open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Algebra

**Algebra** ( – atstatymas, atitaisymas) – matematikos šaka, tirianti veiksmų su įvairiais dydžiais (reiškiamais raidėmis) bendrąsias savybes, nepriklausomas nuo tų dydžių kilmės.

Algebroje sprendžiami dydžių sistemose kylantys uždaviniai, kai dydžių sistemos klasifikuojamos pagal veiksmų savybes. Skirtingai nei matematinėje analizėje ar funkcijų teorijoje, algebroje nėra ribos sąvokos.

Pagal algebrines sistemas – elementų aibes, kurioms apibrėžti veiksmai ir jų atlikimo taisyklės (pvz., grupė, žiedas, kūnas) – algebra skirstoma į smulkesnes šakas:
* Tiesinė algebra, tirianti tiesines erdves
* Grupių teorija, tirianti grupes bei jų savybes
* Kūnų teorija, tirianti kūnų plėtinius:
** Algebrinių lygčių teorija
** Algebrinių skaičių kūnų teorija
** Algebrinių funkcijų kūnų teorija
* Žiedų teorija, tirianti žiedų struktūrą ir savybes
** Idealų teorija
** Algebrų teorija
** Normuotoji algebra
* Struktūrų teorija, tirianti algebrines sistemas, kuriose sudėtis ir daugyba yra komutatyvios bei asociatyvios operacijos (struktūras).

## Istorija
Algebra yra viena seniausių matematikos šakų, atsiradusi senovės Rytų civilizacijose, kur buvo ieškoma apibendrintų metodų panašiems uždaviniams spręsti. Algebros ištakų randama 4000 metų senumo rankraščiuose iš Babilonijos, Egipto, Indijos, Kinijos. Antikinėje Graikijoje algebrinius uždavinius reikšdavo geometriškai, tik apie 250 m. Diogantas pamėgino atskirti algebrą nuo geometrijos.

Jau VI amžiuje indų matematikai naudojo nulį ir neigiamus skaičius, nežinomųjų dydžių žymėjimą, o 825 m. Chorizmi išleista „Knyga apie atstatymą ir priešpastatymą“ laikytina pirmuoju algebros vadovėliu. Iš atstatymą reiškiančio arabiško žodžio *al – jabr* („al džabr“) kilo ir algebros pavadinimas.

Iki XVI a. algebra daugiausiai naudota tik lygčių sprendimui. XVI a. prie sparčios algebros pažangos prisidėjo italų matematikai N. Tartaglia, G. Cordano, L. Ferrari, o prancūzas Fransua Vijetas (1540–1603) sutvarkė algebros simboliką.  1637 m. Renė Dekartas išleido veikalą *La Géométrie*, kuriame pristatė savo analizinės geometrijos atradimą ir priėmė dabartinį algebros žymėjimą.

1799 m. vokiečių matematikas F. Gausas įrodė pagrindinę algebros teoremą. XIX a. pirmoje pusėje N. Abelis ir E. Galois ženkliai prisidėjo prie algebros vystymo, taip pat pradėjo naudoti visai naujas sąvokas, kurios dabar sudaro grupių, kūnų, žiedų ir struktūrų teorijų pagrindą.

Pirmasis į Lietuvą pakliuvęs algebros vadovėlis – 1733 m. *Alpha matheseos*, pagal kurį Vilniaus universitete algebra dėstyta nuo XVIII a. antrosios pusės. Pirmas vadovėlis lietuvių kalba – M. Šikšnio *Elementarinė algebra*, išleistas 1921–1926 m.

## Šaltiniai
Paprastasis sparis

**Paprastasis sparis**, **sparis** (*Abramis ballerus*) – karpžuvių žuvis, priklausanti karpinių (*Cyprinidae*) šeimai. 

Kūnas ištįsęs, iki 45 cm ilgio, svoris – iki 800 g. Nugara tamsiai melsva, šonai ir pilvas sidabriški. Šoninėje linijoje yra daugiau kaip 60 žvynų, analiniame peleke daugiau kaip 30 spindulių. Žvynai stambūs. Snukis smailus, žiotys galinės, į viršų kiek įstrižai pakrypusios.

Lietuvoje aptiktas Kuršių mariose. Žuvis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Ašva

**Ašva** – vakarų Lietuvos upė, Šilalės ir Šilutės rajonuose, kairysis Veiviržo intakas.

Ašvos upė prasideda vakariniame Pajūralio bažnytkaimio pakraštyje (Kvėdarnos seniūnija), buvusioje Pajūralio pelkėje (dabar sukultūrinta, ištiesinta upės vaga) apie 0,5 km nuo Jūros upės slėnio ir teka į vakarus skersai senslėnių, tik vietomis su jais sutapdama. Kvėdarnos seniūnijos teritorijoje (Šilalės rajonas) ji teka apie 15 km, Švėkšnos seniūnijoje (Šilutės rajonas) – 33 km. Vidutinis nuolydis 180&nbsp;cm/km. Didžiausias debitas žiotyse 45 m³/s. Nuotėkio modulis 12,8 l/s iš 1 km². Slėnis 5–10 m gylio, upės plotis 5–8 m, gylis 0,4-1,7 m, srovės greitis 0,4 m/s.

Ašvos ir Stigrės santakos kraštovaizdis yra būdingas vakarų Žemaičių pietinėms moreninėms lygumoms ir jis paskelbtas Stemplių draustiniu (1992). Ji jau nuo Inkaklių tilto iki žiočių su savo vaizdingais slėniais priklauso Veiviržo kraštovaizdžio draustiniui (1992). 2004 m. rugsėjo 8 d. Lietuvos respublikos vyriausybės nutarimu, visa Ašvos upė įtraukiama į ekologiniu ir kultūriniu požiūriu vertingų upių sąrašą. Ašvos visoje upėje, Lietuvos respublikos įstatymais, saugomi upėtakiai, šlakiai, paprastieji kūjagalviai ir nėgės. Nuo spalio 1 d. iki gruodžio 31 d. Ašvoje mėgėjiška žūklė uždrausta visais mėgėjiškos žūklės įrankiais ir būdais.

Ant Ašvos kranto yra buvę 5 malūnai: Sauslaukyje, Stemplėse, Žąsyčiuose, Nautiltėje (15 jėgų), Stankiškiuose (14 jėgų). Po II pasaulinio karo visi malūnai sunyko. XX a. pirmoje pusėje, potvynių metu, upe buvo plukdomi popiermalkė ir rąstai į Klaipėdą. Ašvos dešiniajame krante, Vilkų Kampo kaime stūkso Ašvos akmuo.

Intakai:
* kairieji – Kesė, Varginys, Stigrė, Žvelesys, Pelkupis, Palkiotas.
* dešinieji – Burbeklis, Vyknešys, Remaulė, Šaka, Gurnupelis, Juodupis, Švėkšnalė, Vilnutis, Telšina, Greižena, Vatina.

## Etimologija

Upė Ašva (vokiškai *Aschwa*, *Aszwa*) pirmą kartą pavaizduota K. Henenbergerio žemėlapyje (1576 m.). Upėvardis paprastai siejamas su žodžiais *ašva* („kumelė“), *ašvienis* („darbinis arklys“).

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Srovinė aukšlė

**Srovinė aukšlė** (*Alburnoides bipunctatus*) – karpžuvių žuvis, priklausanti karpinių (*Cyprinidae*) šeimai. Panaši į paprastąją aukšlę, bet kūnas kiek aukštesnis, 9-13 cm ilgio. Nugara tamsiai žalsva, šonai žalsvai sidabriški, pilvas sidabriškas. Akys didelės. Žvynai ploni. Šoninė linija išlinkusi į apačią, jos pakraščiais eilės juodų taškelių, todėl atrodo dviguba. Neršia gegužės mėnesį prie akmenuoto arba žvirgždėto dugno. Minta vabzdžių lervomis, smulkia vandens gyvūnija.

Lietuvoje labai dažna žuvis, paplitusi upėse. Gyvena nedideliais būreliais viršutiniuose vandens sluoksniuose.
GPRS

**GPRS** ( - bendras paketinis radijo ryšys) – mobiliojo ryšio technologija, skirta duomenų perdavimui GSM ir D-AMPS tinkluose. Ši technologija naudoja tuos pačius resursus kaip ir balso telefonija, tačiau naudojamas visiškai kitas signalo perdavimo būdas. GPRS palaiko IP ir PPP protokolus, kurių pagalba mobilaus telefono naudotojai gali dirbti internete ar perduoti el. pašto pranešimus.

## Klasės
GPRS naudoja laisvus bazinės stoties balso kanalus, todėl greitis priklauso nuo mobiliojo prietaiso. Kuo daugiau kanalų galima panaudoti, tuo didesnį duomenų perdavimo greitį galima pasiekti. Pagal panaudojamų vienu metu kanalų skaičių mobilieji prietaisai skirstomi į klases: 

**uplink* – duomenų srautas bazinės stoties kryptimi 
**downlink* – duomenų srautas mobiliojo prietaiso kryptimi 
*1 GPRS klasė: 1 *downlink* + 1 *uplink*, vienu metu iki 2 kanalų;
*2 GPRS klasė: 2 *downlink* + 1 *uplink*, vienu metu iki 3 kanalų;
*3 GPRS klasė: 2 *downlink* + 2 *uplink*, vienu metu iki 3 kanalų;
*4 GPRS klasė: 3 *downlink* + 1 *uplink*, vienu metu iki 4 kanalų;
*5 GPRS klasė: 2 *downlink* + 2 *uplink*, vienu metu iki 4 kanalų;
*6 GPRS klasė: 3 *downlink* + 2 *uplink*, vienu metu iki 4 kanalų;
*7 GPRS klasė: 3 *downlink* + 3 *uplink*, vienu metu iki 4 kanalų;
*8 GPRS klasė: 4 *downlink* + 1 *uplink*, vienu metu iki 5 kanalų;
*9 GPRS klasė: 3 *downlink* + 2 *uplink*, vienu metu iki 5 kanalų;
*10 GPRS klasė: 4 *downlink* + 2 *uplink*, vienu metu iki 5 kanalų;
*11 GPRS klasė: 4 *downlink* + 3 *uplink*, vienu metu iki 5 kanalų;
*12 GPRS klasė: 4 *downlink* + 4 *uplink*, vienu metu iki 5 kanalų;

Esminis žingsnis GSM evoliucijoje link UMTS ir IMT-2000 buvo paketinio duomenų perdavimo GPRS paslaugos diegimas. GPRS sistema užtikrina duomenų perdavimą paketais nuo abonento iki abonento padidinta duomenų perdavimo sparta (iki 115,2 kbps). Palaikomas IP protokolas. Paketų perdavimo paslauga diegiama į esantį GSM tinklą. 

Diegiant GPRS dar būtina bazinių stočių BSC modernizacija ir programinės įrangos atnaujinimas.

GPRS leidžia vienu metu ne tik perduoti duomenis, bet ir naudoti balso paslaugas. Šias galimybes parodo trys klasės:

*A klasė: mobilus įrenginys vienu metu gali naudoti ir balso ir duomenų perdavimo paslaugas
*B klasė: mobilus įrenginys gali dirbti ir balso ir duomenų perdavimo režime, tačiau tik viena funkcija naudojama tuo pačiu laiko momentu. Tai reiškia, kad balso skambučio metu duomenų perdavimas sustabdomas
*C klasė: mobilus įrenginys dirba arba duomenų perdavimo, arba balso skambučių režimu.

## Šaltiniai
*Garg, Vijay, Wilkes Joseph „Wireless and Personal Communication Systems“ (knyga apie telekomunikacijas).
Sidabrinis karosas

**Sidabrinis karosas** (*Carassius gibelio*) – karpžuvių būrio žuvis, priklausanti karpinių (*Cyprinidae*) šeimai.

Kūno ilgis iki 40 cm, svoris – iki 3,5 kg. Nugara tamsiai pilka, šonai ir pilvas tamsiai sidabriško atspalvio. Žvynai stambūs.

Gyvena uždumblėjusiuose ežeruose, lėtos tėkmės upėse, atsparus deguonies trūkumui. Dažnas, Lietuvoje aklimatizuotas 1952 m. 

Minta dumbliais, vėžiagyviais, vabzdžių lervomis.
Baltasis plačiakaktis

**Baltasis plačiakaktis** (*Hypophthalmichthys molitrix*) – karpžuvių žuvis, priklausanti karpinių (*Cyprinidae*) šeimai.

Kūnas iki 1 m ilgio. Svoris apie 16 kg (paprastai 1–5 kg). Nugara žalsvai pilka, šonai sidabriški, pilvas baltas. Išilgai pilvo nuo galvos iki analinės angos eina pilvinis žvynų kylis. Galva didelė, stora. Apatinis akies kraštas yra žemiau burnos. Žvynai stambūs.

Natūraliai paplitęs Pietryčių ir Rytų Azijoje – Amūro, Kinijos upių baseinuose. Lietuvoje labai reta žuvis, introdukuota 1962 m. Veisiama tvenkiniuose (dažnai drauge su karpiais), šiltuose vandenyse (prie elektrinių).

Baltasis plačiakaktis laikosi būriais. Neršia vasarą, vandeniui įšilus iki ~25 °C. Minta planktonu, detritu, valo vandens telkinius nuo dumblių.

## Šaltiniai
Rytinis gružlelis

**Rytinis gružlelis** (*Pseudorasbora parva*) – karpžuvių žuvis, priklausanti karpinių (*Cyprinidae*) šeimai. Kūno ilgis 5-10 cm, svoris 2-16 g. Kūno šonais nuo burnos iki uodegos eina siauros tamsios juostelės. Nugara pilkšva. Žvynai stambūs su pusmėnulio formos dėmėmis užpakaliniame krašte.

Lietuvoje introdukuota. Natūraliai paplitęs Pietryčių Azijoje.
OK Computer

**OK Computer** – trečiasis britų alternatyviojo roko studijinis grupės „Radiohead“ albumas, išleistas 1997 m. gegužės 21 d. Albumą prodiusavo pati grupė, kartu su Nigel Godrich. Jame skambanti muzika naudoja šiek tiek mažiau gitarų, nei ankstesniuose grupės darbuose, bei į dainas įmaišyta daugiau elektroninių elementų bei eksperimentinių idėjų, kurios vėliau daugiau sutinkamos vėlesniuose grupės darbuose.

Albumui pristatyti buvo išleisti keturi singlai: „Paranoid Android“, „Karma Police“, „Lucky“ ir „No Surprises“. Nepaisant leidybinės kompanijnos mažų lūkesčių dėl albumo populiarumo, albumas debiutavo pirmojoje Britanijos albumų reitingo vietoje bei 21–ąją „Billboard 200“ reitinge, tapdamas tuo metu sėkmingiausiu grupės įrašu JAV.

„OK Computer“ sulaukė labai gerų kritikų įvertinimų ir yra laikomas vienu geriausiu visų laikų albumų – įvairios publikacijos, tokios kaip „NME“, „Melody Maker“, „Alternative Press“, „Spin“, „Pitchfork“, „Time“, „Metro Weekly“ bei „Slant Magazine“ įvardino albumą kaip vieną geriausių dešimtmečio ar visų laikų įrašą. Žurnalas „Rolling Stone“ albumą įtraukė į savo visų laikų geriausių albumų sąrašą, skirdamas jam 42–ąją vietą.

## Dainų sąrašas

## Kūrybinė grupė
* Nigel Godrich – garso inžinerija, suvedimas
* Radiohead – garso inžinerija, muzika
** Thom Yorke
** Jonny Greenwood
** Philip Selway
** Ed O'Brien
** Colin Greenwood
* Stanley Donwood – fotografijos, piešiniai
* The White Chocolate Farm – fotografijos, piešiniai
* Gerard Navarro – studijos asistentas
* Jon Bailey – studijos asistentas
* Chris Scard – studijos asistentas
* Chris „King Fader“ Blair – garso dizainas
* Nick Ingman – styginių instrumentų dirigavimas
* Matt Bale – papildomos iliustracijos

## Šaltiniai
Hail to the Thief

**Hail to the Thief** – šeštasis britų alternatyviojo roko studijinis grupės „Radiohead“ albumas, išleistas 2003 m. birželio 9 d. Ankstesniuosiuose savo įrašuose „Kid A“ ir „Amnesiac“ grupė eksperimentavo elektroniniais garsais, o šiame nusprendė sujungti savo ankstyvojoje kūryboje grotą roką su ta pačia elektronika.

Albumui pristatyti buvo išleisti trys singlai: „There There“, „Go to Sleep“ ir „2 + 2 = 5“, kuriems taip pat buvo sukurti ir vaizdo klipai.

„Hail to the Thief“ debiutavo pirmojoje Britanijos albumų reitingo vietoje bei trečiojoje JAV „Billboard 200“. Albumas sulaukė didelio kritikų palaikymo. 2004 m. įrašas buvo nominuotas „Grammy apdovanojimuose“ geriausio alternatyviosios muzikos albumo nominacijoje bei laimėjo apdovanojimą už geriausią garso inžineriją ne klasikinės muzikos albumo nominacijoje. 2010 m. žurnalas „Rolling Stone“ albumui skyrė 89–ąją vietą geriausių dešimtmečio albumų sąraše.

## Dainų sąrašas

## Kūrybinė grupė
**Radiohead**
* Thom Yorke – vokalas, dainų žodžiai, gitara, pianinas, elektroninės muzikos programavimas
* Jonny Greenwood – gitara, sintezatoriai, ondes Martenot, elektroninės muzikos programavimas, žaislinis pianinas, perkusija
* Colin Greenwood – bosinė gitara, sintezatoriai, semplinimas
* Ed O'Brien – gitara, efektai, pritariamasis vokalas
* Philip Selway – būgnai, perkusija

**Techninis personalas**
* Nigel Godrich – įrašymas, prodiusavimas, suvedimas
* Darrell Thorp – garso inžinerija
* Plank – instrumentų priežiūra
* Graeme Stewart – garsas (8), garso inžinerija
* Stanley Donwood – viršelis, įpakavimas

## Šaltiniai
Pablo Honey

**Pablo Honey** – pirmasis britų alternatyviojo roko studijinis grupės „Radiohead“ albumas, išleistas 1993 m. vasario 22 d.. Albumą prodiusavo Sean Slade ir Paul Q. Kolderie. Įrašytas *Chipping Norton Recording* studijoje, Oksfordšyre.

Albumui pristatyti buvo išleisti trys singlai „Creep“, „Anyone Can Play Guitar“ ir „Stop Whispering“, kurie iš pradžių nesulaukė didelio pasisekimo, tačiau daina „Creep“ vėliau tapo hitu ir pasiekė septintąją vietą Britanijos singlų reitinge.

„Pablo Honey“ debiutavo 22–oje Britanijos albumų reitingo vietoje. Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų, o singlas „Creep“ iki dabar išlieka populiariausia grupės daina.

## Dainų sąrašas

## Kūrybinė grupė
**Radiohead**
* Colin Greenwood – bosinė gitara
* Jonny Greenwood – gitara, pianinas, vargonai
* Ed O'Brien – gitara, pritariamasis vokalas
* Philip Selway – būgnai
* Thom Yorke – vokalas, gitara

**Techninis personalas**
* Chris Blair – garso dizainas
* Chris Hufford – prodiusavimas, garso inžinerija 
* Paul Q. Kolderie – prodiusavimas, garso inžinerija , suvedimas
* Sean Slade – prodiusavimas, garso inžinerija , suvedimas

**Dizainas**
* Icon – dizainas
* Lisa Bunny Jones – piešiniai
* Tom Sheehan – fotografijos

## Šaltiniai
Paprastasis karosas

**Paprastasis karosas**, arba **auksinis karosas** (*Carassius carassius*) – karpžuvių žuvis, priklausanti karpinių (*Cyprinidae*) šeimai. Kūnas aukštas, iš šonų plokščias. Šonai varinio ar auksinio atspalvio. Žvynai stambūs.

Lietuvoje dažna verslinė žuvis, paplitusi ežeruose ir upėse. Paprastai sugaunama 25-35 cm, 0,5-2,0 kg. Atsparus deguonies trūkumui, šalčiui. Minta dumbliais, vabzdžių lervomis, dėlėmis, moliuskais.
The Bends

**The Bends** – antrasis britų alternatyviojo roko studijinis grupės „Radiohead“ albumas, išleistas 1995 m. kovo 13 d. Tai – pirmasis grupės įrašas su prodiuseriu Nigel Godrich bei viršelio kūrėju Stanley Donwood, kurie abu vėliau dirbo kartu su kiekvienu grupės albumu.

Albumui pristatyti buvo išleisti šeši singlai: „My Iron Lung“, „Planet Telex / High and Dry“, „Fake Plastic Trees“, „Just“, „Street Spirit (Fade Out)“ bei „The Bends“. „The Bends“ debiutavo ketvirtoje Britanijos albumų reitingo vietoje, bei buvo nominuotas geriausio britiško albumo nominacijoje 1996 m. „Brit Awards“ apdovanojimuose. Laikui bėgant, įrašas užsitarnavo kritikų ir klausytojų pagarbą ir šiuo metu yra laikomas vienu geriausiu visų laikų albumu. Žurnalas „Rolling Stone“ albumą įtraukė į savo visų laikų geriausių albumų sąrašą.
 
## Dainų sąrašas

## Kūrybinė grupė

**Radiohead**
* Thom Yorke – vokalas, gitara, pianinas, styginių instrumentų aranžuotės
* Jonny Greenwood – gitara, vargonai, dūdelė, sintezatoriai, pianinas, styginių instrumentų aranžuotės
* Ed O'Brien – gitara, pritariamieji vokalai
* Colin Greenwood – bosinė gitara
* Philip Selway – būgnai

**Papildomi muzikantai**
* Caroline Lavelle – violončelė
* John Matthias – altas, smuikas

**Techninis personalas**
* John Leckie – prodiusavimas , suvedimas , garso inžinerija
* Radiohead – prodiusavimas, suvedimas
* Nigel Godrich – prodiusavimas, garso inžinerija
* Jim Warren – prodiusavimas, garso inžinerija
* Sean Slade – suvedimas
* Paul Q. Kolderie – suvedimas
* Chris Brown – garso inžinerija
* Guy Massey – garso inžinerijos asistentas
* Shelley Saunders – garso inžinerijos asistentė
* Chris Blair – garso dizainas

**Dizainas**
* Stanley Donwood – viršelis
* The White Chocolate Farm – viršelis
* Green Ink – piešinys

## Šaltiniai
Kid A

**Kid A** – ketvirtasis britų alternatyviojo roko studijinis grupės „Radiohead“ albumas, išleistas 2000 m. spalio 2 d. Po išgyvenimų su preitų albumu „OK Computer“, grupės nariai nusprendė nutolti nuo roko muzikos ir pasinėrė į eksperimentinę muziką. „Kid A“ skambanti muzika įkvėpimo semiasi iš elektronikos, ambient, krautrock ir džiazo.

Grupė albumui pristatyti neišleido nė vieno singlo ar vaizdo klipo, taip pat davė mažai interviu bei beveik nedarė fotosesijų. Vietoj to, jie išleido keletą trumpų animuotų filmukų , tapdami viena pirmųjų grupių, reklamavusių naują savo kūrybą tik internete.

„Kid A“ debiutavo pirmojoje Britanijos albumų reitingo vietoje bei pirmojoje JAV „Billboard 200“ reitingo vietoje. Nors albumas sulaukė daugybės teigiamų kritikų įvertinimų, kai kurie klausytojai nebuvo patenkinti pasikeitusiu grupės skambesiu. Nepaisant to, albumas dabar yra laikomas vienu geriausių visų laikų muzikos darbu, o žurnalas „Rolling Stone“ įrašui skyrė 20–ąją vietą visų laikų geriausių albumų sąraše. 2001 m. „Grammy“ apdovanojimuose „Kid A“ laimėjo metų alternatyviosios muzikos albumo nominacijoje, taip pat buvo nominuotas metų albumo kategorijoje.

Po aštuonių mėnesių nuo albumo išleidimo, buvo išleistas sekantis grupės albumas „Amnesiac“, įrašytas tuo pačiu metu.

## Dainų sąrašas

## Kūrybinė grupė

**Kūrybinė grupė ir techninis personalas**
* Nigel Godrich – prodiusavimas, garso inžinerija, suvedimas
* Radiohead – prodiusavimas
* Gerard Navarro – prodiusavimo asistentas, garso inžinerijos asistentas
* Graeme Stewart – papildoma garso inžinerija
* Stanley Donwood – viršelis
* Tchock – viršelis
* Chris Blair – garso dizainas

**Papildomi muzikantai**
* Orchestra of St John's – styginiai instrumentai
** John Lubbock – dirigentas
** Jonny Greenwood – aranžuotės
* Horns on "The National Anthem"
** Andy Bush – trimitas
** Steve Hamilton – saksofonas
** Martin Hathaway – saksofonas
** Andy Hamilton – saksofonas
** Mark Lockheart – saksofonas
** Stan Harrison – saksofonas
** Liam Kerkman – trombonas
** Mike Kearsey – saksofonas
* Henry Binns – ritminiai elementai (3)

## Šaltiniai
Amnesiac

**Amnesiac** – penktasis britų alternatyviojo roko studijinis grupės „Radiohead“ albumas, išleistas 2001 m. gegužės 30 d. Albume skambantys kūriniai buvo įrašyti tuo pačiu metu, kaip ir esantys praeitame albume.

Albumui pristatyti, kitaip nei su „Kid A“, grupė išleido du singlus: „Pyramid Song“ ir „Knives Out“, kuriems taip pat buvo sukurti ir vaizdo klipai.

„Amnesiac“ debiutavo pirmojoje Britanijos albumų reitingo vietoje bei antrojoje JAV „Billboard 200“. Nors kai kurie kritikai matė albumą kaip praeito įrašo likučius, „Amnesiac“ sulaukė pripažinimo ir buvo ne vienos publikacijos nominuotas geriausių metų albumų sąrašuose. Žurnalas „Rolling Stone“ įrašui skyrė 320–ąją vietą geriausių visų laikų albumų sąraše.

2002 m. albumas buvo nominuotas „Grammy apdovanojimuose“ geriausio alternatyviosios muzikos albumo nominacijoje, taip pat laimėjo apdovanojimą už geriausią įrašo įpakavimą.

## Dainų sąrašas

## Kūrybinė grupė
**Radiohead**
* Colin Greenwood
* Jonny Greenwood
* Ed O'Brien
* Philip Selway
* Thom Yorke

**Papildomi muzikantai**
* The Orchestra of St John's – styginiiai instrumentai 
** John Lubbock – dirigentas
* The Humphrey Lyttelton Band 
** Humphrey Lyttelton – trimitas, grupės vadovas
** Jimmy Hastings – klarnetas
** Pete Strange – trombonas
** Paul Bridge – kontrabosas
** Adrian Macintosh – būgnai

**Techninis personalas**
* Nigel Godrich – prodiusavimas, garso inžinerija
* Radiohead – prodiusavimas
* Dan Grech-Marguerat – garso inžinerija 
* Gerard Navarro – garso inžinerijos asistentas
* Graeme Stewart – garso inžinerijos asistentas
* Bob Ludwig – garso dizainas

**Dizainas**
* Stanley Donwood – iliustracijos, dizainas
* Tchocky – iliustracijos

## Šaltiniai
Aigina

**Aigina** (**Egina**) graikų mitologijoje – nimfa, upės dievo Asopo ir nimfos Metopės duktė. Aiginą pagrobė Dzeusas ir nusinešė į salą, kur vėliau ji Dzeusui pagimdė Ajaką. Dzeusas ją pernešė į sala anksčiau vad. Oinone, vėliau pervadinta Aigina. Ją vedė Aktoras su kuriuo susilaukė Menoetijaus. Abu jos vaikai tapo karaliais. Aigina buvo Patroklo ir Pelėjo senelė, Achilo prosenelė.

Graikų mituose taip pat minima Aiginos sala.

## Literatūra
Krištolas

**Krištolas** – bespalvis stiklas, kuriame yra daugiau kaip 10 % metalų oksidų. Pagal pagrindinio metalo oksidą skiriama į švino, bario, kalio ir cinko krištolą.

Lietuvoje krištolas pradėtas gaminti XVII a. Ūtos (dab. Varėnos rajono savivaldybė) stiklo manufaktūroje. Gamintas kalio krištolas, kuriame buvo 10-20 % kalio oksido. Nuo 1896 m. Vilniaus apylinkėse pradėtas gaminti švino krištolas. Nuo 1973 m. Panevėžyje gaminamas bario krištolas, nuo 1985 m. – ir švino krištolas, turintis 24% švino oksido.

## Nuorodos
* Žavusis krištolas. Tyras, trapus, skaidrus, skambus…, 2008-07-16
Margasis plačiakaktis

**Margasis plačiakaktis** (*Hypophthalmichthys nobilis* syn. *Aristichthys nobilis*) – karpžuvių (*Cypriniformes*) būrio, karpinių (*Cyprinidae*) šeimos gėlavandenė žuvis.

## Apibūdinimas
Gana didelė arba didelė žuvis. Panaši į baltąjį plačiakaktį, nuo kurio skiriasi tamsesne spalva, didesne galva, ilgesniais krūtininiais pelekais ir žymiai trumpesniu žarnynu. Žvynai vidutinio dydžio. Subrendusios žuvies vidutinis kūno ilgis 60 cm, arba tarp 55–70 cm. Stambiausi individai siekia iki 146 cm ilgio, bet pasitaiko labai retai. Didžiausias sugauta Ilinojaus valstijoje svėrė – 42 kg. Išgyvena iki 20 metų.

## Maitinimasis
Maitinasi planktonu. Ypač mėgsta zooplanktoną, taip pat ėda fitoplanktoną ir detritą.

## Paplitimas
Margasis plačiakaktis yra šiltavandenė žuvis. Natūraliai paplitęs Rytų Azijoje – maždaug nuo pietinės Kinijos iki jos šiaurės rytinio pasienio palei Amūro upę Rusijos Tolimųjų Rytų pietuose. 
Dėl šių žuvų introdukavimo naujuose jiems regionuose ir ten ėmus auginti žuvininkystės ūkių tvenkiniuose, daugelyje šalių, įskaitant JAV, tapo invazine rūšimi.

### Paplitimas Lietuvoje
Lietuvoje introdukuota, labai reta žuvis. Gyvena tik žuvininkystės tvenkiniuose, kur auginamas pramoniniu būdu. Jis puikiai auga karpinio tipo tvenkiniuose, kur gausu planktono, kuriuo jie maitinasi, tad papildomai šerti jų nereikia. Augimo sparta, laikymo sudėtingumo atžvilgiu ši žuvis yra vienas iš geresnių tvenkinyje augintinų žuvų pasirinkimu.

## Margojo plačiakakčio daroma nauda ir žala aplinkai
Maitindamiesi, jie išvalo vandens telkinius nuo planktono, ypač mėgsta zooplanktoną, tame tarpe taip pat ėda ir fitoplanktoną, kuris sukelia „vandens žydėjimą“ ir jame prisodrindamas toksinų. Bet paleisti į jiems palankaus klimato vandenis, ten prisitaikę, dažnai tampa invazine rūšimi, kaip atsitiko eilėje šalių.

## Taip pat skaityti
* Lietuvos žuvys

## Šaltiniai

## Nuorodos
* fishbase.org / ''Hypophthalmichthys nobilis'' (Richardson, 1845) Bighead carp
Juodasis amūras

**Juodasis amūras** (*Mylopharyngodon piceus*) – karpžuvių žuvis, priklausanti karpinių (*Cyprinidae*) šeimai.

Kūnas storašonis, iki 1,2 m ilgio, svoris iki 30 kg. Nugara beveik juoda, šonai tamsiai pilki. Pilvas pilkšvas. Žvynai stambūs. Pelekai tamsūs.

Lietuvoje labai reta introdukuota žuvis. Natūraliai paplitęs Pietryčių Azijoje.
Paprastasis vijūnas

**Vijūnas** (*Misgurnus fossilis*) – vijūninių (*Cobitidae*) šeimos žuvis.

Kūnas 25-30 cm ilgio, dėmėtas, išskyrus pilvinę dalį. Nugara rusvai gelsva ar rusva. Išilgai kūno šonų eina po plačią tamsią juostą, o virš ir žemiau jos – po siaurą juostelę. Pelekai taip pat dėmėti. Žvynai labai smulkūs. Šoninės linijos nesimato. Akys mažos. Galva maža. Žiotys apatinės, prie jų yra 5 poros ūsų. Užauga iki 30 cm. Maitinasi bestuburiais.

Dar neseniai vijūnas Lietuvoje buvo dažna žuvis, paplitusi ežeruose, upėse ir kūdrose. Šiuo metu jis sutinkamas retai, įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.


Vaizdas:Misgurnus fossilis1.jpg|Vijūnas
File:Misgurnus fossilis.jpg|Vijūnas
LT-2010-50litų-Misgurnus-b.png|Vijūnas lietuviškoje monetoje


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vijūno (Misgurnus fossilis) apsaugos planas (patvirtinta LR aplinkos ministro 2012 m. balandžio 27 d. įsakymu Nr. D1-362)
Paprastasis kirtiklis

**Kirtiklis** (*Cobitis taenia*) – sėsli dugninė vijūninių (*Cobitidae*) šeimos žuvelė, gyvenanti pavieniui.

Kūnas gelsvos ar šviesiai pilkos spalvos, 5-13 cm ilgio ir 8-10 g svorio. Nugara ir pelekai dėmėti. Šonais eina tamsių dėmelių eilės, kurios kartais susilieja į juostas. Žvynai labai smulkūs. Galva iš šonų plokščia, be žvynų. Po akimis yra po dyglį, kurie gali pasislėpti odos raukšlėse.

Subręsta 1-2 metų amžiaus, neršia ant augalų, šaknų ar smėlio kai vanduo sušyla iki +20&nbsp;°C. Patelė išneršia kelis šimtus ikrelių, kurie +15&nbsp;°C temperatūros vandenyje vystosi 6-10 parų. Lervos turi išorines žiaunas.

Paprastai gyvena 3-5 metus. Akvariumuose išgyvena iki 10 m. Akvariumuose auginamos kaip dekoratyvios žuvelės. Žvejai kartais naudoja kaip masalą. Kirtikliais minta lydekos, ešeriai, vėgėlės.

Gyvena Eurazijos gėluose vandenyse nuo Portugalijos iki Ramiojo vandenyno ir Japonijos. Europoje kirtikliai negyvena Škotijoje bei Airijoje, šiaurinėje Skandinavijoje. Rūšis turi daug porūšių ir formų.

Lietuvoje dažna žuvis, paplitusi upeliuose, ežeruose. Dieną paprastai slepiasi. Maisto ieško prieblandoje, apsiniaukusiu oru - ir dieną. Mėgsta smėlėtą ar akmenuotą dugną ir deguonies daug turinčius vandenis. Kirtikliai kaip ir kitos vijūninės žuvys turi *žarninį kvėpavimą* - vandenyje stingant deguonies kirtikliai ryja atmosferos orą, oro burbuliukai žarnyne pasiekia specialią žarnos atkarpą, kur sustoja ir iš jo paimamas deguonis. „Išnaudotas“ burbulas, kuris praktiškai nebeturi deguonies, išstumiamas pro šalinamąją angą.
Bluetooth

**Bluetooth** arba sutrumpintai **BT** – (, „mėlynas dantis“) – belaidžio ryšio gamybinė specifikacija, naudojama asmeniniuose tinkluose (PAN) (buvo pirmąkart pasiūlyta Ericsson įmonės).

Bluetooth leidžia keistis informacija tarp tokių įrenginių kaip delniniai ir paprasti asmeniniai kompiuteriai, mobilieji telefonai, nešiojami kompiuteriai, spausdintuvai ir skaitmeniniai fotoaparatai. Protokolas naudoja patikimą, visuotinai prieinamą artimo ryšio trumpųjų radijo bangų diapazoną (nelicencijuotos 2,45 GHz dažnio ISM bangos). Siekiant išvengti sąveikos su kitais tą patį dažnį naudojančiais protokolais naudojami 1 MHz pločio 79 kanalai, keičiami 1600 kartų per sekundę.

Bluetooth leidžia įrenginiams bendrauti iki 100 metrų atstumu vienas nuo kito, netgi jei jie yra skirtingose patalpose. Naudojamos skirtingos konstrukcijos ir dizaino antenos. Pagal galingumą, siųstuvai skirstomi į 3 klases:
Lietuvos Metrika

**Lietuvos Metrika** – XIV a. pab. – XVIII a. pab. laikotarpio LDK dokumentų archyvas, susidaręs dėl Lietuvos didžiojo kunigaikščio kanceliarijos veiklos. Iki šių dienų išliko virš 600 dokumentų įrašų knygų. Tai vienas svarbiausių LDK istorijos šaltinių. Lietuvos Metriką sudaro įvairūs teisiniai aktai – Lietuvos didžiojo kunigaikščio privilegijos bajorams, LDK sritims bei miestams, bajorystės, įvairių pareigybių ir žemių valdų suteiktys, diplomatiniai, finansiniai dokumentai, teismų sprendimai, korespondencija.

Pagrindinė dalis išlikusių Lietuvos Metrikos knygų šiuo metu saugoma Maskvoje, Rusijos valstybės senųjų aktų archyve (РГАДА). 1920 m. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartyje buvo numatyta Lietuvos Metriką grąžinti Lietuvai, tačiau vėliau sovietai savo pažado nevykdė. Dabar Lietuvoje saugomos jų mikrofilmų kopijos.

## Istorija
Iki XVI a. pradžios Lietuvos Metrika buvo laikoma Trakų pilyje. Metrikos originalios knygos pradingo Švedų tvano metu Vilniaus Žemutinėje pilyje, o 1594–1607 metais LDK kanclerio Leono Sapiegos pavedimu perrašytos kopijos išvežtos iš Vilniaus 1655 metais, prieš miestą užimant rusams. Kelionėje dalis knygų pradingo, kita dalis saugota Nesvyžiuje. XVIII a. antroje pusėje Metrika buvo pervežta į Varšuvą. Po Trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo dalis knygų pervežta į Sankt Peterburgą, vėliau į Maskvą. 1921 m. dalis knygų iš Maskvos perduota Lenkijai ir saugoma Varšuvoje.
Šlyžys

**Šlyžys**, *šlyžė* (*Barbatula barbatula, Nemacheilus barbatulus*) – smulki gėlavandenė plokščiųjų vijūnų (*Balitoridae*) šeimos žuvis, dažna Lietuvoje ir gyvenanti daugelyje Eurazijos vandenų.

## Išvaizda
Kūnas cilindriškas, nugara tamsiai ruda, šonai tamsiai geltoni su tamsiai rusvoms dėmėmis. Išilgai šonų tęsiasi dvi siauros šviesesnės linijos, kuriose dėmelės smulkesnės. Šonai padengti smulkiais žvyneliais, jie išsidėstę padrikai, nedengia vienas kito kraštų.

Pelekai pilkšvai gelsvi, dėmėti, apvaliais kraštais. Uodegos pelekas lygiašonio trikampio formos, be iškarpos. Nuo kirtiklio skiriasi mažiau ryškiu dėmėtumu.

Prie žiočių yra trys poros ūsų.

Suaugę šlyžiai būna 10–12 cm (retai iki 15 cm) ilgio ir 7–8 g (retai – iki 15–20 g) svorio.

## Arealas
Lietuvoje dažna.
Paplitusi daugelyje Eurazijos gėlųjų vandenų nuo Prancūzijos iki 57° šiaurės platumos. Rytuose arealas siekia Sibirą. Šlyžiai negyvena Norvegijoje, Graikijoje, didžiojoje Italijos dalyje.
Azijoje gyvena keli šlyžių porūšiai.

## Ekologija
Lietuvoje gyvena daugelyje upių ir upelių su smėlėtu ar akmenuotu dugnu. Nemėgsta dumblingo dugno, neaptinkami nepratakiuose ežeruose.
Šlyžys yra dugninė sėsli žuvis, didžiąją dalį laiko besislapstanti tarp akmenų, kerplėšų, augalų. Vidutinis tankis – 50–80 individų hektare, biomasė – iki 1 kg/ha. Nepalankiomis sąlygomis – išdžiūstant vandens telkiniui ar įšąlant iki dugno – gali įsirausti į dumblą ir ilgam išlikti gyvi.

Subręsta antraisiais-trečiaisiais gyvenimo metais, o auginami akvariumuose – net ir pirmaisiais. Neršia gegužės–birželio mėn., kai vandens temperatūra pasiekia +10–12 °C. Patelė išneršia kelis tūkstančius ikrelių, kurie vystosi 8–11 parų, kai vandens temperatūra yra +16 °C.

## Panaudojimas
Šlyžiai nėra verslinės ar mėgėjiškos žvejybos objektai. Juos neretai rankomis ties akmenimis gaudo vaikai. Kartais naudojami kaip jaukas gaudant kitas žuvis.
Kartais auginami akvariumuose.

Kai kuriose Vakarų Europos šalyse yra reti, todėl yra saugojamos žuvys.

## Išnašos
Čiulpikinės

**Čiulpikinės**, **bizonžuvinės** (*Catostomidae*) – karpžuvių (*Cypriniformes*) būrio žuvų šeima. Šioje gėlavandenių žuvų šeimoje yra 61 rūšis. Jos randamos Šiaurės Amerikoje, Rytų ir Centrinėje Kinijoje ir Rytų Sibire. Bizonžuvių burna yra apatinėje galvos dalyje su mėsingomis tvirtomis lūpomis, kuriomis žuvis gali prisikabinti prie akmenų srauniuose vandenyse. Dauguma rūšių yra mažiau nei 60 cm ilgio, o didžiausios siekia 1 m.

Šeimoje yra 13 genčių, apie 80 rūšių.

## Gentys
* Karpinės čiulpikės (*Carpiodes*)
* Paprastosios čiulpikės (*Catostomus*): Amerikinė karpžuvė, čiukčių žuvis, čiukučianas (*Catostomus catostomus*)
* Trumpasnukės čiulpikės (*Chasmistes*)
* Apvaliosios čiulpikės (*Cycleptus*)
* *[[Deltistes]]*
* Šapalinės čiulpikės (*Erimyzon*)
* Kiaulinės čiulpikės (*Hypentelium*)
* Bizonžuvės (*Ictiobus*): Bizonžuvė (*Ictiobus cyprinellus*)
* Dėmėtosios čiulpikės (*Minytrema*)
* Rudakuprės čiulpikės (*Moxostoma*)
* Kininės čiulpikės (*Myxocyprinus*)
* *[[Thoburnia]]*
* Kuprotosios čiulpikės (*Xyrauchen*)

## Nuorodos
* Family Catostomidae – Suckers
* Čiulpikinių (''Catostomidae'') šeimos žuvų iliustracijos ir rūšių sąrašas
Paprastoji saulažuvė

**Paprastoji saulažuvė, saulažuvė** (*Leucaspius delineatus*) – karpžuvių žuvis, priklausanti karpinių (*Cyprinidae*) šeimai.

Nedidelė, panaši į aukšlę žuvis. Kūnas 6-8 cm. Nugara žalsva, šonai sidabriški. Šoninė linija nepilna, apima 2-12 žvynų. Pelekai šviesūs, bespalviai. Apatinis žandas užsirietęs į viršų.

Lietuvoje dažna žuvis. Gyvena stovinčiame arba lėtai tekančiame vandenyje – kai kuriuose ežeruose, Nemuno žemupyje, Kuršių marių įlankose, tvenkiniuose. Laikosi būriais užžėlusiuose vandens telkinių pakraščiuose.

Saulažuvės minta zooplanktonu, dumbliais, lervomis, vabzdžiais. Pačios yra daugelio plėšrių žuvų grobis. Neršia gegužės–balandžio mėnesiais (ant augalų, kitų paviršių).

## Šaltiniai
Didžiažiotė bizonžuvė

**Didžiažiotė bizonžuvė**, **bizonžuvė** (*Ictiobus cyprinellus*) – čiulpikinių (*Catostomidae*) šeimos žuvis. Kūno ilgis iki 1,2 m, svoris – iki 40 kg. Kūnas trumpas, aukštas, didelė galva, trumpas uodegos stiebelis. Nugara tamsiai pilka, šonai pilkai sidabriški ar gelsvoki. Žvynai dideli. Panaši į žvynuotąjį karpį.

Lietuvoje introdukuota 1974 m. ir yra labai reta, dirbtinai veisiama žuvis.

## Nuorodos
Virbickas J. Lietuvos žuvys. Vilnius: Mokslas, 1986. ISBN 9986-575-99-0.
Eirenė

Graikų mitologijoje **Eirenė** – ramybės, taikos ir turtų pesonifikacija. Iš pradžių Eirenė neturėjo savo kulto ir mituose nebuvo minima. Vėliau Hesiodas Eirenę mini kartu su Eunomija ir Dike kaip vieną iš trijų antrosios kartos horų, gimusių Dzeusui ir Temidei susituokus. Šios trys deivės kontroliavusios metų laikų kaitą bei lėmusios žemės derlingumą. Eirenė kaip taikos deivė  pradėta garbinti V a. pr. m. e. vid. 374 m. pr. m. e. Eirenei pastatytas altorius. Eirenė buvo dažnas graikų poezijos ir dramaturgijos personažas. Vaizduojama kaip mergina, nešanti kornukopiją, skeptrą ir deglą. Romėniškas jos atitikmuo – deivė Paksė.
Paprastasis šamas

**Paprastasis šamas**, arba **šamas** (*Silurus glanis*) – šaminių (*Siluridae*) šeimos žuvis, panaši į vėgėlę.

Galva didelė, iš viršaus plokščia. Kūnas ties galva apvalus. Uodeginė kūno dalis ilga, iš šonų plokštėjanti ir žemėjanti. Nugara tamsiai žalsva, šonai žalsvai gelsvi, dėmėti. Pilvas baltas, išmargintas juodai melsvomis dėmelėmis. Oda be žvynų, minkšta, gleivėta. Ties burna 3 poros ūsų: ant viršutinio žando 1 pora ilgų, ant apatinio – 2 poros trumpų. Apatinis žandas ilgesnis už viršutinį. Žiotys plačios. Burnoje daugybė smulkių aštrių dantų. Pelekai tamsūs. Pasitaiko iki 3 m ilgio ir 300 kg šamų (įprastas ilgis 50–60 cm, svoris 1–1,5 kg).

Neršia gegužės–birželio mėnesiais. Ikrus deda vandens telkinių pakraščiuose, ant vandens augalų. Jaunikliai minta bestuburiais, suaugę šamai – moliuskais, kitomis žuvimis, varlėmis, vėžiais, vandens paukščiais.

Lietuvoje dažna žuvis, gyvena gėluose bei apysūriuose vandenyse. Sutinkamas upėse, ežeruose, Kuršių mariose. Mėgsta ramias, gilias vietas, tūno pasislėpęs po akmenimis, kelmais, išvartomis.


EuropeseMeervalLucasVanDerGeest.jpg|Sugautas stambus šamas
Silure dans un filet.JPG|Šamo galva
Жайын (Silurus glanis), Сырдария, Байқоңыр.jpg|Šamas iš Syrdarjos upės


## Etimologija
Žodis *šãmas* (dar žinomas skolinys *sõmas*) giminiškas , slavų *сом, som*, , , galbūt giminingas graikų minimai žuviai . Tolesnė kilmė neaiški: bandytas sieti su  (‘kuoka, medis’), nors įtikinamesnis spėjimas, kad žodis finougriškos kilmės (,  ‘eršketas’,  ‘vėgėlė’, galbūt  ‘eršketas’ ← Ural. **śampe*).

## Nuorodos

* Lietuvoje sutikti šamai  (In: *Extreme divers*)
Šiaurės Amerikos katžuvinės

**Šiaurės Amerikos katžuvinės** (*Ictaluridae*) šeima. Kūnas plikas. Nugariniame ir krūtininiame pelekuose yra kietų spindulių. Ant gomurio dantų nebūna.

Paplitusios Amerikoje, nuo Kanados pietinės dalies iki Gvatemalos.

Šeimoje 7 gentys, 48 rūšys.

## Gentys
**[[Ameiurus]]*
*Amerikinės katžuvės (*Ictalurus*)
*Akmenyninės katžuvės (*Noturus*)
**[[Prietella]]*
*Purvinės katžuvės (*Pylodictis*)
*Plačiažiotės katžuvės (*Satan*)
*Bedančiai šamai (*Trogloglanis*)

## Šaltiniai
Baltoji katžuvė

**Baltoji katžuvė**, arba **katžuvė** (*Ictalurus punctatus*) – katžuvinių (*Ictaluridae*) šeimos žuvis. Kūno forma panaši į šamą. Galva masyvi, iš viršaus plokščia. Žiotys didelės. Kūnas ties galva apvalus, iš šonų plokštėjantis ir žemėjantis į uodegos pusę. Nugara tamsiai pilka, šonai šviesesni. Pelekai tamsiai pilki. Dažnai būna albinosų. Turi 4 poras ūsų: 2 poros ilgų ūsų ant viršutinio, 2 poros trumpų ūsų ant apatinio žando. Ilgiausi ūsai yra žiočių kampuose. Oda minkšta, be žvynų.

Paplitusi Šiaurės Amerikos pietinėje dalyje. Lietuvoje labai reta, introdukuota žuvis.
Čiukčių žuvis

**Čiukčių žuvis**, arba **čiukučianas** (*Catostomus catostomus catostomus*) – **amerikinės karpžuvės** porūšis, priklausantis čiulpikinių (*Catostomidae*) šeimai.

Vienintelė bizonžuvių rūšis Eurazijoje, čia patekusi iš Šiaurės Amerikos. Kūnas ilgas, iki 54 cm, rusvai pilkas. Galva ilga ir su atsikišusiu šnipu. Žvynai smulkūs. Plaukiojamoji pūslė sudaryta iš dviejų kamerų.

Lietuvoje labai reta introdukuota žuvis, veisiama žuvivaisos įmonėse. Natūraliai paplitusi Tolimuosiuose Rytuose.
Oinopionas

Graikų mitologijoje **Oinopionas** – Dioniso ir Ariadnės sūnus. Jis buvo legendinis Kios karalius, Meropės tėvas. Sakoma, kad jis atnešė vyndarystę į salą.

Meropę įsimylėjo Orionas, bet Oinopionas nenorėjo vestuvių. Orionas išprievartavo Meropę. Keršydamas Oinopionas nugirdė Orioną ir išdūrė jam akis bei išmetė jas į jūrą. Hefaistas pasigailėjo aklo Oriono ir davė jam vedlį berniuką Kedalioną. Berniukas nuvedė Orioną į rytus, kur kylanti saulė grąžino Orionui regėjimą. Tada Orionas nusprendė užmušti Oinopioną, bet Hefaistas pastatė karaliui požemius. Orionas negalėjo rasti karaliaus ir nuvyko į Delą, kur jį užmušė Artemidė.
Pajanas

**Pajanas** („džiaugsmas“ arba „triumfas“) – graikų mitologijoje dievų gydytojas arba vienas iš Apolono epitetų, susijusių su jo gydymo galiomis. Nėra tiksliai žinoma, ar jis buvo atskiras dievas ar vienas iš Apolonų aspektų. Homeras palieka ši klausimą neatsakytą. Hesiodas aiškiai išskyria dvi dievybes, vėlesnėje poezijoje Pajanas minimas kaip atskiras sveikatos dievas.

Pajanas išgydė Hadą ir Arėją.

Pajanui buvo kuriami himnai peanai, analogiškai himnai buvo kuriami Apolonui ir kitiems dievams: Dionisui, Helijui, Asklepijui. Peanai buvo giedami nuo 4 amžiaus, dėkojant ar prašant apsaugos nuo ligų ir nelaimių. Jie taip pat giedami prieš mūšį pergalei pasiekti, siejant Apolono pergalę prieš drakoną Pitoną ir Pajaną.

Pačių garsiausių peanų autoriai buvo Bachilidas ir Pindaras.
Dalmuo

**Dalmuo** matematikoje – dalijimo rezultatas. Pavyzdžiui, uždavinyje
:  \frac{20}{4}
dalmuo yra **5**, tuo tarpu **20** yra dalinys ir **4** yra daliklis.

**Dalmuo** () taip pat gali reikšti dviejų sveikųjų skaičių dalybos rezultato sveikąją reikšmės dalį. Šis skaičius dar vadinamas **nepilnuoju dalmeniu**. Pavyzdžiui, uždavinyje
:  \frac{13}{5}
dalmuo bus **2**, tuo tarpu liekana bus **3**.

Dalmenys naudojami kai kuriuose testuose, pavyzdžiui, intelekto koeficiento arba tiesiog IQ teste. Šiuo atveju jūsų dalmuo yra rezultatas.

## Šaltiniai
Leukotėja

Graikų mitologijoje **Leukotėja** („baltoji deivė“) – senovinė jūros deivė, kuria pavirto į jūrą įšokusi Ino.

Ino buvo karaliaus Atamo žmona, Semelės sesuo. Hera bausdama Ino už rūpinimąsi naujagimiu Dionisu jai sukėlė beprotybę. Ino/Leukotėja įšoko į jūrą su savo sūnumi Melikertu glėbyje. Vėliau Olimpo dievai motiną ir sūnų padarė jūros dievais, paversdami Melikertą Palaemonu. Istmijos žaidynės buvo rengiamos Palaemono garbei.
Likas

:: *Apie miestą žr. [[Lukas (Lenkija)]], pavardę - [[Likas (pavardė)]]*.

Graikų mitologijoje **Liko** vardu – šeši personažai.

*Poseidono ir Celaeno sūnus.

*Daskilo iš Mysijos sūnus, Mažosios Azijos tautos – mariandinų valdovas, Likijos eponimas. Jis bičiuliavosi su Herakliu ir argonautais. Heraklio padedamas nukariavo bebrikus (Heraklėja).

*Tėbų valdovas, Hiriėjo ir nimfos Klonijos (Chtonijos) sūnus, Niktėjo brolis. Likas užgrobė valdžią Tėbuose ir valdė 20 metų. Jį kartu su žmona Dirke nužudė suaugę Antiopės sūnūs, nes buvo įkalinęs jų motiną.

*Vienas iš keturių Pandiono sūnų. Prieš Pandiono mirtį, Likas ir jo broliai susigrąžino Atėnus nuvertę Metioną, kuris buvo užgrobęs Pandiono sostą. Mažosios Azijos likiečių protėvis.

*Žmogus išauginęs Lają.

*Vienas iš telchinų pagal Noną;
     
**Likas** (romėniškas pavadinimas) – Šuns upė Lebanone (arabiškai *Nahr-el-kalb*).
Leksikografija

**Leksikografija** [*leksika + …grafija*] - mokslo šaka, apimanti žodynų kūrimo praktiką ir teoriją; spausdintų žodynų, žodyninio tipo veikalų visuma. Leksikografija laikytina savarankiška kalbotyros (lingvistikos) mokslo šaka.
Teorinė leksikografija gali būti suprantama kaip leksikologijos sinonimas.

## Funkcijos
# Žodžių atranka
# Kiekvieno žodžio lemos parinkimas
# Žodžių apibrėžimai 
# Apibrėžimų tvarkymas
# Žodžių tarimo tikslinimas

## Šaltiniai
* Tarptautinių žodžių žodynas, (c) Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985.

## Nuorodos
* Tarptautinis leksikografijos žurnalas  
* Euralex  Europos leksikografijos asociacija
Lema

**Lema** ( – prielaida) turi keletą reikšmių :
* Matematikoje – pagalbinė teorema, padedanti įrodyti vieną ar keletą teoremų.
* Kalbotyroje – pagrindinė žodžio forma.
Žvelesys

**Žvelesys** – vakarų Lietuvos upė, Šilutės rajone, Švėkšnos ir Gardamo seniūnijose, Ašvos kairysis intakas, Minijos baseinas.

Prasideda Volmerinės miške, 15 km į pietryčius nuo Švėkšnos, teka į vakarus per Pjaulokių kaimą (Švėkšnos sen.), Būdviečių mišką, Būdviečių, Bliūdsukių kaimus (abu Gardamo sen.), ir vėl grįžta į Švėkšnos seniūniją ir teka Žiogų kaimo riba, atskirdama jį nuo Meiželių, Razmų, Stankiškių kaimų ir įteka į Ašvą 17 km nuo jos žiočių, 5 km į pietus nuo Švėkšnos. Žvelesys yra įtrauktas į ekologiniu ir kultūriniu požiūriu vertingų Lietuvos respublikos upių sąrašą (2004). Žvelesio visoje upėje (17,9&nbsp;km) saugomi upėtakiai ir nėgės.

Intakai:
* kairieji – Surkupis (iki žiočių 1,1&nbsp;km), Ž-1 (5,8&nbsp;km), Ž-3 (9,8&nbsp;km), Ž-5 (13,6&nbsp;km)
* dešinieji – Ž-2 (3,4&nbsp;km), Ž-4 (13,6&nbsp;km).

Upėvardis siejamas su žodžiais *žvilti* („blizgėti“), *žvilus* („žvilgantis“), nors galima sieti ir su *žvalus* („gyvas, vikrus“; plg.  „varyti, versti, volioti“).

## Šaltiniai
Santykis

**Santykis** (sinonimai *[[proporcija]]*, *[[koeficientas]]*) algebroje – ryšys tarp dviejų dydžių (kiekių).

Išreiškiamas kaip dviejų skaičių dalmuo, arba kaip du skaičiai, atskirti „**:**“ (tariama *santykis su…*). Skaičius, kuris gali būti užrašytas kaip dviejų sveikų skaičių santykis yra racionalus skaičius.

Vienarūšių dydžių santykis lygus jų skaitinių verčių santykiui. Tai irgi reiškia, kad tai yra dalmuo.

## Istorija
Žodis santykis (logos) atsirado senovės Graikijoje, apie 440 m. pr. m. e., jį paminėjo matematikas Hipokratas.

## Pavyzdžiai
* Jeigu mokykloje yra 'dvidešimt su vienu mokinių – mokytojų santykis' tai reiškia, kad mokinių yra dvidešimt kartų daugiau negu mokytojų.

 Pastaba: apie žodžių „kartas“, „dalis“, „kiekis“ ir kt. vartoseną. Kadangi du objektai lyginami naudojant tą patį matą, santykiai yra bedimensiniai vienetai. Pavyzdžiui, recepto ingredientai, kurių reikia 500 gramų ir 300 gramų, dažniausiai reiškiami kaip santykis 5:3 be vienetų.

## Šaltiniai
Švėkšnalė

**Švėkšnalė** – vakarų Lietuvos upė, Klaipėdos ir Šilutės rajonuose, dešinysis Ašvos intakas, Minijos baseinas.

Švėkšnalės baseino plotas 3,7 ha, vidutinis nuolydis 90&nbsp;cm/km.

Švėkšnalė prasideda pelkėtame Šiuraičių miške į pietryčius nuo Skomantų kaimo (Veiviržėnų seniūnija, Klaipėdos rajonas) ir, pasiekusia Švėkšnos seniūnijos (Šilutės rajonas) teritoriją, teka Stirpeikų, Alseikų, Kalnalio kaimų ir Švėkšnos miestelio pakraščiais, pro Vilkėno kaimą ir ties Vilkų Kampu įteka į Ašvą.

1620–1843 m. ties Švėkšna Švėkšnalė buvo užtvenkta, o 1843 metais šią užtvanką Vilkėno dvaro savininkas grafas Pranciškus Pliateris perkėlė į Vilkėno kaimą ir pastatė didelį Vilkėno malūną. Dabar malūno pastate įsikūręs viešbutis ir restoranas „Vilkėnų malūnas“. Vilkėno tvenkinys, kurio plotas 10,1 ha, – priskirtas prie karosinių vandens telkinių, pamėgtas žvejų.

2004 rugsėjo 8 d. Lietuvos respublikos vyriausybės nutarimu, Švėkšnalės atkarpa nuo Vilkėno tvenkinio iki žiočių (2,5 km ruožas) įtraukta į ekologiniu ir kultūriniu požiūriu vertingų upių sąrašą. Šiame ruože, Lietuvos respublikos įstatymais, saugomi upėtakiai.

Švėkšnalė priskiriama prie lašišinių upių, kuriose nuo spalio 1 d. iki gruodžio 31 d. draudžiama spiningauti, velkiauti, žvejoti naudojant gyvūninės kilmės masalus.

Intakai:
* kairieji – Kiaunupis (Dubrinė), Alsė, Šalna, Vilkė.
* dešinysis – Lendrupis.

## Pavadinimas

Senovėje upelis vadinosi Švėkšna, prie jo įsikūrus gyvenvietei, pačiam upeliui sumenkus, jo vardas gavo menkinamąją priesagą ir virto Švėkšnale. Pirmą kartą upelio vardas užfiksuotas kryžiuočių žygiaraščiuose: 1384, užrašytas *Sveisna*, 1387 – *Swexte*. Tai rodo upelį turėjus ir antrą vardą – **Švėkšta**.

Upėvardis lyginamas su žodžiu *švėkšna* („kas šokinėja, mėtosi į šalis“).

## Šaltiniai
Testas

**Testas** ( 'bandymas, mėginimas') bendrąja prasme – standartinių užduočių, ženklų, simbolių rinkinys kam nors patikrinti.

## Specializuotos reikšmės
* Testavimas ir eksperimentavimas yra sudedamoji mokslinio metodo dalis, skirta patvirtinti (verifikuoti) arba paneigti stebėjimų teorinį paaiškinimą (hipoteze);
* Gamyboje kokybės kontrolės testavimas yra procedūra, sukurta patikrinti produkto (gaminio) funkcionalumą prie tam tikrų sudėtingų (žalingų) sąlygų;
* Kompiuterių moksle : kompiuterio testas – signalų rinkinys arba paprogramės, programos skaičiavimo blokų, mazgų, programinės įrangos veikimui tikrinti (kontrolinis testas), gedimo vietai nustatyti (diagnostinis testas);
* psichologijoje standartizuotos užduotys žmogaus psichinėms (IQ testas), fizinėms savybėms tirti;
* Rinkodaroje *testas* reiškia tam tikrą rinkodaros tyrimo rūšį.
Skyryba

**Skyryba**, *punktuacija* – teksto žymėjimas skyrybos ženklais, organizuojant ir/ar paaiškinant rašytinę kalbą.

Taisyklės, kuriomis vadovaujamasi, skiriasi priklausomai nuo kalbos, vietos ir laiko, be to, nuolatos evoliucionuoja. Punktuacijos stilius dažnai yra autoriaus pasirinkimo reikalas.

*Skyrybos ženklai* yra rašytiniai ženklai (simboliai), kurie nėra nei fonemos (garsai), nei leksemos (žodžiai ar frazės).

## Taip pat skaitykite
* Rašyba
Dvitaškis

**Dvitaškis** – skyrybos ženklas, atrodantis taip „**:**“ (du taškai vienas virš kito).

## Lietuvių kalboje
Lietuvių kalboje dvitaškiu tam tikrais atvejais atskiriami sudėtinio bejungtukio sakinio dėmenys. Po dvitaškio, einančio po apibendrinamojo žodžio, vardijamos vienarūšės sakinio dalys. Mokslinėje literatūroje arba įstatymų tekstuose po dvitaškio vardijami sąrašo elementai.

## Matematikoje
Matematikoje dvitaškis reiškia skyrybą arba santykį.

## Kodai
I pasaulio futbolo čempionatas

**I pasaulio futbolo čempionatas** – pasaulio futbolo čempionatas, vykęs 1930 m. liepos 13–30 dienomis Urugvajaus sostinėje Montevidėjuje. Jame dalyvavo 13 komandų – 7 iš Pietų Amerikos, 4 iš Europos, 2 iš Šiaurės Amerikos (visos pateko į turnyrą be atrankinių varžybų). Turnyre įmušta 70 įvarčių (vidutiniškai po 3,89 per rungtynes).

## Stadionai

Visos čempionato rungtynės buvo žaidžiamos Montevidėjaus mieste. Čempionatui buvo naudojami 3 stadionai.

## Atrankos varžybos

Atrankos turnyras nebuvo organizuojamas, kadangi atsirado nedaug rinktinių, norinčių dalyvauti turnyre. Labiausiai nenorėjo komandos iš Europos, kadangi į čempionatą reikėjo vykti ilgoje kelionėje, tai daug kainavo, be to, futbolo klubai nenorėjo leisti savo žaidėjų į rinktines.

## Rezultatai
### 1 grupė

----

----

----

----

----

### 2 grupė

----

----

### 3 grupė

----

----

### 4 grupė

----

----

### Pusfinalis

----

### Finalas

## Čempionai

Stipriausia turnyro komanda tapo šeimininkai – Urugvajaus futbolininkai, kuriuos treniravo Alberto Suppici:

## Rezultatyviausi žaidėjai

## Nuorodos
* FIFA informacija 
* World Cup 1930 (Rssf.com)
Fondas

**Fondas** ( <  – pagrindas, pamatas) gali turėti keletą reikšmių:
* Paramos fondas;
* Investicinis fondas;
* Ištekliai, sankaupos, atsargos;
* Valstybinė ar visuomeninė organizacija, padedanti tam tikros srities asmenims (pvz., kūrybiniams darbuotojams) tobulinti savo kvalifikaciją, remianti juos materialiai;
* spec. paskirties lėšos, surinktos savo noru, visuomeniniais pagrindais;
* tarptautinė organizacija ar įstaiga, turinti spec. paskirties lėšų;
* tarptautinis arba nacionalinis asignavimas arba privačių asmenų paliktos kapitalo investicijos, iš kurių teikiama pagalba mokykloms, finansuojami moksl. tyrimai, kultūriniai renginiai, premijuojama už mokslo ir meno laimėjimus;
* archyve saugojamas dokumentų rinkinys.