open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Meksiko nacionalinio autonominio universiteto centrinis universitetinis miestelis

**Meksiko nacionalinio autonominio universiteto centrinis universitetinis miestelis** (, trump. *Ciudad Universitaria*) - universitetinis miestelis, įsikūręs Meksiko miesto pietiniame *Coyoacán* rajone, priklausantis Meksikos nacionaliniam autonominiam universitetui. Miestelis išsiskiria XX a. vidurio modernizmo stiliaus pastatais, 2007 m. įrašytas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

## Istorija

Centrinis universitetinis miestelis buvo statomas 1949-1952 m. ant 6–8 m storio sukietėjusios lavos sluoksnio, kurį paliko apie 100 m. išsiveržęs *Xitle* ugnikalnis. Susidariusi uoliena plačiai panaudota grindinių ir pastatų statybose. Miestelį kūrė architektai Mario Pani, Enrique del Moral ir kt. Šis užbaigtas statybų projektas Meksikoje buvo stambiausias nuo actekų laikų.

## Struktūra

Universitetiniame miestelyje išsidėstę daugiau nei 40 fakultetų ir institutų, kultūros centras, centrinė biblioteka, keli muziejai. Universiteto administracijos ir centrinės bibliotekos pastatai dekoruoti garsių Meksikos monumentalistų David Alfaro Siqueiros ir Juan O'Gorman freskomis. Miestelio teritorijoje nuo 1952 m. stovi Olimpinis stadionas, prie kurio puošybos prisidėjo Diego Rivera. Stadione 1968 m. vyko vasaros olimpinės žaidynės ir XIII pasaulio futbolo čempionatas.

Miestelis yra svarbi Meksiko kultūrinio gyvenimo dalis. Daugelyje jo erdvių vyksta muzikos, teatro, meno renginiai ir parodos. Miestelis yra atviras ir populiarus tarp miestiečių sekmadieniais, kuomet galima apeiti objektus, parkus ir sodus pėsčiųjų takais, kurie apima per 1000 ha teritoriją. 

## Galerija


Rock flooring at Ciudad Universitaria, Mexico City.jpg|Grindinys iš uolienos plokščių
Ciudad Universitaria (5535011417).jpg|Miestelio statiniai
CU-Mexico-rectoria-1.jpg|Universiteto rektoratas
UNAM administration building, Ciudad Universitaria.jpg|Universiteto rektoratas
Biblioteca Central.jpg|Centrinė biblioteka
UniversumUNAM76.JPG|Mokslo muziejus „Universum“


## Šaltiniai
Lengvoji atletika 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

**[[Lengvoji atletika]] 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse** vyko rugpjūčio 18-29 dienoms rekonstruotame Atenų olimpiniame stadione. Iš viso išdalinti 46 medalių komplektai - 24 vyrų rungtyse it 22 moterų rungtyse.

## Medalių lentelė

## Medalininkai

### Vyrai

### Moterys

## Nuorodos
*Sports-Referene
Šiuolaikinė penkiakovė 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

**[[Šiuolaikinė penkiakovė]] 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse** vyko 21-ą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. 

Sportininkai turėjo įveikti penkias rungtis - šaudymas oriniu pistoletu, fechtavimasis špaga, 200 m plaukimas laisvuoju stiliumi, konkūrinis jojimas, 3 km kroso bėgimas. 

Andrejus Zadneprovskis tapo pirmuoju Lietuvos atstovu pelniusiu olimpinį šiuolaikinės penkiakovės medalį.

## Medalininkai

## Nuorodos
*Sports-Referene
Gerbėjos nepasilieka pusryčiams

**Gerbėjos nepasilieka pusryčiams** () – vokiška komedija, kuri pasirodė 2010 m. Režisieriaus Marc Rothemund romantinė drama žinoma anglišku pavadinimu „Vienišas pagal kontraktą“.

## Siužetas

Lėktuvu į Berlyną grįžta Lila. Ji siaubingai knarkia skrydžio metu ir net sugeba apseilėti bendrakeleivį. JAV praleido ištisus metus. Per tą laiką jos mama susirado jaunesnį vyruką. Sesuo pakvaišusi dėl  „Berlin Mitte“ grupės. Botanikos sode ji susiduria su Kristoferiu, šios grupės nariu. Vyrukas pagalvojo, kad ji yra jo fanė, tačiau mergina jo neatpažįsta. Lila užmiršo savo telefoną, o jis rado. Kai susitinka, jie gerai praleidžia laiką. Bet vėliau aiškėja, kad vyrukas yra sudaręs kontraktą ir privalo neturėti merginos mažiausiai metus. Lilos jaunėlė sesuo Liucė (Liuciferis) papasakojo draugei, o jos šią žinią apie sesers draugystę su superžvaigžde greitai išplatino. Krisas pagalvoja, kad tai Lilos darbeliai ir ji bando prasigyventi iš šios istorijos. Grupės vadybininkai neigia bet kokius Kriso santykius su Lila.

## Veikėjai
: *Aktorius – veikėjas*
* Anna Fischer – Lila Lorenz. Moksleivė, kuri nežino „Berlin Mitte“ grupės.
* Kostja Ullmann – Chriz, žinomas muzikantas, merginų numyl;ėtinis.
* Inka Friedrich – Dr. Angelika Lorenz, stomotologė, Lilos mama.
* Amber Bongard – Luzy Lorenz, Lilos jaunesnioji sesuo.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDb svetainėje (anglų k.)
* www.filmportal.de
* Deutsche Kritiken
Vilniaus senasis teatras

**Vilniaus senasis teatras** (iki 2022 m. buv. *Lietuvos rusų dramos teatras*) – valstybinis Lietuvos teatras, veikiantis Vilniaus centre, Jono Basanavičiaus gatvėje nr. 13.

Teatro trupėje yra 34 aktoriai. Spektakliai statomi pagal klasikines ir šiuolaikines, užsienio ir lietuvių autorių pjeses, suaugusiems ir vaikams. Vaidinima lietuviškai, rusiškai, lenkiškai su lietuviškai, rusiškais, angliškai subtitrais. 

## Istorija

Teatro pastatas pastatytas 1913 m. pagal architektų V. Michnevičiaus ir Aleksandro Parčevskio projektą. Iniciatyva kilo iš vietos lenkų bendruomenės. Interjerą projektavo Edwardas Trojanowskis. Pastatas išlaikė savo eksterjerą, atspindintį istorizmo ir moderno bruožus.

1913 m. spalio 12 d. jame įvyko pirmasis spektaklis – Ludwiko Hieronimo Morstino drama „Lelijos“.

## Teatro veiklos etapai
1913–1939 m. – veikė lenkų dramos teatras, 1925–1929 m. – teatras „Reduta“ (vadovas Juliuszas Osterwa)

1940 m. – veiklą pradėjo Vilniaus dramos teatras, vadovaujamas R. Juknevičiaus

1948–1974 m. – veikė Valstybinis operos ir baleto teatras

1974–1981 m. – Lietuvos valstybinis akademinis dramos teatras, vėliau – Valstybinis jaunimo teatras

1986–2022 m. – Lietuvos rusų dramos teatras

Nuo 2022 m. – Vilniaus senasis teatras

Pastate taip pat vaidino Lietuvių folkloro teatras (vadovai Povilas ir Dalia Mataičiai), Vilniaus lenkų teatras, Vilniaus lenkų teatras „Studija“.

## Reikšmė
1917 m. teatro salėje vyko Vilniaus konferencija, kurioje pradėtas kelias į Lietuvos nepriklausomybę. Prie teatro pastato 2017 m. pasodintas Jono Vaitkaus ąžuolas.

### Vadovai

* Artiomas Inozemcevas
* Michailas Jevdokimovas
* 1988–1990 Vladimiras Jefremovas
* 1990–1992 Viačeslavas Kokorinas
* 1992–1999 Linas Marijus Zaikauskas
* 1999–2002 Vladimiras Tarasovas
* 2002–2008 Тatjana Rinkevičienė
* 2008–2018 Jonas Vaitkus
* 2018-2023 Olga Polevikova
* 2023-dabar Audronis Imbrasas

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali interneto svetainė
* Sąrašas:Vilnius teatrai
Vaikščiukas

**Vaikščiukas** – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajono rytuose, 8 km į šiaurės rytus nuo Mindūnų, Labanoro girioje. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 0,58 m, plotis iki 0,35 m. Altitudė 158,3 m. Krantai sausi, statoki, iki pat vandens apaugę mišku. Ežero vanduo žalzganas.

Ant šiaurės rytinio kranto įsikūręs Vidugirio kaimas. Šiaurės vakaruose 80 m sąsmaukos atskirtas nuo Dirvelinio ežero. Vaikščiuko ežeras nenutekantis, priklauso Stirnių ežero baseinui (Žeimenos upės baseinas).

Ežerėvardis *Vaikščiùkas* kilęs nuo žodžio *vaikščioti* („judėti, slankioti“).


Vaikščiukas, 2.JPG|Mišku apaugęs krantas
Vaikščiukas, 3.JPG|Migla virš vandens


## Šaltiniai
Gruntas

**Gruntas** (, 'pagrindas') – tai įvairios litologinės sudėties žemės sluoksniai, kurie vienas nuo kito skiriasi savo fizinėmis, mechaninėmis, cheminėmis ir kitokiomis savybėmis. Gruntu paprastai vadinamas uolienų sluoksnis, esantis po dirvožemiu. Gruntų savybes ir jų panaudojimą tiria gruntotyra – inžinerinės geologijos dalis.

## Gruntų klasifikacija

Gruntai skirstomi į uolinius ir neuolinius. Uoliniai gruntai yra įvairios kilmės uolienos (granitas, dolomitas, klintys ir kt.). Prie neuolinių gruntų priskiriami gabaliniai gruntai (nesucementuotos uolienų nuolaužos), smėlis, molis. Smėliniai ir moliniai gruntai vadinami dispersiniais, jie daug silpnesni už uolinius, susidaro iš masyvių uolienų, vykstant sudėtingiems dūlėjimo ir kitiems procesams.
 
Dirbtiniai gruntai dar vadinami technogeniniais (supiltieji gruntai, taip pat natūralūs, kurių savybės dirbtinai pakeistos, pvz., sutankinant). Natūralūs gruntai yra nesuardytos sandaros, nepakitusio drėgnumo, masės ir tūrio. Gruntai turi įvairią struktūrą, kuri priklauso nuo mineralinių dalelių didumo ir formos, tarpusavio sąveikos. Ją lemia susiklostymo geologinės sąlygos. Gruntų savybės gali būti nustatomos tiriant mėginius laboratorijose arba natūraliomis slūgsojimo sąlygomis (pvz., smeigiant metalinius strypus).

## Naudojimas

Gruntai statybų srityje dažniausiai atlieka pagrindų vaidmenį, nes ant jų projektuojami ir įrengiami pamatai įvairios paskirties statiniams. Turint geologinius gruntų tyrimų rezultatus, nustatomos gruntų atsparumo skaičiuojamųjų rodiklių reikšmės, sudaromas optimaliausias ekonominiu požiūriu statinio projektas.

## Šaltiniai
Bedugnė (Šakių r.)

**Bedugnė** – ežeras Lietuvoje, Šakių rajone, 2,5 km į šiaurės rytus nuo Kidulių, Nemuno slėnyje. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,29 km, plotis – iki 0,05 km. Altitudė 11,8 m. Krantai neaukšti, aplinkui plyti pievos. Pietinėje pakrantėje stūkso Palankinės šilas. Pietvakariuose išteka upelis link bevardžio senvaginio ežerėlio ir Nemuno. Kiek atokiau į pietus įsikūręs Palankinės kaimas.

## Šaltiniai
Podgora

**Podgora** – turistinis miestelis Kroatijoje, Adrijos jūros pakrantėje, Dalmatijos pietuose. Įsikūręs 65 km piečiau Splito ir 135 km į šiaurę nuo Dubrovniko.

Podgoros pagrindinė ūkio šaka – turizmas. Podgoroje yra keli 5 žvaigždučių viešbučiai – miestelyje lovų yra keturis kartus daugiau negu gyventojų.
Burgaičių ežeras (kodas 10031541)

**Burgaičių ežeras** – ežeras Lietuvoje, Šakių rajone, 6 km į pietvakarius nuo Kidulių, Nemuno slėnyje (ežero kodas 10031541). Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,24 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 11,2 m. Krantai žemi, vietomis apaugę medžiais. Ežero galai gausiai užžėlę vandens augalija. Aplinkui plyti pievos. Pietuose išteka upelis link už 50 m telkšančio dar vieno Burgaičių ežero.

## Šaltiniai
Burgaičių ežeras (kodas 10031542)

**Burgaičių ežeras** – ežeras Lietuvoje, Šakių rajone, 6,5 km į pietvakarius nuo Kidulių, Nemuno slėnyje (ežero kodas 10031542). Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,49 km, plotis – iki 0,04 km. Altitudė 10,8 m. Krantai žemi, aplinkui plyti pievos. Per vidurį ežeras susiaurėjęs, gausiai užžėlęs vandens augalija. Rytuose atiteka upelis iš už 50 m telkšančio dar vieno Burgaičių ežero. Pietuose išteka upelis link netoliese tekančio Skalbynupio (Nemuno intakas).

## Šaltiniai
Metraštis

**Metraštis** () – istorinis žanras, reprezentuojantis daugiau ar mažiau detalų viduramžių istorinių įvykių aprašymą pamečiui. Viduramžių istoriniam pasakojimui būdingas pakilus stilius, jame gausu grožinės kūrybos elementų.

## Lietuvos metraščiai

Senieji metraščiai – svarbus šaltinis istorijos tyrėjams. Plačiai metraščiais pasinaudojo ir pirmos renesansinės Lietuvos istorijos (Kronika, 1582) autorius Motiejus Strijkovskis. Seniausiu Lietuvoje laikomas Lietuvos didžiųjų kunigaikščių metraštis. Lietuvos metraščiai sukurti nežinomų autorių, rusėnų kalba rašyti XV–XVI a. Dalis jų buvo išversti į lenkų ir lotynų kalbas.

## Terminas

Pagal Vakarų istoriografiją, rusų vadinami *letopisi* pradžioje buvo ne kronikos, o analai, t. y. kasmetiniai neilgi miesto, regiono ar šalies svarbių įvykių aprašymai, išdėstyti chronologine tvarka. O kronikos reiškė ištisinį pasakojimą apie kokius nors įvykius, kurie buvo dėstomi ne trumpai pamečiui, o pasakojami smulkiau ir sistemingiau. Skirtumas tarp analų ir kronikų ėmė mažėti, kai į analus imta terpti platesnius pasakojimus, o kronikose įvykius pradėta žymėti pamečiui. Tuo būdu pradinis analų terminas, rusiškai išverstas *letopisi*, gavo ir kronikų reikšmę. Vakaruose įsigalėjęs kronikos terminas, reiškiąs taip pat ir išplėstus analus. Kartu dar vartojamas analų pavadinimas apibūdinti raštams, kur prie kiekvienų metų trumpai paminimi kokie svarbesni įvykiai.

Pagal rusišką *letopis* ar lenkišką *latopisiec*, lietuvių kalboje įsigalėjo *metraščio* žodis. Pagal vakarietišką terminologiją, metraštis būtų kronika. Šiuo pavadinimu tituluojami ne tik praeities, bet ir šiuolaikiniai periodiniai metiniai leidiniai: Lietuvos statistikos metraštis, Kauno istorijos metraštis ir kt.

## Šaltiniai
Marija Radvilienė

**Marija Lupu-Radvilienė** (; g. ? –  m. 1660 m., Sluckas) – Moldavijos kunigaikštytė, Lietuvos didžiojo etmono Jonušo Radvilos žmona.

## Biografija
Gimė Moldavijos gospodario Baziliaus Lupu šeimoje. Tėvas, būdamas Osmanų imperijos vasalas, turėjo gauti turkų sultono sutikimą savo vaikų vedyboms. Viena duktė Ruksandra ištekėjo už Ukrainos kazokų vado Bogdano Chmelnickio sūnaus Timofejaus, o Marija – už našlio Jonušo Radvilos. Pastarosios jungtuvės vyko 1646 m. liepos 5 d. (kitais duomenimis 1645 m. vasario 15 d.) Moldavijos mieste Jasuose, Trijų hierarchų cerkvėje (?) ().

Į vyro valdas Kėdainiuose Marija Radvilienė atsivežė didelį kraitį. Jos lėšomis miesto Knypavos aikštėje 1648–1650 m. buvo pastatyta Šv. Andrejaus cerkvė ir šalia įsteigtas Kristaus Atsimainymo stačiatikių vyrų vienuolynas. Vienuolynas ilgainiui nunyko, o cerkvė buvo perkelta į stačiatikių kapines, dar vėliau – į Rumšiškių Liaudies buities muziejų.  

Jonušą Radvilą už sąjungos su Švedijos karalyste sudarymą imta persekioti, 1655 m. kariuomenės apgultoje pilyje Tikocine jis mirė. Likusi viena, Marija norėjo dalį savo kraičio paaukoti vienuolynui Zabluduve, kitų dviejų stačiatikių vienuolynų steigimui Vilniuje. Tokius sprendimus užginčijo vyro pusbrolis Lietuvos didysis žirgininkas kunigaikštis Boguslavas. Bylą kelis kartus nagrinėjo Vyriausiasis Lietuvos Tribunolas.

Kunigaikštienė Marija Radvilienė mirė Slucke, palikuonių neturėjo. Buvo palaidota vietiniame Šv.Trejybės stačiatikių vienuolyne. Po Antrojo pasaulinio karo vienuolyno teritorijoje buvo įkurdintas karinis dalinys, kapas neišliko.

## Išnašos

## Šaltiniai
* Mołdawska małżonka Janusza Radziwiłła
Siurenas

**Siurenas** () – Prancūzijos miestas Il de Franso regione. Administraciškai priklauso Aukštutinės Senos departamento Nantero apskrities Nanteras-2 kantonui. Įeina į Didžiojo Paryžiaus aglomeracijos sudėtį, nuo Prancūzijos sostinės centro nutolęs 12 km.

Jau nuo XIX a. miestas vystosi kaip pramoninis, šiuo metu įvardijamas kaip viena iš tankiausiai gyvenamų gyvenviečių Europoje. Vyrauja daugiaukščiai, nors išliko ir vienai šeimai skirtų namukų rajonas. Nepaisant industrinio charakterio Siurenas garsėja ir kultūros įstaigomis – nedideliame mieste veikia profesionalus teatras () ir kt. organizacijos.

## Istorija

Miestas išsidėstęs ant *Mont Valérien* kalvos, šioje vietoje dar keltai buvo įsirengę šventvietę. Jo pavadinimas pirmąkart buvo užrašytas lotyniškai – . 918 m. Prancūzijos karalius Karolis III Naivusis šią vietovę dovanojo Sen Žermen de Prė abatijos globėjui Paryžiaus grafui Robertui. 1593 m. Siurene karalius Henrikas IV Burbonas pasakė savo žinomą kalbą susirinkusiems Katalikų lygos () nariams.

1844 m. pastatyti galingi gynybiniai įtvirtinimai, žinomi *Fort du Mont-Valérien* vardu. Pirmojo pasaulinio karo metu Siurenas tapo rankinių granatų gamybos centru. Dar 1898 m. mieste įsikūrė automobilių gamintoja *Darracq*, kurią 1935 m. nupirko *Talbot–Lago* (vėliau pasižymėjusi mašinų Formulei 1 gamyboje). Ilgametis miesto meras Henri Sellier (valdė 1919–1941 m.) pastatė nebrangiai nuomojamų butų rajoną, kuris išliko ir yra saugomas valstybės kaip istorijos paminklas. Antrojo pasaulinio karo metais okupacinė nacistinės Vokietijos kariuomenė tvirtovę naudojo Pasipriešinimo kovotojams kalinti. Pokaryje šioje vietoje buvo pastatytas paminklas, kasmet birželio 18 d. vyksta tų įvykių atminimo ceremonija.

## Miestų partnerystė
Miestai, su kuriais Siurenas yra užmezgęs partnerystės ryšius:

*  Haknis, Jungtinė Karalystė (nuo 1962 m.)
*  Miundenas, Vokietija (nuo 1960 m.)
*  Holonas, Izraelis (nuo 1961 m.)
*  Kragujevacas, Serbija (nuo 1967 m.)
*  Filachas, Austrija (nuo 1992 m.)

## Išnašos

## Literatūra
* *Le Patrimoine des Communes des Hauts-de-Seine.* Flohic Éditions – Charenton-le-Pont, 1993 ISBN 2-908958-95-3
Kompiuterinė tomografija

**Kompiuterinė tomografija** () – medicininis tyrimas kompiuterinės tomografijos (KT) aparatu neinvaziniu būdu, t. y. netraumuojant paciento, vienas iš radiologinių tyrimo metodų. KT skirta vidinėms organizmo struktūroms ir jų pakitimams pamatyti naudojant rentgeno spindulius. Tiriant kompiuteriniu tomografu gaunamas tiriamosios srities skerspjūvio dvimatis vaizdas, taip pat atliekamos daugiaplanės ir trimatės rekonstrukcijos. Tiriamoji sritis skenuojama plonais sluoksniais, todėl labai tiksliai nustatomas ligos židinys ir išplitimas.

Kompiuterinės tomografijos tyrimo metodas pristatytas 1972 m. Jo autoriai Godfrey Hounsfield ir Allan MacLeod Cormack apdovanoti Nobelio premijomis. Tuomet pasirodė ir pirmasis tomografas. 1989 m. sukurtas spiralinis KT aparatas, 1992 m. – daugiapjūvis KT aparatas. 

Kompiuterinis tomografas panašus į magnetinio rezonanso aparatą, tačiau skirtinga pastarojo tyrimo esmė - naudojami ne Rentgeno spinduliai, bet stiprus magnetinis laukas ir radijo bangos. Kompiuterinis tomografas tinka, kai greitai reikia ištirti didelę dalį kūno, pvz., po traumos įvertinti daugybinius krūtinės ląstos, pilvo, plaučių, kaulų sužalojimus. Kompiuterinis tomografo pagalba onkologijoje vertinami krūtinės, pilvo, dubens vidaus organų būklė. Magnetinis tomografas geriau mato minkštuosius audinius, t. y. jis yra pranašesnis tiriant smegenų audinį, sąnarių ligas ir pan.

Atliekant KT tyrimą, pacientų gaunama apšvita jonizuojančiąja spinduliuote – viena didžiausių radiologinėje diagnostikoje. Šiuo atveju radiacijos dozė būna 150 kartų didesnė, nei vienas krūtinės ląstos tyrimas įprastu rentgeno aparatu.. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kompiuterinė tomografija: rizika ar ne? (''sveikaszmogus.lt'')
* Development of CT imaging
The Late Late Show with Craig Ferguson

**„The Late Late Show with Craig Ferguson“** – JAV vėlyvo vakaro pokalbių laida, kurios vedėjas škotų kilmės amerikietis komikas Craig Ferguson. Tai trečioji „Late Late Show“ franšizės dalis, eteryje rodyta nuo 2005 m. sausio 3 d. iki 2014 m. gruodžio 19 d. Laida buvo rodoma CBS kanalu iškart po „Late Show with David Letterman“ kiekvieną darbo dieną JAV 00:37 val. laiku. Laidos prodiuserinės kompanijos – „Worldwide Pants Incorporated“ ir „CBS Television Studios“.

Nors laidoje pagrindinį akcentą atliko komedija, Fergiusonas taip pat aptardavo ir sunkesnes temas, kaip antai jo tėvų mirtį, jo kovą su alkoholizmu, nacionalines tragedijas bei vedė rimtus interviu, kaip antai pokalbį su arkivyskupu Desmond Tutu, kuris 2009 m. laidai pelnė Peabody apdovanojimą.

Pasitraukus Fergiusonui, laidos nauju formatu vedėjo kėdėje 2015 m. kovo 23 d. jį pakeitė James Corden.

## Laidos formatas
Kiekviena šou laida prasidėjo trumpa situacija, vadinamąja „šaltąja įžanga“ (), kuri susideda iš trumpo improvizuoto monologo ar reportažo, kuriuos Fergiusonas atlikdavo vienas pats ar su įvairiomis lėlėmis. Vėliau tai pakeitė Fergiusono ir jam talkinančio roboto Džefo (įgarsino Josh Robert Thompson) geraširdiški pasišaipymai iš vienas kito ir Sekretoriato, pantomimų sukurto personažo – arklio, bendravimas su studijos auditorija arba retkarčiais iš anksto įrašyti epizodai. Po šaltosios įžangos sekė kūrėjų sąrašas ir televizijos reklama.

Po reklamos laidos vedėją pristato pranešėjas Shadoe Stevens ir Fergiusonas ištaria frazę „Welcome to Los Angeles, California, welcome to the Late Late Show. I am your host, TV’s Craig Ferguson“, po ko iškart seka kita – „It’s a great day for America, everybody!“ ir laisvas, daugiausia improvizacinio pobūdžio monologas. Po dar vienos reklamos sugrįžus į laidos eterį Fergiusonas jau sėdi už stalo, kur jis paprastai perskaito ir atsako į žiūrovų el. laiškus ir (nuo 2010 m. vasario mėn.) twitter įrašus.

Paskui paprastai vyksta interviu su vienu ar dvejais laidos svečiais. Pradedant 2008 m. Fergiusonas prieš kiekvieną interviu su svečiu segmentą ėmė dramatiškai plėšyti iš anksto paruoštų klausimų lapelius, taip tiek auditorijai, tiek svečiui išreikšdamas, jog pokalbiai neturi būti iš anksto griežtai suplanuoti. Kartais laidoje pasirodo stand-up komikai, kulinarai, sugroja muzikos grupės, pastarųjų pasirodymai dažniausiai būna iš anksto nufilmuoti.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Durpinė (ežeras)

**Durpinė** – ežeras Lietuvoje, Šakių rajone, 4,5 km į vakarus nuo Gelgaudiškio. Ežeras ovalo formos, ilgis iš vakarų į rytus 0,13 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 48,5 m. Krantai žemi, aplinkui plyti dirbami laukai. Šalia įsikūręs Maštaičių kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Nemuno mažojo intako baseinui.

## Šaltiniai
P ir NP lygumas

**P ir NP lygumas** – matematikos uždavinys, kuriame prašoma nustatyti, ar kiekviena formali kalba, priimama nedeterministinės Tiuringo mašinos per polinominį laiką taip pat gali būti per polinominį laiką priimta ir deterministinės Tiuringo mašinos. Kitaip tariant, jis klausia, ar klasė P yra lygi klasei NP.

Neformaliai klasei P priskiriami uždaviniai, kuriuose reikia priimti sprendimą, kurie yra išsprendžiami per skaičių žingsnių, kuris ribojamas kokio nors daugianario, priklausančio nuo įėjimo duomenų ilgio.

Klasė NP iš pradžių buvo apibrėžiama remiantis nedeterministinėmis Tiuringo mašinomis, nuo to ir pavadinimas gautas sutrumpinus „nedeterministinis polinominis laikas“ (). Vėliau ją pradėta apibrėžti remiantis patikrinimo santykiu.

P ir NP lygumas buvo vienas iš septynių uždavinių, kurie 2000 m. buvo įtraukti į Tūkstantmečio premijos uždavinių sąrašą.

## Išnašos
Karklinė (ežeras)

**Karklinė** – ežeras Lietuvoje, Šakių rajone, 3,5 km į rytus nuo Kudirkos Naumiesčio. Ežero ilgis iš vakarų į šiaurės rytus – 0,21 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 36,9 m. Krantai žemi – ežeras telkšo tankiais krūmais apaugusioje pelkėje kartu su piečiau esančiu 0,26 ha ežerėliu. Aplinkui plyti dirbami laukai. Pietinę ežero dalį prateka upelis link Šešupės. Šalia įsikūręs Putinų kaimas. Pietrytine pakrante nutiestas kelias .

## Šaltiniai
Kidulių ežeras

**Kidulių ežeras** – ežeras Lietuvoje, Šakių rajone, Kidulių kaimo šiauriniame pakraštyje, Nemuno slėnyje. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,33 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 11,4 m. Krantai žemi, aplinkui plyti pievos. Pietuose išteka upeliukas į čia pat tekantį Vinkšnupio upelį (Nemuno intakas).

## Šaltiniai
Nemunaitis (Šakių r.)

**Nemunaitis** – ežeras Lietuvoje, Šakių rajone, 3 km į vakarus nuo Gelgaudiškio, Nemuno slėnyje. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,24 km, plotis – iki 0,03 km. Altitudė 12,8 m. Ežeras gausiai užžėlęs vandens augalija. Krantai žemi. Aplinkui plyti pievos. Ežero apylinkėse telkšo dar keletas mažesnių senvaginių ežerėlių. Į pietus auga miškelis, už jo – Narkūnų kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Nemuno baseinui.

## Šaltiniai
Tolkiemio akmuo

**Tolkiemio akmuo** – prūsų (varmių) kultinis riedulys Vakarų Lenkijoje. Stūkso Aistmarių įlankoje, administraciškai priklausančioje Varmijos Mozūrų vaivadijos Elbingo apskrities Tolkiemio valsčiui.

Tai gneisinis akmuo, sudarytas iš stambiagrūdžių ir smulkiagrūdžių elementų su kvarco intarpais. Jo apimtis – 14,25 m; aukštis – 2,30 m (tame tarpe apie vieną metrą yra po vandeniu, kiek giliai riedulys įaugęs į gruntą nėra išmatuota). *Šventuoju prūsų akmeniu* vadinamas riedulys guli apie 25 m nutolęs nuo kranto (atstumas svyruoja priklausomai nuo vandens lygio) ir pasiekiamas už keturių kilometrų nuo Tolkiemio keliaujant Fromberko link. 

Nuo XVI a. literatūroje minimą riedulį priimta įvardinti kaip kultinį (viršutinėje jo dalyje išlikusi išima – aukojimo dubuo). Manoma, kad ant šio monolito buvę deginami  pirmieji javų pėdai bei sužvejotos žuvys – taip buvo garbinamas valgio dievas Kurkė (Churchė), kurio kultą pirmąkart aprašė iš Tolkiemio kilęs vokiečių kronikininkas Simonas Grunau.

## Šaltiniai
* Głaz narzutowy "Święty Kamień" // encyklopedia.warmia.mazury.pl
*  Święty Kamień: ołtarz ofiarny Prusów // mojemazury.pl/
Dunojus (Šakių r.)

**Dunojus** – ežeras Lietuvoje, Šakių rajone, 7 km į vakarus nuo Gelgaudiškio, Nemuno slėnyje. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,55 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 13,9 m. Krantai žemi, užpelkėję, rytinis krantas apaugęs mišku, aplink kitus krantus plyti pievos. Į pietus stūkso Lenktinės miškas. Vakaruose išteka upelis link V-2 upelio (Višiupiškės intakas, Nemuno baseinas).

## Šaltiniai
Vitebsko gubernija

**Vitebsko gubernija** () – Rusijos imperijos gubernija, apėmusi dabartinės Baltarusijos šiaurinę dalį, pietryčių Latviją ir dalį Rusijos žemių. Administracinis centras – Vitebskas. 1802–1924 m. Vitebsko gubernija kartu su Mogiliavo, Vilniaus, Kauno, Gardino ir Minsko gubernijomis sudarė Šiaurės vakarų kraštą.

## Istorija

Gubernija sudaryta 1802 m. kovo 11 d. padalijus Baltarusijos guberniją buvusios Polocko gubernijos teritorijoje. XIX a. pabaigoje apskrityje buvo 12 miestų, 41 miestelis ir 19 750 kitų gyvenviečių.

Po Spalio revoliucijos apskritis 1917–1918 m. pateko į Vakarų sritį, 1918 m. į RTFSR Vakarų komuną, 1919–1924 m. į BTSR. 1917 m. Dvinsko, Režicos ir Liucino apskritys buvo perduotos Lifliandijos gubernijai ir vėliau tapo Latvijos dalimi. 1919–1923 m. apskričių skaičius vis keitėsi. 1924 m. dauguma Vitebsko gubernijos apskričių atiteko Baltarusijos TSR, o Veližo, Nevelio ir Sebežo apskritys atiteko RTFSR (iki 1927 m. – Pskovo gubernijai).

## Administracinis suskirstymas

Įkūrus guberniją, joje buvo į 12 apskričių. 1866 m. Suražo apskritis buvo panaikinta, atkurta 1920 m. 1893 m. Dinaburgo apskritis pervadinta į Dvinsko vardu. 1913 m. buvo 11 apskričių, 196 valsčiai, 999 seniūnijos, 12 miestų, 22 331 kitos gyvenvietės.

## Miestai
* 11 apskričių centrų: Daugpilis, Haradokas, Lepelis, Ludza, Nevelis, Polockas, Rėzeknė, Sebežas, Veližas, Verchniadzvinskas, Vitebskas;
* 1 ne apskrities centras: Suražas.

## Gyventojai

Pagal tautinę sudėtį daugelyje gubernijų vyravo gudai, Dvinsko, Liucino ir Režicos apskrityse – latviai, Sebežo apskrityje rusų ir gudų buvo po lygiai. Didmiesčių gubernijose būta nemažai žydų, taip pat po kelis nuošimčius lenkų.


Витебская губерния из Бенке.jpg|1856 m. caro Aleksandro II patvirtintas gubernijos herbas su aprašu.
Карта Витебской Губернии (1820).jpg|Vitebsko gubernijos žemėlapis, 1820 m.


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Radzima.net:
** gubernijos informacija Витебская губерния (1906)
** apskričių informacija Витебская губерния (1906)
* Vitebsko gubernijos bajorų protėviai (rusų k.)
Hokusajo tapyti 24 Fudzijamos vaizdai

**Hokusajo tapyti 24 Fudzijamos vaizdai** () – fantastinis Roger Zelazny apsakymas, 1985 m. nominuotas Nebula premijai ir 1986 m. laimėjęs Hugo premiją. Apsakymą iš dalies įkvėpė 1965 m. išleistas Hokusajo paveikslų rinkinys „Hokusai’s Views of Mt. Fuji“, kuriame buvo 24 Fudzijamos kalno paveikslai. Iš viso Hokusajis yra nutapęs virš šimto Fudzijamos kalno vaizdų, o labiausiai garsus kitu ciklu – „36 Fudzijamos kalno vaizdai“.

Apsakymas pirmą sykį publikuotas 1985 m. „Asimov's Science Fiction“ žurnale. Šiuo metu išverstas ir publikuotas prancūzų, lietuvių ir įvairiomis kitomis kalbomis.

## Siužetas

Apsakymas suskirstytas į 24 skyrius, kiekvienas atitinka vieną Hokusajo paveikslą iš ciklo. 

Pagrindinė veikėja, amerikietė, keliauja po Fudzijamos kalno apylinkes (Japonija) bėgdama nuo savo buvusio gyvenimo ir buvusio vyro, kuris perkėlė savo sąmonę į visuotinį kompiuterių tinklą, iš kur gali kontroliuoti bet kokius prie jo prijungtus prietaisus ar net sukurti tam tikras elektrines manifestacijas realiame pasaulyje. Ji keliauja aplink Fudzijamos kalną, kaip gidą naudodama Hokusajo ciklo knygutę, vis palygindama matomus vaizdus su kalnu, kaip jis atrodė Hokusajo laikais.

## Nuorodos

* Apsakymo puslapis Goodreads portale
* Hokusajo 24 paveikslų ciklas
Prahos universitetas

**Prahos Karolio universitetas** () – pagrindinis universitetas Čekijoje, Prahoje, šalies prestižiškiausia švietimo įstaiga, vienas seniausių universitetų pasaulyje, įkurtas imperatoriaus Karolio IV 1348 m. Studijuoja daugiau kaip 50 tūkst. studentų, iš kurių 7 tūkst. atvykę iš užsienio.

Pagal „Academic Ranking“, tarp pasaulio 17 tūkst. universitetų Karolio universitetas užėmė vietą nuo 201 iki 300 pozicijos. Tai geriausias Čekijos universitetas ir vienas iš geriausių Vidurio ir Rytų Europos universitetų, kurį lenkė tik Maskvos universitetas 74-oje vietoje.

## Struktūra

Prahoje bendro Universitetinio miestelio nėra. Akademiniai objektai išsidėstę visame Prahos mieste, o trys fakultetai yra kituose miestuose (du iš jų – Hradec Kralovėje, vienas – Pilzene). Pagrindinis istorinis pastatas, vadinamasis Karolinumas, stūkso senamiestyje. Jame įsikūręs rektoratas ir senatas, taip pat tai yra oficialių akademinių ceremonijų vieta. Universiteto botanikos sodas, kurį prižiūri Mokslo fakultetas, įsikūręs naujamiestyje.

### Fakultetai

* Trys teologijos fakultetai (katalikų, evangelikų ir husitų)
* Šeši medicinos fakultetai (trys iš jų Prahoje, kiti Pilzene ir Hradec Kralovėje bei farmacijos fakultetas)
* Fizikos ir matematikos fakultetas
* Teisės fakultetas
* Filosofijos fakultetas
* Pedagoginis fakultetas
* Socialinių mokslų fakultetas
* Gamtos fakultetas
* Fizinės kultūros ir sporto fakultetas
* Humanitarinių mokslų fakultetas


## Ryšiai su Lietuva

1380 m. čia studijavo pirmieji studentai iš Lietuvos. 1397 m. universitete įsteigta Lietuvių kolegija, įkurta Jogailos žmonos karalienės Jadvygos.

Pagal akademinių mainų programą „Erasmus“ Karolio universitete kasmet studijuoja nuo 20 iki 30 lietuvių studentų. Šiuo metu Filosofijos fakultete, prie Slavistikos ir Rytų Europos studijų katedros veikia Baltistikos centras. Prahoje lietuvių kalba dėstoma jau nuo XIX a.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Prisukama mergina

**Prisukama mergina** () – debiutinis amerikiečių rašytojo Paolo Bacigalupi fantastinis biopanko romanas, išleistas 2009 m. 2010 m. jis laimėjo Hugo ir Nebula premijas, Locus premiją ir kitus apdovanojimus. 

Romane aprašomas ateities pasaulis, kuriame beveik pasibaigęs iškastinis kuras, o žemės ūkis suniokotas augalų ligų bei mutavusių kenkėjų ir paremtas keliomis atspariomis, genetiškai modifikuotomis augalų veislėmis, kurios tačiau parduodamos nevaisingos, kad sėklas ir toliau reikėtų pirkti iš jų savininkų korporacijų. Energija daugiausia išgaunama senais primityviais mechaniniais būdais, ar naudojant gyvūnus, pvz., fabrikuose ratą suka genų inžinerijos pagalba atkurti mastodonai. „Prisukamos merginos“ veiksmas vyksta Tailande, vienintelėje šalyje, dar išlaikiusiose savo žemės ūkio kultūrų įvairovę ir nepriklausomoje nuo vadinamųjų „kalorijų korporacijų“.

## Nuorodos

* Knygos puslapis fantastinės literatūros duomenų bazėje
* Knygos puslapis Goodreads portale
* Apžvalga ir diskusija Mokslinės fantastikos apžvalgų podkastų portale
Nenugalimasis

**Nenugalimasis** () – lenkų rašytojo Stanislavo Lemo mokslinės fantastikos romanas, išleistas 1964 m. Jame nagrinėjamos spiečiaus intelekto, mechaninės evoliucijos ir mikrobotų idėjos.

„Nenugalimasis“ yra išplėtotas iš apsakymo, išleisto rinkinyje „Nenugalimasis ir kitos istorijos“ ().

Kūrinyje „Nenugalimasis“ yra kosminio laivo pavadinimas. Šiuo laivu į neištyrinėtą planetą atskridusi ekspedicija mėgina ištirti kito kosminio laivo – „Kondoras“ – žuvimo aplinkybes.

## Nuorodos ir šaltiniai

*Kūrinio aprašymas oficialioje S. Lemo svetainėje (angl.)
Pivorinė

**Pivorinė** – ežeras Lietuvoje, Šakių rajone, Lukšių miestelio pietrytiniame pakraštyje. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,1 km, plotis – iki 0,05 km. Altitudė 56,8 m. Krantai žemi. Į rytus plyti dirbami laukai, vakarine pakrante teka upeliukas link netoliese tekančios Siesarties upės. Šalia įsikūręs Tubelių kaimas ir jame esanti į šiaurės vakarus nuo ežero buvusio Zyplių dvaro sodyba. Ežeras nenutekantis, priklauso Šešupės intako Siesarties baseinui.

## Šaltiniai
Praplėšimas

**Praplėšimas** – ežeras Lietuvoje, Šakių rajone ir Rusijoje, Kaliningrado srityje, 11,5 km į vakarus nuo Kidulių, Nemuno slėnyje. Ežero ilgis iš vakarų į šiaurės rytus – 1,13 km, plotis – iki 0,05 km. Altitudė 10,9 m. ~ 1,1 ha ploto ir ~ 0,29 km ilgio ežero dalis telkšo Kaliningrado srityje, Rusijoje. Krantai žemi, aplinkui plyti pievos. Pietinėje pakrantėje stūkso miškas. Ežero šiaurrytinė dalis labai užžėlusi vandens augalais, užankanti, ~ 20 m sąsiauriu besijungianti su Nemunu. Pietryčiuose į ežerą įteka Šilupio upelis.

## Šaltiniai
Le Monde diplomatique

**„Le Monde diplomatique“** – prancūzų mėnraštis, kuriame pateikiamos analizės ir nuomonės politikos, kultūros ir įvykių aktualijų temomis. Politiniu atžvilgiu laikraštis laikosi kairiųjų pakraipos pažiūrų.

Laikraštis priklauso leidėjui „Le Monde diplomatique SA“, kurio didesniąją akcijų paketo dalį valdo „Le Monde“ grupė. Nepaisant to, redakciškai laikraštis yra visiškai nepriklausomas. 2015 m. liepos mėn. duomenimis, pasauliniu mastu platinamas 37 leidimais 20-čia kalbų (iš kurių – 32 spausdintiniai leidimai ir 5 skaitmeniniai leidimai).

## Istorija

### 1954–1989
Laikraštį 1954 m. įsteigė Hubert Beuve-Méry, „Le Monde“ laikraščio steigėjas ir direktorius. Pirmasis leidimas išėjo 5000 egzempliorių tiražu, laikraštį sudarė aštuoni puslapiai, kuriuose buvo rašoma užsienio politikos ir geopolitikos temomis. Laikraščio pirmasis vyriausiasis redaktorius François Honti šį pavertė mokslinio pobūdžio informaciniu žurnalu. F. Honti aktyviai sekė po 1955 m. Bandungo konferencijos pasireiškusio Neprisijungimo judėjimo gimimą bei „Trečiojo pasaulio“ įvykius.

1973 m. sausio mėn. vyr. redaktoriumi tapo Claude Julien. Jam einant šias pareigas laikraščio tiražas šoktelėjo iki 50 000 egz., o prie Micheline Paulet vadovaujamos redakcijos – 120 000. Neatsisakiusi „Trečiojo pasaulizmo“ pozicijos, redakcija taip pat pradėjo dėmesį telkti į pasaulio ekonomikos, tame tarpe valiutų, problemas, geopolitiškai strateginius santykius, konfliktus Artimuosiuose Rytuose, Šaltojo ir Folklando karų neoliberalias ideologijas ir politiką ir t. t.

### 1989–dabar
Po Berlyno sienos griuvimo 1989 m. lapkritį ir 1990–1991 m. Persijos įlankos karo laikraštis pasuko kritikos Amerikai keliu, pavadindamas tai „Amerikos kryžiaus žygiu“. 1991 m. sausio mėn. laikraščio redakcijos direktoriumi paskirtas Ignacio Ramonet. „Le Monde diplomatique“ buvo rašoma analitinėmis Šaltojo karo padarinių temomis, ypatingą dėmesį teikiant „etniniams“ valymams, kaip antai karams Jugoslavijoje, Ruandos genocidui, kariniams konfliktams Kaukazo regione, bei tuo metu dar naujoms informacinėms technologijoms.

1995 m. sausį I. Ramonet parašius garsųjį vedamąjį straipsnį apie neoliberalios ideologijos viršenybę, laikraštis palaikė lapkričio–gruodžio mėnesiais Prancūzijoje trukusį visuotinį streiką prieš ministro pirmininko Alain Juppé (RPR) planą sumažinti pensijas.

## Meat Atlas

„Le Monde diplomatique“ yra vienas brošiūrų serijos „Meat Atlas“, kuriose skelbiamos metinės mėsos gamybos ir suvartojimo ataskaitos, leidėjas.

## Išnašos
Kabelių pagrindinė mokykla

**Kabelių pagrindinė mokykla** – mokykla, buvusi Varėnos rajono savivaldybėje. Adresas: Mokyklos g. 1, Kabeliai, Marcinkonių seniūnija, Varėnos r. sav. LT-65284.

## Istorija
1948 m. įkurta pradinė mokykla.

1949–1994 m. septynmetė, aštuonmetė, devynmetė mokykla.

1994–2001 m. Po Nepriklausomybės atkūrimo veikė Kabelių pagrindinė mokykla (Įmonės kodas: 190109281). Ji buvo įregistruota 1994.07.19, dirbo 84 darbuotojai). Nykstant ir tuštėjams Kabeliams, iš Kabelių pagrindinės mokyklos liko tik pradinė mokykla su dviem mokytojomis – Onute Valentukevičiene ir Danute Genserauskaite (pastaroji išdirbo 46 metus).

2001 m. mokykla veikė kaip Varėnos rajono Kabelių pradinė mokykla.

2003-06-01 Kabelių mokykla buvo išregistruota. Ji vėliau veikė kaip Marcinkonių pagrindinės mokyklos pradinis skyrius.

2013 m. spalio 25 d. buvo atidarytas Varėnos rajono Marcinkonių pagrindinės mokyklos Kabelių universalus daugiafunkcis skyrius.

## Mokiniai
* Jonas Grigas – radiofizikas, VU profesorius
* Onutė Grigaitė – botanikė, ekologė

## Nuorodos
* http://www.lietuvosregionai.lt/lt/9/news/alytaus-regiono-projektu-igyvendinimas/kabeliu-kaime-atidarytas-universalus-daugiafunkcis-centras-976.html
Piti rūmai

**Piti rūmai** () – didžiausi Florencijoje rūmai, renesanso laikotarpio architektūros paminklas, stovintis to paties pavadinimo pasvirusioje aikštėje, šalia renesansinių Bobolio sodų, *Oltrarno* („už Arno“) kvartale, į pietvakarius nuo Pontė Vekijo tilto.

Rūmuose įsikūręs vienas didžiausių Florencijos muziejų kompleksų, kuriame yra Palatino galerija, šiuolaikinio meno galerija, sidabro muziejus, porceliano muziejus, karietų muziejus ir kostiumų galerija (didžiausia kolekcija Italijoje, skirta mados istorijai).

## Istorija

XV a. pastatyti rūmai priklausė bankininkui Luca Pitti (1398–1472), kuris negalėdamas išlaikyti rūmų juos pardavė. Rūmai tarnavo kaip rezidencija Toskanos kunigaikščiams iš Medičių ir Habsburgų Lotaringų dinastijų, italų karaliams. 1919 m. karalius Viktoras Emanuelis III rūmų pastatus perdavė Italijos valstybei, kuri juos pertvarkė ir įkūrė muziejų kompleksą.

XVI a. istoriko Džordžo Vazario manymu, rūmų architektais laikytini Filipas Bruneleskis ir jo mokinys Luca Fancelli.

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
MFK Chrudim

**Chrudimo miesto futbolo klubas**, o trumpai **Chrudimo MFK** – Čekijos futbolo klubas iš Chrudimo.

## Istorija
Klubas įkurtas 2011 m., kai susijungė du klubai iš Chrudimo. (AFK Chrudim, įkurtas 1899 m., bei SK Chrudim.)

2017–2018 m. tapo trečios pakopos pirmenybių nugalėtojais. Nuo 2018 m. žaidė Antroje lygoje (antra pakopa).

## Pasiekimai
; Trečia lyga (Bohemija)
* Nugalėtojai: 2017–2018 m.

## Sezonai

|}

## Spalvinė gama

## Apranga
;Sportinės aprangos gamos pokyčiai:
* Namuose žaidžia raudona juoda apranga.
* Marškinėliai raudoni, šortai juodi ir raudonos kojinės. 

## Treneriai
* Jaroslav Veselý. nuo 2019 m. liepos 1 d.
* Radek Kronďák, nuo 2021 m. gruodžio 22 d.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* instagram paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Istorinis filmas

**Istorinis filmas** – filmo žanras, kuriam priskiriamos istorinį laikotarpį vaizduojančios kino ir televizijos dramos. Tai yra neformalus tarpinis terminas, kuris gali būti taikomas keliems žanrams, susijusiems su istorinės tematikos fantastiniais, romantiniais, nuotykių filmais. Filme gali būti pateiktas tiksliai neapibrėžto laikotarpio turinys kažkokių amžių periode, pavyzdžiui, viduramžiais arba tam tikru metu, pavyzdžiui, „griausmingų 1920-ųjų pradžioje“, atspindintis šalies, santvarkos, ideologijos vertybines sistemas. Priešingai nei istorijos vadovėliai ar studijos, šio žanro filmai yra viena iš galimybių byloti apie praeitį nūdienos žmogui suprantama kalba.

## Žanro istorija

Pirmuoju istoriniu filmu laikytina 1908 m. pastatyta istorinė drama, skirta imperatoriui Julijui Cezariui. Po jo istorinės tematikos filmai įsitvirtino kino pramonėje, augo jų populiarumas. Šio žanro ėmėsi patys įvairiausi režisieriai nuo intelektualiųjų Stanley Kubrick, Paul Verhoeven ar Federico Fellini iki erotinių filmų kūrėjo Tinto Brass. Daugiausiai buvo sukuriama Holivude, nes tolimos istorijos veiksmui atkurti reikėjo turėti daug ir brangių rekvizitų, specialiųjų efektų, kurie savo ruožtu turėjo atsipirkti.

Istorinių filmų populiarumą liudijo augančių ekranizacijų skaičius. Pavyzdžiui, vien legendinio mongolų vado Čingischano gyvenimas 2006–2007 m. susilaukė trijų ekranizacijų: japonų ir rusų režisieriai pastatė vaidybinius filmus, o kinai sukūrė 30 dalių televizijos epopėją. Pastarojo meto istoriniai „*blokbasteriai*“: „Gladiatorius“, „Aleksandras“, „Dangaus karalystė“ ir kt.

## Istorijos interpretavimas

Filmų kūrėjams siekiant komercinės naudos, istoriniai filmai ir istoriniai įvykiai dažnai yra supaprastinami, taikomasi prie masinio žiūrovo geidžiamų stereotipų. Visada kilo diskusijų apie tai, kiek istoriniame filme žiūrovas gali atrasti istorijos. Tokį klausimą filmui kelia ir istorikai, kurie filmuose ieško ir randa praeities vaizdavimo klaidų, kelia abejones dėl žiūrovą pasiekiančios informacijos patikimumo. Paprastai tokiems kritikams atsakoma, kad istorinis filmas gali nebūti patikimos informacijos šaltiniu, o tik viena iš laisvalaikio praleidimo, atsipalaidavimo, pabėgimo nuo dabarties priemonių.

Kai kuriuose filmuose bandoma tiksliai apibūdinti istorinius įvykius ar asmenis tiek, kiek leidžia turimi istoriniai duomenys ir filmo trukmė. Šie kūriniai dar vadinami kaip dokumentinėmis dramomis (*docudrama*): biografinis „*Cinderella Man*“, karinis „Šindlerio sąrašas“ ar drama „Linkolnas“. Kiti filmai yra fiktyvios istorijos, pagrįstos tikrais žmonėmis ar įvykiais, tarp kurių – „Narsioji širdis“, „*[[Les Misérables]]*“ ir kt.

## Šaltiniai
Kalėdos Bostone

**Kalėdos Bostone** () – amerikiečių ir kanadiečių romantinė komedija, kuri pasirodė 2005 m. Kai kuriose šalyse žinomas anglišku **Instant Message** pavadinimu.

## Siužetas

Net 13 metų (nuo 1992 m.) mergina ir vaikinas susirašinėja, bet jie nėra matę vienas kito. Pasirodo, kad ji nusiuntė savo geriausios draugės Eilinos nuotrauką, o jis atsiuntė savo draugo Metjū nuotrauką. O 2005 m. Bostone turėjo įvykti žaislų gamintojų konferencija. Setas dirba vienoje iš firmų ir privalo joje dalyvauti, o Džina, žurnalistė. Tiesa, ji iki šiol rašė nekrologus ir tai yra jos galimybė parodyti save. Į pasimatymus jie nusiunčia savo draugus Metju ir Eiliną. Jie apsimetinėja ir bando padaryti įspūdį vienas kitam. Tuo tarpu tikrieji Setas ir Džina susipažįsta konferencijoje.

## Veikėjai
: *Aktorius – veikėjas*

*Marla Sokoloff : Gina. Džina, žurnalistė, kuri nuo mokyklos laikų susirašinėjo su Setu.
*Patrick J. Adams : Seth. Setas, Žaislų firmos darbuotojas.
*Lindy Booth : Ellen. Eilina, Džinos geriausia draugė.
*Jonathan Cherry : Matt. Metjū, Seto geriausias draugas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDb svetainėje (anglų k.)
* allmovie.com svetainėje (anglų k.)
Vienišas Kalėdų senelis ieško žmonos

**Vienišas Kalėdų senelis ieško žmonos** () – amerikiečių romantinė komedija, kuri pasirodė 2004 m.

## Siužetas

Filmo pradžia mus nukelia į mažos mergaitės vaikystę, kai ji laukė Kalėdų stebuklo, bet kartais ir kalėdiniams stebuklams nelemta neįvykti. Praėjo daug metų, o ši mergaitė tapo reklamos firmos darbuotoja. Net prieš šventes daug dirba. O jaunasis Nikolajus pakviečiamas pas savo tėvą, Kalėdų Senį ir jam pasakoma, kad vyktų ir susirastų žmoną. Dar jam tėvukas pridejo gerų mergaičių sąrašą. Kalifornijoje, deja, iš šio sąrašo jokios naudos. Klajodamas po miestą jis susipažįsta su Bete ir jos sūnumi. Nikas susižavi moterimi. Filmuojamsi reklamose, susibendrauja ir įsimyli. Tačiau Santa prieštarauja jos kandidatūrai, nes ji netiki Kalėdomis. Nikas linkęs manyti, kad tai pataisoma.

## Veikėjai
: *Aktorius – veikėjas*
* Steve Guttenberg – Nick. Nikas, Kalėdų Senelio įpėdinis.
* Crystal Bernard – Beth. Betė, našlė, kuri vaikystėje nustojo tikėti stebuklais.
* Dominic Scott Kay – Jake. Džeikas, Betės sūnus.
* Armin Shimerman – Ernestas, Santos pagalbininkas.
* Wendy Braun – Amy
* Sebastian Tillinger – Hennesy
* Mackenzie Fitzgerald – Jocelyn. Džoselina, Džeiko simpatija.
* Kelley Hazen – Joanie
* Cody Arens – Christian
* Robin Shorr – Meredith
* John Wheeler – Santa

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDb svetainėje (anglų k.)
World Digital Library

** Pasaulio skaitmeninė biblioteka** () – skaitmeninė biblioteka, platinanti internete nemokamai kultūros paveldo objektų informaciją iš viso pasaulio. Administruoja UNESCO ir JAV Kongreso biblioteka.

Su šia biblioteka bendradarbiauja Vilniaus universiteto biblioteka, pateikusi skaitmenines rankraštinių LDK teismų knygų kopijas.

## Istorija

Pasaulio skaitmeninę biblioteką sukurti 2005 m.  pasiūlė JAV Kongreso biblioteka. Šios bibliotekos darbuotojai buvo pagrindiniai projekto kūrėjai. Techninę paramą suteikė Egipto naujoji Aleksandrijos biblioteka (*Bibliotheca Alexandrina*). Biblioteka buvo atidaryta 2009 m. balandžio 21 d. UNESCO būstinėje Paryžiuje, dalyvaujant UNESCO generaliniam direktoriui Kōichirō Matsuura, įvairių šalių ambasadoriams, ministrams,  ypatingiems svečiams. Įkurta kartu su 32 partnerių institucijomis.

## Turinys

Suskaitmeninti kultūros paveldo objektai (dokumentai iš viso pasaulio) vartotojui pasiekiami per vieną internetinį adresą. Bibliotekos internetinėje svetainėje patalpinta unikali įvairių pasaulio bibliotekų ir archyvų kultūrinė medžiaga: rankraščiai, žemėlapiai, retos knygos, filmai, garso įrašai, spaudiniai ir fotografijos. Šiais duomenimis visuomenė gali naudotis pagrindinėmis kalbomis: arabų, kinų, anglų, prancūzų, portugalų, rusų ir ispanų. 

Atsidariusioje bibliotekoje buvo 1 236 elektroniniai eksponatai. 2018 m. pradžioje jų skaičius pasiekė 18 000 vnt. iš beveik 200 šalių. Projektas nėra baigtinis, biblioteka bet kada papildoma nauju skaitmeniniu turiniu.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Žvaigždžių liga

**Žvaigždžių liga** () – amerikiečių drama, romantinė komedija kuri pasirodė 2011 m. Režisierius Michael Grossman.

## Siužetas

Gyveno Kalamazu miestelyje, Mičigane, dvi sesutės. Viena buvo Kristorerio Wilde fanė, žinojo apie jį viską, o jaunėlė labiau domėjosi knygų skaitymu. Kristoferis labai populiarus dainininkas, superžvaigždė. Vasaros atostogų metu šeimyna vyksta į Kaliforniją pas močiutę. Vyresnėlė įžvelgė puikią progą pamatyti iš arti Vaildą. Kol ji stengėsi papulti į klubą, jaunėlė atsidūrė prie juodojo įėjimo ir netyčia susidūrė su Krisu. Jis norėjo išsmukti iš klubo nepastebėtas ir nubloškė durimis merginą. Paskui vežė ją į ligoninę. Parsivežė namo, nes tuo metu ten vyko vakarėlis jo paties garbei. Padainavo svečiams, o jau tada vežė merginą į močiutės namus. Juos persekiojo paparaciai. Kitą dieną Malibu paplūdimyje jie ir vėl susitiko. Puikiai leido laiką, bet, galiausiai, vėl teko bėgti nuo paparacų. Už vairo Krisas, o su žemėlapiu Džesika. Tačiau jų kelionė baigėsi liūdnai… mašina prasmego pelkėje ir jie ilgai ėjo pasišnekėdami apie gyvenimą.

## Veikėjai
: *Aktorius – veikėjas*
* Sterling Knight : Christopher Wilde, superžvaigždė.
* Danielle Campbell : Jessica Olson, mergina iš mičigano, kuri mėgsta skaityti.
* Brandon Mychal Smith : Albert Joshua „Stubby“ Stubbins. kriso padėjėjas ir draugas.
* Chelsea Kane : Alexis Bender
* Maggie Castle : Sara Olson
* Matt Winston : Alan Smith
* Toni Trucks : Libby Lam
* Beth Littleford : Barbara Olson
* Dan O’Connor : Dean Olson
* Lauren Bowles : Sheri Wilde
* Ron Pearson : Daniel Wilde
* Abbie Cobb : AJ, Kriso gerbėja, kvailoka blondinė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDb svetainėje (anglų k.)
Dabar viskas atvirkščiai

**Dabar viskas atvirkščiai** () – amerikiečių drama, romantinė komedija, kuri pasirodė 2003 m. Režisierius Douglas Barr.

## Siužetas

Kara ir Driū mokėsi vienoje mokykloje. Merginai šie laikai nebuvo pats maloniausias prisiminimas. Ji patyrė pažeminimą, kai pakvietė jį pasižiūrėti filmo, o ją viešai atstūmė. Su drauge Gabe jos perėjo ir mokėsi katalikiškoje mokykloje. Vėliau, po 11 metų, jie vėl susitinka. Piaro meistrė turi reklamuoti Driū restoraną. Draugė Gabė įkalba Karą, kad ši atkeršytų už paauglystės skriaudas. Priverstų įsimylėti, o paskui jį mestų. Jie kartu lanko kulinarijos paskaitas, kartu mokosi kulinarijos paslapčių, bendrauja. Po kurio laiko Driū pasirodo, kad naujoji pažįstama apie jį žino daugiau, negu 10 metų kartu su juo išbuvusi Melisa.

## Veikėjai
: *Aktorius – veikėjas*
* Gina Tognoni : Cara Cabot, Kara piaro meistrė
* Carly Pope : Melissa „Mel“ Rochester, melisa, Driū buvusi mergina.
* Brian Austin Green : Drew Hesler, Driū.
* Sara Rue : Gabby Castellani, gabė, Karos draugė

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDb svetainėje (anglų k.)
Universal Music Group

**Universal Music Group (UMG)** – JAV muzikos organizacija, Prancūzijos holdingo „Vivendi“ dalis. „UMG“ būstinė yra Santa Monikoje, Kalifornijos valstijoje. „UMG“ vadinama didžiojo trejeto nare kartu su „Sony Music“ ir „Warner Music Group“ įmonėmis.

## Istorija
Pradžioje „UMG“ priklausė kino industrijos organizacijai „Universal Pictures“. Įmonės pradžia laikoma 1934 m. įkurto „Decca Records“ įmonės filialas JAV. Vėliau „Decca Records“ sujungė JAV ir JK filialus ir taip 1962 m. susikūrė „MCA Inc.“ kompanija. 

1990 m. Japonijos įmonė „Panasonic“ įsigijo MCA už 6,59 milijardus JAV dolerių. 1995 m. 80 proc. kompanijos akcijų įsigijo Kanados konglomeratas „Seagram“. 1996 m. pabaigoje MCU buvo pervadinta į „Universal Studios, Inc.“, o vėliau muzikos industrijos filialas „Universal Music Group“. 1998 m. „Seagram“ įsigijo filmų kūrėjų įmonę „PolyGram“, kuri buvo sujungta su „Universal Music Group“.

2004 m. „Universal Studios“ įsigijus „General Electric“ įmonei ir sujungus ją su „NBC“ kanalu, „UMG“ buvo atskirta nuo filmų kompanijos ir palikta muzikos industrijos veikloje.

2006 m. vasarį „UMG“ įsigijo Prancūzijos konglomeratas „Vivendi“ už 1,63 milijardų eurų.

2012 m. „UMG“ įsigijo JK muzikos leidybos įmonę „EMI“.

2018 m. liepos 30 d. „Vivendi“ pranešė parduodanti 50 proc. „UMG“ akcijų.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė