open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aivė Andiuškevičiūtė

**Aivė Andiuškevičiūtė** (g. 2007 m. vasario 10 d.) – Lietuvos futbolininkė. Atstovavo Lietuvos jaunimo rinktinėms.

## Karjera
2019 m. atstovavo Vilniaus regiono jungtinei komandai, žaidusiai jaunimo lygoje. 

### FK Vilnius
2020 m. perėjo į FK Vilnius. Varžėsi jaunimo lygose. Nuo 2021 m. kviesta į Vilnius B komandą. 

2021 m. rugpjūčio 7 d. debiutavo moterų A lygos rungtynėse prieš Šiaulių „Gintrą“. Namuose žaidusios vilnietės patyrė triuškinantį pralaimėjimą rezultatu 0–6.

2023 m. rugpjūčio 3 d. pelnė savo pirmąjį įvartį moterų A lygos rungtynėse prieš Joniškio „Saned“. Po dviejų Irinos Topal įvarčių vilnietės pirmavo (2–0), o Aivė Andiuškevičiūtė padidino persvarą iki 3–0. Dovilė Dockaitė pelnė garbės įvartį ir vilnietės nugalėjo varžoves rezultatu 3–1.

### MFA Žalgiris-MRU
2023 m. vasarą persikėlė į MFA Žalgiris-MRU. 2023 m. rugpjūčio 13 d. įvyko debiutas Žalgirio komandoje moterų A lygos rungtynėse prieš FC Gintra. Namuose žaidusios vilnietės nusileido minimaliu rezultatu 2–3.

2024 m. rugpjūčio 31 d. pelnė įvartį moterų A lygos rungtynėse Šiauliuose prieš FC Gintra. Po Iuliana Colnic ir Aivės Andiuškevičiūtės įvarčių vilnietės pirmavo (2–0), tačiau S'Phumelele Shamase ir Trista Seara pastangomis šiaulietės išlygino rezultatą.

### FC Gintra
2026 m. sausio 16 d. oficialiai paskelbta, kad rungtyniaus Šiaulių „Gintroje“. 

Draugiškose rungtynėse prieš moterų A lygos pradžią patyrė traumą.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo A lygoje;

## Pasiekimai
;  **su [[FC Gintra]]:**
: **Čempionė:** TBA

## Rinktinės
Pakviesta į WU-15, WU-17 rinktines. Žaidė UEFA WU-17 atrankos turnyre.

; WU-19 rinktinė
: Pakviesta į WU-19 rinktinę. Žaidė UEFA WU-19 atrankos turnyre.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* SOCCERDONNA
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Gugolpleksas

**Gugolpleksas** – natūralusis skaičius, lygus 10gugolas arba 10(10100). Šis skaičius užrašomas kaip vienetas su gugolu nulių.

1920 m. Edward Kasner devynerių metų sūnėnas Milton Sirotta sugalvojo terminą „googol“, kuris reiškia 10100, tuomet pasiūlė dar vieną terminą „googolplex“, reiškiantį „vienetas, po kurio rašomi nuliai, kol pavargsi“. Kasner nusprendė skaičių apibrėžti formaliau, nes „įvairūs žmonės pavargsta ne tuo pat metu ir niekuomet nebūtų teisinga, kad Carnera kaip matematikas pranoktų dr. Einšteiną vien dėl to, jog yra ištvermingesnis ir gali rašyti ilgiau“.

## Taip pat skaitykite
* Gugolas

## Išnašos
Vera Farmiga

**Vera Ana Farmiga** (*Vera Ann Farmiga*, g. 1973 m. rugpjūčio 6 d. Kliftone, JAV) – JAV aktorė, režisierė ir prodiuserė. 

## Biografija
Vera Farmiga gimė Kliftone, Naujojo Džersio valstijoje, (Paseiko apygardoje). Interviu spaudai ji yra pasakojusi, kad augo ukrainiečių šeimoje ir vaikystėje daugiausia kalbėjo ukrainietiškai, o anglų kalbą pradėjo vartoti vėliau.

Kritinio dėmesio ir platesnio pripažinimo ji sulaukė už vaidmenis kine, o už darbą Jasono Reitmano filme „Up in the Air“ (2009) buvo nominuota Oskarui bei kitiems svarbiems apdovanojimams (tarp jų – BAFTA, SAGA, Auksiniam gaubliui).

Farmiga dirbo ir už kameros kaip režisierė. Jos režisūros debiutas „Higher Ground“ (kuriame ji taip pat vaidino) buvo pristatytas Sandanso kino festivalyje 2011 m., o vėliau filmą platinti įsigijo „Sony Pictures Classics“.

2013 m. ji buvo nominuota Emmy už pagrindinį vaidmenį (Norma Bates) dramos seriale „Beitsų viešbutis“.

## Filmografija

### Kinas

### Televizija

## Šaltiniai

## Nuorodos

*
Antanas Sadeckas

**Antanas Sadeckas** (1929 m. Pertako k., Kapčiamiesčio vls.) – keliautojas, fotografas, Sibiro tremties paveldo puoselėtojas, bendrijos „Lemtis“ įkūrėjas.

## Biografija

Gimė ir augo valstiečių šeimoje. Mokėsi Pertako ir Kapčiamiesčio pradinėse mokyklose. Besimokant Leipalingio gimnazijoje, 1946 m. rugsėjo mėn. iš jos buvo pašalintas dėl „brolio bandito“, nacionalistinių atsišaukimų tarp moksleivių. Vėliau jis mokslus tęsė Druskininkų gimnazijoje. 1949 m. abitūros egzaminų metu buvo suimtas ir tardomas. Birželio 13-ąją, savo vardo dieną buvo paleistas. Mokytojų padedamas per vieną dieną išlaikė egzaminus ir tų metų rudenį įstojo į Kauno politechnikos institutą. 1954 m. įgijo statybos inžinieriaus specialybę. Baigęs mokslus gyveno Kaune, kur sukūrė šeimą, užaugino du sūnus. Visą darbinį laikotarpį dirbo pagal specialybę, statybos inžinieriumi.

A. Sadeckas daug keliavo, domėjosi sportiniu turizmu, speleologija, fotografija, medžio drožyba ir kt.
1989 m. išėjo į užtarnautą poilsį. Turistinė patirtis ir tautos Atgimimas paskatino domėtis sovietinio genocido aukų likimais. Nuo 1989 m. įsijungė į ekspedicijų po lietuvių tremties ir žūties vietas Sibire organizavimą. 1989 m. įkūrė visuomeninę bendriją „Lemtis“, kurios tikslas - išsaugoti ir propaguoti tremties paveldą. Buvo ilgametis bendrijos pirmininkas. 1989-2000 m. ekspedicijas organizavo ir joms vadovavo.

Surengė fotografijos parodų apie turizmą, sovietinio genocido aukų atminimą. Šia tematika išleido fotoalbumų, parašė straipsnių, knygų.

## Bibliografija

2018 m. A. Sadecko iniciatyva, jo parašytos knygos buvo patalpintos virtualioje elektroninio paveldo sistemos svetainėje, tapo prieinamos kiekvienam skaitytojui.
* Negrįžusiems / fotoalbumas. – Kaunas: Lietuvos katechetikos centro leidykla, 2001. ISBN 9955-494-03-4.
* Obels žiedų ašaros. – Kaunas: Marijonų talkininkų centro leidykla, 2003. ISBN 9955-9597-9-7. 
* Tėvyne, ilgesy miriau. – Kaunas: Marijonų talkininkų centro leidykla, 2004. ISBN 9955-629-01-0.
* Mano keliai, nekeliai... / prisiminimai. – Kaunas: Spaudos praktika, 2016. ISBN 978-609-408-855-1.
* Iškentėjusios Lietuvos simbolis. – Kaunas: Naujasis lankas, 2020. ISBN 978-609-474-228-6.

## Įvertinimas

A. Sadecko veikla pristatyta Kapčiamiesčio Emilijos Pliaterytės muziejuje, kraštiečių ekspozicijoje.

Apdovanojimai:
* 2009 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžius.
* 2018 m. Lazdijų rajono savivaldybės Lietuvos valstybės atkūrimo dienos apdovanojimas ir premija.

## Šaltiniai
Bobslėjus 2026 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Bobslėjus]] [[2026 m. žiemos olimpinės žaidynės|2026 m. žiemos olimpinėse žaidynėse]]** vyko Eugenio Monti ledo trasoje, Kortina d'Ampece, Italijoje. 

## Medalių lentelė

## Medalininkai

### Vyrai

### Moterys

## Kvotos

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Ubiškės geležinkelio stotelė

**Ubiškės geležinkelio stotelė** – buvusi keleivių laipinimo vieta Ubiškės miestelio pietinėje dalyje (Telšių rajonas), prie Šiaulių–Klaipėdos geležinkelio. Statiniai ir infrastruktūra neišlikusi.

## Istorija

Stotelė atidaryta apie 1926 m., kai buvo nutiestas Kužių–Telšių geležinkelis (rytinis Šiaulių–Klaipėdos geležinkelio ruožas). Žemėlapiuose žymima bent nuo 1929 m. 1937 m. stotelė atnaujinta, tais metais pastatytas mūrinis keleivių namų pastatas.

Stotelė uždaryta sovietmečiu, po 1970 m. neminima.

## Šaltiniai
Emmanuel Agbor

**Emanuelis Agboras** (, g. 2003 m. birželio 21 d.) – Kamerūno futbolininkas, saugas („vingeris“).

## Karjera
Kitados priklausė gimtinės Cinyodev, o nuo 2020 m. atstovavo YOSA. Nuo 2022 m. priklausė Legnicos „Miedž“. Žaidė jaunimo komandoje M. Legnica II. 2024 m. nuomos pagrindais paskolintas Sosnoveco „Zagłębie“. 2026 m. sausio 16 d. paskelbta, kad grįžta į Legnicos „Miedž“.

### FK „Sūduva“
2026 m. sausio 20 d. tapo žinoma, kad futbolininkas nuomos pagrindais iki 2026 m. pabaigos rungtyniaus „Sūduvos“ klube (Marijampolė).

2026 m. vasario 22 d. oficialiai debiutavo klube TOPLYGA rungtynėse prieš „Sūduvą“. Susitikimą pradėjo startinėje sudėtyje, o 78 min. buvo pakeistas. Rungtynės baigėsi nulinėmis lygiosiomis (0–0).

2026 m. kovo 1 d. rungtynėse prieš „Šiaulius“ patyrė sunkią traumą. Buvo atlikta operacija, žaidėjas negalėjo rungtyniauti iki sezono pabaigos.

## Statistika
; lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  TOPLYGA;

## Išnašos

## Nuorodos
* toplyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* [ Globalsportsarchive]
Darbėnų sinagoga

**Darbėnų sinagoga** – judėjų sinagoga, stovėjusi Darbėnuose.

Žinoma, kad sinagogos Darbėnuose jau būta XVIII a. II pusėje. Ji stovėjo priešais bažnyčią miestelio Turgaus aikštėje. Spėjama, kad vietos žydai čia pasistatyti sinagogą galėjo, nes su anuometiniu Darbėnų savininku palaikė ypač gerus santykius. Medinę sinagogą XIX a. sunaikino gaisras, jos atstatyti žydams nebeleista. Darbėniškiai žydai naudojosi maldos namais, kurie buvo truputį nuošaliau nuo Turgaus aikštės.

2020 m.  sinagogai įamžinti Darbėnuose, ties Turgaus a. 12 () atidengtas memorialinis stulpas su dvikalbiu įrašu (angliškai bei žemaitiškai).

## Šaltiniai
Niujorko Šv. Patriko katedra

**Šv. Patriko katedra** () – katalikų katedra Niujorke, Manhatano vidurinėje dalyje, Penktojoje aveniu tarp 50-osios ir 51-osios gatvių. Ji yra Niujorko arkivyskupijos katedra ir arkivyskupo katedrinė bažnyčia. Pastatas suprojektuotas architekto Džeimso Renviko jaunesniojo () ir laikomas vienu ryškiausių neogotikos pavyzdžių Niujorke.

## Istorija
Katedros vieta buvo įsigyta XIX a. pradžioje; vėliau nuspręsta čia statyti naują arkivyskupijos katedrą. Projektavimo darbai pradėti XIX a. viduryje, o pamatinis akmuo padėtas 1858 m. rugpjūčio 15 d. Statybos buvo kuriam laikui sustabdytos JAV pilietinio karo metu, tačiau vėliau tęstos; katedra atidaryta 1879 m. gegužės 25 d. (bokštų smailės baigtos 1888 m.).

1906 m. prie katedros prijungta koplyčia (Lady Chapel), o 1910 m. spalio 5 d., kai buvo išmokėtos skolos, katedra iškilmingai konsekruota Niujorko arkivyskupo Džono Merfio Farlio ().

## Architektūra
Šv. Patriko katedra yra kryžiaus plano neogotikinis statinys su balto marmuro fasadais ir granito cokoline dalimi. Pagrindinis fasadas Penktojoje aveniu išsiskiria dviem bokštais su ažūrinėmis smailėmis (apie 330 pėdų / ~100 m) ir rozetiniu langu virš centrinio įėjimo. Katedros architektūroje akcentuojamos įvairių Europos gotikos tradicijų įtakos (vokiečių, prancūzų ir anglų).

## Paveldo apsauga
1966 m. spalio 19 d. Šv. Patriko katedra, koplyčia, rektoratas ir kardinolo rezidencija paskelbti Niujorko miesto saugomais architektūros paminklais (NYC Landmark). Kompleksas įtrauktas į JAV Nacionalinį istorinių vietų registrą (NRIS 76001250). 1976 m. gruodžio 8 d. objektas įtrauktas į JAV Nacionalinių istorinių paminklų () sąrašą.

## Taip pat skaityti
* Senoji Šv. Patriko katedra

## Išnašos

## Nuorodos
* Šv. Patriko katedra – oficiali svetainė (anglų k.)
Hannah Hampton

**Hana Hampton** (*Hannah Hampton*, g. 2000 m. lapkričio 16 d.) – Anglijos futbolininkė, vartininkė. Atstovavo nacionalinei Anglijos rinktinei.

## Karjera
Kitados priklausė Villarreal (Ispanija), Stoke City (Anglija) ir Birmingham City (Anglija) jaunimo ugdymo sistemoms.

Nuo 2017 m. rungtyniavo Birmingham City pagrindinėje komandoje. 2018 m. gruodžio 5 d. pasirašė pirmąją savo profesionalės sutartį.

2021 m. liepos 3 d. persikėlė į Aston Villa (Anglija). Sudaryta dviejų metų trukmės sutartis. 2023 m. vasarą sutartis baigė galioti.

2023 m. liepos 4 d. oficialiai pranešta, kad sudaryta trejų metų trukmės sutartis su Chelsea (Anglija). 2023 m. gruodžio 17 d. debiutas įvyko prieš Bristol City, kuomet Chelsea išvykoje sutriuškino varžoves rezultatu 3–0. 2023–2024 m. sezone dėl vietos pagrindinėje sudėtyje varžėsi su Zećira Mušović.

## Rinktinės
Kitados atstovavo Anglijos WU-17, WU-19 ir WU-21 rinktinėms.

2022 m. vasario 20 d. debiutavo Anglijos nacionalinėje rinktinėje 2022 m. Arnold Clark Cup turnyro rungtynėse prieš Ispaniją. Susitikimas baigėsi nulinėmis lygiosiomis (0–0).

## Pasiekimai
;  **su Chelsea:**
*FA Women's Super League: 2023–2024, 2024–2025 m.
*Women's FA Cup: 2024–2025 m.
*FA Women's League Cup: 2024–2025 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* CHELSEA FC
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* SOCCERDONNA
* englandfootball.com
* Globalsportsarchive
Milan Delević

**Milanas Delevičius** (*Milan Delević*, *Милан Делевић*; g. 1998 m. vasario 23 d.) – Serbijos ir Vokietijos pilietybes turintis futbolininkas, vidurio gynėjas. Rungtyniavo Lietuvoje, priklausė „Panevėžio“ klubui.

## Karjera
Vokietijoje gimęs futbolininkas profesionalo karjerą pradėjo gimtinėje. 

2019 m. persikėlė į Serbiją. Atstovavo Belgrado „Zvezdara“, bei „Žarkovo“ klubams. 

Vėliau persikėlė į Lazarevaco „Kolubara“, nuomos pagrindais perleistas „Loznica“. 

Nuo 2023 m. rungtyniavo Superlygoje besivaržiusiame Belgrado IMT.

Nuo 2024 m. rungtyniavo Paide Linnameeskond (Estija).

### „Panevėžio“ klubas
2026 m. sausio 21 d. oficialiai pranešta, kad futbolininkas atstovaus „Panevėžio“ klubui.

2026 m. vasario 20 d. paskelbta, kad futbolininkas gavo traumą ir praleis dalį sezono.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo A lygoje;

## Pasiekimai
;  su FK Panevėžys
* TBA

## Išnašos

## Nuorodos
* toplyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
*  Transfermarkt
* [ lietuvosfutbolas.lt]
* [ Globalsportsarchive]
Šv. Patriko katedra

* Šv. Patriko katedra (Niujorkas) – Šv. Patriko katedra Niujorke (JAV);
* Šv. Patriko katedra (Dublinas) – Šv. Patriko katedra Dubline (Airija);

Kitos žinomos Šv. Patriko katedros yra:
* Fort Verte, Teksase (JAV); 
* Armoje, Šiaurės Airijoje; 
* Monrealyje, Kanadoje; 
* Oklande, Naujojoje Zelandijoje.
Obidosas (Portugalija)

**Obidosas**, tiksliau **Obidušas** arba **Obidošas** () – miestas ir savivaldybė Portugalijoje, Leirijos apskrityje, 6 km į pietvakarius nuo Kaldaš da Rainjos, prie Arnojos upės. Pro miestą eina Lisabonos–Leirijos greitkelis bei geležinkelis, netoliese atsišakoja kelias į Penišę. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (vynuogininkystė ir kt.). Miestas garsėja XII–XIV a. Obidušo pilimi, kurios gynybinė siena juosia senamiestį. Taip pat išlikęs bausmių stulpas, XII a. Švč. Dievo Motinos bažnyčia, Šv. Petro, Švč. Jėzaus Gailestingumo bažnyčios, miesto muziejus, Useiros akvedukas.

## Istorija
Vietovardis kildinamas iš  'įtvirtintas miestas'. Čia buvo keltų gyvenvietė, vykdžiusi prekybą su finikiečiais. Romėnų laikais Plinijus Vyresnysis miestą mini kaip *Eburobrittium*, įsikūrusį tarp Olispo (Lisabonos) ir Kolipo (Bataljos). Rasta romėnų forumo, pirčių ir kitų statinių liekanų. V a. Eburobrito tvirtovė apleista ir imta statyti nauja dabartinės Obidušo pilies vietoje. Po 713 m. tvirtovę užėmė maurai, o krikščionys mozarabai įsikūrė papėdėse. 1148 m. tvirtovę atkariavo Afonsas I. Tai buvo paskutinis musulmonų įtvirtinimas Eštremaduros krašte. 1195 m. Obidušui suteiktos savivaldos teisės. Nuo 1210 m. tapo Portugalijos karalienių valda, todėl dar vadintas „Karalienių miestu“ (*Vila das Rainhas*).

XIV a., valdant karaliui Dinišui I, Obidušo pilis perstatyta, vėliau pridėtas donžonas. 1441 m. Obidušo bažnyčioje sutuokti karalius Afonsas V ir Izabelė Koimbrietė. Miestas nukentėjo nuo 1755 m. žemės drebėjimo.


Óbidos - Portugal (52200458749).jpg|Pilies juosiamas Obidušo centras
Óbidos roof (34037093896).jpg|Obidušo architektūra
Óbidos - Portugal (52220697236) - eas facade.jpg|Obidušo pilis ir rytų
Óbidos, a city within the walls (23621321072).jpg|Senamiesčio gatvelė


## Savivaldybė
Obidušo savivaldybė užima 141,6 km² plotą, 2021 m. joje gyveno 11 922 gyventojai. Pagrindinės gyvenvietės:
* Gaeirašas (2,2 tūkst. gyventojų)
* Sera D’El Rėjus (1,3)
* Oljo Marinjas (1,2)
* Useira (0,9)
* Amoreira (0,7)
* A da Gorda (0,5)
* Bairo Nosa Senjora da Luzas (0,5)
* Kašaiš do Rijas (0,5)
* A doš Negrošas (0,4)
* Obidošas (0,4)

## Šaltiniai
Senosios Varėnos tiltas per Varėnę

**Senosios Varėnos tiltas per Varėnę** – tiltas, kertantis Merkio dešinįjį intaką Varėnę, nutiestas Varėnos rajono savivaldybėje, Senojoje Varėnoje, A. Ryliškio gatvėje, 100 m nuo A. Ryliškio pagrindinės mokyklos. Tiltas stovi žemiau Varėnos HE tvenkinio, upės vaga natūrali, susiaurėjusi.

Dabartinis gelžbetoninis kelio tiltas yra trijų tarpatramių, perdengtas sijomis.  Tiltą laikančios tarpinės atramos sudarytos iš stačiakampio skerspjūvio kolonų, viršuje apjungtų monolitinio gelžbetonio rėmsijėmis. Krantuose įrengti užpiltiniai ramtai. Prietilčio kūgiai sutvirtinti betoninėmis plytelėmis. Bendras tilto ilgis apie 40 m. Ant tilto nutiestos dvi eismo juostos, abiejose pusėse įrengi šalitilčiai pėstiesiems.

2020 m. upės kairysis krantas šalia tilto, prie sankryžos su Tilto gatve, pasikeitė neatpažįstamai. Iki tol krūmais apaugusioje pakrantėje įrengtas smėlio paplūdimys su reikalinga infrastruktūra.

## Šaltiniai
Marc Guéhi

**Markas Gehis** (; g. 2000 m. liepos 13 d.) – anglų futbolininkas, Anglijos rinktinės gynėjas. Atstovavo Anglijos jaunių, jaunimo ir nacionalinei rinktinėms.

## Karjera
Kitados priklausė Cray Wanderers ir Chelsea jaunimo ugdymo sistemoms.

Pirmasis profesionalus klubas buvo Chelsea. 2020 m. sausio 10 d. nuomos pagrindais iki 2019–2020 m. sezono pabaigos perleistas Swansea City.

Nuo 2021 m. liepos 18 d. priklausė Crystal Palace. Pranešta, kad klubas sumokėjo 10 milijonų svarų sterlingų išpirką. „Chelsea“ įtraukė punktą, pagal kurį įgijo teisę ateityje turėti naudos iš būsimų sandorių.

2026 m. sausio 19 d. paskelbta, kad futbolininką išpirko Manchester City, sumokėję 20 milijonų svarų strelingų.

## Rinktinė
2022 m. kovo 26 d. debiutavo nacionalinėje komandoje draugiškose rungtynėse prieš Šveicariją. Anglai nugalėjo varžovus minimalia persvara 2–1.

2025 m. rugsėjo 9 d. pelnė pirmąjį savo įvartį atstovaudamas Anglijos rinktinei rungtynėse prieš Serbiją. Anglai išvykoje rezultatu 5–0 sutriuškino varžovus.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* premierleague.com
* englandfootball.com
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
2026 m. Besta deild karla

**2026 m. [[Besta deild karla]]** – aukščiausioji Islandijos futbolo lyga. Sezonas prasidėjo 2026 m. balandžio 10 d., o baigėsi 2026 m. spalio 24 d.  

## Dalyviai
Dalyvavo 12 komandų. 


## Pokyčiai

## Turnyrinė padėtis
### I etapas
* Po pirmojo etapo lyga buvo skeliama pusiau.

### Galutinė lentelė
* Antrame etape šešios geriausios komandos kovojo tarpusavyje.
* Šešios prasčiausios komandos toliau kovojo dėl išlikimo lygoje.
*  tapo 2026 m. sezono Islandijos futbolo čempionais.


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė (islandų kalba) ksi.is
* Ksi.is svetainė  (motalist)
* RSSSF duomenų bazė (2025 m. sezonas)
Rogučių sportas 2026 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Rogučių sportas]] [[2026 m. žiemos olimpinės žaidynės|2026 m. žiemos olimpinėse žaidynėse]]** vyko Eugenio Monti ledo trasoje, Kortina d'Ampece, Italijoje. 

Pirmą kartą olimpinių žaidynių istorijoje vyks moterų dvejetų varžybos.

## Medalių lentelė

## Medalininkai

### Vyrai

### Moterys

### Mišrios rungtys

## Kvotos

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Karo ligoninė

**Karo ligoninė** – ligoninė, priklausanti ginkluotosioms pajėgoms arba veikianti jų sistemoje. 

Ji skirta teikti medicinos pagalbą kariams (taip pat kitiems su karo tarnyba susijusiems asmenims), o karo metu – priimti sužeistuosius ir ligonius, teikti jiems specializuotą gydymą bei, prireikus, organizuoti jų tolesnį gydymą ir evakuaciją į užnugarį. Karo medicinos sistemoje taip pat veikia laikinos (mobilios) karo gydymo įstaigos, pavyzdžiui, lauko ligoninės, kurios priima sužeistuosius, juos skirsto, suteikia būtinąją ar kvalifikuotą medicinos pagalbą ir parengia evakuacijai tuos, kuriems reikalingas ilgesnis gydymas. Pirmoji laikinoji karo ligoninė įkurta 1477 m. Ispanijoje, o nuo 1551 m. Europoje ėmė plisti nuolatinės karo ligoninės.

## Lietuvoje
Lietuvoje yra viena karo ligoninė, esanti Kaune. Lietuvos karo medicinos tradicijos siejamos su kariuomenės sanitarijos ir medicinos tarnybų raida. Šiuolaikinėje Lietuvos kariuomenėje medicininę paramą organizuoja Karo medicinos tarnyba, atkurta 1991 m. Ji užtikrina karių sveikatos priežiūrą, medicininę ekspertizę ir medicininę paramą pratyboms bei operacijoms Lietuvoje ir už jos ribų.

## Taip pat skaityti
* Kauno karo ligoninė
* Ligoninė

## Šaltiniai
2026 m. Formulės 1 sezonas

**2026 m. Formulės 1 sezonas** – 77-as Formulės 1 sezonas, organizuojamas FIA. Sezoną sudarys 24 etapai. Pirmosios lenktynės bus surengtos 2026 m. kovo 8 d. Australijoje, o paskutinės – gruodžio 6 d. Abu Dabyje.

2026 m. sezone įvyko dideli techninio reglamento pokyčiai. Taip pat sezone debiutuos naujos komandos: Audi, 2024 m. įsigijusi Sauber komandą, debiutuos pilna komanda, taip pat čempionate pirmą kartą savo komandą turės Cadillac kompanija, naudosianti Ferrari variklius. Tokiu būdu pirmą kartą nuo 2016 m. sezone dalyvaus 11 komandų.

Pirmą kartą nuo 2004 m. sezono čempionate bus naudojami Ford varikliai (Red Bull Racing ir Racing Bulls komandų).

## Komandos ir lenktynininkai

## Tvarkaraštis

* 2026 m. kovą dėl Izraelio ir Jungtinių Valstijų smūgių Iranui sukeltų pavojų regionui atšauktos Bahreino ir Saudo Arabijos lenktynės.

## Etapų laimėtojai




## Šaltiniai
Alfeizeraunas

**Alfeizeraunas** () – miestelis Portugalijoje, Leirijos apskrityje, Alkobasos savivaldybėje, 13 km į pietvakarius nuo Alkobasos, 10 km į šiaurę nuo Kaldaš da Rainjos. Šalia eina Lisabonos–Leirijos greitkelis, atsišakoja keliai į Alkobasą ir Nazarė. Žemės ūkio regiono centras (vaisių auginimas, gyvulininkystė), pieno, cemento pramonė. Yra Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia (XV–XVI a.), bausmių stulpas (XVI a.), Alfeizerauno pilies liekanos (XII a.).

## Istorija
Paprastai teigiama, kad Alfeizeraunas VIII a. įkurtas musulmonų, tačiau dalis mokslininkų vietovardį kildina iš pūnų kalbos. Vietovardis pirmąsyk minimas 1287 m. Alfeizeraunui privilegijos suteiktos 1332 m.

XIX a. Alfeizeraunas priskirtas Kaldaš da Rainjos, vėliau Alkobasos savivaldybei.


Alfeizerao 2.jpg|Bažnyčia
Pelourinho de Alfeizerão - Portugal (1650124279).jpg|Bausmių stulpas
Cast alfeizerao 11.jpg|Piliavietė


## Šaltiniai
Burka Band

**Burka Band** – Afganistano merginų muzikos grupė, įkurta 2002 m. pabaigoje Kabule. Žinoma kaip pirmoji ir iki šiol vienintelė moterų grupė šalyje. Visos narės muzikuoja anonimiškai bei dėvi burkas, akivaizdžiai protestuodamos prieš Talibano taisykles dėl islamiškos aprangos. 

## Istorija
Grupė susibūrė po JAV karinės intervencijos Afganistane 2001 m. ir talibų nušalinimo nuo valdžios. Trys jaunos moterys, apsirengusios tradiciniais afganų drabužiais – veidus dengiančiomis burkomis ir ilgais chalatais – įrašė mėgėjiškus muzikinius vaizdo klipus dviem dainoms. Vienas iš jų – „Burka Blue“ – tapo labai populiarus ne tik savo šalyje, bet ir išplito daugelyje interneto svetainių įvairiose pasaulio šalyse. Grupė koncertavo Vokietijoje, o jų kūrinį remiksavo žinoma vokiečių didžėja Barbara Morgenstern. Visi tekstai buvo rašomi anglų kalba. Jos koncertavo anonimiškai, nes, pasak grupės vokalistės Nargizos, kuri 2007 m. davė interviu Lenkijos radijui Afganistane, net jų šeimos nežino apie jų įrašytas dainas, nes grupės narės bijo konservatyvios musulmonų visuomenės Afganistane pasmerkimo ir persekiojimo.

## Diskografija

### Singlai

* 2002 – *Burka Blue*
* 2002 – *No Burka*
* 2021 – *I Care for You*

### Albumai

* 2002 – *Burka Blue*

## Šaltiniai
Senojo Panevėžio kapinės

**Senojo Panevėžio kapinės** – neveikiančios istorinės kapinės Panevėžyje, esančios šalia Senamiesčio ir Venslaviškio gatvių sankryžos, į pietus nuo jos, link Nevėžio. Valstybės saugomas archeologinis, istorinis ir memorialinis kultūros paveldo objektas. Kapinių vietoje stovi sovietmečiu pastatytas vaikų darželis (dabar Valstybinė Teismo medicinos tarnyba), mažaaukščiai gyvenamieji namai ir ūkiniai pastatai, laidojimo žymių ir antkapinių paminklų nėra išlikę. Kapinių teritorijoje nuo 1507 m. iki XVIII a. pabaigos stovėjo Senojo Panevėžio bažnyčia.

Kapinės įrengtos Nevėžio dešiniojo kranto viršsalpinės terasos pakraštyje. Paviršius gana lygus, išlygintas XX a. septintajame dešimtmetyje statant vaikų darželį ir įrengiant žaidimų aikšteles, pavėsines bei asfaltuotus takus. Kapinių rytinėje pusėje 1992 m. pastatytas medinis kryžius Panevėžio pirmosios bažnyčios ir kapinių vietai pažymėti, šiaurės vakariniame kampe 2007 m. atidengtas paminklinis akmuo pirmajai Panevėžio bažnyčiai įamžinti. Žvalgytos 1995, 2007, 2011, 2012, 2016 ir 2021 m. 2011 m. archeologinių tyrinėjimų metu rasti 252 žmonių palaikai; 2012 m. lapkritį jie perlaidoti bendrame kape kapinių rytinės teritorijos dalyje. 2015 m. perlaidojimo vietai pažymėti atidengtas paminklinis akmuo.

## Istorija
Pradėjus kurtis Senojo Panevėžio kaimui, šalia jo atsirado ir kapinės. Archeologinių tyrimų duomenimis, prieš pastatant bažnyčią jos jau buvo, o 1507 m. bažnyčią pastačius išsiplėtė į jos šventorių. Archeologės Alfredos Petrulienės nuomone, kapinėse jau XV a. stovėjo medinė koplyčia, joje buvo 118 cm skersmens akmuo lygiu paviršiumi, atkastas 2007 m. archeologinių tyrimų metu. Pasak archeologės, akmuo senojoje koplyčioje naudotas kaip aukojimo stalas, o vėliau padėtas šalia naujosios bažnyčios.

XVI a. antrajame dešimtmetyje bažnyčios šventorius ir kapinės aptvertos tvora, XVII a. pradžioje kapinės praplėstos. 1656 m. Panevėžį užėmus švedams, kapinėse laidoti žuvę švedų kariai, švedų kariuomenei pasitraukus, dekano nurodyta juos perlaidoti iš kapinių į lauką. Apie 1780 m. bažnyčia sunyko ar sudegė, liko tik kapinės. Jose laidota iki 1843 m. XX a. viduryje kapinių kalnelyje dar stovėjo mediniai kryžiai, likusią kapinių dalį gyventojai buvo pasidalinę sklypais, kuriuose dirbo daržus. Po Antrojo pasaulinio karo visos kapinių liekanos sunaikintos, XX a. septintajame dešimtmetyje didžioji kapinių teritorijos dalis perkasta statant mūrinį dviaukštį tipinį pastatą – vaikų darželį „Ekrano” gamyklos darbuotojų vaikams.

## Pastabos
: Kitais duomenimis, kapinės įrengtos, pastačius bažnyčią

## Šaltiniai
San Martinjo do Portas

**San Martinjo do Portas** () – miestelis Portugalijoje, Leirijos apskrityje, Alkobasos savivaldybėje, 14 km į pietvakarius nuo Alkobasos, 12 km į šiaurę nuo Kaldaš da Rainjos, prie Atlanto vandenyno San Martinjo do Porto įlankos. Praeina Lisabonos–Leirijos geležinkelis, keliai į Alkobasą, Nazarė. Verčiamasi daugiausia turizmu, žvejyba. Prie nuo vandenyno užstotos įlankos stūkso kopos, prie jos ir šiaurėje prie atviro vandenyno yra paplūdimiai.

Yra Šv. Martyno bažnyčia (XVIII a.), Šv. Antano koplyčia, švyturys (ant uolos priešais įlankos žiotis – buvusi forto dalis).

## Istorija
San Martinjo do Portas minimas 1257 m. Alkobasos vienuolyno abato privilegijoje. Plėtojosi kaip Alkobasos laivybinis ir žvejybinis uostas. XIX a. pab. tapo portugalų didikų ir miestiečių kurortu, vadintas „markizių prausykla“ (*bidé das marquesas*). 1990 m. suteiktas miestelio statusas.


SMP MAR07-26.JPG|Miestelio gatvė
Fachada principal da Igreja Paroquial de São Martinho do Porto.jpg|Bažnyčia
2025-12-13 São Martinho do Porto 6.jpg|Miestelio reginys
Baía de São Martinho do Porto.jpg|San Martinjo do Porto įlanka


## Šaltiniai
Famalikaunas

**Famalikaunas** () – gyvenvietė Portugalijoje, Leirijos apskrityje, Nazarė savivaldybėje, 6 km į pietus nuo Nazarė, beveik 3 km nuo vandenyno kranto, prie Alfeizerauno–Nazarė–Leirijos kelio ir Lisabonos–Leirijos geležinkelio. Veikia medienos plokščių gamykla.

Yra Šv. Dievo Motinos Pergalės Nešėjos bažnyčia, pradinė mokykla, kapinės. Į vakarus nuo Famalikauno driekiasi Salgado paplūdimys, ten rasta vizigotų laikų Šv. Julijono (*São Gião*) bažnyčia, pastatyta Neptūno šventyklos vietoje.

## Istorija
XVI a. Famalikauną įkūrė Parediz da Vitorijos gyventojai, su savimi atsinešę Pergalingosios Dievo Motinos (Viktorijos) kultą. Iki XVIII a. buvo dvi gyvenvietės – Aukštutinis Famalikaunas (priklausė Pedereneirai) ir Žemutinis Famalikaunas (priklausė Alfeizeraunui). Gyvenvietė priklausė cistersų Alkobasos vienuolynui.


Fonte de Famalicão em 2022.jpg|Famalikauno šaltinis
Zona Industrial de Famalicão - Portugal (51915403831).jpg|Pramoninė dalis
Frente e fachada lateral direita da Igreja de São Gião.jpg|Vizigotų bažnyčios liekanos


## Šaltiniai
2017–2018 m. Liga Leumit

**[[2017]]–[[2018]] m. [[Liga Leumit]]** – Izraelio antros pakopos pirmenybės. Varžėsi 16 komandų.

## Formatas
* Pirmame etape komandos susitiko po du kartus. Sužaidė 30 turų. Tada lyga buvo skeliama pusiau.
* Stipriųjų grupė sužaidė papildomą ratą (7 rungtynes) dėl nugalėtojų vardo.
* Silpnųjų grupėje buvo sužaistas papildomas ratas (7 rungtynės) dėl išlikimo.

## Turnyrinė padėtis
### I etapas

### Stipriųjų grupė

### Silpnųjų grupė

## Išnašos

## Nuorodos
* Flashscore Izraelio lygos rezultatai
* Flashscore taurės turnyro rezultatai
* RSSSF duomenų bazė
2025–2026 m. Ligat ha'Al

**[[2025]]–[[2026]] m. [[Ligat ha'Al]]** – Izraelio aukščiausioji futbolo lyga. Sezonas prasidėjo 2025 m. rugpjūčio 26 d., baigėsi 2026 m. gegužės d. Dalyvavo 14 komandų.

Dėl rėmimo sutarčių dar žinoma kaip **2025–2026 m. Ligat TOTO Winner**

## Formatas
* Pirmame etape komandos susitiko po du kartus. Tada lyga buvo skeliama pusiau.
* Stipriųjų grupė sužaidė papildomą ratą dėl čempionų titulo.
* Silpnųjų grupėje buvo sužaistas papildomas ratas dėl išlikimo.

## Dalyviai

## Turnyrinė padėtis
### I etapas

### II etapas
#### I finalas
*  **[[]]** tapo čempionais.

#### II finalas

* Dvi paskutines vietas užėmusios ekipos iškrito į 2026–2027 m. Liga Leumit.

## Taip pat skaitykite
* 2025–2026 m. Liga Leumit

## Išnašos

## Nuorodos
* Flashscore Izraelio lygos rezultatai
* Flashscore taurės turnyro rezultatai
* RSSSF duomenų bazė
* UEFA svetainėje
Vandenilio fluorido rūgštis

**Vandenilio fluorido rūgštis** – neorganinė silpna rūgštis, gaunama vandenilio fluorido dujas tirpinant vandenyje. Vandenilio fluoridas turi žemą virimo temperatūrą, todėl retai sutinkamas kaip aukštos koncentracijos tirpalas. Vandenilio fluorido rūgštis yra naudojama stiklo raižyme ir organofluoridų, plastikų (pvz., teflono) gamyboje.

## Reaktyvumas
Vandenilio fluorido rūgštis reaguoja su stiklu ir kitais silicio junginiais, todėl yra laikoma plastmasiniuose induose.

SiO2 + 4HF -> SiF4 + 2H2O

SiO2 + 6HF -> H2SiF6 + 2H2O

## Toksiškumas
Nepaisant to, kad vandenilio fluoridas yra silpna rūgštis, jis gali būti mirtinai nuodingas. Vandenilio fluoridas veikia lengvai įsiskverbdamas į odą ir reaguodamas su kauluose esančiu kalciu sudaro vandenyje netirpų kalcio fluoridą.

Ca^2+ + 2F^- -> CaF2 v

## Šaltiniai
Kirklių pelkė

**Kirklių pelkė** – plynraistinė žemapelkė, plytinti 8 km į rytus nuo Luokės (Telšių rajonas). XX a. II pusėje plotas siekė 227 ha. Pelkė sausuminės kilmės, iš šiaurės į pietus nusidriekusi maždaug 4 km. Nuotakios lomos, kurioje plyti Kirklių pelkė, pietiniu pašaliu sruva Šatrija (įsilieja į Aunuvą). Šia pelke tekantis bevardis upelis – Šatrijos intakas.

Durpės plynraistinės ir raistinės (žemapelkinės), 1968 m. duomenimis, vidutinis jų klodo storis buvo 1,18 m, didžiausias – 3 m.

## Šaltiniai
Dailusis čiuožimas 2026 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Dailusis čiuožimas]] [[2026 m. žiemos olimpinės žaidynės|2026 m. žiemos olimpinėse žaidynėse]]** vyko Mediolanum Forum arenoje, Milane, Italijoje. 

## Medalių lentelė

## Medalininkai

## Kvalifikacija

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Irena Petkutė

**Irena Petkutė** (*[[slapyvardis|slap.]]* ***Neringa, Vilnelė, Lakštingala***; 1932 m. spalio 29 d. Gulbėse, Laukuvos vls. – 1953 m. rugpjūčio 28 d. Telšiuose) – Lietuvos pasipriešinimo sovietiniam okupaciniam režimui dalyvė, bendradarbiavusi pogrindžio spaudoje, poetė.

## Biografija

Gimė Gulbių ūkininko, kaimo seniūno Prano Petkaus šeimoje. Mokėsi Laukuvos gimnazijoje, kur 1952 m. pavasarį išlaikė abitūros egzaminus. Nuėjo dirbti į Medingėnų septynmetę mokyklą mokyti lietuvių kalbos ir literatūros.

Nuo 1950 m. rašė patriotinius eilėraščius, kuriuos perduodavo partizanams, o šie paskelbdavo savo spaudoje. 1952 m. būdama saugumiečių susekta, prisijungė prie partizanų – tapo Žemaičių apygardos štabo nare. Ji buvo viena artimiausių apygardos vado Vlado Montvydo–Žemaičio bendražygių. 

Vykdė partizanų įpareigojimus gyvendama bunkeryje ūkininko J. Gečo sodyboje prie Kaltinėnų, Putvinskių kaime. Partizanų vadovybės pavedimu apie metus laiko redagavo Žemaičių apygardos leidinį „Laisvės balsas“, laikraštį „Malda girioje“. Juose I. Petkutė spausdino savo sukurtus eilėraščius, skelbė naujienas apie įvykius užsienyje. Manoma, kad ji sukūrė daugumą 1952–1953 m. partizanų spaudoje išspausdintų įvairiais slapyvardžiais pasirašytų eilėraščių. 

1953 m. rugpjūčio 27 d. I. Petkutės bunkeris buvo apsuptas saugumiečių. Nenorėdama pasiduoti į nelaisvę, ji bandė nusišauti, tačiau liko sunkiai sužeista ir nuo sužeidimo kitą dieną mirė Telšių ligoninėje. Palaikai buvo išniekinti ir užkasti Varniuose, stribų būstinės kieme. Palaidojimo vieta nežinoma.

## Atminimas

* 1999 m. įrengtas tipinis atminimo ženklas Gulbėse (Bilionių sen.)
* 2002 m. suteiktas karės savanorės vardas (po mirties).
* 2003 m. pastatytas paminklinis akmuo Dirgėluose (Kaltinėnų sen.)
* 2004 m. įsteigta Irenos Petkutės premija.
* 2008 m. pastatytas skulptūrinis paminklas Laukuvoje (skulpt. Antanas Kmieliauskas).

## Šaltiniai

## Nuorodos

* „Lietuvos aidas“. 07 14. Žygis Žemaičių apygardos Šatrijos rinktinės partizanų takais
Tursko mūšis

**Tursko (arba Didžiojo Tursko) mūšis** – 1241 m. vasario 13 d. įvykusios mongolų ir Lenkijos kariuomenių kautynės, vienas svarbiausių pirmosios mongolų invazijos į Lenkiją mūšių. Mūšis baigėsi Lenkijos kariuomenės, surinktos daugiausiai Krokuvos žemėje, pralaimėjimu.

1241 m. vasario pradžioje Lenkijos pajėgos, vadovaujamos Krokuvos vaivados Vladimiro (), susitelkusios Mechuvo apylinkėse, užblokavo kelią į Krokuvą. Tuo metu mongolų pajėgos judėjo link Krokuvos per Kopšivnicą, Vislicą ir Skalbmežą, o vėliau traukėsi į Didįjį Turską. Vaivados įsakymu lenkai nusprendė persekioti mongolus.

Tikėtina, kad mongolų vadas Baidaras tai numatė ir, naudodamas apsimestinio atsitraukimo manevrą, ieškojo geresnės pozicijos mūšiui. Pasak Jano Dlugošo, pirmasis susidūrimas baigėsi Lenkijos pergale ir kelių belaisvių išlaisvinimu. Tačiau antrasis susidūrimas baigėsi visišku Lenkijos riterių pralaimėjimu.

Viena iš priežasčių, dėl kurių mongolų kontratakos sėkmė buvo tokia didelė, buvo ta, kad lenkų pajėgos, užėmusios mongolų stovyklą, labiau susitelkė į grobio paieškas ir dalybas, nei į tai, kad priešais juos vis dar stovėjo reikšmingos priešo pajėgos.

## Pasekmės
Nors mūšis baigėsi lemiama mongolų pergale, jo eigą sunku nustatyti dėl nepatikimų Lenkijos šaltinių ir mūšio aprašymo mongolų šaltiniuose nebuvimo. Labiausiai tikėtina, atsižvelgiant į tai, kaip jie vykdė daugelį kitų žygių, kad mongolai galėjo apsimesti atsitraukiantys ir privilioti lenkus juos persekioti. Tada mongolai smogė į išsisklaidžiusias lenkų rikiuotes ir juos išžudė.

Gynybinių įtvirtinimų liekanos prie Tursko buvo matomos dar visai neseniai ir buvo siejamos su mongolų stovykla; vietiniai šią vietą vadino *Zamczysko* („pilies liekanos“).

2012 m. pradžioje Didžiajame Turske pradėta statyti paminklą, skirtą mūšiui atminti.

## Išnašos
Dietilaminas

**Dietilaminas** – organinis junginys, aminas, priskiriamas antriniams aminams, sudarytas iš dviejų etilo grupių su centriniu azoto atomu. Tai yra degus, šarminis skystis su stipriu amoniaką primenančiu kvapu.

## Šaltiniai
Alkoa (upė)

**Alkoa** () – upė vidurio vakarų Portugalijoje, Leirijos apskrityje. Prasideda Šikedos kaimo apylinkėse, į pietryčius nuo Alkobasos. Teka į šiaurės vakarus ir vakarus. Įteka į Atlanto vandenyną ties Nazarė pietiniais pakraščiais.

Pagrindiniai intakai: Basa (kairysis), Arėja (dešinysis).

Upės vaga daug kur sureguliuota: Alkoa aukštupio vaga keista dar viduramžiais, statant Alkobasos vienuolyną. Žemupyje vaga ištiesinta, nesa patenka į melioracinę sistemą. Senovėje upė įtekėjusi į Pederneiros lagūną. Upė anksčiau dar tapatinta su Basa (*Baça*) arba vadinta Fervensa (*rio da Fervença*).

Prie Alkoa upės įsikūrusi Alkobasa (nuo upės kildinamas miesto vardas), Valado doš Fradešas ir Nazarė.

## Šaltiniai
Valado dos Fradesas

**Valado dos Fradesas**, tiksliau **Valado doš Fradešas** () – miestelis Portugalijoje, Leirijos apskrityje, Nazarė savivaldybėje, 3,5 km į rytus nuo Nazarė, 5,5 km į šiaurės vakarus nuo Alkobasos. Šalia gyvenvietės suteka Alkoa ir Arėjos upeliai. Stotis prie Lisabonos–Leirijos geležinkelio. Šalia eina Lisabonos–Leirijos greitkelis, atšakos į Nazarė, Alkobasą. Maisto, pašarų, porceliano pramonė.

Yra Šv. Sebastijono bažnyčia, Įsimylėjėlių šaltinis (nuo 1932 m.).

## Istorija
Vietovės pavadinimas reiškia „brolių vienuolių (*dos frades*) aptvertas laukas (*valado*)“, kadangi gyvenvietė augo kaip cistersų Alkobasos vienuolyno ūkis. Veikė vienuolių įkurta žemės ūkio mokykla, žemdirbystės plotams melioruotas Alkoa baseinas. 1887 m. atidaryta geležinkelio stotis.

Iki 1855 m. Valado doš Fradešas priklausė Pederneirai, iki 1898 m. – Alkobasai, vėliau grįžo Pederneiros savivaldybei (nuo 1912 m. pervadinta Nazarė savivaldybe). Miestelis nuo 1991 m.


Fachada principal da Igreja Paroquial de Valado dos Frades.jpg|Miestelio bažnyčia
Valado train station in 2018.jpg|Geležinkelio stotis
Armazéns da Quinta do Campo.jpg|Kinta do Kampo ūkis
Valado dos Frades Monumento ao Agricultor.jpg|Paminklas žemdirbiui


## Šaltiniai
Tunelio gatvės viadukas

**Tunelio gatvės viadukas** – pėsčiųjų susisiekimo jungtis Kaune, tarp Perkūno alėjos (Ąžuolynas) ir Vievio gatvės (Aukštieji Šančiai). Viadukas kerta Tunelio gatvę atkarpoje tarp Kauno geležinkelio stoties (0,62 km) ir geležinkelio tunelio (0,27 km). Vienoje pusėje, nuo Ąžuolyno, viadukas iškilęs virš judrios gatvės su keturiomis eismo juostomis, kitoje pusėje po viaduku driekiasi geležinkelio keliai, dalis kurių yra su aukštos įtampos elektros linijomis tarpmiestiniams traukiniams. Viadukas stovi slėnyje, jo abiejuose galuose į Ąžuolyno ir Aukštųjų Šančių stačius ir ilgus šlaitus kyla įrengti laiptai.  

2022–2023 m. atliktas viaduko kapitalinis remontas. Buvo išmontuotas senasis, smarkiai susidėvėjęs statinys, vietoje jo pastatytas naujas. Pagrindiniai parametrai: perdangos ilgis – 114,5 m, perdangos plotis – 3,26 m. Statinys septynių skirtingo ilgio tarpatramių. Plieninę perdangą sudaro dvi lygiagrečios išilginės dvitėjinės sijos, sutvirtintos skersiniais metaliniais ryšiais. Atremtos į naujas gelžbetonines atramas, sudarytas iš stačiakampio skerspjūvio kolonų porų, viršuje apjungtų rėmsijėmis. Iki rekonstrukcijos tiltą laikė rėminės atramos. Ant nešančios konstrukcijos sumontuotos gelžbetoninės plokštės, ant kurių įrengtas ėjimo takas su metalinėmis tvorelėmis iš kraštų.

Drauge su naujo viaduko statybomis buvo atnaujinti šlaitiniai laiptai – tiek į Perkūno alėją, tiek ir vedantys Vievio gatvės link. Šalia gavės nutiestas  dviračių takas, atnaujinti šaligatviai. Pastatyti nauji, papildomi laiptai tarp Tunelio gatvės ir geležinkelio bėgių užlipimui ant viaduko. Dėl to buvo panaikinta vieno lygio pėsčiųjų perėja per gatvę.

Senasis viadukas šioje vietoje stovėjo nuo 1960 m.

## Taip pat skaitykite

* Kauno geležinkelio stoties viadukas


Kaunas, viadukas prie tunelio.jpg|Rekonstruotas viadukas


## Išnašos

## Nuorodos

* Šančių bendruomenė. Pėsčiųjų tiltas virš Tunelio g.
1271 m. Livonijos ordino kampanija Žiemgaloje

**1271 m. Livonijos ordino kampanija Žiemgaloje** – po 1270 m. Karusės mūšio, kuriame kartu su lietuviais kovojo ir žiemgalių pulkai, surengta Livonijos ordino išpuolių kampanija prieš žiemgalių žemes. Kampaniją surengė naujai paskirtas ordino magistras Valteris iš Nordekės. Kampaniją sudarė trys žygiai. Pirmajame žygyje buvo užimta Tėrvetės pilis, antrajame – Mežuotnės pilis, trečiajame – Raktės (Žagarės) pilis. Žiemgalių vadai buvo priversti sudaryti taikos sutartį, priimti krikščionybę (arba grįžti prie jos), mokėti duokles.

## Kampanijos aprašymas kronikoje
Kampanija aprašyta Livonijos eiliuotojoje kronikoje (eilutės 08004-08070).

Livonijos ordino magistras Valteris 1271 m. pradžioje sutelkė kariuomenę iš Livonijos ordino valstybės komtūrijų bei iš Revelio ir patraukė į pagrindinę Žiemgalos pilį Tėrvetėje. Pilį užimti pavyko patyrus nedidelių nuostolių. Pilyje buvo paliktas ordino karių garnizonas, o magistras sugrįžo į Rygą. Kai kuriuose šaltiniuose nurodoma, kad Tėrvetė buvo užimta dar 1270 m. pabaigoje.

Pasiekęs lengvą pergalę ir pailsėjęs magistras po Velykų nusprendė leistis į naują karo žygį prieš Mežuotnės pilį. Buvo sutelkti ordino broliai, riteriai, „žemės žmonės“ (latgaliai, lyviai, estai ir kt.) bei kiti kryžininkai. Karių būrys laivais nuplaukė Lielupe aukštyn iki Mežuotnės. Kronikoje nurodoma, kad „pilis pasidavė Ordino malonei“, joje įsitvirtino ordino kariai. Kronikoje teigiama, kad „kilnių ir tyrų tikslų vedami, nuo moterų, vaikų ir vyrų broliai pilį atlaisvino, daug grobio įsigijo“, kas gali reikšti tiek, kad jos gynėjai buvo išžudyti, tiek kad išvyti iš pilies. Po šio mūšio kalavijuočių kariuomenė su dideliu grobiu grįžo į Rygą.

Įkvėpta šių dvejų žygių sėkmės ordino kariuomenė dar kartą patraukė į Tėrvetę, kur iš pilies pasiėmė su savimi „narsius žiemgalių karius“, o tada pasuko link Raktės pilies (dabartinė Žagarė). Po mūšio pilis buvo užimta ir sudeginta, o užpuolikai „visa, ką tik rado, vikriai susirinko“.

Kronikoje teigiama, kad po šio žygio „žiemagliai tapo ramūs ir atsidavė krikščionybei“. Nugalėti žiemgaliai buvo priversti sudaryti su magistru Valteriu taikos sutartį, kuria pažadėjo iš naujo priimti krikščionių tikėjimą. Jiems buvo uždėtos duoklės grūdais ir lažai – dalyvavimas ordino karo žygiuose, kelių tiesime ir naujų pilių statyboje.

## Išnašos
San Bartolomeu kalnas

**San Bartolomeu kalnas** () – kalva Portugalijoje, Leirijos apskrityje, prie rytinių Nazarė miesto pakraščių. Aukštis – 156 m. Kalva magminės kilmės. Į kalno viršūnę veda statūs laiptai. Viršūnėje yra apžvalgos bokštas, kryžius bei šv. Baltramiejaus ir šv. Blažiejaus koplyčia. Šios koplyčios siejamos su legenda apie Nazarė miestą – kai 711 m. karalius Roderikas ir brolis Romanas čia pasitraukę po pralaimėto mūšio musulmonams, drauge su Švč. Nazarė Dievo Motinos atvaizdu jie atsigabenę iš šv. Baltramiejaus bei šv. Blažiejaus relikvijas. Kasmet, vasario 3 dieną, minint šv. Blažiejų, į koplyčias kopia Nazarė gyventojai.

Kalnas ir jo apylinkės 1979 m. paskelbtos gamtos draustiniu. Čia rasta 150 induotinių augalų rūšių, iš kurių 15 endeminės Pirėnų pusiasalyje. Veši pušynai, žemuoginiai arbutai (*Arbutus unedo*), kermesiniai ąžuolai (*Quercus coccifera*) ir kt.


Pederneira - Portugal (52024080622).jpg|San Bartolomeu kalnas ir Pederneiros kvartalas
San Bartolomeu kalno laiptai.JPG|Laiptai į kalną
San Bartolomeu kalno koplyčia.JPG|Koplyčia kalno viršūnėje


## Šaltiniai
Fiera Milano

**Fiera Milano** – parodų ir konvencijų centrų kompleksas Milane, Italijoje. Fiera Milano SpA įmonės valdomam kompleksui priklauso du centrai – *Fiera Milano City* (atidarytas 1928 m.) ir *Fiera Milano Rho* (atidarytas 2005 m.).

## Istorija
1920 m. buvo įkurta Nepriklausoma Milano tarptautinės mugės sandrauga, kuri pradėjo organizuoti reguliarias tarptautines parodas. Pirmosios mugės vyko laikinose struktūrose Piazza Giulio Cesare aikštėje. Augant parodų sektoriui, 1923 m. buvo nuspręsta statyti nuolatinį parodų kompleksą. Architektas Piero Portaluppi suprojektavo naują parodų centrą *Porta Venezia* rajone, kuris buvo atidarytas 1928 m. balandžio 12 d. Šis kompleksas, žinomas kaip *Fiera Campionaria*, tapo svarbia Milano architektūros ir prekybos dalimi.

Po Antrojo pasaulinio karo Milanas tapo Italijos ekonomikos sostine, o mugių sektorius sparčiai augo. 1960-ųjų ir 1970-ųjų dešimtmečiais kompleksas buvo kelis kartus plečiamas, pridedant naujus paviljonus. 1997 m. pastatyta *Saulės piramidė* () – 48 metrų aukščio stiklinė piramidė, projektuota architekto Aldo Rossi ir virtusi vienu iš Milano simbolių.

2002 m. prasidėjo naujo parodų komplekso statyba Rho ir Pero savivaldybėse, už 10 kilometrų į šiaurės vakarus nuo Milano centro.

2005 m. gegužės 2 d. buvo atidarytas *Fiera Milano Rho* – tuo metu didžiausias parodų centras Europoje. Kompleksas, kurį suprojektavo architektas Massimiliano Fuksas, užima 2 milijonų kvadratinių metrų plotą, iš kurių 345 000 m² yra uždengtos parodų erdvės, padalytos į 24 paviljonus. Kompleksą puošia 1,3 kilometro ilgio ir 34 metrų aukščio stiklinė galerija – *Vela* (burė), tapusi komplekso simboliu.

## Veikla ir renginiai
Fiera Milano organizuoja ir priima daugiau nei 80 tarptautinių parodų per metus įvairiose srityse.

;Pagrindinės parodos:

* **Salone del Mobile** (Milano baldų mugė) – didžiausia pasaulyje baldų ir dizaino paroda, kasmet balandį
* **EICMA** () – viena didžiausių motociklų parodų pasaulyje
* **HOMI** – namų apyvokos ir interjero paroda
* **Mido** – tarptautinė optikos ir akinių paroda
* **Micam** – avalynės paroda
* **Host** – profesionalios virtuvės ir svetingumo įrangos paroda

## Sportas
2026 m. žiemos olimpinių žaidynių metu parodų rūmuose vyko greitojo čiuožimo varžybos.

## Nuorodos
* Oficiali Fiera Milano svetainė
* Fiera Milano Rho informacija

## Šaltiniai
Kauno geležinkelio stoties viadukas

**Kauno geležinkelio stoties viadukas** – pėsčiųjų viadukas prie Kauno geležinkelio stoties, kertantis Tunelio gatvę ir stoties kelyną. Stovi už 200 m į šiaurės rytus nuo stoties pastato geležinkelio tunelio kryptimi. Jungia Girstupio gatvę Naujamiestyje su Lentvario gatve Aukštuosiuose Šančiuose. Viaduku virš geležinkelio dalies pravestas didelio diametro, dvigubas komunikacijų vamzdis.

Viadukas yra apie 170 m ilgio. Plieninę perdangą sudaro dvi lygiagrečios išilginės dvitėjinės sijos, sutvirtintos skersiniais metaliniais ryšiais. Atremtos į gelžbetonines rėmines atramas. Komunikacijų vamzdį laiko pristatyta konstrukcija. Viaduko galuose įrengti laiptai, vedantys į Žaliakalnio ir Aukštųjų Šančių šlaitus. Statinio dalyje tarp Tunelio gatvės ir bėgių kelyno įrengti kelių sekcijų sukti laiptai su tarpinėmis aikštelėmis, suformuoti aplink centrinę gelžbetoninę koloną. Greta iškyla vertikalūs komunikacijų vamzdžiai. Dalyje virš geležinkelio įrengti tiesūs laiptai nuo viaduko nulipti į vieną iš tarpinių stoties peronų.

2025 m. duomenimis, stoties viadukas buvo įvardytas kaip labai blogos būklės ir reikalaujantis skubaus remonto. Miesto savivaldybės tarybos bendru sutarimu įrašytas patvirtintame 2025–2035 m. planuojamų taisyti ir statyti tiltų, viadukų, estakadų bei tunelių prioritetiniame sąraše. Pastaraisiais metais po statiniu buvo eismo apribojimų. 

## Taip pat skaitykite

* Tunelio gatvės viadukas


Pesčiųjų tiltas per gelžkelį Kaune. 1983 m..jpg|Kolona su laiptais, 1983 m.


## Išnašos

## Nuorodos

* Pėsčiųjų tiltas prie geležinkelio *kaunas.kasvyksta.lt*
Greitasis čiuožimas trumpuoju taku 2026 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Greitasis čiuožimas trumpuoju taku]] [[2026 m. žiemos olimpinės žaidynės|2026 m. žiemos olimpinėse žaidynėse]]** vyko Mediolanum Forum arenoje, Milane, Italijoje. Nyderlandų rinktinė pelnė daugiausiai medalių.

## Medalių lentelė

## Medalininkai

### Vyrai

### Moterys

### Mišrios rungtys

## Kvalifikacija

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Kalnų slidinėjimas 2026 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Kalnų slidinėjimas]] [[2026 m. žiemos olimpinės žaidynės|2026 m. žiemos olimpinėse žaidynėse]]** vyko Olimpia delle Tofane trasoje, Kortina d'Ampece ir Stelvio trasoje, Bormijuje. Šveicarijos rinktinė pelnė daugiausiai medalių.

Iš olimpinės programos pašalinta dvikovės rungtis bei mišrių komandų įskaita. Pirmą kartą vyko vyrų ir moterų komandinių įskaitų rungtis.

## Medalių lentelė

## Medalininkai
### Vyrai

### Moterys

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė