open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bradly Sinden

**Bradly Sinden** (g. 1998 m. rugsėjo 19 d. Donkasteryje, Anglijoje) – Jungtinės Karalystės tekvondo sportininkas, olimpinis prizininkas. 

## Biografija
2015 m. Europos jaunimo čempionate Sinden pelnė aukso medalį. 2017 m. pasaulio čempionate britas pelnė savo pirmąjį suaugusiųjų čempionatų medalį - bronzą svorio kategorijoje iki 63 kg. 2018 m. Europos čempionate iškovota bronza.

2019 m. pasaulio tekvondo čempionate Sinden pasiekė finalą svorio kategorijoje iki 68 kg. Finale britas 24-21 nugalėjo ispaną Javier Pérez ir pirmą kartą tapo pasaulio čempionu. 2021 m. Europos čempionato finale pelnė sidabro medalį.

Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkas varžėsi vyrų iki 68 kg svorio kategorijoje. Pirmajame etape britas 53-8 sutriuškino Naujosios Zelandijos atstovą Tom Burns, vėliau įveikė turką Hakan Reçber ir kiną Zhao Shuai bei pasiekė finalinį etapą. Finale Didžiosios Britanijos atstovas 29-34 nusileido uzbekui Ulugbek Rashitov ir iškovojo sidabro medalį.

2023 m. pasaulio tekvondo čempionate britas finale įveikė Pietų Korėjos atstovą Jin Ho-jun ir antrą kartą savo karjeroje tapo olimpiniu čempionu.

## Šaltiniai
Mahama Cho

**Mahama Cho** (g. 1989 m. rugpjūčio 16 d. Abidžane, Dramblio Kaulo Krante) – tekvondo sportininkas, olimpinietis. 

## Biografija
Mahama Cho gimė Dramblio Kaulo Krante, lankė Abidžano arabiškąją mokyklą. Būdamas aštuonerių Cho išvyko gyventi su tėvu Londone, Didžiojoje Britanijoje. Sportininko tėvas dirbo taksi vairuotoju ir tekvondo treneriu, buvęs Afrikos tekvondo čempionas.

Mahama Cho pradėjo savo sportinę karjerą nuo futbolo, žaidė Erith Town F.C. klube. Vėliau pasirinko tekvondo.

2011 m. pasaulio čempionato metu Cho buvo sužeistas ir pristabdė savo sportinę karjerą. Sportininkas išvyko studijuoti į Paryžių ir atstovavo ėmė atstovauti Prancūzijos rinktinę.

2013 m. Cho grįžo į Didžiąją Britaniją ir vėl ėmė atstovauti Jungtinę Karalystę. Savo debiutinėse 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užimta 5-oji vieta. 2017 m. pasaulio čempionate iškovotas sidabro medalis. 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Cho pralaimėjo pirmąją kovą ir iš turnyro pasitraukė.

## Šaltiniai
NGC 4697

**NGC 4697** (arba ***Caldwell 52***) – elipsinė galaktika, esanti Mergelės žvaigždyne. Nuo Žemės nutolusi apie 40 mln. šviesmečių, objekto regimasis ryškis – 10,9.

Ši galaktika išsidėsčiusi pietinėje dangaus hemisferoje, matoma abiejų Žemės pusrutulių gyventojams. Šiaurės pusrutulio stebėtojams aukščiausiai danguje NGC 4697 galaktika matoma pavasarį, o Pietų pusrutulio – rudenį. Jei netrukdo šviesos tarša, galaktiką (bent jau branduolį) galima įžvelgti pro nedidelį teleskopą.

Ši galaktika įeina į NGC 4697 galaktikų grupę. Tai masyvi galaktika, kiek didesnė už Paukščių Tako kaimynę Andromedos galaktiką. Ji dominuoja NGC 4697 grupėje ir savo gravitaciniu poveikiu deformuoja kaimynines galaktikas. NGC 4697 centre veikiausiai glūdi supermasyvi juodoji bedugnė, apytikriai 100 mln. kartų masyvesnė už Saulę.

## Išnašos
Jack Carlin

**Jack Carlin** (g. 1997 m. balandžio 23 d. Peislyje, Škotijoje) – Jungtinės Karalystės dviratininkas, kuris specializuojasi treko rungtyse, olimpinis prizininkas. 

## Biografija
2016 m. Carlin kartu su Didžiosios Britanijos nacionaline komanda pelnė du aukso medalius komandinio sprinto varžybose pasaulio taurės etapuose. Tais pačiais metais sportininkas pelnė savo pirmąjį Europos čempionatų medalį - sidabrą komandiniame sprinte.

2018 m. pasaulio treko čempionate Carlin pelnė sidabrą komandinio sprinto varžybose. Vyrų individualaus sprinto rungtyje britas pasiekė finalą, kuriame nusileido tik australui Matthew Glaetzer ir pelnė sidabro medalį. Tais pačiais metais vykusiose Sandraugos žaidynėse dalyvaudamas Škotijos rinktinėje Carlin pelnė sidabro medalį.

Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse dviratininkas dalyvavo trijose rungtyje. Vyrų komandiniame sprinte kartu su Jason Kenny ir Ryan Owens pelnė sidabro medalius. Vyrų keirino varžybose Carlin liko 8-oje vietoje. Individualaus sprinto varžybose dviratininkas pelnė bronzos medalį.

## Šaltiniai
Jason Kenny

**Jason Kenny** (g. 1988 m. kovo 23 d. Farnverte, Anglijoje) – Jungtinės Karalystės dviratininkas, kuris specializuojasi treko rungtyse, olimpinis čempionas. 

## Biografija
Savo debiutinėse 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Kenny pelnė sidabrą individualioje rungtyje bei auksą komandiniame sprinte.

Savo ketvirtose 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse dviratininkas dalyvavo trijose rungtyje. Vyrų komandiniame sprinte kartu su Jack Carlin ir Ryan Owens pelnė sidabro medalius. Vyrų sprinto varžybose Kenny liko 8-oje vietoje. Individualaus keirino varžybose dviratininkas pelnė aukso medalį.

## Šaltiniai
Katy Marchant

**Katy Marchant** (g. 1993 m. sausio 30 d. Lidse, Anglijoje) – Jungtinės Karalystės dviratininkė, kuri specializuojasi treko rungtyse, olimpinė prizininkė. 

## Biografija
2015 m. Didžiosios Britanijos nacionaliniame čempionate Marchant iškovojo keturis aukso medalius. Savo debiutinėse 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse britė dalyvavo moterų sprinto varžybose. Atrankoje su 10,787 s rezultatu Katy buvo antra ir pateko į atkrentamuosius etapus. Pusfinalyje britė nusileido vokietei Kristina Vogel ir neteko teisės varžytis dėl auksinio apdovanojimo. Bronziniame finale įveikta olandė Elis Ligtlee ir iškovotas bronzos medalis.

2018 m. Sandraugos žaidynėse Marchant dalyvavo Anglijos nacionalinės rinktinės sudėtyje. Komandiniame sprinte kartu su Lauren Bate iškovoti bronzos medaliai. 

2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse dviratininkė dalyvavo dvejose treko rungtyse. Moterų individualaus sprinto varžybose užimta 6-oji vieta, o keirino varžybose britė liko 13-a.

## Šaltiniai
Friulai

**Friulai** – tauta Italijoje. Maždaug 720 tūkstančių žmonių, iš kurių apytiksliai 530 tūkstančių gyvena Friulio-Venecijos Džulijos regione šalies šiaurės rytuose. Šneka friulų kalba, iš esmės visi friulai moka itališkai. Tikintieji – katalikai.

## Istorija
Pavadinimas *friulai* kilęs iš lotynų k. *Foroiulani* – Forum Julijaus miesto gyventojai, nūnai šis miestas vadinamas Čividale del Friuliu. Patys friulai save vadina *Furlans*. Pagal Forum Julijų sudarytas ir regiono pavadinimas Friulis.

Friulai yra palikuonys genčių, istoriškai gyvenusių Friulyje: euganėjai, Adrijos venetai, galų gentis karnai. Teritorija visiškai įėjo į Romos imperijos sudėtį I a. pr. m. e. IV–V a. gyventojai buvo galutinai romanizuoti. Vėliau friulų etnogenezėje dalyvavo vestgotai, hunai, ostgotai, langobardai, taip pat ir slavų gentys.

Nuo XV a. friulai ėmė patirti stiprią italų įtaką, o po to, kai nuo 1866 m. jų žemės ėmė priklausyti suvienytajai Italijai, beveik asimiliavosi su italais.

## Išnašos
Laura Kenny

**Laura Kenny** (gimė *Laura Trott* 1992 m. balandžio 24 d. Harlou, Anglijoje) – Jungtinės Karalystės dviratininkė, kuri specializuojasi treko rungtyse, olimpinė prizininkė. 

## Biografija
2010 m. Europos treko čempionate pelnytas pirmasis medalis - auksas komandiniame persekiojime. 2011 m. pasaulio treko čempionate pirmą kartą pelnytas pasaulio čempionatų medalis - auksas komandiniame persekiojime.

Savo debiutinėse 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse britė dalyvavo dvejose rungtyse. Moterų omniume ir komandinio persekiojimo rungtyse laimėti aukso medaliai. 2016 m. vasaros olimpiadoje Kenny pakartojo sėkmę ir apgynė olimpinės čempionės titulus omniumo ir komandinio persekiojimo rungtyse.

2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse dviratininkė startavo trijose rungtyse. Moterų omniume užimta 6-oji vieta. Komandinio persekiojimo varžybose pelnytas sidabras, o pirmą kartą vykusiame moterų madisone kartu su Katie Archibald pelnyti aukso medaliai.

## Šaltiniai
NGC 246

**NGC 246** (arba **Kaukolės ūkas**, ***Caldwell 56***) – planetiškasis ūkas, esantis Banginio žvaigždyne. Nuo Žemės šis ūkas nutolęs apytikriai 1600 šviesmečių, objekto regimasis ryškis – 8.

NGC 246 ūką 1785 m. atrado anglų astronomas William Herschel.

Pro vidutinio dydžio teleskopus šis ūkas atrodo kaip blyškus apvalaus pavidalo šviesos ruožas. Kaip teigiama, palankiausias metas stebėti NGC 246 ūką yra rudenį Šiaurės pusrutulyje ir pavasarį Pietų pusrutulyje.

## Žvaigždžių sistema
NGC 246 planetiškojo ūko centre yra trys žvaigždės, viena iš jų – baltoji nykštukė. Ji susidarė, kuomet Saulės tipo žvaigždė savo gyvavimo pabaigoje nusimetė išorinius sluoksnius, taip suformuodama planetiškąjį ūką. Ilgą laiką manyta, kad šio ūko centre esama dviejų žvaigždžių, tačiau 2014 m. astronomai ESO VLT teleskopu aptiko ir trečią žvaigždę – blyškią raudonąją nykštukę. Planetiškojo ūko žvaigždės sudaro hierarchinės trinarės žvaigždės sistemą (NGC 246 yra pirmasis žinomas planetiškasis ūkas, kurio centre esama tokios sistemos): baltoji ir raudonoji nykštukės sukasi viena apie kitą, jas skiriantis atstumas yra maždaug 500 kartų didesnis nei atstumas tarp Saulės ir Žemės; apie šią žvaigždžių porą apytikriai 1900 av atstumu skrieja trečioji žvaigždė.

## Išnašos
Katie Archibald

**Katie Archibald** (g. 1994 m. kovo 12 d. Čertsyje) – Jungtinės Karalystės dviratininkė, kuri specializuojasi treko rungtyse, olimpinė prizininkė. 

## Biografija
2013 m. Europos treko čempionate pelnytas pirmasis medalis - auksas komandiniame persekiojime. 2014 m. pasaulio treko čempionate pirmą kartą pelnytas pasaulio čempionatų medalis - auksas komandiniame persekiojime.

Savo debiutinėse 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse britė dalyvavo moterų komandinio persekiojimo varžybose ir pelnė aukso medalį.

2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse dviratininkė startavo dvejose rungtyse. MKomandinio persekiojimo varžybose pelnytas sidabras, o pirmą kartą vykusiame moterų madisone kartu su Laura Kenny pelnyti aukso medaliai.

## Šaltiniai
Friulis

**Friulis** (, , ) – istorinė sritis Šiaurės Italijoje, dabar įeina į Friulio-Venecijos Džulijos regiono sudėtį. Pasižymi savita kultūra. Gyventojai daugiausia slovėnai ir friulai, šnekantys friulų kalba, viena iš romanų kalbų. Pagrindinis miestas – Udinė, kiti istoriniai centrai – Goricija ir Pordenonė.

## Istorija

*Pagrindiniai straipsniai – [[Friulio hercogystė]] ir [[Friulio marka]].*

Politinę tapatybę regionas įgavo valdant langobardams, jie čia įkūrė Friulio hercogystę su sostine Čividale del Friulyje (), pagal šį miestą pavadinta sritis.

Karolis Didysis pavergtos hercogystės vietoje įkūrė buferinę Friulio marką, turinčią jo valdas ginti nuo Krainos slavų. XI a. pabaigoje vokiečių valdžia susilpnėjo, nes didžioji Friulio dalis pakluso Akvilėjos patriarchui Popo (Volfgangui) Akvilėjiečiui.

Vėliau pamažu, įvairiais būdais (savanoriška sutartimi su bajorija ir miestais, užkariavimu ir kt.) Friulis perėjo Venecijos Respublikai. Įvairiomis taikiomis sutartimis eidamas iš rankų į rankas (1797 m. ėmė priklausyti Austrijai, 1805 m. – Italijai, 1809 m. – Ilyrijos provincijoms, 1814 m. – Austrijai), 1866 m. po Austrijos-Prūsijos karo galiausiai buvo įtrauktas Italijos sudėtin.

Iš Friulio kilęs senovinis šokis forlana.

## Išnašos
Ilzenbergo valsčius

**Ilzenbergo valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje ir Latvijos pasienyje. Centras – Elernė arba Elkšniai. Pietinė valsčiaus dalis buvo dabartinės Lietuvos teritorijoje (Ilzenbergo dvaras ir jo apylinkės).

## Istorija

Valsčius minimas XX a. pradžioje, kai priklausė Kuršo gubernijai. 1913 m. nurodomas valsčiaus centras Elernėje (). Tikriausiai jis buvo ne dabartiniame Elernės kaime – į rytus nuo Daugpilio, kur buvo Elkšnių dvaras, bet pačiuose Elkšniuose, kurie yra  ~10 km į šiaurės rytus nuo Ilzenbergo ir gerokai nutolę į šiaurės vakarus nuo Daugpilio. Be to, neatmestina galimybė, kad Elkšniais buvo vadinamas dabartinis Alksnių kaimas Lietuvoje, 1 km į rytus nuo Ilzenbergo, kadangi dar XX a. tarpukariu latvių žemėlapiuose Alksnių vietoje žymimas dvaras *Elkšņu muiža*.

XIX a. pabaigoje Ilzenbergas priklausė Sėlpilio apskrities () Neretos parapijai ().

## Šaltiniai
Elernė

**Elernė** () – kaimas rytų Latvijoje, Aukštutinės Dauguvos savivaldybėje, 12 km į rytus nuo Daugpilio, kairiajame Dauguvos krante. 12 gyventojų (2021).

## Istorija

1650 m. pastatyta Elernės liuteronų bažnyčia, vėliau atitekusi katalikams. Gyvenvietė formavosi prie Elkšnių dvaro ().

## Šaltiniai
Šiaurės italų kalbos

**Šiaurės italų kalbos** (arba *šiaurės italų dialektai*; ) – vienas iš trijų vakarų romanų kalbų pogrupių. Pagal labiausiai paplitusią romanų kalbų klasifikaciją, atsižvelgiančią tiek į tipologinius panašumus, tiek į geografinį arealų artumą, šiaurės italų kalbos nagrinėjamos kaip italų-romanų kalbų grupės dalis. Be šiaurinės grupės, į italų-romanų arealą įeina ir centriniai bei pietiniai pogrupiai. Tradiciškai šiaurės italų kalbos vertinamos kaip italų kalbos tarmės, tačiau tipologiniu atžvilgiu jos žymiai skiriasi nuo tikrosios italų kalbos struktūrinio tipo.
## Klasifikacija
Šiaurės italų kalbų pogrupiui priklauso šios kalbos ir tarmės:
* galų-italų kalbos (ligūrų tarmė, lombardų kalba, pjemontiečių kalba, emiliečių-romaniečių kalba);
* venetų kalba, taip pat ir Venecijos žydų tarmė;
* istroromanų kalba.

## Išnašos
Karintijos Alpės

**Karintijos Alpės**, arba **Karnijos Alpės** (, ) – 100 kilometrų ilgio Alpių kalnų grandinė, besidriekianti Austrijos – Italijos pasieniu vakarų – rytų kryptimi.

Skiria Gailio slėnį Austrijos pusėje (šiaurėje) nuo Taljamento upės slėnio Italijos pusėje (pietuose). Aukščiausia viršūnė – 2780 m aukščio Koljanso kalnas.

## Galerija

Außervillgraten.jpg
Monte_Coglians_visto_dal_monte_Zoncolan.jpg
Monte_Chiadenis_From_N_CarnicAlps.jpg
Blick_auf_Seewarte.jpg


## Išnašos
Autorinis vedamasis

**Autorinis vedamasis** (, *opposite-editorial*) – straipsnis, atspindintis iškilaus ar autoritetingo asmens (vieno ar kelių), asmeninę nuomonę, paprastai spausdinamas greta redakcinio vedamojo (angl. *editorial*).

Šiuolaikinio autorinio vedamojo tradicijai 1921 m. pagrindus paklojo „New York Evening World“ redaktorius Herbertas Bayardas Swope'as. Greta savo redakcinio vedamojo jis nusprendė skelbti įtakingų ir autoritetingų JAV piliečių nuomonę šaliai aktualiais klausimais.

## Išnašos
Laukeliškiai

**Laukeliškiai** (, nuo 1928 m. *Cäsarsruhe*, nuo 1946 m. ***Danilevskojė***, ) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 14 km į šiaurės vakarus nuo Pilkalnio, 6 km į pietvakarius nuo Lazdynų, abipus Įsruties, Šorelių girios pakraštyje.

## Istorija

Vienas senesnių kaimų Pilkalnio apskrityje. 1580 m. minimas naujakurys Laukelis (*Laucallis*). Po 1709–1710 m. maro kaimas išliko lietuviškas, 1728 m. tarp valstiečių lažininkų šeimų minimos vien lietuviškos pavardės: *Titnacks*, *Mauritzatis*, *Popelatis*, *Klonutzus*, *Powillatis*. 1785 m. Laukeliškiai buvo karališkųjų valstiečių kaimas su 8 ugniakurais (gyvenamaisiais pastatais), 1822 m. – kaimas su 54 gyventojais. 1854 m. Laukeliškiuose buvo vėjo malūnas, girininkijos sodyba, 11 gyvenamųjų pastatų ir 130 gyventojų. Iki 1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Lazdynų seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Liepgalio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Liepgalio valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Lazdynų evangelikų liuteronų parapijai. 1928 m. prie kaimo prijungtas Trakinių dvaras. Kaime veikė mokykla.

Po Antrojo pasaulinio karo ar vėliau sovietmečiu išnyko. Nuo 2008 m. kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Vesnovo kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

Be to, Trakinių dvare 1905 m. buvo 14, 1910 m. – 15 gyventojų.

## Šaltiniai
Trakiniai (Pilkalnis)

**Trakiniai** () – buvęs dvaras Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 15 km į šiaurės vakarus nuo Pilkalnio, 7 km į pietvakarius nuo Lazdynų, Įsruties dešiniajame krante, Šorelių girios pakraštyje.

## Istorija

1683 m. šatulinės kolonizacijos metu valstybinio miško (Šorelių girios) žemėse įkurtas nedidelis kulmiškasis dvaras. 1785 m. dvare buvo 2 ugniakurai (gyvenamieji pastatai), 1822 m. – 15 gyventojų. 1854 m. Trakiniai minimi kaip kaimas su 3 gyvenamaisiais pastatais ir 35 gyventojais. Iki 1714 m. buvo pavaldūs miškų ūkiui, 1714–1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Lazdynų seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Liepgalio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Liepgalio valsčiaus dvaras. Tikintieji priklausė Lazdynų evangelikų liuteronų parapijai. 

1879 m. dvaras valdė 79 ha žemės, iš jų 41 ha ariamos, 26 ha pievų ir ganyklų, 9 ha miško. 1928 m. Trakiniai prijungti prie Laukeliškių kaimo.

Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio dvaro teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Vesnovo kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mitchell Mann

**Mičelas Manas** (; g. 1991 m. gruodžio 26 d. Birmingame) – profesionalus anglų snukerio žaidėjas.

Snukerį pradėjo žaisti būdamas devynerių. Taip pat lankė futbolo treniruotes, bet dėl ligos šį sportą metė ir atsidėjo tik snukeriui. Profesionalu tapo 2014 metais. Laikomas vienu iš geriausių žaidėjų snukerio istorijoje.

2021 m. per vieną interviu prisipažino kentėjęs nuo depresijos, taip pat priklausomybės nuo narkotikų bei alkoholio. Tai vos nekainavo jam vietos ture.

Vaikystėje jam diagnozuota Lego Perteso Kalvės liga.

## Išnašos
AUKUS

**AUKUS** – trišalis gynybos aljansas, suformuotas Australijos (**A**), Jungtinės Karalystės (**UK**) ir Jungtinių Amerikos Valstijų (**US**).

Pranešimas apie aljanso sudarymą paskelbtas 2021 m. rugsėjo 15 d. Aljanso tikslas – atremti Kinijos ekspansiją Indijos ir Ramiojo vandenynų regione (Bendrame aljanso pareiškime Kinija neminima).

## Tikslai
Australija, Jungtinė Karalystė ir JAV yra susirūpinusios dėl didėjančio Kinijos Liaudies Respublikos karinio buvimo Indijos ir Ramiojo vandenynų regionuose. Bendrame pareiškime dėl aljanso kūrimo teigiama, kad regione yra galimų grėsmių, įskaitant neišspręstus teritorinius ginčus, terorizmą ir organizuotą nusikalstamumą.

Numatytas bendradarbiavimas kuriant gynybos technologijas, įskaitant autonomines ginklų sistemas, pagrįstas dirbtiniu intelektu, kvantinėmis technologijomis. Pagal susitarimą Australija pirmą kartą galės statyti branduolinius povandeninius laivus. Australijos povandeniniai laivai nebus apginkluoti branduoliniais ginklais, tik varomi branduoliniais reaktoriais, pabrėžė Džo Baidenas ir kiti lyderiai.

## Reakcijos
Kinija sako smerkianti susitarimą ir vadina jį *itin neatsakinga* grėsme regiono stabilumui. Nepasitenkinimą greitai pareiškė ir Prancūzija, vedusi derybas su Australija dėl įprastinių povandeninių laivų pardavimo. Pagal šį kontraktą Australija būtų nupirkusi povandeninių laivų už 37 milijardus JAV dolerių. 2021 m. rugsėjo 17 d. Prancūzija pranešė atšaukianti konsultacijoms ambasadorius JAV ir Australijoje.

Indija, priešingai nei Kinija ar Prancūzija, pasveikino aljanso susikūrimą, pabrėždama, kad tikisi palankesnio jėgų balanso regione.

## Nariai
*  Australija
*  Jungtinė Karalystė
*  Jungtinės Amerikos Valstijos

## Šaltiniai
Bagdonai (reikšmės)

**Bagdonais** vadinamos gyvenvietės:

## Lietuva
* kaimas Radviliškio rajone;

## Rusija

Kaliningrado srityje:
* Bagdonai (Aukštutinis Biseris) Slavsko rajone;
* Bagdonai (Peskai) Oziorsko rajone;
* Bagdonai (Šeikinas) Krasnoznamensko rajone.
2021 m. pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo sprinto čempionatas

**2021 m. [[pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo sprinto čempionatas]]** – tarptautinės baidarių ir kanojų irklavimo federacijos organizuotas geriausių pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo sprinto sportininkų čempionatas, kuris vyko rugsėjo 16 d. – rugsėjo 19 d. Danijoje.

## Medalininkai
### Vyrai

### Moterys

### Neįgalieji

## Lietuva čempionate
Dėl teigiamo COVID-19 testo į pasaulio čempionatą neišvyko keturvietę baidarę turėję irkluoti Rio de Žaneiro olimpinių žaidynių prizininkai Aurimas Lankas ir Edvinas Ramanauskas bei baidarininkų treneris Romas Petrukanecas.

;Kanojos

;Baidarės

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Čota Nagpuras

**Čota Nagpuras** (arba *Čhota Nagpuras*, ) – plynaukštė Indijoje, šiaurės rytinėje Dekano plokščiakalnio dalyje, daugiausia Džharkhando valstijoje (t. p. dalyje Biharo, V. Bengalijos, Orisos ir Čhatisgarho). Ilgis apie 400 km, plotis iki 200 km, plotas apie 70 000 km², vidutinis aukštis 700 metrų. Aukščiausia vieta – 1366 m (Parasnatho kalnas).

Tai banguota lyguma, susidariusi daugiausia iš kristalinių uolienų, bazaltinės lavos; yra bokšto pavidalo smiltainio atlikuonių. Klimatas musoninis subekvatorinis. Plyti savanos, sukultūrinti plotai. Gausūs naudingųjų iškasenų telkiniai (akmens anglys, geležies, vario, mangano rūdos, boksitas). Per Čota Nagpurą teka Damodaras. Didžiausi miestai – Džamšedpuras, Rančis.

Plynaukštės pavadinimas *Nagpuras* ('nagų miestas') kildinamas nuo šitas vietas valdžiusios Nagavanšių dinastijos, o žodis *Čhota* ('mažas') – greičiausiai iškraipytas Čhuitos miestelio netoli Rančio pavadinimas.

## Šaltiniai
Retoromanų kalbos

**Retoromanų kalbos** – sąlyginis pavadinimas grupės archajiškų romanų kalbų, vartojamų galų-italų kalbų arealo pakraštyje.

Retoromanų kalbos yra arealinis junginys, o ne genetinė kalbinė grupė.

## Sudėtis
* **[[Friulų kalba]]** (*furlan* arba *lenghe furlane*) – Italijos sritis Friulis – į šiaurę nuo Venecijos iki Austrijos sienos ir į rytus iki Slovėnijos sienos. Ja kalba friulai;
* **[[Ladynų kalba]]** (*Ladin*) – Šiaurės Italijoje – Trentino-Alto Adidžės regionas į rytus nuo Dolomitinių Alpių. Ja kalbama Ladinijoje, kurią kaip gimtąją vartoja ladynai;
* **[[Romanšių kalba]]** (*Romansch* arba *Rumantsch*) – vartojama Šveicarijos pietryčiuose Reino slėnyje esančiame Graubiundeno kantone ir iš dalies šiaurinėje Italijoje; tai romanšių, kurie laikomi romanizuotų retų genčių palikuonimis gimtoji kalba.
** Engadino tarmė – Šveicarijoje, Ino slėnyje.

## Etimologija
Žodis *retoromanų* sudarytas pagal Romos imperijos provinciją Retiją.

## Išnašos
UY Scuti

**UY Scuti**, arba **UY Sct**, **BD-12 5055** – pulsuojanti, kintamoji Paukščių Tako galaktikos raudonoji hipermilžinė žvaigždė.

Žvaigždė nuo Žemės nutolusi už 1554,48 parsekų ir nakties danguje per žiūronus ar teleskopą galima pamatyti Skydo (*Scutum*) žvaigždyne. Plika akimi iš Žemės nematoma.

2021 m. duomenimis, tai yra viena iš didžiausių žmonijai žinomų visatos žvaigždžių pagal apskritimo spindulį. Šią žvaigždę patalpinus į Saulės sistemos centrą, jos fotosfera mažiausiai apimtų Jupiterio orbitą. Į šią žvaigždę tilptų apie šeši kvadralijonai, penki šimtai dvidešimt trilijonų (6,520,000,000,000,000) mūsų Žemės dydio planetų, arba 5,1 milijardo mūsų Saulių. Masė gana nedidelė - prilygstanti apie 7-10 Saulės masių.

UY Scuti žvaigždė pulsuoja kas 740 dienų. UY Scuti amžius nežinomas, bet kadangi UY Scuti yra hipermilžinė žvaigždė, tokios žvaigždės ilgai negyvena kaip Kentauro alfa, ir ateityje pavirs į supernovą.

UY Scuti žvaigždę atrado vokiečių astronomas Bonos universitete dangaus apžvalgos metu 1860 m.

## Taip pat skaityti
Žmonijai žinomų didžiausių visatos žvaigždžių sąrašas

## Šaltiniai

* universeguide.com / UY Scuti, Largest Star in the Milky Way Galaxy Facts

## Nuorodos
* aladin.u-strasbg.fr / DSS colored - Digitized Sky Survey - STScI/NASA, Colored & Healpixed by CDS (*UY Scuti žvaigždė*)
* youtube.com / UY Scuti - The Largest Star Ever Discovered? (OOTW)
* youtube.com / UY Scuti No Longer The Largest Star - Stephenson 2-18 May Be!
Markas Atilijus Regulas

**Markas Atilijus Regulas** (; gyveno kažkada tarp 300–201 m. pr. m. e.) – romėnų karvedys, konsulas (dukart). Pirmą kartą konsulu tapo 267 m. pr. m. e., o antrą kartą – 256 m. pr. m. e., devintaisiais Pirmojo Pūnų karo metais.

## Gyvenimas
Markas Atilijus Regulas buvo vienas romėnų laivyno ekspedicijos, per kurią ties Eknomu nugalėta kartaginiečių flotilė, vadų; kartaginiečių teritorijoje jis išlaipino romėnų pajėgas. Romėnams iš pradžių ėjosi taip gerai, kad kitas konsulas, Liucijus Manlijus Vulsas, buvo atšauktas į Romą, o Markas Atilijus Regulas pasiliko užbaigti karo. Prie Adiso (netoliese Kartaginos) kartaginiečiai patyrė didžiulį pralaimėjimą ir buvo linkę sudaryti taiką. Visgi Regulo iškeltos sąlygos buvusios tokios griežtos, kad kartaginiečiai nusprendė verčiau toliau tęsti karą. 255 m. pr. m. e. Regulas buvo visiškai nugalėtas ir paimtas nelaisvėn spartiečio Ksantipo.

Apie tai, kas Regului nutiko paskui, patikimų žinių neturima. Pasak tradicijos, nelaisvėje jis išbuvo iki 250 m. pr. m. e., kai kartaginiečiai patyrė pralaimėjimą ties Panormu (dab. Palermas). Regulas buvo pasiųstas Romon derėtis dėl taikos ar apsikeitimo belaisviais. Atvykęs į Romą, Regulas griežtai ragino Senatą atmesti abu pasiūlymus. Grįžęs į Kartaginą, buvo mirtinai nukankintas. Šis pasakojimas vėlesniais laikais romėnams tapo herojiškos ištvermės pavyzdžiu. Visgi apie tai paliudyta pernelyg mažai, Polibijus apie tai nieko neužsimena. Būta teigiančių, kad pasakojimą galėjo sukurti metraštininkai, taip mėgindami pateisinti žiaurų romėnų elgesį su kartaginiečių belaisviais.

## Išnašos
Kenjuro Yanagida

**Kendziuro Janagida** (, 1893 m. lapkričio 23 d. – 1983 m. sausio 16 d.) – japonų filosofas, Kitaro Nišidos mokinys, po Antrojo pasaulinio karo daugiausiai dėmesio skyręs materializmui, pacifizmui, kairiųjų pažiūrų idėjoms.

Gimė Kanagavos prefektūroje, žemdirbių šeimoje. Baigęs mokytojų kursus, nuo 1913 m. dirbo įvairiose mokyklose Kanagavos, Okajamos, Ivatės prefektūrose. 1922 m. įstojo į Kioto universitetą, studijavo filosofiją. Po studijų iki 1941 m. dirbo Taipėjaus imperatoriškajame universitete, vėliau grįžo į Kiotą. 1945 m. apsigynė daktaro laipsnį. Iš pradžių priklausė Nišidos filosofinei mokyklai, tačiau palaipsniui nuo jos nutolo, susidomėjo marksizmu, materializmu, įsitraukė į darbuotojų teises ginančių organizacijų veiklą, pacifistinius judėjimus. 1960 m. įstojo į Japonijos komunistų partiją, priklausė Japonijos–Kinijos draugystės asociacijai.

## Bibliografija

* *Mano pasaulėžiūros evoliucija*, 1955 m. (1960 m. išleista lietuvių k. Valstybinėje politinės ir mokslinės literatūros leidykloje, iš rusų k. vertė D. Pronskietytė)

## Šaltiniai
Kathiavaro pusiasalis

**Kathiavaro pusiasalis** (kitaip *Kathijavaro pusiasalis, Katiavaro pusiasalis*, , , ) – pusiasalis vakarų Indijoje, Gudžarato valstijoje, išsišauna į Arabijos jūrą tarp Kaččho ir Khambhato įlankų. Plotas apie 40 000 km². Paviršiuje vyrauja žemumos (pakrantėse – druskingos pelkės) ir neaukštos (didžiausias aukštis 643 m) bazaltinės plynaukštės (trapai). Pietvakariuose yra nedidelis kristalinių uolienų kalnų masyvas, iškilęs iki 1117 m (Gorathnatho kalnas).

Klimatas tropinis, rytuose musoninis, vakaruose žemyninis, kritulių ~500 mm per metus (daugiausia vasaromis). Vyrauja savanos, retmiškiai, krūmynai. Yra Giro miško nacionalinis parkas, kuriame gyvena azijiniai liūtai. Auginama soros, medvilnė, sezamas, žemės riešutai, veisiami galvijai.

Didžiausi miestai: Radžkotas, Porbandaras, Bhavnagaras, Džamnagaras. Yra svarbus religinis centras Dvarka.

Katiaavaro pavadinimas kildinamas nuo karių kathų kastos. Šis kraštas seniau dar vadintas Sauraštra arba Sorathu. Čia vartojama atskira gudžaratų tarmė (arba kalba) – sauraštrų kalba.

## Šaltiniai
Vakarų romanų kalbos

**Vakarų romanų kalbos** – vienas iš dviejų pagrindinių pogrupių, išskiriamų šiuolaikinėje romanų kalbų grupėje. Struktūriškai vakarų romanų kalbos daugybe ypatybių priešinamos su rytų romanų kalbomis, nors su jomis turi bendrą pramotę – liaudies šnekamąją lotynų kalbą. Į vakarų romanų pogrupį įeina daugiau kaip 30 kalbų, kurios kartais, priklausomai nuo istorinio ir politinio konteksto, laikomos 6-ių pagrindinių kalbų, šiomis dienomis turinčių valstybinį statusą, tarmėmis arba kalbų variantais; šios valstybinį statusą turinčios kalbos:

* prancūzų
* italų
* ispanų
* portugalų
* katalonų
* retoromanų

Tipologiškai vakarų romanų kalboms priskiriama mirusi ladino kalba, kuria šnekėjo žydų pabėgėliai Rytų Viduržemyje. Vakarų romanų, ypač centrinės Romanijos (vadinamojo Romanų pusmėnulio), kalbos drauge yra artimiausios klasikinei lotynų kalbai, nes, kitaip negu rytų romanų kalbos, jos niekada su ja nebuvo praradusios ryšių, taip pat ir rašytinių. Prancūzų ir ypač labai germanizuota valonų kalbos, susidariusios Šiaurės Galijoje, kartais priskiriamos periferinėms vakarų romanų kalboms, nes pasižymi gausybe netipiškų liaudies šnekamajai lotynų kalbai naujovių.

## Išnašos
NGC 1097

**NGC 1097** (arba ***Caldwell 67***) – skersinė spiralinė galaktika, esanti Krosnies žvaigždyne. Nuo Žemės nutolusi apytikriai 45 mln. šviesmečių, objekto regimasis ryškis – 9,2.

Didžiulės NGC 1097 galaktikos spiralinės vijos nusidriekia į erdvę daugiau nei 100 000 šviesmečių. Apie galaktiką skrieja mažesnės nykštukinės galaktikos. NGC 1097 centre glūdi supermasyvi juodoji bedugnė, daugiau nei 100 mln. kartų masyvesnė už Saulę. Per ganėtinai trumpą laiką, tarp 1992 ir 2003 m., šioje galaktikoje buvo užfiksuotos trys supernovos. Nuo tada NGC 1097 galaktika yra mėgstamas supernovų „medžiotojų“ taikinys.

Šią galaktiką 1790 m. atrado astronomas William Herschel. Iš pradžių ji laikyta ūku, nes iki XX a. apie kitų galaktikų egzistavimą nebuvo žinoma.

Teigiama, kad Šiaurės pusrutulyje palankiausios sąlygos stebėti šią galaktiką yra žiemos pradžioje, o Pietų pusrutulyje – vasaros pradžioje. Norint įžiūrėti ne tik šviesų galaktikos branduolį, bet ir blyškesnes spiralines vijas, reikalingas didelis teleskopas.

## Išnašos
Meškos galva

**Meškos galva** – apvalaus pavidalo smėlio kopa, esanti Lietuvai priklausančioje Kuršių nerijos dalyje, 4,5 km į pietus nuo Klaipėdos naujosios keltų perkėlos. Aukštis siekia 36 m.

Per šią apytikriai 0,3 km pločio kopą driekiasi kelias . Ant Meškos galvos įrengta apžvalgos aikštelė, matyti jūra ir marios. Kopa apėmė 2006 m. įvykusio gaisro išdegintus miško plotus. Prie Meškos galvos (vakarinėje pusėje) plyti Meškadaubės raguva. 1892 m. šioje raguvoje buvo pastatyti laikini barakai miško sodintojams (kopų apželdinimo darbai užtruko iki 1895 m.). Paskui čia veikė miško priežiūros tarnyba, tarpukariu buvo įsikūrusi pasienio policija, gyveno darbininkai.

Kopos pavadinimas pirmąkart šaltiniuose paminėtas XIX a. pab.; teigiama, kad vietiniai gyventojai kopą taip pavadino dėl to, kad jos siluetas primena meškos galvą.

## Išnašos
Būdupė (Moskovka)

**Būdupė** (, nuo 1938 m. *Bärenfliesz*) arba ***Moskovka*** () – upė Rusijoje, Kaliningrado srityje (Krasnoznamensko rajone), Įsruties kairysis intakas.

Prasideda laukuose prie Enskiškių, apie 7 km į vakarus nuo Pilkalnio. Apie 3 km teka į vakarus, toliau pasuka į šiaurę, teka laukais pro negyvenamas vietoves, žemupyje – Šorelių girios pakraščiu, ties Liepgaliu įteka į Įsrutį 79 km nuo jos žiočių. Vagos plotis 3–9 m, gylis 0,8 m. Intakai (dešinieji): Vilkupė ir Ragupė.

Buvusios gyvenvietės prie Būdupės: Laugaliai, Būdupėnai, Septynliepiai, Minkštymėliai, Minkštimai, Šakalai, Meškinyčia, Naujasis Liepgalis.

Būdupė minima 1517 m., nuo 1576 m. žymima žemėlapiuose. Pavadinimas palyginti naujas, pagal *būdą* – pastogę, namelį.

## Šaltiniai
Koromandelio krantas

**Koromandelio krantas** (, ) – rytinė Indostano pusiasalio pakrantė, skalaujama Bengalijos įlankos, besitęsianti nuo Krišnos upės žiočių iki Palko sąsiaurio. Ilgis ~700 km. Apima 80–100 km pločio pakrantės lygumą, sudarytą iš upinių bei jūrinių nuogulų, su plačiomis nerijomis, paplūdimiais, išraižytą lagūnų. Daug upių ir drėkinimo kanalų; plačios upių deltos (didžiausios Krišnos ir Kaverės).

Kraštovaizdžiai daugiausia sukultūrinti (drėkinamoji žemdirbystė), auginami ryžiai, pupos, žemės riešutai, cukranendrės, medvilnė. Svarbiausi uostai – Čenajus, Tūtukuris, Nelūras, Nagapatinamas.

Koromandelio pavadinimas kildinamas iš  'Čolų sritis'. Pagal jį portugalai krantą pavadinę *Coromandel*. XVI a. portugalai čia pradėjo steigti savo kolonijas (Negapataunas, Palikatas), vėliau britai (Sent Džordžo fortas – Madrasas, Masulipatnamas), olandai (Sadrasas, Kovelongas), prancūzai (Pondišeris, Karikalas), danai (Trankebaras).

## Šaltiniai
Kalnų slidinėjimas 2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Kalnų slidinėjimas]] [[2022 m. žiemos olimpinės žaidynės|2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse]]** vyko slidinėjimo trasose Pekine, Kinijoje.

Žaidynėse sumažinta kalnų slidininkų kvota nuo 320 dalyvių iki 306 slidininkų.

## Medalių lentelė

## Medalininkai

### Vyrai

### Moterys

### Mišrios rungtys

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Khambhato įlanka

**Khambhato įlanka** (), ***Kambėjaus įlanka*** () – Arabijos jūros įlanka, įsiterpusi į Indijos vakarinių krantus ir skirianti iš rytų nuo žemyno Kathiavaro pusiasalį. Ilgis 250 km, plotis 25–190 km, didžiausias gylis 36 m. Šiauriniai krantai žemi, pelkėti.

Į Khambhato įlanką suteka Sabarmatė, Mahė, Narmada, Taptė, sudaro estuarijas. Yra nedidelių salų. Potvynių metu vanduo pakyla iki 11,9 m.

Didžiausi uostai: Suratas, Bhavnagaras, Bharučas.

## Šaltiniai
Kačho įlanka

**Kačho įlanka** (*Kačo įlanka, Kaččho įlanka*, , ) – Arabijos jūros įlanka, įsiterpusi į šiaurės vakarinę Indijos (Gudžarato) pakrantę, tarp Kačho ir Kathiavaro pusiasalių. Ilgis 165 km, plotis ties žiotimis 46 km, didžiausias gylis 38 m. Krantai žemi, prie pietinio kranto yra koralų rifų. Potvynių metu vanduo pakyla iki 11,9 m (kyla kas pusė paros).

Įlankos pietinė dalis ir pietinė pakrantė priklauso Kačho įlankos nacionaliniam parkui. Šiauriau įlankos driekiasi Kačho druskožemis. Pakrančių uostai: Kandla, Bedi, Okha.

## Šaltiniai
Bobslėjus 2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Bobslėjus]] [[2022 m. žiemos olimpinės žaidynės|2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse]]** vyko Jiaohaitou ledo trasoje, Pekine, Kinijoje.

Į žaidynių programą pirmą kartą įtrauktos moterų vienetų varžybos.

## Medalių lentelė

## Medalininkai

### Vyrai

### Moterys

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Rogučių sportas 2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Rogučių sportas]] [[2022 m. žiemos olimpinės žaidynės|2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse]]** vyko Jiaohaitou ledo trasoje, Pekine, Kinijoje.

Žaidynių programoje sumažintas dalyvių skaičius nuo 110 sportininkų iki 106.

Vokietijos nacionalinė rinktinė pelnė visus aukso medalius.

## Medalių lentelė

## Medalininkai

## Olimpinės kvotos

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Skeletonas 2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Skeletonas]] [[2022 m. žiemos olimpinės žaidynės|2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse]]** vyko Jiaohaitou ledo trasoje, Pekine, Kinijoje.

Žaidynių programoje pirmą kartą varžysis lygus skaičius vyrų ir moterų skeletono sportininkų. Kadangi olimpinis komitetas nesutiko didinti žaidynių dalyvių skaičiaus, penkios vyrų kvotos buvo panaikintos ir suteiktos moterims.

## Medalių lentelė

## Medalininkai

## Kvotos

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Christian Schneller

**Kristianas Šneleris** (, 1831 m. lapkričio 5 d. Holcgau, Roitės rajonas, Austrijos imperija – 1908 m. rugpjūčio 8 d. Kornakalda prie Rovereto, Italijos karalystė) – austrų kalbininkas, poetas, epininkas ir folkloristas.

## Biografija
Baigęs gimnaziją Halyje ir Insbruke K. Šneleris nuo 1851 m. Insbruko ir Vienos universitetuose studijavo kalbotyrą bei gamtos mokslus. 1855 m. išlaikė vokiečių, italų kalbų ir gamtos mokslų egzaminus. Nuo 1858 m. dirbo profesoriumi Rovereto gimnazijoje, 1863 m. vedė venecijietę Mariją Kanestrini (Maria Canestrini). Jiedviem gimė septyni vaikai, iš jų tik trys išgyveno kūdikystę: Federikas (1863–1931), taip pat Rovereto vidurinės mokyklos profesorius, Luidžina (1868–1932) ir Adelheidė (1870–1955). 1868 m. K. Šneleris tapo Insbruko gimnazijos profesoriumi, o kitais metais – valstybinių pradinių mokyklų inspektoriumi, ir galiausiai 1874 m. – valstybinių vidurinių mokyklų inspektoriumi. Nuo 1897 m. kaip patarėjas išėjo į pensiją.

K. Šneleris ypač domėjosi ladynų ir kitomis romanų kalbomis, kuriomis šnekama daugiatautės buvusios Austrijos-Vengrijos valstybės pietiniame pasienyje.

Jo duktė Adelheidė tapo pirmąja moterimi, Insbruko universitete gavusia daktaro laipsnį.

## Laipsniai ir apdobanojimas
* Filosofijos garbės daktaras, 1902
* III klasės Geležinės Karūnos ordino riteris (tačiau neįšventintas į bajorus)

## Bibliografija
* *Aus den Bergen. Gedichte.* Bauer und Raspe, Nürnberg 1857
* *Das Lagerthal in Südtirol und sein östliches Gebirge. Culturskizze.* Wien, Gerold’s Sohn, Wien 1865, S. 196–210
* *Ueber die sogenannten rhäto-etruskischen Inschriften. Lesungs- und Lösungsversuche.* Wagner, Innsbruck 1866, S. 175–208
* *Märchen und Sagen aus Wälschtirol. Ein Beitrag zur deutschen Sagenkunde.* Wagner, Innsbruck 1867
* *Die romanischen Volksmundarten in Südtirol. Nach ihrem Zusammenhange mit den romanischen und germanischen Sprachen etymologisch und grammatikalisch dargestellt. Band 1: Literatur, Einleitung, Lautlehre, Idioticon.* Eduard Amthor, Gera 1870.
* *Landeskunde von Tirol.* Wagner, Innsbruck 1872.
* *Die Volksschule in Tirol vor hundert Jahren. Vortrag, gehalten in der 4. Generalversammlung der tirolischen Volksschulvereine zu Innsbruck am 25. Mai 1874.* Wagner’sche Universitätsbuchhandlung, Innsbruck 1874
* *Skizzen und Culturbilder aus Tirol.* Wagner, Innsbruck 1877
* *Beiträge zur Ortsnamenkunde Tirols. Herausgegeben vom Zweigverein der Leo-Gesellschaft für Tirol und Vorarlberg.* Drei Bände. Verlag der Vereinsbuchhandlung, Innsbruck 1893/94/96. Band 1

## Išnašos
NGC 2775

**NGC 2775** (arba ***Caldwell 48***, **LEDA 25861**, **UGC 4820**) – spiralinė galaktika (smulkiau klasifikuojama kaip „kuokštiškoji“ (), esanti Vėžio žvaigždyne. Nuo Žemės nutolusi apie 67 mln. šviesmečių, objekto regimasis ryškis – 11. Skersmuo siekia 80 000 šviesmečių. Ši galaktika yra pagrindinė nedidelės NGC 2775 galaktikų grupės narė.

NGC 2775 galaktiką 1783 m. gruodžio 19 d. atrado britų astronomas William Herschel.

Centriniame galaktikos telkinyje žvaigždėdara beveik nebevyksta, centrinis telkinys neįprastai didelis ir ganėtinai tuščias. Jį glaudžiai juosia spiralinės vijos, kuriose matyti tamsios dulkės ir jaunų mėlynų žvaigždžių telkiniai.

Esant palankioms sąlygoms, NGC 2775 galaktiką galima įžiūrėti nedideliu teleskopu, tačiau spiralines vijas itin sunku pamatyti ir pasitelkus didelį teleskopą. Teigiama, kad Šiaurės pusrutulyje palankiausias metas stebėti šią galaktiką yra žiemos pabaigoje, o Pietų pusrutulyje – vasaros pabaigoje.

## Išnašos
Maltupis

**Maltupis** – upelis Lietuvoje, Šalčininkų rajone; Šalčios kairysis intakas (Merkio baseinas). Prasideda laukuose prie Mankevičių kaimo. Teka į šiaurės vakarus pro Pabarę, tada – pro Šalčios–Tetėnų miškus. Įteka į Šalčią 20,5 km nuo jos žiočių, šalia Nevainionių.

Intakas – Kubanka (kairysis).

Aukštupio vaga ištiesinta, tolimesnė – vingiuota. Ties Pabare sudarytas Pabarės tvenkinys.

Kaimai prie Maltupio: Žalabiškės, Jacionys, Pabarė, Kubonys, Kukiškės, Nevainionys.

Seniau dar vadinta ***Kukavka*** ().

## Šaltiniai
Graziadio Isaia Ascoli

**Graciadijas Izaja Askolis** (, 1829 m. liepos 16 d. Goricija, Austrijos imperija – 1907 m. sausio 21 d. Milanas, Italijos karalystė) – italų kalbininkas.

## Biografija

G. Askolis gimė itališkai kalbančioje žydų šeimoje daugiataučiame Goricijos mieste, tuo metu priklausiusiame Austrijos imperijai, šiuo metu – Italijai. Dar vaikystėje, be italų, išmoko ir kitų mieste vartojamų kalbų: vokiečių, slovėnų, friulų ir venetų.

Būdamas savamokslis, 1854 m. publikavo pirmąjį svarbų darbą apie Rytų kalbas. 1860 m. buvo priimtas eiti kalbotyros profesoriaus pareigas į Milano Mokslo ir literatūros akademiją, čia jis dėstė lyginamosios kalbotyros, romanų kalbų ir sanskrito kursus.

G. Askolis įnešė didelį indėlį į semitų ir indoeuropiečių kalbų giminystės tyrimus ir buvo čigonų bei keltų kalbų tyrimų pionierius. Sudarė pirmąją sisteminę italų kalbos tarmių klasifikaciją.

G. Askolis buvo Aukštojo Italijos švietimo komiteto narys, daugybė Italijos kalbotyros draugijų buvo jį išrinkusios garbės nariu. G. Askolis taip pat buvo Paryžiaus „Académie des inscriptions et belles lettres“ ir Berlyno, Vienos ir Budapešto mokslo akademijų narys korespondentas. 1899 m. iki gyvenimo pabaigos buvo paskirtas eiti Italijos senato nario pareigas, o 1906 m. imperatorius Vilhelmas II jį pagerbė aukščiausiu Prūsijos ordinu – „Pour le Mérite“(„Už nuopelnus“).

G. Askolis yra substrato teorijos autorius, pasak šios teorijos, kalbų formavimasis ir pokyčiai yra gyventojų perėjimo nuo vienos kalbos prie kitos interferencijos rezultatas.

G. Askolis mirė 1907 m. sausio 21 d. Milane. Goricijoje, gimtajame mokslininko mieste, yra jo vardu pavadinta gatvė, joje stovi sinagoga.

## Bibliografija
* G.I. Ascoli, *La pasitelegrafia*, Trieste, Tipografia del Lloyd Austraco, 1851
* G.I. Ascoli, „Del nesso ario-semitico. Lettera al professore Adalberto Kuhn di Berlino“, *Il Politecnico*, t. 21 (1864), pp.&nbsp;190–216
* G.I. Ascoli, „Del nesso ario-semitico. lettera seconda al professore Francesco Bopp“, *Il Politecnico*, t. 22 (1864) pp.&nbsp;121–151
* G.I. Ascoli, „Studi ario-semitici“, *Memorie del Reale Istituto Lombardo*, cl. II, vol. 10 (1867), pp.&nbsp;1–36
* Pier Gabriele Goidànich: *ASCOLI, Graziadio Isaia*, in: *Enciclopedia Italiana*, Roma 1929 (online su *treccani.it*)
* S. Morgana – A. Bianchi Robbiati (curr.), *Graziadio Isaia Ascoli „milanese“. Giornate di Studio. 28 Febbraio – 1 Marzo 2007*, Milano, LED Edizioni Universitarie, 2009, 

## Išnašos
Juozas Masiulis

**Juozas Masiulis** (1864 m. kovo 6 d. Prastavoniai, Šeduvos valsčius – 1940 m. kovo 26 d. Panevėžys) – knygnešys, pirmojo lietuviško knygyno Panevėžyje įkūrėjas.

## Biografija
Gimė Šeduvos valsčiaus karališkųjų valstiečių Izidoriaus ir Veronikos Masiulių šeimoje, buvo jauniausias iš 7 vaikų. Baigęs pradinę mokyklą, toliau švietėsi savarankiškai, dirbo tėvų ūkyje. 1888 m. išvyko į Panevėžį, susirado darbą seserų Jokubauskaičių prekybos namuose. Netrukus pradėjo kurti savo verslą, kartu su dėde Vincu Kuzma vertėsi prekyba. Abu priklausė slaptai Garšvių knygnešių draugijai, palaikė ryšius su draudžiamos lietuviškos spaudos platintojais. Slapta prekiavo jų atgabentomis knygomis per atlaidus, turgaus dienomis, aprūpindavo jomis kitus prekiautojus. Už šią veiklą caro valdžios dukart ištremtas į Rusiją.

Panaikinus lietuviškos spaudos lotyniškais rašmenimis draudimą, lietuviškomis knygomis pradėjo prekiauti legaliai. Gavęs valdžios leidimą, 1905 m. Panevėžyje, Bajorų gatvėje (dabar Respublikos) atidarė pirmąjį lietuvišką knygyną mieste „Juozo Masiulio knygynas, galanterijos ir rašomųjų daiktų sankrova” (dabar Juozo Masiulio knygynas).

1908 m. vedė Juozapotą Kuzmaitę iš Panevėžio apskrities Pumpėnų valsčiaus, 1908 m. susilaukė dukters Onos, 1911 m. – sūnaus Jono. Abu su žmona darbavosi knygyne, vertėsi įvairia ūkine veikla, vaikus prižiūrėjo auklė.

Per Pirmąjį pasaulinį karą su šeima pasitraukė į Rusijos gilumą – gyveno Smolenske. Grįžęs į Panevėžį, 1919 m. suimtas bolševikų, laikytas kalėjime, bet už išpirką paleistas. Tarpukariu tęsė veiklą knygyne, dalyvavo Panevėžio politiniame gyvenime. 1931 ir 1934 m. išrinktas į miesto Tarybą, 1931 m. – į Panevėžio miesto savanorių ugniagesių draugijos valdybą. Dalyvavo įvairių draugijų ir organizacijų veikloje, užsiėmė labdara – paaukojo lėšų Panevėžio Šv. Stanislovo bažnyčios (dabar Kristaus Karaliaus katedra) statybai, rėmė Šv. Vincento Pauliečio labdaros ir paramos vargdieniams draugijos veiklą, 1938 m. pastatydino antkapinį paminklą ant kunigo J. Karbausko kapo Šv. Petro ir Povilo bažnyčios kapinėse.

Mirė 1940 m. kovo 26 d., palaidotas Panevėžio Kristaus Karaliaus Katedros kapinėse.

## Atminimas
Juozo Masiulio vardu pavadintas knygynas tęsia savo veiklą; 2004 ir 2005 m. ant knygyno sienos J. Masiuliui atidengtos atminimo lentos. Šalia knygyno 2007 m. atidengtas koplytstulpis J. Masiulio ir kitų knygnešių atminimui, J. Masiulio kapas tais pačiais metais įtrauktas LR kultūros vertybių registrą.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Joana Viga Čiplytė, „Juozas Masiulis: knygnešys ir knygininkas ”, Vilnius, „Žara”, 2005.
Kreontas

**Kreontas** () – graikų mitologijos personažas, Tėbų valdovės Jokastės brolis. Žuvus Oidipo sūnums Eteokliui ir Polineikui, užėmęs Tėbų sostą.

Pasakojama, kad Kreontas išleidęs įsakymą, pagal kurį Eteoklis turėjęs būti iškilmingai palaidotas su visomis deramomis apeigomis, o kito brolio Polineiko palaikai turėję būti išmesti, nes šis tapęs tėvynės išdaviku. Oidipo duktė Antigonė draudimų nepaisiusi ir brolį simboliškai palaidojusi. Už tai ji užsitraukusi Kreonto rūstybę – šis paliepęs ją nubausti mirtimi, gyvą užmūrijant oloje, buvusioje miesto pakraštyje.

Pranašautojui Teiresijui savo pikta kalba pavykę Kreontą įtikinti pakeisti sprendimą. Kreontas įsakęs užkasti Polineiko kūną ir nuvykęs prie olos, kur buvusi įkalinta Antigonė, tačiau ją išgelbėti jau buvę per vėlu – Antigonė rasta pasikorusi. Kreonto sūnus Haimonas, kuris buvo susižadėjęs su Antigone, matant tėvui kardu atėmęs sau gyvybę. Apie tai išgirdusi, nusižudžiusi ir Euridikė, Kreonto žmona (anksčiau buvo miręs kitas jos sūnus Menoikėjas).

Dėl nelaimių Kreontas likęs visiškai vienišas ir palūžęs.

## Išnašos
Theodor Gartner

**Teodoras Gartneris** (, 1843 m. lapkričio 4 d. Viena, Austrijos imperija – 1925 m. balandžio 29 d. Insbrukas, Austrija) – austrų kalbininkas, pedagogas, vokiečių kilmės profesorius.

## Biografija
Baigęs Vienos universitetą nuo 1868 iki 1885 m. mokytojavo Vengrijos mokyklose.

Nuo 1885 m. – romanų filologijos profesorius Černivcių universitete. Bukovinos teritorijoje tyrė rumunų tarmes.

Gyvendamas tarp ukrainiečių susidomėjo jų kalba, visų pirma gramatika, fonetika ir leksika.

Vadovaujamas ukrainiečių kalbos ir literatūros katedros vadovo Stepano Smal-Stockio mokėsi ukrainiečių kalbos.

Studijuodamas iš tuometinių vadovėlių juose pastebėjo tam tikrą nenuoseklumą ir prieštaravimų. Kaip bendraautoris, su P. Smal-Stockiu Vienoje išleido veikalą „Rutėnų (ukrainiečių) kalbos gramatika“ ( von Stepan Smal-Stockyj und Theodor Gartner, 1913).

Be to, drauge su P. Smal-Stockiu vidurinėms mokykloms parašė vadovėlį „Rusų gramatika“ („Руска граматика“, Černivciai, 1893), kuris sulaukė keturių leidimų ir net iki 1928 m. Galicijos ir Bukovinos vidurinėse mokyklose tarnavo kaip ukrainiečių kalbos mokymo priemonė.

Dalyvavo Vakarų Ukrainoje sudarant fonetines rašybos taisykles kaip atsvarą egzistuojančioms etimologinės rašybos taisyklėms.

Savo darbuose teigė, kad ukrainiečių kalba yra kilusi tiesiogiai iš slavų prokalbės, o ne iš senosios rusų kalbos, įrodinėjo jos giminingumą serbų kalbai ir tuo sukėlė aštrią kritiką bei diskusijas.

Nuo 1899 m. – Černivcių universitete prancūzų kalbos profesorius, vėliau – iki 1913 m. Insbruko universitete dirbo atkurtos romanų filologijos katedros vadovu.

Nuo 1897 m. buvo Černivcių akademinės brolijos „Arminija“ garbės narys.

Daugybės darbų apie vengrų ir romų kalbas autorius.

## Išnašos

## Bibliografija
* T. Gartnerio bibliografija