open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kinijos–Šiaurės Korėjos santykiai

**Kinijos–Šiaurės Korėjos santykiai** – yra dvišaliai ryšiai tarp Kinijos Liaudies Respublikos ir Šiaurės Korėjos. Abi šalys viena kitą pripažino 1949 m. spalio 10 d. Kinijos ambasada yra įsikūrusi Pchenjane, o Šiaurės Korėjos – Pekine.

## Istorija

Kinija kariavo Šiaurės Korėjos pusėje 1950–1953 m. vykusiame Korėjos kare. Paskutiniai Kinijos kareiviai Šiaurės Korėją paliko 1958 m., pradėjus kilti abipusiam nepasitikėjimui po Kim Ir Seno vykdytos valdžios konsolidacijos, pašalinusios su Kinija artimus ryšius palaikiusius aukšto rango pareigūnus. Tuo metu prastėjant Kinijos ir Sovietų Sąjungos santykiams, Šiaurės Korėja išlaikė ryšius su abiem pusėm ir neretai panaudodavo priešpriešą savo naudai. Su Kinija 1961 m. buvo pasirašyta Draugystės, bendradarbiavimo bei abipusės pagalbos sutartis, deklaravusi stiprius dvišalius santykius ir užtikrinusi materialią Kinijos paramą Šiaurės Korėjai viso Šaltojo karo metu.

Šaltojo karo pabaiga, ekonominės reformos Kinijoje ir Kim Ir Seno mirtis padidino perskyrą dvišaliuose santykiuose. Nepaisant to, Kinija yra viena pagrindinių Šiaurės Korėjos sajungininkų. Nors Kinija nepritaria Šiaurės Korėjos vykdomai branduolinei programai ir palaikė tarptautinę sankcijų iniciatyvą, ji pasisako už režimo Šiaurės Korėjoje stabilumą, remia šalį humanitarine pagalba ir išlieka didžiausia Šiaurės Korėjos ekonomine partnere.

## Aukščiausio lygio susitikimai

Lentelėje pateikiami aukščiausio lygio susitikimai tarp Kinijos ir Šiaurės Korėjos, kurių metu susitiko tuometiniai abiejų pusių lyderiai.

## Šaltiniai
Posėdis

**Posėdis** – susirinkimo narių susitikimas, per kurį jie ilgesniam laikui (daugiau, nei keliom minutėm) neišsiskirsto.

Vienas ar daugiau posėdžių gali sudaryti vieną sesiją.

Posėdžio eigą aprašantis dokumentas vadinamas protokolu.

## Išnašos
Akelė (ežeras)

**Akelė** – ežerėlis Lietuvoje, Molėtų rajone, 6 km į šiaurės rytus nuo Mindūnų, Poviliškio miške, tarp Samavo ir Striko ežerų. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,09 km, plotis – iki 0,05 km. Altitudė 155,6 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais. Ežerėlis nenutekantis, priklauso Stirnių ežero baseinui (Lakajos upės baseinas).

## Šaltiniai
Tūkstantis Jakobo de Zuto rudenų

**Tūkstantis Jakobo de Zuto rudenų** () – britų rašytojo David Mitchell istorinis – mistinis romanas, išleistas 2010 m. ir aprašantis Olandų Rytų Indijos bendrovės prekybos posto Dedžimos (, ) gyvenimą sakoku periodu aštuonioliktojo amžiaus pabaigoje – devynioliktojo amžiaus pradžioje. Romano veiksmas prasideda 1799 m. ir trunka virš dvidešimt metų. Pagrindinis veikėjas Jakobas pradeda kaip eilinis prekybos posto tarnautojas, siekiantis per kelerius metus užsidirbti pakankamai pinigų, jog grįžęs į Europą galėtų vesti savo sužadėtinę. Tačiau dėl Olandų Rytų Indijos bendrovės žlugimo ir konfliktų su Britų imperija jis, kaip ir kiti Dedžimos darbuotojai, priverstas likti Japonijoje žymiai ilgesniam laikui. 

Istorinę informaciją apie Dedžimą bei apskritai XVIII a. Japoniją David Mitchel rinko ketverius metus. Romanas yra vertinamas dėl savo istorinio tikslumo net smulkiose detalėse. Paties rašytojo teigimu, romaną labai ilgai užtruko parašyti, kadangi dažnai tekdavo sustoti ir ieškoti informacijos, pavyzdžiui, ar tais laikais žmonės naudodavo skutimosi kremą ar ne, todėl vienas sakinys kartais užtrukdavo ir pusę dienos. Svarbesni istoriniai įvykiai taip pat minimi knygoje ir turi įtakos siužetui, pavyzdžiui, britų fregatos ataka, tačiau knygos versijoje jie dažnai stipriai pakeisti.

## Nuorodos ir šaltiniai
*Knygos aprašymas goodreads portale

### Išnašos
Kotryna Teterevkova

**Kotryna Teterevkova** (g. 2002 m. sausio 23 d.) – Lietuvos plaukikė, nacionalinė rekordininkė.

## Biografija
2018 m. Europos jaunimo čempionate pelnė bronzą 200 m plaukime krūtine ir aukso medalį 100 m plaukimo krūtine rungtyje. 2018 m. jaunimo olimpinių žaidynių dalyvė. Užimta 9-a vieta 50 m distancijoje, pelnyta bronza 100 m distancijoje ir sidabras 200 m distancijoje. Tais pačiais metais vykusiame Europos suaugusiųjų čempionate užimta 22-a vieta 200 m distancijoje ir 28 vieta 100 m plaukime krūtine.

2019 m. Klaipėdoje vykusiame Lietuvos U-23 plaukimo čempionate pagerino visų laikų Lietuvos 400 m moterų kompleksinio plaukimo rekordą. 2019 m. pelnė teisę dalyvauti 2019 m. pasaulio vandens sporto čempionate. 2019 m. Kazanėje vykusiame Europos jaunimo čempionate 50 m plaukimo krūtine rungtyje iškovojo sidabrą.

Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Teterevkova startavo plaukimo krūtine varžybose. Moterų 100 m nuotolio atrankoje lietuvė distanciją nuplaukė per 
1:06.82 ir pagerinusi savo asmeninį rekordą pateko į pusfinalio plaukimą. Pusfinalyje Teterevkova distanciją įveikė per 1:07.39 ir užėmė 14-ą vietą.

2021 m. Teterevkova debiutavo Tarptautinėje plaukimo lygoje (ISL). 2021 m. sezone ji atstovauja Los Andželo „Current“ klubui.

2022 m. vasario 19 d. Lietuvos žiemos pirmenybėse 200 m plaukimo krūtine finale distanciją įveikė per 2:22.88 ir pasiekė naują Lietuvos rekordą.

2022 m. Europos čempionate Romoje (Italija) Teterevkova iškovojo bronzos medalį moterų 200 m plaukimo krūtine rungtyje.

## Rekordai
### Lietuvos rekordai
* 200 m plaukimas krūtine (50 m baseinas): 2:22.88
* 400 m kompleksinis plaukimas (50 m baseinas): 4:58.04
* 400 m kompleksinis plaukimas (25 m baseinas): 4:51.94
* 200 m plaukimas krūtine (25 m baseinas): 2:20.94

## Šaltiniai
Saulius Čaplinskas

**Saulius Čaplinskas** (g. 1959 m. gegužės 8 d. Plonėne, Pakruojo rajone) – Lietuvos gydytojas, medicinos mokslų daktaras, profesorius.

## Biografija
1977 m. aukso medaliu baigė Kauno 5-ąją vidurinę mokyklą (dabar – Kauno Vinco Kudirkos progimnazija), 1984 m. – Kauno medicinos instituto (dabar – Lietuvos sveikatos mokslų universitetas) gydomosios medicinos studijas. Studijuodamas mediciną, 1981 m. įstojo į komunistų partiją.

Iki 1986 m. dirbo Kauno medicinos instituto Mikrobiologijos katedros dėstytoju, asistentu. 1986 m. įstojo į D. Ivanovskio virusologijos instituto virusologijos specialybės aspirantūrą, kur atliko mokslinius tyrimus ir 1989 m. apgynė daktaro disertaciją „ŽIV antikūnų aptikimo metodų kūrimas ir lyginamoji charakteristika“, už kurią suteiktas ir vėliau Lietuvos Mokslo Tarybos nostrifikuotas (1992 m.) medicinos mokslų daktaro laipsnis. Tai pirmoji Lietuvos mokslininko disertacija ŽIV infekcijos tema.

Yra dėstęs Kauno medicinos institute (dėstytas dalykas – mikrobiologija), Vilniaus universiteto Medicinos fakultete (dėstytas dalykas – virusinės infekcijos), Vilniaus pedagoginiame universitete (dėstytas dalykas – sveikatos rizikos veiksniai), Mykolo Romerio universiteto Socialinės politikos fakultete  (dėstyti dalykai – darbas su rizikos grupėmis bei socialiniai sveikatos veiksniai). Nuo 2002 m. MRU docentas, nuo 2011 m. – profesorius.

1988–2009 m. vadovavo Lietuvos AIDS centrui, 2009–2020 m. – Užkrečiamųjų ligų ir AIDS centro direktorius.

Per 2023 m. savivaldos rinkimus išrinktas į Vilniaus miesto savivaldybės tarybą, o 2024 m. išrinktas į Seimą.

## Išnašos

## Šaltiniai
* Kas yra kas Lietuvoje. Lietuvos pasiekimai. UAB „Neolitas“, 2004. p. 524.
* Kas yra kas Lietuvoje. Lietuvos pasiekimai. UAB „Neolitas“, 2008. p. 518.
* Kas yra kas Lietuvoje 2018. Šimtmečio leidimas. UAB „Leidybos studija“, 2018.
* Saulius Čaplinskas. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2015.
Nogalesas (Meksika)

**Nogalesas** (), oficialiai – ***Heroika Nogalesas*** (*Heroica Nogales*) – miestas šiaurės vakarų Meksikoje, Sonoroje, Jungtinių Amerikos Valstijų pasienyje, priešais Arizonos miestą Nogalesą. Per Nogalesą eina Hermosiljo–Tuksono geležinkelis ir plentas, yra nedidelis oro uostas. Vystoma mašinų gamybos, tekstilės, siuvimo pramonė, turizmas. Apylinkėse išplėtota gyvulininkystė (galvijų auginimas), kasama mangano rūda, auksas. Yra Švč. Gvadalupės Mergelės katedra, paminklas Meksikos–JAV karo didvyriams.

## Istorija
Nogalesas ėmė kurtis XIX a. pab., o miestu tapo 1920 m.

1918 m. rugpjūčio 27 d. kilo ginkluotas susidūrimas tarp Meksikos ir JAV Nogaleso miestų dėl pažeistos nedemarkuotos sienos. Konflikto metu žuvo virš 100 meksikiečių. Nogalesui dėl šio įvykio 1961 m. suteiktas „didvyriškojo miesto“ statusas.

## Šaltiniai
St Joseph's FC

**St Joseph's Football Club** – Gibraltaro futbolo klubas. Varžėsi Gibraltaro nacionalinėje futbolo lygoje.

## Istorija
Klubas įkurtas 1912 m. 2015 m. klubas gavo UEFA licenciją ir pradėjo dalyvauti atrankose į Europos klubinius turnyrus.

## Pasiekimai
;  **[[Gibraltar Football League]] / Gibraltaro Premier lyga**
* **Čempionai (1):** 1995–1996 m.
;  **Rock taurė**
* **Laimėtojai (9):** 1979, 1983, 1984, 1985, 1987, 1992, 1996, 2012, 2013 m.

## Sezonai

## Rezultatai Europos turnyruose

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Klubo oficiali svetainė
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Saitamos stadionas

**Saitamos stadionas** – įvairios paskirties stadionas Saitamoje, Japonijoje. Daugiausia naudojamas futbolo varžyboms. Talpina 63700 žiūrovus.

## Istorija

Atidarytas 2001 m. spalio 1 d. 2002 m. stadione vyko XVII pasaulio futbolo čempionatas.

2021 m. stadione vyko futbolo 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse varžybos.

## Šaltiniai
Samora de Hidalgas

**Samora de Hidalgas** () – miestas vidurio vakarų Meksikoje, Mičoakane, į pietryčius nuo Gvadalacharos, derlingame Cirondaro slėnyje, apsuptame Vulkaninės Kordiljeros. Plentai į Gvadalacharą, Kolimą, Moreliją. Vystoma maisto (pieno, konditerijos, daržovių ir vaisių apdirbimo) pramonė, dailieji keramikos dirbinių, krepšelių pynimo ir kiti amatai, apylinkėse – žemdirbystė (auginamos daržovės, braškės, gervuogės). Yra XIX a. pab. Švč. Guadalupės Dievo Motinos katedra, Švč. Mergelės Nekaltojo Prasidėjimo katedra (1832–1838 m.), veikia keletas muziejų, teatrų, 2 universitetai, technologijų mokykla. Netoli Samora de Hidalgo yra Kamekvaro ežero nacionalinis parkas.

## Istorija
1574 m. indėnų purepečų žemėse ispanai įkūrė Samora de Hidalgą (pavadintas pagal Samoros miestą Ispanijoje). Miesto teisės suteiktos 1825 m. XIX a. pab. išaugo kaip svarbus žemdirbystės centras.

## Šaltiniai
Lili buvo čia

**Lili buvo čia** () – 1989 m. Nyderlanduose sukurtas filmas, kurio pavadinimas anglakalbėse šalyse buvo pasirinktas pagal titulinę dainą – instrumentinę kompoziciją, kurią sukūrė ir atliko grupės „Eurythmics“ narys David A. Stewart ir Nyderlandų saksofonininkė Candy Dulfer. 

## Turinys

Paauglė Lili draugauja su netoliese esančioje karinėje bazėje tarnaujančiu juodaodžiu amerikiečiu ir svajoja su juo išvykti į JAV. Ji sužino esanti nėščia, tačiau jos draugą vakare užpuola ir nužudo. Lili tėvai, sužinoję apie jos nėštumą, išsiunčia ją į kitą miestą, kad ten ji pasidarytų abortą. Klinikoje mergina persigalvoja, tačiau lieka mieste, kur susipažįsta su Tedu – vaikinu, kuris priglaudžia vienišas merginas ir vėliau verčia jas užsiimti prostitucija. Lili nusprendžia pasirūpinti būsimo kūdikio ateitimi ir tampa plėšike.
Susirinkimo sesija

**Sesija** – seka iš vieno ar daugiau posėdžių, pratęsiančių vienas kitą.

Kartais, pavyzdžiui, parlamentuose, sesijų ribos būna nustatytos iš anksto.

„Robert's Rules of Order“ rekomenduoja nesujungti į sesiją posėdžių, vykstančių ilgą laikotarpį (pavyzdžiui, metus). Tai motyvuota tuo, kad tokiu atveju atmestas klausimas nebegali būti svarstomas iki sesijos pabaigos, tad laikinai susidariusi dauguma galėtų sukliudyti jį svarstyti.

## Išnašos
Jungtinės Karalystės moterų futbolo rinktinė

**Jungtinės Karalystės moterų futbolo rinktinė** – Jungtinei Karalystei atstovaujanti nacionalinė moterų futbolo komanda. Tarptautiniu mastu dalyvauja tik olimpinėse žaidynėse.

## Dalyvavimas čempionatuose
### Olimpinės žaidynės
Ukrainos moterų krepšinio rinktinė

**Ukrainos moterų krepšinio rinktinė** –  Ukrainos nacionalinė moterų krepšinio komanda. 

## Dalyvavimas čempionatuose
### Olimpinės žaidynės

### Pasaulio čempionatas

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Maurizio Sarri

**Mauricijus Sari** (*Maurizio Sarri*, g. 1959 m. sausio 10 d.) – Italijos futbolo treneris iš Neapolio, nuo 2019 iki 2020 m. vadovavęs Juventus FC klubui.

M. Sarri profesionaliai nežaidė futbolo, o treneriu tapo dar dirbdamas banke. 2005 m. jis tapo profesionaliu treneriu, pradėjęs darbą Serie B klube Pescara. 2014 m. su Empoli klubu treneris perėjo į Serie A lygą. Nuo to laiko jis vadovauja aukščiausio lygio komandoms – 2015–2018 m. laikotarpiu italas vadovavo savo gimtojo miesto Napoli klubui, 2018 m. vieną sezoną vadovavo Anglijos Chelsea komandai, su kuria laimėjo 2019 m. Europos lygą.

2019 m. birželio 16 d. M. Sari tapo Juventus klubo vadovu.

2020 m. rugpjūčio 8 d., praėjus dienai po Juvenus pralaimėjimo UEFA čempionų lygos rungtynėse su Olympique Lyonnais, treneris buvo atleistas iš pareigų.

## Šaltiniai
Kėgžlys

**Kėgžlys** arba **Akytė** – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 3 km į šiaurės rytus nuo Alantos. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,44 km, plotis – iki 0,24 km. Altitudė 127,5 m. Rytinis krantas aukštas, kiti žemesni, sausi, apaugę siaura medžių ir krūmų juosta. Pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Vakaruose išteka upelis (Virintos upės intako Vastapos baseinas). Šalia įsikūręs Runionių kaimas.

## Šaltiniai
Joe Choong

**Dž Čungas** (g. 1995 m. gegužės 23 d.) – Jungtinės Karalystės šiuolaikinės penkiakovės sportininkas, olimpietis.

## Biografija
2010 m. Choong tapo pirmuoju britu, kuris laimėjo Europos jaunimo čempionato aukso medalį. 2014 m. pasaulio suaugusiųjų čempionate britas užėmė 14-ą vietą. 2015 m. Europos čempionate užimta 7-a vieta ir pelnytas olimpinis kelialapis.

2016 m. vasaros olimpiadoje Čungas užėmė dešimtą vietą. 2018 m. Europos čempionate pelnyta bronza individualioje rungtyje. Tais pačiais metais vykusiame 2018 m. pasaulio šiuolaikinės penkiakovės čempionate pelnytas vyrų komandinės penkiakovės sidabras.

2019 m. laimėjo pasaulio taurės finalą ir pelnė pakvietimą į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes.

2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Choong laimėjo aukso medalį ir tapo pirmuoju britu vyru pelniusiu olimpinį aukso medalį.

## Nuorodos
* UIPM svetainėje
Nesvetingas Lankhmaras

**Nesvetingas Lankhmaras** () – amerikiečių rašytojo Fritz Leiber apysaka apie jo nuolatinius personažus Fafhrdą ir Pilkajį Peliautoją. Jame aprašoma šių dviejų vagių susipažinimo istorija. „Nesvetingas Lankhmaras“ buvo išleistas 1970 m., apsakymų rinkinyje „Kalavijai ir raganavimas“ (). Tuo metu apsakymus apie Fafhrdo ir Pilkojo Peliautojo nuotykius Leiberis rašė jau apie trisdešimt metų, todėl šis kūrinys gali būti laikomas priešistore.

1971 m. „Nesvetingas Lankhmaras“ buvo apdovanotas Nebula premija už geriausią apysaką ir 1971 m. laimėjo Hugo premiją už geriausią apysaką.

Lietuviškai apysaka pirmą kartą buvo išleista 1991 m. „Eridano“ leidyklos rinkinyje „Užslinks naktis“, pirmoje serijos „Pasaulinės fantastikos aukso fondas“ knygoje.

## Nuorodos ir šaltiniai

* Įrašas Internetinėje fantastikos duomenų bazėje
* Aprašymas Goodreads portale

### Išnašos
San Luis Rio Koloradas

**San Luis Rio Koloradas** () – miestas šiaurės vakarų Meksikoje, Sonoroje, Sonoros dykumoje, 75 km į pietryčius nuo Meksikalio, prie Kolorado žemupio kairiojo kranto, Jungtinių Amerikos Valstijų pasienyje (priešais Arizonos miestą San Luisą). Plentai į Meksikalį, Sonojtą, Jumą. Yra vietinės reikšmės oro uostas. Vystoma elektrotechnikos, siuvimo, maisto (malimo, citrusinių vaisių perdirbimo) pramonė, apylinkėse auginami javai, citrinos, medvilnė. Veikia 2010 m. įkurtas technologijų universitetas, teatras, krašto muziejus, yra Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia.

San Luis Rio Kolorado apylinkėse yra pasaulio paveldo objektai – El Pinakatės ir Didžiosios Altaro dykumos biosferos rezervatas bei Kalifornijos įlankos aukštutinės dalies ir Kolorado deltos biosferos rezervatas.

## Istorija
1907 m. Gonsalesų šeima Kolorado pakrantėje įkūrė rančą. 1917 m. pradėta steigti nausėdija, pavadinta San Luis Rio Koloradu. Miesto teisės suteiktos 1958 m.

Miestas yra seismiškai veiklioje vietovėje, dažni žemės drebėjimai. Didžiausias įvyko 2010 m. balandžio 4 d. (žuvo 4 žmonės).

## Šaltiniai
Caritas

„**Caritas**“ (lot. „gailestingumas“) – katalikiška labdaros organizacija. Tai savanorystės principu veikianti organizacija, teikianti įvairiopą labdarą (maistą, drabužius, vaistus, slaugos, socialines paslaugas) vargingai gyvenantiems žmonėms.

XIX a. pab. ėmė kurtis katalikiškos organizacijos, kuruojančios karitatyvinę veiklą. 1924 m. Amsterdame susikūrė tarptautinis „Caritas“ komitetas, 1951 m. Vatikane – tarptautinė konfederacija „Caritas Internationalis“. Dabar „Caritas“ skyriai veikia beveik visose pasaulio šalyse.

Lietuvoje „Caritas“ įkurtas 1926 m. (apvienijo keletą katalikiškų labdaros draugijų). TSRS laikais oficialiai uždraustas, veikė pogrindyje, 1989 m. atsikūrė. Nuo 1989 m. leidžia žurnalą „Artuma“ (iki 1997 m. „Caritas“). Pavaldi Lietuvos vyskupų konferencijai.

## Šaltiniai
Italijos moterų krepšinio rinktinė

**Italijos moterų krepšinio rinktinė** –  Italijos nacionalinė moterų krepšinio komanda. Pirmoji Europos čempionė.

## Dalyvavimas čempionatuose
### Olimpinės žaidynės

## Nuorodos
* Oficiali svetainė

## Šaltiniai
Vengrijos moterų krepšinio rinktinė

**Vengrijos moterų krepšinio rinktinė** –  Vengrijos nacionalinė moterų krepšinio komanda.

## Dalyvavimas čempionatuose
### Olimpinės žaidynės

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Švedijos moterų krepšinio rinktinė

**Švedijos moterų krepšinio rinktinė** –  Švedijos nacionalinė moterų krepšinio komanda.

## Dalyvavimas čempionatuose
### Olimpinės žaidynės

### Europos čempionatas

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Filandija

**Filandija** () – miestas Kolumbijoje, šiaurinėje Kindijo departamento dalyje, Centrinės Kordiljeros vakarinėje pašlaitėje, 26 km į šiaurę nuo departamento sostinės Armenijos. Verčiamasi daugiausia kavos auginimu.

## Istorija
Filandiją 1878 m. įkūrė naujakuriai iš Antiokijos. XX a. pr. buvo svarbus kavos auginimo centras, bet 4-ajame dešimtmetyje nustojo reikšmės, kai naujas greitkelis nutiestas toliau ir miestas tapo atkampus.

## Šaltiniai
* Loaiza Piedrahita, Oscar (2004), 'Los corredores del tiempo: Guía turística por la historia del Quindío''.
Taigan (safario parkas)

**Bilohirsko liūtų safario parkas „Taigan“** () – didžiausias Europoje liūtų ir kitų plėšriųjų žinduolių veislynas, safario parkas, esantis šalia Bilohirsko miesto, Kryme. Parkas įsikūręs už kelių kilometrų į pietus nuo Simferopolio–Feodosijos plento, netoli Taigano tvenkinio. Parke gyvena apie 60 liūtų, įskaitant retus baltuosius liūtus, ir 40 tigrų, šimtai kitų gyvūnų.

„Taigan“ parkas užima 32 ha teritoriją, kurioje liūtų safariui išnaudojama apie 20 ha, likusi dalis – stacionarus zoologijos sodas. Parko įkūrėjas ir savininkas – verslininkas Olegas Zubkovas (g. 1968), kuris taip pat vadovauja Jaltos zoologijos sodui.

## Istorija

„Taigan“ parko statyba prasidėjo 2006 m., jis buvo atidarytas lankytojams 2012 m. Parkas yra buvusios karinės bazės teritorijoje. Dalis neišvežtos kariškių įrangos buvo panaudota eksponuoti parke.

„Taigan“ parke yra didžiausia didžiųjų kačių kolekcija Europoje. Savo egzistavimo metu parkas tapo ne tik laukinių gyvūnų buveine, bet ir vienu iš liūtų ir tigrų veisimo centrų, įskaitant sėkmingą retų baltjų liūtų veisimą. Kai kurie „Taigan“ parke gimę gyvūnai išsiunčiami į jų natūralias buveines pagal nykstančių rūšių reprodukcijos programas.

2015 m. parko vadovas O. Zubkovas pradėjo konfliktuoti su atsakingomis valdžios institucijomis, dėl to 2015 m. gruodžio 10 d. parkas buvo uždarytas, tačiau 2016 m. balandžio 23 d. vėl atvertas lankytojams. Krymo teismas nuo 2019 m. gegužės mėn. uždraudė populiariose iškylose į liūtų aptvarus lankytojams, lydimiems „Taigan“ vadovo O. Zubkovo, glostyti gyvūnus. Parko darbuotojai ir vadybininkai jau paskelbė apie savo ketinimą atkurti galimybę lankytis ekskursijoms safario zonoje. Išlieka galimybė lankytojams šerti gyvūnus, įskaitant liūtus ir tigrus.

## Gyvūnai
Pagrindiniai „Taigan“ gyventojai yra liūtai, tigrai ir kitos didelės katės. Parke gyvena apie 60 suaugusių liūtų ir 40 tigrų, neskaitant jauniklių. Be to, čia yra jaguarai, leopardai, puma ir lūšis. Į parką gyvūnai atvyko iš Rusijos, Europos ir Afrikos zoologijos sodų. Be parko liūtų ir tigrų, galima pamatyti bizonus, jakus, žirafas, lemūrus, meškėnus ir daugelį kitų gyvūnų. Be to, parke įrengtas paukštynas, kuriame dalis sparnuočių laikomi voljeruose, kiti – laisvoje zonoje, kur lankytojai gali juos šerti ir bendrauti. Be kitų paukščių, čia gyvena rožiniai flamingai.

## Infrastruktūra
Parko infrastruktūra apima viešbutį, keletą kavinių, konferencijų salių, atrakcionų, suvenyrų parduotuvių, specialaus gyvūnų ėdalo pardavimo vietas. Parke važinėjama elektromobiliais. Vasarą iš parko skraidina privatus „Robinson Raven I“ sraigtasparnis, kuriuo galima iš paukščio skrydžio apžvelgti parko apylinkes arba nuskristi į kitą zoologijos sodą Jaltoje.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Birštono apžvalgos bokštas

**Birštono apžvalgos bokštas** – tai 51 m aukščio konstrukcija, kurios 45 m aukštyje įrengta apžvalgos platforma. Šio bokšto apžvalgos platforma yra iškelta aukščiausiame lygyje tarp visų Lietuvos apžvalgos bokštų.

## Paskirtis ir apylinkės

Birštono apžvalgos bokštas skirtas apžvelgti Nemuno kilpų regioninio parko kraštovaizdį. Už 450 m į vakarus driekiasi Škėvonių atodanga (gamtos paminklas), 1,5 km į rytus stūkso Birštono piliakalnis (Vytauto kalnas). Nuo bokšto žvelgiant į pietus, pietryčius, už 6,2 kilometro Nemuno kairiajame krante plyti Punios šilas, išsaugojęs Lietuvos pirmykščių girių bruožus. Už 7,9 kilometrų į pietvakarius plyti nedidelis Degsnės miškas, kurio maumedyne auga nemažai apie 46 m aukščio lenkinių maumedžių bei tarp jų aukščiausiu Lietuvos medžiu laikomas Degsnės miško maumedis.

## Vietovė
Birštono apžvalgos bokštas pastatytas Birštono savivaldybėje, Birštono kurortinio miestelio pietvakarinėje dalyje, ant kalvos 92 metrų aukštyje virš jūros lygio, apie 228 metrus į rytus nuo Nemuno pakrantės, apie 590 metrų nuo magistralinio A16 kelio Vilnius - Marijampolė.

## Bokšto duomenys
Birštono apžvalgos bokšto architektai - Donatas Malinauskas ir Vytautas Putna. Jo statybos užtruko kiek mažiau nei metus. Apžvalgos bokštas oficialiai atidarytas lankytojams nuo 2019 m. liepos 11 d. 

Statant bokštą, jo pagrindui naudotos metalinės konstrukcijos, o apdailai mediena. Į bokšto apžvalgos aikštelę esančią 45 m aukštyje, veda 300 laiptelių. Apžvalgos aikštelėje suprojektuoti ir sumontuoti skaidrių konstrukcijų grūdinto stiklo berėmiai turėklai, kurie atlaiko 2 kN šoninio vertimo jėgą. Sumontuotas keturšlaitis stogas – toks pat kaip tradicinių senųjų medinių gynybinių pilių sargybiniuose bokštuose, kurias statė baltų gentys. Bokšte įrengta dviguba įžeminimo sistema, turėklai pagaminti iš grūdinto neskylančio stiklo. Skaičiuojama, kad statant bokštą maumedžių tašų iš viso buvo sunaudota 38 kubiniai metrai. Jų bendras ilgis siekia apie 7 km, o visus juos pritvirtinti prireikė 10 tūkst. varžtų. Bokšto konstruktyvą sudaro erdvinė metalinių profilių konstrukcija. Šioms konstrukcijoms ir varžtiniams sujungimams sunaudota 111,6 tonų metalo.

## Taip pat skaitykite
* Lietuvos kraštovaizdžio apžvalgos bokštų sąrašas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* apstatyba.lt / Naujai statomas Birštono Nemuno kilpų apžvalgos bokštas – aukščiausias Lietuvoje 
* youtube.com / Birštone statomas aukščiausias apžvalgos bokštas Lietuvoje (įkelta 2019 m. vasario 18 d.)
* youtube.com / Virš Lietuvos: Birštono apžvalgos bokštas iš drono skrydžio. UHD 4k aerial video, DJI drone (įkelta 2019 m. birželio 24 d.)
Diana Zagainova

**Diana Zagainova** (g. 1997 m. birželio 20 d.) – Lietuvos lengvaatletė, kuri specializuojasi trišuolyje. Nacionalinė rekordininkė.

## Biografija
2017 m. Lietuvos lengvosios atletikos čempionate pirmą kartą tapo Lietuvos čempione.

2019 m. birželio 30 d. Šveicarijoje pasiekė naują Lietuvos moterų trišuolio rekordą - 14,43 m.

2020 m. vasaros olimpinių žaidynių moterų trišuolio atrankoje pasiekė 13,10 m rezultatą ir į finalą nepateko. Bendroje įskaitoje sportininkė užėmė 28-ą vietą.

2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Zagainova dalyvavo moterų trišuolio varžybose. Atrankos varžybose sportininkė neužfiksavo rezultato pirmais dviem bandymais, o paskutiniu šuoliu nušoko 12,86 m ir užėmė paskutinę 30-ą vietą.

## Nuorodos
* D.Zagainova IAAF puslapyje
Durgas

**Durgas** () – miestas rytų Indijoje, Čhatisgarhe, Šivanatho upės pakrantėje, Dekano plokščiakalnio šiaurėje. Rajono centras. Sudaro aglomeraciją (Durgas-Bhilainagaras) su pramoniniu Bhilajaus miestu ir keletu mažesnių miestų, kurioje gyvena >1 mln. žmonių. Veikia technologijų institutas.

## Šaltiniai
Šiaurės Airijos moterų futbolo rinktinė

**Šiaurės Airijos moterų futbolo rinktinė** – Šiaurės Airijai atstovaujanti nacionalinė moterų futbolo komanda. Veiklą koordinuoja Šiaurės Airijos futbolo asociacija.

## Dalyvavimas čempionatuose
### Pasaulio čempionatas
} 1991|| colspan="8"| *Nepateko*
|-
|| 1995|| colspan="8"| *Nedalyvavo*
|-
|| 1999|| colspan="8"| *Nedalyvavo*
|-
|| 2003|| colspan="8"| *Nedalyvavo*
|-
|| 2007|| colspan="8"| *Nepateko*
|-
|| 2011|| colspan="8"| *Nepateko*
|-
|| 2015|| colspan="8"| *Nepateko*
|-
|| 2019|| colspan="8"| *Nepateko*
|-
|**Iš viso**||0/8||0||0||0||0||0||0||0
|}

## Rekordai
2016 m. birželio 3 d. varžybose tarp Šiaurės Airijos ir Gruzijos rinktinių airė Simone Magill įmušė įvartį į Gruzijos vartus per 11 sekundžių nuo mačo pradžios. Tai tapo nauju pasaulio rekordu tarptautinėse moterų varžybose. 

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Latgalos zoologijos sodas

**Latgalos zoologijos sodas** () – Daugpilio savivaldybės išlaikoma įstaiga, zoologijos sodas, esantis Daugpilyje, Latvijoje. Zoologijos sodo kolekcija, apimanti daugiausia nedidelius egzotinius tropikų gyvūnus, įsikūrusi atskirame pastate miesto Esplanados mikrorajone.

## Istorija

Įstaiga skaičiuoja istoriją nuo 1987 m., kai buvo įkurtas jaunųjų zoologų būrelis. Tuomet jis glaudėsi Daugpilio pedagoginio instituto patalpose. Plečiantis tropinių gyvūnų kolekcijai, įstaiga perkelta į Jaunųjų gamtininkų stotį Vienybės gatvėje, kur gyvuoja iki šiol. Zoologijos sodas įsikūrė dviaukščiame pastate: apačioje – ekspozicija, viršuje - kabinetai, konferencijų salė, laboratorijos. 

Zoologijos sodo įkūrėjas ir direktorius – biologas Mihails Pupiņš. Keletą metų buvo keičiamas pastato patalpų išplanavimas ekspozicijos įkurdinimui, vykdomi gamtosauginiai darbai. 

Iš viso 2016 m. Latgalos zoologijos sodą aplankė 54 023 žmonės, iš jų apie 11 tūkst. lankėsi nemokamai (ikimokyklinio amžiaus vaikai ir kt.).

## Eksponatai

Daugelis šio zoologijos sodo eksponatų – įprasti vivariumų ar terariumų gyventojai. Įstaigoje sukurta tropinių augalų džiungles primenanti aplinka, gyvūnai laikomi modernioje, bet labai ribotoje erdvėje. Tai surikatos, makakos, naktinės beždžionės, marmozetės, šarvuočiai, voverinės skraiduolės, jūrų kiaulytės ir kiti smulkūs graužikai, kelių rūšių papūgos, smulkūs paukščiai giesmininkai, putpelės, gyvatės, driežai, vėžliai, varliagyviai (ypač varlės), žuvys (akvariuminės tropikų rūšys, taip pat ir eršketai, koi karpiai ir kt.), krokodiliniai kaimanai, bestuburiai (vorai, skorpionai, tarakonai, vabalai, kamanės, gyvalazdės, skruzdėlės, vėžiagyviai, pilvakojai). Įdomiausia rūšis yra pietų kalninė kiaulytė (*[[Microcavia australis]]*), kurios tikriausiai nėra kitame Europos zoologijos sode.

Atliekamas reikšmingas darbas su varliagyviais ir vėžliais, dalyvaujama keliuose (taip pat ir tarptautiniuose) projektuose, pvz. balinio vėžlio, raudonpilvės kūmutės ir lygiažvynio žalčio stebėjimas ir išsaugojimas.

Zoologijos sodo darbuotojai sukūrė projektą, kuriame numatyti nauji objektai tiek zoologijos sode, tiek unikalioje pelkėje, esančioje šalia institucijos. Planuojama joje įrengti 1,5 km pėsčiųjų taką pelkės gyventojų ir paukščių stebėjimui. 2019 m. gegužės mėn. paskelbtas atviras konkursas Latgalos zoologijos sodo infrastruktūros projektui sukurti.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Vyšninis barbusas

**Vyšninis barbusas** arba **vyšninis puntius** (*Puntius titteya*) – karpinių (*Cyprinidae*) šeimos žuvis. Vyšniniai barbusai gyvena Šri Lankos pietvakarių gėlo vandens rezervuaruose – Kelanio ir Nilvalo upių slėniuose.

## Aprašymas
Normalus kūno ilgis – 2,5 cm, kai kurie gali pasiekti 5 cm.

Patinai turi rausvą pilvą ir rudos-žalios spalvos nugarą, kurią nuo šonų atskiria plati ruda-raudona šoninė linija. Patelių pilvas yra blyškus, nugara yra gelsvai pilka, šoninė linija taip pat yra ruda-raudona.

## Laikymo sąlygos
Akvariumo talpa turėtų būti nuo 35 L,  temperatūra — 22-27 °C, pH — 6.0 – 8.0. 

## Išnašos
Krokuvos zoologijos sodas

**Krokuvos zoologijos sodas** () – zoologijos sodas, esantis Lenkijoje, Krokuvos mieste, ant Pustelniko kalvos Volskio miške. Zologijos sode yra apie 260 rūšių, 1500 gyvūnų, teritorija užima beveik 17 hektarų plotą. Metinis lankytojų skaičius siekia 300 tūkst.

Krokuvos zoologijos sodas yra akredituotas tarptautinėse organizacijose: Europos zoologijos sodų ir akvariumų asociacija (EAZA), Pasaulio zoologijos sodų ir akvariumų asociacija (WAZA).

  

## Istorija

Krokuvos Vavelyje viduramžiais buvo žvėrynas, kuriame buvo laikoma įvairių beždžionių, liūtų, kupranugarių, leopardų ir įvairių rūšių graužikų. Kai Lenkijos karalius Zigmantas Vaza persikėlė į Lenkijos sostinę Varšuvą, Vavelio žvėrynas sunyko. Nuo XVIII a. iki XIX a. pabaigos Krokuvoje buvo keletas kitų privačių žvėrynų. XX a. pradžioje Koperniko gamtos draugijos nariai W. Wober, K. Maślankiewicz, L. Holcer ir K. Łukaszewicz iškėlė iniciatyvą įkurti naują zoologijos sodą Volskio miške, šalia Belianų kamaldulių vienuolyno.

Naujas zoologijos sodas buvo iškilmingai atidarytas 1929 m. liepos 6 d. dalyvaujant Lenkijos prezidentui Ignacy Mościcki. Sodo atidarymo dieną buvo 94 žinduoliai, 98 paukščiai ir 12 roplių. Pirmuoju direktoriumi paskirtas Antoni Koziarz, kuris šiame pote išbuvo iki 1966 m.

Antrojo pasaulinio karo metais zoologijos sodas buvo administruojamas vokiečių valdžios, todėl artėjant karo frontui daugelis gyvūnų buvo evakuoti į kitus Vokietijos zoologijos sodus.

1963 m. įsteigta sodą administruojanti bendrovė „Miesto parkas ir zoologijos sodas“ (*Miejski Park i Ogród Zoologiczny*).
Šiuo laikotarpiu įstaigoje buvo atliekami rekonstrukcijos darbai.

Pagal retų rūšių veisimo programą, 2014 m. sode susilaukta andinio kondoro palikuonių. Kiti nelaisvėje gimę gyvūnai: karčiuotasis vilkas, snieginiai leopardai, jaguarai, fenekai, karakalai, europiniai vilpišiai, šiaurinės paprastosios lūšys, kuskusai (*[[Phalanger gymnotis]]*), juodakuodžiai mangabai (*Lophocebus aterrimus*), šimpanzės, baltarankiai gibonai ir paprastosios marmozetės.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
* Zoologijos sodo istorija
Šuns būda

**Šuns būda** – šuniui skirtas namelis ar kitas nedidelis panašus pastatas, buveinė su sienomis ir stogu, apsaugantys gyvūną nuo nepalankių oro sąlygų. Uždaroje būdoje įrengtas guolis gali teikti gyvūnui saugumo jausmą, nes joje galima pasislėpti, taip pat apsaugo nuo blogo oro (kritulių, šalčio), teikia pavėsį. Šuns būdos pastatomos saugomos teritorijos pasirinktoje vietoje, atskirame voljere, jos įrengiamos veislynuose, gyvūnų globos namuose.

## Konstrukcija
 
Žmonės šunims, kaip ir kitiems naminiams gyvūnams, dažnai pastato jų pačių namus primenančias mažesnes gyvenamųjų namų versijas. Šuns būdai pagaminti tinka daugelis medžiagų, tokių kaip natūrali mediena ar drožlių plokštė, kurie gali užtikrinti saugias ir higieniškas šuns laikymo sąlygas. Stogui uždengti naudojamos vandeniui nelaidžios dangos. Būdos valymo patogumui įrengiamas pakeliamas ar nuimamas stogas. Būda turi būti pakelta nuo žemės, kad ventiliuotųsi ir nedrėgtų jos pagrindas.

Būdos dydis, įėjimo angos (landos) išmatavimai priklauso nuo šuns dydžio. Šuo turėtų sugebėti stovėti savo būdoje, atsigulti ir apsisukti. Siekiant būdos viduje išlaikyti šilumą, ji neturėtų būti per daug erdvi ar per ankšta. Būdos aukštis parenkamas pagal šuns aukštį („h“): 

H_B=h \times 1,4,

čia 1,4 – vadinamasis „prabangos“ skaičius; pavyzdžiui, suaugęs vokiečių aviganis yra 60–70 cm aukščio, tad šiems šunims optimalus namelio aukštis būtų nuo 85 iki 100 cm. 

Būdoje, gyvūno guolyje, patiesiama pagalvėlė, čiužinys ar kita minkšta, apšiltinanti medžiaga. Natūralūs šiaudai - vienas geresnių pasirinkimų. Jei būda statoma atviroje, vėjuotoje erdvėje, šuns landa turėtų būti papildomai pridengta minkštos medžiagos gabalu, tačiau tai turi būti padaryta tik tada, kai šuo apsipranta su nauja buveine. Labai vėjuotose vietose prie būdos pristatomas prieangis, kuris apsaugotų nuo tiesioginio vėjo.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* How to build a small dog house
Duchovščina

**Duchovščina** () – miestas Rusijoje, Smolensko srityje, 57 km į šiaurės rytus nuo Smolensko, prie Vosticos upelio; rajono centras. Keliai į Smolenską, Jarcevą, Nelidovą. Vystoma maisto (duonos), medienos apdirbimo pramonė. Yra Švč. Dvasios Nužengimo cerkvė (1811–1819 m.).

## Istorija
Gyvenvietė ėmė kurtis apie XIII–XIV a. čia stovėjusį Švč. Dvasios moterų vienuolyną. 1777 m. Duchovščinai suteiktas miesto statusas. Nukentėjo per 1812 m. karą. TSRS metais plėtota linų pramonė.

## Šaltiniai
Dujūnas

**Dujūnas** () – miestas Kinijos Liaudies Respublikoje, Guidžou provincijoje, Guidžou plynaukštėje, 100 km į pietryčius nuo Guijango. Čianano bujų ir miao autonominės prefektūros centras. Geležinkelių mazgas. Cheminių trąšų, žemės ūkio mašinų, statybinių medžiagų, popieriaus, odos gaminių, pluošto gamyba.

## Istorija
Iki XX a. vid. Dujūnas buvo nedidelis miestas, bet komunistinės Kinijos laikais ėmė sparčiai augti plėtojant pramonę.

## Šaltiniai
Martinas Berkovecas

**Martinas Berkovecas** (g. 1994 m. kovo 30 d.) – Čekijos futbolininkas, vartininkas. Atstovavo „Žalgirio“ klubui.

## Karjera
Žaidėjas karjerą pradėjo gimtinėje. Priklausė Prahos „Slavia“ klubui, bet keletą metų skolinamas kitiems klubams.

### Vilniaus „Žalgiris“
2019 m. liepos 1 d. buvo pranešta, kad atstovaus Vilniaus „Žalgiriui“. 2019 m. sužaidė 15 rungtynių, gindamas žalgiriečių vartus.

2020 m. sezone sužaidė 14 rungtynių ir praleido 13 įvarčių.

### Brno „Zbrojovka“
2021 m. karjerą tęsė čekų Brno „Zbrojovka“ klube.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo A lygoje;

## Laimėjimai
; su FK Žalgiris
* **[[A lyga]]**
: čempionas: 2020;
: vicečempionas: 2019
* Supertaurė: 2020

## Išnašos

## Nuorodos
* Soccerway
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
Dhulė

**Dhulė** (, ) – miestas Indijoje, šiaurės vakarų Maharaštroje, Khandešo krašte, prie Pandžharos upės, Dekano plokščiakalnyje. Plentų mazgas (į Agrą, Mumbajų, Suratą, Kalkutą, Aurangabadą), geležinkelio stotis. Medvilnės valymo, maisto (pieno) pramonė. Aplink plyti medvilnės plantacijos, statomos vėjo jėgainės.

## Istorija
Dhulės kaimelis pradėjo augti XIX a. pr., ypač nuo amžiaus vidurio, kai nutiesti plentai, geležinkelis, išplėtota medvilnės pramonė.

## Šaltiniai
Stefano Kunčevas

**Stefano Kunčevas** (; g. 1987 m. rugpjūčio 24 d.) – buvęs Bulgarijos futbolininkas, vartininkas.

## Karjera
Kitados priklausė Plovdivo „Vektos“ klubui. Septyniolikos metų amžiaus debiutavo Lokomotiv Plovdiv. 2010–2013 m. priklausė Slavia Sofia, tačiau nuomos pagrindais buvo skolinamas Lokomotiv Plovdiv.

2014 m. atstovavo Černomorec Burgas, o netrukus perėjo į Levski Sofia. Rungtynėse prieš Stara Zagoros „Beroe“ vartininkas grubiai suklydo ir prarado trenerių pasitikėjimą.

2014–2015 m. rungtyniavo AÓ Trikala (Graikija). 2016 m. persikėlė į Egersunds IK (Švedija). 

2016 m. pasirašė sutartį su Gorna Oriachovicos „Lokomotiv“. 2017 m. birželio mėn. paliko klubą.

Nuo 2017 m. vasaros rungtyniavo Sandanskio „Vihren“. 2017 m. rugpjūčio 11 d. paskelbta apie naujoką.

2017–2018 m. priklausė Dobričiaus „Dobrudža“ klubui.

Nuo 2019 m. birželio atstovavo Klaipėdos „Atlantui“. Debiutavo rungtynėse prieš Marijampolės „Sūduvą“. Šiose rungtynėse prasileido 4 įvarčius. Varžovai nugalėjo Klaipėdos „Atlantą“ rezultatu 4-1. Atstovaudamas klubui 2019 m. A lygoje sužaidė ketverias rungtynes. Kadangi Klaipėdos „Atlantas“ turėjo finansinių problemų ir atsidūrė turnyrinės lentelės apačioje, nemažai žaidėjų paliko klubą.

2020–2023 m. priklausė Svogės „Sportist“. Žaidė Antroje lygoje. 2023 m. vasarą paliko klubą.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Friedrich Kästli

**Frydrichas Kestlis** (; 1893 m. sausio 30 d. Berne – 1972 m. vasario 28 d. Zydorfo miestelyje (Berno kantonas)) – Šveicarijos konsulinių įstaigų darbuotojas, pirmasis šios šalies diplomatas Lietuvoje.

## Biografija
Gimė statybininko šeimoje, kartu augo brolis Hansas – vėliau tapęs žinomu inžinieriumi statybininku ir parlamentaru.

1916–1919 m. studijavo Berno universitete, apgynė mokslų daktaro disertaciją iš valstybės valdymo srities. Dirbo Šveicarijos policijos Užsieniečių priežiūros skyriuje, o nuo 1922 m. iki išėjimo į pensiją – Užsienio reikalų ministerijos bendradarbis. 1922–1927 m. Šanchajuje (Kinija), 1927–1928 m. Glazge (Jungtinė Karalystė), 1929 m. Leipcige (Vokietija) buvo skiriamas konsuliariniu atašė. Vėliau dirbo vicekonsulu: 1930–1932 m. Leipcige, 1934–1935 m. Glazge, 1935 m. Miunchene (Vokietija). Konsulo pareigose darbavosi Miunchene (1936–1937 m.), Kaune (1936 m. rugsėjo 17 d. – 1940 m. spalio 25 d.) ir Nepriklausomos Kroatijos valstybės sostinėje Zagrebe (1941–1942 m.). Ilgą laiką (1947–1959 m.) Monrealyje (Kanada) užėmė generalinio konsulo pareigas. 1963 m. išleistas į užtarnautą poilsį.  

Buvo vedęs Lietuvos kariuomenės gydytojo Jono Augevičiaus dukterį Ireną (1920–2008), 1944 m. jiems gimė sūnus Vytis.

## Šaltiniai
* Friedrich Kästli // Historisches Lexikon der Schweiz
* Kaestli, Friedrich // Diplomatic Documents of Switzerland 1848-1975
* Igor Paponja. ''Die Biografie Friedrich Kästlis'' // Der „Unabhängige Staat Kroatien“ zur Zeit des Zweiten Weltkrieges (1941-1945) in den der Berichten des schweizerischen Vertreters in Zagreb 
* J.Survilaitė: Atsiminimai apie Ireną Aldoną Augevičiūtę–Kaestli 
 
## Nuorodos
* Friedrich Kästli // Helvetia und Lietuva = Helvecija ir Lietuva : auf den Spuren der Schweiz in Litauen / Judith Lewonig – Vilnius : Savas takas ir Ko, 2011, psl. 38
Černobylis (reikšmės)

**Černobylis** gali reikšti:

* Černobylis – miestas vaiduoklis Ukrainoje;
* Černobylis – JAV–JK televizijos mini serialas;

taip pat:
* Černobylio avarija – katastrofinė branduolinė avarija;
* Černobylio atominė elektrinė – vieta, kurioje nutiko pastaroji katastrofa;
* Černobylio rajonas – administracinis Kijevo srities vienetas buvusioje Ukrainos TSR, naudotas iki 1988 m.;
* Černobylio zona – uždaras rajonas, Ukrainoje, Kijevo srityje, aplink Černobylio AE, suformuotas 1986 m. po Černobylio katastrofos;
* Černobylio dienoraščiai – 2012 m. JAV siaubo filmas;
Dimitaras Petkovas

**Dimitaras Ivanovas Petkovas** (; g. 1987 m. rugpjūčio 24 d.) – Bulgarijos futbolininkas, saugas.

## Karjera
2017–2018 m. atstovavo FK Carsko Selo. 2018–2019 m. rungtyniavo FK Vihren Sandanski.

Nuo 2019 m. birželio atstovavo FK Atlantas. Debiutavo rungtynėse prieš FK Sūduva. 2019 m. sezone A lygoje atstovaudamas „Atlanto“ klubui sužaidė penkiolika rungtynių.

2020 m. atstovavo Dacia Unirea Brăila (Rumunija).

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* lietuvosfutbolas.lt
Horreum

***Horreum*** („sandėlis, klėtis, svirnas“) – Senovės Romos dideli, bent dviejų aukštų, viešo naudojimo sandėliai, tipiškai statomi visuose romėnų miestuose ir fortuose. Paprastai šiuose sandėliuose būdavo laikomi grūdai, alyvuogių aliejus, vynas, maisto produktai, audiniai, kartais net marmuras. Romos imperijos periodo pabaigoje Romos mieste buvo beveik 300 horrea sandėlių. Jų dydis priklausė nuo poreikio, mažesniuose miestuose ir fortuose horrea būdavo mažesni. Vienas didžiausių – *[[Horrea Galbae]]* Romoje – užėmė 21 tūkst. kvadratinių metrų ir turėjo apie 140 patalpų vien pirmame aukšte. Apytiksliais paskaičiavimais, jame buvo laikoma bent 53 milijonai amforų, arba 6 milijardai litrų alyvuogių aliejaus. Pirmieji žinomi horreum sandėliai buvo pastatyti antrame a. prieš mūsų erą. Pirmąjį viešo naudojimo sandėlį pastatė tribūnas Gajus Grakchas 132 m. pr. m. e.

Horrea dažnai būdavo statomi žymiai storesnėmis nei įprasta sienomis, siekiant apsaugoti nuo gaisrų. Grūdams skirtos patalpos grindys būdavo pakeltos ant kolonų, siekiant sumažinti drėgmę. Langai būdavo tik aukštai ir labai siauri, siekiant sumažinti įsilaužimų, vagysčių riziką. Durys apsaugojamos spynų ir skląsčių sistema, per siauros vežimams, todėl prekes greičiausiai įnešdavo ir išnešdavo rankiniu būdu. Vietoje laiptų juose būdavo rampos patogesniam sunkių krovinių užvežimui. Centriniame kieme dažnai būdavo įrengiamos parduotuvėlių (taberna) eilės, turgūs. Kai kurie būdavo dideli ir ištaigingi, savo paskirtimi tikriausiai buvo panašūs į modernius prekybos centrus.

Kiekvienas horreum turėdavo pavadinimą. Kai kurie būdavo pavadinami pagal paskirtį, tai yra, dažniausiai juose laikomas prekes, pvz., vašką (*horreum candelaria*). Kitus pavadindavo imperatorių, jų giminės narių, kitų aukštuomenės piliečių garbei, pvz., *Horrea Galbae* – Galbos sandėliai – pavadintas imperatoriaus Galbos garbei. *Horrea Epagathiana et Epaphroditiana* sandėliai Romos uoste Ostijoje turi išraižytą įrašą, skelbiantį, kad jie pavadinti pagal du atleistinius Epagatą ir Epafroditą, tikriausiai savininkus.

Pats žodis horreum (daug. horrea) vėliau buvo pradėtas taip pat vartoti nusakyti bet kokiai vietai, kurioje laikomos kokios nors gėrybės, net ir meno kūriniai ar knygos, kaip sutinkama Senekos raštuose.

## Nuorodos ir šaltiniai
* ostia-antica.org straipsnis apie ''Horrea Epagathiana et Epaphroditiana''

### Išnašos
Antaniškių ežeras

**Antaniškių ežeras** – ežerėlis Lietuvoje, Molėtų rajone, 3,5 km į šiaurės rytus nuo Molėtų. Ežerėlio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,11 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 146,9 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję ir apaugę medžiais bei krūmynais. Į pietryčius plyti Samanykščio pelkė. Per pelkę išteka upelis link Siesarties intako Veriko. Kiek atokiau į vakarus įsikūręs Šeštokiškių kaimas.

## Šaltiniai
Kioskas

**Kioskas** (iš  'gėlių paviljonas') – nedidelis pastatas, skirtas mažmeninei prekybai, maitinimo produktų pardavimui arba paslaugų teikimui.

## Žodžio kilmė
Žodis „kioskas“ atėjo į lietuvių kalbą iš  'būda', pers. *کوشک kushk* 'rūmai' arba  'gėlių paviljonas'. 

## Istorija
Pirmasis kioskas buvo pastatytas 1473 m. Mehmudo II valdymo laiku. 

Sultonas Achmedas III (1703–1730) pastatė stiklinį kambarį-kioską su vaizdu į rūmus.

Pirmasis savitarnos, interaktyvus kioskas buvo sukurtas 1977 m. Ilinojaus universitete „Urbana-Champaign“. Savitarnos kiosko sistema buvo įdiegta 1985 m. ir susidėjo iš daugiau nei 600 kioskų. Vos po šešerių metų, 1991 m., parodoje „Comdex“ buvo pristatytas pirmasis savitarnos kioskas su interneto ryšiu.

## Šaltiniai
Malkinė

**Malkinė**  – pagalbinio ūkio statinys, pašiūrė, funkcionali erdvė malkų laikymui ir apsaugai nuo kritulių. Joje malkos gali būti sukrautos tiek tvarkingomis eilėmis, tiek laisvai sumestos, gali būti suskirstytos pagal ruošos laiką (drėgnos, išdžiuvusios), medienos rūšį. Teisingai malkomis užpildytoje malkinėje vyksta savaiminis malkų džiuvimas ir vėdinimasis. Malkines statosi individualių gyvenamųjų namų, ūkinių pastatų, sodo namelių šeimininkai, apšildantys būstus, pagalbines patalpas malkomis ar jas naudojantys kitoms reikmėms (prie židinių, lauko kepsninių ir pan.). 

## Konstrukcija

Malkinė sodybos sklype pastatoma atskirai, pristatoma šalia pagrindinio pastato sienos (dažniausiai iš šiaurinės pusės), po stogo atbraila, taip pat gali būti įrengiama po vienu stogu didesniuose ūkiniuose statiniuose, pvz. kluonuose. Dažnai šalia malkinės yra vieta padėti malkinei medienai, medienos ruošos liekanoms, malkų smulkinimui (skaldymui). Didesnėse pašiūrėse skiriama vieta malkų paruošimui ir įrankiams po tuo pačiu stogu.

Malkinės statinys įrengiamas karkasinis, su sienomis ar be jų, su prieangiu. Sienos suformuojamos iš įprastos vertikalių ar horizontalių lentų apkalos, saugančios nuo aplinkos poveikio. Kitos malkinės turi perregimas, vėjo perpučiamas sienas, sudėtas iš atskirų karčių ar kuolų. Stogas – patikimai apsaugantis nuo kritulių, priklausomai nuo statinio dydžio, vienšlaitis ar dvišlaitis.

## Galerija


Seasoning Shed in Rhydycroesau woods - geograph.org.uk - 559856.jpg|Statomos malkinės karkasas (Anglija)
Brennholz 01.JPG|Malkos po stogo atbraila, prie kito pastato (Austrija)
Storage (138916769).jpeg|Su priekine atvira siena (Estija)
Large wood shed.jpg|Malkinė atviromis sienomis
La Buissière 2018 abc25.jpg|Surūšiuotų malkų laikymas (Prancūzija)
Millstätter Berg Sappl 2013 a.jpg|Malkinė mediena prie malkinės (Austrija)
The woodshed in Aizpute.JPG|Uždaras malkinės statinys (Latvija)


## Šaltiniai

## Nuorodos

* DIY Shed Building Tips
* Дровник для дачи и частного дома своими руками
Kumetynas

**Kumetynas** – dvaro samdinių darbininkų, kumečių gyvenamieji namai, pirkia. 

## Istorija

Kumetynas priklausė dvaro sodybos kompleksui. XVIII a. pabaigoje–XX a. viduryje kumetyne buvo įkurdinami samdomi, dvaro ūkyje dirbę darbininkai – kumečiai ir jų šeimos. Samdinių apgyvendinimui dvaro sodyboje buvo pastatomas tam skirtas gyvenamasis pastatas, dvarininkas leido laikyti gyvulius, skirdavo sklypą šeimos daržui. Priklausomai nuo dvaro valdų dydžio, jam galėjo priklausyti ne vienas, o daugiau kumetynų, pvz. Jašiūnų dvare buvo 3, Pakruojo dvare – 9 kumetynai.

Kaip visuomenės sluoksnis kumečiai išnyko, Lietuvoje įsitvirtinus sovietinei valdžiai, per 1940–1941 m. žemės reformą. Kumetynai, dažnai buvę erdvūs statiniai, kolūkiniais metais buvo paversti daugiabučiais būstais.

Istoriniuose aprašymuose minėtas kumetynuose buvęs samdinių išnaudojimas, vyravęs skurdas šiais laikais kumetyno sąvokai suteikia neigiamą prasmę, siejančią su tamsiu, asocialiu gyvenimu, vargana tikrove.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kultūros vertybių registras. Lietuvos dvarų kumetynai
Vaiškonių dvaras

**Vaiškonių dvaras** – dvaras, esantis Kėdainių rajone, Šėtos seniūnijoje. Į vakarus nuo Pagirių.

1565 m. minimas Vaiškonių dvaras. Dvaro sodybos fragmentai – medinio ponų namo liekanos su laibų kolonų portiku, ledainė, tvartas, kalvė, malūnas. Išdžiūvęs tvenkinys, dvaro medžių alėja. Sodyba – privati nuosavybė.

## Šaltiniai