open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Antanas Kaupas

**Antanas Kaupas** (1870 m. vasario 1 d. Gudeliai I, Ramygalos valsčius, Panevėžio apskritis, Rusijos imperija – 1913 m. spalio 27 d. Čikaga) – Lietuvos kunigas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas.

## Biografija
Sesuo Marija Kazimiera Kaupaitė, brolis Julius Kaupas. 1888–1890 m. studijavo Žemaičių kunigų seminarijoje Kaune, už draudžiamosios lietuviškos spaudos platinimą iš jos pašalintas, persekiotas. 1892 m. atvyko į JAV, baigė Detroito lenkų kunigų seminariją, 1896 m. įšventintas kunigu.

Seminarijoje 1895 m. įsteigė Šv. Kazimiero mokslo draugiją, dėstė lietuvių kalbą ir istoriją. 1896–1912 m. klebonavo lietuvių parapijose Vilks Bare, Skrantone, Pitstone, dviejose paskutinėse pastatydino bažnyčias. Bendradarbiavo JAV lietuvių laikraščiuose „Vienybė Lietuvninkų“, „Lietuva“, „Tėvynė“, „Žvaigždė“, taip pat Lietuvos periodiniuose leidiniuose „Vilniaus žinios“, „Viltis“, „Draugija“ ir kt. 

1901 m. Katalikų švietimo ir šalpos draugijos „Motinėlė“, Lietuvių Romos katalikų susivienijimo Amerikoje, 1906 m. Amerikos lietuvių Romos katalikų federacijos, 1909 m. Kunigų sąjungos (nuo 1920 Kunigų vienybė), 1913 m. Lietuvos vyčių vienas organizatorių ir veikėjas. Rėmė Lietuvių mokslo draugiją Vilniuje, nuo 1910 m. jos narys.

Nuo 1893 m. bendradarbiavo spaudoje. 1901 m. redagavo savaitraštį „Viltis“. 1901–1908 m. su kitais redagavo laikraštį „Dirva“, 1909–1913 m. – laikraščio „Draugas“ redaktorius. Paskelbė studijų sociologijos, pasaulėžiūros klausimais. Iš anglų ir lenkų kalbų išvertė grožinės literatūros kūrinių.Publicistikai būdinga reiškinių ir problemų sociologinė analizė, minties loginė raiška.

## Bibliografija
* Socializmo silpnos pusės, 1904 m.
* Pergyventos valandos, 1906 m.
* Tėvynmeilio mintys, 1906 m.
* Evoliucija, ne revoliucija, 1907 m.
* Patrimpo laiškai, 1907 m.
* Švento Kazimiero seserys, 1914 m.

## Šaltiniai
Igbolandas

**Igbolandas** – istorinis regionas Vakarų Afrikoje, dabartinės Nigerijos pietrytinėje dalyje. Rytuose jis siekėsi su Kalabaro karalyste, pietuose – su Aliejaus upių regionu, vakaruose – su Benino karalyste, o šiaurėje – su igala ir idoma tautomis. Svarbiausia regiono tauta yra igbai ir joms artimai giminingos subgrupės.

## Geografija
Igbolandas apima dabartines Abijos, Anambros, Ebonio, Enugu, Imo, Deltos valstijas. Regioną kerta Nigerio upė. Nors regionas labai nedidelis, jis yra vienas tankiausiai gyvenamų regionų visoje Afrikoje. Čia gyvena apie 25 mln. igbų.

Svarbiausi miestai yra Aba, Overis, Enugu, Onitša, Abakalikis, Afikpo, Agboras, Orlu, Okigvė, Umuahija, Asaba.

## Istorija

### Igbo Ukvu ir Nri karalystė

### Igbolandas XVI–XIX a.

### Nigerijos sudėtyje

## Kultūra
Šiaulių vaikų ir jaunimo teatras Bildukas

**Bildukas** - Šiaulių moksleivių namų vaikų ir jaunimo teatras. Vadovai - Danguolė ir Feliksas Galiniai. Įkurtas 1988 m.

## Struktūra
Teatrą sudaro 3 amžiaus grupės mokinių: jaunių grupė „Linksmuoliai“, „Retro“ grupė ir humoro grupė „Dzin“. Jauniausiems aktoriukams – 7 metukai, o vyriausieji – III kurso studentai. Su jauniausiųjų grupe vadovai „žaidžia teatrą“ - pavirsta paukščiais, kepa smėlio bandeles, skrenda, plaukia į pasakų šalį. Meninėmis išraiškos priemonėmis lavinama mokinių judesio ir kalbos raiška, puoselėjamas vaiko laisvumas, ugdoma elgesio kultūrą scenoje ir gyvenime. Šį teatra lanko: Kristina Jokšaitė, Ugnė Burkauskaitė, Mantas Jokšas, Egidijus Rimkevičius, Orinta Noraitė, Rasa Dzerklytė, Dovilė Vaičiulytė, Brigita Škultinaitė, Gabrielė Norvaišaitė, Lukas Adomaitis, Justina Seselskaitė, Agnė Žainytė, Evelina Baltramaitytė, Edvinas Braziulis, Greta Jočytė, Kamilė Kvietkutė, Mantas Vaičiulis, Orinta Grabinskytė, Deimilė Valiuškaitė, Devidas Ramonas ir t. t.

## Vadovai
Teatrui vadovauja Danguolė ir Feliksas Galiniai. Mokytoja Danguolė dirba nuo pat teatro įkūrimo. Ji daugelio miesto ir respublikinių renginių sumanytoja, per dvidešimties spektaklių autorė ir režisierė. Spektakliams muziką, daineles, „Bilduko“ ir Moksleivių namų dainas sukūrė Violeta Galinytė ir Feliksas Galinis (dainų žodžiai - Danguolės Galinienės).

## Sukurti spektakliai
"Neklaužada katinėlis", "Trolio Mumio namelis", „Vaikystė - baltas pienės pūkas“, „Skrendam į pasakų šalį“, „Ar verkia žaisliukai?“, “Kur iškeliavo milžinai?“, „Vaikystės išdaigos“, „Žaidžiame teatrą“, „Linksmieji viščiukai“, „Zuikių mokykla“, „Kelionė į sapną“, „Pirmasis pasimatymas“, „Sumaišytos pasakėlės“, „Vilkas ir ožiukai“, „Pelenė – naujai“ , Žemaitės "Mūsų gerasis" ir kt.

## Filmuotasi klipuose
„Daina tėvui“ (2004) ir „Gegužinė“ (2008).

## Respublikiniai ir tarptautiniai renginiai
„Vilnius-91“, „Vaikystės rampa“ (1992,1993,1994) Šiauliuose ir Šalčininkuose, „Juodasis katinas“ - Rokiškyje“, Žeimelis - 1994, 1996, „Šimtakojis“ (2001), „Rudens mozaika“, „Saulės vaikai“, „Lauciada“ ir „Svajukas“(2005), „Muzikos garsai“ (2007) - Plungėje, projekte „Erdvės kūrybai“ (2007) Vilniuje, „Svajų bures išskleidus“(2006) - Mažeikiuose, penkiuose „Baltoji varnelė“ festivaliuose bei Pasaulio lietuvių dainų šventėje „Mes“ (2003) ir Moksleivių dainų šventėje „Mes – laisvės vaikai“ (2005), „Baltoji varnelė" kas 4 metus rengiamas tarptautinis festivalis (2008 m.).
Lietuvos tūkstantmečiui skirtas renginys „Geležinės princesės diena" (režis. Inga Norkutė), 2009 m.

## Teatro programoje
Humoreskos, teatriniai klipai, parodijos, pantomima, miniatiūros, klaunada, humoristiniai šokiai, improvizacijos.

## Šaltiniai
* Šiaulių moksleivių namai

## Nuorodos
* Laisvalaikis 
* Būrelių užsiėmimai vasarą
Jonas Kaupys

**Jonas Kaupys** (1941 m. balandžio 23 d. Medsėdžiai, Ylakių valsčius – 2000 m. birželio 27 d. Vilnius) – Lietuvos restauratorius.

## Biografija
1968 m. baigė Telšių taikomosios dailės technikumą. Dirbo Vilniaus „Dailės“ kombinate, nuo 1978 m. Lietuvos dailės muziejaus Restauravimo centro Metalo restauravimo skyriaus vedėjas.

Svarbiausi restauruoti kūriniai:
* Vilniaus Aušros vartų Švč. Mergelės Marijos metalo aptaisai
* Trakų Madonos paveikslo metalo aptaisai
* Vilniaus arkikatedros Šv. Kazimiero koplyčios žvakidės, centrinio altoriaus antepedijus ir kryžius.

## Šaltiniai
Jurgita Kaušaitė

**Jurgita Kaušaitė** (g. 1970 m. lapkričio 30 d. Jakštačiuose) – Lietuvos krepšininkė, Švedijos jaunimo rinktinės trenerė, Europos čempionė, sesuo dvynė Aneta Kaušaitė taip pat krepšininkė.

## Biografija
1989–1993 m. studijavo Vilniaus pedagoginiame universitete), 1993–1994 m. Lietuvos kūno kultūros akademijoje, 2000 m. baigė Emporijos valstybinį universitetą (Kanzaso valstija).

1990–1997 m. ir 2005 m. Lietuvos moterų krepšinio rinktinės narė. 1997–2002 m. žaidė JAV, 2002–2003 m. – Suomijoje, nuo 2004 m. žaidė Švedijoje. 2009 m. kovą baigė karjerą.

## Sportiniai pasiekimai
* 1987 m. – TSRS jaunių krepšinio vicečempionė
* 1990–1993 m. ir 1995 m. – Lietuvos krepšinio čempionė
* 1991–1992 m. ir 1994 m. – „Sporto“ krepšinio taurės laimėtoja
* 1991 m., 1993 m. – Lietuvos studentų žaidynių krepšinio čempionė
* 1991 m. – Pasaulio lietuvių žaidynių krepšinio čempionė
* 1993 m., 1995 m. – Baltijos šalių krepšinio čempionė
* 1997 m. – Europos moterų krepšinio čempionė
* 2009 m. – Švedijos čempionė

## Įvertinimas
* 1997 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžius

## Šaltiniai
Achelojos

**Achelojomis** graikų mitologijoje vadintos kelios grupės veikėjų:
*Sirenos, Achelojaus ir mūzos dukterys.
*Bendrai vadintos vandens nimfos.

## Išnašos
Colleen McCullough

**Colleen McCullough** (*Kolina Makalou*,  1937 m. birželio 1 d. Velingtone, Australijoje –  2015 m. sausio 29 d. Norfolko saloje) – tarptautiniu mastu pripažinta australų rašytoja.

Autorė gimė Naujojo Pietų Velso mieste Velingtone, James ir Laurie McCullough šeimoje.
Kolina Makalou užaugo per Antrąjį pasaulinį karą. Įstojo į medicinos specialybę. Pirmaisiais studijų metais Sidnėjaus universitete ji kentėjo nuo dermatito, kurį sukėlė alerginė reakcija su dezinfekciniu muilu ir buvo priversta atsisakyti savo svajonių tapti gydytoja. Nepaisant to, ji pradėjo dirbti neurologijos srityje, Royal North Shore ligoninėje Sidnėjuje. 1963 m. ji persikraustė į Jungtinę Karalystę, kur sutiko Jeilio universiteto neurologijos departamente atlikti mokslinius tiriamuosius darbus.

Vėliau Makalou praleido dešimt metų tyrinėdama ir dėstydama Neurologijos departamente, Jeilio medicinos mokykloje, Niu Heivene, Konektikute, JAV.

1970 m. ji įsikūrė Norfolko saloje, kur ji ir sutiko savo busimą vyrą Ric Robinson. Už jo ištekėjo 1983 m. Gyveno Sidnėjuje.

Dėl inkstų nepakankamumo mirė Norfolko saloje 2015 m. sausio 29 d.

## Rašytojos karjera

Kolina Makalou savo rašytojos karjerą pradėjo romanu *Timas* (pagal kurį vėliau buvo sukurtas filmas). 1977 m. išėjo populiarusis autorės romanas *Erškėčių paukščiai*, daugelyje šalių tapęs bestseleriu. Vėliau sekė tokios knygos kaip *Nepadori aistra*, *Morgano kelias* , septynių dalių serija *Masters of Rome* ir kt. knygos. Rašytojos polinkis į istorinį gilumą ir nuoseklumą romanuose apie Senovės Romą buvo pripažinti ir įvertinti – K. Makalou gavo Macquarie universiteto mokslų daktarės laipsnį (1993 m.). Taip pat rašytoja yra New York Academy of Science, American Association for the Advancement narė.

## Bibliografija

#### Masters of Rome

# *The First Man in Rome* (1990)
# *The Grass Crown* (1991)
# *Fortune’s Favourites* (1993)
# *Caesar’s Women* (1996)
# *Caesar* (1997)
# *The October Horse* (2002)
# *Antony and Cleopatra* (2007)

#### Kiti kūriniai
* *Tim* (1974)
* *The Thorn Birds* (1977)
* *An Indecent Obsession* (1981)
* * A Creed for the Third Millennium* (1985)
* *The Ladies of Missalonghi* (1987)
* *The Song of Troy* (1998)
* * The Courage and the Will: The Life of Roden Cutler VC* (1999)
* *Morgan’s Run* (2000)
* *The Touch* (2003)
* *Angel Puss* (2004)
* *On, Off* (2006)
* *The Independence of Miss Mary Bennet* (2008)

#### Į lietuvių kalbą išversti kūriniai
Timas
* *Erškėčių paukščiai* (1985)
* *Morgano kelias* (2004)
* *Angelėlis* (2005)
* *Užsimerk, atsimerk* (2008)
* *Prisilietimas* (2010)
* *Pirmasis Romoje* (2010)
* *Žolynų vainikas* (2010)
* *Misalongio moterys* (2012)
* "Saldžiai kartu" (2015)
* "Giesmė apie Troją" (2013)
* "Per daug žmogžudysčių" (2011)
* "Atsiminimai be nuobodybių" (2013)

## Nuorodos

* „Erškėčių paukščių“ autorė rengiasi į Vilniaus knygų mugę – Bernardinai.lt 
* Mugių vengianti „Erškėčių paukščių“ autorė prisistatys Lietuvos publikai – „Sekundė“
Igor Rakočević

**Igor Rakočević** (g. 1978 m. kovo 29 d. Belgrade, Jugoslavijoje) – buvęs Serbijos profesionalus krepšininkas, olimpietis.

2009 m. birželio 20 d. pasirašė sutartį su Stambulo „Efes Pilsen“ klubu. 2011 m. birželio 30 d. klubas nusprendė nepratęsti sutarties su žaidėju.

## Apdovanojimai
* Rezultatyviausias Eurolygos 2010–2011 reguliariojo sezono žaidėjas

## Šaltiniai
Julius Kaupas

**Julius Viktoras Kaupas** (1920 m. kovo 6 d. Kaune – 1964 m. kovo 1 d. Čikagoje, JAV) – Lietuvos gydytojas, rašytojas, urbanistinės pasakos pradininkas lietuvių literatūroje, eseistas, literatūros kritikas.

## Biografija
1929–1938 m. mokėsi Kauno jėzuitų gimnazijoje, 1939 m. baigė Kauno karo mokyklą. Lankėsi literatūros vakaruose, kur susipažino su poetu Henriku Nagiu. 1944 m. baigė mediciną Vytauto Didžiojo universitete. Pirmuosius kūrinėlius publikavo 1943–1944 m. žurnale „Žiburėlis“, mėgo piešti. Pasirašinėjo slapyvardžiu *Coppelius*.

1944 m. pasitraukė į Vakarus. 1946 m. Tiubingeno universitete studijavo farmakologiją, medicinos daktaras. 1947–1949 m. Fribūro universitete studijavo filosofiją ir literatūrą, lankė V. K. Jonyno vadovaujamą Dailės ir amatų mokyklą. Redagavo akademinio jaunimo žurnalą „Šviesa“, aktyviai bendradarbiavo žurnaluose "Aidai" ir "Literatūros lankai", rašė literatūros kritikos straipsnius, redagavo knygas. 1948 m. išleista jo pirmoji knyga „Daktaras Kripštukas pragare.“ 1950 m. persikėlė į JAV, dirbo gydytoju psichiatru Altono ligoninėje. Sirgo cukralige, palaidotas Detroite.

## Kūryba
Parašė neoromantinių pasakų, kuriose ryški europietiškosios (Hansas Kristianas Andersenas, Ernstas Teodoras Amadėjus Hofmanas, Oskaras Vaildas) pasakos tradicija. Pasakų kūrimo pagrindinis principas – fantazijos ir realybės dermė. Stebuklingi įvykiai vyksta Kaune, vaizduojamame su tikroviškomis detalėmis.

Novelėse (rinkinys „Saulėgrąžos mėnulio šviesoj“, neišspausdintas) atsisakoma istorijos fono ir realijų, jų centre – žmogaus egzistencija, kupina skaudžių išgyvenimų, tragiškų pajautų, būdingas psichologinis įžvalgumas. Veikėjai – svajotojai, į melancholiją linkę keistuoliai.

Kritikos straipsniuose pritarė lietuvių literatūros atvirumui modernizmo tendencijoms, vienas pirmųjų naudojo Zigmundo Froido ir Karlo Gustavo Jungo kategorijas, straipsnyje „Devyniabrolės“ interpretacija“ pasakos analizei taikė psichoanalitinį metodą. Novelių paskelbta anglų kalba.

## Bibliografija
* Daktaras Kripštukas pragare ir kitos ne mažiau įdomios pasakos, surašytos slaptose Kauno miesto kronikose, 1948 m.; Vilnius: Versus aureus, 2006. - 189 p. - ISBN 9955-699-11-6
* Raštai. - Chicago: Algimanto Mackaus Knygų Leidimo Fondas, 1997.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Julius Kaupas: gyvenimas ir kūryba (sud. Laimutė Tidikytė) - Vilnius: Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 2004. - 292 p. - ISBN 9955-475-67-6

## Nuorodos
* Laimutė Tidikytė. Julius Kaupas Kauno jėzuitų gimnazijoje (PDF) 
* http://www.rasyk.lt/knygos/julius-kaupas/872.html
* Julius Kaupas. Kovojanti „Žemės“ poezija (1952)
* Julius Kaupas. Liunės Sutemos debiutas
* Daktaras Kripštukas pragare, arba pasikalbėjimas apie pasakų knygas
Lustenau

**Lustenau** – miestas vakarų Austrijoje, netoli Dornbirno, Reino aukštupyje, pasienyje su Šveicarija. Išvystyta tekstilės ir žemės ūkio pramonė.

## Istorija

Iki 1806 m. Lustenau priklausė Šv. Romos imperijai. Vėliau kurį laiką buvo nepriklausoma valstybė, kol 1830 m. atiteko Austrijai.

## Sportas
* SC Austria Lustenau futbolo klubas.
** „Reichshof“ stadionas, talpinantis 10,5 tūkst. žiūrovų.
* FC Lustenau 07 futbolo klubas.
** „Stadion an der Holzstraße“, talpinantis 2 tūkst. žiūrovų.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Vytautas Balčiūnas

**Vytautas [[Balčiūnas]]**:

* Vytautas Balčiūnas (1910) – kunigas, redaktorius;
* Vytautas Balčiūnas (1960) – kultūrologas, muziejininkas;
* Vytautas Kazimieras Balčiūnas – architektas.
Strannik

**Strannik** (liet. 'klajūnas') – Rusijos fantastinės literatūros premija. Teikiama nuo 1994 m. Premiją skiria žinomų rašytojų žiuri slaptu balsavimu (tuo skiriasi nuo kitos Rusijos fantastikos premijos *[[Interpresskon]]*, kur balsuoti gali kiekvienas akredituotas dalyvis). Pastovūs premijos žiuri nariai yra Sergejus Lukjanenka, Borisas Strugackis, Jevgenijus Lukinas, Michailas Uspenskis ir kiti.

## Nominacijos
* Stambi forma
* Vidutinė forma
* Maža forma
* Vertimas
* Kritika, publicistika, literatūrotyra
* Redaktorius, sudarytojas
* Leidykla
* Dailininkas, iliustratorius

### Žanrinės nominacijos
* „Rumatos kalavijas“ (*Меч Руматы*) – herojinė – romantinė ir nuotykių fantastika
* „Kalavijas veidrodyje“ (*Меч в зеркале*) – Alternatyviosios istorijos ir lygiagrečių pasaulių fantastika
* „Kalavijas akmenyje“ (*Меч в камне*) – maginė fantastika ir pasakinė fantastika
* „Mėnulio kalavijas“ (*Лунный меч*) – mistika, siaubas

### Specialiosios premijos
* „Fantastikos paladinas“ (*Паладин Фантастики*) – už indėlį į fantastiką
* „Meistras iš toli“ (*Мастер издалека*) – užsienio rašytojai
* „Mažasis klajūnas“ (Малый Странник) – atskirų žiuri narių simpatijų prizas
* „Penktasis kalavijas“ (*Пятый меч*) – partnerių prizas
* „Fantastinio kinematografo legenda“ (*Легенда фантастического кинематографа*) – premija už fantastinius filmus
* „Auksinis Ostapas“ (*Золотой Остап*) – už humoristinę fantastiką

## Nuorodos
* Сайт премии (premijos svetainė)
* История премии  (premijos istorija)
* Список лауреатов и номинантов (laureatų ir nominantų sąrašas)
Feldkirchenas

**Feldkirchenas** – miestas pietinėje Austrijoje, prie Tybelio upės. Yra kelios bažnyčios, gimnazija, verslo akademija, muzikos mokykla.

## Sportas
* SV Feldkirchen (futbolas)
Bronzinė sraigė

**Bronzinė sraigė** () – Rusijos literatūrinė premija, nuo 1992 m. teikiama už geriausius metų fantastinius kūrinius, paskelbtus rusų kalba. Įteikiama kiekvienais metais Sankt-Peterburge.

Premiją 1992 m. įsteigė Andrejus Nikolajevas ir Aleksandras Sidorovas. Premijos pirmtake buvo *B. Strugackio premija*, įteikta 1991 m.

Premija įteikiama keliose nominacijose:
* už geriausią romaną
* už geriausią apysaką
* už geriausią apsakymą ar novelę
* už geriausią kritikos kūrinį, skirtą fantastikai

Žiuri pirmininkas ir vienintelis narys yra Borisas Strugackis, todėl ši premija laikoma „pačia subjektyviausia“ Rusijos fantastikos premija.

## Nuorodos

* Премия «Бронзовая улитка» (Premija „Bronzinė sraigė“)
* Лауреаты премии (Premijos laureatai)
Hartbergas

**Hartbergas** – miestas pietryčių Austrijoje, apie 40 km į šiaurės rytus nuo Graco. Išvystyta metalo, tekstilės, statybų, maisto pramonė. Veikia du muziejai, teatras, išlikusi XII a. pilis, Šv. Martyno bažnyčia (minima nuo 1157 m.), miesto sienos liekanos.

## Sportas
* TSV Hartberg – futbolo klubas;
* „Stadion H“ – stadionas, kurio talpa x tūkst. žiūrovų.
Horn

**Horn** − pavardė.

Pavardę turi šie garsesni asmenys:
* August Horn (1866–1925) – vokiečių politikas;
* Guildo Horn (g. 1963) – Vokietijos šlagerio dainininkas;
Hornas

**Hornu** vadinama:

* miestai:
** Austrijoje;
** Nyderlanduose;
* Horno kyšulys, kyšulys P. Amerikoje.
Imperatorius Otonas I

**Otonas I** (, 912 m. lapkričio 23 d. Valhauzene − 973 m. gegužės 7 d. Memlebene) − Vokietijos karalius (nuo 936 m.), pirmasis Šventosios Romos imperijos imperatorius (nuo 962 m.), Italijos karalius (nuo 951 m.).

Kovodamas su Bavarijos, Lotaringijos hercogais, Otonas I rėmėsi vyskupais ir abatais. Dėl Otono I įtakos X a. Vokietijoje labai sustiprėjo karaliaus valdžia. Otonas I kariavo su Palabio slavais. Pajungęs 951 m. Lombardiją, jis gavo Italijos karaliaus titulą. Suteikęs paramą gyventojų išvytam popiežiui Jonui XII ir įžengęs į Romą, 962 m. Otonas I gavo iš popiežiaus imperatoriaus karūną. Tai davė pradžią Šventosios Romos imperijos susikūrimui.

## Biografija

Otonui I buvo 24 metai, kai jis tapo Vokietijos karaliumi. Otono vardas jam buvo duotas senelio garbei, kuris spėjo sulaukti anūko gimimo.

929 m. Otonas I vedė anglų karaliaus Eduardo dukterį Editą, kuri mirė 946 m. Po jos mirties Otonas I ėmėsi labai atidžiai nagrinėti bažnytinius klausimus, kuriais užsiimdavo jo velionė žmona.

Sunkiausi valdymo metai Otonui I buvo 939 m., kai reikėjo kovoti su danais ir slavais, taip pat kariauti *Saksonijoje*, *Lotaringijoje* ir prie Reino. Tačiau Otonas I puikiai susidorojo su šiuo sunkiu uždaviniu.

Sužinojęs, kad grafas Berengaras pagrobė jauną Italijos karaliaus našlę Adelheidą, Otonas I išžygiavo į Italiją. Berengaras net nemanė kovoti su Otonu I ir paleido našlę. Pats būdamas našlys Otonas I pasiūlė Adelheidai tekėti už jo. Adelheida buvo jauna, graži ir protinga, todėl gana greit po vestuvių Otonas I pasidavė savo žmonos įtakai.

962 m. vasario 2 d. Romoje, Otonas I buvo karūnuotas Šventosios Romos imperatoriumi.

Otonas I mirė 973 m. gegužės 7 d. Magdeburge, eidamas 61-uosius metus.

## Šeima
### Santuokos ir vaikai
* *1-ji žmona:* (nuo 929 metų) – **Edit** (910–946 arba 947 m. sausio 26 d.), Vesekso karaliaus Edvardo I Vyresniojo ir Elflidos duktė. Vaikai:
** **Liudolfas** (930–957 m. rugsėjo 6 d.), Švabijos hercogas (950–954), Italijos karalius (956–957)
** **Liutgarda** (931–953), nuo 947 metų Konrado Lotaringo (apie 922–955 m. rugpjūčio 10 d., Ausburgas) žmona
* *2-ji žmona:* (nuo 951 metų spalio 9 d.) – **Adelgeida Burgundė** (apie 931–999 m. gruodžio 16 d.), Burgundijos karaliaus Rudolfo Iir Bertos Švabės duktė. Vaikai:
** **Henrikas** (952/953 – 954)
** **Bruno** (953/954 – 957)
** **[[Imperatorius Otonas II|Otonas II]]** (955–983 m. gruodžio 7 d.), Šventosios Romos Imperijos imperatorius nuo 973 metų
** **Matilda** (955–999 m. vasario 7 d.), Kvedlinburgo abatė nuo 966 metų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 1911 m. Britanikos enciklopedija 

|-

|-

|-

|-
Hornas (Austrija)

**Hornas** – miestas Žemutinėje Austrijoje, Austrijos šiaurės rytuose. Yra kelios bažnyčios, muzikos mokykla, buvusi miesto ligoninė (nuo 1395 m.), miesto parkas.

## Sportas
* SV Horn – futbolo klubas;
Kapfenbergas

**Kapfenbergas** – miestas rytų Austrijoje, prie Miurco upės. Išvystyta plieno pramonė. Išlikusi XII a. *Oberkapfenberg* pilis, kelios bažnyčios.

## Istorija
Minimas nuo 1145 m.

## Sportas
* Kapfenberger SV – futbolo klubas;
Kolonas

**Kolonas** ( – „Kolumbas“) gali reikšti:

* Piniginis vienetas:
** Kosta Rikos kolonas;
** Salvadoro kolonas;
* Kolonas – miestas Argentinoje;
* Kolonas – miestas Panamoje;
* Kolonas – miestas Kuboje;
* Kolonas – sala Panamoje.
Matersburgas

**Matersburgas** (*Mattersburg*) – miestas rytų Austrijoje, į rytus nuo Vyner Noištato, prie Vulkos upės, pasienyje su Vengrija. Geležinkelis į Vyner Noištatą ir Šoproną. Išvystyta maisto pramonė.

## Istorija

Vietovė apgyvendinta dar Antikoje. Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1202 m. kaip *Villa Martini*, čia stovėjo Šv. Martyno bažnyčia (tarmiškai Martynas vadintas *Matter*). Vengriškas miesto pavadinimas *Nagymarton* taip pat kilęs iš šv. Martyno bažnyčios pavadinimo. Iki 1924 m. oficialus vokiškas miesto pavadinimas buvo Matersdorfas.

## Sportas
* SV Mattersburg
Frits Goedgedrag

**Frits Martinus de los Santos Goedgedrag** (g. 1951 m. lapkričio 1 d. Aruboje) – dabartinis Nyderlandų Antilų gubernatorius.

Frits Goedgedrag turėjo ilgą karjerą Nyderlandų Antilų viešajame administravime. Savo karjerą pradėjo kaip teisininkas Nyderlandų Antilų vyriausybės Teisingumo ir bendrų reikalų ministerijoje. Devintojo dešimtmečio pradžioje jis persikėlė į Bonairę. Pirmiau jis ėjo Bonairės salos sekretoriaus, o vėliau, nuo 1992 m. iki 1998 m., Bonairės administratoriaus pareigas. Po šešerių metų kadencijos jis tapo Nyderlandų Antilų vyriausiuoju patikėtiniu ir dėl to grįžo į Kiurasao. Nuo 2002 m. liepos 1 d. jis dirbo Nyderlandų Antilų gubernatoriaus biure.

Žmona – Dulcie Terborg. Vaikai – 3 sūnūs.

## Nuorodos
* Nyderlandų Antilų gubernatoriaus tinklalapis .
Stepanakertas

**Stepanakertas** () arba **Chankendi** () – miestas vakarų Azerbaidžane, nepripažintos Arcacho Respublikos (iki 2017 m. Kalnų Karabacho Respublikos) sostinė. Geležinkelio stotis.

## Istorija

Kaimas iki 1923 m. vadinosi **Chankendy**, bet buvo pervadintas armėnų kilmės rusų politiko Stepano Šaumiano (1878–1918) garbei. Po 1990 metų, Kaukazo respublikoms atsiskyrus nuo TSRS, armėnai miestą tebevadina Stepanakertu, o azeriai sugrąžino senąjį pavadinimą.

TSRS laikais buvo išvystyta lengvoji (šilko, avalynės, kilimų audimo), maisto (pieno, mėsos), elektrotechnikos, žemės ūkio mašinų, baldų, statybų pramonė. Yra pedagogikos institutas, teatras, istorijos ir kraštotyros muziejus.

Iki 2023 m. dauguma miesto gyventojų buvo armėnai, Stepakankertas buvo Kalnų Karabacho autonominės srities, vėliau nepriklausomybę pasiskelbusios Arcacho Respublikos sostine. 2023 m. Azerbaidžanas užėmė Kalnų Karabachą, ir visi čia gyvenę armėnai pasitraukė į Armėniją, Stepanakertas tapo miestu vaiduokliu.

## Sportas

Futbolas yra populiariausia Kalnų Karabacho sporto šaka, mieste yra atnaujintas Stepanakerto respublikinis stadionas. Nuo 1990-ųjų vidurio Kalnų Karabacho futbolo komandos pradėjo dalyvauti kai kuriose vidaus varžybose Armėnijoje. Arcacho futbolo lyga buvo įsteigta 2009 m. FIFA nepripažinta Arcacho nacionalinė futbolo komanda buvo suformuota 2012 m. Pirmąsias savo varžybas sužaidė prieš nepripažintos Abchazijos nacionalinę futbolo komandą Suchumyje 2012 m. lygiosiomis 1–1, bei atsakomosiose rungtynėse Stepanakerte 3–0.

Taip pat domimasi kitomis sporto šakomis, tarp jų krepšinis ir tinklinis. Arcacho sportininkai dalyvauja savo komandose Panarmėnijos žaidynėse, organizuojamose Armėnijoje.

### Futbolas
* Lernayin Arcax Erewan (futbolo klubas);
* Erazank Stepanakert (futbolo klubas)

## Išnašos
Emily de Jongh-Elhage

**Emily Saïdy de Jongh-Elhage** (g. 1946 m. gruodžio 7 d.) – Nyderlandų Antilų ministrė pirmininkė nuo 2006 m. kovo 26 d.

Reorganizuotų Antilų partijos (*Partido Antiá Restrukturá*) lyderė.

Mergautinė pavardė buvo Emily Saïdy Elhage; ji yra libaniečių kilmės.

Ministrė pirmininkė Emily de Jongh-Elhage yra Pasaulio moterų lyderių tarybos, Tarptautinio dabartinių ir buvusių moterų prezidenčių ir ministrių pirmininkių tinklo, narė.

## Nuorodos
* Reorganizuotų Antilų partijos kandidatų į parlamenta sąrašas  nl;
* Ministrė pirmininkė Emily de Jongh-Elhage  Pasaulio moterų lyderių taryboje en.
Altachas

**Altachas** – miestas vakarų Austrijoje, netoli Feldkircho, greta sienos su Šveicarija. Kelios mokyklos, tarp jų ir muzikos.

## Sportas
* SC Rheindorf Altach futbolo klubas;
* „Stadion A“ – stadionas, kurio talpa x tūkst. žiūrovų.
Nyderlandų Antilų gubernatorius

**Nyderlandų Antilų gubernatorius** – Nyderlandų Karalystės vyriausybės įgaliotinis Nyderlandų Antilose ir Nyderlandų Antilų vyriausybės vadovas.

Nuo 1954 m. Nyderlandų Karalystės statuto laikų, gubernatoriaus, kaip Nyderlandų Karalystės organo, galios, pareigos ir atsakomybė buvo reglamentuojama gubernatoriaus įstatais. 15 straipsnis, 1 paragrafas sako:

Todėl gubernatoriui leista šių įstatų ir Karūnos nurodymų ribose veikti karalystės vyriausybės vardu.

Pagal konstituciją gubernatorius, kaip karaliaus įgaliotinis, yra Nyderlandų Antilų vyriausybės vadovas. Kaip vyriausybės vadovas, gubernatorius turi neliečiamybės statusą. Gubernatorius kartu su ministrais, kurie yra atskaitingi Nyderlandų Antilų parlamentui, atlieka vykdomosios valdžios funkcijas. Kaip toks, gubernatorius neturi nepriklausomos valdžios.

## Gubernatorių sąrašas nuo 1848 m.

* 1848–1854: Isaäc Johannes Rammelman Elsevier jaunesnysis;
* 1854–1856: Jacob Bennebroek Gravenhorst (laikinai);
* 1856–1859: Reinhart Frans van Lansberge;
* 1859–1866: Johannes Didericus Crol;
* 1866–1870: Abraham Mathieu de Rouville;
* 1870–1877: Herman François Gerardus Wagner;
* 1877–1880: Hendrik Bernardus Kip;
* 1880–1882: Johannes Herbert August Willem baron van Heerdt tot Eversberg;
* 1882–1890: Nicolaas van den Brandhof;
* 1890–1901: Charles Augustinus Henry Barge;
* 1901–1901: Theodorus Isaak Andreas Nuyens;
* 1901–1909: Jan Olpbert de Jong van Beeken Donk;
* 1909–1909: John Brown Gorsira;
* 1909–1919: Theodorus Isaak Andreas Nuyens;
* 1919–1921: Oscar Louis Helfrich;
* 1921–1921: John Brown Gorsira;
* 1921–1928: Nikolaas Johannes Laurentius Brantjes;
* 1928–1929: Marius van Dijk (laikinai);
* 1929–1929: Leonardus Albert Fruytier;
* 1929–1930: Herman Bernard Cornelis Schotborgh;
* 1930–1936: Bartholomaeus Wouther Theodorus van Slobbe;
* 1936–1936: Frans Adriaan Jas (laikinai);
* 1936–1942: Gielliam Johannes Josephus Wouters;
* 1942–1948: Piet Kasteel;
* 1948–1948: Cornelius Süthoff;
* 1948–1951: Leonard Antoon Hubert Peters;
* 1951–1956: Teun Struycken;
* 1956–1957: Frans E.J. van der Valk;
* 1957–1961: Antonius B. Speekenbrink;
* 1961–1962: Christiaan Winkel;
* 1962–1962: A.P.J. van Bruggen;
* 1962–1970: Nicolaas Debrot;
* 1970–1983: Bernadito M. Leito;
* 1983–1990: René A. Römer;
* 1990–2002: Jaime Saleh;
* 2002 – iki dabar: Frits Goedgedrag.

## Nuorodos
* Nyderlandų Antilų gubernatoriaus tinklalapis .
Rydas

**Rydas** – miestas Aukštutinėje Austrijoje, apie 70 km į vakarus nuo Linco ir 60 km į šiaurę nuo Zalcburgo. Geležinkelis. Yra keletas bažnyčių.

## Istorija
Pirmą kartą minimas 1136 m.

## Sportas
* SV Ried – futbolo klubas;
* „Stadion R“ – stadionas, kurio talpa x tūkst. žiūrovų.
Štokerau

**Štokerau** – miestas šiaurės rytų Austrijoje, 25 km į šiaurės vakarus nuo Vienos. Yra teatras, automobilių muziejus, bažnyčia, XVIII a. rotušė, miesto parkas.

## Sportas
* SV Stockerau (futbolas)
Imperatorius Otonas IV

**Otonas IV** (, (1182 m. − 1218 m. gegužės 19 d.) − Vokietijos karalius (nuo 1198 m.), Šventosios Romos imperijos imperatorius (nuo 1209 m.). Dėl karaliaus sosto kovojo su Pilypu Švabu ir soste įsitvirtino, tik jį nužudžius (1208 m.).

1214 m. prie *Buvino* Otonas IV pralaimėjo Prancūzijos karaliui Pilypui II ir faktiškai neteko valdžios, nes popiežius Inocentas III dar 1210 m. už bandymą užgrobti Sicilijos karalystę atskyrė Otoną IV nuo bažnyčios ir iškėlė į sostą Frydrichą II iš Štaufenų dinastijos.

Valdant Otonui IV, prasidėjo ilga Velfų ir Štaufenų kova dėl valdžios.

## Biografija

Otonas IV buvo iš Velfų giminės; Henriko Liūto sūnus. Otonas IV buvo auklėjamas savo dėdės Ričardo Liūtaširdžio dvare. Jis tapo narsiu ir drąsiu kariu, bet buvo impulsyvus ir labai grubus.
## Santuokos
* *1-ji žmona:* (nuo 1212 m. liepos 22 d.) − **Beatrisė von Hohenštaufen** (1198 m. balandis/birželis − 1212 m. rugpjūčio 11 d.), Švabijos hercogo nuo 1196 m., Vokietijos karaliaus nuo 1198 m. Pilypo Švabo ir Irinos Angelinos (1177/1181 − 1208 m. rugpjūčio 27 d.) duktė. Vaikų nebuvo. 
* *2-ji žmona:* (nuo 1214 m. gegužės 19 d.) − **Marija Brabantė** (apie 1191 − 1260 m. kovo 9/birželio 14 d. ), Brabanto hercogo Heriko I Drąsiojo (1165 − 1235 m. rugsėjo 5 d.) ir Matildos Bulonės (1170−1210) duktė, 1220 m. liepą ji ištekėjo antrą kartą už Olandijos grafo Vilhelmo I (1167−1223). Vaikų nebuvo.

## Valdymas
1208 m. Otonas IV buvo pripažintas Vokietijos karaliumi, o 1209 m. spalio 4 d. Romoje karūnuotas imperatoriumi. Tačiau Otonas IV nesilaikė savo įsipareigojimų popiežiui Inocentui III, kad jis nesieks vadovauti Italijai. Todėl popiežius 1210 m. atskyrė Otoną IV nuo bažnyčios ir 1212 m. pripažino Vokietijos karaliumi Frydrichą II.

Otonas IV buvo priverstas atsitraukti į savo žemes, kur dar kariavo su danų karaliumi Valdemaru ir Magdeburgo arkivyskupu.

## Galerija

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 1911 m. Britanikos enciklopedija
René A. Römer

**René Antonio Römer** (1929 m. liepos 2 d. – 2003 m. vasario 25 d.) – Nyderlandų Antilų gubernatorius, ėjo pareigas nuo 1983 m. iki 1990 m. Nyderlandų Antilų universiteto ir Groningeno universiteto (Nyderlandai) sociologijos profesorius.

## Šaltiniai
Dinamo FA Erewan

**Jerevano „Dinamo“** – buvęs Armėnijos futbolo klubas iš Jerevano.

## Istorija

Komanda įkurta 1936 m., bet po 2 metų buvo prijungta prie Spartak Erevan klubo, kuris perėmė ir „Dinamo“ vardą.

Savo laiku žaidė aukščiausioje šalies lygoje. vėliau sekė kritimas į Pirma lyga. Galiausiai, klubas žlugo.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}
Šaltiniai: 

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
Nicolaas Debrot

**Nicolaas (Cola) Debrot** (g. 1902 m. gegužės 4 d. – m. 1981 m. gruodžio 3 d. Amsterdamas) – rašytojas, advokatas, medicinos daktaras ir politikas, dirbęs Kiurasao, olandų-antiliečių literatūros pradininkas.

Geriausiai žinomas yra jo debiutas „*Mijn zuster de negerin*“ („*Mano sesuo negrė*“, 1935 m.). Cola Debrot taip pat buvo aktyviu politiku. Jis buvo pirmuoju Nyderlandų Antilų gubernatoriumi, kuris gimė vienoje iš salų. Gubernatoriaus pareigas ėjo nuo 1962 m. iki 1970 m.
Lietuvos Atgaja

**Lietuvos Atgaja** – pasaulio lietuviams skirta vaikų švietimo ir kultūrinio bendradarbiavimo stovykla, vykstanti kiekvienais metais nuo 1993 m., viena žymiausių tautotyros stovyklų Lietuvoje.

## Istorija
Stovykla pradėta rengti 1989 m., kai įsikūrė visuomeninė organizacija „Lituanica“, siekusi sukviesti viso pasaulio Lietuvos išeivijos ir etninių žemių lietuvių kilmės vaikus ir juos supažindinti su lietuviškomis šventėmis, papročiais, tradicijomis .

1993 m. stovykla įgavo „Lietuvos Atgajos“ vardą. Nuo tų pačių metų ją rengia Švietimo ir kultūros centras „Jaunimas vaikams“ bei Labdaros fondas „Vienybė“, remiantis šio centro programas .

Visos organizacijos įsikūrusios Vilniuje, Antakalnio vaikų ir jaunimo klubo patalpose - Antakalnio g. 84 a.

2003 m. rugsėjo 24 d. Vilniaus miesto Rotušėje „Lietuvos Atgaja“ buvo pripažinta šauniausia miesto stacionaria stovykla.

## Dalyviai, programa
Stovyklautojų amžius yra nuo 7 iki 17 metų. „Lietuvos Atgaja“ turi stovyklavietes Zelvos poilsiavietėje, netoli Vievio bei Lazdijų rajone, Smarliūnų kaime. Berniukai ir mergaitės gyvena atskiruose kambariuose po 6 - 7, su jais kartu gyvena ir vadovai . Stovyklos vadovai - savanoriai aukštųjų mokyklų studentai, išklausę parengiamuosius kursus bei lankę seminarus. Taip pat stovykloje dirba medikas, dailininkas, muzikantas, viršaičiai. 

Vienos pamainos trukmė - 10 dienų. Kiekviena pamaina yra teminė, pavyzdžiui: istorinė, kalendorinių švenčių, menų, magijos, vestuvių, teatro, kino, mitologinė pamainos. Kiekviena pamainos diena yra susijusi su tam tikra tema: piršlybų, mergvakario dienos (vestuvinė pamaina), Mindaugo karūnavimo, knygnešių, Žalgirio mūšio dienos (istorinė pamaina).

Stovykloje skelbiamos šeimos vertybės, dėl to būriai yra vadinami „šeimomis“, o vadovai – „mamomis“ ir „tėčiais“. Vietoj diskotekų vyksta vakarai prie laužo su dainomis ir šokiais, o po jų „šeimos“ leidžia likusį laiką, apžvelgdami praėjusią dieną.

Nuo 1993 m. šioje „Lietuvos Atgajoje“ stovyklavo vaikų iš Lietuvos, Punsko, Seinų krašto, Vokietijos, Rusijos, Ispanijos, Baltarusijos, Estijos, Lenkijos, Jungtinių Amerikos Valstijų ir dar daugelio šalių.

Stovyklų „Lietuvos Atgaja“ direktorė - Aušra Lasauskaitė. Labdaros fondo „Vienybė“ direktorė - Aušra Lasauskaitė,
Švietimo ir kultūros centro „Jaunimas vaikams“ direktorė - Donata Alkimavičiūtė.

## Šaltiniai
Solitonas

**Solitonas** () – struktūriškai pastovi pavienė bėgančioji banga, susidariusi netiesinėje aplinkoje dėl to, kad skirtingo ilgio bangos sklinda nevienodu greičiu.

Pirmasis solitoną (sklindantį vandens gūbrį kanale Škotijoje) stebėjo britas John Scott Russell 1834 m. 1895 m. solitoną aprašė olandai Diederik Johannes Korteweg ir Gustav de Vries.

## Išnašos
Stanley Milgram

**Stanley Milgram** (adapt. ***Stenlis Milgramas***, 1933 m. rugpjūčio 15 d. – 1984 m. gruodžio 20 d.) buvo socialinis psichologas Jeilio, Harvardo ir Niujorko universitetuose.

Harvarde jis atliko "mažo pasaulio eksperimentą", vėliau tapusį Šešių lygmenų ryšio (angl. *Six degrees of separation*) teorijos pagrindu, Jeilyje – jo vardu pavadintą, Milgramo eksperimentą. Pastarojo metu buvo tiriamas žmogaus paklusnumas autoritetui. Taip pat jis yra "artimo nepažįstamojo" sąvokos autorius.

## Biografija
Milgramas lankė psichologijos kursus, kai studijavo Queens koledže, kur 1954 m. įgijo politologijos bakalauro laipsnį. Jis kreipėsi į Harvardo universitetą dėl filosofijos daktaro laipsnio, bet buvo atmestas dėl išsilavinimo psichologijos srityje trūkumo. Jis buvo priimtas 1954 m. ir įgijo daktaro laipsnį 1960 m. Dėl kontroversiškojo Milgramo eksperimento Harvardo universitete jam nesuteikė profesoriaus pareigų Harvardo universitete, kur jis buvo tapęs asistentu, tačiau priėmė į Niujorko universitetą. Milgramo autoritetai, darę įtaką jo teorijoms, buvo psichologai Solomonas Aschas ir Gordonas Alportas. Paties milgramo idėjos darė įtaką vėlesniems psichologams, tarp jų ir Alanui Elmsui, kuris buvo jo pirmasis asistentas, atliekant paklusnumo eksperimentą. Milgramas mirė nuo infarkto 1984 m. gruodžio 20 d., būdamas 51 metų amžiaus, savo gimtajame Niujorko mieste.

## Paklusnumas autoritetui

1963 m. Milgramas paskelbė savo eksperimento rezultatus straipsnyje „Paklusnumas: elgesio tyrimas“ (angl. „Behavioral Study of Obedience“). Milgramo stojimas į Amerikos psichologų asociaciją buvo svarstomas metus, nes buvo abejojama eksperimento etika, tačiau jis vis dėlto buvo priimtas. 1974 m. Milgramas išleido knygą „Paklusnumas autoritetui: eksperimentinis tyrimas“ (angl. „Obedience to Authority: An Experimental View“) ir gavo kasmetinį socialinės psichologijos apdovanojimą.

1976 sukurtas filmas apie paklusnumo eksperimentus: *Dešimtas lygis* (). Pats Milgramas įvardija save kaip filmo kūrėjų konsultantą. Filme rodomi išgalvoti incidentai, kurių nekilo tikrojo eksperimento metu. Dėl šios priežasties vėliau paklaustas apie filmą, Milgramas atsakė, kad nėra patenkintas rezultatu ir nenorėtų, kad jo pavardė būtų siejama su juo.

## Mažo pasaulio fenomenas
Šešių lygmenų ryšio idėja kilo iš Milgramo „mažo pasaulio eksperimento“ (angl. Small world experiment), kai 1967 m. buvo tirimos pažinčių grandinės Amerikoje. Eksperimento metu Milgramas išsiuntė keletą siuntinių 160-iai atsitiktinai parinktų žmonių gyvenančių Nebraskoje, prašydamas perduoti siuntinį draugui ar pažįstamam, kuris jų nuomonę priartintų siuntinį prie žmogaus, gyvenančio Bostone, kuriam jis adresuotas.

Laiške buvo nurodyta sąlyga: „Jeigu asmeniškai nepažįstate paskutinio žmogaus, kuriam adresuotas siuntinys, nesistenkite tiesiogiai susisiekti su juo. Persiųskite šį siuntini žmogui, kurį pažįstate, kuris tikėtina, jog pažinos adresatą.“

Eksperimento rezultatas – išvada, jog nuo bet kurio kito žmogaus mus skiria ne daugiau, nei šeši kiti žmonės. Ši teorija pavadinta Šešių lygmenų ryšio (angl. Six Degrees of Separation).
Algis Želvys

**Algis Želvys** (g. 1963 m. spalio 27 d., Šiluvoje, Raseinių r.) – Panevėžio Juozo Miltinio gimnazijos lietuvių kalbos mokytojas metodininkas, teatro mokytojas ekspertas, buvęs Lietuvos dramos mokytojų asociacijos prezidentas.

## Biografija

1982 m. A. Želvys baigė Šiluvos vidurinę mokyklą. 1989 m. baigė Valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetolietuvių kalbos ir literatūros mokytojo ir mokyklinio teatro režisieriaus specialybę.
Nuo 1989 m. dirba lietuvių kalbos ir teatro mokytoju Panevėžio Juozo Miltinio gimnazijoje.
1998 m. įgijo teatro mokytojo eksperto laipsnį. 2004 m. tapo lietuvių kalbos mokytoju – metodininku.

Vienas iš 1996 m. Lietuvoje startavusio Jaunųjų dramaturgų konkurso idėjinių autorių. Konkurse literatūros ir teatro mokytojas jaunuosius pjesių kūrėjus vertina ir recenzuoja, kartu su teatro „Menas“ vadovu Kęstučiu Vaičiuliu ir aktoriumi Ramūnu Abukevičiumi.
	
2006 m. su kolega Vidmantu Fijalkausku ir savo auklėtiniais bei mokiniais mokytojas organizavo moksleiviško teatro festivalį „Catapulta”.

2025 m. spalio 5 d. apdovanotas Panevėžio savivaldybės "Metų mokytojo" premija.

## Kūryba
 
A. Želvys yra prisidėjęs prie šių pjesių, poetinių kompozicijų, spektaklių atsiradimo:
* „Eglė ir Žilvinas” pagal M. Martinaičio pjesę „Žemės duktė“, 1989 ir 1998 m.
* „Kanonas Barborai Radvilaitei” pagal J. Marcinkevičių, 1995 m.
* „Suvalgyk pyragėlį” pagal M. Kutkaitytę, 1999 m.
* „Pilkapio baladė” pagal lietuvių liaudies kūrybą, 1999 m.
* „Kai skleidžias papirusas” pagal egiptiečių poeziją, 2000 m.
* „Medėja” pagal Euripido tragediją, 2000 m.
* „Pasakos telefonu” pagal G. Rodarį, 2002 m.
* „Girios daina” pagal B. Sruogos „Giesmę apie Gediminą”, 2003 m.
* „Duobkasys” pagal J. Čiutaitę, 2003 m.
* „Pabučiuok mane” pagal iškarpas iš žurnalų, 2004 m.
* „Dar kartą apie tą patį” pagal M.de Servanteso „Don Kichotą”, 2005 m.
* „Orfėjas ir Euridikė” pagal V. Žilinskaitę ir Ovidijų, 2005 m.
* „Dėžė” pagal K. Abę ir senąją japonų poeziją, 2006 m.
* „(Ne) mano siela” pagal M. Varnauskaitės pjesę, 2007 m.
* „Dieną degančios lempos” pagal M. Varnauskaitės pjesę, 2007 m.
* „Pagalba iš dangaus” pagal V. Varankevičiūtės pjesę, 2007 m
* „Iš taško A į tašką C” pagal R. Leonavičiaus pjesę, 2007 m.
* „Balti sniegynai” pagal M. Fermine „Sniegas”,2008 m.
* „Mano tėvas” pagal S. Parulskio pjesę „P. S. byla O.K.”, 2008 m.
* „Žiebtuvėlis” pagal E. Aleknaitę, 2009 m.
* „Mano broli – girdi?” pagal B. Pūkelevičiūtės ir H. Nagio tekstus, 2009 m.

Nuo 1995 m. A. Želvio iniciatyva vyksta viešos teatro įskaitos. Bendradarbiaujant su V. Fijalkausku sukurti įdomesni įskaitų spektakliai:
*Euripido „Bakchantės”, 
*M. Meterlinko „Aklieji”,
*B. M. Koltes „Roberto Zucco”, 
*S. Parulskio „Mano tėvas”.

Lietuvos mokyklose rodomi prevenciniai, A.Želvio režisuoti filmai:
*„Mokyklinės akimirkos”
*„Mokyklinės akimirkos-2. Vasara”.

Savo kūrybinį potencialą Algis Želvys taip pat išreiškia kurdamas ir leisdamas poezijos rinkinius ir įrašinėdamas savos kūrybos dainas. 

## Išnašos
Marija Kazimiera Kaupaitė

**Marija Kazimiera Kaupaitė** (1880 m. sausio 6 d. Gudeliai I, Ramygalos valsčius – 1940 m. balandžio 17 d. Čikaga) – Lietuvos katalikų vienuolė, Šv. Kazimiero seserų kongregacijos įsteigėja ir generalinė vyresnioji. Nuo 1986 m. Dievo tarnaitė, nuo 2010 m. Garbingoji Dievo tarnaitė.

## Biografija
Brolis Antanas Kaupas. Brolio kviečiama 1897 m. atvyko į Skrantoną, susipažino su nazaretiečių vienuolijos gyvenimu. 1902–1905 m. mokėsi Šv. Kryžiaus vienuolyne Ingenbolyje (Šveicarija). 1905 m. Skrantone įstojo į Nekalčiausiosios Marijos Širdies seserų vienuolyną, 1907 m. – į Šv. Kazimiero seserų kongregaciją Mount Karmelyje, 1911 m. persikėlė į Čikagą, 1913 m. išrinkta kongregacijos generaline vyresniąja. 

1920–1934 m. gyveno Pažaislyje, čia 1920 m. įkūrė vienuolyną. Lietuvoje įsteigė pradžios ir aukštesniųjų mokyklų, ligoninių, bendradarbiavo laikraštyje „Šaltinis“ ir kitoje spaudoje.

## Beatifikacijos byla
1986 m. pradėta jos beatifikacijos byla, o 2010 m. Šventasis Sostas vienuolei suteikė Garbingosios Dievo tarnaitės titulą.

## Apdovanojimai
* 1933 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas

## Nuorodos
* Marija Kazimiera Kaupaitė, Šv. Kazimiero Seserų Kongregacijos (LSSC) įsteigėja, Garbingoji Dievo Tarnaitė (1880-1940).

## Šaltiniai

Petras Bielskis. Lietuvos šv. Kazimiero draugijų egzistencinė problema. 2012. T. 5, p. 363
Kęstutis Kaušyla

**Kęstutis Kaušyla** (1922 m. sausio 6 d. – 2012 m. lapkričio 7 d. Utenoje) – Lietuvos geografas, klimatologas, fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1947 m. baigė Vilniaus universitetą. 1955 m. apgynė disertaciją „Šalnos Lietuvos TSR“, geografijos mokslų kandidatas.

1947–1960 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1958 m. docentas. 1962–1963 m. Geologijos ir geografijos instituto Klimatologijos sektoriaus vadovas. 1966–1976 m. Agrometeorologijos laboratorijos viršininkas. 1976–1981 m. Vilniaus hidrometeorologijos observatorijos Taikomosios klimatologijos skyriaus viršininkas. 1981–1988 m. dirbo Žemės ūkio ekonomikos institute.

## Mokslinė veikla
Sukūrė pirmuosius Lietuvos mikroklimatinio rajonavimo žemėlapius.

## Bibliografija
* Lietuvos klimatas, monografija, 1959 m.
* Pietų Pabaltijo klimato susidarymo procesai, monografija, 1964, rusų k.
* Lietuvos TSR fizinė geografija, vienas autorių, 1958 m., LTSR valstybinė premija 1959 m., su kitais
* Spindulių ir vėjo pasaulyje, mokslo populiarinimo, 1957 m.
* Kaukazo paslaptys, 1959 m.
* Turisto žinynas, su kitais, leidykla „Mintis“, 1978 m.
* Mikroklimatas ir jo įvertinimas žemės ūkio gamyboje, monografija, 1981 m., rusų k.

## Šaltiniai
Klemensas Kaušinis

**Klemensas Kaušinis** (1906 m. sausio 27 d. Juršiškėse, Molėtų valsčius – 1995 m. gegužės 20 d. Kaune) – Lietuvos statybos inžinierius, technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
Sūnus Saulius Kaušinis. 1933 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1961 m. technikos mokslų kandidatas. Nuo 1936 m. Vytauto Didžiojo universiteto, 1950–1986 m. Kauno politechnikos instituto dėstytojas, nuo 1966 m. docentas.

1941–1944 m. visą okupacijos laikotarpį rūpinosi inžinieriaus Isako Judelevičiaus šeimos gelbėjimu, į gelbėjimo grandinę įtraukė savo seseris ir draugus, gyvenusius įvairiose Lietuvos vietose. 1996 m. suteiktas Pasaulio tautų teisuolio garbės vardas.

## Projektai
* Šiaulių kepykla, 1935 m.
* VDU klinikos (techninė priežiūra), 1937-1940 m.
* Kauno politechnikos instituto Elektrotechnikos fakulteto rūmų priestatas, 1958 m.
* Vilniaus filharmonijos rekonstrukcijos projektas, 1950 m.

## Bibliografija
* Pastatų konstrukcijos (su kitais). Vadovėlis, 1-2 d., 1962-1968 m.

## Įvertinimas
* 2002 m. Žūvančiųjų gelbėjimo kryžius (po mirties).

## Šaltiniai
Saulius Kaušinis

**Saulius Kaušinis** (g. 1940 m. gruodžio 17 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius mechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
Tėvas Klemensas Kaušinis. 1957 m. baigė vidurinę mokyklą Kaune, 1962 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1962–1965 m. mokėsi Leningrado aviacijos prietaisų instituto aspirantūroje, 1966 m. ten apgynė technikos mokslų kandidato disertaciją. 1994 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Nuo 1966 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) asistentas, dėstytojas, 1967–1986 m. dar mokslinio centro „Vibrotechnika“ mokslinės tyrimo grupės vadovas, nuo 1995 m. profesorius. Tarptautinės automatinio valdymo federacijos (IFAC) Lietuvos nacionalinio komiteto pirmininko pavaduotojas, Vokietijos inžinierių sąjungos narys.

Tėvynės sąjungos narys. Žmona Ieva Kaušinienė – architektė, duktė Ieva (1967 m.), telekomunikacijų inžinierė, sūnus Jurgis (1971 m.), teisininkas.
## Mokslinė veikla
Tyrimų sritis – tikslioji inžinerija, tiksliai valdomų judesių sistemų dinamika ir tikslumas, tokių sistemų dinaminių ir tikslumo rodiklių matavimo metodų ir priemonių kūrimas. 45 išradimų autorius.

## Bibliografija
* Virpesių mechanika ir technika (*Vibroengineering*), su kitais, 1998 m.
* Matavimų teorija ir praktika, su kitais, 2000 m.

## Šaltiniai
Vytautas Kaušinis

**Vytautas Kaušinis** (1930 m. vasario 1 d. Juozapava, Alantos valsčius – 2009 m. kovo 2 d. Vilnius) – Lietuvos grafikas.

## Biografija
1956 m. baigė grafiką Lietuvos dailės institute, 1961–2000 m. Lietuvos dailės instituto (nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademija) dėstytojas, nuo 1991 m. profesorius.

## Kūryba
Pagrindinė kūrybos sritis – plakatas, jų sukūrė visuomeninėmis, teatro, muzikos, sveikatos, gamtos apsaugos temomis („Žmonės, būkite budrūs“ 1969 m., „Ilgai auga, greitai sudega“ 1974 m., Respublikinis jaunųjų atlikėjų festivalis 1975 m., „F. M. Dostojevskio Stepančikovo dvaras ir jo gyventojai“, „Sąjunginis styginių kvartetų festivalis“, abu 1976 m., „Švara – sveikata“ 1978 m., „Vytauto Kaušinio plakatų paroda“ 1979 m., „Pabaltijo plakatas“ 1981 m., „Skrydis per Atlantą“ 1983 m., „Birželio 14 d. Atmink ir neišsižadėk“ 1994 m.). Plakatams būdingas minties ir formos aiškumas, lakoniškumas, tikslingas šrifto panaudojimas. Nuo 1956 m. dalyvavo beveik 200 parodų Lietuvoje ir užsienyje. Individualios parodos: Ryga – 1962 m., Vilnius – 1979 m., 1990 m. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus.

## Šaltiniai
FK Varšas-Alnis Klaipėda

**Klaipėdos „Varšas-Alnis“** – Lietuvos futbolo klubas iš Klaipėdos.

## Sezonai
### [[SFL]] varžybos

|}

## Nuorodos
Dirvoninis svirplys

**Dirvinis svirplys** (*gryllus campestris*) – svirplinių (*gryllidae*) šeimos vabzdys. Kūnas kresnas, tamsus. Sparnai nesiekia užpakalinių šlaunų viršūnės, juodi. Patelės turi kiaušdėtę. Patinai 19-23 mm ir patelės 17-22 mm ilgio. Mėgsta sausas, saulėtas vietoves su žema augmenija. Gyvena urvuose, pievose. Patinai svirpia. Lietuvoje nedažnas, gausesnis Žemaitijoje.

## Nuorodos

*  Nuotraukos ir informacija: ''Gryllus campestris''
Nikas Perumovas

**Nikas Perumovas** (*Nikolajus Perumovas*, , ; g. 1963 m. lapkričio 21 d.) – Rusijos rašytojas fantastas, kartais laikomas vienu iš rusiškosios maginės fantastikos pradininkų.

Plačiai pagarsėjo po pirmosios publikacijos – 1993 m. pasirodė epopėja „Tamsos žiedas“, kurios veiksmas vyksta Dž. R. R. Tolkino Viduržemėje.

## Biografija
Nikolajus Perumovas gimė 1963 m. lapkričio 21 d. Leningrade.
Baigė Leningrado politechnikos instituto Fizikos ir mechanikos fakulteto Biofizikos katedrą. Dešimt metų dirbo slaptame Ypatingų švarių biopreparatų mokslinio tyrimo institute Leningrade, užsiiminėjo molekuline biologija.

Rašyti ėmė 8-ojo dešimtmečio pabaigoje. Tuo metu susižavėjo magine ir moksline fantastika, ypač Dž. R. R. Tolkino knygomis, kurias skaitė angliškai ir darėsi sau vertimą. Dalyvavo tolkinistų judėjime. Būdamas rašytoju mėgėju parašė pirmąją dilogiją „Tamsos nužengimas arba po 300 metų“, kurio veiksmas vyko Viduržemėje (Tolkino pasaulis).

## Nuorodos
* Rašytojo svetainė
Eliziejus

**Eliziejus** ( – „Mano Dievas yra išgelbėjimas“) – Senojo Testamento Karalių knygose minimas pranašas, tęsęs Elijo darbą. Jis buvo Izraelyje pranašu daugiau nei 50 metų. Kol Elijas dar nebuvęs paimtas į dangų, Eliziejus jo paprašęs pasidalinti savo galia ir padaryti įpėdiniu. Rašoma, kad jam buvę suteikta dvigubai daugiau galios nei turėjęs Elijas. Eliziejus padaręs daug stebuklų: prikėlęs mirusį sunamietės sūnų, išgydęs raupsais sergantį Sirijos kariuomenės vadą Naamaną. 

Gyvenant Eliziejui pasikeitė 6 Izraelio karaliai.

## Šaltiniai