Švenčionių mūšis (1919)

**Švenčionių mūšis** () – 1919 m. gegužės 13–14 d. Švenčionių apylinkėse vykusios Lenkijos ir Sovietų Rusijos karinių pajėgų kautynės, vienas iš 1919–1920 m. Lenkijos–Sovietų Rusijos karo ir 1919 m. balandžio-gegužės mėn. Lenkijos vykdytos Vilniaus kampanijos mūšių.

## Priešistorė
Pirmaisiais 1919 metų mėnesiais Vokietijos imperijos kariuomenė, vykdydama Antantės reikalavimus, traukėsi iš po 1914 m. užimtų buvusių Rusijos imperijos teritorijų, vokiečių vadintų Oberostu. Lietuviškose buvusios Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės žemėse formavosi Lietuvos Respublikos valdžios institucijos, tačiau jos buvo silpnos, karinės pajėgos buvo labai nedidelės. Į buvusias Abiejų Tautų Respublikos teritorijas, net ir niekada neįėjusias į Lenkijos karalystės sudėtį, pretendavo ir nepriklausomybę 1918 m. pabaigoje paskelbusi Lenkija. Įkandin besitraukiantiems vokiečiams puolimą 1918 m. pabaigoje pradėjo Sovietų Rusijos Raudonoji armija. 1919 m. sausio mėn. į rytines Lietuvos žemes įsiveržė bolševikai, kurie sėkmingai vykdė puolimą iki tų metų vasario ir vakaruose pasiekė Žemaitiją, Kėdainius, Kauno ir Alytaus apylinkes. Tuo pat metu į etnines lietuvių žemes, į kurias pretendavo Lietuvos Respublika, iš pietų pradėjo veržtis Lenkijos kariuomenės daliniai. 1919 m. vasarį lenkų daliniai pirmą kartą susirėmė su Raudonosios armijos daliniais. Taip prasidėjo oficialiai nepaskelbtas Lenkijos–bolševikų karas.

Balandžio 16 d. Lenkijos karinių pajėgų vyriausiasis vadas Juzefas Pilsudskis pradėjo Vilniaus operaciją. Lenkams greitai pavyko ne tik užimti Vilnių, bet ir reikšmingai pastumti fronto liniją į šiaurę ir rytus.

Užėmę Vilnių, gegužės pradžioje generolo Stanislavo Šeptyckio () vadovaujami Lenkijos kariuomenės Lietuvos–Baltarusijos fronto daliniai pradėjo puolimą rytų ir šiaurės kryptimis, persekiodami besitraukiusias bolševikų pajėgas.

## Konflikto pusių pajėgos

## Kovos prie Švenčionių

Siekdama stumti sovietų kariuomenę toliau į šiaurę, Lenkijos karinė vadovybė suformavo pulkininko leitenanto Michalo Tokarževskio () vadovaujamą grupę, kurią sudarė: 5-ojo legionų pėstininkų pulko I ir II batalionai, 6-ojo legionų pėstininkų pulko I ir II batalionai, Poznanės batalionas, 1-ojo lengvosios kavalerijos (švoležerių) 1-asis ir 3-iasis pulko eskadronai, 9-ojo ulonų pulko 5-asis eskadronas, 9-ojo lauko artilerijos pulko 4-oji baterija, 6-ojo lauko artilerijos pulko 2-oji baterija ir pusė 8-ojo lauko artilerijos pulko baterijos. Iš viso grupę sudarė daugiau kaip 2400 karių ir dešimt pabūklų.

Gegužės 12 d. iš M. Tokarževskio pajėgų buvo išskirta majoro Stefano Dembo-Biernackio (, 5-ojo legionų pėstininkų pulko vadas) vadovaujama grupė. Jos užduotis buvo užimti Lentupio – Naujųjų ir Senųjų Kaltinėnų – Švenčionių liniją. Grupės vadas majoras Dembas-Biernackis pasirinko dvikolonę kovinę rikiuotę. Gegužės 13 d. abi kolonos pradėjo puolimą. Pirmoji, vadovaujama paties majoro Dembo-Biernackio, kurios sudėtyje buvo 3-ioji, 4-oji, 6-oji ir 7-oji 5-ojo legionų pėstininkų pulko kuopos, 1-oji ir 6-oji 6-ojo legionų pėstininkų pulko kuopos bei 8-ojo lauko artilerijos pulko būrys, pajudėjo iš Kabačekių per Arnionis į Švenčionėlius. Antroji kolona, vadovaujama kapitono Zigmunto Zajchovskio (), kurią sudarė 5-oji ir 8-oji 5-ojo legionų pėstininkų pulko kuopos bei 9-ojo lauko artilerijos pulko būrys, išžygiavo iš Pavoverės per Strūnaičius į Švenčionis.

Gegužės 14 d. majoro Dembo-Biernackio kolona puolė Švenčionėliuose įsitaisiusį nedidelį bolševikų dalinį ir juos užėmė. Vėliau ji atakavo Druščionių palivarką ir įsiveržė į Švenčionis, kur mieste prasidėjo gatvių kautynės. Tuo metu iš pietryčių smogė kapitono Zajchovskio kolona. Po įnirtingų kautynių Švenčionys buvo užimti, o kitą dieną lenkai užėmė Lentupį ir Ignaliną.

## Kovų rezultatas

Kovose dėl Švenčionių lenkai pasiekė pergalę, o bolševikai buvo atstumti nuo Vilniaus. Į lenkų nelaisvę pateko apie du šimtai bolševikų karių, lenkai užgrobė dešimt sunkiųjų kulkosvaidžių ir kelis šimtus krovininių vagonų.

Lenkijos Generalinio štabo spaudos pranešimuose apie šias kovas buvo aprašyta taip:*1919 m. gegužės 16 d.* – Šiaurės rytų ruože nuo Vilniaus užėmėme Naujuosius Švenčionis, Švenčionis ir Murkus. Priešas paniškai traukėsi. Užgrobtas didžiulis geležinkelio turtas ir 5 kulkosvaidžiai; paimta apie 100 belaisvių.

*1919 m. rugsėjo 7 d.* – Mūsų laimikis Švenčionyse išaugo iki 200 belaisvių, tarp jų – 16 karininkų; taip pat paimta 10 kulkosvaidžių. Kitose vietose padėtis nepakito.

## Išnašos

## Bibliografija

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*