Panevėžys (viešbutis)

**„Panevėžys”** (iki 1994 m. **„Nevėžis**) – viešbutis Panevėžyje, veikęs nuo 1973 m. iki XXI a. antrojo dešimtmečio.

Buvusio viešbučio pastatas – vienas aukščiausių mieste, stovi Laisvės aikštės šiaurės vakariniame kampe, prie Vasario 16-osios gatvės, priklauso „Panevėžio statybos tresto” bendrovei. 2025 m. duomenimis, jo pirmojo ir antrojo aukšto patalpos nuomojamos (veikia restoranai, kavinės, parduotuvės), kiti aukštai nenaudojami. 

## Istorija
XX a. septintajame dešimtmetyje, augant miestui ir daugėjant į miestą atvykstančių svečių skaičiui, vienintelis Panevėžyje buvęs viešbutis „Rambynas” nebegalėjo priimti visų atvykusiųjų. Tuometinė miesto valdžia nusprendė statyti naują viešbutį, jam pasiūlytos dvi vietos – Vilniaus ir Basanavičiaus gatvių kampe arba Lenino (dabar Laisvės) aikštės ir R. Čarno (dabar Vasario 16-osios) gatvės kampe. Dėl didesnio sklypo pasirinkta pastaroji vieta. 1965 m. gautas Lietuvos TSR Ministrų Tarybos Valstybinio statybos reikalų komiteto leidimas individualaus projekto sudarymui, projektavimas patikėtas architektui Alfredui Paulauskui.

Viešbučio statybos pradėtos 1968 m. pabaigoje, joms ruošiantis nugriauti XIX a. pabaigoje ir XX a. pradžioje pastatyti savitos architektūros namai. Pamatams iškasta 4 m gylio duobė, sunaudotos 88 tonos geležinės armatūros ir 650 m³ betono. Betoną, lietui lyjant, į klojinį dvi paras be pertraukų liejo dvi statybininkų pamainos; į statybų aikštelę jį vežė betonvežiai iš Panevėžio gelžbetonio gamyklos, kuri taip pat dirbo be pertraukų. Pastato išorinės sienos tinkuotos sumaltomis „Ekrano” gamyklos brokuotų kineskopų stiklo duženomis, puoštos iš Uralo atvežtais balto marmuro grūdeliais ir kitomis apdailos medžiagomis. Viešbučio interjeras įrengtas daugiausia vietinių miesto įmonių pastangomis.

Viešbutį buvo numatyta atidaryti 1970 m., tačiau statybų pabaigti laiku nespėta; viešbutis su restoranu naudojimui atiduotas 1973 m. pradžioje. Po atidarymo viešbutis galėjo priimti 346 svečius (kitais duomenimis 308), 1975–1979 m. – 402. 1980 m. viešbučiui suteikta aukščiausia „B” klasės kategorija, vietų skaičius sumažintas iki 369. Iš viso, pastačius viešbutį, jame buvo 178 numeriai (kitais duomenimis 171) – vienviečiai, dviviečiai ir dviejų kambarių vadinamieji „liuksai” (tokių buvo 21). Visuose numeriuose buvo vonios, sanitariniai mazgai, telefonai, „liuksuose” dar ir televizoriai. Veikė 3 liftai. Viešbučio pirmame aukšte buvo vestibiulis, paštas, priėmimo patalpa, suvenyrų kioskas, kirpykla, patalpos viešbučio administracijai ir personalui, antras–dvyliktas aukštas buvo skirti svečiams, tryliktas – šildymo, ventiliavimo, liftų įrangai. Keturioliktame aukšte buvo 26 vietų kavinė su pagalbinėmis patalpomis, šalia kavinės ant stogo buvo įrengtos apžvalgos aikštelės. Antrame aukšte įrengtame išsikišime su vitrininiais langais buvo restoranas, kavinė, alaus baras ir virtuvės patalpos. Restoranas talpindavo 110, kavinė – 80, baras – 40 lankytojų. Rūsyje įsikūrė 1000 abonentų automatinė telefonų stotis.

1983–1984 m. viešbutis kapitaliai remontuotas – buvo  keičiamos durys, santechniniai įrenginiai, kiliminės dangos, baldai ir kita įranga. Pradėtos teikti mokamos paslaugos – šaldytuvų, televizorių, lygintuvų nuoma, batų ir rūbų taisymas, rūbų valymas ir skalbimas. Žlugus Sovietų Sąjungai ir pasikeitus rinkos sąlygoms, prasidėjo ekonominiai sunkumai. 1994 m. viešbutis privatizuotas, pervadintas „Panevėžiu”. 2010 m. baigta pirmųjų dviejų aukštų rekonstrukcija. 2014 m. viešbutį valdžiusiai bendrovei paskelbtas bankrotas, 2015 m. viešbučio pastatas parduotas AB Panevėžio statybos trestui. Nuo 2019 m. „A galerijos” savininko A. Vološkevičiaus iniciatyva ant pastato fasado eksponuojamos meno kūrinių parodos.

## Architektūra
Pastatas 42 m aukščio, 14 aukštų, funkcionalistinės stilistikos, pastatytas, naudojant tuo metu pažangias monolitines konstrukcijas. Lygių sienų, langų ir balkonų kompozicija paįvairinta asimetrišku pagrindinio fasado įlinkiu, antro aukšto išsikišimas suderintas su kitoje aikštės pusėje esančio Dramos teatro antruoju aukštu.

Viešbučio architektūra šiais laikais kartais kritikuojama – laikoma, kad jis miesto centrui pernelyg aukštas ir masyvus, kad jo pastatymas sudarkė Laisvės aikštės planą, svarstoma, kad jo statyboms nugriauti senieji pastatai turėję istorinę ir architektūrinę vertę.

## Šaltiniai