open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Balkanų istorija

**Balkanų istorija** – Balkanų tautų ir valstybių istorija.

Balkanai - savitas kultūrinis regionas, kurio šalys susietos tarpusavyje tam tikrais kultūriniais bruožais. Į šį regioną nuo Ankstyvųjų viduramžių plito kultūra, paremta Bizantijos modeliu: čia išplatinta stačiatikybė, kultūrine kalba buvo laikoma graikų kalba, paplito graikų raštas bei iš jo kilusios rašto sistemos kirilica ir glagolica. 

Skirtingai nei Vakarų Europos civilizacijos istorija, kur niekuomet nebuvo pasiekta vienybės, Balkanų istorijai būdinga tai, kad centralizuotų imperijų amžiai kaitaliojasi su dezintegracijos laikotarpiais.

Balkanai yra strateginėje vietoje, jie yra tarsi tiltas iš pietų ir vakarų Europos į Aziją. Juos įvairiu mastu buvo užkariavę daug kitų tautų – totoriai, turkai, rusai ir kt. 
## Balkanų priešistorė

Neolito laikotarpiu Balkanuose archeologai identifikuoja keletą kultūrinių kompleksų, įskaitant Kukutenio kultūrą (4500-3500 m. pr. m. e.), Vinčos kultūrą (5000-3000 m. pr. m. e.), virvelinės keramikos kultūrą (5500-4500 m. pr. m. e.) ir Ezero kultūrą (3300-2700 m. pr. m. e.).

## Antika

Romos imperatoriai buvo užvaldę visą Balkanų pusiasalį. Dalis jo gyventojų buvo romanizuoti.

## Viduramžiai (VII-XIV a.)
Tautų kraustymosi laikotarpiu į Balkanus atsikraustė keletas tautų - 400 m. slovėnai, 600 m. - serbai ir kroatai, 680 m. - bulgarai.

## Osmanų imperija

Osmanai nugalėjo Rytų Romos imperiją ir 1356 m. užvaldė visus Balkanus, kuriuos valdė iki XIX a.

1829 m. Adrianopolio sutartimi Graikija atgavo nepriklausomybę. 1878 m. San Stefano sutartimi nepriklausomybė suteikta Serbijai, Rumunijai ir Bulgarijai (be Rytų Rumelijos). Bosnija ir Hercegovina atiteko Austrijai-Vengrijai. 
## Balkanai XX a.
Prieš Pirmąjį pasaulinį karą čia vyko intensyvios išsivadavimo nuo Osmanų imperijos kovos – Balkanų karai. Per 1912 m. karą Turkija neteko Albanijos, Makedonijos ir vakarų Trakijos. Jai liko nedidelis Balkanų kampelis su Adrianopoliu ir Stambulu. Tiek prieš Pirmąjį pasaulinį karą, tiek po jo Balkanų valstybės nuolat reiškė viena kitai pretenzijas dėl sienų, dėl to buvo vadinamos Europos "parako statine".

Po Antrojo pasaulinio karo Balkanai pateko TSRS įtakos zonon.

Žlugus Tarybų Sąjungai daug kraujo buvo pralieta dėl Jugoslavijos federacijos žlugimo. Pačioje XX amžiaus pabaigoje iškilo ir Kosovo problema.
Algimantas Kučingis

**Algimantas Kučingis** (1927 m. birželio 3 d. Kaune – 2011 m. birželio 12 d.) – Lietuvos inžinierius mechanikas, medžiagotyrininkas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
Tėvas dainininkas Antanas Kučingis. 1948–1953 m. už rezistencinę veiklą kalintas Vorkutos lageriuose. 1959 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1986 m. technikos mokslų daktaras.

1961–1992 m. dirbo Tekstilės pramonės institute (nuo 1990 m. Lietuvos tekstilės institutas), 1964–1987 m. Medžiagotyros laboratorijos vedėjas, nuo 1987 m. vyresnysis mokslo darbuotojas. 1990–1995 m. Kauno miesto tarybos deputatas.

## Mokslinė veikla
1973–1983 m. sukūrė laboratorinį įrenginių kompleksą elastomerinių tekstilės medžiagų mechaninėms savybėms tirti ir parengėjų nustatymo metodų. 1984 m. patobulino dviašio elastinių audinių tempimo teoriją, pasiūlė metodą tų audinių įrąžai tempiant (įvertinus siūlų ir audinio parametrus) skaičiuoti. 1986 m. naudodamasis dviašio tempimo mašina, nuotolinio valdymo prietaisais, krio – ir klimatinėmis kameromis nustatė elastinių medžiagų pokyčius tempiant subnormalios temperatūros, skirtingos oro drėgmės sąlygomis. 1989 m. sukūrė metodų plėvele padengtų audinių pagrindinėms mechaninėms savybėms, t. p. kamšytinės neaustinės medžiagos stiprumui tempiant skersine kryptimi nustatyti. 1999 m. taikydamas diferencialines lygtis apskaičiavo tempiamų sintetinio pluošto siūlų įšilimą.

## Bibliografija
* Nauji prietaisai tekstilės medžiagų erdviniam deformavimui, 1986 m., rusų kalba;
* Nauji prietaisai ir metodai elastinėms medžiagoms tirti, 1974 m., rusų kalba.

## Šaltiniai
Grise Fiordas

**Grise Fiordas** (pranc. ir ) arba **Aujitukas** (inuktituto kalb. *Aujuittuq*, ᐊᐅᔪᐃᑦᑐᖅ - žemė, kuri niekada neatšąla) – nedidelis inuitų kaimelis Kanadoje, Nunavute, Elsmyro salos pietuose. Tai viena iš trijų pastoviai gyvenamų salos vietų ir labiausiai į šiaurę nutolusi civilinė gyvenvietė Šiaurės Amerikoje. 141 gyventojas (2006 m.). Grise Fiordas įsikūręs Arktinės Kordiljeros papėdėje, prie Bafino įlankos. Yra Grise Fiordo pakilimo takas.

Pasak Kanados kriminalinių suvestinių, Grise Fiordas yra saugiausia šalies vieta.

## Istorija

Grise Fiordas įkurtas 1953 m. perkėlus kelias inuitų šeimas iš Inkjuako Kvebeke.

## Klimatas

Žemiausia Grise Fiorde užregistruota temperatūra buvo -62,2 °C, o aukščiausia +22,3 °C. Metinis kritulių kiekis – 250 mm.
Jūratė Kučinskaitė

**Jūratė Kučinskaitė** (g. 1964 m. rugpjūčio 17 d. Vilniuje) – Lietuvos muzikologė, pedagogė.

## Biografija
1989 m. baigė Lietuvos konservatoriją, mokytojai Vytautas Venckus ir Liudas Šaltenis.

Nuo 1987 m. dėsto B. Dvariono dešimtmetėje muzikos mokykloje. Nuo 1991 m. veda laidas apie džiazą radijuje: 1991–1994 m. „Džiazo pasažai“ radiofone „Vilniaus varpas“, 1996–1997 m. „Jam“ ir nuo 1997 m. „Džiazo pasažai“ Lietuvos nacionaliniame radijuje. Nuo 1996 m. skaito paskaitas, vadovauja kursams. Viena Birštono ir Vilniaus džiazo festivalių rengėjų. Skaitė pranešimus tarptautinėse konferencijose, paskelbė straipsnių apie džiazą Lietuvos ir užsienio spaudoje.

## Bibliografija
* Džiazo istorija, su kitais, 2001 m. 2 leid. 2002 m.

## Šaltiniai
Voronežo sritis

**Voronežo sritis** () – sritis Rusijoje, Centrinėje federalinėje aygardoje. Ribojasi su Lipecko ir Tambovo sritimis šiaurėje, Saratovo sritimi šiaurės rytuose, su Volgogrado sritimi rytuose, su Rostovo sritimi ir Ukraina pietuose, su Belgorodo ir Kursko sritimis vakaruose. Administracinis centras – Voronežas.

## Geografija

Vakarinė srities dalis įeina į Vidurio Rusijos aukštumą, rytinė – į Okos-Dono lygumą. Aukščiausia srities vieta – 268 m. Klimatas vidutinių platumų, pereinantis į žemyninį. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -9&nbsp;°C, liepos mėnesio +20&nbsp;°C. Vidutinis metinis kritulių kiekis ~500 mm. Pagrindinė upė – Donas, su intakais Voronežu, Bitiugu, Chopioru. Ąžuolų ir pušų miškų masyvai, yra neišdirbtų stepių plotų.

## Miestai

Didžiausi srities miestai (2020 m., tūkst. gyventojų):
* Voronežas – 1058,26
* Rosošė – 62,62
* Borisoglebskas – 59,86
* Liskai – 53,50
* Ostrogožskas – 31,82
* Novovoronežas – 31,54
* Nova Usmanė – 29,27
* Semilukas – 27,03


Рамонь, дворец 01.jpg|Ramonės neogotikinio stiliaus dvaras
4C5A0873 2.jpg|Divnogorjė
Don (Voronezh Oblast).jpg|Srities kraštovaizdis
Излучина реки Дон в районе села.jpg|Donas Krivoborjėje
Обнажение с.Танцыреи.jpg|Raguvynas


## Šaltiniai
Darius Kučinskas

**Darius Kučinskas** (g. 1966 m. kovo 29 d. Ukmergėje) – Lietuvos muzikologas, pianistas, pedagogas, humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
1981 m. baigė Ukmergės muzikos mokyklą, 1986 m. baigė Juozo Tallat-Kelpšos aukštesniosios muzikos mokyklos fortepijono specialybę pas dėst. R. Sakalienę. 1993 m. baigė Lietuvos muzikos akademijos B. Vainiūnaitės fortepijono klasę. 2002 m. parengė ir apgynė disertaciją „M. K. Čiurlionio fortepijoninės muzikos tekstas (genezės aspektas)“.

1990–1998 m. Nacionalinio M. K. Čiurlionio dailės muziejaus vyresnysis mokslo darbuotojas. 2002–2005 m. dėstė Lietuvos muzikos akademijos Kauno fakultete. Nuo 2003 dėsto Kauno technologijos universitete, nuo 2004-2014 m. Garso ir vaizdo menų technologijų katedros vedėjas. Nuo 2010 Kauno technologijos universiteto profesorius. Nuo 2016 m. – akredituotas Europos aukštojo (muzikos) mokslo ekspertas (MusiQuE, Belgija). Dalyvavo akredituojant muzikos studijas Lietuvoje, Kazachstane, Rusijoje (P. Čaikovskio konservatorija).

Publikavo virš 20 mokslo straipsnių, parengė katalogus „Chronologinis M. K. Čiurlionio muzikos katalogas“ (2007), „Lietuviška muzika pianolai“ (2014), sudarė knygas „Music and Technologies“ (2013), „Music and Technologies 2“ (2014), "Ethnic Piano Rolls in the United States (2021) (visos publikuotos Cambridge Scholars Publishing). Redagavo ir paskelbė virš 10 Čiurlionio muzikos leidinių. Skaitė mokslo pranešimus Europoje, JAV, Kinijoje, Japonijoje.

Moksliniai interesai: muzikos tekstologija, lietuvių (tame tarpe ir išeivijos) muzikos istorija, lietuviškos muzikos įrašai pianolai.

Kaip solistas koncertavo Lietuvoje (Vilnius, Kaunas, Ukmergė, Klaipėda, Kėdainiai), Latvijoje (Ryga, Daugpilis), Vokietijoje (Saarbrucken), JAV (Čikaga).

## Bibliografija
* M. K. Čiurlionio kūriniai fortepijonui: rankraščiai ir redakcijos, 1999 m.
* Trys etiudai apie Mikalojaus Konstantino Čiurlionio muziką (Three Etudes on Music of Mikalojus Konstantinas Čiurlionis), 2003 m.

Parengė spaudai M. K. Čiurlionio muzikos leidinius:
* Kyrie, Gloria, Agnus, 1993 m.
* Tema ir variacijos D-dur, 1995 m.
* Penki chorai Sofijos Kymantaitės žodžiais, 1995 m.
* Pjesės fortepijonui, 1996 m.
* Ankstyvieji kanonai, 1998 m.
* Fuga b-moll. Faksimilė ir urtekstas, 2000 m.

## Šaltiniai
Teodoras Kučinskas

**Teodoras Kučinskas** (1885 m. sausio 5 d. Prūsokai, Višakio Rūdos valsčius – 1966 m. balandžio 28 d. Čikaga) – JAV lietuvių visuomenės veikėjas, publicistas, teisės daktaras.

## Biografija
1905 m. apsigyveno JAV. 1920 m. baigė Ohajo Šiaurės universitetą, vėliau Čikagos teisės mokyklą. Buvo Lietuvių socialistų sąjungos, Amerikos lietuvių laisvamanių etinės kultūrinės draugijos veikėjas. 1915-1917 m. aplankė visas JAV lietuvių kolonijas, skaitė paskaitas apie socialines problemas, astronomiją, geologiją. Dėstė lietuvių kalbą „Aušros“ gimnazijoje. Aktyviai propagavo laisvamanybę.

## Bibliografija
* 16 Kristų: popiežių prakeikimai, 1919 m.
* Keturi revoliucionieriai, 1933 m.
* Mitai apie Kristų, 1937 m.
* Lyties garbinimas, 1955 m.
* Šventraščio tikrovė, 1957 m.
* Kunigų kova už daugpatystę, 1959 m.

## Šaltiniai
Vaidutis Kučinskas

**Vaidutis Kučinskas** (g. 1947 m. sausio 27 d. Būdviečiuose, Pajevonio valsčiuje) – Lietuvos genetikas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
Žmona Zita Aušrelė Kučinskienė. 1970 m. baigė Vilniaus universiteto Gamtos mokslų, 1982 m. – Matematikos fakultetą. 1987 m. biologijos mokslų daktaras.

1970–1977 m. Vilniaus respublikinės klinikinės ligoninės Genetinės konsultacijos, 1977–1985 m. Eksperimentinės ir klinikinės medicinos MTI medicinos genetikos laboratorijos, 1985–1991 m. Motinos ir vaiko sveikatos apsaugos MTI medicinos genetikos skyriaus vedėjas, 1986–1991 m. Vilniaus respublikinės klinikinės ligoninės medicinos genetikos centro vadovas, 1991–2012 m. Vilniaus universiteto ligoninės Santariškių klinikų Medicinos genetikos centro (iki 2002 m. Žmogaus genetikos centro) direktorius ir Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto Žmogaus ir medicinos genetikos katedros (iki 2002 m. Žmogaus genetikos centro) vedėjas, nuo 1991 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo sritys – žmonių populiacijų genetiniai procesai, DNR technologijos taikymas paveldimoms ligoms diagnozuoti, žmogaus genomo įvairovės nustatymas pagal matricinės DNR, Y chromosomos ir branduolio DNR polimorfizmą, lietuvių genofondo tyrimai.

Nacionalinio vėžio instituto (JAV, 1992 m.), Umea universiteto (Švedija, 1993 m.) kviestinis mokslininkas, Bario (Italija, 1996 m.), Londono (1996 m.), Nacionalinio Jang-Mingo universiteto (Taivanas) kviestinis profesorius.

Nuo 2003 m. Europos Komisijos mokslo ekspertas, nuo 2004 m. Lietuvos mokslų akademijos narys ekspertas. Daugelio mokslinių organizacijų, iš jų Žmogaus genomo organizacijos (HUGO; 1996 m.), Europos žmogaus genetikos draugijos tarybos (2005 m.) narys. Nuo 1991 m. Lietuvos žmogaus genetikos draugijos prezidentas, Lietuvos genetikų ir selekcininkų draugijos viceprezidentas. Skaitė paskaitas Europoje, JAV, Australijoje, Kinijoje, Taivane. Paskelbė apie 400 mokslinių straipsnių.

## Bibliografija
* Įvadas į žmogaus populiacinę genetiką, vadovėlis, 1994 m.
* Tu ir tavo genai, vadovėlis, 1998 m.
* Vaikų ligos, vadovėlis, su kitais, 2000 m.
* Genetika, vadovėlis, 2001 m.
* Akušerija ir ginekologija, vadovėlis, su kitais, 2005 m.
* Genomo įvairovė: lietuviai Europoje, monografija, 2004 m.

## Įvertinimas
* 2005 m. Lietuvos mokslo premija

## Šaltiniai
Vytautas Kučinskas

**Vytautas Kučinskas** (g. 1952 m. lapkričio 30 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius mechanikas, technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1975 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1986 m. technikos mokslų kandidatas.

Nuo 1979 m. dirba Lietuvos žemės ūkio inžinerijos institute; 1988–1992 m. Įdiegimo skyriaus vedėjas, 1992–2003 m. direktorius, nuo 2003 m. Informacijos ir inovacijų skyriaus vedėjas. Nuo 1996 m. dar ir žurnalo „Žemės ūkio inžinerija“ redakcinės kolegijos pirmininkas.

## Mokslinė veikla
* Mokslinių tyrimų sritis – žemės ūkio gamybos technologijos: parengė presuotų pašarų laikymo, pieno šaldymo lauke ir racionalaus technikos naudojimo technologijas. Paskelbė 65 mokslinius straipsnius.

## Šaltiniai
Graikų–persų karai

**Graikų–persų karai** – daugybė karinių konfliktų tarp Graikijos miestų-valstybių ir Persijos imperijos, vykusių 499 m. pr. m. e.– 448 m. pr. m. e. Konfliktas tarp susiskaldžiusio graikų pasaulio ir milžiniškos Achemenidų imperijos prasidėjo, kai Kyras Didysis užkariavo Joniją 547 m. pr. m. e. Norėdami suvaldyti nepriklausomybės siekiančius Jonijos miestus, persai kiekvienam iš jų paskyrė po tironą, kitaip vadinamą satrapu. Šie sukėlė daug problemų tiek graikams, tiek persams.

499 m. pr. m. e. Mileto tironas Aristagoras surengė ekspediciją Nakso salai užimti su persų parama. Žygis baigėsi blogai ir, nujausdamas savo nuvertimą, Aristagoras nesunkiai sukurstė Mažosios Azijos graikus sukilti prieš persus. Tai buvo Jonijos sukilimo, trukusio iki 493 m. pr. m. e. ir įtraukusio kitus Anatolijos regionus, pradžia. Aristagoras gavo karinę Atėnų ir Eretrijos paramą ir 498 m. bendros pajėgos užėmė ir sugriovė Sardus, persų regioninę sostinę. Už tai Darijus I prisiekė atkeršyti Atėnams ir Eretrijai. 497–495 m. pr. m. e. sukilimas tęsėsi nė vienai pusei nepasiekiant pranašumo. 494 m. pr. m. e. persai persigrupavo ir puolė sukilimo centrą – Miletą. Ladės mūšyje jonėnai buvo sutriuškinti ir sukilimas nuslopo, paskutinieji sukilėliai buvo sutriuškinti kitais metais.

Norėdamas apsisaugoti nuo sukilimų ir nepriklausomų graikų kišimosi, Darijus nusprendė nuraminti Graikiją ir atkeršyti Eretrijai ir Atėnams už Sardus. Pirmoji persų invazija į Graikiją prasidėjo 492 m. pr. m. e., kai persų generolas Mardonijus užėmė Trakiją ir Makedoniją, bet ekspedicija greitai nutrūko. 490 m. pr. m. e. antros pajėgos buvo nusiųstos į Graikiją, šįkart per Egėjo jūrą, vadovaujamos Artaferno ir Dačio. Ši ekspedicija užėmė Kikladas, užėmė ir sugriovė Eretriją. Tačiau pakeliui į Atėnus persai buvo nugalėti Maratono mūšyje. Po to Darijus galvojo apie visos Graikijos užkariavimą, bet mirė 486 m. pr. m. e. ir tuo susirūpino jo sūnus Kserksas I. 480 m. pr. m. e. Kserksas asmeniškai vadovavo antrajai persų invazijai į Graikiją, surinkęs didžiausią iš Antikos laikų armijų. Pergalė prieš susivienijusius graikus (kuriems vadovavo Atėnai ir Sparta) Termopilų mūšyje leido persams nusiaubti beveik visą Graikiją, bet graikai nugalėjo persų laivyną Salamino mūšyje. Kitais metais graikai perėjo į puolimą ir nugalėjo persus Platėjos mūšyje, taip užbaigdami persų invaziją.

Likęs persų laivynas buvo nugalėtas Mykalės mūšyje, o prieš tai graikai išvijo persų įgulas iš Sesto (479 m. pr. m. e.) ir Bizantijaus (478 m. pr. m. e.). Spartos generolo Pausanijo veiksmai per Bizantijaus apgultį atstūmė daugybę graikų miestų ir persų priešai ėmė telktis aplink Atėnus ir Delo sąjungą. Ši sajunga kitus trisdešimt metų kovojo su persais ir išstūmė juos iš Europos. Eurimedono mūšyje 466 m. pr. m. e. Delo sąjunga užtikrino Jonijos miestų laisvę. Tačiau sąjungos dalyvavimas Egipto maište (460–454 m. pr. m. e.) baigėsi katastrofa. Laivynas pasiųstas į Kiprą 451 m. pr. m. e. nieko nepasiekė ir atsitraukė, o po to karas tyliai pasibaigė. Kai kurie mokslininkai mano, kad susirėmimai baigėsi Kalijo taika.

## Išnašos
Zita Aušrelė Kučinskienė

**Zita Aušrelė Kučinskienė** (g. 1948 m. balandžio 27 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytoja, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

## Biografija
Vyras Vaidutis Kučinskas. 1972 m. baigė Vilniaus universitetą. 1988 m. medicinos mokslų daktarė.

Nuo 1972 m. Vilniaus universiteto dėstytoja, nuo 1988 m. Fiziologijos ir biochemijos katedros vedėja, 2002–2012 m. Medicinos fakulteto dekanė, nuo 1990 m. profesorė. Nuo 1981 m. Vilniaus universiteto ligoninės Santariškių klinikų Laboratorinės diagnostikos centro direktorė.

1983–2012 m. Lietuvos laboratorinės medicinos draugijos pirmininkė, nuo 1996 m. atstovauja Lietuvai Tarptautinėje klinikinės chemijos ir laboratorinės medicinos fedracijoje, 2003–2004 m. Baltijos aterosklerozės draugijos prezidentė. Nuo 2006 m. Lietuvos mokslų akademijos narė ekspertė. Nuo 1999 m. žurnalo „Laboratorinė medicina“ redakcinės kolegijos pirmininkė, nuo 2003 m. žurnalo „Acta medicina lituanica“ vyr. redaktorė, nuo 2004 m. žurnalo „Scandinavian Journal of Clinical and Laboratory Investigation“ redakcinės kolegijos narė.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritys: žmogaus kraujo plazmos lipidų, lipoproteinų tyrimas ir naujų aterosklerozės biocheminių žymenų paieškos, klinikinė biochemija ir laboratorinė diagnostika. Paskelbė apie 250 mokslinių straipsnių.

## Bibliografija
* Lipoproteinai, 1985 m.
* Laboratorinių tyrimų žinynas, 2001 m.
* Klinikinės biochemijos ir laboratorinės diagnostikos pagrindai. Vilnius: Vilniaus universiteto leidykla. 2008.

## Šaltiniai
Drugeliniai ešeriai

**Drugeliniai ešeriai** (*Caesioperca*) – akmeninių ešerių (*Serranidae*) šeimos žuvų gentis. 

## Rūšys
*Drugelinis ešerys * [[Caesioperca lepidoptera]]* 
**[[Caesioperca rasor]]*
Arūnas Kučinskas

**Arūnas Kučinskas** (g. 1967 m. balandžio 21 d. Prienuose) – Lietuvos astrofizikas, fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1992 m. baigė Vilniaus universitetą. 1998 m. fizinių mokslų daktaras.

Nuo 1998 m. dirba Teorinės fizikos ir astronomijos institute; nuo 2004 m. vyresnysis mokslo darbuotojas. 2000–2002 m. Vilniaus universiteto dėstytojas. 1997 m. stažavo Tromso universiteto observatorijoje, 1998–2000 m. ir 2004–2006 m. dirbo mokslinį darbą Japonijos nacionalinėje astronomijos observatorijoje, 2002–2004 m. Lundo astronomijos observatorijoje.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų svarbiausios kryptys: vėlyvųjų spektrinių klasių žvaigždžių milžinių vidinė sandara ir evoliucija, Galaktikos ir Vietinės galaktikų grupės populiacijos. Atrado du naujus intensyvius vidutinių infraraudonųjų bangų šaltinius Mažojo Magelano Debesies spiečiuje NGC 330, nustatė jų evoliucijos pobūdį. Pirmąkart kartu su kitais apskaičiavo vėlyvosios milžinės spektrą ir fotometrines spalvas naudodamas 3D hidrodinaminį modelį, kiekybiškai ištyrė konvekcijos poveikį šių žvaigždžių savybėms.

Su kitais 2005 m. sukūrė Gaia fotometrinę sistemą. Vienas Gaia mokslinės konferencijos, vykusios Vilniuje, darbų redaktorių, paskelbė astronominių veikalų recenzijų, parašė mokslo populiarinamųjų straipsnių. Mokslinių žurnalų „Astronomy & Astrophysics“, „Publications of the Astronomical Society of Japan“ recenzentas.

## Šaltiniai
Jonas Kučinskas

**Jonas Kučinskas** (g. 1937 m. sausio 8 d. Gystėnuose, Veliuonos valsčius) – Lietuvos agronomas agrochemikas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1962 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1969 m. žemės ūkio mokslų kandidatas.

Nuo 1964 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos (nuo 1996 m. Lietuvos žemės ūkio universitetas) dėstytojas, 1979–1984 m. Agronomijos fakulteto prodekanas, 1990–2000 m. Dirvotyros ir agrochemijos katedros vedėjas; nuo 1976 m. docentas.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritis – trąšų naudojimo laikas, normos ir formos. Paskelbė apie 130 mokslinių straipsnių.

## Bibliografija
* Agrochemija, vadovėlis, su kitais, 1984 m., 2 leid. 1999 m.
* Agrotechnika ūkininkui, su kitais, 1991 m.

## Šaltiniai
Meros

**Meros** (*Acanthistius*) – akmeninių ešerių (*Serranidae*) šeimos žuvų gentis. 

## Rūšys
* *[[Acanthistius brasilianus]]* 
* Gelsvadryžė mera, *[[Acanthistius cinctus]]* 
* *[[Acanthistius fuscus]]* 
* *[[Acanthistius ocellatus]]* 
* *[[Acanthistius pardalotus]]* 
* *[[Acanthistius patachonicus]]* 
* *[[Acanthistius paxtoni]]* 
* *[[Acanthistius pictus]]* 
* *[[Acanthistius sebastoides]]* 
* *[[Acanthistius serratus]]*
Vladimiro sritis

**Vladimiro sritis** () – sritis Rusijos Federacijoje, Centrinėje federalinėje apygardoje. Ribojasi su Jaroslavlio ir Ivanovo sritimis šiaurėje, su Žemutinio Naugardo sritimi rytuose, su Riazanės sritimi pietuose, su Maskvos sritimi vakaruose. Administracinis centras – Vladimiras.

## Geografija

Sritis yra Rytų Europos lygumos centrinėje dalyje. Vakaruose Maskvos aukštuma pereina į Vladimiro Opolės aukštumą. Aukštis iki 236 m. Pietuose paviršius leidžiasi į Meščioros žemumą. Klimatas vidutinių platumų, žemyninis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -11&nbsp;°C, liepos mėnesio +17&nbsp;°C. Vidutinis metinis kritulių kiekis ~500 mm. Upės priklauso Volgos baseinui: Oka, Kliazma, Nerlė, Gusia, Kiržačas. Vyrauja mišrieji miškai, pušynai.

## Miestai

Didžiausi Vladimiro srities miestai (2007 m., tūkst. gyventojų):
* Vladimiras – 339,9
* Kovrovas – 150,9
* Muromas – 120,8
* Aleksandrovas – 63,4
* Gus Chrustalnas – 62,7
* Kolčiuginas – 45,9
* Viaznikai – 42,2
* Kiržačas – 31,0


Пасмурный день.jpg|Dičkovsko ežeras
Opolye.jpg|Srities kraštovaizdis
Суздаль, осенние краски.jpg|Suzdalė rudenį
Osino-kolchuginsky-district-vladimir-oblast.jpg|Osino kaimas
IGP0072.jpg|Gorochoveco Švč. Trejybės Vienuolynas


## Šaltiniai
Okajama

**Okajama** () – miestas Japonijoje; Okajamos prefektūros sostinė. 702 tūkst. gyventojų (2008 m.)

## Istorija

Miestas įkurtas 1889 m. birželio 1 d.

2005 m. miesto plotas išplėstas, prie jo prijungus Micu apskrityje buvusį Micu miestelį ir Kodžimos apskrityje buvusį Nadasakio miestelį. 2007 m. prie miesto prijungtos Seto ir Takebės gyvenvietės.

Miestas žymus *[[Kōraku-en]]* sodu ir rekonstruota juodąja Okajamos pilimi. Manoma, kad iš čia galėjo atsirasti ir japonų liaudies pasaka Momotaro.

Mieste įsikūręs Sogendži, milžiniškas dzeno vienuolynas, priklausantis Rinzai atskalai. Jis paruošia daug vienuolių didiesiems Kioto vienuolynams. Čia taip pat įsikūręs treniruočių centras užsieniečiams.

## Transportas

Tai vienas tų retųjų Japonijos miestų, kuriuose veikia tramvajus.

Miestą aptarnauja Okajamos oro uostas.

## Miestai partneriai

*  San Chosė, Kalifornija, JAV (nuo 1957 m.)
*  San Chosė, Kosta Rika (nuo 1969 m.)
*  Plovdivas, Bulgarija (nuo 1972 m.)
*  Kuširas, Japonija (nuo 1980 m.)
*  Luojangas, Kinijos LR (nuo 1981 m.)
*  Pučonas, Pietų Korėja (nuo 2002 m.)
*  Sinču, Taivanas (nuo 2003 m.)

## Miesto simboliai
Oficiali miesto gėlė – skaistažiedė, medis – apskritalapis bugienis.


Vaizdas:Okayama Castle, IMG 5839-5841 AutoAdaptive.jpg|Okajamos pilis
Vaizdas:Korakuen 21.JPG|*Kōraku-en* sodas
Vaizdas:Okayama after the 1945 air raid.jpg|Miestas po bombardavimo Antrojo pasaulinio karo metu


## Nuorodos
* Okajamos oficiali svetainė
Antijai

**Antijai** (*Anthias*) – akmeninių ešerių (*Serranidae*) šeimos žuvų gentis. 

## Rūšys
*Paprastasis antijas (*Anthias anthias*)
**[[Anthias asperilinguis]]*
**[[Anthias cooperi]]*
**[[Anthias cyprinoides]]*
**[[Anthias helenensis]]*
**[[Anthias menezesi]]*
**[[Anthias nicholsi]]*
**[[Anthias noeli]]*
**[[Anthias salmopunctatus]]*
**[[Anthias squamipinnis]]*
**[[Anthias tenuis]]*
**[[Anthias woodsi]]*
Brochymena

**Brochymena** – skydblakių (*Pentatomidae*) šeimos blakių gentis.

Suaugusių blakių ilgis – 12-15 mm.  Tiek lervos, tiek suaugusios blakės yra pilkos, plieno spalvos su baltais taškais ar dėmėmis.Kiaušinėliai balti, perlo spalvos, ovalūs, apie 1 mm ilgio, sudedami ant šakelių mažomis grupėmis.Plėšrios. Dažniausiai šios blakės yra randamos ant medžių, vaismedžių ir krūmokšnių. Čia jos medžioja vikšrus, vabalus, amarus ir kitus minkštakūnius vabzdžius. Kietu straubliuku perduria aukas ir siurbia jų syvus.Per metus būna 1 generacija. Žiemoja suaugėliai.

Rūšys:
* *Brochymena affinis* (Van Duzee, 1904)
* *Brochymena apiculata* (Van Duzee, 1923)
* *Brochymena arborea* (Say, 1825)
* *Brochymena barberi* (Ruckes, 1939)
* *Brochymena barberi barberi* (Ruckes, 1839)
* *Brochymena barberi diluta* (Ruckes, 1839)
* *Brochymena cariosa* (Stål, 1872)
* *Brochymena carolinensis* (Westwood, 1837)
* *Brochymena chelonoides* (Ruckes, 1957)
* *Brochymena dilata* (Ruckes, 1939)
* *Brochymena exardentia* (Ruckes, 1961)
* *Brochymena florida* (Ruckes, 1939)
* *Brochymena haedula* (Stål, 1862)
* *Brochymena hoppingi* (Van Duzee, 1921)
* *Brochymena laevigata* (Ruckes, 1957)
* *Brochymena lineata* (Ruckes, 1939)
* *Brochymena marginella* (Stål, 1872)
* *Brochymena myops* (Stål, 1872)
* *Brochymena parva* (Ruckes, 1946)
* *Brochymena pilatei* (Van Duzee, 1934)
* *Brochymena poeyi* (Guérin-Méneville, 1857)
* *Brochymena punctata* (Van Duzee, 1909)
* *Brochymena punctata pallida* (Blatchley, 1926)
* *Brochymena punctata punctata* (Van Duzee, 1909)
* *Brochymena quadripustulata* (Fabricius, 1775)
* *Brochymena serrata* (Amyot and Serville, 1843)
* *Brochymena sulcata* (Van Duzee, 1918)
Juodadryžiai australiniai gruperiai

**Juodadryžiai australiniai gruperiai** (*Hypoplectrodes*) - akmeninių ešerių (*Serranidae*) šeimos žuvų gentis. 

## Rūšys
* *[[Hypoplectrodes annulatus]]*    
* *[[Hypoplectrodes cardinalis]]*    
* *[[Hypoplectrodes huntii]]*    
* *[[Hypoplectrodes jamesoni]]*    
* *[[Hypoplectrodes maccullochi]]*    
* Juodadryžis australinis gruperis *[[Hypoplectrodes nigroruber]]*    
* *[[Hypoplectrodes semicinctum]]*    
* *[[Hypoplectrodes wilsoni]]*
Kūdikio draugija

**Kūdikio draugija** – slapta lietuvių mokinių draugija, 1890–1899 m. veikusi Mintaujos gimnazijoje, dab. Latvija. Steigėjas ir vadovas – Petras Avižonis.

## Veikla
Tikslas – mokytis lietuvių kalbos ir istorijos, ugdyti tėvynės meilę ir tautinę savivoką. Draugija platino draudžiamą spaudą, palaikė ryšius su kitų vietovių lietuvių moksleivija. 1896 m. organizavo pasipriešinimą privalomam stačiatikių maldų skaitymui rusų kalba, dėl to jos nariai buvo pašalinti iš gimnazijos. 1897 m. kai kurie jų priimti atgal.

Didelę įtaką draugijos nariams turėjo Jonas Jablonskis ir M. Čepas, kurie parūpindavo knygų ir laikraščių, parašė draugijos įstatus.

## Nariai
Petras Avižonis, Antanas Didžiulis, Vytautas Didžiulis, Ona Didžiulytė, Povilas Gaidelionis, Povilas Jakubėnas, Kazimieras Jokantas, Petras Kalpokas, Vladas Mironas, Juozas Paknys, Vladas Požela (1895–1896 m. pirmininkas), Antanas Smetona, Vladas Stašinskas, Jurgis Šlapelis ir kiti.

## Šaltiniai
Japoniniai jūrešeriai

**Japoniniai jūrešeriai** (*Odontanthias*) - akmeninių ešerių (*Serranidae*) šeimos žuvų gentis. 

## Rūšys
* *[[Odontanthias borbonius]]*
* *[[Odontanthias caudicinctus]]*
* *[[Odontanthias chrysostictus]]*
* *[[Odontanthias dorsomaculatus]]*
* *[[Odontanthias elizabethae]]*
* *[[Odontanthias flagris]]*
* *[[Odontanthias fuscipinnis]]*
* *[[Odontanthias grahami]]*
* *[[Odontanthias katayamai]]*
* *[[Odontanthias martinicensis]]*
* *[[Odontanthias rhodopeplus]]*
* *[[Odontanthias tapui]]*
* Vienadėmis jūrešeris *[[Odontanthias unimaculatus]]*
* *[[Odontanthias wassi]]*
Netikrieji antijai

**Netikrieji antijai** (*Pseudanthias*) – akmeninių ešerių (*Serranidae*) šeimos žuvų gentis. 

## Rūšys
* *[[Pseudanthias albofasciatus]]* 
* *[[Pseudanthias aurulentus]]* 
* *[[Pseudanthias bartlettorum]]* 
* *[[Pseudanthias bicolor]]* 
* *[[Pseudanthias bimaculatus]]* 
* *[[Pseudanthias caesiopercula]]* 
* *[[Pseudanthias calloura]]* 
* *[[Pseudanthias carlsoni]]* 
* Ilgauodegis antijas (*Pseudanthias caudalis*)
* *[[Pseudanthias cichlops]]* 
* *[[Pseudanthias connelli]]* 
* *[[Pseudanthias conspicuus]]* 
* *[[Pseudanthias cooperi]]* 
* *[[Pseudanthias dispar]]* 
* *[[Pseudanthias elongatus]]* 
* *[[Pseudanthias engelhardi]]* 
* *[[Pseudanthias evansi]]* 
* *[[Pseudanthias fasciatus]]* 
* *[[Pseudanthias flavicauda]]* 
* *[[Pseudanthias flavoguttatus]]* 
* *[[Pseudanthias fucinus]]* 
* *[[Pseudanthias georgei]]* 
* *[[Pseudanthias heemstrai]]* 
* *[[Pseudanthias hiva]]* 
* *[[Pseudanthias huchtii]]* 
* *[[Pseudanthias hutomoi]]* 
* *[[Pseudanthias hypselosoma]]* 
* *[[Pseudanthias ignitus]]* 
* *[[Pseudanthias leucozonus]]* 
* *[[Pseudanthias lori]]* 
* *[[Pseudanthias lunulatus]]* 
* *[[Pseudanthias luzonensis]]* 
* *[[Pseudanthias manadensis]]* 
* *[[Pseudanthias marcia]]* 
* *[[Pseudanthias mooreanus]]* 
* *[[Pseudanthias nobilis]]* 
* *[[Pseudanthias olivaceus]]* 
* *[[Pseudanthias parvirostris]]* 
* *[[Pseudanthias pascalus]]* 
* *[[Pseudanthias pictilis]]* 
* *[[Pseudanthias pleurotaenia]]* 
* *[[Pseudanthias privitera]]* 
* *[[Pseudanthias pulcherrimus]]* 
* *[[Pseudanthias randalli]]* 
* *[[Pseudanthias regalis]]* 
* *[[Pseudanthias rubrizonatus]]* 
* *[[Pseudanthias rubrolineatus]]* 
* *[[Pseudanthias sheni]]* 
* *[[Pseudanthias smithvanizi]]* 
* *[[Pseudanthias squamipinnis]]* 
* *[[Pseudanthias taeniatus]]* 
* *[[Pseudanthias taira]]* 
* *[[Pseudanthias thompsoni]]* 
* *[[Pseudanthias townsendi]]* 
* *[[Pseudanthias tuka]]* 
* *[[Pseudanthias venator]]* 
* *[[Pseudanthias ventralis]]* 
* *[[Pseudanthias xanthomaculatus]]*
Sakuros

**Sakuros** (*Sacura*) - akmeninių ešerių (*Serranidae*) šeimos žuvų gentis. 

## Rūšys
* *[[Sacura boulengeri]]*
* Japoninė sakura *[[Sacura margaritacea]]*
* *[[Sacura parva]]*
* *[[Sacura speciosa]]*
Uoliniai ešeriai (gentis)

**Uoliniai ešeriai** (*Serranocirrhitus*) - akmeninių ešerių (*Serranidae*) šeimos žuvų gentis. 

## Nuorodos
* Serranocirrhitus
Sigitas Kudarauskas

**Sigitas Kudarauskas** (g. 1936 m. sausio 31 d. Klaipėdoje) – Lietuvos inžinierius elektromechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras, visuomenės ir politinis veikėjas.

## Biografija
1958 m. baigė Kauno politechnikos institutą, 1959 m. Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokyklą. 1963 m. technikos mokslų daktaras, 1963–1991 m. dėstė Kauno politechnikos instituto Klaipėdos fakultete, 1963–1966 m. Elektrotechnikos-mechanikos katedros, 1966–1972 m., 1974–1978 m. ir 1982–1989 m. Elektrotechninių disciplinų katedros vedėjas, nuo 1982 m. profesorius. 1980 m. habilituotas technikos mokslų daktaras. 1991–2001 m. dėstė Klaipėdos universitete, 2007–2008 m. Klaipėdos universiteto Jūrų technikos fakulteto Elektrotechnikos katedros profesorius.

Nuo 1961 m. SSKP narys. 1988 m. Sąjūdžio veikėjas, 1989–1990 m. SSRS liaudies deputatas ir SSRS AT narys. 1990–1993 m. LR Vyriausybės nuolatinis atstovas Estijos Respublikoje. Nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys. 1996–1997 m. ir 1997–2000 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys.

## Mokslinė veikla
Veiklos svarbiausia sritis – elektros inžinerija; švytuojamųjų elektros mašinų tyrimų Lietuvoje pradininkas, teorijos kūrėjas. 15 išradimų autorius. Sukūrė kamerinės bei chorinės muzikos kūrinių.

## Bibliografija
* *Introduction to oscillating electrical machines*. – Klaipėda: KU leidykla, 2004. – 183 p.: iliustr. – ISBN 9955-585-75-7
* Švytuojamosios elektros mašinos: monografija. – Klaipėda: KU leidykla, 2008. – 302 p.: schem. – ISBN 978-9955-18-285-6

## Įvertinimas
* 2010 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Karininko kryžius 

## Šaltiniai

|-
Raudonosios ešerūnės

**Raudonosios ešerūnės** (*Caprodon*) - akmeninių ešerių (*Serranidae*) šeimos žuvų gentis. 

## Rūšys
**[[Caprodon krasyukovae]]*
*Ilgapelekis raudonasis ešerūnas *[[Caprodon longimanus]]*
**[[Caprodon schlegelii]]*
Simas Kudirka

**Simas Kudirka**  (1930 m. balandžio 9 d. Griškabūdyje, Šakių apskrityje – 2023 m. vasario 11 d. Pilviškiuose, Vilkaviškio rajono savivaldybėje) – lietuvių pasipriešinimo sovietiniam okupaciniam režimui dalyvis.

## Biografija
1952 m. baigė Klaipėdos jūreivystės mokyklą. 1956–1970 m. Klaipėdos žvejybinio laivyno jūreivis radistas. 1970 m. lapkričio 23 d. per JAV ir TSRS žvejybos organizacijų vadovų susitikimą, vykusį JAV teritoriniuose vandenyse Klaipėdos refrižeratorių laivyno plaukiančiojoje bazėje „Tarybų Lietuva“ perėjo į JAV kranto apsaugos laivą „Vigilant“ ir paprašė politinio prieglobsčio. JAV kranto apsaugos pareigūnų į laivą įleistų TSRS pareigūnų sulaikytas ir prievarta grąžintas į TSRS laivą. JAV ir sovietinių pareigūnų veiksmus smerkė didžiausi JAV dienraščiai, JAV lietuviška spauda, televizijos ir radijo stotys, ypač „Amerikos balsas“, vyko protesto demonstracijos.

Ilgą laiką jis buvo kovos dėl Lietuvos laisvės simbolis. 1971 m. gegužės mėn. nuteistas 10 m. kalėti. Kalėjo Pskove, Mordovijos lageriuose. Jo motinai, gimusiai JAV, atgavus JAV pilietybę, JAV administracijos pastangomis 1974 m. iš kalėjimo išleistas, su šeima išvyko į JAV. Dalyvavo JAV lietuvių organizacijų veikloje, skaitė paskaitas apie komunistinį režimą Sovietų sąjungoje. Lietuvai 1990 m. atkūrus nepriklausomybę, 2007 m. su žmona Genute grįžo į Lietuvą, apsigyveno Pilviškiuose. Palaidotas Gabriškės kapinėse prie Pilviškių.

## Įamžinimas
Apie Simo Kudirkos gyvenimo istoriją yra parašytos kelios knygos, sukurti filmai.

* S. Kudirkos ir L. Eiche knyga „Tiems, kurie dar jūroje“ (*For those still at sea*, 1978 m.)
* Jurgio Gliaudos knyga „Simas“ (1971 m., Vilties spaustuvė, Klyvlendas, Ohajas)
* Algimanto Kezio dokumentinis filmas „Simas Kudirka Čikagoje“ (*Simas Kudirka In Chicago*, 1974 m.)
* D. L. Richo (JAV) televizijos filmas „Simo Kudirkos pabėgimas“ (*[[The Defection of Simas Kudirka]]*, 1978 m.)
* Giedrės Žickytės dokumentinis filmas „Šuolis“ (2020 m.)

## Įvertinimas
* 2008 m. Vyčio Kryžiaus ordino Komandoro kryžius.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Simas Kudirka - sovietų nepavergtos Lietuvos simbolis Vakaruose (video)
* Virginija Skučaitė. Šuolio į laisvę kaina. Kauno diena, 2008-11-15
* Valdas Adamkus apie Simą Kudirką 1974 m.
* Agnė Fabijonavičiūtė. Lietuvių gyventojų pabėgimai ir mėginimai ištrūkti iš Sovietų Sąjungos
* Į JAV bėgęs ir už SSRS išdavimą kalėjęs S.Kudirka: visas Lietuvos gyvenimas persunktas bolševikine dvasia
Inti Raimi

**Inti Raimi** („Saulės šventė“) – Inkų imperijos religinė ceremonija, skirta Saulės dievo Inti garbinimui. Švenčiama trumpiausią metų dieną (žiemos saulėgrįžą) pietų pusrutulyje – birželio 24 d. Nuo 1944 m. Inti Raimi ceremonija vyksta Saksahuamano šventykloje šalia Kusko.

Inkų laikais Inti Raimi trukdavo 9 dienas, kurių metu vykdavo spalvingos procesijos, šokiai, gyvulių aukojimas prašant gero derliaus. 1535 m. Inti Raimi uždrausta katalikų bažnyčios. Vėliau ši šventė dar vykdavo vietinėse bendruomenėse, kol 1572 m. vicekaraliaus Fransisko de Toledo uždrausta visai.

1944 m. Inti Raimi vėl pradėta švęsti indėnų folkloro entuziastų iniciatyva. Šventimas remiasi Inkos Gasilaso de la Vegos aprašymu.
Žiemos saulėgrįža

**Žiemos saulėgrįža** – diena einamuosiuose metuose, kuomet Saulė viršutinės kulminacijos metu pasiekia minimalų aukštį virš horizonto tarp visų einamųjų metų dienų (pavyzdžiui, Vilniuje tada Saulės aukštis virš horizonto yra apie 12 laipsnių). Tą dieną Saulė, slinkdama ekliptika, atsiduria piečiausiame jos taške (Šiaurės pusrutulio žiemos saulėgrįža) arba šiauriausiame ekliptikos taške (Pietų pusrutulio žiemos saulėgrįža). Kadangi astronomai gali apskaičiuoti šio įvykio tikslų laiką, jie vartoja žiemos saulėgrįžos momento sąvoką.

Tai trumpiausios dienos ir ilgiausios nakties metuose diena. Šiaurės pusrutulyje XXI amžiuje, priklausomai nuo metų, žiemos saulėgrįža būna gruodžio 20 (amžiaus pabaigoje), 21 arba 22 d., pietų pusrutulyje XXI amžiuje ji būna birželio 20 arba 21 d.

Žiemos saulėgrįža reiškia virsmą į naują būseną, Saulės atgimimą, naujo gyvenimo pradžią daugelyje kultūrų ir pažymima įvairiomis šventėmis bei apeigomis. Paplitus krikščionybei, senosioms tradicijoms susipynus su naujomis, išsivystė Kalėdos; Japonijoje švenčiama Amaterasu, Kinijoje – Dongdži, Peru – Inti Raymi, senovės Graikijoje – Saturnalijos, Romoje – Sol Invictus, germanų tautose – Jolė, slavų, baltų tautose – Koleda.

## Taip pat skaitykite
* Vasaros saulėgrįža
* Pavasario lygiadienis
* Rudens lygiadienis

## Šaltiniai
Liudolfingai

**Liudolfingai**, *Otonai*, *Saksų dinastija* – Vokietijos karalių dinastija 919–1024 m., vadinama pagal pirmąjį žinomą narį (Liudolfas), pagal pirmąjį dinastijos imperatorių (Otas), pagal kilmės vietą (Saksonija).

Liudolfai laikomi ir pirmąja Šventosios Romos imperijos dinastija.

Henrikas I Paukštininkas, Saksonijos hercogas, niekada nebuvo imperatoriumi, tačiau neabejotinai yra imperatorių dinastijos įkūrėjas, kadangi jo išrinkimas vokiečių karaliumi leido jo sūnui Otui Didžiajam tapti imperatoriumi. Nuo Oto I daugelis vokiečių buvo karūnuojami ir Šventosios Romos imperijos imperatoriais. Valdant Otonams rytų frankų karalystė tapo Vokietija, kuri sujungė Lotaringijos, Saksonijos, Frankonijos, Švabijos, Tiuringijos ir Bavarijos hercogystes į vieną imperiją. 962 m. Romoje įvykęs Oto I Didžiojo karūnavimas sudarė sąjungą Šventąja Romos imperija, kuri dominavo Vokietijos istorijoje iki 1806 m.

1024 m. mirus Henrikui II Liudolfingų (Otonų) dinastija išnyko, ir Šventosios Romos imperijos karūna perėjo Salijų dinastijai. Luitgarda (*Luitgard*), imperatoriaus Oto I dukra ištekėjo už Salijų hercogo Konrado Raudonojo Lotaringo. Jo proanūkis buvo Konradas II, Šventosios Romos imperijos imperatorius.

## Otonai karaliai ir imperatoriai
* Henrikas I Paukštininkas (m. 936 m.), Vokietijos karalius ir Saksonijos hercogas;
* Otas I Didysis (*Otto I*; m. 973 m.), Šventosios Romos imperijos imperatorius, Saksonijos hercogas;
* Otas II (*Otto II*; m. 983), Šventosios Romos imperijos imperatorius;
* Otas III (*Otto II*I; m. 1002) Šventosios Romos imperijos imperatorius;
* Šv. Henrikas II (*Heinrich II*; m. 1024) Šventosios Romos imperijos imperatorius.

## Otonų menas

Otonų valdymo laikotarpiu išsivystė savitas meno stilius, skirtingas nuo Karolingų ankstesnio meno, o otoniškoji architektūra suteikė impulsą romaninės architektūros monumentalumui atsirasti.

## Kiti žymūs Liudolfingų nariai
* Liudolfas, Saksonijos grafas, m. 864/866 m.;
* šv. Altfridas, Hildešeimo vyskupas, m. 874 m.;
* Brunas, Saksonijos hercogas, m. 880 m.;
* Otas Žinomasis, Saksonijos hercogas, m. 912 m.;
* Gerbergė Saksonietė, m. 954 m.;
* Henrikas I, Bavarijos hercogas, m. 955 m.;
* Liudolfas, Švabijos hercogas, mirė 957 m.;
* Hedwigė Saksonietė, m. 965 m.;
* Brunas I, Kelno arkivyskupas, Lotaringijos hercogas, m. 965 m.;
* Wilhelmas, Mainco arkivyskupas, m. 968 m.;
* Matilda, Kvedlinburgo abatė;
* Otas, Švabijos ir Bavarijos hercogas, m. 982 m.;
* Henrikas II, Bavarijos hercogas, m. 995 m.;
* Brunas, Augsburgo vyskupas, m. 1029 m.
Vasaros saulėgrįža

**Vasaros [[saulėgrįža]], vidurvasaris** – diena einamuosiuose metuose, kai Saulė viršutinės kulminacijos metu pasiekia maksimalų aukštį virš horizonto tarp visų einamųjų metų dienų (pavyzdžiui, Vilniuje tada Saulės aukštis virš horizonto yra apie 59 laipsnius). Tą dieną Saulė, slinkdama ekliptika, atsiduria šiauriausiame jos taške (Šiaurės pusrutulio vasaros saulėgrįža) arba piečiausiame ekliptikos taške (Pietų pusrutulio vasaros saulėgrįža). Kadangi astronomai gali apskaičiuoti šio įvykio tikslų laiką, jie vartoja vasaros saulėgrįžos momento sąvoką. Vasaros saulėgrįža yra ilgiausios dienos ir trumpiausios nakties laikmetis. Šiaurės pusrutulyje vidurvasaris XXI amžiuje, priklausomai nuo metų, būna birželio 20 arba 21 dienomis, pietų pusrutulyje jis būna gruodžio 20 (amžiaus pabaigoje), 21 arba 22 dienomis. Daugelyje pasaulio kultūrų vidurvasaris pažymimas šventėmis ir apeigomis. Tikima, kad vidurvasario naktis yra stebuklinga, jos metu galima įgauti mistinių galių, labai dažnai kūrenami laužai, siekiant atbaidyti piktąsias jėgas.

Lietuvoje tradicinė baltų vidurvasario šventė yra Rasos, vėliau sutapatintos su Joninėmis. Latvių vasaros saulėgrįžos šventė vadinama Lyguo.

## Taip pat skaitykite
* Žiemos saulėgrįža
* Pavasario lygiadienis
* Rudens lygiadienis

## Šaltiniai
Heseno landgrafystė

**Heseno landgrafystė** () – landgrafystė Šventojoje Romos imperijoje, egzistavusi 1264–1567 m. Po to ji buvo padalinta tarp Heseno landgrafo Filipo I sūnų.

Ankstyvaisiais viduramžiais Hesė buvo Tiuringijos landgrafystės dalis. Po Tiuringijos įpėdinystės karo ją paveldėjo Brabanto hercogo Henriko II jaunesnysis sūnus. Heseno landgrafas Henrikas I, dar vadintas *Henrikas Vaikas*, 1246 m. tapo pirmuoju Heseno landgrafu.
1458–1500 m. Heseno landgrafystė buvo padalinta į Aukštutinį Heseną ir Žemutinį Heseną.

Landgrafystės svarba padidėjo valdant landgrafui Filipui I Kilniaširdžiui (*Philipp I, der Großmütige*), kuris 1524 m. priėmė protestantizmą, todėl ėmėsi žygių sukurti protestantų kunigaikščių ir protestantų valdų sąjungą.

1567 m. Filipas I mirė, ir landgrafystė buvo padalinta jo sūnums iš pirmosios santuokos:
* Heseno-Kaselio landgrafystė – Vilhelmui IV Išmintingajam (*Wilhelm IV. von Hessen-Kassel, der Weise*). Vėliau iš šios landgrafystės (1567–1806 m. ir 1813–66 m.) sudarytas *Hesės elektoratas*, įjungtas į Prūsijos karalystę.
* Heseno-Marburgo landgrafystė – Liudvikui IV (*Ludwig IV. von Hessen-Marburg*). Egzistavo 1567–1650 m., vėliau įjungta į Heseno-Kaselio ir Heseno-Darmštato landgrafystes.
* Heseno-Reinfelso langrafystė – Filipui II (*Philipp II. von Hessen-Rheinfels*; *Philipp der Jüngere*). Egzistavo 1567–1583 m. Vėliau įjungta į Heseno-Kaselio landgrafystę.
* Heseno-Darmštato landgrafystė – Georgui I (*Georg I. von Hessen-Darmstadt*). Egzistavo 1567–1806 m. 1806–1918 m. buvo Heseno ir Reino didžioji hercogystė, vėliau tapo Heseno liaudies valstybė, kuri buvo įjungta į Veimaro respubliką.
Lada

**Lada** – slavų mitologinė harmonijos, meilės ir grožio deivė. Lados egzistavimas slavų panteone yra ginčytinas ir dažnai teigiama, kad Lada tėra neopagonių ir neoromantikų neteisingai interpretuotų šaltinių pasekmė.

XV a. Ladą lenkų mitologijoje mini Janas Dlugošas. Taip pat Lados vardas siejamas su kitais XV–XVII a. šaltiniais bei folklorinėmis slavų dainomis. Siejama su graikų Leda.

Lada kartais priskiriama ir baltų mitologijai. Apibūdinama kaip tarpininkė tarp dangaus ir žemės, lietaus davėja, žemės globėja. Su ja siejamas Ladakalnio kalno Aukštaitijoje vardas. Pasak P. Dundulienės – Lada ir Lela buvusios senosios baltų motinos deivės. Joms rengtos apeigos svarbiausių metų švenčių metu. Deivių vaidmuo taip pat buvo labai svarbus motinystėje, meilėje. Lada ir Lela buvo pagerbiamos dainose naudojant tokius priedainius kaip *lado*, *leliumai*, *aleliuma*, *aladum* ir kt.

## Šaltiniai
Kryžius

**Kryžius** – geometrinė figūra, sudaryta iš dviejų statmenai susikertančių atkarpų. Tai vienas seniausių žmonijos simbolių, naudojamas įvairių religijų ir tikėjimų. Kryžius simbolizuoja keturias stichijas, keturias pasaulio šalis, Saulės ekvinokcijas, dieviškumo ir pasaulio sankirtą.

Tai visuotinis simbolis: kryžiaus pavidalo petroglifų randama jau akmens amžiaus laikotarpio urvuose. Dar iki krikščionybės naudotas germanų, keltų, senovės baltų.

## Kryžių simboliai

## Taip pat skaitykite
* Kryžius (heraldika)
Pratisasis gruperis

**Pratisieji gruperiai** (*Anyperodon*) - akmeninių ešerių (*Serranidae*) šeimos žuvų gentis. 

Gentyje vienintelė rūšis - pratisasis gruperis (*Anyperodon leucogrammicus*).
Smaragdinis ešerys

**Smaragdiniai ešeriai** (*Aulacocephalus*) - akmeninių ešerių (*Serranidae*) šeimos žuvų gentis. 

Gentyje vienintelė rūšis - smaragdinis ešerys (*Aulacocephalus temminckii*).
Garupos

**Garupos** (*Cephalopholis*) – akmeninių ešerių (*Serranidae*) šeimos žuvų gentis. 

## Rūšys

* *[[Cephalopholis aitha]]* 
* Povinė garupa *[[Cephalopholis argus]]* 
* *[[Cephalopholis aurantia]]* 
* Melsvadryžė garupa *[[Cephalopholis boenak]]* 
* *[[Cephalopholis cruentata]]* 
* *[[Cephalopholis cyanostigma]]* 
* *[[Cephalopholis formosa]]* 
* *[[Cephalopholis fulva]]* 
* Geltonpelekė garupa *[[Cephalopholis hemistiktos]]* 
* *[[Cephalopholis igarashiensis]]* 
* Leopardinė garupa *[[Cephalopholis leopardus]]* 
* *[[Cephalopholis microprion]]* 
* Koralinė garupa *[[Cephalopholis miniata]]* 
* *[[Cephalopholis nigri]]* 
* *[[Cephalopholis oligosticta]]* 
* *[[Cephalopholis pachycentron]]* 
* *[[Cephalopholis panamensis]]* 
* *[[Cephalopholis polleni]]* 
* *[[Cephalopholis polyspila]]* 
* Šešiadėmė garupa *[[Cephalopholis sexmaculata]]* 
* Rausvoji garupa *[[Cephalopholis sonnerati]]* 
* *[[Cephalopholis spiloparaea]]* 
* *[[Cephalopholis taeniops]]* 
* Tamsiapelekė garupa *[[Cephalopholis urodeta]]* 


Image:Cephalopholis miniata - Head closeup.JPG|*[[Cephalopholis miniata]]* 
Image:Cephalopholis cruentatus.jpg|*[[Cephalopholis cruentata]]* 
Image:A Coney in a Vase Sponge.jpg|*[[Cephalopholis fulva]]* 


Image:Cephalopholis_sonnerati_Day.png| Rausvoji garupa *[[Cephalopholis sonnerati]]* 
Image:Cephalopholis panamensis.jpg|*[[Cephalopholis panamensis]]*
Lilija Kudirkienė (1941)

**Lilija Stanislova Kudirkienė** (g. 1941 m. balandžio 17 d. Kalneliuose, Juodupės valsčius) – Lietuvos tekstologė, vertėja, tautosakininkė, humanitarinių mokslų daktarė.

## Biografija
1965 m. baigė Vilniaus universitetą. 1976 m. filologijos mokslų kandidatė.

Nuo 1970 m. leidyklos „Vaga“ redaktorė, nuo 1994 m. dirba Lietuvių literatūros ir tautosakos institute.

Išvertė latvių rašytojų romanų ir apysakų, vokiečių rašytojų kūrinių, bengalų liaudies pasakų. Redagavo tautosakos, lietuvių literatūros palikimo leidinius.

## Vertimai
* Anatolis Imermanis. Palydovas meta šešėlį, 1967 m.
* Ilzė Indranė. Kepurė kaštonų, 1968 m.
* Janis Jaunsudrabinis. Šalnos pakąsti žiedai, 1969
* Regina Ezera. Vasara truko tik dieną, 1979 m.
* Hansas Hartungas. Mes-stebuklo vaikai, 1970 m.
* Ludvigas Bechšteinas. Vokiečių pasakos, 1972 m.
* Miegantis miestas, bengalų liaudies pasakos, 1980 m.
* Lietuvių patarlės ir priežodžiai, viena rengėjų, t. 1 A–D, Vilnius, Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 2001 m. ISBN 9986-513-83-9
* Pasaka „Eglė žalčių karalienė“, T. 2: Latvių variantai, Vilnius, Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 2008 m., ISBN 978-9955-698-67-8

## Įvertinimas
* 2001 m. Lietuvos mokslo premija

## Šaltiniai
Rūta Kudžmaitė

**Rūta Kudžmaitė-Daraškevičienė** (g. 1972 m. vasario 8 d. Vilniuje) – Lietuvos baleto artistė.

## Biografija
Tėvas baleto artistas Vytautas Kudžma, motina balerina Sigita Vabalevičiūtė. 1982–1990 m. mokėsi Čiurlionio meno mokykloje. Nuo 1990 m. šoka Lietuvos operos ir baleto teatre. Reikšmingų vaidmenų sukūrė choreografo J. Smorigino baletuose. Su Lietuvos operos ir baleto teatro gastroliavo Vokietijoje, Olandijoje, Italijoje, Graikijoje, Egipte, JAV, Prancūzijoje, Ispanijoje, Danijoje, Didžiojoje Britanijoje ir kitur.

2007 m. už vaidmenį Maddam Hortens spektaklyje „Graikas Zorba“ buvo įvertinta asmenine J. Žalkausko premija.

## Vaidmenys
* Adela – Bernardos Albos namai, pagal A. Šnitkės ir kitų muziką, 1998 m.
* Sofija – Choreografo laiškai M. K. Č., pagal Mikalojaus Konstantino Čiurlionio, Mindaugo Urbaičio, Gustavo Malerio muziką, 2002 m.
* Konstanca – boHema, pagal Richardo Vagnerio, Frederiko Šopeno ir kitų kompozitorių muziką, 2003 m.
* Astis – Sulamita, pagal Anatolijaus Šenderovo muziką, 2005 m.
* Pas de Trois – Piotras Čaikovskis. Gulbių ežeras, 2002 m.
* Hortenzija – Mikis Teodorakis. Graikas Zorba, 2003 m.
* Bjanka – Anatolijus Šenderovas. Dezdemona, 2005 m.

## Šaltiniai
Kuprotieji akmeniniai ešeriai

**Kuprotieji akmeniniai ešeriai** (*Cromileptes*) - akmeninių ešerių (*Serranidae*) šeimos žuvų gentis. 

## Rūšys
* Kuprotasus akmeninis ešerys *[[Cromileptes altrivelis]]*
Vytautas Kugevičius

**Vytautas Kugevičius** (g. 1930 m. spalio 27 d. Šiauliuose) – Lietuvos architektas, muzikas.

## Biografija
1950 m. baigė Joniškio gimnaziją. 1955 m. baigė architektūrą Kauno politechnikos institute, 1961 m. – chorvedybą Lietuvos konservatorijoje.

1955–1961 m. Kauno miesto architektūros skyriaus architektas, 1965–1985 m. Kauno paminklų apsaugos inspekcijos vyr. architektas, viršininkas, 1986–1993 m. Kauno paminklų restauravimo instituto projektų architektas, vyr. architektas. 1963–1985 m. dar ir Kauno J. Gruodžio aukštesniosios muzikos mokyklos dirigentas dėstytojas, koncertmeisteris. Nuo 1988 m. dėsto Vilniaus dailės akademijos Kauno dailės institute; nuo 1995 m. docentas.

## Kūryba
Parengė restauravimo projektų:
* Pastato Kaune Daugirdų g. 4 (1997 m.), M. Daukšos g. 52 (ir architektūriniai tyrimai), su kitais architektais, 1998 m.
* Raudondvario dvaro oficinos, 1992 m.

Suprojektavo Jiezno, 1968 m., Kalvarijos ir Marijampolės, abu 1970 m., skverus.

## Bibliografija
* 300 kultūros paminklų, su kitais, 1980 m.

## Šaltiniai