open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pasaulinė pašto sąjunga

**Pasaulinė pašto sąjunga** (trump. **PPS**, , ) – 1874 m. Berno sutartimi įsteigta specializuota Jungtinių Tautų (JT) agentūra, kuri organizuoja, koordinuoja bei plėtoja tarptautinius pašto ryšius. Būstinė įsikūrusi Berne. Pasaulinės pašto sąjungos oficiali kalba – prancūzų.

Pagrindiniu PPS tikslu yra sklandaus pašto tarnybų darbo užtikrinimas visame pasaulyje. Ši organizacija siekia, kad visi naudotojai turėtų teisę naudotis kokybiškomis pašto paslaugomis visoje jų teritorijoje už prieinamą kainą bei sukurti palankias sąlygas tarptautinio bendradarbiavimo plėtrai šioje srityje.

Šiuo metu Pasaulinei pašto sąjungai priklauso nariai iš 192 šalių.

## Istorija
Pasaulinė pašto sąjunga (PPS) buvo įkurta 1874 m. spalio 9 dieną Šveicarijos sostinėje Berne. Ši diena buvo paskelbta Pasauline pašto diena 1969 m. Japonijos sostinėje Tokijuje vykusiame Pasaulinės pašto sąjungos kongrese.  

## Struktūra
Pasaulinę pašto sąjungą sudaro keturios institucijos:
* Pašto kongresas, kurio posėdžiai vyksta kas ketverius-penkerius metus;
* Administracijos taryba, kuri susitinka kasmet ir sprendžia administracinius bei teisinius klausimus;
* Pašto operacijų taryba, kuri priima naujus reglamentus ir procedūras, svarsto Pasaulinės pašto sąjungos programą ir biudžetą, teikia techninę pagalbą šalims narėms;
* Standartų valdyba, kuri nustato organizacijos standartus.

## Šaltiniai
Jevhenas Petruševyčius

**Jevhenas Omeljanovyčius Petruševyčius** (, 1863 m. birželio 3 d. – 1940 m. rugpjūčio 29 d.) – ukrainiečių teisininkas, politikas ir Vakarų Ukrainos Liaudies Respublikos prezidentas.

Drauge su kitais siūlė paversti Austriją-Vengriją iš tautinių šalių sudaryta federacija. Vieną jų turėjo sudaryti ukrainiečių gyvenamos teritorijos: rytinė Galicija, šiaurinė Bukovina ir Užkarpatė. Kad būtų išspręstas šių teritorijų klausimas, Lvive jis sušaukė steigiamąjį susirinkimą, jo pirmoji sesija įvyko 1918 m. spalio 18 d.

## Šaltiniai

* *Головченко В. І*. Петрушевич Євген Омелянович // Українська дипломатична енциклопедія: У 2-х т. /Редкол.: Л.&nbsp;В.&nbsp;Губерський (голова) та ін.&nbsp;— К. : Знання України, 2004.&nbsp;— Т. 2.&nbsp;— 812 с.&nbsp;— ISBN 966-316-045-4.
* *Жадько В.* Український некрополь.&nbsp;— К., 2005.&nbsp;— С.&nbsp;262.
Karūna (reikšmės)

**Karūna** (, 'vainikas') – keletą reikšmių turinti sąvoka. Tarp jų:

* Karūna – galvos apdangalas, puošmena
* Karūna (karalystė) –  XIII–XVIII a. pabaigos Europos karalystė
* Karūna (serialas) – televizijos serialas apie karalienę Elžbietą II
* Karūna (laivas) –  švedų karo laivas (XVII a.)
* Karūna – Tautų Sandraugos monarchija, valdoma britų monarcho

Kiti:

* Gręžimo karūna 

## Taip pat skaitykite

* Korona (reikšmės)
Finnair

**Finnair** – Suomijos oro linijų bendrovė, kurios būstinė yra šalies sostinėje Helsinkyje. Tai yra didžiausia Suomijos aviakompanija, vykdanti reguliariuosius ir užsakomuosius reisus į 140 pasaulio miestų ir savo flotilėje turinti 80 lėktuvų. „Finnair“ yra oro linijų aljanso „Oneworld“ narė.

## Istorija
Įkurta 1923 m., tuo metu vadinosi „Aero O/Y“. Nuo 1946 m. priklauso valstybei, kuri valdo 55,8 % bendrovės akcijų. 1956 m. pradėjo vykdyti reguliarius skrydžius į Maskvą (anksčiau nei kuri nors kita Vakarų bendrovė). Nuo 1968 m. vadinasi „Finnair“. 1999 m. prisijungė prie oro transporto bendrovių aljanso „Oneworld“.

## Galerija


Image:Finnair, OH-LVG, Airbus A319-112 (16456502395) (2).jpg|Airbus A319
Image:Finnair, OH-ATP, ATR 72-500 (49565488461).jpg|ATR 72
Image:Finnair, A330-300, OH-LTO (20868950348).jpg|Airbus A330


## Išnašos

## Nuorodos
* www.finnair.com
Karūna (karalystė)

**Karūna** (, , ) – XIII–XVIII a. pabaigos laikotarpio karalystė Europoje. Karūna buvo vadinama ir visa suvereni valstybė, ir karaliaus valdžios teisės bei jo valdos.

## Istorija

Karūnos terminas plito šalyse su centralizuota monarchija. Jau XIII a. jį imta vartoti Prancūzijoje, netrukus paplito ir Vokietijoje, Čekijoje, Vengrijoje. 

Maždaug XIV a. viduryje Karūna jau buvo vadinama Lenkijos karalystė. Karūnos žemė () buvo Lenkijos karaliaus valdžioje. Lenkijos karalystės karūna, dar žinoma kaip Lenkijos karūna, yra bendras Lenkijos karaliaus teritorinių valdų pavadinimas, pradėjęs plisti po 1387 m. Krėvos unijos. Jis ypač įsigalėjo po 1569 m. sudarytos Liublino unijos, siekiant atskirti nuo Abiejų Tautų Respublikos valstybės sudėtinės dalies Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės.  Buvo atskiros Karūnos ir LDK teritorijos, iždas, mokesčiai, kariuomenė, teismai, pareigūnai (etmonai, iždininkai, kancleriai, maršalkos, stalininkai, vaivados) ir kita.

## Šaltiniai
Jūros druska

**Jūros druska** – druska, garinimo būdu gaunama iš jūros vandens, druskingų ežerų vandens bei natūralių sūriųjų šaltinių. Dauguma jūros druskos telkinių susidarė sauso ir karšto klimato sąlygomis iš uždarų, beišnykstančių jūrų. Pastaruose kraštuose druska garinama pasitelkus vėjo ir saulės jėgas jau nuo priešistorinių laikų. Nesant palankių topografinių ir klimatinių sąlygų, taikoma greitesnė gavyba – koncentruojant sūrymą ir iškristalinant druską. Šaltesnio klimato šalyse garinama šildant. Anglijoje jūros vanduo buvo verdamas keraminiuose induose, kuriuos tik XIX a. pakeitė metaliniai.

Labiausiai vertinama nerafinuotu būdu išgaunama druska dėl savo unikalios sudėties ir gausaus mikroelementų asortimento. Tokia druska yra pilkšvos (ar neryškaus kito atspalvio priklausomai nuo kilmės regiono) spalvos kristalai. Druską būtina valyti tuo atveju, jeigu ji gaunama iš ekologiškai užterštų vandenų, be to, valgomoji druska papildomai joduojama.


Salt Farmers - Pak Thale-edit1.jpg|thumb|250px|Jūros druskos gavyba Tailande
Salt collector in Lake Retba.jpg|Jūros druskos gavyba Senegale
Marakkanam Salt Pans.JPG|Jūros druskos gavyba Indijoje
Loading sea salt at evaporation pond, Walvis Bay (2014).jpg|Jūros druskos gavyba Namibijoje


## Šaltiniai
Divini Redemptoris

***Divini Redemptoris*** – viso pasaulio katalikams skirta antikomunistinė popiežiaus Pijaus XI enciklika, paskelbta 1937 m. kovo 19 d. Enciklikos paantraštė – „Apie bedieviškąjį komunizmą“.

## Turinys
Enciklikoje komunizmas apibūdinamas kaip „sistema, kupina klaidų ir sofizmų“, ji „pakerta visuomeninę tvarką, nes reiškia jos pamatų sunaikinimą“.

Komunizmas priešpriešinamas *civitas humana* (idealiai žmonių civilizacijai), kuri pasižymi meile, pagarba žmogaus orumui, ekonominiu teisingumu, darbininkų teisėmis. Pramoninkams ir darbdaviams popiežius prikiša, kad šie nepakankamai pasirūpina savo darbininkais, taip sukuriama nepasitenkinimo atmosfera, žmonėms kyla pagunda tapti komunizmo šalininkais. „Divini Redemptoris“ Pijus XI mini dvi ankstesnes enciklikas šia tema – *[[Rerum novarum]]* ir *[[Quadragesimo anno]]*.

Enciklikoje reiškiamas susirūpinimas komunizmo augimu Tarybų Sąjungoje, Ispanijoje ir Meksikoje. Didelė dalis nekatalikiškos pasaulio spaudos, nutylinti apie šiose šalyse vykdomus nusikaltimus, smerkiama už „susimokymą tylėti“. Raginama su komunizmu kovoti, kad būtų išgelbėta krikščioniškoji civilizacija, katalikams draudžiamas bendradarbiavimas su jo šalininkais.

## Išnašos

## Nuorodos
* Enciklikos tekstas
Liaudies partija Mūsų Slovakija

**Liaudies partija Mūsų Slovakija** () – Slovakijos neonacių politinė partija. Ši partija savo kilmę sieja su Jozefo Tiso palikimu. 

Kraštutinės dešiniosios politinio spektro pakraipos partijos „Kotleba“ politinėje platformoje išreiškiama ksenofobinė ir antičigonistinė retorika, krikščioniškasis fundamentalizmas, ekonominis intervencionizmas, euro valiutos pakeitimas Slovakijos krona, teisėtvarkos stiprinimas, tos pačios lyties asmenų civilinių sąjungų ir LGBT teisių atmetimas ir kriminalizavimas, stiprus nusistatymas prieš valdžią, ypač prieš dabartinę Slovakijos užsienio ir vidaus politiką. 

Partija siūlo sumažinti parlamento narių skaičių nuo 150 iki 100, apriboti „išsigimusios medžiagos“ sklaidą žiniasklaidoje, įsteigti vidaus apsaugos miliciją, kurios tikslas būtų kovoti su „čigonų nusikalstamumu“, skatinti korporatyvistinę mišrią ekonomiką, uždrausti abortus, atliekamus antrąjį ir trečiąjį nėštumo trimestrą, įvesti nacionalinę sveikatos apsaugos tarnybą, subsidijuoti šeimas pagal jų vaisingumą ir rasę, išvesti Slovakijos kariuomenę iš užsienio operacijų. Be to, ji pasisako už Slovakijos pasitraukimą iš Europos Sąjungos, Europos ekonominės ir pinigų sąjungos ir NATO, agituoja už glaudesnius ryšius su Rusija ir KSSO.

## Išnašos
Karagos įlanka

**Karagos įlanka** () – Beringo jūros įlanka, įsiterpianti į rytinius Kamčiatkos pusiasalio krantus. Ilgis 117 km, plotis iki 260 km. Vyraujantis gylis 30–60 m. Krantai statūs, uolėti. Šiaurinėje dalyje yra Korfos įlanka. Suteka daug nedidelių upių (Makarovka, Kičinga, Karaga, Tymlatas ir kt.). Žiotyse yra Karagos sala, nuo žemyno skiriama Litkės sąsiaurio.

Įlanka žiemomis užšąla. Potvyniai kyla kas pusė paros, jų aukštis iki 2,4 m.

## Šaltiniai
Choras (architektūra)

**Choras** – bažnyčios ar katedros liturginė erdvė, kurioje yra vietos dvasininkams ir bažnyčios chorui. Jis būna įrengtas presbiterijoje, tarp navos ir altoriaus. Kai kuriose bažnyčiose choras nuo navos atskiriamas dekoratyvine pertvara, vadinama choro ekranu, arba dažniau žemu turėklu. Kaip architektūrinis terminas „choras“, jis skiriasi nuo tikrosios bet kurio giedančio choro buvimo vietos – choristai gali būti įsikūrę ir giedoti įvairiose bažnyčios vietose virš pagrindinio įėjimo, šalia altoriaus ar bažnyčios galerijoje. Šiuolaikinėse bažnyčiose choras gali būti ir centre už altoriaus arba sakyklos. Panašiai choras išdėstytas, pavyzdžiui, 
Vestminsterio katedroje – apsidėje už altoriaus.

## Istorija

Ankstyvojoje bažnytinėje architektūroje nebuvo skiriamos vietos dvasininkams, pamaldų giedotojams. Tačiau bažnytiniam ritualui darantis įmantresniam, pradedant nuo X a., reikėjo daugiau vietos didesniam dalyvių skaičiui. Iš pradžių chore buvo paprastos, laisvai stovinčios kėdės, tačiau gotikos laikais sėdimoms vietoms buvo įrengiamos pritvirtintų ar atlenkiamų sėdynių eilės. Didesnėse viduramžių bažnyčiose jos buvo išdėstomos dviem laiptuotomis eilėmis choro pasieniuose, viena priešais kitą ir stačiu kampu į altorių bei navą su maldininkais. Gotikos meistrai įmantriai išraižydavo medinius baldus – su gyvūnų formomis, biblinėmis scenomis ar abstrakčiais raižiniais. Dažnai kiekvienam sėdinčiajam buvo suprojektuoti puošnūs mediniai stogeliai ir aukšti skiriamieji porankiai. Mažesnėse viduramžių bažnyčiose choro architektūrine prasme gali nebūti, o po protestantų reformacijos įvairių konfesijų pastatytose bažnyčiose jų dažnai trūksta, nors neogotikos architektūros statiniuose jie įrengti. Baroko epochos liturginis judėjimas chorą iškėlė į palėpę bažnyčios gale, taip suteikdamas galimybę šventovei labiau integruotis su nava.

## Vargonų choras

Bažnyčiose įrengiamas vargonų choras –  vieta, kur pastatomi vargonai. Dažniausiai tam tinka balkonas arba galerija virš įėjimo. Choras paremtas stulpais ar kolonų arkada, nuo navos atskirtas parapetu, baliustrų tvorele. 

XIII–XV a. vargonų chorui buvo skiriama erdvė ties presbiterijos ir vidurinės navos riba, vėliau – šoninėse emporose arba specialiose tribūnose.

## Šaltiniai
Klaipėdos Naujakiemio suaugusiųjų gimnazija

**Klaipėdos Naujakiemio suaugusiųjų gimnazija** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Klaipėdoje, I. Simonaitytės g. 24, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas suaugusiems. Įstaigos kodas 190452611.

## Istorija

Mokykla įsteigta 1953 m. Tuo metu ji buvo antroji vakarinė mokykla rusakalbiams Klaipėdos mieste. Vėliau mokyklos pavadinimas keitėsi: 3-ioji darbo jaunimo vakarinė vidurinė mokykla, 3-ioji vakarinė (pamaininė) vidurinė mokykla, 3-ioji vakarinė vidurinė mokykla. 1998 m. mokyklai suteiktas Naujakiemio suaugusiųjų vidurinės mokyklos vardas, ji pavadinta buvusios gyvenvietės, kurią sunaikino besiplečiantis miestas, vardu.

Nuo 1969 m. mokykloje atidarytos lietuviškos klasės. Iki 1981 m. mokykla pastovių patalpų neturėjo, glaudėsi 3-iojoje, 13-ojoje, 15-ojoje vidurinėse mokyklose ir dabartiniame Moksleivių saviraiškos centre. 1996 m. prijungta 2-oji vakarinė (pamaininė) vidurinė mokykla. Nuo 2012 m. kovo 1 d. Naujakiemio suaugusiųjų gimnazija, 2014 m. prijungta prie Klaipėdos suaugusiųjų gimnazijos.

## Direktoriai
* Moisej Barmak – 1953–1961 m., Galina Solovjova – 1961 m., Pranas Kelpšas – 1961–1964 m., Viktor Kulikov – 1964–1969 m., Zigmas Vitkus – 1970 m., Aldona Arlauskienė – 1970–1972 m., V. Šukys – 1972–1973 m., Benediktas Stončius – 1974–1976 m., Nijolė Mažeikienė – 1976–1978 m., Liubov Ryseva – 1979–1981 m. Pranas  Surblys – 1981–2014 m.

## Žymūs mokiniai

Iki 1975 m. buvo išleidžiama po vieną iki 30 abiturientų klasę, dabar kasmet mokykloje mokosi apie 550 moksleivių, baigia apie 150 suaugusių abiturientų. Moksleivių amžius – nuo 18 iki 30 metų.

## Nuorodos
Krizma

**Krizma** () – aliejaus ir balzamo mišinys, kurį krikščionių dvasininkai naudoja liturginėms reikmėms. Katalikų Bažnyčioje krizmą naudoja dvasininkas, teikiantis Krikšto, Sutvirtinimo, Kunigystės sakramentus.

Didįjį Ketvirtadienį, per vadinamąsias Krizmos Mišias, vyskupas, drauge sukviesdamas visus dvasininkus (tai simbolizuoja vienybę), šventina krizmą, taip pat katechumenų ir ligonių aliejus.

Krizmos aliejus pagaminamas sumaišant alyvuogių aliejų ir kvapnų balzamą; kvapniosios esencijos (žolelės, dervos, prieskoniai) simbolizuoja įvairias Šventosios Dvasios dovanas. Per šimtmečius krizmos aliejaus receptūra keitėsi, tačiau pagrindas išliko tas pats. Atradus Pietų Ameriką, pradėtos naudoti naujos kvapniosios substancijos (Peru, Tolu, kopaibos balzamai ir kt.).

## Išnašos
Turkmėnijos komunistų partija

**Turkmėnijos komunistų partija** (, ) – Turkmėnijos TSR valdančioji komunistų partija, priklausanti Tarybų Sąjungos komunistų partijai. Nuo 1985 m. jai vadovavo Saparmuratas Nijazovas. 1991 m. gruodžio 16 d., kai Sovietų Sąjunga pradėjo byrėti, Nijazovas pertvarkė TKP į Turkmėnistano demokratų partiją. Dabartinė Turkmėnijos komunistų partija po nepriklausomybės paskelbimo, Nijazovo prezidentavimo metu, buvo paskelbta neteisėta ir tebėra uždrausta.

## Lyderiai

### Pirmieji sekretoriai

### Antrieji sekretoriai

## Išnašos
Karaga (reikšmės)

**Karaga** gali reikšti:
* Karaga – Filipinų Respublikos regionas;
* Karaga – upė Rusijoje, Kamčiatkos krašte;
* Karaga – kaimas Rusijoje, Kamčiatkos krašte;
* Karaga (*Qaragâ*) – gyvenvietė Egipte;
* Karaga – gyvenvietė šiaurės Ganoje;
* Karagos sala – sala Rusijoje, prie Kamčiatkos krantų;
* Karagos įlanka – įlanka Rusijoje, prie Kamčiatkos krantų.
Karadago rezervatas

**Karadago gamtinis rezervatas** (pilnas pavadinimas *Karadago T. I. Vjazemskio mokslinė stotis – RMA gamtinis rezervatas*, ) – saugoma gamtos teritorija Kryme, Krymo kalnų pietryčiuose, Karadago masyve. Įsteigtas 1979 m., siekiant išsaugoti Karadago masyvo vulkaninį gamtinį kompleksą, taip pat aplinkines kalnų miškastepes.

Į rezervato teritoriją patenka Karadago masyvas su vaizdingais uolų dariniais. Masyvo papėdėje (iki 250 m) vyrauja stepės, krūmynai ir retmiškiai, šlaituose (250–450 m) – pūkuotieji ąžuolai, aukščiau – bekočiai ąžuolai, skroblai. Rezervate aptikta 1165 induotinių augalų rūšys, iš kurių 52 endeminės, 3 itin lokalios, 79 įtrauktos į Ukrainos Raudonąją knygą. Sutinkami gyvūnai: rudoji lapė, šernas, stirna, akmeninė kiaunė, voverė, pilkasis kiškis, ežys, sopraninis šikšniukas, kryminis driežas, uolinis driežas. Pakrantėse peri reti kuoduotieji kormoranai.

## Šaltiniai
Konstantinas Lilas

**Konstantinas Lilas** (tikrasis vardas – **Konstantinas Kiveris**, g. 1990 m. liepos 5 d.) – Lietuvos dainininkas, dainų autorius.

## Biografija

### Šeima
2019 m. sausio 19 d. susituokė su Juste Mikelkevičiūte.

2019 m. birželio 12 d. jam su žmona gimė sūnus.

## Karjera

### ,,Lilas ir Innomine‘‘

2009–2020 m. buvo grupės Lilas ir Innomine vokalistas, žodžių autorius.

### Solinė karjera
Nors grupė išsiskyrė 2020 m., bet interviu metu vis pabrėždavo, kad dainų tekstų rašyti nesustojo.

2022 m. balandžio 20 d. pranešė, kad jau parašė pirmą solinį albumą „Niekas nėra tikra“.

Grupės nariai: gitara – Kęstutis Vaitkevičius, būgnai – Dominykas Babikas, bosas – Dovydas Mindaugas Buidovas, vokalas – Agnė Šiaulytė - Petunija.

## Albumai
### „[[Niekas nėra tikra (2022 albumas)|Niekas nėra tikra]]“
Pirmasis solinis albumas.

2021 m. lapkričio mėn. gavo LATGA 4 000 Eur finansavimą albumo kūrimui, kurio darbinis pavadinimas „New Text Document“.

Albumo pristatymo koncertas įvyko 2022 m. liepos 5 d. Lukiškių kalėjimas 2.0.

### „[[Beždžionė (2022 albumas)|Beždžionė]]“
Antrasis solinis albumas išleistas 2024 m. sausio 24 d.
susidedantis iš 11 dainų. Albumas fiziniu formatu išleistas tik vinilinės plokštelės formatu.

## Apdovanojimai ir nominacijos

## Šaltiniai
Turkmėnijos pramonininkų ir verslininkų partija

**Turkmėnijos pramonininkų ir verslininkų partija** () – Turkmėnijos politinė partija. Partija atsirado 2012 m. rugpjūtį kaip pirmoji legali opozicinė partija šalyje. 2013 m. birželio 10 d. partijos lyderis Ovezmamedas Mamedovas buvo išrinktas į Turkmėnijos asamblėją per papildomus rinkimus, surengtus dėl penkių laisvų vietų.  

2017 m. gruodį antrojoje nacionalinėje partijos konferencijoje delegatai naujuoju partijos vadovu išrinko Saparmuratą Ovganovą. 

Partija rėmė prezidento Gurbangulio Berdimuhamedovo politiką. Pasak kritikų, partija atsirado tik tam, kad sukurtų daugiapartinių rinkimų iliuziją.

## Rinkimai

### Prezidento rinkimai

### Turkmėnijos asamblėja

## Išnašos
Liepijų mokykla

**Plungės rajono Liepijų mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Plungės rajone Plateliuose, Mokyklos g. 3. Įstaigos kodas 305888554. Filialai:
* Platelių skyrius,
* Šateikių skyrius,
* Platelių universalus daugiafunkcis centras (UDC)

## Istorija

Mokykla įkurta 2021 m. rugsėjo 1 d. sujungus Platelių gimnaziją ir Šateikių pagrindinę mokyklą. Ji pavadinta pagal Platelius ir Šateikius jungiantį Liepijų mišką.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Mokyklos svetainė
Turkmėnijos agrarinė partija

**Turkmėnijos agrarinė partija** () – Turkmėnijos politinė partija, įkurta 2014 m. rugsėjo 28 d.

Ji yra viena iš trijų oficialiai įregistruotų politinių partijų, teisėtai veikiančių Turkmėnijoje, jai atstovaujama Turkmėnijos asamblėjoje.

2017 m. prezidento rinkimuose Agrarinė partija savo kandidatu iškėlė Durdigilicą Orazovą. Rinkimuose D. Orazovas užėmė devintą (paskutinę) vietą tarp kandidatų – surinko 1898 balsus (0,06 %). 2022 m. prezidento rinkimuose partija nominavo Agajaną Bekmyradovą, jis surinko 7,22 % balsų ir užėmė trečią vietą.

Partija rėmė prezidento Gurbangulio Berdimuhamedovo politiką. Pasak kritikų, partija atsirado tik tam, kad sukurtų daugiapartinių rinkimų iliuziją.

## Rinkimai

### Prezidento rinkimai

### Turkmėnijos asamblėja

## Išnašos
Akmenės rajono jaunimo ir suaugusiųjų švietimo centras

**Akmenės rajono jaunimo ir suaugusiųjų švietimo centras** – bendrojo ugdymo mokykla Naujojoje Akmenėje, Ramučių g. 5, gimnazinio tipo. Įstaigos kodas 111100056. Filialai:
* Agluonų daugiafunkcis centras,
* Kairiškių daugiafunkcis centras.

## Istorija

Centras įsteigtas 2004 m. kovo 5 d., veiklą pradėjo rugsėjo 1 d. 2017 m. centre pradėjo veikti vaikų dienos centras. 2018 m. Agluonuose centras įamžino Igno Petrausko, vieno iš 1917 m. Vilniaus konferencijos dalyvių, atminimą, jam atidengta  atminimo lenta.

Centras kartu Lenkijos Konino miestu dalyvauja bendrame projekte, skirtame žmonėms, turintiems negalią, patiriantiems socialinę atskirtį.

Savivaldybės tarybos sprendimu, reorganizuotas skaidymo būdu išdalijant jo teises ir pareigas Naujosios Akmenės Ramučių gimnazijai ir Akmenės rajono savivaldybės pedagoginei psichologinei tarnybai iki 2025 m. rugpjūčio 31 d.

## Išnašos

## Nuorodos
* Centro svetainė
Dubysos aukštupio mokykla

**Šiaulių rajono Dubysos aukštupio mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šiaulių rajono savivaldybėje, Bubiuose, vykdanti pradinio, pagrindinio ir ikimokyklinio ugdymo programas. Įstaigos kodas 305616433. Mokykla turi 3 skyrius:
* Aukštelkės mokykla,
* Bubių mokykla,
* Kurtuvėnų mokykla.

## Istorija
Mokykla įkurta 2020 m. sujungus 3 buvusias mokyklas (Aukštelkės mokykla, Bubių mokykla, Kurtuvėnų mokykla), kurios tapo jos skyriais. Tai pirmoji Lietuvoje jungtinė mokykla.

2021 m. įstaigoje mokėsi 501 moksleivis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Robert Golob

**Robertas Golobas** (; g. 1967 m. sausio 23 d. Šempeteryje prie Goricos) – slovėnų verslininkas ir politikas, šalies ministras primininkas (nuo 2022 m.).

## Biografija
R. Golobas Liublijanos universitete studijavo elektroinžineriją, čia 1994 m. įgijo daktaro laipsnį. Po studijų baigimo buvo podoktorantūros Fublraito stipendininkas Džordžijos technologijos institute (Atlanta, JAV).

2004 m. R. Golobas su kitais įkūrė energetikos kompaniją „GEN-I“, jos pirmininko postą užėmė iki 2021 m.

## Politinė karjera
Premjero Janezo Drnovšeko vyriausybėje 1999–2002 m. ėjo Aplinkos ministerijos energetikos sekretoriaus pareigas. Nuo 2002 m. Nova Goricos miesto tarybos narys. Iki 2013 m. priklausė „Pozityviosios Slovėnijos“ partijai, įkurtai Liublianos mero Zorano Jankovičiaus. Tuomet perėjo į Slovėnijos premjerės Alenkos Bratušek, šias pareigas ėjusios 2013–2014 m., partiją „ZaAB“, buvo vienas iš šios partijos vicepirmininkų.

2021 m. R. Golobas neteko „GEN-I“ kompanijos pirmininko pareigų ir nusprendė įsitraukti į aktyvią politinę veiklą. 2022 m. sausį kandidatavo į neparlamentinės žaliųjų partijos „Z.Dej“ pirmininko postą. Išrinktas į šias pareigas, partiją pervadino į „Laisvės judėjimą“. Partija dalyvavo 2022 m. Slovėnijos parlamento rinkimuose ir iškovojo daugiausia vietų – 41 iš 90.

2022 m. gegužės 23 d. Slovėnijos prezidentas Borutas Pahoras R. Golobą oficialiai paskyrė premjeru. 2022 m. gegužės 25 d. jo kandidatūrą patvirtino Slovėnijos parlamentas. 

## Politinės pažiūros
R. Golobas yra liberalių pažiūrų, palaiko technokratinį požiūrį į valstybės valdymą.

## Išnašos
Turkmėnijos respublikonų partija

**Turkmėnijos respublikonų partija** () – viena iš kelių disidentinių politinių partijų, uždraustų Turkmėnijoje. Turkmėnijos respublikonų partija veikia tremtyje – kadangi Turkmėnijoje uždrausta bet kokia opozicija, ji buvo priversta susikurti ir veikti užsienyje. Partijos lyderis yra Nurmuhametas Hanamovas, kuris 2002 m. išvyko į tremtį.

## Turkmėnai tremtyje
Yra dvi pagrindinės turkmėnų tremtinių grupės. Pirmoji – tai opozicija arba disidentai, paprastai demokratinių pažiūrų. Antroji – tremtyje gyvenantys turkmėnų politikai, dažnai buvę aukšti vyriausybės pareigūnai, kurie buvo įtarti pasikėsinimu nužudyti Saparmuratą Nijazovą 2002 m. lapkričio mėn.

2006 m. gruodžio 21 d. mirus Saparmuratui Nijazovui, kai kas manė, kad situacija gali pasikeisti ir šalyje gali atsirasti daugiau partijų, tačiau tokios viltys nepasitvirtino, nes Nijazovo įpėdinis Gurbangulis Berdimuhamedovas nepadarė jokių esminių pokyčių šalies sistemoje: Turkmėnijos demokratų partija liko valdančiąja partija, tik sumažėjo Nijazovo asmenybės kultas.

2012 m. sausio 13 d. Turkmėnijoje priimtas įstatymas, leidžiantis kurti politines partijas. Tremtyje gyvenantys politikai išreiškė norą įregistruoti partiją savo tėvynėje ir nesitikėjo, kad paraiška bus priimta. Valdžios institucijos nesuteikė saugumo garantijų grįžusiems disidentams. Respublikonų partijos šalininkų teigimu, jų atstovai negalės dalyvauti rinkimuose, nes pagal Turkmėnijos konstituciją juose gali dalyvauti tik tie, kurie šalyje gyvena ne mažiau kaip 15 metų.

## Išnašos
Slovėnijos piratų partija

**Slovėnijos piratų partija** () – Slovėnijos piratų politinė partija. Partija oficialiai įregistruota 2012 m. spalio 17 d. Liublianoje.

Partija buvo įkurta remiantis tais pačiais bendrais pagrindais ir principais kaip ir kitos pasaulio piratų partijos, visų pirma Švedijos piratų partija. Piratų partijų intercionalo nare ji tapo 2011 m. kovo 12 d.

## Partijos programa
Šiuo metu partijos programą sudaro septynios temos:

* Pagarba žmogaus teisėms.
* Privatumas ir duomenų apsauga.
* Nemokamas ir neutralus internetas.
* Vyriausybės ir politikos skaidrumas.
* Autorių teisių reforma.
* Atvirieji standartai ir failų formatai.
* Nemokama programinė įranga.

## Istorija
Slovėnijos piratų partija ir jos įkūrėjas Robertas Palas Slovėnijos žiniasklaidoje pirmą kartą pasirodė 2009 m. Iki 2012 m. partija buvo palyginti nežinoma, ją sudarė tik nedidelis aktyvių narių ratas, daugiausia diskutavęs apie aktualius įvykius autorių teisių srityje.

2011 m. kovo 12 d. partija vienbalsiai įstojo į Piratų partijų intercionalą.

2012 m. „ACTA“ ginčai ir „Occupy“ judėjimas sukėlė naują aktyvumo bangą, partija pritraukė naujų narių ir tapo labiau matoma.

Partija oficialiai įregistruota 2012 m. spalio 17 d. Liublianoje. Pirmininku išrinktas Rok Deželak.

Partija dalyvavo 2014 m. Europos Parlamento rinkimuose Slovėnijoje ir gavo 2,57 proc. balsų.

2014 m. liepos 13 d. vykusiuose Slovėnijos parlamento rinkimuose partija surinko 1,34 proc. balsų ir negavo nė vienos vietos parlamente.

## Išnašos
Nacionalinė darbo konfederacija

**Nacionalinė darbo konfederacija** (, **CNT**) – Ispanijos anarchosindikalistinių profesinių sąjungų konfederacija. Ilgą laiką ji buvo susijusi su Tarptautine darbininkų asociacija (AIT). Dirbant su AIT ji taip pat buvo žinoma kaip **CNT-AIT**. Istoriškai CNT taip pat buvo susijusi su Iberijos anarchistų federacija, todėl ji taip pat buvo vadinama **CNT-FAI**. Per visą savo istoriją ji atliko svarbų vaidmenį Ispanijos darbo judėjime.

1910 m. Barselonoje iš profesinės sąjungos „Solidaridad Obrera“ suburtų grupių įkurta organizacija labai išplėtė anarchizmo vaidmenį Ispanijoje.

Nepaisant kelių dešimtmečių, kai ši organizacija Ispanijoje buvo nelegali, šiandien CNT ir toliau dalyvauja Ispanijos darbininkų judėjime, daugiausia dėmesio skirdama darbininkų savivaldos, federalizmo ir savitarpio pagalbos principams.

## Organizacija ir funkcijos

### Narystė
CNT apie savo narystę sako: „Priimdami į organizaciją nedarome jokių skirtumų, reikalaujame tik, kad būtumėte darbininkas, studentas ar bedarbis. Vieninteliai žmonės, kurie negali įstoti, yra tie, kurie priklauso represinėms organizacijoms (policijai, kariuomenei, saugumiečiams), darbdaviams ar kitiems išnaudotojams“.

### Tikslai
CNT, kaip profsąjungos organizacijos, tikslai, remiantis jos įstatais, yra „ugdyti darbininkų solidarumo jausmą“, tikintis pagerinti jų sąlygas dabartinėje socialinėje sistemoje ir paruošti juos būsimam išlaisvinimui, kai gamybos priemonės bus socializuotos, praktikuoti savitarpio pagalbą tarp CNT kolektyvų ir palaikyti ryšius su kitomis panašiai mąstančiomis grupėmis, tikintis visos darbininkų klasės išlaisvinimo. CNT taip pat rūpinasi ne tik darbininkų klasės klausimais, trokšdama radikalios visuomenės transformacijos per revoliucinį sindikalizmą. Siekdama socialinės revoliucijos tikslo, organizacija sukūrė socialinę ir ekonominę sistemą pagal konfederacinę anarcho-komunizmo koncepciją, kurią sudaro keletas bendrų idėjų, siūlomų anarchistinei visuomenei organizuoti. CNT semiasi įkvėpimo iš anarchistinių idėjų, taip pat susitapatina su įvairių socialinių judėjimų kovomis. CNT yra internacionalistinė, tačiau taip pat remia bendruomenių apsisprendimo teisę ir jų suverenumą valstybės atžvilgiu.

### Struktūra
CNT organizacinė struktūra grindžiama tiesiogine demokratija.

## Išnašos

## Šaltiniai
* 
* 
*
Lisabonos protokolas

**Lisabonos protokolas** – strateginės branduolinės ginkluotės mažinimo sutarties START I priedas, numatantis teisines SSRS žlugimo pasekmes. Keturios posovietinės šalys pripažintos SSRS teisių paveldėtojomis, prisiimančiomis Sovietų Sąjungos įsipareigojimus pagal START I sutartį. Protokolas pasirašytas Lisabonoje 1992 m. gegužės 23 d., dalyvaujant Baltarusijai, Kazachstanui,  Rusijai, Ukrainai  ir JAV.

## Istorija

Kai Sovietų Sąjunga iširo 1991 m. gruodžio 26 d., Rusijos atstovas 1991 m. gruodžio 25 d. jau buvo užėmęs buvusią Sovietų Sąjungos vietą Jungtinių Tautų būstinėje. Viena iš problemų buvo jos branduolinių ginklų likimas. Dauguma jų buvo likę Rusijos teritorijoje, kita dalis – Baltarusijos, Ukrainos ir Kazachstano teritorijose. 1991 m. liepą Sovietų Sąjunga pasirašė START I branduolinio nusiginklavimo sutartį.

Protokolas Lisabonoje buvo pasirašytas vykstant buvusios Sovietų Sąjungos reorganizacijai į Nepriklausomų Valstybių Sandraugą (NVS) ir kuriant NVS jungtines ginkluotąsias pajėgas po Alma Atos deklaracijos pasirašymo 1991 m. pabaigoje. Pagal Lisabonos susitarimus START-1 sutartis įsigaliojo po to, kai ją ratifikavo visos Lisabonos protokolą pasirašiusios šalys.

### Protokolo pasirašymas

Dokumentas sudarytas  penkiais egzemplioriais baltarusių, anglų, kazachų, rusų ir ukrainiečių kalbomis. Visi tekstai vienodai autentiški. Parašus padėjo šalių užsienio reikalų ministrai ir JAV valstybės sekretorius:
* Baltarusijai: Piotras Kravčenka
* Kazachstanui: Tolegenas Žukejevas
* Rusijai: Andrejus Kozyrevas
* Ukrainai: Anatolijus Zlenka
* JAV: Džeimsas Beikeris

## Taip pat skaitykite

* Budapešto memorandumas
* Branduoliniai ginklai Ukrainoje
* Tarptautinė atominės energijos agentūra

## Literatūra

* С. П. Галака. Лісабонський протокол 1992 // Українська дипломатична енциклопедія: У 2-х т. /Редкол.: Л. В. Губерський (голова) та ін. — К: Знання України, 2004 — Т.1 — 760с. ISBN 966-316-039-X

## Šaltiniai
Dominikos Respublikos ir Lietuvos santykiai

**Dominikos Respublikos ir Lietuvos santykiai** – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Dominikos Respublikos ir Lietuvos.

Diplomatiniai santykiai tarp valstybių buvo užmegzti tarpukariu, tačiau konsulatų nei Lietuvoje, nei Dominikos Respublikoje įsteigta nebuvo. Diplomatiniai santykiai tarp šalių atkurti 1995 m. gegužės 2 d.

Abi šalys yra Jungtinių Tautų, kitų tarptautinių organizacijų narės. Vokietijoje reziduoja Lietuvai akredituotas Dominikos Respublikos ambasadorius. Lietuva Dominikos Respublikai akredituoto ambasadoriaus neturi. Santo Dominge veikia Lietuvos garbės konsulatas.

Lietuvoje 2022 m. pradžioje gyveno du Dominikos Respublikos piliečiai.

## Santykių istorija

### Ankstyvieji santykiai
Lietuva ir Dominikos Respublika tarpukariu buvo užmezgusi diplomatinius santykius. Data nežinoma.

Lietuvą okupavus SSRS, Dominikos Respublika netiesiogiai ir neoficialiai išeiškė pritarimą Baltijos valstybių
aneksijos nepripažinimui, laikydamasi tyliosios nepripažinimop politikos. Dominikos Respublikoje nebuvo konsulatų, tad Lietuvos diplomatinės tarnybos (LDT) veikla šioje šalyje plėtojama nebuvo, nors Dominikos Respublikos valdžia palaikė ryšius su LDT.

### Santykiai po 1995 m.

Santykiai tarp dviejų valstybių atkurti 1995 m. gegužės 2 d. Pirmuoju Lietuvos garbės konsulu Dominikos Respublikoje tuomečio Lietuvos Respublikos nepaprastojo ir įgaliotojo ambasadoriaus Venesuelai Vytauto Dambravos kvietimu tapo Nyderlanduose gimęs ir užaugęs Vilhelmas Bruveris.

2021 m. spalio 30 d. organizuotas pirmasis tiesioginis komercinis translatlantinis skrydis iš Lietuvos tarp Vilniaus ir Punta Kanos.

## Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Dominikos Respublikos siekė 3,17 mln. eurų.

Prekybos balanse dominuoja eksportas iš Lietuvos į Dominikos Respubliką.
 	
* Eksportas sudaro 3,08 mln. eur.
* Importas sudaro 92,2 tūkst. eurų.

## Kultūriniai ir sporto mainai

Konsulo Vilhelmo Bruverio iniciatyva Dominikos Respublikoje surengta lietuvių tapytojų paroda, koncertavo Vilhelmas Čepinskis, Petras Geniušas, Juozas Domarkas.

Abiejų šalių vyrų krepšinio rinktinės yra bent kartą viena prieš kitą sužaidusios rungtynes – paskutinįkart žaistos draugiškos rungtynės Kaune 2021 m. birželio 24 d., kurias prieš Dominikos Respubliką laimėjo Lietuvos rinktinė.

## Pilietiniai mainai

## Pasiuntinių ir ambasadorių sąrašas

### Pasiuntiniai Lietuvai
* nuo 2021 m. – Fransiskas A. Karabaljas, nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius (reziduoja Berlyne)

### Pasiuntiniai Dominikos Respublikai
Lietuva nėra akreditavusi savo diplomatų Dominikos Respublikai.

## Valtybinių ordinų kavalieriai

Lietuvos valstybiniai apdovanojimu apdovanotas vienas Dominikos Respublikos pilietis – buvęs konsulas Vilhelmas Bruveris. Nėra duomenų, kad būtų Dominikos Respublikos ordinais apdovanotų Lietuvos piliečių.

## Šaltiniai

## Literatūra
* 

## Nuorodos
* Dominikos Respublika | Dvišalis bendradarbiavimas | Lietuva regione ir pasaulyje | Užsienio politika | Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija (urm.lt)
Lünatik (Monikos Liu albumas)

**„Lünatik“** – antrasis studijinis lietuvių atlikėjos Monikos Liubinaitės (Monika Liu) albumas, išleistas 2019 m. spalio 24 d.

Atlikėjos teigimu, „Lünatik“ muziką įkvėpė Londonas ir Niujorkas. Dalį kūrinių prodiusavo pati atlikėja, taip pat ji sukūrė albumo iliustracijas. Albumui būdinga meilės tematika, dainos art pop ir indie pop muzikos stilių.

## Dainų sąrašas

## Šaltiniai
Laisvės judėjimas

**Laisvės judėjimas** () – Slovėnijos žaliųjų ir liberalų politinė partija. Jos steigiamasis kongresas įvyko 2021 m. gegužės 8 d. Partija siekia pusiausvyros tarp pramonės pažangos ir aplinkos išsaugojimo pasitelkdama aplinkosaugos priemones.

## Partijos tikslai
Pagrindinės partijos vertybės yra demokratija, tolerancija ir pagarba. Kaip socialines priemones partija nurodo viešai prieinamą sveikatos apsaugą ir darbuotojų skaičiaus didinimą, švietimo sistemos reformą ir mokyklų skaitmeninimą. Buvusio partijos pirmininko Jure Leben teigimu, Slovėnija pagal Pasaulio ekonomikos forumo kriterijus turėtų patekti tarp 20 konkurencingiausių pasaulio šalių.

Savo įžanginėje kalboje Jure Leben taip pat paminėjo „įmonių, kurios akivaizdžiai teršia aplinką“ Kemis, Eternit, Termite, Ekosistem uždarymą, geriamojo vandens reguliavimą Anhove, Velenjo anglies kasyklos uždarymą, hidraulinio ardymo uždraudimą, miškų apsaugą ir ekologinės krizės paskelbimą. Partija taip pat įvestų mokestį saldintiems gėrimams ir neperdirbamam plastikui, skatintų tvarų transportą, decentralizaciją ir Slovėnijos dekarbonizaciją.

2022 m. Slovėnijos parlamento rinkimuose Laisvės judėjimas užėmė pirmąją vietą, surinkęs 34,5 proc. balsų, ir gavo 41 iš 90 vietų Nacionalinėje asamblėjoje. Socialdemokratai, kita centro kairės partija, paskelbė, kad prisijungs prie Roberto Golobo vadovaujamos vyriausybės, suteikdami jam daugumą įstatymų leidžiamojoje valdžioje ir padarydami jį numanomu kitu Slovėnijos ministru pirmininku.

## Rinkimų rezultatai

### Nacionalinė asamblėja

## Išnašos
Ultranacionalizmas

**Ultranacionalizmas** arba **ekstremalus nacionalizmas** – kraštutinė nacionalizmo forma, kai šalis, siekdama įgyvendinti savo interesus, įtvirtina arba palaiko žalingą hegemoniją, viršenybę ar kontrolę kitų šalių atžvilgiu (paprastai per prievartą). Ultranacionalizmas yra fašizmo aspektas.

## Preambulė
Pasak Janušo Bugaiskio, „kraštutinėmis ar labiausiai išvystytomis formomis ultranacionalizmas primena fašizmą, kuriam būdinga ksenofobiška panieka kitoms tautoms, parama autoritarinėms politinėms santvarkoms, besiribojančioms su totalitarizmu, ir mitinis charizmatinio lyderio, organizaciniu požiūriu amorfiškos judėjimo tipo partijos ir tautos „organiškos vienybės“ akcentavimas“.

Roger Griffin teigia, kad ultranacionalizmas iš esmės yra ksenofobiškas ir, kaip žinia, pasiteisina „per giliai mitologizuotus pasakojimus apie praeities kultūrinius ar politinius istorinės didybės laikotarpius arba senas sąskaitas, kurias reikia suvesti su tariamais priešais". Jis taip pat gali remtis „vulgarizuotomis fizinės antropologijos, genetikos ir eugenikos formomis, kad racionalizuotų nacionalinio pranašumo ir likimo, išsigimimo ir nežmoniškumo idėjas“.

## Išnašos
Ivanas Kotliarevskis

**Ivanas Petrovičius Kotliarevskis** (, 1769 m. rugsėjo 9 d. – 1838 m. lapkričio 10 d.) – ukrainiečių rašytojas, poetas ir dramaturgas, visuomenės veikėjas, laikomas šiuolaikinės ukrainiečių literatūros pradininku. Kotliarevskis buvo Rusijos ir Turkijos karo veteranas. 

## Biografija
Kotliarevskis gimė Ukrainos mieste Poltavoje. Po studijų Poltavos dvasinėje seminarijoje (1780–1789 m.) jis dirbo dvarininkų auklėtoju kaimo sodybose, kur susipažino su ukrainiečių liaudies gyvenimu ir valstiečių šnekta. 1796–1808 m. tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje Siverskio karabinierių pulke. Kotliarevskis dalyvavo Rusijos-Turkijos kare kaip štabo kapitonas, kurio metu Rusijos kariai apgulė Izmailo miestą. 1808 m. jis pasitraukė iš kariuomenės. 1810 m. tapo nuskurdusių bajorų vaikų mokymo įstaigos globėju. 1812 m. Prancūzijos invazijos į Rusiją metu Horošino mieste suorganizavo 5-ąjį Ukrainos kazokų pulką su sąlyga, kad po karo jis bus paliktas kaip nuolatinė karinė formuotė. Už tai jam buvo suteiktas majoro laipsnis.

## Pirmasis šiuolaikinis ukrainiečių rašytojas
1798 m. Ivano Kotliarevskio pašiepianti herojinė poema „Eneida“ () laikoma pirmuoju literatūros kūriniu, išleistu tik šiuolaikine ukrainiečių kalba. Tai laisvas ankstesnės rusų poeto N. P. Osipovo 1791 m. išleistos poemos „Eneida travesti“ vertimas, tačiau jo tekstas visiškai skiriasi. 1845 m. Vincentas Ravinskis rusiškame žurnale „Majak“ baltarusiškai parašė „Eneida travestied“. Nors ukrainiečių kalba buvo kasdienė milijonų Ukrainos gyventojų kalba, imperinės Rusijos kontroliuojamoje teritorijoje oficialiai buvo draudžiama ją vartoti literatūroje. Eneida yra Vergilijaus „Eneidos“ parodija, kurioje Kotliarevskis Trojos herojus pavertė Zaporožės kazokais. Kritikai mano, kad ji buvo parašyta atsižvelgiant į Jekaterinos Didžiosios įsakymu sunaikintus Zaporožės kazokus.

Dvi jo pjesės, „Natalka Poltavka“ (Natalka iš Poltavos) ir „Moskal-Charivnyk“ (Maskvietis-burtininkas), buvo sukurtos į operą ir padėjo plėtoti Ukrainos nacionalinį teatrą.*Ten, kur meilė Tėvynei įkvepia didvyriškumą, ten priešo pajėgos neatsilaikys, ten krūtinė stipresnė už patrankas.* —  Ivanas Kotliarevskis

## Išnašos
Lietuvių laisvamanių federacija

**Lietuvių laisvamanių federacija** – liberalios pakraipos ateistinė organizacija, įkurta 1918 m. Čikagoje ir gyvavusi iki 1922 m. Organizacijai priklausė 600 narių, ją sudarė 23 kuopos.

Lietuvių laisvamanių federaciją įsteigė Julius Mickevičius drauge su Aleksu Ambrozevičiumi ir kitais, jis ėjo federacijos pirmininko pareigas. Tarp aktyvių organizacijos narių buvo A. Ambrozevičius, S. Danilevičius, P. Dubickas, S. Jankauskas, A. Ripkevičius, P. Galskis. Organizacija leido laikraštį „Kardas“, ėjusį 1918–1929 m., knygas, organizavo paskaitas, diskusijas, skleisdama materialistinę pasaulėžiūrą.

Gyvavimą organizacija baigė, JAV kilus komunizmo ir ateizmo kritikos bangai.

## Išnašos
Kelmelis

* Antanas Kelmelis (g. 1941 m.) – choro dirigentas ir pedagogas;
* Armandas Kelmelis (g. 1998 m.) – akademinio irklavimo sportininkas.

Pavardė kilusi iš žodžio *kelmas* (perkeltine prasme 'kvailas, nerangus žmogus').

## Šaltiniai
Kėdainių profesinio rengimo centras

**Kėdainių profesinio rengimo centras** – valstybinė profesinio rengimo institucija, veikianti Kėdainiuose, Šėtos g. 105, teikianti pirminį ir tęstinį profesinį mokymą dėstomąja lietuvių kalba. Įstaigos kodas 111966767. Mokykloje yra 3 skyriai – profesinio mokymo skyrius, suaugusiųjų ir tęstinio mokymo skyrius, gimnazijos skyrius.

## Istorija

1940 m. Lančiūnavos kaime, Kognovickio dvare, įsteigta Lančiūnavos žemesnioji žemės ūkio mokykla, kuri vėliau tapo Lančiūnavos tarybiniu ūkiu- technikumu, o 1990 m. – Lančiūnavos žemės ūkio mokykla. 1947 m. iš Raguvėlės į Šlapaberžės kaimą buvo atkelta žemės ūkio mechanizacijos mokykla, vėliau tapusi Šlapaberžės 11-ąja kaimo vidurine mokykla, o 1990 m. – Šlapaberžės žemės ūkio mokykla. 1960 m. Kaplių kaime buvusioje Mašinų techninės stoties bazėje buvo įkurta Šėtos 6-oji profesinė technikos mokykla, vėliau pavadinta kaimo profesine technikos mokykla Nr. 13, 1989 m. – Kaplių žemės ūkio mokykla. 1963 m. Kėdainių chemijos kombinate įsteigta Kėdainių miesto profesinė technikos mokykla Nr. 27, 1966 m. įsikūrusi Šėtos g. 105, 1990 m. pavadinta Kėdainių politechnikos mokykla.

2001 m. liepos 1 d. Kėdainių politechnikos mokykla, Lančiūnavos, Šlapaberžės ir Kaplių žemės ūkio mokyklos reorganizuotos į Kėdainių profesinio rengimo centrą. Tuo metu centrą sudarė Kaplių, Politechnikos, Lančiūnavos ir Šlapaberžės skyriai. 2012 m. rugsėjo 1 d. reorganizuotas Kaplių skyrius, pakeisti centro skyrių pavadinimai – Politechnikos skyrius į Pramonės ir paslaugų skyrių, Lančiūnavos skyrius į Transporto ir verslo skyrių. 2014 m. rugsėjo 1 d. centre pradėtos komplektuoti I ir II gimnazijos klasės. 2019 m. rugsėjo 1 d. panaikintas Transporto ir verslo skyrius.

2021 m. centre mokėsi 477 mokiniai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Sąrašas:Lietuvos profesinio mokymo įstaigos
Ustašis

**Ustašis – kroatų revoliucinis judėjimas** () – Kroatijos fašistinė ir ultranacionalistinė organizacija, veikusi nuo 1929 m. iki 1945 m. Jos nariai – ustašiai (, 'sukilėliai') Antrojo pasaulinio karo metais Jugoslavijoje nužudė šimtus tūkstančių serbų, žydų, romų ir politinių disidentų.

Judėjimo ideologija buvo fašizmo, katalikybės ir kroatų ultranacionalizmo mišinys. Ustašiai pasisakė už Didžiosios Kroatijos, kuri apimtų Drinos upę ir tęstųsi iki Belgrado sienos, sukūrimą. Judėjimas pabrėžė rasiškai „švarios“ Kroatijos poreikį ir skatino serbų genocidą – dėl ustašio įsitikinimų, pagrįstų antiserbiškomis nuotaikomis, – žydų ir čigonų genocidą, remdamasis nacių rasine teorija, taip pat antifašistiškai nusiteikusių ar disidentų kroatų ir bosnių persekiojimą. Ustašis bosnius laikė „musulmonais kroatais“, todėl bosniai nebuvo persekiojami dėl religijos.

Ji buvo įkurta kaip nacionalistinė organizacija, siekusi sukurti nepriklausomą Kroatijos valstybę. Ustašis atėjo į valdžią Nepriklausomoje Kroatijos valstybėje, Antrojo pasaulinio karo metais fašistinės Italijos ir nacistinės Vokietijos įkurtoje marionetinėje valstybėje. Tačiau Ustašiams trūko paprastų kroatų palaikymo ir ji niekada nesulaukė reikšmingos gyventojų paramos. Ustašio režimą palaikė dalis kroatų gyventojų, kurie tarpukario laikotarpiu jautėsi engiami serbų valdomoje Jugoslavijoje. Didžiąją dalį paramos, kurią iš pradžių gavo kurdamas kroatų nacionalinę valstybę, jis prarado dėl naudojamų brutalių metodų.

## Išnašos

## Literatūra
* 
* 
* 
*
Vereco perėja

**Vereco perėja** (; dar žinomas kaip ***Rusios vartai***, ) – perėja Ukrainoje, Karpatuose, vedanti per Vandenskyros kalnagūbrį. Išsidėsčiusi Užkarpatės srityje (Volovecio rajonas) ir Lvovo srityje (Skolės rajonas), Stryjaus ir Latoricos upių vandenskyroje, 841 m aukštyje virš jūros lygio.

## Istorija

Anot legendos, 895 m. per Vereco perėją ėjo vengrų gentys. 1914–1915 m. čia vyko Pirmojo pasaulinio karo kovos tarp Rusijos, Austrijos-Vengrijos ir Vokietijos imperijos kariuomenių. Prieš pat prasidedant Antrajam pasauliniam karui, 1939 m. čia masiškai nužudyta 600 ukrainiečių partizanų, priklausiusių Karpatų Sičei.


Veretskyi Pass 05.jpg | Paminklas žuvusiems už Ukrainos laisvę 1939 m.
Conquest memorial Verecke 5.jpg | Paminklas 1100-osioms metinėms, kai ugrofinai perėjo šias vietoves, pastatytas 2008 m.


## Šaltiniai
Česnulis

* Antanas Česnulis (g. 1948 m.) – tautodailininkas (medžio drožėjas), Druskininkų politinis ir visuomenės veikėjas;
* Vytautas Česnulis (1936–2022) – žurnalistas, redaktorius, istorikas.

Pavardė greičiausiai kilusi iš slaviškų pavardžių , , , kurios iš *чэcць* ('garbė, pagarba').

## Šaltiniai
Vichros mūšis

**Vichros mūšis** – mūšis, įvykęs 1386 m. balandžio 29 d. prie Vichros upės, Sožo upės intako, netoli Mscislavo tarp Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir Smolensko kunigaikštystės. Lietuviai pasiekė lemiamą pergalę, ir Smolenskas buvo priverstas sutikti būti Lietuvos vasalu.

Andrius Algirdaitis kovojo su savo jaunesniuoju pusbroliu Jogaila dėl Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės sosto. Andrius susivienijo su Livonijos ordinu ir Smolensko kunigaikščiu Sviatoslavu II, kuris norėjo atgauti Mscislavo kunigaikštystę. 1386 m. vasarį, kai Jogaila su sąjungininkais Krokuvoje šventė vestuves su Lenkijos karaliene Jadvyga ir karūnavimą Lenkijos karaliumi, Ordinas įsiveržė į Lietuvą ir beveik pasiekė Vilnių. Kovo mėnesį Smolensko kariuomenė apgulė Vitebską ir Oršą, bet jų neužėmė. Sviatoslavas nusiaubė daug žemių Lietuvos pasienyje ir apgulė Mscislavą, kurį gynė Algirdo sūnus Karigaila.

Išgirdęs žinią apie įsiveržimą, Jogaila pasiuntė didelę kariuomenę, kuriai vadovavo jo brolis Skirgaila. Kariuomenėje taip pat buvo Kaributas, Lengvenis ir Vytautas. Mscislavas atlaikė dešimt dienų trukusią apgultį, kol jį pasiekė lietuvių kariuomenė ir susirėmė su Smolensko kariuomene. Mūšio rezultatas buvo visiškas Smolensko kariuomenės pralaimėjimas ir Sviatoslavo bei jo sūnėno Ivano žūtis. Du Sviatoslavo sūnūs – Glebas Sviatoslavičius ir Jurijus Sviatoslavičius – buvo sunkiai sužeisti ir pateko į nelaisvę. Skirgailos kariuomenė priartėjo prie Smolensko, bet jo nepuolė. Jurijus, kuris, pasak Bychovco kronikos, buvo vedęs Skirgailos ir Jogailos dukterėčią, buvo paskirtas Smolensko kunigaikščiu ir Lietuvos vasalu. Glebas Sviatoslavičius buvo paimtas įkaitu į Lietuvą.

Galiausiai Glebas grįžo į Smolenską ir metė Jurijui iššūkį dėl sosto. Tai suteikė didžiajam kunigaikščiui Vytautui galimybę 1395 m. užimti Smolenską.

## Išnašos
Kupiškio technologijos ir verslo mokykla

**Kupiškio technologijos ir verslo mokykla** – valstybinė profesinio rengimo institucija, veikianti Kupiškyje, Jaunimo g. 8, teikianti pirminį ir tęstinį profesinį mokymą dėstomąja lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190805125. Mokykloje veikia 3 skyriai: Gimnazijos skyrius, Profesinio mokymo skyrius, Tęstinio profesinio mokymo skyrius. Mokymosi programos – apdailininko, apskaitininko, padavėjo ir barmeno, socialinio darbuotojo padėjėjo, suvirintojo, transporto priemonių remontininko, virėjo.

## Istorija

Mokykla įkurta 1990 m. kovo 20 d., 2008 m. akredituota vidurinio ugdymo programa, 2019 m. mokykloje įgyvendinama ir pagrindinio ugdymo programa.

## Direktoriai
* Bronislavas Rimkus;
* Lina Kaušakienė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos profesinio mokymo įstaigos
* Oficiali svetainė
Pasgrinda (upė)

**Pasgrinda** – upė Lietuvoje, Šalčininkų ir Varėnos rajonuose; Versekos kairysis intakas (Merkio baseinas). Prasideda prie Rukonių kaimo, 2 km į šiaurės vakarus nuo Kalesninkų. Teka į šiaurės vakarus, vidurupyje pasuka į šiaurės rytus, vinguriuoja pro Dainavos girią. Įteka į Verseką 12,7 km nuo jos žiočių, priešais Butvydonis.

Žemupys patenka į Merkio ichtiologinį draustinį. Prie upelio įsikūrę kaimai: Rukonys, Bandiškės, Vaidagai, Karsokai, Pasgrinda, Žagariai.

Vandenvardis ne visai aiškios kilmės, galimai perdirbtas iš **Pagrinda* (< *pagrinda, pagranda* 'akmenimis grįstas, šakomis klotas kelias, kamša').

## Šaltiniai
Rūdninkų karinis poligonas

**Rūdninkų karinis poligonas** – karinis poligonas pietryčių Lietuvoje, Šalčininkų rajono šiaurėje, 6 km į pietus nuo Rūdninkų, giliai Rūdninkų girioje. Plotas apie 17 000 ha.

## Istorija
1948 m. SSRS įsteigtas tankodromas. Vėliau poligonas daugiausia naudotas karinės aviacijos pratyboms. Sovietiniai karo lėktuvai, atskridę iš Murmansko, Leningrado, Rytų Vokietijos ir kitų karinių bazių čia mėtė aviacines bombas, kurios išmušė gilias duobes. Vietomis išlikę nesprogusių bombų. Dėl tokios veiklos susidarė savitas kraštovaizdis: dideli atvirų smėlynų plotai, viržynai. Auga retos rūšys: vėjalandė šilagėlė, smiltyninis gvazdikas.

1993 m. poligono teritorija atiduoda Viešojo saugumo tarnybai, o vėliau perleista miškininkams (Viešojo saugumo tarnyba turi savo teritoriją šalia Ravelių kaimo).

2021 m. Lietuvos Respublikos Seimas nutarė atkurti Rūdininkų karinį poligoną Lietuvos kariuomenės reikmėms. Atkurto Rūdninkų poligono plotas siekia beveik 17 000 ha, todėl jis bus tinkamas bataliono dydžio karinio vieneto taktikos ir šaudymo pratyboms. Siekiant palikti kuo daugiau erdvės karinių vienetų manevrui pratybų metu, visi planuojami statiniai bus koncentruojami šiaurinėje bei vidurinėje poligono teritorijoje, vienu metu poligone galės treniruotis ir gyventi iki 3 tūkst. karių, dar apie 1500 karių galės būti laikinai apgyvendinti lauko stovyklos aikštelėje.


Rūdninkų poligonas, 1.JPG|Perspėjantis ženklas apie galimus sprogmenis
Rūdninkų poligonas, viržynės.JPG|Viržynai


## Šaltiniai
Palangos šventykla

**Palangos šventykla** – senovės baltų tikėjimo kulto pastatas, buvęs Palangoje, ant dabartinio Birutės kalno. Datuojama XIV a. pab. – XVI a. pradžia.

Kad Palangoje būta šventyklos, mini M. Strijkovskis (XVI a.). 1989 m. Birutės kalne atliekant archeologinius kasinėjimus, aptiktos senojo baltų tikėjimo šventyklos ir paleoastronominės observatorijos liekanos. Teigiama, kad šioje šventykloje kūrenta amžinoji ugnis, žyniai stebėdavo dangaus kūnų judėjimą. Palangos šventykloje būta 11 medinių stulpų pusračio (įrengtas po gaisro), šie stulpai žymėjo įvairias kryptis: šiaurės ir pietų, mėnulio leidimosi, saulės laidos per žiemos ir vasaros saulėgrįžas.

## Išnašos