open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Liūnė Janušytė

**Liūnė Janušytė** (tikr. vardas *Liucija*, 1909 m. rugpjūčio 3 d. Kretingoje – 1965 m. gegužės 6 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistė, rašytoja, vertėja.

## Biografija
Gimė gydytojo šeimoje. Pirmojo pasaulinio karo metais su šeima gyveno Ugliče, Maskvoje, Tartu. 1918 m. pabaigoje grįžo į Lietuvą. Mokėsi Kretingos progimnazijoje, nuo 1926 m. bendradarbiavo periodinėje spaudoje. 1928 m. baigė Klaipėdos Vytauto Didžiojo gimnaziją. Nuo 1928 m. Lietuvos universiteto Humanitarinių mokslų fakultete studijavo literatūrą.

1928 m. dienraščio „Lietuvos aidas“ skyriaus redaktorė, 1936–1940 m. korespondentė Estijoje, Latvijoje, Vokietijoje, Belgijoje, Anglijoje, Prancūzijoje, 3 metus gyveno Paryžiuje. 1940–1941 m. bendradarbiavo žurnale „Šluota“. Prasidėjus karui, 1941 m. grįžo į Kretingą pas motiną. Naciams nusavinus namus, glaudėsi pas žmones. Po karo apsigyveno Vilniuje, 1945–1946 m. dirbo laikraštyje „Tiesa“. Garsėjo bohemišku gyvenimu, 1949 m. sausio mėn. trumpam buvo ištekėjusi už režisieriaus Juozo Miltinio (1907–1994). Kretingos rajono garbės pilietė.

## Kūryba
Nuo 1926 m. periodikoje spausdino feljetonus ir humoreskas *Marso*, *Žemaičiokės*, *Gagrio*, *Ytės*, *Tetos Liūnės* ir kt. slapyvardžiais. Feljetonuose išjuokė valdininkų, studentų, Kauno poniučių gyvenimą. Būdingos netikėtos komiškos situacijos, parodija, hiperbolės. Už valdžios žmonių įžeidinėjimą kūriniuose pašalinta iš Lietuvių rašytojų draugijos ir Žurnalistų sąjungos.

Satyriniame romane „Korektūros klaida“ pavaizdavo Paryžiaus bohemą. Sovietiniu laikotarpiu parašė ideologizuotų apysakų ir pjesių vaikams, komedijų mėgėjų teatrams, feljetonų, su Jonu Mackoniu – libretą operetei „Auksinės marios“ (past. 1955 m., kompozitorius Antanas Belazaras). Išvertė Aleksandro Fadejevo, Iljos Ilfo, Eugenijaus Petrovo ir kitų autorių kūrinių. Jos kūrybos paskelbta bulgarų, estų, latvių, lenkų, rusų kalbomis.

## Bibliografija

* Ant ko ir pasirašau… – Kaunas: Pažanga, 1935. – 221 p.
* Važiuojam! – Kaunas: Sakalas, 1936. – 118 p.
* Korektūros klaida. – Kaunas: Sakalas, 1938. – 173 p.: iliustr.
* Pirmosios dienos: apysaka. – Kaunas: Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1948. – 117 p.
* Žalioji šeima. – Vilnius: Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1950. – 114 p.: iliustr.
* Mes ne du ir ne trys: muzikinė 3 v. pjesė vaikams / muzika Antano Belazaro. – Vilnius: Vastybinė grožinės literatūros leidykla, 1951. – 76 p.: nat.
* Amerikos balsas: 1 veiksmo pokštas / Liūnė Janušytė, Antanas Prokopavičius. – Vilnius, 1958. – 27 p.
* Iki pasimatymo! : feljetonai. – Vilnius: Vaga, 1964. – 126 p.
* Taškai ir daugtaškiai: humoreskos ir feljetonai / sud. Jonas Bulota, iliustr. Valerijonas Jucys. – Vilnius: Vaga, 1979. – 314 p.: iliustr.
* Korektūros klaida: romanas / dail. Viktoras Petravičius. – Vilnius: Studija be pykčio, 2011. – 188 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-829-02-7


## Šaltiniai
Pajas

**Pajas** () – smulkiausia (mažiausio nominalo) senoji Indijos moneta, kuri buvo išimta iš apyvartos Indijos pinigų sistemą reformavus į dešimtainę.

1 pajas lygus 1/3 paisos, 1/12 anos ir 1/192 rupijos.

Pajų monetos buvo disko su skyle centre formos.
Jonas Januška (1906)

**Jonas Januška** (1906 m. gegužės 8 d. Kaniūkuose, Raudonės valsčius – 1947 m. vasario 26 d. Šiaurės geležinkelio lageris, Komijos ATSR) – Lietuvos teisininkas, pasipriešinimo nacių ir sovietiniam okupaciniams režimams veikėjas.

## Biografija
1932 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1934–1941 dirbo taikos teisėju Semeliškėse, Trakuose. Naciams okupavus Lietuvą, 1941–1944 m. liepos mėn. buvo Kauno apygardos prokuroro pavaduotojas. Įsitraukė į Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto veiklą, nuo 1944 m. vasario mėn. – VLIK prezidiumo atsakomasis sekretorius. Su kitais bandė atkurti VLIK vadovybę, kai jos dalį naciai suėmė, kiti nuo Raudonosios armijos pasitraukė į Vakarus. Raudonajai armijai užėmus Lietuvą kurį laiką gyveno tėviškėje. 1944 pab.-1945 pr. dirbo Klaipėdos mėsos kombinato kanceliarijos viršininku. 1945 m. sausio mėn. NKVD suimtas. 1946 m. vasario mėn. LTSR NKVD karo tribunolo nuteistas. Kalintas viename Šiaurės geležinkelio lagerių Komijoje, liudytojų duomenimis, žuvo per nelaimingą atsitikimą.

## Šaltiniai
Noumenas

**Noumenas** ( – tai, kas suvokiama) – filosofinė sąvoka, kurią Platonas (šio termino kūrėjas) vartojo daikto esmės, esančios atskirai nuo reiškinio ir pažįstamos tik protu, reikšme. I. Kanto filosofijoje noumenas – daikto paties savaime sinonimas. Noumenas – fenomeno priešybė.

## Šaltiniai
Razi

**Ar Razi** (, *Zakariā-ye Rāzi*; 865 m. rugpjūčio 26 d. Rėjuje – 925 m. Rėjuje) buvo persų alchemikas ir chemikas, gydytojas, filosofas ir mokslininkas, plačiai laikomas polimatu.

Baigė Medicinos mokslus, ypač domėjosi karštinėmis. Parašė veikalą apie raupus ir tymus, aprašė jų simptomatiką, diferencinę diagnostiką, manė, kad ligų priežastys humoralinės. Pastebėjo, kad raupais niekada nesergama du kartus, žmogus įgauna atsparumą. Daug dėmesio skiria vaikų priežiūrai, gamino įrankį, kuriuos būtų galima pašalinti svetimkūnį iš gerklės, žaizdų tvarstymui pradėjo naudoti medvilnę. Aprašė liaudies medicinos metodus, kad jais galėtų naudotis gyventojai, kurie neturėjo savo gydytojo.

Iš visų jo veikalų labiausiai ieškomas buvo „Kitab al-Hawi fi al-TIBB“ – didelė privati užrašų knygutė, kurioje buvo surašyta daug savos ir iš kitų autorių surinktos patirties apie įvairias ligas ir terapijas. Nacionalinės Medicinos bibliotekoje yra išlikusi kopija, kurioje aprašyti nusiskundimai turinčiųjų bėdų dėl virškinamojo trakto.

Po al-Razi mirties su jo sesers pagalba buvo surinkta kiek įmanoma daugiau informacijos kuri dar buvo likusi jo užrašuose, ir viskas buvo surašyta į veikalą pavadinimu *HAWI* (1279 m.) *HAWI* buvo išversta į lotynų kalbą ir pavadinta *Faraj ben Salim*. Tai buvo vienas iš labiausiai skaitomų medicinos vadovėlių viduramžių Europoje. Renesanso metu šis veikalas buvo spausdinamas su žinomų gydytojų, vienas iš kurių buvo Andreas Vesalius, komentarais.

## Žymos
Sausio 13-osios Rygos riaušės

**Sausio 13-osios Rygos riaušės** – protesto akcija ir ją sekusios riaušės, įvykusios 2009 m. sausio 13 d. Latvijos sostinėje Rygoje.

Dėl pasaulinės ekonominės krizės smuko Latvijos ūkis, padidėjo nedarbas, vyriausybė pradėjo nepopuliarias reformas. Tuo nepatenkinti Latvijos gyventojai sausio 13 d. surengė protesto akciją Rygoje, reikalaudami Saeimos paleidimo. 17 val. 30 min. į Duomo aikštę susirinko ~10 tūkst. gyventojų, kurių dalis patraukė prie parlamento. Protestuotojai apmėtė Saeimą akmenimis, kiaušiniais, buteliais. Buvo bandyta įsiveržti į pastatą. Netrukus prasidėjo konfliktas tarp protestuotojų ir pareigūnų (policijos, ugniagesių, spec. dalinių *Alfa*). Pareigūnai naudojo ašarines dujas, gumines kulkas, suiminėjo akcijos dalyvius. Vėlai vakare padėtis tapo nebekontroliuojama: riaušininkai vartė automobilius, daužė vitrinas, vartė konteinerius. Mieste įvesta nepaprastoji padėtis. Prieš vidurnaktį riaušės buvo numalšintos.

Nukentėjo ~50 žmonių, iš jų 13 policininkų. Suimti 106 mitinguotojai. Rygos savivaldybė patyrė 50 tūkst. latų, o Saeima 19 tūkst. latų nuostolių.

## Taip pat skaitykite
* Sausio 16-osios mitingas Vilniuje

## Šaltiniai
Česlovas Januškevičius

**Česlovas Januškevičius** (1901 m. spalio 15 d. Aleksandravo dvaras prie Linkuvos – 2001 m. sausio 19 d. Monrealis) – Lietuvos karinis veikėjas, karo lakūnas, pulkininkas.

## Biografija
1919 m. gruodžio mėn. baigė Karo mokyklą. Dalyvavo nepriklausomybės kovose su Lenkijos kariuomenės daliniais. 1923 m. perkeltas į Karo aviaciją. 1925 m. baigė aukštojo pilotažo kursus. 1926 suteiktas karo lakūno vardas. Nuo 1927 m. tarnavo Mokomojoje oro eskadrilėje, nuo 1932 m. jos vadas, laikinai ėjo aviacijos mokyklos viršininko pareigas. 1934 m. Didžiojoje Britanijoje baigė skraidymo ir aklojo pilotavimo pagal navigacijos prietaisus instruktorių kursus. 1935–1939 m. Karo aviacijos mokyklos vyr. instruktorius. 1939 m. pulkininkas, parašė ir išleido skraidybos vadovėlį. Vokietijai okupavus Lietuvą, buvo Kretingos apskrities komendantas.

1944 m. spalio mėn. su šeima pasitraukė į Vokietiją. 1949 m. išvyko į Kanadą. Dirbo bendrovėje „Aviation Electric“.

## Įvertinimas
* 1921 m. Vyčio kryžiaus 5 laipsnio ordinas
* 1931 m. Vytauto Didžiojo 5 laipsnio ordinas 

## Šaltiniai
Mykolas Januškevičius

**Mykolas Januškevičius** (1886 m. vasario 3 d., senuoju stiliumi sausio 22 d. Emelinava, Utenos apskritis – 1942 m. gruodžio 4 d. Kaunas) – Lietuvos politinis ir visuomenės veikėjas, vertėjas, publicistas.

## Biografija
Sankt Peterburgo universitete studijavo teisę. Lietuvių demokratų partijos narys. 1912–1917 m. IV Rusijos imperijos valstybės dūmos deputatas, priklausė trudovikų grupei, joje kėlė Lietuvos reikalus. 1916–1918 m. Petrograde leido ir redagavo kairiųjų liaudininkų laikraštį „Naujoji Lietuva“. Vienas Lietuvos revoliucinių socialistų liaudininkų partijos ideologų. Grįžęs į Lietuvą dirbo „Spaudos fonde“, dienraščio „Lietuvos žinios“ redakcijoje; šiuo laikotarpiu pasižymėjo antikomunistinėmis pažiūromis. Į lietuvių kalbą išvertė grožinės literatūros kūrinių.

## Šaltiniai
Viljamas Bakšys

**Viljamas Bakšys** (g. 1960 m. vasario 7 d. Bernotų kaime, Raseinių rajonas) – pedagogas, pirmasis Jurbarko Vytauto Didžiojo vidurinės mokyklos direktorius.

## Biografija

Gimė mokytojų šeimoje. Tėvas – Algirdas Liudas Bakšys – pradinių klasių, fizikos mokytojas, Pikčiūnų, vėliau Viduklės, Skirsnemunės mokyklų direktorius, Raseinių ir Jurbarko švietimo skyrių vedėjas. Motina – Irena Bakšienė, rusų kalbos mokytoja.

Viljamas Bakšys baigė Viduklės vidurinę mokyklą. Nuo 1978 m. iki 1982 m. Šiaulių pedagoginiame institute baigė fizikos ir pedagogikos studijas, įgijo fizikos mokytojo specialybę.

Nuo 1982 m. iki 1988 m. Viduklės mokyklos fizikos mokytojas, Viduklės vidurinės mokyklos direktoriaus pavaduotojas, nuo 1988 m. iki 1992 m. Pryšmančių pagrindinės mokyklos direktorius, nuo 1992 m. iki 1995 m. Raseinių rajono švietimo skyriaus vedėjas, nuo 1995 m. Jurbarko Vytauto Didžiojo vidurinės mokyklos direktorius.

Vedęs; žmona Elena Bakšienė – pradinių klasių mokytoja. Vaikai – Lina, Liudas, Algimantas, Audinga.

LLS narys. Nuo 2003 m. balandžio 15 d. iki 2004 m. balandžio 14 d. Jurbarko rajono savivaldybės tarybos narys (dėl užimamų pareigų atsisakė mandato).

Rotary klubo narys.

## Nuorodos

* http://www.jvdm.lt/
* http://www.kasyrakas.lt/ltu/biography.aspx?id=501d2e83-84e9-4048-b146-0bf73b2ca727
Vaidotas Januškis

**Vaidotas Januškis** (g. 1937 m. kovo 30 d. Kaune) – Lietuvos geografas, keliautojas, spaudos darbuotojas, fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
Gimė 1937 m. 1960 m. baigė Vilniaus universitetą. 1960–1962 m. ir 1980–1989 m. LSSR turizmo federacijos prezidiumo pirmininkas. 1962–1969 m. vadovavo LSSR hidrometeorologijos tarnybos hidrografinei partijai, 1969–1973 m. LSSR Melioracijos ir vandens ūkio ministerijos Vandenų tyrimo laboratorijos suvestiniam skyriui, 1973–1975 m. Hidrometeorologijos tarnybos hidroprognozių skyriui. 1977 m. geografijos mokslų kandidatas. 1975–1991 m. dirbo „Mokslo“ leidykloje, 1985–1991 m. vyr. redaktorius. 1992–1999 m. dėstė Vilniaus pedagoginiame universitete, nuo 1992 m. docentas.

## Mokslinė veikla
Tyrė Lietuvos upes, ežerus, Kuršių marias. Parengė Lietuvos didžiųjų upių hidrologinių reiškinių prognozavimo metodikų, sukūrė mažųjų upių minimalaus nuotėkio apskaičiavimo lygtis. Parašė vadovėlių ir mokymo priemonių aukštosioms ir vidurinėms mokykloms, daugiau kaip 300 straipsnių bei reportažų laikraščiams, žurnalams, radijui, pažintinių TV laidų apie pasaulio kraštus scenarijų.

## Bibliografija

* Lietuvos mažųjų upių minimalus nuotėkis šiltuoju laikotarpiu: monografija, 1981 m.
* Pietų Sibiru: kelionių knyga. – Vilnius: Valstybinė politinės ir mokslinės literatūros leidykla, 1963. – 71 p.
* Alsuojančioje žemėje: kelionių knyga. – Vilnius: Mintis, 1967. – 62 p.
* Žydrieji Lietuvos keliai: vandens turizmo vadovas, 1967 m., rusų k.
* Kelionių vadovas (vienas autorių), 1970 m.
* Turisto žinynas (sud. Juozas Vaitkus, Vaidotas Januškis). – Vilnius: Mintis, 1978. – 284 p.
* *Nature of the Soviet Union: Landscapes, Flora and Fauna* / Algirdas Knystautas, Vaidotas Januškis. – V.: Mokslas, 1987.
* Europa: geografijos vadovėlis, 1994 m.
* Geografija: vadovėlis 7 klasei / Marija Ader, Svetlana Butautienė, Vaidotas Januškis. – Kaunas: Šviesa, 2004. – 206 p.: iliustr. – ISBN 5-430-03816-4
* Geografija: vadovėlis 8 klasei / Marija Ader, Svetlana Butautienė, Vaidotas Januškis. – Kaunas: Šviesa, 2005. – 2 kn.
** Kn. 2. – 2005. – 125 p.: iliustr. – ISBN 5-430-04106-8
* Neįtikėtina. – Kaunas: Šviesa, 2008. – 204 p.: iliustr. – ISBN 978-5-430-05216-4
* Geografija: vadovėlis 7 klasei / Rima Bačkienė, Vaidotas Januškis, Vilma Pundienė, sud. Genovaitė Kynė, Vaidotas Januškis. – Kaunas: Šviesa, 2009. – 2 kn.
** Kn. 1. – 2009. – 95 p.: iliustr. – ISBN 978-5-430-05421-2
** Kn. 2. – 2009. – 87 p.: iliustr. – ISBN 978-5-430-05423-6
* Pasaulio paslaptys. – Vilnius: Didakta, 2011. – 194 p.: iliustr. – ISBN 978-609-442-002-3


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Penkios dešimtys metų – kelionėse, 2008-04-18
Mimansa

**Mimansa** (; „samprotavimas, svarstymas“) – viena iš 6 ortodoksinių hinduizmo filosofinių sistemų. Dar vadinama karmamimansa (veiksmo svarstymas), pūrvamimansa (pirmasis svarstymas); šiais sinonimais siekiama mimansą atskirti nuo utaramimansos (vėlesnio svarstymo), kuri įeina į vedantą.

Pradžioje mimansa buvo praktinė disciplina, kurios tikslas – sutvarkyti vediškąjį ritualą. Kodifikuojant vedų tekstą, kaip aukščiausią religinį autoritetą, susiklostė teorinė mimansos problematika: mantrų formali verifikacija ir prasminis aiškinimas, kalbinių normų nustatymas, vediškųjų posakių suderinimas su ritualinėmis procedūromis.

Mimansikai laiko, jog vedos yra nežmogiškos kilmės (*apauruṣeya*), be klaidų ir amžinos. Visi kiti vediniai tekstai, nesusiję su aukojimu jiems irelevantiški.

Šiai filosofinei mokyklai būdingas kraštutinis ontologinis realizmas. Mokša atmetama kaip neturinti realios socialinės reikšmės. Suvokimas, loginė išvada, lyginimas, Vedų liudijimai ir kai kurių tiesų pripažinimas postulatais laikomi pažinimo šaltiniais.

Kartu su vedanta mimansa prisidėjo prie hinduizmo socialinės sistemos suformavimo.

Pradininku laikomas Džaiminis, gyvenęs greičiausiai IV a. pr. m. e. Siabaros, svarbiausio jo komentatoriaus, veikalai tapo vėlesnių mimansos teoretikų (Prabakaros, Kumarilos, VII a.) darbų pagrindu.

Dabar mimansos tradicija gyvuoja kaip Šankaros advaita vedantos vienuolijų tradicijos dėmuo.

## Šaltiniai
Audrius Janušonis

**Audrius Janušonis** (g. 1968 m. gruodžio 21 d. Butrimonyse, Alytaus raj.) – Lietuvos keramikas.

## Biografija
1994 m. baigė Vilniaus dailės akademiją, dirba Alytaus dailės mokykloje.

## Kūryba
Kuria daugiausia figūrines kompozicijas, torsus ir galvas, dažniausiai jų ciklus: „Torsai“ nuo 1998 m., „Faunai“ nuo 1999 m., „Personalijos“ 2000–2004 m., „Amalgama“ nuo 2001 m., „Trumpos istorijos“ nuo 2003 m. Tarp jų – Albertas Einšteinas, Pablas Pikasas, Frenkas Zapa, kitų XX a. žymių žmonių atvaizdai. Kūryba paremta daugiausia poparto, taip pat ekspresionizmo stilistika, naratyvumu, skulptūrose savitai susilieja ironija (arba groteskas) ir melancholija (Fontanų – pisuarų ciklas, 1994–1998 m., „Žvaigždės. Paskutinė šviesa“ 2002 m.) Surengė daugiau kaip 10 individualių parodų, daugiausia Vilniuje, dalyvavo grupinėse parodose Estijoje, Latvijoje, Austrijoje, Airijoje, tarptautiniuose keramikų simpoziumuose.

## Šaltiniai
NGC 3982

**NGC 3982** - spiralinė galaktika, nutolusi apie 68 mln. šviesmečių nuo Žemės. Ji yra Didžiuosiuose Grįžulo Ratuose. Objektą atrado Viljamas Heršelis 1789 m. balandžio 14 d.

NGC 3982 galaktikoje užfiksuota A tipo supernova.

## Nuorodos
* NGC 3982 at ESA/Hubble
Logosas

**Logosas** ( – žodis, kalba, mintis, sąvoka, protas) – filosofinė sąvoka, kuri reiškia visuotinę pasaulio tvarką, dėsnį, beasmenį kosminį protą.

Pirmasis terminą „logosas“ filosofiniame kontekste pavartojo Heraklitas Efesietis. Šiuo terminu jis žymėjo visuotinai kintančių pasaulio daiktų ryšių ir santykių pastovumą, būtinumą, visuotinį dėsningumą.

Stoikai laikė logosą materialia kosmoso siela, universaliu tikslingumu, substancija, iš inertiškos materijos formuojančia daiktus.

Filonas Aleksandrietis, gnostikai graikų logoso sampratą sujungė su biblinio Dievo vaizdiniu. Jiems logosas – dieviškasis protas, mintis ir žodis, sukūrę ir sujungę pasaulį. Anot Filono Aleksandriečio, pasaulis (kosmosas) – tesąs logoso atvaizdavimas.

Krikščionybėje (Evangelija pagal Joną, Bažnyčios Tėvų doktrinos) logosas – Dievo žodis, virtęs kūnu, Jėzus Kristus, antrasis trejybės asmuo. Grigalius Nisietis, vienas iš Kapadokijos Tėvų, mokė, kad Kristuje logosas, vienas dieviškas asmuo, savyje sujungė dievišką ir žmogišką prigimtis.

Logosui giminingos kinų dao ir budistų dharmos, indų brahmano sąvokos.

## Šaltiniai
Stepas Janušonis

**Stepas Janušonis** (1933 m. gegužės 11 d. Pasvalio vienkiemis, Pasvalio valsčius – 2008 m. rugpjūčio 10 d.) – Lietuvos radijo inžinierius, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1957 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1959–1963 m. Vilniaus skaičiavimo mašinų gamyklos specialiojo konstravimo biuro laboratorijos vadovas. 1963–1981 m. Vilniaus konstravimo biuro „Venta“ vyr. inžinierius. 1966 m. Maskvos mikroprietaisų institute apgynė disertaciją „Kai kurios slenkstinių elementų kūrimo problemos“, technikos mokslų kandidatas. 1980 m. ten pat apgynė disertaciją „Naujų technologinių kelių paieška ir tyrimas tikslu tobulinti pagrindinius loginių integrinių schemų parametrus ir bazinės technologijos sukūrimas“, technikos mokslų daktaras.

1981–1991 m. LSSR mokslų akademijos Puslaidininkių fizikos instituto sektoriaus, laboratorijos vadovas, nuo 1989 m. direktoriaus pavaduotojas technologijai. 1991–1998 m. bendrovės „Saulės energija“ viceprezidentas. Nuo 1998 m. Mokslininkų sąjungos instituto direktorius. 1999 m. Lietuvos nacionalinės saulės programos 2000–2005 m. koordinatorius.
 
Palaidotas Vilniaus Rokantiškių kapinėse.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų svarbiausios kryptys – dirbtinių planarinių sistemų formavimasis, jų taikymas mikroelektronikoje, nanotechnologijoje, saulės elementų technologijoje, atsinaujinančių energijos šaltinių plėtra Lietuvoje. 21 išradimas (iki 1984 m.).

## Bibliografija
* Radijo mėgėjo vadovas, Vilnius, 1960 m.
* Mikroelektronika, Vilnius, 1975 m.
* Formavimasis puslaidininkių technologijoje, su Vida Janušoniene, Vilnius, 1985 m.
* Kaip saulės šviesą paversti elektra, su kitais, Vilnius, 1999 m.
* Dirbtinių planarinių sistemų formavimasis. Teorija ir taikymas (*Selfformation of the Artificial Planar Systems. Theory and Application*), su V. Janušoniene, Vilnius, 2004 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Stepo Janušonio publikacijos
Vinsas Janušonis

**Vinsas Janušonis** (g. 1950 m. sausio 23 d. Alytuje) – Lietuvos gydytojas, politikas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras. 40 metų išdirbo Klaipėdos universitetinė ligoninės vadovu.

## Biografija
1976 m. baigė Kauno medicinos institutą.

1976–1977 m. Klaipėdos miesto ligoninės gydytojas internas, 1977–1979 m. apylinkės gydytojas terapeutas. 1979–1981 m. šios ligoninės poliklinikos vedėjas-vyriausiojo gydytojo pavaduotojas, 1982–2000 m. ir 2001–2023 m. ligoninės vyr. gydytojas-direktorius. 2023 m. įsteigus Klaipėdos universiteto ligoninę iki liepos 1 dienos laikinai vadovavo jos filialui Klaipėdos ligoninei.

1993 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras, 1994–2000 m. Lietuvos gydytojų vadovų sąjungos prezidentas. 2000–2001 m. Lietuvos sveikatos apsaugos ministras. 2001–2022 m. Nacionalinės sveikatos priežiūros įstaigų asociacijos prezidentas.

Pasisakė už Dalios Grybauskaitės pasiūlytas pataisas įvesti kadencijas  ir sugrąžinti maksimalaus amžiaus apribojimą gydymo įstaigų vadovų pareigas užimantiems asmenims. Janušonis siūlė tvarkyti sistemą, kad konkursų, pareigoms užimti, rezultatai nebūtų "iš anksto numatomi."

Nuo 1995 m. Klaipėdos universiteto dėstytojas, nuo 2001 m. profesorius. 1996–2003 m. Kauno medicinos universiteto Psichofiziologijos ir reabilitacijos instituto mokslinės tarybos pirmininkas. Nuo 2001 m. Klaipėdos kolegijos Tarybos pirmininkas.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo kryptis – profilaktinė medicina, sveikatos apsaugos sistemos ir jos organizacijų, sveikatos priežiūros ir jos kokybės, ligų valdymas.

## Bibliografija
* Sveikatos palaikymas ir stiprinimas, 1988 m.
* Medicinos pagalbos kokybė ir valdymas, 1990 m.
* Profilaktinė medicina Lietuvoje, 1992 m.
* Aušrininkas daktaras Jonas Šliūpas Lietuvos medicinos baruose, su kitais, 1995 m.
* Sveikatos apsaugos sistemos organizacijų valdymas, 2000 m.
* Kokybės sistemos: kūrimas ir valdymas sveikatos apsaugos organizacijose (su Jurgita Popoviene). – Klaipėda: S. Jokužio leidykla-spaustuvė, 2004. – 270 p. – ISBN 9986-31-100-4
* Rizikos valdymas sveikatos priežiūros organizacijose: monografija. – Klaipėda: S. Jokužio leidykla-spaustuvė, 2005. – 253 p.: iliustr. – ISBN 9986-31-142-X
* Profesorius habilituotas daktaras Vinsas Janušonis: bibliografijos rodyklė (sud. Ramutė Stankevičienė). – Klaipėda: Eglės leidykla, 2009. – 160 p.: portr. – ISBN 978-9955-542-92-6
* Sveikatos priežiūra: vadyba ir kokybė: mokslinių straipsnių rinkinys, 1999–2009 metai. – Klaipėda: S. Jokužio leidykla-spaustuvė, 2010. – 541 p.: iliustr. – ISBN 978-9986-31-284-0

## Šaltiniai

|-
Algirdas Janutas

**Algirdas Janutas** (g. 1961 m. vasario 10 d. Halėje, Vokietija) – Lietuvos dainininkas tenoras.

## Biografija
1988 m. baigė Lietuvos konservatorijos V. Noreikos solinio dainavimo klasę. 1986–1991 ir 2000–2002 m. Lietuvos operos ir baleto teatro solistas. Jį kvietė dainuoti Latvijos operos ir baleto teatras, Augsburgo valstybinė opera, Buenos Airių Colon teatras, Bolonijos Carlo Felice teatras, Paryžiaus Eliziejaus laukų teatras, Maskvos Didysis teatras, Varšuvos Didysis teatras, Malmės opera ir kt. teatrai. Gastroliavo Europos, JAV, Pietų Amerikos, Afrikos šalyse, dalyvavo tarptautiniuose muzikos festivaliuose. Nuo 2006 m. Kauno valstybinio muzikinio teatro solistas. Vedęs žurnalistę Rūtą Grinevičiūtę.

## Repertuaras
* Volfgangas Amadėjus Mocartas. Requiem, Karūnavimo mišios
* Johanas Sebastianas Bachas. Magnificat, Pasija pagal Matą, mišios h-moll
* Georgas Frydrichas Hendelis. Mesijas, Dixit Dominus
* Jozefas Haidnas. Stabat Mater, Metų laikai
* Liudvigas van Bethovenas. Kristus Alyvų kalne, Missa solemnis, IX simfonija
* Antoninas Dvoržakas. Stabat Mater, Requiem
* Gustavas Maleris. Daina apie žemę
* Hektoras Berliozas. Fausto pasmerkimas
* Feliksas Mendelsonas-Bartoldy. Elijas
* Antonas Brukneris. Te Deum
* Bendžaminas Britenas. Karo reguiem
* Karlas Orfas. Carmina Burana
 

## Vaidmenys
* Kavaradosis – Džakomas Pučinis. Toska
* Valteris – Richardas Vagneris. Tanhoizeris
* Faustas – Šarlis Guno. Faustas
* Alfredas – Džiuzepė Verdis Traviata
* Edipas – Igoris Stravinskis Edipas Karalius
* Lenskis, Germanas – Piotras Čaikovskis Eugenijus Oneginas, Pikų dama
* Rigoletas, muzikinis filmas, 2008 m. Režisierius Raimundas Banionis

## Šaltiniai
Kęstutis Jarašiūnas

**Kęstutis Jarašiūnas** (g. 1943 m. gruodžio 20 d. Šiauliuose) – Lietuvos fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1961 m. baigė Šiaulių 7-ąją vidurinę mokyklą, 1969 m. – Vilniaus valstybinį universitetą. Čia 1976 m. apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato (dabar – daktaro) disertaciją tema „Nepusiausvyriųjų procesų puslaidininkiuose tyrimas šviesa indukuotų dinaminių gardelių metodu“ (vadovas Juozas Vidmantis Vaitkus), o 1990 m. – mokslų daktaro (dabar – habilituoto daktaro) disertaciją „Dinaminių gardelių metodika šviesa indukuotiems optiniams ir elektriniams reiškiniams puslaidininkiuose tirti“.

Nuo 1972 m. – Vilniaus universiteto mokslo darbuotojas, nuo 1995 m. – profesorius. Nuo 1995 m. yra Medžiagotyros ir taikomųjų mokslų instituto Puslaidinkių optelektronikos skyriaus vedėjas. Nuo 2015.09- Vilniaus universiteto profesorius- emeritas.

1977–1978 ir 1989 m. dirbo mokslinį darbą Brauno (JAV), 1989 m. – Odensės, 1998 m. – Tokijo universitetuose, 1992 ir 1995 m. – Orsėjaus Mokslinių tyrimų centre, 1999–2000 m. – Ajovos universiteto Pažangiųjų technologijų centre, kaip Fulbraito stipendijatas. 2011–2012 m stažavosi Virginijos universitete (Virginia Commonwealth University) JAV pagal BAFF programą.

## Mokslinė veikla
Svarbiausios mokslinių tyrimų sritys: netiesiniai optiniai reiškiniai ir fotoelektriniai vyksmai puslaidininkiuose, šviesos bangų sukelti difrakcijos mechanizmai, holografinių metodų taikymas puslaidininkiams tirti, neardomosios diagnostikos prietaisų kūrimas. Paskelbė daugiau kaip 200 mokslinių straipsnių. Sukūrė naujų holografinių metodų fotoelektriniams procesams labai sužadintuose puslaidininkiuose tirti. Už darbų ciklą „ Dinaminės holografijos metodų sparčių vyksmų stebėsenai puslaidininkiuose sukūrimas ir plėtra“ suteiktas 2014 m. Povilo Brazdžiūno premijos (eksperimentinė fizika) laureato vardas

## Bibliografija
* Kęstutis Jarašiūnas. *Šiuolaikinių puslaidininkinių darinių optinė diagnostika*. Vilnius: „Progretus“, 2008. – 131 p.:iliustr. ISBN 978-9955-781-14-1

## Įvertinimas
* 1996 m. – Lietuvos mokslo premija už darbų ciklą „Šviesa sužadintų elektronų dinamika puslaidininkiuose (1985–1995 m.)“ (kartu su Gyčiu Juška, Liudviku Subačiumi ir Juozu Vidmančiu Vaitkumi).
* 2015 m. – Povilo Brazdžiūno (eksperimentinė fizika) premijos laureatas

## Šaltiniai
Chesley Burnett Sullenberger

**Chesley Burnett** („*Sully*“, **Sullenberger III**, g. 1951 m. sausio 23 d. Denvilis, Kalifornija) – amerikiečių lakūnas, išgarsėjęs, sėkmingai nutūpdinęs lėktuvą priverstinio nusileidimo metu Hadsono upėje, Niujorke. Sullenberger studijavo JAV oro pajėgų karo akademijoje, Purdue ir Šiaurės Kolorado universitetuose. Bombonešių pilotas JAV karinėse oro pajėgose, reguliariųjų oro linijų lakūnas.

Sullenberger vedęs, turi 2 dukras.

## Šaltiniai
Nominalas

**Nominalas** ( iš *nomen* – *vardas*) – oficialus pinigo, vertybinio popieriaus ar pinigo pakaitalo vertės ženklas.

## Banknotų ir monetų nominalai
Banknoto ar monetos nominalas yra banknote ar monetoje pinigų išleidėjo (emitento) nurodyta pinigų kiekio vertė, kurią banknotas ar moneta atstovauja cirkuliuodami pinigų apyvartoje.

Monetų nominalas ne visada atitinka tikrąją monetos vertę. Apyvartoje esančių mokėjimo monetų nominalas ir vertė paprastai atitinka vienas kitą. Tuo tarpu kaupiamųjų monetų (*bullion coins*) vertė paprastai gerokai didesnė už ant pačių monetų nurodytus nominalus, kurie dažniausiai būna simboliniai. Pvz., Trojos uncijos (31,1 g) svorio *Amerikos auksinis erelis* (*American Gold Eagle*) 2006 m. liepos 17 d. buvo vertas 670 JAV dolerių, nors ant monetos užrašytas nominalas yra 50 JAV dolerių.

Nominalas neatitinka kolekcinės vertės, ši paprastai žymiai viršija nominalinę vertę. Tai būdinga senovinėms, jubiliejinėms, retoms monetoms.

## Pinigų pakaitalų ir panašių objektų nominalai
Nominalus turi ir pinigų pakaitalai – išankstinio apmokėjimo čekiai, telefonų ar kazino žetonai, pašto ženklai ir kt.

## Vertybinių popierių nominalai
Obligacijų nominalai paprastai nurodo sumą, kurią įsipareigoja išmokėti obligacijos išleidėjas. Procentai nurodomi kaip procentai nuo obligacijos nominalo. Tikroji obligacijos vertė gali būti tiek didesnė, tiek mažesnė už nominalą, tai priklauso nuo išmokėsimų procentų bei rizikos. Artėjant išpirkimo terminui tikroji akcijos vertė artėja prie nominalo kainos.

Akcijose irgi būna nurodytas nominalas. Paprastųjų akcijų nominalas paprastai būna tik simbolinis. Privilegijuotų akcijų dividendai paprastai išreiškiami nominalo procentais.

Gyvybės draudimo poliso nominalu gali būti vadinama maksimali draudimo premija.

## Šaltiniai
Kaupas

**Kaupas** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kaupienė (ištekėjusi moteris) ir Kaupaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Antanas Kaupas (1870–1913) – Lietuvos kunigas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas;
* Julius Kaupas (1920–1964) – Lietuvos rašytojas, urbanistinės pasakos pradininkas lietuvių literatūroje, eseistas, literatūros kritikas;
* Natas Kaupas (g. 1969) – lietuvių kilmės amerikietis, laikomas vienu pirmųjų profesionalių riedlentininkų;
* Povilas Kaupas (1898–1978) – dailininkas, tapytojas;
Ksenija Jaroševaitė

**Ksenija Jaroševaitė** (g. 1953 m. lapkričio 17 d. Kaune) – Lietuvos skulptorė.

## Biografija
1977 m. baigė Lietuvos dailės institutą. Sukūrė skulptūrų interjerams ir atviroms erdvėms. Skulptūroms naudojamas medis, granitas, marmuras, bronza arba aliuminis. Pagrindinis vaizdavimo objektas – žmogus. Nuo devintojo dešimtmečio kuria religinės tematikos skulptūras – šventųjų, piligrimų atvaizdus. Figūrinę vaizduoseną derina su abstrakčiosios dailės stilistika. Kūriniai aptakių formų, subtilios modeliuotės, taikios, ramios, metafiziškos nuotaikos, juose kartais iškalti religinio turinio tekstai.

Nuo 1976 m. dalyvauja parodose, nuo 1978 m. – skulptūros simpoziumuose Lietuvoje ir užsienyje. Individualios parodos surengtos Vilniuje 1990 m., 1994 m., 2000 m., 2003 m., Ein Verede, Izraelis, 1998 m., Kaune 2003 m., Juodkrantėje 2004 m. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus.

Iliustravo, apipavidalino knygų (Klara Asyžietė: Laiškai, regula ir testamentas 1995 m.)

## Žymesnės skulptūros
* „Gulinti moteris“, Martyno Mažvydo skulptūrų parkas, Klaipėda, 1978 m.
* „Daigai“, Martyno Mažvydo skulptūrų parkas, Klaipėda, 1980 m.
* „Augalas“, Martyno Mažvydo skulptūrų parkas, Klaipėda, 1981 m.
* „Įkyrios mintys“, Martyno Mažvydo skulptūrų parkas, Klaipėda, 1982 m.
* „Gulinti“, Panerių skulptūrų parkas, Vilnius, 1985 m.
* „Gimimo diena“, ant Druskonio ežero kranto, Druskininkai, 1987 m.
* Šv. Pranciškus, Vilniaus Šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčia, Vilnius, 1994 m.
* Švč. Mergelė Marija, Šv. Jurgio konvento koplyčia, Kaunas, 1996 m.
* Švč. Mergelė Marija su Kūdikiu, Paštuvos karmeličių vienuolyno koplyčia, 2000 m.
* „Katinas“, skulptūra rašytojos Jurgos Ivanauskaitės vardo skverui Aguonų gatvėje, Vilnius, 2009 m.

## Literatūra
* Ksenija Jaroševaitė: Tradicinė skulptūra XXI amžiuje, sud. Giedrė Jankevičiūtė, Kaunas, 2004 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos aido galerija 
* [Giedrė Jankevičiūtė. Ksenija Jaroševaitė: pati esu kūrinys. Dailė, Nr.132](http://test.svs.lt/?Daile;Number(132);Article(2905);)
Rupija (senoji)

: Apie šiuolaikinį Indijos piniginį vienetą skaityti Indijos rupija.
**Rupija** (, iš  'sidabras; sidabro monetos', iš *rūpa* 'forma, grožis') – senovinė sidabrinė Indijos moneta, pasirodžiusi XVI a.

Žodžiu *rūpaya* buvo vadinama 1540–1545 m. Indijos imperatoriaus Šir Šaho Sūrio (; ) kaldinta sidabro moneta. Pirmųjų rupijų masė buvo 11,34 g. Monetas kaldino iš 970 prabos sidabro.
Labai paplito Akbaro Didžiojo laikais (1556–1605). Nuo tada rupijos tapo Indijos piniginiu vienetu, kuris naudotas ir Britų Indijoje, naudojamas ir šiuolaikinėse Indijos regiono šalyse.

Rupija buvo dalijama į 16 anų, arba 64 paisas, arba 192 pajus.

Rupijos paprastai buvo skritulio formos. Buvo ir stačiakampių rupijų su linkėjimo ir palaiminimo formulėmis, tokias daugiausia kaldino Akbaro laikais, jos priminė auksinius mohurus.
Nominalų rupijų monetose paprastai nebūdavo.

## Nuorodos
Antanas Jarumbauskas

**Antanas Jarumbauskas** (g. 1933 m. rugsėjo 11 d. Slėdai, Alsėdžių valsčius) – Lietuvos ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

## Biografija
1960–1990 m. Plungės rajono „Socialistinio kelio“ kolūkio pirmininkas. 1965 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1988 m. ekonomikos mokslų daktaras.

1989–2000 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos (nuo 1996 m. Lietuvos žemės ūkio universitetas dėstytojas.

## Bibliografija
* Ūkininkavimo patirtis, 1985 m.
* Ūkininkavimo sistemos tobulinimas, 1986 m.

## Šaltiniai
Hama Tuma

**Hama Tuma** (g. 1949 m. Adis Abeboje) – Etiopijos rašytojas ir poetas rašęs amharų kalba. Rašytojui uždrausta būti trijuose Etiopijos regionuose, todėl Tuma su šeima persikėlė į Prancūziją ir šiuo metu gyvena Paryžiuje.

## Bibliografija
* „Demokratijos kanibalizmas“ (2007)
* „Kriminalinių bylų ėjimas ir kitos istorijos“ (2006)
* „Duokit man šuns gyvenime bet kada“ (2004)
* „Afrikos absurdai: politiškai neteisingi straipsniai“ (2002)
* „Socialinio raganiaus byla ir kitos istorijos“ (1993)
* „Kastuvai ir etiopai“ (1991)
* „Habeshigna“ (dvi kolekcijos)
* „Kedada Chereka“
Jaros gyvenvietės

**Jaros gyvenvietės** – keturios neolito archeologinės gyvenvietės Anykščių rajono savivaldybės teritorijoje, Jotkonių kaimo (Svėdasų seniūnija) pietrytiniame pakraštyje, Jaros upės ir buvusio Jaros ežero pakrantėse.

## Gyvenvietės
1933–1934 m. tiesinant Jaros vagą, rasta kaulinių ir raginių neolito įrankių. Gyvenvietes tyrinėjo Istorijos institutas, tyrimų vadovas Algirdas Girininkas. Pirmoji ir antroji gyvenvietės yra Jaros dešiniajame krante. Jose 1975–1976 m. rasta židinių, viduriniojo ir vėlyvojo neolito titnaginių dirbinių, virvelinės keramikos šukių su tekstiliniais ir sukiniais įspaudais.

1976 m. Jaros dešiniajame krante, į pietus nuo Jaros ir Aluočio santakos rasta trečioji gyvenvietė. Gyvenvietė apardyta potvynių, jos rytinis pakraštys sunaikintas tiesinant Jaros vagą. Per 1985 m. tyrinėjimus rasta viduriniojo neolito akmeninių kirvių, kaltų, tinklo pasvarų, kaulinių ir raginių strėlių antgalių, smaigų, skobtelių, kirvio mova su skyle kotui, peilis, titnaginių dirbinių, medinio bučiaus liekanų, šukių puodų, kurių vidinės sienelės šiek tiek brūkšniuotos.

Jaros kairiajame krante, prie Jaros ištakos iš buvusio Jaros ežero, priešais antrąją gyvenvietę yra ketvirtoji gyvenvietė. Apardyta per Pirmąjį pasaulinį karą kasant apkasus. 1985 m. joje rasta vėlyvojo neolito titnago dirbinių – peilių, grandukų, skelčių, nuoskalų, keramikos.

Jaros gyvenvietės priskiriamos Narvos kultūrai, su pastebima Nemuno kultūrai ir virvelinės keramikos kultūrai būdinga įtaka. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

## Šaltiniai
Juozas Jaruševičius (1930)

**Juozas Jaruševičius** (1930 m. lapkričio 26 d. Vėžionys, Nemaniūnų valsčius – 2001 m. kovo 27 d. Vilnius) – Lietuvos teatro ir kino aktorius.

## Biografija
Žmona Birutė Didžgalvytė. 1956 m. baigė Lietuvos konservatoriją. 1956-1962 m. vaidino Kapsuko (dabar Marijampolės dramos teatras), 1963-1965 m. Klaipėdos, 1965-1996 m. Jaunimo teatre. Vaidino kino ir televizijos filmuose.

## Svarbesni vaidmenys
* Motiejus – Kazys Binkis. Atžalynas, 1956 m.
* Latras ir Tėvas – Žakas Anujis. Žana, 1967 m., 1989 m.
* Agnosias – Giljermas Figeiredas. Ezopas, 1971 m.
* Karalius Vilmantas – Kazys Inčiūra. Gulbės giesmė, 1975 m.
* Matulionis – Saulius Šaltenis. Jasonas, 1978 m.
* Kapinių kunigaikštis – Vadimas Korostyliovas. Pirosmani, Pirosmani, 1981 m.
* Vaišvila – Justinas Marcinkevičius. Daukantas, 1985 m.
* Pernaravičius – Saulius Šaltenis. Duokiškis, 1987 m.

## Vaidmenys kine
* Ignotas grįžo namo, 1956 m., rež. Aleksandras Razumnas
* Jonas – Žydrasis horizontas, 1957 m., rež. Vytautas Mikalauskas
* Naktys be nakvynės, 1966 m., rež. Algirdas Araminas, Gediminas Karka
* Monkus – Jausmai,1966, rež. Algirdas Dausa, Almantas Grikevičius
* Laiptai į dangų, 1966 m., rež. Raimondas Vabalas
* Vairuotojas – Suaugusių žmonių žaidimai, 1967 m., rež. Ilja Rudas-Gercovskis, Algimantas Kundelis, Marijonas Giedrys
* Akmuo ant akmens, 1972 m., rež. Raimondas Vabalas
* Juozapas – Žaizdos žemės mūsų, 1971 m., rež. Marijonas Giedrys
* Vienuolis – Herkus Mantas, 1972 m., rež. Marijonas Giedrys
* Jeronimas Tučka – Tadas Blinda, 1972 m., rež. Balys Bratkauskas
* Balys – Laimingas laimės neradęs, 1973 m., rež. Algirdas Araminas
* Linksmos istorijos, 1973 m., rež. Stasys Motiejūnas, Algimantas Kundelis, Gytis Lukšas
* Sadūto tūto, 1974 m., rež. Almantas Grikevičius
* Uldukis, dievdirbys – Žvangutis, 1974 m., rež. Gytis Lukšas
* Senavaitis – Perskeltas dangus, 1974 m., rež. Marijonas Giedrys
* Justas – Nerami rudens diena, 1975 m., rež. Algimantas Kundelis
* Stanislovas – Virto ąžuolai, 1976 m., rež. Gytis Lukšas
* Putrimas ("Juodoji Bigė") – Sodybų tuštėjimo metas, 1977 m., rež. Almantas Grikevičius
* Rapolas - Ko verkė pušys, rež. Balys Bratkauskas, 1977 m., LTV
* Petras Giniotis – Vaikinas iš Darbo gatvės, 1977 m., rež. Algirdas Dausa
* Kalvis Bronius – Markizas ir piemenaitė, 1978 m., rež. Algirdas Dausa
* Semaška – Velnio sėkla, 1979 m., rež. Algimantas Puipa
* Mingėla – Kelionė į rojų, 1980 m., rež. Arūnas Žebriūnas
* Dičiaus tėvas – Dičiaus karjera, telefilmas, 1980 m., rež. Balys Bratkauskas
* Augustinas – Arkliavagio duktė, 1984 m., rež. Algimantas Puipa
* Ūkvedys Andrius – Benjaminas Kordušas, 1986 m., rež. Vidmantas Bačiulis, LTV
* Vilius Karalius, 1988, rež. Vidmantas Bačiulis, LTV
* Gyvenimas po klevu, 1988 m., rež. Kazimieras Musnickas, LTV
* Gaisrininkų legendos, telefilmas, 1989 m., rež. Jonas Gricius, LTV
* Marius, 1990 m., rež. Jonas Pakulis ir Marijonas Giedrys, LKS
* Autopilotas – seriale "Nepaprasti Tučkaus ir jo viršininko nuotykiai. Kelionė į Tranzeziuzeksą", rež. A. Gricius., V. Lekavičius, (1993), LTV
* Giminės, televizijos serialas, 1993-1997 m., 1998-2000 m., rež. Saulius Vosylius, LTV

## Šaltiniai
Prano Juozapo Žemė

**Prano Juozapo Žemė** () – anksčiau negyvenamas salynas Arktyje, tarp Svalbardo ir Šiaurinės Žemės, prie Barentso jūros. Prano Juozapo Žemė nutolusi 900–1110 km nuo Šiaurės ašigalio. Plotas – 16 134 km². Salynas susideda iš 85 salų. Aleksandros saloje įrengta pati šiauriausia Rusijos karinė bazė ir pasienio užkarda.

Didžiausios salos: Vilčeko Žemė, Grehamo Belo sala, Jurgio Žemė, Aleksandros Žemė, Vyner Noištatas, Rudolfo sala, Hukerio sala, Nortbrukas, Halo sala ir kt.

Priklauso Rusijai, Archangelsko sričiai.

Salyną 1873 m. atrado Austrijos-Vengrijos ekspedicija, vadovaujama tyrinėtojų *Julius von Payer* ir *Karl Weyprecht*. Austrijos-Vengrijos imperatoriaus Pranciškaus Juozapo I garbei naujai atrasta teritorija buvo pavadinta jo vardu. Kadangi ekspedicija buvo finansuota privačiomis lėšomis ir neoficiali, salynas niekada nepriklausė Austrijai.

## Klimatas
Aukščiausia temperatūra sausį siekia -10,5&nbsp;°C, liepą – +2,2&nbsp;°C. Poliarinė žiema trunka aštuonis mėnesius.


Vaizdas:Northbrookisland fj.jpg|Nortbruko sala
Franz Josef Land, Aug 2011.jpg|Vaizdas iš kosmoso (2011 m.)
File:Kap tegethoff gross.jpg|Tegethofo uola Halo saloje
File:Crashed Il-14 at the Polar Geophysical Observatory named Krenkel, Heiss Island, Franz Josef Land..jpg|TSRS lėktuvo liekanos
Egidijus Jaržemskas

**Egidijus Juozas Jaržemskas** (1935 m. kovo 23 d. Kaune – 2008 m. liepos 21 d. ten pat, palaidotas Petrašiūnų kapinėse) – Lietuvos gydytojas neurochirurgas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1959 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1971 m. medicinos mokslų kandidatas.

1959–1961 m. chirurgas Marijampolėje, Kaune. 1961–1998 m. Kauno medicinos instituto (nuo 1989 m. Kauno medicinos akademija) dėstytojas. 1979–1988 m. Kauno akademinių klinikų Funkcinės neurochirurgijos skyriaus vedėjas. 1988–1991 m. Kauno medicinos akademijos Nervų, psichikos ligų ir neurochirurgijos katedros vedėjas. Nuo 1991 m. profesorius. Nuo 1998 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, kartu Vilniaus greitosios pagalbos universitetinės ligoninės Neurochirurgijos skyriaus vedėjas. 1994–1999 m. Tarptautinės lygos prieš epilepsiją Lietuvos skyriaus prezidentas.

## Mokslinė veikla
Vienas pirmųjų Lietuvoje pradėjo diegti funkcinę neurochirurgiją, epileptologine pagalbą. 1990 m. ir 1997 m. stažavo Lundo, 1996 m. Betelio (Vokietija) epileptologijos centre, 1997 m. Londono, 1998 m. Klyvlendo ir Alborgo universitetuose. Paskelbė mokslinių darbų stereotaksinės, skausmo, rekonstrukcinės galvos smegenų ir kitais neurochirurgijos klausimais.

## Šaltiniai
Antanas Jasaitis

**Antanas Jasaitis** (1936 m. gegužės 21 d. Kuisiuose, Tauragės valsčius – 1999 m. sausio 11 d. Vilniuje) – Lietuvos biochemikas, bioenergetikas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
Brolis Juozas Jasaitis. 1952–1956 m. mokėsi Vilniaus žemės ūkio technikume, 1956–1958 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje, 1958–1963 m. Maskvos K. Timiriazevo žemės ūkio akademijoje. 1963–1966 m. dirbo Maskvos universitete, 1966–1975 m. Maskvos universiteto Tarpfakultetinės bioorganinės chemijos laboratorijos Bioenergetikos skyriuje.

Nuo 1975 m. Vilniaus universiteto Gamtos fakulteto dėstytojas. 1975–1990 m. LSSR mokslų akademijos Biochemijos instituto Genų veiklos reguliavimo laboratorijos vadovas. 1976 m. LSSR MA narys korespondentas. 1978 m. profesorius. 1990–1999 m. Metabolizmo ir bioenergetikos laboratorijos vadovas. 1993 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras. Nuo 1992 m. Vytauto Didžiojo universiteto Aplinkotyros fakulteto dėstytojas, 1994–1996 m. dekanas, 1993–1997 m. Molekulinės ir ląstelės biologijos katedros vedėjas.

1992–1994 m. Lietuvos biochemikų draugijos pirmininkas, 1995–1999 m. Biochemijos instituto tarybos pirmininkas.

## Mokslinė veikla
Tyrė energijos apykaitos mechanizmus bakterijų, augalų ir gyvūnų ląstelių membranose, genetinius energijos apykaitos, fermentų biosintezės ir reguliacijos principus.

## Bibliografija
* Energijos transformacija mitochondrijose, 1973 m., rusų k.; 1974 m. anglų k.
* Gyvybės energetika, 1978 m.
* Nuo saulės spindulio iki mūsų sąmonės, 1979 m., rusų k.

## Įvertinimas
* 1975 m. SSRS valstybinė premija (su kitais)

## Šaltiniai
Erthesina

** Erthesina** – skydblakių (*Pentatomidae*) šeimos blakių gentis.

Šioje gentyje yra dvi rūšys:
* *Erthesina acuminata* (Dallas, 1851)
* *Erthesina fullo* (Thunberg, 1783)

#### Nuorodos
-----
Pests and Diseases Image Library
Juozas Jasaitis

**Juozas Jasaitis** (1930 m. vasario 17 d. Kuisiuose, Tauragės valsčiuje – 2010 m. liepos 29 d. Kaune) – Lietuvos pedagogas, literatūros tyrinėtojas.

## Biografija
Brolis Antanas Jasaitis. 1951 m. baigė Tauragės vidurinę mokyklą. 1955 m. baigė lietuvių kalbą ir literatūrą Vilniaus pedagoginiame institute, įgijo mokytojo lituanisto diplomą. 1969 m. filologijos mokslų kandidatas.

Nuo 1955 m. Laukuvos vidurinės mokyklos mokytojas. 1962–1964 m. Šiaulių pedagoginio instituto, 1966–2000 m. Vilniaus universiteto Kauno humanitarinio fakulteto dėstytojas, 1978–1988 m. lietuvių k. ir literatūros katedros vedėjas; nuo 1973 m. docentas.

Nuo 2000 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys. Paskelbė straipsnių apie Povilą Višinskį, Petrą Cvirką ir kitus rašytojus. Parašė esė, novelių.

## Bibliografija
* Gabrielė Petkevičaitė-Bitė, mokslinė monografija. – Vilnius: Vaga, 1972.
* Žemaitė, studija. – Kaunas: Šviesa, 1972, 1983.
* Petras Cvirka, studija. – Kaunas: Šviesa, 1979, 1989.
* Lik sveikas, Tomai, filosofinė esė. – Kaunas: Šviesa, 1988.
* Kas yra kūryba: Lietuvių egzodo rašytojai apie kūrybą, sudarė, 1992.
* Žalia bruknelė Daukantui, sudarė, 1993.
* Motiejus Valančius, studija. – Kaunas: Šviesa, 1994.
* Kalba Nobelio premijos laureatai, sudarė, 1997.
* Motiejus Valančius iš arti ir iš toli, straipsnių rinkinys, sudarė. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2001. – 469 p. – ISBN 9986-39-194-6
* Ženklai: apsakymai, novelės. – Kaunas: Naujasis lankas, 2004. – 288 p. – ISBN 9955-03-217-0
* Ganytojas; Servų vasara: 2 romanai. – Kaunas: Naujasis lankas, 2005. – 320 p. – ISBN 9955-03-285-5 – Čikagos laikraščio „Lietuvių balsas“ antroji premija.
* Lietuvių rašytojai apie kūrybą. – Vilnius: Vilniaus universiteto leidykla, 2007. – 586 p. – ISBN 978-9986-19-985-4
* Per sutemas: romanas. – Kaunas: Naujasis lankas, 2008. – 240 p. – ISBN 978-9955-03-444-5 – Jono Marcinkevičiaus literatūrinė premija.

## Šaltiniai
Akcinių bendrovių teisė

**Akcinių bendrovių teisė** – įmonių teisės ir finansų teisės sritis, pošakis; visuma teisės normų, reguliuojančių visuomeninius santykius, susijusius su akcinėmis bendrovėmis, ypač specifinių vertybinių popierių (akcijų) srityje, taip pat įmonių valdymo, jų steigimo (akcinis kapitalas) aspektus. Pagrindiniai Lietuvos akcinių bendrovių teisės šaltiniai - LR akcinių bendrovių įstatymas, LR komercinių bankų įstatymas ir kiti teisės aktai.
Finansų teisė

**Finansų teisė** – visuma teisės normų, reguliuojančių visuomeninius santykius, kylančius kuriant, renkant, kaupiant, paskirstant ir panaudojant įvairių subjektų (pvz., valstybės, savivaldybės) lėšas, kitą finansinę veiklą, taip pat nustatant pinigų ir finansų sistemos pagrindus bei reguliuojant atitinkamus santykius.
 
Finansinės veiklos metu gali atsirasti santykiai, kuriuos reguliuoja kitos teisės šakos (privatinė, pavyzdžiui, civilinė arba viešoji, pvz., administracinė teisė). Finansinių teisinių santykių dalyviai - valstybė, ūkiniai subjektai ir piliečiai, įstaigos ir organizacijos, finansuojamos iš biudžeto. Šių santykių subjektais yra kreditų paskirstytojai, kurie atsakingi už teisingą biudžetinių lėšų paskirstymą, atsižvelgiant į faktinius poreikius, už pagal sąmatą išleidžiamų lėšų apskaitos ir atskaitomybės būklę. Valstybė dalyvauja ir per finansines institucijas arba kredito įstaigas, atstovaujančias valstybės interesams pagal suteiktą kompetenciją.

Fiziniai asmenys šių santykių dalyviais tampa, jei turi savarankišką pajamų šaltinį (pvz., darbo užmokestis, turtas), gyvena ir dirba tam tikrą laiką valstybės teritorijoje, jeigu jie nėra neatleisti nuo mokesčių mokėjimo (pvz., susitarimų dėl dvigubo apmokestinimo pagrindu, žr. abipusiškumo principas). Papildomais požymiai (ypač mokestiniuose santykiuose) – amžius, pilietybė.

## Pošakiai

Finansų teisės normos gali būti skirstomos pagal reguliavimo dalyką. Finansų teisės pošakiai - biudžeto teisė, mokesčių teisė, muitų teisė, valiutos teisė, vertybinių popierių teisė, konkurencijos teisė viešųjų finansų srityje ir kt. Pagal reguliavimo santykių metodą, pobūdį gali būti išskiriama **[[viešoji teisė|viešoji]]** finansų teisė (viešųjų finansų teisė) bei **[[privatinė teisė|privatinė]]** (privačių finansų teisė, buhalterinės apskaitos teisė, finansinių paslaugų, finansinių sandorių teisė ir kt.). Taip pat išskirtina ES, tarptautinė finansų teisė.

## Lietuvos finansų teisė
Lietuvos finansų teisė apima LR ir savivaldybių biudžetų, „Sodros“ biudžeto, pajamų, gaunamų Lietuvos teritorijoje, apmokestinimo teisinius pagrindus. Pagrindiniai teisės aktai - LR Konstitucija, Biudžetinės sandaros įstatymas, Valstybinio socialinio draudimo įstatymas ir kiti.

## Finansų teisės mokslas
Vokietijos Frankfurto universiteto Teisės ir finansų institute vykdoma tarptautinė finansų teisės magistro programa anglų kalba, baigusiems teisės
arba ekonomikos bakalauro studijas. Trukmė - 1 metai.

Lietuvoje finansų teisė kaip akademinė teisės disciplina dėstoma teisės studentams kaip privalomasis arba pasirenkamasis dalykas. MRU Teisės fakultete yra gilinamoji finansų teisės magistro programa, trukmė - 1,5 m. (dieninė, neakivaizdinė f.).

## Nuorodos
* Finansų teisės gidas, portalas „HG.org”  nuorodos į finansines institucijas, asociacijas, finansų teisės publikacijos, dokumentai, finansinių paslaugų teisė 
* LR finansų ministerijos tinklalapis 
* Finansų teisės magistro programos aprašas
Viktoras Jasaitis

**Viktoras Jasaitis** (1901 m. gruodžio 4 d. Stanaičiai, Kybartų valsčius – 1968 m. rugpjūčio 18 d. Luistonas, Aidaho valstija, JAV) – Lietuvos chemikas ir visuomenės veikėjas.

## Biografija
1929 m. baigė Vienos universitetą. 1930–1940 m. dirbo Krašto apsaugos ministerijos Ginklavimo valdyboje, 1940–1944 m. Vytauto Didžiojo universiteto Neorganinės ir analizinės chemijos katedros vedėjas; docentas. 1945–1948 m. mokytojavo Hanau lietuvių gimnazijoje (Vokietija), 1946–1948 m. Vokietijos lietuvių bendruomenės Vyriausiosios valdybos ir Tremtinių švietimo tarybos narys. Nuo 1948 m. gyveno JAV. 1949–1950 m. Voterberio tremtinių draugijos pirmininkas, su kitais suorganizavo lituanistinius kursus. Nuo 1951 m. dirbo bendrovėje „Speer Cartridge Works“, vėliau „Cascade Cartridge Works“, viena bendrovės laboratorijų vėliau pavadinta jo vardu.

Tyrimų sritis – sprogstamosios, padegamosios cheminės kovinės nuodingosios medžiagos. Dalyvavo ateitininkų veikloje. Paskelbė straipsnių žurnaluose „Kosmos“, „Mūsų žinynas“, „Trimitas“, „Židinys“. Bendradarbiavo Lietuvių enciklopedijoje.

## Bibliografija
* Nuodingos karo medžiagos, 1934 m.

## Šaltiniai
Justina Jasaitytė

**Justina Jasaitytė** (1911 m. gegužės 25 d. Lieporiai, Šiaulių apskr. – 1986 m. rugpjūčio 6 d. Vilnius) – Lietuvos dainininkė (sopranas).

## Biografija
1939 m. baigė Kauno konservatoriją, O. Marini ir E. Vilingo mokinė. 1939-1944 m. Valstybės teatro, 1942-1944 m. Vilniaus operos, 1944-1957 m. Lietuvos operos ir baleto teatro solistė.

## Vaidmenys
* Rozina – Džoakinas Rosinis. Sevilijos kirpėjas
* Margarita, Džuljeta – Šarlis Guno. Faustas, Romeo ir Džuljeta
* Violeta, Džilda – Džiuzepė Verdis Traviata
* Laureta – Džakomas Pučinis. Džanis Skikis
* Baniutė – Mikas Petrauskas ir Jonas Dambrauskas. Eglė

## Šaltiniai