open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ust Kuiga

**Ust Kuiga** (, ) – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, šiaurės Jakutijoje, Ust Janos uluse, Janos dešiniajame krante, prie Kuigos žiočių, 100 km nuo Laptevų jūros. Yra upinis uostas, aerodromas – gyvenvietė veikia kaip krovinių perkėlos iš Janos upės į Deputatskį punktas. Veikia geologinė-tiriamoji ekspedicija (apylinkėse yra aukso, naftos telkinių). Yra biblioteka, mokykla, kultūros namai, ligoninė, dyzelinė elektrinė.

## Istorija

Ust Kuiga įkurta 1956 m., miesto tipo gyvenvietės statusas suteiktas 1967 m. Per pastaruosius 3 dešimtmečius gyventojų skaičius ženkliai sumažėjo (nuo 5342 1989 m. iki 979 2010 m.).


Terminal and sled at Ust-Kuyga Airport.jpg | Aerodromas
Ust-Kuiga. Build church.jpeg | Statoma cerkvė


## Šaltiniai
Šiaurės Ivo Džima

**Šiaurės Ivo Džima** (, oficialiai *Kita-Iōtō*, taip pat *Kita-Iwō-jima*, *Kita-Iōjima* 'Šiaurės sieros sala') – toliausiai į šiaurę nutolusi Vulkaninių salų, priklausančių Ogasavaros salynui, sala, esanti 80 km į šiaurę nuo Ivo Džimos. Ji nutolusi 1170 km į pietus nuo Tokijo ir 207 km pietų-pietryčių kryptimi nuo Čičidžimos.

Salos plotas siekia 5,57 km², kranto linijos ilgis – 8 km. Salą sudaro smarkiai erozijos paveiktas Sakagigaminės (榊ヶ峰) stratovulkanas, iškylantys į 792 m aukštį virš jūros lygio (pagal kitus šaltinius, 804 m). Yra dar viena viršukalnė – Šimidzugaminė (清水峰, 665 m). Sala priskiriama Ogasavaros savivaldybei, bet yra negyvenama.

## Istorija
Anksčiau saloje gyventa žmonių. Pirmieji gyventojai atsikėlė iš Idzu salų 1889 m. Jie įkūrė Išinomuros (rytuose) ir Nišimuros (vakaruose) kaimus. Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui saloje gyveno 103 gyventojai. Karo metu jie buvo evakuoti.

1940 m. tapo Ioto savivaldybės dalimi. 1968 m. tapo Ogasavaros kaimo dalimi, kai salos buvo grąžintos Japonijai.

## Šaltiniai
Pietų Ivo Džima

**Pietų Ivo Džima** (, oficialiai *Minami-Iōtō*, taip pat *Minami-Iwō-jima*, *Minami-Iōjima* 'Pietų sieros sala') – piečiausia Vulkaninių salų, priklausančių Ogasavaros salynui, sala, esanti 60 km į pietus nuo Ivo Džimos. Ji nutolusi 1300 km į pietus nuo Tokijo ir 330 km pietų-pietryčių kryptimi nuo Čičidžimos.

Salos plotas siekia 3,4 km², pakrantės ilgis – 7,5 km., aukščiausia vieta – 916 m virš jūros lygio (aukščiausia Ogasavaros salose). Priskiriama Ogasavaros kaimui, kuris įeina į Tokijo sudėtį. Sala negyvenama.

## Šaltiniai
Judoma

**Judoma** () – upė Rusijoje, Chabarovsko krašto teritorijoje ir jo pasienyje su Jakutija; Majos dešinysis intakas (Aldano baseinas). Susidaro susiliejus Nitkano ir Amvijos upėms, prasidedančioms Suntar Chajatos kalnagūbrio šlaituose. Teka į pietus ir pietvakarius pagal Judomos kalnagūbrio šlaitą. Žemupyje sudaro kilpas. Įteka į Mają 179 km nuo jos žiočių, ties Ust Judoma.

Didžiausi intakai: Sarendikatas, Bykas, Jetavna, Akačenas, Kiutepas, Džapkanga (dešinieji), Derbis, Ladis, Niulikas, Gorbis (kairieji).

Judomos tėkmė greita, vaga vingiuota, gausu povandeninių akmenų, rėvų, seklumų. Laikosi užšalusi nuo spalio iki gegužės, potvynio maksimumas būna birželį (debitas – 1081 m³/s).

Upė laivuojama 217 km nuo žiočių ruože. Prie Judomos yra Jugorjonoko gyvenvietė.

## Šaltiniai
Biliras

**Biliras** () arba ***Argytaras*** (*Аргытар*) – upė Rusijoje, Jakutijoje (Aldano ulusas ir Ust Majos ulusas); Aldano kairysis intakas. Prasideda Lenos plynaukštėje, teka pietryčių kryptimi. Įteka į Aldaną 1010 km nuo jo žiočių.

Didžiausias intakas – Sarba Jurechas (kairysis).

## Šaltiniai
Eldikanas

**Eldikanas** (, ) – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Jakutijoje, Ust Majos uluse, ~400 km į pietryčius nuo Jakutsko, Aldano dešiniajame krante. Yra upinė prieplauka, aerodromas, kelias į Jugorjonoką, žiemos kelias į Ust Mają.

## Istorija

Eldikanas įkurtas 1941 m. kaip prieplauka prie Aldano, skirta aprūpinti produkcija uluso pietryčiuose esančias kalnakasių gyvenvietes. Miesto tipo gyvenvietės statusas suteiktas 1948 m.

## Šaltiniai
Notora

**Notora** arba ***Nuotara*** (, ) – upė Rusijoje, Jakutijoje (Aldano ulusas ir Ust Majos ulusas); Aldano kairysis intakas. Prasideda Lenos plynaukštėje, netoli Amgos upės. Teka į rytus. Įteka į Aldaną 706 km nuo jo žiočių, ties Tumulu.

Didžiausias intakas – Diucha (kairysis).

Upė užšąla lapkritį, peršąla iki dugno gruodį, o atitirpsta gegužę. Būna patvinusi gegužės ir birželio mėnesiais. Notoros aukštupio slėniu eina Jakutsko–Ust Majos autotrasa.

## Šaltiniai
Milis

**Milis** () – upė Rusijoje, Jakutijoje (Aldano ulusas ir Ust Majos ulusas); Aldano kairysis intakas. Prasideda Lenos plynaukštėje, teka pietų, pietryčių kryptimi. Įteka į Aldaną 967 km nuo jo žiočių, ties Ust Miliu.

Didžiausi intakai – Jučelė, Eldikejenas (kairieji).

## Šaltiniai
LRT.lt

**LRT.lt** – LRT naujienų svetainė bei LRT televizijos bei radijo mediatekos portalas. LRT mediatekoje yra sukaupta daugiau nei 30000 nemokamai prieinamų garso ir vaizdo įrašų, galima tiesiogiai stebėti ir klausyti visų LRT transliuojamų programų.

Naujienų portalas LRT per mėnesį pasiekia daugiau nei milijoną unikalių lankytojų. Internetinių rinkos tyrimų bendrovės „Gemius Baltic“ duomenimis 2022 m. lapkričio mėnesį portale LRT.lt apsilankė daugiau nei 1,26 mln. realių vartotojų ir buvo antroje vietoje tarp populiariausių Lietuvos naujienų portalų.

## Istorija
Nuo 1998 m. sausio 21 d. iki 2001 m. antros pusės veikė **lrtv.lt**, LRT svetainė.

2000 m. paleista LRT interneto svetainė – **lrt.lt**. 2002 ir 2004 m. atnaujinta. 2006 m. tapo naujienų portalu. 2007 m. atnaujintas internetinis radijo ir televizijos laidų archyvas, pradėtos transliuoti garso ir vaizdo naujienos.

2007 m. svetainė tapo pirma Lietuvoje žiniasklaidos priemone, teikianti nemokamą radijo ir televizijos laidų prenumeratą (tinklalaidė).

2008 m. vasarą ES struktūrinių fondų pinigais internete publikuoti pirmieji suskaitmeninti LRT aukso fondai.

2012 m. birželį portalas atnaujintas. Keičiant LRT prekės ženklą, pakeistas tinklavietės logotipas. 2013 m. balandžio 19 d. laimėjo LOGIN 2013 apdovanojimą geriausio tinklalapio kategorijoje.

2018 m. LRT vadove tapo ilgametė portalo DELFI vyr.redaktorė Monika Garbačiauskaitė-Budrienė. Ji ėmėsi pertvarkyti naujienų portalą, iš portalo direktoriaus pareigų pasitraukė Mindaugas Raguotis. Jį pakeitė ilgametinis portalo lrytas.lt vadovas Ričardas Baltaduonis, tapęs LRT Interneto departamento vadovu. 2019 m. kovo 4 d. paleista naujoji portalo versija. Pakeistas dizainas, portalo struktūra, patobulinta LRT mediateka, be to, sustiprinta žurnalistų komanda.

## Naujienų portalo redaktoriai
* 2006–2008 m. Mindaugas Nastaravičius
* 2008–2009 m. Virginijus Savukynas
* 2012–2018 m. Vladimiras Laučius
* Nuo 2019 m. Mindaugas Jackevičius

## Šaltiniai

## Nuorodos
* LRT svetainė
Alach Junis (gyvenvietė)

**Alach Junis** (, ) – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Jakutijoje, Ust Majos uluse, prie Alach Junio upės (Aldano baseinas). Sąnašynų aukso gavyba. Yra kelias į Solnečną.

## Istorija

Alach Junis įkurtas 1937 m. kaip aukso gavybos centras, suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas. Po TSRS žlugimo gyventojų skaičius sparčiai mažėjo (1989 m. – 2200, 1999 m. – 700). 2004 m. pradėti aukso kasyklos uždarymo darbai ir gyvenvietės likvidavimas.

## Šaltiniai
Verchojansko ulusas

**Verchojansko ulusas** (, ) – ulusas šiaurės–vidurio Jakutijoje. Administracinis centras – Batagajus.

## Geografija

Uluso paviršius daugiausia kalnuotas: pietus ir centrinę dalį užima Janos plokščiakalnis, šiaurės vakarus – Kularo kalnagūbris, rytus – Čerskio kalnagūbris. Verchojansko uluso upės priklauso Janos baseinui (Jana, Adyčia, Tuostachas, Dulgalachas, Bytantajus, Sartangas, Derbekė, Nelgesė ir kt.).

Verchojansko ulusas yra šalčiausia Šiaurės pusrutulio vieta: vidutinė sausio mėnesio temperatūra yra -38–48 °C, liepos mėnesio +15–17 °C; minimali temperatūra siekia apie -70 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – nuo 150 iki 300 mm.

## Gyventojai

Tautinė sudėtis (2002 m.):
* jakutai – 70,24 %
* rusai – 20,17 %
* ukrainiečiai – 2,95 %
* evenai – 2,75 %
* kiti – 3,89 %

## Gyvenvietės

Pagrindinės uluso gyvenvietės:
* Verchojanskas
* Ese Chaja
* Batagajus
* Ulachan Kiujolis
* Betenkiosas

## Nuorodos
* Uluso žemėlapis
Čičidžima

**Čičidžima** ( 'Tėvo sala') – didžiausia Ogasavaros (Bonino) salyno sala, priklauso Japonijai. Čičidžima išsidėsčiusi maždaug per 241 km į šiaurę nuo Ivo Džimos. Administraciškai priskiriama Ogasavaros kaimui, kuris savo ruožtu priklauso Tokijo Ogasavaros subprefektūrai. Salos plotas siekia 24 km², joje gyvena apie 2000 žmonių.

Čičidžimos saloje pastatytas 25 m skersmens radijo teleskopas, kuris yra Radijo astronomijos tyrimų (*Exploration of Radio Astrometry, VERA*) projekto dalis, juo naudojasi Japonijos nacionalinė astronomijos observatorija.

## Istorija
Čičidžimą, kaip ir kitas Bonino salas 1543 m. atrado ispanų jūrininkas Bernardas de la Toras (*Bernardo de la Torre*). Archeologiniai kasinėjimai rodo, kad seniau saloje gyventa mikroneziečių. 1675 m. Tokugavos šiogūnato pasiųsta ekspedicija ištyrinėjo salą ir sudarė jos žemėlapį. Sala buvo negyvenama iki 1830 m., kai joje apsigyveno JAV kolonistas iš Masačusetso Natanielis Savoris (*Nathaniel Savory*) ir keletas žmonių iš Perl Harboro. 1862 m. į Čičidžimą atplaukė Tokugavos šiogūnato laivai, sala oficialiai buvo paskelbta Ogasavaros salų dalimi. Keletas gyventojų buvo atkeldinti iš Hačidžodžimos salos.

1914 m. saloje buvo įkurta karinio jūrų laivyno bazė. Antrojo pasaulinio karo metu saloje veikė ilgo nuotolio radijo stotys, buvo įrengtas garnizonas. Taip pat Čičidžima buvo pagrindinė atsargų bazė Bonino salose.

## Šaltiniai
Jugorionokas

**Jugorionokas** () – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Jakutijoje, Ust Majos uluse, Judomos dešiniajame krante, prie Diapkangos žiočių. Yra upinė prieplauka, aerodromas, kelias į Eldikaną. Vykdoma aukso gavyba. Veikia vidurinė mokykla, ligoninė, dyzelinė elektrinė.

## Istorija

Jugorionokas įkurtas 1940 m. kaip prieplauka ir prekių tiekimo bazė. Miesto tipo gyvenvietės statusas suteiktas 1978 m.

## Šaltiniai
Solnečnas

**Solnečnas** () – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Jakutijoje, Ust Majos uluse. Pro gyvenvietę eina Eldikano–Jugorionoko kelias. Aukso gavybos centras, pagrindinė šio kalnakasybos rajono gyvenvietė (jame dar yra Jugorionokas, Zviozdočka, Brindakitas, Ynykčanas).

## Istorija

Solnečnas įkurtas 1964 m., miesto tipo gyvenvietės statusas suteiktas 1972 m. Nuo 1972 iki 1992 m. Solenčnas buvo uluso centru.

## Šaltiniai
Hahadžima

**Hahadžima** ( 'Motinos sala') – 2-a pagal dydį Ogasavaros (Bonino) salyno sala, priklauso Japonijai. Salos plotas siekia apie 21 km². Aukščiausios salos viršukalnės yra Čibusos k. (462 m) ir Sakaigatakės k. (443 m). Apie 50 km į šiaurę yra didžiausia salyno sala Čičidžima.

Administraciškai sala priskiriama Ogasavaros kaimui, kuris savo ruožtu priklauso Tokijo Ogasavaros subprefektūrai. Saloje gyvena apie 440 žmonių. Verčiamasi žvejyba, veikia valstybei priklausanti romo darykla.

## Istorija
Hahadžimą, kaip ir kitas Bonino salas 1543 m. atrado ispanų jūrininkas Bernardas de la Toras (*Bernardo de la Torre*). Iš pradžių sala vadinta **Karsto salos** arba **Hilsboro salos** pavadinimais ir prieš tampant Japonijos dalimi buvo apgyvendinta europiečių. Antrojo pasaulinio karo metu saloje buvo įrengta įtvirtinimų, kurių liekanos tebestovi po šiai dienai.

## Šaltiniai
Šv. Ksavero parapija

**Šv. Ksavero parapija** (Gernsio tarme *Saint Sauveux*, ) – parapija Gernsio salos vakarinėje dalyje. Ribojasi su Kastelo ir Šv. Petro parapijomis.

Saloje yra istorinė *Ste Appolline* koplyčia, Viktorijos laikų Ričmondo fortas, daug vokiečių Antrojo pasaulinio karo įtvirtinimų bei tunelių. Taip pat keletas neolito vietovių bei daug kitų lankytinų vietų.
Anykščių miesto stadionas

**Anykščių miesto stadionas** – įvairios paskirties stadionas su futbolo aikšte Anykščiuose, J. Biliūno g. 81. Stadiono tribūnose yra 500 vietų žiūrovams. Čia namų rungtynes žaidžia futbolo sporto klubas FSK Anykščiai. 

## Istorija

Sportas Anykščiuose imtas kultyvuoti jau po I pasaulinio karo. 1923 m. Anykščiuose vyko rungtynės tarp 3-iojo DLK Vytauto pėstininkų pulko 4-osios ir 6-osios kuopų.

Dabartinis Anykščių miesto stadionas pradėtas tvarkyti apie 1948 m. Iki tol Anykščių jaunimas žaisdavo ant Siekano kalno, už Janydžių. Stadione aikštė buvo įrengiama padedant miestiečiams, moksleiviams, aplinkiniams ūkininkams.

2018 m. po stadiono atnaujinimo tribūnų talpa išplėsta iki 500 vietų. Po rekonstrukcijos stadionas atidarytas 2018 m. birželio 16 d. Šventėje sveikino Anykščių rajono meras Kęstutis Tubis, Anykščių kūno kultūros sporto centro direktorius Žilvinas Ovsiukas, Utenos apskrities futbolo asociacijos prezidentas Dainius Širvys, Seimo narys Sergėjus Jovaiša. Atidarymo rungtynes žaidė FK Anykščiai ir „Intero veteranai“ – aikštės šeimininkai nugalėjo 1-0.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Anykščių stadionas (Futbolinis.lt)
* Anykščių stadionas (Arenysportowe.eu)
William Wilson

**Viljamas Vilsonas** (; 1844 m. lapkričio 13 d. – 1912 m. birželio d.) buvo XIX a. Didžiosios Britanijos žurnalistas, plaukimo instruktorius bei treneris. 1883 m. V. Vilsonas parašė knygą „Plaukimo treneris“, kurioje aprašė pagrindinius šios sporto šakos elementus, treniruotes bei saugumą vandenyje.

1877 m. V. Vilsonas sudarė žaidimo, tuo metu vadinto vandens futbolo, taisykles. Tai buvo pirmosios oficialios vandensvydžio taisyklės. 1885 m. Anglijos plaukimo federacija pripažino šias taisykles ir pavadino šį žaidimą vandensvydžiu.

1891 m. V. Vilsonas išleido daug iliustruotų straipsnių apie saugumą vandenyje, pirmąją pagalbą bei apdovanojimus vietos klubams už saugumo vystymą.
Vandensvydžio pasaulio lyga

**Vandensvydžio pasaulio lyga** (angl. *FINA Water Polo World League*) – tarptautinė vandensvydžio lyga, kurią kuruoja FINA. Šios lygos varžybos vyksta kasmet, įprastai nuo žiemos iki birželio. Šioje lygoje rungtyniauja vyrų ir moterų šalies rinktinės visuose žemynuose, o finaliniuose etapuose išaiškinami čempionai.

Vyrų varžybos prasidėjo 2002 m., o moterų – 2004 m.

Šio čempionato varžybos vyksta keturiais kėliniais po 8 minutes, su 5 min didžiąja pertrauka.

Iki 2013 m. daugiausiai titulų tarp vyrų laimėjo Serbijos rinktinė (7 aukso medaliai), tarp moterų – JAV rinktinė (7 aukso medaliai).

## Rezultatai

### Vyrai

### Moterys
Janos plokščiakalnis

**Janos plokščiakalnis** () – plokščiakalnis Sibire, Jakutijoje, Janos–Oimiakono kalnyno dalis, esanti Janos vidurupio baseine. Aukštis iki 1768 m. Vakaruose riboja Verchojansko kalnagūbris, rytuose – Čerskio kalnagūbris. Sudarytas iš aleuritų ir molingų skalūnų, triaso laikotarpio smiltainio, granitinių intruzijų.

Plokščiakalnis daugiausia padengtas maumedžių retmiškiais.

## Šaltiniai
Šv. Petro parapija (Gernsis)

**Šv. Petro parapija** (Gernsio tarme *Saint Pierre*, ) – parapija vakarinėje Gernsio salos dalyje. Ribojasi su Tortevalo, Šv. Ksavero ir Foresto parapijomis.
Šventosios-Nevėžio kanalas

**Šventosios-Nevėžio kanalas** (arba ***Nevėžio kanalas***) – 12 km ilgio kanalas tarp Šventosios ir Nevėžio upių Anykščių rajone, besidriekiantis nuo Kavarsko iki Traupio.

Šventosios vanduo šiuo kanalu kerta Nevėžio baseiną ribojančią takoskyrą, po to srūva į Nevėžį Pienios upeliu.

## Istorija

Sovietmečiu Panevėžio pramonės įmonėms pritrūkus vandens, nuspręsta Kavarske užtvenkti Šventosios upę bei ant užtvankos pastačius siurblinę pumpuoti vandenį į Nevėžį. Ši upė ir jos intakai ypač nusekdavo vasarą. 1962 m. Nevėžio nuotėkiui padidinti buvo įrengtas Kavarsko tvenkinys. Kanalas buvo iškastas 1961–1963 m. Juo į Nevėžį tekėjo iki 4,5 m³/s vandens. Buvo įrengta ir iki 2000 m. veikė vandens kėlimo stotis – keturi 450 kilovatų galios siurbliai. Dalis Šventosios vandens buvo pakeliama daugiau nei 20 metrų. Perpumpuojamo vandens kiekis priklausė nuo meteorologinių sąlygų konkrečiais metais. Per metus vidutiniškai buvo perpumpuojama 12 500 tūkst. m³ vandens. Įmonių vandens poreikis sudarė apie 20 procentų viso perpumpuojamo vandens, kitą dalį – aplinkosauginis debitas.

Po nepriklausomybės atgavimo siurblinė Kavarske veikė tik epizodiškai per sausras. LR Vyriausybės 2000 m. birželio 5 d. nutarimu Nr. 642 buvo patvirtinta Nevėžio vandens debito palaikymo programa. Joje buvo pažymėta, kad upės aplinkosauginiam vandens debitui, tinkamai vandens kokybei ir ekosistemų stabilumui užtikrinti, Panevėžio reikmėms tenkinti būtina (sausuoju metų laikotarpiu) papildyti Nevėžio vandens išteklius iš Šventosios upės, panaudojant Kavarsko siurblinę. Programa buvo sudaryta 3 metams.

Pastaruoju metu kanalas apleistas. Pati Šventosios užtvanka buvo išnuomota, nuo 2002 m. čia pradėjo veikti mažoji Kavarsko hidroelektrinė (1 MW galios). Siurblinės priežiūrą vykdžiusi Kavarske registruota įmonė UAB „Šventosios vanduo“ 2004 m. buvo likviduota.

## Kanalo darbas

Lietuvos Hidrotechnikos ir melioracijos instituto atlikti tyrimai byloja, kad nuotėkio paskirstymo sistema nebuvo efektyvi, nes:
* dalis į Nevėžį nukreipiamo vandens buvo prarandama kanale ir tvenkiniuose (papildomas vandens paviršiaus garavimas, vandens augalų transpiracija, vandens filtracija į kanalo krantus);
* padidėjo elektros energijos kaina (kai vidutinis perkeliamas debitas buvo 2,5 m³/s, Kavarsko siurblinė per metus sunaudojo 6,15 mln. kW elektros energijos);
* suprastėjo vandens kokybė pačioje Šventojoje, todėl užterštam Nevėžio vandeniui praskiesti reikėjo didesnio debito.

Nors senkantis Nevėžis – didelė Panevėžio problema, Kavarsko siurblinės paslaugų buvo atsisakyta dėl jos privatizavimo bei neefektyvaus vandens tiekimo kanalu, kuriuo tik maža vandens dalis pasiekdavo Panevėžį. Be to, papildyti vienas upes kitų sąskaita draudžia Europos Sąjungos aplinkos apsaugos direktyvos.


Vaizdas:Surdaugių tiltas per Nevėžio upę.jpg|Nevėžio vaga iki santakos su kanalu (Pienia)
Vaizdas:Kavarsko siurblinė prie Šventosios. Kanalas link Nevėžio.jpg|Kavarsko siurblinės išleidimo kanalas
Vaizdas:Nevėžio kanalas Janušavoje.JPG|Kanalas Janušavoje


## Šaltiniai
Nelgesė

**Nelgesė** (, ) – upė Rusijoje, Jakutijoje (Tompo ulusas ir Verchojansko ulusas); Adyčios kairysis intakas (Janos baseinas). Prasideda Verchojansko kalnagūbryje, teka į šiaurę, vėliau į šiaurės rytus Janos plokščiakalniu. Įteka į Adyčią 351 km nuo jos žiočių, ties Lazo gyvenviete.

Didžiausi intakai: Sordongas, Kondekanas (dešinieji).

Upė užšąla spalio gale arba lapkričio pradžioje, nuo gruodžio iki balandžio būna užšalusi iki dugno, o gegužę atitirpsta. Labiausiai ištvinsta balandį, tada debitas siekia 240,96 m³/s.

## Šaltiniai
Tuostachas

**Tuostachas** (, ) – upė Rusijoje, Jakutijoje (Verchojansko ulusas); Adyčios dešinysis intakas (Janos baseinas). Susidaro susiliejus Chara Salos ir Bodymbos upėms, prasidedančioms Čerskio kalnagūbryje, teka į šiaurės vakarus. Įteka į Adyčią km nuo jos žiočių, į šiaurę nuo Engia Sajylgos gyvenvietės.

Didžiausi intakai: Solonija, Dogdo, Tirechtiachas (dešinieji), Tabalachas (kairysis).

Upė užšąla spalį, o gegužę ar birželio pradžioje atitirpsta. Tuostacho baseine yra ~40 ampalų, kurių bendras plotas virš 77 km².

## Šaltiniai
Vandensvydžio kamuolys

**Vandensvydžio kamuolys** naudojamas vandensvydžio ir kanupolo varžybose. Kamuolys išsiskiria ryškia spalva ir lengvai suimamu pagrindu, kad žaidėjui būtų patogiau kamuolį laikyti viena ranka.

Įprastai vandensvydžio kamuolys sveria 400–450 gramų, vyrams pripučiamas 90–97 kPa, moterims – 83–90 kPa. Naudojami du skirtingo dydžio kamuoliai: vyrų varžyboms 5 numerio (68–71 cm apimties) ir 4 numerio (65–67 cm) moterims.

Vienas pirmųjų kamuolių vandensvydžio varžyboms buvo sukurtas XIX a. tokios formos kaip naudojamas regbyje. Vėliau pereita prie futbolo kamuolio naudojimo. Tačiau šie kamuoliai greitai sušlapdavo ir tapdavo labai sunkūs, todėl 1936 m. JAV vandensvydžio treneris James R. Smith sukūrė guminį kamuolį, kuris žymiai labiau tiko tokio tipo varžyboms. Iš pradžių kamuolys buvo raudonos spalvos, o 1948 m. buvo perdažytas į geltoną spalvą dėl geresnio matomumo žiūrovams. Oficialiu FINA ir olimpinių žaidynių kamuoliu jis tapo 1956 m.

2005 m. FINA leido pakeisti oficialaus vandensvydžio kamuolio spalvinimą. Nuo šiol kamuolio dalis gali būti mėlynos, raudonos, žalios, juodos ar geltonos spalvos.
Borulachas

**Borulachas** (, ) – upė Rusijoje, Jakutijoje (Verchojansko ulusas); Adyčios kairysis intakas (Janos baseinas). Teka į šiaurės vakarus Janos plokščiakalniu. Įteka į Adyčią 222 km nuo jos žiočių.

Didžiausi intakai: Chaltysis (kairysis), Chatyngnachas (dešinysis).

Upės baseine yra ~350 ežerų. Laivybai netinkama. Prie Borulacho yra Tokumos ir Tomtoro gyvenvietės.

## Šaltiniai
Ott Lepland

**Otas Leplandas** (; g. 1987 m. gegužės 17 d.) – Estijos dainininkas, kuris yra geriausiai žinomas trečiojo sezono *Eesti otsib superstaari* nugalėtojas. Leplandas atstovavo Estijai 2012 m. Eurovizijoje, Baku, Azerbaidžane su daina „Kuula“. Finale jis užėmė 6 vietą.

Otas atliko keletą pjesių, įskaitant ir Troy Bolton vaidmenį Estijos valstybiniame lėlių ir jaunimo teatre, filmo „High School Musical“ estiška versija.

Jo antrasis albumas „Laulan ma sind“ buvo išleistas 2011 metų lapkričio mėnesį.

## Diskografija

### Albumai
* 2010 – *Ott Lepland*
* 2011 – *Laulan ma sind*
* 2012 – *Öö mu kannul käib*

## Nuorodos

* Daina „Kuula“

|-
Batagajus

**Batagajus** (, ) – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Jakutijoje, Janos dešiniajame krante, 90 km žemyn upe nuo Verchojansko. Uluso centras. Yra upinė prieplauka, oro uostas, praeina Janos trasa (žiemos kelias, iki Ese Chajos pravažiuojamas visus metus), kelias į Verchojanską. Yra statybinių medžiagų gamykla, autoremonto bazė, geologinių tyrimų valdyba.

## Istorija

Batagajus įkurtas 1939 m., apylinkėse radus alavo rūdos telkinių. Netrukus čia pradėti gabenti politiniai kaliniai, įsteigta GULAG'o darbo stovykla, pastatyta alavo rūdos perdirbimo gamykla. 1945 m. suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas. Tačiau po 1976 m. alavo telkiniai išseko, gamykla uždaryta. 2005 m. Batagajus smarkiai nukentėjo nuo potvynio.

## Šaltiniai
Ese Chaja

**Ese Chaja** () arba ***Ege Chaja*** – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Jakutijoje, Verchojansko uluse, 18 km į rytus nuo Janos upės, 108 km nuo Verchojansko. Praeina Janos trasa (žiemos kelias, iki Batagajaus su danga).

## Istorija

Ese Chaja įkurta 1938 m., pradėjus alavo rūdos gavybą, įsteigta GULAG'o darbo stovykla. 1940 m. suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas. Veikė pieno gamykla. 1974 m. telkinys išseko, kasykla uždaryta. Po TSRS žlugimo, gyventojų skaičius ženkliai sumažėjo (1989 m. – 1530, 2010 m. – 286).

## Šaltiniai
Srednekolymsko ulusas

**Srednekolymsko ulusas** (, ) – ulusas šiaurės rytų Jakutijoje. Administracinis centras – Srednekolymskas.

## Geografija

Rytuose ribojasi su Magadano sritimi ir Čiukčių autonomine apygarda. Uluso paviršius daugiausia lygus, didžiąją dalį ploto užima labai pelkėta Kolymos žemuma. Vakaruose iškilęs Alazėjos plokščiakalnis, rytuose – Jukagirų plokščiakalnis. Svarbiausios upės yra Kolyma (su intakais: Beriozovka, Sededema) ir Alazėja (su Rosocha). Yra gausybė ežerų (didžiausi – Pavylono, Ebės).

Vidutinė sausio mėnesio temperatūra yra -38 °C, liepos mėnesio +12 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – nuo 150 iki 300 mm (Jukagirų plokščiakalnyje).

Yra Kolymos gamtinis parkas.

## Gyventojai

Tautinė sudėtis (2002 m.):
* jakutai – 81 %
* rusai – 12 %
* evenai – 4 %
* evenkai ir kiti – 3 %

## Gyvenvietės

Pagrindinės uluso gyvenvietės:
* Srednekolymskas
* Argachtachas
* Beriozovka
* Ebiachas
* Svatajus

## Nuorodos
* Uluso žemėlapis
Tortevalo parapija

**Tortevalo parapija** (Gernsio tarme *Tortévas*, ) – mažiausia Gernsio parapija vakarinėje šalies dalyje. Parapijos pavadinimas kilęs iš Gernsio tarmės žodžio, reiškiančio *„susuktą slėnį“*. Padalinta į dvi dalis, kurias atskiria Šv. Petro parapija. Rytinė dalis žinoma kaip *Tortevalas*. Prijungtas pusiasalis pavadintas *Pleinmont-Torteval*. Tai salos vakariausias taškas bei draustinis, įkurtas XX amžiaus 8-ajame dešimtmetyje. 2012 m. buvo renovuotas Elžbietos II deimantinio jubiliejaus progą.

Pietinė parapijos pakrantė uolėta. Šiaurės vakaruose yra mažas žvejų uostas, pavadintas *Porteletas*.

Parapijos centre stovi bažnyčia, pastatyta 1818 m., kurioje yra seniausi varpai Normandijos salose. Bažnyčia pastatyta vietoje senos bažnyčios. Dabartinė bažnyčia turi aukščiausią varpinę Gernsyje, kuri naudojama kaip švyturys.

## Šaltiniai
Valei parapija

**Valei parapija** (Gernsio tarme *Lé Vale*, ) – viena iš dešimties Gernsio parapijų.

Iki 1806 m. parapija užėmė Gernsio salos teritoriją, į kurią įėjo *Vingtaine de l’Epine* bei visa potvynių sala *Le Clos du Valle*, kuri formuoja šiaurinį salos galą ir yra atskirta *Le Braye du Valle* potvynių kanalu. 1806 m. *Le Braye du Valle* buvo nusausintas ir regeneruotas britų vyriausybės, kaip gynybinė teritorija. Valei parapija susideda iš dviejų atskirų teritorijų.

Saloje yra Valei parapijos bažnyčia, Valei pilis, kurioje vyksta kasmetinis muzikos festivalis *„Vale Earth Fair“*, Bordo žvejybos uostas bei daugybė kitų lankytinų vietų.
Sededema

**Sededema** (, ) – upė Rusijoje, šiaurės rytų Jakutijoje; Kolymos kairysis intakas. Prasideda Alazėjos plokščiakalnyje, teka rytų, šiaurės rytų kryptimi per Kolymos žemumą. Įteka į Kolymą 709 km nuo jos žiočių.

Didžiausi intakai: Šiaurės Sededema, Sylgy Jurjachas, Kylachas, Diaskis, Ulachan Jurjachas (kairieji), Buor Jurjachas, Sygynachas (dešinieji).

Upės baseine yra ~3000 ežerų, kurių bendras plotas 700 km². Upė laikosi užšalusi nuo spalio iki gegužės.

## Šaltiniai
Anris Džohadzė

**Anris Džohadzė** (; g. 1980 m. lapkričio 6 d.) – Gruzijos dainininkas iš Tbilisio. Jis atstovavo Gruzijai 2012 m. Eurovizijoje su daina „I’m A Joker“. Iki jo pasirodymo 2012 m. Eurovizijoje Anris Džohadzė taip pat atstovavo Gruzijai 2008 m. Eurovizijoje kaip Dianos Gurckajos pritariamasis vokalistas.

Anris pradėjo dainuoti nuo ketverių metų amžiaus, jis dalyvavo daugelyje konkursų ir koncertų tiek Gruzijoje, tiek užsienyje. Jis yra dainų autorius ir buvęs vaizdo siužetų scenaristas.

Jis pradėjo savo muzikinę karjerą 1998 metais ir iki šiol laimėjo trylika muzikos apdovanojimų. Jis taip pat turi „The Georgian Golden Voice“ titulą.

## Diskografija

* *Me Maints Moval* (2005 m.)
* *I Appear on the Stage Again* (2006 m.)
* *New Songs* (2011 m.)

|-
Ivi Adamou

**Ivi Adamou** (; g. 1993 m. lapkričio 24 d.) – Kipro-Graikijos dainininkė, kuri tapo žinoma Graikijoje ir Kipre po jos dalyvavimo antrojo sezono Graikijos „X Faktoriuje“. Adamou sudarė sutartį su „Sony Music Greece“ ir išleido savo debiutinį EP „Kalokairi Stin Kardia“, kuris buvo sertifikuotas auksiniu. Tais pačiais metais ji bendradarbiavo su Spiros Lambrou choru ir išleido EP „Christougenna Me Tin Ivi Adamou“. Ivi Adamou atstovavo Kiprui 2012 m. Eurovizijoje su daina „La La Love“. Finale užėmė 16 vietą. Jos naujas albumas „Eho Ourano“ pasirodė 2013 m. vasarą.

## Diskografija
* *Kalokairi Stin Kardia* (2010 m.)
* *Christmas with Ivi Adamou* (2010 m.)
* *San Ena Oniro* (2011 m.)
* *Eho Ourano* (2013 m.)

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 

|-
Rosocha

**Rosocha** () – upė Rusijoje, šiaurės rytų Jakutijoje; Alazėjos kairysis, didžiausias intakas. Susidaro sutekėjus Arga Jurjacho ir Ilin Jurjacho upėms, prasidedančioms Alazėjos plokščiakalnyje. teka šiaurės rytų kryptimi per Kolymos žemumą, labai vinguriuoja. Įteka į Alazėją 383 km nuo jos žiočių.

Didžiausias intakas: Balyktachas (dešinysis).

Upės baseine yra ~7400 ežerų, kurių bendras plotas 3240 km². Upė laikosi užšalusi nuo spalio iki birželio.

## Šaltiniai
Arga Jurjachas

**Arga Jurjachas** (, ) – upė Rusijoje, šiaurės rytų Jakutijoje; kairioji Rosochos sudedamoji (Alazėjos baseinas). Susidaro sutekėjus Zėjos ir Taba Bastachos upėms, ištekančioms iš Ulachan Siso kalnagūbrio. Teka rytų kryptimi per Kolymos žemumą. Įteka į Alazėją 453 km nuo jos žiočių.

Didžiausi intakai: Kusagan Jurechas, Ot Jurechas, Ačygyj Jurechas (kairieji).

Upės baseino ežeringumas 15,2 %. Upė laikosi užšalusi nuo spalio iki birželio.

## Šaltiniai
Ilin Jurjachas

**Ilin Jurjachas** arba ***I Jurechas*** (, ) – upė Rusijoje, šiaurės rytų Jakutijoje; dešinioji Rosochos sudedamoji (Alazėjos baseinas). Prasideda vakariniame Kolymos žemumos pakraštyje, sutekėjus Chotolo ir Čyskina Sejenės upėms. Teka rytų kryptimi per pelkėtą žemumą. Įteka į Alazėją 453 km nuo jos žiočių.

Didžiausi intakai: Čyskina Sejenė, Ulachan Sejenas (dešinieji), Chotolas (kairysis).

Upės baseino ežeringumas 15,1 %. Upė laikosi užšalusi nuo spalio iki birželio.

## Šaltiniai
Viliuisko ulusas

**Viliuisko ulusas** (, ) – ulusas vidurio Jakutijoje. Administracinis centras – Viliuiskas.

## Geografija

Uluso paviršius daugiausia lygus, plyti Vidurio Jakutijos lyguma. Svarbiausios upės yra Viliujus (su intakais: Tiungas, Čybyda, Tangnaris, Lungcha, Bapagajus). Nemažai ežerų, iš kurių didžiausias – Mastachas.

Vidutinė sausio mėnesio temperatūra yra -35 °C, liepos mėnesio +18 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – nuo 250 iki 300 mm.

Praeina Viliujaus plentas.

## Gyventojai

Tautinė sudėtis (2002 m.):
* jakutai – 83,05 %
* rusai – 12,52 %
* ukrainiečiai – 1,67 %
* totoriai – 0,58 %
* evenkai – 0,49 %
* evenai – 0,27 %
* kiti – 1,42 %

## Gyvenvietės

Pagrindinės uluso gyvenvietės:
* Viliuiskas
* Kysyl Syras
* Ebja
* Kiubjaindė
* Ilbengė

## Nuorodos

* Uluso žemėlapis
Fudžis (reikšmės)

Žodis **Fudžis** (*Fuji*) gali reikšti:

* Fudžis – aukščiausias Japonijos kalnas;
* Fudžis – miestas Japonijoje;
* Fudžis – upė Japonijoje;
* Fudži trasa – Formulės 1 trasa.

Taip pat:
* *Fuji* – XIX a. Japonijos karo laivas;
* Fujifilm – Japonijos įmonė, gaminanti fotoaparatus ir kino juostas;
* Fuji Heavy Industries – Japonijos sunkiosios pramonės gamintojas;
* Fuji Television – Japonijos televizijos tinklas;
* Fuji Electric – Japonijos elektronikos gamintojas;
* Fujitsu – Japonijos techninės įrangos gamintojas.
Žigansko ulusas

**Žigansko ulusas** (, ) arba ***Žigansko nacionalinis evenkų rajonas*** – ulusas vidurio Jakutijoje. Administracinis centras – Žiganskas.

## Geografija

Uluso paviršius daugiausia lygus, plyti pelkėta Vidurio Jakutijos lyguma, rytuose siekia Verchojansko kalnagūbrį. Centrine dalimi ulusą kerta Lenos upė, link jos teka daug intakų (Lindė, Muna, Siungiudė, Džardžanas, Soboloch Majanas, Undiuliungas, Motorčuna, Menkerė ir kt.). Telkšo gausybė ežerų (didžiausias – Ulachan Kiujolis).

Vidutinė sausio mėnesio temperatūra yra -36–40 °C, liepos mėnesio +14–16 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – nuo 250 iki 300 mm, kalnuose – iki 400 mm.

## Gyventojai

Tautinė sudėtis (2002 m.):
* evenkai – 47,45 %
* jakutai – 33,51 %
* rusai – 14,36 %
* evenai – 1,46 %
* ukrainiečiai – 1,21 %
* kiti – 2,02 %

## Gyvenvietės

Pagrindinės uluso gyvenvietės:
* Žiganskas
* Bachanajus
* Bestiachas
* Kystatyamas

## Nuorodos
* Uluso žemėlapis
Žiganskas

**Žiganskas** (, ) – gyvenvietė Rusijoje, Jakutijoje, Lenos kairiajame krante, prie Strekalovkos žiočių, 610 km į šiaurės vakarus nuo Jakutsko. Uluso centras. Yra upinė prieplauka, oro uostas. Verčiamasi daugiausia žvejyba (taimeniai, nelmos, eršketai), elnininkyste, kailinių žvėrelių auginimu, medžiokle. Veikia dvi mokyklos, biblioteka, kultūros namai, ligoninė.

## Istorija

Žiganską 1632 m. įkūrė kazokų pirkliai, vadovaujami Piotro Beketovo. 1783 m. tapo apskrities centru Jakutsko srityje. Nuo 1917 m. – kaimo tipo gyvenvietė.

## Šaltiniai
Tangnaris

**Tangnaris** (, ) – upė Rusijoje, Jakutijoje; Viliujaus dešinysis intakas. Prasideda Lenos plynaukštėje, teka į šiaurę, šiaurės rytus Vidurio Jakutijos lyguma. Įteka į Viliujų 184 km nuo jo žiočių.

Didžiausi intakai: Arga Tangnaris (kairysis), Ejimas (dešinysis).

Upė būna užšalusi nuo spalio iki gegužės, patvinsta gegužę (debitas siekia 41,1 m³/s). Prie Tangnario yra Čajaus kaimas, upę kerta Viliujaus plentas.

## Šaltiniai
Kysyl Syras

**Kysyl Syras** (, ) – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Jakutijoje, Viliujsko uluse, Viliujaus dešiniajame krante, 90 km į šiaurės rytus nuo Viliujsko. Išgaunamos gamtinės dujos.

## Istorija

Kysyl Syras įkurtas 1960 m. kaip geologų punktas, miesto tipo gyvenvietės statusas suteiktas 1974 m.

## Šaltiniai
Oscar dos Santos Emboaba Júnior

**Oskaras dos Santosas Emboaba jaunesnysis** (; g. 1991 m. rugsėjo 9 d.), geriau žinomas kaip **Oskaras** – Brazilijos futbolininkas, Brazilijos futbolo rinktinės saugas.

## Karjera

Oskaras karjerą pradėjo „São Paulo FC“ klube, su kuriuo 2008 m. laimėjo Brazilijos Serie A čempionatą. 2009 m. padavė klubą į teismą dėl sulaužytos sutarties. 

2010 m. persikėlė į „Internacional“ klubą, kur praleido trejus metus. 

2012 m. pasirašė sutartį su Chelsea FC (Anglija).

## Rinktinės

Oskaras pirmą kartą su Brazilijos futbolo rinktine žaidė 2012 m. birželį prieš Argentiną. 2012 m. Londono olimpinėse žaidynėse Oskaras atstovavo Brazilijai U-20 bei vyresniųjų lygyje. 2011 m. rugpjūčio 20 d. įmušė tris įvarčius 2011-ųjų FIFA U-20 pasaulio čempionato finale ir su Brazilijos rinktine iškovojo pergalę prieš Portugaliją. Oskaras tapo pirmuoju žaidėju, kuris įmušė ,,hattrick'ą" FIFA U-20 pasaulio čempionate. 2012 m. Oskaras pateko į The Guardian 100 geriausių futbolininkų top, kuriame užėmė 37-ąją vietą.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Siungiudė

**Siungiudė** (, ) – upė Rusijoje, Jakutijoje; Molodo kairysis intakas (Lenos baseinas). Prasideda Vidurio Sibiro plokščiakalnio rytiniame pakraštyje, teka į pietryčius, vėliau į šiaurę labai pelkėta Vidurio Jakutijos lyguma. Sudaro daugybę meandrų.

Didžiausi intakai: Chajyrgastachas (dešinysis), Kiuskiurdianas (kairysis).

Upė būna užšalusi nuo spalio iki birželio pradžios.

## Šaltiniai
Molodas

**Molodas** (, ) – upė Rusijoje, Jakutijoje; Lenos kairysis intakas. Prasideda Vidurio Sibiro plokščiakalnio rytiniame pakraštyje, susiliejus Molodo Unga Anabylos ir Molodo Changas Anabylos upėms. Vėliau teka į pietryčius, po santakos su Siungiude – į šiaurės rytus labai pelkėta Vidurio Jakutijos lyguma. Sudaro daugybę meandrų. Įteka į Leną 413 km nuo jos žiočių.

Didžiausi intakai: Siungiudė (dešinysis), Muogdanas, Tit Jurjagė, Usunku (kairieji).

Upė būna įšalusi iki dugno nuo gruodžio iki gegužės.

## Šaltiniai
Džardžanas

**Džardžanas** (, ) – upė Rusijoje, Jakutijoje; Lenos dešinysis intakas. Prasideda Orulgano kalnagūbrio vakariniame šlaite (Verchojansko kalnagūbrio dalis). Teka į vakarus, žemupyje į pietvakarius labai pelkėta Vidurio Jakutijos lyguma. Sudaro daugybę meandrų. Įteka į Leną 513 km nuo jos žiočių, ties Džardžano gyvenviete.

Didžiausi intakai: Kendė, Džanchanas, Ulachan Tirechtiachas (kairieji).

Upė būna užšalusi nuo spalio iki gegužės pabaigos.

## Šaltiniai
Ogasavara (Tokijas)

**Ogasavara** () – kaimas Ogasavaros subprefektūroje, Tokijuje, Japonijoje. Kaimas administruoja Ogasavaros salas, Vulkanines salas ir tris pavienes salas: Nišinošimą, Minamitorišimą ir Okinotorišimą.

Valdyba įsikūrusi Omuros kaime, Čičidžimoje.

## Geografija
Savivaldybę sudaro trys salų grupės ir kelios kitos pavienės salos:
* Ogasavaros salos (小笠原群島, *Ogasawara Guntō*), 73 km²
** Mukodžima (聟島列島, *Mukojima*), 6,57 km²
** Čičidžima (父島列島, *Chichijima*), 38,89 km²
** Hahadžima (母島列島, *Hahajima*), 27,54 km²
* Nišinošima (西之島, pažodžiui: *Vakarinė sala*), pavienė sala, į vakarus nuo Hahadžimos ir į šiaurę nuo Vulkaninių salų, 0,29 km²
* Vulkaninės salos (火山列島, *Kazan-rettō*), 29,71 km²
** Šiaurės Ivo Džima (北硫黄島, *Kita-Iōtō*, pažodžiui: *Šiaurės sieros sala*), 5,57 km²
** Ivo Džima (硫黄島, *Iōtō*, pažodžiui: *Sieros sala*), 20,60 km²
** Pietų Ivo Džima (南硫黄島, *Minami-Iōtō*, pažodžiui: *Pietų sieros sala*) 3,54 km²
* Okinotorišima (沖ノ鳥島 arba 沖鳥島, pažodžiui: *Atoki paukščių sala*), 0,01 km²
* Minamitorišima (南鳥島, pažodžiui: *Pietinė paukščių sala*, taip pat: *Marko sala*), 1,40 km²

## Istorija
1940 m. salose buvo įkurtos penkios savivaldybės: po dvi Čičidžimoje ir Hahadžimoje ir viena Ivodžimoje:

* Omura (大村) Čičidžimoje
* Ogimura-Fukurosava (扇村袋沢村) Čičidžimoje
* Kitamura (北村) Hahadžimoje
* Okimura (沖村) Hahadžimoje
* Iotas (硫黄島村) Ivodžimoje
Spjaunu ant tavo kapo (2010 filmas)

**Spjaunu ant tavo kapo** () – 2010 m. amerikiečių kurtas kriminalinis siaubo filmas apie nedidelio miestelio apylinkėse įvykdytą jaunos moters išprievartavimą. Nusikaltėliai vėliau mėgina ją nužudyti, tačiau šiai pavyksta pabėgti ir vėliau grįžti, kad atkeršytų savo skriaudikams.

Juosta yra 1978 m. nufilmuoto to paties pavadinimo filmo perdirbinys, sulaukęs daug neigiamų vertinimų ir interneto svetainės „Rotten Tomatoes“ įvertintas 34% teigimų atsiliepimų. Naujojoje Zelandijoje yra uždrausta platinti filmą DVD formatu.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Sarah Butler – Dženifer Hils
* Rodney Eastman – Endis
* Daniel Franzese – Stenlis
* Jeff Branson – Džonis
* Andrew Howard – šerifas Storčas
Alan Alda

**Alan Alda** (tikras vardas – **Alphonso Joseph D’Abruzzo**, g. 1936 m. sausio 28 d. Niujorke, Jungtinėse Valstijose) − amerikiečių aktorius, režisierius, scenaristas ir rašytojas. Yra laimėjęs šešis „Auksinio gaublio“ ir šešis „Emmy“ apdovanojimus.

Geriausiai žinomas iš CBS televizijos komedijos „M*A*S*H“ (1972–1983), kuriame atliko pagrindinį Hawkeye Pierce vaidmenį. Seriale ne tik vaidino, bet ir režisavo keliolika serijų, rašė scenarijus. Alda vaidino NBC televizijos dramoje „The West Wing“ (1999–2006), kurioje vaidino Arnold Vinick. Vaidino keliose serialų „ER“ ir „30 Rock“ serijose, už vaidybą juose nominuotas dviem „Emmy“ (kaip geriausias kviestinis aktorius).

2004 m. aktorius atliko antraeilį vaidmenį filme „The Aviator“, už vaidybą filme Alda buvo nominuotas „Oskarui“. Vaidinęs dešimtyse įvairių kitų kino filmų, įskaitant „Manhattan Murder Mystery“ (1993), „The Seduction of Joe Tynan“ (1979), „The Four Seasons“ (1981), „Crimes and Misdemeanors“ (1989).

Yra vaidinęs teatre, už vaidybą buvo nominuotas prestižiniam „Tony“ apdovanojimui tris kartus (1967, 1992 ir 2005).
Ogasavaros subprefektūra

**Ogasavaros subprefektūra** () – Tokijo subprefektūra Japonijoje. Subprefektūros teritorija apima Bonino (Ogasavaros) salas ir Ogasavaros kaimą. Subprefektūros valdyba įsikūrusi Čičidžimoje, taip pat jos įstaiga yra ir Hahadžimoje.

Subprefektūros plotas siekia 104,41 km², joje gyvena 2415 žmonių.

Ogasavaros salas sudaro grupelė Ramiojo vandenyno salų, išsibarsčiusių į pietus nuo pagrindinės Japonijos salos – Honšiū. Jos apima Ogasavaros salyną, Vulkanines (*Io* arba *Iwo*) salas ir keletą nedidelių, pavienių salelių.

## Istorija
Iki 1830 m. Ogasavaros salos buvo negyvenamos ir todėl vadintos *Muninjima* pavadinimu, reiškiančiu „negyvenama sala“. XIX a. Vakaruose salos geriau buvo žinomos Bonino salų pavadinimu.

1930 m. prie subprefektūros buvo prijungta Okinotorišima.

## Šaltiniai
Amsterdamo košmaras

**Amsterdamo košmaras** () – 1988 m. Olandijoje sukurtas detektyvinis filmas apie žudiko maniako gaudynes miesto kanaluose.

Filmas sulaukė didelio populiarumo gimtinėje, kur į jį buvo parduota daugiau kaip 970 tūkst. bilietų. Dešimto dešimtmečio pradžioje juosta buvo demonstruojama ir Lietuvos kino teatruose.

## Pagrindiniai aktoriai
Pagrindiniai vaidmenys ir jų atlikėjai:
* Huub Stapel – Erikas Viseris
* Monique van de Ven – Laura
* Serge-Henri Valcke – Vermeris
* Tanneke Hartzuiker – Poteris
* Tatum Dagelet – Anekė Viser

## Turinys

Ryte po vienu iš Amsterdamo tiltų randamas pakabintas nužudytos prostitutės kūnas. Bylą tirti imasi inspektorius Viseris, vienišas dvylikametės Anekės tėvas. Vienintelė liudininkė – sena benamė – tvirtina mačiusi pabaisą, išnirusią iš kanalo ir vėliau ten nusitempusią kūną.

Kitą rytą randami dviejų ekologų, naktį ėmusių vandens mėginius prie chemijos gamyklos, kūnai. Viseriui nusikaltimą tirti padeda kolega Vermeris, patyręs naras, kurio merginą anksčiau nuviliojo Viseris.

Policininkai nusikaltimo vietoje randa gylio matuoklį, naro peilio nuolaužą bei kostiumo atplaišą. Požymiai rodo, kad žmogžudystę įvykdė naras, tačiau Amsterdame jų daugiau nei 8000, todėl įtariamųjų ratas vis dar didelis.

Vykdydamas apklausas, Viseris viename nardymo klube susipažįsta su Laura ir jos psichiatru Poteriu, anksčiau taip pat buvusiu naru. Viseris ir Laura pradeda susitikinėti, tuo tarpu žmogžudystės nesiliauja, o kanale apžiūrinėdamas nuskendusį laivą su žudiku susiduria ir sunkiai sužeidžiamas Vermeris.

Policijos vadovai vis labiau spaudžia Viserį, kad žudikas būtų kuo greičiau surastas, o šiam sulaikius vieną įtariamąjį, tuoj pat skelbia apie nusikaltimo išaiškinimą, tuo tarpu Laura ima įtarti, kad su žmogžudystėmis gali būti susijęs jos psichiatras.

## Šaltiniai
Menkerė

**Menkerė** (, ) – upė Rusijoje, Jakutijoje; Lenos dešinysis intakas. Prasideda Orulgano kalnagūbrio vakariniame šlaite (Verchojansko kalnagūbrio dalis) dvejomis ištakomis – Synča ir Niolanu. Aukštupyje teka kalnais, toliau vingiuoja į vakarus labai pelkėta Vidurio Jakutijos lyguma. Sudaro daugybę meandrų. Įteka į Leną 603 km nuo jos žiočių.

Didžiausias intakas – Džiuedžesindė (kairysis).

Upė būna užšalusi nuo spalio iki gegužės pabaigos.

## Šaltiniai
Žemutinės Kolymos ulusas

**Žemutinės Kolymos ulusas** (, ) – ulusas šiaurės rytų Jakutijoje, Čiukčių autonominės apygardos paribyje. Administracinis centras – Čerskis.

## Geografija

Ulusas iš šiaurės skalaujamas Rytų Sibiro jūros. Joje yra šiam ulusui pavaldžios Lokių salos. Praktiškai visą paviršių užima pelkėta ir labai ežeringa Kolymos žemuma. Pagrindinės upės: Kolyma (su Omolonu, Aniuju), Alazėja (su Rosocha), Didžioji Čiukočia, Konkovaja. Didžiausi ežerai: Nerpičjė, Čiukočjė, Didysis Morskojės ežeras, Ilirgytkinas.

Vidutinė sausio mėnesio temperatūra yra -32–38 °C, liepos mėnesio +4–12 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – nuo 150 iki 200 mm.

Yra Pleistoceno parkas.

## Gyventojai

Tautinė sudėtis (2002 m.):
* rusai – 48 %
* jakutai – 19 %
* evenai – 9 %
* čiukčiai – 7 %
* jukagirai, evenkai ir kiti – 17 %

## Gyvenvietės

Pagrindinės uluso gyvenvietės:
* Čerskis
* Pochodskas
* Andriuškinas
* Kolymskojė
* Ambarčikas
* Nižnekolymskas
* Krestovaja

## Nuorodos
* Uluso žemėlapis
Konkovaja

**Konkovaja** () – upė Rusijoje, šiaurės rytų Jakutijoje (Žemutinės Kolymos ulusas). Prasideda pelkėse ir teka vinguriuodama į šiaurės rytus Kolymos žemumos šiaurės rytiniu pakraščiu. Aukštupyje vadinama ***Didžiąja Konkovaja***. Įteka į Rytų Sibiro jūrą (Kolymos įlanką).

Upės baseine yra daugybė ežerų, kurių bendras plotas 1070 km². Laikosi užšalusi nuo spalio iki birželio.

## Šaltiniai
Liudvikas Šarkauskas

**Liudvikas Šarkauskas** (1911 m. spalio 21 (naujuoju stiliumi – lapkričio 3) d. Stumbrėse, Rietavo vls., Telšių aps., Kauno gub. – 2004 m. kovo 12 d. Kretingoje) – kunigas, pedagogas, politinis kalinys, disidentas, visuomenės veikėjas.

## Biografija
  
Gimė žemės ūkio darbininkų šeimoje. 1924 m. baigė Kvėdarnos pradžios mokyklą, 1929 m. – Rietavo progimnaziją, 1933 m. – Plungės mokytojų seminariją. Besimokydamas aktyviai dalyvavo Rietavo ir Plungės skautų ir ateitininkų organizacijų veikloje, buvo išrinktas Plungės ateitininkų valdybos pirmininku. Bendradarbiavo ateitininkų leidiniuose „Ateities spinduliai“, „Ateitis“ ir kt.

1934 m. rudenį įstojo į Telšių kunigų seminariją. 1938 m. balandžio 16 d. Telšių katedroje įšventintas kunigu, o birželio 19 d. Kvėdarnos bažnyčioje laikė pirmąsias Šv. Mišias (primicijas). 

1938–1940 m. dirbo Šilalės bažnyčios vikaru bei vidurinės mokyklos lotynų kalbos mokytoju ir kapelionu, 1940–1944 m. vikariavo Salantų bažnyčioje ir dėstė mokykloje lietuvių kalbą. 1944–1945 m. buvo Luokės bažnyčios vikaras.

1945 m. birželio mėn. paskirtas Leckavos, o rugsėjo mėn. – Kaltinėnų bažnyčios administratoriumi. Joje 1946 m. gruodžio 14 d. suimtas, apkaltintas antitarybine propaganda, priešiškų valdžios ideologijai spaudinių laikymu ir platinimu, o 1947 m. gegužės 10 d. MGB Ypatingojo pasitarimo nubaustas 10 metų pataisos darbų. Liepos 15 d. išvežtas į Pečiorlagą (Komija). Kalėjo Abezės lageryje, aukojo jame tarp lietuvių kalinių Šv. Mišias. 1955 m. liepos 12 d. paleistas, 1989 m. rugpjūčio 25 d. reabilituotas.

1955–1967 m. klebonavo Upynos ir Kaunatavos, 1967–1982 m. – Mosėdžio parapijų bažnyčiose. 1982 m. birželio 19 d. dėl sveikatos buvo atleistas iš klebono pareigų ir paskirtas Kretingos bažnyčios altarista-rezidentu. Dalyvavo disidentiniame judėjime, pasirašė Telšių vyskupijos ir Klaipėdos prelatūros kunigų pareiškimus ir protestus sovietų Lietuvos ir Sovietų sąjungos vadovybei dėl piliečių sąžinės laisvės suvaržymų.

Palaidotas 2004 m. kovo 15 d. Kretingos kapinėse. Laidotuvėse dalyvavo 24 kunigai, 3 diakonai, 9 klierikai, pamaldoms vadovavo Telšių vyskupas Jonas Boruta ir Telšių vyskupas emeritas Antanas Vaičius.
  
## Šaltiniai

## Nuorodos
* Šarkauskas Liudvikas, parengė Birutė Paulauskaitė, 2007. – Kretingos personalijų žinynas
Kolymos įlanka

**Kolymos įlanka** () – Rytų Sibiro jūros įlanka, įsiterpusi tarp Kolymos deltos ir Krestovajaus kyšulio. Iš šiaurės ir šiaurės rytų apribota Lokių salomis. Gylis – 4–9 m. Plotis ties išėjimu į jūrą 106 km. Didžiąją metų dalį Kolymos įlanką dengia ledas. Įteka Kolymos, Konkovajos upės. Potvyniai vyksta kas pusė paros, jų aukštis iki 0,2 m. Rytinėje įlankos dalyje yra Ambarčiko užutėkis prie kurio įsikūręs Ambarčikas.

## Šaltiniai
Lokių salos

**Lokių salos** arba ***Medvežjės salos*** (, ) – šešių salų grupė Rytų Sibiro jūroje, į šiaurę nuo Kolymos upės žiočių. Priklauso Rusijai, Jakutijai (Žemutinės Kolymos ulusas). Bendras plotas – 60 km². Sudaro šios salos: Krestovskis, Leontjevo sala, Četyriochstolbovojus, Puškariovo sala, Lysovo sala, Andrejevo sala.

Salos sudarytos iš granito, molingų skalūnų, skardingais krantais. Aukštis iki 273 m (Krestovskio s.). Būdinga akmenuotoji arktinė tundra (auga samanos, šiurės, nedidelės žolės). Gyvena šiauriniai elniai, gausu pelių, užklysta lokiai, vilkai, lapės.

1710 m. Lokių salas atrado Jakovas Permiakovas, plaukęs iš Lenos į Kolymą. 1740 m. Krestovskio salą pasiekė Dmitrijus Laptevas. Vėliau salos buvo tyrinėtos keliaujant šunų kinkiniais.

## Šaltiniai
Eva Boto

**Eva Boto** (g. 1995 m. gruodžio 1 d.) – Slovėnijos dainininkė. Ji atstovavo Slovėnijai 2012 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, vykusiame Baku, Azerbaidžane, su daina „Verjamem“.

## 2012 m. „Eurovizijos“ dainų konkursas
Ji dalyvavo antrajame konkurso pusfinalyje, kuris vyko gegužės 24 d., bet į finalą nepateko.

## Diskografija

### Singlai
* 2011 – „Vzemi me“
* 2012 – „Verjamem“
* 2012 – „Run“
* 2012 – „A si sanjal me“
* 2012 – „To leto bo moje“ (su Max ir Jan Plestenjak)

## Nuorodos

* Daina „Verjamem“

|-
Paskutinė tvirtovė (2013 m. filmas)

**Paskutinė tvirtovė** () – 2013 m. JAV sukurtas nuotykių filmas, kuriame pagrindinį vaidmenį po ilgos pertraukos sukūrė Arnoldas Švarcnegeris.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Arnold Schwarzenegger – šerifas Rėjus Ovensas
* Forest Whitaker – FTB agentas Džonas Banisteris
* Eduardo Noriega – Gabrielis Kortesas
* Johnny Knoxville – Liujisas Dinkumas
* Luis Guzman – Maikas Figuerola

## Turinys

Rėjus Ovensas – mažo JAV ir Meksikos pasienio miestelio Somertono šerifas, kur jis persikėlė dirbti po to, kai Los Andžele policijos operacijos metu buvo sužeistas, o 7 jo kolegos žuvo.

Tuo metu Las Vege FTB būrys, vadovaujamas Džono Banisterio, rengiasi narkotikų barono Gabrielio Korteso pergabenimui į kitą kalinimo vietą, tačiau šiam pavyksta pabėgti, kartu paimant įkaitę. Kortesas, buvęs lenktynininkas, skuba link sienos specialiai jam parengtu sportiniu automobiliu, tuo tarpu jo pagalbininkai netoli Somertono stato surenkamą tiltą per kanjoną, kuriuo Kortesas galės pervažiuoti tiesiai į Meksiką.

Ovenso pareigūnai, ieškodami dingusio ūkininko, netyčia aptinka statomą tiltą. Per susišaudymą žūva vienas iš policininkų, ir Ovensas, iš Banisterio sužinojęs apie bėglį, ima ruoštis mūšiui, ketindamas sutrukdyti Kortesui pereiti sieną.
Motorčuna

**Motorčuna** () – upė Rusijoje, Jakutijoje; Lenos kairysis intakas. Prasideda Vidurio Sibiro plokščiakalnio šiaurės rytiniame pakraštyje. Teka į rytus, toliau į pietryčius labai pelkėta Vidurio Jakutijos lyguma. Sudaro daugybę meandrų. Įteka į Leną 606 km nuo jos žiočių.

Didžiausi intakai – Biuger Jurjachas, Kuogas Ulujbutas (kairieji).

Upė būna užšalusi nuo spalio iki gegužės pabaigos (žiemą peršąla iki dugno). Iki birželio būna patvinusi, o liepą ir rugpjūtį būdingi poplūdžiai.

## Šaltiniai