open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dūriai

**Dūriai** – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajono savivaldybės teritorijoje, Šventosios baseine, apie 2 km į šiaurės vakarus nuo Molėtų.

Plotas 278,2 ha. Ilgis iš vakarų į rytus 5,06 km, didžiausias plotis 1,6 km. Paviršiaus altitudė 146,6 m. Didžiausias gylis 23 m vakarinėje dalyje, vidutinis gylis 4 m. Vakarinėje dalyje yra 0,18 ha salelė.

Kranto linija labai vingiuota, daug įlankų, sąsmaukų, jos ilgis 18,13 km. Krantai daugiausia žemi, pelkėti, kiek aukštesni šiaurinės dalies. Atabradas smėlingas, pietuose po smėliu yra durpių, giliau – dumblas, sapropelis. Ežerą supa nedideli Šilelio, Girelės, Rago, Kumpagirio miškeliai, plyti pievos ir dirbami laukai, auga sodas.

Įteka keletas upelių, pietuose išteka Žežiebra į Promislavo ežerą (Siesarties upės baseinas). Pratakumas 78 %. Vandens skaidrumas vasarą 2,4–3,2 m.

Dūrių ežere sugaunama 13 žuvų rūšių: lydekų, karšių, lynų, kuojų, karosų, meknių, raudžių, plakių, ešerių, vėgėlių, aukšlių, pūgžlių, kirtiklių.

Prie ežero yra Krivitiškių piliakalnis ir Kampų piliakalnis (Jūrkampis), bei Kampų, Pakubėtiškių I, Ažubalių, Kairionių, Pečiulių, Bimbirių, Antadūrės ir Levaniškių kaimai. Veikia 6 kaimo turizmo sodybos. Vakarine pakrante eina kelias , rytine – .

Ežerėvardis *Dūriaĩ* kildinamas iš žodžių *dura, dūra, duras* („baslys su geležiniu galu, peikena, įrankis lenktais ašmenimis kubilui skobti“), galbūt pavadintas pagal formos panašumą.

## Šaltiniai
Galuonai

**Galuonai** – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, apie 3 km į vakarus nuo Inturkės. Ilgis šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi 6,6 km, plotis iki 2 km. Altitudė 146,5 m. Giliausia vieta yra pietuose ir siekia 17,6 m gylį. Kranto linija labai vingiuota, jos ilgis 23,5 km. Rytuose yra ilga (3,8 km), siaura įlanka, vadinama **Gėluoto ežeru**. Krantai daugiausia žemi, pelkėti, šiaurėje apaugę Lisakos ir Kūlių miškais. Yra 6 salos: Pušinė 1,18 ha, Lipuokos sala 0,69 ha, Kernės sala 0,16 ha, Salelė 0,09 ha ir 2 bevardės 1,34 ha ir 0,04 ha, bei 2 seklumos. Galuonai rytuose esančiu sąsiauriu, vadinamu Vašuoko ežeru, jungiasi su Išnarų ežeru (Žeimenos upės baseinas). Suteka 14 upelių. Ežero pratakumas 64%.

Galuonų ežere gyvena ešeriai, sterkai, karšiai, lydekos, lynai. Tyrimų duomenimis Galuonų ežero išteklių būklė vidutinė.

Prie Galuono esantys kaimai: Antagaluonė, Miežonys, Mackonys, Rutonys, Liešiškės, Maciūniškės, prie Gėluoto – Suduikiai, Dūdanosiai, Inturkė, Pakrovai. Veikia 8 kaimo turizmo sodybos, poilsiavietė. Rytuose sąsiaurį, jungiantį su Vašuoko ežeru, kerta plentas , vakarine pakrante eina kelias Nr.2810 (Kirneilė – Pagaluonė – Gačkiškiai).

Ežerėvardis *Galuonaĩ* kildinimas iš gylį, gelmę reiškiančios šaknies *gal-*.

## Šaltiniai
Galuonis

**Galuonis** – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, apie 12 km į rytus nuo Suginčių ir 6 km į šiaurę nuo Labanoro, Utenos rajono paribyje. Priklauso Labanoro regioniniam parkui. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 2,7 km, plotis iki 2,5 km. Altitudė 147,6 m. Giliausia vieta yra ežero šiaurėje, siekia 22 m. Ežero forma netaisyklinga, kranto linija labai vingiuota, jos ilgis 13,22 km, su salų krantų linijomis 16,66 km. Krantai daugiausia žemi, pelkėti, ežerą supa Pašekščių, Pagaluonės, Paeisetės, Degutinės miškai. Yra 7 miškingos salos: Brastasalė 2,89 ha, Vajuonsalė 1,7 ha, Mergasalė 0,64 ha, Kazlinka 0,56 ha, Pašiuka 0,43 ha ir 2 bevardės salelės (0,04 ha ir 0,02 ha).

Pietinė ežero dalis sekli, iki 5 m gylio, dugnas uždumblėjęs; šiaurinės ežero dalies dugnas nelygus, su 18 ir 22 m gylio duburiais. Galuonis pietuose 30 m protaka jungiasi su Aiseto ežero atšaka, vakaruose pelkėta protaka (Lapavartės upeliu) jungiasi su Dumblio ežeru. Rytuose įteka Vyžintos upė, bei upelis iš Vajuonio ežero.

Prie Galuonio įsikūrę kaimai: Pagaluonė, Pagraužė, Pavajuonis. Veikia kaimo turizmo sodyba.

Ežerėvardis *Galuonìs* kildinimas iš gylį, gelmę reiškiančios šaknies *gal-*.

## Šaltiniai
Išnarai

**Išnarai** – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajono pietryčiuose, apie 2,5 km į rytus nuo Inturkės. Įeina į Labanoro regioninį parką.

Ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus 2,7 km, plotis iki 2,1 km. Altitudė 146,5 m. Gylis iki 3,1 m. Ežero dubuo susidarė išgulėjus ledo luistui. Krantai žemi, labai pelkėti (Liūnų pelkė, Pavašuokio raistas ir kt.), apaugę krūmais ir medžiais, tik pietinis kiek aukštesnis ir sausas. Dugnas padengtas storu dumblo sluoksniu. Ežerą supa Kerijos, Pašulniškių ir kiti miškai, o pietinėje pakrantėje plyti pievos ir dirbami laukai. Išnarai vakaruose ilgu ir siauru sąsiauriu (dar vadinamu Vašuoko ežeru) jungiasi su Gėluoto ežeru. Pietuose įteka I-1 upelis, o šiaurėje į Kertuojų ežerą išteka Išnara (Vaikštėnų upė) (Žeimenos baseinas). Ežero pratakumas 681 %.

Šalia Išnarų ežero įsikūrę kaimai: Laukininkai, Surguškiai, Pavašuokys.

Ežerėvardis *Išnaraĩ* kildinamas nuo žodžio *išnara* („iširęs, išsinarstęs daiktas“), kuris galbūt mena ežero išsidriekimą.

## Šaltiniai
Luokesai

**Luokesai** – ežeras Molėtų rajono savivaldybės teritorijoje, 1,5 km į pietus nuo Molėtų, tarp plentų  vakaruose ir  rytuose.

Ežero plotas 107,4 ha. Ilgis iš vakarų į rytus 2,43 km, didžiausias plotis 0,83 km. Paviršiaus altitudė 146,1 m. Didžiausias gylis 43,8 m dviejose vietose – ežero viduryje ir vakarinėje dalyse, vidutinis gylis 14,4 m. Ežeras rininės kilmės. Baseino plotas 6,0 km². Kranto linija vingiuota, jos ilgis 6,53 km, su salų krantais 7,66 km. Šiaurės vakarų ir pietinis krantai statūs, aukšti, apaugę mišku, šiaurinis ir rytinis krantai – lėkšti, kai kur pelkėti. Ežerą supa Ąžuolijos, Berželių, Varelių, Žagarinės, Duobužių miškai. Yra 2 miškingos salos ežero šiaurės rytų dalyje (1,78 ha ir 0,92 ha).

Pietuose įteka Luokesaičio upelis iš Luokesaičio ežero, rytuose išteka Kirneilė į Kirneilio ežerą. Ežeras priklauso Šventosios baseinui. Ežero pratakumas 12 %.

Prie ežero įsikūrę Luokesos, Ažuluokesos, Paluokesos kaimai. Veikia 4 kaimo turizmo sodybos, rytinėje pakrantėje yra stovyklavietė. 2001 m. ir 2002 m. ežere aptiktos 2 polinės senovės gyvenvietės.

Ežerėvardis kildinamas nuo žodžių *luokas* („lūgnas, liūnas“), *luoknas* („luognas, vandens užliejama vieta, vadaksnis“). Pirminė reikšmė galbūt susijusi su  („lėpti, glebti, linkti“).

## Šaltiniai
Mar del Plata

**Mar del Plata** () – kurortinis miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijos rytuose, Atlanto vandenyno pakrantėje, 404 km į pietryčius nuo Buenos Airių. 553,9 tūkst. gyventojų (2007).

## Istorija
Iki atvykstant europiečiams čia buvo įsikūrusios indėnų gentys (didivetai, čečetai). 1746 m. Ispanijos Karalystės įsakymu jėzuitų ordinas įkūrė gyvenvietę netoli dabartinės *Laguna de los Padres*, tačiau netrukus ją sugriovė indėnai. 1856 m. vėl apgyvendinta įkūrus mėsos sūdymo manufaktūras. 1874 m. vasario 10 d. įkurtas Mar del Platos (ispanų k. „Sidabro jūra“) miestas. Ypač sparčiai pradėjo augti nuo 1886 m., nutiesus geležinkelį iš Buenos Airių. Miestui būdinga europietiško stiliaus architektūra. Prabangūs viešbučiai (pirmasis *Hotel Bristol* įkurtas dar 1888 m.) ir kazino. 

## Susisiekimas
Automagistrale ir geležinkeliu sujungta su Buenos Airėmis. Triskart per dieną lėktuvų skrydžiai į sostinę iš Kolinos oro uosto. 

## Ekonomika
Mar del Plata – svarbus žvejybos uostas. Maisto ir žuvies apdirbimo, tekstilės ir kita pramonė. Tarptautinis turizmas.

## Lankytinos vietos
* Centrinis Kazino (*Casino Central*) – vienas didžiausių pasaulyje. Pastatytas 1940 m. provincijos valdžios nurodymu. Pastatui būdingas XVII a. Prancūzijos dvarų stilius (architektas Alechandras Bustijas);
* *Teatro Auditorium*, kuriame vyksta garsūs spektakliai;
* *Torreón del Monje* bokštas, su puikiu vaizdu į vandenyną. Dabar bokšte įsikūręs restoranas;
* Žvejų prieplauka, kur vyksta gyva prekyba žuvimi. Žuvis perkama tiesiai iš ryškiai nudažytų žvejų laivelių;
* Jūros muziejus (*Museo del Mar*), kuriame yra net 32 tūkst. kriauklių iš viso pasaulio kolekcija;
* Daugybė kurortinių gyvenviečių (*Miramar*, *San Bernardo del Tuyú*, *Pinamar*, *Necochea* ir kt.), išsidėsčiusių palei smėlėtą Atlanto vandenyno pakrantę;
* Mineralinių vandenų šaltiniai.

## Šventės
* Nacionalinė jūros šventė (*Fiesta Nacional del Mar*),
* Žvejų šventė (*Fiesta de los Pescadores*),
* *Falla Valenciana*,
* Tarptautinis Mar del Platos kino festivalis.

1995 m. Mar del Platoje surengtos Panamerikos Žaidynės.

## Sportas
Mieste 1978 m. vyko XI pasaulio futbolo čempionatas. Mar del Platos mieste startavo 2012 m. Dakaro ralio lenktynės.

; Futbolas
* CA Aldosivi – futbolo klubas; rungtyniavo stipriausiame šalies futbolo divizione.

## Nuorodos
* www.mardelplata.gov.ar
* Mar del Plata Tourist Guide
Arinas

**Arinas** – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajono pietryčiuose, Švenčionių rajono paribyje, Joniškio miestelio pietrytiniame pakraštyje.

Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 5,81 km, plotis iki 1,56 km. Altitudė 141,2 m. Ežero duburio kilmė ledyninė, rininė. Ežere yra 2 miškingos salos (1,54 ha ir 1,34 ha). Krantai sausi, aukštoki, pietinėje dalyje apaugę spygliuočių mišku (Varnėnų miškas), vietomis pelkėti (Arino pelkė), kitur apsupti dirbamų laukų, pievų, miškelių (rytuose Šlapelių miškas). Atabradas smėlingas, apaugęs 20–30 m pločio nendrių, meldų, plūdžių juosta. Dugnas padengtas dumblu.

Vakaruose įteka Nikajė, šiaurėje – Drigunka, pietryčiuose išteka Spenglos aukštupys Arina (Žeimenos baseinas). Ežero vanduo tiekiamas Arnionių žuvininkystės tvenkiniams. Vandens skaidrumas vasarą 3,7-4,4 m. Ežeras yra patvenktas.

Prie ežero įsikūrę Malūnėlio, Stebulių, Skardžių kaimai. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos. Pietinėje ir pietvakarinėje pakrantėse yra stovyklavietės. Šiaurine pakrante eina kelias .

Ežere sugaunama 13 žuvų rūšių: lydekos, kuojos, karšiai, ešeriai, lynai, raudės, karpiai, plakiai, šapalai, vėgėlės, karosai, unguriai, seliavos, be to, dar įveista sidabrinių karosų, sazanų, ripusų.

Ežerėvardis *Arìnas* neaiškios kilmės – jį bandoma kildinti iš šaknies , reiškiančios „judėti“ (plg.  „banguotas, srovė, srautas, potvynis“,  „judu, krutu“).

## Šaltiniai
Makys

**Makys** (arba ***Makiai***) – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, apie 4 km į pietryčius nuo Balninkų. Ežeras nusidriekęs iš pietvakarių į rytus 4,77 km, plotis iki 1,18 km. Altitudė 136,4 m. Yra 0,39 ha sala. Giliausia ežero vieta (17,8 m) yra šiaurės rytinėje, plačiausioje dalyje. Kranto linija, kurios ilgis virš 12 km, labai vingiuota. Būdingi aukšti, vietomis supelkėję krantai. Pietvakarinio Makio galo krantai apaugę miškais (Antamakių miškas). Pakrantėse daugiausia plyti dirbami laukai ir pievos. Atabradas siauras, daugiausia padengtas smėliu. Į Makį suteka 10 upelių, pietvakariuose išteka Siesarties intakas S-4 (Šventosios baseinas). Ežero pratakumas 34 %.

Ežere gyvena 11 rūšių žuvys: raudės, kuojos, lydekos, ešeriai, lynai, plakiai, karšiai, karosai, šamai, seliavos, aukšlės. 2014 m. atliktame ežero ichtiologiniame ištyrime nustatyta, kad ežero žuvų būklė yra bloga, vyrauja smulkios žuvys.

Prie Makio įsikūrę kaimai: Antanuvka, Ščiurys, Antamakiai, Aparai, Baruvka, Magulė, Makiūgaliai. Veikia kaimo turizmo sodyba. Pietiniu krantu eina riba su Ukmergės rajonu. Pietvakarinėje pakrantėje yra poilsiavietė.

Ežerėvardis *Makỹs* (*Makiaĩ*) kildinamas nuo žodžių *makynė, makina, makonė* („purvynė, klampynė“), *makoti, maknoti* („bristi, klampoti“).

## Šaltiniai
Malkėstas

:: *Apie kaimą žr. [[Malkėstas (Molėtai)]]*.

**Malkėstas** – ežeras Molėtų rajono savivaldybės teritorijoje, į rytus nuo plento , 5,5 km į šiaurės rytus nuo Molėtų.

Ežeras rininės kilmės. Kranto linijos ilgis 6,7 km. Krantai žemi, daug kur pelkėti, kai kur apaugę mišku. Vakarinėje pakrantėje stūkso Šilelio miškas, kitose pakrantėse plyti dirbami laukai. Vakaruose įteka Malkėstos upelis iš Malkėstaičio ežero, o pietuose išteka į Siesarties ežerą. Ežeras priklauso Šventosios baseinui. Ežero pratakumas 23 %.

Plotas 106,2 ha. Ilgis iš vakarų į rytus 2,27 km, didžiausias plotis 0,66 km. Paviršiaus altitudė 148,6 m. Didžiausias gylis 25 m, vidutinis gylis 8,4 m. Baseino plotas 7,5 km². 

Ežero pietiniame pusiasalyje yra Malkėsto piliakalnis.

Prie ežero įsikūrę kaimai: Antamalkėstė, Aigėlai, Gailiušiai, Vanagiškės, Malkėstas. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos, yra stovyklavietė.

## Etimologija

Ežerėvardis kildinamas nuo žodžio *malkas, malka* („vienu ypu išgeriamas skysto kiekis, gurkšnis, maukas“), o toliau siejamas su galima pirmine reikšme „šlapia vieta, pelkė, klanas, valka“ (plg. tomis reikšmėmis , , sen. sl. **molka*).

## Šaltiniai
Pravalas (Molėtų r.)

**Pravalas** (arba ***Vidugiris***) – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, apie 4 km į šiaurės rytus nuo Joniškio, paribyje su Švenčionių rajonu. Telkšo Labanoro-Pabradės girios vakariniame pakraštyje. Ežeras netaisyklingo pavidalo, 2,58 km ilgio (iš šiaurės rytų į pietvakarius), 1,8 km pločio. Altitudė 141,7 m. Gylis siekia 4,7 m. Krantas labai vingiuotas, jo ilgis 12,3 km. Krantai žemi, pelkėti. Rytinė ir šiaurinė pakrantės apaugusios mišku (Varnėnų ir Šakališkės miškai), šiaurinė – pelkėta, vakaruose plyti pievos, dirbami laukai.

Ežero dugną nuklojęs dumblingas sapropelis, karbonatingas molis, prie krantų – durpės. Pravale yra 5 salos (0,56 ha, 0,45 ha, 0,38 ha, 0,22 ha ir 0,07 ha).

Į ežerą suteka keletas upokšnių ir prateka Spenglos intakas Pravala (Žeimenos baseinas). 1967 m. tuoj į pietus nuo ežero įkūrus Arnionių žuvininkystės tvenkinių sistemą, ežero vandens lygis buvo pakeltas.

Šalia ežero įsikūrę: Giriniai, Pavandenė, Medeikiai.

Ežerėvardis *Prãvalas* galimai kilęs nuo žodžio *pravalyti* („kiek išvalyti“) arba perdirbtas iš *pravaras* („kiaurymė pelkėje, praraja“).

## Šaltiniai
Vastapas

**Vastapas** – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, apie 6,5 km į šiaurės rytus nuo Alantos. Nusidriekęs iš šiaurės rytų į pietvakarius 1,91 km, plotis siekia 0,7 km. Altitudė 127,5 m. Giliausia vieta (7,8 m) yra ežero pietvakariuose. Ežeras telkšo rininės kilmės duburyje, rytuose atkirstame pusiasalio. Krantai daugiausia aukšti (žemesnis ir vietomis pelkėtas rytinis), dubens šlaitai statūs, vietomis su terasomis. Atabradas siauras, dugną dengia molis bei sapropelingas molis. Apyežerėje plyti pievos, laukai, vietomis auga miškeliai, krūmynai. Šiaurės rytinėje pakrantėje plyti Galų Pievos pelkė. Pietvakariuose iš ežero išteka Virintos intakas Vastapa. Ežero pratakumas 298 %.

Greta Vastapo įsikūrę kaimai: Kaniūkai, Motiejūnai, Ančėnai, Krivičiai. Veikia kaimo turizmo sodyba. Šiaurvakarine pakrante eina kelias .

Ežerėvardis *Vãstapas* neaiškios kilmės. Tai gali būti tarmybė nuo šaknų *uost-* ir *ap-* (reikšmė būtų „uosto upė“).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Ežero batimetrinis planas
Virintai

**Virintai** – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, apie 2 km į šiaurės vakarus nuo Toliejų ir apie 0,5 km į šiaurę nuo Juodėnų.

Telkšo ledyninės kilmės duburyje, netaisyklingos formos, šakotas, į pietus yra nutįsusios 2 įlankos. Ežero ilgis iš rytų į šiaurės vakarus 5,54 km, plotis iki 1,23 km. Altitudė 134,6 m. Giliausia ežero vieta (35 m) yra jo centrinėje dalyje. Krantai daugiausia aukšti, tik vakarinis krantas žemas, pelkėtas. Pietinės pakrantės miškingos (Juodėnų, Šilelio, Didžiojo Raisto, Ažukalnio miškai), kitose pakrantėse daugiausia plyti pievos ir dirbami laukai. Yra 0,77 ha miškinga sala rytinėje ežero dalyje ir keletas plaukiojančių salų vakarinėje dalyje. Į Virintus įteka 3 didesni upeliai: Alsūnė, Skardis ir Graužė (V-3) (iš Graužio ežero), šiaurės vakaruose išteka Šventosios intakas Virinta. Ežero pratakumas 74 %. Ežeras patvenktas.

Greta rytinio ežero kranto praeina Vilniaus–Utenos plentas, šiaurvakarinėje pakrantėje susikerta keliai  ir kelias Nr.2811 (Kapanauza – Čivyliai – Verbiškės). Prie Virintų įsikūrę kaimai: Verbiškės, Valančiai, Babilninkai, Čiulėnai, Juodėnai, Kabeliai, Sližiškiai, Šaltupys, Padumblė, Drąsėnai, Kumelynė. Veikia 10 kaimo turizmo sodybų. Yra Vilniaus universiteto poilsio bazė. Pietvakarinėje pakrantėje stūkso Sližiškių piliakalnis.

## Šaltiniai
Želvos

**Želvos** (arba ***Želva***) – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, apie 2 km į pietryčius nuo Suginčių, Labanoro regioninio parko teritorijoje.

Ežeras lanko formos, galais, nukreiptais pietų pusėn, keliose vietose susiaurėjantis. Ilgis pietų-šiaurėsrytų-pietryčių kryptimi 4,35 km, plotis iki 0,68 km. Altitudė 145,9 m. Didžiausias ežero gylis siekia 19,1 m. Kranto linija labai vingiuota. Viena iš į pietus nutįsusių įlankų dar vadinama Trinktinio ežeru. Būdingi aukšti (10-15 m) krantai, vakarinis krantas pelkėtas. Ežerą supa Poviliškio, Polymo, Kulinių, Skerdimo miškai, pakrantėse auga medžiai ir krūmynai, vietomis įsiterpę pievos ir dirbami laukai. Ežere yra 3 miškingos salos (1,12 ha, 0,04 ha ir 0,02 ha). Atabradas smėlingas, žvyringas, dugnas duobėtas, padengtas dumblu. Įlankos užžėlusios vandens augmenija. Vasarą vandens skaidrumas būna 2-2,3 m. Pietvakariuose iš ežero išteka Virintų ežero intako V-3 intakas (į Gavėno ežerą, Virintos upės baseinas). Ežero pratakumas 107 %.

Želvų ežere gyvena šios žuvys: lydekos, kuojos, ešeriai, karšiai, raudės, sterkai, lynai, vėgėlės, įveisti sidabriniai karosai.

Prie Želvų ežero yra Kulionys, netoli įsikūrę Lietuvos etnokosmologijos muziejus ir Molėtų astronomijos observatorija, stūkso Kulionių piliakalnis, ežero šiauriniame pusiasalyje yra Želvų piliakalnis, prie ežero taip pat įsikūrę Želvų, Sanklodiškių, Suraižos kaimai. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos. Pietine ežero pakrante eina kelias Nr.2817 (Aidiečiai – Kulionys).

Ežero pavadinimas kildinamas nuo žodžio *želvas* („žalsvas“).

## Šaltiniai
Asavas

**Asavas** (arba ***Drobiškių ežeras***) – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajono pietvakariuose, apie 5,5 km į šiaurės rytus nuo Salako.

Ilgis vakarų-rytų kryptimi 3,35 km, plotis iki 1,15 km. Altitudė 148,7 m. Gylis siekia 6,9 m. Ežero dubuo išgulėtas negyvojo ledo luisto. Krantai statūs, iki 10 m aukščio, pietvakariuose ir pietuose žemi, pelkėti (Grybiškės Salų pelkė). Ežere yra 2 salos, kurių bendras plotas 2,67 ha (2,62 ha ir 0,05 ha). Dugną dengia daugiausia dumblas, rytiniai ir šiauriniai atabradai padengti smėliu ir žvirgždu. Iš šiaurės ir rytų ežerą supa Tumiškės miškas, pietryčiuose – Gintėnų miškas, pietinė pakrantė taip pat miškinga. Asavas vakaruose protaka jungiasi su Asavėlio ežeru. Pagal Lietuvos Respublikos upių, ežerų ir tvenkinių kadastrą (2019 m.), Asavėlis laikomas Asavo ežero dalimi (abiejų kodas 12230015). Iš rytų į vakarus prateka Šventosios upė.

Ežere sugaunama 10 žuvų rūšių: kuojos, ešeriai, lydekos, plakiai, karšiai, raudės, meknės, lynai, karosai, pūgžliai.

Prie Asavo ežero įsikūrę Grybiškių, Drobiškių  ir Gaideliškių kaimai. Prie ežero veikia kaimo turizmo sodyba, yra stovyklaviečių. Pietrytine pakrante eina kelias .

Vandenvardis *Ãsavas* neaiškios kilmės. Bandoma sieti su  'subrukta žemė ant kranto; drebulynas', *асавок* 'jaunas tankus drebulynas, beržynas'.

## Šaltiniai
Ligajai

**Ligajai** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 5,5 km į vakarus nuo Salako, Gražutės regioninio parko teritorijoje.

Ežero krantai aukšti, statūs, apaugę medžiais ir krūmais. Ligajų plotas − 1,4 km², giliausia vieta – 25,6 m, vidutinis gylis − 7 m. Kranto linija labai vingiuota ir yra per 16,8 km (su salų krantų linijomis).

Ežeras ilgas ir siauras, nusidriekęs iš pietvakarių į šiaurės rytus – 4,85 km, plotis – iki 0,68 km. Altitudė 149,5 m. Dugnas išraižytas duobių ir sėklių, atabradas siauras, pakrantės, ypač pietinėje ežero dalyje, smarkiai užžėlusios. Ežere yra 7 miškingos salos (Agarinė 5,17 ha, Pušelinė 2,93 ha, Liepų 0,62 ha, bevardės 0,19 ha, 0,04 ha, 0,02 ha ir 0,01 ha), kurių bendras plotas 8,98 ha. Vandens skaidrumas apie 4 m. Pietinėje pakrantėje stūkso Salako miškas, šiaurinėje – Girelės ir Beržyno miškai. Per ežerą iš pietvakarių į šiaurės rytus teka Ligaja (į Antalieptės tvenkinį). Aplink telkšo keletas smulkių ežerų: Ligajykštis, Kovinis, Kovinėlis, Avinuostėlis.

Ligajuose gausu lydekų, ešerių, karosų, lynų, raudžių, karšių, kuojų. Yra šapalų, meknių.

Kaimai prie Ligajų: Gruodiškė, Aviniuosta, Čepeliškės, Vilkiškės, Ūžėniškės, Trinkuškiai. Veikia kaimo turizmo sodyba. Greta ežero stūkso Ūžėniškių piliakalnis (pietvakariuose), Kiemionių piliakalnis (šiaurės rytuose), Čepeliškių pilkapiai. Pietine pakrante eina kelias .

Vandenvardis *Ligajai̇̃* kilęs, matyt, iš *lygus* („plynas, be įdubų“).

## Šaltiniai
Lukštas

**Lukštas** tai:
* Lukštas – kietoji kiaušinio danga;
* Lukštas – ežeras Molėtų rajone;
* Lukštas – ežeras Zarasų rajone;
* Lukštas – plonas medienos lakštas.
Lukštas (Zarasų r.)

**Lukštas** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 6,5 km į rytus nuo Suvieko, 0,55 km nuo Latvijos valstybinės sienos. Telkšo ledyninės kilmės, labai šakotame duburyje. Ilgis iš šiaurės į pietus siekia 1,8 km, plotis – iki 1,44 km. Altitudė 140,6 m. Ežeras seklus, jo didžiausias gylis yra 3,5 m. Kranto linija labai vingiuota, gausu įlankų. Krantai žemi, o šiaurinių ir pietinių įlankų galai užpelkėję. Krantai ištisai apaugę medžiais. Lukšto ežere yra dvi miškingos salos, kurių bendras plotas 4,97 ha (3,97 ha ir 1 ha). Iš pietų ir pietryčių ežerą supa Stelmužės miškas, kitose pakrantėse daugiausia plyti pievos, auga krūmynai ir miškeliai, vietomis įsiterpę dirbami laukai.

Pietuose į Lukštą iš Stelmužės ežero įteka Stelmužės upelis, o šiaurėje išteka Dauguvos baseino upė Lukšta (Ilūkstė).

1967 m. ežeras paskelbtas ornitologiniu draustiniu. Kaimai greta Lukšto: Paupinė, Dagiliai, Bliokmantas.

Vandenvardis siejamas su žodžiu *lukštas* ('vandens lelija, puriena') bei  ('drėgna pelkėta pieva, lanka').

## Šaltiniai
Auslas

**Auslas** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 8 km į vakarus nuo Zarasų. Ilgis šiaurės rytų-pietryčių kryptimi 3,8 km, plotis iki 1,02 km. Altitudė 153,6 m. Giliausia vieta siekia 9 m. Kranto linija labai vingiuota. Per vidurį ežeras susiaurėjęs iki 40 m pločio gausiai vandens augalija užžėlusiu sąsiauriu. Krantai žemi, daug kur pelkėti; pietuose ir pietryčiuose aukštesni. Iš šiaurės rytų prieina Romancų miškas. Aplinkui daugiausia plyti pievos, auga miškeliai. Yra 3 miškingos salos (3,04 ha, 0,3 ha ir 0,04 ha). Į šiaurinę Auslo dalį iš Avilio ežero įteka Avilė, pietuose į Zaraso ežerą išteka Nikajus (Dauguvos baseinas). Vandens apykaitos greitis per metus 500 %.

Pagal 2016 m. atliktus žuvų išteklių tyrimus Auslo ežero žuvų išteklių būklė yra artima gerai, ypač lydekų ir karšių.

Prie Auslo ežero įsikūrę kaimai: Auslas, Vaikučiai, Blyniškės, Nadūnai, Šukiškės, Lokiai. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos, yra įrengta stovyklavietė.

Vandenvardis *Aũslas* kildinamas iš žuvies pavadinimo , .

## Šaltiniai
Samavas (Zarasų r.)

**Samavas** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 8 km į pietus nuo Zarasų, 8 km į rytus nuo Degučių.

Ežero plotas 5,488 km². Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 5,5 km, didžiausias plotis 2,2 km. Altitudė 149,6 m. Didžiausias gylis 12,7 m. Kranto linija labai vingiuota, gausu įlankų, iškyšulių, jos ilgis – 21,8 km. Pietrytinė įlanka dar vadinama Ilgiu arba Bevardžiu. Ežero pietiniai ir vakariniai krantai aukšti, apaugę mišku, rytuose ir vakaruose – vietomis žemi, supelkėję. Ežerą supa Gražutės ir Tumiškės miškai, šiaurės rytuose prieina laukai. Samave yra 6 salos, kurių bendras plotas – 2,1 ha (1,21 ha, 0,44 ha, 0,18 ha, 0,16 ha, 0,09 ha, ir 0,02 ha). Atabradas platus, dengiamas smėlio, vietomis apaugęs nendrėmis, dugną dengia dumblas.

Į Samavą iš Apiričio ežero šiaurėje įteka Apiričio upelis, iš Vaisinio ežero rytuose įteka Vaisinė, pietryčiuose – upelis iš Juodbrasčio ežero, vakaruose iš Ilžikio ežero įteka Ilžikio upelis. Pietvakariuose į Ūparto ežerą išteka Samava (Šventosios baseinas).

Samave sugaunamos 9 rūšių žuvys: kuojos, raudės, plakiai, karšiai, lynai, unguriai, vėgėlės, ešeriai, lydekos.

Ežeras patenka į Gražutės regioninį parką, Gražutės kraštovaizdžio draustinį. Pakrantėse įsikūrę kaimai: Tumiškė, Pameldynė, Šarkiškės, Pajuodalankės, Samavai, Pagraužė.

Ežerėvardis *Samãvas* neaiškios kilmės, galimai susijęs su žodžiu *samėti* („samanoti“).

## Šaltiniai
Žvernas

**Žvernas** – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, apie 3 km į rytus nuo Dubingių, Asvejos regioniniame parke. Ežeras ovalus, 1,81 km ilgio iš šiaurės į pietus ir 1,45 km pločio. Giliausia vieta siekia 5 m, vidutinis gylis – 3,1 m. Altitudė 147,1 m. Krantai žemi, kai kur supelkėję, apaugę medžiais ir krūmais. Pietinėje pakrantėje stūkso Dubingių miškas, kitose pakrantėse plyti pievos, auga miškeliai, vietomis įsiterpę dirbami laukai. Vakarinėje dalyje yra 0,06 ha salelė. Ežero dubens dugnas plokščias. Į Žverną suteka trys upeliai, pietryčiuose išteka Žverna į Baluošo ežerą (Žeimenos upės baseinas). Ežero pratakumas 197 %.

Ežere gyvena 12 rūšių žuvys: lynai, karosai, seliavos, lydekos, karšiai, ešeriai, plakiai, raudės, kuojos, vėgėlės, pūgžliai, aukšlės.

Kaimai prie Žverno: Našiškiai, Pažvėrinė, Keruliai, Vieversiai, Liudgarda, Arliškiai, Trumpakojai. Pietinėje pakrantėje yra stovyklavietė ir eina kelias .

Ežerėvardis *Žvérnas* siejamas su žėrėjimo, mirgėjimo reikšme (plg.  „rusenti, žėrėti, švytėti“,  „mirgėti, ribėti“).

## Šaltiniai
Vencavas

**Vencavas** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 8 km į pietryčius nuo Dusetų, netoli Sadūnų.

Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 2,37 km, plotis – iki 1,57 km. Altitudė 159,1 m. Ežero krantai statūs, aukštoki, ypač šiaurės rytuose ir pietuose, vietomis molėti arba akmenuoti. Jo plotas − 2,263 km², giliausia vieta ežero šiaurinėje dalyje − 48 m, vidutinis gylis − 13,5 m, kranto linijos ilgis − 7,94 km. Šiaurėje yra giliai įsiterpęs Rago pusiasalis. Pagrindinis ežero dubuo smėlėtas, molingas, atabraduose vyrauja smėlis ir žvyras, vanduo labai skaidrus. Ežero viduryje yra 1,28 ha sala (povandeninio gūbrio, skiriančio dvi rinas, viršūnė). Iš vakarų prie ežero prieina Plaštakiškių, iš pietryčių – Krakynės miškai. Pietuose išteka upelis link čia pat telkšančio Vencavėlio ežero (Šventosios upės baseinas).

Ežeras žuvingas. Vandens telkinyje gyvena šaltavandenės žuvys − sykai, kurie mėgsta šaltą, deguonimi prisotintą vandenį. Stambiausios plėšriosios rajono ežerų žuvys šamai nėra gausiai paplitusios ir aptinkamos, bene, tik 10 krašto vandens telkinių, taip pat ir Vencave. Šis ežeras garsus seliavų gausa. Vencave gyvena ežerinės stintos, geriau žinomos stintelių pavadinimu − žuvys, ledynmečio reliktas krašto ežeruose. Ežere yra lydekų, ešerių, kuojų, raudžių, karosų, plakių, karpių, lynų, aukšlių.

Prie Vencavo įsikūrę kaimai: Vencavai, Naujasodis, Narkyčiai, Kuikiai, Merkiai, Kunotai. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos. Pietine pakrante eina keliai  ir .

## Etimologija
Vandenvardis *Veñcavas* neaiškios kilmės – gali būti iš asmenvardžio *Vencas, Vencys, Vincas* ir pan., arba sėliškos kilmės (**Vinkiavas* < **Vinciavas*). Šaknies **vink-* pirminė reikšmė buvusi 'lenkti, linkti' (plg. kurš. *vinkaļāt* 'vengti darbo',  'vikrus',  'painioti').

## Šaltiniai
Zaduojys

**Zaduojys** arba **Zaduojas** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 5,5 km į šiaurę nuo Dusetų, į rytus nuo Sartų ežero, Sartų regioniniame parke.

Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi – 3,56 km, plotis – iki 0,63 km. Altitudė 100,1 m. Giliausia ežero vieta (23 m) yra jo centrinėje dalyje. Ežeras ledyninės kilmės, rininis. Vakaruose yra ilga įlanka, pietuose – kelios plačios įlankos. Krantai daugiausia aukšti, tik šiaurės vakaruose žemi ir pelkėti. Pakrantės smėlėtos, pietuose ir vakaruose ir dalyje šiaurės apaugusios Ilgašilio ir Antazavės šilo miškais, kitur plyti pievos, vietomis dirbami laukai. Dugnas duobėtas. Vakarinėje dalyje yra 0,1 ha sala. Iš pietryčių į šiaurės vakarus ežeru prateka Zaduojos upelė (iš Čiauno į Sartų ežerą).

Kaimai prie Zaduojo: Zaduoja, Pazaduojė, Meletiškės, Ilgašilis. Šiaurvakarine pakrante eina kelias .

Vandenvardis *Zaduojỹs* (*Zaduõjas*) laikomas sėlišku, siejamas su šaknimi *žad-* (plg. *žadinti*), reiškiančia tėkmės guvumą.

## Šaltiniai
Zarasas

**Zarasas** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Zarasų miesto vakarinėje dalyje.

Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 2,86 km, plotis – 2,3 km. Altitudė 130,1 m. Didžiausias gylis siekia 36,6 m. Kranto linija labai vingiuota, krantai aukšti, daug kur apaugę krūmais, medžiais. Pakrantės smėlėtos, dugną dengia sapropelingas dumblas. Ežere yra 4 salos: Italijos (0,73 ha), Putinų (0,58 ha), Liepų (1,45 ha) ir Didžioji (39,4 ha). Didžiausioji iš jų – 39,4 ha ploto Didžioji sala (anksčiau vadinta Anglijos, Draugystės), esanti ežero šiaurinėje dalyje. Nuo miesto į salą nutiestas tiltas. Pietryčiuose Zarasas susijungia siaura sąsmauka su Zarasaičio ežeru. Šioje vietoje stovi Zarasų tiltas. Į Zarasą suteka Nikajus, Petruniškio upelis, dar keletas upelių, išteka (per Zarasaičio ežerą) Laukesa (Nikajus), priklausanti Dauguvos baseinui.

Prie ežero įsikūrę Zarasai, Ditkūnų (sodų bendrija), Juodalaukių kaimai. Veikia keletas kaimo turizmo ir apgyvendinimo įstaigų. Rytinėje ežero pakrantėje įrengtas apžvalgos takas, poilsio zona. Pietine pakrante eina kelias , į kurį įsijungia kelias , šiaurine pakrante eina kelias .

2014 m. atlikti ichtiologiniai tyrimai parodė gausius žuvų išteklius ežere.

Vandenvardis *Zarasas* yra sėliškas: iš **Azarasas* (**Ezarasas, Ezerasas* = 'ežeras').

## Didžioji sala

Sala užima 39,4 ha. Iki XVII a. joje buvo vyrų katalikų kongregacijos „Canonicorum“ vienuolynas, turėjęs didelę ir gražią mūro bažnyčią bei mokyklą. Tačiau 1834 m. vienuolynas uždarytas ir nugriautas. Šiaurinėje salos dalyje buvęs aukštas iškyšulys. Pirmojo pasaulinio karo metu vokiečiai į salą buvo nutiesę povandeninį medinį tiltą, buvusį kairiau nuo dabartinio įvažiavimo salon. Juo kariškiai arkliais įvažiuodavo į salą. Vėliau tiltu naudojosi ir gyventojai. Tačiau po to tiltas išardytas ir į salą buvo galima patekti tik valtimi.

1958 m. be jokio iš anksto suderinto projekto pradėtas tiesti kelias į salą ir supiltas pylimas. Vėliau pylimas perkastas ir pastatytas tiltas, kad būtų galima perplaukti ir valtimis.

Dabar saloje vyksta kultūros renginiai, koncertai, festivaliai, sporto varžybos, yra paplūdimys.


Zarasai, Lithuania - panoramio (472).jpg|Vandens sporto centras Zaraso saloje
View at Lake Zarasas, 15.07.2012 - panoramio.jpg|Zarasas nuo vakarinio kranto
Zarasai, Lithuania - panoramio.jpg|Saulėlydis prie Zaraso
Zaraso ežeras - panoramio.jpg|Ežero reginys


## Šaltiniai
Čičirys

**Čičirys** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, 13,5 km į šiaurės vakarus nuo Zarasų, apie 2 km į pietvakarius nuo Suvieko.

Ežero plotas 690,3 ha, ilgis pietvakarių – šiaurės rytų įlankos kryptimi 8,16 km, didžiausias plotis iki 2,03 km, ilgis pietvakarių – šiaurinės įlankos kryptimi 6,84 km. Altitudė 142,2 m. Giliausia ežero vieta yra šiaurės rytinės šakos gale, jos gylis – 39,6 m. Vidutinis gylis 7,7 m. Ežero dubens kilmė rininė, sudaro dvi susikertančios rinos, šiaurės – pietų ir šiaurės rytų – pietvakarių krypčių.

Kranto linija labai vingiuota, jos ilgis 41,6 km. Krantai aukšti, ardomi, miškingi, o įlankų, užutėkių galuose žemi ir pelkėti. Dugne daubos kaitaliojasi su seklumomis. Dugnas padengtas moliu, dumblu, durpėmis, gėlavandene klintimi, o atabrade (jo juosta daugiausia siaura) vyrauja smėlis ir žvyras. 

Ežerą supa miškai: Baltamiškis, Sviriškių ir Grybinės miškai – pietuose ir pietryčiuose, Suvieko miškas – prie šiaurės rytinės įlankos vakarinio kranto, Ščiurų miškas – šiaurinės įlankos pusiasalyje, Bugų šilelis – šiaurėje, Skynimų ir Duogių miškai – šiaurės rytuose. Čičiryje yra 7 salos, kurių bendras plotas 17,41 ha: Šienaujama, Didžioji, Perkasas, Astravukas (5,27 ha, 6,83 ha, 4,29 ha, 0,41 ha) – pietinėje dalyje, dvi (0,19 ha, 0,12 ha) – šiaurės rytinėje įlankoje ir dar viena (0,3 ha) – šiaurinėje įlankoje.

Čičirio ežeras priklauso Dauguvos baseinui. Įteka Melnyčėlė ir dar keliolika upelių iš Avinuosto, Kemsynės ežerų ir kt. Šiaurės rytuose į Suvieko ežerą išteka Upiškių upelis.

Ežere sugaunamos kuojos, lydekos, stintos, karšiai, plakiai, raudės, ešeriai, karosai, aukšlės, lynai, seliavos, gružliai, vėgėlės, kirtikliai, kūjagalviai. 2016 m. atlikta ežero ichtiologinė ekspertizė parodė didelius ešerių ir seliavų išteklius.

Prie Čičirio įsikūrę kaimai: Vėdariai, Čičiriai, Didėja, Guogiškis, Cibulinė, Meiriškės, Meiriškėlės, Rudinės, Sviriškės, Bikūnai. Veikia 3 kaimo turizmo sodybos. Šiaurrytine pakrante eina kelias , pietvakarine – kelias Nr.5317 (Kukliai–Šniukštai–Maniuliškės).

Ežero pavadinimas yra sėliškos kilmės (< **Kikirys*). Laikomas *kir-* šaknies reduplikacija (< *[[kiras]]*).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Čičirio ežero informacinis tinklalapis
Šventas

**Šventas** gali reikšti:
* Šventasis – žmogus Katalikų bažnyčios paskelbtas šventuoju;
* Šventas – ežeras Ignalinos rajone;
* Šventas – ežeras Molėtų rajone;
* du ežerai Švenčionių rajone:
** Šventas – ežeras Švenčionėlių seniūnijoje;
** Šventas – ežeras Švenčionių seniūnijoje;
* Šventas – ežeras Zarasų rajone
Šventas (Zarasų r.)

**Šventas** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 4 km į pietvakarius nuo Smalvų. 1998 m. įsteigtas Švento botaninis draustinis, patenka į Gražutės regioninį parką.

Tai vandenskyrinis nenuotakus ežeras. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 3 km, plotis iki 2,14 km. Altitudė 157,9 m. Dubuo susidaręs ledo luistavietėje, ežero gylis siekia 18,2 m. Krantai vingiuoti, sausi, žemi. Šiaurėje dubens šlaitai aukšti, pietryčiuose ir vakaruose lėkšti bei apaugę mišku. Ežerą supa Tumiškės, Gailiutiškės, Taboro, Sausašilio miškai. Baseino pelkėtumas – 6,6 %.

Ežero viduryje dugnas duobėtas, jį dengia dumblingas sapropelis. Atabrade – smėlis (iki 1 m gylio), vietomis veši nendrės. Ežero vanduo laikomas vienu skaidriausių ir švariausių Lietuvoje.

Tai benuotekis ežeras, unikalus vandens lygio svyravimais, priklauso Šventosios upės baseinui. 1938–1975 m. ežero vandens lygis nuseko 2,7 m. Ežero apylinkėse nebuvo vystoma žemdirbystė. Šiuo metu rekreacinis turizmas leidžiamas, tačiau su apribojimais (pvz., draudžiama apsistoti su nakvyne).

Prie Švento esantys kaimai: Pašventė, Kazeriškės, Girutiškė II, Kaziūriškės. Pietiniu krantu eina riba su Ignalinos rajonu.

Ežerėvardis kilęs iš žodžio *šventas* ('pašvęstas, šventintas'), nors pirminė jo reikšmė gali būti 'šviesus'.

## Legendos

Pasakojama, kad kadaise ežero vietoje stovėjusi bažnyčia, tačiau vėliau išsiveržęs vanduo apsėmęs šventyklą ir apylinkes, tad vietoje maldos namų atsiradęs Šventas ežeras.

## Šaltiniai
Suvieko ežeras

**Suvieko ežeras** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, 15 km į šiaurės vakarus nuo Zarasų, į rytus nuo Suvieko. Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 2,27 km, plotis iki 1,4 km. Altitudė 142,1 m. Ežero gylis siekia 8,9 m. Kranto linija (ilgis 7,82 km, su salų krantų linija 9,67 km) labai vinguriuota, šiaurės rytuose ir pietvakariuose yra nemažos įlankos. Ežere yra 4 miškingos salos, kurių bendras plotas 4,53 ha (2,02 ha, 1,55 ha, 0,63 ha ir 0,33 ha). Krantai daugiausia žemi, pelkėti, o rytinis krantas aukštas. Šiaurėje ežerą supa Gaidiškių miškas, pietinėje pakrantėje auga miškeliai, į rytus ir vakarus daugiausia plyti pievos, dirbami laukai.

Į Suvieko ežerą pietryčiuose įteka Upiškių upelis iš Čičirio ežero, taip pat suteka dar keletas smulkių upelių, o šiaurės rytuose išteka Rauda (Z-1) (per Zelionkos ežerą).

Prie ežero įsikūrę Suviekas (vakaruose) ir Knipiškės (rytuose). Pietinėje pakrantėje stūkso Suvieko piliakalnis. Vakarinėje pakrantėje yra įrengta poilsiavietė.

Šaltiniuose (1784 m.) minimas kaip *Suwiek*. Tikėtina, kad ežero vardas (**Suviekas*) atsirado pirmiau, negu kaimo. Jo pavadinimas visiškai neaiškus (šaknis galbūt *su-*, bet jos reikšmė nežinoma).

## Šaltiniai
Smalvas

**Smalvas** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 2 km į pietryčius nuo Smalvų, 1,5 km į šiaurės vakarus nuo Visagino, Gražutės regioniniame parke, Smalvo–Smalvykščio kraštovaizdžio draustinyje (įkurtas 1960 m., kartu su Smalvykščio ežeru).

Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 4,9 km, plotis – iki 1,63 km. Altitudė 145,5 m. Ežero krantai šiaurėje aukšti, statūs, pietų pusėje − dažniausiai žemi ir pelkėti. Smalvo plotas 3,39 km², giliausia vieta pačiame telkinio viduryje − 26,9 m, vidutinis gylis − 8,2 m, vingiuotas, daug įlankų, pusiasalių ir kyšulių turinčios kranto linijos ilgis − 17,65 km. Viduryje yra 0,24 ha ploto sala. Dubuo gan sudėtingas, ežero pietų pusė platesnė už šiaurinę, jo dubuo sudėtingas, išraižytas daubų ir iškilimų. Vyrauja priesmėliai, vakarinėje dalyje − krūmokšniais ir medžiais apaugę durpynai, įlankose gausu viksvų bei ajerų, tačiau apskritai vandens augalų nedaug, atabraduose vyrauja smėlis ir durpės. Dugną dengia dumblingas sapropelis. Ežerą supa Pasmalvės, Karačiūnos, Salų, Trako miškai. Vakarinėje pakrantėje plyti 328 ha dydžio Smalvykščio pelkė.

Į Smalvą iš Smalvykščio atiteka Dulvas, suteka upokšniai iš Laukeso, Beržinio, Dumblio, Žiežulinio ežerų. Šiaurėje į Drūkšių ežerą išsrūva Smalva.

Ežere pagaunama kuojų, lydekų, stintų, lynų, ešerių, karšių, aukšlių, pūgžlių, karosų, raudžių, plakių, meknių, sterkų, šamų, vėgėlių, kirtiklių.

Dėl pelkėtų pakrančių Smalvo apyežerė iš esmės negyvenama (tik maži Dumblynės ir Pasmalvių kaimai). Veikia kaimo turizmo sodyba.

Ežero pavadinimas kildinamas nuo žodžio *smala* („derva, degutas, sakai“).

## Šaltiniai
Monis

**Monis** arba **Daugirdiškių ežeras** – ežeras vidurio Lietuvoje, Elektrėnų savivaldybėje, apie 6 km į rytus nuo Semeliškių, prie Daugirdiškių kaimo. Ilgis šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi 1,8 km, plotis iki 0,93 km. Altitudė 149,5 m. Ežeras rininis, gilus (iki 33 m). Kranto linija labai vingiuota, jos ilgis iki 7,8 km. Krantai aukšti, statūs, vietomis ardomi, daugiausia apaugę medžiais. Iš rytų prieina Daugirdiškių miškas. Į ežerą įsiterpia du pusiasaliai, yra 2 mišku apaugusios salos (0,66 ha ir 0,03 ha). Vienas iš pusiasalių (pietvakarinis) yra saugomas valstybės, nes jame yra likę Daugirdiškių dvaro griuvėsiai.

Ežero atabradas siauras, padengtas smėliu. Dugne – sapropelingas molis. Rytuose įteka upelis iš Monaičio ežero, vakaruose išteka Luknios intakas (Strėvos baseinas).

Monyje sugaunamos lydekos, ešeriai, karšiai, lynai, seliavos ir kt.

Ežero pakrantėse įsikūrę Daugirdiškių, Subartėnų, Užkryžių kaimai, veikia poilsiavietės. Įkurtos 2 kaimo turizmo sodybos. Pietvakarine pakrante eina kelias Nr.4709 (Trakai – Padvarionys – Semeliškės) ir tuo keliu eina riba su Trakų rajonu.

Ežerėvardis *Mónis* neaiškios kilmės. Gali būti susijęs su žodžiais *monas, monai* („kerai, burtai, šmėkla“), nors galbūt sietinas su  („drėgnas, šlapias“).

## Šaltiniai
Puodžiai

**Puodžiai** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 6 km į pietus nuo Žilinų, prie kelio . Šalia gyvenvietės telkšo Netečiaus ežeras. Seniūnaitijos centras. Veikia Žilinų pagrindinės mokyklos pradinis skyrius, biblioteka, paštas (LT-65059), medicinos punktas, kultūros centras. Kaime įsikūrusi ŽŪB „Tėviškė“.

## Etimologija
Kaimo pavadinimas kilęs arba tiesiai iš žodžio *puõdžius* („puodų dirbėjas“), arba iš tokios pat pavardės.

## Istorija

Puodžiai pirmą kartą paminėti 1632 m. 1765 m. buvo 9 kiemai. XIX a. pab. kaimas pateko į Trakų apskrities Valkininkų valsčių, buvo apylinkės centras.

LTSR metais Puodžiai buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.

## Gyventojai

;Žymūs žmonės
* Puodžiuose 1904 m. birželio 6 d. gimė tautosakos pateikėja, pasakotoja ir dainininkė Anelė Čepukienė.

## Šaltiniai
Vievis (ežeras)

**Vievis** – ežeras vidurio Lietuvoje, Elektrėnų savivaldybėje, Vievyje. Jo ilgis (šiaurės-pietų kryptimi) – 2,75 km, plotis – 1,95 km. Altitudė 112,2 m. Giliausia vieta yra šiaurinėje dalyje, siekia 33 m. Pietinis krantas žemas, supelkėjęs, apaugęs mišku, kiti – aukštesni ir sausesni. Pietinėje pakrantėje telkšo Bliūduko ežeras.

Į Vievio ežerą suteka 8 upeliai, išteka Bražuolės intakas Pylimas. Pratakumas per metus 15 %. Ežero baseino plotas 23,3 km². Prie ežero įsikūręs Vievis, Vievininkų, Patiltų, Balceriškių, Šadubalio, Zabakos, Pylimų kaimai. Veikia 3 kaimo turizmo sodybos.

Ežerėvardžio *Víevis* pirminė lytis neaiški, nes tiek ežero, tiek miesto vardas nesyk užrašytas kaip  (plg. Vievininkai > *Jievininkai*. Tokiu atveju, pavadinimas greičiausiai kilęs nuo medžio vardo *ieva*. Jei lytis *Vievis* pirminė, tada tai, matyt, labai archajiškas žodis, susijęs su vijimosi, vyniojimosi (plg. „vyti(s)“,  „sukti, lenkti“) reikšme.

## Galerija

Vievis Lake.JPG|2010 m.
Vievio ežeras.JPG|Vievio ežeras ir miestas nuo Pylimų pusės.
Vievio ežeras žiemą.JPG|Vievio ežeras žiemą.
Vievio ežero pakrantė.JPG|Vievio ežero pakrantė.
Audra, Vievio ežeras.JPG|Audros debesys virš ežero.


## Šaltiniai
Ilgis (Elektrėnų sav.)

**Ilgis** arba **Ilgės** – ežeras vidurio Lietuvoje, Elektrėnų savivaldybėje, apie 3,5 km į vakarus nuo Elektrėnų, 1 km į pietus nuo Vilniaus-Kauno automagistralės. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 3 km, plotis iki 0,67 km. Altitudė 83,7 m. Gylis iki 2,5 m. Krantai lėkšti, daug kur pelkėti. Aplinkui daugiausia plyti dirbami laukai ir pievos. Šiaurrytinėje ir pietvakarinėje pakrantėse telkšo žuvininkystės ūkio tvenkiniai. Į Ilgio ežerą įteka Spengla, Prakusa, Viržė, prateka Strėva (Nemuno baseinas). Dalis Strėvos vandens teka pietinėje ežero pakrantėje esančiu kanalu.

Nuo 1967 m. ežeras paskelbtas ornitologiniu rezervatu. Prie Ilgio įsikūrę kaimai: Ašakieniai, Kudonys, Kloniniai Mijaugonys, Naujosios Kietaviškės. Šiaurinėje pakrantėje veikia kaimo turizmo sodyba.

## Šaltiniai
Papis

**Papis** – ežeras pietryčių Lietuvoje, Šalčininkų rajone (ties sankirta su Vilniaus ir Trakų rajonais), apie 2 km į šiaurę nuo Baltosios Vokės, Rūdninkų girios šiauriniame pakraštyje (Papiškių, Ropėjos miškai), apsuptas Baltosios Vokės durpyno. Ilgis iš pietų į šiaurę – 2,6 km, plotis – iki 1,1 km. Altitudė 130,9 m. Ežeras seklus, jo didžiausias gylis – 1,6 m. Ežeras susidaręs senslėnio terasos duburyje. Papis pasiekęs senatvės būklę – užžėlęs vandens augmenija. Yra keletas salų pietinėje dalyje (didžiausios 0,73 ha, 0,64 ha, 0,6 ha) ir keletas šiaurinėje dalyje (didžiausios 1,86 ha, 0,28 ha). Krantai žemi, pelkėti. Dugną dengia molinga klintis, sapropelingas dumblas.

Į ežerą įteka Papis (Akla, Okva), išteka Neries intakas Vokė. Pietuose ežeras Merkio-Vokės kanalu sujungtas su Merkiu.

Ežeras yra lyninio tipo. 1967 m. paskelbtas Papio ornitologiniu draustiniu (plotas 3,07 km²). Čia saugoma migruojančių paukščių apsistojimo vieta, didžiųjų baublių, pievinių lingių perimvietės.

Aplink ežerą įsikūrusios Papiškės, Pakrempė, Vairos ir Mikašiūnų sodai.

Ežerėvardis *Pãpis* kildinamas nuo žodžio *pãpas* („krūtis, spenys, koks nelygumas, atsikišimas“).

## Nuorodos
Baluošas (Švenčionių r.)

**Baluošas** arba **Baluošai** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 13,5 km į šiaurės vakarus nuo Pabradės ir 5 km į rytus nuo Dubingių, Molėtų rajono paribyje.

Ilgis rytų – vakarų kryptimi 4,1 km, plotis iki 0,85 km. Altitudė 138,7 m. Giliausia ežero vieta yra šiaurės rytuose ir siekia 37,5 m. Ežero duburys ledyninės, rininės kilmės. Būdingi aukšti krantai, tik rytiniame ir vakariniame galuose žemi ir pelkėti. Atabradas sudarytas iš smėlingo grunto. Baluošą supa Dubingių miškas, tik šiaurės vakariniame ir vakariniame krantuose prieina dirbami laukai. Ežere yra 4 miškingos salos: didžiausia sala yra centrinėje dalyje – Orališkių sala, jos plotas 1,74 ha, kitos salos 0,22 ha, 0,11 ha ir 0,06 ha. Baluošo dugnas rytuose ir vakaruose išraižytas pailgų daubų. Vandens skaidrumas vasarą yra 2,8 m.

Į Baluošą šiaurėje įteka Žverna, o rytuose – bevardis upokšnis. Į Asvejos ežerą vakaruose išteka Baluoša (Žeimenos baseinas). Ežero pratakumas 52 % per metus.

Ežere sugaunamos 16 rūšių žuvys: karšiai, kuojos, lydekos, ešeriai, raudės, stintos, karosai, plakiai, karpiai, lynai, unguriai, seliavos, aukšlės, pūgžliai, sterkai, vėgėlės.

Prie Baluošo įsikūrę Baluošos, Čistaboros, Orališkių kaimai. Pietvakarinėje pakrantėje stūkso Baluošos piliakalnis. Šiaurinėje pakrantėje veikia kaimo turizmo sodyba, pietinėje pakrantėje įrengta stovyklavietė. Ežeras įeina į Asvejos regioninį parką. Šiauriniu ežero krantu eina riba su Molėtų rajonu.

Ežerėvardis *Baluõšas* kilęs arba nuo *balas* („baltas“), arba nuo *bala* („klampi vieta, klanas, valka“).

## Šaltiniai
Lazdinių ežeras

**Lazdinių ežeras** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 4,5 km į šiaurės rytus nuo Adutiškio.

Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 2,34 km, plotis – iki 1,28 km. Altitudė 131,3 m. Giliausia ežero vieta (12 m) yra centrinėje dalyje. Ežeras netaisyklingos formos, patvenktinis. Kranto linija labai vingiuota. Krantai apaugę siaura medžių ir krūmų juosta, daugiausia neaukšti, pietvakariuose ir šiaurėje supelkėję, o vakaruose yra 2 m aukščio ardomas skardis. Šiaurinėje pakrantėje auga miškelis, kitose pakrantėse plyti dirbami laukai ir pievos.

Į Lazdinių ežerą suteka 8 upeliai (Karkės upelis, Paskrypėlė, Pečiuliškės upelis, L-1 ir dar 4 bevardžiai), šiaurės rytuose išteka Kamojos intakas Lazdauja (Dysnos baseinas). Seniau ši upė ties ištakomis iš ežero buvo patvenkta, ežero plotas buvo padidėjęs iki 1,61 km². Ežero pratakumas 138 % per metus.

Pietiniame ežero krante yra Lazdinių kaimas, veikia kaimo turizmo sodyba, šiauriniame krante – Kavaltiškės ir Mociškės kaimai. Pietrytine pakrante eina kelias Nr.4412 (Adutiškis–Lazdiniai–Mociškė).

2017 m. atliktame ežero ichtiologiniame ištyrime nustatyta, kad žuvų išteklių būklė vidutinė, vyrauja smulkios karpinės žuvys (ypač kuojos ir pakiai), yra nemaži ir ešerių bei lydekų ištekliai.

## Šaltiniai
Peršokšnai

**Peršokšnai** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 5 km į pietus nuo Labanoro, Labanoro girioje, Peršokšnų hidrografiniame draustinyje. Nusitęsęs iš vakarų į rytus 4,6 km, plotis siekia 1,1 km. Altitudė 144,8 m. Ežero gylis – 32,5 m. Peršokšnų kranto linija itin vingiuota, su daug įlankų ir pusiasalių, jos ilgis – 16,23 km, su salų krantais 17,03 km. Yra 3 miškingos salos, kurių plotai 0,63 ha, 0,43 ha ir 0,23 ha. Krantai daugiausia aukšti, miškingi. Ežero dugnas duobėtas, padengtas dumblu, o atabradas smėlingas. Krantus juosia nendrių ir meldų juosta (10–30 m pločio).

Peršokšnai šiaurės rytuose sąsiauriu (protaka) jungiasi su Šiekščio ežeru. Įteka upelis iš Pakaliuko, iš šiaurės į pietus ežerą prateka Lakajos intakas Peršokšna (Žeimenos upės baseinas). Ežero pratakumas 119 % per metus.

Ežere gyvena ~10 žuvų rūšių: ešeriai, lynai, kuojos, lydekos, raudės, karosai, aukšlės, strepečiai, vėgėlės, pūgžliai.

Šiaurinėje pakrantėje – Budrių kaimas, kuriame stūkso Pilalės piliakalnis. Taip pat prie Peršokšnų įsikūrę Juodapurvis, Prūdiškė, Gačiakampis. Šiaurės vakarų pakrantėje įrengta stovyklavietė.

Vandenvardis kildinamas nuo šaknies *perš-*: *pra-paršas, pro-perša, pra-perša* („neužšalusi vieta lede, miško retesnė vieta“, plg.  „praraja, bedugnė, tarpeklis“).

## Šaltiniai
Rašia

**Rašia** (arba ***Rašiai***) – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 7 km į pietvakarius nuo Labanoro, Labanoro girioje (Čiulų, Rašios miškuose). Ilgis rytų–vakarų kryptimi 3,92 km, plotis iki 0,85 km. Altitudė 145,2 m. Giliausia ežero vieta siekia 25 m. Kranto linija, kurios ilgis yra 12,43 km, labai vingiuota. Šiauriniame krante išsikiša pusiasalis, o priešais jį, pietiniame krante, yra įlanka. Krantai statūs, daug kur miškingi. Vakarinėje Rašios pusėje yra 2 miškingos salos, kurių plotai – 0,78 ha ir 0,45 ha. Ežero dugnas padengtas dumblu.

Į Rašią suteka keletas upelių (Aniuoliukas – iš Kanio raisto, bevardis upelis – iš Šaukščiuko ežero), vakaruose išteka Rašelė į Baltuosius Lakajus (Žeimenos upės intako Lakajos baseinas). Ežero pratakumas 33 % per metus.

Ežere sugaunamos lydekos, ešeriai, plakiai, aukšlės, pūgžliai, lynai, raudės, seliavos, karšiai, kuojos, karosai.

Rašia patenka į Labanoro regioninį parką, Lakajų kraštovaizdžio draustinį. Prie ežero įsikūrę Parašės, Vilkasalės, Šaparnės kaimai. Pietrytine pakrante eina kelias . Šiaurinėje pakrantėje įrengtos 9 stovyklavietės, vakarinėje pakrantėje veikia kaimo turizmo sodyba. Į pietus nuo ežero – buvęs Rašios dvaras.

## Etimologija

Vandenvardis kildinamas iš žodžių *(iš)rašyti* ('marginti'), *rašytis* ('marginys'), *raštas*, manant, kad pirminė šaknies *raš-* reikšmė galėjo bendrai reikšti nelygią formą, laužytumą.

## Šaltiniai