open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Stoniškių herbas

**Stoniškių herbas** – pagrindinis Stoniškių kaimo ir Stoniškių seniūnijos (Pagėgių savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Sidabriniame, žaliais dobilų trilapiais damaskuotame lauke raudonas žengiantis žirgas.

## Simbolika

Vietovė garsėja žirgininkyste, dar XIX a. netoliese, Šilgalių dvare buvo auginami arkliai. Buvusiuose dvaro pastatuose yra didžiausias Baltijos šalyse žirgynas, auginantis trakėnų veislės žirgus. Dobilai simbolizuoja derlingas užliejamas pievas, kumeliukas – čia ganomus ir veisiamus trakėnus.

## Istorija

Herbas patvirtintas 2006 m. balandžio 24 d. Prezidento dekretu Nr. 584. Etalono autorius – Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai
Pašvitinio herbas

**Pašvitinio herbas** – pagrindinis Pašvitinio miestelio ir Pašvitinio seniūnijos (Pakruojo rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Juodame lauke auksinis kaplys sidabriniu kotu, einantis heraldiškai kairiojo kaspino vietoje, galva aukštyn, ašmenys žemyn, apie kotą apvyta auksinė apynio virkščia su auksiniais lapais ir sidabriniais spurgais.

## Simbolika

Herbas simbolizuoja miestelio ryšį su žemės ūkiu ir aludaryste.

## Istorija

Herbas patvirtintas 1995 m. balandžio 13 d. Prezidento dekretu Nr. 612. Etalono autorius – Juozas Galkus.

## Šaltiniai
Turialba

: *Apie ugnikalnį žr. [[Turialba (ugnikalnis)]].*

**Turialba** () – miestas centrinėje Kosta Rikoje, Kartago provincijoje, Turialbos upės slėnyje, 42 km į rytus nuo Kartago. Kantono centras. Praeina Kartago–Sikireso plentas. Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu, ypač cukranendrių auginimu. Dar auginama kava, makadamijos, daržovės, verčiamasi pienininkyste. Veikia Šv. Bonaventūro bažnyčia. Į šiaurę nuo Turialbos stūkso Turialbos ugnikalnis ir yra Gvajabo nacionalinis paminklas.

## Istorija

Nuo XVI a. čia veikė pranciškonų redukcija. 1666 m. gyvenvietę nusiaubė piratai. Iki pat XVII a. pab. Turialboje tebegyveno indėnai. Vėliau Turialba tapo svarbiu žemės ūkio centru (auginti bananai, kava, vėliau kakava), todėl XIX a. iki čia nutiestas geležinkelis, jungiantis su Karibų jūros pakrante. 1925 m. Turialbai suteiktas miesto statusas. XX a. antroje pusėje miesto reikšmė sumenko, ypač po to, kai nutiestas alternatyvus San Chosė–Limono plentas.
Pakajasas

**Pakajasas** () – miestas centrinėje Kosta Rikoje, Kartago provincijoje, 17 km į šiaurės rytus nuo Kartago. Alvarado kantono centras. Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu, ypač daržovių auginimu. Veikia bažnyčia, technikos mokykla, yra kapinės.

Vietovės pavadinimas kilo nuo vietinio lieknosios palmikės (*Chamaedorea elegans*) pavadinimo *pacaya*.
Lygumų herbas

**Lygumų herbas** – pagrindinis Lygumų miestelio ir Lygumų seniūnijos (Pakruojo rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Sidabriniame lauke juodas kylantis gaidys sparnais virš nugaros ir raudonomis kojomis, pro pražiotą snapą iškvepiantis raudoną liepsną.

## Simbolika
* Juodas gaidys siejamas su derlinga Lygumų žeme, senomis žemdirbystės tradicijomis;
* Raudona liepsna siejama su neramia miestelio praeitimi – sukilimais, gaisrais, rezistencija.

## Istorija

1997 m. vasario 3 d. herbą dekretu Nr. 1190 patvirtino prezidentas Algirdas Brazauskas. Herbą sukūrė Juozas Galkus.

## Šaltiniai
Lietuvos prokuroras

**Lietuvos prokuroras**  – vienas iš Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos centrinės valdžios pareigūnų, šiuolaikinės prokuratūros pirmtakas.

## Įgaliojimai

Lietuvos prokuroras dirbo šalia Lietuvos referentų ir pagal įgaliojimus iš dalies atitinka šiuolaikinę prokuratūrą. Jo užduotis buvo atskleisti ir tirti nusikaltimus prieš karalių ir šalį. Tam turėjo įgaliojimus apkaltinti visus pareigūnus dėl karaliaus saugumo.

Teismuose prokurorai buvo ypač reti. Jie palaikė tvarką ir saugumą teisme, tuo tarpu vaznys buvo atsakingas už oficialių teismo laiškų pristatymą (ne pats saugiausias darbas, turint minty didikų požiūrį).

## Lietuvos prokurorai

## Kiti straipsniai
* Abiejų Tautų Respublikos Senato pareigūnai;
* Centrinės valdžios pareigūnai;
* Abiejų Tautų Respublikos žemietijų pareigūnai.
Linkuvos herbas

**Linkuvos herbas** – pagrindinis Linkuvos miesto ir Linkuvos seniūnijos (Pakruojo rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Aukščiau perkirsto skydo viršutiniame mėlyne lauke sidabrinė bažnyčia, apatiniame auksiniame lauke mėlyna suapvalinta gegnė ir trys dobilo lapai, du gegnės šonuose, vienas po gegne.

## Simbolika
* Mėlyna gegnė – upės linkis, simbolizuojantis miesto geografinę padėtį, vardo kilmę,
* Dobilo lapai – vietovės žemdirbiškas pobūdis,
* Auksinis apatinis laukas – krašto turtingumas.
* Sidabrinė bažnyčia – Linkuvos Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia, reikšmingas XVI a. architektūros paminklas.

## Istorija

Herbas patvirtintas 1995 m. kovo 17 d. Prezidento dekretu Nr. 583. Etalono autorius – Juozas Galkus.

## Šaltiniai
Klovainių herbas

**Klovainių herbas** – pagrindinis Klovainių miestelio ir Klovainių seniūnijos (Pakruojo rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Herbo skydo auksiniame lauke šėlstantis mėlynas žirgas su raudonais pakinktais. 

## Simbolika

Žirgas – saulės ir dangaus, visų išmintingųjų jėgų džiaugsmo ir pergalės simbolis, įkūnijantis jaunystę, jėgą ir vyriškumą.

## Istorija

Klovainiai istorinio herbo neturėjo. Heraldikos komisijoje svarstant herbo simboliką, buvo atsižvelgta į vietinių gyventojų pasakojimą apie miestelio vardo kilmės legendą: esą miestelio vardas kilęs nuo žirgo „kloniojimosi“ einant per laukus. Žirgai buvo mėgstami ir Karpio dvare, garsėjusiame didžiulėmis arklidėmis. Žmonių pasakojimai apie žirgo viziją tekant saulei, prisiminimai apie kadaise pro Klovainius ėjusį Kauno-Rygos traktą, kai Klovainiuose buvo keičiami pašto karietų ir prekybos diližanų arkliai, lėmė, kad heraldikos ženklo simboliu tapo žirgas.

Herbas patvirtinas 1997 m. kovo 19 d. Prezidento dekretu Nr. 1240. Etalono autorius – Juozas Galkus.

## Šaltiniai
Paįstrio herbas

**Paįstrio herbas** – pagrindinis Paįstrio kaimo ir Paįstrio seniūnijos (Panevėžio rajono savivaldybė) heraldinis atributas. 2007–2009 m. Paįstrio herbą naudojo ir visa Panevėžio seniūnija, kuriai tuo metu priklausė Paįstrys.

## Aprašas

Mėlyname lauke virš nuleistos banguotos sidabrinės juostos iš 6 banguotų juostelių stovi trys sidabriniai koplytstulpiai trikampiais sujungtais stogeliais, nuo kurių ant ilgų auksinių virvučių kabo kiekviename stogelio šone po du auksinius varpelius.

## Simbolika
* Banguota juosta iš juostelių – Įstro upelis, rodo vietovės geografinę padėtį ir jos vardo kilmę.
* Trys koplytstulpiai (varpinėlės) su varpeliais – simbolizuoja gražias ir dvasiškai prasmingas Paįstrio tradicijas, pagarbą kraštiečiams.
* Mėlyna lauko spalva – simbolizuoja dvasingumą, 
* Sidabrinė (balta) spalva – reiškia ištikimybę, ji ir vandens spalva, 
* Auksinės (geltona) spalva – dorumas, tai pat šviesa, švietimas.

Paįstrio krašte yra tradicija ant koplytstulpių prikabinti simbolinių varpelių, o vieta, kur jie stovi, vadinama Varpelių slėniu.

## Istorija

Paįstrio herbas patvirtintas 2007 m. liepos 11 d. Prezidento dekretu 1K-1051. Herbo autorius – dailininkas Arvydas Každailis.

## Šaltiniai
Krekenavos herbas

**Krekenavos herbas** – pagrindinis Krekenavos miestelio ir Krekenavos seniūnijos (Panevėžio rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Raudoname lauke auksinės kanklės, mėlynoje skydo galvoje trys sidabrinės heraldinės lelijos.

## Simbolika
* Sidabrinės lelijos – simbolizuoja Švč. Mergelę Mariją. Krekenavos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia pastatyta daugiau kaip prieš 100 metų. Jos altoriuje esantis Dievo Motinos paveikslas vietos gyventojų laikomas turinčiu stebuklingų galių išgydyti žmones ir juos apsaugoti nuo nelaimių.
* Auksinės kanklės – vietos meistrų gamintos kanklės. Tai Krekenavos įžymybė. Iki šiol minimas muzikantas, kanklių meistras, jų gamintojas Stasys Rudis (1880–1949).

## Istorija

Herbas patvirtintas 2006 m. kovo 21 d. Prezidento dekretu Nr. 556. Etalono autorius – Henrikas Mazūras.

## Šaltiniai
Vandeninis dėžinis vėžlys

**Vandeninis dėžinis vėžlys** (*Terrapene coahuila*; ) – balinių vėžlių šeimos (*Emydidae*) rūšis, endeminė Meksikoje.

Rūšis aprašyta 1944 m. Schmidt’o ir Owens’o. Ji žinoma tik vienoje teritorijoje, kur ji gyvena nedideliame kiekyje plotelių su tinkamomis sąlygomis. Arealas nuo 1960 m. iki 2002 m. susitraukė nuo 1600 km² iki 930 km². Likusiame areale rūšis gyvena tik specifiškuose pelkių plotuose, dalis kurių prarasti dėl džiūvimo bei augalijos kaitos. Šių vėžlių buveinių nykimas tęsiasi.

Rūšies genetinė struktūra rodo, kad skirtingų vietovių populiacijos yra labai izoliuotos, tad rūšis yra fragmentuota. XX a. 7-tą dešimtmetį tinkamose buveinėse būdavo apie 148 vėžliai hektare, Kadangi vietove su tinkamu buveinės tipu būdavo kelių šimtų hektarų ploto, tokioje vietovėje gyvendavo virš 10 tūkst. suaugusių vėžlių. Dabar panašioje vietovėje gyvena tik apie 2,5 tūkst.

Paskaičiuota kartos trukmė yra 15 metų (pagal nelaisvėje augintų vėžlių duomenis), todėl per tris kartas šios rūšies suaugusių vėžlių skaičius sumažėjo daugiau kaip 70% indivių.

## Nuorodos
Gintaras Rumšas

**Gintaras Rumšas** (1959 m. kovo 31 d. Gataučiuose, Linkuvos rajone – 2020 m. lapkričio 29 d.) – Lietuvos geodezininkas, kartografas, tinklaraštininkas.

## Biografija
Gintaras Rumšas gimė žemaičių tėvų, kilusių iš Švėkšnos, šeimoje. Nuo ankstyvos vaikystės persikėlė su tėvais gyventi Vilniuje. 1966–1977 m. mokėsi Vilniaus 21-ojoje vidurinėje mokykloje. 1982 m. baigė taikomosios geodezijos studijas Vilniaus inžineriniame statybos institute, 1988 m. – informacinių technologijų diegimo studijas Maskvos žemėtvarkos inžinierių institute MIIZ, 1986 m. – kontrpropagandos studijas Marksizmo–leninizmo universitete Vilniuje.

Gintaras Rumšas buvo vedęs, turėjo šeimą, suaugusi duktė gyvena užsienyje. Pomėgiai: internetas, istorija, karyba, fantastika, citroenų markės automobiliai, fotografija, Lietuvos dvarai, Lego ir kt.

## Veikla
Po mokslų baigimo apsigyveno Kaune, įsidarbino Aerogeodezijos institute, kur ėjo technikos ir plėtros direktoriaus pareigas. Vienas iš Baltijos šalių geografinių pavadinimų ekspertų, lietuviškų vietovardžių duomenų bazės kūrėjų, mokslinių draugijų narys.

Nuo 2007 iki 2020 m. rašė asmeninį internetinį tinklaraštį Grumlino palėpė.

## Įvertinimas

* Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino 1-ojo laipsnio medalis (2001 m., už nuopelnus vystant modernią Lietuvos kartografinių duomenų bazę ir jos kūrimo technologiją) 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Gintaro Rumšo asmeninis tinklaraštis 
* Gintaro Rumšo ''grumlt.citrina.lt'' portalas citroenų mylėtojams 
* Gintaro Rumšo politikos portalas ''grumlinas.popo.lt'' 
* Gintaro Rumšo ''lietuvosdvarai''
Vaškų herbas

**Vaškų herbas** – pagrindinis Vaškų miestelio ir Vaškų seniūnijos (Pasvalio rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Auksiniame koriu damaskuotame lauke vaizduojama apversta raudona gegnė.

## Simbolika

Herbo fone nupiešta raudona V raidė, simbolizuojanti miestelio vardą.

## Istorija

Herbas patvirtintas 2005 m. birželio 15 d. prezidento Valdo Adamkaus dekretu Nr. 339. Etalono autorė – Laima Ramonienė.

## Šaltiniai
Šilavoto herbas

**Šilavoto herbas** – pagrindinis Šilavoto kaimo ir Šilavoto seniūnijos (Prienų rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašymas

Auksiniame lauke yra 3 žalios pušaitės su šaknimis.

## Simbolika

Šilavotas istorinio herbo neturėjo. Lietuvos heraldikos komisijos posėdyje kartu su seniūnijos atstovais svarstant naujo herbo idėjas, buvo pritarta siūlymui herbe pavaizduoti pušaites kaip vienos iš kaimo vardo kilmės versijos simbolį.

## Istorija

Herbą heraldikos komisija aprobavo 2005 m. birželio 30 d. Herbas patvirtintas 2005 m. liepos 19 d. Prezidento dekretu Nr 388. Etalono autorius – Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai
Naujosios Ūtos herbas

**Naujosios Ūtos herbas** – pagrindinis Naujosios Ūtos kaimo ir Naujosios Ūtos seniūnijos (Prienų rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Skydo juodu lauku heraldinėje dešinėje pusėje raudonas šonas liepsniška skiriamąja linija, o dešinėje pusėje sidabrinis stiklapūtis su sidabriniu stiklapūčio vamzdeliu ir raudonu stiklo lašu. 

## Simbolika

Herbas susijęs su stiklo dirbtuvėmis ir cechais, nuo XVIII a. veikusiais Naujosios Ūtos kaime. Pats kaimo vardas siejamas su  – „lydykla“, kaime dar XVIII a. veikė stiklo gamykla.

## Istorija

Herbas patvirtintas 2006 m. liepos 10 d. Prezidento dekretu Nr. 671. Etalono autorė – Laima Ramonienė.

## Šaltiniai
Tartaruga

**Tartaruga** (*Podocnemis expansa*; ) – didžiausias šonakaklių vėžlių būrio (*Pleurodira*) atstovas. Gyvena Amazonėje ir jos intakuose (Brazilija, Kolumbija, Peru, Venesuela ir kt.). Pavadinimas *tartaruga* kilęs iš  'vėžlys'. 

Suaugėliai dažnai užauga iki 1 m ilgio. Patelių šarvai būna platūs ir plokštesni, jos didesnės ir gausesnės už patinus.  Suaugėliai maitinasi beveik vien augaliniu maistu. Dauginimosi įpročiai artimi jūrinių vėžlių elgsenai. Kaip ir jūriniai vėžliai tartarugos susirenka dideliais pulkais ir keliauja į daugintis tinkamas vietoves. 
Patelės kiaušinius deda smėlio seklumose, kurios pasirodo ore tik sausringuoju metų laiku. Tokių vietų nėra daug. Į šias iškilusias seklumas patelės išropoja naktį ir deda kiaušinius – viena patelė padeda 90-100 minkštalukščių kiaušinių. Po to vėžliai grįžta į savo maitinimosi plotus. 

Išsiritę apie 5 cm ilgio vėžliukai visu greičiu skuodžia į vandenį. Tuo metu juos labai gaudo įvairūs plėšrūnai, todėl net nesikišant žmogui suaugėlių maitinimosi vietas pasiekia tik 5% išsiritusių vėžliukų. 

Dėl tokių ypatybių tartarugos daug kur yra saugomos. 

## Nuorodos
Lietuvos iždo raštininkas

## Lietuvos iždo raštininkai buvo

### Pajamų raštininkai I

### Pajamų raštininkai II
* Jeronimas Kvileckis (15.4.1557 –  28.6.1571)
* Vaitiekus Slavinskis (8.7.1571 –  3.3.1603)
* Jonas Korsakas (3.3.1563 –  3.8.1618)
* Stanislovas Beinortas (13.8.1618 – 5.5.1631)
* Povilas Sredzinskis (7.4.1632 – 13.7.1639)
* Stanislovas Jonas Sredzinskis (28.3.1645? – 29.1.1653)
* Jonas Andrejus Eidziatovičius (23.1.1653 –  2.2.1676)
* Jurgis Vaužinecas Zemla (25.2.1676 – 9.4.1701)
* Marcijonas Jonas Zemla (5.5.1701 – 3.10.1713)
* Mykolas Brunonas Slizenis (15.9.1715 –  12.5.1729)
* Antanas Jonas Nornickis (12.5.1729 – 16.8.1735)
* Pransiškus Koscelkovskis (22.5.1737 – 1744)
* Jonas Koscelkovskis (9.11.1744 – 1748)
* Marcijanas Morikonis (22.6.1748 – 1790)
* Ignotas Morikonis (17.6.1790 –)

### Išlaidų raštininkai

* Laurynas Ivanovičius (1.1558 – 30.5.1584)
* Andrius Ilgauskas (6.5.1586 – 11.6.1597)
* Jurgis Galaunia (6.1598 – 1605)
* Povilas Joakimas Galaunia (25.3.1605 – 18.11.1635)
* Juozapas Klonovskis (28.8.1640 – 1647)
* Jurgis Bialozoras (23.1.1649 – 1658)
* Mykolas Pranciškus Rasachackis (12.3.1658 – 12.4.1685)
* Mykolas Kazimieras Jamant-Palevičius (5.7.1683 – 16.6.1690)
* Jonas Šrioteris (26.6.1690 –  22.4.1694)
* Jurgis Vaužinec Girdzimant Šimkovičius (1696 – 2.3.1709)
* Mykolas Kazimieras Kocielas (24.5.1710 – 28.2.1716)
* Piotaras Dunin-Glušinskis (28.2.1716 – 1720)
* Liudvikas Bychoviecas (2.3.1720 – 6.9.1734)
* Mikalojus Rolič-Ausiany (30.1.1736 – 20.8.1748)
* Viktoras Juzefas Chelchovskis (12.8.1748 – 6.4.1763)
* Liudvikas Cielchovskis (6.4.1763 – 1765)
* Mykolas Kosakovskis (31.7.1765 – 5.6.1781)
* Rafalis Slizenas (5.6.1781 – 29.1.1782)
* Mykolas Ignotas Švikovskis (23.2.1782 – 27.3.1784)
* Mykolas Vincentas Valavičius (9.4.1784 – 30.9.1794 –)

## Taip pat skaitykite

Lietuvos didysis raštininkas
Išlaužo herbas

**Išlaužo herbas** – pagrindinis Išlaužo kaimo ir Išlaužo seniūnijos (Prienų rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Sidabriniame lauke ant žalios papėdės vaizduojamas juodas lokys su raudonais nagais ir liežuviu laužiantis žalią ąžuolą. Žvėries nagai ir liežuvis raudoni, skydo papėdė žalia.

## Simbolika

Simbolių kalboje lokys reiškia vyrišką drąsą, jėgą, geraširdiškumą, globą, tėvišką meilę.  Ąžuolas heraldikoje simbolizuoja tvirtumą, jėgą, grožį, garbę, nepriklausomybę. Sidabrinė skydo spalva heraldikoje reiškia dorumą, skaistumą ir nekaltybę.

## Istorija

Išlaužas istorinio herbo niekada neturėjo. Heraldikos komisijos posėdyje kartu su seniūnijos atstovais svarstant naujo herbo idėjas buvo nuspręsta herbe pavaizduoti miestelio vardo kilmės legendą. Juolab, kad „Dabartinės lietuvių kalbos žodyne“ nurodoma, jog *išlauža* – vieta miške, kur daug išlaužyta medžių. Išlaužo herbe buvo nuspręsta pavaizduoti belaužiantį medį lokį.

Herbas patvirtintas 2005 m. gegužės 3 d. Prezidento dekretu Nr. 283. Etalono autorius – Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai
Šiaulėnų herbas

**Šiaulėnų herbas** – pagrindinis Šiaulėnų miestelio ir Šiaulėnų seniūnijos (Radviliškio rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Herbe pavaizduota tik Šiaulėnų kraštui būdinga dalgelė (ja šiaulėniškiai pjaudavo rugius) ir gulbė, kuri primena Šemetų giminę, daug nusipelniusią Šiaulėnų miesteliui (giminės herbe pavaizduota gulbė raudoname skyde).

## Simbolika

Senoji lietuvių dalgelė primena šiame krašte naudotus darbo įrankius, o gulbė – vietos dvarininkų Šemetų giminės nuopelnus miesteliui, ji paimta iš jų herbo, tik raudona skydo lauko spalva pakeista į mėlyną, kad herbas skirtųsi nuo bajoriškojo.

## Istorija

Herbas patvirtintas 1995 m. gegužės 24 d. Prezidento dekretu Nr. 649. Etalono autorius – Arvydas Každailis.

## Šaltiniai
Švento Jono kalnas (Lenkija)

**Švento Jono kalnas** () – kalnas esantis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Grudeko valsčiuje, šalia Krulovi Mosto kaimo. Kalno aukštis 209 metrai virš jūros lygio. Tai vienas iš Šventųjų kalvų kalnų, kurie išsidėstę Balstogės aukštumose, Knišino girioje. Taip pat kalnas yra vienas iš Šventųjų kalvų turistinio tako objektų.
Nemakščių herbas

**Nemakščių herbas** – pagrindinis Nemakščių miestelio ir Nemakščių seniūnijos (Raseinių rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Žaliame skydo lauke auksinis dešinysis kaspinas su keturiais juodais ratais, virš kurių kaspine siauras juoda linija nukirstais galais, reiškianti važiuoklės platformą.

## Simbolika
* Žalias skydo laukas – augmenijos spalva, simbolizuojanti laisvę, grožį, džiaugsmą, sveikatą ir viltį.
* Ratai ir ratų kryžiai – ratai, kurie „rieda“ dangaus skliautu, yra saulės, platesne prasme – kosmoso ir jo cikliškos raidos, tobulumo įsikūnijimas. Viduramžių mene vaizduojamas „gyvenimo ratas“, kuris žmogų iškelia, bet gali ir nusmukdyti. 
* Juodas kaspinėlis – stilizuotas važiuoklės dugnas. 

Nemakščių herbe pavaizduotas bajoro P. Neveravičiaus išradimas – aštuonratė savaeigė važiuoklė, kuri, išlaikydama stabilumą, galėjo įveikti griovius, kitus žemės paviršiaus nelygumus. Šis jo išradimas buvo užpatentuotas Rusijoje 1907 m., tačiau I pasaulinis karas nutraukė P. Neveravičiaus sumanymo pritaikymą praktikoje. Pasibaigus karui P. Neveravičius grįžo iš Rusijos, apsigyveno Pužų kaimo Julinų dvarelyje ir toliau tobulino išrastosios važiuoklės mechanizmą. 1930 m. rugpjūčio 5 d. P. Neveravičius gavo patentą nr. 316, jo išradimas buvo pavadintas „automobilių konstrukcijų pagerinimu“. Nemakščių konstruktorius buvo pirmasis aštuonių ratų važiuoklės išradėjas pasaulyje. Deja, nepalankiai susiklosčius istorinėms aplinkybėms, išradimo autoriaus šlovė atiteko ne jam.

## Istorija

Istorinio herbo Nemakščiai neturėjo. Herbas patvirtintas 2005 m. rugpjūčio 1 d. Prezidento dekretu Nr. 397. Etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai
Šventosios kalvos (Lenkija)

**Šventosios kalvos** () – tai moreninių kalvų masyvas esantis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Grudeko, Michalovo ir Supraslio valsčiuose. Kalvos išsidėstę Balstogės aukštumose, Knišino girioje. Aukščiausios kalvos: *Kopnos kalnas* - 211 m.; Švento Jono kalnas - 209 m ir *Šv. Onos kalnas* - 202 m. Tarp kalvų yra įrengtas Šventųjų kalvų turistinis takas.


Vaizdas:Podlaskie - Gródek - Wzgórza Świętojańskie - Góra św. Anny - Kapliczka powstańców (2011).JPG|*Šv. Onos* kalno viršūnėjė esantis paminklinis akmuo
Vaizdas:Wzgorza Swietojanskie - szlak.jpg|Turistinis takas
Chomontovščiznos miškų draustinis

**Chomontovščiznos miškų draustinis** () – draustinis, esantis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Grudeko valsčiuje. Draustinio plotas 234,42 ha. Draustinis įkurtas 1999 metais Knišino girioje.
Centrinės Amerikos dumblavėžlis

**Centrinės Amerikos dumblavėžlis** (*Kinosternon angustipons*; ) – dumblavėžlių (*Kinosternidae*) šeimos rūšis, gyvenanti Centrinėje Amerikoje (Kosta Rika, Nikaragva, Panama).

Šie vėžliai pusiau vandeniniai, gėlavandeniai, gyvena sekliose pelkėse.
Rūšis aprašyta 1965 m., Leglerio.

## Nuorodos
Markutiškių smėlio karjeras

**Markutiškių smėlio karjeras** – karjeras, įsikūręs šalia Markutiškių kaimo, Jonavos rajone. Kasamas smėlis. Administruoja UAB „Jonavos hidrotechnika“.

## Nuorodos
* UAB Jonavos hidrotechnika oficiali svetainė
Semianuvkos ežeras

**Semianuvkos ežeras** (arba ***Semianuvkos marios***, ) – ežeras šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Michalovo ir Narevkos valsčiuose. Vakarinėje Belovežo girios dalyje. Ežeras susidarė 1977–1990 m. užtvenkus Narevo upę. Šalia ežero įsikūrę Bondarų ir Nova Lukos kaimai.

## Žuvys

Europinė lydeka, Ešerys, Paprastasis karpis, Paprastieji karosai, Paprastoji meknė, Lynai, Paprastoji kuoja, Pūgžlys, Paprastasis karšis, Ungurys ir Paprastasis šamas.

## Galerija

Podlaskie - Michałowo - Jezioro Siemianowskie - NW - wypożyczalnia - v-NE.JPG
Podlaskie - Michałowo - Jezioro Siemianowskie - NW - v-ESE.JPG
Podlaskie - Michałowo - Jezioro Siemianowskie - NW - droga - v-NNE.JPG
Siemianowka-most.jpg


## Nuorodos
* Aprašymas apie ežerą I (lenk.) 
* Aprašymas apie ežerą II (lenk.)
* Aprašymas apie ežerą ir ežero nuotraukos (lenk.) 
* Aprašymas apie ežerą III (lenk.)
Arnas Butkevičius

**Arnas Butkevičius** (g. 1992 m. spalio 22 d. Klaipėdoje) – Lietuvos krepšininkas, žaidžiantis Kauno „Žalgirio“ komandoje, lengvojo krašto pozicijoje.

## Karjera
Profesionalo karjerą pradėjo 2009 m. sezone Neringos „Kuršių“ komandoje, kuri rungtyniavo Regionų krepšinio lygoje (RKL). 2010 m. jaunasis Lietuvos krepšinio talentas perėjo į Vilniaus „Sakalų“ komandą. 2016 m. gegužės pabaigoje, atstovaudamas Klaipėdos „Neptūnui“ patyrė blauzdos traumą. 2016 m. rugsėjo pabaigoje Klaipėdos klubas nutraukė sutartį su žaidėju, dėl sutarties sąlygų nesilaikymo, motyvuodamas tuo, kad žaidėjas tinkamai neatliko reabilitacijos proceso.
 
2017 m. gruodžio 10 dieną iškilus „Klaipėdos Neptūno“ finansinėms problemoms, A.Butkevičiaus kontraktas buvo išpirktas Vilniaus „Lietuvos ryto“.

2022 m. liepos pradžioje pasirašė dvejų metų sutartį su Kauno „Žalgirio“ klubu. 2025 m. gegužės 13 d. su klubu sudarė naują dvejų metų kontraktą.

## Lietuvos jaunimo ir vyrų rinktinės
2011 m. liepą Pasaulio jaunimo (U-19) čempionate Latvijoje su Lietuvos devyniolikmečių rinktine tapo pasaulio čempionu. Viso turnyro metu Lietuvos jaunimo rinktinės gynėjas vidutiniškai rinko 7,1 taško, 3 atkovotų kamuolių, 0,9 perimto kamuolio ir 1,6 rezultatyvaus perdavimo rodiklius. 2017 m. lapkritį debiutavo Lietuvos nacionalinėje rinktinėje atrankoje į 2019 m. pasaulio čempionatą.

## Pasiekimai
* 2022, 2023, 2025 m. LKL čempionas
* 2019, 2023–2026 m. Karaliaus Mindaugo taurės laimėtojas
* 2014, 2016, 2018, 2019, 2021, 2024 m. LKL antros vietos laimėtojas

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Šaltiniai
Limonas

**Limonas** arba **Puerto Limonas** () – miestas rytų Kosta Rikoje, Karibų jūros pakrantėje. Limono provincijos administracinis centras. Yra svarbus jūrų uostas (per jį eksportuojama dauguma šalies bananų produkcijos), veikia tarptautinis oro uostas, plentas į San Chosė. Verčiamasi prekyba, turizmu, apylinkėse plyti bananų, vaismedžių plantacijos. Veikia ligoninė, etnoistorijos muziejus, adventistų ir anglikonų bažnyčios.

Limonas žymus gausia afroamerikiečių bendruomene, mieste plačiai vartojama anglų kreolinė kalba. Kasmet spalio 12 d. vyksta spalvingas karnavalas, skirtas paminėti Kolumbo atvykimui į Limono pakrantę. Priešais miestą yra nedidelė Uvitos sala.

## Istorija

1502 m. dabartinio miesto žemes pasiekė Kristupo Kolumbo ekspedicija. Limonas oficialiai įkurtas 1854 m. Čia XIX a. pab. ėmė keltis atvykėliai iš Karibų jūros salų, kurie dirbo bananų plantacijose, geležinkelio statybose. Limonas tapo pagrindiniu šalies uostamiesčiu Karibų jūros pakrantėje. 1991 m. jį nusiaubė žemės drebėjimas.

## Sportas
* Limón FC – buvęs futbolo kubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
* Namų rungtynes žaidė Chuano Gobano vardo stadione (), talpinančiame daugiau nei 2,3 tūkst. žiūrovų.

## Išnašos
Bribri

**Bribri** () arba **Bratsi** – miestas pietryčių Kosta Rikoje, Limono provincijoje, Panamos pasienyje, prie Siksaolos upės, Talamankos Kordiljeros papėdėje. Talamankos kantono centras. Praeina Limono–Čanginolos kelias. Verčiamasi turizmu – apylinkėse prasideda La Amistado tarptautinis parkas, yra Volio krioklys, gyvena indėnai bribriai. Kiek į rytus, prie jūros, yra kurortas Talamankos Puerto Vjechas.
Kahuita

**Kahuita** () – miestelis pietryčių Kosta Rikoje, Limono provincijoje, Karibų jūros pakrantėje, prie kelio iš Limono į Čanginolą. Dauguma gyventojų – karibietiškos kilmės.

Vystomas turizmas. Kahuita pasižymi savo paplūdimiais, netoliese įsteigtas Kahuitos nacionalinis parkas.
Puntarenasas

**Puntarenasas** () – miestas vakarų Kosta Rikoje, siaurame pusiasalyje, apsuptame Nikojos įlankos vandenų. Provincijos administracinis centras. Yra svarbus jūrų uostas (Kalderoje), veikia keltas į Nikojos pusiasalį, netoliese praeina Panamerikos plentas. Verčiamasi žvejyba, žemės ūkiu, vystomas turizmas. Yra katedra, kultūros namai, miesto parkas, senoji krantinė, švyturys, turgus.

## Istorija

1524 m. netoli Tarkoleso upės žiočių įkurta *Villa de Bruselas* gyvenvietė, bet vėliau ji išnyko. XIX a. pusiasalyje pradėjo kurtis gyvenvietė, 1845 m. įrengtas uostas, o Puntarenasas įkurtas oficialiai 1858 m. Vėliau uostas perkeltas į patogesnę vietą Kalderoje.


Image:Puntarenas.jpg|Skulptūra paplūdimyje
Image:Costa Rica Puntarenas Niños jugando en la calle.jpg|Futbolas gatvėje
Image:Muelle de Puntarenas.jpg|Krantinė
Cisuvkos geležinkelio stotelė

**Cisuvkos geležinkelio stotelė** () – geležinkelio stotelė Cisuvkos kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Michalovo valsčiuje. Per stotelę eina Sedlcos-Siemianuvka geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Siemianuvkos geležinkelio stoties yra 5,2 km ir iki Siemianuvkos-Svisločiaus pasienio punkto 3 km.
 

## Nuorodos
* Aprašymas apie stotelę (lenk.)
Tarkolesas

**Tarkolesas** arba **Didysis Tarkolesas, Tarkoleso Grandė** () – upė vakarinėje Kosta Rikoje. Prasideda Centrinėje Kordiljeroje, teka vakarų, pietvakarių kryptimi. Įteka į Ramiojo vandenyno Nikojos įlanką į pietryčius nuo Puntarenaso.

Į Tarkoleso baseiną patenka didelė dalis Centrinio slėnio su jame esančia San Chosė aglomeracija. Dėl to ši upė yra viena labiausiai užterštų šalyje, į ją patenka daug nevalytų organinių nuotėkų. Upė teka Kararos nacionalinio parko šiaurine riba. Tarkolese gausu amerikinių krokodilų, kaimanų, įvairių vandens paukščių.
Semianuvkos–Svisločiaus pasienio punktas

**Siemianuvkos-Svisločiaus pasienio punktas** () - Baltarusijos-Lenkijos valstybinės sienos pasienio punktas, šalia Semianuvkos kaimo, Narevkos valsčiuje, Hainuvkos apskrityje iš Lenkijos pusės ir šalia Svisločiaus miesto iš Gudijos pusės. Tai traukinių transportui skirtas pasienio patikros punktas. Pasienio punktas priklauso Sedlcos-Siemianuvka geležinkelio linijai ir Valstybės siena-Chrizanuvas geležinkelio linijai.

## Sedlcos-Siemianuvka geležinkelio linija

Iki Cisuvkos geležinkelio stotelės yra 3 km.

## Valstybės siena-Chrizanuvas geležinkelio linija

Iki Siemianuvkos geležinkelio stoties yra 8,2 km.
Jaluvkos žydų kapinės

**Jaluvkos žydų kapinės** () – žydų kapinės, įkurtos XIX a. Jaluvkos kaime. Kapinės sunaikintos per II pasaulinį karą 1941 metais. Kapinėse išlikę dalis antkapių fragmentų.  
 
## Nuorodos

* Aprašymas apie kapines I (lenk.)
* Aprašymas apie kapines II (lenk.)
* Aprašymas apie kapines III (lenk.)
Talamankos Puerto Vjechas

**Talamankos Puerto Vjechas** () arba tiesiog **Puerto Vjechas** – miestelis pietryčių Kosta Rikoje, Limono provincijoje, Karibų jūros pakrantėje, netoli kelio iš Limono į Čanginolą.

Puerto Vjechas yra populiarus turistinis centras. Miestelis turi smėlio paplūdimius, mėgiamas banglentininkų. Netoliese veikia laukinių gyvūnų prieglauda, yra Gandokos-Mansanilijo draustinis. Apylinkėse gyvena indėnai bribriai.
Volio krioklys

**Volio krioklys** () – krioklys Kosta Rikos pietryčiuose, Limono provincijoje, Talamankos Kordiljeros kalnuose, į vakarus nuo Bribri miestelio. Yra indėnų bribrių rezervacijos teritorijoje, apsuptas tropinių džiunglių. Aukštis – 15 m.
Pandėlio herbas

**Pandėlio herbas** – pagrindinis Pandėlio miesto ir Pandėlio seniūnijos (Rokiškio rajono savivaldybė) heraldinis atributas. Istoriko Edmundo Rimšos teigimu, vienas sudėtingiausių ir įdomiausių herbų.

## Aprašas

Skydo laukas žalias, auksine galva. Žaliame lauke ant auksinės ąžuolo šakos auksiniais lapais kylantis sidabrinis sakalas su auksiniais snapu ir kojomis su sparnais virš nugaros. Kairysis sparnas sužeistas, su raudona kraujo dėme. Skydo susiaurintoje auksinėje galvoje yra 6 raudonos septyniakampės žvaigždutės, tarp jų (antras iš eilės) yra mėlynas pusmėnulis.

## Simbolika

Sakalas simbolizuoja Pandėlio krašte vykusias kovas, laisvės kovotojų narsą ir pralietą kraują. Auksinėje skydo galvoje 7 raudonos septynkampės žvaigždės, kur antroji iš heraldinės dešinės pakeista žydru pusmėnuliu. Pusmėnulis siejamas su Mėnulio diena ir Pandėlio turgaus diena. Miestelyje turgūs vykdavo pirmadieniais, t. y. antrą savaitės dieną, skaičiuojant nuo sekmadienio. Antra diena lotyniškai – *dies lunae*, o mėnulis lotyniškai – *luna*. Todėl herbe ir pasirinktas mėnulis. 

## Istorija

Herbas patvirtintas 1997 m. rugsėjo 18 d. Prezidento dekretu Nr. 1413. Etalono autorius – Arvydas Každailis.

## Šaltiniai
Kamajų herbas

**Kamajų herbas** – pagrindinis Kamajų miestelio ir Kamajų seniūnijos (Rokiškio rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Sidabrinis kryžius raudoname lauke su sidabriniu kvadratu centre, o kvadrate tupintis atgal žvelgiantis (*trussant regardant*) juodas strazdas.

## Simbolika

Herbe pavaizduota miestelio kvadrato formos aikštė. Šios geometrinės figūros centre esantis strazdas simbolizuoja čia gyvenusį poetą, kunigą Antaną Strazdą, kuriam aikštėje pastatytas paminklas.

## Istorija

Herbą 2005 m. birželio 23 d. dekretu Nr. 353 patvirtino prezidentas Valdas Adamkus. Etalono autorius – Jokūbas Zovė.

## Šaltiniai
Šačių herbas

**Šačių herbas** – pagrindinis Šačių kaimo ir Šačių seniūnijos (Skuodo rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Auksiniame lauke iš žalios papėdės auganti žalia pakalnutė su dviem į priešingas puses palinkusiais žiedynstiebiais, kurių kiekvienas turi po keturis sidabrinius žiedus, ir su dviem lapais. Tarp žiedynstiebių iš augalo kyšo plonas žalias kryžius. 

## Simbolika

Svarstant galimus herbo simbolius, atsižvelgta į Šatėse gyvuojančią etnokultūrinę tradiciją. Būtent kalnas yra vietos žmonių traukos centras, pasivaikščiojimų, susitikimų ir netgi šventa vieta, apipinta legendomis. Pasakojama, kad Šatėse esantis kalnas prarijęs bažnyčią, o jei dvyliktą valandą prie jo ausį pridėsi – išgirsi varpą skambant. Dėl to nuspręsta herbe vaizduoti heraldinę figūrą – žalią trikalnį. Senovės lietuvių padavimuose minimuose piliakalniuose nugrimzdusių miestų, dvarų ir bažnyčių motyvas itin dažnas. Kalnai apdainuoti ne vienoje lietuvių liaudies dainoje. Tai ypač populiarus motyvas tiek dainuojamojoje, tiek pasakojamojoje lietuvių tautosakoje. Platesniame pasauliniame kontekste kalnas laikomas dievybės artumo simboliu.

## Istorija

Herbą 2011 m. gegužės 17 d. dekretu Nr. 1K-694 patvirtino prezidentė Dalia Grybauskaitė.

## Šaltiniai
Notėnų herbas

**Notėnų herbas** – pagrindinis Notėnų kaimo ir Notėnų seniūnijos (Skuodo rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Sidabriniame lauke raudoni trigubi vartai su penkiais bokšteliais ir penkiais kryžiais, stovintys ant juodos papėdės, kuriame trys auksiniai obuoliai. Obuolys simbolizuoja įvairias, kartais ir prieštaringas reikšmes – vaisingumo, taikos, nesantaikos, žinių, pažangos ir kt. Vartų raudona spalva reiškia meilę tautinėms ir moralinėms vertybėms, narsą jas ginant. Sidabrinė skydo spalva atspindi Notėnų lokalizaciją prie Notės upelio, vietovardžio hidroniminę kilmę.

## Simbolika

Notėnai herbo anksčiau neturėjo. Kuriant pirmąjį herbą, Notėnų Šv. kankinės Kotrynos bažnyčios šventoriaus vartai buvo pasirinkti kaip pagrindinis simbolis. Puošnūs raudoni vartai simbolizuoja vietos žmonių religingumą, už šių vartų esančią bažnyčią – dvasinės stiprybės šaltinį. Herbo juodoje skydo papėdėje nuspręsta pavaizduoti jau nuo neolito laikų žinomą vaisių – obuolį.  Notėnai garsėja pirmą sekmadienį po Švč. Mergelės Marijos ėmimo į dangų (Žolinių) švenčiamais Obuoliniais atlaidais, tradicinėmis derliaus šventėmis. Atlaidai surengiami būtent tada, kai uždera pirmasis obuolių derlius. Renkantis herbo skydo spalvą, buvo įvertintos notėniškių sąsajos su vandenimis – pratekančią Notę, sudarytus tvenkinius, buvusį vandens malūną.

## Istorija

Lietuvos heraldikos komisija herbą aprobavo 2011 m. gegužės 19 d. (posėdžio protokolas Nr. 6K–8 (424)). 2011 m. gegužės 30 d. herbą patvirtino prezidentė Dalia Grybauskaitė dekretu Nr. 1K-711. Herbo etaloną sukūrė dailininkas Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai
Lenkimų herbas

**Lenkimų herbas** – pagrindinis Lenkimų miestelio ir Lenkimų seniūnijos (Skuodo rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Žaliame lauke virš nuleistos auksinės gegnės suapvalintu viršumi auksinė sparnus demonstruojanti pelėda.

## Simbolika

Svarstant galimus herbo motyvus, Lenkimų bendruomenė Lietuvos heraldikos komisijai nusakė tris aspektus, reprezentuojančius miestelį – kultūrą, gamtą ir pasienį. Dėl to kalbėta apie keletą galimų herbo simbolių: pasienio stulpą, pelėdą, upelį ir kelią. Po diskusijų nuspręsta žaliame lauke vaizduoti auksinę pelėdą ir tokios pačios spalvos suapvalintu smaigaliu gegnę – kelią, kadangi toks simbolių ir spalvų parinkimas turėtų geriausiai reprezentuoti Lenkimų miestelį ir jo kultūrą. Pelėda laikoma tamsą perskrodžiančio mokslo simboliu. Jau nuo antikos laikų ji žinoma kaip graikų išminties deivės Atėnės Paladės paukštis. Šis simbolis atspindi Lenkimų apylinkėse gimusius garsius Lietuvos mokslo atstovus – Simoną Daukantą ir Jurgį Pabrėžą – Tėvą Ambraziejų, miestelyje gyvenančių žmonių pagarbą mokslui ir kultūrai. Skydo žalia spalva simbolizuoja Margininkų botaninį-zoologinį draustinį. Lenkimų apylinkės gali pasigirti gražia gamta ir didesniu nei kitose Skuodo vietovėse esančiu miškingumu. Kitas herbo simbolis – suapvalintu smaigaliu gegnė – tiesiogiai siejasi su vietovės geografiniu ypatumu, kadangi senasis Lenkimų kelias ėjo lanku aplink mišką. Anot vienos iš vietovardžio kilmės versijų, šis simbolis atspindėtų ne tik minėtą geografinį ypatumą, bet ir būtų konkreti aliuzija į Lenkimų miestelio pavadinimą.

## Istorija

Herbą 2011 m. gegužės 17 d. dekretu Nr. 1K-695 patvirtino prezidentė Dalia Grybauskaitė. Etalono autorius – Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai
Lukšių herbas

**Lukšių herbas** – pagrindinis Lukšių miestelio ir Lukšių seniūnijos (Šakių rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Mėlyname lauke virš auksinės knygos skrendantis sidabrinis genijus (angeliukas) su raudonu kaspinu su sparneliais virš nugaros, dešinėje rankoje laikantis auksinę palmės šakelę.

## Simbolika

Herbas simbolizuoja kultūrinę ir švietėjišką veiklą.

## Istorija

1997 m. rugsėjo 16 d. herbą dekretu Nr. 1399 patvirtino prezidentas Algirdas Brazauskas. Etalono autorius – Arvydas Každailis.

## Šaltiniai
Kriūkų herbas

**Kriūkų herbas** – pagrindinis Kriūkų miestelio ir Kriūkų seniūnijos (Šakių rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Perkirsto skydo viršutiniame žydrame lauke aukštyn nukreiptas auksinis pušies kankorėžis ant trumpos šakelės su auksiniais spygliais, keturiais į kairę, keturiais į dešinę, apatiniame sidabriniame lauke – juoda pirmyn plaukianti barža. 

## Simbolika
* Pušies šakelė – vietovės gamta, kadangi miestelis apsuptas pušynų.
* Barža – kadaise Kriūkuose veikusi laivų statykla.

## Istorija

Kriūkų miestelio herbą 1991 m. balandžio 17 d. nutarimu I-1238 patvirtino AT pirmininkas Vytautas Landsbergis. Tai buvo vienas pirmųjų Lietuvos gyvenviečių herbų, sukurtų ne atkuriant istorinį, bet tvirtinant naująjį herbą. Etalono autorė – Giedrė Maniukienė.

## Šaltiniai
Turgelių herbas

**Turgelių herbas** – pagrindinis Turgelių miestelio ir Turgelių seniūnijos (Šalčininkų rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Sidabriniame lauke raudonos lūžusios kolonos apatinė dalis, apvyta auksiniais vynuogienojais su auksinėmis kekėmis. 

## Simbolika

Svarstant galimus Turgelių herbo motyvus, buvo nuspręsta juos susieti su Paulavos Respublika, gyvavusia Turgelių apylinkėse XVIII a. antrojoje pusėje. Žymi visoje Europoje Pavlovo Respublika užėmė vos 3000 ha žemės, tačiau turėjo nuosavą konstituciją, herbą, vėliavą, pinigus, iždą, mokyklą. Respublikos prezidentas Povilas Ksaveras Bžostovskis, veikiamas liberalių idėjų, savo valstiečius baudžiauninkus paleido į laisvę ir išnuomojo jiems žemę už mokestį. Jis rūpinosi valstiečių išsilavinimu, kultūriniu išprusimu, sveikata. P. K. Bžostovskis išleido daugelį knygų ir brošiūrų, buvo geras vertėjas. Respublika gyvavo 30 metų.

Heraldinė simbolika:
* Kolona – teisingumas, geranoriškumas, humanizmas, išmintis ir triumfas. Tai P. K. Bžostovskio idėjų simbolis;
* Vynuogienojai – atgimimas, vaisingumas, gyvybė;
* Sidabrinis skydo laukas – Merkys, tekantis pro Turgelius;
* Raudona lūžusi kolona su aplink ją apsivijusiomis auksinėmis vynuogėmis – istorinio paveldo atgaivinimas ir įprasminimas.

## Istorija

Herbą 2012 m. sausio 16 d. dekretu Nr. 1K-928 patvirtino prezidentė Dalia Grybauskaitė, nors dar 2011 m. gruodžio 29 d. herbas buvo patvirtintas Šalčininkų rajono savivaldybės tarybos sprendimu. Etalono autorius – Juozas Galkus.

## Šaltiniai
Bijotų herbas

**Bijotų herbas** – pagrindinis Bijotų kaimo ir Bijotų seniūnijos (Šilalės rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Žaliame lauke auksinis Baublys atverta juoda durų anga. 

## Simbolika

Svarstant Bijotų herbo motyvus, niekam nekilo abejonių, jog naujame herbe turi būti pavaizduotas bemaž prieš 200 metų Dionizo Poškos pastatytas Baublys.

* Žalia spalva reiškia gražią gamtą ir kadaise netoli buvusį ąžuolyną (galbūt ir šventvietę), taip pat viltį, kad vietovė atgis ir vėl taps svarbiu Žemaitijos kultūriniu centru. 
* Juoda durų anga rodo, jog šiame statinyje slypi mūsų krašto švietimui ir mokslui svarbios vertybės (heraldikoje juoda spalva paprastai žymi mokslą, išsilavinimą), o atvira durų anga – kad čia laukiami visi Baublio lankytojai, kuriems nesvetima šio krašto kultūra ir tradicijos.

Spalvų gama artimai siejasi su baltiškąja, pirmiausia žemaičių ir lietuvių etnine spalvų sistema.

## Istorija

Herbą 2010 m. birželio 3 d. patvirtino Lietuvos prezidentė Dalia Grybauskaitė dekretu Nr. 1K-383. Etalono autorius – Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai
Šarūnas Gustainis

**Šarūnas Gustainis** (g. 1975 m. gruodžio 15 d. Kaune) – LR Seimo narys, verslo konsultantas, verslininkas, buvęs Lietuvos Respublikos Susisiekimo ministro patarėjas, vienas Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio kūrėjų ir lyderių. 

## Biografija

Vilniaus universitete apgynė verslo administravimo ir vadybos bakalauro laipsnį, vėliau ISM Vadybos ir ekonomikos universitete baigė vadovų magistrantūros studijas. Studijas universitete derino su visuomenine veikla: dirbo VU Kauno Humanitarinio fakulteto Studentų atstovybės Valdyboje, kūrė aktyvius Vilniaus universiteto studentų savivaldos veikėjus vienijančią Studentų atstovybės Alumni draugiją, buvo valdybos nariu. 1999 m. buvo vienas „Autos klubo“ steigėjų, su šiuo klubu kartu leido kultinę saugų eismą propaguojančią lenktynininko Sobieslawo Zasados knygą „Saugus greitis”. 2002 m. Vilniaus universitete (VU) įgijo verslo administravimo ir vadybos bakalauro diplomą.

2006 m. pasinėrė į politinę veiklą – dalyvavo steigiant Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdį, rūpinosi liberaliosios minties populiarinimu šalyje, ėjo liberalų Lazdynų, vėliau – Žirmūnų skyriaus pirmininko pareigas. 2007 m. tapo Vilniaus rinkimų štabo vadovu. Tais pačiais metais tapo Liberalų sąjūdžio atsakinguoju sekretoriumi, o jau po metų buvo vienas rinkimų į Lietuvos Respublikos Seimą kampanijos vadovų. 2008 m. ėmėsi verslo konsultacijų. Pagrindinės konsultacijų sritys – strateginis valdymas, pardavimai, rinkodara, viešieji ryšiai, pokyčių valdymas. Drauge su bendramoksliais įkūrė Vilniaus Universiteto Studentų savivaldos Alumni draugiją, vienijančią aktyvius VU studentų savivaldos veikėjus. 2009 m. buvo paskirtas Lietuvos Respublikos Susisiekimo ministro patarėju transporto, infrastruktūros, atvykstamojo turizmo srityse. Tais pačiais metais Š. Gustainis išrinktas LRLS Valdybos nariu, pradėjo eiti Centrinio Liberalų sąjūdžio rinkimų štabo vadovo pareigas.

2010 m. įkūrė Taikomosios politikos institutą (TPI), kuris vykdo taikomuosius projektus, jungiančius politiką, verslą, mokslą ir studijas savo veiklos srityse, konsultuoja verslo ir nevyriausybinio sektoriaus organizacijas, atlieka tyrimus, teikia informacines, mokymo ir konsultavimo paslaugas. ISM Vadybos ir ekonomikos universitete baigė vadovų magistrantūros studijas. 2012 m. dar kartą išrinktas Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio Valdybos nariu. 2013 m. įkūrė strateginių konsultacijų bendrovę „Equitas Partners“, kuriai vadovauja iki šiol. 2014 m. lapkričio mėnesį išrinktas Nacionalinė moterų krepšinio lygos (NMKL) viceprezidentu. Kaip organizacijos viceprezidentas, Š. Gustainis atstovauja NMKL Lietuvos krepšinio federacijos (LKF) Vykdomajame komitete.

2015–2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo narys. 2016–2017 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.

## Baudžiamoji byla

2023 m. „MG Baltic“ politinės korupcijos byloje teismo pripažintas kaltu dėl kyšininkavimo, jam skirta 18,8 tūkst. eurų bauda, taip pat 5 metams atimta teisė būti išrinktam ar paskirtam į visas valstybės ar savivaldybių institucijų ir įstaigų, įmonių ar nevalstybinių organizacijų renkamas ar skiriamas pareigas.

## Išnašos
Usėnų herbas

**Usėnų herbas** – pagrindinis Usėnų kaimo ir Usėnų seniūnijos (Šilutės rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Auksinėje skydo galvoje juodi ūsai, primenantys sparnus nuleistais galais, o juodame skydo lauke trys sidabriniai vertikalūs banguoti stulpai, kurie simbolizuoja Usėnų seniūnijos upes.

## Istorija

2012 m. vasario 7 d. herbą dekretu Nr. 1K-952 patvirtino prezidentė Dalia Grybauskaitė. Etalono dailininkas – Arvydas Každailis.

## Šaltiniai
Rusnės herbas

**Rusnės herbas** – pagrindinis Rusnės miestelio ir Rusnės seniūnijos (Šilutės rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Mėlyname skydo lauke sidabrinė valtis su trimis burėmis ir vairu gale. Skydo galvoje ornamentas iš baltų ir raudonų trikampių. Herbe yra senovinis Kuršių marių žvejybos burlaivis.

## Simbolika

Herbe išreikštos istorinės šio krašto žvejybos tradicijos: mėlyname lauke sidabrinis kurėnas, o į skydo galvą įdėti Pakalnės (priekyje) ir Vorusnės (gale) kaimų vėtrungių skiriamieji ženklai. Mėlyna spalva reiškia giedrą dangų, iš dalies ir jūrą.

## Istorija

Herbą 2005 m. liepos 1 d. dekretu Nr. 363 patvirtino prezidentas Valdas Adamkus. Etalono autorius – Ernestas Bražas.

## Šaltiniai
Kintų herbas

**Kintų herbas** – pagrindinis Kintų miestelio ir Kintų seniūnijos (Šilutės rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Sidabriniame skydo lauke trys raudoni buriniai laivai (viršuje du, apačioje vienas), priekinės burės trikampės, galinės – keturkampės.

## Istorija

Herbą 2011 m. gruodžio 15 d. dekretu Nr. 1K-902 patvirtino Lietuvos prezidentė Dalia Grybauskaitė.

## Šaltiniai
Katyčių herbas

**Katyčių herbas** – pagrindinis Katyčių miestelio ir Katyčių seniūnijos (Šilutės rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašymas

Herbo fonas yra sidabrinis, jo centre vaizduojama siena, panaši į miestelio turgaus aikštės prekybos eiles. Virš jos ir žemiau jos vaizduojami du raudoni ratai.

## Istorija

Herbą dekretu Nr. 1K-835 2011 m. spalio 10 d. patvirtino prezidentė Dalia Grybauskaitė.

## Šaltiniai
Gardamo herbas

**Gardamo herbas** – pagrindinis Gardamo miestelio ir Gardamo seniūnijos (Šilutės rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Skydo žaliame lauke virš papėdę sudarančio auksinio palisado (vertikaliai įkastų rąstų tvoros) sidabrinė pasaga galais žemyn.

## Istorija

Herbą 2010 m. gruodžio 7 d. dekretu Nr. 1K-547 patvirtino prezidentė Dalia Grybauskaitė.

## Šaltiniai
Vytauto Didžiojo universiteto Kokybės ir inovacijų centras

**Kokybės ir inovacijų centras** (KIC) (iki 2011 m. **Studijų kokybės centras**) – neakademinis Vytauto Didžiojo universiteto padalinys. Įsteigtas 2002 m. Vadovė - prof. dr. Vilma Žydžiūnaitė.

## Veikla
Pagrindinės veiklos kryptys: studijų kokybė, mokslo kokybė, reitingavimas, inovacijos.

Pagrindinės KIC funkcijos: inicijuoti ir vykdyti universiteto veiklų kokybės įgyvendinimo ir gerinimo strategijos stebėseną bei vidinės kokybės užtikrinimo sistemos įgyvendinimo vertinimą; kurti ir taikyti inovacijas, skatinančias universiteto kokybės plėtotę; inicijuoti ir taikyti veikimo priemones ir būdus, kurie sudaro prielaidas bendrai kokybės kultūros plėtotei universitete; kurti ir inicijuoti veikimo priemones ir būdus, sudarančius galimybes visaverčiam universiteto dalyvavimui nacionaliniame ir tarptautiniame reitingavime.

## Nuorodos
Oficiali Kokybės ir inovacijų centro svetainė
Švenčionėlių herbas

**Švenčionėlių herbas** – pagrindinis Švenčionėlių miesto ir Švenčionėlių seniūnijos (Švenčionių rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Žaliame fone pavaizduotas auksinis plačiažnyplis vėžys.

## Simbolika

Auksinis vėžys simbolizuoja švarius Žeimenos vandenis, kuriuose veisiasi vėžiai. Tai užuomina į XIX a. Švenčionėliuose veikusią bendrovę, eksportavusią vėžius. Žalias herbo skydas – tai miestą supantys žali miškai.

## Istorija

Herbą 1996 m. kovo 26 d. dekretu Nr. 889 patvirtino Lietuvos prezidentas Algirdas Brazauskas. Etalono autorius – Petras Savukynas.

## Šaltiniai
Labanoro herbas

**Labanoro herbas** – pagrindinis Labanoro miestelio ir Labanoro seniūnijos (Molėtų rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Sidabriniame lauke dviem kojomis einantis juodas šernas baltomis iltimis, priekinėmis kojomis laikantis raudoną dūdmaišį su dviem sidabrinėmis dūdomis, kurių žiotys juodos. 

## Istorija

Herbą 2011 m. sausio 12 d. dekretu Nr. 1K-585 patvirtino prezidentė Dalia Grybauskaitė. Etalono autorius – Albertas Gurskas.

## Šaltiniai
Kaltanėnų herbas

**Kaltanėnų herbas** – pagrindinis Kaltanėnų miestelio ir Kaltanėnų seniūnijos (Švenčionių rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Žaliame lauke auksinis medžioklės ragas su sidabrine virvute, sidabrinėje galvoje trys ežerinės lobelijos žiedai mėlynais vainiklapiais į heraldinę dešinę, auksinėmis taurelėmis į kairę.

## Simbolika
* ežerinė lobelija – į Raudonąją knygą įtrauktas augalas auga tik Kaltanėnų seniūnijos Keruočio ir Seniškio ežeruose,
* medžioklio ragas – aliuzija į Narbutų giminę, kurios herbe taip pat naudojamas šis simbolis, ir dabarties aktualija, kadangi Kaltanėnai garsėja miškingumu ir medžioklės plotais.

## Istorija

Herbą 2012 m. vasario 20 d. dekretu Nr. 1K-967 patvirtino prezidentė Dalia Grybauskaitė. Etalono autorius – Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai