Ignalinos mūšis

**Ignalinos mūšis** () – 1920 m. liepos 9 d. Ignalinos apylinkėse įvykę Sovietų Rusijos (3-iojo (Gajaus Gajaus) korpuso 15-oji kavalerijos divizija) ir Lenkijos karinių pajėgų (15-osios kavalerijos divizijos Balstogės šaulių pulkas, Slucko šaulių pulkas) kautynės dėl Ignalinos miesto, vienas 1919–1920 m. Lenkijos–Sovietų Rusijos karo metu vykusio 1920 m. vasarą vykdyto Michailo Tuchačevskio vadovauto Vakarų fronto puolimo mūšių.

## Priešistorė
Pirmąją liepos dekadą lenkų frontas ties Auta buvo pralaužtas, o generolo Stanislavo Šeptickio vadovaujamo Lenkijos Šiaurės rytų fronto pajėgos, spaudžiamos Michailo Tuchačevskio pajėgų puolimo, traukėsi. Vyriausioji Lenkijos pajėgų vadovybė įsakė sulaikyti Sovietų Vakarų fronto kariuomenę ties iš Pirmojo pasaulinio karo laikotarpio likusia buvusių vokiečių apkasų linija. Iš Lenkijos–Lietuvos demarkacijos linijos lenkai atitraukė generolo Aleksandro Boruščako vadovaujamą 2-ąją lietuvių-baltarusių diviziją, kuri užėmė gynybos ruožą Skaistašils–Karkažiškė–Dubingiai. Lenkijos kariuomenės 4-osios Lietuvos–Baltarusijos brigados daliniai ir 8-oji pėstininkų divizija užėmė Dysnos liniją.

## Kovojančių pajėgų santykis

## Kovos prie Ignalinos
Lenkų vadovybė, nustebinta sovietų Gajaus Gajaus 3-iojo kavalerijos korpuso veiksmų greičio, jo galimo žygio kryptimi pasiuntė dar nevisiškai suformuotus ir apmokytus 2-osios lietuvių-baltarusių divizijos dalinius. 1920 m. liepos 8 d. į kovą galėjo stoti tik du Slucko šaulių pulko batalionai, Balstogės šaulių pulko batalionas ir viena artilerijos baterija. Tuo pat metu sovietų 15-oji kavalerijos divizija užėmė Dūkštą ir įžengė į Ignalinos apylinkes.

Liepos 9 d. sovietai smogė Ignalinos geležinkelio stočiai. Joje sutelkti Lenkijos kariuomenės 2-osios lietuvių-baltarusių divizijos virėjai ir gurguolininkai atmušė pirmąjį puolimą. Netrukus po kovos į stotį atvyko 1-ojo Balstogės šaulių pulko batalionas. Čia 4-osios Lietuvos–Baltarusijos brigados vadas pulkininkas Stefanas Paslavskis įsakė bataliono vadui užimti gynybines pozicijas į pietus nuo šios vietovės. Vidurdienį nuo žirgų nulipusi sovietų kavalerija užpuolė naujai atvykusį batalioną. Iki 20 val. vyko įnirtingos kovos, po kurių batalionas atsitraukė į Švenčionėlius. Tuo metu prie Ignalinos priartėjo likę 15-osios kavalerijos divizijos daliniai. Naujųjų Švenčionių apylinkėse buvęs Slucko šaulių pulko batalionas iš 4-osios Lietuvos–Baltarusijos brigados vadovybės gavo įsakymą surengti išpuolį. Šį išpuolį turėjo paremti šarvuotasis traukinys „Mściciel“ (liet. „Keršytojas“).

Kovomis su Balstogės pulko batalionu užimta sovietų 15-oji kavalerijos divizija tinkamai nevykdė žvalgybos, todėl Slucko šaulių pulko smūgis nustebino raudonarmiečius. Bolševikų daliniai patyrė didelių nuostolių ir skubiai pasitraukė iš Ignalinos apylinkių, pranešdami apie tariamą „gausių“ Lenkijos pėstininkų pajėgų kontrpuolimą. Į mūšio lauką asmeniškai turėjo atvykti divizijos vadas Gajus Gajus, kuris stabdė panikoje besitraukusius bolševikų dalinius. Prie Ignalinos jis nukreipė korpusui pavaldžią 164-ąją šaulių brigadą ir vieną 10-osios kavalerijos divizijos brigadą. Tačiau Gajaus parengtas smūgis pataikė į tuštumą, nes lenkų batalionas jau buvo pasitraukęs į Švenčionėlius.

## Mūšio padariniai
Mūšis pasibaigė bolševikų pajėgų pergale, tačiau dvejų lenkų dalinių – Balstogės ir Slucko šaulių pulkų batalionų veiksmai, paremti šarvuotuoju traukiniu, sukėlė didelę sumaištį Gajaus Gajaus 3-iojo kavalerijos korpuso gretose ir visa para uždelsė jo žygį.

## Išnašos

## Literatūra
* 
* 
* 
* 
*