open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jonavos Janinos Miščiukaitės meno mokykla

**Jonavos Janinos Miščiukaitės meno mokykla** – dieninė, papildomo (meninio) ugdymo mokykla Jonavos mieste, teikianti formaliojo (pradinio ir pagrindinio) ir neformaliojo (ankstyvojo ir mėgėjų) švietimo paslaugas Jonavos rajono vaikams ir suaugusiems. Mokykla įsikūrusi miesto centre (adresas - Žeimių g. 6). 
 
## Istorija
1965 m. Jonavoje buvo įsteigta Muzikos mokykla. Ilgiau nei dešimtmetį ji glaudėsi Jonavos baldų kombinato klube. 

1976 m. Muzikos mokykla persikėlė į naujas patalpas Jonavos 2-ojoje vidurinėje mokykloje (dabartinėse „Santarvės" vidurinėje ir "Neries" pagrindinėje mokyklose).

1982 m. atidarytas naujas - Dailės - skyrius. 

1990 m. Muzikos mokykla persikėlė į miesto centrą, buvusias Pionierių namų patalpas (anksčiau čia veikė Jonavos vidurinė mokykla). 

Nepriklausomybės metais mokykla toliau intensyviai plėtėsi. 1992 m. atidarytas Choreografijos, 1993 m. - Teatro skyrius. 

1994 m. mokyklai suteiktas Meno mokyklos statusas. Iki tol mokyklą baigė 1121 ugdytinis.

2009 m. balandžio mėn. 30d. mokyklai suteiktas Jonavoje gimusios estrados dainininkės Janinos Miščiukaitės (1948-2008) vardas.

## Struktūra

Mokykloje mokoma muzikos, teatro, dailės, bei choreografijos. Veikia šie skyriai: Teatro (įkūrėjas, ligšiolinis mokytojas - mokytojas ekspertas Jonas Andriulevičius), Dailės (pirmininkė Jolita Jasinskė), Choreografijos (pirmininkė Živilė Antanavičienė); muzikos mokoma Akordeono instrumento, Fortepijono instrumento, Pučiamųjų instrumentų, Tautinių instrumentų, Styginių instrumentų ir Muzikos teorijos skyriuose.

## Atributika
Jonavos meno mokykla turi savo atributiką: emblemą, himną, vėliavą. Emblemoje pavaizduotas medis, kurio lapų vainiko, sudaryto iš 4 „ratilais" išdėstytų linijų, centre pavaizduoti 4 čiulbantys paukščiukai (simbolizuojantys stipriausią ugdymo mokykloje - Muzikos - sritį). Mokyklos himnas vadinasi „Meno mūzų pilis“  (prasidedantis žodžiais *Laiko paukštė paliečia sparnais…*); žodžių ir muzikos autorė - Virginija Verikienė (Styginių instrumentų skyriaus smuiko mokytoja). Mokyklai yra įteiktas ŠMM atminimo vimpelas  „Kultūros mokykla“. 

## Vadovybė

Meno mokyklos direktoriai:
: 1965-1982 m. Stasys Stankus
: 1982-1983 m. Liudmila Petrakova
: 1983-1998 m. Fiodor Jančenko
: 1998-2019 m. - Roma Jurgilienė
:Nuo 2020 m. - Rita Trimonienė

## Galerija


Janina Miščiukaitė School of Art 4510.JPG|Įėjimas
Misciukaitesmenomokykla.jpg|Mokykla 2011 m. žiemą
Janina Miščiukaitė School of Art 4509.JPG|Mokykla iš šono


## Nuorodos

* Oficialus Jonavos Janinos Miščiukaitės meno mokyklos tinklalapis
Nils Gustaf Dalén

**Nilsas Gustavas Dalenas** (, 1869 m. lapkričio 30 d. Stenstorpas, Vestergotlando lenas – 1937 m. gruodžio 9 d. Lidingas, prie Stokholmo) – švedų fizikas ir inžinierius, Nobelio fizikos premijos laureatas.

## Biografija

1896 m. baigė Chalmerso institutą (dab. Chalmerso technologijos universitetas) Geteborge. Nuo 1906 m. kompanijos „Svenska Karbid och Acetylene AB“ vyr. inžinierius, nuo 1909 m. „Svenska Aktiebolaget Gassaccumulator“ (AGA) direktorius. 1912 m. sprogus acetilenui apako, bet bendrovę valdė iki mirties.

## Veikla
Išrado melžimo ir pasterizavimo aparatus. Konstravo karšto oro turbinas, tobulino oro kompresorius ir siurblius. Išrado švyturio šviesos šaltinio uždegimo ir užgesinimo automatinius įrenginius – reguliatorius su dujų akumuliatoriais. Jo vardu išduota 100 išradimų patentų.

1912 m. jo veikla įvertinta Nobelio fizikos premija už automatinių ventilių, skirtų naudoti švyturių dujų akumuliatoriuose, išradimą.
Henry Hallett Dale

**Henris Haletas Delis** (, 1875 m. birželio 9 d. Londonas – 1968 m. liepos 23 d. Kembridžas) – anglų fiziologas, Nobelio fiziologijos ir medicinos premijos laureatas.

## Biografija

1909 m. baigė mediciną Kembridžo universitete. Nuo 1914 m. medicinos tyrimų tarybos narys. 1928–1942 m. Nacionalinio medicinos tyrimų instituto direktorius. Per Antrąjį pasaulinį karą Mokslinių patarėjų komiteto prie Ministrų kabineto pirmininkas.

Londono karališkosios draugijos narys, nuo 1932 m. seras.

## Veikla
1914 m. išskyrė acetilcholiną, 1930 m. įrodė, kad jis susidaro parasimpatinės nervų sistemos sinapsėse ir dalyvauja perduodant nervinį impulsą. Atrado nervinio impulso perdavimo cheminį mechanizmą. Pirmasis gyvūnų audiniuose aptiko histaminą, tyrė jo poveikį, nustatė, kad histaminas dalyvauja alerginėse reakcijose.

1936 m. jo veikla kartu su Otu Leviu įvertinta Nobelio fiziologijos ir medicinos premija.
Jean Dausset

**Žanas Batistas Gabrielis Dosė** (, 1916 m. spalio 19 d. Tulūza) – prancūzų imunologas ir hematologas, Nobelio fiziologijos ir medicinos premijos laureatas.

## Biografija
Baigė matematiką Vanveso (Aukštutinė Sena) Mišlė licėjuje ir tęsė medicinos studijas. Internatūrą 1940 m. atliko Paryžiuje ir įstojo į savanoriškąsias pajėgas Šiaurės Afrikoje. Dirbdamas kartu su garsiu gydytoju Merseliu Besi (Marcel Bessis) atliko pirmuosiuskraujo perpylimo tyrimus. Po karo tobulinosi Bostone ir Regioniniame kraujo perpylimo centre.

1963–1984 m. Paryžiaus universiteto asistentas, nuo 1968 m. profesorius. Nuo 1977 m. dar ir Prancūzijos kolegijos profesorius.

Nuo 1977 m. Prancūzijos instituto mokslų akademijos narys.

## Veikla
1958 m. pirmasis aprašė leukocitų antigeną, jo imunines ir genetines savybes. 1965 m. atrado naują antigenų, susijusių su leukocitais, sistemą (HLA). 1974 m. nustatė, kad tos sistemos genai transplantacijos atveju lemia audinių nesuderinamumą.

## Įvertinimas
1977 m. mokslinės Gairdnerio premijos (*Prix Gairdner*) laureatas, 1980 m. jo veikla kartu su Baruchu Benacerafu ir Džordžu D. Snelliu įvertinta Nobelio fiziologijos ir medicinos premija.
Henrik Carl Peter Dam

**Karlas Peteris Henrikas Damas** (, 1895 m. vasario 21 d. Kopenhaga – 1976 m. balandžio 17 d. ten pat) – danų biochemikas, Nobelio fiziologijos ir medicinos premijos laureatas.

## Biografija
1920 m. baigęs Kopenhagos politechnikos institutą, dėstė Kopenhagos žemės ūkio ir veterinarijos mokykloje, dirbo Kopenhagos universiteto Fiziologijos laboratorijoje. 1940 m. išvyko į JAV, Antrojo pasaulinio karo metais dirbo Ročesterio universitete (Niujorko valstija).

## Veikla
Nustatė, kad organizme trūkstant riebaluose tirpios medžiagos, kurios yra žaliuose lapuose, atsiranda polinkis kraujuoti, ilgiau kreša kraujas. Šią medžiagą pavadino vitaminu K. 1939 m. Paulis Kareris (Šveicarija) ir Edvardas Doisy (JAV) atskirai vienas nuo kito išskyrė gryną vitaminą K.

1946 m. grįžęs į Daniją daugiausia tyrė vitaminus K, E, lipidus, cholesterolį.

1943 m. jo kūryba kartu su Edvardu Duasy įvertinta Nobelio fiziologijos ir medicinos premija.
Vaško figūrų muziejus

**Vaško figūrų muziejus** - muziejus, kuriame saugomos ir eksponuojamos vaškinės įvairių žymių žmonių figūros. Dažnai tokie muziejai turi ir vadinamąjį „siaubo kambarį“, kuriame eksponuojamos šiurpios figūros.

Vaško figūrų eksponavimo pradininkė yra Marie Tussaud, kuri 1835 m. Londone įrengė pirmą pastovią vaško figūrų parodą iš kurios išsivystė Madam Tiuso muziejus. Šiuo metu vaško figūrų muziejai yra daugelyje šalių: JAV, Kinijoje, Kanadoje, Čekijoje, Nyderlanduose, Vokietijoje ir kitur.
Sedleco kaulų koplyčia

**Sedleco kaulų koplyčia** () – nedidelė Romos katalikų koplyčia (osuarijus), esanti Sedleco miestelio (šalia Kutna Horos, Čekija) Visų Šventųjų bažnyčios kapinėse. Koplyčia žymi tuo, kad jos interjeras dekoruotas 40 tūkst. žmonių skeletais.

Sedleco kapinėse XIV a. laidotos maro aukos, XV a. – husitų karų aukos. 1400 m. kapinių centre pastatyta gotikinė bažnyčia. Statybų metu buvo atkasta dalis kapų, vėliau griaučiai suversti į patalpą bažnyčioje. Pastatas 1703–1710 m. buvo perstatomas pagal baroko stilių. 1870 m. medžio drožėjui Františekui Rintui pavesta sutvarkyti kaulus. Jis kaulais dekoravo pastato sienas, iš jų suformavo Švarcenbergų šeimos herbą, sumontavo sietyną.
Raymond Davis Jr.

**Reimondas Deivisas** (, 1914 m. spalio 14 d. Vašingtonas – 2006 m. gegužės 31 d. Blu Pointas, Niujorkas) – JAV chemikas, astrofizikas, Nobelio fizikos premijos laureatas.

## Biografija
1940 m. baigė Merilendo universitetą. 1942–1946 m. tarnavo JAV karinėse oro pajėgose. 1946–1948 m. dirbo Monsanto chemijos bendrovėje, 1948–1984 m. Brukhaveno nacionalinės laboratorijos Chemijos skyriuje. Nuo 1985 m. Pensilvanijos universiteto profesorius.

JAV nacionalinės mokslų akademijos, JAV menų ir mokslų akademijos narys.

## Veikla
1961 m. sukūrė pirmąjį Saulės neutrinų detektorių, kuris buvo įrengtas 700 m gylio šachtoje. Nuo 1967 m. Saulės neutrinus registravo argono radioaktyviojo izotopo detektoriumi. 400 m talpykla, pripildyta tetrachloretileno, buvo įrengta 1500 m gylyje). Eksperimentais patvirtino, kad Saulės energijos šaltinis yra branduolių sintezės reakcijos. 1971–1973 m. NASA Mėnulio grunto tyrimo komisijos narys. Tyrė „Apollo 11“ atgabentų Mėnulio dulkių ir uolienų ėminius.

## Įvertinimas
1988 m. Tomo Bonerio premija, 1944 m. Beatris M. Tisly premija, 2000 m. Volfo fizikos premija, 2001 m. Nacionalinis mokslo medalis.

2002 m. jo veikla kartu su Masatošiu Košiba įvertinta Nobelio fizikos premija. Šią premiją jie pasidalijo su Rikardu Džiakoni.
Clinton Joseph Davisson

**Klintonas Džozefas Deivisonas** (, 1881 m. spalio 22 d. Blumingtonas – 1958 m. vasario 1 d. Šarlotesvilis, Virdžinijos valstija) – JAV fizikas, Nobelio fizikos premijos laureatas.

## Biografija
1908 m. baigė Čikagos universitetą, o 1911 m. Prinstono universitetą. 1911–1917 m. dirbo Karnegio technologijos institute, 1917–1946 m. „Bell Telephone“ laboratorijose, 1946–1954 m. dėstė Virdžinijos universitete.

Nuo 1928 m. JAV nacionalinės mokslų akademijos narys.

## Veikla
Tyrė termoelektroninę ir termojoninę emisijas, domėjosi elektroninės mikroskopijos, kristalų fizikos, kvantinės teorijos problemomis. 1927 m. su Lesteriu Germeriu atrado elektronų difrakciją nikelio kristale. Eksperimentais patvirtino bangos ir dalelės dualumą. Sukūrė elektronų fokusuotės metodą.

## Įvertinimas
1937 m. jo veikla kartu su Džordžu Tomsonu įvertinta Nobelio fizikos premija.
Daueso planas

**Daueso planas** () – Vokietijos reparacijų, kurias ji turėjo mokėti po Pirmojo pasaulinio karo, nauja išmokėjimo tvarka, patvirtinta 1924 m. rugpjūčio 16 d. Pagal planą reparacijų mokėjimas turėjo būti pritaikytas prie realių Veimaro respublikos ekonomikos sąlygų. Po penkerių vykdymo metų planas pasirodė esąs nesėkmingas ir jį pakeitė 1929 m. priimtas Jango planas.

## Plano sukūrimas
1923 m. lapkričio 30 d. Reparacijų komisija nusprendė sušaukti atstovų komitetą, kuriam vadovautų finansų ekspertas, brigados generolas Charles Gates Dawes. 1924 m. sausio 14 d. planas pradėtas ruošti, o balandžio 9 d. paruoštas. 1924 m. rugpjūčio 16 d. Londone buvo pasirašyta atitinkama sutartis (1924 m. Londono konferencija), kuri įsigaliojo 1924 m. rugsėjo 1 d. Jam pritarė karą laimėjusių valstybių vyriausybės ir Vokietijos parlamentas.

## Daueso plano esmė
Pagal 1924 m. rugpjūtį patvirtintą Daueso planą:
* iš 1923 m. okupuotos Ruro pramoninės srities turėjo būti išvestos Prancūzijos ir Belgijos kariuomenės;
* Vokietija pirmuosius 5 metus turėjo mokėti po 1–1,7 mlrd., nuo 1929 m. – po 2,5 mlrd. aukso markių reparacijas;
* numatyta reorganizuoti Vokietijos nacionalinį banką.

Siekiant Vokietijai suteikti galimybę mokėti reparacijas nugalėjusioms šalims pagal Daueso planą nutarta suteikti jai 200 mln. JAV dolerių paskolų. Iš jų 110 mln. suteikė JAV.

## Išnašos

## Literatūra
* 
* 
*
Charles Gates Dawes

**Čarlzas Geitsas Dauesas** (,  – ) – amerikiečių bankininkas, generolas, politikas, 1925–1929 m. JAV viceprezidentas. Vienas iš 1925 m. Nobelio taikos premijos laureatų už svarų indėlį, kuriant Daueso planą dėl Pirmojo pasaulinio karo reparacijų.

Baigęs studijas Sinsinačio teisės mokykloje, Dauesas pradėjo teisininko karjerą Linkolne, Nebraskos valstijoje. 1896 m . vadovavo V. Makinlio prezidentinėje kampanijoje. Po rinkimų Makinlis paskyrė Dauesą valiutos kontrolieriumi. 1901 m. įkūrė Ilinojaus Centrinę kredito kompaniją. Pirmojo pasaulinio karo metu tarnavo generolo pareigose ir buvo Amerikos ekspedicinių pajėgų bendrųjų pirkimų valdybos pirmininkas. 1921 m. prezidentas Vorenas Hardingas paskyrė Dauesą Biudžeto valdybos direktoriumi. Dauesas dirbo Sąjungininkų reparacijų komisijoje, kur jis padėjo pagrindą Daueso plano, skirto padėti sunkumų kamuojamai Vokietijos ekonomikai, sukūrimui. Vėliau Daueso planą pakeitė Jango planas.

1924 m. respublikonų nacionaliniame susirinkime iškėlė Kelvino Kulidžo kandidatūrą į JAV prezidentus. Dausesas buvo pasirinktas kaip kandidatas į viceprezidentus. Respublikonai laimėjo 1924 metų JAV prezidento rinkimus, ir 1925 m. Dauesas pradėjo eiti viceprezidento pareigas. 1928 m. dėl nesutarimų su prezidentu Kulidžu respublikonai ateinantiems prezidento rinkimams vietoj Daueso iškėlė kitą kandidatą į viceprezidento postą. 1929 m. prezidentas Herbertas Huveris paskyrė Dauesą ambasadoriumi Jungtinėje Karalystėje. 1932 m. grįžo dirbti į bankinį sektorių.

## Šaltiniai

|-
Peter Debye

**Piteris Džozefas Viljamas Debijus** (, , 1884 m. kovo 24 d. Mastrichtas – 1966 m. lapkričio 2 d. Itaka, Niujorko valstija), Nyderlandų ir JAV fizikas ir chemikas, Nobelio chemijos premijos laureatas.

## Biografija
1905 m. baigė Acheno aukštąją technikos mokyklą, 1908 m. Miuncheno universitetą. 1911 m. ir 1920–1927 m. Ciuricho, 1912 m. Utrechto, 1913–1920 m. Getingeno, 1927–1933 m. Leipcigo universitetų profesorius. 1934–1939 m. Kaizerio Vilhelmo fizikos instituto direktorius. 1940 m. emigravo į JAV. 1940–1950 m. Kornelio universiteto Itakoje profesorius.

Daugelio akademijų ir mokslo draugijų narys.

## Veikla
Vienas kietojo kūno teorijos kūrėjų. Jį domino kristalų šilumos laidumas, molekulių sandara, atomo teorija. 1912 m. pasiūlė kietojo kūno, kaip izotropinės tamprios terpės, modelį. Suformulavo šiluminės talpos dėsnį (Debijaus šiluminės talpos dėsnis). Pradėjo vartoti būdingosios temperatūros, vadinamos Debijaus temperatūra, sąvoką. Išplėtojo dielektrinių kristalų šilumos laidumo teoriją ir dipolinę dielektrikų teoriją. 1913 m. numatė, kad kristalo gardelės virpesiai difuziškai sklaido rentgeno spindulius. Sukūrė smulkiakristalių medžiagų sandaros tyrimo metodą, pagrįstą rentgeno spindulių difrakcija (Debijaus ir Šererio metodas). 1923 m. paaiškino Komptono reiškinį. 1926 m. pasiūlė magnetinio aušinimo metodą. 1932 m. atrado ultragarsinę šviesos difrakciją. 1923 m. kartu su E. Hiukeliu išplėtojo stipriųjų elektrolitų teoriją. Tyrė polimerus.

1936 m. jo veikla įvertinta Nobelio chemijos premija.
Gerard Debreu

**Žeraras Debrė** ( g. 1921 m. liepos 4 d. Kalė, Prancūzijoje – 2004 m. gruodžio 31 d. Paryžius), prancūzų kilmės JAV ekonomistas ir matematikas, Nobelio ekonomikos premijos laureatas.

## Biografija
Žeraro Debre tėvas ir senelis buvo žymūs Kalė verslininkai. 1944 m. Žeraras Debre baigė Paryžiaus aukštąją normalinę mokyklą (*École Normale Supérieure*), 1946 m. Paryžiaus universitetą.

1946–1948 m. Nacionalinio mokslinių tyrimų centro asistentas. 1949–1950 m. su Rokfelerio stipendija stažavosi Upsaloje ir Osle. Nuo 1950–1955 m. Čikagos universiteto, 1955–1961 m. ir 1976 m. Jeilio universiteto, 1962–1971 m. Kalifornijos universiteto, 1971–1972 m. ir 1980 m. Luvaino, 1973 m. Kanterberio universiteto, 1998–2000 m. Paryžiaus universiteto dėstytojas, nuo 1962 m. profesorius.

1969–1971 m. Prancūzijos ekonometrijos draugijos viceprezidentas ir prezidentas. Nuo 1984 m. Amerikos filosofų draugijos narys. Nuo 1990 m. Amerikos ekonomikos asociacijos prezidentas.

Gerard Debreu palaidotas Paryžiaus Per Lašezo kapinėse.

## Veikla
1954 m. veikale, parašytame kartu su Kenetu Arou „Pusiausvyros egzistavimas konkurencinėje ekonomikoje“ (*Existence of an Equilibrium for a Competitive Economy*), įrodė, kad egzistuoja rinkos pusiausvyrą sukuriančios kainos. Nustatė, kokiomis sąlygomis garantuojamas alokacinis efektyvumas arba paskirstymo efektyvumas. Įrodė, kad rinkos pusiausvyra gali būti stabili ir didelėje ekonomikos sistemoje su daugybe rinkos dalyvių.

1959 m. knygoje „Vertės teorija. Ekonominės pusiausvyros aksiominė analizė“ (*Theory of Value. An Axiomatic Analysis of Economic Equilibrium*) į vieną bendrosios pusiausvyros modelį sujungė gamybos išdėstymo, kapitalo bei elgsenos neapibrėžtomis sąlygomis teorijas.

## Bibliografija
* Matematinė ekonomika: 20 Žeraro Debre pranešimų (*Mathematical Economics: Twenty Papers of Gérard Debreu*) 1983 m.
* Ekonominės teorijos matematizavimas (*The Mathematization of Economie Theory*) 1991 m.

## Įvertinimas
1976 m. jam įteiktas Prancūzijos Garbės legiono ordinas. 1983 m. jo veikla įvertinta Nobelio ekonomikos premija.

## Šaltiniai
Volubilis

**Volubilis** (arab.: *Walili*) yra Maroko istorinis miestas, esantis netoli Mekneso, tarp Feso ir Rabato. Artimiausias miestas – Moulay Idris. Volubilis yra geriausiai išsilaikęs Romos imperijos miestas Šiaurės Afrikoje. 1997 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Istorija
Kasinėjimai parodė, kad ši vietovė buvo apgyvendinta neolito periodu. III a. pr. m. e. čia egzistavo gyvenvietė, kurioje gyveno berberai, žydai ir kartaginiečių palikuonys. 40 m. Romos imperatorius Kaligula prijungė Volubilį prie Romos imperijos žemių. Miestas tapo tolimiausios imperijos provincijos Mauretania Tingitana administraciniu centru. Miestiečių pagrindinis verslas buvo žemdirbystė ir alyvuogių aliejaus eksportas. Volubilio klestėjimo laikais mieste gyveno 20 tūkstančių gyventojų.

## Architektūra ir miesto pastatai
Miestas pastatytas pagal tipišką romėniškos architektūros pavyzdį: Bazilika (ant jos kurios stogo dabar lizdą susuko gandras), kuri tarnavo kaip tribūna garbingų svečių sutikimui, taip pat romėniškos vilos su grindų mozaikomis, forumo aikštė, Kapitolijus, baseinai ir termos (romėniškos pirtys). 217 m. Romos imperatoriaus Karakalos ir jo motinos Julijos Domnos garbei pastatyta triumfo arka. Ji dekoruota itališko marmuro kolonomis, o jos viršų puošė bronzinis šešių arklių kinkinys.

## Volubilio žlugimas
III a. romėnai paliko miestą, o IV a. jį sugriovė žemės drebėjimas. 682 m. Šiaurės Afriką pradėjo nukariauti arabai ir kai jie atėjo į Volubilio apylinkes vietiniai berberai, žydai dar kalbėjo lotyniškai. Po to dar daugybę kartų Volubilio griuvėsius drebino žemės drebėjimai, kol 1755 m. Lisabonos žemės drebėjimas galutinai palaidojo miesto griuvėsius po žeme. XVIII a. didysis sultonas Mulai Ismailas iš apleisto miesto išvežė kolonas ir beveik visą marmurą, kurį panaudojo Mekneso miesto vartų ir savo rūmų statyboms. Po to apie Volubilį buvo pamiršta.

## Mūsų laikai

XIX a. pabaigoje du Europos diplomatai, keliaudami po Volubilio apylinkes, atsitiktinai pastebėjo romėnų senovės statinių liekanų fragmentus ir triumfo arką. 1915 m., kai Marokas jau buvo Prancūzijos protektoratu, Volubilyje prasidėjo kasinėjimo darbai. 1997 m. pagal pasaulio kultūrinių – istorinių paminklų paveldo konvenciją Volubilis paskelbtas archeologiniu miestu ir įtrauktas į UNESCO saugomų objektų sąrašą.

## Išlikę istoriniai pastatų fragmentai
* Bazilika
* Kapitolijus
* Triumfo arka
* Jupiterio šventovė
* Termos
* Alyvuogių spaudykla
* Grūdų saugykla
* Baseinas
* Mozaikos – Bakchas vežime su įkinkytomis panteromis, žvejys tarp žuvų ir paukščių, 12-ka Heraklio žygdarbių, jūros delfinai, metų laikai, besimaudančios nimfos ir kt.
Hans Georg Dehmelt

**Hansas Georgas Demeltas** (, 1922 m. rugsėjo 9 d. Gerlicas, Vokietija – 2017 m. kovo 7 d. Sietle, JAV) – JAV fizikas, Nobelio fizikos premijos laureatas.

## Biografija
1950 m. baigė Gėtingeno universitetą. 1952 m. išvyko į JAV. Nuo 1955 m. Vašingtono universiteto asistentas, nuo 1961 m. profesorius.

## Veikla
1955 m. sukūrė elektromagnetinį įtaisą, galintį elektronus ir jonus ilgą laiką laikyti santykinai izoliuotus mažame tūryje. 1973 m. šį įtaisą panaudojo vienam elektronui izoliuoti ir tirti. Su kitais sukūrė tikslių metodų atskiriems kvantiniams šuoliams, perėjimams tarp atomų energijos lygmenų tirti. 1970 m. labai tiksliai išmatavo gaudyklėje esančio elektrono magnetinį momentą.

1989 m. jo veikla kartu su Volfgangu Pauliu įvertinta Nobelio fizikos premija (šia premija jie pasidalijo su Normanu Ramsėjumi). 1995 m. jam įteiktas JAV Nacionalinis mokslo medalis.

## Išnašos
Johann Deisenhofer

**Johanas Deizenhoferis** (, 1943 m. rugsėjo 30 d. Cuzamaltheimas, Bavarija) – JAV biofizikas, Nobelio chemijos premijos laureatas.

## Biografija
1971 m. baigė Miuncheno technikos universitetą, 1974 m. biochemijos daktaras. 1972-1988 m. dirbo Makso Planko biochemijos institute Martinsryde prie Miuncheno. Nuo 1988 m. Teksaso universiteto profesorius.

## Veikla
Tyrimų sritis – fotosintezės reakcijos. Išskyrė bakterijos baltymą, kuris dalyvauja saulės šviesos energijos virsmuose ir nustatė tikslią jo struktūrą.

1988 m. jo veikla kartu su Robertu Huberiu ir Hartmutu Micheliu įvertinta Nobelio chemijos premija.

## Išnašos
Max Delbrück

**Maksas Delbriukas** (, 1906 m. rugsėjo 4 d. Berlynas – 1981 m. kovo 9 d. Pasadena, Kalifornija) – vokiečių kilmės JAV fizikas, genetikas, virusologas, Nobelio fiziologijos ir medicinos premijos laureatas.

## Biografija
1932–1937 m. Berlyne dirbo Kaizerio Vilhelmo institute. 1937 m. emigravo į JAV. 1937–1939 m. ir 1947–1981 m. dirbo Kalifornijos technologijos institute, 1940–1947 m. Vanderbilto universitete. Nuo 1947 m. profesorius.

## Veikla
Tyrė savaiminę ir indukuotąją mutagenezę, jutimo organų fiziologiją, bakteriofagus, išaiškino virusų rekombinaciją.

1969 m. jo veikla kartu su Alfredu Heršu ir Salvadoru Lurija įvertinta Nobelio fiziologijos ir medicinos premija.
Omaras

**Omarai** (*Nephropidae*) – dešimtkojų vėžių šeima. Tai jūriniai vėžiagyviai.
Pirmoji kojų pora pailgėjusi ir virtusi žnyplėmis. Antenos gali būti ilgesnės už kūną; antenulės trumpos; kartu su akimis jos yra svarbiausi jutimo organai. Kūno segmentacija ryški tik pilvinėje dalyje, nes krūtinę pridengia tvirtas karapaksas. Vėduoklinis uodegos plaukmuo susideda iš telsono ir uropodų.

Omarai gyvena po uolomis sekliuose vandenyse ir, ropodami jūros dugnu, maistui ieško nugaišusių žuvų bei kitų gyvūnų liekanų.

Norveginis omaras – nedidelis (iki 20 cm) tipiškas rausiantis vėžiagyvis, gyvena Šiaurės Atlanto rytiniuose pakraščiuose.
Triple H

**Paul Michael Levesque** (dar Hunter Hearst Hemsley), pseudonimas **Triple H**, g. 1969 m. liepos 27 d. Nashua, Naujojo Hampšyro valstija, JAV) – JAV profesionaliųjų imtynių kovotojas, nuo 1995 m. priklausantis WWE lygai.

## Biografija
Paul Michael Levesque imtynininko karjerą pradėjo anksti, 1992 m. kovo mėn., kai buvo sulaukęs 23 metų. Treniravosi *Killer Kowallski Pro-Wrestling* mokykloje, o 1992 metais debiutavo IWF organizacijoje turėdamas pseudonimą „Terra Ryzing“ bei laimėjo savo pirmąjį *Heavy-weight* diržą. Keletą metų kovėsi WCW lygoje, buvo žinomas pseudonimu „Jean-Paul Levesque“.

1995 m. debiutavo *WWF Monday Night RAW* imtynėse ir pasirašė kontraktą su WWE federacija. Pasikeitė savo pseudonimą į „Hunter Hearst Hemsley“. Vėliau šią pravardę sutrumpino į „Triple H“.

Triple H yra tapęs *Royal Rumble 2002* bei *King of the ring 1997* nugalėtoju, 14 kartų pasaulio, 5 kartus *Intercontinental* ir 1 kartą *Tag Team* čempionu.

2003 m. vedė Stephanie McMahon, turi tris dukras.

HHH yra ne tik WWE kovotojas, bet ir vienas iš kultūrizmo varžybų *Mister Olimpia* organizatorių

Hunter Hearst Hemmsley taip pat pasižymėjo aktorystės srityje: 2004 m. vaidino filme „The Blade Trinity“ su Wesley Snipes, taip pat 2011 metais filme "The Chaperone".Mėgstamiausia muzikos grupė – „Motorhead“, daina – *„The Game“* arba *„The King Of Kings“*.

## Titulai ir apdovanojimai
* WWF/E čempionas (9 kartus)
** Pasaulio Sunkiasvorių čempionas (5 kartus)
** WWE komandinis čempionas (1 time)
** Pasaulio komandinis čempionas (2 kartus)
** WWF Europos čempionas (2 kartus)
** WWF/E Tarpžemyninis čempionas (5 kartus)

## Nuorodos

* Apie sportininką WWE tinklalapyje
* Triple H fanų interneto svetainė 
* Paul Michael Levesque interneto svetainė
Jonavos Panerio pradinė mokykla

**Jonavos Panerio pradinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Jonavoje, Kauno g. 9, vykdanti priešmokyklinio ir pradinio ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191674159. Steigėjas Jonavos rajono savivaldybės taryba.

Įkurta 1994 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Mokyklos tinklalapis
Pavelas Čerenkovas

**Pavelas Čerenkovas** (, 1904 m. liepos 28 d. Novaja Čigla, Voronežo sritis – 1990 m. sausio 6 d. Maskvoje) – rusų fizikas, Nobelio fizikos premijos laureatas.

## Biografija

1928 m. baigė Voronežo universitetą. 1930–1935 m. dirbo TSRS mokslų akademijos Fizikos ir matematikos institute, nuo 1936 m. – Fizikos institute. Nuo 1948 m. Maskvos energetikos instituto, nuo 1951 m. Maskvos inžinerinio fizikos instituto profesorius.

Nuo 1970 m. TSRS mokslų akademijos narys.

## Veikla

Tirdamas urano druskų tirpalų liuminescenciją, sukeltą gama spindulių, 1934 m. atrado savitą švytėjimą, kuris pavadintas jo vardu – Čerenkovo spinduliavimas. Iškėlė elektringųjų dalelių skaitiklių idėją, šie skaitikliai vėliau buvo plačiai naudojami eksperimentinėje branduolio fizikoje. Kūrė pirmuosius TSRS elektronų greitintuvus – sinchrotronus. Tyrė lengvųjų branduolių skaldymą didelės energijos gama kvantais.

## Įvertinimas

1946 ir 1951 m. – Stalino premija, 1977 m. TSRS valstybinė premija, 1984 m. Socialistinio darbo didvyris.

1958 m. jo veikla kartu su Ilja Franku ir Igoriu Tammu už Čerenkovo-Vavilovo efekto atradimą ir paaiškinimą įvertinta Nobelio fizikos premija.

## Nuorodos
* Enciklopedija ''Кругосвет''
Jonavos pradinė mokykla

**Jonavos pradinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Jonavoje, Smėlio g. 11, vykdanti priešmokyklinio ir pradinio ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 290307360. Steigėjas Jonavos rajono savivaldybės taryba.

2025 m. pakeitė pavadinimą – dabar vadinasi „Jonavos "Žingsnio" pradinė mokykla“.

## Šaltiniai
Jonavos Rimkų pradinė mokykla

**Jonavos Rimkų pradinė mokykla** –  buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Jonavoje, Chemikų g. 136, vykdžiusi priešmokyklinio ir pradinio ugdymo programas lietuvių kalba. Buvęs įstaigos kodas 191727551. Steigėjas Jonavos rajono savivaldybės taryba.

2008 m. rugpjūčio 31 d. Jonavos Rimkų pradinė mokykla Jonavos rajono savivaldybės tarybos sprendimu uždaryta, o spalio 31 d. išregistruota.

## Šaltiniai
Otto Paul Hermann Diels

**Otas Paulis Hermanas Dylsas** (, 1876 m. gruodžio 3 d. Hamburgas – 1954 m. kovo 7 d. Kylis), vokiečių chemikas organikas, Nobelio chemijos premijos laureatas.

## Biografija
1899 m. baigė Berlyno universitetą. 1906–1916 m. Berlyno, 1916–1948 m. Kylio universiteto profesorius.

Tėvas – Berlyno universiteto filologijos profesorius, du jo sūnūs žuvo Antrajame pasauliniame kare.

## Veikla
1906 m. atrado anglies suboksidą ir nustatė jo savybes, 1927 m. atrado organinių junginių dehidrinimą metališkuoju selenu. Dehidrino chlesteriną. Svarbiausias atradimas – kartu su Kurtu Alderiu sukurta dieninė sintezė, vadinama Dylso-Adlerio reakcija, kuri taikoma gumai, plastikų polimerams sintetinti.

1950 m. jo veikla su Kurtu Alderiu įvertinta Nobelio chemijos premija.
Paul Dirac

**Polis Adrienas Morisas Dirakas** (, 1902 m. rugpjūčio 8 d. Bristolis – 1984 m. spalio 20 d. Talahasas, Floridos valstija) – anglų fizikas teoretikas, vienas kvantinės mechanikos kūrėjų, Nobelio fizikos premijos laureatas.

## Biografija
Gimė emigranto iš Šveicarijos Šarlio Dirako šeimoje. Mokėsi bažnytinėje mokykloje ir Kotheimo vidurinėje mokykloje. 1921 m. baigė Bristolio universitetą ir 1926 m. Kembridžo universitetą. 1932-1968 m. Kembridžo universiteto, vėliau Floridos valstybinio universiteto profesorius.

Nuo 1930 m. Londono karališkosios draugijos narys.

## Veikla
Jį domino kvantinė mechanika, kvantinė elektrodinamika, kvantinės lauko teorijos, elementariųjų dalelių, gravitacijos teorijos. 1926-1927 m. sukūrė kvantinės mechanikos transformacijų metodą, 1927 m. antrinio kvantavimo metodą. Vienas kvantinės elektrodinamikos pagrindų kūrėjų. 1928 m. atrado pakaitinę sąveiką. 1928 m. sukūrė elektrono judėjimo reliatyvistinę teoriją – pasiūlė banginę lygtį, nusakančią elektrono judėjimą ir tenkinančią reliatyvistinio invariantiškumo principą. Numatė elektrono antidalelę – pozitroną, elektrono ir pozitrono porų anihiliaciją. 1931 m. iškėlė elementariojo magnetinio krūvio, o 1933 m. – antimedžiagos hipotezę. Nustatė vakuumo poliarizacijos efektą. 1926 m. atskirai nuo Enriko Fermio sukūrė pusinio sukinio dalelių statistiką. Tyrė gravitacijos lauko kvantavimą.

1933 m. jo veikla su E. Schrödingeriu įvertinta Nobelio fizikos premija.
Frank B. Kellogg

**Frankas Bilingsas Kelogas** (, 1856 m. vasario 22 d. Potsdamas, Niujorko valstija – 1937 m. gruodžio 21 d. Saint Paulis, Minesotos valstija) – JAV valstybės veikėjas, diplomatas, Nobelio taikos premijos laureatas.

## Biografija
Teisininkas, antitrestinės teisės žinovas. 1917-1923 m. senatorius respublikonas. 1923-1925 m. Jungtinių Valstijų pasiuntinys Didžiojoje Britanijoje. 1925-1929 m. – JAV valstybės sekretorius. 1930-1935 m. Nuolatinio tarptautinio teisingumo teismo Hagoje teisėjas.

## Veikla
Laikėsi izoliacionizmo politikos, bet aktyviai rėmė tarptautines taikos ir nusiginklavimo iniciatyvas. Jo iniciatyva 1927 m. surengta tarptautinė konferencija Ženevoje. 1928 m. vienas Kelogo-Briano pakto iniciatorių.

1929 m. jo veikla rengiant Kelogo-Briano paktą įvertinta Nobelio taikos premija.

|-

## Šaltiniai
Kelogo-Briano paktas

**Kelogo-Briano paktas** arba **Paryžiaus paktas**, (, ) – daugiašalis susitarimas atsisakyti karo kaip nacionalinės politikos įrankio. Sudarytas JAV ir Prancūzijos iniciatyva.

Paktas įsigaliojo 1929 m. liepos 24 d.

## Istorija
Pavadintas pakto iniciatorių, JAV valstybės sekretoriaus Frenko B. Kelogo ir Prancūzijos užsienio reikalų ministro Aristido Briano vardu. Pasirašiusios paktą valstybės įsipareigojo tarpusavio ginčus spręsti taikiai. 1928 m. rugpjūčio 27 d. paktą Paryžiuje pasirašė 15 valstybių: Australija, Belgija, Didžioji Britanija, Čekoslovakija, Indija, Italija, Japonija, JAV, Kanada, Lenkija, Naujoji Zelandija, Pietų Afrikos Respublika, Prancūzija, Vokietija ir Airijos laisvieji miestai.

Vėliau prie pakto prisidėjo dar 48 valstybės, tarp jų ir Lietuva. Šiuo paktu grindžiama 1933 metų sutartis tarp Lietuvos bei Sovietų Sąjungos, kurioje buvo įtvirtintas agresijos apibrėžimas.

## Šaltiniai
Zuikinė

:: *Apie kaimą Šakių rajone žr. [[Zuikinė (Šakiai)]]*.

**Zuikinė** – Kauno miesto teritorija, esanti į pietryčius nuo miesto centro, Kauno marių vakariniame krante. Yra Kauno tvirtovės V fortas, Sėmenos slėnio geležinkelio viadukas.

## Istorija

XX a. tarpukariu veikė Zuikinės pradinė mokykla. 1923 m. V-o forto gyvenvietėje gyveno 30 žmonių. 1949 m. įkurta biblioteka.

## Šaltiniai
Nemenčinės tiltas

**Nemenčinės tiltas** (***Senasis Nemenčinės tiltas***) – tiltas per Nerį Nemenčinėje, netoli Nemenčios žiočių, kelyje . Tilto ilgis 122,5 m, plotis 6,5 m, aukštis 9,8 m. Geležinis, paremtas trimis pilioriais.

Tiltas pastatytas 1932 m., rekonstruotas 1960 ir 2008 m.

Nuo 1996 m. tiltas saugomas kaip kultūros paveldo objektas.

## Šaltiniai
Padanija

**Padanija** () – Šiaurės Italijos regionas. Pirmine geografine prasme reiškė Po žemumą (dažniau *Pianura Padana* arba *Val Padana*), didžiausią šalies pramoninį regioną.

Istoriškai Padanijos pavadinimas pirmą kartą pavartotas 1796 m., kai Napoleono revoliucinė armija įkūrė Cispadanijos respubliką. Ją ir taip pat sukurtą Transpadanijos respubliką (Lombardijos respubliką) prancūzai jau 1797 m. sujungė ir pavadino ne Padanijos respublika, bet Cisalpine respublika (Italijos respublika).
Karalienė regentė

**Valdančioji karalienė**, arba **karalienė regentė** – monarchė, turinti visas karaliaus valdžios galias. Tuo ji skiriasi nuo karalienės konsortės, kuri tėra karaliaus žmona ir oficialių valdymo galių neturi.

Visose dabartinėse monarchijose, kur moteris gali užimti sostą, valdančiosios karalienės vyras nėra karalius, jis paprastai turi princo titulą.
Išimtys:
* Anglijos, Airijos ir Škotijos karalienės Marijos I antrasis vyras gavo *karaliaus konsorto* (nevaldančio karaliaus, karaliaus tik pavadinimu) titulą.
* Anglijos, Airijos ir Škotijos karalienės Marijos II vyras oficialiai tapo valdančiu karaliumi (t. y., suverenu, lygiateisiu su savo žmona valdančia karaliene). Jo titulas buvo Anglijos karalius Vilhelmas III, Škotijos karalius Vilhelmas II ir Airijos karalius Vilhelmas I. Tai buvo vienintelis diarchijos atvejis Didžiojoje Britanijoje.
Vėliau Anglijos valdančių karalienių vyrų titulai buvo tik princai, o vienintelis karalienės Viktorijos vyras princas Albertas turėjo oficialų princo konsorto titulą.

Nuo vėlyvųjų viduramžių iki XX a. karaliaus sostą paprastai užimdavo vyrai pagal pirmagimystės teisę – sosto įpėdiniu tapdavo vyriausias sūnus. Jei sūnų nebūdavo, pereidavo prie dukterų pirmagimystės. Kai kuriose šalyse moterims būdavo (kartais ir tebėra) uždrausta užimti sostą:
* Pvz., iki 1890 m. Liuksemburgo Didžiąją Hercogystę valdė Nyderlandų karalius (asmeninė unija), kuris kartu buvo ir Liuksemburgo didysis hercogas. Tačiau 1890 m. mirė Nyderlandų karalius Vilhelmas III, ir Nyderlandų sostą užėmė (tapo valdančia karaliene) jo duktė Vilhelmina, nes trys jo sūnūs buvo jau mirę. Kadangi Liuksemburgo įstatymai draudė sostą užimti moterims, Liuksemburgo sostą užėmė kitos Nasau dinastijos atšakos atstovas Adolfas Nasau-Veilburgas, kuris tapo didžiuoju Liuksemburgo hercogu Adolfu.
* Viktorija, užėmusi savo mirusio dėdės Didžiosios Britanijos ir Hanoverio karaliaus Vilhelmo IV sostą, tapo tik Didžiosios Britanijos valdančia karaliene. Hanoverio valdančia karaliene ji tapti negalėjo, nes tai draudė Hanoverio karalystės įstatymai.

Paskutiniais XX a. metais Švedijos, Norvegijos, Belgijos ir Nyderlandų valstybėse buvo pakeisti įstatymai, jose karaliaus sostas bus užimamas pagal pirmagimystės teisę neatsižvelgiant į lytį.
Diarchija

**Diarchija** – valstybės valdymo forma, kai ją valdo du visiškai lygiateisiai valdovai. Diarchijos atvejai žinomi Spartos, Romos, Kartaginos istorijoje, pasitaikydavo germanų ir dakų gentyse. Kai kur Polinezijoje taip pat egzistavo diarchija.

Kiek specifinis atvejis buvo Inkų imperija, kurioje valstybės valdymo postai buvo padalinti lyg į dvi dalis. Tokius porinius postus užimdavo skirtingi žmonės, tačiau postai nebuvo visiškai lygiaverčiai, vienas buvo aukštesnis (*hanan*), kitas žemesnis (*hurin*).

Dabar diarchija egzistuoja šiose valstybėse:
* Andoroje – diarchinė kunigaikštystė (*co – principality*), jos bendrakunigaikščiai (*co – princes*) yra Prancūzijos prezidentas ir Urgelo (Ispanija) vyskupas.
* San Marine – yra respublika, valdoma dviejų renkamų kapitonų regentų.
* Nikaragva – šalį valdo du koprezidentai (nuo 2025 m., kai jais tapo ilgametis prezidentas Daniel Ortega ir jo žmona Rosario Murillo, ligtolinė viceprezidentė).

## Išnašos
Arundinarija

**Arundinarija** (*Arundinaria*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos, bambukinių (*Bambusoideae*) pošeimio augalų gentis. Paplitusi JAV, palei rytinę pakrantę, bei Rytų Azijoje.

Aukštis 0,5–8 m. Šakniastiebiai greitai augantys.

## Rūšys
Yra apie 50 rūšių.
* Apalačinė arundinarija (*Arundinaria appalachiana*)
* Didžioji arundiarija (*Arundinaria gigantea*)
* *[[Arundinaria tecta]]*
* Dailióji arundarija (*Arundinaria chino*)
* Įvairialapė arundarija (*Arundinaria simonii*)
* Margalapė arundarija (*Arundinaria variegata*)
* Nykštukinė arundarija (*Arundinaria pygmaea*)
* Žaliadryžė arundarija (*Arundinaria viridistriata*)
Kokainmedis

**Kokainmedis** (*Erythroxylum*) – kokainmedinių (*Erythroxylaceae*) šeimos augalų gentis, paplitusi Pietų Amerikoje.

Gentyje yra ~250 rūšių, iš kurių tik tikrasis kokainmedis (*Erythroxylum coca*) naudojamas kokaino gamybai. Kokainmedžių lapai maisto šaltinis įvairių drugių lervoms.
Tikrasis kokainmedis

**Tikrasis kokainmedis**, dažnai vadinamas **koka** (*Erythroxylum coca*) – kokainmedinių (*Erythroxylaceae*) šeimos, kokainmedžių (*Erythroxylum*) genties augalų rūšis, paplitusi Pietų Amerikos šiaurės vakaruose: Kolumbijoje, Ekvadore, Peru, Bolivijoje, Venesueloje.

## Morfologija

Tikrasis kokainmedis yra 2-3 m aukščio krūmas, šakos tiesios. Lapai gelsvai žali, ovalūs. Žiedai maži, gelsvai baltos spalvos. Vaisius – raudona uoga. Augalo lapais minta *[[Eloria noyesi]]* drugių lervos.

## Naudojimas

Tikrasis kokainmedis – pagrindinė populiaraus narkotiko kokaino žaliava. Šviežiuose lapuose gausu alkaloidų. Anduose augalo lapai naudojami arbatai, kramtomi kaip kramtoma guma.
Antibendruomenių tragedija

**Antibendruomenių tragedija** – padėtis, kuomet privatus savininkas jam priklausantį turtą tvarko mažiau efektyviai, nei jis būtų tvarkomas jei priklausytų didesnei bendrasavininkių bendruomenei. Terminą 1998 m. pasiūlė amerikiečių profesorius Michael Heller

## Stebėti atvejai

### Patentai
Antibendruomenių tragedija pasitaiko patentų srityje, kuomet visuomenei reikalingam produktui reikia tiek daug įvairių savininkų rankose esančių patentuotų technologijų, jog dėl per didelių licenzijavimo išlaidų nė vienam savininkui neapsimoka jo gaminti. Sudėtingam elektroniniam įrenginiui gali reikėti iki 500 įvairių patentų. Mokesčiai už šiuos patentus sudaro apie 20 dolerių net ir pigaus DVD grotuvo kainos). Panaši situacija dažna ir biotechnologijoje bei kai kuriose kitose šakose.

### Resursų suteikimas konkurentui
Savininkui gali labiau apsimokėti laikyti resursą nenaudojamą nei nuomoti potencialiam konkurentui už rinkos kainą. Tokia padėtis pat stebima posovietiniu laikotarpiu po privatizacijos, kuomet nepaisant didelių nenaudojamų plotų esančiose parduotuvėse dauguma pradedančių verslininkų (konkurentų) ten įsileisti nebuvo ir statėsi daug prastesnės kokybės kioskus.

### Keliai ir geležinkeliai
Tiesiant kelius, geležinkelius bei kitas panašias struktūras, vienas tiesiamame kelyje esantis savininkas potencialiai galėtų užblokuoti visą projektą. Kai kurios šalys (Anglija, Airija, Naujoji Zelandija, Australija, Kanada) turi įstatymus, leidžiančius tokiais atvejais trukdančią nuosavybę iš protestuojančio savininko nupirkti prievarta.

## Šaltiniai

## Taip pat skaitykite
* Išteklių ribotumas
* Bendruomenių tragedija
Biržos tiltas

**Biržos tiltas** – plieninis varstomasis tiltas per Danės upę Klaipėdoje, tarp Herkaus Manto ir Tiltų gatvių. Pakeliamas 50 laipsnių kampu iš abiejų pusių. Įtrauktas į Lietuvos Respublikos nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą.

## Istorija

Iki XVIII a. antrosios pusės medinis Biržos tiltas turėjo strateginę reikšmę: dešiniajame upės krante jį saugojo supiltas ravelinas. Tiltas miestui duodavo nemažų pajamų: kiekvienas praplaukiantis laivas privalėjo mokėti tilto pakėlimo mokestį – tilto viduryje būdavo atidaroma nedidelė anga, kad pralįstų burlaivių stiebai. Iki XIX a. vidurio tai buvo vienintelis tranzitinis tiltas. Jam buvo skiriama daug dėmesio – tiltas buvo daug sykių rekonstruotas, perstatytas.

1877 m. pagal vietinio architekto Mejerio projektą pradėtas statyti naujas varstomas metalinis tiltas ant mūrinių atramų. Metalinė dalis suprojektuota inžinieriaus Bernšteino iš Vysbadeno. Tiltą statė Gdansko firma. Atidarytas 1879 m. 

Dvi tilto dalys buvo varstomos – atsidarydavo 19 ir 14 m pločio angos. 1904 m., kai pradėjo važinėti tramvajus, viršutinė tilto dalis dar kartą rekonstruota. Po šios rekonstrukcijos tiltą papuošė du metaliniai ažūriniai jugendo stiliaus portalai, prie kurių buvo pritvirtinti žibintai. Kad judamos tilto dalys neišlinktų, jų galai buvo įtempti metalinėmis alkūninėmis konstrukcijomis. Toks tiltas išstovėjo iki XX a. trečiojo dešimtmečio pabaigos. Vėliau jo turėklai buvo supaprastinti, o portalai pašalinti.

II pasaulinio karo metu sugriautas. Atstatytas 1948 m., rekonstruotas 2006–2007 m.

## Nuorodos

* Klaipėdos miesto nekilnojamosios kultūros vertybės 
* Jonas Tatoris. Senoji Klaipėda, 1994 m., p. 88-89
Pučiamieji instrumentai

**Pučiamieji instrumentai** – muzikos instrumentai, kurių garsas yra išgaunamas pučiant orą į instrumento vidų.

Yra skiriami du pučiamųjų instrumentų tipai:
* Mediniai pučiamieji instrumentai
* Variniai pučiamieji instrumentai

Mediniai pučiamieji instrumentai taip vadinami todėl, kad jų pūstuke esantis liežuvėlis yra medinis. Tai saksofonai, klarnetai, fagotai, obojai, išilginės fleitos ir t. t.

Varinių pučiamųjų instrumentų pūstukas yra varinis (kitaip dar vadinamas muštuku). Tai trimitai, kornetai, fliugelhornai, althornai, valtornos, trombonai, tūbos, eufonijos, tenorhornai, vargonai, ragas ir t. t.
Bolivijos departamentai

**Departamentas** () – stambiausias Bolivijos administracijos vienetas. Šalies teritorija suskirstyta į 9 departamentus, kurie savo ruožtu yra skirstomi į provincijas, provincijos – į savivaldybes, pastarosios – į kantonus. Departamentą valdo prefektas (), kurį skiria ir atleidžia prezidentas. 

## Istorija
Po nepriklausomybės įgijimo 1826 m. sausio 23 d. Bolivija įkūrė Čukisakos, Kočabambos, La Paso, Potosi ir Santa Kruso departamentus. 1826 m. rugsėjo 5 d. buvo įsteigtas Oruro departamentas, 1831 m. rugsėjo 24 d. Tarichos departamentas, 1842 m. lapkričio 18 d. Beni departamentas. Apie 1924 m. nuo La Paso departamento buvo atskirta *Madre de Dios* teritorija, kuri 1938 m. rugsėjo 24 d. tapo Pando departamentu. Apie 1943 m. trumpai gyvavo Čako () departamentas su sostine Villa Montes, vėliau prijungtas prie Tarichos departamento.

## Nuorodos
* Bolivijos departamentai 
* Bolivijos administracinis suskirstymas  
* Bolivia: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Departments of Bolivia (Statoids.com)
Šamboro pilis

**Šamboro pilis** ( – pilis Prancūzijoje, Luaros ir Šero departamente. Stovi 14 km į rytus nuo Blua, Luaros intako Kosono kairiajame krante. Pasaulio paveldo paminklas.

## Aprašymas

Didžiausia ir viena garsiausių Luaros slėnio pilių, buvusi Prancūzijos karalių medžioklės rezidencija. Tai renesansinis statinys su 5500 ha parku, aptvertu 32 km ilgio tvora. Pagrindiniai rūmai su keturiais cilindriniais bokštais, stačiakampio plano kiemas su keturiais kampiniais cilindriniais donžonais.

1519–1556 m. pilį pastatė karalius Pranciškus I, kad galėtų gyventi šalia savo meilužės Tury kunigaikštytės. XVII a. išplėsta, joje dažnai lankydavosi karalius Liudvikas XIV. 1725–1733 m. pilyje gyveno buvęs Lenkijos karalius ir Lietuvos didysis kunigaikštis Stanislovas Leščinskis. Napoleonas Šamboro pilį atidavė maršalui Lui Aleksandrui Bertjė. 1821 m. ji perėjo į Bordo kunigaikščio rankas, o 1932 m. valdas išpirko valstybė. Įrengtą muziejų kasmet aplanko apie 800 000 turistų.

## [[ATR|Abiejų Tautų Respublikos]] valdovo Stanislovo Leščinskio portretai pilyje

Vaizdas:Chambord - tableau Stanislas Leczinski.jpg|Dail. Žanas Baptistas Lemersjė () 
Vaizdas:Jean Girardet - Stanislas Leszczynski - Chambord.jpg|Dail. Žanas Žirardė () 
Vaizdas:StanislausLeszczynski02.jpg||Dail. Žanas Žirardė () 
Vaizdas:Portrait paintings of Stanislaw I Leszczynski.jpg|Nežinomo dailininko paveikslas
  

## Šaltiniai

* Šamboro pilies istorija (en) // www.chambord.org
* Chambord – ein architektonisches Wunderwerk // de.france.fr 

## Nuorodos
* Pilies internetinė svetainė
* Statinio rekonstrukcija amžių eigoje
Elgygytgynas

**Elgygytgynas** () – ežeras Čiukotkoje, Rusijoje. Jis yra Anadyrio plokščiakalnyje, nutolęs apie 500 km į šiaurės vakarus nuo autonominės apygardos sostinės Anadyrio. Ežero skersmuo apie 12 km, aukštis virš jūros lygio – 489 m, vidutinė vandens temperatūra -3&nbsp;°C.

Šis ežeras – tai vandeniu užpildytas krateris. Jo amžius – apie 3,6 milijono metų. Pagal vieną iš hipotezių (labiau pripažįstamą), ežero krateris atsirado nukritus meteoritui. Kita ežero kilmės versija – tai senovinio ugnikalnio krateris. Didžiąją metų dalį ežeras padengtas ledu, kartais neatitirpsta net vasarą. Krantuose – amžinasis įšalas. Į ežerą įteka apie 50 intakų, išteka Enmyvamo upė (Anadyrio baseinas). Ežero apylinkės praktiškai neapgyvendintos žmonių.
Rekuajaus kultūra

**Rekuajaus kultūra** () – ikikolumbinė Peru kultūra, gyvavusi dabartiniame Ankašo departamente 200 m. pr. m. e. – 600 m. laikotarpiu. Sostine buvo Vilkavaino (*Huilcahuaín*) miestas. Vertėsi žemdirbyste, gyvulių auginimu. Gerai apdirbo akmenį, mokėjo keramikos amatą. Didelę reikšmę visuomenėje vaidino žyniai ir kariai.

Rastos dvi Rekuajaus kultūros archeologinės vietovės: Vilkavainas (pastatų kompleksas) ir Pašašas (siena).
Bagvos provincija

**Bagvos provincija** (, ) – provincija Peru, Amazonės departamento vakarinėje dalyje. Provincija padalinta į 5 apygardas. Sostinė – Bagva.

## Apygardos
* Aramangas
* Kopaljinas
* El Parkas
* Imasa
* La Peka

## Šaltiniai
Fanfarinis orkestras

**Fanfarinis orkestras** (), *fanfarinė banda* () – orkestras, kurį sudaro variniai pučiamieji instrumentai – sakshornai (fliugelhornai, althornai), trimitai, trombonai ir kornetai, valtornos, tūbos, eufonijai, – saksofonai (sopraniniai, altiniai, tenoriniai, baritoniniai) ir mušamieji instrumentai.

Šios rūšies orkestrai reti ne Europoje ir dažni Belgijoje ir Nyderlanduose, Vokietijoje.

## Instrumentuotė
Fanfarinių orkestrų instrumentuotė būna panaši kaip ir britiško stiliaus varinių pučiamųjų orkestrų. Fanfariniuose orkestruose beveik visi instrumentai (išskyrus trimitus ir trombonus) turi kūgiškus vamzdžius. Dėl tokio instrumentų rinkinio fanfarinio orkestro garsas yra tarpinis tarp simfoninio pučiamųjų orkestro (*concert band*) ir varinių pučiamųjų orkestro (*brass band*). Fanfarų orkestre gausiausias instrumentas yra fliugelhornas. Šiuose orkestruose fliugelhornai naudojami kaip kornetai britiškuose varinių pučiamųjų orkestruose.
Fliugelhornų partijos fanfariniuose orkestruose dažnai yra sudėtingesnės nei jų partijos varinių pučiamųjų orkestruose, nes dėl kornetų stygiaus fliugelhornai turi groti aukštesniame registre negu varinių pučiamųjų orkestruose. Dėl šios priežasties fanfarinių orkestrų fliugelhornai naudoja seklesnius, kornetų stiliaus pūstukus, o varinių pučiamųjų orkestruose jų pūstukai gilesni, kūgiški.

Saksofonų partijos dažnai dubliuoja fliugelhornų partijas, dėl ko fanfariniams orkestrams būdingas gilesnis, niūresnis garsas, skirtingai nuo ryškesnio pučiamųjų orkestrų garso.

Trimitai yra instrumentai, kurie užtikrina aukštesniuosius garsus fanfariniuose orkestruose. Trimitų vaidmuo šiuose orkestruose menkesnė negu kito tipo orkestruose, pvz., pučiamųjų orkestruose. Kartais naudojami ir kornetai, bet jie reti.

Diapazono viršuje paprastai būna soprano kornetai ar pikolo trimitai. Viduriniame ir apatiniame fanfarinio orkestro diapazonuose yra valtornos. Gali būti ir tenorhornai (), bet jie reti. Žemiau už valtornas būna baritonhornai () ir eufonijai, trombonai, retkarčiais bosiniai trombonai ir Bir Etrimitai.

Žemoji instrumentuotė fanfariniuose orkestruose yra praktiškai identiška varinių pučiamųjų orkestro instrumentuotei, tik fanfariniuose orkestruose būna dar ir baritoninių saksofonų.

Fanfariniuose orkestruose dažniausiai būna 4-6 mušamųjų muzikantai.
Bongaros provincija

**Bongaros provincija** (, ) – provincija Peru, Amazonės departamento rytinėje dalyje. Provincija padalinta į 12 apygardų. Sostinė – Chumbilija.

## Apygardos
* Chumbilja
* Koroša
* Kispesas
* Čiskilja
* Čurucha
* Florida
* Chasanas
* Rekta
* San Karlosas
* Šipasbamba
* Valera
* Jambrasbamba

## Šaltiniai
Čačapojaso provincija

**Čačapojaso provincija** (, ) – provincija Peru, Amazonės departamento pietinėje dalyje. Provincija padalinta į 21 apygardą. Sostinė – Čačapojasas.

## Apygardos
* Čačapojasas
* Asunsjonas
* Balsasas
* Četas
* Čilikinas
* Čukibamba
* Granada
* Huankasas
* La Chalka
* Lejmebamba
* Levantas
* Magdalena
* Mariskal Kastilija
* Molinopampa
* Montevidėjas
* Oljerosas
* Kinchalka
* San Fransisko de Dagvasas
* San Isidro de Mainas
* Solokas
* Sončė

## Šaltiniai
Seimas (reikšmės)

**Seimas** gali reikšti:

* Seimas – Lietuvos parlamentas;
* Seimas (Lenkija) – Lenkijos parlamentas;
* Seimas (Latvija) – Latvijos parlamentas;
* Seimas (Užkaukazė) – Užkaukazės Demokratinės Federacinės Respublikos parlamentas;
* Abiejų Tautų Respublikos Seimas – Abiejų Tautų Respublikos parlamentas;
* Seimas – upė Rusijoje ir Ukrainoje, dešinysis Desnos intakas.
Lujos provincija

**Lujos provincija** (, ) – provincija Peru, Amazonės departamento pietinėje dalyje. Provincija padalinta į 23 apygardas. Sostinė – Lamudas.

## Apygardos

## Šaltiniai
Rodriges de Mendosos provincija

**Rodriges de Mendosos provincija** (, ) – provincija Peru, Amazonės departamento pietinėje dalyje. Provincija padalinta į 12 apygardų. Sostinė – Mendosa.

## Apygardos
* Čirimotas
* Kočamalis
* Huambas
* Limabamba
* Longaras
* Mariskal Benavidesas
* Milpukas
* Omija
* San Nikolasas
* Santa Rosa
* Totora
* Vista Alegrė

## Šaltiniai