Ausieniškių koplyčia

**Ausieniškių koplyčia** – koplyčia Elektrėnų savivaldybėje, stovinti Ausieniškių kaime, Vievio miesto prieigose, 220 m į šiaurę nuo kelio , 1 km į pietryčius nuo Ausieniškių dvaro. Koplyčia yra vienas iš valstybės nesaugomų, tačiau vietinio reikšmingumo objektų. Mūrinės koplyčios su  laidojimo kriptomis istorija siejama su Ausieniškėse gyvenusia turtinga Šumskų gimine, turėjusia čia plytinę.

Koplyčia pastatyta riboto laidojimo Ausieniškių kapinių pakraštyje, tolimajame kampe nuo įėjimo vartelių. Koplyčia sumūryta kapinių kalnelio šlaite iš raudonų ir padegintų keramikinių plytų, uždengta trišlaičiu stogu su varinės skardos danga. Virš priekinio kraigo iškeltas kiauryminis varpinės bokštelis su geležiniu kryžiumi. Bokštelio angoje dar išlikęs metalinis skersinis pakabinti varpeliui. Koplyčios pastatas stačiakampio plano, be apsidės, arkinėmis langų ir durų angomis. Fasaduose išmūryti puošybiniai elementai: profiliuotas pastogės karnizas, įgilintos kryžiaus formos nišos. Priekinio fasado nišose abipus ąžuolinių durų įstatyti mediniai kryžiai. Šiaurės rytų fasado cokolyje (į Vievio stoties pusę) bei koplyčios galinėje dalyje užmūrytos kriptų nišos. Prie jų pritvirtintos atminimo lentos. Koplyčioje yra altorius, liturginės paskirties daiktų, stovi masyvus granito sarkofagas.

## Istorija

Pastaraisiais metais į Ausieniškių kapines lankyti giminaičių kapų kasmet atvykdavo Lenkijoje gyvenantis Tadeušas Šumskas (). Kartu su broliais prižiūrėjo ir remontavo Ausieniškių kapinių koplyčią, liudijančią apie Šumskų giminės istoriją. Ausieniškių gyventojas Juozas Varankevičius (g. 1920 m.), prisiminė, kad Šumskų koplyčia buvo pašventinta kunigo. Sovietmečiu  buvo aukojamos šv. mišios per Visus šventuosius.

Tadeušas Šumskas gimė 1929 m. Ausieniškėse. Savo giminę jis kildino iš Šumsko miestelio. Į Ausieniškių kaimą Tadeušo senelis Vincas atsikėlė apie 1900 m. Tadeušo tėvui Jozefui tada buvo aštuoneri. 1920 m., kai Vievis priklausė Lietuvai, Jozefas buvo paskirtas pirmuoju Vievio seniūnu. Vėliau nubrėžus demarkacinę liniją, seniūnas tapo nereikalingas.

Giminė turėjo plytinę ir Šumske, o Ausieniškėse jie taip pat plėtojo plytų gamybos verslą. Plytinė buvo minima jau prieš 1850 m. Šią vietovę pasirinko todėl, kad čia ėjo geležinkelis. Pasak Tadeušo, plytų pagamindavo daugiau, nei galėdavo parduoti, todėl kartu su plytiniais namais Kaune, su plytine Vievio bažnyčia ir plytiniais namais Vievyje, iškilo ir Šumskų namai bei plytinė koplyčia Ausieniškių kapinėse. Kad vaikams nereikėtų į mokyklą eiti per geležinkelį, Šumskai savo mūriniame name buvo įkūrę pradinę mokyklą, kurioje buvo mokoma ir lietuvių kalbos.

Antrosios Sovietų okupacijos pradžioje, iškart po karo, 1946 m., Šumskai pasitraukė į Lenkiją, kad išvengtų tremtinių likimo. Į Lietuvą Tadeušas pirmą kartą atvyko tik 1976 m. Giminei priklausęs turtas buvo nacionalizuotas. Iki tų metų Šumskai buvo SSRS sąrašuose kaip liaudies priešai. Tadeušo sesuo Janina išleido prisiminimų knygą, liudijančią ne tik apie giminės istoriją, bet ir apie Vievio apylinkių istoriją nuo 1900 m.

Šumskai namus padovanojo Lietuvos valstybei su sąlyga, kad bus naudojami vaikų švietimo tikslais. Raudonų plytų namas, kuriame iki 1990 m. veikė kaimo mokykla, pasikeitus santvarkoms, buvo apleistas. Apie 2020 m. atiteko naujiems šeimininkams. Dvaru vadinama sodyba (gyvenamasis namas, svirnas) pradėta tvarkyti, siekiant pritaikyti gyvenimui. 

## Atminimo lentos

Epitafijų įrašai lenkų kalba, liudijantys apie tikrus ir simbolinius palaidojimus koplyčioje:
* Teresa Szumska, zm. 1915; Cecylia Szumska, zm. 1915. Grób symboliczny
* Józefa Szumska, 1865-1943, z domu Albartowicz
* Arūnas Martynas, 1856-1936
* Eva Charūnenė, 1860-1940
* Marcin Szumski, 1863-1924

## Galerija


Ausieniškės, koplyčia. Nuo kapinių pusės.jpg|Koplyčia nuo kapinių pusės
Ausieniškės, koplyčia. Kriptų siena.jpg|Šoninė kriptų siena su epitafijomis
Ausieniškės, koplyčia. Galinė siena su kripta.jpg|Galinė siena su niša ir kapaviete šalia pastato 
Ausieniškės, koplyčios niša.jpg|Simbolinio kapo () niša


## Literatūra

* Szumska-Wojdyło, Janina. Šeimyninis pasakojimas. Opowiesc rodzinna / vert. Vladislava Kursevičienė. Kaišiadorys: Printėja, 2018.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Elektrėnų sav. sakralas