open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Maggie Reilly

**Maggie Reilly** (g. 1956 m. rugsėjo 15 d.) – D. Britanijos popmuzikos atlikėja, kilusi iš Škotijos. Geriausiai žinoma dėl ilgalaikio bendradarbiavimo su Mike Oldfield (dainos „Moonlight Shadow“ ir „To France“) ir 1992 m. hitu „Everytime We Touch“.

## Biografija
Maggie Reilly gimė 1956 m. rugsėjo 15 d. Glazge Škotijoje. 1970-ųjų pradžioje dainavo vietinėje bliuzo grupėje Joe Cool, vėliau pervadintai į Cado Belle. 1976 m. pasirodė grupės debiutinis albumas, po kurio greitu laiku grupė iširo. Maggie Reilly prisijungė prie vokalinio terceto Riotous Assembly. Persikėlusi į Airiją 1979 m. ji susitiko Mike Oldfield, kurio dainose dainavo beveik 20 sekančių metų. Pirmasis vokalinis įrašas buvo 1980 m. Mike Oldfield albume „QE2“. Vėliau Maggie pagarsėjo atlikusi vokalines partijas dainose „Moonlight Shadow“ (1983) ir „To France“ (1984). 

1984 m. Reilly pradėjo solinę karjerą koveriu „As Tears Go By“. Sekančius keletą metų Maggie paskyrė šeimai. 1992 m. vokiečių įrašų kompanijoje „Mambus“ išleistas Maggie Reilly debiutinis albumas „Echoes“ su tarptautiniu hitu „Everytime We Touch“. Kitos albumo pažymėtinos dainos: „Wait“ ir „Tears in the Rain“. 1996 m. Maggie Reilly pasirašė sutartį su EMI, kurioje išleido tris sekančius albumus. Vėliau pasirodė dar keletas nuosaikaus poproko albumų. Per savo karjerą Maggie Reilly bendradarbiavo su daug kitų atlikėjų ir kompozitorių, tarp kurių Dave Gilmour, Michael Cretu ir kt. 2005 m. vokiečių eurodance grupės Cascada „Everytime We Touch“ koveris pakilo į JAV ir daugelio Europos šalių topus.

## Diskografija

* *Echoes* (1992)
* *Midnight Sun* (1993)
* *Elena* (1996)
* *All the Mixes* (1996)
* *Elena: The Mixes* (1997)
* *The Best of Maggie Reilly, There and Back Again* (1998)
* *Starcrossed* (2000)
* *Save It for a Rainy Day* (2002)
* *Rowan* (2006)
* *Looking Back, Moving Forward* (2009)
* *Heaven Sent* (2013)

## Nuorodos

* Maggie Reilly oficiali svetainė
* Maggie Reilly allmusic.com tinklalapyje 
* Diskografija, discogs.com
*
Astra (dirižablis)

**Astra** (), nuo 1920 m. – **Raudonoji žvaigždė** () – karinis rusų dirižablis, pastatytas 1913 m. Prancūzijoje, tada vadintas „Astra-XII“. Šį dirižablį netrukus įsigijo Rusija. 

Pirmojo Pasaulinio karo metu atliko 6 kovinius skrydžius, iš kurių 3 nakties metu. Tai vienintelis rusų dirižablis, sėkmingai atlikęs kovinį skrydį. Nuo 1915 m. patirtų pažeidimų buvo beveik nenaudojamas. 1920 m. dirižablis buvo atstatytas ir pavadintas „Raudonosios žvaigždės“ vardu. 1921 m. žiemą, eilinio skrydžio metu, sudužo.

## Nuorodos
* Dirižablio nuotraukos
Vamzdžio žiotys

**Vamzdžio žiotys** (; ) – priekinis vamzdžio galas, pro kurį išlekia iššaunamas sviedinys ar kulka.

Žiočių apdirbimo kokybė labai svarbi ginklo taiklumui, nes tai paskutinė vieta, kur iššaunamas sviedinys ar kulka kontaktuoja su vamzdžiu. Jei žiotyse tarp sviedinio (kulkos) ir vamzdžio sienelės yra tarpas, parako dujos netolygiai prasiveržia pro nevienodo pločio tarpus, todėl sviedinys (kulka) nukrypsta nuo numatytos šūvio linijos.

Ginklui iššaunant ties žiotimis labai dažnai matyti vamzdžio liepsna, kurią sudaro įkaitusios parako dujos. Žiočių liepsnos dydis priklauso nuo vamzdžio ilgio, parako tipo ir kiekio šovinyje ir t. t. Vamzdžio liepsną mažina liepsnos slopintuvai.

Medžioklinių lygiavamzdžių šautuvų žiotyse dažnai būna čokai, kurie keičia iššautų šratų „srauto glaustumą“.


File:Muzzle of a .375H&H Rifle.JPG|Medžioklinio šautuvo *Blaser R-93 Safari* (kalibras .375 H&H Mag) žiotys
Vaizdas:Romanian M44 rifle muzzle and bore focus stacked.jpg|Rumuniško šautuvo M44 žiotys
File:Old tank muzzle, Imber Range, Salisbury Plain - geograph.org.uk - 300384.jpg|Tankinės patrankos žiotys
File:Muzzle of Type 3 12 cm AA Gun.JPG|Japoniškos 12 cm kalibro priešlėktuvinės patrankos (TYipas 3) žiotys
Vaizdas:Wooden Cannon muzzle GNM W622.jpg|Medinės patrankos vamzdžio žiotys
Medinė patranka

**Medinė patranka** – patranka, kurios vamzdis medinis, kartais sustiprintas metaliniais žiedais arba virviniais ar panašiais raiščiais.

Medinių patrankų gamybą galima paaiškinti metalo stygiumi ar nemokėjimu gaminti metalines patrankas. Medinės patrankos žymiai silpnesnės už metalines ir paprastai gali iššauti tik kelius šūvius, o kartais – vienintelį šūvį, o po to jos vamzdis plyšta. Medinių patrankų rutuliški sviediniai būdavo mediniai, akmeniniai, keraminiai, o kartais ir plieniniai.

Medines patrankas naudojo įvairiais istoriniais laikotarpiais. Aurangzebas (gyvenęs 1618–1707 m.) Dekano plokščiakalnyje tokias patrankas gynyboje naudojo todėl, kad normalių patrankų neturėjo, bet pakako medienos.

Rumunai iš Apusenų kalnų Transilvanijoje daug tokių patrankų prisigamino 18481849 m., kad panaudotų prieš vengrų kariuomenę. Medinės patrankos buvo įvairių kalibrų, iki 120–150 mm. Jas gamino iš eglių, vyšnių ir bukų medienos. Vamzdžius išgręždavo rankomis sukamais gręžtuvais. Didelio kalibro patrankas naudojo kaip stacionarius pabūklus, o mažesnio kalibro medines patrankas gabendavo nešuliniai arkliai, veždavo vežimais ar net nešdavo kareiviai.

Vamzdį iš vidaus kartais padengdavo alavu, o išorę sutvirtindavo 8-10 geležinių žiedų. Skėlimo mechanizmas buvo toks pat, kaip titnaginių šautuvų.

Medinės patrankos šaudydavo įvairiais sviediniais, nuo rutuliškų sviedinių iš geležies, medžio ar akmens iki kartečės (smulkių akmenų užtaiso, kuris skirtas kovai su tankiomis pėstininkų rikiuotėmis). Jas naudojo ir kaip psichologinės kovos ginklą – šaudydavo be sviedinių, vien dėl šūvių garso, nes ir tušti patrankų šūviai kėlė paniką priešo gretose, nes šie patikėdavo, kad į juos šaudo įprastinė artilerija. Psichologinis efektas būdavo dar stipresnis kalnuose, kur patrankų šūvių garsą sustiprindavo aidas. .

1862 m. Kochinchinos kampanijoje medines patrankas vietnamiečiai naudojo kovai su prancūzais. Kai kurių japonų pajėgos naudojo medines patrankas Bošino kare. Pietų Amerikos indėnai XVII–XVIII a. medines patrankas naudojo kovose su ispanais ir portugalais. Medines patrankas prieš įtvirtinimus naudojo ir Šiaurės Amerikos indėnai.

Medinės patrankos buvo naudojamos ir Europoje. Pvz., Rusijos caras Petras I vaikystėje buvo pramogai pasigaminęs kelias tokias patrankas. 1876 m. Balandžio sukilime bulgarai naudojo 52 vyšnines patrankas. Prieš 1903 m. Ilindeno sukilimą makedonai irgi buvo pasigaminę vyšnios medžio patrankų.

## Patrankos apgaulei

Kartais iš rąstų gamina netikras patrankas, kurios juodai nudažytos klaidiną priešą. Įtvirtinimuose ar parengtose netikrose pozicijose išdėstytos tokios medinės patrankos (mediniai maketai) sudaro stiprios pozicijos vaizdą.

JAV Pilietinio karo metais abi kariaujančios pusės naudojo netikras medines patrankas, kurios buvo vadinamos *kvakerių patrankomis*. Šias patrankas pavadino pagal kvakerius, kurių religinės pažiūros juos tradiciškai daro pacifistais, nusiteikusiais prieš karą ir prievartą.


Wooden Cannon GNM W622.jpg|Medinė patranka muziejuje *Germanisches Nationalmuseum* Niurnberge
Wooden Cannon muzzle GNM W622.jpg|Tos pačios patrankos žiotys


## Nuorodos
Kosvigas

**Kosvigas** () – miestas rytų Vokietijoje, Saksonijos federacinėje žemėje, Meiseno rajone. Įsikūręs ant dešiniojo Elbės upės kranto, apie 9 km į pietryčius nuo Meiseno ir 13 km į šiaurės vakarus nuo Dresdeno.

## Istorija
Gyvenvietė pirmąkart paminėta 1350 m. kaip *Koczwicz*. XV a. Kosvigas buvo kaimo tipo gyvenvietė, kurioje buvo vystoma vynuogininkystė.

1839 m. nutiesus geležinkelio liniją Leipcigas–Dresdenas, gyvenvietė ėmė sparčiai augti, todėl po maždaug šimto metų Kosvigui buvo suteiktas miesto statusas.
Meisenas

**Meisenas** () – miestas rytų Vokietijoje, Saksonijos federacinėje žemėje. Meiseno rajono administracinis centras. Upių uostas. Įsikūręs abiejuose Elbės upės krantuose, apie 25 km į šiaurės vakarus nuo Dresdeno. Gyventojų 27 tūkst. (2012 m. duomenys).

Miestas nuo XVIII a. pr. garsėja porceliano dirbiniais, yra porceliano muziejus. Yra XIII–XIV a. gotikinės architektūros pastatų, kaip antai Albrechtsburgo pilis, gotikinė Meiseno katedra ir Dievo Motinos bažnyčia. Apylinkėse kasamas kaolinas, iš kurio daromi porceliano dirbiniai. Taip pat auginami vynmedžiai, gaminamas vynas.

## Istorija
Miestelis kilo nuo polabų genties dalemincų gyvenvietės *Mis(s)ni*, pavadintos pagal nedidelę *Mis(s)na* upę. Jį 929 m. įkūrė karalius Henrikas I Paukštininkas, šiose vietovėse pastatęs pilį, apie kurią ir kūrėsi miestelis. 968 m. tapo Meiseno markgrafystės ir vyskupijos centru. Tais pačiais metais įkurta Meiseno vyskupystė. 
 
1018 m. miestelis perėjo Boleslovo I Narsiojo valdžion ir atsidūrė Lenkijos karalystės sudėtyje. Paskiau, 1032 m., atiteko Šventajai Romos imperijai, o 1089 m. perėjo į Vetinų dinastijos rankas. Anot istorinių dokumentų, nuo 1150 m. vadinamas miestu. 1205 m. miestui suteikta privilegijų.

1260 m. buvo pradėta Meiseno katedros statyba ant tos pačios kalvos, kur stovėjo Albrechtsburgo pilis. 1332 m. Meisenui suteiktos miesto teisės.

Katalikų vyskupystės veikla buvo nutraukta 1581 m., o 1559 m. priėmus reformaciją, ši tapo protestantiška.

1710 m. Meisene pagamintas pirmasis europietiškas porcelianas.

Antrojo pasaulinio karo metu Meisene veikė Flosenburgo koncentracijos stovyklos skyrius. 1949–90 m. Meisenas priklausė Vokietijos Demokratinei Respublikai.

## Porcelianas
Meisenas nuo XVIII a. pradžios garsėja porceliano dirbinių, gaminamų iš kaolinito, gamyba. Meiseno porcelianas buvo pirmasis aukštos kokybės porcelianas, pagamintas už Oriento (Rytų) ribų.

Pirmasis Europoje porcelianas buvo pagamintas Meisene 1710 m., kai Karališkoji porceliano gamykla buvo atidaryta Albrechtsburgo pilyje. 1861 m. gamyba perkelta į Trybrišo upės slėnį Meisene, kur buvo atidarytas porceliano fabrikas. Pastatas tebestovi toje vietoje. Be porceliano, buvo gaminami ir kitokie keramikos dirbiniai.

## Miestų partnerystė
Miestai, su kuriais Meisenas yra užmezgęs partnerystės ryšius:

*  Vitri prie Senos, Prancūzija (nuo 1973 m.)
*  Arita, Japonija (nuo 1979 m.)
*  Felbachas, Vokietija (nuo 1987 m.)
*  Litomeržicės, Čekija (nuo 1996 m.)
*  Kerkyra, Graikija (nuo 1996 m.)
*  Provas, JAV (nuo 2001 m.)
*  Legnica, Lenkija (nuo 2017 m.)

## Galerija

Vaizdas:Albrechtsburg-2007.jpg|Albrechtsburgas ir katedra 2007 m.
Vaizdas:Meissen - Marktplaz und Rathaus.jpg|Turgaus aikštė ir rotušė
Vaizdas:Meissner-dom1.jpg|Meiseno katedra
Vaizdas:Misnia2.jpg|Varpeliai iš porceliano Dievo Motinos bažnyčioje


## Šaltiniai
Vadžiras

**Vadžiras** () – miestas šiaurės rytų Kenijoje, sausringoje plynaukštėje netoli Lakboro vadžio. Apskrities centras. Pro miestą eina Njerio–Mogadišo plentas, yra oro uostas, sueina karavanų keliai. Krašte dominuoja somalių gentys. Verčiamasi prekyba, kupranugarių auginimu. Vykdoma amatinė tekstilės, metalo dirbinių gamyba. Veikia ligoninė, mečetė, keletas viešbučių ir restoranų.

Apylinkėse yra senovinių pilkapių. Kraštas kenčia nuo sausrų ir bado.
Stanislovas Tiškevičius Logoiskis II

**Stanislovas Tiškevičius** (, g. apie 1790 m.) – Lietuvos bajoras, didikas, Leliva herbo grafas.

## Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Logoisko šakos. Tėvas Jonas (Jonušas) Tiškevičius. Motina Eufrozina Eleonora Tiškevičių-Skuminų šakos. Seserys – Ona Koscialkovska ir Sofija Pšeciševska.

Apie 1815 m. vedė Kazimierą Gorskytę Žukauskienę (, g. apie 1790 m.), Lietuvos iždo raštininko ir husarų brigados pulkininko Stanislovo Augusto Gorskio dukterį, kuriai buvo antrasis vyras.

Vaikai:
* Marija Tiškevičiūtė Rozenienė ();
* Kazimieras Tiškevičius ();
* Vladislovas Tiškevičius ();
* Jonušas Tiškevičius ().

## Šaltiniai

## Nuorodos
* M. J. Minakowski, Genealogia potomków Sejmu Wielkiego
Kejsi Tola

**Kejsi Tola** (g. 1992 m. vasario 5 d. Tiranoje, Albanija) – Albanijos dainininkė, 2007 m. konkurso „Ethet“ nugalėtoja. 2009 m. gegužės mėnesį ji atstovavo Albanijai 2009 m. Eurovizijos dainų konkurse Maskvoje, Rusijoje, su daina „Carry Me in Your Dreams“.

## Diskografija

### Singlai
* 2008 – Nje Minute
* 2008 – Carry Me in Your Dreams
* 2009 – Qiellin do ta Prek me Ty
* 2009 – Ndonjëherë
* 2010 – Pranë
* 2011 – Me Jeto
* 2012 – Atje
* 2012 – S’jemi më atje

## Nuorodos
* Daina „Carry Me In Your Dreams“

|-
Oremas

**Oremas** () – miestas JAV, vidurio-šiaurės Jutos valstijoje. Gyventojų 88 tūkst. (2010 m. duomenys).

Miestas įsikūręs *Timpanogos* kalno papėdėje, rytiniame Jutos ežero krante. Oremas ribojasi su Provu. Apie 72 km į šiaurę yra Solt Leik Sitis. Veikia Jutos slėnio universitetas.

## Istorija
Teritorijoje įsikurta 1877 m. Gyvenvietė 1914 m. pavadinta Walter C. Orem, Solt Leik ir Jutos geležinkelių direktoriaus, garbei.
Keris (Šiaurės Karolina)

**Keris** () – miestas JAV, Šiaurės Karolinos valstijoje. Gyventojų 135 tūkst. (2010 m. duomenys).

Į šiaurę nuo miesto yra Reilaito–Daremo tarptautinis oro uostas.

## Istorija
Gyvenvietė įkurta 1750 m. pavadinimu *Bradford’s Ordinary*. Maždaug po šimto metų pro gyvenvietės apylinkes buvo nutiesta geležinkelio linija Niubernas–Hilsboras, pirmosios gatvės, pastatytas pašto skyrius ir keletas kitų pastatų. Gyvenvietės pavadinimas buvo pakeistas į Kerį. 1868 m. pastatytas viešbutis. Miesto teisės suteiktos 1871 m.

## Miestų partnerystė
*  Markhamas, Kanada
*  Mido grafystė, Airija
*  Sinču, Taivanas
*  Le Tukė-Paryžius-Plažas, Prancūzija
Pakuodžiupių kadagys

**Pakuodžiupių kadagys** – valstybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas. Išskirtinių matmenų medis auga Panevėžio rajone, Pakuodžiupių kaime,  200 m į vakarus nuo kelio Pakuodžiupiai–Paįstrys, apie 50 m į šiaurės rytus nuo Gegužinės girininkijos 74 kvartalo šiaurės rytinio kampo. Medis yra ūkininko sodybos pakraštyje, šalia ūkinių pastatų; iš kitos pusės iki pat kelio driekiasi dirbamas laukas. 

Kadagys paskelbtas saugomu Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1960 m. rugsėjo 1 d. įsakymu Nr. 165.

## Aprašymas

Medžio laja tanki, 3 m pločio, prižiūrėta (šalia pūpso nudžiūvusių šakų krūva). Medis aptvertas stačių žagarų tvorele, aplinka nušienauta. Išlikęs metalinis informacinio stendo stovas (2013 m. duom.). Kamieno apatinė suskeldėjusi dalis išduoda jo solidų amžių, kuris vertinamas apie 120 metų. Kadagys suaugęs bent iš 3 kamienų.

Pagrindiniai duomenys:
* Medžio rūšis – paprastasis kadagys (*Juniperus communis L.*)
* Kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – 2,45 cm
* Kamienų skaičius – 1 (suaugęs bent iš 3)
* Medžio aukštis – 11,5 m
* Amžius – ~120 metų

## Taip pat skaitykite
Kiti Lietuvos kadagiai, gamtos paveldo objektai:

* Gaigalinio kadagys (Švenčionių raj.)
* Domantų kadagys (Jurbarko raj.)
* Klauseikių kadagys (Skuodo raj.)
* Kurpiko kadagys (Varėnos raj.)
* Obelų rago kadagiai (Švenčionių raj.)
* Pakerių kadagiai (Zarasų raj.)


Vaizdas:Pakuodžiupių kadagys.JPG|Į sodybos pusę
Vaizdas:Pakuodžiupių kadagys, kamienas.JPG|Kamienas


## Šaltiniai

## Nuorodos
 
* Panevėžio rajono gamtos paminklai
Javier Solana

**Chavjeras Solana** (, g. 1942 m. liepos 14 d. Madride) – ispanų mokslininkas ir politikas, buvęs NATO generalinis sekretorius (1995–1999 m.) bei ES Tarybos generalinis sekretorius-vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai (1999–2009 m.).

## Biografija
Ch. Solana gimė garsioje ispanų šeimoje. Jo senelis Salvadoras de Madariaga buvo žymus rašytojas ir diplomatas, tėvas – chemikas profesorius, vyresnysis brolis Luisas – aktyvus kovotojas prieš Francisco Franco diktatūrą.

1964 m. baigė fizikos studijas Madrido universitete, vėliau su Fulbraito stipendija mokėsi doktorantūroje Virdžinijos universitete. Profesorius, 30-ties mokslinių straipsnių autorius.

Nuo 1966 m. – Ispanijos socialistinės darbo partijos narys, nuo 1977 m. iki 1995 m. buvo Ispanijos Generalinių kortesų Deputatų rūmų narys. 1981 m. vasario 23 d. su grupe kitų parlamento deputatų buvo paimtas įkaitu kariškiams bandant įvykdyti karinį perversmą.

Po socialistų pergalės parlamento rinkimuose, keliose Felipe Gonzálezo vyriausybėse buvo kultūros (1982–1988 m.) bei švietimo ir mokslo (1988–1992 m.) ministras. 1992 birželio mėn.–1995 m. gruodžio mėn. – Ispanijos užsienio reikalų ministras.

Nuo 1995 gruodžio 5 d. iki 1999 m. spalio 6 d. buvo Šiaurės Atlanto Sutarties Organizacija (NATO) Generalinis sekretorius. Įdomu tai, kad XX amžiaus 8-ajame dešimtmetyje Ispanijai stojant į NATO, Ch. Solana buvo aktyvus šio proceso priešininkas.

Dvi kadencijas – nuo 1999 m. spalio 18 d. iki 2009 m. gruodžio 1 d. – buvo ES Tarybos Generalinis sekretorius bei Vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai. Didelis Ch. Solanos nuopelnas – galimo karinio konflikto neutralizavimas Balkanuose.

2005 m. birželio 22 d. Lietuvos Prezidentas Valdas Adamkus apdovanojo Ch. Solaną Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro kryžiumi.

## Šaltiniai

|-

|-

|-
Vyšninė patranka

**Vyšninė patranka** () – 1876 m. Balandžio sukilimui Bulgarijoje gamintos medinės patrankos, skirtos kovai su osmanais.

Vyšninėmis patrankomis buvo sustiprinti prastai ginkluoti bulgarų sukilėliai. Kaip šių patrankų sviedinius naudojo svarstyklių svarelius ir šiaip metalo gabalus. Dabartinėje Bulgarijoje vyšninės patrankos tapo žinomu simboliu, nepaisant to, kad neretai sprogdavo dar pirmo šūvio metu ir nukaudavo savo artileristus.

Vyšninės patrankos pateko į kai kurių kaimų ir miestelių, kurie buvo svarbūs sukilime (pvz., Koprivštica) herbus. Šios patrankos naudojamos ir kaip dekoratyvūs puošiniai prieš istorinius pastatus Bulgarijoje bei *mechanas* () – tradicinius bulgarų virtuvės restoranus.

## Nuorodos

* Bakalov, Georgi (2007). Military history of Bulgarians from the Antiquity to present day. TRUD Publishers. p. 309. ISBN 978-954-621-235-1.
Provas

**Provas** () – miestas JAV, Jutos valstijoje. Gyventojų 112 tūkst. (2010 m. duomenys).

Miestas išsidėstęs Jutos slėnyje, 1387 m aukštyje virš jūros lygio, tarp Oremo ir Springvilio miestų, apie 69 km į pietus nuo Solt Leik Sičio. 21 km į šiaurės rytus yra Sandanso slidinėjimo kurortas. Pro miestą teka Provo upė.

Veikia Brighamo Jango universitetas, viena didžiausių privačių aukštųjų mokyklų Jungtinėse Valstijose, taip pat oro uostas. Yra centrinė informacinių technologijų įmonės „Novell“ būstinė.

## Istorija
Gyvenvietę pavadinimu Fort Juta (*Fort Utah*) 1849 m. įkūrė mormonai, kilę iš Solt Leik Sičio. 1850 m. gyvenvietė buvo pervadinta į Provą prancūzų-kanadienių traperio Étienne Provost, kuris į šį regioną atvyko 1825 m., garbei. 1850 m. apylinkėse vyko Fort Jutos mūšis. Tais pačiais metais suteiktas miestelio statusas.

## Miestų partnerystė
*  Meisenas, Vokietija
*  Naningas, Kinija
Kalnelio daugiakamienė pušis

**Kalnelio daugiakamienė pušis** – valstybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas. Išskirtinės išvaizdos medis auga Panevėžio rajone, Kalnelio kaime, vienas iš lankytinų objektų Krekenavos regioniniame parke. Medis yra apie 2 km nuo kelio , pasukus į vakarus pamiške, pravažiavus kaimo sodybas ir nusileidus link Nevėžio pakrantės.

Pušis paskelbta saugoma Lietuvos Respublikos aplinkos ministro 2007 m. birželio 21 d. įsakymu Nr. D1-352.

## Aprašymas

Kalnelio daugiakamienė pušis – ypatingai šakotas medis, kurio aukštis apie 20 metrų. Trys kamienai, kurių apimtys 1,3 m aukštyje 2,5-2,4-1,8 m, kiekvienas jų apaugęs daugybe išsiraičiusių šakų. Medis yra nukentėjęs nuo 2012 m. audros – matyti nulaužtų šakų liekanos.

Pagrindiniai duomenys:
* Medžio rūšis – paprastoji pušis (*Pinus sylvestris L.*)
* Kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – 2,50 m
* Kamienų skaičius – 3 kamienai, kurių apimtis 1,3 m aukštyje 2,5-2,4-1,8 m
* Lajos aukštis – 12 m
* Lajos plotis – 9 m
* Medžio aukštis – 20 m

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
Jonas Mikalojus Masalskis

**Jonas Mikalojus Masalskis** (, 1728 m. m. – 1763 m. sausio 21 d.) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės valstybės ir karo veikėjas.

## Biografija

Kilęs iš rusų kilmės Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikų Masalskių giminės. Tėvas Mykolas Juozapas Masalskis, motina – Pranciška Oginskaitė. Broliai – Kazimieras Adrijonas Masalskis, Juozapas Adrijonas Masalskis, Ignotas Jokūbas Masalskis, seserys – Kotryna Niesiolovskienė, Marijona ir Teresė Masalskaitės.

Mirė nevedęs. Palaidotas Veisiejuose.

## Veikla

Valkavisko, Radaškonių ir Mscibavos seniūnas,  nuo 1748 m. Lietuvos kariuomenės artilerijos pulkininkas, 

Priklausė Čartoriskių politinei grupuotei *Familia* ir Lenkijos karaliaus ir didžiojo Lietuvos kunigaikščio Augusto III priešininkų stovyklai. 1744, 1746 ir 1750 m. ATR seimo pasiuntinys. 1756 m. gruodžio 20 d. paskirtas Lietuvos pataurininkiu, 1761 m. išrinktas Vyriausiojo Lietuvos Tribunolo deputatu, 1762 m. – tribunolo maršalka.

## Apdovanojimai
1762 m. apdovanotas Baltojo Erelio ordinu.

## Šaltiniai

*Polski Słownik Biograficzny. – 1975. – T. 20. – S. 139

## Nuorodos
* M. J. Minakowski, Genealogia potomków Sejmu Wielkiego

|-
Kazimieras Adrijonas Masalskis

**Kazimieras Adrijonas Masalskis** (, 1724 m. – 1777 m.) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės valstybės ir karo veikėjas.

## Biografija
Kilęs iš rusų kilmės Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikų Masalskių giminės. Tėvas Mykolas Juozapas Masalskis, motina – Pranciška Oginskaitė. Broliai – Juozapas Adrijonas Masalskis, Ignotas Jokūbas Masalskis, Jonas Mikalojus Masalskis, seserys – Kotryna Niesiolovskienė, Marijona ir Teresė Masalskaitės.

Santuokos:
* Pirmoji žmona – Marija Teresė Sapiegaitė ().
* Antrąsyk 1745 m. balandžio 20 d. vedė Kristiną Rozaliją Sapiegaitę (, 1724–1772 m.), Lietuvos stalininko, Mstislavlio ir Polocko vaivados Jurgio Stanislovo Sapiegos dukrą.
 
Vaikų nesusilaukė.

## Valstybės tarnyba
Valkavisko seniūnas, nuo 1750 m. Lietuvos didysis stovyklininkas, 1752–1756 m. – Lietuvos pataurininkis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* M. J. Minakowski, Genealogia potomków Sejmu Wielkiego
* Kretingos personalijos 

|-
Juozapas Adrijonas Masalskis

**Juozapas Adrijonas Masalskis** (, 1726 m. – 1765 m. birželio 6 d.)&nbsp;– Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės valstybės ir karo veikėjas.

## Biografija

Kilęs iš rusų kilmės Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikų Masalskių giminės. Tėvas Mykolas Juozapas Masalskis, motina – Pranciška Oginskaitė. Broliai – Kazimieras Adrijonas Masalskis, Ignotas Jokūbas Masalskis, Jonas Mikalojus Masalskis, seserys – Kotryna Niesiolovskienė, Marijona ir Teresė Masalskaitės.
## Šeima
1745 m. vedė Antaniną Radvilaitę (, 1730–1764 m.), LDK raikytojo ir generolo leitenanto Martyno Mikalojaus Radvilos dukrą iš Nesvyžiaus.

Vaikai:
* Ksaveras Pranciškus Masalskis (1745–1788 m.), Lenkijos karalystės kariuomenės generolas;
* Elena Apolonija Masalskaitė (1763–1815 m.), Lietuvos ir Lenkijos didikė, memuaristė.

## Valstybės tarnyba

Gardino (nuo 1748 m.), Berznyko, Lazdijų, Propoisko ir Vislicos seniūnas, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės lengvosios kavalerijos pulkininkas, nuo 1754 m. – Abiejų Tautų Respublikos kavalerijos generolas majoras, nuo 1763 m. – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės generolas leitenantas. 

1744, 1750, 1756, 1758 ir 1760 m. ATR Seimo pasiuntinys, 1752 ir 1754 m. – Seimo maršalka. Priklausė Čartoriskių politinei grupuotei *Familia*, buvo vertinamas kaip gabus politikas, siekęs pertvarkyti Abietų Tautų Respublikos valždios struktūras. Nuo 1764 m. - Generalinės LDK konfederacijos narys. 

1748 m. Vyriausiojo Lietuvos Tribunolo deputatas ir maršalka, nuo 1754&nbsp;m. Lietuvos dvaro paiždininkis.

## Apdovanojimai
1761 m. apdovanotas Baltojo Erelio ordinu.

## Šaltiniai

* Zofia Zielińska. Józef Adrian Massalski. – Polski Słownik Biograficzny. – 1975. – T. 20. – S. 140-141

## Nuorodos
* M. J. Minakowski, Genealogia potomków Sejmu Wielkiego

|-
Lunapark (albumas)

**„Lunapark“** () – šeštasis Rusijos grupės Bi-2 studijinis albumas.

Albumo viršelyje pavaizduoti vartai į garsųjį Melburno pramogų parką.

## Dainų sąrašas

## Video klipai

* Muza (Муза)
* Šar Zemnoj (Шар Земной)
* Bowie
* Šambala (Шамбала)
Ksaveras Pranciškus Masalskis

**Ksaveras Pranciškus Masalskis** (, 1745 m. – 1788 m. sausio 22 d. Vilniuje) – Abiejų Tautų Respublikos karo veikėjas.

## Biografija

Kilęs iš rusų kilmės Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikų Masalskių giminės. Tėvas Juozapas Adrijonas Masalskis, motina – Antanina Radvilaitė. Sesuo – Elena Apolonija Masalskaitė.

Krikštytas 1755 m. sausio 9 d. Didžiųjų Eismantų bažnyčioje (Gardino sritis).

1780 m. vedė kunigaikštytę Juozapiną Radvilaitę Grabauskienę (), Lietuvos dvaro maršalkos Mykolo Kazimiero Radvilos dukrą.

Mirė bevaikis.

## Valstybės tarnyba
Abiejų Tautų Respublikos kariuomenės pėstininkų pulko vadas, generolas. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* M. J. Minakowski, Genealogia potomków Sejmu Wielkiego
Rišaro kalviukas

**Rišaro** arba **didysis kalviukas** (*Anthus richardi*) – kielinių (*Motacillidae*) šeimos paukštis, priklausantis kalviukų genčiai.

## Paplitimas
Rišaro kalviukai peri Rytų Azijoje (pietų Sibire, Mongolijoje, šiaurės rytų Kinijoje) ir per rudens migracijas skrenda žiemoti į Pietų Aziją. Rudenį stebimas ir Europoje.

### Paplitimas Lietuvoje
Pirmą kartą stebėtas Lietuvoje 2013 m. spalio 10 d., per rudeninę paukščių migraciją, o to paties mėnesio 22 d. ten pat girdėtas jo balsas. Šią naują, į Lietuvos paukščių įrašomą rūšį, Kuršių nerijos pajūryje stebėjo Lietuvoje gyvenantis žinomas suomių kilmės paukščių stebėtojas Kristeris Castrenas. Rišaro kalviukai Lietuvoje neperi.

### Gyvenamas biotopas
Mėgsta gyventi atvirose ir dažnai drėgnose užleistose ar prižiūrimose pievose. Tokiam biotope aptinkamas nuo žemų iki 1830 m aukščio altitudžių.

## Apibūdinimas

Didžiausia kalviukų genties rūšis. Patinėlis ir patelė beveik vienodo dydžio ir svorio. Jų kūnas laibas, 17–20 cm ilgio, išskėstų sparnų tarpugalių atstumas 29–33 cm, kūno masė 25–36 g. Nugarėlė tamsiai ruda, su dryželiais, krūtinėlė ir kita apatinė dalis su rausvai rudu, vientisu be dryželių atspalviu. Pas patelę pilvo ir krūtinėlės plunksnelės turi mažiau rausvo atspalvio. Jų snapas gana masyvus, ilgokas, viršutinė dalis tamsoka, apatinė ir prie pagrindo gelsvoka. Uodega ir kojos ilgos. Šią rūšį lengva atskirti pagal beveik vertikaliai tiesią stovėseną bei kojų pirštų ilgais nagais, ypač ilgas užpakalinio piršto nagas.

## Porūšiai
Yra išskiriami trys porūšiai:
# *Anthus richardi centralasiae* – didesnis už kitus porūšius. Nugarėlėje daugiau dominuoja smėlio spalva.
# *Anthus richardi dauricus* – nugarėlė tankiau išmarginta dryželiais.
# *Anthus richardi sinensis* – šiek tiek mažesni už kitus porūšius. Nugarėlė mažiau išmarginta dryželiais.

## Elgsena
Tipiški, atsiskyrėliškai gyvenantys paukšteliai. Čiulbėjimas garsus. Jo skrydis galingas, nors didesnę laiko dalį praleidžia ant žemės, vikriai pasibėgiodamas, kur maitinasi įvairiais vabzdžiais, jų lervomis ir augalų sėklomis ir sukasi lizdus. Veisimosi sezonas prasideda vėlyvą pavasarį ir ankstyvą vasarą, nuo gegužės iki birželio mėnesio. Lizdas – įduba ant žemės, kuri gali būti paprasčiausiai palikta prabėgusio gyvūno. Paprastai lizdas po aukštesnės žolės kuokštu, kuriame sunešta žolės ar samanų. Lizde 4–6, ar dažniau 4–5 kiaušiniai. Jų lizdavietei gresiant pavojui, abudu – patinėlis ir patelė nuo lizdavietės įsibrovėlį bando nuvilioti savotiškais garsais.

## Nuorodos

* Ornitologai džiugina naujomis Lietuvai paukščių rūšimis, ''2013 m. lapkričio 1 d.'' (ekologija.blogas.lt) 
* Anthus richardi (arkive.org) 
* Richard’s Pipit (birdlife.org) 
* Richard’s Pipit (birdguides.com) 
* Richard’s Pipit (ibc.lynxeds.com)
Jaap de Hoop Scheffer

**Japas de Hopas Scheferis** (, g. 1948 m. balandžio 3 d. Amsterdame) – Nyderlandų politikas, buvęs Šiaurės Atlanto Sutarties Organizacijos (NATO) generalinis sekretorius (2004–2009 m.).

## Biografija
1974 m. baigęs teisės studijas Leideno universitete, pašauktas į kariuomenę, buvo karinio orlaivio pilotas.

1975 m. pradėjo dirbti Nyderlandų užsienio reikalų ministerijoje, dirbo ambasadoje Ganoje, atstovybėje prie NATO Briuselyje. 1980–1986 m. buvo keturių iš eilės užsienio reikalų ministrų asmeninis sekretorius.

1986 m. pagal Krikščionių demokratų sąjungos (KDS) sąrašą išrinktas Generalinio susirinkimo (Nyderlandų parlamento) Atstovų rūmų deputatu. 1992–1997 m. ir 2001–2002 m. vadovavo parlamento tarptautinių reikalų komisijai. 1995–1997 m. buvo KDS pirmininko pavaduotojas, o 1997–2001 m. – šios partijos lyderis.

2002–2003 m. buvo Nyderlandų užsienio reikalų ministras.

2004 m. J.H.Scheferis paskirtas NATO generaliniu sekretoriumi. Jo vadovavimo metu NATO narių skaičius išaugo nuo 19-kos iki 28 (2004 m. į organizaciją įstojo ir Lietuva), prasidėjo bendradarbiavimas su Gruzija ir Ukraina, buvo vykdomos taikos palaikymo operacijos Kosove ir Afganistane.

2009 m. NATO vadovo postą jis perdavė Danijos ministrui pirmininkui Andersui Fogui Rasmusenui.

2009 m. birželio 26 d. Lietuvos prezidentas Valdas Adamkus apdovanojo Japą de Hopą Scheferį Vytauto Didžiojo ordino Didžiuoju kryžiumi.

## Nuorodos
* J.H.Scheferis susitinka su Lietuvos vadovais 

## Šaltiniai

|-

|-
Kvakerių patranka

**Kvakerių patranka** () – natūralaus dydžio medinis patrankos maketas, naudotas priešui dezinformuoti. Kvakerių patrankos būdavo rąstai, dažniausiai nudažyti juodai. Reikiamose vietose sustatytos kvakerių patrankos sudarydavo stiprių pajėgų vaizdą, todėl priversdavo priešą atidėti puolimą. Naudotos XVIII–XIX a.

Tokie įtaisai pavadinti pagal *Religinę draugų bendriją* (), dar vadintą *[[Kvakeriai|Kvakeriais]]* ). Kvakeriai tradiciškai sudaro opoziciją karui ir prievartai.

## Pirmasis kvakerių patrankos panaudojimas
JAV nepriklausomybės karo metu, praėjus beveik metams po konflikto tarp amerikiečių pulkininko Viljamo Vašingtono (*William Washington*) ir britų vado pulkininko leitenanto Banastro Tarletono (*Banastre Tarleton*), pulkininkas Vašingtonas 1780 m. spalį pasitraukė į Šiaurės Karoliną. Pulkininko Vašingtono daliniui trūko artilerijos. Gruodžio 4 d. Vašingtono dalinys apsupo lojalistų pulkininką *Rowland Rugeley* ir jo 125 žmonių kuopą *Rugeley* sodyboje netoli *Camden* (P. Karolina). Vašingtono kavaleristai nulipę nuo žirgų apsupo sodybą. Tada, suradę iš sodybos nematomą vietą, iš pušinio rąsto padarė patrankos maketą. Pulkininko Vašingtono kareiviai išstūmė link sodybos, kur buvo įsitvirtinę lojalistai, ir pagrasino apšaudyti. Netrukus *Rugeley* pajėgos pasidavė neiššovus nė šūvio.

## Šaltiniai
Bagdonių sentikių cerkvė

**Bagdonių sentikių cerkvė** – sentikių maldos namai Bagdonyse, Kupiškio rajone. Cerkvė yra prie kelio , netoli Kupiškio marių rytinės pakrantės, 7,5 km į šiaurę nuo Kupiškio.

Bagdonių kaime vietinio dvasininko nėra. Parapiją aptarnauja tik per didžiąsias šventes ar per laidotuves iš Rokiškio atvykstantis šventikas. Keli belikę Bagdonių ar iš Kupiškio atvažiuojantys sentikiai negalėtų išlaikyti čia gyvenančio dvasininko. Šalia yra naujosios kapinės, kurioms maždaug 20 metų. Senieji kapai yra kiek toliau, Kauniškyje. Cerkvės pastatas suremontuotas: sudėtos naujos grindys, langai, sutvarkyta varpinė. Statinį beveik visu perimetru supa aukštų tujų gyvatvorė. Cerkvė daug kartų buvo apvogta.

## Istorija

Istoriniuose šaltiniuose Bagdonių bažnyčia minėta prieš šimtą metų – dar 1909 m., o 1915-aisiais ji sudegė. Dabartinė pastatyta 1938 m. parapijiečių rūpesčiu. Viena didžiausių švenčių Bagdonyse būdavusi kovo 22 d. – šv. Mykolo atlaidai.

Bagdonių sentikių bendruomenei 1924 m. priklausė 405 tikintieji, 1937 m. – apie 500, 1949 m. – apie 600 tikinčiųjų.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos stačiatikių bažnyčios
* Bagdonių sentikių bendruomenė (''Богданская (Чехoвщизнская) община'') 
* Bagdonių cerkvė
* Bagdonių cerkvės nuotraukos (''miestai.net'')
* Blėsta Bagdonių sentikių gyvybė
Rebeka Dremelj

**Rebeka Dremelj** (g. 1980 m. liepos 25 d.) – slovėnų dainininkė, modelis, aktorė ir televizijos laidų vedėja, „Mis Slovėnija 2001“ nugalėtoja, Slovėnijos atstovė 2008 m. Eurovizijos dainų konkurse.

## Karjera

Rebeka gerai žinoma savo tėvynėje kaip grožio konkurso „Mis Slovėnija 2001“ nugalėtoja, taip pat 2003 m. dalyvavo „Mis Pasaulis“.

Tarptautiniame konkurse „Eurovizija 2008“ Rebeka Dremelj atstovavo savo šaliai su daina „Vrag naj vzame“. Pusfinalyje užėmė vienuoliktą vietą ir nepateko į finalą.

## Diskografija

### Albumai
* 2002 – Prvi korak
* 2004 – To sem jaz
* 2006 – Pojdi z menoj
* 2009 – Nepremagljiva
* 2010 – Differo

### Singlai
* Ko ugasnejo luči
* Prvi korak
* Nisem kriva
* Ne ustavi se
* Ne boš se igral
* Pojdi z menoj
* To je prava noč
* Daj mi daj
* Slovenski superboy
* Vrag naj vzame
* Petek 13.
* Sončno dekle
* Ribica
* Brez obraza

## Nuorodos

* Oficiali svetainė (slovėnų k.)

|-
Malio regionai

**[[Malis]]** administraciškai suskirstytas į 10 **regionų** () bei sostinės apygardą. Regionai savo ruožtu skirstomi į apskritis (*Cercle*), kurių šalyje yra 49. Apskritys į padalintos į komunas (iš viso 703).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mali: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Regions of Mali (Statoids.com)
Blyškusis čiurlys

**Blyškusis čiurlys** (*Apus pallidus*) – čiurlinių paukščių (*Apodiformes*) būrio, čiurlinių (*Apodidae*) šeimos, tikrųjų čiurlių (*Apodini*) tribos, tikrųjų čiurlių (*Apus*) genties paukštis. 
## Paplitimas pasaulyje
Paplitę labai plačiai – pietų Europoje, Madeiros, Kanarų salose, šiaurinėje Afrikos dalyje maždaug iki Kongo, pietvakarių Azijoje iki Pakistano, įskaitant Mažąją Aziją, Arabijos pusiasalį.

### Gyvenamas biotopas
Kraštuose apie Viduržemio jūrą veisiasi aukštuose skardžiuose, klifuose. Kituose kraštuos sutinkami savanose, pievose, ganyklose, soduose ar net dideliuose miestuose.

### Paplitimas Lietuvoje
Retai užklysta į Lietuvą ir joje neperi. Pirmą kartą Lietuvos pajūryje, Kopgalyje, šią rūšį stebėjo Lietuvos jūrų muziejaus Akvariumo skyriaus vedėjas, biologas Saulius Karalius, per rudeninę paukščių migraciją, 2013 m. spalio 28 d. Kiti trys iš užsienio paukščių stebėtojai taip pat mano, jog matė šį paukštį Klaipėdoje, bet nepaisant šito, Lietuvos ornitofaunistinė komisija (LOFK) dar nepriėmė sprendimo (*2013 m. lapkričio 11 d.*), kadangi jai trūksta įrodymų, jog stebėta būtent ši rūšis.

## Apibūdinimas

Nedideli paukšteliai. Blyškiojo čiurlio kūno ilgis 16–17 cm, išskėstų sparnų tarpugalių atstumas apie 44 cm, svoris apie 50 g. Kojos labai trumpos, menkos, jomis naudojasi tik vertikaliai užsikabinti prie olos, aukštų namų sienų. Ant gerklės ir kaktos yra šviesi, didelė dėmelė.

### Palyginimai ir panašumai su kitais paukščiais
Išvaizda, gyvenimo būdu, skrydžiu labai panašūs į savo gentainį, Lietuvoje perintį, dažnai pastebimą čiurlį (*Apus apus*) bei į Lietuvoje gyvenančias žvirblinių paukščių (*Passeriformes*) būrio, kregždinių (*Hirundinidae*) šeimos tris kregždžių rūšis, nors pastarosioms biologiškai visai negiminingi. Blyškusis ir kiti čiurliai pagal paukščių klasifikaciją priklauso atskiram čiurlinių (*Apodidae*) šeimos, čiurlinių paukščių (*Apodiformes*) būriui.

## Elgsena
Labai geri, vikrūs skrajūnai, beveik visą gyvenimą praleidžia ore ir niekada nenusileidžia ant žemės. Skrisdami gaudo smulkius vabzdžius, atsigeria vandens, poruojasi ir net nusnaudžia. Deda 1–3 kiaušinius, peri apie 20 dienų.
Iš šiaurinių regionų migruoja į pietryčių Aziją bei pietinę Afriką.

## Pavadinimas
Lotynų kalboje žodis ‘apous’ (*απους*) reiškia bekojis, o ‘pallidus’ reiškia blyškus, blankus.

## Nuorodos

* Ornitologai džiugina naujomis Lietuvai paukščių rūšimis, ''2013 m. lapkričio mėn. 1 d.'', (ekologija.blogas.lt) , *[[Lietuvių kalba|lietuvių k.]]*
* Pallid Swift (arkive.org) , *[[Anglų kalba|anglų k.]]*
* Pallid Swift (birdlife.org) , *anglų k.*
* Pallid Swift (birdguides.com) , *anglų k.*
* Pallid Swift (jstor.org), *anglų k.*
* Pallid Swift (xeno-canto.org), *anglų k.*
* Pallid Swift (avibase.bsc-eoc.org), *anglų k.*
* Andorinhão-pálido (avesdeportugal.info), *[[Portugalų kalba|portugalų k.]]*
* Apus pallidus (google.co.uk)
Šilagirio pušis

**Šilagirio pušis** – aukščiu ir kamieno storiu išsiskiriantis medis, esantis Kauno rajone, Zapyškio sen., Dubravos EMMU Šilagirio miško 37 kvartale. Kamieno skersmuo 85 cm, aukštis 30 m. (informacinis stendas prie pušies skelbia: skersmuo 92 cm, aukštis 38 m). Gamtos paminklu paskelbta 1960 m., vietinės reikšmės paminklu – 1987 m.

Pasiekiama (vienas iš variantų) kelyje  ties Lekėčiais pasukus į pietvakarius pagal nuorodą į Novaraistį. Pavažiavus 5,4 km pasukama į kairę pagal rodyklę „Šlekynė“, toliau miško keliukais lieka 2,1 km. Medis iš toliau sunkiai pastebimas, yra supamas miško, priėjimo taką nuo proskynos (apie 50 m) stelbia žemesnė augmenija.

## Šaltiniai
Kajeso regionas

**Kajeso regionas** () – regionas Malio vakarinėje dalyje. Ribojasi su Mauritanija šiaurėje, su Senegalu vakaruose, su Gvinėja pietuose, su Kulikoro regionu rytuose. Administracinis centras – Kajesas.

## Geografija

Būdingos lygumos, kuriose vyrauja Sahelio ir Sudano gamtinės sritys. Beveik visas regionas yra Senegalo upės baseine: Senegalas, Bafingas, Bakojus, Baulė. Yra Felu, Guinos kriokliai, telkšo Magi, Doro ežerai. Yra įsteigti Bafingo ir Baulės kilpos nacionaliniai parkai.

## Gyventojai

Svarbiausios etninės grupės: soninkai, chasonkai, malinkai ir fulbiai.

## Administracinis suskirstymas

Regionas padalintas į 7 apskritis (skliaustuose – administracinis centras):

* Kajeso apskritis (Kajesas)
* Bafulabės apskritis (Bafulabė)
* Keniembos apskritis (Keniemba)
* Kitos apskritis (Kita)
* Diemos apskritis (Diema)
* Nioro apskritis (Nioro du Sahelis)
* Jelimanės apskritis (Jelimanė)

## Nuotraukos


File:Chutes Gouina3.jpg|Guinos krioklys Senegalo upėje
File:KayesBaobab.jpg|Baobabas Kajeso savanose
File:Bafoulabé.jpg|Bafulabės gyventojai
Segu regionas

**Segu regionas** () – regionas Malio centrinėje dalyje. Ribojasi su Mauritanija ir Tombuktu regionu šiaurėje, su Mopčio regionu ir Burkina Fasu rytuose, su Sikaso regionu pietuose, su Kulikoro regionu vakaruose. Administracinis centras – Segu.

## Geografija

Būdingos lygumos, kuriose vyrauja Sahelio ir Sudano gamtinės sritys. Centrine dalimi prateka Nigerio upė su intaku Baniu. Yra svarbiausia šalyje Markalos hidroelektrinė. Prie Nigerio ir Banio yra svarbi žemdirbystės sritis.

## Gyventojai

Svarbiausios etninės grupės yra bambarai, bozai, soninkai, malinkiai ir tukuliorai.

## Administracinis suskirstymas

Regionas padalintas į 7 apskritis (skliaustuose – administracinis centras):

* Segu apskritis (Segu)
* Bla apskritis (Bla)
* Baruelio apskritis (Baruelis)
* Masinos apskritis (Masina)
* Niono apskritis (Nionas)
* Sano apskritis (Sanas)
* Tominiano apskritis (Tominianas)

## Nuotraukos


File:Macina.jpg|Žemdirbystės sritis prie Masinos
File:Kalabougou1.jpg|Žvejo valtis Nigeryje ties Kalabugu
File:Pont-de-Markala.jpg|Markalos užtvanka
Mopčio regionas

**Mopčio regionas** () – regionas Malio centrinėje dalyje. Ribojasi su Tombuktu regionu šiaurėje, su Burkina Fasu pietryčiuose, su Segu regionu vakaruose. Administracinis centras – Moptis.

## Geografija

Regionas yra Sahelio gamtinėje srityje. Vakaruose būdingos lygumos, o rytinė dalis kalnuota, joje yra aukščiausia šalies vieta – Hombori Tondis (1155 m) bei žymus Bandiagaros skardis. Per regioną teka Nigerio ir Banio upės, sudarydamos pelkėtą Nigerio vidinę deltą.

## Gyventojai

Svarbiausios etninės grupės yra bambarai, dogonai, songajai, bozai, fulbiai, tuaregai (tamašekai). Ypač išskirtinė yra dogonų kultūra, išsaugojusi savo neįprastą gyvenimo būdą olose.

## Administracinis suskirstymas

Regionas padalintas į 8 apskritis (skliaustuose – administracinis centras):

* Mopčio apskritis (Moptis)
* Bandiagaros apskritis (Bandiagara)
* Bankaso apskritis (Bankasas)
* Dženės apskritis (Dženė)
* Duencos apskritis (Duenca)
* Koro apskritis (Koras)
* Tenenku apskritis (Tenenku)
* Juvaru apskritis (Juvaru)

## Nuotraukos


File:Mopti1.jpg|Nigeris ties Mopčiu
File:Djiguibombo.jpg|Džigibombo kaimas
File:BankassMali.jpg|Autobusas Bankaso apylinkėse
File:Great Mosque of Djenné 1.jpg|Dženės didžioji mečetė
Makniūnų mokykla-daugiafunkcis centras

**Makniūnų mokykla-daugiafunkcis centras** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla (po reorganizavimo - ikimokyklinio ugdymo įstaiga) Alytaus raj., Makniūnuose, vykdžiusi ugdymo programas. Įstaigos kodas 190447774.

## Istorija

1926 m. Raitininkuose įsteigta valstybinė pradžios mokykla. 1953 m. rugsėjo 1 d. mokykla tapo septynmete, o 1963 m. – aštuonmete mokykla. 1970/1971 m. mokykla persikėlė į naujas patalpas, o senose patalpose įkurtas bendrabutis mokiniams. 1986 m. rugsėjo 1 d. Raitininkų aštuonmetė reorganizuota į Makniūnų vidurinę mokyklą. 1992 m. rugsėjo 1 d. reorganizuota į devynmetę mokyklą. 1994–1998 m. leista komplektuoti trečios pakopos klases. 1997/1998 m. mokykla vėl reorganizuota į vidurinę mokyklą. Išleista 10 abiturientų laidų.

Nuo 2001 m. liepos 1 d. Makniūnų vidurinė mokykla reorganizuota į Makniūnų pagrindinę mokyklą. Nuo 2013 m. rugsėjo 1 Makniūnų pagrindinė mokykla reorganizuota į Makniūnų mokyklą-daugiafunkcį centrą. Nuo 2017 m. rugsėjo 1 d. Makniūnų mokykla-daugiafunkcis centras buvo prijungtas prie Daugų Vlado Mirono gimnazijos ir tapo jos skyriumi. Nuo 2019 m. rugsėjo 1 d. Daugų Vlado Mirono gimnazijos Makniūnų pagrindinio ugdymo ir daugiafunkcinis skyrius buvo reorganizuotas į Daugų Vlado Mirono gimnazijos Makniūnų ikimokyklinio ugdymo skyrių.

2021 m. rugsėjo 1 d. Daugų Vlado Mirono gimnazijos Makniūnų ikimokyklinio ugdymo skyrius buvo uždarytas.

## Išnašos
Sikaso regionas

**Sikaso regionas** () – regionas Malio pietinėje dalyje. Ribojasi su Burkina Fasu rytuose, su Dramblio Kaulo Krantu pietuose, su Gvinėja vakaruose, su Kulikoro regionu ir Segu regionu šiaurėje. Administracinis centras – Sikasas.

## Geografija

Paviršius daugiausia kalvotas, apaugęs drėgnosiomis savanomis ir miškais. Didelė dalis regiono patenka į Vasulu kultūrinį regioną. Regionu teka Nigerio intakai – Baulė, Bagoė, Sankaranis. Yra didelis Selingės tvenkinys.

## Gyventojai

Svarbiausios etninės grupės yra senufai, bambarai, mandingai.

## Administracinis suskirstymas

Regionas padalintas į 7 apskritis (skliaustuose – administracinis centras):

* Sikaso apskritis (Sikasas)
* Bugunio apskritis (Bugunis)
* Kadiolo apskritis (Kadiolas)
* Kolondiebos apskritis (Kolondieba)
* Kutialos apskritis (Kutiala)
* Janfolilos apskritis (Janfolila)
* Joroso apskritis (Jorosas)

## Nuotraukos


File:Les enfants de Yanfolila.jpg|Vaikai iš Janfolilos
File:Sikasso marche tomat 2008.jpg|Sikaso turgus
File:Mamelon de Sikasso (Mali).JPG|Tvirtovė Sikase
Gao regionas

**Gao regionas** () – regionas Malio rytinėje dalyje. Ribojasi su Nigeriu rytuose ir pietuose, su Burkina Fasu pietvakariuose, su Tombuktu regionu vakaruose, su Kidalio regionu šiaurėje. Administracinis centras – Gao.

2011 m. iš Gao regiono Menakos apskrities sudarytas Menakos regionas. 2012 m. Malis teritoriją buvo prardęs Azavado sukilėliams ir islamistams.

## Geografija

Regionas yra Sahelio gamtinėje srityje. Būdingos lygumos, kurias dengia sausringos savanos ir pusdykumės. Pietvakariuose teka Nigerio upė. Yra Azuako, Tilemsio vadžiai.

## Gyventojai

Svarbiausios etninės grupės yra songajai, bozai, fulbiai, tuaregai, bambarai.

## Administracinis suskirstymas

Regionas padalintas į 4 apskritis (skliaustuose – administracinis centras):

* Gao apskritis (Gao)
* Ansongo apskritis (Ansongas)
* Buremo apskritis (Buremas)
* *
Menakos apskritis ([[Menaka (Malis)|Menaka]])
*

## Nuotraukos


File:Askia.jpg|Askijos kapas
File:"La main de Fatima" (6280844751).jpg|Fatimos uola
File:GaoPirogeNiger1990.jpg|Pirogos Nigeryje ties Gao
Tombuktu regionas

**Tombuktu regionas** () – regionas Malio šiaurinėje dalyje, didžiausias iš visų šalies regionų. Ribojasi su Alžyru šiaurėje, su Mauritanija vakaruose, su Segu ir Mopčio regionais bei Burkina Fasu pietuose, su Gao ir Kidalio regionais rytuose. Administracinis centras – Timbuktu.

2012 m. Malis šios teritorijos nebevaldė, čia viešpatavo Azavado sukilėliai ir islamistai.

2012 m. iš regiono šiaurinės dalies sudarytas Taudenio regionas.

## Geografija

Regionas yra daugiausia Sacharos dykumoje, apima dalį labai atokaus Tanezrufto krašto. Pietuose būdingos sausringos savanos, o aplink Nigerio upę – pelkynės (Vidinė Nigerio delta). Yra Fagibinės, Niangajaus ežerai, gausu senvagių. Taudenyje yra druskos kasyklos.

## Gyventojai

Dauguma gyventojų yra tuaregai, iš kurių didžioji dalis yra klajokliai. Pietuose gyvena songajai, fulbiai, bozai, bambarai.

## Administracinis suskirstymas

Regionas padalintas į 5 apskritis (skliaustuose – administracinis centras):

* Tombuktu apskritis (Timbuktu)
* Niafunkės apskritis (Niafunkė)
* Dirės apskritis (Dirė)
* Gundamo apskritis (Gundamas)
* Gurma-Raruso apskritis (Gurma-Rarusas)

## Nuotraukos


File:Sahara Desert Tribal Camp.jpg|Klajoklių stovykla Sacharoje
File:Gourma Rharous.jpg|Nigerio senvagės Gurma-Raruso apylinkėse
File:Timbuktu Mosque Sankore.jpg|Timbuktu
File:Touaregs at the Festival au Desert near Timbuktu, Mali 2012.jpg|Tuaregai
Malio himnas

**Malio himnas** – Malio valstybės simbolis. Dar žinomas kaip *Pour l’Afrique et pour toi, Mali* („Afrikai ir tau, Mali“). Tekstas buvo parašytas prancūziškai Seidu Badiano Kujatės, o muzika buvo sukurta aklo muzikanto Banzumanos Sisoko. Pripažintas kaip respublikos himnas 1962 metais. Jame dainuojama apie Malio žmonių norą paaukoti savo gyvybes už savo tautą ir jos laisvę. Bendra tema visoje dainoje yra noras siekti vieningos Afrikos.

## Himno žodžiai


À ton appel Mali
Pour ta prospérité
Fidèle à ton destin
Nous serons tous unis
Un Peuple un But une Foi
Pour une Afrique Unie…

Pour l’Afrique et pour toi, Mali,
Notre drapeau sera liberté.
Pour l’Afrique et pour toi, Mali,
Notre combat sera unité.
Ô Mali d’aujourd’hui
Ô Mali de demain
Les champs fleurissent d’espérance
Les cœurs vibrent de confiance.


## Nuorodos
* Himno įrašas, žodžiai
George Robertson

Lordas **Džordžas Robertsonas** (, g. 1946 m. balandžio 12 d. Port Elene, Škotija) – britų politikas, buvęs Šiaurės Atlanto Sutarties Organizacijos (NATO) generalinis sekretorius (1999–2004 m.).

## Biografija
Jaunystėje buvo radikalaus antikarinio judėjimo dalyvis, organizavo protestus prieš JAV povandeninių laivų dislokavimą Britanijoje. Dar studijų metais įstojo į Leiboristų partiją. 1968 m. baigė ekonomikos studijas Šv. Andriaus universitete Faife, vėliau vadovavo degtinės gamintojų profsąjungai.

1978 m. išrinktas Bendruomenių rūmų (Britanijos parlamento žemųjų rūmų) deputatu. 1979 m. tapo socialinės apsaugos ministerijos parlamentiniu sekretoriumi. 1982–1993 m. buvo parlamento spikerio pavaduotojas nuo opozicijos, vadovavo Vestminsterio demokratijos fondui, padedančiam buvusio sovietinio bloko šalims.

1993–1997 m. buvo šešėlinės vyriausybės ministras Škotijos reikalams.

1997 m. gegužės mėn. paskirtas Didž. Britanijos gynybos ministru. Dirbdamas šiose pareigose įgyvendino premjero Tonio Blero idėją sukurti Europos saugumo pajėgas, kurios prireikus, nesiremdamos JAV pagalba, dalyvautų regioninėse operacijose. Kosovo krizės metu palaikė buvusios Jugoslavijos bombardavimą ir karinę operaciją nuverčiant Slobodaną Miloševičių.

Nuo 1999 m. spalio 11 d. iki 2004 m. sausio 5 d. Dž. Robertsonas buvo Šiaurės Atlanto Sutarties Organizacijos (NATO) generalinis sekretorius. Prioritetiniais tikslais jis kėlė organizacijos gynybinės galios tobulinimą, transatlantinių santykių stabilumą, krizinių situacijų valdymo tobulinimą, santykių su Rusija gerinimą bei NATO bendradarbiavimo su Europos Sąjunga stiprinimą.

1999 m. rugpjūčio 24 d. karalienė Elžbieta II jam suteikė barono titulą. 2003 m. spalio 30 d. dekretu Lietuvos prezidentas Rolandas Paksas apdovanojo Dž. Robertsoną Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino Didžiuoju kryžiumi.

## Nuorodos
* Biografija NATO puslapyje

## Šaltiniai

|-

|-