open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Osvaldas Kažemėkas

**Jonas Osvaldas Kažemėkas** (1934 m. lapkričio 25 d. Remeikiai, Juodupės valsčius – 2003 m. rugsėjo 9 d. Akademija, Kauno raj.) – Lietuvos agronomas selekcininkas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1962 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1994 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

1964–2001 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos (nuo 1996 m. Lietuvos žemės ūkio universitetas) dėstytojas, nuo 1999 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Su kitais sukūrė 5 nebyrančių žirnių („Jubiliejiniai“, „Tomiai“, „Molinukai“, „Kibiukai“, „Greitieji“), 2 lęšių („Diskiai“, „Smėlinukai“) ir 2 ožiarūčių („Vidmantai“, „Melsviai“) veisles. Paskelbė apie 100 mokslinių straipsnių.

## Bibliografija
* Griežčiai, 1975 m.
* Sėklininkystė su selekcijos pagrindais, su kitais, 1994 m.
* Augalininkystė, su kitais, 1995 m.
* Juodupė. Onuškis, su kitais, 2006 m.

## Šaltiniai
Stipendija

**Stipendija** () – finansinė parama, kurią gauna studentas, mokinys, menininkas, mokslininkas, kultūrininkas (toks gavėjas yra *stipendininkas*, *stipendiatas*). Stipendija gali būti tiek viešųjų subjektų (valstybės, savivaldybės, valdžios pareigūnų, pvz., valstybės ar vyriausybės vadovo, ministro), tiek ir privačių asmenų (įmonių, fizinių asmenų), tiek organizacijų, tiek ir pavienių asmenų parama (pvz., vardinės stipendijos). Meno, kultūros srityje privataus asmens (mecenato) skiriama stipendija gali būti mecenatystės forma.

## Nuorodos
* Stipendijos VU VU stipendijų, LR Prezidentų vardinių stipendijų nuostatai, kitos vardinės stipendijos
* Stažuočių užsienyje stipendijų programos 
* Švietimo mainų paramos fondas (akademiniai mainai, iniciatyvos švietimo ir profesinio mokymo srityje, tarptautinio bendradarbiavimo projektai)
Kazokiškių–Kaugonių miškai

**Kazokiškių-Kaugonių miškai** – miškai Elektrėnų savivaldybėje ir Kaišiadorių rajone, 1,5 km į šiaurę nuo Vievio.

## Geografija
Plotas 5230 ha, mišku apaugę 4820 ha. Susideda iš 10 miškų, didesnieji: Bekštonių, Gervaraisčio, Kaugonių, Kazokiškių ir Sukros. 42 % miškų valstybinės reikšmės, priklausantys Kaišiadorių miškų urėdijai, Žaslių ir Vievio girininkijoms. Masyvo šiaurės vakarų pakraštį kerta geležinkelis Vilnius–Kaunas. Pietinėje dalyje yra Zelvos ežeras, iš kurio išteka Šešuvos dešinysis intakas Zelvė, ją užtvenkus įrengti du tvenkiniai. Vakarinėje dalyje yra 2 nedideli ežerėliai. Paviršius banguotas.

## Medynai
Miško augavietės nederlingos normalaus drėgnumo ir derlingos laikinai įmirkusios. 90 % miškų yra ūkiniai IV grupės, 6 % apsauginiai III gr., 4 % rekreaciniai II grupės, kultūrinės kilmės medynų 20 %. Pušynų yra 61 %, eglynų 15 %, beržynų 11 %, baltalksnynų 4 %, uosynų ir juodalksnynų po 3 %, ąžuolynų 2 %, drebulynų 1 %. Jaunuolynai sudaro 25 %, pusamžiai medynai 57 %, bręstantys 12 %, brandūs 6 %. Medynų vidutinis amžius 60 m., bonitetas 1,8, skalsumas 0, 70, vidutinis tūris 221 m³/ha. Kasmet priauga 3,9 m³/na.

## Istorija
Prie Sukros upės ir Aleksandriškės kaimo yra trys pilkapiai, prie kelio Vievis-Paparčiai – koplyčia. 1944–1945 m. Kazokiškių-Kaugonių miškuose veikė Didžiosios kovos apygardos rinktinės Lietuvos partizanai.

## Šaltiniai
Rymantas Jonas Kažys

**Rymantas Jonas Kažys** (g. 1943 m. vasario 3 d. Skuode) – Lietuvos inžinierius, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1965 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1981 m. technikos mokslų daktaras.

Nuo 1970 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas. 1982–1991 m. Teorinės radiotechnikos katedros vedėjas, 1996–2016 m. K. Baršausko ultragarso mokslo instituto direktorius, nuo 1981 m. profesorius. 2007–2011 m. Kauno technologijos universiteto mokslo prorektorius.

Nuo 1993 m. Tarptautinio elektrotechnikos ir elektronikos inžinierių instituto (IEEE) narys. 2001 m. Lietuvos mokslų akademijos narys ekspertas. Dirbo mokslinį darbą 1970–1972 m. Čekoslovakijoje, 1977–1978 m. Japonijoje, 1991 m., 1996 m. Prancūzijoje, 1990–1991 m. Vokietijoje, 1994–1996 m. Švedijoje, skaitė paskaitas Upsalos universitete. 1996–2012 m. žurnalo „Ultragarsas“ vyr. redaktorius.

## Mokslinė veikla
Mokslinių darbų svarbiausios sritys – ultragarsiniai matavimai ir neardomieji bandymai, ultragarsinės techninės ir medicinos diagnostikos metodai ir sistemos, skaitmeninis ultragarsinių signalų ir laukų apdorojimas bei kompiuterinis modeliavimas. Ištyrė ultragarso bangų sklidimo įvairiose terpėse ypatumus. Tyrimo rezultatai panaudoti kuriant ultragarsines matavimo, vizualizavimo ir diagnostikos sistemas, veikiančias gamybinėmis ir ekstremaliomis sąlygomis, ultragarsinius šiluminės energijos apskaitos, taip pat tikslius ultragarsinės medicinos biometrijos ir diagnostikos prietaisus bei kita. Daugiau, kaip 90 išradimų (kai kurie patentuoti JAV, Kanadoje, Švedijoje), daugiau, kaip 200 mokslinių straipsnių autorius.

## Bibliografija
* Kontrolės-matavimo pjezoelektriniai keitikliai, monografija, su V. Domarku, 1975 m., rusų k.
* Radiotechnikos sistemos, mokomoji priemonė, 1982 m.
* Ultragarsinės informacinės matavimo sistemos, monografija, 1986 m., rusų k.
* Introskopija ir kontrolės automatizacija, monografija, su kitais, 1993 m., rusų k.
* Neelektrinių dydžių matavimo metodai, vadovėlis, 1997 m.

## Įvertinimas
* 1975 m. LTSR valstybinė premija, su V. Domarku
* 1999 m. Lietuvos mokslo premija, su A. Lukoševičiumi
* 2005 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžius
* 2008 m. Partnerystės pažangos premija

## Šaltiniai
Disnomija

**Disnomija** ( 'įstatymų nebuvimas') graikų mitologijoje - Eridės duktė, nusikaltimo (dvasia) personifikacija.. Hesiodas ją mini kartu su kitomis Eridės dukterimis.
Vaidotas Kažukauskas

**Vaidotas Kažukauskas** (g. 1958 m. balandžio 28 d. Vilniuje) – Lietuvos fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

1981 m. baigė Vilniaus universitetą. 1999 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Nuo 1981 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 2002 m. – profesorius, vyriausiasis mokslo darbuotojas. 1988–1989 m. dėstė Kaiserslautern’o universitete Vokietijoje. Skaitė paskaitas ir stažavo įvairiuose Vokietijos, Prancūzijos universitetuose, Prancūzijos atominių tyrimų centre (CEA), Londono karališkajame koledže, Glazgo universitete, Taivano nacionaliniame Čingua (Tsing Hua) universitete ir kitur.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų svarbiausios sritys: krūvininkų generacija, pernaša, pagavimas ir rekombinacija kristaliniuose ir polimeriniuose puslaidininkiuose, jų junginiuose, dariniuose ir prietaisuose. Sukūrė Holo fotoefekto judrio kinetikos tyrimo metodą (patentuotas 1992 m.). Pasiūlė originalų didžiavaržio GaAs nevienalytiškumų ir EL2 lygmens metastabiliojo virsmo modelį. Pirmasis eksperimentiškai įrodė, kad CdS/ZnSe kvantiniuose dariniuose susidaro dvimatės elektronų dujos. Eksperimentiškai nustatė neigiamąją krūvininkų judrio priklausomybę nuo elektros lauko stiprio polioktiltiofene. Įrodė polimero grandžių orientacijos poveikį krūvininkų pagavimui ir pernašai polivinilkarbazole, legiruotame polinėmis dibutilamino nitrostilbeno molekulėmis. Ištyrė GaAs, SiC, GaN struktūros pokyčius, kuriuos sukelia švitinimas didelės energijos neutronais, protonais, taip pat rentgeno spinduliais.

Paskelbė daugiau kaip 400 mokslinių publikacijų. Daugelio Europos, Lietuvos ir tarptautinių mokslinių projektų vadovas ir dalyvis. Dalyvauja CERN’o projekte Šveicarijoje nuo 2003 m.

## Įvertinimas
* 2005 m. – Lietuvos mokslo premija už darbų ciklą „Puslaidininkių darinių tyrimai radiacijai atspariai elektronikai (1997–2004 m.)“, bendraautoriai Eugenijus Gaubas, Juras Požela, Karolis Požela, Aldis Šilėnas, Juozas Vidmantis Vaitkus.

* 2006 m. – Vilniaus universiteto Rektoriaus mokslo premija.

* 2008–2009 m. – Lietuvos nusipelniusio mokslininko aukščiausiojo laipsnio valstybės stipendija.

## Visuomeninė veikla
* Lietuvos DAAD (DAAD – Vokietijos akademinių mainų tarnyba) klubas, steigimo iniciatorius, pirmasis klubo valdybos pirmininkas (nuo 2003 m. sausio mėn), garbės prezidentas.
* Goethe’s instituto inicijuoto projekto „Vokiečių kalba smalsiems tiksliukams“ dalyvis, skaitė paskaitas daugelyje Lietuvos gimnazijų.

## Bibliografija
* Šiuolaikiniai puslaidininkių mikroelektronikos prietaisai. Fizika ir technologija. Vilnius: Progretus, 2008. – 180 p.:iliustr. ISBN 978-9955-781-10-3.
* Elektriniai reiškiniai puslaidininkio paviršiuje, vadovėlis, 2002 m.
* Krūvininkai puslaidininkių paviršiuose, kontaktuose ir sandūrose, uždavinynas, 1998 m.

## Šaltiniai
Kęstutis Keblys (1933)

**Kęstutis Keblys** (g. 1933 m. sausio 20 d. Šakiuose – 2019 m. birželio 27 d. Baton Ruže) – Lietuvos literatūros tyrinėtojas, daktaras.

## Biografija
Žmona Vitalija Bogutaitė. 1944 m. su tėvais pasitraukė į Vakarus. 1955 m. Bostono universitete baigė chemiją. 1962 m. daktaras. Dirbo chemijos tyrimų laboratorijoje Detroite. Nuo 1983 m. gyveno Baton Ruže. 1971–1983 m. „Ateities“ knygų leidimo fondo vadovas, 1981–1984 m. Lituanistikos instituto Literatūros skyriaus vedėjas.

Bendradarbiavo žurnaluose „Aidai“, „Ateitis“, laikraštyje „Draugas“. Parašė straipsnių, recenzijų apie išeivijos rašytojų kūrybą. Būdingi taiklūs, kritiški vertinimai, literatūrinio konteksto išmanymas.

## Bibliografija
* Romanas išeivijoje, studija. Lietuvių literatūra svetur. 1945–1967, 1968 m.
* Vincas Ramonas, monografija. Lietuvių egzodo literatūra. 1945–1990, 1992 m.

## Šaltiniai
Reiner Stahel

**Reiner Stahel** (1892 m. sausio 15 d. Bylefelde – 1955 m. lapkričio 30 d. TSRS) – Vokiečių karininkas ir nacių partijos veikėjas, taip pat tarnavęs ir Suomijos kariuomenėje, išgarsėjęs prasiveržimu iš apsupto Vilniaus.

## Biografija

* 1918–1933 m. tarnavo Suomijos kariuomenėje.
* Dirbo Vokietijos aviacijos ministerijoje ir buvo atsakingas už priešlėktuvinės artilerijos vystymą.
* Nuo 1940 m. buvo kariniu patarėju Viši Prancūzijoje.
* 1941 m. perkeltas į okupuotą pietinę TSRS dalį, kur vadovavo priešlėktuvinės gynybos daliniui.
* 1942 m. suteiktas pulkininko laipsnis.
* 1942 m. pabaigoje pradėjo vadovauti luftvafės koviniam daliniui, gynusiam pietryčių frontą.
* 1943 m. pradžioje tapo generolu majoru ir liepą perkeltas į Italiją. Spalį paskirtas Romos komendantu.
* 1944 m. liepos 7 d. perkeltas į Vilnių. Paskirtas miesto komendantu, organizavo Vilniaus gynybą. Iš Vilniaus pasitraukė 1944 m. liepos 13 d. Netrukus po to, kai išsiveržė iš apsupto Vilniaus, už pastangas ginti miestą buvo apdovanotas Riterio kryžiumi su kardais ir paaukštintas iki generolo leitenanto laipsnio bei paskirtas vadovauti Varšuvos gynybai.
* Dar tebevykstant Varšuvos sukilimui, perkeltas į Bukareštą, vadovauti šio miesto gynybai.
* 1944 m. rugsėjo 20 d. pateko į sovietų nelaisvę ir likusį gyvenimą praleido gulage.

## Nuorodos
* Biografija su foto (vokiečių k.)
Someljė

**Someljė** () – profesionalus vyno padavėjas, vynininkystės profesionalas. Išmano vyno gamybos technologijas ir geba tvarkyti visus reikalus, susijusius su vyno atrinkimu, užsakymu, laikymu bei pateikimu galutiniam vartotojui. Tai aukštos kvalifikacijos specialistas, išmanantis vynų derinimą prie patiekalų, pateikimo meną ir taisykles, faktorius, turinčius įtakos vyno kokybei, gebantis atpažinti vynus iš aromato bei skonio.

Darbas aukštos klasės restoranuose, banketuose, aukštuomenės renginiuose sudaro reikšmingą šios profesijos atstovų veiklos dalį, kur šie tiesiogiai dalyvauja svečiams vyną renkantis, pateikiant ar degustuojant, gali patys vesti degustacijas. Vyno pateikimo ritualas turi įtakos svečių nuotaikai, sukuriamai atmosferai. Todėl svarbūs šio darbo elementai yra ryšys su svečiais, erudicija, etiketas, dėmesingumas, taktiškumas, gebėjimas sklandžiai bendrauti bei valdyti konfliktines situacijas.

## Someljė ruošimas
Someljė, kaip ir kitų profesijų atstovai, turi savo profesinius susivienijimus įvairiose šalyse. Daugiau nei penkiolika metų veikia Tarptautinė someljė gildija (*International Sommelier Guild*), kurios nariai yra nacionalinės asociacijos. Seniausia iš nacionalinių asociacijų yra Amerikos someljė asociacija, įkurta 1954 metais.

Vienas pagrindinių asociacijų uždavinių yra šios specialybės prestižo aukštinimas, profesinis lavinimas. Daugelyje šalių someljė studijos trunka keletą metų. Didelę laiko dalį užima praktika: vynuogynų lankymas ir vynų degustavimas.

Vardas „Someljė magistras“ (*Master Sommelier*) – tai viršūnė, kurios turėtų siekti kiekvienas vynininkystės specialistas. Pirmasis bandymas suteikti tokį įvertinimą buvo 1969 metais Didžiojoje Britanijoje, tačiau oficialiai kvalifikacinis standartas pripažintas tik po dešimties metų, kai Londone įsikūrė geriausių vyno specialistų susivienijimas „Someljė magistrų taryba“ (*Court of Master Sommeliers*).

Lietuvoje 2005 metais irgi susikūrė Lietuvos someljė asociacija, kurios tikslas yra vienyti Lietuvoje dirbančius gėrimų ir maisto žinovus, – dėstytojus, restoranų, barų darbuotojus, žurnalistus, rašančius vyno tema, atitinkamų produktų gamintojus, prekybininkus, tiekėjus bei kitus gėrimų ir maisto rinkos dalyvius, taip pat skleisti someljė profesiją, palaikyti ir kelti profesinės etikos lygį.

## Termino kilmė
Žodis „someljė“ kildinamas iš senosios prancūzų kalbos žodžio *bete de somme* („nešulinis gyvulys“). Nuo XIV amžiaus pradžios karaliaus dvare someljė pavadintas asmuo, atsakingas už bagažo transportavimą, vėliau – už baltinius, indus, maistą bei vyno rūsį. XVII amžiuje someljė ruošdavo stalo įrankius, parinkdavo vynus prie valgių. Laikui bėgant, dauguma funkcijų atkrito, tapo apibrėžiamas kaip vyno rūsio saugotojas, vynų žinovas ir pateikėjas.
Juozas Kėdainis

**Juozas Kėdainis** (1915 m. gruodžio 31 d. Karaliūniškis, Kupiškio valsčius – 1998 m. lapkričio 12 d. Kaunas) – Lietuvos skulptorius.

## Biografija
Baigė Kupiškio gimnaziją. 1933–1939 m. mokėsi Kauno meno mokykloje. 1945–1946 m. Kauno vidurinėje dailės mokykloje dėstė piešimą, 1946–1951 m. Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institute – piešimą ir skulptūrą, 1951–1989 m. Lietuvos dailės instituto dėstytojas, nuo 1970 m. profesorius. Mokiniai: Rimantas Daugintis.

## Kūryba
Iš medžio, granito, marmuro, aliuminio, geležies, vario, terakotos sukūrė buitinės tematikos kamerinių („Kolūkio arklininkas“, „Arkliaganis“, abi 1957 m., reljefai „Naujakuriai“ 1948 m., „Arimų legendos“ 1985 m.), dekoratyvinių („Poilsis“, Druskininkai, 1959 m., reljefai „Neringos“ kavinei Vilniuje, Panevėžio dramos teatrui, 1968 m.) skulptūrų (ant Žaliojo tilto Vilniuje, 1952 m., Miko Petrausko Palūšėje, 1973 m.), biustų (Konstantinas Sirvydas Vilniaus universitete, 1979 m.), antkapinių paminklų (Petras Cvirka, Rasų kapinėse, 1950 m., Marcė Katiliūtė, Petrašiūnų kapinėse, 1972 m.), medalių. Tarp heraldikos darbų – Kupiškio herbas, sukurtas 1969 m.

Kūriniai darnios kompozicijos, jiems būdingas ritmiškumas, saikingi apibendrinimai, dažniausiai vaizduojamas žmogus. Prisidėjo prie vario kalybos atgaivinimo Lietuvoje. Nuo 1944 m. dalyvavo parodose, individuali paroda 1976 m. surengta Vilniuje.

## Įvertinimas
* 1958 m. LTSR valstybinė premija

## Šaltiniai

* Juozas Kėdainis, Parodos katalogas, sudarė A. Valiuškevičiūtė, Vilnius, 1976

## Nuorodos
* „MINTIMIS IŠVAIKŠTINĖJAU KIEKVIENĄ  LAUKO RĖŽĮ...“*: skulptoriaus Juozo Kėdainio egodokumentinis palikimas Kupiškio rajono savivaldybės viešojoje bibliotekoje
*Kupiškėnų mintys. "JUOZUI KĖDAINIUI – 100"
Lietuvos someljė asociacija

**Lietuvos someljė asociacija** (**LSA**) – profesionalius someljė ir kt. vyno ekspertus vienijanti organizacija Lietuvoje.

2005 m. įsteigta. Nariais gali būti tik fiziniai asmenys, asocijuotais nariais – įmonės ir fiziniai asmenys (rėmėjai).

2009 m. tapo Tarptautinės someljė asociacijos (ASI) nare.

## Vadovybė
Jie renka asociacijos valdybą ir asociacijos prezidentą. 2005–2006 m. Lietuvos someljė asociacijos prezidente buvo Rasa Sužiedelienė. Nuo 2007 m. – Arūnas Starkus.

## Veikla
Kartu su nacionaline vyno paroda „Vyno dienos“ kasmet organizuoja Lietuvos vyno čempionatą. Jame vyno žinovai renka geriausius Lietuvoje parduodamus vynus.

Kasmet rengia Lietuvos someljė čempionatą. 2006 m. geriausiu Lietuvos someljė tapo Dainius Vasiliauskas, geriausias 2007 m. Torres Grand Prix Lietuvos someljė – Arminas Darasevičius, geriausias 2008 ir 2009 m. Mouton Cadet Grand Prix Lietuvos someljė – Arminas Darasevičius. Geriausias 2010 m. Casillero del Diablo Grand Prix Lietuvos someljė – Arminas Darasevičius. Geriausias 2011 m. Planeta Grand Prix Lietuvos someljė – Arminas Darasevičius.

Nuo 2010 m. LSA organizuoja Vyno ir desertų derinių varžybas.

## Nuorodos
* Svetainė
Kėdainių kautynės

**Kėdainių kautynės** – 1919 m. vasario 8–10 d. įvykę mūšiai, vieni pirmųjų per Lietuvos–sovietų karą.

## Rusijos puolimas
Sovietų Rusijos kariuomenės vadovybė planavo puolimu iš pietų per Alytų ir iš šiaurės per Kėdainius apsupti ir užimti Kauną. Bolševikų grupuotė, kurią sudarė apie 900-1,000 karių su kulkosvaidžiais ir artilerija, 1919 m. sausio mėn. užėmė Šėtą, artėjo prie Kėdainių, kuriuos gynė Panevėžio apskr. ir Kėdainių apskr. apsaugos daliniai – apie 200 savanorių. 

Vasario pradžioje į rytus nuo Kėdainių prasidėjo Lietuvos kariuomenės sargybų susidūrimai su bolševikų žvalgais. Vasario 4 d. Rusijos kariuomenės daliniai puolė lietuvių savanorių sargybas Koliupės kaime, 2,5&nbsp;km nuo Kėdainių, vasario 7 d. – Kapliuose ir Šilainėliuose, vasario 8 d. – lietuvių kariuomenės užtvarą Koliupėje ir ėmė artėti prie Kėdainių. Bolševikų puolimą sustabdė vien šautuvais ginkluoti Panevėžio apskr. apsaugos būrio savanoriai, vadovaujami karininkų J. Mikoliūno ir K. Dragūnavičiaus.

## Kautynės
Perėjusiusius į puolimą lietuvių karius parėmė vokiečių artilerijos baterija. Bolševikų dalinių puolimą iš pietų Eigulių kaimo ir Paobelio dvaro kryptimis sustabdė Juozo Šarausko vadovaujamas Kėdainių apsaugos būrys. Būrininko Povilo Lukšio būrys Rusijos kariuomenės dalinius prie Eigulių kaimo puolė iš užnugario. Kautynės truko visą dieną. Bolševikai iš artilerijos apšaudė Kėdainius. Naktį kautynės nutrūko, Rusijos kariuomenės daliniai ėmė trauktis Šėtos link. Lietuviams padėti iš Kauno atvyko saksų savanorių kuopa su kulkosvaidžiais ir artilerija, buvo parengtas bendro puolimo planas.

Vasario 9 d. rytą žvalgydamas bolševikų pozicijas prie Taučiūnų žuvo Povilas Lukšys, pirmasis fronte žuvęs Lietuvos kariuomenės savanoris. Kai vasario 9 d. Lietuvos kariuomenė stiprų smūgį sudavė Rusijos kariuomenės dešiniajam sparnui ir paėmė belaisvių, ši pasitraukė į Šėtą. Vasario 10 d. pagal kartu su vokiečiais parengtą planą apie 80 lietuvių savanorių ir 20 vokiečių pėstininkų su 3 kulkosvaidžiais ir 2 artilerijos pabūklais 3 voromis puolė Šėtą iš vakarų, šiaurės vakarų ir pietų. Neatlaikę lietuvių spaudimo, vokiečių kulkosvaidžių ir artilerijos ugnies bolševikų daliniai pasitraukė į Bukonis.

Per Kėdainių kautynes žuvo, buvo sužeista, pateko į nelaisvę daug bolševikų karių, lietuviams atiteko karo grobis: keliasdešimt šautuvų, daug šovinių, granatų, amunicijos. Kautynėse žuvo 40 lietuvių karių. Iniciatyvą šiame fronto ruože perėmė Lietuvos kariuomenė. Po Kėdainių ir Alytaus kautynių žlugo Sovietų Rusijos karinės vadovybės planai užimti Kauną.

## Šaltiniai
Brazilinė keturakė

**Brazilinė keturakė** (*Anableps anableps*) – keturakinių (*Anablepidae*) šeimos žuvis.

Patinai maždaug 15, patelės – iki 27 cm dydžio. Plaukioja paviršiuje, laikosi grupėmis. Šių žuvų akyse yra po dvi pigmentuotas audinio raukšles, kurios akies lėliukės viduryje susisiekia, tačiau nesusilieja – taip padalindamos akį į vidurinę ir apatinę dalis. Pakitęs akies lęšiukas leidžia vienu metu matyti ir virš vandens, ir po vandeniu. Šį gebėjimą sustiprina į dvi dalis suskilusi tinklainė: viena jos dalis priima šviesos spindulius iš virš vandens esančios aplinkos, kita – tuos, kurie sklinda po vandeniu.

Akvariumas ilgas, uždengtas, pripildytas tik pusę arba tris ketvirtadalius tūrio, kad būtų galima matyti žuvies akis virš vandens ir po vandeniu. Vanduo šarmingas, vidutinio kietumo. Temperatūros ribos: 22-30 °C.

Patinų analinis pelekas virtęs vamzdelio formos dauginimosi organu (gonopodijumi), per kurį sperma patenka į patelės kloaką. Ikrai apvaisinami viduje ir juos patelė išsaugo ilgą laiką, maždaug du kartus per metus atvesdama nedidelę šešių individų stambaus mailiaus (3-4 cm ilgio) vadą.

Paplitusi Meksikos pietinėje dalyje iki Pietų Amerikos šiaurinės dalies (ir gėlame, ir apysūriame vandenyje).
Kariokariniai

**Kariokariniai** - žiedinių augalų šeima, kuriai priklauso dvi gentys ir apie 25 rūšis. Neotropikų augalai.

### Rūšys:
;*[[Anthodiscus]]*
* *Anthodiscus obovatus*
* *Anthodiscus pilosus*

;*[[Caryocar]]*
* *Caryocar amygdaliferum*
* *Caryocar barbinerve* 
* *Caryocar brasiliense*
* *Caryocar coriaceum*
* *Caryocar costaricense*
* *Caryocar cuneatum*
* *Caryocar edule*
* *Caryocar glabrum*
* *Caryocar intermedium*
* *Caryocar nuciferum*
* *Caryocar microcarpum*
* *Caryocar montanum*
* *Caryocar tomentosum*
* *Caryocar villosum*
Jonas Petras Kedys

**Jonas Petras Kedys** (1914 m. birželio 15 d. Raišupys, Igliškėlių valsčius – 2006 m. lapkričio 11 d. Sidnėjus, Australija. 2007 m. sausio 20 d. palaidotas Antakalnio kapinėse.) – Lietuvos miškininkas, ekonomistas, Australijos lietuvių visuomenės veikėjas.

## Biografija
Mokėsi Navadų pradžios mokykloje, 1934 m. baigė Marijampolės Rygiškių Jono gimnaziją, 1936 m. – Alytaus aukštąją miškų mokyklą, 1949 m. – Erlangeno universitete (Vokietija) ekonomiką.  Mokydamasis Alytuje dalyvavo Šaulių sąjungos veikloje, buvo jūrų skautas.

Nuo 1940 m. birželio mėn. dirbo Jurbarko girininkijoje. Bendradarbiavo nepriklausomos Lietuvos leidiniuose „Mūsų girios“, „Lietuvos aidas“, „Lietuvos žinios“, „Trimitas“. Dalyvavo pasipriešinime sovietiniam okupaciniam režimui, buvo suimtas, kalintas Tauragėje. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1945 m. su kitais organizavo lietuvių gimnaziją Kaselio stovykloje.

1950 atvyko į Australiją, įsitraukė į Australijos lietuvių bendruomenės veiklą. Įsteigė „Šviesos“ skyrių Sidnėjuje ir jam pirmininkavo. Subūrė į draugiją Australijos miškininkus. Prekybos bendrovės „Bailia“ direktorius. Bendradarbiavo užsienio lietuvių spaudoje. Skaitė paskaitas. 1963–1992 m. drauge su J. Voteikiu įsteigė, leido ir redagavo anglų kalba politinį ketvirtinį leidinį „News Digest International“. Šis žurnalas buvo skaitomas dešimtyje kraštų. Iš savo lėšų 1997 m. įsteigė fondą „Talka“ lietuvių tautai, pagrindinis jo tikslas – parama daugiavaikėms šeimoms.

Rašė į lietuvių leidinius „Nepriklausoma Lietuva“, „Vienybė“, „Australijos lietuvis“, „Laisvoji Lietuva“, „Mūsų pastogė“ ir kt.

## Bibliografija
* *Terorizuojama ir naikinama Lietuva 1938–1991*, 1994 m.
* *Šeima – Tauta – Valstybė*, 2003 m.

## Šaltiniai
Fovizmas

**Fovizmas** ( 'laukiniai žvėrys') – tai modernaus meno srovė, atsiradusi XX a. pradžioje. Šis judėjimas išsivystė iš impresionistinės ir neoimpresionistinės dailės, tam turėjo įtakos  V. van Gogo, P. Gogeno tapyba. Svarbiausia fovistų išraiškos priemonė – intensyvios, nenatūralios spalvos. 

Terminas kilęs nuo kritiko Louis Vauxcelles panaudoto žodžio *fauves* (laukiniai žvėrys) apibūdinant grupę tapytojų 1905 m. Paryžiaus Rudens salone, tarp kurių – Anri Matisas, Andrė Derenas, Morisas de Vlaminkas ir kiti. Fovistus domino bendras gyvenimo, jo formų, spalvų vaizdas; jie manė, jog meno kūrinys – tai ilgų apmąstymų rezultatas, turintis nepakartojamą pobūdį ir privalantis išsiskirti giedrumu. Šie menininkai atsisakė linijinės ir erdvinės perspektyvos. Fovistų dekoratyvumas turėjo įtakos monumentaliajai tapybai, taikomajai dailei, plakato menui.

## Garsiausi dailininkai
Dailininkų fovistų grupė susikūrė Paryžiuje ir eksponavo kartu 1905 − 1907 m. Vėliau kai kurie šių dailininkų pasuko kitų meninių ieškojimų keliu.
* *Anri Matisas* (*[[Henri Matisse]]*, 1869–1954 m.) neapsiribojo viena meno sritimi: jis tapė, kalė skulptūras, iliustravo knygas, kūrė interjerus. Pirmuose darbuose Matisas naudojo prislopintas spalvas, tačiau vėliau jos pasidarė ryškios. Matiso tikslas – ne tiksliai atspindėti tikrovę, bet „kūrybiškai ją pažadinti“. Nors jo darbai primena eskizus, iš tiesų tai yra gerai apgalvota kompozicija, o kūrinio elementai pajungti griežtai tvarkai. Dailininkas dažnai tapė peizažus, kambarius su atvirais langais, dekoratyviniais kilimais ir senoviniais baldais, šokančius žmones, aktus („Dailininko dirbtuvė“, „Natiurmortas su raudonomis žuvelėmis“, „Šokis“).
* *Andrė Derenas* (*[[Andre Derain]]*, 1880–1954) tapė natiurmortus ir peizažus. Natiurmortuose dominuoja tamsiai rausvi ir pilki tonai. Peizažams būdinga dėmių ritmika („Natiurmortas prieš langą“, „Londono Vestminsterio tiltas“, „Spalvoti laivai“).
* *Morisas Vlaminkas* (*[[Maurice de Vlaminck]]*, 1876–1958 m.) kūrybai būdingi itin ryškūs grynų spalvų deriniai. Įvairiaspalviai namai, laukai, raudoni medžių kamienai primena vitražus („Peizažas su raudonais medžiais“, „Senos krantai“).
Fovistų sąrašas:

## Nuorodos
* Paveikslai
* GlobalGallery
Izolda Keidošiūtė

**Izolda Keidošiūtė** (g. 1952 m. birželio 3 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistė, kino kritikė.

## Biografija
1970 m. baigė Vilniaus 15-ąją vidurinę mokyklą, 1975 m. – Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę. 

Nuo 1975 m. dirba Lietuvos valstybinės televizijos ir radijo komitete: TV kino vyr. redakcijoje, Programų direkcijos planavimo skyriuje, TV literatūros ir meno redakcijoje. Nuo 1996 m. – Lietuvos TV Programų direkcijos kino skyriaus vedėja, nuo 2003 m. – televizijos programų įsigijimo ir adaptacijos skyriaus redaktorė.

Rengė ir vedė televizijos laidas 1983–2004 m. „Versmės“, „Teatro gyvenimas“, „Kino ir televizijos pasaulyje“, „Kino klubas“, „Kino pasaulyje“, 2004–2005 m. – „Toli nuo Holivudo“, „Elito kinas“. 2005–2006 m. laidos „25 kadras“ redaktorė. Nuo 2007 m. dėsto kino istoriją „Skalvijos“ kino akademijoje.

Lietuvos kinematografininkų ir Lietuvos žurnalistų sąjungų narė.

Daugiausia rašo kino meno klausimais. Paskelbė publikacijų savaitraštyje „Literatūra ir menas“, žurnale „Kinas“.

## Šaltiniai
Algimantas Keina

**Algimantas Keina** (1937 m. vasario 21 d. Moliakalnyje, Daugėliškio valsčius – 2013 m. sausio 16 d. Vilniuje) – Lietuvos kunigas, pasipriešinimo sovietiniam okupaciniam režimui, sąjūdžio tikinčiųjų teisėms ginti dalyvis.

## Biografija
1955 m. baigė Ignalinos vidurinę mokyklą. 1962 m. baigęs Kauno kunigų seminariją vyskupo Petro Maželio įšventintas kunigu ir paskirtas vikaru į Naująją Vilnią. 1963 m. Reškutėnų, 1964 m. Paringio (Ignalinos rajonas), nuo 1967 m. Valkininkų parapijų klebonas, nuo 1991 m. Nekaltojo Prasidėjimo parapijos Vilniuje, nuo 1994 m. Kauno karmelitų bažnyčios, nuo 1999 m. Kavarsko, nuo 2002 m. Uliūnų parapijos klebonas. 2008–2013 m., iki gyvenimo pabaigos, rezidavo Vilniaus Šv. Onos bei Šv. apaštalų Petro ir Povilo parapijose, kaip lektorius dalyvavo Vilniaus arkivyskupijos bažnytiniuose renginiuose ir seminaruose.

1977–1987 m. dalyvavo Tikinčiųjų teisėms ginti katalikų komiteto veikloje, teikė medžiagą Lietuvos katalikų bažnyčios kronikai ir ją platino. Dėl dalyvavimo pogrindinėje veikloje sovietinio saugumo persekiotas, du kartus areštuotas. Jo rūpesčiu suremontuota ir restauruota Valkininkų Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia. Laisvalaikiu fotografuodavo, filmuodavo, kūrė bažnytinio gyvenimo vaizdo metraščius. Palaidotas Naujojo Daugėliškio bažnyčios šventoriuje.

## Įvertinimas
* 2000 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis

## Šaltiniai
Filogenezė

**Filogenezė** – organizmų (jų sistematinių grupių - tipų, būrių, rūšių ir kt.) ar organų raida evoliucijos eigoje. Mokslas, tiriantis filogenezę, vadinamas **filogenetika**. Filogenetiniai ryšiai tarp rūšių ar stambesnių taksonų nustatomi remiantis morfologija, anatomija, fosilijomis, molekuliniais duomenimis. Taksonomija, organizmų skirstymas į grupes, dažniausiai remiasi filogenetiniais ryšiais.
* **Monofiletinė grupė** (natūrali grupė). Žinduolių klasė apima visus bendro protėvio palikuonis, todėl ši grupė natūrali.
* **Parafiletinė grupė** – grupė, kuri kilo iš bendro protėvio, bet apima ne visus to protėvio palikuonis. Pavyzdys - dabartinių roplių klasė - iš to paties protėvio kilo ir paukščiai.
* **Polifiletinė grupė** – nenatūrali, neatitinka filogenetinių ryšių. Pavyzdžiui, pirmuonys yra kilę iš skirtingų protėvių ir į vieną karalystę sujungti tik dėl patogumo.

## Šaltiniai
Stasys Keinys

**Stasys Keinys** (1936 m. rugsėjo 20 d. Pakalupyje, Viekšnių valsčiuje – 2024 m. kovo 19 d. Vilniuje) – Lietuvos kalbininkas, humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
1959 m. baigė lietuvių kalbą ir literatūrą Vilniaus universitete. 1968 m. filologijos mokslų kandidatas.

1966–1975 m. Vilniaus universiteto Kauno vakarinio fakulteto, vėliau dar ir Šiaulių pedagoginio instituto, Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, nuo 1975 m. docentas. Nuo 1974 m. dirba Lietuvių kalbos institute (iki 1990 m. Lietuvių kalbos ir literatūros institutas), 1987–1989 m. Dabartinės lietuvių literatūrinės kalbos, 1989–1991 m. Kalbos kultūros ir terminologijos skyriaus vadovas. Nuo 1991 m. dėsto ir Vilniaus pedagoginiame universitete, Lituanistikos fakultete.

## Mokslinė veikla
Daugiausia tyrė terminologiją, kalbos vartoseną ir norminimą. Paskelbė daugiau kaip 500 šios tematikos straipsnių. Dabartinės lietuvių kalbos žodyno 3 (1993 m.), 4 (2000 m.) ir 5 leid. (elektroninio varianto, 2002 m. ir 2003 m.) vyr. redaktorius.

## Bibliografija
* Sociologijos terminų žodynėlis, su J. Korsaku, 1972 m.
* Terminologijos abėcėlė, 1980 m.
* Kalbotyros terminų žodynas, su K. Gaiveniu, 1990 m.
* Terminologijos taisymai, su kitais, 1992 m.
* Geležinkelininko žodynėlis, su N. Juškaite, 1993 m.
* Rusų-lietuvių kalbų geležinkelių transporto žodynas, su N. Juškaite, 1997 m.
* Bendrinės lietuvių kalbos žodžių daryba, 1999 m.
* Socialinės apsaugos terminų žodyną, su kitais, 1999 m.
* Radioelektronikos terminų žodynas, su kitais, 2000 m.
* Dabartinė lietuvių terminologija, 2005 m.
* Aiškinamasis geležinkelių transporto terminų žodynas: terminai lietuvių, anglų, vokiečių ir rusų kalbomis, Nijolė Juškaitė, Stasys Keinys, Kazys Sakalauskas; Valstybinė lietuvių kalbos komisija, AB Lietuvos geležinkeliai, Vilnius. Lietuvos geležinkeliai, 2006 m. ISBN 9955-539-29-1

## Apdovanojimai
* 2005 m. Felicijos Bortkevičienės Kalbos premija

## Šaltiniai
Juozas Kėkštas (1915)

**Juozas Kėkštas** (tikroji pavardė *Adomavičius*, 1915 m. lapkričio 19 d. Taškentas – 1981 m. balandžio 16 d. Varšuva) – Lietuvos ir Lenkijos poetas, vertėjas.

## Biografija
1921 m. su motina grįžo į Lietuvą. Sunkios sąlygos privertė motiną apgyvendinti vaikus bendrabučiuose, gyveno „Agronomų“ bendrabutyje Žvėryne. 1926 m., po trijų „Ryto“ pradinės mokyklos skyrių, įstojo į Vytauto Didžiojo gimnazijos 1-ąją klasę. Priklausė pogrindinei komjaunimo organizacijai, 3 kartus areštuotas, kalintas. 1938–1939 m. studijavo Varšuvoje, bendravo su lenkų avangardistais. Literatūrinę veiklą pradėjo organizuodamas ir redaguodamas periodinius leidinius ir vienkarčius leidinius „Sėja“, „Pjūvis“, „Varpos“, „Versmė“, „Vingis“ ir kt. 

Lietuvai atgavus Vilnių pasitraukė į Baltarusiją. 1940 m. kaip TSRS likviduotos Lenkijos Komunistų partijos narys suimtas ir išsiųstas 8 m. į Viatlagą (Kirovo sritis) miško darbams. Prasidėjus TSRS-Vokietijos karui 1942 m. kaip Lenkijos pilietis įstojo į Anderso armiją. 1944–1945 m. dalyvavo Italijos kampanijos mūšiuose prie Taranto, Monte Kasino, Adrijos jūros pakrančių, 2 kartus sužeistas. Didžiosios Britanijos, Italijos, lenkų egzilinės vyriausybės apdovanotas kariniais ordinais. Po karo gyveno Romoje, redagavo „Lietuvių laikraštį“. 1947–1959 m. gyveno Argentinoje, dirbo fizinį darbą (kelių darbininkas), Buenos Airėse rūpinosi žurnalo „Literatūros lankai“ spausdinimu. Poezijos antologijos „Žemė“ (1951 m.) vienas autorių. „Literatūros lankai“ nustojo eiti, kai 1957 m. pabaigoje, išsiliejus kraujui smegenyse, Juozui Kėkštui suparalyžiavo kairę ranką ir koją. Jis beveik metus išgulėjo ligoninėje, iš dalies paralyžiuotas nuo 1959 m. buvo slaugomas Revoliucinio judėjimo veteranų namuose Varšuvoje. 1966 m. lankėsi Vilniuje.

## Kūryba
Poezijoje vyrauja epochos tragizmo, žmonių vieningumo, ugnies, lūžio, tylos motyvai, ryški klajūno tema ir lenkų avangardistinės poezijos įtaka. Būdinga ekspresyvi kalba, trūkčiojantis ritmas. Vėlyvojoje poezijoje sustiprėjo mirties tema, filosofiškumas.

Išvertė V. Majakovskio poemą „Debesis su kelnėmis“, lenkų V. Bronievskio, Č. Milošo, J. Slovackio, ispanų F. Garsijos Lorkos, Ch. Chimeneso, italų S. Kvazimodo, U. Sabos poezijos, lietuvių poetų kūrinių į lenkų kalbą.

## Bibliografija
* Toks gyvenimas, Vilnius, 1938 m.
* Rudens dugnu, Roma, 1946 m.
* Staigus horizontas, Roma, 1946 m.
* Diena naktin, Buenos Airės, Argentinos lietuvių jaunimo draugija, 1947 m.
* Ramybė man, Gabijos leidykla, Bruklinas, JAV, 1951 m.
* Etapai, Ventos leidykla, Nordlingenas, 1953 m.
* Lyrika, Vilnius, Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1964 m.
* Dega vėjai, Vilnius, Vaga, 1986 m.

## Šaltiniai
Radomas

**Rãdomas**  () – miestas-apskritis Lenkijos pietrytinėje dalyje, Mazovijos vaivadijoje, prie Mlečnos upės, 100 km į pietus nuo sostinės Varšuvos. Keturioliktasis pagal dydį Lenkijos miestas. Mieste yra ginklų gamykla Fabryka Broni Łucznik, kuri gamina šautuvus. Nuo 2000 m., kas dvejus metus, vyksta tarptautinis aviacijos konkursas „Radom Air Show“.

## Istorija

Radomas rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1155 m. Popiežiaus Paskalio II bulėje. 1360 m. miestui suteiktos Magdeburgo teisės. 1383 m. Lenkijos seimas Radome patvirtino Jadvygą Lenkijos karaliene. 1401 m. čia ji pasirašė Vilniaus-Radomo sutartį, pirmąjį susitarimą dėl unijos tarp Lenkijos ir Lietuvos. Nuo 1613 m. iki 1763 m. mieste veikė Lenkijos iždo tribunolas. 1767 m. sudaryta Radomo konfederacija. 1795 m. po trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo Radomas atiteko Austrijai. Po Napoleono karų miestas atiteko Rusijai. Carmečiu buvo Radomo gubernijos ir Radomo apskrities centras.

## Sportas
* RKS Radomiak Radom futbolo klubas,
* Miesto stadionas, kurio talpa 5 000 žiūrovų.

## Žymūs žmonės
* Nuo 1481 m. Radome gyveno Šv. Kazimieras, būsimas šventasis Lietuvos globėjas.
* Lešekas Kolakovskis (1927–), filosofas.
* Jacekas Malčevskis (1854–1929), dailininkas.

## Šaltiniai
2009 m. palydovų susidūrimas

**2009 m. palydovų susidūrimas** buvo pirmasis tokio masto (didžiausias) dviejų dirbtinių palydovų susidūrimas Žemės orbitoje.

Susidūrimas įvyko vasario 10 d. 16:56 UTC laiku apie 789 km aukštyje, virš Taimyro pusiasalio Sibire. Susidūrė kompanijos „Iridium Satellite LLC“ veikiantis palydovas Iridium 33 ir Rusijos kosminėms pajėgoms priklausantis nuo 1995 m. neaktyvus Kosmos-2251. Susidūrimo greitis buvo 11,7 km per sekundę (apie 42 120 km/h). Abu palydovai buvo visiškai sunaikinti, tačiau orbitoje pasklido debesys skeveldrų, kurios kelia grėsmę kitiems orbitoje skriejantiems palydovams (dėl ypatingai didelių greičių, aparatams žalos gali padaryti netgi labai mažos, centrimetrinės dalelės). NASA vyr. mokslininkas Nicholas L. Johnson apskaičiavo, kad iš viso susidarė apie 1000 didesnių nei 10 cm skeveldrų, neskaitant mažesnių. NASA teigė, kad nuolaužų susidūrimo su Tarptautine kosmine stotimi tikimybė maža, nes TKS orbita apie 430 km žemiau. Tačiau jau 2011 m. siekiant išvengti susidūrimo TKS turėjo atlikti persiorientavimo manevrą. Pasak Kinijos mokslininkų, nuolaužos taip pat kelia pavojų Kinijos palydovams. Nors aeronautikos atstovai taip pat įspėjami dėl galimų skeveldrų liekanų atmosferoje, teigiama, kad jeigu taip nutiktų, ne anksčiau nei po kažkiek mėnesių.

Kosmos-2251 buvo 950 kg svorio ryšių palydovas, įvestas į orbitą 1993 m. birželio 16 d., prieš susidūrimą buvo nebeaktyvus ir skriejo orbitoje kaip kosminė šiukšlė. Iridium 33 svėrė 560 kg, paleistas 1997 m. rugsėjo 14 d. ir buvo vienas iš 66 „Iridium Satellite Constellation“ tinklo ryšių palydovų.

Tokius susidūrimus numatyti ir jų išvengti šiuo metu yra sudėtinga. Palydovų prasilenkimas per kelių kilometrų atstumą yra labai dažnas reiškinys – minėto Iridium Satellite Constellation tinklo atveju, palydovai prasilenkia 5 km atstumu 400 kartų per savaitę, susidūrimo tikimybė vertinama kaip 1 iš 50 mln.; prie tokių tikimybių, tikslaus susidūrimo atvejo nustatymas sunkiai įmanomas ir neekonomiškas dėl ribotos kompiuterinės galios, operatyvios informacijos apie palydovų išsidėstymą trūkumo, reikalingo kuro kiekio palydovo perorientavimui ir kt.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Po susidūrimo orbitoje likusių nuolaužų animacija (modelis)
* Vaizdinė medžiaga 
* Trumpa susidūrimo animacija
Homo sovieticus

**Homo sovieticus** (pseudolotynų k. – *[[Tarybų Sąjunga|sovietinis]] žmogus*) – žmogus, prisitaikęs prie komunistinio režimo, tarybinės kultūros terpėje gyvenantis asmuo; pašiepiantis kritiškas tokio žmogaus apibūdinimas.

## Bruožai
Pagrindiniai *homo sovieticus* bruožai yra:
* Abejingas požiūris į darbą buvo išreikštas posakiu „jie vaidina, kad mums moka, mes vaidiname, kad dirbame“
* Abejingas požiūris į bendraliaudinę nuosavybę
* Izoliacija nuo vakarietiškos kultūros
* Pasyvus sutikimas su viskuo, ką siūlo valdžia, vyriausybė, susitaikymas su tuo, kas primetama.

## Istorija
Termino autorius – sociologas, rašytojas Aleksandras Zinovjevas (1922–2006), parašęs knygą tuo pačiu pavadinimu. Rusai naudoja tapatų terminą *sovok* ().

## Šaltiniai
Glivicės

**Glivi̇̀cės**  () – miestas pietų Lenkijoje, Silezijos vaivadijoje. Įsikūręs prie Klodnicos upės, maždaug 20 km į vakarus nuo Katovicų. Akmens anglies gavyba, juodoji metalurgija, mašinų, chemijos, maisto pramonė. Mieste yra įsikūrusios įmonės BUMAR-Labedy CA gamykla (tankai ir kita karinė įranga), „Opel“ automobilių gamykla (nuo 2007 m. čia gaminama *Opel Agila* ir *Opel Astra*).

## Istorija

Viduramžiais buvo aludarystės centras, po XVII a. – geležies rūdos gavybos centras. Iki 1945 m. priklausė Vokietijai. Antrojo pasaulinio karo metais miestas tapo žinomas po Gleivico incidento – Gleivico radijo stoties užpuolimo.

## Sportas
* GKS Piast Gliwice (futbolo klubas);
* Miesto stadionas, kurio talpa daugiau nei 10 tūkst. žiūrovų.

### Žymūs futbolininkai
* Włodzimierz Lubański, futbolininkas
* Lukas Podolski, Vokietijos futbolininkas, kuris čia gimė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* www.gliwice.pl (lenkų k.)
* www.gliwice.zobacz.slask.pl  (lenkų k.)
Next Time

**Next Time** – roko duetas iš Makedonijos. Grupė susideda iš dviejų brolių Martin ir Stefan Filipovski. Stefan yra grupės vokalistas, o Martin groja gitara ir atlieka pritariamojo vokalo partijas.

## Biografija
Next Time susiformavo 2008 m. pradžioje pasirašius kontraktą su leidybine kompanija Plan B Production. Žymus makedonų kompozitorius ir dainų autorius Jovan Jovanov parašė grupei pirmąjį singlą "Ne Veruvam Vo Tebe". Singlui taip pat buvo sukurtas vaizdo klipas.

2008 m. birželio mėn. vykusiame festivalyje "Zvezdena Nok", kuriame pelnė "Metų vasaros hito" apdovanojimą už dainą "Me Mislish Li?".

2008 m. gruodžio 16 d. grupė išleido debiutini albumą "Next Time".

## Eurovizijos dainų konkursas
2009 m. vasario 21 d. grupė laimėjo Makedonijos nacionalinį turą, surinkę 19 taškų (7 balai iš komisijos ir 4176 žiūrovų balsų) ir įgavo teisę atstovauti savo šalį Eurovizijoje su daina "Nešto što kje ostane".

## Diskografija
### Albumai
* *Next Time* (2008)

### Singlai
* "Ne Veruvam Vo Tebe"
* "Me Mislish Li?"
* "Me Ostavi Sam Da Zhiveam"
* "Bez Tebe Tivko Umiram"

## Nuorodos

* MySpace puslapis

|-
Albinas Kėleris

**Albinas Kėleris** (g. 1957 m. lapkričio 22 d. Panevėžyje) – Lietuvos teatro ir kino aktorius, režisierius.

## Biografija
1973–1976 m. lankė Panevėžio dramos teatro vaidybos studiją, mokytojas Juozas Miltinis. Nuo 1973 m. vaidina Panevėžio dramos teatre (nuo 1995 m. Panevėžio J. Miltinio dramos teatras). 1987 m. baigė Lietuvos konservatoriją. Sukūrė daugiau kaip 100 vaidmenų, pastatė spektaklių Panevėžio Juozo Miltinio dramos teatre, teatre „Menas“, sukūrė vaidmenų kino filmuose.

## Kūryba
### Vaidmenys
* Mozartas – Peteris Šeferis. Amadeus, 1983 m.
* Jozefas K. – Procesas, pagal Francą Kafką, 1990 m.
* Ivanovas – Antonas Čechovas. Ivanovas 1995 m.
* Anupras Saladžius – Julius Dautartas. Senojo gluosnio pasakojimai, 1997 m., festivalio „Versmė‘08“ prizas
* Kunigaikštis – A. Cagareli Chanuma, 2000 m.
* Edgaras – Frydrichas Diurenmatas. Vaidiname Strindbergą, 2001 m.
* Henris – Tomas Stopardas. *The real thing* (Tikras dalykas), 2003 m.
* Satinas – Maksimas Gorkis. Dugne, 2004 m.

### Pastatymai
* K. Rapoportas. Toliau - tyla, 2000 m.
* Mara Zalitė. Margarita, 2005 m.
* Tilė Vakarė. Naktis „Rojuje“, 2006 m.
* Žanas Puarė. Beprotiškas savaitgalis, 2007 m.

### Filmografija
* 1967 m. Pranukas – Surask mane, rež. Algirdas Araminas
* 1987 m. Šešiolikmečiai, rež. Raimundas Banionis
* 1988 m. Mokytojas – Neatmenu tavo veido, rež. Raimundas Banionis
* 1990 m. Miškais ateina ruduo, rež. Raimondas Vabalas
* 1993 m. …Az vozdam, rež. Margarita Kasimova, Borisas Šadurskis, Borisas Stepanovas, Belarusfilm
* 1994 m. Šlėkta Zavalnia arba fantastiniai apsakymai apie Baltarusiją, rež. Viktoras Turovas, Belarusfilm
* 1995 m. Sūnus už tėvą…, rež. Nikolajus Jeriomenka, Margarita Kasimova, Belarusfilm, Mosfilm
* 1996 m. Paukščiai be lizdų, rež. Vitalijus Dudinas, Belarusfilm
* 1997 m. Fixed Pictures, arba Žmogus su ratu, Rusija
* 1999 m. Vladas – Kiemas, rež. Valdas Navasaitis
* 2002 m. Prokurorai, TV serialas, rež. Raimundas Banionis, Alvydas Šlepikas
* 2003 m. Žvejys – Vienui vieni, rež. Jonas Vaitkus
* 2003 m. Lietuviškas tranzitas (*Литовский транзит*), rež. Evaldas Kubilius
* 2004 m. Jums užduotis, rež. Jurijus Veržickis, Belarusfilm
* 2007 m. Garbės kuopa, TV serialas, rež. Raimundas Banionis
* 2008 m. Pilotas, rež. Saulius Vosylius

## Įvertinimas
* 1987 m. LTSR nusipelnęs artistas 
* 2007 m. geriausias Panevėžio miesto aktorius
* 2007 m. Auksinis scenos kryžius
* 2012 m. Vyriausybės kultūros ir meno premija 

## Šaltiniai
Zbignevas Bžezinskis

**Zbignevas Bžezinskis** (; 1928 m. kovo 28 d. Varšuvoje – 2017 m. gegužės 26 d. Fols Čerče, JAV) – JAV politologas, sociologas, valstybės veikėjas.

## Biografija
Gimė lenkų diplomato šeimoje. Nuo 1938 m. gyveno Kanadoje, XX a. 5-o dešimtmečio viduryje tapo JAV piliečiu. Makgilio universitete įgijo magistro laipsnį, Harvarde 1953 m. apgynė politikos mokslų daktaro disertaciją (apie totalitarinės sistemos TSRS formavimąsi). Sparčiai kilo akademinės karjeros laiptais. Harvardo universiteto dėstytojas, 1961 m. perėjo į Kolumbijos universitetą, buvo Komunizmo tyrinėjimo instituto (Institute on Communist Affairs) vadovas.

XX a. 6-o dešimtmečio viduryje – JAV Valstybės departamento politikos planavimo tarybos narys. Pirmasis pasiūlė traktuoti įvykius socialistinėse šalyse iš totalitarizmo koncepcijos pozicijų. Globalios antikomunizmo strategijos, konvergencijos teorijos, technotroninės eros teorijos ir naujo tipo JAV lyderystės koncepcijos autorius. Prezidentų Dž. Kenedžio ir L.Džonsono administracijose dirbo patarėju, laikėsi griežtos linijos santykiuose su TSRS. L. Džonsono kadencijos viceprezidento Huberto Hamfrio patarėjas užsienio politikos klausimais; nuožmus Niksono-Kisindžerio politikos kritikas.

Nuo 1977 iki 1981 m. JAV prezidento Dž. Karterio patarėjas nacionalinio saugumo klausimais.
Prezidento B. Klintono valdymo laikotarpiu kūrė ir rėmė NATO plėtros į Rytus programą.
Ilgą laiką buvo vienas iš svarbiausių JAV užsienio politikos ideologų. Džono Hopkinso universiteto Tarptautinių ir strateginių tyrimų centro patarėjas ir valdybos narys. Plačiai žinomas savo požiūriu į JAV kaip pasaulio lyderę.

Pastaruoju metu buvo Strateginių ir tarptautinių tyrimų centro () konsultantas, Nacionalinės demokratijos palaikymo organizacijos (National Endowment for Democracy) valdybos narys.

## Nuorodos
* Zbigniew Brzezinski: „Russians Don't Like Weak People“ (anglų k.)
Bronius Kelbauskas

**Bronius Kelbauskas** (1904 m. gruodžio 25 d. Liepojoje, Latvija – 1975 m. birželio 9 d. Vilniuje) – pirmasis profesionalus lietuvių baleto artistas ir baletmeisteris.

## Biografija
1919–1922 m. lankė baleto studiją Charkove, 1922–1925 m. Olgos Dubeneckienės baleto studiją Kaune. Stažavo baleto studijose: 1934 m. Paryžiuje pas Matildą Kšesinskają ir 1935 m. Londone pas Nikolajų Legatą. 1922–1925 m. šoko Valstybės operos spektakliuose, 1925–1944 m. Valstybės teatro, 1944–1975 m. LSSR operos ir baleto teatro baleto trupės solistas ir baletmeisteris. 1935 m. su lietuvių baleto trupe gastroliavo Monte Karle ir Londone. Po gastrolių Londone 1935 m. šoko Renė Blumo trupėje „Ballet russe“, su ja lankėsi Vakarų Europos ir Afrikos miestuose. 1937–1940 m. Valstybės teatro baleto studijos pedagogas ir vadovas. Nuo 1969 m. Respublikinių profsąjungų rūmų žydų liaudies šokių kolektyvo baletmeisteris konsultantas. 

Jo sukurtiems vaidmenims būdinga klasikinė šokio forma, elegancija, temperamentas, šokio plastika. Choreografo talentas atsiskleidė kuriant siužetinius baletus. Sukūrė kompozicijų lietuvių cirko pasirodymams.

Žymūs mokiniai: Henrikas Banys, Vytautas Grivickas, Regina Jamontaitė, Ramutė Janavičiūtė-Kantoravičienė, Henrikas Kunavičius, Aliodija Ruzgaitė, Genovaitė Sabaliauskaitė, Tamara Sventickaitė, Česlovas Žebrauskas.

Palaidotas Antakalnio kapinėse.

## Kūryba
### Vaidmenys
* Francas – Leo Delibas. Kopelija
* Zygfrydas – Piotras Čaikovskis Gulbių ežeras
* Poetas – Šopeniana, pagal Frederiko Šopeno, Aleksandro Glazunovo muziką
* Albertas – Adolfas Adamas. Žizel
* Poloviečių Vadas – Aleksandras Borodinas, opera Kunigaikštis Igoris
* Bazilis – Liudvikas Minkus. Don Kichotas
* Chanas Girėjus – Borisas Asafjevas. Bachčisarajaus fontanas
* Antanas, Veblevskis – Juozas Pakalnis. Sužadėtinė

### Choreografija
* Jurgis Karnavičius. Radvila Perkūnas, 1937 m.
* Nikolajus Rimskis-Korsakovas. Šecherezada, 1937 m.
* B. Asafjevas. Bachčisarajaus fontanas, 1938 m.
* Reinholdas Glieras. Raudonoji aguona, 1940 m.
* Juozas Pakalnis. Sužadėtinė, 1943 m., pirmasis daugiaveiksmis lietuvių baletas
* Juozas Gruodis. Jūratė ir Kastytis, 1965 m.
* Televizijos baletai – Pavasaris ir mados, Žvejo nuotykis, 1970 m.

## Įvertinimas
* 1955 m. LSSR liaudies artistas

## Šaltiniai
Violeta Kelertienė

**Violeta Kelertienė** (g. 1942 m. gegužės 7 d. Kaune) – Lietuvos literatūros tyrinėtoja, daktarė (1984 m.), Vilniaus pedagoginio universiteto garbės daktarė (1997 m.).

## Biografija
1944 m. su tėvais pasitraukė į Vakarus. 1962 m. Toronto universitete baigė anglų kalbą ir literatūrą. 1976–1979 m. dirbo Viskonsino universitete Madisone. Nuo 1984 m. Ilinojaus universitete Čikagoje dėsto lietuvių kalbą ir literatūrą, nuo 1993 m. Lituanistikos katedros vedėja. Nuo 1988 m. Lituanistikos instituto pirmininkė. 1996 m. buvo išrinkta Baltijos studijų plėtros asociacijos (AABS) prezidente. Nuo 1997 m. žurnalo „Metmenys“ (iki 2006 m. su R. Šilbajoriu), nuo 1999 m. žurnalo „Lituanus“ redaktorė.

## Mokslinė veikla
Parašė studiją „Marius Katiliškis“, sudarė straipsnių apie jį rinkinį „Išėjęs negrįžti“ (1986 m.) ir lietuvių prozos vertimų antologiją „Įeikite į mano laiką“ (*Come into my Time* 1992 m.). Žurnaluose „Aidai“, „Akiračiai“, „Journal of Baltic Studies“, „Lituanus“, „Metai“, „Metmenys“, „World Literature Today“ paskelbė straipsnių, recenzijų apie dabartinę lietuvių prozą ir dramaturgiją, moterų literatūros problematiką, XX a. pradžios lietuvių literatūrą.

## Įvertinimas
* Vyriausybės kultūros ir meno premija (2021)

## Bibliografija
* Marius Katiliškis. Lietuvių egzodo literatūra: 1945-1990, 1992 m.
* Kita vertus, literatūros kritikos straipsnių rinktinė, Vilnius, 2006 m.
* Baltijos postkolonializmas: Kritika (*Baltic Postcolonialism:A CriticalReader*), Amsterdamas-Niujorkas, 2006 m.

## Šaltiniai
Domininkas Keliauninkas

**Domininkas Keliauninkas** (slapyvardis *Juozas Laukis*, 1866 m. rugpjūčio 16 d. Rudauka, Seinų apskritis – 1947 m. sausio 5 d. Čikaga) – JAV lietuvių spaudos darbuotojas.

## Biografija
Nuo 1886 m. mokėsi Seinų kunigų seminarijoje, jos nebaigęs 1889 m. išvyko į JAV. XX a. pr. studijavo Valparaiso universitete (Indianos valstija).

Redagavo JAV lietuvių laikraščius 1895 m. „Nauja gadynė“, „Kardas“ (jį ir leido), „Amerikos lietuvis“ (abu 1897 m.), 1900 m. „Kūrėjas“, 1900–1901 m. „Ateitis“, 1910 m. „Tiesa“, 1923–1925 m. „Varpas“, 1914–1919 m. žurnalą „Darbininkų balsas“, , 1923 m. – „Telegrama“, 1923–1925 m. – „Varpas“.  1919–1920 m. dirbo laikraščių „Lietuva“, „Naujienos“ redakcijose Čikagoje.

Skelbė laisvamanybę. Parengė ir išleido anglų kalbos mokymosi priemonių, kitų leidinių. Išvertė grožinės, politinės, ateistinės literatūros kūrinių. Publicistiką, vertimus pasirašinėjo slapyvardžiais *J. Laukis*, *Juozas Laukis*, *Laukys*.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Biografija