open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Svilonių apylinkė

**Svilonių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Karmėlavos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilijampolės rajonui. 1954 m. prijungta Mikainių apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Svilonių apylinkė prijungta prie Užusalių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Raudonosios Vėliavos“ kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 40,1 || || „Raudonosios Vėliavos“ kolūkis  || 13 kaimų, 1 vienkiemis
|}

## Šaltiniai
Margininkų apylinkė (Kėdainiai)

**Margininkų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Gudžiūnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dotnuvos rajonui. 1954 m. prijungtos Marimpolio apylinkė ir Devynduonių apylinkė, o dalis Margininkų apylinkės prijungta prie Alksnėnų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Margininkų apylinkė prijungta prie Gudžiūnų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || J. Žemaitės vardo kolūkis ir Dotnuvos Selekcijos stoties Terespolio ir Danilavos skyriai  || 
|-
| 1959-02-01  || 46,29 || || J. Žemaitės vardo kolūkis, „Devynduonių“ kolūkis, LTSR Žemdirbystės mokslinio tyrimo instituto Terespolio eksperimentinio ūkio skyrius  || 15 kaimų, 1 glžk. stotis
|}

## Šaltiniai
Antakalnio apylinkė (Prienai)

**Antakalnio apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pakuonio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Prienų rajonui. 1954 m. prijungta Ašmintos apylinkė ir dalis Pašventupio apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Antakalnio apylinkė prijungta prie Ašmintos apylinkės ir Pakuonio apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Lenino keliu“ kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 32 || || „Lenino kelio“ kolūkis, „Antakalnio“ kolūkis, P. Cvirkos vardo kolūkis, „Vangų“ kolūkis  || 10 kaimų
|}

## Šaltiniai
Didžiasalio apylinkė (Lazdijai)

**Didžiasalio apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Leipalingio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Veisiejų rajonui. 1954 m. dalis Didžiasalio apylinkės prijungta prie Leipalingio apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. visa apylinkė prijungta prie Leipalingio apylinkės ir Šaulėnų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Kovo 8-osios“ ir „Taikos aušros“ kolūkiai  || 
|-
| 1959-02-01  || 51,25 || || „Kovo Aštuntosios“ kolūkis, „Taikos aušros“ kolūkis  || 9 kaimai
|}

## Šaltiniai
Jurgis Paskočinas

**Jurgis Paskočinas** (g. 1949 m. gruodžio 7 d. Šiauliuose) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1968 m. baigė Šiaulių J. Janonio vidurinę mokyklą, 1976 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę.

1975–1980 m. laikraščio „Sportas“ korespondentas, skyriaus vedėjas, 1980–1989 m. dienraščio „Tiesa“ korespondentas, pramonės skyriaus vedėjas. 1990–1995 m. – ekonomikos laikraščio „Litas“ vyriausiasis redaktorius, 1996 m. laikraščio „Šalies ūkis“ vyriausiasis redaktorius. 

## Šaltiniai
Būdviečių apylinkė (Vilkaviškis)

**Būdviečių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Liubavo valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kalvarijos rajonui. 1954 m. prijungtos dalis Akmenynų apylinkės, dalis Rasių apylinkės ir dalis Dotamų apylinkės, o dalis Būdviečių apylinkės prijungta prie Liubavo apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Būdviečių apylinkė prijungta prie Rasių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Jaunosios Gvardijos“ kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 25 || || „Jaunosios Gvardijos“ kolūkis, „Eistiškių“ kolūkis  || 11 kaimų
|}

## Šaltiniai
Vėžionių apylinkė (Prienai)

**Vėžionių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Jiezno valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Jiezno rajonui. 1954 m. prijungtos Liciškėnų apylinkė ir dalis Jiezno apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Vėžionių apylinkė prijungta prie Jiezno apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Santaikos“ ir „Tarybinio kelio“ kolūkiai  || 
|-
| 1959-02-01  || 37,76 || || „Tarybinės santaikos“ kolūkis  || 10 kaimų, 2 vienkiemiai
|}

## Šaltiniai
Motiejūnų apylinkė (Ukmergė)

**Motiejūnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Širvintų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Širvintų rajonui. 1954 m. prijungta dalis Gavėnių apylinkės, o dalis Motiejūnų apylinkės prijungta prie Kielių apylinkės. 1962 m. prijungta dalis Alionių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Motiejūnų apylinkė prijungta prie Kielių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || Dzeržinskio vardo kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 30,36 || || Dzeržinskio vardo kolūkis  || 13 kaimų, 3 vienkiemiai
|}

## Šaltiniai
Sakalas Uždavinys

**Sakalas Uždavinys** (g. 1962 m. birželio 21 d.) – lietuvių teatro ir kino aktorius, režisierius.

## Biografija
1984 m. baigė Lietuvos valstybinės konservatorijos aktoriaus specialybę (kurso vadovė – Algė Savickaitė). 1984-1992 m. vaidino Kauno valstybiniame akademiniame dramos teatre. Vėliau beveik dešimtmetį gyveno Kanadoje, 2002 m. baigė teatro režisūros magistro studijas Viktorijos universitete. Šiuo metu dirba Domino teatre, filmuojasi reklaminiuose klipuose.

## Režisuoti spektakliai
* 2000 m. – Margaret Hollingsworth. Namas, kurį pastatė Džekas („Phoenix Theatre“ Viktorijoje, Kanada)
* 2000 m. – Antonas Čechovas. Žuvėdra („Phoenix Theatre“ Viktorijoje, Kanada)
* 2001 m. – Anthony Minghella. Dvi lentos su Kristaus kančia („Phoenix Theatre“ Viktorijoje, Kanada)
* 2001 m. – Samuel Beckett. Lošimo pabaiga („Phoenix Theatre“ Viktorijoje, Kanada)
* 2001 m. – William Shakespeare. Akis už akį („Phoenix Theatre“ Viktorijoje, Kanada)
* 2001 m. – Bertold Brecht. Elgeta, arba Nugaišęs šuo („Phoenix Theatre“ Viktorijoje, Kanada)
* 2002 m. – Teatrinis romanas (pagal M.Bulgakovą) („Jericho Arts Center“ Vankuveryje, Kanada)
* 2002 m. – Henrik Ibsen. Peras Giuntas („Phoenix Theatre“ Viktorijoje, Kanada)
* 2002 m. – Antonas Čechovas. Piršlybos („Phoenix Theatre“ Viktorijoje, Kanada)
* 2002 m. – Sakalas Uždavinys. Marionetės („Phoenix Studio Theatre“ Viktorijoje, Kanada)
* 2003 m. – Ivanas Turgenevas. Įnamis („Jericho Arts Center“ Vankuveryje, Kanada)
* 2003 m. – Jason P. Rothery Moxie (Kietas) („Upintheair Theatre“ Vankuveryje, Kanada)
* 2004 m. – Karl Gassauer. Kazanova („Skrajojantis teatras“ Vilniuje)
* 2005 m. – David Gieselmann. Ponas Kolpertas (su Jonu Arčikausku, Kauno valstybinis dramos teatras).

## Filmografija
* 1981 m. – Amerikietiška tragedija, rež. M.Giedrys.
* 1988 m. – Mėnulio pilnaties metas, rež. Arūnas Žebriūnas
* 1989 m. – Tadas. Žuvies diena, rež. Algimantas Puipa
* 1990 m. – Marius, rež. Jonas Pakulis, Marijonas Giedrys
* 1997 m. – New Adventures of Robin Hood
* 2004 m. – Earthsea
* 2005 m. – Have No Fear: Life of Pope John Paul II
* 2006 m. – Zero. Lilac Lithuania (Zero. Alyvinė Lietuva)
* 2006 m. – Highlander: Source (Kalnietis: Šaltinis)
* 2006 m. – 9/11.Day the World Changed
* 2007 m. – War and Peace (Karas ir taika]
* 2007 m. – March of Millions
* 2008 m. – Perpetuum mobile
* 2008 m. – Defiance (Iššūkis)
* 2009 m. – Honningfellen (Medaus spąstai)
* 2009 m. – Courageous Heart of Irena Sendler (Irenos vaikai)
* 2010 m. – My Widow’s Husband (Linksmoji našlė)
* 2010 m. – Ekskursantė
* 2015 m. – Dėdė, Rokas ir Nida, rež. Justinas Krisiūnas
*2019 m. - Chernobyl.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* S. Uždavinio puslapis Aktorių agentūros kataloge 
* „Esu labai laimingas žmogus“
Pranciškus Paprockis

**Pranciškus Paprockis** (, 1723 m. birželio 10 d. Baltarusijoje – po 1805 m. liepos 2 d. Varšuvoje) – Lietuvos jėzuitas, istorikas, spaudos darbuotojas.

## Biografija
Studijavo Vilniaus universitete, 1757 m. gavo filosofijos daktaro laipsnį. 1757–1765 m. dėstė Vilniaus universitete ir jo Kilmingųjų kolegijoje, apie 1760–1763 m. universiteto spaustuvės prefektas. 1763–1765 m. – universiteto Kilmingųjų kolegijos, o 1765–1768 m. – Kauno jėzuitų kolegijos rektorius, 1768–1773 m. – Lietuvos jėzuitų provincijos prokuratorius.

Vilniuje 1757–1767 m. leido „Politinį kalendorių“ lenkų kalba ir nuo 1768 m. „Vilniaus kalendorius“. 1760–1763 m. kartu su kitais redagavo pirmąjį Lietuvos laikraštį „Kurier Litewski“ su priedais. 

## Šaltiniai
Sunseeker

**Sunseeker International** – viena iš pirmaujančių prabangios klasės motorinių jachtų gamintoja pasaulyje ir pripažinta viena greičiausiai augančių privačių bendrovių D. Britanijoje. Sunseeker International pastarųjų trejų metų laikotarpiu demonstravo ne mažesnį kaip 58 proc. prieaugį kasmet. Tai vienintelė motorinių jachtų gamintoja, patekusi į greičiausiai augančių privačių bendrovių Top 100 ir jame užima 70-ą vietą. Tai paaiškėjo PricewaterhouseCoopers sudarytų reitingų metu.

## Galerija

Image:sunseeker.motoryacht.predator.arp.jpg|
Image:Elboscovhercegnovi.JPG|
Image:Sunseeker croatiaboatshow.jpg|
Image:poole.sunseeker.arp.jpg|


## Nuorodos
*Oficialus Sunseeker tinklalapis

## Išnašos
Lubinovas (Liepinės valsčius)

**Lubinovas** (, ) – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Liepinės valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į šiaurės rytus nuo Liepinės, 36 km į rytus nuo Augustavo ir 82 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija
Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Trolhetano kanalas

**Trolhetano kanalas** () – laivybinis kanalas Švedijoje. Skirtas apeiti hidroelektrinės užtvanką, esančią ant Jotos upės, netoli Trolhetano miesto. Atidarytas 1800 m. Patenka į Jotos kanalo sudėtį. Skirtumas tarp aukštutinio ir žemutinio bjefų – 32 m. Kanalo ilgis 88 m, didžiausias plotis – 13,2 m, dižiausias gylis – 5,4 m.

## Šaltiniai
Isfahano didžioji mečetė

**Isfahano didžioji mečetė** () – musulmonų šiitų didžioji (Džamė) mečetė, esanti Irano mieste Isfahane, šalia pagrindinio miesto turgaus.

Tai yra viena seniausių tebestovinčių mečečių Irane, pastatyta apie 771 m. Tiesa, ji daug kartų rekonstruota, plėsta, atnaujinta. Ją sudaro 4 arkiniai vartai (ivanai) ir 1300 arkinių erdvių, vadinamų mukarnomis. Mečetės interjeras ir ivanai gausiai dekoruoti.


Image:Vault_of_the_Jameh_Mosque_of_Isfahan.jpg|Įėjimas (*ivanas*)
Image:Friday mosque, isfahan, iran, october 2007.jpg|Interjero elementas
Image:Jame mosque.jpg|Dekoracijos
Saltšiobadenas

**Saltšiobadenas** – Švedijos miestelis, esantis Stokholmo lene.

## Geografija
Saltšiobadenas įsikūręs Baltijos jūros pakrantėje, rytinėje Švedijos dalyje. Pagal administracinį suskirstymą patenka į Nakos komuną, dabartinį Stokholmo leną ir Siodermanlando istorinę provinciją. Tai vienas iš Stokholmo priemiesčių. Saltšiobadenas yra jūrinis kurortas.

## Istorija
Saltšiobadeno istorija prasidėjo 1891 m., kai Kniutas Agatchonas Valenbergas, kuris priklausė Valenbergų bankininkų šeimai, nupirko žemes būsimam jūriniam kurortui. 1893 m. į Saltsjobadeną buvo nutiestas geležinkelis ir atidarytos sanatorijos. 1908 m. gyvenvietė tapo miestu. 1913 m. atsiskyrė į atskirą Švedijos bažnyčios parapiją. Bėgant laikui miestas tapo mėgstama aukštos ir vidutinės Švedijos gyventojų klasės poilsio vieta.

Nuo 1931 iki 2001 m. Saltšiobadene veikė Stokholmo observatorija. 2000 m. joje buvo atrastas asteroidas *36614 Saltis*, pavadintas šio miesto garbei.

1948 ir 1952 m. čia vyko tarpzoniniai šachmatų turnyrai.

Saltšiobadenas yra švedų diplomato Mohamedo Kniuto Bernstriomo gimtinė.

## Šaltiniai
Algimantas Voščikas

**Algimantas Voščikas** (1928 m. sausio 5 d. Alytuje – 1994 m. Kaune) – lietuvių teatro ir kino aktorius. Ilgą laiką dirbo Kauno dramos teatre.

## Filmografija
* 1953 – Tauras Gabrys.Aušra prie Nemuno, rež. Aleksandras Faincimeras, Andrejus Apsolonas, Adolfas Bergunkeris
* 1959 – Adomas nori būti žmogumi, rež. Vytautas Žalakevičius
* 1971 – Žaizdos žemės mūsų, rež. Marijonas Giedrys
* 1972 – Glapas. Herkus Mantas, rež. M.Giedrys
* 1975 – Nerami rudens diena, rež. Algimantas Kundelis
* 1977 - Dėdė Anupolis. Ko verkė pušys, rež. Balys Bratkauskas, LTV
* 1981 – Raudonmedžio rojus, rež. Bronius Talačka
* 1984 - Devyni nuopolio ratai, rež. Bronius Talačka, LRT
* 1986 – Ksaveras. Benjaminas Kordušas, rež. Vidmantas Bačiulis
* 1987 – Amžinoji šviesa, rež. Algimantas Puipa
* 1988 – Vilius Karalius, rež. V.Bačiulis
* 1989 – Antonas. Atleisk mums, Viešpatie!, rež. Bronius Morkevičius
* 1990 – Marius, rež. Jonas Pakulis, M. Giedrys.

## Nuorodos
* [Tata... (A.Žeko prisiminimai apie A.Voščiką)](http://test.svs.lt/?Nemunas;Number(117);Article(2473);) 

## Šaltiniai
Jonas Pranas Palukaitis

**Jonas Pranas Palukaitis** (1916 m. spalio 10 d. Runkiuose, Kazlų valsčius, Marijampolės apskritis – 2009 m. birželio 12 d. Kaune) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, leidėjas.

## Biografija
1939 m. brandos atestato egzaminus išlaikė Valstybinėje egzaminų komisijoje. Iki 1940 m. bendradarbiavo leidiniuose „Vilniaus balsas“, „Ateitis“, „Karys“.

1944 m. atsidūrė Vokietijos karo pabėgėlių stovykloje, kur aktyviai įsijungė į lietuviškosios spaudos darbą. 1945–1946 m. leido ir redagavo Bambergo lietuvių informacinį biuletenį „Naujienos“, 1946–1948 m. Šveinfurte – biuletenį „Tėviškės garsas“, 1948–1950 m. Memingene – laikraščius „Mintis“ ir „Lietuvis“. 1948–1949 m. Domštadto prie Ulmo stovyklos radijo žinių biuletenio redaktorius.

Persikėlęs gyventi į JAV, 1951–1952 m. buvo leidinių „Akiračiai“ („Karys“) bei „Atspindžiai“, 1958–1963 m. laikraščio „Dirva“ redaktorius, 1964 m. – spaustuvės „Viltis“, 1965–1972 m. spaustuvės „Galinda“ vedėjas, 1976–1981 m. „Draugo“ ofseto skyriaus vedėjas. 1994 m. sugrįžo į Lietuvą.

Su Jonu Puzinu suredagavo lietuvių tautininkijos istorinę apžvalgą „Tautinės minties keliu“. Išvertė įvairių autorių beletristikos, reportažinio ir memuarinio pobūdžio knygų. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. 

Mirė 2009 m. birželio 12 d. Kaune. Palaidotas Višakio Rūdos kapinėse (Kazlų Rūdos sav., Marijampolės apskr.)

## Bibliografija
* Tautinės minties keliu: lietuvių tautininkijos istoriniai bruožai (redagavo Jonas Puzinas ir Jonas Pranas Palukaitis). – Chicago, 1979.
* Lietuvių periodika Vakarų Europoje 1944–1952 m. – Vilnius: Žurnalistika, 1993.

## Šaltiniai
Mykolas Paltanavičius

**Mykolas Paltanavičius** (1875 m. rugsėjo 15 d. Mozūriškėse, Veiverių valsčius, Marijampolės apskritis – 1936 m. gegužės 4 d. Bostone, JAV) – Lietuvos leidėjas, redaktorius.

## Biografija
1892 m. išvyko į JAV. 1905 m. Bostone pradėjo leisti laikraštį „Keleivis“, buvo pirmasis jo redaktorius. 1907 m. leido mėnesinį leidinį „Amerikos lietuvis“, 1912 m. savaitraštį „Kelionės“, prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui nuo 1914 m. – kasdieninį informacinį biuletenį lenkiškai, lietuviškai ir rusiškai. 1914 m. atgaivino „Amerikos lietuvį“, kurį kaip savaitraštį leido iki 1928 m.; 1914-1915 m. buvo ir jo redaktorius, vėliau rengė jame satyrinį pamokslų skyrių „Žmogus po medžiu“. Išleido apie 50 knygų.

## Bibliografija
* *Angliškai-lietuviškas žodynėlis*, 1907 m.
* *Daktaras kišianiuje*, 1908 m.
* *Mokykimės rašyti*, 1911 m.
* *Lementorius*, 1914 m.

## Įvertinimas
Už nuopelnus lietuvybei Lietuvos vyriausybė 1933 m. apdovanojo Gedimino ordinu ir skyrė pensiją.

## Šaltiniai
Šlapaberžės apylinkė

**Šlapaberžės apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Dotnuvos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dotnuvos rajonui. 1954 m. prijungtos Beržų apylinkė, Naujų Bakainių apylinkė ir Ramėnų apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Šlapaberžės apylinkė prijungta prie Dotnuvos apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Tiesos“ kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 49,54 || || „Tiesos“ kolūkis  || 12 kaimų, 1 vienkiemis, 1 glžk. stotis
|}

## Šaltiniai
Tubių apylinkė

**Tubių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kėdainių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kėdainių rajonui. 1954 m. prijungtos Lipliūnų apylinkė, Novočebių apylinkė, Mištautų apylinkė, dalis Babėnų apylinkės ir dalis Urniežių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Tubių apylinkė prijungta prie Kėdainių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Lenino keliu“ kolūkis, Juodkiškio tarybinio ūkio Šventoniškių skyrius ir Kėdainių rajono gyvulių paruošų punktas  || 
|-
| 1959-02-01  || 73,33 || || „Lenino keliu“ kolūkis, Geodezijos ir melioracijos instituto Vilainių eksperimentinio ūkio Lipliūnų ir Šventoniškių skyriai  || 19 kaimų, 9 vienkiemiai
|}

## Šaltiniai
Dovydiškių apylinkė (Kėdainiai)

**Dovydiškių apylinkė** (arba ***Dovydiškio apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Krakių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dotnuvos rajonui. 1954 m. prijungta dalis Jaugilių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Dovydiškių apylinkė prijungta prie Krakių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Gegužės 1-osios“ ir „Rūkų“ kolūkiai  || 
|-
| 1959-02-01  || 35,39 || || „Gegužės Pirmosios“ kolūkis, „Rūkų“ kolūkis  || 15 kaimų
|}

## Šaltiniai
Alksnėnų apylinkė (Kėdainiai)

**Alksnėnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš dalies Margininkų apylinkės ir dalies Pilionių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Alksnėnų apylinkė prijungta prie Mantviliškio apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Nemuno“ kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 32,05 || || „Nemuno“ kolūkis  || 9 kaimai
|}

## Šaltiniai
Girelių apylinkė

**Girelių apylinkė** (arba ***Girelės apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vandžiogalos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Jonavos rajonui. 1963 m. sausio 12 d. prijungta prie Nociūnų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Žalgirio“ kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 38,49 || || „Žalgirio“ kolūkis  || 9 kaimai, 7 vienkiemiai
|}

## Šaltiniai
Karūnavos apylinkė

**Karūnavos apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Josvainių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kėdainių rajonui. 1954 m. prijungta Graužų apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Karūnavos apylinkė prijungta prie Josvainių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Komunisto“ kolūkis ir Poginės tarybinio ūkio Paliepių skyrius  || 
|-
| 1959-02-01  || 28,4 || || „Komunisto“ kolūkis, Poginės tarybinio ūkio Paliepių skyrius  || 6 kaimai
|}

## Šaltiniai
Pelutavos apylinkė

**Pelutavos apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pernaravos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ariogalos rajonui. 1954 m. prijungta Pavinkšnių apylinkė ir dalis Rugėnų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Pelutavos apylinkė prijungta prie Pernaravos apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || S. Nėries vardo, J. Žemaitės vardo ir „Gegužės 1-osios“ kolūkiai  || 
|-
| 1959-02-01  || 52 || || „Gegužės Pirmosios“ kolūkis, S. Nėries vardo kolūkis, J. Žemaitės vardo kolūkis  || 14 kaimų
|}

## Šaltiniai
Paberžės apylinkė (Kėdainiai)

**Paberžės apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Surviliškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dotnuvos rajonui. 1954 m. prijungta Užupės apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Paberžės apylinkė prijungta prie Surviliškio apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Raudonosios Žvaigždės“ ir „Liaudies“ kolūkiai  || 
|-
| 1959-02-01  || 34,49 || || „Raudonosios žvaigždės“ kolūkis, „Liaudies“ kolūkis  || 8 kaimai, 2 vienkiemiai
|}

## Šaltiniai
Okainių apylinkė

**Okainių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šėtos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ramygalos rajonui. 1954 m. prijungta Paežerių apylinkė ir Pauslajo apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Okainių apylinkė prijungta prie Šėtos apylinkės ir Truskavos apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Dirvos“, „Tarybinio ryto“ kolūkiai ir Žeimelio tarybinio ūkio Taujankos skyrius  || 
|-
| 1959-02-01  || 90,02 || || „Dirvos“ kolūkis, „Tarybinio ryto“ kolūkis, Žeimelio tarybinio ūkio Naujankos skyrius  || 23 kaimai, 2 vienkiemiai
|}

## Šaltiniai
Alfonsas Pakeltis

**Alfonsas Pakeltis** (1942 m. balandžio 15 d. Kumpiuose, Panevėžio apskritis – 1997 m. spalio 22 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas.

## Biografija
Baigė Ėriškių vidurinę mokyklą. Spaudoje pradėjo bendradarbiauti 1954 m. Dirbo laikraščių „Panevėžio tiesa“, „Biržiečių žodis“, „Komjaunimo tiesa“, „Valstiečių laikraštis“ redakcijose. Nuo 1978 m. žurnalo „Švyturys“ skyriaus redaktorius. 1996–1997 m. Vilniuje leido ir redagavo laikraštį „Pašilaičių žinios“. Rašė ūkio ir ekonomikos temomis.

## Šaltiniai
Iciūnų apylinkė (Panevėžys)

**Iciūnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Krekenavos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ramygalos rajonui. 1954 m. prijungta dalis Šambalionių apylinkės, dalis Krekenavos apylinkės ir dalis Petriškių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Iciūnų apylinkė prijungta prie Krekenavos apylinkės ir (mažoji dalis) prie Tiskūnų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Taikos“ kolūkis ir Upytės tarybinio ūkio Levaniškio skyrius  || 
|-
| 1959-02-01  || 48 || || „Taikos“ kolūkis  || 17 kaimų, 1 gatvė
|}

## Šaltiniai
Širvių apylinkė

**Širvių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žeimių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Jonavos rajonui. 1954 m. dalis apylinkės prijungta prie Žeimių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. visa Širvių apylinkė prijungta prie Žeimių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Komjaunuolio“ kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 20 || || „Komjaunuolio“ kolūkis  || 6 kaimai, 9 vienkiemiai
|}

## Šaltiniai
Andrejavas (Augustavo apskritis)

**Andrejavas** () – eigulio namelis Lenkijos šiaurės rytuose, Štabino valsčiuje, Augustavo apskritis, Palenkės vaivadija.

## Istorija
Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Šaltiniai
Kazimieras Pakalniškis

**Kazimieras Pakalniškis – Dėdė Atanazas** (1866 m. vasario 22 d., senuoju stiliumi vasario 10 d. Gedgaudžiuose, Salantų valsčius – 1933 m. liepos 1 d. Raudėnuose, Šiaulių apskritis. Palaidotas Raudėnų kapinėse.) – Lietuvos kunigas, publicistas, rašytojas, redaktorius, blaivybės propaguotojas.

## Biografija
Mokėsi Mosėdžio pradžios mokykloje ir Liepojos gimnazijoje. 1885 m. įstojo į Petrapilio kunigų seminariją, bet po metų perėjo ir 1889 m. baigė Kauno kunigų seminariją.

Nuo 1890 m. – vikaras Mosėdyje, nuo 1893 m. – Akmenėje, nuo 1898 m. - Teneniuose, nuo 1899 m. – Žvingių klebonas. 1916 m. perkeltas į Raudėnus, dėstė tikybą Raudėnų mokykloje, nuo 1927 m. – Telšių vyskupijos garbės kanauninkas. 1933 m. jam paskirta valstybinė pensija.

1888 m. vienas Lietuvos mylėtojų draugijos steigėjų ir aktyvių narių, vėliau vienas Šv. Kazimiero draugijos organizatorių. Dalyvavo draudžiamos spaudos lietuvių kalba platinimo veikloje. 1889 m. Tilžėje padėjo įsteigti žurnalą „Žemaičių ir Lietuvos apžvalga“, 1891–1896 m. faktiškai jį redagavo. Pasirašinėjo įvairiais slapyvardžiais: *Dėdė Atanazas, Mike Katinėlis, Jurgis Šermunėlis, Tetutė Ona, Petras Zuikis* ir kt.

Beletristikos kūrinius spausdino leidiniuose „Draugija“, „Tėvynės sargas“, „Rygos garsas“, „Nedėldienio skaitymas“, „Dirva-Žinynas“, „Šaltinis“, „Karo archyvas“, „Vienybė“, „Viltis“, „Žinyčia“ ir kt. Išleido apsakymų ir apysakų. Publicistikai, beletristikai būdingas sarkastiškas tonas, aštrus polemiškumas ginant krikščionybės principus, didaktizmas. 

## Bibliografija

*Obrusiteliai, 1893 m.
*Kandidatas į kunigus, 1900 m.
*Paveikslėliai iš sodos, 1903 m.
*Mokytoja, 1904 m.
*Mirtis, 1905 m.
*Kaip pasiklosi, taip išsimiegosi, 1908 m.
*Samdininkai, 1908 m.
*Paskutinis butelys, 1910 m.
* Žemdirbių vargai ir priemonės jiems pašalinti, 1922 m.

## Atminimo įamžinimas

*Teneniuose jo vardu pavadinta gatvė.
*Raudėnuose jo vardu pavadinta aikštė.
*2018 m. minint  Lietuvos valstybės atkūrimo 100-metį ir K. Pakalniškio 80-ąsias mirties metines, Pauliaus Vaniuchino pastangomis ir iniciatyva bei remiant Kretingos rajono savivaldybei, Gedgaudžiuose pastatytas atminimo paminklas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Paulius Vaniuchinas. Rašytojas kun. Kazimieras Pakalniškis – Dėdė Antanazas: salantiškis.lt

Paulius Vaniuchinas. Rašytojas kunigas Kazimieras Pakalniškis-Dėdė Antanazas: 150 metų gimimo jubiliejų pasitinkant: bernardinai.lt

Irena Šeškevičienė. Statys paminklą Salantų krašto šviesuoliui: pajurionaujienos.com

Irena Šeškevičienė. Įamžimo Salantų krašto šviesuolio atminimą: pajurionaujienos.com

## Galerija

Vaizdas:Kazimiero Pakalniskio kapas.jpg|Kazimiero Pakalniškio kapas Raudėnų kapinėse
Rugenas

**Rogenas** () – ežeras, esantis Švedijos ir Norvegijos pasienyje. Didžioji ežero dalis telkšo Herjedalene (Švedija). Iš ežero išteka ilgiausia Švedijos upė – Klaras.
Arasas

**Arãsas** (, ); pagal Prancūzijos miesto Arasas pavadinimą) – gobeleno technika išaustas audinys, turintis sudėtingą figūrinį siužetą biblinėmis, mitologinėmis ar istorinėmis temomis.

XIII–XV a. taip buvo vadinamas gobelenai, austi Araso mieste. 1477 m. Prancūzijos karalius Liudvikas XI užpuolė miestą ir audimo dirbtuves sunaikino. Vėliau tuo pačiu pavadinimu gobeleno technika buvo gaminamas audinys, turintis siužetą. Audžiama buvo iš vilnos ar šilko siūlų, kartais primaišant sidabrinių ar net auksinių gijų; kiekviename audinio centimetre turėjo būti 8-10 siūlelių. Ypač garsėjo Belgijos, Prancūzijos ir Italijos arasų audėjai.

XVI a. viduryje ATR karalius Žygimantas Augustas pas Briuselio meistrus užsakė arasus, skirtus Vavelio rūmų papuošimui. Be įprastinių siužetų audiniuose turėjo būti išausti Lietuvos ir Lenkijos herbai, Žygimanto Augusto inicialai o taip pat verdiūros () – gobelenai, kurių kompozicijoje dominuoja augmenijos motyvai. Po kiek laiko į Vavelį atkeliavo apie 300 arasų.
 
Vėliau jie atsidūrė Žygimanto Augusto rezidencijoje Tikocine, o po valdovo mirties atiteko jo seserims. Dalis arasų liko Krokuvoje, dalis išvežta į Nepolomicus, Varšuvą, Gardiną, net pateko į Švediją. Naujasis Lietuvos – Lenkijos karalius Stanislovas Augustas Poniatovskis rūmams puošti Prancūzijoje užsakė naujų arasų. Kai 1795 m. Abiejų Tautų Respublika galutinai žlugo, Rusijos kariuomenės karvedys Aleksandras Suvorovas Lenkijoje arasus surinko ir išvežė dovanų Rusijos carienei Jekaterinai II.

Pagal 1921 m. Rygos sutartį Tarybų Rusija grąžino Lenkijai 136 arasus. Jų būklė buvo apverktina: dalis buvo panaudota baldų apmušalams, dalis negrįžtamai apgadinta. Paskutinį kartą arasai Vavelį paliko 1939 m., kai Antrojo pasaulinio karo metais buvo paslėpti Kanadoje. Apie 1960 m. jie sugrįžo į Krokuvą ir šiandien didžiausią Europoje arasų kolekciją gali pamatyti Vavelio karališkosios pilies lankytojai.

## Arasai Lietuvoje
Pirmieji arasai Lietuvoje atsirado XVI a.: Lietuvos pakancleris, Vilniaus vaivada kunigaikštis Mikalojus Radvila Juodasis, 1553 m. liepė menėje iškabinti gobeleną „Kristaus krikštas Jordane”, išaustą pagal Luco Cranacho Vyresniojo (1472–1553) eskizą. Yra žinių, kad gobelenų buvo Vilniaus Pranciškonų bažnyčioje, Raudonės ir kitose pilyse bei rūmuose. Vienuolika iš Vilniaus Katedros žinioje buvusių trisdešimties arasų šiuo metu yra saugomi Lietuvos dailės muziejuje. Kai kuriuos iš jų Briuselio meistrams buvo užsakęs Lietuvos pakancleris kunigaikštis Kazimieras Leonas Sapiega.

## Šaltiniai
* Eglė Pinkutė. Lietuvos Tūkstantmečio programos paroda „Krikščionybė Lietuvos mene”.

## Nuorodos
* Vydas Dolinskas. Unikalios vertybės Valdovų rūmams
Gervuogė

**Gervuogė** (*Rubus subgen. Rubus*) – Magnolijūnų (*Magnoliophyta*) skyriaus, eršketinių (*Rosaceae*) šeimos, gervuogių (*Rubus*) genties pogentė.

## Morfologija

Stiebai dvimečiai, briaunoti, statūs arba šliaužiantys, dygliuoti. Lapai trilapiai arba pirštuotai penkialapiai. Žiedai dvilyčiai, retai vienalyčiai, sutelkti kekiškuose žiedynuose. Vaisiai juodi, tamsiai purpuriniai, suaugę su žiedsosčiu, prinokę nukrenta drauge su juo.

Gervuogių vaisius – sutelktinis, sudarytas iš smulkių, sultingų kaulavaisių. Vaisiuose yra apie 87,3 % vandens, 6,4 % sausų tirpių medžiagų, 21,4 mg askorbo rūgšties, 2,8 % cukrų.

Pogentė skirstoma į 12 skyrių. Gervuogių pogentę tiria atskira mokslo šaka – batologija.

## Taksonomija
Bedyglės gervuogės arba raukšlėtalapės gervuogės (*Rubus fruticosus*) statusas nėra aiškus ir yra atsiradę painumai. Vienoje mokslinėje literatūroje, pavyzdžiui pasaulio augalų sąraše The Plant List, minima kaip raukšlėtosios gervuogės (*Rubus plicatus*) populiacijos dalis ir lotyniškas mokslinis pavadinimas *Rubus fruticosus* laikomas sinonimu, o kitame internetiniame pasaulio augalų sąraše - Plants of the World Online, kuris sudaromas Londone esančiame Kjų botanikos sodo mokslinių darbuotojų, bedyglė gervuogė (*Rubus fruticosus*) laikoma kaip plačiai Europoje paplitusia atskira rūšimi, kuri savaime paplitusi ir Lietuvoje. Taip pat bedyglės gervuogės (*Rubus fruticosus*) vienas iš sinonimų nurodomas *Rubus plicatus*.

## Lietuvoje
Žemiau, savaiminių Lietuvoje gervuogių pogentės rūšių sąrašas:

* Krūminė gervuogė (*Rubus aureolus*)
* Paprastoji gervuogė (*Rubus caesius* L. 1753); plačiausiai paplitusi gervuogių rūšis Lietuvoje.
* Bedyglė arba raukšlėtalapė gervuogė (*Rubus fruticosus*)
* Stačioji gervuogė (*Rubus nessensis* Hall 1794)
* Raukšlėtoji gervuogė (*Rubus plicatus* Weihe & Nees 1822); daugiau paplitusi vakarinėje Lietuvos dalyje.
* Septynlapė gervuogė (*Rubus scissus*)
* Vagotoji gervuogė (*Rubus sulcatus*)
* Lazdynlapė gervuogė (*Rubus wahlembergii*)

Lietuvoje galimai savaime auga: 
* *[[Rubus nemorosus]]* Hayne & Willd. 1811; rūšis labiau paplitusi Vakarų ir Vidurio Europoje.
* *[[Rubus × tranzschelii]]* Juz. 1941 sin. *Rubus chamaemorus* × *saxatilis*; savaiminė šiaurės rytų Europoje (Suomija, Karelija, europinės Rusijos šiaurė).

Lietuvoje sodininkų auginamos svetimžemės rūšys:
* Kanadinė gervuogė arba postatė (*Rubus canadensis* L. 1753 sin. *Rubus suberectus* Baer 1821); savaiminė rūšis rytinėje Šiaurės Amerikoje.
* Kokburno gervuogė (*Rubus cockburnianus* Hemsl. 1892); savaiminė rūšis Rytų Azijoje.
* Gražiažiedė gervuogė (*Rubus deliciosus* Torr. 1828); savaiminė rūšis Šiaurės Amerikoje.
* Kvapioji gervuogė (*Rubus odoratus* L. 1753); savaiminė rūšis rytinėje Šiaurės Amerikoje.
* Raudondyglė gervuogė (*Rubus phoenicolasius* Maxim. 1872); savaiminė rūšis Rytų Azijoje.

## Taip pat skaityti
* Lietuvos vietinių puskrūmių rūšių sąrašas
* Lietuvoje augančių svetimžemių puskrūmių rūšių sąrašas

## Šaltiniai
Kalmarsiundas

**Kalmarsiundas** () – Baltijos jūros sąsiauris, esantis Švedijos vandenyse, skiriantis Elando salą nuo Skandinavijos pusiasalio. Sąsiaurio ilgis apie 130 km, o plotis nuo 5 iki 25 kilometrų.

1972 m. pastatytas Elando tiltas, jungiantis salą su žemynu.

## Ekologija
2007 m. Kristinebergo mokslinių tyrimų jūrinės stoties mokslininkai pasiūlė projektą, kuris turėtų pagerinti sąsiaurio vandens ekologijos būklę. Dideles azoto ir fosforo koncentracijas, kurias įtakoja Švedijos žemės ūkis, siūloma sumažinti dirbtinai užveisus midijas. Panašaus pobūdžio projektas buvo sėkmingai įgyvendintas vakarinėje Skandinavijos pakrantėje, kurioje midijos (kartu su kitais organizmais) į biomasę pavertė apie 39 tonas azoto per metus. Kristinebergo stoties specialistai ir Kalmaro biotechnikai pasiūlė valdžiai finansuoti analogišką projektą rytinėje Skandinavijos pusiasalio pakrantėje.

## Archeologija
Kalmarsiundo apylinkėse randama įrodymų apie senovines neolito stovyklavietes ir bronzos amžiaus gyvenvietes, be to žinoma, kad su mezolitu siejamos tautos ledu persikėlė per sąsiaurį ankstyvuoju holoceno periodu, kai ledynas pradėjo trauktis iš Elando salos. Žmonės migravę per Kalmarsiundą, 6-ajame tūkstantmetyje pr. m. e., įkūrė vieną iš pirmųjų mezolito kaimų Šiaurės Europoje.

## Šaltiniai
Koralmedis

**Koralmedis** (*Pterocarpus*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos lapuotis augantis viso pasaulio atogrąžų zonoje.

## Rūšys
Gentyje šiuo metu yra žinomos 126 rūšys:

## Nuorodos
* Pterocarpus (Genus)
* VLKK Rekomenduojama vartoti šiuos lietuviškus augalų pavadinimus
General Electric

**General Electric** (*GE*) – įmonių konglomeratas, turintis verslų pramonės, paslaugų ir finansiniuose sektoriuose. Beveik pusę General Electric pajamų atneša jos finansiniai padaliniai, todėl dabar GE galima vadinti finansų institucija, turinčia ir stiprų pramoninį padalinį. General Electric savo veiklą skaido į penkias sritis, kurias vadina verslais. Tai – energetika, technologijos, kapitalas, NBC Universal bei vartojimo ir pramoninė produkcija. Iš viso GE metų apyvarta siekia apie 150 mlrd. dolerių, joje dirba virš 300 tūkst. žmonių. Pagrindinė darbo specifika - darbas su įmonėmis.

## Verslo modelis
Bendrovė gamina daugiau kaip pusę oro lainerių variklių, iš jų transatlantiniams, komerciniams, karo lėktuvams, sraigtasparniams ir kitiems. Viena iš jos gamybos sričių - elektros įranga ir varikliai dideliems automobiliams, lokomotyvams, elektros turbinos, įranga dujotiekiams, laivams, dujų ir naftos gavybos platformoms. Medicinos sričiai ji tiekia sudėtingą diagnostinę aparatūrą. Iš buitinių gaminių jau platesniam vartotojui yra skirti šaldytuvai, apšvietimo įranga, įvairūs plastikai elektros ir telekomunikacijų aparatūrai, automobiliams. Energetikos verslas gamina įrengimus atominėms, šiluminėms, vėjo ir saulės elektrinėms, turbinas. GE taip pat siūlo įrangą ir paslaugas naftos apdirbimo, vandens valymo pramonei. Finansų sektoriuje GE paprastai finansuoja didelius infrastruktūros objektus, pavyzdžiui, dalyvauja ir investuoja į elektros objektų privatizavimą, teikia išperkamosios nuomos paslaugas nuomojant ir įsigyjant lėktuvus. Mažesniems klientams teikia būsto ir kitas paskolas. GE priklauso NBC ir kitos televizijos.

## Ištakos
Garsus JAV išradėjas Tomas Edisonas buvo vienas iš pirmųjų, pritaikiusių masinės produkcijos principus ir platų komandinį darbą išradimų kūrimo procesui. Edisonas buvo ne tik puikus išradėjas, bet ir gabus verslininkas. Per savo gyvenimą jis įkūrė net 14 sėkmingų verslų. 1890 m. išradėjas įkūrė Edison General Electric kompaniją, kuri užsiėmė veikla, susijusia su Edisonui priklausančiais patentais elektros srityje. Po poros metų įvyko Edison General Electric ir konkuruojančios Thomson-Houston Company susijungimas. Abiem kompanijoms priklausė dalis svarbių patentų elektros srovės praktinio taikymo srityje, todėl susijungę jos galėjo daug paprasčiau plėtoti savo veiklą. Naujoji bendra įmonė buvo pavadinta General Electric.

## Išnašos
Miškiniškės (reikšmės)

**Miškiniškėmis** vadinami kaimai:

* Miškiniškė Ignalinos rajone;
* Zarasų rajone:
** arčiau Suvieko,
** arčiau Samanių.
Karpentarija

**Karpentarija** () – arekinių (*Arecales*) šeimos palmių gentis, kurių gimtinė – šiaurės Australija.

Gentyje šiuo metu yra žinomos 3 rūšys:
* Smailialapė karpentarija *(Carpentaria acuminata)*
* *[[Carpentaria bleeseri]]*
* *[[Carpentaria X Wodyetia acuminata x bifurcata]]*

## Nuorodos
* Carpentaria (Genus)
* VLKK Rekomenduojama vartoti šiuos lietuviškus augalų pavadinimus
Kuosinė (upė)

**Kuosinė** – upė Lietuvoje, rytinėje Vilniaus rajono rytuose; Kenos dešinysis intakas (Vilnelės baseinas). Prasideda Medininkų aukštumoje, į vakarus nuo Medininkų, šalia Juozapinės kalvos. Teka į šiaurės rytus. Aukštupio vaga sureguliuota, likusioje dalyje smarkiai meandruoja. Įteka į Keną 9 km nuo jos žiočių, ties Pakenės kaimo pietiniu pakraščiu.

Vidutinis nuolydis – 456 cm/km. Upės vidurupis įeina į Kuosinės geomorfologinį draustinį. Gyvenvietės prie Kuosinės: Medininkai, Mažoji Kuosinė, Didžioji Kuosinė, Leoniškės, Kuosinė.

Upėvardis, spėjama, kilo nuo paukščio pavadinimo *[[kuosa]]*.

## Šaltiniai
Kūra

**Kūra** – upė Lietuvoje, Šiaulių ir Joniškio rajonuose; Mūšos dešinysis intakas. Prasideda ties Lygudais, 4 km į pietvakarius nuo Gruzdžių. Teka šiaurės rytų kryptimi. Įteka į Mūšos aukštupį 151 km nuo šios upės santakos su Nemunėliu, į vakarus nuo Rudiškių.

Intakas – Girstulė (dešinysis).

Upės vidutinis nuolydis – 131 cm/km. Patvenkta 3 vietose: Lygudų tvenkinys (10 ha), Dargaičių tvenkinys (33 ha), Beržėnų tvenkinys (28 ha). Prie Kūros esantys kaimai: Lygudai, Sauginiai, Dargaičiai (Šiaulių raj.), Beržėnai (Joniškio raj.).

## Šaltiniai
Sokulkos–Suvalkų geležinkelio linija

**Sokulkos-Suvalkų geležinkelio linija** () - geležinkelio linija šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Linija jungia Suvalkų ir Sokulkos miestus.

## Stotys ir stotelės

* Sokulkos geležinkelio stotis;
* Gliniščės geležinkelio stotelė;
* Racevo geležinkelio stotelė;
* Sidros geležinkelio stotelė;
* Ružanistoko geležinkelio stotelė;
* Dambravos geležinkelio stotelė;
* Nova Kamenos geležinkelio stotelė;
* Ostrovių Bebro geležinkelio stotelė;
* Jastšembnos geležinkelio stotelė;
* Balinkos geležinkelio stotelė;
* Augustavo geležinkelio stotis;
* Augustavo Porto geležinkelio stotelė;
* Bliznos geležinkelio stotelė;
* Ščepkų geležinkelio stotelė;
* Plocično geležinkelio stotelė;
* Las Suvalski geležinkelio stotis;
* Suvalkų geležinkelio stotis.
Bžozove Grondai

:: *Apie kaimą [[Kalvarijos savivaldybė]]je žr. [[Grandai]]*.
**Bžozove Grondai** () – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Štabino valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

## Istorija

Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Šaltiniai
Lapių pagrindinė mokykla

**Lapių pagrindine mokykla** vadinama:

* Kauno rajono Lapių pagrindinė mokykla;
* Klaipėdos rajono Lapių pagrindinė mokykla.
BP

**BP** − pasaulinė dujų ir naftos gavybos bendrovė, įsikūrusi Londone, Jungtinėje Karalystėje. BP yra viena iš didžiausių pasaulio naftos bendrovių‎. Šiuo metu penkiuose pasaulio žemynuose, daugiau kaip 130 pasaulio šalių dirba apie 103 tūkst. BP darbuotojų. Bendrovės pavadinimas kilęs iš buvusio jos pavadinimo - *British Petroleum*.

## BP veikla
BP veiklą galima suskirstyti į 3 pagrindines sritis:
* naftos ir dujų paieška bei gavyba;
* naftos ir dujų perdirbimas ir marketingas;
* alternatyvi energetika.

## Finansinė statistika
Hilzboras

**Hilzboras** – Grenados miestas, esantis Kariokos saloje. Hilzboras yra šios salos didžiausias miestas ir sostinė. 2010 m. mieste buvo 5 šalies vyriausybės remiamos mokyklos (šalyje mokslas yra nemokamas). Mieste yra vienintelis Kariokos salos uostas, iš kurio keltai kelia į kitas Grenadinų salas.

Į vakarus nuo miesto yra trečias Grenados oro uostas – Kariokos salų oro uostas.
Vandens metodas

**Vandens metodas** () – JAV rašytojo Džono Irvingo romanas, parašytas 1972 metais.

## Siužetas

Romano pagrindinis herojus ir knygos pasakotojas yra Fredas Tramperis - nesikeičiantis per metų metus, artėjantis prie trisdešimtmečio "amžinas studentas". Tekste atsiskleidžia pirmieji rašytojo Džono Irvingo bandymai pavaizduoti komedijos ir tragedijos mišinį, taip pat atsikleidia potraukis piešti keistus kūrinio personažus. Knyga parašyta, tarsi, prisipažinimo forma, kuris su humoru prisimena savo nesėkmes gyvenime ir santykiuose, pradedant jo vaikyste Naujojoje Anglijoje, studijas Vienoje, doktorantūrą Ajovoje, baigiant "dabartimi" - aštuntojo dešimtmečio pradžios Niujorką, kur Fredas bando atsiriboti nuo savo paaugliškų poelgių. "Aš noriu pasikeisti", - pirmojo skyriaus pabaigoje ištaria Fredas. Tai, tarsi, visų romane vyksiančių pasikeitimų pradžios taškas.

Knygos pavadinimas nurodo metodą, kuriuo Tramperis gydėsi nuo šlapimtakio sutrikimo. Fredžio urologoas, daktaras Žanas Klaudas Vigneronas pasiūlo jam tris gydymosi būdus: susilaikymas nuo sekso ir alkoholio; skausminga operacija, kurios metu būtų praplatintas šlapimtakio kanalas; ir vandens metodas, reikalaujantis tiesiog gerti kuo daugiau vandens prieš ir po lytinių santykių, kad iš ligos pažeisto šlapimtakio išsiplautų bakterijos. Tramperis pasirenka pastarąjį variantą dėl drąsos ir ištvermės stygiaus.

Tramperio pasakojimas vingiuoja tarp santykių su dviem merginomis: Siu "Bigi" Kanft, buvusi slidinėjimo nuo kalno čempionė, kurią Tramperis apžavi, apvaisina ir veda Vienoje dar būdamas studentu; ir Tulpena, dabartine Fredo mergina, gyvenančia Niujorke ir kuriančia dokumentinius filmus. Nors santykiuose Fredas daro daugybę klaidų ir yra linkęs jas kartoti, tačiau tuo pačiu jis turi ir stiprių moteriškų bruožų, kurie traukte traukia tokias merginas kaip "Bigi" ir Tulpena.

Tarp kitų personažų galima sutikti geriausią Tramperio vaikystęs drąugą fotografą Koučą; kitą pagrindinio personažo bičiulį Merilį Overturfą, alkoholiką ir diabetiką, su kuriuo susipažino Vienoje; pretenzingą dokumentinių filmų kūrėją Ralfą Pakerį, kuris vėliau įdarbina Fredą įgarsintoju; ir Kolmą, Fredo sūnų iš pirmosios santuokos su "Bigi".

## Nuorodos
* Knygos "Vandens metodas" aprašymas knygų klube
Dembovo valsčius

**Dembovo valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lenkijoje, Balstogės vaivadijoje, Augustavo apskrityje. Valsčiaus pavadinimas kilęs nuo Dembovo kaimo, bet valsčiaus centras buvo Jazevas, vėliau – Jominai. 2021 gyventojas (1946 m.).

## Istorija

Nuo XIII a.-XIV a. iki 1795 metų valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Nuo 1815 iki 1916 m. valsčiaus teritorija priklausė Augustavo apskričiai, Suvalkų gubernijai, Lenkijos Kongreso karalystei.

Pagal 1920 metų liepos 12 dienos Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį valsčius buvo priskirtas Lietuvos Respublikai, bet tarpukariu faktiškai priklausė Augustavo apskričiai, Balstogės vaivadijai.

1952 m. liepos 1 dienos valsčių sudarė 10 kaimų. Vykdant Lenkijos valsčių reformą, valsčius buvo panaikintas 1954 m. rugsėjo 29 dieną. Nuo 1973 m. sausio 1 dienos, atnaujinus valsčių sistemą šis valsčius tapo Štabino valsčiaus dalimi.

|-
| 1888 ||   || 3218 ||  || ||
|-
|}

## Tautinė sudėtis
 
1888 m.:

* Baltarusiai – 99,2 %
* Žydai – 0,8 %

## Šaltiniai

* Główny Urząd Statystyczny w Warszawie: Województwa centralne i wschodnie Rzeczypospolitej Polskiej – podział na gminy według stanu z dnia 1.IV 1933 roku, Książnica-Atlas, Lvovas 1933 m.;
* [Aprašymas apie valsčių [Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografinis žodynas|Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne], Tom XV, cz. 1 (Abablewo – Januszowo) z 1900 m. (lenk.)];
* Wykaz Gromad Polskiej Rzeczypospolitej Ludowej według stanu z dnia 1.VII 1952 m., PRL, GUS, Varšuva;
* 1954 m. valsčiaus panaikinimo įstatymas (lenk.) ;
* 1972 m. Lenkijos valsčių atkurimo įstatymas (lenk.) .
Grenvilis

**Grenvilis** – antras pagal dydį Grenados miestas, esantis Šv. Andriaus parapijoje salos rytuose. Mieste gyvena apie 2 400 gyventojų. Grenvilis yra šios salos dalies ekonomikos ir transporto centras. Šiame mieste yra didžiausias muskatų vaisių ūkis visoje šalyje. 

Šalia miesto yra pirmasis šalies Perls oro uostas – šiuo metu jis nenaudojamas.

1981 m. mieste įsteigtas teismas.

## Šaltiniai
Hruskiai

**Hruskiai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Štabino valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 14 km į šiaurės rytus nuo Štabino, 21 km į pietryčius nuo Augustavo ir 74 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas yra ant kalvos šalia gausybės pelkių ir Augustavo girios.

## Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis jotvingiai. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1795 metų kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Tikėtina, kad kaimas buvo įkurtas Carinės Rusijos laikais. Pasak legendos kaimo pavadinimas kilo nuo to kad, kai vienas caro bajoras keliaudamas šia vietove turėjo sunkiai bristi per purvą ir pelkes pasakė rusiškai: *hrusko*, kas išvertus iš rusų kalbos reiškia – klampus. Kaimo pavadinimas buvo pakeistas po I pasaulinio karo ir tapo *Gruszki* – lietuviškai *Kriaušės*. Po II pasaulinio karo kaimas vėl buvo pervadintas senuoju pavadinimu *Hruskie*.
Per Antrąjį pasaulinį karą, vietiniai gyventojai slėpdavosi šalia esančiose pelkėse. Po karo kaime pastatytas kryžius šiems slapstymąsiems atminti. Pagal 1920 metų liepos 12 dienos Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 metų priklausė Suvalkų vaivadijai.
Jaglovas

**Jaglovas** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Štabino valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į pietvakarius nuo Štabino, 26 km į pietus nuo Augustavo ir 58 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija
1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Jominai

**Jominai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Štabino valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į vakarus nuo Štabino, 21 km į pietus nuo Augustavo ir 62 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas yra Bebro nacionaliniame parke.

## Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. – XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta jotvingiai. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1795 metų kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pirmasis paminėjimas apie kaimą datuojamas XVII a. Kaime ant upės kranto buvo rūdos kasykla, kuriai vadovavo *Stanislavas Reškė* (Stanislow Reszke). 1703 metais kaimą perėmė Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ginklanešys ir artilerijos generolas *Kazimieras Sienickis* (Kazimierz Sienicki). Naujasis šeimininkas įkūrė naujus kaimus Mogilnicę, Čarnievą, Lipovą, Vrotkius. Vietoj vis blogėjančios rūdos kasyklos įkūrė vandens malūną, o kasyklą perkėlė toliau už kaimo. 1707 metais per Šiaurės karą, *Kazimieras Sienickis* buvo paimtas į nelaisvę rusų kareivių, o 1711 mirė tremtyje Sibire. Po jo mirties, šias žemes perėmė *Kasparas Devičas* (Kasper Dewicz). Nuo 1713 iki 1732 metų šių žemių gubernatorius buvo Mstislavlio vaivada Jurgis Stanislovas Sapiega, o po jo mirties 1732 metais jo našlė – *Teodora* iš Soltanovos. 1755 metais *Teodora Sapiega* davė leidimą statyti medinę parapijinę Šv. Mato bažnyčią, kuri sudegė 1789 metais. Po metų, parapijiečiai pastatė laikiną koplyčią. 1793 metais karalius Stanislovas Augustas Poniatovskis suteikė parapijai žemių ir įsakė atstatyti bažnyčią. Bet neilgai trukus įvyko Abiejų Tautų Respublikos padalijimai ir bažnyčios statyboms skirta medžiaga buvo panaudota Suchovolos bažnyčios statyboms. Dabartinė medinė bažnyčia pradėta statyti 1780 metais, o 1845 metais buvo perkelta nemaža dalis Augustavo bažnyčios turto. Šalia bažnyčios yra pastatytas atminimo kryžius 1944 m. birželio 20 dieną žuvusiems 24 kaimo žmonėms. Pagal 1920 metų liepos 12 dienos Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Nuo 1919 iki 1954 metų kaimas buvo Dembovo valsčiaus centras. 1975-1998 metų priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Paminklai
Kaime yra nemažai išlikusių senovinių klėčių, kapinių statulų ir kryžių, geležies lydymo krosnių. Taip pat kaimo apylinkėse yra išlikę nemažai medinių karkasinės statybos šventovių.

* Medinė Šv. Mato bažnyčia 1780 m.;
* Dvi koplyčios 1881 m.;
* XIX a. antros pusės bažnyčios tvora ir vartai;
* XIX a.-XX a. katalikų parapijos kapinės;
* Medinė klebonija;
* Klebonijos medinis svirnas 1860 m.

## Šaltiniai