open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vladas Daugėla

**Vladas Daugėla** (g. 1942 m. birželio 27 d. Bugeniuose, Mažeikių apskritis) – Lietuvos ekonomistas, inžinierius, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

## Biografija
1962–1969 m. LTV Kauno redakcijos korespondentas. 1967 m. baigė Kauno politechnikos institutą (KPI). Nuo 1973 m. KPI dėstytojas. 1977–1978 m. stažavo JAV Duko universitete. 1981 m. ekonomikos mokslų daktaras.

1983–1995 m. KPI Gamybos organizavimo katedros vedėjas, nuo 1984 m. profesorius. 1988–1992 m. LMA Ekonomikos instituto Naujų technologijų ekonomikos laboratorijos vedėjas. 1989–1990 m. stažavo ir dėstė Harvardo universitete. Nuo 1995 m. JAV finansų bendrovės „Public Resources for Industry“ (PRI) viceprezidentas.

## KGB bendradarbis
2006 m. rugsėjo mėn. Liustracijos komisija oficialiai paskelbė, kad buvęs KTU profesorius Vladas Daugėla 1962–1989 m. bendradarbiavo su KGB. Profesorius raštu teikė informaciją apie JAV gyvenančius, į gimtinę atvykusius lietuvius. Jis taip pat rinko duomenis apie bendradarbius. V. Daugėla dažniausiai pasirašydavo slapyvardžiu *Žemaitis*.

## Mokslinė veikla
Mokslinės veiklos pagrindinės kryptys: naujų technologijų valdymas, ūk. sistemų strateginis planavimas, pramonės plėtros prognozių ir programų sistemos kūrimas.

## Bibliografija
* Kopijavimo aparatūros plėtros techninės-ekonominės problemos, 1978 m.
* Informacinės technikos plėtros problemos, su J. Zykovu, 1981 m.
* Adaptyvus technikos plėtros programinis – tikslinis planavimas, su J. Zykovu, 1985 m.

## Šaltiniai
Infanterijos generolas

**Infanterijos generolas** () – aukščiausias generolo laipsnis Rusijos imperijos pėstininkų kariuomenėje 1796–1917 m. Tai II klasės rangas.
Infanterijos generolo laipsnis buvo numatytas 1722 m. „Rangų lentelėje“, o 1763 m. pakeistas generolo anšefo laipsniu. 1796 m. imperatoriaus Pavelo I įsakymu vėl įvestas vietoj generolo anšefo.
Į infanterijos generolą kreipdavosi «Ваше высокопревосходительство».

Infanterijos generolas galėjo eiti šias pareigas:
* pėstininkų general-inspektorius
* karinės apygardos kariuomenės vadas
* karinių junginių (korpuso, armijos, fronto) vadas.

Laipsnis panaikintas 1917 m. gruodžio 29 d. Liaudies komisarų tarybos dekretu „Apie visų kariškių teisių suvienodinimą“ (*«Об уравнении всех военнослужащих в правах»*).
Nijolė Daugėlienė

**Nijolė Daugėlienė** (g. 1942 m. birželio 10 d. Darbėnuose) – Lietuvos agronomė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

## Biografija
1964 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1995 m. habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

Nuo 1964 m. dirba Žemdirbystės instituto Vėžaičių filiale, nuo 1979 m. Žolininkystės sektoriaus vedėja. Mokslinio darbo kryptis – pievininkystė, agrochemija, agroekologija. Paskelbė apie 60 straipsnių.

## Bibliografija
* Žolininkystė rūgščiuose dirvožemiuose, monografija, 2002 m.

## Šaltiniai
Pasifės palydovų grupė

**Pasifės grupė** tai Jupiterio palydovų judančių orbita panašia į Pasifės grupė. Grupės nariai apie Jupiterį juda priešinga kryptimi nei sukasi pati planeta. Manoma, kad visi šie palydovai yra bendros kilmės. Grupė galėjo atsirasti susidūrus ir smūgio metu suirus dviem Jupiterio pagautiems asteroidams. Orbitų bei spalvų skirtumai rodo, kad galėjo vykti daugiau nei vienas susidūrimas.

## Pasifės grupės nariai

Didžiausias grupei priklausantis palydovas yra Pasifė. Jo vardu pavadinta ir visa grupė. Dauguma grupės narių yra nedideli, mažos masės, netaisyklingi kūnai.
Petras Daugintis

**Petras Daugintis** (1915 m. balandžio 5 d. Bajorėliai, Kretingos valsčius – 1998 m. sausio 2 d. Čikaga) – SJ, lietuvių kunigas, jėzuitas katalikų spaudos darbuotojas.

## Biografija
Nuo 1938 m. jėzuitas, 1941–1944 m. studijavo filosofiją Pagryžuvio jėzuitų noviciate, teologiją Kauno kunigų seminarijoje, 1944–1948 m. jėzuitų kolegijoje Pulache (Vokietija). 1946 m. įšventintas kunigu. 1951–1955 m. socialinius mokslus studijavo Popiežiškajame Grigaliaus universitete Romoje.

Dirbo sielovados darbą lietuvių karo pabėgėlių stovyklose. 1956–1958 m. dėstė Montevidėjo kunigų seminarijoje, vėliau dirbo lietuvių parapijoje, rengė lietuvių radijo valandėles, redagavo katalikų laikraštį „Žinios“. 1968–1977 m. dirbo Šv. Kazimiero parapijoje San Paule, redagavo laikraštį „Mūsų Lietuva“. 1978 m. perkeltas į lietuvių jėzuitų rezidenciją Čikagoje, Lietuvos jėzuitų provincijos dalies užsienyje iždininkas. Redagavo periodinį leidinį „Mūsų žinios“, bendradarbiavo žurnaluose „Aidai“, „Naujoji Romuva“.

## Bibliografija
* Kainų nustatymas ir valstiečių klausimas (), 1955 m.;
* Urugvajaus lietuviai, 1985, 1995 m.

## Šaltiniai
Rimantas Daugintis

**Rimantas Daugintis** (1944 m. gegužės 21 d. Baubliuose, Kartenos valsčiuje – 1990 m. gegužės 19 d. Budapešte (Vengrija), palaidotas Vilniuje) – Lietuvos skulptorius.

## Biografija
1971 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokytojai Juozas Kėdainis, Gediminas Jokūbonis. 1968–1977 m. dėstė Vilniaus dailės mokykloje. Nuo 1971 m. dalyvavo parodose. Susidegino protestuodamas prieš Lietuvos okupaciją, prie Sovietų Sąjungos-Vengrijos sienos.

## Kūryba

Reikšmingiausia kūrybos dalis – smulkioji skulptūra („Rytas“ 1974 m., „Kristoforas prie Vilnelės“ 1985 m., „Birželio rauda“, „Gulago madona“, „Europos pagrobimas“, visos 1989 m.). Sukūrė monumentalių dekoratyvinių skulptūrų („Barnabas išeina į jūrą“, 1977 m., „Naktigonė“ 1982 m., abi Klaipėdoje, „Versmė“, 1982 m. Ariogaloje, „Lakštingala“, 1985 m. Vilniuje), portretų („Spaustuvininkas Pranciškus Skorina“, 1974 m.), medalių (Kristijonas Donelaitis, Maironis, Vaižgantas, Antanas Gudaitis, 1984–1987 m.), memorialinių lentų, interjero kompozicijų („Pegasas kavinėje“, Literatų svetainė Vilniuje, 1985 m.). Skulptūras, jų sukūrė apie 100, kūrė iš medžio („Ąžuoliukas“, 1972 m.), terakotos („Autoportretas su O. Chajamo poezija“, 1976 m., „Per Lietuvą ėjo“, 1989 m.), bronzos („Senas parkas“, 1981 m.), daugiausia – individualia galvanoplastikos technika („Miegantis karalius“, 1980 m., „Nuotaka Prokrustui“, 1984 m.).

Kūriniai ekspresyvūs, juose derinama ironija, groteskas ir lyrizmas. Pomirtinės individualios parodos surengtos Vilniuje (1991–1992 m., 2003 m.), Kretingoje, Mažeikiuose (abi 2000 m.).

## Šaltiniai
FK Ąžuolas Klaipėda

**Klaipėdos „Ąžuolas“** – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Klaipėdos.

## Sezonai

|}

## Nuorodos
Marinerio slėnis

**Marinerio slėnis** () – į rytus nuo Tarsidės srities, lygiagrečiai Marso pusiaujui esanti kanjonų sistema, besitęsianti maždaug 4000 km. Marinerio slėnis yra daug didesnis už Žemėje esančius kanjonus, ir yra didžiausias žinomas tokio tipo darinys Saulės sistemoje. Marinerio slėnį atrado kosminis aparatas Mariner 9. Jo vardu slėnis ir buvo pavadintas.

## Kilmė

Buvo pasiūlyta daug teorijų, aiškinančių šio geologinio darinio atsiradimą. Pagal vienas iš jų, slėnį sukūrė vandens sukelta erozija, pagal kitas – Marinerio slėnis atsirado dėl buvusio požeminės lavos srauto. Šiuo metu labiausiai pripažįstama teorija, kad slėnis susiformavo sutrūkinėjus Marso plutai. Plutos lūžių priežastis galėjo būti Tarsidės srityje vykstantis vulkanizmas. Iš ugnikalnių išsiveržusi lava galėjo tiek padidinti plutos apkrovą, jog ši neatlaikė ir lūžo. Vėliau dėl erozijos įgriuvus sienoms, slėnis išplatėjo.
Osvaldas Daugelis

**Osvaldas Daugelis** (1955 m. spalio 6 d. Naujamiestyje, Panevėžio rajone – 2020 m. liepos 19 d. Kaune) – Lietuvos dailės istorikas, muziejininkas.

## Biografija
Mokėsi Kauno Juozo Naujalio vidurinės meno mokyklos grafikos skyriuje. 1979 m. baigė Lietuvos dailės institutą ir įgijo dailės teorijos bei istorijos specialybę. Nuo 1979 m. rugpjūčio dirbo Čiurlionio dailės muziejuje tapybos skyriaus vyresniuoju moksliniu bendradarbiu. Nuo 1988 m. kovo buvo Tapybos skyriaus vedėjas. Nuo 1988 m. spalio iki 1992 m. lapkričio 9 d. buvo direktoriaus pavaduotojas mokslo reikalams, 1992 m. lapkričio 9 d. – 2019 m. kovo 1 d. buvo Čiurlionio dailės muziejaus direktorius, paskui buvo muziejaus mokslinis bendradarbis.

## Mokslinė veikla
Pagrindinės tyrinėjimų sritys buvo Nacionalinio Čiurlionio dailės muziejaus ir XIX–XX a. Lietuvos dailės kolekcijų istorija. Paskelbė straipsnių apie M. K. Čiurlionio kūrybą, Lietuvos kultūros paveldą, užsienio dailę. Parengė parodų ekspozicijų, sudarė katalogų.  Buvo Visuotinės lietuvių enciklopedijos bendradarbis.

## Įvertinimas
* Norvegijos Karališkojo Nuopelnų ordinas
* Belgijos Karališkojo Leopoldo 2-jo laipsnio ordinas
* Oraniečių-Nasau ordinas
* Lietuvos Didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžius
* Lenkijos respublikos Nuopelnų auksinis kryžius
* Latvijos Pripažinimo Kryžiaus Komandoro ordinas
* Lenkijos Nuopelnų ordino Kavalieriaus kryžius
* Lietuvos kultūros ministerijos aukso Garbės ženklas "Nešk savo šviesą ir tikėk"
* Kauno miesto burmistro Jono Vileišio pasidabruotas medalis

## Šaltiniai
Frontas (Lietuvos partija)

**Frontas** – socialistinė Lietuvos partija, 2008 m. įkurta Algirdo Paleckio. Dalyvavo 2008 m. Seimo rinkimuose, tačiau neperkopė minimalaus 5 % barjero ir į Seimą nepateko.

Partija ne kartą dalyvavo ir rėmė įvairius mitingus.

## Ideologija

Partija vertinama kaip socialistinė, aiškiai deklaravo kairiąsias vertybes ir siūlė konstitucines reformas. Pasisakė už intervencionizmą ekonomikoje („rinka turi būti valdoma ir ribojama“).

Dalyvaudama rinkimuose žadėjo, kad laimėję inicijuotų Seimo narių skaičiaus sumažinimą iki 121, padidintų Prezidento galias.

## Socialistinis liaudies frontas

2009 gruodžio mėn. 19 d. Vilniuje įvyko jungiamasis partijos „Frontas" ir Lietuvos socialistų partijos suvažiavimas. Naujai įkurta partija pavadinta Socialistiniu liaudies frontu.

Jungiamajame suvažiavime Vilniaus pedagoginio universiteto salėje dalyvavo 102 partijų skyrių delegatai. Už dviejų partijų jungimąsi balsavo 96 delegatai, 3 buvo prieš, 1 susilaikė. Socialistinis liaudies frontas įregistruotas Teisingumo ministerijoje, partijos ideologija – demokratinis socializmas.

## Nuorodos

* Fronto svetainė
Lidija Dauguvietytė

**Lidija Dauguvietytė-Malko** (1883 m. gegužės 19 d. Dauguviečiai, Nemunėlio Radviliškio valsčius – 1955 m. gegužės 27 d. Vilnius) – Lietuvos pianistė, pedagogė.

## Biografija
Brolis Borisas Dauguvietis. 1898 m. ir 1904–1908 m. studijavo Sankt Peterburgo konservatorijoje, 1920 m. ją baigė eksternu.

1918–1922 m. vadovavo Petrogrado muzikos mokyklos fortepijono klasei, studijavo psichofiziologinį metodą, vėliau jį taikė pedagoginėje praktikoje. 1922–1933 m. dėstė Kauno muzikos mokykloje, 1933–1940 m. Kauno konservatorijoje, 1940–1945 m. Vilniaus muzikos mokykloje, 1946–1949 m. Vilniaus konservatorijoje, 1949–1955 m. Lietuvos konservatorijoje, nuo 1946 m. profesorė. Koncertavo Sankt Peterburge, Kaune.

Mokiniai: Antanas Budriūnas, Julius Gaidelis, Andrius Kuprevičius, Algis Šimkus

## Šaltiniai
Elena Dauguvietytė-Kudabienė

**Elena Dauguvietytė-Kudabienė** (1922 m. lapkričio 5 d. Dauguviečiai, Nemunėlio Radviliškio valsčius – 2003 m. liepos 22 d. Hamiltonas) – Lietuvos ir Kanados teatro aktorė, režisierė.

## Biografija
Tėvas Borisas Dauguvietis, sesuo Ksana Dauguvietytė-Šniukštienė. 1941–1944 m. lankė Kauno jaunojo žiūrovo teatro studiją, šiame teatre vaidino. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1945–1948 m. vaidino Augsburgo, Vinipego lietuvių dramos teatruose. 1949–1999 m. Hamiltono (Kanada) lietuvių dramos teatro „Aukuras“ režisierė ir aktorė. 1981–1997 m. dirbo Kanados TV bendrovėje CBC.

## Žymesni vaidmenys
* Augulė – Antanas Rūkas. Bubulis ir Dundulis, 1990 m.
* Poncija – Frederikas Garsija Lorka. Bernardas Albos namai, 1994 m.

## Pastatyti spektakliai
* Kazys Inčiūra. Vincas Kudirka, 1950 m.
* Eglė žalčių karalienė, 1984 m.
* Petras Vaičiūnas. Tėviškės pastogė, 1985 m.
* Sofija Kymantaitė-Čiurlionienė. Pinigėliai, 1992 m.
* Stasys Laucius. Ponios Žydrienės bendrabutis, 1999 m.

## Įvertinimas
* 2001 m. Gedimino 4 laipsnio ordinas

## Šaltiniai
Vytėnų žvaigždė

**Vytėnų žvaigždė** - ankstyvoji vyšnių veislė sukurta selekcininko A. Lukoševičiaus Lietuvoje. Vaisiai – palyginti vienodo dydžio, apvalūs, prinoksta liepos pirmoje pusėje vienu metu. Odelė tamsiai raudona. Minkštimas raudonas, saldžiarūgštis, sultingas. Sultys raudonos, kauliukas elipsiškas, nedidelis, iš minkštimo išsiima lengvai. Vaiskotis nutrūksta lengvai ir sausai.

Derantys vaismedžiai silpno augumo, vainikai apvalūs, svyrančiomis šakomis. Derėti pradeda trečiaisiais augimo sode metais, derlingi. Veislė savidulkė. Žydi vidutiniškai anksti.
Ksana Dauguvietytė-Šniukštienė

**Ksana Dauguvietytė-Šniukštienė** (1912 m. rugpjūčio 19 d. Sankt Peterburgas – 2004 m. 
birželio 2 d. ) Lietuvos teatro aktorė, Australijos lietuvių teatro aktorė ir režisierė.

## Biografija
Tėvas Borisas Dauguvietis, sesuo Elena Dauguvietytė-Kudabienė. 1934 m. baigė Valstybės teatro vaidybos studiją. 1934–1940 m. Valstybės, 1940–1941 m. Vilniaus dramos, 1942–1944 m. Kauno jaunojo žiūrovo teatro aktorė. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Vaidino Augsburgo lietuvių dramos teatre, statė spektaklius Noimiunsterio lietuvių stovykloje, čia įsteigė dramos studiją. 1949 m. persikėlė į Australiją. 1953–1986 m. Sidnėjaus lietuvių teatro „Atžalos“ aktorė ir režisierė.

## Vaidmenys
* Laima – Petras Vaičiūnas. Naujieji žmonės, 1934 m.
* Petra – Henrikas Ibsenas. Visuomenės priešas, 1937 m.
* Dora – Harieta Bičer-Stou. Dėdės Tomo lūšnelė 1938 m.
* Valerija – Kazys Inčiūra. Vincas Kudirka 1946 m.
* Normantienė – Sofija Kymantaitė-Čiurlionienė. Pinigėliai 1986 m.

## Svarbesni spektakliai
* Kazys Binkis. Atžalynas, 1947 m.
* K. Vinteris. Šviesi valanda, 1959 m.

## Šaltiniai
Elžbieta Daugvilienė

**Elžbieta Paškauskaitė Daugvilienė** (1886 m. lapkričio 19 d. Kaune – 1959 m. kovo 27 d. ten pat) – Lietuvos tautodailininkė skulptorė.

## Biografija
Savamokslė, apie 1940 m. pradėjo kurti reljefus ir horeljefus savita autorine technika – ant drobės siuvo medžio žievės gabalus, juos sutvirtindavo viela arba mediniu karkasu, drobės apačią padengdavo klijų ir molio mišiniu.

Kūriniai istorinės tematikos („Baudžiavinė priespauda“, „Baudžiavinės kartuvės“, „1863 m. sukilėliai“, „1863 m. sukilėlio žmona“, „Osvencimas“, visi 1945–1955 m.), laisvos kompozicijos, ekspresyvūs, raiškios faktūros, būdingas alegoriškumas, simboliškumas. Jos kūrinius saugo Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus. Palaidota Petrašiūnų kapinėse.

## Šaltiniai
Marijonas Daujotas

**Marijonas Daujotas** (1891 m. liepos 20 d. Liepoja – 1975 m. lapkričio 13 d. Girionys, Kauno raj.) – Lietuvos miškininkas, žemės ūkio mokslų kandidatas.

## Biografija
1915 m. baigė Pulavų (Lenkija) žemdirbystės ir miškininkystės institutą. 1960 m. žemės ūkio mokslų kandidatas.

1916–1921 m. dirbo miškininku Kamyšine (Saratovo gubernija, Rusija). 1922–1940 m. Skuodo, Kretingos miškų urėdas. Lietuvos smėlynų apželdinimo pradininkas, 1925–1930 m. organizavo Palangos ir Šventosios pajūrio smėlio kopų apželdinimą pušimis. 1950–1975 m. dirbo Miškų institute.

Mokslinio darbo sritis – miškų atkūrimas, žemdirbystei netinkamų plotų apželdinimas. Jo vardu pavadinta Kretingos Marijono Daujoto vidurinė mokykla. Sūnus dailininkas Vladas Daujotas, duktė – kraštovaizdžio architektė Irena Daujotaitė, sūnus chemikas Aleksas Daujotas.

## Bibliografija
* Mažai tinkamų žemės ūkiui plotų apmiškinimas, su T. Brazdžioniu, 1953 m.
* Karklų plantacijos, 1954 m.
* Lietuvos pajūrio smėlynų apželdinimas, 1958 m.
* Gyvatvorės, su B. Matuliausku, 1960 m.

## Šaltiniai
Vytautas Daujotis

**Vytautas Daujotis** (1952 m. gegužės 10 d. Rukuose, Šilutės rajone – 2022 m. spalio 12 d. Vilniuje) – Lietuvos chemikas.

## Biografija
1974 m. baigė Vilniaus universiteto Chemijos fakultetą. 1999 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Nuo 1974 m. VU Chemijos fakulteto bendradarbis, 1988–1998 m. Bendrosios ir neorganinės chemijos katedros vedėjas, nuo 1999 m. profesorius. 

1998–1999 m. vadovavo Europos Sąjungos PHARE programos „Lietuvos aukštojo mokslo reforma“ darbo grupei „Studijų kokybės užtikrinimas ir vertinimas“. Nuo 2001 m. Lietuvos atstovas dviejuose Europos komisijos projektuose kuriant Europos mokslinių tyrimų erdvę.

2001–2006 m. kaip ekspertas atstovavo Lietuvai dalyvaudamas Europos Komisijos projektuose „Nacionalinių politikos gairių nustatymas ir derinimas mokslinių tyrimų ir eksperimentinės plėtros srityje“, „Europos išskirtinių mokslo centrų žemėlapio sudarymas“, „Skatinti valstybinių mokslo centrų ir universitetų reformą, siekiant gerinti žinių perdavimą visuomenei ir pramonei“, įgyvendintuose kuriant Europos mokslinių tyrimų erdvę.

2003–2007 m. buvo Lietuvos mokslo tarybos nariu, vėliau Studijų vertinimo komisijos (patariamosios institucijos prie Studijų kokybės vertinimo centro) narys.

Buvo 2004 m. įkurtos nevyriausybinės organizacijos – piliečių judėjimo „Kitas pasirinkimas“ valdybos narys ir šios organizacijos laikraščio „Baltijos kelias“ redakcinės kolegijos narys, Vilniaus Forumo ir partijos „Nacionalinis susivienijimas“ steigėjas bei aktyvus jos narys.

## Mokslinė veikla
Sukūrė tris sidabro lydinių elektrocheminio nusodinimo būdus. Svarbiausi darbai – krūvio pernašos ir pasiskirstymo elektrocheminėse sistemose tyrimas, superlaidininkų sintezė, skysčių tekėjimo vamzdeliais ypatybių tyrimas.

## Bibliografija
* Olimpiadinis chemijos uždavinynas, su kitais, 1979 m.
* Fizikinės chemijos laboratoriniai darbai, su kitais, 1986 m.
* Organinės chemijos skaitiniai, su kitais, 1994 m.
* Lietuvos mokslo politika Europos kontekste, su kitais, , 2002 m.
* Nepriklausomos Lietuvos aukštojo mokslo vargdenė, su kitais, , 2012 m.

## Šaltiniai
Galina Dauguvietytė

**Ella Galina Dauguvietytė** (1926 m. lapkričio 25 d. – 2015 m. spalio 8 d.) – Lietuvos televizijos režisierė, scenaristė, aktorė.

## Biografija
Gimė 1926 m. lapkričio 25 d., tėvai Borisas Dauguvietis ir Petronėlė Vosyliūtė. 1943–1944 m. vaidino (slapyvardis Galina Daugaitė) Žemaičių teatre Telšiuose. 1947–1949 m. lankė Lietuvos dramos teatro vaidybos studiją, 1948–1952 m. vaidino šiame teatre. 1951–1958 m. studijavo Lietuvos konservatorijoje. 1952–1958 m. ansamblio „Lietuva“ artistė. 1960–1989 m. Lietuvos radijo ir televizijos režisierė.

G. Dauguvietytės valia, jos ir prieš 10 metų mirusio vyro urnos su pelenais palaidotos Biržų rajone, Dauguviečiuose.

## Kūryba
TV serialų, pirmosios lietuvių situacijų komedijos „Petraičių šeimoje“ (1964–1972 m., nuo 1969 m. su Kaziu Bagdonavičiumi), „Sveika, Irena“ (1984–1985 m., su K. Bagdonavičiumi) ir TV laidų „Mudu abudu“ (1992–1993 m.), „Mudu abudu ir kiti“ (1993–1997 m.) scenarijų autorė, režisierė. Įgarsino daugiau, kaip 50 animaciniu filmų.

## Filmografija
* Posūkis, 1967 m., rež. Borisas Jermolajevas
* Akmuo ant akmens, 1971 m., rež. Raimondas Vabalas
* Laimingas laimės neradęs, 1973 m., rež. Algirdas Araminas
* Ilga kelionė prie jūros, 1976 m., rež. Algirdas Araminas – Vagono palydovė
* Amerikietiška tragedija, 1981 m., rež. Marijonas Giedrys
* Žaltvykslės, 1980 m., rež. Gytis Lukšas
* Žolės šaknys, 1988 m., rež. Gytis Lukšas
* Mano mažytė žmona, 1984 m., rež. Raimundas Banionis
* Vaikai iš „Amerikos“ viešbučio, 1990 m., rež. Raimundas Banionis
* Žalčio žvilgsnis, 1990 m., rež. Gytis Lukšas
* Trys dienos, 1991 m., rež. Šarūnas Bartas
* Vilko dantų karoliai, 1997 m., rež. Algimantas Puipa
* Kaukazo naktis, 1998 m., rež. Gordian Maugg
* Nepasotinamumas, 2003 m., rež. Viktoras Grodeckis

## Bibliografija
* Perpetuum mobile: atsiminimų knyga (sud. Inga Liutkevičienė). – Vilnius: Tyto alba, 2002. – 255 p. – ISBN 9986-16-231-9
* Post scriptum / Galina Dauguvietytė (sud. Inga Liutkevičienė). – Vilnius: Tyto alba, 2006. – 182 p.: iliustr. – ISBN 9986-16-497-4
* Dialogai su savimi / Galina Dauguvietytė (sud. Inga Liutkevičienė, Vyginto Grigonio nuotraukos). – Vilnius: Tyto alba, 2010. – 212 p.: portr. – ISBN 978-9986-16-744-0
* 15 metų su Galina Dauguvietyte (Inga Liutkevičienė). – Vilnius: Mažoji leidykla, 2016. – 224 p. – ISBN 978-609-95570-8-3

## Įvertinimas
* 2004 m. Vytauto Didžiojo ordino Karininko kryžius 

## Šaltiniai
Skvarkas

**Skvarkas** - hipotetinė dalelė sudaranti tamsiąją materiją. Šie kvarkai sudaro neutrinus, o šie, savo ruožtu, sudaro tamsiąją materiją, kuri ne tik nesąveikauja su šviesos fotonais ir kitomis elektromagnetinėmis bangomis, bet ir nespinduliuoja jokių bangų. Galbūt ši dominuojanti medžiaga prisideda prie materijos kūrimo arba tai buvo pirmoji primityvioji materija, į kurią suskilo hipotetinė dalelė (Higso bozonas). Manoma, kad visatoje yra tamsiosios materijos sutankėjimų.
Neskubėk gyventi

**Neskubėk gyventi** – per LTV 2008-2009 m. sezone rodytas edukacinio pobūdžio serialas apie kartų konfliktus ir jausmų dramas, paauglių gyvenimą, santykius su tėvais, mokytojais. Serialas buvo skirtas visoms amžiaus grupėms, jį kūrė televizijos filmų Nekviesta meilė ir Moterys meluoja geriau kūrėjų komanda.

Serialo kūrimo metu buvo planuota, kad prie serialo kūrimo galės prisidėti televizijos žiūrovai – žiūrovai galėjo siųsti savo kurtus scenarijus, o geriausi ir įdomiausi buvo panaudoti plėtojant serialo siužetines linijas.

## Šaltiniai
Generolas anšefas

**Generolas anšefas** (, iš ) – pasenęs aukštas generoliškas laipsnis kai kurių šalių armijose.

## Rusija
Generolas anšefas buvo XVIII a. generolo laipsnis Rusijos armijoje. Pagal 1716 m. Karių statutą generolas anšefas buvo vyriausiasis vadas, lygus generolui feldmaršalui, vadovavęs generolų tarybai. Vėliau generolo anšefo laipsnis buvo padarytas viena pakopa žemesnis už feldmaršalą, atitinkantis pilną generolą (II rangas pagal Rangų lentelę). 1796–1797 m. generolo anšefo laipsnis buvo pakeistas generolų pagal kariuomenės rūšį laipsniais:
* infanterijos generolas
* kavalerijos generolas
* artilerijos generolas
* inžinierius generolas

## Prancūzija
Prancūzijoje generolo anšefo (*général en chef*) laipsnis pradžioje buvo neformalus titulas generolo leitenanto, vadovavusio kitiems generolams leitenantams ar net maršalams.
Prancūzijos revoliucijos laikais šis rangas buvo suteikiamas divizijos generolo (*général de division*) laipsnį turintiems generolams, vadovavusiems armijoms. Generolai anšefai dėvėdavo antpečiuose keturias žvaigždes, kai divizijų generolų antpečiai turėdavo tik tris žvaigždes. Laipsnis buvo panaikintas 1812 m., atkurtas Burbonų restauracijos metu ir vėl panaikintas 1848 m.

## JAV
Generolo anšefo laipsnį JAV atitiko *general – in – chief* 'vadovaujantis generolas'. Šiuo titulu vadindavo vadovaujantį Jungtinių Valstijų Armijos generolą (*Commanding General of the United States Army*), patį vyriausią armijos karininką. Žinomi *generals – in – chief* buvo Džordžas Vašingtonas (*George Washington*), Ulisas Grantas (*Ulysses S. Grant*) ir Viljamas Šermanas (*William T. Sherman*).
Amerikos pilietinio karo metais konfederatų generolas Robertas Ly (*Robert E. Lee*) 1865 m. trumpai buvo vadinamas *general – in – chief*.
Laipsnis buvo panaikintas, kai 1903 m. buvo įkurtas Generalinis štabas. Dabartinis Jungtinių Valstijų armijos štabo viršininkas (*Chief of Staff of the United States Army*) galbūt yra dabartinis artimiausias *general – in – chief* atitikmuo.
FK Merkys Varėna

**Varėnos „Merkys“** – Lietuvos futbolo klubas iš Varėnos.

## Istorija

Komanda žinoma nuo Nepriklausomybės atgavimo laikų, 1990 m. žaidė I lygoje, iki 1992 m. II lygoje, vėliau III lygoje. 2011 m. pavasarį laimėjo Alytaus apskrities salės pirmenybių 3-ąją vietą. 2016 m. AAFF trečiosios lygos pirmenybėse varėniškių ekipa užėmė trečiąją vietą.

2017 m. ekipa pradėjo pirmenybes, bet nesugebėjo surinkti pilnos sudėties, žaidė net devyniese ir buvo nuspręsta trauktis iš Trečios lygos, Alytaus zonos pirmenybių. Tačiau klubas tęsė dalyvavimą mažojo futbolo pirmenybėse.

## Klubo spalvinė gama

Ankstesniais metais žaisdavo raudonais marškinėliais ir juodais šortais, o šiuo metu jų aprangos yra žalios spalvos, su geltonais užrašais.

### Apranga
Klubas žaidžia žaliais marškinėliais ir šortais. 

## Sezonai

|}
**Pastaba.** 2017 m. pasitraukė iš LFF III lyga lygos pirmenybių po 4 turų. O rezultatai anuliuoti.

## Sudėtis (2017)
*[[2017]] m. [[gegužės 22]] d.*

* D.Barysas,
* D.Krupovič, 
* S.Krupovič,
* E.Voverė,
* R.Piepalius,
* S.Žemaitis.

## Išnašos

## Nuorodos
SKK Daugis

**Daugų „Daugis“** – Lietuvos futbolo klubas iš Daugų.

## Istorija

Dabartinis klubas įkurtas 1995 m. prie Daugų technologijos ir verslo mokyklos. Komanda žaidžia lauko ir salės futbolą, klubas kultivuoja įvairias sporto šakas.

## Sezonai

|}
|}

|}

## Sudėtis (2008)
* Giedrius Junevičius
* Ramūnas Savickas
* Darius Jezukevičius
* Marius Aleksandravičius
* Svajūnas Kazlauskas
* Saulius Baliukonis
* Raimundas Šeštakauskas
* Rimas Ališauskas
* Tomas Šerpenskas
* Svajūnas Savickas
* Tautvydas Gaisrys
* Romualdas Skaisgirys
* Tautvydas Lesniauskas
* Vaidas Kumeta

## Šaltiniai

## Nuorodos
FK Draugystė Vilnius

**Vilniaus „Draugystė“** – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Naujosios Vilnios (Vilnius).

## Sezonai

|}

## Nuorodos
FK Simnas

**Simno FK** – Lietuvos futbolo klubas iš Simno.

## Istorija

Simne futbolo komanda buvo dar XX a., ji žaisdavo III lygoje. Dabartinis klubas kaip FK „Simnas“ įkurtas 2001 m. kovo 9 d. Prezidentu išrinktas Artūras Juškauskas. 2001 ir 2002 m. komanda dalyvavo Alytaus apskrities futbolo pirmenybėse, bet 2003 ir 2004 m. nedalyvavo. 2005 m. balandžio 26 d. klubo prezidentu išrinktas Vytautas Mikelionis, kurio dėka prasidėjo futbolo atgimimas Simne. Komanda vėl ėmė reguliariai žaisti III lygos Alytaus zonos pirmenybėse.

## Sezonai

|}
|}

|}

## Sudėtis (2017)
Sudėtis: 2017 m. gegužės 22 d.
* R. Andrijonas
* E. Andriuškevičius
* L. Videika
* M. Radzevičius
* M. Slipikauskas
* A. Šarapajevas
* A. Pilvelis
* A. Ručys

## Šaltiniai

## Nuorodos
Generolas feldceichmeisteris

**Generolas feldceichmeisteris** (, iš ; *Feldzeug* 'pabūklas') – kariuomenės generolo laipsnis (Austrija, vėliau – Austrija-Vengrija); XVIII–XIX a. kai kurių valstybių (Rusijos imperijoje, kai kuriose Europos šalyse) kariuomenių vyriausiojo artilerijos vado pareigos. Vokietijos bei Rusijos imperijos kariuomenėje (iki I pasaulinio karo) – karinis pareigūnas, atsakingas už kariuomenės tiekimą ir apginklavimą.

Iki Petro Didžiojo artilerijos viršininko pareigos nebuvo nuolatinės. Į jas karo metu paskirdavo specialų vaivadą. 1699 m. Petras I imeretinų caraitį Aleksandrą Arčilovičių paskyrė Patrankininkų prikazo () galva su generolo feldceichmeisterio laipsniu. Į valdžią atėjus Pavelui I, generolo feldceichmeisterio pareigas pakeitė *visos artilerijos inspektorius* ().

## Išnašos

## Šaltiniai
* Генерал-фельдцейхмейстер // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1890—1907.
FK Garsta Gargždai

**Gargždų „Garsta“** – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Gargždų.

## Istorija

Komanda įkurta sovietmečiu prie Gargždų statybinių medžiagų kombinato.

## Sezonai

|}

## Nuorodos
FK Kibirkštis

**Vilniaus „Kibirkštis“** – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

## Pasiekimai

## Sezonai
### LTSR varžybos

|}

### Lietuvos varžybos

|}

## Nuorodos
Rytų Bažnyčių kanonų kodeksas

**Rytų Bažnyčių kanonų kodeksas**,  (**CCEO**) - 22 Rytų Bažnyčių (unitų) teisynas, kodifikuotas vidaus gyvenimą reguliuojantis teisės aktas. Legistinis Romos Katalikų Bažnyčios teisynas yra *[[Codex Iuris Canonici]]* (CIC).

RB kanonų kodeksą 1990 m. spalio 18 d. savo apaštališkąja konstitucija *Sacri Canones* promulgavo (paskelbė ir patvirtino) Popiežius Jonas Paulius II.

## Nuorodos
* ''Codex Canonum Ecclesiarum Orientalium''  (tekstas)
Kamov Ka-50

**Ka-50** – rusiškas atakos sraigtasparnis. Sukurtas Kamovo konstruktorių biure. Vienvietis, dviejų keliamųjų sraigtų ant vienos ašies schemos.

2009 m. gamyba nutraukta, toliau gaminamas tik variantas Ka-52.

## Gamintojas
1940 m. pradžioje Nikolajaus Kamovo iniciatyva Maskvos priemiestyje Liubercuose, prie geležinkelio stoties Uchtomskaja, įsteigta aviacijos gamykla Nr. 290. Pirmoji Sovietų sąjungoje specializavosi malūnsparnių (autožyrų) gamyboje.

Vėliau tapo Kamovo OKB, dabar – „Rusijos sraigtasparnių“ dukterinė įmonė.

## Šaltiniai
Seilemas (Oregonas)

**Seilemas** () – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Oregono valstijos sostinė ir trečias didžiausias miestas. Įsikūręs Vilameto slėnyje, prie Vilameto upės.

Vardas kilęs iš semitų kalbų (arabų kalba: *salam*, hebrajų kalba: *šalom*).

## Istorija

Seilemas buvo įkurtas 1842. 1857 m. pripažintas miestu, 1859 m. tapo valstijos sostine.
Džiunglės (1906 knyga)

**Džiunglės** () – 1906 m. Uptono Sinclairo knyga, pasakojanti apie Amerikos lietuvių gyvenimą Čikagoje dvidešimto šimtmečio pradžioje. Knyga rašyta, kaip socializmo propaganda. Žinias apie knygoje aprašytus Čikagos mėsos pakavimo fabrikus U. Sinclair surinko būdamas žurnalistu, ir incognito pats dirbdamas tokiame fabrike, kai ruošė straipsnį socialistiniam laikraščiui „Appeal to Reason“ 1904 m.

## Siužetas

Knygoje vaizduojamos sunkios darbininkų sąlygos Čikagos mėsos pakavimo fabrikuose.

Romano pradžioje du jauni lietuviai, Jurgis Rudkus ir Ona Lukošaitė, gyvenantys Čikagoje, susituokia. Abu su savo šeimomis (Antanas Rudkus, Jurgio tėvas, Teta Elžbieta, Onos pamotė ir šeši jos vaikai, Marija, Onos pusseserė, ir Jonas) į Ameriką atvyko ieškoti laimės, bet tuoj supranta, kad padarė klaidą ten važiuodami.

Iš pradžių, visa šeima susideda pinigus ir nusiperka namą. Jie sunkiai ir ilgai dirba, kad išlaikytų namą ir susimokėtų skolas. Antanas, Jurgio tėvas, sirgęs tuberkulioze, miršta, ir Jonas vieną dieną pabėga iš namų. Onai ir Jurgiui vėliau gimsta sūnus Antaniukas. Gyvenimas nesiklosto toliau, Jurgis sužino, kad Ona reguliariai verčiama teikti seksualines paslaugas savo bosui Konor, kad nebūtų atleista iš darbo. Jurgis sumuša Konor, ir už tai yra uždaromas į kalėjimą.

Grįžęs iš kalėjimo, Jurgis sužino, kad šeima prarado namą ir persikėlė gyventi pas kaimynę lietuvę. Pakavimo fabrikai Jurgio nebepriima į darbą dėl teistumo. Ona miršta gimdydama. Antaniukas vėliau nuskęsta prie namų, ir Jurgis palieka Čikagą. Prasigėręs jis, benamis, keliauja po kaimus ir parsisamdo sezoniniams darbams, tačiau pastovaus pragyvenimo šaltinio rasti negali. Galiausiai nusprendžia grįžti į Čikagą. Ten susiranda darbą, tačiau netrukus jį vėl praranda. Dar kartą sutikęs Konor ir jį vėl užpuolęs, vėl atsiduria kalėjime. Ten sutinka Džeką Diuvaną ir kartu pradeda apiplėšinėti žmones. Vieną dieną Jurgis atsitiktinai užeina į paskaitą apie socializmą ir prisijungia prie socializmo partijos, tikėdamas, kad Čikaga priklausys neturtingiesiems. Knyga pasibaigia socialistų mitingu ir pirmosiomis politinėmis pergalėmis.

## Nuorodos ir šaltiniai
FC Aitvaras Šiauliai

**Šiaulių „Aitvaras“** – Lietuvos futbolo klubas iš Šiaulių.

## Sezonai

|}

## Sudėtis (2009)

* Rokas Kazlauskas
* Tomas Klibavičius
* Virginijus Šimkus
* Arūnas Šimkus
* Deividas Jakas
* Mindaugas Valys
* Algis Žaromskis
* Marius Dauskurdas
* Nanko Todorov
* Ruslanas Šapovalovas
* Karolis Gelžinis
* Ričardas Kovėra
* Edgaras Zakaras
* Mindaugas Broga
* Raimondas Juška
* Robertas Butkus
* Dominykas Petrauskas
* Benas Bačkys
* Marius Dobrovolskis
* Ernestas Gerulskis
* Aivaras Rudzitis
* Mantas Kaminas
* Paulius Raila
* Gediminas Čeponkus
* Marius Biliūnas
* Gediminas Juškevičius
* Tomas Pocius
* Mindaugas Jackus
* Remigijus Čeilutka
* Edvinas Čeilutka
* Marijus Margelis
* Eligijus Urbelis
* Renatas Simonenka
* Andrius Jaremčiukas
* Tomas Grigaitis
* Dalius Kišla


## Nuorodos
FC Fanai Šiauliai

**Šiaulių „FK Fanai“** – Lietuvos futbolo klubas iš Šiaulių.

## Istorija

Komanda įkurta 1992 m. kaip „Sakalietis“ (tuometinio „Sakalo“ fanų komanda). Miesto pagrindinei komandai keičiant vardus, ilgainiui gerbėjai persivadino „Šiaulių Fanais“. 1994 m. prasidėjo Lietuvos futbolo fanų atvirieji čempionatai, komanda eilę metų dalyvaudavo šiose turnyruose įvairiais ir tapo daugkartiniais šių turnyrų nugalėtojais. Eilę metų komanda dalyvauja Šiaulių apskrities mažojo futbolo pirmenybėse, taip pat III lygos Šiaulių zonos  pirmenybėse, žaidė Lietuvos salės futbolo pirmenybėse.

Ilgą laiką komandai vadovavo Valentas Beleckas. Jis buvo ir Šiaulių futbolo „fanų“ prezidentas. Po kurio laiko vadovavimą perėmė Dainius Skaparas, kuris sėkmingai rungtyniavo ir kaip žaidėjas. 2008 m. vadovo D. Skaparo ir komandos keliai išsiskyrė, jis sukūrė futbolo fanų komandą FFK Šiaulių Fanai. Senosios komandos pavadinimas tapo FK „Fanai“.

2010 m. komanda debiutavo Lietuvos taurės varžybose.

2017 m. tapo ŠAFF III lygos nugalėtojais.

2018 m. užimta kukli šeštoji vieta. Vytaras Bloškus, kuris pelnė 7 įvarčius, tapo rezultatyviausiu komandos žaidėju šiame sezone.

## Sezonai

|}
|}

|}
|}

## Salės futbolas

;FC Fanai futsal sezonai

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Klubo Facebook paskyra
SSK Šiaulių Grifas-Ekso

**Šiaulių „Grifas-Ekso“** – Lietuvos futbolo klubas iš Šiaulių.

## Istorija

Komanda įkurta 2007 m. pabaigoje. Nuo 2008 m. pradėjo žaisti III lygos Šiaulių zonoje, 2010 m. debiutavo LFF taurės varžybose, rungtyniauja mažojo futbolo turnyruose. 

Komandą 2011 m. pradėjo remti saugos tarnyba „Ekso“.

## Emblema

SSKgrifas.jpg|thumb | Emblema 2009 m.
Šiaulių Grifas.gif | Emblema 2010 m.


## Sezonai

|}

## Nuorodos
Referendumas dėl Ignalinos atominės elektrinės darbo pratęsimo

**Referendumas dėl Ignalinos atominės elektrinės darbo pratęsimo** − konsultacinio (patariamojo) pobūdžio referendumas, vykęs 2008 m. spalio 12 d. kartu su Seimo rinkimais. Dėl nepakankamo balsavusiųjų skaičiaus − jame dalyvavo mažiau kaip pusė – 48,43 procento turinčių rinkimų teisę ir įrašytų į rinkėjų sąrašus piliečių, referendumas laikomas neįvykusiu. 

## Referendumo priešistorė
Sudarant Lietuvos prisijungimo 2004 m. prie Europos Sąjungos sutartį, joje buvo numatyta būtina sąlyga - Ignalinos AE uždarymas, paliekant galimybę statyti naują - modernesnę ir saugesnę. Nuo Nepriklausomybės atkūrimo 1990 m. Lietuvai taip ir nepavyko integruotis į vakarų energetinį tinklą; 2000 m. rudenį Rolando Pakso Vyriausybė, kurioje dirbo ministrai Jonas Lionginas, Eugenijus Maldeikis, euroderybininkas Petras Auštrevičius, nutraukė ankstesnės valdžios surengtus elektros tiltų tiesimo į vakarus konkursus ir vėliau jų neatnaujino.. Ignalinos AE pagamintos energijos perteklius pusvelčiui buvo atidavinėjamas Baltarusijai.

### Priėmimas
Iniciatyvinė grupė rinko piliečių parašus dėl galimybės rengti referendumą, sprendžiant Ignalinos AE darbo pratęsimo klausimą. Nesurinkus reikalingo 300 tūkst. parašų kiekio, referendumas galėjo neįvykti.

Reikalingas parašų kiekis nebuvo surinktas, tačiau Seimas nusprendė, kad referendumas reikalingas. 2008 m. liepos 14 d. parlamentarai priėmė sprendimą, pritardami referendumo iniciatyvai „už“ balsavus 87 nariams.

### Referendumo klausimas
Referendumo rengėjai suformulavo tokį klausimą: *Pritariu, kad Ignalinos atominės elektrinės darbas būtų pratęstas iki techniškai saugių terminų, bet ne ilgiau, negu kol bus pastatyta nauja atominė elektrinė*.

## Balsavimo rezultatai
* **Taip** − 91,46 % (1 148 755 rinkėjai)
* **Ne** − 8,54 % (107 228 rinkėjai)

* Labiausiai referendumą palaikė Zarasų-Visagino apygardos rinkėjai (95,52 %), to krašto gyventojai, kurių apygardoje ir pastatyta elektrinė.
* Didžiausias referendumo skeptikų skaičius užfiksuotas Naujamiesčio apygardoje (13,12 %).

## Taip pat skaitykite
* Ignalinos atominė elektrinė

## Išnašos
SK Žvelgaitis Žagarė

**Žagarės „Žvelgaitis“** – Lietuvos futbolo klubas iš Žagarės.

## Istorija

Klubas pavadintas kunigaikščio Žvelgaičio garbei.

Komanda žinoma iškart atgavus Nepriklausomybę, kai 1991 m. pavasarį žaidė III lygoje. 

Vėl minimas III lygoje nuo 2006 m., o 2010 m. ėmė žaisti II lygoje.

2007 m. Joniškio rajono veteranai susibūrę po „Žvelgaičio“ klubo vėliava dalyvavo veteranų pirmenybėse.

2021 m. sezone dalyvavo senjorų 50+ mažojo futbolo pirmenybėse subūrę ekipą, kuri vadinosi FK Skaistgirys-Žvelgaitis.

## Sezonai

|}

## Stadionai
* Žagarės miesto stadionas – namų rungtynes ekipa žaidė Žagarėje. Šio stadiono talpa – vienas tųkstantis žiūrovų.

## Išnašos

## Nuorodos
* rekvizitai.lt
* futbolinis.lt
FFK Šiaulių fanai

:: *Apie Šiaulių fanų klubą, nuo kurio atsiskyrė „Šiaulių fanai“, žr. [[FK Fanai Šiauliai]]*.

**Šiaulių „Šiaulių Fanai“** – Lietuvos futbolo klubas iš Šiaulių.

## Istorija

1992 m. įkurta Sakalietis Šiauliai komanda, tuometinio „Sakalo“ gerbėjų komanda. Miesto pagrindinei komandai keičiant vardus, ilgainiui gerbėjai persivadino „Šiaulių Fanais“. Ilgą laiką komandai vadovavo Valentas Beleckas. Po kurio laiko vadovavimą perėmė Dainius Skaparas, kuris sėkmingai rungtyniavo ir kaip žaidėjas. 2008 m. vadovo D. Skaparo ir komandos keliai išsiskyrė ir jis įkūrė futbolo fanų komandą „Šiaulių Fanai“. Senosios komandos pavadinimas tapo FK „Fanai“.

## Sezonai

|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
Disko metimas

**Disko metimas** – lengvosios atletikos šaka, kurioje atletai mėto sunkų diską.

Nuo 1896 m. vyrų rungtis įtraukta į olimpinių žaidynių programą, moterų – nuo 1928 m. Vyrų pasaulio rekordininkas – Mykolas Alekna, 2024 m. balandžio 14 d. Ramonos mieste, Oklahomoje (JAV) nusviedęs diską 74,35 metro. Iki tol rekordininku beveik 38 metus buvo Jürgen Schult iš VDR, 1986 m. birželio 6 d. diską nusviedęs 74,08 m, moterų – Gabriele Reinsch iš VDR, 1989 m. liepos 9 d. diską nusviedusi 76,80 m. Garsiausias Lietuvos disko metikas – Virgilijus Alekna.

## Rungtynės ir taisyklės
Rungtynių dalyviai meta diską iš 2,5 m skersmens rato. Metimo nuotolis skaičiuojamas iš nuo šio rato išorinės ribos iki disko nukritimo taško. Disko svoris vyrų rungtynėse – 2 kg, moterų rungtynėse – 1 kg.

Oficialiose IAAF rungtynėse dalyviai turi 6 bandymus. Jei dalyvių yra daugiau nei 8, tai po pirmų 3 bandymų atrenkami 8 geriausią rezultatą pademonstravusiųjų ir po dar trijų bandymų laimėtojais skelbiami geriausią rezultatą per visus šešis bandymus parodę atletai.

Diskas metamas iš aptverto sektoriaus su 35 laipsnių atviru metimui tarpu. Sportininkams neleidžiama išeiti iš sektoriaus kol diskas nenukrito ant žemės.

## Išnašos
Budapesti TC

**Budapešto TC** – buvęs Vengrijos futbolo klubas iš Budapešto.

## Pasiekimai

* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Ferar-Vasas KMSE

**Klužo „Ferar-Vasas“** – buvęs Rumunijos futbolo klubas iš Klužo.

## Istorija

1948 m. prijungtas prie CFR Cluj klubo.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
Vengrijos futbolo lygos taurė

**Vengrijos futbolo lygos taurė** () – buvęs antrinis Vengrijos futbolo turnyras, kuriame dalyvaudavo 1–2 pakopų klubai.

## Istorija

Turnyras buvo rengiamas nuo 2007 m. rudens. Pirmajame sezone vyko atskiri rudens ir pavasario turnyrai, kurių nugalėtojai kovėsi tarpusavyje dėl sezono taurės, vėliau pereita prie klasikinio formato, kai rudens–pavasario sezonas vyko kaip vienas turnyras.

## Titulai

Per turnyro istoriją 5 klubai laimėjo trofėjų, tarp jų sėkmingiausias – „Videoton“ (3 titulai).

|-
| Videoton Szekesfehervar || 3 || 2007–08, 2008–09, 2011–12
|-
| Ferencvaros Budapest || 2 || 2012–13, 2014–15
|-
| VSC Debrecen || 1 || 2009–10
|-
| FC Paks || 1 || 2010–11
|-
| Diosgyor Miskolc || 1 || 2013–14
|}

## Finalai

|-
|  || Fehervar Szekesfehervar || VSC Debrecen || 1-0 ir 2-0
|-
|  || Fehervar Szekesfehervar || MFC Pecs || 3-1
|-
|  || VSC Debrecen || SE Paks || 2-1
|-
|  || SE Paks || VSC Debrecen || 1-2 ir 3-0
|-
|  || Videoton Szekesfehervar || TE Kecskemet || 3-0
|-
|  || Ferencvaros Budapest || Videoton Szekesfehervar || 5-1
|-
|  || Diosgyor Miskolc || Videoton Szekesfehervar || 2-1
|-
|  || Ferencvaros Budapest || VSC Debrecen || 2-1
|}

## Nuorodos
* Hungary - List of League Cup Finals (Rsssf.org)
* Hungary League Cup (Soccerway.com)
Vengrijos futbolo supertaurė

**Vengrijos futbolo supertaurė** () – Vengrijos futbolo trofėjus, dėl kurio rungdavosi šalies čempionai ir taurės laimėtojai.

## Istorija

Turnyras pradėtas 1992 m., po 2016 m. nebevyksta.

## Titulai

Per visą turnyro istoriją supertaurę yra laimėję 6 klubai, tarp jų daugiausia – „Ferencvaros“ (6 titulai).

|-
| Ferencvaros Budapest || 6 || 1993, 1994, 1995, 2004, 2015, 2016
|-
| VSC Debrecen || 5 || 2005, 2006, 2007, 2009, 2010
|-
| Ujpest Budapest || 3 || 1992, 2002, 2014
|-
| MTK Budapest || 3 || 1997, 2003, 2008
|-
| Videoton Szekesfehervar || 2 || 2011, 2012
|-
| ETO Gyor || 1 || 2013
|}

## Rungtynės

|-
|  || Ujpest Budapest || Ferencvaros Budapest || 3-1
|-
|  || Ferencvaros Budapest || Honved Budapest || 2-1
|-
|  || Ferencvaros Budapest || Samsung Vac || 2-1
|-
|  || Ferencvaros Budapest || colspan=2 | Be kovos (laimėjo čempionatą ir taurę)
|-
|  || colspan=3 | Nevyko
|-
|  || MTK Budapest || colspan=2 | Be kovos (laimėjo čempionatą ir taurę)
|-
| 1998–2001 m. || colspan=3 | Nevyko
|-
|  || Ujpest Budapest || TE Zalaegerszeg || 3-1
|-
|  || Hungaria Budapest || Ferencvaros Budapest || 2-0
|-
|  || Ferencvaros Budapest || colspan=2 | Be kovos (laimėjo čempionatą ir taurę)
|-
|  || VSC Debrecen || FC Sopron || 2-4 ir 3-0
|-
|  || VSC Debrecen || Fehervar Szekesfehervar || 1-0 ir 2-1
|-
|  || VSC Debrecen || Honved Budapest || 1-1 ir 3-0
|-
|  || Hungaria Budapest || VSC Debrecen || 0-0 (baud. 3-2)
|-
|  || VSC Debrecen || Honved Budapest || 1-0
|-
|  || VSC Debrecen || Fehervar Szekesfehervar || 1-0
|-
|  || Fehervar Szekesfehervar || TE Kecskemet || 1-0
|-
|  || Videoton Szekesfehervar || VSC Debrecen || 1-1 (baud. 5-3)
|-
|  || ETO Gyor || VSC Debrecen || 3-0
|-
|  || Ujpest Budapest || VSC Debrecen || 0-0 (baud. 5-4)
|-
|  || Ferencvaros Budapest || Videoton Szekesfehervar || 3-0
|-
|  || Ferencvaros Budapest || colspan=2 | Be kovos (laimėjo čempionatą ir taurę)
|}

## Nuorodos
* Hungary - List of Super Cup Finals (Rsssf.org)
* Hungary Super Cup (Soccerway.com)
Aivaras Kareiva

**Aivaras Kareiva** (g. 1960 m. gegužės 12 d. Trumpaliuose, Marijampolės raj.) – Lietuvos chemikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras, docentas, profesorius.

Nuo 1998 m. užima Vilniaus universiteto Chemijos fakulteto Bendrosios ir neorganinės chemijos katedros vedėjo – profesoriaus pareigas. 2006–2016 m. Vilniaus universiteto Chemijos fakulteto ir nuo 2022 m. – Vilniaus universiteto Chemijos ir geomokslų fakulteto dekanas. 2016–2022 m. – Vilniaus universiteto Chemijos ir geomokslų fakulteto Chemijos instituto direktorius.

## Išsilavinimas
1978 m. baigė Alytaus 5-ąją vidurinę mokyklą. 1983 m. baigė Vilniaus universiteto Chemijos fakultetą (suteikta chemiko, dėstytojo kvalifikacija), 1989 m. suteiktas chemijos daktaro laipsnis. 1998 m. suteiktas habilituoto daktaro laipsnis fizinių mokslų srityje, 1998 m. Vilniaus universiteto taryba suteikė docento vardą.

2000 m. Vilniaus universiteto taryba Aivarui Kareivai suteikė profesoriaus vardą.

## Mokslinė veikla

### Stažuotės
Aivaras Kareiva 1992–1993 m. 4 mėn. stažavosi Maskvos cheminės technologijos institute, 1993–1994 m. (6 mėn.) Helsinkio technologijos universitete, 1994–1995 m. (8 mėn.) ir 1997 m. (3 mėn.) Stokholmo universitete, 1995 m. (4 mėn.) Harvardo ir Rice universitetuose (JAV), 1997–1998 m. (8 mėn.) Limburgo universitetiniame centre, 1998–1999 m. (6 mėn.) Saarlando universitete, taip pat 2002–2005 m. Tiubingeno universitete, Saarbriukeno naujų medžiagų institute Vokietijoje ir Masaryk‘o Brno universitete Čekijoje.

### Mokslinės grupės
Aivaras Kareiva vadovauja Chemijos fakulteto zolių – gelių chemijos mokslinei grupei.

## Administracinė veikla, įvertinimai
Nuo 2002 m. Aivaras Kareiva yra Vilniaus universiteto Senato narys. 2003 ir 2007 m. profesoriui buvo suteikta Vilniaus Universiteto rektoriaus mokslo premija, 2004 m. – Lietuvos respublikinė mokslo premija. 2007–2008 m. suteikta Lietuvos Respublikos aukščiausio laipsnio stipendija. 2007 m. A. Kareiva dalyvavo Vilniaus universiteto rektoriaus rinkimuose, tačiau rugsėjo 4-ąją iš rinkimų kovos pasitraukė.

## Moksliniai darbai
Bendrame A. Kareivos mokslo darbų sąraše 2007 metais buvo 265 moksliniai darbai – 4 knygos, 142 straipsniai recenzuojamuose žurnaluose, 115 konferencijų tezių, 4 patentai ir 39 kiti darbai.

### Parengtos mokymo priemonės
* „Chemijos terminų aiškinamasis žodynas“ – bendraautoris.
* „Defektinių kristalų chemija“.
* „Kompleksinių junginių chemija“.
* „Nuostabusis cheminių elementų pasaulis“.

## Taip pat skaitykite
* Vilniaus universiteto Chemijos ir geomokslų fakultetas
* Vilniaus universitetas

## Nuorodos
* http://www.chf.vu.lt/
* http://www.chf.vu.lt/sol-gel/
Didžioji siena (astronomija)

**Didžioji Siena**, kartais vadinama *Komos Siena* arba tiksliau *CfA2 Didžiaja Siena*, tai antra pagal dydį superstruktūra Visatoje (didžiausia yra *Didžioji Sloan Siena*). Sudaryta iš daugelio galaktikų superspiečių, ji yra nutolusi per 200 milijonų šviesmečių. Jos ilgis yra 500 milijonų šviesmečių, plotis – 300 milijonų šviesmečių, o storis – 15 milijonų šviesmečių. Struktūra buvo atrasta 1989 m. mokslininkų Margaret Geller ir John Huchra. Atradimas buvo paremtas *CfA Redshift Survey* raudonojų poslinkių matavimų duomenimis.

Dalis sienos yra uždengta Paukščių Tako galaktikos, kurios dulkės ir dūjos neleidžia astronomams tiksliai pasakyti kur struktūra baigiasi ir tuo pačiu galutinai nurodyti tikslias jos dimensijas.
Visatos kosmologinis *Standartinis Modelis* nepaaiškina tokių didelių struktūrų egzistavimo, tad spekuliuojama tuo, kad Didžiosios Sienos ir jai panašių konstruktų išsidėstymą kosmose lemia tamsioji medžiaga. Ši gravitacijos pagalba traukia normaliają medžiagą, kuri ir sudaro plonas sienas iš galaktinių superspiečių.
Yesterday Was Dramatic – Today Is OK

**„Yesterday Was Dramatic – Today Is OK“** debiutinis islandų grupės Múm albumas, parduotuvių vitrinose pasirodęs 2000 metų kovo 11 d.

## Dainų sąrašas

# "I'm 9 Today" – 4:42
# "Smell Memory" – 9:23
# "There Is a Number of Small Things" – 6:32
# "Random Summer" – 3:12
# "Asleep on a Train" – 7:17
# "Awake on a Train" – 9:23
# "The Ballad of the Broken Birdie Records" – 5:25
# "The Ballad of the Broken String" – 4:45
# "Sunday Night Just Keeps on Rolling" – 8:10
# "Slow Bicycle" – 8:47
Leningrado sritis

**Leningrado sritis** () – federacinė sritis šiaurės vakarų Rusijoje. Vakaruose ribojasi su Estija, Suomija ir Sankt Peterburgu, šiaurėje – su Karelija, rytuose – su Vologdos sritimi, pietuose – su Pskovo ir Novgorodo sritimis. Administracinis centras – Gatčina.

## Geografija
Sritis išsidėsčiusi Rytų Europos lygumoje, tarp Baltijos jūros Suomijos įlankos, Ladogos ir Onegos ežerų. Reljefas suformuotas ledyno – gausu kalvagūbrių, klonių, aukštumų, ledyninių ežerų. Aukštis iki 291 m (Vepsų aukštumoje). Klimatas vidutinių platumų, pereinantis iš jūrinio į žemyninį. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -7&nbsp;°C, liepos 15&nbsp;°C. Vidutinis metinis kritulių kiekis siekia 850 mm. Pagrindinės upės: Neva, Volchovas, Svirė, Luga, Vuoksa, Sjasė. Vyrauja mišrieji miškai.

## Didžiausi miestai

Didžiausi Leningrado srities miestai (tūkst. gyv., 2008 m.):

* Gatčina – 89,9
* Vyborgas – 77,6
* Sosnovy Boras – 66,8
* Tichvinas – 60,8
* Kirišai – 54,8
* Kingisepas – 50,2
* Vsevolžskas – 46,3
* Volchovas – 45,6
* Sertolovas – 42,3
* Luga – 38,9
* Tosnas – 36,8
* Slancai – 35,0
* Kirovskas – 23,4
Luga

**Luga** gali reikšti:

* Luga – miestas Rusijoje, Leningrado srityje;
* Luga – upė Rusijoje;
* Luga – miestas Senegale;
* Lugos regionas – regionas Senegale.