open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Severomuisko tunelis

**Severomuisko tunelis** () – geležinkelio tunelis Rusijoje, šiaurės Buriatijoje, Baikalo–Amūro magistralės trasoje. Pavadintas pagal Šiaurės Mujos kalnagūbrį, kurį ir kerta. Ilgis – 15 343 m. Tai ilgiausias geležinkelio tunelis Rusijoje ir vienas ilgiausių pasaulyje. Šio tunelio statybos truko net 23 metus – jis atidarytas 2003 m. gruodžio 5 d.

Severomuisko tunelis sutrumpino ruožo įveikimą nuo 2 val. iki 20–25 min. Dabar per dieną juo pravažiuoja 14–16 sąstatų. Per tunelį eina viena linija, jos statumas viename šlaite 6 ‰, kitame – 7,5 ‰. Įrengtos 3 vėdinimo šachtos, vandens pumpavimo sistema. Veikia automatinė seisminės ir radiacinės kontrolės sistema, įrengti automatiniai vartai, kurie traukiniui pravažiavus tunelį uždaro. Tiesa, nepaisant to, žiemą tunelyje susidaro dideli varvekliai. Greta tunelio tebėra naudojamas ir aplinkkelis.

## Aplinkkeliai

Šiaurės Mujos kalnagūbris – vienas sudėtingiausių BAMo ruožų. Iki atidarant tunelį buvo sukurta sudėtinga apylankų sistema. 1982–1983 m. nutiesta 24,6 km ilgio apylanka, turėjusi net 40 ‰ aukščio įkalnę. Per ją galėjo važiuoti tik neilgi kroviniai traukiniai, keleivių vežimas buvo uždraustas (vežti autobusais). 1985–1989 m. nutiestas naujas 64 km ilgio aplinkkelis, sudarytas iš daugelio stačių serpantinų, tunelių, viadukų. Žymiausia šio aplinkkelio atkarpa buvo taip vadinamas „Velnio tiltas“ – 360 m išlenktas viadukas per Itykito upę ir senąją, nebenaudojamą apylanką. Traukinys judėdavo vos 20 km/h greičiu, neretai prireikdavo „pastūmėjimo“, kilo lavinų pavojus.

## Statyba

Severomuisko tunelio statybos pradėtos 1977 m., jas koordinavo „Lenmetrogipotrans“ institutas, vykdė – „Bamtonnelstroj“. Kasyba pradėta iš abiejų pusių, 7,5 m skersmeniu. Statybos buvo sudėtingos dėl geologinių sąlygų – tunelio trasoje buvo 4 tektoniniai lūžiai (nuo 5 iki 900 m pločio), iš šių lūžių tryško vanduo, slegiamas iki 34 atmosferų hidrostatinio slėgio ir įkaitęs. Granite buvo vandeningojo grunto sluoksniai. Bekasant tunelį pastebėta, kad jame itin padidėjusi radiacija – radioaktyvios radono dujos skleidė iki 3000 Bq/m³ apšvitą, nuo kurios nukentėjo daug darbininkų. 2001 m. abi pusės susijungė, jų neatitikimas siekė vos 69 x 36 mm. Tais pačiais metais praleistas pirmasis traukinys, o oficialiai atidarytas 2003 m.

Statant Severomuisko tunelį žuvo 57 žmonės. Daugiausia jų nukentėjo dėl suslėgto vandens proveržių. 1979 m. prasiveržęs vandens srautas nunešė daugiau nei 20 t svėrusią kalnakasybos mašiną 300 m atstumu. Daug darbininkų patyrė sveikatos nepataisomų sveikatos sutrikdymų dėl radiacijos.

Ties tunelio galais įsikūrė gyvenvietės – rytuose Severomuiskas, vakaruose – Tonelnas (nebegyvenamas).

## Nuorodos
* Pasakojimas apie tunelio statybą
* Vaizdo reportažas apie tunelį
Calvin Klein (kompanija)

**„Calvin Klein“** – amerikiečių mados namai, įkurti dizainerio Calvin Klein. Kompanija užsiima prabangos prekių pardavimu, prekiauja daugiausiai kvepalais, drabužiais bei aprangos detalėmis. Centrinė būstinė įsikūrusi Manhatane, Niujorke; šiuo metu yra dukterinė įmonė, priklausanti holdingui „Phillips-Van Heusen“.

## Istorija
1967 m. Calvin Klein įkūrė savo vardo kompaniją „Calvin Klein, Ltd“, kartu su savo vaikystės draugu Barry Schwartz, kuris turėjo nuosavą maisto prekių parduotuvę. Schwartz tapo Klein verslo partneriu ir paskolino jam 10 tūkst. JAV dol., kad jis galėtų pradėti savo verslą nuo pat pradžių. 1968 m. kompanija pritraukė investuotojų, pardavimų pajamos pasiekė 1 mln. dolerių; kompanija Niujorke įkūrė centrinę būstinę, kuri išliko toje pačioje vietoje iki šiol. 1969 m. „Calvin Klein“ pilkas iš vilnos pagamintas paltas buvo panaudotas mados žurnalo „Vogue“ viršelyje. 1971 m. pardavimai pasiekė 5 mln. dolerių. 1972 m. be jau parduodamų moteriškų paltų bei kostiumų kompanija pristatė kasdienio stiliaus drabužių linijas.

1977 m. kompanija uždirbo 90 mln. dolerių, pristatoma nauja džinsų linija. 1978 m. pradėti leisti ir vardiniai kvepalai, taip pat pristatomos ir vyriškų drabužių kolekcijos. Vėliau išleidžiamos itin pasisekusios reklamos, „Calvin Klein“ tampa viena žinomiausių vardų JAV mados pasaulyje. 1982 m. pristatoma pirmoji vyriškų apatinių drabužių kolekcija. Kitais metais išleidžiamos ir moterims skirtos apatinio trikotažo prekės (vėliau parduotos), kompanija pervadinama į „Calvin Klein Industries“. Kiek vėliau kompanija pradėjo patirti nuostolius, įklimpo į skolas, o 1992 m. beveik bankrutavo, tačiau per devintą dešimtmetį sugebėjo atgauti savo gerą vardą, labiausiai dėl itin nusisekusių apatinių drabužių kolekcijų bei „Calvin Klein“ vardo kvepalų.

2002 m. kompanija buvo parduota holdingui „PVH“. 2010 m. „Calvin Klein“ produktų pardavimai siekė 4,6 mlrd. eurų. Pats kompanijos įkūrėjas nuo 2003 m. nėra susijęs ir neprisideda prie verslo veiklos.

## Kolekcijos
„Calvin Klein“ vardas yra vienas žinomiausių visame pasaulyje. Kompanijai priklauso įvairūs prekių ženklai, įskaitant „Calvin Klein Collection“, „Calvin Klein Platinum Label“, „Calvin Klein White Label“, „Calvin Klein Jeans“, „Calvin Klein Underwear“, taip pat „Calvin Klein“ kvepalai. Kompanijos produkcija yra orientuota į aukštesnias pajamas gaunančius asmenis, priskiriama prie prabangos prekių. 2012 m. kompanijos pajamos siekė 7,6 mlrd. JAV dol., prekės buvo prieinamos daugiau nei 100-ame pasaulio šalių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus „Calvin Klein“ tinklalapis
* „Calvin Klein“ socialiniame tinkle „Facebook“
Danijela Martinović

**Danijela Martinović**, žinoma sceniniu vardu **Danijela** (g. 1971 m. liepos 15 d. Splite) – populiari kroatų dainininkė, sulaukusi sėkmės visose Balkanų šalyse.

## Biografija

Gimė Splite. Danijela dainuoti pradėjo nuo pat mažens. 1991 metais prisijungė prie pop grupės Magazin. Grupė kartu su operos dainininke Lidija Horvat-Dunjko atstovavo Kroatijai 1995 m. Eurovizijoje, kur su daina „Nostalgija“ užėmė 6 vietą iš 23 dalyvių.

1990-ųjų pabaigoje paliko grupę ir pradėjo solinę karjerą, tačiau ji ir toliau dirbo su grupės lyderiu ir dainų autoriumi Tonči Huljić. Ši partnerystė lėmė Danijelai laimėti 1998 m. *Dora* konkursą su populiaria balade „Neka mi ne svane“ ir tapti Kroatijos atstove 1998 m. Eurovizijoje. Konkurse atlikėja su 132 taškais užėmė 5 vietą.

2007 m. dalyvavo kroatų televizijos projekte „Dancing with the Stars“, kuriame šoko su Nicolas Quesnoit.

2012 metais Danijela išleido vieną didžiausių vasaros hitų Kroatijoje tapusią dainą „Brodolom“. Dainos klipas YouTube per mažiau nei mėnesį peržiūrėtas daugiau kaip 3 milijonus kartų.

## Diskografija

### Albumai
* 1996 – *Zovem te ja*
* 1998 – *To malo ljubavi*
* 1999 – *I po svjetlu i po mraku*
* 2001 – *Najbolje godine*
* 2001 – *Pleši sa mnom*
* 2003 – *Božić s Danijelom*
* 2005 – *Oaza*
* 2006 – *Canta y baila con Danijela*
* 2011 – *Unikat*

### Singlai
* 1998 – *Neka mi ne svane*

## Nuorodos
* Oficiali svetainė (kroatų, anglų k.)

|-
Japonologija

**Japonologija** – akademinė orientalistinė disciplina, tirianti Japonijos kultūrą, meną, istoriją bei kalbą. Priklauso Rytų Azijos regiono tyrimų sričiai.

Lietuvoje japonologija dėstoma Vilniaus universiteto Orientalistikos centre bei Vytauto Didžiojo universiteto Azijos studijų centre. Žinomi Lietuvos japonologai – Dalia Švambarytė (VU), Violeta Davėnaitė (VU), Aurelijus Zykas (buvęs VDU dėstytojas, dabartinis Lietuvos ambasadorius Japonijoje), kiti. Pirmuoju lietuviu japonologu laikomas Steponas Kairys, 1906 m. išleidęs pirmąsias publikacijas lietuvių kalba apie Japoniją.

Žymūs kitų šalių japonologai – Rut Benedikt, Donaldas Kynas, Pranciškus Ksaveras ir kiti.

## Nuorodos
* Azijos studijų Lietuvoje svetainė
* Vilniaus universiteto Orientalistikos centras
* Vytauto Didžiojo universiteto Azijos studijų centras
Bagdarinas

**Bagdarinas** () – gyvenvietė Rusijoje, Buriatijos šiaurės rytuose, kalnuotoje vietovėje; Baunto rajono centras. Yra aerodromas, veda kelias iš Ulan Udės. Veikia viešbutis, paštas, valgykla, biblioteka, Šiaurės Buriatijos muziejus. Už 18 km nuo Bagdarinio yra Dolgano urvas (ilgis – 5120 m, gylis – 135 m). Už 125 km telkšo Baunto ežeras ir įkurtas kurortas.

## Istorija

Bagdarinas įkurtas 1932 m.
Ispanijos autonominiai regionai

**Ispanijos autonominiai regionai** – pirmojo (aukščiausiojo) lygio šalies politiniai ir administraciniai suskirstyti teritoriniai padaliniai. Sudaryti pagal 1978 m. Ispanijos konstituciją. Regionai turi savo vykdomąją valdžią, įstatymų leidžiamąją galią ir teisėsaugą. Šalis yra padalinta į 17 autonominių regionų ir 2 autonominius miestus. Oficiali regionų kalba – ispanų, taip pat kalbama aragoniečių, asturų, baskų, galisų, katalonų ir oksitanų kalbomis.

## Autonominiai regionai

## Autonominiai miestai

## Nuorodos
* Spain: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Autonomous Communities of Spain (Statoids.com)
Teratornitidai

**Teratornitidai** (*Teratornithidae*) – naujojo pasaulio grifų (*Cathartiformes*) būrio, išnykusi labai didelių bei vienų didžiausių skraidžiusių paukščių šeima, gyvenusi Šiaurės ir Pietų Amerikos žemynuose mioceno bei pleistoceno laikotarpiu.

## Gentys  ir rūšys
Dėl šios paukščių šeimos klasifikacijos tarp mokslininkų nėra vieningos nuomonės. Išvaizda šie paukščiai buvo panašūs į Amerikinius grifus (*Cathartidae*). Teratornitidai buvo tiek maitėdos, tiek ir aktyvūs medžiotojai. Pagal rastas fosilijas išaiškintos mažiausiai **5** šių plėšriųjų paukščių rūšys, kurios priskirtos **5** gentims:
* †***[[Aiolornis]]'' gentis''';
# ''[[Aiolornis incredibilis]]''
* † '''[[Argentavis|Argentavių]] (''Argentavis'') gentis''';
# [[Didingasis argentavis]] (''Argentavis magnificens''), tai pati stambiausia kada nors gyvenusi mūsų planetoje skraidžiusių plėšriųjų paukščių rūšis – jų išskleistų abiejų sparnų tarpugaliai siekė 7 m, svėrė 70–72 kg, kūno ilgis 3,5 m. Šių didžiulių paukščių trys fosilijos rastos iš vėlyvojo mioceno epochos laikotarpio, šiaurės vakarų ir centrinėje [[Argentina|Argentinoje]].
* †***Cathartornis* gentis*';
# *[[Cathartornis gracilis]]*
* †***[[Oscaravis]]'' gentis''';
* †***Teratornis* gentis*';
# *[[Teratornis merriami]]*
# *[[Teratornis woodburnensis]]*

## Šaltiniai

## Nuorodos
* academia.edu / A new genus for the Incredible Teratron (Aves: Teratornithidae)
* bioone.org / http://www.bioone.org/doi/abs/10.2988/08-27.1 A New Genus for The Cuban Teratorn (Aves: Teratornithidae)
* nhm.org / Teratorns 
* grisda.org / ARGENTAVIS MAGNIFICENS: WORLD’S LARGEST FLYING BIRD 
* prehistoric-wildlife.com / Argentavis 
* ncbi.nlm.nih.gov / Ancient Argentavis soars again, išleista: 2007 m. liepos 24 d.
* nationalgeographic.com / Largest Flying Bird Could Barely Get off Ground, Fossils Show, išleista: 2007 m. liepos 2 d.
* bbc.co.uk / Ancient American bird was glider, išleista: 2007 m. liepos 2 d.
* livescience.com / Mystery Solved: How Airplane-Sized Bird Flew, išleista: 2007 m. liepos 2 d.
* Journal of Vertebrate Paleontology / Preliminary Observations on the Paleobiology and Evolution of Teratorns (Aves: Teratornithidae), išleista: 1981 m.
Vynuogių sėklų aliejus

**Vynuogių sėklų aliejus** (; ) – augalinis aliejus, spaudžiamas iš vynuogių sėklų. Šis aliejus yra šalutinis vyno gamybos produktas.

Šis aliejus paprastai išgaunamas karštosios ekstrakcijos būdu. Šaltasis spaudimas naudojamas retai, nes tada išgaunama labai nedaug aliejaus. Šaltai spaustame aliejuje geriau išlieka biologiškai aktyvios medžiagos – citoprotektoriai, antioksidantai.

## Panaudojimas

### Kulinarija
Vynuogių sėklų aliejaus smilkimo temperatūra apie 216 °C, todėl jis tinka maistui apdoroti aukštose temperatūrose. Dėl lengvo švaraus skonio dažnai naudojamas salotoms ir majonezuose. Šį aliejų naudoja aliejiniams česnakų, rozmarino ir kitų prieskonių ekstraktams gaminti.

Šis aliejus labai tinka kepinių (vaflių, blynų) gamyboje. Juo purškia razinas, kad jos geriau išlaikytų gardį.

Energijos kiekiu vynuogių sėklų aliejus yra tipiškas augalinis aliejus: 3700 kJ / 100 g aliejaus (kitaip 500 kJ šaukšte (15 ml) aliejaus.

### Kosmetologija
Vynuogių sėklų aliejus naudojamas odai drėkinti. Jis naudojamas aromaterapijoje kaip eterinių aliejų nešiklis, ant odos sudaro žvilgią plėvelę. Turi daugiau linoleno rūgšties, nei kiti nešikliniai aliejai. Naudojamas kaip lubrikantas prieš skutantis.

## Sudėtis
Lentelėje pateikta vynuogių kauliukų riebalų rūgščių sudėtis:

Vynuogių kauliukų aliejuje taip pat yra 0,8–1,5 % nehidrolizuojamųjų lipidų, turinčių daug fenolių (tokoferolis) ir steroidų (kampesterolis, stigmasterolis ir kt.). Šiame aliejuje būna nedaug vitamino E, mažiau nei dažinio dygmino, vilnamedžių ar ryžių sėlenų aliejuose.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kosmetologija
Ispanijos provincijos

Ispanija ir jos autonominiai regionai yra padalinti į penkiasdešimt provincijų. 1833 m. sukurtas provincijų modelis, kuris nuo to laiko beveik nepasikeitė. 1927 m. Kanarų salos buvo padalintos į Las Palmo ir Tenerifės Santa Kruso provincijas. 7 autonominiai regionai turi tik vieną provinciją: Astūrija, Balearų salos, Kantabrija, Madridas, Mursija, Navara ir La Riocha.

## Provincijos

Žemiau yra Ispanijos provincijų sąrašas, suskirstytas abėcėlės tvarka. Alikantė, Kasteljonas, La Korunja, Las Palmasas, Samora, Tenerifė ir Valensija provincijos neturi vėliavos.

## Nuorodos

* Ispanijos provincijų žemėlapis 
* Spain: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Provinces of Spain (Statoids.com)
Skara Brėjus

**Skara Brėjus** () – senovinė neolitinė gyvenvietė Škotijoje, Orknio salose, Meinlando salos vakarinėje pakrantėje. Ji buvo gyvenama maždaug tarp XXXII ir XXV a. pr. m. e. ir yra didžiausia ir geriausiai išsilaikiusi neolitinė gyvenvietė Europoje.

Skara Brėjus buvo atrastas po 1850 m. Škotiją nusiaubusios nuožmios audros. Vietiniai gyventojai aptiko atidengtus akmeninius statinius. Tačiau rimtesni kasinėjimai pradėti 1927 m.

Skara Brėjaus būstai įrengti iš akmeninių plokščių pusiau po žeme, tačiau pradėję smegti, buvo sutvirtinti sąšlavomis. Manoma, kad atšiauriomis Orknio žiemomis jie būdavo kūrenami durpėmis arba džiovintais dumbliais. Statiniuose būta primityvių akmeninių baldų, indų, kanalizacinė sistema, ugniakuras, turtų skrynios. Skara Brėjuje rasta keramikos, raižytų akmeninių rutuliukų (neaiškios kilmės, su „proto-runomis“), raudonos ochros krūvų (greičiausiai naudotos kūnų dažymui), apdirbto hematito, žvėrių, paukščių, žuvų, banginių, jūrų vėplių kaulų, iš kurių gamintos ylos, adatos, peiliai, pakabukai, vedegos, kastuvai, smeigtukai.

Skara Brėjaus gyventojai siejami su griovelinės keramikos kultūros nešėjais. Jie augino avis, galvijus, gaudė žuvis, paukščius, jūrų gyvūnus, augino miežius. Jie Skara Brėjų apleido ~2500 m. pr. m. e., spėjama, kad dėl smarkios audros.

Skara Brėjus ir aplinkiniai Orkinio neolitiniai objektai įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą (1999 m.).


File:Skara_Brae_house_2_cell.jpg|Būsto patalpa
File:SkaraBrae03.JPG|Būsto vidus
File:SkaraBraeMotif.jpg|Akmens raižinio motyvas iš Skara Brėjaus
File:Skara_Brae_in_summer_2012_(1).JPG|Archeologinis kompleksas
John Newman

**John William Peter Newman** (g. 1990 m. birželio 16 d.) – vokalistas ir muzikantas. Labiausiai jį išgarsinęs kūrinys yra „Love Me Again“ (), kuri buvo pirmoje vietoje Jungtinės Karalystės topuose 2013 m. John Newman buvo vienas iš sėkmingiausiai kylančių britų muzikos atlikėjų 2013 m. Jungtinėje Karalystėje. Iki 2014 metų vasario mėnesio atlikėjas buvo pardavęs virš 1,3 milijono įrašų Jungtinėje Karalystėje.

2014 m. rugpjūčio 2 d. lietuviškame festivalyje „Granatos Live“ atliko savo pasirodymą, kurio metu pristatė savo albumą „Tribute“. 2016 m. John Newman koncertavo Kalnų Parke, Vilniuje.

## Asmeninis gyvenimas
Newman'ui buvo dukart diagnozuotas smegenų auglys, pirmasis išoperuotas 2012 m., o antrasis ir 2016 m. Po poros metų, jis vedė danų kilmės merginą Nana-Maria, kurių vedybos vyko Londone.

Jo vyresnysis brolis James Newman taip pat yra atlikėjas, kuris 2014 m. laimėjo Britų apdovanojimą už metų singlą.

2019 m. BBC paklaustas apie artėjančius turus, Newman'as prabilo apie slegiančias asmenines psichologines problemas. Jis pripažino, kad yra linkęs save lyginti su kitais atlikėjais, kurie muzikoje buvo sėkmingesni nei jis, tiek kūrybine, tiek finansine prasme, todėl nutarė tais metais koncertuoti mažesnėms auditorijoms, kad išvengtų panašių vidinių minčių. 2020 m. birželį jis paskelbė, kad daro pertrauką ir traukiasi iš muzikos industrijos palikdamas įrašų ir vadybinę kompaniją. Socialiniuose tinkluose jis paminėjo, jog muzikinė veikla jam kelia psichologinių problemų, todėl užuot tęsęs solinę karjerą, jis kartais kurs bendras dainas su kitais atlikėjais. 

## Diskografija
* *[[Tribute]]* (2013)
**[[Revolve (albumas)|Revolve]]* (2015)

## Nuorodos
* 
* 

## Šaltiniai
Enrique Simonet

**Enrikė Simonė** (Enrikė Simonė Lombardo, isp. **Enrique Simonet Lombardo**, 1866 m. vasario 2 − 1927 m. balandžio 20 d.) – XIX a. pb − XX a. pr.  ispanų tapytojas. Jo dailė priskiriama realistinei meno krypčiai.

## Biografija

Enrikė Simonė gimė 1866 m. vasario 2 d. Valensijoje. Studijavo Valensijos karališkojoje San Karlo dailės akademijoje ir pas valensijietį Bernardo Ferrándiz Malagoje. 1887 m. jis išvyko tobulintis į Romą. 1890 m. sukūrė žinomiausiu jo darbu įvardijamą paveikslą „Autopsija“ (kitaip „Širdies skrodimas“, dabar Malagos muziejuje). Kitu jo žymiu darbu įvardijamas „Šv. Pauliaus nukirsdinimas“ (dabar Malagos katedroje). Enrikė Simonė laimėjo medalius 1892 m. tarptautinėje parodoje Madride, 1894 m. Čikagoje, 1896 m. Barselonoje, 1900 m. Paryžiuje. 1911 m. tapo karališkosios San Fernando dailės akademijos nariu Madride. Dailininkas mirė 1927 m. balandžio 20 d. Madride. 

## Darbų galerija

Vaizdas:Decapitación de San Pablo - Simonet - 1887.jpg| „Šv. Pauliaus nukirsdinimas“, 1887 m.
Vaizdas:Enrique Simonet - Ciociara - 1889.jpg| „Čočarietė“, 1889 m.
Vaizdas:Enrique Simonet - La autopsia 1890.jpg| „Autopsija“, kitaip „Širdies skrodimas“, 1890 m.
Vaizdas:Enrique Simonet - Flevit super illam 1892.jpg| „Flevit super illam“, 1892 m.


## Šaltiniai

* Prado muziejaus informacija
Sūdyta mėsa

**Sūdyta mėsa** () – mėsos produktas, gaunamas ilgai laikant mėsą valgomojoje druskoje ar sūryme.. Šviežios mėsos perdirbimo į sūdytą mėsą procesas vadinamas *[[sūdymas]]*. 

Mėsos sūdymas yra vienas iš mėsos konservavimo būdų, po kurio mėsa tinka ilgam laikymui teigiamoje temperatūroje.. Anksčiau mėsos sūdymas buvo labai paplitęs, bet jį išstūmė kiti, efektyvesni, greitai gendančių maisto produktų konservavimo būdai, nes ne visada dideli kiekiai sūdytos mėsos gerai būdavo išlaikomi..

Angliakalbėse šalyse terminas  'sūdyta kiauliena' reiškia ne sūdytą kiaulės mėsą, o labiau produktą, atitinkantį sūdytus nerūkytus kiaulės lašinius. 

## Taip pat skaitykite
* Kaseleris

## Nuorodos
Buivydų uosis

**Buivydų uosis** – Anykščių rajono savivaldybėje buvęs saugomas botaninis gamtos paveldo objektas, išskirtinio amžiaus ir išvaizdos uosis. Medis lapojo Skiemonių seniūnijoje, Buivydų piliakalnio papėdėje, apie 1,5 km į šiaurės vakarus  nuo plento , Miežintos upelio dešiniajame krante. Buivydų uosis augo Anykščių regioniniame parke, priklausė Rubikių hidrografinio draustinio teritorijai. 

Kelyje  pastatyta nuoroda link piliakalnio „1 km“ (daugiau jų nėra), toliau einama link objekto kalvotomis tarpumiškio pievomis, pusiaukelėje iš pietų pusės aplenkiant sodybą. Buivydų uosis stūksojo apie 50 m į kairę nuo piliakalnio informacinio stendo, lapuočių medžių ir krūmų apsuptyje. Medžiui tvirtumą stačiame šlaite suteikė iš jo šaknų susidaręs nutįsęs vientisas skydas, užėmęs 8 m².

Paskelbtas saugomu 2003 m. spalio 30 d. 

2024 m. pavasarį Buivydų uosis, pažeistas puvinio bei medienos kenkėjų, paveiktas stipraus vėjo, nugriuvo. 

## Duomenys

* Medžio rūšis: paprastasis uosis (*Fraxinus excelsior L.*)
* Aukštis: 19 m
* Kamieno apimtis 1,3 m aukštyje: 3,95 m

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras. Buivydų uosis *stvk.lt/map*
Boleslovas Jaloveckis

**Boleslovas Lavrentijus Jaloveckis** (1846 m. rugpjūčio 10 d. Saldutiškyje, Rusijos imperija – 1918 m. Petrograde, TSRS) – karo inžinierius, politikas, generolas, dvarininkas.

## Biografija
Gimė 1846 m. rugpjūčio 10 d. Saldutiškyje. XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje valdė Saldutiškio dvarą. Valdė ir Kuktiškių dvarą. 1906 m. kaip Švenčionių apskrities atstovas, dalyvavo Rusijos imperijos Valstybės Dūmoje. Buvo didžiosios Lietuvos valstybės šalininkas, prie kurios lygiomis teisėmis kvietė jungtis lenkus ir baltarusius. 1907 m. Vilniuje lietuvių ir lenkų kalbomis išleido „Lietuva ir jos reikalai, tautiškas Lietuvos katekizmas“. Nuo 1909 m. bendradarbiavo Vilniuje leistame laikraštyje „Litwa“. Saldutiškyje jis užveisė retų augalų dendrologinį parką. Mirė 1917 m. Sankt Peterburge nuo šiltinės.

B. Jaloveckis buvo labai turtingas žmogus, kadangi valdė didelę dalį Rusijos geležinkelių (jam priklausė Pirmoji privažiuojamųjų kelių bendrovė, tiesusi siauruosius geležinkelius) ir metalurgijos pramonės akcijų, gausiai rėmė Lietuvos pabėgėlius Rusijoje Pirmojo pasaulinio karo metais. Panevėžio–Pastovių siaurojo geležinkelio iniciatorius. Apie 1885 m. tapo Sankt Peterburgo privačios Aleksandro geležinkelio gamyklos direktoriumi. Suprojektavo 2 prabangius, ypač saugius traukinius carui, tačiau 1888 m. vienas toks traukinys nuvažiavo nuo bėgių. Kadangi caro šeima stipriai nenukentėjo, caras B. Jaloveckį apdovanojo ir šis įgijo teisę prisipirkti žemių aplink Saldutiškį.

## Atminimo įamžinimas
2007 m. liepos 1 d. Lentupio geležinkelio stotyje B. Jaloveckiui atminti pastatytas biustas.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Андрэй Кіштымаў. Беларусь на вузкай каляіне. – «Спадчына», 2002, № 4.
* Российский государственный исторический архив. Фонд 1278. Опись 1 (1-й созыв). Дело 75. Лист 4; Фонд 1327. Опись 1. 1905 год. Дело 141. Лист 59; Дело 143. Лист 13 оборот.
* Laura Baltkojytė. Siaurasis geležinkelis Lietuvoje: Istorinė raida, asmenybės ir panauda turizmui. – Kaunas, Vytauto Didžiojo universitetas, 2023. // psl. 30–34

## Nuorodos
* Biografija (rus.) 
* B. Jaloveckio biustas Lentupio stotyje (Railwayz.info)
Italijos konstitucinis referendumas

**Italijos konstitucinis referendumas** įvyko 1946 m. birželio 2 d. Referendumo metu piliečiai turėjo pasisakyti kokios valstybės santvarkos jie norėtų: respublikos ar monarchijos. Referendume dalyvavo 24 946 873 (89,08 %) nuo visų registruotų rinkėjų. Dauguma rinkėjų 12 718 641 (54,27 %) balsavo už respubliką. Tuo tarpu 10 718 502 (45,73 %) balsavo už monarchiją. 1 509 735 biuleteniai pripažinti negaliojančiais. Tuo pat metu vyko rinkimai į konstitucinę asamblėją.
Balsavimo rezultatai pateiki lentelėje.
Biliakiemio Puntukas

**Biliakiemio Puntukas** – masyvus riedulys, savivaldybės saugomas gamtos paveldo objektas, esantis Biliakiemyje, Utenos rajone, apie 6 km į pietryčius nuo Utenos. Ties kaimo pietine riba, prie kelio , pastatyta nuoroda „1 km“ (daugiau nėra). Važiuojama laukų keliais, aplenkiant senas fermas iš dešinės pusės. Didesnė kalvoto laukų keliuko dalis eina ganyklų pakraščiais, tarpumiškiais. Stūkso nedidelėje laukymėje, ant kalvelės, buvusio ūkininko Alfonso Ramelio sodyboje. Vietoje yra pažymėtas, pastatyta informacinė lenta. Biliakiemio akmuo pagal dydį patektų į dabar saugomų riedulių – geologinių paminklų pirmąjį dešimtuką. Paskelbtas saugomu 2002 m. 

Biliakiemio Puntukas 2016 m. pavasarį buvo atkastas. Anksčiau tikslus šio akmens aukštis nebuvo žinomas, nes didesnė dalis slėpėsi po žeme. Nuožulnioji, orientuota į pietryčius akmens plokštuma jungėsi su žemės paviršiumi. Viršutinė dalis buvo šiek tiek apskaldyta, centre pasilikusi duobutė. Didžioji riedulio paviršiaus dalis buvo apkerpėjusi. Dėl mechaninio dūlėjimo riedulio paviršius nusėtas nedidelių, iki 1 cm skersmens duobučių, susidariusių neišlikus kalio feldšpatų, plagioklazų, biotito mineralams. Riedulį daug kur dengė prašviesėjusių mineralų taip vadinama „dūlėjimo žievė" (iki 1 cm storio).

Melioruojant buvo nesėkmingai bandoma riedulį išjudinti buldozeriais. Pasak vietos gyventojų, smalsuoliai yra bandę pasikasti gilyn iki juosmens, tačiau giliau akmuo tik platėjo. Buvo netgi manančių, kad jis gali būti didesnis ir už garsųjį Puntuko akmenį, esantį Anykščių rajone. Akmens forma netaisyklinga.

## Geofiziniai tyrimai ir akmens atkasimas

Siekiant įvertinti šio granitinio riedulio reikšmingumą pagal jo dydį ir kitus geologinių objektų parametrus, 2015 m. pavasarį Lietuvos geologijos tarnybos specialistai prie riedulio atliko sekliosios geofizikos tyrimus. Buvo nustatytos savitųjų elektrinių varžų modelio anomalijos. Priimtas sprendimas atkasti riedulį ir patikslinti jo matmenis, daugiau sužinoti apie kraštą dengusį ledynmetį. Riedulys buvo atkastas 2016 m. gegužės mėn. 

## Patikslinti duomenys

* Aukštis: 3,50 m (0,95 m – antžeminė dalis iki atkasimo)
* Ilgis: 6,20 m
* Plotis: 4,10 m
* Perimetras: 16 m

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras 
* Lietuvos geologijos tarnyba. Geotopai (išrašas) 
* Utenos seniūnija. Biliakiemio Puntukas
* Biliakiemio Puntukas
Asylum

**„Asylum“** – penktasis amerikiečių sunkiojo metalo grupės „Disturbed“ albumas, išleistas 2010 m. rugpjūčio 31 d. Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įveritnimų ir, per pirmąją savaitę JAV pardavus per 179 tūkstančius kopijų, debiutavo pirmoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas ketvirtuoju iš eilės grupės albumu, pasiekusiu reitingo viršūnę.

## Dainų sąrašas
Kittie

**Kittie** – kanadiečių extreme metal grupė, susikūrusi 1996 metais Londone, Ontarijuje, Kanadoje.

## Personalas

;Dabartiniai nariai(ės)
* Morgan Lander – vokalistė (1996–dabar) 
* Mersedes Lander – būgnininkė (1996–dabar)
* Tara Makleod – gitaristė (2005–dabar)
* Triš Doan – bosistė (2005–2007, 2012–dabar)

;Buvę nariai(ės)
* Tanija Kandler – bosistė (1996–1999)
* Falon Bouman – gitaristė (1996–2001)
* Talena Atfild – bosistė (1999–2002)
* Dženifer Arojo – bosistė (2002–2005)
* Ivana Vujič – bosistė (2007–2012)

## Diskografija

**Studijiniai albumai**:

* *[[Spit (Kittie albumas)|Spit]]* (1999)
* *[[Oracle (Kittie albumas)|Oracle]]* (2001)
* *[[Until The End (Kittie albumas)|Until The End]]* (2004)
* *[[Funeral For Yesterday (Kittie albumas)|Funeral For Yesterday]]* (2007)
* *[[In The Black (Kittie albumas)|In The Black]]* (2009)
* *[[I‘ve Failed You (Kittie albumas)|I‘ve Failed You]]* (2011)

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
*
Selenginskas

**Selenginskas** () – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Buriatijoje, Kabansko rajone, Selengos slėnyje (1,5 km nuo upės), Chamar Dabano kalnagūbrio papėdėje. Stotis prie Transsibiro geležinkelio, praeina „Baikalo“ plentas. Yra popieriaus ir celiuliozės kombinatas, gelžbetoninių konstrukcijų gamykla. Veikia ligoninė, kultūros namai, politechnikos mokykla, cerkvė.

## Istorija

Selenginskas įkurtas 1961 m., pradėjus statyti celiuliozės kombinatą.

## Šaltiniai
Ivolginskas

**Ivolginskas** (, ) – kaimo gyvenvietė Rusijoje, Buriatijoje, 27 km į pietvakarius nuo Ulan Udės, prie Ivolgos upės; Ivolginsko rajono centras. Pro miestą eina Ulan Udės–Kiachtos plentas. Veikia žemės ūkio technikumas, tradicinių menų licėjus. Kaime stūkso šventasis kalnas Bajan Togodas – gamtos ir archeologijos paminklas. Už 8 km nuo Ivolginsko, Aukštutinės Ivolgos kaime veikia Rusijos budizmo centras – Ivolgos dacanas.

## Istorija

Nuo seno Ivolgos slėnyje apsistodavo buriatų klajokliai. XX a. pr. jie čia įkūrė Mangazajaus ir Boro Gubės ulusus. 1940 m. Mangazajaus ulusas pervadintas Ivolginsku ir paskirtas rajono centru.
Ust Barguzinas

**Ust Barguzinas** (, ) – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Buriatijoje, Barguzino rajone, Baikalo ežero (Barguzino įlankos) pakrantėje, prie Barguzino upės žiočių. Yra 50 km į pietvakarius nuo Barguzino, prie Ulan Udės–Barguzino kelio. Yra prieplauka. Verčiamasi medienos kirtimu ir apdirbimu, žvejyba, turizmu. Netoliese prasideda Užbaikalės nacionalinis parkas. Veikia cerkvė, ligoninė.

## Istorija

Ust Barguziną 1666 m. įkūrė kazokai. 1938 m. suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas. 1956 m. dėl Irkutsko HE susidariusios patvankos Ust Barguzinas perkeltas aukščiau. Tarybiniais metais veikė žuvies perdirbimo kombinatas, vyko krovinių perplukdymas iki Baikalo–Amūro magistralės.

## Šaltiniai
Ann Christy

**Ann Christy** (tikrasis vardas *Christianne Leenaerts*, g. 1945 m. rugsėjo 22 d. Antverpene – m. 1984 m. rugpjūčio 7 d.) buvo Belgijos dainininkė, 1975 m. Eurovizijos dainų konkurso dalyvė.

1968 metais laimėjo *Knokke Cup* dainų konkursą. 1975 metais išrinkta atstovauti Belgijai Eurovizijos konkurse Švedijoje. Su daina „Gelukkig zijn“ olandų ir anglų kalbomis užėmė 15 vietą. 1970 ir 1971 m. bandė patekti į Euroviziją, tačiau nesėkmingai.

Ann mirė 1984 m. rugpjūčio 7 d. nuo gimdos kaklelio vėžio.

## Diskografija
* 1972: *Ann Christy*
* 1975: *Gelukkig Zijn*
* 1976: *The best of Ann Christy*
* 1976: *Le garçon que j’aimais*
* 1976: *The golden best of Ann Christy*
* 1976: *Ik mis hem zo – Zoveel mooier*
* 1977: *Bravo*
* 1977: *My love, my life*
* 1981: *Success Melodies*
* 2000: *Liefde voor het mooie*
* 2005: *Ik deed alsof het mij niet raakte*

## Nuorodos
* Biografija  (olandų k.)

|-
Sosnovo Oziorskojė

**Sosnovo Oziorskojė** (, ) – kaimo gyvenvietė Rusijoje, Buriatijoje, 282 km į šiaurės rytus nuo Ulan Udės, prie pietinio Sosnovo ežero kranto (Jeravnojės ežerai); Jeravnojės rajono centras. Praeina Ulan Udės–Bagdarino plentas, yra kelias į Mogzoną. Yra ligoninė, viešbutis, biblioteka, kultūros namai. Įrengta poilsiavietė.

## Istorija

1882 m. įkurta buriatų, pradžioje vadinta ***Inokentjevka*** (*Иннокентьевка*).


File:Здание_администрации_в_Сосново-Озерске.JPG|Rajono administracija
File:Памятник_воинам_Великой_Отечественной_войны.JPG|Didžiojo Tėvynės karo didvyrių paminklas
File:Поликлиника_в_Сосново-Озерске.JPG|Poliklinika
Savarai

**Savarai** (; iš  'kavaleristai') – Italijos kolonijinės kariuomenės Libijos kavaleristai. Šie kavalerijos daliniai veikė Tripolitanijoje ir Kirenaikoje.

## Organizacija
Kavaleristai buvo verbuojami iš dabartinės Libijos arabų ir berberų. Savarų kavalerija imta kurti po 1911-1912 m. Italijos-Turkijos karo, kai Italija užėmė Libiją. Pirmasis savarų dalinys suformuotas 1912 m. gruodį. 

Buvo suformuota 14 eskadronų: 12 eskadronų buvo reguliarieji linijiniai, o 2 – štabiniai. 7 eskadronų kavaleristai verbuoti Tripolitanijoje, 5 – Kirenaikoje.

Beveik visi šių 14 eskadronų karininkai buvo italai. Eiliniai kavaleristai ir dalis puskarininkių buvo savanoriai berberai ir arabai, pasižymėję senovinėmis raitelių tradicijomis. 

## Uniformos
Kiekvienas eskadronas skyrėsi skirtingų spalvų spalvotomis juosmens juostomis ir *farmulomis* (berankovė striukė), kurios būdavo dėvimos su baltomis ar chaki uniformomis. Juostos ir farmulos buvo geltonos, juodos, tamsiai avietinės, mėlynos, žalios, raudonos ir oranžinės, dėvimos skirtingomis kombinacijomis, priklausomai nuo dalinio. Visi savarai musulmonai dėvėjo tamsiai raudonus fesus *tachia*, tradicinės libietiškos išvaizdos. 

## Istorija
Savarai buvo dalis *Regio Corpo Truppe Coloniali della Libia* ('Karališkasis Libijos kolonijinės kariuomenės korpusas'). Šį korpusą sudarė dykumų ir kupranugarių kavalerijos, pėstininkų batalionai, artilerija ir neregularioji kavalerija spahiai. *Truppe Coloniali* plačiai naudoti tolesniame Kirenaikos užkariavime, kuris baigtas tik 1932 m. 1936 m. savarai ir kiti libiški daliniai dalyvavo Italijos įsiveržime į Etiopiją, buvo apdovanoti Auksiniu garbės medaliu už nuopelnus mūšiuose.

## Savarų vadai
*[[Amedeo Guillet]]* 1937 m. buvo VII° savarų eskadrono vadas. Jo nuopelnai gerinant santykius su Libijos gyventojais buvo pripažinti, tad jam buvo pavesta 1937 m. Benito Musolinio vizito į Libiją metu organizuoti raitąją iškilmių dalį.

## Antrasis pasaulinis karas
Italijai įsijungiant į Antrąjį pasaulinį karą Karališkąjį Libijos kolonijinės kariuomenės korpuse tarnavo apie 20 tūkst. vietinių gyventojų. Marmarikos mūšyje (1940 m. gruodis) korpusas patyrė didžiulius nuostolius. 

Korpusas formaliai buvo išformuotas 1943 m. sausį, po to, kai italai pasitraukė į Tunisą. Prieš tai savarai ir kita kavalerija vykdė tik patruliavimo ir žvalgybos užduotis vidinės Libijos pasienio rajonuose. 

## Nuorodos

* "Le Uniformi Coloniali Libiche 1912 - 1942" Priero Crocaini and Andrea Viotti.
* "Inside Africa" John Gunther
* "World Armies" John Keegan ISBN 0-333-17236-1
Vitimo plokščiakalnis

**Vitimo plokščiakalnis** () – plokščiakalnis Užbaikalėje, šiaurės Buriatijoje ir Užbaikalės krašte (Rusija), Vitimo aukštupio baseine. Būdingos plačios, neaukštos skliautkalvės (aukštis 1200–1600 m), atskirtos tarpukalnių dubumų. Sudarytas iš granito ir kristalinių uolienų, pietvakariuose – iš bazalto. Yra 15 senovinių ugnikalnių kūgių.

Vitimo plokščiakalnyje išplitęs amžinasis įšalas. Tarpukalnes dengia maumedžių taiga, gūbrių šlaitus – krūmokšninių beržų sąžalynai, pelkės, pievos.

## Šaltiniai
Čeremchovas

**Čeremchovas** () – miestas Rusijoje, Irkutsko srityje, 130 km į šiaurės vakarus nuo Irkutsko, 15 km nuo Angaros upės; rajono centras. Stotis prie Transsibiro geležinkelio, praeina Irkutsko–Krasnojarsko plentas. Mašinų gamybos, chemijos, lengvoji (siuvimo), statybinių medžiagų, baldų, maisto (duonos) pramonė. Kasamos akmens anglys. Yra dramos teatras.

## Istorija

Čeremchovas įkurtas 1772 m. kaip pašto stotis prie kelio į Irkutską. 1896 m. pradėtos kasti anglys. 1917 m. suteiktas miesto statusas.

## Šaltiniai
Rashaun Broadus

**Rašaunas Broudusas** (*Rashaun Eneal Broadus*, g. 1984 m. rugpjūčio 5 d. JAV, Havajuose) – Jungtinių Amerikos Valstijų krepšininkas.

Baigė Mililanio mokyklą Havajuose, vėliau atstovavo NCAA žaidusią „BYU Cougars“ komandą iš Jutos. Beveik visą profesionalo karjerą Rašaunas Broudusas praleido Europoje: Rumunijoje, Ukrainoje, Lenkijoje, Vokietijoje, bet daugiausia Lietuvoje, kur spėjo pažaisti už 6 skirtingas LKL komandas. Taip pat trumpai rungtyniavo Kanadoje, ten dirbo ir treneriu.

Gavęs Albanijos pilietybę, R. Broudusas žaidė už šios šalies rinktinę.

## Pasiekimai
* 2015 m. LKF ketvirtoji vieta.
* 2015 m. BBL trečioji vieta.
* 2015 m. LKL trečioji vieta.
* 2 kartus dalyvavo LKL „Žvaigždžių dienoje“

## Šaltiniai
Barguzinas (reikšmės)

**Barguzinas** gali reikšti šiuos objektus Buriatijoje:
* Barguzinas – upė;
* Barguzinas – Baikalo pakrančių vėjas;
* Barguzinas – gyvenvietė, rajono centras;
* Ust Barguzinas – gyvenvietė;
* Barguzino rajonas;
* Barguzino rezervatas;
* Barguzino dubuma;
* Barguzino kalnagūbris.
Mataučiznos guoba

**Mataučiznos guoba** arba **Mataučiznos vinkšna** – botaninis Lietuvos gamtos paveldo objektas, guoba, auganti šalia sunykusio Mataučiznos kaimo, Obelių seniūnijoje, Rokiškio rajone. Informacinių nuorodų nėra. Pasiekiama iš plento , pasukus į pietus tiesiu keliu apie 2 km per Gindvilių ir Bučelių kaimus. Guoba pastebima iš tolo, atvirame lauke, apie 100 m į rytus nuo nedidelio, melioratorių palikto miškelio.

Mataučiznos guoba paskelbta saugoma 2007 m. birželio 21 d. (Aplinkos ministro įsakymas D1–352).

## Duomenys
 
* Medžio rūšis: kalninė guoba (*Ulmus glabra Huds.*)
* Aukštis: 19,50 m
* Kamieno apimtis 1,3 m aukštyje: 4,36 m 
* Lajos aukštis: 16,5 m
* Lajos plotis: 18,7 m
* Amžius: 300 metų

Kalninė guoba yra vietinė, savaime auganti Lietuvos medžių rūšis, nors nėra labai dažnai paplitusi.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
Akrojoga

**Akrojoga** (arba kitaip **Akrobatinė joga**; ) – XX–XXI a. sandūroje atsiradusi jogos atšaka, susidedanti iš akrobatikos pratimų ir jogos filosofijos bei tajų masažo elementų.

## Istorija
1999 m. akrojoga pradėta vystyti Montrealyje, Kanadoje. 2006 m. atsirado atšaka Kalifornijoje, JAV. Jessie Goldberg ir Eugene Poku, Montrealio akrojogos įkūrėjai, sujungė akrobatiką, jogą, šokius (breikas ir kt.) ir kovos menus. Jason Nemer ir Jenny Klein, Kalifornijos akrojogos steigėjai, apjungė akrobatiką, jogą ir tajų masažą. Europoje ir kitose pasaulio šalyse taip pat vystosi akrojoga. Lietuvoje akrojoga ėmė populiarėti 2014 m.

## Ypatumai

Akrojogos praktikams reikia lavinti jėgą, lankstumą ir išmokti technikas bei įvaldyti kūno padėtis, kurios leidžia išlaikyti partnerio svorį ant kojų ar rankų bei valdyti savo kūną ore. Jėgos treniruotėmis gali tapti atsispaudimai arba vaikščiojimas ant rankų. Lankstumo arba jin jogos pratimus geriausia atlikti pabaigoje – po treniruotės ir su porininku. Geriausia mokintis su stipriu, patyrusiu partneriu. Viena svarbiausių akrojogos technikų yra „kaulų apkrovimas“ (), kuomet keliai, alkūnės ir kitos judančios vietos ištiesinamos ir tuomet apkrova tenka kaulams, o ne raumenims.

Akrojogoje vienas partneris (vadinamas „atramos tašku“; ), dažniausiai gulėdamas ant nugaros ištiestomis kojomis, laiko kitą partnerį (vadinamą „skraiduolį“; ) skirtingose pozose ore. Aplink esantys treneriai (vadinami „sergėtojais“; ) užtikrina ant žemės ir ore esančių žmonių tinkamą padėtį, kad viršuje esantis žmogus nenukristų. Esti daug akrojogos pozų.


Vaizdas:KarolisValickas Toma Kaliūtė Akrojoga Akro joga AcroYoga Lt SuperYogi.jpeg|Akrojogos praktika Birutės parke, Palangoje.
File:Hangle Dangle.jpg|akrojogos poza
File:Acro Yoga.jpg|akrojogos poza


## Šaltiniai

## Nuorodos
* www.acroyoga.org 
* www.acroyoga.com
* www.acropedia.org 
* www.acroyoga.lt
Ožakmenis

**Ožakmenis** – stambus riedulys, Lietuvos gamtos paminklas, esantis Rokiškio rajone, Juodupės seniūnijoje, Ignotiškio miške, kuris priklauso Rokiškio miškų urėdijos Vyžuonos girininkijos (71 kv., 4 skl.) teritorijai. Akmuo stūkso už 100 m į vakarus nuo kelio , nuokalnėje, apie 3,5 km į pietryčius nuo Lukštų. Kelyje informacinių nuorodų nėra, vienas iš orientyrų – netoliese, įkalnėje, pastatyta rodyklė į kitoje pusėje esančią Ignotiškio dvaro sodybą.

Ožakmenis paskelbtas saugomu 1964 m. kovo 27 d,. įtrauktas į Kultūros vertybių registrą (unik. kodas ) 1998 m. liepos 14 d. Jo matmenys 5,1x3x3,3 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Rokiškio TIC: Ožakmenis
Dučė

**Dučė** ( 'vadovas'; iš ) – Nacionalinės fašistų partijos vadovo Benito Musolinio titulas, kilęs iš  'duksas'. 
Italijos fašistai Musolinį vadino fašistų judėjimo *Il Duce* ('vadas'), šis titulas tapo sutrumpintu diktatoriaus titulo *Sua Eccellenza Benito Mussolini, Capo del Governo, Duce del Fascismo e Fondatore dell'Impero* ('Jo Ekscelencija Benitas Musolinis, Vyriausybės galva, Fašizmo dučė ir Imperijos įkūrėjas') pavadinimu. Titulas įsteigtas 1925 m., tik priedas „Imperijos įkūrėjas“ pridėtas 1936 m. Vienintelis šio titulo turėtojas nuo 1925 m. gruodžio 24 d. iki 1943 m. liepos 25 d. buvo B. Musolinis. Titulą suteikė Didžioji fašizmo taryba.
1943 m. rugsėjį B. Musolinis ėmė save vadinti  ('Italijos Socialinė Respublika') duče. 

Dučė titulas tapo pavyzdžiu, pagal kurį save ėmė tituluoti kitų fašistinių judėjimų lyderiai, pvz., A. Hitlerio *[[fiureris|Führer]]*. 

## Titulo istorija
Titulas  buvo naudotas kai kuriose publikacijose, gyrusiose Džiuzepę Garibaldį 1860 m., Italijos suvienijimo metu. Pats Garibaldis šio titulo oficialiai nenaudojo.

Titulą  ('Aukščiausiasis vadas') 1915 m. formaliai naudojo Italijos karalius Viktoras Emanuelis III, taip apibūdindamas save kaip vyriausiąjį ginkluotųjų pajėgų vadą.

Titulą naudojo Gabrielis d'Anuncijas (*Gabriele d'Annunzio*), pasiskelbęs nepripažintos valstybės Itališkosios Karnaro regentystės duče.

Žinomiausias dučė buvo fašistų diktatorius B. Musolinis. Titulas *Il Duce* ėmė asocijuotis su itališkuoju fašizmu, kitomis prasmėmis faktiškai nebenaudojamas. Dėl dabartinių antifašistinių nuostatų italų kalboje vadus, vadovus vadina kitokiais žodžiais, dažnai naudojamas skolinys . Dabar terminas *dučė* yra *Benito Mussolini* antonomazija.

## Nuorodos
Jessy Matador

**Jessy Kimbangi**, geriau žinomas sceniniu vardu **Jessy Matador** (g. 1982 m. spalio 27 d. Kinšasoje, Kongo DR) – Kongo dainininkas, šiuo metu gyvenantis Prancūzijoje.

## Biografija

Gimęs 1982 m. spalio 27 d. Kinšasoje, Zaire. Savo karjerą pradėjo 2001 metais kaip šokėjas. Vėliau prisijungė prie šokių grupės *Les cœurs brisés*, su kuria jis gastroliavo JAV, Kongo DR, Jungtinėje Karalystėje, Italijoje ir Kanadoje.

2010 m. vasario 19 d. Prancūzijos televizijos sprendimu išrinktas Prancūzijos atstovu 2010 m. Eurovizijos dainų konkurse. Prancūzija, kaip viena iš keturių šalių (kartu su Jungtine Karalyste, Vokietija ir Ispanija), labiausiai prisidedančių prie Eurovizijos finansavimo, turi teisę kasmet pasirodyti iš karto konkurso finale. Daina „Allez Ola Olé“ pristatyta kovo 19 d. Eurovizijoje daina su 82 taškais užėmė dvyliktą vietą.

## Diskografija

### Albumai
* *Afrikan New Style* (2008)
* *Elektro Soukouss* (2010)
* *Authentik* (2013)

### Singlai
* *Décalé gwada* (2008)
* *Mini kawoulé* (2008)
* *Allez Ola Olé* (2010)
* *Bomba* (2010)

## Nuorodos

* MySpace profilis

|-
Didžioji fašizmo taryba

**Didžioji fašizmo taryba** () – aukščiausias Italijos B. Musolinio fašistinės vyriausybės organas. Jis buvo sukurtas kaip partinis organas 1923 m., o 1928 m. gruodžio 9 d. tapo valstybės organu, įgaliotu kontroliuoti valstybės institucijas. Taryba paprastai rinkdavosi Romoje, *Palazzo Venezia* rūmuose, kurie buvo ir Italijos vyriausybės vadovo būstinė.

## Tarybos nariai
Didžiosios fašizmo tarybos nariai buvo:
* Vyriausybės vadovas ir fašistų dučė Benitas Musolinis (1928 m. gruodžio 9 d. – 1943 m. liepos 25 d.)
* Kvadrumvirai (4 fašistų partijos vadovai, vadovavę Žygiui į Romą – *[[Michele Bianchi]]* (m. 1930 m.), *[[Emilio De Bono]]*, *[[Cesare Maria De Vecchi]]* ir *[[Italo Balbo]]* (m. 1940 m.).
* Italijos senato prezidentas, Italijos Deputatų rūmų prezidentas (nuo 1939 m. pastarąjį pakeitė Fascijų ir korporacijų rūmų prezidentas).
* Italijos teisingumo, užsienio reikalų, žemės ir miškų ūkio, švietimo, korporacijų, liaudies kultūros ministrai.
* Italijos karališkosios akademijos prezidentas, Ypatingosios padėties ir gynybos teismo prezidentas, Pramonininkų, Žemės ūkio darbininkų, Pramonės darbininkų, Ūkininkų korporacijų prezidentai.
* Juodmarškinių vadas.
* Nacionalinės fašistų partijos sekretorius (jis buvo ir Didžiosios fašizmo tarybos sekretorius).
* Kiti asmenys, kuriuos į tarybą atrinkdavo pats Musolinis ir kurie trejus metus būdavo tarybos nariais.

## Tarybos galios

Taryba turėjo šias galias:
* Galią rinkti Fašistų partijos deputatus, parinkti kandidatus į partijos sekretoriaus ir kitus partijos vadovų postus, tvirtinti partijos statutus, partijos politikos kryptis.
* Galią parinkti sosto paveldėjimo liniją, tame tarpe sosto įpėdinį.
* Galią parinkti galimus kandidatus į premjero postą, į Didžiosios tarybos, Senato, Deputatų rūmų (vėliau Fascijų ir korporacijų rūmų) narius,  
* Galią nustatyti premjero įpareigojimus, derinti tarptautines sutartis, kitus užsienio politikos klausimus.

Didžiosios tarybos posėdžius šaukdavo pats premjeras (B. Musolinis), visi nutarimai ir įstatymai įsigaliodavo tik jam pritarus. Skirtingai nuo nacistinės Vokietijos fiurerystės principo Didžioji taryba teoriškai turėjo galią rekomenduoti Italijos karaliui nušalinti premjerą. Didžioji taryba buvo vienintelis Musolinio valdžios ribotuvas.

## Musolinio nušalinimas
Didžioji taryba balsų dauguma (19 balsų už, prieš 8, susilaikė 1) 1943 m. liepos 25 d. (po Sąjungininkų išsilaipinimo Sicilijoje) rytą nušalino Musolinį iš posto. Devyniolikos tarybos narių, balsavusių už nušalinimą, skaičiuje buvo ir Musolinio žentas Galeacas Čianas (*Galeazzo Ciano*, buvęs užsienio reikalų ministras) bei įtakingas maršalas *Emilio De Bono*. Šie du tarybos nariai ir dar trys vidiniai Musolinio priešininkai, kurie, remiami vokiečių kariuomenės, galėjo išlaikyti Musolinio valdžią šiaurės Italijoje, 1944 m. sausį Veronoje buvo nuteisti mirties bausmei, kuri buvo įvykdytas trimis dienomis vėliau.

## Nuorodos
Kvadrumvirai

**Kvadrumvirai** ( 'keturi vyrai') – 
* Senovės Romoje *kvadrumviras* () buvo renkamas pareigūnas į postą, kurį užimdavo 4 piliečiai, turėję policinę ir jurisdikcinę valdžią. Juos rinkdavo senatas. 
* Italijos fašistinio judėjimo pradžioje *kvadrumvirais* vadino keturis fašistų veikėjus, kurie 1922 m. spalį vadovavo Benito Musolinio *[[Žygis į Romą|Žygiui į Romą]]*. Jie buvo aktyvūs fašistų partijos nariai, veikę vadovaujant Musoliniui. Vėliau jie fašistinėje Italijoje aktyviai veikė politikos ir karo srityse.

## Nariai
Fašistinio kvadrumviro nariai:
* *[[Michele Bianchi]]* – revoliucinis sindikalistų vadovas. 
* *[[Emilio De Bono]]* – žymus Italijos generolas (žygio metu – generolas majoras), kariavęs Pirmojo pasaulinio karo metais. 
* *[[Cesare Maria De Vecchi]]* – Italijos Deputatų rūmų narys. Kolonijinis valdininkas.
* *[[Italo Balbo]]* – Juodmarškinių vadas, Feraros fašistų organizacijos vadovas, Musolinio kaip diktatoriaus įpėdinis.


De Bono1.jpg|*Emilio De Bono* (1929 m. sausis)
Italo Balbo.jpg|*Italo Balbo*, Italijos aviacijos ministras (1920 m.)
Aleksandras Zaslavskis

Kunigaikštis **Aleksandras Zaslavskis** (; 1577–1629) – lenkų-lietuvių velmoža iš Ostrogiškių-Zaslavskių giminės. Voluinės kaštelionas nuo 1605 metų, Žitomyro seniūnas. Braclavo vaivada (1615–1628 m.), Kijevo vaivada (1628–1629 m.). Antrasis Ostrogiškių ordinatas.

1620 metais, po savo tėvo Jonušo Zaslavskio mirties, paveldėjo Ostrogiškių giminės turtą. Paveldėjimas buvo didžiulis – 80 miestų ir miestelių, 2760 kaimų, 900 000 auksiniais pinigais, 600 000 auksinių dukatų, ir turto už 700 000.

## Išnašos

## Nuorodos

|-
Dainius Razauskas

**Dainius Razauskas** (literatūrinis slapyvardis ***Daukintas***; g. 1960 m. Vilniuje) – lietuvių mitologas, religijotyrininkas, rašytojas, vertėjas.

## Biografija

Gimė Vilniuje, Antakalnyje, muzikologės, choro dirigentės Birutė Razauskienės-Daukintaitės šeimoje. Mokėsi Vilniaus 22-ojoje vid. mokykloje. Pradžioje domėjosi fizika, astronomija, bet neturėdamas galimybės studijuoti šių mokslų, pasirinko Vilniaus universiteto Matematikos ir informatikos fakultetą, kuriame baigė bakalauro studijas. Vėliau dirbo programuotoju (su skaičiavimo mašinomis), paskui – 17-a metų dirbo sargu Nacionalinio dailės muziejaus saugykloje, rašė straipsnius į kultūrinę spaudą.

2005 m. Rusijos mokslų akademijoje pas žymų baltistą Vladimirą Toporovą apgynė humanitarinių mokslų daktaro disertaciją „Mitologinių sąvokų leksinė-semantinė analizė: „žuvies“ simbolika baltų-slavų tradicijoje (atsižvelgiant į indų-iranėnų duomenis)“.

Vilniaus universitete dėsto Lietuvių religijos ir mitologijos kursą. Nuo 2007 m. dirba Lietuvių literatūros ir tautosakos institute, Lietuvos nacionaliniame kultūros centre. Žurnalo „Būdas“ (buvusi „Liaudies kultūra“) vyresnysis redaktorius.

Dainiaus Razausko straipsniai spausdinami „Būde“ (buvusi „Liaudies kultūra“), „Literatūroje ir mene“, „Respublikoje“, „Šiaurės Atėnuose“, Alkas.lt svetainėje, „Acta Orientalia Vilnensia“ ir kt. leidiniuose. Mokslininkas skaito viešas paskaitas kultūros reginių metu (pvz., per festivalį Mėnuo Juodaragis).

2016 m. Dainiui Razauskui skirta Jono Basanavičiaus premija.

## Bibliografija

;Monografijos, studijos
* *[http://tautosmenta.lt/wp-content/uploads/2013/12/Razauskas_Dainius/Razauskas_2000_RRR.pdf Ryto ratų ritimai: Pagrindinio kosmologinio modelio rekonstrukcija su etimologiniais priedainiais]* (2000 m.)
* *[http://tautosmenta.lt/wp-content/uploads/2013/12/Turiniai/Razauskas_2004_turinys.pdf Vėjūkas: Lietuvių vėjo demono vardo ir įvaizdžio rekonstrukcija, atsižvelgiant į vieną skitų atitikmenį (osetinų wæjug / wæjyg)]* (2004 m.)
* *Vytis simbolikos požiūriu: Baltas raitelis su iškeltu kalaviju raudoname lauke* (2008 m.)
* *Krosnis mitologijoje* (2011 m.)
* ''Visi dievai: „panteono“ sąvokos kilmė, pirminis turinys ir lietuviškas atitikmuo'' (2016 m.)
* *Maironis: Praamžės tradicijos dainius* (2016 m.)
* *Mitiniai vaizdiniai Donelaičio „[[Metai (Donelaitis)|Metuose]]“. Pastabos paraštėse* (2016 m.)
* *Bažnyčia, prasmegusi Kulionių piliakalnyje* (2017 m.)
* *Vytis ir Gediminaičių stulpai simbolikos požiūriu* (2018 m.)
* *Sielos namai: Namų samprata ir vertinimas dvasinėje tradicijoje* (2020 m.)
* *Blindė: medis-moteris mitologijoje (ir vienos paplitusios nešvankybės kilmė)* (2020 m.)

; Vertimai
* *Pėteris Šmitas. Latvių mitologija* (2004 m.)
 
; Grožinė kūryba
* *Pro langą* (1990 m.)
* *Pavasario daina* (2010 m.)

## Šaltiniai

* Svetainės tekstai.lt informacija
* Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto informacija

## Nuorodos

* Visa D. Razausko bibliografija, tautosmenta.lt