open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Česnakiniai

**Česnakiniai** (*Alliaceae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) šeima. Daugiametės, svogūninės, būdingo kvapo ir skonio žolės. Lapai įvairaus pavidalo. Žiedynas skydiškas, neretai su svogūnėliais. Augalai paplitę visame žemės paviršiuje. Daugelis jų daržoviniai, prieskoniniai, dekoratyviniai ir vaistiniai – fitoncidiniai augalai.

Lietuvoje auga viena gentis:
* Česnakas (*Allium*): poras, svogūnas

Liaudies medicinoje česnakas naudojamas gydomaisiais tikslais – manoma, kad jis padeda įveikti peršalimą, gripą, sinusitą, aukštą kraujospūdį ir širdies ligas. 

Česnakas įeina į kai kurių maisto papildų, parduodamų Lietuvoje, sudėtį.
Porakanopiai

**Porakanopiai** (arba **poranagiai**, **skeltanagiai**; *Artiodactyla*) – žinduolių (*Mammalia*) būrys. Būdingiausias bruožas – pradinė keturpirštė kojų sandara. Galūnės ašis eina tarp didžiausių: III bei IV – geriausiai išsivysčiusių pirštų: II ir V gerokai mažesni, reikalingi vaikštant per klampų gruntą: I pirštas išnykęs. Pirštų galai aptraukti ragine makštimi – kanopa. Gerų bėgikų visos kojų dalys pailgėjusios. Raktikaulių nėra. Beveik visi – svarbūs medžiojamieji žvėrys.

Pirmieji porakanopiai išsivystė ankstyvajame eocene, o šiai epochai besibaigiant jau būta keleto šeimų.

Paplitę visuose žemynuose, išskyrus Antarktidą, o Australijoje ir Naujojoje Zelandijoje gyvena tik aklimatizuotos rūšys.

Banginiai prie porakanopių prijungti tik XX a. pab.

Neatrajojančių pobūrio gyvūnai judaizmo ir islamo išpažinėjų laikomi nešvariais ir maistui nevartojami. Visi porakanopiai, išskyrus banginius, kiaules ir hipopotamus, yra atrajotojai, kupranugariniai ir elniukiniai dažnai įvardijami pseudoatrajotojais (jų skrandis iš trijų skyrių).

## Lietuvos porakanopiai
* Kiauliniai (*Suidae*)
** Šernas (*Sus scrofa*)
* Elniniai (*Cervidae*)
** Taurusis elnias (*Cervus elaphus*)
** Danielius (*Dama dama*)
** Dėmėtasis elnias (*Cervus nippon*)
** Stirna (*Capreolus capreolus*)
** Briedis (*Alces alces*)
* Dykaraginiai (*Bovidae*)
** Stumbras (*Bison bonasus*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
** Muflonas (*Ovis ammon musimon*)

## Porakanopių klasifikacija

Pateikiama tokia genetinė porakanopių klasifikacija:

## Šaltiniai
Elniniai

**Elniniai** (*Cervidae*) – porakanopių (*Artiodactyla*) žinduolių šeima. Gyvūnai proporcigi, ilgomis, lieknomis kojomis. Patinai turi šakotus ragus, o šiaurinio elnio raguotos ir patelės. Tik nedaugelis rūšių neturi ragų. Visai susiformavę ragai yra iš labai kieto kaulo, be raginės makšties, kasmet metami ir užauginami iš naujo. Jaunas ragas minkštas, apaugęs plaukuota oda, su kraujagyslėmis.

Paplitę visuose žemynuose, išskyrus Antarktidą. Žinoma 40 rūšių (Lietuvoje – 5):

**Pošeimis. Muntjakai (Muntiacinae)** 
* Indijos muntjakas (*Muntiacus muntjak*) 
* Kinijos muntjakas (*Muntiacus reevesi*) 
* Juodasis muntjakas (*Muntiacus crinifrons*) 
ir kt.

*Kuoduotieji elniai (Elaphodus)*
* Kuoduotasis elnias (*Elaphodus cephalophus*) 
**Pošeimis. Elniai (Cervinae)**
* Danielius (*Dama dama*) 
* Aksis arba Indijos elnias (*Axis axis*) 
* Kiaulinis elnias (*Axis porcinus*) 
ir kt.

*Tikrieji elniai (Cervus)*
* Baltasnukis elnias (*Cervus albirostris*) 
* Elnias vapitis (*Cervus canadensis*) 
* Barasinga (*Cervus duvaucelii*) 
* Taurusis elnias (*Cervus elaphus*) 
* Lyraragis elnias (*Cervus eldii*) 
* Dėmėtasis elnias (*Cervus nippon*) 
* Karčiuotasis zambaras (*Cervus timorensis*) 
* Indinis zambaras (*Cervus unicolor*) 
*Dovydo elniai (Elaphurus)*
* Dovydo elnias (*Elaphurus davidianus*) 
**Pošeimis. Vandeninės stirnos (Hydropotinae)**

*Vandeninės stirnos (Hydropotes)*
* Vandeninė stirna (*Hydropotes inermis*) 
**Pošeimis. Stirnos (Capreolinae)**

*Amerikiniai elniai (Odocoileus)*
* Juodauodegis elnias (*Odocoileus hermionus*) 
* Baltauodegis elnias (*Odocoileus virginianus*) 
*Stirnos (Capreolus)*
* Stirna (*Capreolus capreolus*) 
*Briedžiai (Alces)*
* Briedis (*Alces alces*) 
*Šiauriniai elniai (Rangifer)*
* Šiaurinis elnias (*Rangifer tarandus*) 
*Baliniai elniai (Blastoceros)*
* Balinis elnias (*Blastocerus dichotomus*) 
*Pampiniai elniai (Ozotoceros)*
* Pampinis elnias (*Ozotoceros bezoarticus*) 
*Andiniai elniai (Hippocamelus)*
* Pietų Andų elnias (*Hippocamelus bisulcus*) 
* Šiaurinis Andų elnias (*Hippocamelus antisensis*) 
*Mazamos (Mazama)*
* Didžioji mazama (*Mazama americana*) 
* Pilkoji mazama (*Mazama gouazoupira*) 
* Mažoji mazama (*Mazama rufina*) 
* Nykštukinė mazama (*Mazama chunyi*) 
*Elniukai pudu (Pudu)*
* Pietinis pudu (*Pudu pudu*) 
* Šiaurinis pudu (*Pudu mephistophiles*) 
## Lietuvos elniniai
* Briedis (*Alces alces*)
* Stirna (*Capreolus capreolus*)
* Taurusis elnias (*Cervus elaphus*)
* Dėmėtasis elnias (*Cervus nippon*)
* Danielius (*Dama dama*)
Parazitiniai augalai

**Parazitiniai augalai** – įvairių augalų grupė, parazituojanti kitus augalus. Maistą iš savo maitintojo čiulpia savotiškais siurbtukais – haustorijomis. Jos išauga iš parazitinio augalo stiebo arba jo redukuotų šaknų. Siurbtukai yra pavienių siūlų arba siūliškų pluoštų pavidalo. Jų paprasti arba šakoti siūleliai išsikeroja dažniausiai augalo maitintojo apytakos audiniuose, ypač karnienoje, nes čia daugiau maisto medžiagų. Haustorijos paprastai yra pakitusios parazitų šaknys. Dažnai jos diferencijuotos į atskiras ataugas: vienomis siurbia vandenį, o kitomis – organines maisto medžiagas (amalo – *Viscum album* vieni siurbtukai skverbiasi gilyn į maitintojo medieną, o kiti skleidžiasi horizontaliai maitintojo žievėje).

Branto (pasėliuose aptinkamo dobilų ir linų parazito) siurbtukai, fermentais ištirpindami dengiamuosius audinius, įsiskverbia į maitintojo stiebą, ir jų pailgos ląstelės, panašios į grybų hifus, vėduoklės pavidalu išsiskleidžia maitintojo stiebo žievėje, siekdamos iki medienos.

Džioveklės (*Orobanche*) haustorijos skverbiasi iš storo šakniagumbio į maitintojo šaknis. Šakniagumbis auga prisišliejęs prie maitintojo šaknų ir kaip balnas jas apkabina. Džioveklės sėklos dygsta tik kontaktuodamos su maitintojo šaknimis, nes jos yra smulkios ir negali daigo savarankiškai išmaitinti net pradinėje stadijoje.

Į džioveklę panašūs kai kurie humusingų miškų dirvožemyje augantys gegužraibinių šeimos augalai (lizduolė, ilgalūpė, antbarzdė). Jie neturi žalių lapų ir minta gatavomis organinėmis medžiagomis, kurias gauna iš grybų, gyvenančių simbiozėje su jų šaknimis. O grybai tas medžiagas gauna iš humuso.
Tarakonai

**Tarakonai** (*Blattodea*) – vabzdžių *[[Dictyoptera]]* būrio pobūris,  kartais laikomas atskiru būriu.

Priklauso plokšti, kiaušiniškos formos vabzdžiai. Jų galva nukreipta į apačią ir iš viršaus pridengta priešnugarėle. Burnos organai graužiamieji. Antenos ilgos, šeriškos. Kojos bėgiojamosios. Priekiniai sparnai kieti, virtę antsparniais, užpakaliniai – plėviški, susiglaudžia vėduokliškai. Kai kurių rūšių sparnai visai sutrumpėję arba visai išnykę.

Pilvelio gale yra trumpi cerkai, patelės – trumpa dviskiautė kiaušdėtis. Tarakonų vystymosi metamorfozė nepilna. Kiaušinius deda į specialų maišelį, kurį patelės nešioja pilvelio gale. Vystymasis kartais trunka 2-3 metus.

Tarakonai – naktiniai gyvūnai, labiau išplitę šilto klimato šalyse. Gyvena gamtoje ir butuose. Minta įvairiu maistu.

Pasaulyje yra apie 4000 rūšių, priklausančių 5 šeimoms. Europoje aptinkama 15. Lietuvoje rūšinė sudėtis ištirta nepakankamai. 
* Tarakonai (*Blattidae*)
** Juodasis tarakonas, juodoji kakšlė (*Blatta orientalis*). Vabzdys stambus, tamsiai rudos ar juodai rudos spalvos, aptinkamas butuose.
* Prūsokai (*Blattellidae*)
** Laplandinis prūsokas (*Ectobius lapponicus*). Gyvena miškuose.
** Miškinis prūsokas (*Ectobius sylvestris*)
** Naminis prūsokas (*Blattella germanica*). Kūnas šviesiai rusvas. Gyvena butuose.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Tarakonų galybės paslaptis: ar išties gajūs, stiprūs, vikrūs?
* Blattodea 
* Ord. Blattodea
Pilnasis grafas

**Pilnasis grafas** – toks grafas, kurio kiekviena viršūnė yra tiesiogiai sujungta su kiekviena kita viršūne. Pilnas n - viršūnių grafas turi *n(n-1)/2* briaunų, ši reikšmė žymima *K<sub>n</sub>* (manoma, kad žymėjimas kilo nuo vokiečių kalbos žodžio *komplett*).

Paprasčiausi atvejai – pilnas grafas su viena viršūne neturi briaunų, dviejų viršūnių grafe yra viena briauna, jungianti abi viršūnes.

Keletas pilnų grafų pavyzdžių:


Image:Complete graph K1.svg|K1
Image:Complete graph K2.svg|K2
Image:Complete graph K3.svg|K3
Image:Complete graph K4.svg|K4
Image:Complete graph K5.svg|K5
Image:Complete graph K6.svg|K6
Image:Complete graph K7.svg|K7
Image:Complete graph K8.svg|K8


## Šaltiniai
Žagarūniniai

**Žagarūniniai** (*Clavariaceae*) – agarikiečių (*Agaricales*) eilės grybų šeima.

Vaisiakūniai geltoni ar šviesiai rudi, dažniausiai buožių ir išsišakojusių krūmelių pavidalo, kotuoti arba bekočiai. Auga ant žemės ir ant išvirtusių medžių kelmų bei kamienų pavieniui arba grupėmis. Paprastai jie yra saprofitai, retai kada parazitai.

Daugelis rūšių yra valgomų, bet menkaverčiai. Kai kurios rūšys yra labai aitrios, tačiau nuodingų grybų šioje šeimoje nėra. Kai kuriose rūšyse rasta antibiotinių medžiagų.

Lietuvoje auga šios gentys:
*Žagarūnas (*Clavaria*)
*Žagarenis (*Clavulinopsis*)
Keliaujančio pirklio uždavinys

**Keliaujančio pirklio uždavinys** arba **komivojažieriaus uždavinys** – grafų teorijos uždavinys, kai pilnajame svoriniame grafe ieškoma mažiausio svorio Hamiltono ciklo. Neformaliai jis nusakomas taip:
: *Turint tam tikrą skaičių miestų, taip pat kelionės iš vieno miesto į kitą kainas, reikia rasti pigiausią maršrutą, kad aplankius kiekvieną miestą, maršrutas baigtųsi pradiniame mieste.*

## Algoritmai

### Tikslūs algoritmai
Akivaizdžiausias uždavinio sprendimas – visų įmanomų maršrutų perrinkimas. Tačiau tokio sprendimo sudėtingumas N! (miestų skaičiaus faktorialas), taigi didėjant miestų skaičiui sprendimas pasidaro nepraktiškas.

Tikslų atsakymą pateikiantys algoritmai sprendžia problemą tik su nedideliu miestų skaičiumi:
* Įvairūs skaldyk ir valdyk  algoritmai, dažniausiai tinkami suskaičiuoti sprendimą daugiausiai 40-60 miestų.
* Geriau veikia algoritmai, kurie remiasi tiesiniu programavimu. Tokie algoritmai gali būti efektyviai naudojami tikslaus maršruto tarp 120–200 miestų radimui.

2001 metais buvo suskaičiuotas tikslus maršrutas 15 112 Vokietijos miestų naudojant tiesiniu programavimu paremtą metodą. Skaičiavimui buvo naudojamas 110 procesorių tinklas. Galutinis apskaičiuotas maršrutas yra apie 66 000 kilometrų ilgio. http://www.math.uwaterloo.ca/tsp/d15sol/

### Euristiniai algoritmai
Įvairūs aproksimaciniai algoritmai gana greitai ir su pakankamai dideliu tikslumu sprendžia keliaujančio pirklio uždavinį. Moderniausi algoritmai gali rasti sprendimus su ypač dideliu kiekiu miestų (milijonais) per protingą laiką ir yra įrodyta, kad atsakymas nuo optimalaus sprendimo nėra nutolęs toliau nei 2-3 %.

#### Artimiausio kaimyno metodas
Pradėdami nuo kažkurios grafo viršūnės, kaskart renkamės iš neaplankytų viršūnių pačią „artimiausią“ (su kuo mažesniu briaunos svoriu). Kai nebelieka neaplankytų viršūnių – grįžtame į pradinę.

#### Pigiausios jungties algoritmas
Pradėdami nuo bet kurios grafo viršūnės,
# Imame mažiausio svorio briauną (jei yra kelios vienodai mažo svorio – renkamės bet kurią). Pasirinktą briauną pažymime.
# Imame kitą mažiausio svorio briauną ir ją pažymime. Briauna yra tinkama, jei
## ji nepažymėta;
## ji neuždaro mažesnio ciklo;
## ji nėra paskutinė nepažymėta briauna, išeinanti iš vienos viršūnės;
# kartojame 2 žingsnį, kol gausime Hamiltono ciklą.

#### 2-jų pasirinktųjų sukeitimo algoritmas
Šio algoritmo veikimo principas yra dviejų briaunų panaikinimas, sujungiant viršūnes kitokiu būdu, tikintis gauti trumpesnį maršrutą. Jei pasiūlytas naujasis kelias yra trumpesnis (jei panaikintų briaunų svorių suma didesnė už sujungtų kitokiu būdu), tuomet juo pakeičiame pradinį. Visada yra tik vienas būdas perjungti lankus, kurie įeina į maršrutą, kad išliktų ciklas.
Citologija

**Citologija** ( 'ląstelė' + *logos* 'mokslas') – biologijos sritis apie ląstelę, jos sandarą, veiklą, vystymąsi, dauginimąsi, ląstelių sąveiką daugialąsčiame organizme.

Tyrimai vykdomi mikroskopiniame ir molekuliniame lygmenyje, tiriami tiek vienaląsčiai organizmai, tiek specializuotos ląstelės daugialąsčiuose oganizmuose (pvz., žmogus).

## Pošakiai
Citologijos sritys yra šios:
* **Citomorfologija** – tiria ląstelės formą
* **Citofiziologija** – tiria fiziologinius ląstelės procesus
* **Citochemija** – tiria ląstelėje vykstančius cheminius procesus.

## Artimos sritys
Citologija glaudžiai susijusi su molekuline biologija, biochemija, virusologija, biofizika, genetika, embriologija, histologija.

## Istorija
Citologija pradėjo formuotis XVII amžiuje, kai buvo išrastas mikroskopas.

1665 m. *R. Hooke* pirmasis stebėjo ląstelę ir panaudojo pavadinimą. Galutinai citologija kaip mokslas susiformavo XIX a. pabaigoje.

Lietuvoje rimčiau citologija susidomėjo Biochemijos institute XX a. 7-ojo dešimtmečio antroje pusėje, buvo tiriama imuninės sistemos citologija, ląstelių dauginimasis, diferenciacija, receptoriai, ląstelių programuota mirtis, medžiagų poveikis ląstelei.

## Taip pat skaitykite
* Ląstelė (*cellula*)
** Citoplazma (*cytoplasma*)
** Mitochondrijos
** Endoplazminis tinklas (*reticulum endoplasmaticum*)
** Goldžio kompleksas (*complex golgiensis*)
** Lizosomos (*lysosomata*)
** Mikrokūneliai
*** Peroksisomos
*** Glioksisomos
** Vakuolės (*vacuolae*)
** Ribosomos (*ribosomata*)
** Plastidės
** Centriolės (*centriolae*)
** Mikrovamzdeliai (*microtabuli*)
** Blakstienėlės (*cilia*)
** Žiuželiai (*flagella*)
** Mikrofilamentai (*microfilamenti*)
** Hialoplazma (*hyaloplasma*)
** Branduolys (*nucleus*, *caryon*)
*** Branduolėlis (*nucleolus*)
** Chromatinas (*chromatinum*)
** Chomosomos (*chromosomata*)
*** Kariotipas
* Fagocitozė
* Pinocitozė
* Mitozė (*mitosis*)
** Profazė
** Metafazė
** Anafazė
** Telofazė
** Interfazė
* Endomitozė (*endomitosis cellularum*)
* Mejozė (*meiosis*)
* Spermatozoidas (*spermatozoidum*, *spermium*)
* Kiaušinėlis, Kiaušialąstė (*ovum*, *ootidium*)
* Augalinė ląstelė
* Grybinė ląstelė
* Gyvūninė ląstelė
* Eukariotas
* Prokariotas
* Apvaisinimas
* Gameta
* Zigota
* Ląstelės intarpai (*inclusiones cytoplasmaticae*)

## Nuorodos
* Ląstelės biologijos animacijos (liet.)
Pupiniai

* Caesalpiniaceae R.Br.
* Cassiaceae Link
* Ceratoniaceae Link
* Detariaceae (DC.) Hess
* Hedysareae (Hedysaraceae) Agardh
* Lathyraceae Burnett
* Lotaceae Burnett
* Mimosaceae R.Br.
* Papilionaceae Giseke
* Phaseolaceae Ponce de León & Alvares
* Robiniaceae Welw.
* Swartziaceae (DC.) Bartl.

**Pupiniai**, **ankštiniai** (*Fabaceae*, *Leguminosae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) skyriaus, erškėčiažiedžių (*Rosidae*) poklasio pupiečių (*Fabales*) eilės augalų šeima.

Paplitę visame Žemės rutulyje, išskyrus Antarktidą. Sumedėjusios formos dažniau auga tropikų bei subtropikų kraštuose, savanose.

## [[Augalų morfologija]]
Daugiametės žolės, puskrūmiai, krūmai ir medžiai.

Šaknys paprastai su atmosferos azotą fiksuojančių *Rhizobium* genties bakterijų gumbeliais (gumbelinės bakterijos).

Stiebai įvairūs: statūs, vijokliniai, gulsti, laipiojantys ir kt.

Lapai pražanginiai, dažniausiai plunksniški arba pirštuoti.

Žiedai sutelkti pažastiniuose arba viršūniniuose žiedynuose. Žiedo taurelę sudaro 5 taurėlapiai, vainikėlį – 5 vainiklapiai: 2 burės, 2 irklai ir 1 laivelis.

Vaisius – ankštis arba ankštara.

## Panaudojimas
Ankštiniai augalai turi didelę reikšmę žmogui. Šiai šeimai priklauso vertingi maistiniai, pašariniai, techniniai, vaistiniai ir dekoratyviniai augalai.

## Rekordai
Aukščiausias tarp visų pupinių šeimos rūšių augalas, yra Aukštoji dinizija (*Dinizia excelsa*), 88,5 m aukščio.

## Sistematika
Pasaulyje yra apie 650 genčių ir virš 18 000 rūšių. Lietuvoje auga 39 gentys ir apie 115 rūšių.

žr. Pasaulio pupinių augalų genčių sąrašas

Šeima pagal žiedo sandarą skirstoma į tris pošeimius:

### Pošeimis. ''[[Caesalpinioideae]]''
Lietuvoje augančios gentys:
* Gledičija (*Gleditsia*)

### Pošeimis. ''[[Faboideae]]''
Lietuvoje augančios gentys:

### Pošeimis. ''[[Mimosoideae]]''
* Akacija (*Acacia caven*)

## Augalai įrašyti į [[Lietuvos raudonoji knyga|Lietuvos raudonąją knygą]]
* Ilguolinė kulkšnė (*Astragalus cicer*)
* Geltonžiedis pelėžirnis (*Lathyrus laevigatus*)
* Žirnialapis pelėžirnis (*Lathyrus pisiformis*)
* Smulkioji seradėlė (*Ornithiopus perpusillus*)
* Penkialapis dobilas (*Trifolium lupinaster*)
* Ilgagalvis dobilas (*Trifolium rubens*)
* Krūmelinis vikis (*Vicia dumetorum*)
* Pavasarinis vikis (*Vicia lathyroides*)
* Žirnialapis vikis (*Vicia pisiformis*)

## Šaltiniai
Embriologija

**Embriologija** ( – embrionas, gemalas, *logos* – mokslas), biologijos šaka, tirianti gemalo susidarymo ir formavimosi dėsnius.

Išsamesni straipsniai enciklopedijoje:
* Embriogenezė
* Gemalas
* Embrionas
* Partenogenezė
* Morulė
* Blastulė
* Gastrulė
* Gemaliniai lapeliai
* Ektoderma
* Mezoderma
* Endoderma
Histologija

**Histologija** ( 'audinys' + *logos* 'mokslas') – biologijos sritis, nagrinėjanti daugialąsčių organizmų audinių mikroskopinę sandarą, funkcijas ir jų vystymosi dėsningumus. Histologijos pradininku laikomas prancūzų anatomas M. Biša, pasiūlęs žmogaus audinių klasifikaciją. Histologijos suklestėjimui įtakos turėjo mikroskopinės technikos tobulėjimas.

Pagal morfologines ir fiziologines ląstelių savybes organizme buvo išskirti keturi tipai audinių: epitelinis, jungiamasis, raumeninis ir nervinis.

Išsamesni straipsniai enciklopedijoje:

* Epitelinis audinys (*Textus epithelialis*)
** Dengiamasis epitelis (*Epithelium superficiale*)
** Liaukinis epitelis (*Epithelium glandulare*)
* Jungiamasis audinys (*Textus connectivus*)
** Skaidulinis jungiamasis audinys (*Textus connectivus fibrosus*)
** Riebalinis audinys (*Textus connectivus specialis*)
** Kremzlinis audinys (*Textus connectivus skeleti*)
** Kaulinis audinys (*Textus osseus*)
** Kraujas (*Sanguis*)
** Limfa (*Lympha*)
* Raumeninis audinys (*Textus muscularis*)
* Nervinis audinys (*Textus nervosus*)

Histologinis atlasas
Morfologija

**Morfologija** ( – pavidalas, forma + *logos* – mokslas) plačiąja prasme suprantamas mokslu apie formas ir sandaras. Galimos reikšmės įvairiose srityse:

* Morfologija (biologija) – biologijos sritis, nagrinėjanti organizmų (augalų ir gyvūnų) išorinę ir vidinę sandarą, pradedant ląstelėmis ir baigiant organais ir jų sistemomis;
* Morfologija (kalbotyra) – Lingvistikos dalis, nagrinėjanti žodžių formų struktūrą;
* Astronomijoje yra erdvės objektų (dažniausiai ūkų, galaktikų ar kitų didelių) forma (kontūrai);
* Skaitmeniniame vaizdų apdorojime – rinkinys metodų, pagristų matematine morfologija;
* kartais tapatinamas su Morfologine analize – naudojama nuosekliam visų potencialiai galimų sprendimo variantų išsiaiškinimui.
PH

**pH** – vandenilio jonų rodiklis, šių jonų (H+) koncentracijos tirpale matas, parodantis tirpalo rūgštingumą ar šarmingumą. Žymėjime raidė *[[p]]* kilusi iš vokiško žodžio *Potenz*, reiškiančio koncentracijos dydį, o raidė *[[H]]* reiškia vandenilio jonus.

„pH“ reikšmė yra nuo 0 iki 14, kur pH7 šarminiams tirpalams.

Formulė, pagal kurią apskaičiuojamas pH:

:\mbox{pH} = -\log_{10} \left[ \mbox{H}^+ \right]

kur H+] reiškia vandenilio jonų koncentraciją, matuojamą moliais litre.

1Šviežiai distiliuoto arba hermetiškai laikomo vandens pH lygus lentelėje nurodytam 6.4. Tačiau atvirame ore distiliuotas vanduo sugeria oro CO2 ir pH greitai sumažėja iki maždaug 5.5.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* pH skalė
Abstrakti struktūra

**Abstrakti struktūra** – taisyklių, savybių ir ryšių aibė, apibrėžta nepriklausomai nuo fizinių objektų, pavidalo ar atvaizdavimo. Abstrakčias struktūras nagrinėja filosofija, kompiuterių mokslas, matematika.

Abstrakti struktūra iki tam tikro tikslumo gali būti atvaizduojama ir fiziniais objektais. Tai vadinama abstrakčios struktūros įgyvendinimu.

## Pavyzdys
Paprasčiausias abstrakčios struktūros pavyzdys – šachmatų taisyklės, nes šios taisyklės apibrėžtos nepriklausomai nuo žaidimui naudojamų figūrų ar lentos savybių. Pavyzdžiui, karalius yra apibrėžtas kaip *figūra, kuri gali judėti per vieną langelį bet kuria kryptim (išskyrus atvejus kai langelis yra atakuojamas priešininkų figūros)*, o fiziškai karalius gali būti kaip medinė figūra, kaip K raidė, paveikslėlis kompiuteryje ar kitaip.

Daugumos loginių žaidimų taisyklės – abstrakčios struktūros, tačiau daugumos sportų – ne, nes sporto taisyklėse apibrėžiamos ir konkrečios kamuolio, aprangos ir kitos įrangos savybės.

## Šaltiniai
Pumpotaukšlis

**Pumpotaukšlis** (*Lycoperdon*) – pumpotaukšlinių (*Lycoperdaceae*, ) šeimos grybų gentis.

Vaisiakūniai rutuliški, kriaušiški arba kiaušiniški, apaugę smulkiomis trapiomis karpelėmis arba dygliais, kurie lengvai nusitrina arba senesnių grybų savaime išnyksta. Kartais nuo dygliukų grybas atrodo lyg ežiukas. Jauni vaisiakūniai balti, senesni gelsvi arba pilkšvi. Subrendusio vaisiakūnio viršūnėje atsiveria angelė, per kurią išbarstomos sporos. Grybą paspaudus, pro angelę išlekia dulkių kamuolėliai – sporos, kurių viename vaisiakūnyje yra milijardai.

Auga V-X mėn. miškuose, parkuose, ganyklose, dažnai didelėmis grupėmis. Jauni vaisiakūniai valgomi.

Lietuvoje aptikta 12 rūšių, dažnesnės:
* Apgaulingasis pumpotaukšlis (*Lycoperdon decipiens*).
* Dygliuotasis pumpotaukšlis (*Lycoperdon echinatum*). **Pav.**
* Karpotasis pumpotaukšlis (*Lycoperdon perlatum*). **Pav.**
* Kriaušinis pumpotaukšlis (*Lycoperdon pyriforme*). **Pav.**
* Pavėsinis pumpotaukšlis (*Lycoperdon umbrinus*).
ir kt.


Vaizdas:Karpotasis pumpotaukslis.JPG|Karpotasis pumpotaukšlis (*Lycoperdon perlatum*)
Image:Lycoperdon echinatum.JPG|Dygliuotasis pumpotaukšlis (*Lycoperdon echinatum*)
Image:Lycoperdon pyriforme.jpg|Kriaušinis pumpotaukšlis (*Lycoperdon pyriforme*)
Kukurdvelkis

**Kukurdvelkis** (*Calvatia*) šeimos grybų gentis. 

Vaisiakūniai kriaušės arba kiaušinio pavidalo, su ryškiu kotu. Jauni vaisiakūniai valgomi.

Lietuvoje auga šios rūšys:
*Baltasis kukurdvelkis (*Calvatia candida*)
*Kalkingasis kukurdvelkis (*Calvatia cretaceae*)
*Ilgasis kukurdvelkis (*Calvatia excipuliformis*). **Pav.**
*Aukštasis kukurdvelkis (*Calvatia elata*)
*Lelijinis kukurdvelkis (*Calvatia lilacina*)
*Ropliaodis kukurdvelkis (*Calvatia utriformis*)

Kukurdvelkiu vadinamas ir didysis kukurdvelkis (*Langermannia gigantea*), kuris priskiriamas kitai genčiai – *Langermannia*.
Poniabudė

**Poniabudė** (*Phallus*) – poniabudinių (*Phallaceae*, ) šeimos grybų gentis.

Iš pradžių grybas išaugina vištos kiaušinio pavidalo vaisiakūnį, kuris būna pusiau išlindęs iš žemės. Trūkus luobelei, labai greitai išauga kotas su kepurėle. Kepurėlė 3-4 cm aukščio, nukirsta viršūne, smulkiai raukšlėta ir padengta storu žalių gleivių sluoksnių su sporomis. Gleivės nemalonaus dvėsenos kvapo ir privilioja vabzdžius, kurie išnešioja grybo sporas. Grybo koto apatinį galą gaubia išnara. Auga lapuočių ir mišriuose miškuose, parkuose. Grybai nevalgomi, nors mažai kas ryžtųsi valgyti šiuos dvokiančius grybus. Grybas savo išvaizda labai panašus į vyrišką lyties organą (penis), todėl toks jo lotyniškas pavadinimas – *Phallus*.

Lietuvoje auga šios poniabudžių genties rūšys:
* Hadriano poniabudė (*Phallus hadriani*) – įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Paprastoji poniabudė (*Phallus impudicus*)

Pasakojama, kad Č. Darvino dukra keldavosi anksti ryte su tikslu išnaikinti visas prie namų išdygusias poniabudes, siekdama apsaugoti tarnaičių moralę.
Žvaigždulis

**Žvaigždulis** (*Geastrum*) – žvaigždulinių (, ) šeimos grybų gentis. Kai kurioje literatūroje dar vadinamas **žvaigždinu**.

Grybų vaisiakūniai dažniausiai auga po žemėmis, bet kartais randami ir žemės paviršiuje. Vaisiakūnio viduje yra maišelis su sporomis, apgaubtas storu mėsingu sluoksniu. Kai grybas augdamas iškyla į žemės paviršių, jo viršutinė dalis sutrūkinėja į žvaigždiškas skiltelės, kurių būna 5-12, bet dažniausiai 8. Subrendusių vaisiakūnių maišelis pratrūksta ir iš jo išbyra sporos.

Grybas auga eglynuose, VII-VIII mėn. Lietuvoje aptinkama 13 žvaigždulio rūšių, tačiau visi grybai nevalgomi.

* Didysis žvaigždulis (*Geastrum triplex*)
* Keturskiautis žvaigždulis (*Geasrtum quadrifidum*)
* Rudasis žvaigždulis (*Geastrum rufescens*)
* Tuščiaviduris žvaigždulis (*Geastrum fimbriatum*)
* *[[Geastrum coronatum]]*
* *[[Geastrum fornicatum]]*
* *[[Geastrum mirabilis]]*
Musmirės

**Musmirės** (*Amanita*) – skydabudinių (*Pluteaceae*) šeimos grybų gentis.

Vaisiakūniai stambūs, mėsingi, lakšteliai laisvi. Šios genties grybų praktinė reikšmė įvairi: karališkoji musmirė (*Amanita caesarea*), kuri Lietuvoje neauga, yra vienas geriausių valgomų grybų, tačiau kiti – menkaverčiai valgomi arba nuodingi.

Pasaulyje auga apie 90 rūšių, Lietuvoje žinoma 15.

## Nuodai
Musmirėse rastos šios nuodingos medžiagos: amanitinas, faloidinas ir falinas, o muskarinas, bufoteninas, muscimolas, iboteno rūgštis ir kt. vartojamos vaistų gamybai.  Amanitinas ir faloidinas – labai stiprūs nuodai. Suvalgius nuodingo grybo, apsinuodijimo požymiai pasireiškia po 6-12, kartais ir daugiau valandų. Nuodams patekus į kraują, prasideda vėmimas, viduriavimas, prakaitavimas, atsiranda dideli skrandžio skausmai, susilpnėja pulsas, šąla galūnės. Priepuoliai pasikartoja kelis kartus. Stipriau apsinuodijus, žmogus miršta po 5-10 dienų. Dar nuodingieji grybai.

## Lietuvos musmirių rūšys

* Gelsvoji musmirė (*Amanita citrina*)
* Oranžinė musmirė (*Amanita crocea*)
* Šiurkščioji musmirė (*Amanita francheti*).
* Gelsvarudė musmirė (*Amanita fulva*).
* Geltonoji musmirė (*Amanita gemmata*).
* Paprastoji musmirė (*Amanita muscaria*)
* Margoji musmirė (*Amanita pantherina*)
* Žalsvoji musmirė (*Amanita phalloides*).
* Rausvarudė musmirė (*Amanita porphyria*)
* Kilnioji musmirė (*Amanita regalis*), rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Rausvoji musmirė (*Amanita rubescens*)
* Pilkoji musmirė (*Amanita spissa*).
* Skujinė musmirė (*Amanita strobiliformis*).
* Bevainikė musmirė (bežiedė musmirė) (*Amanita vaginata*)
* Baltoji musmirė (*Amanita verna*)
* Smailiakepurė musmirė (*Amanita virosa*)
* Didžioji musmirė (*Amanita ceciliae*), 2019 m. aptikta Buktos miške

## Lietuvos raudonosios knygos musmirės
Į Lietuvos raudonąją knygą įrašyta
* Kilnioji musmirė (*Amanita regalis*)

Image:Amanita spissa excelsa.jpg|Pilkoji musmirė (*Amanita spissa*)
Image:Amanita pantherina 2016 G3.jpg|Margoji musmirė (*Amanita pantherina*)
Image: Amanita virosa 02.jpg|Smailiakepurė musmirė (*Amanita virosa*)
Image:Amanita caesarea.JPG|Karališkoji musmirė (*Amanita caesarea*)
Image:Amanita rubescens.JPG|Rausvoji musmirė (Amanita rubescens)


## Nuorodos
Binoklis (kortų žaidimas)

**Binoklis** – kortų žaidimas, kilęs iš Viurtembergo regiono Vokietijoje.

## Taisyklės
Binoklį žaidžia 2, 3 arba 4 žaidėjai su 48 kortomis (2 kalades po 24 kortas).

Kortų rangų eilė tokia: tūzas (11 akių), dešimtakė (10), karalius (4), dama (3), valetas (2), devynakė (0).

### Eiga
Dalytojas padalija po 12 kortų, 25-ąją kortą atverčia. Atverstosios spalva – kozeris. Visos kitos kortos įkypai uždedamos ant atverstosios.

Jeigu atverstoji korta yra devynakė, dalytojas pelno 10 akių. Pirmosios rankos žaidėjas (žaidžiant dviese – dalytojo varžovas) pirmas leidžia kortą. Po to kiekvieną kartą leidžia tas žaidėjas, kuris paėmė kirtį.

Kol ant stalo tebėra kortų likučiai, kiti žaidėjai gali dėti bet kurią savo kortą arba koziriuoti. Kai likučių nebėra, kiti žaidėjai privalo dėti išleistos spalvos kortą, o jos neturėdami, kirsti koziriu. Dedant ant išleistos kortos tos pačios spalvos ir tos pačios vertės kortą, kirtis priklauso kortą leidusiam žaidėjui. Po kiekvieno kirčio kiekvienas žaidėjas sau pasiima po vieną kortą iš likčių. Pirmasis ima tas, kuris paėmė kirtį.

Paskutinį padalijimo kirtį paėmęs žaidėjas pelno 10 taškų.

#### Kirtis
Žaidėjas, paėmęs kirtį ir pasiėmęs likučių kortą, gali skelbti vieną iš išvardytų kortų kombinacijų ir už tai jis pelno atitinkamą akių skaičių.

* Tos pačios spalvos kortų pora – karalius ir dama – 20 akių, kozirių spalvos pora – 40 akių.
* Kvintas – koziriniai tūzas, dešimtakė, karalius, dama, valetas – 150 akių.
* Binoklis – pikų dama ir būgnų valetas – 40 akių.
* Dvigubas binoklis – abi pikų damos ir abu pikų valetai – 120 akių.
* Didysis binoklis – pikų karalius, pikų dama ir būgnų valetas – 180 akių.
* Ketvertukai – visos kortos skirtingų spalvų:
** 4 tūzai – 100 akių, 4 karaliai – 80 akių, 4 damos – 60 akių, 4 valetai – 40 akių.
* Aštuonetai:
** 8 tūzai – 1000 akių, 8 karaliai – 800 akių, 8 damos – 600 akių, 8 valetai – 400 akių.

Kitą kombinaciją žaidėjas gali skelbti tik vėl paėmęs kirtį.

Paskelbtos kombinacijos kortos padedamos atverstos ant stalo ir atgal į rankas grįžti negali, tačiau jomis galima žaisti taip pat, kaip ir rankose laikomomis kortomis. Už kombinaciją priklausančios akys įrašomos į žaidėjo sąskaitą.

Kai likučių ant stalo nebelieka, ant stalo likusias kombinacijų kortas žaidėjai pasiima į rankas, ir po to kombinacijų skelbti nebegalima. Pabaigus žaidimą, suskaičiuojamos kiekvieno žaidėjo kirčiais paimtų kortų akys, suapvalinamos 10 tikslumu ir pridedamos prie prie akių, pelnytų skelbtomis kortų kombinacijomis, susumuojami žaidimo rezultai.

#### Žaidimo pabaiga
Žaidžiama tol, kol kuris žaidėjas surenka 1000 akių.

Priartėjęs prie 1000 akių, žaidėjas žaidimo metu paprastai mintinai skaičiuoja pelnytas akis, o surinkęs šį skaičių – paskelbia tai varžovams ir nutraukia žaidimą.
Baravykiniai

**Baravykiniai** (, ) – baravykiečių (*Boletales*) eilės grybų šeima.

Šie grybai turi įvairaus dydžio mėsingus vaisiakūnius, kepurėlės apačioje vamzdelius, rečiau lakštelius, kuriuose formuojasi sporos. Auga daugiausia spygliuočių, lapuočių ir mišriuosiuose miškuose. Randami ant žemės, rečiau ant supuvusios medienos. Šeimoje daug valgomų grybų.

Lietuvoje auga šios gentys:
* Aksombaravykis (*Xerocomus*)
* Auksabaravykis (*Aureoboletus*)
* Baravykas (*Boletus*)
* Kazlėkas (*Suillus*)
* Pipirbaravykis (*Chalciporus*)
* Pušynbaravykis (*Tylopilus*)
* Raudonviršis (*Leccinum*)

## Lietuvos raudonosios knygos baravykiniai
Į Lietuvos raudonąją knygą įrašyti šie grybai:
* Parazitinis aksombaravykis (*Xerocomus parasiticus*)
* Raudonkepuris aksombaravykis (*Xerocomus rubellus*)
* Blyškusis baravykas (*Boletus impolitus*)
* Bronzinis baravykas (*Boletus aereus*)
* Dėmėtasis baravykas (*Boletus luridiformis*)
* Fechtnerio baravykas (*Boletus fechtneri*)
* Kartusis baravykas (*Boletus radicans*)
* Kislusis baravykas (*Boletus pulverulentus*)
* Skroblyninis raudonviršis (*Leccinum carpini*)

## Šaltiniai
Baravykiečiai

**Baravykiečiai** (*Boletales*) – papėdgrybūnų (*Basidiomycota*) eilė.

Iš viso žinoma apie 70 rūšių. Keletas rūšių nuodingų, dauguma valgomų. Lietuvoje auga šių šeimų grybai:

**Šeima. [[Alksniabaravykiniai]] (''Gyroporaceae'')
* [[Alksniabaravykis]] (''Gyrodon'')
* [[Baravykenis]] (''Boletinus'')
* [[Šilbaravykis]] (Gyroporus'')

**Šeima. Baravykiniai (*Boletaceae*)**
* [[Aksombaravykis]] (''Xerocomus'')
* [[Baravykas]] (''Boletus'')
* [[Kazlėkas]] (''Suillus'')
* [[Pipirbaravykis]] (''Chalciporus'')
* [[Pušynbaravykis]] (''Tylopilus'')
* [[Raudonviršis]] (''Leccinum'')

**Šeima. Geltonpėdiniai (*Gomphidiaceae*)
* Geltonpėdė (*Gomphidius*)
* Gelsvabudė (*Chrogomphus*)

**Šeima. [[Meškutiniai]] (''Paxillaceae'')**
* Guotelė (*Hygrophoropsis*)
* Meškaitė (*Phyllotopsis*)
* Meškutė (*Paxillus*)
Binoklis (reikšmės)

**Binoklis** gali reikšti:
* Kortų žaidimą – Binoklis (kortų žaidimas);
* Optinį prietaisą – Binoklis (prietaisas).
Baravykai

**Baravykai** (*Boletus*) – baravykinių (*Boletaceae*) šeimos grybų gentis.

Grybai išaugina įvairaus dydžio mėsingus vaisiakūnius. Kepurėlės paviršius sausas (drėgnu oru glitus), matinis, blizgantis. Paplitę visame pasaulyje, bet yra rūšių augančių tik atogrąžų miškuose. Šiaurės Amerikoje, Rytų Azijoje ir kiek mažiau Pietų Amerikoje auga endeminės rūšys.

Su aukštesniaisiais augalais sudaro mikorizinį ryšį, todėl labai svarbūs miško gyvenime. Daugelis šių grybų valgomi, kai kurios rūšys pasižymi antibakterinėmis savybėmis. Be to, daugelis šių grybų rūšių yra maistas ir buveinė įvairiems vabzdžiams.

Kai kurių trama labai karti ir maistui netinka, o šėtoninis baravykas (*Boletus satanas*) – nuodingas.

Lietuvoje žinoma 14 rūšių:
* Baravykas paąžuolis (*Boletus luridus*)
* Beržyninis baravykas (*Boletus betulicola*)
* Blyškusis baravykas (*Boletus impolitus*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Bronzinis baravykas (*Boletus aereus*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Dėmėtasis baravykas (*Boletus erythropus*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Fechtnerio baravykas (*Boletus fechtneri*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Gelsvakotis baravykas (*Boletus appendiculatus*)
* Gražiakotis baravykas (*Boletus calopus*)
* Kartusis baravykas (*Boletus radicans*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Kislusis baravykas (*Boletus pulverulentus*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Pušyninis baravykas (*Boletus pinophilus*)
* Šėtoninis baravykas(*Boletus satanas*). Nuodingas.
* Tikrinis baravykas (*Boletus edulis*)
* Vasarinis baravykas (*Boletus reticulatus*)

## Nuorodos
* Tikrinis baravykas ir kai kurios kitos grybų rūšys
Raudonikis

**Raudonikis**:
* Raudonviršis, raudonikis – baravykinių šeimos grybų gentis;

* Algimantas Raudonikis (1934–2023) – kompozitorius, kultūros ir meno veikėjas;
* Petras Raudonikis (1869–1950) – farmacininkas, jaunystėje – politinis veikėjas;
Pušynbaravykis

**Pušynbaravykis** (, ) – baravykinių (*Boletaceae*) šeimos grybų gentis.

Lietuvoje auga viena rūšis – aitrusis pušynbaravykis (*Tylopilus felleus*)
Raudonviršis

**Raudonviršis**, *raudonikis* (, ) – baravykinių (*Boletaceae*) šeimos grybų gentis.

Vaisiakūniai dideli, kepurėlė pilka, ruda, raudona. Iš pradžių ji būna gaubta, vėliau paplokščia.

Lietuvoje užregistruota 16 rūšių raudonviršio genties rūšių, visi valgomi, kai kurie iš jų reti, todėl praktiniu požiūriu nėra svarbūs. Visi raudonviršiai, lepšės – micetofagų būstas ir maistas. Šiais grybais pasmaguriauja kėkštai, stirnos, kiti miško gyventojai.

Lietuvoje augančios rūšys:
* Lepšė (*Leccinum scabrum*).
* Ąžuolyninis raudonviršis (*Leccinum quercinum*)
* Blyškusis raudonviršis (*Leccinum percandidum*)
* Geltonporis raudonviršis (*Leccinum nigrescens*)
* Juosvasis raudonviršis (*Leccinum melaneum*)
* Juosvažvynis raudonviršis (*Leccinum versipelle*)
* Kietasis raudonviršis (*Leccinum duriusculum*)
* Kislusis raudonviršis (*Leccinum variicolor*)
* Palšasis raudonviršis (*Leccinum holopus*)
* Pušyninis raudonviršis (*Leccinum vulpinum*)
* Rausvėjantysis raudonviršis (*Leccinum oxydabile*)
* Skroblyninis raudonviršis (*Leccinum carpini*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Smulkusis raudonviršis (*Leccinum rotundifoliae*)
* Tikrasis raudonviršis (*Leccinum aurantiacum*)
* Vasarinis raudonviršis (*Leccinum decipiens*)
Aksombaravykis

**Aksombaravykis** (, ) – baravykinių (*Boletaceae*) šeimos grybų gentis.

Kepurėlės paviršius aksominės spalvos, kotas plonas, cilindriškas. Perpjovus, vienų rūšių pasikeičia tramos spalva, kitų nesikeičia. Dauguma rūšių valgomos, viena – parazituoja ankštenių (*Scleroderma*) genties grybus. Kai kurios rūšys intensyviai kaupia radionuklidus.

Lietuvoje auga šios rūšys:
* Auksakotis aksombaravykis (*Xerocomus chrysenteron*)
* Parazitinis aksombaravykis (*Xerocomus parasiticus*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Raudonkepuris aksombaravykis (*Xerocomus rubellus*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Rudakepuris aksombaravykis (*Xerocomus badius*)
* Žalsvasis aksombaravykis (*Xerocomus subtomentosus*)
Kazlėkas

**Kazlėkas** (, ) – baravykinių(*Boletaceae*) šeimos grybų gentis.

Gentį sudaro vidutiniai ir dideli vaisiakūniai. Kepurėlė gleivėta, retai sausa, apatinėje pusėje esantys vamzdeliai ir poros geltonos arba geltonai rudos spalvos. Auga mikorizėje su spygliuočiais medžiais. Grybai yra vabzdžių ir kitų gyvūnų maistas ir buveinė. Valgomi. Maistui vartojami švieži, marinuoti.

Lietuvoje žinomos 9 rūšys:
* Blyškusis kazlėkas (*Suillus placidus*)
* Geltonasis kazlėkas (*Suillus variegatus*)
* Grakštusis kazlėkas (*Suillus grevillei*)
* Pelkinis kazlėkas (*Suillus flavidus*)
* Pilkasis kazlėkas (*Suillus viscidus*)
* Sibirinis kazlėkas (*Suillus sibiricus*)
* Šilinis kazlėkas (*Suillus granulatus*)
* Tamprusis kazlėkas (*Suillus bovinus*)
* Tikrasis kazlėkas (*Suillus luteus*)
Žvynabudė

**Žvynabudė** (*Macrolepiota*), arba **stambiažvynė** – pievagrybinių (*Agaricaceae*) šeimos grybų gentis.

Grybų kepurėlės paviršius plaušuotas, žvynuotas, patys vaisiakūniai vidutinio dydžio, retai dideli. Auga ant žemės, kartais ant supuvusios medienos, kitokių atliekų. Gentyje yra nuodingų ir valgomų rūšių. Europoje žinoma apie 60 rūšių, Lietuvoje – 28. 

Lietuvoje auga šios rūšys:
*Grakščioji žvynabudė (*Macrolepiota puellaris*)
*Skėtinė žvynabudė (*Macrolepiota procera*)
*Šiurkščioji žvynabudė (*Macrolepiota rhacodes*)
Psathyrellaceae

***Psathyrellaceae*** – agarikiečių (*Agaricales*) eilės grybų šeima.

Vaisiakūniai įvairaus dydžio. Kepurėlės lakšteliai laisvi arba pusiau suaugtiniai. Kotas be žiedo, retai su žiedu arba daliniu apvalkalu. Auga ant puveningos ar visai smėlėtos dirvos. Randamas miškuose, taip pat šiltnamiuose, oranžerijose.
Šlakabudė

**Šlakabudė** (*Cystoderma*) – pievagrybinių (*Agaricaceae*) šeimos grybų gentis.

Vaisiakūniai smulkūs, kepurėlė ir kotas su smulkiai grūdėto, šlakuoto dangalo liekanomis. Auga tarp samanų, ant žemės, retai ant supuvusios medienos. Grybams būdingas aštrus, nemalonus kvapas. Grybai valgomi, tačiau menkaverčiai.

Lietuvoje auga šios rūšys:
* Amiantinė šlakabudė (*Cystoderma amianthinum*)
* Cinoberinė šlakabudė (*Cystoderma cinnabarinum*)
* Dvokiančioji šlakabudė (*Cystoderma carcharias*)
* Grūdėtoji šlakabudė (*Cystoderma granulosum*)
Gleiviabudiniai

**Gleiviabudiniai** (*Strophariaceae*) – papėdgrybūnų klasės agarikiečių (*Agaricales*) eilės grybų šeima.

Grybų vaisiakūniai įvairaus dydžio. Kepurėlės apatinėje pusėje esantis himenoforas lakštelinis. Auga miškuose, parkuose, soduose, laukuose ir ganyklose. Mėgsta gana įvairų substratą: medieną, augalų atliekas, ekskrementus, humusingą žemę. Auga ir tarp samanų. Daugiausia saprofitai. Kai kurios rūšys valgomos. Dirvinė kriaukliabudė (*Hohenbuehelia geogenia*) – įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. 

Lietuvoje auga 75 rūšys iš šių genčių:
* Karteklė (*Gymnopilus*)
* Kelmabudė (*Hypholoma*)
* Kelmiukė (*Kuehneromyces*)
* Kriaukliabudė (*Melanotus*)
* Skujagalvė (*Pholiota*)
* Glotniagalvė (*Psilocybe*)
* Gleiviabudė (*Stropharia*)
Kelmiukė

**Kelmiukė** (*Kuehneromyces*) – gleiviabudinių (*Strophariaceae*) šeimos grybų gentis.

Lietuvoje auga viena rūšis:
* Paprastoji kelmiukė, arba kislioji kelmiukė (*Kuehneromyces mutabilis*).
Pievagrybiniai

**Pievagrybiniai** (*Agaricaceae*) – agarikiečių (*Agaricales*) eilės grybų šeima.

Grybai išaugina gana nevienodo dydžio vaisiakūnius. Kepurėlės įvairios formos, jos paviršius žvynuotas, plaušuotas ar lygus. Lakšteliai ploni. Auga miškuose, parkuose, pievose, ganyklose ir kitose vietose. Mėgsta derlingą dirvą, rečiau aptinkami ant supuvusios medienos.

Pasaulyje priskaičiuojama apie 500 rūšių. Lietuvoje auga šių genčių grybai:
* Balsvis (*Leucoagaricus*)
* Mėšlagrybis (*Coprinus*)
* Mėšlinukas (*Panaeolus*)
* Pievagrybis (*Agaricus*)
* Smulkiažvynė (*Phaeolepiota*)
* Šlakabudė (*Cystoderma*)
* Šlakabudėlė (*Cystolepiota*)
* Trapiabudė (*Psathyrella*)
* Viduraukšlė (*Endoptychum*)
* Žvynabudė (*Macrolepiota*)
* Žvynabudėlė (*Lepiota*)
* Žvynelbudė (*Chamaemyces*)

Taip pat – anksčiau į pumpotaukšlinių šeimą išskirtos gentys:
* Vilktabokė (*Bovista*)
* Vilktabokėlė (*Bovistella*)
* Kukurdvelkis (*Calvatia*)
* Diskagrybis (*Disciseda*)
* Langermanija (*Langermannia*)
* Pumpotaukšlis (*Lycoperdon*)
* Šakniagrybis (*Rhizopogon*)
* Kambliagrybis (*Vascellum*)

## Lietuvos raudonosios knygos pievagrybiniai
Į Lietuvos raudonąją knygą įrašyti šie grybai:
* Kopinis mėšlagrybis (*Coprinus dunarum*)
* Gelsvarudis pievagrybis (*Agaricus augustus*)
* Didysis pievagrybis (*Agaricus langei*)
* Medūzgalvė trapiabudė (*Psathyrella caput–medusae*)
* Nuosėdinė žvynabudėlė (*Lepiota cortinarius*)
* Juodažvynė žvynabudėlė (*Lepiota hystrix*)
* Rausvarudė žvynabudėlė (*Lepiota fuscovinacea*)
* Lelijinė žvynabudėlė (*Lepiota lilacea*)
* Balsvoji žvynabudėlė (*Lepiota subalba*)
* Baltoji žvynabudėlė (*Lepiota alba*)
* Kiunerio žvynabudėlė (*Lepiota kühneri*)
Skujagalvė

**Skujagalvė** (*Pholiota*) – gleiviabudinių (*Strophariaceae*) šeimos grybų gentis.

Grybai išaugina vidutinio dydžio vaisiakūnius, kurių kepurėlė plaušuota ar žvynuota, retai jos paviršius būna lygus, kartais gleivėtas. Kotas žvynuotas, retai su žiedu. Auga ant negyvos medienos, retai ant augalų liekanų, tarp samanų. Su aukštesniaisias augalais mikorizės nesudaro. Daugiausia yra miško sanitarai, bet yra keletas parazitinių ir valgomų rūšių. 

Lietuvoje žinoma virš 20 rūšių:
* Lipnioji skujagalvė (*Pholiota adiposa*)
* Alksninė skujagalvė (*Pholiota alnicola*)
* Geltonkraštė skujagalvė (*Pholiota astragalina*)
* Auksaviršė skujagalvė (*Pholiota aurivella*)
* Smulkioji skujagalvė (*Pholiota conissans*)
* Gražioji skujagalvė (*Pholiota flammans*)
* Sieraspalvė skujagalvė (*Pholiota flavida*)
* Žolinė skujagalvė (*Pholiotis graminis*)
* Pilkšvažalė skujagalvė (*Pholiota gummosa*)
* Heningo skujagalvė (*Pholiota henningsii*)
* Beržinė skujagalvė (*Pholiota heteroclita*)
* Anglinė skujagalvė (*Pholiota highlandensis*)
* Švelniaspalvė skujagalvė (*Pholiota lenta*)
* Rudoji skujagalvė (*Pholiota limonella*)
* Gličioji skujagalvė (*Pholiota lubrica*)
* Piktoji skujagalvė (*Pholiota lucifera*)
* Pakelinė skujagalvė (*Pholiota mixta*)
* Blyškioji skujagalvė (*Pholiota oedipus*)
* Gauruotoji skujagalvė (*Pholiota populnea*)
* Pilkšvoji skujagalvė (*Pholiota scamba*)
* Dvispalvė spumosa (*Pholiota spumosa*)
* Žvynuotoji skujagalvė (*Pholiota squarrosa*)
* Žvyneliuotoji skujagalvė (*Pholiota squarrosoides*)
* Netikroji skujagalvė (*Pholiota subsquarrosa*)
* Mažoji skujagalvė (*Pholiota tuberculosa*)
Pievagrybis

**Pievagrybis** () – pievagrybinių (*agaricaceae*) šeimos grybų gentis.

Grybai išaugina įvairaus dydžio vaisiakūnius, kurie yra balti, pilki, gelsvi ar rausvai rudi.
Trama mėsinga, balta, kai kurių rūšių paspaudus pakeičia spalvą į geltoną arba rausvą.
Lakšteliai laisvi, nuo subrendusių sporų nusidažo tamsiai ruda spalva.

Daugumos rūšių pievagrybiai yra valgomi.

## Lietuvoje augančių pievagrybių rūšys
* Balsvasis pievagrybis (*Agaricus niveolutescens*)
* Baltasis pievagrybis (*Agaricus subfloccosus*)
* Didysis pievagrybis (*Agaricus langei*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Dirvinis pievagrybis (*Agaricus arvensis*)
* Dvisporis pievagrybis (*Agaricus bisporus*), arba šampinionas ()
* Dvižiedis pievagrybis (*Agaricus bitorquis*)
* Gelsvarudis pievagrybis (*Agaricus augustus*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Girinis pievagrybis (*Agaricus silvicola*)
* Gumbakotis pievagrybis (*Agaricus abruptibulbus*)
* Kislusis pievagrybis (*Agaricus porphyrizon*)
* Mažasis pievagrybis (*Agaricus comtulus*)
* Miškinis pievagrybis (*Agaricus silvaticus*)
* Nuodingasis pievagrybis (*Agaricus xanthodermus*). Nuodingas.
* Paprastasis pievagrybis (*Agaricus impudicus*)
* Pilkšvasis pievagrybis (*Agaricus praeclaresquamosus*)
* Smulkusis pievagrybis (*Agaricus semotus*)
* Stambiasporis pievagrybis (*Agaricus macrosporus*)
* Valgomasis pievagrybis (*Agaricus campestris*)
* Vasarinis pievagrybis (*Agaricus aestivalis*)
Ūmėdiniai

**Ūmėdiniai** (*Russulaceae*) – ūmėdiečių (*Russulales*) eilės grybų šeima.

Lietuvoje auga dvi gentys, virš 120 rūšių:
* Ūmėdė (*Russula*)
* Piengrybis (*Lactarius*)

Į Lietuvos raudonąją knygą įrašytos šios rūšys:
* Auksaviršė ūmėdė (*Russula aurata*) 
* Kvapioji ūmėdė (*Russula grata*)
Ūmėdiečiai

**Ūmėdiečiai** (*Russulales*) – papėdgrybūnų (*Basidiomycota*) eilė.

Grybų vaisiakūniai įvairaus dydžio, mėsingi, ryškių spalvų. Himenoforas lakštelinis. Ūmėdės ir piengrybiai ne pjaunami, o raunami, nes lengvai atsiskiria nuo vegetatyvinės grybienos. Eilėje yra labai daug valgomų grybų rūšių, Europoje auga apie 200, o Lietuvoje aptikta 60 rūšių. Šiai eilei priklauso dvi Lietuvoje augančios šeimos:

**Šeima. ''[[Auriscalpiaceae]]***
*[[Žvakidėlis]] (*Clavicorona*)

*'Šeima. *[[Bondarceviniai]] (*Bondarzewiaceae*)***
* [[Pintenė]] (''Heterobasidion''). Auga ant gyvų ir negyvų spygliuočių medžių, pasitaiko ir ant lapuočių.

**Šeima. Ūmėdiniai (*Russulaceae*)**
* [[Ūmėdė]] (''Russula'')
* [[Piengrybis]] (''Lactarius'')

**Šeima. *[[Plutpintiniai]] (*Stereaceae*)**'
* *Xylobolus*
**[[Kurapkinis storplutis]] (*Xylobolus frustulatus'')
Eglyninė rudmėsė

**Eglyninė rudmėsė** arba **ruduokė** (*Lactarius deterrimus*) – ūmėdinių (*Russulaceae*) šeimos grybas, priklausantis piengrybių genčiai.

Grybo kepurėlė 5-12 cm skersmens, iš pradžių  išgaubta, vėliau paplokščia, vidurys įdubęs, kraštai užlinkę žemyn. Luobelė priaugusi prie tramos. Kepurėlė rausvai oranžinės, nešvariai ochrinės spalvos, su žalsvomis dėmėmis. Lakšteliai priaugtiniai, rudai raudoni. Trama morkų, kreminės spalvos, malonaus kvapo.

Auga vasaros pabaigoje ir rudenį grupelėmis, eglynuose, sudaro mikorizę su eglėmis. I kategorijos valgomasis grybas, bet kirmijantis. Vartojamas sūdytas, marinuotas.
Juodasis grūzdas

**Juodasis grūzdas**, *grūzdas* (, sin. *Lactarius necator*) – ūmėdinių (*Russulaceae*) šeimos grybų rūšis, priklausanti piengrybių (*Lactarius*) genčiai.

Vadinamas dar *juosvuoju piengrybiu*, *čigone*.

Vaisiakūniai dideli, mėsingi. Kepurėlė 7-10 cm skersmens, juodai žalios ar žaliai rudos spalvos. Jos forma įvairi – iš pradžių šiek tiek iškili, vėliau paplokščia, įdubusi. Išskiria pieniškas sultis, kurios baltos ir karčios. Jaunų grybų lakšteliai balti, o pasenusių ochriniai.

Grūzdai auga vasarą ir rudenį spygliuočių miškuose, ypač mėgsta eglynus, tačiau neblogai tarpsta drėgnuose ir šlapiuose medynuose. Dažniausiai auga grupėmis. Vertingas grybas Nuodingas, jo sudėtyje esantis necatorinas sukelia genetines mutacijas; mutageninis poveikis žmogui dar (2024) nebuvo pilnai įrodytas, buvo vartojamas sūdytas.

## Šaltiniai
Baltikiniai

**Baltikiniai** (*Tricholomataceae*) – agarikiečių (*Agaricales*) eilės grybų šeima.

Šios šeimos grybų vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlės paviršius lygus ar žvynuotas. Yra valgomų, nuodingų rūšių, aktyvių medienos ardytojų.

Lietuvoje užregistruota virš 300 rūšių, priklausančių šioms gentims:
* Arenija (*Arrhenia*)
* Baltenis (*Hypsizygus*)
* Baltė (*Pleurocybella*)
* Baltikas (*Tricholoma*) 
* Baltikenis (*Tricholomopsis*)
* Baltūnė (*Dermoloma*)
* Blakstienuotis (*Ripartites*) 
* Fajodija (*Fayodia*)
* Gležnabudė (*Delicatula*)
* Juosvabudė (*Pseudoclitocybe*)
* Juosvalaibenė (*Myxomphalia*)
* Juosvenis (*Hydropus*)
* Kaliptelė (*Calyptella*)
* Kremblė (*Megacollybia*)
* Krinipelis (*Crinipellis*)
* Laibabudė (*Omphalina*)
* Laibė (*Pseudoomphalina*)
* Laibūnėlė (*Rickenella*)
* Lakabudė (*Laccaria*)
* Meškabudė (*Leucopaxillus*)
* Minkštūnis (*Melanoleuca*)
* Pilkabudė (*Tephrocybe*)
* Plempė (*Collybia*)
* Plemputis (*Callistosporium*)
* Rimbachija (*Rimbachia*)
* Samanbudė (*Cantharellula*)
* Stirnabudė (*Lepista*)
* Tauriabudė (*Clitocybe*)
* Žvaigždėsporis (*Omphaliaster*)

## Lietuvos raudonosios knygos baltikiniai
Į Lietuvos raudonąją knygą įrašyti šie grybai:
* Aitrusis baltikas (*Tricholoma ustaloides*) 
* Bačo baltikas (*Tricholoma batschii*) 
* Plaušabudinis baltikas (*Tricholoma inocyboides*) 
* Salierinis baltikas (*Tricholoma apium*) 
* Dubioji laibė (*Pseudoomphalina compressipes*)
* Trispalvė meškabudė (*Leucopaxillus compactus*)
* Juosvasis minkštūnis (*Melanoleuca turrita*)
* Melsvakotė stirnabudė (*Lepista personata*)
* Pilkšvarudė stirnabudė (*Lepista luscina*)