open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kiparisas (mitologija)

Graikų mitologijoje **Kiparisas** () – Telefo sūnus, gražus jaunuolis iš Chijo salos, Apolono numylėtinis, iš sielvarto paverstas medžiu.

## Istorija

Kartą šviesos dievas Apolonas ir jo meilužis Kiparisas medžiojo. Su jais kartu buvo ir Kipariso kompanionas elnias, kurį buvo padovanojęs Apolonas. Pavargęs elnias sustojo pailsėti ir atsigulė ant žolės. Žaisdamas Kiparisas iš neatsargumo jį pervėrė ietimi ir labai gailėjosi. Apolonas bandė nuraminti jaunuolį, tačiau Kiparisas prašė dangaus dievus, kad leistų jam visalaik verkti, nenumalšinamas buvo ir Apolono skausmas. Išklausęs numylėtinio prašymą, Apolonas pavertė jį sielvarto medžiu, kiparisu, kad amžiais galėtų liūdėti savo draugo. Ant medžio kamieno iš sakų susidarę lašai – amžinai gedinčio Kipariso ašaros. Dar ir dabar Kiparisas laikomas gedulo medžiu ir sodinamas kapinėse.

Kiparisomis buvo vadinamos Eteoklio ir Tetidės dukros, kurios, šokdamos per Demetros šventę, įkrito į šaltinį, o Gaja jas pavertė medžiais.

Kipariso vardu pavadinta medžių kiparisų () gentis.

## Išnašos
Niekieno žemė (1962 filmas)

**Niekieno žemė** () – 1962 m. Italijoje sukurta nespalvota karinė drama, kurioje pagrindinį vaidmenį sukūrė britų aktorius Rodžeris Mūras. Filme taip pat vaidino jo gyvenimo draugė ir būsimoji žmona Luisa Mattioli.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
*Roger Moore – Enzo Pratis
* Pascale Petit – Džiudita
* Luisa Mattioli – Germana
* Aroldo Tieri – Tasonis
* Frank Villard – De Rosis
* Memmo Carotenuto – vairuotojas

## Turinys

1943–ieji metai, Italija. Prasidėjęs sąjungininkų puolimas vis daugiau gyventojų įtikina, kad karas jau pralaimėtas ir belieka sulaukti priešo kariuomenės, kuri reikš ramesnį gyvenimą.

Aštuonetas italų nedideliu sunkvežimiu keliauja netoli fronto linijos, tikėdamiesi paslapčia atsidurti nacių nebekontroliuojamoje teritorijoje. Kadangi kelionės dieną pavojingos, jie apsistoja apleistame name, kad naktį galėtų vėl tęsti kelionę. Netrukus jų būrį papildo italų armijos kareivis Enzo, keliaujantis atostogų, tačiau, dar nakčiai neatėjus, į namą užklysta vokiečiai. Nors italų dokumentai tvarkingi, netrukus viskas virsta pavojingu psichologiniu žaidimu, mat vokiečių karininkas įsitikinęs, kad jo paniškai bijanti Džiudita yra žydė, tuo tarpu mergina iš tiesų nekenčia vokiečių, nes šie nužudė jos jaunesnį brolį. Ateina naktis ir karininkas neleidžia keleiviams išvykti, kol mergina neateis pas jį ir neprisipažins. Frontui vis labiau artėjant, kiti keleiviai ima spausti Džiuditą nusileisti vokiečio reikalavimui...

## Šaltiniai
Hidrografija

**Hidrografija** (Senovės graikų kalba ὕδωρ *hydor*, „vanduo“ ir γράφω *graphō*, „rašyti“) – hidrologijos mokslo šaka, tirianti įvairių vandens telkinių (ežerų, upių, vandenynų, jūrų ir kt.) fizines savybes. Taip pat hidrografija bando numatyti visus vandens telkinių pasikeitimus laiko perspektyvoje.

Hidrografijos istorija prasidėjo, kuomet keliautojai vandens telkiniais ruošė vandens žemėlapius, gerinant individualias keliones. Dažnai tai buvo daroma asmeniškai ir kartais laikytasi slaptumo standartų, ypač tų, kurie žemėlapius naudojo prekybai ar karo reikmėms.

1795 m. Jungtinėje Karalystėje buvo įkurta Jungtinės Karalystės hidrografijos taryba, kuri ėmėsi kataloguoti turimus vandens kelių žemėlapius. Pirmasis hidrografas tapo škotų geografas Alexander Dalrymple. Šiai organizacijai vadovaujant Thomas Hurd 1808–1823 m. laikotarpyje buvo profesionaliai pradėta kataloguoti žemėlapiai ir jie paskelbti viešai. 1834 m. pirmą kartą buvo pristatyta atmintinė keliautojui vandeniu.

Hidrografijos visuomenę vienija Tarptautinė hidrografijos organizacija, įkurta 1921 m.
Sexxx Dreams

**„Sexxx Dreams“** – amerikiečių atlikėjos Lady Gaga daina iš trečiojo studijinio albumo „Artpop“, išleisto 2013 m. Dainos tekstą parašė pati atlikėja, Paul „DJ White Shadow“ Blair, Martin Bresso ir William Grigahcine, o prodiusavo Lady Gaga, Blair, Nick Monson ir Dino Zisis. Kūrinys Pietų Korėjoje debiutavo 41 vietoje, pardavus 3414 dainų kopijų.

## Top

### Savaitės Top

## Šaltiniai
Americano (daina)

**„Americano“** – amerikiečių atlikėjos Lady Gaga daina iš antrojo studijinio albumo „Born This Way“, išleisto 2011 m. Dainą kūrė ir prodiusavo pati atlikėja, Fernando Garibay, Paul „Dj White Shdow“ Blair, Cheche Alara.

## Dainos versijos
**Skaitmeninis parsisiuntimas**
* „Americano“ – 4:06

**Born This Way: The Remix**
* „Americano“ (Gregori Klosman Remix) – 6:07

## Dainos kūrimo personalas
* Lady Gaga – vokalas, dainos autorė, prodiuserė, pritariamasis vokalas
* Fernando Garibay – dainos autorius, prodiuseris, pritariamasis vokalas, programavimas, instrumentai, gitara, klavišiniai
* DJ White Shadow – dainos autorius, prodiuseris, programavimas
* Cheche Alara – dainos autorius
* Mario Hernandez – gitara
* Stephanie Amaro – gitara
* Andy Abad – gitara
* Suemy Gonzalez & Julio Hernandez – smuilas
* Harry Kim – trombonas
* Jorge Alavrez – papildomas pritariamasis vokalas
* David Gomez – papildomas pritariamasis vokalas
* Carlos Murguia – papildomas pritariamasis vokalas
* Dave Russell – Audio, The Mix Room įrašų studija, Kalifornija
* Rafa Sardinia – audio
* Gene Grimaldi – audio, Oasis Mastering įrašų studija, Kalifornija
* Paul Pavao – asistentas

## Top

## Šaltiniai
Tarptautinė hidrografijos organizacija

**Tarptautinė hidrografijos organizacija** () – tarptautinė organizacija, vienijanti hidrografijos visuomenę. Viena pagrindinių organizacijos užduočių yra prižiūrėti, jog pasaulio jūros, vandenynai ir kiti vandens telkiniai būtų ištirti ir aprašyti.

Tarptautinė hidrografijos organizacija turi stebėtojos teisę Jungtinėse Tautose.

Organizacija įkurta 1921 m., tuo metu vadinta Tarptautiniu hidrografijos biuru. Naujasis pavadinimas duotas 1970 m., valstybėms narėms pasirašius naują konvenciją.
Moretto da Brescia

**Alesandras Bonvičinas** (), labiau žinomas pravarde **Moretas da Brešija** (, apie 1498–1554 m.) – italų XVI a. vienas iš pirmaujančių Lombardijos renesanso dailininkų.

## Biografija
Alesandras Bonvičinas gimė apie 1498 m. Brešijoje. Jo tėvas buvo dailininku, tačiau nieko nežinoma apie jo darbus. Vėliau Bonvičinas gavo Moreto iš Brešijos pravardę (). Pirmuoju jo įkvėpėju tikriausiai buvo Vincenzo Foppa, renesanso stilistikos pradininkas Lombardijos dailėje. 1515–1518 m. periodu Moreto, kartu su Floriano Ferramola, ištapytos Brešijos katedros vargonų durys rodo Romanino įtaką. 1518 m. paveikslas „Kristus, nešantis kryžių“ rodo Ticiano įtaką. Tikriausiai Moretas buvo Ticiano mokiniu (anot Giorgio Vasari). Kiek vėliau Moretas studijavo Rafaelio kūrybą iš graviūrų, savo dailėje vienijo lombardiško stiliaus natūralumą su Romos mokyklos idealistiniu vaizdavimu. Šie bruožai vėliau padarė įtakos Karavadžo dailei. Nuo 1517 m. iki mirties Moretas da Brešija buvo *Scuola del Santissimo Sacramento* religinės bendruomenės nariu. Mirė 1554 m. Brešijoje. Jis laikomas vienu viso stoto portreto pradininkų Italijos renesanso dailėje. Paliko daug religinės tematikos darbų. Vienu Moretos garsiausių darbų įvardijamas paveikslas „Šv. Justina, pagarbinta rėmėjo“. Giovanni Battista Moroni buvo jo garsiausiu mokiniu.

## Darbų galerija


Vaizdas:Moretto, ritratto d'uomo, budapest.jpg|„Vyro portretas“ (apie 1520, Vaizduojamojo meno muziejus, Budapeštas)
Vaizdas:Moretto da Brescia - Portrait of a Man - Google Art Project.jpg| „Vyro portretas“ (1526, Londono nacionalinė galerija)
Vaizdas:Martirio di san pietro da verona (Moretto).jpg| „Šv. Petro iš Veronos mirtis“ (1530–35, Pinacoteca Ambrosiana, Milanas)
Vaizdas:La Santa Famiglia con san Giovanni Battista fanciullo.jpg| „Šv. Šeima su Šv. Jonu Krikštytoju“ (apie 1540, Poldi Pezzoli muziejus, Milanas)
Vaizdas:Moretto da Brescia - Portrait of Count Fortunato Martinengo Cesaresco - Google Art Project.jpg| „Grafas Fortunato Martinengo Cesaresco“ (1540–42, Londono nacionalinė galerija)
Vaizdas:Sant'Orsola e le vergini compagne.jpg| „Šv. Uršulė su seserimis vienuolėmis“ (1540–1550, San Clemente bažnyčia, Brešija)


## Išnašos

## Nuorodos

* [treccani.it](http://www.treccani.it/enciclopedia/bonvicino-alessandro-detto-il-moretto-da-brescia_(Dizionario-Biografico)/)
* Moretas da Brešija WGA tinklalapyje
* Katalikų enciklopedija (anglų k.)
Eisturojaus savivaldybė

**Eisturojaus savivaldybė** ( 'Rytų savivaldybė') – viena iš 30-ies Farerų salų savivaldybių. Įsikūrusi rytinėje Eisturojaus salos dalyje. Savivaldybė buvo įkurta 2009 m. sausio 1 d., sujungus Leirviko ir Giotos savivaldybes. 2011 m. sausio 1 d. duomenimis, savivaldybėje gyveno 1 977 gyventojai. Pagrindinės gyvenvietės: Leirvikas, Nordragiota, Gotudžegvas, Gotueidis ir Sydrugota.

## Nuorodos
* Eisturojaus savivaldybės svetainė
Adamava (valstija)

**Adamava** (, ) – valstija šiaurės rytų Nigerijoje, šalia sienos su Kamerūnu. Sostinė – Jola.

## Geografija
Šiaurės rytuose, palei Kamerūno sieną driekiasi Mandaros kalnai, tuo tarpu pietryčiuose iškilę Šebšio kalnai, siekiantys 2042 m (Dimlango k.). Didžiąją dalį valstijos užima žemažolė savana, teka Benuė upė su intakais Gongola, Taraba, Pai.

## Gyventojai
Vyraujanti tauta Adamavoje yra fulbiai, tačiau čia gyvena virš 100 tautų ir tautelių – mumujai, higiai, kapsikiai, čambai, margiai, hausai, kilbai, gudžiai, vurkumai, džukunai, batai ir kt. Beveik visos šios tautos, išskyrus hausus, kurie verčiasi prekyba, užsiima žemės ūkiu.

Pagrindiniai miestai: Jola, Mubis, Numanas, Džimeta.

## Ekonomika
Daugiausia plėtojamas žemės ūkis – auginami žemės riešutai, medvilnė, sorgai, soros, ryžiai, kukurūzai, laikomos ožkos, galvijai, avys. Pagrindinės eksporto prekės yra žemės riešutai, medvilnė, galvijai, dažytos odos, gumiarabikas.

Tradiciniai amatai: odos apdirbimas, kalabašų puošyba, demblių pynimas, puodininkystė, metalo apdirbimas, kanojų skobimas, audinių dažymas. Vystoma medvilnės, cukraus, medienos apdirbimo pramonė.

Adamavoje yra UNESCO pasaulio paveldo objektas (nuo 1999 m.) – Sukuro kultūrinis kraštovaizdis.

## Istorija
Valstija įkurta 1991 m., padalinus Gongolos valstiją į Adamavą ir Tarabą. 2013 m. gegužės 14 d. prezidentas Goodluck Jonathan paskelbė ypatingąją padėtį valstijoje dėl islamistų Boko Haram.

## Šaltiniai
Vladas Lašas

**Vladas Lašas**:

* Vladas Lašas (1892–1966) – gydytojas fiziologas, alergologas;
* Vladas Lašas (g. 1956 m.) – verslininkas
Orgazmo

**Orgazmo** – 1997 m. JAV pasirodžiusi komedija, kurią sukūrė „Pietų parko“ kūrėjai Matt Stone ir Trey Parker, filmę atlikę vienus pagrindinių vaidmenų. Be jų, juostoje epizodinius vaidmenis sukūrė nemažas būrys pornografijos aktorių.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
*Trey Parker – Džo Jangas / Orgazmo
* Dian Bachar – Benas Čapleskis
* Robyn Lynne Raab – Liza 
* Matt Stone – Deivas
* Michael Dean Jacobs – Maksas Orbisonas
* Ron Jeremy – Klarka
* Chasey Lain – Kendė
* Juli Ashton – Safi
* Shayla LaVeaux
* Jill Kelly
* Jeanna Fine
* Serenity

## Turinys

Mormonų misionierius Džo Jangas, skleisdamas tikėjimo tiesas, užklysta į pornografinio filmo kūrimo aikštelę ir šio režisierius Maksas Orbisonas pasiūlo jam pagrindinį vaidmenį filme „Orgazmo“. Tikėdamasis tokiu būdu uždirbti pinigų savo ir Lizos vestuvėms bei patikintas, kad nereikės filmuotis intymiose scenose, Džo sutinka. Filmas netikėtai tampa labai pelningas ir režisierius sugalvoja kurti šio tęsinį, tačiau tuo metu į miestą atvyksta Liza ir netikėtai filmo anonse atpažįsta savo sužadėtinį...
Marcus Ericsson

**Marcus Ericsson** (g. 1991 m. lapkričio 1 d.) – Švedijos lenktynininkas, nuo 2019 m. dalyvaujantis IndyCar Series čempionate.

## Biografija
Marcus Ericsson savo karjerą pradėjo būdamas 9 metų su kartingais. Kai tėvas nupirko jam kartingą, jis su jais lenktyniavo dar 4 metus.

2007 m. švedas startavo Jungtinės Karalystės Formulės BMW čempionate. Per 18 lenktynių jis pelnė 8 pergales ir tapo čempionu.

Vėliau jis dalyvavo Didžiosios Britanijos Formulės 3, GP2 Azijos, GP2 čempionatuose. 2009 m. M. Ericsson tapo Japonijos Formulės 3 čempionu.

## Formulė 1
2009 m. jaunųjų lenktynininkų bandymuose švedas pilotavo Brawn GP automobilį.

2014 m. sausio 21 d. Caterham ekipa paskelbė, kad vienas jos lenktynininkų bus M. Ericsson.

Pasibaigus sezonui ir Caterham pasitraukus iš Formulės 1, švedas pasirašė sutartį su Sauber ekipa.

Formulėje 1 švedas lenktyniavo iki 2018 m. sezono pabaigos. Po jo jis dalyvauja IndyCar Series lenktynėse.

### Formulės 1 rezultatai

* Sezonas vyksta.

## Šaltiniai
Lentvario kilimai

UAB **Lentvario kilimai** (*Lentvario kilimų fabrikas*) – kilimų fabrikas Lietuvoje. Sovietiniais laikais dirbo apie 1300 darbuotojų. Gamybos cechai dirbo 3 pamainomis. Kasmet būdavo išaudžiama tūkstančiai kvadaratinių metrų kilimų ir kiliminių gaminių, kurių paklausa būdavo didžiulė. Turėjo 41 dvigubo audimo žakardines stakles, 2 siūtinių kilimų siuvimo agregatus, siūtinių kilimų lateksavimo mašiną (1978 m.). Produkcija sudarė 32,8 mln. rublių; pagaminta 1,26 mln. m² žakardinių kilimų, 1,51 mln. m² siūtinių kilimų ir 16 tūkst. m² rykštinių takų (1978 m.). Produkcija buvo siunčiama į 13 sąjunginių SSRS respublikų ir Lenkiją. Lentvario kilimai buvo eksponuojami tarptautinėse parodose bei mugėse Leipcige, Paryžiuje, Niujorke, Londone, Maskvoje, Varšuvoje, Irane, Alžyre, JAR ir kitose šalyse. 
Parduotuvės veikia    Vilniuje,    Kaune,    Klaipėdoje ir     Lentvaryje.

Adresas: Klevų al.46, LT-25101 Lentvaris.  Administracija  įsikūrusi buvusiuose Lentvario dvaro grafų rūmuose.

## Istorija
Buvusiame Lentvario dvare įkurti kilimų fabriką sumanė čia apsilankęs tuometis Lengvosios pramonės ministro pavaduotojas I. Teriošinas. 1957 metais iš pradžių tai buvo Kauno vilnonių audinių fabriko „Drobė“ bandomasis kilimų audimo cechas. Pirmieji kilimai buvo išausti dvaro rūmų patalpose. Čia buvo atvežtos 6 pasenusios „Hartmon“ audimo staklės. Šaltkalviai-remontininkai stakles pritaikė austi juostelinį audinį. Vėliau sumontavo juostelinio audinio pjaustymo stakles, šeivavimo automatą „UMPA-1“, metmenų metimo mašiną ir kitus kilimų gamybai reikalingus įrengimus.

1957 m. rugpjūčio 20 d. buvo išaustas pirmasis juostelinis kilimas. Pirmuosius pramoninės gamybos lietuviškus kilimus audė: J. Adomavičiūtė, O. Dimšienė, S. Kudrevičiūtė, T. Barabanova, P. Visockaitė, J. Ogilbaitė ir kt. audėjos.

1958 metais Lentvario kilimų fabrike dirbo 289 darbuotojai. Pagaminta 37869 m² kiliminių gaminių, iš jų 52,6 proc. pirmos rūšies.

Fabriko klube veikė dešimt meno saviveiklos ratelių, čia repetuodavo ir koncertuodavo šokių ir dainų kolektyvai, mišrus choras, merginų pučiamųjų ansamblis, vaikinų estradinis ansamblis. Dalyvauta respublikinėse dainų šventėse,  pažymėtos įvairios šventės.
Saviveiklinė kino studija „Vyturys“ sukūrė 30 techninių, dokumentinių ir vaidybinių filmų.
Fabrike buvo skatinama sportinė veikla, veikė turizmo ir alpinizmo sekcijos.

## Šaltiniai
Geta Burlacu

**Džeta Burlaku** (*Geta Burlacu*; g. 1974 m. liepos 22 d.) – garsi Moldovos džiazo dainininkė.

2008 metais atstovavo Moldovai 2008 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Century Of Love“, tačiau pusfinalyje su 36 taškais užėmė vienuoliktą vietą ir į finalą nepateko.

## Diskografija
* 2005 – *Ce n-ca da sa mor diseara*
* 2008 – *La Porta Pamantalui*
* 2009 – *O Sete Nebuna*
* 2010 – *Cine Iubeshte*
* 2012 – *Sa ninga cerul peste noi*

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 

|-
Čalendžerio gelmė

**Čalendžerio gelmė** – vandenyno gelmė Ramiajame vandenyne, pietinėje Marianų lovio dalyje. Ši gelmė yra giliausia vieta Žemėje, siekianti nuo 10 898 iki 10 916 m gylį. Čalendžerio gelmės dugnas yra 11 km ilgio ir 1,4 km pločio, su nestačiais šlaitais. Gelmė geografiškai yra Mikronezijos Federacinių Valstijų teritorijoje.

Čalendžerio gelmės vardas buvo suteiktas nuo britų jūrų laivyno „HMS Challenger“ laivo, kurio 1872–1876 m. ekspedicijos įvykdė pirmus gelmių aprašymus.

2009 m. atliktas gylio matavimas naudojant „Simrad EM120“ įrangą parodė, jog gelmės gylis yra 10 971 metras su 22 m paklaida. Dar vienas gylio matavimas buvo įvykdytas 2010 m. Jis parodė, jog gylis yra 10 994 m su 40 m paklaida.

## Nusileidimai į gelmę

Iš viso į Čalendžerio gelmę yra nusileidusios 4 ekspedicijos (2 automatizuotos ir 2 su žmonėmis).

### Žmogaus pilotuojamos misijos
Pirmasis šią gelmę pasiekė batiskafas „Trieste“ 1960 m. sausio 23 d. Šiuo Šveicarijos ir Italijos gamybos aparatu į gelmę nusileido amerikiečiai Don Walsh ir Jacques Piccard (kuris buvo vienas laivo autorių). Jų kelionė iki gelmės užtruko beveik 5 valandas.

Dar kartą šią gelmę pasiekė žymus Kanados filmų režisierius James Cameron. Jis vienviečiu „Deepsea Challenger“ povandeniniu aparatu 2012 m. kovo 26 d. per 2,5 valandos pasiekė giliausią Žemės vietą. J. Cameron iš pradžių planavo gelmes patyrinėti apie 6 val., tačiau dėl hidraulinio skysčio nutekėjimo misija buvo sutrumpinta iki 2 val. 34 min.

### Aparatų misijos
Dar du kartus gelmę yra pasiekę automatizuoti aparatai.

1995 m. kovo 24 d. sėkmingai tai padarė Japonijos „Kaikō“ robotas. Tai yra giliausiai nusileidęs aparatas, pasiekęs 10 911 m gylį.

Antrasis aparatas, nusileidęs Čalendžerio gelmėje, yra JAV „Nereus“, kuris 2009 m. gegužės 31 d. gelmėje praleido apie 10 val. ir pasiekė 10 902 m gylį. Kitaip nei „Kaikō“, šis robotas nebuvo laidais siejamas su paviršiuje esančiu laivu. „Nereus“ yra giliausiai nusileidęs aparatas, naudojamas iki šiol.

## Šaltiniai
Eda-Ines Etti

**Eda-Ines Etti** (taip pat žinoma sceniniu vardu **Ines**, g. 1981 m. gegužės 26 d. Hapsalu) – Estijos dainininkė, žinoma dėl dalyvavimo 2000 m. Eurovizijos dainų konkurse. Jos atlikta daina „Once in a Lifetime“ konkurse užėmė ketvirtąją vietą.

Po dalyvavimo 2000 m. Eurovizijoje, Ines išleido debiutinį albumą „Here for your Love“, kuris buvo išleistas tais pačiais metais.

## Diskografija

### Albumai
* *Here For Your Love* (2000)
* *15 magamata ööd* (2004)
* *Uus päev* (2005)
* *Kustutame vead* (2007)
* *Kas kuuled mind* (2009)
* *Kiusatus* (2011)

### Singlai
* Illusion of Happiness (2000)
* Once in a Lifetime (2000)
* Highway to Nowhere (2002)
* 15 magamata ööd (2004)
* Kallis, kas sa tead (2004)
* Väike saatan (2004)
* Aarete saar (2005)
* Suvi on veel ees (2005)
* Must ja valge (2005)
* Ma ei tea, mis juhtuks (2005)
* Iseendale (2006)
* Lendan (2006)
* In Good and Bad (2007)
* Kustutame vead (2007)
* Keerlen (2008)
* Lõpuni välja (2008)
* Kus kulgeb kuu (2008)
* Ja sina (2009)
* Öine linn (2009)
* Ükskord (2009)
* Äratatud hing (2010)
* Tule-tule (2011)
* Pilvepiir (2011)

## Nuorodos

* Eda-Ines Etti IMDB svetainėje

|-
Šiaurės vakarų Kaukazo kalbos

**Šiaurės vakarų Kaukazo kalbos**, dar vadinamos **abchazų-adygų kalbos** (, ), **pontinės kalbos** – lingvistinė kalbų šeima, paplitusi nedidelėje teritorijoje Rusijos Šiaurės Kaukaze bei Abchazijoje (Pietų Kaukaze). Šią šeimą tesudaro 5 žinomos kalbos, kurių viena yra mirusi. Nors patogumo dėlei grupuojama su kitomis Kaukazo regiono kalbinėmis šeimomis (Šiaurės rytų Kaukazo kalbomis ir kartvelų kalbomis), šių trijų lingvistinių šeimų tarpusavio giminystė nėra įrodyta.

Kalboms būdinga ypač išvystyta priebalsių įvairovė (didesnė aptinkama tik Pietinėje Afrikoje) ir labai skurdi balsių įvairovė (daugiausia 2–3). Daiktavardžio kaitymas labai paprastas, tačiau veiksmažodis, kuris visada eina sakinio gale, turi labai daug skirtingų formų, kurios lemia visą sakinio sintaksinę struktūrą.

## Klasifikacija
Šiaurės vakarų Kaukazo kalbos skirstomos taip:
* Abchazų-abazų kalbos: dvi labai artimos kalbos, abchazų kalba ir abazų kalba. Kai kurių lingvistų laikomos viena kalba;
* Adygų (čerkesų) kalbos: išskiriami adygų ir kabardinų kalbų variantai;
* Ubychų kalba – buvo naudojama Krasnodaro krašto pietinėje dalyje. Mirė 1992 m.

## Nuorodos
* Ethnologue informacija
Paryžiaus Šarlio de Golio tarptautinis oro uostas

**Šarlio de Golio oro uostas** (, IATA – **CDG**, ICAO – **LFPG**) – vienas pagrindinių pasaulio oro uostų bei didžiausias Prancūzijoje. Oro uostas pavadintas Prancūzijos generolo ir politiko Charles de Gaulle garbei. Šarlio de Golio oro uostas yra 25 km į šiaurės rytus nuo Paryžiaus.

Oro uoste yra pagrindinė Air France avialinijų būstinė.

2013 m. oro uostas aptarnavo 62 052 917 keleivių ir 497 763 lėktuvus. Pagal šį rodiklį jis yra 8 pasaulyje pagal užimtumą. Europoje šis oro uostas yra antras pagal užimtumą po Londono Hitrou oro uosto.

## Šaltiniai
Šiaurės rytų Kaukazo kalbos

**Šiaurės rytų Kaukazo kalbos**, dar vadinamos **Nachų-Dagestano kalbos** (, ), **kaspinės kalbos** – lingvistinė kalbų šeima, paplitusi nedidelėje teritorijoje Rusijos Šiaurės Kaukaze bei gretimose teritorijose Azerbaidžane. Nors patogumo dėlei grupuojama su kitomis Kaukazo regiono kalbinėmis šeimomis (Šiaurės vakarų Kaukazo kalbomis ir kartvelų kalbomis), šių trijų lingvistinių šeimų tarpusavio giminystė nėra įrodyta.

Kalboms būdinga ypač išvystyta priebalsių įvairovė, kuri kai kuriais atvejais siekia net 70 priebalsių, skirstomų į aspiruotus, neaspiruotus, abruptyvinius ir stipriuosius. Daiktavardžiai išlaikę klasių sistemą. Didžioji dalis gramatinio kaitymo atliekama gausių priesagų pagalba.

## Klasifikacija
Šiaurės rytų Kaukazo kalbos skirstomos taip:
* Nachų kalbos: čečėnų, ingušų ir bacbų kalbos. Jos labiausiai nutolusios nuo kitų kalbų, ir ilgai laikytos atskira kalbų šeima. Visos kitos kalbos kartu yra vadinamos **Dagestano kalbomis**;
* Avarų-andų kalbos: 9 kalbos, kurių didžiausia yra avarų kalba;
* Lezginų kalbos: 9 kalbos. 4 jų naudojamos Azerbaidžane;
* Cezų kalbos: 5 kalbos;
* Darginų kalba;
* Chinalugų kalba;
* Lakų kalba;

## Nuorodos
* Ethnologue informacija
Kartvelų kalbos

**Kartvelų kalbos**, dar vadinamos **iberinėmis kalbomis**, **Pietų Kaukazo kalbomis**, – lingvistinė kalbų šeima, paplitusi Pietų Kaukaze, daugiausia Gruzijoje ir gretimose teritorijose Turkijoje. Šią šeimą tesudaro 4 žinomos kalbos. Nors patogumo dėlei grupuojama su kitomis Kaukazo regiono kalbinėmis šeimomis (Šiaurės rytų Kaukazo kalbomis ir Šiaurės vakarų Kaukazo kalbomis), šių trijų lingvistinių šeimų tarpusavio giminystė nėra įrodyta.

## Kartvelų kalbų suskirstymas
Kartvelų kalbų šeimoje išskiriamos 4 kalbos: 
### Šiaurės kartvelų kalbos
* Svanų kalba – naudojama daugiausia š.v. Gruzijoje - Svanetijoje. Kalbančiųjų apie 27 000;

### Pietų kartvelų kalbos
* Gruzinų kalba – valstybinė Gruzijos kalba, ja kalbama didžiojoje šalies dalyje. Ji kilusi rytinėje Gruzijoje.  
* Zanų kalbų grupė. Iki gruzinų kalbos įsigalėjimo, zanų kalbų dialektais buvo kalbama vakarinėje dabartinės Gruzijos teritorijoje. Zanų grupei priskiriamos megrelų ir lazų kalbos: 
** Megrelų kalba; Ja kalbama vakarinėje Gruzijos dalyje - Megrelijoje bei Abchazijoje. Kalbančiųjų apie 400 000.
** Lazų kalba; Ja kalbama šiaurės rytų Turkijoje - Lazistane. Kalbančiųjų apie 150 000.

## Nuorodos
* Ethnologue informacija
Bukovo mūšis

**Bukovo mūšis**, vykęs Moldavijos magnato karų metu. Jame ATR valstybė ir Moldavijos kunigaikštystė kovojo prieš Valachijos kunigaikštystę. 

Mūšyje ATR valstybė sutelkė 15 000–17 000 karių pajėgas ir 10 artilerijos vienetų, o Valachija sutelkė 15 000–16 000 karių, iš kurių žuvo apie 1000. Mūšis vyko dabartinės Rumunijos apskrityje, Bukovo regione, kuris tuo metu buvo Valachijos teritorija.

## Literatūra
* Dariusz Skorupa, Bitwa pod Bukowem 20 października 1600 r. Staropolska sztuka wojenna XVI–XVII wieku- „Fasciculi Historici Novi“, Tom V, 2002
Vagaro savivaldybė

**Vagaro savivaldybė** () – viena iš Farerų savivaldybių, esanti Vagaro salos rytinėje dalyje. Vakaruose ribojasi su Siorvaguru. Vagaro savivaldybė įkurta 2009 m. sausio 1 d. sujungus Midvaguro (įskaitant Midvagurą ir Vatnsoirarą) ir Sandavaguro (įskaitant Sandavagurą) savivaldybes.

Savivaldybės gyvenvietės:

* Midvaguras
* Vatnsoiraras
* Sandavaguras
* Sletanas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali savivaldybės svetainė
TSRS-V8

**TSRS-V8** () – tarybinis pusstandžio tipo dirižablis, pastatytas Dolgoprudne įsikūrusioje „Dolgoprudno mokslinėje-gamybinėje įmonėje“.

## Aprašymas
„TSRS-V8“ pastatytas 1936 m. Dirižablis buvo naudojamas iki 1938 m.

1940 m. vasarį TSRS buvo nuspręsta laikinai sustabdyti dirižablių statybą ir eksploataciją. „TSRS-V8“ buvo išardytas 1940 m. kovo mėn.

## Literatūra
* Белокрыс А. „Дирижаблестрой“ на Долгопрудной: 1934-й, один год из жизни. – М.: „Паулсен“, 2011. – ISBN 978-5-98797-060-7
* Обухович В. А., Кульбака С. П. Дирижабли на войне. – М.: ACT, 2000. – ISBN 5-17-001637-9

## Nuorodos
* „TSRS-V8“ nuotraukos
Neso savivaldybė

**Neso savivaldybė** () – savivaldybė Eisturojaus saloje, Fareruose. 2012 m. duomenimis, savivaldybės teritorijoje gyveno 1 228 gyventojai. Savivaldybės gyvenvietės: Nesas, Toftiras ir Saltnesas.

## Nuorodos
* Savivaldybės svetainė
Skalavikas

**Skalavikas** () – kaimas ir savivaldybė rytinėje Sandojaus salos pakrantėje, Fareruose.

## Istorija
1891 m. pastatyta mūrinė bažnyčia. Skalavike gimė rašytojas Heðin Brú (1901–1987) bei poetas ir dvasininkas Kristian Osvald Viderø (1906–1988). 2011 m. atidarytas *„Skeiðs- og frítíðardepilin Immanuel“* prekybos centras, kuriame yra restoranas, viešbutis, konferencijų salė bei žaidimų aikštelė vaikams.

## Galerija

Havnin í Skálavík 2012.JPG|Skalaviko uostas
Hedin bru, memorial skalavik.jpg|Heðin Brú paminklas
Skalavik Sandoy Faroe Islands 2012.JPG|Skalaviko bažnyčia
Depilin i Skalavik Faroe Islands 2012.JPG|Prekybos centras
Skalavik Sandoy Faroe Islands in July 2012.JPG|Skalavikas


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sandojaus turizmo informacijos centras
Nisko mūšis

**Nisko mūšis** () įvyko 1656 m. kovo 28 d. Niske (dab. Pakarpatės vaivadija, Lenkija). Tai buvo Švedų tvano periodo (ATR istorijos laikmečio tarp 1655 ir 1660 m.) kautynės, kurias laimėjo švedų pajėgos, vadovaujamos karaliaus Karolio X Gustavo.

Mūšis įvyko per švedų žygį pietinėje Lenkijos karalystės karūnos dalyje, kur Karolis X Gustavas pabandė galutinai sumušti lenkų pajėgas, pavaldžias karaliui Jonui Kazimierui Vazai.

Blogai parengta švedų karinė kampanija buvo nutraukta po Jaroslavo mūšio (1656 m. kovo 15 d.), kuomet Švedijos karalius įsakė trauktis į Lenkijos centrinę dalį. Pasak švedų kronikininko Samuelio Pufendorfo, atsitraukdami iš Jaroslavo švedai patyrė daugiausiai nuostolių per karą Lenkijoje. Tuo pačiu metu Lenkijos pajėgos, kurios buvo sutelktos prie Lvovo, ėmė rengti partizaninius išpuolius prieš švedų kariuomenę. Jos traukimąsi labai apsunkino ir nepalankus oras, todėl švedų nuostoliai buvo dideli.

1656 m. kovo 28 d. švedų kariuomenė įsirengė stovyklavietę prie Nisko. Išbadėję kareiviai ėmė šukuoti apylinkes ieškodami maisto, gerai saugomoje stovykloje palikę sužeistuosius ir ligonius. Tuo nutarė pasinaudoti Stefanas Čarneckis, pasiųsdamas čia savo kavaleriją. Švedų būgnininkai ėmė mušti pavojaus signalus, todėl išsisklaidę po apylinkes kareiviai ėmė grįžti į stovyklą. Lenkai buvo suplanavę, kad pulkininko Aleksandro Hilario Palubinskio dalinys atakuos švedų stovyklą iš užnugario, tačiau per nesusipratimą Palubinskis neatvyko į Niską, todėl po kurio laiko atskiras lenkų būrys turėjo atsilaikyti prieš švedų kariuomenę. Čarneckio pajėgos buvo priverstos bėgti, o priešas vos nepaėmė į nelaisvę paties etmono. Lenkų planas žlugo, o švedų kareiviai tuo tarpu dar kartą pademonstravo kovinį profesionalumą. Tačiau po susirėmimo likusios lenkų vėliavos, buvusios pavaldžios Karoliui X Gustavui, perėjo į Jono Kazimiero Vazos pusę. Po kelių dienų lenkų ir lietuvių pajėgos užblokavo švedus Vyslos ir Sano upių santakoje.

## Literatūra

* Miroslaw Nagielski, Warszawa 1656, Wydawnictwo Bellona, Warszawa 1990, ISBN 83-11-07786-X
* Leszek Podhorodecki, Rapier i koncerz, Warszawa 1985, ISBN 83-05-11452-X

## Šaltiniai
Siorvaguro savivaldybė

**Siorvaguro savivaldybė** () – vakariausia Farerų savivaldybė, esanti Vagaro saloje. Rytuose ribojasi su Vagaru. 2005 m. prie savivaldybės prisijungė Bjouro/Gasadaluro ir Mičineso savivaldybės. 2012 m. duomenimis, savivaldybės teritorijoje gyveno 1 112 gyventojų.

Savivaldybės gyvenvietės:
* Siorvaguras
* Bjouras
* Gasadaluras
* Mičinesas

## Nuorodos
* Savivaldybės svetainė
Sjovaro savivaldybė

**Sjovaro savivaldybė** () – savivaldybė pietvakarinėje Eisturojaus salos dalyje, Fareruose. 2022 m. rugpjūčio duomenimis, savivaldybėje gyveno 1 158 gyventojai.

Gyvenvietės:
* Strenduras
* Inan Glyvuras
* Selatradas
* Morskranesas
* Kolbanardžegvas

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Bongo–Bagirmio kalbos

**Bongo–Bagirmio kalbos** – pagrindinė Centrinio Sudano kalbų atšaka, turinti apie 40 kalbų. Svarbiausios iš jų priklauso Bagirmio kalboms. Tai naba ir sara kalbos.

## Klasifikacija
Bongo-Bagirmio kalbos mažai tyrinėtos, dažnai nesutariama dėl vidinės jų klasifikacijos. Čia pateiktas Lionel Bender variantas.
* Bongo–Baka
* Kara (= *[[Tar Gula kalba|Tar Gula]]* ?)
* *[[Sinjarų kalba|Sinjarų]] (šemja)*
* Bagirmio
* Sara
* *[[Doba kalba|Doba]] (Bedjond, Gor, Mango)*
* Kaba
* Vale
* *[[Birri kalba|Birri]]* (+ *[[Fongoro kalba|Fongoro]]*?)
* *[[Julu kalba|Julu]] (Julu–Binga)*
Jaroslavo mūšis

**Jaroslavo mūšis** (, ) – mūšis, įvykęs 1656 m. kovo 15 d. Jaroslave (dab. Pakarpatės vaivadija, Lenkija). Tai buvo Švedų tvano periodo (ATR istorijos laikmečio tarp 1655 ir 1660 m.) kautynės, kurias švedų pajėgos, vadovaujamos karaliaus Karolio Gustavo, pralaimėjo Abiejų Tautų Respublikos Karūnos lauko etmono Stefano Čarneckio vadovaujamai kariuomenei.

Lenkų pajėgos telkėsi prie Lvovo, kur buvo apsistojęs ir karalius Jonas Kazimieras Vaza. 1656 m. kovo mėn. pradžioje Karolis Gustavas gavo žinių, kad Raudonojoje Rusioje buvo sutraukta beveik 20 000 ATR kareivių. Švedijos karalius suprato, kad jėgos buvo nelygios, be to, švedai turėjo atremti ir lenkų partizaninius išpuolius, todėl davė įsakymą savo pajėgoms atsitraukti link Sano upės. Kovo 11 d. švedai pasiekė Jaroslavą, kur jie sumušė etmono Ježio Sebastiano Liubomirskio pulką, saugojusį upės prieigas. Netrukus čia pasirodė Stefano Čarneckio dalinys, nustebinęs švedus, kurie manė jį nugalėję Golombo mūšyje () vasario mėn. 

Kautynės įvyko prie *Wielkie Oczy* kaimo, kur Čarneckis sumušė apie 1000 reiterių turėjusį dalinį, vadovaujamą pulkininko Peter Hammerskjold. Po to jis surengė sėkmingą ataką prieš Skones () grafo Roberto Duglaso pajėgas, atskubėjusias gelbėti reiterių. Švedai pralaimėjo, ir Duglasas su savo kareiviais pasitraukė link Jaroslavo. Netrukus Čarneckis puolė ir šį miestą, susidurdamas su švedų daliniais, dirbusiais prie miesto įtvirtinimų statybos. Prieš Čarneckį Karolis Gustavas pasiuntė švedų dalinius, dislokuotus kaimyniniuose kaimuose. Pasirodžiusios pagrindinės švedų kariuomenės pajėgos privertė lenkus atsitraukti į miškus. Eilė susirėmimų padarė didelį poveikį lenkų pajėgoms, kurios dar buvo pavaldžios Karoliui X Gustavui. 

Po mūšio keli tokie lenkų pulkai paliko švedus, o Karolis Gustavas nutarė, kad tolesnis jo kariuomenės veržimasis į Lenkijos pietryčius bus bevaisis. Buvo suorganizuotas taktinis atsitraukimas link Sandomiero, tačiau netrukus švedų kariuomenė buvo apsupta prie Sano ir Vyslos upių santakos.

## Literatūra

* Leszek Podhorodecki: Rapier i koncerz. Warszawa: 1985. ISBN 83-05-11452-X
* Tadeusz M. Nowak, Jan Wimmer: Historia oręża polskiego 963-1795. Warszawa: Wiedza Powszechna, 1981. ISBN 83-214-0133-3

## Šaltiniai
Bilalai

**Bilalai** – musulmonų tauta, gyvenanti aplink Fitrio ežerą, Centriniame Čade. Per 1993 m. surašymą šalyje buvo 136 629 bilalai. Jie kalba naba kalba, turinčia 4 dialektus, ji priklauso Centrinio Sudano kalboms. Šia kalba taip pat kalba kukai ir medogai. Kartu šios trys tautos žinomos kaip lisiai ir save kildina iš Jao sultonato gyventojų.

Pirmąkart jie pasirodė XIV a. kaip klajokliai prie Fitrio ežero vadovaujami Saifavos dinastijos palikuonių. Iš pradžių jie buvo politinė grupuotė Fitrio apylinkėse susijungus kajo ir ndžizimio klanams, kurie egzistuoja ir dabar. Jie apsigyveno į rytus nuo Kanemas–Bornu imperijos ir ją nuniokojo, nužudydami 5 iš šešių jos karalių 1376–1400 m. Galiausiai jie užėmė Kanemą ir jo gyventojus privertė bėgti į Bornu. XV a. bilalai įkūrė Jao sultonatą. Ali Gadži vadovaujamas Kanemas kontratakavo ir jo sūnus po didelio Garni Kijalos mūšio išvijo juos atgal į rytus. Tačiau bilalai toliau šimtmečiais nedavė ramybės Kanemui-Bornu. Jų karalystė klestėjo: Leonas Afrikietis manė, kad bilalai netgi turtingesni už Kanemą dėl prekybos su Egiptu.

Bilalų karalystė išsilaikė iki prancūzų kolonizacijos.
Jėkabpilio mūšis

**Jėkabpilio mūšis** (, ) – mūšis, įvykęs 1704 m. liepos 25 d. (pagal Julijaus kalendorių) / rugpjūčio 5 d. (pagal Grigaliaus kalendorių) / liepos 26 d. (pagal švedų kalendorių), vienas Šiaurės karo susirėmimų. Vienoje pusėje kovėsi rusų–lietuvių kariuomenė, vadovaujama Lietuvos didžiojo etmono Mykolo Servacijaus Višnioveckio ir generolo majoro Bogdano Korsako (), kitoje pusėje – generolo leitenanto Adamo Liudviko Levenhaupto ir Vilniaus vaivados Kazimiero Jono Sapiegos vadovaujamas švedų–lietuvių korpusas. Mūšis baigėsi rusų–lietuvių kariuomenės pralaimėjimu.

## Priešistorė

1704 m. kampanijos metu caras Petras I planavo užimti Narvą ir Tartu bei pasiųsti pagalbą savo lenkų–lietuvių sąjungininkams Lietuvoje ir Kurliandijoje. 

Generolo majoro B. Korsako pagalbinis korpusas, kurio sudėtyje buvo reiterių pulkas, vadovaujamas G.D. Rydvanskio, pulkininko S.I. Stankevičiaus dragūnų pulkas ir Smolensko šlėktų pulkas, gavo Petro I įsakymą judėti į Lietuvą susijungti su etmonu Višnioveckiu. Generolas feldmaršalas Borisas Šeremetevas (*Борис Петрович Шереметев*) palaikyti generolui Korsakui skyrė G.A. Suchotino dragūnų pulką. Be to, Višnioveckio lietuvių kariuomenės sudėtyje jau buvo du rusų šaulių (*стрельцы*) pulkai (Jurijaus Nečajevo ir Michailo Protopopovo). Birželio 19 d. Sapiegos švedų ir jų pagalbininkų būrys užėmė Drują, nugalėdamas penkias lietuvių dragūnų ir reiterių vėliavas ir paimdamas į nelaisvę jų vadą Karpą Chrizostomą. Birželio 22 d. generolas Korsakas gavo Petro I laišką su papeikimu už pavėlavimą pradėti žygį. Tai paveikė: jau liepos 3 d. Korsako dalinys Polocke prisijungė prie Suchotino dragūnų pulko ir tęsė žygį į Kurliandiją.

Tuo tarpu Višnioveckio lietuvių kariuomenė, nesulaukusi Korsako rusų pajėgų, apgulė Zelburgo tvirtovę. Tai sužinojęs švedų generolas Levenhauptas prisijungė prie Vilniaus vaivados Sapiegos lietuvių ir su jais pajudėjo prieš Višnioveckį, kuris paliko tvirtovę ir atsitraukė į Jėkabpilį. Liepos 25 d. (rugpjūčio 5 d.) čia prie lietuvių priartėjo generolo Korsako dalinys. Tą pačią dieną Levenhaupto švedai ir Sapiegos lietuviai užpuolė sąjungininkus ir pradėjo mūšį.

## Mūšio eiga

Mūšis buvo žiaurus, bet trumpas. Pirmąsias Sapiegos lietuvių atakas sąjungininkų rusų–lietuvių kariuomenė atrėmė. Tačiau į mūšį įsitraukus švedams, jų puolimo atlaikyti sąjungininkams jau nebepavyko. Mūšis baigėsi rusų ir jų sąjungininkų lietuvių bėgimu. Pralaimėjęs Korsako rusų dalinys atsitraukė link Drujos. 

Lietuvių–rusų sąjungininkų gyvosios jėgos nuostoliai sudarė apie 2300 žuvusių, 517 belaisvių (tarp jų 287 rusai), taip pat prarasta 23 pabūklai, 2000 vežimų, 37 vėliavos ir 4 štandartai.

Švedų–lietuvių pajėgos neteko 238 žuvusių (tarp jų tik 57 švedai). Taip pat buvo sužeistas 181 švedas.

## Pasekmės

1704 m. rugpjūčio 15 (26) d. Narvoje buvo pasirašyta Narvos sutartis dėl bendrų karinių veiksmų prieš švedus tarp caro Petro I ir Saksonijos kurfiursto bei Lenkijos karaliaus Augusto II.

## Literatūra

* Н. П. Волынский. Постепенное развитие русской регулярной конницы в эпоху Великого Петра. СПб. 1912

## Šaltiniai
Maskvos chemikas-gumuotojas

**Maskvos chemikas-gumuotojas** () – tarybinis minkšto tipo dirižablis, kuris pastatytas 1924 m. Orlaivis buvo statomas už lėšas, kurias surinko Maskvos ir Maskvos gubernijos gumos ir chemijos pramonės darbuotojai.

## Aprašymas
Dirižablis buvo projektuojamas bendrovėje „Tupolev“. Gamyba prasidėjo 1923 m. lapkričio 4 d. Maskvoje esančioje gamykloje „Raudonasis kaučiukas“. Surinkimas ir išbandymas vyko Leningrado aukštojoje aeronautikos mokykloje. Pirmasis dirižablio skrydis įvyko 1925 m. birželio 16 d. ir truko 2 val. 5 min. Ekipažo vadas – V. Niževskis. Dirižablis buvo skirtas agitaciniams skrydžiams, įgulos mokymams, taip pat žvalgybai iš oro. Todėl dirižablio apvalkalas buvo nudažytas maskuojančiais dažais.

Atvira gondola prie karkaso tvirtinosi 18 virvinių stropų. Gondolos gale buvo pritvirtintas varantysis sraigtas. Gondolos variklio skyriuje buvo sumontuotas 105 AG išvystantis „Fiat“ variklis. Gondola buvo padalinta į tris skyrius: ekipažo, variklio ir krovininį.

Skrendant iš Leningrado į Maskvą dirižablį apšaudė karinės gamyklos sargyba, todėl jis buvo priverstas nutūpti netoli Tverės miesto.

Iki 1928 m. rudens „Maskvos chemikas-gumuotojas“ kelis kartus buvo rekonstruojamas. 1928 m. rugpjūčio 31 d. dirižablio apvalkalas buvo stipriai pažeistas, todėl buvo nuspręsta jo nebenaudoti. 1928 m. „Maskvos chemiko-gumuotojo“ brėžiniai ir gondola buvo perduoti „Mosaviachimo“ aeronautikos mokyklai. 1930 m. dirižablio gondola buvo modernizuota ir naudojama dirižablio „TSRS-V4 Komjaunimo tiesa“ statybai.

Iš viso „Maskvos chemikas-gumuotojas“ atliko 21 skrydį, kurie bendrai truko 43 val. 29 min.

## Literatūra
* Обухович В. А., Кульбака С. П. „Дирижабли на войне“. Москва, ООО Издательство ACT, 2000. ISBN 5-17-001637-9

## Nuorodos
* „Maskvos chemiko-gumuotojo“ nuotraukos
Husaviko savivaldybė

**Husaviko savivaldybė** () – savivaldybė Sandojaus saloje, Fareruoe. 2012 m. duomenimis, savivaldybės teritorijoje gyveno 129 gyventojai.

Husaviko savivaldybės gyvenvietės:
* Husavikas
* Daluras
* Skarvanesas

## Nuorodos
* Savivaldybės svetainė
Bešmetas

**Bešmetas** () – kaftano pavidalo drabužis stačia apykakle. Dėvimas po palaidine ar chalatu, nors buityje galima dėvėti ir vieną. Kartais gretinimas su archaluku, kuris kartais laikomas užkaukazietišku bešmeto variantu. Vėliau vatinis bešmetas tapo vatinuko prototipu, o lengvas patrumpintas dengiamosios spalvos bešmetas tapo gimnastiorka.

Bešmetas būdavo ilgumo iki šiek tiek virš kelių ar iki kelių, tiesiais vientisais skvernais, užsegamas kabliukais iki juosmens. Apykaklė visada būdavo stati, rankovės ilgos ir siauros. Bešmetą sujuosdavo odiniu diržu, papuoštu varinėmis ir sidabrinėmis plokštelėmis, prie kurių tvirtindavo durklą ar kardą (šašką). 

## Kazokų bešmetai
Tam tikros spalvos ir audeklo bešmetai buvo kazokų uniformos dalis. Ne tarnybos metu kazokai galėjo dėvėti bet kokio audeklo ir bet kokios spalvos bešmetus. Bešmetus dėvėdavo tiek kaip gatvės, tiek kaip namų drabužius. Jauni kazokai vasarą bešmetus vilkėdavo švenčių metu, o pagyvenę kazokai namuose vilkėdavo vata pamuštus bešmetus. 

Bešmetus paprastai siūdavo iš fabrikinių audeklų – vilnonių, šilkinių ir kt. (ripsas, atlasas, satinas ir kt.). Pagyvenusių kazokų bešmetai paprastai būdavo mėlyni, juodi, rudi, o jaunų – ir raudoni, bordiniai, žali, žydri. 

## Nuorodos

* Шитова С. Н. Башкирская народная одежда. Уфа, 1995.
* Изображение: Майор Красной Армии одет в повседневный бешмет, с нарукавными знаками различия комсостава обр. 1940 года
* Бешмет в традиционном национальном костюме кабардинцев и балкарцев 
* Традиционная одежда и форма терских, кубанских казаков
* Черкеска, бешмет, чекмень, башлык — одежда казаков
Panevėžio Ryšių statyba

**Panevėžio „Ryšių statyba“** – regbio klubas iš Panevėžio, įkurtas 1971 m.

## Istorija
Komandą pavadinimu „Elektronas“ 1971 m. įkūrė Panevėžio tiksliosios mechanikos gamykla. 1972 m. klubas debiutavo Lietuvos regbio pirmojoje lygoje ir tapo varžybų nugalėtoju, taip iškovodamas teisę kitais metais rungtyniauti aukščiausioje lygoje. 1973 m. komandą pradėjo finansuoti baldų gamykla, todėl ekipa ėmė vadintis „Ąžuolo“ vardu. Visgi per kelis sekančius sezonus skambesnių pergalių panevėžiečiams pasiekti nepavyko (aukščiausias pasiekimas – 1974 m. čempionate iškovota šeštoji vieta), todėl 1976 m. baldų gamykla nutraukė komandos finansavimą. Klubas ir vėl grįžo į tiksliosios mechanikos gamyklos globą, taip pat sugrąžintas ir „Elektrono“ pavadinimas.

Panevėžiečių atgimimas prasidėjo 1978 m., kai vėl buvo laimėtos pirmosios lygos varžybos. Nuo 1979 m. „Elektronas“ grįžo į aukščiausiąją lygą, kur skirtingais pavadinimais be pertraukų rungtyniavo iki pat 2007 m. čempionato pabaigos. Per šį laikotarpį panevėžiečiai kartą tapo Lietuvos čempionais bei 2 kartus iškovojo Lietuvos regbio taurę.

### Pavadinimo kaita

Panevėžio komanda ne kartą keitė savo pavadinimą:

* 1971 m. – „Elektronas“
* 1973 m. – „Ąžuolas“
* 1976 m. – „Elektronas“
* 1991 m. – „Klevas“
* 1993 m. – „Gilėnai“
* 1997 m. – „Egzotika“
* 1998 m. – „Klevas“
* 1999 m. – „Klevas-Drauda“
* 2000 m. – „VEEKO“
* 2002 m. – „Klevas-VEEKO“
* 2004 m. – „Skorpionas“
* 2005 m. – „Ryšių statyba“

## Pasiekimai

* **[[Lietuvos regbio čempionatas|Lietuvos regbio čempionatas]]**
: **Čempionai (1):** 1995–1996
: *2 vieta (7):* 1990, 1992, 1993–1994, 1994–1995, 1996–1997, 1997–1998, 1998–1999
: *3 vieta (6):* 1980, 1983, 1986, 1992–1993, 1999–2000, 2004
* **[[Lietuvos regbio taurės turnyras|Lietuvos regbio taurės turnyras]]**
: **Nugalėtojai (2):** 1979, 1997
: *Finalininkai (12):* 1980, 1985, 1991, 1993, 1994, 1995, 1996, 1998, 1999, 2004, 2009, 2010

## Šaltiniai
Ieškant palaimos

**Ieškant palaimos** () – 2009 m. komedija apie kino režisūros studija baigusią merginą, kuri, svajodama sukurti savo filmą, įsidarbina pornografijos kompanijoje.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
*Leelee Sobieski – Džodė Balaban
* Denise Richards – Blis / Laura
* Matthew Davis – Džefas Dreikas
* Donnamarie Recco – Ketlina
* Kirsten Johnson – Irena Foks
* Mircea Monroe – Sindė
* Christa Campbell – Kato
* Ron Jeremy
* Stormy Daniels

## Turinys

Džodė Balaban, su pagyrimu baigusi kino režisūros mokslus, turi sukūrusi scenarijų savo filmui, tačiau jai niekaip nepavyksta sudominti kino studijų. Galiausiai sulaukusi teigiamo atsakymo dėl darbo redaktore Džodė supranta per klaidą atsiliepusi į pornografiją kuriančios studijos skelbimą, tačiau tame įžvelgia galimybę sukurti savo filmą. Tapusi režisieriaus Dreiko, anksčiau taip pat kūrusio rimtus filmus, redaktore ir scenarijaus autore, ji surenka aktorių, kurie sutinka dirbti veltui, komandą, ir ima naktimis filmuoti savo juostą pornografijos studijos patalpose, kol vieną naktį yra užklumpama. Aktoriai pabėga, o Džodės darbdaviai sutinka leisti jai toliau kurti savo filmą, nebemokėdami algos už tiesioginį darbą. Mergina savo filme pakviečia vaidinti pornografijos aktorius ir darbai atnaujinami. Jos santykiai su Dreiku tampa vis labiau romantiškesni, tačiau, baigus kurti abu filmus ir tai švenčiant, netikėtai užgriūna Džodės tėvai, įsitikinę, kad jų dukra dirba rimtoje kino kompanijoje...
Čiuviakai

**Čiuviakai** (čerk. *цуакъэ*; ) – minkštas odinis Kaukazo ir Vidurinės Azijos tautų apavas be pakulnių. Taip pat čiuviakais vadino ir minkštus atvirus batelius be pakulnių. Čiuviakai paprastai yra odiniais šlepetės su uždarais kulnais.

Dabartinių čiuviakų viršus gaminamas tiek iš tikros, tiek iš dirbtinės odos. Kartais siuvami audekliniai čiuviakai. Jų padai gali būti odiniai, guminiai ar plastikiniai.

Anksčiau čiuviakus Kaukaze bei Vidurinėje Azijoje dėvėdavo tiek vyrai, tiek moterys. Čiuviakus siūdavo iš galvijų, buivolų ir kitų gyvulių odos. Paprastas čiuviakų variantas buvo toks: iš odos išpjaudavo pėdą atitinkantį odos gabalą, padarydavo kilpas, pro kurias praverdavo odinius dirželius ir surišdavo. Nešiodavo su megztomis puskojinėmis. Tokie čiuviakai primindavo vyžas.

Pramoninės gamybos čiuviakus gamindavo iš natūralios odos, jų padus – iš akytos gumos, dalis suklijuodavo, dėdavo audeklinius pamušalus. Amatų gamybos čiuviakus gamindavo išverstiniu būdu – padą su batviršiu susiūdavo išverstus, o paskui susiūtą sąranką išversdavo taip, kad geroji pusė būtų išorėje,

Dabar čiuviakai gaminami kaip nacionalinių kostiumų dalis, folkloriniams ansambliams aprengti. Taip pat čiuviakus kaip darbo avalynę naudoja žmonės. dirbantys šildomose patalpose – maisto ir lengvosios pramonės darbuotojai, prekybininkai, medikai, mokslo darbuotojai ir kt.

## Nuorodos
Čado demografija

Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **[[Čadas|Čado]] demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 11 412 107 (2014 m. apskaičiavimai)

**Struktūra pagal amžių:**
* *0-14 m.:* 44,7 %
* *15-64 m.:* 51,4 %
* *65 m. ir vyresni:* 2,9 % (2014 m. apsk.)
 
**Gyventojų amžiaus [[mediana]]:**
* *bendras:* 18,2 m.
* *vyrų:* 17,2 m.
* *moterų:* 16,1 m. (2014 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** 1,92 % (2014 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 37,29 gimimų/1000 gyv. per metus (2014 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 14,56 mirčių/1000 gyv. per metus (2014 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): -3,54 migrantų/1000 gyv. (2014 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 21,8 % (2011 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** 3 % (2010–2015 m. apsk.)

**Lyčių pasiskirstymas**:
* *Gimimo metu:* 1,04 vyro vienai moteriai
* *Jaunesniems nei 15 metų:* 1,03 vyro vienai moteriai
* *15-64 metų:* 0,9 vyro vienai moteriai
* *65 metų ir vyresniems:* 0,72 vyro vienai moteriai
* *Visai populiacijai:* 0,93 vyro vienai moteriai (2014 m. apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 90,3 mirusiųjų/1000 gimimų (2014 m. apsk.)

**[[Vidutinė gyvenimo trukmė]]:**
* *bendra:* 49,44 m.
* *vyrų:* 48,3 m.
* *moterų:* 50,63 m. (2014 m. apsk.)

**15 m. ir vyresnių gyventojų [[raštingumas]]:**
* *bendras:* 35,4 % (2011 m.)
* *vyrų:* 45,6 %
* *moterų:* 25,4 %

## Šaltiniai
* CŽV pasaulio faktų knyga: Čadas (angliškai) 

## Taip pat skaitykite

* Sąrašas:Čado miestai
Konstantin Olšanskij

**Konstantin Olšanskij** () – didysis desantinis laivas (projektas 775). Tai daugiadenis, plokščiadugnis su pusbakiu ir praplėstu laivugalio antstatu desantinis laivas, pritaikytas vidinėms jūroms. Pavadintas Tarybų Sąjungos Didvyrio Konstantino Olšanskio, kuris Antrojo pasaulinio karo metais su 68 desantininkų būriu išvadavo Mykolajivo (Nikolajevo) miestą nuo vokiečių kariuomenės.

## Laivo istorija
Laivas pradėtas statyti 1985 m. Gdansko (Lenkija) laivų statykloje ( 'Šiaurinė laivų statykla'). Nuo 1985 iki 1996 m. buvo TSRS Karinio jūrų laivyno, vėliau – Ukrainos laivyno sudėtyje. Vykdė desantų laipinimo treniruočių užduotis, taip pat veikė Viduržemio jūroje. 

1993 m. pabaigoje – 1994 m. pradžioje kartu su kitais Ukrainos Karinio jūrų laivyno laivais dalyvavo pabėgėlių iš Gruzijos-Abchazijos konflikto zonos evakuacijoje. Laivo gydytojo Michailo Korpano žodžiais laivas evakavo daugiau kaip 4 tūkst. žmonių. Didelė dalis jų buvo buvo nukentėję nuo šautinių žaizdų, daugelio pabėgėlių sveikata buvo kritinės būklės.
Evakuacinės misijos metu „Konstantin Olšanskij“ ir kartu veikęs laivas BDK-69 (projekto 1171 didysis desantinis laivas) buvo užpulti kelių Abchazijos KJL ginkluotų katerių. Laivo „Konstantin Olšanskij“ vadas jau pradėjo ruošti patrankas šaudymui, tačiau kaimyninis laivas MDK-123 (projekto 12322 mažasis desantinis laivas „Zubr“) artilerijos įrenginio AK-630M ugnimi nuskandino vieną iš puolančių katerių ir nuginė likusius.  

2011 m. kovo 22 d. laivas atvyko į Libiją, kur tuo metu vyko Libijos pilietinis karas, išgabenti Ukrainos piliečių. Laivas paėmė 193 žmones, iš kurių 85 buvo Ukrainos piliečiai, likę 108 – kitų 14 pasaulio valstybių piliečiai. Balandžio 4 d. laivas atvyko į Maltą, kur išlaipino 79 išgabentuosius žmones. Balandžio 11 d. laivas atvyko į Sevastopolį, kur atgabeno Ukrainos ir NVS šalių piliečius..

Paaštrėjus konfliktui dėl Krymo pusiasalio priklausomybės naktį į 2014 m. kovo 6 d. laivas buvo užblokuotas Donuzlavo ežere kartu su kitais 6 Ukrainos KJL laivais, nes Rusijos Juodosios jūros laivyno jūrininkai išplaukimo farvateryje nuskandino kelis nurašytus laivus, jų tarpe didįjį priešpovandeninį laivą „Očiakov“..

2014 m. kovo 24 d, laive „Konstantin Olšanskij“ iškelta Rusijos laivyno Andrejaus vėliava. Žiniasklaidos pranešimais Ukrainos jūrininkai iš rikiuotės išvedė laivo variklius, navigacinę ir artilerijos ugnies valdymo įrangą..

## Laivo vadai
* antro rango kapitonas Georgijus Savčenka (*Савченко Георгий Николаевич*) – 1996–1998 m.;
* antro rango kapitonas Olegas Grečiuchinas (*Гречухин Олег Валентинович*) – 1998–1999 m.;
* pirmo rango kapitonas Sergejus Jelisejevas (*Елисеев Сергей Станиславович*) – 1999–2001 m.;
* antro rango kapitonas Dmitrijus Derenskis (*Деренский Дмитрий Георгиевич*) – 2001–2014 m.


Vaizdas:KonstantinOl'shanskiy.jpg|1990 m.
Vaizdas:Ukrainian BTR-80 in Tendra, 2010.jpg|Desantas iš „Konstantin Olšanskij“
File:Новоозёрное22.jpg|Pakrantėje


## Šaltiniai

## Nuorodos