open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Klominas

**Klominas** (), anksčiau buvo žinomas kaip *Grubekas* arba *Grobekas* (), iki 1945 m. – *Vestvalenhofas* () – apleista gyvenvietė Lenkijoje, 12 km nutolusi nuo Borne Sulinovo (Vakarų Pamario vaivadija). Tai dalinai sunaikintas karinis miestelis, kurį 1992 m. apleido išvesta tarybinė armija. Nuo 1993 m. valdomas Borne Sulinovo administracijos. Oficialaus gyvenvietės statuso neturi. Laikomas vieninteliu Lenkijos miestu-vaiduokliu.

## Demografija
Iki 1992 m. karinio miestelio teritorijoje vienu metu galėjo pragyventi iki 5 000 žmonių. Šiuo metu Klomine pastoviai gyvena dvi miškininkų šeimos, taip pat keletas benamių, besiglaudžiančių buvusiose kareivinėse.

## Istorija
XX a. ketvirtajame dešimtmetyje, netoli dabartinio Klomino, tuometinės Vokietijos teritorijoje buvo įkurtas tankų poligonas, o jo šiauriniame ir pietiniame pakraščiuose buvo pastatytos karinės įgulos, atitinkamai – Gros Bornas (dabartinis Borne Sulinovas) ir Vestvalenhofas. Prasidėjus karui netoli Vestvalenhofo buvo įkurta lenkų karo belaisvių stovykla. 1939 m. lapkritį į šią stovyklą buvo uždaryti 6 000 lenkų karių ir 2 300 civilių. 1940 m. birželio 1 d. stovyklos vietoje buvo įkurta koncentracijos stovykla „II D Gros Bornas“ (), skirta sąjungininkų armijos pareigūnams. 1945 m. besitraukianti vokiečių kariuomenė paliko stovyklą, išsiveždama dalį belaisvių į Vokietijos gilumą.

Vermachtą pakeitė tarybinė kariuomenė, čia įkurdama vokiečių karių belaisvių stovyklą. Pasibaigus karui, poligoną ir buvusias vokiečių įgulas užėmė tarybinė armija, dislokuodama Lenkijoje savo karius. Vestvalenhofo vietoje buvo pastatytas tarybinis karinis miestelis, kuriame įsikūrė dalis motorizuoto pėstininkų pulko divizijos, kurios štabas įsikūręs Borne Sulinove. Statant buvo išsaugota išlikusi infrastruktūra ir statiniai, bet didžioji dalis statinių (apie 50) buvo nugriauti. Buvo pastatytos kareivinės, karinės technikos garažai, ūkio ir gyvenamieji pastatai, parduotuvės, mokykla ir kino teatras. Kariniame miestelyje galėjo gyventi daugiau kaip 6 000 žmonių – kareivių, karininkų ir jų šeimos narių. Tarybiniuose kariniuose žemėlapiuose ši gyvenvietė buvo vadinama Grubekas arba Grobekas, o miestelio gyventojai jį vadino Sipnevu, kuris kilo nuo netoliese esančio lenkiško kaimo pavadinimo. Poligonas ir aplink jį esančios įgulos buvo įslaptintos, todėl lenkiškuose žemėlapiuose nebuvo pažymėtas.

Tarybinė įgula egzistavo iki 1992 m., kai iš Lenkijos buvo išvesta tarybinė kariuomenė. Nuo tada vietovė buvo apleista, o namai ir kiti statiniai ištuštinti marodierių. Borne Sulinovo valdžia (miesto statusą gavusi 1993 m.) pardavinėjo buvusio karinio miestelio teritoriją už sumą, kuri siekė 2 mln. zlotų, bet didelio investuotojų dėmesio nesusilaukė.

## Nuorodos
* Klomino nuotraukos
Džolietas

**Džolietas** () – miestas JAV, Ilinojaus valstijos šiaurės rytuose. Vilo apygardos administracinis centras. Miestas įsikūręs prie Des Pleinso upės, pie 65 km atstumu į pietvakarius nuo Čikagos. 2010 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, turėjo 147 tūkst. gyventojų.
## Istorija
Gyvenvietė įkurta 1833 m., po Juodojo vanago karo, palei vakarinį Des Pleinso () upės krantą. Tikėtina, kad gyvenvietė pavadinta kanadiečių keliautojo Louis Jolliet garbei. Pradžioje Džolietas įėjo į Kuko apygardos sudėtį. 1836 m. tapo naujai įkurtos Vilo apygardos administraciniu centru.

## Šaltiniai
Brunėjaus rajonai

**Brunėjus** yra padalytas į keturis **rajonus** ().

## Nuorodos
* Brunei: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Districts of Brunei Darussalam (Statoids.com)
Džersi Sitis

**Džersi Sitis** () – miestas JAV, Naujojo Džersio valstijos šiaurės rytuose. Hadsono apygardos administracinis centras. 2010 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 247 tūkst. žmonių.

Džersi Sitis yra Niujorko metropolinės zonos dalis. Jis išsidėstęs priešais Žemutinį Manhataną, tarp Hadsono upės ir Niujorko Aukštupio įlankos bei Hakensako upės ir Niuarko įlankos. Sujungtas povandeniniu automobilių tuneliu ir keltu linija su Manhatanu.

Džersi Sitis – prekybos uostas, svarbi krovinių gabenimo galinė stotelė ir apdirbamosios pramonės centras, čia susikerta svarbūs geležinkelių maršrutai, uostas turi 18 km kranto liniją. Vystoma naftos perdirbimo, geležinkelių transporto remonto ir kt. pramonės šakos.

## Istorija
Dabartinėje Džersi Sičio teritorijoje gyventa vietinių indėnų genčių leni-lenapių (vėliau pavadintų delavarais). Beieškodamas alternatyvaus maršruto link Rytų Azijos, 1609 m. čia apsilankė jūrininkas Henris Hadsonas. Vėliau, įsigiję žemę iš vietinių, olandai nesėkmingai bandė vietovėje įkurdinti gyvenvietes. Daugelis jų buvo nusiaubtos vietinių dėl nesutarimų su naujakuriais.

JAV nepriklausomybė karo metu teritorija buvo britų, kurie taip pat kontroliavo ir Niujorką, valdžioje. Po karo šioje vietovėje pradėta formuoti Džersi Sičio pagrindus. Miestas įkurtas 1820 m.

Didžiąją dalį XIX–XX a. Džersi Sitis buvo prieplaukos ir gamybos miestelis. Kaip ir Niujorkas, Džersi Sitis buvo vartai į Jungtinės Valstijas daugeliui imigrantų.

Aštuntajame XX a. dešimtmetyje miestą užklupo ekonominis sunkmetis, pasiturintys gyventojai išsikeldino į priemiesčius, išaugo nusikalstamumas, politinė korupcija ir kt. Nuo 1950 iki 1980 m. miestas neteko 75 000 gyventojų, o nuo 1975 iki 1982 m. – 5000 darbo vietų (arba 9 % darbo jėgos). 9-ajame dešimtmetyje pradėta pertvarkyti miesto kranto liniją, kurią anksčiau buvo užėmę geležinkeliai ir fabrikai. Sparti aukštybinių pastatų statyba vėl paskatino gyventojų skaičiaus augimą.

## Galerija

Vaizdas:2.28.12JerseyCityHallByLuigiNovi2.jpg|Rotušė
Vaizdas:USA-NYC-Jersey Historic Train Station crop.jpg|Geležinkelio stotis
Vaizdas:Evangelismos Greek Orthodox Church.jpg|Graikų ortodoksų bažnyčia
Vaizdas:Journal Sq dusk jeh.JPG|Verslo rajonas
Vaizdas:Hudson bergen exchange place.jpg|Viešasis transportas


## Šaltiniai
Raguvos Švč. Dievo Motinos Gimimo sentikių cerkvė

**Raguvos sentikių cerkvė** – neveikiantys sentikių maldos namai prie Raguvos, Kritižio kaime, Panevėžio rajone. Cerkvė yra 0,6 km į rytus nuo kelio .

## Istorija

Nuo XVIII a. Raguvoje ir jos apylinkėse apsigyventa rusų. Čia gyveno maždaug 300 sentikių šeimų. Kritižio kaime 1867 m. pastatyti sentikių maldos namai.

Pirmieji patikimesni duomenys apie Raguvos sentikių bendruomenės įsikūrimą siekia penktąjį XIX a. dešimtmetį, nors sentikiai kaimyninėse apylinkėse pradėjo kurtis dar XVIII a. pradžioje. Tai buvo viena iš 33 sentikių bendruomenių, XIX a. viduryje veikusių dabartinės Lietuvos teritorijoje. Įsikūrus sentikių bendruomenei, Raguva tapo kelių religijų, tautų ir kultūrų miesteliu. Apie Raguvos sentikių bendruomenę XIX a. žinių yra nedaug. Apie 1855 m. sentikiai Raguvoje pasistatė pirmuosius medinius maldos namus. Prieš tai pamaldos vyko privačiuose namuose. 1860 m. cerkvė sudegė, kuri vėliau buvo atstatyta.

XX a. pradžioje Raguvos bendruomenėje buvo apie 300 sentikių. Dauguma jų vertėsi žemdirbyste, kai kurie – prekyba ir įvairiais amatais. Ilgainiui nemaža dalis sentikių rusų asimiliavosi su lietuviais. Sovietmečiu nemažai sentikių išvyko iš Raguvos ir jos apylinkių, gelbėdamiesi nuo kolektyvizacijos, kai čia kūrėsi kolūkiai.

1990–aisiais metais vietos sentikių bendruomenė galutinai sumenko. Iki 1995 m. tevyko retos proginės pamaldos, buvo palydimi mirusieji. Cerkvė ne kartą degė, buvo vagiamos ikonos (dalį jų spėta atiduoti į Panevėžio muziejų). Statinys liko apleistas, nebetinkamas naudoti.
1997 m. bendruomenėje dar buvo 30 narių. Pasimelsti jie važiuoja į Panevėžyje stovinčią sentikių cerkvę. Kritižyje sentikiai turi savo kapinaites.


Sentikių cerkvė, Raguva.JPG|2013 m.
Kritižis, buv. cerkvė.JPG|2016 m.
Sentikių cerkvė Kritižyje, interjeras.JPG|Interjeras


## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos stačiatikių bažnyčios
* Raguvos (Fermos–Raguvos) sentikių bendruomenė (''Роговская (Фермо–Роговская) община'') 
* Raguvos sentikiai laikosi savo tradicijų 
* Raguvos sentikiai
* Fermos–Raguvos sentikių religinė bendruomenė
Abraomas Deborinas

**Abraomas Deborinas** (; 1881 m. birželio 16 d. Upynoje, Rusijos imperija – 1963 m. kovo 8 d. Maskvoje, Tarybų Sąjunga) – Lietuvos žydų kilmės Tarybų Sąjungos marksizmo filosofas, akademikas.

## Biografija

Gimė 1881 m. birželio 16 d. Upynoje, kaip Abraomas Jofė. 1903 m. įstojo į Rusijos socialdemokratų darbininkų partijos bolševikų frakciją, tačiau 1907 m. perėjo pas menševikus, kur tapo Georgijaus Plechanovo mokiniu. 1908 m. baigė filosofijos studijas Berno universitete ir netrukus pradėjo rašyti straipsnius ir knygas apie marksizmo filosofiją. 1917 m. po Spalio revoliucijos paliko menševikus ir pradėjo dėstyti Sverdlovo universitete, taip pat Raudonųjų profesorių institute ir filosofijos institute. 1922–1931 m. dirbo žurnalo *Po marksizmo vėliava* redakcijoje, 1926–1931 m. buvo redaktorius. 1924–1931 m. buvo Tarybų Sąjungos mokslų akademijos filosofijos instituto direktorius. 1928 m. įstojo į TSKP. Nuo 1929 m. pradėjo dirbti Tarybų Sąjungos mokslų akademijoje. Buvo „dialektinio“ marksizmo filosofijos krypties idėjinis vadas, konkuravęs su Liubovo Akselrodo „mechanistine“ marksizmo filosofija. Įsigalėjus totalitarinei Stalino diktatūrai filosofo darbų įtaka sumenko, tačiau mirus Stalinui jo darbai vėl buvo pradėti spausdinti. Mirė 1963 m. kovo 8 d. Maskvoje.

## Literatūra

* A. M. Deborin: Lenin, der kämpfende Materialist. Makol-Verlag, Frankfurt am Main 1971.
* A. M. Deborin, Nikolai Iwanowitsch Bucharin: Kontroversen über dialektischen und mechanistischen Materialismus. Suhrkamp, Frankfurt am Main 1969.
* René Ahlberg: A. M. Deborin. Harrassowitz, Wiesbaden 1959.

## Nuorodos

* Biografija I (rus.);
* Nuotrauka;
* Tinklalapis skirtas A. Deborinui (ang.);
* Literatūra susijusi su A. Deborin (vok.).
El Montė

**El Montė** () – miestas JAV, Kalifornijos valstijos pietuose, Los Andželo apygardoje. Išsidėstęs San Gabrieliaus slėnyje, į rytus nuo Los Andželo. Gyventojų 113 tūkst. (2010 m. duomenys).

## Istorija
Gyvenvietė įkurta 1849 m. Joje apsistodavo aukso ieškotojai. XIX a. 6-ajame dešimtmetyje kaimas amerikiečių naujakurių trumpam pervadintas į Leksingtoną. 1861 m. El Montė išaugo į didoką gyvenvietę ir JAV pilietinio karo metu laikyta galima tvirtove gynimuisi nuo Konfederacijos pajėgų įsiveržimo į Pietų Kaliforniją. 1873 m. „Southern Pacific“ pastatė geležinkelio depą, tokiu būdu paskatindama vietinio žemės ūkio augimą. 1912 m. El Montė tapo savivaldybe.

XX a. El Montė garsėjo televizijos estradiniais koncertais.

## Šaltiniai
Stirniškių kurilinis maumedis

**Stirniškių kurilinis maumedis** – vienas iš dviejų Lietuvoje esančių kurilinių maumedžių, augantis Kupiškio rajone, Stirniškiuose, 0,5 km į šiaurę nuo kelio . Medis auga Lėvens kraštovaizdžio draustinyje esančiame Palėvenės dvaro parke. Šis medis laikomas savivaldybės botaniniu gamtos paveldo objektu. Saugomų teritorijų valstybės kadastre įregistruotas 2011 m. vasario 17 d.

Šį Lietuvoje retą medį XIX a. pradžioje iš Kurilų salų atvežė ir pasodino tuometinis (paskutinis) Komarų dvaro savininkas Bogdanas Komaras (1884–1962).

Maumedžiai, priešingai nei kiti spygliuočiai, kiekvieną rudenį meta visus spyglius, o pavasarį sužaliuoja naujais minkštais spygliais. Kuriliniai maumedžiai nuo kitų savo genties medžių išsiskiria plačia vienpuse laja.

## Duomenys

* Medžio rūšis - kurilinis maumedis
* Medžio aukštis – 11,0 m
* Kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – 1,50 m
* Lajos forma – nesimetrinė, vienpusė

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras 
* Gamtos paveldo objektai Kupiškio rajone
Stirniškių atodanga

**Stirniškių atodanga** (*Pauliankos atodanga*) – gamtos paveldo objektas, 1964 m. paskelbtas geologiniu gamtos paminklu. Dolomitų atodanga yra Kupiškio raj., Lėvens upės slėnio kairėje pusėje, ten, kur įteka Suosa – Stirniškių kaime. Pasiekiama iš kelio  pasukus į šiaurės rytus apie 1,6 km. Link atodangos nuo kaimo gatvės veda įrengtas takas.

Atodangos aukštis 3 m, ilgis 40 m. Joje atidengti devono periodo dolomitų sluoksniai. Joje puikiai matyti dolomito sluoksnių juostos. 2023 m. įtraukta į Kupiškio rajono lankytinų vietų sąrašą.

## Geologinis paminklas
Šiam geologiniam paminklui priskiriama ne tik pati Stirniškių atodanga, bet ir šalia stūksantis pastatas su dolomitinėmis kolonomis. Istorinis Stirniškių dvaro statinys skendi krūmuose, yra avarinės būklės – apie tai perspėja pakabintas užrašas. Šis geologinis paminklas vadinamas įvairiais vardais: Stirniškių karjero sienelė, Pauliankos dolomitų atodanga ir dolomitinis pastatas, Pauliankos dolomitinė atodanga, Stirniškių atodanga.

Suosos sluoksnių dolomitai Buivėnų ir Stirniškių karjeruose buvo laužiami statyboms nuo seno. Šalia Stirniškių karjero iš dolomitų sumūrytos pastato kolonos yra ne tik geologinis, bet ir kultūrinis-etnografinis-istorinis paminklas. 1988 m. Noriūnų apylinkėje Suosos upelio žemupys tarp Pasuosių, Karaliūnų, Radžiūnų ir Stirniškių kaimų paskelbtas geologiniu draustiniu. Jo plotas 21,6 ha. Draustinio paskirtis yra apsaugoti vėlyvojo devono Suosos sluoksnių atodangas ir išeigas Suosos upelio vagoje. Šie devono sluoksniai pradėti tyrinėti geologų dar XIX a.

## Galerija

Vaizdas:Stirniškių atodanga, takas.JPG|Takas link atodangos
Vaizdas:Stirniškiai, dolomito kolonos.JPG|Pastatas iš dolomito
vaizdas:Stirniškiai, dolomito kolona.JPG|Dolomitinė kolona


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Gamtos paveldo objektai Kupiškio rajone
Buivėnų ąžuolas

**Buivėnų ąžuolas** – išskirtinio amžiaus ąžuolas, augantis Kupiškio rajone, Buivėnų km, apie 0,8 km į šiaurę nuo kelio . Šis medis laikomas valstybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu. Buivėnų ąžuolas gamtos paminklu paskelbtas 1960 m. 2023 m. įtrauktas į Kupiškio rajono lankytinų vietų sąrašą.

## Duomenys
Prie Buivėnų ąžuolo pastatytas informacinis stendas. Tai yra paprastasis ąžuolas (*Quercus robur L.*), apie 700 metų amžiaus, 20,0 m aukščio. 1,3 m aukštyje yra 6,62 m kamieno apimties.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Gamtos paveldo objektai Kupiškio rajone
Šumeno sritis

**Šumeno sritis** () – sritis šiaurės rytų Bulgarijoje. Pavadinta pagal srities administracinį centrą – Šumeną. 3389,7 km² teritorija padalinta į 10 savivaldybių. 2011 m. duomenimis, srityje gyveno 180 528 gyventojai.

Sritis šiaurėje ribojasi su Silistra, šiaurės rytuose su Dobriču, rytuose su Varna, pietuose su Burgasu, pietvakariuose su Slivenu, vakaruose su Tergovište bei šiaurės vakaruose su Razgradu.

## Miestai
Veneco kaimas, Virbica, Chitrino kaimas, Kaolinovas, Kaspičanas, Nikola Kozlevo kaimas, Novi Pazaras, Preslavas, Smedovas, Šumenas.

## Tautinė sudėtis
Iš 180 528 srities gyventojų (2011 m. duomenys), 167 952 žmonės identifikavo save kaip:

* bulgarai: 99 446 (59,21 %)
* turkai: 50 878 (30,29 %)
* čigonai: 13 847 (8,24 %)
* kitos tautybės: 3 781 (2,25 %)
Alidas

**Alidas** – ugnikalnis Eritrėjoje, Šiaurės Raudonosios Jūros regione. Tipas – stratovulkanas, aukščiausias taškas iškilęs 904 m virš jūros lygio. Stūkso Raudonosios jūros pakrantės vakaruose.

Ugnikalnis susidaręs iš nuosėdinių uolienų, kurių paviršius padengtas bazaltu ir riolitu. Riolito laukai daugiausia plyti ugnikalnio šiaurės vakarų ir pietryčių pusėje. Vulkaniniai reiškiniai ugnikalnio apylinkėse prasidėjo pleistoceno epochoje. Tai patvirtina į paviršių išsiveržusi riolitinė pemza. Išsiveržimas buvo Plinijaus tipo. Sukietėjusi lava, kuri yra netoli ugnikalnio, sustingo dabartinės epochos ugnikalnio aktyvumo laikotarpiu, kuris vyko šiaurės vakarinėje ugnikalnio pusėje. Pradžioje ugnikalnio padas buvo po vandeniu. Vietovėje, netoli ugnikalnio, buvo daug mažų kraterių ir nedidelių vulkaninių kūgių iš kurių veržėsi lava.

Dabartiniu metu netoli ugnikalnio yra gana daug fumarolių. Vyksta aktyvūs šiluminiai reiškiniai.

## Šaltiniai
Barčis

**Barčis** () – anksčiau Pietų Azijoje paplitusi pėstininkų ietis mediniu ietikočiu (dažna XVI a.), su aštriu antrojo galo antgaliu.

Barčiai tapo itin populiarūs XVII a. pradžioje besiformavusioje marathų valstybėje. Ji buvo lengvesnė nešioti ir lengviau pagaminama. Įgudęs ietininkas (*bhalaeet*) galėjo apsiginti barčiu nuo sunkiojo pėstininko. Kertamaisiais ir duriamaisiais išpuoliais jis galėdavo padaryti daug žalos jį apsupusiems kalavijininkams. Žinoma, kad barčius naudojo marathų vado *Sadashivrao Bhau* kariai paskutinėje trečiojo Panipato mūšio stadijoje.

Barčio variantas yra *balamas* () – svaidomoji ietis, efektyviai naudota prieš pėstininkus ir kavaleristus.
Ginklo būgnas

**Ginklo būgnas** – būgno pavidalo šaunamojo ginklo detalė, atliekanti dvi funkcijas – dėtuvės ir šovinių „lizdyno“. Tai viena pagrindinių revolverio ar kito revolverinio tipo ginklo (šautuvo, granatsvaidžio, patrankos) detalių.

## Revolverių būgnai
Būgne būna išilginiai kanalai (šovinių lizdai), į kuriuos dedami šoviniai (senoviniuose revolveriuose – užtaisai). Pasisukant būgnui šovinių lizdai pozicionuojami taip, kad lizdo išilginė ašis sutaptų su vamzdžio išilgine ašimi. Tuo momentu ginklas būna paruoštas šūviui.

Būgnai gali būti:
* Išimami. Įdedant šoviniais užtaisytą būgną ginklas sparčiau paruošiamas šaudymui.
* Atverčiami. Būgnas atverčiamas į šoną. Tada iš jo išimamos iššautos tūtelės ir dedami nauji šoviniai. Paspartinimui paprastai naudojamos mėnuliškos ir pusmėnuliškos apkabos.
* Neatverčiami. Būgnas lieka vietoje, šoviniai dedami po vieną. Pvz., ''naganas''.


Vaizdas:Moonclips.jpg|Mėnuliška ir pusmėnuliška revolverių apkabos
Vaizdas:Smith & Wesson Model 617.jpg|Atverstas būgnas .22 Long Rifle šoviniams.
Vaizdas:M32 Grenade Loading.jpg|40 mm grantasvaidžio šovinys dedamas į MGL granatsvaidžio atverstą būgną


## Kitų ginklų būgnai
Būgnus gali turėti ir kiti šaunamieji ginklai, naudojantys revolverinį principą – revolveriniai šautuvai, revolveriniai rankiniai granatsvaidžiai (pvz., RG-6), revolverinės patrankos.

## Nuorodos
Elizabetas

**Elizabetas** () – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Naujojo Džersio valstijos šiaurės rytuose. Juniono apygardos administracinis centras. Įsikūręs prie Atlanto vandenyno Niuarko įlankos, šiaurėje ribojasi su Niuarku. 2010 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, turėjo 124 tūkst. gyventojų.

Uostamiestis, vystoma mašinų, chemijos pramonės.

## Istorija
Gyvenvietę kaip Elizabettauną (*Elizabethtown*) 1664 m. įkūrė naujakuriai iš Anglijos. Miestelis buvo pirmasis Niu Džersio valstijos administracinis centras. JAV pilietinio karo metu Elizabetą nuolat puldinėjo britų pajėgos, apsistojusios Manhatane ir Steiteno saloje. 1855 m. suteiktas miesto statusas.

## Miestai partneriai
Elizabetas palaiko ryšius su:
*  Ribera, Italija
*  Kitamis, Japonija (nuo 1969 m.)

## Šaltiniai
Antakalnio dvaras

**Antakalnio dvaras** – dvaras, buvęs Antakalnyje, Vilniuje.

## Istorija
XVIII a. teritorija priklausė Šv. Petro ir Povilo Laterano kanauninkų vienuolynui.

XVIII a. antroje pusėje pastatyta vasaros rezidencija su didžiuliu (beveik 3 hektarų) reguliariai suplanuotu parku.

XIX a. pradžioje čia veikė garsi *Tivoli* smuklė.

## Šaltiniai ir nuorodos
* Dvaro sodyba (Kultūros vertybių registras)
Irvingas

**Irvingas** () – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Teksaso valstijos šiaurėje. Išsidėstęs į šiaurės vakarus nuo Dalaso, jo priemiestis. 2010 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, turėjo 216 tūkst. gyventojų.

Mieste įsikūrusi pagrindinė „ExxonMobil“ būstinė. Yra tarptautinis oro uostas.

## Istorija
Irvingą 1903 m. įkūrė J.O. „Otto“ Schulze ir Otis Brown. Manoma, kad pavadintas rašytojo Vašingtono Irvingo garbei. 1914 m. suteiktas miestelio statusas, Otis Brown tapo pirmuoju meru. 1952 m. suteiktos miesto teisės.

XX a. 6-ajame dešimtmetyje tapo regiono pramonės centru. 1956 m. atidarytas Dalaso universitetas. XX a. 7-ajame dešimtmetyje miesto gyventojų skaičius pasiekė 45 000.

## Šaltiniai
Irvinas (JAV)

**Irvinas** () – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Kalifornijos valstijos pietvakariuose, Orindžo apygardoje. Įsikūręs apie 60 km į pietryčius nuo Los Andželo (priklauso jo aglomeracijai). 2010 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, turėjo 215 tūkst. gyventojų. Per miestą teka *San Diego Creek* upė.

Veikia Kalifornijos universitetas Irvine (UCI), Konkordijos universitetas.

## Istorija
Teritorijoje gyventa tongva indėnų genties. 1769 m. čia lankėsi ispanų keliautojas Gasparas de Portola (*Gaspar de Portolà*). Buvo įkurta fortų, apsistojo ispanų misionieriai.

1821 m. Meksikai atgavus nepriklausomybę nuo Ispanijos, šioje vietovėje buvo atgautos žemės, išvaryti misionieriai, žemę pradėta dalinti Meksikos piliečiams. Po Meksikos-JAV karo teritorija perėjo JAV valdžion.

Apie XIX a. 7-ąjį deš., teritoriją išpirko Benjamin ir Thomas Flint, Llewellyn Bixby bei James Irvine (kurio vardu pavadinta gyvenvietė) ir įkūrė avių rančas. Pastarasis perpirko žemę iš kitų ir prijungė prie savo valdų. Prie jo sūnaus vietovė išaugo į ūkininkų bendruomenę (auginta miežiai, lima pupelės, alyvuogės, smidrai, braškės ir apelsinai). 1888 m. per vietovę buvo nutiestas Santa Fė geležinkelis, iš ūkininkų bendrijos susiformavusi gyvenvietė buvo pavadinta Maifordu (*Myford*), Irvino sūnaus vardu. 1914 m. miestelis pervadintas į Irviną.

1965 m. atidarytas Kalifornijos universitetas Irvine. 

## Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Irvinas yra užmezgęs partnerystės ryšius:

*  Cukuba, Japonija
*  Taojuanas, Taivanas
*  Hermosiljas, Meksika

## Šaltiniai
Askijos kapas

**Askijos kapas** – Malio mieste Gao esanti kapavietė, kurioje, kaip manoma, palaidotas pirmasis Songajaus imperijos valdovas Askija Mohamadas I (mirė 1538 m.). Statinys yra tipiškų Sahelio architektūros bruožų – laiptuotos piramidės formos, pastatytas iš molio, apsmaigstytas virbais, apsuptas molinės tvoros. Aukštis – 17 m.

Pasakojama, kad imperatorius Askija, atlikęs hadžą, grįždamas iš Mekos su savimi atsigabeno karavanų vilkstinę molio iš švenčiausios musulmonų vietos, iš kurio nurodė pastatyti kapą. Pagrindiniame Askijos kape palaidotas vienas imperatorius, tačiau aplink yra mažesnių kapaviečių, kuriose palaidoti kiti Askijų dinastijos asmenys. Į Askijų kompleksą taip pat patenka dvi Sahelio stiliaus mečetės.

Kaip ir kitus molinius architektūros paminklus, Askijos kapą nuolat tenka restauruoti. 2000 m. komplekse įrengta elektra. 2004 m. Askijos kapo kompleksas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą kaip ankstyvosios Sahelio architektūros, vėliau išplitusios po visą regioną, pavyzdys.

## Susiję pasaulio paveldo objektai
* : Maklio istoriniai paminklai (1981)
* : Tadžmahalas (1983)
* : Humajuno kapas (1993)
* : Chodžos Achmedo Jasavio mauzoliejus (2003)
* : Šeicho Safi ad-Dino chanaka ir šventyklų ansamblis Ardabilyje (2010)
Gao

**Gao** () – miestas rytiniame Malyje, Sahelyje, Nigerio pakrantėje, 320 km į rytus nuo Timbuktu. Gao regiono centras. Keliai į Kidalį, Moptį, Niamėjų. Veikia keltas į Kulikorą, valtys plaukioja į Buremą. Svarbus prekybinis, žemdirbystės centras. Užliejamame Nigerio slėnyje auginami kviečiai, ryžiai, daržovės. Maisto, tekstilės pramonė.

Gao būdinga tradicinė Sahelio architektūra. Yra XV a. Askijos kapas (pasaulio paveldo objektas), kelios mečetės, kapinės. Šalia miesto yra vaizdinga „rausvoji kopa“. Gao gyventojai yra daugiausia songajai, taip pat gyvena bozai, tuaregai, fulbiai.

## Istorija

Gao nuo senovės laikų buvo vienas svarbiausių Transsacharinės prekybos centrų. Arabų šaltiniuose (Chorezmio, Jakubio veikaluose) miestas minimas nuo IX a. kaip * Al-Kawkaw* – didžiausias Sudano krašto miestas. Rašoma, kad per * Al-Kawkaw* ėjęs prekybinis kelias tarp Egipto ir Senovės Ganos. Jau X a. jį valdė musulmonai. Senasis Gao miestas buvo keli kilometrai nuo dabartinio ir siejamas su *Gao-Saney* archeologine vietove.

XIII a. Gao valstybė žlugo ir tapo Malio imperijos dalimi. 1353 m. Gao aplankė Ibn Batuta. XIV a. Suni dinastija sukilo prieš Malio imperiją, ir, nors maliečiai sukilimą numalšino, XV a. songajai visgi įkūrė Songajaus imperiją su sostine Gao. Pirmasis jų valdovas buvo Askija Mohamadas I, kurio sukurta imperija buvo didžiausia visoje Vakarų Afrikoje. Leo Africanus aprašė Gao kaip svarbų prekybinį centrą, kuriame buvo prekiaujama vergais, duona, mėsa, ryžiais, moliūgais, melionais, agurkais. Manoma, kad XVI a. Gao gyveno ~45 tūkst. gyventojų.

1591 m. maurai nusiaubė Songajaus imperiją – jai žlugus, politinis ir prekybinis regiono centras persikėlė į Timbuktu. Gao sunyko iki kaimo ir vėl išaugo tik valdant prancūzams.

2012 m. įvykus Tuaregų sukilimui, Gao buvo paskelbtas Azavado valstybės sostine. Vėliau miesto kontrolę perėmė džihadistai, o 2013 m. sausį jungtinės Malio–Prancūzijos pajėgos sugrąžino Malio valdžią mieste.


File:GaoPirogeNiger1990.jpg|Pirogos Nigerio pakrantėje
File:Tombeau dAskia in Gao by David Sessoms.jpg|Askijos kapas
File:La Dune Rose.jpg|Rausvoji kopa
Menaka (Malis)

**Menaka** () – miestas rytų Malyje, Gao regione, Sahelyje, netoli Nigerio sienos, prie Ezgeureto vadžio. Apskrities centras. Keliai į Niamėjų, Kidalį, Abalą. Menakoje gyvena daugiausia tuaregai, priklausantys Ivelemedano klanui. Verčiamasi daugiausia prekyba.

Menaka garsėja kaip vienas pagrindinių tuaregų sukilimų centrų. Čia tebėra praktikuojama vergovė.
Tuaregų kalbos

**Tuaregų kalbos** arba ***tamašekas*** (ⵜⴰⵎⴰⵌⴰⵆ = *Tamasheq, Tamajaq, Tamahaq*) – grupė kalbų, priklausančių semitų-chamitų kalbų šeimai, berberų kalbų grupei. Vartojamos dykumų klajoklių tuaregų, gyvenančių vakarinėje Sacharos dalyje: Malyje, Nigeryje, Alžyre, mažiau Libijoje, Burkina Fase, Čade. Kalbančiųjų skaičius – apie 1,2 mln. žmonių.

Dažnai tuaregų kalbos laikomos vienos tuaregų kalbos tarmėmis. Išskiriamos šios tuaregų tarmės:
* tamahakas [thv] – šiaurės tuaregų kalba, vartojama Kel Adžero ir Kel Achagaro klanų Alžyre, Libijoje, Nigeryje;
* tamašekas [taq] – pagrindinė tuaregų tarmė, vartojama Adrar Iforase, Timbuktu;
* tajartas arba Ayro tamadžekas [thz] – vartojama Kel Ayro klano Ayro kalnuose (Nigeris);
* tavelemetas [ttq] – Ivelemedeno klano kalba, vartojama rytų Malyje, Nigeryje, Burkina Fase.

Tetsereto kalba, vartojama Nigeryje gyvenančios Ait Avari genties nelaikoma tuaregų kalba, nors jos vartotojai yra tuaregai.

Tuaregų kalba užrašoma įvairiai: tradicinis jos raštas yra tifinagas, tačiau daug kur, ypač medresėse, musulmoniškose mokyklose rašoma arabišku raštu, Malyje diegiamas lotynų raštas.

Malyje vartojama tuaregų abėcėlė:
Aa Ăă Bb Dd Ḍḍ Ee Ǝә Ff Gg Ɣɣ Hh Ḥḥ Ii Jj Kk Ll Ḷḷ Mm Nn Ŋŋ Oo Qq Rr Ss Ṣṣ Šš Tt Ṭṭ Uu Ww Xx Yy Zz Žž Ẓẓ ʔ


## Nuorodos
* 
* Tuaregų gramatika, žodynas į prancūzų k.
Nara (Malis)

**Nara** () – miestas Malyje, Kulikoro regione, į šiaurę nuo Murdijos, 37 km nuo Mauritanijos sienos. Apskrities centras. Keliai į Kulikorą, Nioro de Sahelį, Nioną, Nemą.

## Istorija

Senovėje miestas pateko į Vagadu karalystę.
Nionas (Malis)

**Nionas** () – miestas Malyje, Segu regione, į šiaurę nuo Segu, prie Sahelio kanalo (atšaka nuo Nigerio). Apskrities centras. Keliai į Segu, Narą, Timbuktu. Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu. Mieste yra Niono didžioji mečetė (pastatyta 1945 m., Sahelio architektūros stiliaus).
Bugunis

**Bugunis** () – miestas pietų Malyje, Sikaso regione, Vasulu kultūriniame regione, prie Baulės upės, 170 km į pietryčius nuo Bamako. Apskrities centras. Keliai į Bamaką, Sikasą, Kankaną. Svarbus medvilnės auginimo ir apdirbimo centras.

Bugunyje gyvena daugiausia fulbiai ir bambarai.

Netoli miesto yra Bugunio-Fulabulos saugomas miškas.
Vasulu

**Vasulu** () – istorinis regionas Vakarų Afrikoje. Apima pietų Malį, šiaurės vakarinę Dramblio Kaulo Kranto ir rytinę Gvinėjos dalis, teritoriją į rytus nuo Sankaranio, į pietus nuo Nigerio upių. Svarbiausi regiono miestai yra Janfolila ir Bugunis (Malyje).

Krašte gyvena mandinkai, fulbiai ir bambarai. Senieji šio krašto gyventojai yra mandinkai, bet XVIII a. čia atsikėlė daug fulbių, atsinešusių islamą. Vasulu žymus savo muzikinėmis tradicijomis.

XIX a. pab. čia trumpai gyvavo Vasulu imperija, vadovaujama prancūzų kolonistams besipriešinusio mandinkų vado Samori Ture.
Bani (upė)

**Bani** () – upė centriniame Malyje; Nigerio dešinysis intakas. Susidaro susiliejus Baulės ir Bagoės upėms, kurios abi prasideda Dramblio Kaulo Krante. Bani teka į šiaurės rytus, lygiagrečiai Nigerio upei. Bani ir Nigerio tarpupyje plyti pelkynės, esančios Nigerio vidinės deltos dalimi. Įteka į Nigerį ties Mopčiu.

Ilgis su Baulės upe – 775 km.

Upės vandens režimas labai netolygus – Bani vandeningiausia būna nuo rugpjūčio iki gruodžio (liūčių laikotarpiu), o likusią metų dalį būna nusekusi. Bani vanduo plačiai naudojamas laukų drėkinimui, įrengtos Talo ir Dženės užtvankos.

Svarbiausi miestai prie Bani – Sanas, Dženė, Moptis.

## Šaltiniai
Tergovištės sritis

**Tergovištės sritis** () – sritis šiaurės rytų Bulgarijoje. Pavadinta pagal srities administracinį centrą – Tergovištę. 2558,5 km² teritorija padalinta į 5 savivaldybes. 2011 m. duomenimis, srityje gyveno 120 818 gyventojų.

Tergovištės sritis šiaurėje ribojasi su Razgradu, rytuose su Šumenu, pietuose su Slivenu, vakaruose su Veliko Tirnovu bei šiaurės vakaruose su Rusės sritimi.

## Miestai
Tergovištė, Popovas, Omurtagas, Antonovas, Opaka.

## Tautinė sudėtis
Iš 120 818 srities gyventojų (2011 m. duomenys), 106 800 žmonės identifikavo save kaip:

* bulgarai: 58 371 (54,65 %)
* turkai: 38 231 (35,80 %)
* čigonai: 7 767 (7,27 %)
* kitos tautybės: 2 431 (2,28 %)
Taudenis

**Taudenis** () – gyvenvietė Malio šiaurėje, Tombuktu regione, Sacharos dykumoje, Taudenio baseine, 750 km į šiaurę nuo Timbuktu. Druskos gavybos centras. Tai yra viena karščiausių ir sausiausių vietų pasaulyje (vidutinė temperatūra 29 °C, liepą pakyla iki 49 °C, vidutinis kritulių kiekis 0,71 mm).

Gyvenvietė yra labai atokiame, sunkiai pasiekiamame Sacharos regione (Tanezrufte), kelių šimtų kilometrų spinduliu aplink nėra jokių gyvenviečių. Taudenio ir Tagazos druskos kasyklos minimos nuo 1586 m. Taudenyje XX a. pr. tebuvo nedidelis ksaras bei šulinys. Druska išgaunama iš buvusio ežero dugno. Nuėmus molingą sluoksnį, laužiami druskos luitai, sveriantys ~30 kg. Palaipsniui senkant druskos telkiniams, gavyba vykdoma vis toliau nuo ksaro (1906 m. – už 3 km, dabar – už 9 km). Druskos luitai gabenami dykuma per Arauaną į Timbuktu. Tradiciškai druska gabenama kupranugarių karavanais (vadinamais *azalai*), nors dabar bandoma gabenti ir automobiliais.

1969–1988 m. Taudenyje veikė kalėjimas, kuriame buvo kalinami politiniai Moussa Traoré režimo priešininkai. Kaliniai buvo verčiami dirbti druskos kasyklose, daug jų dėl sunkių sąlygų mirė.
Akmenytės šaltinis

**Akmenytės šaltinis** – šaltinis, srūvantis kairiajame Lėvens krante, apie 0,7 km žemiau Kupiškio tvenkinio pylimo, šalia P. Matulionio gatvės. Akmenytės šaltinis yra vietinės reikšmės hidrogeologinis gamtos paveldo objektas Kupiškyje, atspindintis šio krašto gamtinę įvairovę. Objektą žymi informacinis stendas.

1951-1952 m. Kupiškio miesto gelmės buvo tirtos giliais gręžiniais, kurie pasiekė viršutinio devono Šventosios svitos uolienas. Šis šaltinis sruvena iš 88,31 m gylio, tuomet išgręžto gręžinio žiočių. Prieš tai šaltinis tryško iš maždaug 3 m ilgio ir 1,5 m pločio duburio, įsiterpusio į Lėvens upės krantą, ir vos kelių metrų ilgio upeliu įsiliejusio į upės tėkmę.

Akmenytės pavadinimas kilęs dėl gausaus akmenų kiekio šioje vietovėje. Pasak senolių pasakojamos legendos, šiose vietose velnias nešėsi ant kupros akmenis, kuriuos ir išbarstė Akmenytės pievose. 2023 m. įtrauktas į Kupiškio rajono lankytinų vietų sąrašą.

## Vandens savybės
* Vandens pobūdis: hidrokarbonatinis
* Temperatūra: 7°C
* Debitas: 4 l/s
* Bendra mineralizacija: 0,512–0,727 g/l
* Geležies koncentracija: 1,3–2,8 mg/l
* Nitritai ir nitratai: nenustatyta

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Gamtos paveldo objektai Kupiškio rajone
InterTV

**„Inter“** () – nacionalinis ukrainiečių televizijos kanalas, transliuojantis nuo 1996 m. spalio 20 d. Būstinė įsikūrusi Kijeve. Transliuojamų serialų ir televizijos laidų kalba – ukrainiečių ir rusų. 2012 m. duomenimis, „Inter“ kanalas visais atžvilgiais pirmavo pagal tikslines žiūrovų auditorijas.

Kanalas priklauso holdingo grupei „U.A. Inter Media Group“, kuri priklauso Dmitrijui Firtašui. Grupei taip pat priklauso televizijos kanalai „Inter+“, „Enter-film“, „K1“, „K2“, „NTN“, „Zoom“, „Piksel tv“.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Giedrius Staniulis

**Giedrius Staniulis** (g. 1991 m. balandžio 16 d. Kaune) – Lietuvos krepšininkas.

2018 m. vasario pabaigoje pasirašė sutartį iki sezono pabaigos su Kėdainių „Nevėžio“ klubu. 2023 m. birželio pradžioje sugrįžo į Mažeikius. 2024 m. gegužės pabaigoje pratęsė kontraktą su Mažeikių „M Basket-Delamode“ klubu dar vieniems metams. 2025 m. vasario pabaigoje sugrįžo į Šiaulius ir pasirašė sutartį iki sezono pabaigos.

## Šaltiniai
Tomas Lekūnas

**Tomas Lekūnas** (g. 1993 m. balandžio 6 d. Biržuose) – Lietuvos krepšininkas. Žaidžia lengvojo krašto puolėjo pozicijoje.

## Karjera
Nuo 2013 m. atstovauja įvairiems LKL klubams. 2021 m. liepos viduryje pasirašė dvejų metų sutartį su Utenos „Juventus“ klubu.  

## Pasiekimai
Europos jaunučių (iki 16 metų) vicečempionas (2009 m.)

Basketnews.lt atliktoje apklausoje liko antras tarp didžiausių verksnių LKL lygoje. (2021 m.).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* T. Lekūno profilis basketnews.lt
* T. Lekūno profilis lkl.lt
Veliko Tirnovo sritis

**Veliko Tirnovo sritis** () – sritis šiaurės Bulgarijoje. Administracinis centras – Veliko Tirnovas. 4 662 km² teritorija padalinta į 10 savivaldybių. 2011 m. duomenimis, srityje gyveno 258 494 gyventojai.

Sritis šiaurėje ribojasi su Rumunija, šiaurės rytuose su Rusės sritimi, rytuose su Tergovište, pietryčiuose su Slivenu, pietuose su Stara Zagora, pietvakariuose su Gabrovu, vakaruose su Loveču bei šiaurės vakaruose su Pleveno sritis.

## Miestai
Elena, Gorna Oriachovica, Laskovecas, Pavlikeniai, Polski Trambešas, Stražica, Suchindolas, Svištovas, Veliko Tirnovas, Zlatarica.

## Tautinė sudėtis
Iš 258 494 srities gyventojų (2011 m. duomenys), 233 992 žmonės identifikavo save kaip:

* bulgarai: 211 353 (90,32 %)
* turkai: 15 709 (6,71 %)
* čigonai: 3 875 (1,65 %)
* kitos tautybės: 3 055 (1,31 %)
Mikalojaus Daukšos ąžuolas

:*Apie to paties pavadinimo saugomą ąžuolą [[Betygala|Betygaloje]] žr. [[Mikalojaus Daukšos ąžuolas (Betygala)]]*

**Mikalojaus Daukšos ąžuolas** (*Daukšos ąžuolas*) – išskirtinio amžiaus ąžuolas, augantis Kėdainių  miesto šiaurinėje dalyje, Babėnuose. Ties M. Daukšos g. 43 pastatyta nuoroda link ąžuolo (0,1 km). 1999 m. lapkričio 3 d. paskelbtas valstybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu. 

Šis medis – seniausias Kėdainiuose, susijęs su istorine asmenybe. Pasakojama, kad apie XVI a. vidurį jį sodino lietuvių raštijos pradininkas Mikalojus Daukša, nes jis auga netoli jo buvusios gimtosios sodybos. Prie kamieno įtaisyta jam skirta memorialinė lenta. Greta nuo XIX a. pirmosios pusės iškilusios buvusio Babėnų kaimo kapinaitės.

## Duomenys

Kėdainių miesto ąžuolo aukštis – 18,0 m, kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – 5,4 m, medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (*Quercus robur L.*). 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Gamtos paminklai Kėdainių rajone 
* Kalbos šventė prie Daukšos ąžuolo
100 šautuvų

**100 šautuvų** ()  – 1969 m. JAV sukurtas ir Ispanijoje nufilmuotas vesternas apie Meksikos revoliuciją pagal rašytojo Roberto MacLeondo romaną „The Californio“.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Jim Brown – Ledekeris 
* Raquel Welch – Sarita
* Burt Reynolds – Džo Herera
* Fernando Lamas – generolas Verdungo
* Dan O'Herlihy – Styvenas Grimes
* Michael Forest – Humara 
* Aldo Sambrell – seržantas Paletesas
* Alberto Dalbés – tėvas Franciskas

## Turinys

Juodaodis įstatymo sergėtojas Ledekeris keliauja po Meksiką, ieškodamas Džo Hereros: pusiau indėno, pusiau baltojo, iš banko Fynikse pagrobusio 6 tūkstančius dolerių. Džo įkliūna generolo Verdungo žmonėms ir šie ketina jį sušaudyti. Pasirodęs Ledekeris mėgina įkalbėti jį paleisti, tačiau Meksikoje jo įgaliojimai nieko verti ir šis kartu su Džo yra pastatomi prie sienos egzekucijai. Šiai nespėjus įvykti, miestelis užpuolamas indėnų bei revoliucionierių ir Džo su Ledekeriu pavyksta pabėgti. Kalnuose prie judviejų prisijungia Sarita – indėnė, kurios tėvą nužudė kareiviai, – o Ledekeris, sužinojęs, kad už pagrobtus pinigus Džo ketina nupirkti engiamiems indėnams 100 šautuvų, ima abejoti savo teisingumu ir galiausiai nutaria jiems padėti.

Trijulė atgabena šautuvus vietiniam generolui, tačiau šis prieš dieną žuvo mūšyje ir Ledekeris prieš savo norą paskelbiamas naujuoju vadu. Šiam sukūrus planą, indėnai užgrobia šarvuotą traukinį ir šio pagalba įsiveržia į miestą, kad susidorotų su generolo Verdungo kariuomene.
Beta C-Mag

***Beta C-Mag*** – dvibūgnė šaulių ginklų dėtuvė, kurioje telpa 100 šovinių, kurių kalibras 5,56×45 mm, 7,62×51 mm NATO ar 9×19 mm Parabellum. Dėtuves gamina kompanija *Beta Company*.

Dėtuvės konstruktorius Džimas Salivenas. Pavadinimas *C-Mag* yra santrumpa iš *century magazine* 'šimtinė dėtuvė' (turima omenyje 100 šovinių talpa). Dėtuvė patentuota (JAV patentas Nr. 4658700).

Dėtuvės *Beta C-Mag* variantas automatiniam šautuvui M16 yra JAV kariuomenės ginkluotėje.

## Konstrukcija

Dėtuvę sudaro du būgnai, kiekvienas 50 šovinių talpos. Naujausios modifikacijos dėtuvės iš šaulio pusės turi permatomą plastikinę sienelę, kad šaulys matytų, ar dėtuvėje yra šovinių.
Dėtuvė *Beta C-Mag*, užtaisyta 5,56×45 mm šoviniais, sveria 2,1 kg, o 7,62×51 mm NATO šoviniais – 4,77 kg. Tuščios dėtuvės masė yra 1 kg, nepriklausomai nuo naudojamų šovinių kalibro.

Dėtuvę sudaro du komponentai:
* dvibūgnė šovinių talpykla () – universali, tinka visiems šovinių kalibrams (5,56×45 mm, 7,62×51 mm NATO ar 9×19 mm Parabellum).
* tiekimo šulinėlis (tiekimo sąranka, ) – šis elementas kiekvienam kalibrui skirtingas. Atlieka adapterio funkciją.

Dėtuvės viduje yra tam tikras skaičius pseudošovinių, kurie yra dėtuvės veikimui svarbi dalis. Jie veikia kaip savotiškas tarpinis stūmoklis. Straipsnio dešinėje pusėje pateiktose schemose juodi skrituliukai vaizduoja pseudošovinius, raudonas – viršutinį pseudošovinį, rusvi – šovinius. Žydri – spyruoklių stumtuvus, kurie stumia pseudošovinius, o šie – tikruosius šovinius.
Viršutinio pseudošovinio viršutinė pusė nusklembta, kad iššovus paskutinį šovinį ginklo spyna netrukdoma pasiektų priekinę padėtį. Pseudošovinių skaičius priklauso nuo ginklo kalibro ir markės.

Dėtuvę užpildant šoviniais pirmą šovinį pro šulinėlio žiotis įspaudžia gilyn ir pastumia pseudošovinius žemyn. Įstumiant vis daugiau šovinių šulinėlyje buvę pseudošoviniai apačioje pasiskirsto į abu šonuose esančius būgnus, kur su iš paskos slenkančiais šoviniais išsidėsto dviem koncentrinėmis eilėmis.

Šaudymo metu spyruoklių varomi abiejų būgnų rotoriai stumia šovinius link šulinėlio, kuriame jie sudaro dvieilę rikiuotę. Joje viena šovinių eilė būna iš dešiniojo būgno, antra – iš kairiojo.

## Ginklai, kuriems tinka ''C-MAG'' dėtuvės
### [[9×19 mm Parabellum]]

* Colt 9mm SMG
* Heckler & Koch MP5
* Uzi
* Glock

### [[5.56×45mm NATO]]

* FN Minimi
* M249
* Ultimax 100
* AR-15
* FN SCAR
* Heckler & Koch G36
* Heckler & Koch HK33 / 53
* Heckler & Koch HK416
* Heckler & Koch HK 93
* Heckler & Koch XM8
* M4
* M16
* Ruger Mini-14
* SA80
* SIG SG550 / 551 / 552 / 553 / 556
* Steyr AUG

### [[7.62×51mm NATO]]

* AR-10
* FN FAL
* Heckler & Koch HK91
* Heckler & Koch G3
* M1A rifle
* M14 rifle

## Galerija

Vaizdas:Evers magazines loader (MP5).svg|Pistoleto kulkosvaidžio MP5 dėtuvių užtaisytuvas. Naudojamas *C-Mag* užtaisyti. 
Vaizdas:Beta C Mag 002.jpg|Senesniosios konstrukcijos šautuvo AR15 dėtuvė *C-Mag*. Neturi skaidrios sienelės.


## Nuorodos
Zolitūdės tragedija

**Zolitūdės tragedija** – „Maxima“ prekybos centro stogo įgriuvimas, įvykęs 2013 m. lapkričio 21 d. 18:00 val. Zolitūdės mikrorajone Rygoje. Patvirtinta 54 žmonių, įskaitant 3 ugniagesius, mirtis, dar 35 buvo gydomi ligoninėje dėl sužeidimų. Iš 54 aukų – 51 Latvijos, 1 – Armėnijos, 2 – Rusijos piliečiai. Tai pati pražūtingiausia katastrofa Latvijoje nuo 1950 m., kai nuskendus garlaiviui „Majakovskis“ žuvo 147 žmonės.

Pastatas buvo užbaigtas tik 2 metus prieš sugriuvimą, 2011 m. lapkričio 3 d.; pastatytas kompanijos „Re&Re“. Užėmė 4750 m² plotą ir kainavo 1,4 mln. eurų. Beveik visą Rygoje sugriuvusio prekybos centro „Maxima“ pastatą valdė UAB „Tineo“, kurios savininku buvo vienas „Vilniaus prekybos“ akcininkų Nerijus Numavičius.

Po tragedijos iškeltoje byloje nukentėjusiaisiais pripažinti 263 asmenys, reikalaujama kompensacijų suma − 155 mln. eurų, kaltinimai pateikti devyniems asmenims. Tarp griūties priežasčių nurodomos pastato projektavimo klaidos.

## Mirtys

2013 m. lapkričio 24 d. buvo paskelbtas žuvusiųjų sąrašas. Iš žuvusiųjų trys ugniagesiai gelbėtojai žuvo bandydami gelbėti žmones po pirmosios griūties.

## Reakcijos
Apie centro griūtį pranešė didžiausi pasaulio žiniasklaidos kanalai BBC, CNN. Iškart po katastrofos didžiausias šalies socialinis portalas Draugiem.lv ir Delfi savo pagrindiniuose puslapiuose užsidėjo juodą kaspiną. Kitą dieną ir Lietuvos spaudoje pasirodė straipsnių, kuriuose išreiškiama užuojauta Latvijai.

Latvijoje paskelbtas trijų dienų gedulas (nuo lapkričio 23 iki 25 d.). Užuojautą išreiškė kaimyninių valstybių – Lietuvos, Estijos ir Rusijos – lyderiai ir vyriausybės, Estijoje ir Lietuvoje gedulo diena paskelbta lapkričio 24 d. (sekmadienis). Užuojautos žinutę Latvijai ir jos žmonėms nusiuntė ir Europos Komisijos prezidentas José Manuel Barroso, Vatikanas pareiškė esąs nuliūdintas katastrofos ir melsis už aukas ir jų artimuosius.

2013 m. lapkričio 27 d. Latvijos vyriausybė prisiėmė politinę atsakomybę dėl centro griūties, ministras pirmininkas Valdis Dombrovskis atsistatydino iš pareigų. „Maxima Latvija“ vadovas Gintaras Jasinskas viešai pareiškė, kad jis nejaučia kaltės dėl nelaimės. Tai sukėlė Latvijos visuomenės nepasitenkinimą, Lietuvos ambasadorius Latvijoje buvo iškviestas pasiaiškinti dėl Lietuvos bendrovės vadovo veiksmų, vėliau G. Jasinskas buvo atleistas iš pareigų. Lietuvos užsienio reikalų ministras Linas Linkevičius Lietuvos žmonių ir valdžios vardu išreiškė apgailestavimą dėl G. Jasinsko žodžių. „Maxima Group“ valdybos narys Ignas Staškevičius gruodžio 3 d. viešai atsiprašė už tragediją.

## Atminimas

Minint antrąsias tragedijos metines, 2015 m. lapkričio 21 d. Rygoje prie „Maximos“ atidengtas laikinasis paminklas aukoms atminti. Išleista atminimo knyga.

## Šaltiniai
Švenčiuliškių pušis

**Švenčiuliškių pušis**  – valstybės saugomas medis, gamtos paveldo objektas. Pušis auga Panevėžio rajone, Krekenavoje, kairiajame Nevėžio upės slėnio pakraštyje ties Švenčiuliškių kaime buvusiomis Krekenavos žydų bendruomenės kapinaitėmis. Medis įtrauktas į Saugomų teritorijų valstybės kadastrą 2012 m. birželio 22 d.

## Aprašymas

Krekenavos regioniniame parke kerojančios pušies amžius yra gerokai daugiau nei 100 metų. Jos aukštis siekia virš 20 m, o kamieno apimtis – per 3,5 m. Atviroje vietoje augantis medis formuoja plačią, netaisyklingos formos lają, turi itin storas, įvairiai išsiraičiusias šakas.

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Švenčiuliškių pušis – valstybės saugomas gamtos paveldo objektas
Malio demografija

Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **[[Malis|Malio]] demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 15 968 882 (2013 m. apskaičiavimai)

**Struktūra pagal amžių:**
* *0-14 m.:* 47,7 %
* *15-64 m.:*49,3 %
* *65 m. ir vyresni:* 3 % (2013 m. apsk.)
 
**Gyventojų amžiaus [[mediana]]:**
* *bendras:* 16 m.
* *vyrų:* 15,4 m.
* *moterų:* 16,6 m. (2013 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** 3,01 % (2013 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 46,06 gimimų/1000 gyv. per metus (2013 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 13,55 mirčių/1000 gyv. per metus (2013 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): -2,41 migrantų/1000 gyv. (2013 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 34,9 % (2011 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** 4,77 % (2010–2015 m. apsk.)

**Lyčių pasiskirstymas**:
* *Gimimo metu:* 1,03 vyro vienai moteriai
* *Jaunesniems nei 15 metų:* 1,01 vyro vienai moteriai
* *15-64 metų:* 0,88 vyro vienai moteriai
* *65 metų ir vyresniems:* 1,01 vyro vienai moteriai
* *Visai populiacijai:* 1,95 vyro vienai moteriai (2013 m. apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 106,49 mirusiųjų/1000 gimimų (2013 m. apsk.)

**[[Vidutinė gyvenimo trukmė]]:**
* *bendra:* 54,55 m.
* *vyrų:* 52,75 m.
* *moterų:* 56,41 m. (2013 m. apsk.)

**15 m. ir vyresnių gyventojų [[raštingumas]]:**
* *bendras:* 33,4 % (2011 m.)
* *vyrų:* 43,1 %
* *moterų:* 24,6 %

## Šaltiniai

* CŽV pasaulio faktų knyga: Malis (angliškai)
Niekšo mirtis

**Niekšo mirtis** ()  – 1977 m. Prancūzijoje sukurtas politinis detektyvas, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko Alenas Delonas.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Alain Delon – Ksavje Marišalis
* Ornella Muti – Valeri
* Klaus Kinski – Nikolas Tomskis
* Stephane Audran – Kristiana
* Mireille Darc – Fransua 
* Maurice Ronet – Filipas Diubua
* Michel Aumont – komisaras Moro
* Julien Guiomar – Fondari

## Turinys

Ksavje Marišalis dirba deputato ir savo draugo Diubua padėjėju. Vieną ankstyvą rytą Diubua atvyksta pas jį ir prisipažįsta nužudęs kitą deputatą Sirano. Pastarasis jau kurį laiką šantažavo Diubua bei kitus valstybės veikėjus ir grasino paviešinti šių korupcinius ryšius. Ksavje prižada patvirtinti draugo alibi, tačiau netrukus situacija ima komplikuotis: policija netiki Diubua, o įvairūs politiniai veikėjai ima spausti Ksavjė dėl paslaptingo Serano dienoraščio, kuriame surašyti įvairių politikų bei visuomenės veikėjų korupciniai įrodymai.

Ksvaje kvočiamas, Diubua prisipažįsta paėmęs dienoraštį ir atidavęs jį saugoti savo meilužei Valeri. Prasideda medžioklė: į Ksavje pasikėsinama, bet jam pavyksta padėti pabėgti Valeri, tuo tarpu Diubua nužudomas savo ofise. Vis daugiau įtakingų žmonių, tarp jų ir paslaptingas užsienietis Nikolas Tomskis, kalbina Ksavje atiduoti arba parduoti dienoraštį, kol dar nevėlu. Ksavje sutinka su viena sąlyga: jam turi būti įvardintas Diubua žudikas...

## Apdovanojimai
Žaidimų pultas

**Žaidimų pultas** – įvesties įrenginys, jungiamas prie žaidimų kompiuterio ir skirtas kompiuteriniams žaidimams valdyti. Vienas iš žaidimų valdymo įrenginių tipų. Žaidimų pultas laikomas dvejomis rankomis ir daugiausia valdomas nykščiais.

Daugelis kompiuterinių žaidimų konsolių valdomos išimtinai žaidimų pultais. Žaidimų pultus taip pat galima naudoti ir valdant asmeninius kompiuterius, paprastai žaidžiant žaidimus, kurie suprojektuoti žaisti su pultu (kaip, pvz., konsolių žaidimai, pritaikyti asmeniniams kompiuteriams). Asmeniniams kompiuteriams skirtų žaidimų pultų pavyzdžiais būtų Asus Eee Stick, Gravis PC, Microsoft SideWinder ir Saitek Cyborg.

Egzistuoja ir tokie žaidimų valdymo įrenginiai, kurie geba emuliuoti kompiuterio klaviatūrą ar pelę. Jie sukurti tam, kad būtų galima apeiti tokių valdymo įrenginių palaikymo kompiuteriuose nebuvimą. Tai pat esti programinė įranga (kaip, pvz., JoyToKey, Xpadder ar Pinnacle Game Profiler), kuri gali atlikti tokią pačią funkciją.

## Konstrukcija
Žaidimų pultą paprastai sudaro krypties valdiklis ir kiti mygtukai, skirti valdyti abejomis rankomis. Kairėje esantys krypčių klavišai paprastai valdomi kairiuoju nykščiu, dešinėje esantys kitos funkcijos mygtukai – dešiniuoju nykščiu. Senesni krypties valdikliai buvo kryžminės formos ir turėjo keturias kryptis (angl. taip pat vadinti *joypad* arba *[[d-pad]]*), bet daugelis modernių pultų papildomai (arba kaip pakaitalą) turi po vieną ar daugiau analoginių kreiptukų.

Kai kurie standartiniai žaidimų pultai palei kraštus taip pat turi papildomus mygtukus, centre įmontuotą „Start“ mygtuką, pasirinkimo ir režimo mygtukus bei nedidelį, vidinį motorą, kuris skleidžia vibraciją ir tokiu būdu sukuria atsakomąją reakciją. Naujausi žaidimų pultai taip pat pasižymi gana sudėtinga integruota operacine sistema, prieiga prie interneto, bevieliu ryšiu.


Vaizdas:Nintendo-Entertainment-System-NES-Controller-FL.jpg|NES pultas
Vaizdas:Sega-Genesis-6But-Cont.jpg|6 mygtukų Sega Genesis pultas
Vaizdas:Sega-Dreamcast-Cont-n-VMU.jpg|Sega Dreamcast pultas su Visual Memory Unit (VMU)
Vaizdas:Xbox-360-Wireless-Controller-White.jpg|Belaidis Xbox 360 pultas
Vaizdas:Wii U controller illustration.svg|Standartinis Wii U pultas su ekranu


## Šaltiniai