open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gudaičiai (Gumbinė)

**Gudaičiai ** (, nuo 1938 m. birželio 3 d. *Kleehagen*) – buvusi Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Gusevo rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Kubanovkos kaimo gyvenvietės teritorija.

## Istorija

Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Gumbinės apskrities kaimas, 1928 m. rugsėjo 20 d. prijungti Didieji Kanapynai. 1947–2008 m. Krasnogorskojės apylinkės teritorija.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Daugpilio 13-oji vidurinė mokykla

**Daugpilio 13-oji vidurinė mokykla** () – vidurinė mokykla su muzikos profiliniu mokymu Latvijoje (Daugpilis). 636 mokiniai (*[[2010]]*).

1973 m. Mokykloje buvo pradėtas  muzikos mokymas.

1994 m. gegužę su DPU Muzikos fakultetu ir pasirašė Bendradarbiavimo susitarimą dėl akademinio darbo ir mokymo turinio kūrimo.

## Direktoriai

## Nuorodos
* Mokyklos tinklalapis  (latvių k.)
Jelgavos geležinkelio stotis

**Jelgavos geležinkelio stotis** – geležinkelio stotis Latvijoje, Jelgavoje. Jelgavos geležinkelio mazgas – vienas didžiausių šalyje, nuo stoties atsišakoja geležinkelio linijos į Rygą (elektrifikuota), Tukumą, Liepoją, Krustpilį ir Šiaulius. Per dieną aptarnaujama apie 60 krovininių traukinių; keleiviniai traukiniai kursuoja į Taliną, Rygą, Duobelę ir Liepoją.

## Istorija

1868 m. atidaryta Rygos–Jelgavos geležinkelio linija, tada atidaryta ir Jelgavos stotis. Pagal architekto O. Dycės projektą pastatytas stoties pastatas (kitais duomenimis pastatas statytas 1882 m.). Stoties pastatas buvo 78 m ilgio, 18 m pločio; nukentėjo per abu pasaulinius karus, atnaujintas kiek mažesnis. Stoties reikšmė išaugo, 1873 m. pratęsus geležinkelį iki Mažeikių ir 1904 m. nutiesus per Jelgavą Maskvos–Ventspilio liniją. Stotis tuo metu pavadinta „Mintauja I“, joje aptarnauti keleiviai, skirstyti vietiniai siuntiniai. Gretima „Mintaujos II“ stotis buvo skirta tik krovininiams traukiniams. I pasaulinio karo metu stotis vadinta „Mitau-West“, 1919–1921 m. „Jelgava I“, nuo 1921 m. – „Jelgava“.

1916 m. nutiestas geležinkelis į Šiaulius, 1972 m. elektrifikuotas Rygos–Jelgavos ruožas.

## Šaltiniai
Plungės miesto senosios kapinės

**Plungės miesto senosios kapinės** – seniausios Plungės miesto kapinės. Adresas:  Birutės g.

## Istorija

XIX a. pradžioje pradėta laidoti (sprendžiant pagal paminklų įrašus). 

Apie 1858 m. grafai Zubovai pastatė koplyčią (nekilnojamųjų kultūros vertybių registro statinys S509).

1964 m. kapinės buvo uždarytos. 1996 m. apleistos kapinės buvo sutvarkytos.

## Šaltiniai
Kaušėnų memorialas

**Kaušėnų Holokausto aukų memorialas** – Holokausto aukų memorialas, esantis Kaušėnuose, Plungės rajonas. Skirtas atminti sunaikintai Plungės žydų bendruomenei.

## Istorija
Kaušėnų kaimo kalnelyje 1941 metų liepos 12-13 dienomis buvo žiauriai nužudyta ir palaidota apie 1800 Plungės rajono žydų.  Iš pradžių jie 2 savaites buvo laikomi uždaryti Plungės sinagogoje be maisto, antisanitarinėmis sąlygomis. Kai kurie išprotėjo, kai kurie buvo nužudyti, viena moteris pagimdė kūdikį. Po to  paeiti galintys buvo varomi pėsčiomis apie 5 kilometrus mirties keliu į egzekucijos vietą. Nebegalintys paeiti buvo sumesti į sunkvežimius ir vežami atskiromis grupėmis. 

Pasmerktieji patys turėjo išsikasti duobes, nusirengti ir atsistoti prie jų krašto. Budeliai šaudė suaugusiuosius, o vaikams kulkų pagailėjo – kūdikius paėmę už kojų trenkdavo į medį. Kita atvežtoji aukų grupė turėdavo palaidoti mirusiuosius ir iškasti naują duobę sau.

## Atminimas

Paskutinis Plungės žydas Jakovas Bunka, Antrojo pasaulinio karo veteranas, už kovinius nuopelnus apdovanotas ordinais ir medaliais, su antifašistinės koalicijos armija pasiekęs net Berlyną, per karą praradęs senelius, mažiausią sesutę, tėvą ir brolį, visą likusį savo gyvenimą paskyrė nužudytų Plungės žydų atminimo įamžinimui ir saugojimui. Jakovas Bunka - liaudies menininkas, medžio skulptūrų meistras - kartu su savo draugais medžio drožėjais lietuviais įkūrė Kaušėnų memorialą. Ąžuoliniai paminklai sukurti nuo 1986 iki 1989 metų.

2011 m. atidengta Atminties siena, skirta 1800 nužudytų Plungės žydų. Ši siena sumūryta iš 1800 plytų, paimtų iš nugriautos didžiosios Plungės sinagogos. 

Kiekvieną vasarą, trečiąjį liepos sekmadienį, Kaušėnuose vyksta nužudytų Plungės žydų prisiminimo ir pagerbimo ceremonija (organizuoja Jakovas Bunka).

Memorialą nuolat prižiūri ir tvarko Plungės Saulės gimnazijos Tolerancijos ugdymo centras.

## Nuorodos
* Plungės rajone atidengtas atnaujintas memorialas holokausto aukoms.

## Šaltiniai
Raigardo žydų kapinės

**Raigardo žydų kapinės** () - žydų kapinės įkurtos Raigardo mieste XVIII a. amžiuje. Per II pasaulinį karą kapinės buvo suniokotos. Kapinėse išlikę keli antkapiai.

## Literatūra

* Przemysław Burchard: Pamiątki i zabytki kultury żydowskiej w Polsce. Warszawa: 1990 m., s. 68.   
 
## Nuorodos

* Aprašymas apie kapines I (lenk.)
* Aprašymas apie kapines II (lenk.) .
Raigardo miesto herbas

**Raigardo miesto [[herbas]]** () – Raigardo miesto heraldinis simbolis.

## Aprašas
Auksiniame herbo skydo lauke keturios rombu išdėstytos vinys iškilomis kūgiškomis galvutėmis.

## Istorija
Herbą miestui 1566 m. suteikė *Ona Kiščina* iš Radvilų giminės. Ant herbo buvo lotyniškas užrašas *SIGILLUM CIVITATIS RAJGRODEN*.

## Nuorodos

* Aprašymas apie herbą (angl.);
* Aprašymas apie herbą (lenk.);
* Aprašymas apie herbą (lenk.).
Garliavos sporto ir sveikatingumo kompleksas

**Garliavos sporto ir sveikatingumo kompleksas** – sporto ir sveikatingumo kompleksas Kauno rajone, Garliavoje, Vasario 16-osios g. 8, šalia Garliavos Jonučių vidurinės mokyklos. Veikia sporto arena. Centro projekto vertė 15,8 mln. Lt. Sporto centrą Kauno rajono savivaldybės lėšomis pastatė UAB „Rūdupis“.

3494 m² pastate įrengta pagrindinė, bokso, treniruoklių, stalo teniso salės, VIP ir įprasta tribūna, administracijos, teisėjų delegatų, apsaugos darbuotojų, inžinerinės, trenerių persirengimo patalpos, medicinos kabinetas, poilsio bei pasitarimų kambariai, sporto inventoriaus sandėlis. Prie centro įrengta 114 automobilių stovėjimo vietų.

## Arena

Kauno rajono arena yra universali, pritaikyta daugeliui sporto šakų. Monolitinės tribūnos.

Pagrindinėje salėje galima rengti tarptautines krepšinio, rankinio ir tinklinio varžybas, kurias stebėti gali 1300 žiūrovų. Kultūriniuose renginiuose telpa iki 1800 žiūrovų, galima rengti įvairiausius koncertus, šokių konkursus, festivalius. Namų rungtynes žaidžia HC SM Garliava moterų rankinio klubas. 2015 m. arenoje vyko Europos merginų rankinio čempionato atrankos grupės varžybos.

## Istorija
2007 m., išanalizavusi sporto mokyklos problemas ir trūkumus, Kauno rajono savivaldybės vadovybė nusprendė, jog reikalingas naujas sporto ir sveikatingumo kompleksas. Parengtas projektas. 2007 m. gegužės 31 d. Kauno rajono savivaldybės taryba nusprendė teikti jį Valstybės investicijų programai, 20 procentų projekto vertės finansuojant iš savivaldybės biudžeto.

2008 m. spalio 9 d. kapsulės padėjimu pamatuose paženklinta Garliavos sporto ir sveikatingumo komplekso darbų pradžia.

2009 m. lapkritį pradėti Garliavos sporto ir sveikatingumo komplekso statybos darbai.

2010 m. pradžioje sumontuoti pamatai ir kolonos. Tų pačių metų rugsėjį išryškėjo bendras objekto vaizdas.

2011 m. balandį Garliavos sporto ir sveikatingumo kompleksas atidarytas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Raigardo mūšis (1794)

**Raigardo mūšis** () - 1794 m. liepos 10 d. Kosciuškos sukilimo metu įvykęs mūšis Raigardo mieste tarp Abiejų Tautų respublikos sukilėlių ir Prūsijos karalystės kariuomenės. Sukilėliai naudodami tik šaltuosius ginklus ir neturėdami sunkiosios artlerijos sugebėjo trumpam išstumti Prūsijos kariuomenę iš miesto. 

## Taip pat skaitykite

* Raigardo mūšis (1831).

## Literatūra

* Andrzej Grabski, Jan Wimmer i inni, Zarys dziejów wojskowości polskiej do roku 1864. Wydawnictwo Ministerstwa Obrony Narodowej. Warszawa 1966. 
* Andrzej Zahorski, Wypisy źródłowe do historii polskiej sztuki wojennej. Polska sztuka wojenna w okresie powstania kościuszkowskiego, Zeszyt dziesiąty, Wydawnictwo Ministerstwa Obrony Narodowej, Warszawa 1960. 
* Bolesław Twardowski: Wojsko Polskie Kościuszki w roku 1794. Poznań: Księgarnia Katolicka, 1894.  
* Mała Encyklopedia Wojskowa, 1967, Wydanie I
Pranas Aksionaitis

**Pranas Aksionaitis** (1885 m. kovo 30 d. Kėdainiuose – 1948 m. balandžio 3 d. Palangoje) – Lietuvos komunistinio judėjimo veikėjas.

## Biografija
1913–1920 m. gyveno JAV. 1920 m. grįžo į Lietuvą, kur vykdė komunistinę veiklą. 1940 m. išrinktas į Liaudies Seimą. 1940–1947 m. LSSR AT deputatas. Nuo 1946 m. Palangos valsčiaus vykdomojo komiteto pirmininkas. 1948 m. nužudytas.

## Šaltiniai
Novostroika (Gumbinė)

**Novostroika** (, nuo 1938 m. *Grünweiden*, nuo 1946 m. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Gusevo rajone, 10 km į pietryčius nuo Gumbinės. Nuo 2008 m. birželio 30 d. Kalininskojės kaimo gyvenvietės kaimas.

## Istorija

Gyvenvietė *Grünweitschen* (domenas) minima nuo XVI a. 1871–1944 m. buvo valsčiaus centras Gumbinės apskrityje.

1947–2008 m. Lipovo apylinkės kaimas.

|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Šiaulių sporto centras Atžalynas

**Šiaulių sporto centras „Atžalynas“** – Šiaulių miesto sporto mokykla, įsikūrusi Šiauliuose, buvusioje Šiaulių suaugusiųjų vidurinėje mokykloje (Žemaitės g. 83a), Didždvaryje prie Šiaulių parko. Pagrindinė centro veikla – sportininkų rengimas ir kita sporto veikla. Kultivuojamos sporto šakos – baidarių ir kanojų irklavimas; irklavimas; buriavimas; dziudo; graikų-romėnų imtynės; moterų imtynės; laisvosios imtynės; tekvondo. Dirba 26 kvalifikuoti treneriai. Iš jų Nikolajui Kurušinui, Sigitui Lukavičiui, Edmundui Skrickui, Stasiui Valauskui ir Romualdui Montvidui yra suteikti Lietuvos nusipelniusių trenerių vardai. Įvairiose sporto šakose treniruojasi 500 sportininkų. Mokykloje yra 45 įvairaus sportinio meistriškumo ir amžiaus sportinės grupės. Prie sporto mokyklos yra įkurti 8 įvairių sporto šakų klubai. Priklausančios bazės: irklavimo (Žvyro g. 34, Šiauliai), buriavimo (Pirties g.7a-25, Šiauliai) ir imtynių salė (V. Bielskio g. 13A, Šiauliai).

## Istorija

Sporto mokykla „Atžalynas” įkurta 1958 m. kaip Šiaulių jaunimo sporto mokykla. 2018 m. rugsėjo 21 d. sporto mokykla reformuota į sporto centrą.

XXI a. pradžioje veikė adresu J. Jablonskio g. 16, 2013 m. persikėlė į Ežero g. 70, 2023 m. – į Žemaitės g. 83a.

## Vadovai

Pirmasis vadovas buvo Ignas Urbonas. Vėliau mokyklai vadovavo L. Masiokas, V. Lipnickas, T. Baškys, S. Kalvinis, K. Petreikis, V. Kuliominas ir K. Petraitis. 1987–2010 m. direktorius Juozas Kunkulis. 

## Administracija
* Direktorius: Giedrius Snudaitis
*Direktoriaus pavaduotojas ūkio reikalams: Stanislovas Monkus
*Paplūdimių priežiūros ir gelbėjimo tarnybos viršininkas: Vidutis Bikinas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Centro paskyra „Facebook“
* Mokyklos tinklalapis
Raigardo mūšis (1831)

**Raigardo mūšis** () – mūšis įvyko 1831 m. gegužės 29 d. 1831 m. sukilimo metu Raigardo mieste (Lenkijos kongreso karalystė, dab. Lenkija) tarp Lenkijos Kongreso karalystės sukilėlių ir Rusijos imperijos kariuomenės.

Sukilėliams vadovavo Antanas Gelgaudas, o Rusijos imperijos kariuomenei Fabian Gottlieb von der Osten-Sacken. Rusijos kariuomenė pasitraukusi iš Lomžos miesto, Raigardo mieste 1831 m. gegužės 22 d. įsirengė gynybinius įtvirtinimus. Po Ostrolenkos mūšio Antano Gelgaudo vadovaujami sukilėliai pradėjo žygiuoti link Raigardo miesto. Sukilėliai netikėtai užpuolė rusų kareivius prie Miečės kaimo. Rusų kareiviai buvo priversti atsitraukti į Raigardo miestą, kur sukilėliai juos nugalėjo ir užėmė miestą. Rusijos kariuomenė pasitraukė Augustavo miesto kryptimi. Rusijos kariuomenė prarado 800 kareivių ir 1200 buvo paimti į nelaisvę. Sukilėliai beveik nepatyrė jokių nuostuolių.

## Taip pat skaitykite

* Raigardo mūšis (1794).

## Literatūra

* Mała Encyklopedia Wojskowa, Wydanie I, Tom III
Šrotlaukiai

**Šrotlaukiai** (,nuo 1938 m. birželio 3 d. *Schrötersheim*, 1945–1946 m. , 1946–1993 m. ***Onežskojė***, ) – buvusi Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Gusevo rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Kalininskojės kaimo gyvenvietės teritorija.

## Istorija

Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1736–1818 m. Prūsijos karalystės Lietuvos departamento, 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Gumbinės apskrities kaimas, prijungtas prie Tūblaukių. 1905 m. buvo 67 gyventojai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Gumbinės rajono (*Гумбинненский район*), vėliau Gusevo rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. birželio 30 d. Brianskojės apylinkės teritorija, 1993 m. prijungta prie Podgorovkos.

|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Vilniaus rajono Nemenčinės sporto mokykla

**Vilniaus rajono Nemenčinės sporto mokykla** (2004–2022 m. ***Vilniaus rajono savivaldybės sporto mokykla***) – Vilniaus rajono savivaldybės sporto mokykla, įsikūrusi Nemenčinėje, į pietvakarius nuo miesto centro, kairiajame Neries krante. Mokykloje kultivuojama 10 sporto šakų – futbolas, krepšinis, biatlonas, boksas, slidinėjimas, tinklinis ir kt. Sporto mokymo grupės veikia Avižieniuose, Eitminiškėse, Lavoriškėse, Paberžėje, Juodšiliuose, Maišiagaloje, Mostiškėse, Nemenčinėje, Nemėžyje, Pagiriuose, Rudaminoje, Sudervėje, Zujūnuose.

## Istorija

Daug metų Vilniaus rajonas buvo vienintelis respublikoje, kuris neturėjo jokios sporto mokyklos. 2004 m. kovo 31 d. Vilniaus rajono savivaldybės taryba sprendimu Nr. T3-57 įkurta rajono sporto mokykla, įregistruota rugpjūčio 20 d. Iš pradžių mokykla veikė Zujūnuose (Mokyklos g. 1), joje dirbo 20 trenerių. 2022 m. lapkričio 22 d. mokykla persikėlė į Nemenčinę (Kalno g. 16B) ir persivadino *Nemenčinės sporto mokykla*.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sporto mokykla (lietuvių, lenkų k.)
* Mokyklos „Facebook“ paskyra
* Feliksas Paškevičius, Marijan Kačanovski. Vilniaus rajono savivaldybės sporto mokykla = [Szkoła Sportowa Samorządu Rejonu Wileńskiego]: 2004–2009 m. iliustruota įvykių chronologija. – Vilnius, 2009.
Vilniaus sporto mokykla Tauras

**Vilniaus sporto mokykla „Tauras“** – specializuota neformaliojo švietimo įstaiga.

## Ugdomos sporto šakos
* Badmintonas
* Beisbolas
* Rankinis
* Regbis
* Stalo tenisas
* Šachmatai
* Šaškės
* Žolės riedulys

## Istorija
1968 m. birželio 8 d. Lietuvos švietimo ministro įsakymu Nr. 175 įsteigta Vilniaus miesto vaikų ir jaunių tinklinio specializuota mokykla. Veikti pradėjo nuo 1968 m. rugsėjo 1 d.

Vilniaus švietimo ir jaunimo reikalų skyriaus 1992 m. vasario 6 d. įsakymu Nr. 86 mokykla reorganizuota į Žaidimų mokyklą, prijungiant futbolo skyrių. 1994 m. rugsėjo 30 d. tapo savivaldybės biudžetine įstaiga. 1995 m. rugsėjo 13 d. Vilniaus m. savivaldybės rejestro tarnyboje įregistruojamas pavadinimas. 1997 m. kovo 25 d. pavadinimas pakeistas į Vilniaus sporto mokykla „Tauras“. Vilniaus m. savivaldybės taryba 2001 m. gegužės 30 d. sprendimu Nr. 329 nutarta reorganizuoti Vilniaus rankinio sporto mokyklą, prijungiant ją prie Vilniaus sporto mokyklos „Tauras“.

## Taip pat skaitykite
* Kauno sporto mokykla Tauras

## Nuorodos
* Sporto mokyklos svetainė

## Šaltiniai
Aleksejus Petrovičius

**Aleksejus Petrovičius** (1690 m. vasario 18 d. Maskva – 1718 m. liepos 7 d. Sankt Peterburgas) – Rusijos caraitis.

## Biografija

Petro I ir jo pirmosios žmonos Jevdokijos Lopuchinos sūnus. Auklėtas Petrui I nepalankioje aplinkoje. 1709 m. važiavo į Dresdeną studijuoti geometriją, fortifikaciją, vokiečių ir prancūzų kalbas. 1711 m. vedė vokiečių princesę Šarlotę. Nepritaręs jo reformoms, 1716 m. Petrui I pagrasinus atimti įpėdinystės teises, Aleksejus pabėgo į užsienį. Petro I buvo priverstas grįžti ir nuteistas mirti. Palaidotas Petropavlovsko tvirtovės katedroje.


Charlotte Christine of Brunswick-Wolfenbüttel.jpg|Aleksejaus Petrovičaius žmona Šarlotė
Burg ehrenberg HDR2.jpg|Aleksejus Petrovičius slėpėsi nuo Rusijos agentų Erenburgo pilyje (Austrija)


## Šaltiniai

## Nuorodos
Pasvalio sporto mokykla

**Pasvalio sporto mokykla** – sporto mokykla Šiaurės Lietuvoje, veikianti Pasvalyje adresu Taikos g. 22, Pieno žvaigždžių arenos pastate. Yra 45 darbuotojai, iš jų 17 trenerių. Mokyklai priklauso Pasvalio miesto stadionas.

## Istorija

Įkurta 1960 m. Pasvalio septynmetėje mokykloje, prie kurios 1959 m. įrengtas stadionas, ir naudojosi jos sporto baze. Ne kartą keitė pavadinimus. Prie jos 2004 m. prijungta Pasvalio rajono vaikų ir jaunių sporto mokykla.

## Sporto šakos

Mokykloje kultivuojama:
* lengvoji atletika (nuo 1960),
* rankinis (Joniškėlyje, nuo 1965),
* dviračių sportas (Saločiuose, nuo 1965),
* futbolas (nuo 2000),
* krepšinis (nuo 1993),
* boksas (nuo 1997)
* dziudo (Pumpėnuose, nuo 2005)

## Direktoriai
* B. Jasikevičius (1960–1965)
* A. Šertvytis (1965–1966)
* A. Bareika (1966–1979)
* Arv. Daugis (1979–2004)
* V. Janušonis (2004–2005)
* E. Butrimienė (nuo 2005)

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Raigardo dekanatas

**Raigardo dekanatas** () - tai vienas iš 21 katalikų, Luko vyskupijos dekanatų. Dekanas Hieronim Mojżuk.

## Parapijos

Dekanate yra 5 parapijos:

* *Božimų Šv. Antano parapija* - Božimai;
* *Pruskos Šv. Čenstakavos parapija* - Pruska;
* Raigardo Šv. Mergelės Marijos Gimimo parapija - Raigardas;
* *Ridzevo Šv. Vaitiekaus parapija* - Ridzevas;
* *Višniovo Lukų  parapija* - Višniovo Lukai.
Danaja (Correggio)

„**Danaja**“ – Renesanso dailininko Koredžo (1489 - 1534) paveikslas, šiuo metu esantis Borgezių galerijoje Romoje.

## Istorija

Paveikslas buvo nutapytas apie 1531 m. Mantujos kunigaikščio Frederiko II Gonzagos užsakymu ir buvo 1 iš 4 tokių paveikslų Jupiterio meilių tema. Paveikslą greičiausiai mini Giorgio Vasari kartu su kitu Koredžo paveikslu "Leda ir gulbinas", tiesa, klaidingai vadindamas Danają Venera. Giorgio Vasari teigimu, paveikslus kunigaikštis planavo padovanoti Šv. Romos imperatoriui Karoliui V -ajam. Abu paveikslai po Frederiko II Gonzagos mirties 1540 m. buvo perkelti į Ispaniją.

1584 m. paveikslai minimi Milano skulptoriaus Leono Leoni nuosavybėje. Skulptoriaus sūnus Pompeo pardavė juos abu imperatoriui Rudolfui II. Vėliau abu paveikslai buvo pagrobti Švedijos karaliaus Gustavo II Adolfo kaip karo grobis ir perkelti iš Prahos į Stokholmą. Karaliaus duktė Kristina vėliau persigabeno paveikslą į Romą, kur po jos mirties kurinys perėjo keletą savininkų, pakol atsidūrė Prancūzijos regento Filypo II Orleaniečio rankose.

Kartu su visa Orleaniečių šeimos kolekcija paveikslas buvo parduotas 1792 m. Anglijoje. 1827 m. paveikslą įsigijo princas Camillo Borghese ir parsigabeno į Romą.

## Paveikslo tema

Paveiksle vaizduojama Jupiterio meilės scena. Pagal graikų mitologiją Argo karaliui Akrisijui buvo išpranašauta, kad jį nužudys jo dukters Danajos sūnus, todėl karalius liepė uždaryti dukterį aukštame bokšte. Jupiteris iš dangaus pamatė Danają, įsimylėjo ir prasiskverbė pas ją pro stogą auksinio lietaus pavidalu. 

Paveiksle vaizduojamas Jupiterio „auksinis lietus“ besileidžiantis ant Danajos, o Erotas (tik ką pašovęs Jupiterį savo strėlemis) prilaiko jos antklodę, padėdamas gaudyti auksą. Paveikslo kampe 2 *[[putti]]* bando Eroto strėlių stiprumą į akmenį. Pagal mitą, auksinės strėlės prikviečia meilę, švininės - atstumia. *Putti* su sparnais galėtų simbolizuoti dangiškąją meilę, be sparnų − žemiškąją. Kairėje vaizduojamas peizažas pro langą turintis kontrastuoti su Danajos kambario sienų tamsumu, kaip kalėjimo įvaizdžiu. Koredžas, taip pat, iškreiptai vaizduoja dešiniąją Danajos koją vėlgi siekdamas meninio efekto. Tame greičiausiai pasireiškė manierizmo įtaka.

## Taip pat skaitykite

* Danaja (Ticianas)
* Brandusis renesansas
* Manierizmas

## Nuorodos
* Apie „Danają“ Borgezių galerijos tinklalapyje 
* Apie „Danają“ Ermitažo tinklalapyje 
* Apie „Danają“ WGA tinklalapyje
Aleksejus Michailovičius

**Aleksejus Michailovičius** (1629 m. kovo 19 d. Maskva – 1676 m. sausio 29 d. ten pat) – Rusijos caras (1645–1676).

## Biografija

Petro I tėvas. Iki 1661 m. už Aleksejų valdė jo auklėtojas ir giminaitis B. Morozovas. Aleksejaus laikais Rusijoje iš luominės monarchijos ėmė formuotis absoliutinė. 1649 m. priimtas Teisynas visiškai įteisino valstiečių baudžiavinę padėtį, išplėtė bajorų teises. Dėl finansinės politikos ir stiprinamos socialinės priespaudos kilo sukilimai Maskvoje (1642–1662 m.), Naugarde ir Pskove (1650), Stepano Razino valstiečių sukilimas (1670–1671 m.). Didžiausias užsienio politinis laimėjimas – Ukrainos prijungimas prie Rusijos (1654 m.). Dėl Ukrainos ir galimybės prieiti prie Baltijos jūros 1654 m. Aleksejus pradėjo karą su Abiejų Tautų Respublika, okupavo didelę LDK dalį (Vilnių, Kauną, Gardiną), planavo LDK paversti Rusijos provincija. Karui nepasisekus, 1667 m. pasirašė Andrusovo paliaubų sutartį. Jo valdymo metais Rusijoje vyko karinė ir piniginė reformos, Rusijos stačiatikių bažnyčios skilimas.

## Santuokos ir vaikai
Aleksejus Michailovičius buvo 16 vaikų tėvas nuo dviejų santuokų. 

* *Marija Iljinična Miloslavskaja* (13 vaikų):
** Dmitrijus (1648 spalio 22 – 1649 spalio 6)
** Jevdokija Aleksejevna (1650 vasario 17 – 1712 gegužės 10)
** Marfa Aleksejevna (1652 rugpjūčio 26 – 1707 birželio 19)
** Aleksejus (1654 vasario 15 – 1670 sausio 17)
**  Ana Aleksejevna (1655 sausio 23, Viazma – 1659 gegužės 8, Maskva)
** caraitė Sofija (1657 rugsėjo 17 – 1704 liepos 3)
** Jekaterina Aleksejevna (1658 lapkričio 27 – 1718 gegužės 1)
** Marija (1660 sausio 18 – 1723 kovo 9)
**  Fiodoras III (1661 kovo 30 – 1682 balandžio 27)
** Feodoksija Aleksejevna (1662 kovo 29 – 1713 gruodžio 14)
**  Simeonas (1665 balandžio 3 – 1669 birželio 18)
**  Ivanas V (1666 rugpjūčio 27 – 1696 sausio 29)
**  Jevdokija Aleksejevna (1669 vasario 26 – vasario 28)

* *Natalija Kirilovna Naryškina* (3 vaikai):
** Petras I (1672 gegužės 30 – 1725 sausio 28)
** Natalija Aleksejevna (1673 rugpjūčio 22 – 1716 birželio 18)
**  Fiodora Aleksejevna (1674 rugsėjo 4 – 1678 lapkričio 28)
## Nuorodos

## Galerija



## Šaltiniai
Raigardo ežeras

**Raigardo ežeras** (, ) – ežeras šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Grajevo apskrityje, Raigardo valsčiuje, Elko ežeryne. Per ežerą eina Palenkės vaivadijos ir Varmijos Mozūrų vaivadijos riba.

Tarpukariu per ežerą ėjo Trečiojo Reicho ir Lenkijos valstybinė sienos linija. Aplink ežerą auga spygliuočiai miškai.

Ežere veisiasi šios žuvų rūšys: europinė lydeka, ešerys, vėgėlė, paprastoji aukšlė, sykas, seliava, paprastoji kuoja, paprastasis karšis, ungurys.

Šalia ežero yra įsikūręs Raigardo miestas ir Čarna Vešo kaimas.

## Šaltiniai

* Adam Choiński: Katalog jezior Polski. Poznań: Wydawnictwo Naukowe UAM, 2006, s. 383. ISBN 83-232-1732-7.
* Komisja Nazw Miejscowości i Obiektów Fizjograficznych: Hydronimy. Izabella Krauze-Tomczyk, Jerzy Ostrowski (oprac. red.). T. 1. Cz. 2:Wody stojące. Warszawa: Główny Urząd Geodezji i Kartografii, 2006, s. 281, 290, 322. ISBN 83-239-9607-5. [dostęp 2010-08-24].

## Nuorodos

* Aprašymas apie ežerą (lenk.) ;
* Ežero nuotraukos .
Hai Forso krioklys

**Hai Forso krioklys** (; *high* – didelė, *force* – jėga) – krioklys Tiso upėje, netoli Tisdeilio, Daramo grafystėje, Anglijoje. Jis yra Šiaurės Peninų išskirtinio natūralaus grožio teritorijoje ir Šiaurės Peninų Europos geoparke – UNESCO pripažintame geologiniu požiūriu reikšmingame regione.

Krioklį sudaro maždaug 21 m aukščio uolos pakopa, per kurią krenta visa upės tėkmė. Po smarkių liūčių vanduo teka papildoma vaga, todėl susidaro dvi krioklio srovės. Retais atvejais vandens lygis būna toks aukštas, kad vanduo krinta ir per centrinę uolos dalį – paskutinį kartą tai įvyko 2015 m. po audros Desmondas. Šaltomis žiemomis krioklys kartais užšąla, susidaro įspūdingi ledo dariniai.

Prie krioklio galima patekti dviem būdais: šiaurinis krantas pasiekiamas mokamu taku per Reibio dvaro valdas, pietinis – nemokamu viešuoju Peninų taku, vedančiu per Murhauso–Viršutinio Tisdeilio nacionalinį gamtos rezervatą.

## Geologija
Hai Forso krioklys susidarė Tiso upei kertant Vin Silo magminę uolieną – kietą doleritą, taip pat aptinkamą prie Hadriano sienos. Krioklio uolienų pjūvį sudaro trys sluoksniai: viršuje – erozijai atsparus doleritas, apačioje – minkštesnė, lengvai irimo veikiama karbono periodo klintis, o tarp jų – dėl karščio sukietėjęs smiltainio sluoksnis. Dėl nuolatinės erozijos krioklys palaipsniui traukiasi aukštyn upe, palikdamas siaurą, apie 700 metrų ilgio tarpeklį. Aukščiau krioklio upė siaura, o žemiau – išplatėja ir pradeda vingiuoti.

## Santykinis aukštis

Nors dažnai laikomas aukščiausiu Anglijos kriokliu, 21 m aukščio Hai Forsas pagal kritimo aukštį nusileidžia kitiems: Kotlio Sputo krioklys Kambrijoje siekia beveik 180 m, Hardrou Forsas Šiaurės Jorkšyre – 30 m nenutrūkstamo kritimo, o požeminis Fel Beko srautas Ingleboro kalne krenta net 96 m. Visgi Hai Forsas išsiskiria didžiausiu vandens kiekiu, krentančiu vientisu srautu, ypač po stiprių liūčių. Manoma, kad pavadinimas „High Force“ kilęs iš senosios skandinavų kalbos žodžio *foss*, reiškiančio krioklį.

## Populiariojoje kultūroje
Hai Forso vaizdai panaudoti 1969 m. amerikiečių filme „Makenos auksas“, nors siužetas vyksta JAV pietvakariuose. 2021 m. krioklys buvo rodomas ir britų televizijos seriale „Emerdeilis“.

## Žymūs lankytojai
1816 m. čia lankėsi tapytojas Viljamas Terneris, kuris sukūrė Hai Forso krioklio peizažo eskizus. 1771 m. krioklį aplankė agronomas Artūras Jangas, aprašęs jį kaip įspūdingą reginį: vanduo, pasidalinęs į dvi sroves, krinta nuo stačios uolos, sukeldamas rūką ir vaivorykštę.

## Šaltiniai
Lega (upė)

**Lega** () – upė šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, dešinysis Bebros intakas. Išteka 225 m aukštyje virš jūros lygio Varmijos Mozūrų vaivadijoje. Iki Raigardo ežero upė vadinama *Lega*, ištekėjusi iš šio ežero vadinama *Jegžnia*, kai kur dar vadinama ir *Malkin*. Upėje veisiasi pilvakojai, dvigeldžiai, dėlės, vandens asiliukas, lašalai.

## Šaltiniai

* Zdzisław Ciećko i inni, Ochrona bioróżnorodności na przykładzie zlewni jeziora Olecko Wielkie oraz dorzecza rzeki Legi, Olecko 2004, ISBN 83-86523-63-8 
* Stanisław Bernatowicz, Zasady ekologii środowiska wodnego, Rada Wojewódzka SdRP w Suwałkach, WDK Suwałki 135/90 n. 2000 

## Nuorodos

* Aprašymas apie upę (lenk.) .
Monte Realio aviacijos bazė

**Monte Realio aviacijos bazė**, kitaip *5-oji aviacijos bazė* – Portugalijos oro pajėgų aviacijos bazė, esanti Monte Realyje (Leirijos apygarda, Portugalija). 

## Istorija

1958 m. buvo suformuotas 51-oji eskadrilė – pirmoji iš dviejų *F-86 Sabre* naikintuvų eskadrilių, sudariusių 501-ąją operatyvinę grupę. 501-oji operatyvinė grupė buvo antroji naikintuvų grupė Portugalijos oro pajėgose. Ji buvo suformuota 2-ojoje aviacijos bazėje, o paskui perkeltą į 5-ąją bazę Mont Realyje, kai ši buvo pabaigta. Operatyvinės grupės pilotai sudarė dvi eskadriles – 51-ąją *Falcões*  („Sakalai“) ir 52-ąją *Galos* („Gaidžiai“). Abi eskadrilės kartu turėjo beveik 50 naikintuvų 50 F-86F. 

1959 m. spalio 4 d. Portugalijos prezidentas admirolas *[[Américo Tomás]]* oficialiai atidarė 5-ąją oro bazę. Bazės paskirtis buvo garantuoti joje besibazuojančių oro pajėgų dalinių kovinę parengtį. Joje bazavosi kelios eskadrilės, ginkluotos naikintuvais *[[F-86 Sabre]]*, *[[Fiat G.91]]*, *[[T-33 Shooting Star]]*, *[[T-38 Talon]]* ir *[[A-7 Corsair II]]*.

1981 m. gruodžio 24 d. į 5-ąją aviabazę atvyko pirmi 9 šturmo lėktuvai *A-7P Corsair II*.  Vėliau jų skaičius padidėjo iki 20, šiomis mašinomis buvo apginkluota 301-oji šturmo eskadrilė, kuri perėmė 51-osios eskadrilės *Falcões* tradicijas.

1984 m. birželio 28 d. NATO formaliai pripažino Monte Realio aerodromą NATO infrastruktūros dalimi, kurią numatyta aprūpinti 2 šturmo eskadrilėmis ir vėliau viena perėmimo naikintuvų eskadrile. 

Per 25-ąsias Monte Realio aviacijos bazės atidarymo metines 1984 m. spalio 4 d. buvo oficialiai sudaryta 304-oji šturmo eskadrilė, tapusi antrąja eskadrile su A-7P lėktuvais. Ši eskadrilė perėmė 93-iosios eskadrilės *Magníficos* („Didingieji“), išformuotos 1973 m. Luandos aviacijos bazėje (9-oji aviacijos bazė), tradicijas, simbolius ir istoriją. 

1993 m. spalio 4 d. buvo suformuota 201-oji eskadrilė, apginkluota naikintuvais F-16. Ji užsiėmė oro gynyba ir perėmė eskadrilės *Falcões* („Sakalai“) tradicijas ir simbolius. 

2005 m. spalio 25 d. 301-oji eskadrilė buvo perkelta iš 11-osios aviacijos bazės (Beža) į 5-ąją aviacijos bazę. 301-oji eskadrilė gavo pirmąjį Portugalijos oro pajėgų F-16AM. 301-oji eskadrilė perėmė *Jaguares* („Jaguarai“) simbolius ir tradicijas.

## Daliniai
Monte Realio aviacijos bazėje įsikūrusi 51-oji operatyvinė grupė (GO51), kurią sudaro:
* 201-oji naikintuvų eskadrilė *Falcões* („Sakalai“)
* 301-oji naikintuvų eskadrilė *Jaguares* („Jaguarai“)

Abi eskadrilės skraido *[[F-16]] Fighting Falcon* naikintuvais.


Image:F86Sabre01RG.jpg|Naikintuvas F-*86 Sabre* Monte Realio aviacijos bazėje
Image:2490517 gK80a opcart.jpg|Naikintuvas F-*86 Sabre* Monte Realio aviacijos bazėje
Kinų liaudies revoliucijos muziejus

**Kinų liaudies revoliucijos muziejus** (中国人民革命军事博物馆) – karinis muziejus Pekine, Kinijoje. Jame eksponuojama karinė įranga, naudota Liaudies Išlaisvinimo Armijos, įskaitant ir šiuolaikines karines technologijas.

Muziejų sudaro dešimt salių. Pagrindinėje – Ginklų salėje – eksponuojami šaltieji ginklai, šautuvai, artilerija, tankai, šarvuotieji transporteriai, priešlėktuviniai ginklai, reaktyviniai naikintuvai, raketos, raketsvaidžiai, kruizinės raketos. Taip pat yra ir užsienietiškos ginkluotės parodos, tame tarpe: septintajame – aštuntajame dešimtmetyje iš Tarybų Sąjungos pirkti ar gauti dovanų tankai, Kinijos pilietinio karo metu užgrobta JAV karinė technika, Korėjos karo metu užgrobta Jungtinių Tautų ginkluotė, Antrojo Kinijos – Japonijos karo metu užgrobta japonų ginkluotė.

Be ginkluotės, Ginklų salėje taip pat eksponuojama įranga iš Kinijos kosminės programos, palydovai, orbitinė kapsulė.

Kitose salėse su nedidelėmis išimtimis daugiausiai eksponuojami istoriniai artefaktai, filmai, skulptūros, žemėlapiai, paveikslai, plastikinės istorinių lyderių, mokslininkų ir karvedžių skulptūros ir panašiai.

Muziejaus lankymas yra nemokamas.

## Nuorodos

* china.org
Susumanas

**Susumanas** () – miestas Rusijoje, Magadano srityje, kairiajame Biorioliocho upės krante. Administracinis Susumano rajono centras. Per miestą eina Magadano-Jakutsko kelias (Kolymos traktas). Svarbus Rusijos aukso gavybos centras.

Įkurtas 1938 m. 1964 m. suteiktas miesto statusas. 

## Gyventojai

## Lietuviai

XX a. 6–7 dešimtmečiuose čia gyveno daug lietuvių, paleistų iš lagerių, kuriems nebuvo leista grįžti į Lietuvą.

## Nuotraukos

Vaizdas: Annunciation Church in Sinegorye.jpg|Cerkvė Susumane, 2008 m.
Vaizdas:Laika ac Susuman (6479500015).jpg|Daugiabučių kiemas


## Šaltiniai
OGMA

**OGMA – Indústria Aeronáutica de Portugal, S.A.** – Portugalijos aviacijos pramonės įmonė, įkurta 1918 m. Nuo įkūrimo užsiėmė lėktuvų ir lėktuvų variklių technine priežiūra bei lėktuvų dalių gamyba bei logistine parama.

Pirmasis pavadinimas buvo  'Aeronautikos medžiagų parkas'. 1928 m. pavadinimas buvo pakeistas į  'Aeronautikos medžiagų bendrosios dirbtuvės'. 1994 m. pavadinimas pakeistas į  'OGMA Portugalijos aeronautikos pramonė'.

OGMA įsikūrusi Alverkoje, maždaug 15 km į šiaurę nuo Lisabonos. Kompanijoje dabar dirba 1520 žmonių. Kompanija turi 3 km ilgio pakilimo taką. 

OGMA klientai yra tiek iš Portugalijos, tiek iš užsienio, tiek civilinės, tiek karinės institucijos bei kompanijos. OGMA yra autorizuotas techninio aptarnavimo centras *[[Embraer]]* ir *[[Lockheed Martin]]* lėktuvams, *[[Eurocopter]]* sraigtasparniams ir *[[Rolls-Royce plc|Rolls-Royce]]* orlaivių varikliams. OGMA aptarnauja tokius lėktuvus kaip *[[C-130 Hercules]]*, *[[P-3 Orion]]*, *[[F-16 Fighting Falcon]]*, *[[Embraer ERJ 145]]* šeima, *[[Embraer E-Jets]]*, *[[Airbus A320]]* šeima, *[[Embraer Legacy 600/650]]* ir *[[Embraer Lineage 1000]]*.

Nuo įkūrimo kompanija buvo valstybės nuosavybė. 2005 m. *[[Airholding SGPS]]* konsorciumas, sudarytas iš *[[Embraer]]* ir *[[EADS]]*, įsigijo 65% OGMA akcijų. Likę 35% akcijų liko Portugalijos valstybei, kuri jas valdo per kompaniją *[[Empordef]]*.

2006 m. liepos 10 d. OGMA atidarė Verslo reaktyvinių lėktuvų centrą (*Executive Jets Center*), kuris turi pagerinti *Embraer Legacy 600* ir būsimų *Embraer* kuriamų verslo lėktuvų techninį aptarnavimą. 

## Nuorodos
Vizėjus

**Vizėjus** arba **Vizeu** () – miestas vidurio-šiaurės Portugalijoje, Centriniame regione, 50 km į rytus nuo Atlanto vandenyno, greta Eštrelos kalnų papėdės. Apskrities centras. Keliai į Aveirą, Gvardą, Koimbrą. Vizėjus yra Dano vynuogininkystės regiono centras. Taip pat verčiamasi amatais (keramikos, metalo, tekstilės dirbiniai), prekyba žemės ūkio produkcija, turizmu. Veikia politechnikos institutas, 2 privatūs universitetai. Mieste yra 830 m. pastatyta katedra, kurioje veikia sakralinio meno muziejus, taip pat yra dar kelios bažnyčios, vienuolynai, vyskupų rūmai, paminklas luzitanų vadui Viriatui.

## Istorija

Miestas žinomas nuo romėnų laikų (vadintas *Viso*). Vėliau sugriautas vizigotų. Dabartinis Vizėjaus miestas įkurtas 1123 m.

## Savivaldybė
Vizėjaus savivaldybė užima 507,1 km² plotą, 2011 m. gyveno 99 274 gyventojai. Be Vizėjaus miesto kitos svarbesnės jos gyvenvietės: Abravezešas, San Salvadoras, Repezešas, Ranjadošas, Rio de Loba, Rio Šan de Sa, Fragozela da Sima, Povoa de Abravezešas.

## Sportas
* Académico de Viseu FC – futbolo klubas veikiantis nuo 2005 m.


Image:Nt-Viseu-Se de Viseu-traseira.jpg|Katedra
Image:Igreja da Misericórdia de Viseu.jpg|XVIII a. bažnyčia
Image:Nt-Viriato Viseu.jpg|Paminklas Viriatui


## Šaltiniai
Gvarda

**Gvarda** () – miestas šiaurės rytinėje Portugalijos dalyje, Centriniame regione, Eštrelos kalnuose (aukščiausiai įsikūręs šalies miestas). Apskrities centras. Greta miesto eina Koimbros-Salamankos plentas ir geležinkelis, taip pat keliai į Kaštelo Branką, Bragansą. Automobilių dalių surinkimo, elektronikos, maisto pramonė. Verčiamasi žemės ūkiu ir prekyba. Veikia politechnikos, komunikacijų institutai.

Gvardoje yra XIV a. katedra, pilies bokštas, rotušė, keletas bažnyčių, konventas ir kt.

## Istorija

Gvarda įkurta 1199 m. karaliaus Sanšo I nurodymu.

## Savivaldybė
Gvardos savivaldybė užima 712,1 km² plotą, 2011 m. gyveno 42 541 gyventojų. Be Gvardos miesto kitos svarbesnės jos gyvenvietės: Gonsalas, Familikaunas, Videmontė, Porto de Karnė.

## Galerija

Image:Convento de S. Francisco.jpg|Šv. Pranciškaus konventas
Image:Torre dos Ferreiros 2.jpg|Pilies bokštas
Image:Cruzeiro .jpg|Kryžius


## Šaltiniai
Bialaševas

**Bialaševas** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grajevo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 16 km į pietus nuo Grajevo ir apie 62 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas yra gatvinio kaimo tipo.

## Istorija
Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. kaimas priklausė Abiejų Tautų respublikai. Kaimas įkurtas 1524 metais. 1534 m. kaime pastatyta medinė bažnyčia. 1703-1705 m. pastatyta nauja bažnyčia. XVIII a. pradžioje kaimą nusipirko Lietuvos pakancleris Stanislavas Antanas Ščiuka. Per 1863 m. sukilimą kaime įvyko mūšis tarp sukilėlių ir Rusijos imperijos kariuomenės. Mūšis įvyko 1863 m. kovo 31 dieną. 1919-1954 m. ir 1973-1976 m. kaimas buvo Bialaševo valsčiaus centras.

## Literatūra

* Jerzy Rudnicki: Zabytki Ziemi Łomżyńskiej TOM II. Rajgród: Towarzystwo Miłośników Rajgrodu, 2001. ISBN 83-88371-04-5.
Rusų muziejus

**Rusų muziejus** () – Rusijos muziejus Sankt Peterburge, kur sukaupta didžiausia rusų meno kolekcija. Kartu tai ir garsus meno kūrinių restauracijos centras su moksliniu tyrimo institutu, kuruojantis 260 meno muziejų darbą visoje Rusijoje.

Muziejų 1895 m. įkūrė imperatorius Nikolajus II savo mirusio tėvo imperatoriaus Aleksandro III garbei, pavadindamas jį Imperatoriaus Aleksandro III rusų muziejumi. Valstybinis muziejus lankytojams buvo atidarytas 1898 m. Pradžioje muziejaus kolekciją sudarė meno kūriniai, paimti iš Ermitažo, Aleksandro rūmų, Imperatoriškosios menų akademijos. Po Rusijos revoliucijos 1917 m. į Rusų muziejų pateko daug privačių nacionalizuotų kolekcijų. Rusų muziejus užima keletą istorinių įspūdingos architektūros statinių. Pagrindinis iš jų – Michailo rūmai (*Михайловский дворец*). 

## Filialai

Muziejaus filialai įsikūrę keliose vietose Sankt Peterburge:
* Michailo pilyje (*Михайловский (Инженерный) замок*) ;
* Marmuriniuose rūmuose (*Мраморный дворец*) ;
* Stroganovų rūmuose (*Строгановский дворец*) ;
* Petro I namelyje (*Домик Петра I*) ;
* Petro I vasaros rūmuose (*Летний дворец Петра I*) ;
* Benua korpuse (*Корпус Бенуа*) .

## Kolekcija

Muziejaus kolekciją sudaro ne tik nacionalinė rusų, bet ir tarybinė tapyba, skulptūra, grafika, dekoratyvinis, taikomasis ir liaudies menas, porcelianas, baldai, raižiniai, metalo, stiklo gaminiai, siuviniai, audiniai. 2005 m. sausio 1 d. muziejus turėjo apie 394 tūkst. vienetų meno kūrinių, tame skaičiuje – 5 tūkst. XII–XX a. pr. laikotarpiu sukurtų ikonų.

## Galerija
Kai kurie iš žinomiausių muziejaus kūrinių:

Vaizdas:Karl Brullov - The Last Day of Pompeii - Google Art Project.jpg| „Paskutinė Pompėjos diena“, aut. Karlas Briulovas
Vaizdas:Ilya Repin - Barge Haulers on the Volga - Google Art Project.jpg| „Burliokai prie Volgos“, aut. Ilja Repinas
Aivazovsky, Ivan - The Ninth Wave.jpg| „Devintoji banga“, aut. Ivanas Aivazovskis
Valentin Serov - Ida Rubenstein - Google Art Project.jpg| „Ida Rubinštein“, aut. Valentinas Serovas


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Muziejaus tinklalapis
* Virtuali kelionė per muziejų
* Muziejus – Rusijos kultūros paveldo objektas
Stambulo archeologijos muziejus

**Stambulo archeologijos muziejus** () – vienas pagrindinių Turkijos archeologijos muziejų. Įsikūręs Stambule, tarp Topkapi rūmų ir Giulhanės parko. Jį sudaro 3 padaliniai: archeologijos muziejus, Senovės Rytų muziejus bei Islamo meno muziejus.

Muziejų 1891 m. įkūrė osmanų dailininkas, meno ekspertas Osmanas Hamdi Bėjus. Netrukus į jį pradėti siųsti artefaktai iš visos Osmanų imperijos.

## Ekspozicija

Muziejuje saugoma virš milijono objektų, reprezentuojančių beveik visas eras ir civilizacijas žmonijos istorijoje.

Žymiausi muziejaus eksponatai:
* Aleksandro sarkofagas, rastas Sidone. Manoma, kad jis buvo paruoštas Aleksandrui Makedniečiui.
* Kadešo taikos sutarties dantiraštis (seniausia žinoma rašytinė taikos sutartis pasaulyje).
* Dekoracijos nuo Ištar vartų Babilone.
* Efebo skulptūra
* Obeliskas asirų karaliui Adad-nirari III.
* Įvairios graikų, romėnų skulptūros.
* 800 000 osmanų monetų, antspaudų, dekoracijų, medalių.
* Siloamo įrašas, užrašytas paleohebrajų raštu.
* 75 000 dokumentų, užrašytų dantiraščiu.


Image:Istanbul img 4994.jpg|Aleksandro sarkofagas
Image:Istanbul - Museo archeol. - Trattato di Qadesh fra ittiti ed egizi (1269 a.C.) - Foto G. Dall'Orto 28-5-2006.jpg|Kadešo taikos sutartis
Image:Istanbul - Museo archeol. - Rilievo da porta di Ishtar a Babilonia (604-562 a.C.) - Foto G. Dall'Orto 28-5-2006.jpg|Ištar vartų fragmentas
File:View in the Collection of the Istanbul Archaeology Museum.jpg|Graikiškos skulptūros
Nacionalinis antropologijos muziejus

**Nacionalinis antropologijos muziejus** () – nacionalinis muziejus Meksikoje, įsikūręs šalies sostinėje Meksike, tarp Reformų prospekto ir Čaputlepeko parko. Muziejus atidarytas 1964 m., jį suprojektavo architektas Pedras Ramiresas Vaskesas. Pastatas sudarytas iš 23 kambarių, apima ~8 ha teritoriją.

## Ekspozicija

Nacionaliniame antropologijos muziejuje saugoma gausiausia ir vertingiausia ikikolumbinių Meksikos kultūrų artefaktų kolekcija. Taip pat eksponuojami kitų senovinių kultūrų (Persijos, Graikijos, Kinijos, Egipto) radiniai.

Svarbiausi muziejaus eksponatai:
* Actekų „Saulės akmuo“
* Masyviosios olmekų galvų skulptūros
* Majų stelos, freskos
* Actekų, majų ir kt. kultūrų keramikos dirbiniai, dievų, totemų skulptūros ir tt.
* Mištekų nefritinės kaukolės
* Majų nefritinės kaukės
* Tenočtitlano maketas


File:Sun stone detail.JPG|Actekų Saulės akmuo
Image:Palenque - Maske des Pakal.jpg|Palenkės valdovo Pakalio pomirtinė kaukė
File:20041229-Dintel 53 Yaxchilán (Museo Nacional de Antropología) MQ.jpg|Majų stela iš Jaščilano
File:20041229-Olmec Head (Museo Nacional de Antropología).jpg|Olmekų galva
File:Tlaloc (Sala Teotihuacan del Museo Nacional de Antropología e Historia).JPG|Tlaloko kaukė iš Teotihuakano
File:Sahumador mixteco.jpg|Mištekų keramika
Red Bull arena (Zalcburgas)

**„Red Bull“ arena** (dar žinomas kaip *Wals Siezenheim Stadium*) – futbolo stadionas Zalcburgo priemiestyje Valse-Zycenheime, Austrijoje. Jame namų rungtynes žaidžia Austrijos Bundeslygos klubas Red Bull Salzburg. Stadionas pavadintas austrų kompanijos Red Bull GmbH pavadinimu.

## Istorija

Seniau Zalcburgo klubas žaidė *Stadion Lehen* stadione, kuris 2006 m. buvo nugriautas. Naujasis stadionas oficialiai atidarytas 2003 m. kovo 8 d. Iš pradžių stadionas talpino 18 200 žiūrovų, bet iki Euro 2008 vietų skaičius buvo padidintas iki 31 895. „Red Bull“ arenoje vyko 2008 m. Europos futbolo čempionatas, čia sužaistos 3 grupės rungtynės.

## Nuorodos

* Stadiono info
Red Bull arena

**Red Bull arena** vadinami stadionai:
* Red Bull arena (Zalcburgas) Austrijoje;
* Red Bull arena (Naujasis Džersis) JAV;
* Red Bull arena (Leipcigas) Vokietijoje.
Verto ežero stadionas

**Verto ežero stadionas** (; pagal rėmėjus *28 Black Arena*, anksčiau *Hypo-Arena*) – daugiafunkcis stadionas Klagenfurte (Austrija), sporto parko rajone. Klubo SK Austria Kärnten namų arena, čia yra 32 000 sėdimų vietų (3-asis pagal dydį Austrijos stadionas).

## Istorija

Pastatytas 1960 m., jis talpino 10 900 žiūrovų. 2005 m. stadionas nugriautas, jo vietoje pastatytas naujas stadionas Euro 2008 čempionatui. Atidarymo dieną 2007 m. rugsėjo 7 d. buvo sužaistos draugiškos futbolo rungtynės tarp Austrijos ir Japonijos rinktinių, kurias atėjo pažiūrėti 26 500 žiūrovų.

2007 m. stadionas 10 metų laikotarpiui pavadintas *Hypo-Group-Arena* pagal oficialų rėmėją, tačiau jam bankrutavus, sugrąžintas istorinis Verto ežero stadiono pavadinimas. 2022 m. pasikeitus rėmėjui suteiktas *28 Black Arena* pavadinimas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

*
Tivolio stadionas (Tirolis)

**Tivolio stadionas** () – įvairios paskirties stadionas Insbruke, Austrijoje. Dažniausiai naudojamas futbolo rungtynėms, čia namų rungtynes žaidžia Austrijos Bundeslygos klubas Wacker Innsbruck.

Stadionas pastatytas 2000 m. Talpina 17 400 žiūrovų. Euro 2008 čempionatui vietų skaičius laikinai buvo padidintas iki 30 000. Čempionato metu stadione buvo sužaistos 3 grupės rungtynės.

## Nuorodos

* Apie stadioną Wacker Innsbruck svetainėje (Vokiečių kalba)
Meno istorijos muziejus (Viena)

**Meno istorijos muziejus** () – vienas iš didžiausių meno muziejų Europoje, esantis Vienoje, Austrijoje.

Garsiausi muziejaus eksponatai: Piterio Breigelio Vyresniojo paveikslas „Babelio bokštas“ ir Benvenuto Čelinio juvelyrinė Pranciškaus I druskinė.

## Istorija

Muziejus buvo pradėtas planuoti 1857 m. tam, kad viešajai publikai būtų prieinama Habsburgų meno kolekcija. Muziejus buvo pastatytas kartu su Gamtos istorijos muziejumi () 1872–1891 m. pagal architektų Gottfried Semper ir Karl Freiherr von Hasenauer brėžinius (abu muziejai yra vienas priešais kitą).

## Interjeras


Vaizdas:KHM-Wien Prunkstiege-002.jpg| Paradiniai laiptai su Kanovos skulptūra
Vaizdas:Kunsthistorisches Museum Vienna Numismatik.jpg| Monetų kambarys
Image:Kunsthistorisches Museum Vienna 0156.JPG| Holas
Image:Kunsthistorisches Museum Interior.JPG| Vidinė salė


## Meno kolekcija

Meno muziejus turi pagrindinę renesanso ir baroko dailės darbų kolekciją. Muziejuje yra šie skyriai:

* Egipto ir Artimųjų Rytų
* Graikų ir romėnų
* Paveikslų galerija
* Skulptūrų ir dekoratyvinių menų
* Monetų kambarys
* Biblioteka

## Paveikslų galerija

Žymiausi dailės darbai:

* Piteris Breigelis Vyresnysis. *[[Babelio bokštas (paveikslas)|„Babelio bokštas]]“, „Apniukusi diena“, „Medžiotojai sniege“, „Valstiečių vestuvės“*
* Rafaelis. *„Prato madona“*
* Džordžonė. *„[[Laura (Giorgione)|Laura]]“, „[[Trys filosofai]]“*
* Koredžas. *„Ganimedo pagrobimas“, „[[Jupiteris ir Ijo]]“*
* Jeronimas Boschas. *„Kristus, nešantis kryžių“*
* Karavadžo. *„Dyglių vainiko uždėjimas“, „Dovydas su Galijoto galva“*
* Johanas Vermejeris. *„Dailininkas savo studijoje“*
* Antonelas da Mesina. *„San Cassiano altorius“*
* Ticianas. *„Juodai apsirengusi moteris“, „Jakopo Strados portretas“*
* Parmidžaninas. *„Kupidonas, drožiantis strėlę“, „Autoportretas veidrodyje“*
ir daugelis kt.

## Galerija


Image:Pieter Bruegel the Elder - The Tower of Babel (Vienna) - Google Art Project - edited.jpg| Piteris Breigelis Vyresnysis. *„Babelio bokštas“*
 Image:Pieter Bruegel d. Ä. 106b.jpg| Piteris Breigelis Vyresnysis. *„Medžiotojai sniege“*
 Image:Saliera (js).jpg| Benvenutas Čelinis. Pranciškaus I druskinė
Image:Hieronymus Bosch 054.jpg| Jeronimas Boschas. *„Kristus, nešantis kryžių“*
Image:Jan Vermeer - The Art of Painting - Google Art Project.jpg| Johanas Vermejeris. *„Dailininkas savo studijoje“*
Image:Correggio 028c.jpg| Koredžas. *„[[Jupiteris ir Ijo]]“*
Image:Raffael 030.jpg| Rafaelis. *„Prato madona“* 
Image:Parmigianino Selfportrait.jpg| Parmidžaninas. *„Autoportretas veidrodyje“*


## Nuorodos

* Oficialus Kunsthistorisches Museum tinklalapis
Iliušino kaimo gyvenvietė

**Iliušino kaimo gyvenvietė** () – kaimo gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities Nesterovo rajone. Centras – Iliušinas.

## Istorija
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2008 m. birželio 30 d. Ribojasi šiaurėje su Krasnoznamensko rajono Vesnovo ir Dobrovolsko kaimo gyvenvietėmis, rytuose su Nesterovo rajono Prigorodnojės kaimo ir Nesterovo miesto gyvenvietėmis, pietuose su Čistyjė Prudų kaimo gyvenviete, vakaruose su Gusevo rajono Kalininskojės ir Kubanovkos kaimo gyvenvietėmis. Gyvenvietės teritorija – 30 320 ha, iš jų 21 886 ha žemės ūkio naudmenos, 345 ha – vandenys. Eksploatuojamas 700 ha ploto durpynas.

Gyvenvietės taryba renkama 5 metams, ją sudaro 10 deputatų, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką. Gyvenvietės administracijai vadovauja konkurso tvarka skiriamas administracijos vadovas.

Kaliningrado srities įstatymu Iliušino kaimo gyvenvietę sudaro:    
* Miliūnai (Iliušinas), gyvenvietė,
* Enciūnai (Čkalovas), gyvenvietė,
* Trakėnai (Divnojė), gyvenvietė,
* Gurdžiai (Chutorskojė), gyvenvietė,
* Senoji Katniava (Furmanovka), gyvenvietė,
* Didieji Trakėnai (Jasnaja Poliana), gyvenvietė,
* Senieji Būdupėnai (Kalinovas), gyvenvietė,
* Naujoji Katniava (Nežinskojė), gyvenvietė,
* Gentkutkampiai (Sadovojė), gyvenvietė,
* Matiškiemiai (Sovchoznojė), gyvenvietė,
* Dačkiemis (Sosnovka), gyvenvietė,
* Vilkiniai (Šolochovas), gyvenvietė,
* Tučiai (Vatutinas), gyvenvietė,
* Šilininkai (Vysokojė), gyvenvietė,
* Žvyrgaliai (Zavodskojė), gyvenvietė,
* Lenkišiai (Zelionojė), gyvenvietė.

## Šaltiniai