open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kločkos

**Kločkos** (t. p. Klodzkos, ) – kilminga LDK giminė, iškilusi XV a.

Kločkos herbą „Ogończyk“ gavo 1413 metais Horodlėje, kaip ir 46 kitos lietuvių didikų šeimos, pagal Horodlės susitarimus.  Ant šalmo – dvi mergiškos Rankos.

Yra išlikusios paminklinės epitafijos Šv. Pranciškaus mažesniųjų brolių konventualų Švč. Mergelės bažnyčoje Vilniuje. 

## Giminės pradininkai
* Michna Kločka – tik minimas
** Jonas Michnaitis Kločka
*** Vaitiekus Jonaitis Kločka – nuo 1493 iki 1499 metų valdė Utenos dvarą
**** Motiejus Jonaitis Kločka (kartais Motiejus Jonaitis Vaitiekaitis Kločka) - Motiejus Vaitiekaitis Kločka (Kłoczkowicz) (-1543) - 1532-1542 m. buvo Vitebsko vaivada, Obolcų bei Valkavisko laikytojas, vadintas , 1542-1543 m. buvo Žemaičių seniūnas
**** Albertas Jonaitis Kločka  - 1499 m. pavadintas Kauno laikytoju, 1500 m. - seniūnu, t. p. Aleksandro Jogailaičio žmonos Elenos dvare turėjo *ochmyster* (*ochmeyster*) pareigas - dvaro magistras. 1492 m. atliko pasiuntinystę į Maskvą, kad pareikalautų atsiteisti už maskvėnų padarytas skriaudas, o 1493 m. – kad sužinotų Maskvos kunigaikščio nusiteikimą dėl dukters Elenos santuokos su Lietuvos kunigaikščiu Aleksandru. 1502 m. – LDK maršalka, Kauno, Belsko seniūnas, karalienės Elenos dvaro viršininkas. Buvo išsiųstas pasiuntiniu į Maskvą derėtis dėl pilių bei abiejų pusių paimtų belaisvių sugrąžinimo ir sąlygų sudaryti amžiną taiką, įskaitant taip pat ir Livoniją. Tą pasiuntinystę atliko 1510 m. Kai, Aleksandrui mirus, Elena tuščiai mėgino sugrįžti į Maskvą, jis su kitais pasirūpino grąžinti ją iš pusiaukelės.
***** Motiejus Vaitiekaitis Kločka – LDK maršalka, Valažino ir Merkinės seniūnas, atliko pasiuntinystes į Maskvą 1528, 1531, 1536 m. 1542 m. paskirtas Žemaičių seniūnu. Mirė 1543 m., kaip matyti iš jo antkapio. Motiejus kartu su žmona Kotryna, Stanislovo Glebavičiaus dukterimi, pastatė ir aprūpino Mendzirečės parapinę bažnyčią Valkavisko apylinkėse, kaip matosi iš jo 1533 ir 1543 m. išduotų raštų.
Vytautas Jonas Lukoševičius

**Vytautas Jonas Lukoševičius** (1937 m. rugsėjo 4 d. Kuršėnuose – 2012 m. kovo 10 d.) – sovietinis Lietuvos žurnalistas, redaktorius, publicistas.

## Biografija
1961 m. Vilniaus universitete baigė žurnalistikos specialybę.

1959–1962 m. laikraščio „Sportas“ korespondentas. 1962–1967 m. žurnalo „Švyturys“ literatūrinis darbuotojas, skyriaus redaktorius. 1967–1974 m. savaitraščio „Gimtasis kraštas“ redaktoriaus pavaduotojas. 1974–1975 m. LKP CK Užsienio ryšių skyriaus instruktorius. 1975–1979 m. ir 1988–1991 m. laikraščių „Moscow News“ ir „Tiesa“ korespondentas Niujorke. 1979–1988 m. Valstybinio televizijos ir radijo komiteto Laidų užsieniui redakcijos vyriausias redaktorius. 1991–1993 m. laikraščio „Lietuvos komersantas“ korespondentas, laikraščio „Nezavisimaja gazeta“ (Maskva) neetatinis korespondentas Lietuvai. Nuo 1993 m. amerikiečių turistinės korporacijos „East/West Tours and Travel Consulting Inc.“ (Niujorkas) direktorius Baltijos šalims.

Pagrindinė rašinių tematika – užsienio, Lietuvos kasdienio ir politinio gyvenimo aktualijos. 

## Bibliografija
* Reemigrantai. – Vilnius: Gintaras, 1971. – 142 p.
* Kolumbo rate ir už jo. – Vilnius: Mintis, 1982. – 207 p.
* Market Parko kronikos ir kitos istorijos: pamfletai. – Vilnius: Mintis, 1983. – 160 p.
* Džeko ir Bobo metai. – Vilnius: Mintis, 1986. – 84 p.

## Įvertinimas
* 1972 m. Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija

## Šaltiniai
Valstybinė teismo psichiatrijos tarnyba

**Valstybinė teismo psichiatrijos tarnyba** – įstaiga, atliekanti teismo psichiatrijos, teismo psichologijos ekspertizes ir teikianti specialisto išvadas pagal prokurorų ir ikiteisminio tyrimo įstaigų pareigūnų užduotis.

## Funkcijos
Įgyvendindama tikslus, vykdo šias funkcijas:
* atlieka teismo psichiatrijos, teismo psichologijos ekspertizes baudžiamajame, civiliniame ir administraciniame procese;
* teikia specialisto išvadas pagal prokurorų ir ikiteisminio tyrimo įstaigų pareigūnų užduotis;
* esant būtinosios psichiatrinės pagalbos indikacijų, ekspertizės atlikimo metu tiriamajam skiria gydymą, o esant kitų sveikatos būklės sutrikimų, siunčia juos į asmens sveikatos priežiūros įstaigas;
* atlieka teismo psichiatrijos ir teismo psichologijos srities mokslinius tyrimus, rengia ir aprobuoja ekspertinio tyrimo metodikas, dalyvauja rengiant mokslines programas;
* rengia teismo psichiatrus ekspertus ir teismo psichologus ekspertus, suteikia jiems teismo psichiatrų ekspertų, teismo psichologų ekspertų kvalifikaciją;
* pagal sutartis su mokymo įstaigomis dalyvauja rengiant studentus, rezidentus ir specialistus;
* organizuoja teismo psichiatrijos ir teismo psichologijos specialistų kvalifikacijos kėlimo seminarus, kursus, mokslines konferencijas;
* koordinuoja teismo psichiatrijos ekspertinių padalinių darbą, kontroliuoja, ar ekspertizės atliekamos laiku ir kokybiškai;
* teikia metodinę pagalbą teismams, prokuratūrai ir ikiteisminio tyrimo įstaigoms;
* esant galimybei, atlieka tyrimus kitų juridinių ir fizinių asmenų prašymu. Šiais atvejais juridiniai ir fiziniai asmenys už atliktus tyrimus apmoka VTPT sutartyje nustatytomis sąlygomis ir tvarka;
* taiko naujus mokslo ir technikos laimėjimus ekspertinėje praktikoje;
* rengia teisės aktų, susijusių su teismo psichiatrijos, teismo psichologijos ekspertize, techninių priemonių ir specialių žinių panaudojimu, projektus;
* bendradarbiauja su Lietuvos ir užsienio valstybių teismo ekspertizės įstaigomis, tarptautinėmis organizacijomis, mokslo institucijomis;
* kaupia ir tvarko ekspertizėms bei tyrimams, mokslo tiriamajai ir metodinei veiklai reikalingus informacinius duomenis.

VTPT, licencijuojamoms asmens sveikatos priežiūros paslaugoms teikti, privalo turėti licenciją.

## Skyriai
* Buhalterinės apskaitos skyrius
* Metodinis skyrius
* Ūkio skyrius
* Respublikinis teismo psichiatrijos skyrius
* Vilniaus 1-asis teismo psichiatrijos skyrius
* Vilniaus 2-asis teismo psichiatrijos skyrius
* Kauno 1-asis teismo psichiatrijos skyrius
* Kauno 2-asis teismo psichiatrijos skyrius
* Klaipėdos teismo psichiatrijos skyrius
* Šiaulių teismo psichiatrijos skyrius
* Panevėžio teismo psichiatrijos skyrius
* Rokiškio teismo psichiatrijos skyrius
* Utenos teismo psichiatrijos skyrius

## Šaltiniai
Martinas (miestas)

**Martinas** – miestas šiaurės Slovakijoje, Žilinos krašte, prie Turjeco upės. Aštuntasis pagal gyventojų skaičių šalyje.

Automobilių pramonė, veikia Volkswagen AG gamykla. Martino nedarbo lygis siekia 34 proc., tai žymiai didesnis rodiklis nei šalies vidurkis.

Martine veikia medicinos fakultetas. 

## Istorija
Miestas rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1264 m. Nuo X a. iki 1918 m. Martinas priklausė Vengrijos karalystei. 1433 m. miestą sudegino husitai. Po dešimties metų Martine įvyko stiprus žemės drebėjimas. Miesto plėtra XV a. suprastėjo. XVIII a. miestas tapo apskrities administraciniu centru.

XIX a. viduryje Martinas buvo vienas iš slovakų tautinio atgimimo centrų, įsteigta Matica slovenská, slovakų kultūros ir mokslo organizacija.

1994 m. rugpjūčio 24 d. Nacionalinė Slovakijos Respublikos Taryba Martiną paskelbė nacionaline slovakų kultūros sostine.

## Gyventojai

## Sportas
* MŠK Fomat Martin – futbolo klubas.
* Miesto stadionas, kuriame rungtyniauja vietinės ekipos. Stadiono talpa – 1,2 tūkst. žiūrovų.
* Štadión Žabokreky – stadionas, kurio talpa 900 sėdimų vietų. 
* MHC Martin – ledo ritulio klubas, kuris žaidė aukščiausiojoje Slovakijos ledo ritulio lygoje.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali miesto svetainė
Vytautas Lomsargis (1933)

**Vytautas Lomsargis** (1933 m. gegužės 3 d. Šyliuose, Šilutės apskritis – 1988 m. gruodžio 4 d. Vilniuje) – Lietuvos pedagogas, žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1951 m. baigė Žemaičių Naumiesčio vidurinės mokyklos 9 klases, 1953 m. – Klaipėdos pedagoginę mokyklą, 1966 m. – Vilniaus universitete žurnalistikos specialybę.

1953–1962 m. mokytojavo Varnių ir Pagėgių rajono mokyklose. 1962–1969 m. Šilutės rajono laikraščio „Komunistinis darbas“ redakcijos skyriaus vedėjas. 1969–1970 m. savaitraščio „Gimtasis kraštas“ redakcijos skyriaus vedėjas, 1970–1988 m. – žurnalo „Moksleivis“ mokslo ir technikos skyriaus vedėjas. Daugiausia rašė jaunimo gyvenimo, švietimo, mokslo ir technikos temomis. 

## Šaltiniai
Vincenta Matulaitytė-Lozoraitienė

**Vincenta Matulaitytė-Lozoraitienė** (1896 m. liepos 19 d. Domeikuose, Vilkaviškio apskritis – 1987 m. Romoje) – Lietuvos visuomenės veikėja, žurnalistė, pedagogė, moterų veiklos organizatorė, pirmoji Lietuvoje M. Montesori pedagoginės mokyklos idėjų skleidėja.

## Biografija
1914 m. baigė Peterburgo Šv. Kotrynos gimnaziją ir 1917 m. prancūzų kalbos kursus. 1929 m. įsteigė ir metus redagavo leidinį „Motina ir vaikas“, 1937 m. – žurnalą „Moteris ir pasaulis“. 1945 m. Romoje suredagavo du laikraščio „Lietuvių balsas“ numerius.

Pedagogikos, moterų gyvenimo bei veiklos ir kitais klausimais rašė Lietuvos ir užsienio lietuvių laikraščiuose.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* S. S. Lozoraičių muziejus
Danny Guthrie

**Danis Šenas Gutry** (; g. 1987 m. balandžio 18 d.) – anglų futbolininkas, Premier Lygos klubo Newcastle United saugas.

## Laimėjimai
;Newcastle United
* Football League Championship (1): 2009–2010

## Šaltiniai
Teismo psichiatrija

**Teismo psichiatrija** – psichiatrijos ir teisės mokslų sritis. Uždaviniai – tirti psichikos sutrikimus, reikšmingus baudžiamajame, administracinių teisės pažeidimų bylų ar civiliniame procese. Teismo psichiatrija praktiškai taikoma vykdant ekspertizes, teikiant specialisto išvadas pagal prokurorų ir ikiteisminio tyrimo įstaigų pareigūnų užduotis.

## Teismo psichiatrija Lietuvoje
* Valstybinė teismo psichiatrijos tarnyba prie SAM, atlieka teismo psichiatrijos, teismo psichologijos ekspertizes, teikia specialisto išvadas pagal prokurorų ir ikiteisminio tyrimo įstaigų pareigūnų užduotis
* Lietuvos teismo psichiatrijos asociacija, vienija įvairių profesijų specialistus ir kitus asmenis, Lietuvos Respublikos piliečius, dirbančius teisėsaugos, teismo psichiatrijos, psichologijos ir nusikaltimų prevencijos srityje.
Eckhart Tolle

**Eckhart Tolle** (*Tikrasis vardas* – ; g. 1948 m. vasario 16 d.) – Vokietijos rašytojas ir šiuolaikinis dvasinis mokytojas. Watkins Magazine jį išrinko 2015 m. įtakingiausiu dvasiniu mokytoju pasaulyje, kuris nepriklauso jokiai religijai.

Eckhart Tolle yra perkamiausių knygų „Šios akimirkos jėga“ ir „Naujoji žemė“ autorius. Per pastarąjį dešimtmetį buvo išplatinta apie 10 milijonų šių knygų kopijų. Jos buvo išleistos 44-iomis kalbomis. Jo knygas pripažino Oprah Winfrey.

## Biografija
Eckhartas Tolle gimė Vokietijoje ir ten praleido trylika gyvenimo metų. Vėliau jis persikėlė gyventi į Ispaniją ir metęs mokyklą užsiėmė savišvieta. E. Tolle sulaukęs 19 metų persikėlė gyventi į Angliją bei galiausiai įstojo į Kembridžo universitetą, bet doktorantūros studijų neužbaigęs pasitraukė iš akademinio pasaulio.

Anot jo, būdamas 29 m., jis patyrė dvasinį nušvitimą. Po šio įvykio jis gilinosi į įvairių religijų šventraščius bei glaudėsi budizmo mokymų centruose, kol galiausiai tapo dvasiniu mokytoju.  Eckhart vardą Tolle priėmė garsaus viduramžių mistiko Johannes Eckhart garbei. Jo mokymų praktikos esmę apima budistinė vipasana arba šiuolaikinė jos interpretacija sąmoningumo meditacija.

## Literatūra

* „Šios akimirkos jėga“
* „Naujoji žemė“

## Nuorodos
* Eckhart Tolle klausimai–atsakymai „Youtube“

## Šaltiniai
Nijolė Logminienė

**Nijolė Logminienė** (g. 1936 m. sausio 1 d. Kamšaluose, Trakų apskritis) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė.

## Biografija
1955 m. baigė Kaišiadorių darbo jaunimo vidurinę mokyklą, 1960 m. Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakultete – žurnalistikos specialybę.

1960–1977 m. laikraščio „Gimtasis kraštas“ („Tėvynės balsas“) redakcijos literatūrinė darbuotoja, kultūros skyriaus vedėja. Nuo 1977 m. Lietuvos televizijos Literatūros ir meno redakcijos, „Telefilmo“ vyresnioji redaktorė, nuo 1991 m. – „TV film“ studijos TV dokumentinių ir meninių filmų, videospektaklių redaktorė.

Rašė kultūrinio gyvenimo temomis, spausdino interviu, reportažus, vaizdelius apie užsienio lietuviųs. Televizijoje rengė kultūros žurnalą „Versmės“, laidas apie literatūrą, architektūrą, teatrą. 

## Šaltiniai
Albertas Liukpetris

**Albertas Liukpetris** (1939 m. vasario 27 d. Joniškėlyje – 2010 m. balandžio 10 d. Klaipėdoje) – Lietuvos televizijos žurnalistas.

## Biografija
1958 m. baigė Anykščių J. Biliūno vidurinę mokyklą. 1958 m. įstojo į Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą, baigęs du lietuvių kalbos ir literatūros specialybės kursus, paimtas į tarnybą kariuomenėje. Tik 1972 m. jam įteiktas žurnalistikos specialybės diplomas.

1958–1959 m. Lietuvos radijo Jaunimo redakcijoje ruošė laidas jaunimui ir profesinių technikos mokyklų moksleiviams. 1964–1972 m. Klaipėdoje leidžiamo laikraščio „Lietuvos žvejys“ literatūrinis darbuotojas. 1972–1998 m. kovo mėn. Lietuvos televizijos korespondentas Klaipėdos krašte. Rengė reportažus informacinei programai „Panorama“, rašinius spausdino laikraštyje „Klaipėda“.  Išėjęs į pensiją rašydavo „Valstiečių laikraščiui“.

Lietuvos žurnalistų sąjungos Klaipėdos skyriaus narys.

## Įvertinimas
* 1994 m. žurnalisto S. Boriko atminimo premija.

## Šaltiniai
Napoleonas Indrašius

**Napoleonas Indrašius** (**Napalys Indrašius**; 1905 m. gegužės 23 d. Barkiškyje, Rokiškio rajonas – 1984 m. gruodžio 3 d. Vilniuje) – gydytojas psichiatras neuropatologas, psichoanalitikas, Vilniaus universiteto (VU) docentas, vienas pirmųjų psichoterapijos Lietuvoje entuziastų ir specialistų ugdytojų (kartu su dr. Aleksandru Alekseičiku).

Mama – Ona Janulionytė (1885–1967). Tėvas Povilas Indrašius (1880–1929) kilęs iš Remeikių kaimo, Užpalių valsčiaus. Manoma, kad N. Indrašiaus senelė Janulionienė yra Gaigalaitė (turėtų būti Dominyko Gaigalo sesuo).

## Biografija
Giminės prisimena, kad baigęs pradžios mokyklą N. Indrašius kurį laiką nesimokė. Prie miško kaimo vyrai „varydavo samagoną“, pavaišino ir tuomet dar paauglį būsimąjį gydytoją. Išgėrus pasidarė labai bloga. Napoleonas pasakodavo, kad tada supratęs, jog nenori visą gyvenimą žiūrėti kaip „varomas samagonas“. Įstojo į Rokiškio gimnaziją, vėliau į Kauno Vytauto Didžiojo universitetą. Mokslas buvo mokamas, todėl teko dirbti. Dirbo „Medicinos“ žurnalo redakcijoje, pats rašė straipsnius, daug skaitė mokslinės literatūros iš chemijos, fizikos, biologijos sričių. 1937 m. baigė mediciną Vytauto Didžiojo universitete. Indrašių finansiškai ne kartą rėmė Antanas Gaigalas (1881–1950).

Dirbo Kaune ir Vilniuje, 1945–1950 m. vadovavo VU Medicinos fakulteto Nervų ir psichikos ligų katedrai, rašė mokslinius straipsnius bei redagavo medicininius leidinius „Pasaulėžiūra“ ir „Sveikata“. VU docentas (1945 m.). Sovietinės valdžios 1950 m. birželio 1 d. buvo suimtas ir kalintas iki 1950 m. spalio 24 d. Apkaltino tuo, kad naudodamas elektrotraukulinę terapiją, žudė sovietinius žmones, kad jo gydymo metodus išrado kapitalistinių šalių mokslininkai. Prof. Kairiūkštis parašė ginamąjį laišką, kuriame nurodė, kad N. Indrašius nėra nusikaltėlis, o jo taikomus gydymus elektros šoku pirmieji pritaikė rusų mokslininkai. Byla buvo nutraukta ir iš kalėjimo paleistas dėl nepagrįstų skundų. 1951–1957 m. N. Indrašius dirbo Kauno psichiatrinėje ligoninėje, nuo 1957 m. iki mirties Vilniaus psichiatrinėje ligoninėje. Nuo 1960 m. antraeilėse pareigose dirbo Aukštųjų mokyklų poliklinikoje, dėstė valstybiniame Pedagoginiame institute.

Palaidotas Vilniuje.

## Bibliografija
* DIAGNOSIS AND THERAPY OF NEUROSES AND PSYCHOPATHIES. (REVIEW OF THE LITERATURE). Sveikatos Apsauga. 1964 Mar;47:51-3

## Šaltiniai

Vytautas Indrašius „Indrajos motinėlės vaikai“, 2013, psl. 73–82.
Kvangdžu sukilimas

**Kvangdžu sukilimas** () arba **Kvangdžu demokratinis judėjimas** () – 1980 m. gegužės 18–27 dienomis Pietų Korėjos Kvangdžu mieste vykęs gyventojų sukilimas, nukreiptas prieš Čion Duhan įvykdytą karinį perversmą ir valdžios užėmimą. Susirėmimų tarp civilių ir armijos metu žuvo keli šimtai žmonių.

Čion Duhan valdymo metu incidentas buvo pristatomas kaip komunistų ir jų šalininkų maištas, tačiau atkūrus demokratiją, Kvangdžu įvykiai buvo pripažinti kaip kova prieš karinę autokratiją. 1997 m. Čion Duhan, No Tėu ir 17 kitų asmenų buvo apkaltinti sąsajomis su daug aukų pareikalavusiu Kvangdžu protestų malšinimu, pripažinti kaltais ir nuteisti, tačiau netrukus bausmės jiems buvo dovanotos.

Gegužės 18-ta Pietų Korėjoje yra minima kaip Kvangdžu aukų atminimo diena.

## Priežastys

Po Pak Čionghy mirties, 1979 m. gruodį prezidentu buvo išrinktas tuometinis premjeras Čoi Kjūha. Jis iškėlė siekį šalyje grąžinti demokratinę tvarką, tačiau nesulaukė palaikymo iš armijos, verslininkų ir kitų įtakingų grupių. Jau 1979 m. gruodį generolas Čion Duhan surengė perversmą ir perėmė didelę dalį valdžios į savo rankas. Nors Čoi Kjūha liko poste, jis nesugebėjo kontroliuoti padėties. Po šalį išplito dideli, daugiausiai studentų organizuojami protestai, kuriais reikalauta demokratijos atkūrimo. Situacijai tapus vis labiau įtemptai, 1980-tųjų gegužės viduryje generolas Čion Duhan paskelbė nepaprastąją padėtį ir galutinai perėmė valdžią. Čoi Kjūha buvo priverstas atsistatydinti. Čion Duhan vadovaujama kariuomenė siekdama įvesti tvarką ėmė malšinti gyventojų demonstracijas, uždraudė politinius susibūrimus, leidinius, suiminėjo disidentus. Šios priemonės buvo veiksmingos visoje šalyje, išskyrus Kvangdžu miestą, kur protestai tebesitęsė.

## Eiga

1980 m. gegužės 18 d. dieną lig tol taikios studentų demonstracijos peraugo į smurtinius susirėmimus tarp vietinių civilių gyventojų ir į miestą įvestos armijos. Gegužės 19 d. gyventojai privertė kareivius atsitraukti ir perėmė miesto valdymą. Nesitaikstydamas su tokia padėtimi, Čion Duhan įvedė į Kvangdžu stipresnes armijos pajėgas, gyventojų malšinimui buvo leista naudoti brutalesnius metodus. Miestas buvo apsuptas, užblokuoti keliai. Kovos tarp apsiginklavusių civilių ir armijos su pertraukom truko iki 27-tos dienos, kol galiausiai armija sukilimą numalšino.

## Pasekmės

Sukilimas pareikalavo kelių šimtų aukų; keli tūkstančiai žmonių buvo areštuoti ir įkalinti.

Kvangdžu sukilimas prisidėjo prie Čion Duhan populiarumo smukimo. Įvykis tapo pasipriešinimo autoritarizmui simboliu, kuris įkvėpė vėlesnius demokratinius judėjimus. Sukilimas paskatino ir antiamerikietiškų nuotaikų plitimą, nes malšinime dalyvavusių padalinių panaudojimas turėjo būti patvirtintas JAV vadovybės.

## Išnašos
Jolanta Malijauskienė

**Jolanta Malijauskienė** (g. 1964 m. Kačerginėje) – Lietuvos teisėja, Trakų rajono apylinkės teismo pirmininkė.

## Biografija

1982 m. baigė Kačerginės vidurinę mokyklą. 1982-1987 m. studijavo Vilniaus universitete. 1987-1993 m. dirbo Vilniaus miesto savivaldybės juriste, 1993-1999 m. Lietuvos Respublikos advokatūroje, 1999-2009 m. Vilniaus miesto pirmajame apylinkės teisme teisėja. Nuo 2009 m. – Trakų rajono apylinkės teismo teismo pirmininkė.

## Šaltiniai
Algirdas Lititauskas

**Algirdas Lititauskas** (1935 m. sausio 3 d. Arimoniuose, Pakruojo valsčius – 2016 m. gegužės 19 d.) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1963 m. Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę.

1956–1959 m. buvusio Linkuvos rajono laikraščio „Socialistinis kelias“ redakcijos literatūrinis darbuotojas, 1960–1962 m. – Linkuvos kultūros namų instruktorius, 1962–1968 m. – Joniškio rajono laikraščio „Tarybinis balsas“ redakcijos literatūrinis darbuotojas, laiškų ir masinio darbo skyriaus vedėjas, 1968–1970 m. – „Žinijos“ draugijos Joniškio rajono valdybos atsakingasis sekretorius. 1970–1993 m. Joniškio rajono laikraščio „Tarybinis balsas“, nuo 1990 m. „Sidabrė“ redaktoriaus pavaduotojas, 1994–1995 m. – redaktorius. Daugiausia rašė kultūros, politikos temomis.  Vėliau bendradarbiavo ir laikraštyje „Lietuvos žinios“.

## Šaltiniai
Vilniaus miesto psichikos sveikatos centras

**Vilniaus miesto psichikos sveikatos centras** – Vilniaus miesto savivaldybės viešoji įstaiga. Įsikūręs Antakalnyje, greta Petro ir Povilo bažnyčios. Adresas: Vasaros g. 5, 10309 Vilnius.

Teikia antrinio lygio psichiatrijos stacionarines, dienos stacionaro ir ambulatorines paslaugas. Dar veikia vienintelės ne tik Lietuvoje, bet aplinkinėse šalyse Valgymo sutrikimų, Krizių intervencijos tarnybos, Psichoterapijos dienos stacionaras.

Bazėje yra įsikūrusi Vilniaus universiteto Psichiatrijos klinika (vadovė doc. dr. Vita Danilevičiūtė). kur vyksta Universiteto klinikos darbuotojų konsultacijos, taip pat mokslinis ir pedagoginis darbas.

## Administracija
* Direktorius Martynas Marcinkevičius
* Direktoriaus pavaduotoja medicinai Idalija Zagurskienė
* Direktoriaus pavaduotoja finansams Vida Bačiulytė
* Direktoriaus pavaduotojas ūkiui Eugenijus Narušis
* Direktoriaus pavaduotoja slaugai Vida Poškuvienė

## Skyriai
* I vyrų skyrius, vedėja Beata Urbonienė
* I moterų skyrius, vedėja Rūta Avižonienė
* II (poūmis) skyrius, vedėja Jolanta Bičkienė
* Gerontpsichiatrijos skyrius, vedėja Genovaitė Šimkuvienė
* Valgymo sutrikimų centras, vedėja Brigita Baks
* Dienos stacionaras, vedėjas Erikas Stankūnas [anksčiau Diana Verseckienė] (anksčiau – Jolita Sysojevienė)
* Konsultacinis centras, vedėja Laisvė Dembinskienė
* Priėmimo – krizių intervencijos skyrius, buvusi vedėja Aistė Černiauskaitė
* Psichosocialinės reabilitacijos ir fizinės medicinos skyrius, vedėja Eglė Beinorienė
* Socialinės pagalbos skyrius, vedėja Dalia Grybauskienė.

## Dienos stacionaras
Nuo 2003 iki 2006 m. vykdytas Nyderlandų vyriausybės finansuojamą projektą „Šiuolaikinių psichikos sveikatos paslaugų nuoseklios grandinės sukūrimas Vilniuje“ (sutr. „Vasaros MATRA“; finansuotas per MATRA programą). Kryptys – gerontopsichiatrija, krizių intervencija ir ūmios būklės psichiatrija bei Dienos stacionaras (DS; 60 vietų, didžiausias Lietuvoje).

Iš viso – 140 vietų. DS Į Dienos stacionarą ligoniai siunčiami iš poliklinikų. Čia jiems taikomas 30 darbo dienų (6 savaičių, 9.00-13.00 val.) trukmės psichoterapinis gydymas – grupinė terapija (Didžioji ir mažosios grupės), individuali psichoterapija, muzikos terapija, filmų, meno terapija, psichogimnastika, jeigu reikia – skiriama vaistų.
 

## VU Psichiatrijos klinika
* Vadovė profesorė Vita Danilevičiūtė

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali Vilniaus miesto psichikos sveikatos centro tinklavietė
Privalomojo sveikatos draudimo fondas

**Privalomojo sveikatos draudimo fondas** (**PSDF**) - sveikatos draudimo fondas, disponuojantis valstybės biudžeto lėšomis, skirtomis asmenų privalomajam sveikatos draudimui ir asmenų sveikatos priežiūros paslaugoms apmokėti. 

## Privalomojo sveikatos draudimo fondo biudžetas

Kasmet yra sudaromas Privalomojo sveikatos draudimo fondo biudžetas – LR sveikatos draudimo įstatyme nustatytų pajamų ir išlaidų planas biudžetiniams metams.

## Apmokamos paslaugos
Iš Privalomojo sveikatos draudimo fondo biudžeto apmokamos šios asmens sveikatos priežiūros paslaugos: prevencinė medicinos pagalba, medicinos pagalba, medicininė reabilitacija, slauga, socialinės paslaugos bei patarnavimai, priskirti asmens sveikatos priežiūrai, ir asmens sveikatos ekspertizė.

Iš Privalomojo sveikatos draudimo fondo apmokama ši prevencinė medicinos pagalba:
*  informacinės paslaugos ligų profilaktikos klausimais;
* Sveikatos apsaugos ministerijos nustatyti draudžiamųjų sveikatos profilaktiniai patikrinimai.

## Šaltiniai
Privalomasis sveikatos draudimas

**Privalomasis sveikatos draudimas** – valstybės nustatyta asmens sveikatos priežiūros ir ekonominių priemonių sistema, įstatymo nustatytais pagrindais ir sąlygomis garantuojanti privalomuoju sveikatos draudimu draudžiamiems asmenims, įvykus draudiminiam įvykiui, sveikatos priežiūros paslaugų teikimą bei išlaidų už suteiktas paslaugas, vaistus ir medicinos pagalbos priemones kompensavimą. 

## Lietuva
Privalomuoju sveikatos draudimu yra draudžiami:
*  Lietuvos Respublikos piliečiai ir užsieniečiai, nuolat gyvenantys Lietuvos Respublikoje;
* laikinai Lietuvos Respublikoje gyvenantys užsieniečiai, jeigu jie teisėtai dirba Lietuvos Respublikoje, bei nepilnamečiai jų šeimos nariai;
* užsieniečiai (tam tikra kategorija).

## Privalomojo sveikatos draudimo fondas

## Šaltiniai
Audrius Lingys

**Audrius Lingys** (g. 1968 m. sausio 13 d. Mažeikiuose) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
Brolis Vitas Lingys. 1986 m. baigė Plungės 5-ąją vidurinę mokyklą, 1994 m. – Vilniaus universiteto Komunikacijos fakulteto Žurnalistikos institutą.

1990 m. laikraščio „Sargyba“ korespondentas, 1991–1992 m. – „Respublikos vakarinio laikraščio“ korespondentas. Nuo 1992 m. dienraščio „Respublika“ korespondentas, teisėsaugos skyriaus redaktorius, nuo 1996 m. – spec. korespondentas. Daugiausia rašo teisėsaugos temomis. 

## Įvertinimas
* 1997 m. Demokratinės spaudos fondo konkurso „Spauda stabdo korupciją“ laureatas.

## Šaltiniai
Vito Lingio premija

**Vito Lingio premija** – kasmetinė dienraščio „Respublika“ premija, įsteigta 1993 m. 

## Premija
Skiriama spalio 12 d. – Vito Lingio žuvimo dieną, drąsiausiam ir principingiausiam žurnalistui, rašančiam teisėtvarkos temomis. 

## Laureatai
* Virginijus Gaivenis, Remigijus Barauskas, Audrius Lingys, Gintautas Jankauskas,
* 1994 m. – Valdas Bartasevičius,
* 1995 m. – Aldona Kvedarienė,
* 1996 m. – Vytautas Matulevičius,
* 1997 m. – Olava Strikulienė. 
* Egidijus Knispelis

## Šaltiniai
Rimas Šapauskas

**Rimas Šapauskas** (g. 1972 m. vasario 7 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, laidų ir renginių vedėjas.

## Biografija
1978–1990 m. mokėsi Vilniaus 22-ojoje vidurinėje mokykloje. Dirbo sanitaru Antakalnio klinikinės ligoninės operacinėje. 1990–1996 m. studijavo Vilniaus universiteto Komunikacijos fakultete. Nuo 1992 m. su Algiu Ramanausku kuria radijo laidą „Radioshow“, nuo 2003 m. vaidina humoro laidoje „Dviračio šou“.

## Šaltiniai
Pranajama

**Pranajama** ( „kvėpavimo ištęsimas“) – psichosomatinė priemonė, kuria Indijos klasikinėje medicinoje ir jogoje valdomas pranos tekėjimas ir kvėpavimas. Hathajogos ir tantriniuose mokymuose nurodoma, kad teisingas pranos valdymas leidžia pažaboti protą (nutraukti nerimstančią čitą). Hathajogoje kvėpavimas reguliuojamas jį sulaikant ir ilginant intervalus tarp įkvėpimo ir iškvėpimo. Patandžalio jogoje pranajama išskiriama kaip 4-oji jogos pakopa. Atliekant pranajamos pratimus paprastai atliekamos mantros ir užimamos atitinkamos asanos.

Pranajama siejama su subtiliuoju kūnu (sūkšmašaryra): jogas įkvepia per dešinę šnervę, kuri laikoma subtiliojo kūno kairiojo latako (ida nadės) anga, ir iškvepia per kairę šnervę – subtiliojo kūno dešiniojo latako (pingala nadės) angą; tokiu kvėpavimu jis išvalo subtiliųjų latakų tinklą. Tikima, kad pranajama turi medicininį poveikį (malšina kosulį, astmą, galvos skausmą, stresą), atjaunina kūną, ilgina gyvenimą.

## Šaltiniai
Prana

**Prana** () – Indijos klasikinėje filosofijoje ir medicinoje – visuotinė gyvybinė energija, su kvėpavimu glaudžiai susijusi biomotorinė ir psichofizinė gyvybės jėga.

Sąvoka „prana“ sutinkama jau „Rigvedoje“ bei „Atharvavedoje“, kur reiškia gyvybės dvelksmą, kvėpavimą, dvasią, gyvastį. Prana, kaip purušos kvėpavimas, sutapatinta su atmanu ir Brahmanu. „Atharvavedoje“ bei upanišadose skiriami penki pranos vėjai (*vāyu-*): prana (*prāṇa-*, viršutinis kylamasis kvėpavimas, kuris apima įkvėpimą ir iškvėpimą), apana (*apāna-*, žemutinis besileidžiantis vėjas, atsakingas už tuštinimąsi ir dauginimąsi), vjana (*vyāna-*, išcentrinis kvėpavimas, valdantis kraujotaką ir raumenų judėjimą), udana (*udāna-*, atsakingas už garso išgavimą kalbos padargais: kalbėjimą, juoką) ir samana (*samāna-*, įcentrinis virškinamasis kvėpavimas, reguliuojantis medžiagų apykaitą).

Pranos valdymo metodai išryškinti hathajogos ir tantriniuose mokymuose. Teigiama, kad tarp pranos judėjimo ir psichinių bei kognityvinių procesų yra glaudus ryšis, todėl protą galima suvaldyti pažabojant pranos vėjus. Šis pranos valdymo būdas vadinamas pranajama. Pasak šių mokymų, pranos daugiausia yra kraujuje, o ypač daug spermoje ir makšties skysčiuose.

Kinijos filosofijos atitikmuo yra či. Taip pat panašios „gyvasties dvelksmo“ sąvokos yra lotynų *anima*, graikų *[[pneuma]]*, arabų *[[ruh|rūḥ]]*, polineziečių mana, irokėzų *orenda* ir pan.

## Šaltiniai
Markas Zingeris

**Markas Zingeris** (1947 m. sausio 2 d. Prienuose – 2023 m. balandžio 20 d. Vilniuje) – Lietuvos rašytojas.

## Biografija
Tėvas – anglų kalbos mokytojas ir mokyklos direktorius, motina – pasiturinčių žydų duktė, medikė, išgyvenusi Štuthofo koncentracijos stovyklą. Augo trijų vaikų šeimoje. Brolis Emanuelis Zingeris. Sesuo Rita mirė ankstyvoje kūdikystėje.

1971 m. baigė Vilniaus universiteto Žurnalistikos institutą.

1971–1976 m. – KPI, KMI filosofijos dėstytojas, 1976–1987 m. – Lietuvos valstybinio istorijos muziejaus mokslinis sekretorius, 1987–1990 m. – LŽŪA Užsienio ryšių skyriaus viršininkas. 1989–1990 m. Kauno žydų draugijos pirmininkas. 1990–1992 m. – Lietuvos ūkininkų sąjungos pirmininko pavaudotojas ryšiams su užsieniu, 1991–1995 m. – „Šiaurės Atėnų“ savaitraščio eseistas, nuo 1990 m. – Lietuvos rašytojų sąjungos narys, 2005–2019 m. – Valstybinio Vilniaus Gaono žydų muziejaus direktorius.

M. Zingerio kūryba versta į anglų, švedų, prancūzų, vokiečių, italų, vengrų, lenkų kalbas, publikuota prozos bei poezijos rinktinėse Lietuvoje ir užsienyje (Lenkijoje, Vokietijoje, Austrijoje, JAV, Švedijoje, Prancūzijoje ir kt.).

## Bibliografija
* Namas iš kedro: eilėraščiai. – Vilnius: Vaga, 1984.
* Vakaras vaikystėje: eilėraščiai. – Vilnius: Vaga, 1989.
* Šitiek saulėlydžių: esė ir eilėraščiai. – Vilnius: Vaga, 1993.
* Aplink fontaną, arba Mažasis Paryžius: romanas. – Vilnius: Tyto alba, 1998.
* Iliuzionas: apsakymai. – Vilnius: Andrena, 2000.
* Grojimas dviese: romanas. – Vilnius: Baltos lankos, 2002.
* Sezonas su šokėja: romanas. – Vilnius: Baltos lankos, 2005.
* Rudens ir pavasario pasikalbėjimas: romanas. – Vilnius: Alma littera, 2009.
* Aš sėdėjau Stalinui ant kelių: romanas. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2017.

### Vertimai iš anglų kalbos
* A. Margalit. Jeruzalės mitas. – Vilnius: Alna litera, 1993.
* I. B. Singer. Kavinė Brodvėjuje: apsakymai. – Vilnius: Vaga, 1997.
* R. M. Pirsig. Dzenas ir motociklo priežiūros menas. Vertybių tyrinėjimas: autobiografinis romanas. – Kaunas: Trigrama, 2006.

## Įvertinimas
* 1984 m. Petrausko medvilnės ir trikotažo susivienijimo apdovanojimas už eilėraščių knygą „Namas iš kedro“.
* 1989 m. Kauno Audimo fabriko premija už geriausią 1988 m. jaunųjų poezijos knygą – „Vakaras vaikystėje“.
* 2000 m. Vieno lito literatūrinė premija už apsakymų knygą „Iliuzionas“.
* 2003 m. Pakvietimo į NATO proga atminimo ženklas.
* 2013 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžius.
* 2013 m. „Literatūros ir meno“ prozos konkurso pirmoji vieta už apsakymą „Žalias šifonas“.
* 2018 m. Liudo Dovydėno premija už romaną „Aš sėdėjau Stalinui ant kelių“.

## Šaltiniai
Jelivarė

**Jelivarė** () – miestas Švedijos šiaurėje, Laplandijoje. Miestas buvo įkurtas XVII a.

Už miesto ribų įsikūręs slidinėjimo kurortas Dundret, kuriame yra šeši keltuvai ir dešimt slidinėjimo trasų, taip pat konferencijų centras ir viešbutis. Slidinėjimo sezonas tęsiasi nuo spalio pabaigos iki gegužės pradžios. Miestas organizuoja įvairias pasaulio taurės slidinėjimo varžybas.

## Šaltiniai
Kristinehamnas

**Kristinehamnas** – miestas pietryčių Švedijoje, Vermlando provincijoje, įsikūręs ant Venerno ežero kranto, po 250 km nuo Oslo, Stokholmo bei Geteborgo.

## Istorija
Miestas įkurtas 1582 m. Miesto statusą gavo 1642 m. Kristinehamnas pavadintas Kristinos Vazos garbei.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus savivaldybės tinklalapis
Karma joga

**Karma Joga** *(veikimo joga)* - jogos kryptis, kurios pagrindą sudaro Bhagavadgitos pamokslai. Ji yra viena iš keturių pagrindinių jogos kelių - Karma joga, Bakti joga, Džnana joga ir Radža joga. Šio kelio pagrindinis skiriamasis bruožas yra jam suteiktas veiksmo reikšmingumas. Ši joga moko pasiaukojimo, nesitikint jokio atpildo ar naudos. Veikimas, neprisirišant prie savo veiklos vaisių, išugdo tauresnius jausmus. Karma jogas bando visose gyvose būtybėse matyti Dievišką pradą. Atsisakydamas savo darbo rezultatų jis kiekvieną veiksmą paverčia nesavanaudišku. Negalvodamas apie savo asmeninius poreikius ir troškimus, stengdamasis padėti visiems aplinkiniams žmonėms, gyvuliams ir visam pasauliui, jis atveria savo širdį sunaikina egoizmą ir suvokia visa ko vienovę. Karma jogą galima praktikuoti bet kuriuo laiku ir bet kuriomis sąlygomis, visuomet, kai trokštama nesavanaudiškai tarnauti kitiems.

## Literatūra
* Lidell, Lucy. Joga: nauja knyga. Homo Faber, 2004 m.
Gamelstadenas

**Gamelstadenas** () – miestas Švedijos šiaurėje, Laplandijoje. Miestas yra šalia Botnijos įlankos. Gyventojų: 4892 (2005). Gamelstadene esanti senoji miesto dalis aplink bažnyčią įrašyta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Kumla

**Kumla** () – miestas pietryčių Švedijoje, Nerkės provincijoje, Erebru lene, 217 km į vakarus nuo Stokholmo.

## Gyventojai
2018 metais mieste gyveno 21 640 žmonių.

## Istorija
Miesto statusą gavo 1942 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Officialus savivaldybės tinklalapis
Eurika Masytė

**Eurika Masytė** (g. 1967 m. spalio 25 d. Kaune) – Lietuvos spaudos ir TV žurnalistė, redaktorė, muzikos kūrėja ir atlikėja.

## Biografija
Mokėsi Kauno 42-ojoje vidurinėje mokykloje. Dirbo Kauno radijo gamykloje konstruktore-braižytoja, dainavo tautinių šokių kolektyvo „Suktinis“ ansamblyje, Jautrės Urnikaitės-Šinkūnienės ansamblyje. Vilniaus universiteto Kauno humanitariniame fakultete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą (specializacija – literatūra). Baigusi universitetą dirbo žurnaliste ir redaktore keliose TV laidose, dienraščiuose „Lietuvos rytas“, „L.T.“, žurnaluose „Ekstra“, „Moters savaitė“ ir kt. 2011 m. įstojo į Kauno technologijos universiteto Socialinių mokslų fakulteto Edukologijos instituto edukacijos vadybos specialybę. Nuo 2012 m. gyvena Airijoje;  dirba vietiniame savaitraštyje „Lietuvis“, dėsto lietuvių kalbos pagrindus Lietuvos emigrantams.

## Muzikinė veikla
1988 m. pagal Justino Marcinkevičiaus eiles sukūrė muziką dainai „Laisvė“, kuri tapo  neformaliu Atgimimo himnu. Pirmą kartą „Laisvė“ atlikta 1989 m. kartu su grupe „Antikvaras“. 
E. Masytė koncertavo su grupe „Žaidimų akademija“. 2008 m. gegužės 18 d. su kompozitoriumi ir atlikėju Linu Adomaičiu dalyvavo „Nacionalinės pažangos premijos“ apdovanojimų ceremonijoje. 2010 m. su grupės „Dreams“ lyderiu Ramūnu Difartu dalyvavo LNK „Žvaigždžių duetų“ televizijos konkurse.

## Diskografija
* Brydė (1994 m., Bianco) – kasetė, albumas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Eurika Masytė – Laisvė (video)
Landskrūna

**Landskrūna** – miestas pietryčių Švedijoje, Nerkės provincijoje, Skonės lene, 44 km į šiaurę nuo Malmės, įsikūręs ant Kategato kranto.

## Istorija
Miesto statusą gavo 1413 m.

## Sportas
* Landskrona BoIS (futbolas)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Officialus savivaldybės tinklalapis
Haparanda

**Haparanda** () – miestas Švedijos šiaurėje, Laplandijoje, pasienyje su Suomija. Miestas yra šalia Botnijos įlankos. Haparanda ribojasi su kitame Tornės krante esančiu Torniju.

## Šaltiniai
B-17 Flying Fortress

**Boeing B-17 Flying Fortress** () – keturių variklių sunkusis bombonešis, su kuriuo Jungtinių Valstijų armijos karinės oro pajėgos vykdė daugiausia operacijų Europoje Antrojo pasaulinio karo metu. Jungtinių Valstijų armijos oro korpuso užsakymu XX a. ketvirtojo dešimtmečio pabaigoje „Boeing“ pagamino per 200 vnt. „B-17“, tačiau sutartis buvo nutraukta dėl dažnų gedimų ir avarijų. Vis dėlto Oro korpuso vadovybė liko sužavėta „B-17“ dizainu ir pareikalavo dar kelių prototipų tolesniam įvertinimui. Nuo pirmojo skrydžio „B-17“ buvo smarkiai patobulintas. Vėliau buvo pagaminta daug skirtingų „B-17“ variantų, pritaikytų įvairioms sąlygoms.

„B-17“ buvo sudėtingas karo lėktuvas, kuriam aptarnauti reikėjo 10 žmonių: piloto, antrojo piloto, šturmano, radisto, bombarduotojo, skrydžio inžinieriaus ir 4 šaulių. 

Tai buvo vienas pirmųjų aukštybinių bombonešių, galėjusių pasiekti iki 500 km/h greitį. Buvo siekiama sukurti lėktuvą, galintį atlikti užduotis dieną be naikintuvų palydos. Vis dėlto „B-17“ turėjo nemažai trūkumų: buvo nehermetiškas, todėl skraidant dideliame aukštyje viduje būdavo šalta; aviacinis taikiklis „Norden“ leisdavo tiksliau bombarduoti taikinius, bet trumpam perimdavo lėktuvo kontrolę ir jį padarydavo nemanevringu, lengvu taikiniu; lėktuvo gynybiniai bokšteliai buvo nepatogūs ir mažai efektyvūs.

„B-17“ buvo ginkluotas 13 „Browning“ kulkosvaidžių ir galėjo gabenti iki 2 800 kg sprogmenų maždaug 3 200 km atstumą. Jo sparnų mojis buvo 31,6 m, ilgis nuo uodegos iki priekio – 22,7 m ir masė siekė 17 tonų. Lėktuvas galėjo pakilti į 9 000 m aukštį ir turėjo 18 talpų su deguonimi, kurios vienos užtekdavo 4 valandoms.

## Video
*B-17 Flying Fortress Bombing Mission military.com

## Šaltiniai
Saulius Kizas

**Saulius Kizas** (g. 1955 m. birželio 24 d. Troškūnuose) – lietuvių aktorius, televizijos laidų autorius ir režisierius, prodiuseris.

## Biografija
1973 m. baigė Vilniaus 21-ąją vidurinę mokyklą, 1977 m. – aktorystės studijas Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (kurso vadovė – Irena Vaišytė). Po studijų visas kursas atvyko dirbti į Šiaulių dramos teatrą (kartu su S. Kizu – Saulius Bareikis, Dalia Brenciūtė, Julius Dautartas, Olegas Ditkovskis, Sigitas Jakubauskas, Virginija Kochanskytė, Rimanta Krilavičiūtė, Edmundas Leonavičius, Silva Miliauskaitė, Nijolė Oželytė, Regina Šaltenytė, Antanas Venckus, Gerardas Žalėnas, Juozas Žibūda). Čia S. Kizas dirbo iki 1980 m.

1980–1990 m. – Lietuvos televizijos ir radijo komiteto režisierius. Rengė laidas „Panorama“, „Keliai, mašinos, žmonės“, „Jaunimo studija“, „Gero apetito“, publicistinę programą „Veidrodis“.

Nuo 1990 m. – nepriklausomas menininkas, masinių renginių režisierius, 1991-1993 m. veikusio nepriklausomo kanalo „TV-26“ kūrėjas.

## Filmografija
* 1982 – Barbora Radvilaitė, rež. Vidmantas Bačiulis
* 1990 – Metai baigiasi saulėlydžiu, rež. Sigitas Siudika
* 1990 – Ignacas Narušis. Marius, rež. Jonas Pakulis ir Marijonas Giedrys
* 1991 – Fabijonas Motuza. Bilietas iki Tadž Mahalo, rež. Algimantas Puipa
* 1997 – Vilko dantų karoliai, rež. A.Puipa.

## Šaltiniai
Emilija Leviškienė

**Emilija Leviškienė-Drupaitė** (g. 1935 m. spalio 5 d. Skėriuose, Linkuvos valsčius) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė.

## Biografija
1961 m. Vilniaus universitete baigė žurnalistiką.

1956–1960 m. Linkuvos rajono laikraščio „Socialistinis kelias“ korespondentė, atsakingoji sekretorė. 1960–1979 m. Šiaulių miesto laikraščio „Raudonoji vėliava“ redakcijos pramonės skyriaus korespondentė, nuo 1965 m. – vedėja. 1979–1994 m. – Šiaulių televizorių gamyklos sociologė, sociologijos-psichologijos laboratorijos vadovė, 1991–1995 m. – įmonės laikraščio „Žydrasis ekranas“ redaktorė. Kartu bendradarbiavo miesto ir šalies spaudoje. 1995–1998 m. laikraščio „Litas“ korespondentė Šiauliuose,  dienraščio „Šiaulių kraštas“ korespondentė. Rašinių temos – gamyba, statyba, komunalinis ūkis, prekyba, žmonių tarpusavio santykiai, moralės problemos. 1999–2003 m. AB „Šiaulių energija“ atstovė spaudai.

1990–1995 m. Šiaulių savivaldybės tarybos deputatė.

## Šaltiniai
Samadhi

**Samadhi** ( „susidėjimas“) – indiškojoje tradicijoje aukščiausio sąmoningumo būsena, kurioje išnyksta bet koks dualumas ir pereinama į viršsąmoninį būvį, kurio neįmanoma suvokti protu ir apsakyti žodžiais. Samadhi transcenduoja visas jutimines patirtis, taip pat laiką, erdvę ir priežastingumą. Hinduizme, budizme laikoma visų dvasinių pasiekimų viršūne. Patandžalio jogos sistemoje samādhi yra Aštuonlinkio kelio paskutinioji pakopa, budizme svarbiausia Tauriojo aštuonialypio kelio gija. Teigiama, kad sugebėjimas patirti samadhi yra išankstinė sąlyga, išvaduojanti iš samsaros.

## Išnašos
Meršta

**Meršta** – miestas pietryčių Švedijoje, Stokholmo priemiestis, Uplando provincijoje. Meršta yra 37 km į šiaurę nuo Stokholmo ir 4 km nuo Stokholmo-Arlandos oro uosto.

Žodis *Märsta* išvertus iš švedų kalbos reikštų „žvejybos vieta“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Officialus savivaldybės tinklalapis
Dalia Brenciūtė

**Dalia Brenciūtė** (g. 1955 m. gegužės 23 d. Plungėje) – lietuvių aktorė.

## Biografija
1973 m. baigė Telšių Žemaitės vidurinę mokyklą, 1977 m. – aktoriaus meistriškumo specialybę Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (kurso vadovė – Irena Vaišytė). Baigusi mokslus vienerius metus dirbo Šiaulių dramos teatre. Nuo 1977 m. – Jaunimo teatro aktorė. Šiuo metu dirba ir Oskaro Koršunovo teatre.

Vyras – aktorius Kostas Smoriginas.

## Svarbiausi vaidmenys Jaunimo teatre:
* 1977 – Marijana. J. Švarco „Pelenė”
* 1977 – Gatvės moteris. Saulius Šaltenis, Sigitas Geda „Komunarų gatvė”, rež. Dalia Tamulevičiūtė
* 1980 – Liudka Bulovaitė. Grigorijus Kanovičius, S. Šaltenis „Katė už durų”, rež. Eimuntas Nekrošius
* 1980 – Regina. Henrikas Ibsenas „Šmėklos”
* 1982 – Stela. Piteris Ustinovas „Fotofinišas”
* 1982 – Auklė. Kęstutis Antanėlis, S. Geda „Meilė ir mirtis Veronoje”, rež. E. Nekrošius
* 1983 – Mari. C.Higgins, J.-C. Carrière „Haroldas ir Modė”, rež. D. Tamulevičiūtė
* 1984 – Nina. „Brolis Alioša” (pagal F.Dostojevskį)
* 1987 – Elzė Pulmonaitė. S. Šaltenio „Duokiškis”
* 2004 – Olivija le Kare. “Strip man show – viskas apie vyrus“, rež. Paolo Emilio Landi.

## Vaidmenys Oskaro Koršunovo teatre
* 2000 – Motina. Marius von Mayenburg „Ugnies veidas“, rež. Oskaras Koršunovas
* 2003 – Laima – Olegas Danilovas „Geltonoji neūžauga“, rež. K. Smoriginas
* 2004 – Olivija le Kare. „Strip man show – viskas apie vyrus“, rež. Paolo Emilio Landi
* 2005 – Motina. „Vaidinant auką“, rež. O. Koršunovas.

## Filmografija
* 1979 – Žaltvykslės, rež. Gytis Lukšas
* 1981 – Lošimas be kozirių, rež. Algimantas Kundelis
* 1990 – Papūga, kalbanti idiš, rež. Efraimas Sevela, kino studija „Kinopoisk“
* 1996 – Žaibo nušviesti, rež. Algimantas Puipa
* 2005 – Galina. Sekmadienis moterų pirtyje (Воскресенье в женской бане), serialas, rež. Andrej Garbatyj, kino studija „Nadežda“
* 2008 – Vaikų namų direktorė. Nereikalingi žmonės, rež. Maris Martinsons
* 2008 – Julija Kalvienė. Broliai, rež. Valdas Babaliauskas.

## Šaltiniai
Lidingė

**Lidingė** () – miestelis, esantis tokio pat pavadinimo saloje pietryčių Švedijoje, Stokholmo salyne, į šiaurės rytus nuo Stokholmo. Su šalies sostine jungia tiltas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Officialus savivaldybės tinklalapis
Džnana joga

**Džnana joga** arba ***džniana joga*** ( „žinojimo joga“) dar ***džnanamarga*** ( „žinojimo kelias“) pagal hinduistinę teologiją – vienas iš kelių svarbiausių kelių dvasiniam išsilaisvinimui (mokšai) pasiekti. Ji yra viena iš keturių pagrindinių jogos kelių (kiti: karma joga, bhakti joga, radža joga). Šis metodas pabrėžia intelekto, mąstymo, pažinimo (ज्ञान = *jñāna-*) sutelktumą, o ne skrupulingą apeigų laikymąsi ar dievybių garbinimą. Džnanamarga pagrįsta tiesioginiu aukščiausiosios būties dvasiniu suvokimu.

Pasitelkęs Vedantos filosofiją, džnanos jogas savo protą skiria jo paties prigimties tyrimui, mokosi atskirti baigtinius netikrus dalykus nuo begalinių. Tokiu būdu jis ugdo savo beaistriškumą (*vairagya*).

## Literatūra
* Lidell, Lucy. Joga: nauja knyga. Homo Faber, 2004 m.
Radža joga

**Radža joga** (, „karališkoji joga“) – jogos kryptis, glaudžiai susijusi su meditatyvaus proto ugdymu (dhjana). Remiasi daugiausia Patandžalio „Jogasūtra“. Radžajogos sąvoka pradėta vartoti XII–XIII a., kad jogos mokykla nebūtų painiojama su besiklostančia nauja tantrinės hatha jogos srove.

Ši joga susijusi su samkhjos tradicija, pabrėžia skirtumą tarp purušos ir prakritės. Radža jogos tikslas – kaivalja – sąmoningo suvokėjo išsivadavimas iš gunų (kančios priežasties). Indijos filosofijos tėkmėje karališkoji joga minima tiesiog kaip joga. Radža jogoje Yšvara laikomas ne kūrėju, o į gunas neįsipainiojusiu puruša.

XIX a. radža jogos sąvoką atgaivino Svamis Vivekananda, „Jogasūtrą“ prilyginęs radža jogai. Brahmakumarių judėjime radža joga vadinamos šio judėjimo meditacinės praktikos, nieko bendro neturinčios su „Jogasūtros“ principais.

## Šaltiniai
Hatha joga

**Hatha joga** ( „ištvermės joga“) – tradicinė jogos disciplina, teorinių doktrinų ir fizinių praktikų sistema, vystanti gyvybinę energiją (praną) ir jos tėkmę žmogaus kūne. Hatha jogos metodais siekiama išskaistinti ir suvienyti subtiliajame kūne simboliškai įsivaizduojamas Saulės (Ha) ir Mėnulio (Tha) gyvybinės jėgos (pranos) sroves, pažadinti nesąmoningą subtiliąją energiją (kundalinę) ir suvokti sąmoningą galią (čitšakti), kuri mirtingą kūną perkeičia į dieviškąjį (divjadeha) ar deimantinį (vadžradeha) kūną, nepavaldų gamtos dėsniams.

Ši darbu su kūnu ir jo energijomis pagrįsta metodika pasitelkia – asanas (sėdėsenas), pranajamą (kvėpavimo valdymą), praną (kvėpavimą) sustabdančias bei stimuliuojančias bandhas (mazgus) ir (arba) mudras (gestus).

Hatha joga išplėtota VIII–XII a. (tantrizmo klestėjimo laikotarpiu), susiklostė vėlyvaisiais viduriniais amžiais. Pagrindiniai hathajogai skirti veikalai: Svatmaramos Jogendros „Hathajogos žibintas“ (*Haṭhayogapradīpikā*, XIV–XV a.), Gorakhnathui priskiriamas „Gorakšos vadovas“ (*Goraksaśatakạ*), XVII a. pabaiga datuojami „Gherandos sąvadas“ (*Gheraṇḍasaṁhitā*) ir „Šivos sąvadas“ (*Śivasaṁhitā*).

Po II pasaulinio karo hatha joga pradėjo plisti Vakarų šalyse (iš dvasinės disciplinos tampa holistine kūno ir proto lavinimo psichotechnologija).

## Šaltiniai
Gvažara Mirinas

**Gvažara Mirinas** () – miestas ir savivaldybė vakarų Brazilijoje (Rondonija), Bolivijos pasienyje, Mamorės dešiniajame krante, priešais Bolivijos miestą Gvajarameriną. Miesto bažnyčia yra vyskupijos centras.

## Savivaldybė
Gvažara Mirino savivaldybė užima 24 857 km², 2022 m. joje gyveno 39 387 gyventojai. Tai gana kaimiška savivaldybė. Vienintelė didesnė gyvenvietė be Gvažara Mirino miesto yra Surpreza.

## Istorija

Miesto pavadinimas tupių-gvaranių kalbomis reiškia „nedidelis krioklys“. Ilgą laiką gyvenvietė buvo ginčytinoje teritorijoje tarp Bolivijos ir Brazilijos. Įgijo didelę svarbą kaučiuko bumo metu. 1912 m. Gvažara Mirinas tapo galiniu geležinkelio Madeira-Mamorė tašku.

## Lietuviai

Gvažara Mirine dirbo lietuvių misionierius Aleksandras Ferdinandas Bendoraitis. Jis čia ir palaidotas.

## Šaltiniai
Juozas Levickas

**Juozas Levickas** (1912 m. Trakiškiai, Kalvarijos valsčius – 1942 m. Krivošejino rajonas, Tomsko sritis, Rusija) – Lietuvos žurnalistas.

## Biografija
Vytauto Didžiojo universitete studijavo humanitarinius mokslus ir ekonomiką.

Nuo 1930 m. bendradarbiavo leidiniuose „Suvalkietis“, „Dienos naujienos“, „Dirva“. 1931-1932 m. „Naujasis žodis“, 1932-1940 m. – laikraščio „Lietuvos aidas“ reporteris. Daugiausia rašė ekonomikos klausimais. Nuo 1933 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys, 1940 m. išrinktas į jos valdybą. 1940 m. okupantų valdžios represuotas, ištremtas į Tomsko sritį. 

## Šaltiniai