Marija Magdalena Radvilienė

**Marija Magdalena Radvilienė** (; ; 1861 m. liepos 8 d. Varšuvoje, Rusijos imperija – 1945 m. sausio 6 d. Fribūre, Šveicarija) – „Gulbės“ herbo kunigaikštienė, filantropė.

## Biografija
Gimė ir augo grafo Jano Kazimiero Zavišos–Kęsgailos ir Marijos Kvileckos (paskutiniojo ATR valdovo Stanislovo Augusto Poniatovskio provaikaitės) šeimoje. Tėvas domėjosi archeologija ir kraštotyra, rinko monetų ir medalių kolekcijas. Jos sesuo Marija Ieva buvo ištekėjusi už didiko Petro Mykolo Radvilos; pora vaikų neturėjo ir savo turtus skyrė filantropijai.

Marija Magdalena įgijo puikų namų išsilavinimą, vaikystėje ir jaunystėje gyveno Varšuvoje. 1882 m. ji ištekėjo už Ispanijos grando grafo Liudviko Juozapo Krasinskio (1833–1895). Gimė duktė Marija Liudvika (1883–1958), kuri išaugusi sukūrė šeimą su kunigaikščiu Adomu Liudviku Čartoriskiu.

Po tėvo mirties (1887 m.) perėmė dvarus prie Minsko ir Lenkijoje, o našlaudama pati pradėjo administruoti šeimos valdas. 1904 m. susipažino su devyniolika metų jaunesniu carinės Rusijos armijos atsargos karininku kunigaikščiu Vaclovu Mikalojumi Radvila (1879–1914). Po vedybų Londone 1906 m. jaunavedžiai persikėlė gyventi į Kuchtičių dvarą (dab. Pervomaisko kaimas Uzdos rajone vidurio Baltarusijoje). V.M.Radvila pats apsiėmė vadovauti naujosios šeimos verslui (jo būta nemažo – vien ąžuolynų ir pušynų plotai siekė 27 tūkst. dešimtinių). 1911 m. jis nutiesė geležinkelio atšaką iš Grodziankos lentpjūvės į artimiausią linijos Minskas–Osipovičiai stotelę Vereicuose (Grodziankos lenpjūvė buvo tokia didelė, kad Baltarusijos TSR laikais jos bazėje veikė miško pramonės ūkis). Pirmojo pasaulinio karo pradžioje kunigaikštis V.M. Radvila buvo mobilizuotas į carinės Rusijos kariuomenę ir žuvo ties Malviškėmis (Rytprūsiai), buvo palaidotas Kuchtičiuose (kapavietė neišliko).

Marija Magdalena Radvilienė save siejo su buvusios LDK kultūra, materialiai rėmė lietuvių ir baltarusių tautinius siekius. Varšuvoje kunigaikštienė lietuviams atidavė puikiai įrengtą, elektrifikuotą Kūdikėlio Jėzaus bažnyčią (matyt, kalba eina apie *Kūdikėlio Jėzaus ligoninės* koplyčią, XX a. pr. pertvarkytą į *Švč. Jėzaus Vardo bažnyčią* (); Antrajame pasauliniame kare nukentėjusi šventovė pokaryje buvo nugriauta.). Taip pat mieste leido naudotis sale–skatykla su lietuviška spauda; be to skyrė lėšų lietuviškos Londono Šv. Kazimiero bažnyčios statybai. Ji ženkliai prisidėjo ir prie Šv. Mikalojaus lietuvių bažnyčios parapijos namų Vilniuje atsiradimo. Finansinė parama taip pat buvo teikiama Žiburio švietimo organizacijai, lietuviškiems laikraščiams leisti. Lietuvių mokslo draugijai ji padovanojo virš 1000 knygų. Pirmojo pasaulinio karo metais kunigas Vincentas Borisevičius Minske buvo įkūręs ratelį moksleiviams šelpti, M.M.Radvilienė šiai organizacijai padovanojo ypatingos vertės sidabro servizą, kuris pokaryje buvo įvertintas 30 000 litų ir tapo Ateitininkų rūmų Kaune statybos finansinių lėšų pagrindu. Lietuvių draugija nukentėjusiems dėl karo šelpti ją išrinko savo garbės nare. Marija Magdalena Radvilienė Kuchtičiuose ir gretimuose kaimuose atidarė mokyklas valstiečių vaikams, finansiškai parėmė baltarusiškų knygų ir laikraščių leidimą. Minske jos lėšomis buvo atidaryta ligoninė ir keleta vaikų prieglaudų, skirtos stipendijos baltarusių studentams.

1918 m. pabaigoje Baltarusiją užėmus komunistams, ji grįžo į Varšuvą. 1922 m. apsigyveno Kaune ir priėmė Lietuvos pilietybę. M.K. Čiurlionio dailės muziejui padovanojo kontušo juostų kolekciją ir kt. meno vertybių. Vėliau išvyko į Bad Godesbergą Vokietijoje, nuo 1932 m. iki mirties gyveno Fribūre (Šveicarija). 2018 m. palaikai buvo perlaidoti Minsko Švč. Treybės (Šv. Roko) bažnyčioje.

## Įvertinimas
* Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino I laipsnio ordinas

## Šaltiniai

* Jonas Vytautas Bruveris. ''Čiurlionis ir kiti lietuviai Varšuvoje'' // 7 meno dienos Nr. 41 (1278), 2018-12-14
* Мікола Багадзяж. ''Я – беларуска... (Марыя Магдалена Радзівіл)'' // Беларуская мінуўшчына. № 1, 1996
* Радзівіл Марыя Магдалена (1861–1945) // Беларускія рэлігійныя дзеячы XX ст.: Жыццярысы, мартыралогія, успаміны. – Менск–Мюнхэн: Беларускі кнігазбор, 1999. ISBN 985-6318-65-3
* Ірына Масляніцына, Мікалай Багадзяж. ''Магдалена Радзівіл: з пакалення “знесеных ветрам”'' // www.sb.by/