open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Robertas I

**Robertas I** (; 866–923 m.) – Vakarų Frankijos karalius (valdė 922–923 m.). Vakarų Frankijos karaliumi tapo po Karolio III Naiviojo mirties, o šis Vakarų Frankijos karaliumi tapo po Roberto brolio Edo I mirties. Iki tapdamas karaliumi Robertas buvo Puatjė grafas, Neustrijos ir Orleano markizas, Paryžiaus grafas.

## Biografija
Robertas gimė 866 m., jau po tėvo Anžu grafo Roberto Stipriojo mirties. Robertas buvo jauniausias Roberto Stipriojo sūnus, o jo vyresnysis brolis Edas vėliau tapo Vakarų Frankijos karaliumi. Vakarų Frankija einant laikui tapo Prancūzija. Valdant Edui I Vakarų Frankijos sostine tapo Paryžius, tai buvo didelis žingsnis link būsimos Prancūzijos. Roberas priklausė giminei, kuri vadinama Robertjenais (*Robertians*).

885 m. Robertas dalyvavo Paryžiaus gynyboje nuo vikingų apgulties. Edas I brolį Robertą buvo padaręs kelių grafysčių valdovu (jų tarpe ir Paryžiaus grafu), daugelio abatijų patronu *[[in commendam]]*. Robertas buvo paskirtas ir *[[Frankų hercogas|Dux Francorum]]*, tai buvo labai svarbios karinės pareigos. 898 m. mirė jo brolis karalius Edas I, bet Robertas nepareiškė teisių į Vakarų Frankijos karūną ir pripažino Karolingų kandidato Karolio Naiviojo viršenybę. Karolis III Naivusis patvirtino Roberto užimamus postus ir turimas valdas. Robertas ir toliau gynė šiaurinę Vakarų Frankijos dalį nuo vikingų.

Karalius ir galingas jo vasalas gerai sutarė iki maždaug 921 m. Tačiau Karolio Naiviojo valdymas, o ypač jo palankumas nemėgstamam bajorui Haganui, kėlė didikų nepasitenkinimą. Robertas, remiamas daugelio svarbių dvasininkų ir dalies galingų frankų didikų, ėmėsi ginklų ir išstūmė Karolį į Lotaringijos hercogystę. 922 m. birželio 29 d. Robertas Reimse buvo karūnuotas kaip Frankų karalius (*rex Francorum*).

Surinkęs kariuomenę Karolis Naivusis surengė žygį prieš uzurpatorių. 923 m. birželio 15 d. mūšyje ties Suasonu karalius Robertas I žuvo, bet jo kariuomenė mūšį laimėjo, o Karolis Naivusis papuolė į nelaisvę.

## Šeima
* Pirmoji Roberto žmona buvo Adelė (*Aélis/Adèle du Main*):
** Adelė Prancūzė (~887 – po 931 m. kovo) – ištekėjo už Vermandua grafo Herberto II.
* Antrą kartą Robertas vedė apie 890 m. Antroji žmona – Beatričė de Vermandua, Vermandua grafo Herberto I duktė. Jų vaikai:
** Ema Prancūzė (; 894–935 m.), ištekėjo už Burgundijos hercogo Rudolfo (vėliau – Vakarų Frankijos karalius Raulis I).
** Hugas Didysis (; 897–956 m.) – vėliau tapo Frankų hercogu (*dux Francorum*). Hugas Didysis buvo Hugo Kapeto tėvas.

## Išnašos

## Nuorodos
Frankų hercogas

**Frankų hercogas** ( 'Frankų hercogas (karo vadas) ir princepsas (kunigaikštis)') – garbės titulas, kurį pirmas priėmė Pipinas Herstalietis po istorinės savo pergalės 687 m. mūšyje prie Tertrio, kai į nelaisvę paėmė frankų karalių Teodoriką III. Iki tol (nuo 680 m.) Pipinas buvo Austrazijos rūmų majordomu. Prie Tertrio sumušęs Neustrijos ir Burgundijos kariuomenę Pipinas privertė Teodoriką III pripažinti jį visų frankų žemių majordomu. Taip Pipinas savo valdžią išplėtė visose frankų žemėse ir tapo pirmu tiek valdžiusiu majordomu. Norėdamas pažymėti tokią didelę savo valdžią Pipinas Herstalietis įsivedė Frankų hercogo titulą.

Titulo pavadinimas kartais klaidingai verčiamas kaip *Prancūzijos hercogas*.

Vakarų Frankijoje (būsimoji Prancūzija) Frankų hercogo titulą turėjo kai kurie Robertjenų giminės atstovai, pvz., Robertas I, 922 m. tapęs Vakarų Frankijos karaliumi. Paskutinis Robertjenas, buvęs Frankų hercogu, buvo Hugas Kapetas, 987 m. tapęs karaliumi ir Kapetingų dinastijos įkūrėju.

## Nuo Frankų hercogo iki Frankonijos hercogo
Rytų Frankijoje (būsimoji Vokietija) 906 m. Frankų hercogo titulą (; ) priėmė Konradas I, Tiuringijos hercogo Konrado sūnus. Jis užvaldė Tiuringiją ir gretimas frankų apgyvendintas žemes. Ši teritorija imta vadinti *[[Frankonija]]*. Tuo metu (895–925 m.) daugiausia frankų apgyvendinta Lotaringija faktiškai buvo nepriklausoma nuo Rytų Frankijos. 911 m. Konradą I išrinko Rytų Frankijos karaliumi. 918 m., po Konrado I mirties, Frankų hercogu, o faktiškai Frankonijos hercogu, buvo paskelbtas Konrado I jaunesnysis brolis Eberhardas. 939 m. Eberhardas žuvo mūšyje, o jo žemės tapo asmeninėmis karaliaus valdomis. Po daugelio metų titulas *Herzog von Franken* atgimė, tačiau jis tereiškė 'Frankonijos hercogas'.
Krikštatėvis III

**Krikštatėvis III** () – 1990 m. JAV epinis kriminalinis filmas, kurį režisavo Frensis Fordas Kopola. Scenarijų parašė Marijus Pjuzas ir Kopola. Filmas užbaigia Maiklo Korleonės, centrinės figūros Amerikos mafijoje, siekiančio legalizuoti savo kriminalinę imperiją, istoriją. Filmo siužeto vingiuose taip pat atpasakojami tikri įvykiai – Jono Pauliaus I mirtis 1978 m. ir 1981–1982 m. Popiežiaus banko skandalas. Šie įvykiai filme susiejami tarpusavyje ir kartu su Maiklo Korleonės verslo reikalais. Filme vaidina Alas Pačino, Diana Kyton, Talija Šair, Andis Garsija ir kiti.

Kopola ir Pjuzas iš pradžių norėjo, kad filmo pavadinimas būtų **Maiklo Korleonės mirtis** (), bet su tuo nesutiko „Paramount Pictures“. Kopola teigia, kad „Krikštatėvio“ seriją sudaro tik dvi dalys, o trečioji yra epilogas.

Filmas susilaukė įvairių įvertinimų, tinklalapiai Rotten Tomatoes ir Metacritic įvertino atitinkamai 68 % (iš 100) ir 60 balų (iš 100). „Krikštatėvis III“ kritikų vieningai laikomas silpniausia trilogijos dalimi ir nors buvo nominuotas 7 Oskaro apdovanojimams, nelaimėjo nė vieno.

## Aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Al Pacino – Maiklas Korleonė
* Andy García – Vinsentas Mančinis-Korleonė
* Diane Keaton – Keitė Adams-Korleonė
* Talia Shire – Konė Korleonė
* Sofia Coppola – Merė Korleonė
* Eli Wallach – donas Altobelas
* George Hamilton – B. Dž. Harisonas
* Joe Mantegna – Džojus Zaza
* Richard Bright – Alas Neris
* Bridget Fonda – Greisė Hamilton
* Raf Vallone – kardinolas Lambertas
* Franc D’Ambrosio – Antonis Korleonė
* Donal Donnelly – arkivyskupas Gildėjus
* Helmut Berger – Frederikas Keinscigas
* Don Novello – Dominikas Abbandandas
* John Savage – tėvas Endriu Heigenas
* Vittorio Duse – donas Tomasinas
* Enzo Robutti – donas Ličio Lučezis
* Al Martino – Džonis Fonteinas
* ir kt.

## Išnašos
Romos Švč. Jėzaus Vardo bažnyčia

**Romos Švenčiausiojo Jėzaus Vardo bažnyčia** (, trumpiau − , ) yra Jėzuitų ordino pagrindinė šventovė.

Bažnyčia pradėta statyti 1568 m. pagal Džakomo Barocio da Vinjolos planą, 1575 m. pastatytas fasadas pagal Džakomo dela Portos projektą. Pastatas pasižymi pirmuoju tikrai barokiniu fasadu ir todėl laikomas baroko architektūros stiliaus pradžia. Šventovė buvo daugybės jėzuitų bažnyčių visame pasaulyje modeliu, ypač Pietų ir Šiaurės Amerikoje.

Jėzuitų ordino įkūrėjo Ignaco Lojolos pirmą kartą sumąstyta 1551 m. bažnyčia aktyviai veikė Reformacijos ir sekusios Kontrreformacijos metu bei buvo ordino kurija iki jo laikino uždarymo 1773 m.

Bažnyčioje palaidotas LDK didikas, kardinolas Jurgis Radvila.
## Nuorodos

* sacred-destinations.com
Robertjenai

**Robertjenai** (), *Robertinai* – žymi frankų didikų giminė, gyvenusi Vakarų Frankijoje, iš kurios kilo Kapetingai. Ji buvo įtakinga visą Karolingų imperijos laikotarpį (800–888 m.) ir 888–988 m., kai egzistavo paskutinė Karolingų karalystė. Daug giminės narių turėjo vardą *Robert*, pvz., Robertas iš *Hesbaye* (g. 770 m.), Robertas III Vormsietis (g. 800 m.), Robertas Stiprusis (g. 820 m.) ir Robertas I (g. 866 m.). Jie gana ryškiai skyrėsi tarp Karolingų didikų, santuokiniais ryšiais siejosi su šia karališkąja gimine. Iš pačios Robertjenų giminės iškilo trys frankų karaliai, valdę Vakarų Frankijoje – Edas I, Robertas I ir Hugas Kapetas.

Istoriografijoje Hugas Kapetas vadinamas paskutiniuoju frankų karaliumi ir pirmuoju Prancūzijos karaliumi. Jis buvo Kapetingų giminės įkūrėjas, o ši giminė (per savo dukterinę giminę Burbonus) valdė Prancūziją iki Antrosios Prancūzijos respublikos (1848–1852 m.), išskyrus Prancūzijos revoliucijos ir Napoleono karų metus (nuo 1792 iki 1815 m.). Ji iki šiol valdo Ispaniją ir Liuksemburgą, nes Ispanijos karalius Chuanas Karlosas I ir Liuksemburgo didysis hercogas Henris per Burbonus yra kilę iš Robertjenų.

## Kilmė
Manoma, kad seniausieji Robertjenai kilę iš *Hesbaye* grafystės žemių (apie Tongereną šiuolaikinėje Belgijoje). Pirmas tikrai žinomas Robertjenų protėvis yra Paryžiaus grafas Robertas Stiprusis, kuris galbūt buvo Roberto III Vormsiečio sūnus ir Roberto iš *Hesbaye* anūkas, bei Ermengardos iš *Hesbaye* sūnėnas. O Ermengarda buvo Ingremo iš *Hesbaye* duktė ir Liudviko I Pamaldžiojo žmona.
Villa Lituania

**Villa Lituania** – Lietuvos Pirmosios Respublikos pasiuntinybės pastatas Romoje, Italijoje.

## Istorija
Pastatas buvo įsigytas išperkamosios nuomos būdu ir priklausė Lietuvos Respublikai XX amžiaus ketvirtajame dešimtmetyje. Sovietų Sąjungai okupavus Lietuvą, pastatas su Italijos vyriausybės pritarimu buvo perduotas Sovietų Sąjungai. Nelikus kitų išeičių ambasadorius Stasys Lozoraitis iš pastato pasitraukė 1940 m. kartu su likusiu diplomatiniu korpusu ir šeima, sunaikindamas arba su savimi pasiimdamas daugumą dokumentų. Iki pastato okupacijos Lietuvos Respublika buvo sumokėjusi daugiau nei pusę pastato kainos.
Šiuo metu pastate įsikūręs Rusijos generalinis konsulatas Italijoje.

2007 m. Lietuvos menininkai Nomeda ir Gediminas Urbonas dalyvavo Venecijos meno bienalėje su projektu Villa Lituania, už kurį susilaukė specialaus bienalės komisijos paminėjimo.

Villa Lituania buvo laikoma paskutine Sovietų Sąjungos okupuota Lietuvos dalimi. 2013 m. vasario 21 d. Lietuvos Respublikos Užsienio reikalų ministras Linas Antanas Linkevičius pasirašė kontroversišką susitarimą su Italijos vyriausybe, pagal kurią Lietuva atsisakė pretenzijų į Villa Lituania pastatą, vietoj jo sutikdama neatlygintinai naudotis kitomis patalpomis Romoje, Palazzo Blumenstihl pastate.

## Nuorodos
* Nomedos ir Gedimino Urbonų projekto Venecijos meno bienalėje svetainė
*  Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerijos pranešimas apie 2013 m. vasario 21 d. susitarimo pasirašymą
Smegenų plovimas (TV laida)

**Smegenų plovimas** () yra norvegų mokslo dokumentinė laida, transliuota Norvegijos valstybinės televizijos NRK 2010 m. Laidą sudaro septyni epizodai, kuriuose kalbinami Norvegijos, JAV ir Dižiosios Britanijos mokslininkai homoseksualumo, lyties, rasės, smurto ir kitomis temomis. Prodiuseriai – Harald Eia ir Ole Martin Ihle.

2010 m. Eia buvo apdovanotas Fritt Ord garbės apdovanojimu, skiriamu už žodžio laisvę. Transliacijos pasekoje Norvegijos vyriausybė nutraukė finansavimą Šiaurės šalių lyčių institutui ir jį uždarė.

## Epizodai
Prodiuseriai siūlo pasižiūrėti laidą internete. Įrašai, subtitruoti anglų kalba:

## Nuorodos
* http://www.dailymotion.com/playlist/x1xv47_BrainwashingInNorway_hjernevask-english/1#video=xp0tg8/
* http://vimeo.com/user5971760/videos
* http://www.youtube.com/watch?v=WW2r6xjXWJo&feature=share&list=PLP2yZbuvvPB4kBbQDsitMWGGLYDwDytzX (subtitruota lietuvių kalba)
* http://www.nrk.no/programmer/sider/hjernevask/
* http://www.fritt-ord.no/en/hjem/mer/harald_eia_dag_hessen_og_bjorn_vassnes_far_fritt_ords_honnor/
Kazimieras Konstantinas Pliateris

**Kazimieras Konstantinas Pliateris** (; 1746 m. – 1807 m. rugpjūčio 4 d.) – seniūnas, kaštelionas, rašytojas, Targovicos konfederacijos narys, Lietuvos pakancleris, viešai reikalavęs panaikinti baudžiavą. Už nuopelnus valstybei gavo Daugėliškio dvarą, kur ir mirė. Jis buvo paskutinis, valdęs Daugėliškio seniūniją ir dvarą su 27 kaimais ir 12 palivarkų. Dvarą sudarė mediniai rūmai su fligeliais (pamatai akmeniniai, stogas dengtas lentelėmis). Juose buvo 40 kambarių, kelios virtuvės. 7 namai buvo skirti tarnams. Buvo unikali 15 tūkst. tomų biblioteka. Dvaro rūmus supo parkas, kuriame augo reti augalai. Turėjo šešis sūnus.

## Biografija

Lietuvos bajorų Pliaterių giminės atstovas, herbo „Pliater“ savininkas. Mstislavlio vaivados ir Trakų kašteliono, grafo Konstantino Liudviko Pliaterio (1722–1778) ir Augustos Oginskos, Trakų vaivados, knigaikščio Juozapo Tado Oginskio dukters sūnus.  

1773 metais gavo grafo titulą. 1787 metais Kazimieras Konstantinas Pliateris buvo paskirtas Lietuvos didžiuoju stovyklininku, bet atsisakė nuo tų pareigų. 1790–1793 metais – Trakų kaštelionas, 1793–1795 metais – paskutinis Lietuvos didysis pakancleris. Pripažino naują Lenkijos konstituciją, priimtą 1791 metų gegužės 3 d.

1776–1788 ir 1793–1794 metais Kazimieras Konstantinas Pliateris buvo Nuolatinės Tarybos nariu. 

1792 m. vienas iš aktyvių Targovicos konfederacijos dalyvių.

1793 metais Gardino seime Kazimieras Konstantinas Pliateris Lenkijos karaliaus Stanislovo Augusto Poniatovskio buvo paskirtas seimo deputacijos nariu derybose su Rusijos pasiuntiniu Jakovu Siversu. Buvo Gardino konfederacijos, sudarytos seime dėl Antro ATR padalijimo patvirtinimo, nariu. 1793 metais buvo paskirtas Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Edukacinės komisijos nariu nuo Targovicos konfederacijos. 

1774 metais Kalniko kaime įkūrė giminės Maltos ordino komandoriją. 

Maltos ordino narys (1775), Švento Stanislovo ordino (1776), Aleksandro Neviškio ordino (1787) ir Baltojo erelio ordino (1791) kavalierius.

## Šeima ir vaikai

Grafas Kazimieras Konstantinas Pliateris vedė Izabelę Liudviką Borch, Karūnos didžiojo kanclerio Jano Andžejaus von Borcho ir Luizos Zyberg dukterį. Vaikai: Liudvikas, Mykolas, Konstantinas, Janas, Kazimieras, Stanislovas ir Henrikas. Iš jų Mykolas Pliateris vedė Izabelę Eleną, paskutinę baronų Zybergų atstovę, ir gavo dvigubą pavardę Pliater-Zyberg.

## Literatūra
* Уладзіслаў Вяроўкін-Шэлюта, Плятэры // Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. Т.2: Кадэцкі корпус — Яцкевіч / Рэдкал.: Г. П. Пашкоў (гал.рэд.) і інш.; Маст. З. Э. Герасімовіч. — Мн.: БелЭн, 2006. −792 с.: іл. С. 443. ISBN 985-11-0315-2, ISBN 985-11-0378-0 (т. 2)

## Nuorodos

|-
Vytauto stadionas

**Vytauto stadionas** – daugiafunkcis stadionas Tauragėje, Vytauto g. 140. Klubo FK Tauras namų aikštė. Stadionas naudojamas lengvosios atletikos ir futbolo varžyboms. Stadione 1990 m. vyko Lietuvos futbolo taurės finalas.

## Istorija

Stadionas pastatytas 1987 m. vietoje Tauragės senojo stadiono. Jo atidarymo rungtynėse Žalgiris Vilnius meistrų komanda sutriuškino vietinę Tauras Tauragė ekipą 8-1. Tuo metu stadiono veja buvo geriausia Lietuvoje. Renovuotas 2008 m. ir 2010–2011 m. Vietų skaičius padidintas iki 3000. Taip pat įrengtos patalpos varžybų dalyviams, žurnalistams. Pastatytos VIP tribūnos, atnaujinta veja ir pakeisti lengvosios atletikos takai. Pastatyta švieslentė. Projektą finansavo Europos Sąjunga, Lietuvos Vyriausybė ir Tauragės rajono savivaldybė.

Stadionas po renovacijos oficialiai atidarytas 2011 m. rugsėjo 18 d. Tą pačią dieną vyko A lygos rungtynės tarp „Tauro“ „Šiaulių“. Rungtynes rezultatu 6-2 laimėjo „Tauro“ komanda.

## Finalai

## Šaltiniai
Juozapas Zabiela

**Juozapas Zabiela** (; 1750? – 1794 m. gegužės 9 d.) – Lietuvos lauko etmonas, Lietuvos-Lenkijos didikas. Pasižymėjo parama Rusijos imperijai paskutiniaisiais Abiejų Tautų Respublikos metais. Už ją iš Rusijos ir gavo lauko etmono pareigas. Gegužės trečiosios Konstitucijos oponentas ir signataras. Paaiškėjus apie iš Rusijos ambasados kelerius metus reguliariai gaunamą pensiją, kilus Varšuvos sukilimui buvo sukilėlių sugautas, teisiamas ir nubaustas mirties bausme pakariant už valstybės išdavystę. Egzekucija įvykdyta 1794 m. gegužės 9 d.

## Biografija
Lietuvos didžiojo medžioklio, Kauno maršalkos Antano Zabielos sūnus, Mykolo Zabielos pusbrolis, Kosakovskių ir Prozorų giminių giminaitis. Per žmoną susigiminiavo su Stanislovu Augustu Poniatovskiu — buvo jo pakamariu ir artimu rūmininku. 

1764 metais pasirašė rinkiminiuose sąrašuose, kad Stanislovas Augustas Poniatovskis būtų išrinktas karaliumi. Vadovavo kavalerijos regimentui generolo Liudviko Trokino brigadoje. Pasirašė gegužės 3 d. konstituciją. Dalyvavo ATR-Rusijos kare vadovaujant savo broliui Mykolui. Būdamas generolu-majoru, pademonstravo nekompetenciją ir elementarių karinių žinių nebuvimą, ir netgi buvo įtariamas tėvynės išdavimu. Po rusų karių įvedimo iš karto prisijungė prie Targovicos konfederacijos ir buvo paaukštintas iki generolo-leitenanto. 

Rusijos pasiuntiniui Jakovui Sirvesui prašant gavo Targovicos konfederacijos Lietuvoje maršalkos laipsnį. Kaip apdovanojimą, 1793 metų birželio 15 d. gavo Lietuvos lauko etmono laipsnį. Vykdė Lietuvos didžiojo etmono Simono Kosakovskio programą mažinant Lietuvos kariuomenę ir jos prisijungimą prie Rusijos armijos. 

Po 1794 m. Varšuvos sukilimo jis buvo revoliucionierių suimtas. Paaiškėjus, kad jis kelerius metus iš Rusijos ambasados nuolat gaudavo pensiją, buvo nuteistas ir 1794 m. gegužės 9 d. pakartas kaip išdavikas.

Po Juozapo Zabielos mirties jo šeima nebuvo pamiršta Rusijos valdžios: jai su paveldėjimo teise buvo perduotos Telšių ir Vilniaus seniūnijos su visomis žemėmis, išskyrus Telšių miestą ir jo priemiestį.

## Apdovanojimai

1777 metais apdovanotas Švento Stanislovo ordinu. Taip pat apdovanotas Baltojo erelio ordinu.

## Šeima
* Tėvas – Antanas Zabiela (1710? – 1776).
* Motina – Sofija Ščit(1720? – ?) .
* Žmona – Mariana Sobolevska (? – 1818).
* Sūnus – Henrikas Kazimieras (1785—1850), buvo vedęs Gabrielę Gutakovską (? – 1871).

## Išnašos
1794 m. Varšuvos sukilimas

1794 m. **Varšuvos sukilimas** buvo ginkluotas miestiečių maištas ankstyvomis 1794 m. sukilimo dienomis. Sukilimas prasidėjo 1794 m. balandžio 17 d., netrukus po Tado Kosciuškos pergalės Raclavicės kaime. Su Lenkijos kariuomenės parama sukilėliai bandė išlaisvinti Lenkijos sostinę Varšuvą iš Rusijos kontrolės.
Stanisław Małachowski

**Stanislovas Malachovskis** (; 1736&nbsp;m. rugpjūčio 24 d. Konskiuose&nbsp;– 1809&nbsp;m. gruodžio 29 d. Varšuvoje) buvo Gegužės trečiosios Konstitucijos signataras, Nuolatinės Tarybos narys (1776–1780&nbsp;m.), nuo 1774&nbsp;m. Karališkojo teismo maršalas ir Ketverių metų seimo maršalas (1788–1792 m.). 1782&nbsp;m. karaliaus Stanislovo Augusto apdovanotas Baltojo erelio ordinu.

## Biografija
Lenkijos bajorų Malachovskių giminės atstovas, herbo „Nalenč“ savininkas. Karūnos didžiojo kanclerio, grafo Jano Malachovskio (1698–1762), ir Izabelės Chumieckos antrasis sūnus.  

Buvo Karūnos tribunolo maršalka;  1788 metais vienbalsiai buvo išrinktas seimo maršalka ir dalyvavo rengiant gegužės 3 d konstituciją.

## Šeima
Buvo du kartus vedęs. Jo pirmoji žmona buvo Uršulė Huten-Čapska, Knišino seniūno Tomo Huten-Čapskio (1711–1784) dukterį, antrą kartą vedė jo seserį Konstanciją Huten-Čapską. Vaikų nei su viena žmona nesusilaukė.

## Literatūra
* Edmund Machalski. ''Stanisław Małachowski. Marszałek Sejmu Czteroletniego.'' – Poznań: Drukarnia Uniwersytetu Poznańskiego, 1936, seria: Życiorysy zasłużonych Polaków XVIII i XIX w.

|-
Raseinių kūno kultūros ir sporto centro stadionas

**Raseinių kūno kultūros ir sporto centro stadionas** (arba ***Raseinių stadionas***) – įvairios paskirties stadionas Raseiniuose. Namų rungtynes žaidžia LFF III lygos, Kauno apskrities pirmenybių komanda FK Danspin. Stadionas priklauso Raseinių kūno kultūros ir sporto centrui, kurį prižiūri miesto savivaldybė. Stadione rungtynes gali stebėti apie 1500 žiūrovų.

## Istorija

Stadionas Raseiniuose pastatytas 1937 m. Tuo metu jis daugiausia naudotas futbolui.


Raseinių stadionas (2).JPG|Stebėtojų namelis
Raseinių kūno kultūros ir sporto centras.JPG|Kūno kultūros ir sporto centras


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Stadiono nuotrauka
Nemalonumų mėgėjai

**Nemalonumų mėgėjai** () – 1994 m. sukurtas komiškas vesternas, kuriame paskutinį kartą kartu vaidina aktoriai Terensas Hilas ir Badas Spenceris.

Šio filmo scenarijų parašė Terenso Hilo sūnus Jess Hill.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Terence Hill – Trevis
* Bud Spencer – Mozė
* Boots Southerland – Semas Stounas     
* Ruth Buzzi – mama  
* Ron Carey – šerifas Foksas

## Turinys

Trevis ir Mozė – du broliai, kurie jau daug metų nebendrauja tarpusavyje. Buvęs arkliavagis Mozė dabar turi gausią šeimą ir pelnosi gaudydamas nusikaltėlius, tačiau pinigų vis trūksta.

Netikėtai apsireiškęs brolis įkalba Mozę leistis medžioti Semo Stouno, už kurio galvą pažadėta didelė pinigų suma. Šis sutinka, neįtardamas, kad Trevis turi dar vieną planą: suorganizuoti visos šeimos susitikimą motinos namuose per artėjančias Kalėdas, kada ji žada jiems pranešti apie tėvo kažkada rastą lobį. Kaip tik todėl Trevis padeda pabėgti iš kartuvių Stounui, kad šis taptų masalu.

Besivaikydami Stouną, broliai patys tampa įtariamaisiais banko plėšimu, o Stounas sužino apie lobį brolių namuose ir nuvyksta ten pirmas. Trevis su Moze skuba gelbėti motinos, tačiau šiai susitvarkyti su Stounu pagalbos neprireikia. 

Galiausiai, kai visa šeima susirenka namuose prie stalo, pasirodo Stouno žmonės, ketindami jį išlaisvinti.
Karo furgonas (filmas)

**Karo furgonas** () – 1967 m. JAV sukurtas vesternas, kuriame pagrindinius vaidmenis sukūrė John Wayne ir Kirk Douglas. Filmo scenarijų pagal savo to paties pavadinimo knygą parašė Clair Huffaker.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* John Wayne – Tau Džeksonas
*Kirk Douglas – Lomaksas
* Howard Keel – Vaikščiojantis Lokys
* Bruce Cabot – Pyrsas
* Joanna Barnes – Lola
* Valora Noland – Keitė
* Bruce Dern – Hamondas
* Keenan Wynn – Vesas Fletčeris
* Robert Walker Jr. – Bilis Heitas

## Turinys

Po keleto kalėjime praleistų metų Džeksonas paleidžiamas lygtinai ir atvyksta į savo buvusį miestelį. Kažkada jam priklausiusioje rančoje dabar šeimininkauja Pyrsas, atidaręs joje aukso kasyklą. 

Džeksonas kreipiasi į seną pažįstamą Lomaksą, siūlydamas šiam prisidėti prie planuojamo nusikaltimo: apiplėšti šarvuotą, kulkosvaidžiu ginkluotą furgoną, lydymą kelių dešimčių vyrų, kuriuo iš kasyklos yra gabenamas auksas. Šiam reikalui jis yra suradęs dar 3 kompanionus: buvusį aktorių, dabar vežiojantį prekes Pyrsui, stiprų indėną bei išgerti mėgstantį sprogmenų specialistą. Lomaksas pradžioje skeptiškas, tačiau galimybė praturtėti paskatina jį prisidėti prie Džeksono.

Tuo metu Pyrsas kreipiasi į Lomaksą, siūlydamas šiam 10 tūkstančių už Džeksono galvą. Šis turi laviruoti, kad nesukeltų darbdavio įtarimo, todėl tariamai priima pasiūlymą.

Planuojant operaciją problemų nuolat kelia mėgstantis išgerti sprogmenų specialistas Bilis Heitas, tačiau numatytu laiku operacija pavyksta: nusamdytas indėnų būrys nuvilioja furgoną saugančius vyrus, o vėliau susprogdinamas tiltas, atkertantis juos nuo saugomo objekto. Kol šie skuba aplinkiniu keliu, Džeksonas su Lomaksu sugeba sustabdyti furgoną ir, nušovę Pyrsą, atidaryti seifą. 

Kai jau atrodo, kad planas įvykdytas ir auksas paslėptas statinėse su miltais, netikėtai pasirodo indėnai, nusprendę, kad jų nebetenkina ankstesnės sandėrio sąlygos. Nušaunamas vežikas ir išsigandę arkliai su vežimu puola bėgti, pakeliui pamesdami ir sudaužydami statines su miltais, kuriuos puola rinkti pro šalį keliaujantys iš savo namų išvaryti indėnai.
Leonardas Abramavičius

**Leonardas Abramavičius** (*Leonhard Abramavicius*; g. 1911 m. birželio 19 d. – 1960 m. Kaune) – Lietuvos šachmatininkas.

## Biografija

L. Abramavičius žaidė už Lietuvą keturiose oficialiose ir vienoje neoficialioje šachmatų olimpiadoje:
* 1930 m. liepos mėn.: žaidė 3-joje šachmatų olimpiadoje Hamburge prie ketvirtos lentos (+4 –11 =0).
* 1931 m. liepos mėn.: žaidė 4-joje šachmatų olimpiadoje Prahoje prie ketvirtos lentos (+3 –7 =1).
* 1933 m. liepos mėn.: žaidė 5-joje šachmatų olimpiadoje Folkstone prie rezervinės lentos (+5 –2 =2), kur individualiai iškovojo sidabro medalį.
* 1936 rugpjūčio/rugsėjo mėn.: žaidė 3-joje neoficialioje šachmatų olimpiadoje Miunchene prie penktos lentos (+6 –8 =6).
* 1937 m. liepos/rugpjūčio mėn.: žaidė 7-joje šachmatų olimpiadoje Stokholme prie rezervinės lentos (+2 –1 =0).

L. Abramavičius kelis kartus dalyvavo Lietuvos šachmatų čempionatuose:
* 1931 m. buvo 3-ias
* 1933 m. buvo 5-ias
* 1935 m. buvo 3-ias
* 1937 m. buvo 4-as
* 1938 m. buvo 4-ias
* 1942 m. buvo 1-as
* 1943 m. Vilniuje pasidalijo 1–3 vietomis su M. Birmanu ir Romanu Arlausku.
* 1947 m. buvo 12-tas.
* 1948 m. buvo 8–9-tas.
* 1949 buvo 13–14-tas.
* 1950 m. pasidalijo 1–2 vietomis su Ratmiru Cholmovu.
* 1951 m. buvo 14–15-tas.
* 1954 m. buvo 5–6-tas.
* 1955 m. buvo 6–7-tas.
* 1957 m. buvo 12-tas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Leonardas Abramavičius (''chessgames.com'')
Aleksandras Machtas

**Aleksandras Ziselis Machtas** (, *Sasha Maht*; 1892 m. spalio 6 d. Kaune – 1973 m. sausio 14 d. Tel Avive) – Lietuvos žydų kilmės Lietuvos šachmatininkas ir bankininkas. Daugkartinis tarpukario Lietuvos šachmatų čempionas, vieno įtakingiausių – Centralinio žydų banko Kaune valdytojas, vėliau bankininko karjerą tęsęs Izraelyje.

## Biografija
Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, carinės valdžios nurodymu kartu su kitais žydų pabėgėliais A. Machto šeima išvyko iš Kauno ir atsidūrė rytų Ukrainoje. 1921 m. grįžo į valstybingumą atkūrusią Lietuvą. Studijavo ekonomiką Briuselyje. Baigęs mokslus įsidarbino Centraliniame žydų banke. Gabus kalboms, pradėjęs eiliniu tarnautoju, po dešimtmečio tapo jo valdytoju. A. Machto vaikai mokėsi vietos Švabės hebrajų gimnazijoje.

1936 m. kartu su šeima – žmona Ester Ente ir vaikais emigravo į Palestiną, apsigyveno Tel Avive. Lietuvoje tai buvo sunkiai suprantamas gyvenimo posūkis sėkmingo verslininko karjeroje. Metais anksčiau į jį kreipėsi Palestinos pramonininkų sąjungos vadovas *Shenkar* su pasiūlymu įsteigti ir vadovauti Tel Avive naujai kuriamam Pramonės bankui. A. Machtui ir visiems jo šeimos nariams buvo sutvarkytos ir išduotos imigracinės vizos – tai nebuvo įprasta Palestinos mandato britų valdžiai. Tel Avive jam teko nuo pradžios greitai išmokti hebrajų kalbą. Daugiau Lietuvoje nuo to laiko nesilankė. Izraelyje buvo vienas iš pirmųjų bankininkų, tapęs Pramonės banko (*Montifioree* gatvėje) įkūrėju ir valdytoju.

## Šachmatininko karjera
A. Machtas 7 kartus laimėjo Lietuvos šachmatų čempionatuose: 1923, 1924, 1926, 1927, 1928, 1931 ir 1932 m.

Buvo pirmuoju Lietuvos atstovu, žaidusiu oficialiame šachmatų turnyre su pasaulio čempionu. Buvo ir pirmuoju, atstovavusiu šachmatų olimpiadoje, kur dalyvavo du kartus:
* 1930 m. žaidė prie pirmos lentos 3-ojoje šachmatų olimpiadoje Hamburge (+4 –9 =4);
* 1935 m. žaidė prie antros lentos 6-ojoje šachmatų olimpiadoje Varšuvoje (+2 –7 =5).

1931 m. Baltijos šachmatų čempionate Klaipėdoje užėmė 7-tą vietą.

Išvykęs iš Lietuvos, A. Machtas baigė aktyvią šachmatininko karjerą, nors ir dalyvavo parodomuosiuose mačuose, buvo jaunos Izraelio šachmatų federacijos garbės nariu.

## Nuorodos
* Aleksandro Machto biografija 
* Aleksandras Machtas (''365chess.com'')
Vidas Bičiulaitis

**Vidas Bičiulaitis** (g. 1971 m. rugpjūčio 11 d.) – buvęs Lietuvos boksininkas, olimpietis. Lietuvis.

## Biografija
Gimė 1971 m. rugpjūčio 11 d. Kaune, Rokuose.

1978–1986 m. mokėsi Kauno Rokų vidurinėje mokykloje. 1986–1989 m. mokėsi Kauno 15-ojoje technikos mokykloje.

1989–1994 m. mokėsi Lietuvos Kūno kultūros institute, kurią baigė gaudamas sporto trenerio pedagogo kvalifikaciją.

1995–2004 m. – Lietuvos olimpinės rinktinės narys. 1995 m. Pasaulio bokso čempionate užėmė 3-ią vietą.
2000 m. dalyvavo Sidnėjaus olimpinėse žaidynėse.

Nuo 2004 m. – sporto mokyklos „Gaja“ bokso treneris.
Yra Kauno m. bokso ir kovinių sporto šakų asociacijos prezidentas, Lietuvos olimpiečių sąjungos valdybos narys.

Žmona – Žaneta Bičiulaitienė. Turi sūnų Kajų.
 
Pomėgiai – sportas, politika, literatūra, muzika, žvejyba. Labai gerai moka rusų kalbą.

## Sidnėjaus olimpinės žaidynės
Atstovavo Lietuvai 2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Sidnėjuje. Dalyvavo visų lengviausios svorio () kategorijoje (~57 kg; ūgis 170 cm). Pralaimėjo pirmo susirėmimo antrajame raunde Rusijos atstovui Kamilui Džamaludinovui.

## Politika
2008 m. dalyvavo Seimo rinkimuose nuo partijos „Tvarka ir teisingumas“.

2011 m. dalyvavo savivaldybių rinkimuose (Kaunas) nuo partijos „Tvarka ir teisingumas“.

## Nuorodos

* sports-reference
Baltakaktė skėtė

**Baltakaktė skėtė** (*Leucorrhinia albifrons*) – skėčių (*Libellulidae*) šeimos vabzdys.

## Biologija ir ekologija
Gyvena vidutiniškai turtinguose ir neturtinguose maisto medžiagų ežeruose, taip pat silpnai rūgščiuose vandenyse (pH 4–6,5). Lervos vystosi 2 metus. Jos gyvena tarp gausiai vešinčios povandeninės augalijos. Suaugusios lervos nuo gegužės vidurio iki liepos pradžios lipa ant kranto, prisitvirtina prie augalų ar kelmų 1–2,5 m aukštyje ir neriasi. Suaugėliai laikosi netoli savo išsiritimo vietų. Nakvoja miške, dažniausiai ant pušų. Poruojasi nuo birželio pabaigos iki liepos pradžios. Poravimasis trunka 10–17 valandų. Suaugėliai gyvena vidutiniškai 42 dienas. Yra duomenų, kad suaugėliai patinai kovoja dėl teritorijos su bronzinėmis skėtėmis (*Cordulia aenea*). Pastebėta, kad baltakaktėmis skėtėmis minta *[[Libellula]]*, *[[Anax]]* genties žirgeliai. Skraido nuo gegužės pabaigos iki rugpjūčio pradžios.

## Paplitimas
Šiaurės ir Vidurio Europoje. Vakarų Europoje aptinkama pavienėse atskirtose populiacijose, Uralo, Altajaus kalnuose. Dėl visuotinio atšilimo rūšies arealas plečiasi į šiaurinius regionus.

Lietuvoje rūšis aptikta Alytaus, Biržų, Ignalinos, Kelmės, Lazdijų, Marijampolės, Molėtų, Panevėžio, Radviliškio, Švenčionių, Trakų, Varėnos, Vilniaus ir Zarasų rajonuose.

## Šaltiniai
Rašomavičius Valerijus, Lietuvos raudonoji knyga, Kaunas: „Lututė“, 2007. psl. 53. ISBN 978-9955-692-71-3
Majamio superpolicininkai

**Majamio superpolicininkai** () – 1985 m. sukurta nuotykių komedija, kurioje pagrindinius vaidmenis atliko aktoriai Terensas Hilas ir Badas Spenceris.

Šis filmas yra priešpaskutinis, kuriame kartu vaidino šie aktoriai. Paskutinioji juosta buvo sukurta po 9 metų ir vadinosi „Nemalonumų mėgėjai“, tačiau ją jau režisavo pats Terensas Hilas ir ji savo nuotaika kiek skyrėsi nuo ankstesnių poros filmų.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Terence Hill – Dagas Benetas / pareigūnas Džėjus Donelis
* Bud Spencer – Styvas Forestas / pareigūnas El Vrėjus
* C.B. Seay – viršininkas Tanis     
* William ‘Bo‘ Jim – Čaro 
* Ken Cerence – Robertas Delmanas / Ralfas Duranas
* Jackie Castellano – Irena 

## Turinys

1978 m. trys nusikaltėliai apiplėšė Detroito banką ir pagrobė 20 mln. dolerių. Vienas jų, vardu Garetas, įkliuvo, kitas buvo rastas negyvas, o trečiajam pavyko pasislėpti. Pinigai taip ir nebuvo rasti.

Po 7 metų iš kalėjimo paleistas Garetas atvyksta į Majamį, kur jau kitą dieną yra randamas negyvas.

Tirti šį nusikaltimą pavedama pareigūnui Benetui, kuris apgaule į pagalbą vėl prisivilioja buvusį porininką, dabar sraigtasparnio pilotą Styvą. Jiems tenka užduotis išsiaiškinti, kas yra trečiasis nusikaltėlis ir kur dingo pinigai.

Situacija tampa gerokai sudėtingesnė, kai nusikaltimo tyrimas atveda juos pas vieną turtingiausių ir įtakingiausių Majamio žmonių Robertą Delmaną, turintį užnugarį net policijoje.
Viktor Gavrikov

**Viktor Gavrikov** (; 1957 m. liepos 29 d. Kriulenyje, Moldavijos TSR - 2016 m. balandžio 30 d. Burgase, Bulgarija) – Lietuvos ir Šveicarijos šachmatininkas,  didmeistris (1984 m.). Buvęs gruzinų didmeistrės Nanos Aleksandrijos treneris (1980–1986), Gruzijos TSR nusipelnęs treneris (1981 m.). 

## Pasiekimai

1978 m. Lietuvos šachmatų čempionate Vilniuje V. Gavrikovas pasidalijo 1–2 vietomis su Gintautu Piešina. Laimėjo 52–ąjį TSRS šachmatų čempionatą (kartu su Michailu Gurevičiumi ir Aleksandru Černinu) Rygoje 1985 m., buvo antruoju šiose pirmenybėse 1986 m. (laimėjo Vitalijus Ceškovskis).

Žlugus TSRS, emigravo į Šveicariją. 1994 metais laimėjo Bylyje, taip pat, 1996 metų Šveicarijos čempionatą. Arozoje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Viktoro Gavrikovo reitingai  (*ratings.fide.com*)
* Viktoro Gavrikovo partijos  (*chessgames.com*)
* Viktoras Gavrikovas (*365chess.com*)
Valērijs Šabala

**Valerijus Šabala** (; g. 1994 m. spalio 12 d.) – Latvijos futbolininkas, puolėjo. Atstovavo Latvijos rinktinei.

## Klubinė karjera
V. Šabala – „Daugava Rīga“ futbolo akademijos auklėtinis.

V. Šabala debiutavo pirmojoje komandoje 2009 m. spalio 15 d., būdamas vos 15-os metų. Pirmąjį savo Latvijos aukščiausios lygos įvartį V. Šabala įmušė 2010 m. balandžio 23 d. rungtynėse ​​su Rygos „Skonto“. Tuo metu jam buvo 15 metų ir 193 dienos, tuo metu jis buvo jauniausias visų laikų įvarčio autorius ne tik Latvijos čempionate bet ir visų aukščiausių Europos futbolo lygų istorijoje. Jo rekordas buvo pagerintas 2014 m. birželio 10 d., kai „Skonto Riga“ vidurio saugas Jonas Grīnbergas įmušė baudinį būdamas vos 15 metų ir 102 dienų amžiaus.

2011 m. nepaisant riboto žaidimo laiko, V. Šabala laimėjo Ilmārs Liepiņš jaunojo metų žaidėjo prizą. V. Šabala buvo pakviestas į bandomąsias treniruotes su „Arsenal“, „Watford“ ir „Udinese Calcio“.

2012 m. birželio 30 d. V. Šabala pelnė savo pirmąjį „hat-trick“ lygos rungtynėse su „FS Metta / LU“, būdamas vos 17 metų, 8 mėnesių ir 18 dienų amžiaus. Liepos 10 d. jis buvo pripažintas geriausiu birželio mėnesio Latvijos aukštosios lygos žaidėju. Gruodžio mėn. V. Šabala laimėjo Ilmārs Liepiņš jaunojo metų žaidėjo prizą antrus metus iš eilės.

2013 m. V. Šabala Latvijos aukščiausioje lygoje įmušė 15 įvarčių – vienu mažiau nei rezultatyviausias lygos žaidėjas. Šabala buvo įtrauktas į metų komandą ir pripažintas geriausiu metų puolėju.

2014 m. V. Šabala pasirašė sutartį su Club Brugge KV, ir iškart buvo paskolintas kitiems klubams įgyti patirties. V. Šabala įgijo patirties Kipre, Lenkijoje, Čekijoje, Slovakijoje ir Latvijoje.

2018–19 m. sezone žaisdamas už Podbeskidzie Bielsko-Biała tapo rezultatyviausiu I lygos žaidėju, įmušė 12 įvarčių.

2020 m. pasirašė sutartį su FK Sūduva. 2020 m. rugsėjo 11 d. žaidė Lietuvos futbolo taurės turnyro rungtynėse prieš Vilniaus Vytį ir pelnė pirmuosius du įvarčius, bei padėjo įtvirtinti marijampoliečių pergalę. (Galutinis rezultatas 3-0).

2021 m. žaidė Rumunijoje ir atstovaudamas FC Viitorul Liga I pasirodė penkis kartus. Tais pačiais metais persikėlė Lenkiją, kur atstovavo GKS Bełchatów, o sezoną baigė „Liepojos“ klube.

2022 m. atstovavo Klaksvíkar Ítróttarfelag (Farerai), o 2023 m. persikėlė į B36 Tórshavn (Farerai).

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: rungtyniavo A lygoje;

## Karjera rinktinėje
V. Šabala žaidė visose tarptautinėse jaunimo rinktinėse. 2013 m. gegužės 24 d. debiutavo Latvijos nacionalinėje vyrų futbolo rinktinėje draugiškose rungtynėse su Kataru. Sekančiose rungtynėse su Turkija jis pelnė savo pirmuosius įvarčius nacionalinėje komandoje, tapdamas jauniausiu visų laikų Latvijos rinktinės įvarčio autoriumi.

## Išnašos

## Nuorodos
* Soccerway
* Transfermarkt
Lenkijos emigracinė vyriausybė

**Lenkijos emigracinė vyriausybė**, oficialiai žinoma kaip **Lenkijos Respublikos emigracinė vyriausybė** () – buvo suformuota po 1939 m. rugsėjo mėn. įsiveržimo į Lenkiją, per kurį Lenkiją okupavo Trečiasis Reichas ir Tarybų Sąjunga, metu. Nepaisant okupacijos, emigracinė vyriausybė turėjo didelę įtaką Lenkijoje, jai buvo pavaldi Lenkijos pogrindžio valstybė, lenkų kariuomenės daliniai Vakaruose ir Lenkijoje veikusi Armija Krajova bei po karo veikęs antisovietinis pasipriešinimas „Laisvė ir nepriklausomybė“.

Nors po Antrojo pasaulinio karo pabaigos nebeturėjo plataus pripažinimo ir veiksmingos valdžios, vyriausybė liko Lenkijos Liaudies respublikos opozicija ir egzistavo iki Lenkijos komunistinio režimo pabaigos 1990 m., kai emigracinė vyriausybė oficialiai perdavė savo įgaliojimus naujai vyriausybei.

Emigracinė vyriausybė nuo 1939 iki 1940 m. buvo įsikūrusi Prancūzijoje, pirmiausiai Paryžiuje, po to Anžėje. 1940 m., po mūšio dėl Prancūzijos, vyriausybė persikėlė į Londoną ir liko ten iki 1990 m.

## Istorija

1939 m. rugsėjo 1 d. Lenkiją užpuolus Vokietijai, o rugsėjo 17 d. – Tarybų Sąjungai, Lenkijos valdžia buvo priversta bėgti iš šalies, kad išvengtų vokiečių nelaisvės ir priverstinės kapituliacijos Vokietijai. 1939 m. rugsėjo 17 d. Lenkijos Respublikos prezidentas Ignacy Mościcki, kuris tuo metu buvo mažame Kosów miestelyje prie Lenkijos pietinės sienos, pasirašė dekretą, kuriuo Senato spykerį Władysław Raczkiewicz paskyrė savo teisių perėmėju. Tai buvo numatyta Lenkijos Respublikos Konstitucijoje karo atveju. W.Raczkiewicz, kuris tuo metu buvo Paryžiuje, prisiekė Lenkijos ambasadoje ir tapo Lenkijos Respublikos prezidentu. Tuomet jis paskyrė generolą Władysław Sikorski premjerministru ir Lenkijos ginkluotųjų pajėgų vadu.

Naktį iš rugsėjo 17 į 18 d. Lenkijos Respublikos prezidentas ir ginkluotųjų pajėgų vadas perėjo Lenkijos- Rumunijos sieną Kutuose, tikėdamiesi pagal V Hagos konvenciją ir 1921 m. sąjungos sutartį su Rumunija išvykti į Prancūziją (). Rumunija juos praleisti atsisakė ir internavo.

Didžioji dalis Lenkijos karinių jūrų pajėgų pasitraukė į Jungtinę Karalystę iki 1939 m. rugsėjo 1 d., dešimtys tūkstančių lenkų karių ir pilotų per Vengriją ir Rumuniją bei Baltijos jūrą pasitraukė į Prancūziją ir prancūzų Sirijos mandatinę teritoriją. Vėliau daug lenkų karių dalyvavo sąjungininkų karinėse operacijose: Norvegijos kampanijoje (Narvike), Mūšyje dėl Prancūzijos, Britanijos mūšyje, Atlanto mūšyje, Šiaurės Afrikoje (ypač Tobruke), Italijoje (Montekasino mūšyje ir Ankonoje), Market Garden operacijoje Nyderlanduose, Vilhelmshavene ir kitur kartu su sąjungininkais. Iki Sovietų Sąjungos įsitraukimo į karą Lenkijos pajėgos buvo trečios pagal dydį tarp sąjungininkų.
Steevy Chong Hue

**Styvis Čong Hue** (*Steevy Chong Hue* g. 1990 m. sausio 26 d.) – kinų kilmės Taičio futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje.

Rinktinėje debiutavo 2010 m. Su ja dalyvavo 2012 m. OFC taurėje, kur tapo žemyno čempionu kai finale įmušė pergalingą įvartį į Naujosios Kaledonijos vartus. Pakviestas į 2013 m. FIFA Konfederacijų taurę.

## Laimėjimai
* OFC Tautų taurė: 2012 m.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Jonas Gelžinis

**Jonas Gelžinis** (g. 1988 m. kovo 2 d.) – autosporto lenktynininkas iš Lietuvos. Nuo 2010 m. J. Gelžinis lenktyniauja Didžiosios Britanijos Porsche Carrera Taurės čempionate. Jaunesnis jo brolis Ignas Gelžinis, taip pat pusbrolis Andrius Gelžinis, taip pat yra lenktynininkai.

## Biografija
Savo karjeros pradžioje 1998, 1999 ir 2000 m. J. Gelžinis tapo Lietuvos kartingų čempionu Raket klasėje. 2001, 2002 ir 2003 m. tapo prizininku ICA Junior klasėje.

2005 m. lietuvis pradėjo lenktyniauti ralyje. Tais metais ralyje „Aplink Lietuvą“ A/R 2000 klasėje jis liko 4-tas, o 2006 m. ralyje „Kauno ruduo“ A/R 2000 klasėje finišavo antras.

2005 m. J. Gelžinis debiutavo 1000 kilometrų lenktynėse – bendroje įskaitoje jis liko 3, o savo klasėje tapo nugalėtoju. Kitais metais sportininkas nugalėjo šiose lenktynėse bendroje įskaitoje. Tą patį jis pakartojo 2008, 2009, 2014, 2015, 2016, 2017, 2019, 2020 ir 2021 m. Iš viso J.Gelžinis laimėjo 10 kartų ir yra pergalių rekordininkas.

2005 ir 2006 m. lenktynininkas dalyvavo VW Castrol Taurės čempionate – pirmais metais jis finišavo trečias viename etape, pasiekė du greičiausius ratus lenktynėse ir užėmė 8 vietą bendroje įskaitoje. Antrais metais tapo čempionato vicečempionu.

2007 ir 2008 m. sportininkas lenktyniavo Porsche Carrera Taurės čempionate. Pirmais metais jis pelnė 3 vietą, antrais – 4 vietą ir pasiekė greičiausią lenktynių ratą.

Pirmame sezone 2010 m. J. Gelžinis liko dešimtas bendroje įskaitoje. Vėliau rezultatai pastebimai gerėjo – po metų lietuvis liko šeštas (bei Pro-Am klasės nugalėtoju), 2012 m. – ketvirtas. 2013 m. sezone per visas pirmas šešias lenktynes J. Gelžinis finišavo ant podiumo. 2014 m. lietuvis pelnė 3 pergales, dar 10 kartų finišavo ant podiumo. Surinkęs 310 taškų jis nusileido tik čempionu tapusiam britui Michael Meadows.

## Šaltiniai
Marama Vahirua

**Marama Vahirua** (*Marama Vahirua*; g. 1980 m. gegužės 12 d.) – Taičio futbolininkas, rungtyniavęs puolėjo pozicijoje.

1997 m. iš Taičio išvyko į Prancūziją, kur jau rungtyniavo jo pusbrolis Pascal Vahirua. Pradėjo lankyti „Nanto“ futbolo akademiją, netrukus tapo komandos nariu. Vėliau rungtyniavo kituose Prancūzijos klubuose, taip pat Graikijoje.

2001–2002 m. Marama Vahirua buvo kviečiamas į Prancūzijos U-21 rinktinę, tačiau į pagrindinę rinktinę kvietimo nesulaukė. 2013 m., jau būdamas 33-ejų metų, Vahirua pakviestas atstovauti Taičio rinktinei, kuri pateko į 2013 m. FIFA konfederacijų taurę.

## Laimėjimai
;Nantes
* Division 1: 2000–01 m.
* Coupe de France: 1998–99, 1999–00 m.
;Asmeniniai
* Okeanijos metų futbolininkas: 2005 m.

## Išnašos

## Nuorodos
*
LFF Kauno treniruočių centras

**LFF Kauno treniruočių centras** (iki 2020 m. ***Nacionalinės futbolo akademijos maniežas, Kauno futbolo maniežas***) – dengtas futbolo maniežas, esantis Aukštaičių g. 51, Kaune. Priešais stovi atviras NFA stadionas, o šalia – Ledo arena. Tai futbolo kompleksas su pagrindine, treniruočių aikštėmis, maniežu ir kita infrastruktūra, vienas iš trijų aukštos kokybės futbolo maniežų Lietuvoje, kuriame žaidžiamos aukščiausios klasės varžybos uždaroje erdvėje. Maniežo aikštė yra padengta aukštos kokybės dirbtine danga, jos dydis 64×44 m.

Dengtas futbolo maniežas įeina į futbolo akademijos modernaus futbolo centro su techninio aprūpinimo centru, treniruočių aikštynu, lauko stadionu, sutvarkyta aplinka, sudėtį. Nacionalinėje futbolo akademijoje gyvena ir mokosi daugiau kaip 40 talentingų jaunųjų futbolininkų iš visos šalies, kurie sudaro jaunimo futbolo rinktinių pagrindą. Jie ruošiami ateityje papildyti nacionalinės rinktinės sudėtį. Čia nuolat treniruojasi mėgėjų ir profesionalų futbolo komandos, įvairaus amžiaus vaikai. Futbolo manieže randa vietos ir lengvaatlečiai, vyksta įvairūs sporto bei masiniai renginiai, rengiami seminarai bei mokymai. Esant poreikiui yra nuomojami persirengimo kambariai su dušais bei žaidimui, specialiai įrengta apšvietimo sistema. Rengiant renginius yra nuomojamos tribūnos bei reikalinga garso įranga.

Priešais maniežą įrengta pilnų matmenų dirbtinės dangos aikštė, leidžianti žymiai išplėsti futbolo sezoną lauko sąlygomis. Aikštė atitinka tarptautinius FIFA reikalavimus, rungtynių stebėjimui įrengta 500 vietų talpinanti žiūrovų tribūna. Aikštės statyba finansuota FIFA iš „Goal“ paramos fondo.

## Istorija

Maniežas stovi istorinėje Petro Vileišio aikštėje, kurioje XX a. tarpukariu rengtos pirmosios Lietuvos dainų šventės, vyko nepriklausomos kariuomenės paradai. Sovietmečiu aikštė buvo iš dalies užstatyta. Vėliau čia buvo įrengtas Lietuvos kūno kultūros akademijos maniežas.

Dabartinį maniežą Lietuvos futbolo federacija pastatė 2001 m. Vėliau pristatytame maniežo priestate įsikūrė Kauno futbolo akademija. Nacionalinės futbolo akademijos (arba Jaunimo techninio tobulinimo centro) projekto  pradžia – 1999 m. pabaigoje. 2002 m. maniežo 2-ame aukšte buvo įrengta konferencijų salė, medicinos punktas, papildomos sanitarinės patalpos ir metodinis kabinetas.

2005-2007 m. prie maniežo iškilo 5 aukštų techninio aprūpinimo priestatas su buitinėmis, medicininėmis, treniruoklių ir techninio aptarnavimo patalpomis. Jame įsikūrė ir kompiuterių klasė nuotoliniam mokymui vykdyti, papildomos sanitarinės, sandėliavimo ir saugojimo patalpos, dviviečiai ir vienviečiai kambariai, skirti apgyvendinti apie 60 sportininkų ir trenerių. 2009 m. lapkričio 13 d. prie įėjimo į maniežą pastatyta pirmoji skulptūra, skirta Lietuvos futbolui – „Jaunasis futbolininkas“.

## Galerija

Kauno futbolo maniežas (2).JPG | Priešais maniežą – aikštė su dirbtine danga
Kaunas, futbolo maniežo aikštė.JPG | Maniežo lauko aikštė žiemą, 2017 m.
NFA stade 2022a.jpg | Rungtynės šaltuoju metų laiku ant sniego, 2022 m.


## Šaltiniai
Jonathan Tehau

**Džonatanas Tehau** (*Jonathan Tehau*; g. 1988 m. sausio 5 d.) – Taičio futbolininkas, rungtyniaujantis saugo arba gynėjo pozicijoje. Taičio rinktinės narys (su broliais Lorenzo Tehau, Alvin Tehau ir pusbroliu Teaonui Tehau).

Džonatanas Tehau įmušė įvartį į Nigerijos vartus 2013 m. FIFA Konfederacijų taurėje. Tose pat varžybose taip pat įsimušė įvartį ir į savo vartus.

## Laimėjimai
* OFC Tautų taurė: 2012 m.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Makoto Shinkai

**Makoto Šinkai** (; g. 1973 m. kovo 9 d.), tikras vardas – **Makoto Niicu** (新津 誠 *Niitsu Makoto*) – Japonijos anime filmų režisierius.

## Karjera
Makota Šinkai mokėsi Tokijo Čiuo universitete, kur būdamas jaunimo literatūros klubo nariu piešdavo knygas su paveikslėliais. Baigęs universitetą 1994 m., jis gavo darbą kompiuterinių žaidimų įmonėje „Falcom“, kur 5 metus dirbo grafikos dizaineriu, kūrė videoklipus žaidimams ir įvairų internetinių svetainių turinį. Tuo metu jis susipažino su muzikantu Tenmon (Atsushi Shirakawa), kuris vėliau sukūrė muziką visiems Šinkai filmams.

1999 m. Šinkai išleido penkių minučių trumpametražį filmą „Kanojo to Kanojo no Neko“, kuris pelnė keletą apdovanojimą, įskaitant pagrindinį 2000 m. DoGA CG Animation konkurso prizą. Po laimėjimo Šinkai pradėjo galvoti apie kitą projektą. Jis ėmėsi kurti eskizus filmui „Hoshi no Koe“ ir 2001 m. gegužę paliko darbą „Falcom“ įmonėje, kad sutelktų dėmesį į naują kūrinį.

2007 m. svarbiausias Nagano prefektūros laikraštis „Shinano Mainichi Shinbun“ išleido televizijos reklamą, kurią animavo Makoto Šinkai. Be savo projektų, Šinkai taip pat padeda vizualinius romanus kuriančiai bendrovei „Minori“, kurdamas jų vizualiniams romanams animuotus premjerinius filmus.

## Kūriniai

### Kinas
* *Other Worlds* (遠い世界 *Tooi Sekai*) – režisierius, animatorius, 1997 m. (trumpametražis filmas)
* *[[She and Her Cat]]* (彼女と彼女の猫 *Kanojo to Kanojo no Neko*) – rež., scenaristas, animatorius, įgarsino katę, 1999 m.
* *[[Tolimos žvaigždės balsai|Voices of a Distant Star]]* (ほしのこえ *Hoshi no Koe*) – rež., scenaristas, prodiuseris, įgarsino Noboru Terao, 2002 m.
* *Egao* (みんなのうた「笑顔」 *Minna no Uta „Egao“*) – rež., 2003 m.
* *The Place Promised in Our Early Days* (雲のむこう、約束の場所 *Kumo no Mukō, Yakusoku no Basho*) – rež., scenaristas, prodiuseris, kadruotės, animatorius, teminės dainos žodžiai, 2004 m.
* *[[5 centimetrai per sekundę|5 Centimeters Per Second]]* (秒速5センチメートル *Byōsoku Go Senchimētoru*) – rež., scenaristas, prodiuseris, kadruotės, animacijos rež., spalvų dizainas, 2007 m.
* *A Gathering of Cats* (猫の集会 *Neko no Shūkai*) – rež., kadruotės, foninis piešimas, spalvų dizainas, fotografijos, 2007 m. (trumpametražis TV filmas)
* *Children Who Chase Lost Voices* (星を追う子ども *Hoshi o Ou Kodomo*) – rež., scenaristas, prodiuseris, 2011 m.
* *Someone’s Gaze* (だれかのまなざし *Dareka no Manazashi*) – rež., 2013 m. (trumpametražis filmas)
* *The Garden of Words* (言の葉の庭 *Kotonoha no Niwa*) – rež., scenaristas, 2013 m.
* Your Name (君の名は *Kimi no Na wa*) – rež., scenaristas,2016 m.

### Video žaidimai
* *Bittersweet Fools* (2001 m.)
* *Wind: A Breath of Heart* (2002–2004 m.)
* *Haru no Ashioto* (2004 m.)
* *Ef: A Fairy Tale of the Two.* (2006 m.)

### Manga
* *Beyond the Tower* (2002 m.)
* *Voices from a Distant Star* (2004 m.)
* *The Place Promised in Our Early Days* (2005–dabar)
* *5 Centimeters per Second* (2010–2011 m.)
* *Children who Chase Lost Voices from Deep Below* (2011 m.)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė  (japonų k.)
* 
*
Bukmolas

**Bukmolas** ( – *knygų kalba*) – oficialusis norvegų kalbos registras. Jį vartoja apie 88 % Norvegijos gyventojų.

## Istorija
Kai Norvegija 1814 m. (po daugiau negu 400 metų trukusios sąjungos su Danija) tapo savarankiška, danų kalba buvo oficiali šalies rašytinė kalba. Norvegų tauta norėjo savo, norvegų, kalbos. Vieni norėjo po truputį performuoti danų kalbą ir ją pritaikyti norvegiškam tarimui. Iš to atsirado tai, kas dabar vadinama Bokmål. Kiti norėjo norvegų tarmių pagrindu sukurti visiškai naują rašytinę kalbą. Tai pavyko padarytii Ivar Aasen XIX a. viduryje po daugelio metų trukusių darbų. Jo kalba yra žinoma kaip Nynorsk. Abi šios kalbos nuo 1985 m. turi oficialų statusą.

## Abėcėlė
Norvegų kalbos abėcėlė skiriasi nuo įprastos lotyniškos abėcėlės paskutinėmis 3 raidėmis: æ, å, ø. Raidės c, q, w, x, z rašomos tik tarptautiniuose žodžiuose.

## Išnašos