open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Virginijus Juozaitis

**Virginijus Juozaitis** (g. 1953 m. spalio 23 d. Kaune) – Lietuvos architektas.

## Biografija
Mokėsi Žiežmarių pradžios mokykloje, 1971 m. baigė Kauno 13-ąją vidurinę mokyklą. 1977 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą.

1977–1986 m. Miestų statybos projektavimo instituto Kauno skyriaus architektas, 1986–1991 m. dirbo Kultūros paminklų apsaugos inspekcijoje. 1993–2003 m. Kauno miesto savivaldybės architektas. Nuo 1999 m. projektavimo darbų studijos „Vila“, nuo 2002 m. projektavimo ir statybos priežiūros darbų įmonės „JAS“ vadovas. Suprojektavo gyvenamųjų namų Kaune, Maskvoje, įrengė parduotuvių interjerų Kaune.

## Svarbiausi projektai
* Šilelio laiptai Kaune, skulptorius Vytautas Narutis, 1988 m.
* Viešbučio „Kaunas“ renovacija ir priestatas, 1999–2003 m.
* Restorano „Metropolis“ rekonstrukcija į piceriją „Pizza Jazz“, 2003 m.
* prekybos centras „Molas“, 2003 m.
* Hansabanko filialas Maironio g., 2003 m.
* viešbučio „Minotel“ rekonstrukcija, 2003 m.
* trikotažo fabrikas „Trys sezonai“, 2003 m.
* viešbutis ir restoranas „Sfinksas“, 2004 m.
* Ūkio banko filialas Laisvės alėjoje, 2005 m.
* Teritorinė darbo birža, Šakiai, 2003 m.
* Poilsio namai „Pervalka“, 2005 m.
* Laisvės al. 90 rekonstrukcija, 2011 m.
* Vilniaus universiteto ligoninės Santariškių klinikų Akušerijos ir chirurgijos korpusas, 2013 m.

## Šaltiniai
Algimantas Juozakas

**Algimantas Juozakas** (1969 m. balandžio 13 d. Vilnius – 1991 m. liepos 31 d. Medininkuose) – policininkas, Lietuvos nepriklausomybės gynėjas, viena Medininkų žudynių aukų.

## Biografija
1988 m. baigė prekybos mokyklą Vilniuje.

1988-1991 m. parduotuvės darbuotojas, nuo 1991 m. balandžio mėn. greitojo reagavimo rinktinės „Aras“ policininkas. 1991 m. liepos 31 d. budėjo Medininkų pasienio poste. Nužudytas kartu su kitais budėjusiaisiais, manoma, Rygos ypatingosios paskirties milicijos rinktinės OMON, pavaldžios TSRS Vidaus reikalų ministerijai, spėjama, jos nurodymu, kariškių.

Palaidotas Vilniuje, Antakalnio kapinėse.

## Apdovanojimai
* Vyčio kryžiaus 1 laipsnio ordinas, 1991 m. (po mirties) 

## Šaltiniai
Pušynas (reikšmės)

**Pušynu** vadinama:

* pušų miškas ar masyvas, šilas;
* Klaipėdos miesto dalis;
* kaimas Ignalinos rajone.
Remeza

**Remeza** (*Remiz pendulinus*) – remezinių (*Remizidae*) šeimos paukščių rūšis.

Eurazijoje paplitusi nuo Reino upės iki Mandžiūrijos. Šiaurinė arealo riba eina per Daniją, pietų Švediją, Okos baseiną, Obės vidurupį, Amūro slėnį, pietuose – per Mongoliją, Afganistaną, Turkiją, Viduržemio jūrą.

Lietuvoje nėra gausi. Kartais žiemoja. Dažnesnė Žuvinte, prie Urkio, Kretuono ežerų, Rubikių ežero salose, prie Antalieptės marių.

Remeza mažesnė už žvirblį. Išsiskiria juoda dėme aplink akis ir kaštonine nugara.

Gyvena vandens telkinių pakrantėse, salose, plovose. Ypač mėgsta krūmais apaugusius durpynų karjerus, žuvininkystės tvenkinius. Lizdas sudėtingas, pakabinamas ant šakos. Jį suka iš karklo, švendro, topolio pūkų, sutvirtina įvairių augalų plaušais. Dažniausiai lizdui pasirenka beržą, gluosnį, karklą. Deda 5-10 pailgus baltus kiaušinius. Per 12-15 dienų.

Minta vabzdžiais, rudenį ir žiemą – augalų sėklomis.

Pavadinimas *rẽmeza* padarytas iš taksonominio binomo dėmens *Remiz*, kuris – iš  ← *rzemieślnik* (‘amatininkas’), nes paukštis renčia įmantrius lizdus.

## Šaltiniai
Atlonas

**Atlonas** – miestas vidurio Airijoje, prie Šanono upės. Veikia 3 teatrai, muzikos mokykla, Šv. Petro ir Povilo bažnyčia. Išlikusi pilis.

## Istorija

1120 m. Konachto karalius įsakė pastatyti pirmąjį iš šešių medinių tiltų. 1129 m. buvo pastatyta pilis. Miestas kūrėsi prie pilies. 1168 m. „Keturių meistrų analuose“ minima Konachto karaliaus rezidencija. 1210 m., sulaukęs pripažinimo strateginėje srityje, buvo nuspręsta statyti naują pilį. 1599 m. Atlonas tapo miesteliu ir gavo savivaldos teisę. Atlono miesto apskrities taryba buvo įsteigta 1988 m.

## Sportas
* Athlone Town AFC (futbolas)
Kiurasao vėliava

**[[Kiurasao]] vėliava** – mėlynas laukas su horizontalia geltona juosta, truputį žemiau vidurio, ir dviem baltomis penkiakampėmis žvaigždėmis kantone. Mėlyna spalva simbolizuoja jūrą ir dangų, o geltonas įžambus brūkšnys – ryškią saulę, kuri šildo salą. Dvi baltos žvaigždės simbolizuoja Kiurasao ir Mažąjį Kiurasao, bet taip pat ir „Meilę ir laimę“. Penki taškai kiekvienoje žvaigždėje atspindi penkis žemynus, iš kurių Kiurasao žmonės atkeliavo.

Po Arubos vėliavos pasisavinimo, Kiurasao atgavo palankią nuomonę vėliavai 1979 m.. 2000 projektų buvo pateikti specialiai tarybai. 10 projektų buvo įtraukti į galutinį sąrašą, iš kurio 1982 m. lapkričio 29 d. taryba išsirinko vieną. Su keletu modifikacijų, vėliava priimta 1984 m. liepos 2 d.

## Taip pat skaitykite
* Nyderlandų Antilų vėliava
* Sint Marteno vėliava
* Bonairės vėliava
* Sabos vėliava
* Sint Estatijaus vėliava
Jonas Juodzevičius

**Jonas Juodzevičius** (1947 m. sausio 14 d. Paežerėliuose, Šakių apskritis) – Lietuvos tapytojas.

## Biografija
1971 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1977 m. tobulinosi I. Repino tapybos, skulptūros ir architektūros institute Leningrade. 1972–1978 m. Lietuvos dailės instituto, 1979–1986 m. – Kapsuko vaikų dailės mokyklos, nuo 1995 m. Vilniaus dailės akademijos Kauno dailės instituto dėstytojas. Lietuvos dailininkų sąjungos narys.

## Kūryba
Nutapė peizažų („Tauragnai“ 1973 m., „Rugiena“ 1975 m., „Šešupė“ 1976 m., „Tėviškė“, „Kopos“, abu 1979 m., „Sūduvos kraštas“ 1981 m., „Prie Alaušo ežero“ 1982 m.), portretų (R. Dalinkevičiaus, R. Martinėno, A. Šaltenio, visi 1978 m.), figūrinių kompozicijų („Seni žmonės“ 1983 m.). Kūriniai ekspresyvios raiškos, būdinga fragmentinė kompozicija, kontrastingos spalvos, dekoratyvumas. Nuo 1973 m. dalyvauja parodose, individualios parodos surengtos Vilniuje (1975 m.), Marijampolėje (1979 m., 1998 m.), Kaune (1997–1998 m.), kitur. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus.

## Šaltiniai
Pijus VIII

**Pijus VIII** (; tikrasis vardas – **Frančeskas Saverijus Kastiljonis**, 1761 m. lapkričio 20 d. – 1830 m. lapkričio 30 d.) – 253 – ias Romos katalikų bažnyčios popiežius nuo 1829 m. kovo 31 d. iki mirties.

## Biografija
Francesko Saverio Castiglioni gimė Kingolyje, Markės regione. Studijavo kanonų teisę. Popiežius Pijus VII 1800 m. jį paskyrė Montalto vyskupu. 1816 m. tapo kardinolu. Užėmė įvairias vadovaujančias pareigas Vatikane. 1829 m. kovo 31 d. buvo išrinktas popiežiumi. Pontifikato metu pasmerkė slaptas masonų draugijas, modernius, laisvos interpretacijos Biblijos vertimus. Pritarė katalikų ir protestantų santuokoms Vokietijoje, tačiau nepalaikė tokių santuokų Lenkijoje ir Airijoje. Buvo silpnos sveikatos ir valdė trumpai. 1830 m. lapkričio 30 d. mirė.
Leonas XII

**Leonas XII** (, tikrasis vardas **Annibale francesko Clemente Melchiore Girolamo Nicola della Genga**; 1760 m. rugpjūčio 22 d. – 1829 m. vasario 10 d.) – 252-asis popiežius.

## Biografija
Della Genga gimė 1760 m. rugpjūčio 22 d., mažame miestelyje Ankonos provincijoje, tuomet Popiežiaus valstybėje. Kunigu įšventintas 1783 m. 1793 m. tituluotas arkivyskupu. 1816 m. – kardinolu. 1823 m. rugsėjo 28 d. tapo popiežiumi
ir savo pareigas ėjo iki 1829 m. vasario 10 d.
Jurgis Juozapaitis

**Jurgis Juozapaitis** (g. 1942 m. birželio 29 d. Pykuoliuose, Šiaulių valsčius) – Lietuvos kompozitorius.

## Biografija
Brolis Vytautas Juozapaitis. 1968 m. baigė Lietuvos konservatoriją, mokytojas Julius Juzeliūnas. 1969-1977 m. Lietuvos televizijos garso režisierius. 1991-1994 m. Lietuvos konservatorijos dėstytojas. 1994-1996 m. Lietuvos kompozitorių sąjungos Muzikos fondo pirmininkas. 1998-2000 m. chorinio dainavimo mokyklos „Liepaitės“, 1998-2001 m. B. Dvariono dešimtmetės muzikos mokyklos dėstytojas.

## Kūryba
Kūryboje vartojamos įvairios kompozicinės technikos – serializmas, aleatorika, koloristika, minimalizmas, būdingas intuityvizmas, melodinių linijų spontaniškumas, natūrali muzikos tėkmė, ekspresyvumas, lyriškumas. Redagavo ir instrumentavo V. Jakubėno baletą „Vaivos juosta“ (1993-1994 m.), atkūrė ir instrumentavo M. K. Čiurlionio uvertiūrą „Kęstutis“ (1995 m.).

## Kūriniai
* Marių paukštė – opera vaikams, libretas – Sigitas Geda, 1976 m., pastatyta 1979 m.
* Andromeda – baletas, libretas Ž. Dautarto, 1981 m.
* Lokis – baletas, K. Oberly libretas pagal P. Merimė novelę, 1997 m.
* Rex – simfonija, 1973 m., LTSR valstybinė premija, 1978 m.
* Zodiacus – simfonija, 1977 m.
* Jūratė ir Kastytis – kamerinė simfonija instrumentiniam ansambliui ir magnetofono juostai (pirmą kartą Lietuvoje), 1974 m.
* Tėvų žodis – vokalinė simfonija chorui ir styginių orkestrui, 1985 m.
* Solo contra tutti – smuikui ir simfoniniu orkestrui, 2001 m.
* Bokštų kontrapunktai – simfoniniam orkestrui, 2003 m., tarptautinio kompozitorių konkurso Rygoje „Simfonia Baltica“ I premija, 2004 m.
* Perpetuum mobile – styginių orkestrui, 2000 m.
* Jaura – 12 instrumentų, 2002 m.
* Nakties muzika – styginių kvartetui, 1997 m.
* Mėnulio šviesa – fortepijonų trio, 1999 m.
* Juoda ir balta – violončelei ir gitarai, 2001 m.
* Diemedžiu žydėsiu – vokalinis ciklas balsui ir instrumentams, žodžiai – Salomėja Nėris, 1974 m.
* Tamsoj matyti kitą – vokalinis ciklas balsui ir instrumentams, žodžiai – Justinas Marcinkevičius, 1995 m.
* Medžių tyla – vokalinis ciklas balsui ir instrumentams, žodžiai – Aldona Gustas, 1998 m.
* Per debesų bangas – vokalinis ciklas balsui ir instrumentams, žodžiai – Henrikas Radauskas, 2002 m.
* Ašaros skonis – vokalinis ciklas balsui ir instrumentams, žodžiai – Justinas Marcinkevičius, 2003 m.
* Dainos chorui
* Tolumoj

## Įvertinimas
* 1975–1998 m. – 6 Stasio Šimkaus, 2 Juozo Naujalio premijos
* 2002 m. – Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija

## Šaltiniai
Garmin

**Garmin Ltd.** (Nasdaq:GRMN) – įmonė registruota Džordžtaune, Kaimanų salose.
1989 m. šią įmonę įsteigė **Gary Burrell** ir  **Min Kao**.  Iš jų vardų pirmųjų trijų raidžių junginio ir buvo sudarytas pavadinimas GARMIN. Garmin centrinė būstinė dabar yra Olathe mieste, Kansas valstijoje, JAV. 

Garmin projektuoja, kuria ir gamina aviacinius, jūrinius ir buitinius GPS navigacinius bei ryšių prietaisus.

Savo gaminius Garmin platina pasaulyje per išskirtinius platintojus. 

## Nuorodos
* Garmin kompanijos svetainė
Marija Juozapaitytė

**Marija Juozapaitytė-Kelbauskienė** (1912 m. kovo 27 d. Sankt Peterburgas – 1992 m. vasario 22 d. Vilnius) – Lietuvos baleto artistė, pedagogė.

## Biografija
Vyras Bronius Kelbauskas. 1925–1929 m. lankė O. Dubeneckienės baleto studiją Kaune. 1934 m. tobulinosi M. Kšesinskajos baleto studijoje Paryžiuje. Nuo 1929 m. šoko Valstybės teatre. 1935–1939 m. jo baleto studijoje dėstė klasikinį šokį. 1944–1959 m. Lietuvos operos ir baleto teatro baleto solistė.

Dažniausiai kūrė lyriškus romantinius vaidmenis, jiems būdinga ištobulintos pozos, meistriška technika. Gastroliavo 1934 m. Taline, 1937 m. Rygoje ir Liepojoje, su lietuvių baleto trupe 1935 m. – Monte Karle ir Londone.

Mokiniai: Ramutė Janavičiūtė-Kantoravičienė,

## Vaidmenys
* Odeta-Odilija, Aurora – Piotras Čaikovskis. Gulbių ežeras, 1933 m., Miegančioji gražuolė, 1935 m.
* Jūratė – Juozas Gruodis. Jūratė ir Kastytis, 1933 m.
* Svanilda – Leo Delibas. Kopelija, 1934 m.
* Kitri – Liudvikas Minkus. Don Kichotas, 1936 m.
* Elena – Vienos džiaugsmas, muzika – Johanas Štrausas, 1936 m.
* Raimonda – Aleksandras Glazunovas. Raimonda, 1939 m.
* Marija – Borisas Asafjevas. Bachčisarajaus fontanas, 1938 m.
* Tao Choa – Reinholdas Glieras. Raudonoji aguona, 1940 m.
* Marytė – Juozas Pakalnis. Sužadėtinė, 1943 m., Aušta aušrelė / Sužadėtinė, 1952 m.
* Ingrida – Edvardas Grygas. Peras Giuntas, 1956 m.

## Literatūra
* Lidija Motiejūnaitė. M. Juozapaitytė, Vilnius, 1969 m.

## Šaltiniai
Mieleiškampis

**Mieleiškampis** – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, pietiniame Šilavoto seniūnijos pakraštyje.

Rytine savo puse prisiglaudęs prie Prienų šilelio. Šiaurinę kaimo pusę riboja senasis iki XX a. 7-ojo dešimtmečio egzistavęs kelias Prienai-Pašlavantys-Kuišiai-Igliauka-Igliškėliai-Marijampolė. Vakaruose nuo Pašlavančio kaimo skiria pelkėta vietovė – Beržaraistis. Pietų pusėje kaimas ribojasi su Naujosios Ūtos seniūnijos Skuigės ir Mieleišupio kaimais.

## Istorija

Iškirstų miškų vietoje 1744 m. įsikūrė Mikališkio ir Tartupio dvarai, Asiūklės, Mieleiškampio, Žemaitkiemio, Vartų kaimai. Išilgai kaimo ėjo kelias (Prienai-Marijampolė) jungiantis su kitu keliu (Prienai-Marijampolė per Naująją Ūtą) skerskelis. Melioracijos pasekmėje jis išnyko. Vakariniu kaimo pakraščiu praėjusio amžiaus 7 dešimtmetyje buvo nutiestas dabartinis, asfaltuotas kelias .

Iki kolektyvizacijos kaime veikė gyventojo Marčiulaičio vėjinis malūnas. Ilgainiui, sovietinei valdžiai neleidžiant remontuoti, šis malūnas nugriuvo.

Iki XX a. 7-to dešimtmečio kaime buvo 26 sodybos. Melioracijos eigoje buvo nugriauta 10 sodybų. Kaimo centre pradėjo kurtis kolūkio pagalbinė gyvenvietė. Naujus trobesius pasistatė, atsikėlę iš nugriautų šio ir gretimo kaimo sodybų, 5 naujakuriai. Dabar kaime yra 18 sodybų su 85 gyventojais. Yra lankytinas saugojamas kultūros paminklas – Antano Juočiūno sodyba, statyta XIX a. pabaigoje.

## Gyventojai

## Šaltiniai

* Žinios apie šio kaimo praeitį paremtos šio str. autoriaus Vytauto Degučio atsiminimais – bendravimu su šio kaimo žmonėmis.
Vaistinė plautė

**Vaistinė plautė** (*Pulmonaria officinalis*) – agurklinių (*Boraginaceae*) šeimos daugiametis augalas.

Augalo aukštis 25-30 cm. Stiebas stačias, apaugęs plaukeliais; lapai pražanginiai, lygiais kraštais; žiedai susitelkę stiebų viršūnėse, rožiniai, mėlyni, violetiniai. Šakniastiebis storas su pridėtinėmis šaknimis. Žydi balandžio-gegužės mėnesį. Vaisius – 4 riešutėliai.

Auga lapuočių ir mišriuose miškuose.

Vaistinė žaliava – augalo antžeminė dalis, pjaunama prieš žiedams skleidžiantis. Vartojama kaip vidurius kietinanti priemonė; tinka užkimimui, kosuliui gydyti. Ja plaunamos pūliuojančios žaizdos; kompresai dedami ant šunvočių. Plautės užpilo voniose maudydavo skrofulioze sergančius vaikus, gydydavo hemorojų.
Futbolas olimpinėse žaidynėse

**[[Futbolas]]** buvo įtrauktas į kiekvienas Vasaros olimpines žaidynes, išskyrus 1896 m. ir 1932 m., kaip vyrų sporto turnyras. Moterų futbolas buvo įtrauktas 1996 m.
1900 m. ir 1904 m. olimpinėse žaidynėse, futbolas buvo žaidžiamas kaip parodomasis sportas, o 1908 m. tapo oficialia olimpinių žaidynių sporto šaka.

## Vyrų varžybų rezultatai

## Moterų varžybų rezultatai

## Išnašos
Dainų daina

**Lietuvos Dainų Daina** – LRT organizuojamas dainų konkursas. Buvusi Lietuvos nacionaline atranka į Euroviziją. Vyksta nuo 2009 m. Projekte neleidžiama dalyvauti užsienio kompozitoriams. Atlikėjai skatinami kurti dainas lietuvių kalba.

## Nugalėtojai

## Nuorodos

*Oficiali Dainų dainos svetainė 

## Šaltiniai
Atskirasis lietuvių batalionas

**Atskirasis lietuvių batalionas**, Lietuvių atskirasis batalionas Vitebske – Rusijos kariuomenės karinis dalinys, 1917–1918 m. veikęs Galicijoje (dab. Ukraina) ir Vitebske (dab. Baltarusija). Vienas pirmųjų XX a. lietuvių karinių dalinių.

## Istorija
1917 m. Rusijos laikinajai vyriausybei leidus organizuoti tautinius dalinius ir junginius, pavasarį lenkai suformavo gen. J. Dovboro-Mušnickio korpusą. Jame buvo daug lietuvių karių, kurie lenkų dažnai buvo žeminami. 1917 m. kovo 26-28 d. Kijeve lietuvių karių suvažiavimas nutarė įkurti atskirą lietuvių dalinį. 1917 m. gegužės 23 d. apie 700 lietuvių karių, vadovaujami karininko S. Pangonio, atsiskyrė nuo lenkų, gegužės 27 d. atvyko į Galiciją ir buvo įtraukti į 7-osios armijos 22-ojo korpuso 11-ąjį suomių pulką ir sudarė jo grenadierių komandą. Tačiau lietuvių padėtis pablogėjo – jie, prastai ginkluoti, buvo siunčiami į pavojingus fronto barus. Kariai 1917 m. birželio mėn. pasipriešino fronto vado įsakymui išskirstyti juos į atskirus dalinius, o birželio 26-28 d. apsikasę budėjo, pasiryžę gintis.

Pagal 1917 m. birželio 29 d. fronto štabo įsakymą rugpjūčio 24 d. sudarytas **Atskirasis lietuvių batalionas**. 1917 m. rugsėjo mėn. jame buvo apie 800 kareivių ir 30 karininkų, dauguma rusai, atsiųsti iš kitų dalinių. Batalioną sudarė 4 rikiuotės, viena sunkiųjų kulkosvaidžių ir viena nerikiuotės kuopa, artilerijos dalinys, ryšių ir ūkio skyriai. Buvo gauta ginkluotė, apranga, 42 žirgai. Suformavus batalioną išrinktas jo komitetas. Po 1917 m. Spalio perversmo batalionas su 22 korpusu buvo vežamas į Petrogradą tvarkai atkurti, bet Oršos (dab. Baltarusija) stotyje dėl geležinkelininkų streiko sustabdytas. 1917 m. gruodžio 21 d. korpuso revoliuciniam komitetui įsakius batalionas išvyko į Vitebską, čia vykdė įgulos sargybą, prie jo prisidėjo 170 lietuvių karių komanda.

Sovietų Rusijai pradėjus kurti savo kariuomenę bolševikų vyriausybė siūlė batalionui vykti į frontą, nuginkluoti J. Dovboro-Mušnickio korpusą. Šie pasiūlymai buvo atmesti, todėl 1918 m. kovo 15-balandžio 24 d. batalionas buvo išformuotas. Iš Rusijos kariuomenės paleisti 949 kariai grįžo į Lietuvą, daugelis jų tapo Lietuvos kariuomenės savanoriais.

## Bataliono vadai
* Himelmanas – 1917 m. rugpjūčio 24 d.-1917 m. gruodžio 28 d.
* Antanas Juozapavičius – 1917 m. gruodžio 28 d. – 1918 m. sausio 24 d.
* Stasys Nastopka – 1918 m. sausio 24 d. – balandžio 24 d.

## Šaltiniai
Lietuvių atsargos batalionas

**Lietuvių atsargos batalionas** – Rusijos kariuomenės karinis dalinys, 1917–1918 m. veikęs Smolenske. Vienas pirmųjų XX a. lietuvių karinių dalinių.

## Istorija
Pradėtas formuoti 1917 m. pabaigoje – 1918 m. pradžioje Lietuvių karių sąjungos CK rūpesčiu Smolenske, atokiau nuo Rusijos-Vokietijos fronto, kur buvo didelė lietuvių karo pabėgėlių kolonija ir karinių reikmenų sandėliai. 1917 m. lapkričio mėn. Rusijos karo ministerija davė leidimą formuoti pėstininkų pulką, bet po 1917 m. Spalio perversmo leista kurti tik atsargos batalioną.

1917 m. gruodžio 5 d. Minsko karinės apygardos viršininko įsakymu į batalioną turėjo būti siunčiami visi apygardos kariai lietuviai. 1918 m. sausio mėn. batalionas, kurį sudarė keturios pėstininkų kuopos, ūkio ir ryšių padaliniai, turėję apie 600 karių, buvo visiškai sukomplektuotas. Veikė lietuvių kalbos kursai, kuriuose juose mokyta skaityti, rašyti, skaičiuoti, t. p.&nbsp;Lietuvos istorijos ir geografijos, vyko tautinis auklėjamasis darbas. 1918 m. sausio 31 d. paskelbus Rusijos kariuomenės demobilizaciją batalioną mėginta įtraukti į tarybinę kariuomenę. Bataliono vadovybei atsisakius, vasario 8 d. batalionui nutrauktas aprūpinimas maistu, amunicija ir kt. 1918 m. kovo 5 d. gautas Minsko karinės apygardos štabo įsakymas bataliono karius demobilizuoti, paskirta likvidavimo komisija. Dalis karių iki balandžio 8 d. išvyko į Lietuvą, dauguma jų stojo Lietuvos kariuomenės savanoriais, kiti – perėjo į Tarybų Rusijos kariuomenę. Bataliono vadas – Jurgis Kubilius.

## Šaltiniai
Aleksandra Juozapėnaitė

**Aleksandra Juozapėnaitė-Eesmaa** (1943 m. birželio 3 d. Graužiniuose, Molėtų valsčiuje – 2012 m. lapkričio 22 d. Taline, Estijoje) – Lietuvos pianistė, pedagogė.

## Biografija
1960–1962 m. studijavo Lietuvos konservatorijoje O. Šteinberg klasėje, 1966 m. baigė Maskvos konservatoriją, 1969 m. šios konservatorijos aspirantūrą. 1976–1977 m. stažavo Paryžiaus konservatorijoje Klodo Helfero ir Ivonos Loriod klasėje. 1968–1977 m. dėstė Lietuvos konservatorijoje. Nuo 1977 m. dėstė Estijos muzikos akademijoje, nuo 2002 m. profesorė.

Europos šalyse surengė solo koncertų, koncertavo ir su simfoniniais orkestrais. Repertuarą sudaro klasikiniai ir XX a. kompozitorių, tarp jų – lietuvių (Mikalojus Konstantinas Čiurlionis, Juozas Gruodis, Jonas Nabažas, Feliksas Bajoras, Vytautas Barkauskas, Valentinas Bagdonas, Osvaldas Balakauskas) ir estų kūriniai fortepijonui. Suredagavo lietuvių ir estų kompozitorių kūrinių fortepijonui, buvo daugelio jų pirmoji atlikėja. M. K. Čiurlionio, J. Vitolo tarptautinių konkursų žiuri narė.

## Įvertinimas
* 1960 m. tarptautinio pianistų konkurso Minske laureatė (III vieta)
* 1968 m. Čiurlionio pianistų konkurso I premija ir prizas už geriausią M. K. Čiurlionio kūrinių interpretaciją
* 1999 m. Gedimino 5 laipsnio ordinas

## Šaltiniai
* Lietuvos Ryto straipsnis 

### Išnašos
Aukštoji šilauogė

**Aukštoji šilauogė** (*Vaccinium corymbosum*) – erikinių (*Ericaceae*) šeimos, šilauogių (*Vaccinium*) genties augalas.

Paplitusi Šiaurės Amerikos rytuose. Visžalis, tankus, 1,5(iki 4) m aukščio ir tokio pat pločio krūmas. Lapai plačiai lancetiški arba ovalūs, iki 9 cm ilgio, ryškiai žali. Rudenį parausta arba pagelsta. Žiedai balti, kartais rausvi, taurelės formos, 1,5 cm ilgio, susitelkę viršūninėse pasvirusiose, iki 5 cm ilgio kekėse. Uogos rutuliškos, iki 1,5 cm skersmens, melsvai juodos, balsvai apsinešusios. Žydi gegužę, uogos prinoksta liepą-rugpjūtį.

Paprastai auginama vaismedžių soduose. Yra daug veislių stambiomis uogomis.

## Šilauogių veislės
Yra išvesta daug jų veislių, ypač JAV. Lietuvoje, Vytauto Didžiojo universiteto Botanikos sodo mokslininkų dr. Remigijaus Daubaro ir dr. Laimos Česonienės pastangomis, buvo išvestos 'Danutė' ir 'Freda' šilauogių veislės.
Šilauogių veislių sąrašas:

## Galerija

File:Highbush_Blueberry_Vaccinium_corymbosum_Sapling_2000px.jpg|Aukštosios šilauogės krūmas
File:Highbush_Blueberry_Vaccinium_corymbosum_Branch_3008px.jpg|Lapeliai
File:Vaccinium_corymbosum_a1.jpg|Žydintis krūmas
File:Vaccinium_corymbosum_Strauch.jpg|Krūmas su uogomis
File:Vaccinium_corymbosum_%28Northern_highbush_blueberry%29.jpg|Aukštosios šilauogės uogos
File:Blauwe_bes_herfstkleur.jpg|Rudenyje


## Nuorodos
* Aukštoji šilauogė, *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
* Sukurtos pirmosios lietuviškos šilauogių veislės 
* Lietuviai išvedė unikalias šilauogių veisles
Terakotinė armija

**Terakotinė armija** () – Čin Ši Huango, pirmojo Kinijos imperatoriaus, terakotiniai kariai ir arkliai. 1974 m. darbininkai, kasdami šulinį viename iš ūkių tarp Li kalno ir Vei upės, netoli Šensi provincijos sostinės Siano, aptiko molines senovės karių galvas. Netrukus atvykę mokslininkai rado tvarkingai eilėmis išrikiuotą didžiulę molio kariauną. Terakotinės figūros datuojamos 210 m. pr. m. e. Figūrų aukštis svyruoja nuo 183 cm iki 195 cm, priklausomai nuo jų vaidmens; aukščiausios yra generolų figūros. Tarp šių figūrų yra kariai, kovos vežimai, arkliai, valdininkai, akrobatai, stipruoliai ir muzikantai.

Pagal legendą daugiau kaip du tūkstančius metų kariai stovi sustingę ir saugo savo imperatorių Čin Ši Huangą, kuris 221 m. pr. m. e. pasiskelbė visos Kinijos imperatoriumi ir pastatė šią didžiulę kapavietę. Iki dabar atkasama vis naujų molinių kareivių. Šiai dienai apytikriais įvertinimais yra trys iškasos su terakotine armija, kur rasta per 8000 karių, 130 karo vežimų su 520 arklių ir 150 arklių su raitininkais, kurių dauguma yra palaidota iškasose.

Imperatoriaus Čin Ši Huango mauzoliejus pradėtas statyti 246 m. pr. m. e. Istoriko Sima Čianio buvo aprašytas visas kapavietės grandioziškumas: statant dirbo 700 000 darbininkų, įrengimas tęsėsi 36 metus. Jis rašė apie retus brangakmenius, žvaigždėlapį, kur žvaigždes atstojo perlai, Kinijos žemėlapį ant mauzoliejaus grindų, kur upes ir jūras vaizdavo skystas gyvsidabris. Pilkapis neva buvo užpiltas variu ir apsaugotas arbaletų eilėmis. Tačiau Sima Čianis neminėjo terakotinės armijos. Apie 8000 žmogaus ūgio molinių kareivių buvo nudailinti skulptorių taip, kad kiekvienas buvo skirtingas.

## Nuotraukos

Image:Terracotta army 5256.jpg| Kareivių eilė. Kareivis kairėje yra be galvos, pasekmė to fakto, kad skulptūros buvo padarytos dalimis ir vėliau surinktos.
Image:Terracotta pmorgan.jpg| Kareivių veidai yra skirtingi. Kiekviena sukurta skulptūra yra unikali.
Image:Officer Terrakottaarmén.jpg| Valdininko skulptūra.
Image:Terrakottaarmén.jpg| Terakotinių pėstininkų eilė.
Image:TerraCotta Color and Detail.JPG|Terakotiniai kariai buvo puošniai išpiešti. Šiandien dažai yra išlikė tik ant nedugelio skulptūrų . Atkreipkite dėmesį į neįtikėtiną kario apavo pado detalumą.
Image:Qin_dynasty_bronze_chariot_and_horses.jpg| Skulptūros apima daugelį skirtingų tuometinės imperatoriaus armijos karinių vienėtų. Čia matome keturis pakinkytus arklius su karo vežimu.
Image:Soldier Horse.JPG|Terakotinis karys su arkliu
Image:Terracotta army xian assembling warriors.jpg|Terakotiniai kariai skirtingose atkūrimo etapuose


## Šaltiniai

## Nuorodos
* UNESCO pirmojo Čin dinastijos imperatoriaus mauzoliejaus aprašymas en
* Terakotinės armijos muziejaus kelionės vadovas ir nuotraukos en
* Pirmojo Čin dinastijos imperatoriaus mauzoliejus ir terakotiniai kariai bei arkliai en
Ankas Marcijus

**Ankas Marcijus** (valdęs 640–616 m. pr. m. e.) – legendinis ketvirtasis Romos karalius, pasak tradicijos valdęs 24 metus.

Ankas Marcijus, kaip ir jo senelis iš mamos pusės Numa Pompilijus, buvo linkęs į taikų gyvenimą ir religiją, tačiau jam teko kariauti ginant savo žemes. Jis nukariavo lotynus ir daug jų apgyvendino Aventino kalvoje (). Jis įtvirtino Janikulo kalvą (), pastatė medinį tiltą () per Tibrą, įkūrė Ostijos uostą, druskos gavybos verslovę, 625 m. pr. m. e. pastatė kalėjimą, kuriame laikydavo žmones, kol nuspręsdavo, ką su jais daryti. Iki tol populiariausia bausmė buvo tremtis.

Ankas Marcijus daugeliu požiūrių atrodo kaip Numos antrininkas.
Kaip ir Numa Ankas Marcijus mirė nuo senatvės. Jo įpėdiniu tapo Tarkvinijus Senasis.

## Išnašos
Jurgis Algirdas Juozulynas

**Jurgis Algirdas Juozulynas** (g. 1941 m. balandžio 15 d. Kapčiamiestyje, Lazdijų raj.) – Lietuvos gydytojas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1973 m. baigė mediciną Vilniaus universitete. 1992 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

1973–1981 m. dirbo Epidemiologijos, mikrobiologijos ir higienos institute. 1981–1988 m. Medicinos mokslų koordinavimo tarybos mokslinis sekretorius. 1988–1993 m. Sveikatos apsaugos ministerijos Mokslo ir mokymo skyriaus viršininkas. 1993–1996 m. Sveikatos programų koordinavimo centro, 1997–1998 m. Sveikatos teisės ir ekonomikos centro direktorius, nuo 1998 – direktoriaus pavaduotojas. Nuo 1985 m. dėsto Vilniaus universitete, nuo 1994 m. profesorius. Nuo 1998 m. Darbo ir gaisrinės saugos katedros profesorius.

Tarptautinio žurnalo „Acta medica Lituanica“, žurnalų „Medicinos teorija ir praktika“ ir „Visuomenės sveikata“ redakcinės kolegijos narys, žurnalo „Sveikatos mokslai“ redakcinės kolegijos pirmininkas. Lietuvos katalikų mokslų akademijos narys, Tarptautinės ekologijos ir žmonių saugos mokslų akademijos tikrasis narys, Valstybinio eksperimentinės ir klinikinės medicinos instituto senato narys, Ftiziatrijos ir pulmonologijos centro mokslinės tarybos narys.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo sritys – žmogaus organizmo psichofiziologiniai ypatumai, profesinė adaptacija, reabilitacija, gyvenimo kokybės tyrimai ir sveika gyvensena. 6 išradimų autorius. Spaudoje paskelbė 230 mokslinių darbų aktualiais medicinos ir profesinės saugos, sveikos gyvensenos ir ligų profilaktikos klausimais.

## Bibliografija
* Moters darbas ir sveikas gyvenimo būdas, su V. Murza, 1987 m.
* Darbo medicina pramonėje, 1994 m.
* Streso malšinimas, su V. Meška, 1996 m.
* Kurortinė medicina, su V. Meška, 1999 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* LMB. Biobibliografijos. Autobiografija *lmb.lt*
Mažoji Kiurasao

**[[Mažoji Kiurasao]]** yra sala į pietryčius nuo Kiurasao salos, Karibų jūroje, taip pat ir dalis Nyderlandų Antilų. Vienintelis dalykas saloje yra senas švyturys ir keletas trobelių. Mažoji Kiurasao gerai žinoma, savo gražiomis nardymo vietomis, savo koralų įvairove ir povandeniniais urvais.

Mažoji Kiurasao neturi pastovių gyventojų, tik keletas palmių lapais dengtų pastogių, praverčiančių dieną užklydusiems turistams iš Kiurasao. Čia yra ir keletas žvejų trobelių, kuriose žvejai paprastai pasilieka keletui dienų. Vandens jie gauna iš Pakrantės Tarnybos, Nyderlandų Antiluose. Priešvėjinėje pusėje yra valčių kapinynas. Tai taip pat yra salos vieta, kurioje yra tonos į krantą išmestų medžių, šimtai sandalų (paplūdimio šlepečių) ir tūkstančiai plastikinių butelių.
Gustavas Juozupaitis

**Gustavas Juozupaitis** (1895 m. spalio 24 d. Berštininkai, Plaškių valsčius – 1954 m. balandžio 14 d. Panevėžys) – Mažosios Lietuvos visuomenės veikėjas, ekonomistas, poetas (slapyvardis Sėjus).

## Biografija
Baigė 6 gimnazijos klases, galimas dalykas, mokėsi Tilžės vidurinėje mokykloje, kuri rengdavo vidutinius valdininkus ir tarnautojus. Be to, baigė finansinius kursus, mokėjo prancūzų ir anglų kalbas. 1919 m. Tautinio lietuvių banko Klaipėdoje steigėjas ir iki 1938 m. kovo mėn. jo direktorius. Donelaičio draugijos, įkurtos 1921 m. Klaipėdoje pirmininkas (1921-1930 m.) ir kasininkas (bibliotekininkas), 1921 m. – „Santaros“ pirmininkas ir iždininkas, 1922 m. vienas „Aukuro“ draugijos steigėjų. 1924-1925 m. su Jokūbu Stikloriumi įkūrė ribotos atsakomybės bendrovę Sargas įvairiai spaudai leisti ir leido nepopuliarų, Lietuvos vyriausybės politikai artimą laikraštį „Pajūrio sargas“, 1924-1926 m. – dienraštį „Klaipėdos žinios“. 1939 m. lietuviškos krypties laikraščio „Baltischer Beobachter“ redaktorius. Nacių Vokietijai 1939 m. kovo mėn. užgrobus Klaipėdos kraštą apsigyveno Panevėžyje. Panevėžyje ir Biržuose dirbo įmonių buhalteriu, bet susirgo psichine liga, sunaikino visus asmeninius dokumentus, fotografijas ir eilėraščius sudegino ir nusižudė.

Klaipėdos krašto prijungimo prie Lietuvos Respublikos proga parašė eilėraščių, juos spausdino daugiausia Mažosios Lietuvos laikraščiuose „Prūsų Lietuvos savaitraštis“, „Prūsų lietuvių balsas“, „Rytojus“ ir „Nauja lietuviška ceitunga“, kalendoriuose.

## Bibliografija
* Klaipėdos krašto lietuviška prekyba ir pramonė, studija, 1929 m.

## Šaltiniai
Bronius Juralevičius

**Bronius Juralevičius** (g. 1928 m. lapkričio 1 d. Ryliškiuose, Merkinės valsčius) – Lietuvos inžinierius mechanikas, technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1953 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1953–1993 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos (nuo 1996 m. LŽŪU) dėstytojas, 1963–1974 m. ir 1979–1991 m. žemės ūkio mašinų katedros vedėjas, nuo 1986 m. profesorius. 1957 m. apgynė disertaciją „Daržovių sėjos ir priežiūros mašinų darbinių dalių tyrimas Lietuvos sąlygomis“, technikos mokslų kandidatas.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo sritys: žemės ūkio mašinos, programuoto mokymo metodai.

## Bibliografija
* Žemės ūkio mašinų teorija: vadovėlis, 1971 m.
* Žemės ūkio mašinos (su kitais), 1975 m., 2 leid. 1981 m.
* Darbų mechanizavimas sodininkystėje ir daržininkystėje (su kitais), 1986 m.
* Žemės ūkio mašinos: vadovėlis (su kitais), 1994 m.

## Įvertinimas
* 1997 m. Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino 1-ojo laipsnio medalis 

## Šaltiniai
Šilauogė

**Šilauogė** (*Vaccinium*) – erikinių (*Ericaceae*) šeimos augalų gentis. Ją sudaro ~450 augalų rūšių, paplitusių daugiausia Šiaurės pusrutulio vidutinėse ir arktinėse platumose, tačiau dalis auga tropikuose, pavyzdžiui, Havajuose ar Madagaskare.

Vaisius – netikroji uoga. Nemažos dalies šilauogių rūšių uogos valgomos, naudojamos konditerijos pramonėje, arbatų gamyboje, liaudies medicinoje.

## Rūšys

Lietuvoje savaiminės 5 šilauogių rūšys, kurios auga kaip krūmokšniai:
* Paprastoji spanguolė (*Vaccinium oxycoccus*)
* Stambiauogė spanguolė (*Vaccinium macrocarpon*)
* Vaivoras (*Vaccinium uliginosum*)
* Mėlynė (*Vaccinium myrtillus*)
* Bruknė (*Vaccinium vitis-idaea*)

Lietuvoje introdukuota:
* Aukštoji šilauogė (*Vaccinium corymbosum*)

Kai kurios kitos šilauogės:
* Storalapė šilauogė (*Vaccinium crassifolium*)
* Siauralapė šilauogė (*Vaccinium angustifolium*)
* Kaukazinė šilauogė (*Vaccinium arctostaphylos*)
* Ievinė šilauogė (*Vaccinium bracteatum*)
* Gausiažiedė šilauogė (*Vaccinium floribundum*)
* Pietinė šilauogė (*Vaccinium formosum*)
* Arkanzasinė šilauogė (*Vaccinium fuscatum*)
* Kanadinė šilauogė (*Vaccinium myrtilloides*)
* Rykštinė šilauogė (*Vaccinium virgatum*)
Paprastoji rusmenė

**Paprastoji rusmenė** (*Digitalis purpurea*) – dvimetis arba daugiametis gyslotinių (*Plantaginaceae*) šeimos žolinis augalas.

Stiebas stačias; užauga iki 1,5 m aukščio. Lapai dideli, pailgi, plaukuoti; žiedai dideli, rusvai geltoni arba geltoni, susitelkę į trumpą retą vienašalę kekę; vaisius – dėžutė su daug sėklų. Žydi birželio-liepos mėnesiais.
 
Vaistažolė turi širdį veikiančių glikozidų, todėl vartojama širdies-kraujagyslių sistemos ligoms gydyti. Vaistinė žaliava – lapai, skinami sausą saulėtą dieną, nes po lietingų dienų yra mažiau gydomųjų medžiagų. Rusmenėje yra yra flavonoido apigenino, pasižyminčio antivėžiniu veikimu.
Poliarinis čimčiakas

**Poliarinis čimčiakas** (*Carduelis hornemanni*) – kikilinių (*Fringillidae*) šeimos paukščių rūšis.

Paplitęs Eurazijos ir Šiaurės Amerikos tundroje, Grenlandijoje. Lietuvoje kartais stebimi praskrendantys poliariniai čimčiakai. Dalis galbūt žiemoja.

Kūnas baltas, sparnai, nugara, uodega juodi, pagurklis ir krūtinė rausvi. Kaktoje – raudona dėmė. Sveria 12-18 g.

Gyvena tundroje ir miškatundrėje, žemais karklais, gluosniais, berželiais apaugusiuose plotuose. Aktyvus dieną. Laikosi būriuose drauge su kitais kikiliniais paukščiais. Lizdą suka nedideliuose medžiuose ar krūmuose, 1-2 m aukštyje. Deda 4-6 kiaušinius, peri 12-14 dienų.

Maitinasi beržų, drebulių, žolių (kiečių, varpinių) sėklomis. Vasarą lesa vabzdžius ir kitus bestuburius.

## Šaltiniai
Hans Brox

**Hansas Broksas** (; 1920 m. rugpjūčio 9 d. Dortmunde – 2009 m. birželio 8 d. Miunsteryje, Vokietija) – vokiečių teisininkas, teisėtyrininkas civilistas, ilgametis Miunsterio universiteto profesorius, nuo 1967 m. iki 1975 m. Vokietijos Konstitucinio Teismo teisėjas.

## Išsilavinimas, mokslinė veikla
1945–1948 m. Hans Brox studijavo teisę Bonos universitete. 1949 m. apgynė teisės disertaciją iš baudžiamosios teisės srities, teisės mokslų daktaras. 1950 m. išlaikė antrąjį valstybinį egzaminą Diuseldorfe, pradėjo justicijos tarnybą Šiaurės Reino-Vestfalijos žemės administracijoje. Nuo 1957 m. Hamo aukštesniojo žemės teismo tarybos narys. Lygiagrečiai įsitraukė į mokslo sritį. 1959 m. Miunsterio universitete apgynė habilituoto daktaro disertaciją „Klaidos nuginčijimo apribojimai" (), habilituotas teisės daktaras. Nuo 1961 m. Mainco universiteto ekstraordinarinis profesorius, nuo 1962 m. Miunsterio universiteto (MU) profesorius, MU Teisės fakulteto Civilinės, komercinės, darbo ir civilinio proceso teisės katedros vedėjas.

Nuo 1964 iki 1994 m. Hansas Broksas buvo Šiaurės Reino-Vestfalijos Konstitucinio Teismo teisėjas, dalyvavo priimant reikšmingus sprendimus dėl Šiaurės Reino-Vestfalijos vietos savivaldos administracinio (vok. komunalinio) suskirstymo. Nuo 1967 m. rugsėjo 1d. iiki 1975 m. lapkričio 7 d. Bundestago išrinktas į Vokietijos Konstitucinio Teismo I Senatą (pakeitė teisėją Herbert Scholtissek), dalyvavo priimant sprendimus aukštųjų mokyklų teisės, aborto reformos VFR BK § 218), socialinio draudimo teisės (siekiant, kad našliai ir našlės įgytų vienodas teises) srityse. Brokso įpėdinis VFR KT – Dietrich Katzenstein. Nuo 1986 m. Hansas Broksas buvo profesorius emeritas.

Paskelbė mokslo darbų, vadovėlių ir veikalų iš civilinės teisės teorijos, bendrosios dalies, prievolių teisės, paveldėjimo teisės, taip pat darbo teisės, komercinės teisės, civilinio proceso (vykdymo procesas).
Hansas Broksas buvo vedęs, kartu su žmona gyveno Miunsteryje.

## Apdovanojimai
* *Großes Verdienstkreuz mit Stern und Schulterband des Verdienstordens der Bundesrepublik Deutschland.
* Verdienstorden des Landes Nordrhein-Westfalen.

== Darbai ==
* Hans Brox, Wolf-Dietrich Walker: *Allgemeiner Teil des BGB.* 30. Auflage 2006; ISBN 3-452-25798-3
* Hans Brox, Wolf-Dietrich Walker: *Erbrecht.* 22. Auflage 2007; ISBN ISBN 978-3-452-25999-8
* Hans Brox, Wolf-Dietrich Walker: *Zwangsvollstreckungsrecht.* 7. Auflage 2003; ISBN 3-452-25292-2
* Hans Brox, Martin Henssler: *Handelsrecht.* 19. Auflage 2006; ISBN 3-406-55429-6
* Hans Brox, Wolf-Dietrich Walker: *Allgemeines Schuldrecht.* 31. Auflage 2006; ISBN 3-406-54643-9
* Hans Brox, Wolf-Dietrich Walker: *Besonderes Schuldrecht.* 30. Auflage 2005; ISBN 3-406-53393-0
* Brox, Rüthers, Henssler: *Arbeitsrecht.'' 16. Auflage 2004; ISBN 3-17-018272-2

## Išnašos
Sigitas Benediktas Jurčys

**Sigitas Benediktas Jurčys** (g. 1952 m. gruodžio 18 d. Klaipėdoje) – OFM, Lietuvos kunigas, visuomenės veikėjas, pasitraukęs iš kunigystės ir vienuolyno 2025 metais. 

## Biografija
1984 m. baigė Kauno kunigų seminariją, įšventintas kunigu. Nuo 1986 m. pranciškonas. 1984–1989 m. vykdė misijas Dušanbėje, Šv. Juozapo katalikų parapijos klebonas. 1990–1992 m. studijavo dogminę teologiją Popiežiškajame Šv. Antano universitete Romoje. 1992–1997 m. apaštalinio nuncijaus Lietuvai, Latvijai ir Estijai sekretorius. 1997-2008 Šv. Pranciškaus mažesniųjų brolių ordino Lietuvos šv. Kazimiero provincijos provincijolas, Kretingos pranciškonų vienuolyno gvardijonas, Lietuvos vyrų vienuolijų aukštesniųjų vyresniųjų konferencijos pirmininkas.

Jo rūpesčiu kartu su Lietuvos televizija sukurti trys filmai apie šv. Pranciškaus pasekėjus. Vienuolyno prie Kryžių kalno statybos iniciatorius. Benedikto Jurčio iniciatyva Klaipėdoje inicijuotas Vilties bėgimas, kurio tikslas – rinkti lėšas Šv. Pranciškaus onkologijos centro Klaipėdoje statyboms ir veiklai finansuoti. 

## Įvertinimas
* 2013 m. Klaipėdos miesto apdovanojimas už metų darbą
* 2003 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Karininko kryžius

## Šaltiniai
Šverinas

**Šverinas** – Vokietijos miestas, prie Šverino ežero; Meklenburgo-Pomeranijos žemės sostinė. Išvystyta mašinų, chemijos, siuvimo, maisto, baldų, odos pramonė.

Yra dailės muziejus, pirmykštės ir senovės istorijos muziejus, XVI–XIX a. pilis, gotikinė katedra (XIV a.), barokinė Šv. Mykolo bažnyčia (XVIII a. pradžia).
## Istorija

Šverinas apsuptas ežerų. Didžiausias iš jų yra Šverino ežeras, kurio plotas 60&nbsp;km². Tarp ežerų yra slavų obotritų gyvenvietė, datuojama nuo XI a. Sritis buvo vadinama Cviercinu (*Zwierzyn*) ir nuo to kilo miesto pavadinimas. 1160 m. Henrikas Liūtas nugalėjo obotritus ir užėmė miestą, kuris vėliau tapo galingu regioniniu centru. Apie 1500 m. pastatyta pilis per amžius išsiplėtė. Teigiama, kad joje vaidenasi mažas nepagarbus vaiduoklis, vadinamas *Petermännchen*.

Nuo 1358 m. Šverinas priklausė Meklenburgo kunigaikštystei. 1621 m. padalinus kunigaikštystę Šverinas tapo Meklenburgo-Šverino kunigaikštystės sostine, bet 1765–1837 m. sostine buvo Ludvigslustas. 

Po 1800 m. daug Šverino gyventojų persikėlė į JAV, ypač Milvokį.

Po 1918 m. žlugus vokiečių monarchijoms, didysis kunigaikštis atsistatydino. Šverinas tapo Meklenburgo-Vorpomerno laisvos valstybės sostine.  

1945 m. gegužės 2 d. miestą užėmė amerikiečių kariai, birželio 1 d. Šverinas buvo atiduotas britams, o liepos 1 d. sovietams. Miestas atiteko Vokietijos Demokratinei Respublikai. Iš pradžių jis buvo Meklenburgo žemės sostine. Panaikinus žemes 1952 m., Šverinas tapo Šverino rajono centru.

Sujungus Vokietiją 1990 m., Meklenburgo-Pomeranijos žemė buvo atkurta, o Šverinas tapo sostine, nors buvo svarstyta sostine paskelbti Rostoką.

## Sportas
### Futbolas
* FC Eintracht Schwerin
* FSV Schwerin
	
## Nuorodos
* Oficiali miesto svetainė
Lietuva 2009 m. Eurovizijoje

**Lietuvai 2009 m. Eurovizijoje**, vykusioje Maskvoje, atstovavo Sasha Son su daina „Pasiklydęs žmogus“ (angliškai – „Love“), kuri laimėjo Lietuvos nacionalinės atrankos („Dainų dainos“) finale.

## Dainų daina

2009 m. nacionalinė Eurovizijos atranka pasikeitė ir tapo Dainų dainos konkursu, kurio pagrindinis prizas – atstovauti Lietuvai Eurovizijoje.

### Formatas

Trijuose „Dainų dainos" ketvirtfinaliuose varžosi po 12 atlikėjų. Iš kiekvieno ketvirtfinalio po 6 dainas patenka į pusfinalį. 2 iškritusias dainas į pusfinalį gražina žiuri. Iš 2 pusfinalių į finalą patenka po 5 dainas (iš viso 10). Finale laimėjęs atlikėjas gauna teisę atstovauti Lietuvai 2009 m. Eurovizijoje.

#### Balsavimo sistema

Kiekviena Lietuvos apskritis vertina 10 labiausiai patikusių dainų 12, 10, 8–1 taškais. Laimi daugiausiai taškų surinkusi daina.

### Rezultatai

#### I ketvirtfinalis

Po koncerto Jonas Čepulis ir Skirmantė į pusfinalį buvo deleguoti vietoje Deivio ir Rūtos Lukoševičiūtės, kurių dainos buvo pripažintos plagiatais ir diskvalifikuotos.

#### II ketvirtfinalis

Po koncerto, Deivio daina „Lietuva“ buvo diskvalifikuota. Ji pripažinta grupės The La's dainos „There she goes“ plagiatu. Urtė Šilagalytė bei Soliaris ir Greta į pusfinalį buvo deleguoti komisijos sprendimu.

#### III ketvirtfinalis

Rūta Lukoševičiūtė po koncerto buvo diskvalifikuota, jos daina pripažinta plagiatu. Vietoje šios dainininkės bei Deivio, kurio daina taip pat buvo diskvalifikuota dėl tos pačios priežasties, į pusfinalį buvo deleguota grupė Saulės kliošas.

#### I pusfinalis

#### II pusfinalis

#### Finalas

### Balsavimo lentelė (finalas)

## Nuorodos
* Oficiali „Dainų dainos“ svetainė
Remigijus Jurėla

**Remigijus Jurėla** (g. 1957 m. liepos 23 d. Šiauliuose) – Lietuvos architektas.

## Biografija
1980 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. 1980–1993 m. Miestų statybos projektavimo instituto Šiaulių skyriaus, 1993–2005 m. bendrovės „Projektavimo centras“ architektas Šiauliuose. 1990–1994 m. Lietuvos architektų sąjungos Šiaulių skyriaus pirmininkas.

## Svarbiausi projektai
* Saulės laikrodžio aikštė, bendraautoriai architektai Algimantas Černiauskas, Algis Vyšniūnas, skulptorius Stanislovas Kuzma, 1986 m.
* Visuomeninės prekybos centras Lyros g., 1982, rekonstruotas 2005 m.
* Bankas „Snoras“, 1993 m.
* Banko NORD/LB Šiaulių filialas, 1993 m.
* Pramogų centrai „Dakaras“ ir „Grand Club“, gamyklų „Utzon“ ir „Hampidjan Baltik“ pastatai, mažųjų transporto priemonių prekybos, remonto ir nuomos centras „Nirlita“, komercinis pastatas Tilžės g., su archit. J. Barkausku, visi 2005 m.

## Įvertinimas
* 1988 m. TSRS Menų Akademijos diplomas ir aukso medalis
* 1988 m. TSRS Architektų sąjungos diplomas ir medalis

## Šaltiniai
Raminta Jurėnaitė

**Raminta Jurėnaitė** (g. 1953 m. rugpjūčio 15 d. Vilniuje) – Lietuvos dailėtyrininkė, humanitarinių mokslų daktarė.

## Biografija
Tėvas Eduardas Jurėnas. 1976 m. baigė Lietuvos dailės institutą, 1979-1981 m. mokėsi TSRS dailės akademijos Maskvoje aspirantūroje (vaizduojamojo meno teorija ir istorija). 1986 m. menotyros kandidatė.

Nuo 1976 m. su pertraukomis Vilniaus dailės akademijos dėstytoja, nuo 2003 m. profesorė. 1992-1998 m. Džordžo Soroso šiuolaikinio meno centro Lietuvoje direktorė. Nuo 1991 m. Tarptautinės dailės kritikų į asociacijos (AICA) narė.

Išspausdino 300 straipsnių Lietuvos ir užsienio dailės leidiniuose, parengė knygą „100 šiuolaikinių Lietuvos dailininkų“ (2000 m.). Nuo 1988 m. viena pirmųjų Lietuvoje pradėjo rengti konceptualias dailės parodas, kuravo 60 Lietuvos ir užsienio šalių parodų 34 šalyse.

## Šaltiniai
Eduardas Jurėnas

**Eduardas Jurėnas** (1923 m. gegužės 6 d. Plundakuose, Kupiškio valsčius – 1993 m. liepos 16 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkas grafikas, knygų iliustratorius.

## Biografija
Nuo 1931 m. iki 1934 m. mokėsi Kuosėnų kaimo pradžios mokykloje. Mokėsi Kupiškio gimnazijoje, kurią baigė 1941 m. ir 1941 m. įstojo į Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institutą, po metų persikėlė į Vilniaus dailės akademiją. Karas nutraukė studijas. Vokiečiams uždarius akademiją, sugrįžo į gimtąjį kaimą ir dirbo tėvų ūkyje. Vėliau buvo paimtas tarnauti į sovietų kariuomenę. 1945 m. išlaikė egzaminus į Vilniaus dailės instituto trečiąjį kursą. 1949 m. baigęs institutą, 1949–1987 m. jame dėstė, nuo 1966 m. docentas. 1950–1960 m. Valstybinės grožinės literatūros leidyklos vyr. dailininkas.

## Kūryba
Sukūrė estampų ciklų („Rankos“ 1968 m., V. Borcherto raštų motyvais, 1972 m.), apipavidalino ir iliustravo Antano Vienuolio (1953 m.), Žemaitės (1956 m.), Antono Čechovo (1960 m.) serijinius raštus, Balio Sruogos atsiminimų knygą „Dievų miškas“, Juozo Paukštelio romaną „Kaimynai“ (abu 1959 m.), Vytauto Petkevičiaus romaną „Apie duoną, meilę ir šautuvą“ (1967 m.), Petro Cvirkos romaną „Meisteris ir sūnūs“ (1976 m.), A. Vienuolio apsakymą „Paskenduolė“ (1982 m.).

Daugiausia kūrė medžio raižinio, linoraižinio, oforto ir akvatintos technika. Kūriniuose vyrauja politizuota socialinė kritika, būdingas energingas štrichas, apibendrintas piešinys. Sukūrė apie 100 portretų (Kompozitorius Jonas Švedas, 1950 m.; Maironis, 1956 m.), portretų ciklų („Kėdainių chemijos kombinato žmonės“, 1963 m.), estampų (ciklai „Jie kovojo už Tarybų valdžią“, 1967 m.; „Pergalė“, 1975 m.; „Sakmė apie Tarybų šalį“, 1977 m.). Jo portretams būdinga stambaus plano kompozicija, konstruktyvus piešinys, suplokštintas vaizdas, apibendrinta formų modeliuotė. Nuo 1950 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje, individualios parodos surengtos 1966 m., 1973 m., 1983 m. Vilniuje, 1973 m. Kaune, 1993 m., 2003 m. Kupiškio etnografijos muziejuje.

## Įvertinimas
* 1973 m. LTSR nusipelnęs meno veikėjas

## Šaltiniai

## Literatūra
* Eduardas Jurėnas: grafikos paroda: katalogas. – Vilnius, 1973. – 64 p.: iliustr.
* Eduardas Jurėnas / Antanas Gedminas. – Vilnius: Vaga, 1979. – 5 p.: iliustr.
Kajetonas Jurėnas

**Kajetonas Jurėnas** (1955 m. liepos 29 d. Kupiškyje – 2015 m. gegužės 18 d.) – Lietuvos architektas.

## Biografija
1961–1972 m. mokėsi Kupiškio V. Rekašiaus vidurinėje mokykloje. 1972–1977 m. studijavo Vilniaus inžinerinio statybos instituto Architektūros fakultete.

1977–1991 m. Miestų statybos projektavimo instituto Šiaulių skyriaus architektas, nuo 1982 m. grupės vadovas. 1991 m. įkūrė Kajetono Jurėno architektūros ir dizaino studiją.

Lietuvos architektų sąjungos narys. Palaidotas Karmėlavos kapinėse.

## Svarbiausi projektai
* Baldų parduotuvė Aido g., Šiauliai, 1982 m.
* Dengtas turgus Gytariuose, su G. Jurėniene, 1986 m.
* Sporto ir poilsio kompleksas Plateliuose, 1986 m.
* Karolio Reisono Sukilėlių kalnelio paminklo restauracija, Šiauliai, 1989 m.
* Beržėnų dvaro (Kelmės raj.) rekonstrukcija, 1989 m.
* Viešbutis „Šaulys“, Šiauliai, 1999 m.
* Laisvalaikio centras „Neopolis“, Šiauliai, 2003 m.
* Lietuvos taupomojo banko rekonstrukcija į AB banką „Hansabankas“, Šiauliai, 2003 m.
* Šiaulių miesto savivaldybės parodų salės rekonstrukcija į posėdžių salę, 2005 m.
* Gyvenamieji namai Paukščių Tako g., Šiauliai, 2005 m.

## Šaltiniai
Vytautas Jurėnas

**Vytautas Jurėnas** (1921 m. vasario 2 d. Vilniuje) – Lietuvos inžinierius mechanikas, technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1951 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1972 m. technikos mokslų kandidatas.

1951–1993 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1972 m. docentas. 1963–1972 m. dar dirbo Fizikinių techninių energetikos problemų institute, jame įkūrė Karščiui atsparių medžiagų fizikos laboratoriją ir jai vadovavo.

## Mokslinė veikla
Tyrimų sritis – keraminių medžiagų fizinės ir mechaninės savybės, tų medžiagų irimo proceso ypatumai. Sukūrė originalių metodikų keraminių medžiagų terminiam ir mechaniniam patvarumui nustatyti. 6 išradimų autorius. Paskelbė 50 mokslinių straipsnių.

## Bibliografija
* Metalininko žinynas, 1961 m.
* Ugniai atsparių medžiagų terminis patvarumas, 1972 m., su kitais
* Metalo pjovimo įrankių projektavimas, vadovėlis, su A. Bražėnu, 1986 m.
* Pjezomechanika: mokomoji knyga (Ramutis Petras Bansevičius, Algimantas Bubulis, Rymantas Tadas Toločka, Vytautas Jurėnas). Vilnius, Vilniaus pedagoginio universiteto leidykla, 2008. ISBN 978-9955-20-296-7

## Šaltiniai
Gediminas Jurevičius

**Gediminas Jurevičius** (g. 1960 m. spalio 12 d. Kretingoje) – Lietuvos architektas, pedagogas.

## Biografija
1978 m. baigė Jonavos vidurinę mokyklą, 1983 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. 1983–1986 m. Miestų statybos projektavimo instituto Kauno skyriaus, 1986–1992 m. Žemės ūkio statybos projektavimo instituto Kaune architektas, 1992 m. Kaune įkūrė privačią projektavimo studiją. Nuo 1999 m. Kauno technologijos universiteto dėstytojas.

1984–1986 m. roko grupės „Antis“ gitaristas. 2008 m. Tūkstantmečio odisėjos „Vienas vardas – Lietuva“ jachta „Ambersail LTU 1000“ III etapo Keiptaunas – Adelaidė dalyvis.

## Projektai
* Palemono Švč. M. Marijos Rožančiaus Karalienės bažnyčia, 1990 m.
* Kristaus Prisikėlimo bažnyčia Tilžėje, su archit. S. Juška, 1992 m.
* Prekybos centras „Saulėtekis“, 1996 m.
* prekybos centras „Maxima“ Pramonės prospekte Kaune, su archit. D. Bacevičiumi, 2000 m.
* „Hyper Maxima“ Klaipėdoje, 2000 m.
* Baptistų bažnyčia Kaune, 2003 m.
* Automobilių salonai Peugeot, Toyota, Lems, Honda, Citroen Kaune, 2000–2005 m.
* Prekybos centras „Akropolis“ Vilniuje, 2004 m.
* Prekybos salonas NIC Kaune, 2005 m.
* Kauno ledo rūmai, 2021 m.

## Šaltiniai
Kovas (Airija)

**Kovas** – miestas pietvakarių Airijoje. Yra uostas, stovi Šv. Kolmano katedra, veikia britų karinė jūrų bazė, išvystyta metalurgijos pramonė, turizmas.

## Sportas
* Cobh Ramblers FC (futbolas)