open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vialo ežeras

**Vjalo ežeras** () – ežeras Rusijoje, Murmansko srityje, Kolos pusiasalio pietuose. Telkšo 121 m aukštyje virš jūros lygio. Priklauso Baltosios jūros baseinui (su ja siejasi Vjalos upe – Umbos intaku). Ežero mityba pagrįsta lietaus ir sniego tirpsmo vandenimis. Kranto linija raižyta. Ežeras užšąla spalį–lapkritį, atitirpsta antroje gegužės pusėje–birželį.
Kano ežeras

**Kano ežeras** () – ežeras Rusijoje, Murmansko srityje, Kolos pusiasalio pietuose. Telkšo 52 m aukštyje virš jūros lygio. Ilgis 32 km, plotis iki 6 km. Priklauso Baltosios jūros baseinui, su jungiasi Umbos upe, kurios slėnyje ir telkšo. Į ežerą įteka Umba, Muna ir Kana, o išteka dvi Umbos atšakos – Kica ir Rodvinga. Už 10 km jos susilieja į Pončo ežerą.

Ežeras užšąla spalį–lapkritį, atitirpsta antroje gegužės pusėje–birželį.

Kano ežero pakrantėje rasti senoviniai petroglifai.
RTFSR Valstybės kontrolės liaudies komisariatas

**RTFSR Valstybės kontrolės liaudies komisariatas** () – RTFSR ministerijos lygio valdžios organas, egzistavęs 1918 m. liepą – 1920 m. vasarį, vykęs valstybės kontrolę.

Iki 1918 m. sausio Rusijoje stambiuose miestuose, gubernijose, pramoniniuose rajonuose darbininkų kontrolės taryboms prie darbininkų, kareivių ir valstiečių deputatų tarybų vadovavo *Visos Rusijos darbininkų kontrolės taryba*, kurios sudėtyje buvo specialistų revizorių komisijos konkrečioms gamybos šakoms. Valstybės kontrolę vykdė 1918 m. sausį sudaryta *Centrinė kontrolės kolegija* bei apskaitos ir kontrolės kolegijos bei kontrolės komisijos vietose.

1918 m. liepą Centrinė kontrolės komisija buvo perorganizuota į RTFSR valstybės kontrolės liaudies komisariatą.

1919 m. kovą vykęs VIII RKP(b) suvažiavimas priėmė nutarimą reorganizuoti valstybės kontrolę. 1919 m. balandį Visos Rusijos CVK ir RTFSR LKT priėmė dekretą „О государственном контроле“ ('Apie valstybės kontrolę').

Nuo 1918 m. gegužės 9 d. iki 1919 m. kovo 25 d. RTFSR Valstybės kontrolės liaudies komisaru buvo Karlas Landeris (*Карл Иванович Ландер*). 1919 m. kovo 30 d. jį šiame poste pakeitė Josifas Stalinas, buvęs liaudies komisaru iki 1920 m. vasario 7 d., kai RTFSR Valstybės kontrolės liaudies komisariatas buvo perorganizuotas į RTFSR Darbininkų ir valstiečių kontrolės liaudies komisariatą., kurio vadovu vėl buvo paskirtas J. Stalinas.

## Šaltiniai
Vytautas Vileišis

**Vytautas Vileišis** (1887 m. lapkričio 24 d. Ufoje, Rusijos imperija – 1937 m. liepos 5 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius, politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
Petro Vileišio sūnus. Mokėsi Peterburge ir Vilniuje, studijavo Miuncheno aukštojoje technikos mokykloje (Vokietija) ir Peterburgo susisiekimo institute.

1917 m. dirbo lietuvių draugijoje ir komitetuose Tiflise (Gruzija), nuo 1918 m. pirmosios Lietuvos atstovybės užsienyje vertėjas. 1921 m. grižo į Lietuvą ir dirbo susisiekimo ministerijoje. 1929 m. rugsėjo 23 d. – 1934 m. birželio 8 d. XV Juozo Tūbelio Ministrų kabineto susisiekimo ministras. Nuo 1934 m. nepaprastasis pasiuntinys Latvijoje.

Vienas studentų tautininkų korporacijos „Neo-Lithuania“ steigėjų, 1926–1935 m. – pirmininkas. 1928 m. gegužės 30 d. – 1929 m. spalio 2 d. Lietuvių tautininkų sąjungos centro valdybos pirmininkas.

## Apdovanojimai

* 1931 m. Vytauto Didžiojo 2-ojo laipsnio ordinas (1931 09 03)
* 1929 m. DLK Gedimino 3-ojo laipsnio ordinas (1929 08 14)
* 1928 m. DLK Gedimino 4-ojo laipsnio ordinas (1928 02 16)
* 1928 m. Lietuvos Nepriklausomybės medalis
* 1931 m. Belgijos Karūnos 1-ojo laipsnio ordinas
* 1931 m. Danijos Danebrogo 1-ojo laipsnio ordinas
* 1933 m. Estijos Erelio kryžiaus 1-ojo laipsnio ordinas
* 1930 m. Latvijos Trijų žvaigždžių 1-ojo laipsnio ordinas

## Šaltiniai
Juozas Skaisgiris

**Juozas Skaisgiris** (1901 m. kovo 9 d. Bažnytgiris, Jankų valsčius, Šakių apskritis, Rusijos imperija – 1971 m. sausio 25 d. Kaunas) – Lietuvos miškininkas, politinis bei visuomenės veikėjas. Palaidotas Romainių kapinėse Kaune.

## Biografija
Lankė Kauno ir Marijampolės gimnazijas, bet nebaigė. Nuo 1919 m. sausio mėn. Lietuvos kariuomenės savanoris. 1922 m. prie Kauno „Aušros“ gimnazijos eksternu išlaikė aukštesniosios mokyklos egzaminus. 1923 m. išėjo iš kariuomenės ir rugsėjo mėn. įstojo į Lietuvos universiteto agronomijos ir miškininkystės fakultetą, vėliau persikėlė į Dotnuvos žemės ūkio akademijos miškininkystės skyrių ir 1927 m. jį baigė.

1927 m. Raseinių miškų urėdijos urėdas–revizorius, vėliau – mišku departamento inspektorius, ministerijos generalinis sekretorius, o nuo 1938 m. kovo mėn. – žemės ūkio ministro pavaduotojas. 1938 m. gruodžio 5 d. – 1939 m. kovo 27 d. XIX Vlado Mirono Ministrų kabinete žemės ūkio ministras.

Lietuvių tautininkų sąjungos narys, Lietuvių tautos jaunimo sąjungos „Jaunoji Lietuva“ korporacijos narys, filisteris.

1940 m. liepos mėn. NKVD suimtas ir išsiųstas kalėti į lagerį Sibire. 1956 m. grįžo iš tremties Lietuvą ir dirbo miškotvarkoje.

## Šaltiniai
Danijos šventės

Šiame straipsnyje yra pateiktos **[[Danija|Danijos]] valstybinės šventės**.

## Švenčių sąrašas

## Nuorodos
* Oficialus Danijos švenčių sąrašas 
* Oficialios dienos kai Danijoje yra keliama vėliava
Valerijonas Protasevičius

**Valerijonas Protasevičius** (apie 1504-1505 m. Šuškove (Minsko sr.) – 1579 m. gruodžio 31 d. Vilniuje) – Lietuvos katalikų bažnyčios veikėjas, Vilniaus vyskupas.

## Biografija
Kilęs iš smulkių Drzewicos herbo rusėnų bajorų.

1532–1544 m. vadovavo Bonos Sforcos raštinei. 1544–1549 m. – Lietuvos didžiojo kunigaikščio ir Lenkijos karaliaus Žygimanto Augusto rusėniškosios kanceliarijos sekretorius Vilniuje.

Valdovų globojamas apie 1533 m. paskirtas Žemaičių kapitulos kanauninku ir Kražių klebonu. 1537 m. priimtas į Vilniaus kapitulą. 1547–1549 m. Vilniaus kapitulos dekanas. 1549 m. paskirtas vyskupu. 1549–1556 m. valdė Lucko vyskupiją. Nuo 1559 m. – Vilniaus vyskupas. 1568–1579 m. II Lietuvos statuto taisymo kolegijos pirmininkas.

Kovai su reformacija pasikvietė jėzuitus. 1570 m. įsteigtą Vilniaus jėzuitų kolegiją aprūpino lėšomis ir patalpomis.

1579 m. išrūpino ATR valdovo Stepono Batoro privilegiją ir popiežiaus Grigaliaus XIII bulę, leidžiančias kolegiją reorganizuoti į universitetą.

Vilniaus katedroje įsteigė pamokslininko vietą, rūpinosi Šv. Kryžiaus altoriumi, prie jo 1573 m. iškilmingai perlaidojo Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytauto palaikus ir įrengė karalienės Bonos Sforzos užsakymu pagamintą antkapį (per karus XVII a. sunaikintas, išliko jo nuolaužos). Čia buvo palaidotas ir pats.

Vilniaus katedrai ir jos Šv. Kryžiaus altoriui paliko vyskupo žiedą ir pastoralą, relikvijų, gobelenų, įvairių liturginių indų, drabužių ir knygų. Atnaujino prelato kantoriaus sidabrinę stipulą (procesijų lazdą; saugoma Katedros lobyne).

Savo bibliotekos didžiąją dalį dovanojo Vilniaus kolegijai. Politinėje veikloje nuosaikiai rėmė uniją su Lenkija.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*V.Protasevičius – atkaklusis vedlys į mokslo šviesą
*Valerijono Protasevi6iaus 1579 in. kovo 26 d. testamentas
Mario Frick

**Marijus Frikas** (*Mario Frick*; g. 1974 m. rugsėjo 7 d.) – buvęs futbolininkas, puolėjas. Pastaruoju metu dirbo treneriu.

Žymiausias Lichtenšteino futbolininkas: rezultatyvausias ir daugiausiai varžybų sužaidęs žaidėjas.

## Karjera

### Žaidėjo karjera
Nors gimė Šveicarijoje, profesionalo karjerą 1990 m. pradėjo Lichtenšteino klube FC Balzers.

Vėlesniais žaidė Šveicarijoje, Italijoje: St. Gallen, Basel, Zürich, Arezzo,Verona, Ternana, Siena, St. Gallen, Grasshopper.

Nuo 2011 m. rungtyniavo FC Balzers. 2016 m. baigė profesionalo karjerą.

### Trenerio karjera

Baigęs žaidėjo karjerą ėmė treniruoti. Nuo 2012 m. buvo žaidžiančiuoju FC Balzers treneriu.

Nuo 2017 m. tapo FC Vaduz treneriu. Iš pradžių dirbo su jaunimo ekipomis.

Pakviestas treniruoti Lichtenšteino jaunimo rinktines.

Nuo 2021 m. tapo FC Luzern treneriu.

## Rinktinė
Lichtenšteino rinktinėje debiutavo 1993 m. spalio mėn. rungtynėse prieš Estiją. Rinktinėje sužaidė daugiau nei šimtą rungtynių.

2007 m. kovo 28 d. jis įmušė istorinį, pergalingą įvartį į Latvijos rinktinės vartus.

## Išnašos

## Nuorodos
* gazzetta.it (apie žaidėją)
* Weltfussball.de (apie žaidėją)
* SOCCERWAY (apie žaidėją)
* Transfermarkt (apie žaidėją)
* Transfermarkt (apie trenerį)
Jonas Sutkus

**Jonas Sutkus** (1893 m. balandžio 15 d. Žemlaukis, Ilguvos valsčius, Šakių apskritis, Rusijos imperija – 1942 m. Sverdlovsko sritis, Rusija) – Lietuvos karinis, politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1910 m. baigė Kauno gimnaziją, 1916 m. Maskvos Aleksejaus karo mokyklą, 1923 m. – Vytauto Didžiojo karininkų kursus Kaune, 1925 m. – Prahos intendantų akademiją (Čekija).

1913–1914 m. dirbo liaudies mokytoju, o 1916–1918 m. tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje.

Nuo 1919 m. Lietuvos kariuomenės pėstininkų pulko ryšių komandos viršininkas, karo mokyklos vyriausiasis instruktorius, Kauno karo mokyklos kuopos vadas, pėstininkų brigados štabo viršininkas, tiekimo skyriaus viršininko padėjėjas, karo butų skyriaus viršininko padėjėjas. Nuo 1926 m. kariuomenės intendantas, 1929–1937 m. kariuomenės tiekimo viršininkas. 1931 m. brigados generolas, 1937 m. divizijos generolas. Į atsargą išėjo generolo leitenanto laipsniu. 1939 m. kovo 28 d. – 1939 m. lapkričio 21 d. XX Jono Černiaus Ministrų kabinete finansų ministras.

Lietuvių tautininkų sąjungos narys. 1941 m. birželio mėn. TSRS okupacinės valdžios suimtas, išvežtas į Sverdlovsko srities koncentracijos stovyklą Nr. 47. Mirė koncentracijos stovykloje Urale.

## Apdovanojimai
Už karinę ir valstybinę veiklą apdovanotas:

* 1928 m. Kariuomenės kūrėjų-savanorių medaliu Nr.101
* 1928 m. Nepriklausomybės medaliu
* 1928 m. DLK Gedimino 2-ojo laipsnio ordinu
* 1929 m. Latvijos Išsivadavimo karo 10-metčio medaliu
* 1930 m. Vytauto Didžiojo 3-ojo laipsnio ordinu
* 1932 m. Čekoslovakijos Baltojo liūto 2-ojo laipsnio ordinu su kardais
* 1934 m. Artimui pagalbon 1-ojo laipsnio kryžiumi
* 1936 m. Šaulių žvaigždės ordinu
* 1938 m. Vytauto Didžiojo 2-ojo laipsnio ordinu
* 1939 m. Šaulių žvaigždės medaliu

## Šaltiniai
Nemunėlio-Apaščios geologinis draustinis

**Nemunėlio-Apaščios geologinis draustinis** − valstybinis geologinis draustinis Biržų rajone. Įkurtas 1960 m., plotas − 295 ha.

Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti viršutinio devono periodo dolomito ir mergelio atodangas Nemunėlio ir Apaščios upių atkarpose, slėnio terasų, upių vingių, požeminio vandens versmelių apsaugai. Draustinio teritorijoje saugomos karbonatinių uolienų atodangos, ovaliosios geldutės, paprastieji kūjagalviai, ūdros.

Nemunėlio−Apaščios draustinyje, Tabokinės kaime yra Nemunėlio dolomitinė atodanga. Iki 10 m aukščio Nemunėlio kranto atodanga driekiasi per 100 m. Apatinėje jos dalyje yra melsvai pilko molio, pilkšvo dolomito, mergelio, gelsvo dolomitmito, klinties, konglomerato ir brekčijos sluoksniai. Viršutiniame atodangos sluoksnyje iki 60 cm storio yra plokštėto kieto dolomito, vietomis atodanga per 4 m iškilusi iš kranto. Paviršiniuose Įstros svitos sluoksniuose yra 4−30 cm dydžio silicitų (titnagų) konkrecijų, limonito lizdų ir pirito drūzų, kalcito kristalų bei gyvūnų kiautelių atspaudų.

Šis draustinis įtrauktas į ES saugomų teritorijų tinklą Natura 2000.

## Šaltiniai
Anonė

**Anonė** (, ) – nedidelis miestas pietrytinėje Prancūzijos dalyje, Ronos-Alpių regione, Ardešo departamento šiaurėje, 40 km į pietryčius nuo Sent Etjeno. Įsikūręs netoli Ronos upės, prie jos dešiniųjų intakų Kanso ir Deumo. Tradicinė popieriaus gamyba (nuo XVII a.). Taip pat odos, farmacijos, metalo apdirbimo (automobilių kėbulų) pramonė. Apylinkėse plyti vynuogynai.

## Istorija

Viduramžiais buvo gaminamas pergamentas. Anonėje apsistodavo piligrimai, keliavę į Le Piui en Veli. XVI a. čia vyko nuožmūs karai tarp katalikų ir protestantų. Anonėje gimė išradėjai – broliai Mongolfjė. 1783 m. čia jie pademonstravo savo išradimą – karšto oro balioną. Dabar pastatytas paminklas išradėjams, o šio įvykio metinės tapo miesto švente.

## Šaltiniai
Rimantas Černiauskas

**Rimantas Černiauskas** (1950 m. rugsėjo 10 d. Dauguose, Alytaus raj. – 2011 m. birželio 1 d. Klaipėdoje) – Lietuvos prozininkas, eseistas.

## Biografija
1973 m. baigė Vilniaus universiteto Matematikos fakultetą. Mokytojavo. Literatūroje debiutavo kaip poetas, nuo 1974 m. reiškiasi kaip prozininkas. Nuo 1984 m. buvo Lietuvos rašytojų sąjungos narys. Buvo Lietuvos rašytojų sąjungos Klaipėdos skyriaus pirmininkas.

1988 m. Maskvoje už knygą „Voynstvenyj charakter” jis buvo apdovanotas M. Gorkio premija.

1996 m. už „Laužai palėpėse” – Ievos Simonaitytės premija.

2005-aisiais R. Černiausko novelių romanas „Samdomo žudiko išpažintis“ Šilutės rajono savivaldybės Fridricho Bajoraičio viešosios bibliotekos pripažintas šiuolaikiškiausiu prozos kūriniu. 

Metų knygos rinkimuose 2007-aisiais jo kūrinys „Slieko pasaka“ buvo apdovanota kaip geriausia knyga vaikams. 

Už aktyvią kūrybinę veiklą, skatinant rusų ir lietuvių rašytojų bendradarbiavimą, bei apsakymų ciklą apie Donelaitį 2008 m. R. Černiauskas pelnė tarptautinę K. Donelaičio premiją.

Jaunieji skaitytojai jo knygą "Vaikai ir vaiduokliai" išrinko geriausia 2009 metų vaikų knyga. 

2010 m. tapo Klaipėdos kultūros magistru.

Mirė 2011 m. birželio 1 d. Klaipėdoje, palaidotas Švėkšnoje.

## Bibliografija
* Šiapus debesų: apsakymai. – Vilnius: Vaga, 1980.
* Gusto istorijos: grotesko novelės. – Vilnius, 1983.
* Senelės išdaigos: apsakymai. – Vilnius: Vaga, 1984.
* Tikrieji miestelio vyrai: apsakymai. – Vilnius: Vyturys, 1990.
* Į šviesą: eilėraščiai ir epigramos. – Vilnius, 1990.
* Nuoširdumo klubas: pjesės. – Klaipėda: Eldija, 1992.
* Laužai palėpėse: apysakos. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 1995.
* Gustas: grotesko novelės. – Kaunas: Nemunas, 1997.
* Jūra yra sūri: apsakymai. – Vilnius: Vyturys, 1997.
* Kairiarankių šalis: apsakymai vaikams. – Klaipėda: Druka, 2000.
* Pasakėlės vaikams, vanagams ir sliekams: apysakaitė vaikams. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2003.
* Samdomo žudiko išpažintis: novelių romanas. – Vilnius: Gimtasis žodis, 2004.
* Slieko pasaka. Pasaka. - Vilnius: Versus Aureus, 2007.
* Vaikai ir vaiduokliai. - Vilnius: Versus Aureus, 2009.
* Miestelio istorijos: novelės. - Vilnius: Versus Aureus, 2012.
### Vertimai

#### Iš rusų kalbos
* Olegas Gluškinas. Lemtingos krantinės: apsakymai. – Klaipėda: Klaipėdos universiteto leidykla, 2005.
* Borisas Bartfeldas. Prūsa. Rusiškai lietuviškas motyvas. - Klaipėda: Eglės leidykla, 2008.

#### Iš švedų kalbos
* Ana-Karin Eurelius. Madona Svenson: apysaka. – Klaipėda: Klaipėdos universiteto leidykla, 2006.
* Marja-Lena Tiainen. Antis ir vilkai: apysaka. – Klaipėda: Eglės leidykla, 2006.
Kambario draugė

**Kambario draugė** () – JAV filmas. Filmą režisavo Christian E. Christiansen, o kino salėse jis pasirodė 2011 m. vasario 4 d.

## Siužetas
Į koledžą iš provincijos atvyksta nauja studentė. Jos kambario draugė – vietinė turtuolė. Merginos netrukus tampa artimomis draugėmis. Tačiau naujoji draugė turi paslapčių, kurios netrukus ima kilti aikštėn…

Sara (akt. Minka Kelly) atvyksta į Los Andželo universitetą iš Ajovos. Nors jos širdis sudaužyta, tačiau ji kupina didelių vilčių, jog didmiestyje laukia naujas ir jaudinantis gyvenimas: ji studijuos mados dizainą. Mergina apsigyvena koledžo seserijos bendrabutyje. Jos kaimyne tampa Rebeka (akt. Leighton Meester). Nors Rebeka priklauso kitai socialinei klasei – jos tėvai turtingi – tačiau merginos labai greitai tampa artimomis draugėmis. Ji pasirodo šiek tiek keista geriausiai Saros draugei Treisei (akt. Alyson Michalka), tačiau Sara nesuka dėl to galvos: Rebeka draugiška ir visuomet šalia, kai jos reikia. Tačiau netrukus Rebekos draugiškumas peržengia ribas ir ji ima kištis į Saros gyvenimą net tuomet, kai nereikia ir kur nereikia. Ji ima persekioti ir grasinti visiems žmonėms Saros gyvenime, kuriuos tik gali pasiekti. Rebeka, apsėsta minties kontroliuoti kiekvieną Saros gyvenimo dalelę, ima grasinti Treisei, kuri Rebekos nuomone daro blogą įtaką Sarai. Nuo Rebekos taip pat kliūna ir buvusiam Saros vaikinui bei profesoriui Robertsui (akt. Billy Zane), kuris dėsto Sarai. Tačiau Sara keistą Rebekos elgesį pastebi per vėlai…

## Aktoriai

## Nuorodos
*
Roskildės katedra

**Roskildės katedra** () − katedra Danijoje, Roskildėje; 35 km nuo Kopenhagos.

Roskildės katedra yra didžiausia gotikinio stiliaus bažnyčia Skandinavijoje, joje palaidoti 39
karaliai ir karalienės. Taip pat čia yra barokinio stiliaus sakykla bei vargonai, įspūdingas altorius bei skoningai papuoštos chorų salės.

Roskildės katedroje karūnuojami Danijos karaliai ir karalienės. Ji pradėta statyti 1170 m. vyskupo Absalono, Kopenhagos įkūrėjo. Per amžius buvo pristatyta daug skirtingų stilių bokštų ir portikų. Dabar katedra yra puikus 800 metų Danijos architektūros pavyzdys.

1995 m. Roskildės katedra įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

## Karaliai ir karalienės palaidoti Roskildės katedros komplekse
* Haroldas Mėlyndantis (apie 979 m.)
* Svenas I (1014 m.)
* Svenas II (1076 m.)
* Margaret I (1412 m.)
* Kristoferis III Bavaras (1448 m.)
* Kristijonas I (1481 m.) ir karalienė Dorota Brandenburg (1495 m.)
* Kristijonas III (1559 m.) ir karalienė Dorota Saksonė (1571 m.)
* Frederikas II (1588 m.) ir karalienė Sofija Meklenburg (1631 m.)
* Kristijonas IV (1648 m.) ir karalienė Ana Katerina Brandenburg (1612 m.)
* Kristijonas (1655 m.)
* Frederikas III (1670 m.) ir karalienė Sofija Amalija Braunšveig (1685 m.)
* Kristijonas V (1699 m.) ir karalienė Šarlotė Amalija Gesen (1714 m.)
* Frederikas IV (1730 m.) ir karalienės Luiza Meklenburg (1721 m.) ir Ana Sofija Reventlov (1743 m.)
* Kristijonas VI (1746 m.) ir karalienė Sofija Magdalena Brandenburg (1770 m.)
* Frederikas V (1766 m.) ir karalienės Luiza Britanė (1751 m.) ir Juliana Marija Brunsvik (1796 m.)
* Kristijonas VII (1808 m.)
* Frederikas VI (1839 m.) ir karalienė Marija Hesė (1852 m.)
* Kristijonas VIII (1848 m.) ir karalienė Karolina Amalija Šlezvig (1881 m.)
* Frederikas VII (1863 m.)
* Kristijonas IX (1906 m.) ir karalienė Luiza Hesė (1898 m.)
* Frederikas VIII (1912 m.) ir karalienė Luiza Švedė-Norvegė (1926 m.)
* Kristijonas X (1947 m.) ir karalienė Aleksandrina Meklenburg (1952 m.)
* Frederikas IX (1972 m.) ir karalienė Ingrid Švedė (2000 m.)
Frederiko IX ir karalienės Ingrid pageidavimu, jie buvo palaidoti už Katedros sienų, specialiai pastatytame mauzoliejuje.

## Nuorodos
* Roskildės katedra (anglų k.)
Miolehiojus

**Miolehiojus** () − aukščiausia Danijos vieta (170,86 m aukščio), esanti Vidurio Jutlandijos regione, Skanderborgo komunoje; 30 km į pietvakarius nuo Orhuso.

Ant kalno yra likusi girnapusė nuo buvusio vėjo malūno, kuris čia stovėjo nuo 1838 m. iki 1917 m. Anksčiau buvo manyta, kad aukščiausios Danijos vietos yra kitos − *Yding Skovhøj* ir *Ejer Bavnehøj*. Tačiau, 2005 m. atlikus tikslius matavimus paaiškėjo, kad Miolehiojus yra aukščiausia vieta Danijoje.
Kronborgas

**Kronborgas** () − pilis Danijoje, Zelandijos salos šiaurės rytuose, prie Helsingioro miesto.

Pilis ilgą laiką buvo svarbi kariniu strateginiu požiūriu, nes šioje vietoje Eresūno sąsiauris tarp Danijos ir Švedijos yra tik 4 km pločio.

## Istorija
Prieš Kronborgo pilį čia stovėjo *Krogeno* tvirtovė. Esant tvirtovei buvo lengviau rinkti mokesčius iš laivų išplaukiančių iš Baltijos jūros. Kronborgo pavadinimą pilis gavo 1585 m., kai karalius Frederikas II perstatė pilį, padaręs ją didingiausia visoje Europoje Atgimimo laikotarpiu.

1629 m. rugsėjo 25 d. pilis visiškai sudegė, liko stovėti tik koplyčia. Pilis buvo atstatyta 1639 m. valdant karaliui Kristijonui IV. 1658 m. pilį užgrobė švedai.

Nuo XVIII a. karališkoji šeima pilyje lankydavosi vis rečiau. Nuo 1739 m. iki 1900 m. Kronborgo pilis kartu su karinėmis funkcijomis buvo ir kalėjimu.

Nuo 1785 m. iki 1925 m. Kronborgo pilis visuomet priklausė Danijos armijai. Paskutinis kareivis paliko pilį 1991 m., kai buvo išformuota *Elsinoro* įgula, kuri gyvavo nuo 1425 m.

2000 m. lapkričio 30 d. Kronborgo pilis įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

## Nuorodos
* Kronborgo pilis
DVRA karių kategorijos ir skiriamieji ženklai (1918–1935)

**DVRA karių kategorijos ir skiriamieji ženklai** – pirmas variantas buvo patvirtinti 1920 m.

1918 m. sausio 15 d. RTFSR LKT išleido dekretą apie Darbininkų ir valstiečių Raudonosios Armijos įkūrimą. Tuo metu egzistavo vienintelė karių kategorija *raudonarmietis*. Netrukus neoficialiai atsirado papildomos kategorijos *kraskomas* 'raudonasis vadas' (*краском*, iš *красный командир*), *komandarmas* 'armijos vadas' (*командарм*, iš *командующий армией* 'vadovaujantis armijai') ir t. t. 1920 m. šios karių kategorijos buvo oficialiai patvirtintos ir oficialiai naudotos iki 1924 m.

## Karių kategorijos ir skiriamieji ženklai 1918–1924 m.

Karių kategorijos surašytos vyresnumo didėjimo tvarka. Skaičius laužtiniuose skliaustuose (pvz., [1]) rodo skiriamuosius ženklus iliustracijoje.

## Karių kategorijos ir skiriamieji ženklai 1924–1935 m
1924 m. DVRA buvo įvestos naujos uniformos. Panaikinti krūtininės užsegamosios juostos ir rankoviniai skiriamieji ženklai, ant milinių ir palaidinių apykaklių atsirado gelumbės antsiuvai. Antsiuvų spalvos:
* šaulių daliniai – avietiniai su juodu apvadu,
* kavalerijos daliniai – mėlyni su juodu apvadu,
* artilerijos ir šarvuočių daliniai – juodi su raudonu apvadu,
* techniniai ir ryšių kariuomenės daliniai – juodi su mėlynu apvadu,
* aviacijos daliniai – žydri su raudonu apvadu,
* administraciniai ūkiniai daliniai – tamsiai žali su raudonu apvadu.
Ant apykaklinių antsiuvų buvo tvirtinami metaliniai, raudonu emaliu padengti skiriamieji ženklai:
* aukščiausieji vadai – rombai,
* vyresnieji vadai – pailgi stačiakampiai,
* viduriniai vadai – kvadratai,
* jaunesnieji vadai – trikampiai.
Raudonarmiečių apykakliniuose antsiuvuose buvo nurodomi pulkų numeriai.
Jūrų pajėgų uniformose skiriamieji ženklai buvo ant rankovių.
Peter Jehle

**Pėteris Jėhlė** (*Peter Karl Jehle*; g. 1982 m. sausio 22 d.) – Lichtenšteino futbolininkas, vartininkas. 

## Karjera

Ilgametis pagrindinis šalies rinktinės ir svarbiausio šalies klubo „FC Vaduz“ vartininkas.

Karjerą pradėjo gimtojo Šano miestelio klube. Vėliau žaidė Šveicarijoje, Portugalijoje. Įsitvirtino „Boavista“, bet šis klubas dėl korupcijos skandalo buvo pašalintas iš aukščiasiosios lygos ir Jėhlė turėjo ieškoti naujo klubo.

## Rinktinė

Jėhlė Lichtenšteino rinktinėje debiutavo 1998 m., būdamas vos 16-os metų. Jėhlės debiutinėse rinkrinėje varžybose prieš Azerbaidžaną, Lichtenšteinas pasiekė pirmą pergalę oficialiose varžybose.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Cadillac Cimarron

**Cadillac Cimarron** buvo kompaktinės klasės automobilis, kurį gamino koncerno General Motors markė - Cadillac. Automobilis buvo pristatytas 1981 metais, kaip 1982 metų modelis ir buvo gaminamas iki 1988 metų.
Gegutė (snaiperis)

**Gegutė** () – suomių snaiperis ar šiaip taiklus šaulys, paprastai tykojęs medyje, Žiemos karo ir Didžiojo Tėvynės karo metais.

Šis žargoninis suomių snaiperių pavadinimas atsirado Žiemos karo metu ir gana plačiai naudotas. Minimas kariškių memuaruose ir grožinėje literatūroje.

Gegutėmis vadino ir kitus snaiperius medžiuose, ne tik suomių.

## Nuorodos
Politvadovas

**Politvadovas**, *politinis vadovas*, *politrukas* () – pareigos ir/ar komisaro karinis laipsnis Raudonojoje Armijoje.

## Pareigos
Politvadovų pareigos Raudonojoje Armijoje buvo įvestos 1918 m. Levo Trockio. Politvadovai buvo vadų pavaduotojai politiniams reikalams. Jie atlikdavo komisarų funkcijas armijos padaliniuose (kuopose ir smulkesniuose). Jų teisės buvo menkesnės, nei tikrųjų komisarų. Politvadovai atlikdavo padalinių jaunesniųjų vadų funkcijas, užsiimdavo politiniu auklėjamuoju darbu, vykdydavo dalį administracinių funkcijų.

## Kariniai laipsniai
1935 m. Raudonojoje armijoje buvo atstatyta karinių laipsnių sistema, ta proga buvo sukurta ir laipsnių sistema politiniams armijos darbuotojams.

! Lietuviškaslaipsnio pavadinimas
! Rusiškaslaipsnio pavadinimas
! Atitinkamas armijoskarinis laipsnis
! Skiriamieji ženklai
|-----
| politvadovo pavaduotojas
| *заместитель политрука*
| viršila
| keturi trikampiai
|-----
| -
| -
| jaunesnysis leitenantas
| 1 raudonas kvadratas
|-----
| jaunesnysis politvadovas
| *младший политрук*
| leitenantas
| 2 raudoni kvadratai
|-----
| politvadovas
| *политрук*
| vyresnysis leitenantas
| 3 raudoni kvadratai
|-----
| vyresnysis politvadovas
| *старший политрук*
| kapitonas
| 1 raudonas stačiakampis
|}

Paskesnis už vyresnįjį politvadovą vyresnis politinio darbuotojo laipsnis buvo bataliono komisaras.

## Išnašos
Eritrėjos regionai

Eritrėja yra skirstoma į 6 administracinius regionus (). Jie suformuoti 1996 m., kuomet performuotos iki tol buvę 10 provincijų. Kiekviename regione renkama vietos savivaldybė − regiono sueiga. Regiono administratorių skiria Eritrėjos prezidentas.

## Senosios provincijos
Nuo Italijos kolonijos laikų XIX a. pabaigoje Eritrėja buvo skirstomas į 8 provincijas, kurios suformuotos senųjų vietos feodalinių valdų ir istorinių regionų pagrindu. Šios provincijos Eritrėjoje buvo išlaikytos ir 1952-1962 m., kuomet Eritrėja autonomijos teisėmis priklausė Etiopijos imperijai. Kuomet Eritrėja 1962 m. pati tapo Etiopijos provincija, jos provincijos ribų nepakeitė ir paverstos rajonais. Aštuoni tradiciniai zobai buvo: 
*Akelė Guzaj
*Barka
*Denkalija
*Hamasienas
*Sahelis
*Semharas
*Senhitas
*Serajė
1993 m. Eritrėjai iškovojus nepriklausomybę, atliktos kelios administracinės reformos. Nuo Barkos provincijos atskirta Gaš-Setito provincija, o Hamasiene kaip atskiras vienetas suformuota Asmara. Taip 1996 m. provincijų iš viso buvo 10. Administracinės reformos metu visos jos buvo panaikintos ir nauju pagrindu suformuoti dabartiniai administraciniai regionai.

## Nuorodos
* Eritrea (Citypopulation.de)
* Regions of Eritrea (Statoids.com)
Aš Bėgu

**Aš Bėgu** yra solinis Lauris Reinikas albumas, išleistas 2011 Birželio 1.

## Albumo dainos

# Pasaka (su Monika)
# You Know The Reason
# Aš bėgu
# More Than You Know
# And You Came (su Maarja)
# Banjo Laura
# Your Morning Lullaby
# Help Me
# This Is
# Something Undefined
# I’ll Find You
# 7 Days (su grupe F.L.Y.)

;Bonus
#  Aš bėgu (Boyza II Remix)

## Šaltiniai


## Nuorodos
* Oficialus Lauris Reinikas puslapis
Jurgis Krikščiūnas

**Jurgis Krikščiūnas**:

* Jurgis Krikščiūnas (1894) – agronomas ekonomistas;
* Jurgis Krikščiūnas (1919) – karininkas, rezistentas.
Macquarie

**Macquarie Group Limited** – stambiausias Australijos investicinis bankas, pirmaujantis infrastruktūros investavimo srityje. Nepaisant to, kad šis bankas buvo tokios veiklos pradininkas ir tokio pobūdžio investicijos jam leido uždirbti solidžius pelnus daugiau nei keliolika metų iš eilės, „Macquarie“ bankas apleido infrastruktūros investicijų sritį. Tokį postūmį iššaukė  praūžusi finansų krizė, kurios metu pigių kreditų srautai nutrūko ir bankui beliko ieškot naujų pajamų šaltinių. Pastaruoju metu „Macquarie“ bankas stiprina savo vertybinių popierių leidybos, energijos prekybos bei įmonių susijungimų ir įsigijimų konsultavimo padalinius.

## Išnašos
Andris Bērziņš

**Andris Bērziņš**:

* Andris Bērziņš (1944) – Latvijos prezidentas nuo 2011 metų;
* Andris Bērziņš (1951) – Latvijos politikas.
Piliškių ežeras

**Piliškių ežeras** – ežeras Lietuvoje, Trakų rajone, telkšantis Ilgelio pelkės viduryje, Varnikų botaniniame zoologiniame draustinyje, 2,5 km į rytus nuo Trakų. Jo ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 350 metrų, plotis – iki 170 metrų. Altitudė 150,2 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę krūmais. Iš šiaurės prieina Varnikų miškas. Kadaise su Bevardžio ežeru sudarė vieną ežerą, dabar jie yra atskirti kimininio liūno ir pamažu pelkėja. Prie ežero rytinio kranto yra Varnikų pažintinio tako stotelė. Ežeras nenutekantis, priklauso Lukos ežero baseinui.

## Šaltiniai
Barcelona SC

**Barcelona Sporting Club** – Ekvadoro futbolo klubas, iš Gvajakilio miesto. Vienas pajėgiausių šalies klubų.

## Istorija
1925 m. įkurtas futbolo klubas, o jo įkūrėju tapo imgrantas iš Ispanijos Eutimio Pérez. Klubas buvo pavadintas gimtojo Barselonos miesto garbei. Vėliau klubas pradėjo naudoti simboliką, panašėjančią į katalonų „Barcelonos“ klubo emblemą ir jos spalvinę gamą.

## Pasiekimai
;  **[[Serie A (Ekvadoras)|Serie A]] (aukščiausioji lyga)**
*  **Čempionai (16 k.)**: 1960, 1963, 1966, 1970, 1971, 1980, 1981, 1985, 1987, 1989, 1991, 1995, 1997, 2012, 2016, 2020 m.

; **[[Copa Libertadores]] 
*  **Finalininkai (2 k.):** [[1990]], [[1998 m.]]

== Sezonai ==
; Pastarųjų metų sezonai


== Spalvinė gama ==


== Apranga ==
; Sportinės aprangos pokyčiai


== Sudėtis ==
Atnaujinta: [[2023 m.]] [[kovo 11]] d.


























== Garsesni žaidėjai ==
; Futbolininkai, atstovavę [[Ekvadoro vyrų futbolo rinktinė|Ekvadoro nacionalinei rinktinei]]
*  Pedro Pablo Velasco Arboleda, gynėjas.
*  Byron David Castillo Segura, gynėjas.
*  Fidel Francisco Martínez Tenorio, saugas.
*  [[Walter Ayoví]]
*  [[José Francisco Cevallos]]
*  [[Ulises de la Cruz]]
*  [[Agustín Delgado]]
*  [[Iván Hurtado]]
*  [[Iván Kaviedes]]
*  [[Edwin Tenorio]]
*  [[Patricio Urrutia]]
*  [[Segundo Castillo]], saugas;

; Užsieniečiai
*  [[Gerardo Martino]]
*  [[Rolando Zárate]]
*  [[Sergio Berti]]
*  [[Ramón Quiroga]]
*  [[Julio César Baldivieso]]
*  [[Marco Etcheverry]]
*  [[Aílton Corrêa de Arruda]]
*  [[Carlos Caszely]]
*  [[Jorge Bermúdez]]
*  [[Hugo Brizuela]]

== Treneriai ==
* 



== Išnašos ==


== Nuorodos ==
* **Oficiali klubo svetainė'''
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
* national-football-teams
Kurša-2

**Kurša-2** () – buvusi darbininkų gyvenvietė Riazanės srityje. 

## Istorija
Gyvenvietė buvo įkurta Centrinės Meščeros miškams eksploatuoti. Apie 1930 m. gyvenvietė turėjo apie 1 tūkst. gyventojų. Be jų gyvenvietėje gyveno ir darbininkai iš gretimų kaimų Kultukai (*Култуки*) ir Golovanovas (*Голованово*). Į Kuršą-2 buvo nutiesta siaurojo geležinkelio linija nuo Meščeros magistralės ruožo Tuma-Golovanovas. Rąstai būdavo gabenami į Tumą, o čia supjauta miško medžiaga buvo vežama į Riazanę ir Vladimirą. 

### Gaisras
1936 m. vasarą Meščeros krašto centre, Čiaruso apylinkėse, kilo miško gaisras. Vėjo genama ugnis artėjo prie Kuršos-2 gyvenvietės. Naktį iš rugpjūčio 2 d į rugpjūčio 3 d. į gyvenvietę atvyko tuščias traukinys. Traukinio brigada, žinodama apie artėjantį gaisrą, siūlė išvežti bent moteris ir vaikus, bet dispečerė nutarė išvežti paruoštą medieną. Medieną krovė iki gaisro atėjimo. 

Kai traukinys privažiavo prie tilto per nedidelį kanalą už 3 km į šiaurę nuo Kuršos-2, medinis tiltas jau degė. 

Dėl gaisro Kuršos-2 gyvenvietėje žuvo 1200 žmonių. To meto tarybinė žiniasklaida nelaimę ir aukas nutylėjo. 

Netrukus po gaisro gyvenvietė buvo atstatyta. Po karo žmonės iš gyvenvietės buvo iškeldinti, siauruko linija buvo išardyta. Laukymės šiaurės rytų pakraštyje, netoli plytinio buvusio pastato pamato, yra didelis broliškas kapas. 

Kuršos-2 likučiai yra Okos draustinio (*Окский заповедник*) biosferos rezervato teritorijoje.
1968 m. žiemos olimpinės žaidynės

**1968 m. žiemos olimpinės žaidynės** arba **X olimpinės žiemos žaidynės** – dešimtosios žiemos olimpinės žaidynės, kurios vyko 1968 m. vasario 6 d. – 18 d. Grenoblio mieste Prancūzijoje.

## Miesto rinkimai

## Žymūs faktai
* Grenoblio olimpiada tapo pirmosiomis olimpinėmis žaidynėmis turėjusiomis talismaną.
* Rytų Vokietija ir Vakarų Vokietija pirmą kartą žiemos olimpiadose dalyvavo kaip atskiros šalys.
* Rytų Vokietijos moterų rogučių komanda, kuri iškovojo auksą, sidabrą ir ketvirtą vietą, buvo diskvalifikuotą už rogių kaitinimą.
* Austrijos kalnų slidinėjimo žvaigždė Karl Schranz pareikalavo pakartotinio starto slalomo rungtyje, nes pirmu bandymų jam besileidžiant trasa kelyje pasimaišė nepažįstamas vyras. Schranz pakartojo nusileidimą ir iškovojo aukso medalį, bet vėliau apeliacinė komisija jį diskvalifikavo ir auksas atiteko Jean-Claude Killy.
* Italijos bobslėjininkas Eugenio Monti pelnė auksą vyrų dvejetų ir ketvertų varžybose.
* Dėl prastų bobslėjaus trasos galimybių saulėje visos varžybos vyko vos praaušus arba vakare.
* Tai buvo pirmosios olimpinės žaidynės transliuotos spalvotai.
* Pirmą kartą olimpinėse žiemos žaidynėse dalyvavo Marokas.

## Sporto šakos

* Kalnų slidinėjimas
* Biatlonas
* Bobslėjus
* Slidinėjimas
* Dailusis čiuožimas
* Ledo ritulys

* Rogučių sportas
* Šiaurės dvikovė
* Šuoliai su slidėmis
* Greitasis čiuožimas

## Dalyvavusios šalys

## Medalių lentelė

## Išnašos
Reino parko stadionas

**Reino parko stadionas** () – nacionalinis Lichtenšteino stadionas, esantis Vaduco miesto vakarinėje dalyje, Reino pakrantėje, šalia sienos su Šveicarija. Jame namų varžybas žaidžia Lichtenšteino vyrų futbolo rinktinė, klubas „FC Vaduz“, čia vyksta Lichtenšteino futbolo taurės finalai.

## Istorija

Stadionas pradėtas statyti 1997 m. liepos 1 d., atidarytas 1998 m. liepos 31 d. Iki tol pagrindinis šalies stadionas buvo Ešeno-Maureno sporto parkas. Atidarymo rungtynėse tuometiniai Bundeslygos čempionai „1. FC Kaiserslautern“ rezultatu 8-0 nugalėjo „FC Vaduz“ klubą.

Reino parko stadione Lichtenšteino rinktinė yra iškovojusi istorines pergales prieš Latviją (1:0), Islandiją (3:0) ir Lietuvą (2:0).

## Nuorodos
* Lichtenšteino futbolo asociacijos oficiali svetainė
* Oficiali Vaduz FC svetainė
Maekelis

**Maekelis** arba **Centrinis regionas** () – vienas iš Eritrėjos administracinių regionų. Yra šalies centrinėje dalyje, apima Eritrėjos sostinę Asmarą ir jos priemiesčius.

## Administracinis suskirstymas

Regionas padalintas į šias apygardas:
* Berichas
* Ghala Nefhis
* Šiaurės Rytų apygarda
* Seredžaka
* Pietryčių apygarda
* Pietvakarių apygarda
Anseba

**Anseba** () – vienas iš Eritrėjos administracinių regionų. Yra šalies vakarinėje dalyje, ribojasi su Sudanu. Administracinis centras – Kerenas.

## Geografija

Regionas pavadintas pagal per jį tekančią Ansebos upę (Barkos intakas). Būdingos pusdykumės.

Vyraujančios tautos: tigriai, hidarebai, bilenai.

## Administracinis suskirstymas

Regionas padalintas į šias apygardas:
* Adi Tekelezanas
* Asmatas
* Elaberedas
* Gelebas
* Hagazas
* Halhalas
* Haberas
* Kerenas
* Kerkebetas
* Sela
Kapitalio departamentas

**Kapitalio departamentas** () – įvairių Argentinos departamentų, apimančių provincijų sostines, pavadinimas:

* Kapitalio departamentas (Katamarka)
* Kapitalio departamentas (Kordoba)
* Kapitalio departamentas (Korientesas)
* Kapitalio departamentas (La Pampa)
* Kapitalio departamentas (La Riocha)
* Kapitalio departamentas (Mendosa)
* Kapitalio departamentas (Misionesas)
* Kapitalio departamentas (Salta)
* Kapitalio departamentas (San Chuanas)
* Kapitalio departamentas (Santjago del Esteras)
* Kapitalio departamentas (Tukumanas)
Club Nacional de Football

**Club Nacional de Football** – Urugvajaus futbolo klubas iš šalies sostinės Montevidėjo. Žymiausias ir tituluočiausias šalies futbolo klubas.

Be futbolo komandos, klubui „Nacional“ dar priklauso krepšinio, dviračių sporto, moterų futbolo, teniso, salės futbolo, tinklinio komandos.

## Laimėjimai
;  **[[Primera División (Urugvajus)|Primera División]] (49)**
* Megėjų lyga (11): 1902, 1903, 1912, 1915, 1916, 1917, 1919, 1920, 1922, 1923, 1924.
* Profesionalų lyga (35): 1933, 1934, 1939, 1940, 1941, 1942, 1943, 1946, 1947, 1950, 1952, 1955, 1956, 1957, 1963, 1966, 1969, 1970, 1971, 1972, 1977, 1980, 1983, 1992, 1998, 2000, 2001, 2002, 2005, 2005-06, 2008-09, 2010-11, 2011-12, 2014-15, 2016, 2019, 2020, 2022
; Tarptautiniuose turnyruose
* Copa Libertadores (3): 1971, 1980, 1988.
* Tarpžemyninė taurė (3): 1971, 1980, 1988.
* Copa Interamericana (2): 1972, 1989.
* Recopa Sudamericana (1): 1989.

## Sezonai

; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

### Aprangų gamintojai
*  Umbro – (nuo 2006 m. – šiuo metu)

### Apranga
* Namuose rungtyniauja tradicine apranga

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Urugvajaus nacionalinei rinktinei
Nacional klubo žaidėjai nuo pat pradžių sudarė Urugvajaus nacionalinės rinktinės pagrindą. Šio klubo žaidėjai su Urugvajaus rinktine laimėjo 1924 ir 1928 m. olimpines žaidynes, 1930 ir 1950 m. pasaulio čempionatus. Žemiau pateikti žymesni pastarųjų dešimtmečių futbolininkai, žaidę „Nacional“ komandoje.

*  Sebastián Abreu
*  Diego Godín
*  Diego Lugano
*  Richard Morales
*  Fernando Muslera
*  Álvaro Recoba
*  Luis Alberto Suárez
*  Sebastián Viera
*  Mario Regueiro
*  Nicolás Lodeiro
*  Sebastián Coates

; Užsieniečiai
*  Jorge Dely Valdés, puolėjas;
*  Pierre Webó
*  Marcelo Gallardo

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Debubas

**Debubas** arba **Pietų regionas** () – vienas iš Eritrėjos administracinių regionų. Yra šalies pietinėje dalyje, ribojasi su Etiopija. Administracinis centras – Mendefera.

## Geografija

Regiono teritorija išsidriekusi Eritrėjos kalnyne. Čia stūkso aukščiausias šalies kalnas – Soira. Yra senovinių Mataros ir Kohaito miestų liekanos.

Vyraujančios tautos: tigrajai, sahai.

## Administracinis suskirstymas

Regionas padalintas į šias apygardas:
* Adi Keihas
* Adi Kuala
* Areza
* Debarva
* Dekemharė
* Hadidija
* Kudo Beuras
* Mai-Mnė
* Mendefera
* Segeneitis
* Senafė
* Tera-Emnis
* Corona
Gaš Barka

**Gaš Barka** () – vienas iš Eritrėjos administracinių regionų. Yra šalies pietvakarinėje dalyje, ribojasi su Etiopija ir Sudanu. Administracinis centras – Barentu.

## Geografija

Regiono pietinės dalies paviršius kalnuotas (Eritrėjos kalnynas), šiaurėje pereina į pusdykumes. Svarbiausios upės – Barka ir Marebas. Gaš Barkoje yra svarbiausios šalyje žemdirbystės sritys.

Vyraujančios tautos: tigriai, narai, kunamai.

## Administracinis suskirstymas

Regionas padalintas į šias apygardas:
* Agordatas
* Barentu
* Dghė
* Fortas
* Gognė
* Haikota
* Logo Anseba
* Mensura
* Mogolas
* Molkis
* Omhadžeras
* Šambukas
* Tesenėjus
* Aukštutinis Gašas
Pietinė Raudonoji Jūra

**Pietinė Raudonoji Jūra** () – vienas iš Eritrėjos administracinių regionų. Yra šalies pietrytinėje dalyje, įsiterpęs tarp Etiopijos, Džibučio ir Raudonosios jūros. Administracinis centras – Asebas.

## Geografija

Teritorijos ilgis ~500 km, plotis iki 50 km. Beveik visą teritoriją užima labai nesvetinga Danakilių dykuma. Gyvenviečių yra tik jūros pakrantėje (Asebas, Beilulas, Tijas). Aukščiausia regiono vieta – Ramlu k. (2248 m).

Vyraujanti tauta – afarai.

## Administracinis suskirstymas

Regionas padalintas į šias apygardas:
* Areeta
* Vidurio Denakalja
* Pietų Denakalja
Šiaurinė Raudonoji Jūra

**Šiaurinė Raudonoji Jūra** () – vienas iš Eritrėjos administracinių regionų. Yra šalies šiaurės vakarinėje dalyje; šiaurėje ribojasi su Sudanu, rytuose – su Raudonąja jūra. Administracinis centras – Masava.

## Geografija

Vakariniu teritorijos pakraščiu driekiasi kalnai, rytiniu – dykumos. Pietuose yra žemiausias šalies taškas – Kululo ežeras (-75 m). Į regiono sudėtį patenka Dahlako salynas.

Vyraujančios tautos: rašaidai, tigriai, sahai, afarai.

## Administracinis suskirstymas

Regionas padalintas į šias apygardas:
* Afabetas
* Dahlakas
* Ghelalas
* Foras
* Ghinda
* Karura
* Masava
* Nakfa
* Šeebas
Biržuvėnų Laumės pėda

**Biržuvėnų Laumės pėda** – mitologinė šaltiniuota griova rytinėje Telšių rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Biržuvėnuose (Luokės seniūnija), 4,5 km į vakarus nuo Luokės, 0,35 km į šiaurės rytus nuo Biržuvėnų dvaro sodybos, miške, Virvyčios kairiajme krante.

## Vieta
Tai natūrali griova, atsiradusi šaltiniui plaunant aukštumos šlaitą. Savo forma ji primena žmogaus pėdos atspaudą, kuris pailgas šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, apie 36 × 20 m dydžio. Šiaurės vakarinėje dalyje sunkiasi nedidelis šaltinis, tekantis į apie 20 × 20 m dydžio tvenkinį, iškastą į rytus nuo griovos. 

Griovos rytiniame pakraštyje auga aukšta, sena dvikamienė pušis, laikoma šventu medžiu. Prie jos kamieno kabo medinis kryželis su lieto metalo Nukryžiuotojo figūrėle bei vienkamarė, atvira iš priekio, stačiakampė stačiasienė lentinė koplytėlė dvišlaičiu stogeliu, kurioje yra medinė, polichromuota Rūpintojėlio skulptūra.

Teritorijos plotas – 0,05 ha.

## Istorija
Pasakojama, kad atspaudą senų senovėje įmynė laumė, todėl griova vadinama *Laumės pėda*. Šaltinio vanduo laikomas šventu, turinčiu stebuklingą gydomąją galią, padedančiu susigrąžinti jaunystę ir sveikatą. Seniau žmonės rinkosi prie šaltinio prasiplauti akių, nešdavosi šventąjį vandenį į namus. Taip pat pasakojama, kad prie šaltinio seniau stūksojo stambus akmuo, kuriame buvusi taip pat įspausta laumės pėda. 

Šią vietą gerbė ir globojo Biržuvėnų dvaro savininkai Gorskiai. XX a. pradžioje tvarkydami dvaro parką, nuo rūmų iki Laumės pėdos jie pasodino medžių alėją. Šalia Laumės pėdos buvusioje klampioje vietoje iškasė nedidelį tvenkinį, kurio vandenį naudojo maistui gaminti. Esą, tuo metu buvo suskaldytas prie šaltinio stūksojęs akmuo.

Prie Šventosios pušies, augančios šalia Laumės pėdos, nuo seno renkamasi apsižadėti, prašyti užtarimo ir sveikatos.  

vaizdas:Biržuvėnų Šventoji pušis 2011 (1).JPG|Šventoji pušis iš pietvakarių  
vaizdas:Biržuvėnų Šventoji pušis 2011 (2).JPG|Šventoji pušis iš šiaurės vakarų
vaizdas:Biržuvėnų Šventoji pušis 2011 (3).JPG|Kryžius prie Šventosios pušies kamieno


## Šaltiniai
Kerenas

**Kerenas** (, ) – miestas vakarinėje Eritrėjoje, antras pagal dydį šalies miestas, įsikūręs 91 km į šiaurės vakarus nuo Asmaros. Ansebos regiono administracinis centras. Gyventojų dauguma – bilenai ir tigriai. Svarbus prekybinis centras.

## Lankytinos vietos
Kerene yra XIX a. egiptiečių tvirtovė Tigu, Šv. Marijos koplyčia, įrengta baobabo medyje, Sajedo Bakrio mauzoliejus, sena mečetė, geležinkelio stotis, britų ir italų karių kapinės. Netoliese yra senovinis Debre Sinos vienuolynas.

## Istorija
Miestas išaugo nutiesus Eritrėjos geležinkelį.

## Sportas
* Anseba S.C. – futbolo klubas;

## Galerija

Image:Keren station - 2008-11-01.jpg|Geležinkelio stotis
Image:Mosque in Keren.jpeg|Mečetė


## Išnašos
Dekemharė

**Dekemharė** () – miestas vidurio Eritrėjoje, Debubo regione, Eritrėjos kalnyne, 38 km į pietus nuo Asmaros. Dauguma gyventojų – tigriai, tigrajai ir sahai. Svarbus prekybinis ir žemdirbystės centras.

## Istorija

Italų valdymo metais siekta Dekemharę paversti pramoniniu ir transporto centru. Čia atsikėlę kolonistai pradėjo veisti vynuogynus, vaismedžių plantacijas, gamintas vynas, atidaryta kepykla. Pastatyta daug europietiškų pastatų – kino teatras, administracija, kirpyklos, parduotuvės, kavinės. Miestas smarkiai nukentėjo per Eritrėjos nepriklausomybės karą.
Manitas

**Manitolis**, **manitas**, **E421** – saldiklis, natūralus angliavandenis alkoholis, esantis daugelyje augalų (spygliuočiuose, jūros dumbliuose, grybuose. Pramoniniu būdu išgaunamas iš gliukozės (dekstrozės). Priskiriamas tūringiesiems saldikliams.

Dalinai karbohidruotas alkoholis yra cheminis apibrėžimas, manitolio sudėtyje alkoholio (etanolio) nėra.

## Maisto priedas
Europos Sąjungos E numerių sąraše esantis **E421** kaip saldiklis, tešlos kildiklis, lipnumą reguliuojanti medžiaga.

## Vartojimas
Manitolis vartojamas kaip mažo kaloringumo saldiklis, ypač produktuose, skirtuose diabetu sergantiems žmonėms. Taip pat kaip tešlos kildiklis daugeliui duonos ir konditerijos gaminių.

Rekomenduojama paros norma iki 160 mg/kg kūno svorio. Per didelė dozė gali sukelti stiprų viduriavimą, gali pūsti vidurius, todėl neleidžiama vartoti vaikams, žmonėms, jautriems aspirinui. Taip pat gali stimuliuoti astmos priepuolius bei pabloginti inkstų funkciją.

## Poveikis
Manitolis didžia dalimi organizmo absorbuojamas ir panaudojamas medžiagų apykaitos procesuose kaip ir gliukozė. Likusi dalis fermentuojama storojoje žarnoje. Fermentacijos metu išsiskiria dujos, kurios gali sukelti dujų kaupimąsi ir pūtimą. Netoleruojantiems jo žmonėms gali paleisti vidurius. Pašalinis poveikis atsiranda vienu metu suvartojus 25-30 gramų, ši dozė žymiai didesnė nei įprastai naudojama maiste.

Sergantiems cukralige gaminami produktai su šiuo cukraus pakaitalu gali sukelti viduriavimą ir vidurių putimą. Dažnai dedamas į kramtomąją gumą.
Mierčių apylinkė

**Mierčių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žaliosios valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Naumiesčio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Arminų apylinkės.

## Šaltiniai
Biržuvėnų I pasaulinio karo karių kapinės

**Biržuvėnų I pasaulinio karo vokiečių karių kapinės** – neveikiančios karių kapinės rytinėje Telšių rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Biržuvėnuose (Luokės seniūnija), 4 km į vakarus nuo Luokės, Biržuvėnų rytinėje dalyje, Virvyčios dešiniajame krante.

## Kapinės
Įrengtos Luokės ir Medelyno g. sankryžos kampe, priešais Gorskių gatvę, Biržuvėnų dvaro sodybos teritorijos pietrytiniame pakraštyje.

Netaisyklingo trikampio, nukirstu vakariniu kampu, plano. Iš šiaurės vakarų ir pietvakarių apjuostos akmenų mūro tvoros, kurios vakariniame kampe įrengti kaltiniai, ažūriniai varteliai. Iš rytų – pietryčių pusės kapines nuo aplinkos skiria suplokštėjęs žemių pylimas. Kapinėse taisyklingomis eilėmis, einančiomis šiaurės – pietų kryptimi, vienas šalia kito stovi tipiniai betoniniai kryželiai su įspaustais įrašais vokiečių kalba, kurie priekine puse atsukti į vakarus, link vartelių. Kapinių vakariniame pakraštyje auga keturi aukšti lapuočiai medžiai, tarp kurių seniau stovėjo koplytėlė arba kryžius.

Teritorijos plotas – 0,07 ha.

## Istorija
Pirmojo pasaulinio karo pradžioje, 1915 m. pavasarį Rusijos kazokai apsupo keliu iš Biržuvėnų į Luokę traukiančią vokiečių karinę gurguolę. Į nelaisvę pateko apie 100 vokiečių karių, kurių daugumą sudarė važnyčiotojai. Kazokai belaisvius nuvarė į netoliese esančią *Rokpelkę*, užkapojo kardais ir užkasė. Frontui praūžus, vokiečių karinės okupacinės valdžios nurodymu žuvusius vokiečių karius Biržuvėnų gyventojai perlaidojo į naują kapavietę, kelio į Rapalius ir Luokę sankryžoje.

Objektas patenka į kultūros vertybės – Biržuvėnų dvaro sodybos (u. k. ) teritoriją. 

## Šaltiniai
Tigrajų kalba

**Tigrajų kalba** arba **tigrinja** (ትግርኛ, *tigriññā*) – semitų-chamitų kalbų šeimai, pietų semitų grupei priklausanti kalba. Vartojama tigrajų tautybės žmonių, gyvenančių daugiausia Eritrėjoje ir Etiopijoje. Taip pat šią kalbą vartoja dalis Etiopijos žydų. Tigrajų kalba yra oficiali Etiopijos Tigrajų regiono kalba bei *[[de facto]]* valstybinė Eritrėjos kalba. Kalbančiųjų skaičius – 6,7 mln. žmonių.

Tigrajų kalba, kaip ir jai giminingos amherų, gezo, tigrių kalbos, užrašoma etiopų raštu (abugida, t. y. užrašomi tik priebalsiai). Seniausi tigrajų rašto paminklai siekia XIII a., tačiau plačiau užrašinėti kalba pradėta XIX a. pab. – XX a. pr.

Tigrajų daiktavardžiai turi vyriškąją arba moteriškąją giminę, kaitomi skaičiais. Būdvardžiai būna abiejų giminių, taip pat kaitomi skaičiais.

## Nuorodos
*
Philippe Erne

**Filipas Ernė** (*Philippe Erne*; g. 1986 m. gruodžio 14 d.) – Lichtenšteino futbolininkas, saugas, puolėjas. Šalies nacionalinės rinktinės ir „FC Vaduz“ klubo žaidėjas.

## Karjera

## Rinktinė

Nacionalinėje rinktinėje debiutavo 2009 m. Savo pirmąjį įvartį joje įmušė pergalingose rungtynėse prieš Lietuvą.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Michele Polverino

**Mikelis Polverinas** (*Michele Polverino*; g. 1984 m. rugsėjo 26 d.) – iš Šveicarijos kilęs Lichtenšteino futbolininkas, kitados rungtyniavo saugo ir puolėjo pozicijose. Buvęs Lichtenšteino rinktinės žaidėjas.

## Karjera
Nuo 2002 m. rungtyniavo FC Vaduz, o 2005 m. perėjo į Olbia Calcio. Nuo 2006 m. vėl žaidė FC Vaduz.

Nuo 2009 m. atstovavo FC Aarau, 2011–2012 m. rungtyniavo Steel Azin, o nuo 2012 m. Wolfsberger AC.

2014–2015 m. sezoną praleido FC Vaduz, o vėliau perėjo į austrų SV Ried.

2016 m. trumpai žaidė FC Rapperswil-Jona. Jame praleido du mėnesius ir sužaidė trejas rungtynes.

Nuo 2016 m. rungtyniavo FC Balzers.

## Rinktinė
Lichtenšteino rinktinėje debiutavo 2007 m.

Pelnė įvarčius San Marino, Lietuvos bei Suomijos rinktinėms (visos šios varžybos baigėsi Lichtenšteino pergale arba lygiosiomis).

## Išnašos

## Nuorodos
*