open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Idaiša

**Idaiša** ar **Idaša** (jorubų kalba: *Idaiṣa*, alternatyviai  rašoma *Idáìtsà*, *Idaaca*, *Idaca*, *Idaasa*, *Idaatcha*) – jorubų karalystė, egzistavusi Benino viduryje, Kalvų departamento centrinėje dalyje, su sostine Dasos mieste. Todėl karalystė dar vadinama **Dasos karalyste**.

Karalystės gyventojai sudaro atskirą jorubų etninę subgrupę, vadinamą **idaišais** (idašais). Kalba atskira idaišų kalba (*ede Idaaca*), kuri priklauso joruboidų kalboms.Ja kalbančiųjų priskaičiuojama apie 100 tūkst.

Į rytus nuo karalystės buvo kita jorubų valstybė – Šabė, į vakarus – mahių karalystės, į pietus – gyveno fonai.
 
Manoma, kad senoji idaišų sostinė buvo Ifita, kurią apie XVII a. įkūrė tiesioginiai atsikėlėlliai iš Ifės, netoli Dasos miesto. Vėliau miestas buvo sugriautas ir sostinė perkelta į Dasą. Karalystės istorijai didelę reikšmę turėjo atsikėlėliai iš Šabės, Ojo, Ketu, taip pat nejorubų mahių migracijos. Dasos dinastija kildinama iš egbų atsikėlėlių XVII ar XVIII a.

Idaišos gyventojai neramumų laikais buvo linkę migruoti į vakarus, dėl ko formavosi ifių subetnosas. Ypač gausios migracijos buvo XIX a., kuomet Idaišą nukariavo Dahomėjos karalystė. XIX a. pabaigoje Idaiša atiteko Prancūzijai. Tradicinė monarchija, kurios valdovas jorubų stiliumi tituluojamas oba, išlaikyta.

## Valdovai
* Araye
* Okemou
* Oyoubo
* Agou
* Osoy
* Araka
* Ayaba
* Kinyoun
* Nana
* Ojo
* Egba Kotan I
* Sokoti
* Arisi
* iki 1889 Amoro;
* nuo 1889 Ajikin Zomaw I;
* iki 1941 Abisi Oyo;
* 1941–1942 Awo Alagi;
* 1942–2005 Bernardin Zomaw II
* nuo 2005 Egba Kotan II
## Nuorodos
Batas (Anglija)

**Batas** () – miestas Somerseto grafystėje, Pietvakarių Anglijoje. Nutolęs 156 km į vakarus nuo Londono ir 21 km į pietryčius nuo Bristolio. 2001 m. duomenimis, mieste gyveno 83 992 gyventojai. Miestas yra turistų traukos objektas dėl išlikusių romėnų vonių, taip pat teatrų, muziejų ir kitų kultūros ir sporto pastatų, pritraukiantis 3,8 milijonus dieninių miesto svečių per metus, daugiau kaip milijonas turistų pasirenka pernakvoti viešbučiuose. Taip pat turi du universitetus, kelias mokyklas ir koledžus. Didelis paslaugų sektorius. Informacijos ir komunikacijos technologijų pramonė.

1987 m. Batas buvo įrašytas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą. 2021 m. miestas dar kartą buvo įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą kaip dalis objekto „Didieji Europos SPA miestai: Badenas prie Vienos; Spa, Františkovy Laznės, Karlovi Varai, Marianske Laznės, Viši, Bad Emsas, Baden Badenas, Bad Kisingenas, Montecatini Terme ir Batas“ (kartu su kitomis šešiomis valstybėmis).

## Istorija
Miestas buvo įkurtas romėnų apie 60 m. (kai kurie šaltiniai nurodo ankstesnę datą) kaip kurortas, lotynišku pavadinimu *Aquae Sulis* (). Bato abatijoje 973 m. Edgaras Taikusis buvo karūnuotas Anglijos karaliumi.

Miesto statutas buvo suteiktas 1590 m. Elžbietos I. 1889 m. gavo administracinę nepriklausomybę nuo Somerseto.

## Šaltiniai
Ežerinė rainė

**Ežerinė rainė** (*Rhynchocypris percnurus syn. Phoxinus percnurus*) – karpžuvių žuvis, priklausanti karpinių (*Cyprinidae*) šeimai. Anksčiau buvo priskirta rainių (*Phoxinus*) genčiai.

Užaugusių kūno ilgis nuo 4 cm, didžiausias iki 18,5 cm, vidutiniškas apie 9 cm. Didžiausias svoris – 100 g. Burna nedidelė, kūnas išmargintas smulkiomis juodomis ar rudomis dėmėmis.

Žuvis trumpaamžė, gyvenanti iki 6 metų. Subręsta būdama 2 metų, kūno svoriui pasiekus 3,5 gramus. Neršia gegužės–birželio mėnesiais, vandens temperatūrai pakilus iki 9 laipsnių. Vislumas – 19–23 tūkstančiai ikrų. 

Gyvena ežerų priedugnėje, žiemą įsirausia į dumblą. Minta smulkiais moliuskais, vabzdžių lervomis, kirmėlėmis, taip pat ėda ir kitų žuvų ikrus. Gali gyventi ežeruose vienos arba kartu su paprastaisiais karosais ir lynais. Lietuvoje su ežerinėmis rainėmis gyvena sidabriniai karosai.

Paplitusi Rytų Europos ežeruose, taip pat Vokietijoje. Lietuvoje žinomos tik dvi radavietės, netoli Alytaus miesto (sunaikinta) ir šalia Dusios ežero. Žuvis įrašyta į Lietuvos raudonosios knygos 4 (I) kategoriją.

## Taip pat skaityti
* Lietuvos žuvys

## Nuorodos
* Raudonosios knygos sąrašas
* Ežerinė rainė | Trauk.lt 
* Nauja žuvų rūšis Metelių ežere | Ekonaujienos.lt
* ''Rhynchocypris percnurus'' (Pallas, 1814) Lake minnow, *[[anglų kalba]]*
Leopoldas Gorskis

**Leopoldas Gorskis** (, 1787 m. – 1825 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės (LDK) ir Abiejų Tautų Respublikos didikas, Salantų dvarininkas, Telšių pavieto bajorų maršalka.

## Giminė
Kilęs iš Lenkijos karalystės didikų Gorskių giminės. Tėvas Leonas Gorskis, motina Liudmila Boufal (apie 1760 m. – ?). Sesuo – Olimpija Renė (apie 1790 m. – ?).

;Santuokos
I. Apie 1710 m. susituokė su Tekle Šumkovskaite (, apie 1790 m. – apie 1820 m.).

II. 1820 m. lapkričio 9 d. vedė Eleną Rozaliją Frejend (, 1803 m. gegužės 22 d. –1871 m. kovo 15 d.).
 
;Vaikai
Iš I santuokos:
* Vaitiekus Albertas Gorskis (, apie 1820 m. – 1860 m.), Salantų ir Siponiškių dvarininkas, Telšių pavieto bajorų maršalka.

Iš II santuokos:
* Marija Teresė Liudmila Gorskaitė (, 1822 m. spalio 13 d. – 1858 m. kovo 11 d. Venecijoje), ištekėjo 1846 m. spalio 31 d. Mintaujoje, vyras – Kuršo baronas Hermanas Verneris fon Kaizerlingas (, 1812–1880 m.), vaikai – Vanda Evelina Alisa fon Kaizerling (, 1847–1908 m.), Alisa Luiza Elena fon Kaizerling (, 1849–1851 m.) ir Paulius Teodoras Konstantinas fon Kaizerlingas (, 1851–1855 m.).
* Konstantinas Povilas Aleksandras Henrikas Gorskis (, 1823 m. Salantuose – 1864 m. Varšuvoje), Salantų dvarininkas, Telšių apskrities mokyklų garbės globėjas, gamtos mokslų magistras, Varšuvos universiteto adjunktas.
* Aleksandras Oktavijus Povilas Gorskis (, g. 1824 m. lapkričio 3 d. Salantuose). 

## Dvarai
Iš tėvo paveldėjo Salantų (Telšių apskritis), Lelionų, Siponiškių (Trakų apskritis), Lebiodų ir Olževo (Gardino apskritis) dvarus.

## Veikla
Telšių pavieto bajorų maršalka.

Buvo Salantų bažnyčios koliatorius. 1819 m. dovanojo jai liturginių daiktų ir šventųjų paveikslų, 1820 m. paskyrė darbininkus naujai prieglaudai statyti, dovanojo medienos ir kitų statybinių medžiagų bažnyčios remontui, perdarė bažnyčios kupolą.

Salantų parapijos kapinėse 1824 m. pastatė Gargždelės Šv. Barboros koplyčią.

Salantuose įsteigė numizmatikos kabinetą. Mėgo knygas, rėmė raštiją ir mokslą, sukaupė didelę biblioteką, kurioje ¬ buvo saugomi reti veikalai, tarp jų – istoriniai XVI–XVII a. Elzevyrų leidiniai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Leopold Gorski z Góry h. Nałęcz: Potomkowie Sejmu Wielkiego
* Paulius Vaniuchinas. Gargždelės kapinės ir šv. Barboros koplyčia: Nuo Skilandžių iki Salantų. – 2012 m. sausio 17 d.
* Paulius Vaniuchinas. Salantų dvaro valdytojai: Nuo Skilandžių iki Salantų. – 2011 m. gruodžio 27 d.
Nagai (jorubai)

**Nagai** (*Nagô*), dar vadinami **Anagais** (*Anago*), **Nagotais** (*Nagots*) – neapibrėžtas terminas, įvardijantis vieną ar kitą jorubų grupę. Jo reikšmė priklauso nuo vartojimo konteksto.

Sutinkamos šios termino reikšmės:
* Siauriausia prasme nagais gali būti laikomos jorubų subetnosų grupė, gyvenanti abipus Nigerijos-Benino sienos pietinio ruožo, nuo Benino įlankos pietuose iki Ketu. Jiems priskiriami avoriai, ifonjinai, ohoriai (Igue ir Yai, 1973 m.);
* *Ethnologue* nagais vadina atskirus jorubų subetnosus, gyvenančius Benine: Ifonjinus, Ketu, manigrius (šiaurės nagai), Kura nagus;
* Nagais gali būti vadinami visi joruboidų kalbomis kalbantys Benino subetnosai;
* Kadangi prancūzai terminą „jorubai“ naudojo žeminančia prasme, terminas „nagai“ kartais yra naudojamas kaip visus jorubus įvardijantis eufemizmas.
Vudstokas (filmas)

**Vudstokas** () – 2009 m. JAV sukurtas filmas, pasakojantis apie 1969 m. įvykusio legendinio muzikos festivalio užkulisius.

Juosta debiutavo 2009 m. Kanų kino festivalyje.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Demetri Martin – Eliotas Taichbergas
* Imelda Staunton – Sojna Taichberg
* Henry Goodman – Džeikas Taichbergas
* Liev Schreiber – Vilma
* Jonathan Groof – Maiklas Lengas
* Eugine Levy – Maksas Jasguras
* Emile Hirch – Bilis

## Turinys

Interjero dizaino studijas baigęs Eliotas kartu su tėvais gyvena mažame miestelyje Betelyje. Tėvams priklauso motelis, tačiau jame retai kas apsistoja ir šeima skendi skolose. Galiausiai bankas pareikalauja sumokėti skolą iki savaitės galo, kitu atveju grasina iškeldinimu.

Ieškodamas išeities, Eliotas sugalvoja surengti nedidelį festivalį, kuriame pasirodytų hipių teatras ir tam gauna leidimą iš miestelio tarybos. Vis tik, stebėdamas teatro vaidinimą jis supranta, kad šis tikrai nepritrauks žmonių.

Tuo metu pasklinda žinia, kad netoliese esančiame Valkilyje planuotas muzikos festivalis neįvyks dėl vietos bendruomenės pasipriešinimo. Eliotas nusprendžia jiems pasiūlyti perkelti renginį į Betelį.

Atvykę festivalio rengėjai, tarp kurių yra ir buvęs jo mokslo draugas Maiklas Lengas, nesusižavi Elioto tėvams priklausančiu žemės sklypu, tačiau juos sudomina kaimyno Makso laukas. Po derybų Maksas sutinka išnuomoti žemę festivaliui ir prasideda organizaciniai darbai. Elioto tėvų motelis išnuomojamas ir gauti pinigai padengia skolą bankui, jame įsikuria organizatoriai ir užverda darbas. Gyventojai ima priešintis būsimam hipių renginiui, tačiau Eliotas pasinaudoja turimu leidimu iš miesto tarybos rengti festivalį.

Netrukus miestelį užplūsta tūkstančiai žmonių ir tam nepritaikyta teritorija paskelbiama katastrofos vieta. Eliotas turi nuolat padėti tėvams ir niekaip negali pasiklausyti muzikos.

Filmo pabaigoje Eliotas su Lengu susitinka festivalio nusiaubtame lauke, kuriame Maiklas prasitaria planuojantis dar vieną renginį, kuriame koncertuotų „The Rolling Stones“…

## Apdovanojimai
* Kanų kino festivalis – Auksinės palmės šakelės nominacija režisieriui Ang Lee
* World Soundtrack Awards – metų kompozitoriaus nominacija Danny Elfmanui
* GLAAD Media Awards – Metų filmo nominacija
* Casting Society of America – Geriausių aktorių parinkimo nominacija Avy Kaufman
Iša

**Iša** (jorubų kalba: *Iṣa*, alternatyviai rašoma *Icha*, *Ica*) – jorubų karalystė, egzistavusi Benino viduryje, Kalvų departamento centrinėje dalyje, su sostine Bantės mieste.

Karalystės gyventojai sudaro atskirą jorubų etninę subgrupę, vadinamą *išais*. Kalba atskira išų kalba (*ede Ica*), kuri priklauso joruboidų kalboms. Ja kalbančiųjų priskaičiuojama apie 63 tūkst.

Išai gyvena prie vakarinės Benino sienos, į vakarus nuo gbe kalba kalbančių mahių, kurie skiria nuo kitų jorubų subetnosų: idašų ir šabių. Į šiaurę nuo jų yra manigrių, o į pietus ir vakarus – ifių teritorijos.
 
Manoma, kad senoji išų sostinė buvo Ilodžis netoli dabartinio Savalu. Tačiau vėliau miestas buvo sugriautas, išų teritorijas užėmė mahiai, o išai buvo priversti keltis tolyn į vakarus, kur įkūrė Bantę. Jos įkūrimas siejamas su XIX a. pradžia. Karalystės istorijai didelę reikšmę turėjo atsikėlėliai iš Ojo, taip pat nejorubų eve migracijos.

Išos gyventojai neramumų laikais buvo linkę migruoti į vakarus ir pietus, dėl ko formavosi ifių subetnosas. XIX a. pabaigoje Iša atiteko Prancūzijai. Tradicinė monarchija nutrūko XX a. I pusėje.

## Valdovai
* Baba Akete
* Lauru
* Obinti
* Akan Aku
* Kase Kpe
* Lauru Tofa
* Lauru Tonyon
* Lauro Bezon
* Lauru Asogba
* apie 1920 Lauru

## Nuorodos
Vaitiekus Albertas Gorskis

**Vaitiekus Albertas Gorskis** (, apie 1820 m. – 1860 m. lapkričio 10 d.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės (LDK) ir Abiejų Tautų Respublikos bajoras, Salantų dvarininkas, Telšių pavieto bajorų maršalka .

## Giminė
Kilęs iš Lenkijos karalystės bajorų Gorskių giminės. Tėvas Leopoldas Gorskis (, 1787–1825), motina Teklė Šumkovskaitė (, apie 1800 m. – ?). Iš tėvo II santuokos broliai – Konstantinas Povilas Aleksandras Henrikas Gorskis (, 1823–1864 m.), Aleksandras Oktavijus Povilas Gorskis (, 1824 m. – ?), sesuo – Marija Teresė Liudmila fon Kaizerling (, 1822–1858 m.).

Apie 1810 m. susituokė su Aleksandra Zaleskaite (, apie 1790 m. – ?).

;Vaikai:
* Marija Gorskytė-Zaleskienė (, apie 1820 m. – ?), ištekėjo apie 1840 m., vyras – Antanas Zaleskis (, 1827–1885 m.), vaikai – Mykolas Zaleskis (, 1850–1888 m.) ir Juozapa Zaleskytė-Zaleskienė (, apie 1857 m. – ?).
* Sofija Gorskytė-Puzinienė (, apie 1820 m. – ?), ištekėjo apie 1850 m., vyras – kunigaikštis Aleksandras Puzinas (, 1825–1905 m.).

Palaidotas Užuguosčio bažnyčios šventoriuje. 

## Dvarai
Iš tėvo paveldėjo Sepijoniškių dvarą (Trakų apskritis), administravo brolio Konstantino Povilo Aleksandro Henriko Gorskio Salantų dvarą (Telšių apskritis).

## Veikla
Telšių pavieto bajorų maršalka.

1847 m. drauge su Grūšlaukės dvaro savininku Juozapu Tiškevičiumi remontavo Salantų bažnyčią.

Alberto Gorskio prašymu apie 1826 m. Salantų klebonu buvo paskirtas jo mokytojas, kunigas Stanislovas Čerskis, kuris čia įsteigė medžio raižyklą knygų iliustracijoms, žemėlapiams daryti.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Wojciech Albert Gorski z Góry h. Nałęcz: Potomkowie Sejmu Wielkiego
Baltarusijos šventės

Šiame sąraše pateiktos **[[Baltarusija|Baltarusijos]] šventės**

## Valstybinės šventės

## Tradicinės šventės

## Kitos šventės

## Šaltiniai
Ifiai

**Ifiai** (jorubų kalba: *Ife*) – jorubų tautos etninė subgrupė, gyvenanti dabartinio Togo Plynaukštės regiono rytinėje dalyje (Ogu ir Rytų Mono prefektūros) ir gretimose teritorijose Benine (Kalvų departamento vakarinėje dalyje, Savalu komunoje). Svarbiausi jų gyvenamo arealo miestai yra Atakpamė, Akparė, Tšetis. Alternatyvus pavadinimas **anai** (*Ana*), *Baate*.

Kalba atskira ifių kalba (*ede Ife*), kuri priklauso joruboidų kalboms. Ja kalbančiųjų priskaičiuojama apie 180 tūkst. Tai labiausiai į vakarus nutolęs jorubų subetnosas, įsiterpęs tarp eve (pietvakariuose), adžų (pietuose), kabijų (šiaurės vakaruose) teritorijų. Rytuose ir šiaurėje jų teritorijos siekiasi su kitais jorubų subetnosais – išais ir manigriais.

Ifiai formavosi XVIII–XIX a. į vakarus migruojant jorubams iš Išos, Idaišos, Šabės ir kitų karalysčių. Šias migracijas kėlė didelių vergvaldinių valstybių, tokių, kaip Dahomėjos karalystė, agresija, taip pat vidiniai neramumai pačių jorubų karalystėse.

XIX a. pabaigoje didžiuma ifių žemių atiteko Vokietijos Togolandui, 1916 m. perėjo prancūzams. Ilgą laiką ifiai buvo marginalizuojama visuomenės grupė, tačiau 1980 m. prasidėjo jų etnoso atgimimas, kurį skatino Togo vyriausybės reformos. Tuo metu buvo standartizuota ifių kalba (remiantis Tšečio (Benine) dialektu), rašyba, skatinamas raštingumo didinimas.

## Nuorodos
Bantė

**Bantė** () – miestelis vidurio Benine, Kalvų departamente. Komunos centras. Komunoje 95,8 tūkst. gyventojų (2006 m.). Dauguma jų priklauso išų tautybei, kuri priskiriama nagams (jorubams).

Bantė buvo įkurta XIX a. pradžioje kaip Išos karalystės sostinė. Ją įkūrė išai, atsikėlę iš Savalu apylinkių, kur sunaikintas senasis jų miestas Ilodžis. XIX a. pabaigoje Bantė prijungta prie Prancūzijos Dahomėjos.
Tradicinė monarchija nutrūko XX a. I pusėje.
Konstantinas Gorskis (1823)

**Konstantinas Povilas Aleksandras Henrikas Gorskis** (, 1823 m. rugsėjo 8 d. Salantuose, Lietuvos Vilniaus gubernija – 1864 m. rugsėjo 8 d. Varšuvoje, Lenkijos karalystė) – Lietuvos ir Lenkijos bajoras, Salantų dvarininkas, Telšių apskrities mokyklų garbės globėjas, Varšuvos universiteto rektoriaus adjunktas, profesorius, gamos mokslų daktaras.

## Biografija
Kilęs iš Lenkijos karalystės bajorų Gorskių giminės. Tėvas Leopoldas Gorskis (, 1787–1825), motina Elena Rozalija Frejend (, 1803–1871 m.). Sesuo – Marija Teresė Liudmila fon Kaizerling (,  1822–1858 m.). Broliai: Aleksandras Oktavijus Povilas Gorskis (, g. 1824 m.), iš tėvo I santuokos – Vaitiekus Albertas Gorskis (, apie 1820 m. – 1860 m.).  

Krikštytas du kartus: 1823 m. rugsėjo 10 d. – Konstantino Aleksandro Henriko, 1824 m. lapkričio 15 d. – Konstantino Povilo Aleksandro Henriko vardu.  

Baigė Mintaujos gimnaziją, nuo 1843 m. Sankt Peterburgo universitete, o 1845–1848 m. Dorpato universitete studijavo gamtos mokslus. Po studijų žinias gilino Vokietijoje, Belgijoje, Olandijoje, Prancūzijoje.

Palaidotas Varšuvos Povonzkų kapinėse.

## Dvarai
Iš tėvo paveldėjo Salantų dvarą (Telšių apskritis), kurį administravo brolis Vaitiekus Albertas Gorskis. 

Salantų dvare turėjo archyvą ir biblioteką. Joje buvo 750 tomų knygų prancūzų, vokiečių, lenkų kalbomis. Dalis jų vėliau atsidūrė Oginskių bibliotekoje Plungėje, o iš ten pateko į Vytauto Didžiojo Universitetą ir Centralinį valstybės knygyną Kaune.

Konstantinui Gorskiui 1864 m. žuvus, Salantų dvaras atiteko brolio Vaitiekaus Alberto Gorskio dukterims Marijai Zaleskienei ir Sofijai Puzinienei. 

## Veikla
Gamtos mokslų daktaras, profesorius. Varšuvos medicinos-chirurgijos akademijoje (nuo 1862 m. – Varšuvos universitete) dėstė zoologiją ir lyginamąją anatomiją. Salantų dvare sukaupė entomologinę kolekciją. Varšuvos universiteto rektoriaus adjunktas, Telšių apskrities mokyklų garbės globėjas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Konstanty Gorski z Góry h. Nałęcz: Potomkowie Sejmu Wielkiego
* Proveniencijos: Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka. - 2009 m.
Čičesteris

**Čičesteris** () – miestas Vakarų Sasekse, Anglijoje. Vyskupijos būstinė. XII amžiaus katedra. Mieste yra seniausios bažnyčios bei seniausi pastatai Didžiojoje Britanijoje.

Čičesteris yra Vakarų Sasekso grafystės administracinis centras. Transporto mazgas. Kartu su Festivalio teatru ir dviem meno galerijom yra regiono kultūros centras.

Mieste yra išlikusios romėnų statytos viduramžių laikų miesto sienos.

## Miestai partneriai

## Šaltiniai
Dasa-Zumė

**Dasa-Zumė** () arba **Dasa** – miestelis vidurio Benine, Kalvų departamente. Komunos centras. Komunoje 93,9 tūkst. gyventojų (2002 m.). Dauguma jų priklauso idaišų tautybei, kuri priskiriama nagams (jorubams).

Netoli Dasos buvo įkurtas senas Jorubų miestas **Ifita**, kaip Idaišos karalystės sostinė. Jį sugriovus, įkurta nauja karalystės sostinė Dasa. XIX a. pabaigoje Dasa prijungta prie Prancūzijos Dahomėjos. Tradicinė monarchija išlaikyta iki mūsų dienų.

Kadangi Dasoje pasirodė Marijos stebuklas, miestas yra tapęs svarbiu Benino krikščionių piligrimystės centru. Čia stovi Dasos bazilika. 2010 m. Dasoje savo mečetę (*Mosquee Moubarqiue*) 2010 m. pastatė ir musulmonai.
Gyvavedės vėgėlės

**Gyvavedės vėgėlės** (*Zoarces*) – kaulinių žuvų gentis, priklausanti netikrųjų vėgėlių šeimai. Visos genties rūšys yra kiaušgyvavedės, atsivedančios gyvus jauniklius.

Išskiriamos tokios rūšys:
* *Zoarces americanus*
* *Zoarces adnriashevi*
* *Zoarces elongatus*
* *Zoarces fedorovi*
* *Zoarces gillii*
* *Zoarces viviparus* – paprastoji gyvavedė vėgėlė

## Išnašos
Fortūnatas Gorskis (1745)

**Fortūnatas Gorskis** (, apie 1745 m. – apie 1810 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės (LDK) ir Abiejų Tautų Respublikos didikas, Lenkijos nacionalinės kavalerijos rotmistras, Švento Stanislovo ordino kavalierius.

## Giminė
Kilęs iš Lenkijos karalystės didikų Gorskių giminės. Tėvas Mykolas Jonas Gorskis (, apie 1717 m. – 1776 m.), motina – Teresė Nagurskaitė (, apie 1710 m. – apie 1752 m.). Broliai Adomas Gorskis (, apie 1745 m. – ?), Stanislovas Augustas Gorskis (, apie 1745 m. – ?), Liudvikas Gorskis  (, 1749–1815 m.), seserys – Rožė Gorskaitė-Monvydienė, Barbora Gorskaitė-Koscelkovska. Brolis ir seserys iš tėvo II santuokos – Leonas Gorskis (, apie 1760 m. – 1807 m.), Liudvika Teodora Broel-Platerienė, Kotryna Gorskaitė, Ona Goštautienė ir Teodora Boufal-Daraškevičienė.

;Santuoka 
Apie 1770 m. susituokė su Brigita Zabielaite (, apie 1750 m. – ?).
 
;Vaikai
* Antanas Gorskis (, apie 1800 m. – 1848 m.)
* Mykolas Gorskis (, apie 1800 m. – 1843 m.)

## Veikla
Lenkijos nacionalinės kavalerijos rotmistras. 

## Apdovanojimai
1791 m. apdovanotas Šventojo Stanislovo ordinu.

## Šaltiniai

* Fortunat Gorski z Góry h. Nałęcz: Potomkowie Sejmu Wielkiego
Leonas Gorskis (1760)

**Leonas Gorskis** (, apie 1760 m. – 1807 m. balandžio 4 d. Vilniuje, Lietuvos Vilniaus gubernija) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės (LDK) ir Abiejų Tautų Respublikos didikas, Lietuvos taurininkas, Šv. Stanislovo ordino kavalierius.

## Giminė
Kilęs iš Lenkijos karalystės didikų Gorskių giminės. Tėvas Mykolas Jonas Gorskis (, apie 1717 m. – 1776 m.), motina – Marijona Regina Vainaitė (, apie 1720 m. – apie 1770 m.). Seserys – Liudvika Teodora Broel-Platerienė, Kotryna Gorskaitė, Ona Goštautienė ir Teodora Boufal-Daraškevičienė. Broliai ir seserys iš tėvo I santuokos: Fortūnatas Gorskis (, apie 1745 m. – apie 1810 m.), Adomas Gorskis (, apie 1745 m. – ?), Stanislovas Augustas Gorskis (, apie 1745 m. – ?), Rožė Monvydienė, Barbora Koscelkovska ir Liudvikas Gorskis (, 1749–1815 m.).

;Santuokos
I. Apie 1780 m. susituokė su Liudmila Boufal (, apie 1760 m. – apie 1790 m.).

II. Apie 1790 m. vedė Mariją Šumkovskaitę (, apie 1770 m. –?).
 
;Vaikai
Iš I santuokos:
* Leopoldas Gorskis (, 1787–1825), Salantų, Siponiškių, Lelionų, Lebedžio ir Olževo dvarininkas, Telšių apskrities bajorų maršalka.
* Olimpija Gorskaitė-Renė (, apie 1790 m. – ?), ištekėjo apie 1820 m., vyras – Renavo dvarininkas, baronas Antanas Renė (, apie 1800 m. – 1869 m.), dukra – Olimpija Renė-Oginskienė (, 1829–1861 m.).

## Dvarai
Valdė Salantų (Telšių apskritis), Lelionų, Siponiškių (Trakų apskritis), Lebiodų ir Olževo (Gardino apskritis) dvarus.

## Veikla
Paskutinis Lietuvos taurininkas.

Salantų bažnyčios koliatorius, 1769 m. dovanojo jai monstranciją.

## Apdovanojimai
1791 m. apdovanotas Šventojo Stanislovo ordinu.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Leon Gorski z Góry h. Nałęcz: Potomkowie Sejmu Wielkiego
* Paulius Vaniuchinas. Salantų dvaro valdytojai: Nuo Skilandžių iki Salantų. – 2011 m. gruodžio 27 d.
Čiljonas

**Čiljonas** () – upė Peru pakrantės srityje, Limos departamente. Prasideda Andų kalnų ledynuose ir derlingu slėniu teka per Limą į Ramųjį vandenyną. Į jį įteka ties Kaljao. Upė būna vandeningiausia tarp gruodžio ir kovo.

## Archeologija

Čiljono upės slėnis yra svarbi archeologinė vietovė, kurioje aptinkami seniausių Peru kultūrų pėdsakai. Seniausi žmogaus veiklos požymiai – skaldyti akmenys datuojami 13-14 tūkst. metų atgal. Šis seniausias archeologinis sluoksnis vadinamas Raudonuoju. Okendo sluoksnyje aptikta plonų ilgų peilių, kurie galimai gaminti prieš 12 tūkst. metų. O Čiveteros I ir Čiveteros II sluoksniuose jau rasta akmeninių buožių ir ietigalių. Čiljono slėnyje taip pat yra ~5000 metų senumo El Paraiso piramidė.

## Šaltiniai
Laurikočos kultūra

**Laurikočos kultūra** – archeologinė kultūra, gyvavusi ikikeraminiu Senovės Peru laikotarpiu. Jos egzistavimo laikotarpis apima maždaug nuo VIII tūkstantmečio pr. m. e. iki III tūkstantmečio pr. m. e. vidurio. Pavadinta pagal Laurikočos urvą, esantį daugiau nei 4000 m aukštyje, šalia Laurikočos ežero, kuriame rasti seniausi žmogaus palaikai visoje Peru.

Laurikočos kultūros žmonės buvo medžiotojai ir rankiotojai, klajoję Andų slėniais ir pakrante paskui stambių migruojančių žinduolių bandas. Šios kultūros atstovai mokėjo gerai apdirbti akmenį, gamino ietigalius, skustuvus, buvo išvystę uolų tapybą (vaizdavo žvėris, medžioklės scenas, šokius).

Svarbiausios Laurikočos kultūros radimvietės yra Laurikočos, Pakaikasos ir Gitarero urvai.

Archeologai Laurikočos kultūrą skirsto į 3 laikotarpius:
* Laurikoča III: 4200 – 2500 pr. m. e.
* Laurikoča II: 6000 – 4200 pr. m. e.
* Laurikoča I: 8000 – 6000 pr. m. e.
Laurikoča

**Laurikoča** (, ) – kalnų ežeras Peru, Anduose, Rauros Kordiljeroje (3850 m aukštyje), Huanuko departamente, Laurikočos provincijoje. Yra 25 km nuo Kauri gyvenvietės. Ilgis ~7 km, plotis iki 1,5 km. Ežero gylis siekia 75 m. Ežerą supa kalnai, būdingas vėsus klimatas. Laurikočos ežerą maitina tirpstantys ledynai, o išteka viena svarbiausių Pietų Amerikos upių – Maranjonas.

Ežero pavadinimas kečujų kalba reiškia „žydras ežeras“.

Laurikočos ežero apylinkės buvo apgyvendintos jau prieš 10 tūkst. metų. Netoliese esančiame Laurikočos urve rasti seniausi žmogaus palaikai Peru, taip pat akmens dirbiniai, uolų tapyba (Laurikočos kultūra).
Adomas Gorskis (1745)

**Adomas Gorskis** (, apie 1745 m. – ?) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės (LDK) ir Abiejų Tautų Respublikos bajoras, Viekšnių seniūnas.

## Giminė
Kilęs iš Lenkijos karalystės bajorų Gorskių giminės. Tėvas Mykolas Jonas Gorskis (, apie 1717 m. – 1776 m.), motina – Teresė Nagurskytė (, apie 1710 m. – apie 1752 m.). Broliai Fortūnatas Gorskis (, apie 1745 m. – apie 1810 m.), Stanislovas Augustas Gorskis (, apie 1745 m. – ?), Liudvikas Gorskis  (, 1749–1815 m.), seserys – Rožė Gorskytė-Monvydienė, Barbora Gorskytė-Koscelkovska. Brolis ir seserys iš tėvo II santuokos – Leonas Gorskis (, apie 1760 m. – 1807 m.), Liudvika Teodora Broel-Platerienė, Kotryna Gorskytė, Ona Goštautienė ir Teodora Boufal-Daraškevičienė.

;Santuokos 
I. Apie 1770 m. susituokė su Veronika Sierakauskaite (, apie 1750 m. – apie 1790 m.). Mirė bevaikė.

II. Apie 1792 m. susituokė su Viktorija Šuškauskaite (, apie 1760 m. – ?).
 
;Vaikai
* Teklė Gorskytė (, 1793 m. – 1851 m. balandžio 18 d. Paryžiuje), ištekėjo apie 1820 m., vyras – Frederikas Karolis Neselrodė-Ereshofenas (, 1786–1868), dukra – Marija Liudvika (, 1822–1874 m.)
* Liudvika Janina Gorskytė (, 1797 m. – 1833 m. birželio 16 d. Varšuvoje), ištekėjo 1821 m. birželio 12 d. Varšuvos Šv. Andrejaus bažnyčioje, vyras – Ignotas Hilaris Halka-Leduchovskis (, 1789–1870 m.), vaikai – Juozapas Jonas (, 1822–1894 m.), Antanas Augustas (, 1823–1885 m.), Ona (, 1824–1839 m.), Liudvika Apolonija Izabelė (, 1828–1860 m.)
* Juozapas Gorskis (, apie 1800 m. – ?), Lenkijos karaliaus rūmų kamerheras, Vilniaus gubernijos bajorų maršalka

## Veikla
Viekšnių seniūnas. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Adam Gorski z Góry h. Nałęcz: Potomkowie Sejmu Wielkiego
Upinės lašišos

**Upinės lašišos** (*Hucho*) – stambių lašišinių žuvų šeimos (*Salmonidae*) gentis.

Smulkūs individai šonuose turi 8–10 tamsių skersinių juostelių, taip pat paprastai turi ir smulkių x pavidalo ir pusmėnuliškų tamsių dėmelių. Neršto metu kūnas įgavo vario raudonumo spalvą. Plačiai paplitę Sibiro ir Tolimųjų Rytų bei Altajaus stambiose upėse ir ežeruose. Upinės lašišos kaip ir kitos lašišos yra plėšrios, siekia 1 m ilgį ir sveria iki 60 kg. 1943 m. Kotujio upėje tinklu buvo pagauta 105 kg svėrusi 210 cm ilgio sibirinė lašiša.
Upinės lašišos gyvena ilgiau už kitas lašišas. 1944 m. Jenisiejuje prie Krasnojarsko pagauta 56 kg sibirinė lašiša, kaip ištyrė, buvo 55 metų.

Šiuo metu upinės lašišos yra verslinės ir sportinės žvejybos objektas.

## Rūšys
* dunojinė lašiša (*Hucho hucho*)
* sibirinė lašiša (*Hucho taimen*)
* korėjinė lašiša (*Hucho ishikawae*)
* *Hucho bleekeri*

Anksčiau šiai genčiai buvo priskirta ir rūšis sachalininė lašiša, kuri dabar priskirta monotipinei genčiai *Parahucho* ir vadinama *Parahucho perryi*.
Tokepalos urvas

**Tokepalos urvas** () – archeologinė vietovė Peru pietuose, Mokegvos departamente, prie Osmorės upės, 2200 m aukštyje. Urve yra išlikusi seniausių Peru gyventojų uolų tapyba, sukurta maždaug prieš 10 tūkst. metų.

Urvo galerijoje vaizduojamos chaotiškos, neturinčios vizualinės perspektyvos medžioklės (daugiausia guanakų) scenos. Save urvo gyventojai pavaizdavo ginkluotus kuokomis, lazdomis, ietisvaidėmis. Piešinys atliko ir ritualinę funkciją – žmonės urvo sienoje pavaizduotus gyvūnus daužydavo kuokomis, smaigstydavo strėlėmis, taip bandydami užsitikrinti sėkmę medžioklėje.

1960 m. Tokepalos urvo piešinius atrado perujietis Miomiras Bochovičius. Nuo 1965 m. pradėti detalūs tyrimai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Tokepalos urvas
Katrina and the Waves

**„Katrina and the Waves“** – anglų roko grupė, kuri geriausiai žinoma kaip 1985 m. hitu tapusios dainos „Walking on Sunshine“ autoriai. Jie taip pat laimėjo 1997 m. Euroviziją su daina „Love Shine a Light“.

## Nariai
* Katrina Leskanich – vokalas, ritminė gitara
* Kimberley Rew – gitara
* Vince de la Cruz – bosinė gitara
* Alex Cooper – būgnai

## Diskografija

### Studijiniai albumai
* 1983 – *Walking on Sunshine*
* 1984 – *Katrina and the Waves 2*
* 1985 – *Katrina and the Waves*
* 1986 – *Waves*
* 1989 – *Break of Hearts*
* 1991 – *Pet the Tiger*
* 1993 – *Edge of the Land*
* 1994 – *Turnaround*
* 1997 – *Walk on Water*

## Nuorodos
* Oficiali grupės svetainė

|-
Stanislovas Augustas Gorskis

**Stanislovas Augustas Gorskis** (, apie 1745 m. – ?) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės (LDK) ir Abiejų Tautų Respublikos didikas, Užvenčio seniūnas, Rietavo tijūnas, Lietuvos iždo raštininkas, Ketverių metų seimo narys, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės husarų brigados pulkininkas.

## Giminė
Kilęs iš Lenkijos karalystės didikų Gorskių giminės. Tėvas Mykolas Jonas Gorskis (, apie 1717 m. – 1776 m.), motina – Teresė Nagurskaitė (, apie 1710 m. – apie 1752 m.). Broliai Fortūnatas Gorskis, Adomas Gorskis, Liudvikas Gorskis, seserys – Rožė Gorskaitė-Monvydienė, Barbora Gorskaitė-Koscelkovska. Brolis ir seserys iš tėvo II santuokos – Leonas Gorskis, Liudvika Teodora Broel-Platerienė, Kotryna Gorskaitė, Ona Goštautienė ir Teodora Boufal-Daraškevičienė.

;Santuoka
Apie 1790 m. susituokė su Ona Nemiravičiūte (, 1767 m. sausio 1 d. – 1796 m. vasario 27 d. Beržėnuose).
 
;Vaikai
* Jonas Gorskis (, gimė ir mirė apie 1790 m.)
* Justina Gorskytė (, apie 1790 m. – ?), vyras – Petras Šlykovas (, apie 1780 m. – ?)
* Kornelija Gorskytė (, apie 1790 m. – ?), vyras – Karolis Dominykas Pšezdzieckis (, 1780–1832 m.)
* Kazimiera Gorskytė (, apie 1790 – ?)vyrai:I – Antanas Žukauskas (, apie 1790 m. – ?). Santuoka 1812-01-01 Žaiginyje;II – Stanislovas Tiškevičius (, apie 1790 m. – ?), vaikai – Marija, Kazimieras, Vladislovas, Jonušas (, visi apie 1830 m. – ?);III – Antanas Gorskis (, apie 1800 m. – 1848 m.); sūnus – Ignotas Gorskis;  
* Amelija Gorskaitė (, apie 1790 m. – ?), vyras – Eustachijus Chrapovickis (, apie 1790 m. – ?), vaikai – Ignotas Antanas (, 1817–1893 m.), Amelija Julija (, apie 1820 m. – 1866 m.), Marija Teklė Kazimiera (, 1826–1887 m.) 
* Teklė Gorskaitė (, apie 1790 m. – ?), vyras – Justinas Daktaravičius-Grebnickis (, 1794–1868 m.), vaikai – Marija, Sofija ir Adomas (, gimę apie 1830–1834 m.)

## Veikla
Užvenčio seniūnas (nuo 1778 m.), Rietavo tijūnas, Lietuvos iždo raštininkas, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės husarų brigados pulkininkas, Žemaičių seniūnijos atstovas Ketverių metų seime.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Stanisław August Gorski z Góry h. Nałęcz: Potomkowie Sejmu Wielkiego
Liudvikas Gorskis (1749)

**Liudvikas Baltramiejus Gorskis** (, 1749 m. rugsėjo 3 d. Biržuvėnuose, Biržuvėnų valsčius, Žemaičių seniūnija – 1815 m., palaidotas Telšiuose) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės (LDK) ir Abiejų Tautų Respublikos didikas, Žemaičių seniūno padėjėjas, Rietavo tijūnas.

## Giminė
Kilęs iš Lenkijos karalystės didikų Gorskių giminės. Tėvas Mykolas Jonas Gorskis (, apie 1717 m. – 1776 m.), motina – Teresė Nagurskytė (, apie 1710 m. – apie 1752 m.). Broliai Fortūnatas Gorskis, Adomas Gorskis, Stanislovas Augustas Gorskis, seserys – Rožė Gorskytė-Monvydienė, Barbora Gorskytė-Koscelkovska. Brolis ir seserys iš tėvo II santuokos – Leonas Gorskis, Liudvika Teodora Broel-Platerienė, Kotryna Gorskytė, Ona Goštautienė ir Teodora Boufal-Daraškevičienė.

;Santuokos
I. Apie 1780 m. susituokė su Konstancija Adakauskaite (, apie 1750 m. – ?).

II. Apie 1790 m. susituokė su Kunigunda Karolina Bilevičiūte (, apie 1770 m. – apie 1840 m.).
 
;Vaikai
Iš I santuokos:
* Juozapa Ieva Rachelė Gorskytė (1783 m. Nemakščiuose – ?), vyras – Simonas Korvinas-Kosakovskis (1777–1828), vaikai – Liudvikas, Mykolas, Eufrozina, Pranciškus
* Karolina Cecilija Gorskytė (1784 m. lapkričio 28 d. Biržuvėnuose – ?), vyras – Benediktas Morikonis (apie 1752 m. – 1812 m.)
* Sofija Pulcherija Gorskytė (1786 m. birželio 14 d. – 1862 m. Vilniuje), vyras – Ignotas Giedraitis (apie 1757 m. – 1853 m.), duktė – Paulina Liudvika
* Adomas Gorskis (1787–1850 m.), Šiaulių teismo pirmininkas

Iš II santuokos:
* Ipolitas Gorskis (1791–1836 m.), Beržėnų ir Dirkstelių dvarininkas, Šiaulių miesto valdybos pirmininkas
* Janina Gorskyitė (apie 1795 m. – ?), vyras – Antanas Bilevičius.
* Aleksandras Gorskis (1798–1855 m.)
* Severinas Gorskis (gimė apie 1800 m.)
* Praksėda Gorskytė (gimė apie 1800 m.)
* Bogumila Gorskytė (gimė apie 1800 m.), vyras – Pranciškus Bilevičius

## Valdos
Biržuvėnų  dvaro savininkas.

## Veikla
Žemaičių kunigaikštystės rotmistras, nuo 1784 m. – Žemaičių seniūno padėjėjas, nuo 1789 m. – Rietavo tijūnas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Ludwik Gorski z Góry h. Nałęcz: Potomkowie Sejmu Wielkiego
Laurikočos urvas

**Laurikočos urvas** () – urvas Peru, Huanuko departamente, Andų aukštikalnėse, 3900 m aukštyje, šalia Laurikočos ežero. Šis urvas garsus seniausiais Peru rastais žmonių palaikais. Pagal šį urvą pavadinta akmens amžiaus Laurikočos kultūra.

Laurikočos urve žmonės gyveno maždaug prieš 9500 metų. Archeologas Augusto Cárdich 1958 m. šiame rado 11 žmonių palaikus, taip pat ir vaikų. Vieno iš numirėlių kaukolė buvo dirbtinai deformuota. Rasta įkapių – maisto, akmenų. Vienas iš palaidotųjų buvo su turkio vėriniu. Taip pat nustatyta, kad vienas iš vaikų buvo palaidotas ne iš karto, o tik tada, kai iš jo buvo likę tik griaučiai. Buvo iškelta hipotezė, kad Laurikočos žmonės galbūt praktikavę kanibalizmą, nors gali būti, kad toks buvęs laidojimo paprotys ar aplinkybės.

Urve taip pat rasta akmeninių įrankių, elnių ir guanakų kaulų, uolų tapybos.

## Šaltiniai
Aliona Moon

**Aliona Moon** (tikrasis vardas – *Aliona Munteanu*; g. 1989 m. gegužės 25 d. Kišiniove) – Moldovos dainininkė. 2012 m. ji buvo Pasha Parfeny, atstovavusi Moldovai 2012 m. Eurovizijos dainų konkurse kaip pritariančioji vokalistė.

Kitais metais Aliona išrinkta atstovauti savo šaliai 2013 m. Eurovizijos dainų konkurse, vykusiame Malmėje, Švedijoje, su daina „O Mie“, kurią parašė Pasha Parfeny.

## Nuorodos

* Daina „O Mie“

|-
Gedgaudžių senosios kapinės

**Gedgaudžių senosios kapinės**, vadinamas *Kapeliais, Marų kapeliais, Pilkapiu* (saugotinas kultūros paveldo objektas) – nenaudojamos kapinės šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Imbarėje, 0,55 km į vakarus nuo kelio , Gedgaudų upelio kairiajame krante. 

## Kapinės
Įrengtos nedidelėje kalvelėje, vienkieminės sodybos rytiniame pakraštyje, apaugusios drebulėmis. Netaisyklingo stačiakampio plano, pailgos šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 16 m ilgio, 11–14 m pločio. Laidojimo žymių nesimato. Ties viduriu stovi monumentalus kryžius.

Teritorijos plotas – 0,03 ha, perimetras – 78 m.

2,3 km į pietvakarius yra Imbarės II senosios kapinės, o 1,72 km į pietvakarius – Imbarės I senosios kapinės.

## Istorija
Veikė XVII–XVIII a. Gedgaudžių kaimo bendro naudojimo žemėje (ganykloje). Laidoti Gedgaudžių gyventojai. Vadinamos *Kapeliais, Marų kapeliais* (), rečiau – *Pilkapiu*. Kapines uždarius, XIX a. retsykiais laidoti savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai ir pan. 

Pasakojama, kad kapinėse pasirodydavo ugnies liepsnelės. Mirusiųjų atminimui nuo seno buvo statomi kryžiai, prie kurių gyventojai rinkdavosi į gegužines pamaldas.

Lietuvos žemės reformos metu pateko į ūkininko Einikio žemės sklypą. Žemės savininkas greta kapinių pasistatė sodybą, o kapinėse pastatė naują kryžių. Šiuo metu kapinės yra Imbarės kaimui priskirtoje teritorijoje.

## Šaltiniai
Nina Zilli

**Marija Kiara Frasketa** (), geriau žinoma sceniniu vardu **Nina Zilli** (g. 1980 m. vasario 2 d.) – italų dainininkė ir dainų autorė. Per Sanremo muzikos festivalį 2012 m. Zilli buvo pasirinkta atstovauti Italijai 2012 m. Eurovizijoje, vykusioje Baku, Azerbaidžane.

## 2012 m. Eurovizija
Zilli atstovavo Italijai 2012 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „L’amore è femmina“. Kadangi Italija yra viena iš „Big Five“ šalių, kurios daugiausiai finansuoja konkursą, Zilli be atrankos iškart pateko į finalą ir jame užėmė 9 vietą su 101 tašku.

## Diskografija
* *Sempre lontano* (2010)
* *L'amore è femmina* (2012)
* *Frasi & fumo* (2015)

### Singlai
* 2009 – 50mila (su Giuliano Palma)
* 2009 – L’inferno
* 2009 – L’amore verrà
* 2010 – L’uomo che amava le donne
* 2012 – Per sempre
* 2012 – L’amore è femmina

## Nuorodos

* Oficiali svetainė

|-
Gedgaudų upelis

**Gedgaudų upelis** – upelis Vakarų Lietuvoje, šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, dešinysis Blendžiavos intakas.

## Geografija
Ištakos yra Gedgaudžių kaimo pietinėje dalyje, 0,9 km į pietvakarius nuo kelio  tilto per Kūlupį. Teka atvira vietove, vingiuodamas pietvakarių kryptimi. Beveik visa vaga numelioruota, paversta kanalu, išskyrus žemupį. Į Blendžiavą įteka Imbarės kaimo pietrytiniame pakraštyje, 1,3 km į pietvakarius nuo tilto kelyje , 5,9 km nuo jos žiočių.

;Gyvenvietės: Gedgaudžiai, Imbarė.

Kairiajame krante yra Gedgaudžių senosios kapinės.

## Šaltiniai
Frédéric Engel

**Frederikas Andrė Engelis** (*Frédéric André Engel*; g. 1908 m. spalio 12 d. – m. 2002 m.) – šveicarų peruanistas, archeologas, tyrinėjęs ikikolumbines vietoves Peru Kostoje.

Gimė prancūzų iš Elzaso šeimoje Lozanoje. Mokėsi Austrijoje ir Šveicarijoje, Paryžiuje apgynė daktaro disertaciją. 1950 m. atvyko į Peru, tapo Limos universiteto katedros vedėju, įsteigė prieškolumbinio laikotarpio žemdirbystės institutą. Tyrė senovės perujiečių augintas kultūras, Parakaso Santo Domingo pampoje atrado ikikeraminio laikotarpio indėno palaikus bei moliūgo liekanas. 1966 m. netoli Limos atrado Sero Palomos vietovę, su ankstyviausių statinių liekanomis. Jis taip pat pirmasis tyrinėjo El Paraiso piramidę. 1979 m. kasinėjo Karalio vietovę.

Už nuopelnus Peru, Frederikas Engelis buvo paskirtas vieno iš Limos rajonu seniūnu.

## Bibliografija
* *Paracas. Cien Siglos de Cultura Peruana* (1966 m.)

## Šaltiniai
Kūlupis (Blendžiava)

**Kūlupis** – upelis Vakarų Lietuvoje, šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, dešinysis Blendžiavos intakas.

## Geografija
Ištakos yra Gargždelės pietrytiniame pakraštyje, 0,96 km į šiaurės vakarus nuo tilto kelyje . Teka atvira vietove, aukštupyje – pietryčių kryptimi, o įtekėjęs į Žeimių kaimą, pasuka į pietvakarius. Beveik visa vaga numelioruota, paversta kanalu, išskyrus žiotis. Į Blendžiavą įteka Imbarės kaimo pietrytiniame pakraštyje, 1,14 km į pietvakarius nuo tilto kelyje Gaivališkė–Reketė, 12,5 km nuo jos žiočių.

;Gyvenvietės: Gargždelė, Žeimiai, Gaivališkė, Imbarė.

Dešiniajame krante yra Imbarės I senosios kapinės.

## Šaltiniai
Parakaso Santo Domingo pampa

**Parakaso Santo Domingo pampa** () – lyguma pietinėje Peru, Ikos departamente, netoli Parakaso pusiasalio dykumoje. Žymi kaip archeologinė vietovė.

Čia rasti Parakaso žmogaus palaikai su kaktuso pluošto marškiniais. Greta jo rasta nedidelė fleita (seniausia rasta Amerikoje), žvejo tinklas bei moliūgo liekanos. Šio moliūgo dėka radioaktyviosios anglies metodu nustatyta, kad palaikai yra maždaug iš 7 tūkstantmečio pr. m. e. Šis moliūgas taip pat leidžia spėti apie žemdirbystės užuomazgas senovės Peru. Apylinkėse rasta primityvių statinių liekanų.

Šalia šios pampos taip pat yra vėlesnės Parakaso kultūros archeologinė vietovė Kabesa Larga.

Parakaso Santo Domingo pampą tyrė Šveicarijos archeologas Frederikas Engelis.

## Šaltiniai
Kotošas

**Kotošas** () – archeologinė vietovė Peru, Huanuko departamente, Huanuko slėnyje, 4 km į vakarus nuo Huanuko miesto. Vieta buvo gyvenama nuo vėlyvojo archajinio iki ankstyvojo viduriniojo laikotarpio.

Kotošas nuo seno buvo žinomas kaip lobių ieškotojų huaka. 1934 m. čia archeologas Javier Pulgar Vidal atrado priešinkinio laikotarpio keramikos, vėliau Kotošą tyrinėjo Julio César Tello. Jis šį miestą siejo su iš Amazonijos atkeliavusiomis gentimis, vėliau pradėjusioms Čavino kultūrą. 1960 m. Kotošo tyrinėjimais užsiėmė Tokijo universiteto archeologai Seichis Icumis, Kazuo Terada, antropologas Toširikas Sono. Japonai 1963 m. čia atrado taip vadinamą „Sukryžiuotų rankų šventyklą“ () – vieną seniausių Amerikoje.

Šventyklos sienos su nišomis, o po jomis pavaizduoti sukryžiuotų rankų bareljefai. Japonų mokslininkai tas rankas laikė kulto objektu. Šventykla buvo atkasta: nustatyta, kad ji buvo pastatyta ~1800 m. pr. m. e., užkelta ant 8 m aukščio platformos, į ją vedė laiptai, o į patalpas buvo patenkama per 2,25 m aukščio vartus. Sukryžiuotų rankų šventykloje aptiktos židinio liekanos bei oro tiekimo sistema, kad amžinoji ugnis neužgestų.

## Taip pat skaitykite
* El Paraisas
* Karalis

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Apie Kotošą
Imbarės II senosios kapinės

**Imbarės II senosios kapinės**, vadinamas *Kapeliais, Senkapiais* (saugotinas kultūros paveldo objektas) – nenaudojamos kapinės šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Imbarėje, 0,15 km į vakarus nuo kelio , Salanto ir jo intako Pilsupio kairiajame krante. 

## Kapinės
Įrengtos aukštumos pakilumoje. Laidojimo žymių nesimato, mažosios architektūros statinių nėra. Teritorija ariama.

Teritorijos plotas – apie 0,1 ha.

2 km į pietryčius yra Imbarės I senosios kapinės, o 2,3 km į šiaurės rytus – Gedgaudžių senosios kapinės.

## Istorija
Veikė XVI–XVIII a. Imbarės dvaro ganyklų žemėje, *Dvarlaukiu* vadinamoje aukštumoje. Laidoti Imbarės kaimo ir dvaro gyventojai. Vadinamos *Kapeliais, Senkapiais* (). 

Buvo apsodintos beržynu. Viduje stovėjo keli monumentalūs kryžiai. Pasakojama, kad pradėjus arti ganyklas, aplinkui kapines buvo randama žmonių kaulų ir įvairių metalinių dirbinių.

Apie 1979–1980 m. melioratoriai beržyną iškirto, o kapinių teritoriją suarė.

## Šaltiniai
Imbarės I senosios kapinės

**Imbarės I senosios kapinės**, vadinamas *Maro kapeliais, Kapeliais, Senkapiais* (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas - , senas registro kodas - L568) – nenaudojamos kapinės šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Imbarėje, 0,66 km į pietryčius nuo tilto per Gedgaudų upelį kelyje , Kūlupio dešiniajame krante. 

## Kapinės
Įrengtos apie 0,5 m aukščio kalvelėje. Netaisyklingos trapecijos plano, pailgos šiaurės rytų - pietvakarių kryptimi, 59 m ilgio ir 42 m pločio. Apjuostos akmenų pylimo, kurio pietrytinėje dalyje paliktas tarpas vartams.  

Paviršius nelygus, banguotas, žemėja į pietryčius. Laidojimo žymių nėra. Šiaurinėje dalyje stovi medinė, stačiakampio plano koplyčia su keturšlaičiu stogu. Už koplyčios auga aukštas klevas, kurį sudaro ratu išsidėstę 10 kamienų, o centre užaugęs jaunas 11-tas kamienas. Kapinių pakraščiuose auga aukšti lapuočiai medžiai.

Teritorijos plotas – 0,09 ha, perimetras – 128 m.

2 km į vakarus yra Imbarės II senosios kapinės, o 1,72 km į pietvakarius – Gedgaudžių senosios kapinės.

## Istorija
Įrengtos XVI a. kaimo pietrytiniame pakraštyje, bendro naudojimo ganyklų žemėje. Veikė iki XVIII a. pab. – XIX a. pr.  Laidoti Imbarės gyventojai. Vadinamos *Kapeliais, Maro kapeliais, Senkapiais* (). Kapines uždarius, iki Pirmojo pasaulinio karo čia retsykiais laidoti savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai ir pan.

Mirusiems atminti nuo seno kapinėse stovėjo koplytėlė su šventųjų skulptūromis ir trejetas monumentalių kryžių. Jie 1941 m. atnaujinti ir pastatyta koplyčia, kurioje saugoti Švč. Mergelės Marijos paveikslas (nežinomas autorius) ir Šv. Pranciškaus Asyžiečio skulptūra (skulptorius Anicetas Puškorius). 

Kasmet kapinėse Imbarės gyventojai rinkdavosi kasmet gegužinių pamaldų. 

1997 m. gruodžio 31 d. įrašytos į kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (kodas L567), 2005 m. balandžio 29 d. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.

### Tyrimai
1935 m. žvalgė Imbarės pradžios mokyklos mokytojas Vaclovas Vinčas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (istorikės Loreta Kazlavickienė ir Jadvyga Verksnienė), 2015 m. – Loreta Jatulionytė-Brezgienė (KPC) ir Julius Kanarskas (Kretingos muziejus).

## Šaltiniai

* Lietuvos žemės vardynas. Žemių vardai Imbarės kaimo, Salantų valsčiaus, Kretingos apskrities. Surašė Vaclovas Vinčas, 1935 m. – Lietuvių kalbos institutas

## Nuorodos
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga 
*
Daramas (Anglija)

**Daramas** ( arba *City of Durham*) – miestas šiaurės rytų Anglijoje, Daramo grafystėje. Įsikūręs į pietus nuo Niukaslo prie Taino, Čester le Strito ir Sanderlando bei į šiaurę nuo Darlingtono. Per Daramą teka Viro upė. Žinomas dėl jame esančios katedros bei XI a. pilies. 1986 m. abu pastatai buvo įtraukti į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą. Nuo 1832 m. pilyje įsikūręs Daramo universitetas.

## Galerija

File:Durham Cathedral from the south-2.jpg|
File:Durham Market Place.jpg|
File:Elvet Bridge.jpg|
File:Durham Castle Bergfried.jpg|
Georgas Dovydas Kuvertas

**Georgas Dovydas Kuvertas**, (*Georg David Kuwert*, 1787 m. vasario 1 d. – 1856) – Kuršių nerijos kopų Nidos apylinkėse apželdinimo pradininkas.

XIX a. pradžioje, kai smėlis ėmė grasinti Nidai, Nidos pašto stoties prižiūrėtojas Gotlybas Dovydas Kuvertas (1748-1827) gelbėdamas savo įstaigą pradėjo tvirtinti ir apsodinti slenkančias kopas. Senajam Kuvertui padėjo jo sūnus Georgas Dovydas. Jie pradėjo želdinti keliaujančiąją Nidos kopą ir palvę prie senojo pašto kelio, taip išgelbėdami Nidą ir pašto kelią nuo užpustymo smėliu. Pirmoji kopa, G.D. Kuverto apželdinta Kuršių nerijoje, buvo Urbo kalnas. Kuvertų pradėti želdinimo darbai paruošė dirvą vėlesniems sodiniams. Tėvui mirus sūnus perėmė palikimą ir tęsė su pašto stotimi susijusį darbą. 

Savo tėvą Georgas Dovydas palaidojo miško jaunuolyne įrengtose kapinėse. Prieš mirtį ir jis pats pageidavo būti palaidotas šalia jo.

G. D. Kuverto kapas 1998 m. buvo įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą (kodas ). Jo kapas yra šalia jo tėvo, Nidos pašto stoties prižiūrėtojo Gotlybo Dovydo Kuverto ir jo motinos bendro kapo. Kapą ženklina 1864 m. pastatytas paminklas, kurį užsakė Nidos gyventojai, siekdami įamžinti G. D. Kuverto, sėkmingai pradėjusio apželdinti Neringos kopas, ir jo tėvo atminimą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Georgas Dovydas Kuvertas
El Paraisas (Peru)

**El Paraisas** () – Peru archeologinė vietovė, esanti Limos departamente, Čiljono upės slėnyje, į šiaurę nuo Limos. Ši vieta buvo apgyvendinta vėlyvuoju ikikeraminiu laikotarpiu (maždaug prieš 3000–4000 metų). Teritorija užima 58 ha plotą. El Paraiso gyventojai jau vertėsi žemdirbyste, jos vystymui buvo įrengę irigacinę sistemą.

Vietovė atrasta XX a. vid. ir pradžioje vadinta ***Čukitanta*** (*Chuquitanta*). 1965 m. nuodugnius kasinėjimus pradėjo Frederic Engel. Buvo pradėti komplekso atstatymo darbai.

El Paraisas datuojamas apie XVII a. pr. m. e. ir yra vienas seniausių šventyklų kompleksų Peru (drauge su Karaliu ir Kotošu). Vietovėje aptiktos 7 pagrindinės piramidinės struktūros, pastatytos iš plaušplyčių (vėliau atrasta, kad statinių yra 12). Rasta ritualinės ugniavietės liekanų, paukščių liekanų (jie galimai buvo paaukoti), tekstilės detalių, tinklų, akmeninių ir medinių įrankių, akmeninių karolių, krepšių ir kt.

Manoma, kad El Paraiso gyventojai vertėsi daugiausia žvejyba, jūrinių paukščių ir vėžiagyvių gaudymu. Auginta medvilnė, moliūgai, pupelės, gumbapupės ir kt. Nors daugeliui hierarchinių visuomenių būdingų didikų kapaviečių nerasta, manoma, kad El Paraise jau buvo klasininis susiskirstymas, nes tokio komplekso statybai reikėjo išankstinio išplanavimo, darbo jėgos sutelkimo.

Archeologinė vietovė neigiamai veikiama aplinkinių statybų, nelegalių kasinėjimų. 2013 m. vieną iš El Paraiso piramidžių suniokojo statybininkai.

## Šaltiniai
El Paraisas

**El Paraisas** ( – „rojus“) gali reikšti:

* El Paraisas – senovinis šventyklų kompleksas Peru;
* El Paraisas – vienas iš Hondūro departamentų;
* El Paraisas – miestelis Salvadore;
* El Paraisas – miestelis Hondūre, Kopano dep.;
* El Paraisas – miestelis Hondūre, El Paraiso dep.