open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pašiškė

**Pašiškė** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Naujojo Daugėliškio, prie Dūdos upelio ištakų.

## Etimologija
Greičiausiai priešdėlio *pa-* vedinys iš asmenvardžio *Šiškà*.

## Istorija
Pašiškė Daugėliškio parapijos metrikose minima 1764 m. XIX a. pab. buvo kaimas Švenčionių apskrities Daugėliškio valsčiuje ir dvaro valdoje, Seniškio apylinkėje.

Sovietmečiu priklausė Naujojo Daugėliškio apylinkei.

## Gyventojai

;Žymūs žmonės
* Mykolas Šuminas (1927–2003), medicinos mokslų daktaras.

## Šaltiniai
Paškūniškės

**Paškūniškės** – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 2 km nuo Pivašiūnų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pašlapėlė

**Pašlapėlė** – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Skėmių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pašlaunis

**Pašlaunis** – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Liolių, prie Kražantės intako Šlaunies upelio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pašongalis

**Pašongalis** – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Sužionių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pašulniškės

**Pašulniškės** – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurės vakarus nuo Buivydžių, 1 km į šiaurę nuo Teklionių, Nemenčinės-Lavoriškių miškų pakraštyje. Šalia kaimo aptiktas Pašulniškių piliakalnis.

## Istorija

XIX a. vid. minimas Pašulniškių užusienis Vilniaus paviete su 64 gyv. katalikais.

## Gyventojai

; Žymūs žmonės
* Pašulniškėse gyvena archeologas Vykintas Vaitkevičius ir mitologė Daiva Vaitkevičienė.

## Šaltiniai
Pašiškės

**Pašiškės** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Kalesninkų.

## Gyventojai

Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 35 žmonės, iš kurių visi buvo užrašyti lenkais.

## Šaltiniai
Pašurnė

**Pašurnė** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 8 km nuo Maišiagalos. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pašusčiai

**Pašusčiai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Gardamo, 2 km į šiaurę nuo Žemaičių Naumiesčio, Šusties (Žemaičių Naumiesčio tvenkinys) pakrantėje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pašušvys (Pajieslys)

**Pašušvys** – buvęs kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 1 km nuo Pajieslio.

## Istorija

XX a. pradžioje minima Zabarskų valda Krakių valsčiuje.

2020 m. spalio 14 d. gyvenvietė panaikinta.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pašušvys (Šiaulėnai)

**Pašušvys** – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Šiaulėnų, 1 km šiauriau kelio , prie Šušvės aukštupio.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Pašušvyje 1938 m. lapkričio 20 d. gimė žemės ūkio ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras Povilas Domeika.

## Šaltiniai
Pašvenčiai

:: *Apie kaimą Anykščių rajone žr. [[Pašvenčiai (Anykščiai)]]*.

**Pašvenčiai** – viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, 1 km nuo Vyžuonų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pašventė (Dūkštas)

**Pašventė** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 13 km nuo Dūkštelių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pašventė (Švenčionys)

**Pašventė** – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 12 km nuo Svirkų. 

## Istorija
XX a. pr. buvo užusienis Švenčionių apskrities Zablatiškės valsčiuje.. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pašventė (Zarasai)

**Pašventė** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Smalvų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pašventys (Kaišiadorys)

**Pašventys** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Nemaitonių, pietrytiniame Švenčiaus ežero krante.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pašventys (Švenčionys)

**Pašventys** – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 6,5 km į šiaurę nuo Švenčionėlių, 2 km į šiaurės vakarus nuo Senos Pašaminės, ant Švento ežero šiaurinio kranto. Kaimą supa Šventelės miškas.

## Istorija

Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai. 1931 m. sudarė Pašvenčio I, Pašvenčio II ir Pašvenčio III užusieniai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pašventė

**Pašvente** vadinami kaimai:

* Ignalinos rajone:
** Ceikinių seniūnijoje,
** Dūkšto seniūnijoje;
* Švenčionių rajone;
* Zarasų rajone.
Pašventė (Ceikiniai)

**Pašventė** (*Pašvintė*) – viensėdis Ignalinos rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Kančiogino, rytinėje Kančiogino ežero pakrantėje, Švenčionių rajono paribyje. Piečiau yra Pašventė Švenčionių rajone.

## Etimologija
Galbūt iš priešdėlinio vietos reikšmės apeliatyvo *pašveñtis, pašventė*, plg. ežero vardą *Šveñtas*, upės vardą *Šventė*.

## Istorija
XX a. pr. buvo užusienis Švenčionių apskrities Zablatiškės valsčiuje. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai.

Sovietmečiu priklausė Ceikinių apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pašventupė I

**Pašventupė I** – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 9 km nuo Lupikų.

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Pašventupys (Raseiniai)

**Pašventupys** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Verėduvos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pašvoginė

**Pašvoginė** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, šalia kelio , 8 km į šiaurę nuo Ignalinos, prie Švoginos upės, Ažvinčių-Minčios girioje. Šalia plyti Galų pelkė, Švoginos pelkė, toliau rytuose – Galų durpynas.

## Etimologija
Priešdėlio *pa-* vedinys iš upės vardo *Švoginà*.

## Istorija
XIX a. pab. Pašvoginės kaimas pateko į Švenčionių apskrities Daugėliškio valsčių, Pšijaznės (Vidiškių) apylinkę. Buvo Kamenskių Pšijaznės dvaro valda.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Patašiai

**Patašiai** – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 14 km nuo Kriūkų. Sutkų girininkija (Šakių miškų urėdija).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Patašiškės

**Patašiškės** – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Tarpučių, šalia kelio .

## Istorija

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Patatuliečiai

**Patatuliečiais** vadinami kaimai Biržų rajone:

* Pabiržės seniūnijoje,
* Vabalninko seniūnijoje.
Patausalė

**Patausalė** – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 10 km nuo Degaičių.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Konstantinas Daukantas (1892–1942), kunigas, kankinys.

## Šaltiniai
Pataušis

**Pataušis** – buvęs viensėdis Radviliškio rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Daugėlaičių.

## Istorija

Panaikintas 2014 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Patamošupiai

**Patamošupiai** – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 7 km į rytus nuo Griškabūdžio. Šiaurės rytinė kaimo dalis priskirta Kazlų Rūdos savivaldybei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Patelviškys

**Patelviškys** – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 7 km į pietvakarius nuo Išlaužo, prie kelio . Toliau rytuose teka Šventupė, o vakaruose dunkso Klebiškio miškas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Patiltai

**Patiltai** – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Balceriškių, prie kelio .

## Gyventojai
 

## Šaltiniai
Patiltė (Utena)

**Patiltė** – viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, 1 km nuo Leliūnų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Patiltiniai

**Patiltiniai** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurės rytus nuo Suvieko, prie Lukštos upelio, Latvijos pasienyje. Praeina keliukas Raudinė–Dagiliai.

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Patyris

**Patyriu** vadinami kaimai:

* Klaipėdos rajone;
* Rietavo savivaldybėje:
** Medingėnų seniūnijoje,
** Rietavo seniūnijoje.
Patrakė I

**Patrakė I** – buvęs kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Krokialaukio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Patrakiai

**Patrakiai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Karsakiškio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Patrakiai (reikšmės)

**Patrakiais** vadinami kaimai:

* Panevėžio rajone:
** Karsakiškio seniūnijoje,
** Miežiškių seniūnijoje;
* Zarasų rajone.
Patumšaliai

**Patumšaliai** – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Viešvėnų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Samauka (Zarasai)

**Samauka** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Bikėnų. Samaukos pilkapynas (IX–XII a., 3 sampilai, apjusoti griovių).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Zla Kolata

**Zla Kolata** (,  ) − kalnas Juodkalnijoje ir Albanijoje.

Kalnas yra Dinarų kalnyne, Prokletijės kalnuose. Jo aukštis 2534 m. Tai aukščiausias Juodkalnijos kalnas ir tik šešioliktas pagal aukštį Albanijoje.

## Nuorodos
*Juodkalnijos kalnai (anglų k.)
Taros kanjonas

**Taros kanjonas** () – kanjonas Juodkalnijoje. Tai giliausias tarpeklis Europoje ir antras pagal dydį pasaulyje (po Kolorado upės tarpeklio, esančio JAV).

1980 m. Taros tarpeklis, kaip dalis Durmitoro nacionalinio parko, įrašytas į Pasaulio paveldo sąrašą.

Taros kanjonas yra tarp Durmitoro ir Siniajevinos kalnų iš vienos pusės ir Liubišnios bei Zlatni Boro iš kitos pusės. Jis tęsiasi nuo Bistricos Juodkalnijoje iki Humo Bosnijoje ir Hercegovinoje. Taros tarpeklio ilgis yra apie 82 km, gylis – iki 1300 m. Paskutiniai 36 km sudaro sieną tarp Bosnijos ir Juodkalnijos.

Kanjonui būdingos uolėtos ir akmenuotos terasos, smėlio paplūdimiai, aukštos uolos ir daugiau nei 80 didelių olų. Kanjoną suformavo erozijos procesai. Tarpeklis apaugęs tankiais pušynais, kurie persipina su čia esančiais skaidriais ežerais. Tarpeklyje veisiasi daug retų gyvūnų, vabzdžių, auga vietinė augmenija. Kartu su Drinos upe Tara yra pagrindinė Europos neršto vieta dunojinėms lašišoms.

Upę maitina daugybė šaltinių bei keli intakai. Svarbiausi kairieji intakai yra Ljutica ir Sušica, didžiausi dešinieji intakai – Vaskovačka Rijeka ir Draga. Didžiausias šaltinis yra Bajoloviča Sige, esantis dešiniajame krante, iš jo per sekundę išteka keli šimtai litrų vandens. Vanduo iš Bučvicos olos krenta į Tarą ir daugiau nei 30 metrų aukščio daugiau kaip 150 m plotyje.

Nacionaliniame parke upės nuolydis yra vidutiniškai 3,6 m/km, daug slenksčių. Slenksčių keliamas ošimas girdimas nuo kanjono kraštų. Iš daugiau nei 40 slenksčių žymiausi yra Džavolje Lazi, Sokolovina, Bijoli Kamen, gornji Tepački Buk ir Donji Tepački Buk.

1938-40 m. per upę pastatytas Džiurdževiča Taros tiltas, kuris ilgą laiką buvo vienintele šiaurinę ir pietinę šalies dalį jungiančia transporto arterija.

## Nuorodos
Avuotinių piliakalnis

**Avuotinių piliakalnis** () – piliakalnis Latvijoje, Vidžemėje, Aizkrauklės savivaldybės teritorijoje, Klintainės valsčiuje. Pasiekiamas keliu E22 Pliavinios – Ryga, nuo Riterių pasukus pietų kryptimi link Pliavinių hidroelektrinės tvenkinio, prie buvusių Avotinių ir Lūzanių kaimų.

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Dauguvos dešiniajame krante. Siauras ir nuolaidus pietrytinis šlaitas perkastas trimis grioviais, tarp kurių suformuoti du apie 2 m aukščio pylimai.

Manoma, kad piliakalnyje gyventa dar viduriniajame geležies amžiuje, siejamas su latgalių apsigyvenimu vietovėje VI a. – VII a. pradžioje. Piliakalnio aikštelėje ir tarp pylimų rastas intensyvus juodas kultūrinis sluoksnis, kuriame rasta lipdytinės keramikos.

Pavadintas dabar Pliavinių hidroelektrinės marių užlieto Avuotinių kaimo vardu. Kalno pylimai ypač nukentėjo per Pirmąjį pasaulinį karą kasant apkasus. Saugomas valstybės, valstybinės reikšmės kultūros paminklas, VKPAI Nr. 112. 

## Šaltiniai
Paturis

**Paturis** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Kalesninkų, prie Turės upelio, šiaurinėje plento  pusėje. Atsišakoja kelias . Yra senos kapinės.

## Istorija
XIX a. pab. Paturis buvo palivarkas ir dvaras Lydos apskrities Eišiškių valsčiuje, Kuncevičių valda.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lovčenas

**Lovčenas** () − kalnas ir nacionalinis parkas Juodkalnijos pietvakariuose.

Lovčeno kalnų masyve ir viename gražiausių Juodkalnijos nacionalinių parkų, pastatytas mauzoliejus didžiajam tautos poetui, filosofui ir strategui *Petarui II Petrovičiui Njegošui* (*Петар II Петровић−Његош*). 

Lovčeno kalnas priklauso Dinarų kalnynui. Kalną sudaro dvi smailios viršūnės: *Štirovniko* (1749 m) ir *Jezerskio* (1657 m).

Lovčeno nacionalinis parkas įkurtas 1952 m. Jo plotas − 62 km². Nacionalinis parkas buvo įsteigtas, siekiant apsaugoti turtingą istorinį, kultūrinį ir architektūrinį paveldą. Nacionaliniame parke įsikūręs gerai žinomas Ivanova Korita vaikų kurortas.

## Nuorodos
*Lovčeno nacionalinis parkas  (anglų k.)
Vyno kalno piliakalnis

**Vyno kalno piliakalnis ir senkapiai** () – piliakalnis Žiemgaloje, Pliavinių savivaldybės teritorijoje, Klintainės valsčius, Latvija. Pasiekiamas keliu E22 Pliavinios – Ryga, greta kelio, 200 m į rytus nuo Stukmanių.

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Dauguvos dešiniajame krante, upei paralelioje kalvų grandinėje. Orientuotas šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi. Beveik visą 25 x 12 m aikštelė užima Stukmanių dvaro savininkų giminės kapinės.

Manoma, kad piliakalnyje gyventa viduriniajame geležies amžiuje. Piliakalnio aikštelėje pastebimas kultūrinis sluoksnis, kuriame rasta lipdytinės keramikos, apdegintas akmeninis kaltas. 300 m į šiaurės rytus nuo piliakalnio yra XII a. – XVII a. senkapiai. Saugomas valstybės, valstybinės reikšmės kultūros paminklas, VKPAI Nr. 115. 

## Šaltiniai
Rolašas

**Rolašas** () − San Tomė ir Prinsipei priklausanti salelė Atlanto vandenyne, Gvinėjos įlankoje; 1,1 km į pietus nuo San Tomės salos, kurias skiria Rolašo sąsiauris. Salelės geografinė padėtis sutampa su Žemės pusiaujo linija.

Salelės plotas 3 km², aukščiausias taškas 96 m. Salelė, pagal San Tomė ir Prinsipės administracinį skirstymą, priklauso Kaujės rajonui. 2012 m. čia gyveno 76 gyventojai ir visi jie susiję su turizmu. 

Saloje įkurtas nedidelis Pestanos Ekvadoro (*[[Pestana Equador]]*) kurortas. Pagrindinės pajamos gaunamos iš turizmo. 

Tarp San Tomės salos pietinėje dalyje esančios Ponta Balėjos (*[[Ponta Baleia]]*) gyvenvietės ir Rolašo salos kursuoja laivas.

## Šaltiniai
Uolinkalno piliakalnis

**Uolinkalno piliakalnis** () – piliakalnis Žiemgaloje, Pliavinių savivaldybės teritorijoje, Klintainės valsčius, Latvija. Pasiekiamas keliu E22 Ryga – Pliavinios, 117 kilometre, į pietus nuo Stukmanių, Dauguvos upėje (Pliavinių hidroelektrinės tvenkinyje). Buvęs vienas didžiausių Latvijos piliakalnių. Dabar tai krūmais apžėlusi sala.

## Piliakalnis
Piliakalnis buvo įrengtas Dauguvos kairiajame krante, strategiškai patogioje vietoje, kur Dauguvos vandenys galinga srove veržėsi palyginti siauru kanjonu. Šis ir Sėlpilio piliakalnis sudarė vieningą tvirtovę ir įtvirtintą 2,3 ha dydžio gyvenvietę, kurioje gyveno latgaliai ir sėliai. X – XIII a. čia buvo Uolinės (Alenės) žemių centras.

Kryžiuočių agresija Uolinkalną pasiekė jau pirmajame XIII a. dešimtmetyje ir iš pagrindų pakeitė teritorijos politinę bei ekonominę būklę. Rygos vyskupas ir ordinas kovojo dėl šios pilies, turėjusios ir istorinę reikšmę, nes vokiečiai savo pilies apylinkėse nesugebėjo pastatyti.

Saugomas valstybės, valstybinės reikšmės kultūros paminklas, VKPAI Nr. 116. 

## Šaltiniai
Prieš lietų

**Prieš lietų** () – 1994 m. Makedonijos filmas, režisuotas Milčo Mančevskio. Filme pasakojamos trys susijusios istorijos, vaizduojančios Balkanų karo žiaurumus. Muziką filmui sukūrė Makedonijos etninės muzikos grupė Anastasia.

## Siužetas

Pirmoji filmo dalis – „Žodžiai“. Veiksmo centre jaunas vienuolis Kirilas, priėmęs tylos įžadus. Savo celėje jis netikėtai randa pasislėpusią albanę Zamirą. Vietiniai ją kaltina žmogžudyste, bet Kirilas jos neišduoda. Vienuoliai sužino apie Kirilo melą ir jį išmeta iš vienuolyno. Jiedu iškeliauja, bet jų kelionė greitai baigiasi.

Antra istorija – „Veidai“. Vaizduojama Londone gyvenanti Ana, dirbanti fotolaboratorijoje. Ji pasimetusi meilėje tarp savo vyro ir karo fotografo Aleksandaro. Tačiau netrukus ji lieka viena – Aleksandaras išvyksta į Makedoniją, o vyras Nikas žūsta per susišaudymą restorane.

Trečioji istorija – „Paveikslai“; ji sujungia dvi prieš tai rodytas istorijas. Aleksandaras po 16 metų grįžta į gimtąją Makedoniją. Grįžęs jis atranda, kad jo gimtasis kaimas nuolat kaunasi su albanų kaimu, o buvę draugai virtę priešais. Aleksandras puoselėja viltį susitikti su jaunystės mylimąja albane Hana. Ji paprašo Aleksandaro išgelbėti jos dukrą Zamirą, pagrobtą makedonų. Jis šį prašymą įvykdo, tačiau nušaunamas saviškių. Zamira pabėga į vienuolyną, taip grįžtama prie filmo pradžios.

## Aktoriai
* Katrin Cartlidge – Anne
* Rade Šerbedžija – Aleksander
* Grégoire Colin – Kiril
* Labina Mitevska – Zamira
* Jay Villiers – Nick
* Silvija Stojanovska – Hana
* Josif Josifovski – tėvas Marko
* Ljupco Bresliski – Mitre

## Apdovanojimai

Filmas Prieš lietų buvo gerai įvertintas kritikų ir sulaukė didelio pasisekimo, lyginant su kitais makedonų filmais. Filmas apdovanotas 30 tarptautinių apdovanojimų, tarp jų „Auksiniu Liūtu“ Venecijos filmų festivalyje. Filmas taip pat buvo nominuotas „Oskarui“ kaip geriausias filmas užsienio kalba.
Sėlpilio piliakalnis

**Sėlpilio piliakalnis** () – piliakalnis Žiemgaloje, Salos savivaldybės teritorijoje, Sėlpilio valsčius, Latvija. Pasiekiamas keliu Jėkabpilis – Sėrenė, nuo Sėlijos pasukus šiaurės kryptimi, yra sala Dauguvos upėje (Pliavinių hidroelektrinės tvenkinyje) už Sėlpilio liuteronų bažnyčios. Buvęs vienas didžiausių Latvijos piliakalnių. 

## Piliakalnis
Piliakalnis buvo įrengtas Dauguvos kairiajame krante, strategiškai patogioje vietoje, kur Dauguvos vandenys galinga srove veržėsi palyginti siauru kanjonu. Šis ir Uolinkalnio piliakalnis sudarė vieningą tvirtovę ir įtvirtintą 2,3 ha dydžio gyvenvietę, kurioje gyveno latgaliai ir sėliai. X – XIII a. čia buvo Uolinės (Alenės) žemių centras.

## Istorija
1208 m. Livonijos ordinas apsupo medinę pilį ir po ilgos blokados privertė sėlius pasiduoti bei apsikrikštyti. Nuo to laiko daugiau neturima žinių apie atskirą sėlių pasipriešinimą ordinui. Kai kurie istorikai (J.G. Arntas) manė, kad vokiečiai savo pilį prie sėlių pilies pasistatė dar 1193 m., kiti (J.K. Stenderis) – kad vokiečių pilis pastatyta tuoj po 1208 m. Tačiau Hermano Vartbergės kronika rašo, kad ordino Sėlpilio pilis () pastatyta tik 1373 m. Vokiečių ordino pilis 1600–1629 m. Lenkijos-Švedijos karų metu kelis kartus degė. Šiaurės karo metų pilį užėmė švedai.

XIX a. pilies griuvėsius buvo pamėgę tapyti dailininkai.

## Tyrimai
1963-1965 m. piliakalnį tyrė E. Šnorė ir A. Zarinia. Nustatyta, kad jame sėliai gyveno VI – XIII a. Rastos senųjų statinių ir įtvirtinimų liekanos. XIII – XVII a. buvusiame priešpilyje pastatytas keturkampis bokštas su požeminiu įėjimu. XVI a. Vokiečių ordino pilis perstatyta, pastatyti nauji gyvenamieji namai. Nuo XVIII a. pilyje nebegyventa. Pilies gruvėsiai ypač nukentėjo per Pirmąjį pasaulinį karą, kai ties ja ėjo pirmoji fronto linija.

Paminklas saugomas valstybės, VKPAI Nr. 940. 

## Šaltiniai
Romanas Romančukas

**Romanas Romančukas** ((); g. 1986 m. rugpjūčio 19 d.) – buvęs Ukrainos futbolininkas, žaidęs krašto saugo pozicijose. „Kovelio“ futbolo klubo prezidentas.

## Karjera
Gimė ir futbolininko karjerą pradėjo Vakarų Ukrainoje. 

Vėliau žaidė Ventspilio „Vindavos“ klube. 

### VMFD Žalgiris
2009 m. pradžioje atvažiavo į Vilnių, ir tapo Vilniaus „Žalgirio“ nariu. 

„Žalgirio“ ekipoje be atlygio rungtyniavo 2009 m. pirmoje pusėje. Tuo metu buvo įkurta Vilniaus miesto futbolo draugija Žalgiris, kurią išlaikė „Žalgirio“ klubo aistruoliai. 

Atstovaudamas žalgiriečiams sužaidė penkerias rungtynes ir pasižymėjo pelnydamas vieną įvartį.

### Ternopilio „Niva“
2009 m. grįžo į Tėvynę. Atstovavo Ternopilio „Niva“.

### VMFD Žalgiris
2010 m. jis vėl atvyko į Vilnių. 2010 m. vasario mėn. draugiškose rungtynėse prieš FK Jelgava paskutinėmis rungtynių akimirkomis pelnė įvartį. Lietuvos klubas nugalėjo latvius 3:1. 

Atstovavo „Žalgirio“ klubui 2010 m. sezone, komandai sugrįžus į A lygą. 

Aistruoliai ir su ekipa dirbusieji prisimena Romaną Romančuką dėl kovingumo, kai eidavo į aikštę nepaisydamas skausmo.

### Buxoro FK
2011 m. pasirašė sutartį su Bucharos „Buxoro“ klubu iš Uzbekijos.

### Alčevsko „Stalʹ“
2012–2013 m. žaidė Ukrainoje Alčevsko „Stalʹ“.

### Prezidentavimas
Baigęs profesionalaus žaidėjo karjerą ir toliau sukasi futbolo sferoje. Tapo gimtojo miesto Kovelio, kuris įsikūręs Vakarų Ukrainoje, netoli Baltarusijos ir Lenkijos sienų, futbolo klubo prezidentas.

## Išnašos

## Nuorodos
* Transfermarkt
Chlorobenzenas

**Chlorobenzenas** – aromatinis organinis junginys, kurio cheminė formulė C6H5Cl. Normaliomis sąlygomis, chlorobenzenas yra degus bespalvis skystis.

## Panaudojimas

Chlorobenzenas plačiai naudojamas kaip tarpinė medžiaga gaminant kitus chemikalus. Anksčiau jis būdavo naudojamas gaminant kai kuriuos pesticidus (pavyzdžiui, DDT), tačiau pradėjus riboti šių pesticidų naudojimą, sumažėjo ir jų gamybos kiekiai. Taip pat chlorobenzenas būdavo naudojamas gaminant fenolį. Daugelyje pramonės sričių ir kai kuriose laboratorijose chlorobenzenas naudojamas kaip tirpiklis.

## Šaltiniai
Anastasija (grupė)

**Anastasija** () – Makedonijos etninės muzikos grupė. Grupė susikūrė 1990 m. Jos lyderis – Goranas Trajkoskis, dar Jugoslavijos laikais įkūręs post-punk, gotikinio roko grupę „Padot na Vizantija“, taip pat darkwave grupę „Mizar“. Grupės Anastasija muzika jungia bizantišką, ortodoksų sakralinę muziką su balkaniškos etninės muzikos ritmais.

Grupė kūrė garso takelius įvairioms laidoms ir filmams. Bene žymiausias jų darbas – garso takelis makedonų filmui „Prieš lietų“.

## Nariai
* Zlatko Origjanski – gitara, mandolina, kavalas, pritariantis vokalas
* Goran Trajkoski – pagrindinis vokalas, klavišiniai, gaida, kavalas
* Zoran Spasovski – mušamieji, klavišiniai, pritariantis vokalas

## Diskografija
* *Before the Rain* (1995 m.)
* *Melourgia* (1997 m.)
* *Nocturnal* (1998 m.)

## Nuorodos
* 
* Muzikos pavyzdys
Luokstenės piliakalnis

**Luokstenės piliakalnis** () – buvęs piliakalnis Žiemgaloje, Pliavinių savivaldybės teritorijoje, Klintainės valsčius, Latvija. Pasiekiamas keliu E22 Ryga – Pliavinios, 119 kilometre, į rytus nuo Stukmanių, Dauguvos upėje (Pliavinių hidroelektrinės tvenkinyje). 

## Piliakalnis
Piliakalnis buvo įrengtas Dauguvos dešiniajame krante, prie Luokstinios upės įtakos. Archeologiniai tyrimai parodė, kad piliakalnis pergyveno du ryškius laikotarpius. III a. – XI a. jame buvo sėlių pilis. XIV a. vykstant centralizuotos Lietuvos valstybės kūrimuisi ir užkariaujant Livonijos žemes į šiaurę nuo Dauguvos, gynybinė pilis buvo pastatyta prie Aiviekstės, kur kryžiavosi dauguma didžiųjų kelių. Vėliau tinkamu mūrinei piliai pasirodė ir gyventojų paliktas Luokstenės piliakalnis. Jame XIV a. pabaigoje pastatyta arkivyskupo vasalo pilis, turėjusi atlaikyti lietuvių antpuolius.

## Literatūra
*Mugurēvičs Ē. Oliņkalns un Lokstenes pilsnovadi. 3.-15.gs. arheoloģiskie pieminekļi.- Rīga, 1977.;
*Stryk L. Beitraege zur Geschichte der Rittergueter Livlands.- Dresden, 1885.;
*Zilgalvis J. Daugavas muiža 18.gs.-20.gs.sākums.- Apgāds “Izglītība”, Rīga, 1998.;
*Ose I. Latvijas viduslaiku pilis.- LU Latvijas Vēstures Institūts, Rīga, I, II sēj., 1999, 2001.;
*Latviešu tautas teikas. Vēsturiskās teikas. Izlase.- “Zinātne”, Rīga, 1988.;
*Latviešu tautas teikas. Izcelšanās teikas. Izlase.- “Zinātne”, Rīga, 1991. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lukstenes pils kalns. Latvijas Nacionālā digitālā bibliotēka
Bombomas

**Bombomas** () − San Tomė ir Prinsipės sala Atlanto vandenyne, Gvinėjos įlankoje; į šiaurę nuo Prinsipės salos. Iškilusi 59 metrus.

Sala, pagal San Tomė ir Prinsipės administracinį skirstymą, priklauso Pagujės rajonui. Joje yra 1997 m. pastatytas švyturys bei nedidelis kurortas. 15 gyventojų (2007 ir 2008 m. duomenys).

Sala yra 2012 m. įsteigto Prinsipės biosferos rezervato dalis.

## Šaltiniai
Karosu

**Karosu** () − San Tomė ir Prinsipės salelė Atlanto vandenyne, Gvinėjos įlankoje; 2 km į pietryčius nuo Prinsipės salos. Aukščiausia vieta – 305 m.

Salelė, pagal San Tomė ir Prinsipės administracinį skirstymą, priklauso Pagujės rajonui. Salelė yra negyvenama.

## Išnašos
Pliavinių piliakalnis

**Pliavinių piliakalnis** () – piliakalnis Žiemgaloje, Pliavinių savivaldybės teritorijoje, Klintainės valsčius, Latvija. Pasiekiamas keliu E22 Ryga – Pliavinios, 122 kilometre, ties sankryža su keliu P78 Pliavinios – Ėrgliai, šio dešinėje pusėje.

## Piliakalnis
Piliakalnis buvo įrengtas Dauguvos dešiniajame krante, 20 m aukščio kalvoje. Aikštelė 25 x 30 m, dabar apžėlusi krūmais. Aikštelę 3-4 m žemiau jos krašto juosia 5 m pločio terasa. Kalno šiaurės vakarų pusėje 5 m žemiau pirmosios terasos supilta dar viena plati terasa. Kultūrinis sluoksnis aikštelėje siekia 0,4 m, jo rasta ir piliakalnio šlaituose bei pietrytinėje papėdėje. Rasta lipdytinė keramika ir įtvirtinimų liekanos leidžia piliakalnį priskirti seniausiems laikams.

Saugomas valstybės, valstybinės reikšmės kultūros paminklas, VKPAI Nr. 113. 

## Šaltiniai
Amalvo palios

**Amalvo palios** − pelkė Marijampolės apskrityje, 11 km į rytus nuo Marijampolės; Dovinės baseino šiaurės rytuose. 

Pietryčiuose Amalvo palias nuo Žuvinto palių skiria moreninis gūbrys. Į pelkę įsiterpęs Panausupio pusiasalis skiria jas į 2 dalis. Pelkės šiaurės rytuose telkšo Amalvo ežeras. Per pelkę teka Dovinė, jos intakas Amalvė ir Šlavanta. Šie upeliai dalija Amalvos palias į 4 dalis: **Ringovėlės palias**, **Amalviškių palias**, **Plynių palias** ir **Panausupio palias**.

Toje vietoje, kur dabar Amalvo palios, poledynmečiu telkšojo vienas iš trijų Dovinės baseine buvusių ežerų. Vėliau šio ežero vietoje susiformavo didesnis nei 4000 ha vientisas pelkinis masyvas, sudarytas iš žemapelkinio ir aukštapelkinio tipo pelkių.

Dar XX a. pradžioje šis masyvas buvo beveik nepažeistas (natūralus hidrografinis tinklas), tačiau beveik visa pelkė jau buvo užaugusi sumedėjusia augalija. Amalvo pelkę sudarė vientisa 3414 ha teritorija su durpiniais dirvožemiais. Ištyrus durpės klodą jis buvo pripažintas neperspektyviu kasybai, vėliau buvo pasiūlyta šias teritorijas naudoti žemės ūkyje.

Amalvo kraštovaizdį pakeitė:
*apypelkio drenažo sistemos; 
*atskirų pelkės dalių drenažo sistemos ir žemėnaudos pakeitimai;
*klimato kaita.

Pagrindiniai pelkinio masyvo pertvarkymai pradėti tik XX a. viduryje. Pritaikant teritoriją žemės ūkiui buvo nusausinta apie 60 % pelkės.

Dabar Amalvo pelke vadinama tik dalis (1439 ha) buvusio pelkinio masyvo − Amalvo botaninis zoologinis draustinis. Kitos nusausintos dalys paverstos žemės ūkio naudmenomis (pievos, ganyklos, ariama žemė) arba apaugusios pasausėjusiais miškais.

Amalvo paliose dabar yra 4 kultūros paveldo objektai:
*Varnupių piliakalnis su gyvenviete,
*Senkapis (1),
*Senkapis (2),
*Amalviškių kaimo senosios kapinės
Babranų piliakalnis

**Babranų piliakalnis** () – piliakalnis Latvijoje, Žiemgaloje, Jekabpilio savivaldybės teritorijoje, Sėlpilio valsčiuje. Pasiekiamas keliu Sala – Taborkalnas – Pulpanai, tarp Buolianų ir Babranų kaimų.

## Piliakalnis
Piliakalnis buvo įrengtas Dauguvos kariajame krante, 1,1 km nuo kranto. Piliakalnio vakarinėje pusėje buvo įvažiavimas, kiti šlaitai pastatinti. Pirmojo pasaulinio karo metu piliakalnis nukentėjo kasant apkasus. 1993 m. žemės savininkė iškirto krūmus ir piliakalnio papėdėje iškasė kūdrą.

1924 m. piliakalnį žvalgė ir išmatavo Ernestas Brastinis. Saugomas valstybės, valstybinės reikšmės kultūros paminklas, VKPAI Nr. 128. 

## Šaltiniai
Kazimiera Strolienė

**Kazimiera Strolienė-Žadvydaitė ** (g. 1960 m. gegužės 26 d. Mažeikų rajone, Židikų seniūnijos Seirių kaime) – žinoma Lietuvos biatlonininkė ir slidininkė, olimpietė, Lietuvos slidinėjimo rinktinės vyriausioji trenerė.

## Biografija
Mokėsi Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute, kur 1985 m. įgijo geografijos-fizinio lavinimo mokytojos diplomą. Dar studijų metais pradėjo intensyviai sportuoti, bėgo maratoną. 1991 m. jos pasiektas moterų maratono rezultatas 2010 m. buvo pripažintas 12 per visą Lietuvos lengvosios atletikos istoriją. Vėliau pradėjo kultivuoti biatloną, treniravosi pas trenerį Aleksandrą Ščekočichiną.

1992 m. Lietuvos biatlono rinktinės sudėtyje dalyvavo Albervilio žiemos olimpinėse žaidynėse. 7,5 km sprinto distancijoje užėmė 27 vietą. Po metų Pasaulio biatlono taurės pirmenybėse Oberhofe sprinto distancijoje buvo dvidešimt pirma. 1994 m. Lilienhamerio žiemos olimpinėse žaidynėse biatlono 7,5 km sprinto distancijoje užėmė 48 vietą. Nagano olimpiadoje dalyvavo jau kaip slidininkė, jos geriausias rezultatas šiose varžybose – 55 vieta 30 km persekiojimo distancijoje.

Nuo 1998 m. pradėjo dirbti Ignalinos moksleivių namuose slidinėjimo trenere, ruošė mergaites slidininkes. Po Turino žiemos olimpiados pakviesta treniruoti Lietuvos vyrų slidinėjimo rinktinę. Su savo auklėtiniais Modestu Vaičiuliu ir Mantu Strolia (sūnus) dalyvavo Vankuverio žiemos olimpinėse žaidynėse.

Buvo ištekėjusi už žinomo biatlonininko Vytauto Strolios, vėliau išsiskyrė. Jų sūnus Mantas (1986 m.) taip pat tapo slidininku.

## Išnašos


## Nuorodos
*  Jolanta Mockevičienė. Kiekviena sėkmė turi savo kainą. Laikraštis "Sportas", 2010 m. balandžio 13 d. 

## Šaltiniai
* Tarptautinės biatlono sąjungos duomenų bankas
* Tarptautinės slidinėjimo federacijos internetinė svetainė
Žabliakas (Juodkalnija)

**Žabliakas** () – miestelis šiaurės Juodkalnijoje, maždaug pusiaukelėje per Plevlios ir Nikšičiaus. Opštinos centras. Beveik 2 000 gyventojų. Miestelis įsikūręs Durmitoro kalnuose, 1456 m aukštyje virš jūros lygio ir yra aukščiausiai esantis Balkanų miestas.

Svarbiausia ūkio šaka – turizmas. Aplinkiniuose kalnuose slidinėjama, kopiama į viršukalnes, netoli nuo miesto yra vienas giliausių pasaulyje Taros kanjonas. Apylinkėse gausu vaizdingų ežerų, iš kurių žymiausias Crno ežeras („Juodasis ežeras“). Iš Žabliako keliai veda į Nikšičių, Plevlią ir Moikovacą. Yra vietinės reikšmės oro uostas. Mieste stovi 1862 m. pastatyta Šv. Atsimainymo cerkvė.
Pormalių piliakalnis

**Pormalių piliakalnis, Puormalių Sidabro kalnas** () – piliakalnis Žiemgaloje, Salos savivaldybės teritorijoje, Sėlpilio valsčius, Latvija. Saugomas valstybės, valstybinės reikšmės kultūros paminklas, VKPAI Nr. 958. Pasiekiamas keliu Sala (Latvija) – Ruobežkruogas, nuo Sėlijos pasukus pietryčių kryptimi.

## Piliakalnis
Vienas įspūdingiausių Sėlos piliakalnių, įrengtas atskiroje kalvoje. Piliakalnio aikštelėje ir papėdėje daugelyje vietų rastas intensyvus kultūrinis sluoksnis, kurio radiniai datuojami nuo pirmųjų amžių pr. m. e. iki vėlyvojo geležies amžiaus. Manoma, kad piliakalnyje buvo žymus politinis ir kultūrinis centras.

1922 m. piliakalnį aprašė architektas Karlas fon Levis of Menaras. 1924 m. piliakalnį žvalgė ir išmatavo Ernestas Brastinis.

## Šaltiniai
Jungtinė demokratų partija

**Jungtinė demokratų partija** (JDP, , *mindžu donghab dang*) – Pietų Korėjos politinė partija. Ji buvo įkurta 2008 m. vasario 17 d. **Jungtinių Demokratų partijos** (, *dėtonghab mindžu šindang*) vardu, kuris buvo pakeistas į **Demokratų partijos** () tų pačių metų liepos 6 d. 2011 m. gruodį, prie partijos prisijungus nedidelei Piliečių vienybės partijai, partijos vardas buvo pakeistas į dabartinį .Po 2012 m. rinkimų rinkimų Jungtinė demokratų partija yra didžiausia opozicinė partija parlamente.

2014 m. Partija buvo panaikinta ir suformuota nauja Naujos politikos demokratinė koalicija

## Istorija

DEP gali būti kildinama iš 1995 rugsėjį susikūrusio Nacionalinio Kongreso Už Naują Politiką. 2000 m. sausį jis buvo reformuotas į Tūkstantmečio Demokratų partiją (TDP), nuo kurios 2003 m. lapkričio mėnesį įvykus vidiniams konfliktams atskilo Mūsų Atviroji partija (MAP). Po dvejų metų TDP pakeitė pavadinimą į Demokratų partiją, o 2008 m. vasario 17 d. susivienijusi su Naująją Jungtinių Demokratų partija, į kurios sudėtį įėjo ir MAP, įkūrė Jungtinių Demokratų partiją. Tų pačių metų liepos 6 d. partijos pavadinimas buvo pakeistas į Demokratų partijos.

Per 2012 m. rinkimus JDP laimėjo 127 vietas parlamente ir išliko pagrindine opozicine partija.

## Pastabos

## Išnašos
Maizyšų piliakalnis

**Maizyšų piliakalnis** () – piliakalnis Žiemgaloje, Viesytės savivaldybės teritorijoje, Viesytės valsčius, Latvija. Saugomas valstybės, valstybinės reikšmės kultūros paminklas, VKPAI Nr. 966. Pasiekiamas nuo kelio Nereta – Jėkabpilis ties Viesyte pasukus šiaurės kryptimi iki Piksterės ežero, prieš jį – rytų kryptimi, už 2,3 km ties 133 m aukščio Spėrjanių kalnu – 689 m į šiaurę pro Maizyšų ežerą.

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje 20 m aukščio kalvoje 0,5 km į rytus nuo Piksterės ežero.

## Šaltiniai
Durmitoras

**Durmitoras** () – kalnų masyvas šiaurės vakarų Juodkalnijoje. Durmitoras yra Dinarų kalnyno dalis. Ribojasi su Taros kanjonu šiaurėje, Pivos kanjonu vakaruose ir Komarnicos kanjonu pietuose. Rytuose Durmitoras leidžiasi į 1500 m aukščio Ežerų plynaukštę (*Jezerska Površ*), kuri toliau rytuose pereina į Siniajevinos kalnus. Didžioji Durmitoro dalis yra Žabliako savivaldybės ribose.

1952 m. Durmitoro masyvas, Taros kanjonas, dalis Komarnicos plynaukštės įtraukta į Durmitoro nacionalinį parką, kuris užima 390 km². 1980 m. šis parkas paskelbtas UNESCO pasaulio paveldo objektu.

## Pavadinimas

Manoma, kad kalnų pavadinimas kilo iš arumunų kalbos ir reiškia „snaudžiantis“.

## Viršukalnės

Masyve yra 48 aukštesnės nei 2000 m viršukalnės. Aukščiausios viršukalnės yra:

* Bobotov Kukas – 2522 m
* Bezimeni Vrhas (Bevardė viršūnė) – 2487 m
* Šljemė – 2455 m
* Istočni Vrh Šljemena (Rytinė Šljemės viršūnė) 2445 m
* Soa / Dževojka – 2440 m
* Milošev Tokas – 2426 m
* Bandijerna – 2409 m
* Rbatina – 2401 m
* Lučin Vrhas – 2396 m
* Prutašas – 2393 m
* Minin Bogazas – 2387 m
* Planinica – 2330 m
* Kobilja Glava – 2321 m
* Savin Kukas – 2313 m
* Šupljika – 2310 m

## Ežerai
Kalnų masyve ir aplinkinėje plynaukštėje telkšo 18 vaizdingų ledyninių ežerų, tarp jų Jablano ežeras (*Jablan jezero*, 1918 m aukštyje), Srablės ežeras (*Srablje jezero*, 1667 m), Škrčko ežeras (*Škrčko jezero*, 1717 m), Vražijės ežeras (*Vražije jezero*, 1437 m), Crno ežeras (1416 m) ir Zmijinės ežeras (*Zmijinje jezero*, 1344 m).

* Crno ežeras
* Veliko Škrčko ežeras
* Malo Škrčko ežeras
* Zeleni Viras
* Jablano ežeras
* Valovito ežeras

* Vir u Lokvicama
* Srablės ežeras
* Modro ežeras
* Suva Lokva
* Zmijinės ežeras
* Barno ežeras

* Poščensko ežeras
* Zaboisko ežeras
* Vražijės ežeras
* Riblės ežeras
* Zminčko ežeras
* Sušičko ežeras

## Turizmas

Durmitoras yra mėgstamas turistų. Pagrindinis sezonas tradiciškai yra žiemą, kai žemesnėse Durmitoro dalyse yra tinkamos sąlygos žiemos sportui. Užsienio turistai, kurių pastaraisiais metais vėl padaugėjo, Durmitorą lanko daugiausia vasarą ir čia laipioja bei vaikšto po kalnus. Mėgstams turistų lankomas objektas yra ir Taros upės kanjonas.

## Klimatas

Nepaisant to, kad Durmitoras yra sąlyginai netoli Viduržemio jūros, jo klimatas labiau yra lemiamas žemyno, klimatas čia yra vidutinių platumų žemyninis. Oro temperatūra yra gana panaši kaip Vidurio Europoje, tačiau dėl masyvo aukščio temperatūros čia yra žemesnės. Dėl susiduriančių drėgnų oro masių nuo Adrijos su šaltomis žemyninėmis oro masėmis žiemos mėnesiais gausiai iškrenta sniego. Durmitore gali iškristi iki 5 m sniego. Priklausomai nuo aukščio virš jūros lygio vidutinės temperatūros sausį yra tarp −3 ir −8 °C, liepą tarp +15 ir +7 °C, vidutinė metinė tarp +7 ir −1 °C. Metiniai kritulių kiekiai yra dideli ir siekia daugiau nei 2000 mm per metus. Sniegas gali iškristi net viduryje vasaros, o šiauriniuose kalnų šlaituose sniegas išsilaiko per vasarą iki naujo sniego iškritimo rudenį. Žabliako orų stotyje 1450 m aukštyje fiksuojami tokie duomenys: sausį vidutinė temperatūra −4,8 °C, liepą – +13,8 °C, metinis vidurkis – +4,8 °C.

## Nuorodos
Durmitoro nacionalinis parkas

**Durmitoro nacionalinis parkas** – saugoma teritorija kalnuotoje šiaurės vakarų Juodkalnijos dalyje, daugiausia Žabliako savivaldybėje. 1980 m. jis įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą su pratęsimu 2005 m.

Pavadintas pagal Durmitoro kalnų masyvą. Įkurtas 1952 m. Tuo metu apėmė Durmitoro kalnų masyvą, 1978 m. prie parko prijungtas Taros kanjonas. Dabar nacionalinis parkas apima Durmitoro kalnus, Taros, Sušicos ir Dragos upių kanjonus ir Komarnicos plokščiakalnį, iš viso 32100 ha teritoriją. Durmitoro kalnuose yra apie 50 aukštesnių nei 2000 m viršūnių, aukščiausia jų - Bobotov Kukas (2523 m). 82 km ilgio ir 1300 m gylio Taros kanjonas, kuris įeina į Durmitoro nacionalinį parką, pagal savo dydį laikomas antruoju pasaulyje kanjonu po Kolorados upės kanjono Arizonoje.

Durmitoro nacionalinio parko kraštovaizdis yra suformuotas ledynų ir upių. Tankūs miškai ir ledyniniai ežerai kraštovaizdį paįvairina ir daro patrauklesniu lankytojams. Parke iš viso yra 18 ledyninių kalnų ežerų, tarp jų 1450 m aukštyje esantis Crno ežeras Lokio viršūnės (vrh Međed) papėdėje, taip pat "kalnų akimis" (*Gorske oči*) vadinami mažesni ežeriukai Zmijinje, Barno, Riblje, Vrazje, Modro. Gausu ir olų su stalaktitais ir stalagmitais, tarp jų garsiausia *Ledena Pecina* ("Ledo ola") esanti 2160 m virš jūros lygio aukštyje. Taros, Dragos ir Sušicos upes maitina 748 šaltiniai ir upokšniai.

Durmitoro nacionalinis parkas yra Juodkalnijos kalnų turizmo centras. Turistinės veiklos centru yra Žabliakas. Žiemos metu pagrindinė rekreacinė veikla Durmitore yra slidinėjimas ir snieglenčių sportas. Vasarą pagrindinės veiklos yra alpinizmas ir laipiojimas.

Aktyvėjanti žmonių veikla turi įtakos ir parko gamtai. 2002 m. 7000 parko hektarų leista vykdyti ūkinę veiklą.

## Gyvūnija ir augalija

Kalnų kraštovaizdyje, kurio aukštis yra nuo 450 iki 2500 m virš jūros lygio yra daug skirtingų ekosistemų ir buveinių. Tarp jų yra uolėtos viršūnės, miškai, kalnų tundros, ežerai, upės, kanjonai ir olos su požeminėmis gėlo vandens sistemomis. 

Parke yra 40 ha dydžio reliktinis juodųjų pušų miškas, kuriame yra 50 m aukščio ir apie 400 metų amžiaus pušų. Durmitoro nacionaliniame parke priskaičiuojama 1300 augalų rūšių, tarp jų 37 endeminės Balkanų rūšys, tarp jų baltažievė pušis. Čia auga šios saugomos rūšys: edelveisas, paprastasis burbulis, europinis kukmedis.

Nacionaliniame parke sutinkami rudieji lokiai, vilkai, ūdros, gemzės. Čia gyvena ir veisiasi tokie plėšrieji paukščiai kaip kilnusis erelis, juostuotasis sakalinis erelis, nykštukinis erelis, palšasis grifas, maitvanagis, sakalas keleivis, sketsakalis, lututė, didysis apuokas. Iš viso sutinkamos 130 paukščių rūšių, tarp jų ir kurtiniai. Gausu žuvų rūšių, tarp jų ir nykstanti Dunojaus lašiša.

## Nuorodos
Kūlinių piliakalnis

**Kūlinių piliakalnis** () – piliakalnis Žiemgaloje, Viesytės savivaldybės teritorijoje, Viesytės valsčius, Latvija. Saugomas valstybės, valstybinės reikšmės kultūros paminklas, VKPAI Nr. 971. Pasiekiamas nuo kelio Nereta – Jėkabpilis prieš Ekengravę pasukus pietų kryptimi, yra už 0,9 km.

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje 34 m aukščio kalvoje, vienas aukščiausių Sėlos piliakalnių.

## Šaltiniai
Bobotov Kukas

**Bobotov Kukas** () – aukščiausia Durmitoro kalnų masyvo, stūksančio šiaurės Juodkalnijoje, viršukalnė. Aukštis 2523 m. Ilgai manyta, kad tai aukščiausias kalnas Juodkalnijoje, bet vėliau atrasta, kad kelios Prokletijės kalnų Albanijos pasienyje viršūnės yra aukštesnės. Nuo Bobotov Kuko galima išvysti Lovčeno kalną Adrijos jūros pakrantėje, Kopaoniko ir Taros kalnus Serbijoje bei Magličiaus kalną Bosnijoje ir Hercegovinoje.

Pirmas žinomas įkopimas į Bobotov Kuką įvyko 1883 m., kuomet į kalną įkopė austrų kartografas Oskaras Baumanas.
Crno ežeras

**Crno ežeras** ( – „Juodasis ežeras“) – ledyninės kilmės kalnų ežeras šiaurės Juodkalnijoje, Žabliako opštinoje, 3 km nuo Žabliako miestelio. Ežeras telkšo Durmitoro kalnuose, 1416 m aukštyje, Medžedo kalno papėdėje.

Ežerą sudaro du baseinai – „Didysis ežeras“ ir „Mažasis ežeras“. Jie tarpusavyje jungiasi siauru sąsiauriu, kuris vasarą išdžiūsta. Ežero ilgis 1,15 km. Didysis ežeras užima 0,338 km² plotą ir yra 24,5 m gylio, Mažasis ežeras užima 0,177 km² plotą ir yra 49,1 m gylio. Ežerą maitina keletas kalnų upokšnių, tarp kurių didžiausias yra Mlinskio upelis. Kiti susiformuoja tik tirpstant sniegui ir vardų neturi. Iš ežero išteka Otokos upelis.

Crno ežeras yra populiarus lankytinas objektas Durmitoro nacionaliniame parke.

## Nuorodos
XIV Europos futbolo čempionato atranka/F grupė

**[[Euro 2012|XIV Europos futbolo čempionato]] atrankos** F grupės rezultatai.

## Turnyrinė padėtis

## Rezultatai



----



----



----



----



----



----



----



----



----



----



----


----


----



----


----

----


----



----


----


----


----


 
----


----



----


----


----


----


----



----
Fūma šurikenas

**Fūma šurikenas** (, *Fūma*, 'Vėjo demonas', taip pat *šešėlinis [[malūnas|malūno]] šurikenas*, *japoniškas [[bumerangas]]*, *mirties malūnas*) – pramanytas šurikeno variantas, kartais vaizduojamas populiariojoje japonų kultūroje. Tai labai didelis šurikenas, laikomas už skylės centre. Jis turi keturis atsikišusius galus su ašmenimis. Gali būti sulankstomas, tuomet tampa savotišku durklu.

Tokio tipo šurikenas dažniausiai vaizduojamas japonų mangoje, kaip *[[Naruto]]* arba *[[Negima]]*, bei kompiuteriniuose žaidimuose, kaip „Ninja Gaiden“, „Ninja Blade“ arba „Final Fantasy“.

## Šaltiniai
Kauprės piliakalnis

**Kauprės piliakalnis** () – piliakalnis Žiemgaloje, Jėkabpilio savivaldybės teritorijoje, Abelių vaksčiuje, Latvijoje,  4,6 km į rytus nuo Jėkabpilio Dauguvos Abelių (Obelų) salos šiaurinėje dalyje, prie Kaupreniekų. Saugomas valstybės, valstybinės reikšmės kultūros paminklas, VKPAI Nr. 128. 

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas dviejose atskirose kalvose Dauguvos kairiajame krante, tačiau upė kelis kartus keitė savo vagą ir piliakalnis liko saloje. Piliakalnis orientuotas skersai salą, vakarų – rytų kryptimi. 

## Šaltiniai
Biržų piliakalnis

**Biržų piliakalnis** () – piliakalnis Žiemgaloje, Jėkabpilio savivaldybės teritorijoje, Kalno valsčius, Latvija,  18 km į pietus nuo Jėkabpilio. Saugomas valstybės, valstybinės reikšmės kultūros paminklas, VKPAI Nr. 907. Pasiekiamas keliu P72 Alūktė – Jėkabpilis, ties Vidsala, kairėje kelio pusėje. 

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje dabar numelioruoto upelio kairiajame krante, apsuptas grioviais.

## Šaltiniai
Dzirkalių piliakalnis

**Dzirkalių piliakalnis su gyvenviete ir Bažnytkalniu** () – piliakalnis Latvijoje, Latgaloje, Jekabpilio savivaldybės teritorijoje, Kūkų valsčiuje, 12 km į rytus – šiaurės rytus nuo Jėkabpilio, 1,5 km į pietryčius nuo geležinkelio Krustpilis – Rėzeknė Kūkų stoties. Saugomas valstybės, valstybinės reikšmės kultūros paminklas, VKPAI Nr. 910. Pasiekiamas nuo kelio E22 Ryga – Zilupė ties Priedniekais pasukus pietų kryptimi link Dzirkalių, miške.

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas pelkėtoje vietovėje aukštoje atskiroje kalvoje (altitudė 128,5 m) Darzupytės kairiajame krante. Šiaurinis šlaitas 14 m aukščio, papildomai apsaugota įtvirtinimais su terasa. Pietinėje pusėje įrengtas 1,5 m aukščio pylimas su giliu grioviu, dar vienas griovys iškastas nuo aikštelės pusės.

Ankstesniuose Latvijos piliakalnių registruose piliakalnis neminėtas, nors dar 1928 m jį aprašė Ernestas Brastinis, pažymėjęs, kad piliakalnio apylinkėse rasta geležies dirbinių. Minėjo šį piliakalnį ir Elvyra Šnuorė publikacijoje apie Ašuotės piliakalnį. 1980 m. po krūmų šaknimis rastos indų nuolaužos privertė pakeisti požiūrį į piliakalnį.

Į rytus nuo piliakalnio yra senovinė gyvenvietė.

## Šaltiniai
Paturkšlys

**Paturkšlys** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Betygalos, šalia Požečių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paūdronys

**Paūdronys** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Turgelių. Stūkso Paūdronių piliakalnis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paudruvė

**Paudruvė** – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Satkūnų, prie kelio Joniškis–Drąsutaičiai. Išlikęs Paudruvės dvaras. Pro kaimą teka Juodupės ir Audruvės upeliai. Anksčiau Paudruvę sudarė dvi dalys – vienoje gyvenvietės pusėje formavosi Girdžiūnų kaimas, kitoje stovėjo dvaro pastatai.

## Etimologija

Paudruvė – vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo čia pratekančio Audruvės upelio.

## Istorija

Vokiško statybos stiliaus Paudruvės dvaras rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo XVIII a.

XX a. viduryje Kazys Boruta įamžino Paudruvės kraštą savo apysakoje „Baltaragio malūnas, arba kas dėjosi anuo metu Paudruvės krašte“.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paukščiai (Kaišiadorys)

**Paukščiai** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Žaslių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paukšteliškė

**Paukšteliškė** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 1 km nuo Smalvų.

## Istorija

XIX a. minimas Paukšteliškės dvaras.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Paukšteliškėje 1873 m. gimė Lietuvos karinis veikėjas, artilerijos pulkininkas Eduardas Jodko.

## Šaltiniai
Paukšteliškės

**Paukšteliškės** – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Ubiškių, prie Antakmenių ežero.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paukštės

**Paukštės** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5,5 km į šiaurės rytus nuo Naujojo Daugėliškio, 2 km į šiaurės vakarus nuo Janionių. Sunykęs.

## Etimologija
Pavadinimas kildinamas iš asmenvardžio *[[Paukštė|Paũkštė]]*.

## Istorija
XX a. buvo kaimas Švenčionių apskrities Daugėliškio valsčiuje. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai.

Sovietmečiu priklausė Naujojo Daugėliškio apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paukštynė

**Paukštynė** – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 4 km nuo Purviniškės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paukštininkai

**Paukštininkai** – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 1 km nuo Lupikų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paulauka

**Paulauka** – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 10 km nuo Imbrado.

## Istorija

Viensėdis panaikintas 2022 m. sausio 19 d., jo teritorija (24,72 ha) priskirta Stumbrinės viensėdžiui.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paulenka (Lazdijai)

**Paulenka** – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurę nuo Kapčiamiesčio, tarp Veisiejo ir Ančios ežerų, prie plento . Telkšo mažas ežerėlis Bludelis.

## Etimologija
Pavadinimas kildinamas iš  „išgertuvės, lėbavimas, puota“.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paulinava

**Paulinava** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Kurklių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paulinavas (Ignalina)

**Paulinavas** – viensėdis Ignalinos rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Linkmenų, 1 km į pietryčius nuo Pakiaunio, prie Kiaunos upelio, Pakiaunio miško apsuptyje. Išlikusios 2 sodybos.

## Etimologija
Vietovardis kilęs iš vardo *Paulius*.

## Istorija
XX a. pr. buvo Prunskui priklausęs užusienis Švenčionių apskrities Linkmenų valsčiuje.

Sovietmečiu priklausė Linkmenų apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paulinavas (Švenčionys)

**Paulinavas** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Sarių, Paulinavo miške, prie Mėžio upelio. Seniai išnykęs, likęs tik miško kirtimas sodybvietėje. Šiaurėje – Paulinavo pilkapynas.

## Istorija
## Istorija
XX a. pr. palivarkas buvo Švenčionių apskrities Mikalavo valsčiuje.

Tarpukariu palivarkas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai, Švenčionių valsčiui.

Iki 2015 m. turėjo viensėdžio statusą.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pauliškės

**Pauliškės** – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Bražuolės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paulenka (Varėna)

**Paulenka** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 9 km į vakarus nuo Merkinės, 2,5 km nuo Kibyšių.

## Etimologija
Pavadinimas susidarė iškraipius lenkišką žodį *pohulanka* („pasivaikščiojimų, pramogų vieta“). Taip dažnai vadinti įvairūs dvarai.

## Istorija
XIX a. pab. Paulenkos (Poguliankos) dvaras pateko į Seinų apskrities Kudrėnų valsčių, Liškiavos parapiją.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paūliai

**Paūliai** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 16 km į šiaurę nuo Marcinkonių, Ūlos dešiniajame krante. Kaimą supa Dainavos giria (Trakiškių, Mardasavo miškai). Keliukai į Milioniškę, Lavysą. Yra kapinaitės.

## Istorija
Kaimas pavadintas pagal *Ūlos* upę.

XIX a. pab. Paūliai pateko į Trakų apskrities Varėnos valsčių, Žiūrų apylinkę. Priklausė Varėnos dvaro valdoms. Buvo 5 sodybos.

Kaime įsikūrusią partizanų stovyklą užpuolus NKVD pajėgoms, 1947 m. birželio 11 d. NKVD žuvo Dainavos apygardos Kazimieraičio rinktinės Vanago tėvūnijos 1-ojo bataliono vado pavaduotojas Vytautas Treigys-Audra (g. 1925), Juozas Plutulevičius-Špokas (g. 1920), Vladas Stankauskas-Špokas (g. 1925) ir vienas nežinomas partizanas. 2004 m. partizanų žūties vieta paskelbta kultūros paveldo objektu.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pauliukiškės

**Pauliukiškės** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Lavoriškių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pauliukonys

**Pauliukonys** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Sužionių, prie kelio , Sužionių miško pietiniame pakraštyje. Į šiaurės rytus nuo kaimo plyti raistas. Yra autobusų stotelė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paunguriai

**Paunguriai** – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Bagdononių. Šalia kaimo telkšo Ungurio ežeras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pauošniai

**Pauošniai** – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Babrungo. Kaime yra įrengta Žemaitijos motokroso ir autokroso trasa.

## Gyventojai

## Šaltiniai