Kryžbarkas (Slavskojė)

**Kryžbarkas** (arba ***Vitija***; , , nuo 1931 m. *Kreuzburg (Ostpr.)*, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. ***Slavskojė***, ) – gyvenvietė Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Bagrationovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Dolgorukovo kaimo gyvenvietės kaimas.

## Istorija

Notangos žemės kaimo pavadinimas *Vītijō* prūsiškos kilmės. 1240 m. minimi *Witige*. Vokiečių ordinas, užėmęs Varmę ir pasistatęs Balgos pilį bei tęsdamas kryžiaus žygį prieš notangus, užėmė jų įtvirtintą gyvenvietę ir per dienos žygio atstumą (30 km) nuo Balgos pastatė Kroicburgo pilį (vok. – Kryžiaus pilis), prie kurios pradėjo plėstis gyvenvietė. Manoma, kad pilis pavadinta iki 1225 m. Transilvanijoje ordino turėtos pilies vardu. 1243 m. pilį užėmė ir sudegino prūsai, bet 1253 m. vokiečiai pasistatė naują medinę pilį. 1260 m. per Antrąjį prūsų sukilimą prūsai užėmė pylimų saugotą pirmąjį priešpilį, bet toliau pasistūmėti neįstengė. Pilies apgultis tęsėsi trejus metus, ir tik 1263 m., kai pilies gynėjams baigėsi maisto atsargos ir buvo suvartota viskas, kas valgoma, pasinaudodami nakties tamsa riteriai ir apkrikštyti prūsai paliko pilį. Sukilėliai rytą pavijo bėglius ir išžudė, tik dviem riteriams pavyko pasiekti Balgą.

Numalšinus Didįjį prūsų sukilimą 1273 m. kryžiuočiai, vadovaujam Rudeviko vėl atstatė medinę pilį, bet, prasidėjus mūrinių ordino pilių statybos etapui, po 1309 m. pilis perstatyta. 1315 m. sausio 31 d. ordino didysis maršalas Heinrichas fon Plockė Kulmo teisės pavyzdžiu suteikė Kryžbarkui miesto teises. Miesto herbe pavaizduota pilis su dviem bokštais ir atlapais vartais. Istoriniame to meto paveiksle matyti rotušė, bažnyčia, turgaus aikštė, tiltas per Pasmaros upę ir vandens malūnas prie jo. Miestas apsuptas mūrine siena. Kurį laiką Kroicburge buvo komtūro rezidencija, 1402 m. atidaryta mokykla.

1454 m. Trylikos metų karo pradžioje miestą užėmė Prūsų sąjungos kariuomenė, bet po metų kryžiuočiai miestą trumpam atsiėmė. Kelis kartus plėštas miestas nusigyveno, bet pilis išliko. 1466 m. Torunės taikos sąlygomis Kroicburgo pilis liko ordinui. Tačiau dengdamas ordino skolas, ordino didysis magistras Liudvigas fon Erlichshauzenas buvo priverstas už 2383 markes miestą ir pilį užstatyti samdinių vadams Anzelmui Tetau ir Mechaeliui Groizingui. Tik 1497 m. pilį išpirko vyskupas Johanas, o nuo 1505 m. jos savininku tapo Hiobas fon Donebekas. 1520 m. konflikto su Lenkija metu pilį buvo apsupę lenkai, vėliau jos savininkai keitėsi. 1565 m. Albrechtas Brandenburgietis pilį padovanojo Pauliui Skalichui, kuris pasivadino Kroicburgo kunigaikščiu. Tačiau pilis nyko, griaunama vietinių gyventojų, ir tik 1585 m. ją kartu su miestu nupirko valstybė. Miestelyje pradėjo plėtotis amatai, buvo du malūnai, lentpjūvė, kalvė, įsikūrė paštas. 1762 m. miestą buvo užėmusi Rusijos imperijos kariuomenė.

1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Prūsų Ylavos apskrities miestas,  nuo 1874 m. gegužės 7 d. valsčiaus centras. 1945 m. vasario 8 d. III Baltarusijos fronto 5-oji armija sugriovė miestą, išliko tik pilies sienos griuvėsiai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kroicburgo rajono () centras, vėliau Bagrationovsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Slavskojės apylinkės (*Славский сельский Совет*) centras. 1947 m. miestas buvo padalytas į dvi dalis: Slavskojė ir Jeniną, bet 1965 m. abi dalys vėl sujungtos.

|}

## Gyventojai

## Parapija

Kroicburgo parapija įsteigta XIV a. Nuo reformacijos pradžios joje kunigavo:

* ND., 1528
* Michael Spillmann, 1559
* Johann Gansewind, iki 1565
* ND., 1567
* Hermann Eifler, 1573–1583
* Johann Haas, bis 1584
* Johann Rudolph
* ND., iki 1589
* Nicolaus Prätorius, 1592–1602
* Michael N., iki 1602
* Johann Stobäus, 1602–1619
* Heinrich Haltermann
* Heinrich Frischeintz, 1619–1621
* Michael Wegner, 1620–1645
* Jacob Christison, 1621–1624
* Gustav Coggius, 1624–1668
* Nicolaus Rittershusius, 1645–1672
* Christoph Hülner, 1668–1693
* Abraham Klein, 1672–1721
* Johann Klopcke, 1693–1718
* Christoph Stephani, 1719–1723
* Josua Schusterus, 1721–1729
* Christoph Stephani, 1719–1723
* Johann Jacob Milo, 17231733
* Johann Friedrich Straube, 1729–1768
* Johann H. Daniel Moldenhawer, 1733–1737
* Johann Grünenberg, 1738–1782
* Paul Thomas Anderson, 1768–1793
* Johann Salomo Grünenberg, 1783–1805
* Johann Jacob Feggler, 1792–1800
* Johann Philipp Schröder, 1793–1828
* Friedrich Wilhelm Fischer, 1801–1807
* Johann Immanuel Schiemann, 1808–1813
* Georg Friedrich Sande, 1814–1831
* August Wilhelm Schulze, 1829–1864
* Julius Lilienthal, 1831–1854
* Alexander O.H. Stoboy, 1842–1882
* Rudolf Ottomar E. Kleist, 1864–1886
* Max Schliepe, 1885–1887
* Georg Schmidt, 1886–1908
* Ernst Gotthard P. Neumann, 1888–1896
* Erdmund Johannes Höhne, 1897–1899
* Johann Theodor W. Sterner, 1899–1910
* Gottfried Wilhelm Steckel, 1909–1915
* Franz Georgesohn, 1910–1915
* Paul Friedrich Ferdinand Hafke, 1916–1931
* Hans Hermenau, 1919–1920
* Walter Becker, 1921–1925
* Arno Gronert, 1925–1945
* Lothar Guhl, 1931–1934
* Friedrich Schumacher, 1935–1942
* Arno Stritzel, 1942–1945


## Apylinkė

Slavskojės apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės: 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.