open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jonas Vielopolskis

**Jonas Vielopolskis** (1630 – 1688 m. vasario 15 d.) – ATR valstybinis veikėjas, Karūnos didysis stalininkas (1664–1667), Krokuvos generalinis seniūnas, Bochnios ir Veličkovo (1672) administratorius, Karūnos pakancleris (1677–1678), Karūnos didysis kancleris (1678–1688). Bečo, Dolino, Bochnios ir Novotaro seniūnas.

## Biografija
Lenkijos magnatų Vielopolskių giminės atstovas, herbo „Starykon“ savininkas. Krokuvos vaivados Jano Vielopolskio (apie 1605–1668) ir Sofijos Kachanovskos vienintelis sūnus.

Grafas Jonas Vielopolskis buvo Karūnos didžiuoju stalininku nuo 1664 metų, po to Krokuvos generaliniu seniūnu (1667). 1669 metais buvo išrinktas pasiuntiniu (deputatu) nuo Krokuvos vaivadijos į elekcinį seimą, kur palaikė Mykolo Kaributo Višnioveckio kandidatūrą į Lenkijos karaliaus sostą.

1672 metais tapo Veličkovo ir Bochnios administratoriumi. 1674 metais buvo išrinktas pasiuntiniu nuo Krokuvos vaivadijos į elekcinį seimą, kur palaikė Jono Sobieskio kandidatūrą į Lenkijos karaliaus sostą. 1677 metais gavo Karūnos pakanclerio pareigybę, o 1678 metais tapo Karūnos didžiuoju kancleriu. Buvo taip pat Bečo, Bochnios, Dolino ir Novotaro seniūnu.

Grafas Jonas Vielopolskis, Kobiliankos valdytojas, 1680–1681 metais vadovavo Lenkijos pasiuntinybei į Romą, kur buvo priimtas į audienciją popiežiaus Inocento XI.

Buvo palaidotas Švento Kazimiero bažnyčios rūsyje, Krokuvoje.

## Šeima ir vaikai
Buvo vedęs tris kartus. Jo pirmoji žmona tapo Anelija Febronija Konecpolska (m. 1663), Belzo vaivados Kristupo Konecpolskio (m. 1660) ir Sofijos Izabelės Poreckos duktė. Pirma santuoka buvo bevaikė.

1665 metais vedė antrą kartą Konsatanciją Kristiną Komorovską (m. 1675), Osvencimo seniūno Kristupo Komorovskio ir Marianos Pržilenckos dukterį. Vaikai nuo antros santuokos:

* Liudvikas Jonas (m. 1688), Kaarūnos pataurininkas, Karūnos armijos generolas-majoras, Krokuvos generalinis seniūnas (1688)
* Janas Kazimieras (m. po 1693), Krokuvos ir Sveco kanauninkas
* Pranciškus (m. 1732), Krokuvos generalinis seniūnas (1688), Seradzo (1720) ir Krokvos seniūnas (1728)
* Konstancija Kristina (1669–1693), vyras nuo 1685 metų Lietuvos didysis kancleris, kunigaikštis Marcijonas Aleksandras Oginskis (1632–1690)

1678 metais Lvove trečią kartą vedė prancūzų dvariškę Mariją Aną de la Granch d’Arkuen (m. 1733), markgrafo Henriko Alberto de la d’Arkueno ir Pranciškos de la Šatre. Vaikai nuo trečios santuokos:

* Juzefas Janas, Novotaro seniūnas (1737)
* Marija Tereza, vyras nuo 1700 metų Palenkės vaivada Mykolas Juozapas Sapiega (1670–1737)

## Išnašos

## Nuorodos
Copa América Centenario

**Copa América Centenario** – proginis futbolo čempionatas, 2016 m. birželio 3-26 dienomis surengtas Jungtinėse Amerikos Valstijose. Čempionatas skirtas pažymėti šimtmečiui, praėjusiam nuo pirmųjų Copa América čempionato varžybų 1916 m. Turnyre dalyvavo visos CONMEBOL zonos komandos bei keletas pajėgiausių CONCACAF zonos atstovių. Copa América Centenario nepatenka nei į Copa América (kas 4 metai), nei į CONCACAF Aukso taurės (kas 2 metai) ratą, o turnyro nugalėtojas neįgyja teisės žaisti FIFA Konfederacijų taurės varžybose.

Nugalėtojais tapo Čilės futbolininkai, kaip ir 2015 m. Copa América čempionato finale nugalėję argentiniečius.

## Stadionai

Čempionato varžybos vyko dešimtyje JAV stadionų.

## Grupių turnyras

### A grupė

*  0 – 2 
*  0 – 0 
*  4 – 0 
*  2 – 1 
*  1 – 0 
*  2 – 3 

### B grupė

*  0 – 1 
*  0 – 0 
*  7 – 1 
*  2 – 2 
*  4 – 0 
*  0 – 1 

### C grupė

*  0 – 1 
*  3 – 1 
*  0 – 1 
*  2 – 0 
*  1 – 1 
*  3 – 0 

### D grupė

*  2 – 1 
*  2 – 1 
*  2 – 1 
*  5 – 0 
*  4 – 2 
*  3 – 0 

## Atkrentamosios varžybos

## Įvarčių autoriai
;6 įvarčiai

*  Eduardo Vargas

;5 įvarčiai

*  Lionel Messi

;4 įvarčiai

*  Gonzalo Higuaín

;3 įvarčiai

*  Philippe Coutinho
*  Alexis Sánchez
*  Clint Dempsey

;2 įvarčiai

*  Ezequiel Lavezzi
*  Érik Lamela
*  Renato Augusto
*  José Pedro Fuenzalida
*  Edson Puch
*  Arturo Vidal
*  Carlos Bacca
*  James Rodríguez
*  Enner Valencia
*  Blas Pérez
*  Salomón Rondón

;1 įvartis

*  Sergio Agüero
*  Éver Banega
*  Víctor Cuesta
*  Ángel Di María
*  Nicolás Otamendi
*  Juan Carlos Arce
*  Jhasmani Campos
*  Gabriel
*  Lucas Lima
*  Charles Aránguiz
*  Frank Fabra
*  Marlos Moreno
*  Cristián Zapata
*  Celso Borges
*  Johan Venegas
*  Michael Arroyo
*  Jaime Ayoví
*  Miller Bolaños
*  Christian Noboa
*  Antonio Valencia
*  James Marcelin
*  Jesús Corona
*  Javier Hernández
*  Héctor Herrera
*  Rafael Márquez
*  Oribe Peralta
*  Abdiel Arroyo
*  Miguel Camargo
*  Víctor Ayala
*  Christian Cueva
*  Edison Flores
*  Paolo Guerrero
*  Raúl Ruidíaz
*  Jermaine Jones
*  Bobby Wood
*  Gyasi Zardes
*  Graham Zusi
*  Mathías Corujo
*  Diego Godín
*  Abel Hernández
*  Josef Martínez
*  José Manuel Velázquez

;1 įvartis į savo vartus
*  Frank Fabra (Kosta Rikos naudai)
*  Je-Vaughn Watson (Urugvajaus naudai)
*  Álvaro Pereira (Meksikos naudai)
Milica Pavlović

**Milica Pavlović** (; g. 1991 m. rugpjūčio 11 d. Einzydelne, Šveicarija) – Serbijos turbo-folk muzikos stiliaus dainininkė. Kaip scenos atlikėja, ji pirmą kartą pasirodė 2010 m. radijo dainų festivalyje, jame atliko daina „Dodji“ (), kurią parašė žymi serbų muzikos dainininkė, tekstų autorė ir kompozitorė Leontina Vukomanović.

## Biografija

Būsimoji dainininkė gimė serbų emigrantų šeimoje Šveicarijoje. Kai jai buvo penkeri, jos tėvai išsiskyrė ir ji augo pas savo senelius Serbijoje, Leskovace. Leskovace baigė Stanislav Binički muzikos mokyklą, muzikos teorijos skyrių. Studijavo Belgrade, privačiame universitete *Univerzitet Džon Nezbit*, kultūros ir žiniasklaidos fakultete, ryšių su visuomenę specialybę.

2011/2012 m. vykusiame televizijos muzikiniame konkurse „Zvezda Granda“ (*Звезда Гранда*) ji liko aštunta. Jame dalyvaudama įrašė ir išleido savo pirmąją dainą „Tango“. Tais pačiais metais Šveicarijoje buvo patekusi į automobilio avariją, kurioje buvo stipriai sužalotos Milicos kairė ranka ir koja. Avarija įvyko, kai jos draugas nesuvaldęs automobilio, jį sudaužė tunelyje tarp Ciuricho ir Cugo.

Nuo 2013 m. prasidėjo jos profesionali dainininkės karjera, viena po kitos pasirodė naujos dainos „Milimetar“, „Dominacija“, „Dve po dve“ ir „Alter ego“. Kitais metais buvo išleistas debiutinis albumas „Govor tela“ (*Говор тела*). Taip pat pabaigė mokslus universitete.

## Diskografija

### Dainos
* *Tango* (2012)
* *Čili* (2012)
* *Pakleni plan* (2013)
* *Sexy Senorita* (2013)
* *Alibi* (2014)
* *Selfie* (2015)
* *Demantujem* (2015)
* *La fiesta* (2016)
* *Ljubi, ljubi* (2016)

### Albumai
* *Govor tela* (2014)

## Nuorodos
Dimitri Payet

**Dimitri Pajė** (g. 1987 m. kovo 29 d.) – Prancūzijos futbolininkas, žaidžiantis atakuojančio saugo pozicijoje Marselio „Olympique“ klube ir Prancūzijos vyrų futbolo rinktinėje.

Payet gimė Sen Pjero komunoje, Reunjone, Prancūzijos užjūrio departamente. Karjerą pradėjo vietiniuose klubuose: Saint-Philippe ir Saint-Pierroise. 1999 m. persikėlė į Prancūziją ir pradėjo žaisti Le Havre AC. Po ketverių metų grįžo į Reunjoną bei praleido dvejus metus žaisdamas Reunjono Premier lygos klube *AS Excelsior*. 2005 m. tapo FC Nantes Atlantique klubo žaidėju. Po 2006–2007 m. sezono pasirašė ketverių metų kontraktą su AS Saint-Étienne. 2008–2009 m. sezone pirmą kartą žaidė UEFA taurėje. 2011 m. birželio mėn. pasirašė sutartį su lygos čempionais Lille OSC. Dvejus metus praleido Lilio klube, prieš pasirašant su West Ham klubu, dvejus metus žaidė Olympique de Marseille klube.

## Tarptautinė karjera
2006–2008 m. 11 kartų atstovavo Prancūzijos U-21 rinktinei. 2010 m. Laurent Blanc pakvietė atstovauti Prancūzijos rinktinei, kurioje jis debiutavo 2010 m. spalio 9 d. Euro 2012 m. čempionato atrankoje prieš Rumuniją.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Asger Jorn

**Asgeras Jornas** (, 1914–1973) – XX a. Danijos tapytojas, keramikas, grafikas, skulptorius, rašytojas.
## Biografija
Asgeras Olafas Jorgensenas gimė 1914 m. kovo 3 d. Vejrumo gyvenvietėje netoli Struėro miestelio Šiaurės Jutlandijoje. Jo tėvai buvo vietos mokytojai. 1929 m. su šeima persikėlė į Silkeborgą. 1930 m. pradėjo tapyti, 1933 m. pirmą kartą eksponuoti du jo paveikslai bendroje parodoje Silkeborge. 1936 m. išvyko į Paryžių, kur 10 mėnesių mokėsi Fernano Ležė studijoje. 1937 m. dirbo architektui Le Korbiuzjė sukurdamas didelių matmenų sieninę tapybą Paryžiaus tarptautinei parodai. 1938 m. įvyko pirmoji personalinė Asgero Jorgenseno paroda Kopenhagoje. 1939 m. A. Jorgensenas vedė Kirsten Lyngborg. Antrojo pasaulinio karo metus dailininkas praleido Danijoje ir 1945 m. sutrumpino savo pavardę į Jorno. Po kelionių į Laplandiją, Tunisą, Prancūzija, Olandiją, Belgiją A. Jornas užmezgė ryšių su kitais menininkais ir 1948 m. su jais įkūrė grupę COBRA. Tais pačiais metais, kiek anksčiau įvyko jo personalinė paroda Paryžiuje. 1951 m. iširus COBRA grupei, A. Jornas iki 1957 m. veikė iš jos išaugusioje „Bauhaus imadžinistų“ grupėje. 

1951 m. A. Jornas vedė Matie van Domselaer. Dėl paūmėjusios tuberkuliozės 1951−52 m. būdamas sanatorijoje Silkeborge  A. Jornas sukūrė tapybos serijas „Gyvenimo ratas“ (ar „Metų sezonai“) ir „Apie tylųjį mitą“. 1953 m. keliavo į Šveicariją, Prancūziją, Italiją. Nuo 1954 m. nuolat vasaras praleisdavo Albisola Marina vietovėje prie Genujos Italijoje, kur 1959 m. sukūrė didžiulių matmenų keraminę sienos reljefą mokyklai Orhuse Danijoje. 1958 m. A. Jornas persikėlė į Paryžių, kur prisidėjo prie tarptautinio situacionistų judėjimo. Jo kūrybą paveikė Džeimsas Ensoras, Vasilijus Kandinskis, Paulis Klė, Choanas Miro. A. Jornas kūrė tapybą, koliažus, knygų iliustracijas, keramiką, grafiką, piešinius, gobelenų dizainą ir paskutiniaisiais metais − skulptūrą. 1960 m. užbaigė didžiausią ir garsiausiu jo kūriniu įvardijamą paveikslą „Stalingradas“. 1962 m. įvyko pirmoji jo personalinė paroda Niujorke. Jis organizavo „Skandinavijos lyginamojo vandalizmo institutą“, publikavo knygeles apie Skandinavijos ir viduramžių Europos kultūrą. 1962 m. buvo susijęs su Žanu Diubufė. 1964 m. atsisakė skirto Gugenheimo prizo. Dailininkas vėlyvaisiais metais daug keliavo, lankėsi Kuboje, JAV, Azijoje. Asgeras Jornas mirė 1973 m. gegužės 1 d. Orhuse Danijoje. Anksčiau tais metais buvo vedęs trečią kartą − Nanna Enzensberger. Palaidotas *Grötlngbo* vietovėje Gotlando saloje (Švedija). Silkeborgo dailės muziejuje, kuriam 2010 m. buvo suteiktas Jorno vardas, sukaupta didžiausia dailininko kūrinių kolekcija.
 
## Kūrinių galerijos
* wikiart.org
* Jorno muziejus 
* artnet.com

## Šaltiniai

* Gugenheimo muziejus)
* Biografija Jorno muziejaus tinklalapyje 
* Asger-Jorn
* Teito galerija
Jonas Glebavičius

**Jonas Glebavičius** (apie 1480–1549 m. balandžio 23 d.) – LDK valstybinis veikėjas. Žiežmarių, Mstislavlio, Bobruisko, Borisovo, Radaškonių seniūnas; Vitebsko vaivada (nuo 1528), Lietuvos didysis raštininkas (nuo 1530), Polocko vaivada (nuo 1532), Vilniaus vaivada (nuo 1542), Lietuvos didysis kancleris (nuo 1546).

## Biografija
Kilo iš magnatų Glebavičių giminės. Smolensko vaivados Jurgio Glebavičiaus sūnus, motina nežinoma. Nuo 1516 m. – Karaliaus maršalka. Buvo rūmų šalininkas, karalienės Bonos Sforsos patikėtiniu. 1527 metais minimas kaip Mstislavlio ir Radaškonių seniūnas. 1529 metais Jonas Glebavičius komisarų dėl sienų patikslinimo tarp LDK ir Lenkijos sudėtyje. Nuo 1529 m. – Vitebsko vaivada. Kaip didysis raštininkas minimas nuo 1530 m. Nuo 1532 m. – Polocko vaivada.

Dalyvavo ATR-Maskvos kare (1534–1537). Karo veiksmų pradžioje iš Polocko siuntė iš šnipų gautus duomenis apie įvykius Rusijos valstybėje. 1535 m. vasarą Jonas Glebavičius, kartu su Jurgiu Radvila ir Jurgiu Olelkaičiu, vadovavo vienai iš trijų LDK armijos grupių. Grupė turėjo netoli Polocko palaikyti pagrindinės armijos veiksmus, bet išvengti Sebežo nuostolių negalėjo. 1536 m. vasarį kartu su Lietuvos lauko etmonu Andriumi Nemirovičiumi (Andrzej Niemirowicz) Jonas Glebavičius bandė grąžinti Sebežą, bet nesėkmingai. Sebežo apgultis pasisuko Lietuvos pusei sunkiu pralaimėjimu.

1536 m. gruodį vadovaudamas pasiuntinybei važiavo į Maskvą, kur atvyko 1537 m. sausio 11 d. Pasiuntinybei nepavyko sudaryti taikos su grąžinimo 1514 m. prarasto Smolensko. Buvo sudarytos paliaubos 5 metams, kur LDK liko Gomelis, o Maskvos valstybei – Sebežas ir Severščina. 1542 m. vėl buvo su pasiuntinybe Maskvoje, paliaubos pratęstos 7 metams. Grįžęs iš Maskvos, gavo Bobruisko ir Borisovo seniūnijas. Tais pačiais 1542 m., po Alberto Goštauto mirties, paskirtas Vilniaus vaivada. Nuo 1546 m. – Lietuvos didysis kancleris.

Palaikė karalienę Boną jos konflikte su Lietuvos magnatais Bresto seime (1544), šita jo pozicija sukėlė pasipiktinimą. 1540-tais metais iškilo klausimas dėl LDK ir Lenkijos apjungimo ir aplink jį prasidėjo grupuočių kova, Jono Glebavičiaus pozicija keitėsi, iš pradžių jis pasisakė už glaudesnius LDK ryšius su Karūna, vėliau jo požiūris pasikeitė.

Gyveno nesantaikoje su Radvilomis.

## Šeima
Buvo trijose santuokose, pirma su Ana Bartačevičiūte, antra Sofija Petkevičiūte, trečia su Ana Fiodorovna Zaslavska (nuo 1537 m., pagal kitus duomenis nuo 1540 m. vidurio). Už Ana Zaslavska kaip kraitį gavo dalį Zaslavlio ir Iziaslavlio kunigaikštystę. Turėjo 10 vaikų – (1) Jadvygą, (2) Stanislovą, Kristiną, Sofiją, Aną, Elžbietą, (3) Janą, Elžbietą, Barborą ir Dorotą.

## Literatūra
* *Заяц Ю. А.* Заславль X–XVIII веков (историко-археологический очерк). – Мн.: Наука и техника, 1987;
* *Спиридонов М. Ф.* Заславль в XVI в. – Мн., 1998.

|-
2016 m. Kanados Grand Prix

**2016 m. Kanados Grand Prix** – 7-osios 2016 m. Formulės 1 sezono lenktynės, kurios vyko birželio 10-12 dienomis Montrealio trasoje. Tai buvo 53-tas Kanados GP per visą Formulės 1 istoriją.

## Kvalifikacija

; Pastabos
* Daniil Kvyat gavo trijų starto pozicijų baudą už avariją Monake.
* Marcus Ericsson gavo trijų starto pozicijų baudą už avariją Monake.
* Kevin Magnussen nesugebėjo įveikti 107 % taisyklės, tačiau teisėjai jam leido startuoti lenktynėse.
* Kevin Magnussen gavo 5 starto vietų baudą už pavarų dėžės keitimą.
* Carlos Sainz Jr. gavo 5 starto vietų baudą už pavarų dėžės keitimą.

## Lenktynės

## Čempionato įskaitos

;Lenktynininkų įskaita

;Komandų įskaita

* **Pastabos:** pateikti tik penki geriausi rezultatai.

## Šaltiniai
2016 m. Europos Grand Prix

**2016 m. Europos Grand Prix** – 8-osios 2016 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko birželio 17-19 dienomis naujoje Baku miesto trasoje Azerbaidžano sostinėje. Tai buvo pirmosios Formulės 1 lenktynės šios šalies istorijoje. Taip pat tai buvo 23-iasis Europos GP.

Šioms lenktynėms padangų gamintojas Pirelli atvežė vidutinės, minkštos ir super minkštos sudėties padangas. Gamintojas nepateikė ultra minkštų padangų, nes ši trasa yra visiems nežinoma ir trūksta duomenų apie padangų dėvėjimąsi.

## Kvalifikacija

; Pastabos
* Sergio Pérez, Carlos Sainz, Jr. ir Kevin Magnussen gavo 5 starto pozicijų už pavarų dėžės keitimą.
* Kevin Magnussen startavo iš techninio aptarnavimo zonos dėl bolido reguliavimo taisyklių pažeidimo.
* Daniel Ricciardo ir Sebastian Vettel parodė identiškus laikus 3 kvalifikacijos dalyje, tačiau D. Ricciardo tai padarė anksčiau.

## Lenktynės

; Pastabos
* Kimi Räikkönen gavo 5 s baudą už techninio aptarnavimo zonos linijos kirtimą 4 ratais.

## Čempionato įskaitos

;Lenktynininkų įskaita

;Komandų įskaita

* **Pastabos:** pateikti tik penki geriausi rezultatai.

## Šaltiniai
Gerald Vanenburg

**Gerald Vanenburg** (g. 1964 m. kovo 5 d.) – buvęs Nyderlandų futbolininkas, rungtyniavęs Nyderlandų rinktinėje.

Nacionalinėje komandoje žaidė 1982–1992 m.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Peter Bosz

**Peter Bosz** (g. 1963 m. lapkričio 21 d.) – buvęs Nyderlandų futbolininkas, rungtyniavęs Nyderlandų rinktinėje.

## Karjera
; Žaidėjo karjera

; Trenerio karjera

## Rinktinė
Nacionalinėje komandoje žaidė 1991–1995 m.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Basile Boli

**Basile Boli** (g. 1967 m. sausio 2 d.) – buvęs Prancūzijos futbolininkas, rungtyniavęs Prancūzijos rinktinėje.

Nacionalinėje komandoje žaidė 1986–1993 m.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Jurijus Nikiforovas

**Jurijus Nikiforovas** (g. 1970 m. rugsėjo 16 d.) – buvęs Rusijos futbolininkas, rungtyniavęs Rusijos rinktinėje.

Nacionalinėje komandoje žaidė 1992–2002 m.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Stranger to Stranger

**Stranger to Stranger** – tryliktasis studijinis amerikiečių atlikėjo bei dainų autoriaus Paul Simon albumas, išleistas 2016 m. birželio 3 d. Albume skambantys kūriniai turi daug eksperimentinių elementų, taip pat dauguma instrumentų buvo sukurti būtent šiam albumui. Trys albumo dainos atliktos kartu su italų elektroninės muzikos atlikėju Clap! Clap!.

Tai – pirmasis Simon albumas per penkerius metus nuo 2011 m. išleisto „So Beautiful or So What“. „Stranger to Stranger“ sulaukė labai gerų kritikų įvertinimų ir, per pirmąją savaitę JAV pardavus 68 tūkstančius kopijų, debiutavo trečiojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas geriausiai debiutavusiu atlikėjo albumo Jungtinėse Valstijose per daugiau, nei 29 metus, nuo 1986 m. išleisto „Graceland“. Jungtinėje Karalystėje per pirmąją savaitę buvo parduota per 19 tūkstančių kopijų ir albumas debiutavo pirmoje albumo reitingo vietoje. Išleisdamas albumą Simon buvo 74 metų ir aštuonių mėnesių amžiaus, todėl tapo seniausiu soliniu atlikėju Jungtinėje Karalystėje, kurio albumas debiutavo pirmojoje albumų reitingo vietoje. Tai buvo pirmasis studijinis Simon albumas, pasiekęs pirmąją vietą, nuo 1990 m. išleisto „The Rhythm of the Saints“.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Stanislavas II Stadnickis

**Stanislavas II Stadnickis** (m. 1610 m.) – Stanislavo Stadnickio sūnus, Siguldos seniūnas, Zigmanto ir Vladislavo brolis.  

## Šeima
Turėjo tris sūnus: Andrejų Samuelį, kuris buvo Liubačovo kaštelionas, Kazimierą Aleksandrą ir Viktoriną, Peremyšlio kaštelioną.
Janas Opalinskis (1684)

**Janas Opalinskis** (1629–1684 m. vasario 18 d.) – Lenkijos valstybinis ir karinis veikėjas, Inovroclavo (1664–1665), Kališo vaivada (1665–1678), Brest-Kujavijos ir Didžiosios Lenkijos generalinis seniūnas (1678–1684).

## Biografija
Lenkijos magnatų Opalinskių giminės atstovas, herbo „Lodzia“ savininkas. Kališo vaivados Jano Petro Opalinskio (1601–1665) ir Katerinos Leščinskos (apie 1605–1664) vyresnysis sūnus. Jaunesnieji broliai – Kazimieras Janas ir Petras.

Ėjo Seradzo žemės maršalkos pareigas nuo 1652 metų, 1658 metais karaliaus buvo paskirtas Poznanės pakamariu. Kartu su savo tėvu dalyvavo mūšiuose su sukilusiais Ukrainos kazokais ir švedais, vadovaudamas šarvuotai vėliavai Karūnos armijoje.

1661 metais Janas Opalinskis buvo paskirtas komisaru sienų nustatymui tarp Lenkijos, Silezijos, Brandenburgo ir Pomeranijos, o 1662 metais seimas išrinko jį deryboms su konfederaciją sudariusiais kariais.

1664 metais Janas Opalinskis buvo paskirtas Inovroclavo vaivada, o 1665 metais tapo Kališo vaivada, 1678 metais – Didžiosios Lenkijos generalinis seniūnas ir Brest-Kujavijos vaivada. Jurgio Sebastijono Liubomirskio rokošo metu išsaugojo ištikimybę karaliaus partijai. Pasisakė taip pat monarcho pusėje prieš opoziciją, ruošusią valstybinį perversmą karaliaus Mykolo Kaributo Višnioveckio valdymo metu.

1672 metais, nežiūrint į magnatiškos konfederacijos akto pasirašymą, Janas Opalinskis atsidūrė karaliaus Mykolo Kaributo Višnioveckio pusėje netoli Golombovo ir Liublino. Golumbovo konfederacijoje nesuvaidino didelio vaidmens, bet buvo paskirtas komisaru karaliaus iždo atidarymui.

1673 metais Janas Opalinskis dalyvavo Jono Sobieskio Chotyno mūšyje prieš turkus-osmanus, kaip apdovanojimą gaudamas Mendzižeco, Konino ir Odolianuvo seniūnijas.

Ravičiuje įkūrė pranciškonų reformatų vienuolyną ir Šventos Trejybės cerkvę Osečne.

Mirė 1684 m. vasario 18 d.

## Šeima
Buvo vedęs Sofiją Pšijemską, Gniezno kašteliono dukterį, kuri mirė apie 1692 metus. Santuoka buvo bevaikė.

## Literatūra
* Antoni Gąsiorowski, Jerzy Topolski [red.]: Wielkopolski Słownik Biograficzny. Warszawa-Poznań: Państwowe Wydawnictwo Naukowe, 1981, s. 530. ISBN 83-01-02722-3.
## Nuorodos

|-
Stanislavas Chodeckis

**Stanislavas Chodeckis** (; ? Chodečius – 1529 m.) – Karūnos lauko etmonas 1492–1499 ir 1501–1505 m., Karūnos didysis maršalka (1505), Lvovo kaštelionas (1496–1505), Haličo, Lvovo ir Liubačevo seniūnas.

## Biografija
Lenkijos bajorų Chodeckių giminės atstovas, herbo „Ogonzik“ savininkas. Podolės ir Rusios vaivados Stanislovo Chodeckio (m. 1474) ir Barboros Pileckos (m. po 1508) sūnus. Broliai – Lvovo kaštelionas Mikalojus, Kameneco seniūnas Janas, Haličo kaštelionas Petras, Kameneco vyskupas Andžejus, Haličo seniūnas Spytkas, Sandomiro ir Krokuvos vaivada Oto ir Haličo seniūnas Rafalis.

1488–1492 metais – Haličo seniūnas. Vadovavo žemės kariams Rusioje 1492 metais ir Podolėje 1494 metais.

Po 1493 metų buvo Lvovo kaštelionu. Dalyvavo karaliaus Jono Albrechto žygyje į Moldaviją. 1498 metais gynė sieną pagal Sano upę nuo totorių. 1501 metų balandžio 13 d. buvo paskirtas Lvovo seniūnu ir generaliniu Russios seniūnu.

1506 metais sutriuškino Moldavijos karius netoli Chotyno. Tais pačiais metais tapo Karūnos didžiuoju maršalka, organizavo debatus dėl seimo išrinkimo. 1509 metais gynė Kamenecą ir Haličą prieš moldavų karius. Dalyvavo derybose dėl taikos su Moldova 1510 metais Kamenece. 1512 metų balandžio 28 d. patyrė didelę pergalę prieš totorius Višnevco mūšyje. Po Vienos kongreso 1515 metais tapo Habsburgų šalininku. 1518 metais vadovavo iškilmingoje Bonos Sforzos karūnacijoje. Tais pačiais metais patyrė triuškinantį pralaimėjimą Sokalo mūšyje.

## Išnašos

## Nuorodos
* Stanisław z Chodcza Chodecki (zm. 1529)

|-
Tanumo uolų raižiniai

**Tanumo uolų raižiniai** – uolos su bronzos amžiaus raižiniais, esantys šalia Tanumshedės miesto, Vestra Jotalando lėne Švedijoje.

Iš raižinių galima numanyti, kad Skandinavijoje bronzos amžiuje gyvenę gyventojai buvo įgudę amatininkai ir geri jūreiviai. Juose įvairiais motyvais buvo vaizduojami ginklai, valtys, gyvūnai, žmonės. Petroglifai labai gerai išsilaikę ir parodo mums Europos žmonių gyvenimą, jų tikėjimą bronzos amžiuje.

Iš viso priskaičiuojama tūkstančiai petroglifų, pastarieji buvo įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą 1994 m. Petroglifai randami 25 km anuometinio fiordo pajūrio ruože, 0,5 km² teritorijoje. Tačiau uolos dėl žmonių taršos yra veikiamos erozijos, todėl dalis raižinių buvo nudažyti raudonais dažais, jog būtų geriau matomi turistams.


Image:Tanum_carvings_grieving_woman.jpg|
Image:Tanun_carvings_birds.jpg|
Image:Tanun_carvings_funeral boat.jpg|
Image:Tanun_carvings_charriot.jpg|
Image:Tanun_carvings_snake.jpg|
Image:29 Kugeln, evtl Kalender.JPG|
Olivier Giroud

**Olivjė Žiru** (g. 1986 m. rugsėjo 30 d., Šamberi) – Prancūzijos futbolininkas, puolėjas. Atstovavo Prancūzijos futbolo rinktinei. Visų laikų rezultatyviausias Prancūzijos rinktinės žaidėjas.

## Karjera
Futbolininko kelią pradėjo Olympique Club de Froges. Po šešerių metų, būdamas 13-os, pradėjo profesionalo karjerą Ligue 2 klube Grenoble Foot 38. 2008 m. pasirašė sutartį su Tours FC. Antrame sezone buvo rezultatyviausias klubo žaidėjas, pelnęs 21-ą įvartį. Persikėlus į Montpellier Hérault SC, 2011–2012 m. sezone, tapo daugiausiai įvarčių (21-ą) pelniusiu žaidėju. Tame sezone klubas pirmą kartą istorijoje laimėjo Ligue 1 lygą. 

Nuo 2012 m. žaidė Londono Arsenal klube. Su klubu, 2014 ir 2015 m. laimėjo FA Taurę. 

2018 m. sausio mėn. perėjo į „Chelsea“ klubą.

2021 m. liepos 17 d. žaidėjas pasirašė 2 metų sutartį su Italijos AC Milan klubu. Pirmais metais su komanda prancūzas tapo Italijos čempionu.

2024 m. gegužės 14 d. Major League Soccer rungtyniaujantis Los Angeles klubas pranešė, kad nuo liepos mėnesio prisijungs Olivier Giroud.

2025 m. liepos 1 d. pasirašė sutartį su Lille OSC.

## Rinktinė
Prancūzijos futbolo rinktinėje debiutavo draugiškose rungtynėse prieš JAV ir Belgiją 2011 m. lapkričio 11 ir 15 d. 

2012 m. vasario 29 d. pelnė savo pirmąjį įvartį draugiškose rungtynėse prieš Vokietiją, kuriose nugalėjo prancūzai rezultatu 2–1.

Rinktinei atstovavo UEFA Euro 2012 m. čempionate, 2014 m. FIFA pasaulio taurėje, UEFA Euro 2016 m. čempionate bei 2022 m. FIFA pasaulio taurėje.

2022 m. lapkričio 22 d. rungtynėse su Australija įmušęs du įvarčius žaidėjas tapo rekordininku Prancūzijos rinktinėje pagal įvarčių skaičių (51) kartu su Tieri Enri. Tame pačiame čempionate 2022 m. gruodžio 4 d. rungtynėse su Lenkija prancūzas įmušė 52-ąjį karjeros įvartį ir tapo rezultatyviausiu šalies žaidėju istorijoje.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Laimėjimai

;Montpellier
* Ligue 1: 2011–12 m.
;Arsenal
* FA taurė: 2013–14, 2014–15, 2016–17 m.
* FA Community Shield: 2014, 2015, 2017 m.
;Chelsea
* FA taurė: 2017–18 m.
* UEFA Čempionų lyga: 2021–21 m.
;Milan
* Serie A: 2021–2022 m.
;
* Pasaulio futbolo čempionatas: 2018 m., sidabras – 2022 m.
* Europos futbolo čempionatas: 2 vieta – 2016 m.
;Asmeniniai
* Ferenco Puškaso apdovanojimas: 2017 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Lorenzo Staelens

**Lorenzo Staelens** (g. 1964 m. balandžio 30 d.) – buvęs Belgijos futbolininkas, rungtyniavęs Belgijos rinktinėje.

## Karjera

## Rinktinė
Nacionalinėje komandoje žaidė 1990–2000 m.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Fabian Schär

**Fabianas Lukas Šeras** (g. 1991 m. gruodžio 20 d., Vilyje) – Šveicarijos futbolininkas, centro gynėjas.

## Karjera
Futbolininko karjerą pradėjo 1999 m. FC Wil jaunimo klube. Pagrindinėje sudėtyje debiutavo 2009 m. lapkričio 29 d. rungtynėse prieš FC Stade Nyonnais. Pirmąjį įvartį Swiss Challenge lygoje pelnė 2010 m. spalio 30 d., išvykos rungtynėse prieš FC Yverdon-Sport. 2012–2015 m. žaidė FC Basel komandoje, su kurią 3 sezonus iš eilės laimėjo Šveicarijos Superlygas. Nuo 2015 m. žaidžia Zinsheimo TSG 1899 Hoffenheim komandoje.

## Rinktinės
Nuo 2011 m. atstovavo Šveicarijos jaunimo iki 20 ir 21 m amžiaus rinktines. 2013 m. debiutavo Šveicarijos rinktinėje. Tų pačių metų rugsėjo 6 d. pelnė savo pirmąjį įvartį 4–4 rungtynėse prieš Islandiją. Po kelių dienų, rugsėjo 10 d. rungtynėse prieš Norvegiją, pelnė du įvarčius.

2014 m. gegužės 13 d. buvo pakviestas atstovauti Šveicarijos rinktinei 2014 m. FIFA pasaulio taurėje. Pakeitus Steve von Bergen, debiutavo rinktinės trečiose rungtynėse prieš Hondūrą.

UEFA Euro 2016 m. čempionato rungtynėse prieš Albaniją, pelnė pergalingą įvartį.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* 

* Žaidėjo profilis worldfootball.net svetainėje
Piotr Świerczewski

**Piotr Jarosław Świerczewski** (g. 1972 m. balandžio 8 d., Naujasis Sončas) – buvęs Lenkijos futbolininkas, rungtyniavęs Lenkijos rinktinėje.

Nacionalinėje komandoje žaidė 1992–2003 m.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Fábio Simplício

**Fábio Simplício** (g. 1979 m. rugsėjo 23 d.) – buvęs Brazilijos futbolininkas, rungtyniavęs Brazilijos rinktinėje.

Nacionalinėje komandoje žaidė 2009 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Atapuerka

**Atapuerka** () – archeologinė vietovė Atapuerkos kalnuose, Burgoso provincijoje, Ispanijoje, kurioje rasti seniausi Europoje hominido pėdsakai – griaučių liekanos, datuojamos net 1 milijoną 200 tūkstančių metų atgal.

Atapuerkos kalnų urvuose aptikti pirmykščiai žmonės buvo *[[Homo antecessor]]* bei *[[Homo heidelbergensis]]* atstovai. Mokslininkai spėja, kad *Homo antecessor* buvo paskutinis bendras žmogaus ir neandartaliečio protėvis, o iš *Homo heidelbergensis* kilo neandartaliečiai.

Šių kalnų urvuose be hominidų ir priešistorinių gyvūnų fosilijų dar buvo rasta urvų piešinių, uolų raižinių bei pirmykščio žmogaus akmens amžiaus titnaginių įrankių. Tarp jų Ašelio kultūros kirvis aptiktas kapinyne. Žinovai teigia, kad pastarasis įrankis neturėjo simbolinės reikšmės laidojimo apeigų metu, todėl urvų piešiniai, aptikti Šovė ir kituose urvuose, tebelaikomi pirmosiomis žmonijos abstraktaus mąstymo ir kūrybos kibirkštimis. Šie radiniai saugomi Burgoso Žmogaus evoliucijos muziejuje.

Vieni iš reikšmingiausių radinių randami Sima urve – jame rasti 28 hominidų palaikų, dešimtys urvinių meškų ir kitų žvėrių griaučių. Mokslininkai mano, kad žmonių palaikai ten buvo palaidoti apgalvotai. 2000 m. pastarieji urvai, kaip reikšminga archeologinė vietovė, buvo įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.


|*[[Homo antecessor]]*, praktikuojanti kanibalizmą.
File:Homo_heidelbergensis-Cranium_-5.jpg|Bene svarbiausias radinys – *[[Homo heidelbergensis]]* kaukolė.
File:Atapuerca carnivore skull 2.jpg|Priešistorinio žinduolio, deningerio meškos kaukolė.
File:Núcleo Atapuerca TD11.jpg|Titnaginis akmens amžiaus įrankis.


## Šaltiniai
Janas Laskis

**Janas Laskis** (, 1455–1531) – Gniezno arkivyskupas ir Lenkijos Primas 1510–1531 m. Turėjo didelę įtaką valstybiniuose reikaluose. Lenkijos cerkvės reformatoriaus Jano Laskio dėdė.

## Biografija
Lenkijos bajorų Laskių giminės atstovas. Bajoro Andžejaus iš Lasko (m. 1476) sūnus. Broliai – Gniezno kanauninkas ir kustošas Andžejus (m. 1512), Lenčicos ir Seradzo vaivada Jaroslavas (m. 1521), Seradzo vaiskis Mykolas (m. po 1512).

## Karaliaus sekretorius
Kilo iš bajorų giminės valdžiusios Lasko miestelį herbo „Korab“, kuris iki jo gimimo smarkiai nuskurdo ir priėjo nuosmukį. Jano Laskio tėvas neužėmė jokių valstybės pareigų, o jis pats nepateko net į Jogailos universitetą.

Tik Kšeslavo Kurozvenskio globos dėka jis 1501 metais buvo paskirtas Aleksandro didžiuoju sekretoriumi. Netrukus Aleksandras suteikė jam Karūnos didžiojo kanclerio vietą, ir šiose pareigose jis turėjo didelę įtaką Lenkijos reikalams. Siekė stiprinti valstybę ir karaliaus valdžią bei apriboti didikų įtaką.

## Lenkijos primas
1508 metais Janas Laskis tapo Gniezno arkivyskupo koadjutoriumi, o 1510 metais – Lenkijos arkivyskupu ir primu. Dalyvavo Laterano V susirinkime. Rėmė Prūsijos prijungimą prie Lenkijos.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Лаский, Ян (примас Польши) // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). – СПб., 1890–1907.
Andžejus Leščinskis

**Andžejus Leščinskis** (; 1608–1658 m. balandžio 15 d.) – ATR valstybinis ir bažnyčios veikėjas, karaliaus sekretorius ir Krokuvos kanauninkas (nuo 1624 metais), Lenčicos probstas (1628), Kameneco (1641–1646) ir Kulmo vyskupas (1646–1652), Gniezno arkivyskupas ir Lenkijos primas (1653–1658), Karūnos pakancleris (1645–1650) ir Karūnos didysis kancleris (1650–1658), Tinecko ir Červinsko abatas-komendatorius.

## Biografija
Lenkijos magnatų Leščinskių giminės atstovas, herbo „Wienawa“ savininkas. Karūnos didžiojo kanclerio Vaclavo Leščinskio (1576–1628) ir kalvinistės Anos Rozdraževskos (1586–1619) vyresnysis sūnus. Jaunesnieji broliai – Lenčicos vaivada Vladislavas (m. 1679), Kijevo vyskupas (m. 1657) ir karaliaus pulkininkas Rafailas (m. 1647).

Gimė Goluchuve (Pleševo rajonas). Mokėsi jėzuitų kolegiume Kališe, po to nuo 1626 metais studijavo kanoninę ir civilinę teisę Ingolštate ir teologiją ir filosofiją Siene. 1628 metais – Krokuvos kanauninkas, nuo 1628 metų – Lenčicos probstas. 1633 metais buvo įšventintas į kunigus.
 
Grįžęs į tėvynę, Andžejus Leščinskis tapo Lenkijos karalienės Cecilijos Renatos Habsburgaitės kancleriu ir Pšemento abatu (nuo 1636 metų). 1641 metais gavo Kameneco vyskupo saną. 1643 metais tapo Červinsko abatu, o 1644 metais – Tinecko.

1645 metais Andžejus Lščinskis gavo Karūnos pakanclerio pareigybę, konkuravo su Karūnos didžiuoju kancleriu Jurgiu Osolinskiu. 1646 metais tapo Kulmo vyskupu. Karo su Turkija priešininkas. Po bevaikio Vladislovo IV mirties iš pradžių palaikė princo Karolio Ferdinando Vazos kandidatūrą, o po to perėjo į jo vyresnio brolio Jono Kazimiero pusę. Kaip apdovanojimą už jo bekompromisinę poziciją 1650 metais gavo Karūnos didžiojo kanclerio pareigybę. 1651 metais dalyvavo Ukrainos kampanijoje ir Berestečko mūšyje.

1653 metais Andžejus Leščinskis tapo Gniezno arkivyskupu ir Lenkijos primu. 1655 metais Švedijos tvano metu kartu su karaliumi Jonu Kazimieru išvažiavo iš Lenkijos į Sileziją, kreipėsi pagalbos į Vokietijos imperatorių ir Romos popiežių.

Adžejus Leščinskis palaikė valstybės reformas.

1658 m. balandžio 15 d. Andžejus Leščinskis mirė Skernevicėse, buvo palaidotas Lovičiuje.

## Nuorodos
* Leščinskių giminės genealogija 
* Католические иерархи
Aleksandras Mykolas Laščas

**Aleksandras Mykolas Laščas** (m. 1720) – Belzo vaivada 1710-1720, Belzo kaštelionas 1699-1710, Graboveco, Jaselskio seniūnas, karaliaus rotmistras. 

Buvo pasiuntiniu į 1696 metų konvokacinį seimą nuo Belzo vaivadijos. Buvo Sandomiro konfederacijos 1704 nariu.

1715 metais apdovanotas Baltojo erelio ordinu. 

## Išnašos

## Literatūra
* Kawalerowie i statuty Orderu Orła Białego 1705-2008, 2008.

|-
Lietuvos viešosios policijos biuras

**Lietuvos viešosios policijos biuras** – specializuota policijos įstaiga, kurios tikslas buvo viešosios tvarkos ir visuomenės saugumo užtikrinimas, neatidėliotinos pagalbos teikimas asmenims, nusikalstamų veikų ir kitų teisės pažeidimų prevencija bei saugaus eismo priežiūra.

## Istorija

Biuras įkurtas 2001 m., sujungus Policijos departamento Viešosios policijos ir Savivaldybių policijos valdybas bei Kelių policijos tarnybą.

Biurą sudarė trys tarnybos – Viešosios tvarkos, Prevencijos ir Eismo priežiūros.

Įstaiga panaikinta 2003 m., kai ji pertvarkyta į departamento Viešosios policijos valdybą.

Vyriausiasis komisaras – Vytautas Navickas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Biuro interneto svetainė
Stanislavas Karolis Lužeckis

**Stanislavas Karolis Lužeckis** (? – 1686 m. rugsėjo 18 d.) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, Palenkės kaštelionas (nuo 1670 metų), Podolės vaivada (1683–1686). ATR karų prieš sukilusius kazokus, Osmanų imperiją ir Krymo chanatą dalyvis.

## Biografija
Lenkijos bajorų Lužeckių giminės atstovas, herbo „Lubicz“ savininkas. Vaitiekaus Lužeckio ir Marianos Oborskos sūnus.

1660 metais Stanislavas Lužeckis buvo paskirtas kazokų vėliavos rotmistru, 1667 metais buvo išrinktas pasiuntiniu į seimą. Buvo geruose santykiuose su Karūnos lauko etmonu, kunigaikščiu Dimitrijumi Jurgiu Višnioveckiu. 1670 metais Lenkijos karalius Mykolas Kaributas Višnioveckis paskyrė jį Palenkės kaštelionu. 1671 metų spalio 21 d. dalyvavo Kalniko mūšyje.

1672 metų liepą Stanislavas Lužeckis, vadovaudamas lenkų kontingentui, kartu su M. Chaneno kazokų pulkais Četverinovko mūšyje sumušėkazokų pulkus vadovaujamus Perebijnoso, o Ladižino mūšyje (1672 m. liepos 18 d.) patyrė žymius nuostolius nuo Petro Dorošenko kazokų karuių. 1673 metais dalyvavo Chotyno mūšyje.

1673–1674 metais S. K. Lužeckis buvo Jano Potockio karių sudėtyje Kameneco=Podolės apgulties metu. 1683 metais dalyvavo Lietuvos armijos Vengrijoje veiksmuose. Tais pačiais 1683 metais Stanislavas Karolis Lužeckis buvo paskirtas Podolės vaivada.

1686 metais Stanislavas Karolis Lužeckis dalyvavo Lenkijos armijos žygyje vadovaujamo karaliaus Jono Sobieskio į Moldavijos kunigaikštystę. 1686 metų rugsėjo 18 d. buvo išsiustas prieš Krymo totorius ir žuvo Gauro mūšyje.

Valdytojas eilės dvaro žemių Palenkės vaivadijoje: Lužki, Rogovas ir Sokolovo raktas.

## Literatūra
* Polski Słownik Biograficzny, s. 590–591

|-
Achrikas Cveiba

**Achrikas Cveiba** (g. 1966 m. rugsėjo 10 d.) – buvęs Rusijos futbolininkas, rungtyniavęs Rusijos rinktinėje.

Nacionalinėje komandoje žaidė 1990–1997 m.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Leipalingio holokausto aukų kapai

**Leipalingio holokausto aukų kapai** (nacionalinio reikšmingumo lygmens registrinis kultūros paveldo objektas: unikalus kodas – , senas kultūros paminklų sąrašo numeris – IV411) – istorinės holokausto aukų kapinės vakarinėje Druskininkų savivaldybės teritorijos dalyje, Leipalingio kaime (Leipalingio seniūnija), 1 km į pietus nuo kelio , Černiauskų gatvės dešinėje pusėje, Seiros kairiajame krante.

## Kapinės

Įrengtos iškilumos pakraštyje, į pietus nuo Leipalingio civilinių kapinių. 

Stačiakampio plano, pailgos rytų – vakarų kryptimi, 10 m ilgio ir 5 m pločio, apjuostos betoninių stulpelių ir geležinių vamzdžių tvora. Ties jos rytinės dalies viduriu įrengti vienvėriai mediniai statinių varteliai. Vakarinėje dalyje stovi paminklas.

Teritorijos plotas – 50 m².

## Paminklas

Monumentalus, dviejų tarpsnių. Postamentas betoninis, išilginto horizontalaus stačiakampio pavidalo. Virš jo kyla vertikalus, ovalo pavidalo akmuo, kurio apačia ir priekinė pusė plokščia, lygiai nupjauta. 

Priekinės plokštumos kairėje pusėje iškalta Dovydo žvaigždė, dešinėje – dvi sukryžiuotos polichromuotos rožės, o žemiau – memorialinis įrašas jidiš, lietuvių ir rusų kalbomis:

קרבּנות השואה בּלײפּון

ČIA PALAIDOTIFAŠISTINIŲ OKUPANTŲ NUŽUDYTI155 LEIPALINGIO GYVENTOJAI1941. 09. 11ЗДЕСЬ ПОХОРОНЕНЫЖИТЕЛИ ЛЕЙПАЛИНГИСАУБИТЫЕ ФАШИСТСКИМИОККУПАНТАМИ

## Istorija

Žydų bendruomenė Leipalingyje įsikūrė 1847 m. 

Prasidėjus Vokietijos–Sovietų sąjungos karui, žydai bandė trauktis į sovietų Rusijos gilumą, tačiau netrukus buvo priversti grįžti į miestelį.

Valstybės saugumo policijos Alytaus rajono viršininko įsakymu 1941 m. vasarą pradėjus suiminėti žydus, pirmiausia buvo suimtos Leipalingio valsčiaus kaimuose gyvenusios 3–4 žydų šeimos, o po to – apie 150 miestelio žydų. Suimtieji buvo uždaryti Leipalingio sinagogoje.

1941 m. rugsėjo 11 d. į Leipalingį atvažiavo apie 20 1-ojo bataliono 3-osios kuopos policininkų, tarp kurių buvo keletas SS oberšturmfiurerio J. Hamano vadovaujamo „skrajojančio būrio“ vokiečių kareivių. Leipalingio policininkams buvo įsakyta prižiūrėti tvarką, konvojuoti žydus į egzekucijos vietą.

Žydai buvo šaudomi už Leipalingio parapijos kapinių, Seiros kairiajame krante iškastoje duobėje, kuriai kasti buvo mobilizuota apie 20 miestelio ir apylinkės kaimų vyrų. Žmones šaudė grupėmis. Iš pradžių buvo atvaryti vyrai, po jų – moterys, o pabaigoje vežimais atvežti seneliai ir vaikai. Iš viso nužudyti 155 žydai: 60 vyrų, 70 moterų ir 25 vaikai.

1971 m. holokausto vieta ir aukų kapas buvo įrašyti į vietinės reikšmės istorijos paminklų sąrašą (kodas IV411), 1993 m. vasario 12 d. registruoti kultūros vertybių registre. Istorinį ir memorialinį vertingųjų savybių pobūdį turintis kultūros paveldo objektas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Pinkas Hakehillot Lita: Leipalingis – JewishGen
* Leipalingis – JewishGen KehilaLinks
* Holokausto Lietuvoje atlasas

## Nuotraukos

Vaizdas:Leipalingis Holocaust Mass Graves 2016 (1).JPG
Vaizdas:Leipalingis Holocaust Mass Graves 2016 (3).JPG
Vaizdas:Leipalingis Holocaust Mass Graves 2016 (5).JPG
Vaizdas:Leipalingis Holocaust Mass Graves 2016 (6).JPG
Goce Sedloskis

**Goce Sedloskis** (; g. 1974 m. balandžio 10 d.) – buvęs Makedonijos futbolininkas, rungtyniavęs Makedonijos rinktinėje.

## Karjera

## Rinktinė

Nacionalinėje komandoje žaidė 1996–2010 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Bobanas Babunskis

**Bobanas Babunskis** (; g. 1968 m. gegužės 5 d.) – buvęs Makedonijos futbolininkas, rungtyniavęs Makedonijos rinktinėje.

Nacionalinėje komandoje žaidė 1991–2000 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Stevica Rističius

**Stevica Rističius** (, ; g. 1982 m. gegužės 23 d.) – Makedonijos futbolininkas, rungtyniavęs Makedonijos rinktinėje.

## Karjera
Rungtyniavo Makedonijoje. Vėliau persikėlė į Pietų Korėją. 2010 m. žaidė Uzbekistane. Tais pačiais metais persikėlė į Rusiją.

Vėl grįžo į Pietų Korėją, sezoną praleido Japonijoje. Ir vėl žaidė Pietų Korėjoje.

## Rinktinė
Nacionalinėje komandoje žaidė 2007–2012 m.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Baže Ilijoskis

**Baže Ilijoskis** (; g. 1984 m. liepos 9 d.) – Makedonijos futbolininkas, rungtyniavęs Makedonijos rinktinėje.

## Rinktinė
Nacionalinėje komandoje žaidė 2005–2015 m.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Nenad Đorđević

**Nenad Đorđević** (; g. 1979 m. rugpjūčio 7 d.) – Serbijos futbolininkas, rungtyniavęs Serbijos rinktinėje.

Nacionalinėje komandoje žaidė 2002–2006 m.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Povilas Pranciškus Sapiega

Kunigaikštis **Povilas Pranciškus Sapiega** (, g. iki 1657 m. balandžio 23 d. – 1715 m. spalio 1, Kodenis) – LDK valstybinis ir bažnytinis, Lietuvos armijos pulkininkas (1683), Kodenio probstas (1688), Varšuvos kanauninkas (1690), Lietuvos didysis dvasinis sekretorius (1704–1713), Žemaitijos vyskupas (1715),

## Biografija
Lietuvos magnatų Sapiegų giminės Kodenio linijos atstovas, herbo „Lis“ savininkas. Karūnos lauko raštininko Jono Frederiko Sapiegos (1618–1664) ir Konstincijos Herburt jaunesnysis (trečias) sūnus. Vyresnieji broliai – Braclavo vaivada Mikalous Leonas ir Trakų vaivada Kazimieras Vladislovas.

Mokėsi jėzuitų kolegiume Lvove ir Varšuvoje. Tęsė savo mokslus Vakarų Europoje, aplankė Italiją, Prancūziją, Nyderlandus ir Vokietiją. 1679 metais grįžo į Lietuvą.

1683 metais Lietuvos armijos pulkininko laipsnyje Povilas Pranciškus Sapiega dalyvavo žygyje Lietuvos-Lenkijos armijos į Slovakiją ir Vengriją. 1684 metais atsisakė karinės karjeros ir priėmė dvasinį saną. 1686 metais buvo įšventintas į kunigus. Nuo 1686 metais – Kodenio probstas. Ilgą laiką buvo Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Jono Sobieskio rūmuose. 1690 metais gavo Varšuvos kanauninko saną, nuo kurio atsisakė 1699 metais.

1694 metais tapo cisterionų abatu Pradizėje, nuo 1708 metų – ATR cisterionų ordino generalinis komisaras.

Povilas Pranciškus Sapiega 1702 metais išsaugojo ištikimybę Lenkijos karaliui Augustui II, kuri 1704 metais perdavė jam Lietuvos didžiojo dvasinio sekretoriaus pareigybę. 1707 metų vasarą giminaičiams spaudžiant perėjo į Stanislovo Leščinskio pusę.

1715 m. sausio 21 d. Povilas Pranciškus Sapiega gavo Žemaitijos vyskupo saną.

1715 m. spalio 1 d. mirė Kodenyje ir buvo palaidotas vietos Šventos Onos bažnyčioje.

## Literatūra
* A. Rachuba, Paweł Franciszek Sapieha [w:] Polski Słownik Biograficzny, t. XXXV, 1994, s. 148–149.
Željko Petrović

**Željko Petrović** (; g. 1965 m. lapkričio 13 d.) – buvęs Serbijos futbolininkas, rungtyniavęs Serbijos rinktinėje.

Nacionalinėje komandoje žaidė 1990–1998 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Aleksandras Juzefovičius

**Aleksandras Juzefovičius** (? – 1742) – LDK valstybės veikėjas, Oršos seniūnas (nuo 1723), Minsko kaštelionas nuo 1740 metų.

Kilo iš Juzefovičių giminės, herbo „Leliva“ savininkas. Vitebsko pastalininko ir Polocko vaiskio Jurgio Juzefovičiaus sūnus.

## Šeima
Vedė Dominyką Masalską, Gardino seniūno Jono Masalskio dukterį. Turėjo sūnų Joną, kuris buvo Oršos seniūnas 1746 metais ir pasiuntiniu į seimą 1764 metais.

## Literatūra
* Uruski S. Rodzina. Herbarz szlachty polskiej, T. 1-15 – Warszawa 1904–1938.
Šateikių holokausto aukų kapai

**Salantų žydų bendruomenės moterų ir vaikų žudynių vieta ir kapas** (nacionalinio reikšmingumo lygmens registrinis kultūros paveldo objektas: unikalus kodas - , senas kultūros paminklo numeris – IV491) – istorinės holokausto aukų kapinės šiaurės vakarinėje Plungės rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Šateikių Rūdaičiuose (Platelių seniūnija), 0,5 km į šiaurės rytus nuo kelio , Šateikių girios šiaurės vakariniame pakraštyje. 

## Kapinės
Kapavietė stačiakampio plano, 10 x 10 m dydžio, apjuosta vielos tinklo tvora. Jos šiaurės vakarinėje dalyje įrengti metaliniai, ažūriniai, vienvėriai varteliai, kurių viršutinėje dalyje pavaizduota Dovydo žvaigždė.

Ties viduriu betoninio bordiūro apjuostas sampilas. Jo priekyje išbetonuotas postamentas, ties kurio viduriu pritvirtinta stačiakampė šlifuoto granito plokštė su iškalta Dovydo žvaigžde bei memorialiniu užrašu jidiš ir lietuvių kalbomis:

אױף דעם ארט האבן ךי 
היטלערישע רוצחים און 
זײערע אדטיקע באהעלפער 
אין .1941 דערמארדעט  
100 ײדן 
.מענער. פרױען. קינדער

ŠIOJE VIETOJE 1941 VII HITLERI-NIAI ŽMOGŽUDŽIAI IR JŲ VIETI-NIAI PAGALBININKAI NUŽUDĖ100 ŽYDŲ – VYRŲ, MOTERŲ, VAIKŲ.

Už sampilo 1980 m. pastatyta medinė skulptūra, vaizduojanti stovintį žydą surištomis rankomis (autorius – tautodailininkas Jakovas Bunka). 

Teritorijos plotas – 0,01 ha.

6,6 km į šiaurės vakarus yra Salantų žydų senosios kapinės ir Salantų holokausto aukų kapai, 8,9 km į vakarus – pietvakarius – Šalyno holokausto aukų kapai.

## Istorija
Šioje vietoje 1941 m. liepos–rugpjūčio mėn. Salantų ir Šateikių pagalbiniai policininkai žudė Salantų žydų bendruomenės moteris ir vaikus. 

Egzekucija vyko trimis etapais. Pirmosios žudynės įvyko apie 1941 m. liepos 20 d. Policijos nurodymu paryčiais prie Salantų sinagogos, kurioje buvo laikomos žydės su vaikais, iš kaimų atvyko vežikai su vežimais, kurie, lydimi pagalbinių policininkų, į Šateikių girią išvežė apie 60–70 moterų. Antrųjų žudynių metu liepos mėn. pabaigoje buvo nužudytos paskutinės gete likusios daugiau kaip 50 moterų su vaikais. Rugpjūčio mėn. pabaigoje pagalbiniai policininkai į Šateikių girią konvojavo sušaudymui apie 100 Salantų žydų moterų, kurios nuo liepos mėn. dirbo pagalbinius žemės ūkio darbus Šalyno dvare ir pas Salantų valsčiaus ūkininkus.

Holokausto Lietuvoje atlaso duomenimis čia palaidotos 95 aukos. Kapavietės paminklinėje lentoje ir dokumentų rinkinyje „Masinės žudynės Lietuvoje“ nurodyta, jog čia žuvo 100 žydų vyrų, moterų ir vaikų. Salantų istorijos tyrinėtojas Paulius Vaniuchinas nustatė, kad šioje vietoje buvo nužudyta 210–220 moterų ir vaikų.

Žudynių ir laidojimo vieta 1970 m. paskelbta vietinės reikšmės istorijos paminklu, 1993 m. registruota kultūros vertybių registre. 

Istorinį ir memorialinį vertingųjų savybių pobūdį turintis kultūros paveldo objektas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Salantų žydų moterų žudynės Šateikių miške. – Holokausto Lietuvoje atlasas
*
Adidas Beau Jeu

**„Adidas Beau Jeu“** – oficialus UEFA Euro 2016 m. čempionato kamuolys. Prancūzų kalba *Beau Jeu*, reiškia 'gražų žaidimą'.

Kamuolius pagamino Adidas. 2015 m. lapkričio 12 d., oficialiai pristatė buvęs Prancūzijos rinktinės žaidėjas Zinédine Zidane.

Kamuolys turi Adidas Brazuca elementų: mėlynų linijų su oranžinėm detalėm. Ant kievienos linijos yra raidės bei skaičiai, reiškiantis „EURO“ ir „2016“.

## Šaltiniai
Admir Mehmedi

**Admiras Mehmedi** (g. 1991 m. kovo 16 d.) – Makedonijos albanų kilmės Šveicarijos futbolininkas, puolėjas.

## Biografija
Mehmedi gimė Gostivare, Jugoslavijoje. Būdamas dviejų, su šeima emigravo į Šveicariją. 

Futbolą pradėjo žaisti vietinėje Belinconos komandoje. Vėliau žaidė FC Winterthur ir FC Zürich jaunimo komandose. 

2008 m. debiutavo FC Zürich pagrindinėje sudėtyje.

## Rinktinės
2006 m. buvo pakviestas atstovauti Šveicarijos U–16 jaunimo komandai. Žaidė U–16, U–17, U–19, U–20, U–21 rinktinėse. Nuo 2011 m. žaidžia Šveicarijos rinktinėje, kurioje debiutavo UEFA Euro 2012 m. atrankoje prieš Angliją. Pirmąjį įvartį pelnė 5–3 laimėtose rungtynėse prieš Vokietiją.

2014 m. birželio 15 d., pirmose Šveicarijos 2014 m. FIFA pasaulio taurės rungtynėse prieš Ekvadorą, pakeitus Valentin Stocker, žaidė nuo antro kėlinio. Pelnė įvartį. Rungtynės baigėsi 2–1 šveicarų pergale.

UEFA Euro 2016 m. čempionato pirmose šveicarų rungtynėse, pelnė išlyginamąjį įvartį prieš Rumuniją.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*