open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kapsulinis ginklas

**Kapsulinis ginklas** – per vamzdžio laibgalį užtaisomas šaulio ginklas (pistoletas ar šautuvas), kuris iššaunamas daužikliui smogus į atskirą kapsulę.

Atskirosios kapsulės buvo išrastos apie 1830 m. Jų išradimas išsprendė svarbią ginklų, užtaisomų per vamzdžio laibgalį, techninę problemą – šie ginklai buvo nepatikimi, nes labai priklausė nuo oro. Nuo drėgno oro atidrėkdavo parakas ant lentynėlės, ir titnaginio skeltuvo kibirkštis nepadegdavo atidrėkusio parako. Be to, vėjas lentynėlės paraką nupūsdavo ar lietus nuplaudavo.

Išradus kapsules daug titnaginių šautuvų ir pistoletų buvo perdaryti į kapsulinius. Kapsuliniuose ginkluose kapsulę užmaudavo ant specialaus vamzdelio vamzdžio storgalyje. Nuspaudus nuleistuką daužiklis smogia į kapsulę, nuo smūgio sprogsta kapsulėje esantis užtaisas ir padega vamzdyje esantį paraką. Tokias kapsules gamina ir šiais laikais (mažas pistoletams ir dideles šautuvams), jos skirtos mėgėjams, šaudantiems senoviniais ir naujadarais kapsuliniais ginklais.

Kapsuliniai ginklai irgi turėjo savo techninę problemą – mūšio įkarštyje ar jojant būdavo sunku užtaisyti ginklą, nes mažą kapsulę sunku sučiupinėti. Todėl kai kurie šaudmenų gamintojai tą problemą sprendė kapsules įtaisydami popierinėje juostelėje (panašioje į žaislinių pistoletų pistonų juosteles) ar diske. Kiti kapsuliniai ginklai turėjo specialias dėtuves kapsulėms, iš kurių kapsulės pačios patekdavo į šūvio vietą.

Apie 1850 m. kapsules ėmė įtaisinėti šovinių tūtelėse, todėl kapsuliniai ginklai ėmė nykti. Dabar juos naudoja tik ginklų mėgėjai ir istorijos mėgėjai rekonstruktoriai.


Image:Pistolet-p1030458.jpg|Prancūziškas kapsulinis 1842 m. modelio kavalerijos pistoletas
File:Pistolet marine 1837-IMG 6935.jpg|Prancūziškas kapsulinis 1837 m. modelio jūros pėstininkų pistoletas


## Nuorodos
* The Flintlock’s Replacement: Percussion Cap
* Percussion Cap  (su animacija)
* Mariette Pepperbox Pistol  (daugiavamzdis kapsulinis pistoletas)
* Muzzle Loading Pistols. A Basic Club Guide to Safety and Use  (iliustruota, apie saugų kapsulinių pistoletų naudojimą)
* Civil War Percussion Cap Box (JAV pilietinio karo laikų diržo dėklas kapsulėms)
* 1856 m. kapsulinis kavalerijos karabinas (nuotrauka)
Valai (Trakai)

**Valai** – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Grigiškių (22 km nuo Vilniaus centro), Neries kairiajame krante. Netoli kaimo teka Saidės upelis, šaltiniai. Valų kaimą sudaro 3 sodininkų bendrijos: „Kaitra“, „Putinas“ ir „Nėris“.

Aplink kaimą plyti miškai, telkšo 4 ežerai. Kaime yra maža parduotuvė, netoli – Stirnių malūnas. Neryje ties Valais riogso akmuo, vietinių vadinamas Valu (*Woł*) arba Dzvilu, Dvyliu (*Dzvil, Dvyl`*; matmenys 2,1 m, 2,15 m ir 2,3 m, virš vandens iškilęs 1,1 m). Pakrantėje priešais akmenį, žolėse riogso melsvas pėduotas akmuo (1,25 x 2,15 m). Neries pakrantėje netoli Valų akmens būta šaltinio. Toliau Neries vagoje yra 5 akmenys, vadinti Vestuvėmis (*Swadźba*), bet XX a. 4-ąjį dešimtmetį išvilkti į krantą. Tuoj už Valų Vestuvių tęsiasi 500–600 m ilgio Neries rėva.

## Istorija

Seniau Valai (žinomi kaip *Woly, Волы, Woły*) buvo nedidelis kaimas abipus Neries. XX a. 2 dešimtmetyje gyventojai išsiskirstė į viensėdžius, o TSRS metais čia išaugo kolektyviniai sodai.

## Gyventojai

## Nuorodos
* Valų kaimo bendruomenės svetainė
* Sodininkų bendrija „Neris“
* Sodininkų bendrija „Kaitra“

## Šaltiniai
George Stephenson

**Džordžas Stivensonas** ( 1781 m. birželio 9 d. – 1848 m. rugpjūčio 12 d.) – anglų inžinierius. Dažnai vadinamas „geležinkelių tėvu“, o standartinė 1435 mm vėžė dar vadinama Stivensono vėže.

## Biografija
Kilęs iš paprastos angliakasio šeimos. Jaunas pradėjo dirbti anglių kasykloje padėjėju, bet tuo pačiu metu vakarais lankė mokyklą, kur mokėsi skaityti, rašyti ir aritmetikos.

1815 m. sukonstravo pirmąjį geležinkelį. Tais metais jis sukonstravo pirmąjį garu varomą lokomotyvą, kuris maždaug 4 mylių per valandą greičiu į kalną traukė aštuonis vagonus, pakrautus 30 tonų akmens anglies. 1825 m. pagal jo projektą buvo nutiesta pirmoji keleivinė geležinkelio linija tarp Stoktono ir Darlingtono. 1829 m. nuo Mančesterio iki Liverpulio buvo nutiestas geležinkelis.

Dž. Stivensonas su naujos konstrukcijos lokomotyvu „Rocket“ nusprendė dalyvauti „Rainhill Trials“ lokomotyvų varžybose. Varžybas ir 500 svarų laimėjo Dž. Stivensono garvežys „Rocket“. Garvežio greitis tuo metu siekė 48 kilometrus per valandą.

1836 m. Londone įkūrė geležinkelio transporto konstravimo kontorą.

## Šaltiniai
Valdas Babaliauskas

**Valdas Babaliauskas** (g. 1961 m. Dauguose) – aktorius ir režisierius.

## Biografija

1979 m. baigė Daugų vidurinę mokyklą ir įstojo i tuometinę LTSR valstybinės konservatorijos ir televizijos režisūros specialybę. Baigęs tarnavo armijoje. 1986 m. pradėjo dirbti LTV literatūros ir meno redakcijoje. Gerai buvo įvertintas jo diplominis darbas – TV dokumentinės apybraižos „Vanduo ir tiek“ bei „Seku, seku pasaką“. Režisavo literatūros skaitymus, laidas „Iš parodų salės“, „Kino ir TV pasaulyje“, „Metai ir žmonės“, buvo TV spektaklio „Valdovas“ antrasis režisierius.

Jis sukūrė vaidybinius filmus „Vilniaus legendos“, „Vidurnakčio vagonai“, „Vargšų biblija“ ir kt. Režisavo publicistines laidas „Savęs link“, „Nakviša“, „Liaudies kūryba“, laidų ciklą apie dailę. Išbandė ir aktoriaus profesiją – Tadas Urniežius iš serialo Giminės.

## Išnašos
Kelly Clarkson

**Kelė Briana Klarkson** (*Kelly Brianne Clarkson*, g. 1982 m. balandžio 24 d. Fortvorte) – JAV atlikėja, dainų autorė ir televizijos laidų vedėja.

2002 m. laimėjo „*[[American Idol]]*“ konkursą. 2006 m. Kelly laimėjo du „Grammy“ apdovanojimus: už geriausią pop albumą („*[[Breakaway]]*“) ir už geriausią pop vokalinę dainą („*Since U Been Gone*“).

2024 m. duomenimis, atlikėja išleidusi dešimt studijinių albumų, iš kurių naujausiasis, „Chemistry“, išleistas 2023 m. birželį.

## Diskografija
**Studijiniai albumai**
* *Thankful* (2003)
* *[[Breakaway]]* (2004)
* *My December* (2007)
* *[[All I Ever Wanted]]* (2009)
* *Stronger* (2011)
* *Wrapped In Red* (2013)
* *[[Piece by Piece]]* (2015)
* *Meaning of Life* (2017)
* *When Christmas Comes Around...* (2021)
* *Chemistry* (2023)

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Šovinio kapsulė

**Šovinio kapsulė** − mažas įtaisas šovinio parakui padegti. Kapsulė – tai mažas tuščiaviduris varinis ar žalvarinis cilindras, kurio vienas galas uždaras. Prie uždarojo galo yra mažas užtaisas sprogstamosios medžiagos (pvz., gyvsidabrio fulminato), jautrios smūgiui. Daužikliui smogiant į kapsulės dugnelį šis užtaisas sprogsta, padegdamas sviedžiamąjį šovinio parako užtaisą.

Atskirosios kapsulės () buvo išrastos apie 1830 m. Tuo metu jos išsprendė svarbią ginklų, užtaisomų per vamzdžio laibgalį, techninę problemą – šie ginklai buvo nepatikimi, nes labai priklausė nuo oro. Nuo drėgno oro atidrėkdavo parakas ant lentynėlės, ir titnaginio skeltuvo kibirkštis nepadegdavo atidrėkusio parako. Išradus kapsules daug titnaginių šautuvų ir pistoletų buvo perdaryti į kapsulinius. Kapsuliniai ginklai irgi turėjo savo techninę problemą − mūšio įkarštyje ar jojant būdavo sunku užtaisyti ginklą, nes mažą kapsulę sunku sučiupinėti.

Apie 1850 m. kapsules ėmė įtaisinėti šovinių tūtelėse. Taip įtaisomos kapsulės angliškai vadinamos *primer*.
Šovinių kapsulės yra mažesnės už atskirąsias kapsules. Tai irgi variniai ar žalvariniai gaubteliai, kurių viduje – stabilus, bet smūgiui jautrus sprogstamasis užtaisas. Kapsulės būna 4–6 mm skersmens.

Daužiklio smogtas kapsulės dugnelis deformuojasi ir sutrenkia viduje esančią sprogstamąją medžiagą į viduje esantį priekalėlį, kuri sprogdama padega šovinio viduje esantį paraką.

Pagal priekalėlio sandarą kapsulės būna dviejų tipų:
* Berdano tipas () – priekalėlis yra tūtelės dalis. Tokios kapsulės paprastai naudojamos kariniuose šoviniuose. Sukurtas JAV, plačiau naudojamas Europoje.
* Bokserio tipas () – priekalėlis yra pačioje kapsulėje. Sukurtas Europoje, plačiau naudojamas JAV. Tokios kapsulės naudojamos daugkartinėms tūtelėms užtaisyti.

Kapsules dažnai skirsto pagal jų korozinį veikima:
* Korozinės kapsulės. Jose naudojamos stabilios, ilgai savybes išlaikančios sprogstamosios medžiagos. Tačiau šūvio metu susidaro medžiagos (paprastai metalų oksidai, kurie nuo drėgmės virsta hidroksidais), kurios ardančiai veikia vamzdį ir kitas ginklo dalis, kurias liečia šūvio metu susidarančios dujos. Ginklus, kurie naudoja tokius šovinius, reikia valyti po kiekvieno šaudymo. Tokios kapsulės plačiai naudojamos kariniuose ginkluose.
* Nekorozinės kapsulės. Jose naudojamos sprogstamosios medžiagos yra mažiau stabilios, jų negalima ilgai laikyti, tačiau jos švelniau veikia ginklus. Daugelis civilinių ginklų naudoja šovinius su tokiomis kapsulėmis.

XX a. paskutinį dešimtmetį imta plačiai naudoti švino neturinčias kapsules (senosiose kapsulėse dažnai būdavo švino azido). Šūvio metu švino junginiai patenka į aplinką ir ją teršia. Dabartinės bešvinės kapsulės yra mažiau jautrios smūgiui, o labiau jautrios drėgmei, todėl ir mažiau patikimos. Technologijoms tobulėjant bešvinės kapsulės greitai turėtų pasiekti tą patį patikimumo lygį kaip ir turinčios švino junginių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* The Primer 
* 1.1.2. Primer Composition
KK124

**Krašto kelias 124** – kelias, jungiantis Kupiškį ir Biržus. Kelio ilgis – 51,45 kilometro.

Kelias prasideda ties Kupiškiu, žiedinėje sankryžoje su . Eina Kupiškio ir Biržų rajonų teritorija. Baigiasi Biržuose, Vabalninko g.

Svarbiausios gyvenvietės šalia kelio: Klausučiai, Jokūbiškiai, Kratiškiai, Mieliūnai, Vabalninkas, Antašava.

Ties Kupiškio apylinkėmis kertą Lėvenį, ties Antašava kerta Pyvesą.
Gražusis adiantas

**Gražusis adiantas** (*Adiantum bellum*) – adiantų (*Adiantum*) genties induotinis augalas. Tai viena iš 19 adiantų rūšių, augančių Bermudose.

Auga ant uolų, kalvų šlaituose, pakelėse. Lapų šakos 5-30 cm ilgio.
Peruvinis adiantas

**Peruvinis adiantas** (*Adiantum peruvianum*) – adiantų (*Adiantum*) genties induotinis augalas. Auga Pietų Amerikoje, Andų priekalnėse.

Stiebai juodi, sudėtinių lapų lapeliai dideli.
Asarai

**Asarai** – Jūrmalos miesto dalis tarp Melužų ir Vaivarų.

## Istorija

Asarų pavadinimas kilo iš to paties pavadinimo valstiečių namų, kurie šiose apylinkėse minėti jau 1713 m. Slokos bažnyčios knygoje. Jūros kopose buvo ir Lielasarų bei Mazasarų namai. Iš jų pamažu susiformavo Saušų žvejų kaimas. Tačiau jo gyventojai vertėsi ne tik žvejyba, bet ir braškių auginimu. Jas iš Prancūzijos atvežė vienas vasarnamio savininkas Kortezi 1877 m.

Asarai yra populiari Jūrmalos poilsio vieta - už kelių šimtų metrų nuo jūros yra vandens pramogų parkas.
Vasarinis adonis

**Vasarinis adonis** (*Adonis aestivalis*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos augalų rūšis. 

Vienmetis, 20-40 cm aukščio augalas. Lapai plunksniškai suskaldyti. Žiedai geltoni arba oranžiniai, 2-3,5 cm skersmens, su 8 žiedlapiais. Vaistinis, dekoratyvinis, nuodingas.
Agarmedis

**Agarmedis** (*Aquilaria*) – timelėjinių (*Thymelaeaceae*) šeimos medžių gentis. Šios genties augalai paplitę Pietryčių Azijoje: Indonezijoje, Laose, Kambodžoje, Tailande, Filipinuose, Šiaurės Indijoje, Vietname, Naujojoje Gvinėjoje ir kt. Užauga 6-20 m aukščio, lapai pražanginiai, 5-11 cm ilgio, 2-4 cm storio. Žiedai geltoni arba žali, susitelkę skėčiuose, vaisiai – medinga 3 cm ilgio kapsulė.

## Rūšys
* *Aquilaria acuminata*
* *Aquilaria apiculata*
* *Aquilaria baillonii*
* *[[Aquilaria banaensae]]*
* *[[Aquilaria beccariana]]*
* *[[Aquilaria crassna]]*
* *Aquilaria cumingiana*
* *Aquilaria filaria*
* *Aquilaria grandiflora*
* *[[Aquilaria malaccensis]]*
* *Aquilaria ophispermum*
* *Aquilaria parvifolia*
* *Aquilaria pentandra*
* *Aquilaria rugosa*
* Kininis agarmedis (*Aquilaria sinensis*)
* *Aquilaria urdanetensis*
* *Aquilaria yunnanensis*
Komizmas

**Komizmas** () – juokingumas, žaismingumas.

## Komizmo samprata

Komizmas yra vertybių išraiška, kuri susidaro iš prieštaravimo tokių tarp savęs susijusių reiškinių, kurių vienas žymi tam tikrą pozityvią (įprastą, žinomą) vertę, o kitas ją sumenkina.

Prieštaravimas gali būti tarp formos ir turinio, daiktų išvaizdos ir jų funkcijos, asmens elgesio ir situacijos, žodžių ir veiksmų, ketinimų ir galimybių, tikslo ir priemonių.

Juokiamės, kai pamatome, jog dalykas yra ne toks, koks turėtų, mūsų manymu, būti, kai pamatome nesutapimą tarp to, kuo dedamasi, ir to, kas iš tikrųjų yra, kai paaiškėja, jog tikslas neatitinka priemonių, kuriomis jo siekiama, kai veiksmai neatitinka pasiektų rezultatų, kai pretenzijos neatitinka galimybių, kai išvados neatitinka analizės ir t. t. – kai forma neatitinka turinio tam tikrame reiškinyje. Šitoks neatitikimas tarsi demaskuoja tą reiškinį, parodo jo nepagrįstumą ir tuo pačiu sukelia komiškumo jausmą, juoką.

Paprastai pajuokiamos žmogaus ar visuomeninio gyvenimo ydos, blogis, bjaurumas, pretenduojantis į tobulumą ir pripažinimą. Pavyzdžiui, menko proto ar luošas žmogus neatrodys juokingai, kol nelaikys savęs išminčiumi ar gražuoliu.

Komizmas visada yra kritiškas: vertintojas, remdamasis savo padėties, patirties, vertybių pranašumo jutimu, suvokia ir gali kitiems atskleisti reiškinį menkinančius bruožus.

## Komizmo, kaip estetinės minties, raida

Šiuolaikinė komizmo samprata yra ilgos estetinės minties raidos rezultatas. Dar antikoje Platonas ir Aristotelis atkreipė dėmesį į komizmą kaip negatyvią daiktų charakteristiką. Apskritai senovės Graikijoje išryškėjo menkas komiškų žanrų vertinimas: jie buvo siejami su primityviais žmonių poreikiais ir sugebėjimais.

Labiau komiški žanrai paplito romėnų kultūroje, o ypač populiarūs pasidarė renesanso epochoje, kuomet tapo vienu iš hedonistinės orientacijos bruožų.

Švietėjai akcentavo auklėjamąją komizmo funkciją. Vienas švietėjų – Tomas Hobsas – nurodė tam tikrą vertintojo pranašumą komiškoje situacijoje.

Imanuelis Kantas komizmą aiškino kaip staigų įtemptos laukimo būsenos išnykimą.

Georgui Vilhelmui Frydrichui Hėgeliui komizmas – prieštaravimas, kurio dėka reiškinys pats save sunaikina.

Vėlesnės teorijos komizmą aiškina idealistiškai, racionalistiškai ir kt.

## Funkcijos

Komizmas gali atlikti vien pramoginę funkciją, tačiau dažniausiai jis virsta estetine socialinės kritikos forma. Tuo atveju komiškumas kelia ne tik juoką, bet, verčia susimąstyti, vertinti, daryti išvadas ir taip kelia net komizmui priešingas reakcijas: liūdesį, rimtumą, kartėlį. Pagal kritikos atvirumo, piktumo, subtilumo laipsnį skiriama keletas komizmo formų: humoras, ironija, satyra, groteskas.

Kaip kritikos priemonė ir netiesioginis estetinio idealo reiškimo būdas komizmas atlieka auklėjamąją funkciją.

## Žanrai

Įvairiose liaudies kūrybos, publicistikos, meno šakose komiškumas kuriamas remiantis skirtingais būdais ir principais, todėl susidarė ir skirtingi jo žanrai: komedija, anekdotas, pokštas, humoreska, parodija, šaržas, karikatūra ir kt.
Markas Antonijus Oratorius

**Markas Antonijus Oratorius** (mirė 87 m. pr. m. e.) buvo Antonijų giminei priklausęs politikas ir vienas įžymiausių to meto oratorių.

Markas Antonijus 113 m. pr. m. e. tapo kvestoriumi, o 102 m. pr. m. e. buvo išrinktas Kilikijos pretoriumi su prokonsulo įgaliojimais. Ten jis taip sėkmingai kovojo su piratais, kad Senatas balsavo už jūrinį triumfą jo garbei.

Jis buvo išrinktas konsulu 99 m. pr. m. e. su Aulu Postumijum Albinu, o 97 m. pr. m. e. – cenzoriumi. Jis buvo vienas iš karo vadų per Italų karą 90 m. pr. m. e. Per pilietinį karą tarp Gajaus Marijaus ir Lucijaus Kornelijaus Sulos palaikė pastarąjį. Marijus ir Lucijus Kornelijus Cina jį už tai nužudė, kai užėmė Romą 87 m. pr. m. e.

Savo politinės karjeros metu jis dažnai teismo bylose buvo tarpininkaujantis apkaltintajam. Šių laikų nuomonė apie Marko Antonijaus iškalbos sugebėjimus susidarė dėl Marko Tulijaus Cicerono, nes nė viena Marko Antonijaus kalba neišliko. Jis yra vienas svarbiausių kalbėtojų Cicerono veikale *De Oratore*.

Jis turėjo du sūnus, Marką Antonijų Kretietį ir Gajų Antonijų Hibridą. Antonijus Hibrida buvo žymaus generolo ir Antrojo triumvirato nario Marko Antonijaus tėvas.
Kininis agarmedis

**Kininis agarmedis** (*Aquilaria sinensis*) – timelėjinių (*Thymelaeaceae*) šeimos, agarmedžių (*Aquilaria*) genties medis. Paplitęs Kinijoje.
Aglaja

**Aglaja** reiškia:
* Aglaja – mitologinės būtybės;
* Aglaja – *Meliaceae* šeimos augalų gentis.
Aglaja (gentis)

**Aglaja** (*Aglaia*) – *[[Meliaceae]]* šeimos augalų gentis. Aglajų genčiai priklauso ~100 medžių rūšių, paplitusių Pietryčių Azijoje, Šiaurės Australijoje ir Okeanijoje.

Kai kurie medžiai naudojami medienai, maistui (vaisiai), medicinai.

## Rūšys
* Marianinė aglaja (*Aglaia mariannensis*)
* *Aglaia psilopetala*
* Kvapnioji aglaja (*Aglaia odorata*)
* ir kt.
Kvapnioji aglaja

**Kvapnioji aglaja** (*Aglaia odorata*) – aglajų *(Aglaia)* genties medžių rūšis. Auga Kambodžoje, pietryčių Kinijoje, galimai Indonezijoje, Vietname, Laose, Mianmare, Tailande.

Aukštis iki 8 m. Lajos skersmuo iki 5 m, lapai visažaliai. Žiedai kvapnūs, gelsvai kreminės spalvos.
Marianinė aglaja

**Marianinė aglaja** (*Aglaia mariannensis*) – aglajų *(Aglaia)* genties medžių rūšis. Auga tik Marianų salose.

Lapai 10-18 cm ilgio, tamsiai žali, kiaušiniški. Žiedai maži, gelsvi, kvapnūs.
Smiltyninė aguona

**Smiltyninė aguona** (*Papaver argemone*) – aguoninių (*Papaveraceae*) šeimos augalų rūšis.

Vienmetis žolinis 10-30 cm aukščio augalas. Žiedai ryškiai raudoni. Vaisius – dėžutė.
Itelmenų kalba

**Itelmenų kalba**, dar vadinama **kamčiadalų kalba** – kalba, priklausanti čiukčių-kamčiadalų kalbų šeimai, vartojama Kamčiatkos pusiasalyje. 1993 m. šia kalba kaip gimtąja kalbėjo mažiau nei 100 gyventojų, o didžioji dauguma jų buvo vyresni nei 60 m. Šiai kalbai gresia išnykimas. 

## Raštas

Itelmenai naudoja kirilicą.

## Nuorodos
* 
*Knyga apie Rusijos imperijos liaudį
*Ительменский язык
*ИТЕЛЬМЕНСКИЙ ЯЗЫК (А. П. Володин)
*Bobalijk Papers
Aliutorų kalba

**Aliutorų kalba** – kalba, priklausanti čiukčių-kamčiadalų kalbų šeimai, vartojama Kamčiatkos pusiasalyje gyvenančių aliutorų. Kalbai gresia išnykimas.

## Nuorodos
* 
* 
* Aliutoriai: bibliografinis gidas
* Aliutoriai
* Aliutorių kalba
Dirvinė aguona

**Dirvinė aguona** (*Papaver dubium*) – aguoninių (*Papaveraceae*) šeimos augalų rūšis.

Vienmetis žolinis 30-60 cm aukščio augalas. Stiebas status, nelabai šakotas. Lapai pailgi, plunksniškai suskaldyti, apatiniai ilgais kotais, viršutiniai bekočiai.

Žydi birželio – liepos mėnesiais. Žiedai ryškiai raudoni, 3-7 cm skersmens, gana stambūs ir pavieniai, ilgais žiedkočiais. Pumpuras nulinkęs, žiedas status. Yra du taurėlapiai, apaugę stanžiais plaukeliais, kurie nukrinta vos žiedui pradėjus skleistis. Vainiklapiai 4, kiek įgaubti, rausvi ar raudoni, su tamsia dėme prie pagrindo. Kuokelių daug. Mezginė viena su žvaigždiška purka, kuri vėliau vaisiaus viršūnėje virsta disku, jos 6-9 spinduliai ryškiai atsiskiria vienas nuo kito.

Vaisius – pailga, susiaurėjusiu pagrindu dėžutė, kurios angelės atsiveria po disku. Sėklos smulkios, juodos spalvos, jas išbarsto vėjas. Jos valgomos, tačiau didelės dozės turi narkotinį poveikį.

Auga pakelėse, pagrioviuose, laukuose, dirvonuose. Piktžolė.


Image:Papaver dubium and radicatum.jpg|Požymiai
File:Papaver dubium a.jpg|Augalas
Image:Papaver dubium1.jpg|Sėklų dėžutė
Rytinė aguona

**Rytinė aguona** (*Papaver orientale*) – aguoninių (*Papaveraceae*) šeimos augalų rūšis.

Daugiametis žolinis iki 90 cm aukščio augalas. Žiedai šviesiai raudoni, iki 15 cm skersmens. Vaisius – dėžutė.

Natūraliai auga Mažojoje Azijoje.
2007 m. Nobelio premijos laureatai

**[[2007]]** m. **[[Nobelio premija]]** skirta šiems asmenims:

## Nuorodos
* Nobelio fondas apie 2007 m. laureatus
Aguona birulė

**Aguona birulė** (*Papaver rhoeas*) – aguoninių (*Papaveraceae*) šeimos augalų rūšis.

Vienmetis žolinis iki 90 cm užaugantis augalas. Žiedai raudoni, žydi per visą vasarą. Vaisius – dėžutė.

Lietuvoje labai dažnas augalas. Auga pakelėse, pagrioviuose, javų laukuose (dažnai drauge su rugiagėlėmis), pievose.

## Panaudojimas
Aguonų sėklos nuo seno vartojamos Senojo Pasaulio medicinoje. Virtuvėje – maisto pagardinimui.

Baltos augalo sultys turi narkotinių savybių.
Lietuviškas ilgasis

**Lietuviški ilgieji** – pusapvaliai sidabriniai sunormintos masės XIII–XIV a. strypeliai, skirti piniginiams atsiskaitymams. Jų rasta dabartinės Lietuvos teritorijoje, todėl jie vadinami *lietuviškaisiais*. Jie buvo pirmieji savi lietuvių pinigai.

2023 m. rugpjūtį buvusio Kernavės dvaro teritorije rasti XIII–XIV a. nesmulkinti penki ilgieji.

## Pavadinimas
Terminas *ilgasis* vartotas iki XVI a. pabaigos, jis minėtas Simono Daukanto. Lietuviškoje numizmatinėje literatūroje įsigalėjo XX a. Mikalojaus Daukšos „Postilėje“ (1599) kaip *ilgųjų* sinonimas pateikti *talentai* (lydiniai).

Yra rasta lietuviškų sidabro ilgųjų su įrėžtu pavadinimu *изрой*, šis terminas minėtas ir XIII a. pabaigos rusų šaltiniuose, todėl rusiškoje numizmatinėje literatūroje lietuviškas ilgasis dažnai vadinamas *izroj*.

## Išvaizda
Lietuviški ilgieji būdavo 10–17 cm ilgio, sverdavo 100–105 g. Lobiuose aptinkami ir smulkūs atkirsti ilgųjų fragmentai.

Lietuvoje monetas dažniausiai sulydydavo į sidabro lydinius, kurie ir buvo pirmieji lietuvių pinigai – lietuviški ilgieji. Įkartos lydinyje buvo skirtos sidabro kokybei nustatyti. Pusapvalės lazdelės formos sidabro lydinių svorio pagrindu buvo paimta skandinaviška markė. Pusė markės (104 g) sudarė vidutinį lietuviškų ilgųjų (kapų) svorį. Šie lydiniai, randami kartu su Didžiojo Naugardo rubliais bei Kijevo grivnomis, leidžia juos datuoti XII–XIV a.

## Nuorodos
Avanti!

**Avanti!** buvo Italijos socialistų partijos dienraštis. Įsteigtas 1895 m. Romoje, 1897 m. perkeltas į Milaną. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą jį redagavo Benito Mussolini. Karo metu griežtai pasisakė prieš karą. Leistas trimis laidomis (Milane, Turine ir Romoje), iš viso 200 tūkst. egzempliorių tiražu. Partijos skilimas ir fašizmo įsigalėjimas pakirto jo įtaką, todėl nuo 1926 m. nustojo ėjęs.

Vėl pradėtas leisti 1943 m., tačiau pokario laikotarpiu turėjo žymiai mažesnį tiražą ir niekada nebepasiekė prieškarinės įtakos. 1993 m. krizės Italijos socialistų partijoje metu vėl nustotas leisti.
Sėjamasis melionas

**Sėjamasis melionas** (*Cucumis melo*) – moliūginių (*Cucurbitaceae*) šeimos augalas. Kultivuojamas jau apie 4000 metų. Kilęs iš Persijos ir Afrikos.

Stiebas šliaužiojantis, todėl augalas dažnai auginamas ant atramų. Suformuoja didelius, geltonos spalvos, kvapnius vaisius. Meliono vaisių 90 % sudaro vanduo, taip pat cukrus, karotinas. Yra vitaminų A, C, mineralinių medžiagų.

Melionai daugiausia auginami tropinio klimato kraštuose: Artimuosiuose Rytuose ir Vidurio Azijoje, Šiaurės Afrikoje, Pietų Europoje. Lietuvoje taip pat gali augti, tačiau vaisius visiškai subrandina tik ilgą ir karštą vasarą.
Ailantas

**Ailantas** (*Ailanthus*) – simarubinių (*Simaroubaceae*) šeimai priklausanti medžių gentis. Auga Pietryčių Azijoje, Australijos šiaurėje.

Tai greitai augantys, lapus metantys, 25-45 m aukščio medžiai su plačiomis šakomis ir ilgais 40-100 cm lapais. Žydi mažais žalsvais žiedais. Lapai ir žiedai skleidžia nemalonų aromatą. Vaisius – sparnavaisis.

## Rūšys
* Aukštasis ailantas *(Ailanthus altissima)*
* Išlakusis ailantas *(Ailanthus excelsa)*
* *Ailanthus integrifolia*
* Malabarinis ailantas *(Ailanthus malabarica)*
* *Ailanthus triphysa*
* *Ailanthus vilmoriniana*
Novus homo

**Novus homo** (arba: homo novus, dgs. *novi homines*, lot. „*naujas žmogus*“) – Senovės Romoje vartotas terminas, reiškiantis žmogų, kuris pirmasis savo šeimoje yra išrinktas į Senatą, ypač konsulu.

## Istorija
Pagal tradiciją Senato nariai ir konsulai būdavo tik patricijai. Kai plebėjai gavo teisę būti išrinktais į Senatą, jie buvo vadinami *novi homines*. Laikui bėgant *novi homines* tapo vis retesniu reiškiniu, nes kai kurios plebėjų šeimos įsitvirtino Senate ne blogiau už patricijus. Pirmojo Pūnų karo laikais buvo sencacija, jei *novi homines* būdavo išrenkami dvejus metus paeiliui (Gajus Fundanijus Fundulas 243 m. pr. m. e., Gajus Lutacijus Katulas 242 m. pr. m. e.). 63 m. pr. m. e. Markas Tulijus Ciceronas tapo pirmuoju *novus homo* per daugiau nei trisdešimt metų.

Vėlyvojo Romos respublikoje skirtumai tarp luomų buvo mažiau svarbūs. Konsulais tapdavo žmonės iš naujojo elito, dirbtinės aristokratijos šeimų, kurios būdavo kilusios iš konsulo, nepriklausomai nuo to kokiam luomui jis priklausė.

## ''Novi homines'' sąrašas

* Gajus Duilijus (išrinktas 260 m. pr. m. e.)
* Gajus Fundanijus Fundulas (išrinktas 243 m. pr. m. e.)
* Gajus Lutacijus Katulas (išrinktas 242 m. pr. m. e.)
* Gajus Flaminijus (išrinktas 223 m. pr. m. e. ir 217 m. pr. m. e.)
* Markas Porcijus Katonas Vyresnysis (išrinktas 195 m. pr. m. e.)
* Lucijus Licinius Lukulas (išrinktas 151 m. pr. m. e.)
* Gajus Marijus (išrinktas 107 m. pr. m. e., 104-100 m. pr. m. e., 86 m. pr. m. e.)
* Gnėjus Malijus Maksimas (išrinktas 105 m. pr. m. e.)
* Gajus Celijus Kaldas (išrinktas 94 m. pr. m. e.)
* Markas Tulijus Ciceronas (išrinktas 63 m. pr. m. e.)
* Gajus Pomponijus Grecinas (paskirtas 16 m.)
* Gajus Kornelijus Tacitas (paskirtas 97 m.)
KK141

**KK141** – krašto kelias, jungiantis Kauną ir Klaipėdą, per Jurbarką ir Šilutę. Kelio ilgis – 228,92 kilometro. Šiame kelyje yra 25 „juodosios dėmės“. Tai ilgiausias krašto kelias Lietuvoje. Įrengtas XIX a.

## Maršrutas

### Aprašymas
Kelias prasideda Kaune, Raudondvario pl. Eina per Kauno, Jurbarko, Šilutės, Klaipėdos rajonus ir Pagėgių savivaldybę. Miestai ir svarbiausios gyvenvietės prie kelio – Raudondvaris, Vilkija, Jurbarkas, Viešvilė, Pagėgiai, Juknaičiai, Šilutė, Priekulė. Ties Mikytais sankryžoje kertasi su magistraliniu keliu . Baigiasi ties Klaipėda, kai žiedu įsijungia į magistralinį kelią .

Ties Seredžiumi kerta Dubysą, Jurbarke kerta Imsrę ir Mituvą, ties Vilkyškiais – Jūros upę, ties Priekule – Miniją.

## Galerija

Vaizdas:Ant Raudondvario tilto Kaune.JPG|Ant Raudondvario tilto per Nevėžį
Vaizdas:Krašto kelias KK141 ties Bubiais, Kauno raj.JPG|Ties Bubiais (Kauno raj.) per Karklės upelį
Vaizdas:Kelias KK141.jpg|Vaizdas į kelią nuo Seredžiaus piliakalnio
Aukštasis ailantas

**Aukštasis ailantas** (*Ailanthus altissima*) – simarubinių (*Simaroubaceae*) šeimai priklausanti medžių rūšis. Natūraliai auga šiaurės rytų ir centrinėje Kinijoje bei Taivane. Introdukuotas Europoje, Australijoje, Naujojoje Zelandijoje, JAV.

Aukštasis ailantas – greitai augantis, lapus metantis, 17-27 m aukščio medis. Kamieno skersmuo ~1 m. Lapai sudėtiniai, 30-90 cm ilgio, su 10-41 lapeliu. Lapeliai kiaušiniški, priešiniai 5-18 cm ilgio, 2,5-5 cm pločio. Žiedai smulkūs, auga ant 50 cm ilgio šakelių, gelsvi, sudaryti iš 5 vainiklapių.
Patrimpas (cirkas)

**Patrimpas** – kilnojamojo cirko trupė, veikusi tarpukario Lietuvoje. 1927 m. cirką įkūrė Antanas Pilkauskas, vienas lietuviško cirko pradininkų.

## Cirko veikla
„Patrimpas“ buvo vienas pajėgiausių cirkų Lietuvoje pasibaigus 3-čiam dešimtmečiui. Trupėje vaidino įvairių žanrų artistai. Tarp svarbiausių programos numerių būdavo A. Pilkausko – fakyro Ben Ali pasirodymai. Cirkas turėjo savo džiazo orkestrą, po vaidinimų rengdavo šokius. „Patrimpas“ gastroliavo įvairiose Lietuvos vietose. Cirkas baigė veiklą 1933 m., kai A. Pilkauskas išvyko gastrolių į JAV.

## Šaltiniai
* Tarybų Lietuvos enciklopedija. III tomas, 327 psl., 1987 m., Vilnius;
Mauricijus Pranciškus Karpis

**Mauricijus Pranciškus Karpis** (1749 m. – 1817 m. spalio 22 d. Rėkyva, dab. Šiaulių dalis) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės valstybės, 1794 m. sukilimo veikėjas, publicistas.

## Biografija

Kilęs iš Lietuvos bajorų Karpių giminės.

Nuo 1790 m. Žemaitijos atstovas Abiejų Tautų Respublikos Ketverių metų seime (1788–1792 m.). Rėmė 1791 m. Gegužės trečiosios konstitucijos numatytas reformas, bet nepritarė deklaracijai, draudžiančiai kritikuoti Konstituciją ir monarchiją. Nuo 1794 m. gegužės mėn. Šiaulių pavieto delegatas Lietuvos tautinėje aukščiausioje taryboje, vėliau ją pakeitusios sukilėlių vyriausybės, LDK Centro deputacijos narys. 1797 m. Lietuvos edukacinės komisijos narys.

Politines pažiūras, būdingas Lietuvos fiziokratų kairiajam sparnui, išdėstė anoniminiuose laiškuose iš Rėkyvos (1789–1791 m., lenkų kalba). 1790 m. balandžio 24 d. laiške, išleistame atskira brošiūra „Seimelių vaizdas“ ( 1791 m.), pateikė apskričių bajorų seimelių reformos projektą. Gynė neturtingųjų bajorų, t. p. karių teisę dalyvauti seimų darbe. Reikalavo valstiečiams teisės pirkti žemę, dalyvauti įstatymų leidime, įstatymo globos ir žemės nuosavybės teisių. Išvertė į lenkų k. ir 1789 m. išleido Žano Žako Ruso veikalą „Pastabos apie Lenkijos valdymą“ (, 1772 m.); kuriame siūloma Abiejų Tautų Respublikoje pamažu naikinti baudžiavą. Nemažai jo raštų neišspausdinta.

1802 m. Rėkyvos dvarą pardavė Benediktui Karpiui su teise jame gyventi.

## Nuorodos
* Dvarų kultūra – Lietuvos kultūros dalis. Karpiai 

## Šaltiniai
Siauralapis ajeras

**Siauralapis ajeras** (*Acorus gramineus*) – ajerinių (*Acoraceae*) šeimos ajerų (*Acorus*) genties augalų rūšis. Auga nuo Himalajų iki Japonijos, Tailando, Filipinų.

Lapai 20-30 cm ilgio.
Amerikinis ajeras

**Amerikinis ajeras** (*Acorus americanus*) – ajerinių (*Acoraceae*) šeimos ajerų (*Acorus*) genties augalų rūšis.

Aukštis iki 80 cm. Nuo pagrindinio stiebo išaugina 2-6 atšakas.

Auga JAV ir Kanadoje.

Skleidžia malonų, citrinas primenantį aromatą, todėl ajero sultimis dažnai gardinamas alus.

Amerikinis ajeras naudojamas tiek indėnų, tiek europiečių liaudies medicinoje.
Akantas

**Akantas** (*Acanthus*) – akantinių (*Acanthaceae*) šeimos augalų gentis. Paplitę Viduržemio jūros regione ir Azijoje.

Tai žoliniai, daugiamečiai augalai, retai puskrūmiai su dygliuotais lapais ir baltais arba purpuriniais žiedais. Aukštis vyrauja nuo 40 cm iki 2 m. Kai kurios rūšys dekoratyvios.

## Rūšys
* Balkaninis akantas (*Acanthus balcanicus*)
* *[[Acanthus dioscoridis]]*
* *[[Acanthus eminens]]*
* *[[Acanthus hirsutus]]*
* Ilgalapis akantas (*Acanthus hungaricus, Acanthus longifolius*)
* *[[Acanthus ilicifolius]]*
* *[[Acanthus mollis]]*
* Kalninis akantas (*Acanthus montanus*)
* *[[Acanthus polystachyus]]*
* *[[Acanthus spinosus]]*
* *[[Acanthus syriacus]]*
Karado

**Karado** - kilnojamojo cirko trupė, veikusi tarpukario Lietuvoje. 1935 m. cirką įkūrė Otilija ir Francas Černiauskai.

## Cirko veikla
Trupės programą daugiausia sudarė akrobatikos, oro gimnastikos, klounados numeriai. Pradžioje nedidelis cirko kolektyvas rengdavo vaidinimus miesteliuose ir kaimuose. 1937 m. savininkams įsigijus cirko palapinę "Karado" pradėjo gastroliuoti po didesnius miestus. Tais pačiais metais (po tragiškos vyro mirties) O. Černiauskienė perdavė cirką bendrapavardžiui Vaclovui Černiauskui. Jis vadovavo cirkui iki 1940 m., po to "Karado" buvo perduotas (nacionalizuotas) tarybinei Lietuvos Respublikai.

## Informacijos šaltiniai
* Tarybų Lietuvos enciklopedija. II tomas, 213 psl., 1986 m., Vilnius;
* cirko artisto Jono Ramanausko pateikti duomenys;
Ilgalapis akantas

**Ilgalapis akantas** (*Acanthus longifolius*) – akantinių (*Acanthaceae*) šeimos augalų rūšis.

Lapai giliai karpyti, iki 70 cm ilgio. Žiedai susitelkę žiedynuose, žydi birželio – rugpjūčio mėnesiais.
Pilypas IV Gražusis

**Pilypas IV Gražusis** (1268–1314 m. lapkričio 29 d.), Pilypo III sūnus ir įpėdinis, Prancūzijos karalius 1285 m. spalio 5 d. – 1314 m. lapkričio 29 d.

## Biografija

Gimė Fontenblo pilyje. Karūnuotas 1286 m. sausio 6 d. Reimse.

## Valdymas

Siekė bet kokia kaina sustiprinti Prancūzijos karalystę. Jis rėmėsi profesionalia legistų biurokratija. Jo valdymas žymi perėjimą nuo charizmatinės monarchijos prie modernesnės biurokratinės karalystės.

1307 m. spalio 13 d. jo įsakymu buvo suimti tamplieriai, apkaltinti erezija. Jie buvo tardomi, kankinami, priversti prisipažinti. 1312 m. Ordinas buvo likviduotas. Pilypas IV pasisavino tamplierių iždą.

## Galerija

Jeanne de champagne.jpg|Pilypo IV Gražiojo žmona Joana Šampanė
GrabPhilipp IV.jpg|Pilypo IV Gražiojo sarkofagas
Geigerio ir Miulerio skaitiklis

**Geigerio ir Miulerio skaitiklis**, **Geigerio-Miulerio skaitiklis** arba **Geigerio skaitiklis** (orig. *Geiger-Müller*) – dujinis dalelių detektorius, matuojantis jonizuojančiąją spinduliuotę.

## Veikimas

Geigerio ir Miulerio skaitikliai naudojami jonizuojančiai spinduliuotei aptikti, dažniausiai alfa ir beta spinduliuotei, kartais ir kitai spinduliuotei. Pagrindinė skaitiklio sudedamoji dalis – daviklis, vadinamas Geigerio-Miulerio vamzdžiu, kuris yra pripildytas inertinėmis dujomis (dažniausiai heliu, neonu ar argonu su halogenų priemaišomis), jų būna apie 90%, likusius 10% vamzdyje sudaro spirito garai. Kai dalelė patenka į šį vamzdį, jonizuoja dujas, kurios tampa laidžios ir trumpam sukuriama elektros srovė. Vamzdis tam tikru būdu sustiprina dujų laidumą ir nusiunčia srovės impulsą į skaičiuotuvą, fiksuojantį impulsų skaičių.

Kai kurie Geigerio ir Miulerio skaitikliai gali būti naudojami gama spinduliuotei matuoti, tačiau jų jautrumas didelės energijos gama spinduliavimui gali būti mažesnis, nei kitų tipų detektorių, kadangi Geigerio-Miulerio vamzdyje esančių dujų tankis ir didesnės energijos fotonai praeina kamerą nedetektuoti.

## Taikymas

Nors Geigerio ir Miulerio skaitiklis yra gana pigus įrenginys, tačiau juo galima tik aptikti jonizuojančios spinduliuotės egzistavimą ir išmatuoti jos intensyvumą. Dėl konstrukcinių ypatybių (žr. Geigerio-Miulerio vamzdis) šiais skaitikliais negalima nustatyti fiksuojamų dalelių energijų.

## Istorija

Pirmąjį tokio tipo skaitiklį 1908 m. sukonstravo Hansas Geigeris ir Ernestas Rezerfordas. Jis tegalėjo aptikti tik alfa daleles. 1928 m. Geigeris ir Valteris Miuleris patobulino skaitiklį, kad pastarasis galėtų aptikti visų rūšių jonizuojančią spinduliuotę.

## Taip pat skaitykite

* Geigerio-Miulerio vamzdis
* Dalelių detektorius
* Dujinis jonizuojančiosios spinduliuotės detektorius
* Jonizuojančioji spinduliuotė

## Šaltiniai
Dujinis jonizuojančiosios spinduliuotės detektorius

**Dujinis jonizuojančiosios spinduliuotės detektorius** – detektorius, veikiantis dujų jonizavimo pagrindu. Per detektorių pereinant pakankamos energijos dalelėms, dujos jonizuojamos, t. y. susidaro teigiamas jonas ir elektronas. Detektoriuose prie elektrodų prijungus skirtingus potencialus, sukuriama elektros srovė, nes teigiami jonai ima judėti prie neigiamai įelektrinto anodo, o elektronai - prie teigiamai įelektrinto katodo.

Dažniausiai dujiniai detektoriai konstruojami cilindro formos (išorinis cilindras yra katodas, o viduriu einantis metalinis strypukas - anodas), nes tokių būdų prie anodo galima sukurti stipresnį elektrinį lauką naudojant mažesnę prie elektrodų prijungtą įtampą. Elektrinis laukas reikalingas tam, jog suteiktų antriniams (išmuštiems elektronams) pakankamai energijos kito dujų atomo jonizavimui. Tokiu būdu sustiprinamas detektoriaus atsakas į jonizuojančiąją spinduliuotę, kad ją būtų galima užfiksuoti. Skirtingos konstrukcijos ir veikimo dujiniai detektoriai naudoja įvairaus stiprio elektrinį lauką.

## Detektoriai

Dažniausiai sutinkami dujiniai jonizuojančiosios spinduliuotės detektoriai:
* Geigerio-Miulerio vamzdis – pagrindinė Geigerio ir Miulerio skaitiklio sudedamoji dalis. Gali aptikti tik pačią jonizaciją.
* Proporcingasis skaitiklis naudoja mažesnį potencialų skirtumą (tuo pačiu ir sukuriamą elektrinį lauką), todėl gali nustatyti ir jonizuojančiosios spinduliuotės energiją.
* Jonizacijos kamera naudoja mažiausią potencialų skirtumą, gali aptikti jonizaciją ir nustatyti stiprumą.
* Vielinė kamera vietoj vieno anodo turi žymiai daugiau elektrodų.
Konokoča

**Konokočos lagūna** (, ) – ežeras Peru, Ankašo regione, Andų kalnuose, 4050 m aukštyje. Telkšo *[[Callejón de Huaylas]]* slėnio pietiniame gale, prie kelio į Čikijaną. Iš Konokočios lagūnos šiaurės vakarų kryptimi išteka Santos upė. Ežerą maitina Tuko upė, kuri prasideda Tuko lagūnoje esančioje 5000 m aukštyje, ledyno papėdėje. Konokočos ežero pakrantėje yra Konokočos kaimelis.

Nepaisant to, kad ežeras yra aukštai kalnuose, jame gausu žuvų. Čia netgi rasta lašišų ir upėtakių. 1996 m. ežere rasta *[[telmatobius]]* genties nauja varlių rūšis.
Huajhuašo Kordiljera

**Huajhuašo Kordiljera** (, ) – Andų kalnagūbris Peru, Ankašo departamento pietuose ir Limos departamente. 6 viršukalnės viršija 6000 m aukštį. Aukščiausios: Jerupacha (6617 m, antras pagal aukštį kalnas Peru, po Uaskarano), Siula Grandė (6344 m).

Aukštikalnės padengtos sniegu. Perėjos eina net 5000 m aukštyje. Medžių riba eina iki 4 km aukščio. Aukštikalnėse yra ledyninių ežerų, karštųjų versmių. Būdingi gyvūnai – Andų kondorai, lamos, alpakos, viskašos. Svarbiausio gyvenvietės – Čikijanas, Kachatambas.

Turizmas (alpinizmas, žygiai po kalnus). Pagrindinis turistinis centras – Ljamako kaimelis.
Jerupacha

**Jerupacha** (, ), **Snieguotoji Jerupacha** (*Nevado Yerupaja*) – Andų viršukalnė Peru, Ankašo regione, Uajuašo Kordiljeroje. Aukštis 6635 m (ar 6617 m; antras pagal aukštį šalyje, po Huaskarano).

Tai vienas sunkiausiai įkopiamų Andų kalnų. Pirmieji Jerupachos viršūnę pasiekė Jim Maxwell ir Dave Harrah (1950 m.).

## Šaltiniai
Siula Grandė

**Siula Grandė** () – viršukalnė Peru, Andų kalnuose, Huajhuašo Kordiljeroje. Aukštis 6344 m. Pirmoji įkopė vokiečių ekspedicija 1936 m.

Kalną išgarsino knyga, o paskui pagal ją sukurtas filmas. Alpinisto Joe Simpson knyga "Liečiant tuštumą" (*Touching the Void*) pasakoja apie tikrą istoriją, kuri nutiko 1985 m. Simon Yates ir Joe Simpson kopiant į Siula Grandę.

## Šaltiniai
Ansys

**ANSYS, Inc.** (**ANSYS Incorporated**, anksčiau **Swanson Analysis Systems, Inc.**) – JAV inžinerinės simuliacijos programinės įrangos (besiremiančios baigtinių elementų metodu) gamintojas.

Bendrovė buvo įkurta 1970 m. dr. Džono Svensono. Būstinė yra Kenonsburge, Pensilvanijos valstijoje. Pagrindinis produktas - ANSYS programinės įrangos šeima.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Akcijų analizė NASDAQ
Dalelių detektorius

**Dalelių detektorius** arba **jonizuojančiosios spinduliuotės detetorius** – įtaisas, skirtas aptikti ir/ar atpažinti didelės energijos daleles, atsiradusias branduolinio skilimo metu, esant kosminei spinduliuotei ar išsiskyrusias dalelių greitintuvuose reakcijų metu. Moderniausi detektoriai naudojami ir kaip kalorimetrai aptiktos spinduliuotės dalelių energijai nustatyti. Taip pat jie gali nustatyti kitas daleliu savybes, pvz., judesio kiekį, sukinį, krūvį ir kt.

Dažnai vietoj „detektorius“ naudojamas žodis „skaitiklis“, kadangi dažniausi ir paprasčiausi detektoriai gali tik aptikti spinduliuotę ir suskaičiuoti daleles, bet ne jų energiją.

Dalelių detektorius ar net keli detektoriai naudojami visuose dalelių greitintuvuose, o patys detektoriai būna žymiai didesni ir sudėtingesni, nei sutinkami paprastoje laboratorijoje.

## Tipai
**Dažniausiai naudojami detektoriai**
* Kalorimetras
* Fotografinė plokštelė
* Černekovo detektorius
* Blyksėjimo skaitiklis
** Luko kamera
* Puslaidininkinis detektorius
* Dujinis jonizuojančiosios spinduliuotės detektorius
** Jonizacijos kamera
** Proporcingasis skaitiklis
** Geigerio ir Miulerio skaitiklis (Geigerio-Miulerio vamzdis)
** Vielinė kamera
** Dozimetras

**Istoriniai detektoriai**
* Burbulinė kamera
* Vilsono kamera

## Taip pat skaitykite

* Jonizuojančioji spinduliuotė
Huailaso alėja

**Huailaso alėja** () – Andų tarpukalnių slėnis Peru, Ankašo regione. Prasideda 3945 m aukštyje, kur telkšo Konokočios lagūna. Toliau slėnio dugnu teka Santos upė. *Callejón de Huaylas* skiria Baltąją (rytuose) ir Juodąją (vakaruose) Kordiljeras. Iš pietų slėnį riboja Huaihuašo Kordiljera.

Klimatas slėnyje subtropinis, sausas. Drėgnasis sezonas tęsiasi nuo spalio iki balandžio. Vidutinė dienos temperatūra 16,6 °C. Slėnyje gyvena daugiausia indėnai kečujai ir metisai. Svarbiausi miestai: Huarasas, Jungajus, Karuasas, Karasas.

Turizmas. Vystomas alpinizmas ir kelionės po kalnus.

## Ikikolumbinė istorija
Slėnis – vienas iš penkių svarbiausių ikikolumbinės Peru kalnų slėnių, pasižymėjęs derlingomis žemėmis. Jame vyrauja kečua klimatinė zona. Į rytus nuo jo yra Kachamarkos slėnis, į pietus, už Huaihuašo kordiljeros – Mantaro slėnis.

Slėnyje susiformavo viena seniausių Peru žemdirbių kultūrų – Čavino kultūra, klestėjusi X–III a. pr. m. e. įtakoje. Čia išlikęs archeologinis miestas *[[Chavín de Huantar]]*. Kultūros klestėjimas sutapo su Ankstyvuoju istorijos akiračiu, o jos įtaka siekė gerokai toliau už slėnio ribų – apėmė ir didelę dalį Kostos regiono.

II a. pr. m. e. slėnyje Čavino kultūrą pakeitė lokali Rekuajaus kultūra, egzistavusi iki VII a. Prasidėjus Viduriniajam akiračiui, slėnį pajungė Vario kultūra, kilusi iš Apurimako slėnio. Pastarosios atstovai vykdė kultūrinę, ir tikriausiai karinę, ekspansiją į kitus Andų kalnų ir Kostos žemumų slėnius, sukurdami pirmąją Peru istorijoje kultūrinę „imperiją“, apėmusią visą Centrinių Andų regioną.

IX a. pabaigoje Vario kultūrai nusilpus, slėnyje stipresnė vietinė nesusiformavo: jis atiteko Čimu kultūros valstybei Čimorui. XV a. slėnis buvo įtrauktas į Inkų imperiją.
Oksidacijos-redukcijos reakcija

**Oksidacijos-redukcijos reakcija** – cheminė reakcija, kuriai vykstant pakinta vieno arba kelių reaguojančių elementų oksidacijos laipsnis (OL).

Procesas, kurio metu atomai arba jonai netenka elektronų, vadinamas **oksidacija**, o patys atomai arba jonai – **[[reduktorius|reduktoriais]]**.

Procesas, kurio metu atomai arba jonai prijungia elektronus, vadinamas **redukcija**, o patys atomai arba jonai –
**[[oksidatorius|oksidatoriais]]**.

Oksidacijos-redukcijos reakcijos pavyzdys (skaičiai virš elementų – oksidacijos laipsnis):

2\,\overset{+2}{\text{Fe}}\text{Cl}_2+\overset{0}{\text{Cl}}_2 \to 2\,\overset{+3}{\text{Fe}}\overset{-1}{\text{Cl}}_3,

: \overset{+2}{\text{Fe}}-1e^- \longrightarrow \overset{+3}{\text{Fe}}~(\text{oksidacija}, \overset{+2}{\text{Fe}} - \text{reduktorius}),

: \overset{0}{\text{Cl}}_2+2e^- \longrightarrow 2\,\overset{-1}{\text{Cl}}~(\text{redukcija}, \overset{0}{\text{Cl}}_2 - \text{oksidatorius}).

## Taip pat skaitykite
* Oksidas

## Nuorodos
* Oksidacijos-redukcijos reakcijos vaizdinė medžiaga
Korupcijos suvokimo indeksas

**Korupcijos suvokimo indeksas (KS)** - kompleksinis rodiklis, leidžiantis suskirstyti valstybes pagal jų korupcijos lygio vertinimą. Indeksas nustatomas remiantis verslo atstovų apklausomis ir kitais ekspertiniais tyrimais. KSI surikiuoja pasaulio šalis pagal suvokimą, kiek korupcija yra paplitusi tarp viešojo sektoriaus tarnautojų ir politikų. KSI atspindi iš viso pasaulio surinktus požiūrius į korupciją, įskaitant ir ekspertų, gyvenančių vertinamose šalyse. Korupcijos suvokimo indeksus nuo 1995 m. skelbia tarptautinė nevyriausybinė organizacija „Transparency International“.

## Metodologija
Dešimties balų sistemoje nulis reiškia absoliučią korupciją, o 10 - minimalų korupcijos lygį. Indeksas išvedamas iš keliolikos verslo atstovų ir ekspertų apklausų, atliekamų dvylikos institucijų. 

## Labiausiai ir mažiausiai korumpuotos šalys
Iš 2007 m. tirtų šalių, mažiausia korupcija pasižymėjo:
* Danija
* Suomija
* Naujoji Zelandija
* Singapūras
* Švedija
* Islandija
* Nyderlandai
* Šveicarija
* Kanada
* Norvegija

Iš 2007 m. tirtų šalių, didžiausia korupcija pasižymėjo:

* Somalis
* Mianmaras
* Irakas
* Haitis
* Uzbekistanas
* Tonga
* Sudanas
* Čadas
* Afganistanas
* Laosas
* Kongas
* Pusiaujo Gvinėja
* Gvinėja

## Lietuvos KSI
2007 metais Lietuvai paskaičiuotas indeksas yra 4,8. Tokį indeksą Lietuva jau yra gavusi 2001, 2002, 2005 ir 2006 m. 2003 ir 2004 m. indeksas buvo atitinkamai 4,7 ir 4,6.
Tarp 180 valstybių Lietuva 2007 m. užėmė 51 vietą ir pasidalino ja su Latvija, kurios KSI buvo identiškas - 4,8. 2010 m. indekse Lietuva įvertinta geriau nei kada nors iki šiol - jai skirti 5,0 balai iš 10 ir 46-oji vieta 178 šalių lentelėje.

## KSI kritika
KSI kartais kritikuojamas dėl to, kad jis esą atspindi tik nedidelio visuomenės fragmento - verslininkų ir ekspertų - korupcijos suvokimą ir nėra pakankamai apibendrintas. Taip pat kritikuojama, kad indeksas atspindi tik suvokimą, o ne realią institucijų korupciją.

## Taip pat skaitykite

Transparency International

## Nuorodos
Transparency International svetainė
Impulsas

**Impulsas** gali reikšti:
* Judesio kiekis;
* Jėgos impulsas;
* Nervinis impulsas;
* Impulsas (šuolis);
* Impulsas (signalas).
Antariškiai

**Antariškiai** – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 4 km nuo Milašiūnų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kalitėja

**Kalitėja** – miestas Graikijoje, faktiškai sostinės Atėnų priemiestis (3 km į pietus nuo Atėnų). Labai tankiai apgyvendinta. Yra du universitetai, meno galerija, bizantiško stiliaus cerkvė.

## Istorija

### Pavadinimo kilmė

Miesto vardas graikų kalba reiškia „gražus vaizdas“.

## Sportas

Mieste vyko kai kurios 1896 ir 2004 m. olimpiadų varžybos.

Kalitėjoje žaidžia GS Kallithéa futbolo klubas.
Larisa

**Larisa** () – miestas vidurio Graikijos, Tesalijoje, Tesalijos žemumoje, prie Pinėjo upės, netoli Olimpo kalno; nomo centras. Praeina Atėnų–Salonikų geležinkelis ir automagistralė. Netoli miesto yra Nea Achilajos tarptautinis oro uostas. Išvystyta maisto, popieriaus, tekstilės, statybų pramonė. Kasmet vyksta žemės ūkio parodos ir mugės. Auginami cukriniai runkeliai, kviečiai, kukurūzai. Veikia Tesalijos universitetas (įkurtas 1999 m.), archeologijos muziejus, galerija.

Yra Šv. Achilėjo bazilikos (VI a.), dviejų amfiteatrų liekanos, uždaras osmaniškas turgus (bedestenas), XIX a. pab. mečetė, osmaniškos pirtys.

## Istorija
Senovėje Larisa buvo vienas iš Egėjo civilizacijos centrų.

Larisa įkurta VI a. pr. m. e. Iš pradžių Larisa buvo dėl valdžios ir įtakos Tesalijoje besivaržančių aristokratų keturių dinastijų politinis centras. Ilgainiui Larisoje valdžią įgijo Aleuadų dinastija. Per graikų–persų karus (500–449 m. pr. m. e.) Larisa rėmė persus. Apie 476 m. pr. m. e. po Spartos karaliaus Leotichido baudžiamojo žygio ir intervencijos (už Aleuadų sąjungą su persais) valdžia Larisoje atiteko Echekratidų dinastijai iš Farsalo. Nuo 352 m. pr. m. e. Larisa tapo Makedonijos forpostu Tesalijoje. Per Lamijos karą (321–322 m. pr. m. e.) makedonai jūrų mūšyje netoli Larisos, prie Kranono, įveikė prieš Makedonijos hegemoniją sukilusių graikų polių laivyną. Per Antrąjį Makedonijos karą, 197 makedonams pralaimėjus Kinoskefalų mūšį, užimta romėnų. Nuo 197 m. pr. m. e. Larisa – romėnų kontroliuojamos Tesalų lygos sostinė. Romos imperatoriaus Konstantino laikais (274–337 m.) – Tesalijos provincijos administracinis centras. 395–1396 m. priklausė Bizantijai, 1396–1881 m. – Osmanų imperijai, nuo 1881 m. priklauso Graikijai.

1941 m. miestas nuniokotas žemės drebėjimo.

### Pavadinimo kilmė

Manoma, kad miestas pavadintas graikų nimfos Larisos garbei arba tiesiog iš senovės graikų žodžio *larisa*, kuris reiškė tvirtovę.

## Sportas
* AÉ Lárisa, futbolo klubas.
* Apollon Larissa FC, futbolo klubas.
* Alcazar stafionas, futbolo stadionas, kuriame žaidžia vietos futbolo komandos.

## Miestai partneriai

## Išnašos
Bartkuškiai

**Bartkuškiai** – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Deltuvos. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Daugaliai

**Daugaliai** – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Siesikų, prie Siesikų ežero kranto. Kaime yra renesansinė Siesikų pilis, išlikę buvusio dvaro rūmai.

## Etimologija

1745 m. Siesikų dvaras atiteko Daugėlų giminei, todėl vietovė pavadinta Daugaliais  (dvarininkinis vietovardis).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dovydiškiai (Ukmergė)

**Dovydiškiai** – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, už 4 km į pietus nuo Deltuvos, šalia Dovydiškių tvenkinio.

## Istorija
Pokario metais apylinkėse veikė Didžiosios Kovos apygardos, "B" partizanų rinktinės Lietuvos partizanai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Jonuškai

**Jonuškai** – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Deltuvos, prie pietvakarinių Ukmergės pakraščių. Pro kaimą teka Storė, toliau pietuose susiliejanti su Šventąja. Praeina kelias .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Jovaišai (Ukmergė)

**Jovaišai** – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Deltuvos.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Ona Kreivytė-Naruševičienė (1935–2024), dailininkė keramikė.
* Zita Kreivytė (1942–), dailininkė odininkė.

## Šaltiniai
Gailioniai (Ukmergė)

**Gailioniai** – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Panoterių, prie kelio  ir Pageležių miškų pakraščio.

## Istorija

XIX a. pabaigoje Gailioniai buvo palivarkas Siesikų parapijoje. Priklausė Čarnockių giminei.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Stefan Czarnocki (1878–1947), geologas, inžinierius.

## Šaltiniai
Jurginai

**Jurginai** – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Deltuvos, prie Storės upelio ir Vytinės miško. Praeina plentas . Yra kaimo kryžius, autobusų stotelė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Klimiškis

**Klimiškis** – buvęs kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 1 km nuo Milašiūnų.

## Gyventojai

## Šaltiniai