open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Juodkrantės evangelikų liuteronų bažnyčia

**Juodkrantės evangelikų liuteronų bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Neringos mieste, 20 km į pietus nuo Klaipėdos, pietinėje Juodkrantės dalyje, prie Kuršių marių. Ja taip pat naudojasi Romos katalikų Pranciškaus Asyžiečio parapija. Kultūros paveldo objektas Nr. 16009.

## Istorija

Juodkrantės dailidė Klimkus Grigalaitis (1750–1825) 1770–1780 m. pastatė pirmąją medinę bažnyčią. Rašoma, kad Juodkrantėje bažnyčia atsirado XVIII a. pabaigoje, kai buvo užpustyta Karvaičių bažnyčia. 1878 m. per Jonines gaisras šią bažnyčią sunaikino. 1885 m. rugpjūtį buvo pašventinta nauja mūrinė evangelikų liuteronų bažnyčia, kurią suprojektavo žymus vokiečių architektas Frydrichas Augustas Štiuleris.

Kadangi XVIII a. Karvaičių parapijoje, kuriai priklausė Juodkrantė, 80 proc. gyventojų buvo kuršininkai ir lietuviai, tai Juodkrantės žvejai pamaldas klausė tik lietuviškai. 1920 m. jau tik 50 iš 367 juodkrantiškių lankė lietuviškas pamaldas. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia uždaryta. 1976 m., atlikus kapitalinį apleistos Juodkrantės bažnyčios remontą, bažnyčioje buvo įrengta Miniatiūrų muziejaus ekspozicija (architektas Vladas Vizgirda). 1988 m. bažnyčia grąžinta evangelikams, o nuo 1989 m. nuomojama katalikų.

## Architektūra

Bažnyčia neogotikinio stiliaus, stačiakampio plano, vienanavė.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* 2007 m. Juodkrantėje atkurtas miniatiūrų muziejus 
* Juodkrantės Liudviko Rėzos kultūros centras
Juozapavos šv. Simono ir Judo Tado bažnyčia

**Juozapavos šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Juozapavos kaime, Šiaulių rajone, prie kelių  ir  sankirtos, dešiniajame Upynos (dešinysis Žižmos intakas) krante.

## Istorija

Vyskupas Juozapas Arnulfas Giedraitis 1825 m. Beržėnų apskrities vėliavininkui Juozapui Nagurskiui leido Dirvėnų dvare pastatyti mūrinę bažnyčią. Ji 1829 m. užbaigta. Fundatoriaus garbei vietovė pavadinta Juozapavu. Buvo Raudėnų parapijos filija.

## Architektūra

Bažnyčia sumūryta iš skaldytų lauko akmenų, kampai ir angokraščiai – iš degtų molio plytų. Pastatas forma primena gyvenamąjį namą, stačiakampio plano, su bokšteliu. Priekinio fasado frontoną puošia arkinė niša su angelo skulptūra. Interjeras vienos navos. Viduje įrengtos lygios lentų lubos, virš įėjimo durų – vargonų choras ant apskritų medinių kolonų. Bažnyčioje stovi 4 altoriai. Ypatingo likimo yra Švč. Mergelės Marijos statula, anksčiau stovėjusi lauke, arkoje virš pagrindinių bažnyčios durų. Žmonių pasakojimai byloja, kad Antrojo pasaulinio karo metu pro šalį važiavo būrys raudonarmiečių „išvaduotojų“. Jų dėmesį patraukė ši statula, todėl kareiviai panoro apšaudyti ją iš automatų. Vėliau Švč. Mergelės Marijos statula buvo restauruota ir sovietmečiu pastatyta bažnyčios viduje.

Bažnyčios šventoriuje ir prieigose įrengtos kapinės.

## Vargonai

Juozapavos bažnyčios vargonai, manoma, pastatyti apie 1830 m., netrukus po bažnyčios pastatymo 1829 m. Instrumentas stipriai suniokotas Antrojo pasaulinio karo metu. 

Vargonų prospektas keturių dalių, su dviem šoniniais bokštais. Ši forma artima Vilniaus mokyklos vargonų meistrų kompozicijai (pavyzdžiui, Judrėnų bažnyčios vargonai). Tačiau Juozapavos vargonai turi Vilniaus meistrams nebūdingų bruožų, tarp jų – nebriaunotus šoninių bokštų karnizus. Veikiausiai, vargonų statytojas buvo iš Kuršo meistrų Tiedemann giminės – Johann Theodor Tiedemann. Yra žinoma, kad jis ~1835 m. prisistatinėjo kaip meistras iš Šiaulių, o Juozapavos kaimas yra kaip tik šiame rajone, be to, nebriaunoti Juozapavos vargonų šoninių bokštų karnizai aptinkami ankstesniuose, vyresniojo Theodor Tiedemann (tėvo) darytuose vargonuose Kaimelio, Pašušvio bažnyčiose.

## Galerija

2010 08 09 Juozapava2.JPG|Kapinės prie bažnyčios
Juozapava, bažnyčia 2.JPG|Nuo zakristijos pusės


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* Juozapava. Šv. Simono ir Judo Tado parapija (Siauliuvyskupija.lt)
* Juozapavos šv. Simono ir Judo Tado bažnyčia *parapijos.lt*
* Juozapavos Šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia *panoramas.lt*
Jurbarko Švč. Trejybės bažnyčia

**Jurbarko Švč. Trejybės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Jurbarke, tarp Mituvos ir jos kairiojo intako Imsrės. Kultūros paveldo objektas Nr. 34358.

## Istorija

Pirmoji bažnyčia pastatyta 1430 m. Ją globoti Žemaičių vyskupas įpareigojo Veliuonos kleboną. 1502 m. įsteigta parapija, bažnyčiai dovanotas Žindaičių kaimas.

Karalienė Bona Sforca įpareigojo vietininką Joną Kuncevičių pastatyti naują bažnyčią. Ji 1555 m. dovanojo Straižių kaimą, turintį 6 valakus žemės, vikarui, bažnyčios tarnams ir mokyklai išlaikyti. Mokyklą 1557 m. įsteigė klebonas Martynas Hermanavičius. 1655 m. bažnyčia atstatyta. Po gaisro ji atstatyta ir 1741 m. Klebonas Leonas Kirvelis XIX a. viduryje skatino blaivybę.

Klebono Kazimiero Marcinkevičiaus ir vikaro Antano Kiznio iniciatyva 1901–1907 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia, 1907 m. ją konsekravo vyskupas Mečislovas Paliulionis. Į bokštą buvo įkeltas jurbarkiečių JAV lietuvių dovanotas varpas. Jurbarkas XIX a. pabaigoje – 1914 m. garsėjo bažnytiniu choru. 1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Klebonas K. Marcinkevičius uoliai platino draudžiamą lietuvišką spaudą. Kunigas A. Kiznis buvo iškalbus pamokslininkas. Kunigas Pranciškus Stakauskas 1918 m. įsteigė „Saulės“ progimnaziją (vėliau gimnazija, 1931 m. suvalstybinta). Jurbarke nuo 1924 m. klebonavo (vėliau kanauninkas) Juozapas Bikinas (1875–1956), laikraščių redaktorius, publicistas, XX a. tarpukario Seimo narys. Jis įsteigė našlaičių prieglaudą.

Per miesto gaisrą 1940 m. sudegė bažnyčios stogas, bokštų smailės ir vidus. Po metų bažnyčia apdengta, vidus suremontuotas ir išdažytas. Remontu rūpinosi klebonas Anatolijus Stanevičius. Vėliau atstatyti žemesni bokštai. Klebonų Mykolo Buožiaus (1911–1991; palaidotas šventoriuje) ir Antano Slavinsko iniciatyva architektas K. Domanskis ir konstruktorius A. Dereškevičius suprojektavo 21 m ilgio bokštų smailes, kurios 1992 m. rugpjūčio 11 d. užkeltos ir pritvirtintos (darbų vykdytojas A. Grigola).

## Architektūra

Bažnyčia neogotikinė, kryžminio plano. Dvibokštė. Šventoriuje yra Jurbarko parapijoje tarnavusių kunigų kapinės, varpinė su nenaudojamu senuoju bažnyčios varpu, Gerojo Ganytojo statula. 1976 m. vasarą ji buvo sužalota, išniekinti 4 kunigų kapai.

## Galerija

Jurbarko baznycia ziema.jpg|thumb|left|200px|Bažnyčios pietinis fasadas
Jurbarko bažnyčia.jpg|Bažnyčia žiemą
Jurbarko bažnyčia, apsidė.jpg|Apsidė
Jurbarko bažnyčia, interjeras.jpg|Interjeras
Jurbarko bažnyčia, varpas.jpg|Varpas šventoriuje
Jurbarko bažnyčia, Krikšto jubiliejaus paminklas.jpg|Koplytstulpis Krikšto jubiliejui ir kun. Mykolo Buožiaus atminimui 
Jurbarko bažnyčia, kryžius.jpg|Bokštelio kryžius


## Šaltiniai

## Nuorodos

* 
* Arkivyskupijos informacija
Jūžintų šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

**Jūžintų šv. arkangelo Mykolo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Jūžintų miestelyje, prie Rokiškio–Užpalių kelio. Kultūros paveldo objektas Nr. 1587. Vėlyvojo klasicizmo stiliaus, turi ir renesanso bruožų. Bažnyčia yra vienintelė Baltijos šalyse, turinti celes.

## Istorija

Apie 1600 m. pastatyta medinė koplyčia, ji minima 1669 m. Jūžintų dvaro savininkas Gediminas Rajeckas 1695 m. pastatė medinę bažnyčią, įkurdino reguliariuosius atgailos kanauninkus.

Jiems 1695 m. dovanotas Nabagiškio palivarkas. Prie bažnyčios veikė šv. Barboros brolija, 1761 m. suburta vienuolio kunigo Tado Plakevičiaus, kuris parašė ir kelių leidimų sulaukusią „Patronkaj szciesliwos smerties Barboraj Swentaj karunką“. 1783 m. įkurta parapija. Dvaro savininkas Mykolas Veizenhofas (*Weisenhof*) 1792–1799 m. pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią, tačiau projekto autorius nežinomas.

Bažnyčia buvo pašventinta 1799 m. šv. arkangelo Mykolo titulu. Rusijos valdžia 1832 m. vienuolyną uždarė. Spaudos draudimo metu Jūžintuose veikė slapta mokykla, joje mokė Agota Raugytė ir Uršulė Raugytė, mokėsi 5 berniukai ir 6 mergaitės. Greta lietuvių kalbos nebuvo mokoma jokių kitų kalbų. XIX a. pabaigoje ir XX a. pradžioje Jūžintai – draudžiamos lietuvių spaudos platinimo centras.

1915 m. bažnyčios varpai išvežti į Rusiją. Klebonas St. Žulys (Jūžintuose 1933–1944 m.) pastatė kleboniją, ūkinius trobesius, prieglaudą, suremontavo bažnyčią, 1938 m. nupirko plieninį varpą. Vargonai remontuoti 1938 ir 1947 m. Per Antrąjį pasaulinį karą bažnyčia apnaikinta, 1958 m. suremontuota.

1972–1986 m. bažnyčioje klebonavo Pabaikalės ir Bauskės tremtinys Antanas Mitrikas.

## Architektūra

Bažnyčia vėlyvojo baroko stiliaus (turi ir renesanso bruožų), bazilikinė, stačiakampio plano (43×25×17 m), su bokšteliu ant kraigo, pastatyta iš molinių plytų, yra sudėtingos kompozicijos. Aukštis iki bokšto viršūnės 35 m. Sienų storis kai kur siekia iki 1,5 m. Bažnyčios išorė tinkuota ir baltai dažyta. Po bažnyčia yra du rūsiai, kuriuose sukaupta šiluma žiemos metu specialiais kanalais paduodama į bažnyčią šilumai palaikyti. Vakarinėje dalyje, už presbiterijos, yra laiptinė į bokšto pastogę, kurioje yra aštuonios viena aukščiau kitos ankštos celės atgailautojams, kuriose yra mažas langelis, asla. Bažnyčios vidus 3 navų, skliautai cilindriniai, bažnyčioje yra 5 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame yra mūrinė varpinė.

## Kultūrinė vertė

Didžiausio iš 5 altorių, pastatyto iš plytų, centre yra Švč. Jėzaus Širdies, viršuje šv. arkangelo Mykolo paveikslai. Kiti altoriai – šv. Antano, šv. Jurgio, šv. Barboros ir Švč. Mergelės Marijos. Jūžintų bažnyčia gali didžiuotis garsiausio XIX a. Rokiškio krašto tautodailininko Jono Dagio darbais ir labai senais 12 registrų vargonais. Vienuolių celėse įkurtas tarsi nedidelis muziejėlis, kuriame saugomi įvairūs liturginiai reikmenys, maldynai, metalinių kryžių viršūnės, nuo sunykimo išgelbėtos skulptūrėlės.

## Galerija

Juzint.jpg
Baznycia Juzintuose2.jpg
Juzintu Baznycia.jpg


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Parapijos puslapis 
* http://rokiskis.w3.lt/kiti/juzintai.html 
* Jūžintų vienuolynas ir bažnyčia
Kabelių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia

**Kabelių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kabelių kaime, 15 km į pietvakarius nuo Marcinkonių. Liaudies architektūros formų. Veikia Kabelių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų parapija, yra parapijos namai. Tituliniai parapijos atlaidai – Žolinė (rugpjūčio 15 d.). Taip pat švenčiami Švč. Mergelės Marijos Gailestingumo Motinos atlaidai (lapkričio 16 d.). Klebonas – Bronius Krakevičius (g. 1963 m.), aptarnaujantis dar ir Marcinkonių Šv. apaštalų Simono ir Judo Tado parapiją bei Rudnios Švč. Mergelės Marijos Nuolatinės Globėjos parapiją (kunigas reziduoja Marcinkonyse).

## Istorija

1909 m. Vilniaus generalgubernatorius Konstantinas Kršivickis leido į Kabelius pervežti senąją Ratnyčios bažnyčią. Ji pastatyta 1911 m., o 1916 m. padidinta. 1921 m. įkurta parapija. Nuo 1919 m. klebonavęs Pranciškus Čaglys ugdė parapijiečių pamaldumą, stiprino lietuvybę, ragino šviestis. Lenkijos valdžios persekiotas, baustas.

Sovietmečiu Kabelių parapija buvo viena iš tų vietų, kuriose veikė pogrindinė kunigų seminarija. Kabelių bažnyčioje ir klebonijoje buvo slapta rengiami ir šventinami kunigai, renkamos žinios Lietuvos Katalikų Bažnyčios Kronikai. 1952–1958 m. bažnyčioje tarnavo ir pogrindžio seminarijoje dėstė kunigas jėzuitas Karolis Garuckas, vienas iš Lietuvos Helsinkio grupės steigėjų, 1964–1983 m. – jo mokinys jėzuitas Jonas Lauriūnas. Pas J. Lauriūną lankydavosi fizikas Jonas Boruta, kuris vėliau tapo kunigu ir vyskupu. Kabeliuose lankydavosi ir kunigas Vytautas Merkys, kunigas jėzuitas, filologijos daktaras Kazimieras Ambrasas, kunigas, Kauno arkivyskupas emeritas Lionginas Virbalas. Kabeliuose zakristijonavo kunigas Aušvydas Belickas. Kabelių parapijoje 1956 m. atliko rekolekcijas prieš įšventinimą į vyskupus būsimasis Vilniaus arkivyskupas Julijonas Steponavičius.

2020 m. Kabelių bažnyčios pastogėje rastos vargonų, kuriais galėjo groti Mikalojaus Konstantino Čiurlionio tėvas Konstantinas Čiurlionis, dalys.

## Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, dvibokštė, su žemomis zakristijomis. Šventoriuje stovi 2 tarpsnių medinė varpinė. Jo tvora medinių statinių.

## Galerija

Kabelių bažnyčios varpinė.JPG|Varpinė
KABELIAI CHURCH, VARENA (LT).JPG
Kabeliai, Lithuania - panoramio (10).jpg|Šventoriuje


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
Kačergiškės šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

**Kačergiškės šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – neparapinė bažnyčia, stovinti Kačergiškės kaime, 7 km į rytus nuo Naujojo Daugėliškio. Priklauso Naujojo Daugėliškio šv. Joakimo ir Onos parapijai.

## Istorija

1748 m. pastatyta koplyčia, ji 1783 m. perstatyta. Medinė koplyčia po Antrojo pasaulinio karo buvo nenaudojama, apie 1987 m. sudegė. Jos vietoje 1993 m. pastatyta dabartinė bažnyčia, Daugėliškio parapijos filija.

## Galerija

Kacergiske church 2.jpg|
Kacergiske church 3.jpg|
Kacergiske church 4.jpg
Kačergiškės bažnyčia.JPG|2017 m.
Kačergiškės bažnyčia, apsidė.JPG|Apsidė
Kačergiškės bažnyčios kryžius.JPG|Bokštelio kryžius


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
Kairių Švč. Mergelės Marijos Belaisvių Vaduotojos bažnyčia

**Kairių Švč. Mergelės Marijos Belaisvių Vaduotojos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kairių miestelyje, šiaurės rytiniame Kairių ežero krante. Turi klasicizmo bruožų.

## Istorija

Po 1711 m. maro Kairių kapinėse pastatyta koplyčia. Popiežius Pijus VI 1792 m. sausio 3 d. savo bule Kairių koplyčiai paskelbė dvejus metinius atlaidus. Koplyčiai susenus, apie 1836 m. valstiečiai, remiami M. Zubovo, kitoje vietoje pastatė naują akmenų mūro koplyčią. Bažnytiniai reikmenys atvežti iš uždaryto Bazilionų vienuolyno. 1904 m. išplėsta.

Po I pasaulinio karo vadinama bažnyčia. Ją 1919 m. pabaigoje du kartus apiplėšė bermontininkai. Iki 1927 m. įsteigta parapija.

Per Antrąjį pasaulinį karą apgriauta, 1959 m. atstatyta. Kairių bažnyčia buvo atstatyta tremtinio klebono Vytauto Vinco Radzevičiaus (1922–2000) iniciatyva už tikinčiųjų suaukotas lėšas. Inventorius į Kairių bažnyčią buvo atvežtas iš Kelmės rajone uždarytos Palendrių bažnyčios. Bažnyčios atstatymo darbai baigti 1960 m.

Laikui bėgant supuvo medinės varpinės konstrukcijos, bokštui ėmė grėsti griūtis. Bažnyčios bokštas apie ketverius metus buvo užkonservuotas. Lėšų bokšto atstatymui gauta iš Europos Sąjungos fondų, dar 20 proc. lėšų statybai surinko Kairių parapijos žmonės. 2011 m. naujasis bažnyčios bokštas tapo 5 metrais aukštesnis už senąjį. Varpinėje įrengta ir apžvalgos aikštelė, į kurią įlipę žmonės gali apžvelgti Kairių apylinkes. Atstatytoje varpinėje gaudžia senasis – dar 1789 m išlietas – varpas.

## Architektūra

Bažnyčia turi klasicizmo bruožų, stačiakampio plano, vienabokštė. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais. Navas dengia cilindriniai skliautai. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

## Galerija

Kairiubaznycia.JPG|Bebokštė bažnyčia, 2008 m.
Kairiai, bažnyčia 3.JPG|Su atstatytu bokštu, 2015 m.
Kairiai, bažnyčia 2.JPG|Galinė dalis


## Šaltiniai

* 

## NUorodos

* 
* Vyskupijos informacija
Kalesninkų Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia

**Kalesninkų Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kalesninkų kaime, 11 km i vakarus nuo Eišiškių. Turi neoromaninio ir neogotikinio stiliaus bruožų. Pamaldos vyksta lenkų ir lietuvių kalbomis.

## Istorija

Konstantinas Kuncevičius 1643 m. karmelitams paskyrė Kalesninkų dvarelį, 1676 m. pastatė koplyčią. 1703 m. pastatyta bažnyčia, 1707 m. įkurta parapija. Manoma, kad XVIII a. pradžioje bažnyčia sunaikinta, nes 1714 m. pašventinta neseniai pastatyta. 1805 m. minima parapinė mokykla. 1832 m. caro valdžia vienuolyną uždarė, parapiją panaikino.

Kalesninkų bažnyčia 1838 m. pervežta į Rodūnią. Gyventojai 1898 m. prašė leidimo statyti naują bažnyčią. Leidimas gautas 1902 m. 1906 m. atkurta parapija, klebonui mokėta 400 rublių per metus. Pirmasis atkurtos parapijos klebonas Mykolas Rudis (1871–1933; palaidotas šventoriuje) 1915 m. įkūrė pradžios mokyklą, rūpinosi klebonijos, bažnyčios statybomis. 1905 m. liepos 11 d. vyskupas Eduardas Ropas pašventino kertinį akmenį naujai bažnyčiai. 1922 m. lapkričio 11 d. joje buvo aukojamos pirmosios mišios.

1913–1919 m. vikaravęs Juozas Mincevičius rengė lietuviškus vakarus su vaidinimais. Vikaras Leonas Eidimtas 1921 m. Lenkijos valdžios suimtas, išvežtas į Gardino kalėjimą. Klebonas Bronius Laurinavičius (1913–1981) perdengė bažnyčios stogą.

2022 m. iškilmingai paminėtas bažnyčios 100-mečio jubiliejus.

## Architektūra

Kalesninkų bažnyčią suprojektavo Michailas Dobovikas (1871–1938), pastatė Antonis Adamas Filipovičius-Dubovikas (1865–1930). Bažnyčia turi neoromaninio ir neogotikinio stiliaus bruožų, kryžminio plano, dvibokštė, su pusapskrite apside. Vidus bazilikinis, 3 navų, atskirtų pilioriais, skliautuotas. Šventoriaus tvora mūrinė.

## Galerija

Kalesninkų bažnyčia iš galo.JPG|Galinės dalies vaizdas
Kalesninkų bažnyčia, bokštai.JPG|Bažnyčios bokštai
Kalesninkai church 3.jpg|
Kalesninkai church 1.jpg|
Kalesninkai church 4.jpg


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kalesninkų Švč. M. Marijos Nekaltojo Prasidėjimo parapija *vilnensis.lt*
* Kalesninkų Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia *panoramas.lt*
Kalnalio šv. Lauryno bažnyčia

**Kalnalio šv. Lauryno bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kalnalio kaime, prie kelio , dešiniajame Salanto krante. Bažnyčia su varpine 1997 m. įregistruotos nekilnojamųjų kultūros vertybių registre Nr. 1453.

## Istorija

Klausgalvų kaimo šiaurės rytiniame pakraštyje, Kalnaliu vadinamos aukštumos kyšulyje nuo XVII a. stovėjo medinė koplyčia, priklausanti Salantų parapijai. Jai sunykus, kunigaikščio Andrejaus Oginskio rūpesčiu 1777 m. pastatyta šv. Lauryno bažnyčia. Joje 1801 m. kovo 1 d. pakrikštytas būsimasis Žemaičių vyskupas Motiejus Kazimieras Valančius. Šalia bažnyčios išaugusi gyvenvietė XIX a. pavadinta Kalnaliu.
 
Bažnyčia 1882 m. vasarą sudegė (uždegė žaibas). Kunigo Simono Jucevičiaus ir parapijiečių rūpesčiu 1883 m. atstatyta. Priklausė Salantų parapijai. 1926 m. įkurta Kalnalio šv. Lauryno parapija.

## Architektūra

Bažnyčia medinė, kryžminio plano, vienbokštė, su 4 šoniniais bokšteliais. Šventoriaus vakariniame pakraštyje stovi keturkampės piramidės pavidalo 3 tarpsnių medinė varpinė (1884 m., perstatyta 1900 m.). Šventorių iš pietvakarių ir šiaurės vakarų pusių juosia palaidų, o pietryčiuose – mūrinių akmenų tvora. Į šiaurės rytus, rytus ir pietus nuo bažnyčios veikia Kalnalio kapinės.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* 
* 
* 
* Kalnalio šv. Lauryno bažnyčia
Kaltanėnų Švč. Mergelės Marijos Angeliškosios bažnyčia

**Kaltanėnų Švč. Mergelės Marijos Angeliškosios bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kaltanėnų miestelyje, kairiajame Žeimenos krante. Kultūros paveldo objektas Nr. 30804.

## Istorija

Jonas Narbutas Kaltanėnų pranciškonams 1633 m. paskyrė 14 valakų žemės. Apie tuos metus pastatyta bažnyčia ir vienuolynas. 1740 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia ir aštuoniakampė varpinė. 1772 m. pastatytas dviaukštis vienuolynas. 1796 m. įsteigta pranciškonų mokykla, nuo 1806 m. parapinė mokykla. 1820 m. pastatyta medinė kapinių koplyčia. 1832 m. Rusijos valdžia vienuolyną uždarė. Jam iki tol priklausė Antaniškės, Beržijos, Drūstėnų, Drūtūnų, Mačiutiškės, Maksiūnų ir Šakarvos kaimai. Architektas Antonas Filipovičius-Dubovnikas parengė vienuolyno perstatymo į bažnyčią projektą. Jis 1902 m. patvirtintas.

1903–1909 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Į Kaltanėnus 1898 m. paskirtas klebonas Mykolas Meštikas pamaldas pradėjo laikyti ir pamokslus sakyti lietuviškai (po 29 metų pertraukos). Jo rūpesčiu 1910 m. įkurtas Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius, įsteigta arbatinė. 1912 m. surengtas pirmas viešas lietuviškas vaidinimas. Lenkijos okupacijos metais veikė Šv. Kazimiero draugijos skyrius, 1933–1936 m. – „Ryto“ skaitykla.

1928–1937 m. klebonavęs Nikodemas Vaišutis Lenkijos okupacinės valdžios persekiotas, baustas. Po Antrojo pasaulinio karo Kaltanėnuose kunigavo teologijos mokslų daktaras profesorius Norbertas Skurkis (1904–1972; palaidotas šventoriuje), Sibiro tremtinys.

## Architektūra

Bažnyčia neogotikinė, stačiakampio plano, vienabokštė. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora metalinė, su mūriniais stulpais.

## Galerija

Kaltanenai church 1.jpg
Kaltanenai church 2.jpg
Kaltanenai church 3.jpg
Kaltanėnai, bažnyčia.JPG|2017 m. gegužę
Kaltanėnai. Bažnyčia.JPG|Šoninis fasadas
Kaltanėnai, bažnyčios vargonai.JPG|Vargonų choras


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Kaltanėnų Švč. M. Marijos Angeliškosios parapija
Kalvarijos Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia

**Kalvarijos Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kalvarijos miesto centre, kairiajame Šešupės krante. Kultūros paveldo objektas Nr. 30564.

## Istorija

Triobiuose (taip tada vadinosi Kalvarija) 1705 m. pastatyta bažnyčia (rūpinosi kunigas Jonas Sabaliauskas), ją pastatydino Mykolas Juozapas Sapiega. 1708 m. miestelyje skirti 4 sklypai: mokytojui, mokyklai, prieglaudai ir vargonininkui. Vėliau klebonijai išlaikyti paskirti 3 valakai žemės. Parapijos reikalams 1721 m. atiduotas Menkupių kaimas. 1728 m. įkurta parapija. Apie 1770 m. kunigas Petras Vimboras bažnyčią pailgino – pristatė 2 bokštus ir prieangį. XVIII a. pabaigoje – XIX a. antrojoje pusėje veikė parapinė mokykla. 1818 m. audra apgriovė bažnyčią.

1838–1840 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia, ją 1843 m. konsekravo vyskupas Povilas Strašinskis. Iš senosios bažnyčios medžiagos 1838 m. pastatyta klebonija. 1902 m. bažnyčia paplatinta, pristatytos šoninės navos, bokštai. Nuo 1906 m. kas antrą sekmadienį bažnyčioje pradėta giedoti lietuviškai. Lenkiškai kalbantys miestelėnai nuolat trukdė, kėlė riaušes, nuo 1907 m. liovėsi. 1906 m. įsikūrė „Žiburio“ draugijos skyrius. 1907 m. įkurta biblioteka-skaitykla. 1908 m. pradžioje įsteigta „Žiburio“ pradžios mokykla. Žiburiečiai Kalvarijoje rengdavo viešus lietuviškus vakarus su vaidinimais. Po Pirmojo pasaulinio karo bažnyčia suremontuota.

1935–1942 m. klebonavęs dekanas Mykolas Krupavičius (1885–1970; visuomenės veikėjas) atnaujino bažnyčią, pastatė suolų, sumūrijo prieglaudą. Nacių valdžia M. Krupavičių už mėginimą užtarti žydus 1942 m. ištrėmė į Tilžę. 1944 m. apgadintos bažnyčios sienos, sulaužyta lubų arka. Klebonas Stanislovas Račkauskas (1908–1982; palaidotas šventoriuje) bažnyčią 1948 m. suremontavo, išdažė, o iki 1959 m. išlygino sienas.

## Architektūra

Bažnyčia klasicistinė, stačiakampio plano, dvibokštė. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora tinkuoto mūro.sena

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
Buiviškiai

**Buiviškiai** – kaimas šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietryčius nuo Saločių.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Buiviškiuose 1910 m. spalio 23 d. gimė kultūrtechnikos inžinierius, inžinerinių mokslų daktaras Leonas Bajorūnas.

## Šaltiniai
Gripkeliai

**Gripkeliai** – kaimas šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietvakarius nuo Saločių. 

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Gripkeliuose 1903 m. kovo 10 d. gimė keliautojas, mokslininkas, antropologas, rašytojas, žurnalistas, vienas pirmųjų lietuvių esperantininkų Antanas Poška.

## Šaltiniai
Murziškis

**Murziškis** – viensėdis šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Saločių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šakarniai

**Šakarniai** – kaimas šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Saločių.

1703 m. kovo 19 d. kaimo apylinkėse, greičiausiai į pietus ir rytus nuo kaimo, Saločių miestelio link, įvyko Saločių mūšis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Panevėžio miesto savivaldybės taryba 2000–2003 m.

**[[Panevėžio savivaldybės taryba|Panevėžio miesto savivaldybės taryba]]** – Panevėžio miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2000 m. kovo 19 d.

## Rinkimuose dalyvavusios partijos

## Tarybos nariai

## Veikla

Miesto meru išrinktas Valdemaras Jakštas.

## Nuorodos
Oficiali svetainė
Globinai

**Globinai** – kaimas šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurės rytus nuo Saločių.

## Gyventojai
 

### Žymūs žmonės
* Goda Janonytė-Jankauskienė (1940–2018) – poetė, publicistė, tautodailininkė.

## Šaltiniai
Taupriai

**Taupriai** – kaimas šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 5 km į šiaurės rytus nuo Saločių.

## Istorija

XVII a. viduryje kaimas buvo paskirtas Saločių bažnyčiai.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Antanas Trimakas (1902–1964), diplomatas, teisininkas

## Šaltiniai
Laumekiai (Pasvalys)

**Laumekiai** – buvęs viensėdis Pasvalio rajono savivaldybės šiaurėje, 9 km į šiaurės rytus nuo Saločių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Puigiškiai

**Puigiškiai** – kaimas šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 4 km į pietryčius nuo Saločių.

Iki XX a. vid. kaimo vietoje buvo Teodoravos dvaras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Puškoniai

**Puškoniai** – kaimas šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 4 km į pietryčius nuo Saločių. Kaime veikia nedidelė parduotuvė „Pas Galią“ (šeimininkė – Galina). Vakariniu pakraščiu teka Mūša. Buvo vėjo malūnas. Stovi Baltijos kelio atminimo ženklas.

## Istorija

Kaimas pirmą kartą minimas 1554 m.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Kaime gimė politikas Petras Baguška (1941–).

## Šaltiniai
Vidugiriai (Pasvalys)

**Vidugiriai** – kaimas šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 6 km į pietryčius nuo Saločių. 

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Kaime gimė:
* visuomenės veikėjas Alfonsas Gučas
* rašytojas Henrikas Čigriejus

## Šaltiniai
Saudogala

**Saudogala** – kaimas šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietus nuo Saločių.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Kazys Kiela (1898–1963), rašytojas, vertėjas

## Šaltiniai
Peteliškiai

**Peteliškiai** – kaimas vidurio rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 1 km į pietus nuo Krinčino, prie kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Steponiškis (Pasvalys)

**Steponiškis** – kaimas vidurio rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietryčius nuo Krinčino.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vileišiai (Pasvalys)

**Vileišiai** – kaimas šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 5 km į pietus nuo Saločių. Išsidėstęs kairiajame Mūšos krante, į vakarus nuo gyvenvietės auga Geltonpamūšio miškas.

## Istorija

Dabartinės gyvenvietės teritorijoje nuo seno stovėjo Geltonpamūšio kaimas. Dar XVII a. Geltonpamūšio dvarą buvo įsigijęs Danijos karalystės kariuomenės karininkas Gothardas Ernstas fon Lyvenas.Paveldėjimo keliu 1742 m. valdas perėmė Rusijos imperijos kariuomenės generolas, dvarininkas ir baronas Georgas Reinholdas fon Lyvenas.

1926 m. į Geltonpamūšio dvaro kumetyną iš Žilpamūšio buvo atkelta pradinė mokykla, o 1932 m. ji pervadinta į Vileišių kaimo mokyklą (pagal gretimo kaimo vardą). 1944 m. ir pačiam kaimui buvo suteiktas Vileišių pavadinimas. 1951 m. mokykla persikraustė į buvusio dvaro ponų namą. 1965 m. prie dvaro parko atidaryta nauja tipinė Vileišių aštuonmetė mokykla (dir. Petras Pečkus). Nuo 1980 m. ji vadinosi Žilpamūšio aštuonmete mokykla (dabar Žilpamūšio pagrindinė mokykla.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kaimas XIX a. žemėlapio fragmente
Žadeikoniai

**Žadeikoniai** – kaimas šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 5 km į pietvakarius nuo Saločių. Šalia prateka Kamatis. Yra biblioteka. Auga saugomas Žadeikonių ąžuolas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Daukniūnai

:: *Apie kaimą Pasvalio rajone žr. [[Daukniūnai (Pasvalys)]]*.

**Daukniūnai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, Panevėžio seniūnijoje, 2 km į šiaurę nuo Berčiūnų. Seniūnaitijos centras. Yra Berčiūnų mokyklos skyrius (buvusi pradinė mokykla), kultūros namai, biblioteka. Per kaimą teka Sanžilės intakas Lokupė.

## Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėtas 1892 m. 1922 m. kaimas išskirstytas vienkiemiais. 1950–1992 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Žadeikiai (Pasvalys)

**Žadeikiai** – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Pasvalio, Pyvesos kairiajame krante, prie kelio .

## Istorija

## Mokykla

1919–2009 m. Žadeikiuose veikė pradinė mokykla, kurioje 1919–1921 m. mokėsi poetas Bernardas Brazdžionis. 2009 m. birželį uždarius mokyklą, Pasvalio rajono savivaldybės tarybos sprendimu, buvusios kaimo mokyklos pastate 2009 m. liepos 15 d. įsteigtas Žadeikių Bernardo Brazdžionio edukacinis centras. Jame rengiamos ir įgyvendinamos neformaliojo švietimo edukacinės programos vaikams, jaunimui ir suaugusiems, kaupiama medžiaga Bernardo Brazdžionio atminimo kambariui.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Vidubalė

**Vidubalė** – kaimas vidurio rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 2 km į vakarus nuo Krinčino miestelio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lidsas

**Lidsas** – didmiestis šiaurės Anglijoje. Miestas priskiriamas Vakarų Jorkšyro konurbacijai, kurioje gyvena apie 3,1 milijono žmonių. Per miestą teka upė *Aire*. Išvystyta mašinų, tekstilės, siuvimo, poligrafijos, maisto, lėktuvų dalių, chemijos pramonė. Yra Lidso universitetas, aukštoji meno mokykla. Veikia opera, miesto muziejus, teatras.

## Istorija
Pirmą kartą paminėtas VII-ame amžiuje. Viduramžiais tapo prekybos centru. XIV a. mieste flamandų buvo išplėtotas vilnos audimas. 1626 m. suteiktos miesto teisės. Nuo XVII a. pabaigos tapo vienu iš sparčiausiai augančių Anglijos pramonės centrų. Plėtra dar labiau paspartėjo XIX a., nutiesus kanalą, jungusį su Liverpuliu ir kelias geležinkelių linijas.

## Architektūra
Mieste gausu įvairaus laikotarpio architektūros paminklų. Stovi XVII a. šv. Jono bažnyčia, XVIII a. pradžios Švč. Trejybės bažnyčia, 1858 m. pastatyta miesto rotušė. 2007 m. pastatytas 32 aukštų biurų ir gyvenamasis kompleksas *Bridgewater Place* yra aukščiausias miesto pastatas (112 m).

## Demografija

## Sportas
Mieste 1996 m. vyko X Europos futbolo čempionatas. Žymiausias klubas yra Leeds United AFC.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Miesto valdžios svetainė
Peter Jackson

**Piteris Robertas Džeksonas** (*Peter Robert Jackson*, g. 1961 m. spalio 31 d.) – Naujosios Zelandijos kino režisierius, labiausiai išgarsėjęs filmų trilogija „Žiedų valdovas“ pagal to paties pavadinimo Dž. R. R. Tolkino knygą.

Į kino mėgėjų akiratį Džeksonas papuolė sukūręs keletą siaubo komedijų, o buvo pripažintas po to, kai režisavo „Heavenly Creatures“, už kurio scenarijų gavo Oskarą (drauge su žmona Fran Walsh). Turi du vaikus Billy ir Katie.

## Filmai
* *Bad Taste* (1987)
* *Meet the Feebles* (1989)
* *Valley of the Stereos* (1992) (trumpametražis) – prodiuseris
* *Braindead* (1992)
* *Heavenly Creatures* (1994)
* *Forgotten Silver* (1995)
* *The Frighteners* (1996)
* *[[Žiedo brolija (2001 filmas)|The Lord of the Rings: The Fellowship of the Ring]] * (2001)
* *[[Dvi tvirtovės (2002 filmas)|The Lord of the Rings: The Two Towers]]* (2002)
* *[[Karaliaus sugrįžimas (2003 filmas)|The Lord of the Rings: The Return of the King]]* (2003)
* *King Kong* (2005)
* *The Lovely Bones* (2007)
* *Halo* (2008) – atsakingasis prodiuseris
* *The Hobbit: An Unexpected Journey* (2012)
* *The Hobbit: The Desolation of Smaug* (2013)
* *The Hobbit: The Battle of Five Armies* (2014)
Dalia Marija Stančienė

**Dalia Marija Buišytė-Stančienė** (g. 1948 m. rugsėjo 17 d. Palangoje) – Lietuvos filosofė, humanitarinių mokslų (filosofija) daktarė, Vilniaus pedagoginio universiteto docentė, Kultūros, filosofijos ir meno instituto Habilituota humanitarinių mokslų srities filosofijos krypties daktarė. D. M. Stančienė specializuojasi šiose mokslinių interesų kryptyse: ugdymo filosofija, viduramžių filosofija, metafizika, fenomenologija, socialinė etika, didaktika.

## Biografija
1966–1971 m. studijavo Vilniaus universiteto Fizikos fakultete. Visuomeninių mokslų akademijoje prie SSKP CK apgynė disertaciją „Problema santykio tarp proto ir religinio tikėjimo neotomizme (1918–1940 m. Buržuazinės Lietuvos duomenimis)“, 1983 m. humanitarinių mokslų daktarė.

Nuo 1990 m. žurnalo „Logos“ vyr. redaktorė. Kultūros, filosofijos ir meno instituto vyresnioji mokslinė bendradarbė, Vilniaus pedagoginio universiteto etikos katedros docentė. Tarptautinės Tomo Akviniečio asociacijos (SITA) Lietuvos skyriaus direktorė. Paskelbė straipsnių viduramžių filosofijos ir etikos klausimais. 1993 m. stažavosi Tomo Akviniečio kolegijoje Santa Pauloje, JAV, 1999 m. – Šv. Tomo universitete, JAV, 2001 m. – Poitiers universitete, Prancūzijoje.

2020 m. D. M. Stančienė, kaip Krikščionių sąjungos kandidatė, pateikė pareiškinius dokumentus siekdama dalyvauti 2020 m. LR Seimo rinkimuose, tačiau Vyriausioji rinkimų komisija, remdamasi Gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimų centro suteikta informacija dėl pareiškėjos bendradarbiavimo su slaptosiomis užsienio valstybių tarnybomis, kandidatės neregistravo.

## Profesinė veikla
1996–2008 m. Kultūros, filosofijos ir meno instituto Vyr. moksl. darbuotoja, vadovė. Nuo 1999 m. ir iki dabar Vilniaus pedagoginio universiteto profesorė. Nuo 2008 m. iki dabar Klaipėdos universiteto profesorė.

## Bibliografija
* Gėrio ženklai būtyje, Vilnius, 2006.
* Ankstyvieji viduramžiai: ugdymo filosofiniai pagrindai, 2006
* Lietuva globalėjančiame pasaulyje, 2006

## Apdovanijomai
* Prano Dovydaičio premija (2014 m.)

## Šaltiniai
Šiaulių miesto savivaldybės taryba 1995–1997 m.

**[[Šiaulių miesto savivaldybės taryba]]** – Šiaulių miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1995 m. kovo 25 d.

## Teisinis pagrindas
Rinkimai įvyko vadovaujantis 1992 m. spalio 25 d. LR Konstitucijos nuostatomis, 1994 m. liepos 7 d. naujuoju Vietos savivaldos įstatymu ir nauju 1994 m. liepos 7 d. savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Buvo panaikintos savivaldybių pakopos, iki 31 sumažintas savivaldybės tarybos narių skaičius, meras tapo ir atstovaujamosios, ir vykdomosios valdžios galva.

## Rinkimai
Miesto tarybos rinkimuose dalyvavo 37 310, arba 38,1 proc. visų rinkėjų. Už TSLK sąrašą balsus atidavė 41,4 proc., už socialdemokratų, centristų ir liberalų, suinteresuotų Laisvosios ekonominės zonos kūrimu mieste, koaliciją „Mūsų miestas – mūsų namai“ – 22,1 proc.

### Rinkimuose dalyvavusios partijos

### Tarybos nariai

## Veikla
Meru išrinktas Alfredas Lankauskas, jo pavaduotoju Algimantas Sėjūnas. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Jaronimas Ulianskas, kontrolieriumi Jonas Zolubas. Įsteigti keturi departamentai, tačiau jų vadovais paskyrus skyrių vedėjus, nauja valdymo sistema praktiškai neveikė, nes vadovai labiausiai rūpinosi savo skyrių darbu ir neatliko nepriklausomo koordinatoriaus funkcijų.

## Nuorodos
Oficiali svetainė
Šiaulių miesto savivaldybės taryba 1997–2000 m.

**[[Šiaulių miesto savivaldybės taryba]]** – Šiaulių miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1997 m. kovo 23 d. vadovaujantis 1996 m. gruodžio 23 d. pakeistu Savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Taip pat buvo pakeista Konstitucija, tarybų kadencija prailginta iki 3 metų.

## Rinkimuose dalyvavusios partijos

## Tarybos nariai

## Veikla
Į pirmąjį posėdį taryba susirinko balandžio 10 d., tačiau tik balandžio 20 d., sudarius konservatorių, socialdemokratų ir liberalų koaliciją, miesto meru išrinktas Alfredas Lankauskas, jo pavaduotoju Irenijus Račkauskas. Administratoriumi liko Jaronimas Ulianskas, tačiau tarybos daugumai pereiškus nepasitikėjimą juo, 1997 m. liepos mėn. paskirtas Justinas Sartauskas. Kontrolieriumi paskirtas Arvydas Ušeckas.

Dar pirmosios konservatorių valdymo kadencijos laikotarpiu, miesto biudžetas pradėjo nebesurinkti planuotų pajamų, 1996 m. deficitas buvo 13,6 mln. Lt., 1997 m. 10, 3 mln. ir tik 1989 m. pavyko surinkti 10,2 mln. Lt daugiau, negu planuota. Tačiau įsisenėjusių skolų grąžinti taip ir nepavyko, o kai kurios, pavyzdžiui, už savivaldybės biudžetinių įstaigų šildymą, išaugo iki trečdalio šilumos tiekimo įmonės metinės apyvartos.

Nesugebėjus sutarti su šalies valdžia dėl tolesnio Zoknių oro uosto naudojimo, ant bankroto ribos atsidūrė ir savivaldybės įmonė „Šiaulių aerouostas“.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Visagino miesto taryba 1990–1995 m.

**[[Visagino savivaldybės taryba|Visagino miesto savivaldybės taryba]]** – Visagino miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1990 m. kovo 24 d. Pilnas pavadinimas – **Visagino miesto Liaudies deputatų taryba**, nuo 1990 m. balandžio mėn. **Visagino miesto taryba**, nuo 1994 m. liepos mėn. **Visagino miesto savivaldybės taryba**.

Vietos savivaldos pagrindų įstatymu, priimtu 1990 m. vasario 12 d., savivaldybės suskirstytos į žemesniosios pakopos savivaldybes – apylinkės, gyvenvietės (valsčiai), rajono (apskrities) miestai ir aukštesniosios pakopos savivaldybes – rajonai, apskritys, respublikos miestai. Visaginui priskirtas aukštesniosios pakopos savivaldybės statusas.

Rinkimai, vadovaujantis Lietuvos TRS Aukščiausiosios Tarybos 1989 m. gruodžio 7 d. priimtu „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vietinių liaudies deputatų tarybų rinkimų įstatymu“ vyko pagal mažoritarinę sistemą. Kandidatus kelti galėjo renkamos tarybos teritorijoje esančių visuomeninių, politinių organizacijų, visuomeninių judėjimų rajonų ir miestų organai, taip pat ne mažiau, kaip 50 darbo ar gyvenamosios vietos piliečių susirinkimas.

Rinkimai įvyko 1990 m. kovo 24 d., pakartotinis balsavimas (II turas) – balandžio 7 d., tačiau kai kuriose rinkimų apygardose rinkimai neįvyko.

## Nuorodos
Oficiali svetainė
Meinoriai

**Meinoriai** – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Užlieknės.

## Istorija

Kaimas paminėtas 1661 m. Viekšnių seniūnijos inventoriuje, kuriame nurodyta esant 3 kiemus. Sovietmečiu 1984 m. kaimas panaikintas, bet 2018 m. atkurtas.

## Gyventojai

1923 m. kaime buvo 19 ūkių, 152 gyventojai.

## Šaltiniai

*
Parašiutas

**Parašiutas** – įtaisas, kuris krentančio žmogaus ar krovinio greitį sumažina iki saugaus, leidžiančio saugiai nusileisti.

Dalis šiuolaikinių parašiutų leidžia sklęsti ir nusileisti pasirinktoje vietoje. Parašiutai taip pat naudojami kaip stabdymo įtaisai aviacijoje, mažinantys stabdančio lėktuvo (ar daugkartinio naudojimo kosminio aparato) greitį ir trumpinantys stabdymo kelią.

Parašiutus naudoja kariai, kai reikia nusileisti į priešo teritoriją, lakūnai, kai tenka gelbėtis iš sugedusio ar pamušto lėktuvo. Parašiutas puikiai tinka kroviniams (pvz., maistui ir amunicijai) nuleisti į tas vietas, kur lėktuvai negali nusileisti.

Parašiutai naudojami sportui ir pramogai.

## Istorija
Pirmą kartą parašiutas panaudotas 852 metais, kai bandyta nušokti nuo Kordobos bokšto. Nežinomas šuolininkas liko gyvas.

1178 metais nežinomas šuolininkas bandė nusileisti parašiutu nuo vieno iš Konstantinopolio bokštų, bet nusileisdamas susilaužė nemažai kaulų ir vėliau mirė.

Parašiuto eskizų rasta ir didžiojo italų dailininko, mokslininko ir inžinieriaus Leonardo da Vinči 1485 metų rankraščiuose.

1783 metais parašiutą iš naujo išrado prancūzas Sebastijanas Lenormandas, kuris, beje, ir pavadino šį įtaisą „parašiutu“.

1785 metais parašiutą išbandė Žanas Pjeras Blanšaras (*Jean Pierre Blanchard*), iš aukštai skrendančio oro baliono sėkmingai nuleisdamas šunį.

1793 metais pats Blanšaras išbandė šuolį parašiutu. Oro balionas pradėjo kristi, ir Blanšaras išsigelbėjo nusileisdamas parašiutu.

1890 m. Polas Letemanas (*Paul Letteman*) ir Paulius Katčenas (*Kathchen Paulus*) pagamino ir išbandė pirmąjį savaime išsiskleidžiantį parašiutą.

1912 metais JAV armijos kapitonas Albertas Beris (*Albert Berry*) pirmasis sėkmingai nusileido parašiutu iš lėktuvo.

## Nuorodos

* Parašiutų istorija (liet. k);
* Parašiutizmas Lietuvoje  (liet. k);
* The European Military Parachuting Association .
Visagino savivaldybės taryba 2000–2003 m.

**[[Visagino savivaldybės taryba|Visagino miesto savivaldybės taryba]]** – Visagino miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2000 m. kovo 19 d.

## Rinkimuose dalyvavusios partijos

## Tarybos nariai

## Nuorodos
Oficiali svetainė
Užlieknės šv. Marijos Magdalietės bažnyčia

**Užlieknės šv. Marijos Magdalietės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Užlieknės kaime, 7,5 km į vakarus nuo Viekšnių, kairiajame Šventupio (kairysis Ventos intakas) krante. Liaudies architektūros formų.

## Istorija

Koplyčia Užlieknėje žinoma nuo 1784 m. Kanauninkas Kasparas Bytautas 1807 m. pastatė naują medinę, kuri 1857 m. buvo perstatyta; priklausė Viekšnių parapijai. Dukart per metus (gegužę ir liepą) vykdavo atlaidai.

1931 m. užliekniškė Januškaitė savo 24 ha ūkį pavedė šventovei, į ją buvo paskirtas klebonas ir Užlieknė tapo bažnytkaimiu. 1931 m. lapkričio 13 d. bažnyčia iš senosios vietos buvo perkelta į dovanotąją žemę (maždaug 300 m nuo buvusios vietos) – Medžialenkės kaimo statybininkui P. Garaliui vadovaujant, ji buvo užkelta ant apvalių rąstų ir perridenta. Pastatas buvo atnaujintas, o šventorius aptvertas. Tarpukaryje garsėjo šv. Marijos Magdalietės atlaidais (liepos 22 d.), bažnyčioje klebonavo kun. Liaudanskis, kun. Stanislovas Ercius, kun. Kazimieras Vilkickas (abu pastarieji palaidoti Užlieknėje) ir kt. 

2007 m. kovo pradžioje bažnyčia smarkiai apdegė.

## Architektūra

Pastatas liaudiškos architektūros formų, stačiakampio plano, vienabokštis. Įrengti keturi altoriai. Šventoriaus tvora medinių statinių. Prie vartų stovi 1904 m. metalinis kryžius, atgabentas iš senosios bažnyčios vietos. Į Kultūros vertybių registrą įrašyti: šviestuvas, 2 altoriai ir pavieniai paveikslai.

## Galerija

Užlieknės bažnyčia 2021.JPG|Atnaujinta bažnyčia
Užlieknės bažnyčia, apsidė.JPG|Atnaujinta bažnyčia
Uzlieknes baznycia 2006-07-12.JPG
Uzlieknes baznycia. siau.p. 2006-07-126 resize.jpg|Bažnyčia iš šiaurės pusės
Uzlieknes baznycia.langines.2006-07-12.JPG|Bažnyčios durys ir langinės
Uzlieknes baznycia, stogo kryziai, 2006-07-12.JPG|Stogo kryžiai
Uzlieknes baznycia sventorius su suol., 2006-07-12.JPG|Šventoriuje sukalti suolai tikintiesiems
Uzlieknes baznycia.kryzius.2006-07-12.JPG|Šventoriuje pastatytas kryžius


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Užlieknės šv. Marijos Magdalietės parapija (Telsiuvyskupija.lt)
* [Viekšnių bažnyčios praeitis // [Verslas (laikraštis)|Verslas] 1937 m. liepos 16 d., Nr. 29–30 (283–284), psl. 4]
* Mažeikių kraštą garsinančios bažnyčios – Užlieknės šv. Marijos Magdalietės // www.budas.lt
Šventupys (Venta)

**Šventupys** – upė Mažeikių raj., Tirkšlių seniūnijoje, Ventos kair. intakas. Dar vadinamas *Saldupiu, Drobupiu*. Prasideda Plėnakių kaimo apylinkėse. Voverių k. teritorijoje įteka į Ventą, 209,1 km nuo jos žiočių. Teka per Užlieknę.

Šaltavandenis, gausiai maitinamas šaltinių ir gobiamas medžių lajos. Vasarą, liepos mėnesio pabaigoje, kasmet Užlieknėje vykdavo šv. Magdelenos atlaidai, kur suplaukdavo minios maldininkų. Tikintieji plaudavo upelio vandeniu žaizdas, kiti semdavosi jo į butelius ir veždavosi į namus.

Upėvardis reiškia „šventa upė“.

## Išnašos


Vaizdas:Sventupis2 2006-07-12.JPG
Vaizdas:Sventupys1, 2006-07-12.jpg
Neriungris

**Neriungris** (, ) – miestas Rusijoje, Jakutijos pietuose, 740 km nuo Jakutsko, Stano kalnagūbryje, prie Neriungrio upės (Lenos baseinas).

Akmens anglių gavyba. Yra šiluminė elektrinė. Mašinų, statybinių medžiagų pramonė. Šalia miesto praeina Lenos plentas, o gretimoje Berkakito gyvenvietėje yra geležinkelio stotis. Neriungris įkurtas 1975 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* www.nerungri.ru
Lėlaičiai (Tirkšliai)

**Lėlaičiai** (arba ***Lielaičiai, Lelaičiai***) – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Užlieknės, kaimas prie Ventos, tarp Užlieknės ir Pavenčių kaimų, Viekšnių vieškelio. Kaimo rytiniu pakraščiu teka Pievys, yra jo užtvanka, sudegusio malūno liekana, peri gulbės, kurias globoja užtvankos savininkė Emilija Elekšienė.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Juozas Elekšis (1931–2022), žurnalistas, poetas.

## Galerija

Lelaiciai1 2006-07-12.JPG|Nuo Viekšnių-Užlieknės vieškelio atsišakoja keliukas, prie kurio įsikūrusios kaimo sodybos
Lelaiciai3 2006-07-12.JPG|Kelios sodybos prie Pievio užtvankos
Lelaiciai 2006-07-12.JPG|Per kaimą vingiuoja Viekšnių-Užlieknės vieškelis


## Šaltiniai

*
Mirnas (Jakutija)

**Mirnas** () – miestas Rusijoje, Jakutijos vakaruose, prie Ireliacho upės (Viliujo baseinas), 1207 km nuo Jakutsko. Rajono centras.

Statybinių medžiagų, maisto pramonė. Gyvenvietė įkurta 1955 m., apylinkėse radus deimantų. Tai didžiausia šalyje deimantų kasykla. 1959 m. gavo miesto statusą. Keliais sujungtas su Lenos ir Viliujo upėmis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali rajono svetainė
Akmenės rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.

**[[Akmenės rajono savivaldybės taryba]]** – Akmenės rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1995 m. kovo 25 d.

## Teisinis pagrindas
Rinkimai įvyko vadovaujantis 1992 m. spalio 25 d. Konstitucijos nuostatomis, 1994 m. liepos 7 d. naujuoju Vietos savivaldos įstatymu ir nauju 1994 m. liepos 7 d. savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Buvo panaikintos savivaldybių pakopos, iki 25 sumažintas savivaldybės tarybos narių skaičius, meras tapo ir atstovaujamosios, ir vykdomosios valdžios galva.

## Rinkimuose dalyvavusios partijos

## Tarybos nariai

## Nuorodos
Oficiali svetainė
Aldanas (miestas)

**Aldanas** () – miestas Rusijoje, pietinėje Jakutijoje, Aldano kalnyne, į rytus nuo Aldano upės, 530 km į pietus nuo Jakutsko, prie Lenos plento ir Amūro–Jakutsko magistralės. Aldano rajono centras. 24,3 tūkst. gyventojų (2005 m.).

## Istorija
1923 m. įkurtas miestas ir vadintas Nezametno (*Незаметный*). Apylinkėse (Bertine, Tarabukine) rasta aukso. 1932 m. rugsėjo 20 d. gavo miesto statusą, o 1939 m. pervadintas į Aldaną. Aldane veikė keli lageriai, kuriuose po Antrojo pasaulinio karo buvo ir lietuvių; kaliniai dirbo aukso kasyklose.

## Ekonomika
Aukso ir žėručio gavybos rajono centras. Kalnakasybos pramonė (aukso, klinčių gavyba). Metalo ir medienos apdirbimo, statybinių medžiagų pramonė.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Rajono svetainė

## Šaltiniai
Pievys

**Pievys** – upė šiaurės vakarų Lietuvoje, Telšių ir Mažeikių raj., Ventos kairysis intakas. Išteka iš Balėnėlio ežero, Mitkaičių apylinkėse, 20 km į pietryčius nuo Mažeikių. Teka į šiaurės rytus. Lėlaičių kaimo teritorijoje įteka į Ventą, 216 km nuo jos žiočių.

Intakai: Starkupis, Geršupis, Žibilėlis (dešinieji), Ežerupis (kairysis).

Vidutinis vagos nuolydis 312&nbsp;cm/km, vidutinis vandens debitas žiotyse 0,54 m³/sek. 7 km nuo žiočių, ties Žibikais, yra 11 ha dydžio tvenkinys (nuo 1974 m.). Stočkų k. buvo vandens malūnas, kuris per karą sudegė. Kitas tvenkinys yra žemupyje, Lėlaičių kaimo teritorijoje.

Gyvenvietės prie Pievio: Kanteniai, Pievėnai, Stočkai, Meškeliai, Žibikai, Lėlaičiai.


Vaizdas:Pievio tvenkinys 2006-07-12.jpg|Lėlaičių kaime Pievio tvenkinys, toliau matosi užtvanka.
Vaizdas:Pievio uztvankos pralaida 2006-07-12.JPG|Užtvankos pralaida
Vaizdas:Pievys2 2006-07-12.JPG|Pievio tvenkinys labai užžėlęs vandeniniais augalais.


## Šaltiniai
Užventė

**Užventė** – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, šalia kelio , 1,5 km į pietus nuo Viekšnių, pervažiavus Viekšnių tiltą. Pėstiesiems skirtas Viekšnių kabamasis tiltas. Iš pietų pusės supa Kegrių miškas. Seniūnaitijos centras.

## Gyventojai

1923 m. buvo 18 ūkių ir 112 gyventojų, 1959 m. – 64, 1970 m. – 123, 1979 m. – 160, 1987 m. – 275 gyventojai. 1971 m. kaime iš viso buvo 16 kiemų. Vėlesnių metų ūkių ir gyventojų skaičius: 1996 m. – 132 ūkiai ir 363 gyventojai, 1998 m. – atitinkamai 144 ir 356, 2000 m. – 124 ir 372.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Išvietė

**Išvietė** – nuo kitų pastatų atskirtas, lauko tualetas. Dažniausiai būna kaimiškose vietovėse, pakelėse. Paprastai neturi vandentiekio, kanalizacijos. Srutos kaupiamos izoliuotoje duobėje, iš kurios vėliau išsiurbiamos srutovežio arba įrengiama biologinio valymo sistema.
Taksi

**Taksi** – transporto priemonė (dažniausiai automobilis), kuri pagal asmens pageidavimą ar iškvietimą nuveža į reikiamą vietą už tam tikrą mokestį. Lietuvoje, kaip ir daugelyje kitų pasaulio vietų, taksi įprasta kviesti telefonu, tačiau keleiviams siūlomi ir nauji iškvietimo būdai: SMS žinute, internetu bei mobiliosiomis taksi iškvietimo aplikacijomis.

## Istorija
Pirmasis žinomas taksi buvo arklio traukiamas vežimas, išriedėjęs į Londono gatves 1636 metais. Nuo kitų to laiko vežimų jis skyrėsi tik tuo, kad vežikas buvo pasirengęs įsodinti ir pavėžėti bet kurį pinigų turintį miestietį ten, kur jam tuo metu reikia. 1637 m. tokie vežimai pasirodė ir Paryžiuje. Taksi pavadinimas tokioms transporto priemonėms prigijo vėliau, apie 1900 metus – jį sugalvojo prancūzai, sutrumpinę žodį *taximètre* (nuo lotyniško *taxa* – mokestis + *metrum* – matuoklis).