open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Augustavo valsčius

**Augustavo valsčius** () – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Augustavo apskrityje. Centras – Augustavas. Ribojasi su Barglavo, Kalinavo, Naujinės, Plaskų, Račkų ir Štabino valsčiais bei Augustavo miestu.

## Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei, kita dalis kaimų priklausė iki 1569 m. Liublino unijos. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį valsčius buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Dalis valsčiaus kaimų priklauso 1919–1954 m. egzistavusiam Kalino valsčiui. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Paviršiaus struktūra

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 266,52 km², iš kurių:
* ariama žemė: 59 %
* miškai: 31 %
* vandens telkiniai: 10 %
Valsčius sudaro 16,07 % Augustavo apskrities.

## Gyventojai

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2008 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1251,33 zlotai.

### Tautinė sudėtis

2002 m. gyveno 6 803 žmonės:
* Lenkai – 98,6 % (6 711);
* Rusai – 0,66 % (45);
* Kiti – 0,69 % (47).

## Administracinis suskirstymas
Bernatkiai, Bialobžegai, Buras, Chomontovas, Čarnucha, Čerkesai, Gabove Grondai, Gliniskai, Grabava, Grabavos Kolonija, Gurai, Jablonskai, Jeziorkai, Jonava, Kalinas, Kalinas BSD, Komašuvka, Mazurkai, Mėta I, Mėta II, Mėtos Palivarkas, Mikolajuvekas, Nadavkai, Obuchovizna, Osovi Grontas, Ponižiai, Poselaniai, Promiskai, Pruska Mala, Pruska Velka, Rutki Novai, Rutki Starai, Stučanka, Šviderekas, Topiluvka, Turuvka, Tvardi Rugas, Ušciankai, Žarnava I, Žarnava II, Žarnava III, Želonė ir Žepiskiai.

## Valsčiaus gamta

Dalis valsčiaus teritorijos yra Augustavo girioje ir Augustavo girininkijoje. Valsčiuje yra Bžozovų Grondo, Kalino ežero ir Senosios Rūdos draustiniai. Valsčiuje teka Mėtos ir Rospudos upės bei Augustavo ir Bistros vandens kanalai.

### Ežerai

* Augustavo Rospudas (1,04 km²);
* Baltis (4,8 km²);
* Kalinas (2,84 km²);
* Mėta (4 km²);
* Sainas (5,22 km²);
* Studzieničnė (2,501 km²).

## Šaltiniai
Ignas Skrupskelis

**Ignas Skrupskelis** (1903 m. spalio mėn. Melgužės kaime, Joniškio rajone, Šiaulių apskritis – 1943 m. vasario 1 d. Vorkutos Rečlago lageryje) – Lietuvos germanistas, publicistas, žurnalistas, redaktorius, ateitininkas.

## Biografija
1929 m. baigė Lietuvos universiteto Teologijos-filosofijos fakultetą, 1930–1931 m. studijavo germanistiką Karaliaučiaus universitete. 1932 m. Vienos universitete gavo daktaro laipsnį.

1934–1940 m. žurnalo „Židinys“ redaktorius bei 1936 m. įkurto dienraščio „XX amžius“ redakcijos narys, 1939–1940 m. – šio dienraščio vyriausias redaktorius. Publicistinius straipsnius pasirašydavo Ig. Petrikonio slapyvardžiu.

Lietuvos žurnalistų sąjungos valdybos narys. 1936 m. vasario 23 d. 16 gerai žinomų katalikų intelektualų pasirašė deklaraciją „Į organiškosios valstybės kūrybą“, kuri tapo protestu prieš egzistuojantį režimą. Ją pasirašė Juozas Ambrazevičius, Pranas Dielininkaitis, Jonas Grinius, Juozas Grušas, Zenonas Ivinskis, Juozas Keliuotis, Antanas Maceina, Ignas Malinauskas, Pranas Mantvydas, Kazys Pakštas, Česlovas Pakuckas, Jonas Pankauskas, Antanas Salys, Ignas Skrupskelis, Antanas Vaičiulaitis, Balys Vitkus.

Suimtas 1940 m. liepos 12 d. Kaune. Kalėjo Kauno kalėjime ir bolševikų nuteistas 8 m. kalėti ir 1941 m. balandžio 1d. išvežtas į Vorkutos Rečlago lagerį. Ten žuvo 1943 m. vasario 1d. Palaikų palaidojimo vieta nežinoma. 

Sūnus Kęstutis Skrupskelis, filosofas, istorikas, Pietų Karolinos universiteto (JAV) profesorius, ateitininkas.

## Bibliografija
* *Literatūros mokslas, jo esmė, istorija ir metodai* / „Athenaeum“, 1930 m.
* *Vytautas Didysis vokiečių literatūroje*, 1932 m.
* *Kultūrinis Prūsų lietuvių gyvenimas XVIII a.*, 1932 m.

## Literatūra
* Tatjana Maceinienė. Tikėjimas ir ateitis. Ignas Skrupskelis ir Pranas Dielininkaitis. Aidai, Vilnius, 2006 m.

## Šaltiniai
E72

**Europos kelias E72** – ~242 km ilgio greitkelis, jungiantis Bordo, su Tulūza. Visas kelias atitinka automagistralę A62.
## Maršrutas
*:
**Bordo  
**Montobanas 
**Tulūza
Prieraslio valsčius

**Prieraslio valsčius** () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje. Valsčiaus centras – Prieraslis. Ribojasi su Dūbininkų, Jeleniavo, Pilypavo ir Vižainio valsčiais bei Suvalkų miestu. Valsčius priklauso Prieraslio Švč. Mergelės Marijos parapijai.

## Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII–XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Įkurtas 1870 m. gegužės 31 d., jam priskirtas ir miesto teisių netekęs Prieraslis. Dalį valsčiaus sudaro 1919–1954 m. egzistavusio Pavluvkos valsčiaus teritorija. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį valsčius buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Paviršiaus struktūra

Pagal 2005 m. duomenis valsčiaus plotas yra 123,84 km², iš kurių:
* ariama žemė: 73 %
* miškai: 14 %
* vandens telkiniai: 13 %
Valsčius sudaro 9,47 % Suvalkų apskrities.

## Demografija
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2008 m. birželio 30 d. surinktus duomenis:

Pagal 2005 m. duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 2087,99 zlotai.

## Administracinis suskirstymas
Ančia, Blenda, Bučkai, Ivaniškės, Kruškos, Kživulka, Lanovičių Dužė, Lanovičių Malė, Morgiai, Nova Pavluvka, Nova Prieraslis, Olšanka, Pravų Lasas, Prieraslis, Prieraslio Kolonija, Pželomka, Pžistainė, Rakuvekas, Romanuvka, Stara Pavluvka, Šmieciuchuvka, Verselė, Zažečė, Zusenkas.

## Valsčiaus gamta

Dalis valsčiaus teritorijos yra Suvalkų kraštovaizdžio parke. Valsčiuje teka Blindės upė. Taip pat valsčiuje yra Jotvingių pilkapio draustinis.

### Ežerai

Valsčiuje yra šie ežerai:
* Bočnė (0,52-0,58 km²);
* Košcielnis (0,5516 km²);
* Kreivasis (0,47-0,52 km²).

## Šaltiniai
Alfonsas Jurgis Skripka

**Alfonsas Jurgis Skripka** (1928 m. birželio 12 d. Lazdijuose – 1988 m. gegužės 3 d. Vilniuje) – Lietuvos ekonomistas, redaktorius.

## Biografija
1952 m. baigė Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetą. 1950–1952 m. ir 1955–1956 m. dirbo Vyriausiojoje literatūros ir leidyklų reikalų valdyboje, 1952–1955 m. Valstybės kontrolės ministerijoje. 1956–1963 m. leidyklos „Mintis“ redakcijos vedėjas. 1961 m. baigė Aukštąją partinę mokyklą prie SSKP CK. 1963–1988 m. žurnalo „Liaudies ūkis“ vyr. redaktorius.

## Įvertinimas
* 1978 m. LTSR nusipelnęs žurnalistas

## Šaltiniai
Juozas Skomskis

**Juozas Romualdas Skomskis** (g. 1937 m. sausio 16 d. Kazluose, Marijampolės apskritis) – Lietuvos pedagogas, žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1960 m. Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute baigė Lietuvių kalbos ir literatūros fakultetą.

1960–1967 mokytojavo Plungės rajono Alsėdžių, vėliau Kulių vidurinėse mokyklose. 1967–1970 m. – Šilalės rajono laikraščio „Artojas“ redaktoriaus pavaduotojas, 1970–1971 m. laikraščio „Tarybinis mokytojas“ skyriaus vedėjas, 1971–1975 m. – žurnalo „Kultūros barai“ skyriaus vedėjas, 1975–1976 m. – žurnalo „Moksleivis“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1976–1994 m. Lietuvos televizijos kultūros laidų redaktorius, 1994–1996 m. laikraščio „Diena“ apžvalgininkas, nuo 1996 m. laikraščio „Šviesa“ redaktorius.

1971–1981 m. Vilniaus kultūros mokykloje dėstė kalbos kultūros kursą, nuo 1981 m. – Vilniaus universiteto lietuvių kalbos katedros dėstytojas, nuo 1990 m. Žurnalistikos institute skaitė lietuvių praktinės stilistikos kursą.

Rašė kultūros istorijos ir kultūros darbo temomis. Televizijoje rengė Lietuvos rašytojų, dailininkų, kultūros veikėjų kūrybos vakarus, teleapybraižas. Sukūrė keletą kultūros klasikos inscenizacijų bei dokumentinių filmų. 

## Šaltiniai
Barglavo valsčius

**Barglavo valsčius** (, ) – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Augustavo apskrityje. Centras – Barglavas. Ribojasi su Augustavo, Goniondzo, Kalinavo, Raigardo ir Štabino valsčiais. Valsčius priklauso Barglavo Šv. Kryžiaus parapijai.

## Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį didelė dalis valsčiaus kaimų buvo priskirti Lietuvos Respublikai. Dalį valsčiaus kaimų sudaro 1868–1880 m. egzistavusio Rudos-Pruskos valsčiaus kaimai ir 1919–1954 m. egzistavusio Pruskos valsčiaus kaimai. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Paviršiaus struktūra

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 187,57 km², iš kurių:
* ariama žemė: 73 %
* miškai: 14 %
* vandens telkiniai: 13 %
Valsčius sudaro 11,31 % Augustavo apskrities.

## Gyventojai

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2008 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1268,83 zlotai.

## Administracinis suskirstymas
Barglavas, Bargluvka, Bargluv Dvornai, Barščiai, Beržė, Bulkovizna, Drenstvas, Gurskiai, Judzikiai, Komornikai, Kresai, Kroševas, Krošuvka, Kukovas, Labentnikas, Lipovas, Nova Kamionka, Novini Barglovskiai, Penkai, Pomianai, Popovas, Pruska, Reškiai, Rumeikiai, Solistuvka, Sosnovas, Stara Kamionka, Stare Novinai, Stare Tainas, Taino Lanovė, Taino Podjeziornė, Tajenkas, Tobylka, Vulka Karvovska ir Žrobkai.

## Valsčiaus gamta

Valsčiuje telkšo Drenstvo ežeras.

## Šaltiniai
Naujinės valsčius

**Naujinės valsčius** () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Augustavo apskrityje. Centras – Naujinė. Ribojasi su Augustavo, Gibų, Plaskų, Račkų ir Suvalkų valsčiais bei Augustavo miestu. Valsčius priklauso Ščepkų Šv. Juozapo parapijai.

## Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį valsčius buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Dalis valsčiaus kaimų anksčiau priklausė 1919–1954 m. egzistavusiam Ščebros-Olšankos valsčiui. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Paviršiaus struktūra

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 203,84 km², iš kurių:
* ariama žemė: 27 %
* miškai: 61 %
* vandens telkiniai: 12 %
Valsčius sudaro 12,29 % Augustavo apskrities.

## Gyventojai

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2008 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1506 zlotai.

## Administracinis suskirstymas
Atenai, Barščova Gura, Blizna, Brizgelis, Bušnica, Cisuvekas, Danovskiai, Jurizdika, Juzefovas, Kopanica, Krušnikas, Mankynė, Naujinė, Nove Gatnė, Olšanka, Osinska Būda, Pijavne Polskiai, Pijavne Velkiai, Podkruluvekas, Podnovinka, Povalai, Sokolnė, Stare Gatnė, Strenkovizna, Ščeberka, Ščebra, Ščepkai, Tabalis, Valnė ir Zakontai.

## Valsčiaus gamta

Dalis valsčiaus teritorijos yra Vygrių nacionaliniame parke ir Kaleitų ežero draustinyje. Valsčiuje teka Bliznos ir Ščeberkos upės.

### Ežerai

* Blizna (238,5 ha);
* Jalovas (19-22,5 ha);
* Kaleitai (159,7 ha).

## Šaltiniai
Štabino valsčius

**Štabino valsčius** (, ) – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Augustavo apskrityje. Centras – Štabinas. Ribojasi su Augustavo, Barglavo, Dambravos, Goniondzo, Jašvilių, Liepinės, Plaskų ir Suchovolos valsčiais. Valsčius priklauso Štabino Šv. Apaštalo Jokūbo parapijai.

## Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį didelė dalis valsčiaus kaimų buvo priskirti Lietuvos Respublikai. Dalis valsčiaus kaimų anksčiau priklausė 1919–1954 m. egzistavusiam Dembovo valsčiui. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Paviršiaus struktūra

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 361,80 km², iš kurių:
* ariama žemė: 47 %
* miškai: 40 %
* vandens telkiniai: 13 %
Valsčius sudaro 21,82 % Augustavo apskrities.

## Gyventojai

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2008 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1297,71 zlotai.

## Administracinis suskirstymas
Andrejavas, Balinka, Budziskai, Bžozove Grondai, Bžozove Grondai-Lešničuvka, Chomaševas, Cisuvas, Čarnievas, Čarni Lasas, Dembovas, Evai, Fiedorovizna, Gžendai, Hruskiai, Ilgiai, Jaglovas, Januvekas, Jasionovas, Jasionovo Dembovskiai, Jasionovo Kolonija, Jastšembna I, Jastšembna II, Jazievas, Jominai, Kamenas, Karolinai, Klonovas, Komašuvka, Kopecas, Kopitkovas, Krasniburas, Krasnoborkai, Krilatka, Kunicha, Lebedzinas, Lipovas, Lubianka, Mogilnicė, Motulka, Ostroviai, Podcisuvekas, Polkovas, Rogovas, Sosnovas, Šciokla, Štabinas, Ūta, Vilče Bagnas, Vilkovnia, Volnė, Vrotkiai ir Žmojdakas.

## Valsčiaus gamta

Dalis valsčiaus teritorijos yra Bebro nacionaliniame parke ir Augustavo girioje. Valsčiuje teka Mėtos ir Bebro upės bei Augustavo kanalas. Valsčiuje yra Kozi Rineko ir Kurianskių Bagno draustiniai.

## Šaltiniai
Ove Andersson

**Ove Andersonas** (; 1938 m. sausio 3 d. Upsala, Švedija – 2008 birželio 11 d. Oudtšurnas, PAR) – buvęs švedų ralio pilotas ir Toyota F1 komandos galva (2002–2003 m.). Pravardė – „Påven“ („Tėvas“).

## Biografija
1971 m. laimėjo Monte Karlo, Sanremo, Austrijos kalnų ir Akropolio ralius.

Po Pasaulio ralio čempionato atsiradimo 1973 m., Andersonas pabuvojo ant 7 podiumų iš 28 lenktynių (daugiausiai už Toyota Celica vairo).

Kartu su šturmanu Arne Chersu, 1975 m. nugalėjo Safario ralyje vairuodamas Peugeot 504.

1970-ųjų pradžioje Andersonas sukūrė nuosavą ralio komandą – *Andersson Motorsport*, vėliau tapusia Toyota Team Europe. Ši komanda turėjo didelį pasisekimą Pasaulio ralio čempionate.

2002–2003 m. buvo Toyota F1 komandos galva. Po atsistatydinimo iš šio posto dirbo Toyota Motorsport konsultantu.

2008 m. birželio 11 d. Ove Andersonas žuvo senovinių automobilių ralio reido varžybose, netoli Džordžo miesto (PAR).

## Pasaulio ralio čempionato pergalės
:

## Išnašos
Lelionys (reikšmės)

**Lelionimis** vadinami kaimai:

* Alytaus rajone:
** Alovės seniūnijoje,
** Butrimonių seniūnijoje;
* Lielionys Prienų rajone;
* Baltarusijoje, Varanavo rajone.
Plaskų valsčius

**Plaskų valsčius** () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Augustavo apskrityje. Centras – Plaskai. Ribojasi su Augustavo, Gibų, Liepinės, Naujinės ir Štabino valsčiais bei su Augustavo miestu ir Gudija. Valsčius priklauso Mikašuvkos Šv. Marijos Magdalenos parapijai.

## Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį valsčius buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Dalis valsčiaus kaimų priklausė 1919–1954 m. egzistavusiam Ščebros Olšankos valsčiui. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Paviršiaus struktūra

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 373,19 km², iš kurių:
* ariama žemė: 10 %
* miškai: 82 %
* vandens telkiniai: 8 %
Valsčius sudaro 22,50 % Augustavo apskrities.

## Gyventojai

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2008 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1523,43 zlotai.

## Administracinis suskirstymas
Dalni Lasas, Gorčica, Gruškos, Hanusas, Jalovi Rugas, Jazai, Kelminas, Kopanica, Ksenži Mostekas, Kudrinkiai, Lipinai, Lubinovas, Macharcė, Mali Borekas, Mikašuvka, Molovistė, Mulai, Osenikai, Ostrinskiai, Perkučas, Plaskai, Podmacharcė, Pževiežas, Rigolis, Rubcovas, Rudauka, Sausupė, Serski Lasas, Sirvas, Stželcovizna, Tartakas ir Tži Kopcė.

## Valsčiaus gamta

Didelė dalis valsčiaus teritorijos yra Augustavo girioje ir Plaskų girininkijoje. Valsčiuje yra Kurianskių Bagno, Malų Boreko, Perkučo ir Starožino draustiniai. Valsčiuje teka Juodosios Ančios ir Dumblės upės.

### Ežerai

* Dumbliai (0,78 km²);
* Mikaševas (1,28 km²);
* Panievas;
* Sirvas (4,385-4,603 km²);
* Studzieničnė (2,501 km²).

## Šaltiniai
Liepinės valsčius

**Liepinės valsčius** () – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Augustavo apskrityje. Centras – Liepinė. Ribojasi su Dambravos, Naujadvario, Plaskų ir Štabino valsčiais bei Gudija. Valsčius priklauso Liepinės Dievo Motinos angelų parapijai.

## Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį valsčius buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Dalį valsčiaus kaimų sudaro 1870–1914 m. egzistavusio Petropavlovsko valsčiaus kaimai ir 1919–1936 m. egzistavusio Kuriankos valsčiaus kaimai. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Paviršiaus struktūra

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 184,42 km², iš kurių:
* ariama žemė: 64 %
* miškai: 22 %
* vandens telkiniai: 14 %
Valsčius sudaro 11,12 % Augustavo apskrities.

## Gyventojai

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2008 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1269,32 zlotai.

### Tautinė sudėtis

## Administracinis suskirstymas
Bartnikai, Dolinčanai, Dulkovščizna, Jačnikai, Jalovas, Jasionovas, Kopčanai, Krasnė, Kurianka, Lichoselcė, Liepinė, Lipsko Kolonija, Lipsk Murovanai, Lipščanai, Lubinovas, Nove Lešne Bohaterai, Novi Lipskas, Novi Rogožinas, Podvolkušnė, Rakovičė, Rigaluvka, Rogožinekas, Siulkas, Skieblevas, Solojevščizna, Stare Lešne Bohaterai, Stari Rogožinas, Starožincė, Vižarnė, Volkušas ir Žabickiai.

## Valsčiaus gamta

Dalis valsčiaus teritorijos yra Bebro nacionaliniame parke ir Augustavo girioje. Valsčiuje teka Bebro upė.

## Šaltiniai
Mahabodhio šventykla

**Mahabodhio šventykla** () – šventykla Bodhgajoje (Indija), vietovėje, kurioje, pasak budizmo tradicijos, Buda pasiekė nušvitimą. Pažodžiui jos pavadinimas verčiasi kaip „Didžiojo Prabudimo šventykla“. Šventyklą pastatė indų imperatorius Ašoka maždaug 250 m. pr. m. e., praėjus pustrečio šimtmečio nuo Gautamos Sidhartos nubudimo.

Nuo 2002 m. Mahabodhio šventykla įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Torii

**Torii** (鳥居) – tradiciniai japoniški šintoizmo vartai, dažniausiai stovintys prie įėjimo į Šinto šventyklą. Jie simbolizuoja perėjimą nuo žemiško vulgarumo prie šventumo. Japonijos kultūrai susimaišius su atėjusiu budizmu, šiuo metu torii randami ir japonų budistinėse šventovėse.

Pirmą sykį rašytiniuose šaltiniuose torii minimi X a., seniausi iki dabar išlikę vartai pastatyti XII a.

Tradiciškai jie būdavo statomi iš akmens ar medžio, šiuo metu – iš modernių statybinių medžiagų (betonas, nerūdijantis plienas ir kt.).

## Šaltiniai
Grenadinai

**Grenadinai** – Priešvėjinių Antilų salų teritorija Karibų jūroje. Grenadinus sudaro apie 600 salų. Jos visos yra išsidėsčiusios tarp salų-valstybių Sent Vinsento ir Grenadinų šiaurėje bei Grenados pietuose.

Didžioji dalis šiaurinių salų priklauso Sent Vinsento ir Grenadinų Grenadinų parapijai. Šios parapijos plotas su visomis salomis sudaro 43 kvadratinius kilometrus. Tuo tarpu pietinės Grenadinų salos priklauso Grenadai. Didžiausia jai priklausanti sala yra Karioka (27,5 kvadratiniai kilometrai).

## Salos

### Sent Vinsentas ir Grenadinai

#### Šiauriniai Grenadinai

*Bekija (*Bequia*) – 18,3 km²
*Miustikas (*Mustique*) – 5,70 km²

#### Pietiniai Grenadinai

*Mažasis Sent Vinsentas (*Petit Saint Vincent*) – 0,46 km²
*Junionas (*Union Island*) – 9 km²
*Kanuanas (*Canouan*) – 7,60 km²
*Palmių sala (*Palm Island*) – 0,55 km²
*Mero (*Mayreau*) – 1,20 km²

#### Neapgyvendintos salos

* Kvatras (*Isle à Quatre*) – 1,52 km²
* Betovija (*Bettowia*) – 0,71 km²
* Baliko (*Baliceaux*) – 1,20 km²
* Mažasis Miustikas (*Petit Mustique*) – 0,40 km²
* Savanas (*Savan*) – 0,11 km²
* Mažasis Kanuanas (*Petit Canouan*) – 0,20 km²
* Mažasis Nevis (*Petit Nevis*) – 0,29 km²
* Tobago rifai (*Tobago Cays*) – 0,25 km²

### Grenada

* Karioka (*Carriacou*) – 34 km²
* Salinas (*Saline*) – 0,3 km²
* Fregata (*Frigate*) – 0,4 km²
* Ronda (*Ronde Island*) – 3,2 km²
* Lardžas (*Large*) – 0,5 km²
* Mažoji Martinika (*Petite Martinique*) – 3,7 km²
Karioka

**Karioka** – Grenadai priklausanti sala Mažųjų Antilų salyne, Karibų jūroje. Karioka yra didžiausia šio regiono sala, užimanti 34 kvadratinių kilometrų plotą. Didžiausias salos miestas ir sostinė yra Hilzboras.

6010 gyventojų (2019 m., su Mažąja Martinika).

## Istorija

Ankstyvieji atvykėliai į salą ją pavadino Karioka (*Kayryouacou*), reiškiančią rifų salą.

1656 m. saloje apsilankė Père du Tertre – vėžių žvejys iš Gvadelupės. Jis tapo pirmuoju europiečiu, apsilankiusiu saloje. Nuo to laiko sala priklausė Prancūzijai. 1750 m. saloje buvo atliktas pirmasis gyventojų surašymas – tuo metu saloje gyveno 199 gyventojai. 1763 m. sala tapo Didžiosios Britanijos kolonija; kaip tik tuo metu britai užgrobė ir šalia esančią Grenadą. 1776 m. saloje gyveno jau 3 289 gyventojai (skaičiuojant tik vergus ir jų prižiūrėtojus).

Nuo 1974 m., kai Grenada tapo nepriklausoma, Kariokos sala priklauso jai.

Kariokos salos gyventojai dažnai migruoja į Didžiąją Britaniją, ypač į Bedfordo miestą. Tarp gyventojų yra toks posakis: „jei tu gyveni Kariokoje, tu tikrai turi giminių Bedforde, jei tu gyveni Bedforde, tu tikrai pažįsti ką nors iš Kariokos“.

## Šaltiniai
Björn Cederberg

**Bjornas Kederbergas** (; 1937 m. birželio 23 d.), pravarde „Kapten“ – žymus Švedijos automobilių ralio šturmanas. Jo geriausia ir sėkmingiausia partnerystė buvo su pilotu Stigu Blūmkvistu su Saab 99 Turbo, kuriuo jie sėkmingai važiavo daugybėje tarptautinių ralių nuo 1979 m. iki 1982 m. Vėliau, 1982 m. ekipažas persėdo į Audi Quattro automobilį, su kuriuo taip pat sėkmingai lenktyniavo iki 1985 m.

## Šaltiniai
Kiruna

**Kiruna** () − miestas šiaurės Švedijoje, Laplandijoje, Norboteno lėne, Kirunos komunoje. Svarbiausias Švedijos geležies rūdos gavybos centras. Kiruna – šiauriausias Švedijos miestas, įsikūręs tarp Kirunos ir Luosos kalnagūbrių, prie Luosos ežero. Veikia oro uostas, geležinkeliai ir Narviką, Luleo. Veikia muziejus, geofizikos institutas ir observatorija, už 45 km yra kosmoso tyrimo raketų bazė.

Miestas garsėja savo *Ledo viešbučiu*, kuris pilnai pastatytas iš ledo ir kiekvienais metais yra rekonstruojamas. Taip pat Kirunoje yra bažnyčia − vienas didžiausių medinių pastatų visoje Švedijoje, kuri pastatyta gotikos stiliumi, o altorius − moderno.

Kiruna nuo šiaurės poliarinio rato yra nutolusi tik 145 km. Todėl, nuo gegužės 30 d. iki liepos 15 d. Kirunoje būna poliarinė diena, o poliarinė naktis gaubia miestą gruodžio−sausio mėn.

75 km į vakarus nuo Kirunos yra aukščiausias kalnas Švedijoje − Kebnekaisė, kuris puikiai matomas iš miesto centro.

## Istorija

Kirunos pavadinimas kilęs nuo samių kalbos žodžio *Giron*, kuris reiškia „baltas paukštis“. Šis paukštis pavaizduotas ir miesto herbe kartu su alcheminiu geležies ženklu. Ženklas simbolizuoja, kad miestas garsėja kalnakasybos pramone. Čia išgaunama daug geležies, nes šalia miesto yra dideli telkiniai geležies rūdos.

Archeologiniai radiniai rodo, kad šis regionas buvo apgyvendintas mažiausiai prieš 6000 metų. Kirunos vietoje gyventojai ėmė kurtis apie 1900 m., o miesto teisės Kirunai suteiktos 1948 m. Dauguma pastatų statytų iki 1920 m. buvo nugriauti ir pastatyti nauji.

XXI a. pr. į Kiruną atkelta nemažai migrantų prieglobsčio prašytojų.

## Miesto perkėlimas

Apie 18 tūkst. gyventojų turintį miestą nutarta perkelti į kitą vietą, už trijų kilometrų į rytus, dėl geležies rūdos telkinio. Jis Kirunoje eksploatuojamas požeminiu būdu, todėl kasant rūdą, žemėje lieka ertmės, randasi plyšių, kyla grėsmė pastatams susmegti. Perkraustymo pabaiga suplanuota maždaug 2040-aisiais. Vertingi namai bus išardyti, pervežti ir surinkti iš naujo.

## Sportas
* Kiruna FF (futbolas)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kiruna  (švedų k.)
* Kiruna  (anglų, suomių k.)
Kalnų slidinėjimas Lietuvoje

**Kalnų slidinėjimas Lietuvoje** – Lietuvos Respublikoje kultivuojama žiemos sporto šaka sportininkams varžantis nusileidžiant nuo kalnų specialiomis slidėmis. Šalyje yra keletas slidinėjimo trasų, jos yra palyginti trumpos ir nesudėtingos, skirtos daugiausia poilsiniam slidinėjimui. Didžiausios slidinėjimo trasos yra Liepkalnio kalnų slidinėjimo centras Vilniuje (Laimio kalnas), Lietuvos žiemos sporto centre Ignalinoje, Birštone šalia Vytauto kalno, Alytuje bei Anykščiuose.
Lietuvos kalnų slidinėjimo čempionatai dažniausiai vyksta Europos kalnų kurortuose.

2004–2005 metais kartu su Lietuvos Slidinėjimo Federacija buvo įkurta „Kalnų Erelių“ slidinėjimo komanda.. Jos veiklos tikslas – mokinti kalnų slidinėjimo meno pagrindų, plėtoti bei populiarinti šią sporto šaką Lietuvoje.
Žiemos sezonui 4-17 metų amžiaus grupės vaikai ruošiasi pavasarį, vasarą ir rudenį – jėgai, ištvermei ir dėmesio sutelkimui tobulinti vaikai lanko treniruotes salėje bei lauke (iki vėlyvo rudens). Vasaros bei rudens metu vaikams taip pat organizuojamos stovyklos Lietuvoje (Ignalinoje) bei kalnuose (Austrijoje).

2011 m. atidaryta Snow Arena – pirmasis Lietuvoje uždarų patalpų ir ištisus metus veiksiantis slidinėjimo kompleksas.

2012 m. paskelbtas konkursas kalnų slidinėjimo trasas įrengti Jonavoje šalia Joninių slėnio ir Jonavos arenos.

2014 m. privačiu kapitalu atnaujintas Liepkalnio kalnų slidinėjimo centras Vilniuje. Šiuo metu čia  veikia 10 trasų, į kurias kelia dešimt keltuvų. Lankytojų laukia kavinė bei didelis nuomojamos slidinėjimo įrangos pasirinkimas. Eksremalai gali džiaugtis įrengiamu dideliu sniego figūrų parku.

2018 m. įsteigta LSIA (Lietuvos slidinėjimo instruktorių asociacija), kuri atstovauja ir vienija kalnų slidinėjimo ir čiuožimo snieglentėmis instruktorius Lietuvoje ir užsienyje. Asociacijos tikslas yra skatinti rekreacinio kalnų slidinėjimo ir čiuožimo snieglentėmis mokymą bei švietimą. Taip pat skatinti tarptautinės kultūros plėtrą.

Lietuvoje kalnų slidinėjimo kultūra sparčiai auga. Kasmet vis daugiau vaikų pasiryžta išbandyti šią naują pramogą.

## Veikiančios trasos

## Šaltiniai
 

## Nuorodos
* Lietuvos Kalnų slidinėjimo Federacija (LKSF)
*Lietuvos slidinėjimo instruktorių asociacija (LSIA)
* Lietuvos žiemos sporto centras Ignalinoje 
* Portalas apie kalnų slidinėjimą Lietuvoje ir užsienyje.
* Kalnų Erelių Slidinėjimo Komanda (Vaikams)  
* Žiemos pramogų kompleksas Druskininkuose „Snow Arena“
* Liepkalnio žiemos trasa Vilniuje
Mats Jonsson

**Matsas Jonsonas** (; 1957 m. lapkričio 28 d.) – švedų ralio pilotas. Pasaulio ralio čempionate dalyvavo nuo 1979 m. iki 2007 m. Sėkmingiausias buvo 1991 m. sezonas, kuriame jis užėmė 12 vietą bendroje įskaitoje. Sėkmingiausios varžybos vyko Švedijoje, kur jis 1992 ir 1993 m. laimėjo Švedijos ralį.

Be Pasaulio čempionato varžybų jis dalyvavo Skandinavijos, Europos ir Estijos ralio čempionatuose, vairuodamas Ford Escort.

## Pasaulio ralio čempionato pergalės
:

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
* www.rallybase.nl
Švedijos ryšiai

**[[Švedija|Švedijos]] ryšiai ir komunikacijos**:

**[[Telefonija]]**
*Laidinių telefonų naudotojų: 5,146 mln. (2009)
*Mobiliųjų telefonų naudotojų: 11,426 mln. (2009)

**[[Radijas]]**
*Radijo stotys: AM 1, FM 124. (2008)
*Radijo naudotojai: 8,25 mln. (1997)

**[[Televizija]]**
*Televizijos stočių: 252 (2008)
*Televizijos naudotojų: 4,6 mln. (1997)

**[[Internetas]]**
*Interneto kodas:.se
*Interneto tiekėjų: 29 (2000)
*Interneto naudotojų: 8,398 mln. (2009)

## Šaltiniai
*CIA Factbook
Anders Kulläng

**Andersas Kulengas** (; 1943 m. rugsėjo 23 d. Karlstadas, Švedija – 2012 m. vasario 28 d. Huay Yang, Tailandas) – buvęs švedų ralio pilotas, kuris 1980 m. Pasaulio ralio čempionate laimėjo Švedijos ralį.

Ralio karjerą Kulengas pradėjo 1962 m. Jis dalyvavo pačiame pirmajame Pasaulio ralio čempionato etape – 1973 m. Monte Karlo ralyje, pilotuodamas Opel Ascona 400. Su Opel automobiliu dalyvavo iki 1981 m., įskaitant 1980 m. pergalę Švedijos ralyje. Nuo 1981 m. tapo oficialiu Mitsubishi Ralliart komados pilotu.

Vadovo nuosavai ralio mokyklai Švedijoje. Tarp jo mokinių buvo Kolinas Makrėjus ir Sebastienas Loebas.

2012 m. vasario 28 d. paskendo atostogaudamas Tailande.

## Pasaulio ralio čempionato pergalės
:

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kulengo vairavimo mokykla
Benzoinis stirakas

**Benzoinis stirakas** () – stirakinių (*Styracaceae*) šeimos lapuotis, paplitęs Indokinijos pusiasalyje, Indijoje, Indonezijoje ir Malaizijoje. Augalo introdukcija atlikta Vakarų Afrikoje.

## Augalo morfologija
Benzoinio stirako visžalis medis vidutiniškai yra 15 m aukščio. Lapai pražangūs, kiaušiniški su smailėjančiu galu, iš viršaus lygūs, o apačia su daug plaukelių. Baltas žiedas sudaro šluotelę. Vaisius – susiraukšlėjusi ruda, suspaustos apvalios formos, neatsidaranti uoga.

## Vardai
Benzoinis stirakas dar vadinamas: , , , , , . 

## Panaudojimas
Benzoinis stirakas auginamas dėl benzoinės dervos iš kurios gaminamas eterinis aliejus. Benzoinė derva naudojama odos priežiūros kosmetikos priemonių gamyboje, kvepaluose ji naudojama visų pirma lakesnių komponentų įtvirtinimui.

## Išnašos

## Nuorodos
* Styrax benzoin
Mikael Ericsson

**Mikaelis Eriksonas** (; 1960 m. vasario 28 d.) – buvęs švedų ralio pilotas. Savo karjeros metu startavo 40-tyje Pasaulio ralio čempionato ralių. 1989 m. laimėjo du etapus ir tai buvo sėkmingiausi metai. Bendroje įskaitoje užėmė 4-tą vietą.

## Pasaulio ralio čempionato pergalės
:

## Nuorodos
* www.rallybase.nl
Žaidėjas (filmas)

**Žaidėjas** () – fantastinis veiksmo filmas, kuriam scenarijų parašė ir režisavo Mark Neveldine ir Brian Taylor. Aktorius Gerald Butler vaidina personažą, kuris dalyvauja virtualiame žaidime kaip žaidėjas, o jį valdo kitas realus žmogus, kurį vaidina Logan Lerman. Filmo premjera Š.Amerikoje įvyko 2009 m. rugsėjo 4 d., D.Britanijoje – rugsėjo 16 d. Filmas kino teatruose surinko beveik 41 mln. JAV dolerių. Filmuotas Albukerkėje, Naujoji Meksika.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali filmo svetainė
Michael Bublé

**Michael Steven Bublé** (*maɪ.kl̩.ˈbuː.bleɪ*; g. 1975 m. rugsėjo 9 d. Barnabis, Britų Kolumbija, Kanada) – Kanados italų ir kroatų kilmės dainininkas, „old school”, klasikinių „Rat Pack” pop stiliaus dainų, džiazo atlikėjas.

## Biografija
Muzika sudomino italas senelis santechnikas, svingo eros muzikos gerbėjas, Michaelui leidęs Vic Damone atliekamas Gus Khan ir Isham Jones dainas „It Had to Be You”, kuriom susižavėjo. 16 metų pradėjo dainuoti naktiniuose klubuose (rengti pasirodymus jam padėjo senelis). Už savo santechnikos paslaugas klubui senelis prašydavo leisti anūkui padainuoti scenoje; mokėjo už jo muzikos pamokas ir padėjo finansuoti jo pirmųjų albumų išleidimą. Michaelą, grojantį viename vakarėlyje jį pastebėjo buvusio Kanados premjero Briano Mulroney patarėjas Michaelas McSweeney, paprašė jo albumo kopijos, kaip dainininką pakvietė į premjero dukters Caroline vestuves, kur jis susipažino su (vėliau jį išgarsinusiu) prodiuseriu David Foster.
Išpopuliarėti padėjo tokios dainos kaip „Fly Me to the Moon” ir „All of Me” bei labai romantiškos klasikinės baladės, tarp jų ir „Call Me Irresponsible“ bei „The Way You Look Tonight“.

Parduota daugiau nei 12 milijonų albumų JAV. Albumas „Crazy Love” tapo perkamiausiu šalyje albumu (per metus buvo parduota 1,9 milijono kopijų), pelnė dvi „Grammy” nominacijas.

## Asmeninis gyvenimas
Buvo susižadėjęs su ilgamete drauge aktore, šokėja ir dainininke Debbie Timuss (abu pasirodė miuzikluose „Red Rock Dinner” 1996 m. ir „Forever Swing” 1998 m.), jai dedikavo albumus „Michael Buble” ir „It’s Time”.

2005 m. Australijos televizijos Logie apdovanojimų metu Michael susipažino su britų aktore Emily Blunt.

2008 m. lapkritį po vieno iš savo koncertų Buenos Airėse, Michael sutiko Argentinos aktorę, modelį ir dainininkę Luisana Lopilato. 2009 m. lapkritį susižadėjo, o 2011 m. balandžio 30 d. susituokė, jai parašė dainą „Haven’t Met You Yet”. 2013 m. rugpjūtį pora susilaukė sūnaus, kurį pavadino Noah.

## Filmografija
* 1996: *[[Akte X]]*
* 2000: *[[Duets]]*
* 2001: Totally Blonde
* 2003: *[[The Snow Walker]]*
* 2004: Las Vegas – Catch of the Day

## Diskografija
* *BaBalu* (2001)
* *Dream* (2002)
* *Michael Bublé* (2003)
* *It's Time* (2005)
* *Call Me Irresponsible* (2007)
* *[[Crazy Love]]* (2009)
* *[[Christmas]]* (2011)
* *[[To Be Loved]]* (2013)
* *Nobody but Me* (2016)
* *[[Love (Michael Bublé albumas)|Love]]* (2018)
* *[[Higher]]* (2022)

## Apdovanojimai
**[[Juno Awards]]**
* 2008 : Fan Choice Award

**[[Grammy Award|Grammy]]**
* 2008: „Best Traditional Pop Vocal Album" už *Call Me Irresponsible*
* 2010: „Best Traditional Pop Vocal Album" už *Michael Bublé Meets Madison Square Garden*

**[[Echo]]**
* 2006 : "Geriausia Metų džiazo produkcija" už *It’s Time*

**[[Juno Awards]]**
* 2006 : Metų menininkas

**Canadian Smooth Jazz Award (Kanada)**
* 2006: „Best male vocalist", „Best original composition" už *Home*, „Best Album" už *It’s time*

**Canadian Radio Music Awards (Kanada)**
* 2006: Geriausias solo menininkas, už *Home*

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Grobuonys (filmas)

**Grobuonys** () – 2010 m. JAV mokslinės fantastikos veiksmo filmas, režisuotas Nimrod Antal. Tai penktas filmas pagal „Grobuonio“ frančizę, filmų „Grobuonis“ (1987), „Grobuonis 2“ (1990) tęsinys. Filmo siužetas su filmais „Svetimas prieš grobuonį“ (2004) ir „Svetimi prieš grobuonį“ (2007) nesusijęs.

Prodiuseris Robert Rodrigues scenarijų buvo paruošęs dar 1994 m., tačiau tik 2009 m. studija „20th Century Fox“ davė leidimą pradėti projektą. Filmavimas prasidėjo 2009 m. rugsėjo 28 d. ir truko 53 dienas. Filmuota Havajuose ir Ostine, Teksase.

Filmo premjera įvyko 2010 m. liepos 9 d., pirmą savaitgalį surinko 24 mln. JAV dolerių, o iš viso kino teatruose uždirbo 127 mln.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali filmo svetainė
Svealandas

**Svealandas** () − yra viena iš keturių tradicinių Švedijos karalystės, viena iš trijų dabartinės Švedijos žemių. Kaip ir kitos Švedijos žemės, ji neturi administracinės funkcijos, o yra istorinis-kultūrinis regionas. Apima teritoriją nuo Stokholmo į vakarus iki Norvegijos. 

Vakarinė dalis kalnuota, rytinė - lygi, ežeringa. Didžiausi ežerai: Melarenas, Jelmarenas, Venernas. Vyrauja spygliuočių miškai. Didžiausi miestai: Stokholmas, Upsala, Erebras, Karlstadas.

Pietuose Svealandas ribojasi su Jotalandu, šiaurėje - su Norlandu.
## Administracinis padalinimas
3,6 mln. gyventojų (2009). Plotas - 91 098 km². Tradiciškai Svealandą sudaro 6 senosios provincijos. Administraciškai dabartinį Svealandą sudaro 7 lėnai:
*Stokholmo lėnas (apima dalį Uplando provincijos);
*Upsalos lėnas (apima dalį Uplando provincijos);
*Siodermanlandas (sutampa su Siodermanlando provincija);
*Vestmenlandas (apima dalį Vestmenlando provincijos);
*Vermlandas (sutampa su Vermlando provincija);
*Dalarna (sutampa su Dalarnos provincija);
*Erebru lėnas (apima Nerkės provinciją ir dalį Vestmenlando provincijos);
## Istorija

Senieji krašto gyventojai buvo švedai, senuose šaltiniuose įvardijami kaip *svear*. Jų pavadinimas ir davė vardą visam kraštui. VIII-XI a. teritorijoje suklestėjo daug ankstyvojo feodalizmo valstybėlių. IX a. vietos gyventojai rengė užkariaujamuosius žygius ir buvo žinomi kaip variagai. Kunigaikštystes konsolidavus, čia susiformavo Švedijos karalystė.

Iš pradžių Svealandą sudarė 5 provincijos, tačiau XIX a. jam priskirtas Vermlandas, anksčiau priklausęs Jotalandui.
Švedijos lenai

**Švedijos lenai** (arba ***Švedijos grafystės***; ) – Švedijos administraciniai teritoriniai vienetai, egzistuojantys paraleliai su kitais administraciniais vienetais – provincijomis. Yra 21 lenas. Pagal Europos Sąjungos Teritorinių statistinių vienetų nomenklatūrą priskiriami  lygmeniui. Kiekvienas lenas dar suskirstytas į komunas, kurių šiuo metu suskaičiuojama 290.

## Teisinė būklė

Švedijos lenai turi vietos savivaldą − gubernijos administraciją (*länsstyrelse*), skiriamą Švedijos vyriausybės. Ji yra atskaitinga vyriausybei bei parlamentui − rikstagui. Administracijos uždavinys yra koordinuoti vietos savivaldą pagal vyriausybės ir parlamento vykdomą politiką, atsižvelgiant į vietines ypatybes ir reikalavimus.

Kiekvienas lenas turi renkamą tarybą į vietos savivaldą − landstingą (*landsting*). Svarbiausias landstingo uždavinys yra rūpintis socialiniu ir medicininiu aprūpinimu savo lene.

## Lenai

Švedijos lenai ir jų oficialūs kodai:

## Istorija
Lenai buvo įsteigti 1634 m., Akselio Oksenšterno iniciatyva, siekiant modernizuoti šalies administravimą. Iki tol Švedijoje egzistavo provincijos, kurios išliko kaip alternatyvi, tradicinė administravimo sistema iki mūsų dienų. Kai kurie lenai suformuoti provincijų pagrindu ir sutapo su provincijų teritorijomis, arba su provincijų dalimis. Lenai apėmė ne tik Švedijos, bet ir Suomijos teritorijas, kurios priklausė Švedijos karalystei.

Per istoriją kai kurie lenai keitė pavadinimus, buvo suskaidomi (pvz., Norlando lenas 1645 m. padalintas į tris dalis), neretai jungiami (paskutinis jungimas įvyko 1999 m., iš trijų lėnų suformuojant Vestra Jotalandą). 1809 m. Švedija buvo priversta atiduoti 5 rytinius lenus Rusijos imperijai, kurie vėliau tapo Suomijos teritorija ir davė pagrindą Suomijos lenų vystymuisi (pastarosios po daugybės reformų panaikintos 2010 m.).

## Nuorodos
* Švedijos atlasas 
* Sweden: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Counties of Sweden (Statoids.com)
Omniumas

**Omniumas** – treko dviračių lenktynių kompleksinė daugiakovė. Nuo 2012 m. bus įtrauktas į olimpinę programą.

## Taisyklės
Taškai skiriami nuo 1 iki varžovų skaičiaus. Geriausiai rungtyje pasirodęs sportininkas pelno 1 balą, blogiausiai pasirodęs - didžiausią balą. Po šešių rungčių mažiausiai taškų turintis sportininkas ir tampa nugalėtoju. Visi sportininkai privalo dalyvauti visose šešiose rungtyse.

## Istorija
Omniumas buvo grąžintas į pasaulio čempionatą 2007 m. kaip penkių rungčių daugiakovė. Nuo 2010 m. omniumo distancijos pakeistas ir įtrauktos eliminacijos varžybos. 

2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse omniumas pakeis individualaus persekiojimo, taškų lenktynių ir madisono rungtis.

## Rungtys
Pagal UCI reglamentą dabartinė omniumo versiją sudaro šešios rungtys:
#Sprinto rungtys
#Taškų lenktynės
#Eliminacijos varžybos
#Individualus persekiojimas
#Skratčas
#Laiko intervalo varžybos

## Išnašos
Kelminis žalialakštis

**Kelminis žalialakštis** (*Melanophyllum eyrei*) – pievagrybinių (*Agaricaceae*) šeimos grybų rūšis. 

Auga Lietuvoje. Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Argentinos ralis

**Argentinos ralis** – automobilių ralio varžybos vykstančios Argentinoje. Jis patenka į Pasaulio ralio čempionatą (WRC) ir Tarpžemyninį ralio iššūkį (IRC). Ralis taip pat patenka į Pietų Amerikos bei Argentinos ralio čempionatus. Varžybos vyksta Vilja Karlos Paso miesto apylinkėse, Kordobos provincijoje, siauruose žvyrkeliuose, kurie gerai žinomi dėl juos kertančių brastų.

## Istorija
Pirmą kartą ralis surengtas 1980 m., Tukumano provincijoje, kurį organizavo Automóvil Club Argentino. Pirmieji šio ralio nugalėtojai buvo Valteris Riolis ir Kristianas Geistdiorferis su Fiat 131 Abarth. 1981 m. ralis įvyko toje pačioje provincijoje, o 1982 m. ralis išvis nebuvo surengtas. 1983 m. ralis perkeltas į San Karlos de Bariločę, o 1984 m. perkeltas į Kordobos provinciją, kur vyksta iki šiol.

2006 m. WRC sezone ralis vyko nuo balandžio 28-30 d. Tai buvo penktasis čempionato etapas. 2007 m., norint pritraukti daugiau žiūrovų, viena ralio sekcija buvo surengta Buenos Airėse, El Monumental stadione, o kita sekcija Kordoboje esančiame Estadio Mario Alberto Kempes stadione.

2012 m. ralio maršrutas buvo išplėstas iki 500 km konkurencingų ruožų.

## Nugalėtojai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 
* Oficialus Pasaulio ralio čempionato tinklalapis
Rukų evangelikų liuteronų bažnyčia

**Rukų evangelikų liuteronų bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Rukų kaime, 8 km į šiaurės vakarus nuo Pagėgių, prie kelio , Eisros ir Kamonos santakos.

Bažnyčios patalpomis kartu naudojasi Rukų evangelikų liuteronų parapijos ir Telšių vyskupijos Rukų Šv. Antano Paduviečio katalikų parapijos tikintieji.

Pastaruoju metu vietos liuteronų parapija tapusi per maža, kad galėtų išlaikyti bažnyčią. Po karo krašte įsikūrę žmonės dauguma yra katalikai, be to, neturėję savos bažnyčios, nors ir įkūrę katalikų parapiją. Todėl Rukų bažnyčia yra tapusi bendrais dviejų konfesijų – Romos katalikų ir evangelikų liuteronų maldos namais.

Be Rukų, Lietuvoje yra dar 3 evangelikų liuteronų bažnyčios, kuriose šios konfesijos atstovai meldžiasi arba meldėsi kartu su katalikais. Tokie maldos namai yra Saugose, Nidoje ir Kintuose.

## Istorija

Rukų evangelikų liuteronų parapija buvo įkurta 1869 m. 1885–1886 m. buvo sumūryta raudonų plytų Rukų evangelikų liuteronų bažnyčia. 1892 m. iškilo raudonų plytų klebonijos (kunigo namo) pastatas. 1937 m. buvo pastatytas papildomas pastatas su parapijos sale.

Iki 1945 m. Rukų ev. liuteronų parapija buvo gausi; jai priklausė apie 4000 parapijiečių, dauguma jų – lietuviškai kalbantys lietuvininkai. Po 1945 m. liuteronų bažnyčią perėmė naujai įkurta Rukų šv. Antano Paduviečio parapija.

Rukų evangelikų liuteronų parapija atsikūrė 1993 m. Bažnyčia ir toliau naudojosi Rukų katalikų parapija, kol 1997 m. ją nuniokojo gaisras.

Bažnyčios atstatymui ir remontui lėšos buvo renkamos Vokietijoje, nemažai prisidėjo vietiniai gyventojai. Surinktomis lėšomis buvo likviduota avarinė būklė, pakeistas stogas. Kol bažnyčia buvo remontuojama, katalikų parapija pamaldas laikė 1937 m. statytoje parapijos salėje.

2009 m. buvo nutarta prašyti Pagėgių savivaldybės trūkstamų lėšų vidaus remontui. Buvo sutarta, kad negausi, vos kelias dešimtis tikinčiųjų vienijanti liuteronų bendruomenė, suremontuotu bažnyčios pastatu ir toliau dalinsis kartu su Rukų Romos katalikų Šv. Antano Paduviečio parapija.

2010 m. birželio 22 d. buvo pasirašyta bažnyčios panaudos sutartis, kuria bažnyčia buvo perleista Romos katalikų parapijos žinion 30-ies metų laikotarpiui, numatant, kad pamaldas joje galės laikyti ir liuteronų parapija.

2011 m. rugsėjo 25 d. Rukuose vyko šv. Mišios, kurių metu, dalyvaujant Telšių vysk. J. Borutai ir Lietuvos ev. liut. vyskupui M. Sabučiui, buvo naujai pašventinta Rukų bažnyčia ir altorius.

## Galerija

Rukai, bažnyčios interjeras.JPG|Interjeras
Rukai, liuteronų bažnyčia. Apsidė.JPG|Rukų bažnyčia, 2017 m.
Rukai, šventoriaus kryžius.JPG|miniatiūra|Kryžius šventoriuje


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* Rukų parapijos istorija *liuteronai.lt*
* Rukų Šv. Antano Paduviečio parapija *telsiuvyskupija.lt*
Lauksargių evangelikų liuteronų bažnyčia

**Lauksargių evangelikų liuteronų bažnyčia** – evangelikų liuteronų bažnyčia Tauragės rajone, Lauksargiuose.

## Istorija

Parapija sukurta 1864 m., pradėti bažnyčios statybos darbai. Bažnyčia pašventinta 1887 m. Pastatą sudarė dviejų aukštų bokštas, kelebriaunis stogas. Pirmojo pasaulinio karo metais bažnyčia buvo suniokota, atstatyta 1924 m. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Parapija
William Howard Taft

**Viljamas Hovardas Taftas** (; 1857 m. rugsėjo 15 d. – 1930 m. kovo 8 d.) buvo 27-asis Jungtinių Amerikos Valstijų prezidentas, o vėliau ir dešimtasis JAV aukščiausiojo teismo pirmininkas. Jis yra vienintelis žmogus ėjęs šias abi pareigas.

## Biografija
Gimė 1857 m. Sinsinačio mieste JAV generalinio prokuroro A. Tafto šeimoje. 1878 m. baigė Jeilio koledžą, 1880 m. Sinsinačio universiteto Teisės mokykloje teisininko studijas. Dirbo teisininku. 1890 m. paskirtas JAV generaliniu solisitoriumi. Nuo 1901 m. iki 1904 m. Filipinų gubernatorius. Nuo 1904 m. iki 1908 m. – JAV karo sekretorius.
Palaikomas savo bendrapartiečio respublikonų partijos prezidento Teodoro Ruzvelto, Taftas lengvai laimėjo 1908 metų JAV prezidento rinkimus.

Savo vienintelės prezidento kadencijos metu, prezidento Tafto vidaus politika pasižymėjo konkurencijos skatinimu, valstybės tarnybos reforma, prekybos tarp valstijų komisijos pozicijos stiprinimu, pašto paslaugų kokybės gerinimu ir 16-osios JAV Konstitucijos pataisos išleidimu. Užsienyje Taftas siekė paremti neišsivysčiusių Lotynų Amerikos ir Azijos šalių vystymąsi. Tokia politika buvo pavadinta „dolerio diplomatija”. Tačiau Taftas dažnai atitoldavo nuo savo pagrindinių šalininkų, ir didele balsų persvara buvo sutriuškintas 1912 metų JAV prezidento rinkimuose, kai siekė būti perrinktas antrajai kadencijai.

Po pralaimėtų rinkimų Taftas pasinėrė į akademinį gyvenimą, per savo paties įkurtą „Taikos įgyvendinimo lygą” siekė taikos pasaulyje. 1921 m., po Pirmojo pasaulinio karo, prezidentas Vorenas Hardingas paskyrė Taftą JAV aukščiausiojo teismo pirmininku. Dėl silpnos sveikatos 1930 m. vasarį V. Taftas atsistatydino iš užimamų pareigų, o kovo 8 d. mirė savo namuose. V. Taftas buvo palaidotas Arlingtono nacionalinėse kapinėse.

Taftas buvo daugiausiai svėręs JAV prezidentas (daugiau nei 140 kg), ir iki šiol jis yra paskutinis prezidentas auginęs ūsus.

## Šaltiniai

|-
Švedijos ginkluotosios pajėgos

**Švedijos ginkluotosios pajėgos** ( – Švedijos vyriausybinė institucija (), atsakinga už karalystės karines pajėgas. Pirminė ginkluotųjų pajėgų užduotis – apmokyti, organizuoti ir dislokuoti karines pajėgas šalies viduje bei užsienyje, išlaikyti ilgalaikį galėjimą apginti šalį karo atveju. Ginkluotųjų pajėgų vyriausiasis vadas () būna pilnas generolas ar admirolas, tai aukščiausią laipsnį turintis Švedijos ginkluotųjų pajėgų aktyvios tarnybos karininkas. Vyriausiasis vadas pavaldus gynybos ministrui.

Švedijos ginkluotosios pajėgos turi 3 šakas, kurios nuo 1994 m. yra vieningų ginkluotųjų pajėgų dalys:
* Armija (),
* Oro pajėgos ()
* Karinis laivynas ().

Švedijos ginkluotosios pajėgos daugiau kaip šimtą metų buvo paremtos karo prievole, teritorine gynyba ir neprisijungimo politika. Iki Šaltojo karo pabaigos beveik visi vyrai, pasiekę šaukimo amžių, atlikdavo karo prievolę. 2010 m. vasarą nustota taikos metais imti šauktinius į kariuomenę. Kariuomenę imta komplektuoti vien pagal kontraktą tarnaujančiais kariškiais. Numatyta, kad perėjimas prie naujosios sistemos buvs visiškai baigtas 2018 m.

Švedijos ginkluotųjų pajėgų daliniai dabar veikia Afganistane ir Kosove. Švedijos kariniai stebėtojai veikia įvairiose pasaulio šalyse. Kas trejus metus Švedija dalyvauja ES Kovinėje grupėje.

## Doktrina
Švedijos ginkluotosios pajėgos turi keturias užduotis:
# Palaikyti Švedijos teritorinį vientisumą.
# Ginti šalį, jei ją atakuoja užsienio pajėgos.
# Padėti šalies gyventojams stichinių nelaimių (pvz., potvynių) atveju.
# Teikti pajėgas tarptautinėms taikos palaikymo operacijoms.

Švedija siekia likti neutrali valstybė, jei artintųsi karas. Tačiau Švedija bendradarbiauja su užsienio valstybėmis:
* Kaip Europos Sąjungos narys Švedija dalyvauja ES Kovinėje grupėje kaip vadovaujančioji nacija.
* Glaudžiai bendradarbiauja (pvz., dalyvauja bendruose manevruose) su NATO kaip „Partnerystė dėl taikos“ programos ir Euroatlantinės partnerystės tarybos narys.
* 2008 m. buvo pradėta Šiaurės šalių partnerystė, kurioje numatyta ir vieningų veiksmų galimybė. Kaip išplėstinio karinio bendradarbiavimo rezultatas buvo iškeltas pasiūlymas, kad Švedija neliks pasyvi, jeigu kuri Šiaurės šalis ar ES narė bus užpulta.

Nesenai priimti politiniai sprendimai pabrėžė valią dalyvauti tarptautinėse operacijose, su tuo siejant kariškių apmokymo ir karinės įrangos bei ginkluotės įsigijimo poreikį.

Po 2008 m. Pietų Osetijos karo vėl imta pabrėžti teritorinės gynybos svarbą. Iki tol daugelis karinių dalinių negalėjo būti mobilizuoti anksčiau kaip per metus, jei to prireiktų. 2009 m. gynybos ministras pareiškė, kad ateityje visos gunkluotosios pajėgos turėtų būti mobilizuojamos per vieną savaitę.

## Nuorodos