open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kazokiškių Švč. Mergelės Marijos Nugalėtojos bažnyčia

**Kazokiškių Švč. Mergelės Marijos Nugalėtojos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kazokiškių kaime, 5 km į šiaure nuo Vievio. Kultūros paveldo objektas Nr. 1726. Vėlyvojo baroko ir ankstyvojo klasicizmo stiliaus. Šventovė yra viena iš katalikiškos piligrimystės vietų Kaišiadorių vyskupijoje. Yra vertingų sakralinio meno dailės paminklų, Marijos paveikslas garsėja stebuklais. Anksčiau už pagijimą tikintieji atsidėkodavo dovanodami sidabrinius votus, bet 1743 m. jie pavogti.

## Istorija

1609 m. ant Kazokiškių kalvelės dvarininkas Stanislovas Beinartas pastatydino bažnyčią ir ją perdavė dominikonams. Į ją 1680 m. atvežta Marijos Nugalėtojos paveikslo kopija (žmonių nuo 1700 m. laikoma stebuklinga; originalas Neapolyje). Kazokiškės 1649–1864 m. priklausė Paparčių dominikonų vienuolynui. Nuo 1700 m. Kazokiškėse nuolat gyveno kunigas. Kazokiškės buvo Paparčių parapijos, po 1864 m. – Žaslių parapijos filija.

1782–1790 m. bažnyčia rekonstruota. Manoma, kad rekonstrukcijos projekto autorius yra Augustinas Kosakauskas, o barokinė fasado dalis likusi iš senosios bažnyčios. 1905 m. kunigas Jonas Bobkevičius prisaikdino bažnyčios lankytojus kalbėti tik lenkiškai. Jis lietuvių šeimų vaikus rašydavo į juodąją knygą.

1948 m. klebonas Juozapas Čaplikas suimtas ir nuteistas 10 metų kalėti. 1954–1957 m. parapijos klebonu dirbo kunigas, istorikas Juozapas Stakauskas.

## Architektūra

Bažnyčia vėlyvojo baroko ir ankstyvojo klasicizmo stiliaus, stačiakampio plano, bebokštė, vienanavė. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Šalia vartų – tinkuoto mūro varpinė. Šventoriuje yra senos kapinės.

Bažnyčios viduje – paveikslai „Švč. Dievo Motina su Kūdikiu“ (XVII a., gerbiamas dėl tikinčiųjų patiriamų malonių), „Šv. Kazimieras“, bažnyčios fundatoriaus S. Beinarto portretas (abu XVIII a.) ir kiti, taip pat skulptūra „Nukryžiuotasis“ (XIX a.), geležinis ornamentuotas kryžius (XIX a.), kryželis (1799 m.) 

## Galerija

Kazokiskes church 2.JPG|
Kazokiskes church 3.JPG
Kazokiškių bažnyčia.JPG|
Kazokiškių vytis.JPG|2017 m. būsimo Lietuvos šimtmečio proga šalia bažnyčios pastatytas Vyčio paminklas


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Kazokiškių bažnyčios internetinė svetainė 
* Kazokiškių bažnyčia
Kazlų Rūdos Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia

**Kazlų Rūdos Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kazlų Rūdoje, prie Kauno–Kybartų geležinkelio, 500 m į vakarus nuo Kazlų Rūdos stoties.

Parapijoje veikia Jūrės Dievo Gailestingumo koplyčia.

## Istorija

Nuo XIX a. Kazlų Rūda priklausė Višakio Rūdos šv. vyskupo Stanislovo parapijai, bet 1922 m. Seinų vyskupija įsteigė Kazlų Rūdos parapiją. Vikaro Jono Krokininko rūpinimusi įsteigta bažnyčia su nuolatiniu kunigu. 1922 m. balandžio 22 d. paskirtas pirmasis klebonas Kazys Bičkauskas. Jis iš geležinkelių administracijos gautoje buvusioje geležinkeliečių mokykloje 1922 m. įrengė laikiną bažnyčią. Jai paskirtas 6 ha sklypas. Tas pats klebonas aptvėrė ir naująsias kapines. K. Bičkauskui išvykus į Ameriką, nauju klebonu paskirtas kun. Pranciškus Adomaitis, vėliau jį pakeitė kun. Pr. Balsevičius.

Geležinkelių valdybai pareikalavus grąžinti mūrinį pastatą, naudotą bažnyčios reikmėms, iš Krašto apsaugos ministerijos bažnyčios statyboms buvo nupirkti 3 buvę mediniai karo belaisvių barakai. 1923 m. parapijai perduota buvusi Alytaus Saratovo kareivinių cerkvė, iš jos rąstų 1924–1925 m. suręsta bažnyčia. Projektavo inž. Stasys Kimonas. 1924 m. buvo pašventinti bažnyčios pamatai. 

1925 m. lapkričio 8 d. naujojoje bažnyčioje atlaikytos pirmosios pamaldos. Iš Rusijos gražintų varpų fondo Kazlų Rūdai buvo skirti du varpai. Vietinis kalvis Jurgis Martinaitis (1879–1955) nukalė bažnyčios bokštų kryžius, apie 1930 m. padarė metalines groteles prie bažnyčios altoriaus, kitus metalo dirbinius.

1940 m. parapija jau turėjo 2901 parapijietį.

## Architektūra

Bažnyčia dvibokštė, unikali fachverkinės (sandalinės) konstrukcijos bokštais. Įstrižieji sandalų spyriai tarp vertikalių statinių sudaro žaismingą raštą. Bokštų šlaitai piramidiniai, paįvairinti stoglangiais ir šešiakampiais būgnais, ant kurių iškyla geležiniai kryžiai. Priekiniame fasade virš įėjimo durų į priekį ištrauktas frontonas. Jame įrengtas didelis arkinis langas, dienos metu gerai apšviečiantis vargonų chorą.

Bažnyčia sudėtingo plano: pagrindinė dalis stačiakampė, ties presbiterija yra šoninių koplyčių priestatai, prie susiaurintos apsidės priglausta žema zakristija. Šventorius aptvertas metalinių vertikalių strypų tvora.

## Galerija

2-Kazlų Rūda, bažnyčia.JPG|Bažnyčia 2018 m. pavasarį
Kazlų Rūda, bažnyčia.JPG|Fachverkinio stiliaus bokštai 
Kazlų Rūda, bažnyčios altorius.JPG|Altorius
Kazlų Rūda, bažnyčios vargonai.JPG|Vargonų choras
Kazlų Rūda, šventorius. Medis popiežiaus garbei.JPG|Atminimo medis popiežiui Jonui Pauliui II
1. Kazlų Rūda. Pavėsinė prie bažnyčios.JPG|Pavėsinė šventoriuje


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* 
* Vyskupijos informacija
* Marijampolės dekanato informacija 
* Kazlų Rūdos Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia (panoramos)
Kelmės Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia

**Kelmės Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kelmėje, miesto centre. Kultūros paveldo objektas Nr. 16024.

## Istorija

Ldk Vytautas Didysis Kelmėje 1416 m. įsteigė parapiją ir pastatė bažnyčią. Antroji bažnyčia pastatyta 1484 m. Albertas Gruzdavičius 1512 m. aprūpino altariją. 1581 m. Kelmės klebonu paskirtas B. Kotarskis vėliau perėjo į reformaciją. 1596 m. bažnyčioje pamaldas pradėjo laikyti evangelikai reformatai. 1606 m. pradėta bažnyčios grąžinimo byla. Katalikams 1608 m. bažnyčia grąžinta, 1613 m. sudegė. 1672 m. atstatyta, 1745 m. perstatyta. Bažnyčiai, be jurisdikos Kelmėje, 1820 m. priklausė Dikšių, Kušleikių, Norkių, Sutkių, Tolišių kaimai.

1900 m. patvirtintas architekto J. P. Dzekonskio mūrinės bažnyčios projektas. Bažnyčią suprojektavo Karlas Eduardas Strandmanas. 1901 m. medinė bažnyčia nugriauta, pamaldos perkeltos į Verpenos koplyčią. 1901 m. pašventinti būsimos bažnyčios pamatai. Darbus prižiūrėjo architektas Nikolajus Andrejevas. Klebono Petro Janušausko rūpesčiu bažnyčia 1908 m. pastatyta (tais pačiais metais ji konsekruota). 1910–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.

## Architektūra

Bažnyčia neogotikinė, lotyniško kryžiaus plano, su trisiene apside ir aukštu fasado bokštu. Stogų kryžmoje yra bokštelis. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais. Šventoriaus tvora mūrinė, su arkiniais vartais.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Bažnyčios vargonai
Kėdainių šv. Jurgio bažnyčia

**Kėdainių šv. Jurgio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kėdainiuose, kairiajame Nevėžio krante, ant slėnio terasos, šalia nedidelio upokšnio, juosiančio bažnyčios kalną, žiočių. Seniausias pastatas mieste, kultūros paveldo objektas Nr. 978.

Mišios vyksta kiekvieną sekmadienį, 10:00 ir 12:00 valandomis. Parapijai priklauso rytinė Kėdainių dalis ir aplinkiniai kaimai.

## Istorija

Manoma, kad mūrinė bažnyčia pastatyta iš lietuvių pilies XV a. pirmojoje pusėje. Minima 1518 m. Apie XVI a. vidurį perduota protestantams. 1600 m. iškelta bažnyčios grąžinimo byla. Po ilgo bylinėjimosi 1627 m. sutartimi bažnyčia perduota katalikams. Konsekruota 1662 m.

Bažnyčia 1758 m. rekonstruota, pažeminta, šoninės navos perdengtos skliautais. XVIII a. antrojoje pusėje veikė parapinė mokykla. Iki 1782 m. sudegė. Klebonijai 1832 m. priklausė Dvarčininkų, Eigulių, Melagių kaimai. Bažnyčia 1839–1840 m. gerokai remontuota.

## Architektūra

Bažnyčia gotikinė, neobazilikinė, stačiakampio plano (navos 23×24 m), su trisiene apside, dviaukščiu priestatu ir žemu bokštu (varpine). Vidus 3 navų, atskirtų stulpais. Vidurinę navą dengia kryžminiai, šonines – cilindriniai skliautai.

## Galerija

Kėdainių Šv. Jurgio bažnyčia1.jpg|Apsidė
Kėdainių Šv. Jurgio bažnyčia2.jpg|Pietinis fasadas
Kėdainių Šv. Jurgio bažnyčios klebonija.jpg|Klebonija
Kiejdany_1916.JPG|Bažnyčia 1916 m.


## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Arkivyskijos informacija
Kazliškio Švč. Mergelės Marijos bažnyčia

**Kazliškio Švč. Mergelės Marijos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kazliškio kaime, 9 km į rytus nuo Pandėlio, kairiajame Nemunėlio krante. Liaudies architektūros formų. 

## Istorija
 
1796 m. minima nauja Kazliškio koplyčia, kuri XIX a. antrojoje pusėje sugriuvo. Kazliškio apylinkių gyventojai 1901 m. prašė konsistorijos leidimo pasistatyti koplyčią. Konsistorija neleido statyti, kol nebus pastatyta Žiobiškio bažnyčia. Kazliškio dvaro savininkė A. Brazauskienė gavo Rusijos Vidaus reikalų ministerijos leidimą koplyčiai statyti ir padovanojo sklypą.

1910 m. pabaigoje pastatyta medinė koplyčia. 1911 m. pabaigoje paskirtas nuolatinis kunigas, koplyčia tapo bažnyčia. Įrengti vargonai, 1915–1918 m. klebonavusiam Stanislovui Stakelei pavyko išsaugoti bažnyčią nuo sunaikinimo, buvo sugadinti tik vargonai, sugriauta varpinė. 1918 m. paskirtas klebonas Matas Nakas suremontavo bažnyčią, skarda perdengė stogą, aptvėrė šventorių. 1922 m. parapija nusipirko 12 ha žemės.

1932–1937 m. klebonavęs Juozapas Matulevičius pastatė naują kleboniją, atstatė ūkinius trobesius. 1937 m. paskirtas klebonas Jonas Lapinskas perdažė bažnyčios vidų, pastatė klausyklas. Per Antrąjį pasaulinį karą dingo dalis bažnytinių rūbų.

## Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, kryžminio plano. Stogas su 2 bokšteliais. Šventoriaus tvora geležinė, ažūrinė, ant betoninio pamato. Šventoriuje stovi medinė varpinė.


DSCF0330 (Large).jpg
Unnamed2 - panoramio (1518).jpg
Unnamed2 - panoramio (1565).jpg|Varpinė


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Parapijos puslapis 
* http://rokiskis.w3.lt/kiti/kazliskis.html 
* Kazliškio Švč. Mergelės Marijos bažnyčia
* http://www.panoramio.com/photo/16258272
Lietuvos krikščioniškosios demokratijos partija

**Lietuvos krikščioniškosios demokratijos partija** (**LKDP**) – Lietuvos politinė partija, kurios tikslas – propaguoti krikščioniškas vertybes. Partija vadovaujasi krikščionybės paveikta politika, daugiausia sekdami krikščioniškosios demokratijos idealais.

Partija veikia nuo 2001 m. (įregistruota 2003 m. sausio 28 d.) Partiją įkūrė Lietuvos krikščionių demokratų partijos nariai, nepritariantys susijungimui su Krikščionių demokratų sąjunga.

Partija tapo parlamentine 2024 m., kai jos pirmininku išrinktas Mindaugas Puidokas.

2024 m. vasario 28 d. partija pasirašė politinio bendradarbiavimo sutartį su Žemaičių partija ir V. Tutkaus komanda. Pagal sutartį buvo sukurta Taikos koalicija, dalyvavusi EP ir Seimo rinkimuose, bet nė vienas kandidatas iš koalicijos partijų narių nebuvo išrinktas..

## Pirmininkai
* Ignacas Uždavinys – 2003–2008 m.
* Vincentas Lamanauskas – 2008–2010 m.
* Alė Jurgaitienė – 2010–2016 m.
* Eligijus Dzežulskis-Duonys – 2016–2021 m.
* Gitana Nevulienė – 2021–2024 m.
* Mindaugas Puidokas – 2024 m.
* Jūratė Rudejevienė – nuo 2025 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
* Facebook svetainė
Liberalų ir centro sąjunga

**Liberalų ir centro sąjunga** – buvusi Lietuvos politinė partija, veikusi 2003–2014 m.

## Istorija

Partija įkurta 2003 m. gegužės 31 d., kai bendrame suvažiavime susijungė Lietuvos liberalų sąjunga, Modernieji krikščionys demokratai ir Lietuvos centro sąjunga. 2003 m. birželio 26 d. sąjunga buvo įregistruota LR Teisingumo ministerijoje (kodas 195725238).

2006 m. nuo sąjungos atsiskyrė Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdis.

2011 m. gruodžio 10 d. prie Liberalų ir centro sąjungos prisijungė Tautos prisikėlimo partija.

2014 m. liepos 12 d. jungiamajame suvažiavime susijungė su politine partija „Sąjunga TAIP“ į Lietuvos laisvės sąjungą.

## Pirmininkai

* Artūras Zuokas – 2003–2009 m.
* Gintautas Babravičius – 2009–2011 m.
* Algis Čaplikas – 2011–2013 m.
* Artūras Melianas – 2013–2014 m.

## Rinkimai
*2004 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai: 18 mandatų.
*2004 m. Europos Parlamento rinkimai: 2 mandatai.
*2007 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai: 182 mandatai.
*2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai: 8 mandatai.
*2009 m. Europos Parlamento rinkimai: mandatų nelaimėjo.
*2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai: 126 mandatai.
*2012 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai: mandatų nelaimėjo.

## Išnašos
Kazitiškio šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia

**Kazitiškio šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kazitiškio kaime, Ignalinos rajone, šalia kelio , 11 km į šiaurę nuo Ignalinos.

## Istorija

Kazitiškio dvaro savininkai Belikavičiai 1745 m. pastatė medinę bažnyčią ir pakvietė vienuolius unitus. Vienuolynas ir bažnyčia 1834 m. uždaryti, įrengta stačiatikių cerkvė. Žemaičių vyskupas Motiejus Valančius paragino Salako kleboną pastatyti Kazitiškyje koplyčią. Ji pastatyta 1860–1862 m., 1864 m. Rusijos valdžios uždaryta.

Į Kazitiškį 1905 m. paskirtas kunigas Jonas Rimkūnas iš senosios bažnyčios pastatė kleboniją. Viename jos gale įrengė altorių ir pradėjo laikyti pamaldas. 1906–1908 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Ją 1909 m. konsekravo Žemaičių vyskupas Gasparas Cirtautas. 1920 m. bažnyčia atsidūrė Lenkijos okupuotoje teritorijoje. 1925 m. įkurta parapija. 1934 m. suburtam lietuvių chorui okupacinė valdžia draudė repetuoti. Klebonas Vincas Bobinas (Kazitiškyje nuo 1928 m.) už lietuvišką veiklą nuteistas 5 metus kalėti. 1938 m. bažnyčia suremontuota.

2016 m. balandžio 5 d. bažnyčia degė. Apdegė altorius, aprūko sienos. Tai antras kartas, kai Ignalinos rajone per savaitę degė antra bažnyčia. Pirmąkart degė medinė Ceikinių Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia.

## Architektūra

Bažnyčia neogotikinė, bazilikinė, dvibokštė, su žemesne apside. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora metalinė.

## Galerija

Kazitiškio bažnyčia, balkonas.JPG|Vargonų choras
Kazitiškio bažnyčia 1.JPG|Priekinis fasadas
Kazitiškio bažnyčia, apsidė.JPG|Apsidė


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* Parapijos informacija
* Kazitiškio parapija
Kauno šv. Vincento Pauliečio bažnyčia

**Kauno šv. Vincento Pauliečio bažnyčia** (arba ***Petrašiūnų bažnyčia***) – katalikų bažnyčia, stovinti Kaune, rytinėje jo dalyje, dešiniajame Nemuno krante, Petrašiūnų mikrorajone. Bažnyčia įsikūrusi pramoniniame Kauno priemiestyje, ji tituluota visų labdaringų veiklų ir organizacijų globėjo, kilusio iš Prancūzijos šv. Vincento Pauliečio (1581–1660) vardu. Petrašiūnų kapinės yra už 1,5 km į pietryčius.

Šv. Vincento Pauliečio parapijoje yra Pažaislyje stovinti Kauno Švč. M. Marijos Apsilankymo pas Elzbietą bažnyčia rektorato teisėmis. Parapija ribojasi su Švč. Jėzaus Širdies (Šančių), šv. Antano Paduviečio, Gerojo Ganytojo (Dainavos) ir Švč. Mergelės Marijos Rožančiaus Karalienės (Palemono) parapijomis bei Vilkaviškio vyskupija.

## Istorija

1934 m. Petrašiūnuose įsikūrė kapucinai. Jie pagal architekto Nikolajaus Mačiulskio projektą 1934 m. pastatė mūrinę bažnyčią (rūpinosi kunigas Vincas Mieleška). Ją 1936 m. konsekravo apaštalinis nuncijus vyskupas Antonijus Arata, o pamokslą pasakė vyskupas Teofilius Matulionis. 

Iki parapijos įsteigimo 1948 m. bažnyčia Petrašiūnuose buvo Kauno Karmelitų parapijos filija. Broliai kapucinai būdavo skiriami Karmelitų parapijos vikarais, kurie dirbo ir Petrašiūnų filijoje. Bažnyčios rūsyje buvo įrengta kino salė rodyti religinio turinio filmams. Kapucinai leido religinį „Lurdo“ žurnalą.

1948 m. buvo uždaryti Petrašiūnų kapucinų vienuolynas ir filija. Tais pačiais metais vyskupo dekretu įsteigta Petrašiūnų parapija, kad ji nebūtų sovietinės valdžios panaikinta. Nors sovietmečiu vienuolynas buvo uždarytas, vienuoliai persekiojami, tačiau bažnyčioje veikiančioje jaunimo zakristijoje apie 1970 m. ėmė rinktis Petrašiūnų jaunuoliai ir pogrindyje veikusios vienuolės. Jie dalyvaudavo pamaldose ir slapta mokė vaikus tikėjimo tiesų, ruošė sakramentams. Toje pačioje zakristijoje 1988 m. buvo kuriami ir pasirašomi reikalavimai sovietų valdžiai grąžinti tikintiesiems bažnyčias.

Lietuvai atgavus nepriklausomybę, kardinolas Vincentas Sladkevičius pakvietė kapucinus į Dotnuvos vienuolyną, o 1995 m. grąžino ir Petrašiūnų bažnyčią. Šiuo metu kapucinai darbuojasi Petrašiūnuose, Kaune, ir Paulių kaime (Jurbarko rajone). 2006 m. spalį parapija pažymėjo Petrašiūnų bažnyčios pašventinimo 70-mečio jubiliejų.

## Architektūra

Petrašiūnų bažnyčia yra viena iš keturių tarpukario modernizmo bažnyčių Kaune. Turi romaninio ir gotikinio stilių požymių. Statinys stačiakampio plano, masyvus, vienabokštis, su 2 priestatais, yra rūsys. Sienose įrengti grakštūs aukšti langai. Šventoriuje ant kalvelės yra kapinaitės, kurias puošia kryždirbio Adolfo Teresiaus koplytstulpiai.

## Galerija

Petrašiūnų bažnyčia.JPG|Petrašiūnų bažnyčia, kurios dešinėje – kapinaitės
Petrašiūnai, parapijos raštinė.JPG|Raštinė kapucinų vienuolyne, įėjimas iš šventoriaus
Petrašiūnų bažnyčia, kryžius.JPG|Bokšto smailės kryžius


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* 
* Kauno I dekanatas. Kauno šv. Vincento Pauliečio parapija
* Mažesniųjų brolių kapucinų ordinas
Tautinė partija Lietuvos kelias

**Tautinė partija Lietuvos kelias, TPLK** – Lietuvos politinė partija. Pirmininkė dr. Lilijana Astra.

## Istorija

Įkurta 2001 m. Vilniuje. 2003 m. birželio 23 d. partija įregistruota Teisingumo ministerijoje. Turėjo skyrius Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje, Druskininkuose. 2004 m. Seimo rinkimuose surinko 2577 balsų ir mandatų negavo. 2014 m. prijungta prie Lietuvos liaudies partijos.

## Programinės nuostatos

„Spartėjanti globalizacija, tarptautinė migracija, naujosios technologijos bei komunikacijos lemia ir Vakarų civilizacijos pokyčius. Lietuva, norėdama atlaikyti tokį globalų spaudimą, turi būti visais atžvilgiais stipri valstybė. Mūsų šaliai reikia nepaprasto nacionalinio atsparumo, norint išsaugoti savo ilgaamžius tautinius siekius, idealus ir pamatines vertybes. Moderniojoje pasaulinėje multikultūrinėje aplinkoje Lietuva privalo būti stipri ne tik savo gynybine, ekonomine ar socialine galia, bet ir tautine kultūrine savikūra“.

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Jūros šventė

**Jūros šventė** − kasmetinė ir didžiausia Klaipėdos miesto šventė, tradiciškai vykstanti paskutinį liepos savaitgalį. Šventės metu mieste vyksta daug kultūrinių, sportinių ir pramoginių renginių: koncertai, pasirodymai, spektakliai. Jūros šventės metu didžioji dalis renginių yra orientuoti į 'jūrinę tematiką', renginių pobūdžiu ir jų vieta (kruizinis laivų terminalas, Smiltynė, „Memelio miesto“ teritorija, Danės upės krantinės).

## Istorija

Pirmą kartą Jūros šventė (Jūros diena) surengta 1934 m. rugpjūčio 11–12 d. Lietuvos Vakarų sąjungos iniciatyva. Joje dalyvavo 60 tūkst. miestiečių ir svečių, tarp kurių buvo ir Lietuvos Respublikos prezidentas Antanas Smetona, jis ir paskelbė šventės pradžią. Tarpukariu ji populiarino jūrą, jūreivystę ir jūrines profesijas. Šventėje dalyvaudavo svarbūs Lietuvos visuomenės atstovai, politikai.

2002 m. surengta didžiausia Jūros šventė. Tada renginys sutapo su miesto 750 metų jubiliejumi, ją aplankė apie 1 mln. turistų. 2006 m. šventė surengta liepos 21-23 d. Daugiausia renginių vyko Klaipėdos senamiestyje ir centrinėje miesto dalyje. Per tris dienas įvyko apie įvairių 100 kultūrinių renginių. Pagrindinės šventės scenos buvo: Anikės aikštė, Kruizinių laivų terminalas, Tiltų gatvė, Jono kalnelis. Renginiai vyko 15 vietų, iš kurių net 5 Smiltynėje. 2006 m. Jūros šventėje dalyvavo apie 450 tūkst. žmonių.

48-oji Jūros šventė vyko 2007 m. liepos 27-29 d. Jos metu trečią kartą vyko jau tradiciniu tapęs burlaivų festivalis „Baltic Sail“.

## Šventės reikšmė Klaipėdai

Tai itin svarbus renginys Klaipėdos miestui. Į šventę atvyksta svečių iš visos Lietuvos bei užsienio šalių – Vokietijos, Nyderlandų, Estijos.

Šventė yra puiki priemonė reklamuoti miestą. Ją dažnai transliuoja nacionalinė ir kitos Lietuvos televizijos, sulaukiama nemažai užsienio spaudos dėmesio.

Šventės Jūrininkų vakare tradiciškai įteikiami Jūrų kapitono Liudviko Stulpino medalis ir Lietuvos jūrų transporto darbuotojo garbės ženklas nusipelniusiems asmenims.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Jūros šventė (sud. Kęstutis Demereckas). – Klaipėda: Libra Memelensis, 2004. – 96 p.: iliustr. – ISBN 9955-544-26-0

## Nuorodos

* I Jūros diena, 1934 m.
* Jūros šventė 2009 Klaipėdoje
* Filmas apie Jūros šventę 2015
* Filmas apie Jūros šventę 2016
* Filmas apie Jūros šventę 2017
* Filmas apie Vainikų žuvusiems nuleidimo ceremoniją Jūros šventėje 2017
* Filmas apie Jūros šventę
Kavarsko šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

**Kavarsko šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kavarske, dešiniajame Pienios (dešinysis Šventosios intakas) krante. Kultūros paveldo objektas Nr. 47428. Istoristinė, dominuoja neobaroko ir neoklasicizmo elementai.

## Istorija

1538 m. įsteigta parapija. Iki 1636 m. pastatyta nauja bažnyčia (kitoje vietoje). Kavarsko dvare 1636 m. pastatyta mūrinė koplyčia. 1697 m. bažnyčia perstatyta. Jai Mykolas Oginskis skyrė turto. 1781 m. minima parapinė mokykla. Per miesto gaisrą 1842 m. sudegė klebonija su ūkiniais pastatais. 1857 m. pradėta statyti dabartinė vienabokštė bažnyčia. Išmūrijus sienas dėl prasidėjusio sukilimo statyba uždrausta. 1864 m. gautas leidimas tęsti statybą. 1868 m. leista rinkti aukas baigti statyti bažnyčią (pastatyta 1887 m.).

1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Per Pirmąjį pasaulinį karą bažnyčia apgadinta. Parapijiečių ir iš Kavarsko parapijos kilusio JAV lietuvio Pranciškaus Kalibato lėšomis bažnyčia suremontuota: 1924 m. įrengti šoniniai, 1931 m. – didysis altorius, 1927 m. atstatytas bažnyčios bokštas, įkelti 3 varpai, 1929 m. įsigyti vargonai.

1935 m. pastatyta parapijos salė. 1936 m. prie vieškelio į Ukmergę pastatytas 20 m aukščio gelžbetoninis kryžius. 1947–1975 m. klebonavo Valerijonas Kekys (1909–1982). Kunigas Albertas Perminas (1914–1983) nuo 1975 m. buvo parapijos administratorius (palaidotas šventoriuje).

## Architektūra

Bažnyčia istoristinė (dominuoja neobaroko ir neoklasicizmo elementai), su priestatėliais prie pagrindinio fasado. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais, dengtų cilindriniais skliautais. Šventoriuje stovi koplytėlė ir triaukštis stogastulpis.

## Galerija

Kavarsko bažnyčia 8.JPG
Kavarsko bažnyčia 2.JPG
Kavarsko bažnyčia 3.JPG
Kavarsko bažnyčia 4.JPG
Kavarsko bažnyčia 5.JPG
Kavarsko bažnyčia 6.JPG
Kavarsko bažnyčia 7.JPG


## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Arkivyskupijos informacija
* Kavarsko šv. Jono krikštytojo bažnyčia
Krikščionių demokratų sąjunga

**Krikščionių demokratų sąjunga, KDS** – Lietuvos politinė partija, veikusi 1990–2001 m. Valdybos pirmininkai – 1990 – 1991 m. Viktoras Petkus, 1991–2001 m. Kazys Bobelis.

## Istorija

1989 m. vasario 10 d. trylikos asmenų grupė paskelbė pareiškimą, kad atgaivina veiklą Lietuvos krikščionių demokratų partija. Pirmuoju partijos pirmininku buvo išrinktas žymus disidentas Viktoras Petkus. Tačiau dėl asmeninių ambicijų ir tarpusavio nesutarimų netrukus dalis partijos narių, vadovaujami V. Petkaus įsteigė naują krikščioniškos pakraipos partiją – *Krikščionių demokratų sąjungą*. 1990 m. partija įregistruota Teisingumo ministerijoje (kodas 190747985, registracijos adresas – Vilnius, Akmenų g. 1-17).

Partija dalyvavo visuose 1992–2000 m. vykusiuose Seimo ir savivaldybių rinkimuose, tačiau žymių pasiekimų nebuvo. Partijos pirmininkas K. Bobelis į Seimą buvo renkamas pagal mažoritarinę sistemą Marijampolės rinkimų apygardoje.

KDS 2001 m. balandžio 7 d. savo suvažiavime priėmė nutarimą susijungti su Lietuvos krikščionių demokratų partija į partiją Lietuvos krikščionys demokratai. 2001 m. gegužės 12 d. įvyko Jungiamoji konferencija, kurioje abi krikščioniškosios demokratijos partijos susijungė.
Lietuvos socialistų partija

**Lietuvos socialistų partija, LSP** – buvusi Lietuvos politinė partija, atstovavusi kairiojo marksizmo pozicijas.

## Istorija
Įkurta 1994 m. kovo 26 d. Steigiamajame suvažiavime Vilniuje. Pirmuoju LSP pirmininku buvo išrinktas Albinas Visockas.

1995 m. rugsėjo 11 d. partija įregistruota Teisingumo ministerijoje (kodas 191867432, registracijos adresas – Vilnius, P. Žadeikos g. 4-5). 2006–2009 m. partijai vadovavo Giedrius Petružis.

2009 m. gruodžio mėn. susijungė su partija „Frontas“, naujos partijos pavadinimas – „Socialistinis liaudies frontas“.

## Išnašos
Lietuvos ūkio partija

**Lietuvos ūkio partija**, **LŪP** – Lietuvos politinė partija. Partijos pirmininkas nuo 1995 m. Klemensas Šeputis.

## Istorija
 
Įkurta 1995 m. spalio 14 d. Steigiamajame suvažiavime Vilniuje. Partijos iniciatoriai buvo Leonas Jankauskas, vėliau partijos centrinės valdybos pirmininkas, Švietimo darbuotojų profsąjungos vadovas Aleksas Bružas, koncerno „Vikonda“ viceprezidentas Juozas Gaidamavičius, Bronislovas Kučinskas, Alfredas Pekeliūnas, Lietuvos Respublikos Nepriklausomybės Akto signataras Romualdas Rudzys, Eimutis Žvybas ir kiti pramonininkai.

1996 m. sausio 22 d. partija įregistruota Teisingumo ministerijoje (kodas 291929080, registracijos adresas – Vilnius, Savanorių pr. 7).

1996 m. Seimo rinkimuose gavo 1,2 proc. balsų ir vėliau nacionaliniuose rinkimuose nedalyvavo. Penki partijos nariai 1997 m. buvo išrinkti tik į savivaldybių tarybas.

Veikė iki 2011 m.

## Šaltiniai
Lietuvos piliečių aljansas

**Lietuvos piliečių aljansas, LPA** – Lietuvos politinė partija.

## Istorija
 
1996 m. buvo įkurtas **Lietuvos tautinių mažumų aljansas**, 1997 m. pervadintas į *Lietuvos piliečių aljansą*. 1996 m. rugpjūčio 14 d. partija įregistruota Teisingumo ministerijoje. Aljansas veikė kaip atsvara Lietuvos rusų sąjungai ir Lietuvos lenkų rinkimų akcijai.

1997 m. savivaldybių rinkimuose Visagine laimėjo 9 vietas, Vilniaus mieste – 10, Klaipėdoje – 7 ir Šalčininkuose – 1 mandatą. 2000 m. gavo tik 3 mandatus Visagine.

2005 m. pasivadino Lietuvos piliečių sąjunga, kuriai vadovauti pradėjo Seimo narys Henrikas Žukauskas, o 2006 m. tapo Pilietinės demokratijos partija.

## Pirmininkai

* 1996 m. Mečislovas Vaškovičius
* 2001 m. Viačeslavas Škilis
Ramoškiai

:: *Apie kaimą Radviliškio rajone žr. [[Ramoškiai (Radviliškis)]]*.

**Ramoškiai** – kaimas šiaurės vakarinėje Joniškio rajono savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurę nuo Skaistgirio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Reibiniai

**Reibiniai** – kaimas šiaurės vakarinėje Joniškio rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietus nuo Skaistgirio. Netoliese teka upė Švėtė. Seniūnaitijos centras. Yra tautosakininko Mato Slančiausko sodyba-muziejus.

## Istorija
Sovietmečiu buvo „Pergalės“ kolūkio pagalbinė gyvenvietė.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Aleksas Jasutis (1910–1938), rašytojas. 1982 m. kaimo centre jam pastatytas paminklas.
* Stasys Vaitekūnas (1941–2016), geografas.

## Šaltiniai
Lankaičiai

**Lankaičiai** – kaimas šiaurės vakarinėje Joniškio rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietryčius nuo Skaistgirio, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Šalia kaimo teka Kivė ir jos intakas Lanka. Prie kelio į Trumpaičius yra fermų kompleksas.

## Istorija
Pirmojo paminėjimo tiksli data nėra nėra žinoma. 1372 m. yra minimas Livonijos ordino kariuomenės nusiaubta Lankininkų žemė (kurios lokacija nenustatyta). 1599 m. Joniškio RKB krikšto metrikų knygoje paminėtas Lankaičių kaimas. XVII a. vadinamas Aleknaičių pavadinimu, 1682 m. – Aleknaičių arba Lankaičių pavadinimu.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Lankaičiuose 1932 m. rugpjūčio 1 d. gimė sociologas, ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras Alfonsas Algimantas Mitrikas.

## Šaltiniai
Degutas

**Degutas** – kietojo kuro (akmens anglių, durpių, skalūnų, medienos) sausosios distiliacijos produktų kondensatas. Aliejinės konsistencijos, specifinio kvapo, rudos ar juodos spalvos medžiaga. Netirpus vandenyje. Jo sudėtis priklauso nuo kuro rūšies ir distiliacijos temperatūros. Praeityje degutas buvo plačiai vartojamas medinėms valtims, laivams, stogams sandarinti. Šiuo metu dažniausiai nereikalinga, todėl poreikis labai sumažėjęs. Mažais kiekiais degutas vis dar naudojamas kaip prieskonis specifiniuose saldainiuose, alkoholiniuose gėrimuose. 

Degutas, gautas žemoje temperatūroje pusiau koksuojant rusvąsias anglis žemoje temperatūroje (apie 550&nbsp;°C), yra alifatinės prigimties ir vadinamas pirminiu. Jame esama angliavandenilių (sočiųjų, nesočiųjų, naftenų) ir šiek tiek aromatinių junginių. Perdirbant pirminį degutą, gaunamas benzinas, soliarinė alyva, parafinas, fenoliai, piridino bazės, organinės rūgštys. Aromatinės prigimties degutas gaunamas iš akmens anglių, koksuojamų aukštoje temperatūroje (apie 1100&nbsp;°C). Iš jo gaunami aromatiniai junginiai – toluenas, ksilenas, piridino bazės, anilinas, naftalinas, antracenas, naftenai, chinolinas, vartojami kaip žaliava gauti organiniams dažams, vaistams, sprogstamosioms medžiagoms.

## Šaltiniai
Rukuižiai

:: *Apie kaimą Jonavos rajone žr. [[Rukuižiai (Jonava)]]*.

**Rukuižiai** – kaimas šiaurės vakarinėje Joniškio rajono savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Petraičių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Daukšiai (Joniškis)

**Daukšiai** – kaimas Joniškio rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 5 km į šiaurės rytus nuo Žagarės. Seniūnaitijos centras. Kaime yra kaimo bendruomenė.

## Istorija

Nuo 1960 m. veikia medicinos punktas, darželis-mokykla, kultūros namai, biblioteka. 1950–1992 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Daunoriškė

**Daunoriškė** – kaimas šiaurinėje Joniškio rajono savivaldybės dalyje, 12 km į pietryčius nuo Petraičių. Yra Daunoravos biblioteka. Teka Vešėtinis ir Platonis, yra tvenkinys.

## Istorija

Iki XX a. žemės reformos kaimas vadintas ***Satkūnėliais***.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Bandoriai

**Bandoriai** – kaimas šiaurės vakarinėje Joniškio rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Petraičių.

## Gyventojai

1923 m. buvo 20 ūkių, 92 gyv.

## Šaltiniai
Paberžiai (Joniškis)

**Paberžiai** – kaimas šiaurinėje Joniškio rajono savivaldybės dalyje, 1 km į pietvakarius nuo Daunoriškės. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pročiūnai II

**Pročiūnai II** – kaimas šiaurinėje Joniškio rajono savivaldybės dalyje, 2 km į vakarus nuo Daunoriškės. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vytaučiai (Joniškis)

**Vytaučiai** – kaimas šiaurinėje Joniškio rajono savivaldybės dalyje, 5 km į pietvakarius nuo Daunoriškės. 

## Istorija

Vytaučiai pirmą kartą raštiškai paminėti 1557 m., kai Ldk Žygimantas Augustas patvirtino, kad kaimas priklauso Vilniaus vaivadai Mikalojui Radvilai Juodajam. Istoriko Tomo Čelkio pateiktoje hipotezėje teigiama, kad šioje vietoje anksčiau galėjo būti Ldk Vytautui Didžiajam priklausęs dvaras, pavadintas valdovo vardu. Gyvenvietė išsistačiusi prie senojo kelio į Livoniją, todėl Vytauto laikais čia galėjo būti įrengtas apsaugos postas, kontroliavęs įvažiavimą į LDK. 

## Gyventojai
 

## Šaltiniai
Prieglius

:: *Apie gyvenvietę žr. [[Prieglius (Zarečė)]]*.

**Prieglius** (, rus. *Преголя*) – upė Rusijoje, Kaliningrado srityje. Upė susidaro prie Černiachovsko susiliejus Įsručiui ir Angrapei. Ilgis – 123 km, su Angrape (Vingrupė) – 292 km. Įteka į Aistmares.

Didžiausias intakas – Alna.

Gvardeiske nuo Priegliaus atsišakoja Deimena. Upė kanalais sujungta su Nemunu. Prie Priegliaus įsikūrę miestai – Įsrutis, Vėluva, Tepliava, Karaliaučius. Laivuojama iki Įsručio.

## Nuorodos
* Priegliaus baseino upės Lietuvoje
Grotiniai šamukai

**Grotiniai šamukai** (*Astroblepidae*) – šamažuvių (*Siluriformes*) šeima. Dydis – iki 30 cm. Paplitę Pietų Amerikos ir Panamos gėluose vandenyse.

Šeimoje yra 1 gentis, 54 rūšys.

## Nuorodos
* Family Astroblepidae – Naked sucker - mouth catfishes
* Grotinių šamukų (''Astroblepidae'') iliustracijos ir rūšių sąrašas
Hašišas

**Hašišas** – narkotinė medžiaga, tam tikru būdu žmonių vartojimui paruoštos kanapės. Tai kieta rusva medžiaga, šildant minkštėja. Vartojama rūkant arba dedant į valgį.

## Hašišo ir kanapių skirtingumas
Esminis skirtumas tas, kad hašiše veikliųjų medžiagų koncentracija gerokai didesnė ir jame visai nėra žaliosios masės.

Kanapės išskiria eterinius aliejus dar vadinamus dervomis. Kuriuose būna psichoaktyvios medžiagos – tetrahidrokanabinolio. Daugiausia šio kanabinolio gamina moteriški augalai žydėjimo metu. Vyriškos lyties kanapės augalai, kurie būtent gamina ir skleidžia žiedadulkes, THK išskiria labai mažai. THK paskirtis apsauginė – nuo įvairių kenkėjų, karščio. Kanapė THK išsiskiria dervų pagalba. Hašišu vadinama ši, įvairaus grynumo, THK prisotinta derva.

Hašišas – tai nebūtinai kanapių žiedadulkės. Nors labai retai tai gali būti ir dalis žiedadulkių.

## Istorija
Tikima, jog hašišas pradėtas gaminti centrinėje Azijoje nors jokių įrodymų nėra. Pirminis gamybos procesas tikriausiai buvo tiesiog ritinti džiovintus lapus per kilimą ir surinkti nuo jų atsiskiriančią medžiagą.
Vos atrastas hašišas pasklido po Aziją.
Taip patvirtina ir pavadinimas kilęs nuo arabiško žodžio حشّاشين (skaitoma: haššašin) kuris kilo nuo Asasinų sektos pavadinimo.

## Šiandieninis vartojimas
Pagrindiniai būdai tai nuryti arba rūkyti. Rūkant dažnai maišomas su tabaku, o valgoma su šokoladu ar pyragėliais. Kavinėse, kuriose pardavinėjamas hašišas (dabartiniu metu tokia veikla beveik visur draudžiama), buvo laikoma labai nemandagiu gestu užsisakyti tik hašišo, be kitų patiekalų.

Labiausiai jis paplitęs Europoje, Afrikoje (šiaurinėje dalyje) ir Azijoje, mažiau Amerikoje. Pagrindine šalimi gamintoja laikomas Marokas.

### Kontrabandinis hašišas
Tai, kad hašišas gerokai kompaktiškesnis, nei kanapė ir stovi negesdamas ilgesnį laiką daro jį itin populiariu šiandien, kai visi kanapės gaminiai keliauja kontrabandos keliais. Svarbu, kad kai jį gabena nepatyrę kontrabandininkai ir kai jis slepiamas bei laikomas visiškai netinkamai hašišo kokybė labai pablogėja. Prastos kokybės kontrabandinio hašišo kvapas beveik nejuntamas, jis tampa kietas, netgi pakitęs chemiškai, susioksidavęs. Kartais vartotoją pasiekiantis hašišas tiesiog primena gabalėlį juodos kelio dangos.
Plačiagalviai šamai

**Plačiagalviai šamai** (*Aspredinidae*) – šamažuvių (*Siluriformes*) šeima. Paplitę Pietų Amerikos upėse, gėlame vandenyje. Kai kurios rūšys auginamos akvariumuose.

Šeimoje 12 genčių, 23 rūšys.

## Gentys
* *[[Acanthobunocephalus]]*
* Amaralijos (*Amaralia*)
* Plačiagalviai šamai (*Aspredinichthys*)
* Sterbliniai šamai (*Aspredo*)
* Plačiakakčiai šamai (*Bunocephalus*)
* *[[Dupouyichthys]]*
* Nėginiai urviniai šamai (*Ernstichthys*)
* Nėginiai šamai (*Hoplomyzon*)
* *[[Micromyzon]]*
* *[[Platystacus]]*
* *[[Pterobunocephalus]]*
* Plačiagalviai didžiapelekiai šamai (*Xyliphius*)

## Nuorodos
* Family Aspredinidae – Banjo catfishes
* Plačiagalvių šamų (''Aspredinidae'') iliustracijos ir rūšių sąrašas
Burbonas

**Burbonas** (), *Kentukio viskis* – viskio rūšis gaminama JAV. Pavadinimas kilęs iš Kentukio valstijos Burbono apygardos (*Bourbon County*) pavadinimo.

Pagal JAV įstatymus, burbono sudėtyje turi būti ne mažiau 51 % kukurūzų (paprastai būna apie 70 %), likusią dalį sudaro kviečiai, rugiai ir miežių salyklas.

Praktiškai dauguma burbono rūšių brandinamos ketverius metus. Dauguma burbono rūšių gaminama JAV Kentukio valstijoje, nors ir kitose valstijos ar šalyse gaminamas analogiškas viskis gali būti vadinamas burbonu. Anksčiau burbonas gamintas Pensilvanijoje, Indianoje, Ohajuje, Tenesyje, Misūryje ir Kanzase, Ilinojus burbono pagamindavo tiek pat kaip Kentukis. Dabar burbonas tebegaminamas Virdžinijoje. 

**Grynasis burbonas** () – gali būti vadinamas gėrimas, ne mažiau kaip 2 metus brandintas ąžuolo statinėje.
Malaga (vynas)

**Malaga** () – spirituotas ispaniškas vynas. Kilęs iš Ispanijos miesto Malagos.

Saldus ir sausas desertinis vynas. Skonis aksominis, priklauso nuo panaudoto vynuogių mišinio. Jis gali būti tamsios gintaro spalvos baltasis arba raudonai auksinis.

## Istorija
Vyndarystės Malagoje ir gretimuose kalnuose istorija viena seniausių Europoje. Malaga atsirado kaip tamsiai rudas razininis vynas, sukurtas graikų maždaug 600 m. pr. m. e. Tuomet jis vadinosi *Xarabal Malaguii* 'Malagos sirupas' ir buvo labai saldus. Jis buvo sukurtas Andalūzijoje, tame pačiame regione, kuriame apie 1100 m. buvo sukurtas ir cheresas.

44 m. *Columela* rašė apie puikius vynus, kuriuos daro Malagos provincijoje. Malagos vynų populiarumas augo. Apie 1500 m. imta galvoti, kaip patobulinti vyną, kad jį būtų galima toli pervežti jūra. Kad vynas būtų patvaresnis, į jį ėmė pilti brendį. Taip Malagos vynai pasidarė spirituotais.

## Gamyba
Gamybai naudojamos *[[Pedro Ximénez]]* ir *[[Moscatel]]* vynuogės. *Pedro Ximénez* vynuogės dažnai padžiovinamos saulėje, kad padidėtų jų cukringumas.

Malagos gaminimo centras yra *Sierra de Almijara*, nors ją gamina ir kitose vietovėse – *Antequera*, *Archidona*, *San Pedro Alcantara*, *Velez Malaga* ir *Competa*.
Tik malaga, išlaikyta statinėse Malagos mieste, gali būti vadinama tikrąja malaga.

XX a. malagos, kaip ir daugelio kitų desertinių vynų, paklausa labai krito, todėl buvo bijoma, kad malaga kaip vynas gali išnykti. Tačiau paskutiniaisiais metais susidomėjimas saldžiais vynais ima didėti, ir malagos rinka ėmė plėstis. Dabar Ispanija pagamina 5,8 milijonus galonų malagos. Praktiškai visas Malagos regionas gamina šiuos vynus.

## Vartojimas
Malagos vynas geriausias, kai geriamas 20 °C temperatūros. Judėjai jį vartoja kaip košerinį vyną, skirtą savo apeigoms.

## Rūšys
Yra 16 pagrindinių malagos tipų. Dažniausi tipai yra:
* *[[Lagrima]]* – labai saldus vynas. Gaminamas ne iš spaustų, o iš savaime išbėgusių vynuogių sulčių.
* *[[Moscatel]]* – saldus, kvapnus. Gaminamas tik iš *muscatel* vynuogių.
* *[[Pedro Ximinez]]* – saldus. Gaminamas tik iš *Pedro Ximinez* vynuogių.
* *[[Solera]]* – gaminamas naudojant *solera* technologiją.

## Nuorodos
* Málaga Wine Information
Portveinas

**Portveinas** – spirituotas portugališkas vynas. Kilęs iš šiaurinės Portugalijos provincijų. Pavadinimas „portveinas“ kilęs iš vieno svarbiausių Portugalijos jūrų uosto Porto. Vienas geriausiai žinomų pietietiškų vynų. 

Raudonasis rubino spalvos (*Ruby*), baltasis (*Branco*) ir auksinis (*Tawny*) vynas. Saldus su vaisių prieskoniu. Baltasis yra saldžiausias iš visų portveinų. 

Įprastas vynas tapo stipresnis dėl to, jog portugalai į eksportuodami įpildavo vyno spirito ir taip ilgiau išlaikydavo nesugedusiu. Taigi į Britų salas plukdomas vynas įgaudavo brendžio prieskonį ir netrukus šis skonis tapo portugališko vyno skiriamuoju ženklu.

## Gamyba
Raudonasis portveinas ilgai brandinami. Dažniausiai tai kelių vynų mišinys.

Baltasis portveinas taip pat bręsta keletą metų statinėse, o paskui supilstomas į butelius.

## Vartojimas
Dėl savo (dažniausiai) saldaus skonio, portveinas yra vartojamas kaip desertinis vynas.
Grapa

**Grapa** – distiliuotas alkoholinis gėrimas (spiritas) iš vynuogių išspaudų. Gaminamas Italijoje, gimtinė yra Basano del Grapos miestas. Stiprumas 40-50 % alkoholio.

Skonis priklauso nuo naudojamų vynuogių kokybės ir rūšies. Tačiau nemaža gamintojų dėl saldesnio ir švelnesnio skonio prideda vaisių sirupo.

## Gamyba
Gaminama distiliacijos būdu iš vynuogių išspaudų, įskaitant kauliukus ir kotelius.

## Rūšys
* Pagal išlaikymą
** *Giovane* (*bianca*) – jauna baltoji grapa
** *Affinata in legno* – išlaikyta statinėse 6 mėnesius. Pasižymi švelniu, harmoningu skoniu
** *Invecchiata* – išlaikyta statinėse ne mažiau 12-kos mėnesių
** *Stravecchia* – sena grapa. Išlaikyta statinėse ne mažiau 18-kos mėnesių

* Pagal aromatą
** *Aromatica* – kvapni, pagaminta iš aromatingų vynuogių rūšių (*Moscato*, *Prosecco*)
** *Aromatizzata* – aromatizuota grapa. Išlaikyta su žolelėmis, cinamonu, migdolais, juodaisiais serbentais, žemuogėmis.

## Vartojimas
Grapa paprastai vartojama atšaldyta, tačiau ypač geros kokybės ji geriama kambario temperatūros, kad galima būtų pajusti jos skonį.

Retai maišoma su kitais gėrimais. Italijoje kartais grapos įpilama į espresso, tokia kava vadinama *[[caffè corretto]]*.
Antpilas

**Antpilas** – skystis, gaunamas natūralią augalinę žaliavą (prieskoninių augalų lapus, žiedus, šaknis, stiebus, vaisius) užpylus vandens-etilo alkoholio mišiniu ir išlaikius juos nustatytą laiką.

Nuo parinktų žaliavų sudėties, (pvz., kmynų, lauro lapų, pipirų, stumbražolių, kadagio uogų, pipirmėčių, šermukšnio uogų, gencijono šaknų, anyžių) priklauso antpilo aromatas, skonis bei spalva.

## Gaminimas
Antpilas ruošiamas iš kruopščiai išrūšiuotos ir susmulkintos augalinės žaliavos (vaisių, uogų, žolelių, vaistažolių, arbatžolių), užpilant ją rektifikuoto etilo alkoholio ir vandens mišiniu. Paprastai lapai, žiedai ir žolė smulkinami ne mažesnėmis kaip 5 mm, stiebai, žievė, šaknys – 3 mm, sėklos – 0,5 mm dalelėmis.

Susmulkinta žaliava dedama į emaliuotą, porcelianinį arba stiklinį indą ir užpilama vandens-spirito mišiniu, kadangi dalis skysčio išgaruoja, todėl jo galima pilti šiek tiek daugiau. Antpilas rūpestingai išmaišomas ir išlaikomas nustatytą terminą. Tuomet nupilamas, o augalinė žaliava gali būti dar kartą užpilama vandens-etilo alkoholio mišiniu ir laikoma dar kurį laiką, vėliau nupilamas antrinis antpilas. Pirminis antpilas maišomas su antriniu ir gaunamas pagrindinis antpilas, kuris toliau naudojamas kitiems gaminiams (pvz., trauktinei gaminti).

Antpilas vartojamas kulinarijoje, farmakologijoje. Skirtas gerti - gaminamas mažiau koncentruotas, žaliavos ir skysčio santykis 1:20, 1:30, skirtas išoriniam vartojimui, gali būti labiau koncentruotas, santykiu 1:10.

## Taip pat skaitykite
* Farmakologija
** Antpilas
** Ekstraktas
** Esencija
** Nuoviras
** Tinktūra
** Užpilas

* Kulinarija
** Antpilas
** Ekstraktas
** Esencija
** Nuoviras
** Trauktinė
** Užpiltinė
Dovydžiai

**Dovydžiai** – kaimas rytinėje Akmenės rajono savivaldybės dalyje, į šiaurės rytus nuo Kruopių. Auga Dovydžių ąžuolas (gamtos paminklas).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pleikiai

**Pleikiai** – kaimas rytinėje Akmenės rajono savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurės rytus nuo Kruopių.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Pleikiuose gimė žaliavalgystės pradininkė Ona Varapickaitė, pasaulyje žinoma kaip Ann Wigmore (1909–1994).

## Šaltiniai
Cheresas

**Cheresas** – spirituotas ispaniškas vynas, kildinamas iš Chereso miesto Ispanijoje. Stiprumas iki 20 % alkoholio tūrio, cukraus apie 3 %. Chereso gamyba pasižymi specifiškumu.

Cheresas dažnai naudojamas kokteiliams gaminti, paprastai maišomas su degtine, džinu, viskiu.

## Rūšys
Savo skoniu išsiskiria šios rūšys:
* *[[Fino]]* – šviesiai geltonos spalvos, ilgiausiai išlaikytas iš visų chereso rūšių. Turi švelnų migdolų prieskonį. 15,5–17 % tūrio.
* *[[Manzanilla]]* – švelnaus, šiek tiek aitroko skonio, kvapnus. 15,5–16,5 % tūrio.
* Amontiljadas (*Amontillado*) – gintaro spalvos, pusiau išlaikytas cheresas. 18–25 % tūrio. Gaminamas sausas ir pussausis.
* *[[Olorosso]]* – tamsiai rudos spalvos išlaikytas cheresas su graikinių riešutų prieskoniu. Iki 24 % tūrio.
* *[[Palo Cortado]]*
* *[[Cream Sherry]]* – selekcionuotas *[[Olorosso]]* cheresas. Tamsus ir itin saldus.
Kretkampio šv. diakono Stepono bažnyčia

**Kretkampio šv. diakono Stepono bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kretkampio kaime, kairiajame Nemuno krante, 5 km į šiaurės rytus nuo Lekėčių, 3,5 km į vakarus nuo Vilkijos šv. Jurgio bažnyčios.

## Istorija

Kretkampio dvaro savininkas Steponas Vaizbūnas 1866 m. pastatė mūrinę koplyčią savo šeimos nariams laidoti. Kunigas Romanas Zaremba 1908 m. ją suremontavo, pristatė medinę zakristiją. Iki 1918 m. kunigas Sabas pastatė erdvesnę medinę koplyčią ir joje laikė pamaldas. 

1932 m. Kretkampyje įsikūrė senų kunigų ir senelių prieglauda. Jos gyventojais rūpinosi Šv. Zitos draugijai priklaususios moterys. Kretkampyje 1940–1941 m. gyveno arkivyskupas Pranciškus Karevičius, vėliau prelatas Jonas Naujokas. Po Antrojo pasaulinio karo koplyčia pradėjo veikti bažnyčios teisėmis.

## Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, medinė. Vienabokštė, su prieangiu ir mūrine apside. Šventorių užima riboto laidojimo Kretkampio kapinės.


Kretkampis 2023b.jpg|Bažnyčia 2023 m.
Kretkampis 2023c.jpg|Lentelė su eilėmis


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* Kretkampio šv. diakono Stepono parapija *vilkaviskiovyskupija.lt*
* Kretkampio šv. diakono Stepono bažnyčia *panoramas.lt*
Kriaunų Dievo Apvaizdos bažnyčia

**Kriaunų Dievo Apvaizdos bažnyčia** (seniau ***Kriaunų Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia***) – bažnyčia, stovinti Kriaunų kaime, 11 km į pietus nuo Obelių, 1,5 km į šiaurę nuo Sartų ežero. Liaudiško klasicizmo formų. Tituluojama Dievo Apvaizdos vardu.

## Istorija

Kriaunų koplyčia minima 1669 m., nuo 1671 m. rašomos metrikų knygos. Kunigo Kazimiero Samulevičiaus rūpesčiu 1684–1688 m. pastatyta medinė bažnyčia, fundatorius – Starodubo seniūnas Petras Rudamina-Dusetiškis (Kristupo Rudaminos sūnus). Bažnyčiai 1684–1687 m. dovanotas Retovčiznos palivarkas, Baršėnų kaimas. Klebonas valdė 20 valakų žemės. 1694 m. bažnyčia konsekruota Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo titulu. 1768 m. įsteigtos Dievo Apvaizdos brolija, 1772 m. – Šv. Rožančiaus brolija. 1823 m. dar stovėjo susenusi, pakrypusi bažnyčia.

1818–1829 m. pastatyta dabartinė akmenų mūro bažnyčia. Jos statyba rūpinosi Bagdoniškio dvaro ir Kriaunų dvaro savininkas Mykolas Remeris, pakriauniškis grafas Kristupas Pliateris, klebonai Ignotas Tarvydas (Kriaunose 1807–1823 m.) ir Juozapas Šileika (nuo 1823 m.). 1828 m. įsteigta altarija. Kriaunų vikarui Jonui Daržinskui 1864 m. atimtas dvasininko titulas. Jis ištremtas į Tomsko guberniją už tai, kad Dusetose su procesija sutiko 1863 m. sukilėlius. 76 metų klebonas J. Šileika iš areštinės paleistas.

Bažnyčioje 1911 m. įrengti 6 registrų vargonai. Klebonas Mykolas Slapšys 1929 m. atnaujino altariją, savo lėšomis nupirko 20 ha žemės, užveisė sodą (M. Slapšys mirė 1940 m. Kriaunų altarijoje). 1933 m. netoli bažnyčios pastatytas tretininkių namelis. 1936–1938 m. bažnyčia suremontuota.

Kriaunų bažnyčioje buvo pakrikštytas poetas kunigas Antanas Strazdas. Skvere šalia bažnyčios pastatyta tai įamžinanti skulptūra su giesmės „Pulkim ant kelių“ žodžiais. (aut. Vidmantas Zakarka).

## Architektūra

Bažnyčia liaudiško klasicizmo formų, stačiakampio plano (40×20 m), su apside ir 2 bokšteliais. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais. Yra 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi mūrinė varpinė.

## Galerija

Kriaunos, Lithuania - panoramio.jpg|Bažnyčia 2014 m.
Kriaunos, bažnyčia.JPG|Šoninis fasadas
Kriaunos, Lithuania - panoramio (2).jpg|Varpinė
Kriaunų varpas XIV a. Meistras nežinomas.jpg|Kriaunų varpas XIV a. Meistras nežinomas
Kriaunos, Lithuania - panoramio (9).jpg|Šventoriaus vartai


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Kriaunų parapija 
* http://rokiskis.w3.lt/kiti/kriaunos.html 
* Kriaunų Dievo Apvaizdos bažnyčia
Kriklinių Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia

**Kriklinių Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kriklinių miestelyje, 7,5 km į pietryčius nuo Pumpėnų. Liaudies architektūros formų.

## Istorija

Senovėje 2 km nuo Kriklinių, Moliūnų dvaro piliakalnyje, miškuose, stovėjo koplytėlė, į kurią vykdavo melstis ir Kriklinių žmonės. Po kiek laiko koplytėlė perkelta į Kriklinius. Retkarčiais iš Pumpėnų atvykdavo karmelitas ir laikydavo pamaldas. Pirmoji medinė bažnyčia vietos gyventojų rūpesčiu pastatyta 1781 m. Ji buvo Pumpėnų parapijos filija. XIX a. veikė parapinė mokykla.

1897 m. bažnyčia perstatyta ir padidinta, pristačius šonuose po koplyčią. Pastatyta varpinė. 1926 m. įkurta parapija. 1948 m. klebonas F. Zinevičius ir vargonininkas B. Merfeldas apkaltinti partizanų rėmimu ir suimti. Klebonas Pranciškus Masilionis (1902–1980) bažnyčią suremontavo.

## Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, lotyniško kryžiaus plano (20×8 m), dvibokštė, vienanavė. Įrengti 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė varpinė.

## Galerija

Krikliniu baznycia is pietu puses.JPG |Kriklinių bažnyčia iš pietų pusės
Krikliniu baznycia is rytu puses.JPG |Kriklinių bažnyčia iš rytų pusės


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Parapijos puslapis
Krikštėnų Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia

**Krikštėnų Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Vileikių kaime į vakarus nuo Krikštėnų, netoli magistralinio kelio . Liaudiško klasicizmo bruožų.

## Istorija

Bažnyčią 1787–1790 m. pastatė prelatas Bogužas. Ji buvo Pabaisko parapijos filija. 1814 m. kunigas Čepavičius su parapijiečiais kapinėse pastatė medinę koplyčią. Joje retkarčiais buvo laikomos pamaldos. Iki 1849 m. bažnyčia priklausė Vilniaus vyskupijai, vėliau – Žemaičių (Telšių) vyskupijai, 1926–1939 m. Kauno arkivyskupijai.

1888–1932 m. bažnyčia kunigo neturėjo. 1933 m. paskirtas iš Rusijos grįžęs kunigas Bronislovas Rūtenis. 1939 m. įkurta parapija.

## Architektūra

Bažnyčia liaudiško klasicizmo bruožų, stačiakampio plano, su bokšteliu, vienanavė. Pagrindiniame fasade – 4 kolonų portikas.

## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija