open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Šiaurės Jakė

**Šiaurės Jakė** arba **Jakė del Nortė** () – ilgiausia Dominikos Respublikos upė. Upė prasideda 2580 m aukštyje virš jūros lygio, Sibao slėnyje susiliejus upeliams, kurie išteka Centrinėje Kordiljeroje, į pietus nuo Santjago miesto Santjago provincijoje. Upė teka beveik tiesia vaga į šiaurę, pro Santjagą, vėliau pasuka vakarų–šiaurės vakarų kryptimi ir įteka į Atlanto vandenyno Montekristo įlanką, tuoj į vakarus nuo San Fernado de Monte Kristo.

Upės baseino vanduo naudojamas dirbamųjų laukų, kuriuose auginami ryžiai ir kitos agrikultūros, drėkinimui. Jakė del Nortė daugiausia yra sekli, todėl laivuojama tik mažomis valtimis. Tačiau lietinguoju sezonu upė gerokai patvinsta, kai kuriose vietose sukeldama potvynius. 1972 m. ant upės buvo pastatyta Tavera užtvanka, kuri gamina elektrą. Ties Charabakoa upės vaga naudojama kanojų vandens sportui.

Didžiausi intakai: Bao, Amina, Mao ir Guajubinas.

Prie upės įsikūrę Charabakoos, Santjago, Mao miestai.

## Šaltiniai
Linda (dainininkė)

**Svetlana Lvovna Geiman** (; g. 1977 m. balandžio 29 d., Kentau, Pietų Kazachstano sritis, Kazachijos SSR, SSRS), geriau žinoma slapyvardžiu **Linda** – Rusijos dainininkė, atliekanti tiek elektroninės, tiek ir etninės muzikos stilių dainas. Dažniausiai Lindos atliekamos dainos priklauso trip-roko žanrui.

## Diskografija

### Studijiniai albumai
* 1994 – Pesni tibetskih lam (*Песни тибетских лам*)
* 1996 – Vorona (*Ворона*)
* 1999 – Placenta (*Плацента*)
* 2001 – Zrenije (*Зрение*)
* 2004 – AtakA (*АтакА*)
* 2006 – AleAda (*АлеАда*)
* 2008 – Skor-piony (*Sкор-пионы*)

### Rinkiniai
* 1999 – Beloje na belom (*Белое на белом*)
* 2001 – Linda (*Линда*)
* 2005 – Počti bliznecy (*Почти близнецы*)
* 2010 – Linda. Lučšije pesni (*Линда. Лучшие песни*)

### Remiksai
* 1994 – Tancy tibetsih lam (*Танцы тибетских лам*)
* 1997 – Vorona. Remake & Remix (*Ворона. Remake & Remix*)
* 2000 – Embrion Right (*Эмбрион Right*)
* 2000 – Embrion Wrong (*Эмбрион Wrong*)

### Koncertiniai albumai
* 1998 – Koncert (*Концерт*)
* 2004 – Žizn (*Жизнь*)

### Singlai
* I’m Crow
* Beloje na belom (*Белое на белом*)
* Cepi i kolca (*Цепи и кольца*)
* Agonija (*Агония*)
* Begi (*Беги*)
* Ja ukradu (*Я украду*)
* Liubov v konverte (*Любовь в конверте*)
* Mečena ja (*Мечена я*)
* Tolkaj na liubov (*Толкай на любовь*)
* Čiorno-Snežnaja (*Чёрно-Снежная*)
* Skor-pioni (*Sкор-пионы*)
* Oni tak (*Они так*)
* Laj, sobaka (*Лай, собака*)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Osama

**Osama** () – upė Dominikos Respublikoje. Upės ilgis – 148 km; tai ketvirta ilgiausia upė šalyje ir 4-ta pagal baseino plotą (2685 km²).

Upė išteka 856 m virš jūros lygio Loma Siete Kabesaso kalno šlaituose, Jamasos kalnagūbryje, netoli Vila Altagrasijos. Teka į rytus Monte Platos provincija, paskiau pasuka į pietryčius, suformuodama dalį Santo Domingo ir Monte Platos provincijų sienos. Prie San Luiso savivaldybės susilieja su Jabakao upe ir pasuka į pietvakarius. Netoli žiočių upė dalija Santo Domingą į rytinę bei vakarinę dalis ir įteka į Karibų jūrą. Upė laivuojama tik ties žiotimis.

Didžiausi intakai: Savita, Jabakao (kairieji), Isabela (dešinysis).

## Šaltiniai
Šv. Martyno parapija

**Šv. Martyno parapija** (Gernsio tarme ir ; istoriškai *Saint-Martin-de-la-Bellouse*) – parapija Gernsio saloje, kuri yra išsidėsčiusi Lamanšo sąsiauryje tarp Didžiosios Britanijos ir Prancūzijos.

## Geografija
Šv. Martyno parapija yra salos pietryčiuose. Pietvakariuose ribojasi su Foresto, šiaurės vakaruose su Šv. Andriaus parapijomis ir šiaurės rytuose su Sent Piter Portu, Gernsio sostine, kuri taip pat yra viena iš parapijų. Vakaruose Šv. Martyno parapija turi maža eksklavą, kuris nutolęs nuo likusios parapijos. Pati parapija yra padalinta į keturis kantonus: *Canton des Hamelins*, *Canton de Hatenez*, *Canton de Bon Port* ir *Canton de Fermain*.

## Nuorodos
* thisisguernsey.com svetainė
Pakrantės departamentas

**Pakrantės departamentas** () – departamentas Benino pietinėje dalyje, Gvinėjos įlankos pakrantėje. Administracinis centras – Kotonu.

1999 m. sudarytas iš dalies Atlanto departamento.

## Gyventojai

Religinis pasiskirstymas:
* krikščionys (katalikai, Suvienytoji Afrikos bažnyčia) – 75,7 %
* musulmonai – 14,2 %
* vudu ir kitų vietinių tikėjimų išpažinėjai – 10,1 %

Etninis pasiskirstymas:
* fonai – 32,9 %
* gunai – 15,2 %
* kiti – 51,9 %

## Administracinis suskirstymas

Departamente yra vienintelė komuna – Kotonu.
Uemės departamentas

**Uemės departamentas** () – departamentas Benino pietrytinėje dalyje, Nigerijos pasienyje ir Gvinėjos įlankos pakrantėje. Administracinis centras – Porto Novas.

1999 m. iš šiaurinės departamento dalies sudarytas Plynaukštės departamentas.

Teritorija teka Uemės upė, gausu lagūnų (Nakujės ežeras, Porto Novo lagūna).

## Gyventojai

Religinis pasiskirstymas:
* krikščionys (katalikai, Dangiškoji bažnyčia, Suvienytoji Afrikos bažnyčia) – 67,0 %
* musulmonai – 12,1 %
* vudu ir kitų vietinių tikėjimų išpažinėjai – 11,0 %
* kiti – 9,9 %

Etninis pasiskirstymas:
* gunai – 32,9 %
* uemiai – 22,0 %
* fonai – 15,4 %
* kiti – 29,7 %

## Administracinis suskirstymas

Departamentas padalintas į 9 komunas:
* Adžara
* Adžohunas
* Agegezas
* Akpro Miseretė
* Avranku
* Bonu
* Dangbo
* Porto Novas
* Seme Kpodžis
Gernsio parapijos

Gernsio beilivikas (*apygarda*) apima Gernsio salą ir kitas salas tokias kaip: Oldernis, Sarkas, Hermas, Džetu, Breku ir Lihu.

## Parapijos

Gernsio sala yra padalinta į 10 parapijų (Oldernio Sent Anos parapija ir Sarkas paprastai nėra įtraukiami į bailiviko parapijų sąrašą, nes neturi administracinės reikšmės).

## Nuorodos
* Guernsey Parishes (Statoids.com)
Oldernis

**Oldernis** (, Oldernio tarme *Aoeur’gny*) – šiauriausia Normandijos sala. Priklauso Gernsio beilivikui, Britanijos Karūnai. Oldernis yra 4,8 km ilgio ir 2,4 km pločio. Salos plotas 7,8 km² ir yra trečia pagal dydį Normandijos salose ir antra beilivike. Nutolusi 16 km į vakarus nuo Kotanteno pusiasalio, Normandijos, 32 km į šiaurės rytus nuo Gernsio ir 97 km į pietus nuo Didžiosios Britanijos krantų.

2013 m. balandžio mėnesio duomenimis, saloje gyveno 1903 gyventojai. Saloje yra vienintelė Šv. Onos (Sent Anos) parapija, kuri apima visą salą. Taip pat yra keletas kitų gyvenviečių: Brajus (*Braye*), Krabis (*Crabby*), Londžisas (*Longis*), Manesas (*Mannez*) bei Niutaunas (*Newtown*).

## Geografija
Oldernis kaip ir kitos Normandijos salos pasižymi uolėta pakrante, taip pat driekiasi smėlėti paplūdimiai ir kopos. Aukščiausias salos taškas yra centrinėje plynaukštėje, iškilęs 90 m. Temperatūra ir klimatas jūrinis. Vasaros šiltesnės, nei kitose Britų salose.

Oldernis ir aplink esančios salos turtingos flora ir fauna.

## Galerija

Vaizdas:Alderney aerial.jpg|Oldernis centre ir Burhou sala dešinėje
Vaizdas:St.Ann's Church, Alderney.jpg|Šv. Onos bažnyčia
Siesarties vandens malūnas

**Siesarties vandens malūnas** – Siesarties kaime (Molėtų rajonas) ant Siesarties upės pastatytas vandens malūnas, didžiausias išlikęs Rytų Lietuvoje. Pastatytas 1914 m., malūnas buvo varomas vandeniu. Šiuo metu pastate įrengtos pobūvių salės. 

## Konstrukcija

Vagos tipo hidrotechniniam įrenginiui pastatyti supilta ilga, iki 3,5 m aukščio, 5 m pločio viršuje, žemių užtvanka. Taip sukaupta 33 200 kub.m. vandens. Beveik visą jį galima buvo panaudoti malūno darbui. Upės vandens pertekliui nuleisti jos senojoje vagoje įrengta betoninė pralaida su mediniais skydais lygiui reguliuoti. Vandens malūno "Pirvitc" firmos 1912 m. Rygoje pagamintai turbinai sukti iškastas kanalas, kuris po užtvanka ir malūno pastatu paverstas tuneliu. Turbinos kamera taip pat įrengta po pastatu, cokoliniame akmens ir plytų mūro malūno aukšte. Malūno pastatas statytas galu į upelį, stačiakampio plano, 17,2x11 m dydžio, dviejų aukštų, raudonų plytų mūro su dvišlaičiu, čerpėmis dengtu stogu. Pastatas puoštas kukliai, aukštus skiria šiek tiek į išorę iškištos vienos plytų eilės juostos. Pagrindiniame fasade, tarp pirmo ir antro aukštų sienų sąvaržų eilė puošta geležinėmis atvirkščios S raidės formos inkaravimo detalėmis. Cokolinio aukšto durų, langų ir tunelio angų viršus pusapvalis, pirmojo aukšto langai ir durys stačiakampiai, didesni, antrojo aukšto langai mažesni. Angų viršus puoštas plytų apvadais.

## Šaltiniai
Sent Ana

**Sent Ana** () – Oldernio sostinė ir pagrindinis salos miestelis. Nutolęs 16 km nuo Manšo departamento, Žemutinės Normandijos regiono, šiaurės vakarų Prancūzijos. 2010 m. duomenimis, miestelyje gyveno 2000 gyventojų. Panašus į kitus Prancūzijos miestelius; savo grįstomis gatvėmis, vaizdingais kotedžais, restoranais ir barais. Išsidėstęs salos centre, šiaurės vakarų kryptimi, iki pat *Braye* uosto vakaruose, kuris yra pagrindinis Oldernio uostas.

Viktorijos gatvė (), nutiesta 1836 m., yra pagrindinė miestelio gatvė. Prekybos centras su parduotuvėmis, aludės, restoranai, bankas, paštas.

Sent Ana taip pat yra vienintelė salos parapija. Senos parapijos bažnyčia, buvo skirta Mergelei Marijai, kuri stovėjo pagrindinėje salos gatvėje. Griuvėsių liekanoje XVI amžiaus 9-ajame dešimtmetyje buvo pastatyta Šv. Onos bažnyčia. Renovuota 1850 m. bei po Antrojo pasaulinio karo.
Marių mergelio atodanga

**Marių mergelio atodanga** – atodanga, atsivėrusi Kuršių nerijos nacionaliniame parke, Parnidžio įlankoje, Didžiosios kopos papėdėje. Tai valstybės saugomas geologinis gamtos paminklas.  Matoma vietose, kur kopos statmenai nusileidžia į marias. Teritorijoje, esančioje tarp Parnidžio rago bei Lietuvos ir Rusijos valstybės sienos ir priklausančioje Grobšto gamtos rezervatui, įlankos krante kopos yra išslėgusios marių mergelio (arba gitijos) sluoksnius.

Pučiant stipriam rytų vėjui, pamaryje galima stebėti bangų į krantą ridenamų mergelio išspaudų gabaliukus. Marių pakrantė ties atodanga atrodo lyg akmenuota – nusėta įvairaus dydžio apvaliais mergelio gabaliukais. Marių mergelis ne kartą yra pasitarnavęs miškininkams, apželdinant smėlynus. Mergelio atodangos būklė stabili, rytinis mergelio šlaitas nuolat veikiamas vandens erozijos.

## Susidarymas

Mergelio atodanga – tai 2–3 m aukščio, šviesiai pilkos spalvos, sluoksniuotas kalnelis, susidaręs slenkančiai į marias kopai išspaudus į paviršių dumblo sluoksnį. Atodangos formuojasi tada, kai Didžiojo kopagūbrio kopos, slinkdamos, slegia mergelio sluoksnį. Ties marių kranto linija, sumažėjus pasipriešinimui, mergelis išspaudžiamas į paviršių.

Mergelis – vidutinio kietumo, nelaidi vandeniui uoliena, sudaryta iš karbonatų, dolomitų ir molio bei įvairių priemaišų, dažnai slūgso arti žemės paviršiaus. Iš jos gaminamos įvairios rišamosios statybinės medžiagos: cementas, kalkės ir kitos.

## Duomenys

Atodanga paskelbta gamtos paminklu  LR Vyriausybės 2000 m. kovo 20 d. nutarimu Nr. 311. Patenka į Kretingos miškų urėdijos Nidos girininkijos (238 kv., 23 skl.) teritoriją. Pagrindiniai gamtos paminklo duomenys:
* Aukštis – 3,42 m
* Ilgis – 150 m
* Plotis – 0,00 m
* Plotas – 0,073 ha
* Amžius – apie 5000 metų

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Grobšto gamtos rezervatas  *nerija.lrv.lt*
Azerbaidžano centrinis bankas

**Azerbaidžano centrinis bankas** () yra Azerbaidžano sostinėje Baku. Bankas yra nepriklausoma institucija ir atsakinga už banknotų ir monetų išleidimą šalyje, prižiūrėjimą ir reguliavimą bankų sektoriuje bei valdžios valiutos rezervų laikymą. Bankas taip pat yra vienintelis Azerbaidžano monetų kalyklos savininkas.

## Bendradarbiavimas
Azerbaidžano centrinis bankas bendradarbiauja su tarptautinėmis finansinėmis organizacijomis:
* Tarptautinis valiutos fondas
* Pasaulio Bankas
* Europos rekonstrukcijos ir plėtros bankas
* Azijos plėtros bankas

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Hermas

**Hermas** (Gernsio tarme *Haerme*) – mažiausia Normandijos sala, vieša turistams, ir yra Gernsio beiliviko dalis.

## Istorija
Hermyje gyventa nuo neolito laikų. Tai liudija saloje rasti kapai.

Pirmieji rašytiniai šaltiniai apie Hermo gyventojus yra iš VI amžiaus, kai sala tapo vienuolių veiklos centru. Žodis *Hermas* yra kilęs iš čia gyvenusių žmonių.

Svarbiausia salos data laikomi 933 m., kai Normandijos salos buvo prijungtos prie Normandijos hercogystės (liko priklausomi Britanijos Karūnai nuo Normandijos padalijimo 1204 m.). Po aneksijos iš Hermio išvyko vienuolynų gyventojai. Tarp 1570 m. ir 1737 m. Gernsio gubernatoriai naudojo salą medžioklei.

XIX amžiuje saloje atsirado pramonė. Buvo įsteigti granito karjerai, aprūpinti didelio masto karinius įtvirtinimus.

Vokiečiai okupavo Normandijos salas Antrojo pasaulinio karo metu. 1940 m. liepos 25 d., po kelių savaičių vokiečių kariams atvykus į Gernsį ir Džersį, 9 vokiečių kariai Hermio saloje filmavo propagandinį filmą.

## Galerija

Vaizdas:St Tugual's Chapel op Herm.jpg|Koplyčia
Vaizdas:Herm Cottage.JPG|Žvejo namas
Vaizdas:Hermdunord.jpg|Tolumoje Sarko sala


## Nuorodos
* Hermio sala
Oldernio vėliava

**Oldernio vėliava** – sudaryta iš Šv. Jurgio kryžiaus, kurios centre yra Oldernio salos herbas: žaliame fone bei auksiniuose rėmuose pavaizduotas siaučiantis liūtas, stovintis ant galinių letenų ir laikantis šakelę. Vėliava oficialiai buvo priimta 1993 m. gruodžio 20 d.
Piknik (grupė)

**„Piknik“** () – garsi sovietų ir rusų roko grupė, įkurta 1978 metais, nors grupės nariai įsitikinę, kad profesionali grupė buvo suformuota 1981 metais, kai Edmundas Škliarskis tapo grupės lyderiu.

## Diskografija

### Studijiniai albumai
* 1982 – Dym (Дым)
* 1984 – Tanec volka (Танец волка)
* 1986 – Ieroglif (Иероглиф)
* 1988 – Rodom niotkuda (Родом ниоткуда)
* 1991 – Harakiri (Харакири)
* 1994 – Nemnogo ognia (Немного огня)
* 1995 – Vampirskije pesni (Вампирские песни)
* 1996 – Žen-šen (Жень-шень)
* 1997 – Steklo (Стекло)
* 1998 – Pit električestvo (Пить электричество)
* 2001 – Egiptianin (Египтянин)
* 2002 – Čužoj (Чужой)
* 2003 – Govorit i pokazyvaet (Говорит и показывает)
* 2004 – Ten vampira (Тень вампира)
* 2005 – Korolevstvo krivyh (Королевство кривых)
* 2007 – Mrakobesije i Džaz (Мракобесие и Джаз)
* 2008 – Železnyje mantry (Железные мантры)
* 2010 – Teatr absurda (Театр абсурда)
* 2011 – Tri sudby (Три судьбы)
* 2012 – Pevec dekadansa (Певец декаданса)

### Rinkiniai
* 1993 – Коллекционный альбом ’83-’93
* 1998 – The Best
* 2001 – Фиолетово-чёрный
* 2002 – Смутные дни (1982–1992)
* 2002 – Настоящие дни (1992–2002)
* 2005 – Новоегипетские песни
* 2011 – 30 световых лет

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Miranda Cosgrove

**Miranda Taylor Cosgrove** (g. 1993 m. gegužės 14 d. Los Andžele, Kalifornijoje, Jungtinėse Valstijoje) – amerikiečių aktorė, dainininkė ir dainų autorė, geriausiai žinoma iš serialo „iCarly“.

## Biografija

Cosgrove karjerą pradėjo būdama trejų metų, kai nusifilmavo keliose televizijos reklamose. Kaip aktorė debiutavo 2003 m. komedijoje „School of Rock“, atliko Summer Hathaway vaidmenį. Vėliau atliko keletą nežymių vaidmenų televizijoje, o 2004 m. gavo vaidmenį „Nickelodeon“ televizijos situacijų komedijoje „Drake & Josh“, seriale vaidino visose serijoje iki jo pabaigos 2008 m.

Po keleto metų Cosgrove gavo pagrindinį vaidmenį to paties kanalo seriale „iCarly“, jame vaidino merginą Carly, kuri kartu su keletu draugų kuria savo internetinį šou. Serialas tapo viena populiariausių televizijos programų Amerikoje. Cosgrove už kiekvieną seriją gaudavo 180 tūkst. JAV dolerių ir tapo antra geriausiai apmokama vaikų aktore visoje šalyje. 2012 m. aktorė buvo įtraukta į Gineso rekordų knygą kaip daugiausiai uždirbanti vaikų aktorė.

Žinoma iš animacinių filmų „Despicable Me“ ir „Despicable Me 2“, kuriame įgarsino Margo. 2013 m. aktorė gavo vaidmenį NBC seriale „Girlfriend in a Coma“. Komediją planuojama transliuoti 2013–2014 televizijos sezono metu.

Po serialo „iCarly“ sėkmės 2008 m. buvo išleistas jo garso takelis, kuriame Cosgrove atliko keturias dainas. 2010 m. balandžio 27 d. išėjo debiutinis dainininkės albumas „Sparks Fly“.

## Filmografija

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Aktorė „IMDb“ tinklalapyje
* Oficialus aktorės tinkalalapis
Vilniaus universiteto vaikų ligoninė

**Vaikų ligoninė**  – viena stambiausių Lietuvos vaikų ligoninių.

## Istorija

1945 m. atsidarė Vilniuje, Kauno gatvėje. 1950 m. iš Kauno g. buvo perkelta į patalpas Vytauto g. 15, prie jos prijungtos Vilniaus miesto V ir VI vaikų konsultacijos, taip pat I vaikų poliklinikos.

1968–1978 m. įstaiga plėsta, statomi nauji korpusai Santariškėse. 1978 m. pabaigoje iš Vilniaus miesto klinikinės ligoninės perkelti Vaikų chirurgijos ir Vaikų traumatologijos–ortopedijos skyriai ir įkurtas Respublikinis vaikų chirurgijos centras.

1999 m. prijungtas Utenos vaikų reabilitacijos ir ugdymo centras, 2005 m. – Respublikinė universitetinė ligoninė „Vaiko raidos centras“. 2004 m. prijungti Misionierių ligoninės Vaikų akių ligų ir Vaikų ausų, nosies ir gerklės ligų skyriai.

2011 m. tapo Vilniaus universiteto ligoninės Santariškių klinikų filialu, prijungtos Valkininkų vaikų ligoninė „Pušelė“ ir Druskininkų vaikų reabilitacijos sanatorija „Saulutė“. 2017 m. uždarytas ligoninės Vaikų tuberkuliozės skyrius Valkininkų „Pušelė“.

## Pavadinimai
* 1945–1950 m. Vaikų ligoninė
* 1950–1968 m. Vilniaus miesto jungtinė vaikų ligoninė
* 1968–1978 m. Respublikinė vaikų ligoninė
* 1978–1991 m. Respublikinė vaikų klinikinė ligoninė
* 1991–2002 m. Respublikinė Vilniaus universitetinė vaikų ligoninė
* 2002–2011 m. Vilniaus universiteto vaikų ligoninė
* 2011–2020 m. Vaikų ligoninė, Vilniaus universiteto ligoninės Santaros klinikų filialas
* 2020 m. balandžio 6 d. – tapo Vilniaus universiteto ligoninės Santaros klinikų dalimi – Vaikų ligoninės centrai ir skyriai prijungti prie kitų Santaros klinikų centrų.

## Direktoriai
* 1945–1949 m. G. Šapirienė
* 1949–1954 m. Stanislava Raciūtė-Butinavičienė
* 1954–1959 m. O. Siurplienė
* 1959–1974 m. O. Lajauskienė
* 1974–1983 m. B. Butkevičienė
* 1984–1987 m. R. Kuzminskienė
* 1987–2005 m. Genadijus Dolženko
* 2005–2007 m. Kazimieras Binkis
* 2007–2020 m. Juozas Raistenskis

## Centrai
* Vaikų onkohematologijos centras
* Pediatrijos centras
* Vaikų chirurgijos, ortopedijos ir traumatologijos centras
* Vaikų skubios pagalbos, intensyviosios terapijos ir anesteziologijos centras
* Neonatologijos centras
* Vaikų fizinės medicinos ir reabilitacijos centras
* Vaiko raidos centras
* Vaikų retų ligų koordinavimo centras

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Monos sąsiauris

**Monos sąsiauris** (, ) – sąsiauris, kuris skiria Haičio salą nuo Puerto Riko. Monos sąsiauris jungia Atlanto vandenyną su Karibų jūra ir yra svarbi laivų maršruto nuo Atlanto vandenyno iki Panamos kanalo dalis.

130 km besidriekiantis vandens ruožas tarp dviejų salų yra vienas kebliausių kanalų Karibuose. Sąsiauris kupinas kintančių potvynių srovių, kurios susidaro abejose didelių salų pakrantėse, ir smėlio seklumų, kurios besitęsia daugelį kilometrų nuo abiejų krantų.

Sąsiauris yra seismiškai aktyvioje tektoninių lūžių zonoje, todėl jame dažnai vyksta nežymūs žemės drebėjimai, kyla nedideli cunamiai.

## Salos
Monos sąsiauryje yra trys salos:

* Monos sala išsidėsčiusi arti kanalo vidurio.
* Penkis kilometrus į šiaurę nuo Monos salos yra daug mažesnė Monito sala.
* 50 km į šiaurės rytus nuo Monos salos ir apie 21 km nuo Puerto Riko yra Desečeo sala.

## Šaltiniai
Notingamšyras

**Notingamšyras** () – grafystė Rytų Midlandse, Anglijoje. Šiaurės vakaruose ribojasi su Pietų Jorkšyru, rytuose su Linkolnšyru, pietuose su Lesteršyru bei su Derbišyro grafyste vakaruose. Tradiciškai grafystės miestas yra – Notingamas, nors administracinis centras įsikūręs Vest Bridžfordo miestelyje, Rašklifo (*Rushcliffe*) apskrityje. Notingamas buvo grafystės centru tarp 1974 ir 1998 m. 2006 m. duomenimis, grafystėje gyveno virš milijono gyventojų. Puse iš jų gyvena Didžiojo Notingamo aglomeracijoje (kuri tęsiasi Derbišyre). Aglomeracijoje gyvena apie 650 000 gyventojų, nors mažiau nei puse gyvena miesto ribose.

## Geografija

Notingamšyras, kaip ir Derbišyras bei Pietų Jorkšyras, išsidėstęs ant plataus anglies sluoksnio, siekiančio iki 900 metrų storį, kurio daugiausia grafystės šiaurėje. Taip pat turi naftos.

Grafystės upės:
* Trentas
* Aidlas
* Erivašas
* Soaras

Į šiaurę nuo *Newtonwood Lane* yra aukščiausias grafystės taškas, iškilęs 205 metrus.

Notingamšyras vakaruose apsaugotas Peninų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Savivaldybės sveitainė
Centrinė Kordiljera (Espanjola)

**Centrinė Kordiljera** () – aukščiausia kalnų grandinė Dominikos Respublikoje, Espanjolos saloje, ir visame Vest Indijos regione. Kalnų grandinė, kuri vakaruose jungiasi su Šiauriniu masyvu (*Massif du Nord*) (Haitis), driekiasi į šiaurės vakarus, paskiau pasuka į pietryčius ir užsibaigia Karibų jūros pakrantės lygumose, netoli San Kristobalio miesto. Ilgis siekia 550 km, plotis – 80 km.

Kalnų sistema susidarė ugnikalnių grandinės vietoje. Kalnų grandinėje stūkso aukščiausios Vest Indijos viršukalnės: Piko Duartė (3175 m), La Pelona (3150 m), La Rusilja (3029 m), taip pat Monte Micho (2200 m) ir Monte Tina (2059 m). Centrinėje Kordiljeroje prasideda Artibonito, Jakė del Nortės, Jakė del Suro, Junos upės.

Į pietus nuo Centrinės Kordiljeros yra kitos dvi mažesnės kalnų sistemos: Siera de Neiba (šiaurinė) ir Siera de Bahoruko (pietinė), kuri yra Haityje besidriekiančios *Massif de la Selle* kalnų grandinės dalis.
Klaipėdos šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčia

**Klaipėdos šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčia** – šiaurinėje Klaipėdos dalyje, netoli Klaipėdos jūrininkų ligoninės esanti bažnyčia ir Onkologijos centras, pastatyti 2012 m. Bažnyčią prižiūri broliai pranciškonai.

## Istorija

Šventovė pastatyta 2012 m. Iki 2022 m. ji minima kaip koplyčia, nuo 2023 m. pradžios – jau kaip bažnyčia.

## Architektūra

Bažnyčia suprojektuota architektų Nunzio Rimmaudo (Italija) ir Sauliaus Plungės, siekiant atkartoti Asyžiaus šv. Angelų Marijos bazilikoje saugomos Porciunkulės architektūrą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Telšių vyskupija. Šv. Pranciškaus Asyžiečio vienuolyno koplyčia
* Klaipėdoje šventinama šv. Pranciškaus Asyžiečio koplyčia
* Oficialiai atidaryta naujoji koplyčia
Daramas

**Daramas** () – grafystė ir unitarinis rajonas šiaurės rytų Anglijoje. Administracinis centras – Daramo miestas. Didžiausia grafystės miestas – Darlingtonas. Apskritis turi kasybos ir žemės ūkio paveldą, taip pat geležinkelio pramonę. Istoriškai, grafystės ekonomika priklausė nuo anglies ir geležies gavybos. Daramo grafystė ribojasi su Tainu ir Viru, Kambrija, Nortamberlandu ir Šiaurės Jorkšyru.

## Šaltiniai
Skirpsto kopa

**Skirpsto kopa** – valstybės saugomas geomorfologinis gamtos paminklas, esantis Neringos savivaldybėje, į pietvakarius nuo Pervalkos. Atstumas nuo gyvenvietės centro iki kopos viršūnės – apie 1,5 km. 

Kopa patenka į Karvaičių kraštovaizdžio draustinį, apželdinta mišku (kalnine pušimi), jos būklė stabili, aukštis apie 53 m, užima 51 ha plotą. Nuo viršukalnės matyti Kuršių marios ir Baltijos jūra. Ant kopos pastatytas ryšių bokštas. Iki jo šlaitu kyla ir leidžiasi gruntinis kelias.

## Istorija

Čia gyvenę žvejai šiose vietose nuo seno pervilkdavo kylinius laivelius iš marių į jūrą. Vieta vadinta Pervelka, o netoliese esanti kopa – *Perwelk Berge* (Pervelkos kalnai). Skirpsto kalnu (*Kirbste Berg*) buvo vadinama kita, kiek piečiau esanti kopa. Klonyje tarp šių kopų vėliau buvo nutiestas žvyruotas „žvejų kelias“ jūros link.

## Duomenys

Kopa paskelbta gamtos paminklu LR Vyriausybės 1995 m. gruodžio 18 d. nutarimu Nr. 1578. Patenka į Kretingos miškų urėdijos Nidos girininkijos (116, 117, 119-121, 123, 124 kv.) teritoriją. Pagrindiniai gamtos paminklo duomenys:
* Aukštis – 53,00 m
* Ilgis – 1050 m:
* Plotis – 720 m
* Plotas – 50,728 ha

## Galerija

Vaizdas:Skirpsto kopa. Vaizdas į marias.JPG|Vaizdas į marias
Vaizdas:Skirpsto kopa. Vaizdas į jūrą.JPG|Vaizdas į jūrą
Vaizdas:Skirpsto kopa. Bokštas.JPG|Ryšių bokštas


## Šaltiniai

## Nuorodos

* [Gamtos paveldo objektai: Skirpsto kopa (10)](http://nerija.am.lt/VI/files/File/KNNP_veiklos_ataskaita_2012-02-28(1).pdf) 
*
Svetlana Pauliukaitė

**Svetlana Pauliukaitė** (g. 1985 m. liepos 31 d. Skuode) – profesionali Lietuvos treko dviratininkė.

## Biografija

Svetlana Pauliukaitė gimė Skuode 1985 m. liepos 31 dieną. Sportuoti pradėjo 1998 metais. Pirmasis treneris - Alfonsas Lenkis, dabartinis treneris - Antanas Jakimavičius.

## Pasiekimai

* 2012 m. Lietuvos dviračių plento čempionatas - 2 vieta
* 2010 m. Pasaulio treko čempionatas - 21 vieta
* 2009 m. Pasaulio treko čempionato grupinės lenktynės dėl taškų - 6 vieta
* 2009 m. Pasaulio treko čempionato 3 km komandinės persekiojimo lenktynės - 5 vieta
* 2008 m. Olimpinių žaidynių grupinės lenktynės dėl taškų - 12 vieta
* 2008 m. Olimpinių žaidynių 3 km asmeninės persekiojimo lenktynės - 12 vieta
* 2008 m. Pasaulio treko čempionato grupinės lenktynės dėl taškų - 6 vieta
* 2008 m. Pasaulio treko čempionato 3 km asmeninės persekiojimo lenktynės - 20 vieta
* 2008 m. Pasaulio treko čempionato skračas - 18 vieta
* 2007 m. Europos jaunimo treko čempionato grupinės lenktynės dėl taškų - 20 vieta
* 2007 m. Europos jaunimo treko čempionato 3 km asmeninės persekiojimo lenktynės - 9 vieta
* 2007 m. Europos jaunimo treko čempionato skračas - 11 vieta
* 2006 m. Europos plento čempionato asmeninės lenktynės laikui - 14 vieta
* 2005 m. Europos treko čempionato 3 km asmeninės lenktynės laikui - 6 vieta
* 2005 m. Lietuvos dviračių plento čempionatas - 1 vieta

## Nuorodos
* Biografija;
* Lietuvos čempionės titulą iškovojo S. Pauliukaitė;
* Profilis www.cyclingarchives.com.
Juna

**Juna** () – 2-a ilgiausia Dominikos Respublikos upė. Ilgis siekia 185,17 km. Upė prasideda 1075 m aukštyje, Centrinėje Kordiljeroje, į pietvakarius nuo Bonao miesto, teka derlingu Sibao slėniu, paskui pasuka šiaurės–šiaurės rytų kryptimi, prateka pro Bonao. Į pietus nuo Kotui miesto upė pasiekia Hatilijo ežerą (), tada pasuka į šiaurės rytus, vėliau į rytus ir įteka į Atlanto vandenyno Samanos įlanką. Kaip ir daugelio kitų Dominikos Respublikos upių pavadinimai, Junos pavadinimas kilo iš tainų kalbos.

Upę daugiausia maitina lietaus vanduo, iškrentantis gegužės–lapkričio mėnesiais. Laivuojama nuo žiočių. Upė buvo smarkiai patvinusi 2000 ir 2004 m.

Intakai:
* Kairieji: Tireo, Masipedro, Jucho, Kamu, Kuaba, Nigua, Jaiba, Baiguatė, Asusėjus, Guajabo
* Dešinieji: Juboa, Maimonas, Maguaka, Časuėjus, Pajabo

Prie upės įsikūrę Bonao, Kotui miestai.

## Šaltiniai
Pervalkos ragas

**Pervalkos ragas** – pietinis Pervalką juosiantis kyšulys Kuršių nerijoje, nusidriekęs į Kuršių marias. Įlankoje iš šiaurės pusės gyvenvietę apsaugo Arklių ragas.

Ilgis 0,6 km, plotis ~2 km. Iš šiaurės supa Pervalkos įlanka, iš pietų – Karvaičių įlanka. Didžiumą paviršiaus užima medžiais ir krūmais apaugusi palvė, o pietryčiuose driekiasi didysis kopagūbris, apaugęs kalnų pušimis. Aukščiausia vieta – kopa Skirpsto Kalnas (53 m). Iki XVIII a. pietiniame kyšulio krante buvo Karvaičių kaimas. Ragas mąžta dėl bangų ir srovių ardomosios veiklos.

Šalia kyšulio praeina Neringos dviračių takas.

## Šaltiniai
Troškūnų geležinkelio stotis

**Troškūnų geležinkelio stotis** – siaurojo geležinkelio stotis, esanti į rytus nuo Troškūnų miesto, Žiedonių kaime prie Panevėžio–Rubikių geležinkelio. Tai galutinė reguliariųjų reisų Anykščiai–Troškūnai–Anykščiai stotelė, vasaros sezono metu kursuoja traukiniai nuo Anykščių.

Stotis – kultūros paveldo objektas (), XIX a. pabaigos kultūros paminklas, medinės architektūros pavyzdys. Iki šių dienų išliko langų ir durų piešiniai, autentiška krosnis. Tai didžiausia išlikusi siaurojo geležinkelio stotis (218 m²). Joje įrengta siauruko istorijos ekspozicija (stendai), apibūdinanti bendrojo naudojimo siaurojo geležinkelio istorinę raidą Lietuvoje, kelių tinklą ir traukinių eismo faktus.

## Istorija

1897–1899 m. nutiestas siaurasis (750 mm pločio vėžės) Panevėžio–Pastovių geležinkelis. Jo ruože Panevėžys–Anykščiai–Utena–Švenčionėliai, iki 1898 m. buvo pastatyta geležinkelio stotis – į šiaurės rytus nuo miestelio, Žiedonių kaimo teritorijoje. Pati stotis atidaryta 1901 m., prie stoties pastatytas 20 m³ talpos vandens bokštas. Stoties pastatas turėjo tris prieangius, tarpukario laikotarpiu buvo pristatytas trečiasis. XX a. pradžioje buvo planuojama nutiesti siaurojo geležinkelio atšaką į Ukmergę, tačiau darbai nebuvo pradėti.

1923 m. stoties gyvenvietėje surašytas 51 gyventojas.

1996 m. kovo 22 d. stotis įtraukta į Kultūros vertybių registrą.

## Architektūra

Stoties pastatas medinis, stačiakampio formos fasade nuo perono pusės simetriškai išdėstytos durys, langų angos. Visas išorės sienas ritmiškai skaido masyvios profiliuotos lentos, suderintas horizontalus ir vertikalus apkalimas. Išorė padengta medaus atspalvio dažais, dalis dekoratyvinių elementų – rausvai arba rudai, langų konstrukcijos ir apvadai – balti. Stogas dengtas skarda, sovietmečiu apdengtas šiferio lakštais. Konstrukcija ir interjeras autentiški, nerestauruoti.

## Galerija

Troskunu gelezinkelio stotis.jpg|Troškūnų geležinkelio stotis
Troskunu gelezinkelio stotis1.jpg|Troškūnų geležinkelio stotis
Troskunu gelezinkelio stotis nuo kiemo puses.jpg|Troškūnų geležinkelio stotis iš kiemo pusės


## Šaltiniai
Šiaurės Jorkšyras

**Šiaurės Jorkšyras** () – grafystė Jorkšyro ir Hamberio regione, Anglijoje. Grafystės dalis įeina ir į Šiaurės Rytų Angliją. Įkurta 1974 m. balandžio 1 d. Tai didžiausia Anglijos grafystė, kurios plotas 8654 km². Apie 40% grafystės sudaro nacionaliniai parkai. Didžiausias miestas – Jorkas. Kiti miestai: Midlsbro, Harogeitas, Skarboro. Admistracinis centras – Nortalertonas.
Mančių senosios kapinės

**Mančių (Mončių) kaimo senosios kapinės**, vadinamos *Senkapiais, [[Maro kapeliai]]s* (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas - , senas vertybės kodas - L544) – neveikiančios kapinės šiaurinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Mančiuose (Darbėnų seniūnija), 0,2 km į šiaurės rytus nuo kelio , Narmanšakės kairiajame krante.

## Kapinės

Įrengtos pakilumoje, nežymiai žemėjančioje į pietų pusę. Jos netaisyklingo stačiakampio plano, 28 m ilgio, 24 m pločio, pailgos šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi. Iš vakarų ir pietų pusių apjuostos grioviu ir žemių pylimu, kurio ilgis siekia 76 metrus. Iš kirų pusių kapines juosia gyvatvorė.

Laidojimo žymių nėra. Viduryje stovi senas kaltinis kryžius.

Kapinės apaugusios medžiais. Aplinkui – dirvonuojantis laukas.

Teritorijos plotas – 0,1 ha, perimetras – 127.

## Istorija
Veikė nuo XVII a. iki XVIII a. pab. Jose laidoti Mančių bajorkaimio gyventojai, daugiausia maro ir kitų sunkių užkrečiamų ligų aukos. Kapines uždarius, XIX a. – XX a. pr. jose retsykiais buvo laidojami kaimo savižudžiai, nekrikštyti gimę kūdikiai.

Mirusiems atminti nuo seno kapinėse stovėjo keli aukšti ąžuoliniai kryžiai ir koplytėlė, vietoje kurių XX a. pr. pastatytas geležinis kaltinis kryžius.

1997 m. įrašytos į nekilnojamųjų kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (kodas L544), 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.

### Tyrimai
1995 m. žvalgė Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė), 2015 m. – Julius Kanarskas.

## Šaltiniai

* Kretingos rajono gamtos ir kultūros paminklų ir saugotinų objektų katalogas. – Vilnius: Respublikinis žemėtvarkos projektavimo institutas, 1976 m.

## Nuorodos
*
Narmanšakė

**Narmanšakė (Normanšakė)** – upelis Vakarų Lietuvoje, Kretingos rajono savivaldybės teritorijoje, dešinysis Šlaveitos intakas.

Prasideda vakarinėje Plokščių kaimo žemių dalyje. Teka pietvakarių kryptimi per Mančių mišką, toliau – atvira vietove. Į Šlaveitą įteka 1,3 km į pietvakarius nuo tilto kelyje Latveliai–Kumpikai (Kumpikų kaimo Pušų gatvės), Šlaveitų kaimo žemių šiaurės rytiniame pakraštyje, 3,8 km nuo jos žiočių. Upelio vaga ištiesinta, paversta melioracijos kanalu.

Intakas: Pievolupis (kairysis).

Dešiniajame krante yra Mančių ir Latvelių kaimų senosios kapinės.

Prie upės esančios gyvenvietės: Plokščiai, Mančiai, Latveliai, Kumpikai.

Upėvardžio daryba atstatoma kaip **Nartmant-šakė*, kur pirmas dėmuo būtų kilęs iš asmenvardžio *Narmantas*, o antrasis reikštų *šaka*.

## Nuorodos
* Lietuvos Respublikos upių ir tvenkinių klasifikatorius (Nermanšakė)
Nortumberlandas

**Nortumberlandas**, *Nortamberlandas* () – grafystė šiaurės rytų Anglijoje. Vakaruose ribojasi su Kambrija, pietuose su Daramo grafyste, pietryčiuose su Tainu ir Viru bei šiaurėje su Borderso sritimi. Rytuose Nortumberlando krantus skalauja Šiaurės jūra. Nuo 1981 m. grafystės savivaldybė įsikūrusi Morpete. Tai šiauriausia ir rečiausiai apgyvendinta grafystė Anglijoje (62 žmonės viename kvadratiniame kilometre).

Istoriškai į grafystės ribas įėjo Niukaslas prie Taino, buvęs administracinis centras *Tainmutas* bei kitos *Šiaurės Tainsaido* gyvenvietės. 1974 m., pagal savivaldybių įstatymą, visos gyvenvietės perkeltos į Taino ir Viro grafystę.

## Šaltiniai
Karvaičių kopa

**Karvaičių kopa** arba **Karvaičių kalnas** – valstybės saugomas geomorfologinis gamtos paminklas, esantis Neringos savivaldybėje, tarp Pervalkos ir Preilos, Kuršių marių pusėje ties Ožkų ragu, Karvaičių kraštovaizdžio draustinio šiaurinėje dalyje.

Kopa apželdinta mišku (kalnine pušimi), jos būklė stabili, esminių pakitimų nėra. Kopos aukštis apie 60 m. Jos papėdėje nuo marių pusės driekiasi Neringos dviračių takas, šalia kurio stovi Eduardo Jonušo darbo stogastulpis su įrašu atminti dingusius Karvaičius ir kalbininką Liudviką Rėzą.

## Istorija

Karvaičių kalnas saugo tragišką Kuršių nerijos kaimo užpustymo istoriją. Iki 1797 m. kalno vietoje buvo Karvaičių kaimas, kurio gyventojai traukdamiesi nuo smėlio pustymo, buvo priversti persikelti į kitas nerijos vietas. Apie 1600 m. miškas prie Karvaičių jau buvo praretėjęs. Nepaisant kaimo gyventojų pastangų kasti smėlį, statyti tvoras, sustabdyti pustomą smėlį nesisekė – atslinkusi kopa laidojo kaimo trobesius, pasiglemžė Karvaičių bažnyčią.

Pasakojama legendų apie kunigaikštį Karvaitį, milžinės Neringos tėvą, gyvenusį ant Karvaičių kopos buvusioje deivės Laimos šventykloje. Šiuos pasakojimus eiliuotai surašė Mažosios Lietuvos tautosakininkas Eduardas Gizevijus.

## Duomenys

Kopa paskelbta gamtos paminklu LR Vyriausybės 1995 m. gruodžio 18 d. nutarimu Nr. 1578. Patenka į Kretingos miškų urėdijos Nidos girininkijos (138, 139, 142, 143, 146, 147 kv.) teritoriją. Pagrindiniai gamtos paminklo duomenys:
* Aukštis – 59,40 m
* Ilgis – 1300 m:
* Plotis – 960 m
* Plotas – 92,93 ha

## Šaltiniai
Safolkas

**Safolkas** () – grafystė Rytų Anglijoje. Šiaurėje ribojasi su Norfolku, vakaruose su Kembridžšyru, pietuose su Eseksu bei rytuose su Šiaurės jūra. Administracinis centras – Ipsvičas.

## Geografija

Grafystės plotas yra 3801 km². 1974 m. balandžio 1 d., pagal savivaldybių įstatymą, rytų ir vakarų Safolkai bei Ipsvičo miestas buvo sujungt į vieną grafystę.

## Nuorodos
* Safolko savivaldybės svetainė
Stafordšyras

**Stafordšyras** () – priėjimo prie jūros neturinti grafystė Vakarų Midlandso regione, Anglijoje. Šiaurės vakaruose ribojasi su Češyru, rytuose su Derbišyru ir Lesteršyru, pietryčiuose su Vorikšyru, pietuose su Vakarų Midlandsu ir Vusteršyru bei vakaruose su Šropšyru.

Didžiausias grafystės miestas – Stokas prie Trento, kuris administruoja atskirai nuo likusios grafystės, kaip nepriklausoma unitarinė institucija. Administracinis centras – Stafordas. Svarbesni miestai: Bertonas prie Trento, Kanokas, Niukaslas prie Laimo, Likas ir Tamvertas.

Vulverhamptonas, Valsalas, Vest Bromičas ir Smedikas iki 1974 m. priklausė Stafordšyrui, bet po savivaldybių įstatymo dabar priklauso Vakarų Midlandso grafystei.
Lietuva 2013 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionate

}}|}|0}}
**Sidabras**
**Bronza**
**Suma**
|}
**[[Lietuva]]i [[2013 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas]]** buvo 11-tas. Jame dalyvavo 14 sportininkų.

Normatyvus įvykdę sportininkai: Marius Žiūkas (A, 20 km ėjimas), Tadas Šuškevičius (A, 50 km ėjimas; B, 20 km ėjimas), Tomas Gaidamavičius (B, 50 km ėjimas), Ričardas Rekst (B, 50 km ėjimas), Rasa Drazdauskaitė (Maratonas), Diana Lobačevskė (Maratonas), Remalda Kergytė (Maratonas), Živilė Balčiūnaitė (Maratonas), Austra Skujytė (A, Septynkovė), Kristina Saltanovič (A, 20 km ėjimas), Brigita Virbalytė (A, 20 km ėjimas), Neringa Aidietytė (A, 20 km ėjimas), Virgilijus Alekna (B, disko metimas), Zinaida Sendriūtė (A, disko metimas), Agnė Šerkšnienė (B, 400 m; B, 200 m), Lina Grinčikaitė (B, 100 m), Airinė Palšytė (B, šuolis į aukštį), Eglė Balčiūnaitė (A, 800 m).

*<small>pastabos: Austra Skujytė ir Rasa Drazdauskaitė nedalyvavo, o Tomas Gaidamavičius bei Ričardas Rekst nepateko su B pasiekimais.</small>*

## Rezultatai

### Disko metimas (moterys)

#### Kvalifikacija
63.00 m (**Q**) ir mažiausiai 12 geriausių rezultatų (**q**) patenka į finalą.

#### Finalas
Finalas buvo surengtas rugpjūčio 11 d.

### Maratonas (moterys)

### 20 km ėjimas (vyrai)

### 400 m (moterys)

#### Atranka
Į pusfinalį pateko pirmi 4 kiekvieno bėgimo dalyviai (Q) ir 4 greičiausi sportininkai (q).

#### Pusfinalis
Į finalą pateko pirmi 2 kiekvienio bėgimo sportininkai (Q) ir dar 2 greičiausi iš visų bėgimų (q).

### 50 km ėjimas (vyrai)

### Disko metimas (vyrai)

#### Kvalifikacija
Į finalą pateko numetę 65 m (Q) arba 12 geriausių rezultatų (q).

### 20 km ėjimas (moterys)

### 800 m bėgimas (moterys)
* Atranka – į kitą etapą pateko po 3 greičiausias kiekvienio bėgimo sportininkes (Q) ir 4 likusios greičiausios (q).

## Nuorodos
* Oficiali LLAF svetainė

## Šaltiniai
Evenkų rajonas

**Evenkų rajonas** () arba ***Evenkija*** – Krasnojarsko krašto rajonas, esantis šiaurinėje krašto dalyje. Administracinis centras – Tura.

Sudarytas 2007 m., prijungus Evenkų autonominę apygardą prie Krasnojarsko krašto.

## Geografija

Rajonas ribojasi su Jakutija ir Irkutsko sritimi rytuose, su Taimyro rajonu šiaurėje, su Turuchansko rajonu vakaruose, su Kežmos, Bogučanų, Motygino ir Severo Jeniseiskio rajonais pietuose. Evenkų rajonas užima 32 % Krasnojarsko krašto ir 4,5 % Rusijos ploto. Nusidriekęs iš šiaurės į pietus 1500 km, plotis 800–850 km. Šalia Vivio ežero yra Rusijos geografinis centras.

Visa rajono teritorija yra Vidurio Sibiro plokščiakalnyje (aukštis iki 831 m), šiaurėje siekia Putorano plynaukštę. Rajono upės priklauso Jenisiejaus baseinui: Akmenuotoji Tunguska (su Kamo, Velmo, Tetere, Čunia), Žemutinė Tunguska (su Ejka, Kočečiumu, Vivi, Tutončana, Severnaja, Ilimpėja, Nidymu, Taimura, Učamiu), taip pat yra Viliujaus ištakos. Gausu ežerų (Jesėjus, Čeko, Vivi, Niakšingda, Diupkunas).

Klimatas itin kontrastingas: liepą temperatūra siekia +13–15 °C, sausį -34–38 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis ~400 mm.

## Gyventojai

Tautinė sudėtis (2002 m.):
* rusai – 61,9 %
* evenkai – 21,5 %
* jakutai – 5,6 %
* ukrainiečiai – 3,1 %
* ketai – 1,2 %
* kiti – 6,7 %

## Pagrindinės gyvenvietės
* Tura
* Baikitas
* Vanavara
* Jesėjus
* Surinda
* Čirinda
* Ekonda


Taiga in Evenkiysky District.jpg|Taiga Evenkijoje
Road in Evenkiysky District.jpg|Žiemos kelias
20070801 forest.jpg|Maumedžių kreivamiškis prie Kočečiumo
Abrakupchinskaya oil exploration drilling rig in Evenkiysky District at night.jpg|Abrakupčinskajos naftos verslovė


## Šaltiniai
Enrikilijo ežeras

**Enrikilijo ežeras** () – ežeras Dominikos Respublikoje, netoli valstybės sienos su Haičiu. Tai didžiausias ežeras Karibuose ir taip pat žemiausia regiono vieta; ežeras telkšo -45 m žemiau jūros lygio. Tainai ežerą vadino *Hagueygagon* pavadinimu, kolonijiniais laikais ežeras vadintas *Lago Jaragua* pavadinimu.

Ežeras išsidėstęs riftiniame slėnyje, kuris susidarė sprūdžių zonoje, besidriekiančioje 127 km nuo Port o Prenso miesto Haičio vakaruose iki Neibos įlankos Dominikos Respublikos rytuose. Ežeras pavadintas Enrikilijo, tainų kasiko, kuris sukilo prieš ispanus ankstyvajame XVI a. ir pasislėpė kalnuose, į šiaurę nuo šio ežero, garbei. Enrikilijo ežeras yra vienas iš nedaugelio sūriavandenių ežerų pasaulyje, kuriame veisiasi krokodilai. Jo vandens lygis kinta priklausomai nuo iškrentančių kritulių kiekio ir nuo regiono garingumo, druskingumas svyruoja nuo 33 iki 100 promilių ir daugiau.

Į ežerą įteka Jakė del Suras, ištakų jis neturi. Yra Kabritoso sala, anksčiau taip pat buvo Barbaritos ir La Islitos salos, bet jas užliejo vanduo.

## Šaltiniai
Sandra Linkevičienė

**Sandra Linkevičienė (Valužytė)** (g. 1982 m. vasario 1 d. Kretingoje) – Lietuvos krepšininkė, trenerė.

## Pasiekimai

2010 m. ir 2012 m. išrinkta geriausia Lietuvos krepšininke.

* Lietuvos Moterų krepšinio lyga 1 vieta: 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008
* Rusijos moterų krepšinio lyga 1 vieta: 2012
* Baltijos Moterų krepšinio lyga 1 vieta: 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008
* Moterų Eurolyga 3 vieta: 2005, 2012
* Rusijos moterų krepšinio taurė 1 vieta: 2012
* XIV pasaulio moterų krepšinio čempionatas 11 vieta: 2002
* XV pasaulio moterų krepšinio čempionatas 6 vieta: 2006
* 2005 m. Europos moterų krepšinio čempionatas 4 vieta: 2005

## Nuorodos

* Profilis www.fibaeurope.com (ang.).
Vusteršyras

**Vusteršyras** () – nemetropolinė grafystė Vakarų Midlandse, Anglijoje. 1974 m. buvo sujungta su Herefordšyru, bet 1998 m. buvo atskirta. Grafystė vakaruose ribojasi su Herefordšyru, šiaurės vakaruose su Šropšyru, šiaurės rytuose su Vakarų Midlandsu, rytuose su Vorikšyru ir pietuose su Glosteršyru.

Vusteris yra administracinis centras bei didžiausias grafystės miestas. Kiti didesni miestai – Bromsgrovas, Storportas prie Severno, Droitvičas, Ivšamas, Kiderminsteris, Malvernas, Redičas bei mažesni miesteliai.

Pagrindinės upės – Severnas ir Aukštutinis Eivonas.
Ketų kalba

**Ketų kalba** (*Остыганна ӄа’*) – negausi, nykstanti kalba, vartojama ketų tautos žmonių, gyvenančių Sibire, Jenisiejaus baseine (Krasnojarsko krašte). 2010 m. užfiksuota 213 žmonių, mokančių šią kalbą.

## Kalbiniai ryšiai

Ketų kalba yra vienintelė gyva kalba Jenisiejaus kalbų šeimoje (artima jugų kalba išnyko XX a. pab., dauguma kitų šios šeimos kalbų raštiškai neužfiksuota). Iškelta nemažai hipotezių, bandančių sieti ketų kalbą su kitomis pasaulio kalbomis ar kalbų grupėmis (burušaski, kinų-tibetiečių, na-dene, dene-kaukaziečių), tačiau jokių įtikinamų sąsajų nerasta.

## Istorija

1788 m. ketų kalbą paminėjo biologas, keliavęs po Sibirą, Peter Simon Pallas. 1858 m. suomių mokslininkas Matthias Alexander Castrén pirmasis išleido ketų gramatiką ir žodyną. XIX a. ši kalba dažnai klaidingai priskirinėta finougrų kalboms. Vėliau ketų kalbą tyrė žymūs rusų kalbininkai (Vladimiras Toporovas, Borisas Uspenskis, Sergejus Starostinas ir kt.). XXI a. pr. kalbos tyrimu užsiėmė JAV kalbininkas Edward Vajda.

## Gramatika

Ketų kalboje išskiriami kietieji ir minkštieji priebalsiai, kalba toninė (dalis šnektų turi 5 tonus). Žodžių daryboje labai paplitusi inkorporacija, veiksmažodžių reikšmė keičiama priešdėliais, infiksais. Leksikoje yra skolinių iš samojedų, tiurkų, rusų kalbų.

## Raštas

1930 m. sukurtas raštas ketų kalbai, paremtas lotyniška abėcėle, 1980 m. jis pakeistas kirilica.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* E. Wajda ketų kalbos pristatymas
Pievolupis

**Pievolupis** – upelis Vakarų Lietuvoje, Kretingos rajono savivaldybės teritorijoje netoli Grūšlaukės; kairysis Šlaveitos intakas.

Prasideda 3 km į šiaurės rytus nuo Grūšlaukės, Dirgalio kaimo žemių šiaurės rytiniame pakraštyje. Upelio vaga ištiesinta, paversta melioracijos kanalu, daro porą vingių. Teka atvira vietove: nuo ištakų – pietvakarių, nuo kelio Grūšlaukė–Medininkai – vakarų, nuo santakos su Biržtva – vėl pietvakarių kryptimi. Grūšlaukės vakarinėje dalyje kerta kelią Salantai–Grūšlaukė–Benaičiai. Į Šlaveitą įteka 1,7 km į pietvakarius nuo Grūšlaukės, kelio Latveliai–Smeltė kairėje pusėje, Smeltės kaimo žemių šiaurės rytiniame pakraštyje, 7,5 km nuo jos žiočių (santakos su Akmena).

Intakai: Biržtva, Pelkupis (dešinieji), Grūšlaukio upelis (kairysis).

Prie upės esančios gyvenvietės: Dirgalis, Grūšlaukė.

## Etimologija

Upėvardis kilo nuo žodžio *pieva, pievulė*.

## Nuorodos

* Lietuvos Respublikos upių ir tvenkinių klasifikatorius
TC 2000 čempionatas

**TC 2000** – kėbulinių automobilių lenktynės, nuo 1979 m. rengiamos Argentinoje. Nuo 2012 m. čempionate yra naudojami 2.7 litro varikliai, pasiekiantys 430 AG.

## Tašku sistema
Gamyklinių automobilių lenktynės

**Gamyklinių automobilių lenktynės** () – automobilių sporto kategorija, populiariausia JAV, Kanadoje, Naujojoje Zelandijoje, Australijoje, Didžiojoje Britanijoje, Meksikoje, Brazilijoje ir Argentinoje. Tradiciškai gamyklinių automobilių lenktynės vyksta ovalo trasose (0,4 to 4,3 km ilgio). Didžiausia organizacija organizuojanti tokio pobūdžio lenktynes yra JAV NASCAR. Pagrindinis tokio tipo čempionatas yra Sprint Cup. Aukščiausio lygio lenktynių ilgis yra nuo 322 iki 966 km.

Gamyklinių automobilių lenktynėse pasiekiama 70-80 procentų greitis palyginus su atvirų ratų automobilių lenktynėmis.

Terminas *stock cars* reiškia, kad čempionate naudojami automobiliai nėra modifikuoti po gamyklinio pagaminimo. Tuo jie skiriasi nuo lenktyninių automobilių, kurie kuriami specialiai lenktynėms.

Dar vienas svarbus šio tipo lenktynių skirtumas – čia leidžiami kontaktai. Dažnai lenktynėse automobiliai stumdo vieni kitus, iš šono ar iš galo, taip siekiant įgyti pranašumą. Automobiliai pagaminti, kad atlaikytų nežymius smūgius.

## Išnašos
Kėbulinių automobilių lenktynės

**Kėbulinių automobilių lenktynės** () – automobilių sporto klasė, kurioje dalyvauja kėbuliniai automobiliai, smarkiai patobulinti lenktynėms. Šios lenktynės ypač populiarios Australijoje, Vokietijoje, Brazilijoje, Italijoje, Japonijoje, Skandinavijoje ir Didžiojoje Britanijoje.

Kėbuliniai automobiliai dėl savo aerodinamikos nėra tokie greiti kaip Formulės 1 automobiliai, tačiau šiose lenktynėse atliekama žymiai daugiau lenkimų.

Šio čempionato automobiliai panašūs į naudojamus gamyklinių automobilių lenktynėse. Pagrindinis skirtumas – kėbulinių automobilių čempionatuose naudojami skirtingo dizaino ir pajėgumo automobiliai. Taip pat šio čempionato lenktynės įprastai vyksta įvairių formų trasose (kitaip nei NASCAR – ovaluose).
Ožkų ragas

**Ožkų ragas** – Kuršių marių vakariniame pakraštyje, Neringoje ties Karvaičių kopa įsiterpęs kyšulys. Prie įlankos tarp Ožkų rago ir Mažojo Preilos rago įsikūrusi Preila. Ilgis 150 m, plotis iki 375 m. Šiaurėje Karvaičių įlankos skiriamas nuo Pervalkos rago.

Ožkų rago palvė apaugusi žole, daug kur kauburėta, pelkėta, veši kerpės, beržai, alksniai. Po Ožkų rago kopagūbriu buvo paskutinė Karvaičių kaimo vieta.

## Šaltiniai
Pėtaraičiai

**Pėtaraičiai** – buvęs kaimas šiaurinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Grūšlaukės, prie kelio Plokščiai–Mažonai. Šiaurėje ir centrinėje kaimo žemių dalyje auga Pėtaraičių miškas. Šiauriniu pakraščiu praeina kelias Plokščiai–Mažonai. Centrine kaimo dalimi teka dešinysis Pievolupio intakas Pelkupis.

## Etimologija

Pavadinimas kilo iš asmenvardžio *Pėtaraitis* daugiskaitos. Rašytiniuose šaltiniuose rašomas , , , , .

## Istorija

Žinomas nuo XVIII a. 1750, 1821, 1843 ir 1846 m. buvo 3, 1866 m. – 5 kiemai.

1968 m. į vietinės reikšmės architektūros paminklų sąrašą buvo įrašyta kaime išlikusi Felikso Stonkaus etnoarchitektūrinė sodyba, kurią sudarė namas ir svirnas. Ji statyta XVIII a. II pusėje, rekonstruota 1890 ir 1920 m. 1974 m. sodyba nugriauta.

Lietuvos TSR Aukščiausiosios tarybos prezidiumo nutarimu, 1986 m. Pėtaraičių kaimas buvo išbrauktas iš Lietuvos administracinio-teritorinio suskirstymo apskaitinių duomenų.
 

### Gyventojai

## Šaltiniai

* Julius Kanarskas. Darbėnų apylinkės kaimais. – Švyturys – 1992 m. rugsėjo 9 d. – Nr. 70
Preilos senosios kapinės

**Preilos senosios kapinės** – etnografinės kapinės, esančios pietinėje Preilos gyvenvietės dalyje, šalia Preilos g. Įtrauktos į LR Kultūros paveldo registrą.

Tai evangelikų liuteronų senosios kapinės, turinčios riboto laidojimo statusą. Čia nauji kapai formuojami ar laidojama kape pakartotinai tik išimtiniais atvejais. Norint įrengti ar suremontuoti kapo paminklą, antkapį, kitus statinius, būtinas projektas, kurį privalu suderinti su paveldosaugininkais.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Preilos etnografinės kapinės