open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Maputu nacionalinis parkas

**Maputu nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija pietų Mozambike, į pietus nuo Maputu, Indijos vandenyno pakrantės ruože tarp Maputu įlankos ir Pietų Afrikos Respublikos sienos. Įsteigtas 2021 m., nuo 2025 m. – UNESCO pasaulio paveldo objektas (drauge su gretimu Isimangaliso nacionaliniu parku PAR).

1932 m. įsteigtas Maputu dramblių rezervatas, kuriame saugota vietinė afrikinių dramblių populiacija. 1969 m. tapo Maputu specialiuoju rezervatu. Teritorija nuniokota per Mozambiko pilietinį karą. 2010 m. rezervatas pradėtas atkurdinėti, įveistos išnaikintos rūšys. 2021 m. Maputu specialusis rezervatas (1040 km²) ir Ponta do Oro dalinis jūrinis rezervatas (678 km², įkurtas 2009 m.) sujungti į Maputu nacionalinį parką.

Parkas apima įvairius gamtinius regionus – ežerus ir lagūnas (Šingutis, Piti lagūna ir kt.), šlapynes, pievų bendrijas, pelkėtus miškus, mangroves. Sutinkama būdinga savanų fauna – kudu, impalos, kanos, žirafos, antilopės gnu, afrikiniai buivolai, zebrai, dėmėtosios hienos, afrikiniai drambliai. Pakrantėse ir priekrantėse sutinkami delfinai, rykliai (įskaitant retus bangininius ryklius), banginiai, jūriniai vėžliai, rajos, koralinės žuvys.


Plains zebras (Equus quagga) Maputo.jpg|Lygumų zebrai
Common duiker (Sylvicapra grimmia) female Maputo.jpg|Krūmyninis dukeris (*Sylvicapra grimmia*)
Nyala (Tragelaphus angasii) male Maputo.jpg|Nijala
Reserva do Elefante (497048467).jpg|Buvusio Maputu specialiojo rezervato ženklas


## Šaltiniai
Lietuviškoji šaulių divizija (Sovietų Rusija)

**Lietuviškoji šaulių divizija** () – 1918–1919 m. egzistavęs Sovietų Rusijos, vėliau – formaliai Lietuvos – Baltarusijos Sovietų Socialistinės Respublikos (Litbelo) karinis dalinys, pėstininkų šaulių divizija, veikusi Sovietų Rusijos karo prieš Lietuvą fronte.

Divizija buvo suformuota 1918 m. gegužės 3 d. Sovietų Rusijos Petrogrado gynybinės apygardos ir Šiaurės ruožo karinės tarybos vado įsakymu iš Novorževsko karinio ruožo savaniškųjų dalinių. Pirmasis dalinio pavadinimas buvo Novorževsko šaulių divizija, 1918 m. liepos 14 d. dalinys buvo pervadintas Pskovo šaulių divizija, 1919 m. sausio 21 d. – Lietuviškąja šaulių divizija.

Nuo 1918 m. gegužės mėn. divizija buvo dislokuota po Brest-Litovsko taikos suformuotame Sovietų Rusijos ir Vokietijos pasienio ruože pagal liniją Novorževas – Idrica – Nevelis – Didieji Lukai – Toropecas. Divizija buvo priskirta Sovietų Rusijos 7-ąjai armijai, vėliau – Vakarų armijai.

Vokietijai kapituliavus I pasauliniame kare ir pradėjus trauktis iš Rytų fronto, Pskovo šaulių divizija dalyvavo Sovietų Rusijos puolime į dabartinę Baltarusijos teritoriją ir Lietuvą. 1918 m lakpkričio-gruodžio mėn. ji dalyvavo užimant Ludzą, Polocką, Rezeknę, Daugpilį ir Vilnių. Raudonąjai Armijai įsiveržus į Lietuvą Pskovo šaulių divizija buvo pervadinta Lietuviškąja ir 1919 m. sausio mėn. dalyvavo be ženklesnio pasipriešinimo sovietų pajėgoms užimant Panevėžį, puolė link Kauno ir Jurbarko.

1919 m kovo 4 d. divizija buvo oficialiai priskirta Lietuvos – Baltarusijos Sovietų Socialistinės Respublikos karinėms pajėgoms.

1919 m. gegužę dalyvavo mūšiuose dėl Vilniaus prieš Lenkijos pajėgas, buvo nustumta iki Daugpilio. Šiuose mūšiuose ir traukiantis patyrus didelių nuostolių 1919 m. gegužės 21 d. divizija buvo performuota į pėstininkų brigadą, kurios pagrindu metų pabaigoje buvo suformuota Raudonosios Armijos 4-oji šaulių divizija, dalyvavusi Tuchačevskio puolime į Lenkiją.

## Vadovybė

Divizijai vadovavo:

* 1918 m. kovo 3 d. – 1919 m. kovo 7 d. – Vladimiras Olderogge
* 1919 m. kovo 7 d. – 27 d. – A. Makulovičius
* 1919 m. kovo 27 d. – gegužės 5 d. – M. Ležinskis
* 1919 m. gegužės 5 – 21 d. – Vasilijus Soloduchinas

Politiniai komisarai:

* 1918 m. gegužės 3 d. – rugojūčio 4 d. – G. Chachanianas
* 1918 m. gegužės 3 d. – rugpjūčio 4 d. – A. Sedyjakinas
* 1918 m. rugpjūčio 4 d. – spalio 1 d. – V. Popovas
* 1918 m. rugojūčio 4 d. – rugsėjo 6 d., spalio 1 d. – 1919 m. kovo 19 d., kovo 30 d. – balandžio 15 d. – I. Grigorijevas
* 1918 m. rugsėjo 7 d. – 1918 m. gruodžio 12 d. – M. Sergejevas
* 1918 m. gruodžio 12 d. – 1919 m. kovo 30 d. – L. Morozovas
* 1919 m. gegužės 21 d. – Jaroslavas Askoldovas
* 1919 m. gegužės 5–21 d. Jaroslavas Chazanovas

## Išnašos

## Šaltiniai

* „Литовская стрелковая дивизия“, Гражданская война и военная интервенция в СССР (энциклопедия). М.: Советская Энциклопедия. 1983. 704 p.
* Odziemkowski, Janusz (2004). *Leksykon wojny polsko–rosyjskiej 1919–1920*. Warsaw: Oficyna Wydawnicza „Rytm”. ISBN 83-7399-096-8
Antano Gravrogko namas

**Antano Gravrogko namas** – daugiabutis pastatas Kauno mieste, Naujamiestyje, stovintis V. Putvinskio gatvėje. 70-uoju numeriu pažymėtas pastatas yra tarpukario paveldą reprezentuojantis statinys, priklauso gatvės 52–72 numeriais pažymėtų pastatų kompleksui, iškilusiam 1928–1937 m., vertingam savo užstatymu ir pastatų kompozicija. Tai vienas iš Kauno modernizmo architektūros objektų, 2012 m. įrašytų į Kultūros vertybių registrą, pažymėtų Europos paveldo ženklu. Pastatas prie gatvės viena siena sujungtas su Jono Vileišio namu, kuriame prieškaryje veikė įsikūrusi JAV ambasada. 

## Istorija

Namo savininkas buvo inžinierius, visuomenės veikėjas Antanas Gravrogkas (1880–1958). Pastatytas 1930-1932 m., techninę priežiūrą vykdė A. Gravrogkas. Namas yra vienas iš nedaugelio gyvenamosios paskirties objektų, kuriuos suprojektavo Lietuvos architektūroje išskirtiniu braižu pasižymėjęs Edmundas Alfonsas Frykas. 

1930 m. buvo išduotas leidimas statyboms. Sekančiais metais Kauno miesto inžinierius gavo vyr. statybos inspektoriaus skundą, kad A. Gravrogko „namai nevykusiai uždaro Maironio gatvės perspektyvą, panašiai, kaip naujieji pašto rūmai Kanto gatvę“. Rašte nurodyta būtinybė pakoreguoti pastato architektūrą.

Lietuvai atkūrus nepriklausomybę name buvo įsikūrusios įvairios policijos institucijos. Nuo  1998 m. priklausė Mykolo Romerio universitetui. Iki 2019 m. čia veikė MRU Viešojo saugumo fakultetas. Vėliau statinys stovėjo tuščias, nebuvo reikalingas universiteto vykdomoms veikloms. Kultūros paveldo objektas nuo 2019 m. pabaigos buvo laikinai nenaudojamas. 2021 m. duomenimis, pastatas liko neeksploatuojamas ir nepakankamai prižiūrimas: byrantis fasadų dekoratyvinis tinkas, dingusi unikali skulptūrinė (galimai J. Zikaro kurta) lauko durų rankena. Svarstyta skubiai atlikti būtinus statinio konservavimo darbus, namą įtraukti į Kultūros paveldo departamento pildomą Neprižiūrimų kultūros paveldo objektų sąrašą.

2023 m. apleistas namas buvo parduotas. Naujieji savininkai planavo jį renovuoti, paversti daugiabučiu gyvenamuoju namu.

## Architektūra

Pastatas stačiakampio plano, keturių aukštų su pusrūsiu, asimetrinės kompozijos. Uždengtas šlaitiniu stogu su skardos lakštais, slepiamas iškeltų atikų ir parapetų. Fasadų kompozicija - istorizmo stilistikos. Namo priekyje, šone įrengtas aukštas siauras portalas ir du virš jo įtaisyti mūriniai balkonai, dekoruoti augalinių motyvų lipdiniais, centrinis rizalitas su viršutine baliustrada. Ant stogo įrengta terasa gatvės pusėje su mentėmis, vainikuotomis stulpelių „karūna“. Fasadų viršų išryškina profiliuotas karnizas, sienų plokštumą skaido tarpaukštinės ir cokolio karnizų juostos.

Pastatui būdinga darni modernistinių ir istoristinių tendencijų sąveika. Iš kitų namų išsiskiria puošniu dekoratyvumu. Vertingi yra įėjimo portalą puošiantys skulptoriaus Juozo Zikaro sukurti bronziniai bareljefai „Arklių tramdytojas“, „Pjovėjas“, „Rinkėja“, du herbai ir septynių figūrų kompozicija.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Modernist Kaunas: Architecture of Optimism, 1919-1939. Nomination Dossier
Niekas nežino

**Niekas nežino** () – 2004 m. japonų režisieriaus Hirokazu Koreeda draminis filmas, kuriame pagrindinius vaidmenis atlieka Yuya Yagira, Ayu Kitaura ir Hiei Kimura.

Scenarijų Koreeda ėmė rašyti gerokai anksčiau – 1988 m. Jį įkvėpė anuomet Japonijoje didelį ažiotažą sukėlusi paliktų vaikų byla.

## Siužetas
Filme dėmesys sutelkiamas į keturis vaikus, kurie viename Tokijo butų nerūpestingos motinos paliekami be priežiūros. Bute kaupiasi atliekos, galų gale nutraukiamas elektros ir vandens tiekimas.

Gimimo liudijimo neturintis dvylikos metų berniukas Akira (Yûra Yagira), prapuolus motinai, rūpinasi trimis jaunesniais broliais ir seserimis. Kiekvienas jų vis kito tėvo. Didžiausias Akiros rūpestis – kad visi būtų pavalgę, turėtų kuo apsirengti ir kad būtinai liktų bute, kadangi kaimynai, juos pamatę, gali pranešti socialinėms tarnyboms, nes šiuolaikinė japonų visuomenė netradicinių šeimų atžvilgiu nusistačiusi nepalankiai. Kiekvienais metais per vaiko gimtadienį Akira išsiveda brolį ar sesę nakčia pasivaikščioti po Tokiją. Galiausiai visai išsenka pinigai, tad Akira, prašydamas sušelpti, lanko vaikų tėvus.

Nebeturėdami pinigų, vaikai išeina iš buto ir domisi aplinka, atranda vaizdus bei garsus, susiranda bičiulių, nevengia rizikos. Filmas baigiamas sustojusiu kadru, kuris leidžia viltis, jog šių vaikų laukia šviesesnė ateitis.

## Įvertinimas
„Rotten Tomatoes“ recenzijų suvestinėje iš 94 kritikų apie filmą teigiamai atsiliepė 93 %, vidutinis filmo įvertinimas – 8/10. „Metacritic“ svetainėje „Niekas nežino“, remiantis 31 kritiku, įvertintas 88 balais iš 100 galimų.

2013 m. recenzuodamas vėlesnį Koreeda filmą, Andrew Schenker iš „Slant Magazine“ „Niekas nežino“ įvardijo geriausiu režisieriaus filmu.

2024 m. „Looper“ filmą įtraukė į „50 geriausių visų laikų PG-13 filmų“ sąrašą, skirdamas 46 vietą.

Yūya Yagira 2004 m. Kanų kino festivalyje pelnė geriausio aktoriaus apdovanojimą, tapdamas pirmuoju šį apdovanojimą laimėjusiu japonų aktoriumi bei jauniausiu už geriausią vaidmenį apdovanotu aktoriumi Kanų istorijoje. 78-ojoje „Kinema Junpo Ten Best“ apdovanojimų ceremonijoje „Niekas nežino“ pelnė „Geriausiojo“ japonų filmo apdovanojimą. Toje pačioje apdovanojimų ceremonijoje You laimėjo geriausios antraplanės aktorės apdovanojimą, o Yūya Yagira – geriausio naujo aktoriaus.

47-ojoje „Blue Ribbon“ apdovanojimų ceremonijoje filmui „Niekas nežino“ atiteko geriausio filmo apdovanojimas, o režisieriui Hirokazu Koreeda – „Geriausio režisieriaus“.

## Išnašos
Falcon Alkoholfri arena

**Falcon Alkoholfri arena** (sutrumpintai **Falcon**) – futbolo stadionas Falkenberge, Švedijoje. Namų rungtynes žaidžia stadione žaidžia Falkenbergs FF ir IF Böljan klubų komandos. Tinka rengti tarptautinėms rungtynėms. Talpina 5500 žiūrovų. Žaidžiama ant natūralios vejos (žolės). Futbolo arena atitinka Švedijos futbolo asociacijos reikalavimus žaisti „Allsvenskan“, „Superettan“ lygų rungtynes.

Stadiono pavadinimo teisės priklauso „Carlsberg Group“, stadionas pavadintas „Carlsberg“ priklausančio alaus prekės ženklo „Falcon“ vardu. Švedijos įstatymai draudžia prekiauti alkoholiniais gėrimais, todėl stadioną nuspręsta pavadinti nealkoholinio varianto pavadinimu.

Arenoje yra dvi dengtos tribūnos, skirtos 5500 žiūrovų. Didžiausia A tribūna turi 2 300 vietų. B tribūna padalinta į keturias skirtingas dalis: vienoje yra 2 400 stovimų vietų namų komandai, o dviejose – iš viso 800 vietų. Ketvirtoje dalyje yra 1 200 vietų svečių komandai. Siekiant užtikrinti, kad stadionas būtų prieinamas visiems, yra apie 50 vietų neįgaliųjų vežimėliams, vaikštynėms ir vežimėliams. Į tribūnas galima pakilti liftu. Už stadiono ribų esančioje teritorijoje yra automobilių ir dviračių stovėjimo vietos. Jei jos pilnos, galima alternatyva – *Falkenbergs Idrottsplats*, esanti už kelių šimtų metrų. Šalia įėjimo įrengtos vietos aistruolių autobusams.

## Istorija

2017 m. pavasarį baigėsi arenos statybos. 2017 m. balandžio 2 d. atidarytas stadionas, kai jame „Superettan“ rungtynes ​​sužaidė „Falkenbergs FF“ prieš „Östers IF“. Svečiai nugalėjo šeimininkus rezultatu 2–0.

## Galerija

Falcon alkoholfri arena 01.jpg
Falcon alkoholfri arena 02.jpg


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Falkenberg Arena
2017 m. Superettan

**[[2017]] m. [[Superettan]]** sezonas prasidėjo prasidėjo 2017 m. balandžio 1 d., baigėsi 2017 m. lapkričio d.

## 2017 m. [[Superettan]]
* **[[Superettan]]** – antros pakopos pirmenybėss Švedijoje.
* 2017 m. Superettan dalyvavo 16 komandų.
* Nugalėtojais tapo Brommapojkarna klubas, kuris pateko į elito divizioną.
* Dalkurd liko antroje vietoje, tačiau pateko į elito divizioną kaip antra geriausia ekipa.
* Trelleborgs liko trečioje vietoje ir kovojo pereinamosiose rungtynėse. Nugalėjo varžovus ir iškopė į elito divizioną.

### Galutinė komandų rikiuotė

* Örgryte ir Frej kovojo dėl išlikimo Superettan pereinamosiose rungtynėse su žemesniųjų divizionų atstovais.
* Syrianska ir Åtvidabergs prarado vietas Superettan ir iškrito į žemesnį lygmenį.

## Pereinamosios rungtynės
#### Pirmosios rungtynės
----

----

----

#### Atsakomosios rungtynės
----

; Rezultatas 1–1 po dvejų rungtynių. IK Frej nugalėjo dėka svečiuose pelnyto įvarčio ir išliko Superettan.
----

; Örgryte IS bendru dviejų rungtynių rezultatu 4–3 nugalėjo varžovus ir išliko Superettan. 
----

## Taip pat skaitykite
* 2017 m. Allsvenskan
* 2017 m. Damallsvenskan

## Išnašos

## Nuorodos
* Allsvenskan oficiali svetainė (švedų k.)
* Taurės varžybos svenskfotboll.se oficialioje svetainėje (švedų k.)
* Švedijos taurės turnyras soccerway svetainėje (anglų k.)
2018 m. Superettan

**[[2018]] m. [[Superettan]]** sezonas prasidėjo 2018 m. pavasarį, baigėsi 2018 m. rudenį

## 2018 m. [[Superettan]]
* **[[Superettan]]** – antros pakopos pirmenybėss Švedijoje.
* 2018 m. Superettan dalyvavo 16 komandų.

### Galutinė komandų rikiuotė

## Pereinamosios rungtynės
* IFK Värnamo ir Varbergs BoIS užėmė atitinkamai 13 ir 14 vietas, bei dėl išlikimo kovėsi su žemesniojo diviziono komandomis.
* Pirmosios rungtynės įvyko 2018 m. lapkričio 14 d.
* Atsakomosios rungtynės 2018 m. lapkričio 18 d.
#### [[IFK Värnamo]] – [[Syrianska FC]]
----

----
----

; Syrianska FC nugalėjo varžovus bendru rezultatu 3–2 ir pateko į Superettan.
-----

#### [[Varbergs BoIS]] – [[Oskarshamns AIK]]
----

----
----

; Po dvejų rungtynių buvo lygu 4–4, o Varbergs BoIS išsaugojo vietą dėka svečiuose pelnytų įvarčių.
----

## Taip pat skaitykite
* 2018 m. Allsvenskan
* 2018 m. Damallsvenskan

## Išnašos

## Nuorodos
* svenskfotboll.se Oficiali svetainė
2019 m. Superettan

**[[2019]] m. [[Superettan]]** sezonas prasidėjo 2019 m. pavasarį, baigėsi 2019 m. rudenį

## 2019 m. [[Superettan]]
* **[[Superettan]]** – antros pakopos futbolo pirmenybės šalyje.
* Dalyvavo 16 komandų.

### Dalyviai ir informacija apie juos

### Galutinė komandų rikiuotė
* Mjällby AIF tapo 2019 m. Superettan nugalėtojais ir iškovojo teisę žaisti 2020 m. Allsvenskan.
* Varbergs BoIS liko antroje vietoje, bet iškovojo teisę žaisti 2020 m. Allsvenskan.
* IK Brage užėmė trečią vietą ir kovojo pereinamosiose rungtynėse dėl galimybės patekti į 2020 m. Allsvenskan.

## Pereinamosios rungtynės
* Östers IF ir IK Frej užėmė atitinkamai 13 ir 14 vietas, bei dėl išlikimo kovėsi su žemesniojo diviziono komandomis.
* Pirmosios rungtynės įvyko 2019 m. lapkričio 7 d.
* Atsakomosios rungtynės sužaistos 2019 m. lapkričio 10 d.
#### [[Östers IF]] – [[Landskrona BoIS]]
----

----
----

* **[[Östers IF]] nugalėjo varžovus bendru rezultatu 2–1 ir išliko [[Superettan]].**
-----

#### [[IK Frej]] – [[Umeå FC]]
----

----
----

* Umeå FC ir IK Frej rezultatas po dviejų rungtynių buvo lygus 3-3.
* Umeå FC pateko į Superettan svečiuose pelnytų įvarčių dėka.
----

## Taip pat skaitykite
* 2019 m. Allsvenskan
* 2019 m. Damallsvenskan

## Išnašos

## Nuorodos
* svenskfotboll.se Oficiali svetainė
2020 m. Superettan

**[[2020]] m. [[Allsvenskan]]** sezonas prasidėjo 2020 m. pavasarį, baigėsi 2020 m. gruodį;

## 2020 m. [[Superettan]]
* **[[Superettan]]** – antros pakopos futbolo pirmenybės šalyje.
* Dalyvavo 16 komandų.

### Galutinė komandų rikiuotė



## Taip pat skaitykite
* 2020 m. Allsvenskan
* 2020 m. Damallsvenskan

## Išnašos

## Nuorodos
* svenskfotboll.se Oficiali svetainė
* Soccerway (Allsvenskan 2020 m.)
* Soccerway (Superettan 2020 m.)
* RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai);
* RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai);
2021 m. Superettan

**[[2021]] m. [[Superettan]]** sezonas prasidėjo 2021 m. balandžio 10 d., baigėsi 2021 m. gruodžio 4 d.

## 2021 m. [[Superettan]]
* **[[Superettan]]** – antros pakopos pirmenybės.
* 2021 m. dalyvavo 16 komandų.

### Galutinė komandų rikiuotė
* IFK Värnamo tapo Superettan nugalėtojais ir pateko į Allsvenskan.
* GIF Sundsvall liko antri, tačiau irgi pateko į Allsvenskan.
* Helsingborgs IF buvo trečioje vietoje ir dėl galimybės kilti į Allsvenskan kovojo pereinamosiose rungtynėse.



## Pereinamosios rungtynės
Superettan 13 ir 14 vietas užėmusios ekipos dėl išlikimo kovojo su 2021 m. Division 1 Šiaurės ir Pietų zonų (Norra ir Södra) antrosiosmis komandomis. 
----

----

* **[[Skövde AIK]] nugalėjo bendru dviejų rungtynių rezultatu 3-0 ir iškopė į [[Superettan]].**
----
----

----
 

* **[[Dalkurd FF]] nugalėjo varžovus bendru dviejų rungtynių rezultatu 3:2 ir pateko į [[Superettan]].**
----

## Taip pat skaitykite
* 2021 m. Allsvenskan
* 2021 m. Damallsvenskan

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali lygos svetainė (Allsvenskan)
* SOCCERWAY 2021 m. Allsvenskan
* SOCCERWAY 2021 m. Superettan
* SOCCERWAY 2021 m. Taurės turnyras
* Transfermarkt ALLSVENSKAN 2021
* RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai);
* RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai);
2022 m. Superettan

**[[2022]] m. [[Superettan]]** sezonas prasidėjo 2022 m. balandžio 2 d., baigėsi 2022 m. lapkričio 6 d.

## 2022 m. [[Superettan]]
* **[[Superettan]]** – antros pakopos pirmenybės.
* 2022 m. dalyvavo 16 komandų. (EN)

### Galutinė komandų rikiuotė

## Pereinamosios rungtynės

## Taip pat skaitykite
* 2022 m. Allsvenskan
* 2022 m. Damallsvenskan

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali lygos svetainė (Allsvenskan)
* SOCCERWAY 2022 m. Allsvenskan
* SOCCERWAY 2022 m. Superettan
* SOCCERWAY 2022 m. Taurės turnyras
* Transfermarkt ALLSVENSKAN 2022
* RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai);
* RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai);
Benjamin Källman

**Benjaminas Kelmanas** (*Paul Benjamin Källman*; g. 1998 m. birželio 17 d.) – Suomijos futbolininkas, puolėjas. Atstovavo šalies jaunimo ir nacionalinei rinktinėms.

## Karjera
Tamisario mieste gimęs futbolininkas futbolą pradėjo žaisti Ekenäs IF (EIF) vaikų ir jaunių komandose. Paauglystėje žaidė ir rankinį. Priklausė BK-46. 2012–2013 m. tobulėjo FC Honka jaunimo ugdymo sistemoje.

Nuo 2014 m. atstovavo Ekenäs IF. 2015 m. lapkričio 25 d. pasirašė sutartį ir priklausė Inter Turku klubui (Suomija). 2018 m. rugpjūčio mėn. nuomos pagrindais perleistas Dundee klubui (Škotija). 2019 m. sausio 30 d. paskolintas Vendsyssel FF (Danija). 2019 m. liepos mėn. išnuomotas Viking FK (Norvegija). 2020 m. vasario mėn. nuomos pagrindais perleistas FK Haugesund (Norvegija). 2020 m. rugpjūčio mėn. grįžo į Inter Turku ir atstovaudamas klubui 2021 m. Veikkausliiga sezone pelnė 14 įvarčių ir kartu su Ariel Ngueukam buvo rezultatyviausi Veikkausliiga žaidėjai. 2022 m. birželio mėn.tapo žinoma, kad futbolininkas palieka klubą.

Nuo 2022 m. rungtyniavo Krokuvos „Cracovia“ klube (Lenkija). 2022 m. liepos 2 d. sudaryta trejų metų sutartis. 2022 m. liepos 29 d. pelnė pirmąjį savo įvartį Ekstraklasa namų rungtynėse prieš Legia Warsaw, kuriose šeimininkai sutriuškino varžovus rezultatu 3–0.

Nuo 2025 m. priklausė Hannover 96 klubui (Vokietija). 2025 m. gegužės 20 d. pranešta, kad 2. Bundesliga rungtyniaujantis Hannover 96 sudarė trejų metų trukmės sutartį. 2025 m. rugpjūčio 9 d. pelnė savo pirmąjį įvartį 2. Bundesliga išvykos rungtynėse prieš Fortuna Düsseldorf ir svariai prisidėjo prie pergalės rezultatu 2–0.

## Rinktinės
Kitados buvo kviečiamas į Suomijos U-19 ir U-21 jaunimo rinktines.

2018 m. sausio 11 d. debiutavo Suomijos nacionalinėje komandoje rungtynėse prieš Jordaniją. Suomiai palaužė varžovus išvykoje minimalia persvara 2–1.

2019 m. birželio 11 d. pelnė pirmąjį savo įvartį atstovaudamas Suomijai rungtynėse prieš Lichtenšteiną. Suomiai palaužė varžovus išvykoje rezultatu 2–0.

2025 m. spalio 9 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš Lietuvą, kuomet susitikimas baigėsi suomių pergale 2-1. Šiose rungtynėse lietuviai pirmavo (1–0) po Pijaus Širvio įvarčio. Benjamin Källman išlygino rezultatą, o Adam Markhiyev pelnė pergalingą įvartį. Benjamin Källman įvartį pelnė iš arti. Teisėjas iš pradžių neįskaitė įvarčio, tačiau VAR peržiūra parodė, kad futbolininkas nebuvo nuošalėje ir suomiai išlygino rezultatą (1–1).

## Pasiekimai
;  su **Inter Turku**
* Suomijos futbolo taurė: 2017–2018 m.

;  su **Viking**
* Norvegijos futbolo taurė: 2019 m.

; **Asmeniniai įvertinimai**
*Veikkausliiga rezultatyviausias futbolininkas: 2021
*Veikkausliiga simbolinė komanda: 2021
*Veikkausliiga mėnesio žaidėjas: 2022 birželio mėn.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
2023 m. Superettan

**[[2023]] m. [[Allsvenskan]]** sezonas prasidėjo 2023 m. balandžio d., baigėsi 2023 m. lapkričio 12 d.

## 2023 m. [[Superettan]]
* **[[Superettan]]** – antros pakopos pirmenybės.
* 2023 m. dalyvavo 16 komandų. (EN)

### Galutinė komandų rikiuotė

## Taip pat skaitykite
* 2023 m. Allsvenskan
* 2023 m. Damallsvenskan

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali lygos svetainė (Allsvenskan)
* SOCCERWAY 2023 m. Allsvenskan
* SOCCERWAY 2023 m. Superettan
* SOCCERWAY 2023 m. Taurės turnyras
* Transfermarkt ALLSVENSKAN 2023
* RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai);
* RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai);
Adam Markhiyev

**Adamas Marchijevas** (*Adam Markhiyev* bei *Адам Умарович Мархиев*; g. 2002 m. kovo 17 d.) – Suomijos futbolininkas, saugas. Atstovavo šalies jaunimo ir nacionalinei rinktinėms.

## Karjera
Gimė ingušų šeimoje Rusijoje, bet nuo 7 metų persikėlė gyventi su tėvais į Suomiją.

Kitados priklausė FF Jaro bei Helsingin Jalkapalloklubi (HJK) jaunimo ugdymo sistemai.

Nuo 2019 m. žaidė Klubi 04 klube (Suomija). 2019 m. sezone klubas varžėsi Kakkonen (III pakopa).

Nuo 2021 m. priklausė FK Spartaks Jūrmala (Latvija). 2022 m. nuomos pagrindais perleistas SPAL (Italija). Futbolininkas patyrė traumą ir Serie B nedebiutavo. O vėliau sugrįžo į Latviją.

2023–2024 m. atstovavo FK RFS (Latvija). Sudaryta trejų metų sutartis su galimybe pratęsti dar metams. 2023 m. sezone svariai prisidėjo prie pergalės Latvijos čempionate.

2025 m. perėjo į Limasolio „Aris“ klubą (Kipras). 2025 m. sausio 31 d. sudaryta ketverių metų sutartis.

2025 m. persikėlė į 1. FC Nürnberg (Vokietija). 2025 m. rugsėjo 1 d. oficialioje svetainėje klubas pristatė naujoką. 2. Bundesliga rungtyniaujantis 1. FC Nürnberg įsigijo futbolininką už 2,5 milijonų eurų sumą.

## Rinktinės
Kitados buvo kviečiamas į Suomijos U-16, U-17 ir U-21 jaunimo rinktines.

2025 m. rugsėjo 4 d. debiutavo Suomijos nacionalinėje komandoje draugiškose rungtynėse prieš Norvegiją. Suomiai nusileido varžovams minimalia persvara 0-1.

2025 m. spalio 9 d. pelnė pirmąjį savo įvartį atstovaudamas Suomijai rungtynėse prieš Lietuvą, kuomet susitikimas baigėsi suomių pergale 2-1. Lietuviai pirmavo (1–0) po Pijaus Širvio įvarčio. Benjamin Källman išlygino rezultatą, o Adam Markhiyev pelnė pergalingą įvartį.

## Pasiekimai
;  su FK RFS
* **[[Virslīga|Latvijos čempionas]]:** 2023, 2024 m.
* **[[Latvijos futbolo taurė]]s laimėtojas:** 2024 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* 1. FC Nürnberg
* Globalsportsarchive
Dolichoderus intermedius

***Dolichoderus intermedius*** (*[[graikų kalba|gr.]] dolichoderus* - ilgas kūnas) (*[[lotynų kalba|lot.]] intermedius* - tarpinis, vidurinis) – tai išnykusi skruzdžių rūšis, priskiriama *[[Dolichoderus]]* genčiai, gyvenusi Mioceno laikotarpiu. 1993 m. suakmenėjęs darbininkės individas rastas Dominikos gintare, nors tiksli radimo vieta nenurodyta. Rūšį aprašė MacKay 1993 m.

## Išnašos
Čampanero-Pavagadho archeologinis parkas

**Čampanero-Pavagadho archeologinis parkas** (, ) – archeologinė vietovė šiaurės vakarų Indijoje, Gudžarate, Pančmahalio rajone, apima istorinį Čampanero miestą ir jo apylinkes. Pasaulio paveldo objektas nuo 2004 m. (plotas 13,29 km²).

Tai XV–XVI a. hinduistinės ir musulmoniškos valstybių Gudžarate sostinės archeologinė vietovė. Archeologiniame parke saugomi VIII–XIV a. kariniai įtvirtinimai, rūmai, šventyklos, gyvenamieji namai, žemės ūkio ir drėkinimo sistemos. Visas šis kultūrinis sluoksnis priderintas prie regiono kraštovaizdžio su aukštomis uolomis.

Vietovė buvo gyvenama jau eneolite, bet miestas įkurtas VIII a., valdant Čavdos dinastijos karaliui Vanaradžai Čavdai. XIII a. kraštą užkariavo Čauhanų dinastijos radžputai ir ant Pavagadho uolos įkūrė tvirtovę. 1484 m., užkariavęs radžputų žemes, tvirtovę užvaldė Gudžarato sultonas Machmudas Begada. Jam valdant, Gudžarato sultonato sostinė perkelta iš Ahmadabado į Čampanerą. Šis miestas gyvavo iki 1536 m.

Čampanero-Pavagadho vietovėje susilieja ankstesnė hinduistinė ir vėlesnė islamiška ikimugoliška architektūra. Lig šiol atkasta tik nedidelė dalis objektų. Svarbiausi objektai yra:
;Pavagadhe
* Didžiosios Motinos Kali (Mahakalikos) šventykla (svarbus piligriminis objektas)
* miesto vartai
* Patai Ravalio rūmai
* Pavagadho tvirtovė su hindų ir džainų šventyklų liekanomis
;Čampanere
* Didžioji (Džama) mečetė (1513 m.)
* Kevados mečetė (XV a.)
* miesto vartai
* tvirtovės sienos fragmentai
* Brangakmenio (naginos) mečetė (XV a.)
* Bavamano mečetė (XV a.)


Kali Temple1.jpg|Mahakalikos šventykla Pavagadhe
Parshvanath temple, Pavagadh hill, Gujarat 043.jpg|Džainų Paršvanathos šventykla
Jami Masjid - Champaner-Pavagadh Archaeological Park - Gujarat - DSC005.jpg|Čampanero didžioji mečetė
The Seven Arches @Champaner.jpg|Septynios arkos (Sat Manzilas) Pavagadhe
City Gate - Champaner-Pavagadh Archaeological Park - Gujarat - DSC0002.jpg|Čampanero miesto sienų vartai


## Šaltiniai
2016 m. Superettan

**2016 m. [[Superettan]]** – 2016 m. Švedijos antros pakopos futbolo sezonas. Prasidėjo prasidėjo 2016 m. balandžio 2 d. ir baigėsi 2016 m. lapkričio 6 d.

## 2016 m. [[Superettan]]
* **[[Superettan]]** – antros pakopos Švedijos futbolo pirmenybės. 
* 2016 m. IK Sirius tapo nugalėtojais bei iškovojo teisę kitą sezoną žaisti elito divizione. 
* AFC Eskilstuna liko antra, bet užsitikrino vietą elito lygoje.
* BK Halmstad liko trečioje vietoje, o dėl patekimo į elito lygą turėjo kautis pereinamosiose varžybose.

### Galutinė komandų rikiuotė

## Taip pat skaitykite
* 2016 m. Allsvenskan
* 2016 m. Damallsvenskan

## Išnašos

## Nuorodos
* svenskfotboll.se Oficiali svetainė
* Taurės turnyras - RSSSF duomenų bazė
Dutaras

**Dutaras**, **dotaras**, **dutoras** (, , , ) – styginis muzikos instrumentas, paplitęs Vidurinėje Azijoje, rytų Irane, Afganistane, šiaurės vakarų Kinijoje.

Dutaras daugiausia naudojamas klajoklių tautų (turkmėnų, Chorasano kurdų), piemenų muzikoje, yra neatskiriama bachšių muzikos dalis. Jis du kartus įtrauktas į nematerialiojo pasaulio paveldo sąrašą: 2019 m. į šį sąrašą įtrauktas **dutaro gamybos ir muzikavimo menas** Irane, o 2021 įtrauktas **dutaro meistriškumas ir tradicinės muzikos atlikimo menas kartu su dainavimu** Turkmėnijoje.

## Aprašymas

Dutaras XV a. išsivystė iš kito styginio instrumento, tanbūro. Jis susiformavo vietos piemenų bendruomenėse, kaip paprastesnis variantas su dviem stygomis. Dėl to jo pavadinimas reiškia „dvi stygos“ ( ir ).

Dutaras savo forma primena kriaušę ir standartinis dutaro ilgis siekia 87 cm, o korpuso ilgis – 48.5 cm. Tiesa, ilgiausi dutarai gali siekti ir 2 m. Jis susideda iš kelių dalių. Korpusas () paprastai skobiamas iš šilkmedžio ir uždengiamas medine lentele, o grifas gaminamas () iš abrikoso arba riešutmedžio. Tradiciškai jis turi dvi stygas (), kurios simbolizuoja vyrą ir moterį. Pradžioje jos buvo gaminamos iš ketguto, vėliau – šilko, o dabar – dažniausiai iš nailono ar metalo. Tiesa, Herato dutaras Afganistane turi net 14 stygų. Tradiciškai dutaro grife yra 13 skirsnių.

Grojant stygos paprastai yra gnaibomos, bet tarp tadžikų, uzbekų ir turkmėnų gali būti skambinamos greitais judesiais, kaip balalaika. Dutaro muzika grojama per svarbias šventes ar gyvenimo įvykius, tokius kaip vestuvės, ritualai, bendruomenių šventės.

Turkmėnų kultūroje išskiriami du grojimo žanrai: *dutarchy* yra tik instrumentinė muzika, o *bagšy* – muzika lydima dainavimo. Grojimas dažnai lydimas epinių pasakojimų (*dessanchy bagšy*), kurie perduodami iš kartos į kartą, kartu įjungiant poeziją, prozą ir improvizaciją.


Joueur_de_dutar_ouzbek.jpg|Dutaro muzikantas Uzbekijoje 
Horniman_instruments_03.jpg|Dutaras (kairėje) ir tanbūras (dešinėje)
North Khorasan ethnicities, Kurmanj Kurd Dutar player, Sohrab Mohammadi.jpg|Chorasano kurdas su dutaru
Stamps of Uzbekistan, 2006-027.jpg|Uzbekų dutaras ir nėjus ant pašto ženklo
Musical instruments Rubabs and Dutars in Tajikistan.JPG|Rubabai ir dutarai Tadžikijoje


## Susijusios pasaulio paveldo tradicijos

* Taro, styginio instrumento, gamyba ir atlikimas (2012, )
* Tradicinis kazachų menas dombra kui (2014, )
* Kultūrinė praktika ir išraiškos, susijusios su tradiciniu mušamuoju instrumentu bolonu (2021, , reikalingas skubios apsaugos)
* Ūdo gamyba ir grojimas juo (2022, , )
* Rebabo gamybos ir atlikimo menas (2024, , , , )
* Kobzos ir rylos tradicijos išsaugojimo programa (2024, , geroji praktika)

## Išnašos
Ruokasbirzė

**Ruokasbirzė** () – gyvenvietė Latvijoje, Pietų Kuršo savivaldybėje. Įsikūrusi Vakarų Kuršo aukštumos Bandavos kalvyno pakraštyje, prie regioninės reikšmės kelio Kuldyga–Aizputė–Lyčiai (P112), apie 2 km į vakarus nuo Aizputės. Aizputės valsčiaus centras.

2025 m. duomenimis, veikia valsčiaus administracija, kultūros namai, biblioteka, pagrindinė mokykla, gelžbetonio konstrukcijų gamykla. Stovi paminklas 1905 m. revoliucijos įvykiams atminti (1958 m., skulptoriai V. Mickėviča ir J. Kotjakovas-Bajaras).

Gyvenvietė pradėjo kurtis ne anksčiau XX a. vidurio. Sovietmečiu buvo Aizputės apylinkės ir kolūkio „Komunisms“ centras. 1989 m. Ruokasbirzėje gyveno 324, 2000 m. – 352 žmonės.

## Šaltiniai
Simsimija

**Simsimija**, **semsemija** () – styginis muzikos instrumentas (gnaibomasis chordofonas), paplitęs Egipte ir aplinkiniuose kraštuose (Libijoje, Jordanijoje ir Saudo Arabijoje). Pagal formą ir grojimo būdą priskiriamas lyroms.

2024 m. Semsemijos instrumento gamybos ir muzikavimo tradicija Egipte ir Saudo Arabijoje buvo įtraukta į nematerialiojo pasaulio paveldo sąrašą.

## Aprašymas

Simsimijos prototipas yra Senovės Egipte naudota lyra ir vėlesni jos variantai išplitę po arabų kraštus ir Rytų Afriką. Šis instrumentas susiformavo Sueco kanalo regione, iš kur vėliau išplito į pietrytines Viduržemio jūros pakrantes ir Raudonosios jūros pakrantes iki pat Jemeno. Jis yra svarbi arabų pakrantės muzikos (*Sawahli*) dalis, paplitęs tarp muzikantų *suhbagiyya*. Jis yra siejamas su jūra, ir dažnai juo grojama laivuose. Tai yra jūreivių, žvejų ir prekybininkų instrumentas.

Instrumentas turi paprastą sandarą, ir dažniausiai jį gaminasi patys muzikantai. Jį sudaro trikampiu sudėtos lazdos, pritvirtintos prie korpuso, tarp kurių įtempiamos stygos. Neretai naudojamos tuščios skardinės ir pan. Seniau instrumentas turėjo penkias stygas, kurios vadinasi *Shararah, Saddad, Raddad, Mugawib* ir *Bummah*. Dabar naudojamos simsimijos ir su šešiomis, septyniomis, daugiau stygų, kas labai išplėtė simsimijos muzikines galimybes.

Instrumento populiarinimu nuo XX a. pabaigos užsiėmė kelios muzikinės grupės, tarp kurių viena svarbiausių yra 1980 m. Port Saide įkurta *El Tambura* atgaivinusi simsimijos tradiciją. Simsimijos muzika populiari per šventes, vestuves, sporto rungtynes. Instrumentu gali groti įvairių lyčių, socialinės klasės ir amžiaus žmonės.


Joueur_de_Simsimiyya_(Institut_du_Monde_Arabe,_Paris)_(8237760204).jpg|*El Tambura* muzikantas Paryžiuje
1F0A3859.jpg|Egiptietė su simsimija
BahriyaHarpist.jpg|Grojimas simsimija Egipte
Simsimiyya, Saudi Arabia, 2013.jpg|Simsimija Saudo Arabijoje

## Susijusios pasaulio paveldo tradicijos

* Airiškasis grojimas arfa (2019, )
* Madi lyros muzika ir šokiai (2016, , reikalingas skubios apsaugos)
* Kultūrinė praktika ir išraiškos, susijusios su tradiciniu mušamuoju instrumentu bolonu (2021, , reikalingas skubios apsaugos)
## Išnašos
Cirmas

**Cirmas** (), arba **Cirmo ežeras** (*Cirma ezers*) – ežeras Latvijos rytuose, Ludzos savivaldybės teritorijoje (prie vakarinio kranto prieina Rėzeknės savivaldybė). Telkšo Latgalos aukštumos šiaurinėje dalyje, apie 5 km į vakarus nuo Ludzos. Plotas 12,61 km². Ežeras ovalus, šiauriniame krante kyšo siauras pusiasalis. Ilgis vakarų–rytų kryptimi 4,4 km, didžiausias plotis 4 km. Paviršiaus altitudė 138,4 m. Krantai nuolaidūs, vietomis statūs, rytuose žemi, užliejami, vietomis apaugę mišku. Dugnas lygus, smėlėtas, vietomis akmenys. Pietinė dalis gilesnė. Ežeras eutrofinis, užžėlimas ~25 %. Veisiasi karšiai, kuojos, ešeriai, unguriai, starkiai, lydekos ir kitos žuvys.

Įteka nedideli upokšniai ir grioviai, išteka Stauka – XVIII a. iškastas kanalas į Zvirgzdenės ežerą. Ežero baseino plotas 52,8 km², priklauso Velikajos baseinui. Naudojamas komercinei žvejybai, pakrantės – turizmui, poilsiui (kempingai, poilsio kompleksai, paplūdimiai). Pakrantėse gyventa jau vėlyvajame bronzos amžiuje (Kivtų gyvenvietė).

## Šaltiniai
Bhuvanešvarė

**Bhuvanešvarė** () – hinduistinė šaktinė deivė, viena iš dešimties mahavidjų. Jos vardas aiškinimas kaip visatos, pasaulio valdovė (*bhuvana-* 'pasaulis, visata, žmonija' + *īśvarī* 'valdovė').

Ikonografiškai vaizduojama ryškiai raudona, trimis akimis, galva papuošta brangakmenių karūna. Ant antakio (ar prie galvos) vaizduojamas mėnulis, veide – šypsena. Rankose laiko raudoną lotosą ir ąsotį su brangakmeniais (kitur teigiama, kad turi 20 rankų, kuriose laiko kalaviją, ietį, vėzdą, diską, kriauklę, lanką, strėles, žirkles, tridantį, kuoką, vainiką, atlieka turtus nešančią ir padrąsinančią mudras). Dešinę koją pasidėjusi ant indo su brangakmeniais. Kitur vaizduojama laikanti akstiną ir kilpą.

Apie Bhuvanešvarę žinomas tik pastarųjų amžių mitas: Saulei (Sūrjai) pasirodžius dausose, rišiai paaukoję somą pasaulio sukūrimui. Sūrja sutvėrusi tris pasaulius Šodasės šaktės dėka. Po to, kai pasauliai buvo sukurti, deivė įgijusi Bhuvanešvarės pavidalą. Ši deivė siejama su regimuoju, apreikštuoju pasauliu. Bhuvanešvarė siejama su Žeme (Prithvi), fiziniais elementais (mahabhūtomis), gamta, prigimtimi (Prakrite). Ji vadinama tokiais epitetais kaip Mahamaja („Didžioji Maja“), Sarvešė („visa ko valdovė“), Bhuvanešė („pasaulio valdovė“), Sarvarūpa („visų pavidalų“), Višvarūpa („pasaulio pavidalo“). Bhuvanešvarės stotroje deivė garbinama kaip sudaranti visus elementus (bhūtas), Saulę ir Mėnulį. Devybhagavata puranoje teigiama, kad visas pasaulis kyla iš Bhuvanešvarės, joje laikosi ir jopi ištirpsta. Bhuvanešvarė tapatinama su žemiškojo pasaulio grožiu ir gėrybėmis, tekstuose pabrėžiamas šios deivės patrauklumas, grožis.

Nepanašu, kad Bhuvanešvarė labai garbinta iki mahavidjų kulto susikūrimo. Į Bhuvanešvarę savybėmis panaši Pietų Indijos tekstuose paminėta Prapančešvarė („penkių pasaulių valdovė“). Kaip ir Bhuvanešvarės, jos sėklinė mantra (bydža) yra *hrim*.

## Šaltiniai
Pesa 630M

**Pesa 630M** – tarpmiestinis keleivinis dyzelinis traukinys, kurį sudaro 2 vagonai. Traukinys gamintas Lenkijoje, „Pesa“ įmonėje, iš viso pagaminti 6 sąstatai – 3 priklauso Lietuvai, 2 Ukrainai, 1 Kazachijai. Traukinyje yra 140 vietų, jis pasiekia 140 km/h greitį.

## Istorija

2011 m. traukiniai „Pesa 630M“ pradėti eksploatuoti Ukrainoje, 2012 m. – Kazachijoje.

2012 m. rugsėjo 18 d. „Pesa“ pasirašė sutartį dėl traukinių su AB „Lietuvos geležinkeliai“. Pirmasis traukinys Lietuvą pasiekė 2013 m. balandį. Gegužės 26 d. jie pradėjo važinėti maršrutu Vilnius–Minskas. 2014 m. dar vienas traukinys ėmė važinėti maršrutu Vilnius–Šiauliai.

## Galerija

Verbindung von Wilna nach Krakau. Umsteigen in Mockava.jpg | Mockavos stotyje
630M-006, Mołodeczno, 2016-03-03.jpg | Maladečinos stotyje
630М-006.jpg | Minsko stotyje
07.03.24 Klaipėda 730ML-003 (53583737344).jpg | Klaipėdos stotyje


## Šaltiniai
Aponaucai

**Aponaucai** (, ) – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Užubalio apylinkėje. Įsikūręs 2 km į vakarus nuo Užubalio, prie Skarbiankos upelio. Praeina vieškelis Užubalis–Sapackinė.

Kaimo apylinkėse rastas XIII–XIV a. jotvingių kapinynas su gausiomis įkapėmis (1891 m. kasinėjo Vandalinas Šukevičius, 1888 m. Eduardas Volteris).

## Istorija
XIX a. pab. kaimas pateko į Lydos apskrities Užubalio valsčių ir apylinkę, buvo Maurico Potockio valda.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dvarčionys (Varanavas)

**Dvarčionys** (, ) – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Užubalio apylinkėje. Įsikūręs 2 km į šiaurės vakarus nuo Užubalio, 3 km nuo sienos su Lietuva, prie Nizelės upelio. Praeina vieškelis Užubalis–Paseka-Dvarčionys. Yra ferma.

Kaimo apylinkėse rastas XIII–XIV a. kapinynas.

## Istorija
XX a. pr. vietovė pateko į Lydos apskrities Užubalio valsčių. Šioje vietoje buvo Švedui priklausęs dvaras, Plemianikovų užusienis ir girininkija, Kovalenkos ferma. Lenkmečiu Dvarčionys minimi kaip kolonija. Vėliau prie Dvarčionių prijungtas kitapus Nizelės buvęs Užupių (Zarečanų) kaimas (1905 m. – 134 gyv., 1921 m. – 131 gyv.).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dvarčionys (reikšmės)

**Dvarčionys** gali reikšti:
* Dvarčionys – Vilniaus miesto dalis;
* kaimai Baltarusijoje:
** Dvarčionys – Varanavo rajone;
** Dvarčionys – Svisločiaus rajone;
** Dvarčionys – Ščiutino raj., Vosyliškių apylinkėje;
** Dvarčionys – Ščiutino raj., Arlios apylinkėje;
** Dvarčionys – Miorų rajone;
** Dvarčionys – Pastovių raj., Kamojo apylinkėje;
** Dvarčionys – Pastovių raj., Lentupio apylinkėje.
Migdalai

**Migdalai** (, ) – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Užubalio apylinkėje. Įsikūręs 2,5 km į šiaurės rytus nuo Užubalio, pamiškėje, prie plento Astryna–Rodūnia.

## Istorija
XIX a. pab. Migdalų palivarkas pateko į Lydos apskrities Užubalio valsčių ir apylinkę, grafo Potockio valda. XX a. pr. priklausė Plemianikovams.

## Gyventojai

## Šaltiniai
DR1

**DR1** – keleivinis dyzelinis traukinys, kurį 1963–1998 m. gamino Rygos vagonų gamykla Latvijoje. Bazinė konfigūracija buvo su 6 vagonais. Jie buvo eksploatuojami buvusios TSRS respublikose, tarp jų ir Lietuvoje.

## Istorija

Pradėtas gaminti 1963 m. ir naudotas vakarinėje TSRS dalyje. Turėjo daug įvairių modifikacijų, 1966 m. iš esmės perstilizuotas.

DR1 Lietuvoje pradėti naudoti 1988 m., jie turėjo 648 sėdimas vietas. Iškovojus Lietuvai nepriklausomybę, traukiniai buvo sutrumpinti. Daugiausia juos prižiūrėjo Vilniaus traukinių depas. DR1 traukiniai daugiausia važinėja linijomis „Vilnius–Turmantas“ ir „Vilnius–Marcinkonys“.

## Galerija

ДР1А-300, Литва, Утенский уезд, станция Турмантас (Trainpix 18030).jpg | Turmanto stotyje
DR1A-276.jpg | Vilniaus stotyje
ДР1А-328, Литва, Тельшяйский уезд, станция Плунге (Trainpix 93261).jpg | Plungės stotyje
ДР1А-284, Литва, Вильнюсский уезд, станция Пабраде (Trainpix 91316).jpg | Pabradės stotyje


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Документальный фильм – дизель-поезд ДР1 / DR1 DMU train documentary (with eng subtitles) (Youtube.com)
Pasieka-Dvarčionys

**Pasieka-Dvarčionys** (, ) – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Užubalio apylinkėje. Įsikūręs 4,5 km į šiaurę nuo Užubalio, prie Nizelės upelio ir Karaliauščynos miško. Kaimas yra mažiau nei 2 km nuo Lietuvos sienos ir Balbutų kaimo.

## Istorija
XX a. vid. kaimas minimas kaip Dvarčionių Pasiekos (), priklausė Lydos apskrities Užubalio valsčiui.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šiaulių geležinkelio muziejus

**Šiaulių geležinkelio muziejus** – muziejus, esantis Šiaulių geležinkelio stotyje, Dubijos g. 26 pastate. AB „Lietuvos geležinkeliai“ priklausančio Geležinkelių muziejaus filialas. Muziejuje pateikiama geležinkelių istorija nuo 1871 m. iki šių dienų, sukaupta per 6000 eksponatų, įrengtos lauko ir muziejinė-istorinė ekspozicijos. Muziejus pritaikytas judėjimo negalią turintiems žmonėms.

Muziejaus ekspozicija išdėstyta dviejose salėse. Čia yra pirmojo traukinio, atvykusio į Šiaulius, nuotrauka, 1880 m. stiklinė su išgraviruotomis raidėmis „ЛРЖД“ (Liepojos–Romnų geležinkelis), telefono aparatas „Siemens Halske“ (XX a. 1-oji pusė), įvairūs įrankiai ir prietaisai, kuriuos naudojo kelių darbuotojai, ryšininkai, elektrikai, signalinės priemonės. Lauko ekspozicija užima 13 ha plotą, joje yra L-0106 garvežys (pagamintas 1947 m.), PT4-153 traukinys (pagamintas 1948 m.), kiti riedmenys ir technika. Muziejus vykdo ekskursijas.

## Istorija

Muziejus įkurtas 1971 m. rugsėjo 4 d., minint Šiaulių geležinkelio stoties 100-ąsias metines. Muziejaus įkūrimo iniciatorius – tuometinis stoties viršininkas Aronas Petuchovskis. 2004 m. pradėta kaupti lauko ekspozicija. 2014 m. muziejus rekonstruotas. Po rekonstrukcijos muziejus įsikūrė geležinkelio infrastruktūros filialo teritorijoje Dubijos g. 26. Po trečiojo modernizavimo etapo muziejus atidarytas 2025 m. spalio 3 d., atidaryme dalyvavo miesto meras Artūras Visockas.

## Šaltiniai
Hed Smašt In bizonų atbraila

**Hed Smašt In bizonų atbraila** (, juod. *Estipah-skikikini-kots / Áístipahskikikínikots*) – atodanga Uolinių kalnų priekalniuose, Kanadoje,  Albertoje, ~18 km į šiaurės vakarus nuo Fort Maklaudo, netoli greitkelio 785. 1981 m. ši atbraila buvo įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Taip pat netoliese yra juodakojų kultūros muziejus.

## Istorija
Juodakojai šią atbrailą naudojo daugiau nei 5500 metų, siekdami nužudyti bizonus, nustumiant juos nuo 11 metrų aukščio uolos. Prieš laikus, kai pradėta naudoti arklius, juodakojai, apsivilkę kojotų ir vilkų kailiais, varė bizonus iš ganyklos *Porcupine Hills*, esančios apie 3 kilometrus į vakarus nuo šios vietos, į uolą. Šie „specializuoti bizonų vijikai“ buvo jauni vyrai, išmokyti elgtis kaip gyvūnai, kad galėtų nukreipti bizonus į atbrailą. Tada, visu greičiu bėgdami, bizonai nugriūdavo spaudžiami iš paskos bėgančios bandos, susilaužydavo kojas ir nebepajėgdavo pajudėti. Sužeistus, jau nukritusius bizonus prie uolos papėdės pribaigdavo kiti juodkojai, ginkluoti ietimis ir kuokomis. Ši atbraila buvo naudojama mažiausiai prieš 6000 metų.

Pasak legendos, jaunas juodakojis norėjo pažiūrėti, kaip bizonai krenta nuo uolos, bet nukrito kartu su jais. Vėliau jis buvo rastas negyvas po maitos krūva, o jo galva buvo suknežinta (angl. *head smashed in*).

Hed Smašt In bizonų atbraila buvo apleista XIX a. Šią vietą europiečiai pirmą kartą aprašė 1880 m., o 1938 m. Amerikos gamtos istorijos muziejus atliko pirmus archeologinius kasinėjimus. 1968 m. ji buvo paskelbta nacionaline istorine vietove, 1979 m. – provincijos istorine vietove, o 1981 m. – pasaulio paveldo vietove kaip liudijimą apie priešistorinį gyvenimą ir čiabuvių papročius.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Hyd Smešt In bizonų atbrailos interpretacijos centras
Suunizmas

**Suunizmas** () – viena Korėjos etninių religijų, išsirutuliojusių iš korėjietiškojo šamanizmo. Tai čondogjo atskala (šis savo ruožtu susiklostė kaip organizuotas Tonhako judėjimo darinys). Choe Je-u, Tonhako įkūrėjas, save dar vadino *Suwun*; suunistai teigia perdavę grynesnę jo mokymo versiją.

Ši religija didelę svarbą teikia *Okhwangsangje Haneullim* („Didžiojo Judi Dangaus imperatoriaus“) garbinimui, idant per sąryšį su Vieniu Žemę paverstų rojumi. Svarbus tikėjimo simbolis – *Gungeul* („Šaulio paukštis“). Be to, tikima Maitrėja.

Suunizmo centrinė būstinė įsikūrusi Tedžone.

## Išnašos

## Šaltiniai
* Lee Chi-ran. Chief Director, Haedong Younghan Academy. *[https://web.archive.org/web/20140413124433/http://manak.org.in/wp-content/uploads/pdf-manak/The%20Emergence%20of%20National%20Religions%20in%20Korea.pdf The Emergence of National Religions in Korea]*.
Kazlėnai

**Kazlėnai** (, ) – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Užubalio apylinkėje. Įsikūręs 2 km į pietryčius nuo Užubalio, kitapus Užubalio tvenkinio ant Nizelės upelio. Praeina vieškelis Užubalis–Asipoucai.

## Istorija
XIX a. pab. kaimas pateko į Lydos apskrities Užubalio valsčių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Valeišiai

**Valeišiai** (, ) – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Užubalio apylinkėje. Įsikūręs 5 km į pietus nuo Užubalio, šalia Didžiosios Lebedkos upelio. Keliai į Užubalį, Asipoucus, Šlavenčius, Kunius.

## Istorija
XIX a. pab. kaimas ir dvaras pateko į Lydos apskrities Užubalio valsčių, stovėjo prie Vilniaus–Vosyliškių trakto. Dvaras priklausė Pribitkoms. XX a. pr. Valeišių dvaras priklausė Berui, vienkiemis – Komarui.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šlavenčiai

**Šlavenčiai** (, ) – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Užubalio apylinkėje. Įsikūręs 5 km į pietvakarius nuo Užubalio, šalia Didžiosios Lebedkos upelio. Keliai į Šynkauščyną, Valeišius.

## Istorija
XIX a. pab. du Šlavenčių kaimai pateko į Lydos apskrities Užubalio valsčių ir apylinkę. Vienas priklausė Valeišių dvarininkams Pribitkoms, kitas – Užubalio dvarininkams Potockiams.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Misevičių apylinkė

**Misevičių kaimiškoji apylinkė** () – apylinkė Gudijoje, Varanavo rajono pietvakariuose. Centras – Misevičiai.

Sudaryta 1940 m. kaip Jokūbaičių apylinkė Baranovičių apskrityje, Rodūnios rajone. Nuo 1962 m. priklauso Varanavo rajonui. 1977 ir 2005 m. dalis gyvenviečių prijungta iš Užubalio apylinkės.

2009 m. 85,4 % gyventojų buvo lenkai, 12,1 – % gudai, 1,2 % – rusai, 0,5 % – ukrainiečiai.

## Gyvenvietės
; Agromiesteliai
* Misevičiai (*Місявічы*)

;Kaimai:
* Abromiškės (*Абрамішкі*) · Biarozauka (*Бярозаўка*) · Verchniaja Vaverka (*Верхняя Ваверка*) · Garonys (*Гаранцы*) · Hradauščyna (*Градаўшчына*) · Dragučiai (*Драгуці*) · Zaprūdėnai (*Запрудзяны*) · Zaračanai (*Зарачаны*) · Zeniavičai (*Зенявічы*) · Kalamickai (*Каламыцкія*) · Katavičai (*Катавічы*) · Kubelčykai (*Кубельчыкі*) · Kukliai (*Куклі*) · Kurčoucai (*Курчоўцы*) · Mantūnai (*Мантуны*) · Meškelės (*Мішкалы*) · Navasėdai (*Навасады*) · Padeikiai (*Падэйкі*) · Poškos (*Пашкі*) · Peskaucai (*Пескаўцы*) · Siaurukai (*Сеўрукі*) · Kurdžiukai/Slaunaja (*Слаўная*) · Smilginiai (*Смільгіні*) · Stankiliškės (*Станкілішкі*) · Treigiai (*Трайгі*) · Chutar Praūža (*Хутар Праважа*) · Jadeleucai (*Ядэлеўцы*) · Jokūbaičiai (*Якубаўцы*)

;Vienkiemiai:
* Babrounykai (*Баброўнікі*) · Petrauka (*Пятроўка*)

## Šaltiniai
Misevičiai

**Misevičiai** (, ) – agromiestelis Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone; Misevičių apylinkės centras. Įsikūręs 40 km į pietvakarius nuo Varanavo, 25 km į vakarus nuo Lydos, tarp Voveros ir Lučkos upelių. Praeina plentas Užubalis–Voverys. Yra fermų kompleksas.

## Istorija
XIX a. pab. buvo keli Misevičių kaimai ir dvarai bei okolica Lydos apskrityje (dvarai priklausė Laurinavičiams, Dambrovskiams, Skinderiams). XX a. pr. dalis, buvusi Užubalio valsčiuje figūravo kaip žydų kolonija, kitos Misevičių gyvenvietės buvo Muto valsčiuje.

Kaimiškosios apylinkės centras nuo 1972 m. Agromiestelis nuo 2010 m.

## Gyventojai


Мисевичи, Вороновский район, Гродненская область, Беларусь 06.jpg|Daugiabutis
Мисевичи, Вороновский район, Гродненская область, Беларусь 03.jpg|Parduotuvė
Мисевичи, Вороновский район, Гродненская область, Беларусь 02.jpg|Gyvenvietė nuo plento


## Šaltiniai
Siaurukai (Varanavas)

**Siaurukai** (, ) – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Misevičių apylinkėje. Įsikūręs 1 km į šiaurę nuo Misevičių, prie Lučkos upelio.

## Istorija
XIX a. pab. kaimas pateko į Lydos apskrities Muto valsčių, Voverio apylinkę.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Siaurukai (reikšmės)

**Siaurukai** gali reikšti:
* Siaurukai – kaimas Vilniaus rajone;
* kaimai Baltarusijoje:
** Siaurukai – Varanavo rajone;
** Siaurukai – Baranovičių rajone;
** Siaurukai – Breslaujos rajone;
** Siaurukai – Gomelio rajone.
Navasėdai (Misevičiai)

**Navasėdai** (, ) – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Misevičių apylinkėje. Įsikūręs 2 km į šiaurės vakarus nuo Misevičių, prie Voveros aukštupio. Šalia praeina plentas Užubalis–Voverys.

## Istorija
XIX a. pab. kaimas pateko į Lydos apskrities Užubalio valsčių, Lebiodkos apylinkę. Buvo Kaniavos dvaro valda.

## Gyventojai

## Šaltiniai