open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kreida (periodas)

**Kreida** – vienas iš mezozojaus Žemės vystymosi periodų. Prasidėjo prieš 145,5 mln. m. ir baigėsi prieš 65,5 mln. m. Periodo pabaiga sutampa su mezozojaus eros pabaiga ir kainozojaus eros pradžia. Tarptautinis žymėjimas K.

Lietuvos teritorija kreidos pradžioje tebebuvo sausuma, tik ankstyvosios kreidos pabaigoje vakarinę ir pietinę Lietuvos dalį užliejo Europos jūrinio baseino vandenys, išlikę iki pat periodo pabaigos.

## Augalija ir gyvūnija
Kreidos laikotarpiu atsirado pirmieji žiediniai augalai bei juos apdulkinantys vabzdžiai. Asiūklius ir sagainėčius pakeitė mažos žolės, krūmai, lapuočiai medžiai. Suklestėjo didelės bandos augalėdžių, tokių kaip raguotieji ir ančiasnapiai dinozaurai. Pagausėjo žinduolių ir paukščių. Periodo pabaigoje išnyko visi dinozaurai (kreidos-terciaro masinis rūšių išnykimas).

## Paleogeografija



Po to, kai juros laikotarpiu suskilo Pangėja, žemynai toliau dreifavo į šalis, kol periodo pabaigoje atsidūrė beveik dabartinėse savo vietose. Klimatas buvo šiltas, nors tarp metų laikų buvo žymūs temperatūros svyravimai. Įvairiuose žemynuose išsivystė didesni skirtumai, nes jie evoliucionavo atskirai vienas nuo kito.

## Šaltiniai
Šalavijas

**Šalavijas** (*Salvia*) – notrelinių (*Lamiaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso daugiametės žolės. Dauguma rūšių paplitusios atogrąžų Amerikoje. Tai  daugiausiai rūšių turinti notrelinių šeimos augalų gentis.

Iš viso žinoma apie 920 rūšių, iš jų Lietuvoje auga ir auginamos šios rūšys:
* Sidabrinis šalavijas (*Salvia argentea*) 
* Austrinis šalavijas (*Salvia austriaca*) 
* Skaisčiažiedis šalavijas (*Salvia coccinea*)
* Lipnusis šalavijas (*Salvia glutinosa*) 
* Šilinis šalavijas (*Salvia nemorosa*) 
* Vaistinis šalavijas (*Salvia officinalis*) 
* Atvirasis šalavijas (*Salvia patens*)
* Pievinis šalavijas (*Salvia pratensis*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. 
* Kvapusis šalavijas (*Salvia sclarea*) 
* Raudonžiedis šalavijas (*Salvia splendens*) 
* Stepinis šalavijas (*Salvia dumetorum*)
* Menturinis šalavijas (*Salvia verticillata*)
* Kvaitulinis šalavijas (*Salvia divinorum*) 

## Galerija


Image:Salvia austriaca (flower).jpg|Austrinis šalavijas
Image:Salvia-glutinosa1.jpg|Lipnusis šalavijas
Image:Salvia officinalis1.jpg|Vaistinis šalavijas
Image:Salvia patens4.jpg|Atvirasis šalavijas
Image:Szalwia lakowa Salvia pratensis.jpg|Pievinis šalavijas
Image:Salvia sclarea3.jpg|Kvapusis šalavijas
Image:SalviaSplendens.jpg|Raudonžiedis šalavijas
Aurora (mitologija)

**Aurora** () romėnų mitologijoje – aušros deivė.

Graikų mitologijoje Aurorą atitinka – deivė Eos. Vardas kildinamas iš žodžio aura, kuris pažodžiui reikštų „priešaušrio vėjelis“.

Lietuvių mitologijoje artimiausias atitikmuo yra dievaitė Aušra.
Eventas Bonas

Romėnų mitologijoje **Eventas Bonas** (; „gera pabaiga“, „pasisekimas“) – žemdirbystės ir komercijos pasisekimo dievas. Jis užtikrino gerą pelną ir derlių. Vaizduojamas labai panašiai į graikų didvyrį Triptolemą. Pavaizduotas ant monetų maždaug 700 metų po Romos įkūrimo. Buvo imperijos monetų standartiniu atvaizdu nuo Galbos iki Galieno valdymo. Taip pat buvo atvaizduotas ant gemų ir bronzinių dirbinių.
Didona

Romėnų mitologijoje **Didona** (), *Elisa* – pagal Kartaginos įkūrimo legendą buvo finikiečių princesė, Heraklio žynio Akerbo (arba Sichėjo) našlė. „Dido“ yra finikietiškas vardas, kuris reiškia „didvyrė“. Sichėją nužudė jos brolis Pigmalionas, trokšdamas jo turto. Bėgdama nuo savo valdžios trokštančio brolio Didona atkeliavo į dabartinio Tuniso pakrantę.

Didona susidūrė su vietinių gyventojų berberų pasipriešinimu, tačiau jai pavyko čia įsitvirtinti. Iš karaliaus Jarbos nupirko žemės tiek kiek apima jaučio oda. Supjausčiusi odą siauromis atraižomis ji apėmė didelį žemės plotą. Pakrantėje ant uolos ji pastatė mūrinę tvirtovę Birsą, kuri tapo vėlesnio prekybos centro Kartaginos pagrindu.

Po ilgų klaidžiojimų į statomą Kartaginą pas karalienę Didoną užklydo iš Trojos pasitraukęs Enėjas, kurį į pakrantę nubloškė audra. Per Veneros, Enėjo motinos, intrigas Didona įsimylėjo Enėją. Enėjas norėjo čia amžinai įsikurti, vesti Didoną ir tapti Kartaginos valdovu, bet dievai buvo nusprendę kitaip. Jupiterio pasiuntinys Merkurijus liepia didvyriui keliauti toliau, kadangi ne čia jam skirtoji šalis. Enėjas slaptai išplaukia, o Didona iš nevilties nusižudo. Prieš tai ji prisiekia keršyti ir taip sukuria pagrindą vėlesniam konfliktui tarp Romos ir Kartaginos.
Ilija (upė)

**Ilija** () – upė Baltarusijoje, Minsko srities Lahoisko ir Vileikos rajonuose. Neries dešinysis intakas. Įteka į Vileikos tvenkinį, suformuoja pietinę atšaką. Pirmi 25 km kanalizuoti. Nuotėkis iš melioracijos kanalų suteka upėn.

Didžiausias intakas – Ribčianka. Prie upės įsikūrusi Ilijos gyvenvietė.

## Šaltiniai
Atkarpa

**Atkarpa** – tiesės dalis, kurią sudaro du nesutampantys tos tiesės taškai (vadinami *atkarpos galais*) ir visi tarp jų esantys taškai (vadinami *atkarpos vidaus taškais*). Atkarpos pavyzdžiai – trikampio ar kvadrato kraštinės.

Atstumas tarp tų taškų vadinamas atkarpos ilgiu.

## Atkarpų savybės

* Atkarpa gali būti išreikšta teigiamu skaičiumi, t. y. turi ilgį.
* Lygios atkarpos yra vienodo ilgio.
* Atkarpa, jungianti du taškus, yra visada trumpesnė už kitas lenktas arba laužytas kreives, jungiančias tuos du taškus.

## Atkarpos vidurio taškas
Atkarpos vidurio taškas - vidinis atkarpos taškas, kuris yra nutolęs vienodu atstumu nuo atkarpos galinių taškų. Atkarpos vidurio taškas sutampa su atkarpos svorio centru.

## Šaltiniai

## Literatūra
* VAŠKAS, Petras. *Netradicinė geometrija.* Kaunas: Šviesa, 2000, 29 p. ISBN 5-430-02624-7.
Perlamutras

**Perlamutras** – vidinis moliuskų kriauklės sluoksnis, susidaręs iš plonų kalcio karbonato plokštelių ir organikos. Cheminė perlo ir perlamutro sudėtis yra tokia pati. Kadangi perlamutras yra esminė perlo dalis, iš to kilęs ir terminas „perlamutras“ (vok. *Perlmutt (Perlmutter)* – „perlo motina“).

Švelniai spindintis perlamutras nuo seno naudojamas juvelyriniams dirbiniams, namų apyvokos daiktams, baldams, muzikos instrumentams, aksesuarams, ginklams puošti.

## Sudėtis
Perlamutrą sudaro šešiakampės 10-20 µm pločio ir 0,5 µm storio aragonito (kalcio karbonato, CaCO3) plokštelės, sugulusios sluoksniais, kuriuos skiria organinio audinio intarpai (chitinas, baltymai). Šie sluoksniai, primenantys monetų krūveles, sudaro labai tvirtą ir stangrią konstrukciją, kurią dar sustiprina sluoksnių tarpusavio sukibimas.

Charakteringas perlų žvilgesys atsiranda dėl regimojo ilgio šviesos bangų interferencijos, kadangi aragonito plokštelių storis (~0,5 µm) yra artimas regimosios šviesos bangos ilgiui.

## Kilmė
Perlamutrą išskiria kai kurių moliuskų mantijos epitelio ląstelės. Jis kaupiasi ant vidinės kriauklės sienelės, ją stiprina ir išlygina bei saugo nuo parazitų ir pašalinių kūnų. Jeigu perlamutras kaupiasi ant smulkaus inkliuzo, pavyzdžiui, smėlio kruopelės, išauga perlas.

Svarbiausias pramoninis perlamutro šaltinis yra perluotės *Pinctada*, gyvenančios šiltuose tropikų jūrų vandenyse; gėlavandenės perluotės *Margaritifera* gyvena Europos, Šiaurės Amerikos ir Azijos upėse. Svarbiausios perluočių radimvietės ir auginimo vietos – Persų įlanka, Raudonoji jūra, Šri Lanka, Japonija, Filipinai, Ramiojo vandenyno salos. Perlamutras yra šalutinis natūralių perlų gavybos produktas, kadangi iš vienos tonos kriauklių išgaunama 3-4 perlai, o likusios kriauklės atidarytos žūsta, todėl panaudojamos perlamutrinių dirbinių gamybai.

## Perlamutro pakaitalas
Perlamutras kaip ir dirbtiniai perlai gali būti gaminamas naudojant „perlų esenciją“ (*essence d’Orient*), gaminamą iš aukšlių *Alburnus* žvynų. Aukšlių žvynai trinami vandenyje, kol ant indo dugno nusėda blizgantis pigmentas. Tada nuosėdos praplaunamos amonio chloridu ir sumaišomos su ištirpinta želatina. Šis metodas sukurtas Prancūzijoje 1655 m. Tuo metu iš kilogramo žvynų (apie 8000 žuvų) būdavo gaunama 120 gramų esencijos.

## Naudojimas
Šlifuotomis perlamutro plokštelėmis dekoruojami muzikos instrumentai (gitaros, saksofonai, klavesinai ir kiti), juo puošiami ginklai, dekoratyvinės paskirties dėžutės, žvakidės; iš perlamutro gaminamos sagos bei šukos, juo puošiami interjero elementai. Įvairių spalvų perlamutras naudojamas papuošalų gamybai, iš jo raižomos kamėjos.

Pastaruoju metu perlamutras taip pat tiriamas, siekiant sukurti lengvus ir patikimus kareivių šarvus.
Planktonas

**Planktonas** – smulkūs organizmai (dumbliai, gyvūnai, bakterijos, pirmuonys), kurie plūduriuoja atviruose vandenyse, paprastai netoli vandens telkinio paviršiaus. Planktoniniai organizmai dažnai gali judėti, bet dauguma jų tokie maži, kad prieš stiprias sroves nepasislenka į priekį.

Planktonas yra daugelio žuvų ir banginių maistas, taigi jis yra labai svarbus palaikant jūros ekologinę pusiausvyrą (mitybos grandinę).

* Fitoplanktonas – planktonas, kurį sudaro dumbliai. Svarbiausios grupės – titnagdumbliai, melsvabakterės, šarvadumbliai.
* Zooplanktonas – iš gyvūnų ir heterotrofinių pirmuonių sudarytas planktonas. Dalį zooplanktono sudaro neplanktoninių organizmų lervos, pvz., žuvų mailius.
* Bakterioplanktonas – vandens storymėje pakibusios bakterijos. Skaido organines medžiagas iki neorganinių.

## Galerija

Image:Scenedesmus_quadricanda_EPA.jpg|Fitoplanktonas
Image:Phytoplankton bloom in the Baltic Sea (July 3, 2001).jpg|Baltijos jūroje žydi fitoplanktonas. 2001 m. liepos 3 d.
Image:Cyclops.jpg|*Cyclops sp.* - zooplanktono atstovas
Koraliniai polipai

**Koraliniai polipai** (*Anthozoa*) – didžiausia duobagyvių (*Cnidaria*) tipo klasė, kuriai priklauso koralai ir aktinijos.
Koraliniai polipai – jūrų gyventojai. Gyvenimo būdas – sėslus. Dauguma jų yra kolonijiniai, tačiau jų tarpe yra ir pavienių (pvz., aktinijos). Kartų kaitos bei medūzų generacijos neturi. Dauginasi tiek vegetatyviniu (pumpuravimo arba polipo išilginio dalijimosi būdu), tiek lytiniu būdu. Koraliniai polipai – skirtalyčiai. Simetrija – dvispindulinė.

Koraliniams polipams būdinga poliploidinė kūno forma. Polipo kūno sienelė, kaip ir čiuptuvų, sudaryta iš ektodermos (nervinės ląstelės – sudaro difuzinę nervų sistemą), entodermos ir mezoglėjos. Mezoglėja – smarkiai išsivysčiusi. Apyburnio laukas apjuostas vainiku čiuptuvų, kurių gali būti aštuoni, jie plunksniški arba gali būti daug lygių čiuptuvų.
Pagal šį išorinį požymį koralinių polipų klasė skiriama į du poklasius:
* Aštuoniaspinduliniai koralai ().
* Šešiaspinduliniai koralai ().

Šie du poklasiai skiriasi daugeliu kitų svarbių požymių.

Kolonijos sudarančios rifus kartais būna labai didelės ir dažnai labai greitai auga.
Skiriami trys pagrindiniai koralinių pastatų tipai:
* pakrantiniai rifai
* barjeriniai rifai
* koralinės salos
Antsparnis

**Antsparnis** – sukietėjęs vabalo priekinis sparnas. Jis yra tokio standumo, kaip viso vabalo chitininė danga. Pora antsparnių dengia vabalo pilvelį ir krūtinės vidunugarėlę (išskyrus skydelį ir panugarėlę) ir apsaugo sparnus jam ropojant.

Kartais antsparniai būna sutrumpėję (pvz., trumpasparniai) ir neuždengia galinių pilvelio segmentų ar net viso pilvelio. Ar jų visai nebūna (pvz., jonvabalių patelės).

Kai kurių vabalų, ypač neskraidančių, antsparniai būna suaugę. Bronzinukas (*Cetonia*) skrisdamas užpakalinius plėvinius sparnus iškiša pro išpjovas suaugusių antsparnių šonuose. Dauguma skraidančių vabalų antsparnius išskečia, bet jais neplasnoja. Jie palaiko aerostatinio organo vaidmenį, palaiko pusiausvyrą.

Image:Paederus littoralis01.jpg|Trumpasparnio vabalo *[[Paederus littoralis]]* antsparniai labai trumpi.
Image:Lampyris noctiluca.jpg|Paprastojo jonvabalio (*Lampyris noctiluc*) patelė antsparnių iš vis neturi.
Sifonas

**Sifonas** – gyvūno kūne esantis vamzdelis atviru galu, pro kurį į mantijos ertmę įsiurbiamas ir iššvirkščiamas vanduo.

Skiriami dviejų tipų sifonai: žiauninis ir kloakinis. Pro žiauninį sifoną vanduo teka į mantijos ertmę, o pro kloakinį – išteka.
Mantija (biologija)

*Terminas „mantija“ turi ir daugiau reikšmių, žr. [[Mantija (reikšmės)]]*

**Mantija** – moliusko kūną supanti odos raukšlė, kurios pakraščiai gamina kietąją medžiagą, suformuojančią  kriauklę.
Plutas

Graikų mitologijoje **Plutas** („turtas“) – turto personifikacija. Buvo Demetros ir Jasiono sūnus. Jį apakino Dzeusas, kad šis negalėtų dalinti dovanų pagal išankstinį nusistatymą. Plutas yra raišas, todėl ilgai tenka jo laukti ateinant, tačiau turi sparnus, todėl iškeliauja greitai. Siejamas su Hadu. Dažnai vaizduojamas su Gausybės ragu (kornukopija).
Jasionas

Graikų mitologijoje **Jasionas** – Elektros ir Dzeuso sūnus, Dardano brolis. Jasionas įkūrė slaptus ritualus Samotrakės saloje. Su deive Demetra susilaukė sūnaus Pluto, turto personifikacijos. Dzeusas bausdamas už puikybę Jasioną nutrenkė žaibu.
Plutonas (mitologija)

**Plutonas** () – pomirtinio pasaulio, mirties dievas. Graikų mitologijoje Plutoną atitinka Hadas. Jo žmona Proserpina (graikų Persefonė), kurią Plutonas pagrobė, kad vėliau vestų. Mitai adaptuoti iš graikų. Kartais painiojamas su graikų dievu Plutu, kuris buvo turto personifikacija.

Nors pagal krikščionišką vaizdavimą jis buvo tapatinamas su Šėtonu, tačiau romėnai Plutono neigiamai nevaizdavo. Jo garbei pavadinta Plutono nykštukinė planeta.

Plutonas taip pat buvo graikų eufemistinis Hado pavadinimas, vėliau perimtas romėnų (dar vadintas Orku arba Ditu).
MSN

**MSN** (**Microsoft Network**) – JAV interneto paslaugų ir internetinių sprendimų tiekėjas, įkurtas 1995 rugpjūčio 24 d., kartu su Windows 95 išleidimu. 2007 metais Microsoft išleido Windows Live, kuris perėmė iš MSN Microsoft internetinių produktų valdymą.

Šiuo metu MSN turi 9 mln. vartotojų ir yra antras pagal dydį JAV interneto paslaugų tiekėjas, nusileidžiantis tik America Online, kuri turi 26,5 mln vartotojų.

## Nuorodos

MSN.com
Windows Live
Merkurijus (mitologija)

Romėnų mitologijoje **Merkurijus** () – prekybos, iškalbos, keliautojų, komercijos ir pelno dievas, Majos sūnus. Jis taip pat buvo sielų palydovas į mirusiųjų šalį, dievų pasiuntinys ir tarnas, menų bei amatų globėjas, magijos ir astrologijos žinovas. Buvo manoma, kad Merkurijus gali parodyti, kur paslėptas lobis. Vardas kildinamas iš lotynų kalbos žodžio „merx“ arba „marcator“, kuris reiškia „pirklys“. Identifikuojamas su graikų dievu Hermiu ir etruskų Turmsu (*Turms*). Vaizduojamas su sparnuota kepure ir batais, laikantis kaducėjų, lazdą su susipinusiomis gyvatėmis, kuri yra dievo Apolono dovana.

## Kultas
* 495 m. pr. m. e. pastatyta Merkurijaus šventykla Circus Maxumus vietovėje, kuri yra tarp Aventino ir Palatino kalvų. Vietovė buvo pasirinkta neatsitiktinai, kadangi ten buvo prekybos centras bei lenktynių trasa. Šventykla stovėjo tarp plebėjų Aventino tvirtovės ir patricijų centro Palatino, todėl buvo laikomas ir tarpininku.
* Gegužės 15 d. jo garbei buvo švenčiama Merkulija, pirkliai šlakstydavo vandenį sau ant galvos iš šventojo Merkurijaus šulinio, esančio netoli Porta Kapenos.
* Merkurijus buvo ypač populiarus tarp romėnų užkariautų tautų. Sinkretizmo metu susiliejo su keltų dievu Logu ir germanų dievu Votanu.
Jonas Vilkaitis

**Jonas Vilkaitis** (1888 m. gegužės 11 d. Kybartuose – 1975 m.) – kooperatininkas, visuomenės ir politinis veikėjas.

## Biografija
Mokėsi privačiai, Marijampolės ir Petrapilio gimnazijose. 1911–1915 m. Petrapilio psichoneurologijos institute studijavo pedagogiką ir istoriją.

1910–1911 m. – vienas iš Giedros draugijos steigėjų Rygoje, dirbo jos pradžios mokykloje, dalyvavo LSDP veikloje, redagavo laikraščio „*Brėkšta*“ Nr. 2, atsišaukimus lietuvių ir rusų kalbomis, buvo suimtas ir ištremtas iš Rygos.

1912–1914 m. – Petrapilio lietuvių studentų draugijos pirmininkas. 1915–1918 m. tarnavo Žemietijų sąjungoje, 1918 m. redagavo „Darbininkų Balsą“. 1918 m. LSDP deleguotas į Vilniaus Darbininkų tarybą, joje išrinktas Vykdomojo komiteto nariu. 

1919 m. – savivaldybių organizatorius Tauragės apskrityje, Tauragės savivaldybės tarybos narys. Buvo vienas Tauragės mokytojų seminarijos steigimo iniciatorių. 1920–1924 m. – Tauragės apskrities savivaldybės pirmininkas. 

1928 m. lapkričio 5 d. išrinktas Kauno ligonių kasos direktoriumi. Jo iniciatyva buvo atidaryta tuberkuliozės sanatorija Varėnoje ir vaikų stovykla Gelgaudiškyje. 1929-1933 m. žurnalo „Darbo sveikata“ redaktorius.

1930 m. – „Socialdemokrato“ bendradarbis, redakcinės komisijos narys, 1938 m. – „Minties“ redaktorius. 1940 m. – „Raidės“ bendrovės valdybos pirmininkas, „Paramos“ kooperatyvo narys.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, vėliau į JAV. 1964 ir 1967 m. išrinktas LSDP Užsienio delegatūros valdybos nariu, 1964–1975 m. – Užsienio delegatūros pirmininkas.
Juozas Vilčinskas

**Juozas Vilčinskas** (1909 m. liepos 29 d. Vilniuje – 1992 m. birželio 9 d. Londone; palaidotas Lietuvoje) – totorių kilmės lietuvių inžinierius, išeivijos visuomenės ir politinis veikėjas.

## Biografija

Gimė rumšiškėno totoriaus Žaslių geležinkelio stoties viršininko Samuelio Vilčinsko šeimoje.

Pirmojo pasaulinio karo metais su tėvais gyveno Rusijoje. 1919 m. grįžo į Lietuvą. 1930 m. baigė Kauno aukštesniąją technikos mokyklą, 1942 m. – Vytauto Didžiojo universiteto Technikos fakultetą, tapo statybos inžinieriumi.

Rinko istorinę-kraštotyrinę medžiagą apie Lietuvos totorius – rankraštines knygas, nuotraukas, buities daiktus – visa tai, kas rodo praeitį, papročius, religinius ritualus. Visos tos veiklos tikslas – įkurti prie mečetės nedidelį muziejų. Surinko ištisą knygų apie totorius biblioteką.

Trumpai dirbo Joniškio geležinkelio stotyje, 1931–1940 m. – Kauno miesto savivaldybės vandentiekio ir kanalizacijos skyriuje, kuriam vadovavo Steponas Kairys.

1944 m. pasitraukė į Austriją, vėliau – į Italiją, 1946 m. – į Angliją. Čia iš pradžių dirbo fabrike, o nuo 1957 m. iki pensijos – statybos projektavimo biure.

1951 m. balandžio 7 d. gavo S. Kairio įgaliojimus atstovauti LSDP Londone vykusiame Vidurio ir Rytų Europos socialistų Unijos konferencijoje. 1951 m. rugsėjo 7 d. LSDP organizacijos komiteto Didžiojoje Britanijoje steigiamojoje konferencijoje išrinktas šio komiteto pirmininku.

1975–1991 m. buvo visų trijų LSDP Užsienio delegatūros skyrių generalinis sekretorius. Nuo 1952 m. Socialistų Internacionalo II kongreso Milane iki 1989 m. SI XVIII kongreso Stokholme atstovavo LSDP visuose Socinterno renginiuose.

1989 m. Stokholme kartu su SI kongresu vykusiame Vidurio ir Rytų Europos Socialistų Unijos suvažiavime buvo išrinktas sąjungos iždininku. 1990 m. SI tarybos posėdyje Kaire padėjo LSDP pirmininkui prof. Kazimierui Antanavičiui atkurti LSDP tikrąją narystę Socialistų Internacionale.

1953 m. išrinktas DB Lietuvių sąjungos valdybos nariu, nuo 1956 m. – DBLS pirmininkas, nuo 1975 m. – garbės narys. 1963 m. išrinktas Londono lietuvių diskusijų klubo pirmininku. Aktyviai dirbo ir kitose visuomeninėse organizacijose bei profsąjungose.

Nuo 16 metų bendradarbiavo „Lietuvos žiniose“, „Darbe“, „Europos Lietuvyje“, „Keleivyje“ (slapyvardis *J. Rudokas*), 1956–1966 m. redagavo „Darbininkų balsą“, 1971–1972 m. – LSDOU žurnalą „Mintis“, 1981–1987 m. laikraščio „Europos lietuvis“ redaktorius. Tyrinėjo Lietuvos ir D. Britanijos diplomatinių santykių istoriją, parašė LSDP istoriją.

## Bibliografija
* *Lietuvos socialdemokratija kovoje dėl krašto nepriklausomybės*, Nida, London, 1985.

## Šaltiniai
Kazimieras Antanavičius (1937)

**Kazimieras Antanavičius** (1937 m. lapkričio 25 d. Balsėnuose, Veiviržėnų valsčius – 1998 m. balandžio 16 d. Vilniuje) – Buvo žymus  Lietuvos ekonomistas, visuomenės bei politinis veikėjas. Vienas iš 1990 m. Kovo 11-osios Nepriklausomybės Akto signatarų.

## Biografija
Gimė ūkininkų šeimoje. Lankė Balsėnų pradžios mokyklą. 1948 m. tėvus ištrėmus į Sibirą, mokėsi Švėkšnos, Tauragės, Šilalės vidurinėse mokyklose. 1955 m., aukso medaliu baigęs Šilalės vidurinę mokyklą, įstojo į Kauno politechnikos instituto (KPI) Statybos fakultetą. Už išaiškintą 1952–1954 m. antisovietinę veiklą 1959 m. suimtas, tardytas, pašalintas iš komjaunimo ir instituto, bet 1960 m. KPI baigė eksternu.

1960–1965 m. dirbo Vilniaus statybos treste meistru, darbų vykdytoju, aikštelės viršininku. 1964–1965 m. KPI aspirantas. 1967–1988 m. dirbo Vilniaus inžineriniame statybos institute dėstytoju, docentu, laboratorijos vadovu. 1968 m. apgynė technikos mokslų kandidato (vėliau nostrifikuotą į daktaro) disertaciją. 1977 m. apgynė ekonomikos mokslų daktaro disertaciją, ekonomikos mokslų daktaras (laipsnis nostrifikuotas į habilituoto ekonomikos daktaro laipsnį). 1982 m. profesorius, katedros vedėjas.

Nuo 1986 m. Lietuvos mokslų akademijos (LMA) Ekonomikos instituto Ūkio mechanizmo skyriaus vedėjas, rengė perėjimo į rinkos ekonomiką teorinius pagrindus. 1970–1989 m. mokslinių tarybų, ekonominių komisijų, ekspertų tarybų narys bei vadovas.

1988–1989 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) iniciatyvinės grupės narys, LSDP XIV suvažiavimo organizacinio komiteto vadovas, 1989–1991 m. pirmasis veiklą Lietuvoje atnaujinusios LSDP pirmininkas, nuo 1991 m. LSDP garbės pirmininkas. 1993 m. pasitraukė iš LSDP.

1988–1990 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio iniciatyvinės grupės narys, tarybos narys, Sąjūdžio Seimo narys. 1989–1990 m. SSRS liaudies deputatas. 1990–1992 m. Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos deputatas, Ekonomikos komiteto pirmininkas. 1992–1996 m. Seimo narys, iki 1994 m. Ekonomikos komiteto pirmininkas. 1996 m. nesėkmingai kandidatavo į Seimą.

1996–1998 m. dirbo LMA Ekonomikos institute. 1997–1998 m. dėstė Kauno Vytauto Didžiojo universiteto Biznio ir vadybos fakultete, išrinktas VDU Senato nariu.

Vienas ir kartu su kitais autoriais yra parašęs knygų ekonomikos, valdymo sprendimų parengimo technologijos klausimais, taip pat paskelbęs straipsnių bei išleidęs leidinių ekonomikos ir politikos klausimais. 1985 m. Valstybinės premijos laureatas. 2001 m. prezidentas Valdas Adamkus apdovanojo Vyčio Kryžiaus ordino Komandoro kryžiumi. Palaidotas Antakalnio kapinėse.

## Šaltiniai
Vidurio ir Rytų Europos Socialistų Unija

**Vidurio ir Rytų Europos socialistų unija** (, **SUCEE**) – politinė organizacija, įkurta 1949 m. Paryžiuje socialistų ir socialdemokratų partijų iš Sovietų Sąjungos įtakos zonon patekusių ir okupuotų kraštų atstovų.

Konferencijos paprastai vykdavo kartu su SI kongresais, kuriuose visų SUCEE partijų delegatai dalyvavo patariamojo balso teise. Konferencijose pirmiausia buvo svarstomi dokumentų, teikiamų SI kongresui projektai, renkami koordinuojantys organai.

Lietuvos socialdemokratų partija SUCEE nare tapo 1949 m. SUCEE vicepirmininku buvo išrinktas Steponas Kairys.

SUCEE pirmininkavo:
* 1982-93 vengras A. Bolcsfoldis.
Dobilas Kirvelis

**Dobilas Jonas Kirvelis** (1940 m. gruodžio 17 d. Alytuje – 2025 m. lapkričio 24 d. Vilniuje) – Lietuvos mokslininkas biofizikas ir biokibernetikas, visuomenės bei politinis veikėjas.

## Biografija
Mokėsi Užpalių, Linkuvos, Žeimelio mokyklose, 1957 m. baigė Kupiškio vidurinę mokyklą. 1957–1962 m. Kauno politechnikos instituto Elektrotechnikos fakultete studijavo elektronikos ir skaičiavimo mašinų specialybę.

1962–1964 m. Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakulteto (VU GMF) asistentas. 1964–1967 m. mokėsi aspirantūroje Maskvoje, SSRS MA valdymo problemų institute. 1969–1990 m. VU GMF įkūrė ir vadovavo biofizikos-neurokibernetikos mokslinių tyrimų laboratorijai. 1975 m. gamtos mokslų kandidatas. Nuo 1975 m. VU Biochemijos ir biofizikos katedros docentas. 1989–1994 m. VU GMF dekanas.

1993–1996 m. Lietuvos radijo ir televizijos valdybos narys, pirmininko pavaduotojas. 2012–2013 m. VU GMF Neurobiologijos ir biofizikos katedros profesorius. Nuo 2013 m. Kazimiero Simonavičiaus universiteto senato narys.

## Politinė veikla
1989 m. Lietuvos socialdemokratų partijos atkūrimo iniciatyvinės grupės narys, programos rengimo komisijos narys. 1989–1991 m. ir nuo 1999 m. LSDP tarybos narys. 1990–1995 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos deputatas. 2004 m. liepos–lapkričio mėn. LR Seimo narys.

## Bibliografija

* Technika mokosi iš gyvųjų organizmų: medžiaga lektoriui / Dobilas Kirvelis, Vygandas Vanagas. – Vilnius: Žinija, 1976.
* Biofizika: vadovėlis. – Vilnius: Vilniaus universiteto leidykla, 2007. – 423 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-33-055-4
* Neuroinformatika: mokomoji knyga. – Kaunas: Technologija, 2008. – 1 elektr. opt. diskas (CD-ROM). – ISBN 978-9955-25-495-9


## Šaltiniai
Venera (deivė)

Romėnų mitologijoje **Venera** () – meilės, aistros ir sodų deivė. Amoro motina. Identifikuojama su graikų Afrodite, etruskų Turane, egiptiečių Izide, finikiečių Astarte, babiloniečių ir asirų Ištara.

Seniausia žinoma šventykla pastatyta 293 m. pr. m. e., rugpjūčio 18. Tą pačią dieną buvo švenčiama *Vilia Rustica* šventė, o balandžio 1 d. buvo švenčiama svarbiausia Venerai Vertikordijai skirta šventė Veneralija. 215 m. pr. m. e. pastatyta Veneros šventykla įamžinant romėnų pralaimėjimą Trasimenės upės mūšyje. Julijus Cezaris įvedė Veneros Genetriksės kultą, kur ji buvo motinystės ir šeimos deivė.

Europoje Renesanso epochos metu Venera tapo vienu populiariausių tapybos ir skulptūros objektų. Vaizduojama nuoga, natūrali. Dažnai gulinti ar stovinti ant kriauklės. Laikui bėgant žodis venera įgavo nuogos moters prasmę, visai nesiejant su romėnų deive (pvz., Venerinės ligos).

Venera vadinta **Akidalija** (), pagal Bojotijos šaltinį, kuriame maudydavosi jos palydovės gracijos.

## Žymiausi paveikslai

Diego Velázquez, Venus at Her Mirror (The Rokeby Venus).jpg | „Venera su veidrodžiu“, Diegas Velaskesas
Sandro Botticelli - La nascita di Venere - Google Art Project - edited.jpg | „Veneros gimimas“, Sandras Botičelis
Giorgione - Sleeping Venus - Google Art Project 2.jpg| „Mieganti Venera“, Džordžonė


## Šaltiniai

## Literatūra
UART

**UART** arba **Universalus Asinchroninis Imtuvas-Siųstuvas** (*Universal Asynchronous Receiver – Transmiter*) – prietaisas, kuris verčia lygiagrečius duomenų bitus į nuoseklius duomenų bitus. UART dažniausiai būna integruotas pagrindinėje asmeninio kompiuterio plokštėje ir palaiko nuosekliąją komunikaciją tarp kompiuterio ir periferinių įrenginių. UART taip pat gali būti integruotas kai kuriuose mikrovaldikliuose, pavyzdžiui, PIC16F628.

## Pagrindai
Bitai iš vienos vietos į kitą buvo perduodami naudojant laidus. Didėjant atstumui, laidų naudojimas pasidarė per daug brangus. Siekiant sumažinti išlaidas, duomenų bitai buvo pradėti siųsti eiliškai, vienas po kito, naudojant UART konvertuoti siunčiamus bitus tarp eiliškos ir lygiagrečios formos kiekviename sąsajos gale. Kiekvienas UART naudoja postūmio registrą, kuris yra pagrindinis būdas „susišnekėti“ nuoseklioms ir lygiagrečioms duomenų formoms.

UART greitis dažnai matuojamas bodais per sekundę. Standartiniai greičiai yra 110, 300, 1200, 2400, 4800, 9600, 19200, 28800, 38400, 57600, 115200 bit/s ir papildomi 230400, 460800, 921600 bodų. Vienas bodas lygus vienam duomenų linija fiziškai perduodamam bitui, įskaitant pagalbinius (starto, pabaigos, kontrolinius ir kitus). Tagi naudingos informacijos per sekundę perduodama šiek tiek mažiau.

UART dažniausiai tiesiogiai nesukuria ir nepriima įtampos lygių kurie ateina laidais iš įvairių prietaisų. Tam naudojama standartinė sąsaja, kuri apibrėžia įtampos lygius ir kitas susijungimo charakteristikas. Tokie standartai yra EIA RS232, RS422, RS 485. Priklausomai nuo komunikacijos kanalo apribojimų su kuriuo susietas UART, komunikacijos gali būti dviejų rūšių: „pilnas dvipusis“ (abu siunčia ir priima tuo pačiu metu) arba „pusiau dvipusis“ (įrenginiai pasiskirsto priimti ar siųsti). UART naudojamas nuosekliuose komunikacijos kanaluose.

## Formatas
Duomenys perduodami viena pora laidų tarp kurių gali būti („vienetas“) arba nebūti („nulis“) sutarta elektros įtampa.

Nesant signalo, duomenų perdavimo linijoje palaikomas aukštas („vieneto“) įtampos lygis. Taip susiklostė istoriškai: telegrafo linijoje buvo palaikoma įtampa, kad ir duomenų nesiunčiant iškart būtų aišku ar kabelis nepažeistas. Kiekvienas perduodamas ženklas prasideda nulinės reikšmės pradžios (starto) bitu, po kurio seka aštuoni ar kartais mažiau ženklą koduojantys duomenų bitai (dažniausiai pradedant mažiausiai reikšmingu), paskui kai kada kontrolinis bitas kuris pasako ar perduotų vienetų skaičius yra lyginis. Paskutiniu seka pabaigos bitas, kurio reikšmė visada lygi vienetui. Taigi perduodant duomenis, signalo lygis visada pasikeičia bent vieną kartą (bent jau tarp pabaigos bito ir sekančio simbolio pradžios bito). Perduodant daug duomenų simboliai seka iškart vienas po kito, tačiau esant reikalui tarp jų gali būti kiek norima ilgi laiko tarpai. Pavyzdžiui, kompiuterio klaviatūros UART perduoda klavišo kodą tik kada tas klavišas paspaustas, visą likusį laiką palaikydamas „tylos vieneto“ lygmenį.
Opė

Romėnų mitologijoje **Opė** ( – „gausybė“) – vaisingumo, gausaus derliaus ir žemės deivė. Ji yra sabinų deivė. Opė buvo turtuolių globėja, pertekliaus, tiek visos šalies tiek ir žmogaus asmeninio suklestėjimo deivė. Vyras Saturnas. Identifikuojama su graikų Rėja. Garsiausia šventykla pastatyta Kapitolijuje.

## Kultas
Statulose ir monetose vaizduojama sėdinti, kaip paprastai vaizduojamos chtoninės dievybės, ir laikanti skeptrą ar javų varpą. Jos garbei rugpjūčio 10 d. rengiama, jai skirta šventė. Taip pat Gruodžio 19 d. (9 d. pagal kitus autorius) buvo švenčiama Opalija, o rugpjūčio 25 d. – Opikonsivija.
Willy Brandt

**Vilis Brantas** (Karlas Herbertas Framas; , *Willy Brandt*, 1913 m. gruodžio 18 d. Liubeke – 1992 m. spalio 9 d. Bonoje) – žurnalistas, Vokietijos ir tarptautinis politinis veikėjas.

## Veikla

Nuo 1928 m. dalyvavo socialdemokratų jaunimo judėjime. Nuo 1930 m. iki 1931 m. SPD narys. Nuo 1931 m. Vokietijos socialistinės darbininkų partijos narys. 1932–1933 m. žurnalistas Liubeke. 1933 m. sausio mėn., tapęs Viliu Brantu pradėjo pogrindinę veiklą, vėliau emigravo į Daniją.

1933–1940 m. gyveno Norvegijoje, studijavo istoriją Oslo universitete. 1937 m. SDP vardu su VKP ir SPD lyderiais pasirašė antifašistinį kreipimąsi į vokiečių tautą.

1936–1937 m. Pilietinio karo Ispanijoje metu ten dirbo kaip norvegų laikraščių korespondentas. 1940 m. Vokietijai okupavus Norvegiją, emigravo į Švediją, kur aktyviai dirbo emigracinėse socialdemokratų organizacijose.

1944 m. vėl tapo SPD nariu. 1945–1947 m. Norvegijos spaudos atstovas Berlyne.

1948 m. SPD atstovas Vakarų Berlyne. 1950 m. Vakarų Berlyno SPD valdybos narys, 1954 m. pirmininko pavaduotojas, 1958 m. valdybos pirmininkas. Dirbo spaudoje.

1957–1966 m. Vakarų Berlyno burmistras.

Nuo 1964 m. SPD valdybos pirmininkas. 1965 m. rinkimuose siekė kanclerio posto. 1966–1969 m. VFR vicekancleris ir užsienio reikalų ministras Kizingerio koalicinėje vyriausybėje.

1966 m. išrinktas SI vicepirmininku.

1969–1974 m. Vokietijos federalinis kancleris. Tačiau 1974 m. atsistatydino, kai paaiškėjo, kad jo asmeninis referentas G. Gijomas yra stasi agentas.

1976–1992 m. Socialistų Internacionalo pirmininkas, 1992 m. Garbės pirmininkas. 1977–1983 m. Nepriklausomos komisijos „Šiaurė-Pietūs“ pirmininkas. Nuo 1988 m. fondo „Taika ir plėtra“ pirmininkas.

## Apdovanojimai

* Nobelio taikos premija, 1971 m.

|-
Daugialypis mokymasis

**Daugialypis mokymasis** – informatikai priklausanti sistemų mokymosi tyrinėjimų sritis. Ji nagrinėja mokymąsi apibendrinant ir pritaikant anksčiau įgytas, galimai su sprendžiama užduotimi susijusias žinias.

## Taip pat skaitykite

* Sistemos mokymasis
* Dirbtiniai neuroniniai tinklai
* Evoliuciniai skaičiavimai
Felipe González

**Felipė Gonsalesas Markesas** (; g. 1942 m. kovo 5 d. Dos Hermanas) – teisininkas, Ispanijos visuomenės ir politinis veikėjas.

## Biografija
Sevilijos universitete studijavo teisę ir ekonomiką. Studijuodamas priklausė krikščionių demokratų organizacijoms, 1962 m. įstojo į nelegalią Ispanijos socialistų darbininkų partijos (PSOE) jaunimo organizaciją.

1966 m. gavęs teisininko diplomą advokatavo, specializavosi ginti darbininkų atstovų teises.

1969 m. vedė Karmen Romero.

1965 m. Sevilijos provincijos PSOE komiteto narys, 1970 m. PSOE Vykdomosios komisijos narys. 1971 buvo suimtas. 1974 m. Siuresno (Prancūzija) suvažiavime išrinktas PSOE generaliniu sekretoriumi. Vadovavo partijai iki 1997.

1975 m. mirus diktatoriui Franko, grįžo į Ispaniją ir kartu su A. Suaresu pradėjo šalies demokratizavimą. Vienas Demokratinio judėjimo platformos lyderių. Legalizavus partiją, 1977 m. išrinktas Madrido tarybos nariu, 1977–2004 m. Kortesų (parlamento) narys, opozicijos lyderis.

1982–1997 m. Ispanijos ministras pirmininkas, jam vadovaujant prasidėjo reali ekonomikos rekonstrukcija, 1986 m. Ispanija priimta į Europos ekonominę bendriją ir NATO, peseta buvo įtraukta į Europos pinigų sistemą.

1989 m. pirmininkavo Europos Ministrų Tarybai.

Jo vadovaujama PSOE laimėjo 1986, 1989 ir 1993 m. Kortesų rinkimus.

1996 m. EBSO vadovas. 1978–1983 m. SI „Principų deklaracijos“ rengimo komisijos pirmininkas. Nuo 1980 m. SI pirmininko pavaduotojas.

## Bibliografija
* *Un discurso ético* (su Víctor Márquez Reviriego, 1982);
* *El Socialismo* (1997);
* *El futuro no es lo que era* (su Juan Luis Cebrián, 2001);
* *Memorias del futuro* (2003).
Pierre Mauroy

**Pjeras Morua** (;  1928 m. liepos 5 d. Kartinji –  2013 m. birželio 7 d.) – Prancūzijos politinis veikėjas, 1973–2001 Lilio meras, 1981–1984 Prancūzijos ministras pirmininkas.

Baigęs pedagoginę mokyklą dėstė koležuose.

1945 m. Socialistų Internacionalo prancūzų sekcijos narys, 1950–1958 m. Prancūzijos socialistinio jaunimo sąjungos nacionalinis sekretorius. 1955–1959 m. Nacionalinio švietimo federacijos gamybinių koležų darbuotojų profsąjungos (SIPS) generalinis sekretorius. 1961 m. SIPS Noro departamento federacijos sekretorius, 1963 m. SIPS Politinio biuro narys, 1966 m. generalinio sekretoriaus pavaduotojas.

1971 m. Prancūzijos socialistų partijos Šiaurės federacijos sekretorius, 1971–1979 m. partijos nacionalinis sekretorius koordinavimo klausimams. 1973 m. Nacionalinio susirinkimo narys. 1981–1984 m. Prancūzijos ministras pirmininkas, vadovavo trims vyriausybėms. 1984–2001 m. Lilio meras.

1988–1999 m. PSP pirmasis sekretorius. 1989 m. SI pirmininko pavaduotojas, 1999 m. SI Garbės pirmininkas.
Plačialapė kremblė

**Plačialapė kremblė** () – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, kremblių (*Megacollybia*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Lapuočių, spygliuočių, mišrieji miškai.
* **Augimo laikas**
Nuo pavasario iki vėlyvo rudens.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kepurėlė suaižėjusi, kotas ilgomis gijomis suaugęs su substratu.

Vaisiakūniai vidutiniai, kartais dideli. Kepurėlė dažniausiai 5–10 cm, bet užauga net iki 15 cm skersmens, plaušuota, žvynuota, raukšlėta, dryžuota, suaižėjusi, kartais suskeldėjusi, pilkai ruda. Lakšteliai reti, platūs, balti. Kotas 5–10×2 cm, baltas, pamatinėje dalyje su ilgomis (iki metro ir daugiau) baltomis micelio gijomis. Trama balta, plona, malonaus kvapo ir skonio. Sporos 7–10×6–8 μm.

**Būdingi požymiai:** platūs, reti, stori balti lakšteliai, kepurėlė spinduliškai dryžuota, kraštai kartias įskilę.

Auga pavieniui arba po kelis vaisiakūnius ant sutręšusių šakų, medienos nuolaužų, humusingoje žemėje. Valgoma, labai dažna.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 135 psl.

## Nuorodos
* Plačialapės kremblės nuotraukos
Palė

:: *Apie miestą Bosnijoje ir Hercegovinoje žr. [[Palė (miestas)]]*.

Romėnų mitologijoje **Palė** () – piemenų ir galvijų bandų deivė. Pradžioje ji buvo vyriškos arba moteriškos lyties. Vardas siejamas su žodžiu falas. Palės garbei rugpjūčio 21 d. švenčiama Parilija. Jos metu deivei dovanodavo medų ir pieną, gyvulių bandas varydavo tarp laužų, tokiu būdu jas „apvalydavo“.
Flora (mitologija)

Romėnų mitologijoje **Flora** () – javų, gėlių ir pavasario deivė. Vėjo dievo Favonijaus žmona. Ji buvo viena iš keleto romėnų derlingumo deivių, tačiau didžiausia reikšmę įgaudavo pavasarį. Jos garbei skirta šventė Floralijos, kuri vykdavo balandį arba ankstyvą gegužę. Floralijos metu buvo švenčiamas gamtos atsinaujinimo ciklas, buvo daug geriama ir šokama. Jos atitikmuo graikų mitologijoje deivė Chloridė (*Chloris*). Vardas kilo nuo žodžio žiedas flōs.
 

## Šaltiniai
António Guterres

**Antonijas Guterešas** (, g. 1949 m. balandžio 30 d. Santos O Vegyje, Lisabona) – inžinierius elektrotechnikas, Portugalijos politinis veikėjas, nuo 2017 m. sausio 1 d. – JT Generalinis Sekretorius.

## Biografija
1965 m. baigė Lisabonos aukštąją technikos mokyklą. Keletą metų dirbo inžinieriumi, Valstybės reikalų instituto direktoriumi, vadovavo firmai SOLEX. 1971 m. apgynęs disertaciją tapo asistuojančiu profesoriumi.

Studijų metais dalyvavo studentų opozicijos Salazaro diktatūrai judėjime, katalikiškoje organizacijoje Opus Dei.

1972 m. Portugalijos socialistų partijos narys, 1991 m. Generalinis sekretorius, 1992 m. pirmininkas.

Vienas 1974 m. balandžio 25 d. revoliucijos vadovų Lisabonoje.

1974–1975 m. Pramonės valstybės sekretorius, 1976–1995 m. Lisabonos tarybos narys, 1976 m. parlamento narys, finansų ir planavimo komisijos pirmininkas. 1981–1983 m. Europarlamento narys. 1995–2002 m. Portugalijos ministras pirmininkas. Po pralaimėtų 1999 m. savivaldybių rinkimų jis atsistatydino pirma laiko, bet, nors partija ir gavo mažiau balsų, A. Gutierasas buvo paskirtas ministru pirmininku.

1999 m. Paryžiaus kongrese buvo išrinktas, o 2003 m. San Paule perrinktas Socialistų Internacionalo Prezidentu, ėjo šias pareigas iki 2006 m. sausio.

2016 m. spalio 13 d. laimėjo JT Generalinis Sekretoriaus rinkimus ir nuo 2017 m. sausio 1 d. pakeitė ilgametį vadovą Ban Ki Muną.

## Šaltiniai
Baltė

**Baltė** () – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos grybų gentis.

Lietuvoje auga viena rūšis – kriaukliškoji baltė (*Pleurocybella porrigens*).
Juturna

Romėnų mitologijoje **Juturna** () – fontanų, šulinių ir šaltinių deivė. Jano žmona, su kuriuo susilaukė dievo Fonto. Jos garbei buvo švenčiama Juturnalija.

Pagal kitą versiją legendinio rutulų valdovo Turno sesuo, kuri padėjo kovoje su Enėju. Jupiterio meilužė. Juos išdavė nimfa Lara, kurią Jupiteris už tai nubaudė atėmęs kalbėjimo dovaną. Jupiteris Juturną pavertė nimfa šaltinio, esančio prie Vestos šventyklos, pagal kitą var. švento šulinio Laviniume.
Agurkinė didpūslė

**Agurkinė didpūslė** () – mažūninių (*Marasmiaceae*) šeimos, didpūslių (*Macrocystidia*) genties grybų rūšis.

## Augimo vieta
Pievos, pakrantės, pagrioviai, miškai, tarp žolių.
## Augimo laikas
Vasara, ruduo.
## Pagrindiniai požymiai
Cistidės verpstiškos, didelės, pūslės pavidalo.

Vaisiakūniai maži. Kepurėlė 2–5 cm skersmens, jauna - kūgio, vėliau - varpelio formos, galiausiai - iškiliai paplokščia, su gūbreliu, higrofaninė, matinė, kaštoninė, tamsiai ruda, išblunkanti, pakraščiai šviesesni, vos vagoti. Lakšteliai tankūs, siauri, pilkšvi, vėliau - rausvai gelsvi, priaugtiniai. Kotas 3–7×0,3–0,7 cm, tiesus, į pamatą smailėjantis, šiek tiek aksomiškas, rusvai juodas, prie lakštelių šviesesnis. Trama plona, tampri, nekarti, akurko ar žuvų kvapo. Sporos 8–9×3–4,5 μm. Cistidės didelės, nusmailėjusios, 55–90×15–20 μm.

## Būdingi požymiai
Kepurėlė kaštoninė, kotas aksomiškas, juodos spalvos, stipraus agurkų kvapo.

Auga pavieniui, grupelėmis, ant žemės, tarp žolių. **Nevalgoma**.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas*, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 175 psl.
Luis Ayala

**Luis Ajala** (*Luis Ayala*), politologas, Čilės radikalios socialdemokratų partijos ir tarptautinio socialistų judėjimo veikėjas.

Nuo 1991 SI Generalinis sekretorius, perrinktas į šias pareigas Paryžiaus ir San Paulo kongresuose.

1991 Dalyvavo LSDP XV suvažiavime.

## Nuorodos
* Tarptautinis Socialistų Prezidiumas

## Išnašos
Anita Gradin

**Anita Gradin** (1933 m. rugpjūčio 12 d. Hiorneforse, Švedijoje – 2022 m. gegužės 23 d.) – Švedijos žurnalistė, politikė.

## Biografija
Studijavo žurnalistiką JAV ir Anglijoje, Buvo Stokholmo universiteto socialinio darbo ir viešojo administravimo magistrė.

1950 m. „*Vesterbottens folkblad*“ žurnalistė, 1952 m. Miško darbuotojų sąjungos tarnautoja, 1956–1968 m. „*Arbetarbladet*“, 1960–1963 m. darbininkų žurnalo korespondentė, 1960–1967 m. Stokholmo municipaliteto planavimo komiteto, 1967–1968 m. Ministrų kabineto darbuotoja.

1968–1982 m. Stokholmo moterų socialdemokračių federacijos pirmininkė, Švedijos socionomistų sąjungos pirmininkė, 1968–1992 m. Riksdago narė, 1975 m. Švedijos moterų socialdemokračių nacionalinės federacijos pirmininkės pavaduotoja, 1978–1982 m. Europos Tarybos migracijos, pabėgėlių ir demografijos komiteto pirmininkė, 1982–1986 m. darbo ministerijos ministrė be portfelio, 1986–1991 m. užsieniečių reikalų ir moterų lygių teisių ministrė, užsienio prekybos ministrė, 1992–1994 m. Švedijos ambasadorė JTO, Austrijoje ir Slovėnijoje, 1995–1999 m. ES Komisijos narė Vidaus ir teisingumo reikalams.

1986–1999 m. Socialistinio moterų internacionalo pirmininkė ir SI pirmininko pavaduotoja. 1999 m. SI Garbės pirmininkė. Nuo 1987 m. buvo SI žmogaus teisių komiteto pirmininkė.

1989 m. dalyvavo LSDP Atkuriamojoje konferencijoje ir XIV suvažiavime.

## Šaltiniai
Neil Gordon Kinnock

**Nilas Gordonas Kinokas** (, g. 1942 m. kovo 28 d.) – žymus Didžiosios Britanijos ir Europos Sąjungos politinis veikėjas.

## Biografija
Studijavo politologiją ir darbo teisę Kardifo universitete, dirbo darbininkų mokyklose.

1957 m. Leiboristų partijos (LP) narys. 1970–1995 m. Didžiosios Britanijos parlamento narys. 1974–1975 m. M. Futo asmeninis sekretorius.

1978 m. LP Nacionalinio vykdomojo komiteto narys, nuo 1980 leiboristų šešėlinio kabineto narys.

1983–1992 m. LP lyderis. Laikėsi „kietosios kairės“ pozicijų, išaugino naują politikų kartą.

1986–1999 m. SI pirmininko pavaduotojas, 1999 m. SI Garbės pirmininkas.

1994–2004 m. Europos Komisijos transporto komisaras, nuo 1999 Komisijos pirmininko pavaduotojas. Nuo 2004 m. Britų Tarybos pirmininkas.

2005 m. sausio 31 d. įvesdintas į Lordų Rūmus kaip baronas Kinokas iš Bedwellty Gvento grafystėje.

Vedęs Glenys Kinok, 1994–1999 m. Pietų Velso parlamento, nuo 1999 m. Didžiosios Britanijos parlamento narę, turi du vaikus – Stefaną ir Rachelę. Stefanas vedęs Danijos socialdemokratų partijos lyderę Helle Thorning-Schmidt.
Shimon Peres

**Šimonas Peresas** (, , vaikystėje **Szymon Persky**; 1923 m. rugpjūčio 21 d. Višneve, Lenkijoje (dabar Baltarusija) – 2016 m. rugsėjo 28 d., Ramat Ganas, Izraelis) – Izraelio karinis ir politinis veikėjas, 2007–2014 m. Izraelio prezidentas.

## Biografija
1934 m. kartu su tėvais imigravo į Palestiną, dirbo kibucuose. Baigė Geulos mokyklą, Ben Šemeno komercijos mokyklą Tel Avive ir Harvardo universitetą.

1947 m. savanoriu įstojo į Izraelio kariuomenę, 1948 m. Izraelio gynybos ministerijos darbuotojas, 1955–1959 m. jos generalinis direktorius, iniciavo elektronikos pramonės plėtrą ir branduolinio ginklo programą.

1939 m. MAPAI partijos narys, 1943–1947 m. Darbiečių jaunimo judėjimo sekretorius. 1958 m. Izraelio Darbo partijos generalinio sekretoriaus pavaduotojas, 1995–2005 m. partijos pirmininkas. 1980 m. SI pirmininko pavaduotojas. 2005 m. sudarė koaliciją su Arieliu Šaronu, tapo jo vyriausybės vicepremjeru, o po politinės krizės pasitraukė iš Darbo partijos, įeidamas į A. Šarono kuriamos naujos centristinės partijos Kadima iniciatyvinę grupę.

1959 m. parlamento narys, 1974–1977 m. gynybos ministras. 1977, 1984–1986, 1995–1996 m. Izraelio ministras pirmininkas. 1986–1988, 1992–1996 ir 2001–2002 m. užsienio reikalų ministras, 1989–1992 m. finansų ministras, 1999–2001 m. regioninio bedradarbiavimo ministras. 1996–1999 m. Kneseto užsienio reikalų ir gynybos komiteto pirmininkas. 2007 m. birželio 13 d. parlamentas jį išrinko Izraelio prezidentu.

1994 m. Nobelio Taikos premijos laureatas, 1997 m. Pereso taikos centro steigėjas. Laisvalaikiu domėjosi nanoelektronika.

## Bibliografija
* *The Next Step* (1965);
* *David’s Sling* (1970) (ISBN 0-297-00083-7);
* *And Now Tomorrow* (1978);
* *From These Men: seven founders of the State of Israel* (1979) (ISBN 0-671-61016-3);
* *Entebbe Diary* (1991) (ISBN 965–248-111-4);
* *The New Middle East* (1993) (ISBN 0-8050-3323-8);
* *Battling for Peace: a memoir* (1995) (ISBN 0-679-43617-0);
* *For the Future of Israel* (1998) (ISBN 0-8018-5928-X);
* *The Imaginary Voyage : With Theodor Herzl in Israel* (1999) (ISBN 1-55970-468-3).

## Nuorodos
(anglų kalba)
* Asmeninis Šimono Pereso tinklalapis;
* Š. Pereso Taikos centro svetainė ;
* Š. Pereso biografija  iš http://www.nobel.se;
* Š. Pereso biografija iš http://www.zionism-israel.com/zionist_biographies.htm;
* Š. Pereso biografija *BBC;
* Š. Peresas – Arielio Šarono problema ;
* Ankstesnis darbo partijos lyderis Š. Peresas susidūrė su A. Šarono partija ;
* Web site that chronicles Shimon Peres' involvement in the Yitzhak Rabin murder coverup.
Mário Soares

**Marijas Soarešas** (, 1924 m. gruodžio 7 d. Lisabonoje – 2017 m. sausio 7 d. Lisabonoje), teisininkas, advokatas, Portugalijos politinis veikėjas.

## Biografija

Baigęs mokslus Moderniojoje kolegijoje, Lisabonos universitete studijavo istoriją, teisę ir filosofiją.

Vertėsi publicistika ir advokato praktika, teismuose gynė antifašistus.

Studijų metais buvo įstojęs į Portugalijos komunistų partiją (pasitraukė 1951 m.), 1943 m. antifašistinio nacionalinės vienybės judėjimo narys, 1946 m. Demokratinio jaunimo judėjimo narys. Už politinę veiklą 13 kartų suimtas.

1958 m. aktyviai dalyvavo generolo Umberto Delgado prezidentinėje rinkimų kampanijoje, 1965 m. PIDE agentams U. Delgado nužudžius, tapo jo šeimos advokatu.

1964 m. Ženevoje pasirašė Portugalijos socialistų aktą, kuriuo buvo steigiama demokratinio socializmo principais grindžiama partija. 1969 m. parlamento rinkimuose vadovavo Demokratų susivienijimo rinkimų koalicijai.

1970–1974 m. gyveno emigracijoje Romoje, Prancūzijoje, dirbo Venseno, Paryžiaus ir Reno universitetuose.

1973 m. balandžio 19 d. Vokietijoje, Bad Miunsteraife vykusiame steigiamajame suvažiavime išrinktas Portugalijos socialistų partijos generaliniu sekretoriumi.

1974–1975 m. dalyvavo 4 laikinosiose vyriausybėse, užsienio reikalų ministras, valstybės ministras. 1976–1978 ir 1983–1985 m. Portugalijos ministras pirmininkas, 1986–1996 m. Portugalijos prezidentas.

1998 m. Pasaulinės okeanų komisijos pirmininkas. 1999–2004 m. Europos Parlamento narys. Vadovauja fondui *Fundação Mário Soares*.

1976–1986 m. SI pirmininko pavaduotojas, 1989 m. SI Garbės pirmininkas.

1949 m. vedęs aktorę Maria de Jesus Barroso Soares, susilaukė dukters Izabelės ir sūnaus, dabar politiko Žoao Soarešo.
Kalevi Sorsa

**Kalevis Sorsa** (, 1930 m. gruodžio 21 d. – 2004 m. sausio 24 d.) – žymus politinis veikėjas, keturis kartus Suomijos ministras pirmininkas.

## Biografija
1953 m. darbo karjerą pradėjo kaip redaktorius leidykloje, 1959–1969 m. dirbo UNESCO aparate.

1969 m. Suomijos socialdemokratų partijos sekretorius, 1975–1985 m. SDP pirmininkas.

Nuo 1970 m. parlamento narys, 1970–1972 m. ir 1976–1977 m. užsienio politikos komisijos pirmininkas. 1972 m. ir 1975–1977 m. buvo Suomijos užsienio reikalų ministras, 1987–1989 m. - kartu ir vicepremjeras. 

1972–1975 m., 1977–1979 m., 1982–1983 m. ir 1983–1987 m. K.Sorsa buvo Suomijos ministras pirmininkas. Jo vyriausybė išvystė valstybinio kapitalizmo praktiką, inicijavo aukštųjų informacinių technologijų plėtrą, televizorių ir kitų plataus vartojimo prekių eksportui gamybą.

1989–1991 m. buvo Suomijos parlamento pirmininkas, 2000–2004 m. Suomijos banko valdybos narys.

1980–1990 SI pirmininko pavaduotojas, Nusiginklavimo konsultacinės komisijos pirmininkas. 1999 m. SI Garbės pirmininkas.

2000 m. Suomijos sunkumų kilnojimo federacijos prezidentas ir Europos sunkumų kilnojimo federacijos viceprezidentas.

|-

|-

|-
Portugališkasis laivelis

**Portugališkasis laivelis** () – duobagyvių (*Cnidaria*) tipo, dilginamųjų (*Siphonophora*) būrio rūšis.

Portugališkieji laiveliai plaukioja didelėmis (iki kelių tūkstančių) grupėmis. Gyvena vandens paviršiuje. Mėlynas oro burbulas, pripildytas dujų, atstoja „burę“ (pneumatoforą) kyšančią virš vandens. Vėjas gali plukdyti jį kaip laivelį, tačiau kilus audrai, iš burbulo oras išeina ir gyvūnas panyra po vandeniu.

Dauginasi nelytiniu būdu.

Minta nedidelėmis (iki 30 cm) žuvimis, kurias pagauna dilginamosiomis ląstelėmis padengtais čiuptuvais. Paralyžiuota žuvis pernešama į polipų koloniją, esančią po oro burbulu, kur laimikis smulkinamas ir apdorojamas. Portugališkasis laivelis turi daugybę nuodingųjų kapsulių. Nuodai gali būti pavojingi žmogui (savo sudėtimi prilygsta kobros nuodams).

Portugališkasis laivelis užauga iki 9-35 cm skersmens, o čiuptuvai gali siekti 20 m ilgį. 

Paplitę visose šiltosiose jūrose, bet dažniausiai Ramiajame, Indijos vandenynuose ir Atlanto vandenyno įlankose.