open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vytautas Čemarka

**Vytautas Čemarka** (1900 m. gruodžio 1 d. Kybartai – 1993 m. sausio 17 d., San Paulas) – Lietuvos karo lakūnas ir karo valdininkas, aviacijos majoras, Brazilijos lietuvių bendruomenės veikėjas.

## Biografija
1920 m. baigė realinės mokyklos 7 klases ir lapkričio 15 d. įstojo į Karo mokyklą. 1921 m. gruodžio 18 d. baigęs Karo mokyklą (IV laida), gavo leitenanto laipsnį ir buvo paskirtas į Karo aviaciją.

1922 m. birželio 15 d. paskirtas eskadrilės ginklų vedėju, liepos 18 d. – instruktoriumi į Mokomąją komandą.

1922 m. rugpjūčio 26 d. po 14 val. 41 min. skraidymo su instruktoriumi, išskrido savarankiškai mokymų lėktuvu Albatros B.II, 1923 m. balandžio 28 d. – savarankiškai išskrido kovos lėktuvu DFW C.V. Netrukus buvo perkeltas į 3-ąją oro eskadrilę į karo lakūno pareigas. 1924 m. spalio 1 d. suteiktas karo lakūno vardas.

1923 m. gegužės 13 d. sudužus vyr. Itn. A. Gustaičio bandytam dvimotoriam bombonešiui „Friedrichshafen G.IIIa" buvo sužeistas.

1925 m. sausio 12 d. suteiktas vyr. leitenanto laipsnis. 1925 m. rugpjūčio 11 d. perkeltas į 4-ąją eskadrilę, rugojūčio 25 d. pradėjo mokintis aukštojo pilotažo. 1926 m. rugsėjo 1 d. paskirtas Mokomosios eskadrilės vadu.

1927 m. gegužės 29 d., pačiam prašant, išleistas į atsargą, išvyko į Braziliją. 1929 m. sausio 13 d. dalyvavo susirinkime įsteigusiame Brazilijos lietuvių išeivių vienybės centrą San Paule. 1931 m. grįžo į Lietuvą.

1931 m. rugpjūčio 10 d. priimtas į karo tarnybą, paskirtas į 1-ąją eskadrilę karo lakūnu. 1932 m. spalio 1 d. paskirtas Aviacijos mokyklos karo lakūnu kuopos vado teisėmis. 1932 m. lapkričio 23 d. suteiktas kapitono laipsnis. 1933 m. birželio 19 d. paskirtas Aviacijos mokyklos skraidymo instruktoriumi, vėliau ėjo karo lakūno, mokyklos mechanikų klasės vadovo, aviacijos karininkų kursų pilotavimo instruktoriaus pareigas.

1934 m. liepos 23 d. perkeltas į 3-ąją eskadrilę. 1934 m. spalio 19 d. perkeltas į Karo aviacijos mokyklą eiti karo lakūno pareigas. 1935 m. rugsėjo 2 d. paskirtas 1-osios eskadrilės vadu. 1935 m. lapkričio 23 d. suteiktas majoro laipsnis. 1936 m. rugsėjo 21 d. paskirtas 2-osios (naikintuvų) aviacijos grupės vadu.

1939 m. rugsėjo 8 d., pačiam prašant, paleistas į atsargą.

1939 m. rugsėjo 18 d. mobilizuotas ir paskirtas Tiekimo skyriaus turto priėmėju. 1939 m. spalio 1 d. paleistas į atsargą ir išbrauktas iš Karo aviacijos karininkų sąrašų. Paleistas į atsargą gyveno Kaune, vėliau pas seserį Virbalyje. Po karo gyveno Vokietijoje, Kempteno lietuvių karo pabėgėlių stovykloje. 1949 m. emigravo į Braziliją, gyveno San Paule.

Mirė 1993 m. sausio 17 d., palaidotas Vilja Formazos kapinėse. Kapas neišlikęs.

## Apdovanojimai

* Gedimino 4-ojo laipsnio ordinas (1934),
* Garbės ženklas „Plieno Sparnai" (1933 m. gruodžio 30 d.)

## Šaltiniai

* (LT) LCVA F.1787, Ap.2, B.51;
* (LT) Vytautas Čemarka, Lietuvos Aviacijos Istorija 1919–1940 m., Plieno sparnai.
* (LT) Poškus, Pijus, Karo lakūnui Vytautui Čemarkai atminti // *„Karo lakūno gyvenimo akimirkos“,* Plieno sparnai.
San Matijaso įlanka

**San Matijaso įlanka** ( 'Šv. Motiejaus įlanka') – Atlanto vandenyno dalies, vadinamos Argentinos jūra, įlanka, įsiterpusi į rytinius Argentinos krantus. Driekiasi nuo Bermechos kyšulio Rio Negro provincijos rytuose iki Nortės kyšulio Valdeso pusiasalyje (Čubuto provincija). Ilgis iš šiaurės į pietus (ties žiotimis) 148 km, plotis iki 118 km.

Potvyniai kyla kas pusė paros, jų aukštis nuo 3,5 iki 7,6 m. Pakrantėse yra dvi nedidelės įlankos – San Antonijo (ties San Antonio Oestės miestu) ir San Chosė (įsiterpia į Valdeso pusiasalį).

Pagrindinis uostas prie San Matijaso įlankos – San Antonio Oestė. Taip pat įsikūrę keletas mažesnių miestelių – San Antonio Estė, Las Grutasas, Plajas Doradasas. Vystoma žvejyba, kalmarų gaudymas.

1520 m. vasarį pro įlankos žiotis praplaukė Fernando Magelano ekspedicija, tačiau, panašu, kad jos neištyrinėjo (arba aprašymuose įvesta klaidų).

## Šaltiniai
Nuevo įlanka

**Nuevo įlanka** (,  'Naujoji įlanka') – Atlanto vandenyno dalies, vadinamos Argentinos jūra, įlanka, įsiterpusi į rytinius Argentinos krantus. Driekiasi Čubuto provincijos pakrantėse, giliai įsiterpusi į pietvakarinę Valdeso pusiasalio dalį, Amegino sąsmaukos atskirta nuo San Chosė įlankos. Ilgis 56 km, plotis 48 km, ties žiotimis – 11 km. Žiotis riboja Ninfaso ir Sero Moro kyšuliai.

Potvynių aukštis iki 2,4 m.

Pagrindinis uostas prie Nuevo įlankos – Puerto Madrinas. Valdeso pusiasalio pakrantėje įsikūrusi Puerto Piramideso gyvenvietė. Įlankoje stebimi banginiai.

1520 m. vasarį įlanką tyrinėjo Fernando Magelano ekspedicija (pavadino ją „bedugne įlanka“ – *Bahía Sin Fondo*). Naujosios įlankos (*Bahía Nueva, Golfo Nuevo*) pavadinimas įsigalėjo XVIII a.

## Šaltiniai
Nemanja Mihajlović

**Nemanja Michajlovičius** (*Mihajlović/Михајловић*; g. 1996 m. sausio 19 d.) – Serbijos futbolininkas, saugas. Atstovavo Vilniaus „Žalgirio“ klubui.

## Karjera
Karjeros pradžioje atstovavo Belgrado „Rad“ klubui, o nuo 2015 priklausė „Partizan“.

2017 m. persikėlė į „Heerenveen“ (Nyderlandai). 2020 m. pusmetį rungtyniavo Gdynės „Arka“ klube (Lenkija).

Nuo 2020 m. rungtyniavo Turkijoje. Grįžęs į Serbiją atstovavo Suboticos „Spartak“ klubui. 

Nuo 2023 m. rungtyniavo Bania Lukos „Borac“ (Bosnija ir Hercegovina).

### FK Žalgiris
2024 m. vasario 9 d. buvo paskelbta, kad serbas tapo Vilniaus „Žalgirio“ nariu.

2024 m. kovo 13 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš „Bangos“ klubą. Susitikimas baigėsi įtikinama „žalgiriečių“ pergale rezultatu 4-1.

2024 m. spalio 20 d. pelnė pirmąjį savo įvartį A lygos rungtynėse Alytuje prieš vietos „Dainavą“.

2025 m. kovo 7 d. pelnė du įvarčius A lygos rungtynėse prieš Vilniaus „Riterius“. Susitikimas baigėsi rezultatyviomis lygiosiomis 3-3.

2025 m. gruodžio 16 d. oficialiai paskelbta, kad futbolininkas lieka klube.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: rungtyniavo A lygoje;

## Laimėjimai
; su FK Žalgiris
* **[[A lyga]] (1):** 2024 m.
*  **Supertaurės laimėtojas**: 2025 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* toplyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* FK ŽALGIRIS
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
2024 m. Erovnuli Liga 2

**[[2024]] m. Erovnuli liga 2** – antros pakopos futbolo pirmenybės šalyje. Sezonas prasidėjo 2024 m. kovo 1 d., baigėsi 2024 m. gruodžio 8 d.

## Dalyviai
Dalyvavo 10 komandų. FC Garedži tapo Antros lygos nugalėtojais ir pateko į aukščiausią lygą. 
## 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Georgia 2024 (Rsssf.org)
Jehus

**Jehus** (; m. 815 m. pr. m. e.) – Senojo Testamento personažas, Izraelio karaliaus Joramo kariuomenės vadas, vėliau šalies karalius (~842–815 m. pr. m. e.). Buvo Jehošafato sūnus, Nimšio anūkas, penktosios Izraelio dinastijos pradininkas.

Pranašas Eliziejus patepęs Jehų karaliumi ir paliepęs už nedorybes išžudyti visus Ahabo ir Jezabelės ainius. Jehus šį paliepimą įvykdęs. Vėlesniais Jehaus viešpatavimo metais į Izraelį įsiveržė Hazaelis, Sirijos valdovas. Būdamas priklausomas nuo Asirijos valdovo Šalmanesero III, prašė pagalbos kariaujant su Sirija.

## Išnašos
Grandės įlanka

**Grandės įlanka** ( 'Didžioji įlanka') – Atlanto vandenyno dalies, vadinamos Argentinos jūra, įlanka, įsiterpusi į pietrytinius Argentinos krantus. Driekiasi Santa Kruso provincijos pakrantėse per 272 km, tarp San Fransisko de Paulos kyšulio šiaurėje ir Mergelių kyšulio pietuose. Plotis iki 87 km.

Į įlanką suteka Santa Kruso–Čiko estuarija, Koigo estuarija ir Galjegoso–Čiko estuarija.

Grandės įlankos krantai skardingi, pakrantės retai gyvenamos – pagrindiniai uostai Puerto Santa Krusas ir Rio Galjegosas yra estuarijose, o prie pačios įlankos tėra keletas smulkių gyvenviečių (Puerto de Punta Kilja, Puerto Koigas, Punta Lojola).

Grandės įlankos pakrantėse ir priekrantėse gausiai laikosi jūriniai paukščiai, jūrų drambliai, jūrų lokiai, banginiai, delfinai. Šiaurėje įlankos pakrantėje sudarytas Monte Leono nacionalinis parkas.

1520 m. Grandės įlanką pasiekė Fernando Magelano ekspedicija.

## Šaltiniai
Bogdanas III

**Bogdanas III Kreivasis** arba **Aklasis** ( ar *cel Orb*,  – ) – Moldavijos kunigaikštystės vaivada nuo 1504 m. liepos 2 d. iki 1517 m. 

## Biografija
Iškart po to, kai Bogdanas atsisėdo į sostą, jis pareiškė ketinąs vesti Elžbietą, Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Aleksandro seserį. Po to, kai jam du kartus buvo atsisakyta ją vesti, Bogdanas įsiveržė į pietų Lenkiją, ir Aleksandras 1506 m. sutiko su jo reikalavimais – su sąlyga, kad Bogdanas bus atlaidesnis Romos Katalikų bažnyčios statuso Moldavijoje atžvilgiu. Aleksandro mirtis ir Žygimanto Senojo iškilimas paskatino nutraukti ankstesnį susitarimą ir išprovokavo tolesnes abiejų pusių kovas. 1509 m. spalį Bogdano kariuomenė buvo smarkiai sumušta prie Dniestro upės. 1510 m. sausio 17 d. pasirašyta taika, kurioje valdovas galutinai atsisakė savo pretenzijų.

Tais pačiais metais Moldaviją du kartus nusiaubė Krymo totoriai (teigiama, kad jie išvežė 74 000 vergų), o 1511 m. totoriams netgi pavyko užimti didžiąją šalies dalį. Šie įvykiai privertė Žygimantą Senąjį atsiųsti savo karius, kurie padėjo Bogdanui atgauti savo žemes po 1512 m. gegužės mėn. pergalės.

1514 m., norėdamas užkirsti kelią totorių grėsmei ir pasitelkti į pagalbą galingą valdovą, Bogdanas pasiuntė kanclerį derėtis dėl Moldavijos pasidavimo Osmanų imperijai sąlygų.

Turkai reikalavo, kad kasmet būtų mokama tam tikra suma (iš pradžių išreikšta 4000 auksinių monetų), taip pat iškilminga 40 žirgų ir 40 sakalų dovana, papildomos išlaidos ir pagalba karo atveju – kunigaikščiai patys turėjo vadovauti 4000 karių kariuomenei, kuri būtų pavaldi sultonui. Mainais už tai Moldavijai buvo suteikta didelė autonomija.

Jis mirė 1517 m. balandžio 20 d. Hušio mieste.

## Išnašos
Žagarės evangelikų liuteronų bažnyčia

**Žagarės evangelikų liuteronų bažnyčia** – buvusi evangelikų liuteronų parapijos bažnyčia Žagarėje, stovėjusi miestelio pietvakarių pakraštyje, iš toli matomoje vietoje – ant Žagarės ozo. Prieškariu gausiai parapijiečių lankyta bažnyčia buvo sugriauta ir sunaikinta per Antrąjį pasaulinį karą. Jos vietoje išlikusios nedidelės Žagarės evangelikų senosios kapinės. Jos aptvertos, pažymėtos mediniu stogastulpiu, įsikūrusios tarp regyklos „Voras“ ir senųjų laisvamanių kapinių. Vieta pasiekiama iš kelio  ir einant Ozo pažintiniu taku.

Žagarės miestelyje apie gausią evangelikų liuteronų bendruomenę byloja didelės, veikiančios liuteronų kapinės, įsikūrusios prie šiaurės rytinio miestelio išvažiavimo Aušros gatvėje, Latvijos pasienyje. Kapinės šiandien vadinamos Žagarės latvių kapinėmis.

## Istorija

Šiaulių parapijos kunigo pareigas 1826–1842 m. ėjo Konradas Šulcas. Pradėjęs tarnybą, jis rūpinosi parapijos plėtra, 1826 m. įkūrė naujus maldos namus Žagarėje, grafui Karlui Medemui priklausiusiame pastate.

Pastačius Joniškio bažnyčią, 1848 m. parapijos kunigas Aleksandras Distonas ėmėsi bažnyčios statybų Žagarėje. Tam lėšų skyrė Senąją Žagarę valdęs grafas Medemas. Bažnyčiai vieta parinkta atokiau, apie 2 km nuo miestelio centro, aukštumoje, prie senojo kelio, vedusio į Kruopius, Akmenę. Statybos pradėtos 1848 m., o bažnyčia pabaigta ir pašventinta 1849 m. (ar 1850 m.). Šalia jos buvo įsteigtos kapinaitės. 

Bažnyčia buvo mūrinė. Jos viduje pastatytas prabangus altorius, atvežtas iš Latvijos, grindys sudėtos iš plytų. Parapijietės našlės Jadvygos
Krebs pastangomis 1911 m. buvo finansuota Žagarės bažnyčios bokšto ir zakristijos statyba. 1911 m. iškilęs varpinės bokštas buvo suprojektuotas švedų architekto. Žagarės bažnyčia išsiskyrė savo įspūdinga architektūra, palyginus su evangelikų liuteronų maldos namais Joniškyje, Šiauliuose ir Alkiškiuose. Vietinių vadinamą Latvių bažnyčią lankė Žagarėje ir apylinkėje gyvenę latviai ir vokiečiai, tarp kurių buvo daug pasiturinčių vietos ūkininkų, amatininkų ir prekybininkų. 

1917 m. Šiaulių parapijos ataskaitoje minima filijinė Žagarės bažnyčia talpino 500 žmonių. Iš Latvijos 1933 m. atvykus kunigui Gustavui Rauskiniui, didelė parapija buvo padalinta į Šiaulių ir Alkiškių parapijas. Pastarajai priklausė Joniškio ir Žagarės filijos.

1944 m. rudenį prie Žagarės vyko smarkūs Kuršo katilo fronto mūšiai. Aukštai iškilusi Žagarės bažnyčia tapo karo veiksmų taikiniu – buvo susprogdintas jos bokštas. Pokaryje dar stovėjusios sienos buvo nugriautos, o plytos panaudotos kiaulių fermos statyboms. Vietos evangelikų liuteronų bendruomenė, 1937 m. turėjusi 250 parapijiečių, pokaryje nebeatsikūrė.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Maldos namai Lietuvoje. Evangelikų liuteronų bažnyčios
* Kelias. Žagarės evangelikų senosios kapinės *facebook.lt*
* Šiaulių parapijos istorija *liuteronai.lt*
Isma Mugulusi

**Isma Mugulusi** (; g. 2003 m. spalio 10 d.) – Ugandos futbolininkas, saugas. Atstovavo šalies jaunimo rinktinėms, o 2021 m. debiutavo nacionalinėje ekipoje.

## Karjera
Karjerą pradėjo gimtinėje, Ugandoje, kur priklausė Busoga United klubui. Vėliau perėjo į SC Villa.

2022 m. futbolininkas persikėlė į Europą. Atstovavo „Makedonikos“ klubui (Graikija).

2024 m. atvyko į Lietuvą. Pasirašė sutartį su FK Riteriai. 2024 m. vasarą persikėlė į URA (Uganda).

## Statistika
; A lygos statistika

## Šaltiniai

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Folklando srovė

**Folklando srovė** (kitaip *Folklendo srovė, Malvinų srovė*) – šaltoji srovė Atlanto vandenyne, plūstanti prie pietrytinių Argentinos krantų; Vakarų Vėjų srovės šaka. Teka į šiaurę ir šiaurės rytus nuo Folklando (Malvinų) salų iki La Platos, sudaro platų palaipsniui besisklaidantį srautą. Į rytus nuo La Platos Folklando srovė susilieja su šiltąja Brazilijos srove smarkiai verpetuoja.

Srovės greitis vasarą 0,7–0,9 km/h, žiemą 1,8–2,2 km/h. Vandens temperatūra vasarą 10–12 °C, žiemą 7–8 °C. Druskingumas – 34 ‰. Neša daug ledkalnių.

## Šaltiniai
Subpoliarinis klimatas

**Subpoliarinis klimatas** – klimatas, būdingas Šiaurės ir Pietų pusrutulių subpoliarinėms juostoms. Šiaurės pusrutulio subpoliarinis klimatas vadinamas subarktiniu, Pietų pusrutulio – subantarktiniu. Kadangi subpoliarinėse platumose Pietų pusrutulyje sausumos nedaug, klimatas ten tik jūrinis, o Šiaurės pusrutulyje, kur gausu sausumos – tiek jūrinis, tiek žemyninis.

Supoliarinio klimato juostoje daugiausia būdinga tundros ir miškatundrės augalija, giliau sausumoje – taiga, subantarktiniai (magelaniniai) miškai.

## Subarktinis klimatas
Subarktinio klimato juosta driekiasi per Skandinavijos, Rusijos šiaurę (išskyrus Taimyro pusiasalį ir šiaurines salas), šiaurės Kanadą (išskyrus Arktinį salyną) ir Aliaską. Saulės spinduliuotės balansas teigiamas balandžio–rugsėjo mėnesiais (žemyninėse srityse birželį–liepą prilygsta subtropikų platumoms – 150–250 W/m²). Žiemomis 1–2 mėnesius trunka poliarinė naktis, vasaromis – poliarinė diena.

Žemyniniam subarktiniam klimatui būdingos šaltos ir ilgos žiemos, trumpos vasaros su šalnomis. Būdinga labai didelė metinė temperatūrų amplitudė (60–65 °C). Vasaromis oras įšyla iki +10–16 °C, o žiemomis atšąla iki -40 – -46 °C (vietomis žemiau -60 °C). Kritulių iškrinta nedaug (100–200 mm per metus), sniego danga laikosi 8–10 mėnesių. Vasarą Šiaurės Amerikoje ir Šiaurės Azijoje vyrauja šiaurės vėjai, todėl atslinkusios arktinės oro masės dėl intensyvios Saulės spinduliuotės virš žemynų transformuojasi (įšyla) ir įgauna vidutinių platumų oro masių savybių. Žiemą vyraujanti pietų pernaša atneša žemynines vidutinių platumų oro mases, kurios atvėsusios įgauna arktinių oro masių savybių. Žiemą vyrauja anticiklonai, oras sausas ir giedras, todėl susidaro palankios sąlygos intensyviam spinduliniam žemės paviršiaus atvėsimui ir giliam pašalui (iki 100 m ir giliau).

Jūriniam subarktiniam klimatui būdingi vėsūs, vėjuoti orai, didelis debesuotumas, rūkas. Vasarą vidutinė oro temperatūra +1–8 °C, žiemą nuo -1 iki -20 °C. Vidutinė metinė oro temperatūros amplitudė iki 20–25 °C. Per metus iškrinta 250–500 mm kritulių, daugiausia sniegas. Subarktinį klimatą smarkiai veikia ciklonai – daugiausia susidaro Islandijos ir Aleutų žemo slėgio srityse.

## Subantarktinis klimatas
Subantarktinio klimato juosta driekiasi Pietų vandenyne ir jo salose aplink Antarktidą, siekia Ugnies Žemės salyną, Patagonijos Andų pietinį pakraštį, dalį Naujosios Zelandijos Pietų salos. Orai labai vėjuoti, veikiami aplink Antarktidą vyraujančios subarktinės depresijos.

## Šaltiniai
Nacionalinis lifto bokštas

**Nacionalinis lifto bokštas** () – liftų testavimo bokštas Nortamptone, Anglijoje, Jungtinėje Karalystėje. Vienintelis tokios paskirties kompleksas šalyje bei vienas iš dviejų liftų testavimo bokštų visoje Europoje.

## Istorija
1978 m. išduotas leidimas bokšto statybai, o 1980 m. pradėti statybų darbai. Bokšto vieta pasirinkta šalia Franklin's Gardens regbio stadiono.

1982 m. lapkričio 12 d. bokštą oficialiai atidarė karalienė Elžbieta II.

1997 m. kompleksas įrašytas į saugomų pastatų sąrašą.

2010 m. kompleksas renovuotas. 2021 m. ant bokšto stogo sumontuotos radijo antenos.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Tomas Algirdas Zauka

**Tomas Algirdas Zauka** (1899 m. rugsėjo 21 d. Rūmiškiuose, Obelių vlsč. – 1970 m. sausio 21 d. Kuršėnuose) – lakūnas, vienas Lietuvos sportinės aviacijos pradininkų, visuomenės veikėjas. Buvo transatlantinių lakūnų Stepono Dariaus ir Stasio Girėno palaikų išsaugojimo, atminimo įamžinimo Puntuko akmenyje organizatorius.

## Biografija

T. Zauka gimė Rūmiškių vienkiemyje gausioje valstiečių šeimoje, kurioje augo keturi broliai ir dvi seserys. Baigęs pradinę mokyklą, pas vietinį vargonininką išmoko groti vargonais. 1919–1922 m. tarnavo savanoriu Lietuvos kariuomenėje – buvo eilinis Kauno apskrities komendantūroje. Baigęs privačius buhalterių kursus, 1922–1940 m. dirbo Finansų ministerijos Mokesčių departamente. Čia dirbdamas susipažino ir sukūrė šeimą su Bronislava Vaitkevičiūte. Baigęs suaugusiųjų gimnaziją Kaune, 1926–1933 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Technikos fakultete (dėl asmeninių priežasčių nebaigė). 

1930 m. baigė Lietuvos aeroklubo surengtus pirmuosius civilinių lakūnų kursus ir buvo vienas iš keturių, gavusių pilotų pažymėjimus. Aeroklube jis visuomeniniais pagrindais buvo revizijos komisijos narys, nuo 1937 m. – valdybos narys. 

Karo metais T. Zauka dirbo Raudonojo teroro muziejuje, Vilniaus miesto savivaldybėje. 1940–1944 m. vadovavo S. Dariaus ir S. Girėno komitetui, kuris buvo įregistruotas jo namuose Žaliakalnyje. Nacių okupacijos metais buvo pavojinga planuoti paminklą S. Dariui ir S. Girėnui Kaune, bet T. Zauka turėjo kitą sumanymą – įamžinti lakūnų atminimą Anykščiuose. 1942–1943 m. jis rinko aukas ir organizavo S. Dariaus ir S. Girėno reljefinių portretų (skulp. Bronius Pundzius) kaldinimą Puntuko akmenyje. Meistrai akmenį slapta iškalė, virš jo pasistatę medinę pašiūrę. 

Artėjant frontui, Vytauto Didžiojo karo muziejaus komisija sprendė, kaip paslėpti tautos relikvijas. Komisijos darbe dalyvavęs T. Zauka rūpinosi legendinių lakūnų palaikų likimu. 1944 m. kartu su aviacijos kapitonu Ignu Vyliumi nuo sovietų okupantų paslėpė lakūnų palaikus, rūpindamiesi apsaugoti juos nuo išniekinimo. Su VDU Medicinos fakulteto darbuotojų pagalba karstai su lakūnų palaikais iš Medicinos fakulteto koplyčios buvo perkelti į rūsį ir užmūryti sienos nišoje, kur lakūnų kūnai išbuvo 20 metų.

Pasibaigus karui, T. Zauka pateko į KGB akiratį. 1945–1952 m. buvo ištremtas kalėti Šiaurės lageriuose (Archangelsko sritis, Vorkuta, Komija). Paleistas grįžo į Lietuvą, apsigyveno Kuršėnuose. 1963 m., rengiantis paminėti transatlantinių lakūnų žūties 30-metį, padėjo atskleisti jų palaikų paslėpimo vietą.

1969 m. pateko į mįslinga avariją, kurioje jis buvo stipriai sužalotas, netrukus į T. Zauką buvo pasikėsinta dar kartą. Nuo patirtų sužalojimų T. Zauka nebeatsigavo – 1970 m. mirė. Buvo palaidotas Kuršėnų senosiose kapinėse Užmiesčio gatvėje. Kapą puošia lakūno antkapis su dviejų sukryžiuotų propelerių kryžiumi.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Zauka, Tomas Algirdas – Lietuvos kariuomenės savanoris *srsvb.lt*
Nikola Petković

**Nikola Petkovičius** (*Никола Петковић*; g. 1996 m. rugsėjo 23 d.) – Serbijos futbolininkas, puolėjas. Atstovavo Vilniaus „Žalgirio“ klubui.

## Karjera
Karjeros pradžioje atstovavo Belgrado „Lokomotiva“, rungtyniavo žemesnėse Serbijos lygose. 

2018 m. perėjo į Ivanjicos „Javor“. 2018–2019 m. sezone Serbijos Pirmoje lygoje klubas užėmė antrą vietą ir pateko į Superlygą. 2019–2020 m. sezone Superlygoje pelnė šešiolika įvarčių ir patraukė užsienio klubų dėmesį.

2020 m. galiojusią sutartį perpirko „Chambly Oise“ klubas, žaidęs Prancūzijos „Ligue 2“. 2020–2021 m. sezone futbolininkas dėl traumų sužaidė vos dešimt rungtynių ir pelnė tris įvarčius. Klubas po nesėkmingo sezono iškrito į žemesnį divizioną. 2021–2022 m. sezone Nacionaliniame čempionate (III pakopa).

2022 m. žaidėjas persikėlė į Slovėniją, kur atstovavo Murska Sobotos „Mura“ klubui.

### FK Žalgiris
2024 m. vasario 10 d. buvo paskelbta, kad serbas tapo Vilniaus „Žalgirio“ nariu. 

2024 m. kovo 3 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš „Dainavos“ klubą. Pergalę rezultatu 1-0 šventė Vilniaus „Žalgiris“.

2024 m. balandžio 7 d. pelnė du įvarčius A lygos rungtynėse prieš FA Šiauliai ir svariai prisidėjo prie vilniečių pergalės rezultatu 3-0.

2025 m. sausio 18 d. draugiškose rungtynėse prieš FK RFS serbas patyrė traumą. 2025 m. sausio 31 d. tapo žinoma, kad dėl patirtos traumos futbolininkas negalės žaisti pusmetį.

2025 m. rugsėjo 11 d. paskelbta, kad futbolininkas prisijungė prie komandos.

2025 m. gruodžio 10 d. oficialiai pranešta, kad pratęsta sutartis dar metams.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: Rungtyniavo A lygoje;

## Laimėjimai
;  su FK Žalgiris
* **[[A lyga]] (1):** 2024 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* toplyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* FK ŽALGIRIS
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Anegados įlanka

**Anegados įlanka** ( 'užlieta įlanka') – Atlanto vandenyno dalies, vadinamos Argentinos jūra, įlanka, įsiterpusi į rytinius Argentinos krantus. Driekiasi pietinėse Buenos Airių provincijos pakrantėse piečiau Bahija Blankos. Tai sekli įlanka su daugybe seklumų, salų ir išraižyta kanalų. Pagrindinės salos Anegados įlankoje – Gaviota, de los Riačoso, Gamos, Chabali. Pietinė Anegados įlankos dalis vadinama San Blaso įlanka.

Įlankos krantai žemi, lėkšti, daug kur pasidengę dumblu, vietomis yra smėlio kopų juostų. Pietinės dalies krantai jau artimi būdingiems Patagonijos krantams, skardingi.

Potvynių aukštis 1–2 metrai, kyla kas pusė paros. Potvynių metu įlanka užliejama, o atoslūgių – atsiveria seklumų ir dumblynių plotai.

Įlanka paskelbta San Blaso įlankos gamtos rezervatu. Gausu vandens paukščių (svarbiausia atlantinio kiro *Larus atlanticus* buveinė), yra pietinių jūrų liūtų, pietinių jūrų dramblių, vėžiagyvių, moliuskų (plinta invazinis *[[Magallana gigas]]*).

## Šaltiniai
1959–1960 m. Lietuvos III futbolo lyga

**1959–1960 m. Lietuvos III futbolo lyga** – ketvirtosios pakopos futbolo pirmenybės, vykusios Lietuvoje 1959–1960 m. Turnyras vyko atskirose zonose.

## Rezultatai
### Kauno zona

Laimėjo Jurbarko komanda.

|}

## Šaltiniai
1961–1962 m. Lietuvos III futbolo lyga

**1961–1962 m. Lietuvos III futbolo lyga** – ketvirtosios pakopos futbolo pirmenybės, vykusios Lietuvoje 1961–1962 m. Turnyras vyko atskiruose rajonuose.

## Rezultatai
### Kėdainių rajonas

Vienu ratu kovojo 9 komandos.

|}

Papildomos rungtynės dėl 2-osios vietos:

| **[[Technika Kėdainiai|Kėdainių „Technika“]]** || Kėdainių „Chemikas“ || 4-0 || 0-0
|}

## Šaltiniai
1964 m. Lietuvos III futbolo lyga

**1964 m. Lietuvos III futbolo lyga** – ketvirtosios pakopos futbolo pirmenybės, vykusios Lietuvoje 1964 m. pavasarį–rudenį. Turnyras vyko atskirose apygardose. 

## Rezultatai

Šioje lygoje pirmenybės vyko Vilniaus, Kauno, Klaipėdos, Šiaulių ir Panevėžio miestų bei respublikos rajonų (visų pirma tų, kurių komandos žaidžia aukštesnėse lygose) lygmenyje.

## Šaltiniai
*
1965 m. Lietuvos III futbolo lyga

**1965 m. Lietuvos III futbolo lyga** – ketvirtosios pakopos futbolo pirmenybės, vykusios Lietuvoje 1965 m. pavasarį–rudenį. Turnyras vyko atskiruose miestuose ir rajonuose.

## Rezultatai
### Kapsuko rajonas

Žaidė 7 komandos dviem ratais.

|}

### Kauno miestas

|}

### Vilniaus miestas

Žaidė 12 komandų.

|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
1958–1959 m. Lietuvos III futbolo lyga

**1958–1959 m. Lietuvos III futbolo lyga** – ketvirtosios pakopos futbolo pirmenybės, vykusios Lietuvoje 1958–1959 m. Turnyras vyko atskirose zonose ir miestuose.

## Rezultatai
### Kauno zona

Dviejose grupėse žaidė 10 komandų.

#### A grupė

|}

#### B grupė

|}

Kai kurie šaltiniai nurodo, kad dviejuose pogrupiuose žaidė 12 komandų, tarp jų buvo ir Kapsuko ATK. Gali būti, kad dalyvavo ir Kybartų „Nemunas“, kuris rudens rate buvo pašalintas iš Kauno zonos varžybų, tačiau neaišku, ar II lygos, ar III lygos.

### Vilniaus miestas

Dalyvavo 10 komandų.

|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
*
1968 m. Lietuvos III futbolo lyga

**1968 m. Lietuvos III futbolo lyga** – ketvirtosios pakopos futbolo pirmenybės, vykusios Lietuvoje 1968 m. pavasarį–rudenį. Turnyras vyko atskiruose miestuose ir rajonuose.

## Rezultatai

Pirmenybės vyko miestų ir rajonų grupėse.

### Prienų rajonas

Nugalėtoju tapo Birštono „Tulpė“. Joje žaidė Juozas Paukštys, Vytas Gudelevičius, Petras Albertavičius (vartininkas), Juozas Miniauskas, Romas Tankevičius, Vilius Pranckevičius, Romas Polikauskas, Vacys Lankevičius, Jonas Cinkutis, Vidas Cinkutis, Vytautas Šeškevičius, Algirdas Taraškevičius; komandos vadovas Vincas Laukevičius.

|}

### Vilniaus miestas

Dalyvavo 14 komandų.

|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
1971 m. Lietuvos III futbolo lyga

**1971 m. Lietuvos III futbolo lyga** – ketvirtosios pakopos futbolo pirmenybės, vykusios Lietuvoje 1971 m. pavasarį–rudenį. Turnyras vyko atskirose apygardose.

## Rezultatai
### Vilniaus miestas

Tai buvo silpnoji miesto lyga (stiprioji atitiko II lygą). Joje šalia kitų komandų žaidė Vilniaus „Mokslas“.

## Šaltiniai
1972 m. Lietuvos III futbolo lyga

**1972 m. Lietuvos III futbolo lyga** – ketvirtosios pakopos futbolo pirmenybės, vykusios Lietuvoje 1972 m. pavasarį–rudenį. Turnyras vyko atskirose apygardose.

## Rezultatai
### Kauno miestas

Kovojo 12 komandų.

|}

### Vilniaus miestas

Žaidė 18 komandų dviejose grupėse.

#### 1 grupė

|}

#### 2 grupė

|}

## Šaltiniai
*
1978 m. Lietuvos III futbolo lyga

**1978 m. Lietuvos III futbolo lyga** – ketvirtosios pakopos futbolo pirmenybės, vykusios Lietuvoje 1978 m. pavasarį–rudenį. Turnyras vyko atskiruose rajonuose.

## Rezultatai
### Kapsuko rajonas

Žaidė keliolika įmonių ir organizacijų, varžybos vyko 2 grupėse.

#### Finalas

## Šaltiniai
1979 m. Lietuvos III futbolo lyga

**1979 m. Lietuvos III futbolo lyga** – ketvirtosios pakopos futbolo pirmenybės, vykusios Lietuvoje 1979 m. pavasarį–rudenį. Turnyras vyko atskirose apygardose.

## Rezultatai
### Kapsuko miestas

Dalyvavo 10 komandų 2 pogrupiuose, kurių nugalėtojai kovojo finale.

#### Finalas

| **[[Darbo rezervai Kapsukas|Kapsuko „Darbo rezervai“]]** || Kapsuko „Automatai“ || 2-0
|}

3-ąją vietą užėmė Kapsuko „Gija“.

## Šaltiniai
1967 m. Lietuvos III futbolo lyga

**1967 m. Lietuvos III futbolo lyga** – ketvirtosios pakopos futbolo pirmenybės, vykusios Lietuvoje 1967 m. pavasarį–rudenį. Turnyras vyko atskirose apygardose.

## Rezultatai

Pirmenybės vyko rajonuose ir miestuose, o Vilniuje ir Kaune – „Žalgirio“ tarybų čempionatai.

### Kapsuko rajonas

Nugalėjo „Metalo“ komanda.

|}

### Kauno miestas

|}

### Šilutės zona

|}

Neringos komanda pralaimėjo visas rungtynes ir liko paskutinėje vietoje.

### Vilniaus miestas

|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
1966 m. Lietuvos III futbolo lyga

**1966 m. Lietuvos III futbolo lyga** – ketvirtosios pakopos futbolo pirmenybės, vykusios Lietuvoje 1966 m. pavasarį–rudenį. Turnyras vyko atskirose apygardose.

## Rezultatai
### Kapsuko rajonas

Laimėjo Kapsuko „Metalo“ komanda.

|}

### Neringos miestas

Pirmąkart surengtose miesto pirmenybėse žaidė 9 komandos, po 9 žaidėjus, kėliniai po 30 minučių. Išsiskyrė švietimo, žuvininkystės, miškininkų, komunalininkų, miesto vykdomojo komiteto darbuotojų komandos. Turnyro pagrindu suburta komanda Neringos „Nerija“.

### Vilniaus miestas

|}

## Šaltiniai
1984 m. Lietuvos III futbolo lyga

**1984 m. Lietuvos III futbolo lyga** – ketvirtosios pakopos futbolo pirmenybės, vykusios Lietuvoje 1984 m. pavasarį–rudenį. Turnyras vyko atskiruose miestuose ir rajonuose.

## Rezultatai
### Kėdainių rajonas

Pirmenybėse dalyvavo 13 komandų.

### Vilniaus miestas

„Žalgirio“ miesto tarybos pirmenybėse žaidė 24 komandos, suskirstytos į dvi grupes pagal pajėgumą.

#### 1 grupė

Žaidė 10 komandų.

|}

#### 2 grupė

Žaidė 14 komandų.

|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
1986 m. Lietuvos III futbolo lyga

**1986 m. Lietuvos III futbolo lyga** – ketvirtosios pakopos futbolo pirmenybės, vykusios Lietuvoje 1986 m. pavasarį–rudenį. Turnyras vyko atskirose apygardose.

## Rezultatai
### Kapsuko rajonas

Dviejuose pogrupiuose žaidė po 5 komandas, tačiau rudenį dėl talkų kolūkiuose atsisakė rungtyniauti Kapsuko TŪT komanda.

#### 1 pogrupis

Stipriausios komandos:

|}

#### 2 pogrupis

Stipriausios komandos:

|}

#### Finalas

| **[[Šilelis Kazlų Rūda|Kazlų Rūdos „Šilelis“]]** || Kapsuko „Agrochemija“ || 1-0
|}

Kapsuko TŪT pasitraukė rudenį ir finale nežaidė.

## Šaltiniai
1987 m. Lietuvos III futbolo lyga

**1987 m. Lietuvos III futbolo lyga** – ketvirtosios pakopos futbolo pirmenybės, vykusios Lietuvoje 1987 m. pavasarį–rudenį. Turnyras vyko atskirose apygardose.

## Rezultatai
### Kapsuko rajonas

Dalyvavo 7 komandos.

### Kėdainių rajonas

2 pogrupiuose žaidė 10 komandų.

#### Finalas

## Šaltiniai
1989 m. Lietuvos III futbolo lyga

**1989 m. Lietuvos III futbolo lyga** – ketvirtosios pakopos futbolo pirmenybės, vykusios Lietuvoje 1989 m. pavasarį–rudenį. Turnyras vyko atskirose apygardose.

## Rezultatai
### Kėdainių rajonas

Iš pradžių 2 pogrupiuose rungtyniavo 10 komandų, iš kurių po 2 geriausias pateko į finalą.

#### Finalas

|}

### Marijampolės rajonas

|}

Auksinės rungtynės:

| '''Marijampolės RPTM-2 || Marijampolės RSO || 5-1
|}

## Šaltiniai
Dievo kompleksas

**Dievo kompleksas** – nepajudinamas įsitikinimas, kuriam būdingas nuolatinis perdėtas savo sugebėjimų, padėties vertinimas, įsitikinimas neklystamumu. Asmuo su Dievo kompleksu gali nepripažinti savo klaidų, nesėkmių, kad ir kaip prikišamai jam tai būtų parodyta ar susidūręs su neįveikiamomis kliūtimis, sudėtingomis ar apskritai neįgyvendinamomis užduotimis. Be to, tokio asmens pažiūros yra labai dogmatiškos, savo nuomonę jis pateikia taip, tarsi ji būtų neabejotinai teisinga. Asmuo su Dievo kompleksu gali nepaisyti visuomenės normų ir reikalavimų, pageidauti ypatingo dėmesio ar privilegijų.

Dievo kompleksas nėra klinikinis terminas ar pripažįstamas sutrikimas, jis neįtrauktas į „Psichikos sutrikimų diagnostikos ir statistikos vadovą“ (*DSM*). 

Terminą pirmasis pavartojo Ernest Jones (1913–1951), bent jau *Essays in Applied Psycho-Analysis* turinio puslapyje jį apibūdindamas kaip tikėjimą esant dievu.

## Jehovos kompleksas
Analitinėje psichologijoje vartojamas susijęs terminas „Jehovos kompleksas“, kuriuo įvardijama neurozė, pasireiškianti egotistiniu savęs pervertinimu. Fritz Wittels šį terminą pavartojo, rašydamas apie Sigmund Freud 1924 m. biografijoje, o  H. E. Barnes – apie George Washington bei  Andrew Jackson.

## Išnašos
FK Alfa Vilnius

**Vilniaus „Alfa“** – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

## Istorija

Komanda įkurta 2004 m. Po banko „Snoras“ bankrutavimo, prie „Alfa“ klubo prisijungė dalis FK Snoras žaidėjų, komanda kurį laiką žaidė „Alfa-Ryders“ vardu.

## Sezonai

|}

## Nuorodos
* Vilniausfutbolas.lt
Šv. Ona

**Šventoji Ona** –  Švč. Mergelės Marijos motina, šv. Joakimo žmona, Jėzaus senelė iš motinos pusės. Laikoma šventąja, kurios šventė kartu su šv. Joakimu švenčiama liepos 26 d. Šv. Ona neminima keturiose kanoninėse evangelijose. Apie šventąją Marijos motiną pasakojama su oficialiu religiniu mokymu nesutampančiuose  II a. apokrifuose – Jokūbo protoevangelijos 1-7 skirsniuose, Pseudomato evangelijos 1-5 skirsniuose ir Marijos Gimimo Knygos 1-6 skirsniuose. Iš apokrifinių tekstų žinoma, kad Ona buvo Betliejaus kunigo Matano duktė, ištekėjusi už Joakimo ir ilgai nesusilaukusi vaikų. Po karštų maldų angelas Joakimui apreiškė, kad pagaliau jie turės dukterį. Senyvo amžiaus sulaukus Onai ir Joakimui gimė duktė Marija, o Ona netrukus mirė.

Pagal vėlesnę krikščionybės tradiciją, minimos dar dvejos Onos vedybos. Jai ištekėjus už Joakimo brolio Klopo, gimė Klopo Marija, ištekėjo už Salomo, gimė Salomo Marija. Jėzaus Motina su šiomis dviem sudarė vadinamąją Trijų Marijų grupę. Minimi Jėzaus pusbroliai buvo jo mokiniai ar apaštalai. Šie pasakojimai įtraukti į Aukso legendą. Jie XVI a. atmesti per Tridento susirinkimą, kurio nutarimai davė pradžią kontrreformacijai, bet ir toliau gyvavo, ypač vokiškai kalbančiuose kraštuose.

Onos ir Joakimo kultas paplito pirmiausia Rytuose (VI a.), o vėliau ir Vakaruose (VII a.), ypač dėl daugybės per Kryžiaus karus atgabentų relikvijų. Kultas buvo susijęs su Marijos garbinimu ir ypač su Nekalto prasidėjimo dogma. XIV a. paplito visoje Europoje. 1584 m. popiežius Grigalius XIII Onos šventę paskelbė privalomą visoje Bažnyčioje. Krikščioniškojoje ikonografijoje dažniausiai vaizduojama kaip Šventosios šeimos narė, auklėjanti Mariją. Atpažįstama iš senyvo amžiaus ir žalios bei raudonos spalvos drabužių.

## Islame

Islame Ona (, *Hannah*) taip pat gerbiama, pripažįstama kaip labai dvasinga moteris ir Marijos motina. Korane ji vadinama tiesiog „Imrano žmona“, aprašoma, kaip ji liko bevaikė iki senatvės. Ji meldėsi už vaiką ir galiausiai pastojo. Imranas mirė dar negimus šiam vaikui. Tikėdamasi, kad vaikas bus vyriškos lyties, Ona pažadėjo, kad jis tarnaus Antrojoje šventykloje. Tačiau Ona pagimdė dukterį ir pavadino ją Marija. Jos žodžiai pagimdžius Mariją atspindi jos statusą kaip didelę mistiką.

## Tradicija Lietuvoje

Šv. Onos kultas Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje prigijo ir įsitvirtino anksti. Jo užuomazgos pastebimos dar XIV a., kai prieš oficialų šalies krikštą didžiųjų kunigaikščių dukros ištekėdamos pasirinkdavo Onos krikšto vardą. Vėliau daugėjo šv. Onos titulo bažnyčių ir altarijų. Žemaičių vyskupijoje, Vilniuje ir Kaune steigėsi šv. Onos brolijos. Šv. Ona vadinta moterų globėja ir užtarėja. Švenčiamos Oninės, anksčiau buvusio vieno populiariausių lietuviškų moterų vardų varduvės. 

Tautosakoje Oninių šventė žymi rugiapjūtės pabaigtuves. Pasak etnologų, Oninės pradėtos minėti dar pagoniškoje Lietuvoje. Nubaigus didžiausius vasaros darbus, rengtos vakaronės, derliaus šventės.

Lietuvoje virš 20 bažnyčių tituluojamos kaip Šv. Onos bažnyčios, daugelyje vietovių populiarūs šv. Onos atlaidai.

## Šaltiniai
Geltona (dainininkė)

**Geltona** dar žinoma kaip **Dija**, tikrasis vardas **Edilija Nikartaitė** (g. 1983 m. birželio 30 d.) – Lietuvos popmuzikos dainininkė.

## Biografija
Klaipėdos universitete studijavo socialinę pedagogiką. Dainininkė, tuo metu besivadinusi Dija, būdama 19-os prodiuserių Bendžių dėmesio sulaukė 2002 m., po pasirodymo jaunųjų talentų LTV laidoje „Būk artistas“. Pradžioje Dija su gitaristu Tadu sudarė grupę „Geltona“. Pradžioje atlikėjai slėpė savo tapatybę, bet ją paviešino realybės šou „Akvariumas“ koncerte 2002 m. rugsėjo 1 d. 2003 m. duetą paliko Tadas, nuo tada dainininkė koncertavo kaip solistė ir vadinosi Geltona. Atlikėja dalyvavo koncertiniuose turuose Lietuvoje ir užsienyje, dalyvavo įvairiuose televizijos šou (Nacionalinė muzikos lyga, Pasinerk į televiziją). Įrašė dainų su Gyčiu Paškevičiumi, „Delfinais“.

Per savo karjerą Geltona išleido penkias kompaktines plokšteles. Dainų tekstus ir muziką jai kūrė Laimonas Žiulpa. Su daina „Bučiuok, bučiuok“ () 2004 m. dalyvavo Eurovizijos atrankoje. 2004 m. dainininkė dalyvavo realybės šou „Džiunglės“.

2008 m. pasitraukė iš scenos, vadovavo interjero salonui Klaipėdoje, vėliau darbavosi tarptautinių parodų organizatore Lietuvoje, užėmė direktores pareigas „Roko sodyboje“, vertėsi papuošalų gamyba.

## Diskografija
;Albumai
* *Prisiminimai* (2002 m.)
* *Bundanti Saulė* (2003 m.)
* *Viskas Bus Gerai* (2004 m.)
* *Meilė* (2005 m.)
;Kompiliaciniai albumai
* *Geriausios dainos* (2006 m.)

## Apdovanojimai
* Radiocentro apdovanojimai:
** Metų debiutas – 2002 m.
** Geriausia metų atlikėja – 2003 m.
* Bravo apdovanojimai:
** Metų debiutas – 2002 m.

## Šaltiniai
Abelis

**Abelis** (, , ) – Biblijos personažas. Pagal žydų ir krikščionybės mitologiją – pirmųjų žmonių Adomo ir Ievos jaunesnysis sūnus bei pirmojo žemėje gimusio žmogaus (Pr 4:1-2) ir pirmojo žmogžudžio Kaino brolis. Avių piemuo.  Abelis kartu su Kainu taip pat yra minimi Korane. 

Pagal Bibliją, Adomas ir Ieva susilaukė dviejų sūnų. Vyresnysis vadinosi Kainas, o jaunesnysis Abelis. Kainas dirbo žemę, o Abelis ganė avis. Kartu su savo broliu Kainu aukojo Dievui (Kainas – žemės derliaus atnašas, Abelis – avys). Dievas priėmė tik Abelio auką, kas nuliūdino ir supykdė Kainą. Nužudęs savo brolį Abelį, Kainas tapo pirmuoju žmogžudžiu. Adomas ir Ieva labai gailėjo savo sūnaus Abelio. Dievas juos paguodė ir davė kitą sūnų, vardu Setas. Paskui pirmieji žemės žmonės susilaukė dar daugiau sūnų ir dukterų.

## Taip pat skaitykite
* Kainas ir Abelis

## Šaltiniai
Grandė (Koloradas)

**Grandė** ( 'didžioji upė') – upė vakarų Argentinoje, Mendosos provincijos pietvakariuose; dešinioji Kolorado ištaka. Prasideda Anduose netoli Čilės sienos, 2200 m aukštyje, aukščiau Bardas Blankaso kaimo susiliejus Kobrės ir Tordiljo upėms. Teka į pietus Andų pašlaitėmis, Pajun Matru vulkaninio masyvo vakarine dalimi, sudaro kanjonus. Ties riba su Neukeno provincija Grandė susilieja su Barankasu ir sudaro Kolorado upę.

Didžiausi intakai: Valensuela, Montanjesas, Čikas, Potimalalis.

Pagrindinės gyvenvietės prie Grandės – Bardas Blankasas, Rankil del Nortė.

## Šaltiniai
Rėkyvos dvaras

**Rėkyvos dvaras** – buvusi dvarvietė Rėkyvos gyvenvietėje. Dvaro sodyba įsikūrusi Rėkyvos ežero rytiniame krante ir užima 14,17 ha plotą. Kompleksą sudaro iš buvusios kalvės 1935 m. rekonstruota koplyčia (UK 31209), ūkinis pastatas (UK 31210) ir parko fragmentai (UK 31211), vienas iš jų – sena tuopų alėja. Pakrantėje nutiestas pramoginis Rėkyvos ežero tiltas.

## Istorija

Dvaro sodybos formavimosi pradžia siekia XVI a. Novodvorsko seniūno sūnus Mikalojus Karpis 1605 m. vedė Kotryną Skaševskaitę, kuri kaip kraitį atsinešė Rėkyvos (Rekijavos) dvarą ir Kurtuvėnų dvarą. 1605–1925 m. dvaras priklausė Karpių giminės Rėkyvos linijai. XVIII a. pradžioje, valdant Steponui Kazimierui Karpiui, dvaras labai suklestėjo. Dvaro paveldėtojas Eustachijus Karolis Karpis XIX a. 1-ojoje pusėje sutvarkė dvaro sodybą, parką, pastatė ūkinius pastatus.

XIX a. viduryje prasidėjo Rėkyvos dvaro ekonominis smukimas. I pasaulinio karo metais dvaro sodybos pagrindinis pastatas sudegė. Tarpukario Lietuvoje vykdant žemės reformą didžioji dvaro dalis buvo išdalinta savanoriams, dalis – Šiaulių žuvininkystės ūkiui, dvaro centras atiteko Šiaulių miesto valdybai. Ten buvo steigiamos socialinės įstaigos – senelių ir vaikų prieglaudos, pradžios mokykla. 1932 m. buvusių dvaro rūmų vietoje (Poilsio g. 1) pastatyta dviejų aukštų senelių prieglauda. Šiame pastate 1964 m. įsteigta Rėkyvos aštuonmetė mokykla.

## Dvarininkai

XVII a. pradžioje ant Rėkyvos ežero kranto pastatytame dvare buvo įsikūrusi Karpių giminė, tarp kurios narių – ir žinomos Lietuvos istorijos asmenybės: Žemaitijos vyskupas Juozapas Mykolas Karpis, žemaičių pasiuntinys ATR Ketverių metų seime Mauricijus Pranciškus Karpis ir kt. Mauricijus Pranciškus Karpis mirė Rėkyvos dvare 1817 m. Jo prašymu ežero pakrantėje buvo supiltas pilkapis, vėliau gavęs Grabaučiaus kalno pavadinimą. Šalia kapavietės buvo įkurdintos ir dvarininkų kapinaitės.

## Šaltiniai
FK Sparta Šakiai

**Šakių „Sparta“** – Lietuvos futbolo klubas iš Šakių.

## Istorija

SMK Sparta Šakiai klubas oficialiai įkurtas 2016 metais, nors komanda „Spartos“ pavadinimu mėgėjų futbolo turnyruose pradėjo dalyvauti nuo 2011 m. vasara. Klubo įkūrėjai Deividas Paškevičius, Marius Pavalkis, Egidijus Šereika, pirmininkas Audrius Zablackas. Sporto klubą vienija apie 40, nuolat, krepšinio ir futbolo varžybose dalyvaujančių sporto mėgėjų. Klubas yra vienas aktyviausių ir daugiausiai sportininkų apjungiančių Šakių rajone.

Futbolo komanda susibūrė 2011 m. vasara, kilus idėjai keletui futbolą laisvalaikiu žaidžiantiems žmonėms. Debiutas įvyko tą pačią vasarą Marijampolės apskrities futbolo mėgėjų lygoje. Komanda kasmet dalyvauja įvairaus formato futbolo: 5x5, 7x7, 11x11 futbolo turnyruose Marijampolės ir Kauno apskrityse. Komandos veikla apjungia futbolą mylinčius vaikus, jaunimą ir veteranus. Vadovas Deividas Paškevičius.

## 11x11 Futbolas

2014 m. SMK Spartos žaidėjai pakviesti atstovauti vėl bandytai atgaivinti legendinei Šakių futbolo komandai FK „Technika“ Marijampolės apskrities futbolo federacijos organizuojamose LFF III lygos pirmenybėse. Komanda treniruojama Aurelijaus Dovydaičio pirmenybėse surinkusi 7 taškus per 10 turų užėmė garbingą VI vietą. Po šio sezono dalyvavimas 11x11 turnyruose nutrūko.

2018 m. Po keleto metų pertraukos vietinių Šakių rajono futbolo entuziastų Roberto Beniulio ir Deivido Paškevičiaus pastangomis buvo vėl nuspręsta atgaivinti 11x11 futbolą ir dalyvauti 2018 m. Marijampolės apskrities futbolo federacijos organizuojamose LFF III lygos pirmenybėse. Komanda startavo Šakių „Zanavyko“ pavadinimu, susijungus SMK Spartos ir FK Gelgaudiškis komandoms. Komanda per 10 turų surinkusi 20 taškų užėmė V vietą.

2019 m. „Sparta“ debiutavo Kauno apskrities futbolo federacijos organizuotose LFF III lygos pirmenybėse susijungusi su FK Nadruvis ir pasivadinusi SMK Sparta-Nadruvis. Komanda pirmenybėse užėmė VI vietą.

## 7x7 Futbolas

Komanda yra daugkartinė Šakių rajono mėgėjų 7x7 lygos prizininkė.

## Šakių AŠMFL

Komandos rezultatai:

|}

2018 m. „Spartos“ ir FK Gelgaudiškis jungtinė komanda po Šakių „Zanavyko“ vėliava dalyvavo Lietuvos futbolo federacijos ir Lietuvos futbolo mėgėjų lygos organizuotame Lietuvos futbolo mėgėjų 7x7 turnyre ir užėmė 7 vietą .

Komanda kasmet dalyvauja LFMLKauno Žiemos 7x7 pirmenybėse.
* 2016/2017 metų sezone IV divizione užimta 3 vieta.
* 2017/2018 metų sezone II divizione užimta 3 vieta.
* 2018/2019 metų sezone II divizione užimta 3 vieta.

## Šaltiniai
Jezabelė

**Jezabelė** (; m. ~843 m. pr. m. e.) – Senojo Testamento veikėja, Sidono princesė, ištekėjusi už Izraelio karaliaus Ahabo.

Jezabelė buvusi žynio-karaliaus Etbaalo, valdžiusio Tyrą ir Sidoną, duktė. Pasakojama, kad ji garbinusi dievus Baalą ir Ašerą, tai daryti įtikinusi ir savo vyrą. Pavaldiniai buvę priversti priimti Jezabelės tikėjimą. Ji įsakiusi išžudyti Dievo pranašus ir pakeisti juos Baalo pranašais, bet Elijui pavykę išvengti mirties. Ant Karmelio kalno jis nurungęs Baalo pranašus. Jezabelei nutarus Eliją nužudyti, šis slapstęsis.

Jezabelė įkalbėjusi Ahabą užmušti Nabotą, idant užgrobtų jo vynuogyną. Elijas išpranašavęs, kad jos laukiąs kraupus galas. Praėjus kiek laiko, Jezabelė išmesta pro viršutinio aukšto langą, paliepus Jehui. Didžiumą jos kūno suėdę šunys, kaip buvo išpranašavęs Elijas.

## Išnašos
Čebudžienas

**Čebudžienas** arba **tjebudjenas** (, vol. *ceebu jën*) – patiekalas iš skaldytų ryžių ir žuvies, kilęs iš Senegambijos. Tai yra nacionalinis Senegalo patiekalas, bet jis valgomas ir Gambijoje, Bisau Gvinėjoje, Gvinėjoje, Malyje, Mauritanijoje.

Pavadinimas kildinamas iš volofų kalbos žodžių *ceeb* („ryžiai“) ir *jën* („žuvis“). Alternatyvus jo pavadinimas yra *ryžiai su žuvimi* (, ful. *maaro e liddi*). Jam giminingi patiekalai yra *ceeb yappa* (ryžiai su mėsa) ir *ceep gannar* (ryžiai su vištiena).

## Istorija ir kultūra

Čebudžienas yra kildinamas iš Sen Lui miesto Senegale, kur susiformavo XIX a.. Jį gaminant naudojami skaldyti ryžiai, kurie verdami su pomidorų padažu, šviežia arba džiovinta žuvimi (dažnai *[[Epinephelus aeneus]]*), daržovėmis (tokiomis, kaip kasava, moliūgas, kopūstas, morkos, ropė, baklažanas), prieskoniais (petražolėmis, pipirais, česanaku, svogūnais. Kadangi viskas verdama kartu, patiekalas priskiriamas *been cin* („vieno puodo“) grupei, skirtingai nei *ñaari cin* („du puodai“), kuomet ryžiai ir kiti produktai verdami atskirai.

Tiekiamas patiekalas ant didelio padėklo, apačioje paklojami ryžiai, o ant viršaus išdėliojama žuvis ir daržovės. Tai yra svarbus bendruomeninis patiekalas (*bolus*), kuris valgomas iš bendro indo, susėdus ant žemės. Jis gali būti imamas rankomis, duonos paplotėliais arba šaukštu. Senegale patiekalo paruošimas varijuoja priklausomai nuo etninės grupės bei vietovės. Žinomi variantai:
* *ceebu jën bu weex* – balti ryžiai su žuvimi, patiekiami su žaliu lapų padažu *beugueuthie*, *soul* padažu, ar tamarindų padažu *daxar*;
* *Ceebu jën bu xonx* – raudonieji ryžiai su žuvimi;
* *Ceebu jaga* – raudonieji ryžiai su žuvimi ir žuvies kukuliukų padažu;
* *Ceebu keccax* – ryžiai su džiovinta žuvimi.

Senegale jo gaminimas yra siejamas su vaišingumo (*tarranga*) tradicija. Dėl savo svarbos Senegalo kultūroje 2021 m. patiekalas pripažintas nematerialiuoju pasaulio paveldu.

## Variacijos
Per XX a. patiekalas paplito po didelę salį Sahelio zonos. Gvinėjos įlankos pakrantės šalyse išsivystė jo variacija, vadinama džolofo ryžiais (, ). Panašų patiekalą turi galai JAV Pietų Karolinoje, kurie greičiausiai perėmė tradiciją Afrikos vergų prekybos metu.

File:Thiéboudiène Boukhonk with tamarind - ingredients, dry detail.jpg|Prieskoniai
File:Thiéboudiène - yet and guedj.jpg|Džiovintos žuvys *yet* ir *guedj*
File:Thiéboudiène ingredients 1. vegetables, spices.jpg|Daržovės
File:Thiéboudiène Boukhonk with tamarind - ingredients, fish detail.jpg|Žuvys
File:Thiéboudiène preparation 4. cooking and rice.jpg|Čebudžieno virimas


## Kitos pasaulio paveldu pripažintos susijusios tradicijos
* Plovas (2016,  / 2016, )
* Kuskusas (2020, , , , )
* Mansafas (2022, )
* Ačekė (2024, )
* Košaris (2025, )

## Nuorodos
Grandė (Ugnies Žemė)

**Grandė** ( 'didžioji upė') – upė pietų Čilėje ir Argentinoje, ilgiausia Ugnies Žemės saloje. Prasideda salos vakaruose, Čilės teritorijoje, Timaukelio komunoje. Teka į rytus. Aukštupio baseinas labai pelkėtas ir ežeringas. Į Grandę suteka intakai iš Linčo, Blanko ežerų. Nuo vidurupio teka Argentinos teritorija. Įteka į Atlanto vandenyną ties Rio Grandės miestu, sudaro nedidelę estuariją.

Didžiausi intakai: Rasmusenas, de la Turba, Ona, Kandelarija (dešinieji), Herminita, Moneta (kairieji).

Grandės žemupyje 9–10 km iki žiočių ruože jaučiami jūros potvyniai, pakeliantys upėje vandens lygį 4–5 metrais. Vandeningiausia būna spalį–lapkritį, sekliausia – vasarį–kovą.

Upės baseinas retai gyvenamas.

## Šaltiniai
Pasaulinė vaiko teisių diena

**Pasaulinė vaiko teisių diena** – tarptautinė atmintina diena, minima lapkričio 20 d., kurios tikslas – atkreipti dėmesį į vaikų teises bei jų gerovę. Lietuva, kaip ir kitos Jungtinių Tautų valstybės narės, įsipareigoja vaikams užtikrinti lygias teises į priežiūrą, meilę, supratimą, maistą, medicininę pagalbą, nemokamą mokslą ir apsaugą nuo smurto, nepaisant jų rasės, lyties, religijos, nacionalinės ar socialinės kilmės.

## Istorija
Lapkričio 20-oji siejama su 1959 m. priimta Jungtinių Tautų vaiko teisių deklaracija bei 1989 m. priimta Jungtinių Tautų vaiko teisių konvencija, ir būtent šią dieną mini daugelis Vakarų šalių (Airija, Graikija, Ispanija, Italija, Kroatija, Kipras, Nyderlandai, Prancūzija) ir Skandinavijos valstybės (Danija, Suomija, Švedija). Jungtinių Tautų vaiko teisių konvencija laikoma svarbiausiu vaiko teisių dokumentu, apimančiu visus vaiko gyvenimo aspektus – **pilietines**, **politinės**, **ekonomines**, **socialines** ir **kultūrines teises**, kurias turi visi pasaulio vaikai.

## Lietuvoje
Lietuvos Seimas Vaiko teisių konvenciją ratifikavo 1995 m., taip prisiimdamas įsipareigojimus įgyvendinti Vaiko teisių konvenciją.

2013 m. lapkričio 21 d. buvo priimtas Lietuvos Respublikos atmintinų dienų įstatymo Nr. VIII-397 1 straipsnio pakeitimo įstatymas, kuris siūlo išbraukti birželio 1-ąją dieną – Tarptautinę vaikų gynimo dieną – ir įtraukti dvi naujas atmintinas dienas: **Vaiko dieną** (gegužės trečiąjį penktadienį) ir **Pasaulinę vaiko teisių dieną** (lapkričio 20 d.). Pakeitimai įsigaliojo nuo 2023 m. gruodžio 1 d.