open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mėgėjiška radijo stotis

**Mėgėjiška radijo stotis** – radijo stotis, kuri gali priimti-siųsti ir tik priimti ir yra skirta radijo mėgėjiškam ryšiui arba tokio ryšio stebėjimui, t. y. skirta radijo mėgėjų veiklai.

Priėmimo-perdavimo radijo stotis susideda iš siųstuvo, imtuvo ir antenos, o priėmimo – iš imtuvo ir antenos.

## Radijo mėgėjų veikla

Tai savanoriška fizinių asmenų radijo ryšio veikla, kai radijo ryšio stotys naudojamos asmeniniais tikslais ryšiams tarp radijo mėgėjų arba ryšiams tarp radijo mėgėjų stočių palaikyti, neturint su verslu susijusių tikslų ir iš jos nesipelnant.

## Radijo mėgėjai
Tai besidomintys radijomėgėjiška veikla žmonės, kurie išlaiko radijo mėgėjo kvalifikacinį egzaminą ir turi šiai veiklai leidimą (pvz., Lietuvoje išduotą RRT – Ryšių reguliavimo tarnybos), patys pasigaminę ar įsigiję tinkamas radijo ryšio priemones, specialiai radijo mėgėjams skirtais dažniais tarpusavyje užmezga ryšius eteryje (radijo bangomis, radijo ryšiu).

## Šaukiniai
Radijo šaukinys – elektroninių ryšių išteklius, kurį sudaro raidžių ir skaičių seka, naudojama stoties identifikavimui eteryje.

Radijo šaukinio skyrimas – teisės naudoti radijo šaukinį suteikimas, išduodant leidimą radijo mėgėjų veiklai ar leidimą naudoti radijo šaukinį, kuriame įrašytas šis radijo šaukinys.

Mėgėjiškos radijo stoties šaukinio pavyzdys – **LY2BMX**. Radijo šaukinys kiekvienu atveju yra visiškai unikalus ir vienintelis.
Dubrovicos kunigaikštystė

**Dubrovicos kunigaikštystė** () – XII a. – XVI a. Rusios kunigaikštystė Pripetės vidurupyje, dab. Ukrainos Rovno srities) šiaurėje ir gretimose teritorijose Baltarusijoje. Sostinė Dubrovica.

## Istorija
Iki XII a. pabaigos kunigaikštystė vystėsi kaip Turovo-Pinsko žemės dalis. Ji pirmą kartą suformuota XII a. pabaigoje, kuomet Turovo Jurijus Jaroslavičius ją kaip dalinę kunigaikštystę davė valdyti savo sūnui Glebui. Šis minimas Kijevo kunigaikščio Sviatoslavo žygyje prieš polovcus. Jo įpėdinis Aleksandras 1223 m. minimas Kalkos mūšyje su mongolais, kur žuvo. 1240 m. Kryžiuočiai nusiaubė Dubrovicą ir žinios apie kunigaikštystę galutinai nutrūko.

Nuo XIV a. Dubrovica atiteko LDK, o Vytautas ją atidavė valdyti Jonui Alšėniškiui. Jis čia pradėjo Kunigaikščių Alšėniškių Dubrovickių giminė, kuri viešpatavo valstybėje.

XVI a. kunigaikštystė prijungta prie Trakų vaivadijos.

## Kunigaikščiai
Ankstyvuoju laikotarpiu Dubrovicą valdė Riurikovičių Turovo atšakos atšaka, kurios pradininkas buvo Jaroslavas Jurjevičius. Žinomi tik du kunigaikščiai:
* Glebas Jurjevičius (1168–1190)
* Aleksandras Glebovičius (1190–1223)
Liubaro mūšis

**Liubaro mūšis** – karinių susirėmimų seka, vykusi 1660 m. nuo rugsėjo 24 iki 27 d., tarp ATR, Vygovskio kazokų, Krymo totorių ir Maskvos didžiosios kunigaikštystės bei Zaporožės kazokų, Liubaro apylinkėse šiandienos Ukrainoje.
Cordon Bleu

**Kordon blu** ( – mėlyna juosta) – džiūvėsiuose apvoliotas veršienos šnicelis, įdarytas sūriu ir kumpiu. Šis patiekalas pradėtas gaminti Šveicarijoje XX a. viduryje.

Cordon Bleu gaminimas tarp dviejų plonų veršienos gabalų idėjus po griežinėlį sūrio (geriausiai tinka Ementalis, Griuerio sūris arba Rakletas) bei neriebaus virto ar šalto rūkymo kumpio. Kepsnio kraštus sukabinus mediniais krapštukais, paniruoti miltuose, kiaušinio plakinyje bei džiūvėsiuose ir kepti lydytame svieste.

Cordon Bleu galima pagaminti ir storesniame mėsos gabalėlyje padarius kišenę ir į ją įdėjus įdarą. Vietoje veršienos gali būti naudojama kiauliena ar vištienos krūtinėlės mėsa.

## Nuorodos
* Vištienos kepsnio Cordon Bleu gamyba (video)
Čiudnovo mūšis

**Čiudnovo mūšis** () – mūšis, įvykęs 1660 m. rugsėjo 27-lapkričio 4 d., tarp ATR, Vygovskio kazokų, Krymo totorių ir Maskvos didžiosios kunigaikštystės bei Zaporožės kazokų, Čiudnovo apylinkėse dabartinėje Ukrainoje. Mūšis baigėsi triuškinama lenkų pergale ir Čiudnovo paliaubomis. Visa Maskvos armija, įskaitant jos vadą, totorių buvo paimta į nelaisvę. Mūšis buvo didžiausia lenkų pergalė prieš rusų pajėgas iki 1920 m. Varšuvos mūšio.

1660 m. Rusijos caras Aleksejus I nurodė Vasilijui Šeremetjevui atnaujinti karo veiksmus ir nustumti lenkus toliau į vakarus, užimti Lvovą ir taip užsitikrinti ginčijamų teritorijų Ukrainoje kontrolę.

1660 m. rugsėjį, Rusijos kariuomenės vadas Šeremetjevas vadovaudamasis klaidinga informacija pagal kurią Lenkijos kariuomenė buvo vertinama kaip žymiai mažesnė nusprendė surasti ir sunaikinti lenkų pajėgas su savo armija, kurią jis laikė žymiai didesne (15 000 rusų karių ir 15000-35000 sąjungininkų kazokų). Jis tikėjosi susidurti su 10 000 didžiojo etmono Stanislovo Potockio karių ir nežinojo, kad prie jų netrukus prisijungė apie 12 000 Jurgio Sebastijono Liubomirskio karių, kurie neseniai nugalėjo rusų kariuomenę Lietuvoje. 

Lenkų vadai etmonai Potockis ir Liubomirskis turėjo žymiai geresnius žvalgybos duomenis (jiems talkino ir Ivano Vygovskio šnipų tinklas) ir greitai suprato Šeremetjevo klaidą.

Rugsėjo 27 d. lenkų ir totorių pajėgos apsupo įtvirtintą Šeremetjevo stovyklą ir lapkričio 4 d. privertė kapituliuoti.

## Pasekmės
Lenkai sunaikino didžiąją dalį rusų pajėgų, susilpnino kazokus ir išlaikė savo sąjungą su Krymo totoriais. Lenkija, nepaisant pergalės masto ja menkai pasinaudojo; lenkų kariuomenė atsitraukė neorganizuotai (mažai padėta sužeistiesiems, dėl to šimtai mirė jau po mūšio). Be to didžiajai armijos daliai nebuvo išmokėti atlyginimai, o tai sukėlė 1661 m. maištus. Dėl to Lenkija negalėjo perimti iniciatyvos ir leido Maskvai atkurti savo kariuomenę.

## Nuorodos
RKL 2014-2015 m. sezonas

**[[RKL]] 2014–2015 metų sezonas** – 10-as lygos sezonas, kuriame dalyvavo 34 klubai. 16 varžėsi A divizione, 18 B divizione. Lygos nugalėtojai - Telšių „Telšiai". 

## Reguliarusis sezonas
### A divizionas

### B divizionas

## Atkrintamosios varžybos (A divizionas)
### Aštuntfinaliai

### Finalai

## Atkrintamosios varžybos (B divizionas)
### Aštuntfinaliai

### Finalai
Rearviewmirror (Greatest Hits 1991–2003)

**„Rearviewmirror (Greatest Hits 1991–2003)“** – amerikiečių alternatyvaus roko grupės „Pearl Jam“ dviejų diskų geriausiųjų dainų rinkinys, išleistas 2004 . lapkričio 16 d. Per pirmąją savaitę buvo parduota 96,000 kopijų ir albumas debiutavo šešioliktoje „Billboard 200“ topo vietoje. JAV albumas yra tapęs platininiu.

## Albumo detalės
Albume esančios dainos „Alive“, „Once“ ir „Black“ buvo iš naujo sumiksuotos grupės prodiuserio Brendan O’Brien. Taip pat albume turėjo pasirodyti ir Victoria Williams dainos „Crazy Mary“ koveris, tačiau prieš pat išleidimą buvo pakeistas dainos „Man of the Hour“. Tai – paskutinis grupės albumas, išleistas „Epic Records“ leidykloje.

## Dainų sąrašas

## Kūrybinė grupė

;Pearl Jam
* Stone Gossard&nbsp;– gitara
* Jeff Ament&nbsp;– bosinė gitara, fotografijos
* Eddie Vedder&nbsp;– vokalas, gitara
* Mike McCready&nbsp;– gitara
* Dave Krusen&nbsp;– būgnai
* Dave Abbruzzese&nbsp;– būgnai
* Jack Irons&nbsp;– būgnai
* Matt Cameron&nbsp;– būgnai

;Papildomi muzikantai ir leidybinė grupė
* Matt Bayles, John Burton, Carem Costanzo, Don Gilmore, Dave Hillis, Sam Hofstedt, Adrian Moore, Adam Samuels, Kevin Scott, Trina Shoemaker, Ashley Stubbert&nbsp;– suvedimas
* Tchad Blake&nbsp;– prodiusavimas, suvedimas
* Nick DiDia&nbsp;– suvedimas
* Brett Eliason&nbsp;– prodiusavimas, suvedimas
* Boom Gaspar&nbsp;– vargonai, pianinas
* Adam Kasper&nbsp;– prodiusavimas, suvedimas
* Brad Klausen&nbsp;– dizainas
* Bob Ludwig&nbsp;– garso dizainas
* Lance Mercer&nbsp;– fotografijos
* Brendan O’Brien&nbsp;– prodiusavimas, suvedimas, bosinė gitara (dainoje „I Got Id“), pipe organ, vargonai, pianinas, naujas suvedimas (dainose „Once“, „Alive“ ir „Black“)
* Tim Palmer&nbsp;– suvedimas
* Rick Parashar&nbsp;– prodiusavimas, suvedimas
* Pearl Jam&nbsp;– prodiusavimas
* George Webb&nbsp;– įranga
* Neil Young&nbsp;– gitara (dainoje „I Got Id“)

## Topai
Pornorama (2007 filmas)

**Pornorama** – 2007 m. Vokietijoje sukurta komedija.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Benno Furmann – Fredis
* Tom Schilling – Benis
* Karoline Herfurth – Lucė
* Valentina Lodovini – Džina Ferari

## Turinys

Septintojo dešimtmečio Vakarų Vokietija. Benis svajoja tapti režisieriumi, tačiau, tenkindamas velionio tėvo norą, mokosi policijos mokykloje. Kartą pasiųstas filmuoti protestuotojų, jis susipažįsta su Luce, tačiau mergina priklauso maištaujančiam jaunimui ir Benis negali jai prisipažinti kas esąs iš tiesų.

Tuo metu jo vyresnis brolis Fredis pakliūna į bėdą ir jam skubiai reikia pinigų. Žinodamas brolio aistrą filmuoti, jis pasiūlo sukurti filmą. Surenkama keista komanda: prodiuseris (picerijos savininkas italas), apšvietėjas (vaikinas, besimokantis elektriko specialybės), stilistė (mergina, baigusi kirpėjų kursus) ir į pensiją išėjęs garso operatorius. Sužinojęs, kad brolis sumanė užsidirbti sukurdamas pornografinį filmą, Benis atsisako, nes bijo būti išmestas iš policijos mokyklos. Vis dėlto Fredžiui apeliuojant į broliškus jausmus, pavyksta įkalbinti Benį imtis darbo, tačiau čia ir prasideda bėdos. Kaip Beniui sukurti pornografinį filmą, jei jis pats nėra turėjęs merginos? Kaip parašyti scenarijų, kuomet pagrindinė filmo aktorė Džina Ferari, kurią atsivedė „prodiuseris“, nemoka vokiškai? Koks tai bus pornofilmas, kai likus nufilmuoti paskutinę sceną, Džina kategoriškai atsisako apsinuoginti? Ir kaip sumontuoti juostą, kad šios neuždraustų cenzūrą?

Be visų šių bėdų Benis dar turi stengtis, kad Lucė nesužinotų, jog jis policininkas ir kad policija nesužinotų jį kuriant pornografiją.
Mindaugas Girdžiūnas

**Mindaugas Girdžiūnas** (g. 1989 m. sausio 20 d. Klaipėdoje) – Lietuvos krepšininkas, rungtyniaujantis Klaipėdos „Neptūno“ klube. 2016 m. birželio 29 d. debiutavo Lietuvos rinktinėje draugiškose rungtynėse prie Naujosios Zelandijos komandą.

2017 m. gruodžio 10 d. iškilus Klaipėdos „Neptūno“ finansinėms problemoms, M. Girdžiūno kontraktas buvo išpirktas Vilniaus „Lietuvos ryto“ 2019 m. liepos pradžioje kontraktas buvo pratęstas dar dviem metams.

2022 m. liepos pabaigoje sugrįžo į Klaipėdos „Neptūno“ klubą ir pasirašė dvejų metų sutartį.

## Pasiekimai
* 2022 m. LKL čempionas
* 2014 m., 2016, 2018, 2019, 2021 m. Lietuvos krepšinio lygos II vietos laimėtojas
* 2019 m. Karaliaus Mindaugo taurės laimėtojas
* 2025 m.  Karaliaus Mindaugo taurės vicečempionas  (Klaipėdos „Neptūnas“)

## Šaltiniai
Europos pašto ir telekomunikacijų administracijų konferencija

**Europos pašto ir telekomunikacijų administracijų konferencija** (CEPT) buvo įkurta 1959 m. birželio 26 d. kaip Europos valstybių telekomunikacijų ir pašto organizacijas koordinuojanti institucija. Akronimas kilęs iš prancūziško pavadinimo varianto *Conférence européenne des administrations des postes et des télécommunications*.

CEPT buvo atsakinga už Europos telekomunikacijų standartų instituto (ETSI) įsteigimą 1988 m.

CEPT struktūra skirstoma į tris pagrindines dalis:
* Elektroninių ryšių komitetas (ECC) yra atsakingas už radijo ryšio ir telekomunikacijų reikalus. ECC sudarytas 2001 m. rugsėjį susijungus ECTRA ir EMTT (Europos radijo ryšio komitetas)
** ECC nuolatinis sekretoriatas yra Europos elektroninių ryšių tarnyba (ECO)
* Europos pašto reguliavimo komitetas (CERP, ) yra atsakingas už pašto reikalus
* Komitetas dėl TTS politikos (Com-TTS) yra atsakingas už CEPT veiksmų koordinavimo organizavimą, rengiantis TTS Tarybos veiklos posėdžių eigai, įgaliotoms konferencijoms, Pasaulio telekomunikacijų plėtros konferencijoms, Pasaulio telekomunikacijų standartizacijos asamblėjoms.

## Valstybės narės
*2007 m. spalio mėn. duomenimis: 48 valstybės.*

Airija, Albanija, Andora, Austrija, Azerbaidžanas, Baltarusija, Belgija, Bosnija ir Hercegovina, Bulgarija, Čekija, Danija, Estija, Graikija, Gruzija, Islandija, Ispanija, Italija, Jungtinė Karalystė, Juodkalnija, Kroatija, Kipras, Latvija, Lenkija, Lichtenšteinas, Lietuva, Liuksemburgas, Makedonija, Malta, Moldova, Monakas, Nyderlandai, Norvegija, Portugalija, Prancūzija, Rumunija, Rusija, San Marinas, Serbija, Slovakija, Slovėnija, Suomija, Švedija, Šveicarija, Turkija, Ukraina, Vatikanas, Vengrija, Vokietija.

## Taip pat skaitykite
* Tarptautinė telekomunikacijų sąjunga
* Pasaulinė pašto sąjunga
* WiMAX

## Nuorodos
* http://www.cept.org CEPT tinklalapis
* http://www.cept.org/ecc ECC tinklalapis
* http://www.cept.org/ECO ECO tinklalapis
* http://www.cept.org/CERP CERP tinklalapis
* http://www.cept.org/Com-ITU Com-TTS tinklalapis
Sarah Bray

**Monique Wersant** (g. 1966 m. rugsėjo 9 d.) – Liuksemburgo dainininkė. Atlikėja geriausiai žinoma sceniniu vardu ***Sarah Bray***.

Wersant šiuo metu dirba bankininkystės sektoriuje, laisvalaikį sieja su muzika. Kartu su kompozitoriumi Patrick Hippert 1985 metais suformavo muzikinę grupę „Skara Bray“, kur ji buvo vokalistė ir lyderė. 1990-aisiais grupė išleido albumą „New Blue“.

1991 metais Romoje (Italija) vykusioje 1991 m. „Eurovizijoje“ kaip Liuksemburgo atstovė pasirodė su daina „Un baiser volé“ (). Daina, įvertinta 29 taškais, tais metais aplenkė aštuonis konkurentus ir užėmė 14 vietą.

## Nuorodos
* Daina ''Un baiser volé''

|-
Bronius Liesis

**Bronius Liesis** (1886 m. – 1942 m. kovo 25 d., Rešiotai, Krasnojarsko kraštas, Nižnij Ingašo rajonas, TSRS) – Lietuvos pedagogas, visuomenininkas.

## Biografija
Mokėsi kunigų seminarijoje, dėstė lotynų kalbą. Vėliau studijavo Kauno universiteto Humanitarinių mokslų fakultete, gavo teisę dėstyti lietuvių ir lotynų kalbas. Dirbo Ramygalos vidurinės mokyklos direktoriumi (iki 1929 m.), iš ten buvo perkeltas į Utenos valdžios gimnaziją, po dvejų metų – į Jurbarką, kur iki karo dirbo Jurbarko gimnazijos direktoriumi. 1941 m. birželio 14 d. ištremtas į Rešiotų lagerį (Krasnojarsko kraštas, Nižnij Ingašo rajonas), kur tardomas mirė.

## Šeima
Žmona Marijona Juodikaitė. Sūnūs Bronislovas Liesis ir Antanas Liesis po karo įsitraukė į partizaninę veiklą, abu žuvo. Dukterys Danutė ir Stefanija kartu su žmona ištremtos į Komiją. 1944 m. Marijona ir Stefanija mirė tremtyje. Nepriklausomybės atkūrimo sulaukė vienintelė šeimos narė Danutė Liesytė.

## Šaltiniai
Laisvoji prekyba

**Laisvoji prekyba** – tarptautinėse rinkose taikoma politika, kur vyriausybės neriboja importų ar eksportų prekybos kliūtimis. Tokios prekybos pavyzdys yra Europos Sąjunga / Europos ekonominė erdvė ir Šiaurės Amerikos laisvos prekybos sutartis. Šie susitarimai įgalino atvirąsias rinkas. Dauguma valstybių šiandieną yra Pasaulio prekybos organizacijos (PPO), daugiašalio prekybos susitarimo, narės.

Tačiau dauguma vyriausybių vis dar taiko kai kurias protekcionistinės politikos kryptis, kurios skirtos remti vietos užimtumą, pavyzdžiui, taikant muitus importui ar subsidijas eksportui. Vyriausybės taip pat gali apriboti laisvąją prekybą limituodamos gamtos išteklių eksportą. Tarp kitų kliūčių, galinčių trukdyti prekybą, yra importo kvotos, mokesčiai ir nemuitinės kliūtys, kaip antai reglamentuojantys teisės aktai.

## Laisvosios prekybos bruožai
Laisvosios prekybos politika paprastai skatina šias funkcijas:

* prekyba prekėmis be mokesčių (įskaitant muitus) ar kitų prekybos kliūčių (pvz., kvotų importui ar subsidijų gamintojams);
* prekyba paslaugomis be mokesčių ar kitų prekybos kliūčių;
* „prekyba be ją iškreipiančių politikos krypčių“ (pvz., mokesčių, subsidijų, reglamentų ar įstatymų), kurios suteikia kai kurioms įmonėms, namų ūkiams ar gamybos veiksniams pranašumą prieš kitus;
* nereglamentuojama prieiga prie rinkos;
* nereglamentuojama prieiga prie rinkos informacijos;
* įmonių negalėjimas iškreipti rinkų per vyriausybės nustatytą monopoliją ar oligopolijos įtaką;
* prekybos susitarimai, kurie skatina laisvą prekybą.

## Taip pat skaitykite

* Laisvosios prekybos sritis
* Laisvosios prekybos zona
* Ofšoringas
* Prekybos blokas

## Išnašos
Dirvapintė

**Dirvapintė** (*Albatrellus*) – dirvapintinių (*Albatrellaceae*) šeimos grybų gentis.

Vaisiakūniai vienamečiai, susideda iš kepurėlės ir šoninio arba centrinio koto, kartais kelių kepurėlių kotai pamatais suaugę, mėsingi, dažniausiai trumpaamžiai. Kepurėlių paviršius plikas, lygus arba sutrūkinėjęs. Trama vienalytė, balta. Poros taisyklingos, mažos. Auga ant žemės.

Lietuvoje žinomos 2 rūšys:
* Avinė dirvapintė (*Albatrellus ovinus*)
* Žalioji dirvapintė (*Albatrellus cristatus*)
Europos Parlamento pirmininkas

**Europos Parlamento Pirmininkas** – renkamas dvejiems su puse metų, t. y. pusei EP kadencijos, ir gali būti perrenkamas. Jis atstovauja Parlamentui palaikydamas išorės ryšius ir santykius su kitomis Bendrijos institucijomis. 

Nuo 2022 m. EP pirmininko pareigas eina Maltos politikė Roberta Metsola.

## Vaidmuo

Pirmininkas, kuriam padeda 14 pavaduotojų, vadovauja Europos Parlamento ir jo organų (Biuro ir Pirmininkų sueigos) veiklai ir per plenarinius posėdžius vykstančioms diskusijoms. Kasmet dvylika plenarinių sesijų vyksta Strasbūre, o šešios papildomos – Briuselyje.

Pirmininkas prižiūri, kad būtų laikomasi Europos Parlamento darbo tvarkos taisyklių, ir tarpininkaudamas užtikrina sklandžią šios institucijos ir jos organų veiklą.

Pirmininkas atstovauja Parlamentui, kai šis tvarko teisinius reikalus ir palaiko visus išorės ryšius. Jis išsako nuomonę visais svarbiais tarptautiniais klausimais ir teikia rekomendacijas, kaip stiprinti Europos Sąjungą.

Kiekvieno Europos Vadovų Tarybos susitikimo pradžioje Parlamento Pirmininkas išsako Parlamento nuomonę ir poziciją į darbotvarkę įtrauktomis specialiomis temomis ir klausimais.

Europos Parlamentui priėmus Europos Sąjungos biudžetą, jį savo parašu tvirtina Pirmininkas.

Europos Parlamento Pirmininkas kartu su Tarybos Pirmininku pasirašo teisės aktus, priimtus pagal įprastą teisėkūros procedūrą.

## Rinkimai
Kandidatas, per slaptą balsavimą surinkęs absoliučią balsavusių narių balsų daugumą, išrenkamas Pirmininku. Jeigu po trijų balsavimų nė vienas kandidatas nesurenka absoliučios balsų daugumos, per ketvirtą balsavimą Pirmininkas renkamas paprasta balsų dauguma.

Pirmininkas renkamas dvejiems su puse metų, t. y. pusei Parlamento kadencijos, kuri gali būti tęsiama.

## Pareigos

Pirmininkas vadovauja Parlamento veiklai, pirmininkauja plenariniams posėdžiams ir tvirtina biudžetą. Jis atstovauja Parlamentui, palaikančiam išorės ryšius ir ryšius su kitomis Bendrijos institucijomis.

## EP pirmininkai

* 1952–1954: Paul Henri Spaak
* 1954: Alcide de Gasperi
* 1954–1956: Giuseppe Pella
* 1956–1958: Hans Furler
* 1958–1960: Robert Schuman
* 1960–1962: Hans Furler
* 1962–1964: Gaetano Martino
* 1964–1965: Jean Duvieusart
* 1965–1966: Victor Leemans
* 1966–1969: Alain Poher
* 1969–1971: Mario Scelba
* 1971–1973: Walter Behrendt
* 1973–1975: Cornelis Berkhouwer
* 1975–1977: Georges Spénale
* 1977–1979: Emilio Colombo
* 1979–1982: Simone Veil
* 1982–1984: Piet Dankert
* 1984–1987: Pierre Pflimlin
* 1987–1989: Lord Plumb
* 1989–1992: Enrique Barón Crespo
* 1992–1994: Egon Klepsch
* 1994–1997: Klaus Hänsch
* 1997–1999: José Maria Gil-Robles
* 1999–2002: Nicole Fontaine
* 2002–2004: Pat Cox
* 2002–2004: Josep Borrell
* 2004–2009: Hans-Gert Pöttering
* 2009–2012: Jerzy Buzek
* 2012–2017: Martin Schulz
* 2017–2019: Antonio Tajani 
* 2019–2022: David Sassoli
* nuo 2022: Roberta Metsola
Europos komisaras

**Eurokomisaras** – Europos Komisijos narys. Komisiją sudaro 27 eurokomisarai – po vieną iš kiekvienos ES šalies narės. Kiekvienas jų atsakingas už tam tikrą politikos sritį.

Komisijai vadovauja Europos Komisijos pirmininkas. Nuo 2019 m. gruodžio 1 d. šias pareigas eina buvusi Vokietijos gynybos ministrė Ursula von der Leyen.

Komisijos pirmininko kandidatūrą siūlo Europos Vadovų Taryba, tačiau jai dar turi pritarti Europos Parlamentas. Paskyrus pirmininką, prasideda Komisijos formavimo procesas. Valstybėms narėms pasiūlius savo kandidatus į eurokomisarus, Komisijos pirmininkas paskirsto jiems portfelius, t. y. sritis, už kurias jie bus atsakingi. Visos Komisijos sudėtį tvirtina Europos Parlamentas, tačiau prieš balsavimą pasiūlytųjų kandidatų tinkamumą eiti pareigas europarlamentarai dar tikrina parlamento komitetuose rengiamuose klausymuose. Šie klausymai dažniausiai pakoreguoja ir siūlomos Komisijos sudėtį – Komisijos pirmininkui neretai tenka keisti europarlamentarams neįtikusius kandidatus ar perskirstyti portfelius. Tik užsitikrinus Europos Parlamento paramą visiems siūlomiems kandidatams į eurokomisarus, galima tikėtis sėkmingo balsavimo dėl Komisijos patvirtinimo Europos Parlamente. Komisiją patvirtinus Europos Parlamente, formaliai ją dar turi paskirti Europos Vadovų Taryba.

## Europos komisijos prezidentas

Po 2014 m. gegužės mėn. vykusių Europos Parlamento rinkimų pradėta formuoti nauja Europos Komisija. Birželio 27 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino Ž.K.Junkerį EK pirmininku (prieš jo kandidatūrą balsavo Didžioji Britanija ir Vengrija). Naujos sudėties Europos Komisija pradėjo veiklą 2014 m. lapkričio 1 d.
Medičių vilos

**Medičių vilos** – grupė provincijos vilų, sukurtų XV–XVII a. Italijos Toskanos regione ir priklausiusių Florencijos bankininkų ir vėliau − Toskanos didžiųjų hercogų, Medičių giminei. 2013 m. iš 12 vilų ir dviejų sodų buvo sudarytas UNESCO pasaulio paveldo sąrašo objektas Nr. 175 „Medičių vilos ir sodai Toskanoje“. Jas gali aplankyti lankytojai.

## Medičių vilos

Į UNESCO paveldo sąrašą buvo įtrauktos sekančios vilos (itališki pavadinimai, kurių antroji dalis nurodo vilos itališką vietovės pavadinimą).

* Villa di Cafaggiolo
* Villa de Il Trebbio
* Villa di Careggi
* Villa Medici di Fiesole
* Villa di Castello
* Villa di Poggio a Caiano
* Villa di La Petraia
* Villa di Cerreto Guidi
* Seravezza Palace
* Villa La Magia
* Villa di Artimino
* Villa di Poggio Imperiale

Be vilų į pasaulio paveldo sąrašą įtraukti 2 sodai: Bobolio sodai Florencijoje ir Pratolino sodai prie Florencijos.

Pasak UNESCO svetainės, Medičių vilos ir sodai yra inovatyvios statinių sistemos, harmoningos su aplinka, skirtos poilsiui, menui ir mokslui. Vilos yra naujas aristokratų ir monarchų statinių tipas, kuris ženkliai skyrėsi nuo savo laikmečio Florencijos turtuolių namų ir įtvirtintų provincijos karinių pilių. Medičių vilos turėjo ilgą ir išliekamą įtaką Italijos ir Europos panašios paskirties vilų statyboms. Jų ir jų sodų dizaine atsiskleidė humanizmo ir renesanso kraštovaizdžio formavimo samprata.

## Vilų vaizdai

Vaizdas:Villa di Poggio a Caiano, front 1.JPG|Villa di Poggio a Caiano
Vaizdas:La petraia, terrazza superiore del giardino 07.jpg|Villa di La Petraia
Vaizdas:Villa di careggi 11.1.JPG|Villa di Careggi
Vaizdas:Cafaggiolo-Villa front large.jpg|Villa di Cafaggiolo
Vaizdas:Villa Castello Florence Apr 2008 P.jpg|Villa di Castello


## Nuorodos

* www.worldheritagesite.org 
* italia.it
* yourtuscany.com
Evoliucinė psichologija

**Evoliucinė psichologija** – tarpšakinis psichologijos mokslas, nagrinėjantis žmogaus elgesį ir pažinimą. Evoliucijos psichologai tiria žmogaus protą remdamiesi darvinistiniu požiūriu.

XX a. paskutiniajame dešimtmetyje nauja perspektyva atsirado taikant kognitivinės psichologijos ir evoliucinės biologijos mokslinius metodus. Pagrindinis evoliucinės psichologijos tikslas – pritaikyti evoliucinės biologijos pagrindus bei mokslines žinias, idant būtų galima toliau plėtoti tyrimus, kurie leistų geriau suprasti žmogaus proto struktūrą.

## Išnašos

## Nuorodos
* Scholarpedia: Evoliucinė psichologija
Zarubincų kultūra

**Zarubincų kultūra** – III a. pr. m. e – II a. ankstyvojo geležies amžiaus archeologinė kultūra, pavadinta pagal 1899 m. V. Chvoikos pradėtą kasinėti Zarubincų kaimo kapinyną Dniepro dešiniajame krante į pietus nuo Kijevo.

## Arealas
Zarubincų kultūra buvo paplitusi vidurio ir viršutinėje Dniepro upės dalyje, Pripetės baseinuose. Dabartinė šiaurės vakarų Ukraina ir pietų Baltarusija.

## Kultūra
Šiai kultūrai būdingos neįtvirtintos gyvenvietės. Gyventa stulpinės konstrukcijos vienos patalpos antžeminiuose ar truputį į žemę įleistuose pastatuose. Ją palikę žmonės vertėsi sėslia gyvulininkyste, bet svarbų vaidmenį vaidino ir žemdirbystė; gaminosi geležį, vartojo daug geležinių įrankių ir ginklų. Buityje buvo paplitę lipdyti puodai, dubenys, ąsočiai. Dalies molinių indų paviršius gludintas. Mirusiuosius laidodavo sudegintus urnose, plokštiniuose kapuose apvaliose ar ovaliose duobutėse, į kurias kartais suberdavo ir laužo liekanas. įkapės negausios.

## Nuorodos
* Zarubincų kultūra
Okos aukštupio kunigaikštystės

**Okos aukštupio kunigaikštystės** (, ) – grupė smulkių Rusios kunigaikštysčių, XIII–XV a. egzistavusių Okos upės aukštupio baseine. Jos buvo ten, kur dabar yra Rusijos Tulos, Kalugos ir Oriolo sritys.

## Istorija
Iki kunigaikštysčių susiformavimo teritorija priklausė viatičių genčių sąjungai, kurią X a. nukariavo Kijevo Rusia. Šiai suirus, teritoriją valdė Černigovo kunigaikštystė.

Po Rusios pajėgų pralaimėjimo Mongolų imperijai, visoje Rusioje prasidėjo feodalinis susiskaldymas. Nusiaubus Černigovą, nusilpo centrinė kontrolė periferijose, ir tai leido formuotis smulkioms kunigaikštystėms. 3 pirmosios kunigaikštystės Okos aukštupyje susiformavo apie 1246 m., kuomet Černigovo kunigaikštis Mikalojus Vsevolodovičius Karačeve, Novosilyje ir Tarusoje pasodino savo sūnus, kurie tapo dalinių kunigaikštysčių pradininkais. Vėliau nuo šių kunigaikštysčių atskilo daug smulkesnių. Visų jų dinastinės linijos kildino save iš Mikalojaus palikuonių.

1357 m. Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė nukariavo pagrindinę Černigovo palikuonę – Briansko kunigaikštystę, dėl ko išplėtė savo įtaką ir Okos aukštupio regione. 1375–1380 m. šių kunigaikštysčių valdovai dar minimi dalyvavę Maskvos žygiuose prieš Tverę ir Aukso ordą, bet XIV a. pabaigoje-XV a. pradžioje jos perėjo į LDK priklausomybę. Ta priklausomybė buvo gana laisva: kunigaikščiai turėjo mokėti duoklę ir prireikus tiekti karius, tačiau LDK nesikišo į jų vidaus reikalus.

Tokiu būdu kunigaikštystės sudarė buferinę zoną tarp LDK ir MDK. Dėl kunigaikštysčių tarpusavio kovų ir prastėjančių santykių su LDK, kai kurie kunigaikščiai ilgainiui buvo linkę rinktis Maskvos pusę. Jų palaipsniškas prisidėjimas prie Maskvos 1487–1494 m. sukėlė Pasienio karą. Jis baigėsi LDK atsisakymu savo interesų Okos aukštupio regione.

Prijungtos prie Maskvos kunigaikštystės kurį laiką išlaikė dalinį savarankiškumą. Paskutinė, Vorotinsko kunigaikštystė, likviduota 1573 m.

## Sąrašas
* Karačevo kunigaikštystė (1246–1360);
** Zvenigorodo kunigaikštystė (1340–1504);
** Kozelsko kunigaikštystė (1235–1445);
** Mosalsko kunigaikštystė (1350–1494);
** Peremyšlio kunigaikštystė;
* Novosilio kunigaikštystė (1246–1425);
** Beliovo kunigaikštystė (1425–1558);
** Vorotinsko kunigaikštystė (1425–1573);
** Odojevo kunigaikštystė (1425–1547);
* Tarusos kunigaikštystė (1246–1392);
** Volskonsko kunigaikštystė (XIV–XV a.);
** Konino kunigaikštystė (XIV–XV a.);
** Mezecko kunigaikštystė (1360–1504);
*** Bariatino kunigaikštystė (1450–1504/9);
** Obolensko kunigaikštystė (1270?–1494);
** Spažo kunigaikštystė (XIV–XV a.).
Honor Blackman

**Honor Blekman** (, 1925 m. rugpjūčio 22 d. – 2020 m. balandžio 5 d.) – Didžiosios Britanijos aktorė.

## Biografija
Honor gimė Plaistow, Esekse, valstybės tarnautojo ir namų šeimininkės šeimoje, viena iš 4 joje augusių vaikų. Ji lankė „North Ealing“ ir „Ealing County“ mergaičių mokyklas.

15–ojo gimtadienio proga tėvai jai padovanojo galimybę lankyti aktorystės pamokas ir tai tapo esminiu įvykiu, nulėmusiu jos gyvenimą. 1940 m. Honor pradėjo lankyti „Guildhall School of Music and Drama“, o jos aktorės karjera prasidėjo Londono Vestendo teatre, pjesėse „The Guinea Pig“, „The Gleam“ ir „The Blind Goddess“ 1946–47 m.

1947 m. ji debiutavo epizodiniu vaidmeniu be žodžių filme „Fame Is the Spur“. Vėliau sekė juostos „Quartet“ (1948), „Daughter of Darkness“ (1948), „So Long at the Fair“ (pagal W. Somerset Maugham kūrybą) (1950), o 1949 m. vaidino pirmajame savo Holivudo filme „Conspirator“ kartu su Elizabeth Taylor.

1954 m. aktorė skausmingai išgyveno skyrybas su vyru ir kurį laiką pakrikusius nervus net gydėsi ligoninėje.

Nusprendusi atgaivinti savo karjerą, Honor pradėjo nuo „B“ kategorijos filmų, o 1958 m. atliko vaidmenį filme „A Night to Remember“ apie „Titaniko“ katastrofą.

1961 m. ji pradėjo filmuotis populiariame TV seriale „Keršytojai“, atlikdama pagrindinį moters „Mis Cathy Gale“ vaidmenį. Seriale buvo gausu veiksmo scenų, su kuriomis aktorei padėjo susidoroti dziudo pamokos, leidusios vėliau jai atlikti sudėtingus vaidmenis be kaskadininkų pagalbos. 1964 m., serialui pasiekus populiarumo viršūnę, Honor iš jo pasitraukė, o jos vietą užėmė aktorė Diana Rigg.

1963 m. ji vaidino veiksmo filme „Jason and the Argonauts“, o po metų buvo pakviesta filmuotis juostoje „Auksapirštis“. Savo pasirinkimą prodiuseris Albert R. Broccoli komentavo taip: „- Britams ji patiks, nes pažįsta ją kaip Mis Gale, jankiams ji patiks, nes gerai atrodo; tai puikus derinys“. Honor, būdama 37, tapo vyriausia agento 007 Džeimso Bondo mergina ir išlaikė šį titulą iki 2015 m., kuomet buvo paskelbta, jog filme „Spectre“ vaidmenį atliks 51–erių italė Monika Beluči..

Kiti žymesni aktorės filmai yra „Life at the Top“ (1965) su Laurence Harvey, vesternas „Shalako“ (1968) kartu su Šonu Koneriu ir Bridžita Bardo ir „Something Big“ (1971) su Dean Martin.

Ištekėjusi antrą kartą, aktorė taip pat grįžo į teatrą, kuriame ilgainiui taip pat sukūrė nemažai vaidmenų, taip pat ir televizijoje (serialai „Kolumbo“, „Midsomerio žmogžudystės“).

Be aktorystės, Honor taip pat bandė savo jėgas ir kaip dainininkė, įrašė albumą „Everything I‘ve Got“ bei keletą atskirų dainų. Be to, ji aktyvi liberalų demokratų partijos rėmėja.

## Šeimyninis gyvenimas
1946–1954 m. Honor buvo ištekėjusi už Bill Sankey, o 1961–1975 m. – už aktoriaus Maurice Kaufmann. Jiedu įvaikino du vaikus: Lottie Kaufmann (g. 1967 m.) ir Barnaby Kaufmann (g. 1968 m.).

## Apdovanojimai
* BAFTA – specialus apdovanojimas už vaidmenį seriale „Keršytojai“ (2000 m.)
* Laurel apdovanojimas (3 vieta) – nauja aktorė (1965 m.)
* „Empire“ žurnalo „100 Sexiest Stars in Film History“ (51 vieta)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* IMDb profilis
Borisas Efrosas

**Borisas Efrosas** (1914 m. lapkričio 1 d. Plungė – 2001 m. birželio 5 d. Vilnius) – Lietuvos chirurgas, medicinos mokslų daktaras, 1958 m. pirmasis Lietuvoje atliko širdies operaciją.

## Biografija
Gimė Žemaitijoje, Plungės inteligentų šeimoje. Kaune baigė gimnaziją. 1939 m. – Vytauto Didžiojo universiteto medicinos fakultetą. Jaunystėje mokėsi konservatorijoje, bet dėl studijų universitete jos nebaigė. Tarnavo Lietuvos kariuomenėje. 1939–1940 m. dirbo chirurgu Kauno žydų ligoninėje, 1940–1941 m. – chirurgu ordinatoriumi Marijampolės apskrities ligoninėje . Antrojo pasaulinio karo metais evakavosi į Vidurinę Aziją, į Kazachstaną. Čia buvo Balchašo ligoninės chirurginio skyriaus vedėju. 1945 m. grįžęs į Lietuvą, iki 1979 m. dirbo tuometinėje Vilniaus geležinkelininkų ligoninėje (dabar – Vilkpėdės ligoninė) vyriausiuoju chirurgu.

Nuo 1949 m. B. Efrosas pradėjo daryti krūtinės ląstos operacijas ir rengtis širdies operacijoms. Šiuo tikslu stažavosi Maskvos klinikose. Lietuvos medikų komisijai nusprendus, chirurgui B. Efrosui, pirmajam Lietuvoje, buvo leista daryti širdies operaciją. 1958 m. kovo 12 d. Vilniaus geležinkelininkų ligoninėje buvo sėkmingai atlikta pirmoji širdies operacija – mitralinė komisūrotomija. Ligonis po šios operacijos išgyveno 25 metus.

Daktaras B. Efrosas taip pat buvo stemplės bei plaučių chirurgijos pradininkas Lietuvoje, aukščiausios kategorijos chirurgas. Per visą savo darbo laiką atliko daugiau kaip 12 tūkstančių įvairių operacijų. Jis buvo ne tik puikus specialistas, bet ir mokytojas – išmokė operuoti kelias dešimtis jaunų chirurgų [1]. Nuo 1979 m. dėl sveikatos problemų turėjo atsisakyti praktikuojančio chirugo darbo. Dirbo Medicinos darbingumo ekspertizės komisijoje. B. Efrosas parašė mokslinių straipsnių, skaitė pranešimus mokslinėse konferencijose, kūrė dokumentinius ir mokomuosius filmus apie naujus diagnostikos ir gydymo metodus. Aktyviai dalyvavo Lietuvos chirurgų draugijos veikloje. Mirė 2001 m. birželio 5 d. Vilniuje. Palaidotas Vilniaus Karveliškių kapinėse.

## Įamžinimas

2002 m. birželio 5 d. Vilniuje, ant Vilkpėdės ligoninės centrinio korpuso (Vilkpėdės g. 3, Vilkpėdės seniūnija), buvo atidengta memorialinė lenta su chirurgo bareljefu (aut. Petras Vytautas Zaranka, Jonas Naruševičius) [5]. Paminklinėje lentoje rašoma, kad šioje ligoninėje 1958 m. medicinos mokslų daktaras Boris Efros pirmasis Lietuvoje atliko širdies operaciją.

2009 m., minint Boriso Efroso 95-ąsias gimimo metines, memorialinė lenta atidengta Plungėje, ant pastato, kurio vietoje stovėjo gimtasis B. Efroso namas (Vytauto g. 14).

## Išnašos
Raidos psichologija

**Raidos psichologija** – psichologijos mokslo šaka, tirianti dėsningus kiekybinius ir kokybinius psichikos procesų pokyčius filogenezėje ir ontogenezėje. 

* Filogenezė apima psichikos evoliucijos pagrindinių etapų nustatymą gyvūnų biologinėje raidoje arba žmonijos ir jos etninių, socialinių, kultūrinių grupių raidoje.
* Ontogenezė apima psichikos struktūrų susidarymą per visą vieno organizmo (žmogaus ir gyvūno) gyvenimą.
Šiandien noriu grįžti vienas

**Šiandien noriu grįžti vienas** (, ) – 2014 m. brazilų filmas, sukurtas pagal 2010 m. trumpametražį filmą *Eu Não Quero Voltar Sozinho* (*Aš nenoriu grįžti vienas*). Filmo režisierius, scenarijaus autorius ir prodiuseris yra Daniel Ribeiro, pagrindinius vaidmenis atliko Ghilherme Lobo, Fabio Audi ir Tess Amorim. 

2014 m. vasarį „Šiandien noriu grįžti vienas“ buvo pristatytas 64-ame Tarptautiniame Berlyno kino festivalyje, kuriame laimėjo Tarptautinės filmų kritikų federacijos prizą kaip *Geriausias filmas* ir Teddy apdovanojimą kaip *Geriausias filmas LGBT tematika*. 2014 m. balandžio 10 d. filmas debiutavo Brazilijos kino teatruose. Filmas sulaukė teigiamų atsiliepimų iš kritikų ir žiūrovų.

Filmas buvo oficialus Brazilijos kandidatas 87-osios Oskarų teikimo ceremonijos *Geriausio užsienio kalbos filmo* kategorijoje, tačiau apdovanojimui nebuvo nominuotas.

## Aktoriai
* Ghilherme Lobo – Leonardo
* Fabio Audi – Gabriel
* Tess Amorim – Giovana
* Eucir de Souza – Carlos
* Isabela Guasco – Karina
* Selma Egrei – Maria
* Júlio Machado – mokytojas
* Naruna Costa – mokytoja
* Lúcia Romano – Laura
* Victor Filgueiras – Guilherme

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
XAP formatas

**XAP** – failų formatas, skirtas dalintis ir instaliuoti programas, tarpines programas (middleware) į Windows Phone 7/8 operacines sistemas. 

Taip pat tai failų formatas Silverlight programoms.

.xap failai, norint peržiūrėti jų turinį, gali būti pervadinti į .zip failus. Tai įmanoma todėl, kad .xap failai yra suglaudinti, naudojant „Zip“ glaudinimo technologiją.

## Išnašos
Kupstinė azorelė

**Kupstinė azorelė** (*Azorella compacta*) – salierinių (*Apiaceae*) šeimos augalų rūšis. Paplitusi Pietų Amerikoje (Bolivija, Peru, Čilė, Argentina), Andų aukštikalnių srityje Punoje, 3200–4500 m aukštyje.

Tai daugiametis visžalis augalas. Kupstinė azorelė autogaminė, monogaminė, žiedai smulkūs, rausvos arba levandų spalvos.

Augalas prisitaikęs augti labai nederlingoje dirvoje, nepaiso dirvožemio rūgštingumo. Auga tik visiškoje saulėkaitoje, susitelkę į tankius kerus, kad mažiau netektų šilumos. Kupstinė azorėlė stiebiasi labai lėtai, vos 15 mm per metus, tačiau manoma, kad kai kurie kerai gali žaliuoti bent 3000 metų.

Kupstinė azorelė vietos indėnų kartais naudojama kaip kuras.

Vietiniai pavadinimai:
* 
* 
* 


Azorella compacta (8427861521).jpg|Žiedai
Yareta Peru.jpg|Augavietė (Koropuna, Peru)
Azorella compacta (8427861023).jpg


## Šaltiniai
Andinis lubinas

**Andinis lubinas** () – lubinų (*Lupinus*) rūšis, auganti Andų kalnuose (Ekvadoras, Peru, Bolivija).

Tai vienmetis augalas šakotu tuščiaviduriu stiebu. Aukštis 0,5–2,8 m. Vešlus, auga sparčiai. Lapai sudėtiniai, delniški, sudaryti iš 5–12 lapelių. Veda tamsiai mėlynus žiedynus, panašius į kitų lubinų. Vaisius – 5–12 cm ilgio ankštis su 2–3 (kartais iki 9) sėklomis.

40 % sėklos sudaro baltymai, 20 % augaliniai riebalai, todėl andinio lubino sėklos Andų gyventojų naudojamos maistui – sriubų, troškinių, salotų gamybai, patiekiamos drauge su kukurūzais. Tiesa, dėl gausios alkaloidų koncentracijos sėklos karčios, bet keletą dienų palaikius vandenyje kartumas išnyksta. Andinis lubinas gerina dirvožemį praturtindamas jį azotu.

Vietiniai pavadinimai:
* 
* 
* 


Lupinus mutabilis Cotacachi.JPG|Augavietė (Ekvadoras)
Lupinus mutabilis.jpg|Požymiai
Chocho.jpg|Patiekalas iš lubino sėklų
Saldžioji beždžionpupė

**Saldžioji beždžionpupė** (*Pithecellobium dulce*) – pupinių (*Fabaceae*) medžių rūšis. Kilusi iš Centrinės ir Pietų Amerikos Ramiojo vandenyno pakrantės aukštumų (nuo Meksikos, pietų Kalifornijos iki Kolumbijos, taip pat auga pietryčių Meksikoje, Venesueloje). Dabar auginama daugelyje tropinių kraštų (Karibuose, Okeanijoje, Indijoje, Pietryčių Azijoje).

Tai 10–15 m aukščio medis dygliuotu kamienu. Lapai dviskiaučiai. Žiedai žalsvai balti, kvapnūs, iki 12 cm ilgio, susisukę. Vaisius – rausva ankštis. Prinokusi atsiveria, o jos minkštimas valgomas. Sėklos juodos, plokščios, apskritos. Sėklas platina paukščiai, besimaitinantys ankščių minkštimu.

Saldžioji beždžionpupė atspari sausrai, gali augti iki 1500 m virš jūros lygio.

Saldžiarūgštis minkštimas valgomas šviežias, juo gardinami mėsos patiekalai, gėrimai. Sėklos taip pat valgomos, iš jų spaudžiamas aliejus. Indėnai saldžiosios beždžionpupės ankščių minkštimą naudoja kaip vaistą prieš dantų skausmą, kraujavimą, žievę – prieš dizinteriją, tuberkuliozę, diarėją, lapų nuovirą – prieš persileidimą, grūstomis sėklomis valomos opos.

Pavadinimai:
* 
* 
* , गंगा जलेबी = *gangā jalebī*
* 
* 
* 
* 


Trunk I IMG 2860.jpg|Kamienas
Jungle Jalebi (Pithecellobium dulce) flowers & leaves in Kolkata W IMG 4605.jpg|Žiedai
Starr 070206-4141 Pithecellobium dulce.jpg|Ankštys ir sėklos
Fruto de guamúchil (Pithecellobium dulce).JPG|Ankštys
Pamario kultūra

**Pamario kultūra**, dar vadinama **Pomeranijos kultūra** () arba **Veidinių urnų kultūra** – geležies amžiaus archeologinė kultūra. Užėmė didžiąją dalį dabartinės Lenkijos, taip pat gretimas teritorijas Ukrainoje, Baltarusijoje.

## Kultūra

Manoma, kad išsivystė VI a. pr. m. e. iš Lužitėnų kultūros Baltijos pajūryje tarp Vyslos ir Persantės. Vėliau plito į pietus, ten išsivystė į Varpinių kapų kultūros sritį. Kultūros gyventojai jau augino rugius. Būdingi radiniai – laidojimo urnos su žmonių veidais. Palaikė prekybinius ryšius su etruskais: tarp kultūros artefaktų randami etruskų stiliaus dirbiniai. Manoma, kad Etrūrijoje randamas gintaras keliaudavo iš šios kultūros arealo.

Kultūros kūrėjai kalbėjo indoeuropiečių kalba, tačiau neidentifikuota, kuriai grupei ji priklausė. Dažniausiai jos atstovai identifikuojami su vėliau antikiniuose šaltiniuose minimais venedais, tačiau dėl jų lingvistinės priklausomybės yra ginčijamasi.
Naujausių tyrimų duomenimis, Vyslos ir Oderio baseinai beveik ištisai priklauso baltiškosios hidronimijos paplitimo arealui.

Vėlyvuoju laikotarpiu jos rytiniame areale (Varpinių kapų srityje) išsivystė Pševorsko kultūra ir apie II a. pr. m. e. pajūrio teritorijose ją pakeitė Oksyvo kultūra.

## Šaltiniai
Červen Briagas

**Červen Briagas** () – miestas Pleveno srityje, Bulgarijoje. Červen Briago savivaldybės administracinis centras. Įsikūręs Zlatna Panegos (Iskero intakas) dešiniajame krante. Nutolęs 137 km į šiaurės rytus nuo Sofijos, 53 km į pietvakarius nuo Pleveno, 12 km į šiaurės vakarus nuo Lukovito, 56 km į rytus nuo Vracos ir 55 km į pietus nuo Orachovo. 13 878 gyventojai (2014 m. duomenys). Per miestą eina geležinkelio linija Sofija–Gorna Oriachovica–Varna/Rusė.

## Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1431 m., osmanų raštuose, kaip *Dobrolak*. Dabartiniu pavadinimu paminėtas XVI a. 1899 m. pastatyta traukinių stotis.


Cherven bryag church.JPG|Cerkvė
Cherven Bryag Train Station.JPG|Traukinių stotis
Mėlynbarzdis (filmas)

**Mėlynbardzis** () – 1972 m. sukurtas kriminalinis filmas, klasikinės Šarlio Pero pasakos interpretacija.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Richard Burton – Kurtas fon Šeperis (Mėlynbarzdis)
* Joey Heatherton – Ana, jo žmona
* Raquel Welch – seselė
* Nathalie Delon – Erika
* Karin Schubert – Greta
* Agostina Belli – Karolina
* Marilu Tolo – Brigita 
* Edward Meeks – Seržas
* Virna Lisi – Elga
* Sybil Danning

## Turinys

Austrija, 1930-ieji. Amerikietė Ana išteka už barono fon Šeperio ir apsigyvena su juo rūmuose. Jai leidžiama lankytis visur, išskyrus vieną kambarį, tačiau Ana, likusi viena, kartą nepaklūsta nurodymui ir slaptame kambaryje randa buvusių barono žmonų kūnus.

Sužinojęs, kad jo paslaptis atskleista, fon Šeperis pareiškia neturintis pasirinkimo kaip tik nužudyti Aną, tačiau ši, demonstruodama savitvardą ir tikėdamasi laimėti laiko, prašo papasakoti, kaip ir kodėl jis nužudė savo ankstesnes žmonas...
Taurėpapartis

**Taurėpapartis** (*Cyathea*) – medinių paparčių (*Cyatheales*) gentis. Ją sudaro virš 470 rūšių, paplitusių pasaulio tropikuose. Dauguma taurėpaparčių turi vieną kamieną, nors keleto rūšių kamienai šakoti arba laipiojantys. Dauguma išvysto raizgią šaknų sistemą.

Išskiriami 3 taurėpaparčių pošeimiai: *Cyathea, Sphaeropteris, Hymenophyllopsis*.

## Rūšys

Žinomesnės rūšys:
* Aukštasis taurėpapartis (*Cyathea arborea*)
* Australinis taurėpapartis (*Cyathea australis*)
* Gilinis taurėpapartis (*Cyathea balanocarpa*)
* Plaukuotasis taurėpapartis (*Cyathea bipinnatifida*)
* Puertorikinis taurėpapartis (*Cyathea borinquena*)
* Gelsvasis taurėpaprtis (*Cyathea cooperi*)
* Šeriuotasis taurėpapartis (*Cyathea crinita*)
* Kubinis taurėpaprtis (*Cyathea cubensis*)
* Mažasis taurėpapartis (*Cyathea dryopteroides*)
* Rusvasis taurėpapartis (*Cyathea fulva*)
* Stambialapis taurėpapartis (*Cyathea grandifolia*)
* Grakštusis taurėpapartis (*Cyathea grevilleana*)
* Karibinis taurėpapartis (*Cyathea imrayana*)
* Kuklusis taurėpapartis (*Cyathea insignis*)
* Žvynuotasis taurėpapartis (*Cyathea lepifera*)
* Juosvasis taurėpapartis (*Cyathea medullaris*)
* Meksikinis taurėpapartis (*Cyathea mexicana*)
* Bukalapis taurėpapartis (*Cyathea obtusa*)
* Tikrasis taurėpapartis (*Cyathea princeps*)
* Nuostabusis taurėpapartis (*Cyathea spectabilis*)
* Mišrusis taurėpapartis (*Cyathea ×wilsonii*)
* Smiltyninis taurėpapartis (*Cyathea woodwardioides*)


Blendys garden inferno ag.jpg|Gelsvasis taurėpaprtis (*Cyathea cooperi*)
Tree fern 2.jpg|*[[Cyathea dregei]]*
Cyathea-med5.jpg|Juosvasis taurėpapartis (*Cyathea medullaris*)
Cyathea glauca 02.JPG|*[[Cyathea glauca]]*
Cyathea arborea-La Soufrière-Guadeloupe.JPG|Aukštasis taurėpapartis (*Cyathea arborea*)
Brazilinis astronis

**Brazilinis astronis** (*Astronium urundeuva*) – anakardinių (*Anacardiaceae*) šeimos medžių rūšis. Paplitusi Argentinoje, Brazilijoje, Bolivijoje, Paragvajuje, sausringų miškų kraštuose (Čake, Kaatingoje, Serade, Pantanalyje).

Pagrindinė šaknis išvystyta, šalutinių šaknų nedaug. Laja apvalaina. Medis žydi rugpjūčio–rugsėjo mėnesiais, vaisius veda lapkritį–gruodį.

Brazilinio astronio mediena naudojama statyboms, medžio dirbiniams. Didelio tankio, patvari, kieta. Žievėje yra taninų, kurie galimai turi gydomąjį poveikį.

Vietiniai pavadinimai:
* 
* 
* 


Myracrodruon urundeuva trunk.jpg|Žievė
Aroeira frutos.jpg|Vaisiai
Myracrodruon urundeuva.jpg|Augavietė (Gojasas, Brazilija)
Rutulinių amforų kultūra

**Rutulinių amforų kultūra** – neolito amžiaus archeologinė kultūra, maždaug 3400 m. pr. m. e. – 2600 m. pr. m. e. paplitusi tarp Elbės ir Dniepro vidurupio, šiaurėje siekė Baltijos jūros pakrantę, o pietuose Dniestro ir Pruto aukštupius.. Rutulinių amforų kultūra ilgą laiką buvo kildinama iš stepių zonos. Pastaraisiais metais archeolaogai linkę manyti, kad rutulinių amforų kultūra susiformavo Lenkijos teritorijoje Piltuvėlinių taurių ir Lendjelio kultūros bendruomenių gyventoje teritorijoje. Išskiriamos trys teritorinės grupės. Pagal naujausius archeologinius duomenis, vėlyvojo neolito Lietuvos teritorija gali būti įtraukta į rutulinių amforų kultūros periferinę sritį.

## Charakteristika
Rutulinių amforų kultūros inventoriui budingi indai: amforos duobenys ir puodai. Keramikos ornamentika nesudėtinga. Iš titnaginų dirbinių daugiausiai randama keturkampio skersinio pjūvio nežymiai platėjančiais ašmenimis ir šlifuotu paviršiumi kirvių. Rutulinių amforų gyventojai labai mėgo gintarinius dirbinius. Bendruomenės ekonominį pagrindą sudarė pusiau klajoklinė gyvulinkystė, dėlto nesivertė žemdirbyste.

Viena išraiškingiausių rutulinių amforų kultūros gyvenviečių yra Jaros I gyvenvietė (Anykščių r.).

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Rutulinių amforų kultūra
Kulkmedis

**Kulkmedis** (*Manilkara*; arba ***gumenis***) – sapotinių (*Sapotaceae*) šeimos medžių rūšis. Paplitusi pasaulio tropikuose: Afrikoje, Australijoje, Lotynų Amerikoje, Karibuose, Azijoje, Okeanijoje.

Veda valgomus vaisius, naudojami dėl vertingos, kietos medienos, latekso.

## Rūšys

Žinoma ~80 kulkmedžio rūšių. Svarbesnės:
* Vaistinis kulkmedis (*Manilkara kauki*)
* Amerikinis kulkmedis (*Manilkara huberi*)
* Valgomasis kulkmedis (*Manilkara hexandra*)
* Paprastasis kulkmedis (*Manilkara zapota*)
* *[[Manilkara chicle]]*
* *[[Manilkara bidentata]]*
* *[[Manilkara obovata]]*

## Šaltiniai
Andinė katė

**Andinė katė** (*Leopardus jacobita*) – Pietų Amerikos laukinių kačių (*Leopardus*) rūšis. Gyvena Andų aukštikalnėse, 3500–4800 m aukštyje, Peru, Bolivijos, Argentinos, Čilės teritorijose.

Andinė katė yra naminės katės dydžio, bet išvaizda primena snieginį leopardą – storu sidabrišku dryžuotu kailiu, ilga uodega. Kūno ilgis 57–64 cm, uodegos – 41–48 cm, aukštis 36 cm, sveria ~5,5 kg. Gimininga ir panaši į pampinę katę, kuri ne tokia storakailė ir dryžuota.

Andinė katė – rečiausias ir mažiausiai ištirtas katinis gyvūnas. Manoma, kad jų populiaciją sudaro mažiau nei 2500 individai. Nėra nei vienos, laikomos nelaisvėje. Iki 1998 m. mokslui buvo žinomos tik dvi šios katės nuotraukos. Maitinasi daugiausia viskašomis.

## Šaltiniai
Moki-veži

**Moki-Veži** – statybinių, apdailos, šildymo, sodo-daržo prekių, namų apyvokos gaminių prekybos tinklas Lietuvoje. Parduotuvių tinklą „Moki-veži“ valdo statybinių medžiagų mažmeninės ir didmeninės prekybos bendrovė „Makveža“. Ji 2013 metais gavo 183,2 mln. litų audituotų pajamų – 5,5 proc. daugiau nei 2012 metais, kai įmonės apyvarta siekė 173,6 mln. litų. 635 darbuotojai (2014 m.).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Tinklavietė
Irklas

**Irklas** – įrankis, kuriuo rankų jėga varoma valtis, laivas ar kita vandens transporto priemonė. Irklą sudaro kotas (jo ilgis priklauso nuo laivo dydžio, irklavimo būdo) ir praplatėjimas (mentė), kuris iria vandenį. Paprastai gaminami iš medienos, nors dabar būna metaliniai, plastmasiniai, sintetinio pluošto.

Irklo pobūdis skiriasi priklausomai nuo laivo: valtis paprastai varoma dviem irklais (valdomais abejomis rankomis), pritvirtinamais prie valties šonų. Siauros valtys (kajakai, baidarės) varomos vienu dvigaliu irklu. Tokiu irklu irkluojama paneriant į vandenį nuosekliai tai vieną, tai kitą galą. Dideliuose laivuose senovėje irkluojama buvo dideliais irklais, kiekvienam irkluotojui tekdavo po irklą. Irklai būdavo išdėstyti abiejuose laivo šonuose, o juos irkluodavo jūreivių būrys.

Irklai naudojami bent nuo ankstyvojo neolito. Kinijoje rasti 4–5 tūkstm. pr. m. e. mediniai irklai. Laivai taip pat būdavo varomi ir vėju (burių pagalba), tačiau burės netinkamos plaukti esant tykai, upėse, norint plaukti prieš vėją. Sukūrus garo, o vėliau vidaus degimo variklį, rankų darbas plukdant vandens transportą tapo nereikalingas.

Tačiau ir dabar nedidelės valtys dažniausiai irkluojamos. Irkluojami laivai naudojami ir vandens sporte.


File:OarCollection01.JPG|Įvairūs irklai
File:Tropenmuseum Royal Tropical Institute Objectnumber 4440-119 Beschilderd houten pagaai met siersni.jpg|Spalvingas irklas iš Surinamo
File:Croker Sculling Oars.jpg|Sportiniai irklai
File:Union troops officer on raft.jpg|Ant plausto su irklu


## Šaltiniai