open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lietuva 2011 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionate

}}|}|0}}
**Sidabras**
**Bronza**
**Suma**
|}
**Lietuva pasaulio lengvosios atletikos čempionate** dalyvaus 10 kartą. Šaliai iš viso atstovaus 15 sportininkų trylikoje rungčių. Aštuoni rinktinės nariai dalyvavo 2009 m. pasaulio čempionate.

## Dalyviai

## Pasiruošimas

Lietuvos lengvosios atletikos rinktinės vyriausiojo trenerio Kęstučio Jezepčiko teigimu, sportininkai, kurie įvykdė normatyvus, dar turėjo pademonstruoti ir gerą pasiruošimą sezono metu. Neįvykdę šio reikalavimo sportininkai nebuvo priimti į rinktinę, net įvykdę A lygio normatyvą. Vyriausiasis treneris prognozuoja apie 15 sportininkų nacionalinę rinktinę.

### Normatyvų vykdymas
Lietuvos sportininkai įvykdę normatyvus:
*Živilė Balčiūnaitė (maratonas) 
*Rasa Drazdauskaitė (maratonas) 
*Diana Lobačevskė (maratonas)
*Remalda Kergytė (maratonas)
*Brigita Virbalytė (20 km ėjimas, A normatyvas) 
*Kristina Saltanovič (20 km ėjimas, A normatyvas) 
*Neringa Aidietytė (20 km ėjimas)
*Tadas Šuškevičius (50 km ėjimas, A normatyvas)
*Darius Draudvila (dešimtkovė, B normatyvas)
*Virgilijus Alekna (disko metimas, A normatyvas)
*Zinaida Sendriūtė (disko metimas, B normatyvas)
*Sonata Tamošaitytė (100 m barjerinis bėgimas, B normatyvas)
*Austra Skujytė (septynkovė, A normatyvas)
*Povilas Mykolaitis (šuolis į tolį, B normatyvas)
*Indrė Jakubaitytė (ieties metimas, B normatyvas)
*Raivydas Stanys (šuolis į aukštį, B normatyvas)
*Airinė Palšytė (šuolis į aukštį, B normatyvas)
*Rytis Sakalauskas (100 m, A normatyvas)

Galiausiai sudarant rinktinę į ją nepateko Rasa Drazdauskaitė ir Remalda Kergytė. Airinė Palšytė į pasaulio čempionatą neišvyko dėl didelio krūvio sezono metu. Živilė Balčiūnaitė buvo diskvalifikuota LLAF vadovybės, todėl atstovauti šaliai negalėjo. Eglė Balčiūnaitė pasaulio čempionate dalyvavo, nors kvalifikacinį normatyvą pasiekė tik praeito sezono metu.

## Rezultatai
### Vyrai

**Dešimtkovė**

### Moterys

**Septynkovė**

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali LLAF svetainė
2011 m. Belgijos Grand Prix

**2011 m. Belgijos Grand Prix** buvo 12-os 2011 m. Formulės 1 sezono lenktynės, kurios vyko rugpjūčio 26-28 dienomis Spa-Francorchamps trasoje Belgijoje.

Daugiausiai šioje trasoje yra nugalėjęs šiuo metu Mercedes GP ekipoje lenktyniaujantis vokietis Michael Schumacher. 2010 m. čia nugalėjo britas Lewis Hamilton.

Prieš šias lenktynes Renault ekipa pranešė, kad Bruno Senna pakeis iki tol lenktyniavusį vokietį Nick Heidfeld iki sezono pabaigos. Tuo tarpu Red Bullt ekipa pratęsė vieneriems metams sutartį su australu M. Webberiu.

Šiose lenktynėse buvo minimas M. Schumacher karjeros jubiliejus – 20 m. nuo pirmųjų vokiečio lenktynių 1991 m. Belgijoje. Šia proga Michael lenktynėse dėvėjo specialų auksinį šalmą.

## Kvalifikacija

# – Pastor Maldonado buvo nubaustas 5 starto pozicijų bauda už incidentą su Lewis Hamilton kvalifikacijoje.
# – Nepaisant to, kad 107 % laiko neparodė Jérôme d’Ambrosio, Daniel Riccardo ir Vitantonio Liuzzi, teisėjai jiems leido startuoti lenktynėse, nes kvalifikacijoje buvo sudėtingos oro sąlygos ir lenktynininkai negalėjo parodyti viso savo greičio.
# – Michael Schumacher buvo leista startuoti lenktynėse, nes jis parodė tinkamus laikus laisvose treniruotėse. Kvalifikacijoje pirmame rate vokietis pametė ratą ir laiko neparodė.

## Lenktynės

## Čempionato įskaitos

;Lenktynininkų įskaita

;Komandų įskaita

* Pateiktos tik penkios geriausios vietos

## Šaltiniai
Čandleris (Arizona)

**Čandleris** – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Arizonos valstijoje, Marikopos apygardoje.

## Istorija

1891 m. veterinaras Aleksanderis Džonas Čandleris nusipirko žemės į pietus nuo Mesos, Druskos upės slėnyje. 1912 m. gegužės 17 d. čia jis atidarė savo biurą ir pradėjo pardavinėti žemę nekilnojamojo turto vystytojams. 1941 m. atidaryta karinių oro pajėgų bazė. 1954 m. miestui suteiktas didmiesčio statusas.

## Demografija
Adomas Einoras

**Adomas Einoras** (*Einaras*, 1842 m. kovo 23 d. Bendikuose, Kretingalės valsčius – 1906 m. rugsėjo 11 d. Klaipėdoje) – Mažosios Lietuvos pedagogas, spaudos darbuotojas, leidėjas, žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
Baigęs Karalienės mokytojų seminariją, mokytojavo Doviluose, Melnragėje, buvo Klaipėdos mokyklos vedėju. Iš Frydricho Kuršaičio perpirko jo laikraštį „Keleivis“ ir 1880–1883 m. leido laikraštį „Naujasis keleivis“, 1883–1886 m. laikraštį „Keleivis“. Kartu su kitais suredagavo 1897 m. išleistą „Bibliją“. Bendradarbiavo 1904–1906 m. žurnale „Pagalba“ ir kt. protestantiškoje lietuvių spaudoje. 

## Bibliografija
* Pašlužikit kits kitam! 1904 m.

## Šaltiniai
Domontovičiai

**Domontovičiai** (; ) – Mažosios Rusijos bajorų giminė, kildinama iš Pskovo kunigaikščio Daumanto Pskoviškio.

Giminės pradininkas Ivanas Domontas (*Иван Домонт*), tiesioginis Daumanto Pskoviškio palikuonis. Jis XVII a. antroje pusėje buvo Zaporožės kariuomenės generalinis teisėjas. Vėliau gavo Domontovičiaus pavardę, kuri liudija giminės senumą ir kilmę. Domontovičiai buvo įtraukti į Černigovo gubernijos Bajorų kilmės knygos VI ir II dalis.

## Žinomi atstovai
* Vasilijus Domontovičius (*Василий Васильевич Домонтович*) – generolas majoras, Georgijaus kavalierius, karinis poetas.
* Aleksejus Domontovičius (*Алексей Иванович Домонтович*) – kavalerijos generolas, Persijos kazokų brigados vadas.
* Michailas Domontovičius (*Михаил Алексеевич Домонтович*) – generolas, karo istorikas.
* Aleksandra Kolontaj (*Александра Михайловна Коллонтай*) (merg. pavardė Domontovič) – tarptautinio ir Rusijos socialistinio revoliucinio judėjimo ir TSRS valstybės veikėja.
Limburgiečių kalba

**Limburgiečių kalba** (*Limburgs*) – indoeuropiečių kalbų šeimos iš germanų prokalbės kilusi germanų kalbų grupės kalba, dažnai laikoma olandų arba vokiečių kalbų tarme. Vartojama Limburgo ir Reinlando kraštuose, ties Nyderlandų, Belgijos ir Vokietijos sienų sandūra. Šia kalba šneka ~1,6 mln. žmonių.

Nyderlanduose limburgiečių kalba vartojama plačiausiai, 1997 m. Limburgo provincijoje jai suteiktas regioninės kalbos statusas. Kalba vartojama ne tik buitiniuose pokalbiuose, bet ir radijo laidose, renginių metu. Tiesa, literatūrinė kalbos istorija nedidelė. Kalbančiųjų limburgiečių kalba Vokietijoje ir Belgijoje skaičius nėra žinomas, tačiau ten kalbos padėtis prastesnė.

## Nuorodos
*
Ardebilio provincija

**Ardebilio provincija** () – provincija Irano šiaurės vakaruose. Administracinis centras – Ardebilis.

## Geografija

Provincija įsikūrusi Irano Azerbaidžano istoriniame regione, šiaurėje ir šiaurės rytuose ribojasi su Azerbaidžanu. Paviršius kalnuotas, iškilęs 4811 m Sabalano kalnas. Ardebilio provincija pasižymi bene vėsiausiu klimatu Irane – vasarą temperatūra retai tepasiekia 35 °C, o žiemą nukrenta iki -25 °C. Yra dideli miškų plotai.

## Gyventojai

Dauguma krašto gyventojų yra azerbaidžaniečiai. Taip pat yra persų, talyšų, tatų.

Didžiausi miestai (2016 m.):
* Ardebilis – 529,3 tūkst. gyventojų
* Parsabadas – 93,3
* Mešikinšehras – 74,1
* Chalchalas – 39,3
* Germi – 28,9
* Bilehsavaras – 16,1

## Administracinis suskirstymas
 
Provincija padalinta į 9 šahrestanus:
* Ardebilio šahrestanas
* Bilasavaro šahrestanas
* Germio šahrestanas
* Chalchalo šahrestanas
* Kovsaro šahrestanas
* Mešikinšehro šahrestanas
* Namino šahrestanas
* Niro šahrestanas
* Parsabado šahrestanas

## Galerija

Image:Sheykh safi01.jpg|Šeicho Safi mauzoliejus Ardebilyje
Image:Sab dalj1.JPG|Sabalano kalnas
Image:Arshoq Castle and Sabalan.jpg|Aršoko pilis


## Šaltiniai
Šlioma Fainas

**Šlioma Fainas** (1927 m. lapkričio 14 d. Kaune – 1991 m. liepos 13 d. Vilniuje) – Lietuvos fotožurnalistas.

## Biografija
Prieš Antrąjį pasaulinį karą baigė Kauno komercinę mokyklą. Dirbo šaltkalviu, fotografavo, bendradarbiavo spaudoje. 1941–1945 m. kalėjo Šiaulių gete, Dachau koncentracijos stovykloje. Nuo 1949 m. – „Valstiečių laikraščio“ fotokorespondentas, 1969–1984 m. dirbo žurnalo „Buitis“ redakcijoje.

Nuo 1958 m. buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.

## Šaltiniai
Louis Bookman

**Louis Bookman** (; g. 1890 m. lapkričio 6 d. Žagarėje – mirė 1943 m. birželio 10 d.) – Airijos futbolininkas ir kriketo žaidėjas, kilęs iš Lietuvos.

## Biografija
Gimė *Buchalter* žydų šeimoje, kurie emigravo XIX a. pabaigoje iš Lietuvos į Airiją ir pakeitė pavardę į *Bookman*. Žaidė įvairiose profesionalų komandose, taip pat Airijos futbolo rinktinėje.

## Atminimas
2020 m. Žagarės miesto aikštėje atidengtas vardinis metalinis krėslas, skirtas Luisui Bukmanui.

## Šaltiniai
Andrejus Kančelskis

**Andrejus Kančelskis** (; g. 1969 m. sausio 23 d. Kirovohrade) – lietuvių kilmės Rusijos futbolininkas, futbolo treneris.

## Biografija

Gimė Ukrainoje tėvo Antano Kančelskio šeimoje. Žaidė dešinio saugo pozicijoje.

Labiausiai išgarsėjo Manchester United klube, kur žaidė 1991–1995 m. 

## Rinktinės
Žaidė TSRS ir Rusijos rinktinėse.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Markus Palionis

**Markus Palionis** arba **Mindaugas Palionis** (g. 1987 m. gegužės 12 d. Kaune) – futbolo treneris, buvęs Lietuvos futbolininkas, žaidęs gynėjo pozicijoje.

## Biografija
Gimė Lietuvoje, bet vaikystėje su tėvais išvyko Vokietijon, kur gavo šios šalies pilietybę. Žaidė Bayern Munchen jaunimo komandoje.

### Žaidėjo karjera
2010 m. žaidė Paderborn klube. Nuo 2014 m. atstovavo SSV Jahn Regensburg klubui. 2020 m. vasarį pranešta, kad sutartis su klubu pratęsta. Sutartis galiojo iki 2021 m. vasaros.

### Atstovavimas rinktinėje
* 2008 m. debiutavo Lietuvos jaunimo rinktinėje. Vėliau buvo pakviestas į nacionalinę rinktinę.

* 2021 m. baigė karjerą Lietuvos nacionalinėje vyrų rinktinėje.

### Trenerio karjera
2021 m. baigus profesionalaus futbolininko karjerą, tapo trenerio asistentu tame pačiame futbolo klube (SSV Jahn Regensburg).

2024 m. gruodžio mėn. pranešta, kad tapo Ekrano vyr. treneriu. Po nesėkmingos 2026 m. sezono pradžios, keliai su Ekranu išsiskyrė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Soccerway
* transfermarkt.com
Los Angeles Times

**„Los Angeles Times“** – amerikiečių dienraštis, leidžiamas Los Andžele nuo 1881 m.

Vienas didžiausių laikraščių pagal tiražą Jungtinėse Valstijose. 2019 m. duomenimis, laikraštis yra pelnęs 45 Pulicerio premijas.

## Istorija
Pirmą kartą, 1881 m. gruodžio 4 d., laikraštį išleido Nathan Cole jaunesnysis ir Thomas Gardiner. Tuomet laikraštis vadinosi „Los Angeles Daily Times“. Projektas nenusisekė ir greitai bankrutavo. 1882 m. laikraštį įsigijo Harrison Gray Otis, kurio dėka verslas suklestėjo. „LA Times“ iš pradžių buvo griežtai konservatyvus Respublikonų laikraštis. Laikraščio pastangos kovojant prieš vietines profsąjungas privedė prie būstinės susprogdinimo 1910 m. spalio 1 d. Įvykio metu žuvo 21 žmogus. Buvo apkaltinti du sąjungos lyderiai, James ir Joseph McNamarama, kurie galiausiai buvo nuteisti. Po Očio mirties 1917 m., vadovavimą laikraščiui perėmė jo nebiologinis sūnus Harry Chandler ir vėlesnės šeimos kartos. Per 60 metų laikraščio politinė orientacija tapo liberalesnė.

2000 m. laikraštį įsigijo viena didžiausių JAV žiniasklaidos įmonių grupė „Tribune Company“. 2004 m. laikraštis pelnė 4 Pulicerio premijas, jį pralenkė tik Niujorko „Times“. Per paskutinius metus „LA Times“ susidūrė su mažėjančia apyvarta, tačiau vis dar išlieka vienu iš labiausiai gerbiamų laikraščių šalyje.

## Šaltiniai
Valentina Matvijenko

**Valentina Ivanovna Matvijenko** (; g. 1949 m. balandžio 7 d. Šepetivkoje, Ukrainos TSR) – Rusijos politikė, diplomatė, valstybės veikėja. Rusijos Federacijos tarybos pirmininkė (nuo 2011 m. rugsėjo mėn.), „Vieningosios Rusijos“ tarybos biuro narė.

## Biografija
V. Matvijenko (merg. Tiutina, *Тю́тина*) 1967 m. su pagyrimu baigė Čerkasų medicinos mokyklą, 1972 m. – Leningrado chemijos-farmacijos institutą. 1985 m. – Visuomenės mokslų akademiją prie TSKP CK. Moka ukrainiečių, vokiečių, anglų ir graikų kalbas.

Po instituto baigimo pradėjo dirbti komjaunimo valdymo struktūrose, sparčiai kilo karjeros laiptais, 1981–1984 m. buvo VLKJS Leningrado srities komiteto pirmoji sekretorė, 1984–1986 m. – TSKP Leningrado Krasnogvardejsko rajono komiteto pirmoji sekretorė. Vėliau paskirta Leningrado miesto vykdomojo komiteto pirmininko pavaduoja, kuravo švietimo ir kultūros klausimus.

1989 m. išrinkta TSRS liaudies deputate nuo TSRS moterų sąjungos, vadovavo TSRS Aukščiausiosios Tarybos moterų, šeimos, motinystės ir vaikų reikalų komitetui, buvo TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo narė.

1991 m. paskirta TSRS ambasadore Maltoje (1992–1994 m. – Rusijos ambasadorė). Vėliau dirbo Rusijos URM, o 1997 m. paskirta Rusijos ambasadore Graikijoje.

1998 m. Rusijos ekonominės krizės metu formuojant J. Primakovo vyriausybę, V. Matvijenko paskirta vicepremjere, atsakinga už socialinį bloką. Šiose pareigose ji dirbo ir S. Stepašino, V. Putino bei M. Kasjanovo vyriausybėse.

2003 m. kovo mėn. paskirta Rusijos prezidento įgaliotaja atstove Šiaurės Vakarų federalinėje apygardoje.

2003 m. rudenį vykusių neeilinių Sankt Peterburgo gubernatoriaus rinkimų antrame ture laimėjo, surinkusi 63,12 % balsų. 2006 m. Rusijoje įvedus gubernatorių skyrimo (ne visuotinio rinkimo) tvarką, atsistatydino savo noru. Prezidentas V. Putinas ją iškart paskyrė gubernatore naujai kadencijai.

2011 m. rugpjūčio mėn. V. Matvijenko sudėtingos schemos būdu tapo Rusijos Federacijos tarybos nare nuo Sankt Peterburgo, o rugsėjo 21 d. 140-čiai senatorių balsavus „už“ ir vienam susilaikius, išrinkta Rusijos Federacijos Federalinio susirinkimo Federacijos tarybos (aukštųjų parlamento rūmų) pirmininke (pirmoji moteris Rusijos istorijoje užėmusi šias pareigas).

Pagal užimamas pareigas V. Matvijenko nuo 2011 m. rugsėjo mėn. yra Rusijos Saugumo tarybos, nuo 2012 m. liepos mėn. – Valstybės tarybos narė.

## Papildoma informacija
* Po Krymo aneksijos V. Matvijenkai taikomos JAV, ES, Šveicarijos ir Australijos sankcijos.
* Ji – pilna ordino „Už nuopelnus Tėvynei“ kavalierė (tokių žmonių Rusijoje tik 32).
* K. Prunskienės prašymu V. Matvijenko 2010–2012 m. užėmė Baltijos moterų krepšinio lygos prezidentės pareigas.

|-

|-

|-
Pietų Triondelagas

**Pietų Triondelagas** – buvusi apskritis Norvegijoje, sudariusi pietinę Triondelago dalį ir besiribojanti su Šiaurės Triondelagu, Miore ir Rumsdaliu, Oplandu ir Hedmarku. Vakaruose yra Norvegijos jūra, o rytuose – Švedija. Trondheimo fjordas dalina apskritį į šiaurinę ir pietinę dalį. Virš 200 tūkst. gyventojų yra Trondheime ir jo priemiesčiuose. Regione kalbama Triondersko dialektu.

2020 m. Pietų Triondelagas ir Šiaurės Triondelagas sujungti į Triondelago apskritį.

## Istorija

Žmonės šiame regione gyveno tūkstančius metų (Virvelinės keramikos kultūra). Derlingos žemumos aplink Trondeimo fjordą tikriausiai buvo svarbiausias galios centras vikingų laikais. Trondheime kelis šimtmečius gyveno archivyskupai, o miestas tapo piligrimystės centru po Šv. Olafo mirtis 1030 m. Riorosas pietrytinėje apskrities dalyje yra gerai išlikęs kalnakasybos miestas plynaukštėje, įtrauktas į Pasaulio paveldo sąrašą.

## Klimatas

Orą nulemia vėjo kryptis. Pietinės ir rytinės krypties vėjas atneša saulėtą orą, o vakarų atneša kritulius ir vėsų orą vasarą, šaltą orą žiemą. Šiaurės vėjas atneša sniegą (ir lietų pakrantėje). Vidutinis kritulių kiekis svyruoja nuo 2000 mm Foseno apylinkėse iki 850 mm Trondheime ir tik 500 mm Opdale. Toliau nuo kranto esančios aukštumos turi šaltas žiemas su užsilaikančia sniego danga, o pakrantėje vyrauja jūrinis klimatas su švelniomis ir vėjuotomis žiemomis. Suloje vidutinė temperatūra būna 1.5 °C šalčiausiais mėnesiais, o Riorose, kuris iškilęs 628 m virš jūros lygio, sausį vidutiniškai būna -11,2 °C. Vasaros temperatūros tais smarkiai nesiskiria, jos šilčiausios toliau nuo kranto ar žemumose, kurios turi užuovėją.

## Išnašos
Vavras

**Vavras** (, val. *Aufe*, ) – miestas Belgijoje, Valonijos regione, Valonų Brabanto provincijos sostinė. Didžioji gyventojų dalis kalba prancūziškai ir laiko ją savo gimtąja kalba.

## Istorija
Pirmą kartą miestelis paminėtas 1050 m. kaip priklausantis Leveno grafystei, Brabanto regionui, tačiau šalia Vavro buvo rasta romėnų vila. Šiame mieste 1815 m. birželio 18 – 19 dienomis įvyko Vavro mūšis, vienas iš Šimto dienų laikotarpio mūšių prieš Napoleoną, kuriame prūsų kariuomenė buvo priversta atsitraukti.

## Žymūs žmonės
* Mauricijus Karėmė () – poetas (1899–1978)
* Žanina Dekers () – vokalistė (1933–1985)
Gatas

**Gatas** () – miestas pietvakarių Libijoje, netoli Alžyro sienos, oazėje Sacharos dykumoje. Savivaldybės centras. Yra senovinė tuaregų tvirtovė Kakemenas, pats miestas pastatytas iš plūkto molio. Netoli Gato stūkso Tadrat Akakuso kalnai su į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą įtrauktais uolų piešiniais.

Mieste yra Gato oro uostas, į kurį vyksta lėktuvai iš Sabhos.

## Istorija

Gatas senovėje buvo svarbus Transsacharinės prekybos punktas, vienas pagrindinių Fesano miestų. Tuaregų konfederacija Kel Adžeras Gate pastatė tvirtovę. Nuo 1952 m. priklauso Libijai.


Image:Fortress medina ghat.jpeg|Tuaregų citadelė
Image:Entrance medina ghat.jpg|Senamiesčio bokštai
Image:Ghat - Altstadt-Mauer,.jpg|Gynybinė siena
Algirdas Dulkinas

**Algirdas Dulkinas** (1939 m. birželio 6 d. Zembiškyje, Krakių valsčius, Kėdainių apskritis – 1987 m. birželio 6 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1960–1965 m. Vilniaus universitete studijavo Lietuvių kalbą ir literatūrą.

1959–1960 m. Kėdainių rajono Ažytėnų kultūros namų direktorius. 1964–1974 m. žurnalo „Švyturys“ skyriaus redaktorius. 1974–1987 m. – žurnalo „Šeima“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. Daugiausia rašė socialinėmis bei moralės temomis. 

## Įvertinimas
* 1988 m. Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija (po mirties) už apybraižas, straipsnius ir kitas etinės dvasinės tematikos publikacijas.

## Šaltiniai
Paracommando brigada

**''ParaCommando'' brigada** (, ) – elitinis kovinis Belgijos ginkluotųjų pajėgų sausumos komponento dalinys, egzistavęs 1991-2003 m. 
1952-1991 m. egzistavo kaip *ParaCommando* pulkas. 2003 m. performuotas į *Greitojo reagavimo grupę* (), kuri panaikinta 2010 metais, o daliniai prijungti prie Lengvosios brigados.

*ParaCommando* brigadą sudarė:
* 3 *ParaCommando* batalionai:
** 1-asis parašiutininkų batalionas,
** 2-asis komandosų batalionas,
** 3-asis parašiutininkų batalionas,
* *ParaCommando* lauko artilerijos baterija
* 35-oji *ParaCommando* oro gynybos artilerijos baterija
* 210-oji *ParaCommando* logistikos kuopa,
* 14-oji *ParaCommando* inžinerijos kuopa,
* 16-oji *ParaCommando* medicinos kuopa
* 3-iasis lanserių parašiutininkų batalionas
* Tolimosios žvalgybos patrulių padalinys

Brigada turi du mokymo centrus:
* Parašiutininkų mokymo centras,
* Komandosų mokymo centras.

*ParaCommando* batalionai vadinasi parašiutininkų arba komandosų, tačiau visi jie apmokyti vienodai, o pavadinimai skiriasi dėl skirtingos dalinių istorijos. Skiriasi ne tik pavadinimai, bet ir beretės:
* 2-asis komandosų batalionas ir lauko artilerijos kuopa dėvi žalias beretes, 
* 1-asis ir 3-asis parašiutininkų batalionai ir Tolimosios žvalgybos patrulių padalinys nešioja kaštonines beretes. 

## Istorija
1942 m. Belgijos parašiutininkų ir komandosų daliniai buvo suformuoti D. Britanijoje. 1952 m. šie parašiutininkų ir komandosų daliniai buvo sujungti į *ParaCommando* pulką. Vėliau buvo pridėti prieštankinė kuopa, lauko artilerijos baterija, žvalgybos eskadronas. 1991 m. lapkritį pulkas buvo papildytas keliais naujais paramos padaliniais ir performuotas į *ParaCommando* brigadą.

*ParaCommando* batalionai veikia bendradarbiaudami su Belgijos oro pajėgų 15-uoju transportiniu sparnu, naudojančiu C-130 transportinius lėktuvus.

## Nuorodos
Bulgarijos futbolas 2009–2010 m.

**[[Bulgarija|Bulgarijos]] futbolo varžybos [[2009]]–[[2010]] m.**
*  prasidėjo 2009 m. rudenį, baigėsi 2010 m. pavasarį;
* s turnyras prasidėjo 2009 m. rudenį, finalas įvyko 2010 m. pavasarį.

## 2009–2010 m. A grupė
* **A grupė** – aukščiausioji futbolo lyga.

### Galutinė lentelė

|}

## 2009–2010 m. [[Bulgarijos futbolo taurė]]
* **[[Bulgarijos futbolo taurė]]** – pagrindinis futbolo turnyras Bulgarijoje, vykstantis atkrintamųjų varžybų principu.

#### Finalo ir pusfinalio rungtynės

## Supertaurė

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF 2009–2010
* RSSSF duomenų bazė:
: Čempionų sąrašas
: RSSSF Istorija
: Bulagrijos futbolo taurės turnyrai
* Foot.dk archyvas 
* SOCCERWAY
Antanas Vytautas Dundzila

**Antanas Vytautas Dundzila** (1932 m. liepos 13 d. Kaune – 2015 m. rugsėjo 12 d. Port Orange, FL, JAV) – JAV lietuvių inžinierius informatikas, publicistas, redaktorius.

## Biografija
1944 m. pasitraukė į Vokietiją, lietuvių gimnazijoje baigė šešias klases. 1951 m. baigė vakarinę gimnaziją Čikagoje (JAV). 1951–1955 m. studijavo mechaninę inžineriją Ilinojaus universitete, kurį baigęs gavo bakalauro laipsnį. 1958 m. Kalifornijos technologijos institute įgijo magistro laipsnį.

Nuo 1965 m. dėstė įvairius matematikos ir elektroninių skaičiavimo mašinų taikymo kursus Čikagos krašto universitetuose. Informatikų profesinės organizacijos konferencijų organizatorius, dviejų centrinių komisijų pirmininkas ir Čikagos skyriaus pirmininkas. Profesinėje konferencijoje skaitė darbą, pripažintą geriausiu pranešimu.

Dalyvavo skautų veikloje, 1960–1963 m. Lietuvių skautų sąjungos tarybos pirmininkas. 1986–1987 m. JAV lietuvių bendruomenės Vašingtono apylinkės pirmininkas. Talkino Amerikos lietuvių bibliotekos leidyklai, pirmininkavo Čikagos Jaunimo centro laikinajai tarybai, mokytojavo Lemonto lituanistinėje mokykloje. Gavęs JAV valdžios Fulbraito stipendiją, 1981 m. rudenį tris mėnesius Vilniuje ir Rygoje skaitė paskaitas apie skaičiavimo mašinas.

1954–1955 m. žurnalo „Lituanus“ steigėjas ir pirmojo kolektyvo vyriausias redaktorius ir vienas iš redaktorių vėliau, 1961 m. redagavo žurnalą „Mūsų Vytis“. Bendradarbiavo rengiant Lietuvių enciklopediją. Publicistinius straipsnius nuolat skelbė JAV lietuvių žurnaluose „Skautų aidas“, „Mūsų Vytis“, „Aidai“, dienraštyje „Draugas“ ir kt. 1974 m. paskelbė tezes „Kompiuteris – lietuviškosios veiklos naujas talkininkas“.

Laimėjo keturis novelių konkursus, 1998 m. gavo JAV lietuvių bendruomenės Žurnalistikos premiją. Visus gautus premijų pinigus paskyrė Lietuvoje atsikuriantiems skautams, Lietuvos pasiuntinybei Vašingtone, bolševizmo aukoms Lietuvoje ir Alytaus Adolfo Ramanausko-Vanago gimnazijai. 1999 m. Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos apdovanotas I laipsnio žymeniu. Tautos fondo narys, 1999 m. išrinktas į Tautos fondo tarybą, jos Veiklos ir informacijos komisijos narys. Skaitė paskaitas Tautos fondo metiniuose susirinkimuose.

## Šaltiniai
Antanas Dulinskas

**Antanas Dulinskas** (1931 m. rugpjūčio 16 d. Milvyduose, Krakių valsčius, Kėdainių apskritis – 1981 m. gruodžio 31 d. Šilalėje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1955 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos–filologijos fakultetą. Mokydamasis pradėjo dirbti spaudoje. 1951–1957 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ literatūrinis darbuotojas, skyriaus vedėjas, 1957–1963 m. – žurnalo „Genys“ vyriausiasis redaktorius. Nuo 1964 m. dirbo laikraščių „Sovetskaja Litva“, „Ekrano naujienos“, „Vakarinės naujienos“, žurnalo „Kooperatininkas“ redakcijose. 1981 m. Šilalės rajono laikraščio „Artojas“ redaktoriaus pavaduotojas. Rašė literatūros, kultūros, jaunimo gyvenimo temomis. 

## Šaltiniai
PFK Svetkavica Tʺrgoviŝe

**Tergovištės „Svetkavica“** ( – „žaibas“) – Bulgarijos futbolo klubas iš Tergovištės.

## Istorija

Klubas įkurtas sujungus Levski Targovise ir Botev Targovise klubus.

2011–2012 m. sezone rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje, tačiau liko šešiolikti ir iškrito į žemesnį divizioną.
## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
Adolfas Drungilas

**Adolfas Pranciškus Drungilas ** (g. 1936 m. rugsėjo 10 d. Vėlaičiuose, Kretingos apskritis) – Lietuvos radijo žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1958 m. baigė Kartenos vidurinę mokyklą, nuo 1959 m. Vilniaus universitete studijavo žurnalistiką. Nuo 1962 m. dirbo leidinių „Tarybinis mokytojas“, „Tarybinė moteris“ redakcijose, Lietuvos radijo ir televizijos komiteto vaikų ir jaunimo redakcijose. 1963–1966 m. Lietuvos radijo Visuomeninių-politinių laidų vyriausiosios redakcijos žemės ūkio skyriaus korespondentas. 1966–1991 m. Liaudies ūkio ir kultūros vyriausiosios redakcijos redaktorius.

1984 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, įgijo žemės ūkio gamybos ekonomisto organizatoriaus specialybę. Nuo 1991 m. Lietuvos radijo visuomeninių laidų vyriausiosios redakcijos vyriausiasis redaktorius. Rengė laidas žemės ūkio ekonomikos ir gamybos klausimais, pokalbius visuomeninėmis ir ekonominėmis bei mokslinėmis temomis.

## Šaltiniai
PFK Ludogorec Razgrad

**Razgrado „Ludogorec“** – Bulgarijos futbolo klubas iš Razgrado.

## Istorija

Įkurtas 2001 m. liepos mėn., rungtyniavo Trečiojoje lygoje (III pakopa). Nuo 2011 m. Pirmoje lygoje. Jau debiutiniame sezone tapo šalies čempionais. 

2017–2018 m. čempionų lygos antrame kvalifikaciniame etape burtai bulgarų klubą suvedė su FK Žalgiris. Lietuvoje 2:1 laimėjo FK Žalgiris, o atsakomosiose rungtynėse 4:1 pergalę šventė bulgarai. Bendras rezultatas buvo 5:3 bulgarų naudai, jie pateko į kitą etapą.

2021 m. dešimtą kartą iš eilės tapo Bulgarijos čempionais. Klubo vyr. treneriu buvo lietuvis Valdas Dambrauskas. Iki čempionato pabaigos likus keturiems turams užsitikrino Bulgarijos čempionų titulą.

2022 m. rugpjūčio 18 d. Bulgarijoje „Ludogorecas“ rezultatu 1-0 nugalėjo Vilniaus „Žalgirį“. 2022 m. rugpjūčio 25 d. įvyko atsakomosios rungtynės Vilniuje. LFF stadione po pagrindinio laiko pirmavo žalgiriečiai (3:2), bendras dvejų rungtynių rezultatas buvo lygus 3:3, todėl buvo žaidžiamas pratęsimas. Lemiamas įvartis krito pačioje rungtynių pabaigoje, kai varžovai realizavo 11 metrų baudinį, o galutinis rezultatas tapo 3:3. Bendras dvejų rungtynių rezultatas 4:3 reiškė, kad į kita etapą pateko Bulgarijos atstovai, o vilniečiai perkeliami į Konferencijų lygos turnyrą.

## Pasiekimai

* Sovietų armijos taurės pusfinalis (1984 m.)

## Sezonai

|}

## Lietuviai
* Valdas Dambrauskas, treneris (2021 m.)
* Marius Skinderis, trenerio asistentas (2021 m.)

## Spalvinė gama

## Apranga
* Namuose rungtyniauja žalia apranga.

;Aprangų gamintojai
2021–2022 m. sezone Nike firma tiekė aprangas.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Jadvyga Drungaitė

**Jadvyga Drungaitė** (1905 m. balandžio 1 d. Užpaliuose – 1994 m. liepos 29 mėn. Berčiūnuose) – Lietuvos pedagogė, poetė, prozininkė, žurnalistė, redaktorė.

## Biografija
1918–1921 m. mokėsi Zarasų pradžios mokykloje. Mokytojavo Bikūnų (Antalieptės valsčius) pradžios mokykloje. Atsisakiusi mokytojos darbo, 1923–1927 m. mokėsi Rokiškio gimnazijoje. Besimokydama Rokiškio gimnazijoje, Jadvyga susirgo džiova, ilgai gydėsi. Nuo 1928 m. studijavo Lietuvos universiteto Teologijos–filosofijos fakultete. 1940 m. fakultetą uždarius mokslus tęsė Vilniaus universitete, gavo jau tarybinį diplomą, kurį vėliau pakeitė į vokišką.

Prasidėjus vokiečių okupacijai, atvyko į tėvų nuomojamą malūną Savitiškyje, šalia Panevėžio. Prasidėjus antrajai tarybinei okupacijai, 1945 m. mirė tėvas. Jadvygai teko dirbti sunkų fizinį darbą malūne. Tik, kai karui baigiantis buvo subombarduotas malūnas, ji nusipirko namelį Panevėžyje, Pušaloto gatvėje. Panevėžio Suaugusiųjų gimnazijoje dėstė lietuvių kalbą. Mirus motinai, persikėlė į Berčiūnus pas brolį Antaną, kur ir gyveno iki mirties.

Pirmuosius savo kūrinėlius *Jūružės* slapyvardžiu išspausdino dar 1921 m. besimokydama Zarasų keturklasėje mokykloje. Nuo 1921 m. pradėjo rašyti eilėraščius, studijuodama rašė ir noveles, publicistinius straipsnius, recenzijas,
kuriuos spausdino leidiniai „Rytas“, „Pavasaris“, „Lietuvos aidas“, „XX amžius“, „Naujoji Romuva“ ir kt. 1934 m. „Lietuvos aidas“ išspausdino jos novelę „Nuklydėliai meilėje“. Pagal ją parašė ir scenarijų kino filmui.

Noveles daugiausia spausdindavo žurnale „Naujoji vaidilutė“, kurį 1932–1933 m., 1936–1937 m. ir redagavo. 1935–1938 m. žurnalo „Moteris“ redaktorė. 

## Šaltiniai
Tadrart Akakusas

**Tadrart Akakusas** () – kalnagūbris pietvakarių Libijoje, Sacharos dykumoje. Driekiasi į rytus nuo Gato miesto, šiaurės link, lygiagrečiai Libijos-Alžyro sienai. Tadrart Akakusas pasižymi vaizdingais kraštovaizdžiais – smėlio kopomis, įsiterpusiomis tarp vėjo erozijos nugairintų uolų, uolų arkomis, tarpekliais, vadžiais. Nors kalnai yra vienoje sausiausių Sacharos vietų, čia auga kvapioji pienuolė (*Calotropis procera*) ir kai kurie kiti augalai, gaunantys vandens iš kalnuose telkšančių šaltinių.

Tadrart Akakusas žymus savo priešistoriniais piešiniais (jie datuojami tarp XIII tūkstantmečio pr. m. e. ir I a. m. e.). Piešiniuose ir raižiniuose pavaizduoti įvairūs gyvūnai (žirafos, drambliai, stručiai, kupranugariai), senovėje gyvenę kalnuose (kuomet klimatas Sacharoje buvo daug drėgnesnis). Taip pat vaizduojami žmonės su arkliais. 1985 m. Tadrart Akakuso uolų piešiniai įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.


Image:Akakus fozzigiaren.jpg|Arka
Image:Tadrart01.JPG|Atlikuonis 
Image:Tadrart Acacus 1.jpg|Uolų piešiniai
File:Libya 4924 Pictograms Tadrart Acacus Luca Galuzzi 2007.jpg|Uolų piešiniai
Dženė

**Dženė** () – miestas vidurio Malyje, Mopčio regione, 76 km į pietvakarius nuo Mopčio, Nigerio vidinėje deltoje, prie Nigerio ir Bani upių santakos. Kasmetinių potvynių metu miestas atsiduria saloje. Miesto įžymybė – plūkto molio Dženės didžioji mečetė. Iš plūkto molio pastatytas ir visas miestas.

Verčiamasi žemdirbyste, gyvulių auginimu, žvejyba, turizmu.

## Istorija

Pirmasis Dženės miestas įkurtas apie III a. pr. m. e., 2,5 km į pietryčius nuo dabartinio miesto. Apie 850-uosius metus tai jau buvo gerai įtvirtintas, sienomis aptvertas stambus miestas. Jis klestėjo kaip Transsacharinės prekybos centras. Tačiau XII a. gyventojų skaičius ėmė mažėti, o XV a. senoji Dženė buvo apleista. Dabartinėje vietoje miestas pradėjo kurtis XI a. Jis buvo toliausiai į vakarus nutolęs songajų postas. 1050m. miesto gyventojai atsivertė į islamą. 1076 m. Almoravidams nugalėjus Ganos imperiją, Dženės įtaka gerokai išsiplėtė. Miestas buvo galutinis Transsacharos prekybinis taškas – čia prekiauta auksu, druska, vergais. XI a. pastatyta didžioji mečetė, Džanė tapo svarbiu religiniu centru.

XIII a. Džanė klestėjimas baigėsi – iškilusi Malio imperija sujaukė prekybinius kelius ir karavanų srautai pasuko į Timbuktu. Dženė daugiau nebeatgavo savo įtakos ir tapo Malio imperijos satelitine valstybėle. Vėliau miestas tapo Songajų imperijos dalimi, o XVI a. pab. užkariautas marokiečių. Dženė tuo metu tiekdavo druską ir auksą į Timbuktu. 1630 m. marokiečiai prarado miesto kontrolę ir jis priklausė įvairioms vietinėms valstybėms. 1893 m. Dženę užkariavo prancūzai, tačiau kolonijos centru pasirinko Mopčio miestą, kas lėmė visišką Dženės smukimą.

1988 m. Dženės senamiesčiai įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Kartu su Dženės miestu įtrauktos keturios archeologinė vietovės netoliese: Senoji Dženė (*Djenné-Djeno*), Hambarketolas, Kaniana ir Tonomba. Nuo 2016 m. objektas pakelbtas esančiu pavojuje.

## Susiję pasaulio paveldo objektai
* : Tradiciniai ašančių statiniai (1980)
* : Timbuktu (1988)

## Išnašos
Dženės didžioji mečetė

**Dženės didžioji mečetė** – musulmonų sunitų mečetė Malyje, Dženės mieste. Tai didžiausias pasaulyje pastatas, pastatytas iš plūkto molio. Ši mečetė laikoma išskirtiniu Sudano-Sahelio islamiškosios architektūros pavyzdžiu.

## Istorija

Pirmoji mečetė Dženėje pastatyta apie XIII-XIV a. Rašytiniuose šaltiniuose minima nuo XVII a. („Sudano istorijoje“). Šaltinyje rašoma, kad Džanės sultonas Kunburu priėmęs islamą sugriovė savo rūmus ir jų vietoje pastatęs mečetę. Vėlesni valdovai pastatę bokštus, įtvirtinimus. Vėliau mečetė minima tik 1828 m. prancūzų keliautojo Renė Kaljė užrašuose: jis aprašė mečetę kaip apleistą, apgyvendintą daugybės kregždžių ir dėl to dvokiančią. 1893 m. prancūzams okupavus Dženę, iš mečetės buvo belikę griuvėsiai. 1907 m. jungtinės prancūzų ir vietinių gyventojų pajėgos mečetę atstatė.

Nuo 1988 m. mečetė kartu su kitais istoriniais Dženės objektais įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. 1996 m. žurnalas *[[Vogue]]* mečetėje surengė fotosesiją su pusnuogėmis moterimis. Tai papiktino tikinčiuosius ir nuo to laiko ne musulmonams į mečetę įeiti draudžiama.

## Architektūra

Visa mečetė pastatyta iš saulėje džiovintų plūkto molio plytų bei molinio skiedinio. Bokštai dekoruoti „dygliais“, pagamintais iš etiopinės palmyros kamienų. Šie dygliai tarnauja ir kaip pastoliai nuolatiniams mečetės remontams. Mečetė pastatyta ant 75 x 75 m formato platformos, iškilusios virš aplinkinės turgaus aikštės 3 m. Pagrindinis įėjimas yra šiaurinėje pusėje. Maldos siena (kibla) nukreipta į rytus (Mekos pusėn) – ją žymi trys dideli bokštai-minaretai. Jų viršūnėse, ant medinių strypų užverti stručių kiaušiniai – be savo simbolinės reikšmės jie taip pat svarbus saugant bokštus nuo lietaus sukeltos erozijos. Kibloje ties kiekvienu bokštu yra po mihrabą. Vidinio kiemo matmenys – 20 x 46 m.

Kadangi Dženės didžioji mečetė yra gan lietingoje srityje, po kiekvieno liūčių laikotarpio jai reikalingas remontas. Vietiniai Dženės gyventojai rengia kasmetinę talką mečetės remontui, padengimui nauju molio sluoksniu.


Image:Great Mosque of Djenné 2.jpg|Mediniai strypai
Image:Djenne great mud mosque.jpg|Mečetės bokštai
Image:Great Mosque of Djenné 1.jpg|Mečetė iš šiaurės pusės
Laimutė Drazdauskaitė

**Laimutė Ona Drazdauskaitė** (g. 1949 m. birželio 16 d. Pievėnai, Mažeikių apskritis) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė.

## Biografija
1972 m. baigė Vilniaus universitetą, įsigydama lietuvių kalbos ir literatūros dėstytojos specialybę.

1972–1973 m. – Mažeikių rajono Židikų vidurinės mokyklos lietuvių kalbos mokytoja, 1973–1976 m. – Mažeikių rajono laikraščio „Pergalės vėliava“ atsakingoji sekretorė, 1976–1986 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ atsakingoji sekretorė. 1986–1988 m. mokėsi Visuomenės mokslų akademijos žurnalistikos skyriuje. 1988–1989 m. laikraščio „Lietuvos pionierius“, 1989–1994 m. laikraščio „Aitvaras“ redaktorė. Nuo 1994 m. dienraščio „Respublika“ atsakingoji sekretorė. 

## Šaltiniai
Diana Lobačevskė

**Diana Maciušonytė-Lobačevskė** (g. 1980 m. rugpjūčio 7 d.) – Lietuvos lengvaatletė, ilgų nuotolių bėgikė.

## Biografija

Nuo 14 m. bėgiojanti lengvaatletė karjeros pradžioje varžydavosi trumpesnėse rungtynėse. Tačiau 2005 m. nutraukė savo karjera, nes, anot jos, neturėjo tam laiko. Tuo metu jei gimė pirmas vaikas.

Vilniaus maratone D. Lobačevskė 2008 m. pradėjo savo maratonininkės karjerą – iškovodama jame pirmąją vietą. Sportininkė teigė, kad ruošdamasi maratonui per mėnesį nubėga 800-900 kilometrų. Nesiruošdama varžyboms nubėga apie 600 kilometrų.

## Pasiekimai

## Nuorodos
* 

## Išnašos
Raivydas Stanys

**Raivydas Stanys** (g. 1987 m. vasario 3 d.) – Lietuvos lengvaatletis, šuolininkas į aukštį.

2011 m. pasiekė antrą geriausią rezultatą Lietuvos istorijoje 2,28 m ir įvykdė olimpinės kvalifikacijos normatyvą. 2012 m. birželio 29 d. laimėjo sidabro medalį 2012 m. Europos čempionate. 2015 m. Vilniuje vykusiose LLAF taurės varžybose pagerino net 22 metus gyvavusį šalies rekordą, peršokęs į 228 cm aukštį iškeltą kartelę.

## Pasiekimai

AR - asmeninis rekordas;
NR - nacionalinis rekordas

## Nuorodos

* Stanys IAAF svetainėje
Suleimanijos mečetė

**Suleimanijos mečetė** () – musulmonų sunitų mečetė Turkijoje, Stambule, įsikūrusi ant 3-iosios miesto kalvos. Tai antra pagal dydį mečetė mieste, savo dydžiu nusileidžianti greta esančiam Sofijos soborui.

## Istorija

Mečetė pastatyta valdant galingiausiam Osmanų imperijos valdovui Suleimanui Didžiajam. Jos statyba rūpinosi žymus Osmanų architektas Mimaras Sinanas. Suleimanijos mečetė pastatyta vos per 8 metus (1550–1558 m.). Suleimanas save laikęs antruoju Saliamonu, todėl mečetės dizainas primena Uolos kupolą Jeruzalėje, pastatytą buvusios Saliamono šventyklos vietoje. Suleimanas taip pat siekė, kad ši mečetė pranoktų Justianano Sofijos soborą.

1660 m. mečetę nuniokojo gaisras, bet sultono Mehmeto IV iniciatyva ji suremontuota. Dalis kupolo sugriuvo per 1766 m. žemės drebėjimą. I pasaulinio karo metais mečetės kiemas buvo amunicijos sandėlis ir gerokai nukentėjo. 1956 m. restauruota.

1985 m. Suleimanijos mečetė, su kitais Stambulo objektais, įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Architektūra

Suleimanijos mečetė yra bizantiškojo/osmaniškojo architektūros stiliaus su didele kupolų gausa. Mečetės vidinis kiemas yra vakaruose, jis apsuptas kolonų iš marmuro, granito ir porfirijaus peristiliumi. Keturiuose kiemo kampuose yra po minaretą (po 4 minaretus buvo leidžiama statyti tik sultonams).

Mečetės kupolas yra 53 m aukščio ir 27,5 m skersmens. Pastatymo laikais kupolas buvo pats didžiausias Osmanų imperijoje, matuojant nuo jūros lygio. Tačiau matuojant nuo pamato Sofijos soboro kupolas visgi buvo aukštesnis, be to, jo skersmuo didesnis.

Mečetės interjeras beveik kvadratinis, 59 m ilgio ir 58 m pločio, sudarytas iš vientisos patalpos. Kupolas apsuptas puskupolių, o iš šiaurės ir pietų – arkų su timpanuužpildytais langais. Vidinis dekoras subtilus, Izniko keramikos naudojimas labai ribotas. Mihrabas ir minbaras iš balto marmuro, paprastos struktūros, dekoruoti dramblio kaulu ir perlamutru.

Suleimanijos mečetės kompleksui (kiulijai) taip pat priklauso ligoninė, mokykla, turkiška pirtis, karavansarajus, 4 medresės, hadisų mokykla, medicinos kolegija, viešoji virtuvė (imaretas). Didelė dalis pastatų išlikusi, tačiau dalies jų paskirtis pasikeitė. Sode už mečetės yra du mauzoliejai su Suleimano, jo žmonos Rokselanos, dukters Mihrimos, motinos Dilašub ir sesers Asijės palaikais. Taip pat ten palaidoti sultonai Suleimanas II, Ahmedas II ir Mustafos II duktė Safija. Greta mečetės yra ir architekto Sinano kapas.


Image:PIC 2004-08-20 11-24 9538.jpg|Mečetė miesto fone
Image:Istanbul - Mesquita de Solimà - Interior.JPG|Kupolas
Image:Süleymaniye mosque interior Istanbul Turkey.jpg|Mečetės vidus
file:Istanbul - Süleymaniye camii - Türbe di Roxellana - Foto G. Dall'Orto 28-5-2006.jpg|Rokselanos mauzoliejus

## Išnašos
Tergovištė

**Tergovištė** – miestas rytų Bulgarijoje, Padunojės žemumoje prie Vranos upės, 125 km į vakarus nuo Varnos. Srities centras. Išvystyta mašinų, maisto pramonė. Yra dvi cerkvės, mečetė, veikia dramos ir lėlių teatrai.

## Istorija

Romėnų laikais netoliese buvo *Missionis* miestelis. 

Tergovištė minima nuo 1573 m. kaip svarbus prekybos centras.

### Pavadinimo kilmė

Miesto vardas kilęs nuo  – „turgaus aikštė, turgaus vieta“.

## Sportas
* PFK Svetkavica Tʺrgoviŝe (futbolas)

## Galerija

File:Targovishte 017.JPG|šv. Motinos bažnyčia (1851)
File:targovishte_hub.jpg|Miesto centre
File:Old Building - Targovishte.jpg|Miesto gatvėje
File:Targovishte 054.JPG|Miesto gatvėje
File:TargovishteTheatre.jpg|Teatras ir Orfėjaus statula
File:HristoBotevSchool.jpg|Hristo Botevo mokykla
File:TheOldChurchTargovishte.jpg|bažnyčia
File:Old Slaveykov School Targovishte.jpg|Muziejus
File:VaroshaTargovishte1.jpg|Senioji Varoša
File:VaroshaTargovishte2.jpg|Senoji Varoša
File:TheOldChurchTargovishte2.jpg|Bažnyčia
File:StJohnRilaChurch_Tshte1.jpg|Šv. Jono iš Rilos bažnyčia


## Nuorodos
* Miesto svetainė 
* Informacinė svetainė
* Targovishte.com
* Informacinė svetainė
* Tyrgovištės svetainė
Sultono Ahmedo mečetė

**Sultono Ahmedo mečetė** (), dar vadinama **Mėlynąja mečete** (*Mavi Camii*) – mečetė Turkijoje, Stambule.

1985 m. Sultono Ahmedo mečetė, su kitais senojo Stambulo objektais, įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
## Istorija

Pastatyta tarp 1609 ir 1616 m. Osmanų imperijos sultono Ahmedo I. Visi iki tol sultonai mečetes statė iš karo grobio, tuo tarpu Ahmedas nebuvo nieko laimėjęs, bet vis vien ėmėsi didingos mečetės statybos. Tai sukėlė islamo dvasinininkijos pasipiktinimą. Mečetė pastatyta Konstantinopolio didžiųjų rūmų vietoje, priešais Sofijos soborą. Mečetės architektas – Sedefharas Mehmetas Aha, garsiojo Mimaro Sinano mokinys.

## Architektūra

Sultono Ahmedo mečetė yra osmaniškos architektūros stiliaus, 72 m ilgio, 64 m pločio. Savo architektūra primena Suleimanijos mečetę. Sultono Ahmedo mečetė yra viena iš dviejų Turkijos mečečių, turinti net 6 minaretus (kita – Sabandži mečetė Adanoje). Sultono siekis pastatyti 6 minaretus sukėlė didelį pasipiktinimą, nes tiek minaretų turėjo tik Kaabos mečetė Mekoje. Ahmedas I problemą išsprendė pastatęs 7 minaretą Mekoje. Keturi minaretai stovi mečetės kampuose ir turi po 3 balkonus, kiti du yra vidinio kiemo gale ir turi po 2 balkonus.

Mečetės vidus įspūdingai dekoruotas su daugiau nei 20 tūkst. rankų darbo keramikos plytelių. Panaudota tradicinė osmanų Izniko keramika, kurios pagalba pavaizduota 50 skirtingų tulpių dizainų. Viršutinė mečetės dalis dekoruota mėlynai. Yra virš 200 langų vitražų. Sietynuose įdėti stručių kiaušiniai vorams atbaidyti. Mečetės vidus dekoruotas citatomis iš Korano, nupieštomis garsaus to meto kaligrafo Seido Kasimo Gubari. Mihrabas išraižytas iš marmuro.


Image:Blaue moschee 6minarette.jpg|Mečetė iš toliau
Image:Sultanahmet mosque ceiling.jpg|Kupolo dekoras
Image:Brainsik-bluemosqueinside1.jpg|Lubų dekoro elementai
file:DSC04599 Istanbul - Sultan Ahmet camii (Moschea blu) - Foto G. Dall'Orto 28-5-2006.jpg|Vitražai


## Išnašos
Ina Drąsutienė

**Ina Griauzdaitė-Drąsutienė** (1940 m. vasario 18 d. Kaune – 2015 m. balandžio 30 d. Vilniuje) – Lietuvos televizijos žurnalistė, redaktorė.

## Biografija
Brolis aktorius Arnas Rosenas (1933–2002).

1962 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakulteto romanų-germanų filologijos specialybę. Dar studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą.

Studijų metais bendradarbiavo telegramų agentūroje ELTA, periodinėje spaudoje. 1967 m. pradėjo dirbti Lietuvos radijo ir televizijos komitete: iš pradžių savaitraščio „Kalba Vilnius“ skyriaus redaktorė, nuo 1970 m. TV vaikų ir jaunimo redakcijos muzikinių laidų redaktorė. Viena iš konkurso „Dainų dainelė“ pradininkių. 1977–1992 m. informacinėje programoje „Panorama“ rengė reportažus kultūros temomis, bažnyčių veiklos, neįgalių žmonių gyvenimo klausimais. Nuo 1992 m. Lietuvos televizijos kultūros laidų redakcijos redaktorė, kūrė laidas Lietuvos protestantams – liuteronų ir reformatų konfesijoms, iki 2014 m. laidos „Kelias“ autorė. 1994–1995 m. dar ir laikraščio „Liuteronų balsas“ redaktorė.

Parašė pjesę vaikams „Vincentas ir laikrodis“, kurią pastatė „Berniuko žirniuko“ teatras. Palaidota Rokantiškių kapinėse.

## Bibliografija
* Ženklas kelyje: Vilniaus mokytojų namai (sudarytoja). – Vilnius: Garnelis, 2006. – 151 p.: iliustr. – ISBN 9955-428-83-X

## Šaltiniai
Razgradas

**Razgradas** – miestas šiaurės rytų Bulgarijoje, Padunojės žemumoje, Baltojo Lomo aukštupyje; srities centras. Išvystyta vaistų, stiklo, porceliano, mašinų pramonė.

## Istorija

Romėnų laikais šiose vietose buvo *Abritus* miestas.

## Sportas
* PFK Ludogorec Razgrad (futbolas)

## Miestų partnerystė
Budrių seniūnija (Skuodas)

**Budrių seniūnija** – istorinis teritorinis-administracinis vienetas, buvęs Skuodo rajono savivaldybės teritorijos vakarinėje dalyje. Administracinis centras – Budriai.

## Istorija

Įkurta 1919 m., priklausė Kretingos apskrities Mosėdžio valsčiui. Prasidėjus Lietuvos sovietizacijai, 1940 m. pavadinta Budrių apylinke. TSRS-Vokietijos karo pradžioje 1941 m. atkurta. Grįžus sovietų valdžiai, 1944 m. pabaigoje vėl pavadinta Budrių apylinke. 

Seniūnijai vadovavo seniūnijos kaimų atstovų sueigoje (krivūlėje) renkamas seniūnas, o jį pavadavo seniūno padėjėjas. Jie atstovavo seniūnijos gyventojus Mosėdžio valsčiaus taryboje.

## Seniūnai
* Antanas Razgaitis, 1932 m.

## Šaltiniai
Paul Dirmeikis

**Paul Dirmeikis** (, g. 1954 m. gruodžio 6 d. Čikagoje, JAV) – Prancūzijos ir Lietuvos kompozitorius, poetas, dainininkas, tapytojas.

## Biografija
Tėvas Lietuvos žurnalistas, redaktorius, teisininkas Tomas Bronius Dirmeikis,
motina Paule Le Digol. Mirus tėvui 1963 m. su motina išvyko į jos gimtinę Bretanėje, vėliau apsigyveno pietų Prancūzijoje, netoli Tulono. 1970 m. įstojo į Draginjano mokytojų seminariją (*École Normale d’instituteurs*), nuo 1975 m. dirbo mokytoju, tačiau 1976 m. Paryžiuje sutiko vokiečių kompozitorių Karlheincą Štockhauseną (*Karlheinz Stockhausen*), kuris 1977 m. jį pakvietė į savo muzikinį projektą. Įsteigė gyvosios poezijos ansamblį „l’Eveilleur“, pradėjo kurti dainas, dainavo klasikinę poeziją, daugiausia – bretonų kompozitorių dainas. 1980–1986 m. dalyvavo daugelyje vietinių ir regioninių projektų, festivalių, bendradarbiavo su įžymiais Prancūzijos dainų rašytojais ir dainininkais Jacques Bertin, Gilles Elbaz, Jean Vasca. Nuo 2002 m., po kelerių metų tylos, kuria elektroninę ir avangardinę mikrotonalinę muziką kompiuteriu kameriniams ansambliams.

Nuo 2003 m. Lietuvos kompozitorių sąjungos narys.

## Bibliografija
* *Limbes Creusée*s, Éditions St-Germain, 1975.
* *La Peur*, Éditions Le Cherche-Midi, 1977.
* *Le Souffle du Temps* – *Quodlibet pour Karlheinz Stockhausen*, Éditions Telo Martius, 1999.
* *L’Epaule d’Orphée* suivi de *L’Anneau des frontières*, Éditions de L’Eveilleur, 2012.
* *Gwerz*, Éditions de L’Eveilleur, 2013.
* *Les Belles Choses*, Éditions de L’Eveilleur, 2014.
* *Je te réunirai, *Éditions de L’Eveilleur, 2015.

## Diskografija
* Loup Rouge, LP EVE 001, L’Eveilleur (1984)
* Message laissé à Pondichéry le 18 novembre 1973, CD EVE 002, L’Eveilleur (1988)
* 17 Métacompositions (2002), DVD audio EVE 003, L’Eveilleur (2004)
* Entre parenthèses, (31 poèmes de René Guy Cadou) digipack 2-CD EVE 004, L’Eveilleur (2008)

## Šaltiniai

## Nuorodos
*  (prancūzų k.)
Romas Dikčius

**Romas Dikčius** (g. 1947 m. balandžio 10 d. Meižiškiuose, Ukmergės apskritis) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1969–1973 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ literatūrinis darbuotojas. 1973 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę.

1973–1974 m. Elektros matavimo technikos gamyklos savaitraščio „Impulsas“ redaktorius. 1974–1982 m. tresto „Vilniaus statyba“ savaitraščio „Mūsų statybos“ redaktorius. 1984–1987 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ redaktoriaus pavaduotojas. 1987–1992 m. susivienijimo „Fermentas“ savaitraščio „Sveikata“ redaktorius. 1992–1993 m. žurnalo „Mokykla“ redakcijos atsakingasis sekretorius. Nuo 1993 m. žurnalo „Aljansas“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, vėliau savaitraščio „Apskaitos, audito ir mokesčių aktualijos“ korespondentas. Daugiausia rašo ekonomikos, sporto temomis. Nuo 2014 m. „AAM aktualijų“ savaitraščio redaktorius.

## Šaltiniai
Budrių senovės žemdirbystės vieta

**Budrių senovės žemdirbystės vieta** – ankstyvosios žemdirbystės laukai vakarinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Budriuose (Skuodo seniūnija), 2 km į vakarus nuo kelio Skuodas–Plungė, Margių miške.
      
## Apibūdinimas
Margių miško vakarinėje dalyje išliko akmenų pylimas, nuo kurio į šalis atsišakoja kelios atšakos. Pylimo aukštis iki 0,5 m, plotis – 1,0–1,5 m, sukrautas iš stambių ir vidutinio dydžio akmenų, kurie sumesti be tvarkos.

## Istorija
Bendrose kaimo ganyklose iki XX a. vidurio buvo išlikę senovės laukus žyminčių akmenų krūsnių ir aptvarus sudarančių pylimų. Iš jų išsiskyrė stačiakampio plano, 24×14 m dydžio laukas, apjuostas 3–4 m pločio akmenų pylimo. Kai kurie buvę akmenys apdegę, suskylinėję nuo karščio.

Akmenų krūsnys ir pylimai išardyti 1940–1944 m. ganyklas paverčiant ariamais laukais. Išliko tik mišku apaugusi nedidelė jų dalis.

Saugotinas kultūros paveldo objektas. Teritorijos plotas – apie 0,5 ha.   

Į pietvakarius nuo išlikusio akmenų pylimo yra apeiginis akmuo su dubeniu.

### Tyrimai
1939 m. žvalgė Ignas Jablonskis ir Pranas Baleniūnas, 2003 m. – Vilniaus universiteto ir Kretingos muziejaus archeologinė ekspedicija (Algimantas Merkevičius, Rėda Nemickienė, Julius Kanarskas). 

1926 m. tarp krūsnių rastas akmens kirvis.

## Šaltiniai

*Ignas Jablonskis. Ar sugrįš budriškiai į Budrius. - Gimtinė - 1991, Nr. 8. - P. 2
Kęstutis Demskis

**Kęstutis Demskis** (g. 1932 m. vasario 20 d. Šimkaičiuose, Raseinių apskritis) – Lietuvos žurnalistas, enciklopedininkas, redaktorius.

## Biografija
1951 m. baigė Tytuvėnų vidurinę mokyklą, 1955 m. – žurnalistikos studijas Maskvoje.

1958–1960 m. laikraščio „Komsomolskaja pravda“ korespondentas Lietuvai, 1960–1971 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ skyriaus vedėjas, redaktoriaus pavaduotojas. 1971–1992 m. Vyriausiosios enciklopedijų redakcijos vyr. mokslinis redaktorius, redakcijos vedėjas. Vėliau laikraščio „Lietuvos aidas“ žurnalistas. 1989 m. laikraščio „Gimtinė“ redakcinės kolegijos narys, Tėvynės pažinimo draugijos pirmasis prezidentas.

Su kitais sudarė ir išleido enciklopedinių žinynų apie Lietuvą lietuvių, rusų bei anglų kalba 1980 m., 1982 m., 1986 m., 1991 m. 

## Šaltiniai