open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Paletės keitimas

**Paletės keitimas** – kompiuterinių žaidimų grafikos kūrime naudojamas metodas, kuriuo nauji objektai kuriami tiesiog pakeičiant senų objektų paletės spalvas. Naudojamas atskirti dviejų žaidėjų veikėjams, įvesti naujus personažus, sukurti lengvai vizualiai identifikuojamą žaidimo daiktų hierarchiją (pvz., retesni daiktai atrodo taip pat, tik yra kitos spalvos), sportiniuose žaidimuose kaip būdas atskirti dvi komandas, ir kitur.

Svarbiausia paletės keitimo atsiradimo priežastis buvo kompiuterio atminties taupymas. Ankstyvais kompiuterinių žaidimų laikais, kuomet pagrindinės laikmenos buvo žaidimo kasetės, atmintis buvo labai brangi ir taupytina. Kadangi šiuo būdu naujiems objektams nereikėdavo kurti naujos grafikos, būdavo sutaupoma ir kompiuterio atminties, ir sumažėdavo darbo prie žaidimo kūrimo. Vienas žymiausių paletės keitimo atvejų buvo ankstyvieji „Mortal Kombat“ serijos žaidimai, dažnai pristatydavę naujus nindzių ar kt. veikėjus, kurie atrodydavo lygiai kaip senesni veikėjai tik kitokių spalvų drabužiais (pvz., Scorpion ir Sub-Zero). „Super Mario žaidime“ antras veikėjas Luigi buvo sukurtas pakeičiant Mario paletę.

## Nuorodos
*Straipsnis apie paletės keitimą TV tropes puslapyje
*Straipsnis apie paletės keitimą Mortal Kombat enciklopedijoje
*Straipsnis apie įvairius šį metodą naudojusius žaidimus PC world
Gofo sala

**Gofo sala** () – vulkaninė sala Atlanto vandenyne, 400 km į pietus nuo Tristano da Kunjos salų; priklauso Šv. Elenos teritorijai (Jungtinės Karalystės valda).

Sala užima 91 km² plotą. Nusidriekusi iš šiaurės vakarų į pietryčius 13 km, plotis iki 7 km. Paviršius kalnuotas, aukštis siekia 910 m (Edinburgo viršukalnė). Krantai skardingi, priekrantėje yra smulkių salelių. Klimatas vidutinių platumų, jūrinis. Vidutinė sausio temperatūra +13–15 °C, liepos – +9 °C. Per metus vidutiniškai iškrenta >3000 mm kritulių.

Paviršių dengia krūmokšniai, nedideli medžiai – aukščiau veši kalnų pievos. Gofo sala yra svarbi jūrinių paukščių perėjimo vieta – čia peri auksaplaukiai pingvinai, albatrosai, storasnapiai audrapaukščiai, audronašos, antarktinės žuvėdros, antarktiniai plėšikai, endeminiai Tristano albatrosai, atlantiniai audrašaukliai, Gofo rovetijos (*Rowettia goughensis*), Gofo nendrinės vištelės (*Gallinula comeri*). Pakrantėse gyvena subtropiniai jūrų lokiai.

Manoma, kad salą pirmasis 1505 m. atrasti galėjo portugalų keliautojas Gonsalas Alvaresas. Vėliau sala žemėlapiuose vadinta jo vardu, nors kartais klaidingai užvardinta kaip *Diego Alvarez*. 1732 m. salą pasiekė britų jūrininkas Čarlis Gofas (*Charles Gough*). Jo garbei vėliau sala ir pervadinta. XIX a. saloje kartais apsistodavo ruonių medžioklės laivai. 1938 m. Gofo sala oficialiai paskelbta Britanijos valda.

Nuo 1956 m. saloje veikia meteorologinė stotis. Joje paprastai visus metus būna ~6 žmonių komanda. Kartą per metus komanda pasikeičia, papildomos maisto ir kuro atsargos.

1995 m. Gofo sala dėl savo nepaliestos gamtos paskelbta UNESCO pasaulio paveldo objektu (2004 m. pridėta ir Nepasiekiamoji sala).


Blechnum and Phylica.png|Salos krūmynai
Gough island top view.png|Aukštumų kraštovaizdis
Gran Turismo (serija)

**Gran Turismo** – lenktynių ir automobilio vairavimo simuliatoriaus kompiuterinių žaidimų serija, pradėta publikuoti 1997 m. išskirtinai „PlayStation“ konsolėms. Ją kuria „Sony Computer Entertainment“ priklausanti japonų „Polyphony Digital“ studija.

## Žaidimai

Nuo pat pirmojo žaidimo išleidimo „Gran Turismo“ serijos žaidimai yra vieni populiariausių „Sony PlayStation“ konsolėms. 2013 m. žaidimo „Gran Turismo 6“ pardavimai buvo nuviliantys. Bendras parduotų žaidimų skaičius 2015 m. III ketv. „Polyphony Digital“ studijos duomenimis viršijo 76 mln. vienetų. Žaidimuose imituojamos įvairių gamintojų realių automobilių modelių vairavimo ypatybės. Veiksmas vyksta 3D grafika atkurtose realaus pasaulio lenktynių trasose. 

Pagrindinių žaidimų serija:

Kiti žaidimai:

## Išnašos
*gran-turismo.com
Abu Mena

**Abu Mena** () – istorinis miestas ir vienuolynų kompleksas šiaurės Egipte, 45 km į pietvakarius nuo Aleksandrijos.

Abu Menos vietovė žinoma nuo ankstyvosios krikščionybės laikų – III–IV a. Aleksandrijoje buvo nukankintas Šv. Minas. Pasak legendos, jo palaikus į dykumą už Marjuto ežero gabenęs kupranugaris vienoje vietoje sustojo ir nebejudėjo. Tai buvo priimta kaip dieviškas ženklas, todėl šventojo palaikai toje vietoje ir palaidoti. Pasakojama, kad vieta buvusi užmiršta, be vėliau ją atradęs piemuo ir ji išgarsėjusi kaip stebuklingų pagijimų vieta. IV a. pab. Abu Mena tapo piligrimystės centru. Valdant imperatoriui Arkadijui buvo pastatyta nedidelė bažnyčia. Tada vietovė pradėjo sparčiai plėstis ir tapo svarbiausiu krikščionių piligrimystės centru Egipte.

VII a., musulmonams užkariavus Egiptą, Abu Mena buvo apleista. Dabar čia stovi šiuolaikinis koptų vienuolynas.

Abu Menoje atkasti bazilikos ir greta stovėjusios bažnyčios pamatai, pirties liekanos. Taip pat buvo piligrimų nakvynės vieta, baptisterijus, vyno spaudykla ir sandėliai. Abu Menoje rasta gausybė terakotinių gertuvių, kuriuose buvo dalijamas šventasis vanduo, šukių.

1979 m. Abu Mena paskelbta UNESCO pasaulio paveldo objektu. 2001-2025 m. buvo rizikos grupėje, nes žemės ūkio reikmėms pakėlus vandens lygį, dalis statinių sugriuvo ar tapo nestabilūs.


Egyptian - Pilgrim Flask of Saint Menas - Walters 482541.jpg|Gertuvė iš Abu Menos
Baths at Abu Mena (II).jpg|Pirties liekanos
Pilgrimage Center at Abu Mena (II).jpg|Piligrimų centras
Ruins at Abu Mena (VI).jpg|Griuvėsiai

## Susiję pasaulio paveldo objektai
*  Lalibelos uolų bažnyčios (1978)
*  Gioremės nacionalinis parkas ir Kapadokijos olos (1985)
*  Šv. Kotrynos vienuolynas (2002)
*  Šv. Hilarijaus vienuolynas/Tel Um Ameras (2024)
Valkamonikos uolų piešiniai

**Valkamonikos uolų piešiniai** () – uolų piešiniai šiaurės Italijoje, Brešos provincijoje. Ši vieta yra laikoma viena didžiausių petroglifų kolekcijų pasaulyje. 1979 m. šią kolekciją įvertino UNESCO ir įrašė į pasaulio paveldo sąrašą. Tai buvo pirmasis Italijos objektas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Valkamonikos uolų piešinius pradžioje sudarė apie 140 000 figūrų ir simbolių, o naujausi tyrimai skaičių padidino iki 300 000.

Septintame XX a. dešimtmetyje italų archeologas Emmanuel Anati vienas pirmųjų sistematiškai išstudijavo kompleksą ir suskirstė piešinius nuo priešistorės iki viduramžių.

## Šaltiniai
2013 m. CONCACAF Aukso taurė

**2013 m. CONCACAF Aukso taurė** – dvyliktasis CONCACAF Aukso taurės turnyras, 2013 m. liepos 7–28 d. vykęs JAV. Turnyre dalyvavo 12 komandų (visos iš CONCACAF zonos).

Čempionais tapo amerikiečiai, finale 1–0 įveikę panamiečius.

## Stadionai

Čempionato varžybos vyko 13 JAV stadionų.

## Grupių turnyras

### A grupė

*  0 – 1 
*  1 – 2 
*  1 – 0 
*  2 – 0 
*  0 – 0 
*  1 – 3 

### B grupė

*  2 – 2 
*  0 – 2 
*  0 – 2 
*  1 – 0 
*  1 – 0 
*  0 – 2 

### C grupė

*  3 – 0 
*  1 – 6 
*  4 – 1 
*  1 – 0 
*  4 – 0 
*  1 – 0 

## Atkrentamosios varžybos

## Įvarčių autoriai
;5 įvarčiai

*  Gabriel Torres

*  Landon Donovan

*  Chris Wondolowski

;4 įvarčiai
*  Rodolfo Zelaya

;3 įvarčiai

*  Ariel Martínez

*  Marco Fabián

*  Blas Pérez

;2 įvarčiai

*  Michael Barrantes
*  José Ciprian Alfonso
*  Jean-Eudes Maurice

*  Raúl Jiménez
*  Luis Montes
*  Kenwyne Jones

*  Joe Corona
*  Eddie Johnson
*  Brek Shea

;1 įvartis

*  Ian Gaynair
*  Jairo Arrieta
*  Yénier Márquez
*  Marvin Chávez
*  Jorge Claros
*  Rony Martínez
*  Nery Medina

*  Andy Najar
*  Kévin Parsemain
*  Fabrice Reuperné
*  Miguel Ángel Ponce
*  Jairo Jiménez
*  Carlos Rodríguez
*  Román Torres

*  Keon Daniel
*  Kevin Molino
*  Mikkel Diskerud
*  Clarence Goodson
*  Stuart Holden
*  Michael Orozco Fiscal

;1 į savo vartus
*  Dalton Eiley (Kosta Rikos naudai)

## Nuorodos
* CONCACAF Championship, Gold Cup 2013 (Rsssf.org)
Šahri Suchtė

**Šahri Suchtė** () – archeologinė vietovė rytų Irane, Sistano ir Beludžistano provincijoje, netoli Afganistano sienos. Išsidėsčiusi Sistano baseine, Helmando upės pakrantėje, prie Zabolio–Zahedano kelio.

Šahri Suchtė (dab. persų kalba – „sudegintas miestas“) yra bronzos amžiaus gyvenvietės liekanos. Vietovė apgyvendina ~XXXII a. pr. m. e. ir siejama su Džirofto kultūra. Čia, manoma, gyveno ikiarijiška bendruomenė, galimai gimininga tuo laikotarpiu klestėjusių Indo slėnio arba Elamo civilizacijų gyventojams. Išskiriami 4 gyvenvietės etapai, kuriuos skiria miesto sudeginimai. Šahri Suchtė buvo apleista ~XIX a. pr. m. e.

Rasta įvairių archeologinių radinių: ~25 ha užimantis kapinynas (25–40 tūkst. kapų), dekoruota keramika (ant keramikos dirbinių yra pirmykštės animacijos užuomazgų), krepšiai, kilimai, kiti tekstilės gaminiai, metalo dirbiniai. Taip pat yra ir neįprastų radinių: akies protezas, operacijomis pakeistos kaukolės, žaidimų kauliukai. Gyventojai vertėsi gyvulininkyste (augino buivolus, kupranugarius), drėkinamąja žemdirbyste.

Šahri Suchtę XX a. pr. atrado žymus archeologas Aurelis Steinas. 2014 m. objektas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Ilulisato ledo fjordas

**Ilulisato ledo fjordas** (, ) – fjordas Grenlandijos vakarinėje pakrantėje. Driekiasi per 40 km – nuo Grenlandijos ledo skydo iki Disko įlankos. Į rytinį fjordo galą leidžiasi Jakobshauno (Sermeko) ledynas. Jis šliaužia 20–35 m/d. greičiu, todėl fjorde nuolat susidarinėja ledkalniai. Susidarę ledkalniai kartais viršija 1 km aukštį ir negali greitai išplaukti į vandenyną, todėl keletą metų plūduriuoja fjorde. Patekę į vandenyną, ledkalniai dreifuoja į pietus iki pat 40–45° š. pl.

Netoli fjordo žiočių įsikūręs Ilulisato miestas.

2004 m. Ilulisato ledo fjordas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.


Greenland Ilulissat-10.jpg
Greenland Ilulissat-36.jpg
Greenland 7, sailing through Ilulissat Icefjord.jpg
Greenland-Ilulissat-04.jpg
Arianna Perilli

**Arianna Perilli** (g. 1978 m. gegužės 1 d.) – San Marino sportinio šaudymo atstovė, kuri specializuojasi tranšetinės aikštelės šaudymo rungtyje, olimpietė. Daugkartinė Europos čempionė.

## Biografija
1996 m. Europos čempionate Taline Perilli dupleto rungtyje užėmė aukštą 5-ąją vietą. 1997 m. Europos čempionate sportininkė pelnė bronzos medalį. Nuo 2000 m. į olimpinių žaidynių programą įtraukta moterų tranšeto rungtis, o iš programos pašalintas moterų dupletas. 2005 m. ir 2006 m. Europos čempionatuose Perilli tapo moterų tranšeto aukso medalininke. 2014 m. sportininkė pateko į pasaulio taurės finalinį etapą, kuriame užėmė 8-ą vietą. Tais pačiais metais pasaulio čempionate San Marino atstovė pasiekė aukštą 6-ą vietą. 2015 m. Baku vykusiose Europos žaidynėse sportininkė pelnė sidabro medalį ir kelialapį į 2016 m. vasaros olimpines žaidynes. Sportininkė buvo išrinkta šalies olimpine vėliavneše atidarymo ceremonijoje.

## Šaltiniai
Stasys Šinkūnas

**Stasys Šinkūnas** (1918 m. rugsėjo 15 d. Peterburge – 1984 m. liepos 15 d. Vilniuje) – Lietuvos inžinierius, ateitininkas, antinacinės ir antisovietinės rezistencijos dalyvis, politinis kalinys.

## Biografija
Gimė 1918 m. Peterburge, kur jo tėvas Kazimieras tarnavo Žiemos rūmuose, 1922 m. šeima, drauge su 3 vaikais grįžo į Lietuvą ir apsigyveno Šeimaties kaime (Tauragnų valsčius, Utenos apskritis), tapo mažažemiais ūkininkais. Pradžios mokyklą baigė Tauragnuose, 1931 m. įstojo į Kauno jėzuitų gimnaziją, nuo 1934 m. dalyvavo ateitininkų veikloje, rašė korespondencijas „XX amžiui“, keli jo eilėraščiai ir žinutės išspausdinti „Kario“ žurnale. 

### Antrojo pasaulinio karo metu
1939 m. baigė gimnaziją ir įstojo į Karo mokyklą, jam suteiktas jaunesniojo leitenanto laipsnis. Sovietų kariuomenei užėmus Lietuvą, 1940 ar 1941 m. įstojo į Vytauto Didžiojo universiteto statybos fakultetą. Karo metais priklausė Lietuvių frontui. Antrosios sovietų okupacijos metais 1944 m. lapkričio mėnenį įsijungė į Lietuvos išlaisvinimo tarybos veiklą. 

### Veikla okupacijos pasipriešinime
Po Mindaugo Bloznelio, Liudo Dambrausko ir Prano Sasnausko areštų (1945 m. balandžio 6 d.) vadovavo tolesnei LIT’os veiklai. Gamino atleidimus nuo kariuomenės, pasus ir kitus dokumentus. Šioje grupėje dirbo ir Juozas Lukša. Kartu su Liudu Januševičiumi, Zigmu Stanelka ir Povilu Butkevičiumi išvysto Lietuvos partizanų sąjūdį. 

### Tremtyje 1945–1957 m.
Sovietų saugumo gaudomas, 1945 m. birželio pabaigoje suimtas, lapkritį nuteistas 10 metų lagerio, 5 metus ribojant teises (kitais duomenimis – 25 metams), kalintas Sibire, Pečioros ir Taišeto lageriuose.

### Okupuotoje Lietuvoje 1957–1984 m.
1957 m. grįžo į Lietuvą. Dirbo „Kaitros“ gamykloje Lentvaryje, nuo 1960 m. vakarais studijuodamas baigė Kauno politechnikos institutą. Dirbo Miestų statybos projektavimo institute Vilniuje.

1980 m. išėjo į pensiją. Ėmėsi sudegusios Buivydžių bažnyčios atstatymo. Įtartinomis aplinkybėmis, važiuodamas į Vilnių automobiliu, Nemenčinės plente susidūrė su sunkvežimiu ir 1984 m. liepos 15 d. žuvo. Po aštuonių kunigų atlaikytų gedulingų pamaldų palaidotas Vilniuje.

## Šaltiniai
**Ateitininkai komunistų ir nacių kankiniai*, red. L. Kerulis. P. Narutis, J. Prunskis, 1991.
*Mindaugas Bloznelis, *Lietuvos išlaisvinimo taryba*. *Medžiaga veiklos studijai*, Vilnius: Mintis, 1997.
*Liudas Dambrauskas, *Gyvenimo akimirkos. Pirma knyga,* Vilnius: Vaga, 1990, p. 276.
Aukštutinė Armėnija

**Aukštutinė Armėnija** (), dar žinoma kaip **Karinas** (), antikinė **Karenitidė** – istorinis Senovės Armėnijos regionas, esantis dab. Turkijos šiaurės rytuose. 

## Geografija
Aukštutinė Armėnija apėmė teritorijas, kur dabar yra šiaurės rytinė Turkija (Erzurumo provincija, Erzindžano provincija ir gretimos teritorijos). Kraštas buvo aukštai kalnuose, aukščiau nei dauguma kitų Senovės Armėnijos regionų, kas ir davė jam tokį pavadinimą. Čia prasidėjo nemažai upių: Araksas, Karasu, Čorochas. Teritoriją supo kiti regionai: Taikas (šiaurės rytuose), Airaratas ir Turuberanas (rytuose), Sofena (pietuose). Vakaruose buvo Mažoji Armėnija, kuri ankstyvuoju laikotarpiu buvo laikoma Aukštutinės Armėnijos dalimi. Šiaurėje regioną uždarė Ponto kalnai, kurie skyrė nuo Ponto žemumų.

## Istorija
Ankstyvuoju laikotarpiu Aukštutinė Armėnija buvo neatskiriama nuo Mažosios Armėnijoe. XVI–XII a. pr. m. e. hetitų istoriniuose šaltiniuose šis regionas buvo žinomas kaip Hajasa, ir čia buvo to paties pavadinimo valstybė. Manoma, kad jos sostine ir svarbiausiu miestu buvo Kummacha. Kai kurie mokslininkai šią valstybę laiko visų armėnų protėvyne. Ši valstybė kovojo su Hetitų imperija ir net buvo užgrobusi jos sostinę. XIV a. pr. m. e. hetitai sudarė su šia valstybe taikos sutartį, o Muršilis II ją nukariavo ir prijungė prie savo imperijos.

XIII a. pr. m. e. Hajasą nukariavo huritai, ir greičiausiai ji priklausė Daiaeni karalystei. VI a. pr. m. e. regionas atiteko Achemenidų imperijai, dar vėliau – Makedonijos imperijai. IV a. pr. m. e. Regione susikūrė Mažosios Armėnijos karalystė. 189 m. pr. m. e. jos rytinės dalys su sostine Kemachu (t. y. Aukštutinė Armėnija) prijungtos prie Armėnijos karalystės. 

Regionas tuo metu garsėjo savo pagoniškomis šventyklomis, ežerais, upėmis, aukso kasyklomis. Kartu jis buvo svarbus pasienio regionas ginantis nuo romėnų agresijos. Tuo metu Karinas buvo administruojamas kaip atskira provincija (ašharas) ir buvo dalinamas į 9 gavarus: Daranagi (Դարանաղի), Agiunas (Աղիվն), Muzuras (Մուզուր), Ekegeacas (Եկեղյաց), Mananagi (Մանանաղի), Derdžanas (Դերջան), Speras (Սպեր), Šatgomkas (Շաղագոմ), Karinas (Կարին). Tuo metu provincijos plotas siekė 23,860 km².

387 m. Aukštutinė Armėnija perėjo Romos imperijai ir paversta provincija. Ji buvo vadinama Didžiąja, arba Vidine Armėnija. Jos sostine tapo Teodosupolio miestas (Erzurumas). Valdant Justinianui, provincija pervardinta Pirmąja Armėnija. 

Nuo VIII a. Aukštutinė Armėnija ėjo iš rankų į rankas. Iš pradžių ją nukariavo Arabų Kalifatas, 885 m. ją prisijungė Bagratunių karalystė, XI a. trumpam susigrąžino Bizantijos imperija, o 1071 m. užėmė Seldžiukai. Byrant Seldžiukų sultonatui, 1071 m. regionas buvo valdomas Rumo sultonato. 1207 m. Aukštutinę Armėniją į armėnų kultūrinę sferą vėl įtraukė Zakaridai, tačiau 1242 m. jį nukariavo Mongolų imperija. 

Vėliau dėl regiono varžėsi Safavidų Persija ir Osmanų imperija. Pastaroji užėmė jį 1514 m.ir administravo kaip Erzurumo ejaletą. Nepasiant musulmonų priespaudos, regione išliko didelė armėnų populiacija, kuri praktiškai išnaikinta XX a. pradžioje, Armėnų genocido laikais. Armėnus čia pakeitė daugiausia etniniai turkai.
Bankim Chandra Chattopadhyay

**Bankimas Čandra Čatopadhjajus** (, , 1838 m. birželio 27 d. – 1894 m. balandžio 8 d.) – bengalų rašytojas, poetas ir žurnalistas. Labiausiai žinomas už Indijos nacionalistinės dainos „Vande Mataram“ (, ) sukūrimą. Dainos tekstas bengalų kalba ir sanskritu buvo išspausdintas 1882 m., Chattopadhyay romane „Anandamath“ (, ) ir tapo indiškojo nacionalizmo simboliu.

Chattopadhyay parašė daugiau nei dešimt romanų, taip pat religinių komentarų, poezijos, eseistikos. Kūriniai gausiai versti į regionines Indijos kalbas.

Rašytojas gimė brahmanų šeimoje, Kalkutos universitete baigė teisę. Dirbo Britų Indijos valdžios institucijose, tačiau ši tarnyba buvo pažymėta nuolatinių konfliktų tarp Chattopadhyay ir kolonistų.

Pirmąją knygą „Rajmohan’s Wife“ () Chattopadhyay sukūrė angliškai, tačiau vėliau ėmė rašyti bengališkai.

Chattopadhyay siejamas su vadinamuoju Bengalijos renesansu ir laikomas viena įtakingiausių XIX a. Indijos figūrų.

## Nuorodos

* Apie romaną „Radžmohano žmona“
* Chattopadhyay kūrinys „Vande Mataram“
Povilas Štaras

**Povilas Štaras** (1920 m. balandžio 29 d. Kaune – 2004 m. spalio 29 d.) – Lietuvos TSR istorikas.

## Biografija

1938 m. įsitraukė į antivalstybinę veiklą. 1940–1941 m. ir 1945–1946 m. Lietuvos SSR Aukščiausiosios Tarybos prezidiumo vedėjas, reikalų valdytojo pavaduotojas. 1941 m. birželį pasitraukė į SSRS, 1942 m. tarnavo 16-oje lietuviškojoje divizijoje. 1942–1944 m. sovietinis partizanas, LLKJS Kauno miesto ir apskrities nelegalaus komiteto I sekretorius.

1948–1975 m. dirbo Partijos istorijos institute. 1957 m. baigė Aukštąją partinę mokyklą prie SSKP. 1966 m. istorijos mokslų daktaras. 1965–1969 m. dėstė KPI Vilniaus filiale, 1969–1975 m. – VISI, 1975–1990 m. – KPI, 1975–1987 m. SSKP istorijos katedros vedėjas.

## Bibliografija

* Drąsios širdys. – Vilnius: Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1958. – 110 psl.
* Kareiviai be milinių. – Vilnius: Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1963. – 263 psl.
* Partizaninis judėjimas. – Vilnius: Mintis, 1966. – 334 psl.
* Lietuvos partizanai. – Vilnius: Mintis, 1967. – 343 psl.
* Tarybų Lietuva Didžiajame Tėvynės kare (Jonas Dobrovolskas, Povilas Štaras, Kazys Varašinskas). – Vilnius: Mintis, 1975. – 232 psl.
* Lietuvos liaudis Didžiajame Tėvynės kare, 1941–1945 (Jonas Arvasevičius, Povilas Štaras). – Vilnius: Mintis, 1982. – 460 psl.

## Šaltiniai
San Džordžijo kalnas

**San Džordžijo kalnas** – 1097 m aukščio miškais apaugęs kalnas šiaurės Italijoje ir pietų Šveicarijoje, šalia Lugano ežero. 2003 m. kalnas buvo įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą, nes jis garsėja čia randamų triaso eros suakmenėjusių jūros organizmų liekanomis. Maždaug prieš 240 mln. metų čia vyravo tropinis klimatas, o aukštumų vietoje plytėjo iki 100 m gylio jūra. Netoli esančiame Meridės mieste įkurtas muziejus, kuriame eksponuojamos rastos gyvūnų fosilijos.

## Šaltiniai
Sofijos soboras (Kijevas)

**Sofijos soboras** () – UNESCO pasaulio paveldo objektas Ukrainoje, Kijeve, laikomas stačiatikių religijos lopšiu ir vienu svarbiausių ir seniausių soborų pasaulyje. Jis buvo pastatytas dabartinio Kijevo teritorijoje XI a. Jaroslavo Išmintingojo nurodymu pažymint pergalę prieš pečenegus. Sobore saugomas didžiausias pasaulyje XI a. pirmosios pusės autentiškų mozaikų (260 m²) ir freskų (3000 m²) rinkinys, dideli  XVII–XVIII a. sieninių raštų fragmentai. 


Kyjiv sofienkathedrale.jpg|Sofijos soboro varpinė
Sophienkathedrale Miniatur.JPG|Soboro maketas Klagenfurte
Саркофаг Ярослава Мудрого.jpg|Jaroslavo Išmintingojo sarkofagas 
Apsida Sofiyskogo Sobora Kiev.jpg|Oranto Dievo Motinos mozaika
Abraham Meets the Three Strangers (the Old Testament Trinity) - Google Art Project.jpg|Freskoje – Abraomas sutinka šv. Trejybę
2 hryvnia 2005 back.jpg|Soboras ant 2 grivnų banknoto


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Svarbiausios lankytinos vietos Kijeve
Jarcevas

**Jarcevas**:

* Jarcevas (Smolenskas) – miestas 63 km į šiaurės rytus nuo Smolensko, Smolensko sritis, Rusija
* Jarcevas (Krasnojarskas) – gyvenvietė netoli Jenisiejaus kairiojo intako Symo žiočių, Krasnojarsko kraštas, Rusija
Rohinton Mistry

**Rohintonas Mistris** (g. 1952 m. liepos 3 d. Mumbajuje, Indijoje) – indų kilmės rašytojas, kuriantis anglų kalba. Gyvena Bramptone, Kanadoje. Praktikuoja zoroastrizmą, priklauso parsių bendruomenei. Žymiausias kūrinys – „Trapi pusiausvyra“ ().

Dabartiniame Mumbajaus universitete įgijo matematikos ir ekonomikos bakalauro laipsnį. 1975 m. emigravo į Kanadą, Torontą, kur studijavo anglų kalbą ir filologijos mokslus.

Rašytojo karjerą pradėjo 1985 m., kai kultūrinėje periodikoje buvo išspausdinti pirmieji Mistry trumposios prozos kūriniai. 1991 m. išėjo pirmasis rašytojo romanas „Tokia ilga kelionė“ (), atnešęs autoriui tarptautinę šlovę. Knyga išversta vokiečių, švedų, japonų ir kitas kalbas, pagal ją 1998 m. sukurtas filmas. 1995 m. pasirodė knyga „Trapi pusiausvyra“, 2002 m. – romanas „Šeimos reikalai“ ().

Rohinton Mistry kūryboje aprašomos Indijos socialinės, politinės realijos, taip pat zoroastrų bendruomenės gyvenimas, papročiai ir tradicijos.

2015 m. „Trapi pusiausvyra“ pasirodė lietuviškai. Vertėja – Danguolė Žalytė (Tyto alba, 627 p.)

## Nuorodos
* Autoriaus biografija 
* Apie „Trapią pusiausvyrą“
Altamiros urvas

**Altamiros urvas** () – urvas su vėlyvojo paleolito piešiniais, esantis šiaurės Ispanijoje, Kantabrijoje, 30 km į vakarus nuo Santandero, netoli Santiljana del Maro miestelio.

Urvo ilgis 280–300 m, sudarytas iš keleto tarpusavyje besijungiančių patalpų. Sienose raudonos, juodos, rudos spalvos dažais pavaizduoti gan tikroviški stumbrų, elnių, šernų, arklių piešiniai, kai kurie – natūralaus dydžio. Rasta ~150 tokių piešinių. Kada piešiniai sukurti, nelabai žinoma. Pats urvas buvo gyvenamas jau nuo paleolito (urve rastos liekanos priskiriamos Solutro kultūrai). Kurį laiką buvo apleistas, gyvenamas žvėrių. Maždaug prieš 15 tūkst. metų čia atsikėlė ir Madleno kultūros žmonės, kurie galėję ir nutapyti piešinius. Tiesa, dabar bent dalis piešinių datuojama esant net 40–35 tūkst. metų senumo.

Altamiros urvą 1879 m. atrado archeologas mėgėjas Marselinas Sansas de Sautuola. Pradžioje atradimas sutiktas skeptiškai, manyta, kad piešiniai yra mistifikacija. Tik po to, kai 1902 m. buvo surasta uolų piešinių pietų Prancūzijoje, urvas pradėtas moksliškai tyrinėti. 1985 m. Altamiros urvas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.


File:12 Vista general del techo de polícromos.jpg|
File:11 Manos en negativo de Altamira.JPG|
File:10 Bisonte Magdaleniense.jpg|
File:Cuevas de Altamira-19621007-004.jpg|


## Šaltiniai
Italian Baja

**Italian Baja** – nuo 1993 m. kasmet Italijoje vykstančios automobilių, motociklų ir keturračių ralio lenktynės. Nuo 2011 m. šios lenktynės yra FIA ralio reido pasaulio taurės čempionato dalis.

## Automobilių įskaitos nugalėtojai

## Motociklų įskaitos nugalėtojai

## Nuorodos
* Oficiali ralio svetainė
Hajasa-Azi

**Hajasa-Azi** (*<sup>KUR</sup>Ḫajaša-Azzi*), dar žinoma kaip **Azi-Hajasa** – senovės karalystė Armėnijos kalnyno šiaurės vakarinėje dalyje, ten, kur vėliau buvo istoriniai regionai Aukštutinė Armėnija ir Mažoji Armėnija (dab.Turkijos šiaurės rytų dalis). Valstybė egzistavo XVI–XIII a. pr. m. e.

Dėl karalystėje vyravusios etninės grupės iki šiol vyksta diskusijos.

## Raida
XVI a. pr. m. e. šaltiniai mini valstybę, buvusią į šiaurės rytus nuo hetitų imperijos. Manoma, kad **Hajasa** buvo vadinama jos šiaurinė dalis, į pietus nuo Ponto kalnų, Čorocho ir Kelkito slėniuose. **Azi** buvo piečiau. Į pietus nuo šios dviejų valstybių konfederacijos buvo Isuva. Manoma, kad Hajasa-Azi sostinė buvo Kumaha miestas netoli dabartinio Erzindžano.

Ankstyvuoju laikotarpiu Hajasa-Azi minima kaip hetitų priešė. Hatušilis III mini, kad Azi nukariavo hetitų žemes iki pat Samuhos miesto. Tudhalija III susigrąžino šį miestą ir netgi padarė jį laikinąja imperijos sostine. Azi vėl jį nukariavo. Grėsmė hetitams buvo labai stipri, ir buvo pranašaujama karalystės pabaiga. Tudhalijo III generolas Supiluliuma I, atrodo, sutramdė šiaurės rytinius priešus ir pavertė juos savo vasalais. Nepaisant to, Hajasa-Azi išsaugojo autonomiją ir savo valdovus. Jų karalius Hakkani žinomas kaip vedęs Supiluliumo seserį.

Valdant Muršiliui II (~1320-1290) Hajasa-Azi karalius Anniya pasinaudojo kaškų sustiprėjimu ir vėl nusiaubė Hetitų pasienio regioną. Hetitų karalius surengė prieš ją baudžiamąją ekspediciją ir užpuolė pasienio tvirtovę Ura. Matyt, ekspedicija baigėsi nesėkmingai, nes Anniya toliau siaubė Hetitų imperiją. Juos sutramdė tik generolas Nuvanza, kuris užtikrino Hetitų kontrolę „Aukštutinėje žemėje“ ir galiausiai vėl pavertė Hajasa-Azi vasalu.

Vėliau Hajasa-Azi išnyko iš rašytinių šaltinių. Manoma, kad ši karalystė subyrėjo ir ją ilgainiui užvaldė nairių valstybė, greičiausiai Daiaeni.

## Etninė grupė
Hajasoje vyravusi etninė grupė iki dabar kelia daug mokslinių diskusijų. Valstybės pavadinimas gali būti susijęs su armėnų tautos savivardžiu *Hayk* (Հայք) ar *Hay*, o *-(a)sa* yra populiari vietovardžių priesaga hetitų kalboje. Dėl to XX a. pradžioje buvo sukurta hipotezė, kad Hajasa reiškė tiesiog „Armėnija“, o jos pagrindiniai gyventojai buvo armėnai. Tokiu būdu Hajasa-Azi buvo laikoma pirmąja istorijoje žinoma armėnų karalyste. Tai reikštų, jog ji buvo savotiška armėnų protėvyne, iš kur armėnai pasklido po visą Armėnijos kalnyną.

Hajasos armėniškumo hipotezė niekada nebuvo iki galo įrodyta, tačiau ginčai išlieka ir toliau, nors ir stipriai politizuoti. Iš vienos pusės, Hajasos armėniškumo teigimas dar kartą patvirtina armėnų autochtoniškumą Armėnijos kalnyne. Iš kitos pusės, jį neigiantieji kelia abejones dėl armėnų kilmės ir jų pasklidimo Senovės Armėnijoje.

## Žinomi valdovai

* Karrani (Lanni) XIV a. pr. m. e.
* Mariya XIV a. pr. m. e.
* Hakkani (Hukkana) XIV a. pr. m. e.
* Andaratlis XIV a. pr. m. e.
* Anniya apie 1315 m. pr. m. e.
* Muttis XIII a. pr. m. e.
Nairiai (etninė grupė)

**Nairiai** (asirų kalba: *KUR.KUR Na-i-ri*, *Na-'i-ru*) – senovės etninė grupė, gyvenusi Senovės Armėnijos pietinėje dalyje, ten kur dabar yra pietryčių Turkija ir šiaurės vakarų Iranas. Pirmieji nairių paminėjimai yra iš XIII a. pr. m. e. Manoma, kad jie išnyko apie IX a. pr. m. e.

Kadangi nėra rašytinių nairių kalbos šaltinių, nėra žinoma šios tautos lingvistinė priklausomybė. Tačiau keliama hipotezė, kad jų kalba galėjo būti gimininga huritų kalbai, kuria kalbėjo jų pietiniai kaimynai huritai.

## Istorija
Pirmasis nairių paminėjimas yra iš XIII a. pr. m. e., kuomet Asirijos karalius Tukulti Ninurta I surengė ekspediciją į kalnuotą šiaurės kraštą ir nugalėjo vietos karaliukus. Vėlesnis valdovas, Adad Niraris minimas įsigijęs 128 arklius iš nairių valstybių. Daugiausia žinių mums suteikia XII a. pr. m. e. Tiglat Pilesero žygio aprašymas, kuriame minimi 23 nairių valstybėlių karaliai: „Tumės karalius, Tunibės karalius, Tualio karalius, Kindario karalius, Uzulos karalius, Unzamunio karalius, Andiabės karalius, Pilakinio karalius, Artuginio karalius, Kulibarzinio karalius, Šinibirinio karalius, Himuos karalius, Paiterio karalius, Uiramo karalius, Šururijos karalius, Albajos karalius, Unginos karalius, Nazabijos karalius, Abarsiunio karalius ir Daiaenio karalius“.

Manoma, kad nairių valstybės buvo gana didelėje teritorijose aplink Vano ežerą. Šis asirų šaltiniuose buvo žinomas kaip „Nairių šalies jūra“ (*tâmtu ša mât Nairi*). Kai kurių valstybių lokalizacija yra daugiau ar mažiau patvirtinta. Pvz. Tumė dažniausiai lokalizuojama į pietvakarius nuo Urmijos ežero, o Daiaenis – toli šiaurėje, prie Ponto kalnų.

Kitas asirų karalius, Šalmaneseras III, IX a. pr. m. e. surengė ekspediciją į regioną ir netgi pastatydino statulą Tigro ištakose. Manoma, kad IX a. dauguma nairių valstybėlių prarado savo nepriklausomybę ir buvo įjungtos į Urartų karalystę.

## Armėnų vartosena
Vėliau Armėnijos kalnyną apgyvendinę armėnai nairius laikė savo protėviais, o terminą **Nairi** (Նայիրի, Նաիրի) – sinonimu Didžiajai Armėnijai. Šis terminas labai išpopuliarėjo XIX a., kylant armėnų nacionalizmui. 1916 m. Vahanas Terianas išspausdino eilėraščių rinkinį, vadinamą „Nairių žemė“ (*Yerkir Nairi*). Iki mūsų dienų žodis Nairi naudojamas kaip populiarus armėniškas vardas, juo pavadinta daug verslo kompanijų bei kitų objektų.
Čačoengsao

**Čačoengsao** () – centrinio Tailando miestas, Čačoengsao provincijos sostinė. Jis įsikūręs ant Bang Pakongo upės kranto. 2006 m. mieste gyveno 60 893 žmonės.

Miestas buvo įkurtas 1549 m. karaliaus Maha Chakkraphato iš Ajuthajos valdymo metais ir iš pradžių buvo naudojamas kaip ginkluotųjų pajėgų paruošimo vieta.

Čačoengsao kartais vadinamas Paet Riu, toks pavadinimas yra kilęs nuo didelės žuvies, kuri buvo čia gaudoma praeityje. Paet Riu pažodžiui reiškia „8 pjūviai ir griežinėliai“, nurodant į žuvies pateikimo būdą kaip vietinės virtuvės patiekalą.

Miestas yra apie 50 km į rytus nuo Bankoko ir gali būti pasiektas traukiniu.

Vakarinėje provincijos pusėje yra Bang Pa Kong upės lyguma, kurioje auginami ryžiai. Rytuose dominuoja kalvotas reljefas, kurio vidutinis aukštis siekia 100 m virš jūros lygio.
Amjeno katedra

**Amjeno Dievo Motinos katedra bazilika** () – Romos katalikų katedra, esanti Prancūzijoje, Aukštutinėje Prancūzijoje, Amjeno mieste, Somos pakrantėje. Tai didžiausias sakralinės architektūros paminklas Prancūzijoje ir vienas puikiausių gotikinės architektūros pavyzdžių pasaulyje.

Bazilika lotyniškojo kryžiaus plano, sudaryta iš 3 navų. Ilgis 145 m, plotis 70 m, vidurinės navos aukštis 42,3 m, skliauto plotas 7700 m. Pagrindiniame bažnyčios fasade išsiskiria trys gilūs portalai su skulptūromis, bareljefais ir medalionais, dvi galerijos, didelė rozetė (atkurta XVI a.) ir du skirtingo aukščio bokštai, pristatyti XIV a. pab.–XV a. Centriniame Amjeno katedros portale yra Amjeno Gerojo Dievo (XIII a. gotikos meno šedevras), 12 apaštalų ir 4 pranašų skulptūros. Interjere galima stebėti stulbinantį navos aukštį. Taip pat yra atraminės kolonos, raižytos pertvaros, puošni vargonų choro perdanga (vargonai įrengti XV a.). Ant statinio grindų yra XIX a. restauruotas labirintas.

Bažnyčia pradėta statyti 1220 m., nors toje vietoje jau buvusios kelios iki tol. Statyta pagal architekto Robert de Luzarches planą. Statybos užbaigtos 1266–1288 m. Amjeno katedroje yra, kaip teigiama, Šv. Jono Krikštytojo galva, kurią ketvirtojo kryžiaus žygio metu iš Konstantinopolio pagrobę kryžininkai.

1981 m. Amjeno Dievo Motinos katedra bazilika įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.


Amiens Cathedral choir Wikimedia Commons.jpg|Interjeras
Amiens cathédrale16.JPG|Rozetė
Amiens France Cathédrale-Notre-Dame-d-Amiens-03c.jpg|Skulptūros
AmienCathedralLabyrinth.JPG|Labirintas


## Šaltiniai
Kiran Desai

**Kiran Desai** (, g. 1971 m. rugsėjo 3 d. Naujajame Delyje, Indijoje) – indų rašytoja, kurianti anglų kalba. Žymios rašytojos Anitos Desai dukra. Labiausiai išgarsėjo savo kūriniu „Praradimo palikimas“ (), už kurį 2006 m. pelnė Bukerio premiją.

Kiran Desai vaikystės dienas praleido Punoje ir Mumbajuje. Būdama keturiolikos, paliko Indiją, gyveno Jungtinėje Karalystėje, vėliau persikėlė į JAV. Kolumbijos universitete ir dar keliuose univesitetuose studijavo kūrybinį rašymą.

Pirmasis kūrinys „Skandalas gvajavų sode“ () išleistas 1998 m. Tai romanas vaikams apie berniuką. Knyga sulaukė palankių vertinimų iš tokių literatūros korifėjų kaip Salman Rushdie.

## Nuorodos

* Kiran Desai biografija
Auksinis lokys

**Auksinis lokys** () – aukščiausias apdovanojimas, teikiamas už geriausią filmą Berlyno tarptautiniame filmų festivalyje. Lokys yra Berlyno miesto heraldinis simbolis, pavaizduotas miesto herbe ir vėliavoje.

## Auksinio lokio laureatai (Vokietijos žiūri)
Pirmuosius Berlyno tarptautinio filmų festivalio, surengto 1951 m., laureatus išrinko vokiečių žiuri. Viso buvo penki laureatai, suskirstyti pagal kategorijas ir žanrus.

## Auksinio lokio laureatai (Auditorijos balsavimas)
Nuo 1952 iki 1955 m. Auksinio lokio laureatai buvo renkami auditorijos narių.

## Auksinio lokio laureatai
1956 m. FIAPF (*Fédération Internationale des Associations de Producteurs de Films*) oficialiai akreditavo festivalį ir nuo to laiko Auksinis lokys buvo skiriamas tarptautinės žiūri.

## Auksinis lokys už gyvenimo pasiekimus

## Daugkartiniai laureatai
*  Ang Lee (1993; 1996)

## Taip pat skaitykite
* Auksinės palmės šakelė, aukščiausias apdovanojimas Kanų filmų festivalyje
* Auksinis liūtas, aukščiausias apdovanojimas Venecijos filmų festivalyje

## Išnašos

## Nuorodos

* Berlinalės tinklalapis
* IMDb
Isuva

**Isuva** (*<sup>KUR</sup>Išuwa*) – senovės karalystė Armėnijos kalnyno vakarinėje dalyje, ten, kur vėliau buvo istoriniai regionai Sofena ir Melitena (dab. Turkijos centrinė dalis). Ji koncentravosi Eufrato upės atkarpoje ties Murato ir Tochmos žemupiais (Turkijos Eliazigo provincija ir aplinkinės teritorijos). Valstybė egzistavo XVI–XII a. pr. m. e.

Kadangi nėra jokių įrašų karalystės gyventojų kalba, dėl karalystėje vyravusios etninės grupės vyksta diskusijos. Jie galėjo kalbėti indoeuropietiška kalba, gimininga hetitų kalbai, arba viena huritų kalbos atmainų, arba hatų kalba.

Karalystės archeologinius tyrimus labai apsunkina tai, kad didžioji dalis jos gyvenviečių buvo užtvindytos tarp 1960-2000 m. vykdant užtvankų statybas ant Eufrato ir sukūrus dirbtinius ežerus.

## Raida
Sėslūs žemdirbiai teritorijoje gyveno jau Neolito laikotarpiu. Čia klestėjo Halafo kultūra. Apie 3000 m. pr. m. e. atsiranda pirmosios didesnės gyvenvietės, kurios greičiausiai išsivystė į miestus-valstybes. Svarbiausios senosios Isuvos teritorijoje randamos archeologinės vietovės yra Ikiztepė, Korudžuntepė, Noršuntepė ir Puluras (visos į rytus nuo Eufrato). Greičiausiai viena jų buvo Isuvos sostinė. Kita svarbi gyvenvietė buvo Arslantepė, iš kurios išsivystė antikinis Melidas.

XVII a. pr. m. e. hetitų šaltiniai mini priešišką Isuvos valstybę rytuose. Hatušilis I kartu su savo armija persikėlė per Eufratą ir sudegino jos miestus. Šį įvykį patvirtina ir archeologiniai kasinėjimai, rodantys gaisro likučius atskirose gyvenvietėse. XV a. pr. m. e. Išuvos karalius sudarė sąjungą su Mitanijos karaliumi Šauštataru prieš Hetitų imperiją ir net užpuolė karalių Arnuvandą I. Šie puldinėjimai tęsėsi, kol karalius Supiluliumas I apie 1350 m. pr. m. e. nesurengė naujos ekspedicijos anapus Eufrato. Jo žygis baigėsi Isuvos pralaimėjimu ir pavertimu vasale.

Isuva kaip Hetitų vasalė išliko iki pat XII a. pr. m. e. Greičiausiai regioną masiškai apgyvendino luviai. Žlugus Hetitų imperijai, Isuva išnyko iš rašytinių šaltinių. Ją pakeitė luviška valstybė Kamanu su sostine Melide.

## Žinomi valdovai

* Ehli-šarruma
* Ari-šarruma
Atėnų akropolis

**Atėnų akropolis** () – architektūrinis ansamblis, esantis Graikijos sostinėje Atėnuose. Tai įtvirtinta, aukštutinė miesto dalis (akropolis), įsikūrusi ant 156 m aukščio kalvos.

Jau Mikėnų civilizacijos laikais (II tūkstm. pr. m. e.) kalvą supo gynybinė siena, stovėjo megaronas. Vietovė plėtėsi atsikėlus dorėnams – ~570 m. pr. m. e. pastatyta Hekatompedono šventykla. Dauguma pastatų sukurta V–IV a. pr. m. e., valdant Perikliui (darbus atliko Feidijas). Tuomet iškilo Partenonas (438 m. pr. m. e., skulptūrinis dekoras sukurtas 432 m. pr. m. e.), Atėnės Partenės šventykla (428 m. pr. m. e., abiejų architektūrą kūrė italų architektai Iktinas ir Kalikratas), Nikės šventykla (420 m. pr. m. e.), Propilėjai (432 m. pr. m. e., architektas Mnesiklis), Erechtėjonas (406 m. pr. m. e., Atėnės, Erechtėjo ir Poseidono šventykla su kariatidžių portiku), Dionizo teatras.

Helenistiniu ir romėnų laikais pastatyta keletas skulptūrų, nedidelių šventyklų, senosios taisytos. II a. Herodas Atikas pastatydino Odeoną (amfiteatrą). Bizantijos laikais Partenonas paverstas katedra, kiti pastatai pateko į rūmų kompleksą. XIV a. pristatytas Frankų bokštas (1874 m. nugriautas). Osmanų laikais Akropolis pradžioje buvo kareivinėmis, vėliau tapo miesto valdytojo nuosavybe, 1687 m., venecijiečių apgulties metu, apgriautas. Graikijai iškovojus nepriklausomybę XIX a., dauguma poantikinių priestatų buvo nugriauti. Vėliau vietovė iš dalies atstatyta, įrengtas muziejus.

Atėnų akropolis 1987 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Galerija

O Partenon de Atenas adj.JPG|Partenonas
Athen BW 2017-10-09 13-41-30.jpg|Nikės šventykla
The Propylaea of the Acropolis.jpg|Propilėjai
Erectéion (2039099189).jpg|Erechtėjonas


## Šaltiniai
Mulk Raj Anand

**Mulkas Radžas Anandas** (, , 1905 m. gruodžio 12 d. – 2004 m. rugsėjo 28 d.) – indų rašytojas, kūręs anglų kalba. Kartu su R. K. Narajanu ir Raja Rao laikomas vienu pirmųjų autorių, padėjusių Vakarų šalyse išpopuliarinti Indijos anglų literatūrą.

Pagrindinė Anando kūrybos tema – žemųjų Indijos kastų likimas, priespauda ir išnaudojimas. Rašytojas žymus tuo, kad į tekstus anglų kalba inkorporavo pandžabų ir hindustani kalbų posakius.

Įgijo filosofijos daktaro laipsnį Kembridžo universitete. Pirmasis romanas „Neliečiamasis“ () pasirodė 1935 m.

Į lietuvių kalbą yra išversti du rašytojo kūriniai, tačiau ne iš originalo (anglų k.), o iš rusų kalbos.

## Nuorodos

* Mulko Radžo Anando biografija
Astorga

**Astorga** () – miestas šiaurės vakarų Ispanijoje, Kastilijoje ir Leone, 48 km į pietvakarius nuo Leono, Leono kalnų rytiniame pakraštyje, Tuerto upės šiauriniame krante. Maisto (šokolado, konditerijos), odos, medžio apdirbimo pramonė. Vystomas turizmas. Miestas garsėja kaip svarbi stotis piligriminiame kelyje į Kompostelos Santjagą. Veikia muziejai.

## Paveldas
Astorgai būdingas viduramžiškas išplanavimas, išlikusios romėnų gynybinės sienos liekanos, gotikinė katedra (1471 m.) su plateresko stiliaus fasadu ir XVIII a.bokštu, XVII a. pr. vėlyvojo renesanso rotušė, 1893 m. vyskupų rūmai, suprojektuoti žymiojo katalonų architekto A. Gaudi.

## Istorija

Astorga įkurta keltiberų genties – astūrų. Romėnų laikais vadinta ***Asturika Augusta***. III a. tapo vyskupijos centru. V a. 2 pusėje miestą suniokojo gotai, o ~750 m. – maurai. ~860 m. Astorga atkurta iš naujo, o 1033 m. iš maurų galutinai atkariauta Navaros. Per Napoleono karus buvo užimta prancūzų kariuomenės. (1810–1812 m.).

## Galerija

Astorga Catedral 49 by-dpc.jpg|Katedra
Ayuntamiento de Astorga.jpg|Rotušė
Episcopal Palace of Astorga.jpg|Vyskupų rūmai
Astorga muralla JMM.JPG|Miesto siena


## Šaltiniai
North

**North** – ketvirtasis studijinis amerikiečių roko grupės „Matchbox Twenty“ albumas, išleistas 2012 m. rugsėjo 4 d. Tai – pirmasis grupės albumas, kuriame skamba tik naujos dainos, nuo 2002 m. išleisto „More Than You Think You Are“. Taip pat tai buvo pirmasis albumas, kuriame negroja gitaristas Adam Gaynor, palikęs grupę 2005 m. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju grupės albumu, pasiekusiu šią viršūnę.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Megė (filmas)

**Megė** () – 2015 m. JAV sukurta postapokaliptinė drama, kurioje pagrindinį vaidmenį atliko aktorius Arnold Schwarzenegger.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Arnold Schwarzenegger – Veids Vogelis
* Abigail Breslin – Megė Vogel
* Joely Richardson – Karolina Vogel
* Douglas M. Griffin – Rėjus
* J.D. Evermore – Holtas
* Rachel Whitman Groves – Bonė
* Jodie Moore – Verna Kaplan

## Turinys

Siaučianti infekcija visus ja užsikrėtusius palaipsniui paverčia zombiais. Vyriausybė įrengė specialias karantino zonas, kuriose prievarta apgyvendina visus infekuotus asmenis bei nuolatos rengia patikrinimus, ieškodami kitų užkrėstųjų. Viena tokių – paauglė Megė, gyvenanti atokiame name kartu su tėvu, kuris nenori jos perkelti į karantiną ir laiko savo namuose, tikėdamasis, kad virusas nustos progresuoti...
Danny Collins (filmas)

**Denis Kolinsas** () – 2015 m. JAV sukurta komiška drama, kurioje pagrindinį vaidmenį atliko aktorius Al Pacino.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Al Pacino – Denis Kolinsas
* Annette Bening – Merė Sinkler
* Jennifer Garner – Samanta Doneli
* Bobby Cannavale – Tomas Donelis
* Christopher Plummer – Frenkas Grubmanas
* Katarina Cas – Sofija

## Turinys

Buvusi 1970-ųjų muzikos žvaigždė Denis Kolinsas vis dar rengia pasirodymus, nors jau daug metų nesugeba parašyti nei vienos naujos dainos. Gimtadienio proga vadybininkas įteikia dovaną – prieš 40 metų Džono Lenono ir Yoko Ono jam parašytą laišką, kurio jis tuomet taip ir negavo. Sukrėstas to, ką perkaitė, Kolinsas akimirksniu nusprendžia, kad atėjo laikas pokyčiams: jis atšaukia visus pasirodymus ir leidžiasi ieškoti savo suaugusio sūnaus, kurio niekada nematė...
Kurilų trumpauodegė katė

**Kurilų trumpauodegės** (, ) – natūrali kačių veislė. Skiriamasis bruožas – trumpa (apie 8 cm), tačiau ilgaplaukė uodega. Šios veislės katės labai retos, gyvena tik Kurilų salose. Dabar veisiamos ir kačių augintojų. Spėjama, kad kilo iš japonų trumpauodegių kačių.

## Charakteris

Kurilų trumpauodegės dažniausiai gerai sutaria su kitomis katėmis bei šunimis. Gerai prisitaiko prie pokyčių, draugiškos, neįkyrios, tačiau mėgsta dėmesį. Geros medžiotojos ir žvejės, mėgsta vandenį.

## Fizinės savybės

Kurilų trumpauodegių kūnas tvirtas, raumeningas, kresnas. Užpakalinės kojos ilgesnės už priekines. Galva didelė, ausys – vidutinės. Akys didelės, migdolo pavidalo. Antakiai ir ūsai ilgi, nosis šiek tiek įgaubta. 

Plaukas ilgas, švelnus. Kurilų trumpauodegės būna įvairių spalvų: juodos, rusvos, su baltais lopais arba rainos.

## Nuorodos

* Informacija apie veislę anglų k.
Bengalijos katė

**Bengalijos katės** () – dirbtinė, vidutinio ir didesnio dydžio naminių kačių veislė. 

Išvesta kryžminant laukinių bengalinių kačių (*Prionailurus bengalensis*) rūšį ir namines kates (*Felis catus*), ypač pastarųjų Egipto Mau veislę.

## Istorija
Bengalijos katės išvestos JAV, ir vėliau paplito ir Europoje. Pradžioje siekta ne išvesti naują veislę, o rasti vaistą nuo kačių leukozės. Ilgainiui kačių mylėtojai pradėjo kryžminti augintines tam, kad išvestų įspūdingai dėmėtą kačių veislę. Kačiukai, gimę po tokių eksperimentų, dažnai gimdavo nevaisingi. 

Visgi veislininkai nenuleido rankų ir toliau mišrino *Felis bengalensis* su įvairiomis kačių veislėmis. Pirmieji šių eksperimentų jaunikliai paveldėjo laukinių kačių būdą. Dabartinės Bengalijos katės turi apie 10 procentų laukinių kačių kraujo ir yra gerokai švelnesnio charakterio.

## Charakteris
Bengalijos katės yra judrios, smalsios, mėgsta vandenį. Šiai veislei būtina turėti pakankamai vietos žaidimams. Dėl savo kilmės neretai būna užsispyrusios, nuolat ieško grobio. Nemėgsta vienatvės ir tylos.

Su kitomis katėmis ir šunimis sutaria gerai – ypač judraus, nenustygstančio būdo. Mažus kačiukus būtina pratinti prie žmogaus, kitu atveju, užaugusios katės lieka pusiau laukinės.

## Fizinės savybės
Dėl raumeningo kūno ir stambių kaulų, Bengalijos katės yra didesnės už vidutines namines kates. Užpakalinės kojos kiek ilgesnės už priekines, letenos didelės, apvalios. Gana mažos ausys. Nosis ilga, plati, su nedidelių įlinkiu. akys didelės, migdolo pavidalo.

Bengalijos kačių kailis būna įvairių spalvų ir dėmių, primena didžiųjų kačių kailį. Kailis tankus, glotnus, minkštas. Plaukas trumpas arba vidutinio ilgio. Būdingi du raštai: dėmėtas ir dryžuotas.

## Taip pat skaitykite
* Naminių kačių veislių sąrašas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Apie Bengalijos kates 
* youtube.com / Must Watch BEFORE Getting a BENGAL CAT (*Ką būtina žinoti prieš įsigyjant Bengalijos katę*)
* youtube.com / 15 things you didn't know about the Bengal cat (*15 dalykų, kurių nežinojote apie Bengalijos katę*)
Crystal Dynamics

**Crystal Dynamics** – JAV kompiuterinių žaidimų studija, įsikūrusi Redvud Sityje. Geriausiai žinoma dėl  „Tomb Raider“ žaidimų serijos.
## Istorija
„Crystal Dynamics“ buvo įkurta 1992 m. Redvud Sityje JAV Kalifornijos valstijos San Francisko metropolinėje teritorijoje. Iš pradžių „Crystal Dynamics“ buvo nepriklausomais videožaidimų kūrėjais iki 1998 m., kai studiją įsigijo britų „Eidos Interactive“ žaidimų leidėjas. „Crystal Dynamics“ buvo geriausiai žinoma dėl „Gex“ ir „Legacy of Kain“ žaidimų. Vėliau „Eidos Interactive“ patikėjo studijai kurti išskirtinai „Tomb Raider“ frančizės žaidimus, kurių pirmasis „Tomb Raider: Legend“ pasirodė 2006 m. Nuo 2009 m. „Crystal Dynamics“ yra japonų videožaidimų kūrėjo ir leidėjo „Square Enix“ dalis, po to kai japonų kompanija įsigijo britų „Eidos Interactive“. 2013 m. išleistas studijos žaidimas „Tomb Raider“ sulaukė didelės komercinės sėkmės ir buvo išplatintas daugiau nei 8,5 mln. vienetų tiražu.

## Žaidimai
„Crystal Dynamics“ kurti žaidimai:
* 1993 m. „Crash 'n Burn“ (išleidimo platforma − „3DO“);
* 1994 m. „Gex“ („3DO“, „Sega Saturn“, PC „Windows“)
* 1994 m. „The Horde“ („3DO“, „Sega Saturn“, PC „Windows“)
* 1994 m. „Off-World Interceptor“ („3DO“, „Sega Saturn“, „PlayStation“)
* 1995 m. „Total Eclipse Turbo“ („PlayStation“)
* 1995 m. „Solar Eclipse“ („PlayStation“)
* 1996 m. „Blood Omen: Legacy of Kain“ („PlayStation“, PC „Windows“)
* 1997 m. „The Unholy War“ („PlayStation“)
* 1997 m. „Pandemonium 2“ („PlayStation“, PC „Windows“)
* 1998 m. „“ („PlayStation“,  PC „Windows“, „Nintendo 64“)
* 1998 m. „Akuji The Heartless“ („PlayStation“, PC „Windows“)
* 1999 m. „Gex 3: Deep Cover Gecko“ („PlayStation“, „Nintendo 64“)
* 1999 m. „Legacy of Kain: Soul Reaver“ („PlayStation“, PC „Windows“, „Sega Dreamcast“)
* 2001 m. „Legacy of Kain: Soul Reaver 2“ („PlayStation 2“, PC „Windows“)
* 2001 m. „Mad Dash Racing“ („Xbox“)
* 2002 m. „Blood Omen 2: Legacy of Kain“ („PlayStation 2“, „Xbox“, PC „Windows“, „GameCube“)
* 2003 m. „Whiplash“ („PlayStation 2“, „Xbox“)
* 2003 m. „Legacy of Kain: Defiance“ („PlayStation 2“, „Xbox“, PC „Windows“)
* 2005 m. „“ („PlayStation 2“, „Xbox“, PC „Windows“)
* 2006 m. „Tomb Raider: Legend“ („PlayStation 2“, „Xbox“, PC „Windows“)
* 2007 m. „Tomb Raider: Anniversary“ („PlayStation 2“, „Xbox 360“, „Nintendo Wii“, PC „Windows“)
* 2008 m. „Tomb Raider: Underworld“ („PlayStation 3“, „Xbox 360“, „Nintendo Wii“, PC „Windows“)
* 2010 m. „Lara Croft and the Guardian of Light“ („PlayStation Network“, „Xbox Live Arcade“, PC „Windows“)
* 2013 m. „Tomb Raider“ („PlayStation 3“, „Xbox 360“, PC „Windows“)
* 2014 m. „Lara Croft and the Temple of Osiris“ („PlayStation 4“, „Xbox One“, PC „Windows“)
* 2015 m. „Rise of the Tomb Raider“ („Xbox One“, „Xbox 360“, PC „Windows“, „PlayStation 4“, )

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficialus puslapis