open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nužudymas

**Nužudymas** – kito žmogaus gyvybės atėmimas, mirties sukėlimas.

Beveik visada ir visur smerkiamas, sunkus nusikaltimas, dažniausiai baudžiamas laisvės atėmimu (kartais iki gyvos galvos).

## Teisinis traktavimas
Nužudymas gali būti padaromas tiek veikimu, tiek neveikimu (pvz. nesuteikiant pirmosios pagalbos).

Skirstomi į tris rūšis:
* Padarytas iš altruistinių motyvų (pvz. eutanazija)
* Padarytas iš neutralių motyvų (pvz. peržengiant būtinosios ginties ribas, nesilaikant nusikaltėlio sulaikymo sąlygų)
* Padarytas iš negatyvių motyvų (kerštas, pavydas)

### Bausmės Lietuvoje
Tas, kas nužudė kitą žmogų, baudžiamas laisvės atėmimu nuo 7 iki 15 metų (LR baudžiamasis kodeksas, 129 straipsnis „Nužudymas“, 1 dalis).

Nuo 8 iki 20 metų arba laisvės atėmimu iki gyvos galvos baudžiamas tas, kas nužudė (LR BK 129 str. 2 d.):
* mažametį
* bejėgiškos būklės žmogų
* savo artimąjį giminaitį ar šeimos narį
* nėščią moterį
* du ar daugiau žmonių
* kankindamas ar kitaip itin žiauriai
* kitų žmonių gyvybei pavojingu būdu
* dėl chuliganiškų paskatų
* dėl savanaudiškų paskatų
* dėl nukentėjusio asmens tarnybos ar piliečio pareigų vykdymo
* siekdamas nuslėpti kitą nusikaltimą
* siekdamas įgyti nukentėjusio asmens organą, audinį ar ląsteles
* siekdamas išreikšti neapykantą asmenų grupei ar jai priklausančiam asmeniui dėl amžiaus, lyties, seksualinės orientacijos, neįgalumo, rasės, tautybės, kalbos, kilmės, socialinės padėties, tikėjimo, įsitikinimų ar pažiūrų 

## Šaltiniai
Žalsvasis baltikas

**Žalsvasis baltikas**, *žaliuokė*, *zelionka* () – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, baltikų (*Tricholoma*) genties grybų rūšis.

Kepurėlė, lakšteliai ir kotas geltoni, sieros spalvos, auga ir vėlai rudenį. Vaisiakūniai vidutiniai, retai dideli. Kepurėlė 3–7 (12) cm skersmens, iškiliai paplokščia, sena – horizontali, su gūbreliu, plaušuota, žvynuota, žalsvai geltona, gelsvai žalsva, žalsvai ruda, gliti, sausu oru sausa, aplipusi smėliu. Lakšteliai žalsvai geltoni, geltoni, priaugtiniai, laisvi. Kotas 2–6×1–3 cm, vienodo storio, dažniausiai lakštelių spalvos. Trama stora, kieta, sultinga, balsva, gelsva, malonaus kvapo ir skonio. Sporos 6–8×4–5,5 μm.

Žalsvasis baltikas – dažniausiai sausų pušynų grybas. Auga grupėmis spygliuočių (ypač pušynuose), retai lapuočių miškuose. Dažniausiai vėlai rudenį, rečiau – vasarą.

Grybas valgomas, gausiai renkamas. Vienas iš vertingiausių valgomų grybų Lietuvoje.

## Šaltiniai

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 136 psl.
Paprastasis kelmutis

**Paprastasis kelmutis** (*Armillaria mellea*) – šalmabudinių (*Mycenaceae*) šeimos, kelmučių (*Armillaria*) genties grybų rūšis.

## Aprašymas
Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–8 cm, net iki 12 cm skersmens, jaunų vaisiakūnių varpelio formos, kūgiška, senesnių – paplokščia, su gūbreliu, geltonai ruda, ochriškai ruda, žalsvai ruda, medaus spalvos su juosvai rusvais žvyneliais. Jauni lakšteliai balsvi, kreminiai, vėliau – rusvai rudi, jauni – pridengti balta, gelsva plėvele. Kotas 5–12×0,5–2 cm, prie kepurėlės geltonas, žemiau geltonai rudas, su geltonai rudu, kartais nukrentančiu žiedu, pamatinėje dalyje nešvariai rudas. Trama balsva, gelsva, plona, malonaus kvapo ir skonio. Sporos 7–9,5×5,5–6 μm.

### Būdingi požymiai
Kepurėlė juosvai rusvai žvynuota, kotas su geltonu, geltonai rudu žiedu.

## Augavietės
Paprastasis kelmutis auga ant gyvų ir negyvų medžių kamienų, stuobrių, kelmų, šaknų, dažniausiai didelėmis grupėmis miškuose, soduose, parkuose. Auga dažniausiai rudenį, rečiau vasarą. Valgomas, vertingas, grybautojų mėgstamas ir renkamas.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 198 psl.


Armillariella mellea Honey Fungus მანჭკვალა.JPG|Jauni kelmučiai
Armillaria mellea (1).jpg|Subrendę kelmučiai
Mykolas Lietuvis

**Mykolas Lietuvis** (, apie 1490–1560 m.) – pseudonimas, šveicarų leidėjo J. Greiser duotas nežinomam traktato „Apie totorių, lietuvių ir maskvėnų papročius“ autoriui. Daugiau apie Mykolą Lietuvį beveik nieko nėra žinoma, tačiau egzistuoja įvairios prielaidos, kas jis galėtų būti.

## Biografija
Lenkų istorikas Ježis Ochmanskis spėjo, kad tai *Venclovas Mikalojaitis* iš Maišiagalos, Ignas Jonynas manė, kad tai Lietuvos Didžiosios Kunigaikštytės dvarionis Mykolas Tiškevičius, 1538–1539 m. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštytės pasiuntinys Kryme.

Nuo 1522 m. minimas kaip notaras. Apie 1526 m. pradėjo tarnauti Albertui Goštautui. 1528 m. ir 1534–1542 m. ir 1547–1556 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio kanceliarijos sekretorius, 1533–1537 m. ir 1555–1556 m. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštytės pasiuntinys Maskvoje, 1542–1546 m. – Kryme.

## Kūryba

1550 m. lotynų kalba parašė traktatą „Apie totorių, lietuvių ir maskvėnų papročius“ (*De moribus Tartarorum, Lituanorum et Moscorum fragmina X, multiplici historia referta*). Traktato išliko apie 10 fragmentų, juos 1615 m. Bazelyje (Šveicarija) išleido J. Greiseris, kuris pirmasis pavadino autorių *Mykolu Lietuviu*. Šios publikacijos ištraukų perspausdinta olandų Elsevierų leidiniuose 1626 m., 1627 m., 1632 m., 1640 m. Traktatas dedikuotas Lietuvos didžiajam kunigaikščiui Žygimantui Augustui. Traktato tikslas – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštytės santvarkos kritika, skatinimas taisyti, stiprinti valstybę.

## Literatūra
* Apie totorių, lietuvių ir maskvėnų papročius, dešimt įvairaus istorinio turinio fragmentų, Vilnius, 1966 m.
* Lietuvos ateizmo istorijos chrestomantija. Religijos kritika, laisvamanybė ir ateizmas Lietuvoje. V., 1988 m.
* Marcelinas Ročka. Mykolas Lietuvis, Vilnius, Mokslas, 1988 m.

## Šaltiniai
Klik! Arba gyvenimas pagreitintai

**Click** – 2006 m. JAV fantastinė komedija, su dramos elementais. Filmas pasakoja apie eilinio architekto gyvenimo vertybių pasirinkimą.

## Aktoriai
: *Aktorius – filmo veikėjas*
* Adam Sandler – Michael Newman
* Kate Beckinsale – Donna Newman
* Christopher Walken – Morty
* David Hasselhoff – Ammer
* Henry Winkler – Ted Newman
* Julie Kavner – Trudy Newman
* Sean Astin – Bill
* Joseph Castanon – Ben Newman – 7 metų
* Jonah Hill – Ben Newman – 17 metų
* Jake Hoffman – Ben Newman – 22-30 metų
* Tatum McCann – Samantha Newman – 5 metų
* Lorraine Nicholson – Samantha Newman 14 metų
* Katie Cassidy – Samantha 22-30 metų
* Cameron Monaghan – Kevin O’Doyle
* Jennifer Coolidge – Janine
Melsvoji tauriabudė

**Melsvoji tauriabudė** () – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, tauriabudžių (*Clitocybe*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Spygliuočių, lapuočių miškai.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Stipraus anyžių kvapo, kepurėlė, lakšteliai ir kotas melsvai žali.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–7 cm skersmens, kartais didesnė, iškili, su gūbreliu, senesnių grybų – paplokščia, įdubusi, matinė, melsvai žalia, žalia, išblunkanti iki pilkai žalsvos. Lakšteliai tankūs, nežymiai nuaaugtiniai melsvai žali. Kotas 3–6×0,5–2 cm, kepurėlės spalvos, vienodo storumo, elastingas. Trama žalsva, melsva, plona, nekarti, stipraus anyžių kvapo. Sporos 6–8×3,5–5 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai melsvai žalios spalvos.

Auga grupelėmis, kartais po keliolika ir daugiau vaisiakūnių. Valgoma, bet gal būtų vertesnė parfumerijos pramonėje. Vienas kvapiausių lakštabudinių grybų. Dažna.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 115 psl.
Edmundas Pupinis

**Edmundas Pupinis** (g. 1964 m. rugpjūčio 9 d. Vėlūnuose, Ignalinos raj.) – Lietuvos ir Utenos rajono ūkio, politinis bei visuomenės veikėjas, Seimo narys.

## Biografija
1982 m. baigė Ignalinos rajono Rimšės vidurinę mokyklą ir Ignalinos vaikų muzikos mokyklą, 1987 m. – Lietuvos žemės ūkio akademijos Mechanizacijos fakultetą ir įgijo inžinieriaus dėstytojo specialybę, 1997 m. – edukologijos magistrantūrą.

1987–1990 m. Utenos žemės ūkio mokyklos dėstytojas. 1990–1995 m. Utenos žemės ūkio mokyklos praktinio mokymo vadovas. 1995–1997 m. Utenos aukštesniosios žemės ūkio ir maisto pramonės mokyklos dėstytojas. 1997–2001 m. Utenos rajono savivaldybės meras. 2001–2002 m. UADB „Preventa“ Utenos filialo direktoriaus pavaduotojas, direktorius. 2002–2004 m. UAB „Ergo Lietuva“ Utenos regioninio centro direktorius. 2012–2016 m. Utenos regioninio profesinio mokymo centro Suaugusiųjų mokymo skyriaus vadovas.

2004–2012 m. ir nuo 2016 m. Seimo narys.

1997–2004 m., 2007 m., 2011 m. ir 2012–2016 m. Utenos rajono savivaldybės tarybos narys.

Nuo 1995 m. Tėvynės sąjungos narys, nuo 2001 m. šios sąjungos Utenos skyriaus pirmininkas.

Utenos bendruomenės fondo valdybos narys.

## Nuorodos
* Edmundo Pupinio internetinis dienoraštis.

## Šaltiniai
Jonas Burokas

**Jonas Burokas** (g. 1943 m. kovo 25 d.) – ūkininkas, Lietuvos ir Utenos rajono ūkio, politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
2000 m. AB „Vilniaus bankas“ Utenos filialas, bendrųjų reikalų, apsaugos ir inkasacijos skyriaus viršininkas. 2001–2003 m. Utenos rajono savivaldybės meras, nuo 2003 m. mero pavaduotojas.
1995 m. Lietuvos valstiečių partijos, nuo 2001 m. Naujosios sąjungos (socialliberalai) narys.

2000–2003 m. ir nuo 2003 m. Utenos rajono savivaldybės tarybos narys.

Žmona Danutė, vaikai – Jonė, Miglė, Kęstutis.
Pūtvė

**Pūtvė** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Andriejaičių, kairiajame Akmenos krante. Į vakarus nuo Pūtvės šniokščia Didžioji Akmenos rėva.

## Istorija

Kaimas minimas nuo 1307 m. Kronikose 1307–1328 m. minimos Karšuvos žemės – Pūtvės (Pūtvininkų) pilies pavadinimu. Pakartotinai Pūtvė rašytinuose šaltiniuose minima 1393 m. ir 1395 m. Kryžiuočių karo kelių aprašymuose. Kaime stūksojo piliakalnis, bet Akmenos upė jį nuplovė. Kaime dar yra stulpinė koplytėlė, stovinti tarp keturių medžių, saugomas Pūtvės akmuo.

## Gyventojai

## Galerija

AkmenosRėva3.JPG|Rėva
Pūtvė, koplytėlė, akmuo.JPG|Koplytėlė
Pūtvė, troba.JPG|Sena troba
Pūtvė, rodyklės.JPG|Rodyklės


## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Andriejaičiai

**Andriejaičiai** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 8 km į pietus nuo Šilalės, pakeliui į Pagramantį. Rytiniu pakraščiu prateka Akmena. 1941 m. į kaimą ir aplinkines sodybas buvo atkeldinta 15 rusų, tuo norėta surusinti labai lietuvišką Šilalės regioną. Kaimo kapinėse auga senas, 5 m apimties Andriejaičių ąžuolas.

## Gyventojai

## Galerija

Andriejaičiai, sodyba su Eifeliu.JPG|Sodyba su Eifelio kopija
Andriejaičiai, netoli ąžuolo.JPG|Kryžkelė Ąžuolo g.
Andriejaičiai, kelias.JPG|Kaimo žvyrkelis
AndriejaičiųĄžuolas.JPG|Andriejaičių ąžuolas


## Šaltiniai
Indija (Šilalė)

**Indija** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Šilalės, kairiajame Akmenos krante, šalia kelio . Yra Indijos piliakalnis, prie piliakalnio yra stovyklavietė. Indijoje taip pat yra ir alkavietė, vadinama Saulėkalniu. Kaimas priklauso Pagramančio reg. parkui.

## Etimologija

Žodis *indija* yra lietuviškos kilmės, reiškiantis žemės gilumą. Ties šiuo kaimu Akmenos slėnis sudaro amfiteatrą, o kaimo sodybos stovi jo apačioje. Liaudies etimologija pasakoja ir apie turtingą poną Indijoną, kurio sodybos vieta vėliau pavadinta Indija.

## Istorija

Viduramžiais šioje teritorijoje stovėjo Pūtvės pilaitė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dauburiuotoji tauriabudė

**Dauburiuotoji tauriabudė** () – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, tauriabudžių (*Clitocybe*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Spygliuočių. lapuočių, mišrieji miškai.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kepurėlė taurelės formos, gelsvai rusvos spalvos, išblunkanti.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–7 (10) cm skersmens, jauna - iškiniai dubi, vėliau - taurelės formos, smulkiai plaušuota, gelsva, šviesiai rausvai ruda. Lakšteliai balti, vėliau - gelsvi, tankūs, nuaugtiniai. Kotas 3–8×0,3–0,8 (1) cm, gelsvas, rusvas, baltai plaušuotas, tamprus, vienodo storumo arba į pagrindą storėjantis. Trama balta, švelnaus skonio, malonaus kvapo. Sporos 6–7×3–4 μm.

**Būdingi požymiai:** kepurėlė plonamėsė, įdubusi, su mažu gūbreliu, nevagota.

Auga pavieniui ar po kelis vaisiakūnius, grupelėmis, mėgsta žolėtas vietas. Valgoma, labai dažna. Ypač tinka sriuboms paskaninti.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 114 psl.
Uodegotasis melsvys

**Uodegotasis melsvys** (*Everes argiades*) – melsvių (*Lycaenidae*) šeimos drugys. Būdingiausias požymis – užpakalinis sparnas su siaura uodegėlė. Abiejų lyčių sparnų apatinė pusė su oranžinėmis dėmėmis. Drugiai skraido nuo gegužės iki rugpjūčio mėn. (iš viso 2 generacijos). 

Aptinkami pamiškėse, laukymėse. Vikšrai maitinasi liucernos, dobilų vaiklapiais. Ant šių augalų lapų ar stiebų jie virsta lėliukėmis. Antrosios generacijos vikšrai žiemoja.

Lietuvoje reta rūšis.


Image:Everes argiades2, 2006-07-10.jpg|Uodegotasis melsvys
Image:Everes argiades1, 2006-07-09.JPG|
Image:Everes argiades3, 2006-07-10.jpg|
Image:P1040449 Cupido (Everes) argiades.JPG|
Pavasarinė tauriabudė

**Pavasarinė tauriabudė** () – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, tauriabudžių (*Clitocybe*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Spygliuočių miškai, dažniausiai senos ugniavietės, gaisravietės.
* **Augimo laikas**
Pavasaris, vasara (retai).
* **Pagrindiniai požymiai**
Vaisiakūniai raudonai rudi, trama stipraus miltų kvapo.

Vaisiakūniai nedideli. Kepurėlė 3–6 cm skersmens, paplokščia, netaisyklingai įdubusi, piltuvėlio formos, smulkiai plaušuota, pakraščiai užsilenkę žemyn, raudonai ruda, rudai oranžinė. Lakšteliai kreminiai, rusvi, toli nuaugę kotu. Kotas 3–6×05,–1,5 cm, elastingas, dažnai sulinkęs, kreivas, plaušuotas, kepurėlės spalvos. Trama balsva, sena – rusva, tampri, stipraus miltų kvapo, nekarti. Sporos 7–10×5–6 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai tamprūs, kepurėlė netaisyklingai įdubusi, kotas kreivas, lakšteliai nuaugtiniai, dygsta tik pavasarį.

Auga pavieniui, grupelėmis, pušynuose, rečiau eglynuose, dažniausiai laužavietėse. Valgoma. Tinka pušies sodinukams apkrėsi, užsodinant degvietes.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 117 psl.
Drūtgalė tauriabudė

**Drūtgalė tauriabudė** (*Clitocybe clavipes*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, tauriabudžių (*Clitocybe*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 5–8 cm skersmens, iš pradžių iškili, vėliau paplokščia, su buku gūbreliu, pilkai ruda, gelsvai ruda, lygi, pakraščiai ploni, šviesesni. Lakšteliai balsvi, kreminiai, gelsvi, nuaugtiniai. Kotas 5–7 cm ilgio, 1–2,5 cm storio, į pagrindą ryškiai storėjantis, plaušuotas, vagotas, gelsvai rusvas, pilkai rusvas, pagrindas balsvas. Trama sausa, balta, malonaus kvapo, skonio.

Auga liepos–spalio mėnesiais mišriuose, spygliuočių miškuose, ypač pušynuose, krūmynuose. Labai dažna Lietuvos miškuose. Grybas valgomas, IV kategorijos.

## Šaltiniai
Pilkoji tauriabudė

**Pilkoji tauriabudė** () – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, tauriabudžių (*Clitocybe*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Spygliuočių, mišrieji miškai, krūmokšniai, tarp žolių.
* **Augimo laikas**
Vasara (retai), ruduo (dažniau antroje pusėje).
* **Pagrindiniai požymiai**
Vaisiakūniai pelenų spalvos, stamboki, aštraus puvėsių, miltų kvapo.

Vaisiakūniai dideli arba dideli, tamprūs, mėsingi. Kepurėlė 7–12 (20) cm skersmens, iš pradžių apvali, iškili, vėliau paplokščia ar net įdubusi, su buku gūbreliu, matinė, plaušuota, mėsinga, pelenų spalvos. Lakšteliai balsvi, vėliau – gelsvos spalvos, tankūs, siauri, priaugtiniai arba pusiau nuaugtiniai. Kotas 7–12×1–3 cm, tamprus, plaušuotas, kartais į pagrindą storėjantis, balsvas, pilkšvas, rusvas, tvirtai suaugęs su substratu. Trama balta, pilkšva, aštraus, nemalonaus medienos, miltų kvapo, mekarti. Sporos 6–8×3–4,5 μm.

**Būdingi požymiai:** senos kepurėlės apsinešusios, baltai mūsuotos, lyg miltuotos.

Auga grupelėmis. Valgomas, vokiečių mikologų giriama. Dažna. Naudingas miškui – aktyviai ardo paklotę.

Labai panaši į Aleksandro tauriabudę, bet skiriasi pelenų spalvos vaisiakūniais, nemalonaus kvapo trama, ilgesniu, kietesniu kotu.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 112 psl.

## Nuorodos
* Pilkosios tauriabudės nuotraukos
Lakuotoji lakabudė

**Lakuotoji lakabudė** () – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, lakabudžių (*Laccaria*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Miškai, parkai, žolėtos vietos.
* **Augimo laikas**
Pavasaris, vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Vaisiakūniai tamprūs. Lakšteliai reti, stori.

Vaisiakūniai smulkūs. Kepurėlė 1–3 cm, retai užauga iki 5 cm skersmens, smulkiai plaušuota ar net žvyneliuota, oranžiškai ruda, rožiškai ruda ar kūno spalvos. Lakšteliai reti, stori, priaugtiniai. Kotas 3–7 (10)×0,3–1,5 cm, tamprus, vagotas. Lakšteliai ir kotas kepurėlės spalvos. Trama grybų kvapo, nekarti. Sporos 7–10×7–8 μm, dygliuotos, beveik apvalios.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai rožiškai rudi, nedideli, dygsta visuose Lietuvos miškuose, net ir tada, kai kiti grybai neauga.

Dygsta pavieniui ar grupelėmis. Valgoma, menkavertė. Labai dažna.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 108 psl.
Knights of Honor

**Knights of Honor** – istorinis kompiuteris strategijos žaidimas, skirtas Microsoft Windows operacinei sistemai. Žaidimą sukūrė bulgarų „Black Sea Studios“ firma.

Žaidimas vyksta viduramžių Europoje. Galima pasirinkti valdyti vieną iš daugybės tam tikro periodo valstybių. Yra trys periodai. Visuose trijuose Europos žemėlapiuose yra LDK (Lietuva), paskutiniame priėmusi krikščionybę.

Periodai:
* 1000 m. – 47 valstybės;
* 1200 m. – 53 valstybės;
* 1350 m. – 60 valstybių.

Kiekviena valstybė siekia dominuoti Europoje, tai paskelbiama balsuojant stipriausioms to laiko valstybės dėl imperatoriaus renkantis iš dviejų stipriausių valdovų.

## Riteriai
Valstybę valdantis žaidėjas ar kompiuterinis oponentas plečia savo teritoriją valdydamas riterius (daugiausiai devynis). Riteriai gali įgyti įvairias profesijas pagrindinės: karvedys, pirklys, žemvaldys, statybininkas, dvasininkas ir šnipas. Karvedys valdo armijas, kuriomis gali būti užgrobiami miestai. Užėmus miestą jo teritorija prijungiama prie valstybės. Pirklys gali prekiauti su kita valstybe, jei yra sudaryta prekybos sutartis. Žemvaldys padidina maisto išgavimą pilyje. Statybininkas pagreitina pastatų pastatymą. Dvasininkas gali pakeisti provincijos religija ir panaikinti nostalgiją (buvusios šalies ilgėjimąsi). Šnipas gali įsiskverbti į kitą valstybę, o nusamdytas priklausomai nuo profesijos pakenkti kitai valstybei: nužudyti karalių, jo princus bei princeses, pagrobti pinigus, užgrobti pilis, surengti armijos sukilimus ir t. t. Ar neatlikinėti užduoties t. y. ginti valstybę nuo oponentų šnipų. Karalius ir jo sūnūs gali tapti bet kurios profesijos riteriais.

## Religija
Svarbus žaidimo aspektas religija. Nuo religijos priklauso ekonomikos priedas: katalikai gauna +30 %, ortodoksai +20 %, musulmonai 0 %, o pagonys -30 %. Kiekviena teritorija gali turėti savo religiją. Įmanomas teritorijos atvertimas į kitą religiją. Galima statyti bažnyčias miestuose. Popiežius gali rengti kryžiaus žygius prieš nekrikščioniškas valstybes ar ekskomunikuoti krikščionišką valstybę. Musulmonai gali skelbti Džihadą.

## Diplomatija
Tarp valstybių galimi diplomatiniai santykiai: karas, taika, prekybos sutartis, nepuolimo sutartis, aljansas. Kiekvienas diplomatinis veiksmas daro įtaką kitų valstybių požiūriui į valstybę. Gali būti sudaromos tarp valstybinės santuokos ar teikiamos dovanos siekiant pagerinti santykius. Mirus ištekėjusios princesės tėvui, galima pareikalauti žemės, tačiau atsisakius pagerėja santykiai. Pralaimėjusi valstybė gali sutikti tapti nugalėjusios vasale (mokami mokesčiai). Vėliau jai gali būti suteikta nepriklausomybė arba ji pati paskelbia nepriklausomybę ir pradeda karą su buvusiu valdovu.

## Dinamiškumas
Žaidime dalyvaujančios valstybės nuolat kinta: kariauja, taikosi, sudaro sutartis. Tam tikrą laiką karalystėje vykstant vidiniams neramumams gali susidaryti nauja karalystė. Maištų susidarymas priklauso nuo įvairių įvykių: karaliaus mirtis, neseniai paskelbtas karas, išpažįstama kita nei oficiali valstybės religija, neseniai buvo maištai, mokesčių lygio, taip gyventojai liūdi ir dėl mirusių karaliaus vaikų, kurie galėjo būti nužudyti šnipų ar garbingai žuvo kovoje.
Padebesių traukinys

**„Padebesių traukinys“** ( arba *Tren a las Nubes*) – turistinis traukinys General Manuel Belgrano geležinkelio tinklo atkarpoje tarp Saltos ir Sokompos (Argentina, Saltos prov.), Andų kalnuose, Čilės pasienyje, 4220 m aukštyje (penktas pagal aukštį geležinkelis pasaulyje).

Garsiausias, ekstremaliomis sąlygomis einančio geležinkelio objektas, **Polvoriljos viadukas** (*viaducto La Polvorilla*). Jo ilgis – 224 m, aukštis – 70 m, keliamoji galia – 1600 t. Iš viso geležinkelis turi 29 tiltus, 21 tunelį, 13 viadukų, 2 žiedus ir 2 zigzagus. Traukinio sąstatą sudaro 10 vagonų, gabenančių 640 keleivių. Traukinio vidutinis greitis – 35 km/h. Kiekvienoje stotyje traukinys stovi, o turistai supažindinami su miestų kultūra ir lankytinais objektais. Traukinio pavadinimas kilo dėl to, kad važiuojant dažnai aplink ar žemiau matomi debesys.

Pirmosios studijos pradėtos 1899 m., planuojant nutiesti geležinkelį per Puną. 1905 m. nutiestas geležinkelis tarp Seriljoso ir Rosario de Lermos. 1916 m. prezidentas Ipolitas Irigojenas ėmėsi iniciatyvos siekdamas nutiesti geležinkelį ir sujungti atokius šalies rajonus. 1920 m. pradėti projektiniai darbai. Geležinkelį suprojektavo Ricardo Maury. 1921–1930 m. vykdyti tiesimo darbai. Po prezidento Irigojeno pasitraukimo darbai sustojo. Darbai atgimė į valdžią atėjus Chuanui Peronui ir 1948 m. sausio 17 d. geležinkelis pasiekė Sokompos miestą Čilėje. Vasario 20 d. geležinkelis buvo atidarytas oficialiai. Praktinė geležinkelio nauda buvo maža ir jis greitai buvo uždarytas. 1971 m. kilo idėja geležinkelį panaudoti turizmui. Turizmui naudotas maršrutas Salta – 1500-asis kilometras, pravažiuojant Polvoriljos viaduką. 1990–2005 m. geležinkelis perėjo į privačias rankas. Per metus juo pravažiuoja apie 30 tūkst. turistų. Kursuoja nuo balandžio iki lapkričio. Iš Saltos išvyksta 7 val. ryto, grįžta 22 val. vakaro. Nuo Saltos iki Polvoriljos traukinys kyla 3033 m.

## Stotys
Maršruto stočių sąrašas. Skliaustuose pateiktas aukštis metrais.
* Salta (1187 m)
* Alvarado (1207 m)
* Cerrillos (1260 m)
* Rosario de Lerma (1332 m)
* Campo Quijano (1520 m)
* V. Toledo (1587 m)
* El Alisal (1806 m)
* Chorrillos (2111 m)
* Ingeniero Maury (2358 m)
* Gobernador Solá (2550 m)
* Puerta De Tastil (2675 m)
* Tacuara (3036 m)
* Meseta (2844 m)
* Diego de Almagro (3503 m)
* Incahuasi (3553 m)
* Cachinal (3739 m)
* Muñano (3952 m)
* Los Patos (3842 m)
* San Antonio de los Cobres (3774)
* Mina Concordia (4144 m)
* La Polvorilla (4220 m)


File:Tren a las Nubes Locomotora.jpg
File:Tren_a_las_Nubes.jpg
File:Tren a las nubes.jpg


## Nuorodos
* Traukinio tinklalapis
Jonavos herbas

**Jonavos herbas** – pagrindinis Jonavos miesto, Jonavos seniūnijos ir Jonavos rajono savivaldybės heraldikos atributas.

## Aprašas

Mėlyname skydo lauke sidabrinė gulbė su raudonu snapu ir kojomis.

## Simbolika

Pageidaujant Jonavos rajono savivaldybei, kaip aliuzija į krašto žymaus raštijos pradininko Abraomo Kulviečio herbą, buvo pasirinkta miesto herbo simboliu gulbė. Kad herbas skirtųsi nuo bajoriškojo (raudoname skydo lauke sidabrinė gulbė profiliu), buvo nuspręsta pasirinkti mėlyną skydo lauką, bei pakeisti gulbės pozą. Dabar gulbė vaizduojama iš priekio beskleidžianti sparnus (heraldiškai tarsi apjungė heraldinės gulbės ir romėniškojo erelio tradicijas).

## Istorija

1750 m. Jonavai miestelio, turgaus ir mugių privilegijas suteikė ATR valdovas Augustas III. Buvo pastatyta bažnyčia, tačiau tuomet miestelis į miestą neišaugo.

Miesto teises Jonava gavo 1923 m. Nuo 1947 m. sparčiai pradėjo augti pastačius baldų kombinatą, vėliau 1962–1975 m. „Azoto“ gamyklą. Pirmasis herbas sukurtas 1970 m. Geltoname skyde mėlynas skydelis (skydo širdis), kuriame cheminė kolba iš kurios auga geltona javų varpa. Aplink skydo širdį įkomponuoti geltoname fone 8 balti skrituliai su koncentriniais žiedais, simbolizuojantys nupjauto medžio rieves. Herbas rodė žemdirbystei naudingą chemijos pramonę ir senas medžio apdirbimo tradicijas. Herbą nupiešė Petras Gediminas Pempė.

Atgavus Lietuvai nepriklausomybę ir atgijus miestų heraldikai nutarta atsisakyti senojo palikimo ir kurti herbą iš naujo. Dabartinį herbą 1996 m. spalio 18 d. dekretu Nr. 1077 patvirtino prezidentas Algirdas Brazauskas. Etalono autorius – Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai
Krūmiškoji plempė

**Krūmiškoji plempė** (*Collybia acervata*, sin. *Gymnopus acervatus*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, plempių (*Collybia*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūūniai vidutiniai arba nedideli. Kepurėlė 3–5 (8) cm skersmens, paplokščia, šiek tiek, netaisyklingai įdubusi, šviesiai rusva, rausvai rusva, kūno spalvos. Lakšteliai tankūs, siauri, balsvi, gelsvi, seni – gelsvai rusvi, priaugtiniai. Kotas 3–9×0,3–0,5 cm, tamprus, vienodo storio, rausvai rudas, pamatinėje dalyje apsitraukęs baltais mūsais. Trama plona, tampri, gelsva, be ypatingo kvapo ir skonio. Sporos 5–7×3–4 μm.

Būdingi požymiai: dygsta kupsteliais, tiesiog suaugę kotais. Vaisiakūniai tamprūs. Kepurėlė ir kotas rudai rusvi.

Auga nuo birželio iki spalio grupėmis po keliolika vaisiakūnių, dažnai ant spygliuočių papuvusios medienos. Valgomas, menkavertis. Gana dažnas. Vegetatyvinė grybiena ardo miško paklotę.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 129 psl.
Mažeikių herbas

**Mažeikių herbas** – pagrindinis Mažeikių miesto, Mažeikių seniūnijos ir Mažeikių rajono savivaldybės heraldinis atributas.

## Aprašas

Mėlyname skydo lauke aukštyn nukreiptas auksinis įtemptas lankas su auksine strėle žaibu.

## Istorija

Be hipotezių apie miesto praeitį žinoma mažai. XVI a. minimas Mažeikių kaimas. Jis pradėjo augti tik XIX a. antroje pusėje, kai buvo nutiestas Liepojos–Romnų geležinkelis, vėliau – ir Mintaujos geležinkelis. Neabejotinai miestą išgarsino 1972 m. pradėta statyti Mažeikių naftos perdirbimo įmonė.

1968 m. sukurtame herbe vaizduojamas mažeikiečio Jono Eglinsko pasiūlytas įtempto lanko su strėle motyvas. Lankas – gynybos, o strėlė – energijos simboliai. 1968 m. balandžio 5 d. herbą patvirtino. Etalono autorius buvo dailininkas Arūnas Tarabilda. 1970 m. herbas panaikintas.

Dabartinis Mažeikių herbas Lietuvos prezidento dekretu Nr. 1008 patvirtintas 1996 m. liepos 26 d. Etalono autorius – Raimondas Miknevičius.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Romovė

**Romovė** – legendinė prūsų religinė šventovė, pagrindinio žynio – krivių krivaičio – buveinė. Čia degusi ir amžinoji ugnis (minima nuo IV–VI a.). Manoma, kad šventovė buvusi Nadruvos žemėje.

Vokiečių kronikininkas Simonas Grunau „Prūsijos kronikoje“ ją vadina **Rikojotu** (*Rickoyott*). Jis aprašo čia esantį ąžuolą, kuris buvęs 6 uolekčių storio, galingas ir aukštas, žaliavo žiemą ir vasarą (*war stetis grün, winter und sommer*), o lapija buvo tokia vešli, kad pro ją neprasiskverbdavo lietus. Aplink ąžuolą buvo ištempti audeklai, už kurių galėjo įeiti tik krivis krivaitis ir vyriausieji vaidelotai. Ąžuole stovėjo 3 dievų stabai – mirties dievas Patolas (ar Pikulis), griaustinio dievas Perkūnas ir derliaus bei karo dievas Patrimpas (Perkūnas viduryje). Prie ąžuolo nuolatos degė šventoji ugnis, kurstoma ąžuolinėmis malkomis. Jeigu ji būtų užgesusi, ją saugantis vaidelotas (*waidlott*) būtų turėjęs atsakyti savo galva. Ugnyje buvo deginamos aukos.

## Ąžuolo likimas

„Ąžuolas buvo toks šventas, jog žmonės, nuskynę lapą ir pridėję sau arba gyvuliams prie kaklo, nuo visokių ligų apsisaugodavo. Jis ilgai dar Ordino laikais stovėjo. Žmonės paslapčiomis jį garbino, net krikščionimis tapę.

Vėliau šį išgarsėjusį ąžuolą Ordinas Kniprodės laikais nukirto. Bet ši vieta pasidarė klaiki, nerami. Daug čia vaidenosi.

Naujo tikėjimo skelbėjai senąsias dievybes palaikė piktosiomis dvasiomis. Senose šventavietėse statydavo naujajam Dievui šventoves. Taip šventojo ąžuolo vietoje atsirado puiki Trejybės šventovė su vienuolynu. Bet ir po to, pasakoja, dvasios nepaliovė vaidentis: kurį laiką velnias žmonėms neduodavo ramumo“.

## Šaltiniai
* Dr. Jonas Rimeika. „Kai dar amžina ugnis ruseno. Mažosios Lietuvos padavimai“. Kaunas, 1940.
Jungtinių Arabų Emyratų vėliava

**[[Jungtiniai Arabų Emyratai|Jungtinių Arabų Emyratų]] vėliava** priimta JAE įkūrimo dieną – 1971 m. gruodžio 2 d. Ji susieda iš panarabiškų spalvų raudonos, žalios, baltos ir juodos, kurios simbolizuoja arabų vienybę.

Be to spalvos turi atskiras reikšmes:
* žalia: derlingumas
* balta: neutralumas
* juoda: naftos turtus valstybėje
Armėnijos liaudies partija

**Armėnijos liaudies partija** (armėniškai – Հայաստանի Ժողովրդական Կուսակցություն, *Hayastani Zhoghovrdakan Kusaktsutyun*)
– Armėnijos kairioji politinė partija. Per parlamentinius rinkimus 2003 m. surinko 1,1 proc. balsų ir negavo nei vienos vietos parlamente, o partijos iškeltas kandidatas į prezidentus Stepanas Demirčianas surinko 27,4 % balsų pirmame rate. Paskutiniuose rinkimuose į parlamentą 2007 m. surinko 1,68 % rinkėjų balsų ir negavo vietų parlamente.
Lelijinė stirnabudė

**Lelijinė stirnabudė** (*Lepista nuda*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, stirnabudžių (*Lepista*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Drėgni mišrieji, spygliuočių miškai, parkai, raistai.
* **Augimo laikas**
Ruoduo, kartais vasara.
* **Pagrindiniai požymiai**
Vaisiakūniai melsvai violetinės, rudai violetinės spalvos.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio, retai dideli, tamprūs, mėsingi. Kepurėlė 7–10 (15) cm skersmens, paplokščia ar net nežymiai įdubusi centre, mėsinga, matinė, violetinė, rudai violetinė, melsvai violetinė. Lakšteliai kepurėlės splvos, priaugtiniai. Kotas 5–9×1–3 cm, jaunas – kepurėlės spalvos, senas – pilkai rudas, violetiškai plaušuotas. Trama balsva, violetinė, stipraus medienos kvapo ir skonio. Sporos elipsiškos, 6,5–8×4–5 μm, truputį dygliuotos.

**Būdingi požymiai:** grybai aštroko, nemalonaus medienos kvapo, dygsta grupėmis, kartais kolonijomis.

Auga miškuose, parkuose, raistuose, žolėtose vietose. Valgoma. Ne visiems patinka dėl stipraus miltų, medienos kvapo. Tinka marinavimui.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 120 psl.

## Nuorodos
* Lelijinės stirnabudės nuotraukos
Kvapioji stirnabudė

**Kvapioji stirnabudė** (, sin *Tricholoma irinum*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, stirnabudžių (*Lepista*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Tarp žolių, mišrieji, drėgni, žolėti miškai, raistai, miškų pakraščiai.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Vaisiakūniai tamprūs, kūno spalvos, aštraus, priplėkusio kvapo.

Vaisiakūniai dideli. Kepurėlė 5–15 (20) cm skersmens, jauna – varpeliška, vėliau – netaisyklingai paplokščia, higrofaninė, mėsinga, plaušuota, gelsvai rusva, kreminė, kūno spalvos. Lakšteliai siauri, tankūs, kreminiai, priaugtiniai. Kotas 7–10×1–4 cm, į pamatą storėjantis, plaušuotas, išilgai vagotas, tamprus, kepurėlės spalvos. Trama balta, rusva, stora, minkšta, nekarti, nemalonaus kvapiosios našlaitės kvapo. Sporos 6–9×3–6 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai masyvūs, mėsingi, tamprūs, auga didelėmis grupėmis.

Auga niūriose, žolėtose vietose, po keletą ar keliasdešimt vaisiakūnių. Nedažna. Valgoma. Vertinama nevienodai, nors vokiečių labai išgirta, lyginama su vertingais pievagrybiais.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 123 psl.
Pilėnai (reikšmės)

**Pilėnais** vadinama:

* Viduramžių Lietuvos pilis Trapėnų žemėje (Pietų Žemaitijoje);
* Kuršių pilis Ceklio žemėje;
* kaimas Anykščių rajone;
* kaimas Kėdainių rajone;
* Panevėžio miesto dalis;
* juodųjų serbentų veislė;
* V. Klovos opera.
Bahreino vėliava

**Bahreino vėliavą** sudaro dvi vertikalios juostos: prie flagštoko – balta, laisvojoje vėliavos dalyje – raudona. Juostos tarpusavyje atskirtos zigzagu.

## Istorija
Seniau Bahreino vėliava buvo raudona. XIX amžiuje, norint pavaizduoti paliaubas tarp Bahreino ir jo kaimynų, buvo pridėta balta juosta. Trikampiai, sudarantys zigzagą, buvo pridėti 1972 metais, kad Bahreino vėliava skirtųsi nuo kaimyninių šalių vėliavų. Ankstesnėje vėliavoje buvo daugiau nei penki trikampiai. Paskutiniai vėliavos pakeitimai (zigzagas sudarytas iš penkių trikampių) buvo įvesti 2002 metų vasario 17 dieną.

## Simbolika
Raudona spalva simbolizuoja charidžitų tikėjimą (islamo tikėjimo atšaka), balta spalva simbolizuoja taiką su kaimynais. Penki trikampiai sudarantys zigzagą simbolizuoja penkis islamo pamatus.

## Nuorodos

* Bahreino vėliava  
* Bahreino vėliava 
* Vexilla-Mundi
Pilėnai (Anykščiai)

**Pilėnai** – viensėdis pietvakarinėje Anykščių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į pietvakarius nuo Kavarsko, prie kelio .

## Istorija

1949 m. viensėdis buvo įjungtas į kolūkį, vėliau priklausė „Nugalėtojo“, „Atžalyno“ kolūkiams.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Rausvarudė stirnabudė

**Rausvarudė stirnabudė** (*Lepista inversa*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, stirnabudžių (*Lepista*) genties grybų rūšis.

## Augimo vieta

Spygliuočių ir mišrieji miškai, ant spyglių, tarp žolių, drėgnose vietose. Auga rugpjūčio–spalio mėnesiais, sudaro „raganų žiedus“.

## Aprašymas

Vaisiakūniai vidutinio dydžio, retai didesni. Kepurėlė 4–8 cm, retai 10 cm skersmens, netaisyklingai įdubusios tauriabudės formos, rausvai ruda, oranžiškai ruda, išblunkanti iki geltonos, gelsvos spalvos. Lakšteliai balsvi, gelsvi, siauri, tankūs, nuaugtiniai. Kotas 2–5×1–1,5 cm, dažniausiai ekscentrinis, kepurėlės spalvos, stipriai suaugęs su substratu, todėl neraunama, o pjaunama. Trama rusva, nemalonaus medienos kvapo, nekarti. Sporos 4×5 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai, primenantys oranžiškai rudas tauriabudes, kepurėlės įdubusios, auga grupėmis.

Valgoma, menkavertė. Dažna.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 125 psl.
Australijos vėliava

**Australijos vėliava** – vienas oficialių Australijos Sandraugos simbolių. Išrinkta 1901 m. visoje šalyje vykusio dizaino konkurso metu. Po kelerių metų ją patvirtino Australijos ir D. Britanijos valdžia, nors tikslios vėliavos detalės buvo keletą kartų netyčia arba per nesusipratimą pakeistos. Dabartinės detalės buvo paskelbtos 1934 m., o 1954 m. vėliava buvo juridiškai pripažinta „tautine Australijos vėliava“. Tai stilizuota Mėlynosios vėliavos versija: mėlynas fonas su Jungtinės Karalystės valstybine vėliava viršutiniame kairiajame ketvirtyje ir didelė septyniakampė Sandraugos žvaigždė, simbolizuojanti šešias Australijos Sandraugos valstijas ir kitas teritorijas; kitoje vėliavos pusėje vaizduojamas Pietų Kryžiaus žvaigždynas, sudarytas iš penkių baltų žvaigždžių: vienos mažos penkiakampės ir keturių didesnių septynkampių.

Be Mėlynosios vėliavos egzistuoja dar keletas Australijos vėliavų: Aborigenų vėliava, Toreso sąsiaurio salų gyventojų vėliava ir Gynybos pajėgų vėliavos. Australijoje kartkartėmis vyksta diskusijos dėl dabartinės vėliavos – siūloma ją pakeisti taip, kad vėliava atspindėtų respublikonų judėjimą, tačiau dauguma australų vėliavos keitimo nepalaiko.

## Spalvos
 Pantone spalvų sistemoje: Mėlyna – Pantone 280;  RGB spalvų sistemoje: Mėlyna – 0, 38, 127.

 Pantone spalvų sistemoje: Raudona – Pantone 186;  RGB spalvų sistemoje: Raudona – 210, 16, 52.

 Pantone spalvų sistemoje: Balta – nėra;  RGB spalvų sistemoje: Balta – 255, 255, 255.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Australijos vėliava  
* Australijos vėliava 
* Vexilla-Mundi
Ilgakotis minkštūnis

**Ilgakotis minkštūnis** (*Melanoleuca strictipes*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, minkštūnių (*Melanoleuca*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūniai smulkūs arba vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–7 (10) cm skersmens, paplokščia, su buku gūbreliu, lygi, beveik blizganti, iš pradžių gelsva, vėliau gelsvai rusva, smėlio spalvos. Lakšteliai tankūs, pusiau nuaugtiniai. Kotas 5–9×0,5–1,5 cm, truputį plaušuotas, pilkšvas, rusvo atspalvio. Trama balta, nekarti, šviežių miltų, medienos kvapo.

Auga gegužės–rugpjūčio mėnesiais miškų aikštelėse, pievose, pakelėse, parkuose. Valgomas, menkavertis, tinka grybų miltų gamybai. Vartojamas su kitais grybais.

## Šaltiniai
Raibasis baltikas

**Raibasis baltikas** () – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, baltikų (*Tricholoma*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Miškai, pamiškės, parkai.
* **Augimo laikas**
Vasaros antra pusė, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kepurėlė pilkai rusva, pilka, pasišerpetojusi, lakšteliai ir kotas pilki.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–8 cm skersmens, kūgio formos, vėliau paplokščia, su buku gūbreliu, šiurkščiai plaušuota, pašiurpusi, pilkai ruda, pilka. Lakšteliai pilki, priaugtiniai. Kotas 3–8×1–1,5 cm, vienodo storio, plaušuotas, pilkšvas, pilkas. Trama plona, trapi, pilkšva, be ypatingo skonio, senų vaisiakūnių medienos, miltų kvapo. Sporos 6–8×4–5 μm.

**Būdingi požymiai:** mėgsta pušies kaimynystę, atviras žolėtas vietas (pakeles, pamiškes, aikšteles).

Auga grupėmis, miškuose, ypač spygliuočių, pušynuose. Valgomas, skanus grybas, kai kurių grybautojų giriamas ir mėgstamas.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 149 psl.

## Nuorodos
* Raibojo baltiko nuotraukos
Geltonasis baltikas

**Geltonasis baltikas** () – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, baltikų (*Tricholoma*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Lapuočių miškai, ąžuolynai.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Auga po ąžuolais, lazdynais, beržais, lieknesnis nei žaliuokė.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–5 (8) cm skersmens, smulkiai plaušuota, žalsvai geltona, sieros geltonumo, centrinėje dalyje violetinio atspalvio. Lakšteliai sieros geltonumo, priaugtiniai. Kotas 5–10×0,5–1,5 cm dydžio, kepurėlės spalvos. Trama nemėsinga, kieta, žalsvai geltona, aitraus dujų kvapo, nemalonaus skonio. Sporos 8–11×5,5–6,5 μm.

**Būdingi požymiai:** žalsvai geltonos spalvos grybas, trama geltona, nemalonaus kvapo ir skonio.

Auga pavieniui. Nuodingas. Dažnas. Panašus į žaliuokę, bet auga lapuočių miškuose, ir, skirtingai nei ši, nemaloniai kvepia ir yra neskanus. Gali pasitaikyti ir spygliuočių miškuose po beržais.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 137 psl.

## Nuorodos
* Geltonojo baltiko nuotraukos
Mėlynoji vėliava

**Mėlynoji vėliava** – Jungtinės Karalystės jūrų vėliava. Ją sudaro Jungtinės Karalystės vėliava viršutiniame kairiajame ketvirtyje(''kantonas''), mėlyname fone. Naudojama kai kurių organizacijų ir teritorijų, turinčių ryšį su Jungtine Karalyste. Naudojama paprasta arba pažymėta ženklu ar emblema dešinėje pusėje.

Mėlynoji vėliava kito kartu su Jungtinės Karalystės vėliava. Atsirado XVII a. – Šv. Jurgio kryžius (žr. „Anglijos vėliava“) viršutiniame kairiajame kampe, mėlyname fone. 1707 m. sąjungos sutartimi Škotija, Anglija ir Velsas susijungė į Didžiosios Britanijos Karalystę, atsirado nauja Mėlynoji vėliava su Jungtine vėliava viršutiniame kairiajame ketvirtyje. 1800 m. sąjungos sutartimi prie Jungtinės Karalystės prisijungė Airija, o 1801 m. sausio 1 d. prie Jungtinės Karalystės vėliavos ir, atitinkamai, prie Mėlynosios vėliavos, buvo pridėtas Šv. Patriko kryžius.


Vaizdas:Government Ensign of the United Kingdom.svg| Šiuolaikinė Jungtinės Karalystės Mėlynoji vėliava
Vaizdas:Blue Ensign of Great Britain (1707-1800).svg| Britų Mėlynoji vėliava (1707–1801)
Vaizdas:English Blue Ensign 1620.svg| Anglijos Mėlynoji vėliava XVII a.


## Užjūrio teritorijų vėliavos
**Dabartinės vėliavos:**
* Angilijos vėliava
* Valstybinė Bermudų jūrų vėliava
* Valstybinė Gibraltaro jūrų vėliava
* Britų Mergelių salų vėliava
*Kaimanų salų vėliava
* Folklando (Malvinų) salų vėliava
* Montserato vėliava
* Pitkerno vėliava
* Šv. Elenos salos vėliava
* Pietų Džordžijos ir Pietų Sandvičo salų vėliava
* Terkso ir Kaikoso vėliava

**Buvusios vėliavos:**
* Jonijos respublikos vėliava (britų protektoratas 1815–1864)
* Britų Honkongo(1870–1997) vėliava

## Nacionalinės vėliavos
*  Australijos vėliava
**  Naujojo Pietų Velso vėliava
**  Kvynslando vėliava
**  Pietų Australijos vėliava
**  Tasmanijos vėliava
**  Viktorijos vėliava
**  Vakarų Australijos vėliava
*  Fidžio vėliava(žydras fonas)
*  Naujosios Zelandijos vėliava
**  Kuko salų vėliava
*  Tuvalu vėliava(žydras fonas)

## Kitos vėliavos
* Ceilono vėliava
Barbadoso vėliava

**[[Barbadosas|Barbadoso]] vėliava** – trispalvė, vienodo pločio vertikalių juostų su dviem ultramarino spalvos juostomis, atskirtomis geltona juosta viduryje. Geltonos juostos viduryje – juoda trišakio viršūnė.

Trišakio viršūnė, arba „lūžęs trišakis“, simbolizuoja Barbadoso nepriklausomybę nuo Jungtinės Karalystės (kolonijiniame herbe buvo pavaizduotas visas trišakis), o kiekviena šaka vaizduoja demokratijos kryptį. Ultramarino spalvos juostos simbolizuoja vandenyną ir dangų, o auksinė juosta – Barbadoso smėlį.

Valstybinė Barbadoso vėliava buvo oficialiai patvirtinta 1966 m. lapkričio 30 d., pirmąją salos nepriklausomybės dieną.

## Nuorodos
* Barbadoso vėliava  
* Barbadoso vėliava 
* Vexilla-Mundi
Bangladešo vėliava

**[[Bangladešas|Bangladešo]] [[vėliava]]** – žalio stačiakampio centre kiek paslinktas į flagštoko pusę raudonas skritulys.

Sukurta remiantis panašia vėliava, naudota Bangladešo Nepriklausomybės karo 1971 m. metu. Ši vėliava vaizdavo Bangladešo žemėlapį raudonos saulės fone. Vėliau žemėlapis iš vėliavos pašalintas. Pasak veksilologijos pradininko Whitney Smith, žemėlapis buvo pašalintas, nes jį buvo sudėtinga teisingai atvaizduoti ant abiejų vėliavos pusių. Kita žemėlapio pašalinimo priežasties versija teigia, kad žemėlapis primindavo apie Bengalijos padalinimą. Dabartinė vėliava primena Japonijos vėliavą, tik su žaliu fonu vietoje balto. Raudonasis diskas vaizduoja saulę, tekančią virš Bengalijos, ir kraują tų, kurie žuvo dėl Bangladešo nepriklausomybės. Žalias fonas simbolizuoja derlingą Bangladešo žemę.

Prekybinės ir karinės jūrų vėliavose nacionalinė Bangladešo vėliava pavaizduota kairiajame viršutiniame kampe atitinkamai raudoname ir baltame fone.

Valstybinė **[[Bangladešas|Bangladešo]] vėliava** buvo oficialiai patvirtinta 1972 m. sausio 17 d.

## Nuorodos
* Bangladešo vėliava  
* Bangladešo vėliava 
* Vexilla-Mundi
* Virtualus Bangladešas – vėliava
Belgijos vėliava

**[[Belgija|Belgijos]] [[vėliava]]** – stačiakampis audeklas, sudalintas į tris vienodo pločio vertikalias juostas: juodą, geltoną ir raudoną.

## Istorija

Vertikali kompozicija buvo pasiskolinta iš Prancūzijos vėliavos, o spalvos – iš Brabanto hercogijos spalvų. Kai Belgijoje kilo revoliucija prieš olandų priespaudą, buvo įkurta civilinė sargyba, nešiojusi Brabanto spalvas. Panašumas su Vokietijos trispalve (juoda - raudona - auksinė) yra tik atsitiktinis.

Nėra žinoma, iš kur kilo neįprastos vėliavos proporcijos (13:15). Gali būti, kad jos atsirado iš vieno užsienio reikalų ministerijos įsakymo XIX amžiuje, kuriame buvo skelbiami oficialūs vėliavos išmatavimai 2,60 m ir 3,00 m. Ant kai kurių vyriausybės pastatų iškeliamas šių išmatavimų vėliavos, tačiau dauguma oficialių Belgijos įstaigų, taip pat privatūs asmenys naudoja vėliavą, kurios proporcijos 2:3.

Vėliava buvo patvirtinta 1831 m. sausio 23 d., netrukus po to, kai 1830 m. Belgija atgavo nepriklausomybę nuo Nyderlandų. Pasipriešinimo metu vėliava vaidino svarbų vaidmenį, kadangi vėliavos spalvos priminė ankstesnę vėliavą su horizontaliomis juostomis, naudotą ankstesnio, 1789 m. vykusio pasipriešinimo metu tuomet Austrijos valdytuose Nyderlanduose. Originalios vėliavos juostos buvo horizontalios, tačiau jas pakeitė, kad neprimintų Nyderlandų vėliavos.

## Nuorodos
* Belgijos vėliava  
* Belgijos vėliava 
* Vexilla-Mundi
Erlichiozė

**Erlichiozė** – *[[Anaplasmataceae]]* šeimos bakterijų, daugiausia priklausančių *[[Ehrlichia]]* bei *[[Anaplasma]]* gentims, sukeliama infekcinė liga. Erkei įsisiurbus, jos patenka į žmogaus kraują ir pradeda daugintis baltuosiuose kraujo kūneliuose – leukocituose. Liga pasireiškia temperatūros padidėjimu, bloga savijauta, galvos skausmais, išbėrimais, kartais – smegenų dangalų ar smegenų uždegimu (meningoencefalitu).

Paprastai simptomai pasireiškia per 1–2 savaites nuo infekuotos erkės įkandimo.

Gydoma antibiotikais.

Sunkios ligos formos rizikos veiksniai – uždelstas gydymas antibiotikais, amžius (jaunesnis nei 5 m. ir vyresnis nei 65 m.), nusilpusi imuninė sistema.

## Išnašos
Geltonrudis baltikas

**Geltonrudis baltikas** () – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, baltikų (*Tricholoma*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Lapuočių, spygliuočių, mišrieji miškai, drėgnesnės vietos – po beržais.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kepurėlė raudonai ruda, lakšteliai geltoni, rausvai dėmėti.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 5–8 (10) cm skersmens, geltonai ruda, jaunų – apvaliai iškili, senesnių – paplokščia ar net neryškiai įdubusi, pakraštėliai spinduliškai skiautėti. Lakšteliai gelsvi, senesnių grybų – rusvai geltoni su rusvai rudomis dėmėmis, priaugtiniai. Kotas 5–10 (12)×1–2 cm dydžio, gelsvas. Trama plona, geltona, nekarti, agurkų kvapo. Sporos 5–7×3,5–5 μm.

**Būdingi požymiai:** auga tik po beržais, kepurėlės pakraštėliai skiautėti, gofruoti.

Dygsta pavieniui ir grupėmis apie Ukmergę ir kai kur kitur, Vidurio Lietuvoje, dar vadinamas guote, mėgstamas. Skanus sūdytas, šviežias, vartojamas gerai išvirtas. Dažnas.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 140 psl.
Juosvažalis baltikas

**Juosvažalis baltikas** () – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, baltikų (*Tricholoma*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Spygliuočių miškai, daugiausia pušynai su beržo priemaiša.
* **Augimo laikas**
Vasara (retai), ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kepurėlė pilkai melsva, neretai smėlėta.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–6 (10) cm skersmens, su buku gūbreliu, blizganti, gliti, spinduliškai dryžuota, melsvai pilka, pilka, kartais melsvai violetinio atspalvio. Lakšteliai balti, seni – žalsvai gelsvi, priaugtiniai. Kotas 6–10×1–3 cm dydžio, baltas, baltai gelsvas. Trama pilkšva, malonaus kvapo ir skonio. Sporos 5,5–7×4–5 μm.

**Būdingi požymiai:** kepurėlė bukai kūgiška, senesnių grybų paplokščia, bet su gūbreliu, lakšteliai ir kotas gelsvi, žalsvai gelsvi.

Auga grupėmis. skanus šviežias, sūdytas, džiovintas, marinuotas, vertingumu nenusileidžia žaliuokei. Labai dažnas. Labai panašus į dryžuotąjį baltiką.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 145 psl.
Belizo vėliava

Valstybinė **[[Belizas|Belizo]] vėliava** – stačiakampė su raudonos spalvos juostelėmis viršuje ir apačioje bei centre įkomponuotu Belizo herbu.

## Istorija
Vėliava įteisinta 1981 m. rugsėjo 21 d., gavus nepriklausomybę nuo Jungtinės Karalystės. Panašią vėliavą naudojo Britų Hondūras (Belizo pavadinimas britų valdymo metu). Vėliava sukurta 1950 m., kai Britų Hondūras pradėjo kovą dėl nepriklausomybės. Po nepriklausomybės paskelbimo originalios kompozicijos viršuje ir apačioje buvo pridėta po raudoną juostelę.

## Nuorodos
* Belizo vėliava  
* Belizo vėliava 
* Vexilla-Mundi
Gelsvėjantysis baltikas

**Gelsvėjantysis baltikas** () – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, baltikų (*Tricholoma*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Miškai, parkai, sodai, skverai.
* **Augimo laikas**
Vasaros pabaiga, ypač ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kepurėlė, lakšteliai ir kotas gelsvėjantys.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–5 (7) cm skersmens, jauna – kūgiška, vėliau – paplokščia, su gūbreliu, nemėsinga, smulkiai plaušuotai žvyneliuota, pilka, rusvai pilka, senų – pakraščiai gelsvi. Lakšteliai balsvi, gelsvėjantys, prisegtiniai, priaugtiniai. Kotas 2–5×0,3–1 cm, trapus, baltas, vėliau – pilkas, rusvas, gelsvėjantis. Trama plona, pilkšva, malonaus skonio, nežymaus miltų kvapo. Sporos 5–6×3,5–4 μm.

**Būdingi požymiai:** panašus į raibajį ir kitus pilkos spalvos baltikus, tik jo vaisiakūniai gležnesni, gelsvėjantys.

Auga grupėmis, po beržais, pušimis, mėgsta atviras vietas. Valgomas, skanus.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 148 psl.