open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Leonas Čereška

**Leonas Čereška** (1896 m. gegužės 6 d. Padaičių dvare, Biržų raj. – 1934 m. gruodžio 14 d. Kaune) – zoologas, hidrobiologas, Lietuvos politinis veikėjas.

## Biografija

Iki 1908 m., tarnaudamas su tėvais, keliavo per dvarus. 1908–1912 m. mokėsi Biržų mokykloje. 1915–1918 m. mokytojavo Savučių ir Daunorių mokyklose Vabalninko valsčiuje.

Nuo 1919 m. – Lietuvos socialdemokratinio jaunimo sąjungos narys. 1919–1921 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje. 1920 m. įstojo į Aukštuosius kursus, 1922 m. vasario 16 d. – į Lietuvos universiteto Matematikos-gamtos fakultetą. 1921–1924 m. dirbo Valstybės kontrolėje revizoriaus padėjėju.

1923 m. – „Žiežirbos“ organizatorius, 1925 m. – *Fondo socialdemokratinei moksleivijai remti* steigėjas, studentų atstovybės narys. Bendradarbiavo žurnale „Žaizdras“, kitoje socialdemokratinėje spaudoje.

Nuo 1926 m. – Lietuvos universiteto zoologijos ir lyginamosios anatomijos laborantas. Už agitaciją prieš 1926 m. gruodžio 17 d. įvykdytą valstybės perversmą 1927 m. kovo 5 d. suimtas Ukmergėje, bet, pritrūkus įrodymų, paleistas. 1929 m. balandžio mėn. vėl keliems mėnesiams suimtas Kaune. 1929 m. liepos 12 d. vadinamojoje atentato į A. Voldemarą byloje nuteistas 4 m. sunkiųjų darbų kalėjimo.

1930 m. vasario 16 d. iš kalėjimo paleistas ir nuo spalio 16 d. vėl dirbo universitete jaunesniuoju asistentu, nuo 1933 m. sausio 1 d. – vyr. asistentu hidrobiologu.

1923 m. stažavosi Roskofo zoologijos stotyje, 1931 m. Austrijoje. 1934 m. balandžio 9 d. Graco universitete baigė daktaro disertaciją, bet, grįžęs į Kauną, mirė nuo vėžio.
Pelkinės valabės

**Pelkinės valabės** (*Wallabia*) – kengūrinių (*Macropodidae*) šeimos sterblinių žinduolių gentis, kurioje vienintelė rūšis:
* **Pelkinė valabė** (*Wallabia bicolor*). Patinų kūnas 72-84 cm, uodega 69-86 cm ilgio, patelių kūnas 66-75, uodega – 64-72 cm ilgio. Patinai 12,3-20,5 kg, patelės – 10,3-15,0 kg svorio. Kailis ilgas, tankus, tamsiai rudos spalvos. Kojos ir uodega beveik juodi.

Gyvena šlapiose vietose, kur vešli augalija. Taip pat aptinkamos ir atvirose miškingose vietose. Naktinis gyvūnas. Šokinėja sunkiai, šuoliuodama galvą palenkia į apačia, o kartais juda pasiremdama visomis keturiomis galūnėmis.  

Nėštumas 35-38 dienos, gimsta paprastai vienas jauniklis. Lytiškai subręsta 15 mėnesių. Gyvena iki 15 metų.
Sietynas (organizacija)

**Sietynas** – slapta 1892–1897 m. Vilkaviškio ir Marijampolės apylinkėse veikusi organizacija lietuviškai spaudai platinti jos draudimo metu. Pradininkai – Pilviškių varpininkai Juozas Bagdonas, Kazys Grinius, Pranas Matulaitis, Andrius Matulaitis, Stasys Matulaitis, mokytojas Vincas Palukaitis ir kiti, subūrę keliolika patikimų ūkininkų ir moksleivių, tarp jų ir šešiolikmetį Motiejų Baltūsį.

Po metų ši draugija turėjo 8 padalinius spaudai platinti ir virš šimto platintojų, paskleisdavusių apie 60 „Varpo“ ir 70 „Ūkininko" egzempliorių, smulkesnių laikraštėlių, atsišaukimus. Spaudinius, keliavusius per Virbalį ir kitur siųsdavo gydytojas J. Bagdonas iš Naumiesčio, o Marijampolėje skirstydavo J. ir P. Lietuvninkai.

Pas juos 1897 m. balandžio mėnesį Vonsackio vadovauti žandarai atliko kratą, surado organizacijos narių sąrašą ir suėmė virš trijų dešimčių Marijampolės, Vilkaviškio ir aplinkinių kaimų šviesuolių – Marijampolėje kun. Arnatauską ir A. Smolenskį, Bartninkuose kunigą J. Bulvičių, Keturvalakiuose – klieriką Rudvalį, Liudvinave – F. Sirutį, S. Slavicką, keturis brolius Vitkauskus, A. ir P. Matulaičius, Meškučiuose – J.Čėsną, Pilviškiuose – J. Kačergių ir P. Oleką, Sasnavoje – J. Luobikį, Sintautuose – studentą A. Daniliauską, Vilkaviškyje – kurpių J. Strimaitį bei kitus.

Byla tęsėsi iki 1899 m. J. Lietuvninkas su žmona nuteisti po 15 m. sunkiųjų darbų kalėjimo, kun. Arnatauskas ištremtas į Sibirą, gyd. P. Matulaitis į Viatkos guberniją, kur numirė, Stasys Matulaitis į Vologdos guberniją, J. Luobikis į Voluinės guberniją, Juozas Rimša į Odesą ir t. t. Gyd. J. Bagdonas, J. Kriaučiūnas, Pranas Matulaitis ir dar būrys asmenų laikinai paleisti iš kalėjimo sugebėjo pasislėpti Mažojoje Lietuvoje arba emigravo į JAV.

Caro valdžiai sunaikinus Sietyno organizaciją „Varpui“ ir „Ūkininkui“ prasidėjo sunkios dienos dėl rašančiųjų ir lėšų stokos, tačiau vėliau įsikūrė kitos organizacijos. Buvusieji Sietyno nariai 1927 m. Marijampolėje paminėjo savo 35 -metį, Sietyno vardu Marijampolėje vadinama gatvė, Atgimimo pradžioje tokiu pavadinimu išėjo keletas literatūrinio almanacho numerių.

## Šaltiniai
*
Filanderiai

**Filanderiai** (*Thylogale*) – kengūrinių (*Macropodidae*) šeimos sterblinių žinduolių gentis, kurioje keturios rūšys:
* Rusvapilvis filanderis (*Thylogale billardierii*)
* Rausvakojis filanderis (*Thylogale stigmatica*)
* Rausvakaklis filanderis (*Thylogale thetis*)
* Tamsusis filanderis (*Thylogale brunii*)
Katakana

**Katakana** (japoniškai: 片仮名, kas reiškia *vienpusė (t. y. paprasta) kana*) – viena iš dviejų skiemeninių rašto sistemų japonų rašte.
Kartais, drauge su hiragana, vadinama tiesiog *[[kana]]*. 
Jos sandara yra identiška *hiraganos* sandarai, turi tiek pat ženklų, kurie dėstomi tokioje pat *50-ties garsų sistemoje*.

Nors katakana, buvo sukurta beveik tuo pat metu, kaip ir *hiragana*, abi *kanos* yra lengvai vizualiai atskiriamos: priešingai grakščiai *hiraganai*, katakana pasižymi kietomis, tiesiomis linijomis. Dėl to ji kildinama iš kietojo hieroglifų stiliaus (楷書, japoniškai *kaišo*), ir dažniausiai paimdavo tik vieną hieroglifo elementą.
## Vartojimas
Šiuolaikinėje Japonų kalboje katakana vartojama ne japoniškos ir ne kinų kilmės žodžiams užrašyti. Tai – portugališkos, olandiškos ir ypač angliškos kilmės žodžiai, kurių japonų kalboje vis labiau gausėja. Katakana taip pat užrašomi užsienietiški vietovardžiai, vardai.
Be to, būdama vizualiai kieta, teksto stilistikoje katakana kartais naudojama pabrėžti kai kuriems žodžiams (atitinka išretinimą arba rašymą iš didžiosios raidės lietuvių kalboje). Pastaruoju metu, Japonijoje mažinant hieroglifų skaičių, katakana rašomi ir kai kurie žodžiai, kurių hieroglifai nebevartojami (ypač tai liečia augalų, gyvūnų pavadinimus).

## Transkribavimo į katakaną taisyklės
Katakanoje galioja visi skiemenų vediniai (*nigori*, sumažintas *cu* ir kiti), kaip ir hiraganoje. Tačiau norint kaip galima tiksliau katakana parašyti užsienietiškus žodžius, tų taisyklių nepakanka. Japonų kalbos tarimas yra gana paprastas, ir kitų kalbų žodžius išreikšti gana sudėtinga. Pagrindiniai trūkumai yra šie:
* Neįmanoma parašyti dviejų priebalsių vieno po kito, arba užbaigti žodžio priebalsiu (išskyrus *n*). Tokiu atveju visada įsiterpia balsis *u*. Pvz., žodis *ugnis* būtų rašomas *ugunisu*.
* Nėra garso *l*, dėl ko jis visada keičiamas į *r*. Tokiu būdu angliški *fry* ir *fly*, užrašius katakana, skamba vienodai, – *furai*.
* Nėra garso *v* (išskyrus *wa* ir *wo*, kurie retai naudojami). Seniau tokiu atveju naudotas garsas *b*, dabar tokiu atveju ant *u* dedamas *nigoris*, o prie jo rašomas sumažintas balsis: ヴぃ tariamas *vi*.
* Garsai *f*, *c* ir kt. naudojami tik variantuose *fu*, *cu*. Išeities ieškoma pridedant mažą balsį: ファ tariamas *fa*, o ツァ – *ca*.
* Egzistuoja ir kiti sustabarėję užrašymai, naudojami ypatingiems atvejams: ティ – *ti*,　ディ　- *di*, トゥ – *tu*, ドゥ – *du* ir pan.
Kai kurių lietuviškų vietovardžių transkribavimas į katakaną:
* Vilnius ヴィリニュス　*viriniusu* (arba ビリニュス *biriniusu*)
* Kaunas カウナス　*kaunasu*
* Klaipėda クライペダ　*kuraipeda*
* Trakai トラカイ　*torakai*
* Dzūkija ズーキヤ*zūkija*
* Žemaitija ジェマイティア*džemaitia*

## Nuorodos
* Katakana ir Rōmadži Testai Online
Uolinės valabės

**Uolinės valabės** (*Petrogale*) – kengūrinių (*Macropodidae*) šeimos sterblinių žinduolių gentis, kurioje šios rūšys:

**[[Petrogale assimilis]]* 
*Trumpaausė uolinė valabė (*Petrogale brachyotis*) 
**[[Petrogale burbidgei]]* 
**[[Petrogale coenensis]]* 
**[[Petrogale concinna]]*
*Godmeno uolinė valabė (*Petrogale godmani*) 
**[[Petrogale inornata]]* 
**[[Petrogale herberti]]* 
**[[Petrogale lateralis]]* 
**[[Petrogale mareeba]]* 
*Kutauodegė uolinė valabė (*Petrogale penicillata*) 
**[[Petrogale persephone]]* 
*Rotšildo uolionė valabė (*Petrogale rothschildi*) 
**[[Petrogale sharmani]]* 
*Geltonkojė uolinė valabė (*Petrogale xanthopus*)
Medlaipės kengūros

**Medlaipės kengūros** (*Dendrolagus*) – kengūrinių (*Macropodidae*) šeimos sterblinių žinduolių gentis, kurioje yra šios rūšys:
**[[Dendrolagus inustus]]* 
*Lumholto medlaipė kengūra (*Dendrolagus lumholtzi*) 
*Beneto medlaipė kengūra (*Dendrolagus bennettianus*) 
*Meškinė medlaipė kengūra (*Dendrolagus ursinus*) 
**[[Dendrolagus matschiei]]* 
*Dorio medlaipė kengūra (*Dendrolagus dorianus*) 
*Gudfelovo medlaipė kengūra (*Dendrolagus goodfellowi*) 
**[[Dendrolagus spadix]]* 
**[[Dendrolagus mbaiso]]* 
**[[Dendrolagus scottae]]*
Jonas Čėsna

**Jonas Čėsna** (1871 m. Meškučiuose, Marijampolės raj. – 1912 m. Mainersvilyje, JAV) – mokytojas, knygnešys, politinis ir visuomenės veikėjas.

## Biografija
Kilęs iš pasiturinčių valstiečių šeimos, bet anksti mirė tėvas, todėl motina norėjo, kad taptų kunigu. Brolis Stanislovas Čėsna tapo žinomu kunigu, Sasnavos klebonu ir publicistu, Vilniaus konferencijos dalyviu.

Mokėsi Marijampolės gimnazijoje, bet 1884 m. už bandymą nelegaliai keliauti Vokietijoje iš gimnazijos buvo pašalintas. Per Vokietiją norėjo išvykti į Ameriką, kuria susižavėjo, skaitydamas tuo metu labai populiarius romanus apie indėnus. Gimnazijos baigiamiesiems egzaminams rengėsi privačiai, bet, jų nelaikęs, 1886 m. pusiau legaliai išvyko į JAV, kur iki 1890 m. dirbo lietuvių parapinės mokyklos mokytoju. 1893 m. grįžęs į Lietuvą tapo knygnešiu, gabeno draudžiamą spaudą lietuviškais rašmenimis iš Mažosios Lietuvos į Marijampolę ir Kauną. 1894 m. su broliais Antanu ir Stanislovu, bei knygnešiais Vincu Bielskumi, V. Šlekiu, Juozu Kačergiumi ir Motiejum Baltūsiu įkūrė „Sietyno“ draugiją. Jos steigiamasis susirinkimas 1894 m. birželio 21 d. per Jonines vyko Čėsnų namuose.

*Jono Meškučio* slapyvardžiu rašė į varpininkų spaudą. 1894–1896 m. iš brolių gavęs palikimo dalį, gyveno Irkutske. Iš ten rašė į laikraščius „Ūkininkas“, „Varpas“, „Vienybė lietuvninkų“, platino šiuos laikraščius tarp Sibiro lietuvių tremtinių. 1896 m. grįžęs į Marijampolę vadovavo F. Vitkausko krautuvei, bet bankrutavo ir pusmečiui vėl buvo priverstas išvykti į Irkutską.

Nuo jo laiško, rasto pas Andrių Matulaitį, prasidėjo „Sietyno“ byla. Policijai atlikus kratą, jo namuose rasta draudžiamos literatūros. 1897 m. birželio 29 d. suimtas, laikytas Kalvarijos kalėjime, 1899 m. vasario 3 d. caro aktu 3 metams ištremtas į Viatkos guberniją, Slobodską, bet, dėl pablogėjusios sveikatos, 1901 m. balandžio mėn. perkeltas į Astrachanę. 1902 m. išvyko į Irkutską, bet, po policijos kratos, kai buvo rasta daug spaudos lietuvių ir anglų kalbomis, jam teko bėgti į Lietuvą. 1904 m., panaikinus spaudos draudimą, buvo sustabdytos ir baudžiamosios bylos.

1904–1906 m. dirbo Petro Vileišio knygyne Vilniuje. 1906 m. vėl išvyko į JAV. Apsistojęs Mainersvilyje, kur šachtose dirbo keli tūkstančiai lietuvių emigrantų, mokė jų vaikus.

## Nuorodos
* Benjaminas Kaluškevičius, Ona Žemaitytė. Šimtas knygnešių. – V., 1998.
* Knygnešys Jonas Čėsna
Ringaudas Songaila

**Ringaudas Bronislovas Songaila** (1929 m. balandžio 20 d. Klaipėdoje – 2019 m. birželio 25 d. Trakuose) – sovietinis partinis bei valstybės veikėjas.

## Biografija
1947–1950 m. mokėsi Gruzdžių veterinarijos technikume. 1952–1954 m. LLKJS CK komjaunimo organizatorius. 1955 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 

1955–1956 m. Lietuvos veterinarijos akademijos asistentas. 1956–1957 m. LKP CK Kauno inspekcinės grupės atsakingas organizatorius.

1957–1960 m. LSSR MT Reikalų valdybos Žemės ūkio skyriaus vedėjas. 1960–1961 m. LSSR Žemės ūkio ministro pavaduotojas. 1961–1962 m. LSSR MT pirmininko pavaduotojas, 1962–1963 m. LSSR MT pirmininko 1-asis pavaduotojas, LSSR Žemės ūkio produktų gamybos ir paruošų ministras. 1981 m. sausio 16 d. – 1985 m. lapkričio 18 d. – LSSR MT pirmininkas.

Nuo 1959 m. LSSR AT, nuo 1979 m. SSRS AT deputatas. 1975 m. gruodžio 24 d. – 1981 m. sausio 16 d. – LSSR AT pirmininkas. 1985–1987 m. LSSR AT Prezidiumo pirmininkas, SSRS AT Prezidiumo pirmininko pavaduotojas.

Nuo 1953 m. SSKP narys. Nuo 1961 m. LKP CK narys. 1962–1964 m. LKP CK biuro žemės ūkio reikalams pirmininkas, 1962 m. gruodžio 7 d. – 1981 m. sausio 23 d. – LKP CK sekretorius, 1962 m. gruodžio 7 d. – 1988 m. spalio 10 d. – LKP CK biuro narys. 1981–1989 m. SSKP Centrinės revizinės komisijos narys. 1987 m. gruodžio 1 d. – 1988 m. spalio 20 d. – LKP CK 1-asis sekretorius, faktinis Lietuvos SSR vadovas. Nuo 1988 m. – pensininkas. 1989 m. Partijos istorijos instituto prie LKP CK darbuotojas.

## „Bananų balius“
R. Songaila su tuomečiu LKP Centro komiteto antruoju sekretoriumi N. Mitkinu sankcionavo 1988 m. rugsėjo 28 d. Lietuvos laisvės lygos surengto mitingo Vilniuje išvaikymą pasitelkus Vidaus reikalų ministerijos dalinius. Skydais bei šalmais prisidengę pareigūnai protestuotojus spardė, daužė kumščiais ir guminėmis lazdomis, vadinamaisiais „bananais“. „Bananų baliumi“ vėliau pavadintas susidorojimas su protestuotojais truko apie tris valandas.

## Įvertinimas
* 1979 m. LTSR nusipelnęs žemės ūkio darbuotojas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Ilgas nomenklatūros ruduo // Lietuvos žinios, 2009-11-13

|-

|-
Metamorfizmas

**Metamorfizmas** – geologinis procesas, kurio metu pasikeičia uolienų mineralinė sudėtis, taip pat struktūra. Šie pakitimai susiję su temperatūros, slėgio ir fluidų poveikiu. 
## Metamorfizmo rūšys
### Pagal pagrindinį veiksnį
Metamorfizmas pagal pagrindinį veiksnį skirstomas į:
*Terminį
*Dinaminį arba dislokacinį
*Dinamoterminį arba regioninį
*Smūginį arba impaktinį
*Metasomatizmą arba cheminį metamorfizmą
### Pagal geologinę padėtį
Metamorfizmas gali būti skirstomas pagal tai, kokioje geologinėje padėtyje vyksta:
*Kontaktinis
*Orageninis
*Vandenyno gubrių
### Pagal pasireiškimo mastą
*regioninis
*vietinis arba lokalinis
### Pagal progreso kryptingumą
*Progresyvusis
*Regresyvusis
*Polimetamorfizmas
### Pagal medžiagos migracijos mastą
*Izocheminis
*Alocheminis
## Pagrindiniai metamorfizmo veiksniai

Metamorfizmą sąlygoja šie veiksniai:
* temperatūra
* slėgis
* fluidų poveikis

Yra sutarta, kad metamorfiniai procesai prasideda kai uolienų temperatūra pasiekia 100&nbsp;°C ribą, o metamorfizmo procesai užgęsta kai pasiekiama 700-900&nbsp;°C ribą (uolienos esant tokiai temperatūrai išsilydo – prasideda magmatizmo procesai. Nėra susitarta dėl slėgio ribų. Kai kurie mokslininkai mano, kad esant atmosferos slėgui vykstantis uolienų pakitimai nepriskiriami metamorfiniams procesams. Bet kai kurie metamorfiniai procesai gali vykti ir esant labai mažam slėgui.
Joaquim Chissano

**Choakinas Čisanas** (*Joaquim Alberto Chissano*, g. 1939 m. spalio 22 d. *Chibuto*) – Mozambiko politinis veikėjas, 1986–2005 m. Mozambiko prezidentas.

## Biografija
Nuo 1960 m. FRELIMO narys, dalyvavo kovose už Mozambiko išlaisvinimą, nuo 1970 m. FRELIMO vadovybės narys, atstovavo FRELIMO Europoje. Iškovojus Mozambiko nepriklausomybę Ž. Čisanas tapo užsienio reikalų ministru.

1985 m. žuvus prezidentui S. Mašelui tapo partijos ir valstybės vadovu. Jis pasistengė baigti 16 metų trukusį pilietinį karą, panaikinti karo stovį ir paskelbti demokratinius rinkimus. Jo vadovaujama FRELIMO Mozambiko parlamento rinkimuose 1994 m. gavo 56 % balsų, buvę priešininkai, RENAMO – 37,8 %. Prezidento rinkimuose Ž. Čisanas gavo 53,3 %, o RENAMO vadovas *Alfonso Dhlakama* – 33,7 % balsų. 2003 m. gruodžio 5 d. savivaldybių rinkimuose FRELIMO laimėjo 28 savivaldybėse iš 33, kitose sėkmė lydėjo RENAMO šalininkus.

2000 m. rinkimuose sėkmė buvo pakartota. 2001 m. gegužės 10 d. Ž. Čisanas trečią kartą išrinktas Mozambiko prezidentu. 2005 m. jam atsisakius kelti savo kandidatūrą dar kartą šalies prezidentu tapo Armandas Emilis Gebuza.

2003–2004 m. Afrikos sąjungos pirmininkas. 1999–2005 m. Socialistų Internacionalo pirmininko pavaduotojas.
Jurgis Čiurlys

**Jurgis Čiurlys** (1881 m. vasario 3 d. Itkonyse, Kupiškio valsčius – 1959 m. rugsėjo 14 d. Niujorke) – inžinierius geležinkelininkas, mokslininkas, politinis veikėjas.

## Biografija
Mokėsi Virbališkio pradžios mokykloje, 1892–1900 m. Šiaulių gimnazijoje, kurią baigė sidabro medaliu. 1901–1904 m. studijavo Peterburgo universitete. 1902 m. trumpam pašalintas už dalyvavimą studentų riaušėse. 1904 m. įstojo į Peterburgo technologijos institutą, kurį baigė 1913 m. Ketverius metus buvo Peterburgo lietuvių studentų draugijos pirmininkas.

1913–1914 m. dirbo Vilniaus kanalizacijos statyboje. 1914 m. mobilizuotas į Rusijos kariuomenę. Pirmojo pasaulinio karo metais dirbo Tulos ginklų gamykloje, ten buvo Lietuvių tremtinių klubo pirmininkas.

1918 m. grįžo į Vilnių. 1918 m. gruodžio 3 d. tapo Susisiekimo ministerijos techninės tarnybos nariu, nuo 1918 m. gruodžio 26 d. valdininkas ypatingiems reikalams. 1919 m. „Socialdemokrato“ redaktorius.

### Lietuvos geležinkeliuose
Nuo 1919 m. gegužės 20 d. Kauno geležinkelio dirbtuvių viršininkas. 1922 m. kovo 27 d. komandiruotas į Maskvą perimti Lietuvai pagal Taikos sutartį priklausiusias susisiekimo priemones.

Nuo 1927 m. balandžio 1 d. Lietuvos geležinkelių Traukos tarnybos viršininko pavaduotojas, nuo 1928 m. kovo 26 d. viršininkas, nuo 1930 m. lapkričio 13 d. Susisiekimo ministerijos inžinerinės tarybos pirmininkas, nuo 1935 m. sausio 1 d. Geležinkelių direktoriaus pavaduotojas, 1935–1938 m. direktorius, vėliau – Susisiekimo ministerijos vyriausiasis inspektorius.

Nuo 1936 m. vasario 29 d. Lietuvos energetikos komiteto pirmininkas. 1940 m. rugpjūčio mėn. bolševikų paskirtas Geležinkelių direktoriumi, bet dirbti atsisakė. Juo tapo tik 1941 m. birželio mėn., užėjus vokiečiams.

### Mokslininkas
1919–1922 m. dėstė fiziką Vilniaus lietuvių gimnazijoje. Nuo 1922 m. lapkričio 1 d. Lietuvos universiteto Technikos fakulteto vyr. asistentas, nuo 1925 m. spalio 1 d. docentas, 1942–1944 m. profesorius. Skaitė mašinų detalių ir keliamųjų mašinų kursą, dėstė bendrąją mašinų teoriją.

Parengė ir išleido hektografu spausdintus paskaitų kursus: „Mašinų detalės“ (1924–1925 m.), „Keliamosios mašinos“ (1932 m.), „Mašinų teorija“ (1940 m.). Aktyviai dalyvavo *Lietuvos technikų draugijos* veikloje, buvo vienas jos steigėjų, valdybos sekretorius, vėliau – Lietuvos inžinierių sąjungos valdybos pirmininko pavaduotojas ir mechanikų sekcijos pirmininkas. Paskelbė daugybę savo specialybės straipsnių žurnaluose „Sąsieka“(1927–1928 m.), „Technika“ (1928 m.), „Technika ir ūkis“ (1933–1936 m.).

Baigiantis karui 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1945–1946 m. dalyvavo organizuojant Pabaltijo universitetą Hamburge ir Pineberge, 1946–1947 m. jame dėstė. 1947 m. Pabaltijo universiteto Mechanikos fakulteto dekanas. 1947 m. gruodžio 22 d. išvyko į JAV. 1948–1950 m. gegužės 22 d. dėstė Fort Veino technikos mokykloje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*  Sigitas Saladžinskas. Profesoriaus Jurgio Čiurlio darbai Nepriklausomai Lietuvai
Svertas

**Svertas** – mechanizmas, naudojamas jėgai pakeisti. Sverto pusiausvyra atsiranda tada, kai jį veikiančios jėgos atvirkščiai proporcingos jų pečiams.

Dažniausiai svertais vadinami kietieji kūnai, galintys suktis apie įtvirtintą ašį. Jie naudojami technikoje ir buityje, kai reikia padidinti jėgą, t. y. mažesne jėga atsverti didesnę.

Seniausias žinomas sverto mechanizmo panaudojimas – svarstyklės, senovės Artmimuosiuose Rytuose apie 5000 m. pr. m. e.

Sverto pusiausvyros taisyklę suformulavo Archimedas. Jam priskiriamas pasakymas: ''„Duokit man atramos tašką, ir aš pajudinsiu Žemę“.

Vanduo iš šulinio keliamas kitokios rūšies svertu – suktuvu. Jį sudaro velenas ir ant jo užmautas ratas. Sverto principu taip pat pagrįstas viniatraukio, žnyplių, atkimštuko, spaustuko, svarstyklių veikimas.

Svertų yra daugelyje mašinų ir įrenginių, pvz.: dviratyje, treniruokliuose, automobilyje, ekskavatoriuje, karutyje, skriemuliniame lanke.

## Šaltiniai
Skridinys

**Skridinys** – ant ašies užmautas ratas su grioveliu virvei, lynui ar grandinei permesti. Skridiniai būna kilnojamieji arba nekilnojamieji. Nekilnojamasis skridinys užmautas ant nejudančios ašies. Šiuo skridiniu jėgos nelaimima, o tik pakeičiama jos veikimo kryptis. Kilnojamasis skridinys – skridinys, kuris niekur neįtvirtintas, kyla kartu su pasvarais. Juo laimima dvigubai jėgos, bet tiek pat kartų pralaimima kelio.
Jurgis Daukšys

**Jurgis Daukšys** (1888 m. Žvirblėnuose, Šiaulių valsčius – 1932 m. spalio 14 d.) – darbininkas, Lietuvos politinis veikėjas.

## Biografija
Mokėsi pradžios mokykloje. 8 metus tarnavo carinės Rusijos imperijos kariuomenėje.

1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas V (Panevėžio) rinkimų apygardoje. Priklausė Lietuvos socialdemokratų partijos frakcijai, dirbo Žemės reformos įstatymo grupėje. Nuo 1921 m. vasario 26 d. iki 1928 m. – LSDP CK narys.

1923 m. sausio 12 d. – 1923 m. kovo 13 d. Pirmojo Seimo atstovas, pakeitė jame Vladą Poželą. 1923 m. birželio 5 d. – 1926 m. birželio 2 d. Antrojo Seimo atstovas.

1926 m. – laikraščio „Socialdemokratas“ redaktorius.

## Literatūra
* Daukšys Jurgis, Trumpos Steigiamojo Seimo narių biografijos su atvaizdais, Klaipėda, 1924, p. 16.
* Mitrulevičius G, Daukšys Jurgis, Lietuvos Steigiamojo Seimo (1920–1922 metų) narių biografinis žodynas, sud. A. Ragauskas, M. Tamošaitis, Vilnius, 2006, p. 127–128.
* Mitrulevičius G., Daukšys Jurgis, Socialdemokratai Lietuvos seimuose, Vytenis Povilas Andriukaitis, Danutė Blažytė-Baužienė, Gediminas Ilgūnas… [et. al.], Vilnius, 2006, p. 118–120.
* Mitrulevičius G., Daukšys Jurgis, Lietuvos Lietuvos Respublikos Seimų I (1922–1923), II (1923–1926), III (1926–1927), IV (1936–1940) narių biografinis žodynas, sud. Aivas Ragauskas, Mindaugas Tamošaitis, Vilnius, 2007, p. 237–238.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* DAUKŠYS Jurgis (1888–1932) | lrs.lt
Jokūbas Daumantas

**Jokūbas Daumantas** (1876 m. Panevėžyje – 1924 m. Vilniuje) – knygnešys, revoliucinis politinis veikėjas, bankininkas.

## Biografija

Mokėsi Panevėžio realinėje mokykloje, 1888–1893 m. studijavo Rygos politechnikos institute. Studijų metais gabeno pogrindinę literatūrą iš pasienio į Rygą.

1898–1905 m. – Kėdainių Chrapovickio banko vadėjas.

Nuo 1896 m. – LSDP narys, 1901–1905 m. LSDP CK narys, LSDP iždininkas, slapyvardis – *Plikis*.

1905 m. įvykių dalyvis. Dėl to netekęs darbo, išvyko į Belaja Cerkov. Į Vilnių grįžo 1918 m. Visą laiką bendradarbiavo nelegalioje spaudoje.
Eduard David

**Eduardas Davidas** (*Eduard Heinrich Rudolf David*, 1863 m. birželio 11 d. Ediger – Eleryje – 1930 m. gruodžio 24 d. Berlyne) – mokytojas, rašytojas, Vokietijos politinis veikėjas.

## Biografija

1886–1890 m. studijavo istoriją ir literatūrą. Dirbo mokytoju, tapęs Vokietijos socialdemokratų partijos nariu, redagavo jų laikraščius.

Nuo 1903 m. – Reichstago narys, vienas iš Vokietijos socialdemokratų partijos frakcijos lyderių. I pasaulinio karo metu daug kartų Reichstage gynė Lietuvos reikalus, kritikavo Oberosto karinę administraciją. Buvo Lietuvos – Vokietijos draugijos narys.

1918 m. Vokietijos kaizeriui pripažinus Lietuvos nepriklausomybę, pirmasis pasveikino Lietuvos Tarybą.

1919 m. – Vokietijos Steigiamojo susirinkimo pirmininkas, 1919–1920 m. – Filipo Šeidemano, Gustavo Bauerio ir Hermano Miulerio kabinetuose – Reicho ministras, ministras be portfelio.

Daugelio istorinių darbų autorius.
Diversantas

**Diversantai** ( *nukreiptas*) – specialiai apmokyti ir parengti specialios paskirties dalinių kariai, galintys vykdyti įvairias operacijas (, subversijas), dažniausiai veikiantys priešo užnugaryje, sabotuoja ką nors arba stabdo kokių nors organizacijų priešišką veiklą.

Diversijų metu atakuojami ne tik kariniai objektai, bet taip pat gali būti ir niokojami įvairūs civiliniai objektai, ypatingos svarbos įstaigos.

Informacinių karų metu gali būti atakuojamos ir informacinės sistemos, siekiant sukelti chaosą, skleidžiant dezinformaciją.

Diversantai paprastai dažnai dalyvauja ypatingo pasirengimo reikalaujančiuose kariniuose veiksmuose, operacijose; rečiau – revoliucijų ar kontrrevoliucijų metu.

## Taip pat skaitykite
* SOP
* ALFA
Antanas Didžiulis

**Antanas Didžiulis** (1883 m. vasario 7 d. Griežionėlėse, Anykščių raj. – 1960 m. kovo 11 d. Panevėžyje) – Lietuvos gydytojas, politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
### Šeima
Kilęs iš bajorų, Stanislovo Didžiulio ir rašytojos Liudvikos Didžiulienės (*Žmonos*) šeimos. Broliai ir seserys: Ona Sketerienė (1878–1960) – akušerė, Emilija Didžiulytė (1879–1962) – šeimos globotinė po vaikystės traumos, Vytautas Didžiulis (1881–1956) – pedagogas, gamtininkas, Vanda Albrechtienė (1881–1941) – gydytoja ir rašytoja, Michalina Ševeliovienė (1884–1973) – pedagogė ir knygnešė, Algirdas Severinas Didžiulis (1887–1916) – spaustuvininkas, kariškis, Aldona Kazanavičienė (1888–1968) – pedagogė ir rašytoja. Vedė 1910 m. tremtyje, žmona mokytoja Serafima Michailova-Didžiulienė (1888–1983), tremtinė iš Permės srities (Rusija). Vaikai: Halina Didžiulytė-Mošinskienė (1911–2004) – pedagogė, rašytoja, Brazilijos lietuvių visuomenės veikėja, Algirdas Didžiulis (1915–2009) – inžinierius mechanikas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas, Jurgis Didžiulis, Irena Jurevičienė (g. 1923 m.) – gydytoja, Liudas Didžiulis (1925–1941).

### Veikla
1896–1904 m. mokėsi Mintaujos gimnazijoje. Priklausė slaptam moksleivių būreliui, 1896 m. dalyvavo moksleivių maište prieš pravoslavų maldų skaitymą rusiškai. Iš gimnazijos pašalintas, bet motinos L. Didžiulienės iniciatyva 1897 m. vėl priimtas. 1904–1905 m. studijavo Maskvos universitete istoriją ir filologiją.

Nuo 1905 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) narys, už dalyvavimą 1905–1907 m. revoliuciniuose įvykiuose suimtas, kalėjo Ukmergės ir Kauno kalėjimuose. 1906 m. rugsėjo mėn. už užstatą paleistas, bet netrukus vėl suimtas ir 1907 m. su tėvu bei broliu Vytautu ištremtas į Sibirą, Jenisiejaus guberniją. 1911 m. su žmona pabėgo iš tremties ir, negalėdamas likti Lietuvoje, 1912–1914 m. studijavo mediciną Krokuvos universitete, buvo LSDP Užsienio biuro narys, gyveno Čekoslovakijoje.

1918 m. grįžo į Lietuvą, 1919–1960 m. dirbo Raudonojo Kryžiaus ligoninės vyr. gydytoju Panevėžyje, Panevėžio apskrities gydytoju, aktyviai dalyvavo kultūrinėje veikloje, vadovavo Panevėžio meno kultūros draugijai „Aidas“, organizavo vakarus, vaidino spektakliuose, operetėse, buvo liaudies universiteto lektorius ir Panevėžio kraštotyros draugijos narys. Nuo 1935 m. Draugijos kovai su tuberkulioze centro valdybos narys, organizavo medicinos parodas.

Antrojo pasaulinio karo metais vokiečių persekiotas už antihitlerinio judėjimo rėmimą, nužudytas jo sūnus 16-metis Liudas. 1941–1945 m. gyveno Tauragėje, buvo Tauragės apskrities gydytojas. Po karo grįžęs į Panevėžį buvo Panevėžio miesto sveikatos apsaugos skyriaus vedėjas, vėliau iki gyvenimo pabaigos – Panevėžio respublikinės ligoninės gydytojas patologanatomas.

1947–1951 m. LSSR Aukščiausios Tarybos deputatas.

Bendradarbiavo laikraščiuose „Naujoji Gadynė“, „Žarija“, „Skardas“, „Kova“, „Socialdemokratas“, „Lietuvos žinios“, „Panevėžio balsas“.

## Įvertinimas
* 1945 m. – LSSR nusipelnęs gydytojas
* 1955 m. – Lenino ordinas

## Šaltiniai
Aptvaras

**Aptvaras** – plotas, aptvertas medine arba vielų tvora, kuriame ganomi arba laikomi gyvuliai.

Būna nuolatinis ir laikinas aptvaras:
* Nuolatinis ganymo aptvaras aptveriamas tvora iš 3-4 spygliuotos arba lygios vielos eilių (priklauso nuo gyvulių rūšies). Viela tvirtinama prie gelžbetoninių stulpelių. Paprastai kultūrinėse ganyklose įrengiami 7 arba 8 aptvarai po 12-14 ha (pagal žolės atžėlimo ciklą, kuris nelaistomose ganyklose būna 36-40 d., laistomose – 30-35 d., ir pagal gyvulių ganymo viename aptvare trukmę – 5 arba 6 d.).
* Laikinas ganymo aptvaras, pvz., ganyklos aptvaro dalis dienos ganymui, aptveriamas el. tvora.
Stanislovas Didžiulis

**Stanislovas Didžiulis** (1850 m. lapkričio 20 d. Griežionėlėse, Anykščių raj. – 1927 m. gegužės 19 d. ten pat) – knygnešys, bibliotekininkas, Lietuvos politinis veikėjas.

Rašytojos Liudvikos Didžiulienės (*Žmonos*) vyras, dukterų, rašytojos Vandos Albrechtienės (1881–1941 m.), Aldonos Kazanavičienės (1889–1970 m.), Onos Sketerienės (1878–1960 m.), sūnų Algirdo Severino (1888–1916 m. žuvo fronte Rumunijoje), Antano (1883–1960 m.) ir Vytauto (1881–1956 m.) Didžiulių tėvas.

## Biografija
 
Iki 1863 m. mokėsi Panevėžio gimnazijoje, vėliau – privačiai pas Andrioniškio kunigą A. Viskantą. Jo įkvėptas pradėjo kaupti biblioteką. Knygas pirko viešėdamas didesniuose miestuose, parsisiųsdavo iš Vilniaus, Varšuvos ir kitų knygynų. Knygas dailiai įrišdavo, antspauduodavo bibliotekos spaudu, įrašydavo katalogo kortelėje. Seniausia bibliotekos knyga buvo Konstantino Sirvydo „Punkty kazan do…”, išleista 1625 m. Vilniuje. Be to, joje buvo brolių Juškų dainų rinkiniai, net 18 knygelių vyskupo Motiejaus Valančiaus raštų.

S. Didžiulis buvo vienas pirmųjų nelegalios literatūros platintojų, rinko tautosaką, rašė periodikoje. 1895 m. organizavo 9 valsčių prašymą carui Nikolajui II, kad būtų leista lietuviška spauda. Dalyvavo 1905–1907 m. įvykiuose, 1905 m. gruodžio 4 d. – Didžiojo Vilniaus Seimo dalyvis.

1906 m. vasario 14 d. su sūnumis suimtas, kalintas, paleistas už užstatą, bet netrukus vėl suimtas, 1907 m. nuteistas kalėti iki gyvos galvos ir ištremtas į Kanską Sibire.

1917–1924 m. su šeima gyveno Jaltoje, 1924 m. paralyžuotas grįžo į gimtinę.

## Biblioteka

Daugiau kaip 400 knygų buvo lietuvių kalba, beveik 300 – lenkiškų, 30 rusiškų, 17 vokiškų, 3 prancūziškos ir 3 lotyniškos. Šiuo metu bibliotekos spaudiniai saugomi Vilniaus universiteto bibliotekoje – 230, Kauno technologijos universiteto bibliotekoje – 88, Lietuvos mokslų akademijos bibliotekoje – 59, Kauno apskrities bibliotekoje – 18 bei A. Baranausko ir A. Žukausko-Vienuolio memorialiniame muziejuje – 62.

## Nuorodos

* Nijolė Lietuvininkaitė „Stanislovo Didžiulio asmeninė biblioteka”, Kaunas, 2005 m.
Vytautas Didžiulis

**Vytautas Didžiulis** (1881 m. gegužės 12 d. Griežionėlėse, Anykščių raj. – 1956 m. Biržuose) – mokytojas, Lietuvos revoliucinio judėjimo dalyvis ir politinis veikėjas.

## Biografija
Kilęs iš bajorų, Stanislovo Didžiulio ir rašytojos Liudvikos Didžiulienės-Žmonos šeimos. 1896 m. įstojo į Mintaujos vokiečių gimnazijos VI klasę, 1898–1899 m. priklausė slaptai „Kūdikio“ draugijai.

1902–1907 m. tarnavo rusų kariuomenėje. 1905 m. kalėjo Ukmergėje ir Kaune už „socialistišką pamokslą“.

1909 m. Peterburge išlaikęs brandos egzaminus įstojo į Peterburgo universiteto Gamtos ir matematikos fakultetą studijuoti biologijos. 1911 m. lietuvių studentų draugijos pirmininkas. 1915 m. baigė universitetą.

1917 m. dalyvavo Lietuvių Vilniaus konferencijoje. 1917–1918 m. organizavo Kupiškio progimnaziją. 1918 m. išrinktas Kupiškio apskrities tarybos ir valdybos nariu. 1919 m. Panevėžio apygardos darbo ir socialinės apsaugos inspektorius ir Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys.

1920–1921 m. dirbo Valstybės kontrolėje Kaune, 1921–1922 m. Rokiškio gimnazijos direktorius, nuo 1923 m. Biržų gimnazijos mokytojas.

Bendradarbiavo leidiniuose „Naujoji Gadynė“, 1913–1914 m. „Aušrinė“, 1917–1918 m. „Darbo balsas“, 1924–1929 m. „Mokykla ir gyvenimas“, 1924–1929 m. „Socialdemokratas“, 1924–1926 m. „Biržų žinios“.
Kvasis

Skandinavų mitologijoje

**Kvasis** (**Kvasiras**) – išmintingiausias vanų dievas, sukurtas iš visų dievų seilių.

Kvasis gyveno neilgai, du dvergai broliai Fjalaras ir Galaras jį užmušė. Jie sumaišė nužudytojo kraują su medumi ir užkonservavo. Kraujas fermentavosi į stebuklingą Poezijos midų, kuris įkvėpdavęs poetus.
Seisminė banga

**Seisminė banga** – banga, kuri sklinda Žemėje. Seisminės bangos kyla dėl žemės drebėjimų ar sprogimų. Šias bangas jų sklidimo ypatumus nagrinėja seismologija.

Seisminės bangos būna:
* Giluminės
** P (primary) tipo arba išilginės bangos – sukelia dalelių virpėjimą išilgai bangų sklidimo krypties. Šių bangų sklidimo greitis pats didžiausias ir jos sklinda bet kokioje aplinkoje (kietoje, skystoje, dujinėje)
** S (secondary) tipo arba skersinės bangos – virpina daleles statmenai išilginėms bangoms. Sklinda tik kietoje aplinkoje.
* Paviršinės
** Rayleight'o bangos
** Love'o bangos (anksčiau vadintos Liavo bangomis)
Vanda Albrechtienė

**Vanda Didžiulytė-Albrechtienė** (1881 m. gegužės 11 d. Griežionėlėse, Anykščių rajonas – nužudyta 1941 m. birželio 27 d. Panevėžyje) – rašytoja, publicistė, rusų rašytojų kūrinių vertėja, politinė veikėja.

## Biografija
Liudvikos Didžiulienės ir Stanislovo Didžiulio duktė.

Nuo 1896 m. gyveno pas motiną Mintaujoje, ten 1901 m. baigė mergaičių gimnaziją. Nuo 1902 m. bendradarbiavo laikraštyje „Darbininkų balsas“. 1903 m. įstojo į Berno universiteto Filologijos fakultetą, bet susituokė su Vincu Mickevičium-Kapsuku, su kuriuos draugavo dar gyvendama Mintaujoje ir grįžo į Lietuvą. 1904–1905 m. dirbo leidinių „Draugas“, 1906 m. „Darbininkas“, „Naujoji Gadynė“ redakcijose. 1908 m. bendradarbiavo laikraštyje „Vilniaus žinios“, 1910 m. žurnale „Visuomenė“.

1907 m. suėmus vyrą areštuota, bet pabėgo. Peterburge baigė meno mokyklą, 1912 m. dantų gydytojų kursus, bendradarbiavo lietuvių ir rusų spaudoje. 1913 m. su tuberkulioze sergančia dukra išvyko į Krymą. Karo metais gyveno Jaltoje, 1916–1917 m. dirbo tremtinių sanatorijos vedėja. Išsiskyrusi su V. Kapsuku ištekėjo už Jurgio Albrechto, kuris jos eilėraščiams rašė muziką. 1933 m. grįžo į Lietuvą, vertėsi stomatologija Panevėžyje. Dalyvavo visuomeninėje veikloje. Eilėraščius ir apsakymus rašė lietuviškai ir rusiškai, jie daugiausia buvo spausdinami periodikoje.

Hitlerininkų nužudyta kartu su kitais Panevėžio ligoninės gydytojais. Palaidota Padvarninkuose.

## Šaltiniai
* ''Vanda Didžiulytė'' // www.anykstenai.lt 
* Лидия Жукова. ''Судьба, опаленная Ялтой'' // oldyalta.ru
Stasys Digrys

**Stasys Digrys** (1886 m. gruodžio 27 d. Bažavalėje, Ariogalos valsčius, Kėdainių apskritis – 1959 m. gruodžio 15 d. Vienoje) – Lietuvos ekonomistas, bankininkas, politinis veikėjas.

## Biografija
Mažažemio valstiečio sūnus. Baigęs Ariogalos pradžios mokyklą, dėl lėšų stygiaus toliau privačiai pradėjo mokytis tik sulaikęs 18 metų. Trumpai dirbo Orenburgo vaistinėje. Tėvų raginamas stojo į Kauno dvasinę seminariją, bet neišlaikė egzaminų. 1905 m. įstojo į Lietuvos socialdemokratų partiją ir dalyvavo revoliuciniame sąjūdyje. 1906–1907 m. už tai kalintas Kauno kalėjime. 1909 m. baigė Kauno prekybos mokyklą, 1910–1914 m. studijavo Petrapilio politechnikos instituto Ekonomikos fakultete.

1915–1917 m. Petrapilyje dirbo Rusijos valstybiniame banke ir dalyvavo lietuvių organizacijų veikloje. 1917 m. – LSDP Petrapilio kuopos narys, jos daugumai nusprendus prisidėti prie bolševikų, iš kuopos išstojo ir organizavo naują LSDP skyrių. Dalyvavo Petrapilio lietuvių seime ir dirbo Rusijos lietuvių taryboje, tvarkė lietuvių grįžimo į Lietuvą reikalus. Bolševikams uždarius atstovybę 1918–1919 m. kalintas. 1919 m. grįžęs į Lietuvą, organizavo ir steigė valstybines taupomąsias kasas, jų pirmasis direktorius. Vienas iš Aukštųjų kursų steigėjų, valstybinio banko istorijos dėstytojas.

1920 m. vienas iš draudimo bendrovės „Lietuva“ steigėjų ir pirmasis jos valdybos pirmininkas. Jo pastangomis organizuotas Kooperacijos bankas, iki 1924 m. gegužės mėn. jo direktorius.

1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas III (Raseinių) rinkimų apygardoje. Priklausė LSDP frakcijai, vienas aktyviausių kalbėtojų, vienas iš lito įvedimo įstatymo autorių. Pasibaigus seimo nario kadencijai, politikoje nedalyvavo. 1924 m. pašalintas iš LSDP. Keletą kartų rinktas Kauno savivaldybės tarybos nariu.

Tolimesnį gyvenimą susiejo su profesine ekonomikos, bankininkystės, draudimo veikla. 1922–1940 m. Lietuvos banko tarybos narys, jos sekretorius. Kartu direktoriavo Tarptautiniame banke. Priklausė Ekonominių studijų, Kauno komercijos mokslams skleisti, Kauno namų savininkų, Prekybos mašinomis ir jų dalimis draugijoms.

1944 m. pasitraukė į Austriją. Vienoje kasmet organizuodavo Vasario 16-osios minėjimą.

## Literatūra
* Digrys Stasys, Trumpos Steigiamojo Seimo narių biografijos su atvaizdais, Klaipėda, 1924, p. 16.
* Mitrulevičius G, Digrys Stasys, Lietuvos Steigiamojo Seimo (1920–1922 metų) narių biografinis žodynas, sud. A. Ragauskas, M. Tamošaitis, Vilnius, 2006, p. 131–134.
* Mitrulevičius G., Digrys Stasys, Socialdemokratai Lietuvos seimuose, Vytenis Povilas Andriukaitis, Danutė Blažytė-Baužienė, Gediminas Ilgūnas… [et. al.], Vilnius, 2006, p. 121–124.
* Vladas Terleckas. Lietuvos bankininkai: Gyvenimų ir darbų pėdsakai 1918–1940 m., Vilnius, 2001 m.

## Šaltiniai
Juozas Dumša

**Juozas Dumša** (1881 m. vasario 12 d. Paežeriuose, Šeduvos valsčius – 1936 m. liepos 28 d. Kiržače, Vladimiro sritis) – lietuvių ir latvių revoliucinis veikėjas.

## Biografija
1898 m. išvykęs į Rygą, dirbo fabrike. 1905–1907 m. Latvijos socialdemokratų darbininkų partijos veikėjas, vienas iš lietuviškų laikraščių „Pirmyn“ (1905 m.), „Vilnis“ (1913–1914 m.) leidėjų Rygoje. 1909 m. kalintas. 1910 m. vienas iš „Giedros“ lietuvių darbininkų draugijos steigėjų. 1911–1913 m. už revoliucinę veiklą ištremtas į Rusiją, grįžęs vėl dirbo Rygoje. 1970 m. Biržuose buvo rasti jo atsiminimai apie kelią tremtin.

1915–1918 m. gyveno Petrograde, laikė lietuvių bolševikų pogrindinę spaustuvę. 1917 m. Spalio perversmo dalyvis. 1918 m. pasiųstas į Lietuvą, vadovavo komunistų pogrindžiui Šiaulių, Raseinių ir Telšių apskrityse. 1919 m. sausio 1 d. – kovo 12 d. bolševikų invazijos metu buvo Šiaulių miesto Vykdomojo komiteto pirmininkas ir karo komisaras.

Pabėgus bolševikams, suimtas, 1921 m. iškeistas į Rusijoje kalėjusius lietuvius. Dirbo tarnautoju, darbininku Maskvoje, Tuloje, Kiržace. 1929 m. represuotas, sėdėjo kalėjimuose, dirbo Stalino „komjaunimo“ statybose. 1965 m. reabilituotas.

## Šaltiniai
Raganosiniai

**Raganosiniai** (*Rhinocerotidae*) – neporakanopių (*Perissodactyla*) – žinduolių šeima. Tai tvirtos sandaros, labai stambūs žinduoliai. Priekinės ir užpakalinės kojos tripirštės. Ant snukio yra 1 arba 2 vienas už kito išsidėstę epidermio kilmės ragai. Visur saugomi.

Seniausias žinomas raganosis *[[Hyrachyus]]* gyveno eoceno laikotarpiu ir buvo šuns dydžio. Iš jo išsivystė didžiausias visų laikų sausumos žinduolis – *[[Baluchitherium]]*. Vėlesni raganosiai, pvz., gauruotasis raganosis, buvo jau dabartinių raganosių dydžio.

Pasaulyje 4 gentys ir 5 rūšys:
* Juodasis raganosis, arba siauralūpis raganosis (*Diceros bicornis*). Gyvena Rytų ir Pietų Afrikoje.
* Plačialūpis, arba baltasis raganosis (*Ceratotherium simum*)
* Šarvuotasis raganosis (*Rhinoceros unicornis*)
* Javos raganosis (*Rhinoceros sondaicus*)
* Sumatros raganosis (*Dicerorhinus sumatrensis*)
Ekonominė demokratija

**Ekonominė demokratija** – demokratijos principų įdiegimo į kapitalistinės visuomenės ūkio sistemą koncepcija, vienas iš Demokratinis demokratinio socializmo plėtros etapų.

Plėtota fabijiečių, E. Bernšteino, K. Renerio ir kitų socializmo ideologų darbuose. Praktikoje taikyta Vokietijos, Austrijos, Skandinavijos šalių socialdemokratų partijų. *Ekonominės demokratijos* programinės nuostatos buvo priimtos 1951 m. Socialistų Internacionalo Deklaracijoje.

Socializmas siekia tokios ekonominės santvarkos, kurioje gyventojų visumos interesai statomi aukščiau už privataus pelno interesus. Socialistinė politika turi užtikrinti pilną užimtumą, gamybos augimą, aukštesnį gyvenimo lygį, socialinę apsaugą ir teisingą pajamų bei pelno paskirstymą. Siekiant šių tikslų gamyba turi būti planuojama. Tačiau planavimas reikalauja veikios demokratinės ūkio kontrolės.

Socialistinio planavimo būdai gali būti labai įvairūs, netgi galima atsižvelgti į kiekvieno krašto vietines sąlygas ir tradicijas. Socialistinis planavimas nereikalauja visų gamybos priemonių suvalstybinimo. Jis suderinamas su privačia nuosavybe daugelyje ūkio sričių, tokių, kaip žemės ūkis, amatai, prekyba, smulkioji ir vidutinė pramonė. Valstybė tik neturi leisti savininkams piktnaudžiauti savo galia.

Tačiau ir visuomeninė nuosavybės forma yra tik priemonė kontroliuoti pagrindines pramonės šakas, nuo kurių priklauso visuotinė gerovė, priemonė atsilikusioms ūkio šakoms tobulinti. *Ekonominė demokratija* taikoma tiek žemiausiame lygyje, dirbantiesiems tiesiogiai dalyvaujant įmonių (ir valstybinių, ir privačių) valdyme, tiek ir nacionaliniame, valdant pagrindinių ekonomikos šakų problemas per „socialinės partnerystės“ institutą (Vokietija, Austrija) arba per ekonominę savivaldą (Prancūzija). Švedijoje ir Danijoje įmonių valdyme, pelno paskirstyme dalyvauja profsąjungos.

*Ekonominės demokratijos* pagrindas – gamybinės tarybos įmonėse, savivaldybėse, kompanijose, kurios sprendžia užimtumo, socialinės politikos, darbo humanizavimo, ūkinius klausimus. Dažnai reikalaujama paritetinio darbuotojų ir darbdavių (savininkų arba vadybininkų) atstovavimo. Manoma, kad *Ekonominė demokratija* gerina planavimą, mažina biurokratiją, ypač visuomeniniame sektoriuje. *Ekonominė demokratija* pakeičia ir dažnai priešpastatoma nacionalizacijai, kuri neužtikrina dirbančiųjų įtraukimo į įmonių ir ekonomikos valdymą. Tačiau *Ekonominė demokratija* yra priešinga rinkos ekonomikai, visiškai neleidžiančiai dirbantiesiems dalyvauti, priimant sprendimus.
Pegmatitas

**Pegmatitas** – stambiai grūdėta magminė uoliena, sudaryta iš kristalų, kurių dydis dažnai viršija 20 mm. Dažniausia pegmatitų sudėtis yra panaši į granito, t. y. jie sudaryti iš kvarco, lauko špatų ir žėručių. Retesniais atvejais, mažiau silicio ir daugiau geležies turintys pegmatitai gali būti randami su amfibolais, plagioklazais, piroksenais, feldšpatoidais ir kitais neįprastais mineralais.

## Granitiniai pegmatitai

Nors granitinių pegmatitų mineralinė sudėtis yra panaši į granito, jų tekstūra, mikroelementai ir papildomi mineralai gali stipriai skirtis. Granitinius pegmatitus galima skirstyti į dvi šeimas: ličio-cezio-tantalo (LCT) ir niobio-itrio-fluoro (NYF) pegmatitus. LCT šeima pasižymi ličio praturtinimu ir todėl ličio mineralai kaip spodumenas, petalitas, lepidolitas ir turmalino atmaina elbaitas gali juose formuotis. Boro, fosforo, ir fluoro lygis šiuose pegmatituose taip pat aukštas, nors praturtinimo lygis ženkliai skiriasi tarp skirtingų pegmatitų. Šie pegmatitai asocijuojami su granitais, kurie susiformavo iš sedimentinių uolienų. NYF šeima yra ypatinga tuo, kad juose susidaro chemiškai sudėtingi oksidai ir silikatai, kurie gali būti praturtinti sunkiaisiais retųjų žemių elementais, titanu, uranu, toriu ir niobiu. Dažni fluorito ar topazo kristalai žymi praturtinimą fluoru, šiai pegmatitų šeimai trūksta fosforo ir turmalinai yra retai randami. Dauguma NYF pegmatitų asocijuojami su mažai vandens turinčiais granitais, susiformavusiais lydantis apatinei Žemės plutos daliai.

Pegmatitai yra svarbūs tuo, kad juose randami industriniai mineralai, tokie kaip lauko špatai ir kvarcas, retųjų elementų rūdos ir brangakmeniai.
Sumatrinis raganosis

**Sumatrinis raganosis** (*Dicerorhinus sumatrensis*) – raganosinių (*Rhinocerotidae*) šeimos stambus neporakanopis žinduolis. Kūno ilgis 250–280 cm, aukštis 110–150 cm. Turi du nedidelius ragus. Apaugęs ilgais plaukais. labai išnaikintas. Gyvena Pietų ir Pietryčių Azijoje (Indokinijoje, Sumatroje, Kalimantane)

## Išnašos
Šarvuotasis raganosis

**Šarvuotasis raganosis** (*Rhinoceros unicornis*) – raganosinių (*Rhinocerotidae*) šeimos stambus neporakanopis žinduolis. Kūno ilgis iki 4 m, aukštis iki 2 m, masė iki 2 tonų. Turi vieną ragą, oda plika, virtusi storais skydais. Paplitęs Pietų Azijoje, Bramaputros slėnyje ir Nepale. 

## Šaltiniai
Lazaris Epšteinas

**Lazaris Epšteinas** (g. 1866 m. kovo 15 d. Lydoje – 1944 m. Vilniuje, Paneriuose) – gydytojas, Lietuvos visuomenės ir politinis veikėjas.

## Biografija
1886 m. baigė Jekaterinoslavo gimnaziją, iki 1914 m. studijavo mediciną Bonos ir Strasburgo universitetuose. 1917 m. Tartu universitete gavo gydytojo diplomą.

Nuo 1921 m. Lietuvos atstovybės Maskvoje gydytojas, 1921–1923 m. – Lietuvos sveikatos departamento gydytojas ypatingiems reikalams ir sanitarijos skyriaus viršininkas. 1922–1925 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys. 1925–1927 m. Kauno savivaldybės tarybos narys. Nuo 1925 m. Kauno savivaldybės mokyklų gydytojas. 1925 m. įsteigė Mokyklų medicinos centrą, organizavo Ligonių kasas. Nuo 1929 m. dirbo Kauno ligonių kasoje.

### Politinė veikla
1925 m. ir 1931 m. išrinktas Lietuvos socialdemokratų partijos CK nariu. 1926 m. – III Seimo narys. 1926 m. birželio 19 d.–20 d. Rygoje dalyvavo Baltijos socialdemokratų konferencijoje, 1927 m. gruodžio 18 d.–19 d. – Rytų Europos socialdemokratų partijų konferencijoje, 1931 m. liepos 25 d.–30 d. dirbo Socialistų Darbininkų Internacionalo IV Kongreso nusiginklavimo grupėje.

## Šaltiniai
Augustinas Frenzelis

**Augustinas Frenzelis** (1898 m. gruodžio 4 d. Plutiškėse, Marijampolės raj. – 1968 m. birželio 23 d. Toronte) – Lietuvos ir Kanados socialdemokratų veikėjas.

## Biografija

1919–1921 m. tarnavo savanoriu Lietuvos kariuomenėje. Nuo 1921 m. dirbo pardavėju „Paramos“ parduotuvėje Kaune.

1922 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, vienas iš jaunimo sąjungos „Žiežirba“ organizatorių. Po 1926 m. valstybės perversmo buvo persekiojamas policijos, todėl 1930 m. kovo 9 d. emigravo į Kanadą.

Socialdemokratų grupių organizatorius Kanadoje – 1932 m. gruodžio mėn. Toronte suorganizavo lietuvių socialdemokratų kuopą. 1940 m. Toronte įkūrė Kanados Lietuvių tarybą, buvo išrinktas jos CK pirmininku.

Nuo 1952 m. iki mirties buvo *Kanados lietuvių socialdemokratų sąjungos* pirmininkas. Nuo 1931 m. bendradarbiavo laikraščiuose „Naujienos“ ir „Keleivis“.
Tage Erlander

**Tagė Erlanderis** (*Tage Fritiof Erlander* 1901 m. birželio 13 d. *Ransėteryje* – 1985 m. birželio 21 d. Hudinge, Stokholmas) – filosofas, Švedijos politinis veikėjas.

## Biografija

Baigęs liaudies mokyklą, studijavo Lundo universitete, 1928 m. filosofijos kandidatas. Dalyvavo radikalių studentų judėjimuose, vėliau Švedijos socialdemokratų darbininkų partijos (SAP) narys. 1928–1938 m. enciklopedijos „*Svensk Uppslabok*“ redaktorius.

1930–1932 m. Lundo tarybos narys, 1932–1937 m. Švedijos parlamento Riksdago narys, 1937–1944 m. Socialinio departamento valstybės sekretorius, 1944 m. ministras be portfelio, 1945–1946 m. religijų ministras.

Mirus Švedijos Ministrui pirmininkui ir partijos lyderiui Perui Albinui Hansonui nuo 1946 m. iki 1969 m. buvo SAP pirmininkas ir Švedijos Ministras pirmininkas – tai ilgiausiai demokratiškai užimtos aukščiausios pareigos pasaulyje. Tiesa, 1951–1957 m. jam teko sudaryti koalicinę vyriausybę su Švedijos centro partija. 1969 m. abi pareigas užleido naujam partijos lyderiui – Ulofui Palmei.

Nuo 1972 iki 1982 m. jis rašė ir publikavo savo memuarus.
Michael Foot

**Maiklas Futas** ( 1913 m. liepos 13 d. Plymute – 2010 m. kovo 3 d. Londone) – teisininkas, Didžiosios Britanijos politinis veikėjas.

## Biografija
 
Kilęs iš liberalų šeimos, tėvas buvo Parlamento narys, bet po 1930 m. ekonominės krizės tapo socialistu. Brolis Aizakas liko aktyvus Anglijos liberalų partijos narys, 1922–1935 m. – Bodmino miesto tarybos narys.

Baigė Valdhamo koledžą Oksforde ir dar kelias aukštąsias mokyklas. 1935 m. pirmąkart išrinktas Monmouto tarybos nariu, o nuo 1945 m. iki 1992 m., išskyrus 1955–1960 m. – Didžiosios Britanijos Bendruomenių rūmų narys.

1945 m. – laikraščio „Tribune“ redaktorius. 1945–1970 m. – Leiboristų partijos Nacionalinio vykdomojo komiteto narys, šešėlinių kabinetų narys.

1974–1976 m. – užimtumo ministerijos valstybės sekretorius, 1976–1979 m. – Bendruomenių rūmų spikeris, 1976–1980 m. – LP lyderio pavaduotojas, nuo 1980 m. lapkričio mėn. iki 1983 spalio mėn. – partijos lyderis. 1981 m. jo kairiąja politika nepatenkinti centristai su Rojumi Dženkinsu priešaky įkūrė atskirą socialdemokratų partiją.

1980–1986 m. – Socialistų Internacionalo (SI) pirmininko pavaduotojas, nuo 1986 m. – SI Garbės pirmininkas.

Nuo 1992 m. – žurnalistas, ypač domėjęsis Baltijos šalimis.

Futbolo klubas *Plymouth Argyle FC*, kurio direktoriumi jis buvo, 2003 m. 90-mečio proga dovanojo klubo marškinėlius su 90 numeriu.
Aberdynai-angusai

**Aberdynai-angusai** – mėsinių galvijų veislė. Išvesta Škotijoje, Aberdyno ir Anguso regionuose, gerinant beragius vietos galvijus grynuoju veisimu.

Mėsingi, trumpakojai, juodi. Labai greitai bręsta. Karvės aukštis ties ketera 119 cm, krūtinės plotis 45 cm, krūtinės apjuostis 190 cm, plaštakos apjuostis 19 cm. 7-8 mėnesių veršelio masė 200-225 kg, 15-16 mėnesių prieauglio 450-465 kg, buliaus masė 750-800 kg, kartais iki 1000 kg, karvės masė 500-550 kg. Karvės per metus duoda ~2000 kg pieno 65-70 %.

Aberdynai - angusai paplitę D. Britanijoje, JAV, N. Zelandijoje, Rusijoje.

## Nuorodos

* Istorija apie aberdynus - angusus