open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Alsėdžių Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia

**Alsėdžių Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Alsėdžių miestelyje, kairiajame Sruojos slėnio krante. Bažnyčia su varpine, šventoriaus koplyčia ir tvora su vartais priklauso architektūriniam kompleksui (unik. kodas ).

Parapijoje yra Alsėdžių kapinių koplyčia, Alsėdžių bažnyčios šventoriaus koplyčia.

## Istorija

Alsėdžiai 1421–1842 m. priklausė Žemaičių vyskupams, nuo XVI a. pradžios – jų nuolatinė rezidencija. 1842 m. vyskupo žemės suvalstybintos. Nuo 1850 m. vyskupai Alsėdžiuose negyveno, dvaro rūmus valdžia perėmė 1857 m. Pirmosios bažnyčios (1475 ir 1648 m.) buvo pastatytos Alkos kalno papėdėje. Vyskupui paprašius, Ldk Kazimieras bažnyčiai skyrė 50 valakų žemės ir 2 ežerus.

1765 m. įsteigta parapinė mokykla (atkurta 1810 m.). 1789 ir 1813 m. įkurtos altarijos. Nukasus dalį Alkos kalno, 1793 m. pastatyta dabartinė bažnyčia. Senosios vietoje pastatyta koplyčia. 1797 m. skirta žemės kapinėms.

1907–1908 m. atnaujinti bažnyčios altoriai. 1911–1915 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Alsėdžiuose 1942–1949 m. klebonavęs Juozapas Butkus (1903–1985) sovietų režimo suimtas ir ištremtas.

## Parapijos klebonai

* 1925–1928 m. – Kazimieras Genys
* 1942–1949 m. – Juozapas Butkus
* 1950 - 1952 m. Tadas Poška
* 1952 - 1955 m. Jonas Kusas
* 1955 - 1956 m. J. S. Stasiulis
* 1956 - 1974 m. Antanas Jakaitis
* 1974 - 1977 m. Brunonas Bagužas
* 1977 – 1982 m. – Vaclovas Stirbys
* 1983 - 1986 m. Jonas Pakalniškis 
* 1987 - 2001 m. Vladas Juškys
* 2001 m. Ramūnas Gerdauskas
* 2001 - 2009 m. Gediminas Norvilas
* 2009 - 2016 m. Edgaras Petkevičius


## Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, su trisiene apside, 2 bokšteliais. Vidus 3 navų. Yra 8 barokiniai mediniai altoriai. Šventoriaus tvora mūrinė, su stulpiniais vartais. Prie bažnyčios, rytinėje šventoriaus pusėje, stovi medinė varpinė, taip pat du koplytstulpiai, du akmeniniai kryžiai, keli antkapiniai paminklai (vyskupijos valdytojo, kunigo Jono Krizostomo Gintilos (1788–1857), klebono Vaclovo Stirbio (1912–1982).

Šventoriuje palaidotas vyskupijos valdytojas kunigas Jonas Krizostomas Gintila (1788–1857), bibliofilas ir ilgametis Alsėdžių klebonas Vaclovas Stirbys (1912–1982; 1950–1956 m. buvo ištremtas).

## Galerija

Alsėdžių Švč. M. Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčios altorius.jpg|Centrinis altorius
Alsėdžių bažnyčia, interjeras.JPG|Bažnyčios interjeras
Alsėdžių Švč. M. Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia .jpg|Vartai bažnyčios priekyje
BZN Alsedziai church gate 2.jpg|Vartai bažnyčios gale
BZN Alsedziai church back left.jpg|Apsidė
Alsėdžiai. Šventoriaus koplyčia.JPG|Šventoriaus koplyčia
Alsėdžių bažnyčia. V. Taškūnas.JPG|Atminimo lenta kun. V. Taškūnui (bažnyčioje)


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
Denebas

**Denebas** (Alpha Cygni, α Cyg) – 20-a pagal ryškį naktinio dangaus žvaigždė, ryškiausia Gulbės žvaigždyne. Kartu su Vega ir Altayru sudaro „Vasaros trikampį“. Senesni pavadinimai – *Arided*, *Aridif* – praktiškai nenaudojami.

## Fizikinės chartakteristikos, atstumas
Dėl didelio absoliutinio ryškio Denebas – viena šviesiausių dangaus žvaigždžių. Atstumas – nuo 1600 iki 3200 šm (didelė paklaida paaiškinama tuo, kad tolimos žvaigždės turi nedidelį paralaksą, dėl šios priežasties kitos charakteristikos taip pat su gana didele paklaida).

Šviesumas – nuo 60 000 iki 250 000 Saulės šviesių, priklausomai nuo atstumo įverčio. Jei Denebas būtų tokiu atstumu nuo Žemės, Denebo spinduliuojama energija prilygtų Saulės išspinduliuotai energijai per 140 dienų. Jei būtų nutolęs tokiu atstumu, kaip Sirijus, Denebas būtų ryškesnis už Mėnulį.

Denebo spektrinė klasė – A2 Ia, ji priskiriama Alpha Cygnis tipo kintamosioms žvaigždėms (būdingi nedideli paviršiaus temperatūros ir spektro svyravymai). Remiantis žvaigždžių evoliucija, žvaigždės vandenilio atsargos besibaigiančios, ir Denebas po kelių milijonų metų gali virsti supernova.

## Pavadinimas
Pavadinimas kildinamas iš arabų kalbos frazės *„anab ad - dajājah“* („vištos uodega“).

## Kiti pavadinimai
50 Cyg, *Arided*, *Aridif*, *Gallina*, *Arrioph*, HR 7924, BD +44°3541, HD 197345, SAO 49941, FK5: 777, HIP 102098.
Anciškio šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia

**Anciškio šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Anciškio kaime, 5 km į rytus nuo Truskavos, kairiajame Linkavos krante.

## Istorija

Aukštadvaryje (1 km į šiaurę nuo Anciškio) 1744 m. minima koplyčia. Dvarininkai Adomas Kasakovskis ir Teresė Kasakovskienė 1783–1786 m. pastatė medinę bažnyčią. Jai 1790 m. dovanojo 2 valakus žemės ir 2000 auksinų. Klebonas Juozapas Pikturna paskyrė bažnyčiai 10 000 auksinų.

1791 m. įkurta parapija. Bažnyčia buvo maža, turėjo 2 altorius, be lubų; 1810 m. sudegė. Pagirių klebonas kanauninkas Pranciškus Kasakovskis 1812 m. pastatė naują eglinių rąstų bažnyčią (toje pačioje vietoje). Ji buvo be lubų, dengta šiaudais. Bažnyčia 1828 m. sudegė. Pamaldos laikytos laikinoje lentinėje stoginėje.

1846 m. iš Ramygalos parapijos Joskildų kaimo atvežta koplyčia ir pastatyta Anciškyje. Kunigo Igno Vitkaus rūpesčiu 1893 m. įdėtos skliautinės lubos, grindys, pakeista dalis rąstų, stogas apdengtas skarda. 1906 m. priešais bažnyčią pastatytas ir pašventintas paminklas išeiviams iš Anciškio parapijos. Bažnyčia 1935 m. išdažyta. Parapijai 1936 m. priklausė 61,2 ha žemės. 1938 m. dar pirkta 10 ha miško.

## Architektūra

Bažnyčia klasicistinė, stačiakampio (28×14 m) plano, su atviru portiku ir kolonomis bei bokšteliu ant kraigo. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė varpinė.

## Galerija

Anciskiu baznycia is rytu puses.jpg|Anciškio bažnyčia iš rytų pusės
Anciskio_baznycia_rear.jpg|Bažnyčia iš galo
Anciskiu baznycia is siaures rytu puses.jpg|Anciškio bažnyčia iš šiaurės rytų pusės
Anciskiu baznycia is siaures puses.jpg|Anciškio bažnyčia iš šiaurės pusės
Anciskiu baznycios varpine.jpg|Anciškio bažnyčios varpinė
Koplytstulpis skirtas Anciskio baznycios jubiliejui.JPG|Koplytstulpis skirtas 150-osioms Anciškio bažnyčios jubiliejaus metinėms


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Anciškio šv. apaštalo evangelisto Mato parapija
Janušava (kaimas)

**Janušava** (arba ***Jonušava***) – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, faktiškai Kėdainių miesto dalis. Apima Janušavos gyvenamojo rajono dalį tarp kelių  ir  (Janušavos gatvės galas, dalis Topolių gatvės), taip pat kelios sodybos tarp Krakių kelio ir Smilgos upės. Į Janušavos teritoriją įeina Kėdainių medelynas, prekybos centras Norfa. Iš šiaurės ribojasi su Varėnais ir Tubiais. Plečiasi nausėdijos.

Istoriškai Janušava vadinta visa vakarinė, virš Nevėžio slėnio iškilusi Kėdainių dalis.

## Istorija

Janušava kūrėsi kaip Kristupo II Radvilos įkurtas priemiestis, kurį laiką turėjęs miesto savivaldą. Vėliau pirminė Janušavos dalis (apie turgų) prijungta prie miesto, o toliau vakaruose, prie kelio į Šiaulius, kūrėsi kaimas. XIX a. pabaigoje tai buvo šlėktų kaimas (bajorkaimis), Gedeikų valda. Priklausė Josvainių parapijai ir pasižymėjo derlingu dirvožemiu.

XX a. 10-ajame dešimtmetyje didžioji kaimo dalis priskirta Kėdainiams (Janušavos gatvės galas, Skroblų, Gluosnių, Akacijų ir kt. gatvės). Likusioje kaimiškoje dalyje netrukus ėmė augti naujų namų kvartalai. 2020 m. prijungtas Varėnų kaimas.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Kaime gimė Mykolas Mikalajūnas (1936–2012), meteorologas, kalvinizmo veikėjas.

## Galerija

Janušavos kaimas 1.JPG|Janušavos kaimo nausėdijos
Janušavos kaimas 2.JPG|Nuo 2015–2016 m. iškilusi Janušavos dalis šalia senojo kelio Dotnuvon
Janušava3.jpg|Janušavos dalis, XX a. pabaigoje prijungta prie Kėdainių


## Šaltiniai
Alvito šv. Onos bažnyčia

**Alvito šv. Onos bažnyčia** – bažnyčia, tituluojama šv. Onos vardu, stovinti Alvito kaime, tarp Virbalio ir Vilkaviškio. Kelis kartus sunaikinta ir atstatyta, paskutinį kartą sugriauta 1944 m., atstatymas inicijuotas 2005 m., statybos pradėtos 2009 m., pašventinta 2020 m. liepos 26 d. Iki bažnyčios atstatymo pamaldos vykdavusios netoliese esančiame Gauronskių mauzoliejuje.

## Istorija

Pirmąją medinę bažnyčią apie 1615 m. pastatė Paširvinčio seniūnė Ona Radvilienė. Bažnyčiai dovanotas Boblaukio kaimas (15 valakų) ir dar 6 valakų užežeris. Be to, visi Paširvinčio dvaro valdiniai nuo kiekvieno valako privalėjo kasmet klebonui mokėti po 6 grašius. Dėl Alvito parapijos XVII a. ginčijosi Vilniaus ir Žemaičių vyskupai. 1674 m. minima didelė gerai išlaikoma bažnyčia. Prie jos buvo kunigo Adomo Starkevičiaus pristatyta koplyčia. 1680 m. įsteigta altarija.

Klebono Adomo Dilevskio rūpesčiu 1804 m. pradėta statyti mūrinė bažnyčia, ją 1824 m. konsekravo pavyskupis Augustinas Polikarpas Marcejevskis. 1819 m. minimas Alvito dekanatas Seinų vyskupijoje. Bažnyčią XIX a. pabaigoje suremontavo Šūklių dvaro savininkas Stanislovas Gauronskis.

1907 m. įsikūręs „Žiburio“ draugijos skyrius (pirmininkas kunigas Vladislovas Tautkevičius) 1909 m. įsteigė biblioteką-skaityklą. Per I pasaulinį karą bažnyčia apgriauta, sunaikinta klebonija, ūkiniai pastatai. Pamaldos 1925 m. pradžioje perkeltos į Gauronskių koplyčią. Kunigas Petras Maslauskas 1921–1924 m. atstatė bažnyčią, kitus pastatus atstatė kunigas Andrius Povilaitis. 1921 m. įsikūrė pavasarininkų kuopa.

1944 m. bažnyčia susprogdinta. Ją atstojo šventoriaus kampe buvusi koplyčia – Gauronskių koplyčia-mauzoliejus, pastatytas XIX a. viduryje. Prie jos pristatytos šoninės zakristijos.

2006 m. rugsėjo 25 d. Vilkaviškio vyskupas Rimantas Norvila, reaguodamas į 2005 m. gruodį pateiktą bendruomenės prašymą, pasirašė dekretą leisti atstatyti šv. Onos bažnyčią Alvite. 2009 m. pašventinti pamatai, tačiau dėl lėšų trūkumo statybos užtruko. 2018 m. gavus žymią verslininko Arvydo Paukščio paramą, statybos per porą metų buvo užbaigtos, pagaminti ir įrengti vokiški vargonai. Bažnyčia buvo pašventinta 2020 m. liepos 26 d. Pastato projekto autorius – architektas Vilius Urbonas.

## Architektūra

Senoji bažnyčia buvo istoristinė, turėjo neogotikos, neorenesanso ir neoklasicizmo bruožų, stačiakampio plano, bebokštė, su rūsiu. Vienanavė, altorius – nišoje. Šventoriaus tvora mūrinė.

## Galerija

Alvitas, šventoriaus tvora.JPG|Šventoriaus tvora
Alvito bažnyčia, vartai.JPG|Vartai
Alvito bažnyčios pamatai.JPG|Naujos bažnyčios pamatai, 2014 m. spalis
Alvitas 2024i.jpg


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Alvito šv. Onos oficiali svetainė
Klamputė

**Klamputė** – buvęs viensėdis centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į vakarus nuo Kėdainių, tarp Keleriškių gyvenvietės ir Josvainių miško, Keleriškių tvenkinio (Smilgaitis) pakrantėje. Veikia kaimo turizmo sodyba „Ąžuolotas“. Pasiekiama vietinio kelio „Bartkūniškiai–Keleriškiai“ atšaka link Josvainių miško (buvusios karinės bazės).

## Istorija

Tarybiniais metais Klamputėje būta sandėlio, buvo įveisti sodai.

2020 m. spalio 14 d. gyvenvietė panaikinta prijungiant prie Keleriškių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tubiai

**Tubiai** – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į vakarus nuo Kėdainių miesto, išsibarstęs prie kelio . Taip pat atsišakoja keliai į Keleriškius ir Bartkūniškius. Vakariniu pakraščiu teka Smilgos upė, rytiniu – jos intakas Klamputis. Į pietvakarius nuo kaimo prasideda Josvainių miškai, o aplinkui plyti dirbami laukai.

Yra nebenaudojamas nedidelių lėktuvų pakilimo takas (dabar – medienos paruošų aikštelė), greta jo – sandėlis. Tubiuose yra Kėbonius aptarnaujanti autobusų stotelė. Tubių stotelė yra greta Janušavos. Įrengtas dviračių takas greta kelio į Krakes. Smilgos pakrantėje, prie kelio, yra kaimo turizmo sodyba „Zaraza“.

## Istorija

Tarpukariu Tubiai buvo Kėdainių priemiesčių palivarkas.

## Gyventojai

## Galerija

Tubiai002.JPG|thumb|left|Įvažiavimas į pakilimo taką
Smilga007.JPG|thumb|left|Smilga ties Tubiais
Tubiai001.JPG|thumb|left|Tubiai pavasarį


## Šaltiniai
Keleriškiai

:: *Apie kaimą Pagėgių savivaldybėje žr. [[Keleriškiai (Pagėgiai)]]*.

**Keleriškiai** – kaimas Kėdainių rajono savivaldybės vidurinėje dalyje, 3 km į vakarus nuo Kėdainių. Seniūnaitijos centras. Svarbiausia įmonė – UAB „Laumetris“ (žemės ūkio technikos gamyba ir prekyba). Yra Kėdainių „Aušros“ mokyklos skyrius, veikia 2 lentpjūvės, žemės ūkio bendrovė, medicinos punktas, biblioteka.

## Geografija

Keleriškiai išsidėstę prie Josvainių miškų ir kelio į Josvainius. Į vakarus nuo kaimo teka Smilgaitis, užtvenktas Keleriškių tvenkiniu. Prie kelio  yra autobusų stotelė, kurioje stoja Kėdainių–Josvainių kryptimi važiuojantys priemiesčio ir tarpmiestiniai autobusai. Pro pačią Keleriškių gyvenvietę kursuoja maršrutas „Kėdainiai–Krakės–Pašušvys“.

## Istorija

1955–1993 m. Hidrotechnikos ir melioracijos instituto centrinė gyvenvietė. Greta kaimo buvo raketinė bazė, dabar miške įrengtas kliūčių ruožas ekstremalių pojūčių mėgėjams.

2020 m. prijungtas Klamputės viensėdis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Varėnai

**Varėnai** – buvęs kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į vakarus nuo Kėdainių miesto ir Janušavos. Šalia kaimo prasideda Klamputis (Smilgos intakas). Pro Varėnus eina kelias . Steigiasi nausėdijos (kaip Kėdainių priemiesčiai).

## Istorija

Spėjama, kad Varėnai galėję būti 1372 m. Hermano Vartbergiečio Livonijos kronikoje minimas *Vergo* kaimelis, nuniokotas kryžiuočių.

2020 m. spalio 14 d. gyvenvietė panaikinta prijungiant prie Janušavos kaimo.

|}

## Gyventojai

## Galerija


Varėnai.JPG|Varėnų kaimo sodyba
Varenai001.JPG|Varėnai iš Kėdainių pusės
Kėdainiai-Varėnai, 2020.JPG|Kėdainiai ir Varėnai nuo plento KK144


## Šaltiniai
Antašavos šv. Hiacinto (Jackaus) bažnyčia

**Antašavos šv. Hiacinto (Jackaus) bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Antašavos miestelyje, prie kelio . Netradicinių formų. Tituluojama šv. Hiacinto (Jackaus) vardu.

Parapijai priklauso Uoginių šv. Marijos Magdalietės ir Gikonių šv. Lauryno koplyčios.

## Istorija

Papyvesio dvaro (taip iki XVIII a. pabaigoje buvo vadinama Antašava) savininkas Jackus Antašauskis kapinėse 1793 m. pastatė medinę bažnyčią. Jo rūpesčiu pastatyta mūrinė klebonija (architektas Mykolas Angelas Šulcas). Pradėtos naujos bažnyčios statybą sutrukdė 1812 m. prasidėjęs Rusijos ir Prancūzijos karas. Klebono Albino Rubavičiaus iniciatyva 1862 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia (buvo Vabalninko parapijos filija). 1870 m. – mūrinė varpinė. 1905 m. pristatyta zakristija. 1906 m. įkurta parapija.

1927 m. bažnyčia gavo 8 ha žemės Salamiesčio dvaro sodyboje, vėliau buvo sukeista – gauti 8 ha prie Antašavos. 1928–1940 m. klebonavęs Juozapas Čepėnas (1880–1976) atnaujino ir išdažė bažnyčios vidų.

1942 m. artėjant karui, bažnyčios varpas buvo nuimtas ir užkastas. 2024 m. rugpjūtį varpas buvo surastas ir atkastas.

2023 m. įtraukta į Kupiškio rajono lankytinų vietų sąrašą.

## Architektūra

Bažnyčia netradicinių formų (stogo kampuose stiebiasi du masyvūs bokštai), stačiakampio plano (20×10 m), vienanavė. Šventoriuje yra mūrinė varpinė, senos kapinės.

## Vargonai

Antašavos bažnyčia buvo pastatyta 1862 m., todėl tikėtina, kad vargonai pastatyti panašiu metu. Antašavos kaimas yra visiškai netoli Alizavos kaimo, kuriame stovi panašaus laikmečio, analogiško klasicistinio stiliaus ir prospekto struktūros vargonai (1856?).

Vargonų prospekto modelis yra klasicistinė trijų bokštų prospekto su centrine žemiausia dalimi atmaina, jai taip pat priskiriami Švėkšnos evangelikų liuteronų (XIX a. pr.), Pajūrio (XIX a. I p.), Surviliškio (XIX a. I p.), Židikų (~1830), Nidermuižos (1811, Latvija), Tenenių (~1841), Šaukoto (1843), Alizavos (1856?), Vadaktėlių (~1830) ir Saldutiškio (XIX a. pradžia) bažnyčių vargonų prospektai.

1989 m. vargonus remontavo meistras Antanas Šauklys iš Panevėžio. Griežykla yra kairėje vargonų pusėje. Dumplės lygiagretinės, neoriginalios. Dalis vamzdžių, oro skirstymo dėžė, mechanika yra autentiški.

Vargonai įtraukti į Kultūros vertybių registrą.

## Galerija

Antašava, bažnyčia, vartai.JPG|Vartai
Antašava, bažnyčia, varpinė.JPG|Varpinė


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Parapijos puslapis 
* Antašavos šv. Hiacinto Jackaus bažnyčia
Mištautai

:: *Apie kaimą Zarasų rajone žr. [[Mištautai (Zarasai)]]*.

**Mištautai** – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Kėdainių, apie 2 km į šiaurės rytus nuo Lipliūnų, Jaugilos dešiniajame krante. Pro kaimą eina Ruoščių–Lipliūnų kelias, yra fermų, kolūkio sandėlio liekanos.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš kaime ir apylinkėse žinomos pavardės *Mi̇̀štautas, Mýštautas, Mištautavičius* (plg. jau 1537–1538 m. Liaudies krašte minimas asmuo *Ятовт Миш`товтович*).

## Istorija
Mištautai rašytiniuose šaltiniuose minimi nuo 1625 m. (kaip *de miʃtautj*). XVII a. pab. – XVIII a. pr. dar minimi kaip Ruoščiai–Mištautai. 1775 m. Mištautų okolicoje žemes valdė Jurkevičius, Mištautai, Sirjatavičiai, Liutkevičius, Jamantas, Šablevičius, Ilaševičius, Daujotas, Šabliauskas, Jasudavičius, Getautas, Domeika, Utkevičius''.

XX a. pradžioje buvo Kėdainių valsčiuje. Kaimo žemes valdė 10 savininkų.

1948–1954 m. Mištautų apylinkėse veikė „Bangos“ ir „Raudonojo partizano“ kolūkiai. Vėliau – Lietuvos hidromelioracijos mokslinio tyrimo instituto eksperimentinis ūkis.

|}

## Gyventojai

## Galerija

Mistautai001.JPG|Kaimo sodyba
Mištautai 2.JPG|Kaimo sodyba
Mištautai002.JPG|Rytinė kaimo dalis


## Šaltiniai
Kėboniai

**Kėboniai** – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Kėdainių, šalia Bartkūniškių. Kaimas įsikūręs prie Jaugilos ir Smilgos upių santakos (prie Smilgos ir Smilgaičio kraštovaizdžio draustinio), tolėliau Smilgon įteka Vištupis. Yra kaimo turizmo sodyba. Dalis kaimo nutolusi į vakarus, už Smilgos upės ir Kėdainių-Krakių kelio, prie Josvainių miško pakraščio.

Kėbonių autobusų stotelė yra Tubių kaime (maršrutai į Kėdainius, Lipliūnus, Pašušvį), o Kėbonių teritorijoje yra stotelė „Tiltas“ (prie Smilgos tilto, kur maždaug iki 2000 m. stovėjo žemės ūkio technikos garažai), prie pagrindinės kaimo dalies – „Kėbonių gyvenvietė“.

## Etimologija
Ankstyvuosiuose šaltiniuose kaimo vardas minimas su slaviška priesaga – *Kiebowicze, Kebowicze, Skibowicze* ir panašiai, tačiau pasitaiko ir dabartinį pavadinimą atitinkančių formų: *Kiebany* (1700 m.), *de Kiebonis* (1704 m.), *Kieboni* (1676 m.).

Pavadinimas sietinas su pavardėmis *Kėbonis, Kibonis, Kibas, Kibaitis, Kėbavičius*. Pavardė *Kiebowicz* (iš Ruoščių) minima Josvainių bažnyčios metrikose 1610–1612 m., o nuo 1537 m. Josvainių, Kėdainių, Ruoščių, Beržų apylinkėse minimi asmenys pavardėmis *Kibonis, Kibaitis* (*Кибонис, Kibonis, Kibaytis*). Visos šios pavardės sietinos su žodžiais *ki̇̀bti, ki̇̀binti, kèbti, kybė́ti*.

## Istorija
Kėboniai (Kebovičiai) šaltiniuose minimi nuo 1626 m. (*z Kiebowiczach*). XVII a. vid. dar minimi kaip Ruoščiai-Kėboniai. 1775 m. žemes čia valdė Paškevičius, Sirjatavičiai, Bakevičius, Raščiauskas, Jucevičius, Liutkevičius, Rachlevičius, Eigirdas, Vaišvila.

XX a. pr. Kėboniai (Kebovičiai) buvo okolica Kauno apskrities Kėdainių valsčiuje. Žemes čia valdė Beinoravičiai, Kutkevičiai, Majauskai, Rachlevičiai, Ščensnovičiai.

Bajorkaimis nuo seno pateko į Dotnuvos parapiją. Tarpukariu buvo Dotnuvos valsčiaus dalis, paskui pateko į Tubių apylinkę. LTSR laikais – Lietuvos hidromelioracijos mokslinio tyrimo instituto eksperimentinis ūkis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Novočėbė

**Novočėbė** – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietvakarius nuo Kėdainių miesto pakraščio, prie kelių  ir  sankryžos. Yra užeiga prie kelių žiedo, sunkvežimių saugojimo aikštelė. Rytuose, prie Nevėžio yra Kėdainių valymo įrenginiai.

## Istorija

XX a. pr. buvo Kėdainių valsčiuje, kaimo žemės priklausė Bacevičiams, Stankevičiams, Steponavičiams, Šembergams, Šulcams ir Tiškoms. Novočėbė (arba Novočėbės) iki 1954 m. buvo Novočėbės apylinkės centru.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Bogušiškiai (Kėdainiai)

**Bogušiškiai** – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Kėdainių, netoli Bartkūniškių. Greta kaimo teka Smilgos intakas Vištupis, ant jo sudarytos dvi kūdros (užpelkėjusios). Rytiniu pakraščiu eina plentas , vakariniu – betoninis kelias į Kėbonius.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs nuo kaimą ir apylinkes valdžiusių dvarininkų *[[Bogušis|Bogušių]], [[Boguševičius|Boguševičių]]* giminės (< krikštavardžio *Boguslavas* formos). Dokumentuose vyrauja forma *Bogušiškiai, Bagušiškiai*, bet kartais fiksuojama ir kaip *Bogušiai* ().

## Istorija
Bogušiškiai Dotnuvos bažnyčios metrikose minimi nuo XVIII a. pradžios. XIX a. buvo okolica (bajorkaimis). 1853 m. ją valdė Benediktas Boguševičius. XX a. pr. 30 dešimtinių žemės valdė Bivilai, 6 – Kirkilai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mantviloniai

**Mantviloniai** – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietvakarius nuo Kėdainių, pusiaukelėje tarp Kėdainių ir Josvainių. Išsibarstęs tarp kelio  vakaruose ir Nevėžio slėnio rytuose. Svarbiausi objektai – vienoje teritorijoje esančios mėsos perdirbimo įmonės ŽŪKB „Krekenavos mėsa“ ir AB „Krekenavos agrofirma“. Prie plento į Josvainius yra priemiestinių autobusų stotelė.

## Istorija

Derlingos Mantvilonių žemės priklausė didikams Montviloms, vėliau – Šiukštoms, Siručiams, Dzerdzejovakams. Tarybiniais metais veikė ferma, būta šienainio bokšto.

2020 m. prijungtas Čeplinavos viensėdis.

## Gyventojai

## Galerija

Mantviloniai, 3.jpg|Fermos statinių liekanos
Mantviloniai002.JPG|AB „Krekenavos agrofirma“
Mantviloniai001.JPG|ŽŪKB „Krekenavos mėsa“
Mantviloniai, 1.jpg|Kaimo sodyba


## Šaltiniai
Liogailiškiai

**Liogailiškiai** – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietus nuo Kėdainių, šalia Medekšių kaimo ir  plento.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Zabieliškis

**Zabieliškis** – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietus nuo Kėdainių centro, Pramonės rajono pakraštyje, nuo miesto atskirtas geležinkelio atšaka. Šalia kaimo įkurti buitinių atliekų ir lignino sąvartynai, iškilę AB „Lifosa“ fosfogipso kalnai. Kėdainių miestui priklausančioje Zabieliškio dalyje išlikęs dvaro parkas, Zabieliškio tvenkinys, keli pastatai.

## Istorija

XIX a. pab. Zabieliškyje buvo dvarininkų Stomų valda, įėjusi į Šėtos valsčių.

Dalis senojo kaimo teritorijos nuo XX a. 9-ojo dešimtmečio yra priskirta Kėdainių miestui (Pramonės gatvės pabaiga).

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Stanislovas Jakas (1941–1998), rezistentas;
* Antanas Valionis (1950–), politikas, diplomatas.

## Šaltiniai
Zutkiai

**Zutkiai** – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietryčius nuo Kėdainių miesto, šalia „AB Lifosa“ gamyklos ir Vilniaus–Klaipėdos geležinkelio. Yra Šilainių geležinkelio stotis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Urbeliai

**Urbeliai** – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 5 km į šiaurę nuo Kėdainių miesto, prie kelio  ir Kruosto upės. Kaimo teritorijoje yra Kruosto botaninis draustinis. Rytiniame kaimo pakraštyje seniau veikė Kruosto hidroelektrinė ant Nevėžio upės.

## Etimologija
Pavadinimas kildintinas iš pavardės *Urbelis*.

Senasis pavadinimas *Bagotėlė* sietinas su  'turtingas, pasiturintis', *bagoctva* 'turtas'. Greičiausiai tai vėlyvas, dirbtinis XIX a. palivarko pavadinimas, reiškiantis pretenzijas apie turtingą, laimingą, pasiturintį gyvenimą.

## Istorija
Seniau šioje vietoje buvo palivarkas, vadintas **Bagotėle** (*Batogėliai, Bagatelnė, Bagotelnė*). XIX a. viduryje ir antroje pusėje priklausė Sirutiškio dvarui, buvo dvarininko Simono Siručio valda. 1924 m. palivarkas išparceliuotas, o 1926 m. pervadintas Urbeliais. XX a. pr. priklausė Surviliškio valsčiui, tarpukario Lietuvoje – Dotnuvos valsčiui.

Bagotėlės palivarko teritorijoje buvo plytinė, nuo 1767 m. minima kaip *Cegelnė*.

## Gyventojai

;Žymūs žmonės
* Kazys Ulvydas (1910–1996 m.), kalbininkas.

## Šaltiniai
Kutiškiai (Kėdainiai)

**Kutiškiai** – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Sirutiškio, Kruosto dešiniajame krante. Į rytus nuo kaimo, Sirutiškio kaimo pakraštyje yra senos kaimo kapinaitės.

## Gyventojai

## Galerija

Kutiškių kapinaitės.JPG|Kapinaitės
Sirutiškis1.JPG|Kapinaitės 
Kutiškių kapinaitės2.JPG|Kapinaitės
Kutiškiai, ženklas.JPG|Kaimo riboženklis


## Šaltiniai
Šventoniškis

**Šventoniškis** – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietvakarius nuo Kėdainių miesto, netoli Nevėžio dešiniojo kranto, šalia Mantvilonių ir Novočėbės. Šalia – Kėdainių miesto nuotėkų valymo įrenginiai. Į Šventoniškį veda uosiais apsodintas kelias nuo Keleriškių. Stovi vandens bokštas.

## Istorija

Tarpukariu buvo dvaro palivarkas.

## Gyventojai

## Galerija

Sventoniskis002.JPG|Kaimo sodyba
Sventoniskis001.JPG|Kaimo sodyba
Kelias į Šventoniškį.jpg|Kelias į Šventoniškį


## Šaltiniai

*
Mociūnai

**Mociūnai** – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 6 km į šiaurę nuo Kėdainių, 2,5 km į pietvakarius nuo Kalnaberžės. Kaimą giliu slėniu kerta Skaudinio upelis (Kruosto intakas). Per kaimą eina Urbelių–Vaidatonių–Dotnuvos kelias, atsišakoja keliukas į Vitėnus. Į pietus nuo kaimo yra sentikių kapinaitės, kuriose palaidoti rusų tautybės žmonės (dauguma iš Maksimovų, Rysakovų šeimų). Dar toliau į pietus, prie Skaudinio ir Kruosto santakos stūkso Vaidatonių piliakalnis. Šiaurėje, Kalnaberžės miško pakraštyje įsteigtas Mociūnų miško botaninis draustinis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lomeikiškiai

**Lomeikiškiai** – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 6 km į šiaurę nuo Kėdainių ir 2 km į pietus nuo Kalnaberžės, tarp kelio  ir Nevėžio upės. Kaime stūkso piliakalnis (vadinamas Krasausko kalnas).

## Gyventojai

## Galerija

Krasausko kalnas1.JPG|Pievos prie Krasausko kalno
Krasausko kalnas2.JPG|Pievos prie Krasausko kalno
Lomeikiškių piliakalnio apylinkė.JPG|Medžiais apaugęs Lomeikiškių piliakalnis ir Nevėžio slėnis


## Šaltiniai
Vaidatoniai

**Vaidatoniai** – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 7 km į šiaurę nuo Kėdainių. Šalia kaimo teka Kruosto intakas – Skaudinis. Keliai į Urbelius, Dotnuvą, Vincgalį, Daškonius. 1,5 km į pietryčius nuo kaimo, Kruosto pakrantėje stūkso Vaidatonių piliakalnis. Į šiaurę nuo kaimo dunkso Kalnaberžės miškas. Yra paminklinis kryžius, buvusi mokykla, prie Kruosto yra katalikų kapinaitės (gretimame Mociūnų kaime – sentikių).

## Istorija

XIX a. Vaidatoniai buvo Dotnuvos dvaro žemė. Pradžioje priklausė Bžostovskiams, vėliau Ščitams, paskui Chrapovickiams.

Vaidatoniai tarybiniais metais priklausė Surviliškio apylinkei.

## Gyventojai

## Galerija

Vaidatonių kaimas.JPG|Vaidatoniai iš pietų pusės
Vaidatonių kapinės.JPG|Vaidatonių kapinaitės
Vaidatonių buv. mokykla.JPG|Buvusi mokykla


## Šaltiniai
Apytalaukio šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia

**Apytalaukio šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Apytalaukio kaime, 5 km į šiaure nuo Kėdainių, prie Nevėžio ir jo kairiojo intako Alkupio santakos. Kultūros paveldo objektas Nr. 1414. Barokinė, turi renesanso bruožų. Bažnyčios rūsiuose ir kapinėse palaidoti Apytalaukio savininkų Šiukštų ir Zabielų palikuonys.

## Istorija

Pirmoji bažnyčia pastatyta iki 1635 m., fundatorius – grafas Petras Šiukšta. Inventoriuje nurodyta 1642 m. veikianti medinė bažnyčia ir statoma mūrinė. Ji 1674–1677 m. dar nebuvo pastatyta. Karališkasis rotmistras Kazimieras Zaviša su žmona Kristina Mlečkaite XVII a. pabaigoje įrengė altariją. Bažnyčioje pamaldas XVIII a. laikydavo Kėdainių misijos jėzuitai. XVIII a. veikė parapinė mokykla. Bažnyčios inventoriuje 1807 m. minimi 7 registrų vargonėliai; 2 būgnai, 2 voltornos ir 2 dūdos.

1851 m. gautas leidimas pristatyti bokštą. Klebonas V. Mockus ir dvarininkas Titas Šniukšta 1902–1919 m. atstatė mūrinę bažnyčią. Parapijai priklausė Lančiūnavos ir Šventybrasčio filijos. Apytalaukyje klebonavęs Vincentas Rimkevičius (mirė 1934 m.) padėjo knygnešiams, rėmė „Tėvynės sargą“, už tai caro valdžios persekiotas ir baustas.

## Architektūra

Bažnyčia barokinė, turi ir renesanso bruožų, lotyniško kryžiaus plano, su dideliu bokštu. Vidų dengia cilindriniai skliautai.

## Galerija

Apytalaukio baznycia1. 2007-05-06.jpg|
Apytalaukio baznycia2. 2007-05-06.jpg|
Apytalaukio bažnyčia.JPG|Apytalaukio bažnyčia 2015 m.


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Arkivyskupijos informacija
Čireliai

**Čireliai** – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurę nuo Kėdainių miesto, prie Sirutiškio–Daškonių kelio. Šiauriniu kaimo pakraščiu teka Kruostas, rytuose – Baltupis, vakaruose – Vensutis.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš asmenvardžio *Čirẽlis*. Jis apylinkėse minimas nuo XVIII a. pradžios.

## Istorija
Čireliai šaltiniuose minimi nuo XIX a. vid., tada tai buvo Dotnuvos valdininkų Chrapovickių valda.

XX a. pr. Čireliai dar vadinti Sipavičiais (*Sipowicze*), čia buvo Sipavičių giminės dvaras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ruandos provincijos

**[[Ruanda|Ruandos]] provincijos** vadinamos *intara* ir smulkiau yra padalintos į apygardas (*akarere*) ir savivaldybes (*umujyi*). Iki 2006 m. sausio 1 d. Ruanda buvo padalyta į 12 provincijų, tačiau Ruandos vyriausybė nusprendė įkurti naujas provincijas, norėdama išspręsti problemas, kilusias po 1994-ųjų genocido. Pirmas tikslas buvo decentralizuoti valdžią, nes buvo patirta, kad centralizuotas valdymas tapo vienas faktorių, paskatinusių genocidą. Antra, naujos provincijos yra labiau daugiatautės negu prieš tai buvusios, kas padeda susilpninti etninį susiskaldymą. Taip pat šios provincijos panaikins asociacijas su buvusio genocido įvykiais.

## Provincijos
Nuo 2006 m. sausio 1 d. egzistuoja šios penkios Ruandos provincijos:
* Šiaurės provincija
* Rytų provincija
* Pietų provincija
* Vakarų provincija
* Kigalio provincija

## Istorija

Iki 2006 m. egzistavusios provincijos:
* Butare
* Byumba
* Cyangugu
* Gikongoro
* Gisenyi
* Gitarama
* Kibungo
* Kibuye
* Kigalio kaimo provincija
* Kigalio miesto provincija
* Ruhengeri
* Umutara

## Nuorodos
* Rwanda: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Provinces of Rwanda (Statoids.com)
Ariogalos šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

**Ariogalos šv. arkangelo Mykolo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Ariogaloje, miesto centre. Istoristinė, turi neoklasicizmo ir neobaroko bruožų.

Parapijoje yra Ariogalos Daugirdų ir Partizanų koplyčios.

## Istorija

Pirmoji Ariogalos bažnyčia pastatyta apie 1416 m. Ldk Vytauto Didžiojo iniciatyva. Jai 1542 m. dovanota jurisdika miestelyje, 7 šeimos, 3 neapgyvendinti žemės sklypai, kuriuose vėliau įsikūrė Kunigiškių kaimas. 1547 m. bažnyčia atstatyta. XVI a. veikė parapinė mokykla.

ATR valdovas Zigmantas Vaza 1609 m. įsakė Ariogalos tijūnui Sebastijonui Kęstortui baigti statyti ir remontuoti Ariogalos bažnyčią, mat ji prieš keletą metų pastatyta, tačiau esanti be stogo ir pūvanti. Bažnyčia 1690 m. sudegė, apie 1726 m. atstatyta. Ji 1807 m. vėl sudegė, 1813 m. atstatyta. 1852 m. bažnyčia pailginta. Poetas kunigas Anupras Jasevičius bažnyčioje 1863 m. perskaitė sukilėlių atsišaukimą. Už tai ištremtas, 1884 m. grįžo į Ilūkstę (Latvija).

Vartotojų draugijos patalpose 1907 m. įsteigta „Saulės“ draugijos mokykla. 1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Bažnyčia 1915 m. sudegė. Pamaldos laikytos kitame mūriniame pastate. Kunigo Antano Simanavičiaus rūpinimusi, parapijiečių ir kitų aukomis 1926–1939 m. pagal šveicaro architekto Pejerio (Peyer) projektą, vadovaujant Graudui ir Pukiui, pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia (kaip architektas taip pat nurodomas Vladimiras Dubeneckis). Ją 1939 m. konsekravo arkivyskupas Juozapas Skvireckas.

## Architektūra

Bažnyčia istoristinė, turi neoklasicizmo ir neobaroko bruožų, stačiakampio plano, bazilikinė, dvibokštė. Vidus 3 navų. Manoma, kad didysis altorius po 1930 m. atkeltas iš Kauno šv. Mikalojaus bažnyčios.

## Galerija

1-Ariogalos bažnyčia.JPG|2018 m.
Ariogalos bažnyčia.JPG|Vaizdas nuo gatvės
Ariogalos bažnyčia, altorius-2.JPG|Pagrindinis altorius
Ariogalos bažnyčia, altorius.JPG|Šoninis altorius
Ariogalos bažnyčia, interjeras-2.JPG|Vaizdas į balkoną
Ariogala, lurdas.JPG|Lurdas šventoriuje


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* Apie Ariogalos parapiją arkivyskupijos svetainėje
* Ariogalos parapija
* Ariogalos šv. arkangelo Mykolo bažnyčia (panoramos)
Geidžių šv. Onos koplyčia

**Geidžių šv. Onos koplyčia** (arba ***Geidžių šv. Onos bažnyčia***) – katalikų koplyčia, tituluojama šv. Onos vardu, stovinti Geidžių kaime, Tirkšlių seniūnijoje, Mažeikių rajone, prie kelio . Koplyčia veikianti, priklauso Tirkšlių Kristaus Karaliaus parapijai.

Koplyčia yra architektūros paminklas, 2003 m. kartu su varpine įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas ).

## Galerija

Church of St. Anne in Geidžiai.jpg|Galinis fasadas
Geidžiai, koplyčios altorius.JPG|Altorius
Geidžiai, koplyčios interjeras.JPG|Interjeras
Geidžių koplyčia, varpinės varpas.JPG|Varpinės varpas
Stamps of Lithuania, 2007-27.jpg|Varpinė pašto ženkle


## Literatūra
* Geidžių šv. Onos bažnyčia (sud. Dalia Ramonienė). Lietuvos architektūros ir dailės paminklai. - Vilnius: Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2005. - 56 p. - ISBN 9955-624-29-9

## Šaltiniai

## Nuorodos

*
Ruandos karinės pajėgos

**[[Ruanda|Ruandos]] karinės pajėgos** sudarytos iš kariuomenės ir pusiau karinės žandarmerijos. Išlaidos, skirtos apsaugai, kol kas yra neproporcingai didelės nacionaliniam biudžetui, daugiausia dėl to, kad išlieka saugumo problemų Kongo DR ir Burundžio pasienyje. Vyriausybė pradėjo ambicingą projektą demobilizuoti tūkstančius kareivių.

**Kariuomenės rūšys**:
Kariuomenė, žandarmerija, laivynas, oro pajėgos

**Kariuomenės žmonių resursai (visas kiekis)**:
vyrai nuo 15-49: 1 774 459 (2000)

**Kariuomenės žmonių resursai (tinkamų tarnybai)**:
vyrai nuo 15-49: 902 970 (2000)

**Kariuomenės išlaidos [[JAV doleris|doleriais]]**:
$92 milijonai

**Kariuomenės išlaidos procentais nuo [[Bendrasis vidaus produktas|BVP]]**:
3.8 %
Aukštelkės šv. Antano Paduviečio bažnyčia

**Aukštelkės šv. Antano Paduviečio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Aukštelkės kaime, kelių  ir Aukštelkė–Sauginiai–Kuršėnai sankryžoje.

## Istorija

Apie 1764 m. Aukštelkės dvare pastatyta koplyčia. Antano Radavičiaus rūpesčiu 1885 m. pastatyta mūrinė koplyčia. Priklausė Šiaulių parapijai, ją aptarnavo Šiaulių kunigai. Audra 1903 m. nuplėšė koplyčios stogą, 1905 m. ji suremontuota, sutvirtinti pamatai. 1915 m. Pirmojo pasaulinio karo mūšiuose sugriauta.

Visuomenės veikėjas kunigas Vincentas Jarulaitis (1859–1939; palaidotas Aukštelkėje) 1932 m. koplyčią atstatė. Jai 1935 m. dovanota 19 ha žemės. Po Antrojo pasaulinio karo koplyčią imta vadinti bažnyčia. 1967 m. ji suremontuota.

## Architektūra

Bažnyčia neobarokinė, turi neoklasicizmo architektūros bruožų, stačiakampio plano, bebokštė, su trisiene apside, vienanavė.

Šventoriuje palaidotas iš Aukštelkės parapijos kilęs kunigas Vaclovas Tamoševičius (1912–1991), karo ir pokario metais kalintas.

## Galerija

Aukstelke.jpg|Angelo skulptūra prie pagrindinio įėjimo vakariniame fasade
Aukstelke3.jpg|Koplytstulpis prie bažnyčios 
Aukstelke1.jpg|Pietinis bažnyčios fasadas
Aukštelkė, bažnyčia.JPG|Priekis 2015 m.
Aukstelke2.JPG|Bažnyčios apsidė
Aukstelkesbaznycia1a.jpg|Bažnyčia nuo Sauginių kelio


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
Kropilai

**Kropilai** – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Kėdainių, šalia Bartkūniškių kaimo ir Smilgos upelio. Greta praeina plentas , prie jo yra priemiestinių autobusų stotelė „Kropilai“.

## Istorija

XX a. pr. Kropiluose buvo Kulviečių, Prokopavičių ir Stacevičių valdos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Gineitai

:: *Apie kaimą Kauno rajone žr. [[Gineitai (Kaunas)]]*.

**Gineitai** – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 6 km į šiaurę nuo Kėdainių, apie 2,5 km nuo Tiskūnų, prie kelio į Šventybrastį. Išsidėstęs Nevėžio upės kairiajame krante („Isos slėnyje“).

## Istorija

Gineitai seniau priklausė Siručiams (Sirutiškio dvarui).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Aukštosios Panemunės Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia

**Aukštosios Panemunės Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kaune, Aukštojoje Panemunėje, prie Sėmenos žiočių. Prie bažnyčios, 250 m į pietvakarius yra Panemunės kapinės. Parapijai priklauso Lietuvos šv. Kazimiero seserų kongregacijos koplyčia.

## Istorija

Simono Siručio rūpesčiu 1763 m. pastatyta mūrinė ***Panemunės šv. Simono ir Judo bažnyčia***. Dėl blogų pamatų po 11 metų jos siena ėmė griūti.

1780 m. pastatyta nauja medinė ***Panemunės šv. Karolio bažnyčia*** ir į ją perkeltos pamaldos. Didžiosios Panemunės dvaro savininkas sumažino bažnyčiai skirtus procentus, todėl klebonas Rokas Bučinevskis 1837 m. iškėlė bylą, kurią 1848 m. laimėjo. To paties klebono iniciatyva 1859 m. pastatyta mūrinė bažnyčia. Klebono Jurgio Staugaičio rūpesčiu 1882 m. padidinta, pakeistas frontonas.

1911–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. 1917 m. įsteigtos Panemunės kaimo kapinės.

2003 m. šalia bažnyčios šventoriaus esančioje pievelėje ėmė kurtis „meilės simbolių parkelis“ – nedideli akmenys su vardais ir užrašais apie meilę, dažniausiai paliekami bažnyčioje susituokusių porų.

## Architektūra

Bažnyčia neorenesansinė, stačiakampio plano, bebokštė, su šoninėmis zakristijomis. Vidus 3 navų, atskirtų medinėmis kolonomis.  Priekiniame fasade aukštai iškeltas trikampis frontonas. Virš įėjimo durų yra gulsčias sandrikas, aukščiau įstatytas puslankio formos langas. Šoninėse sienose įrengta po 3 aukštus arkinius langus. Presbiterija atskirta triumfo arka. Greta yra šoniniai altoriai. Pagrindiniam ir kitiems altoriams būdinga neogotikinė puošyba.

Šventoriaus tvora metalinė, su mūriniais stulpais. Vartai turi tris arkines angas su trikampiu stogeliu, yra derantys su bažnyčios architektūra. Šventoriaus tvoros kampuose pastatytos koplytėlės. Už šventoriaus ribų stovi buvusi varpinė (veikusi tarpukaryje).

## Galerija

Panemunės bažnyčia (Kaune).JPG|Bebokštė bažnyčia
A. Panemunės bažnyčia.JPG|Tvora metalinė, su mūriniais stulpais
A. Panemunės bažnyčia, apsidė.JPG|Galinėje dalyje – viena iš šoninių zakristijų
Altorius, Panemunės bažnyčia, Kaunas.JPG|Centrinis altorius
Panemunės bažnyčia, Kaunas. Vaizdas į vargonus.JPG|Vidurinė nava
Panemunės bažnyčia, vargonai.JPG|Vargonai
Panemunė, buvusi varpinė.JPG|Buvusi varpinė šalia šventoriaus


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* 
* Aukštosios Panemunės Švč. Mergelės Marijos Vardo parapija (vyskupijos inf.)
Avilių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia

**Avilių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Avilių miestelyje, 15 km į vakarus nuo Zarasų. Liaudies architektūros formų.

## Istorija

Vienas iš kunigaikščių Giedraičių 1712 m. Avilių kapinėse pastatė medinę koplyčią, kuri priklausė Dusetų parapijai. 1744 m. ją aptarnavo čia apsigyvenę vienuoliai pijorai. 1794 m. Aviliai priskirti Antazavės parapijai.

1812–1818 m. Avilių dvaro savininkė Gertrūda Kaminskienė dabartinės bažnyčios vietoje pastatė naują koplyčią. Vincentas Belikovičius 1815 m. prašė Vilniaus vyskupo leisti Aviliuose laikyti pamaldas (koplyčią jis suremontavęs).

Kunigas L. Misevičius, gavęs iš Vencavų dvarininkų Kruvičių paramos, 1875 m. koplyčią pertvarkė į bažnyčią. Iš abiejų pusių buvo pristatyta po zakristiją, pastatas pailgintas. Kunigas Juozapas Laniauskas 1891 m. apmūrijo šventorių ir kapines. Aviliuose 27 metus kunigavo Mykolas Petrauskas. Filtalistas Stanislovas Žilys 1930–1932 m. perdengė bažnyčią, suremontavo pastatus. Plieninį varpą bažnyčiai 1930 m. paaukojo parapijiečiai Trapnauskai. Avilių administratorius Izidorius Puriuškis (1910–1989) 1949 m. ištremtas į Karagandą, į Lietuvą grįžo 1956 m.

1974 m. į Avilių parapiją klebonu buvo paskirtas Alfonsas Kadžius (1910–1999). Gyvendamas Aviliuose suremontavo bažnyčią, domėjosi kaimo istorija, rinko vietos tautosaką. Jo rūpesčiu sutvarkyti vargonai, padidinta estrada chorui, geležinėmis templėmis sutvirtintas bažnyčios statinys, nudažyti bažnyčios, varpinės ir špitolės fasadai. Prof. Elena Šmigelskaitė restauravo du bažnyčios paveikslus.

## Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, turi baroko bruožų, stačiakampio pailgo plano (24,5×16,5 m). Stogo bokštelis su varpo formos šalmu ir geležiniu kryžiumi. Dvišlaičio stogo gale yra kitas, ažūrinis geležinis kryžius. Fasadas kuklus, be portiko. Trikampis frontonas papuoštas puslankiu langu su spindulių padalomis. Bažnyčios vidus 3 navų, atskirtų šešiomis medinėmis kolonomis. Abipus presbiterijos yra po zakristiją. 

Šventoriaus tvora akmenų mūro, su geležiniais 3 angų vartais tarp mūrinių stulpų. Šventoriuje stovi medinė varpinė. Į bažnyčią veda treji tašyto akmens laiptai – centriniai ir dveji šoniniai.

## Galerija

Avilių bažnyčia su varpine.JPG|Bažnyčia su varpine
Avilių bažnyčia, šoninis fasadas.JPG|Šoninis fasadas, zakristija
Avilių bažnyčia, vargonų choras.JPG|Vaizdas į vargonų chorą
Aviliai II, Lithuania - panoramio (7).jpg|Varpinė šventoriuje
Avilių bažnyčia, kryžius.JPG|Bokštelio kryžius


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Parapijos puslapis 
* Avilių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia *panoramas.lt*
Antazavės Dievo Apvaizdos bažnyčia

**Antazavės Dievo Apvaizdos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Antazavės kaime, 10 km į šiaurės rytus nuo Dusetų, netoli kelio . Kultūros paveldo objektas Nr. 23639. Turi baroko architektūros bruožų. Bažnyčia, varpinė ir vartai – architektūros paminklas, saugomas valstybės. Medinė, tašytų rąstų, pastatyta nenaudojant vinių. Tituluojama Dievo Apvaizdos vardu.

## Istorija

Spėjama, kad dar 1749 m. grafai Pliateriai galėję pasistatyti Dievo Motinos koplyčią. 1780 m. pastačius naujus dvaro rūmus ir juose įkūrus koplyčią, senoji tapo nereikalinga. Dvaro koplyčia Antazavėje minima 1782 m. Tačiau koplyčios aptarnavo tik dvarą, o valstiečiai lankydavosi Dusetų, Kriaunų ir Obelių bažnyčiose. Koplyčią retkarčiais aptarnaudavo Dusetų kunigai.

Tai, kad netolimoje Aleksandravėlėje buvo leista steigti parapiją ir statyti bažnyčią, priskiriant jai ir Antazavės dvarą su kaimais, ypač nepatiko grafienei, dvaro savininkei Kunigundai Valavičiūtei-Pliaterienei, kurios pastangomis 1789 m. spalio 22 d. popiežiaus nuncijus pripažino tiek Aleksandravėlės, tiek ir Antazavės parapines teises, taip pat leido statyti Antazavės bažnyčią. Bažnyčia pastatyta 1794 m. Dvaras bažnyčiai paskyrė 3 dešimtinių žemės sklypą. Jame pastatyti ūkiniai pastatai, medinė klebonija.

1827 m. išmūryta šventoriaus tvora. Greičiausiai tuo metu pastatyta mūrinė varpinė. XIX a. viduryje parapijai priklausė 40 dešimtinių žemės. 1908–1911 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės ir „Saulės“ draugijų skyriai.

1910 m. bažnyčia restauruota. Per Pirmąjį pasaulinį karą vokiečiai bažnyčioje įsirengė karinę ligoninę (pamaldos laikytos Antazavės kapinių koplyčioje). Į Rusiją išvežti 4 varpai. Tarpukariu įsigytas 1 varpas.

1922 m. parceliuojant Antazavės dvaro sodybą bažnyčiai duota 37 ha žemės. 1939 m. remontuota šventoriaus mūrinė tvora. Tada panaikintos sunykusios Kryžiaus kelio stočių koplytėlės (statytos 1889 m.). Bažnyčios sienos 1941 m. suveržtos ir ištiesintos, įdėti nauji pilioriai, pakeistos supuvusios dalys. 1943 m. suremontuoti šventoriaus vartai.

## Architektūra

Bažnyčia turi baroko architektūros bruožų, bazilikinė, kryžminio plano, su trisiene apside, dvibokštė, su bokšteliais. Vidus 3 navų, įrengti 3 altoriai. Prie šventoriaus tvoros glaudžiasi akmenų mūro varpinė (1827 m.). Šventoriuje palaidotas nuo 1963 m. Antazavėje klebonavęs Antanas Mikulėnas (1919–1986). Varpinė ir šventoriaus vartai yra (1889 m., mūriniai) architektūros paminklai.

## Galerija

Interior of Antazave church.jpg|Centrinis bažnyčios altorius
Antazavės bažnyčia.JPG|Bendras vaizdas
Antazave varp.jpg|Varpinė


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Parapija
Alksnėnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia

**Alksnėnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Alksnėnų kaime, 7 km į vakarus nuo Pilviškių. Liaudies architektūros formų. Parapijoje veikia Mažučių koplyčia.

## Istorija

Alksnėnai 1673 m. paskirti Virbalio dominikonų vienuolynui. 1867 m. pastatyta medinė koplyčia. Ji minima ir 1784 m. Koplyčioje 1906 m. buvo ketveri atlaidai per metus.

1918 m. pradėta statyti klebonija. 1921 m. įkurta parapija. Jai iš Alksnėnų dvaro duota 9 ha žemės. Klebonas G. Citavičius su parapijiečiais koplyčią padidino, ji tapo bažnyčia. 1925 m. įsteigta pavasarininkų kuopa.

Po Antrojo pasaulinio karo iš Panevėžio vyskupijos ištremtas kanauninkas Bronius Antanaitis suremontavo bažnyčią, sutvarkė kleboniją. Po jo 26 metus klebonavo Vincentas Kizlaitis (1895–1980).

## Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, vienabokštė. Yra 3 altoriai. Bažnyčios interjero erdvė trinavė. Presbiterijos gilumoje įrengtas pagrindinis, neobarokinis altorius. Jis pagamintas XX a. nežinomo autoriaus pagal XVII a. altoriaus elementų pavyzdžius – tai retas atvejis mūsų mažojoje architektūroje. Nežinomo autoriaus sukurta „Švč. Mergelės Marijos su Kūdikiu“ skulptūra didžiajame altoriuje – profesionali, įdomios ikonografijos ir kompozicijos, išraiškingos plastikos. Tokių XVI a. I p. skulptūrų Lietuvoje išlikę labai mažai. Vertingos ir kitų šventųjų senosios skulptūros, dekoratyviniai biustai, altorių fragmentai, kurie paveldėti iš senesnės šios vietos koplyčios, o į šią koplyčią buvo patekę iš kitų nežinomų bažnyčių.

Šventorius apmūrytas. Jame yra kapinės; čia palaidotas 1941 m. birželio 22 d. bolševikų nukankintas kunigas Justinas Dabrila (1905-1941).

## Galerija

Alksnėnų bažnyčios vartai.JPG|Šventoriaus vartai
Alksnėnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia. Galinis fasadas.JPG|Šoninis fasadas


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* 
* Alksnėnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų parapija *vilkaviskiovyskupija.lt*
*  (9:07)
Babriškių šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

**Babriškių šv. arkangelo Mykolo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Babriškių kaime, netoli kelių  ir  sankryžos, dešiniajame Varėnės krante. Kultūros paveldo objektas Nr. 2237. Klasicistinių proporcijų.

## Istorija

Kaime 1724 m. buvo koplyčia. 1838 m. Rosochackis kapinėse pastatė akmenų mūro koplyčią. Joje kartais buvo laikomos pamaldos.

Babriškėse 1942 m. apsigyveno vienuolis marijonas kunigas Juozas Rakickas. Jis prie koplyčios pristatė medinę zakristiją, pastatė kuklią kleboniją. 1944 m. sudegus Varėnos I bažnyčiai, parapija perkelta į Babriškes. Suremontuota koplyčia tapo bažnyčia.

## Architektūra

Bažnyčia klasicistinių proporcijų, su 2 tinkuotais bokštais ir lygiu frontonu. Šventoriuje stovi grakšti mūrinė koplytėlė.

Bažnyčios šventoriuje palaidoti Nepriklausomybės karo didvyriai Vyties Kryžiaus kavalieriai Zenonas Miklušis (1900–1971) ir Juozas Valickas (1896–1942).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija