open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Liepinis

**Liepinis** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Vilkaviškio rajone, apie 11 km į pietryčius nuo Vištyčio. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,41 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 207,9 m. Vakarinis ir rytinis krantai aukšti. Ežerą supa mišku apaugusios aukštos kalvos. Pietuose įteka V-1 upelis iš Ingelio ežero ir teka per Liepinio ežerą link Vyžainės upės (Vištyčio ežero intakas).

## Šaltiniai
Kumečių ežeras

**Kumečių ežeras** arba **Mažųjų Kumečių ežeras** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Vilkaviškio rajone, apie 13 km į pietvakarius nuo Vilkaviškio. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,73 km, plotis – iki 0,23 km. Altitudė 94,8 m. Šiaurvakarinis krantas aukštas, kiti krantai žemi. Ežerą supa Padvarių miškas, tik šiaurrytinėje pakrantėje įsikūręs Kumečių II kaimas ir eina kelias Nr. 5113 (Virbalis – Kumečiai II). Ežeras nenutekantis, priklauso Brideikio upelio baseinui (Širvintos intakas).

Pietinėje pakrantėje įrengta Podvarko poilsiavietė.

## Šaltiniai
Žadvainių ežeras

**Žadvainių ežeras** – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 8,5 km į vakarus nuo Bubių. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,28 km, plotis – iki 0,27 km. Altitudė 107 m. Kranto linija labai vingiuota, krantai plačiai užpelkėję. Pietuose įteka upeliukas iš baigiančio užakti 0,15 ha ežeriuko. Šiaurėje išteka 0,27 km ilgio upelis į Ventos-Dubysos kanalą. Rytinėje ir pietinėje pakrantėse stūkso Žadvainių miškas, į vakarus plyti pievos. Į pietus įsikūręs Žadvainių kaimas.

## Šaltiniai
Dambos ežeras

**Dambos ežeras** – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 6 km į pietvakarius nuo Bubių, Kurtuvėnų miestelio rytiniame pakraštyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 1,4 km, plotis – iki 0,54 km. Altitudė 110,7 m. Rytiniame krante stūkso miškelis, į šiaurę ir į pietus telkšo žuvininkystės ūkio tvenkiniai. Prateka Kurtuvos upė (Ventos-Dubysos kanalo intakas). Į rytus įsikūręs Dirvonų kaimas. Ežeras patvenktas.

Vakarinėje pakrantėje įsikūrusi buvusio Kurtuvėnų dvaro sodyba.

## Šaltiniai
Pumpuris

**Pumpuris** arba **Pumpuriukas** (kodas 14040006) – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 8 km į pietvakarius nuo Bubių, 1,5 km į pietus nuo kelio , Kurtuvėnų regioniniame parke. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,24 km, plotis – iki 0,08 km. Vandens paviršiaus altitudė – 127 m. Iš ežero išteka šiaurės rytuose bevardis upeliukas, kuris už 0,1 km įteka į Pumpuriuko ežerą (Ventos-Dubysos kanalo intako Kurtuvos baseinas). Pasiekiamas nuo kelio į Ramučius Margėse pasukus į Laisvučius, toliau pėsčiomis miško taku į pietus. Pakrantės sunkiai prieinamos, pelkėtos. Pakrantės kalvotos. Ežerą supa Laisvučių miškas. Pro ežerą veda Jautmalkės gamtos centro parengtas pažintinis maršrutas, taip pat kalnų dviračių (MTB) trasos „33“ bei „50“ ir „31“ trasos, taip pat orientavimosi trasos.

## Šaltiniai
Ešerinė

**Ešerine** vadinama:

* ežerai:
** Ešerinė – ežeras Kauno rajone;
** Ešerinė – ežeras Šiaulių rajone;
* kaimai:
** Elektrėnų savivaldybėje;
** Zarasų rajone.
Šermukšnynas

**Šermukšnynas** – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 6 km į pietvakarius nuo Bubių. Ežeras ovalo formos, ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,24 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 133,6 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais ir krūmais, pietinis krantas pelkėtas. Šiaurėje išteka bevardis upelis (Raudos intakas, Ventos-Dubysos kanalo baseinas). Aplinkui stūkso Pageluvio miškas. Į rytus įsikūręs Čeprečiškės kaimas.

## Pavadinimo kilmė

Dabartinis ežero pavadinimas yra klaidingo perrašymo pasekmė: 1939 m. ežeras minimas kaip **Šerniukšnynas**, t. y. siejamas su *šerniukais*, pagal analogiją su greta esančio ežeru Barsukynas (nuo *barsukų*). Tačiau vėliau jis buvo netiksliai perrašytas ir tapo **Šermukšnynu**, nors ežero aplinka supelkėjusi.

## Šaltiniai
Raudiniukas

**Raudiniukas** – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 6,5 km į pietvakarius nuo Bubių. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,27 km, plotis – 0,15 km. Altitudė 133,1 m. Šiaurės rytuose išteka Raudos upelis (Ventos-Dubysos kanalo intakas). Ežeras telkšo apie 11 ha pelkės pietinėje dalyje. Aplinkui stūkso Pageluvio ir Paširvio miškai.

## Šaltiniai
Barsukynas

**Barsukynas** – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 6,5 km į pietvakarius nuo Bubių, Pageluvio kraštovaizdžio draustinyje (Kurtuvėnų regioninis parkas). Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,29 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 135,2 m. Krantai ištisai apaugę medžiais, aukšti (Barsukyno ozas – gamtos paveldo objektas), tik pietinis krantas žemas. Ežeras nenutekantis, priklauso Ventos-Dubysos kanalo intako Raudos upelio baseinui. Aplinkui stūkso Pageluvio miškas. Į pietus už 0,17 km telkšo Geluvos ežeras. Rytinėje pakrantėje yra Pageluvio piliakalnis.

## Šaltiniai
Širva

**Širva** – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 7 km į pietvakarius nuo Bubių. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,56 km, plotis – iki 0,26 km. Altitudė 139,9 m. Krantai aukšti, beveik ištisai apaugę medžiais. Ežeras nenutekantis, priklauso Ventos-Dubysos kanalo intako Kurtuvos baseinui. Aplinkui stūkso Pageluvio ir Paširvio miškai ir įsikūręs Paširvio kaimas.

## Šaltiniai
Geluva

:: *Apie kaimą Raseinių rajone žr. [[Gėluva]]*.

**Geluva** – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 7 km į pietvakarius nuo Bubių, 4,5 km į pietryčius nuo Kurtuvėnų, Kurtuvėnų regioniniame parke. Ilgis pietų-šiaurės-rytų kryptimi 0,84 km, plotis iki 0,33 km. Altitudė 134,4 m. Krantai statūs, apaugę mišku (Pageluvio miškas), kranto linija vingiuota. Pietuose išteka Niaukos upelis link Dubysos upės intako Deglės. Už 0,06 km į vakarus telkšo Dubukas, į šiaurę už 0,17 km – Barsukynas.

Rytinėje ežero pakrantėje įsikūręs Pageluvio kaimas, veikia kaimo turizmo sodyba, yra paplūdimys.

## Šaltiniai
Dubukas

**Dubukas** – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 7 km į pietvakarius nuo Bubių, Kurtuvėnų regioniniame parke, Pageluvio kraštovaizdžio draustinyje. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,29 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 134,6 m. Krantai ištisai apaugę medžiais. Vakarinis krantas aukštas, rytinis – žemas. Ežeras nenutekantis, priklauso Dubysos-Ventos kanalo intako Raudos baseinui. Aplinkui stūkso Pageluvio miškas. Už 0,06 km į rytus telkšo Geluvos ežeras.

## Šaltiniai
Lestoniškis

**Lestoniškis** arba **Lestoniškė** – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 8,5 km į pietvakarius nuo Bubių.

Lestoniškio ežeras – 0,6 ha ploto. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,11 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 127,1 m. Ežeras yra termokarstinės kilmės. Didžiausias vandens gylis 5,6 m, vidutinis 2,9 m. Ežero dugne yra nusėdęs iki 7 m ežerinio dumblo (sapropelio) sluoksnis. Ežerą supa žemapelkė apaugusi alksniais, beržais, viksvomis. Pakrantės kalvotos, ištisai apaugę mišku – aplink ežerą stūkso Vainagių miškas. Iš šiaurės į rytus ežerą prateka Šventjonio upelis (Bijoto intakas, Dubysos upės baseinas). Hidrografinė vertybė.

Į pietus įsikūręs Jautmalkės I kaimas.

## Šaltiniai
Ešerinė (Šiaulių r.)

**Ešerinė** arba **Ešerinis** – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 8,5 km į pietvakarius nuo Bubių. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,18 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 132,5 m. Vakarinis ir šiaurinis krantai, žemi, užpelkėję, rytinis krantas aukštokas. Krantai ištisai apaugę medžiais. Pietuose išteka Šventjonio upelis link Kurtuvos upės intako Bijoto (Dubysos upės baseinas). Aplinkui stūkso Vainagių miškas.

Ežeras yra termokarstinės kilmės, atsiradęs ištirpus po ledyno nuosėdomis palaidotam ledkalniui. Ežerą supa linguojanti aukštapelkinė kiminų priekrantė. Antrojo pasaulinio karo mūšius mena ant kalvelių aplink ežerą išlikę gynybiniai apkasai. Hidrografinė vertybė.

## Šaltiniai
Kurtuva

**Kurtuva** – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 8 km į pietvakarius nuo Bubių. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,26 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 126,5 m. Ežeras užankantis, aplinkui plačiai plyti pelkė. Šiaurėje išteka Kurtuvos upė (Ventos-Dubysos kanalo intakas). Aplinkui stūkso Pageluvio ir Paširvio miškai.

## Šaltiniai
Kairių ežeras

**Kairių ežeras** – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, prie Kairių miestelio. Ilgis šiaurės rytų – pietų kryptimi 1,43 km, plotis iki 1,25 km. Altitudė 107,5 m. Ežero dubuo susidarė išgulėjus ledo luistui. Vakariniai krantai 1–3 m aukščio, o kiti žemi ir pelkėti. Ežere yra nemaža miškinga Ragelio sala (2,84 ha). Pietinėje pakrantėje plyti dirbami laukai. Iš vakarų į šiaurės rytus ežerą prateka Mūšos intakas Šiladis.

Prie Kairių ežero įsikūręs Kairių miestelis, pietinėje pakrantėje – Pročiūnų kaimas. Šiaurrytinėje pakrantėje yra įrengta poilsio zona su paplūdimiu.

Ežero gamtiniam kompleksui būdingi atviro vandens plotai, vešli augmenija. Tačiau užžėlusių pakrančių nendrės ir švendrai mažina vandens telkinio gylį, blogina vandens kokybę ir riboja gyventojų kokybišką poilsį, mažindami priėjimo prie vandens galimybes. Sparčiai didėjant vandens augmenijos plotams, ežerui gresia uždumblėjimas bei eutrofikacija. Siekiant prisidėti prie šių problemų sprendimo numatoma atlikti makrofitų pjovimą ir jų biomasės šalinimą.

## Šaltiniai
Hurgada

**Hurgada** (arba **Gurdaka**; , ) – miestas ir didžiausias Egipto turizmo centras prie Raudonosios jūros. Raudonosios jūros muchafazos administracinis centras. Hurgadoje yra apie 160 000 gyventojų, iš kurių apie 10 000 be reikiamų registracijos dokumentų, daugiausia iš miestų prie Nilo.

## Istorija
XX a. pradžioje Hurgada buvo mažas žvejų ir britų naftos žvalgytojų kaimelis Raudonosios jūros pakrantėje. Iš karinio atspirties punkto į kurortą Hurgada pradėjo transformuotis tik po Kemp Deivido susitarimų tarp Egipto ir Izraelio. 

1978 m. tuometinis naujasis Raudonosios jūros provincijos gubernatorius generolas majoras Jusefas Afifis ėmėsi ekonominių reformų. Jos prisidėjo prie to, kad XX a. 9-ame dešimtmetyje amerikiečių, europiečių ir arabų investuotojai šią gyvenvietę pavertė pagrindiniu Egipto Raudonosios jūros kurortu. 

## Apie miestą

Didžiąją dalį turistų sudaro atvykstantieji iš Vokietijos, Anglijos, Rusijos ir NVS šalių. Netoli miesto yra tarptautinis Hurgados oro uostas.

Hurgados aglomeraciją, išsidriekusią apie 40 km palei jūrą sudaro:
* Dacharas (*ad-Dahar*), pradinė Hurgada, miesto senamiestis, kuriame gausu mažų, antikvarinių parduotuvyčių; čia anksčiau buvo Sueco įlankos naftos verslovių administracinis centras;
* piečiau esanti Sekala (*El Sekalla* arba *as-Siqala*) – šiuolaikinis viešbučių rajonas.
* Toliau palei jūrą išsidėstę viešbučių kompleksai.

Hurgadoje ir jos apylinkėse yra apie 20 km balto smėlio pliažų, kurie prieinami praktiškai tik viešbučių klientams. Viešbučių kompleksai turistams siūlo vandens sporto (buriavimo, nardymo, sportinės žvejybos) paslaugas. Pietinėje kurorto dalyje yra keli lengvai pasiekiami koraliniai rifai, tačiau geriausios vietos yra šiek tiek toliau nuo kranto. Iš Hurgados jachtų uosto turistams organizuojami nardymo safariai į tolimesnius Raudonosios jūros rifus.

## Miesto apylinkės
Apie 20 km į pietus nuo Hurgados oro uosto suplanuotas prabangus kurortas Sahl Hasheesh šiuo metu tik pradėtas ir sustabdytas. Čia suplanuotos 5 skirtingos golfo aikštės, įlanka ir virš 11 km ilgio palmių dengiama promenada. 

40 km į pietus nuo Hurgados yra Šem El Naga, kurio paplūdimiai, ko gero, įstabiausi šioje pakrantėje. Dar toliau į pietus yra Makadi Bay, Soma Bay, Safagos kurortai (60 km), Osmanų imperijos uostas El Kuseiras (207 km), Marsa Alamas (271 km) ir Baranis (400 km).

5 km į šiaurę nuo Hurgados yra El Guna kurortas, nauja lagūnų kertama poilsiavietė, į kurią neįleidžiami egiptiečiai, jei tik jie jame nedirba. Tik XX a. devintajame dešimtmetyje egiptiečių architekto Samih Sawiris įkurta El Guna buvo nuolat vystoma ir kur anksčiau tebuvo smėlėtos dykumos juosta tarp jūros pajūrio kalnų dabar yra iš viešbučių kompleksų ir apartamentų sudarytas nedidelis miestelis. Jis išsidėstęs keliose kanalais jungiamose salose ir todėl dar vadinamas Egipto Venecija.

## Klimatas
Hurgados klimatui būdingas nedidelis kritulių kiekis, tik švelnios žiemos mėnesiais būna keletas lietingų dienų. Padėtis prie Raudonosios jūros lemia tai, kad aukščiausia temperatūra dieną mažai skiriasi nuo žemiausios temperatūros naktį, paprastai šis skirtumas yra apie 5°C .

## Nuorodos
Bubių tvenkinys

**Bubių tvenkinys** (arba **Šiaulių jūra**, **Bubių marios**) – vandens telkinys šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, 6-10 km į pietvakarius nuo Šiaulių, susidaręs ties Bubiais, netoli Bubių piliakalnio užtvenkus ties Pailių kaimu Dubysos 132 km nuo žiočių, ir Ringuvos (Pailių kanalas) (Švendrelio intakas) 2,5 km nuo žiočių, upes. Pakilęs vanduo suliejo **Jonelaičių** (75,9 ha), **Raizgių** (25,8 ha) ir **Balniaus** (8,1 ha) ežerus, Spalvės upelį. Iš tvenkinio išteka Dubysa (nuteka gamtosauginis vandens debitas) (Nemuno baseinas) ir Pailių kanalas (nuteka vandens perteklius) (Mūšos baseinas).

## Istorija

Tvenkinys užtvenktas 1973–1978 m. siekiant Šiaulių miesto pramonę aprūpinti pigesniu vandeniu, negu iš Permo ir Devono periodų sluoksnių siurbiamas geriamasis vanduo. Nuo tvenkinio į odų gamyklą „Stumbras“ (2006 m. bankrutavo) buvo nutiestas pramoninio vandens vandentiekis. Kartu prie Bubių buvo įrengtas paplūdimys miestiečių poilsiui. Vėliau greta tvenkinio pradėti kurti kolektyviniai sodai, po 1996 m. pamažu tampantys gyvenvietėmis (Raizgiai, Meškiai, Gervėnai, Jakštaičiai, Jakštaičiukai). Be sodų bendrijų gyvenviečių, aplink tvenkinį įsikūrę kaimai: Sauginiai, Jonelaičiai, Pailiai. Vakarinę tvenkinio dalį skersai kerta kelias Nr.4009 (Kuršėnai – Gilvyčiai – Sauginiai), rytinę dalį skersai – kelias Nr.4004 (Kuršėnai – Smilgiai – Aukštelkė).

## Tvenkinys

Tvenkinio plotas 418,3 ha, tūris 21,2 mln. m³. Didžiausias gylis 14 m, vidutinis gylis 5,1 m. Tvenkinys netaisyklingos V raidės formos. Ilgis šiaurės vakarų-pietryčių- šiaurės rytų kryptimi – 13 km, plotis – iki 0,77 km. Kranto linija 47,1 km ilgio, labai vingiuota. Krantai lėkšti, apaugę negausiais medžiais ir krūmais. Yra 10 salelių (3 didžiausios: 0,73 ha, 0,7 ha ir 0,52 ha). Ties Sauginiais saloje stūkso Sauginių piliakalnis. Pietvakarinė pakrantė apaugusi miškeliais. Aplink kitas pakrantes daugiausia plyti dirbami laukai. Veikia keletas paplūdimių, kaimo turizmo sodyba.


Image:Siauliujuraraizgiai.jpg|Šiaulių jūra ties buvusiu Raizgių ežeru
Image:Siauliu-jura2.jpg|Sala Šiaulių jūroje
Image:Siauliu-jura3.jpg|Šiaulių jūros pakrantė
Image:Siauliu-jura1.jpg


## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Ginkūnų ežeras

**Ginkūnų ežeras** – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių miesto savivaldybėje, į šiaurę nuo Talšos ežero ir į vakarus nuo Ginkūnų. Ežero ilgis iš pietų į šiaurę – 0,76 km, plotis – iki 0,36 km. Altitudė 103,1 m. Pro ežerą iš pietų į šiaurę prateka iš Talšos ežero atitekanti upė Kulpė (Mūšos dešinysis intakas). Po atliktų ežerų valymo darbų ežerai tarpusavyje jungiasi 160 m pločio protaka. Pakrantės žemos, pelkėtos, dideli klampių nendrynų plotai.

## Ežero gyvūnija
Atsižvelgiant į tai, kad šis telkinys yra miesto teritorijoje, ežeras ir jo pakrantės pasižymi turtinga gyvūnija, ypač paukščiais, iš kurių nemažai retų bei saugomų: pakrantės nendrynuose kasmet peri nendrinės lingės, didieji baubliai, nendriniai žiogeliai. Stebėtos Lietuvoje itin retos mažosios žuvėdros.

## Ekologinės grėsmės
2007 metais buvo pradėtas Talšos ir Ginkūnų tarpežerio tvarkymo projektas. Laukinė ir pelkėta teritorija buvo numelioruota, sunaikinta augmenija. Jautrioms šių miesto ežerų ekosistemoms iškilo didelė grėsmė.

## Šaltiniai
Judo Evangelija

**Judo Evangelija** arba Judo Iskarioto Evangelija – viena iš nekanoninių ankstyvojo krikščionybės laikotarpio evangelijų. Evangelija sukurta II a. ankstyvųjų krikščionių – gnostikų sektoje. Ilgai ji buvo žinoma tik iš užuominų kituose rašytiniuose šaltiniuose. 180 m. Liono vyskupas Irenėjus ją mini savo veikale *Adversus haereses* kaip vieną iš gnostikų erezijų.

Judo Evangelijoje Kristaus istorija pateikiama per Judą Iskariotą. Skirtingai nei kanoninėse evangelijose, joje Judas yra ne Jėzaus išdavikas, bet jo valios vykdytojas.

## Rankraščio radimo istorija

Manoma, kad aštuntajame XX amžiaus dešimtmetyje kapavietėje ties *El Minya* kaimu prie Nilo Egipte buvo rastas 220–340 m. rašytas gnostikų koptiškas (senovės egiptiečių kalba, užrašyta modifikuotais graikų rašmenimis) rankraštis. Dokumentas pateko į juodąją rinką. 1983 m. buvo apie jį išgirsta, kai nežinomas savininkas jį pasiūlė pirkti Mičigano universiteto mokslininkui Liudvikui Koenui (Ludwig Koenen). Ženevoje grupei mokslininkų buvo parodytas dokumentas ir už jį paprašyta 3 mln. dolerių. Sandoris neįvyko. Kartkartėmis jis buvo siūlomas pirkti įvairiems prekiautojams antikvarinėmis vertybėmis. Galiausiai gana smarkiai nukentėjęs 2000 m. jis buvo parduotas Frydai Nusberger-Čiako (Frieda Nussberger-Tchaco). Pastaroji pateikė jį įvertinti Jeilio universiteto ekspertams, ir jie pastebėjo, kad rankraštyje yra ir Judo Evangelija. 2001 dokumentą nupirko šveicarų „Maecenas Foundation for Ancient Art“. Kadangi rankraštis neteisėtai buvo išvežtas iš Egipto, fondo tikslas buvo restauruoti ir išsaugoti rankraštį, publikuoti jo tekstą ir grąžinti rankraštį į Egiptą. Šiam tikslui pasiekti fondas sudarė bendradarbiavimo sutartį su Nacionaline geografijos draugija (*National Geographic Society*). 2006 m. Judo Evangelijos tekstas atkurtas, išverstas į anglų kalbą. Tekstą galima rasti nacionalinės geografijos draugijos svetainėje. Restauruotas ir konservuotas rankraščio originalas perduotas eksponuoti Kairo koptų muziejui.

## Taip pat skaitykite
* Judas Iskariotas

## Nuorodos
* Prarastoji Evangelija (''nationalgeographic.com'')
Žirmūnų seniūnija

**Žirmūnų seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Vilniaus miesto savivaldybėje, į šiaurę nuo miesto centro, ties Žirmūnais. Antroji pagal gyventojų skaičių ir gyventojų tankumą Vilniaus miesto seniūnija.

## Geografija

Seniūnija įsikūrusi dešiniajame Neries krante, ji užima 570 ha plotą. Ribojasi su Antakalnio, Senamiesčio, Šnipiškių ir Verkių seniūnijomis. Šiauriniai Žirmūnai ribojasi su Vilniaus Kalvarijomis Verkių regioniniame parke.


Zirmunai 2 by Augustas Didzgalvis.jpg | Žirmūnai
Zirmunai.jpg | Laivas Neryje ties Žirmūnais


## Istorija

|-
| 2001-04  || || 47 410 ||
|-
| 2011 m.  || || 46 370 ||
|-
| 2021 m.  || 6 || 43 453 ||
|}

## Seniūnai
* Ona Suncovienė, nuo 2005–2022 m.
* Taurintas Rudys
* Romas Kalcas, 2022 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* vilnius.lt / Žirmūnų seniūnija
* vilnijosvartai.lt / Žirmūnų seniūnija / Žirmūnai
* vilnius21.lt / Žirmūnų seniūnijos gatvės
Didieji Ibėnai

**Didieji Ibėnai** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 8 km į pietus nuo Vandžiogalos, šalia kelio , prie Gynios upelio. Stovi medinė Ibėnų sentikių cerkvė (pastatyta 1864 m.), koplytstulpis 1863 m. sukilimo aukoms atminti, istorinis namas, kuriame XX a. 5-ajame dešimtmetyje gyveno aktorė Dina Durbin.

## Istorija

XIX a. viduryje Ibėnai buvo smulkių bajorų kaimelis. Kadangi Ibėnų (ne tik Didžiųjų, bet ir Mažųjų Ibėnų) gyventojai aktyviai dalyvavo 1863 m. sukilime, todėl Kauno gubernatorius atsiuntė kariuomenę, kuri kaimą sudegino, o gyventojus ištrėmė ir čia atkėlė sentikius. 1864 m. jie pastatė cerkvę. Ibėnų kaimus jie vadino *Никольская Слобода* (Didžiuosius) ir *Преображенская Слобода* (Mažuosius), čia buvo įkurta jų parapija.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* 
* Didžiųjų Ibėnų žemėlapiai
Didvyžiai

**Didvyžiai** – buvęs kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Didžiųjų Šelvių, greta kelių  ir  sankirtos.

## Etimologija

Vietovardis apibūdina vietinis gyventojus kaip *didžiavyžius*. Pasakojama, kad labai seniai apylinkėse tyvuliavo pelkės. Norėdami jomis vaikščioti, žmonės avėdavo dideles vyžas, pagal kurias ir pavadinta vietovė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Karaliaus Mindaugo tiltas

**Karaliaus Mindaugo tiltas** – tiltas Vilniuje per Neries upę, jungiantis Žirmūnų seniūniją su Vilniaus senamiesčiu. Tiltas pastatytas 2003 m., karaliaus Mindaugo karūnavimo 750 metų jubiliejaus proga. Tilto ilgis – 101 m, plotis – 19,7 m. Trys eismo juostos.

Tarp Žaliojo ir Karaliaus Mindaugo tiltų, Neries krantinėje, 2004 m. buvo įgyvendintas originalus menininko Gitenio Umbraso projektas „Meilės krantai“ – sukurti užrašai „Aš tave myliu“ ir „Ir aš tave“.

## Taip pat skaitykite
* Pontoninis tiltas Vilniuje

## Šaltiniai
Gyvolių piliakalnis

**Gyvolių piliakalnis**, *Švedkalnis* – piliakalnis Mažeikių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Gyvolių kaimo, seniūnija. Teritorijos plotas 8100 m². Pasiekiamas keliu Palnosai – Kairiškiai pravažiavus Gyvolius, ties kelio posūkiu į rytus pasukus į dešinę vakarų kryptimi link čia esančios sodybos, nuo jos paėjus 50 m. į dešinę šiaurės kryptimi.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Virvytės dešiniojo kranto kyšulyje, suformuotame santakos su bevardžiu upeliu. Aikštelė ovali, pailga pietų – šiaurės kryptimi, 40x30 m dydžio. Jos pietiniame ir rytiniame kraštuose supiltas 60 m ilgio, 2 m aukščio, 8-13 m pločio pylimas, kurio išorinis 4 m aukščio šlaitas leidžiasi į 50 m ilgio, 17 m pločio, 1,5 m gylio griovį. Šlaitai statūs, 11 m aukščio. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – XIII a. Aikštelėje pastebimas 0,2-0,4 m kultūrinis sluoksnis.Pylimas apardytas apkasų ir bulviarūsių. Piliakalnis apaugęs lapuočiais medžiais, nuo aikštelės beveik visi medžiai nukirsti.

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1905 m. atliko Liudvikas Kšivickis, 1948 m. ir 1966 m. žvalgė Lietuvos istorijos institutas.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.98

## Nuorodos
* Gyvolių piliakalnis. Lietuvos piliakalniai
* Gyvolių piliakalnio nuotraukos 
* Gyvolių piliakalnio nuotraukos 
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Aleksandra Zubovienė

**Aleksandra Olsufjevaitė-Zubovienė** (1840 m. kovo 6 d. Maskvoje – 1913 m. rugsėjo 14 d. Nikolsko-Viazemskije, Tulos gubernija) – Vladimiro, Alinos, Marijos ir Dmitrijaus Zubovų motina, visuomenės veikėja.

## Biografija
1854 m., būdama vos 14 metų, ištekėjo už Nikolajaus Zubovo (1832–1898). Feodalinių tradicijų sumetimais pradžioje buvo sudarytas tik teisinis aktas. Savo pirmąjį sūnų, Vladimirą, ji pagimdė 1862 m., eidama 22-uosius metus.

Aleksandros tolimas protėvis buvęs totorių chanas Al Suf (totorių kalba – *skaidrus vanduo*). Proprosenelis Vasilijus Olsufjevas (miręs 1723 m.) buvo caro Petro I oberhofmeisteris. Jo žmona, Ieva Holender – švedė iš Estijos. Aleksandros tėvas Vasilijus Olsufjevas (1796–1858), Napoleono karų dalyvis ir buvęs Maskvos gubernatorius 1856 m. gavo grafo titulą, taigi Aleksandra, jau būdama grafienė, dar tapo ir grafaitė.

Ji pritapo prie Šiaulių visuomenės, greitai išmoko kalbėti lenkiškai ir lietuviškai, buvo labai apsiskaičiusi, susipažinusi su visa prancūzų porevoliucine literatūra, skaitė A. Gerceną ir kitą rusų revoliucinę literatūrą, vėliau žurnalus „Vestnik Evropy“, „Sovremennyj Mir“, „Sovremennik“ ir kitus. Mėgdavo bendrauti su jaunimu ir gerai suprasdavo jo nuotaikas. Būdama pažangių pažiūrų, savo sūnų Vladimirą leido į Šiaulių pilietinę gimnaziją, nesilaikydama didikų tradicijos leisti sūnus į kadetų korpusą. Neprieštaravo, kad Vladimiras draugautų su kairiaisiais gimnazistais, vėliau, studijuodamas Peterburge, su revoliuciniais studentais.

1874 m. kairiųjų gimnazistų būrelis, vadovaujamas Jono Bielskio, suorganizavo slaptą nelegalios literatūros biblioteką. Aleksandra rėmusi tą biblioteką knygomis, o kai bibliotekai pradėjo grėsti pavojus, priėmė ją į savo kambarius rūmuose. Iš vieno gimnazisto buto knygas vaikišku vežimėliu, pakinkytu mažu arkliuku poniu pervežė Olga ir Dimitrijus. Niekam ir į galvą neatėjo, kad vaikai užsiima priešvalstybine veikla. Knygų iš dabar jau saugios bibliotekos, skaitytojams parūpindavo gimnazistas Vladimiras Zubovas.

1875 m. Šiauliuose įsteigė 18 vietų mergaičių našlaičių prieglaudą, rėmė įvairias labdaros įstaigas Šiauliuose, draugiją „Žiburėlis“. Įsteigė pensioną mergaičių gimnazijos auklėtinėms ir jį globojo. Pavienėms pensiono mergaitėms sveikatos sumetimais išrūpindavo leidimus nelankyti privalomų pamaldų už carą cerkvėje – tarp tokių privilegijuotųjų buvo ir Ona Jakubauskaitė, vėliau Zubovienė. Parašė carui argumentuotą laišką, kad tas priesakas išvis būtų atšauktas kaip morališkai kenksmingas.

Po vyro mirties 1898 m. apsigyveno pas sūnų Dmitrijų Bubiuose. Šeimai pagausėjus, sūnus jai pastatė atskirą namelį greta savo gyvenamojo namo, kad nesigirdėtų keturių dukrų ir sūnaus triukšmo. Mirė 1913 m. rugsėjo 14 d., viešėdama Nikolsko-Viazemskije, Tulos gubernijoje. Amžino poilsio pati norėjo atgulti Lietuvoje. Ne pagal tradiciją, nes Zubovų šeimos kapavietė buvo Šv. Valerijono sobore prie Peterburgo. Ten paskutinis iš Zubovų palaidotas jos vyras Nikolajus Zubovas. Aleksandra palaidota Bazilionų pravoslavų kapinėse, miške. 1944 m. spalio 20 d. mirė ir šalia atgulė jos jauniausias vaikas – Dmitrijus Zubovas, valdęs Bubių dvarą.
Palnosai

**Palnosai** – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, prie Mažeikių-Šiaulių kelio, Ventos regioniniame parke. Seniūnaitijos centras. Anksčiau veikė Daubiškių pagrindinė mokykla, Palnosų biblioteka, paštas (LT-89091). Kaimas įsikūręs dešiniajame Ventos krante. Kaimo rytiniame pakraštyje, paventyje, tarp Ventos upės ir Viekšnių-Palnosų-Daubiškių-Akmenės kelio yra Palnosų senkapis – vietinės reikšmės archeologijos paminklas (vadinamas Santeklių senkapiu). Per Ventą nutiestas Palnosų–Santeklių tiltas.

## Istorija

Istoriškai kaimas iki karo priklausė Santeklių dvarui, po karo buvo Palnosų seniūnija. 1948 m. gruodžio 23 d. kaime susikūrė „Raudonosios vėliavos kolūkis“. Nuo 1965 m. gyvenvietė.

## Gyventojai

## Galerija

Vaizdas:Palnosai1.JPG|
Vaizdas:Palnosai. Koplytele sodyboje Santekliu g., 2006-08-11.jpg|Koplytėlė sodyboje Santeklių g.
Vaizdas:Palnosai1 2006-08-11.jpg|
Vaizdas:Palnosai, akmuo 2006-08-11 475 resize resize.jpg|
Vaizdas:Palnosai, Santekliu g., 2006-08-11.jpg|Santeklių gatvė
Vaizdas:Palnosai. Pieno supirkimo punktas, 2006-08-11.jpg|Pieno supirkimo punktas Santeklių g.
Vaizdas:Palnosu kapinaites, 2006-08-11.jpg|Palnosų kaimo kapeliai
Vaizdas:Palnosai, tvenkinys, 2006-08-11.jpg|
Vaizdas:Palnosai. Mokykla, 2006-08-11.jpg|Daubiškių pagrindinė mokykla Palnosuose


## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Santekliai

**Santekliai** – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, Ventos RP, kairiajame Ventos krante. Kaimo pietvakariuose plyti nedidelis Santeklių miškas. Išlikusi dvarvietė su alėja, buvusi smuklė, yra koplytėlių. Saugomos Santeklių ir Santeklinės pušys. Per Ventą nutiestas Palnosų–Santeklių tiltas.

## Istorija

Iki 2000 m. Santekliai priklausė Akmenės rajonui.

## Gyventojai

## Galerija

Vaizdas:Santekliai resize resize.jpg|Stogastulpis, žymintis Santeklių dvarvietę
Vaizdas:Santekliu koplyteles.JPG|Koplytėlės ant Santeklių pušies, prie kelio į Gyvolius



Vaizdas:Santekliai, stogastulpio uzrasas, 2006-08-15.jpg|Santeklių stogasulpio užrašas
Vaizdas:Sontekliu dvarvietes aleja, 2006-08-15.jpg|Santeklių dvarvietės alėja


## Šaltiniai

*
Vladimiras Zubovas (1887)

**Vladimiras Vladimirovičius Zubovas** (1887 m. spalio 13 d. Ginkūnuose, Šiaulių valsčius – 1959 m. vasario 4 d. Kaune) – Lietuvos agronomas, visuomenės veikėjas.

Dabikinės ir Judrelių dvarų savininkas. Vladimiro Zubovo ir Sofijos Zubovienės-Bilevičiūtės sūnus. Aleksandros Zubovaitės-Fledžinskienės brolis, architekto Vladimiro Zubovo tėvas.

## Biografija
Vaikystė prabėgo Ginkūnuose. Baigė Šiaulių gimnaziją, studijavo Halės universitete, Berlyne apgynė disertaciją ir gavo agronomijos daktaro laipsnį. Jis atsisakė siūlomų laboranto pareigų Halės universitete ir grįžęs iš Vokietijos su žmona ir mažu sūneliu į Dabikinės dvarą, čia pradėjo ūkininkauti. 1911–1941 m. savo dvaruose eksperimentais gerino Lietuvos juodmargių galvijų veislę.

Po Antrojo pasaulinio karo gyveno Kaune, dirbo leidykloje, Žemės ūkio akademijoje tvarkė biblioteką, dėstė Veterinarijos akademijoje, darbavosi Biologijos institute. Galėjo atsidėti mokslinei veiklai, nes pokario metais teko vėl iš naujo apginti disertaciją, gavo žemės ūkio mokslų kandidato diplomą. Toliau plėtojo savo mokslinį darbą, eksperimentavo, kaip runkelius tręšti valgomąja druska, net rengėsi vykti į Vidurinę Aziją tęsti bandymų druskožemiuose.

Nuo 1955 m. pirmininkavo Jonavos rajono „Komunaro“ kolūkyje. Čia jis energingai ėmėsi darbo: parengė durpių kompostavimo technologiją, rūpinosi moksliškai tręšti pievas. Kolūkis pradėjo kopti iš atsilikimo. Pašlijus sveikatai atsisakė šio darbo.

Parašė knygas: „Gyvulių šėrimas kolūkiuose“, „Ankštiniai pašariniai augalai“, „Kailinių žvėrelių ir triušių auginimas“.

## Šaltiniai
Trilogija

**Trilogija** – trijų kūrinių (dažniausiai literatūros ar filmų) rinkinys, kuriuose rutuliojasi ta pati tema. Trilogijoje dažniausiai būna pasakojama viena istorija, nors neretai jos dalys būna susijusios tik tais pačias veikėjais ar dar mažiau. Retkarčiais trilogijomis vadinami ir daugiau nei tris dalis turintys rinkiniai, bet į trilogiją įeina tik pirmosios trys dalys.

## Garsios trilogijos

### Filmai
* „**Matricos**“ filmai: „Matrica“, „Matrica. Perkrauta“, „Matrica. Revoliucijos“.
* „**Krikštatėvio**“ filmai: „Krikštatėvis“, „Krikštatėvis II“, „Krikštatėvis III“.
* „**[[Žiedų valdovas|Žiedų valdovo]]**“ filmai: „Žiedų valdovas. Žiedo brolija“, „Žiedų valdovas. Dvi tvirtovės“, „Žiedų valdovas. Karaliaus sugrįžimas“

### Video žaidimai
* „**Super Mario Bros.**“ video žaidimai: „Super Mario Bros.“, „Super Mario Bros. 2“, „Super Mario Bros. 3“.
* „**Sonic The Hedgehog**“ video žaidimai: „Sonic The Hedgehog“, „Sonic the Hedgehog 2“, „Sonic the Hedgehog 3“.

## Taip pat skaitykite
* Dilogija
* Tetralogija
Kaunatava

**Kaunatava** – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, šalia kelio , 9 km į šiaurę nuo Luokės, Virvytės dešiniajame krante, prie Virvytės ir Upynos upių santakos. Pietiniame kaimo pakraštyje į Upyną įteka Dabruotas. Seniūnaitijos centras. Veikia paštas (LT-88023), žemės ūkio bendrovė.

## Etimologija

Kitame nei kaimas Upynos upelio krante buvo Kauneckių giminės dvaras. Nuo jų pavardės ir kilo kaimo pavadinimas (dvarininkinis vietovardis).

## Istorija

Pirmoji Kaunatavos Dievo Apvaizdos bažnyčia pastatyta 1802 m. 1892 m. bažnyčia nugriauta, netoli jos pastatyta Kaunatavos Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų Džiaugsmas“ cerkvė. 1924 m. bažnyčia atstatyta.

1918 m. įsteigta pradžios mokykla, 1949–1992 m. septynmetė, aštuonmetė, devynmetė, nuo 1992 m. Kaunatavos pagrindinė mokykla.

1950–1992 m. buvo sodininkystės tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė. 1960 m. įkurta biblioteka, kurioje buriasi nevyriausybinės organizacijos „Obuolys“, „Marijonos“, „Boružė“.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Bronislovas Grombčevskis (1855–1926), topografas, etnografas, orientalistas, karininkas.
* Steponas Šarapovas (1936–1981), skulptorius.

Kaimo kapinėse palaidotas knygnešys Kazys Domkus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* 
*
Gegrėnai

**Gegrėnai** – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 6 km į vakarus nuo Žemaičių Kalvarijos, 9 km į šiaurės rytus nuo Platelių, prie Varduvos upės. Seniūnaitijos centras. Kaimo pietiniu pakraščiu eina Žemaitijos nacionalinio parko riba.

## Istorija

Prie Gegrėnų yra archeologijos paminklų: senkapiai, senovės gyvenvietė, du Gegrėnų piliakalniai, kuriuose stovėjo 1253 m. balandžio 5 d. Livonijos ordino ir Kuršo vyskupo Heinricho rašte dėl pietinių kuršių žemių dalybų minima kuršių pilis *Gegrė*. XVII a. minimas dvaras, iki XIX a. priklausęs Venclauskiams. 1754 m. pastatyta medinė Gegrėnų Jėzaus Nazaretiečio bažnyčia.

1924 m. įkurta pradžios mokykla, dab. Ž. Kalvarijos mokyklos pradinio ugdymo skyrius, 1957 m. įsteigta biblioteka, medicinos punktas.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Gegrėnuose 1894 m. gimė filosofas, žurnalistas, vertėjas Pranas Mantvydas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Žemėlapiai 
* Istorija
Limonitas

**Limonitas** – oksidų klasės mineralas. Cheminė sudėtis – hidratuotas geležies (III) oksidas - hidroksidas, FeO(OH)· nH2O. Geležies oksido ir hidroksido kiekiai minerale skiriasi.

Mineralogiškai limonitas nėra grynas mineralas, tai geležies oksidų, hidroksidų mineralų mišinys. Susidaro kitiems geležies mineralams dūlant, oksiduojantis.

Kietumas pagal Moso skalę kinta nuo 4 iki 5,5.

Limonito spalva ruda, gelsvai ruda.

Limonito cementas aptinkamas smiltainiuose, taip pat pelkėse. Kaip ir hematitas naudojamas kaip geležies rūda.

Randamas limonitas Angoloje, Ispanijoje, Konge, Kuboje, Maroke, Venesueloje, Vokietijoje, Lietuvoje.

## Šaltiniai
Kuktiškių seniūnija

**Kuktiškių seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Utenos rajono savivaldybės pietinėje dalyje, Aukštaitijos etnografiniame regione. Centras – Kuktiškės.

## Geografija

Seniūnija užima 6238 ha plotą, iš jų 2807 ha miškų. Pietuose telkšo Alksnas, Gilužis, Striūpys, Liminas.

Pietinėje dalyje eina Švenčionėlių–Utenos geležinkelis, pietine ir vakarine dalimi eina kelias .


Kuktiškių sen., Lithuania - panoramio (18).jpg | Miškai Kuktiškių apylinkėse
Kuktiškių sen., Lithuania - panoramio (7).jpg | Vieškelis į šiaurę nuo Kuktiškių
Raudoniškis, Lithuania - panoramio (14).jpg | Raudoniškis


## Istorija

Įkurta 1995 m. vietoje Kuktiškių apylinkės. 2002 m. patvirtintas Kuktiškių herbas, kurį naudoja ir seniūnija. XXI a. pradžioje dalis kaimų perduota Tauragnų seniūnijai.

|-
| 2001-04  || || 968 || 1 miestelis (Kuktiškės), 32 kaimai, 14 viensėdžių, 1 kaimo dalis
|-
| 2009-09-01  || || || 1 miestelis, 20 kaimų, 9 viensėdžiai
|-
| 2011 m.  || || 762 || 1 miestelis, 20 kaimų, 9 viensėdžiai
|-
| 2016-08-13  || || || 1 miestelis, 20 kaimų, 9 viensėdžiai
|-
| 2021 m.  || 62 || 681 || 1 miestelis, 18 kaimų, 3 viensėdžiai
|}

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Asmalai, k. || 40 || 35
|-
| Aukštakalnis, k. || || 3
|-
| Aviniškis, k. || || 4
|-
| Bareišiai, k. || || 11
|-
| Bikeliai, k. || || 5
|-
| Buitūnai, k. || 55 || 42
|-
| Gimžiškiai, k. || 31 || 21
|-
| Griniškis, vs. || || 0
|-
| Gudėniškės, vs. || || 1
|-
| Ignotiškis, k. || || 3
|-
| Kačiūnai, k. || 36 || 42
|-
| Kiauliupys, k. || 10 || 13
|-
| Kuktiškės, k. || 22 || 50
|-
| Kuktiškės, mstl. || 391 || 435
|-
| Liepiniškės, k. || || 6
|-
| Liginiškis, k. || || 4
|-
| Moliniškis, vs. || || 0
|-
| Norodiškis, vs. || || 5
|-
| Padumblė, k. || || 3
|-
| Paneveržys, k. || 11 || 10
|-
| Pašiekštabalis, vs. || || 2
|-
| Pavyžintys, k. || || 6
|-
| Radišava, vs. || || 0
|-
| Raudoniškis, k. || 36 || 51
|-
| Rūdynė, vs. || || 0
|-
| Smuiliškės, vs. || || 0
|-
| Suoleliai, k. || || 1
|-
| Šlapės, k. || || 7
|-
| Varkališkės, vs. || || 2
|-
| Venclovynė, k. || || 0
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įsteigtos 3 seniūnaitijos:
* **Buitūnų** seniūnaitija: Aviniškio, Bikelių, Buitūnų, Ignotiškio, Kiauliupio, Kuktiškių, Liginiškio, Moliniškio k., Padumblės k. dalis, Pašiekštabalio vs., Pavyžinčio, k., Radišavos, Smuiliškių, Venclovynės vs.
* **Kuktiškių** seniūnaitija: Aukštaičių, Buitūnų, Dvaro, Krašuonos, Parko, Paupio, Skaistulės, Tauragnų, Vytauto, Vyžintos, Žiedo, Žvejų g.
* **Raudoniškio** seniūnaitija: Asmalų, Aukštakalnio, Bareišių, Gimžiškių k., Griniškio, Gudėniškių vs., Kačiūnų, Liepiniškių k., Norodiškio vs., Paneveržio, Raudoniškio k., Rūdynės vs., Suolelių, Šlapių k., Varkališkių vs.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Utenos krašto enciklopedija:
** Kuktiškių seniūnijos kaimai
** Išnykę seniūnijos kaimai
Kantaučiai

**Kantaučiai** – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 12 km į rytus nuo Plungės, 3 km į šiaurės rytus nuo Žlibinų. Kontautėlių seniūnaitija. Yra paštas (LT-90006). Pro kaimą teka Sausdravas. Į šiaurės rytus nuo kaimo yra Vilkaičių geomorfologinis draustinis.

## Istorija

Kantaučiai žinomi nuo XVII a., 1692 m. pastatyta pirmoji bažnyčia. 1713 m. Kantaučiai gavo privilegiją rengti savaitinį turgų, o 1779 m. – turgų ir metinius prekymečius. 1905 m. gruodžio 15 d. kaime vyko politiniai mitingai ir demonstracijos prieš caro valdžią.

1852 m. pastatyta medinė Kantaučių Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia, joje yra dailės paminklas paveikslas „Marija rožančinė“.

1880 m. atidaryta pradžios mokykla, 1951–2001 m. septynmetė, aštuonmetė, devynmetė, nuo 2001 m. Kantaučių pagrindinė mokykla. 1950–1992 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. Veikia ambulatorija, kultūros centras, biblioteka. Kaimas visada vadinosi Kontaučiai. Pavadinimas Kantaučiai atsirado tik apie 1976 metus.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Kaime gimė:
* Kazys Eitutavičius (1833–1906), kunigas, knygnešys.
* Adomas Žeimys-Žeimavičius (1854–1909), kunigas, Katalikų bažnyčios istorikas ir literatas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Istorija ir žemėlapiai
Gaižaičių seniūnija

**Gaižaičių seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Joniškio rajono savivaldybės vakaruose, Aukštaitijos etnografiniame regione. Centras – Gaižaičiai.

## Geografija

Seniūnija užima 12 187 ha plotą, ji ribojasi su Akmenės rajono Kruopių seniūnija, Šiaulių rajono Šakynos seniūnija ir Žagarės seniūnija bei Latvija. Seniūnija apima siaurą gyvenamą ruožą tarp Žagarės miško šiaurėje ir Girkančių–Tyrelio miškų pietuose. Į seniūnijos teritoriją įeina Mūšos tyrelio telmologinis draustinis su 15,9 ha ledo guolio Miknaičių ežeru. Dalis teritorijos priklauso Žagarės regioniniam parkui. Pusę seniūnijos teritorijos užima miškai. Pagrindinė upė – Švėtė. Pietryčiuose, Mūšos tyrelyje prasideda Mūša.

Skirtingai nei visoje Joniškio rajono savivaldybės teritorijoje, Gaižaičių seniūnijos žemės nederlingos, akmenuotos. Tai viena rečiausiai apgyvendintų Lietuvos seniūnijų. Pagrindiniai keliai – , .

## Paveldas

;Gamtinis
* Mūšos tyrelio telmologinis draustinis
* Tyrelio akmuo
* Raistų liepa
* Raistų ąžuolas
* Buivydo ąžuolas

;Kultūrinis
* Juodeikių Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
* Žukančių Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia
* paminklas LDK kunigaikščiui Vytautui Juodeikiuose
* muziejus Tėvui Stanislovui Juodeikiuose
* Lietuvos partizanų „Genio" rinktinės stovyklos vieta
* Tarbūčių senosios kapinės (Milžinų kapai)
* Martyniškių kapinynas
* Martyniškių dvaro sodybos liekanos

## Istorija

Gaižaičių seniūnija 1995 m. sudaryta iš dalies Gaižaičių apylinkės, taip pat kelių Žagarės apylinkės kaimų. 2008 m. patvirtintas Gaižaičių herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

|-
| 2001-04  || || 627 || 12 kaimų, 1 kaimo dalis
|-
| 2009-09-01  || || || 12 kaimų
|-
| 2011 m.  || || 527 || 12 kaimų
|-
| 2016-08-13  || || || 12 kaimų
|-
| 2021 m.  || || 352 || 10 kaimų
|}

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Gaižaičiai, k. || 175 || 240
|-
| Gaudikiai, k. || || 4
|-
| Girkančiai, k. || || 15
|-
| Juodeikiai, k. || 82 || 109
|-
| Martyniškiai, k. || 22 || 48
|-
| Pailiai, k. || || 3
|-
| Raistai, k. || 51 || 91
|-
| Rukaičiai, k. || || 0
|-
| Stalmokai, k. || || 0
|-
| Tarbūčiai, k. || || 8
|-
| Taručiai, k. || || 2
|-
| Žukančiai, k. || || 7
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 3 seniūnaitijos:
* **Gaižaičių** seniūnaitija (335 gyv.): Gaižaičių, Gaudikių, Girkančių, Pailių, Taručių, Žukančių kaimai.
* **Juodeikių** seniūnaitija (129 gyv.): Juodeikių kaimas.
* **Raistų** seniūnaitija (174 gyv.): Martyniškių kaimas, Raistų, Tarbūčių kaimai.

## Šaltiniai
Gataučių seniūnija

**Gataučių seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Joniškio rajono savivaldybės pietuose, Aukštaitijos etnografiniame regione. Centras – Gataučiai.

Seniūnijoje yra istorinių lankytinų vietų: grafikės Marcės Katiliūtės tėviškė Vaizgučių kaime, Saulės mūšio laukas Jauniūnų kaime, tarybinių karių kapinės Jaučiūnų kaime.

## Geografija

Seniūnija užima 10 900 ha plotą, ją kerta Šiaulių–Rygos geležinkelis ir kelias , prateka Mūša. Pietryčiuose yra Barysių aerodromas. Miškų nedaug, ežerų nėra.

## Istorija

1995 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos sprendimu vietoje Gataučių apylinkės viršaičio pareigybės įsteigta Gataučių seniūno pareigybė.

|-
| 2001-04  || || 2001 || 22 kaimai, 1 viensėdis
|-
| 2009-09-01  || || || 22 kaimai, 1 viensėdis
|-
| 2011 m.  || || 1615 || 22 kaimai, 1 viensėdis
|-
| 2016-08-13  || || || 22 kaimai, 1 viensėdis
|-
| 2021 m.  || || 1261 || 21 kaimas
|}

## Seniūnai
* Agnė Daugėlaitė, ~2020 m.
* Laura Veikalienė, 2025 m.

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Barysiai, k. || 11 || 12
|-
| Dargiai, k. || 53 || 75
|-
| Daugalaičiai, k. || 15 || 17
|-
| Eglynlaukis, vs. || || 0
|-
| Gataučiai, k. || 379 || 413
|-
| Gedvainiai, k. || 29 || 28
|-
| Ivoškiai, k. || 10 || 13
|-
| Jaučiūnai, k. || 41 || 68
|-
| Jauniūnai, k. || 222 || 295
|-
| Juodžiai, k. || 18 || 20
|-
| Kipštai, k. || 11 || 11
|-
| Lydekiai, k. || 10 || 21
|-
| Mekiai, k. || 140 || 218
|-
| Mingėliai, k. || 14 || 11
|-
| Niūraičiai, k. || 50 || 70
|-
| Poškai, k. || || 13
|-
| Priešginiai, k. || || 13
|-
| Rubežninkai, k. || || 0
|-
| Stripeikiai, k. || || 11
|-
| Stupurai, k. || 210 || 256
|-
| Vaizgučiai, k. || 22 || 21
|-
| Vanagai, k. || || 20
|-
| Vidginiai, k. || || 9
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 4 seniūnaitijos:
* **Gataučių** seniūnaitija (840 gyv.): Dargių, Gataučių, Ivoškių, Juodžių, Lydekių, Niūraičių, Vaizgučių, Vidginių kaimai;
* **Jauniūnų** seniūnaitija (367 gyv.): Jauniūnų, Mingėlių, Stripeikių kaimai;
* **Mekių** seniūnaitija (315 gyv.): Barysių, Daugalaičių, Kipštų, Mekių, Priešginių kaimai;
* **Stupurų** seniūnaitija (498 gyv.): Jaučiūnų, Gedvainių, Poškų, Stupurų, Vanagų kaimai.

## Šaltiniai
Kepalių seniūnija

**Kepalių seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Joniškio rajono savivaldybės pietryčiuose, Aukštaitijos etnografiniame regione. Centras – Kirnaičiai.

## Geografija

Seniūnija užima 9137 ha, joje vyrauja lyguminis kraštovaizdis, šiaurės vakariniame pakraštyje ribojasi su Joniškio miestu. Didžiausias miškas – Kepalių miškas, esantis seniūnijos šiaurėje, telkšo Mielaičių tvenkinys ir Mikšiūnų tvenkinys. Vakariniu pakraščiu eina Šiaulių–Rygos geležinkelis ir kelias , link pietryčių eina kelias .

## Istorija

1995 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos sprendimu vietoje Kepalių apylinkės viršaičio pareigybės įsteigta Kepalių seniūno pareigybė su centru Kirnaičių kaime. 2000 m. įkurta Kepalių seniūnija.

2019 m. buvo įšven­ti­ntas Kirnaičių herbas ir vėliava, kuriuos naudoja ir seniūnija.

|-
| 2001-04  || || 2069 || 27 kaimai
|-
| 2009-09-01  || || || 27 kaimai
|-
| 2011 m.  || || 1672 || 27 kaimai
|-
| 2016-08-13  || || || 27 kaimai
|-
| 2021 m.  || || 1416 || 22 kaimai
|}

## Seniūnai
* Vytautas Radžvilas, ~2020 m.
* Laura Veikalienė, 2022 m.

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Anapolis, k. || || 2
|-
| Andrešiūnai, k. || 23 || 24
|-
| Beržininkai, k. || 245 || 299
|-
| Byvainiai, k. || 12 || 12
|-
| Cigoniškiai, k. || || 12
|-
| Gasčiūnai, k. || 252 || 299
|-
| Jonaičiai, k. || || 10
|-
| Kepaliai, k. || 310 || 327
|-
| Kirnaičiai, k. || 248 || 295
|-
| Kivyliai, k. || || 0
|-
| Klopai, k. || || 0
|-
| Kurmaičiai, k. || 67 || 86
|-
| Liepiai, k. || || 2
|-
| Linksmėnai, k. || 10 || 17
|-
| Mėdginai, k. || 58 || 65
|-
| Mielaičiai, k. || 37 || 65
|-
| Mikšiūnai, k. || || 8
|-
| Noriūnai, k. || 13 || 14
|-
| Puplesiai, k. || || 0
|-
| Puslovis, k. || || 3
|-
| Ropininkai, k. || || 8
|-
| Sabačiūnai, k. || 30 || 33
|-
| Skariai, k. || 15 || 17
|-
| Stoniūnai, k. || || 5
|-
| Šlapakiai, k. || 49 || 56
|-
| Vekonys, k. || || 10
|-
| Verškuliai, k. || || 3
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 5 seniūnaitijos:
* **Beržininkų** seniūnaitija (370 gyv.): Beržininkų, Noriūnų;
* **Gasčiūnų** seniūnaitija (412 gyv.): Andrešiūnų, Cigoniškių, Gasčiūnų, Jonaičių, Mikšiūnų kaimai;
* **Kepalių** seniūnaitija (538 gyv.): Byvainių, Kepalių, Mielaičių, Mėdginų, Puslovio kaimai;
* **Kirnaičių** seniūnaitija (449 gyv.): Anapolio, Kirnaičių, Ropininkų, Sabačiūnų, Šlapakių kaimai;
* **Kurmaičių** seniūnaitija (159 gyv.): Kurmaičių, Liepių, Linksmėnų, Skarių, Vekonių, Verškulių kaimai.

## Šaltiniai
Saugėlaukio seniūnija

**Saugėlaukio seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Joniškio rajono savivaldybės rytinėje dalyje, Aukštaitijos etnografiniame regione. Centras – Bariūnai.

Seniūnijoje yra paminklosaugos ir kultūrinių vertybių: vėjo malūnas ir kryžius su Jono Nepamuko skulptūra Melnių kaime, kryžius su 2 kryžmomis Puraičių kaime, Balkaičių bei Pošupių koplyčios. Veikia Mindaugių pagrindinė mokykla ir Bariūnų darželis, Pavirčiuvės ir Bariūnų medicinos punktai, Bariūnų paštas, Skilvionių ir Bariūnų žemės bendrovės, Bariūnų pieninė bei keletas individualių įmonių.

## Geografija

Saugėlaukio seniūnija užima 70 660 ha plotą, ji rytuose ribojasi su Kriukų seniūnija, pietuose – su Kepalių seniūnija, šiaurės vakaruose – su Satkūnų seniūnija, vakaruose – su Joniškio miestu, šiaurėje mažas ruožas – su Latvija. Seniūnijoje yra 472,86 ha miškų, jos teritoriją kerta Virčiuvio, Audruvės ir Ašvinės upeliai. Pagrindinis kelias – .

## Istorija

1995 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos sprendimu vietoje Saugėlaukio apylinkės viršaičio pareigybės įsteigta Saugėlaukio seniūno pareigybė. 2000 m. įkurta Saugėlaukio seniūnija. Seniūnijos centras buvo Pavirčiuvės kaime, nuo 2005 m. gruodžio 1 d. – Bariūnų kaime.

|-
| 2001-04  || || 1701 || 17 kaimų, 3 kaimų dalys
|-
| 2009-09-01  || || || 17 kaimų
|-
| 2011 m.  || || 1405 || 17 kaimų
|-
| 2016-08-13  || || || 16 kaimų
|-
| 2021 m.  || || 1104 || 15 kaimų
|}

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Balkaičiai, k. || 20 || 20
|-
| Baravykai, k. || || 1
|-
| Bariūnai, k. || 361 || 449
|-
| Giminėnai, k. || 12 || 12
|-
| Melniai, k. || 47 || 74
|-
| Mindaugiai, k. || 155 || 172
|-
| Mišeikiai, k. || || 9
|-
| Nemeikšiai, k. || || 10
|-
| Pavirčiuvė, k. || 137 || 170
|-
| Pošupės, k. || 141 || 164
|-
| Pūraičiai, k. || 13 || 17
|-
| Rukaičiai, k. || || 6
|-
| Saugėlaukis, k. || 79 || 111
|-
| Skilvioniai, k. || 117 || 176
|-
| Skribakiai, k. || || 12
|-
| Skutenos, k. || || 2
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 5 seniūnaitijos:
* **Bariūnų** seniūnaitija (627 gyv.): Bariūnų kaimas;
* **Mindaugių** seniūnaitija (466 gyv.): Baravykų, Mindaugių, Nemeikšių, Pavirčiuvės, Pūraičių, Skutenų kaimai;
* **Pošupių** seniūnaitija (312 gyv.): Giminėnų, Klioriškio, Mišeikių, Pošupių, Rukaičių, Skribakių, Stoniūnų kaimai;
* **Saugėlaukio** seniūnaitija (244 gyv.): Melnių, Saugėlaukio kaimai;
* **Skilvionių** seniūnaitija (222 gyv.): Balkaičių, Skilvionių kaimai.

## Šaltiniai