open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Chamis Mušaitas

**Chamis Mušaitas** () – miestas Saudo Arabijos pietvakariuose, į pietų nuo Abhos, Asiro emirato sostinė.

Iki 1960 m. Chamis Mušaitas buvo mažiau negu 50000 gyventojų turintis miestelis, kuriam būdingas švelnus klimatas, bei vystomas žemės ūkis. Nuo tada gyventojų skaičius padidėjo 8 kartus ir pasiekė 446 467 (2004 m. surašymo duomenimis). Miesto pavadinimas kilo nuo jame ketvirtadieniais vykstančio turgaus, o „Chamis“ iš Arabų kalbos išvertus reiškia ketvirtadienis. Kita pavadinimo dalis „Mušaitas“ kilo pagal kažkada miestą valdžiusę giminės pavardę. Kiek toliau nuo miesto yra nutolęs Abho oro uostas ir viena iš 6 pagrindinių Saudo Arabijos oro pajėgų bazių.

## Sportas
* Damako futbolo klubas, žinomas kaip *Damac Football Club* įkurtas 1972 m. 
* Namų rungtynes žaidžia Asiro provincijos sostinėje Abhoje, Princo Sultano bin Abdulo Azizo stadione, kuris talpina 25 tūkst. žiūrovų.25 000 

## Šaltiniai
Rumunijos futbolo supertaurė

**Rumunijos futbolo supertaurė** () – Rumunijos futbolo trofėjus, dėl kurio nuo 1994 m. kasmet varžosi šalies čempionai ir taurės laimėtojai.

## Titulai

1994–2024 m. supertaurę laimėjo 11 klubų, iš kurių sėkmingiausias – „Steaua“ (7 titulai).

|-
| FCSB Bucuresti || 7 || 1994, 1995, 1998, 2001, 2006, 2013, 2024
|-
| CFR Cluj || 4 || 2009, 2010, 2018, 2020
|-
| Rapid Bucuresti || 4 || 1999, 2002, 2003, 2007
|-
| Dinamo Bucuresti || 2 || 2005, 2012
|-
| Astra Giurgiu || 2 || 2014, 2016
|-
| Sepsi Sfantu Gheorghe || 2 || 2022, 2023
|-
| Viitorul Constanta || 1 || 2019
|-
| Universitatea Craiova || 1 || 2021
|-
| ASA Targu Mures || 1 || 2015
|-
| Otelul Galati || 1 || 2011
|-
| FC Voluntari || 1 || 2017
|}

## Rungtynės

|-
|  || Steaua Bucuresti || Gloria Bistrita || 1-0 (prat.)
|-
|  || Steaua Bucuresti || Petrolul Ploiesti || 2-0
|-
| 1996–1997 m. || colspan=4 | Nevyko
|-
|  || Steaua Bucuresti || Rapid Bucuresti || 4-0
|-
|  || Rapid Bucuresti || Steaua Bucuresti || 5-0
|-
|  || colspan=4 | Nevyko
|-
|  (vyko 2002) || Steaua Bucuresti || Dinamo Bucuresti || 2-1
|-
|  || Rapid Bucuresti || Dinamo Bucuresti || 2-1
|-
|  || Rapid Bucuresti || Dinamo Bucuresti || 1-0 (auks. įv.)
|-
|  || colspan=4 | Nevyko
|-
|  || Dinamo Bucuresti || Steaua Bucuresti || 3-2
|-
|  || Steaua Bucuresti || Rapid Bucuresti || 1-0
|-
|  || Rapid Bucuresti || Dinamo Bucuresti || 1-1 (baud. 6-5)
|-
|  || colspan=4 | Nevyko
|-
|  || CFR Cluj || Unirea Urziceni || 1-1 (baud. 3-2)
|-
|  || CFR Cluj || Unirea Urziceni || 2-2 (baud. 2-0)
|-
|  || Otelul Galati || Steaua Bucuresti || 1-0
|-
|  || Dinamo Bucuresti || CFR Cluj || 2-2 (baud. 4-2)
|-
|  || Steaua Bucuresti || Petrolul Ploiesti || 3-0
|-
|  || Astra Giurgiu || Steaua Bucuresti || 1-1 (baud. 5-3)
|-
|  || ASA 2013 Targu Mures || Steaua Bucuresti || 1-0
|-
|  || Astra Giurgiu || CFR Cluj || 1-0
|-
|  || FC Voluntari || Viitorul Constanta || 1-0
|-
|  || CFR Cluj || Universitatea Craiova || 1-0
|-
|  || Viitorul Constanta || CFR Cluj || 1-0
|-
|  || CFR Cluj || FCSB Bucuresti || 0-0 (baud. 4-1)
|-
|  || Universitatea Craiova || CFR Cluj || 0-0 (baud. 4-2)
|-
|  || Sepsi Sfantu Gheorghe || CFR Cluj || 2-1
|-
|  || Sepsi Sfantu Gheorghe || Farul Constanta || 1-0
|-
|  || FCSB Bucuresti || Corvinul Hunedoara || 3-0
|}

## Nuorodos
* Romania - List of Super Cup Finals (Rsssf.org)
* Supercupa (Soccerway.com)
Cherrytree Records

**Cherrytree Records** yra Jungtinių Amerikos Valstijų įrašų kompanija, kuri priklauso Interscope Records. Kompaniją 2005 m. įkūrė Martin Kierszenbaum. Cherrytree skiria daugiausiai dėmesio naujiems atlikėjams ir grupėms, ir kompanija priklauso Universal Music Group.

## Atlikėjai
* Cinema Bizarre
* Feist
* Lady GaGa
* Flipsyde
* Robyn
* Rooney
* Space Cowboy
* The Grates
* The Feeling
* The Fratellis
* The Lovemakers 
* The Pipettes
* Tokio Hotel
* Noah and the Whale

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė internete
Bola (mitologija)

**Bola** – senovės albanų į gyvatę panašus drakonas. Ši būtybė miega ištisus metus. Šv. Jurgio dieną ji atveria akis ir pažiūri į pasaulį. Jei Bola pamatys žmogų - tuoj pat jį praris. Praėjus dvylikai metų Bola virsta kitu padaru, vadinamu **Kulšedra**. Ši pabaisa - ugnimi kvėpuojantis drakonas, turintis devynis liežuvius. Kulšedra kartais vaizduojama kaip milžiniška moteris plaukuotu kūnu ir kabančiomis krūtimis. Pabaisa gali sukelti vandens trūkumą, sausrą. Norint tai nutraukti, reikia aukoti žmones. Pietinėje Albanijoje būtybė žinoma **Bularo** vardu.
Užvenčio rajonas

**Užvenčio rajonas** – 1950–1962 m. LTSR administracinis-teritorinis vienetas į šiaurės vakarus nuo Kelmės. Centras – Užventis.

## Istorija

Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš buvusios Kelmės apskrities 17 apylinkių, Telšių apskrities 8 apylinkių. 1950–1953 m. jis priklausė Šiaulių sričiai. 1959 m. šiek tiek keitėsi rajono ribos. 1962 m. gruodžio 8 d. panaikintas, jo teritorija perduota Kelmės, Telšių ir Šiaulių rajonams.

Rajone buvo leidžiamas laikraštis „Komunizmo žvaigždė“.

|-
| 1950 m.  || || || 25 apylinkės ||
|-
| 1954 m.  || || || 15 apylinkių || 2 miesteliai
|-
| 1959 m.  || 763 || 20 937 || 15 apylinkių || 1 miestas (Užventis), 2 miesteliai
|-
| 1962 m. || 755 || || 15 apylinkių || 1 miestas
|}

## Šaltiniai
Portugalijos Vakarų Afrika

**Portugalų Vakarų Afrika** – Portugalijos kolonija Afrikoje, dabartinės Angolos teritorijoje, egzistavusi 1655–1975 m. Nuo 1951 m. iki Angolos nepriklausomybės kolonija buvo vadinama **Angolos provincija**.

## Istorija
### XVII amžius

1575 m. Portugalai įkūrė vieną pirmųjų teritorijoje miestų – Luandą, o 1617 m. – Bengelą, nuo kurių prasidėjo tolesenė jų ekspansija į žemyną, ir kurios tapo dviejų atskirų kolonijų centrais. 1655 m. buvo oficialiai įkurta kolonija. Siekdama plėstis tolyn į žemyną, Luanda pradėjo karus su Kongo imperija šiaurėje, ir laimėjo mūšį prieš ją. Tačiau ji buvo sutriuškinta 1670 m., kas kurį laiką užkirto portugalams kelią į šiaurę.

Vietoj to portugalai XVII a. pabaigoje aneksavo mbundų valstybę į rytus nuo Luandos – Ndongą. Kadangi šios valstybės karaliai tituluodavosi *ngola*, ilgainiui naujajai portugalų kolonijai prigijo pavadinimas „Angola“. Mbundų karinis pasipriešinimas pasitraukė tolyn į rytus, į Matambos valstybę.

### XVIII amžius
XVIII a. portugalai veržėsi tolyn į rytus, užimdami Matambą, vėliau Ovimbundų žemes. Jie užmezgė santykius su giliau žemyne esančiomis valstybėmis, ypač Lunda.

### XIX amžius
1855 m. prasidėjus Kongo įpėdinystės karui, portugalai kišosi į šios valstybės vidaus reikalus, paversdami Kongą savo vasalu. 1884–1885 m. Berlyno konferencijoje Kongo imperijos taritorija buvo galutinai padalinta tarp portugalų, olandų ir prancūzų, bet Portugalų Vakarų Afrikai atiteko liūto dalis su senąja Kongo sostine. Maždaug tuo metu galutinai susiformavo kolonijos teritorija. 1891 m. portugalų sutartimi su Britanija nusistovėjo jos rytinės sienos.

### Nepriklausomybės karas
1933 m. kolonijoje buvo įteisinta portugalų viršenybė vietos tautų atžvilgiu, kas sukėlė vietinių nepasitenkinimą ir inspiravo nacionalizmą. Šie įvykiai nuo 1961 m. įžiebė Angolos nepriklausomybės karą, kuris tęsėsi iki 1974 m, Angolos nepriklausomybės.
Vabalninko rajonas

**Vabalninko rajonas** – 1950–1959 m. LTSR administracinis-teritorinis vienetas į šiaurės vakarus nuo Kupiškio. Centras – Vabalninkas.

## Istorija

Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš Vabalninko miesto, buvusios Biržų apskrities 15 apylinkių ir Kupiškio apskrities 5 apylinkių. Iki 1953 m. priklausė Šiaulių sričiai. 1954 m. nežymiai pakeistos ribos. 1959 m. gruodžio 7 d. rajonas panaikintas, jo teritorija:
* Vabalninkas, Čypėnų apylinkė, Jasiuliškių apylinkė, Meiliūnų apylinkė ir Strazdžių apylinkė perduotos Biržų rajonui;
* Alizavos apylinkė, Antašavos apylinkė ir Salamiesčio apylinkė perduotos Kupiškio rajonui;
* Kupreliškio apylinkė perduota Pandėlio rajonui;
* Sodelių apylinkė perduota Panevėžio rajonui.

Rajone buvo leidžiamas laikraštis „Komunizmo švyturys“.

|-
| 1950 m.  || 594 || || 20 apylinkių || 1 miestas (Vabalninkas)
|-
| 1954 m.  || || || 9 apylinkės || 1 miestas, 4 miesteliai
|-
| 1959 m.  || 595 || || 9 apylinkės || 1 miestas, 4 miesteliai
|}

## Šaltiniai
Valkininkų apskritis

**Valkininkų apskritis** buvo Lietuvos pietryčiuose 1939–1940 metais. Centras – Varėna II.

## Istorija

Apskritis sudaryta 1939 m. spalio 30 d. iš Eišiškių (iki tol priklausė Lydos apskričiai), Rūdiškių, Šalčininkėlių, Turgelių, Valkininkų ir Varėnos II valsčių. Apskrities viršininku paskirtas Vladas Rozmanas (iki tol – Raseinių, anksčiau – Panevėžio, Biržų, Rokiškio apskričių viršininkas). Kadangi Valkininkuose stokojo tinkamų patalpų, lapkričio 3 d. apskrities administracija įsikūrė Varėnoje II. Vietos gyventojai turėjo pasiūlymų, kad centras būtų Varėnoje I.

Pastebėjus, kad apskrities centras yra prie nepatogių ir prastų kelių, neturi reikiamų patalpų apskrities įstaigoms, 1940 m. vasario 8 d. Valkininkų apskritis buvo panaikinta, jos teritorija perduota Alytaus ir Trakų apskritims, nors kai kur nurodoma, kad teritorija priskirta Eišiškių apskričiai.

|-
| 1939 m. || || || 6 valsčiai: Eišiškių valsčius, Rūdiškių valsčius, Šalčininkėlių valsčius, Turgelių valsčius, Valkininkų valsčius, Varėnos II valsčius ||
|}

## Literatūra
* 
* 
* 

## Šaltiniai
Varėnos apskritis

**Varėnos apskritis** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos TSR pietryčiuose 1946–1950 m. Centras – Varėna II.

## Istorija

Apskritis sudaryta 1946 m. balandžio 24 d. iš Alytaus apskrities 5 valsčių (Druskininkų, Marcinkonių, Merkinės, Rudnios, Varėnos). Buvo svarstyta, kokią apskritį kurti – Varėnos ar Merkinės, tačiau nulėmė geresnė Varėnos geografinė padėtis, visų pirma dėl geležinkelio.

1950 m. birželio 20 d. apskritis pertvarkyta į Varėnos rajoną (22 apylinkės), dalis teritorijos perduota Daugų rajonui (1 apylinkė) ir Druskininkų rajonui (22 apylinkės).

|-
| 1946 m. || 2042 || || 5 valsčiai ||
* 1 miestas: Varėna
|-
| 1949-01-01  || 2042 || || 7 valsčiai (45 apylinkės)  ||
* 2 miestai: Druskininkai, Varėna
* 4 miesteliai
|-
| 1950-01-19 || || || 45 apylinkės  ||
|}

## Valsčiai

Apskrities valsčiai 1946–1950 m.:

## Literatūra
* 
* 
* 

## Šaltiniai
Raitininkai

**Raitininkai** () – kaimas Alytaus rajono savivaldybės pietuose, 2 km į pietryčius nuo Makniūnų, prie Subartonių miškų. Keliai į Makniūnus, Subartonis. Rytuose yra Raitininkai Varėnos rajone.

Yra Raitininkų senosios kapinės, vad. Graužakalniu.

## Etimologija

XIV–XVI a. *raitininkais* buvo vadinami LDK valstiečiai, kurie turėjo prievolę išjodinėti didžiojo kunigaikščio žirgynų žirgus. Vietovardis taip pat kildinamas iš žodžio *rai̇tininkas* („kas raitas joja, raitelis; kavaleristas; gyvulių prižiūrėtojas, augintojas“ (dar plg.  „žirgininkas, žirgų išjodinėtojas“).

## Istorija
XIX a. pab. Raitininkų kaimas pateko į Trakų apskrities Merkinės valsčių, Rečionių apylinkę. Buvo Makniūnų dvaro, priklausiusio Muiželiams, valda.

1967 m. kaime pastatytas paminklinis akmuo partizanų būrio „Dainavos partizanas“ ir Šarūno partizanų būrio ryšininkams ir kovotojams. 1968 m. prijungti Balynės ir Prūdelių vienkiemiai.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Rygiškiai

**Rygiškiai** – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Griškabūdžio, prie Novos upės.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Rygiškiuose 1805 m. gegužės 17 d. gimė lietuvių prozininkas, pedagogas, Romos katalikų dvasininkas; pirmasis žymus Užnemunės rašytojas, švietėjas Antanas Tatarė.
* Rygiškių Jonu kaip slapyvardžiu vadinosi žymus kalbininkas Jonas Jablonskis (1860–1930). Tai buvo jo tėviškė – jis čia leisdavo vasaras, 1877 m. čia apsistojo jo tėvai, išlikusi jų šeimos sodyba, joje įrengtas memorialinis J. Jablonskio muziejus.

## Šaltiniai
Prancūzijos Pusiaujo Afrika

**Prancūzų Ekvatorinė Afrika** – Prancūzijos kolonija Afrikoje, dabartinės Kongo Respublikos, Gabono, Centrinės Afrikos Respublikos, Čado teritorijoje, egzistavusi 1910–1958 m. Iki 1910 m. ši teritorija buvo vadinama **Prancūzų Kongu**.

## Istorija

### Kolonizacijos pradžia
Kongo džiunglių regione prancūzai pasirodė XIX a. pradžioje, Gabono pakrantėse. Spausdami vietinius mpongvė genties karaliukus, 1843 m. jie įkūrė miestą, kuris vėliau tapo Libreviliu, ir nuo čia pradėjo kolonizaciją. Įvairūs prancūzų tyrinėtojai skverbėsi tolyn į Kongo džiungles. Žymiausias jų buvo Savorgnan de Brazza, kuris 1880 m. pasiekė Kongo upę ir Teke karalystę. Čia, sudaręs sandėrį su valdovu makoko, jis įgijo nedidelę teritoriją, kurioje vėliau buvo įkurtas miestas Brazavilis. Prancūzams skverbiantis tolyn į šiaurę Kongo upe, 1889 m. buvo įkurtas Bangis.

### Prancūzų Kongas
Prancūzų Kongas kaip protektoratas buvo oficialiai įkurtas 1880 m. Jo teritorijos, apėmusios dabartinę Kongo Respubliką, Gaboną, Centrinės Afrikos Respubliką, susiformavo dėl prancūzų tyrinėjimų ir užkariavimų šiose teritorijose. Tos kolonijos sostinė buvo Librevilis.

Tačiau 1904 m. kolonija buvo išskaidyta į tris sritis, kurios davė pradžią dabartinėms Afrikos valstybėms: Vidurinį Kongą (dab. Kongo Respublika), Gaboną ir Ubangi-Šari (dab. CAR).

### Ekvatorinė Afrika
1910 m. trys sritys vėl buvo sujungtos, pavadinant jas Prancūzų Ekvatorine Afrika. Prie jų prijungta ir Čado sritis. Sostine tapo Brazavilis. 1911 m. nemaža dalis teritorijų buvo užimtos Vokietijos, kurios prijungtos prie Kamerūno. Po Pirmojo pasaulinio karo užgrobtos teritorijos grįžo Prancūzijai, bet į PEA integruotos nebuvo.

### Nepriklausomybės

1958 m. įvykus referendumui, Prancūzų Ekvatorinė Afrika vėl buvo suskaidyta į keturias šalis, kurios kiekviena atskirai įgijo autonomiją. Visos šios šalys 1960 m. paskelbė nepriklausomybę kaip atskiros valstybės.

## Taip pat skaitykite
* Prancūzijos kolonijinė imperija
* Prancūzijos Vakarų Afrika
Francis Baluodis

**Francis Aleksandras Baluodis** (, 1882 m. rugpjūčio 7 d. Valmiera – 1947 m. rugpjūčio 8 d. Stokholmas) – latvių archeologas, Latvijos nacionalinės archeologijos mokyklos ir paminklosaugos principų kūrėjas.

## Biografija
Mokėsi Valmieros parapijos mokykloje, kurioje mokytojavo jo tėvas Voldemaras Baluodis. Vėliau lankė privačią E. Heinės mokyklą, baigė Rygos gimnaziją. 1902-1907 m. Tartu universitete studijavo teologiją, istoriją ir archeologiją, 1907-1910 m. studijavo Maskvos archeologijos institute, kur 1910 m. apgynė diplominį darbą iš latvių genčių IX a.-XIII a. materialinės istorijos. Paraleliai studijavo istoriją ir archeologiją Maskvos universitete. 1910–1912 m. Miuncheno universitete apgynė egiptologijos disertaciją filosofijos daktaro vardui gauti.

1912-1918 m. Maskvos archeologijos instituto egiptologijos docentas, 1915–1918 m. Maskvos universiteto rytų meno istorijos privatdocentas, 1918-1924 m. Saratovo universiteto meno istorijos profesorius, Istorijos ir filologijos fakulteto dekanas, prorektorius. 1924 m. kelis mėnesius dirbo Maskvos universitete, bet rudenį išrinktas Latvijos universiteto rytų istorijos ir archeologijos profesoriumi, grįžo į Rygą. Latvijos universiteto Filologijos ir filosofijos fakulteto dekanas, prorektorius studijų reikalams, Valstybinio istorijos muziejaus archeologijos skyriaus vedėjas, Paminklų valdybos pirmininkas, Latvijos istorijos instituto direktoriaus pavaduotojas. 1940 m. emigravo į Stokholmą. 1943 m. atstovavo Latviją Baltijos komitete. Po Antrojo pasaulinio karo skaitė egiptologijos paskaitas Europos universitetuose.

## Mokslinė veikla
Archeologiniai tyrimai:
* 1909 m. Kaugurų Pekos kalnas, ieškant Henriko Livoniečio kronikoje aprašyto Beverinos piliakalnio.
* 1919-1922 m. Pavolgio totorių pilkapiai, Aukso ordos sostinės Senasis ir Naujasis Sarajus.
* 1925-1926 m. Lūdzos ir Rezeknės apylinkių piliakalniai.
* 1927 m. Slatė ir Raunos Tanisio kalnas.
* 1939 m. Jersika.

1926 m. pirmojo latvių archeologinio leidinio „Latvijos archeologija“ (*Latvijas arheoloģija*) sudarytojas ir redaktorius.

## Bibliografija
* Latvių kultūra senovėje (*Latviešu kultura senatnē*), 1937 m.
* Latvių istorija (*Latviešu vesture*) t. 1, 1938 m.
* Senoji Latvija () 1940 m.

## Įvertinimas
* Latvijos II ir III laipsnio Trijų žvaigždžių ordinas
* Prancūzijos IV laipsnio Garbės legiono ordinas
* Švedijos Šiaurinės žvaigždės ordinas ir Vazos ordinas

## Literatūra
* Valentin Sedov. LATGALIAI IR KRIVIČIAI. (rusų k.)
* Franciui Baluodžiui-125. tarptautinė konferencija latvių kalba

## Šaltiniai
Riešutinis lotosas

* *Nelumbo caspica*;
* *Nelumbo komarovii*;
* *Nelumbo nelumbo*;
* *Nelumbo speciosum*;
* *Nymphaea nelumbo*

**Riešutinis lotosas** (*Nelumbo nucifera*) – lotosinių augalų (*Nelumbonaceae*) šeimos ir lotoso (*Nelumbo*) genties augalų rūšis. Lotoso lapai apie 50 – 70 cm skersmens, žiedai iki 20 – 25 cm, šaknys giliai po vandeniu, augalas gardžiai kvepia.

## Kilmė

Nuo senų laikų riešutinis lotosas buvo auginamas pietryčių Azijos žemėse, vėliau jis atvyko ir į kitus žemynus. Pirmieji lotosą į Afriką pergabeno Senovės Persijos civilizacijos gyventojai, o 1787 m. botanikas Džozefas Banksas šį lotosą atvežė ir į vakarų Europą. Šiuo metu Afrikoje riešutinis lotosas jau išnykęs, tačiau jis yra plačiai paplitęs pietų Azijos ir Australijos botanikos soduose.

## Mityba

Visos riešutinio lotoso dalys valgomos, labiausiai vertinamos šaknys, nes jos yra sveikos ir maistingos. Lotoso šaknys kepamos, troškinamos ir tinkamos gražinti įvairiausiems patiekalams, vainiklapiai, lapai ir šakniastiebiai tinka sriubai, iš kuokelių ruošiama arbata, o riešutinio lotoso sėklos tarnauja kaip pagardas kukurūzų spragėsiams ir įvairiems padažams.

## Reikšmė religijose

Hinduizmo religijoje riešutinis lotosas simbolizuoja dieviškojo grožio pavyzdį. Hinduizmo dievų Brahma ir Lakšmė paveiksluose dažnai pavaizduoti lotosai, kurių vainiklapiai atskleidžia dvasinę dievų galią. Šis lotosas dažnai minimas hinduistų literatūroje (puranose ir vedose). Riešutinis lotosas yra nacionalinė Indijos gėlė.

Budizme lotosas simbolizuoja sielos, kalbos ir proto grynumą. Buda dažnai vaizduojamas sėdintis ant milžiniško lotoso. Budistų sakoma, kad po Budos pėdomis visada augo lotosai.

Kinai riešutinį lotosą laiko žmogaus grynumo ir elegancijos simboliu. Ši lotoso simbolika kinų kultūroje atsirado dėl konfucianisto Džou Dunji filosofijos.


Image:Lotus Nelumbo nucifera Flower Close 2048px.jpg|Žiedas
Image:Lotus Nelumbo nucifera Water Drops 2654px.jpg|Lapai
Image:Lotus Nelumbo nucifera Seed Head Water 1800px.jpg|Žiedas be vainiklapių
Image:Nelumbo nucifera RB3.JPG|Žiedas ir lapai
Vaizdas:Troškintoslotosošaknys.jpg|Troškintos lotoso šaknys
Vaizdas:Ravi Varma-Lakshmi.jpg|Hinduizmo dievaitė Lakšmė stovinti ant didžiulio lotoso ir laikanti rankose du lotoso žiedus


## Šaltiniai

## Nuorodos

* http://delta-intkey.com/  Tinklalapis apie lotosinių augalų šeimą. 
* http://flower.onego.ru/ Tinklalapis apie riešutinį lotosą. 
* http://www.tryptamind.com/ Kitas tinklalapis apie riešutinį lotosą.
Santakos parkas

**Santakos parkas** – 12,69 ha teritoriją užimantis parkas Nemuno ir Neries upių santakoje Kauno senamiestyje. Parko ribos patvirtintos 1993 m. gegužės 11 d.

Parko rytinėje dalyje stovi Kauno pilis ir Šv. Jurgio bažnyčia su Bernardinų vienuolyno ansambliu, Kauno kunigų seminarija, „Santakos“ stadionas, Popiežiaus kalnelis ir aikštė, kurioje 1993 m. lankėsi ir Šv. Mišias laikė popiežius Jonas Paulius II. Ant dešiniojo Nemuno šlaito 2008 m. įrengtas tūkstančio vietų amfiteatras su kilnojama scena. 2017 m. pagal įmonės „Kauno planas“ techninį projektą, įrengtas 1100 sėdimų vietų amfiteatras Papilio gatvės šlaite, netoli Šv. Jurgio Kankinio bažnyčios. Santakos parko pabaigoje atidarytas naujas riedučių, riedlenčių ir BMX dviračių parkas. 2018 m. rugsėjo 23 d. Šv. Mišias santakos parke laikė popiežius Pranciškus.  

Pilyje ir jos prieigose kasmet rengiamas „Kauno operetės“ festivalis, Mindaugo karūnavimo proga statomi istoriniai spektakliai, vyksta miesto šventės, į kurias susirenka ne tik kauniečiai, bet ir miesto svečiai. 2011 m. birželio 4 d. parke atidengta popiežiaus Jono Pauliaus II statula. 2016 m. paskelbtas saugomu Santakos gluosnis.

Parko želdiniuose vyrauja lapuočių medžių rūšys, gausu įvairių rūšių paukščių, pvz., varnėnų, kurapkų, keršulių, šarkų, kėkštų ir vabalų, neretai galima išvysti smulkių gyvūnų – kiškių ar ežių. Visgi dėl didėjančios urbanizacijos bei Kauno miesto savivaldybės atlaidumo santakos parko gyvūnija vis labiau išstumiama iš teritorijos. 

Parke atsiveria vaizdai į Aleksotą ir Vilijampolę bei Neries deltą. Pasak legendos, būtent šioje vietoje kunigaikštis Kunas įkūrė Kauno miestą bei pastatė pilį. Taigi, santaka gali būti laikoma viso Kauno miesto įkūrimo vieta.

## Šaltiniai
CS Chinezul Timișoara

**Timišoaros „Chinezul“** – buvęs Rumunijos futbolo klubas iš Timišoaros.

## Istorija

1945 m. prisijungė CA Timişoara klubą.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
FC Tricolor București

**Bukarešto „Tricolor“** – buvęs Rumunijos futbolo klubas iš Bukarešto.

## Istorija

1926 m. su Unirea Bucuresti komanda susijungė į Unirea Tricolor Bucuresti klubą.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
FC Unirea Tricolor București

**Bukarešto „Unirea Tricolor“** – buvęs Rumunijos futbolo klubas, įkurtas Bukarešte susijungus Orizontul Bucureşti ir Zburătorii Bucureşti klubus.

## Istorija

1926 m. prisijungė Tricolor Bucuresti klubą. Atėjus į valdžią komunistams, klubas ilgainiui sužlugdytas – iš pradžių, 1947 m. tapo dukterine Dinamo Bucuresti komanda, 1950 m. persikėlė į Brašovą, 1956 m. į Klužą, o 1958 m. prijungtas prie Dinamo Bacau klubo.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
Romtelecom Arad

**Arado „Romtelecom“** – buvęs Rumunijos futbolo klubas iš Arado.

## Istorija

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* Globalsportsarchive
CSM Crișana Oradea

:: *Iki 1946 m. „Crişana“ vardu vadinosi [[CFR Oradea]] klubas.*

**Oradios „Crişana“** – buvęs Rumunijos futbolo klubas iš Oradios.

## Istorija

1963 m. prijungtas prie Crisul Oradea klubo.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
CFR Oradea

:: *Ilgą laiką šis klubas vadinosi „Crișana“ vardu. Vėliau, 1961–1963 m. šiuo vardu žaidė [[CA Oradea]] komanda.*

**Oradios CFR** – buvęs Rumunijos futbolo klubas iš Oradios.

## Istorija

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
Eitekonys

**Eitekonys** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Kaišiadorių, prie kelio .

## Istorija

1923 m. Eitekonių kaime buvo 47 ūkis. Iki vietovardžių sunorminimo būta ir kitos formos – *Aitekonys*.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Sunkioji atletika 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Sunkiosios atletikos varžybos 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Pekine vyko nuo rugpjūčio 9 iki rugpjūčio 19 d.

## Svorio kategorijos

## Dalyvaujančios šalys

## Medalių lentelė

## Varžybų tvarkaraštis

### Šeštadienis, [[rugpjūčio 9]] d.

Moterys iki 48 kg
* 
* 
* 

### Sekmadienis, rugpjūčio 10

Moterys iki 53 kg
* 
* 
* 

Vyrai iki 56 kg
* 
* 
* 

### Pirmadienis, rugpjūčio 11

Moterys iki 58 kg
* 
* 
* 

Vyrai iki 62 kg
* 
* 
* 

### Antradienis, rugpjūčio 12

Moterys iki 63 kg
* 
* 
* 

Vyrai iki 69 kg
* 
* 
* 

### Trečiadienis, rugpjūčio 13

Vyrai iki 77 kg
* 
* 
* 

Moterys iki 69 kg
* 
* 
* 

### Penktadienis, rugpjūčio 15

Moterys iki 75 kg
* 
* 
* 

Vyrai iki 85 kg
* 
* 
* 

### Šeštadienis, rugpjūčio 16

Moterys virš 75 kg
* 
* 
* 

### Sekmadienis, rugpjūčio 17

Vyrai iki 94 kg
* 
* 
* 

### Pirmadienis, rugpjūčio 18

Vyrai iki 105 kg
* 
* 
* 

### Antradienis, rugpjūčio 19

Vyrai virš 105 kg
* 
* 
* 

Lietuvą sunkiojoje atletikoje atstovavo vienintelis atletas – Ramūnas Vyšniauskas.
Karlis Baluodis

**Karlis Baluodis** (, , 1864 m. birželio 20 d. Būstiniai prie Koknesės, dabar Koknesės savivaldybė – 1931 m. sausio 13 d. Ryga) – latvių ekonomistas, filosofijos daktaras.

## Biografija
1884-1887 m. Tartu universitete studijavo teologiją, geografiją ir ekonomiką. 1889-1891 m. gyveno Brazilijoje. 1891-1892 m. studijavo geografiją Vienoje. 1892 m. daktaras. 1893-1895 m. evangelikų liuteronų kunigas Zlatouste (Rusija). 1895-1899 m. studijavo ekonomiką ir statistiką Miunchene, Strasbūre, Berlyne.

Nuo 1905 m. Berlyno universiteto dėstytojas. 1908-1909 m. dirbo Vokietijos finansų ministerijoje, 1915-1919 m. Karo ministerijoje. 1918 m. Vokiečių komiteto žydų įsikūrimui Palestinoje skatinti pirmininkas. Nuo 1919 m. Latvijos universiteto profesorius.

## Mokslinė veikla
Per Pirmąjį pasaulinį karą sukūrė ir suorganizavo duonos, mėsos ir kt. produktų normavimo pagal būtinąjį minimumą kortelių sistemą, kuri leido Vokietijai išvengti ekonominio chaoso. Vėliau ji buvo pritaikyta ir kitose šalyse. Kelių novatoriškų idėjų ir teorijų autorius.

## Bibliografija
* Ateities valstybė (), 1898 m. 2t. 1919 m., 1927 m.

## Šaltiniai
Ežeruona (reikšmės)

Žodis **Ežeruona** reiškia:

* Ežeruona – upelis Jūros intakas Tauragės rajone;
* Ežeruona – blizgių serija;
* Ežeruona – kelių kompanijų Tauragės rajone pavadinimo dalis. Pvz., kavinė „Ežeruona“, UAB „Autoežeruona“.
Dziudo 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Dziudo varžybos 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Pekine vyko nuo rugpjūčio 9 d. iki rugpjūčio 15 d. Pekino mokslo ir technologijų universiteto gimnastikos salėje.

## Medalių lentelė
Buriavimas 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Buriavimo varžybos **[[2008 m. olimpinės žaidynės|2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse]]** Pekine vyko nuo rugpjūčio 9 d. iki rugpjūčio 21 d. Čingdao mieste. Buvo plaukiama 4 skirtingų tipų trasose.

## Medalių lentelė

## Medalininkai

### Vyrai

### Moterys

### Atviros klasės

## Šaltiniai
Vytautas Balsys (1956)

**Vytautas Balsys** (g. 1956 m. lapkričio 3 d. Kaune) – lietuvių teatro ir televizijos režisierius.

## Biografija
1974–1978 m. studijavo Vilniaus universitete, 1984 m. Lietuvos konservatorijoje baigė TV režisūrą, 1992 m. – Aukštuosius kino režisūros kursus (vadovas Vytautas Žalakevičius).

1984–1990 m. Kauno dramos teatro, 1990–2001 m. Lietuvos RTV Kauno programų direkcijos režisierius, nuo 2001 m. Kauno mažojo teatro meno vadovas.

## Kūryba
* Aleksejus Dudarevas. Eiliniai, 1984m.
* Juozas Marcinkevičius. Erelnyčia, 1985 m.
* Semas Šepardas. Pakastas vaikas, 1987 m.
* Balys Sruoga. Baisioji naktis, 1988 m.
* Peras Olovas Enkvistas. Iš sliekų gyvenimo, 1988 m.
* Algirdas Landsbergis. Penki stulpai turgaus aikštėje, 1989 m.
* Haroldas Pinteris. Grįžimas namo, 1994 m.
* Peteris Šaferis. Arkliai – pacientai, 1997 m.
* Gediminas Jankus. Smetona (Kybartų aktai), 2012 m. 
* Sužeistas vėjas, trumpametražis filmas pagal lietuvių mitologiją, 1990 m.
* Ko nori?, TV filmas apie LRT televizijos Kauno programų direkciją, 1992 m.
* Sveikas, Chulijo Kortasarai, TV filmas, 1994 m.
* Bernardo Brazdžionio sugrįžimai, TV filmas, 2001 m.
* Kad Lietuva neišsivaikščiotų, videoapybraiža, 1998 m.
* Neries ir Nemuno glėby, videofilmas, 1998 m.

## Šaltiniai
Jasna Guros vienuolynas

**Jasna Guros vienuolynas** () – pauliečių vienuolynas Čenstakavoje, Lenkijoje.

Šis vienuolynas ir joje esantis Mergelės Marijos paveikslas daugiau nei šešis šimtus metų yra katalikų piligrimų lankymo vieta. Kasmet čia apsilanko apie 3–4 mln. piligrimų. Paveikslas, vaizduojantis Dievo Motiną ir Jėzų, žinomas kaip „Čenstakavos Juodoji Madona“ ir jam priskiriami daugelis stebuklų. Tarp jų yra paveikslui priskiriamas stebuklingas vienuolyno išgelbėjimas švedų tvano metu. Nors kariniu požiūriu šis įvykis nebuvo labai svarbus, tačiau jis paskatino lenkų pasipriešinimą invazijai. Nors karo eigos lenkai negalėjo iškart pakeisti, tačiau po sąjungos su Krymo chanatu švedai buvo išstumti. Netrukus po to, 1656 m. balandžio 1 d. Lvovo katedroje karalius Jonas Kazimieras Vaza pavedė krašto apsaugą Dievo Motinai ir paskelbė ją jo karalystės globėja.

Nuo 1994 m. priskiriamas prie Lenkijos istorijos paminklų.

## Istorija
Pauliečius iš Vengrijos į Lenkiją tarp 1367 ir 1372 m. pakvietė kunigaikštis Vladislavas Opolčikas.

## Nuorodos
Gimnastika 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Gimnastikos varžybos **[[2008 m. olimpinės žaidynės|2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse]]** Pekine vyko nuo rugpjūčio 9 iki rugpjūčio 24 d. Pekino nacionaliniame vidaus stadione.

## Medalininkai

### Sportinė gimnastika

#### Vyrai

#### Moterys

### Ritminė gimnastika

### Batutas

## Medalių lentelė

## Nuorodos

* Pekino 2008 vasaros olimpinės žaidynės 
* Tarptautinė gimnastikos federacija
Fechtavimasis 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Fechtavimosi varžybos **[[2008 m. olimpinės žaidynės|2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse]]** Pekine vyko nuo rugpjūčio 9 iki rugpjūčio 17 d. Pekino Žaliosios konvencijos centre.

## Medalių lentelė

## Medalininkai

### Vyrai

### Moterys

## Šaltiniai
Dviračių sportas 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Dviračių sporto varžybos **[[2008 m. olimpinės žaidynės|2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse]]** Pekine vyko nuo rugpjūčio 9 d. iki rugpjūčio 23 d. Laošano velodrome, Laošano kalnų dviračių trasoje, Laošano BMX aikštėje ir Pekino dviračių sporto trasoje.

## Plento varžybos

## Treko varžybos

## Kalnų dviračiai

## BMX

## Medalių lentelė
Imtynės 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Imtynių varžybos **[[2008 m. olimpinės žaidynės|2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse]]** Pekine vyko nuo rugpjūčio 12 iki rugpjūčio 21 d. Pekino žemdirbystės universiteto sporto salėje.

## Medalių lentelė
Jojimas 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Jojimo varžybos **[[2008 m. olimpinės žaidynės|2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse]]** Pekine vyko nuo rugpjūčio 9 iki rugpjūčio 20 d. Honkongo sporto institute ir prie Šeng Jė upės Honkonge.

## Medalių lentelė
Vytautas Balsys (1958)

**Vytautas Balsys** (g. 1958 m. gruodžio 31 d. Klaipėda) – lietuvių skulptorius. 

## Biografija
1973 m. baigė Klaipėdos vaikų dailės mokyklą. 1977 m. baigė Kauno S. Žuko taikomosios dailės technikumą. 1983 m. baigė Lietuvos dailės institutą.

Nuo 1983 m. dirba Klaipėdos bendrovėje „Dailė“. Nuo 1990 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys.

## Kūryba
Nuo 1984 m. dalyvauja parodose. Sukūrė dekoratyvinių parko, eksterjero skulptūrų (Legenda 1984 m., „Bučinys“ 1985 m., „Dvi mylimos“, „Motinystė“, „Poilsis“, 1987 m., „Šaltinis“ 1988 m., „Potvynis“ 1989 m.), smulkiosios plastikos kūrinių („Vartai“, „Rūbas“, abu 1985 m., „Nuodėmė“ 1986 m., „Troškulys“ 1987 m., „Bokštas“ 1988 m., „Eglė“, „Puota“, abu 1989 m.), portretų („Eduardas Balsys“ 1988 m.), antkapinių paminklų („Žurnalistas Vitas Lingys“ Vilniuje, 1994 m.), skulptūrinių kompozicijų ciklą bibline tema „Rojaus sodai“ (1995–1999 m.).

Kūriniams būdingas metaforiškumas, daugiaprasmiai simboliai. Skulptūros konstruktyvios, apibendrintų formų, smulkiosios plastikos kūriniai originalios kompozicijos, ekspresyvūs.

## Šaltiniai
3. Skulptorius.eu – Vytautas Balsys
Sinchroninis plaukimas 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Sinchroninio plaukimo varžybos **[[2008 m. olimpinės žaidynės|2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse]]** Pekine vyko nuo rugpjūčio 18 iki rugpjūčio 23 d. Nacionaliniame vandens centre.

## Medalių lentelė

## Medalininkės

## Šaltiniai
Softbolas 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

**[[Softbolas]] [[2008 m. olimpinės žaidynės|2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse]]** Pekine vyko nuo rugpjūčio 12 iki rugpjūčio 21 d. Fengtai softbolo stadione.

## Galutinė rikiuotė

|-style="background-color:gold;" |
! 
| |
|-style="background-color:silver;" |
! 
| |
|-bgcolor=cd853f |
! 
| |
|-
| 4
| 
|-
| 5
| 
|-
| 6
| 
|-
| 7 
| 
|-
| 8
| 
|}

## Šaltiniai
Pauliečiai

**Pauliečių ordinas**, **pauliečiai** yra katalikų vienuolių ordinas oficialiai vadinamas Šventojo Pauliaus Atsiskyrėlio ordinu (lotynų kalba *Ordo Sancti Pauli Primi Eremitæ*).

Ordinas pavadintas atsiskyrėlio Šventojo Pauliaus iš Tėbų, kurį 491 m. kanonizavo popiežius Gelazijus I, vardu. Po Šventojo Pauliaus mirties ant Sinajaus kalno buvo įsteigtas vienuolynas, kuris rėmėsi jo gyvenimo pavyzdžiu ir tebeveikia iki šiol.

Pauliečių ordiną 1250 m. įsteigė Palaimintasis Eusebijus iš Estergomo. Pradžioje jį sudarė dvi bendruomenės, viena paties Eusebijaus sekėjų, o kita Pečo vyskupo Bartolomėjaus 1215 m. suburta jo diocezijos atsiskyrėlių Patache. 1246 m. Palaimintasis Eusebijus atsisakė visų užimamų bažnytinių postų, išdalino savo turtą vargšams ir pasitraukė į Piliso kalnus, netoli Zantės, kur gyveno su keliais kitais atsiskyrėliais. Po ketverių metų jį esą aplankiusi vizija, kad būtina suburti kitus netoliese esančius atsiskyrėlius į bendruomenę, kuriai jis pastatydino vienuolyną ir bažnyčią (jos griuvėsiai yra netoli dabartinės Pilisszentlélek gyvenvietės). Tais pačiais metais jis pasiūlė susijungti su Patacho bendruomene, kur buvo išrinktas vyresniuoju. Eusebijus gavo Pėčo vyskupo Vladislovo pritarimą, tačiau pagal Ketvirtojo Laterano susirinkimo nutarimus turėjo nuvykti į Romą gauti ir Šventojo Sosto leidimą.

1308 m. buvo gautas Šventojo Soto leidimas naudoti Šventojo Augustino regulą.
Tenisas 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Teniso varžybos **[[2008 m. olimpinės žaidynės|2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse]]** Pekine vyko nuo rugpjūčio 10 iki rugpjūčio 17 d. Olympic Green Tennis Center.

## Medalių lentelė
Vitas Lingys

**Vitas Lingys** (1960 m. rugpjūčio 13 d. Mažeikiuose – 1993 m. spalio 12 d. Vilniuje) – žurnalistas, vienas iš tiriamosios žurnalistikos pradininkų Lietuvoje.

## Biografija
Mokėsi Mažeikių 2-ojoje vidurinėje mokykloje, 1978 m. baigė Plungės 1-ąją vidurinę mokyklą. 1983 m. baigęs žurnalistikos studijas Vilniaus universitete, gavo paskyrimą į laikraštį „Komjaunimo tiesa“, dirbo korespondentu laiškų skyriuje. 1988–1989 m. laikraščio „Vakarinės naujienos“ žurnalistas. 1988 m. populiariausio Lietuvos žurnalisto konkurse laimėjo 2-ąją vietą.

1989 m. rugsėjo mėn. su Vitu Tomkumi ir Ryčiu Taraila įkūrė pirmą nepriklausomą dienraštį „Respublika“, vyr. redaktoriaus V. Tomkaus pavaduotojas. Rašė apie nusikalstamų struktūrų veiklą, bandė su jomis kovoti, viešindamas surinktą informaciją. Nušautas prie savo namų S. Stanevičiaus gatvėje. Palaidotas Antakalnio kapinėse.

Už V. Lingio nužudymo organizavimą 1994 m. mirties bausme nuteistas nusikalstamo susivienijimo „Vilniaus brigada“ vadovas Borisas Dekanidzė. Žurnalisto žudikui Igoriui Achremovui taip pat skirta mirties bausmė, tačiau tuo pačiu nuosprendžiu ji pakeista į laisvės atėmimą iki gyvos galvos, vėliau Lietuvos Aukščiausiasis Teismas bausmę sušvelnino iki 25 metų kalinimo, 2012 m. balandžio mėn. paleistas į laisvę.

Žmona Laima Lingienė, dukra Agnė. Brolis Audrius Lingys.

## Atminimo įamžinimas
* 1993 m. įsteigta kasmetinė Vito Lingio premija principingiausiam teisėsaugos temomis rašančiam žurnalistui
* 2007 m. ant Žurnalistikos instituto atidengta memorialinė lenta 

## Šaltiniai

## Literatūra
* Nemirtingumas. Rekonstrukcijos bandymas / Ričardas Gavelis. – Kaunas: Kopa, 1994. – 60 p.: iliustr.
Eugenijus Savojietis

**Fransua-Eugenijus** (plačiau žinomas kaip *Eugenijus Savojietis* 1663 m. spalio 18 d. Paryžiuje – 1736 m. balandžio 21 d.) – Savojos princas ir vienas žymiausių Europos karvedžių, padėjęs atsilaikyti Habsburgams prieš prancūzus ir sustabdęs osmanų imperijos veržimąsi į Europą.

## Biografija

Gimė Paryžiuje, italų aristokratų šeimoje, užaugo Prancūzijos karaliaus Liudviko XIV dvare. Eugenijus buvo ruošiamas dvasininko ateičiai, tačiau pats pasirinko karinę karjerą. Karaliui Liudvikui nepriėmus jo į Prancūzijos armiją, Eugenijus išvyko į Austriją ir stojo tarnauti Habsburgams.

Pirmasis Eugenijaus karas buvo Vienos apsiaustis 1683 m., o kaip talentingas karvedys išgarsėjo 1697 m. rugsėjo 11 d. Sentos mūšyje sutriuškinęs osmanus. Vėliau pasižymėjo pergalėmis prieš prancūzus Ispanijos įpėdinystės kare. Dar kartą sumušė žymiai gausesnes Osmanų imperijos pajėgas 1716 m. Petrovaradino mūšyje.
Tinklinis 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Tinklinio varžybos **[[2008 m. olimpinės žaidynės|2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse]]** Pekine vyko nuo rugpjūčio 9 iki rugpjūčio 24 d. Sostinės vidaus stadione ir Pekino technologijų instituto sporto salėje.

## Medalių lentelė
Vyrai

|-style="background-color:gold;" |
! 
| |
|-style="background-color:silver;" |
! 
| |
|-bgcolor=cd853f |
! 
| |
|}
Moterys

|-style="background-color:gold;" |
! 
| |
|-style="background-color:silver;" |
! 
| |
|-bgcolor=cd853f |
! 
| |
|}
Valentinianas III

**Valentinianas III** ( 419 m. liepos 2 d. Ravenoje – 455 m. kovo 16 d.) – Vakarų Romos imperijos imperatorius 425-455 m., Konstancijaus ir Galos Placidijos sūnus.

## Biografija

Gimė 419 m. Ravenoje. 423 m. mirus imperatoriui Honorijui motinos išvežtas į Konstantinopolį. 425 m. Rytų Romos imperijos karinių pajėgų pasodintas į Vakarų Romos imperijos sostą. Už jį valdė motina Gala Placidija ir kariuomenės vadai Flavijus Etijus ir Bonifacijus, nuo 450 m. – eunuchas Heraklijus.

Politiniais sumetimais apvesdintas su Licinija Eudoksija, Teodosijaus ir Atinaidos dukterimi.

454 m. Valentianas nužudė Etijų, kurio sūnus buvo vedęs imperatoriaus dukrą. Kitų metų kovo 16 d. du Etijui ištikimi barbarai nužudė Valentinianą ir eunuchą Heraklijų Marso lauke, kariuomenės apžiūros metu, dvariškių akivaizdoje. Šaltiniai teigia, kad imperatorius buvo paleistuvis ir išprievartavo Romos rūmuose senatoriaus Petronijaus Maksimo iš Anicijų giminės žmoną, tad jis pastūmėjo Etijaus šalininkus veikti. Kitą dieną Petronijus Maksimas pasiskelbė imperatoriumi, bet jis nebuvo pajėgus valdyti griūvančios imperijos ir po 11 savaičių jį akmenimis užmėtė Romos liaudis.

Paskutinis imperatorius iš Teodosijaus dinastijos. Jo valdymo laikais imperiją puolė hunai, vadovaujami Atilos.

## Šaltiniai

* Maškinas N. A. Senovės Romos istorija. Vilnius 1955
* Georg Veber. Vseobščaja istorija. Moskva 1886.
Varnių apskritis

**Varnių apskritis** buvo vakarų Lietuvoje 1915 metais. Centras – Varniai.

## Istorija

Apskritis sudaryta 1915 m. rugsėjo 23 d. vokiečių valdžios, priklausė Oberosto Lietuvos sričiai. 1915 m. lapkričio 15 d. panaikinta.

## Literatūra
* 
*
Andžių Koisu

**Andžio Koisu** () – upė Kaukaze, kairysis Sulako intakas.

Tai tipiška slenkstėta kalnų upė. Maitinimas mišrus, vyrauja ledynų tirpsmo vandenys. Poplūdis gegužės – rugpjūčio mėn.

Susidaro Gruzijos teritorijoje 1535 m aukštyje susiliejant Tušetijos Alazaniui ir Pirikita Alazaniui. Upės ilgis nuo Alazanių susiliejimo iki Andžio Koisu susiliejimo su Sulaku (303 m aukštis) – 144 km, ilgis įskaitant Tušetijos Alazanį – 192 km.

Upės vidutinis nuolydis – 8,5 m/km. Kai kurie ruožai visiškai lėkšti, o kai kurie – iki 50 m/km. Statūs ruožai gana trumpi. Upę naudoja vandens turistai. Patyrę gali leisti upe visu jos ilgiu.

Rusija planuoja Dagestano teritorijoje statyti Agvalio hidroelektrinę.

## Nuorodos
Sulakas (upė)

**Sulakas** () – upė Dagestane (Rusija).

Upės pradžia – Avarų Koisu ir Andžio Koisu upių santaka 303 m aukštyje. Toliau teka pagrindiniu Sulako tarpekliu (700–1500 m gylio), Achetlo, Čirkei, Mažojo Sulako tarpekliais. Toliau išteka į platų slėnį ir įteka į Kaspijos jūrą.

Ant Sulako upės įsikųręs Kiziljurtas, o prie žiočių – Sulako miestas.

Sulako vanduo tiekiamas Machačkalos ir Kaspijsko miestams. 

Sulako upėje yra eilė hidrolektrinių (Miatlo, Čirjurto, Čirkei, Bavtugajaus), kurių bendra galia – 1345,6 MW.

## Galerija

Сулакский каньон в районе посёлка Дубки.jpg|Sulako tarpeklis
Место слияния рек Аварское Койсу и Андийское Койсу.jpg|Sulako ištakos


## Taip pat skaitykite
* Sulakas – miestas;
* Sulako tarpeklis 

## Šaltiniai
Varnių rajonas

**Varnių rajonas** – 1950–1962 m. LTSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Varniai.

## Istorija

Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš Varnių miesto, Kelmės apskrities 3 apylinkių, Rietavo apskrities 11 apylinkių ir Telšių apskrities 15 apylinkių. Iki 1953 m. priklausė Klaipėdos sričiai. 1962 m. gruodžio 8 d. rajonas panaikintas, jo teritorija perduota Telšių rajonui (6 apylinkės), Kelmės rajonui ir Šilalės rajonui (5 apylinkės).

Rajone buvo leidžiamas laikraštis „Komunizmo pergalė“.

|-
| 1950 m.  || || || 29 apylinkės || 1 miestas (Varniai)
|-
| 1954 m.  || || || 13 apylinkių || 1 miestas, 4 miesteliai
|-
| 1959 m.  || 670 || 19 373 || 13 apylinkių || 1 miestas, 4 miesteliai
|-
| 1962 m. || 670 || || 13 apylinkių || 1 miestas
|}

## Šaltiniai
Vėžaičių apskritis

**Vėžaičių apskritis** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje, į pietryčius nuo Klaipėdos. Centras – Vėžaičiai.

## Istorija

Vėžaičių apskritį 1915 m. rugsėjo 23 d. įkūrė vokiečių okupacinė valdža, apskritis priklausė Oberosto Lietuvos sričiai. Metų gale prijungta Švėkšnos apskritis. 1919 m. Lietuvos vyriausybė Vėžaičių apskritį panaikino.

|-
| 1917 m. || 1470 || 36 509 || ||
|}

## Literatūra
* 
*
Šimėnas

* Albertas Šimėnas (g. 1950 m.) – politikas, signataras;
* Jonas Šimėnas (1953–2023) – politikas, signataras;
* Valdemaras Šimėnas (g. 1954 m.) – archeologas, pedagogas.
Činčai

**Činčai** () – Senovės Peru (Centrinių Andų) indėnų kultūra, gyvavusi Ramiojo vandenyno pakrantėje, dabartiniame Ikos departamente. Pagrindinis kultūrinis židinys – Činčos upės slėnis. Gyvavo maždaug nuo  IX a. iki 1476 m., kai buvo užkariauta inkų, vadovaujamų Tupak Jupankio.

## Raida
Kultūra susiformavo susilpnėjus Vario kultūrai ir jos provincijose formuojantis vietinėms kultūroms. Neabejotinai ją veikė čia seniau, dar I tūkst. klestėjusios senovinės Naskos ir kitų kultūrų tradicijos. Paraleliai piečiau egzistavo Ikos kultūra. Neretai abi kultūros vadinamos bendru **Ikos-Činčos** pavadinimu.

Činča buvo politinis junginys, valdomas valdovo, tituluojamo *činčaikapak*. 1476 m. jų valstybę nukariavo Inkų imperija, tačiau vietos valdovai išlaikė autonomiją ir turėjo gana aukštą padėtį. Tuo metu šios kultūros ir tautos pavadinimas davė pavadinimą vienai iš keturių Inkų imperijos provincijų: Činčasuju.

## Bruožai
Slėniuose iš molinių plytų indėnai statė gyvenvietes, vertėsi žvejyba, žemės ūkiu, prekyba. Turėjo gerai išvystytą navigacijos sistemą, vėliau perimtą inkų. Činčai buvo prekybininkai, išvystę prekybą su Andų aukštikalnės tautomis rytuose, Ika pietuose ir Šiaurės Andų regionu dabartiniame Ekvadore.

Činčos indėnai gamino labai sudėtingą ir gražią tekstilę, medžio drožinius. Keramikai būdinga Ikos ir Vario kultūrų įtaka, dirbiniai puošnūs, spalvingi.

Svarbiausios činčų dievybės buvo Činčaikamakas (dievas kūrėjas) ir žvejybos deivė Urpivačai.

## Nuorodos
* Činčos kultūra (isp.)
Čiatura

**Čiatura** – miestas Gruzijos vakaruose, Imeretijos regione, Čiaturos rajono centras. Išsidėstęs prie Kvirilos upės. Geležinklelio atšakos Zestafonis-Sačcherė stotis. Teatras, GTU fakultetas, Mgvimevio Katedra (X–XI a.). Svarbi miesto transporto dalis – pakabinamų lynų keliai.

## Istorija
Nuo 1879 m. – stambus mangano gavybos centras. Iki pirmojo pasaulinio karo čia buvo išgaunama pusė pasaulio mangano. Gavyba daugiausia buvo kontroliuojama Vokietijos kompanijų.

1924 m. rugpjūčio 28 d. mieste prasidėjo Rugpjūčio sukilimas, paskutinis didelis sukilimas prieš bolševikus pietų Kaukaze. Subyrėjus Tarybų Sąjungai sužlugo pramonė, gyventojų sumažėjo daugiau nei dvigubai.

## Sportas
* FC Čiatura (futbolas)

## Nuorodos
Lietuvos jaunųjų mokslininkų sąjunga

**Lietuvos jaunųjų mokslininkų sąjunga** (LJMS) - Lietuvos jaunuosius mokslininkus (iki 36 m. amžiaus) vienijanti ir jiems atstovaujanti savarankiška, nepolitinė, ne pelno siekianti sąjunga. 

## Istorija

Sąjunga buvo įkurta 2002 m. vasario 20 d., oficialiai įregistruota 2003 m. gegužės 12 d.

## Veikla

Pagrindinis sąjungos veiklos tikslas yra Lietuvos jaunųjų mokslininkų darbo aplinkos gerinimas, prisidedant prie Lietuvos švietimo ir mokslo sistemos tobulinimo. Vykdydama veiklą LJMS rengia viešas diskusijas, seminarus ir konferencijas. LJMS siekia aktyvaus mokslininkų (tyrėjų) dalyvavimo versle, inovacijomis paremto verslo plėtroje. Sąjunga vienija įvairių mokslo sričių ir institucijų jaunuosius mokslininkus, todėl skatina tarpdisciplininį ir tarpinstitucinį mokslininkų bendradarbiavimą, tarpdisciplininius tyrimus.
Sąjungoje yra sudaromos sąlygos nariams realizuoti save įvairiose veiklose, susipažinti su įdomiais žmonėmis bei susirasti naujų draugų.
Kita prioritetinė sąjungos veiklos kryptis yra visuomenės ir ypač jaunų žmonių domėjimosi mokslu skatinimas. Sąjunga bendrauja ir bendradarbiauja su kitomis visuomeninėmis organizacijomis, judėjimais, valstybės institucijomis.

Narystė: LiJOT, EuroDoc.

## Nuorodos
* Svetainė
* Angliškas aprašymas
FC Ripensia Timișoara

**Timišoaros „Ripensia“** – buvęs Rumunijos futbolo klubas iš Timišoaros.

## Istorija

## Sezonai

|}

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* Globalsportsarchive
CSM Școlar Reșița

**Rešicos „Şcolar“** – Rumunijos futbolo klubas iš Rešicos.

## Istorija

## Sezonai

|}

## Pasiekimai

## Lietuviai
* Deividas Matulevičius, puolėjas, 2020 m.

## Išnašos

## Nuorodos
*
CG Târgu Mureș

**Tirgu Murešo CG** – tarpukario Rumunijos futbolo klubas iš Tirgu Murešo.

## Istorija

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
*  RSSSF duomenų bazė
CS Jahn Cernăuți

**Černivcių „Jahn“** – buvęs Rumunijos futbolo klubas, kurį Černivciuose įkūrė vokiečiai.

## Istorija

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* footballfacts.ru
* kopanyi-myach.info 
* Офіційний сайт клубу Ян (Бюснау)
* RSSSF duomenų bazė
Samtredija

**Samtredija** – miestas vakarų Gruzijoje, Imeretijos regione, Samtredijos rajono centras. Išsidėstęs Kolchidės lygumoje, tarp Rionio ir Ccheniskalio upių, 27 km į vakarus nuo Kutaisio. Svarbus transporto mazgas. Geležinkelio linijos į Tbilisį, Batumį, Suchumį. Netoliese – Kopitnario oro uostas. Medienos ir maisto pramonė.

## Sportas
* FC Samtredia (futbolas)

## Šaltiniai
ACF Olimpia 1921 Satu Mare

**Satu Marės „Olimpia“** – Rumunijos futbolo klubas iš Satu Marės.

## Istorija

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
Maccabi Cernăuți

**Černivcių „Macabi“** – buvęs Rumunijos futbolo klubas, kurį Černivciuose įkūrė žydai. Iširo prasidėjus karui.

## Istorija

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* kopanyi-myach.info 
* footballfacts.ru
Colțea Brașov

**Brašovo „Colţea“** – buvęs Rumunijos futbolo klubas iš Brašovo.

## Istorija

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* Globalsportsarchive
Chiara Siracusa

**Chiara Siracusa** (geriau žinoma tiesiog kaip **Chiara**, g. 1976 m. rugsėjo 26 d.) – Maltos dainininkė.

Dalyvavo 1998, 2005 ir 2009 m. Eurovizijos dainų konkursuose. 1998 m. JK, Birmingame vykusiame konkurse dalyvavo su daina *The One That I Love* ir užėmė 3 vietą. 2005 m. Kijeve atliko dainą *Angel* ir užėmė 2 vietą, nusileisdama tik nugalėtojai Helena Paparizou.

## Nuorodos

* Daina ''Angel''

|-
CS Minerul Lupeni

**Lupenio „Minerul“** – Rumunijos futbolo klubas iš Lupenio.

## Istorija
Kluboi štakos siekia 1920 m. 2011 m. komanda išformuota, o klubas likviduotas.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
AFC Rocar București

**Bukarešto „Rocar“** – buvęs Rumunijos futbolo klubas iš Bukarešto.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1953. O 2009 m. klubas žlugo.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* Globalsportsarchive
CS Gloria CTP Arad

**Arado „Gloria“** – Rumunijos futbolo klubas iš Arado.

## Istorija

„Gloria“ 1922 m. prisijungė CFR Arad klubą. Po II pasaulinio karo iširo, bet XX a. pabaigoje klubas vėl atkurtas.

2014 m. klubas žlugo, komanda išformuota, o klubas likviduoitas.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* Globalsportsarchive
Baltadvario pilis

**Baltadvario pilis** arba **Baltadvario piliavietė ir dvarvietė** – bastioninės pilies ir dvaro palivarko griuvėsiai Molėtų rajono savivaldybės teritorijoje, apie 2 km į šiaurės vakarus nuo Videniškių kaimo, prie Baltadvario kaimo, Siesarties kairiajame krante.

## Istorija

Dvaras, vadintas *Mūriniais Videniškiais*, švedų meistrų įtvirtintas iki 1585 m. Vilniaus vietininko Mato Giedraičio ir jo sūnaus Mstislavlio vaivados Martyno Giedraičio lėšomis. Buvo Lietuvos vidurinės dalies gynybinės sistemos dalis, saugojo senąjį kelią Vilnius-Ryga. Pilį sudarė pylimais apjuosti du dviejų aukštų mūriniai pastatai su vartais ir požeminiais sandėliais (pylimuose), mediniai gyvenamieji ir ūkiniai pastatai.

XVII a. pr. į šiaurę nuo pilies, Siesarties juosiamame sklype, pastatyti dvaro rūmai ir įkurtas renesansinis sodas. Nuo XVII a. vidurio pilis prarado gynybinę paskirtį. Pagrindinis pastatas buvo rekonstruotas ir nutinkuotas, kompleksas pradėtas vadinti Baltadvariu.

## Tyrimai
1987 m. Baltadvario piliavietę ir dvarvietę tyrė Paminklų restauravimo institutas (vadovė Irena Jučienė), 1999–2001 m. tyrinėjo Vilniaus universitetas (vadovas Albinas Kuncevičius).

Baltadvario piliavietė ir dvarvietė užima apie 21 ha, išsidėsčiusi netaisyklingo plano 120 × 200 m plote. Išliko įtvirtintų mūrinių įvažiavimo vartų pirmo aukšto griuvėsių, bokšto pamatai (prie upės), žemės pylimas (60 m ilgio ir 3,5–4 m aukščio) su medinių gynybinių bokštų liekanomis kampuose.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Miestai.net (I) 
* Miestai.net (II)
* Baltadvario įtvirtinta dvarvietė (Kultūros vertybių registras)