open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pertvarka

**Pertvarka** arba **perestroika** () – 1985 m. naujojo TSRS vadovo Michailo Gorbačiovo pradėtos vykdyti politinės ir ekonominės reformos, siekiant pakelti ekonomikos lygį bei demokratizuoti Tarybų Sąjungą.

Pertvarkos rezultatas – visose TSRS gyvenimo sferose paaštrėjusi krizė, TSKP valdžios likvidavimas ir TSRS žlugimas.

## 1985–1989 metai

### Vidaus politika
1985 m. kovo mėn., po K. Černenkos mirties, Generaliniu sekretoriumi tapo Michailas Gorbačiovas. Balandžio mėn. visateisiais Politinio biuro (PB) nariais tapo Gorbačiovo šalininkai TSKP CK sekretoriai Jegoras Ligačiovas ir Nikolajus Ryžkovas, KGB vadovas V. Čebrikovas; kandidatais į PB narius išrinkti maršalas, Gynybos ministras S. Sokolovas. PB susiklostė „Gorbačiovo dauguma“.

Palaipsniui iš PB pašalinti: Grigorijus Romanovas, Nikolajus Tichonovas, Viktoras Grišinas, Dinmuchamedas Kunajevas, Heidaras Alijevas, Andrejus Gromyka, V. Dolgich, P. Demičevas, M. Solomencevas. Į jų vietas atėjo naujojo Generalinio sekretoriaus pasiūlyti: A. Jakovlevas, V. Medvedevas, Anatolijus Lukjanovas, Borisas Jelcinas (vėliau, 1988 m. šis iš PB pašalintas). Per 1985-1986 metus Gorbačiovas pakeitė absoliučią daugumą PB narių, 60 % sričių partinių komitetų vadovų bei 40 % TSKP CK narių.

Gorbačiovas padidino spaudos laisvę; laikraščiai galėjo nebesibaiminti kritikuoti partiją ar patį Gorbačiovą. Anksčiau už valdžios kritikavimą buvo sodinama į kalėjimą, o Stalino metais toks žurnalistas būtų nuteistas mirtimi. Rinkimai taip pat tapo skaidresni, komunistams nebebuvo galimybės į valdžią nedemokratiškai „prastumti“ saviškius. Žmonėms atsirado galimybė steigti savo verslą, tuo metu vadintą kooperatyvu, įteisinta privati gamybos priemonių nuosavybė.

Gorbačiovo reformos turėjo didelės įtakos šaltojo karo baigčiai bei vaidino pagrindinį vaidmenį Sovietų Sąjungos žlugime. TSRS galutinai subyrėjo 1991 m. gruodžio 8 d., pasirašius Belovežo susitarimą, kuriuo buvo įkurta NVS.

## Išnašos

## Taip pat skaitykite
* TSRS istorija
Pranas Klimaitis

**Pranas Klimaitis** (1885 m. sausio 8 d. Papartynai, Sintautų valsčius – 1940 m. vasario 1 d. Vilnius) – Lietuvos visuomenės ir karinis veikėjas, majoras, pedagogas, istorikas, žurnalistas.

## Biografija
1903 m. baigė Veiverių mokytojų seminariją. Nuo 1904 m. dirbo laikraščio „Vilniaus žinios“ redakcijoje. 1905 m. pabaigoje vienas Didžiojo Vilniaus Seimo Organizacinio komiteto ir Seimo sekretorių. 1905 m. su kitais įsteigė Lietuvių mokytojų sąjungą. Nuo 1906 m. mokytojavo. 1906–1907 m. Vilniuje redagavo laikraštį „Lietuvis“. Vėliau, įgijęs matininko kvalifikaciją, dirbo Kauno žemės tvarkymo komisijoje.

1916 m. sausio mėn. mobilizuotas į Rusijos kariuomenę. 1916 m. baigė Aleksejaus karo mokyklą Maskvoje. 1917 m. dalyvavo Rusijos lietuvių seime Petrograde. Rusijos kariuomenėje organizavo lietuvių karinius dalinius. Bolševikų suimtas, 1918 m. sausio – gegužės mėn. kalintas. 1918 m. liepos mėn. Sibire mobilizuotas į A. Kolčiako armiją, nuo 1919 m. liepos mėn. atskirojo Vytauto Didžiojo lietuvių bataliono kuopos vadas. 1919 m. lapkričio mėn. pateko į Tarybų Rusijos kariuomenės nelaisvę, kalintas. 1920 m. rugpjūčio mėn. pasikeitus belaisviais ir įkaitais grįžo į Lietuvą.

1920 m. rugsėjo mėn. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę, dalyvavo kovose su Lenkijos kariniais daliniais. 1922–1925 m. tarnavo Generalinio štabo žvalgybos skyriuje, 1922–1925 m. Šaulių sąjungos vadas, 1925 m. majoras. Per 1923 m. sausio mėn. Klaipėdos sukilimą buvo sukilėlių vado pavaduotojas, su kitais parengė Klaipėdos užėmimo operaciją. Vėliau vertėsi žurnalistika. Aktyvus 1926 m. gruodžio 17 d. valstybės perversmo veikėjas. Nepatenkintas tautininkų veiksmais 1927 m. sausio mėn. bandė rengti naują perversmą, buvo suimtas.

Bendradarbiavo leidiniuose „Vilniaus žinios“, „Lietuvos ūkininkas“, „Viltis“, „Santara“ ir jo priede „Laisvės karininkas“, „Trimitas“, „Tautos valia“, „Kardas“, „Karys“, Klaipėdos krašto lietuvių laikraščiuose. Išvertė knygų iš rusų kalbos. Pasirašinėjo *Prano* slapyvardžiu. Redagavo leidinėlį „Kražių skerdynės“ (1933 m.). 

## Bibliografija
* Lietuvos istorija, vadovėlis pradžios mokykloms, 1918 m.
* Trumpa mūsų kalbos gramatika, 1922 m.
* Lietuvių spauda, 1933 m.
* Publicistika, 1933 m.
* Kova dėl pajūrio, 1935 m.

## Šaltiniai
Keturvėjininkai

**Keturvėjininkai** − XX a. 3 dešimtmečio Lietuvos rašytojų avangardistų grupė.

Keturvėjininkams priklausė iniciatorius K. Binkis, S. Šemerys, J. Tysliava, A. Rimvydis, T. Tilvytis, A. Šimėnas, J. Žlabys, P. Tarulis, J. Švaistas, A. Gricius, P. Janeliūnas.

## Keturvėjininkų idėjos
Keturvėjininkai save laikė moderniojo meno atstovais, daugiausia rėmėsi futurizmo ir ekspresionizmo estetikos principais.

Keturvėjininkai kritikavo tradicinius literatūros kanonus, tautinį romantizmą, simbolistų bei estetų kūrybą, maištavo prieš savo meto vyresniąją rašytojų kartą. Piktinosi turtingąja miesčionija, išorine prabanga. Keturvėjininkai įvedė į lietuvių poeziją miesto temą, aukštino techniką, didmiesčių buities dinamiką ir gyvenimo tempą. Keturvėjininkams būdingas deromantizuotas, fiziologinis žmogaus traktavimas, sentimentalumo neigimas.

1921 m. keturvėjininkai pradėjo skelbti kūrinius periodinėje spaudoje. 1922 m. jie išleido leidinį „Keturių vėjų pranašas“, 1924−1928 m. leido žurnalą „Keturi vėjai“.

Keturvėjininkų sąjūdis davė stimulą trečiafrontininkų grupės susidarymui.

## Nuorodos
* Keturvėjininkų poetinės programos sandara
Trečiafrontininkai

**Trečiafrontininkai** – XX a. 3 dešimtmečio pabaigos Lietuvos rašytojų ir kritikų grupė.

Grupę sudarė K. Boruta, A. Venclova, K. Korsakas, J. Šimkus, P. Cvirka, B. Raila, S.Nėris, V. Drazdauskas.

Trečiafrontininkai skelbėsi esą trečiosios kartos atstovai, nes ateiną po simbolistų ir keturvėjininkų, siekė nustelbti Keturių vėjų šlovę ir atsiriboti nuo jų.

## Trečiafrontininkų idėjos
Įkvėpti keturvėjininkų, jie savo kūryboje rėmėsi avangardistine estetika. Trečiafrontininkai propagavo socialistinės santvarkos garbinimą, aktyvizmą (menininkų dalyvavimą visuomeniniame gyvenime). Kritikavo neoromantinę, simbolistinę ir futuristinę literatūrą, nors patys buvo veikiami keturvėjininkų kūrybos.

Vėliau trečiafrontininkai vis labiau priartėjo prie marksizmo ideologijos, rėmėsi realizmo estetika. Kai kurie trečiafrontininkai palaikė ryšius su Lietuvos komunistų partija.

1930−1931 m. leido žurnalą „Trečias frontas“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Trečiafrontininkai
Palmyros atolas

**Palmyros atolas** () – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Linijinėse salose, inkorporuota JAV teritorija. Plotas 12 km². Atolą sudaro du rifai, dvi seklios lagūnos, 50 smėlio ir rifų uolų salelių. Pagrindinė augalija – kokoso palmės, ratiklės, skaevolos. Atole per metus iškrenta 4445 mm kritulių, temperatūra vyrauja apie 29&nbsp;°C.

Salą administruoja JAV. Oro uostai, keliai pastatyti per II pasaulinį karą. Dabar Palmyros atolas gamtos draustinis. Teritorija negyvenama, ją lanko mokslininkai, karinis personalas.
Antanas Jonynas

**Antanas Jonynas** (1923 m. gruodžio 14 d. Alytuje – 1976 m. liepos 5 d. Vilniuje) – Lietuvos rašytojas, spaudos darbuotojas.

## Biografija
1933–1940 m. mokėsi Alytaus gimnazijoje. 1940 m. po sunkios ligos apako. Kauno aklųjų institute išmoko Brailio rašto, susipažino su aklųjų švietimu. 1944 m. baigė Kauno mokytojų seminariją. 1944–1946 m. studijavo Vilniaus universitete, 1951–1952 m. Maksimo Gorkio pasaulinės literatūros institute Maskvoje.

1944–1951 m., 1952–1954 m. ir 1962–1963 m. LSSR aklųjų draugijos pirmininkas, 1963–1964 m. draugijos leidyklos direktorius. 1954–1962 m. su pertraukomis dirbo savaitraščio „Literatūra ir menas“, žurnalo „Pergalė“ redakcijose. 1958–1959 m. žurnalo „Moksleivis“ redaktorius. 1958–1959 m. kandidatas į LKP CK narius. 1969–1970 m. LSSR rašytojų sąjungos poezijos konsultantas.

## Kūryba
1942–1945 m. eilėraščiuose (rinktinė „Rugsėjo pilnatis“, 2003 m.) ryški neoromantikų poetika. Pilietiniuose eilėraščiuose (rinkiniai: „Kovotojų dainos“, 1949 m., „Kad klestėtų žemė“, 1952 m., „Apmąstymai“, 1957 m., „Pasiryžimo metas“, 1973 m., „Su širdies mandatu“, išl. 1978 m.) vyrauja sovietinės tikrovės aukštinimas, oratorinis, tezinis stilius.

Parašė eiliuotą laišką „Draugui Stalinui“ (su Juozu Macevičium, 1950 m., pavadinimu „Laiškas vadui“, 1952 m.), eiliuotų apybraižų ir reportažų (rink. „Pavasarėjančiais arimais“, su J. Macevičium, 1957 m.), satyrinių eilėraščių (rinkinys „Pernykštis sniegas“, su Kostu Kubilinsku, 1957 m.), satyrinių apysakų („Paskutinė vakarienė“, 1962 m., „Žinok, ką pasakys vyriausiasis“, su Juozu Požėra, 1962 m., „Šventieji žiedžia puodus“, 1965 m.), filmo „Svetimi“ scenarijų (su J. Požėra, 1962 m., rež. Marijonas Giedrys), publicistikos (rinkinį „Žmogiškoji reabilitacija“, išl. 1979 m.), literatūros kritikos (rinkinys „Prie gyvo šaltinio“, išl. 1978 m.), kūrinių vaikams ir jaunimui.

Antano Jonyno poezijos išleista ir rusų kalba.

## Įvertinimas
* 1973 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas
* 1974 m. LTSR valstybinė premija

## Atminimo įamžinimas
* 1989 m. Alytuje, Liškiavos g. 17 atidarytas Antano Jonyno memorialinis muziejus 
* Jo garbei pavadinta gatvė Alytuje
* Poeto A. Jonyno vardu pavadinta Vilniaus aklųjų ir silpnaregių internatinė mokykla

## Šaltiniai

## Literatūra
* V. Toločka. *Antanas Jonynas: Bibliografija, 1943–1980*, Vilnius, 1983 m.
* J. Riškutė. *Antanas Jonynas*, Vilnius, 1988 m.
* Visuotinė Lietuvių enciklopedija, Vilnius, 2005 m.

## Nuorodos
* A. Jonyno memorialinis muziejus
Jonas Juodišius (1892)

**Jonas Juodišius** (1892 m. birželio 18 d. Ropyduose, Barzdų valsčius, Šakių apskritis – 1950 m. gruodžio 18 d. Abezėje, Komija) – Lietuvos karinis veikėjas, brigados generolas.

## Biografija
1913 m. baigęs Vilkaviškio gimnaziją, studijavo matematiką Peterburgo universitetete. 1916 m. gegužės 25 d. mobilizuotas į Rusijos kariuomenę ir paskirtas į 2-ąjį parengiamąjį batalioną Caricyne. 1916 m. gruodžio 8 d. baigė pėstininkų karo mokyklą Odesoje. Dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare, 1917 m. birželio mėn. paskirtas 289-ojo atsargos pėstininkų pulko 4-osios kuopos jaunesniuoju karininku.

1918 m. grįžo į Lietuvą, dėstė matematiką Šakių gimnazijoje. Nuo 1919 m. sausio 26 d. Lietuvos kariuomenės savanoris. 1919 m. balandžio mėn. – 1920 m. sausio mėn. dalyvavo kovose su bolševikais. 1922 m. spalio mėn. baigė Aukštesniuosius karininkų kursus (II laida). 1922–1925 m. baterijos vadas, pulko vado padėjėjas (pavaduotojas), ėjo pulko vado pareigas.

1925–1929 m. studijavo Belgijos karo akademijoje (*École de guerre*) Briuselyje. 1929 m. pulkininkas leitenantas. 1930–1934 m. Kauno karo mokyklos inspektorius, dėstė karo istoriją ir taktiką. 1934 m. pulkininkas, 1934–1939 m. 4-ojo artilerijos pulko vadas. 1939 m. birželio mėn. brigados generolas. 1939–1940 m. Kauno karo mokyklos viršininkas.

Sovietams okupavus Lietuvą, 1940 m. liepos 29 d. atleistas iš Karo mokyklos viršininko pareigų ir paskirtas Vilniaus pėstininkų karo mokyklos etatiniu lektoriumi. Nuo 1940 m. rugsėjo 2 d. Raudonosios armijos 29-ojo teritorinio šaulių korpuso 179-osios divizijos artilerijos viršininkas, 1941 m. generolas majoras. 1941 m. birželio 10 d. išsiųstas į artileristų kursus Maskvoje, vėliau Gorkyje, ten 1941 m. birželio 28 d. naktį suimtas kartu su 15 Estijos bei 13 Latvijos karininkų ir išvežtas į Lamos lagerį Norilske, Krasnojarsko krašte.

1942 m. rugsėjo 5 d. SSRS Ypatingojo pasitarimo prie NKVD nuteistas 10 metų kalėti. 1942–1943 m. žiemą gulėjo Norilsko lagerių centrinėje ligoninėje, kur gydėsi Lamos lageryje sulaužytą koją. Po to liko invalidu. 1944 m. liepos mėn. perkeltas į Potmos lagerį (Mordovija). 1946 m. perkeltas į Abezės lagerį Komijoje. 1950 m. gruodžio 18 d. žuvo lageryje Abezėje.

Sūnūs: smuikininkas Paulius Juodišius, restauratorius Jonas Juodišius. 1991 m. sūnūs tėvo garbei Abezėje pastatė paminklą.

## Bibliografija

* Artilerijos taktika / plk. ltn. Juodišius – A. Panemunė, Karo mokykla, 1930. – [2], 20, [2] p.
* Jonas Juodišius (1892–1950) – savanoris, pedagogas, generolas : bibliografijos rodyklė / Sudarė Arvydas Kažukauskas. – Vilnius, 2023. – 39, [1] p. – ISBN 978-609-08-0218-2

## Šaltiniai
Džervio sala

**Džervio sala** () – negyvenama sala Ramiajame vandenyne, Linijinių salų centrinėje dalyje, neinkorporuota JAV teritorija. Plotas 4,5 km². Sala koralinės kilmės, apsupta koralinio rifo. Smėlėtame salos paviršiuje auga žolė, krūmynai. Gausios paukščių kolonijos.

Džervio salą 1821 m. atrado britai. 1858 m. salą aneksavo JAV. Džervyje vykdyta guano gavyba, bet salą perėmus JK, nutraukta. Nuo 1974 m. salą administruoja JAV žvejybos ir laukinės gamtos tarnyba, į ją galima patekti tik su specialiu leidimu.
Antanas A. Jonynas

**Antanas A. Jonynas** (g. 1953 m. lapkričio 26 d. Vilniuje) – poetas, vertėjas, Antano Jonyno sūnus.

## Biografija

1976 m. baigė Vilniaus universitete lietuvių kalbą ir literatūrą. 1976–1993 m. dirbo redaktoriumi „Vagos“ leidykloje, 1993–1995 m. Baltijos TV kultūros laidos vedėju. Nuo 1995 m. dirbo kaip laisvas autorius ir vertėjas. 2011–2018 m. Lietuvos rašytojų sąjungos pirmininkas. Gyvena Vilniuje.

## Kūryba

1977 m. debiutavo poezijos rinkiniu „Metai kaip strazdas“. Išleido vienuolika eilėraščių rinkinių, parašė pjesę „Cirkas yra cirkas“, kuri pastatyta Vilniaus „Lėlės“ teatre.

A. A. Jonynas yra Lietuvos rašytojų sąjungos ir jos valdybos narys, Lietuvių PEN centro narys. Nuo 2000 m. – poezijos festivalio „Poetinis Druskininkų ruduo“ tarybos pirmininko pavaduotojas.
1978 m. rinkinys „Metai kaip strazdas“ (1977 m.) pelnė Z. Gėlės premiją už geriausią metų debiutą. Rinkinys „Atminties laivas“ (1980 m.) įvertintas kaip geriausia metų jaunojo autoriaus knyga. „Nakties traukinys“ (1990 m.) pelnė Lietuvos rašytojų sąjungos premiją už geriausią 1991 m. knygą, tais pačiais metais nominuotas Nacionalinei premijai. Jotvingių premija įvertintas rinkinys „Krioklys po ledu“ (1997 m.). 2003 m. poetui už eilėraščių rinkinį „Lapkričio atkrytis“, įvertintą „Poezijos pavasario“ premija, ir Johano Volfgango fon Gėtės „Fausto“ vertimą paskirta Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija.

## Vertimo darbai

A. A. Jonynas išvertė poezijos iš vokiečių, ukrainiečių, latvių, baltarusių, kroatų, rusų kalbų. Jo paties poezija yra išversta į anglų, armėnų, gruzinų, prancūzų, vokiečių, italų, ispanų, latvių, norvegų, lenkų, rusų, slovėnų, kroatų, švedų ir kitas kalbas.

## Šaltiniai
* Visuotinė Lietuvių enciklopedija, Vilnius, 2005

## Nuorodos

* Autoriaus tekstai 
* Apie poetą
Paulius Juodišius

**Paulius Juodišius** (1932 m. sausio 1 d. Kaunas – 1993 m. gruodžio 11 d. Vilnius) – smuikininkas, pedagogas, profesorius.

## Biografija
Generolo J. Juodišiaus sūnus. Baigė Kauno Vytauto Didžiojo gimnaziją ir Muzikos mokyklą. 1950–1952 m. studijavo Lietuvos konservatorijoje A. Livonto klasėje. 1957 m. prof. J. Rabinovičiaus klasėje baigė Maskvos konservatoriją, 1962 m. jos aspirantūrą pas prof. G. Barinovą.

1957–1967 m. dėstė Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokykloje, 1960–1993 m. dar ir Lietuvos konservatorijos dėstytojas, 1991–1993 m. Instrumentinės ir vokalinės muzikos fakulteto dekanas, 1991 m. profesorius.

1958–1960 m. griežė Lietuvos filharmonijos simfoniniame orkestre, 1960–1973 m. Lietuvos kameriniame orkestre, koncertavo kaip solistas ir su kameriniais ansambliais.

## Šaltiniai
Jonas Juodka (1942)

**Jonas Juodka** (1942 m. rugpjūčio 15 d. Vaineikiai, Kamajų valsčius) – Lietuvos karinis veikėjas, atsargos pulkininkas.

## Biografija
1965 m. baigė Leningrado karo topografijos vadų mokyklą, 1978 m. Maskvoje baigė V. Kuibyševo inžinerinę akademiją. Iki 1991 m. tarnavo TSRS ginkluotosiose pajėgose, mokymo centro viršininkas, mokymo skyriaus viršininko pavaduotojas.

Nuo 1991 m. tarnavo Lietuvos Respublikos Krašto apsaugos departamento Gynybos štabe. 1992–1998 m. Krašto apsaugos mokyklos (nuo 1994 m. Lietuvos karo akademija) studijų skyriaus viršininkas, 1995 m. pulkininkas. 1998–2000 m. Lietuvos karo akademijos viršininko pavaduotojas administravimui. Nuo 2000 m. visuomeniniais pagrindais – Lietuvos šaulių sąjungos Jaunųjų šaulių vadų ir instruktorių rengimo centro viršininkas.

## Įvertinimas
* Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medalis

## Šaltiniai
Ivars Godmanis

**Ivaras Guodmanis** (, g. 1951 m. lapkričio 27 d., Rygoje, Latvijoje) – latvių politikas. Nuo 2007 m. gruodžio 20 d. iki 2009 m. vasario 26 d. Latvijos Ministras pirmininkas.

## Biografija

Baigė Rygos Pirmąją vidurinę mokyklą ir Latvijos universiteto Fizikos ir matematikos fakultetą. 1992 m. fizikos daktaras.

Rygos 1-osios vidurinės mokyklos dėstytojas. Nuo 1984 iki 1988 m. Latvijos universiteto Kietų kūnų fizikos instituto jaunesnysis mokslinis bendradarbis.

1980 metų pabaigoje tapo Latvijos Liaudies fronto nariu, o 1990 metais – pirmuoju Latvijos premjeru po nepriklausomybės atkūrimo. Šiame poste išbuvo iki 1993 metų. 1993 m. V Saeimos rinkimuose kartu su Latvijos Liaudies frontu nepateko į Saeimą.

1998 m. Guodmanis išrinktas į VII Saeimą jau su Latvijos keliu, Vilio Krištopano vyriausybėje buvo finansų ministras. Buvo „Latvijas kelio“ pirmininkas, po jo susijungimo su Latvijos Pirmąja partija tapo sąjungos bendrapirmininkiu.

2006 m. spalį Ivaras Guodmanis su Latvijos Pirmosios partijos ir partijos „Latvijos kelias“ rinkimine sąjunga buvo išrinktas į IX Saeimą, o lapkričio 7 d. tapo Vidaus reikalų ministru Aigaro Kalvyčio vyriausybėje. 2007 m. gruodžio 14 d. Latvijos prezidentas Valdis Zatleris patikėjo naujos vyriausybės formavimą Guodmaniui. Gruodžio 20 d. Saeima 54 balsais pritarė Guodmanio Ministrų kabinetui. 2009 m. vasario 20 d. nesugebėjusi suvaldyti prasidėjusios finansinės ir ekonominės krizės, I. Godmanio vyriausybė atsistatydino.

|-

|-

|-
Vladas Šimkus

**Vladas Šimkus** (1936 m. rugsėjo 25 d. – 2004 m. rugsėjo 6 d.) – Lietuvos poetas, vertėjas.

## Biografija
Rašytojas gimė Kelmės rajone, Jucių kaime. 1936 m. rugsėjo 25 dieną, tačiau pakrikštytas tik spalio 15 d. (visuose dokumentuose kaip gimimo likusi nurodyta krikšto data). Baigė Kelmės 1-ąją vidurinę mokyklą ir jau būdamas moksleivis pradėjo publikuoti pirmuosius savo kūrybos bandymus. 1956–1961 m. studijavo Vilniaus universitete lituanistiką.

Baigęs studijas, dirbo Klaipėdos žvejybos bazėje, „Jaunimo gretų“, „Literatūros ir meno“, „Švyturio“, Pergalės“, „Metų“ (nuo 1991 iki 1997 m.) redakcijose. Šis darbas sudarė sąlygas V. Šimkui tapti poezijos ir poezijos vertimų redaktoriumi, apie kurį telkėsi visi, žinantys šį specifišką jo talentą.

## Kūryba
1960 m. išėjo pirmoji V. Šimkaus knyga „Gražiausioji sekundė“. Kūrybine poeto branda, ryškiu talentu pažymėtos ir kitos jo knygos: „Kranto kontūrai“ (1963 m.), „Geležis ir sidabras“ (1968 m.), „Bitės pabėgėlės“ (1973 m.), rinktinė „Nusileisk, dangau, ant žemės“ (1982 m.).

V. Šimkaus vieta lietuvių poezijoje unikali: nors yra išleidęs vos keturis eilėraščių rinkinius, bet jie nagrinėjami, komentuojami solidžiose monografijose, literatūros istorijose ir mokykliniuose vadovėliuose.

Nuo rinkinio „Geležis ir sidabras“ V. Šimkus įtvirtino realybės estetiką, suteikdamas stiprių postūmių visai lietuvių literatūrai. Lig šiol jo kūryba suvokiama kaip reiškinys, veikęs ir tebeveikiantis poezijos raidą ne vien poetinio žodžio sugestija. V. Šimkus rinkiniu „Bitės pabėgėlės“ nuvainikavo visus socialinius, buitinius, kultūrinius ir net estetinius mitus. Jo leksikos, intonacijos pėdsakas atpažįstamas visur, kur tik pastebima „rupi detalė“ ir universali potekstė. Net menkiausi poetikos elementai, pavyzdžiui, rimas, atpažįstami kaip saviti V. Šimkaus stilistiniai ženklai. Šio poeto pasaulėjautos dominantės tapo tarsi apibendrinančiais jo kartos ženklais.

Jis yra išvertęs A. Mickevičiaus, A. Voznesenskio, A. Puškino, B. Brechto, S. Verešo, A. Čako, H. Heine`s, F. Garcia Lorcos, F. Schillerio, J. W. Goethe`s ir kitų poetų kūrybos. V. Šimkaus kūrybos yra išversta į anglų, vokiečių, lenkų, čekų, bulgarų, vengrų, rusų, latvių, moldavų kalbas.

Vladas Šimkus bendradarbiavo beveik su visais Lietuvos teatrais – vertė pjeses, miuziklus, operų ir operečių libretus. Parašė scenarijų televizijos miuziklui „Dičiaus karjera“ (Teofilio Tilvyčio poemos „Dičius“ motyvais, rež. Balys Bratkauskas, 1980 m.).

## Šaltiniai
* Vladas Šmkus, ''LRS''

## Nuorodos
* Vladas Šimkus. Bitės pabėgėlės. ''Tekstai.lt''
Id al Fitras

**Id al Fitras** (, „pasninko nutraukimo šventė“) – musulmonų šventė, kuri švenčiama pasibaigus ramadanui (pasninko laikotarpiui), trunka 3 dienas. Prasideda naujo mėnulio, vadinamo Šavalo, pasitikimu. Musulmoniškame kalendoriuje tai atitinka 10 metų mėnesį.

Pirmoji diena yra laikoma pačia svarbiausia. Anksti ryte žmonės kartu meldžiasi mečetėse arba lauke. Jie dėkoja Alachui už suteiktą stiprybę ramadano laikotarpiu. Tą dieną priimta aukoti pinigus labdarai. Šventės proga papuošiami pastatai ir gatvės, papuošiami kaimai. Žmonės velkasi pačius naujausius savo drabužius. Su Id al Fitro švente yra priimta pasveikinti ir kaimynus, ir draugus. Žmonės bučiniu ir apkabinimu vienas kitą sveikina gatvėse. Vaikams šventės proga dovanojamos dovanos ar pinigai.

Privaloma aplankyti protėvių kapus, jie puošiami augalų (dažniausiai palmių) lapais. Moterys kartais praleidžia naktį kapinėse, tam pritaikytose palapinėse, kur jos (arba samdomi skaitovai) skaito Koraną ar jo dalis.

## Šaltiniai
Juodvadis

**Juodvadis** – pelkė Panevėžio rajone, 6 km į šiaurę nuo Karsakiškio, Žaliojoje girioje.

## Ypatybės
Plotas 569 ha. Juodvadžio rytinėje dalyje prasideda Pyvesos intakas – Varupis. Vidaus sausumų – 9 ha. Didesniąją dalį užima raistinė žemapelkė (64 %), mažesniąją – plynraistė aukštapelkė. Durpių klodo storis siekia iki 4 metrų (vidutiniškai 1,6 m.). Durpių vidutinis susiskaidymas 29 %, vidutinis peleningumas 6,8 %, vidutinis drėgnumas 88 %. Po durpėmis yra iki 2,2 m storio sapropelio sluoksnis, dugne priesmėlis, smėlis.

Nuo 1960 metų Juodvadis priklauso Žaliosios girios draustiniui.

## Šaltiniai
* lankstinukas „Panevėžys – Biržai“ 
* Jūratė Urbonienė. Tarybų Lietuvos enciklopedija. 2 tomas (g - m). Vyriausioji enciklopedijų redakcija, Vilnius, 1986. 149 psl.
Paciento patikėtinis

**Paciento patikėtinis** ()− nuo gydymo įstaigų nepriklausomas tarpininkas, sprendžiantis psichikos sveikatos įstaigose besigydančių asmenų nusiskundimus, susijusius su hospitalizacija, gydymu, personalo elgesiu, nagrinėti, tirti ir išspręsti pacientų skundus. Paciento patikėtinio pareigybė įvesta 1982 metais Nyderlanduose. Kaip naujovė pasiteisino. Paaiškėjo, kad tarpininkavimas tarp gydytojo ir paciento skatina psichiatrijos vartotojų pasitikėjimą sveikatos priežiūros sistema konstruktyvų medicinos personalo bei pacientų dialogą.

## Veiklos principai

Paciento patikėtinio pagrindinis veiklos principas yra palaikyti paciento poziciją jo santykiuose su personalu. Gydymo įstaigos personalas negali daryti jokios įtakos paciento patikėtinio veiklai. Paciento patikėtinis atlikdamas pareigas gerbia kliento privatumą, laikosi konfidencialumo.

## Lietuvoje
 
Oficialiai paciento patikėtinio pareigybė Lietuvoje dar neįteisinta, paciento patikėtiniai joje dirba nuo 2006 metų birželio mėnesio. 2006 metais dirbo viena paciento patikėtinė, šiais metais patikėtinių − 3. Paciento patikėtiniai dirba Vilniaus klinikinėje Vasaros ligoninėje, Antakalnio bei Karoliniškių poliklinikose. Tikimasi išplėsti šios pareigybės tinklą visoje Lietuvoje.

Paciento patikėtinio pareigybės poreikis Lietuvoje iškilo po to kai nepriklausomi ekspertai prastą žmogaus teisių padėtį psichikos sveikatos įstaigoje. Paaiškėjo, kad paciento kova už savo teises gydytojų ne retai palaikytos jo ligos požymiu, arba paprasčiausiai ignoruojamos. Ypač paciento patikėtinio palaikymas reikalingas tokiu atveju, kai asmuo pripažintas neveiksniu, nes jis net neturi teisės kreiptis į teismą ir ginti save.

Lietuvoje paciento patikėtiniai dažniausiai susiduria su probleminiais globos reguliavimo, diagnozės patikslinimo, gydymo skyrimo, veiksnumo klausimais.

## Informacijos šaltiniai
* www.gip - global.org
Artūras Dubickas

**Artūras Dubickas** (g. 1964 m. lapkričio 27 d. Tauragėje) – Lietuvos matematikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1982–1983 m. studijavo Vilniaus universitete, 1983–1987 m. Maskvos M. Lomonosovo universitete, 1987–1990 m. jo aspirantas, vadovaujamas prof. N. I. Feldmano apgynė disertaciją *„On approximation of some algebraic numbers and logarithms of algebraic numbers“*. 1999 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras.

1990–1992 m. ir nuo 1994 m. Vilniaus universiteto dėstytojas; nuo 2001 m. profesorius. 1992–1994 m. Vitvatersrando universiteto (Johanesburgas, PAR) kviestinis mokslininkas. Nuo 1999 m. VU Matematikos ir informatikos fakulteto vyriausiasis mokslo darbuotojas.

## Mokslinė veikla
Svarbiausia mokslinio darbo sritis – skaičių teorija: algebriniai skaičiai, Diofanto aproksimacijos, pasiskirstymas moduliu 1. Skaitė paskaitas Prancūzijos, Didžiosios Britanijos, Japonijos, Rusijos, Indijos, Italijos, Vokietijos, JAV, Kanados, Izraelio ir kitų šalių mokslo centruose. Paskelbė daugiau kaip 250 mokslinių straipsnių. Vadovavo 10 doktorantų, apgynusių daktaro disertacijas.

Tarptautinių matematikos mokslo žurnalų „European Journal of Mathematics“ (CEJM), „Uniform Distribution Theory“ (UDT), „Lithuanian Mathematical Journal“ (LMJ) redakcinių kolegijų narys.

## Įvertinimas
* 2006 m. Lietuvos mokslo premija už darbų ciklą „Algebrinių skaičių pasiskirstymas (1986–2005 m.)“
* 2025 m. Lietuvos mokslo premija už darbų ciklą „Algebrinių skaičių pasiskirstymo uždaviniai ir jų taikymai (2010–2024 m.)“
* VU Rektoriaus premijos už aukštus mokslo pasiekimus 2002, 2006, 2013 ir 2023 m.
* Lietuvos Mokslų Akademijos tikrasis narys nuo 2021 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Artūro Dubicko asmeninis puslapis
* Artūras Dubickas Matematikos genealogijos projekte
OLAF

**OLAF** (), *Kovos su sukčiavimu tarnyba* - Europos Sąjungos institucija, kurią 1999 m. įsteigė Europos Komisija.

Būstinė yra Briuselyje (Belgija).

## Tikslas
Pagrindinis OLAF tikslas - Europos Bendrijų finansinių interesų apsauga ir kova su sukčiavimu bei kitomis neteisėtomis veikomis, kenkiančiomis Europos Bendrijų finansiniams interesams.

## Veikla
OLAF buvo įkurta 1999 m. balandžio 28 d. Europos Komisijos sprendimu.

OLAF atlieka nepriklausomus tyrimus dėl neteisėto finansinės paramos panaudojimo atvejų, sukčiavimų muitų srityje, neteisėtai panaudotų subsidijų ir mokesčių nemokėjimo atvejų.

Siekdama padėti Europos Sąjungos valstybėms narėms stiprinti kovą su sukčiavimu, korupcija ir kita neteisėta veikla, OLAF palaiko tiesioginius ryšius su valstybių narių policijos ir kitomis teisėsaugos institucijomis. OLAF taip pat bendradarbiauja su užsienio valstybių (ne Europos Sąjungos) teisėsaugos institucijomis.

OLAF yra ne policinė, o finansinių nusikaltimų tyrimą ir prevenciją koordinuojanti institucija, turinti specialų nepriklausomos institucijos statusą.

Nuo 2000 m. kovo 1 d. OLAF vadovauja generalinis direktorius Franz-Hermann Brüner.

## Ryšiai su Lietuva
Lietuvoje institucija ryšiams su OLAF yra Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnyba.

OLAF taip pat bendradarbiauja su Lietuvos muitine, Specialiųjų tyrimų tarnyba, Valstybės saugumo departamentu ir kitomis finansinę kontrolę atliekančiamomis institucijomis.

## Nuorodos


* OLAF svetainė
* OLAF veiklos ataskaitos 
* OLAF partneriai Europos Sąjungos valstybėse
Keista šeimynėlė

**Keista šeimynėlė** () – JAV animacinis serialas apie berniuką vardu Timis Terneris ir jo globėjus fėjas Kosmo ir Vandą. Serialą kanalui Nickelodeon sukūrė animatorius Butch Hartman. Eteryje serialas rodytas nuo 2001 m. kovo 30 d. iki 2017 m. liepos 26 d.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė

## Išnašos
Nortel

**Nortel Networks Corporation** - Kanados telekomunikacinės įrangos gamintoja. Šis koncernas yra antras pagal dydį telekomunikacijos įrangos gamintojas pasaulyje. 

## Nuorodos
* Oficiali „Nortel“ svetainė 
* Oficiali „LG-Nortel JV“ svetainė 
* Innovative Communications Alliance (Nortel–Microsoft) Oficiali svetainė 
*
Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnyba

**Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnyba** – Lietuvos finansų sistemą sauganti, finansinius nusikaltimus tirianti institucija.

## Istorija

1997 m. vasario 4 d. Vyriausybės nutarimu įsteigtas **Mokesčių policijos departamentas prie [[LR VRM|VRM]]**. 2002 m. balandžio 1 d. Jis, LR Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnybos įstatymu, pertvarkytas į FNTT.

2002 m. gegužės 24 d. FNTT tapo atsakinga už bendradarbiavimą su Europos kovos su sukčiavimu tarnyba (OLAF).

2002 m. liepos 1 d. Revizijų departamentas prie Finansų ministerijos prijungtas prie FNTT.

2003 m. gegužės 1 d. įsigaliojus naujiems LR BK su LR BPK, FNTT pertvarkyta į ikiteisminio tyrimo įstaigą.

2004 m. sausio mėn., įsigaliojus naujai Pinigų plovimo prevencijos įstatymo redakcijai, praplėstos FNTT teisės, įgyvendinant pinigų plovimo prevencijos priemones.

## Uždaviniai ir veikla
Pagrindiniai FNTT uždaviniai yra:
* Apsaugoti Lietuvos finansų sistemą nuo nusikaltimų;
* Atskleisti nusikaltimus, susijusius su finansinės paramos lėšų gavimu/naudojimu;
* Vykdyti nusikaltimų ir kitų teisės pažeidimų finansų sistemai pažeidimų prevenciją.

Didžiausias dėmesys skiriamas nusikaltimų, susijusių su pinigų plovimu, PVM grobstymu, ES ir užsienio valstybių finansinės paramos lėšų neteisėtu gavimu/panaudojimu, atskleidimui, tyrimui ir prevencijai.

Tarnyba renka, kaupia ir analizuoja informaciją apie rengiamus bei įgyvendinamus projektus, finansuojamus ES pinigais, pvz. per SAPARD ir PHARE programas.

## Direktoriai
Vadovauja direktorius, jį 5 m. skiria ir atleidžia vidaus reikalų ministras.

* 1997–1998 m. Stanislovas Juocevičius
* 1998–2003 m. Darius Samuolis
* 2003–2010 m. Romualdas Boreika
* 2010–2012 m. Vitalijus Gailius
* 2012–2017 m. Kęstutis Jucevičius
* 2017–2022 m. Antonis Mikulskis
* 2022–2027 m. Rolandas Kiškis

 
## Šaltiniai
Pievos

„**Pievos**“ – neofolkloro stiliaus muziką atliekanti Lietuvos grupė. Per du gyvavimo etapus (1996–1999 m. ir nuo 2003 m. iki dabar) išleidusi keturis albumus.

## Istorija

„Pievos“ susibūrė 1996 m. Rokiškyje. Grupės lyderė V. Skeirienė žavėjosi poezija, tai ir įtakojo pirmąsias „Pievų“ dainas. Grupės gyvavimo pradžioje, dainų skambėjimas buvo artimas dainuojamosios poezijos stiliui. Jose buvo naudotos fleitų improvizacijos, gitarų, smuiko ir perkusijų skambesys. Grupė gyvavo trejus metus, grojo keliolikoje koncertų įvairiuose Lietuvos miestuose. Pirmojo etapo palikimas – albumas „Pasilikus su vienatve“, kurį MC formatu išleido Dangus/Nova96.

2003 m. grupė atsikūrė, tačiau su nauja sudėtimi – Virginija (vokalas, gitara), Kostas (gitara), Aringas (smuikas), Augustas (mušamieji), Andrius (bosinė gitara). Visi penki grupės nariai rokiškėnai. Naujoji sudėtis pakeitė ir atliekamų dainų stilių, jose skambėjo daugiau folkroko motyvų.

2011 m. „Pievos“ pristatė pirmąjį savo vaizdo klipą „Dūno upė“ iš trečiojo albumo.

## Diskografija

* 1997 m. – pirmasis albumas „Pasilikus su vienatve“.
* 2007 m. – antrasis albumas „Mėnuli baltas“.
* 2010 m. – trečiasis albumas „Paprastas pasaulis“.
* 2016 m. – ketvirtasis albumas „Likimas“.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* 
* facebook.com svetainėje
* youtube.com svetainėje
Žavusis kvarkas

**Žavusis kvarkas** – antrosios kartos kvarkas, turintis +2/3 e krūvį ir 1,3 GeV/c² masę (šiek tiek masyvesnis už protoną). Šis kvarkas buvo numatytas Sheldon Glashow, John Iliopoulos ir Luciano Maiani. Atrastas 1974 m. lapkritį Stanfordo tiesinio greitintuvo centre ir kartu Brookhaven nacionalinėje laboratorijoje, kai buvo aptiktas J/ψ mezonas.

## Hadronai, turintys žavųjį kvarką

Kai kurie hadronai, turintys žavųjį kvarką:
* D mezonai susideda iš žaviojo kvarko (ar jo antidalelės) ir kylančiojo arba krintančiojo kvarko.
* DS mezonai susideda iš žaviojo ir keistojo kvarko.
* J/ψ dalelė, susidedanti iš žaviojo ir antižaviojo kvarkų.
Karolinos sala

**Karolinos sala** (), **Karolinos atolas** (*Caroline Atoll*) arba **Tūkstantmečio sala** (*Millennium Island*) – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Linijinių salų grupės rytuose, priklauso Kiribačiui. Plotas 3,76 km².

## Geografija

Atolas išsidriekęs šiaurės-pietų kryptimi, sudarytas iš 39 salelių ir siauros lagūnos. Salos ilgis 9 km, plotis 2 km, aukštis 6 m. Lagūnos gylis 5-7 m. Atole išsaugoti pirmykščiai tropiniai miškai. Sala paskelba biosferos rezervatu. Auga didžiosios ratiklės, kokospalmės, morinidos, krūmynai. Saloje peri *Onychoprion fuscatus* žuvėdros, didžiosios fregatos. Karlinos atole yra viena didžiausių pasaulyje kokosinių krabų populiacijų. Lagūnoje yra tridaknų, krabų atsiskyrėlių, žaliųjų vėžlių.

## Istorija

Salą pirmieji atrado polineziečiai, jie Nako salelėje buvo įkūrę šventyklą ir kaimelį. 1606 m. Karolinos atolą pasiekė pirmasis europietis, portugalas Pedro Fernandes de Queirós, 1795 m. kapitono William Robert Broughton ekspedicija salai suteikė Karolinos vardą. 1846 m. Taičio kompanija saloje įsteigė kopros rinkėjų gyvenvietę, bet dėl mažo finansavimo kopros gavyba nutrūko. 1868 m. atolas buvo paskelbtas JK valda, įkurta gyvenvietė. Ji gyvavo iki 1904 m., kai gyventojai persikėlė į Niuę. XX a. pr. vėl salą bandyta apgyvedinti, vystyti kopros ir guano gavybą, bet gyventojai apleido atolą. Nuo 1979 m. Karolinos sala priklauso Kiribačiui. Sala tebėra negyvenama, čia lankosi kopros rinkėjai, mokslininkai, turistai.

## Tūkstantmečio sala

Po 1995 m. datos keitimosi linijos ribų pakeitimo Karolinos atolas tapo sausumos teritorija, pirmąja pasitinkančia naujus metus (neskaitant Antarktidos). Sala pirmoji pasitiko naująjį tūkstantmetį, į salą susirinko daug turistų, vyko šventė, reportažus iš salos rodė visame pasaulyje.
Gelminis kvarkas

**Gelminis kvarkas** – trečiosios kartos kvarkas, turintis –1/3 e krūvį ir apie 4 GeV/c² masę. Atrastas 1977 m. Fermilab. Dėl savo didelės masės ir kitų savybių (pvz., mažų CKM matricos Vub ir Vcb verčių) lengvai eksperimentiškai identifikuojamas. Šis kvarkas yra beveik visų viršūninio kvarko skilimų produktas.

## Hadronai, turintys gelminį kvarką

Kai kurie hadronai, turintys gelminį kvarką:
* B mezonai turi susideda iš gelminio kvarko (ar jo antidalelės) ir kylančiojo arba krintančiojo kvarko.
* BC ir BS mezonai susideda iš gelminio ir žaviojo kvarko arba keistojo kvarko.
* Ipsilon mezonas susideda iš gelminio ir antigelminio kvarkų.

## Nuorodos

* Informacija apie gelminį kvarką Fermilab tinklalapyje 
* Kvarkų pavadinimai Lietuvos respublikos terminų banke
Viršūninis kvarkas

**Viršūninis kvarkas** – trečiosios kartos kvarkas, turintis +2/3 e krūvį ir apie 174 GeV/c² masę. Tai sunkiausia iki šiol žinoma elementarioji dalelė, kurios masė beveik lygi aukso branduolio masei. Atrastas 1995 m. Fermilab D0 eksperimento metu.

Viršūniniai kvarkai sąveikauja stipriąja sąveika, o skyla tik per silpnąją sąveiką į W bozoną ir gelminį kvarką. Nedalyvauja hadronizacijos procese (procesas, kurio metu iš kvarkų ir gliuonų susiformuoja hadronai).

## Išnašos

## Nuorodos

* Informacija apie viršūninį kvarką Fermilab tinklalapyje 
*
Gliuonas

**Gliuonas** – bemasės sąveikos tarp kvarkų elementarioji dalelė, perduodanti stipriąją sąveiką ir netiesiogiai susiejanti protonus ir neutronus atomų branduoliuose. 

Tai vektoriniai sąveikos bozonai, kurie tarpininkauja stipriojoje kvarkų spalvinio krūvio sąveikoje kvantinėje chromodinamikoje. Kitaip nei neutralus fotonas kvantinėje elektrodinamikoje, gliuonas pats dalyvauja stipriojoje sąveikoje. Taip yra todėl, kad jis neša spalvinį krūvį ir dėl to sąveikauja su pačiu savimi.

Egzistuoja aštuoni nepriklausomi gliuonų tipai.

## Savybės

Gliuonas yra vektorinis bozonas, kaip ir fotonas, turintis sukinį, lygų 1. Turi dvi poliarizacijos būsenas, neturi masės. Gliuono antidalele laikomas pats gliuonas.

## Istorija

Pirmą kartą gliuonų egzistavimo požymiai aptikti 1979 m. PETRA dalelių greitintuvu Hamburge. Po dešimtmečio kiekybiniai giliosios netampriosios sąveikos tyrinėjimai Stanfordo linijinio greitintuvo centre patvirtino jų egzistavimą.
Vytautas Jurevičius (1931)

**Vytautas Jurevičius** (1931 m. balandžio 14 d. Laugalis, Kelmės valsčius – 2001 m. sausio 21 d. Vilnius) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.

## Biografija
1951–1981 m. tarnavo TSRS ginkluotosiose pajėgose, atsargos pulkininkas. 1973 m. baigė M. Frunzės karo akademiją Maskvoje. 1982–1988 m. LTSR Aukščiausiosios Tarybos ypatingasis referentas.

1990–1992 m. dirbo LR Krašto apsaugos departamente. 1992 m. kovo – 1993 m. sausio mėn. Jungtinio štabo karinio rengimo skyriaus specialiosios paskirties poskyrio, 1993 m. vasario – 1995 m. spalio mėn. Lietuvos ginkluotųjų pajėgų slaptojo režimo poskyrio viršininkas. 1993 m. atsargos pulkininkas.

## Šaltiniai
Lakotai

**Lakotai** – indėnų gentis, priklausanti sju grupei. Kalba sju kalbos lakotos dialektu. Gyvena JAV, Šiaurės ir Pietų Dakotos valstijose. Lakotai skirstomi į 7 šakas: Sicangu, Oglala, Izipaco, Hunkpapa, Miniconjou, Sihasapa ir Ooinunpa. Šiuo metu yra ~70 tūkst. lakotų tautybės žmonių, iš kurių 20,5 tūkst. kalba lakotų kalba.

Lakota oficialiai yra pusiau autonominė JAV tauta, turinti savo valdžią. Nuo 1974 m. lakotų aktyvistai pradėjo nepriklausomybės nuo JAV judėjimą. 2007 m. gruodžio 20 d. lakotai pasiskelbė nepriklausomybę nuo JAV, pradėjo teikti savo pasus ir vairuotojo pažymėjimus. Indėnai šį žingsnį grindžia tuo, kad JAV daug kartų pažeidė tarpusavio pasirašytą sutartį.

## Taip pat skaitykite
* Lakotos respublika
Antanas Jurgaitis

**Antanas Selvestras Jurgaitis** (1957 m. rugsėjo 28 d. Užgrabiai, Užvenčio apylinkė, dab. Užvenčio seniūnija) – inžinierius, Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.

## Biografija
1979 m. baigė Vilniaus priešlėktuvinės gynybos radioelektronikos mokyklą, 1989 m. baigė Charkovo radiotechnikos karo akademiją, automatinių sistemų valdymo inžinierius, 2000 m. baigė NATO gynybos mokyklos generolų ir admirolų kursus Romoje.

Iki 1991 m. TSRS ginkluotųjų pajėgų oro gynybos korpuso valdymo centro Rygoje vyresnysis inžinierius, pamainos viršininkas. Nuo 1992 m. dirbo Lietuvos Respublikos Krašto apsaugos ministerijos Karinės administracijos departamente. 1993–1995 m. Lietuvos ginkluotųjų pajėgų štabo operatyvinio planavimo poskyrio viršininkas, Generalinio štabo Operatyvinės valdybos operatyvinio planavimo skyriaus viršininkas. 1996–2003 m. Gynybos štabo viršininkas. 1997 m. pulkininkas. Nuo 2003 m. kovo mėn. Lietuvos kariuomenės kontaktinės grupės vadovas, nuo 2004 m. kovo mėn. Lietuvos nacionalinis karinis atstovas Vyriausiojoje NATO pajėgų vadavietėje Europoje.

## Šaltiniai
Cris Morena

**María Cristina De Giacomi** (**Cris Morena**, g. 1956 m. rugpjūčio 23 d. Buenos Airėse) – Argentinos prodiuserė, sukūrusi daugelį populiarių serialų.

## Biografija

Cris Morena yra trečias vaikas šeimoje iš keturių. Tėtis – inžinierius, mama – sociologė. Pati Cris mokėsi vienoje vienuolių mokykloje, San Martine. Pastate, kuriame ji gyveno būdama paauglė, buvo fotografo, kuris dirbo viename garsiame žurnale, kaimynė. Jis jai pasiūlė dirbti fotomodeliu, Cris sutiko ir taip pradėjo savo karjerą. Būdama 17 metų ji ilgam tapo kai kurių kompanijų veidu. Šiek tiek vėliau jai buvo pasiūlyta prisidėti prie naujai kuriamos laidos apie paauglius, pavadinimu "Vol Tops".

Sukūrusi šeimą ji nusprendė palikti darbą televizijoje ir rūpintis šeima. Vėliau pradėjo vaidinti nedideliuose teatruose bei filmuotis telenovelėje "Dulce Fugitiva".

1980 m. prasidėjo jos, kaip muzikos kompozitorės, karjera. Vėliau, kai baigė solfedžio bei pianino specialybes Cris ėmė versti savo poemas į dainas. Be to, ji parašė nemažai muzikos ne vienam serialui bei žvaigždėms. Šiandien žinoma apie 300 jos darbų, tarp jų – "'Rebelde Way", "Rincon de Luz", "Alma Pirata", "Chiquititas", "Floricienta" ir kiti.

Prodiuserė ir toliau bendradarbiauja su *Telefe* televizija. 2008 metams ji paruošė telekomediją "Bella y Bestia" ("Gražuolė ir Pabaisa"), su tais pačiais pagrindiniais aktoriais kaip ir 2004 metų seriale "Amor Mio" ("Mano Meilė") – Romina Yan (Cris ir Yankelevich dukra) bei Damian de Santo. Ji bus trijų vaikų mama, o jis trijų mergaičių tėvas, po to jie susipažins, įsimylės vienas kitą ir dvi šeimos susijungs į vieną. Šiame seriale, taip pat vaidins ir Isabel Macedo, Mercedes Funes, Camila Bordonaba ir Gastón Ricaud.

Didelio pasisekimo dėka jaunimo serialas "Casi Ángeles" ("Beveik Angelai") turės ir antrąjį sezoną. Žiemos atostogose Emilia Attias ir Nicolás Vázquez "siautėjo" *CA teatre*, kurio atėjo pasižiūrėti daugiau nei 10 tūkstančių žmonių. Taigi tiek serialas, tiek teatras atnešė didelį pasisekimą.

Prodiuserė taip pat dirba projekte, kuriame vienas iš pagrindinių aktorių yra Benjamín Rojas. Kai kas kalba, kad Cris prodiusiuos dar vieną projektą su viena iš "Casi Ángeles" aktorių – Mariana Espósito.

## Veikla

### Scenarijų autorė
#### Serialai

#### Filmai

### Dainų kūrėja
Petras Jurgaitis (1894)

**Petras Jurgaitis** (1894 m. vasario 14 d. Stipinuose, Joniškėlio valsčius – 1959 m. kovo 19 d. Klyvlende, JAV) – Lietuvos karinis ir visuomenės veikėjas, pulkininkas, savivaldybininkas.

## Biografija
1915 m. Maskvoje baigė 2-ąją praporščikų mokyklą. 1915 m. spalio mėn. – 1917 m. lapkričio mėn. dalyvavo I pasaulinio karo kautynėse su vokiečiais.

1919 m. grįžo į Lietuvą. 1919 m. liepos mėn. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę, paskirtas į Ukmergės batalioną, nuo rugpjūčio 27 d. 2-os kuopos vadas. 1919 m. rugpjūčio mėn. – 1920 m. sausio mėn. dalyvavo nepriklausomybės kovose su bolševikais. Nuo 1919 m. gruodžio 15 d. 1-o bataliono vadas.

1920 m. vasario 21-23 d. aktyviai dalyvavo malšinant komunistų išprovokuotą Kauno įgulos artilerijos baterijos kareivių maištą Panemunėje. Nuo 1920 m. gegužės 10 d. 8-ojo pėstininkų pulko vado padėjėjas (pavaduotojas). 1920 m. Augustavo operacijoje prie Kapčiamiesčio pateko į lenkų nelaisvę, bet pabėgo ir grįžo į savo dalinį. Nuo 1921 m. rugpjūčio mėn. bataliono vadas, laikinasis pulko vadas.

1922 m. sausio 30 d. baigė Aukštuosius karininkų kursus (I laida). 1927 m. vasario-rugpjūčio mėn. 9-ojo pėstininkų pulko vado padėjėjas (pavaduotojas), nuo 1927 m. rugpjūčio iki 1928 m. kovo mėn. ir nuo 1930 m. birželio iki 1932 m. birželio mėn. pulko vadas. 1928 m. vasario mėn. pulkininkas. 1928–1930 m. ėjo Karo mokyklos viršininko pareigas. 1930 m. birželio 19 d. baigė Aukštuosius karininkų (aukštesniųjų kariuomenės viršininkų) kursus. 1932 m. birželio 16 d. pačiam prašant, paleistas į atsargą.

Grižo į tėviškę, kur ūkininkavo savo ūkyje, turėjo 50 ha žemės. 1934 m. išrinktas Joniškėlio valsčiaus tarybos nariu. 1935–1940 m. Biržų miesto burmistras. Sovietų Sąjungai okupavus Lietuvą, 1940 m. liepos 1 d. iš šių pareigų atleistas, grįžo į tėviškę ūkininkauti. 1941 m. birželio 14 d. šeima ištremta į Sibirą, pats trėmimo išvengė.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, vėliau išvyko į JAV, Klyvlendą. Dirbo tiksliųjų prietaisų gamykloje, dalyvavo JAV lietuvių visuomeninėje veikloje. Palaidotas Klyvlendo kapinėse.

## Įvertinimas
* 1919 m. Vyčio kryžiaus 5 laipsnio ordinas
* 1920 m. Vyčio kryžiaus 4 laipsnio ordinas
* 1928 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas
* 1931 m. Vytauto Didžiojo 3 laipsnio ordinas

## Šaltiniai
Stasys Jurgutis

**Stasys Jurgutis** (1897 m. liepos 30 d. Ruginiai, Kretingos valsčius – ?) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.

## Biografija
Nuo 1919 m. sausio mėn. Lietuvos kariuomenės savanoris. 1919 m. lapkričio – gruodžio mėn. dalyvavo Nepriklausomybės kovose su bermontininkais, 1920 m. rugsėjo – gruodžio mėn. su Lenkijos kariuomene. 1922 m. spalio mėn. baigė Aukštuosius karininkų kursus, baterijos vadas, ėjo pulko vado pareigas. 1927 m. baigė Grenoblio kasybos institutą, kalnų inžinierius.

Nuo 1927 m. rugsėjo iki 1928 m. spalio mėn. Karo mokslo valdybos programų rengėjas. Nuo 1930 m. birželio iki 1935 m. liepos mėn. Artilerijos dirbtuvių antrosios grupės viršininkas, nuo 1935 m. liepos iki 1936 m. kovo mėn. Ginklavimo valdybos Techninio skyriaus viršininkas, nuo 1936 m. kovo iki 1938 m. balandžio – Studijų ir techninio skyriaus viršininkas. 1936 m. pulkininkas.

## Įvertinimas
* 1932 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas
* 1936 m. Vytauto Didžiojo 4 laipsnio ordinas

## Šaltiniai
Marián Gáborík

**Marianas Gaborikas** (; g. 1982 m. vasario 14 d. Trencinėje, Slovakijoje) yra Slovakijos ledo ritulininkas.

Profesionalo karjerą pradėjo 1999 m. Dukla Trencin komandoje Slovakijos ledo ritulio lygoje. 2000 NHL naujokų biržoje 1 rate, 3 šaukimu Gaboriką pašaukė Minesotos „Wild“ komanda. 2000–2001 m. NHL sezone Gaborikas įmušė 18 įvarčių per 71 rungtynes, o 2001–2002 m. per 78 rungtynes 30 įvarčių. 2009 m. liepos 1 d. pasirašė 5 metų sutartį su Niujorko „Rangers“ klubu.

Marianas Gaborikas žaidžia už Slovakijos nacionalinę ledo ritulio komandą.

## Apdovanojimai

* 2002 spalio 21-27 d. NHL savaitės žaidėjas
* 2003 m. žaidė NHL visų žvaigždžių rungtynėse, kur laimėjo greičiausio žaidėjo apdovanojimą.
* 1999 m. laimėjo pasaulio jaunių ledo ritulio čempionatą.

## Nuorodos

* NHL puslapis apie žaidėją
* NHLPA puslapis apie žaidėją
Pranas Kabaila

**Pranas Kabaila** (1890 m. rugpjūčio 24 d. Knašiai, Bubių dvaras – 1958 m. gegužės mėn. Šiauliai) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas, pedagogas.

## Biografija
Mokėsi Padubysio mokykloje. 1908 m. Ventspilyje išlaikė pradinių mokyklų mokytojo egzaminus, 1910–1914 m. mokytojavo.

1914 m. gruodžio mėn. mobilizuotas į Rusijos kariuomenę, tarnavo karo ligoninėje, sanitariniame traukinyje. 1916 m. baigęs Čiugujevo karo mokyklą, tarnavo įvairiuose daliniuose. 1917 m. rugpjūčio – 1918 m. sausio mėn. tarnavo Atskirajame lietuvių batalione. 1918 m. balandžio mėn. grįžęs į Lietuvą vėl mokytojavo. 1919 m. kovo mėn. mobilizuotas į Lietuvos kariuomene, 1919 m. balandžio – 1920 m. gruodžio mėn. dalyvavo nepriklausomybės kovose su Raudonąja armija, bermontininkais, Lenkijos kariuomenės junginiais. 1924 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus. Iki 1930 m. tarnavo pėstininkų daliniuose. 1930–1940 m. Kariuomenės intendantūros dirbtuvių viršininkas. 1933 m. pulkininkas.

TSRS okupavus Lietuvą, 1940 m. liepos mėn. iš kariuomenės atleistas. 1941–1958 m. (su pertrauka) mokytojavo.

Sūnūs Algis Kabaila, Vytenis Kabaila. Duktė Elena Kabailaitė-Žižienė-Jonaitienė.

## Įvertinimas
* 1919 m. Vyčio kryžiaus 5 laipsnio ordinas
* 1936 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas

## Šaltiniai
Kadambų dinastija

**Kadambų dinastija** (Kanadų kalba: ಕದಂಬರು) – kanadų kilmės Karnatakos dinastija Pietų Azijoje, valdžiusi 345–525 m., Karnatakos susiskaldymo laikais. Ji valdė valstybę Karnatakos šiaurinėje dalyje, kuri buvo pirmoji tautinė kanadų tautos valstybė.

Tuo pačiu metu Karnatakoje valdė Gangų dinastija (pietuose) ir Alupų dinastija (pakrantės ruože).

Ši dinastija Karnatakoje pabaigė chaoso laikmetį, prasidėjusį žlugus Satavahanų imperijai. Jos metu Karnatakoje sustiprėjo vietinis identitetas ir buvo paruošta dirva vėlesnei ekspansijai, prasidėjusiai Čalukjų dinastijos laikais.

Dinastijos sostinė buvo Banavasis (dab. Utara Kanada rajone).

## Istorija

Kadambos įkūrėju laikomas valdovas Majurašarma, kuris sukūrė savo valstybę naudodamasis palankia padėtimi: tamilų Palavų dinastijos nusilpimu rytuose.

Majurašarmos palikuonys kovojo su didžiausiais savo priešais – Palavais, Vakatakais, siekiant išlaikyti suverentitetą Karnatakoje, kas pavyko. O Kakusthavarmos laikais Kadamba jau tapo stipria valstybe Pietų Azijoje. Kitas valdovas, Ravivarma, sugebėjo sutriuškinti Vakatakų dinastijos Maharaštros armiją.

## Administracija
Taip, kaip ir satavahanai, kadambų dinastijos valdovai titulavosi *Dharmamaharadža*. Egzistavo daugybė institucijų, kurios administravo valstybę.

Valstybė buvo padalinta į provincijas (*mandala*) ir rajonus (*višaja*).

## Kultūros pasiekimai
Kadambų valstybėje formavosi kanadų tautos identitetas. Iš šių laikų randami pirmieji įrašai kanadų kalba, o taip padinamasi Kadambos raštas, naudotas valstybėje, tapo kanadų rašto pirmtaku.

Kadambų architektūra, kuri vystėsi ankstyvesnio satavahanų meno pagrindu, išvystė keletą būdingų bruožų, tokių kaip specifiniai bokštai *šikara* su papuošimais viršuje. Kadambos architektūra padėjo pagrindus vėlesniai Karnatakos architektūrai, suklestėjusiai Čalukjų ir Hoišalų dinastijų metu.

## Valdovai
* Majurašarma (345–365)
* Kangavarma (365–390)
* Bagitarha (390–415)
* Raghu (415–435)
* Kakusthavarma (435–455)
* Santivarma (455–460)
* Mrigešavarma (460–480)
* Šivamandhativarma (480–485)
* Ravivarma (485–519)
* Harivarma (519–525)

## Kadambos likimas
VI a. Kadambų valdžiai nusilpus, jų valstybės teritorijas ėmė valdyti nauja dinastija – Čalukjai, kurie sukūrė galingą Karnatakos imperiją. Tačiau kadambų dinastijos valdovai tęsė savo valdymą kaip vasalai. Viena iš kadambų dinastijos atšakų ilgą laiką valdė Goa.