open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Argus As III

**Argus As III** – šešių cilindrų, vienaeilis, vandeniu aušinamas  galios aviacinis vidaus degimo variklis, kurį Pirmojo pasaulinio karo metu suprojektavo ir 1916-1918 m. gamino Vokietijos Imperijos įmonė „Argus Motoren“.

Argus As III buvo sukurtas 1916 m. sausio mėn. Jo pagrindu tapo 1914 m. sukurti 150 ir 200 AG galios jūriniai varikliai, kurie buvo nesėkmingai siūlyti pritaikyti Vokietijos kariniam jūrų laivynui (vok. *[[Vokietijos imperijos laivynas|Kaiserliche Marine]]*). Nors Argus As III į ginkluotę buvo priimtas 1916 m. pradžioje, tačiau tik 1917 m. pabaigoje pavyko pašalinti jo konstrukcines problemas, viena kurių buvo perkaitimas.

## Naudojimas
As III buvo montuojamas į šiuos orlaivius:

* AEG C.IV
* Albatros B.II
* Albatros C.I
* Albatros C.III
* Gotha G.IV
* Hanover CL.II
* Hanover CL.IIIa
* LFG Roland D.II
* LFG Roland D.III
* Rumpler C.I
* Rumpler C.VIII
* Sablatnig C.I

## Specifikacijos

### Bendrosios charakteristikos

* **Tipas:** šešių cilindrų vienaeilis stūmoklinis vidaus degimo variklis
* **Cilindro skersmuo:** 150 mm
* **Stūmoklio eiga:** 145 mm
***Darbinis tūris**: 15,374 l
* **[[Variklio sausas svoris|Sausas svoris]]:** 295 kg

### Komponentai

* **Paskirstymo mechanizmas:** viršutiniai vožtuvai, du vožtuvai cilindrui, valdomi velenu
* **Maitinimo sistema:** du karbiuratoriai
* **Aušinimo sistema:** aušinimas vandeniu
* **Reduktorius:** tiesioginė pavara
* Du Bosch uždegimo magnetai

### Galia

* **Galingumas:**  esant 1.300 aps / min.

## Taip pat skaitykite
**Panašūs varikliai**

* BMW IIIa
* Liberty L-6
* Mercedes D.III

## Literatūra
*(DE) Argus As II, As III ir As IV aviacinių variklių instrukcija – 1916 m.
*(EN) Angle, Glenn D. *Airplane Engine Encyclopedia*, First edition. The Otterbein Press, Dayton, Ohio. 1921.
*(EN) Jane's Fighting Aircraft of World War I. London. Studio Editions Ltd, 1993. 
*(DE) Huth, Fritz (1920). Motoren für Flugzeuge und Luftschiffe (3-te ed.). Berlin: R. C. Schmidt & co. pp. 232–233. OCLC 2116726.
*(DE) von Gersdorff, Kyrill; Grasmann, Kurt (1981). Flugmotoren und Strahltriebwerke München: Bernard & Graefe Verlag. pp. 22, 26–27. 

## Šaltiniai
Kipro futbolas 2020–2021 m.

**[[Kipras|Kipro]] futbolo varžybos [[2020]]–[[2021]] m.**
*  prasidėjo 2020 m. rugpjūčio 14 d., baigėsi 2021 m. gegužės 29 d.
* s turnyras prasidėjo 2020 m. rudenį, o finalo rungtynės sužaistos 2021 m. gegužės 15 d.

## 2020–2021 m. Kipro Pirmasis divizionas
* **Pirmasis divizionas** – aukščiausioji futbolo lyga šalyje. 
* Dalyvavo 14 ekipų. Dviem daugiau, nei ankstesnį sezoną.

Pokyčiai:
* Nė viena komanda neiškrito. Prisijungė iš Antrojo diviziono Ermī́s Aradíppoy ir Karmiotissa.

### Galutinė lentelė
#### Stipriųjų grupė

Nugalėjo „Omonoia“.

#### Silpnųjų grupė

## 2020–2021 m. Kipro Antrasis divizionas
* **Kipro Antrasis divizionas** – antros pakopos pirmenybės.
* 2020–2021 m. dalyvavo 18 komandų.

Taškų nuobaudos:
* Onisilos: -3 taškai;
* Aris: -3 taškai
* EN THOI Lakatamia: -3 taškai
* Digenis Ypsonas: -3 taškai
* Omonia Psevda: -6 taškai

### Turnyrinė padėtis
* **[[PAEEK FC]]** ir **[[Árīs Lemesós|Aris]]** surinko po 70 taškų. Abu klubai pateko į 2021/22 m. Pirmąjį divizioną.

## 2020–2021 m. [[Kipro futbolo taurė]]
* **[[Kipro futbolo taurė]]** – pagrindinis futbolo taurės turnyras Kipre. Vykstantis nuo 1934 metų.

### Finalo rungtynės
----

* **[[Anorthosis Famagusta]] nugalėjo varžovus rezultatu 2:1 ir iškovojo šalies futbolo taurę.**
---------------------

## 2020 m. [[Kipro futbolo supertaurė|Supertaurė]]
* **[[Kipras|Kipro]] futbolo supertaurė** – trofėjus, dėl kurio nuo 1951 m. kaunasi Kipro čempionai ir taurės laimėtojai.
* Dėl pandemijos šios rungtynės buvo atšauktos.

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
* FLASHSCORE
Sablatnig SF-8

„**Sablatnig SF-8“** buvo Pirmojo Pasaulinio karo metais Vokietijos Imperijos įmonės Sablatnig Flugzeugbau GmbH gamintas mokomasis hidroplanas.

Šis modelis buvo specialiai sukurtas kaip jūrinis mokomasis orlaivis.

„SF-8“ buvo panašus į ankstesnius firmos modelius: tradicinės komponuotės dvivietis biplanas su atviromis kabinomis ir skirtingo ilgio sparnais.

## Eksploatacijos istorija
1917 m. pabaigoje Vokietijos jūrų laivynas užsakė tris vienetus bandymams (serijiniai Nr. 2020–2022). Orlaiviai užsakovui buvo pateikti kitų metų sausio 17 d.

Orlaivius išbandžius Varnemiundės poligone ir sulaukus teigiamų įvertinimų, karinis jūrų laivynas užsakė pagaminti 33 vnt. Jiems buvo rezervuoti numeriai nuo 6001 iki 6030.

Nėra duomenų kiek orlaivių buvo pagaminta ar pristatyta iki karo pabaigos, tačiau manoma, kad buvo pagaminta bent 3.

## Specifikacijos

* **Įgula:** du, pilotas ir instruktorius
* **Ilgis:** 10,20 m (33&nbsp;pėdos 6&nbsp;coliai)
* **Sparnų ilgis:** 16,00 m (52&nbsp;pėdos 6&nbsp;coliai)
* **Aukštis:** 3,80 m (12&nbsp;pėdų 6&nbsp;coliai)
* **Tuščio svoris:** 1.183 kg (2.603&nbsp;svarai)
* **Maksimalus svoris:** 1.574 kg (3.465&nbsp;svarai)
* **Variklis:** 1 × Benz Bz.III, 110&nbsp;kW (150&nbsp;AG) galios

**Techniniai duomenys**

* **Maksimalus greitis:** 130&nbsp;km/h (81&nbsp;mylia per valandą, 70&nbsp;mazgų)
* **Kilimo greitis:** 1,1&nbsp;m/s (223&nbsp;pėdų/min)

## Išnašos

## Šaltiniai
* *(EN) *
* *(DE) *
* *(EN) *
* *(EN) *
Benz Bz.III

„**Benz Bz. III“** – vandeniu aušinamas, vienaeilis stūmuoklinis  šešių cilindrų aviacinis vidaus degimo variklis, sukurtas 1914 m.

Variklio darbinis tūris – 14,3 l, galia  esant 1400 aps. / min.

Pirmojo pasaulinio karo metais jis buvo naudojamas daugelyje vokiečių karinių lėktuvų. Gamyboje jį pakeitė atskirai suprojektuotas „Benz Bz. IIIa“ bei V-8 tipo „Benz Bz. IIIb". Po karo „Benz Bz. III“ licencinę kopiją pavadinimu „Thulin E**“** Švedijoje gamino AB „Thulinverken“.

## Naudojimas

* AEG C.I
* AEG C.II
* AEG C.III
* AEG C.IV
* AEG G.II
* Albatros C.I
* Albatros C.II
* Albatros C.III
* Albatros D.I
* Albatros W.3
* Albatros G.II
* Friedrichshafen FF.33
* Friedrichshafen FF.41
* Friedrichshafen G.I
* Friedrichshafen G.II
* Gotha G.I
* Hansa-Brandenburg KDW
* Hansa-Brandenburg W.12
* Hansa-Brandenburg W.29
* Kaiserliche Werke Danzig 1105
* Lebed XI - Rusijoje gamintas orlaivis Albatros B.II pagrindu
* LFG Roland D.VII
* Riesenflugzeug – vienas didžiausių Pirmojo pasaulinio karo Vokietijos orlaivių

## Specifikacijos

### Bendros charakteristikos

* **Tipas:** šešių cilindrų, vienaeilis stūmoklinis variklis
* **[[Vidaus degimo variklio cilindro skersmuo|Cilindro skersmuo]]:** 130&nbsp;mm
* **[[Vidaus degimo variklio stūmoklio eiga|Stūmoklio eiga]]:** 180&nbsp;mm
* **Darbinis tūris:** 14,3&nbsp;l
* **[[Variklio sausas svoris|Sausas svoris]]:** 270&nbsp;kg

### Komponentai

* **Paskirstymo mechanizmas:** vienas paskirstymo velenas, cilindre valdantis po vieną įsiurbimo ir vieną išmetimo vožtuvą.
* **Aušinimo sistema:** aušinamas vandeniu

### Parametrai

* **Galia:**  esant 1.400 aps / min.
* **Specifinė galia:** 8,4 kW/l
* **Suspaudimo laipsnis:** 4,7
* **Specifinės kuro sąnaudos:** 310 g/kW

## Išnašos

## Šaltiniai
* Smith, Herschel. Aircraft Piston Engines. New York, New York: McGraw-Hill, 1981. ISBN 0-07-058472-9.
* Gunston, Bill (1986). World Encyclopedia of Aero Engines. Wellingborough: Patrick Stephens. pp. 22–23.
* Kyrill von Gersdorff, Kurt Grasmann. Flugmotoren und Strahltriebwerke, Bernard & Graefe Verlag, 1981, ISBN 3-7637-5272-2

## Nuorodos
* „Benz type FB, FD and FF aero engine manual“. 2013-03-17.
* „150 HP Benz aero engine manual 1917“. 2013-03-17
Fatih Karagümrük SK

**Fatih Karagümrük SK** arba kitaip **Karagümrükspor** () – Turkijos futbolo klubas iš Karagiumriuko.

## Istorija
Klubas įkurtas 1926 m. 1963–1969, 1980–1983, 1984–1988, 1989–1992, 2004–2005, 2019–2020 m. žaidė TFF Pirmoje lygoje. 

2019–2020 m. sezone Pirmoje lygoje buvo penkti ir turėjo galimybę kovoti atrankinėse varžybose. Tapo jų nugalėtojais ir gavo teisę žaisti elito divizione. 

Į stipriausią lygą grįžo po ilgos pertraukos. Kitados joje rungtyniavo 1958–1963, 1983–1984 m.

## Stadionas
Namų arena yra Atatürk olimpinis stadionas, Stambule, kuris talpina daugiau nei 76 tūkst. žiūrovų.

## Pasiekimai

## Sezonai
* Süper Lig (profesionali Turkijos futbolo lyga) nuo 1959 m.

### Pastarieji sezonai

|}

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia juoda apranga. 

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Turkijos nacionalinei rinktinei
*  Colin Kazim-Richards, saugas;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė 
* facebook paskyra
* profilis TFF.org
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Giresunspor

**Giresunspor** arba kitaip **Giresun Spor Klübü** () – Turkijos futbolo klubas iš Giresuno.

## Istorija
Klubas įkurtas 1967 m. Žaidė TFF Pirmoje lygoje (1967–1971, 1977–1978, 1979–1986, 1988–1991, 1993–1995, 1997–2000, 2007–2012, 2014–2021).

1971–77 m. žaidė Superlygoje. Rungtyniavo Pirmoje lygoje *(TFF 1. Lig)*, o 2020–2021 m. sezone tapo nugalėtojais ir po sezono buvo perkelti į Superlygą.

Nuo 2021–2022 m. rungtyniavo Superlygoje. Tarp dvidešimt vienos ekipos buvo šešioliktoje vietoje ir išsaugojo vietą stipriausiame šalies divizione.

2022–2023 m. sezone rungtyniavo Superlygoje. Galutinėje ekipų rikiuotėje liko šešioliktoje vietoje ir po sezono buvo perkelti į žemesnį divizioną.

## Stadionas
Namų arena yra Giresuno „Atatürk“ stadionas (*„Atatiurko“ stadionas*), Giresune, kuris talpina 12 191 žiūrovą.

## Pasiekimai

## Sezonai
### Istoriniai sezonai
* Süper Lig (profesionali Turkijos futbolo lyga) nuo 1959 m.

### Pastarieji sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
* Pastaruoju metu vėl grįžta prie vertikalių žaliai/baltų dryžių, baltų šortų ir baltų kojinių. Tai namų aprangos.
* Svečiuose dėvi žalias aprangas.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* TFF.org svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Altınordu FK

**Altınordu Futbol Kulübü** arba kitaip **Altınordu Spor Kulübü** – Turkijos futbolo klubas iš Izmiro.

## Istorija
Klubas įkurtas 1923 m. Žaidė TFF Pirmoje lygoje (1965–1966, 1970–1978, 1979–1992, 2014–iki šiol).

1959–1965, 1966–1970 m. žaidė Superlygoje.

## Spalvinė gama
Tamsiai mėlyna ir raudona spalvos.

## Apranga
;Sportinės aprangos pokyčiai:
* Namuose žaidžia tamsiai mėlynomis apranga. 
* Svečiuose dėvi raudonas aprangas su baltais žymenimis.

## Stadionas
Namų arena yra Bornova stadionas, Izmire, kuris talpina 12,5 tūkst. žiūrovų.

## Pasiekimai

## Ankstesni sezonai
### Istoriniai sezonai
* Süper Lig (profesionali Turkijos futbolo lyga) nuo 1959 m.

### Pastarieji sezonai

## Sudėtis
Atnaujinta: *[[2020]] m. [[rugsėjo 17]] d.*

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* TFF.org svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Turkijos futbolas 2020–2021 m.

**[[Turkija|Turkijos]] futbolo varžybos [[2020]]–[[2021]] m.**
*  prasidėjo 2020 m. rugsėjo 11 d. ir baigėsi 2021 m. gegužės 15 d. 
* s turnyras prasidėjo 2020 m., o finalas įvyko 2021 m. gegužės 18 d.

## [[Turkijos Süper Lig|Süper Lig]] 2020–2021 m.
* **[[Turkijos Süper Lig|Süper Lig]]** – aukščiausioji futbolo lyga.
* Dalyvavo 21 ekipa. (Trimis daugiau, nei praeitą sezoną.)

Pokyčiai lygoje:

### Galutinė lentelė
*  Čempionais tapo Beşiktaş JK.

## 2020–2021 m. [[Turkijos futbolo taurė]]
* **[[Turkijos futbolo taurė]]** – pagrindinis futbolo taurės turnyras Turkijoje. 
* Vyksta nuo 1962 metų.

### Finalo rungtynės
* Finalo rungtynės buvo žaidžiamos 2021 m. gegužės 18 d. 
* Vienose rungtynėse sprendėsi trofėjaus likimas.
----

* **[[Beşiktaş JK|Beşiktaş]] nugalėjo varžovus rezultatu 2:0 ir iškovojo šalies futbolo taurę.**
---------------------------------------

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
: RSSSF: čempionų sąrašas
: RSSSF: Turkijos futbolo taurės laimėtojai
: RSSSF: Supertaurės finalai
* Turkijos Super-Lig rezultatai FLASHSCORE
* Turkijoje futbolo taurės turnyro rezultatai FLASHSCORE
Hatayspor

**Hatayspor** – Turkijos futbolo klubas iš Antakijos (Hatajaus provincijoje).

## Istorija
Klubas įkurtas 1967 m. 1970–1976, 1980–1983, 1990–1992, 1993–2002, 2018–2020 m. žaidė TFF 1. Lig (II). 

2019–2020 m. sezone tapo Pirmos lygos nugalėtojais ir gavo teisę žaisti Superlygoje. 

2020–2021 m. sezone Süper Lig (I) užėmė aukštą šeštą vietą ir išsaugojo vietą Superlygoje.

2022–2023 m. sezone rungtyniavo Süper Lig. 2023 m. vasario 12 d. Gaziantep ir Hatayspor klubai Turkijos Futbolo Federacijos sprendimu dėl 2023 m. žemės drebėjimų Turkijoje ir Sirijoje pašalinti iš Superlygos ir nebaigė sezono. 2024–2025 m. sezone Süper Lig tarp devyniolikos dalyvių liko aštuonioliktoje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.

Nuo 2025–2026 m. varžėsi TFF 1. Lig (II).

## Stadionas
Namų arena buvo Atatürk Stadı („Atatiurko“ stadionas), talpnantis 5 83 žiūrovus. Vėliau buvo pastatytas Naujasis miesto stadionas, talpantis 25 tūkst. žiūrovų.

## Pasiekimai

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė 
* facebook paskyra
* TFF.org svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
K2-136 c

**K2-136 c** (taip pat **K2-136 A c**, **EPIC 247589423 c**, **LP 358-348 c**) – egzoplaneta, skriejanti apie K spektrinės klasės žvaigždę K2-136 A (viena iš dvinarės žvaigždės komponenčių), esančią Tauro žvaigždyne, Hiadų spiečiuje. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 193,7 šviesmečio (59,4 parseko).

K2-136 c yra Neptūno tipo dujinė milžinė. Planeta yra ~8,8 karto masyvesnė už Žemę, jos spindulys siekia ~0,26 Jupiterio spindulio. Apie savo žvaigždę ši egzoplaneta apskrieja per ~17,31 paros, jos orbitos spindulys – 0,11728 av, o ekscentricitetas – 0,13 (-0,11 +0,27). K2-136 c skrieja per arti savo žvaigždės, kad patektų į K2-136 sistemos gyvybės zoną. Temperatūra šioje planetoje siekia 425 K.

Apie K2-136 c atradimą pranešta 2017 m. Planeta aptikta tranzitų metodu. Be K2-136 c, K2-136 sistemoje atrastos dar dvi planetos – K2-136 b bei K2-136 d (2020 m. duomenimis).

## Šaltiniai
Menemenspor

**Menemenspor** arba kitaip **Menemen Belediyespor** arba **Menemen Spor Kulübü**– Turkijos futbolo klubas iš Menemeno (vieno iš Izmiro rajonų).

## Istorija
Klubas įkurtas 1942 m. Žaidė žemesniuose divizionuose. 2018/19 m. tapo Antros lygos nugalėtojais ir pateko į TFF Pirmą lygą.

TFF Pirmoje lygoje 2019–2020 m. sezone užėmė devintą vietą.

## Stadionas
Namų arena yra Menemen İlçe Stadyumu (*„Ilčės“ stadionas*), Menemene, kuris talpina 5 tūkst. žiūrovų.

## Spalvinė gama
Balta, geltona ir mėlyna spalvos.

## Apranga
* Pastaruoju metu grįžta prie geltonų marškinėlių su vertikaliais mėlynais dryžiais, baltų šortų ir baltų kojinių.
* Svečiuose žaidžia geltona mėlyna apranga.

## Ankstesni sezonai
### Pastarieji sezonai

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė] 
* Klubo profilis TFF.org
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
Nansi rotušė

**Nansi rotušė** () – Prancūzijos Nansi miesto XVIII a. rūmai, naudojami kaip rotušė. Pastatyti buvusio Lietuvos didžiojo kunigaikščio ir Lenkijos karaliaus (miestą valdžiusio kaip Lotaringijos ir Baro hercogysčių valdovo) Stanislovo Leščinskio iniciatyva. Valstybės saugomas istorijos paminklas.

## Istorija

Pastatas iškilo 1752–1755 m. ir nuo pat pradžių vykdė miesto rotušės funkcijas. Tuo metu Nansi centras jau buvo užstatytas, todėl, norint atlaisvinti vietą būsimai rotušei, teko nugriauti dvejus ten stovėjusius viešbučius. Dar vieni rūmai buvo nušluoti nuo žemės paviršiaus, kai 1890 m. rotušės pastatas buvo išplėstas.  

Rūmai išsistatę Senamiestyje, tarp keturių didesnių aikščių. Pagrindinis 98 metrų ilgio fasadas nukreiptas į Stanislovo aikštės pusę. Jo paviršių skaido korintiniai piliastrai, virš kurių iškilęs frontonas su Stanislovo Leščinskio herbu ir laikrodžiu; šalia stovi *Teisingumą* ir *Atsargumą* vaizduojančios alegorinės skulptūros. Puošnius metalinius balkonų turėklus kūrė meninės liejininkystės meistras Žanas Lamuras.

Metų eigoje interjeras buvo pertvarkytas, nepakitę išliko tik laiptai, vestibiulis, ir kvadratinė svetainė antrame aukšte. Laiptų sienas ištapė žinomas dailininkas Žanas Žirardė: freskos vaizduoja St. Leščinskio darbus visuomenės gerovės, teisingumo ir ekonomikos labui; paties geradario atvaizdas puošia lubas. Pradžioje svetainė buvo naudojama kaip prieškambaris į hercogo apartamentus, joje kurį laiką vykdavo
Stanislovo akademijos posėdžiai. Svetainės sienos dekoruotos Emilio Friano, Emė Moro ir Viktoro Pruvė paveikslais.

## Išnašos

## Šaltiniai
* Das Rathaus // www.tourismus-lothringen.de 
* Pierre Simonin. *Nancy. La ville de Stanislas, éditions Serpenoise (collection Itinéraires du patrimoine no 54)* –  Metz, 1994; ISBN 2-87692-209-6
* Mireille-Bénédicte Bouvet. *Nancy, hôtel de ville », dans Congrès archéologique de France. 164e session. Nancy et Lorraine méridionale 2006* – Société française d'archéologie, Paris, 2008, p. 143–147; ISBN 978-2-901837-32-9
Saugailių tvenkinys

**Saugailių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Raseinių rajone, 6,5 km į šiaurės vakarus nuo Betygalos, Saugailių kaime. Sudarytas užtvenkus Kuranto upelį (Dubysos intakas) 2,2 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis rytų-vakarų-pietų kryptimi – 0,25 km, plotis – iki 0,055 km. Altitudė 99 m. Krantai žemi. Rytinis krantas apaugęs medžiais. Aplinkui daugiausia plyti pievos. 

## Šaltiniai
Mečys Rakauskas

**Mečys Rakauskas** (tikr. *Mečislovas Ireniejus Rakauskas*, 1938 m. sausio 1 d. Kaune – 2020 m. rugsėjo 17 d. ten pat) – lietuvių prozininkas.

## Biografija
1956–1960 m. studijavo Kauno politechnikos institute, labai trumpai dirbo elektromonteriu „Kauno audinių“ fabrike, vėliau trejus metus dirbo ryšių techniku Respublikinėje Kauno klinikinėje ligoninėje, vyr. energetiku „Šilko“ kombinate. Nuo 1974 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.

Rašytojas buvo pasiekęs nemenkų laimėjimų ir šachmatų žaidimo bare, kruopščiai analizavo pasaulio didmeistrių žaidimą.

## Kūryba
Savo knygomis – apysakomis, apsakymais, romanais – jis gerokai praplėtė tuometinės prozos problematiką bei stilistiką, drąsiai ir novatoriškai keitė anuomet įsigalėjusią kaimiškosios buities vaizdavimo tradiciją. Miestas ir jo kolizijos išstūmė kaimiškos-kolūkinės problematikos temą. Egzistencinės situacijos, pasąmonės srautas, sapnų atgarsiai, slėpiningumas – tai rašytojo prozos formos. Psichologizmas, mąslumas, gilinimasis į personažų vidinį gyvenimą, akcentuojamos moralinė pozicija, tikrosios etinės vertybės, blogio pasmerkimas – daugelio M. Rakausko apsakymų bei apysakų motyvai.

Rašytojas, dar sovietmečiu savo kūryba gerokai išsiskyręs iš kitų prozininkų, tapo savitu, itin originaliu autoriumi. Gilindamas ir tobulindamas savo stilių, jis intensyviai kūrė ir paskelbus Nepriklausomybę. Psichologinė problematika, refleksijos, personažų savianalizė ypač išryškėjo jo rinkinyje „Gintarinio korio akys“. Temų bei išraiškos aspektais šiuos apsakymus galima lyginti su Juozo Apučio proza.

Egzistencinis nerimas, moralinės vertybės ir jų niveliacija itin ryškios vėlesniuose romanuose – „Tolimo miesto kokteilis“, „Kitaip nebūtų žemiško gyvenimo. Pirma knyga. Mergelės moterys“. M. Rakauskas itin kruopščiai, psichologiškai motyvuotai analizavo savo personažų atsakomybę, būtas ar nebūtas kaltes, preciziškai išaižė kiekvieną mintį, pastebėjimą. Tokie tekstai tapo skaudžiais atsivėrimais, suvokiant savo kartos praradimus, gyvenimo pilnatvės ilgesį.

## Bibliografija
* *Pasaulis, iš kurio išaugama: apsakymai*, PK. – Vilnius: Vaga, 1973.
* *Pasverk širdim sava: apysaka*. – Vilnius: Vaga, 1977.
* *Vien dabartis: apsakymai*. – Vilnius: Vaga, 1981.
* *Gintarinio korio akys: apysaka ir apsakymai*. – Kaunas: Varpas, 1998.
* *Tolimo miesto kokteilis: romanas*. – Kaunas: Ryto varpas, 2005.
* *Kitaip nebūtų žemiškas gyvenimas. Pirma knyga. Mergelės moterys: romanas*. – Kaunas: Lututė, 2008.

### Vertimai į latvių kalbą
* *Ar savu sirdi sver (Pasverk širdim sava): apysaka*. – Liesma, 1980.

## Šaltiniai
Šventojo Morkaus cerkvė

**Šventojo Morkaus cerkvė** () – Serbijos stačiatikių bažnyčios cerkvė Belgrade, Palilulos savivaldybėje. Įtraukta į saugomų kultūros paminklų registrą (Nr. SK133). Tai antroji pagal dydį po Šv. Savos cerkvės bažnyčia Belgrade ir visoje Serbijoje.

Priklauso Serbijos stačiatikių bažnyčios Belgrado ir Karlovcų arkivyskupystei.

Šv. apaštalui ir evangelistui Morkui pašvęsta cerkvė yra Tašmajdano parke, netoli Serbijos Liaudies Skupščinos (parlamento). Jos ilgis yra 62 m, o plotis 45 m. 10 metrų diametro kupolų aukštis siekia 60 m. Bažnyčios vidaus plotas yra 1150 m², čia gali susirinkti 2000 tikinčiųjų.

Cerkvėje saugomas sarkofagas su Serbijos imperatoriaus Stefano Dušano relikvijomis, o marmurinėje kriptoje – patriarcho Germano Džoričiaus (1899–1991 m.) palaikai. Čia yra ir paskutiniojo Obrenovičių dinastijos karaliaus Aleksandro Obrenovičiaus ir jo žmonos Dragos Mašin kapas. Šv. Morkaus cerkvėje yra didelė XVII–XIX a. ikonų kolekcija.

## Istorija

Karaliaus Aleksandro bulvaro (*Bulevar kralja Aleksandra*) Nr.17 adresu esanti cerkvė pastatyta 1931–1940 m. architektų Petaro ir Branko Krstičių. Ji yra senesnės, Belgrado metropolito Petaro Jovanovičiaus (1833-1859 m.) laikais 1835-36 m. pastatytos medinės cerkvės vietoje. Pagrindinis senosios bažnyčios mecenatas buvo pirklys Lazaras Panča (m. 1831). Šalia nedidelių kapinių pastatytos senosios cerkvės jau nebebuvo 1870 m. Tai buvo keturkampės formos statinys, kurio išorinis plotas buvo 11,5 x 21 m, o vidaus plotas - 7,75 x 17,46 m. Tuo pačiu metu kunigaikštis Milošas Obrenovičius, kuris irgi prisidėjo prie cerkvės statybos, pastatė Šv. apaštalų Petro ir Povilo cerkvę Topčidere.

Kaip ir Šv. Savos katedros, taip ir Šv. Morkaus cerkvės statybos pasibaigus Antrajam pasauliniam karui nutrūko, dėl to iki šiol didelė dalis interjero tebėra neužbaigta, freskomis neištapyti jos skliautai. Nors ir nebaigta 1948 m. cerkvė buvo konsekruota Serbijos patriarcho Gavrilo Dožičiaus ir atidaryta tikintiesiems. 

## Architektūra

Pusapvalės arkos ir kupolai būdingi XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje Belgrade susiformavusiam Serbijos-Bizantijos arba neobizantiniam architektūros stiliui (kaip ir pvz., Šv. Savos katedrai). Šio stiliaus cerkvės primena viduramžių Serbijos cerkves, o Šv. Morkaus cerkvės inspiracija laikomas Gračanicos vienuolynas (XIV a.). Iki Šv. Savos katedros pastatymo tai buvo didžiausia stačiatikių bažnyčia buvusioje Jugoslavijoje. 

Cerkvės planas yra dvigubo kryžiaus formos, ji turi varpinę ir penkis kupolus. Cerkvė turi centrinį šildymą ir elektra valdomus varpus.

## Nuorodos
Plimbaliai (Groznojė)

**Plimbaliai**, **Agoriai** (, nuo 1938 m. *Osterfelde*, nuo 1946 m. ***Groznojė***, ) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 14 km į pietvakarius nuo Pilkalnio, 15 km į šiaurės rytus nuo Gumbinės.

## Istorija

Minimi nuo 1590 m. *Plimpallen*, *Plimpelken*, *Plinpelken*, *Plin Pelcken*, *Agoren* pavadinimais. Po 1709–1711 m. maro kaime nebeliko lietuvių: 1736 m. Plimbaliuose gyveno tik vokiečių kolonistų 5 šeimos. 1785 m. buvo karališkasis valstiečių kaimas su 5 ugniakurais, 1823 m. – 7 valstiečių sodybos su 52 gyventojais. 1854 m. Plimbaliuose buvo 9 gyvenamieji pastatai ir 45 gyventojai. 1723–1818 m. priklausė Įsruties apskrities Brakupėnų domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Malviško valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Malviško evangelikų liuteronų parapijai. Kaime buvo mokykla, Pirmajame pasauliniame kare žuvusių kareivių kapinaitės.

Po Antrojo pasaulinio karo ar vėliau sovietmečiu išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Gusevo rajono Kubanovkos kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kepler-1027 b

**Kepler-1027 b** (dar žymima **KOI-1961 b**, **KOI-1961.01**, **KIC 7269493 b**, **Gaia DR2 2102600488143944192 b**) – egzoplaneta, skriejanti apie geltonąją nykštukę Kepler-1027. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 1321,1 šviesmečio (405 parsekus).

Kepler-1027 b yra Žemės tipo planeta; jos masė siekia ~0,64 Žemės masės, o spindulys – ~0,89 Žemės spindulio. Apie Kepler-1027 žvaigždę ši egzoplaneta apskrieja per maždaug 1,9 paros. Tai reiškia, kad Kepler-1027 b skrieja per arti savo žvaigždės, kad patektų į šios sistemos gyvybės zoną.

Kepler-1027 b aptikta „Kepler“ kosminiu teleskopu, apie jos ir daugelio kitų planetų atradimą paskelbta 2016 m. gegužės 10 d. Egzoplaneta aptikta tranzitų metodu. Tai vienintelė Kepler-1027 sistemoje atrasta planeta (2020 m. duomenimis).

## Šaltiniai
Asmuo (gramatika)

**Asmuo** – kalbėtojo ir klausytojo santykį nurodanti gramatinė kategorija. R. Jakobsonas asmenį laikė vadinamuoju indikatyviu simboliu, t. y. tokiu, kurio reikšmė priklauso ne tik nuo aprašomosios, bet ir nuo šnekėjimo akto situacijos. Iš tiesų pirmojo vienaskaitos asmens reikšmė – su kalbėtoju sutampantis dalyvis; atitinkamai pirmojo asmens subjektas šnekant nuolatos keisis (pirmuoju asmeniu kalbės tai vienas, tai kitas žmogus).

Asmens kategorija būdinga visų pirma asmeniniams ir savybiniams įvardžiams. Dauguma kalbų išskiria tris asmenis:
* pirmąjį (kalbėtojas arba grupė, kuriai jis priklauso; *aš, mudu, mudvi, mes*);
* antrąjį (klausytojas arba grupė, į kurią jis įeina; *tu, judu, judvi, jūs*);
* trečiąjį (dalyvis, nesąs nei kalbėtojas, nei klausytojas; *jis, ji, tai, juodu, jiedvi, jie, jos*).

Daugumoje kalbų su asmeniu derinamas veiksmažodis, toks derinimas vadinamas asmenavimu: *einu* (vns. I asmuo), *eini* (vns. II asmuo), *einava* (dvs. I asmuo), *einata* (dvs. II asmuo), *einame* (dgs. I asmuo), *einate* (dgs. II asmuo). Baltų kalbose III asmens veiksmažodis neturi skaičiaus skirties: ir vienaskaitai (jis, ji), ir dviskaitai (juodu, jiedvi), ir daugiskaitai (jie, jos) vartojama ta pati forma *eina* (plg.  (*on idiot*) 'jis eina', bet  (*oni idut*) 'jie eina';  'jis gyvena', bet  'jie gyvena'). Retais atvejais asmens kategorija būdinga prielinksniams (keltų (pvz., valų), semitų kalbose). Dėl savybinių (įvardinių) afiksų asmenį gali rodyti ir daiktavardžiai:  'mano namas (-ai)' (vns. I asmuo),  'tavo namas (-ai)' (vns. II asmuo),  'mūsų namas (-ai)' (dgs. I asmuo),  'jūsų namas (-ai)' (dgs. II asmuo),  'jo / jos/ jų namas (-ai)' (III asmuo).

## Tipologinės pastabos

Daugumoje kalbų su asmens kategorija susijusios kitos priešpriešos, pavyzdžiui, mandagumas (japonų, javiečių kalbose), įsitraukimas/nedalyvavimas ('mes drauge su tavimi' vs. 'mes be tavęs'; sutinkama japonų, kečujų ir polineziečių kalbose, aimarų kalboje taip pat skiriami asmenys 'aš ir tu', 'mes ir tu'), „artumas“ (algonkinų kalbose, pavyzdžiui, kri kalboje skiriamas „artimesnis“, arba „svarbesnis“, ir „tolimesnis“, arba „ne toks svarbus“, trečiasis asmuo). Kai kuriose kalbose vartojamos atskiros formos beasmenėms situacijoms ( 'kažkas tave žudo'), šias formas būtų galima laikyti ketvirtuoju asmeniu.

## Išnašos

## Literatūra
* 
* *Поликарпов Е. А.* Из учения Аполлония Дискола о грамматических лицах // Philologia classica. Вып. 7. Tradita non explorata. СПб., 2007. С. 96—109.
Raseinių II tvenkinys

**Raseinių II tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Raseinių rajone, Raseinių mieste. Sudarytas užtvenkus Reizgupio upelį (Šlynos intakas) 10,2 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,14 km, plotis – iki 0,04 km. Yra 1 a salelė. Altitudė 94,2 m. Krantai žemi. Priešsroviui už kelio  telkšo Raseinių III tvenkinys, pasroviui už 30 m - Raseinių I tvenkinys.

2014 m. atlikti tvenkinio valymo darbai, o 2018 m. sutvarkytos tvenkinio pakrantės, įrengta poilsio zona.

## Šaltiniai
Viduklės II tvenkinys

**Viduklės II tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Raseinių rajone, Viduklės miestelyje. Sudarytas užtvenkus Krioklės upelį (Apusino intakas) 1,3 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,19 km, plotis – iki 0,06 km. Yra 4 a sala, apaugusi medžiais. Altitudė 84,9 m. Krantai žemi, apaugę medžiais. Į rytus plyti pievos. Pasroviui už 80 m telkšo Viduklės I tvenkinys. 

Tvenkinys 2013 m. buvo nuleistas, išvalytas ir vėl užtvenktas.

## Šaltiniai
Kvirinalo Šv. Andriejaus bažnyčia

**Kvirinalo Šv. Andriejaus bažnyčia** () – Romos jėzuitų bažnyčia Kvirinalo kalvoje. Vienas iš žymiausių baroko architektūros pavyzdžių. Adresas: *Via dei Quirinale 30*.

## Istorija

Šv. Andriejaus bažnyčia pastatyta 1658−1670 m. Bažnyčia buvo skirta jėzuitų misionierių paruošimo vienuolynui. Jauni vienuoliai buvo mokomi misijoms įvairiausiose pasaulio vietose skleisti krikščionybės, tikėtina, mirti dėl tikėjimo. Pasiaukojimas ir patirtos kančios, misionierių tikėjimu, turėjo jiems pelnyti amžinąjį gyvenimą Rojuje po mirties. 

Bažnyčios statybos buvo patikėtos pirmaujančiam to meto Romos architektui Džianlorencui Berniniui (1598−1680). Jai tinkama vieta vienuolyno teritorijoje buvo labai siaura ir popiežius Aleksandras VII norėjo ją atskirti siena nuo gatvės. Dž. L. Berninis pateikė savo sumanymą. Jis bažnyčią sukūrė rotondos formos, turinčią panašumų su Panteonu. Ovalo formos centrinė bažnyčios erdvė buvo apsupta 10 koplyčių ir uždengta kupolu. Išilginę ovalo ašį Dž. L. Berninis padarė lygiagrečią gatvei ir tokiu būdu trumpoji ovalo ašis tapo centrine bažnyčios išplanavimo ašimi. 

Eiliniam bažnyčios lankytojui susidaro netikėtas įspūdis įėjus į bažnyčią beveik iš karto atsidurti prieš centrinį altorių. Be to, marmuriniai piloriai blokavo išilginės ovalo ašies kryptis. Bažnyčia buvo pradėta statyti nuo koplyčių, kupolas pastatytas po 1661 m., centrinio altoriaus koplyčios puošyba užbaigta 1668 m. ir fasadas − 1670 m. pabaigoje. Kaip ir daugelyje kitų savo architektūrinių kūrinių, Dž. L. Berninis siekė sukurti bendrą architektūros, skulptūros ir tapybos formą, kurią jis vadino *bel composto* (gražiuoju mišiniu). Jam darbuose padėjo mokinys Matija de Rosis ir Dž. L. Berninis prižiūrėjo darbus veikiau kaip dekoracijų dizaineris.

## Bažnyčios vaizdai


Vaizdas:Floor Map Sant'Andrea al Quirinale, Rome.svg | Bažnyčios planas
Vaizdas:RomaSAndreaQuirinaleEsternoPart3.jpg| Fasado puošybos elementas
Vaizdas:Sant'andrea al quirinale, stanze del convento, cappella di san stanislao kostka 08.JPG| Stanislovo Kostkos koplyčia noviciate
Vaizdas:Ercole antonio raggi, stucchi della cupola di sant'andrea al quirinale 02.JPG| Kupolo vidiniai papuošimai iš stiuko


## Šaltiniai
*  Castex, Jean. *Architecture of Italy*. ABC-CLIO, 2008, p. 160
## Nuorodos
* Of. svetainė
* www.greatbuildings.com
* Khan Academy video apžvalga (anglų k.)
Rumunijos futbolas 2020–2021 m.

**[[Rumunija|Rumunijos]] futbolo varžybos [[2020]]–[[2021]] m.**
*  prasidėjo 2020 m. rugpjūčio 21 d., baigėsi 2021 m. gegužės mėn.;
* s turnyras prasidėjo 2020 m. rudenį, finalas įvyko 2021 m. gegužės 22 d. 

## 2020–2021 m. [[Liga I]]
* **Pirma lyga** arba **Liga I** () — aukščiausioji futbolo lyga.
* 103-asis futbolo sezonas Rumunijoje. 

Sužaidus du ratus (30 turų), pirmenybės buvo skeliamos pusiau. Pirmasis šešetas tęsė kovą nugalėtojų grupėje. Likusios aštuonios ekipos kovėsi dėl išlikimo elito divizione.

### I etapas

### II etapas
; Stipriųjų grupė

; Silpnųjų grupė

### Pereinamosios rungtynės
----

----

* **[[CS Mioveni|Mioveni]] nugalėjo bendru dviejų rungtynių rezultatu 2-1 ir pateko į aukščiausią lygą.**
----
----

----

* **[[FC Voluntari|Voluntari]] nugalėjo bendru dviejų rungtynių rezultatu 6-1 ir išsaugojo vietą aukščiausioje lygoje.**
------

## 2020–2021 m. [[Rumunijos futbolo taurė]] ''(2020–21 Cupa României)''
* **[[Rumunijos futbolo taurė]]** – pagrindinis futbolo taurės turnyras Rumunijoje, vykstantis nuo 1933 metų.
* Finale susitiko Universitatea Craiova ir Astra Giurgiu.
### Finalo rungtynės
----

* 🏆 **[[CS Universitatea Craiova|Universitatea Craiova]] finale nugalėjo rezultatu 3:2 ir iškovojo šalies futbolo taurę.**
----

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė:
: RSSSF: Rumunijos čempionatai
: RSSSF: Rumunijos futbolo taurės turnyrai
Bulgarijos futbolas 2020–2021 m.

**[[Bulgarija|Bulgarijos]] futbolo varžybos [[2020]]–[[2021]] m.**
*  prasidėjo 2020 m. rugpjūčio 7 d., baigėsi 2021 m. gegužės mėn.
* s turnyras prasidėjo 2020 m. vasarą, finalas įvyko 2021 m. gegužės 19 d.

## 2020–2021 m. Parva liga
* **Parva liga** – aukščiausia futbolo lyga. Dalyvavo 14 klubų. 

### Formatas
* Po dviejų ratų lyga buvo skeliama pusiau.
* Pirmos šešios ekipos kovojo nugalėtojų grupėje.
* Septintą, aštuntą, devintą ir dešimtą vietą užėmusios ekipos kovojo dėl galimybės žaisti Konferencijų lygoje.
* Likusios keturios kovojo dėl išlikimo aukščiausioje lygoje.

### Turnyrinė lentelė (po 26 turų)

### Galutinė komandų rikiuotė
*  **[[Ludogorec Razgrad]]** tapo šalies čempionais. Šiam klubui vadovavo lietuvis Valdas Dambrauskas.

### Kova dėl patekimo į konferencijų lygą
; Viena komanda gavo galimybę kovoti dėl vietos konferencijų lygoje.

#### Lemiamos rungtynės dėl vietos Europos Konferencijų lygoje

### Kova dėl 11º-14º vietų

* 12 vietą užėmusi komanda kovojo pereinamosiose rungtynėse.
* 13 ir 14 vietas užėmusios komandos iškrito iš Pirmos (*aukščiausios*) lygos.

## Pereinamosios rungtynės
----

* **[[OFK Botev Vraca|Botev Vraca]] lemiamose rungtynėse dėl išlikimo nugalėjo varžovus rezultatu 1:0 ir išsaugojo vietą aukščiausioje lygoje.**
--------------------------------------

## 2020–2021 m. [[Bulgarijos futbolo taurė]]
* **[[Bulgarijos futbolo taurė]]** – pagrindinis futbolo turnyras Bulgarijoje, vykstantis atkrintamųjų varžybų principu.
* Finale susitiko PFK Arda ir CSKA Sofia ekipos.
### Finalo rungtynės
----

* **[[PFK CSKA Sofiâ|CSKA Sofia]] nugalėjo varžovus rezultatu 1:0 ir iškovojo šalies futbolo taurę.**
--------------------------------

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė:
: 2020–2021 m. čempionatas
: Čempionų sąrašas
: RSSSF Istorija
: Bulagrijos futbolo taurės turnyrai
* Bulgarijos futbolo taurės turnyrai
FK Carsko selo

**Sofijos futbolo klubas „Carsko Selo“**, o trumpai **Sofijos „Carsko Selo“** bei **FK „Carsko Selo“** () – buvęs Bulgarijos futbolo klubas iš Sofijos.

## Istorija
2015 m. liepos 1 d. įkurtas **Futbolo klubas „Carsko Selo“**. Tuo metu rungtyniavo 2015–2016 m. ketvirtos pakopos pirmenybėse.

2016 m. vasarą pateko į Antrą lygą. 2016 m. liepos 28 d. buvo priimti į naujai sukurtą Bulgarijos antrąją profesionalų lygą

2018–2019 m. sezone tapo Antrosios lygos nugalėtojais ir pateko į Pirmą lygą.

2019–2020 m. Carsko Selo žaidė Pirmoje lygoje ir liko tryliktoje vietoje.

2022 m. sausio mėn. prie klubo prisijungė Italijos privatūs investuotojai. 2022 m. gegužės 21 d. paskutinėse sezono rungtynėse Tsarsko Selo turėjo mušti 11 metrų baudinį, bei sėkmės atveju galėjo iškovoti pergalę. Yusupha Yaffa nusprendė atlikti 11 metrų baudinį, nepaisant to, kad Martin Kavdanski buvo reguliarus baudinių mušėjas. Yusupha Yaffa buvo pasiruošęs atlikti baudinį, kai į aikštę įžengė komandos savininkas Stoyne Manolov ir apsistumdė su Yaffa. Po šio incidento Yusupha Yaffa paliko aikštę, o Kavdanskis atliko baudinį, tačiau nepataikė. Beje, šiose rungtynėse komanda nerealizavo dviejų vienuolikos metrų baudinių. Rungtynės baigėsi lygiosiomis 1-1, o ekipa liko paskutinėje vietoje.

Kitą dieną (2022 m. gegužės 21 d.) Manolovas paskelbė, kad klubas baigs savo egzistavimą.

## Apranga
* Namuose rungtyniavo raudona apranga, o svetur – balta. 

## Pasiekimai
***Antra lyga (D2):**
**  **Nugalėtojai (1):** 2018–19
**  Trečia vieta (1): 2017–18

***Ketvirta lyga (D4):**
**  Antrieji (1): 2015–16

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* [bgclubs.eu](http://bgclubs.eu/teams/Tsarskoselo2015(Sofia)) (apie klubą)
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Janne Lundblad

**Janne Lundblad** (1887 m. balandžio 11 d. – 1940 m. lapkričio 24 d.) – Švedijos sportinis raitelis ir karininkas. Olimpinis išjodinėjimo čempionas.

## Biografija
Antverpene vykusiose septintose moderniose 1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Lundblad dalyvavo žirgų sporto varžybose. Išjodinėjimo varžybose su žirgu Uno tapo antruoju šios rungties olimpiniu čempionu istorijoje.

1928 m. vasaros olimpinėse žaidynėse švedas varžėsi išjodinėjimo rungtyje. Su žirgu Blackmar sportininkas individualioje rungtyje užėmė 4-ą vietą, o komandinėje įskaitoje pelnė sidabro medalį.

Tarnavo Švedijos armijoje.

## Nuorodos
* Olympedia svetainėje
Helmer Mörner

**Helmer Fredrik Gustafsson Mörner** (1895 m. gegužės 8 d. – 1962 m. sausio 5 d.) – Švedijos sportinis raitelis ir karininkas. Antrasis šalies olimpinis trikovės čempionas.

## Biografija
Antverpene vykusiose septintose moderniose 1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Mörner dalyvavo žirgų sporto varžybose. Trikovės varžybose su žirgu Geria pelnė didžiausią taškų sumą ir tapo antruoju šios rungties olimpiniu čempionu. Mörner taip pat pelnė antrąjį aukso medalį su Švedijos nacionaline rinktine komandinėje įskaitoje.

Tarnavo Švedijos armijoje, karinės artilerijos majoras.

## Nuorodos
* Olympedia svetainėje
Pawoł Wirt

**Pavolas Virtas** (, , 1906 m. birželio 11 d. Varta, Aukštutinė Lužica, Vokietija – 1946 m. balandžio 20 d. karo belaisvių stovykla, Sovietų Sąjunga) – sorbų kalbininkas, slavistas. Sorbų kalbinės geografijos įkūrėjas.

## Biografija
Nuo 1927 iki 1933 m. Berlyno Humboldtų universitete studijavo slavistiką. Studijų metu tyrė sorbų tarmes. Šių tyrimų rezultatas – jo pirmoji publikacija apie sorbų tarmių geografiją. Savo profesoriaus M. Fasmerio patartas ėmė rinkti sorbų tarmių ir bendrinių kalbų fonologijos medžiagą. Surinktą fonologijos medžiagą išleido Garso biblioteka (Lautbibliothek), kuriai vadovavo D. Vestermanas.

1933 m. apgynė daktaro disertaciją *„Beiträge[n] zum sorbischen (wendischen) Sprachatlas“* (Sorbų (vendų) kalbinio atlaso apybraižos). Šis darbas tapo pirmuoju moksliniu veikalu apie sorbų kalbinę geografiją ir padėjo pagrindus kitiems žemutinių ir aukštutinių sorbų kalbiniams atlasams, kurie nuo 1932 iki 1936 m. buvo leidžiami bendradarbiaujant Pavolui Virtui ir Maksui Fasmeriui. Remiantis surinkta fonologijos medžiaga ir disertacija 1975 m. buvo išleistas pomirtinis veikalas „Sorbų (vendų) kalbinio atlaso apybraižos“ (Beiträge zum sorbischen (wendischen) Sprachatlas).

Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui P. Virtas buvo buvo pašauktas į kariuomenę. Mirė 1946 m. balandžio 20 d. Sovietų Sąjungos teritorijoje sovietinėje karo belaisvių stovykloje.

## Kūriniai
* Max Vasmer, Paul Wirth: Slavische Texte. I. Sorbische (wendische) Texte. Berlin 1932.
** Nr. 1. Niedersorbische Schriftsprache
** Nr. 2. Die niedersorbische Mundart von Haasow, Kr. Cottbus
** Nr. 3. Obersorbische Schriftsprache
** Nr. 4. Die obersorbische Mundart von Groß-Koschen bei Senftenberg
* Paul Wirth: Beiträge zum sorbischen (wendischen) Sprachatlas. Domowina-Verlag, Bautzen 1975 (Fotomechanischer Neudruck der beiden Lieferungen aus den Jahren 1933 und 1936.).

## Literatūra
* Gerat Wirth: Naš bratr. K dopomnjeću na našeho njeboh bratra dra. habil. Pawoła Wirtha. W: Pomhaj Bóh 11-12/1956.
* Hinc Šewc: Pozabyty serbski rěčespytnik. K 50. posmjertnym narodninam Pawoła Wirtha. W: Rozhlad 9/1956, str. 274—277.
* Jan Petr: Štó je za Arnošta Muku jeho naslědnika P. Wirtha namakał? W: Rozhlad 11/1969, str. 435—440.
* Frido Michałk: Wirt, Pawoł. W: Jan Šołta, Pětr Kunze, Franc Šěn (wud.): Nowy biografiski słownik k stawiznam a kulturje Serbow. Ludowe nakładnistwo Domowina, Budyšin 1984, str. 604sl

## Nuorodos
* Bibliografija
Tommaso Lequio di Assaba

**Tommaso Lequio di Assaba** (1893 m. spalio 21 d. – 1965 m. gruodžio 17 d.) – Italijos sportinis raitelis ir karininkas. Pirmasis šalies olimpinis konkūrų čempionas.

## Biografija
Antverpene vykusiose septintose moderniose 1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Lequio di Assaba dalyvavo žirgų sporto varžybose. Konkūrų varžybose sportininkas tapo pirmuoju italu pelniusiu aukso medalį šioje rungtyje.

1924 m. vasaros olimpinėse žaidynėse konkūrų varžybose pelnė sidabrą. Kartu su nacionaline Italijos rinktine pelnė bronzą komandinėje trikovės įskaitoje. 1928 m. vasaros olimpinėse žaidynėse medalių nepelnė.

Tarnavo Italijos armijoje pirmojo pasaulinio karo ir antrojo pasaulinio karo metais. Apdovanotas už drąsą.

## Nuorodos
* Olympedia svetainėje
Gražina Tulevičienė

**Gražina Tulevičienė** (1933 m. rugsėjo 29 d. Kaune – 2020 m. rugsėjo 18 d. Vilniuje) – lietuvių architektė, baldų dizainerė.

## Biografija
1959 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1959–1962 m. dirbo Miestų statybos projektavimo institute Vilniuje. 1962–1988 m. dirbo Baldų ir medžio apdirbimo pramonės ministerijos Eksperimentiniame konstravimo biure vyriausiąja architekte. 1991 m. G. Tulevičienė įkūrė Vilniaus senamiesčio Soroptimos klubą ir buvo jo pirmoji prezidentė.

## Kūryba
Pagal jos projektus pagaminti:

* baldai vaikų kavinei „Nykštukas“ (1965 m., neišliko), Centrinio pašto salei (1968 m.), viešbučiams „Narutis“, „Astorija“ (su kitais, 1978–1985 m., neišliko; visi Vilniuje), „Klaipėda“ Klaipėdoje (su kitais, 1978–1985 m.; dabar „Amberton Klaipėda“), Moksleivių rūmams (1986 m.; dabar Lietuvos vaikų ir jaunimo centras)
* interjeras ir baldai Lietuvos Respublikos Vyriausybės rūmams (1987–1992 m.), viešbučiui „Balatonas“ (1986 m.)
* interjeras vežėjų asociacijai „Linava“ (1996 m.; visi Vilniuje)

Suprojektavo tipinių baldų serijas visuomeninių objektų kabinetams (1963–1977 m.), miegamojo kambario baldų komplektą „Guboja“ (1975 m.).

## Šaltiniai
Plimbaliai (reikšmės)

**Plimbaliais** vadinami buvę kaimai Mažojoje Lietuvoje:

* Gumbinės apskrityje;
* Pilkalnio apskrityje;
* Ragainės apskrityje;
* Stalupėnų apskrityje.
PFK Arda

**Kerdžalų futbolo klubas „Arda“**, o trumpai **Kerdžalų „Arda“** bei **FK „Arda“** () – Bulgarijos futbolo klubas iš Kerdžalų.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1924 m. liepos 1 d. įkurtas pirmasis „Ardos“ klubas. 2013 m. jis bankrutavo.

Netrukus buvo įregistruotas kitas klubas, kuris naudojo „Ardos“ pavadinimą.

; 2025–2026 m. Konferencijų lyga
2025 m. rugpjūčio 7 d.  2025–2026 m. Konferencijų lygos trečiojo etapo rungtynėse prieš „Kauno Žalgirį“ išvykoje (Dariaus ir Girėno stadionas, Kaunas, Lietuva) minimaliu rezultatu 1-0 palaužė varžovus. Damjan Pavlovič už grubią pražangą jau antrąją rungtynių minutę iš pradžių buvo nubaustas geltona kortele. Po VAR peržiūros teisėjas pakeitė sprendimą ir parodė raudoną kortelę. Kauniečiai liko žaisti dešimtyje. Antonio Vutov antrojo kėlinio pradžioje pelnė vienintelį rungtynių įvartį.

2025 m. rugpjūčio 14 d. Bulgarijoje sužaistos atsakomosios rungtynės. 8 min. įvartį pelnė Dimitar Velkovski, o netrukus (11 min.) tiksliai į vartus kamuolį pasiuntė ir Svetoslavas Kovačevas. Kauniečiai susitikimą baigė devyniese: 34 m. pašalintas Divine Naah, o pačioje kėlinio pabaigoje už antrą geltoną kortelę pašalintas ir Temuras Čogadzė. Bulgarijos klubas nugalėjo lietuvius rezultatu 2-0. Bendras dviejų rungtynių rezultatas 3-0 Arda naudai reiškė, kad jie pateko į kitą etapą, o Lietuvos atstovai pasirodymą turnyre baigė.

## Sudėtis
; Pagrindinė klubo komanda
: atnaujinta: 

 

## Pasiekimai
;  **[[Bulgarijos II profesionalų futbolo lyga|Antra lyga]] (D2):**
*  Antroji vieta (1): 1955–1956 m.
*  Trečia vieta (2): 1987–1988, 2018–2019 m.

;  **[[Bulgarijos futbolo taurė]]:**
*   Finalininkai (1): 2020–2021 m.

## Sezonai

|}

## Apranga
* Namuose žaidžia mėlyna apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė 
* [bgclubs.eu](http://bgclubs.eu/teams/Arda(Kardzhali)) (Apie klubą)
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Mecotinta

**Mecotinta** ( < *mezzo* – 'vidurinis, tarpinis' + *tinto* – 'dažytas') – giliaspaudės technika, kuomet metalo plokštelė proceso pradžioje sušiaušiama specialiu įrankiu (vad. „rokeriu“), o piešinys kuriamas sugadintą paviršių užlyginant. Tokiu būdu, darbas kuriamas pradedant visiškai juoda spalva ir ilgainiui dirbant išryškinamos šviesiausios jo vietos. Ši technika sukurta XVII a. Anglijoje. Ji neretai naudojama kartu su kitais giliaspaudės būdais, tokiais kaip sausa adata ar akvatinta.

## Šaltiniai
Michał Hórnik

**Michalas Hornikas** (,  1833 m. rugsėjo 1 d. Rėkelvicas, Saksonija, Vokietija – 1894 m. vasario 22 d. Baucenas, Saksonija, Vokietija) – sorbų katalikų kunigas, vienas svarbiausių XIX a. sorbų literatūros propaguotojų, kalbininkas, vertėjas.
## Biografija
M. Hornikas lankė gimnaziją Baucene ir Prahoje, o nuo 1853 iki 1856 m. Prahos universitete studijavo katalikų teologiją ir slavistiką. Į kunigus buvo įšventintas 1856 m. rugsėjo 24 d. Nuo 1856 iki 1889 m. Baucene buvo kapelionas ir klebonas, o nuo 1889 m. ėjo Bauceno katedros kapitulos kanauninko pareigas. 1861 m. rugpjūčio 28 d.  M. Hornikas tapo Aukštutinės Lužicos mokslų draugijos nariu.

Jis pasisakė už didesnį sorbų bendradarbiavimą, nesvarbu, ar jie būtų katalikai, ar protestantai, aukštutiniai sorbai ar žemutiniai. Kadangi jis buvo sorbas, jautėsi labai artimas slavų tautoms, bet visų pirma Vokietijoje gyvenantiems lenkų ir čekų darbininkams, M. Hornikas stengėsi juos palaikyti kovoje su socialine nelygybe ir sunkumais.
## Veikla
Jis buvo katalikiško laikraščio „Katolski Posoł“ (1863) steigėjas, šis laikraštis leidžiamas iki šių dienų, taip pat M. Hornikas buvo svarbus kasmėnesinio ūkinio laikraščio „Serbski Hospodar“, pradėto leisti 1881 m., autorius. Su K. Pfūlu ir  H. Zeileriu redagavo „Lužitėnų–sorbų žodyną“ – „Łužiski serbski słownik“ (1866). 1884 M. Hornikas ir lenkų istorikas V. Boguslavskis publikavo „Sorbų tautos istoriją“ („Historija Serbskeho naroda“). J. Lusčanskio padedamas jis į katalikišką (šiuolaikiškesnę) aukštutinių sorbų kalbos versiją išvertė „Naująjį Testamentą“. Savo darbu M. Hornikas įnešė didelį indėlį į aukštutinių sorbų kalbos norminimą.
## Išnašos

## Literatūra
* Manfred Thiemann (Hrsg.): *Sorben. Ein kleines Lexikon* = *Serbja*. Domowina-Verlag, Bautzen 1989, ISBN 3-7420-0405-0.
Enskiemis (Krasilovas)

**Enskiemis**, **Dužai** (, nuo 1938 m. *Sprindacker*, nuo 1946 m. ***Krasilovas***, ) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 16 km į pietvakarius nuo Pilkalnio, 14 km į šiaurės rytus nuo Gumbinės, prie Eimenio.

## Istorija

Iki XVIII a. vadintas Dužais (*Dutzen*, *Duszen*), vėliau Enskiemiu *Hensckehmen*, *Henskehmen*. 1736 m. kaime gyveno 3 zalcburgiečių kolonistų ir 4 lietuvių šeimos. 1785 m. buvo karališkasis valstiečių kaimas su 10 ugniakurų, 1821 m. – mišrusis kaimas su 88 gyventojais. 1854 m. Enskiemyje buvo 13 gyvenamųjų pastatų ir 100 gyventojų. 1723–1818 m. priklausė Įsruties apskrities Brakupėnų domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Malviško valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Malviško evangelikų liuteronų parapijai.

Po Antrojo pasaulinio karo ar vėliau sovietmečiu išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Gusevo rajono Kubanovkos kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Maija Jermakova

**Maija Jermakova** (, 1931 – 2010 m.) – viena pagrindinių Rusijos sorbistų, slavistė.
## Biografija
Valstybiniame Maskvos universitete baigusi slavistikos katedros lenkų kalbos skyrių M. Jermakova įstojo į TSRS mokslų akademijos Slavistikos instituto aspirantūrą ir, S. Bernšteino patarta, ėmė tirti sorbų kalbas ir rašyti disertaciją „Laiko formų vartojimo sorbų kalbose istorija “. Šią disertaciją apgynė 1964 m.

Vėliau mokslininkė telkėsi į sorbų kalbų morfologiją, tirdama XVI – XVII a. raštus, XIX – XX a. literatūros kūrinius, tarmių duomenis. Sorbų kalbų faktus M. Jermakova interpretavo juos gretindama su atitinkamais vokiečių kalbos duomenimis. Nagrinėjo vokiečių kalbos įtaką sorbų kalboms. Publikavo daug atskiriems sorbų kalbų gramatikos fragmentams skirtų straipsnių, pavyzdžiui, rašė apie veiksmažodžio laikų formų struktūrą ir dinamiką, rūšies ir posesyvumo kategorijas, dviskaitą, vardažodžio kaitybą ir kt. XX a. 10-ajame dešimtmetyje didelį dėmesį skyrė sorbų kalbų istorijos sąlygotoms bendrinių kalbų kodifikavimo problemoms. 

M. Jermakova sorbų kalbas pažino ne tik iš mokslinių darbų, bet ir tiesiogiai: Sorbų tautotyros instituto pakviesta dalyvavo medžiagos Sorbų kalbų atlasui (Sorbischer Sprachatlas) lauko rinkime. M. Jermakova dirbo taip pat ir organizacinį darbą, buvo kolektyvinių darbų redaktorė, atskirų straipsnių iš vokiečių ir sorbų kalbų vertėja. Ne vienerius metus dirbo slavų kalbotyros sektoriaus mokslo sekretore. Mokslininkė publikavo darbus ne tik Rusijoje, bet ir leidiniuose „Zeitschrift für Slavistik“ (Berlynas), „Letopis Instituta za serbski ludospyt. Rjad A“ (Budičiai).
## Bibliografija
**Очерк грамматики верхнелужицкого литературного языка* (М., 1973)
**Нижнелужицкое именное словоизменение* (М., 1979).
**Немецко-серболу-жицкая интерференция в истории серболужицкого языка* (М., 1993)
**Современная сер-болужицкая языковая ситуация и проблемы взаимодействия серболужицкого и немецкого языков* (М., 1996)
**Отражение влияния немецкого языка на серболужицкие литературные языки* (М., 2007).
**Процесс интернационализации в современных серболужицких литературных языках*(1996)
**Особенности процесса интернационализации в лексике и словообразовании верхнелужицкого литературного языка* (1997).
## Išnašos