open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Club Rubio Ñú

**Asunsjono „Club Rubio Ñú“** – Paragvajaus futbolo klubas iš Asunsjono, Santisima Trinidado kvartalo.

## Istorija
1913 m. įkurtas šalies sostinėje Asunsjone. 1927 m. sezone rungtyniavo pajėgiausioje šalies lygoje. Eilę metų praleido žemesniuose divizionuose. Nuo 1964 m. sezono žaidė Primera División. 1972 m. sezoną praleido Antrame divizione. Nuo 1973 m. vėl žaidė Primera División. Nuo 1980 m. varžėsi Antrame divizione.

2008 m. sezone tapo Antrojo diviziono nugalėtojais. Nuo 2009 m. sezono žaidė Primera División. 2017 m. liko vienuoliktoje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną. Nuo 2018 m. varžėsi	División Intermedia (II).

## Pasiekimai
;  **[[Segunda División (Paragvajus)|Segunda División]]: 
*  **Nugalėtojai (7):** 1926, 1941, 1954, 1961, 1963, 1972, 2008 m.
;  **Tercera División: 
*  **Nugalėtojai (3):** 1941, 1942, 2005 m.

## Sezonai

; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Emblema

Vaizdas:Club rubio nu.png|Senoji emblema
Vaizdas:Club Rubio Ñú logotipas.png|Senoji emblema
Vaizdas:Club Rubio Ñú šimtmečio emblema.png|Dabartinė


## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Paragvajaus nacionalinei rinktinei
*  Gustavo Mencia, gynėjas;
*  Reinaldo Ocampo, saugas;

## Treneriai
* 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Denaras (reikšmės)

Žodis **denaras** reiškia:

* Senovėje naudotas piniginis vienetas (moneta):
** denaras – Senovės Romos sidabrinė moneta (vėliau varinė);
** denaras – Lenkijoje (vėliau Lietuvoje) naudota moneta, kursavusi X–XVII a.;
** denaras – Čekijoje naudota moneta;
* Makedonijos denaras – dabar naudojama Makedonijos valiuta;

Panašūs ar susiję pavadinimai yra:
** Dinaras;
** Denjė;
** Dirhamas;
Hipatija

**Hipatija** (, apie 370 m. – 415 m. Aleksandrijoje) – senovės Graikijos mokslininkė, astronomė bei filosofė neoplatonikė. Laikoma pirmąja moterimi matematike.

Parašė Platono, Aristotelio ir kitų graikų filosofų, astronomų, matematikų veikalų komentarų. Iki mūsų dienų jos darbų nėra išlikę.

## Biografija
Apie Hipatijos gyvenimą žinoma mažai. Jis gimė matematiko Teono šeimoje, kuris buvo Aleksandrijos mokyklos mokytojas, kuris tikriausiai mokė ir savo dukrą.

Buvo nužudyta koptų krikščionių fanatikų minios.

## Šaltiniai
Evangelistas Lukas

**Lukas** (Šv. Lukas, , ) – vienas iš Naujojo Testamento rašytojų, tradiciškai laikomas trečiosios Evangelijos bei Apaštalų Darbų autoriumi.

Lukas gimė Sirijos Antiochijoje. Nebuvo vienas iš 12 mokinių, tačiau laikoma, kad dar esant gyvam Jėzui, kartu su kitais 70 Kristaus mokiniais buvo siųstas skelbti Gerosios Naujienos. Lukas buvo apaštalo Pauliaus padėjėjas, lydėjo jį antrojoje misioneriškoje kelionėje po Artimuosius Rytus. Graikijos Tebų mieste mirė kankinio mirtimi.

Lukas buvo gydytojas, todėl jo evangelija yra specifinė tuo, kad jis skiria daug dėmesio ligoniams, jų ligų aprašymui ir pan. Šventasis Raštas nieko nekalba apie Luko kilmę, tačiau iš tradicijos ir kitų raštų, laikoma, kad jis buvo kilęs iš graikų aristokratijos. 82 m. Lukas buvo nukankintas Tėbuose.

## Nuorodos
Evangelistas Morkus

**Morkus** (, ) – vienas iš Šventojo Rašto autorių, parašęs vieną iš keturių evangelijų – evangeliją pagal Morkų. Gimė Jeruzalėje, pagal kilmę judėjas. Tačiau dar būdamas jaunas prisijungė prie krikščionių bendruomenės, kadangi jo motina Marija buvo karšta Kristaus pasekėja, o po Kristaus pakilimo į dangų, jos namai buvo dažna krikščionių surinkimų vieta.

Evangelistas gimė su Jono vardu, tačiau vėliau buvo pramintas Jonu-Morkumi, o vėliau išliko tik Morkaus vardas.

Morkus kartu su Barnabu lydėjo apaštalą Paulių jo pirmojoje misionieriškoje kelionėje. Vėliau Morkus tapo apaštalo Petro palydovu ir sekretoriumi. Manoma, kad būtent iš jo pasakojimų Morkus parašė savo evangeliją. Kaip liudijo apaštalas Jonas, Morkus surašė gana tiksliai daugelį Jėzaus darbų, nors ir ne ta seka, kaip jie buvo įvykę.

Po apaštalų Petro ir Pauliaus mirties, Morkus skelbė Evangeliją Egipte ir įkūrė ten Aleksandrijos bendruomenę (dab. Aleksandrijos graikų ortodoksų bažnyčia). Jis buvo pirmasis jos vyskupas.

68-ais metais Morkus mirė kankinio mirtimi.

Meno kūriniuose Morkaus atributas – liūtas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Šventasis Morkus
* Morkaus Evangelijos komentaras
Eudoksas

**Eudoksas Knidietis** (; apie 408 Knide – apie 355 m. pr. m. e.) – senovės graikų matematikas, vienas žymiausių senovės astronomų, matematikų ir astronomų mokyklos įkūrėjas. Jo tėvas buvo Aischinas.

Keliavo į Tarentumą (dabartinė Italija), kur mokėsi pas Archytą, buvusį Pitagoro pasekėją. Archytas domėjosi kubo padvigubinimo uždaviniu, tad gali būti, kad tai paskatino ir Eudoksą susidomėti šiuo uždaviniu. Eudoksas lankėsi ir Sicilijoje, kur pas Filistoną studijavo mediciną. Vėliau drauge su gydytoju Theomedonu aplankė Atėnus. Juose viešėjo du mėnesius ir galėjo klausytis Platono bei kitų Akademijos mokytojų paskaitų. Paskui metus praleido Egipte, kur studijavo astronomiją pas Heliopolio žynius. Iš čia keliavo į Cyzicus, Mažosios Azijos šiaurės vakaruose, pietiniame Marmuro jūros krante, kur įkūrė mokyklą, tapusią labai populiaria.

Eudoksas sukūrė bendrąją proporcijų teoriją, geometriškai pagrindė Platono pasaulio sandaros modelį. Planetų judėjimą pateikė kaip 27 koncentrinių sferų, tolygiai besisukančių aplink Žemę, kombinaciją. Teigė, kad prie šių sferų pritvirtintos visos žvaigždės bei atskiros planetos. Pasaulio centre esanti nejudanti Žemė, aplink kurią skirtingais greičiais sukasi sferos. Siekdamas paaiškinti sudėtingą Mėnulio judėjimą, iškėlė trijų sferų egzistavimo idėją. Žemė, anot Eudokso, rutulio pavidalo kūnas. Kampą tarp ekliptikos ir dangaus pusiaujo laikė lygiu 24°.

Eudoksas pirmasis pasiūlė kas ketveri metai įvesti keliamuosius metus.

Archimedas teigė, kad Eudoksas sukūręs būdą geometrinių figūrų tūriui skaičiuoti (XVII a. pavadintas išsėmimo metodu).

Eudoksas parašė veikalą apie geografiją „Turas po žemę“, tačiau nei šis, nei kiti jo veikalai iki mūsų dienų nėra išlikę. Veikalą „Turas po žemę“ sudarė 7 knygos, kuriose aprašomos pasaulyje gyvenančios tautos, jų politinės sistemos ir istorija.

## Šaltiniai
Agavai

**Agau**, arba **Agavai** (Gezas: አገው *Agaw*) yra tauta, gyvenanti Etiopijoje ir Eritrėjoje. Jie kalba kušitų kilmės kalba.

## Kultūra
Agavai yra tauta, kuri gyvena nedidelėmis grupėmis išsimėčiusi šiaurės vakarų Etiopijoje ir Eritrėjoje.

Yra išskiriamos šios keturios pagrindinės grupės – tautiniai enklavai:

* **Bilenai** (apie 100,000) – šiaurinė grupė, gyvenanti Eritrėjoje, aplink Kereno miestą ir sudaro 2.1 procento Eritrėjos gyventojų. Jie čia migravo iš pietų XVI a.
* **Kemantai** (apie 172,000) ir **Kvarai** – vakarinė grupė, gyvenanti Etiopijoje, prie Tanos ežero, daugiausia prie Gondaro miesto.
* **Avi** (apie 172,000) – pietinė grupė, gyvenanti Etiopijoje į pietus nuo Tanos ežero. Prie Indžibaros miesto.
* **Xamta** – rytinė grupė, gyvenanti Etiopijoje į rytus nuo Tanos ežero. Prie Sokotos miesto. Dauguma jų yra palikuonys senosios Zagvės dinastijos, kuri po Saliamonidų įsigalėjimo čia esantį Vago regioną išlaikė kaip domeną.

## Istorija
Dabar yra prieita prie vieningos nuomonės, kad agau yra sena tauta, nuo seniausių laikų gyvenusi Etiopijos kalnyno šiaurinėje dalyje, ten, kur dabar gyvena amharai, t. y. istoriniuose Begmenderio, Godžaro ir Vago regionuose. Tuo metu į šiaurę nuo jų klestėjo Aksumo imperija. Šios imperijos valdovai nuo III a. minėjo jų gyvenamas sritis, pro kurias ėjo kelias iki auksingų teritorijų. Greičiausiai Aksumo laikais agavus pasiekė Etiopijos civilizacijos pasiekimai, tarp jų ir krikščionybė.
 
Nuo VII a., kuomet Aksumas neteko savo ekonominės galios ir pajūrio uostų, daug semitų kilmės aksumitų (habeša) kėlėsi į pietus, apgyvendindami agavų teritorijas. Šios migracijos metu dauguma agavų susimaišė su ateiviais ir asimiliavosi. Atsikėlėliai ilgainiui išsikristalizavo į amharų tautybę.

Agavai tikriausiai IX a. paėmė valdžią didelėje dalyje Etiopijos kalnyno, pradėdami savo Zagvės dinastiją, kilusią iš Lastos (Vago) regiono. Po to, kai 1270 m. valdžią Etiopijoje paėmė amhariška Saliamonidų dinastija, agavai galutinai neteko politinės galios. Pasakojama, kad jų karališkoji šeima palikta valdyti Vago regione, kur išlaikė savivaldą (jie buvo tituluojami *vagšumais*, t. y. „Vago šeimininkais“). Vėliau iš jų išsikristalizavo *xamta* etninė subgrupė.
KrAZ-255B

**KrAZ-255B** – krovininis automobilis, 6 varančiaisiais ratais. Gamintas KrAZ nuo 1967 m. Sukurtas ant KrAZ-214 platformos, todėl bendras išdėstymas yra panašus. Pagrindiniai skirumai – galingesnis variklis ЯМЗ-238 ir plataus profilio padangos su slėgio reguliavimo sistema. Skirtas gabenti krovinius keliais ir bekelėm.

Kabina – trivietė, medinė su metaline apdaila. Kėbulas metalinis su atverčiamu galiniu bortu. Yra galimybė pritvirtinti gervę.

Nuo 1977 m. buvo gaminama modernizuota versija KrAZ-255B1.

## Modifikacijos
* KrAZ-255B – bazinis automobilis su platforma ar be jos.
* KrAZ-255B1 – modifikuota versija, gaminta nuo 1977 m.
* KrAZ-255V – vilkikas.
* KrAZ-255D – vilkikas, skirtas darbui su aktyvia puspriekabe MMZ-881.
* KrAZ-255L – miškovežis su priekaba – keltuvu.

## Panaudojimas
KrAZ-255 buvo naudojamas Tarybų Sąjungos kariuomenėje kaip standartinis automobilis arba kaip važiuoklė įvairiems mechanizmams. Buvo tvirtinama tokia įranga:
* pontonai PMP/PMP-M
* sunkus mechaninis tiltas TMM-3
* ekskavatorius E-305BV
* hidraulinis ekskavatorius EOV-4421

Taip pat buvo naudojamas kitose srityse:
* miškovežis
* vilkikas oro uostuose
* naftos ir dujų pramonėje

## Galerija

File:Bulgarian Excavator on KrAZ-truck.jpg|Bulgarijos ginkluotųjų pajėgų EOV-4421
File:Kraz monino.jpg|Oro uosto vilkikas
File:TMM-Bridge-latrun-1.jpg|TMM-3, Yad la-Shiryon muziejuje, Izraelyje
Pitėjas

**Pitėjas Masilietis** (; gyveno IV a. pr. m. e.) – senovės graikų geografas, keliautojas, astronomas bei matematikas, kilęs iš Graikijos kolonijos Masilėjos (dabartinio Marselio).

Maždaug 325 m. pr. m. e. atliko tiriamąją ekspediciją į šiaurės vakarų Europą. Savo keliones aprašė darbe, kuris iki šių dienų neišliko; yra likę tik fragmentai perpasakoti kitų autorių. Manoma paminėjo aisčių gentį vadinama *Ostiaioi* (nuor. *Ostimioi*). Pitėjas – pirmasis, apibūdinęs Vidurnakčio Saulę, poliarinį ledą, pirmasis, paminėjęs Britanijos vardą bei *Balisia* salą jūroje.

Įrodė, kad Mėnulis lemia jūrų potvynius bei atoslūgius. Atrado, jog Šiaurinė žvaigždė iš tiesų nėra ties pačiu šiaurės ašigaliu.

## Šaltiniai
Šarūnas Jurevičius

**Šarūnas Jurevičius** (g. 1989 m. gegužės 3 d.) – vartininkų treneris, buvęs Lietuvos futbolininkas, žaidęs vartininko pozicijoje.

## Karjera
Plungėje gimęs futbolininkas mokėsi Šiaulių sporto internate. 

### FK Šiauliai
2008 m. FK Šiaulių komandoje dėl traumos iškritus vartininkui Ingus Lukovičs ir palikus komandą Giedriui Arlauskiui, jaunasis Jurevičius turėjo tapti pagrindiniu komandos vartininku, tačiau netrukus į komandą atvyko ir jo vietą užėmė labiau patyręs vartininkas Liudvikas Valius. 2008 m. A lygos sezone Šarūnas Jurevičius sužaidė tik 6 rungtynėse. 

#### [[APOP Kinýras]]
2010 m. vasario pradžioje pusmečiui buvo paskolintas Kipro APOP Kinýras klubui. 2010 m. gegužės viduryje sugrįžo į Šiaulių klubą.

### FK Banga
2014 m. atstovavo FK Banga Gargždai.

### FK Panevėžys
2019 m. sausio mėn. pranešta, kad pasirašė sutartį su FK Panevėžys. A lygoje ekipos vartus gynė septynis kartus ir prasileido dešimt įvarčių.

2020 m. kovo 6 d. pirmojo turo rungtynėse prieš FK Žalgiris panevėžiečių vartininkas Rafael Broetto buvo traumuotas, nebegalėjo tęsti rungtynių ir buvo pakeistas. Vartų ginti stojo Šarūnas. Tuo metu rezultatas buvo 0-1. Per likusį laiką prasileido tris įvarčius, ne kartą gelbėjo komandą nuo pavojingų smūgių. Galutinis rezultatas buvo 4-0 FK Žalgiris naudai. į rikiuotę grįžus Rafael Broetto ilgam užleido vietą vartuose. LFF taurės finale susitraumavus pagrindiniame vartininkui, po kelių dienų vykusiose rungtynėse (2020 m. spalio 28 d.) prieš FK Riteriai vartus gynė Šarūnas. 2020 m. A lyga sužaidė tris rungtynes per sezoną ir praleido penkis įvarčius į ginamus vartus.

### FA Šiauliai
2021 m. liepos mėn. pradžioje pranešta, kad žaidėjas keliasi į FA Šiauliai. „Šiaulių“ ekipa LFF Pirmoje lygoje tuo metu buvo antroje vietoje. Sezono pabaigoje baigė futbolininko karjerą.

## Statistika
; A lygos ir Pirmos lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: Ekipa žaidė A lygoje;
: Pirmos lygos ekipa;

## Karjera nacionalinėje rinktinėje
2011 m. buvo pirmą kartą pakviestas į Lietuvos nacionalinę rinktinę.

## Laimėjimai
; **su [[FK Panevėžys]]**
* LFF taurės laimėtojas: 2020.
* LFF Supertaurės laimėtojas: 2021 m.

## Trenerio karjera
2023 m. įgijo UEFA vartininkų B licenciją.

Nuo 2022 metų dirbo vartininkų treneriu FA Šiauliai klube.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* alyga.lt
* lietuvosfutbolas.lt
* transfermarkt.com
Muilo opera

**Muilo opera** – televizijos serialų formatas, kuriam būdingas perdėtumas, pompastika, idėjinis (banalusis) veikėjus supančio pasaulio vaizdavimas (dažniausiai aiški gėrio ir blogio priešprieša ir socialinių santykių ribos, aiškūs personažų charakteriai, būdo savybės, ir kt.).

Pavadinimo kilmė aiškinama tuo, kad XX a. viduryje JAV išpopuliarėjusius radijo serialus dažniausiai remdavo ir reklamą užsakydavo muilo gamintojų įmonės.

## Išnašos
Tadas Simaitis

**Tadas Simaitis** (g. 1990 m. gruodžio 29 d.) – Lietuvos futbolininkas, žaidęs vartininko pozicijoje. 
## Karjera
Profesionalo karjerą pradėjo FC Šiauliai klube, kuriame žaidė eilę metų. Per tą laiką A lygoje sužaidė 22 rungtynes.

2012 m. vasario 28 d. pasirašė 3,5 m. sutartį su Rumunijos Galačio "Otelul" klubu. Per tą laiką elito divizione sužaidė vos penkerias rungtynes.

2014 m. atstovavo FK Kruoja. Tačiau A lygoje nesužaidė nei vienerių rungtynių.

2015 m. FK Klaipėdos Granitas komandoje pradėjo sezoną, bet nebaigė jo. (Lažybininkų kontroliuojamas klubas užsiiminėjo nelegalia veikla,  dėl to dalis žaidėjų iš klubo pasitraukė, o likusieji ir toliau vertėsi nelegeliomis lažybomis ir rezultatų fiksinimu.)

Du sezonus žaidė Azerbaidžano Gendžės "Kəpəz" klube. Azerų Premjer lygoje sužaidė 53 rungtynes.

2017 m. vasaros transferių metu pasirašė sutartį su FK Jonava. A lygoje sužaidė devynerias rungtynes.

2018 m. liepos mėn. tapo FK Jonava sporto direktoriumi. Buvo paskelbta apie Simaičio, kaip profesionalaus futbolininko, karjeros pabaigą.

2019 m. kovą pranešta, kad papildė FC Hegelmann Litauen gretas kaip futbolininkas. Tuo metu ekipa žaidė šalies Pirmoje lygoje.

2019 m. vasarą tapo FK Riteriai vartininku. Sužaidė dešimt rungtynių, per kurias prasileido vienuolika įvarčių. 2019 m. gruodžio mėn. pranešta, kad žaidėjas atstovaus ekipą ir kitame sezone.

2020 m. gruodžio viduryje paskelbė kad baigia profesionalaus futbolininko karjerą, tačiau liko FK Riterių klube ir užėmė administracines pareigas – tapo sporto direktoriumi. 2023 m. birželio mėn. pranešta, kad traukiasi iš užimamų pareigų.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: Ekipa žaidė A lygoje;

## Karjera jaunimo rinktinėse
Yra žaidęs už jaunimo rinktines. U-17 atstovavo 2 kartus, U-19 3 kartus, U-21 2 kartus.

Buvo kviečiamas į nacionalinę rinktinę, tačiau nesužaidė nė vienų rungtynių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Soccerway
Pasaulio vyriausybė

**Pasaulio vyriausybė** – koncepcinis terminas, apibrėžiantis internacionalinį politinės valdžios organą, reguliuojantį tarptautines teisės normas.

Tai kol kas beveik visiškai konceptuali (teorinė) sąvoka, nusakanti galimą pasaulinę valdymo formą, sukuriant vieną bendrą globalią valstybę arba struktūrizuotą valdžios organizaciją, kontroliuosiančią atskirų šalių, kaip visumos, politinę, ekonominę, socialinę ir kultūrinę veiklą, arba vieną ar kelias iš šių sferų. Abiem atvejais skirtųsi tik atskirų valstybių administravimo minėtose srityse lygis, tačiau dėl to ilgainiui gali atsirasti ir kitų su tuo susijusių problemų, viena svarbiausių – suvereniteto klausimas. Dalinis ar visiškas šalių suverenumo žlugimas – vienas iš pagrindinių globalios Žemės valdžios idėjos priešininkų argumentas. Taip pat abejojama galimos Pasaulio valdžios organizacine struktūra ir sudėtimi, mat dabartinės didžiosios ir įtakingos valstybės, formuojant tokią organizaciją, gali užgožti mažesniąsias ir vėliau labiau atstovauti savo ir didžiųjų sąjungininkių interesams. Dauguma dabartinių politikų, politologų ir kiti socialinių mokslų atstovai nemano, jog šiais laikais pavyktų sukurti tokią globalią valdymo sistemą, paremtą pasaulinės valstybės ar atskirų šalių federalizmo pagrindu, kuri sugebėtų efektyviai vadovauti visai Žemei ar ateityje galimai žmonių kolonizuotiems kitiems galaktikoms kūnams (pastaruoju metu jau svarstoma ir apie galimą bendrą ateities Mėnulio vyriausybę).

Šiandien egzistuoja panašaus pobūdžio regioninės tarpusavio pagalbos ir bendradarbiavimo organizacijos, susivienijimai ir sąjungos, pavyzdžiui, Europos Sąjunga, Afrikos Sąjunga, Pietų Amerikos Tautų Sąjunga, Pietryčių Azijos Tautų Asociacija, Amerikos Valstybių Organizacija ir nemažai kitų; taip pat ir tarptautinės institucijos, tokios kaip Jungtinės Tautos, Tarptautinis Valiutos Fondas, Tarptautinis Baudžiamasis Teismas ir kitos, šiuo metu labiausiai priartėjusios prie, bemaž, pasaulinio vaidmens. Pasaulinės valdžios šalininkai teigia, jog pastarosios organizacijos yra būsimos globalinės vyriausybės sistemos dalys, ir tik nuo laiko, t. y. demokratijos įsigalėjimo dabartinėse priešiškose (kariniu, ideologiniu, religiniu ar kultūriniu požiūriu) valstybėse, priklauso, kada pasaulio valdymo idėja taps realybe.

## Taip pat skaitykite
* Antinacionalizmas
* Kosmopolitizmas
* Globalizacija
* Humanizmas
* Tarptautinė organizacija
* Tautų Sąjunga
* Pasaulio pilietis
Aurėjas

**Aurėjas** ( 'auksinis') – auksinė Senovės Romos moneta, kuri buvo prilyginta 25 sidabriniams denarams ir kaldinta pradedant I a.p.m.e. ir baigiant IV a., kai jį pakeitė auksinis solidas. Aurėjas buvo beveik tokio paties dydžio kaip ir denaras, bet sunkesnis dėl didesnio aukso tankio.

Iki Julijaus Cezario aurėjus kaldino nedažnai, paprastai iš karo grobio prireikus didelio nominalo monetų. Cezaris ėmė kaldinti aurėjus dažniau, jų masė buvo standartizuota – 1/40 Romos svaro arba ~8 g. Nerono valdymo laikais aurėjas buvo sumažintas iki 1/45 svaro (7,3 g).

Po Marko Aurelijaus valdymo ėmė kaldinti mažiau aurėjų. Karakalos laikais jų masė sumažinta iki 1/50 svaro (6,5 g). III a. imta kaldinti įvairių nominalų auksines monetas. Aurėjų aukso grynis nesikeitė – aukso kiekis paprastai viršydavo 99 %. Britų soverenuose aukso yra 91,7 %, o JAV aukso doleriuose – 90 %.

Dėl nevaldomos infliacijos, kurią sukėlė tai, kad Romos valdžia kaldino netauriųjų metalų monetas, bet mokesčius priėmė tik sidabru ar auksu, o sidabriniuose denaruose sidabro kiekis vis mažėjo (III a. viduryje juose sidabro praktiškai nebeliko), aurėjų kursas itin padidėjo.

301 m. vienas aurėjas buvo lygus 833,33 denaro, 324 m. toks pats aurėjas buvo vertas 4350 denarų.
309 m. Konstantinas aurėją kaip standartinę auksinę Romos imperijos monetą pakeitė solidu. Solidas yra didesnio skersmens ir plonesnis už aurėją.
337 m. solidas jau buvo lygus 275 000 denarų, o 356 m. – 4 600 000 denarų.
Zeližas

**Zeližas** () (arba **Zellidj**, **Zillij**, **Zellij**) – iš įvairių formų emaliu padengtų keramikiniu išdužų, į formą surinktas dekoratyvinis elementas, užpiltas tinko mišiniu. Šis menas charakteringas Maroko architektūroje, nors yra sutinkama visame Magribe, bei kitose islamo šalyse. Zeližo technika surinktos įvairiu formų keramikinės mozaikos naudojamos ornamentuoti sienas, lubas, grindis, fontanus, baseinus, stalus ir pan.

## Istorija
Maroko–Andalūzijos architektūros elementas zeližas Maroke atsirado X a. Pradžioje buvo naudojama balto ir rudo atspalvio keramika. Atsiradus kitoms spalvoms šis menas ypač suklestėjo XIV a. valdant Marinidų dinastijai, kai buvo pradėta naudoti mėlynos, žalios ir geltonos spalvos keramika. XVII a. pradėta naudoti raudona spalva.

Dabar pagrindiniai Maroko zeližo meno centrai yra Fesas ir Meknesas.

## Zeližo formos
Labiausiai paplitusi yra įvairių dydžių kvadratinių ir stačiakampių formų zeližas. Galimos ir kitokios formos detalės: aštuonkampis, apdirbamas kaip kabošonas, žvaigždė, kryžius ir t. t. Taip sumodeliuota forma yra užpilama 2 cm storio kietėjančio tinko mišiniu. Egzistuoja ir paprasti kvadratiniai 10x10 cm arba kvadratai su nukirstais kampais, kurie jungiami su kitos spalvos kabošonu, detalės. Grindų dekoravimui naudojamos storesnės keramikos detalės.

## Zeližo meistras
Zeližo technika sukurti dirbiniai yra laikomi meno kūriniais. Šio meno paslaptys *maâlems* (pagrindinis meistras) perduoda iš kartos į kartą. Kad būtų išugdyti išskirtiniai gebėjimai, šio meno ilgas mokymas prasideda dar vaikystėje. Zeližo technika sudėlioti mozaiką reikia labai daug dėmesio ir pastangų. Maži keramikos elementai dėliojami į formą raštu–spalva į apačią, tad meistras popieriuje nupieštą ornamentą vaizduotėje turi lyginti su dėliojama mozaika. Padaryta klaida matoma tik pabaigus mozaiką ir ją užpilus kietėjančiu tinku.

## Išnašos

## Nuorodos
* Islamo menas
* Rankų darbo zeližas ir Maroko mozaikų raštai 
* ''Zeližas: įrengimo instrukcijos''  (Prancūzų kalba)
* Maroko mozaikos: Zeližo menas 


Vaizdas:Fes Medersa Bou Inania Mosaique2.jpg
Vaizdas:MoroccoFesMedrassa small.jpg
Vaizdas:Meknes Medersa Bou Inania Mosaique.jpg
Vaizdas:Mekhnes bab Mansour Mosaique.jpg
Vaizdas:Mekhnes Place El-Hedine Mosaique2.jpg
Ingus Lukovičs

**Ingus Lukovičs **(g. 1987 m. kovo 23 d.) – Latvijos futbolininkas.

## Karjera
2006–2008 m. atstovavo Šiaulių klubui.

Besiruošiant 2008 m. A lygos čempionatui, draugiškose rungtynėse su FK Žalgiriu, Ingus Lukovičs patyrė labai sunkią traumą ir turėjo praleisti visą sezoną.

## Išnašos

## Nuorodos
*
KrAZ-214

**KrAZ-214** – padidinto pravažumo krovininis automobilis, 6 varomaisiais ratais. Skirtas pervežti kroviniams ir priekabų nuo 15 iki 50 tonų, priklausomai nuo kelio sąlygų, vilkimui.

## Istorija
Sunkvežimis buvo sukurtas 1951 m. Jaroslavlio automobilių gamykloje, kur ir buvo gaminamas nuo 1956 iki 1959 m. (to meto pavadinimas buvo JaAZ-214). Po to gamyba buvo perkelta į Kremenčiuko automobilių gamyklą, kurioje KrAZ-214 buvo gaminamas iki 1963 m., kai jį pakeitė modernesnis KrAZ-214B, kuris skyrėsi 24 voltų įtampos elektros sistema ir patobulinta važiuokle. Pastaroji modifikacija buvo gaminama iki 1967 m. Automobilį pakeitė KrAZ-255B modelis

## Panaudojimas
Ant KrAZ/JAZ 214 važiuoklės sukurtos mašinos:
* pontonų PMP, skirtų upių tiltams rengti, gabenimo automobiliai
* sunkus mechaninis tiltas TMM
* ekskavatorius E-305BV
* ir kt.

## Literatūra
http://rusarms.vif2.ru/auto/kraz/kraz-214/
Audronė Jakunskienė

**Audronė Jakunskienė-Petravičiūtė** (g. 1958 m. kovo 22 d. Viduklėje, Raseinių raj.) – Lietuvos istorikė ir redaktorė.

## Biografija
1976 m. baigė Molėtų vidurinę mokyklą, 1981 m. – Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą, įgijo istoriko, istorijos ir visuomenės mokslų dėstytojo specialybę.

1981–1984 m. Alytaus vaikų ekskursinės turistinės bazės metodininkė, 1984–1992 m. Alytaus BGAK profesinės sąjungos komiteto pirmininkė, 1992–1997 m. – Alytaus kraštotyros muziejaus jaunesnioji mokslo darbuotoja, nuo 1997 m. – Alytaus kraštotyros muziejaus direktorė, Lietuvos muziejų asociacijos valdybos narė.

Nuo 2001 m. visuomeninės organizacijos „Dzūkų kultūros draugė“ leidžiamo kultūros žurnalo „Dainava“ redaktorė.

## Bibliografija
* Lietuvių liaudies skulptūra Alytaus kraštotyros muziejuje, redaktorė
* Alytaus kraštotyros muziejus, redaktorė
* Anzelmo Matučio muziejus, redaktorė
* Dzūkiškos juostos Alytaus kraštotyros muziejuje, atsakingoji redaktorė
* Alytaus miesto istorijos fragmentai, sudarytoja, Alytus, UAB „Alytaus spaustuvė“, 2001 m.
* Alytaus šviesuolių portretai, konferencijos pranešimų medžiaga, sudarytoja, Kaunas, Spalvų kraitė, 2008 m.

## Įvertinimas
2003 m. Alytaus miesto savivaldybės kultūros premija
Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija

**Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija** – apdovanojimas, skirtas skatinti kūrybą, įvertinti reikšmingiausius kultūros ir meno kūrinius, Lietuvos ir pasaulio lietuvių bendruomenės kūrėjų sukurtus per pastaruosius 7 metus. Premijos dydis – 800 bazinių socialinių išmokų (2026 m. – 56000 eurų). 

Kasmet skiriamos ne daugiau kaip 6 premijos, iš kurių ne daugiau kaip dvi gali būti skiriamos už ilgametį kūrėjo kūrybinį indėlį į kultūrą ir meną. Tačiau konkretūs pastarųjų septynerių metų kūrėjų darbai, už kuriuos komisija skiria premijas, neįvardijami. Premijos skiriamos nuo 1989 m. (1989–1991 m. – kaip Lietuvos nacionalinės literatūros, meno ir architektūros premijos), per tą laiką apdovanoti daugiau kaip 200 asmenų.

Premijas konkurso būdu iki gruodžio 15 d. skiria Lietuvos Respublikos Vyriausybės trejiems metams patvirtinta 11 narių komisija. Premijų laureatų diplomai ir ženklai įteikiami kitų metų Lietuvos valstybės atkūrimo dienos (vasario 16 d.) proga.  

Lietuvos nacionalinės kultūros ir meno premijos komisiją, atsižvelgdamas į Lietuvos kultūros ir meno tarybos balsavimą, skiria Lietuvos Respublikos kultūros ministras. Naujus komisijos narius tarybai rekomenduoja Lietuvos kultūros ir meno sąjungų ir asociacijų vadovai. Lietuvos nacionalinės kultūros ir meno premijos nuo 2023 m. komisijos nariai yra:

* Arūnas Gelūnas – dailininkas, filosofas, muziejinių parodų kuratorius (komisijos pirmininkas);
* Nelė Klimienė – aktorė;
* Lina Lapelytė – kompozitorė;
* Arūnas Jonas Matelis – kino režisierius;
* Agnė Narušytė – menotyrininkė, fotografijos ekspertė;
* Artūras Raila – vizualaus meno kūrėjas;
* Brigita Speičytė – literatūrologė;
* Rūta Stanevičiūtė-Kelmickienė – muzikologė;
* Rimvydas Stankevičius – rašytojas;
* Helmutas Šabasevičius – menotyrininkas, šokio ekspertas;
* Aurimas Švedas – istorikas.

## Taip pat skaitykite
* Lietuvos nacionalinės kultūros ir meno premijos laureatų sąrašas
* 2010 m. Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija
* 2009 m. Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija
* 2008 m. Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos nacionalinių kultūros ir meno premijų skyrimo nuostatai ir laureatų sąrašas
Baltasis balsvis

**Baltasis balsvis** (, sin. *L. leucothites*) – pievagrybinių (*Agaricaceae*) šeimos, balsvių (*Leucoagaricus*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Pakelės, parkai, sodai, dirvonai, laukai, skverai.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Lakšteliai balti, tik seni parusvėja, sporos plačiai elipsiškos.

Vaisiakūniai vidutiniai, dideli. Kepurėlė 5–10 cm skersmens, jauna - pailgai varpeliška, vėlaiu - bukai kūgiška, galiausiai - paplokščia, su neryškiu buku gūbreliu, balta, vėliau - kreminė, plaušuota, žvynuota, pakraščiai nulinkę žemyn su dalinio apvalkalo draiskanotais likučiais. Lakšteliai balti, seni - šviesiai rausvai rožiniai, tankūs, platūs, minkšti, laisvi. Kotas 5–10×1–2 cm, pamato link storėjantis, su baltu žiedu, baltas, apatinėje dalyje rusvas, ties pamatu kartais gumbiškai sustorėjęs. Trama neplona, tampri, balta, spalvos nekeičianti, be ypatingo kvapo ir skonio. Sporos 7,5–10×4,5–6,5 μm.

**Būdingi požymiai:** panašus į baltus pievagrybius, skiriasi baltais, rusvais lakšteliais.

Auga pavieniui, po kelis vaisiakūnius. Valgomas. Dažnas.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 218 psl.

## Nuorodos
* Baltojo balsvio nuotraukos
Rausvėjantis balsvis

**Rausvėjantis balsvis** (*Leucoagaricus subcretaceus*) – pievagrybinių (*Agaricaceae*) šeimos, balsvių (*Leucoagaricus*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Pakelės, panamės, parkai, skverai.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Vaisiakūniai balti, augdami ar paliesti papilkėja, parusvėja.

Vaisiakūniai dideli. Kepurėlė 5–10 (15) cm skersmens, paplokščia, pilkai balta, sena – pilkai rusva, plaušuota, žvynuota, paspaudus parusvėja, netrukus išblunka, pakraščiai su apvalkalo liekanomis. Lakšteliai balsvi, vėliau – kreminiai, seni – švelniai rusvai rožinio atspalvio, laisvi. Kotas 6–10×1–2,5 cm, baltas, su žiedu, sendamas patamsėja, paspaudus parusvėja. Trama balta, gelsva, paspaudus parusvėja, nekarti. Sporos plačiai elipsiškos, 7–10×5–6,5 μm.

**Būdingi požymiai:** lakšteliai balsvi, kreminiai, subrendę rusvi.

Auga pavieniui, mažomis grupelėmis, mėgsta trąšią, puveningą dirvą. Retas. Mitybinė vertė nežinoma.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 219 psl.
Pijus X

**Šv. Pijus X** (1835 m. birželio 2 d. – 1914 m. rugpjūčio 20 d.) – 257-asis Romos popiežius. 1954 m. gegužės 29 d. paskelbtas šventuoju.

## Biografija
Tikrasis vardas – Giuseppe Melchiorre Sarto. Gimė 1835 m. birželio 2 d., Rjezio miestelyje, netoli Venecijos. Giuseppe anksti neteko tėvo. Baigęs pradinę mokyklą, privačiai mokėsi lotynų kalbos pas kunigą Don Titą Fusaronį, vėliau studijavo Castelfranco Veneto gimnazijoje. Nuo 1850 m. mokėsi Paduvos seminarijoje. Kunigu įšventintas 1858 m. 1884 m. paskirtas Mantuvos vyskupu. 1893 m. tapo Venecijos arkivyskupu ir kardinolu. 1903 rugpjūčio 4 d. išrinktas popiežiumi, pasirinko Pijaus X vardą. Tapęs popiežiumi reformavo Romos kuriją, 1904 m. pradėjo sisteminti bažnytinę teisę, atnaujino katekizmą, brevijorių, mišiolą, leido vaikams nuo 7 metų priimti šv. Komuniją. 1905 m. Prancūzijoje Bažnyčią atskyrus nuo valstybės, 1906 m. išleido encikliką *Vehementernos* ir nutraukė diplomatinius santykius su Prancūzija. 1907 m. į Draudžiamųjų knygų sąrašą įtraukė J. Ambraziejaus 1906 m. išleistą knygą *Trumpas Rymo katalikų katekizmas*. Tai – vienintelė į šį sąrašą įtraukta lietuviška knyga. 1909 m. įsteigė Popiežiškąjį Biblijos institutą. Pasmerkė modernizmą, jį pavadindamas visų erezijų sinteze ir įvedė antimodernistinę priesaiką, kuri 1967 m. buvo pakeista tikėjimo išpažinimu. 1910 m. išleido apaštališkąjį laišką *Notre Charge Apostolique*, kuriuo pasmerkė politinį ir socialinį modernizmą. Rėmė esperantininkus. Mirė 1914 m.

## Modernizmo priešininkas

Socialinių santykių ir bažnytinės drausmės srityje jis buvo tvirtos rankos šalininkas. 1905 m. Prancūzijos parlamentui priėmus įstatymą dėl bažnyčios atskyrimo nuo valstybės, paaštrėjo Vatikano ir Prancūzijos santykiai. Pijus X ir jo aplinka atkreipė ypatingą dėmesį į naują modernizmo kryptį filosofijoje ir religijoje, siekiančią atnaujinti katalikybės ideologiją, pritaikant jos turinį ir kalbą XX a. žmogaus protui. Apie reformą galvojo jau Leonas XIII, bet jo programa rėmėsi viduramžių
scholastinės filosofijos tradicijų atgimimu.

Modernistai ieškojo įkvėpimo šiuolaikinėje filosofijoje. Pijus X nenutolo nuo savo pirmtako programos ir 1907 m. rugsėjo 8 d. iškilmingai pasmerkė modernistus. Vatikanas ėmė rūsčiai persekioti bet kurį bažnyčios tarną, bent žodžiu teigiamai užsiminusį apie modernizmą. Popiežiaus iniciatyva buvo sukurta speciali organizacija, rinkusi informaciją, kurios pagrindu bažnyčios inkvizicija baudusi įtariamuosius „naujuosius eretikus“. Pijaus X mirtis ir Pirmojo pasaulinio karo pradžia pristabdė šį bažnyčios posūkį link viduramžių inkvizicijos metodų, tačiau Vatikano įstaigų kova su bandymais padaryti katalikybės esmę ir struktūrą šiuolaikiška tęsėsi iki pat II Vatikano susirinkimo (1962–1965).

Pijaus X, aktyviai kovojusio prieš modernizmą, vardu yra pasivadinusi opozicinė Vatikanui Šv. Pijaus X brolija, kurią įkūrė Marselio Romos katalikų arkivyskupas Marcel Lefebvre. Ji nepripažįsta II Vatikano susirinkimo įvestų naujovių. Nuo 1995 m. brolija veikia ir Lietuvoje (įsteigtas Šv. Kazimiero prioratas, koplyčia Kaune ir kt.).

## Šaltiniai
Sakis Rouvas

**Anastasios „Sakis“ Rouvas** (, g. 1972 m. sausio 5 d.) – graikų dainininkas, dainų kūrėjas, modelis ir aktorius. Išgarsėjo du kartus Graikijai atstovavęs Eurovizijoje ir 2006 m. pats vedęs konkursą.

## Diskografija
### Studijiniai albumai

### Singlai
* 1991: "Par'ta"
* 1998: "Theleis I Den Theleis"
* 2001: "Disco Girl"
* 2002: "Ola Kala"
* 2003: "The Light"
* 2003: "Pes Tis"
* 2003: "Feelings"
* 2003: "Dis Lui"
* 2004: "Shake It"
* 2004: "Se Thelo San Trelos/Kak Sumacheshkidij Ya" (su Philip Kirkorov)
* 2005: "Na M'agapas"
* 2007: "Zise Ti Zoi"

## Filmografija

## Apdovanojimai

**Thessaloniki Song Festival**
* 1991: Geriausias dainininkas
* 1991: Geriausia daina ("Par'ta")

**United Nations Humanitarian Recognition**
* 1997: tarptautinis Abdi Ipekçi apdovanojimas

**Hellenic Music Pop Corn Awards**
* 1998: Geriausias naujas atlikėjas
* 1998: Geriausia POP daina (Theleis I Den Theleis)
* 1998: Geriausias sceninis pasirodymas
* 1999: Geriausias dainininkas (Kati Apo Mena)
* 2000: Geriausia POP daina ("Den Ehi Sidera I Kardia Sou")
* 2000: Geriausias POP albumas (Kati Apo Mena)
* 2000: Geriausias sceninis pasirodymas
* 2001: Geriausias POP dainininkas (21os Akatallilos)
* 2001: Geriausia alternatyvi daina ("Andexa")
* 2001: Geriausias POP albumas (21os Akatallilos)
* 2001: Geriausias sceninis pasirodymas

**Arion Music Awards**
* 2002: Geriausias dainininkas ("Disco Girl")
* 2004: Geriausias POP dainininkas (To Hrono Stamatao)
* 2005: Daugiausiai singlų pardavęs Graikijoje 2004 m atlikėjas ("Shake It")
* 2006: Geriausias POP dainininkas (S’eho Erotefthi)
* 2006: Geriausias POP albumas (S’eho Erotefthi)
* 2007: Geriausia POP daina (Ola Gyro Sou Gyrizoun)

**MAD / Vogue All-Time Greek Fashion Icons Award (2003)**
* Geriausio stiliaus įžymybė

**MAD Video Music Awards**
* 2004: Geriausia režisūra (Xavier Gens / Bullring) ("Pes Tis")
* 2004: Seksualiausias pasirodymas muzikos video klipe ("Pes Tis")
* 2006: Geriausias vyro atlikėjo video klipas ("Na M'agapas")
* 2006: Geriausias apsirengęs atlikėjas klipe ("Mila Tis")
* 2007: Geriausias šokių muzikos klipas ("Ola Gyro Sou Gyrizoun")
* 2008: Geriausias atlikėjas vyras("Zise Ti Zoi")

**World Music Awards**
* 2005: Geriausias Graikijos atlikėjas

**Status Awards**
* 2005: Metų vyras
* 2006: Metų atlikėjas vyras

**Prosopa Awards**
* 2006: Metų POP dainininkas

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
* 

|-
Seradas

**Seradas** ( „uždaras“) – gamtinis regionas centro pietryčių Brazilijoje. Apima 1 910 037 km² plotą.

## Geografija ir klimatas
Randasi tarp Amazonijos šiaurėje ir vakaruose, Kaatingos šiaurės rytuose, Atlanto miškų vakaruose ir Gran Čiako pietuose. Apima Brazilijos plokščiakalnį. Seradą dengia vešli tropinė savana su galeriniais miškais upių pakrantėse. I vakarus nuo Serado yra Pantanalio šlapynių regionas.

Serado klimatas karštas, dalinai drėgnas, su ryškiu kritulių sezoniškumu. Metinis kritulių kiekis 800–1600 mm, drėgnasis laikotarpis trunka nuo lapkričio iki balandžio.

## Augalija ir gyvūnija
Serade auga ~10 tūkst. induočių augalų. Būdinga aukštažolė savana su dygių krūmų ir medžių sąžalynais. Regione suskaičiuotos 180 roplių, 113 varliagyvių, 837 paukščių, 195 žinduolių rūšys. Taip pat daugybė vabzdžių, iš kurių pastebimiausi termitai ir lapgraužės skruzdės. Tarp žinduolių čia gyvena jaguarai, pampiniai elniai, didžiosios mazamos, lyguminiai tapyrai, didžiosios skruzdėdos, ocelotai, didieji šarvuočiai, pumos, jaguarundžiai, karčiuotieji vilkai, yra beždžionių (kapucinų, staugūnų, marmozečių). Tarp paukščių gyvena paprastieji nandai, kuoduotosios kariamos ir kiti.

## Taip pat skaitykite
* Kaatinga

## Šaltiniai

## Nuorodos
* worldwildlife.org / Save the Cerrado – Our climate depends on it | anglų k.
* youtube.com / Bioma cerrado Mineiro
* youtube.com / Deforestation Threatens The Cerrado, South America’s Largest Savanna (*video siužete [[anglų k.]] pasakojimas apie Serado ekosistemą*) | 7 Jan 2022
* youtube.com / Brazil’s Cerrado (*video siužete anglų k. pasakojimas apie Serado gyvūniją*)
Ožiaragio atogrąža

**Ožiaragio atogrąža** arba **Pietų atogrąža** – lygiagretė Pietų pusrutulyje, žyminti ribą, kurioje žiemos saulėgrįžos metu Saulė pasiekia zenitą. Ožiaragio atogrąža yra 23° 26′ 22″ į pietus nuo pusiaujo; jos atitikmuo Šiaurės pusrutulyje – Vėžio atogrąža. Tarp šių dviejų atogrąžų esanti zona vadinama tropikais.

Pavadinimas kilo nuo to, kad prieš 2000 m. Saulė žiemos saulėgrįžos metu patekdavo į Ožiaragio žvaigždyną. Dabar per žiemos saulėgrįžą ji patenka į Šaulio žvaigždyną.

Ožiaragio atogrąža kerta šias valstybes: Australija, Madagaskaras, Mozambikas, PAR, Botsvana, Namibija, Brazilija, Paragvajus, Argentina, Čilė.

## Taip pat skaitykite
* Ožiaragio atogrąža (romanas)
Mariskal Estigaribija

**Mariskal Chose Feliks Estigaribija** () – gyvenvietė vakarų Paragvajuje, Bokerono departamento centrinėje dalyje. 869 gyventojai (2002 m.). Gyvenvietė yra strategiškai svarbioje vietoje, 200 km nuo Bolivijos ir Argentinos sienų ir 300 km nuo Brazilijos sienos, prie Transčako plento. Pavadinta Paragvajaus karininko ir prezidento José Félix Estigarribia garbei.

## Karinė bazė

Estigaribijoje įsikūrusi JAV-Paragvajaus karinė oro bazė. Personalą sudaro ~10-20 karių. Pakilimo tako ilgis 3,8 km, plotis 40 m. Bazė įrengta valdant Alfredo Stroessner. Pasak stebėtojų, Estigaribijos bazės paskirtis stebėti Gvaranių baseiną ir Boliviją, ir reikalui esant būti atramos tašku galimoms karinėms operacijoms.
Negras (Čakas)

**Negras** () – upė šiaurės Argentinoje, Čako provincijoje; Paranos dešinysis intakas. Prasideda Negro pelkynuose, maitnamose laikino Nogeiros upelio. Teka į pietryčius plokščia Gran Čako lyguma, sudaro daug meandrų, senvagių. Įteka į Paranos upės atšaką Barankerasą ties Barankeraso miestu.

Pagrindiniai intakai: San Karlosas, Saladiljas, Salto de la Vjecha. Negras lietinguoju laikotarpiu patvinsta, o žiemą nusenka. Prateka Čako nacionalinį parką.

Prie Negro įsikūrę miestai: Kolonijas Unidasas, Kolonija Elisa, Makaljė, Puerto Tirolis, Fontana, Resistensija, Barankerasas.
Solidas

**Solidas** ( 'tvirtas; patikimas; grynas') – Senovės Romoje ir Bizantijoje kaldinta auksinė moneta.
Graikiškai kalbančiose šalyse Romos, o po to – Bizantijos laikais solidas buvo vadinamas **nomisma** (dgs. *nomismata*).

## Raida
Solidus apie 301 m. ėmė kaldinti Dioklecianas. Iš vieno Romos svaro aukso nukaldindavo 60 solidų (vieno masė buvo 5,3 g). Pradinė jo vertė buvo 1000 denarų. Diokleciano solidų buvo nukaldinta nedaug, jų ekonominė įtaka buvo minimali.

312 m. solidus vėl ėmė kaldinti Konstantinas I – solidas tapo pagrindine imperijos auksine moneta, kuri pakeitė iki tol naudotus aurėjus. Iš vieno aukso svaro nukaldindavo 72 solidus (vieno masė – 4,5 g). Tuo metu solidas buvo vertas 275 000 smarkiai nupigusių denarų.

Solidai išlaikė kokybę ir vertę iki X a. Romos imperijoje mokesčius reikėjo mokėti aukso monetomis. Iždą pasiekusios monetos būdavo išlydomos ir kaldinamos iš naujo. Dėl to cirkuliuojantys solidai išlikdavo vienodos masės ir vertės – jie apyvartojo būdavo per trumpai, kad spėtų nusidėvėti.

Auksinės monetos tuo metu nebuvo kaldinamos nuolatinėse monetų kalyklose – auksinių monetų kaldinimas klajojo kartu su imperatoriaus dvaru. Pvz., 353 m. solidus kaldino Milane, nuo 402 m. – Ravenoje. Tie miestai buvo to meto imperatorių rezidencijos.

## Nominalai
Buvo kaldinamos ir monetos, kurių vertė buvo solido dalis:
* semisis (*semissis*) – 1/2 solido,
* tremisis (*tremissis*) – 1/3 solido.

## Įtaka
Bizantijoje pirkliams būdavo draudžiama naudoti solidus už imperijos ribų, bet už imperijos ribų šių monetų buvo pakankamai daug, todėl jie pasidarė pageidaujama valiuta arabų šalyse. Arabų šalyse cirkuliavę solidai nepapuldavo į ciklą "mokesčių mokėjimas – perkaldinimas – apyvarta“, todėl minkštos gryno aukso monetos nusidėvėdavo, jų masė mažėjo. VII a. pabaigoje už Bizantijos imperijos ribų ėmė cirkuliuoti arabų solidų kopijos – dinarai, kuriuos iš aukštutinio Nilo aukso, kaldino kalifas Abd al-Malikas. Šios kopijos svėrė tik apie 3,75 g, bet tiek vidutiniškai svėrė tuose kraštuose cirkuliuojantys nudilę solidai. Po to cirkuliavo tiek nudilę originalūs solidai, tiek auksiniai dinarai.

## Nuorodos

* *
Antifonas

**Antifonas** (480 m. pr. m. e. Atėnuose – 411 m. pr. m. e. ten pat) – senovės graikų oratorius, matematikas, filosofas sofistas.

Yra išlikę daug jo pasakytų kalbų. Antifonas taip pat parašė nemažai filosofinių veikalų („Apie tiesą“, „Apie santarvę“, „Valstybės veikėjas“, „Sapnų išaiškinimas“), kurių iki mūsų dienų išliko tik fragmentai. Veikale „Apie tiesą“ palaikė Parmenido požiūrį, kad egzistuojanti vienintelė tikrovė, o regimasis daiktų pasaulis nesąs tikras. Remdamasis paradoksais tas pačias idėjas palaikė ir Zenonas Elėjietis. Veikale „Apie santarvę“ ginama valdžia kaip saugumo garantas nuo anarchijos, ir bendruomenei, ir paskiram asmeniui rekomenduojami savęs ribojimo principai.

Antifonas bandė išspręsti skritulio kvadratūros problemą ir taip prisidėjo prie matematikos plėtotės. Jis pasiūlė priartėjimo metodą, kuomet įbrėžtojo daugiakampio kraštinės dvigubinamos tol, kol skirtumas tampa nežymus. Šį metodą vėliau išplėtojo Eudoksas.

Antifonas buvo nubaustas mirtimi po to, kai žlugo antidemokratinis sukilimas, kuriame jis dalyvavo.

## Šaltiniai
Hadise

**Hadise Açıkgöz** (labiau žinoma sceniniu vardu **Hadise** g. 1985 m. spalio 22 d.) – Belgijoje gimusi, turkų kilmės dainininkė, dainų autorė ir laidų vedėja.

2009 m. atlikėja buvo išrinkta atstovauti Turkijai Eurovizijoje.

## Diskografija
### Albumai

### Singlai

## Video klipai

## Apdovanojimai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 
* 

|-
Apeironas

**Apeironas** ( – riba, apeiros – beribis) – neapibrėžta beribė būtis. Anaksimandras tapatino ją iš dalies su erdve, iš dalies su laiku. Anaksimandro netenkino Talio teiginys, jog vanduo esąs visko pagrindas. Jis visa ko pagrindu laikė apeironą.

Žodis „apeironas“ reiškia *Beribis* arba *Neapibrėžtas*. Apeironas esąs kiekviename daikte, tačiau nesutapatinamas su daiktais ir nesudarąs paprastos stichijų elementų samplaikos. Būdamas materialus, turįs savo prigimtį. Anaksimandro teigimu, apeironas esąs amžinas, jis visų medžiagų pradas. Vienintelis apeironas esantis pradžia, neturinti pradžios, taip pat ir pabaigos. Jis visa aprėpia ir visa valdo. Pats apeironas esąs nekintantis, kinta tik jo formos. Gamtos įvairovė atsiradusi iš apeirono priešybių. 

Anaksimandras manė, jog begaliniame apeirone egzistuoja ne vienas, o daugelis pasaulių.

## Šaltiniai
Kražiškiai

**Kražiškiai** – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 2,5 km į šiaurės rytus nuo Račalių, tarp Kvistės (rytinis pakraštys) ir Varduvos (šiaurinis pakraštys).

## Etimologija

Pasakojama, kad į dabartinį Kražiškių kaimą buvo atbėgusios Kražių davatkos ir pasislėpusios rytinėje kaimo dalyje, Varduvos upės pakrantėje, kur dabar yra kapeliai ir koplytėlė. Nuo tų Kražių davatkų ir kilęs šio kaimo Kražiškiai pavadinimas.

## Geografija

Pietryčiuose Kražiškių kaimas ribojasi su Vadagių piliakalniu. Maždaug už 1 km nuo šio piliakalnio yra kalva, pavadinta „Sodybos kalva“. Kaimo šiaurinėje dalyje, kur Varduvos upė daro vingį, yra „Verdantis šaltinis“. Šio šaltinio vanduo buvęs toks skaidrus ir švarus, jog žmonės jį vartoję kaip vaistus akims. Šaltinio vanduo visą laiką burbuliavęs, tarsi viręs. Dabar šaltinis beveik yra užneštas smėliu.

Šiaurinėje kaimo dalyje yra upelis, pavadintas Rūdupiu. Šio upelio pavadinimes kilęs dėl nešvaraus vandens. Kaimo pietvakariuose yra krūmai, pavadinti Deginėm. Anksčiau ten buvęs didelis miškas, jo vienas rėžis išdegė, todėl krūmai ir pavadinti Deginėm. Vakaruose kaimas ribojasi su Urbono birže, nes šitas miškas priklausęs bajorui Urbonavičiui. Iš kaimo rytų eina keliukas į Račalių kaimą. Šis keliukas vadinamas Karalienės gatve. Istorikų liudijimu, seniau ten gyvenęs Vasiliauskas savo žmoną vadinęs Karaliene. Tad keliukas ir pavadintas Karalienės.

Kaimo vietovardžiai: Dauba, Liotekos miškas, Pilies ir Sodybos kalnai, Deginės.

Ant Varduvos kranto yra Kražiškių kapinaitės, kuriose buvo 3-4 kryžiai ir dabar tebėra koplytėlė. Koplytėlę ir kryžius pastatė Laukinietis Kilmė.

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Dinaras (moneta)

**Dinaras** – auksinė arabų moneta, pradėtos kaldinti arabų kalifo Abd al Maliko (valdęs 685–705 m.) laikais.

Dinarai buvo pradėti kaldinti kaip solidų, kurie buvo svarbūs arabų kraštų ekonomikoje, kopijos. Vėliau auksinius dinarus kaldino įvairios musulmonų šalys.
Dabar *[[dinaras|dinarais]]* vadinami kai kurių šalių piniginiai vienetai.


File:Aghlabid dinar - Ibrahim II.jpg|Auksinis Aglabidų (*Aghlabid*) dinaras, kaldintas 899 m., valdant Aglabidų emyrui Ibrahimui II (874-902 m.)
File:Aghlabid coin.jpg|Aglabidų dinaras
File:Fatimid dinar - Mahdia - Tunisia.jpg|Fatimidų dinaras, kaldintas 990 m. kalifo al-Azizo (vald. 975–996 m.)
File:Fatimid Dinar, al-Mustansir.jpg|Fatimidų dinaras, kaldintas valdant al-Mustansirui (*al-Mustansir*). Masė - 4,11 g.
File:Spahr 1 1072 96214.jpg|Normano Roberto Gviskaro (Kalabrijos ir Sicilijos grafo, Apulijos hercogo) Sicilijoje 1072 m. kaldintas 1/4 dinaro
File:Hafsid dinar - Tunisia.jpg|Hafsidų dinastijos (Tunisas) kaldintas dinaras
Tunelis

**Tunelis** – inžinerinis statinys, įrengiamas po žeme, pastatais, vandens telkiniais, skirtas sutrumpinti kelią ar įveikti kelio tiesimą užkirtusią kliūtį. Tai ilgas, horizontalus arba nuožulnus požeminis įrenginys, kuriuo apeinama gamtinė kliūtis, trumpinamas atstumas, važiavimo laikas. Tuneliai naudojami transporto arterijoms (gatvėms, plentams, geležinkeliams, metropolitenui), rečiau – pėstiesiems. Po automagistralėmis kartais įrengiami tuneliai laukiniams gyvūnams. Slaptais tuneliais gali būti vykdoma nelegali veikla.

Ilgiausias pasaulyje tunelis yra 53,85 km Seikano geležinkelio tunelis Japonijoje, nutiestas po Cugaru sąsiauriu. Plačiai išvystytos tunelių sistemos būdingos metropolitenui, kurie gali būti kasami atviruoju arba uždaruoju būdu.

## Tuneliai Lietuvoje

Žymūs tuneliai Lietuvoje yra Kauno geležinkelio tunelis, Senamiesčio tunelis, Panerių geležinkelio tunelis, Gedimino prospekto tunelis ir kt. Kauno (1280 m) ir Vilniaus (430 m) geležinkelio tuneliai, atidaryti 1862 m., buvo pirmieji geležinkelio tuneliai Rusijos imperijoje.

## Šaltiniai
Bostono Bruins

**Bostono „Bruins“** – () NHL Rytų konferencijos, Šiaurės Rytų pogrupio ledo ritulio komanda iš Bostono, Masačusetso, JAV.

## Istorija

1924 m. jaunas daržovių parduotuvės finansininkas Charles Francis Adams'as sumokėjo NHL lygai, kaip manoma, 15 000 JAV dolerių, kad įkurtų komandą Bostono mieste. Po 5 metų komanda laimėjo pirmąją Stenlio taurę komandos gyvavimo istorijoje.

## Sezonai
 

## Nuorodos

*Oficiali klubo svetainė
Cechinas

**Cechinas** () – auksinė moneta, kaldinta Venecijos respublikoje nuo 1284 iki 1797 m., kai Venecijos respublika buvo panaikinta. Cechinu vadinama nuo 1543 m.

Cechinai sverdavo 3,5 g, jis būdavo kaldinamas iš 986 prabos aukso.

Cechinai pradžioje vadinosi *[[dukatas|dukatai]]*, o 1543 m. pavadinti *cechinais* pagal  'monetų kalykla', kadangi *dukatais* tada ėmė vadinti Venecijos kalykloje kaldinamas sidabrines monetas.

Moneta turi dukato išvaizdą: averse buvo pavaizduotas Kristus, o reverse – klūpantis dožas, imantis iš šv. Marko rankų vėliavą. Aplink parašyta: SIT TIBI CHRISTE DATUS, QUEM TU REGIS ISTE DUCATUS 'Ši hercogystė, kurią tu valdai, tau, Kristau, pašvenčiama'. Pagal paskutinį užrašo žodį *Ducatus* atsirado ir pavadinimas *dukatas*.

Venecijoje kaldino ne tik 1 cechino, bet ir 1/2 bei 1/4 cechino bei 2, 3, 10, 12 ir 100 cechinų monetas.

Cechinus kaldino ne tik Venecija, bet ir kitos Italijos valstybės – Lukos hercogystė (1572 m.), Genujos respublika (1718 m.), Roma, Bolonija, Didžioji Toskanos kunigaikštystė, taip pat Austrijos imperatorė Marija Teresė Lombardijai.
Didžioji nasturtė

**Didžioji nasturtė** (*Tropaeolum majus*) – nasturtinių šeimai (*Tropaeolaceae*), nasturčių genčiai (*Tropaeolum*) priklausantis augalas.

Tai vienametės arba daugiametės žolės su mėsingais, gausiai šakotais stiebais. Lapai išsidėstę pražangiai, skydiški, dažniausiai su ilgais lapkočiais. Žiedai lapų pažastyse ant ilgų žiedkočių. Žydi birželio – spalio mėn.
Mažoji nasturtė

**Mažoji nasturtė** (*Tropaeolum minus*) – nasturtinių šeimai (*Tropaeolaceae*), nasturčių genčiai (*Tropaeolum*) priklausantis augalas. Auginamas Pietų Amerikoje augalas. Išgaunami eteriniai aliejai .

## Šaltiniai