open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tlakotalpanas

**Tlakotalpanas** (, ) – miestas rytų Meksikoje, Verakruso valstijoje, 90 km nuo Verakruso miesto, prie Papaloapano upės. Yra upinė prieplauka, žvejybinis uostas. Verčiamasi turizmu. Miestas išlaikęs klasikinę kolonijinę architektūrą – jis vystėsi kaip upinis uostas; yra išlikusi senoji prieplauka, XVII–XIX a. gyvenamieji ir visuomeniniai pastatai (karibietiškos, andalūziškos architektūros), Šv. Mergelės Marijos bažnyčia (1770 m.), neoklasikinė Šv. Kristupo bažnyčia su Gvadalupės Mergelės paveikslu, barokinė Šv. Migelio bažnyčia (1785 m.), Saragosos aikštė, savivaldybė (1849 m., su Salvadoro Fernando tapybos darbais), žymaus kompozitoriaus Agustino Laros namas-muziejus.

## Istorija

Seniau gyvenvietė buvusi Papaloapano saloje (Tlakotalpanas nahuatlių kalba reiškia „vieta tarp vandenų, trakas“). Vėliau sala sujungta su žemynu. Ispanai čia pasirodė XVI a. vid., bet ilgą laiką gyvenvietė išliko mažu kaimu. Tlakotalpanas vystytis pradėjo XVII a., bet nesyk buvo nusiaubtas anglų piratų, gaisrų bei potvynių. XIX a. Tlakotalpanas tapo svarbiu uostu (būdavo išvežama medvilnė, tabakas, cukrus, oda, javai, plunksnos, muilas, brendis, sūdyta mėsa, baldai) ir medvilnės pramonės centru. 1896–1920 m. miestas vadintas *Tlacotalpan de Porfirio Díaz*.

1998 m. Tlakotalpanas paskelbtas UNESCO pasaulio paveldo objektu.


Tlacotalpan desde el rio Papaloapan.JPG|Krantinė
Manuel Maria Alegre Tlaco.JPG|Gatvelė
SanctuaryCandelmas19.JPG|Šv. Marijos bažnyčia
LaraMuseumTlacotalpan02.JPG|Agustino Laros muziejus


## Šaltiniai
Hodžsonija

**Hodžsonija** (*Hodgsonius phaenicuroides*)  – musinukinių (*Muscicapidae*) šeimos paukščių rūšis.  Aptinkama Butane, Kinijoje, LaoseIndijoje, Mianmare, Nepale, Pakistane, Tailande ir Vietname.

;Porūšiai

* *Hodgsonius phaenicuroides ichangensis*
* *Hodgsonius phaenicuroides phoenicuroides*

;Sinonimai

* *Bradypterus phoenicuroides*
* *Hodgsonius phoenicuroides*
* *Luscinia phoenicuroides*


Hodgsonius phoenicuroides.jpg|Patelė
Luscinia phoenicuroides MHNT 226 Jiangsu Chine HdB.jpg|Kiaušinis


## Šaltiniai
Jonas Kazimieras Krasinskis

**Jonas Kazimieras Krasinskis** (1607, Cechanuvas – 1669) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, diplomatas, karaliaus dvariškis, karalaičio Karolio Ferdinando Vazos vachmistras, Cechanuvo pakamaris (nuo 1634 m.), Cechanuvo (1637–1648) ir Varšuvos kaštelionas (1648–1650), Plocko vaivada (1650–1658), karaliaus pulkininkas (nuo 1661), Karūnos didysis iždininkas (1658–1668).

## Biografija
Lenkijos magnatų Krasinskių giminės atstovas, herbo „Slepowron“ savininkas. Plocko vaivados Stanislavo Krasinskio (1558–1617) sūnus nuo antros santuokos su Margarita Machovska.

Ložmino, Novo-Korčino, Pšasnišo ir Parčevo seniūnas.

1637 metais Jonas Kazimieras Krasinskis buvo paskirtas Cechanuvo kaštelionu, o 1648 metais tapo Vašuvos kaštelionu. 1650 metais gavo Plocko vaivados pareigybę. Švedijos tvano metu Jonas Kazimieras Krasinskis 1655 metų rugsėjį vadovavo Lenkijos pulkui nepavykusiame mūšyje su Gustavo Oto Stenboko švedų armija prie Novo Dvoro, Mazovijoje. Vadovavo Lenkijos-Lietuvos delegacijai, kuri 1656 m. lapkričio 3 d. sudarė Vilniaus paliaubas su Rusijos valstybe. 1658 metais gavo Karūnos didžiojo iždininko pareigybę.

## Šeima
Jonas Kazimieras Krasinskis buvo vedęs du kartus. 1635 metais pirma santuoka tapo su Uršule Gržibovska (m. 1647), nuo santuokos su kuria turėjo sūnų ir dukterį:

* Jonas Bonaventūras Krasinskis (1639–1717), karaliaus pulkininkas (1661), Plocko vaivada (1688), Novo-Korčino, Pšasnišo ir Parčevo seniūnas
* Joana Marija Krasinska, Dobžino seniūno Adamo Noskovskio žmona

1650 metais antrą kartą vedė prancūzaitę Amatą Anrdo de Lanžeron (m. 1663), Lenkijos karalienės Marijos Luizos Gonzagos rūmų vyresnę damą. Antra santuoka buvo bevaikė.
## Šaltiniai

## Nuorodos

|-
Nguyễn Xuân Phúc

**Ngujen Suanfukas** (*Nguyễn Xuân Phúc*, g. 1954 m. balandžio 20 d.) - dabartinis Vietnamo ministras pirmininkas. 

Ngujen Suanfukas buvo rekomenduotas į šį postą tuomečio premjero Ngujen Tandungo ir vėliau išrinktas 2016 m. Nacionalinėje Asamblėjoje. Tuo metu būdamas 57 metų, Ngujen tapo jauniausiu Vietnamo prezidentu Vietnamo Socialistinės Respublikos istorijoje.

## Šaltiniai
Ažukalviškė (Visaginas)

**Ažukalviškė** – kaimas Visagino savivaldybėje, 4,5 km į pietvakarius nuo Visagino, šalia kelio , prie Lapušiškės ežero. Kaime yra kapinės. Piečiau yra Ažukalviškė Ignalinos rajone.

## Istorija

1950–1959 m. priklausė Dūkšto rajonui, 1959–1995 m. – Ignalinos rajonui, 1995–2003 m. – Ignalinos rajono savivaldybei, nuo 2003 m. – Visagino savivaldybei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Biskajos tiltas

**Biskajos tiltas** () – transporterinis tiltas Šiaurės Ispanijoje, Biskajos provincijoje, nutiestas per Nerviono upės žiotis ir jungiantis Portugaletės ir Gečo miestus. 2006 m. įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

Biskajos tiltas pastatytas 1893 m., yra seniausias pasaulyje transporterinis tiltas, pirmasis pradėjęs vežti transporto priemones ir žmones pakabintomis gondolomis. Tilto konstrukcija, kurioje buvo panaudoti lengvi vyti plieniniai  lynai, pripažinta kaip viena iškiliausių metalo konstrukcijų architektūroje pramoninės revoliucijos epochoje. Jo pavyzdžiu buvo pastatyta tiltų Europoje, Afrikoje ir Amerikoje, tačiau išliko veikiantys vos keli. 

Siekiant nepertraukti laivybos upe, Biskajos tiltu transporto priemonės ir žmonės iš vienos upės pusės į kitą keliami gondola. Visi norintys taip pat gali pasigėrėti apylinkių vaizdais, pereidami viršutine tilto dalimi, į kurią užkylama kolonose sumontuotais liftais. Per metus pervežama apie 4 mln. keleivių ir 0,5 mln. automobilių.

## Konstrukcija

Ispanai šį tiltą vadina *Puente Colgante* (pažodžiui „pakabintas tiltas“), nors kabamasis tiltas yra kitokios konstrukcijos. Biskajos tiltu pervažiuoti negalima, bet juo pasinaudojus persikeliama į kitą upės krantą. Tiltas  sukurtas Gustavo Eifelio mokinio, baskų architekto Alberto Palacio. Šiam konstruktoriui teko suprojektuoti tiltą, kad būtų užtikrintas judėjimas tarp abiejų upės krantų, tačiau tiltas bet kuriuo metu turi praleisti Nerviono upe į svarbų Bilbao uostą plaukiančius didelius laivus. Tiltas su arkomis ir atveriamomis ar pakeliamomis tilto dalimis nebuvo pageidaujamas. Laivai po tiltu gali plaukti bet kada, o automobiliai ar pėstieji turi palaukti, kol atvyks ant lynų pakabinta gondola. Joje telpa 6 automobiliai ir maždaug 30 pėsčiųjų. 160 m ilgio atstumą gondola nusklendžia per pusantros minutės. Nuo kiekvieno kranto ji pajuda kas aštuonias minutes ir dirba 24 valandas per parą ištisus metus. Nuo pastatymo dienos šis tiltas neveikė tik per Ispanijos pilietinį karą 1936–1939 m.

Tilto atramas sudaro du dvigubi 61 m aukščio metaliniai bokštai, įtempti metaliniais lynais, kurių galai įtvirtinti už 110 m prie masyvių betoninių blokų. Tarp skirtinguose krantuose stovinčių bokštų nutiesti lynai, savo įlinkiu suformuojantys parabolę. 45 m aukštyje lynai laiko 160 m ilgio pagrindinę tilto konstrukciją.

## Nuorodos

* Biskajos tiltas (''puente-colgante.com'')
* Biskajos tiltas (''gondolaproject.com'') 
* Biskajos tiltas (''structurae.net'')
* Vežantys tiltai. Puente Colgante (''alfa.lt'')
Altos uolų raižiniai

**Altos uolų raižiniai** – uolos su mezolito ir vėlesnių tarpsnių raižiniais, esantys Finmarko apskrityje, Šiaurinėje Norvegijoje.

Nuo 1973 m. rasta daugiau nei 6 tūkst. uolų raižinių keliose vietovėse. Daugiausiai jų rasta *Jiepmaluokta* vietovėje. 1985 m. kartu su *Storsteinen*, *Kåfjord*, *Amtmannsnes* ir *Transfarelv* vietovėmis Altos uolų raižiniai buvo įrašyti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Raižinius atradę Trumsės universiteto archeologai spėja, kad jie buvo sukurti maždaug 5 200–500 metų prieš mūsų erą, komsos ir kitų kultūrų žmonių. Mokslininkų nuomone, raižiniai vaizduoja medžiotojų–rankiotojų bei piemenų–klajoklių kultūros žmones, kurie vertėsi medžiokle, žvejyba ir rankiojimu, sugebėjo prisijaukinti šiaurinius elnius bei mokėjo pasigaminti valtis. Tarp tose olose esančių raižinių esama meškų garbinimo užuominų. Pastarųjų garbinimas būdingas daugeliui to meto kultūros žmonių. Taip pat vaizduojamos ir kitos šamanų ritualinės praktikos.


File:RockCarvings in Alta.jpg|
File:Altarockcarvings2.jpg|
File:AltaRockCarvingsFences.jpg|
Petras Jonas Potockis

**Petras Jonas Potockis** (1679–1726) – ATR valstybinis veikėjas, Belzo kaštelionas (nuo 1720 m.), Černigovo vaivada (1724–1726), Čerkasų, Tišoveco ir Didžiųjų Mostų seniūnas.

## Biografija
Lenkijos magnatų Potockių giminės atstovas, herbo „Piliawa“ savininkas. Kameneco kašteliono Povilo Stepono Potockio (m. 1674) sūnus nuo antros santuokos su Elena Petrovna Saltykova.

1720 m. Petras Jonas Potockis gavo Belzo kašteliono pareigybę, o 1724 metais buvo paskirtas Černigovo vaivada.

## Šeima ir vaikai
Buvo vedęs du kartus. Jo pirmoji žmona tapo Liudvaika Dombska, nuo santuokos su kuria turėjo keturias dukteris: Eleonorą, Terezę, Marianą ir Elžbietą. Antrą kartą vedė Kateriną Chodorovską, nuo santuokos su kuria paliko dvi dukteris ir sūnų: Magdaleną, Janą ir Teodorą.

## Literatūra
* Русский биографический словарь: Плавильщиков – Примо. – Изд. под наблюдением председателя Императорского Русского Исторического Общества А. А. Половцова. – Санкт-Петербург: тип. И. Н. Скороходова, 1910. – Т. 14. – С.698–699.

## Nuorodos

|-
Akvaponika

**Akvaponika** – agrikultūros ir žuvininkystės mišinys uždaroje ekosistemoje. Akvaponikos sistema susideda iš šių pagrindinių komponentų: žuvų ar kitų vandens gėrybių, augalų ir mikroorganizmų. Bakterijos primiausiai išskaido žuvų išskiriamą ir vandenyje ištirpusį amoniaką į nitritus, o kitos bakterijos nitritus paverčia nitratais. Akvaponikos sistemoje augantys augalai pasisavina vandenyje esančius nitratus kartu su kitomis maistingomis medžiagomis ir taip išvalo uždaroje sistemoje esantį vandenį, kuris vėl tiekiamas žuvims. Akvaponikos sistemose taip pat kartais auginami ir kirminai, kurie perdirba vandenyje neištirpusias kietąsias medžiagas ir augalų dalis bei pamaitina žuvis. Akvaponikos sistemose augalai dažniausiai auga ne žemėje, o yra pritvirtinti virš vandens.
Poliesteris

**Poliesteris** – cheminis sintetinis pluoštas, gaminamas iš naftos. Jis yra atsparus trinčiai, beveik nesiglamžo, yra tvirtas, nesugeria drėgmės, todėl greitai džiūsta. Tekstilėje dažniausiai maišomas su vilna, medvilne, linu.
Lisa Misipeka

**Lisa Misipeka** (g. 1975 m. sausio 3 d.) – Amerikos Samoa lengvaatletė, pasaulio čempionato prizininkė.

## Biografija
1995 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionate L.Misipeka dalyvavo rutulio stūmimo rungtyje, bet nepasiekė finalo. Po metų sportininkė buvo atrinkta atstovauti Amerikos Samoa 1996 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. 1999 m. Pasaulio čempionate L. Misipeka kūjo metime pateko į finalą, kuriame numetus kūjį 66,06 m iškovojo bronzos medalį. Misipeka tapo pirmąją ir kol kas vienintele Amerikos Samoa medalininke pasaulio čempionatų istorijoje. Taip pat jos užfiksuotas rezultatas turi didžiausią skirtumą tarp trečios ir pirmosios vietų (75,20 m – Mihaela Melinte). 2000 m. vasaros olimpinių žaidynių kūjo metimo atrankoje užfiksavo 61,74 m rezultatą ir į finalą nepateko. 2001 m. ir 2003 m. pasaulio čempionatuose neįveikė atrankos etapų ir į finalus nepateko. 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse dėl patirtos kelio traumos Misipeka iš tolimesnės kovos pasitraukė.

## Nuorodos
* L.Misipeka IAAF svetainėje
Makaravas (Visaginas)

**Makaravas** – kaimas Visagino savivaldybėje, tuoj į pietus nuo Visagino pramoninio komplekso, šalia geležinkelio atšakos į Visagino AE. Kolektyviniai sodai.

## Istorija

Kaimas sudarytas XXI a. pradžioje, atskyrus šiaurinę Makaravo kaimo Ignalinos rajone dalį.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ramybė I

**Ramybė I** – kaimas Visagino savivaldybėje, 7 km nuo Rimšės.

## Istorija
Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Naugarduko vaivadijai (nuo 1926 m. – Vilniaus vaivadijai), Breslaujos apskričiai (nuo 1926 m. – Švenčionių apskričiai), Drūkšių valsčiui.

1921 m. Lenkijos gyventojų surašymo duomenimis, čia gyveno 12 žmonių, visi – katalikai, 6 lenkai ir 6 lietuviai. Tuo metu kaime buvo 1 namas. 1938 m. 1 name gyveno jau 6 žmonės.

VLKK rekomendavo pavadinimus *Sausašilis, Ramutiškė, Antabaltis, Antabaltė, Pabaltys, Pabaltė*, tačiau savivaldybė parinko vardą *Ramybė I*.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Urvų piešiniai

**Urvų piešiniai** – priešistoriniai piešiniai, randami urvų palubėse ir ant sienų. Seniausi žinomi piešiniai datuojami vėlyvojo paleolito laikotarpiu (prieš 40 000 m.).

Mokslininkų nuomone, urvai buvo šamanų šventvietės, kuriose buvo atliekamos ritualinės praktikos, todėl kad tos vietos urvuose būna sunkiai prieinamos, o apsistojimo pėdsakų dažniausiai nerandama.

Radimvietėse aptinkami piešiniai stebėtinai panašūs visame pasaulyje, daugiausiai vaizduojami gyvūnai. Anksčiausiai aptiktas piešinys su gyvūnais yra apie 45 tūkst. metų senumo Leang Tedongnge urve, Sulavesio saloje, Indonezijoje. Anksčiau buvo manyta, kad seniausi piešiniai rasti Europoje.

Ankstyviausi pasaulyje vaizduojamojo meno kūriniai priskiriami Orinjako kultūrai, pirmajai žmonių kultūrai Europoje. Pastarieji buvo nutapyti prieš 30–32 tūkst. metų. Aptinkami Šovė urve, Prancūzijoje, ir Koliboajos urve, Rumunijoje.

Šovė, Lasko, Pėš Merl ir Altamiros urvuose aptinkami įspūdingiausi piešiniai.

Ankstyviausi pasaulyje ne vaizduojamojo meno kūriniai randami El Kastiljo urve, Kantabrijos regione, Ispanijoje, ir Pettakere urve, Sulavesio saloje, Indonezijoje. Skridinys Ispanijoje ir šabloniniai rankų atvaizdai Indonezijoje buvo nutapyti prieš 40 tūkst metų.

Afrikoje, Australijoje ir Pietų Amerikoje aptinkama daug panašių vėlesnio laikotarpio piešinių. Kai kurie iš jų nutapyti ne per seniausiai, tačiau urvų radimvietėse aptinkami piešiniai dažniausia būna anksčiau nutapyti nei raižiniai išraižyti ant uolų.

## Šamanizmas

Iš pradžių mokslininkai manė, kad urvinis žmogus urvuose piešė pramogai, tačiau dabar didžioji dalis mokslininkų yra priešistorinės magijos teorijos šalininkai. Medžioklės sėkmės ir medžiojamųjų žvėrių bandų pagausėjimo užkeikimai buvo kertinis Orinjako ir Madleno kultūrų medžiotojų magijos akmuo priešistoriniais laikais.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Bradshaw Foundation
San Miljan de la Kogolijos vienuolynai

**San Miljan de la Kogolijos vienuolynai** stūkso šiaurės rytų Ispanijoje, La Riochos provincijoje, San Miljan de la Kogolijos kaime. Tai VI a. San Miljano Aukštutinis () ir XI a. San Miljano Žemutinis (*Monasterio de San Millán de Yuso*) vienuolynai, 1997 m. įrašyti į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

## Ispanų raštijos lopšys

Vienuolynų vardai *Suso* ir *Yuso* senąja kastilų kalba reiškia atitinkamai „aukštutinis“ ir „žemutinis“. Aukštutinis vienuolynas yra senesnis, tikima, pastatytas vietoje, kur gyveno šventasis San Miljanas. Pastatai sumūryti iš smiltainio, yra būdingos romanų ir arabų architektūros. Taip pat *Suso* žinomas kaip vieta, kur buvo užrašyti pirmieji ispanų ir baskų kalbų sakiniai. UNESCO pripažįsta *Suso* kaip šiuolaikinės ispanų šnekamosios ir rašomosios kalbų gimimo vietą. Vienuolyno bibliotekoje saugomas senovinių rankraščių ritinių archyvas. Lotyniškas tekstas su ispanų ir baskų žodžių frazėmis yra žinomas kaip *„[[Glosas Emilianenses]]“*. 1977 m. vienuolyne buvo minimas ispanų kalbos gimimo tūkstantmetis. Taip pat *Suso* vienuolynas svarbus ir tuo, jog netolimame Berceo kaime gimė pirmasis ispanų poetas Gonzalo de Berceo. Jis XIII a. buvo palaidotas vienuolyno bažnyčios kriptoje.

## Piligrimystės centrai

Krikščionybės tradicijos vienuolyne buvo išlaikytos šimtmečius, nuo šventojo San Miljano laikų, net ir valdant musulmonams. Tačiau vienuolinis gyvenimas pakito: nuo seno *Suso* vienuoliai buvo atsiskyrėliai, o vėliau įsikūrusiame *Yuso* vienuolyne susibūrė benediktinų bendruomenė. *Suso* vienuolynas buvo apleistas XIX a. Kuriam laikui *Yuso* vienuolynas taip pat buvo ištuštėjęs XIX a., tačiau buvo vėl atgaivintas. Dabar čia gyvuoja vienuolių augustinų bendruomenė, o dalis vienuolyno yra paversta viešbučiu. Abu vienuolynai yra žinomi piligrimystės centrai. Šiandien San Miljanas pritraukia piligrimų ir iš atokiau praeinančio Šv. Jokūbo kelio.

## Nuorodos

* Suso ir Yuso vienuolynai (ispanų k.)
Karvė Fiorina

**Karvė Fiorina** () – 1972 m. Italijoje sukurta komedija pagal rašytojo ir aktoriaus Ruzante XVI a. pjesę. Filmą sudaro įvairios komiškos viduramžių situacijos apie žmonių santykius ir neištikimybę, kurias vienija bendras personažas – ne laiku pasirodanti karvė.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Janet Agren – Tazija
* Gastone Moschin – Ruzantė
* Renzo Montagnani – Meniko
* Ornella Muti – Tereza
* Jenny Tamburi – Žaneta
* Ewa Aulin – Džakomina
* Graziella Galvani – Beta 
* Angela Covello – Fiorina 
* Mario Carotenuto
Naktinė slaugė

**Naktinė slaugė** () – 1979 m. itališka erotinė komedija.

## Siužetas

Stomatologo Nikolo žmonos turtingas ligotas dėdė išreiškia norą sulaukti mirties šeimos rate. Kadangi palikimas dar nėra padalintas, šeima nusprendžia apgyvendinti dėdę pas save, tikėdamiesi tokiu būdu pelnyti jo palankumą ir užsitikrinti paveldėjimo teisę. Naktinei jo priežiūrai jie nusamdo jauną slaugę Andželą, kuri iš karto krinta į akį tiek Nikolai, tieko jo sūnui. Be to, ir pats dėdė, kasdien keičiantis testamentą, iš tiesų neturi jokių turtų, o pats ieško šeimos deimantų, kurie paslėpti svetainės šviestuve...

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Gloria Guida – Andžela
* Lino Banfi – Nikola
* Francesca Romana Coluzzi – Liucija, Nikolos žmona
* Leo Colonna – Karlo, Nikolos sūnus
* Alvaro Vitali – Pepino
* Mario Carotenuto – Saverio / Alfredo
* Paola Senatore – Zaira
* Annamaria Clementi – kaimynė
Mirti iš malonumo (filmas)

**Mirti iš malonumo** () – 1960 m. režisieriaus Roger Vadim sukurtas romantinis siaubo filmas, laisva Josepho Sheridano le Fanu novelės „Carmilla“ interpretacija. Tai viena pirmųjų juostų apie moteris – vampyres, kuri, sulaukusi didelio populiarumo, po dvejų metų buvo permontuota anglų kalba ir pavadinta „Kraujas ir rožės“ ().

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Mel Ferrer – Leopoldas de Karnšteinas
* Elsa Martinelli – Džordžija Monteverdi
* Annette Vadim – Karmila
* Rene-Jean Chauffard – daktaras Veraris
* Marc Allegret – teisėjas Monteverdis
* Alberto Bonucci – Karlas Rudžeris
* Serge Marquand – Džiuzepė
* Gabriella Farinon

Annette Vadim filmo kūrimo metu buvo režisieriaus Roger Vadim žmona (jie išsiskyrė tais pačiais 1960 m.).

## Turinys

Leopoldas de Karnšteinas savo valdose rengia pobūvį, į kurį susirenka jo draugai, taip pat būsimoji žmona Džordžija ir šios draugė Karmila. Netrukus pastebima, kad ši labai panaši į Milakrą – buvusią dvaro savininkę, kurią žmonės laikė vampyre. Pobūvio metu Karmila susipyksta su Leopoldu ir išeina pasivaikščioti po apylinkes, kur, tarp apleistų griuvėsių aptinka Milakros kapo rūsį.

Karmilos elgesys atrodo pasikeitęs, aptinkama negyva viena iš tarnaičių, o apylinkėse ima sklisti gandai apie vampyrus. Karmila vieną vakarą apsilanko Džordžijos kambaryje, o ryte ant jos kaklo aptinkamos įkandimo žymės. Įsitikinęs, kad tai Karmilos darbas, Leopoldas ir būrys vyrų miške surengia šios medžioklę...
The Last Shadow Puppets

**The Last Shadow Puppets** – britų roko grupė iš Šefildo, susikūrusi 2007 m. Per savo egzistavimo laikotarpį grupė išleido du studijinius albumus, abu pasiekusius pirmąją vietą Jungtinės Karalystės albumų reitinge.

## Grupės nariai
* Alex Turner – vokalas, gitara, bosinė gitara, perkusija, klavišiniai (2007–2016)
* Miles Kane – vokalas, gitara, bosinė gitara, saksofonas (2007–2016)
* James Ford – būgnai, perkusija, klavišiniai (2007–2016)
* Zach Dawes – bosinė gitara, perkusija, gitara, klavišiniai (2015–2016)

## Diskografija
* *[[The Age of the Understatement]]* (2008)
* *[[Everything You've Come to Expect]]* (2016)

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Nemunaitis (Alytus)

**Nemunaitis** – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, į šiaurę nuo Nemunaičio miestelio, kairiajame Nemuno krante, prie Zembrės žiočių. Išsidėstęs šiauriniame Nemunaičio miško pakraštyje, ties kaimu Nemunas daro kilpą. Yra viešbutis, įsikūręs oro balionų skraidymo centras. Kolektyviniai sodai.

## Istorija

Anksčiau tai buvo Nemunaičio kaimo (Nemunaičio seniūnijoje dešiniajame Nemuno krante) dalis kairiajame Nemuno krante, tačiau 2011 m. spalio 13 d. šis kaimas atskirtas priskiriant jį prie Alytaus seniūnijos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Čako kultūros nacionalinis istorinis parkas

**Čako kultūros nacionalinis istorinis parkas** () – istorinis nacionalinis parkas Jungtinių Amerikos Valstijų pietuose, Naujojoje Meksikoje, retai gyvenamose dykrose Čako kanjone ir aplink, juostoje tarp Albukerkės ir Farmingtono. Čia išlikusi tankiausia ir gausiausia pueblų – senovinių indėnų gyvenviečių kalnų skardžiuose – santalka.

Nacionalinis parkas įkurtas plačiame Kolorado plokščiakalnyje, apsuptas Čuskos, San Chuano ir San Pedro kalnų. Paviršius išraižytas laikinų upokšnių, kurie sudaro gilias raguvas ir kanjonus. Svarbiausias iš šių kanjonų yra Čako kanjonas. Klimatas kontrastingas – vasarą būdingi dideli karščiai, žiemą – speigai. Kritulių iškrenta nedaug. Būdingas pusdykumių kraštovaizdis su kserofitinių krūmokšnių gausa (kadagiai, kresnos pušelės, kaktusai, tridančiai kiečiai). Iš gyvūnų vyrauja kojotai, juodauodegiai elniai, vapičiai, šakiaragiai, lūšys, lapės, skunsai, barsukai, preriniai šuniukai.

Vietovė žmonių apgyvendinta ~7 tūkstm. pr. m. e. (krepšdirbių kultūra), kurių akmens dirbinių randama Čako krašte (ypač Atlalio urve). ~IX a. Čako kanjone suklestėjo senoji Pueblų (anasazių) kultūra, ėmė kurtis gyvenvietės – Pueblo Bonitas, Pueblo Altas, Pueblo de Arojas, Kin Klecas, Una Vida, Četro Ketlas ir kt. Vėliau dėl sausros, medienos stygiaus, galimų karų anasaziai Čaką apleido (~XV a. vid.). Nuo XV a. į Čako kanjono apylinkės ėmė keltis pietų atabaskų klajokliai – navachai, apačiai. Nuo XII a. čia gyveno ir jutai, šošonai. Hopiai ir dabartiniai pueblai Čako kanjoną laiko savo istorine gimtine ir šventąja žeme.

Nuo 1823 m. Čako kanjoną ėmė tyrinėti keliautojai, archeologai. 1907 m. vietovė paskelbta valstybiniu paminklu, 1980 m. – nacionaliniu parku, o 1987 m. – UNESCO pasaulio paveldo objektu.

Be senųjų gyvenviečių (pueblų) griuvėsių, čia dar gausiai randama keramikos, turkio dirbinių, uolų piešinių (dažnai žyminčių astronominius reiškinius).


Pueblo del Arroyo tri-wall kiva in Chaco canyon..jpg|Pueblo del Arojas
Tower kiva at Chetro Ketl.JPG|Bokšto liekanos Četro Ketle
Una Vida Chaco Canyon rock art enhanced 2.jpg|Uolų raižiniai
Chaco-Pueblo-Bonito.jpg|Pueblo Bonitas
Everything You've Come to Expect

**Everything You’ve Come to Expect** – antrasis studijinis britų roko grupės „The Last Shadow Puppets“ albumas, išleistas 2016 m. balandžio 1 d. Tai – pirmasis grupės albumas per aštuonerius metus, taip pat pirmasis, kuriame groja Zach Dawes. Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje, tapdamas antruoju grupės įrašu, pasiekusiu šią viršūnę.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
NME

**New Musical Express (NME)** – kassavaitinis britų muzikinis žurnalas, leidžiamas nuo 1949 m., plačiai susijęs su roko, indie ir alternatyviąja muzika. Tai buvo pirmasis britiškas žurnalas, kuriame buvo leidžiamas singlų reitingas, leistas nuo 1952 m. lapkričio 14 d.

## Istorija
Dvidešimto amžiaus aštuntajame dešimtmetyje „NME“ tapo perkamiausiu britišku muzikiniu žurnalu. Tarp 1972 ir 1976 m. žurnale buvo ypač populiarus subjektyvus rašymo stilius (gonzo žurnalistika), vėliau ypač daug rašyta apie pankroką. Nors leidinys buvo pradėtas leisti kaip laikraštis, devintame ir dešimtame dešimtmečiuose buvo bandyta pereiti prie žurnalo formato, kas galiausiai buvo pasiekta 1998 m.

Internetinė NME versija, *NME.com*, buvo pradėta leisti 1996 m. Puslapis netrukus virto lankomiausiu pasaulio muzikos tinklapiu, kuriame per mėnesį apsilanko per septynis milijonus lankytojų. Tai labai neprilygo žurnalo spausdintinei versijai, kurios tiražas pirmoje 2014 m. pusėje tebuvo vos 15 830 ir toliau mažėjo. Dėl prastų pardavimų, 2015 m. rugsėjį žurnalas pradėtas leisti nemokamai. Žurnale taip pat pradėta rašyti apie filmus, kompiuterinius žaidimus bei madą.

2018 m. kovo 9 d. išleistas paskutinis fizinio pavidalo žurnalo numeris. Nuo to laiko NME publikuojamas tik internete.

## Išnašos
Pitchfork Media

**Pitchfork Media** (dažniausiai rašoma tiesiog **Pitchfork**) – amerikiečių internetinis muzikos žurnalas, kuriame rašoma apie muzikos naujienas, albumų recenzijas bei įvairias kitas istorijas. Žurnalą 1995 m. įkūrė Ryan Schreiber. Iš pradžių didžiausias dėmesys buvo skiriamas nepriklausomai („indie“) muzikai, tačiau bėgant laikui pradėjo aprašyti ir populiariosios muzikos atlikėjus. Yra rengiamas „Pitchfork“ muzikos festivalis, taip pat kiekvienais metais išleidžiami išsamūs geriausių metų albumų sąrašai.

## Nuorodos
* Pitchfork.com
Barokinis popas

**Barokinis popas** – poproko subžanras, sujungiantis roko ir klasikinės muzikos elementus. Žanras atsirado XX a. 7 dešimtmetyje, pop atlikėjams pradėjus savo kūriniuose naudoti klavesiną bei styginius instrumentus. Kartais, priklausomai nuo naudojamų instrumentų, žanras dar vadinamas **barokiniu roku**.

Žanro populiarumas sumažėjo aštuntame dešimtmetyje, išpopuliarėjus pankrokui, disco ir sunkiajam rokui. Tačiau ir toliau buvo kuriami šio žanro kūriniai. Aštuntame dešimtmetyje iš šio žanro išsivystė Philadelphia soul žanras, o devintame dešimtmetyje – chamber pop.
Philadelphia soul

**Philadelphia soul** (dar vadinamas **Philly soul**, **Philadelphia sound** arba **Sweet Philly**) – soul muzikos subžanras, turintis daug fank elementų bei pasižymintis sodriomis instrumentinėmis aranžuotėmis, kuriuose dažniausiai vyrauja styginiai instrumentai bei valtorna. Taip pat daugumoje šio žanro kūrinių skamba vibrafonas. Žanras atsirado XX a. 7 deš. pabaigoje Filadelfijoje. Vėliau iš šio žanro išsivystė disco bei smooth jazz.
Disko

**Disko** – šokių muzikos žanras, sujungiantis R&B, fank, soul, pop ir salsos elementus, išpopuliarėjęs XX a. 8 dešimtmečio viduryje – 9 dešimtmečio pradžioje. Žanras susiformavo Filadelfijos gėjų, afroamerikiečių, JAV italų, lotynų amerikiečių bei psichodeliniuose klubuose XX a. 7 deš. pabaigoje – 8 deš. pradžioje. Disko taip pat buvo kaip atsakas prieš išpopuliarėjusį roko muzikos žanrą, taip pat tuometinę šokių muzikos stagnaciją. Neilgai trukus, disko paplito ir po kitas bendruomenes.

Disko pasižymi garsiais vokalais, pastoviu keturių ketvirtinių ritmu bei ryškia elektrinio boso eilute. Daugumoje disko kūrinių fone skamba styginiai instrumentai, valtornos, elektriniai pianinai bei gitaros. Neretai sutinkami ir kiti orkestriniai instrumentai, tokie kaip fleita, bei solinės gitaros. Aštuntojo dešimtmečio pabaigoje ypač pradėti naudoti sintezatoriai.

Vieni garsiausių aštuntojo dešimtmečio disko atlikėjų yra Donna Summer, „Bee Gees“, „Boney M“, „KC and the Sunshine Band“, „The Trammps“, Gloria Gaynor bei „Chic“. Disko susilaukė didelio pasisekimo tarp klausytojų, taip pat prodiuseriai visąlaik tobulino šį skambesį. Nemažai kitų žanrų atlikėjų taip pat įrašė disko dainų ir net albumų, o tokie filmai kaip „Saturday Night Fever“ (1977) ir „Thank God It’s Friday“ (1978) iškėlė žanrą į didžiausias aukštumas. Disko tapo fenomenu visame pasaulyje, tačiau jo populiarumas JAV sparčiai smuko žemyn 1978–1980 m. ir 1981 m. žanras JAV jau nebebuvo populiarus. 1979 m. liepos 12 d. Čikagoje įvykęs anti-disko protestas yra laikomas vienu įtakingiausiu disko žlugimo reiškiniu.

Disko buvo vienas didžiausių įkvėpimų devinto dešimtmečio šokių muzikos žanrui house. Šiuo metu yra matomas disko atgimimas, prasidėjęs 2005 m., atlikėjai Madonna išleidus albumą „Confessions on a Dance Floor“, taip pat nuo 2013 m. garsūs atlikėjai, tokie kaip „Daft Punk“, Justin Timberlake, Breakbot ir Bruno Mars leido disko stiliaus kūrinius, užėmusius aukštas reitingų vietas.

## Šaltiniai
Super Mario 3D World

**Super Mario 3D World** () – 2013 m. nuotykių platformerio kompiuterinis žaidimas, sukurtas Japonijos „Nintendo“ kompanijos ir išleistas „Wii U“ konsolei.

„Super Mario 3D World“ išplatintas 5,77 mln. kopijų tiražu 2018 m. I ketv. duomenimis ir buvo vienas populiariausių žaidimų „Wii U“ konsolei. Žaidimas buvo palankiai įvertintas kritikų: 93 iš 100 balų vidurkiu pagal *[[metacritic.com]]* suvestinės duomenis.

„Super Mario 3D World“ buvo išrinktas „Metų žaidimu“ *digitalspy.com* ir *eurogamer.net* internetinių svetainių. Geriausiu metų žaidimu „Wii U“ konsolei išrinko IGN svetainė.

## Apie žaidimą

„Super Mario 3D World“ yra vieno arba kelių (iki 4) žaidėjų žaidžiamas nuotykių žaidimas, priklausantis „Nintendo“ sukurtai „Super Mario“ žaidimų franšizei. Žaidimas vyksta 3D grafikos aplinkoje valdant herojų iš trečiojo asmens perspektyvos, tačiau žaidimo mechanika organizuota taip, kad žaidimas iš esmės žaidžiamas kaip tradicinis 2D platformeris.

Žaidimo pradžioje pristatomi herojai Mario, Luidžis, princesė Pyč ir Toad. Jie šventės metu Grybų karalystėje išėjo pasivaikščioti šaudant fejerverkams. Netikėtai jie pamato iš žemės išlindusį kreivą vamzdį. Mario ir Luidžis sutaiso šį vamzdį, iš kurio staiga iššoka fėjos pavidalo būtybė, princesė *Sprixie*. Ji paprašo herojų pagalbos, nes jos pasaulį užpuolė milžinas vėžlys Bauzeris (Mario žaidimų tradicinis antagonistas) ir sugavęs visas fėjas uždarė jas stiklainiuose. *Sprixie* kalbant iš vamzdžio iššokęs Bauzeris pagrobia ir ją. Princesė Pyč puola jos gelbėti ir įkrenta į vamzdį, likę herojai sušoka į vamzdį paskui ją ir herojai vamzdžiu nušliuožia į kitą pasaulį, kuriame turi išgelbėti stiklainiuose įkalintas fėjas.

Žaidimo pradžioje vienas žaidėjas gali pasirinkti iš keturių valdomų veikėjų su skirtingomis galiomis:
* Mario. Veikėjas su standartinėmis savybėmis.
* Luidžis. Galintis pašokti aukščiau nei Mario.
* Princesė Pyč. Galinti kurį laiką pašokusi pleventi ore, tačiau lėta.
* Toad su mėlyna kepure. Jis yra greitesnis nei kiti herojai, tačiau beveik nepašoka.

Žaidimą gali žaisti iki keturių žaidėjų su skirtingais „Wii U“ valdikliais matydami vaizdą viename ekrane konkuruodami tarpusavyje arba bendradarbiaudami. Jo eigoje sprendžiant įvairius galvosūkius, įveikiant kliūtis ir priešininkus, spąstus, renkami trofėjai (žalios žvaigždės, antspaudai, monetos ir kt.). Trumpai įgyjamos supergalios: didumo, nematomumo ir pan. Viena išskirtinių galių, įgyjamų žaidime, yra katės kostiumo galia. Su katės kostiumu herojai gali laipioti vertikaliomis sienomis ir kai kurie trofėjai žaidime pasiekiami tik su katės kostiumo pagalba. Perėjus žaidimą papildomuose lygiuose atsiveria galimybė valdyti dar vieną herojų − princesę Rozaliną. Žaidime yra keli minižaidimo lygiai, kuriuose galima valdyti kapitoną Toad su geltona kepure. Šie lygiai vėliau buvo panaudoti sukurti galvosūkių žaidimą „Captain Toad: Treasure Tracker“.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* giantbomb.com
* mobygames.com
* IGN resursai
* Kotaku reviu
* Eurogamer reviu
Auksinės Smiltys

**Auksinės Smiltys** () – kurortinis miestelis vakarų Bulgarijoje, Juodosios jūros pakrantėje, netoli Auksinių Smilčių nacionalinio parko. Priklauso Varnos savivaldybei. Nuo Varnos centro, nutolęs 17 km į šiaurę.

Kurorto statyba prasidėjo 1957 m. Po dviejų dešimtmečių tapo modernus, turistams pritaikytas miestelis; su daugybe viešbučių, restoranų, naktinių klubų, kazino, atrakcionų, prekybos centrų, sporto kompleksų, vandens parkų ir kt.

## Galerija

Zlatni park3.JPG|Nacionalinis parkas. Tolumoje Auksinių Smilčių pakrantė
Piaski11.jpg|Paplūdimys bei viešbučių kompleksas
Priešistorinis menas

**Priešistorinis menas** – menas sukurtas prieš rašto atsiradimą. Laikotarpis kuomet atsirado raštas skirtingose kultūrose labai skiriasi. Raštas atsirado daugelyje pasaulio šalių 4–1 a. pr m. e.

## Paleolitas

## Šamanizmas

Iš pradžių mokslininkai manė, kad urvinis žmogus urvuose piešė pramogai, tačiau dabar didžioji dalis mokslininkų yra priešistorinės magijos teorijos šalininkai. Medžioklės sėkmės ir medžiojamųjų žvėrių bandų pagausėjimo užkeikimai buvo kertinis orinjako ir madleno kultūrų medžiotojų magijos akmuo priešistoriniais laikais.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Bradshaw Foundation
Euro disko

**Euro disko** – elektroninės šokių muzikos subžanras, išsivystęs iš disko muzikos XX amžiaus aštuntame dešimtmetyje Europoje. Jame sujungiami disco, pop, roko ir new wave elementai. Dauguma dainų atliekamos angliškai, tačiau neretai pasitaiko, jog dainuojama ir atlikėjų gimtąja kalba.

Iš Euro disko išsivystė eurodance ir europop žanrai, taip pat iš dalies išsivystė tokie žanrai, kaip space disco (8 deš. pabaigoje) ir Italo disco (9 deš. pradžioje). Buvo ypač populiarus 8-ojo dešimtmečio pabaigoje bei 9-ojo dešimtmečio pradžioje. Po 1985 m. populiarumas pradėjo mažėti, išpopuliarėjus tokiems žanrams, kaip elektroninis rokas ir Hi-NRG. Dešimto dešimtmečio pabaigoje įvyko nedidelis žanro atsigavimas.

## Žymiausi atlikėjai
* Modern Talking
* C. C. Catch
* Bad Boys Blue
* Joy
* Fancy
* Silent Circle
* Sabrina
* Blue System
* Sweet Connection
* Sandra
Psichodelinis soul

**Psichodelinis soul** (kartais dar vadinamas **black rock** – *juoduoju roku*) – soul muzikos subžanras, sujungiantis soul ir psichodelinio roko elementus. Žanras atsirado XX a. septintojo dešimtmečio pabaigoje ir toliau vystėsi aštuntajame. Jis turėjo didelės įtakos fank ir disko žanrų formavimuose. Žanro pionieriais laikomos grupės „Sly and the Family Stone“ ir „The Temptations“. Neilgai trukus šį žanrą perėmė ir išpopuliarino tokie atlikėjai kaip „The Supremes“ ir Stevie Wonder. Aštuntojo dešimtmečio pabaigoje žanro populiarumas išblėso ir dauguma atlikėjų perėjo prie fank ir disko muzikos.
Ksaveras Bžostovskis

**Ksaveras Bžostovskis** – Bžostovskių giminės atstovas, Daugų seniūnas.
## Biografija
Kilo iš Bžostovskių giminės. Adomo Bžostovskio sūnus. 
## Literatūra

* Herbarz polski, t. II, Warszawa 1900
* Stanisław Małachowski-Łempicki, Wykaz polskich lóż wolnomularskich oraz ich członków w latach 1738–1821, w: Archiwum Komisji Historycznej, t. XIV, Kraków 1930

## Nuorodos
Mikalojus Svinarskis

**Mikalojus Svinarskis** (m. 1773 m. liepos 13 d.) – Kališo pataurininkas 1756–1773 m.

1764 metais buvo pasiuntinys į elekcinį seimą nuo Poznanės vaivadijos, buvo Stanislovo Augusto Poniatovskio elektorius nuo Poznanės vaivadijos.

## Literatūra

* Akt elekcyi Roku Tysiąć Siedemset Sześćdziesiątego Czwartego, Miesiąca Sierpnia, Dnia dwudziestego siódmego, s. 35.
* Urzędnicy wielkopolscy XV–XVIII wieku. Spisy, oprac. Adam Bieniaszewski, 1987, s. 66, 233.

|-
Bubblegum pop

**Bubblegum pop** (dar žinomas kaip **bubblegum rock**, **bubblegum music** arba tiesiog **bubblegum**) – pop muzikos subžanras, pasižymintis pakylios nuotaikos skambesiu ir skirtas vaikų bei paauglių auditorijai, dažniausiai kuriamas prodiuserių kartu su nežinomais atlikėjais. Žanras atsirado ir klestėjo nuo 1967 m. iki 1972 m. Antroji populiarumo banga prasidėjo 1974 m. ir tęsėsi iki 1977 m., kai ją pakeitė disko ir pankrokas.

Žanras buvo labiau orientuotas į singlus, nei į albumus. Taip pat, kadangi dauguma kūrinių buvo kuriami studijose naudojant sesijinius muzikantus, daugumą šio žanro dainų atliko taip ir neišgarsėję atlikėjai bei grupės. Vieni žinomiausių bubblegum pop atlikėjų yrą „1910 Fruitgum Company“, „The Ohio Express“ ir „The Archies“.
Huritų-urartų kalbos

**Huritų-urartų kalbos**  – šeima mirusių kalbų, kurios buvo vartojamos Artimuosiuose Rytuose, Užkaukazėje, Mesopotamijos šiaurėje ir Mažosios Azijos  pietryčiuose. 

Pagal morfologinius kriterijus šios kalbos yra agliutinacinės ir ergatyvinės. Tai jas priartina prie šumerų ir kitų neindoeuropiečių ar semitų kalbų senovės Artimuosiuose Rytuose. Rusų kalbininkai Igoris Djakonovas, Sergejus Starostinas huritų-urartu kalbas sieja su šiaurės rytų Kaukazo kalbomis.

Šią kalbų šeimą sudaro 2 kalbos:
* Huritų kalba, vartota huritų, gyvenusių Mitanio karalystėje, Sirijoje. Turi daug panašumų vien su urartų kalba. Iškelta hipotezė, kad kalba galėjusi būti kilusi iš tos pačios prokalbės kaip ir šiaurės rytų Kaukazo kalbos. Seniausi huritų raštijos paminklai yra Urkešo karaliaus Tišatalo laikotarpio varinės lentelės iš III tūkst. pr. m. e. pab.
* Urartų kalba, vartota Urartu valstybėje. Iššifruota XX a. pirmoje pusėje. Šios kalbos rašytinių šaltinių žinoma iš IX–VI a. pr. m. e. laikotarpio. Nenustatyta ryškesnių urartų kalbos ryšių su kitomis kalbų šeimomis, išskyrus su huritų kalba. Buvo užrašoma tobulesnio asirų dantiraščio atmaina – urartų dantiraščiu. Po Urartu valstybės žlugimo, šia kalba rašyti liautasi. Achemenidų valdymo laikotarpiu urartų kalba, manoma, persimaišė su armėnų kalba.

## Kalbų ryšiai

I. Djakonovas aptiko žymių struktūrinių sutapimų tarp huritų-urartų ir tirėnų () kalbų šeimų. Prie pastarosios priskiriamos etruskų (vartota Etrūrijoje), retų (Retijoje) ir lemniečių (Lemno saloje) kalbos. Kol kas šių kalbų giminystės ryšys ginčijamas, nes beveik iš viso nėra tiesioginių morfologinių sutapimų. Be to, huritų kalba tiesiogiai paveikė hetitų, o urartų kalba – armėnų kalbą. 

Senovės Kipro kalbos (*Eteocypriot*) tyrinėtojai pažymi formalius morfemų panašumus su huritų kalba. Kalbų giminystės klausimas galutinai neišspręstas dėl neužbaigto šifruoti ikigraikinio kipriečių rašto ir nepakankamai ištyrinėtos kalbos, taip pat dėl chronologinių pertraukų.

## Nuorodos
* Huritų-urartų ir Rytų Kaukazo kalbos (rusų k.)
Cinzia De Ponti

**Cinzia De Ponti** (tikrasis vardas – * Cinzia Fiordeponti *; g. 1960 m. spalio 10 d. Pescara) – italų modelis, aktorė ir televizijos laidų vedėja.

1979 m., besimokydama Teramo universitete, ji laimėjo grožio konkursą „Mis Italija“. 1982 m. ji laimėjo dar vieną konkursą ir tais pačiais metais atstovavo šalį Mis Visata rinkimuose, kur pelnė 3 vietą.

9 dešimtmetyje De Ponti sukūrė beveik 20 nedidelių vaidmenų kine, tačiau pagrindine jos veikla tapo televizija, kur ji ne tik vaidino, bet ir vedė įvairaus žanro laidas.

## Filmografija
### Kinas
* La liceale al mare con l'amica di papà (1980) 
* Il marito in vacanza (1981) 
* Mia moglie torna a scuola (1981) 
* Slidinėjimo instruktorė (1981) 
* Perché non facciamo l'amore? (1982)
* Lo squartatore di New York (1982) 
* Manhattan Baby (1982) 
* Uccelli d'Italia (1984) 
* Carabinieri si nasce (1985)
* Paradigma (1985)
* Killer contro killers (1985)
* Yuppies - I giovani di successo (1986)
* Senza scrupoli, (1986) 
* Fotoromanzo (1986)
* L'estate sta finendo (1987) 
* Un amore di donna (1987) 
* Ultimo minuto (1988) 

### Televizija
* Le due croci (1988) 
* Se non avessi l'amore (1992)
* Un predicatore in acque perdute (1992) 
* La paura (1992) 
* Delitti privati (1993)

### Televizijos laidos
* Che combinazione (kanalas Rete 2, 1979)
* Buona fortuna (1993) 
* Sereno variabile (RaiDue, 1995)
* Prossimo tuo (1995-1996) 
* Ho bisogno di te (1997-1998) 
* Racconti di vita (1998-1999) 
* Gratis (RaiUno, 1999) 
* Racconti di vita (1999-2000)
* Sereno variabile (RaiDue, 2000-2007) 
* ApriRai (RaiUno, RaiDue, 2008-2012)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* IMDb profilis
Žvaigždžių karai: epizodas VII – galia nubunda

**Žvaigždžių karai: epizodas VII – galia nubunda** () – septintasis „Žvaigždžių karų“ sagos filmas, režisuotas Džefrio Džeikobo Abramso. Ilgai lauktas filmas kino ekranuose pasirodė 2015 m., visi bilietai į premjerą buvo masiškai išpirkti pačią pirmą dieną. Septintoji „Žvaigždžių karų“ dalis pasiekė bilietų pardavimų kasose rekordų, tai pelningiausias frančizės filmas, taip pat daugiausiai lėšų surinkęs filmas Šiaurės Amerikoje ir apskritai trečias pelningiausias visų laikų filmas, pasauliniu mastu surinkęs daugiau kaip 2 mlrd. JAV dolerių.

## Siužetas
Veiksmas vyksta praėjus trisdešimčiai metų nuo tada, kai buvo sunaikinta antroji „Mirties žvaigždė“ ir suduotas lemtingas smūgis imperijai, tačiau blogio jėgos vėl prisikėlė pasivadinusios Pirmuoju Ordinu.

Respublikos vertybių perėmėjams ir tęsėjams – Pasipriešinimui – vadovauja generolė Lėja Organa (akt. Carrie Fisher). Tiek Pirmasis ordinas, tiek Pasipriešinimas stengiasi surasti kaip į vandenį dingusį Luką Skaivokerį (akt. Mark Hamill) – paskutinį džedajų. Geriausias pasipriešinimo pilotas Pou Dameronas (akt. Oscar Isaac) keliauja į Džaku planetą, kur jam perduodama laikmena su informacija, kaip surasti Luką. Tačiau naujojo Tamsos lordo Kailo Reno (akt. Adam Driver) įsakymu Imperijos pėstininkai atakuoja kaimelį ir Pou, norėdamas apsaugoti svarbią informaciją, ją patiki savo droidui BB-8, kuriam pavyksta pasprukti. Jo šeimininkui sekasi kiek prasčiau ir jis, atsidūręs Kailo Reno gniaužtuose, yra kankinamas, kad išduotų informaciją apie BB-8. Tačiau padedamas maištingo Imperijos pėstininko FN-2187 (akt. John Boyega), kurį patogumo dėlei perkrikštija Finu, Pou pabėga, bet jo pilotuojamas TIE aparatas sudūžta Džaku dykumoje, ir tik Finui pavyksta išsigelbėti. Prisistatęs kaip vienas iš Pasipriešinimo dalyvių jis prisijungia prie šiukšlių rinkėjos Rei (akt. Daisy Ridley), kuri jau spėjo susidraugauti su BB-8, ir kartu iš supirkėjo pavogę beviltiškai seną kosminį laivą, jie ketina sugrąžinti BB-8 į jo bazę.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* „Žvaigždžių karai: epizodas VII – galia nubunda“ svetainėje Internet Movie Database
Lucilla Agosti

**Lucilla Agosti** (g. 1978 m. rugsėjo 8 d. Milanas) – italų aktorė, televizijos ir radijo laidų vedėja.

## Filmografija
* Mistero (TV serialas, 2013)
* Armando Testa - Povero ma moderno (dokumentinis, 2009)
* Il seme della discordia (2008)
* Prekiautojas akmenimis (2006)
* La febbre (2005)
* Parole rubate (trumpo metražo, 2004) 
* Cento vetrine (TV serialas, 2001) 
* La fabbrica del vapore (2000)

## Nuorodos

* IMDb profilis
Skarulių koplyčia

**Skarulių koplyčia** – nedidelė medinė koplyčia, esanti Jonavos priemiestyje Skaruliuose, šventoriuje prie Skarulių Šv. Onos bažnyčios, anksčiau stovėjusi sovietinės gamyklos G/S „AZOTAS“ (dabar - AB „Achema“) užimamoje teritorijoje. Koplytėlė nudažyta, viduje gausiai papuošta, nerakinama, pritaikyta lankymui ir maldai.

Prie įėjimo į pastatą, lauke, padėtas plokščias slenksčio akmuo su iškaltais skaičiais ir lenkišku įrašu: *1899 S.K.D.W. ŁABUĆ*. 

## Istorija

1899 m. šalia Skarulių kaimo esančiame gojelyje, pasak vietinių gyventojų, apsireiškęs Jėzus Kristus. Skaruliečiai toje vietoje pastatė medinę kopytėlę, joje patalpino didžiulį kryžių su Nukryžiuotuoju.

Skaruliuose gražiai būdavo švenčiamos Sekminės, visi eidavo į koplytėlę, stovėjusią gretimame miške, vadintame Gojumi. Per Sekmines jaunimas čia rengdavo gegužines. Kunigas su procesija eidavo ne tik iki koplytėlės, bet ir šventinti Neries vandens. Skaruliečiai, suėję į Gojų melsdavosi, atnešdavo gėlių ir žvakių, jomis išpuošdavo koplytėlę, eidavo keliais apie ją. Gojus traukdavo žmones ir kitomis progomis – jaunimas čia per Jonines ieškodavo paparčio žiedo.

Stanislovo Utyros šeimos archyve yra išlikusi  1939 metais daryta nuotrauka su trimis kunigais prie koplytėlės (tarp jų Skarulių parapijos klebonas Pranciškus Vitkevičius). 

Pokario metais Skaruliuose nuo 1959 m. buvo įsikūręs kolūkis, gyvenvietė tapo Jonavos priemiesčiu. Sovietmečiu tradicija švęsti koplytėlėje Sekmines nebuvo numarinta, vietos gyventojai į jas gausiai susirinkdavo. 1962 m. už kaimo, prie buvusio Gojaus, imta statyti Azotinių trašų gamyklą. Plečiantis statyboms koplytėlė ėmė kliūti, ji ne sykį buvo perkeliama į naują vietą tolyn link Neries. 

Koplytėlė kartu su slenksčio akmeniu perkelta iš Tarasovos (taip buvo vadinama tenykštė jos stovėjimo vieta) į bažnyčios šventoriaus kampą priešais varpinę XX a. devinto dešimtmečio viduryje. Ją suremontavo vietinis gyventojas Petras Zvicevičius. Ji visada buvo atvira lankymui.

## Tarasovos Nukryžiuotasis

Koplytėlėje esama stambaus kryžiaus su didele ekspresyvia XIX a. išdrožta Nukryžiuotojo skulptūra. Kryžiaus smailė netelpa patalpoje (paslėpta lubose). Kristaus veidas su užmerktomis akimis ir dvišaka barzda liūdnas ir mąslus. Galvą juosia žemai nuleistas erškėčių vainikas, krūtinės ląsta beveik trikampė, vos nužymėtais šonkauliais, rankų pirštai sugniaužti, rūpestingai išdrožtose kojose išryškintos venos ir sausgyslės. Trumpas klubų raištis suformuotas iš kelių juostų. Iš nugaros pusės skulptūra palyginti labai plokščia. Meninį jos poveikį menkina itin grubus nudažymas.

## Literatūra

* Mūsų kraštas. 130 p., Nr. 13, 2001
* Regina Karaliūnienė. *Mano gimtinė gyva atmintyje: (sunaikinto Skarulių kaimo atminimui)*. 31, 32 p. Jonava: Linotipas, 2005. ISBN 9955-654-02-3 
* Marija Matušakaitė, Vidmantas Jankauskas, Klaudijus Driskius. *Skaruliai (fotoalbumas)*. 41, 70, 71, 238–241 p. Vilnius: Tautos paveldo tyrimai, 2010. ISBN 978-609-95156-0-1
Komekrudų kalbos

**Komekrudų kalbos** – išnykusi Šiaurės Amerikos indėnų kalbų šeima, kurios kalbos vartotos dabartinės Meksikos šiaurės rytuose ir aplinkinėse Teksaso (JAV) plotuose, abipus Grandės žemupio. Apie šias kalbas žinoma labai nedaug, tik iš negausių misionierių užrašų.

Komekrudų kalbas bandoma jungti prie hipotetinės hokanų kalbų šeimos.

## Kalbos

Žinomos 3 komekrudų kalbos:
* komekrudų [xcm] – išnyko XIX a. pab.
* garsų [xgr] – išnyko XIX a.
* mamulikų [emm] – išnyko XIX a.

## Nuorodos
* Ethnologue klasifikacija
Kusų kalbos

**Kusų kalbos** – išnykusi Šiaurės Amerikos indėnų kalbų šeima, kurios kalbos vartotos dabartinių JAV šiaurės vakaruose, pietinėje Oregono pakrantėje gyvenančių kusų.

Kusų kalbas bandoma jungti prie hipotetinės penučių kalbų šeimos.

## Kalbos

Žinomos 2 kusų kalbos:
* hanisų [csz] – išnyko 1972 m.
* milukų [iml] – išnyko 1961 m.

## Nuorodos
* Ethnologue klasifikacija
Maidų kalbos

**Maidų kalbos** – iš esmės išnykusi Šiaurės Amerikos indėnų kalbų šeima, kurios kalbos vartojamos dabartinių JAV vakaruose, šiaurės rytų Kalifornijoje gyvenančių maidų.

Maidų kalbas bandoma jungti prie hipotetinės penučių kalbų šeimos.

## Kalbos

Žinomos 4 maidų kalbos:
* kalnų maidų [nmu] – išnyko 2007 m., gaivinama.
* Čiko, slėnio maidų [vmv] – išnykusi
* konkou-maidų [mjd] – 3 žm. (1994 m.)
* nisenų, pietų maidų [nsz] – 1 žm. (1994 m.)

## Nuorodos
* Ethnologue klasifikacija
Aimarų kalbos

**Aimarų kalbos** (, taip pat * Jaqi, Aru, Jaqui, Aimara, Haki*) – viena iš dviejų kalbų šeimų, kartu su kečujų kalbomis, dominuojančių centriniuose Anduose, Pietų Amerikoje.

Šiai indėnų kalbų šeimai priskiriamos kalbos:

* Aimarų kalba yra viena iš daugiausiai vartojamų Pietų Amerikos indėnų kalbų kartu su kečujų ir gvaranių kalba. Vartojama Andų aimarų.

* Chakarų kalba (*Jaqaru*) vartojama tarp Peru kalnuose gyvenančių etninių indėnų, kurių 1970–ųjų pabaigoje buvo 2–3 tūkst. žmonių. Senovėje kalbėjo chakarų kalba, vėliau pradėjo naudoti giminingą aimarų kalbą, kuri taip pat artima kauki (*Kawki*) dialektui.

## Paplitimas

Aimarų kalbą vartoja 2,2 mln. žmonių Bolivijoje, 350 tūkst. Peru, šiek tiek Čilėje ir Argentinoje. Chakarų kalba šneka 725 žmonės Peru centrinėje dalyje, kauki – tik 9 gyvi šios kalbos naudotojai (2005 m. duomenimis). Kauki blogai ištirta ir anksčiau buvo laikoma atskira kalba, tačiau tyrimai vietose parodė didelį tarpusavio supratimą tarp kauki ir chakarų kalbų.

## Nuorodos

* Ethnologue klasifikacija
Makro že kalbos

**Makro že kalbos** (*Macro-Jê, Macro-Gê*) – hipotetinė kalbų makrošeima Pietų Amerikoje, kuriai priskiriamos indėnų kalbos, daugiausiai paplitusios Brazilijos regionuose, taip pat kai kur Argentinoje, Paragvajuje ir Bolivijoje. Makrošeimos branduoliu laikomos že indėnų vartojamos že kalbos. Makrošeima pirmą kartą apibūdinta 1926 m., vėliau hopotezė buvo taisoma, tačiau kalbininkai amerikanistai ją tebelaiko aktualia (pagal Terrence Kaufman, 1990).

## Klasifikacija

Makro že kalbomis laikomos šios kalbų šeimos, tarp jų ir izoliuotos kalbos:

* Že kalbos, kurioms priskiriama 16 kalbų, skirstomų į 3 grupes: kaingangų (keturias kalbas vartoja 18000 žmonių) bei šiaurės ir pietų že kalbos, tokios kaip šavančių kalbos (8000 vartotojų).
* *Krenák* (*Botocudo*)
* *Borôro*
* *Kamakã* (mirusios)
* *Karajá*
* *Karirí* (mirusios)
* *Maxakalí*
* *Ofayé*
* *Purí* (mirusios)
* *Rikbaktsá*
* *Jabutí* (nykstančios)

Eduardo Ribeiro iš Čikagos universiteto, priešingai nei Terrence Kaufman, į šią makrošeimą neįtraukia *fulniô (yatê)* ir *guató* kalbų. Jis taip pat, priešingai nei Greenberg, makrošeimai nepriskiria *otí* ir *chiquitano* kalbų. Šios kalbos turi nereguliarių morfologinių ryšių su tupių ir karibų kalbų šeimomis. Rodrigues (2000) ir Ribeiro visas jas apjungia į že–tupių–karibų kalbų makrošeimą.

## Nuorodos
* Makro že kalbos (''glottolog.org'')