open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Anneli Jäätteenmäki

**Anneli Jaatteenmaki** (, g. 1955 m. vasario 11 d. Lapua mieste) – suomių politikė, Europos Parlamento narė, 2003 m. balandžio-birželio mėn. buvusi Suomijos ministre pirmininke.

## Biografija
Baigusi teisės studijas, dirbo juriste. 1987 m. pirmą kartą išrinkta Eduskuntos (Suomijos parlamento) nare nuo Suomijos centro partijos.

1994–1995 m. buvo Teisingumo ministrė Esko Aho vyriausybėje. 2002 m. vietoje jo buvo išrinkta Suomijos centro partijos pirmininke.

2003 m. kovo mėn. išrinkta Eduskuntos pirmininke, tačiau netrukus kartu su socialdemokratų bei Švedų liaudies partija suformavo vyriausybe ir tapo pirmąja Suomijos premjere-moterimi.

A.Jaatteenmaki vyriausybei vadovavo trumpai- jau birželio mėn. turėjo atsistatydinti, kai buvo apkaltinta rinkimų kampanijos metu pasinaudojusi konfidencialia informacija apie savo pirmtako Paavo Lipponeno pokalbius su JAV prezidentu Dž. Bušu dėl karo Irake. 

Nuo 2004 m. A.Jaatteenmaki yra Europos parlamento narė, buvo Konstitucinių reikalų komiteto pirmininko pavaduotoja (2007–2009 m.), Liberalų ir demokratų aljanso už Europą frakcijos pirmininko pavaduotoja (nuo 2009 m.).

## Papildoma informacija
* 2003 m. balandžio-birželio mėn. Suomija buvo vienintelė pasaulio šalis, kur abu aukščiausius valdžios postus užėmė moterys: Tarja Halonen – prezidentė, A.Jaatteenmaki – ministrė pirmininkė.

## Šaltiniai

|-

|-

|-
Skysčių logistika

**Skysčių logistika** – tai logistikos sritis, susijusi išskirtinai su skystais kroviniais. Ji užima svarbią vietą skysčių tiekimo grandinėje.

Standartinės logistikos technikos paprastai taikomos kroviniams, kurie skaičiuojami atskirais vienetais ar jų grupėmis. Skysti kroviniai turi logistikai svarbių savybių, kuriomis jie skiriasi nuo vienetais skaičiuojamų krovinių. Keletas svarbiausių tokių savybių:

*Skysčio savybė tekėti žemyn leidžia perkelti skysčius iš vienos vietos į kitą nenaudojant mechaninių varomųjų įtaisų ar rankų darbo.
*Skysčio savybė prisitaikyti prie talpyklės formos nevaržo saugojimo sistemų konstrukcijos ir leidžia visiškai išnaudoti talpyklių ir saugyklų tūrį, dalis kurio kitais atvejais lieka nepanaudota.
*Skysčio paviršiaus lygis gali būti panaudotas nuolatiniam automatiniam talpyklėje ar saugykloje esančio skysčio tūrio matavimui.
*Kintantys skysčio savybių rodikliai gali būti stebimi ir verčiami skysčio kokybės rodikliais.
*Naudojant skysčių logistikos technikas ženkliai sumažinama ar pašalinama daug saugos rizikų. Tokie įrenginiai kaip skysčio paviršiaus lygio jutikliai ir nutekėjimo matuokliai gali būti naudingi mažinant saugos rizikas, nes jie tiesiogiai, beveik realiu laiku teikia tikslius krovinio kiekio ir judėjimo tiekimo grandinėje rodmenis. Saugos rizika mažėja, nes krovinio judėjimas tiekimo sraute yra nepriklausomas ir kontroliuojamas.
*Kai kuriais atvejais skysčiai gali būti perdirbami grandyse, gerokai nutolusiose nuo pirminės jų pagaminimo vietos, o tai leidžia užtikrinti geresnį tiekimo grandinės efektyvumą bei platesnį skysčio kilmės pasirinkimą žvelgiant iš galutinio paskirties taško.

Kiekviena iš šių savybių iliustruoja skysčių logistikos ir vienetais tiekiamų produktų logistikos skirtumus. Tinkamas šių skirtumų panaudojimas ir planavimas į juos atsižvelgiant gali tapti skysčius gaminančių, perdirbančių, pervežančių ar naudojančių verslo bendrovių privalumais.

## Šaltiniai
Wally Klatch „RFID Twist: Liquid Logistics Equals Reduced Risk“ , *[[Manufacturing.Net]]*, 2006-10-11. Nuoroda tikrinta 2013-04-01.
Sirtakis

**Sirtakis** () –  Graikijoje gimęs uždegantis šokis,  šokamas sustojus eile ar ratu, uždėjus rankas ant kaimynų pečių. Sirtakio muzika pasižymi greitėjančiu tempu, šokama sinchroniškai ir eilei judant, kilnojamos kojos vingiuojant per aikštelę. Eilės priekyje – labiausiai patyręs šokėjas, dažnai rankoje laikantis skepetaitę.

Šis šokis nėra nacionalinis graikų šokis. Sirtakį 1964 m. sukūrė garsus graikų kompozitorius Mikis Theodorakis filmui „Graikas Zorba“ (*Zorba the Greek*), kur džiaugsmo filosofija, visą apimantis Zorbos atliekamas šokis pakeri, o finalinio sirtakio svaigulys priverčia pamiršti bėdas ir gyvenimo rūpesčius. Po šio filmo pasirodymo sirtakis tapo Graikijos populiariausiu šokiu ir vienu iš nacionalinių simbolių. Sakoma, kad būtent jis padėjo Graikijai išsikapstyti iš ekonominės krizės, kai sužinoję apie šokį turistai patraukė ten jo išmokti ir pramogauti. Sirtakis yra sukurtas pagal gerokai sudėtingesnio tautinio graikų šokio *Hasapiko* lėtas ir greitas versijas.

## Nuorodos

* Graikų šokis sirtakis 
* Zorbos sirtakis (''youtube.com'')
Semeliškių dvaras

**Semeliškių dvaras** – dvaras Semeliškėse, Elektrėnų savivaldybėje.

## Istorija
1578 m. dvarą ir valsčių valdė Trakų vaivada Steponas Zbaražskis.

1588–1590 m. dvarą valdė Merkelis Zaviša, nuo 1594 m. – Darata Zavišienė. Pastaroji dvaro sodyboje, prie Strėvos, pastatydino klojimus).

1603, 1610 ir 1613 m. Zigmantas Vaza privilegijas valdyti Semeliškes suteikė Trakų pakamariui Petrui Valavičiui. Tuo metu dvarvietė buvo dabartinio mokyklos stadiono teritorijoje, pastatai buvę mediniai, o kai kurie (greičiausiai gyvenamieji) galėję būti ir mūriniai – raudonų plytų.

XVII a. 7 dešimtmetyje Semeliškės atiteko Trakų pastalininkui Ferdinandui Rorui. Po jo mirties, 1676 m. seniūnu tapo artilerijos generolas Matas Riomeris. Dvaro valdytojai iki XVIII a. vidurio dažnai keitėsi (tarp jų Šimkus Kybartavičius, Mikalojus Narutavičius, Frydrichas Viercinskis Epimachas, Abrachamas Timirčičis, Albertas Goštautas, Petras Masalskis, Mikalojus Radvila, Steponas Zbaražskis, Merkelis Zaviša, našlė Darata Zavišienė, Petras Valavičius, našlė Valevičienė, Vladislovas Valavičius, sūnus Mykolas Valavičius, A.Valavičienė, Mykolas Vyšniaveckis, Mataušas Remeris, sūnūs Aleksandras Remeris ir Steponas Remeris, Kristupas Zaviša, Marcibelė Zavišienė, Leonardas
Pociejus, našlė Marijona Pociejienė ir jos vyras Mykolas Granovskis).

1776–1801 m. Semeliškes valdė Granovskis. Po šio mirties 1801 m. Semeliškių seniūnija buvo atiduota valdyti grafui Nikolajui Tolstojui.

Po 1830-1831 m. sukilimo dvaras buvo sekvestruotas ir perduotas į Rusijos imperijos iždą.

Nepriklausomybės metais Semeliškių dvarvietėje buvo pastatyta mokykla.

## Nuorodos
* Semeliškių dvarvietė (Kultūros vertybių registras)
* Birutė Lisauskaitė, Semeliškių dvarvietės tyrinėjimai 1996 metais
Amsterdamas (laikraštis)

**Amsterdamas** – pramoginis (erotinio pobūdžio) laikraštis, leistas 1994–1996 m. Vilniuje.

## Istorija

Steigėjas, leidėjas ir vyriausiasis redaktorius Eduardas Platovas. Tiražas 1996 m. – 500 egz.

## Šaltiniai
Go go

**Go go** – šiuolaikinis šokių stilius, kuriam būdinga improvizacija, jį šokant pateikiamas savitas individualus šokio stilius. Šio stiliaus ypatybė - mokėjimas šokti pagal įvairią muziką. Šokdamas šį stilių šokėjas turi sugebėti ir bendrauti su publika. Besitreniruodamas šokėjas panaudoja *hip hop, house, streetdance* stiliių motyvus, taip kraudamas judesių bagažą bei įgaudamas muzikos jutimo įgūdžius. Mokantis šokti go go, sustiprinami kūno raumenys, išmokstama interpretuoti judesius, kurti individualias šokių kombinacijas, stengiamasi sužavėti publiką.

## Istorija

Go go šokiai prasidėjo apie 1960 m., klestint džiazui ir rokenrolui. Šiso stilius gimė, kai merginos Niujorko klube „Peppermint Lounge“ pradėjo lipti ant stalų ir šokti tvistą. Vyresniąją to meto kartą erzino per daug seksualus ir atviras tvistas ir jo atmainos, senųjų dviejų partnerių šokio tradicijų atsisakymas. Jaunimui tai buvo nesvarbu. Naujasis šokis populiarėjo Europoje ir Amerikoje. Judesių įvairovę pildė vis kitų stilių motyvai. Ilgainiui susikūrė laisvas klubinės scenos šokis, šiandien vadinamas go go. Ši sąvoka siejama su amerikietiška fraze *„go man go!“* („varyk, žmogau, varyk!“). Nuo to laiko go go šokiai yra neatsiejama jaunimo pasilinksminimo dalis. 

Šie šokiai dažniausiai šokami naktiniuose klubuose, audringuose vakarėliuose, karnavaluose, televizijos šou programose. Atlikėjai savo šokius demonstruoja ir ant podiumų per jaunimo madų pristatymus, dalyvauja reklamos akcijose, siaučia šokių maratonuose ar tiesiog drebina diskotekų sales. Šis šokio stilius labiausiai atspindi improvizaciją, čia nėra tikslių junginių, kurios reikia išmokti, tereikia jausti muziką ir mokėti prisitaikyti prie įvairiausių jos stilių, judėti muzikos ritmu, skleisti geras emocijas. Šokant ypač svarbu išskirtinumas, asmenybę atskleidžiantis individualus stilius. Go go programoje matyti *streetdance* motyvai, pramoginių šokių žingsneliai, lankstusis modernas. Go go šokėjai elegantiški, pasitempę, mokantys bendrauti ir užvesti vakarėlio publiką. Norint gerai šokti šį stilių nereikia išmokti tikslių junginių, tereikia jausti muziką, mokėti pritaikyti išmoktus judesius ir perdaryti juos savaip.

Atlikėjai pasirenka laisvą apsirengimo stilių, kai kurios go go šokėjos mėgsta pasipuošti tapyba ant kūno.

## Nuorodos

* Go go šokiai
Kadrilis

**Kadrilis** () – prancūziškas vidutinio tempo, *countrydance* grupės šokis. Jį sudaro 5–6 figūros, turinčios savo pavadinimus ir muziką, šokamas lyginio porų skaičiaus. Kadrilis atsirado XVIII a. pabaigoje, buvęs populiariu visoje Europoje iki XIX a. pabaigos.

Šokį atlieka dvi ar keturios šokėjų poros, išsidėsčiusios aikštelėje kvadratu (), viena priešais kitą. Kadrilis išsivystė iš kaimiško šokio, turėjo šešias pagrindines judesių figūras su prancūziškais pavadinimais:
# *Le Pantalon* (Kelnės; populiarios prancūziškos dainelės pavadinimas),
# *L'été* (Vasara),
# *La Trénis* (šokių meistro Тreniso figūra),
# *La Poule* (Višta; viena ankstyviausių melodijų, kuria imituojamas vištos kudakavimas),
# *La Pastourelle* (Pastoralė),
# *Finale* (Finalas).
Kadrilyje dažnai skamba žinomos, 2/4 ar 6/8 diapazono, melodijos, neretai „pasiskolintos“ iš operų ar operečių. Vienas iš pavyzdžių – Johano Štrauso operetė „Šikšnosparnis“ (*Die Fledermaus*). 

## Nuorodos

* Kalniškių kadrilis (''youtube.com'')
Spauda (leidykla)

**Spauda** – leidybinė ir poligrafinė bendrovė, veikianti nuo 1960 m. Vilniuje.

## Istorija
1960–1969 m. vadinosi LKP CK laikraščių ir žurnalų leidykla, 1969–1990 m. – LKP CK leidykla, 1990–1991 m. – Lietuvos leidybos įmonė „Spauda“, 1992–1995 m. – leidybos įmonė „Spauda“.

Įkurta 1960 m. vietoj „Tiesos“ ir „Sovetskaja Litva“ leidyklų su spaustuvėmis. „Tiesos“ spaustuvė įkurta 1945 m. vietoj Zavadskio spaustuvės, o „Sovetskaja Litva“ spaustuvė – 1944 m. vietoj „Aušros“ spaustuvės.

1960–1991 m. leido visus respublikinius laikraščius, didžiausią tiražą turinčius žurnalus, knygas, brošiūras ir spausdino visus respublikinius laikraščius, beveik visus žurnalus ir kitus leidinius.

1984 m. spaustuvė išplėsta, pastatytas laikraščių spausdinimo kompleksas. Nuo 1985 m. įmonė veikia Spaudos rūmuose.

## Direktoriai
* 1960–1964 m. Juozas Kuolelis
* 1964–1984 m. S. Raguotis
* 1984–1993 m. ir 1995–1997 m. Alfonsas Pivoriūnas
* 1993–1995 m. ir 1997–2001 m. Antanas Skaisgiris
* 2001–2003 m. Virginijus Giedraitis
* 2003–2010 m. Edvinas Menčikovas
* 2010–2012 m. Romas Bubnelis
* Nuo 2012 m. Rimantas Baradinskas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* AB „Spauda“
Gačionių dvaras

**Gačionių dvaras** – dvaras Gačionyse, Rokiškio rajone. Vienintelis išlikęs medinis dvaras Rokiškio krašte. Dvaro teritorija užima beveik 14 ha.

2025 m. rugpjūčio mėn. dvaras buvo atvertas lankytojams, rugsėjo mėn. pašventinta dvaro koplyčia.

## Istorija
Dvarą iš Kuršo kilę baronai Rozenai valdė apie tris šimtmečius.

Išlikę neoklasicistiniai mediniai dvaro rūmai buvo pastatyti 1870 metais pagal inžinieriaus Jano Rozeno projektą.

Dvaro baldai ir meno vertybės ypač nukentėjo I pasaulinio karo metais.

Apie 1940-uosius Rozenų šeima ištremta, o dvaras nacionalizuotas.

Tarybiniu laikotarpiu čia buvo kolūkio kontora, biblioteka, kultūros namai, gyvenamieji butai ir sandėliukai. Vienoje patalpų – net vištidė.

1990 metais dvaro rūmus susigrąžino Lietuvos pilietybę išsaugojęs baronas Antonas Rozenas, kuris, pabėgęs iš sovietinių lagerių, gyveno Lenkijoje.

XXI a. pradžioje Antonas Rozenas dvarą padovanojo sūnui Piotrui Rozenui.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Gačionių dvaras, Rokiškio r. (miestai.net)
* Buv. dvaro sodybos fragmentai (Kultūros vertybių registras)
* Gačionių dvaras ir parkas
Agrijas

**Agrijas** () – upė Argentinoje, Neukeno provincijoje; Neukeno upės dešinysis intakas. Prasideda Anduose, Kopahuės ugnikalnio papėdėje. Aukštupio vaga slenkstėta, teka araukarijų miškais, prateka Kaviahuės ežerą. Vėliau pasuka į pietus, teka lygumomis. Žemupyje pasuka į rytus, įteka į Neukeną ties Kili Malaliu.

Didžiausi intakai: Jumu Jumu, Kodihuė, Hualkupenas, Huarenčenkė.

Aukštupio slėnyje gausu krioklių, slenksčių, yra geizerių, upės vanduo labai mineralizuotas (nuo čia ir pavadinimas: *Río Agrio* – 'karčioji upė'). Anksčiau vadinta Mokunu arba Mukunu (*Mucún, Mocún*). Didesnės gyvenvietės prie Agrijo: Lonkopuė, Las Lachasas, Bachada del Agrijas, Kili Malalis.

## Šaltiniai
Lonkopuė

**Lonkopuė** () – miestas Argentinoje, Neukeno provincijoje, prie Agrijo upės, netoli Andų šlaitų. Departamento centras. Keliai į Las Lachasą, El Hueku. Verčiamasi gyvulininkyste, žemės ūkiu.

## Istorija

Lonkopuė įkurta 1915 m. Vietovės pavadinimas mapudungunų kalba reiškia „pagrindinė vieta“.
  

## Šaltiniai
Kopahujė

**Kopahujė** arba **Kopahuė** () – ugnikalnis Patagonijos Anduose, Argentinos (Neukeno provincija) ir Čilės (Biobio regionas) teritorijose. Aukštis – 2997 m.

Tai stratovulkanas, susidaręs iš eoceno ir plioceno vulkaninių ir nuosėdinių uolienų. Yra plioceno laikotarpio kaldera, kurios matmenys 15x20 km. Ji susidarė prieš 0,6–0,4 mln. metų, ugnikalniui išmetus daug piroklastų. Dabartinė struktūra yra skydinis ugnikalnis, kurio storis nuo 8 iki 22 km. Jis holocene išsiveržė bent 6 kartus (paskutinį – 2012 m. gruodžio 23 d.). Rytinėje dalyje yra rūgštingas kraterio ežeras.

Kalno pavadinimas mapudungunų kalba reiškia „sieringo vandens vieta“.

## Nuorodos
* Copahue  Global Volcanism Program, Smithsonian Institution.
Kazys Papečkys

**Kazys Papečkys** (1914 m. spalio 7 d. Vazniškiuose, Marijampolės rajonas – 1973 m. liepos 4 d. Kaune) – Lietuvos poetas, vertėjas, rašytojas.

## Biografija
1934–1938 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo prancūzų kalbą ir literatūrą. 1940–1941 m. dirbo žurnalo „Genys“ redakcijoje, 1944–1947 m. Grožinės literatūros leidykloje. 1947 m. suimtas ir ištremtas į Sibirą. 1957–1963 m. dirbo „Bibliotekų darbo“ redakcijoje. Nuo 1964 m. KPI muziejaus vedėjas, KPI Mokslinio tyrimo sektoriaus redaktorius.

Į lietuvių kalbą išvertė Vsevolodo Garšino, Levo Kasilio, Gi de Mopasano, Valentinos Osejevos, Aleksandro Pantelejevo, Natalijos Roleček, Vladimiro Tendriakovo knygų.

## Bibliografija
* Du vardai granite: poezijos antologija apie Darių ir Girėną. – Kaunas: Sakalas, 1936. – 61 p.
* Vėjo malūnėlis: eilėraščiai vaikams (iliustr. Vlada Stančikaitė). – Kaunas: Sakalas, 1937. – 48 p.: iliustr.
* Prisikėlusi Lietuva: poezijos antologija (iliustr. Kazys Šimonis). – Kaunas-Marijampolė: „Dirvos“ bendrovė, 1939. – 175 p.: iliustr.
* Vaikai ir eilėraščiai: vaikų poezijos antologija (iliustr. E. Butauckaitė). – Kaunas-Marijampolė: Dirva, 1939. – 141 p.: iliustr.
* Žvėrių paradas (iliustr. Konstancija Petrikaitė-Tulienė). – Kaunas: Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1945. – 16 p.: iliustr.
* Ąsotėlis: eilėraščiai vaikams (iliustr. Konstancija Petrikaitė-Tulienė). – Kaunas: Valst. grožinės lit. leidykla, 1947. – 32 p.: iliustr.
* Nuo strėlės iki knygos. – Vilnius: Vaga, 1964. – 230 p.: iliustr.

## Šaltiniai
Le Tontutos tarptautinis oro uostas

**Le Tontutos tarptautinis oro uostas** (pranc. *Aéroport de Nouméa – La Tontouta*) (IATA kodas: **NOU**, ICAO kodas: **NWWW**) – pagrindinis Naujosios Kaledonijos oro uostas, esantis apie 50 km nuo teritorijos sostinės Numėjos. 2012 m. oro uostas aptarnavo 486 171 keleivį.

Iš oro uosto vykdomi skrydžiai į aplinkines šalis, taip pat Prancūziją, Korėją ir Japoniją.

## Šaltiniai
Vigilijus Jukna

**Vigilijus Jukna** (g. 1968 m. spalio 31 d. Kaune) – zooinžinierius, biomedicinos mokslų daktaras, profesorius.

## Biografija

1986 m. baigė Kauno 24-ąją vidurinę mokyklą. 1991 m. – Lietuvos veterinarijos akademiją (LVA), kur įgijo zooinžinieriaus profesiją. 

Po studijų dirbo LVA įvairiose pareigose: Specialiosios zootechnikos katedros doktorantas (1993–1996), Gyvulių mėsinių savybių ir mėsos kokybės įvertinimo laboratorijos mokslinis bendradarbis (1991–1997), vėliau – laboratorijos vedėjas, profesorius. Įgijo mokslinius vardus ir laipsnius: 1996 m. – biomedicinos mokslų daktaro, 1998 m. – docento, 2007 m. atlikta habilitacijos procedūra, 2010 m. - profesoriaus. 

Skaitė paskaitas ir stažavosi Danijos, Švedijos, Bulgarijos, Lenkijos ir kitų šalių agrariniuose universitetuose, yra daugelio mokslinių draugijų ir komitetų narys, LSMU Profesorių klubo valdybos narys, Darbo partijos Kaimo reikalų komiteto pirmininkas. 

2012–2014 m. žemės ūkio ministras. 2020–2024 m. Seimo narys. Nuo 2024 m. ministro pirmininko patarėjas.

Vedęs, su žmona Rita turi sūnus Augustiną ir Mantvydą. Moka anglų ir rusų kalbas, mėgsta aktyvų poilsį, keliones.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 2012 m. LR Seimo kandidato anketa 

|-
Hannah Harper

**Hana Harper** (tikrasis vardas – *Samantha Hudson*; g. 1982 m. liepos 4 d. Devonas) – buvusi Didžiosios Britanijos pornografinių filmų aktorė ir režisierė, visą savo karjerą plėtojusi JAV.

## Biografija

Hana gimė Devone, Anglija, augo Brikshamo miestelyje. Jos tėvai dirbo vietinėse atostogų stovyklose, kur Hana praleisdavo daug laiko.

Būdama 16, įstojo į Pietų Devono koledžą, kur studijavo teatro meną, šokį bei medijas. Hana buvo laikoma gera studente, gaudavusia tik aukščiausius įvertinimus. Koledžą baigė būdama 19.

Dar studijų metais pradėjo dirbti: pradžioje vietinėje žuvies parduotuvėje, vėliau – viešbučio registratore, barmene, padavėja.

2001 metais Hana išbandė foto modelio karjerą Londone, įkalbėta savo tuometinio draugo. Tai ji darė kuo toliau nuo savo namų. Greta šių fotosesijų buvo nufilmuotas ir pirmasis jos mėgėjiškas pornografinis filmas. Vėliau Hana prisipažino, kad nebuvo patenkinta nei fotosesijos rezultatu, nei filmavimu ir jos karjera pornografijos industrijoje greičiausiai būtų pasibaigusi, jei nuotraukos nebūtų patekusios agentui Ben English. Būtent pažintis su juo nulėmė Hanos sprendimą tęsti savo, kaip aktorės, karjerą.

Ben English turėjo plačius ryšius pornografijos industrijoje JAV ir 2001 metų balandį Hana persikėlėį Los Andželą, kur tęsė foto modelio karjerą ir išbandė save kaip striptizo šokėja. 2002 m. vasarį ji pasirašė sutartį su „Legend Entertainment“ ir „Sin City Video“ kompanijomis ir pradėjo filmuotis jų kuriamose juostose. Vėliau ne viename interviu ji tvirtino, kad pornografijos industrija JAV kur kas labiau pažengusi nei Didžiojoje Britanijoje.

Savo pseudonimą ji pasirinko sujungusi dviejų draugių vardus.

Iki 2008 metų, kol pasitraukė iš pornografijos, Hana vaidino beveik 130 filmų ir dar 5 režisavo.

Šiuo metu gyvena Kalifornijoje.

## Kita veikla
Buvo išrinkta žurnalo „Penthouse“ 2002 metų balandžio mėnesio mergina.

Jos nuotraukos yra buvusios ant žurnalų „Hustler“, „Swank“, „Club“, „Taboo“, „High Society“ viršelių.

2006 metų pabaigoje, pasibaigus sutarčiai su „Sin City Video“, paskelbė norinti vaidinti lengvesnės erotikos filmuose.

Yra sukūrusi vaidmenį seriale „Co-Ed Confidential“ bei televizijos filme „Busty Cops: Protect and Serve!“, kuriuose vaidina dar kelios pornografinių filmų aktorės.

2009 metais atliko pagrindinį vaidmenį mažo biudžeto siaubo filme „Crustacean“.

## Šeima
Hana Harper buvo kartą ištekėjusi, bet išsiskyrė.

Kurį laiką susitikinėjo su Ben English, po to – aktore Mary Carey, kurie vėliau tapo pora.

## Apdovanojimai

## Šaltiniai

## Nuorodos

* 1112003/ IMDb profilis
Esko Aho

**Esko Tapani Aho** (g. 1954 m. gegužės 20 d. Vetelyje) – suomių politikas, buvęs Suomijos ministras pirmininkas (1991–1995 m.), Suomijos centro partijos pirmininkas (1990–2002 m.).

## Biografija
1980 m. baigė Helsinkio universitetą, politikos mokslų daktaras.

1983 m. išrinktas Eduskuntos (Suomijos parlamento) deputatu, 1990 m. – Suomijos centro partijos pirmininku.

Po rinkimų 1991 m. kovo-balandžio mėn. buvo Eduskuntos pirmininkas, o 1991 m. balandžio 26 d. paskirtas Suomijos ministru pirmininku, juo buvo iki 1995 m. balandžio mėn. Jam būnant premjerui Suomija įstojo į Europos Sąjungą.

2000 m. dalyvavo Suomijos prezidento rinkimuose. Pirmajame ture buvo antras iš septynių kandidatų, surinkęs 34,4 % balsų (Tarja Halonen gavo 40 %). Antrajame ture surinko 48,4 % balsų (T.Halonen – 51.6 %).

2004 m. tapo Suomijos inovacijų fondo SITRA prezidentu. Nuo 2008 m. dirbo Nokia kompanijoje, 2009–2012 m. buvo korporatyvinių reikalų viceprezidentas.

2000–2001 m. dirbo Harvardo universitete, nuo 2012 m. rugsėjo mėn. čia paskirtas vyr. moksliniu bendradarbiu. Nuo 2010 m. yra Skolkovo inovacijų centro (Rusija) Tarybos narys.

## Papildoma informacija
* Premjeru tapo būdamas 36-erių metų amžiaus, jauniausias tuo metu premjeras Europoje ir jauniausias vyriausybės vadovas Suomijos istorijoje.
* E.Aho yra Madrido klubo narys.

## Šaltiniai

|-

|-

|-
Jonas Pileckis

**Jonas Pileckis** (; 1821 m. sausio 19 d. Vilniuje, Rusijos imperija – 1878 m. rugsėjo 24 d. Druskininkuose, Rusijos imperija) – gydytojas, žurnalistas, aktyvus XIX a. Druskininkų visuomenės veikėjas.

## Biografija

Gimė 1821 m. sausio 19 d. Vilniuje. 1834–1837 m. mokėsi dvasininkų mokykloje, 1837–1842 m. Medicinos chirurgijos akademijoje. 1842 m. apsigyveno Gardine, kur dirbo gydytojo *Ksavero Volfgango* padėjėju, tais pačiais metais paskirtas etatiniu Druskininkų kaimo gydytoju. Tuo metu Druskininkai buvo nuošalus kaimas, su keliomis lūšnomis. Didelėmis gydytojo pastangomis kaimas kiekvienais metais vis labiau keitėsi.

Kiekvienas atvykęs į kurortą, iš pradžių kreipdavosi pas gydytoją ir šis skirdavo pastogę. Pileckis ne tik gydė, bet ir sudarydavo sąlygas ligoniui įvairiai pramogauti. Jo namai buvo nuolat atviri kiekvienam, o dėl savo aukštos visuomeninės padėties ir draugiškų santykių su kurorto valdžia jis galėjo sau leisti įgyvendinti įvairiausius planus. Jo pastangomis buvo įrengtas parkas, galerijos, maudyklės, geležinkelio stotis, 1850 m. atidaryti gailestingumo namai, kuriuose kasmet nemokamai gyvendavo nuo 50 iki 80 žmonių. Gydytojo iniciatyva 1852 m. buvo pastatyta 200–300 vietų neturtingų žydų ligoninė bei įkurtas teatras, kurio direktoriumi ir buvo pats gydytojas. Pileckiui tarpininkaujant, valstybės lėšomis, 1856 m. pastatyta ligoninė nepasiturintiems Gardino ir kitų gubernijų valdininkams. Taip pat gydytojo iniciatyva pastatyta vaikų prieglauda, katalikų bažnyčia. Dirbdamas gydytoju taip pat rašydavo ir straipsnius į įvairius leidinius. Buvo artimas draugas su rašytoja Elze Ožeškiene. 

Mirė 1878 m. rugsėjo 24 d., palaidotas Druskininkų senosiose miesto kapinėse, netoli Kiersnovskių koplyčios.

## Nuorodos

* Druskininkų istorijos informacijos centras

## Literatūra

* Jadwiga Siedlecka, Druskienniki nad Niemnem: przewodnik turystyczny, Warszawa 1997

## Šaltiniai
Elmininkų bandymų stotis

**Elmininkų bandymų stotis** – Lietuvos žemdirbystės instituto padalinys, bandymų stotis, besispecializuojanti bulvių auginimo agrotechnikoje.

Įstaiga įsikūrusi Dvaro g. 6, Naujuosiuose Elmininkuose Anykščių rajone. Direktorius – Kęstutis Rainys.

## Istorija

Elmininkų bandymų stotis įkurta 1941 m. Elmininkų dvaro pastatuose. 1941–1962 m. bandymų stotis tyrė Rytų Lietuvos žemdirbystės klausimus: žiemkenčių priešsėlių parinkimą, javų ir linų sėjos laiką ir normas, dirvožemių tręšimą ir kalkinimą. Nuo 1962 m. iki šiol bandymų stotis specializuota bulvių agrotechnikos tyrimams.

1956–1992 m. prie Elmininkų bandymų stoties veikė ir eksperimentinis ūkis, turėjęs 7245 ha žemės (1984 m.). Ūkis pasižymėjo aukštais žemės ūkio gamybos rezultatais, jame veikė kiaulių kontrolinio penėjimo stotis, veislinių Lietuvos žalųjų galvijų ir kiaulių fermos, buvo bandomos ir diegiamos bulvininkystės naujovės. Likvidavus eksperimentinį ūkį, jo gamybinius pastatus perėmė „Elmos“ žemės ūkio bendrovė.

Prie vienintelės Anykščių krašte mokslo įstaigos XX a. antrojoje pusėje kūrėsi ir plėtėsi nauja Anykščių priemiesčio gyvenvietė, kuriai prigijo Naujųjų Elmininkų vardas.

## Veikla

Bandymų stotis specializuojasi bulvininkystėje. Tyrimai apima bulvių auginimo agrotechnikos ir jų laikymo problemas: sodinimo gylis, laikas, pasėlių priežiūra, tręšimas. Elmininkuose taip pat tiriama bulvių sėklininkystė, gumbų apsauga nuo ligų ir kenkėjų, sėklos laikymo sąlygos. Čia buvo sukurta ir tobulinama mechanizuoto bulvių auginimo technologija. Taip pat teikiamos konsultacijos bulvių auginimo ir laikymo klausimais, prekiaujama veislinių bulvių sėklomis.

Mokslinių tyrimų tematika:
* Sideraciniai augalai bei jų vieta bulvių sėjomainoje, mineralinių trąšų efektyvumas sėjomainose mėšlu ir šiaudais tręšiamose ir netręšiamose dirvose.
* Lietuvoje auginamų bulvių veislių maistinių, cheminių bei kitų rodiklių pokyčių tyrimas, esant skirtingoms tręšimo ir laikymo sąlygoms.
* Bulvių smulkių gumbų ilgalaikio naudojimo sėklai galimybės.
* Skirtingos vegetacijos trukmės bulvių agrotechnika ir laikymas.

Be mokslinių tiriamųjų darbų, finansuojamų iš valstybės biudžeto, vykdo projektus, remiamus Lietuvos ūkio subjektų, dalyvauja kituose bendruose projektuose:
* „Repelentų efektyvumo bulvių pasėliuose įvertinimas“, 2009 m.
* „Naujų technologinių priemonių bulvių apsaugos nuo maro sistemoje tyrimai“, 2008 m.
* „Agroekosistemų produktyvumo pokyčiai kintant klimatui“, 2008 m.
* „Žemės ūkio augalų pasėlių būklės bei derlingumo prognozių rengimas“ ir kt.

## Direktoriai

Lietuvos žemdirbystės instituto Elmininkų bandymų stoties direktoriais dirbo:
* Stasys Radaitis (1941–1944)
* Vladas Baniūnas (1944–1945)
* Antanas Šlamas (1945–1951)
* Antanas Puodžiukas (1952–1985)
* Ona Simanavičienė (1985–1999)
* Kęstutis Rainys (1999-dabar)

## Nuorodos

* Naujieji Elmininkai
* Elmininkų bandymų stotis 
* Elmininkų bandymų stotis
Hipolit Milewski

**Ipolitas Korvinas-Milevskis** (, ) (1848 m. rugpjūčio 18 d. Druskininkuose, Rusijos imperija - 1932 m. vasario 11 d. Poznanėje, Antroji Lenkijos Respublika) – rašytojas, istorikas, politikos apžvalgininkas, prancūziškosios teisės daktaras, Rusijos imperijos valstybės tarybos narys.

## Biografija
Gimė  grafų Milevskių šeimoje, brolis Ignotas Karolis Korvinas–Milevskis užaugęs tapo žinomu publicistu ir meno kūrinių kolekcionieriumi. Ipolitas 1868 m. baigė Tartu universitetą, nuo 1877 m. gyveno Lazūnų dvare. Buvo Vilniaus žemės ūkio draugijos tarybos narys, 1906-1910 m. Rusijos imperijos valstybės tarybos narys. 1912 m. buvo vienas iš Pohuliankos teatro Vilniuje statybų iniciatorių. Prieš I pasaulinį karą buvo suartėjimo su rusais šalininkas, purvais drabstė lietuvių tautą, ragino už lenkus nusiteikusius Lietuvos bajorus remti caro valdžios politiką, žadėdamas išreikalauti Lietuvos bajorams lygias teises su rusų bajorais ir žadėjo Lietuvos bajorų vardu saugoti caro sostą. 1915 m. išvyko gyventi į Paryžių, kur rašė straipsnius į vietinius laikraščius apie Lenkiją. Buvo Lenkijos, Lietuvos ir Baltarusijos konfederacijos šalininkas. Po I pasaulinio karo grįžo į Lenkiją. Mirė 1932 m. vasario 11 d. Poznanėje.


Łazduny, Korvin-Mileŭski. Лаздуны, Корвін-Мілеўскі (1925-39).jpg|Lazdūnų dvaras
Rasų kapinės (9).jpg|Milevskio mamos kapas Rasų kapinėse


## Nuorodos

* Hipolit Korwin-Milewski, Siedemdziesiąt Lat Wspomnień, Poznań, 1930 (lenk.);

## Šaltiniai
Włodzimierz Mazurkiewicz

**Vlodzimieras Mazurkevičius** () (1875 m. kovo 6 d. Druskininkuose, Rusijos imperija – 1927 m. gegužės 18 d. Vilniuje, Antroji Lenkijos Respublika) – inžinierius, lakūnas, keliautojas.

## Biografija

Gimė 1875 m. Druskininkuose. Tėvas ūkininkas *Leopoldas Mazurkevičius*, motina *Kristina Kovalevskytė*. Turėjo tris brolius, vyresnis brolis Jan Mazurkiewicz buvo psichiatras. Mazurkevičius mokėsi Varšuvos gimnazijoje, baigęs gimnaziją mokėsi Graco politechnikos universitete. Baigęs studijas dirbo inžinieriumi Kaukaze. 1905–1906 m. Varšuvoje redagavo pogrindinį laikraštį „Epoka”, tačiau sužinojęs kad bus suimtas emigravo į Braziliją, kur dirbo inžinieriumi tiesiant geležinkelį Paranos valstijoje. Vėliau išvyko į Nyderlandų Gajaną ieškoti aukso, tačiau susirgo maliarija. Pasveikęs išvyko dirbti į Centrinę Ameriką, o vėliau į Niujorką.

1910–1914 m. gyveno Prancūzijoje, kur pradėjo skraidyti ir buvo vienas iš pirmųjų Prancūzijos civilių lakūnų. Vėliau dalyvavo Pirmajame Balkanų kare, kaip Bulgarijos lakūnas. 1914 m. išvyko į Kiniją, kur mokyklose dėstė apie pilotavimą. I pasaulinio karo metu kovojo Rusijos imperijos oro pajėgose. Po karo grįžo į Lenkiją, kur buvo vienas iš šalies aviacijos kūrimo pradininkų. Gyvenimo pabaigoje dirbo matematikos mokytoju Drujos miestelio Stepono Batoro gimnazijoje. Mirė 1927 m. Vilniaus Šv. Jokūbo ligoninėje. Palaidotas Vilniaus Bernardinų kapinėse.

## Literatūra

* Nasierowski T: Jan Mazurkiewicz (1871–1947). „Postępy Psychiatrii i Neurologii" 3, s. 119–130 (1994)
* Aleksander Śnieżko. Mazurkiewicz Włodzimierz W: Polski Słownik Biograficzny, Tom 20 s. 320
* Audronė Mačiulytė-Kasperavičienė, Jerzy Surwiło: Przechadzki po Wilnie: Zarzecze, Cmentarz Bernardyński. Efekt, 1997 s. 96
* Witkiewicz SIW. Pragmatyści, sztuka w 3 aktach. Druk Zdrój 12 (3), ss. 62-65 (1920)

## Išnašos
Bolesław Wołejko

**Boleslovas Valeika** () (1880 m. balandžio 9 d. – 1942 m. gegužės 23 d. Gardine, Trečiasis Reichas) – katalikų kunigas, Druskininkų Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčios statybų iniciatorius.

## Biografija

Gimė 1880 m. balandžio 9 dieną. Nuo XX a. pradžios iki II pasaulinio karo buvo Druskininkų katalikų parapijos klebonas. 1906-1914 m. Druskininkuose buvo įkūręs slaptą lenkišką mokyklą. Kunigo iniciatyva 1912-1932 m. pastatyta Druskininkų Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia. 1942 m. pavasarį buvo suimtas Gestapo ir išvežtas į Gardiną, kur 1942 m. gegužės 23 d. šalia miesto, nežinomoje vietoje sušaudytas. Druskininkų senosiose miesto kapinėse, priešais Kiersnovskių koplyčią, kunigui buvo pastatytas simbolinis paminklas.

## Nuorodos

* ks. Tadeusz Krahel, W "Bezirku Białystok". Pod okupacją niemiecką, "Czas Miłosierdzia On Line. Białostocki Biuletyn Kościelny" (lenk.) .

## Literatūra

* Jadwiga Siedlecka, Druskienniki nad Niemnem: przewodnik turystyczny, Warszawa 1997

## Šaltiniai
Numėjos Magentos oro uostas

**Numėjos Magentos oro uostas** (pranc. * l’Aéroport de Nouméa Magenta*) (IATA kodas: **GEA**, ICAO kodas: **NWWM**) – vietinis oro uostas, aptarnaujantis Naujosios Kaledonijos sostinę Numėją. 2009 m. šis oro uostas aptarnavo 372 581 keleivį. Apie 50 km nuo šio oro uosto yra pagrindinis šalies Le Tontutos tarptautinis oro uostas.

Magentos oro uoste savo bazę turi šalies Air Caledonie oro linijos.
Air Caledonie

**Air Calédonie** – pagrindinės Naujosios Kaledonijos oro linijos. Jos buvo įkurtos 1954 m. Oro linijos įsikūrusios Numėjos Magentos oro uoste.
 
Air Calédonie skrydžiams naudoja 3 lėktuvus ir turi 11 vietinių maršrutų.
Čekų Silezija

**Čekų Silezija** (; ; ) – istorinis Čekijos regionas, dalis didesnio istorinio Silezijos regiono. Dabar Čekų Silezija nėra atskiras administracinis vienetas, tačiau yra vienas iš trijų istorinių Čekijos regionų (kiti du – Bohemija ir Moravija).

Čekų Silezija yra Čekijos šiaurės rytuose, daugiausia Moravijos-Silezijos krašte, dalis jos yra šiaurinėje Olomouco krašto dalyje. Čekų Silezijos teritorija beveik visiškai sutampa su buvusios Aukštutinės ir Žemutinės Silezijos hercogijos (iki 1918 m. dar vadintos Austrijos Silezija) žemėmis. 1938–1945 m. šis kraštas dar vadintas *Sudeten Silesia* ('Sudetų Silezija'), užuominą į Sudetų kraštą.

## Geografija
Sudetų kalnuose esanti Čekų Silezija ribojasi su:
* pietūs – Moravija,
* šiaurė – Lenkija (Lenkijos Silezija). Pietvakariuose – buvusi Glaco grafystė, iki 1742 m. buvusi Bohemijos dalimi.
* pietryčiai – Slovakija.
Ostrava yra maždaug geografiniame regiono centre. Kiti du svarbūs šio istorinio regiono miestai yra Opava ir Česky Tešynas (). Pastarasis miestas istoriškai buvo dabartinio Lenkijos miesto Cešyno dalis.

Į rytus nuo regiono yra Karpatai. Didžiausios upės – Odra (), Opava ir Olsa (), sudaranti natūralią sieną su Lenkija.

## Istorija
Pirmosios germanų gyvenvietės regione atsirado II amžiuje. Vėliau germanai pasitraukė į vakarus, o krašte apsigyveno slavai.

Dabartinė Čekų Silezija kilo iš nedidelės Silezijos dalies, kuri liko pavaldi Bohemijos karūnai ir Habsburgams po 1742 m. Pirmojo Silezijos karo. Tuomet didžioji Silezijos dalis atiteko Prūsijos karalystei. Tada Austrijos Silezija buvo pertvarkyta į Aukštutinės ir Žemutinės Silezijos hercogiją. Sostinė buvo Opava (). 1900 m. hercogijos plotas buvo 5140 km², joje gyveno 670000 gyventojų.

1918 m. buvusi hercogija tapo dalimi naujai sukurtos Čekoslovakijos valstybės, išskyrus Cešyno Sileziją, kuri 1920 m. buvo padalinta tarp Čekoslovakijos ir Lenkijos. Čekoslovakija gavo vakarinę dalį. Pagal 1920 m. Versalio sutartį Hlučyno kraštas (, ), anksčiau buvusi Prūsijos Silezijos dalis, irgi tapo Čekoslovakijos teritorija.

Pagal 1938 m. Miuncheno sutartį didžioji Čekų Silezijos dalis tapo *[[reichsgau]]* Sudetenlando dalimi, o Lenkija okupavo Užolsės sritį () – žemes vakariniame Olsos krante. Metais vėliau visa tai kartu su Lenkija atiteko Vokietijai.

Čekų Silezijoje iki 1945 m. daugiausia gyveno vokiškai kalbantys žmonės, išskyrus Cešyno, Ostravo ir Hlučyno apylinkes. Po Antrojo pasaulinio karo Čekų Silezija ir Hlučyno kraštas grįžo Čekoslovakijai, o etniniai vokiečiai buvo išstumti. Siena su Lenkija vėl grįžo ant Olsos, ji buvo įtvirtinta 1958 m. sutartimi.
Jan Zbigniew Mikulski

**Janas Zbignevas Mikulskis** () (1907 m. liepos 16 d. Druskininkuose, Rusijos imperija - 1999 m. liepos 20 d. Londone, Jungtinė Karalystė) – lakūnas, sklandytojas, sklandymo ir pilotavimo instruktorius, II Lenkijos Respublikos ir Jungtinės karalystės Royal Air Force oro pajėgų lakūnas.

## Biografija

Gimė 1907 m. liepos 16 d. Druskininkuose. Tėvas *Vincentas Mikulskis*, motina *Alberta Čechavičiūtė*. Vaikystę praleido Sankt Peterburge, kur su šeima gyveno Gatčinos miestelyje, šalia kurio buvo lėktuvų pakilimo takas. 1919 m. grįžo į Lenkiją, iš pradžių gyveno Gardine, vėliau apsigyveno Vilniuje. 

1929-1930 m. Vilniuje dalyvavo aeroklubo vykdytuose pirmuosiuose lakūnų mokymuose. Baigęs kursus gavo piloto kvalifikaciją ir pradėjo tarnauti Lenkijos karinėse oro pajėgose. 1933 m. persikėlė gyventi į Pinską, kur dirbo vietos teisme. Tais pačiais metais Lvove išsilaikė sklandymo kursus bei įgijo instruktoriaus kvalifikaciją. 

1934 m. pradėjo dirbti sklandymo instruktoriumi šalia Kremeneco miesto įsikūrusioje Voluinės sklandymo mokykloje, kurioje dirbo iki II pasaulinio karo. Tarpukariu pasiekė kelis ilgiausio sklandymo rekordus. 1936 m. lapkričio 7 d. vedė sklandymo instruktorę Maria Younga-Mikulska. 1938 m. vasarą dalyvavo akrobatinio skraidymo su lėktuvais ir sklandytuvais konkurse Katovicuose. 

Prasidėjus Vokietijos ir Lenkijos karui užsirašė savanoriu į Voluinės oro pajėgų pulką. Lenkijai pralaimėjus karą, per Vengriją, Jugoslaviją ir Graikiją pabėgo į Prancūziją, kur 1939 m. lapkritį pradėjo dirbti Liono kariniame oro uoste. 1940 m. birželį, vokiečiams užėmus Prancūziją, pasitraukė į Jungtinę Karalystę. 1941-1944 m. dalyvavo karinio transportavimo misijose bei dirbo sklandymo ir pilotavimo instruktoriumi Pakistane, Egipte, Vakarų Afrikoje, Indijoje ir Birmoje. 

1947 m. grįžo į Jungtinę Karalystę, kur dirbo kariniuose oro uostuose. Toliau užsiminėjo sklandymu, pasiekė Lenkijos sklandymo rekordą - 15 val. 38 min. 1948 m. gruodžio 20 d. buvo demobilizuotas. 1949 m. išvyko dirbti sklandymo ir skraidymo instruktoriumi į Pakistaną. Karačyje įkūrė sklandymo mokyklą. 1964 m. lapkritį išėjo į pensiją ir grįžo į Jungtinę Karalystę, kur toliau dirbo sklandymo instruktoriumi Lutone. Mirė 1999 m. liepos 20 d. Londone.


Vaizdas:J Z Mikulski umowa LOPP.JPG|Voluinės sklandymo mokyklos instruktoriaus pažymėjimas
Vaizdas:J.Pilsudska WWS Zaba.jpg|Voluinės sklandymo mokykloje kartu su Jadvyga Pilsudska 1937 m. 


## Literatūra
* J Z Mikulski „Dzieje jednego rekordu” Skrzydła n°18/534 str 14
* Skrzydła n° 48-49/564-569 str 9 i 18/534 str 14
* Skrzydlata Polska 1963, N° 51-52 str 10; "Mała Encyklopedia lotników polskich"
* Dziennik Żolnierza 6 X 1948
* Skrzydlata Polska 3 XI 1063
* The Sailplane XII 1948
* The Aeroplane z 2 stycznia 1948
* Tydzien Polski 14 VIII 1965
* Z Mikulski „ Bylo nie tylko tak, ale i inaczej...” Tydzien Polski 2 III 1974
* K. Miklaszewski „Podniebna Para” Dziennik Polski 25-26 VIII 1990 str 1
Nugarplaukos

**Nugarplaukos** (*Notonectidae*) – kosmopolitinė blakių šeima. Plėšrios, iki 2 cm dydžio. Plaukioja vandens paviršiuje pilvu į viršų. Užpakalinės kojos pritaikytos plaukimui, gausiai apaugusios plaukeliais. Išvaizda panašios į irklablakes, tačiau pastarosios dažniausiai augalėdės ir plaukioja vandens telkinių dugne nugara į viršų.

Nugarplaukos gyvena stovinčio vandens telkiniuose, pasitaiko sodybų tvenkiniuose. Skraido, lengvai patenka iš vieno telkinio į kitą.

Gali sumedžioti gana stambų grobį – buožgalvius, smulkias žuveles. Gali skaudžiai įkąsti žmogui.
Mieczysław Niedziński

**Mečislovas Nedzinskas**, slapyvardžiai „Men”, „Ren”, „Niemen”, „Morski” () (1917 m. Druskininkuose, Vokietijos imperija - 1948 m. gegužės 8 d. Gardine, Baltarusijos TSR) – Armijos Krajovos karininkas.

## Biografija

Gimė 1917 m. Druskininkuose. Dalyvavo Vokietijos ir Lenkijos kare. Dalyvavo Lvovo miesto gynyboje, buvo vienas iš pirmųjų Armijos Krajovos kovotojų nacių okupacijos metu. Nuo 1944 m. liepos iki 1945 m. rugsėjo buvo vienas iš Armijos Krajovos Gardino ir Naugarduko apygardų vadų. 1944 m. liepos 7 d. dalyvavo Operacijoje "Aušros vartai", nepavykus operacijai pabėgo ir kelerius metus slapstėsi bei partizanavo Gardino apylinkių miškuose. 1948 m. gegužės 8 d. netoli Gardino miesto kartu su keliais išlikusiais bendrais buvo apsuptas NKVD ir nužudytas. Su Nedzinsko žūtimi baigėsi ir Armijos Krajovos pasipriešinimas Gardino apylinkėse.

## Nuorodos

* Home Army in the Nowogródek (Kresy Wschodnie - Eastern Borderlands) area after July 1944 (angl.).

## Šaltiniai
Marian Turski

**Marijanas Turskis** (; 1926 m. birželio 26 d. – 2025 m. vasario 18 d.) – Lietuvos žydų kilmės lenkų istorikas ir žurnalistas, buvęs žydų istorijos instituto asociacijos prezidentas, aktyvus Lenkijos žydų visuomenės veikėjas.

## Biografija
Gimė 1926 m. birželio 26 d. Druskininkuose žydų šeimoje, kaip *Mosze Turbowicz*. 1942 m. ištremtas į Lodzės getą, 1944 m. rugpjūtį išvežtas į Aušvico koncentracijos stovyklą. 1945 m. pavasarį išvežtas į Buchenvaldo koncentracijos stovyklą. Pasibaigus II pasauliniam karui apsigyveno Varšuvoje, įstojo į Lenkijos darbininkų partiją. Nuo 1958 m. redagavo istorinį savaitraštį „Polityka“. Nuo 2009 m. kovo 26 d. buvo Varšuvos Lenkijos žydų muziejaus valdybos pirmininkas. Už nuopelnus Lenkijai apdovanotas įvairiais apdovanojimais.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Biografija I (angl.);
* Biografija II (angl.) .
Jerzy Surowiec

**Ježis Suroviecas** (, 1944 m. sausio 3 d. Druskininkuose, Trečiasis Reichas) – Lenkijos inžinierius, politikas, 1985–1989 m. Lenkijos seimo narys.

## Biografija

Gimė 1944 m. sausio 3 d. Druskininkuose. Tėvas Antanas buvo partizanas, suimtas NKVD ir kartu su šeima ištremtas į Intą.< 1959 m. šeimai buvo leista išvykti į Lenkiją, kur Ježis baigė Gdansko technikos universitetą. Dirbo Darlovo miesto žvejybos įmonės „Kuter“ direktoriumi. 1968 m. įstojo į Lenkijos demokratų partiją. Buvo išrinktas į Darlovo miesto ir valsčiaus valdybas. 1985 m. išrinktas į Lenkijos seimą, kur dirbo transporto, laivybos ir užsienio ekonominio bendradarbiavimo komitetuose. Vėliau dirbo Vakarų Pamario vaivadijos tarybos nariu, Darlovo turizmo skyriaus prezidentu, Slavno apskrities kelių valdybos direktoriumi.

## Nuorodos

* Biografija (lenk.);
* Susiję straipsniai (lenk.).

## Šaltiniai
Irklablakės

**Irklablakės** (*Corixidae*) – blakių šeima, kuriai priklauso 3–15 mm ilgio tamsiai raudoni ar gelsvai rudi vabzdžiai.

Priekinės kojos trumpos, baigiasi savotiškais semtuvėliais. Užpakalinės kojos ilgos, apaugusios tankiais plaukeliais, suteikiančiais joms irklo formą. Galva plati, tokio pat pločio kaip ir nugara. Akys didelės. Sparnai ir nugara išmarginti kontrastingais skersiniais dryžiais.

Gyvena stovinčio ir lėtai tekančio vandens telkiniuose, laikosi arčiau dugno, nors kai kurios rūšys gali skraidyti. 

Kiaušinėlius deda ant panirusių augalų ir kitų povandeninių objektų.

Dauguma augalėdės, minta vandens augalais ir dumbliais, nors yra ir plėšrių rūšių.

Pasaulyje žinoma 500-550 rūšių, priklausančių 33 gentims..

## Lietuvoje
Lietuvoje gyvena šios rūšys:
* **[[Tamsianagė irklablakė]]** (*Callicorixa praeusta*) (Fieber, 1848)
* **[[Kanapėtoji irklablakė]]** (*Corixa dentipes*) (Thomson, 1869)
* **[[Juostuotoji irklablakė]]** (*Cymatia coleoptrata*) (Fabricius, 1777)
* **[[Zigzaginė irklablakė]]** (*Cymatia bonsdorffii*) (C.R. Sahlberg, 1819)
* **[[Linėjaus irklablakė]]** (*Hesperocorixa linnaei*) (Fieber, 1848)
* **[[Vikrioji irklablakė]]** (*Hesperocorixa moesta*) (Fieber, 1848)
* **[[Tamsiakaktė irklablakė]]** (*Hesperocorixa sahlbergi*) (Fieber, 1848)
* **[[Kryžinė irklablakė]]** (*Sigara hellensii*) (C.R. Sahlberg, 1819)
* **[[Melsvoji irklablakė]]** (*Sigara nigrolineata*) (Fieber, 1848)
* **[[Ryškioji irklablakė]]** (*Sigara limitata*) (Fieber, 1848)
* **[[Mažoji irklablakė]]** (*Sigara semistriata*) (Fieber, 1848)
* **[[Gelsvadėmė irklablakė]]** (*Sigara striata*) (Linnaeus, 1758)
* **[[Puošnioji irklablakė]]** (*Sigara distincta*) (Fieber, 1848)
* **[[Brūkšniuotoji irklablakė]]** (*Sigara falleni*) (Fieber, 1848)
* **[[Dugninė irklablakė]]** (*Sigara fossarum*) (Leach, 1817)

## Šaltiniai
Jeremy Bujakowski

**Džeremis Bujakovskis** () (1939 m. kovo 30 d. Druskininkuose, Antroji Lenkijos Respublika – 2010 m. liepos 1 d. San Bernarde, Kalifornija, JAV) – lietuvių-lenkų kilmės Indijos kalnų slidininkas, 1964 m. ir 1968 m. Žiemos olimpinių žaidynių dalyvis.

## Biografija

Gimė 1939 m. kovo 30 d. Druskininkuose keliautojų *Stanislovo Bujakovskio* ir Halina Korolec-Bujakowska šeimoje. Tėvai 1934–1936 motociklu keliavo iš Druskininkų į Šanchajų. II pasaulinio karo metu tėvai persikėlė gyventi į Jungtinę Karalystę, kur tėvas dirbo karinio oro uosto dirbtuvėse. Po karo, būdamas 7 metų, Džeremis kartu su tėvais išvyko gyventi į Indiją, kur mokėsi Dardžilingo mokykloje, vėliau Kalkutos koledže. Baigęs mokslus Indijoje, išvyko toliau mokytis ir gyventi į JAV.

Bujakovkis buvo pirmasis Indijos atstovas žiemos olimpinėse žaidynėse, kurios vyko 1964 m. Insbruke, Austrijoje. Žaidynių metu leidžiantis nuo kalno patyrė traumą ir varžybų nebaigė. 1968 m. antrą kartą dalyvavo olimpinėse žaidynėse Grenoblyje, Prancūzijoje, kur varžėsi nusileidimo kalnu, slalomo ir didžiojo slalomo rungtyse.
 
## 1964 m. olimpiada

## 1968 m. olimpiada

## Nuorodos
* Jeremy Bujakowski ;
* Ręce przymarzły do kierownicy;
* Rezultatai (angl.) ;
* Nuotrauka.

## Šaltiniai
Hruby Jesenykas

**Hruby Jesenykas** (; ; ) – kalnų grandinė Rytų Sudetuose (šiaurės Moravija ir Čekų Silezija). Tai antra pagal aukštį kalnų grandinė Čekijoje.

## Dėmesio verti objektai
Dėmesio verti objektai Hruby Jesenyko kalnuose:
* Pradedas – aukščiausias kalnas.
* *Dlouhé stráně* hidroakumuliacinė elektrinė
* *Rejvíz* gamtos rezervatas su durpynų ežerais
* Jesenyko miestas (geomorfologiniu požiūriu Jesenykas yra slėnyje, kuris yra Opavos kalnų () tęsinys, slėnį dalinai supa Hruby Jesenyko kalnai, tad miestas paprastai suvokiamas kaip šių kalnų dalis)
* Velnių akmenys () ir Petro akmenys ().


File:Altvater - OT.JPG|TV ir apžvalgos bokštas Pradedo viršūnėje
File:Dlouhe strane horni nadrz.jpg|*Dlouhé stráně* hidroakumuliacinės elektrinės viršutinis tvenkinys
File:Rejviz velke mechove jezirko.jpg|Ežeras *Rejvíz* rezervate
File:Certovy Kameny.jpg|Velnio akmenys
File:PetrovyKameny.jpg|Petro akmenys
Lenkijos pašto taupomosios kasos rūmai

**Lenkijos pašto taupomosios kasos rūmai** – pastatas Senamiestyje, Vilniuje. Projekto autoriai – Zbignevas Pugetas, Julijus Žuravskis ir Janas Borovskis.

## Istorija

Nuo XVI a. rūmų vieta priklausė Radviloms. XVIII a. teritorija buvo padalinta į kelis sklypus, per kuriuos XIX a. ketvirtajame dešimtmetyje buvo nutiestas Jurgio prospektas. 1936 m. sklypą nusipirko Lenkijos pašto taupomoji kasa. Rūmų statyba vyko 1936–1937 m.

1940 m. pastatas buvo nacionalizuotas. 1941–1944 m. pastate dirbo SS Vilniaus policijos štandartenfiureris, 1944–1948 m. – LKP(b) Centro Komitetas ir VKP(b) Lietuvos Biuras. 1948–1990 m. čia veikė Partijos istorijos institutas prie LKP CK. 1984 m. iš pietų pusės pastatytas archyvo pastatas.

1990–1993 m. pastate dirbo Lietuvos visuomenės organizacijų archyvas, 1991–1992 m. – Lietuvos istorijos institutas, 1991–1993 m. – Lietuvos Respublikos finansų ministerija ir nuo 1992 m. – Vilniaus bankas. 1995–1996 m. rūmai rekonstruoti (projekto autoriai – Algimantas Nasvytis ir Audrius Bučas).

2000 m. SEB nusipirkus Vilniaus banką, pastatas tapo SEB-Vilniaus banko centrine būstine.

## Šaltiniai
Šiaudai

**Šiaudai** – sausa antžeminė javų stiebo dalis, likusi nukūlus grūdus. Be stiebų šiauduose taip pat gali būti javų lapų, varpų likučiai. Šiaudai daugiausiai naudojami kaip trąša, kuras, kraikas, pašaras, statybinė medžiaga. Siekiant šiaudus patogiau transportuoti ir saugoti, jie presuojami į briketus arba rulonus.

## Panaudojimas

Šiaudai naudojami kaip:

* mažai maistinių medžiagų turintis pašaras gyvuliams;
* kraikas įvairiems gyvūnams narvuose, aptvaruose, tvartuose;
* kuras krosnims, šiaudus supresavus į specialias granules;
* statybinė medžiaga, šiaudus maišant su moliu arba betonu, arba statant namus iš šiaudų briketų;
* medžiaga krepšių, skrybėlių, batų, virvių pynimui, meno dirbinių gamybai (pvz., sodų);
* mulčas daržininkystėje;
* trąša augalininkystėje, šiaudus suariant atgal į to paties lauko dirvą.

## Šaltiniai

## Susiję straipsniai
* Šienas
Born This Way

**„Born This Way“** – amerikiečių atlikėjos bei prodiuserės Lady Gaga antrasis studijinis albumas, kurį 2011 m. gegužės 23 d. išleido įrašų kompanija „Interscope Records“.

Albumas sėkmingai pasirodė viso pasaulio muzikos rinkoje, po kitų itin didelio populiarumo sulaukusių albumų „The Fame“ (2008) ir „The Fame Monster“ (2009). Dainų autorė įrašinėjant albumą bendradarbiavo su daugeliu prodiuserių, įskaitant ir Fernando Garibay, su kuriuo ji anksčiau dirbo, ir naujokų, tokių kaip DJ Snake, DJ White Shadow, jeppe Laursen, Robert John „Mutt“ Lange ir H. Clinton Sparks. Prodiuserė taip pat dirbo su žymiais muzikos veidais, tokiais kaip saksofonininkas Clarence Clemons ir Grupės Queen gitaristas Brian May. Su jais įrašė kelias dainas, esančias albume.

„Born This Way“ albumo muzika kilusi iš synthpop ir dance-pop žanrų. Stilius orientuotas į jos ankstesnius albumus, tačiau jis apima ir įvairius žanrus, kurie nebuvo naudoti ankstesniuose darbuose; electronic rock ir techno. Albumo muzika apima įvairius muzikos žanrus kaip operą, sunkųjį metalą, disco, house ir rock n' roll, o jo lyrinės temos apima seksualumą, religiją, laisvę, feminizmą ir individualumą. Albumas buvo gerai priimtas muzikos kritikų, ypač Lady Gaga vokalas. „Born This Way“ gavo tris „Grammy“ apdovanojimų nominaciją, įskaitant trečius metus iš eilės nominaciją už Geriausią metų albumą.

„Born This Way“ debiutavo pirmoje vietoje „Billboard 200“. Jungtinėse Amerikos Valstijose albumo kopijų pardavė 1.108.000 per pirmąją savaitę – tai yra didžiausias pirmosios savaitės albumų pardavimas per pastaruosius penkerius metus. „Amazon“ parduotuvė dvi dienas už 99 centus pardavė apytikriai 440.000 albumo kopijų. Keturi albumo singlai – „Born This Way“, „Judas“, „The Edge Of Glory“, ir „You And I“ – pateko į top 10 „Billboard Hot 100“. Pirmasis albumo singlas buvo vienas sparčiausiai perkamas kūrinys „iTunes“ istorijoje. Gaga atliko dainas iš albumo įvairiomis progomis, įskaitant, 53-uosius „Grammy“ apdovanojimams ir 2011 „MTV Video Music Awards“.

## Įrašymas

2010 m. kovą Lady Gaga atskleidė, kad planuoja išleisti naują studijinį albumą, pavadinimu „Born This Way“. Praėjus keliems mėnesiams po paskelbimo atlikėja pranešė, kad ji baigė kurti albumo dainas. „Šis albumas atėjo taip greitai“, – socialiniame tinklalapyje pasiskelbė Lady Gaga. „Buvo smagu su juo dirbti kelis mėnesius“, – savo pranešime tęsė atlikėja.

## Dainų sąrašas

### Pagrindinis leidimas

### Specialusis leidimas

## Top

### Metų pabaigos Top

## Sertifikatai

## Šaltiniai