiškia „Dievas (Jahvė) yra gailestingas“.

## Statistika
Lietuvoje Jonas yra populiariausias vardas. Tačiau dabar populiarumas turėtų mažėti, nes kūdikiams šis vardas duodamas gana retai.

## Vardo formos kitose kalbose
* angliškai John; 
* armėniškai Հովհաննես (Hovhannes);
* vokiškai Johannes, Johann;
* latviškai Jānis;  
* lenkiškai ir čekiškai Jan;
* rusiškai Иван (Ivan), Иоанн (Joann);  
* serbiškai Иван (Ivan), Јован (Jovan); 
* bulgariškai Иван (Ivan); 
* rumuniškai Ion; 
* itališkai Giovanni;
* prancūziškai Jean;
* ispaniškai Juan;
* graikiškai Ιωάννης.

## Žmonės
* Jonas Basanavičius – visuomenės veikėjas
* Jonas Jablonskis – kalbininkas
* Jonas Mačiulis (1862) – teologas, poetas, naudojęs slapyvardį Maironis
* Jonas Biliūnas – rašytojas
* Jonas Vileišis – Lietuvos Nepriklausomybės Akto signataras
* Jonas Švedas – kompozitorius
* Jonas Bendorius – vargonininkas, chorvedys, pedagogas, kompozitorius
* Jonas Mačiulis (1985) – krepšininkas
* Jonas Kronkaitis – Lietuvos kariuominės vadas
* Jonas Valančiūnas – krepšininkas

### Šventieji
Yra apie 200 šventųjų Jonų, todėl Jonai turi daug vardadienių.

Naujajame Testamente minimi Jonas Krikštytojas, evangelistas ir Apaštalas Jonas.

Vilniaus universiteto bažnyčia, nesutarus kurio šv. Jono vardu ji buvo pavadinta, imta vadinti daugiskaita – Šventųjų Jonų bažnyčia.
Snieginis avinas

**Snieginis avinas** (*Ovis canadensis*) – dykaraginių (*Bovidae*) šeimos žinduolis, priklausantis ožkų (*Caprinae*) pošeimiui. Ragai neilgi, tačiau labai masyvūs ir raityti. Įvairūs porūšiai paplitę Rytų Sibire, Kamčiatkoje ir vakarinėje Šiaurės Amerikos dalyje nuo Aliaskos iki Meksikos.
Jonas (dalelė)

**Jonas** – krūvį turinti dalelė (atomas, molekulė).

Dalelė, prie kurios prisijungė elektronas arba keli elektronai, įgauna neigiamą krūvį ir yra vadinama **anijonu**.

Dalelė, praradusi elektroną ar kelis elektronus, įgauna teigiamą krūvį ir yra vadinama **katijonu**.

Tirpinant vandenyje druskas, jų molekulės skyla į jonus. Toks tirpalas vadinamas elektrolitu, kadangi jis laidus elektrai. Tekant srovei anijonai juda link teigiamo elektrodo – anodo, katijonai juda link neigiamo elektrodo – katodo.

## Paplitę jonai
Vilnev d'Askas

**Vilnev d’Askas** – miestas Prancūzijos šiaurėje, Lilio metropolijoje.

## Sportas

Miesto stadione žaidžia Lille OSC futbolo klubas.
Snieginė ožka

**Snieginė ožka** (*Oreamnos americanus*) – dykaraginių (*Bovidae*) šeimos baltos spalvos žinduolis, priklausantis ožkų (*Caprinae*) pošeimiui.

## Aprašymas
Kūno ilgis apie 120–179 cm, 57-82 kg svorio. Patinai stambesni už pateles, tačiau dydžio skirtumai išryškėja tik trečiais gyvenimo metais. Suaugusio patino ūgis ties pečiais sieka apie 1 metrą. Abiejų rūšių gyvūnai raguoti, patinų ragai didesni, iki 30 cm ilgio. Viršūnės užlinkusios šiek tiek atgal.

## Arealas

Paplitusi Šiaurės Amerikos kalnuose į pietus nuo Aliaskos.


Image:Oreamnos americanus 1.jpg|Snieginė ožka
Image:Oreamnos americanus Kamzík bělák ZOO Děčín.jpg
Image:Oreamnos americanus 3.jpg


## Šaltiniai
Pirėninė gemzė

**Pirėninė gemzė** (*Rupicapra pyrenaica*) – dykaraginių (*Bovidae*) šeimos žinduolis, priklausantis ožkų (*Caprinae*) pošeimiui. Paplitusi Pirėnų ir Kantabrijos kalnuose Ispanijoje ir Andoroje bei Apeninų kalnuose Italijoje.

Kūno ilgis 90–130 cm, uodega 3–4 cm ilgio, aukštis ties pečiais 76-81 cm. Sveria 24–50 kg. Vasarinis kailis rausvarudis, žieminis storesnis, juosvai rudas, su baltomis dėmėmis ant gerklės, kaklo, pečių ir šonų. Abiejų lyčių pirėninės gemzės turi labai glaustus, 15–20 cm ilgio ragus, kurie statmeni, bet patys galai kabliški.

Rudenį patelė, po ~170 dienų nėštumo, atsiveda 1 jauniklį. Gemziukai jau netrukus po gimimo vaikšto, o po keleto dienų jau gali šokinėti uolomis.

Paprastai laikosi alpinėse pievose, virš 1800 m aukščio virš jūros lygio, rudenį ir žiemą nusileidžia kiek žemiau, iki 1100 m, bet laikosi tarp uolų ir į miškus įprastai neina. Patelės su jaunikliais laikosi bandomis po 15–30 individų, patinai – pavieniui. Pirėninės gazelės grakščiai juda po kalnus, gali pašokti 2 m aukštyn ir 6 m į tolį. Vasarą maitinasi žole, įvairiais augalais, žiemą – kerpėmis, samanomis, jaunomis pušų šakelėmis. Esant daug sniego, gali badauti iki 2 savaičių.

Pirėninės gemzės intensyviai medžiotos dėl mėsos, kailio, odos (zomšos). XX a. vid. beveik išnyko, bet vėliau populiacija atsikūrė (2022 m. spėjama siekė ~50 tūkst. individų).

## Porūšiai
Išskiriami 3 porūšiai:
* *R. p. pyrenaica* – Pirėnų kalnuose;
* *R. p. parva* – Kantabrijos kalnuose;
* *R. p. ornata* – Apeninuose (Abrucuose).


Rupicapra pyrenaica.jpg|*pyrenaica* porūšio gemzė
Rupicapra pyrenaica ornata 94813649.jpg|*ornata* porūšio gemzė
Rupicapra.jpg|*parva* porūšio gemzės


## Šaltiniai
Bezoarinis ožys

**Bezoarinis ožys** arba **Kretos laukinė ožka** (*Capra aegagrus*) – dykaraginių (*Bovidae*) šeimos žinduolis, priklausantis ožkų (*Caprinae*) pošeimiui. Iš šios rūšies kilo naminės ožkos. Gyvenimo trukmė – 10-18 m. Aktyviausios šviesiuoju paros metu.

Nuo seno žmonės medžiojo šias ožkas dėl ragų ir bezoaro – mineralizuotų maisto sankaupų, randamų šių ožkų skrandyje. Todėl šios ožkos ir vadinamos bezoarinėmis. Kai kuriuose rajonuose šiems gyvūnams gresia išnykimas dėl medžioklės ir konkurencijos su naminėmis ožkomis ir avimis.

Paplitęs nuo Mažosios Azijos iki Indijos, kalnuotose vietovėse. Gamtoje šie gyvūnai gyvena nedidelėmis grupėmis iki 20 individų. Bandai paprastai vadovauja sena patyrusi patelė.

## Išvaizda
Patinas sveria apie 60 kg, patelė – apie 40 kg. Aukštis ties gogu 70-90 cm. Ragai ilgi, dalgiški su retais gumbais.

## Maistas
Laukinės ožkos visiškai nereiklios maistui – gali ėsti bet kokį augalinį maistą – nuo vešlios žolės iki krūmokšnių šakų ir lapų.

## Dauginimasis
Ruja paprastai trunka nuo lapkričio iki gruodžio. Maždaug po 150 dienų nėštumo, gimsta jaunikliai (dažniausiai 1-2), kurie motinos žindomi 4 mėnesius. Ožiukai su motina būna tol, kol ji susilaukia kitų jauniklių. Lytinė branda – 2 metai.

## Šaltiniai
Šoklioji gazelė

**Šoklioji gazelė** (*Antidorcas marsupialis*) – tikrųjų antilopių (*Antilopinae*) pošeimio dykaraginis (*Bovidae*) žinduolis.

## Šaltiniai
Elniaožė gazelė

**Elniaožė gazelė**, arba **garna** (*Antilope cervicapra*) – tikrųjų antilopių (*Antilopinae*) pošeimio dykaraginis (*Bovidae*) žinduolis. Paplitęs šiaurės vakarų ir centrinėje Indijoje, bei auginamas JAV, Argentinoje.


Image:Hirschziegenantilope2.JPG|Elniaožės gazelės patinas
Image:Hirschziegenantilope-w.JPG|Patelė
Žirafinė gazelė

**Žirafinė gazelė** (*Litocranius walleri*) – tikrųjų antilopių (*Antilopinae*) pošeimio dykaraginis (*Bovidae*) žinduolis.
Jonas (mitologija)

Graikų mitologijoje **Jonas** – Atėnų karalius, mirtingosios Kreūsos sūnus. Jo tėvu laikomas išeivis iš Tesalijos Ksutas arba kaip mini Euripidas savo tragedijoje „Jonas“ Apolono sūnus. Pagal Euripidą Apolonas suviliojo Kreūsą vienoje Atėnų akropolio oloje. Gimusi sūnų Kreūsa paliko toje pačioje oloje, iš kurios Hermis, paprašytas Apolono, jį nunešė į Delfus (arba pagal kitą versiją jį išgelbėjo Delfų žinys). Jonas užaugo savo Apolono (tėvo) šventykloje. 

Kreūsa susituokė su Ksutu, tačiau jie neturėjo daugiau vaikų. Nuvykę į delfus pasiklausti orakulo apie Kreūsos pagimdytą ir pamestą vaiką. Orakulas pasakė, kad tas asmuo, kurį pirmą sutiks išėję iš šventyklos ir bus jų sūnus. Taip Kreūsa ir Ksutas atpažino savo sūnų.

Laikomas Jonijiečių genties įkūrėju. Pagal įvairius tolesnio Jono gyvenimo mitus, į Aziją (Joniją) persikėlę gyventojai pasivadino jo vardu. Atikos gyventojai susiskirstė į keturius filus, pavadintus pagal Jono sūnų vardus. Jų pavadinimai – Hopletas, Geleontas, Aigikorėjas, Argadas.
Antilopė šoklė

**Antilopė šoklė, sasa** (*Oreotragus oreotragus*) – tikrųjų antilopių (*Antilopinae*) pošeimio dykaraginis (*Bovidae*) žinduolis.

Savotiškos išvaizdos antilopė, prisitaikiusi gyventi uolėtose vietovėse. Kūno aukštis 50-60 cm, masė 14-18 kg. Nugara išgaubta, didelės plačios ausys, palyginti storos kojos, kurios remiasi į žemę tik nagų viršūnėmis. Skiriasi nuo kitų antilopių ir šiurkščiais, tankiais, trapiais plaukais. Kailis gelsvas arba gelsvai rudas, išmargintas smulkiais tamsiais taškeliais. Kakta ir kojų galiukai tamsiai rudi arba juodi, kojos rusvai arba sidabriškai pilkos. Papilvė, lūpos, smakras ir apvadai apie akis balti arba gelsvai balti. Labai didelė priešakinės liaukos duobutė. Patinai su tiesiais, nežymiai į priekį išlinkusiais, vienas nuo kito nutolusiais, vidutiniškai 10 cm ilgio ragais.

Gyvena krūminguose kalnų šlaituose, kalvotose uolėtose vietovėse. Laikosi pavieniui, poromis ir šeimyninėmis grupėmis. Minta krūmų lapais ir ūgliais, rečiau žoliniais augalais. Veisiasi įvairiu metų laiku. Nėštumas trunka apie 7 mėnesius, gimsta 1 jauniklis. Lytiškai subręsta pirmųjų gyvenimo metų pabaigoje. Nelaisvėje išgyvena iki 15 metų.

Paplitusi nuo Nigerijos šiaurinės dalies iki Etiopijos, R. Afrikoje, P. Afrikoje, Angolos pietinėje dalyje ir Namibijoje.
Tomsono gazelė

**Tomsono gazelė** (*Gazella thomsonii*) – tikrųjų antilopių (*Antilopinae*) pošeimio dykaraginis (*Bovidae*) žinduolis. Kūnas 0,9–1,2 m ilgio, uodega 15–20 cm, masė 15–30 kg. Dažniausiai rupšnoja žemas žoles, taip pat skabo lapus. Paprastai atsiveda 1 jauniklį, kuris gimsta po 160–180 nėštumo dienų.

Paplitusi Rytų Afrikoje. Gyvena nedidelėmis grupėmis: 10–30 patelių, jauniklių ir patinų.
Granto gazelė

**Granto gazelė** (*Gazella granti*) – tikrųjų antilopių (*Antilopinae*) pošeimio dykaraginis (*Bovidae*) žinduolis.

Stambi gazelė. Kūno aukštis 80-100 cm, masė 35-85 kg. Patinai didesni už pateles. Pilkai gelsva papilvė, kojų vidinės dalys ir pasturgalis balti. Patino ragai vidutiniškai 55 cm ilgio su ryškiais skersiniais žiedais. Ragai nežymiai išlinkę S raidės forma atgal ir į viršų. Patelių ragai menkesni.

Gyvena savanose ir pusdykumėse. Laikosi būriais, kuriuose būna iki kelių šimtų žvėrių. Minta žoliniais augalais, krūmų lapais ir ūgliais. Gali ilgai apsieiti be vandens. Poravimosi metu vyresni patinai užima individualias teritorijas, kurias žymi ekskrementais ir gina nuo konkurentų. Rujos metu prie patino būna 6-8 patelės. Gimsta 1 jauniklis, kuris po 40 minučių jau gali sekti paskui motiną.

Paplitusi Sudano, Etiopijos ir Somalio pietrytinėje dalyje, Ugandoje, Kenijoje ir Tanzanijoje.
Melno taika

**Melno taika** – 1422 m. rugsėjo 27 d. prie Melno ežero (netoli Torūnės) kariuomenės stovykloje sudaryta taikos sutartis tarp Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir Livonijos ordino, kuria Ordinas atsisakė bet kokių teisių į Žemaitiją, o Ordinui liko Klaipėdos kraštas. Melno taikos priežastis buvo ta, kad 1422 m. Jogailai su Vytautu paskelbus Ordinui karą, Ordinas nebuvo pasiruošęs kariauti ir nestojo į atvirą kovą. Jie nusprendė gintis pilyse. Po Lenkijos ir Lietuvos kariuomenių susijungimo ir krašto nusiaubimo magistras paprašė taikos.

Ši data laikoma teisinės ir politinės Žemaitijos nepriklausomybės istoriniu tašku. Žemaitija tapo LDK sudėtine dalimi, federaciniais pagrindais.

Lenkijos Kujavijos Pamario vaivadijoje, kelių Nr.  ir Nr.  sankryžoje stovi Melno taikos atminimo paminklas. Lietuvoje Melno sutartimi nustatytos LDK valstybinės sienos trys atkarpos įtrauktos į LR Kultūros vertybių registrą: Pagėgių savivaldybėje, Palangoje  ir Šilutės rajone.

## Šaltiniai
Elektroencefalografija

**Elektroencefalografija** (*elektro…* +  – smegenys + *…grafija*; EEG) – metodas, kuriuo matuojama smegenų biosrovė, fiksuojant elektrinius virpesius. Iš gautų signalų sprendžiama apie smegenų aktyvumą bei sąmonės būklę.

Srovės virpesių priežastys – fiziologiniai procesai, vykstantys tarp atskirų ląstelių smegenyse, kurių elektrinės būklės (pa)kitimai padeda smegenims perdirbti informaciją. Dėl specifinės erdvinės struktūros generuotos atskirų neuronų (mini) srovės susijungia taip, kad virš jų esančius įtampos pakitimus galima išmatuoti.

Elektrinis smegenų aktyvumas gali būti užrašomas, naudojantis paviršiaus elektrodais, juos tvirtinant prie galvos odos. Toks užrašymas vadinamas **elektroencefalograma**. 

EEG naudojama tiriant miegą bei kitas sąmonės būsenas. Šiuo metu kuriama programinė įranga, kuria atliekama automatizuota signalų analizė. 

## Istorija

1924 m. Hansas Bergeris užrašė žmogaus elektroencefalogramą, o savo rezultatus publikavo 1929 m.  Jis taip pat atrado Alfa bangų blokus. Buvo pastebėti žymūs EEG pakitimai, kai bandomasis atsimerkdavo arba buvo skatinamas išlaikyti protinės veiklos aktyvumą.

Medicinoje smegenų biosrovė kartais generuojama ir tiesiogiai  pačių smegenų paviršiaus (**elektrokortikograma**).Jei ši srovė matuojama elektrodų, esančių smegenų skystyje, pagalba, tokie rezultatai vadinami **lokaliais laukų potencialų skirtumais**. 

## Giminingi metodai
 
* Magnetoencefalografija: kartu su elektrinėmis biosrovėmis matuojami ir magnetinių laukų pakitimai. 
* Funkcinė magnetorezonanso tomografija: tiriami smegenų kraujotakos pakitimai ir ypatumai.

Vienas labiausiai paplitusių būdų, skirtų EEG analizei – duomenų transformacija iš įprasto periodinių įtampos skirtumų atvaizdavimo pavertimas į dažnio virpesius (spektrograma). Tokiu būdu gauti duomenys leidžia greitai nustatyti ritminį aktyvumą.

## Literatūra
* Mary Brazier: *A history of the electrical activity of the brain; the first half-century*. New York: Macmillan, 1961.
* Pravdich-Neminsky VV.: *Ein Versuch der Registrierung der elektrischen Gehirnerscheinungen*. Zbl Physiol 27: 951–960, 1913. 
* Cornelius Borck: *Hirnströme : Eine Kulturgeschichte der Elektroenzephalographie* Göttingen 2005. ISBN 3-89244-893-0 

## Nuorodos

*OpenEEG: GPL licencija 
*Virtualusis gydytojas apie elektroencefalografiją 

## Taip pat skaitykite
* MEG
* Smegenų bangos
* Evokuoti potencialų skirtumai
* Koreliuoti potencialai
* Neurofiziologija
* Neurologija
Mėlynoji antilopė

**Mėlynoji antilopė**, arba **nilgau** (*Boselaphus tragocamelus*) – jaučių (*Bovinae*) pošeimio dykaraginis žinduolis.

Tai stambi antilopė, kurios kūno aukštis 120–150 cm, o sveria iki 245 kg. Priekinė kūno dalis masyvi, nugaros linija žemėja nuo keteros kryžmens link. Kailis trumpo plauko, tik ant sprando turi nedidelius karčius. Kaklo apačioje yra ilgesnių nukarusių plaukų. Patinų viršutinė kūno dalis melsvai pilka, patelių – pilkai ruda. Apatinė kūno dalis tiek patinų, tiek patelių šviesiai pilka. Priekinė kojų pusė su išilgine juoda juosta. Lūpos, pasmakrė, kaklo priekinės dalies apačia, paakiai, pasturgalio galas, kojų galinės dalies žiedinės juostos ir ovališkos dėmės baltos. Ragus turi tik patinai, jie trumpi (apie 20 cm ilgio) ir stori. Pamatinė ragų dalis trikampiška, viršutinė ovali, viršūnės kiek užlinkusios į vidų.

Nilgau sutinkamos Indijoje, Pakistano rytuose ir Nepale. Gyvena atvirose lygumose ir kalvotose vietovėse, apaugusiose krūmais, pavieniais medžiais ar nedideliais miškeliais. Laikosi mažais būriais, kuriuos sudaro patelės su jaunikliais. Patinai gyvena pavieniui ar atskirais būriais. Minta krūmų ir medžių lapais, ūgliais, žoliniais augalais. Rujoja kovo – balandžio mėnesiais. Patinai rujos metu savotiškai rungtyniauja tarpusavyje – atsiklaupę ant priekinių kojų, stengiasi galva arba kaklu prispausti prie žemės priešininko galvą. Nėštumas trunka apie 8 mėnesius, gimsta 1-2 jaunikliai. Lytiškai subręsta 2-3 metų, gyvena iki 15 metų.

Ši antilopė retai medžiojama, nes jos mėsa nėra skani, o ragai kaip trofėjus neįspūdingi.

## Šaltiniai
* Baleišis, R. Pasaulio kanopiniai žvėrys. Vilnius: Vilniaus Ekologijos institutas, 2009. 68-69 psl. ISBN 9986-443-36-9.
Lėktuvnešis

**Lėktuvnešis** – stambus karinis laivas, skirtas lėktuvų transportavimui, nuo kurio denio lėktuvai gali pakilti ir ant jo leistis.

Lėktuvnešiai yra didelės strateginės reikšmės kariniai jūrų vienetai, nes juose besibazuojantys lėktuvai gali pasiekti taikinius pačiam lėktuvnešiui liekant tarptautiniuose vandenyse.

Lėktuvnešių prototipai pradėti kurti nuo 1910 m. ir pirmą kartą panaudoti Pirmajame pasauliniame kare. Pirmuoju lėktuvnešiu laikomas britų *HMS Ark Royal*, priimtas naudoti 1915 m. Jis vykdė kovinius veiksmus Pirmojo pasaulinio karo metais prieš Osmanų imperiją.

Antrojo pasaulinio karo pradžioje lėktuvnešius turėjo tik keturios valstybės: JAV, Jungtinė Karalystė, Japonija ir Prancūzija. Lėktuvnešiai buvo ypač svarbūs Antrajame pasauliniame kare Ramiojo vandenyno veiksmų teatre: nuo lėktuvnešių pakilo Japonijos lėktuvai atakavę Pearl Harborą bei amerikiečių lėktuvai bombardavę Tokijų. Iš viso per Antrąjį pasaulinį karą buvo pastatyti 194 lėktuvnešiai.

Šiuolaikiniai lėktuvnešiai gabena kelias dešimtis įvairios paskirties lėktuvų ir sraigtasparnių. Svarbiausios lėktuvnešiams priskiriamos užduotys: oro parama sausumos pajėgoms pakrantėje, karo laivų junginių priešlėktuvinė ir priešpovandeninė gynyba, priešo priešlėktuvinės gynybos sunaikinimas, persvaros ore užtikrinimas kovos veiksmų rajone, priešininko karų laivų sunaikinimas.

2020 m. duomenimis pasaulyje 14 šalių naudoja 43 lėktuvnešius. Jungtinių Valstijų karinės jūrų pajėgos naudoja 11 atominių lėktuvnešių.

## JAV lėktuvnešių tipai
Dabartiniame JAV kariniame laivyne naudojamų lėktuvnešių tipų kodai užrašyti pastorintu šriftu. Kiti tipai – pasenę (nebenaudojami) arba planuoti, bet nenaudoti.
* ACV – pagalbinis lėktuvnešis (*Aircraft Carrier, Auxiliary*)
* AVG – pagalbinis eskortinis lėktuvnešis (*Escort Carrier, Auxiliary*)
* AVT – mokomasis lėktuvnešis (*Aircraft Carrier, Training Ship*)
* **CV** – lėktuvnešis (*Aircraft Carrier*)
* CVA – atakos lėktuvnešis (*Aircraft Carrier, Attack*)
* CVAN – atominis atakos lėktuvnešis (*Aircraft Carrier, Attack, Nuclear Powered*)
* CVB – didysis lėktuvnešis (*Aircraft Carrier, Large*)
* CVE – eskortinis lėktuvnešis (*Aircraft Carrier, Escort*)
* CVGH – raketinis sraigtasparnių lėktuvnešis (*Aircraft Carrier, Guided Missile Helicopter*)
* CVH – sraigtasparnių lėktuvnešis (*Aircraft Carrier, Helicopter*)
* CVHE – eskortinis sraigtasparnių lėktuvnešis (*Aircraft Carrier, Escort, Helicopter*)
* CVL – lengvasis lėktuvnešis (*Aircraft Carrier, Light*)
* **CVN** – atominis lėktuvnešis (*Aircraft Carrier, Nuclear Powered*)
* CVS – (iki 1957 m.) hidrolėktuvų lėktuvnešis (*Seaplane Carrier*)
* CVS – (nuo 1957 m.) priešpovandeninis ir paramos lėktuvnešis (*Anti-Submarine/Support Carrier*)
* CVV – vertikaliojo kilimo lėktuvnešis (*Aircraft Carrier, Vertical Take Off And Landing*)

## Taip pat skaitykite
* Nimitz klasės atominiai lėktuvnešiai.
* Eskortinis lėktuvnešis
* Lengvasis lėktuvnešis
* Prekinis lėktuvnešis
* Lėktuvnešinis kreiseris
* Priešpovandeninis sraigtasparninis kreiseris

## Šaltiniai