open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vidas

**Vidas** – vyriškas vardas, moteriška šio vardo forma Vida.

Vardadienis: sausio 3 d.

## Žmonės

* Jonas Vidas Aleksandravičius (g. 1944) – Lietuvos muzikas, dirigentas, renginių režisierius;
* Juozas Vidas Gražulevičius (g. 1951) – Lietuvos chemikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras;
* Vidas Alunderis (g. 1979) – Lietuvos futbolininkas. Gynėjo pozicijoje žaidžia Austrijos LASK Linz klube. Taip pat kviečiamas ir į nacionalinę rinktinę;
* Vidas Balakauskas (g. 1964) – Panevėžio politinis veikėjas;
* Vidas Baublys (g. 1946) – Lietuvos ir Varėnos rajono ūkio bei politinis veikėjas;
* Vidas Bičkus (g. 1975) – Lietuvos ir Tauragės rajono politinis bei visuomenės veikėjas;
* Vidas Blekaitis (g. 1972) – Lietuvos galiūnas, Lietuvos galiūnų reitinge užimantis 2 vietą (2008 m.);
* Vidas Cikana (g. 1956) – Lietuvos skulptorius, tautodailininkas, Šakių raj. politinis ir visuomenės veikėjas;
* Vidas Dančenka (g. 1973) – Lietuvos futbolo žaidėjas;
* Vidas Ginevičius (g. 1978) – Lietuvos ir Rusijos krepšininkas;
* Vidas Juozas Verpečinskas (g. 1945) – Lietuvos ir Kelmės rajono politinis bei visuomenės veikėjas;
* Vidas Karolis (g. 1960) – Lietuvos ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas;
* Vidas Kavaliauskas (g. 1965) – Lietuvos kalbininkas, humanitarinių mokslų daktaras;
* Vidas Kundrotas (g. 1953) – ekonomistas, auditorius, Lietuvos politinis veikėjas;
* Vidas Ločeris (1948–1999) – Lietuvos kompozitorius;
* Vidas Maciulevičius (1966–1991) – vienas Lietuvos laisvės gynėjų, Sausio 13-osios auka;
* Vidas Mikalauskas (g. 1955) – pedagogas, Lietuvos ir Varėnos rajono politinis bei visuomenės veikėjas;
* Vidas Paleckis (g. 1961) – Lietuvos imtynininkas ir treneris;
* Vidas Paplauskas (g. 1970) – Lietuvos ir Prienų rajono politinis bei visuomenės veikėjas;
* Vidas Petkevičius (g. 1949) – lietuvių teatro ir kino aktorius;
* Vidas Pielikis (g. 1962) – Lietuvos ir Marijampolės politinis bei visuomenės veikėjas;
* Vidas Pocius (g. 1962) – Lietuvos ir Kauno miesto politinis bei visuomenės veikėjas;
* Vidas Rašinskas (g. 1959) – kino režisierius, scenaristas ir produseris;
* Vidas Stašinskas (g. 1960) – Lietuvos ir Druskininkų politinis bei visuomenės veikėjas;
* Vidas Toleikis (g. 1962) – Lietuvos ir Šilalės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas;
* Vidas Urbonavičius (g. 1979) – Lietuvos ir Vilniaus miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas;
* Vidas Vilimas (g. 1953) – pedagogas, Lietuvos ir Kupiškio rajono politinis veikėjas;
* Vidas Židonis (g. 1958) – Lietuvos ir Elektrėnų politinis bei visuomenės veikėjas;
Vydas

**Vydas** – vyriškas vardas, moteriška šio vardo forma Vyda arba Vida.

Vardadienis: sausio 3 d.

## Žmonės

* Vydas Baravykas (g. 1950) – agronomas, Lietuvos politinis veikėjas;
* Vydas Gedvilas (g. 1959) – krepšinio treneris, biomedicinos daktaras, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas;
* Vydas Raudonis (g. 1954) – Lietuvos ir Alytaus rajono politinis bei visuomenės veikėjas;
* Vydas Saltonas (g. 1957) – energetikas, Lietuvos ir Skuodo rajono visuomenės, ūkio ir politinis veikėjas. Alternatyvių energetikos rūšių diegimo entuziastas;
* Vydas Čekanavičius (g. 1960) – Lietuvos matematikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras;
Sappi

**Sappi Limited** – tarptautinė celiuliozės ir popieriaus pramonės bendrovė, popieriaus gamintoja. Būstinė – Johanesburgas (Pietų Afrika). Pagrindinės veiklos sritys – *Sappi Fine Paper*, *Sappi Forest Products* ir *Sappi Trading* (prekyba). Apie 16 000 darbuotojų. Sappi buvo įkurta 1936 m. kaip **''S**outh **A**frican **P**ulp and **P**aper **I**ndustries Limited''.

## Nuorodos

* Sappi tinklalapis (anglų k.)
Malvina

**Malvina** (*Malwine*, *Malvine*, *Malwida*, *Malve*, *Mal* ir *Malvin*) – moteriškas vardas.

Vardadienis: sausio 4 d.

Manoma, kad vardas *Malvina* yra kilęs iš  'glotni kakta, lygūs antakiai'. Vardą išpopuliarino XVIII a. škotų poetas Džeimsas Makfersonas, aprašęs Osiano giesmėse – jo sukurtoje mistifikacijoje. Osianas, atseit, buvo legendinis III a. keltų dainius, o Malvina buvo jo žuvusio sūnaus draugė, kuri senatvėje lydėjo Osianą. 

Vardas *Malvina* paplito Skandinavijoje, nes Napoleonas, žavėjęsis Makfersono osianiškąja poezija, buvo kelių savo karininko Žano Batisto Bernadoto, kuris vėliau tapo Švedijos ir Norvegijos karaliumi, vaikų krikštatėvis. 

Folklando salų ispaniškas pavadinimas *Malvinų salos* () etimologiškai nesusijęs su vardu *Malvina*. Salos per prancūzišką pavadinimą  pavadintos Prancūzijos uostamiesčio Sen Malo garbei.

## Žmonės
* Malvina Meškauskienė (g. 1933) – Lietuvos ekonomistė, habilituota socialinių mokslų daktarė;

## Personažai
* Malvina – pasakos apie Buratiną personažas,

## Nuorodos
Lačplėsis

**Lačplėsis** () – latvių liaudies pasakų ir rašytojo Andrejo Pumpuro epo „Lačplėsis“ herojus. Tai galiūnas, žmogaus ir lokės sūnus, nuveikęs daug didvyriškų darbų. Lačplėsio motyvais daug kūrinių sukūrė kiti rašytojai, dailininkai, muzikai.

## Šaltiniai
Audriniai

**Audriniai** () – gyvenvietė Rėzeknės savivaldybėje, Latgaloje, apie 10 km į šiaurės vakarus nuo Rėzeknės, prie Rėzeknės–Gulbenės kelio. Valsčiaus centras. 415 gyventojų (2025 m.). Veikia valsčiaus administracija, biblioteka, kultūros namai, šeimos gydytojo kabinetas, vaistinė, parduotuvė, degalinė. Stovi memorialas nacių aukoms atminti.

1942 m. Audriniuose įvyko viena didžiausių tragedijų Latvijoje – naciai sudegino kaimą ir nužudė 215 jo gyventojų. Po karo kaimas atstatytas, daugiausia plytiniais pastatais. Sovietmečiu buvo apylinkės ir kolūkio centras; veikė pieno nugriebimo punktas, buitinio aptarnavimo skyrius, paštas, mokykla.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Mark Zuckerberg

**Markas Zakerbergas** (; g. 1984 m. gegužės 14 d.) –  „Facebook“ steigėjas, „Meta Platforms“  įkūrėjas ir generalinis direktorius. Pasak „Forbes“, 2024 m. jo turtas vertinamas daugiau nei 100 mlrd. JAV dolerių. 2010 m. „Time“ redakcijos paskelbtas „metų žmogumi“.

M. Zuckerbergas pasižymėjo itin dideliu pažangumu programavimo srityje jau nuo pat vaikystės, kada pradėjo kurti įvairiausias kompiuterines programas bei žaidimus. Būdamas paaugliu jau lankė įvairius kursus gretimame Mercy koledže. Dar nebaigęs vidurinės mokyklos gavo pirmuosius pasiūlymus dirbti „Microsoft“ ir AOL kompanijose. Šios kompanijos taip pat norėjo nusipirkti ir vieną iš M. Zuckerberg‘o programų „Synapse“ (skirtą klausyti muzikai), dabar žinomą kaip „Pandora“.

M. Zuckerbergas sukūrė „Facebook“ platformą jo mokslo metais Harvardo universitete 2004 m. vasario 4 d. Tokia mintis jam šovė, kuomet jis sugalvojo sukurti universiteto tinklą. Vėliau su savo kolega Dastinu Moskovitzu jis išplėtė šį tinklą po 45 aukštąsias mokyklas ir tuo metu juo naudojosi tūkstančiai žmonių. 2006 m. rugsėjo mėnesį „Facebook“ platforma išplito už JAV ribų. Nuo to laiko Facebook galimybės plėtėsi ir ši socialinė platforma populiarėjo visame pasaulyje.
## Šaltiniai
Indijų Taryba

**Indijų Taryba** () – svarbiausias administracinis Ispanijos imperijos Amerikoje ir Azijoje organas, jungęs įstatymų leidybos, vykdomąsias ir teismines funkcijas. Kastilijos karūna naująsias teritorijas įjungė į savo valdas kai karalienė Izabelė atšaukė Kolumbui ir kitiems pirmiesiems konkistadorams suteiktus valdymo įgaliojimus ir įvedė tiesioginį karaliaus valdymą.

Besikurianti kolonijinio valdymo sistema nebuvo išbaigta iki XVI a. trečio ketvirčio. Nuo antrosios Kolumbo kelionės Katalikų Monarchai (Kastilijos karalienė Izabelė I ir Aragono karalius Ferdinandas II Katalikas) paskyrė Chuaną Rodrigesą de Fonseką () tirti problemas, susijusias su Kolumbo vykdoma kolonizacija. Rodrigesas de Fonseka iš esmės tapo Indijų ministru ir padėjo pamatus kolonijų valdymo biurokratijai. Jis pirmininkavo tarybai, į kurią įėjo dalis Kastilijos tarybos () narių ir ir sudarė *Indijų Chuntą* () iš aštuonių patarėjų. Imperatorius Karolis V jau 1519 m. naudojo šį pavadinimą. Indijų Taryba įgaliojimus gavo 1524 m. rugpjūčio 1 d. Taryba kas savaitę informuodavo karalių apie savo sprendimus. Taryba tapo aukščiausia valdžia Indijų valdymo klausimais, jai pavaldūs buvo Prekybos namai (), įkurti Sevilijoje 1503 m. kaip muitinės sandėliai ryšiams su Indijomis. Pakankamos svarbos civilinės bylos iš Naujojo Pasaulio audiencijų galėjo būti nukreipiamos nagrinėti į Indijų Tarybą, kuri veikė kaip aukščiausia teisminė instancija.

Skandalai Peru ir nenuilstančio Bartolomė de las Kaso veikla baigėsi tuo, kad Karolis V 1542 m. rekonstravo Indijų Tarybos struktūrą išleisdamas seriją įsakų. Prekybą tarp tolimų kolonijų ir Sevilijos (uostas, per kurį vyko visa prekyba su kolonijomis) prižiūrėjo iš seniau Sevilijoje egzistuojanti *Casa de la Contratación*, kuri 1503 m. buvo įgaliota valdyti komerciją kolonijose, emigraciją ir jūrines ekspedicijas.
Indijų Tarybos sprendimus ir Karūnos įstatymus Indijoms 1680 m. formaliai kodifikavo *Recompilación de las Leyes de Indias*.

XVIII a. pradžioje ėmus valdyti naujai dinastijai buvo įvykdyta eilė administracinių pakeitimų, vadinamų *Burbonų reformomis*. 1714 m. Pilypas V sukūrė *Laivyno ir Indijų sekretoriatą* (), kurį tvarkė vienas Indijų ministras ir kuris perėmė admin istracines Indijų Tarybos galias, nors Taryba ir toliau veikė iki XIX a., bet jos galios buvo antraeilės.
Penkiasdešimt metų vėliau Karolis III suformavo atskirą *Indijų valstybės sekretariatą* ().
1807–1814 m. vykusio Pirėnų karo metu Kadiso kortesai panaikino Indijų tarybą, nors ji buvo atkurta restauravus Ferdinando VII valdžią. Taryba galutinai panaikinta buvo 1834 m., praėjus metams po Ferdinando VII mirties, jau praradus didžiąją dalį Ispanijos Amerikos.

Sevilijoje esantys Indijų Tarybos archyvai () yra vienas didžiausių Europos istorijos dokumentų centrų.

## Nuorodos
* Burkholder, Mark A. *Biographical Dictionary of Councilors of the Indies, 1717–1808*. Westport: Greenwood Press, 1986. ISBN 0313240248
* Schäfer, Ernesto. *El Consejo Real y Supremo de las Indias: Su historia, organización, y labor administrativo hasta la terminación de la Casa de Austria* (University of Seville) 1935.
Kirenija

**Kirenija** () arba **Girnė** () – miestas šiauriniame Kipro krante (Šiaurės Kipras); apskrities centras.

Garsus istorinis uostas ir pilis. Nors tarptautinė bendruomenė pripažįsta jo priklausomybę Kipro respublikai, Kirenija yra turkų valdoma nuo 1974 m. Turkijos invazijos į Kiprą.

Anksčiau miesto daugumą sudarė graikų kilmės kipriečiai, dabar – turkų kilmės kipriečiai ir imigrantai iš Turkijos.

## Šaltiniai
Remeikiai

**Remeikiais** vadinami kaimai:

* Alytaus rajone;
* Anykščių rajone;
* Biržų rajone;
* Rokiškio rajone:
** Juodupės seniūnijoje,
** Obelių seniūnijoje;
* Vilkaviškio rajone.
Larnaka

**Larnaka** () – miestas pietiniame Kipro krante; apskrities centras. Antrasis pagal dydį Kipro prekybos uostas ir svarbus kurortas. Tarptautinis Larnakos oro uostas, didžiausias Kipro oro uostas yra už miesto ribų, pietuose.

Į šiaurę nuo miesto stovi rafinavimo fabrikas, sumažintas iki saugyklos, kai pats fabrikas buvo parduotas 2008 m. Larnaka gerai žinoma dėl vaizdingo pajūrio bulvaro, kuriame auga palmės (*oi finikoudes*, pagal Kipro dialektą). Larnakos uostas yra vienas iš keturių pagrindinių uostų Kipre. Per festivalius aktyviausia yra miesto pasivaikščiojimo vieta. Svarbiausia šventė yra *Kataklysmos* (Potvynio festivalis) švenčiamas vasaros pradžioje su kultūriniais renginiais. Anksčiau šventė truko apie savaitę, bet pastaraisiais metais dėl padidėjusios komercizacijos jis išsiplėtė iki trijų savaičių, o pajūrio bulvare vakarais uždaromas automobilių eismas.

## Istorija

Larnaką įkūrė finikiečiai ir vadino ***Kition*** (). Biblinis pavadinimas ***Kittim***, nors atsiradęs iš Citium, reiškė visą Kiprą, o kartais taip žydai vadino graikus ir romėnus. Larnaka taip pat graikiškai vadinta ***Skala*** () t. y. „kopėčios“, „išlipimo vieta“ dėl istorinės miesto uosto svarbos.

Kaip dauguma Kipro miestų, Larnaka priklausė Achemenidų imperijai. 450 m. pr. m. e. Atėnų generolas Kimonas mirė jūroje per svarbų mūšį kovoje su persais gindamas Kitiumą. Mirties patale jis liepė savo pavaldiniams nuslėpti jo mirtį nuo sąjungininkų ir persų. Posakis „net miręs jis nugalėjo“ (Και Νεκρός Ενίκα) kalba apie jį. Prie jūros šiuolaikinėje Larnakoje stovi Kimono Atėniečio statula.

Miestas nuolat kentėjo nuo žemės drebėjimų, o viduramžiais uostą užnešė dumblas dėl miškų kirtimo. Gyventojai persikėlė į pietus, dabartinę Larnakos vietą, kur buvo atviras uostas. Buvęs uostas ir tvirtovė išnyko. Liko tik pėdsakai iš gynybinės sienos, milžiniškos kapinės visą šimtmetį buvo nelegaliai kasinėjamos.

Larnakos tvirtovė dabar geriau matosi uždarius nelegalius restoranus, įkurtus emigrantų po 1974 m. invazijos.

## Sportas

### Futbolas
* AÉK Lárnaka
* Alkī́ Lárnaka
* Anórthōsis Ammóchōstos
* ÉPA Lárnaka
* Néa Salamís Ammóchōstos
* Pezoporikós Lárnaka

## Galerija

Larnaca 01-2017 img02 StLazarus Church.jpg|Šv. Lozoriaus cerkvė
Larnaca 01-2017 img30 Salt Lake.jpg|Hala Sultan Tekė mečetė
Larnaca 01-2017 img01 Larnaca Fort.jpg|Larnakos fortas


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Larnaka (miesto svetainė)
Archeologinė vieta

**Archeologinė vieta** – akmens, bronzos ar geležies amžių bei feodalizmo laikų iki XVIII a. geografinė vieta, turinti išlikusius išorinius žmonių veiklos požymius.

Lietuvoje archeologinės vietos nustatyta tvarka, pagal Archeologinių vietų vertinimo kriterijus skelbiamos archeologijos paminklais  ir įtraukiamos į Kultūros vertybių registrą.

## Klasifikacija
Archeologinės vietos pagal funkcijas gali būti:
* Gynybinės vietos: žemių įtvirtinimas, slėptuvė, piliakalnis, piliavietė, pilis, tvirtovė, gynybinis kompleksas ar jų dalys, miesto gynybinė siena, donžonas, fortas.
* Gyvenamosios vietos: statinys, statinių kompleksas, senovės gyvenvietė.
* Institucinės vietos: arsenalas, kalėjimas, kolegija, ligoninė, monetų kalykla, muitinė, rotušė, stotis ir t. t.
* Laidojimo vietos: kapas, senkapis, kapinynas, pilkapis, pilkapynas.
* Memorialinės vietos: antkapis, mūšio laukas, paminklas.
* Sakralinės vietos: šventvietė, šventykla, paleoastronominis įrenginys, archeomitologinė vieta, sakralinis lobis, apeiginė duobė, apeiginis kelias, apsireiškimo vieta, kulto vieta, maldos namai, smulkioji sakralinė architektūra.
* Ūkinės vietos: apdirbimo vieta, aptarnavimo vieta, gavybos vieta, išteklių ir produkcijos saugojimo vieta, prekybos vieta, sanitarinė vieta, transporto vieta, ūkininkavimo ir verslo vieta.
* Lobis, jo radimo vieta.

Pagal apžvalgos galimybę archeologinės vietos gali būti:
* antžeminės – pilkapiai, piliakalniai, pilys.
* požeminės – kapinynai, senkapiai.
* povandeninės – užlietos statant užtvankas arba nuskendę, pav. laivai.

Archeologinėje vietoje randami daiktai vadinami archeologiniais radiniais. Archeologinėje vietoje ribojama arba draudžiama žmogaus ūkinė veikla. Ypatingai svarbios kultūros paveldo vietos skelbiamos rezervatais arba draustiniais.

## Šaltiniai
Noškūnai

**Noškūnai** – kaimas Varėnos rajono savivaldybės pietryčiuose, 7 km į šiaurės vakarus nuo Panočių, Dainavos girioje. Seniūnaitijos centras. Rytiniu pakraščiu teka Mazupis, sudarytas Noškūnų tvenkinys. Prie kaimo atsišakoja vieškelis . Kaimas gatvinis. Yra fermų kompleksas.

## Etimologija
Vietovardis kilęs iš nepaliudyto asmenvardžio **Noškūnas* ar *Naškūnas* (rusiškuose šaltiniuose minima tokia pavardė *Нашкун*), kuri būtų kilusi iš gudiškų asmenvardžių *Нашко, Нашкевiч*.

## Istorija

1641 m. Noškūnai buvo didelis miško sargų (osočnikų) kaimas – čia jų gyvenę net 10 (pavardės – Petruševičius, Juozapavičius, Bolevičius, Jakucevičius, Kilis, Dzvilypis, Dzvilypovičius). Jie saugojo vakarinę Dubičių ir Kaniavos girininkijų pusę. 1672 m. čia buvo 5 valakai dirbamos žemės ir 3 laisvi. 1777 m. minimos noškūniečių pavardės – Petrušis, Razukevičius, Dziesetnikas, Nacgulis.

XVIII a. pab. Noškūnuose apsigyveno 2 žydai (matyt, smuklininkas su žmona). XIX a. vid. buvo 16 kiemų su 83 gyventojais (minimi Stoniai, Ikasalos, Arlauskai, Švedai, Mačioniai, taip pat Danylos, Galickai, Dzvilypiai, Ščesnulevičiai, Razukevičiai, Čaplikai, Bliznevičiai, Dzideliai, Vilčinskai, Krušai, Brūzgeliai, Badarai, Bižai, Janušauskai, Galickai, Bruzgelevičiai).

XIX a. pan. buvo Noškūnų kaimas, priklausęs Kaniavos dvaro valdai, patekęs į Lydos apskrities Kaniavos valsčių.

## Gyventojai

Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 172 žmonės, iš kurių 151 užsirašė lietuviais ir 21 lenkais.

## Šaltiniai
Gintaras (reikšmės)

**Gintaras** gali reikšti:

* Gintaras – organinės kilmės mineralas, fosiliniai sakai,
* Gintaras – vardas,
* Gintaras – kmynų veislė.
* Gintaras (Vokietija) – mėnesinis literatūros žurnalas, leistas 1945–1948 m. Hafkruge, Noištate bei Geštachte, Vakarų Vokietijos karo pabėgėlių stovyklose.
Valkininkų herbas

**Valkininkų herbas** – pagrindinis Valkininkų miestelio ir Valkininkų seniūnijos (Varėnos rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Raudoname skydo lauke kairysis šėlstantis auksinis liūtas ginkluotas sidabriniai liežuviu ir nagais. Skydą supa lauro vainikas iš dviejų lauro šakelių žaliais lapais ir raudonomis uogomis, apačioje surištas raudonu kaspinėliu. 

## Simbolika

Auksinio liūto simbolis reiškia jėgą, išmintį, išdidumą ir kilnumą.

## Istorija

1792 m. birželio 26 d. ATR valdovas Stanislovas Augustas Poniatovskis privilegija Nr. 74 Valkininkams suteikė herbą. Tai buvo 74-asis ir paskutinis Lietuvos miestas, gavęs tokias teises Ketverių metų seimo (1788–1792) laikotarpiu. Dar tais pačiais metais jos buvo panaikintos, kai valstybėje nugalėjo Rusijos imperijos kariuomenės palaikomi Targovicos konfederatai.

Lietuvos heraldikos komisija naująjį herbą aprobavo 1993 m. vasario 11 d. (protokolas Nr. 94). Dabartinis herbas patvirtintas 1993 m. kovo 30 d. prezidento Algirdo Brazausko dekretu Nr. 28. Etalono autorė – dailininkė Taida Balčiūnaitė.

## Šaltiniai
Mardasavas (Merkinė)

**Mardasavas** – kaimas Varėnos rajono savivaldybės vakaruose, 9 km į rytus nuo Merkinės, Merkio dešiniajame krante, priešais didesnę kaimo dalį Marcinkonių seniūnijoje. Seniūnaitijos centras. Kaimą supa Dainavos giria, netoliese telkšo ežeras Glynas. Miškų keliukai jungia su Merkine, Puvočiais, Burokaraistėle. Į kitą Merkio krantą nutiestas pėsčiųjų tiltas. Išlikusi Mardasavo dvarvietė, prie Glyno aptiktos akmens amžiaus stovyklavietės. Merkio pakrantėje yra Mardasavo skardis (gamtos paminklas). Yra kapinės.

## Etimologija

Vietovardis kilęs iš asmenvardžių *Mardõsas, Mar̃dosa, Mardasas* (< , ; šis iš slavų *морда, мордасы* 'snukis, marmūzė').

Liaudies etimologija aiškina, kad kaimo vardas kilęs nuo žodžių „pelėda“ ir „snukis“ (), jį suteikę rusai. Paklaustas apie Mardasavo vardo kilmę, vietos gyventojas S. Plutulevičius taip pasakojo (tarmiška kalba netaisyta):

## Gyventojai

## Šaltiniai
Spengla (Varėna)

**Spengla** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Valkininkų, miške, Spenglos kairiajame krante. Seniūnaitijos centras. Į kaimą veda kelio  atšaka į Pūčkornes. Yra buvę vaikų globos namai.

## Etimologija
Kaimas pavadintas pagal *Spenglos* upę.

## Istorija

XX a. buvo Spenglos vandens malūnas prie plento į Gardiną. Vėliau Spenglos gyvenvietė prijungta prie Pūčkornių.

Spenglos kaimas sudarytas 2002 m., atskyrus Valkininkų seniūnijos dalį, kurioje buvo įsikūrę Valkininkų vaikų globos namai „Spengla“.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Daržininkai (Valkininkai)

**Daržininkai** () – gatvinis kaimas Varėnos rajono savivaldybės šiaurės rytuose, 5 km į pietryčius nuo Valkininkų. Seniūnaitijos centras. Įsikūręs prie Brastos upelio, prie Valkininkų miško. Iki kaimo veda kelio  atšaka.

## Etimologija
Kaimo pavadinimas atsiradęs iš žodžių *dar̃žininkas* ar  „kas prižiūri daržą“ = „mažažemis, teturintis tik daržą“.

## Istorija

1920–1939 m. priklausė Lenkijos valdomo Vilniaus krašto Valkininkų valsčiui. Po I pasaulinio karo veikė Šv. Kazimiero draugijos skyrius; jis išlaikė vaikų darželį, 1933 m. turėjo apie 100 narių, 1936 m. lenkų valdžia jį uždarė.

Per II pasaulinį karą, 1943 m. rudenį, kaime susikūrė apie 15 vyrų savisaugos būrys, į savisaugą įsitraukė dauguma vyrų. Savisaugininkai trukdė tarybiniams partizanams veikti Rūdininkų girios pietvakarių pakraštyje, Valkininkų apylinkėse, plėšti Daržininkų ir kitų kaimų gyventojų turtą, nepakluso reikalavimui nusiginkluoti. 1943 m. spalio viduryje per susirėmimą savisaugininkai nukovė tarybinių partizanų būrio vadą. 1943 m. lapkričio 4 d. iš Margirio ir Perkūno tarybinių partizanų, daugiausia per fronto liniją permestų TSRS kariuomenės desantininkų ir pabėgusių tarybinių karo belaisvių sudaryta apie 50 žmonių grupė, vadovaujama A. Barausko, puolė ir padegė kaimą. Daržininkų savisaugininkai neleido užpuolikams įsiveržti į kaimą ir privertė juos trauktis. Visai arba iš dalies sudegė 20 sodybų iš 60, pradžios mokykla. Po užpuolimo Daržininkų savisaugininkai kaimo apsaugą sustiprino, geriau apsiginklavo, kasnakt ėjo sargybą. 1944 m. pavasarį Rūdninkų girioje pagausėjus tarybinių partizanų, kilo grėsmė, kad kaimas bus sunaikintas kaip Kaniūkai. Po ilgų derybų su tarybiniais partizanais 1944 m. gegužės 29 d. Daržininkų savisaugininkai nusiginklavo, prieš tai dalis jų iš kaimo pasitraukė.

1950 m. įkurta biblioteka.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Archeologinis datavimas

**Archeologinis datavimas** – laiko skaičiavimo būdas ar metodas archeologinių radinių ir archeologijos paminklų amžiui nustatyti. 

## Metodai
1836 m. danas Kristianas Tomsenas pasiūlė priešistorės senienas skirstyti pagal medžiagą, iš kurios jos pagamintos – akmuo, žalvaris, geležis. Šis būdas naudojamas iki šiol archeologinės kultūros priskyrimui pakankamai ilgam laikotarpiui. (*Žiūrėkite*: *akmens amžius*, bronzos amžius, geležies amžius)

Pagrindinės datavimo sistemos – santykinė ir absoliutinė. Santykinei sistemai priskiriamas ankstyviausias archeologinio datavimo – lyginamasis datavimo metodas: archeologiniai radiniai lyginami su dar egzistuojančių primityvių tautų buitimi. Jį pagrindė švedas Svenas Nilsonas. 

**Santykinės archeologinio datavimo sistemos** pagrindiniai metodai – stratigrafinis ir tipologinis. Pirmąjį metodą pagrindė anglų geologas Čarlzas Lajelis. Jis gamtiškai susiformavusiuose žemės sluoksniuose randamus žmogaus darbo veiklos pėdsakus skyrė tų sluoksnių susidarymo laikotarpiams. 

Tipologinį metodą pagrindė anglas Augustas Pitas Riversas. Šio metodo pagrindinis principas – nustatyti vieno archeologinio objekto radinių tipus, t. y. suskirstyti juos pagal medžiagą, formą bei paskirtį ir palyginti su kitų archeologinių paminklų radinių tipais. Naudojamas iš dalies, nes kultūros atskirose teritorijose plėtojasi nevienodai, turi daug atgyvenų. 

Prie santykinių priskiriamas ir hidrologinis metodas: vandens lygio svyravimų laikotarpiai lyginami su buvusių gyvenviečių topografija. Paplito švedų geologo L. Posto pasiūlytas žiedadulkių analizės (palinologinis) metodas. Juo nustatoma ir lyginama skirtingų kultūros sluoksnio lygių įvairių augalų žiedadulkių procentinė išraiška.

Plačiausiai naudojami **absoliutinės sistemos** – absoliutaus amžiaus nustatymo – metodai, dažniausiai – Čikagos universiteto profesorius V. Libio 1946 m. pasiūlytas radioaktyviosios anglies arba radiokarboninis datavimo metodas. Radinio amžius nustatomas pagal išlikusios radioaktyviosios anglies (I4C) kiekį organinėje medžiagoje ir jos skilimo pusėjimo trukmę (pusperiodį). Kadangi pusėjimo trukmė 5730±40 metų, paleolito ir mezolito laikotarpių radiniams ir antropologinei medžiagai datuoti taikomas kalio–argono metodas. 

Radioaktyviosios anglies metodu nustatytas datas JAV astronomas Endriu Elikotas Daglasas pasiūlė patikslinti dendrochronologiniu metodu, paremtu Kalifornijoje ilgai augančių pušų (*[[Pinus aristata]]*) rievių skaičiumi ir dydžiu. Nustatyta 7117 metų dendrochronologinė diagrama. Radioaktyviosios anglies metodu gautos ir dendrochronologiniu patikslintos datos vadinamos kalibruotomis. 

Absoliučiam amžiui nustatyti dar naudojami paleomagnetinis (pagal išdegto molio įmagnetėjimą), geochronologinis (pagal juostuotuosius molio sluoksnius) ir kt. metodai.

## Šaltiniai
Archeologinis radinys

**Archeologinis radinys** arba *artefaktas* – senovės žmonių pagaminti ir naudoti daiktai ar jų dalys, rasti archeologinėse vietose ar atsitiktinai, arba iki dabar išlikę archeologijos paminkluose. 

Dažniausiai – tai iš įvairių medžiagų pagaminti darbo įrankiai, ginklai, papuošalai, buities reikmenys, drabužiai. Ištyrus radinius nustatomas jų naudojimo laikas, atkuriamas ikirašytinės žmonių bendruomenės gyvenimas, įvertinamas pasiektas jos raidos lygis. Po tyrimų, konservavimo ir restauravimo archeologiniai radiniai perduodami muziejams, kur eksponuojami ir saugomi. 

Lietuvoje didžiausias archeologinių radinių kolekcijas turi Lietuvos nacionalinis muziejus Vilniuje, Vytauto Didžiojo karo muziejus Kaune, Šiaulių Aušros muziejus.

## Šaltiniai
Archeologinis žemėlapis

**Archeologinis žemėlapis** – specialus istorinis žemėlapis, archeologinių radinių, archeologinių vietų ar archeologinių kultūrų dokumentavimo būdas. Nuo archeologinio plano jis skiriasi masteliu.

## Žemėlapių tipai
Archeologiniai žemėlapiai yra masteliniai arba eskiziniai, regionų ar kraštų su atitinkamais tekstiniais paaiškinimais (vietovių sąrašais) ir objektų ar dirbinių išsidėstymo vietomis. Būna universalūs, kai žymimos visos archeologinės vertybės, ir specializuoti, kai nurodomos tam tikros jų rūšys. XIX a. viduryje pradėta sudarinėti universalius, XX a. – specializuotus archeologinius žemėlapius. 

## Lietuvos žemėlapiai
Lietuvoje pirmuosius archeologinius žemėlapius parengė Fiodoras Pokrovskis 1893 m. – Vilniaus gubernijai, 1895 m. – Gardino gubernijai, 1899 m. – Kauno gubernijai. Volodimiras Antonovičius 1895 m. sudarė archeologinius žemėlapius Kijevo gubernijai, 1902 m. – Voluinės gubernijai. Rytprūsių archeologinių vietų žemėlapius 1908 m. sudarė Emilis Holakas, Užnemunės piliakalnių – 1909 m. Juozapas Radziukynas. XX a. 3-4 dešimtmečio reikšmingiausias Lietuvos archeologinis žemėlapis yra Petro Tarasenkos knygoje „Lietuvos archeologijos medžiaga“ (1928 m.). Nuo šeštojo dešimtmečio dažniausiai rengiami specialūs archeologiniai žemėlapiai; juose pažymėtos tam tikros archeologinių paminklų ar dirbinių rūšys. Didžiausias archeologinių žemėlapių rinkinys – „Lietuvos TSR archeologijos atlasas“. 1968 m. archeologinių paminklų teritorijas pradėta kartografuoti žemėnaudos planuose (mastelis 1:10 000).

## Šaltiniai

## Literatūra
* Black, Jeremy: Maps and history – constructing images of the past. Yale Univ. Press, New Haven [u.a.] 1997, 267 S., ISBN 0-300-06976-6
* Johannes Dörflinger: Geschichtskarte. In: Ingrid Kretschmer u. a. (Bearb.): Lexikon zur Geschichte der Kartographie. Von den Anfängen bis zum Ersten Weltkrieg. Band C. Die Kartographie und ihre Randgebiete. Deuticke, Wien 1986, ISBN ISBN 3-7005-4562-2, 
* Paul Kläui: Die Karte als Hilfsmittel der historischen Forschung, in: Zeitschrift für schweizerische Geschichte, Band 30 (1950), S. 244ff.
* Goffart, Walter A.: Historical atlases – the first three hundred years, 1570–1870. Univ. of Chicago Press, Chicago [u.a.] 2003, XXIII, 603 S., ISBN 0-226-30071-4

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalniai
*Vorgeschichtliche Übersichtskarte von Ostpreußen. Im Auftrage des ostpreusisschen Provinzial-Verbandes entworfen und gezeichnet von Emil Hollack. (1908, Maßstab 1:300 000) Emilio Holako Prūsijos archeologinis žemėlapis. Biblioteka Uniwersytecka w Toruniu
Mačiūnai (reikšmės)

**Mačiūnais** vadinami kaimai:

* Kėdainių rajone;
* Lazdijų rajone;
* Pakruojo rajone;
* Prienų rajone.
Medisono grafystės tiltai

***Medisono grafystės tiltai*** () – 1995 m. romantinė drama, paremta Robert James Waller romanu.

## Aktoriai
* Clint Eastwood – Robert Kincaid
* Meryl Streep – Francesca Johnson
* Annie Corley – Carolyn Johnson
* Victor Slezak – Michael Johnson
* Jim Haynie – Richard Johnson
* Sarah Kathryn Schmitt – Young Carolyn
* Christopher Kroon – Young Michael
* Phyllis Lyons – Betty
* Debra Monk – Madge
* Richard Lage – Lawyer Peterson
* Michelle Benes – Lucy Redfield
* Alison Wiegert – Vaikas #1
* Brandon Bobst – Vaikas #2
* Pearl Faessler – Žmona
* R. E. 'Stick' Faessler – Vyras

## Apdovanojimai

### Laimėjo
* ASCAP Film and Television Music apdovanojimas:
** Top Box Office Films
* Blue Ribbon apdovanojimai (Japonija):
** Geriausias užsienio filmas
* BMI Film & TV apdovanojimai:
** BMI Film Music apdovanojimas (Lennie Niehaus)
* Kinema Junpo apdovanojimai(Japonija):
** Geriausias užsienio režisieriaus filmas (Clint Eastwood)
* Mainichi Film Concours (Japonija):
** Geriausias užsienio filmas

### Nominacijos
* **[[Oskaras]]**:
** Geriausias aktorė (Meryl Streep)
* American Society of Cinematographers:
** Outstanding Achievement in Theatrical Releases (Jack N. Green)
* Awards of the Japanese Academy (Japonija):
** Geriausias užsienio filmas
* César apdovanojimai (Prancūzija):
** Geriausias užsienio filmas
* **[[Auksinis Gaublys]]**:
** Geriausia draminio kino filmo aktorė (Meryl Streep)
** Geriausias draminis kino filmas
* Screen Actors Guild apdovanojimai (SAG):
** Geriausias aktorės pasirodymas (Meryl Streep)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Bridges of Madison County Photos
Marvino kambarys

**Marvino kambarys** () – 1996 m. filmas, pastatytas pagal Scott McPherson’o pjesę tuo pačiu pavadinimu.

## Aktoriai
* Meryl Streep – Lee
* Leonardo DiCaprio – Hank
* Diane Keaton – Bessie
* Robert De Niro – Dr. Wally
* Hume Cronyn – Marvin
* Gwen Verdon – Ruth
* Hal Scardino – Charlie
* Dan Hedaya – Bob
* Joe Lisi – Bruno
* Margo Martindale – Dr. Charlotte

## Apdovanojimai
Nominacijos:
* Oskaras: Geriausia aktorė: Diane Keaton
* 1997: Auksinis Gaublys: Geriausia aktorė, Drama: Meryl Streep
* 1997: Ekrano aktorių gildijos apdovanojimas: Best Cast
* 1997: Ekrano aktorių gildijos apdovanojimas: Diane Keaton
* 1997: Ekrano aktorių gildijos apdovanojimas: Gwen Verdon

## Nuorodos
* 
* 
* ''Marvin’s Room at Rottentomatoes.
* ''Marvin’s Room  at San Francisco Chronicle.
;Video nuorodos
* Marvin’s Room Clippings
Ona Vytautienė

**Ona Vytautienė** (mirė 1418 m. rugpjūčio 31 d. Trakuose) – Lietuvos didžioji kunigaikštienė, Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytauto pirmoji žmona.

## Biografija
Ištekėjo už Vytauto apie 1370 m.

Ona du kartus padėjo savo vyrui Vytautui ypač sunkiomis jo gyvenimo aplinkybėmis: pirmą kartą išvaduodama jį iš Krėvos pilies (1382 m.), kur jam grėsė jo tėvo Kęstučio likimas arba ilgametis kalėjimas, ir antrą kartą (1389 m.) po nepavykusio sąmokslo paimti klasta Vilnių.

Didžioji kunigaikštienė Ona buvo Astravos (1392 m.) ir Salyno (1398 m.) derybų dalyvė. Ji gerai išmanė aukštosios Lietuvos politikos reikalus. Vokiečių ordinas, visuomet turįs tikslių žinių apie Lietuvos visuomeninius ir politinius santykius, labai aukštai vertino didžiosios kunigaikštienės Onos politinį vaidmenį Lietuvoje. Jis įvairiomis dovanomis stengėsi pelnyti jos palankumą, pavyzdžiui, 1408 m. Ordino magistras Ulrichas fon Jungingenas pasiuntė jai muzikos instrumentus − klavikordą ir portatyvą. 1413−1414 m. žiemą ji priėmė flamandų keliautoją ir diplomatą Žilberą de Lanua.
Gavęs žinią apie jos mirtį, Vokiečių ordino magistras įsakė atlaikyti už jos vėlę šv. mišias ir vigilijas visose Ordino bažnyčiose.

Ona Vytautienė palaidota Vilniaus katedroje.

## Nuorodos
* Jonynas I. Vytauto šeimyna .
HB Køge

**Kiogės HB** – Danijos futbolo klubas iš Kiogės.

## Istorija

Klubas įkurtas 2009 m. iš Koge BK ir Herfolge BK geriausių žaidėjų.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Lietuviai
* Rytis Leliūga, saugas 2009
* Aurelijus Skarbalius, vyr. treneris 2009–2011, 2019–2021

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia mėlyna juoda apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Centrinė federalinė apygarda

**Centrinė federalinė apygarda** () – viena iš Rusijos Federacijos federalinių apygardų, įkurta 2000 m. gegužės 13 d. Rusijos prezidento įsakymu. Ji yra vakarinėje Rusijos Federacijos dalyje.

Centrinės federalinės apygardos teritorija apima 3,82 % visos Rusijos teritorijos. Joje gyvena 37 milijonai gyventojų. Tai vienintelė federalinė apygarda, neturinti nė vieno nacionalinio federalinio subjekto.

Dabartinis prezidento atstovas apygardoje yra  Aleksandras Beglovas.

## Administracinis suskirstymas
* Belgorodo sritis
* Briansko sritis
* Ivanovo sritis
* Jaroslavlio sritis
* Kalugos sritis
* Kostromos sritis
* Kursko sritis
* Lipecko sritis
* Maskva
* Maskvos sritis
* Oriolo sritis
* Riazanės sritis
* Smolensko sritis
* Tambovo sritis
* Tulos sritis
* Tverės sritis
* Vladimiro sritis
* Voronežo sritis

## Nuorodos
* Rusijos federalinės apygardos: Centrinė federalinė apygarda (anglų k.)
* Centrinė federalinė apygarda  (rusų k.)
* Rusijos stebuklai Centrinėje federalinėje apygardoje  (rusų k.)

## Šaltiniai
Leslie Nielsen

**Leslie William Nielsen** (1926 m. vasario 11 d. Redžainoje, Kanada – 2010 m. lapkričio 28 d. Fort Loderdeile, JAV) – Kanados aktorius ir komikas. Holivudo ir Kanados šlovės žvaigždžių savininkas. 1993 m. išleido fiktyvios autobiografijos pagal filmą „Nuogas ginklas“ knygą „The Naked Truth“.

Mirė 2010 m. lapkričio 28 d. Fort Loderdeilo (JAV) ligoninėje, kur buvo paguldytas dėl plaučių uždegimo.

## Filmografija
### Filmai

### Televizija

## Nuorodos
*
Ambeliai

**Ambeliai** () – gyvenvietė Aukštutinės Dauguvos savivaldybėje, pietvakarių Latvijoje. Valsčiaus centras. 257 gyventojai (2021 m.).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Satellite map at Maplandia.com
Simona

**Simona** – moteriškas vardas, vyriška šio vardo forma Simonas.

Vardadienis: sausio 5 d.

## Žmonės

* Simona Krupeckaitė (g. 1982) – profesionali Lietuvos treko dviratininkė;
* Simona Kulakauskaitė (g. 1987) – viena geriausių Lietuvos šaškininkų;
CAF Čempionų lyga

**CAF Čempionų lyga** – kasmetinės tarptautinės futbolo klubų varžybos, kurias organizuoja Afrikos futbolo konfederacija (CAF). Varžybose dalyvauja aukščiausias vietas užėmę futbolo klubai iš kiekvienos Afrikos šalies lygų. Čempionatas yra tolygus UEFA Čempionų lygai. Varžybos rengiamos nuo 1964 m. ir iki 1996 m. vadinosi *Afrikos Čempionų taurė*. Pirmąsias varžybas laimėjo Kameruno Oryx Douala futbolo klubas, 2-1 nugalėjęs Malio Stade Malien komandą. CAF pakeitė pavadinimą ir nuo 1997 m. įgavo dabartinį pavadinimą. Pirmosios vietos nugalėtojui yra skiriama vieno milijono JAV dolerių vertės suma.

## Rezultatai

## Nuorodos
* CAF Čempionų lygos rezultatai 
* Oficiali MTN CAF Čempionų lygos svetainė
Simas

**Simas** – vyriškas vardas, moteriška šio vardo forma Sima.

Šis vardas yra sutrumpinta vardo Simonas (Simona) forma.

Vardadieniai: sausio 5 d., vasario 18 d. ir spalio 28 d.

## Žmonės

* Simas Buterlevičius (g. 1989) – Lietuvos krepšininkas priklausantis Vilniaus „Lietuvos Ryto“ krepšinio klubui;
* Simas Gliožeris (g. 1953) – Lietuvos agronomas, biomedicinos mokslų daktaras;
* Simas Jasaitis (g. 1982) – krepšininkas, žaidžiantis lengvojo krašto puolėjo pozicijoje Stambulo „Galatasaray Café Crown“ klube ir Lietuvos vyrų krepšinio rinktinėje;
* Simas Karaliūnas (g. 1936) – Lietuvos kalbininkas, habilituotas humanitarinių mokslų daktaras;
* Simas Kudirka (g. 1930) – lietuvių pasipriešinimo sovietiniam okupaciniam režimui dalyvis;
* Simas Miglinas (1907–1997) – Lietuvos žurnalistas, knygų leidėjas;
* Simas Ramutis Petrikis (g. 1942) – inžinierius, technikos mokslų daktaras, profesorius, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas;
* Simas Salickas (g. 1951) – Lietuvos ir Alytaus rajono politinis bei visuomenės veikėjas;
* Simas Vaznelis (1879–1933) – Lietuvos pedagogas, kalbininkas;
Kalyba

**Kalyba** – dailės rūšis, kuomet iš metalų gaminami įvairūs, daugiausia taikomosios dekoratyvinės dailės, dirbiniai – papuošalai, skulptūros, reljefai, buities reikmenys, monetos, interjero ir eksterjero elementai (tvorelės, vartai, grotos, baliustrados, iškabos ir kt.). Kalybos dirbiniai dažnai būna dažomi, emaliuojami, dekoruojami, raižomi, paauksuojami. 

Lietuvoje kalyba prasidėjo I m. e. tūkstantmetyje – tada iš metalo gaminti ginklai, papuošalai, karių ir jų žirgų aprangos elementai. Nuo 1489 m. Vilniuje veikė monetų kalykla, ten taip pat buvo kalami ir medaliai, papuošalai. XVI-XVIII a. kalybos technika buvo kuriami sakraliniai dirbiniai, grotos, pertvaros, skrynių apkaustai, varpinių, koplytstulpių kryžiai, baltiškieji kryžiai (saulutės). Metalo kaliniais buvo puošiamos karietos, vežimai, rogės. XIX a. įsigalėjus metalo štampavimo technologijai kalybos praktinė reikšmė sumenko, tokiu būdu daugiau gaminti dekoratyviniai dirbiniai (žvakidės, šviestuvai, skulptūros, kompozicijos, papuošalai), fasadų, viešųjų erdvių elementai (iškabos, fontanai, tvorelės, grotos).

## Šaltiniai
Kalnynų ežeras

**Kalnynų ežeras** – ežeras pietų Lietuvoje, Marijampolės savivaldybėje, 12&nbsp;km į vakarus nuo Balbieriškio. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius - 0,51&nbsp;km, plotis iki 0,37&nbsp;km. Altitudė 88,8 m. Kranto linija vingiuota. Krantai rytuose ir pietuose yra lėkšti, kitur – kiek aukštesni. Visi krantai supelkėję, apaugę krūmynais. Pietinėje pakrantėje auga miškelis, kitur plyti pievos ir dirbami laukai. Į ežerą suteka du grioviai, o rytuose išteka Rudelės upelis (Rudės I intakas, Peršekės baseinas). 

Prie Kalnynų ežero įsikūręs Kalnynų kaimas, kaimo turizmo sodyba.

## Šaltiniai
Maisiejūnų piliakalniai

**Maisiejūnų piliakalniai** yra Kaišiadorių rajono vakaruose:

* Maisiejūnų piliakalnis,
* Maisiejūnų piliakalnis II.
CAF Konfederacijos taurė

**CAF Konfederacijos taurė** () – kasmetinės tarptautinės Afrikos futbolo klubų varžybos, kurias organizuoja Afrikos futbolo konfederacija (CAF). Čempionatą 2004 m. įkūrė CAF, sujungusi du turnyrus – Afrikos Tautų laimėtojų taurę ir CAF taurę, tolygią UEFA taurei. Į turnyro aštuntfinalį taip pat patenka aštuonios komandos, nepatekusios į CAF Čempionų lygos grupės etapus. Taurės laimėtojas žaidžia kitais metais CAF Supertaurėje prieš CAF Čempionų lygos laimėtoją.

## Istorija
2007 ir 2008 m. dvejus metus iš eilės finale triumfavo Tuniso Club Sportif Sfaxien futbolo klubas.

2020 m. spalio mėn. RS Berkane klubas pelnė pirmą titulą CAF Konfederacijos taurės finale, kai rezultatu 1:0 nugalėjo Pyramids FC iš Egipto.

## Nugalėtojai

## Taip pat skaitykite

* CAF Supertaurė

## Išnašos

## Nuorodos

* CAF Konfederacijos taurė oficialioje CAF svetainėje
* RSSSF
Ir velnias dėvi Prada

**Ir velnias dėvi Prada** () – 2006 m. komedija-drama, pastatyta pagal Lauren Weisberger romaną tuo pačiu pavadinimu. Anne Hathaway vaidina ką tik mokslus baigusią merginą, kuri atvyko į Niujorką ir įsidarbino griežtos ir reiklios mados žurnalo redaktorės Miranda’os Priestly (vaidina Meryl Streep) asistente.

## Aktoriai
* Meryl Streep – Miranda Priestly: *Runway* redaktorė. Jos bijo jos personalas ir daug kas mados pasaulyje. Ji tokia galinga, kad gali atmesti 300 000 dolerių vertės fotosesiją ir liepti dizaineriui perdaryti visą kolekciją dėl to, kad manekenė „papūtė lūpas“. Nepaisant to, ji beprotiškai myli savo dvynes dukras.
* Anne Hathaway – Andrea „Andy“ Sachs: Ką tik baigusi Northwestern universitetą ir trokštanti tapti žurnaliste. Be jokio nusimanymo apie madą, ji yra priimama dirbti jaunesniąja griežtos ir reiklios mados žurnalo *Runway* redaktorės Miranda’os Priestly asistente.
* Emily Blunt – Emily Charlton: Miranda’os išdidžioji vyresnioji asistentė, kuri toleruoja savo viršininkės šiurkštumą ir užgauliojimus, tikėdamasi, jog ji nusiveš ją į Paryžiaus mados savaitę.
* Stanley Tucci – Nigel: *Runway* meno vadovas ir vienintelis žmogus, kuriuo Andrea gali pasitikėti, nepaisant jo kartkarčių pastebėjimų apie jos svorį ir drabužius.
* Simon Baker – Christian Thompson: Perspektyvaus žurnalo autorius, kuris vis labiau patraukia Andrea, ypač po to, kai jis padeda jai gauti naujausio dar neišleisto *Hario Poterio* rankraštį Miranda’os dukroms. Jis užsimena, jog gali padėti jai tapti žurnaliste.
* Adrian Grenier – Nate Cooper: Andrea’os vaikinas, Manhatano restorano virėjas, kuris išsiskiria su Andrea dėl to, kad ji darbui skiria daugiau dėmesio nei jų santykiams.
* Tracie Thoms – Lily: Andrea’os artima draugė.
* Rich Sommer – Doug: Andrea’os, Nate’o ir Lily'ės draugas. Dirba korporacijos analitiku.
* Daniel Sunjata – James Holt: Perspektyvus dizaineris.
* David Marshall Grant – Richard Sachs, Andrea’os tėvas.
* Tibor Feldman – Irv Ravitz: Elias-Clark, kompanijos, kuri leidžia *Runway*, valdybos pirmininkas (Conde-Nast fiktyvi versija)
* Gisele Bündchen – Serena: *Runway* redakcijos personalo darbuotoja ir Emily'ės draugė.
* Alyssa Sutherland – Clacker: *Runway* personalo darbuotoja.
* Colleen Dengel – Viena iš dviejų Mirandos Priestly dukterų dvynukių.

## Nuorodos
* DVD site
* 
* 
* The Devil Wears Prada soundtrack
* [On location photos on [Flickr]]
* Anne Hathaway interviewat stv.tv
* Rich Sommer’s blog posts on the movie  (includes full gag reel).
* See where the outfits in the movie came from
Acta Baltico-Slavica

**Acta Baltico-Slavica** () – Balstogės mokslo draugijos tęstinis leidinys, 1964–1970 m. ėjęs Balstogėje, nuo 1971 m. Lenkijos mokslų akademijos Slavistikos instituto leidinys, einantis Varšuvoje, *ul. Bartoszewicza 1b/17*.

## Leidinys
Leidinyje rašoma apie baltų ir slavų politinius, socialinius bei kultūros santykius, archeologijos, etnologijos, istorijos, kalbotyros problemas. Bendradarbiauja Lenkijos, Lietuvos ir kitų šalių mokslininkai. Iki 2009 m. išėjo 32 t. Straipsniai spausdinami lenkų, rusų, anglų kalbomis.

Bendradarbiai: Marija Biolik, Hubertas Gurnovičius, Janas Jaskanis, Genovaitė Kačiuškienė, Pranas Kulikauskas, Jūratė Laučiūtė, Janina Macukonienė, Vytautas Mažiulis, Rimutė Rimantienė, Nijolė Tuomienė ir kiti.

## Redaktoriai
* Ježis Antonievičius – 1964–1970 m.
* Tadeušas Ciešlakas – 1971–1975 m.
* Janas Safarevičius – 1976–1992 m.
* Iryda Grek-Pabisova – nuo 1992 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Instytut Slawistyki Polskiej Akademii Nauk
* Acta Baltico-Slavica
Acta Poloniae Historica

**Acta Poloniae Historica** () – Lenkijos mokslų akademijos Istorijos instituto testinis leidinys, einantis nuo 1958 m. Varšuvoje. ISSN 00016829

## Leidinys
Per metus paprastai išeina 2 t., (1962 m., 1968 m. – 3 t.) 2009 m. išėjo 100 tomas. Leidžiamas anglų, prancūzų ir vokiečių kalbomis, kai kurie straipsniai versti iš lenkų kalbos. Tir. 600–1000 egz.

Leidinys pristato užsieniui lenkų istorijos tyrimus. Publikacijos – straipsniai, recenzijos, anotacijos, mokslinio gyvenimo apžvalga, personalijos, apima visą Lenkijos istorijos tematiką. Yra istorinės medžiagos apie Lietuvą, Lietuvos Didžiąją Kunigaikštystę (t. 17, 32, 41, 71 ir kt.), jos seimus ir seimelius (t. 12, 22, 39, 60 m.), konfesinius santykius (t. 35, 68, 73 m.), Lietuvos ir Lenkijos unijas (t. 21, 46, 69 m.), senovės prūsus ir Vokiečių ordiną Prūsoje (t. 3, 9, 19, 53, 61 m.) 

## Redaktoriai
* Marianas Matovistas – t. 1-27, 1958–1973 m.
* Tadeušas Lepkovskis – t. 28-31, 1973–1975 m.
* Janas Baškievičius – t. 32-38, 1975–1978 m.
* Marija Bogucka – t. 39-77, 1979–2008 m.
* Halina Manikovska – nuo 100 t. 2009 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Acta Poloniae Historica
Tadarava

**Tadarava** vadinami du kaimai Kaišiadorių rajone:

* Kruonio seniūnijoje;
* Paparčių seniūnijoje.
Tadarava (Kruonis)

**Tadarava** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybės vakarinėje dalyje, prie kelių  ir  sankryžos. Pro kaimą teka Strėva ir jos intakas Taurupis. Technikos paminklai – Tadaravos malūnas, Tadaravos tiltas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Grubos

**Grubomis** vadinami kaimai:

* Kupiškio rajone;
* Rokiškio rajone:
** Pandėlio seniūnijoje,
** Rokiškio seniūnijoje.
Acta historica Lituanica

**Acta historica Lituanica** () – archeologinių ir istorinių leidinių serija, ėjusi nuo 1967 m. Vilniuje. Leido Lietuvos istorijos institutas. Tiražas 500–2000 egz.

## Leidiniai
* Kazimiero teisynas (1468 m.) – serijos nr. 1, 1967 m.
* Vytautas Daugudis. Stakliškių lobis – 2, 1968 m.
* Adolfas Tautavičius. Vilniaus pilies kokliai (XVI–XVII a.) – 4, 1968 m.
* Augustinas Janulaitis. Mikalojus Akelaitis – 3, 1969 m.
* Ingė Lukšaitė. Lietuvių kalba reformaciniame judėjime XVII a. – 5, 1970 m.
* Vytautas Urbanavičius. Rumšiškėnai XIV–XVI a. – 6, 1970 m.
* Regina Volkaitė-Kulikauskienė. Lietuvio kario žirgas – 7, 1971 m.
* Juozas Jurginis. Alytaus ekonomijos dvarų pastatai 1649 m. – 8, 1972 m.
* I. Lukšaitė. Lietuvos publicistai valstiečių klausimu XVI a. pabaigoje -XVII a. pirmoje pusėje – 12, 1976 m.
* Gedimino aikštė Vilniuje – 13, 1980 m.
* Antanas Mackevičius. Laiškai ir parodymai – 15, 1988 m.

## Šaltiniai
Samujis

**Samujis** (, ) − sala Ramiajame vandenyne, Siamo įlankoje; priklauso Tailando provincijai Surat Thani.

Samujis yra trečia pagal dydį Tailando sala, po Phuketo ir Ko Čango salų. Salos plotas 228,7 km². Gyventojų − 50 000 (2008 m.). Samujo salos plotis 21 km, o ilgis − 25 km. Sala yra 635 m virš jūros lygio. Tai vienas populiariausių kurortų. Iki pietinės Tailando pakrantės yra 35 km, o iki Bankoko − 560 km. 

Saloje galima pamatyti gamtos sukurtas uolas *Hin Ta − Hin Ya*, ką išvertus reiškia „senelis ir močiutė“. Taip pat pasigrožėti *Na Muang* kriokliu, aplankyti *Auksinio Budos* statulą, kuris pasukęs veidą į jūrą stovi pačioje didžiausioje salos budistų šventykloje, apsilankyti *Na Tian* Drugelių sode.

Samujo saloje galima išvysti tradicinius tajų namukus. Dažniausiai jie yra statomi ne ant žemės, o ant vadinamųjų kojelių, kurios namą šiek tiek pakelia nuo žemės, taip šiame krašte bandoma apsisaugoti nuo termitų bei gyvačių. Šioje saloje, kaip nė vienoje kitoje Tailando saloje, − nesuskaičiuojama galybė kokoso palmių. Čia iki šiol yra didžiausia pasaulyje kokosų plantacija. Šiose plantacijose pagrindiniai darbininkai − beždžionės. Tailandiečiai patys nerenka kokosų, juos nuo medžių surenka specialiai apmokytos beždžionės.

Pagrindiniai salos paplūdimiai išsidėstę rytinėje ir šiaurinėje pakrantėse. Didžiausias ir gražiausias salos paplūdimys − *Čavengo* (*Chaweng*) paplūdimys. Čia kokoso palmės glaudžiasi prie jūros kranto ir koralų rifo, keturių kilometrų ilgio sidabrinė smėlio paplūdimio juosta driekiasi iš šiaurės į pietus.

Salos ryšį su žemynu užtikrina Natono uostas, kur reguliariai plaukia keleiviniai keltai.

## Administracinis skirstymas

Samujo sala iki 2008 m. priklausė Surat Thani provincijai. Vėliau salai suteiktas nepriklausomo miesto municipalinis statusas. Sala suskirstyta į 7 tambonus.
# Ang Thong
# Lipa Noi
# Taling Ngam
# Na Mueang
# Maret
# Bo Phut
# Mae Nam

## Nuorodos
* Samujo sala (anglų k.)
* Informacija apie Samujo salą  (rusų k.)