open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Laukesas

**Laukesas** (), vietinių dar vadinamas **Smėlynės ežeru** () – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, Zarasų seniūnijoje, apie 3 km į šiaurės rytus nuo Zarasų bei pietryčių Latvijoje, Aukštutinės Dauguvos savivaldybėje. Palei pietinį ežero krantą nutiestas magistralinis kelias .

Plotas 187,2 ha, iš jų Lietuvoje 95 ha). Ilgis šiaurės – pietų kryptimi 2,28 km, plotis iki 1,23 km. Paviršiaus altitudė 123 m. Gylis siekia 15,5 m.

Ežeras rininės kilmės. Kranto linija labai vingiuota, šiaurėje ežeras dvišakas. Yra keturios salos Lietuvoje (1,63 ha, 1,4 ha, 0,46 ha ir 0,13 ha) ir dvi salos Latvijoje (0,14 ha ir 0,1 ha), kurių bendras plotas 3,86 ha. Šiaurinis krantas aukštas ir status, kiti žemesni. Krantai apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai, tik į šiaurę stūkso miškai.

Vakaruose L-1 upeliu jungiasi su Balto ežeru, taip pat pietuose prateka Dauguvos intakas Laukesa. Baseino plotas 225 km², priklauso Dysnos baseinui.

Prie Laukeso įsikūrę 3 kaimai (Lietuvoje) – Smėlynė, Liaudiškiai ir Laukesa bei kaimas Latvijoje Ėgiptė.

Ežero vardas *Laũkesas* yra sėliškos kilmės. Jis greičiau kilęs ne nuo *laukas* reikšmės „atvira, lygi vieta“, o nuo pirminės šio žodžio reikšmės „baltas“ (plg.  „šviesus“,  „aiškus, šviesus“).

## Šaltiniai
Laukesas (Zarasų r., Turmanto sen.)

**Laukesas** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Turmanto seniūnijoje, apie 8,5 km į pietvakarius nuo Turmanto. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,38 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 144,8 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję – aplink ežerą plyti ~ 25 ha dydžio Astravos pelkė. Ežerą supa Salų miškas. Pietuose išteka upelis link už 0,14 km telkšančio Smalvo ežero (Smalvos upės baseinas).

## Šaltiniai
Dėlinė

**Dėlinė** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 8 km į pietvakarius nuo Turmanto, 0,5 km į vakarus nuo Smalvo ežero. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,24 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 145,4 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję (Astravo pelkė), apaugę medžiais ir krūmynais. Ežerą supa Salų miškas. Pietuose išteka per pelkę upeliukas link Laukeso ežero (Smalvo ežero baseinas).

## Šaltiniai
Eglinis (Zarasų r., Turmanto sen., Brukninės km.)

**Eglinis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Turmanto seniūnijoje, šalia Brukninės viensėdžio, apie 6,5 km į pietvakarius nuo Turmanto, Trako miške. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,32 km, plotis – iki 0,28 km. Altitudė 147,9 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais. Šiaurės rytuose išteka upelis link Smalvos upės (Drūkšių ežero baseinas). Ežeras yra Smalvos hidrografiniame draustinyje.

## Šaltiniai
Beržinis (Zarasų r., Turmanto sen., Dumblynės km.)

**Beržinis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Turmanto seniūnijoje, šalia nebegyvenamo Dumblynės kaimo, apie 8 km į pietvakarius nuo Turmanto, į rytus nuo Smalvo ežero. Ilgis pietryčių – šiaurės rytų kryptimi 0,82 km, plotis iki 0,49 km. Altitudė 145,5 m. Krantai žemi, pelkėti; ežerą supa platūs pelkynai (Jonavos pelkė). Kranto linijos ilgis 2,34 km. Ežerą supa Trako miškas. Šiaurės vakaruose trumpu upeliu jungiasi su Smalvo ežeru (Šventosios baseinas).

Beržinis įeina į Smalvo-Smalvykščio kraštovaizdžio draustinį.

## Šaltiniai
Dumblis (Zarasų r.)

**Dumblis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 8,5 km į pietvakarius nuo Turmanto, 0,15 km į rytus nuo Smalvo ežero. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,63 km, plotis – iki 0,34 km. Altitudė 144,9 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę mišku – aplink ežerą stūkso Pasmalvės miškas. Per ežerą prateka upelis iš rytuose telkšančio Skritelio link vakaruose esančio Smalvo ežero.

## Šaltiniai
Išmušto stiklo metafora

**Išmušto stiklo metafora** – metafora, kuria parodoma, kad katastrofos ir nelaimės negali paskatinti ūkio vystymosi, pasiūlyta 1850 m. ekonomisto Frederiko Bastiato veikale „Kas matoma ir kas nematoma“ ().

## Iliustracija
Iš pradžių Bastiatas siūlo įsivaizduoti Gerąjį Žaką, kurio sūnus išmušė langą. Taip pat siūloma įsivaizduoti, kad įstiklinimas kainuos šešis frankus. Bastiatas pritaria, kad tie šeši frankai paskatina stiklo pramonę, bet pabrėžia, kad tai – tik matoma reikalo pusė.

Tuo tarpu nematomoji pusė, Bastiato teigimu, yra ta, jog Gerasis Žakas, išleidęs šešis frankus stiklui, jų nebegali išleisti kam nors kitam, pavyzdžiui, batams ar knygai.

Bastiato teigimu pramonė bendrai gauna tuos pačius šešis frankus abiem atvejais, o Gerasis Žakas išmušto lango atveju turi šešiais frankais mažiau, tad sumoje visuomenė dėl išdaužto lango praranda šešis frankus.

Apibendrindamas pavyzdį Bastiatas teigia, jog „Naikinimas neapsimoka.“.

## Išnašos
Salinis (Zarasų r., Turmanto sen.)

**Salinis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Turmanto seniūnijoje, apie 8,5 km į pietvakarius nuo Turmanto, Pasmalvės miške. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,5 km, plotis – iki 0,25 km. Altitudė 144,9 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę medžiais ir krūmais. Šiaurės rytuose ~ 15 m pločio protaka jungiasi su Skritelio ežeru (Smalvo ežero baseinas).

## Šaltiniai
Skritelis

**Skritelis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 8 km į pietvakarius nuo Turmanto, 3,5 km į pietryčius nuo Smalvų, 0,5 km į rytus nuo Smalvo ežero, Gražutės regioniniame parke. Ilgis iš šiaurės į pietus 0,5 km, plotis iki 0,46 km. Altitudė 144,9 m. Krantai daugiausia žemi, tik šiaurinis krantas aukštas. Ežerą supa Pasmalvės miškas, vietomis pelkės.

Skritelis protakomis jungiasi su Dumbliu, Saliniu, šiaurės rytuose įteka upelis iš Kampinio ežero. Priklauso Smalvo ežero baseinui.

Į rytus nuo Skritelio eina Vilniaus–Daugpilio geležinkelio linija. Ežeras patenka į Smalvo–Smalvykščio kraštovaizdžio draustinį.

## Šaltiniai
Veprinis

**Veprinis** arba **Bedugnis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Turmanto seniūnijoje, šalia Pasmalvės kaimo, apie 9 km į pietvakarius nuo Turmanto, Pasmalvės miške. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,27 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 146,6 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję, apaugę medžiais ir krūmais. Šiaurės vakaruose išteka upeliukas link Skritelio ežero (Smalvo ežero baseinas). Rytine pakrante eina geležinkelis Naujoji Vilnia – Turmantas – Valstybės siena.

## Šaltiniai
Kampinis (Zarasų r.)

**Kampinis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 7,5 km į pietvakarius nuo Turmanto, 3 km į šiaurę nuo Visagino. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 0,66 km, plotis iki 0,42 km. Altitudė 144,9 m. Krantai žemi, pelkėti, tik vakaruose, pietvakariuose sausesni. Ežerą iš visų pusių supa Pasmalvės miškas. Šiaurėje įteka upelis, vakaruose jungiasi su Skritelio ežeru (Smalvo ežero baseinas).

Ežeras įeina į Smalvo kraštovaizdžio draustinį. Rytine pakrante eina Vilniaus-Daugpilio geležinkelis. Prie ežero buvo Beržynės viensėdis.

## Šaltiniai
Eglinis (Zarasų r., Turmanto sen., Mendeliškės km.)

**Eglinis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Turmanto seniūnijoje, šalia Mendeliškės viensėdžio, apie 7 km į pietvakarius nuo Turmanto, Magūnų miške. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,54 km, plotis – iki 0,31 km. Altitudė 144,7 m. Krantai žemi, beveik ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Šiaurėje išteka upelis link Drūkšių ežero intako Smalvos. Šiaurės vakarine pakrante eina geležinkelis Naujoji Vilnia – Turmantas – Valstybės siena.

## Šaltiniai
Pievinis (Zarasų r., Turmanto sen.)

**Pievinis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Turmanto seniūnijoje, apie 7,5 km į pietus nuo Turmanto, Magūnų miške. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,19 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 150,1 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais. Ežeras nenutekantis, priklauso Smalvos upės baseinui.

## Šaltiniai
Šv. Andrius Kim Tae-gon

**Šv. Andrius Kim Tae-gonas** (1821 m. rugpjūčio 21 d. – 1846 m. rugsėjo 16 d.) – pirmasis Romos katalikų kunigas Korėjoje.

## Biografija
Gimė garbingoje korėjiečių katalikų šeimoje, nors ši religija Korėjoje buvo draudžiama. 1846 m. 25 metų Kim Tae-gon buvo nukankintas, o jo galva nukirsta.

1984 m. popiežius Jonas Paulius II Andrių Kim Tae – goną paskelbė šventuoju kartu su 102 kitais korėjiečių katalikais.

## Nuorodos

* Šv. Andrius Kim Tae - gonas
Namas

**Namas** – pastatas, skirtas žmogui gyventi. Namą sudaro stogas ir sienos, kurių funkcija saugoti gyventojus nuo nemalonių oro sąlygų: lietaus, karščio, vėjo ir šalčio, ir nuo įsibrovėlių. Name be žmonių taip pat gali gyventi naminiai gyvūnai ir įvairūs kiti, nepageidaujami, gyvūnai (pelės, vabzdžiai). Kartais žodis „namas“ turi reikšmę – bet kokio gyvūno gyvenamoji buveinė.
    
Namas yra pastovi šeimos ar socialinio vieneto gyvenamoji vieta. Namas turi bent vieną įėjimą, dažniausiai duris, langus šviesos patekimui iš lauko.

## Daugiabutis namas
Daugiabutis namas gali būti tiek blokinio namo tipo ir plytinio namo tipo. Paprastai Lietuvoje daugiabučiai namai yra statomi blokinio namo tipo. Aukštų skaičius yra nevienodas; nedideliuose miestuose sovietmečiu buvo statomi penkiaaukščiai, o didžiuosiuose miestuose – 9, 11 ir 13 aukštų.
 
Daugiabutis namas turi rūsį, gyvenamuosius aukštus ir technologinį aukštą. Tai buvo naujausių namų statyba 1988–1991 m., senesnieji namai technologinio aukšto neturi. Jie buvo pradėti statyti 1972 m. Stasmbiaplokščiai daugiabučiai gyvenamieji namai pradėti statyti Vilniuje 1959 m.

## Taip pat skaitykite
* Gryčia
* Numas
* Pirkia
* Rūmas
* Stuba
* Troba

## Šaltiniai
Homofonas

**Homofonas** – vienodai tariami, bet skirtingai rašomi žodžiai, homonimų variantas. Pavyzdžiui, *rūkti – rūgti, плод – плот, tale - tail*, * die Seite – die Saite, cher – chaire*.

Homofonai dažni kalambūruose ir priverčia gerokai pasukti galvas vertėjus. Pagarsėjęs homofonų naudojimas Liuiso Kerolio (*Lewis Carroll*) knygoje „Alisa stebuklų šalyje“:

: Mine is a long and a sad **tale**!“ said the Mouse, turning to Alice, and sighing.
: „It is a long tail, certainly“, said Alice, looking down with wonder at the Mouse‘s **tail**; „but why do you call it sad?“

Čia **tale** reiškia 'istorija, pasaka', o **tail** - 'uodega'.

Kazys Grigas šią vietą išvertė taip:

: - Mano istorija su uodega, ilga ir liūdna! – atsakė Pelė, pasisukus į Alisą, ir giliai atsiduso.
: - Uodega tikrai ilga, – tarė Alisa, su nuostaba žiūrėdama į Pelės uodegą, – bet kodėl sakote, kad ji liūdna?

Homofonų naudojimo lietuvių poezijoje pavyzdys – Vlado Šimkaus „Tobulas eilėraštis“:

: Ir plaukia į marias **gilias**
: Šventosios upė kaip ir plaukus,
: ne bombos byra, o **giles**
: tau barsto ąžuolas į plaukus.
Naikintuvas

**Naikintuvas** – kovos lėktuvas, kurio pagrindinė paskirtis naikinti skraidančius priešo taikinius arba dalyvauti oro mūšyje su priešo naikintuvais.

Naikintuvai skirstomi į lengvuosius ir sunkiuosius. Lengvieji naikintuvai yra kuriami kiek galima mažesni ir lengvesni, taip pasiekiant kuo geresnes manevringumo ir greičio savybes. Tuo tarpu sunkieji naikintuvai yra geriau aprūpinami šarvais, ginkluote ir paprastai turi gerokai didesnę degalų atsargą, tačiau dėl masės jie praranda dalį savo greičio ir vikrumo. Tai ne vien kovos stiliaus problema. Sunkieji naikintuvai naudojami bombonešių medžioklėje.

Manevringumu, greičiu, pakilimo greičiu, ginklų ir radiotechnikos galia dažnai pranoksta kitų karinės aviacijos rūšių lėktuvus. Į 15 000 m aukštį gali pakilti per 5 min. ir greičiau, aukščio riba paprastai apie 20–25 km. Ginkluoti automatinėmis patrankomis, valdomomis įvairaus tipo raketomis, reaktyviniais sviediniais. Turi radijo ir navigacijos aparatūrą, radiolokacinius taikymo įrenginius.

Pradėti naudoti per I pasaulinį karą. Buvo skirti naikinti bombonešiams, žvalgybiniams lėktuvams, dirižabliams.

## Klasifikacija

Naikintuvai skirstomi:
* *fronto naikintuvas* – skirtas užkariauti oro erdvę mūšio metu, naikinti priešo lėktuvus ir sraigtasparnius, ugnimi palaikyti savos kariuomenės veiksmus iš oro.
* *perėmimo naikintuvas* – skirtas apsaugoti valstybines sienas, oro ir antžeminius objektus nuo priešo oro pajėgų lėktuvų, sraigtasparnių.
* *naikintuvas-bombonešis* – skirtas atlikti tiek bombonešio vaidmenį, tiek ir fronto naikintuvo.
* *daugiatikslis naikintuvas* – universalios paskirties naikintuvas priešo oro, žemės, vandens pajėgoms naikinti.
* *jūrinis naikintuvas* – tarnaujantis karinėse jūrų pajėgose, galintis kilti ir tūpti ant lėktuvnešio denio.

## Nuorodos

* Fighter – planes.com: aprašymai ir nuotraukos
* topfighters.com
Melatoninas

**Melatoninas** (N-acetil-5-metoksitriptaminas) ( „juodas“, *tonas* „įtampa“) – hormonas, kurį gamina kankorėžinė liauka, daugiausia nakties miego metu. Jis lėtina medžiagų apykaitą, slopina skydliaukės funkciją. Jis taip pat yra antioksidantas – naikinantis laisvuosius radikalus.

## Svarba miego ritmui
Mokslininkai mano, kad sezoninės depresijos priežastis yra rudens ir žiemos šviesos pakitimai – dėl to keičiasi melatonino gamyba.

Melatoninas, slopina skydliaukės funkciją ir lėtina medžiagų apykaitą. Jis gaminamas smegenyse miego metu.

Melatonino gamybą skatina tamsa, o labiausiai lėtina mėlynoji šviesa, sklindanti iš išmaniųjų įrenginių ir televizoriaus ekranų. Melatonino prekursorius (pirmtakas) yra serotoninas, neuromediatorius, sintetinamas iš aminorūgšties triptofano.

Žinduolių organizme buvo identifikuoti dviejų tipų melatonino receptoriai: Mel1A ir Mel1B. Daugiausiai melatonino receptorių yra randama hipotalame ir akies tinklainėje. Organizmui senstant, melatonino gamyba sutrinka. Tai priklauso nuo kankorėžinės liaukos () veiklos sumažėjimo ar degeneracijos ir siejama su dažnesniais miego sutrikimais.

## Šaltiniai
Alvastra

**Alvastra** – gyvenvietė rytų Švedijoje. Gyvenvietė įžymi dėl viduramžiais čia veikusio vienuolyno. Po reformacijos Švedijoje 1530 m., vienuolynas buvo sugriautas ir daugiau niekada nebeatstatytas.

Šiuo metu vienuolyno griuvėsiai yra populiari vieta, kur dažnai atvyksta turistų grupės.
Arildas

**Arildas** () – gyvenvietė Skonės provincijoje, pietvakarių Švedijoje, maždaug už 30 km į šiaurę nuo Helsingborgo.

Arlidas yra ant Miolės (šved. – *Mölle*) ežero kranto. Miestelis nuo pat XX a. pradžios buvo populiarus kurortas.

## Šaltiniai
Mikojan MiG-27

**MiG-27** (rus. *МиГ-27*) – Tarybų Sąjungos trečios kartos naikintuvas.

## Istorija
Apie 1960 m. TSRS gynybos ministerija užsakė suprojektuoti ir pagaminti naujos kartos atakos naikintuvą, skirtą naudoti lokaliuose kariniuose konfliktuose. Tai turėjo būti lengvas, manevringas, sugebantis skristi ir lėtai ir greitai, naikintuvas, galintis skraidinti gana didelį ginklų kiekį. Ankstesnis tokio tipo naikintuvas MiG-23 nebeatitiko šių reikalavimų, todėl jo bazėje buvo pradėtas kurti naujasis.

Kodiniu pavadinimu **32-24**, vėliau pervadintas **MiG-235.20** 1970 m. pirmą kartą pakilo į orą. Nuspręsta naikintuvą apginkluoti didesnio kalibro patranka. Jo taikiniai – ant žemės esantys objektai, tačiau naikintuvas, nors ir nebuvo apginkluotas oras-oras tipo raketomis, galėjo stoti į kovą su oro priešais.

## Modifikacijos
Pagal licenciją pavadinimu **Bahadur** gamina ir Indijos bendrovė Hindustan Aeronautics.
### Flogger-D
**Mig-27** – bazinis modelis.
**MiG-27D** variantas specialiai pritaikytas branduolinių objektų naikinimui branduolinio karo atveju. Gamintas 1973 – 1977 m. (apie 560 vienetų).

### Flogger-J
**MiG-27M** patobulintas MiG-27D variantas su nauja patranka, papildyta elektronine įranga. Gamintas 1978 – 1983 m. (apie 150 naikintuvų).
**MiG-27L** patobulintas MiG-27M variantas skirtas Indijos KOP, papildytas oras-žemė tipo raketomis su infraraudonųjų spindulių taikikliais. Surinkta Indijoje apie 200 vienetų.
**MiG-27H** indiškojo varianto papildymas prancūziškais radarais. Vėliau pervadinatas į MiG-27Ls (apie 165 vnt.).

### Flogger J-2
**MiG-27K** – tarybinis variantas, papildytas raketomis su lazeriniais taikikliais, padidintas naikintuvo dydis. Surinkta apie 200 naikintuvų.

## Šalys naudotojos

### Dabar naudoja
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
### Anksčiau naudojo
* 
**

## Ginkluotė

* Viena **[[GŠ-6-30]]** patranka (kalibras 30 mm), užtaisoma 260-300 šoviniais.
* Viso iki 4 000 kg oras-žemė tipo šaudmenų fiuzeliažo ertmėje ir pakabinta po sparnais.
Naikintuvui gali būti pakabinamas papildomas 450 litrų talpos degalų bakas.

## Charakteristikos

## Nuorodos

* Global Security.org
* Global Aircraft.org
Traukos spinta

**Traukos spinta** – būtina įranga kiekvienoje chemijos laboratorijoje. Pagrindinė jos paskirtis apsaugoti darbuotoją nuo kenksmingų garų ar dujų kurios susidaro reakcijos metu. Visos bent kiek pavojingesnės reakcijos atliekamos traukos spintoje.
Laboratorija

**Laboratorija** – vieta (kambarys, kambarių grupė, pastatas) su visa reikiama įranga atlikti mokslinius tyrimus, bandymus, matavimus.

Laboratorijos būna:
* tiriamosios - jose atliekami tiriamieji mokslų ir technologijų eksperimentai. Tai universitetų, mokslinių institutų ir kitokių tyrimo organizacijų laboratorijos.
* diagnostinės laboratorijos (medicina, veterinarija, augalų apsauga) - jose diagnozuojamos ligos ir fiziologinės būsenos, nustatomi ligų sukėlėjai ir pan. Šiose laboratorijose nekuriami nauji metodai, netikrinamas jų patikimumas (tai atliekama tyrimo laboratoratorijose), o naudojami patikrinti veksmingi metodai. Tai ligoninių, poliklinikų, ambulatorijų ir pan. laboratorijos.
* gamybinės laboratorijos - jose įvertinamos žaliavos, tarpiniai produktai, jų kokybė, nustatomi priedai, kurių įdėjus galima kompensuoti nukrypimus nuo reikiamų savybių. Tai gamyklų, fabrikų ir pan. laboratorijos.
* gamybos laboratorijos - jose atliekamos gamybos operacijos (pvz., fotolaboratorijose ryškinamos fotomedžiagos).
* kokybės laboratorijos - jose atliekami gaminių (maisto produktų, dažų, audinių ir pan.) ir prekių kokybės ir saugos tyrimai.

## Sauga
Laboratorijoje dažnai yra daug daugiau įvairių pavojaus šaltinių nei paprastame kambaryje, todėl reikalingos ir padidintos atsargumo priemonės tam, kad išvengti pavojų. Prieš pradėdamas dirbti laboratorijoje žmogus visada turi susipažinti su saugos taisyklėmis ir su tvarka kaip be panikos greitai ir teisingai likviduoti įvykusius nelaimingus atsitikimus.
Amerigas Vespučis

**Amerigas Vespučis** (*Amerigo Vespucci*; 1454 m. kovo 9 d. – 1512 m. vasario 22 d.) – italų jūrininkas ir geografas, kurio vardu pavadinta Amerika. Tarnaudamas Ispanijos, o vėliau Portugalijos ir vėl Ispanijos karaliui atliko 4 keliones į Naująjį Pasaulį.

## Kelionės
Amerigo Vespučis, manoma, atrado Amazonės upės žiotis. Praplaukęs valtimis 100 km upe jis taip ir nesugebėjo išsilaipinti, nes krantai buvo apaugę tankiu mišku. Judėti į pietryčius buvo labai sunku dėl stiprios priešpriešinės srovės. Taip jie atrado Gvianos srovę. Viso Vespučis atrado 1200 km šiaurės rytinės Pietų Amerikos pakrantės. Grįžtant Vespučis išsilaipino Trinidade, vėliau susijungė su Ochedos laivais. Jie kartu plaukė palei vakarinę Perlų jūros pakrantę ir atrado rytinę Karibų Andų dalį, dalyvavo kariniuose susirėmimuose su nesvetingais indėnais, atrado Kiurasao ir Arubos salas – labiausiai į vakarus nutolusias Mažųjų Antilų salas. Įlanką į vakarus Ocheda pavadino Venesuela, („Mažoji Venecija“). Vėliau šis pavadinimas prigijo visai pietų pakrantei iki Orinoko deltos.

Pirmasis aprašė Pietų Amerikos šalis (Braziliją ir Venesuelą) ir sudarė jų žemėlapį [abejotina]. Tie jo aprašymai buvo išspausdinti įvairiomis kalbomis, sukėlė didelį susidomėjimą ir Amerigo Vespučio vardas labai išgarsėjo. 1510 m. Kelne buvo išleistas žemėlapis, pavadintas *Terra America*. Netrukus ir kituose gaubliuose bei žemėlapiuose imta Pietų Ameriką vadinti tuo vardu. Vėliau garsus kartografas Merkatorius išplėtė šį terminą, apimdamas juo ir Šiaurės Ameriką.

## Šaltiniai
Faustina Kovalska

**Marija Faustina Kovalska** (lenk. *Maria Faustyna Kowalska*, tikr. *Helena Kowalska*, *Šv. Faustina*, 1905 m. rugpjūčio 25 d. Głogowiece – 1938 m. spalio 5 d. Krokuvoje) – Lenkijos vienuolė, mistikė, Romos katalikų bažnyčios šventoji.

Gimė skurdžioje ir pamaldžioje valstiečių šeimoje. Buvo trečia iš dešimties vaikų ir pakrikštyta Helenos vardu. 3 metus mokėsi mokykloje, tačiau nuo 15-os metų metė mokyklą ir pradėjo dirbti, kad galėtų padėti savo šeimai. Nuo 17-os metų prašė tėvų leidimo stoti į vienuolyną, bet šie jai neleido. Pagaliau 1925 m. rugpjūčio 1 d. Helenai atsivėrė Dievo Motinos Gailestingumo seserų vienuolyno Varšuvoje durys. Pasibaigus postulatui, ji išvyko į noviciato namus Krokuvoje. Ten 1926 m. kovo 30 d. įvilktuvėse ji gavo abitą ir vienuolės Marijos Faustinos vardą. Po 2 metų ji davė laikinuosius, o 1933 m. gegužės 1 d. - amžinuosius skaistumo, neturto ir klusnumo įžadus. 1929 m. vasarį buvo trumpam atvykusi į Vilnių. Davusi amžinuosius vienuolinius įžadus, nuo 1933 m. gegužės 25 d. gyveno Vilniuje, čia patyrė Jėzaus apsireiškimų, kuriuos užrašė savo dienoraštyje. Vilniuje Faustinos dvasios tėvas buvo prof. kun. Mykolas Sopočka (1888–1975 m.), kuris ir paskatino vienuolę rašyti savo sielos dienoraštį. Jo padedama Faustina ėmėsi skelbti Viešpaties Gailestingumą. Kunigas Mykolas Sopočka taip pat susitarė su dailininku Eugenijumi Kazimirovskiu, kad jis nutapys Išganytojo atvaizdą pagal Faustinos regėjimus. Paveikslas buvo pradėtas tapyti 1934 m. sausio 2 d. Vienuolė pusę metų lankėsi dirbtuvėje kas savaitę, kad nurodytų klaidas bei patikslintų detales. 1934-ųjų birželį buvo nutapytas pirmasis Dievo Gailestingumo paveikslas. Iš Vilniaus 1936 m. Faustina perkelta į Varšuvą, vėliau  į Krokuvą. Visur ji dirbo paprastą darbą: virėjos, daržininkės, durininkės. Gyvendama Krokuvos vienuolijos namuose, ji pasiligojo ir du kartus gydėsi Prodniko ligoninėje (dab. šventojo Jono Pauliaus II lig.) greta Krokuvos. 1938 m. rugsėjo 17 d. slaugytoja ses. Alfreda Pokora seserį Faustiną iš Prodniko parveža į Lagievnikų vienuolyną, kur spalio 5 d. 22:45 val. sesuo Marija Faustina Kovalska po ilgų kantriai kentėtų kančių iškeliauja pas Viešpatį. Jos palaikai buvo palaidoti Krokuvoje - Lagievnikuose, Dievo Motinos Gailestingumo seserų vienuolyno kapinėse, bendrame kape, dabar Lagievnikų vienuolyno koplyčios altoriuje. 

2000 m. balandžio 30 d. Jonas Paulius II Faustiną Kovalską kanonizavo – paskelbė šventąja ir įsteigė Dievo Gailestingumo sekmadienį.

Lietuvoje jos vardu pavadinta Skaidiškių Dievo Gailestingumo apaštalės Šv. Faustinos koplyčia.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Litany of Saint Faustina
* Šv. Faustina Kovalska, vienuolė, mistikė (1905-1938) 
* Biografija
Eurovizijos dainų konkursas 1965

**1965 m. Eurovizijos dainų konkursas** – dešimtasis Eurovizijos dainų konkursas, vykęs 1965 m. kovo 20 d. Italijoje, Neapolyje. Konkurso nugalėtoja tapo Liuksemburgo atstovė France Gall su daina „Poupée de cire, poupée de son“.

## Vieta

: *Plačiau apie miestą skaitykite straipsnyje [[Neapolis]].*

Neapolis yra Kampanijos regiono sostinė ir trečias pagal dydį miestas Italijoje, po Romos ir Milano. Neapolis yra vienas iš seniausių nuolat apgyvendintų pasaulio miestų.

Neapolio istorinis miesto centras yra didžiausias Europoje ir yra įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Per savo ilgą istoriją Neapolis buvo kunigaikštysčių, karalysčių ir imperijos sostinė, visada buvo svarbus kultūrinis centras pasaulio įtakos sferoje, ypač per Renesanso ir Apšvietos epochas.

## Formatas

Italija pirmą kartą rengė konkursą. Aštuoniolikos valstybių dalyvavimas taip pat reiškė aukščiausią kada nors dalyvių skaičių konkurse. Po tam tikro laiko Švedija grįžo į konkursą ir Airija debiutavo. Belgija, Vokietija, Suomija ir Ispanija surinko nulį taškų, o Liuksemburgas laimėjo jau antrąjį kartą.

## Dalyvaujančios šalys

Švedija grįžo po vienerių metų pertraukos, o Airija debiutavo konkurse. Belgija, Suomija, Vokietija ir Ispanija jau antrą kartą surinko nulį taškų. Švedijos atstovas Ingvar Wixell atliko savo dainą anglų kalba vietoj originalaus pavadinimu švedų kalba „Annorstädes Vals“. Gimtąja kalba dainas atliko visi kiti dalyviai.

### Sugrįžtantys atlikėjai

Trys atlikėjai antrą kartą dalyvauja 1965 metų konkurse: Udo Jürgens (iš Austrijos), kuris praėjusį kartą dalyvavo 1964 metais; Conchita Bautista (iš Ispanijos); kuri anksčiau atstovavo 1961 metais; ir Vice Vukov (iš Jugoslavijos), kuris paskutinį kartą dalyvavo 1963 metais.

## Rezultatai

## Balsavimų lentelė

## 5 taškai

Po 5 taškus surinkusios šalys

## Nuorodos
* Oficiali Eurovizijos svetainė
Dietileteris

**Dietileteris** (kartais vadinamas tiesiog **eteriu**) – skaidrus bespalvis ir labai degus skystis. Tai vienas tipiškiausių eterių. Verda žemoje temperatūroje ir turi stiprų, specifinį kvapą. Dietileterio formulė CH3-CH2-O-CH2-CH3. Naudojamas kaip tirpiklis. Istoriškai naudotas kaip anestetikas bendrajai nejautrai sukelti.

## Istorija
Manoma, kad šį junginį susintetino arba Geberis VIII a., arba Ramon Llull 1275 m. 1540 m. Valerius Cordus pirmą kartą susintetino dietileterį virindamas etanolio ir sieros rūgšties mišinį. Netrukus Paracelsas atrado šio junginio narkotines savybes.

## Naudojimas medicinoje
Crawford Williamson Long buvo pirmasis chirurgas, kuris 1842 m. pirmąkart eterį panaudojo operacijos metu kaip bendrąjį anestetiką. William T. G. Morton pirmasis 1846 m. spalio 16 d. viešai pademonstravo eterio anestezines savybes.

Kurį laiką eteris šiais tikslais buvo naudojamas gan plačiai, bet jo garai labai lengvai užsidega, ilgai saugomame eteryje susidaro organiniai peroksidai, kurie gali sukelti sprogimą. Dėl tokių nepageidaujamų savybių šiandien eterį medicinoje pakeitė praktiškai nedegūs junginiai, tokie kaip halotanas.

Eteris gali būti naudojamas erkių anestezijai prieš šalinant jas iš odos. Anestezija atpalaiduoja erkę ir ji nebesilaiko savo galvute po oda.

## Naudojimas kaip narkotinės medžiagos
Kaip ir dauguma tirpiklių eteris turi narkotinių savybių.

## Sauga
Dietilo eteris – nepakeičiamas ir gan populiarus tirpiklis organinės chemijos laboratorijose. Nepaisant to reikia imtis papildomų atsargumo priemonių dirbant su juo.

Visų pirma, net statinės elektros iškrova gali uždegti garus ir taip sukelti gaisrą, todėl būtina su eteriu dirbti traukos spintoje.

Antra, eteris stovėdamas ilgą laiką sudaro itin sprogų dietileterio peroksidą. Šis junginys nepavojingas, kol būna susimaišęs su eteriu, bet tyčinis ar netyčinis mėginimas išskirti jį nugarinant visą eterį gali baigtis sprogimu.

Paprastai į eterį dedama BHT, kuris trukdo susidaryti peroksidui, tam kartais naudojama geležinė viela, bet tai nėra taip efektyvu. Sumaišius eterį su šarmu peroksidai susidaro daug greičiau.

## Išnašos
Dygliuotasis ožerškis

**Dygliuotasis ožerškis** (*Lycium barbarum*) –  bulvinių (*Solanaceae*) šeimos, ožerškio genties augalas.

Daugiametis, 1-2 m aukščio augalas. Lanku išlinkusios šakos dažniausiai dygliuotos. Žiedai išsidėstę po 1-4 lapų pažastyse. Vainikėlis šviesiai rausvai violetinis. Žydi birželio – rugsėjo mėn. Dygliuotajame ožerškyje yra flavonoido Apigenino, pasižyminčio antivėžiniu veikimu.

Kaip dekoratyvinis augalas, auginamas gyvatvorėms, prie namų, darželiuose, parkuose. Vienintelė Lietuvoje auginama genties rūšis.
Peroksidas

## Organinėje chemijoje
**Peroksidai** – junginiai turintys funkcinę grupę:

: ROOR'

Jie lengvai skyla į radikalus:

: RO·

Tai lemia jų svarbą kaip katalizatorių daugelyje reakcijų, ypač polimerų sintezėje. Kartu tai reiškia ir kitą dalyką - tai jautrūs inicijuojantys sprogmenys.

## Neorganinėje chemijoje
**Peroksidas** – cheminis junginys turintis O22− jonų. Paprastai jie susidaro degant šarminiams metalams ar šarminių žemių metalams ore ar deguonyje.

Vandenilio peroksidas yra geriausiai žinomas pavyzdys.

Metalų peroksidai – labai aktyvūs junginiai. Tai stiprūs oksidatoriai, kurie reaguoja net su vandeniu sudarydami vandenilio peroksidą. Oksiduoja kitus metalus iki oksidų.

Labai įdomi ir kartu naudinga reakcija, kurios metu galima pakeisti nuolat susidarantį anglies dioksidą deguonimi. Tai naudojama povandeniniuose laivuose:

: 2Na2O2 + 2CO2 → 2Na2CO3 + O2

Be peroksidų ir oksidų egzistuoja ir superoksidai.
Paprastieji tunai

:: *Apie miestą Šveicarijoje žr. [[Tunas (Šveicarija)]]*.

**Paprastieji tunai** (*Thunnus*) – skumbrinių (*Scombridae*) šeimos žuvų gentis, kuriai priklauso stambios verslinės žuvys, kurios yra pramoninės ir mėgėjiškos žūklės objektas. Tunų mėsa yra rožinės, rausvos ar net tamsiai raudonos spalvos.

Paplitę Indijos, Ramiajame bei Atlanto vandenynuose.

Rūšys:
* Ilgapelekis tunas (*Thunnus alalunga*)
* Geltonpelekis tunas (*Thunnus albacares*)
* Atlantinis juodapelekis tunas (*Thunnus atlanticus*)

ir kt.
Širdinė dviguonė

**Širdinė dviguonė** (*Listera cordata*) – gegužraibinių (*Orchidaceae*) šeimos daugiametis augalas.

Stiebas iki 20 cm aukščio, laibas, viršutinėje dalyje, aukščiau lapų, su liaukingais plaukeliais, apatinėje dalyje plikas arba su nežymiais liaukingais plaukeliais. Šakniastiebis labas, šliaužiantis. Lapai du, kiaušiniški, 12-25 mm ilgio ir beveik tokio pat počio. Lapo viršutinė pusė žalia, blizganti, o apatinė šviesesnė, melsvai žalia. Žiedynas trumpas, retas, su 6-15 žiedų. Žydi gegužės-liepos mėn. 

Nuo panašios kiaušininės dviguonės atskiriama pagal:
*lūpa violetiškai purpurinė;
*lapai maži, neplatesni kaip 2,5 cm.

Auga ūksminguose drėgnuose spygliuočių, rečiau mišriuose miškuose.

Paplitusi Šiaurės ir Vidurio Europoje, Azijoje, Šiaurės Amerikoje. Lietuvoje reta rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. 

## Literatūra
*Gudžinskas Z., Ryla M., 2006: Lietuvos gegužraibiniai (*Orchidaceae*). – Vilnius. 104 P. ISBN 9986-662-28-1.
Žūklė

**Žūklė** – žuvų gaudymas.

Skiriamos mėgėjiškos, sportinės ir verslinės žūklės rūšys.

## Mėgėjiška žūklė
Išskiriamos šios pagrindinės mėgėjiškos žūklės rūšys:
* žūklė plūdine meškere
* žūklė dugnine meškere
* žūklė museline meškere
* spiningavimas
* velkiavimas
* jūrinė žūklė
* poledinė žūklė
* povandeninė žūklė

Lietuvoje labiausiai paplitusi žūklė plūdine meškere bei spiningavimas, tačiau populiarėja ir dugninė bei muselinė žūklės. Žiemą visuose Lietuvos vandens telkiniuose, išskyrus Baltijos jūrą, dažniausiai taikoma poledinė žūklė.

## Sportinė žūklė
2002 m. pasaulio poledinės žūklės čempionate Rygoje Lietuvos rinktinė pelnė bronzos medalį komandinėje rungtyje bei du sidabro medalius 2007 m. Lenkijoje ir 2008 m. Rusijoje.

## Nuorodos
Mikoyan-Gurevich MiG-25

**MiG-25** (rus. *МиГ-25*) – Tarybų Sąjungos trečios kartos naikintuvas.

## Istorija
Šeštajame dešimtmetyje tuometinė valdžia užsakė konstruktorių biurui Mikoyan-Gurevich sukonstruoti naujos kartos naikintuvą, galintį pasiekti Mach 3 greitį. Tai buvo atsakas JAV projektuojamiems ir gaminamiems Lockheed YF-12, XF-108 Rapier.

Naikintuvas pradėtas projektuoti 1961 m. kovo 10 d. Pirmas prototipas, kodiniu pavadinimu **E-155R**, buvo pademonstruotas ir į orą pakilo 1964 m. kovo 10 d., o prototipas **E-155P** –  rugsėjo 9 d.

MiG-25 – pirmasis serijinis naikintuvas, kuris pasiekė 3 000 km/h greitį (27 000 m aukštyje). Tai daugiafunkcinis naikintuvas galintis vykdyti naikintuvo funkcijas, atlikti žvalgybines užduotis.

Bazinis serijinis modelis naikintuvas-perėmėjas **MiG-25P** yra aukštasparnio lėktuvo tipo, turi dvikilę statmeno komponavimo uodegą. Lėktuvo fiuzeliažui ir sparnams pagaminti panaudota apie 80 % plieno, apie 11 % – aliuminio ir 8 % – titano lydinių. Pusiau monokoko tipo fiuzeliažas pagamintas suvirinant. Specialiai suprojektuoti ir pagaminti didelio diametro ratai leidžia naikintuvui tūpti ir kilti aerodromuose su gruntinio tipo pakilimo takais.

1969 m. Gorkio mieste pradėta serijinė MiG-25P gamyba ir 1970 m. jie pradėjo tarnauti Tarybų Sąjungos KOP (Karinės oro pajėgos).

Su šiuo naikintuvu 1977 m. lakūnas-bandytojas A. Fedotov pasiekė absoliutų aukščio rekordą pakildama į 37 650 m aukštį, o vėliau su MiG-25 buvo pasiekti 29 pasaulio rekordai.

1982 m. MiG-25 dalyvavo Sirijos ir Izraelio konflikte, 1980-1988 m. Irano-Irako kare, 1991 m. Persijos įlankos kare. Manoma, kad šis naikintuvas buvo naudojamas ir Azerbaidžano ir Armėnijos konflikte.

Serijiniu būdu MiG-25 baigtas gaminti 1985 m.

## Modifikacijos
**MiG-25** – projektinis modelis, skirtas žvalgybai (projektas E-155R) ir kaip naikintuvas-perėmėjas (projektas E-155P).

**MiG-25P** – serijinis naikintuvas-perėmėjas, pradėtas gaminti 1969 m., papildytas radaru **RP-25 Smerč** () su paraboline antena, galėjo susekti taikinį esantį už 100 km (su automatiniu lydėjimo nuotoliu apie 50 km).

**MiG-25PD** ir **MiG-25PDS** – serijinis naikintuvas-perėmėjas, pradėtas gaminti 1978 m., papildytas nauju radaru **Sapfir-25** ().

## Šalys naudotojos

### Dabar naudoja
*  (2 vnt.)

### Anksčiau naudojo
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
**

## Ginkluotė
* Keturios oras-oras tipo, vidutinio nuotolio, radiolokacinės, pusiau aktyvios **R-40R** (Nato kodas AA-6 'Acrid') raketos
* Keturios papildomos, trumpo nuotolio artimai kovai, **R-40T** raketos su šiluminiu taikikliu.

## Charakteristikos

## Nuorodos

* MiG-25 istorija 
* MiG-25 prieš SR-71 Blackbird
* globalaircraft.org
Mikoyan-Gurevich MiG-3

**MiG-3** () buvo Tarybų Sąjungos antro pasaulinio karo naikintuvas. Tai buvo tolimesnė MiG-1 versija, kurioje buvo sumažintos lėktuvo valdymo problemos. Nors šios problemos niekada nebuvo galutinai išspręstos, šis modelis buvo laikomas pasisekusiu.

## Istorija
Mikojanas ir Gurevičius padarė daugybę MiG-1 konstrukcinių pakeitimų po to, kai bandymuose išryškėjo nemažai pavojingų šio lėktuvo savybių. Svarbesnis keitimas buvo išorinių sparnų kampo į viršų padvigubinimas siekiant didesnio lėktuvo stabilumo. Taip pat buvo prailgintas lėktuvo priekis, kad paslinkus į priekį variklį pasislinktų į priekį ir masės centras. Šie pakeitimai netrukus buvo įgyvendinti MiG-1 gamybos linijoje ir nuo 1941 kovo kasdien nuo konvejerio nuriedėdavo 10 lėktuvo vienetų. Netrukus modelis pasirodė mūšio lauke, sunaikino porą Ju 86 naikintuvų netgi šiek tiek prieš Tarybų Sąjungos ir Vokietijos konfliktą. Operacijos Barbarosos  metu buvo surinkta 1200 MiG-3 vienetų.

MiG-1 buvo sukonstruotas kaip didelio aukščio naikintuvas, o MiG-3 šioje srityje pastarąjį net pranoko. Vis dėlto daugiausia kovų prieš vokiečių naikintuvus vyko labai žemai, o tokiems aukščiams MiG-3 buvo ne itin pritaikytas. Buvo bandyta šį lėktuvą panaudoti kaip žemės atakos naikintuvą, tačiau greitai tokio panaudojimo buvo atsisakyta. MiG-3 gamybos pabaigą nulėmė AM-35 variklio gamybos nutraukimas (kad Aleksandras Mikulinas galėtų daugiau dėmesio skirti AM-38 varikliui, naudotam Il-2 gamyboje). Buvo bandymų naikintuve naudoti specialiai MiG-3 sukurtą AM-37 variklį. Ši modifikacija buvo pavadinta **MiG-7**, bet netrukus nutraukus ir šio variklio gamybą, projektas sustojo. Nuo 1942 pavasario MiG-3 buvo perkelti iš fronto dalinių į priešlėktuvinės gynybos eskadriles, ir kai kuriose iš jų šiuos lėktuvus naudojo net iki pat karo pabaigos.

Paskutinis bandymas buvo panaudoti ASh-82 radialinį variklį, tą patį variklį, kurį naudojo La-5 naikintuvuose, pakeitusiuose LaGG-3 naikintuvus. Pastarieji prototipai buvo pavadinti **I-210** bei **I-211**, ir rezultatas buvo tiek sėkmingas, kad buvo nuspręsta modelį pradėti masiškai gaminti **MiG-9** pavadinimu (nepainioti su vėlesniu reaktyviniu MiG-9). Tačiau La-5 jau buvo pradėtas gaminti, ir I-211 negalėjo pasiūlyti nieko geresnio už La-5.

Viso karo metu Mikojanas ir Gurevičius tobulino MiG-3 laikydamiesi didelių aukščių lėktuvo klasės standartų, tad sukūrė žymiai didesnius ir galingesnius prototipus nuo **I-220** iki **I-225** (kai kurie šaltiniai klaidingai priskiria MiG-7 vienam iš šių prototipų). Nors šie modeliai buvo daug žadantys, oro mūšiai virš Vokietijos pademonstravo, kad propelerinių lėktuvų era pamažu gęsta, todėl serijinė gamyba nebuvo pradėta. 

Paskutiniuose dviejuose prototipuose **I-230** ir **I-231** buvo stengiamasi kiek galima labiau patobulinti MiG-3 ir jo variklį, daugiausia lengvinant naikintuvą, bet tuo metu TSRS oro pajėgos jau nebesidomėjo šiuo projektu.

## Naudotojai
* Tarybų Sąjungos karinės oro pajėgos.

## Charakteristikos

## Panašūs lėktuvai
* Heinkel He 100
* Curtiss XP-37

## Nuorodos

* MiG-3 versijos
* MiG-3 iš ctrl-c.liu.se 
* MiG-3
* MiG-3 fiddlersgreen.net puslapyje
Eurovizijos dainų konkursas 1966

**1966 m. Eurovizijos dainų konkursas** – vienuoliktasis Eurovizijos dainų konkursas, vykęs 1966 m. kovo 5 d. Liuksemburge, Liuksemburgo mieste. Konkurso nugalėtoju tapo Austrijos atstovas Udo Jürgens su daina „Merci, Chérie“.
Eurovizijos dainų konkursas 1967

**1967 m. Eurovizijos dainų konkursas** – dvyliktasis Eurovizijos dainų konkursas, vykęs 1967 m. balandžio 8 d. Austrijos sostinėje Vienoje. Konkurso nugalėtoja tapo Jungtinės Karalystės atstovė Sandie Shaw su daina „Puppet on a String“.
Povilas Aksomaitis

**Povilas Aksomaitis** (1938 m. kovo 29 d. Kaune – 2004 m. rugpjūčio 23 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius hidrotechnikas, politinis veikėjas, signataras.

## Biografija
1956 baigė Kauno 8-ąją vidurinę mokyklą. 1961 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1967 m. žemės ūkio mokslų kandidatas.

1961–1990 m. dirbo Lietuvos hidrotechnikos ir melioracijos mokslinio tyrimo institute Kėdainiuose. 1968–1975 m. mokslinės informacijos ir propagandos skyriaus vedėjas. 1975–1977 m. lietinimo sektoriaus vadovas. 1977–1990 m. drėkinimo laboratorijos vedėjas, 1968 m. vyr. mokslinis bendradarbis.

1990 m. išrinktas į Lietuvos Respublikos Aukščiausiąją Tarybą, Kovo 11 d. Akto signataras. Kandidatavo 1992 m. Seimo rinkimuose.

1995–2000 m. Kėdainių rajono savivaldybės tarybos narys.

1993–1995 m. išrinktas Tėvynės sąjungos (TS) Kėdainių skyriaus tarybos pirmininku. 2000 m. pasitraukė iš TS, rinkimuose atstovavo Tėvynės liaudies partijai.

Palaidotas Kėdainių Kauno gatvės kapinėse.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo kryptis – žemės ūkio augalų drėkinimas, drėkinimo sistemų konstrukcijos ir eksploatavimo ypatumai.

## Bibliografija
* Daržovinių kultūrų laistymas, su J. Eidžiūnu, 1967 m.
* Kultūrinių ganyklų sausinimas ir naudojimas, su P. Balzarevičiumi, 1969 m., rusų kalba
* Žemės ūkio kultūrų lietinimas, su kitais, 1972 m.
* Hidrotechnikos inžinieriaus žinynas, su kitais, 1982 m.
* Agronomo žinynas, su kitais, 1987 m.
* Povilas Aksomaitis. – V.: Valstybės žinios, 2008. – 112 p. – ISBN 978-9986-18-176-7
* Povilas Aksomaitis: biografinė apybraiža (sud. Albina Mališauskienė). – V.: Valstybės žinios, 2008. – 174 p.: iliustr. – ISBN 978-9986-18-182-8

## Šaltiniai
Arūnas Degutis

**Arūnas Degutis** (g. 1958 m. liepos 26 d. Kaune) – ekonomistas, Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.

## Biografija

1976 m. baigė Druskininkų vidurinę mokyklą. 1981 m. baigė Vilniaus valstybinį universiteto, Ekonominės kibernetikos ir finansų fakultetą, ekonomistas buhalteris.

1981–1984 m. Lietuvos vartotojų kooperatyvų sąjungos Kontrolės ir revizijos valdybos revizorius. 1985–1987 m. Kauno „Dinamo“ sporto komplekso instruktorius, 1988–1990 m. Vilniaus skulptūros kooperatinės firmos „Dailė“ ekonomistas. 1994 m. „Balticar Group“ valdybos primininkas, 1995–1999 m. UAB „RSS Enterprises Inc.“ direktorius ir „Balticar Group“ valdybos pirmininkas. 1999 m. Lietuvos Respublikos Ministro Pirmininko patarėjas verslo ir užsienio investicijų klausimais. 2000 m. Vilniaus miesto savivaldybės mero patarėjas.

1988–1991 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio dalyvis, leidinio „Sąjūdžio Naujienos“ redaktorius. 1990 m. Lietuvos Atkuriamojo Seimo deputatas, Kovo 11-osios Nepriklausomybės Akto signataras, Užsienio reikalų komiteto narys. 2004–2009 m. Europos Parlamento narys, Liberalų ir demokratų aljanso už Europą frakcijos narys. 

1995–1999 m. Amerikos prekybos rūmų (American Chamber of Commerce) tarybos narys. Nuo 1999 m. Lietuvos orlaivių savininkų ir pilotų asociacijos prezidentas. Vedęs ir turi dvi dukras.

## Nuorodos
* Europos Parlamento nario paskyra
* LRS paskyra
* Asmeninė svetainė
Algirdas Kumža

**Algirdas Kumža** (g. 1956 m. lapkričio 29 d. Palūkstyje, Telšių rajonas) – Lietuvos teisininkas, komjaunimo darbuotojas, politinis ir visuomenės veikėjas, diplomatas, signataras.

## Biografija

1975 m. aukso medaliu baigė Varnių vidurinę mokyklą. 1980 m. baigė Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultetą, teisininkas.

1979–1984 m. VU studentų profsąjungos komiteto pirmininkas, VU komjaunimo organizacijos sekretorius, 1980–1984 m. Teisės fakulteto lektorius. 1984–1989 m. LLKJS CK sekretorius. 1988–1990 m. Sąjūdžio Vilniaus tarybos narys. 1989–1990 m. LKP CK Ideologijos skyriaus vedėjo pavaduotojas, Kultūros sektoriaus vedėjas.

1990–1992 m. LR AT deputatas, signataras, Liberalų frakcijos narys. 1990–1992 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys. 1992–1994 m. privačios juridinės kontoros savininkas. 1994–1997 m. dienraščio „Lietuvos rytas“ vyr. redaktoriaus Gedvydo Vainausko pavaduotojas. Vienas iš UAB „Lietuvos rytas“ akcininkų (2024 m. – 7,23%). 1998–2003 m. prezidento Valdo Adamkaus Nacionalinio saugumo ir užsienio politikos darbo grupės patarėjo konsultantas. 1999–2006 m. Taraso Ševčenkos fondo pirmininkas. 2006–2009 m. LR nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Ukrainoje. 2010–2018 m. įmonių grupės „ARVI“ tarptautinių ryšių ir komunikacijos vadovas. 2021 m. skirta valstybinė signataro renta.

Lietuvos kuksando asociacijos vadovas, pirmasis kuksando meistras Lietuvoje.

## Bibliografija

* Žingsniai: politikos dialogai / Gedvydas Vainauskas, Algirdas Kumža. – Vilnius: Periodika, 1990. – 75 p.
* Kuksando. Kelio knyga. – Vilnius: Alma littera, 2018. – 257 p.: iliustr. – ISBN 978-609-01-3137-4
* Rasa. Po angelo sparnu: tikra istorija. – Vilnius: Alma littera, 2019. – 190 p. – ISBN 978-609-01-3630-0
* Himalajai. Vienos ekspedicijos dienoraštis. – Vilnius: BALTO leidybos namai, 2019. – 303 p.: iliustr. – ISBN 978-609-8233-80-3
* Oranžinis romanas: ambasadoriaus užrašai. – Vilnius: BALTO leidybos namai, 2022. – 239 p.: iliustr. – ISBN 978-609-487-246-4


## Įvertinimas
* 2000 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis
* 2009 m. Ukrainos 2 laipsnio ordinas „Už nuopelnus“
* 2019 m. LR URM garbės ženklas „Lietuvos diplomatijos žvaigždė“

## Šaltiniai

|-
Smulkiažiedė juodukė

**Smulkiažiedė juodukė** (*Nigritella nigra*) – gegužraibinių (*Orchidaceae*) augalas su suskaidytais šakniagumbiais.

Augalas 8-20 cm aukščio, su pamatinėje stiebo dalyje sutelktais lapais. Žiedynas labai tankus, kūgio formos. Žiedai smulkūs, tamsiai purpuriniai. Žydi gegužės – rugpjūčio mėn.

Lietuvoje buvo vieną kartą rasta ir iki šiol daugiau neaptikta.
Oro uostas

**Oro uostas** – transporto įmonė, esanti oro linijos trasoje ir skirta reguliariems keleivių ir krovinių pervežimams, pasireiškianti kaip infrastruktūra, kurioje toks orlaivis, kaip kad lėktuvas ar sraigtasparnis, gali pakilti ir nusileisti.

Vienas pirmųjų pasaulio oro uostų tapo Kenigsbergo aerouostas Devau, atsidaręs 1919 metais.

Minimali sudėtis yra vienas aerodromas ar helipadas (skirtas sraigtasparniams), bet kiti įprastiniai komponentai tokie pastatai kaip:
* Keleivių kompleksas – aerostotis, terminalas, keleivių aptarnavimui laukiamuosius, restoranus ir poilsio kambarius, bei greitąją pagalbą.
* Krovinių kompleksas – krovinių terminalas
* Orlaivių kompleksas – techninės tarnybos, saugumo tarnybos, angarai
* Papildomai oro uostas gali turėti įvairius įrengimus ir infrastruktūrą: fiksuotos bazės operatorius, oro transporto kontrolė ir kt.

**Karinis oro uostas** dar vadinamas oro bazė ar oro stotis. Terminai **oro laukas**, **oro juosta** ir **[[aerodromas]]** () gali būti naudojami apibūdinant įvairaus dydžio oro uostus. Tam tikrose jurisdikcijose terminas *oro uostas* naudojamas tuomet, kai įrenginiai yra licencijuoti atitinkamos valstybinės institucijos (pvz., CAA, angl. FAA).

## Lietuvoje
2008 m. kovo 30 d. Lietuvos oro uostuose panaikinta Šengeno erdvės sienų kontrolė. Lėktuvais po Šengeno erdvę keliaujantiems Lietuvos piliečiams nebereikia gaišti laiko prie pasieniečių kabinų oro uostuose.

## Oro uostų klasifikacija
Oro uosto klasė apsprendžiama metinės žmonių pervežimo srauto apimties (suminis visų atskrendančių ir išskrendančių keleivių, įskaitant ir tranzitinius keleivius, t. y. persėdančius iš vieno orlaivio į kitą):




Oro uostai, pervežantys daugiau kaip 10 000 tūkst. žmonių (t. y. 10 000 000 = 10M) priskiriami prie užklasifikacinių, o su mažesniu kaip 100 tūkst. žmonių srautu – prie neklasifikuojamų.

## Infrastruktūra
Mažesni ar mažiau išsivystę oro uostai, kurie sudaro didžiąją oro uostų dalį, dažniausiai turi vieną taką, skirtą pakilimams ir nusileidimams (trumpesni nei 1000 m.). Didesni aerouostai dažniausiai oro linijoms nutiesia kelis takus(apie 2000 m ar net ilgesnius). Daugybė mažų oro uostų turi žemės, žolės ar žvyro takus, o ne asfaltuotus ar betonuotus kaip didieji aerouostai.

Jungtinėse Amerikos Valstijose yra nustatytos normos dėl takų drėgmės, dangos kietumo, kuriuos kontroliuoja „FAR Landing And Takeoff Field Lengths“. Jie nustato visas leistinas saugumo normas pakilimo ir nusileidimo metu. Sunkesniems lėktuvams būtinas ilgesnis takas.

Ilgiausias pasaulyje takas, skirtas keleiviniams lėktuvams, yra Qamdo Bangda oro uostas Kinijoje. Jo ilgis yra 5500 m. O plačiausias pasaulyje oro takas (105 m) yra įsikūręs Rusijoje, Ulyanovsk Vostochny oro uostas.

Didžiausias pasaulyje oro uostas pagal aptarnautų keleivių ir orlaivių skaičių yra Atlantoje – Hartsfyldo-Džaksono Atlantos tarptautinis oro uostas. 2013 m. oro uostas aptarnavo 94 430 785 keleivius, o 2012 m. – 930 310 orlaivių.

2009 metai CŽV pareiškė, kad yra apie 44 tūkstančiai oro uostų, kuriuos įmanoma atpažinti iš oro. Jungtinės Amerikos Valstijos, turinčios apie 15 tūkstančių oro uostų pirmauja pagal oro uostų skaičių.

## Išnašos
Vanda (augalas)

**Vanda** (*Vanda*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso daugiausia epifitiniai augalai, nors yra augančių ant žemės ar medžių. Pavadinimas iš sanksrito kalbos žodžio „vanda“, reiškiančio vienos augalo rūšies pavadinimą – dabar languotoji vanda. Lapai įvairūs, priklausomai nuo aplinkos, kurioje auga. Kai kurių lapai platūs, kiaušiniški, cilindriški ar mėsingi ir prisitaikę prie sausros periodų. Stiebas gana įvairius, nuo mažų augalų iki užaugančių keletą metrų.

Daugumą žydi geltonais žiedais su rudomis dėmėmis, bet yra ir baltų, žalių, raudonų ir kitokių atspalvių. Lūpa su mažu pentinu. 

Augalai paplitę Indijoje, Himalajuose, pietryčių Azijoje, Indonezijoje, Filipinuose, Naujojoje Gvinėjoje, pietų Kinijoje ir šiaurės Australijoje.

## Rūšys
* Mėlynoji vanda (*Vanda coerulea*)
* Languotoji vanda (*Vanda tesselata*)
* Trispalvė vanda (*Vanda tricolor*)
ir kt. 

## Nuorodos
Arkų nacionalinis parkas

**Arkų nacionalinis parkas** – JAV nacionalinis parkas, esantis Jutos valstijoje. Parko paskirtis – išsaugoti daugiau nei 2000 natūralių smiltainio arkų. Parkas įsteigtas 1971 m. lapkričio 2 d. Jo plotas apie 309 km².

## Arkų formavimasis
Arkų formavimosi mechanizmas yra sudėtingas procesas, kuris prasidėjo prieš 300 mln. metų. Tada susiklostė akmens druskos klodai, susidarę išgaravus jūros vandeniui. Vėliau jie buvo padengti kitomis uolienomis (dažnai smiltainiu). Atsidūrusi po kitais sluoksniais, akmens druska, veikiama milžiniško uolienų slėgio, pradėjo tekėti, raukšlėtis, formuoti taip vadinamus diapyrus. Taip palaipsniui suraukšlėjo ir virš akmens druskos esančius smiltainio sluoksnius. Vėliau visa teritorija buvo pakelta, o akmens druska buvo eroduota. Žymiai atsparesnė erozijai uoliena – smiltainis – liko arkų pavidalu.

## Galerija

Image:Double-O-Arch Arches National Park 2.jpg|
Image:The Organ at Arches National Park Utah Corrected.jpg|
Image:Skyline Arch at Arches National Park-Unburnsky.jpg|
Image:Delicate arch sunset.jpg|
Image:Parque_Nacional_de_los-Arcos-Utah2508.JPG|
Image:Arches5.png|
Image:Double Arch Arches National Park.jpg|
Image:Double-O-Arch Arches National Park.jpg|
Image:Arches Nationalpark Navajo Arch P4180554.jpg|
Image:Arches Nationalpark Partition Arch P4190558.jpg|
Image:Arches Nationalpark Sand Dune Arch P4180539.jpg|
Image:Arches Nationalpark Balanced Rock P4180538.jpg|
Povilas Varanauskas

**Povilas Varanauskas** (g. 1941 m. vasario 21 d. Kalneliškių k., Pasvalio raj.) – technikos mokslų daktaras, Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras. Lietuvos Valstybinės premijos laureatas (1974 m.).

## Biografija

* 1958 m. su pagyrimu baigė Kauno politechnikumą;
* 1958–1968 m. – Kauno „Pergalės“ turbinų (vėliau – laivų mechanizmų) gamyklos bei prie jos įkurto filialo konstruktorius;
* 1965–1990 m. – Kauno politechnikos instituto vyresnysis dėstytojas, docentas, pagrindinis mokslinis bendradarbis, mokslinės laboratorijos vedėjas;
* 1976–1990 m. – Išradėjų ir racionalizatorių draugijos Lietuvos tarybos narys, jaunimo sekcijos pirmininkas, jaunimo mokslinės techninės kūrybos Lietuvos tarybos pirmininko pavaduotojas;
* 1990–1992 m. – Lietuvos Aukščiausiosios Tarybos-Atkuriamojo Seimo narys.
Vedęs. Žmona Džiuljeta, baigusi Vilniaus universitete lituanistiką.