open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kareiviai artojai

**Kareiviai artojai** – kareiviai, kurie eidami karinę tarnybą dirbo valstietiškus žemės ūkio darbus, caro Aleksandro I pradėta kurti armijos komplektavimo ir išlaikymo forma, nužiūrėta iš Švedijos (Švedija tokią sistemą naudojo nuo 1640 m.). Aleksandras Hercenas yra pavadinęs kareivių artojų eksperimentą „didžiausiu Aleksandro I valdymo nusikaltimu“.

## Kareiviai artojai Rusijoje
Pirmoji kareivių artojų gyvenvietė buvo sukurta 1810 m. Mogiliovo gubernijoje. Jų kūrimas buvo atnaujintas 1816 m., kada Aleksandras I savo artimiausiu bendradarbiu pasirinko A. Arakčejevą, tapusį Valstybės tarybos karinio departamento pirmininku ir kareivių artojų gyvenviečių vyriausiu viršininku. Paviršutiniškai pažiūrėjus, kareivių artojų gyvenvietė buvo panašios į vadinamąją paskirstytą armiją (*Indelningsverket*) Švedijoje, tačiau iš tikrųjų skyrėsi iš esmės. Kareiviais artojais buvo verčiami valstybiniai valstiečiai. Tiksliau tam tikro kaimo valstiečiai buvo pervadinami valstiečiais ūkininkais ir pas juos apgyvendinami reguliarūs kareiviai. Tiek valstiečiai ūkininkai, tiek pas juos apgyvendinti kareiviai turėjo kartu užsiimti tiek žemės ūkio darbais, tiek karinėmis pratybomis. Kareivių artojų gyvenimas buvo griežtai iki smulkmenų reglamentuotas. Lauko darbai buvo atliekami pagal būgno taktą, pagal kapralo komandą. Keltis, gulti, eiti į lauką valstiečiai turėjo pagal karinį signalą. Visos valstietės turėjo vienu metu užkurti krosnis, užgesinti šviesas vakarais. Kareivių artojų vaikai nuo 7 metų amžiaus buvo aprengiami uniforma ir mokomi žygiuoti. 1825 m. į kareivius artojus jau buvo pervesti 374 tūkstančiai valstybinių valstiečių, o pas juos apgyvendinta 131 tūkstantis kareivių. Kareivių artojų gyvenvietės buvo panaikintos 1857 m., kada jose, kaip buvo skaičiuojama, gyveno apie 800 tūkstančių abiejų lyčių asmenų.

## Planai kurti kareivių artojų gyvenvietes Lietuvoje
Kareivių artojų gyvenvietes buvo planuojama kurti ir Lietuvoje po 1830-1831 m. sukilimo, įkurdinant jose rusų valstiečius, kolonistus. Numatyta pirmąją tokią gyvenvietę įkurti Žemaitijoje, Skuodo apylinkėse, tačiau nepavyko sukaupti reikiamo kiekio laisvos žemės. 1835 m. svarstytas projektas sukurti Vilniaus gubernijoje 2-3 specialias apygardas, padalytas į 9-10 apskričių, kuriose išsidėstytų kareivių artojų gyvenvietės. Kareiviai artojai turėjo padėti carinei valdžiai efektyviau sekti gyventojus ir apsisaugoti nuo naujo sukilimo. Tačiau 1841 m. nutarta atsisakyti minties kurti Lietuvoje tokias kareivių artojų gyvenvietes, nes manyta, jog nedidelį skaičių kareivių artojų vietos gyventojai galės greitai suagituoti ir patraukti į savo pusę.
Girdiškė

**Girdiškė** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Bijotų, prie kelio į Upyną, 1 km į šiaurę nuo Šunijos ištakų. Seniūnaitijos centras. Stovi Girdiškės Švč. Mergelės Marijos Snieginės bažnyčia (nuo 1896 metų). Girdiškės senosiose kapinėse yra lurdas su daug senų ir įmantrių kryžių, paminklų, šimtametė koplytėlė. Yra biblioteka.

## Istorija

Pirmą kartą rašytinuose šaltiniuose minima 1562 m. Karšuvos valsčiaus inventoriuje. Pirmieji maldos namai Girdiškėje pastatyti 1781 metais, jų statyba rūpinosi Jonas Adomavičius. 1853 metais kaime jau buvo parapijinė mokykla, tada ją lankė 24 mokiniai. Spaudos draudimo metais aktyviai veikė knygnešiai Pranas Šimavičius ir Pranas Šimkevičius.

Pirmosios Lietuvos Nepriklausomybės laikais buvo numatyta iš Girdiškės parapijos sudaryti jos valsčių, bet kilo nesutarimai su Upyna, todėl toks valsčius nebuvo sudarytas, o abi gyvenvietės prijungtos prie Skaudvilės valsčiaus.

Tarpukariu veikė pradžios mokykla, pašto skyrius, grietinės nugriebimo punktas.

Sovietmečiu sudarytas kolūkis.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Girdiškės bažnyčia
*
Tūbinės II

**Tūbinės II** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, į šiaurės vakarus nuo Tūbinių I, 3 km į šiaurės rytus nuo Balsių, netoli automagistralės .

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* 
*
Varsėdžiai

**Varsėdžiai** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Upynos, kairiajame Akmenyno krante, 2 km į pietus nuo automagistralės . Seniūnaitijos centras. Kaime stovi Šv. Roko bažnyčia, kuri dabartinę išvaizdą įgijo 1817 metais. Bažnyčios šventoriuje yra koplyčia – oratorija, įrodanti Šv. Roko kulto puoselėjimą kaime. Varsėdžiuose dar stovi paminklas Varsėdžių „Pavasario“ organizacijos veiklos dešimtmečiui pažymėti, pastatytas 1934, nugriautas 1964, atstatytas 1990 m.

## Istorija

Kaimo centre aptiktas III–IV a. kapinynas. Varsėdžių vietovė minima 1421 metais, tačiau pats pavadinimas nepaminėtas. 1562 metais Karšuvos valsčiaus inventoriuje minimas pavadinimas *Worszydyszki*, tai buvo kunigo Mikalojaus, Kaltinėnų altaristos, valda. 1576 metais Varsėdžiuose pastatyta pirmoji bažnytėlė. 1662 metais kaime buvo tik 10 kiemų. Vėliau įsteigta smuklė. Bažnytine valda Varsėdžiai išliko iki 1842 metų. 1909 metais kaime įsteigiama pirmoji pradinė mokykla, 1912 metais kaimas išskirstytas į vienkiemius. 1923 metais kaime buvo 95 gyventojai. 1936 metais įsteigiama savarankiška Varsėdžių parapija. 1987 metais kaimo gyventojų skaičius pasiekė maksimumą – 172, 2005 kaime gyveno 162 žmonės.

### Pavadinimo kilmė

Varsėdžių pavadinimas kilo nuo upelio Varės (Akmenynas) ir žemaitiško žodžio *sėdis*, reiškiančio sodybą, kaimą.

## Gyventojai

## Galerija

Mokyklos atminimui. Varsėdžiai.JPG|Akmuo mokyklos atminimui
Varsėdžiai, pavasarininkai.JPG |Paminklas „pavasarininkams“
Varsėdžiai, angelai.JPG|Angelų sodelis
Varsėdžiai, klebonija.JPG|Klebonija
Varsėdžiai, riboženklis.JPG|Varsėdžių rodyklė


## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Vladimiras Volčiok

**Vladimiras Volčiok** (g. 1963 m. spalio 8 d. Grigiškėse) – teisininkas, Trakų rajono politinis veikėjas, buvęs Seimo narys.

## Biografija

1980 m. baigė Grigiškių vidurinę mokyklą, mokėsi Vilniaus technologijos technikume. 1992 m. baigė Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultetą.

1981–1983 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1985–1991 m. Trakų rajono Buitinio gyventojų aptarnavimo kombinato fotografas. 1991 m. kovo – rugpjūčio mėn. Trakų rajono žemės ūkio įmonės „Pergalė“ juristas, 1991–1996 m. Trakų rajono Žemėtvarkos skyriaus Karijotiškių agrarinės reformos tarnybos viršininkas, 1994-1995 m. Trakų rajono savivaldybės juristas, 1997–2004 m. Vilniaus apskrities viršininko administracijos Trakų rajono žemėtvarkos skyriaus vyr. specialistas, 2004 m. UAB „Golbena“ direktoriaus pavaduotojas; 2000–2004 m. Seimo, 2004–2008 m. Seimo narys.

2000–2003 m. ir 2003–2004 m. Trakų rajono savivaldybės tarybos narys, valdybos narys, kolegijos narys.

1999–2003 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Trakų rajono skyriaus narys. Nuo 2003 m. Darbo partijos narys.

2002–2003 m. Lietuvos tradicinio karatė do federacijos viceprezidentas.

Žmona Liudmila, vadybininkė. Dukros Darja ir Aleksandra..

## Šaltiniai
Andrijus Ševčenka

**Andrijus Ševčenka** (; g. 1976 m. rugsėjo 29 d.) – buvęs ukrainiečių futbolininkas, Ukrainos rinktinės puolėjas, dabar – futbolo treneris.
## Karjera
Vaikystėje A. Ševčenka treniravosi bokso treniruotėse, vėliau dėl kūno sudėjimo perėjo į futbolą. Profesionalo karjerą pradėjo Kijevo Dinamo klube, su kuriuo laimėjo 5 šalies čempionatus, bei dvi šalies taures. Nuo 1999 iki 2006 metų žaidė A.C. Milan klube, su kuriuo laimėjo Italijos Serie A čempionatą, UEFA Čempionų lygą, Italijos taurę, Europos Supertaurę. 2006–2008 metais žaidė Londono „Chelsea“. 2009 m. rugpjūčio mėn. pabaigoje sugrįžo į Ukrainą, Kijevo „Dinamo“ klubą.

2012 m. liepos 28 d. baigė profesionalią karjerą.

2004 metais išrinktas geriausiu Europos metų futbolininku.

## Karjera rinktinėje
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 1995 m. kovo 25 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur antrosiose rungtynėse pelnė įvartį bei atliko rezultatyvų perdavimą. 2012 m. Europos čempionate įmušė 2 įvarčius į Švedijos vartus. Iš karto po to, kai Ukraina pasitraukė iš turnyro, Ševčenka paskelbė 2012 m. liepos 19 d. baigiantis karjerą nacionalinėje rinktinėje.

## Trenerio karjera
Andrijus 2016 m. buvo paskirtas Ukrainos nacionalinės rinktinės treneriu. Rinktinei vadovavo iki 2021 m.

Vėliau pradėjo treniruoti Italijos Serie A Genoa CFC klubą, tačiau po dviejų mėnesių 2022 m. sausio 15 d. buvo atleistas. Per šį laiką treneris su komanda laimėjo tik kartą ir 7 kartus pralaimėjo.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos

*
Leonidas Kravčiukas

**Leonidas Makarovičius Kravčiukas** (; 1934 m. sausio 10 d. – 2022 m. gegužės 10 d.) – pirmasis Ukrainos prezidentas, atgavus Nepriklausomybę po TSRS žlugimo.

## Biografija
Gimė valstiečių šeimoje. Jo tėvas žuvo kovodamas fronte 1944 m., o motina dirbo kolūkyje. 1958 m. baigė ekonomikos studijas Kijevo universitete. 1960 m. įstojo į SSKP, 1970–1989 m. dirbo Ukrainos komunistų partijos Centro komiteto aparate, 1989–1990 m. už ideologiją atsakingu sekretoriumi Centro komitete. Nuo 1990 m. birželio iki 1991 m. rugpjūčio užėmė Centro komiteto II sekretoriaus pareigas. Buvo perestroikos šalininkas. Nuo 1990 m. liepos iki 1991 m. gruodžio buvo Ukrainos TSR Aukščiausiosios Tarybos pirmininkas.

Jam vadovaujant, Taryba paskelbė Ukrainos nepriklausomybę. Kartu su B. Jelcinu ir S. Šuškevičiumi pasirašė Belovežo susitarimą, kuriuo likviduota Tarybų Sąjunga. 1991 m. gruodžio 1 d. laimėjo Prezidento rinkimus, už jį balsavo 62 % rinkėjų. 1991–1994 m. buvo Ukrainos prezidentas. L. Kravčuko valdymo metai vertinami prieštaringai: per keletą mėnesių Ukraina kaip valstybė gavo tarptautinį pripažinimą, sukūrė svarbias valstybines institucijas, stiprino šalies suverenitetą. Tačiau jam nepavyko išspręsti rimtų ekonominių ir socialinių problemų. Dėl to buvo neperrinktas antrai kadencijai 1994 m. prezidento rinkimuose. 1994–2006 m. buvo Ukrainos Aukščiausiosios Rados narys.

## Šaltiniai
Visbarai

**Visbarai** – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurę nuo Žygaičių ir 4 km į pietryčius nuo Žvingių ir Bikavėnų. Seniūnaitijos centras. Yra Žygaičių gimnazijos skyrius, biblioteka, Vizbarų Šv. Pranciškaus Asyžiečio koplyčia. Kaimo šiaurėje ir rytuose teka upė Jūra, kiek žemiau, prie Balskų ji užtvenkta, susidarė Balskų tvenkinys. Vakaruose, pietuose ir rytuose telkšo kiti tvenkiniai, kuriuose veisiamos lydekos, karpiai. Aplinkui esančiuose miškuose gausu miško gėrybių – uogų, grybų, riešutų.

Tvenkinių teritorijoje 2005 m. kovo 25 d. LR Aplinkos ministro įsakymu buvo įsteigtas Visbarų biosferos poligonas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paprastasis raugerškis

**Paprastasis raugerškis** (*Berberis vulgaris*) – raugerškinių (*Berberidaceae*) šeimos vasaržalis, iki 3 m aukščio, tankus, dygliuotas krūmas. Lapai paprasti, trumpakočiai, elipsiški, pleištiškai susiaurėjusiu pamatu. Žiedai geltoni, kvapūs, nusvirusiose kekėse. Žydi gegužės – birželio mėn. Vaisius – ryškiai raudona, pailgai elipsiška, rūgšti, sultinga, malonaus kvapo uoga; prinoksta rugpjūčio – rugsėjo mėn. ir ilgai laikosi ant krūmo.

Lietuvoje retokas, dažnesnis Kauno ir Vilniaus apylinkėse. Auga sausuose šlaituose, pamiškėse, krūmuose. Daug kur auginamas kaip dekoratyvinis, ypač jo raudonlapė forma. Atsparus šalčiui, šviesamėgis. Geriausiai tarpsta kalkinguose dirvožemiuose. Dauginasi sėklomis ir atžalomis.

Uogose yra 2,4–6,5 % organinių rūgščių, cukrų, apie 1 % pektinų, apie 100 mg% askorbino rūgšties, vitaminų P, K, rauginių ir mineralinių medžiagų. Dažniausiai vartojamos džiovintos, perdirbamos į augalinius medicinos preparatus. Jauni lapai tinka salotoms, mediena – smulkiems dirbiniams. Augalas medingas, tačiau nepatartina sodinti arti javų pasėlių, nes jis yra tarpinis juodųjų rūdžių šeimininkas.


Image:Illustration Berberis vulgaris0.jpg|Požymiai
Image:Berberis vulgaris var. atro-purpurea resize.jpg|Paprastasis raugerškis raudonlapis (*Berberis vulgaris var. atro-purpurea*)
Image:Berberis vulgaris var atro-purp. ziedai.JPG|Žiedai


## Šaltiniai

* V. Butkus, I. Jaskonis, V. Urbonas, V. Červokas. „Mažieji miško turtai“, Vilnius, 1987.
Ropkojai

**Ropkojai** – kaimas Pagėgių savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Natkiškių, kaimo vakaruose teka Žardė. Yra Ropkojų šv. Jono Krikštytojo bažnyčia.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
James Watt

**Džeimsas Vatas** (; 1736 m. sausio 19 d. – 1819 m. rugpjūčio 19 d.) – britų inžinierius, išradęs garo mašiną. Londono karališkos bendruomenės narys 1785 m.

Nuo 1757 m. dirbo mechaniku Glazgo universitete, kur susipažino su vandens garų savybėmis ir pats su dideliu tikslumu ištyrė, naudodamasis D. Papeno katilu, prisotintų garų temperatūros ir slėgio priklausomybę.

## Garo mašinos variklis

1763–1764 m. taisydamas T. Niukomeno garo mašinos modelį, priėjo išvadą, kad gan didelė šitos mašinos garų naudojimo priežastis: cilindro sienelių atšalimas iki aušinimui naudojamo vandens temperatūros, įpurškimo metu. Išeitis sumažinti garų naudojimą kiekį – atskira kondensuotų garų patalpa. Pasinaudodamas šia idėja, Dž. Vatas 1765 m. sukonstravo eksperimentinę mašiną su 16 cm pločio cilindru, o 1768 m. pirmą didžiulę garo mašiną, kurios konstrukcija turėjo ir trūkumų: kondensatoriaus, cilindro. 1769 m. Vatas įsigijo anglišką patentą „garų vartojimo kiekiui sumažinimo, o vėliau ir benzino mašinose“, kuriose  buvo realizuoti nauji technikos pasiekimai: garo marškiniai naudojami palaikyti temperatūros lygi cilindre, garo rotorinio variklio projektas ir kiti. 1774 m. garo variklio konstravimas baigėsi; vėlesni tyrimai parodė, kad šitas variklis buvo daugiau nei 2 kartus našesnis už geriausius T. Niukomeno prieš tai konstruotus. 1782 m. Vatas gavo anglišką patentą garo varikliui. Džeimsas įvedė pirmąją galios matavimo sąvoką – arklio galia (vėliau jo garbei buvo pavadintas kitas matavimo vienetas – Vatas). Dėka ekonomiškumo Džeimso garo mašina tapo populiari ir suvaidino svarbiausią vaidmenį pereinant prie mašinų gamybos (Pramonės perversmas).

Po 1784 m. Džeimsas Vatas daugiausia užsiėmė garo mašinų tobulinimu savo gamykloje.

## Šaltiniai
Jagėlonys

::*Apie kaimą panašiu pavadinimu žr. [[Kloniniai Jagėlonys]]*

**Jagėlonys** (arba ***Kálniniai Jagėlónys***) – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Kietaviškių, 7 km į pietvakarius nuo Elektrėnų, prie Švenčiaus ežero. Jagėlonių seniūnaitijos centras. Yra biblioteka (nuo 1951 m.). Į šiaurę nuo kaimo įsikūrė Kloniniai Jagėlonys. Stūkso mitologinis Jagėlonių akmuo. Jagėlonis ir Semeliškes jungia asfaltuotas RK4718 rajoninis kelias.

## Istorija

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Aldona Gustas

**Aldona Gustas** (1932 m. kovo 2 d. Karceviškiuose, Pagėgių valsčiuje – 2022 m. gruodžio 8 d. Berlyne, Vokietijoje) – lietuvių ir vokiečių rašytoja, dailininkė. 

## Biografija
Nuo II pasaulinio karo pabaigos ji gyveno Vakarų Berlyne.

1972 m. įkūrė tapytojų-rašytojų grupę „Berliner Malerpoeten“ kartu su Günter Grass, Kurt Mühlenhaupt, Günter Bruno Fuchs ir Wolfdietrich Schnurre.

Aldonos pirmasis eilėraščių tomas pasirodė 1962 m. legendinėje eremitų spaudoje „Eremitenpresse“ Oberurzelyje. Nuo to laiko daug eilių tomų pasirodė leidiniuose „Eremitenpresse Düsseldorf“ ir „Corvinus Presse Berlin“, daugiausia su pačios piešiniais ir grafikos darbais.

Aldona Gustas eilėraščiai įtraukti į 100 antologijų. Tekstai versti į lietuvių, italų, ispanų, prancūzų, amerikiečių anglų, rusų ir lenkų kalbas.

## Darbai
* Nachtstrassen, eilės, Eremitenpresse, 1962 m.
* Grasdeuter, eilės, Eremitenpresse, 1962 m.
* Frankfurter Morgenhimmel, eilės, Eremitenpresse, 1975 m.
* Symbiosefrauen, Corvinus Presse Berlin, 1992 m., ISBN 3-910172-18-0
* Jetzt, Eilėraščiai ir piešiniai, Corvinus Presse Berlin, 1997 m., ISBN 3-910172-57-1
* Sphinxfrauen, Eilėraščiai ir piešiniai, Corvinus Presse Berlin, ISBN 3-910172-64-4
* Sonnenzyklus, Eilėraščiai, Corvinus Presse Berlin, ISBN 3-910172-59-8
* Festschrift zum 70. Geburtstag von Aldona Gustas, 2002 m., Corvinus Presse Berlin (www. corvinus – presse. de)

## Apdovanojimai
* 1997 m. Rahel Varnhagen von Ense medalis
* 1999 m. Vokietijos Federacinės Respublikos ordino „Už nuopelnus“ kryžius
* 2006 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino medalis

## Literatūra
* *Aldona Gustas, Jetzt* (In: Theo Breuer, *Ohne Punkt & Komma. Lyrik in den 90er Jahren*, Wolkenstein, Köln 1999.)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* taz dienraščio interviu: „Ich war ein Lolitatyp“
Džahros muchafaza

**Džahros muchafaza** () – viena iš šešių Kuveito muchafazų. Yra šalies šiaurės vakaruose, retai gyvenamos dykumose. Yra Mutlos kalva – aukščiausias Kuveito taškas. Rytuose prieina Persijos įlanką. Joje muchafazai priklauso Bubijano sala. Administracinis centras – Džahra.

## Šaltiniai
Farvanijos muchafaza

**Farvanijos muchafaza** () – viena iš šešių Kuveito muchafazų. Tai didžiausia pagal gyventojų skaičių Kuveito muchafaza. Apima prekybinį Farvanijos miestą ir jo apylinkes.

## Šaltiniai
Kuveito muchafazos

Kuveitas yra suskirstytas į šešias muchafazas (gubernijas), kurios toliau – skirstomos į apskritis.

## Nuorodos
* Kuwait: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Governorates of Kuwait (Statoids.com)
Chavalio muchafaza

**Chavalis** () – viena iš šešių Kuveito muchafazų, esanti centrinėje šalies dalyje, prie Kuveito įlankos. Apima Chavalio, Salmijos, Bajano, Salvos ir kitus miestus.

## Šaltiniai
Kuveito geografija

**[[Kuveitas]]** yra valstybė ant Persijos įlankos kranto, pietvakarių Azijoje. Didžioji dalis šalies yra dykumos. Tai vieninitelė pasaulio valstybė neturinti ežerų, ar kitokių naturalių gėlo vandens šaltinių. Plotas 17 818 km². Sostinė – Kuveitas įsikūręs ant Kuveito įlankos kranto. Šalis suskirstyta į šešias gubernatorystes (žr. Kuveito gubernijos). Kaiminystėje šiaurinė siena su Iraku – 240 km ir pietinė su Saudo Arabija – 222 km. Kuveitui priskiriamos Bubijano (didžiausia), Failakos, Varbos, ir keletas kitų salų. Aukščiausias taškas – Mutlos ketera, siekia 300 m.

Šalyje išgaunami dideli kiekiai naftos ir gamtinių dujų, pakrantėje žvejojamos krevetės ir perlai. Priklauso naftos prekybos organizacijai OPEC.

## Klimatas

Kuveite beveik vien dykumos, oras sausas ir karštas. Šalyje vidutiniškai iškrenta 150 mm kritulių. Vasarą vidutinė temperatūra 42° – 46° C, žiemą 18° – 28° C. Naktimis temperatūra gali nukristi ir iki 0° C.

## Faktinė informacija
;Plotas:
:* *visas:* 17 820 km²
:* *sausuma:* 17 820 km²
:* *vandenys:* 0 km²

;Jūrinės valdos:
:* *Teritorinė jūra:* 12 jūrmylių

;Kranto linijos ilgis:
: 499 km

;Sienos:
:* *bendras ilgis:* 462 km
:* *pagal valstybes:* Irakas 240 km, Saudo Arabija 222 km

;Ekstremalūs taškai:
:* *Aukščiausia vieta:* 306 m
:* *Žemiausia vieta:* Persijos įlankos krantas, 0 m

;Gamtiniai resursai:
: nafta, gamtinės dujos

;Žemės naudojimas:
:* *dirbama žemė:* 0,84 %
:* *laikini pasėliai:* 0,17 %
:* *kita:* 98,99 %

;Drėkinama žemė:
: 130 km²

;Gamtiniai pavojai:
:* smėlio audros
:* netikėtų liūčių sukelti potvyniai
Achmadi muchafaza

**Achmadi muchafaza** () – viena iš šešių Kuveito muchafazų, esanti šalies pietuose. Sostinė – Achmadi. Svarbus naftos gavybos rajonas, čia yra ir keletas Kuveito naftos apdirbimo įmonių.

## Šaltiniai
Tarybinė Ukrainos istorijos enciklopedija

**Tarybinė Ukrainos istorijos enciklopedija** (rus. „Советская энциклопедия истории Украины“) – ukrainietiška tarybinė enciklopedija, istorijos žinynas.

Išleistas 1969–1972 metais. Joje plačiai nušviesta Socialistinė Spalio revoliucija ir pateikta „socialistinės visuomenės“ formavimosi istorija nuo seniausių laikų.

Apimtis – 4 tomai.
Gramatika malorosijskovo narečija

**Gramatika malorosijskovo narečija** () – pirmoji gyvosios ukrainiečių kalbos gramatika.

Išleista 1818 metais. Autorius – A. P. Pavlovskis (А. П. Павловский).
Stasys Jackūnas

**Stasys Jackūnas** (g. 1952 m. gegužės 8 d. Ukmergėje) – Lietuvos ir Ukmergės rajono partinis bei politinis veikėjas.

## Biografija
1971 m. baigė Ukmergės vidurinę mokyklą-internatą. 1971–1973 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1974–1978 m. LLKJS Širvintų rajono komiteto instruktorius. 1978–1982 m. mokėsi Vilniaus aukštojoje partinėje mokykloje. 1982–1985 m. LKP Ukmergės rajono komiteto instruktorius, nuo 1985 m. sekretorius. Nuo 1989 m. sovietų KGB rezervo karininkas, kapitonas.

Ukmergės rajono savivaldybės Pivonijos seniūnijos, 2003–2013 m. Ukmergės miesto seniūnijos seniūnas. 2013–2019 m. savivaldybės administracijos direktorius.

Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacijos narys.

Nuo 2001 m. LSDP Ukmergės rajono skyriaus narys, skyriaus pirmininko pavaduotojas. 2003 m., 2007 m., 2011 m. ir nuo 2019 m. Ukmergės rajono savivaldybės tarybos narys.

## Šaltiniai
Vilkėnas

**Vilkėnas** – buvęs kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Švėkšnos miestelio centro, į pietus nuo Švėkšna-Kvėdarna kelio. Išteka upelis Vilkė (Švėkšnalės intakas). Ribojasi su Užlaukio, Kančaičių, Gedikų, Vilkėno II, Ilgbrastės, Vilkėno I kaimais ir Švėkšnos miesteliu. Faktiškai Vilkėno, Vilkėno I ir Vilkėno II kaimai dažnai laikomi vienu kaimu ir vadinami Vilkėnu.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Algimantas Antanas Kukšta (1935–2011) – treneris, kūno kultūros ir sporto darbuotojas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* 
*
Pievėnų Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia

**Pievėnų Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Pievėnų kaime, Pievio ir Saldupio (kairieji Ventos intakai) vandenskyroje. Savo forma primena tradicinį gyvenamąjį namą. Liaudies architektūros paminklas (Nr. 28056).

Bažnyčios šventoriuje augo 19 m aukščio ir 2,6 m skersmens liepa, 1986 m. paskelbta vietinės reikšmės gamtos paminklu. Ji turėjo du kamienus, kurie buvo surišti, bet vienas per 1993 m. audrą nulūžo. Po daugkartinių stiprių audrų liepa nulūžo, jos vietoje pastatyta koplytėlė.

## Istorija

Tirkšlių seniūnas Feliksas Važinskis 1776–1788 m. Pievėnuose pastatė medinę bažnyčią. Jai laikinai iš seniūnijos valdų paskirtas 1 valakas žemės. Iki 1921 m. bažnyčia buvo Tirkšlių parapijos filija. Prie bažnyčios veikė pradžios mokykla, kurioje 1853 m. mokėsi 14 vaikų.

## Architektūra

Bažnyčia savo forma primena tradicinį gyvenamąjį namą, stačiakampio plano, su bokšteliu. Įrengti 3 altoriai. Prie bažnyčios yra dviaukštė varpinė: apatinė dalis sumūryta iš akmenų, viršutinė apkalta stačiomis lentomis, kapinėse – kryžius su koplytėle ir šv. Roko skulptūra (XIX a., 1954 m. atnaujinta). Šventoriaus tvora akmenų mūro.

## Kultūrinė vertė

Pievėnų bažnyčioje yra išlikęs vienintelis Europoje paprotys – teatralizuotas velykžydžių ir sargybinių kareivių budėjimas per Velykas. 2005 m. laimėtas projektas ir pasiūti pagal išlikusią ikonografiją tarpukaryje naudoti autentiški velykžydžių drabužiai.

## Galerija

Pievenu baznycia. ZE, 2005-08-06 DSCN1254 resize.JPG
Pievenu banycio sventorius. Koplytele.JPG
Pievenu velykzydziai1. 2007-04-08.jpg|Pievėnų velykžydžiai ir kariai
Pievenu velykzydziai3a.2007-04-08.jpg
Pievenu baznycios varpine1a.jpg|Varpinė
Pievenu baznycios sventorius1.JPG
Pievenu baznycios sventorius1b.JPG


## Šaltiniai

## Nuorodos

* 
* Pievėnų Nukryžiuotojo Jėzaus parapija (Telsiuvyskupija.lt)
* Pievėnų Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia *panoramas.lt*
Jonas Spietinis

**Jonas Spietinis** (g. 1950 m. kovo 7 d. Vilkuose, Rokiškio rajonas) – Lietuvos ir Utenos rajono savivaldybės ūkio, profsąjungų, politinis ir visuomenės veikėjas.

## Biografija
1957–1965 m. mokėsi Žiobiškio aštuonmetėje mokykloje, 1965–1968 m. Juodupės vidurinėje mokykloje, 1973 m. baigė Kauno politechnikos instituto Statybos ir santechnikos fakultetą, inžinierius-statybininkas.

1973–1975 m. tarnavo TSRS kariuomenėje, dirbo darbų vykdytoju, 1975–1980 m. Utenos Statybos tresto aikštelės gamybinės bazės vedėjas, 1980–1992 m. Tarpkolūkinės statybos organizacijos pirmininko pavaduotojas, 1992–2002 m. SP UAB „Utenos vandenys“ Vandentiekio cecho viršininkas, nuo 2002 m. Utenos apskrities viršininko administracijos Teritorijų planavimo ir statybos valstybinės priežiūros skyriaus vedėjas, nuo 2006 m. Teritorijų planavimo ir statybos valstybinės priežiūros departamento direktorius.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, Utenos rajono tarybos pirmininkas, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Utenos rajono skyriaus narys, LSDP tarybos narys, Utenos skyriaus pirmininko pavaduotojas, 2002–2005 m. skyriaus pirmininkas, nuo 2005 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas, nuo 2010 m. Utenos teritorijų planavimo ir statybos valstybės priežiūros skyriaus vedėjas.

1990–1995 m. Utenos rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Utenos rajono savivaldybės tarybos narys. 2000–2003 m. valdybos narys, nuo 2004 m. LSDP frakcijos vadovas.

Lietuvos statybininkų inžinierių sąjungos narys, Lietuvos visuomeninių paslaugų profesinių sąjungų federacijos pirmininko pavaduotojas. Sutuoktinė Stanislava, vaikai Tomas, Virginijus, Vilius.

## Šaltiniai
Algirdas Žukas

**Algirdas Žukas** (1942 m. kovo 11 d. Remeikiuose, Anykščių rajonas – 2020 m. vasario 8 d. Utenos rajone) – Lietuvos agronomas, Utenos rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1951–1962 m. mokėsi Skiemonių vidurinėje mokykloje, 1968 m. neakivaizdžiai baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas.

1962–1970 m. Utenos raj. Klovinių kolūkio vyriausiasis agronomas, 1970–1991 m. Biliakiemio kolūkio pirmininkas, 1991–1992 m. Biliakiemio žemės ūkio įmonės administracijos vadovas, 1992–1995 m. žemės ūkio bendrovės „Biliakiemis“ valdybos pirmininkas.

1995–1997 m. Utenos apskrities viršininko administracijos valdytojo pavaduotojas. 1998–2000 m. UAB Draudimo kompanija „Lindra“ Utenos filialo direktorius. 2000–2013 m. Utenos seniūnijos seniūnas.

1990–1995 m. Utenos rajono tarybos deputatas, 1995 m., 1997–2000 m., 2003 m., 2007 m., 2011 m. ir 2013–2019 m. Utenos rajono savivaldybės tarybos narys.

Pirmasis rajone pradėjo kurti bendruomenių centrus, į didžiausius pastatus sukeldamas svarbiausias kaimo įstaigas. Mokyklų pastatuose įsikūrė bibliotekos, kultūros namuose, kurie stovėdavo pustuščiai – pradinės mokyklos, vaikų darželiai ir kt. Knygų apie Utenos seniūnijos istoriją „Visiškai atvirai“ (sudarytoja Genovaitė Šnurova) iniciatorius.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Utenos rajono skyriaus narys.

Utenos seniūnijos ir Pačkėnų krašto bendruomenės narys. Sutuoktinė Emilija, sūnus Audrius.

## Šaltiniai
Renavo šv. Izidoriaus bažnyčia

**Renavo šv. Izidoriaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Vadagiuose prie Renavo, šalia kelio .

## Istorija

Apie 1726 m. Gaureliuose pastatyta koplyčia. 1763 m. Renavo dvaro inventoriuje minima laikina bažnyčia, 1773 m. – koplyčia. Apie 1780 m. kitoje vietoje pastatyta nauja kryžminio plano koplyčia, 1808 m. – aštuoniakampė koplyčia. Metrikų knygos pradėtos rašyti nuo 1815 m. Filialistas (filialinės bažnyčios administratorius) Konstantinas Piesliakas 1863 m. ištremtas į Sibirą.

Dabartinė mūrinė bažnyčia pradėta statyti 1918 m. Bažnyčia statyta ant žemės sklypo, priklausiusio Juozui Mitkus, kuris buvo ir bažnyčios statybos komiteto pirmininku. Išmūrijus apie 2,5 m aukščio sienas, 1919 m. darbai nutrūko. Statyba tęsta 1929 m. Parapijiečiams pritrūkus pinigų, atsisakyta projekte numatytos išorinės puošybos, likusi sienų dalis betoninė; bažnyčia taip pat buvo pažeminta, atsisakyta bokšto. Pakeitimus bažnyčios projekte atliko pats projekto autorius inžinierius-technikas Liubomiras Hrycevičius. Bažnyčia pastatyta 1933 m. Tuo metu bažnyčios klebonu buvo Juozas Dakinevičius-Daknys, Renave klebonavęs 1931–1937 m. Tų pačių metų birželio 12 d. ją pašventino Telšių vyskupas Justinas Staugaitis.

2005 m. gegužės 15 d., švenčiant titulinius šv. Izidoriaus atlaidus, bažnyčiai buvo padovanotas Kauno Viktoro Vėberio fotostudijos padarytas popiežiaus Jono Pauliaus II portretas. Dovanotojas – bažnyčios statybos komiteto pirmininko Juozo Mitkaus vaikaitis Izidorius Mitkus. 2013 m. bažnyčia atrinkta dalyvauti Europos Sąjungos lėšomis finansuojamame projekte „Leader-12-Šiaurės Vakarų Lietuva-05-012“, kurio metu buvo sutvarkyta bažnyčios aplinka. Projekto vertė – 49 980,60 litų. 2017 m. vasarą bažnyčios šventoriaus teritorija aptverta nauja metalo tvora.

Nuo 2016 m. iki 2018 m. spalio 31 d. bažnyčią aptarnavo kunigas Antanas Šimkus (nuo 2018 m. Mažeikių Švč. Jėzaus Širdies parapijos rezidentas). Nuo 2018 m. lapkričio 1 d. parapiją aptarnauja Židikų šv. Jono Krikštytojo bažnyčios klebonas kunigas Dainoras Židackas.

## Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, su prieangiu ir bokšteliu. Šventoriaus tvora medinių statinių. Priešais, kitoje kelio pusėje stovi Renavo kapinių koplyčia.

## Galerija

Renavas church 2021 2.jpg|Bažnyčia 2021 m. po renovacijos
Renavas church.jpg|Bažnyčia 2017 m. iki renovacijos
Renavo baznycia3.JPG
Renavo baznycia2.JPG
Renavo varpine, 2005-08-14 resize resize.JPG|Varpinė
Renavo bažnyčios altorius.JPG| Centrinis altorius
Renavas church interior.jpg|Bažnyčios vidus
Renavo baznycios vidus 2.jpg|Bažnyčios altoriai


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Renavo šv. Izidoriaus bažnyčia
Dalius Ribokas

**Dalius Ribokas** (g. 1961 m. gruodžio 14 d.) – istorikas, archeologas, Lietuvos ir Utenos rajono politinis veikėjas.

## Biografija

1968–1972 m. mokėsi Daugailių aštuonmetėje mokykloje, 1979 m. baigė Utenos 2 – ąją vidurinę mokyklą, 1984 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą. Istorikas archeologas.

1984–1986 m. tarnavo tarybinėje armijoje, nuo 1986 m. Utenos kraštotyros muziejaus darbuotojas, muziejinikas. Atliko tyrimus Ruklių, Vaitekūnų, Geniakalnio senkapiuose, Utenos Utenio ir Rinkos aikštėse, Anykščiuose.

Nuo 1989 m. partinis. LSSR komunistų partijos, LDDP, Lietuvos socialdemokratų partijos narys, Utenos grupės, nuo 1993 m. iki 1995 m. Utenos rajono skyriaus pirmininkas, nuo 2001 m. Vyturų – Krašuonos grupės pirmininkas.

1997–2000 m. Utenos rajono savivaldybės tarybos narys.

## Nuorodos

Utenos kraštotyros muziejus
Valerijus Ponomariovas

**Valerijus Ponomariovas** (g. 1953 m. rugsėjo 12 d. Šiauliuose) – kelių inžinierius, Lietuvos ir Utenos rajono politinis veikėjas.

## Biografija
 
1976 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierius statybininkas. 1982–1984 m. mokėsi Vilniaus aukštojoje partinėje mokykloje.

1976–1980 m. Šiaulių statybos tresto meistras, darbų vykdytojas, komjaunimo komiteto sekretorius, 1980–1983 m. LKP Šiaulių miesto komiteto instruktorius, 1983–1986 m. Kaišiadorių hidroakumuliacinės elektrinės Statybos valdybos partinio komiteto sekretorius, 1986–1991 m. Utenos Vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas. 1991–1993 m. verslininkas. 1993–1996 m. Vyriausybės atstovas Utenos apskrityje, 1996 m. UAB „Utenos statyba ir partneriai“ direktorius, 1996–1997 m. LR Vyriausybės Valstybinės tabako ir alkoholio kontrolės tarnybos direktorius. 1997–2001 m. – UAB „Utenos statyba" Vilniaus filialo direktorius. 2001–2004 m. susisiekimo viceministras, bendrovės “Lietuvos geležinkeliai” valdybos pirmininkas.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilniaus skyriaus narys.

1995 m. kovo mėn. Utenos rajono savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše) ir nuo 2003 m. gruodžio mėn. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys, Savivaldos plėtojimo, ryšių su visuomene ir viešosios tvarkos komiteto pirmininkas.

Žmona Tatjana (g. 1954 m.), sūnūs Andrejus (g. 1975 m.) ir Igoris (g. 1977 m.).

## Nuorodos
* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

## Išnašos
Rekrutų prievolė

**Rekrutų prievolė** (,  – verbuoti, komplektuoti;  'naujokas') – prievolė atlikti karinę tarnybą.

## Rusija
Rusijos carystėje rekrutų prievolė buvo įvesta 1705 m. Rusijos kariuomenėje iki 1789 m. reikėjo tarnauti iki gyvos galvos, po to tarnybos laikas buvo sutrumpintas iki 25 metus, nuo 1834 m. tarnybos laikas buvo sutrumpintas iki 20, nuo 1855 m. - iki 12 m. Rekrutai buvo renkami iš valstiečių kasmet lapkričio mėnesį, įprasta tvarka po 5-7 žmones nuo 1000 „revizinių sielų“. Karo ar nepaprastosiomis sąlygomis rekrutų buvo imama daugiau.

1874 m. rekrutų prievolė buvo pakeista visuotine karine prievole.

## Lietuva
Prievolė Lietuvoje buvo įvesta po Abiejų Tautų Respublikos padalijimų (1796 m.), prie Rusijos prijungtose LDK žemėse.

1846–1855 m. iš Kauno gubernijos rekrutais buvo paimta daugiau kaip 23 000 vyrų. Kurį vyrą atiduoti į rekrutus galutinai nuspręsdavo dvarininkas. Nuo 1847 m visi rekrutinio amžiaus vyrai turėjo traukti burtus. Pirmiau traukdavo iš tų šeimų, kuriose būdavo 3 ar daugiau vyrų, paskiausiai iš tų, kur šeimoje buvo tik vienas vyras. Surinkus pakankamą skaičių rekrutų pirmu ar antru traukimu, trečiąkart, t. y., iš šeimų su vienu vyru, burtų netraukdavo. Dažnai atrinktieji į rekrutus slapstėsi, juos reikėjo gaudyti.

Rekrutų prievolė apskritai buvo viena iš sunkiausių prievolių, padidinusi valstiečių priespaudą po LDK žemių įjungimo į Rusiją ir taip pat skatinusi išsivadavimo kovas, Lietuvos valstiečių dalyvavimą sukilimuose.

## Šaltiniai
Betongas

**Betongas** () yra miestas pietiniame Tailande, Jalos provincijoje, Malaizijos pasienyje. Apygardos centras. 24,7 tūkst. gyventojų (2005 m.).
Jala

**Jala** () – miestas pietų Tailande, netoli Malaizijos sienos, prie tarptautinio geležinkelio. Provincijos centras. 65 tūkst. gyventojų (2005 m.).

Jala buvo Pattani valstybės dalimi. Vėliau priklausė Ajuthajai, Mianmaraui. Mieste veikia separatistinės grupuotės.
Patanis (Tailando miestas)

**Patanis** () – miestas pietų Tailande, prie Siamo įlankos, netoli Malaizijos sienos. Provincijos centras. 43,6 tūkst. gyventojų (2005 m.).

Verčiamasi daugiausia žemdirbyste. Mieste gyvena didelė musulmonų bendruomenė, siekianti regiono prisijungimo prie Malaizijos.
Hatjajus

**Hatjajus** () – miestas pietų Tailande, Songkhlos provincijoje, netoli Malaizijos sienos. 155,6 tūkst. gyventojų (2005 m.), o kartu su priemiesčiais ~800 tūkst. gyventojų.

Mieste yra Songklos Princo universitetas. Svarbus transporto mazgas (tarptautinis oro uostas, tarptautinės geležinkelių ir kelių linijos). Hatjajuje gyvena palyginti gausios kinų ir musulmonų bendruomenės.

2006 m. rugsėjo 16 m. įvykdyta teroro išpuolių serija, per kurią 4 žmonės žuvo, ~70 sužeista.
Narathivatas

**Narathivatas** () – miestas pietų Tailande, Siamo įlankos pakrantėje, apie 70 km nuo Malaizijos sienos, prie tarptautinio geležinkelio linijos. Provincijos centras. 43,9 tūkst. gyventojų (2003 m.).

Verčiamasi žemdirbyste, kokoso palmių auginimu.
Trangas

**Trangas** () – miestas pietų Tailande, 20 km nuo Indijos vandenyno, į pietryčius nuo Krabio. Provincijos centras. 59,6 tūkst. gyventojų (2005 m.).

Verčiamasi žemdirbyste, kaučiuko rinkimu. Mieste gyvena ženklios kinų ir malajų bendruomenės. Yra pastatyta vatų, mečečių.
Oto enciklopedija

**Ottův slovník naučný** (**Oto [[konversacinis leksikonas]]**, **Ottova encyklopedie**, **Oto enciklopedija**) – čekiška visuotinė enciklopedija, išleista 1888–1909 m. Pavadinta enciklopedijos iniciatoriaus, Čekijos visuomenės veikėjo, mecenato ir leidėjo Jano Oto vardu.

Oto enciklopedija yra laikoma pamatine Čekijos kultūros dalimi ir svarbiu identiteto elementu.

Apimtis: 28 tomai, 29 000 psl. Beveik 186 000 sąvokų.

## Nuorodos
* ottovaencyklopedie.cz Inforfmacija apie CD-ROM leidimą (čekų k.)
Milda Petrauskienė

**Milda Keraminaitė-Petrauskienė** (g. 1949 m. vasario 1 d. Kaimynuose, Utenos rajonas) – pedagogė, lietuvių kalbos ir literatūros mokytoja, Lietuvos ir Utenos rajono politinė veikėja.

## Biografija
1967 m. baigė Užpalių vidurinę mokyklą, 1972 m. Vilniaus pedagoginio instituto Lietuvių kalbos ir literatūros fakultetą. 1984–1986 m. studijavo Vilniaus aukštojoje partinėje mokykloje.

1967–1969 m. Saldutiškio vidurinės mokyklos, 1972–1976 m. Pakruojo vidurinės mokyklos mokytoja.

1976–1985 m. LKP Pakruojo rajono komiteto instruktorė, 1985–1990 m. LKP Utenos rajono komiteto sekretorė, 1990 m. antroji sekretorė.

1992–1995 m. Seimo nario Povilo Gylio padėjėja. 1995–1997 m. Utenos apskrities valdytoja. 1998–2004 m. Seimo nario padėjėja. 2004–2016 m. LR Seimo narė.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos (LDDP) narė, LDDP Utenos tarybos pirmininkė Nuo 2001 m. sausio mėn. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilniaus skyriaus (LSDP) narė, LSDP tarybos ir prezidiumo narė, LSDP pirmininko pavaduotoja organizaciniam darbui.

1995 m. kovo mėn. ir 1997–2000 m. Utenos rajono savivaldybės tarybos narė (LDDP sąraše).

## Šaltiniai
Thungsongas

**Thungsongas** () – miestas pietų Tailande, Nakhonsithamarato provincijoje. 27,4 tūkst. gyventojų. Žemdirbystė.
Phuketas

**Phuketas** () – miestas pietų Tailande, Andamanų jūroje esančios Phuketo salos pietuose, prie Phuketo įlankos. Provincijos centras. ~60 tūkst. gyventojų.

Miesto statusas (*Thesaban nakhon*) Phuketui suteiktas 2004 m. vasario 13 d. Svarbus turistinis šalies centras. Mieste išlikę portugalų kolonijinės architektūros pastatų.

Pagrindinė religija - budizmas. Budistų šventyklos Phuketo mieste pritraukia vietinius ir užsienio turistus. Palei gatves galima išvysti hinduistų šventyklas su dievybės Ganešo ir dievybės Brahmos paminklais.

## Galerija

File:Phuket temple2.jpg
File:Phuket temple3.jpg
File:Phuket temple1.jpg
File:Phuket, April 2012.jpg
File:Patak Road.JPG
Čumphonas

**Čumphonas** () – miestas pietiniame Tailande, Kra sąsmaukoje, prie Siamo įlankos, 463 km į pietus nuo Bankoko. Čumphono provincijos sostinė. 33,5 tūkst. gyventojų (2005 m.). Miestą kerta kelias ir geležinkelis, jungiantis Bankoką su Malaizijos miestais. Čumphone verčiamasi žemdirbyste ir žaliavų apdirbimu.
Valstietiškoji žemės ūkio enciklopedija

**Valstietiškoji žemės ūkio enciklopedija** () – rusiška tarybinė enciklopedija apie žemės ūkį, išleista 1925–1928 m. leidykloje *Государственное издательство РСФСР (Госиздат)*. Iš viso buvo 7 tomai.

## Šaltiniai
Deutsche Bank Park

**Deutsche Bank Park** – futbolo stadionas Frankfurte prie Maino, vienas didžiausių Vokietijoje. Stadionas talpina 48 000 žiūrovų, tarp jų 20 000 stovimųjų vietų. Daugiausia naudojamas futbolo ir amerikietiškojo futbolo rungtynėms, čia namų rungtynes žaidžia Frankfurto „Eintracht“ ir Frankfurto „Galaxy“ klubai. Požeminė automobilių stovėjimo aikštelė gali talpinti 1800 automobilių. Arenos stogas sveria 2500 tonų, o videokubas – 30 tonų.

## Istorija

Stadionas atidarytas 1925 m. gegužės 21 d. kaip ***Miško stadionas*** (). 1937 ir 1953 m. renovuotas. 1966 m. vyko bokso kova tarp Muhammad Ali ir Karl Mildenberger.

Besiruošiant 1974 m. pasaulio čempionatui, 1972–1974 m. vėl renovuotas. Čia vyko 1988 m. Europos futbolo čempionatas. 2002 m. vėl prasidėjo stadiono rekonstrukcija, kuri tęsėsi iki 2005 m. Stadionas rekonstruotas jo neuždarant, dėl rekonstrukcijos nebuvo nukeltos nė vienerios rungtynės. Stadiono atnaujinimui buvo sunaudota 80 000 m³ betono ir 12 000 tonų plieno. Iš viso rekonstrukcija kainavo 171 mln. eurų.

2005 m. liepą stadionas pervadintas į „Commerzbank“ arena (pagal bankų koncerną „Commerzbank“). Po rekonstrukcijos čia buvo surengtas FIFA konfederacijų taurės finalas, kuriame žaidė Brazilija ir Argentina. 2006 m. stadione buvo sužaistos penkerios XVIII pasaulio futbolo čempionato rungtynes.

2020 m. liepą pasikeitė rėmėjai, todėl stadionas pervadintas „Deutsche Bank“ vardu.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Ševčenkos enciklopedija

**Ševčenkos enciklopedija** (ukrain. *Шевченківська енциклопедія*) – ukrainietiška literatūros enciklopedija.

Parengė НАНУ literatūros institutas.

Apimtis – 4 tomai. Egzistuoja spausdintinė ir elektroninė enciklopedijos versijos.

## Nuorodos
Ševčenkos enciklopedijos tinklalapis
Austriška nacionalinė enciklopedija

**Austrijos nacionalinė enciklopedija arba Alfabetinis žinotinų Austrijos Imperijos dalykų išdėstymas** () – austriška visuotinė enciklopedija, išleista XIX a.

1-6 tomai išleisti 1835–1837 metais, papildomas tomas – 1838 m.
Ranongas

**Ranongas** () – miestas pietų Tailande, prie Kraburio upės estuarijos ir Andamanų jūros, priešais Viktorijos kyšulį Mianmare. Provincijos centras. 16,2 tūkst. gyventojų (2005 m.).

Per miestą eina plentas, jungiantis Bankoką su Malaizija. 24 km nuo miesto yra Ranongo oro uostas. Verčiamasi žemdirbyste, kavos, vaisių auginimu.
Visuotinė Nyderlandų enciklopedija

**Visuotinė Nyderlandų enciklopedija** () – visuotinė enciklopedija, XIX a. išleista Amsterdame, Nyderlanduose.
1-15 tomai buvo išleisti 1865–1868 m.
Antanas Kibickas

**Antanas Kibickas** (g. 1945 m. rugpjūčio 17 d.) – Lietuvos ir Utenos rajono savivaldybės politinis veikėjas, redaktorius.

## Biografija
1975 m. baigė studijas Vilniaus universitete. 1984–1990 m. Utenos M. Melnikaitės trikotažo ir galanterijos gamybinio susivienijimo savaitraščio „Trikotažininkas“ redaktorius. Nuo 1990 m. spalio mėn. individualios reklaminės literatūros leidyklos „Indra“, nuo 1994 m. UAB „Utenos indra“ direktorius, laikraščio „Utenos apskrities žinios“ ir radijo stoties „Indros radijas“ steigėjas.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Utenos rajono skyriaus narys.

Nuo 2003 m. gruodžio mėn. Utenos rajono savivaldybės tarybos narys.

Remia literatus, kultūros, švietimo organizacijas, nemokamai spausdino Utenos kraštiečių klubo „Indraja“ 1994, 1995, 1996 ir 1997–1999 m. metraščius.

## Šaltiniai
Šinkūnas

* Darius Šinkūnas – inžinierius ekonomistas, politikas
* Haroldas Šinkūnas – teisininkas, teisės patarėjas
* Paulius Šinkūnas – politikas
* Peliksas Šinkūnas – geografas, vadovėlių autorius
* Stasys Šinkūnas – inžinierius, rezistentas

## Taip pat skaitykite
* Šinkūnai (giminė)
* Šimkūnas
Stara Lesna

**Stara Lesna** () – gyvenvietė Slovakijoje, Kežmaroko apskrityje. Anksčiau vadinta ir *Altwalddorf* (vokiškai) bei *Felsőerdőfalva* (vengriškai). Gyvenvietė yra netoli Aukštųjų Tatrų kalnų, čia apsistoja turistai, yra keletas „kolybų“.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paul Robinson

**Paul William Robinson** (gimęs 1979 m. spalio 15 d.) – Blackburn Rovers ir Anglijos vyrų futbolo rinktinės vartininkas.

Vedęs, su žmona Rebeka turi dukrą Liusi Mei.

## Karjera
1998 metais atstovaudamas Leeds United klubui sužaidė savo debiutines rungtynes prieš Chelsea, kuriose nepraleido įvarčio. 2004 metais už £1 500 000 sumą perėjo į Tottenham Hotspur klubą. 2007 m. kovo 17 d. įmušė įvartį prieš Watford klubą.. 2008 m. liepos 25 d. P. Robinson’as pasirašė 5 metų, £3 500 000 vertės sutartį su Blackburn Rovers komanda.

Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2003 m. vasario 12 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur per penkerias rungtynes praleido tik du įvarčius, 16 kartų apsaugojo vartus nuo smūgio. 2010 m. rugpjūčio 8 d. paskelbė pasitraukiantis iš nacionalinės rinktinės.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Nuorodos
* Footballdatabase.com puslapis apie žaidėją
* P. Robinson'o įvartis į Tottenham Hotspurs vartus
Markevičius

* Anelius Markevičius – rašytojas, publicistas
* Audrius Markevičius – futbolininkas
* Gvidonas Markevičius – krepšininkas
* Henrikas Markevičius – futbolininkas
* Kazys Merkis-Markevičius – šachmatininkas, boksininkas olimpietis
* Marius Markevičius – JAV lietuvis, režisierius
* Tadas Markevičius – futbolininkas
* Vidas Markevičius – boksininkas olimpietis
* Vilius Markevičius – politikas
* Vincas Markevičius – ūkininkas, knygnešys
* Vytautas Markevičius – teisininkas, politikas
Brazauskas

;Brazauskas, Brazauskis
* Algirdas Mykolas Brazauskas – Lietuvos Respublikos prezidentas
* Arūnas Brazauskas – ekonomistas, informatikas, žurnalistas, redaktorius
* Eduardas Brazauskas – valtornistas, pedagogas, dirigentas
* Mantas Brazauskis – golbolo žaidėjas
* Romualdas Brazauskas – krepšinio teisėjas
;Brazauskienė
* Dalia Marija Brazauskienė – chemikė, fizinių mokslų daktarė;
* Julija Brazauskienė – gydytoja, Algirdo Mykolo Brazausko žmona
* Kristina Brazauskienė – politinė bei visuomenės veikėja;
;Brazauskaitė
* Ona Brazauskaitė-Mašiotienė – pedagogė, politinė bei visuomenės veikėja.
* Ona Brazauskaitė-Voverienė – informatikė, pedagogikė.

## Etimologija
Pavardė greičiausiai su patronimine priesaga padaryta iš *Brazys* (< *Ambraziejus*), nors gali būti ir iš .

## Šaltiniai
Jamaikos politinė sistema

Dabartinė **Jamaikos** konstitucija buvo priimta 1962 m. Jamaikos įstatymų leidžiamojo organo, dvipartinio jungtinio komiteto. 1962 metais Jamaika atgavo nepriklausomybę.

Jamaikos, kaip ir Jungtinės Karalystės, valstybės valdovas yra karalius Karolis III, kuriam atstovauja generalgubernatorius.

Jamaikos parlamentas sudarytas iš dviejų dalių: atstovų rūmų ir senato. Atstovų rūmų nariai yra renkami tiesiogiai. Partijos, turinčios daugumą, lyderis tampa ministru pirmininku. Senatoriai yra renkami ministro pirmininko ir opozicijos lyderio.

2006 vasarį ministrė pirmininkė Portia Simpson-Miller buvo išrinkta vyraujančios tautiečių partijos, kuomet jos pirmtakas James Patterson pasitraukė iš posto. Simpson-Miller yra pirmoji moteris, tapusi Jamaikos ministre pirmininke, per visą šios šalies istoriją. Buvęs ministras pirmininkas James Patterson išsilaikė poste nuo 1992 Michael Manley atsistatydinimo. James Patterson buvo perrinktas 3 kartus. Paskutinis iš jų įvyko 2002 metais. Dabartinis opozicijos lyderis yra Bruce Golding.

Jamaikoje yra 2 dominuojančios partijos. Tai tautiečių ir darbo partijos.

Jamaika yra pilnateisė ir aktyvi Karibų bendruomenės (CARICOM) narė.
Intriga

**Intriga** (, pastatyti į keblią padėtį) – sąmokslas, užkulisiniai veiksmai ar veikla, kuria slapta (arba bent jau nevisiškai atvirai) siekiama ką nors sužlugdyti, palenkti sau norima linkme ar kitaip įtakoti įvykius ar asmenis jiems nenaudinga linkme.

Anglų kalboje *intrigue* taip pat reiškia aferą ar slaptą meilės romaną.

Intrigas rezgantis žmogus vadinamas *[[intrigantas|intrigantu]]*.

Šveicarų literatūrologas *[[Peter von Matt]]* savo 500 psl. literatūros, politikos istorijos, filosofiniame eseistikos veikale Opus Magnum *Die Intrige* atskleidė sąvokos prasmių kaitą remdamamsis istorijos pavyzdžiais.

Vokiečių sociologas ir verslo konsultantas *Gustav Adolf Pourroy* savo esė (1986) „Das Prinzip Intrige – Über die gesellschaftliche Funktions eines Übels“ (200 psl.) pirmą kartą aprašė intrigos kaip socialinės medžiagų apykaitos fermento funkciją. Intrigos skatina socialinę kaitą, visuomeninių santykių plėtrą ir vystymąsi, ypač tada, jei atviroje konfliktinėje situacijoje nesama jokios pažangos.

## Literatūra
* Heinz-Günter Deiters: „Die Kunst der Intrige“ Hamburg, 1966,
* Gustav Adolf Pourroy: „Das Prinzip Intrige – Über die gesellschaftliche Funktion eines Übels“ Edition Interfrom, Zürich, 1986, ISBN 3-7201-5194-8,
* Peter von Matt: *Die Intrige. Theorie und Praxis der Hinterlist*. Hanser Verlag 2006. ISBN 3-446-20731-7
* Helga Thoma: *Liebe, Macht, Intrige : Königinnen und ihre Liebhaber*. Piper, München 2002. 2. Aufl. 309 S. ISBN 3-492-23157-8
* Eva Gesine Baur: *Venedig – Stadt der Frauen : Liebe, Macht und Intrige in der [[Serenissima]]*. Fotografien Thomas Klinger; Knesebeck, München 2005. 239 S. ISBN 3-89660-313-2
* Gottfried Liebl: *Krieg als Intrige: kulturelle Aspekte der Grenze und die militärische Revolution der frühen Neuzeit*. Verl. Turia und Kant, Wien 1999. 173 S. ISBN 3-85132-164-2
* Arnulf Dieterle: *Die Strukturelemente der Intrige in der griechisch - römischen Komödie*. Grüner, Amsterdam 1980. 358 S. Ueberarb. Diss. Tübingen, 1977/78 ISBN 90-6032-119-7

## Taip pat skaitykite
* Intriga (teatras)
* Mobbing 
* Sąmokslas 
* Konspiracija
Algimantas Antanas Greimas

**Algimantas Antanas Greimas** (g. 1938 m. birželio 13 d. Uosiuose, Vilkaviškio apskritis) – inžinierius, Lietuvos ir Vilkaviškio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1972 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius elektrikas.

1953–1963 m. Vilkaviškio melioracijos statybos valdybos darbininkas. 1963–1979 m. Vilkaviškio gamybinio susivienijimo „Žemūktechnika“ meistras, darbų vykdytojas, 1979–1992 m. direktoriaus pavaduotojas. 1992 m. autotransporto įmonės „Giedriai“ direktorius. 1992–1996 m. LR Seimo narys. 2000–2004 m. Vilkaviškio rajono savivaldybės mero pavaduotojas, 2011–2013 m. – savivaldybės meras.

1997–2007 m. ir 2011–2015 m. Vilkaviškio rajono savivaldybės tarybos narys.

1966–1990 m. SSKP narys, 1990–2001 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, 2001–2004 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilkaviškio rajono skyriaus narys, pirmininko pavaduotojas, LSDP tarybos narys.

Žmona Ona Kazimiera, vaikai Robertas, Edmundas.

## Šaltiniai
Tilakoidas

**Tilakoidas** – chloroplasto dalis. Tilakoidus taip pat turi fotosintetinančios bakterijos.

Tilakoidai – tai membaraniniai maišeliai ( – maišas, *eides* – panašus). Chloropastuose jie tam tikrose vietose sukrauti vienas ant kito į **[[grana|granomis]]** ( – grūdas) vadinamas krūveles. Manoma, kad tilakoidų ertmės yra susijungusios.

Tilakoidų membranose aptinkama **[[chlorofilas|chlorofilo]]** ( – žalias, *phyllon* – lapas) ir kitų pigmentų. Pigmentai sugeria saulės šviesą, kurios energija panaudojama sužadinti elektronus, kurie po to panaudojami anglies dioksido redukcijai stromoje.