open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Krantinis garnys

**Krantinis garnys** arba **vakarinis rifinis garnys** (*Egretta gularis*) – garninių (*Ardeidae*) šeimos paukštis. Yra du porūšiai:
* *Egretta gularis gularis* (Bosc, 1792), aptinkamas Vakarų Afrikos pakrantėse nuo Mauritanijos iki Gabono.
* *Egretta gularis schistacea* (Hemprich & Ehrenberg, 1828), aptinkamas Rytų Afrikos pakrantėse, prie Raudonosios jūros, Persijos įlankos ir Indijoje.

## Išvaizda
Vidutinio dydžio garninis paukštis. Kūno ilgis 65 cm, atstumas tarp sparnugalių 86 – 104 cm, svoris 280–710 g. Būdingas spalvinis dimorfizmas. Yra dvi formos: kūnas tamsiai melsvai pilkas, tik gerklė balta ir kūnas baltas. Kojos tamsios, letenos ryškiai geltonos. Paukščių tuoktuvių metu plikos odos plotas tarp snapo ir akių paraudonuoja, o letenos tampa rausvai raudonomis.

## Biologija
Biotopas – uolėtos ar smėlėtos pakrantės, rifai. Taip pat aptinkamas estuarijose, lankose, mangrovėse, lagūnose.
Sėslus, dieninis paukštis.

Minta vėžiagyviais, moliuskais ir žuvimi. Grobio ieško nedidelėmis grupėmis. Naktį ilsisi didelėse virš 1000 individų grupėse.

Peri nedidelėse, 100 porų, kolonijose arba pavieniai. Lizdus krauna iš šakų ir dumblių, nendrynuose, mangrovėse ar ant uolų. Dėtyje 3 – 4 šviesiai žydri kiaušiniai. Peri abu tėvai, 23 – 24 dienas. Tėvai jauniklius maitina į lizdą atrytomis, pusiau apvirškintomis, žuvimis. Karštomis dienomis tėvai jauniklius saugo nuo karščio. Dažnai jaunikliai žūva iškritę iš lizdo. Žiurkės, katės, varnos minta krantinio garnio kiaušiniais ir jaunikliais. Po mėnesio jaunikliai palieka lizdą.

## Šaltiniai
Margininkų tvenkinys

**Margininkų tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kėdainių rajone, 7 km į rytus nuo Gudžiūnų miestelio. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Nykio intakas, Liaudės baseinas) 0,07 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,27 km, plotis – iki 0,15 km. Yra 0,1 ha sala. Altitudė 75,7 m. Krantai žemi, vietomis apaugę medžiais ir krūmynais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Šalia įsikūręs Margininkų kaimas. Šiauriau eina kelias .

## Šaltiniai
Verknės botaninis-zoologinis draustinis

**Verknės botaninis-zoologinis draustinis** priklauso Aukštadvario regioniniam parkui, yra įsikūręs pietryčių Lietuvoje, į vakarus nuo Vilniaus, daugiausia Trakų rajone, nedidelė dalis – Prienų rajone. Įsteigtas siekiant išsaugoti didele biologine įvairove pasižyminčią pelkėto Verknės upės slėnio ties Stanuliškių kaimu ekosistemą su upių sraunumų su kurklių bendrijomis, karbonatinių smėlynų smiltpievių, stepinių pievų, rūšių turtingų briedgaurynų, melvenynų, šienaujamų mezofitų pievų, nekalkingų šaltinių ir šaltiniuotų pelkių, šarmingų žemapelkių, aliuvinių miškų buveinėmis. Taip pat čia saugoma daug retų augalijos ir gyvūnijos rūšių: dvilapių purvuolių, didžiųjų auksinukų, pleištinių skėčių, raudonpilvių kūmučių, ūdrų, daugiamečių patvenių, siauralapių gencijonų, mažųjų gegužraibių, didžiųjų baublių, pievinių lingių, griežlių, švygždų ir kitų.

## Šaltiniai
Miegėnų tvenkinys

**Miegėnų tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kėdainių rajone, 8,5 km į rytus nuo Gudžiūnų miestelio, Miegėnų gyvenvietės šiauriniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Nykio upę (Liaudės intakas) 4 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,84 km, plotis – iki 0,12 km. Yra 2 mažos salelės. Altitudė 69,5 m. Krantai žemi, vietomis apaugę medžiais. . Šiaurinėje ir rytinėje pakrantėse plyti dirbami laukai. Vakarinį tvenkinio galą kerta kelias .

Tvenkinys įrengtas 1986 m.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Havajiečiai

**Havajiečiai** (sav. *kānaka ʻōiwi, kānaka maoli, Hawaiʻi maoli*) – polineziečių tauta, gyvenanti Havajų salose Ramiajame vandenyne. Populiacija – apie 150 tūkst. žmonių (iš jų dabar dauguma metisai – maišyti su azijiečiais, amerikiečiais, europiečiais). Gimtoji havajiečių kalba, priklausanti polineziečių kalbų atšakai, dabar vartojama mažumos havajiečių (~26 tūkst.), likusieji bendrauja angliškai arba havajietišku pidžinu. Dabar dauguma havajiečių yra krikščionys (protestantai, katalikai, mormonai), dalis prisilaiko tradicinės tikybos (žr. polineziečių mitologija).
 
Manoma, kad polineziečiai kėlėsi į Havajus iš Markizo salų ir Taičio nuo IV iki XIV a. Iki Havajų atradimo 1778 m. salose gyveno apie 300 tūkst. žmonių. XVIII a. pradėjus salų kolonizaciją, tradicinė havajiečių kultūra nunyko, jie buvo įdarbinti plantacijose, ėmė maišytis su įvairių tautybių atėjūnais.

Havajiečiai gyveno vietinėmis bendruomenėmis (*ohana*), sudarytomis iš didžiųjų šeimų. Skirstėsi į du visuomeninius sluoksnius – kunigiją (*aliʻi* – „taurieji, kilmingieji“) ir bendruomenininkus (*makaainana*). Buvo sukūrę ankstyvuosius valstybinius darinius. Gyvenimo tvarką nustatydavo griežta draudimų (tabu) sistema.
 
Tradiciškai vertėsi tropine drėkinamąja žemdirbyste (kolokazija, jamsai, batatai, cukranendrės, bananai ir kt.), žvejyba, žuvininkyste, gyvulininkyste (laikė vištas, kiaules). Buvo išvystę laivų statybą, medžio drožybą, pluošto (tapos) išdirbimą, apsiaustų ir šalmų iš paukščių plunksnų gamybą ir kt. Medžiagiškoji havajiečių kultūra artima kitoms rytų Polinezijos tautoms.

Dabar dauguma havajiečių gyvena miestuose, ypač Honolulu, verčiasi aptarnavimu, nekvalifikuotais darbais. Dalis bando išsaugoti tradicinę gyvenseną, verčiasi žemės ūkiu sausringose vietose ar kalnuose. Bandoma išsaugoti ir gaivinti tradicinę kultūrą, mitologiją (turi daug epinių kūrinių, lyrinių dainų, apeiginių šokių – hula), yra judėjimų, siekiančių atkurti Havajų karalystę.

Žymiausi havajiečiai:
* Izraelis Kamakavivoolė – dainininkas, Havajų nepriklausomybės aktyvistas;
* Kamehameha I – pirmasis Havajų karalius;
* Liliuokalani – paskutinė Havajų karalienė;
* Diukas Kahanamoku – JAV olimpietis, plaukikas, banglenčių sporto atkūrėjas.
* Barakas Obama – 44-asis Jungtinių Amerikos Valstijų prezidentas.


Five hula dancers with ukulele and guitar. Seated right Lizzie Puahi (PP-32-9a-023).jpg|Hulos šokėjos (~1890 m.)
Hawaiian lei venders, c. 1894.jpg|Havaječių gatvės pardavėjos (1894 m.)
Kohala Seminary student with ukulele.jpg|Havajiečių mergaitė (1912 m.)
Stereograph Cards of Hawaiian gentleman.jpg|Havjiečių senolis (~1927 m.)
Pu'uhonua o Honaunau 3.jpg|Havajietiški tiki
Hawaiian chiefs in traditional costume (PP-62-8-020).jpg|Havajiečių vadai tradiciniais rūbais
USMC-14486.jpg|Havajiečių imtynės
USMC-101120-M-2339L-009.jpg|Tradicinės havajiečių religijos sekėjai


## Šaltiniai
Kininis garnys

**Kininis garnys** (*Egretta eulophotes*) –  garninių (*Ardeidae*) šeimos paukštis. 
## Išvaizda
Vidutinio dydžio garninis paukštis. Kūno ilgis 65 – 68 cm, o svoris 390 – 540 g. Plunksnų danga baltos spalvos.   Antsnapis pilkas, posnapis geltonas. Rainelė geltona. Plikos odos plotas tarp snapo ir akių geltonai žalias. Kojos tamsiai žalios, letenos geltonai žalios.  Kuodas virš 11 cm ilgio, tankus. Krūtinės plunksnos ilgos ir purios. Tuoktuvių metu snapas tampa geltonai oranžiniu, rainelė ryškiai žydra, kojos juodomis o letenos geltonomis.
## Paplitimas
Veisimosi arealas -  Rusijos Tolimuosiuose Rytuose, Šiaurės Korėjoje, Pietų Korėjoje, Kinijoje. Nesiveisimo arealas – Taivane, Honkonge, Japonijoje, Filipinuose, Vietname, Malaizijos rytuose, Singapūre, Indonezijoje ir Brunėjuje. Žiemoja Visajų salyno rytuose.

## Biologija
Biotopas – seklios estuarijos,  jūros užliejamos dumblėtos seklumos ir įlankos, ryžių laukai ir įžuvinti tvenkiniai.  
Minta smulkia žuvimi, krevetėmis, krabais ir vabzdžiais. Grobio ieško pavieniai arba nedidelėse grupėse, atoslūgio metu. Potvynio metu ilsisi mangrovių medžiuose. 

Peri mišriose kolonijose kartu su pilkaisiais garniais, mažaisiais baltaisiais garniais, ibiškaisias garniais, baltasparniais garniais, naktikovais, kormoranais, kirais, alkiniais ir atlantiniais mormonais. Lizdą krauna medžiuose, krūmuose ir ant uolų. Lizdą krauna iš šakų ir sausos žolės. Dėtyje 3 – 4 žydrai žali kiaušiniai. Inkubacija trunka 24 – 26 dienas. Tėvai jaunikliais rūpinasi 40 dienų.

Kartos trukmė 6,6 m.
## Apsaugos būklė
Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos duomenimis yra pažeidžiama rūšis. Populiacijoje yra 2 500 – 9 999 suaugę individai. 

Populiacijos mažėjimo priežastys:
*19 amžiaus pabaigoje paukščių naikinimas dėl puošnių plunksnų.
*Dėl pramonės ir žemdirbystės plėtros paukščiai netenka buveinių.
*Aplinkos tarša.
*Žvejai Kinijoje renka kiaušinius maistui.
*Pietų Korėjoje paukščiams trukdo fotografai.
*2009 – 2012 metais užfiksuoti brakonieriavimo atvejai.
Apsaugos priemonės:
*Rusijoje, Kinijoje, Taivane ir Pietų Korėjoje yra saugoma rūšis. 
*Nuolatinis rūšies būklės stebėjimas Kinijoje, Šiaurės Korėjoje ir Pietų Korėjoje.
*Vietname ir Tailande įsteigti draustiniai.
*Kinijoje ir Šiaurės Korėjoje uždraustas kiaušinių rinkimas.
## Šaltiniai

## Nuorodos
Wildscreen Arkive
Verknės kraštovaizdžio draustinis

**Verknės kraštovaizdžio draustinis** priklauso Aukštadvario regioniniam parkui, yra įsikūręs pietryčių Lietuvoje, į vakarus nuo Vilniaus, Trakų rajone. Įsteigtas siekiant išsaugoti Verknės ir jos intakų slėnių kraštovaizdžio kompleksą su Paverknės, Rangavos ir Šafarnės šaltiniais, Šafarnės alko akivarais (velniabalėmis), glaciokarstiniu Tameliuko ežeru, Toliotonių (Valuikų) pilkapiais, Tamelių I pasaulinio karo vokiečių karių ir Aukštadvario žydų kapinėmis, Aukštadvario hidroelektrine. Čia saugomos šarmingos žemapelkės, nekalkingų šaltinių ir šaltiniuotų pelkių buveinės, taip pat retų gyvūnų (tulžys, pievinė lingė, griežlė, švygžda), augalų (pelkinė uolaskėlė, melsvasis gencijonas, daugiametė blizgė, paprastasis rėžiukas, miškinė varnalėša, Meinshauzeno plūdė) populiacijos ir buveinės, lašišinių žuvų nerštavietės.

## Šaltiniai
Aukštadvario urbanistinis draustinis

**Aukštadvario urbanistinis draustinis** priklauso Aukštadvario regioniniam parkui, yra įsikūręs pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone esančiame Aukštadvario miestelyje. Jo kodas Kultūros paveldo registre – . Įsteigtas siekiant išsaugoti Aukštadvario miestelio istorinės dalies urbanistinę (planinę, erdvinę, tūrinę) struktūrą, kurioje dominuoja Šv. Dominyko bažnyčios su Dominikonų vienuolynu kompleksu ir miestelio centre esanti turgaus aikštė su šuliniu, tradicinį visos teritorijos užstatymo tipą, tradicinę statinių architektūrinę išraišką, joje esančius kultūros paveldo objektus ir jų aplinką bei kultūrinį sluoksnį.

## Šaltiniai
Mergiškių kraštovaizdžio draustinis

**Mergiškių kraštovaizdžio draustinis** priklauso Aukštadvario regioniniam parkui, yra įsikūręs pietryčių Lietuvoje, į vakarus nuo Vilniaus, Trakų ir Prienų rajonuose. Įsteigtas siekiant išsaugoti Aukštadvario kalvyno – paskutiniojo (Nemuno) apledėjimo moreninių aukštumų geomorfologinio etalono – kalvotą, daubotą miškingą kraštovaizdį su aukščiausia Dzūkų aukštumos vieta – Gedanonių kalva, Velnio, Antaveršio, Albinavos ir Gelionių duobėmis, Škilietų glaciokarstiniais ežerais, Amerikos lobu (plačia įduba), Ustronės riedulynu, Vaitkūnų keimine terasa, Lavariškių ir Pamiškės piliakalniais, Akmenių pilkapynais, mitologiniu Mergiškių akmeniu, Mergiškių senosiomis kapinėmis, Mergiškių dvarvietės želdiniais. Taip pat saugomos į Lietuvos raudonąją knygą įrašytų rūšių (ūdrų, juodųjų gandrų, mažųjų erelių rėksnių, žvirblinių pelėdų, raudonpilvių kūmučių, didžiųjų auksinukų, pleištinių skėčių, raudonsparnių meškučių, baltajuosčių juodsprindžių, grakščiųjų skėčių, žalsvažiedžių blandžių, žirnialapių vikių) buveinės.

## Šaltiniai
Antakmenių hidrografinis draustinis

**Antakmenių hidrografinis draustinis** priklauso Aukštadvario regioniniam parkui, yra įsikūręs pietryčių Lietuvoje, į vakarus nuo Vilniaus, Trakų rajone. Įsteigtas siekiant išsaugoti Antakmenių ežero hidrografinę struktūrą ir apyežerio kraštovaizdį, Mošios ežerą ir paežerės pelkes.

## Šaltiniai
Mošos archeologinis draustinis

**Mošos archeologinis draustinis** priklauso Aukštadvario regioniniam parkui, yra įsikūręs pietryčių Lietuvoje, į vakarus nuo Vilniaus, Trakų rajone. Įsteigtas siekiant išsaugoti vertingą I tūkstantmečio archeologijos paminklų kompleksą, susidedantį iš Mošos piliakalnio su papėdės gyvenviete, Mošos ir Skrebio pilkapynų.

## Šaltiniai
Ustronės riedulynas

**Ustronės riedulynas** yra Aukštadvario regioniniam parke, pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone. Rieduliai čia buvo ledynų atvilkti iš Alandų salų ir pietvakarių Suomijos. Jie išsibarstę stačiame kalvos šlaite miške, kurio aukštis apie 30 m, plotas 150 m². Padavimuose jis žinomas kaip Akmenų kalnas.

2017 m. vasarą šlaitą sutvarkė skautai, nuvalė nuo riedulių samanas ir kerpes, nurinko sausas šakas. Buvo surastas akmuo su dubenėliu, galbūt senovėje naudotas apeigose.

Riedulynas randamas,  keliu vykstant iki Lavariškių kaimo ir ties parko riba pasukus rodyklės „Lavariškių piliakalnis“ kryptimi, toliau pasiekus Rodomislės dvarą, žvyruotu keliu reikia važiuoti iki Antaveršio kaime esančios rodyklės „Ustronės riedulynas“. Objektas pasiekiamas pėsčiomis.

## Nuorodos
* Lankytinos Aukštadvario regioninio parko vietos
* Riedulyno tvarkymas (nuotraukos)
Pajieslio I tvenkinys

**Pajieslio I tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kėdainių rajone, 14 km į vakarus nuo Dotnuvos miestelio. Sudarytas užtvenkus Jieslos upelį (Šušvės intakas) 0,14 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,29 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 70,9 m. Krantai aukštoki, plačiai apaugę medžiais. Priešsroviui už 0,19 km telkšo Pajieslio II tvenkinys, pasroviui iškart prasideda Vosbučių botaninis-zoologinis draustinis. Šalia tvenkinio įsikūrusi Pajieslio gyvenvietė. Šiaurine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Pajieslio III tvenkinys

**Pajieslio III tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kėdainių rajone, 13,5 km į vakarus nuo Dotnuvos miestelio, Pajieslio gyvenvietės šiaurrytiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Jieslos upelį (Šušvės intakas) 1 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,22 km, plotis – iki 0,07 km. Yra 3 salelės (didžiausia 0,09 ha). Altitudė 76,6 m. Krantai aukštoki, šlaitai plačiai apaugę medžiais ir krūmais. Pasroviui už 0,26 ha tvenkinuko telkšo Pajieslio II tvenkinys. Pietinėje pakrantėje įkurtos kaimo kapinės. Šiaurine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Smilkinys

**Smilkinys** – galvos šoninė sritis, esanti virš skruosto lanko, tuojau už akių. Smilkinio kaulinį pagrindą sudaro smilkinkaulis, pleištakaulio didysis sparnas, viršuje – momenkaulio ruožas. Priekyje smilkinį riboja skruostikaulis ir kaktikaulis.

Smilkinys yra ploniausia kaukolės kaulų vieta (smilkinkaulio viršutinė dalis), oda šioje vietoje plona, nedidelis ir raumenų sluoksnis. Riebalinis audinys plonas, todėl žmogui lystant smilkiniai įdumba. Tuoj po oda praeina paviršinė smilkinio arterija, gretimos venos ir smilkinio nervas. Ties smilkiniu lengva užčiuopti arterijos pulsaciją.

Smilkinys yra viena pažeidžiamiausių galvos dalių – tuoj kitapus smilkinkaulio eina plati vidurinė smegenų dangalo arterija, kuri lūžio atveju neretai pažeidžiama ir išlieja kraują į smegenis.

## Šaltiniai
Smakras

**Smakras** – veido apačioje esantis kyšulys, tuoj į apačią nuo apatinės lūpos. Jo pagrindą sudaro apatinio žandikaulio smakrinis gumburas. Vos gimusio vaiko apatinis žandikaulis susideda iš 2 dalių, kurias priekyje jungia skaidulinis jungiamasis audinys – jis pirmaisiais metais sukaulėja ir virsta vientisu kaulu.

Dabartiniam žmogui būdingas teigiamasis smakras, kuris atsikiša prieš vertikalę, einančią per apatinius kandžius. Vyrų smakrą dengia plaukai, vadinami barzda.

## Šaltiniai
Septynios kerštingos moterys

**Septynios kerštingos moterys** () – 1966 m. sukurtas vesternas, kurį režisavo Rudolf Zehetgruber ir Sidney W. Pink.

## Siužetas

Prerijomis keliaujantį karavaną užpuola indėnai. Po žudynių gyvos lieka 7 moterys, kurios mėgina savo jėgomis pasiekti artimiausią kariuomenės fortą, tačiau indėnai jas taip pat seka ir grasinasi įvykdyti dar vieną antpuolį...

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Anne Baxter – Merė Ana
* Maria Perschy – Ursula
* Rossella Como – Ketė
* Adriana Ambesi – Betė
* Christa Linder – Bridžita
* Mara Cruz – Blanša
* Perla Cristal – Pilar
* Maria Mahor – Dorotė
* Gustavo Rojo – Gasas

## Šaltiniai
Skrebio botaninis draustinis

**Skrebio botaninis draustinis** priklauso Aukštadvario regioniniam parkui, yra įsikūręs pietryčių Lietuvoje, į vakarus nuo Vilniaus, Trakų rajone. Įsteigtas siekiant išsaugoti didele biologine įvairove pasižyminčią Skrebio miško ekosistemą su natūraliais eutrofiniais ežerais su plūdžių arba aštrių bendrijomis, žolių turtingais eglynais, skroblynais, pelkinių bei aliuvinių miškų buveinėmis. Čia saugomos į Lietuvos Raudonąją knygą įrašytų rūšių (stačiųjų vaisginų, baltajuosčių juodsprindžių, baltnugarių genių) populiacijos ir buveinės.

## Šaltiniai
Skruostas

**Skruostas** – veido šoninė viršutinė sritis, esanti tuoj žemiau akių, tarp nosies ir ausų. Skruosto pagrindą sudaro vienas tvirčiausių kaulų – skruostikaulis, jungiantis veido griaučius su smegenine. Per labiausiai atsikišusius skruostų taškus matuojamas veido plotis. Didžiąją skruosto dalį dengia bekaulis sluoksnis, sudarantis burnos šonus, vidinė skruostų dalis išklota burnos gleivine.

Skruostais perteikiama žmogaus mimika, pagal skruostų spalvą dažnai nusakoma žmogaus sveikatos, jausminė būklė.

## Šaltiniai
Piltynos tvenkinys

**Piltynos tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kėdainių rajone, 6 km į pietryčius nuo Vilainių. Susidarė užtvenkus Obelies upę ir sudarius Bublių tvenkinį ir dėl to pasitvenkus Piltynos upelio žemupiui. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,82 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 48,5 m. Krantai žemi, aplinkui plyti dirbami laukai. Pasroviui iškart telkšo Bublių tvenkinys. Į pietvakarius įsikūręs Bublių kaimas.

## Šaltiniai
Kakta

**Kakta** – veido viršutinė dalis, esanti virš akių; smegeninės priekinė dalis. Kaktos pagrindą sudaro kaktikaulis. Kakta iškilios formos, tvirta, sudaro 2 gumburus. Kaktą išgaubia galvos smegenų kaktinės sritys. Kakta šonuose pereina į smilkinius, apačioje ribojama antakinių lankų ir tarpantakio, viršuje – plaukų ribos (skalpo). Kaktos oda plona, nedidelis raumenų ir riebalų sluoksnis.

Vyrų kakta būna nuožulnesnė negu moterų, pasižymi ryškesniais antakių lankais.

Judinant kaktos raumenis, išreiškiamos įvairios mimikos (pvz., suraukti antakiai – pyktis, įtampa, pakelti antakiai – nustebimas ir kt.). Dėl tokių mimikų vėliau kaktoje atsiranda ryškios raukšlės. Pagal kaktos formą dažnai sprendžiama apie žmogaus būdą (pvz., lietuviškai užsispyręs žmogus dažnai vadinamas kietakakčiu), kaktos sritis įvairiose kultūrose puošiama, žymima apeiginėmis žymėmis (pvz., hinduistų *[[bindi]]* arba *[[tilaka]]* ženklai).

## Šaltiniai
Antakis

**Antakis** – odos gumbas kaktos apačioje, ties viršutiniu akiduobės kraštu, apaugęs tankiais, trumpais, stangriais, palinkusiais plaukais. Antakius skiria lygi virš nosies esanti dalis – tarpantakis. Pagrindinė antakių paskirtis – sulaikyti dulkes, krislus bei per kaktą srūvantį prakaitą.

Taip pat antakiai drauge su kaktos raukšlėmis, judinant kaktos raumenis, ryškiai atskleidžia veido mimikas. Daliai žmonių plaukai užauga ir tarpantakyje, taip sudarydami vieną ištisą antakį – Vakaruose tarpantakio plaukai paprastai pašalinami, bet kai kuriuose kraštuose (pvz., Irane, Vidurinėje Azijoje, Artimuosiuose Rytuose) ištisas antakis (tiek vyrų, tiek moterų) laikomas esant gražus.

## Šaltiniai
Putnupio tvenkinys

**Putnupio tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kėdainių rajone, 7 km į pietus nuo Josvainių miestelio. Sudarytas užtvenkus Putnupio upę (Šušvės intakas) 1,3 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,88 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 39,5 m. Krantai žemi, kai kur apaugę krūmais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Žemiau užtvankos prasideda Šušvės kraštovaizdžio draustinis. Į pietus įsikūręs Kampų II kaimas. Tvenkinio užtvanka eina kelias .

## Šaltiniai
Ūsai

: *Apie kaimą žr. [[Ūsai (Šakiai)]].*

**Ūsai** – kūno plaukai, augantys vyrams tarp viršutinės lūpos ir nosies. Ūsai pradeda kaltis prasidėjus lytinei brandai ir yra vienas ryškiausių jos požymių.

Ūsai yra vienas ryškiausių vyro veido bruožų, todėl jų nešiojimas ir pavidalas dažnai yra svarbus išskirtinis ženklas. Įvairiose kultūrose ūsai vertinami skirtingai – pvz., Artimuosiuose Rytuose, Vidurinėje ir Pietų Azijoje, Arabų šalyse, Balkanuose ūsai laikomi vyriškumo, valdingumo ženklu, todėl dauguma tų kraštų vyrų linkę ūsų neskusti. Rytų Azijoje ūsų nešiojimas paplitęs mažiau. Vakaruose ūsų nešiojimo mados dažnai kinta. Pvz., amišų, sentikių religinėse atšakose priimta nesiskusti ūsų ir barzdų, panašios tradicijos prisilaiko ir daug musulmonų, tuo tarpu mormonai visad skutasi ūsus ir barzdas.

Istorijos bėgyje susiklostė įvairios ūsų nešiojimo mados, dažnai įvestos vienos ar kitos žymios asmenybės:
* siauri, ilgi, lenktakraščiai Dali ūsai (pagal Salvadorą Dali)
* siauri, ilgi, tiesiais galais „angliški“ ūsai
* trumpi, aukšti, tik panosę užimantys „šepetėliniai“ ūsai (pvz., A. Hitlerio, Č. Čaplino, G. Jagodos, R. Mugabės)
* dideli, platūs, vešlūs, ant lūpos užeinantys „vėplio“ ūsai (pvz., F. Nyčės, Stalino, J. Pilsudskio, M. Tveno)
* bakenbardai – vešlūs ūsai, besijungiantys su žandenomis (pvz., Vilhelmo I, Č. Arturo)
* siauri, žemyn einatys „manždiūriški“ ūsai
* platūs, žemyn einantys „baikerio“ ūsai
* labai siauri, tik ant lūpos krašto palikti „pieštukiniai ūsai“

Ūsais taip pat vadinami žinduolių panosėje esantys ilgi plaukeliai.
Momenėlis

**Momenėlis** (arba ***momuo***) – plėviškas kūdikio kaukolės plotas, dar neužsitraukęs kaukolės skliauto kaulais. Atsiranda vaisiaus periodo pabaigoje ir laikosi pirmuosius metus po gimimo. Iš viso būna 6 momenėliai: priekinis yra kaktoje tarp kaktikaulių ir momenkaulių (užauga antraisiais gyvenimo metais), užpakalinis – pakaušyje tarp momenkaulių ir pakauškaulio (užauga pirmaisiais metais), pleištinis – smilkinyje, speninis – užausyje (abu užauga maždaug po 6 mėnesių). Momenėliai gali susidaryti ir kitose vietose tarp momenkaulių. Smegenų skysčio perteklius gali sukelti momenėlio išvaržą – priekinio momenėlio išgaubą.

Kadangi momenėliai nedengiami kaulo, jie yra labai jautrios kūdikio kūno vietos. Jas pažeidus galimi ilgalaikiai smegenų pažeidimai. Liaudies tikėjimuose momenėlis tiesiogiai sietas su kalba – manyta, kad vaikas pradeda kalbėti tik užaugus momenėliui, o pažeidus momenėlį vaikas liksiąs nebylys arba turės kalbos sutrikimų.

## Šaltiniai
Pakaušis

**Pakaušis** – užpakalinės kaukolės dalies pavadinimas. Jo pagrindas yra pakauškaulio viršutinė pusė. Apatinė pakaušio riba yra ties išoriniu pakaušio gumburu ir spinduliškai nuo jo einančiomis viršutinėmis sprando linijomis. Pakaušio odos sluoksnis storas, su storu riebalų ir prakaito liaukų sluoksniu. Dengia galvos plaukai. Kaulą po oda dengia galvos sausgyslinio šalmo užpakalinė dalis ir rudimentiniai pakaušio raumenys. Ties apatiniu pakaušio pakraščiu eina plati pakaušinė arterija, kraujagyslių sienos suaugusios su poodinėmis jungiamojo audinio pertvarėlėmis, todėl sužeidus pakaušį smarkiai kraujuoja.

## Šaltiniai
Sprandas

**Sprandas** – kaklo užnugarinė dalis, einanti tarp pakaušio ir nugaros. Turi išvystytą raumenų sistemą. Per sprando šonus eina svarbios arterijos link pakaušio ir smegenų.

Pas kai kuriuos žinduolius (pvz., kates) ties sprandu yra stora riebalinė klostė (pakarpa), už kurios motina nešioja jauniklius.
Nektaro jūra

**Nektaro jūra** (, ) – Mėnulio matomosios pusės pietų pusrutulio jūra.

Susidarė lavai išsiliejus į didelį, apie 3,9 mlrd. metų senumo susidūrimo baseiną Mėnulio paviršiuje. Tai sąlyginai maža, beveik apvali, 350 km skersmens jūra. Plotas apie 100 000 km². Susidūrimo baseine įžvelgiamos 4 žiedinės struktūros aplink jūrą. Antrajame žiede (400 km skersmens) į rytus yra Pirėnų kalnai. Tolimiausiame žiede (860 km skersmens) į pietvakarių pusę yra Altajaus kalvų grandinė. Nektaro jūra yra gravitacinės anomalijos centre.

## Struktūros
Krateriai jūros baseine (žr. schemą):

1. Šiaurinėje jūros dalyje matyti Dagero kraterio kontūrai (*Daguerre*, 46 km skersmens, ),
2. Pietinėje dalyje yra mažas ir jaunas Roso krateris (*Rosse*, 12 km skersmens, ).

Krateriai jūros pakraščiuose:

3. Piečiau prie jūros prisišliejęs didelis Frakastoro krateris (*Fracastorius*, 120 km skersmens, ), 
4. Rytuose Bohnenbergerio krateris (*Bohnenberger*, 33 km skersmens, ),
5. Pietvakariuose Bomono krateris (*Beaumont*, 53 km skersmens, ),
6. Šiaurės rytuose Godibero krateris (*Gaudibert*, 43 km skersmens, ).

Teofilo krateris (7) nepriskiriamas Nektaro jūrai. Kiti objektai: krateriai Kirilas (8), Katarina (9), Medleris (10). Pietvakariuose matomos Altajaus kalvos (11), rytuose Pirėnų kalnai (12). Šiaurėje Nektaro jūra per Šiurkštumo įlanką (13, *Sinus Asperitatis*) susisiekia su Ramybės jūra.

## Šaltiniai
* *The Cambridge Photographic Moon Atlas*. Cambridge University Press, 2012, p. 60−63
Pupėnų tvenkinys

**Pupėnų tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kėdainių rajone, 3,5 km į pietus nuo Gudžiūnų miestelio. Sudarytas užtvenkus Liepupio upelį (Dotnuvėlės intakas) 2,1 km nuo jo įtekėjimo į Mantviliškio tvenkinį. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 1,52 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 87,2 m. Krantai žemi, daugiausia apaugę krūmynais, pietvakarinis galas užpelkėjęs. Aplinkui plyti dirbami laukai. Šalia įsikūręs Jaunakaimis.

Tvenkinys įrengtas 1968 m.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Blakstienos

**Blakstienos** – akių vokų kraštuose augantys plaukeliai. Paskiri, gana ilgi, stangrūs, stori. Blakstienos skirtos apsaugoti akį nuo dulkių, krislų, drėgmės, jos taip pat netikėtai paliestos refleksyviai uždaro voką, ir taip apsaugo akis, pvz., nuo vabzdžių. Susideda iš dviejų juostų – ilgesnių blakstienų juosta dengia viršutinį voką, trumpesnių – apatinį.

Blakstienos (ypač moterų) daugelyje kultūrų laikomos grožio, patrauklumo ženklu, todėl įvairiai paryškinamos – tepant blakstienų tušu, apvedant akis, užriečiant ir kt.

Blakstienas turi ne tik žmonės, bet ir dauguma žinduolių, kai kurie paukščiai (pvz., ragasnapiniai).
Verniejaus hidrografinis draustinis

**Verniejaus hidrografinis draustinis** priklauso Aukštadvario regioniniam parkui, yra įsikūręs pietryčių Lietuvoje, į vakarus nuo Vilniaus, Trakų rajone. Įkurtas siekiant išsaugoti savitą nenuotakaus Verniejaus ežero hidrologinį režimą, Verniejaus ežero salas, Degusio, Ilgio, Laužaraisčio ir Skričio ežerų hidrografinę sistemą, būdingas paežerių pievų, pelkių ir miškų ekosistemas.

## Šaltiniai
Strėvos ištakų hidrografinis draustinis

**Strėvos ištakų hidrografinis draustinis** priklauso Aukštadvario regioniniam parkui, yra įkurtas pietryčių Lietuvoje, į vakarus nuo Vilniaus, Trakų rajone. Įsteigtas siekiant išsaugoti Strėvos upės ištakas su pratekamais Akies (greta Gubiškių), Strėvytės ir Babruko ežerais.

## Šaltiniai
Verknės aukštupio kraštovaizdžio draustinis

**Verknės aukštupio kraštovaizdžio draustinis** priklauso Aukštadvario regioniniam parkui, yra įkurtas pietryčių Lietuvoje, į vakarus nuo Vilniaus, Trakų rajone, Aukštadvario ir Onuškio seniūnijose. Įsteigtas siekiant išsaugoti Verknės aukštupio kraštovaizdį su Gilandžio, Gilušio, Pakalnių, Pieskio ir Solio ežerais, Verknės senvagių ir pratekamųjų ežerų kompleksu, etnokultūrinio Pakalninkų kaimo užstatymo pobūdžiu ir erdvine kompozicija, Grinkavos užtvanka, ežerų su menturdumblių bendrijomis, upių sraunumų su kurklių bendrijomis, karbonatinių smėlynų smiltpievių, stepinių pievų, eutrofinių aukštųjų žolynų, šienaujamų mezofitų pievų, tarpinių pelkių ir liūnų, žemapelkių su šakotaja ratainyte, šarmingų žemapelkių, pelkėtų lapuočių miškų buveinėmis.

Čia saugomos į Lietuvos Raudonąją knygą įrašytų rūšių (ūdrų, griežlių, švygždų, putpelių, raudonpilvių kūmučių, didžiųjų auksinukų, dvilapių purvuolių, paprastųjų tuklių, vienalapių gedučių, šakotųjų ratainyčių, menturlapių ežeručių, gegūnių) populiacijos ir buveinės.

## Šaltiniai
Spindžiaus kraštovaizdžio draustinis

**Spindžiaus kraštovaizdžio draustinis** priklauso Aukštadvario regioniniam parkui, yra įkurtas pietryčių Lietuvoje, į vakarus nuo Vilniaus, Trakų rajone. 

Įsteigtas siekiant išsaugoti Strėvos aukštupio dubaklonių, miškų, pelkių ir ežerų kraštovaizdį su Strėvos I ir II įgriuvomis, savito hidrologinio režimo Spindžiaus ežeru, Lausgenių velniabale ir raudonžemio išeigomis, Spindžiaus kaimo šaltiniu, Šaltinių kalneliu, Lausgenių egle, Špokų vinkšna, Strėvos, Lausgenių ir Drabužninkų (Danosų) pilkapynais, istorine Karališkosios virtuvės vietove, taip pat ežerų su menturdumblių bendrijomis, stepinių pievų, tarpinių pelkių ir liūnų, nekalkingų šaltinių ir šaltiniuotų pelkių, žemapelkių su šakotąja ratainyte, šaltinių su besiformuojančiais tufais, šarmingų žemapelkių, vakarų taigos, žolių turtingų eglynų, pelkėtų lapuočių miškų, pelkinių miškų, aliuvinių miškų buveinėmis. Taip pat čia saugomos į Lietuvos Raudonąją knygą įrašytų rūšių (plačialapių klumpaičių, vėjalandžių šilagėlių, žvilgančiųjų riestūnių, skiauterėtųjų tritonų, ūdrų, tulžių, raudonųjų garbenių, tamsialapių skliautalūpių, širdinių dviguonių, gelsvųjų gegūnių, prūsinių begalių, kalninių arnikų, siauralapių plaučių, didžiažiedžių juodaglvių, baltnugarių genių, didžiųjų dančiasnapių) populiacijos ir buveinės.

## Šaltiniai
Tabaliukų hidrografinis draustinis

**Tabaliukų hidrografinis draustinis** priklauso Aukštadvario regioniniam parkui, yra įsikūręs pietryčių Lietuvoje, į vakarus nuo Vilniaus, Trakų rajone. Įkurtas siekiant išsaugoti raiškius nedidelių glaciokarstinių ežerų Tabaliukų dubenis ir hidrologinį režimą su būdingomis paežerių pelkių ir miškų ekosistemomis.

## Šaltiniai
Saloviškių kraštovaizdžio draustinis

**Saloviškių hidrografinis draustinis** priklauso Aukštadvario regioniniam parkui, yra įsikūręs pietryčių Lietuvoje, į vakarus nuo Vilniaus, Trakų rajone, Aukštadvario ir Grendavės seniūnijose.
Įkurtas siekiant išsaugoti ežeringo, miškingo dubaklonio kraštovaizdį su Saloviškių pilkapynu, Vytautavos Šv. Antano Paduviečio bažnyčia, Vytautavos senovės gamybos vieta (stiklo lydymo krosnimi), į Lietuvos Raudonąją knygą įrašytų rūšių (didžiųjų dančiasnapių, pilkųjų meletų) buveines. Į teritoriją patenka Trakežeris, Saloviškių ežeras, Ešerinis.

## Šaltiniai
Vilkokšnio kraštovaizdžio draustinis

**Vilkokšnio kraštovaizdžio draustinis** priklauso Aukštadvario regioniniam parkui, yra įsikūręs pietryčių Lietuvoje, į vakarus nuo Vilniaus, Trakų rajone, Aukštadvario, Grendavės ir keliais procentais – Rūdiškių seniūnijoje.

Įkurtas siekiant išsaugoti Vilkokšnio ežero dubaklonio kraštovaizdį su terasomis, sufoziniais cirkais, eroziniais raguvynais, Verknės ištakomis, Žaliųjų Prūdelių ežerų ir Panošiškių šaltiniais, pirmuoju ir antruoju Žuklijų piliakalniais ir papėdės gyvenviete, Žaliosios šventviete ir pilkapių vieta, Alkaičio (Žaliosios) mitologiniu akmeniu, Tolkiškių dvaro senųjų kapinių kompleksu, taip pat kadagynų, nekalkingų šaltinių ir šaltiniuotų pelkių, šarmingų žemapelkių, vakarų taigos, žolių turtingų eglynų buveinėmis. Čia saugomos į Lietuvos Raudonąją knygą įrašytų rūšių (ūdrų, tulžių, didžiųjų baublių, pievinių lingių, griežlių, švygždų, plačialapių klumpaičių, dvilapių purvuolių, žvilgančiųjų riestūnių, niūriaspalvių auksavabalių) populiacijos ir buveinės.

## Šaltiniai
Giedros jūra

**Giedros jūra** (, ) – Mėnulio matomosios pusės šiaurės pusrutulio jūra.

Jūros pietryčių pakraštyje 1972 m. gruodį buvo nusileidusi „Apollo 17“ misija. Iš pargabentų paviršiaus mėginių nustatyta, kad jūra susidarė iš keleto lavos išsiveržimų, kurie truko 800 mln. metų prieš 3,8−3 mlrd. metų. Po to lavos išsiveržimai apnyko, bet visiškai neužsibaigė ir vėliausias iš jų įvyko prieš 1 mlrd. metų. Dėl to stebimi jūros paviršiaus tonai labai varijuoja.

Giedros jūra apima 500x700 km plotą, jos vidutinis skersmuo yra 630 km, užimamas plotas viršija 300 000 km². Tai šeštoji pagal dydį Mėnulio jūra ir matoma iš Žemės be optinių priemonių pagalbos. Pietvakariuose jūrą riboja Hemo kalnai (Nr. 10, *Montes Haemus*). Jūros rytuose yra Tauro kalnynas (11, *Taurus*). Šiaurės vakarų pusėje − Kaukazo kalnai (12, *Montes Caucasus*).

## Struktūros
Pažymėtini jūros objektai (žr. schemą):

1. Šiaurės rytų jūros pakraštyje yra įspūdingiausias baseino Poseidonijo krateris (*Posidonius*, 95 km skersmens, ).
2. Rytų pakraštyje yra Lemonjė krateris (*Le Monnier*, 65 km skersmens, ). Jo vakarinis pakraštys yra užlietas jūros lavos, tad jis atrodo tarsi įlanka. 1973 m. sausio 15 d. Monjė kraterio pietiniame pakraštyje nusileido „Луна-21“ aparatas, kuris paleido mėnuleigį „Луноход-2“, kuris dirbo 5 mėnesius ir nukeliavo 37 km Mėnulio paviršiumi tarp Giedros jūros ir Tauro kalnų. 
3. Jūros pietuose yra šviesus Menelajo krateris (*Menelaus*, 27 km skersmens). Iš jo išeina gerai matoma šviesios spalvos 300 km ilgio lavos juosta pro Beselio kraterį.
4. Beselio krateris (*Bessel*, 16 km skersmens) yra didžiausias, iš esančių jūros baseine.
5. Į rytus nuo Menelajo kraterio tarp Giedros ir Ramybės jūrų yra Plinijaus krateris (43 km skersmens).
6 ir 7. Viena Giedros jūros įdomybių yra neoficialiai vadinamas Gyvatės kalnagūbris, susidedantis iš keleto reljefo raukšlių rytinėje jūros pusėje, kurios yra paralelios jūros rytiniam pakraščiui. Iš jų žinomesnės: šiauresnė Smirnovo (6, *Dorsa Smirnov*, 200 km ilgio) ir pietinė Listerio (7, *Dorsa Lister*, 300 km ilgio).
8. Aukščiausias prie jūros yra Argėjaus kalnas (*Mons Argaeus*, 50 km ilgio, 2500 m aukščio). Tarp jo ir Vitruvijaus kalno esančiame slėnyje buvo nusileidęs „Apollo 17“.

## Šaltiniai
* *The Cambridge Photographic Moon Atlas*. Cambridge University Press, 2012, p. 78−82
* Grego, Peter. *The Moon and How to Observe It*. Springer Science & Business Media, 2006, p. 126
Strėvos aukštupio kraštovaizdžio draustinis

**Strėvos aukštupio kraštovaizdžio draustinis** priklauso Aukštadvario regioniniam parkui, yra įsikūręs pietryčių Lietuvoje, į vakarus nuo Vilniaus, Trakų rajone, Trakų ir Aukštadvario seniūnijose.

Įkurtas siekiant išsaugoti išsaugoti Daugirdiškių moreninio masyvo pietinės dalies miškingą agrarinį kraštovaizdį su raiškiomis pakraštinės akumuliacijos reljefo formomis ir rininiais ežerais, Aukšlinio liepa, Bygaudo uosiu, Strėvos piliakalniu ir kapinynu, Bagdononių hidroelektrine. Čia saugomos į Lietuvos Raudonąją knygą įrašytų rūšių (didžiųjų plukenių, kalninių jonažolių, sibirinių visgių, trižiedžių lipikų, švygždų, putpelių, pievinių lingių) populiacijos ir buveinės.

## Šaltiniai
Aukštadvario istorinis draustinis

**Aukštadvario istorinis draustinis** priklauso Aukštadvario regioniniam parkui, yra įsikūręs pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone esančiame Aukštadvario miestelyje. Įsteigtas siekiant išsaugoti Aukštadvario piliakalnio, papėdės gyvenvietės (kodas Kultūros paveldo registre – ) ir dvaro sodybos su parku ir tvenkiniais () kompleksą – vertingą kultūrinę vietovę, vieną ankstyviausių krašto apgyvendinimo židinių, istorinį Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės gynybinį ir administracinį centrą.

## Šaltiniai
Mergiškių gamtinis rezervatas

**Mergiškių gamtinis rezervatas** priklauso Aukštadvario regioniniam parkui, yra įsikūręs pietryčių Lietuvoje, į vakarus nuo Vilniaus, Trakų rajone, Aukštadvario seniūnijoje. Jis išsidėstęs Trakų miškų urėdijos Aukštadvario girininkijos 8, 9, 14, 15 miško kvartaluose. Tai konservacinio prioriteto griežtos apsaugos teritorija – rezervaciniai miškai, kurioje nevykdoma jokia ūkinė veikla. Lankytis leidžiama tik mokslo tiriamaisiais ar pažintiniais tikslais, suderinus su regioninio parko direkcija.

Mergiškių gamtinio rezervato tikslas – išsaugoti Mergiškių kalvų miško centrinės dalies ekosistemą su skroblynų buveinėmis, į Lietuvos Raudonąją knygą įrašytų rūšių (europinių miežvienių, miškinių eraičinų, svogūninių kartenių, miškinės dirsuolės, purpurinių plokščiavabalių, baltajuosčių juodsprindžių, baltnugarių genių) populiacijas ir buveines.

Rezervatas – Europos Bendrijos saugomų teritorijų tinklo „Natura 2000“ dalis.

## Išnašos
Madagaskarinis šventasis ibis

**Madagaskarinis šventasis ibis** (*Threskiornis bernieri*) –  ibinių (*Threskiornithidae*) šeimos paukštis. Paplitęs Madagaskare ir Seišeliuose.

Yra du porūšiai: *Threskiornis bernieri bernieri* (Bonaparte, 1855) ir *Threskiornis bernieri abbotti* (Ridgway, 1893).
## Išvaizda
Mažesnis už baltajį gandrą. Kūno ilgis 65 – 59 cm. Visas kūnas baltas, tik plačios uodegos plunksnos yra juodos spalvos. Plunksnomis neapaugę galva ir kaklas, snapas ir kojos juodos spalvos.
## Biologija
Sėslus paukštis. Biotopas – lagūnos, seklūs pakrančių ežerai, dumblėtos seklumos, estuarijos ir mangrovės. Nors pirmenybę teikia druskingo vandens telkiniams. 

Dažniausiai maitinasi pavieniai arba mažose grupėse, kartais – pavieniai. Minta kirmėlėmis, smulkiais vėžiagyviais, sraigėmis, vabzdžiais ir vorais. Kartais grobiu tampa varlės, ropliai ar paukščių jaunikliai.

Veisimosi sezonas sutampa su liūčių sezono pradžia. Peri 200 – 250 lizdų kolonijose kartu su įvairiais garniniais paukščiais. Lizdą krauna medžiuose, kartais ant žemės. Lizdas nedidelis, sukrautas iš šakų. Dėtyje du kiaušiniai.

Kartos trukmė – 8 metai.

## Apsaugos būklė
Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos duomenimis yra nykstanti rūšis. populiacijoje yra 1500-1850 suaugusių individų.
Populiacijos mažėjimo priežąstys:
*Kiaušinių ir jauniklių rinkimas maistui. Suaugusių paukščių medžioklė.
*Dėl taršos, dirvos erozijos, medžio anglies gavybos ir aliuvio netenka buveinių.
*Konkurencija dėl maisto išteklių su garniniais paukščiais.
Rūšies apsaugos priemonės:
*2001 m Seišeluose, Aldabros atole įsteigtas Įpatingasis rezervatas, kur leidžiama tik ta veikla, kuri susijusi su gamtos apsauga.
*Nuo 2005 m Bombetokos įlankos (Madagaskaras) vietiniai gyventojai mokomi saugoti šiuos paukščius.
*Žvejų ir ekoturistų laivais patruliai pasiekia paukščių perimvietes ir jas stebi.
*Valsrodės pasaulio paukščių parke (Vokietija) paukščiai veisiami nelaisvėje.
* Konkurencijos dėl maisto išteklių tyrinėjimas.

## Šaltiniai
Šėtos tvenkinys

**Šėtos tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kėdainių rajone, Šėtos miestelio pietinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus Vangos upę (Obelies intakas) 0,42 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,54 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 64,5 m. Krantai žemi. Pietrytinis galas užpelkėjęs. Šiaurrytine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Saturation

**„Saturation“** (stilizuojama **SATURATION**) – debiutinis amerikiečių repo grupės „Brockhampton“ studijinis albumas, išleistas 2017 m. birželio 9 d.

Didžiąją dalį albumo prodiusavo Brockhampton nariai Romil Hemnani, Jabari Manwa ir Kiko Merley.

## Dainų sąrašas

## Šaltiniai
Saturation II

**„Saturation II“** (stilizuojama **SATURATION II**) – antrasis amerikiečių grupės „Brockhampton“ studijinis albumas, išleistas 2017 m. rugpjūčio 25 d.

Prieš albumo išleidimą keturios jo dainos: „Gummy“, „Swamp“, „Junky“ ir „Sweet“ – išleistos singlo formatu su vaizdo klipais.

## Dainų sąrašas

## Šaltiniai
Saturation III

**„Saturation III“** (stilizuojama **SATURATION III**) – trečiasis amerikiečių grupės „Brockhampton“ studijinis albumas, išleistas 2017 m. gruodžio 15 d. „Saturation III“ užbaigia „Saturation“ trilogiją, todėl buvo reklamuojamas kaip „paskutinis grupės albumas“, nors grupė esant dienai prieš išleidžiant „Saturation III“ anonsavo savo ketvirtąjį albumą pavadinimu „Team Effort“.

„Saturation III“ debiutavo 15 vietoje Billboard 200 sąraše su 24 935 parduotais albumais per pirmąją savaitę.

## Dainų sąrašas

## Šaltiniai
Ašmintos tvenkinys

**Ašmintos tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Prienų rajone, 5,5 km į šiaurės rytus nuo Prienų. Sudarytas užtvenkus Ošvenčios upę (Nemuno intakas) 10,1 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,59 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 81,6 m. Krantai daugiausia aukštoki, apaugę medžiais ir krūmynais, vietomis užpelkėję. Tvenkinys labai užžėlęs vandens augalais. Šalia įsikūręs Ašmintos kaimas.

## Šaltiniai
Azijinis ibis

**Azijinis ibis** (*Threskiornis melanocephalus*) – irklakojinių paukščių (*Pelecaniformes*) būrio, ibinių (*Threskiornithidae*) šeimos, ibių (*Threskiornithinae*) pošeimio, tikrųjų ibių (*Threskiornis*) genties paukščių rūšis.

## Išvaizda
Mažesnis už baltajį gandrą. Kūno ilgis 65 – 76 cm, atstumas tarp išskleistų sparnugalių 130 cm. Visas kūnas baltas, tik plačios uodegos plunksnos yra pilkos spalvos. Plunksnomis neapaugę galva ir kaklas ir kojos juodos spalvos. Ilgas, masyvus snapas juodos spalvos. 

Veisimosi metu plika oda po sparnais yra kraujo raudonumo spalvos. Galva įgauna mėlyną atspalvį, o kojos pradeda žvilgėti. Kaklo apačios plunksnos rusvos, o krūtinės ir nugaros - blyškiai gelsvos. 

Jauniklių galvos plunksnos pilkos, o kaklas baltas. Po trejų metų nesiskiria nuo suaugusių individų.

## Paplitimas
Aptinkamas Indijoje, Pakistane, Šri Lankoje, Nepale, Kinijoje, Bangladeše, Vietname ir Kambodžoje. Užklystantis paukštis Japonijoje, Indonezijoje ir Filipinuose. Žiemoja Kinijos pietuose, Tailande, Korėjoje, Japonijoje, Sumatroje ir Filipinuose.

## Biologija
Biotopas – pelkės; upių ir ežerų pakrantės; lankos ir ryžių laukai. Kartais aptinkamas jūros užliejamose dumblėtose seklumose, lagūnose ir mangrovėse . Migrantas. Maitinasi ir veisiasi grupėse.

Minta varlėmis, buožgalviais, sraigėmis, vabzdžiais ir kirmėlėmis. Pakrančių populiacijos minta žuvimi ir vėžiagyviais. Kartais maitinasi augalais. Grobio ieško vandenyje ir ant žemės. Sekdami besiganančius [buivolas|buivolus]]   sulesa jų pabaidytus vabzdžius. 

Peri mišriose kolonijose kartu su garniniais ir gandriniais paukščiais. Veisimosi periodas prasideda iškart po liūčių. Paukščių tuoktuvių metu gana triukšmingi. Lizdą krauna medžiuose ar krūmuose, netoli vandens.  Lizdas 30 cm diametro. Dėtyje 2 – 4 kaušiniai. Inkubacija trunka 25 – 23 dienas. Apsiplunksnuoja 40 dienų. 

Kartos trukmė – 10,1 metai.

## Apsaugos būklė
Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos duomenimis yra beveik  nykstanti rūšis. populiacijoje yra 10000-19999  suaugusių individų.

Populiacijos mažėjimo priežastys: drenažas; trikdymas, medžioklė ir kiaušinių rinkimas; žemės ūkio plėtra. 

Rūšies apsaugos priemonės:
*Nuo 2011 metų Pietų Azijoje  paukščių buveinėse  vykdomas kraštovaizdžio stebėjimas. Monitoringą koordinuoja Tarptautinis gervių fondas ir  Indijos gamtos apsaugos fondas. 
*Prek Toalo paukščių draustinyje  (Kambodža) draudžiamas paukščių trikdymas, kiaušinių rinkimas ir medžioklė. 
*Mianmare ribojama paukščių medžioklė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
arkive.org / Wildscreen Arkive. Black headed ibis
Čiudiškių tvenkinys

**Čiudiškių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Prienų rajone, 7 km į šiaurės vakarus nuo Prienų. Sudarytas užtvenkus Šventupės upę (Jiesios intakas) 8,8 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,36 km, plotis – iki 0,27 km. Altitudė 66 m. 1966 m. įrengus tvenkinį jo plotas buvo 8,3 ha, tačiau sekli pietinė tvenkinio dalis per dešimtmečius virto apie 3 ha pelke. Krantai žemi, išskyrus šiaurinį, apaugę mišku. Rytinėje pakrantėje plyti dirbami laukai. Rytuose iš tvenkinio išteka upelis į žuvininkystės ūkio tvenkinius. Šalia įsikūręs Čiudiškių kaimas. Tvenkinio užtvanka eina kelias .

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Degsnės tvenkinys

**Degsnės tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Prienų rajone, 2,5 km į šiaurės vakarus nuo Stakliškių, Degsnės miško pietrytinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus Tauriekėlės upelį (Alšios intakas) 2,7 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,18 km, plotis – iki 0,055 km. Altitudė 98,7 m. Krantai aukštoki, ištisai apaugę medžiais ir krūmais, rytinis tvenkinio galas užpelkėjęs. Tvenkinys labai užžėlęs vandens augmenija.

## Šaltiniai
Jarmališkių tvenkinys

**Jarmališkių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Prienų rajone, 7 km į pietryčius nuo Stakliškių. Sudarytas užtvenkus Kamarkos upelį (Verknės intakas) 0,88 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,22 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 97,2 m. Krantai žemi, iš visų pusių plačiai užpelkėję. Aplinkui auga Šilų miškelis. Į šiaurę įsikūręs Jarmališkių kaimas.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Aukšlinio liepa

**Aukšlinio liepa** – 27 metrų aukščio mažalapė liepa, auganti Trakų rajone, Aukštadvario regioniniame parke, Strėvos miške. Medis įspūdingos išvaizdos – kamienas 0,5 m aukštyje išsiskiria į du kamienus, o aukščiau vėl suauga į vieną, nuo kurio styro išaugos. Amžius siekia 100 metų.

Pasiekiama plentu , kuriuo reikia vykti iki Strėvos kaimo, prie rodyklės „Strėvos piliakalnis“ sukti miško keliu (paliekant Stankos ežerą kitoje magistralinio kelio pusėje) ir važiuoti link Aukšlinės kaimo, kurį reikės pravažiuoti. Miške, prie kelio, yra rodyklė „Aukšlinio liepa“.

## Išnašos
Kūrybingumo metodikos

**Kūrybingumo metodikos** (nuo , 'visuma būdų kokiam nors darbui ar veiksmui atlikti'; ) – tai metodai, skatinantys kūrybinius veiksmus tiek meno, tiek mokslo srityse. Kūrybiškumas siejamas su gebėjimu pažvelgti į daiktus, užduotis, problemas naujai, neįprastai. Kūrybingumo aspektai apima idėjų kūrimo ir skirtingo mąstymo metodus, problemų pakartojimo formavimo būdus, aplinkos pokyčius ir pan. Jie gali būti naudojami kaip problemų sprendimo, meninės raiškos ar terapijos dalis.  Kūrybiškumą galima valdyti ir vystyti. Jį riboja nusistovėję informacijos apdorojimo kanalai, taisyklės, logika, įvairios prielaidos.

## Kūrybiškumo vystymo būdai

Skiriami individualūs ir grupiniai  metodai. Šie metodai apima žodinius žaidimus, rašytines pratybas ir skirtingus improvizacijos tipus arba algoritmus problemoms spręsti. Improvizuojant kūryboje rodomos kūrėjo kūrybinės galios, jų panaudojimas ar pritaikymas konkrečioje situacijoje be išankstinio pasiruošimo. Įprasti yra ir aleatoriniai kūrybos metodai, pasitelkiantys atsitiktinumo elementus, ypač meninėje ar žiniasklaidos kūryboje. Aleatorika dažniausiai būdinga muzikai, menui ir literatūrai, ypač poezijoje, tačiau ji neturėtų būti painiojama su improvizacija ir indeterminacija.

Kūrybiškumo tyrinėtojas Džojus Gilfordas pasiūlė  paprastų daiktų neįprastų panaudojimo būdų. Jis parodydavo daikto nuotrauką ir pasiūlydavo sugalvoti jo panaudojimo galimybių kitose, be įprastos, srityse. Netradiciniai daiktų panaudojimo būdai, stereotipų laužymas rodo žmogaus santykį su kūrybiškumu.

Prie individualių kūrybiškumo metodų priskiriamos tokios praktikos, kaip klausimų uždavimas, analizė, metaforų ir istorijų kūrimas, svajojimas. Grupinis kūrybiškumas gali būti vystomas pasitelkiant, be daugelio kitų:
* minčių žemėlapį, tinkantį idėjoms generuoti ir sisteminti, 
* šešias mąstymo skrybėles, apimančios šešias mąstymo sritis: faktus, emocijas, pozityvų požiūrį, negatyvų požiūrį, kūrybiškumą ir mąstymo proceso kontrolę (pagal Edvardą de Bono),
* nestandartinį mąstymą (de Bono).
* smegenų šturmą,
* verslo karo žaidimą,
* SSGG analizę,
* mintinį eksperimentą, 
* TRIZ metodą,
* 5 klausimų metodą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kūrybiškumo ugdymas: metodai ir priemonės (''kpmpc.lt'')
Niall Horan

**Najalas Džeimsas Horanas** (*Niall James Horan*, g. 1993 m. rugsėjo 13 d.) – airių dainininkas ir dainų autorius. Geriausiai žinomas kaip vaikinų pop grupės „One Direction“ narys. Savo karjerą pradėjo 2010 m., dalyvaudamas „The X Factor“ dainų konkurse kaip solinis atlikėjas, tačiau iš jo iškrito, bet buvo sugrąžintas kartu su keturiais kitais dalyviais (Harry Styles, Zayn Malik, Liam Payne ir Louis Tomlinson) kaip bendra grupė, kuri ir tapo „One Direction“.

2017 m. spalį išleido debiutinį albumą „Flicker“, o 2020 m. – antrąjį albumą „Heartbreak Weather“. Trečiasis atlikėjo albumas „The Show“ išleistas 2023 m. birželį.

## Diskografija
* *[[Flicker]]* (2017)
* *[[Heartbreak Weather]]* (2020)
* *[[The Show]]* (2023)

## Išnašos

## Nuorodos
*
Krištapiškių tvenkinys

**Krištapiškių tvenkinys** arba **Krištapiškių I tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Prienų rajone, 5 km į pietryčius nuo Stakliškių. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Verknės intakas) 2,9 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,38 km, plotis – iki 0,25 km. Altitudė 121,7 m. Vakarinis krantas aukštas, apaugęs mišku. Aplinkui daugiausia plyti dirbami laukai. Šalia įsikūręs Krištapiškių kaimas.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998