open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Symphonica

**Symphonica** – šeštasis studijinis ir pirmasis koncertinis britų atlikėjo George Michael albumas, išleistas 2014 m. kovo 14 d. Tai – pirmasis atlikėjo studijinis albumas per dešimt metų, kadangi paskutinis, „Patience“, buvo išleistas 2004 m.

Dauguma albumo dainų įrašytos gyvai, atlikėjo koncertų metu 2011–2012 metais. Šešios dainos yra kurtos paties Micheal, kitos – kitų grupių bei atlikėjų koveriai. Albumas debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje.

Tai – paskutinis atlikėjo albumas, išleistas jam būnant gyvam. George Michael mirė 2016 m. gruodžio 25 d.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Adriaen Brouwer

**Adrianas Brauveris** (**Brouveris**, , 1605 ar 1606 m., Audenardė, Flandrija – 1638 m. vasario 1 d., Antverpenas) – XVII a. flamandų tapytojas, daugiausiai tapė kaimo valstiečių gyvenimo, smuklių scenas.

## Biografija

Adrianas Brauveris gimė Audenardėje, Flandrijoje, apie 1605–1606 m. Po 1620 m. jis persikėlė į Harlemą, kur tikriausiai mokėsi pas Fransą Halsą (apie 1582/1583-1666) kartu su Adrianu van Ostade (1610–1685). F. Halso įtaka Brauveriui buvo labai nežymi. Brauveris gyveno Harleme ir Amsterdame. 1631–1632 m. žiemą registruotas Antverpeno Šv. Luko vardo tapytojų gildijoje. Antverpene Brauveris gyveno iki savo mirties 1638 m. Palaidotas vasario 1 d.

Labai mažai išliko žinių apie Brauverio kūrybinę veiklą. Jis priklausė retorikų draugijoms Harleme ir Amsterdame. Brauveris daugiausiai vaizdavo geriančius, rūkančius ir besimušančius kaimiečius, kas vėliau įgalino kritikus iškelti versiją, kad jis pats buvo panašaus charakterio. Pasak legendos, norėdamas būti pakviestas į vestuves Brauveris išsipuošė brangiais drabužiais ir vestuvių metu juos pyragais ištepė teigdamas, kad jei kostiumas buvo pakviestas į vestuves, tai jis jas ir turi švęsti.

Brauveris gyvenimo metu turėjo skolų ir 1633 m. kelis mėnesius dėl to kalėjo. 1644 m. buvo publikuotas Brauverio idealistinis grafikos portretas serijoje „Iconography“, kurią sukūrė Antonis van Deikas. Viso Brauveris paliko apie 60 paveikslų. Adrianas van Ostadė, Davidas Tenirsas Jaunesnysis, Piteris de Blotas buvo paveikti jo dailės. Brauverio paveikslus vertino Rubensas ir Rembrantas.

## Darbų galerija


Vaizdas:Adriaen Brouwer - Boerenvechtpartij.jpg| „Valstiečių šventė“ (apie 1620-30, Amsterdamo valstybinis muziejus)
Vaizdas:Adriaen Brouwer - Inn with drunken peasants.jpg| „Smuklė su girtais valstiečiais“ (apie 1626-28, Mauricheisas, Haga)
File:Adriaen Brouwer - Brawling card players.jpg| „Valstiečių muštynės“ (apie 1631-35, Senoji pinakoteka, Miunchenas)
Vaizdas:Adriaen Brouwer - Tavern Scene (The Village Fiddler).jpg| „Smuklės scena“ (apie 1634-38, Ermitažas, Sankt Peterburgas)
Vaizdas:De roker Rijksmuseum SK-A-4040.jpeg| „Rūkytojas“ (apie 1630-38, Amsterdamo valstybinis muziejus)
Vaizdas:Adriaen Brouwer - The Bitter Potion - Google Art Project.jpg| „Kartus gėrimas“ (apie 1636-38, Štedelis, Frankfurtas prie Maino)


## Šaltiniai

* Vašingtono dailės galerijos informacija 
* Encyclopaedia Britannica
* artble.com
* wga.hu
Dawn

„**Dawn**“ – NASA kosminis zondas, paleistas 2007 m. Pagrindiniai jo tikslai yra orbitiniai asteroido Vesta ir nykštukinės planetos Cerera tyrimai.

Cereros orbitą zondas pasiekė 2015 m. kovo 6 d. Nuo 2014 m. gruodžio 1 d. „Dawn“ siunčia aukštos kokybės Cereros nuotraukas.

2009 m. vasario 4 d. zondas pasiekė Marso orbitą. Jis praskrido pro šią planetą vos 549 km atstumu.

2011 m. šis zondas tapo pirmuoju erdvėlaiviu, pasiekusiu Vestos asteroidą; po 14 mėnesių tyrimų jis sėkmingai baigė misiją asteroido orbitoje.

„Dawn“ tapo pirmuoju kosminiu aparatu, pasiekusiu Cererą ir atlikusiu orbitinius tyrimus dvejuose skirtinguose kosminiuose objektuose.

## Pagrindiniai zondo įvykiai
* 2007 m. rugsėjo 27 d. pakilimas iš Žemės
* 2009 m. vasario 17 d. pasiekta Marso orbita. Planetos gravitacijos pagalba zondas išskrido link Vestos.
* 2011 m. liepos 16 d. pasiekta Vesta.
* Iki 2012 m. liepos 25 d. orbita aplink Vestą.
* 2012 m. rugsėjo 5 d. išvykimas iš Vestos.
* 2015 m. kovo 6 d. pasiekta Cerera.
* 2016 m. pradžia – pirmieji Cereros tyrimai.

## Nuorodos
* Oficiali misijos svetainė

## Šaltiniai
Elbow

**Elbow** – britų alternatyvaus roko grupė iš Berio. Ją sudaro Guy Garvey (vokalas, gitara), Richard Jupp (būgnai, perkusija), Craig Potter (klavišiniai, pianinas), Mark Potter (gitara, papildomi vokalai) bei Pete Turner (bosinė gitara, papildomi vokalai). Grupė šia sudėtimi groti pradėjo jau 1990 m. Potter's brother Craig then joined the band on keyboards., tačiau 1997 m. pasivadino „Elbow“ pavadinimu.

2024 m. duomenimis, grupė yra išleidusi dešimt studijinių albumų. Naujausiasis, „Audio Vertigo“, išleistas 2024 m. kovą.

## Grupės nariai
**Dabartiniai nariai**
* Guy Garvey – vokalas, gitara (1997–dabar)
* Craig Potter – klavišiniai, pianinas, pritariamasis vokalas (1997–dabar)
* Mark Potter – gitara, pritariamasis vokalas (1997–dabar)
* Pete Turner – bosinė gitara, pritariamasis vokalas (1997–dabar)
* Alex Reeves – būgnai, perkusija (2024–dabar)

**Buvę nariai**
* Richard Jupp – būgnai, perkusija (1997–2016)

## Diskografija
* *Asleep in the Back* (2001)
* *Cast of Thousands* (2003)
* *Leaders of the Free World* (2005)
* *The Seldom Seen Kid* (2008)
* *Build a Rocket Boys!* (2011)
* *[[The Take Off and Landing of Everything]]* (2014)
* *[[Little Fictions]]* (2017)
* *[[Giants of All Sizes]]* (2019)
* *Flying Dream 1* (2021)
* *[[Audio Vertigo]]* (2024)

## Išnašos
Ernst Reinke

**Ernst Reinke** (1891 m. lapkričio 28 d. Klaipėdoje – 1943 m. balandžio 28 d. Flosenbiurgo koncentracijos stovykloje) – politikas.

## Biografija

Gimė 1891 m. lapkričio 28 d. Klaipėdoje. 1897-1905 m. mokėsi mokykloje Tilžėje. 1911 m. pašauktas į Vokietijos imperijos karinį jūrų laivyną. Po Pirmojo pasaulinio karo įstojo į Vokietijos komunistų partiją. Iki 1925 m. dirbo Tilžės geležinkelio stotyje. 1924-1925 m. buvo Tilžės tarybos narys. 1925 m. persikėlė dirbti į Berlyną. 1930 m. išrinktas į Reichstagą, tačiau 1931 m. atsisakė mandato. 1933 m. suimtas ir išsiųstas į Estervegeno koncentracijos stovyklą. 1934 m. išleistas, dirbo eiliniu darbininku. 1939 m. suimtas už komunistinę propagandą ir uždarytas Zaksenhauzeno koncentracijos stovykloje, vėliau perkeltas į Flosenbiurgo koncentracijos stovyklą, kur ir mirė 1943 m. balandžio 28 d. Jo vardu 1960 m. buvo pavadinta viena iš rytų Berlyno miesto gatvių. Viena iš Berlyno radijo imtuvų gamyklos *VEB Elektrokohle Lichtenberg* brigadų buvo pavadinta jo vardu. 1992 m. šalia Reichstago ant gatvės grindinio buvo įdėtos plokštės su nužudytų parlamentarų vardais, tarp jų ir Ernst Reinke.


Vaizdas:SarahEwart-138.JPG|Plytelės su nužudytų parlamentarų vardais šalia Reichstago


## Literatūra
* Hermann Weber, Andreas Herbst: Deutsche Kommunisten. Biographisches Handbuch 1918 bis 1945. Zweite, überarbeitete und stark erweiterte Auflage. Karl Dietz Verlag, Berlin 2008, ISBN 978-3320021306 (Online, abgerufen am 2. Januar 2013).
Nykštukas galvoje

**Nykštukas galvoje** () – austrų rašytojos Kristinės Niostlinger romanas vaikams, pirmą kartą išleistas 1989 m. Istorijos centre – pirmokė Ana, kurios galvoje gyvena mažytis, tačiau įnoringas nykštukas. Jei Ana netenkins jo įgeidžių, šis grasina išsikraustyti. Sykį nykštukas įlenda į Anos bendramokslio Hermano galvą ir priverda košės: berniukas įsimyli Aną, o mergaitė, savo ruožtu, nepuoselėja tokių pačių jausmų. Ji myli Pėterį – kitą berniuką, besimokantį toje pačioje klasėje. Dėl šių jausmų mergaitė susipyksta su savo nykštuku, o galiausiai ir su pačiu Pėteriu, iki kol sužino, jog ir jo galvoje gyvena nykštukas. Knyga iliustruota žymios vokiečių dailininkės Juttos Bauer piešiniais.

Knygos autorei 1984 m. įteiktas Hanso Kristiano Anderseno medalis – prestižinis vaikų literatūros apdovanojimas.

Lietuvoje knyga išleista 2012 m. Leidykla – „Nieko rimto“, vertėja – Rūta Jonynaitė.

## Nuorodos
* Reklaminis leidyklos filmukas
* Nykštukai galvoje ir vaikų išminties perlai – naujoje Ch. Nöstlinger knygoje
Konstancija Habsburgaitė

**Konstancija Habsburgaitė** (, ; 1588 m. gruodžio 24 d., Gracas – 1631 m. liepos 10 d., Varšuva) – Austrijos erchercogė iš Habsburgų giminės, Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Zigmanto Vazos antroji žmona.

## Biografija

Konstancija buvo erchercogo Karolio II (1540–1590) ir jo žmonos Marijos Anos (1551–1608) duktė, Bavarijos hercogo Albrechto V anūkė.

1605 metų gruodžio 11 d. Konstancija Varšuvoje ištekėjo už našlio ATR valdovo Zigmanto Vazos, vedusio anksčiau Konstancijos seserį Oną Habsburgaitę. Zigmantas buvo Švedijos karaliaus Jono III vyresnysis sūnus. Vestuvės buvo atšvęstos su dideliu puošnumu ir žymiomis išlaidomis iš valstybinio iždo.

Karaliaus santuoka su fanatiškai ištikima katalikybei Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Ferdinando II seserimi sukėlė nevienareikšmę reakciją Abiejų Tautų Respublikoje. Dalis šalies bajorų bijojo popiežiaus įtakos stiprėjimo, visų pirma, jėzuitų. Didele dalimi tos prognozės pasiteisino – nuo Trylikamečio karo pradžios Zigmantas prisijungė prie katalikų koalicijos.

Konstancija buvo gabi muzikantė ir kompozitorė, sukūrusi keletą muzikinių pjesių. Dainavimą jai dėstė žymus italų bosas Aspiriliu Pačeli. Pagal charakterį karalienė buvo pamaldi ir kukli. Lenkijos karių Smolensko apgulties metu ji gyveno Vilniuje dvejus metus. Prasidėjus kariniams veiksmams tame krašte karalienė išpardavė dalį savo turto, kad turėtų galimybę pamaitinti savo svitą ir tarnus. Kilus maro epidemijai Konstancija trijų mėnesių bėgyje aprūpino miesto vargšus maistu ir drabužiais.

Santuoka tarp Zigmanto ir Konstancijos buvo laiminga abiem sutuoktiniams. Karalienės mirtis giliai sukrėtė jau nejauną Zigmantą. Palaidota Konstancija Krokuvos Vavelio katedroje.

## Vaikai
Santuokoje su Zigmantu Vaza Konstancija pagimdė 7 vaikus:

## Literatūra
* Friedrich Emanuel von Hurter: *Bild einer christlichen Fürstin Maria Erzherzogin zu Österreich, Herzogin von Bayern*, Hurter, 1860, S. 332 ff.
## Nuorodos
Kotryna Habsburgaitė

**Kotryna Habsburgaitė** (1533 m. rugsėjo 15 d. – 1572 m. vasario 28 d.) – Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Žygimanto Augusto trečioji žmona.

## Biografija
Kotryna gimė 1533 metų rugsėjo 15 d. Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Ferdinando I ir jo žmonos Onos Jogailaitės, Vokietijos karalienės šeimoje. 1549 metų spalio 22 d. ji ištekėjo už Mantujos hercogo Frančesko III Gonzagos ir tapo Mantujos princese, bet po keturių mėnesių po vestuvių vyras mirė. 1553 metų birželio 23 d. Kotryna Habsburgaitė ištekėjo už Žygimanto Augusto. Kotryna tapo Žygimanto Augusto trečiąja žmona. Jo pirmoji žmona buvo Kotrynos sesuo Elžbieta Habsburgaitė. Į vestuves, kurios įvyko 1553 metų birželio 23 dieną, atvažiavo Habsburgai, Izabelė Jogailaitė su sūnumi, Austrijos ir Vengrijos princai, jaunikio motina Bona Sforza. Netrukus po vestuvių Žygimantas Augustas paprašė pas Romos popiežių skyrybų dėl to, kad Kotryna apgavo jį su savo nėštumu. Romos popiežius tų skyrybų nepalaimino, bet netrukus Kotryna vis tiek išsiskyrė su Žygimantu. 1566 metais Kotryna Habsburgaitė paliko Lenkiją ir iki pat mirties gyveno Lince, Austrija. Mirė 1572 metų vasario 28 d. būdama 38 metų amžiaus.

## Nuorodos

## Galerija
Ernst Gronau

**Ernst Gronau** (1887 m. rugpjūčio 21 d. Klaipėdoje – 1938 m. rugpjūčio 11 d. Ziulte) – teatro ir kino aktorius.

## Biografija

Gimė 1887 m. rugpjūčio 21 d. Klaipėdoje. Baigė mokyklą Klaipėdoje ir išvyko studijuoti aktorystės į Paryžių. Pirmą vaidmenį teatre atliko 23 metų Miunchene. Vėliau vaidino įvairiuose teatruose Berlyne. 1919 m. debiutavo kaip kino aktorius iki 1937 m. suvaidino 23 nebyliojo kino filmuose. Mirė 1938 m. rugpjūčio 11 d. Ziulte nuo infarkto.

## Filmografija

* 1919: Die Prostitution
* 1919: Tötet nicht mehr!
* 1920: Genuine
* 1921: Die Geliebte Roswolskys
* 1921: Fräulein Julie
* 1921: Der Friedhof der Lebenden
* 1921: Der Fluch des Schweigens
* 1922: Der Strom
* 1922: Sodoms Ende
* 1922: Das Spiel mit dem Weibe
* 1923: Und dennoch kam das Glück
* 1923: Tragödie der Liebe
* 1924: Die Liebesbriefe der Baronin von S...
* 1925: Zur Chronik von Grieshuus
* 1925: Ein Sommernachtstraum
* 1926: Die selige Exzellenz
* 1927: Prinz Louis Ferdinand
* 1930: Väter und Söhne
* 1933: Ich kenn’ Dich nicht und liebe Dich
* 1934: Ich für Dich – Du für mich
* 1934: Hundert Tage
* 1936: Annemarie
* 1937: Der Musikant von Dornburg (trumpametražis)

## Nuorodos

* Profilis www.filmportal.de
* Profilis www.imdb.com

## Literatūra

* Kurt Mühsam, Egon Jacobsohn: Lexikon des Films, S. 67 f. Berlin 1926
* Deutsches Bühnen-Jahrbuch, 50. Jahrgang 1939, S. 121. Berlin 1939
* Wilhelm Kosch: Deutsches Theater-Lexikon, Erster Band, S. 622. Klagenfurt und Wien 1953
* Glenzdorfs Internationales Film-Lexikon, Erster Band, S. 544. Bad Münder 1960
Heinrich Ancker (1886)

**Heinrich Ancker** (1886 m. spalio 7 d. Klaipėdoje – 1960 m. gegužės 15 d. Hamburge) – karininkas, apdovanotas Geležiniu kryžiumi bei Ženklu ''Už sužeidimą''.

## Biografija

Gimė 1886 m. spalio 7 d. Klaipėdoje. 1906 m. pradėjo tarnauti Vokietijos imperijos kariniame jūrų laivyne. Prasidėjus I pasauliniam karui 1914 m. gruodžio 8 d. kovoje su britų laivais buvo pašautas jo laivas prie Folklando Salų, tačiau buvo vienas iš 187 išgelbėtų karių. Britų nelaisvėje išbuvo iki 1917 m. rugsėjo 1 dienos. Nuo 1921 m. tarnavo karinėje bazėje Piliavoje. Vėliau tarnavo ir būdavo aukštinamas pareigose Kylije ir Hamburge. 1936 m. tapo kontradmirolu, 1940 m. viceadmirolu. II pasaulinio karo metu dirbo Hamburgo uosto karinėje administracijoje. Nuo 1948-1957 m. dirbo jūreivystės įmonėje Hamburge. Mirė 1960 m. gegužės 15 d. Hamburge.

## Literatūra

* Hans H. Hildebrand und Ernest Henriot: Deutschlands Admirale 1849-1945 Band 1: A-G, Biblio Verlag, Osnabrück 1988, ISBN 3-7648-2480-8
The Take Off and Landing of Everything

**The Take Off and Landing of Everything** – šeštasis studijinis britų alternatyviojo roko grupės „Elbow“ albumas, išleistas 2014 m. kovo 10 d. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
G I R L

**G I R L** – antrasis studijinis amerikiečių atlikėjo Pharrell Williams albumas, išleistas 2014 m. kovo 3 d. Tai – pirmasis atlikėjo albumas nuo 2006 m. išleisto „In My Mind“. Šiame albume kartu dainas atlieka tokie atlikėjai bei grupės, kaip Justin Timberlake, Miley Cyrus, Daft Punk ir Alicia Keys.

Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmoje vietoje dvylikoje pasaulio šalių, o dar septyniolikoje pateko į dešimtuką. Pirmasis albumo singlas „Happy“ (iš filmo „Bjaurusis aš 2“ garso takelio) tapo itin populiariu visame pasaulyje, 2014 m. duomenimis, jo buvo parduota virš 13 milijonų kopijų.

2015 m. „Grammy“ įrašas albumas buvo nominuotas metų albumo bei metų „*urban*“ albumo nominacijose, iš kurių pastarojoje laimėjo. Daina „Happy“ laimėjo geriausio solinio pop atlikimo ir geriausio vaizdo klipo nominacijose.

## Darbo sąrašas

## Išnašos
Willem van Aelst

**Vilemas van Alstas** (, 1627 m., Delftas, Nyderlandai – 1683 (1687, ?) m., Amsterdamas) – XVII a. Nyderlandų tapytojas, dirbęs natiurmorto žanre.

## Biografija

Vilemas van Alstas gimė 1627 m. Delfte. Jo tėvas buvo notaras. Van Alstą apmokė dėdė Evert van Aelst (1602–1657), kuris buvo natiurmortų tapytojas. 1643 m. Vilemas van Alstas paminėtas Delfto Šv. Luko tapytojų gildijos nariu. 1645−1649 m. Van Alstas gyveno Prancūzijoje, po to keliavo į Italiją. Florencijoje Van Alstas tapo hercogo Ferdinando II de Medičio tapytoju, dirbo kardinolams Džian Karlui ir Leopoldui Medičiams, kuriems sukūrė bent 11 paveikslų. Van Alstas palaikė ryšius su tuo metu Florencijoje dirbusiais Nyderlandų dailininkais Matthias Withoos ir Otto Marseus van Schrieck, priklausė šiaurinės Europos dalies dailininkų draugijai Italijoje *Schildersbent*. 1656 m. Van Alstas grįžo į Olandiją, apsistojo Amsterdame. Nuo 1658 m. Van Alstas pasirašinėjo *Guillmo van Aelst* vardu arba savo pravarde iš Italijos laikų − *Vogelverschrikker* („baidyklė“). 1672 m. jis minėtas dailininkų komisijoje įvertinti italų paveikslų kolekciją Amsterdame. Paskutinis Vilemo van Alsto darbas datuotas 1687 m. Tikriausiai iškart po to dailininkas mirė (kitu teigimu, galėjo mirti 1683 m. arba vėliau). Jis turėjo žmoną ir tris vaikus.

Vilemas van Alstas kūrė 4 tipų natiurmortus: gėlių kompozicijas, vaisių kompozicijas, pusryčių stalus ir paukščių kompozicijas (pastarosios dažnai su medžioklės inventoriumi). Jo natiurmortai buvo paveikti Jan Davidsz. de Heem tapybos, iš kurios jis pasiskolino tamsų foną, išreikštą gėlių lapų vaizdavimą, gėlių stiebų vaizdavimą. Van Alsto natiurmortuose dominuoja šalta mėlynų, violetinių ir žalių spalvų paletė. Nyderlandų natiurmorto žanre Van Alstas įnešė inovacijų: asimetrinių motyvų, sukuriančių diagonalią kompozicinę liniją. Van Alstas paliko kiek daugiau nei 60 natiurmortų, jo pasekėjais buvo Maria van Oosterwyck, Rachel Ruysch, Jan van Huysum. Van Alsto dailė paveikė William Gowe Ferguson, Elias van den Broeck ir Simon Verelst kūrybą.

## Darbų galerija


Vaizdas:Still-Life with Fruit, Parrot, and Nautilus Pitcher 1653 Willem van Aelst.jpg| „Natiurmortas su vaisiais, vaza ir moliusko kiautu“ (1653, Piti rūmai, Florencija)
Vaizdas:Stilleven met gevogelte, SK-A-1669.jpg| „Natiurmortas su paukščiais“ (1658, Amsterdamo valstybinis muziejus)
Vaizdas:Flower still life with a watch by Willem van Aelst.jpg| „Gėlių natiurmortas su laikrodžiu“ (1663, Mauricheisas, Haga)
Vaizdas:Willem van Aelst - Still-Life with Fruit - WGA0044.jpg| „Natiurmortas su vaisiais“ (1664, Thyssen-Bornemisza muziejus, Madridas)
Vaizdas:Still life with game by Willem van Aelst.jpg| „Natiurmortas“ (1671, Mauricheisas, Haga)


## Šaltiniai

* Vašingtono dailės galerijos informacija 
* museothyssen.org
* wga.hu
Erich Hamann

**Erich Hamann** (1880 m. sausio 6 d. Klaipėdoje – 1949 m. gruodžio 20 d. Berlyne) – verslininkas, konditerius. 

## Biografija

Gimė 1880 m. sausio 6 d. Klaipėdoje, jūrininko šeimoje. 1912 m. Berlyne atidarė šokolado gamyklą ir parduotuvę. Klestėjimo laikais mieste veikė 8 parduotuvės. Mirė 1949 m. gruodžio 20 d. Berlyne nuo insulto, jo verslą perėmė žmona Ana (1877–1964). Iki šių dienų šokoladinių prekių su nuo senų laikų išlaikytų įpakavimo dizainu galima įsigyti įvairiuose prekybos centruose ar specializuotose šokolado parduotuvėse.

## Nuorodos

* Erich Hamann įmonės tinklalapis 
* Šokolado parduotuvė Berlyne
Nicolaes Pieterszoon Berchem

**Nikolas Pitersonas Berchemas**, trumpiau **Klasas Pitersas Berchemas** (, 1620 m. spalio 1 d. (?), Harlemas, Nyderlandai – 1683 m. vasario 18 d., Amsterdamas) – XVII a. Nyderlandų tapytojas-peizažistas.

## Biografija
Nikolas Pitersonas Berchemas gimė 1620 m. Harleme. Pakrikštytas spalio 1 d. Jo tėvas Piteris Klasas (apie 1596/1597–1660) buvo natiurmortų tapytojas. Berchemas iš pradžių mokėsi pas tėvą. Pasak Houbraken, po to jis mokėsi pas Jan van Goyen (1596–1656), Claes Moeyaert (1591–1655), Pieter de Grebber (apie 1600–1652/1653), Jan Wils (apie 1600–1666) ir tikriausiais pas pusbrolį Jan Baptist Weenix (1621–1660/1661). 1642 m. Berchemas tapo Harlemo Šv. Luko vardo tapytojų gildijos nariu. 1646 m. jis vedė Catrijne Claes de Groot. Berchemas palaikė ryšius su Jakobu van Reisdaliu (apie 1628/1629–1682). Abu dailininkai 1650 m. atliko bendrą kūrybinę kelionę į Bentheimo miesto apylinkes prie sienos su Vokietija ir 1652 – 1653 m. bendradarbiavo ties keletu paveikslų.

Kūrybinio kelio pradžioje Berchemo kūriniai buvo įtakoti Jakobo van Reisdalio, o dalis jų rodė itališkų motyvų ir stilistikos įtaką. Šiuos motyvus perdavė Nyderlandų dailininkai, pabuvoję Italijoje: Pieter van Laer (apie 1592–1642), Jan Both (1615/1618–1652) ir Jan Asselijn (apie 1610–1652). Berchemo italizuoti peizažai žinomi nuo 1640-ųjų pradžios. Berchemas pats Italijoje apsilankė maždaug 1653 – 1656 m. laikotarpyje. Po to grįžęs į Olandiją Berchemas tapo vienu populiariausių ir žinomiausių Nyderlandų peizažistų. Jo peizažuose dominavo italizuoti šiltų spalvų pastoraliniai ir uostų peizažai su Italijos ir Sen. Romos architektūriniais motyvais. 1677 m. Berchemas persikraustė į Amsterdamą. Vėlyvaisiais metais yra nutapęs alegorinių, mitologinių scenų, kūrė žemėlapių meninį apipavidalinimą. Nikolas Pitersonas Berchemas mirė 1683 m. vasario 18 d. Amsterdame. Tarp jo mokinių buvo Karel Dujardin (apie 1622–1678), Pieter de Hooch (1629–1684), Jacob Ochtervelt (1634–1682), Abraham Begeyn (1637/1638–1697) ir William Romeyn (apie 1624–1694). XVII ir XVIII a. buvo išleista daug graviūrų pagal Berchemo paveikslus ir XVIII a. viduryje jis buvo laikomas vienu iškiliausių olandų XVII a. tapytojų.

## Darbų galerija

Vaizdas:Berchem, Nicolaes Pietersz - Roman Fountain with Cattle and Figures (Le Midi) - Google Art Project.jpg| „Romėniškas fontanas su gyvuliais ir moterų figūromis“ (1645-46, Dalvičo paveikslų galerija, Londonas)
Vaizdas:Stadswal van Haarlem in de winter. Rijksmuseum SK-A-27.jpeg| „Harlemo miesto siena žiemą“ (1647, Franso Halso muziejus, Harlemas)
Vaizdas:A Southern Harbour Scene by Nicolaes Pieterszoon Berchem.jpg| „Pietų uosto scena“ (1657-59, Voleso kolekcija, Londonas)
Vaizdas:Shepherds beside Roman ruins.jpg| „Piemenys prie romėniškų griuvėsių“ (1661, Mauricheisas, Haga)
Vaizdas:Nicolaes Pietersz. Berchem 003.jpg| „Medžiotojų poilsis“ (po 1660, Ermitažas, Sankt Peterburgas)
Vaizdas:BERCHEM Nicolaes Italian Landscape At Sunset.jpg| „Italijos peizažas saulėlydyje“ (1670-72, Senoji pinakoteka, Miunchenas)


## Šaltiniai

* Vašingtono dailės galerijos informacija
* Encyclopaedia Britannica
* wga.hu
Leninas (reikšmės)

**Leninas** gali reikšti:
* Leninas – Rusijos revoliucionierius, Bolševikų partijos lyderis, Tarybų Sąjungos įkūrėjas ir pirmasis Tarybų Sąjungos premjeras;
* Leninas – Tarybų Sąjungos atominis ledlaužis;
* Leninas – ketvirtasis grupės Žas albumas.

## Baltarusija
* Leninas, agromiestelis Gomelio srities Žytkavičų rajone;
* Lenina.
2015 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai Žirmūnų vienmandatėje apygardoje

**2015 m. kovo 1 d. nauji rinkimai į [[LR Seimas|Lietuvos Respublikos Seimą]] vienmandatėje [[Žirmūnai|Žirmūnų]] rinkimų apygardoje Nr. 4** vyko 2015 m. kovo 1 d. ir kovo 15 d. Iš viso rinkimuose dalyvavo 12 kandidatų. Pirmame ture dalyvavo 22529 rinkėjai (52,75 %). Antrame ture dalyvavo 47,01 % rinkėjų.

Į antrąjį turą šioje apygardoje pateko Radvilė Morkūnaitė-Mikulėnienė (22,22 % nuo dalyvavusių skaičiaus) ir Šarūnas Gustainis (19,63 %). Antrajame ture R. Morkūnaitė-Mikulėnienė surinkusi 41,98 % pralaimėjo Š. Gustainiui (50,78 %).

## Rinkėjų aktyvumas

### I turas

#### Rinkimų dieną

### II turas

#### Rinkimų dieną

## Šaltiniai
Dozė (reikšmės)

**Dozė** gali reikšti:
* Dozė – preparato, naudojamo kaip vaistas ar veikiančio kaip nuodingoji medžiaga, kiekis vieno individo atžvilgiu. Arba panašiai veikiantis (gydantis ar žalojantis) spinduliuotės kiekis;
* Mirtinoji dozė – tam tikros cheminės medžiagos ar spinduliuotės gebėjimo sukelti mirtį rodiklis
* Dozė – antrasis grupės Žas albumas.
Virvė

**Virvė** – lankstus ilgas cilindrinis tekstilės gaminys, susuktas, suvytas arba supintas iš siūlų, verpalų gijų, pusverpalių. Virvę sudaro iš įvairių medžiagų gaminami siūlai, tankiai suvyti tarpusavyje. Dėl tokios sandaros virvė yra tvirta, lanksti ir gali atlaikyti didelį svorį.

Tradiciškai virvės gaminamos iš pluoštinių augalų pluošto – kanapių, linų, medvilnės, koiro (kokoso pluošto), džiuto, sizalio, šiaudų. Dabar virvės dažniausiai vejamos iš sintetinio pluošto – polipropileno, nailono, poliesterių, polietileno, aramidų ir kt. Taip pat gaminamos ypač tvirtos metalinės virvės – trosai. Virvė vejama iš plonų gijų į vieną stambesnę giją, tada kelio stambesnės gijos suvejamos tarpusavyje. Gijų gausa padeda tolygiau paskirstyti svorį ir didina virvės keliamąją galią.

Virvių panaudojimas labai platus. Jos visų pirma naudojamos keliant, tempiant, kabinant įvairius daiktus, taip pat surišimui, pririšimui, įvairių agregatų valdymui.

Jau priešistoriniais laikais naudoti įvairių augalų stiebai, šakos daiktų tvirtinimui, kėlimui. Tuomet ir sugalvota, kad keletą tokių stiebų galima suvyti tarpusavyje taip padidinant jų patvarumą. Virvių žymių Europos keramikoje randama jau prieš 28 tūkst. metų. Lasko urve, datuojamame 15 tūkst. m. pr. m. e., rasta suakmenėjusių virvių liekanų. Egiptiečiai jau buvo įvaldę virvių pynimo techniką, jas pynė daugiausia iš vandens augalų. Taip pat naudotas datulių pluoštas, žolė, linai, papirusas, oda, gyvūnų plaukai. Kinijoje virvėms gaminti naudotas kanapių pluoštas. II–I tūkstm. pr. m. e. virvių vijimas buvo paplitęs daugelyje kraštų.


Munich - Deutsches Museum - 07-8978.jpg|Virvių gausa senoviniame laive
Seiler Leitholz.JPG|Virvių vijimo mašina
Rope of palm fiber, Deir el-Bahri, western Thebes, Egypt, New Kingdom, 1567-1085 BC - Royal Ontario Museum - DSC09719.JPG|Egiptietiška virvė (II tūkstm. pr. m. e.)
Bin of fishing cables.jpg|Metaliniai trosai
Katilėlinė smėliabitė

**Katilėlinė smėliabitė** (*Andrena curvungula*) – žeminių bičių (*Andrenidae*) šeimos  smėliabičių (*Andrena*) genties rūšis. Paplitusi Europoje, Turkijoje, Užkaukazėje, Vakarų Kazachstane.

Katilėlinė smėliabitė įrašyta į Lietuvos raudonosios knygos 3 (R) kategoriją (retos rūšys), saugoma nuo 1991 m. Lietuvoje aptikta pietinėje dalyje: prie Mardasavo (1985 m., Varėnos raj.), Dusios ežero ir Bakšių (1991, 1994 m., Lazdijų raj.), Liubavo (2000 m., Kalvarijos sav.). Iš viso buvo pagauta vos keliolika individų.

## Biologija

Katilėlinė smėliabitė yra 12–14 mm dydžio. Skraido nuo gegužės pabaigos iki liepos vidurio. Renkasi sausus kalvų šlaitus, pamiškes, upių slėnius. Dažniausiai lanko tik įvairių katilėlių (*Campanula*) žiedus. Veisiasi lengvame dirvožemyje išraustuose urveliuose, sudaro kolonijas. Per metus gyvena viena vabzdžių karta.

## Šaltiniai
Siegfried Macholz

**Siegfried Macholz** (1890 m. rugsėjo 20 d. Klaipėdoje – 1975 m. gegužės 25 d. Hanoveryje) – karininkas, apdovanotas Geležiniu Riterio kryžiumi.

## Biografija

Gimė 1890 m. rugsėjo 20 d. Klaipėdoje. 1909 m. pradėjo karinę tarnybą Vokietijos imperijos kariuomenėje, dalyvavo I pasauliniame kare, apdovanotas Geležiniu kryžiumi. 1921 m. baigė tarnybą, tačiau 1935 m. vėl buvo pakviestas. Dalyvavo ir II pasauliniame kare, Barbarosos operacijoje, Leningrado blokadoje, Acheno mūšyje. 1945 m. gegužę paimtas į britų nelaisvę Norvegijoje, nelaisvėje išbuvo iki 1947 m. spalio. Mirė 1975 m. gegužės 25 d. Hanoveryje.

## Nuorodos

* Biografija I (ang.) 
* 

## Literatūra

* Fellgiebel, Walther-Peer (2000). Die Träger des Ritterkreuzes des Eisernen Kreuzes 1939–1945 – Die Inhaber der höchsten Auszeichnung des Zweiten Weltkrieges aller Wehrmachtteile [The Bearers of the Knight's Cross of the Iron Cross 1939–1945 – The Owners of the Highest Award of the Second World War of all Wehrmacht Branches] (in German). Friedberg, Germany: Podzun-Pallas. ISBN 978-3-7909-0284-6.
* Patzwall, Klaus D.; Scherzer, Veit (2001). Das Deutsche Kreuz 1941 – 1945 Geschichte und Inhaber Band II [The German Cross 1941 – 1945 History and Recipients Volume 2] (in German). Norderstedt, Germany: Verlag Klaus D. Patzwall. ISBN 978-3-931533-45-8.
* Scherzer, Veit (2007). Die Ritterkreuzträger 1939–1945 Die Inhaber des Ritterkreuzes des Eisernen Kreuzes 1939 von Heer, Luftwaffe, Kriegsmarine, Waffen-SS, Volkssturm sowie mit Deutschland verbündeter Streitkräfte nach den Unterlagen des Bundesarchives [The Knight's Cross Bearers 1939–1945 The Holders of the Knight's Cross of the Iron Cross 1939 by Army, Air Force, Navy, Waffen-SS, Volkssturm and Allied Forces with Germany According to the Documents of the Federal Archives] (in German). Jena, Germany: Scherzers Miltaer-Verlag. ISBN 978-3-938845-17-2.
Vyžos

**Vyžos** – apavas, pintas iš medžio žievės. Plokščiapadės, prie kojų rišamos kanapiniais, lininiais arba odiniais apyvarais. Vyžos paprastai pinamos iš liepų, kadagių, gluosnių, karklų, blindžių karnų. Šis apavas lengvai pagaminamas, tačiau neatsparus.

Vyžos būdingos šiaurės rytų Europos miškų tautoms nuo priešistorinių laikų. Jos avėtos baltų, finų (, , , ), rytų slavų (, , ).

Vyžos Lietuvoje nešiotos nuo pat neolito. Anksčiausiai išnyko Mažojoje Lietuvoje, kur 1724 m. buvo uždraustos nešioti. Suvalkijoje, Žemaitijoje išnyko XIX a. pr., o vėliausiai nustotos nešioti (XX a. 3–4 dešimtmetyje) Dzūkijoje ir Aukštaitijoje.  Valstiečiai, nešiodami vyžas, nagines ar kitą kasdienį namų darbo apavą, kojas dažniausiai vyniojo autais (surištais virvutėmis) arba apsimaudavo megztas vilnones kojines.

## Panašus apavas
Panašų apavą naudojo daugelis tautų:
* sandalai
* espadrilės - Ispanijoje ir Portugalijoje
* džipsinai - Korėjoje
* varadžiai - Japonijoje

## Šaltiniai
Hintertukso ledynas

**Hintertukso ledynas** () – ledynas Tuksertalio slėnyje, Cilertalio Alpėse, Austrijos Tirolio žemėje. Šis ledynas visus metus yra padengtas sniegu, tad labai populiarus tarp slidinėjimo mėgėjų. Aukščiausia ledyno vieta siekia 3 250 m aukštį (Gefrorėne-Vando viršūnė).

Giliausioje vietoje ledyno storis siekia 120 m. Jis yra 4 km ilgio, tačiau kasmet kinta po 40 m. Dėl šios priežasties slidinėjimo keltuvų stovai turi būti perkeliami į kitą vietą, siekiant išlaikyti jų vertikalumą.

Slidinėjimo trasose naudojami „Gletscherbus 3“ keltuvai yra aukščiausi pasaulyje, naudojantys dviejų lynų sistemą.

## Šaltiniai
Cilertalio Alpės

**Cilertalio Alpės** (, ) – kalnynas Centrinėse Alpėse, Austrijos ir Italijos teritorijose. Kalnyno pavadinimas nuo Cilertalio slėnio (Cilerio upės slėnis), esančio šiaurinėje dalyje.

Aukščiausia kalnyno vieta yra Hokfailerio viršukalnė (3510 m aukščio).
Smulkis (ežeras)

**Smulkis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Anykščių rajone, apie 3 km į pietvakarius nuo Leliūnų. Ilgis iš šiaurės į pietus 1,38 km, plotis iki 0,5 m. Altitudė 139,8 m. Gylis siekia 4,2 m. Telkšo rininės kilmės duburyje. Dubuo lėkštas. Krantai lėkšti, pelkėti, tik rytinis aukštas, status, sausas. Krantai daugiausia apaugę medžiais. Aplinkui plyti pievos ir miškeliai, dirbami laukai.

Į Smulkį įteka Versmynas (iš Versmyno ežero), Smulkė, dar keli upeliai, pietvakariuose išteka Laimutis arba Smulkė (į Mūšėjaus ežerą).

Greta pietinio Smulkio kranto eina kelias . Aplink įsikūrę Smulkio, Gudiškių kaimai.

Ežerėvardis kilo nuo žodžio *smulkus* („nedidelis“).

## Šaltiniai
Smalvo–Smalvykščio kraštovaizdžio draustinis

**Smalvo–Smalvykščio kraštovaizdžio draustinis** – saugoma gamtos teritorija Zarasų ir Ignalinos rajonuose, Gražutės regioniniame parke, į pietryčius nuo Smalvų. Įkurtas 1960 m. ir apima 2813 ha plotą.

Draustinyje saugomas ežeringas Aukštaičių aukštumos kraštovaizdis su riedulingomis moreninėmis kalvomis ir termokrastinių (Smalvas, Smalvykštis, Šventas ir kt.) bei rininių (Trilypis, Skaidrys ir kt.) gausa. Ežerų krantai labai vinguriuoti, gausu užutėkių, pusiasalių. Daug pelkių, iš kurių didžiausia – Smalvykščio pelkė. Aukštumose yra raguvų, geologinių cirkų.

Paviršių dengia miškai, daugiausia pušynai, prie Smalvo, Švento, Trilypio yra eglynų. Auga retieji augalai – beržas keružis, dvilapė blandis, šilinė perkūnropė, plačialapis skiautalūpis, pelkinis vikšris, plaukuotasis drugišius. Auga 84 vaisinių augalų rūšys.

## Šaltiniai
Šluota

**Šluota** – buities įnagis, skirtas šluoti šiukšlėms. Paprasčiausia šluota gaminama iš jaunų medžio ar krūmo (beržo, karklo) šakelių, kurių ilgis 20–50 cm, jas surišant į pundą aplink šluotkotį (iki 2 m ilgio). Tokia šluota šiurkšti, todėl dažniausiai naudojama kiemui, gatvei šluoti. Namų grindims šluoti naudojamos minkštesnės šluotos, dažnai be šluotkočio (šluotražis). Iš sorgo, sorų stiebų surištos šluotos minkštesnės. Dabar šluotos dažnai būna pagamintos iš sintetinių medžiagų.

Lietuvoje aslai šluoti skirta šluota būdavo beržinė, o krosnis valyta vadinamąja pušine, arba skujine, iš pušies šakų surišta šluota. Šios šluotos, taip pat kiemo, ūkinių pastatų šluotos negalėjo būti maišomos. Norint apvalyti namus nuo kenkėjų, prieššventinio švarinimosi metu naudotos ypatingos šluotos, pagamintos išskirtiniu laiku, iš išskirtinių augalų (alksnio, pelyno).

## Mitologijoje

Šluotos įvaizdis ryškus tautosakoje, mitologijoje. Lietuvoje tikėta, kad šluoti negalima vakare, saulei nusileidus, nes iš namų bus iššluoti turtai, laimė. Persikraustant į naujus namus būdavo būtinai persivežama senoji šluota bei šūsnis senų namų sąšlavų, tikint, kad senų namų laimė persikels drauge. Žinoma ir daugiau draudimų, susijusių su šlavimo laiku, kryptimi, sąšlavų likimu. Visi šie tikėjimai susiję su namų laime. Šlavimas sietas ir su mirtimi, todėl tikėta, kad šluojant netinkamu metu galima „iššluoti“ ir kurį nors namiškį arba "iššluoti vėlę, jų lankymosi metu (per Kūčias, laidotuves, vakarais). Šluotražis kaip dievas minimas J. Lasickio žemaičių dievų sąraše: nors toks „dieviškumas“ abejotinas, tačiau šluotražiui teikta daug maginių galių, drausta šluotražį mėtyti, spirti, senas šluotražis turėjo būti sudegintas.

Populiariojoje Europos mitologijoje šluota yra raganos atributas. Lietuvių tautosakoje šluotos taip pat siejamos su laumėmis, raganomis, velniais, magiškomis galiomis. Laumė, apmainydama naujagimius, lopšin įkišdavo „Laumės vaiką“ – šluotražį. Tikėta, kad raganos ryte šluota braukdamos rasą pavogdavusios karvių pieną.


Armenia - Terrestrial Paradise? (2907175505).jpg|Sorų šluotos
Luiwagen kop.jpg|Šiuolaikinė šluota
Woman who sweeps Sri Lanka.JPG|Šlavėja Šri Lankoje 


## Šaltiniai
* Šluota, šlavimas ir šiukšlės: simbolinės reikšmės lietuvių folklore ir papročiuose  Radvilė Racėnaitė, ISSN 1392–2831 Tautosakos darbai XLII, 2011
Bučas Kesidis ir Sandensas Kidas

**Bučas Kesidis ir Sandensas Kidas** () – 1969 m. sukurtas vesternas, vienas populiariausių ir pelningiausių šio žanro filmų Holivudo istorijoje. Jo garbei pavadintas nuo 1985 m. rengiamas nepriklausomų kino kūrėjų festivalis („Sundance Film Festival“).

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Paul Newman – Bučas Kesidis
* Robert Redford – Sandensas Kidas
* Katharine Ross – Eta Pleis
* strother Martin – Persis Garis
* Jeff Corey – šerifas Bledsou
* George Furth – Vudkokas
* Cloris Leachman – Agnes 

## Turinys

Kesidis ir Kidas – du Laukinių Vakarų plėšikai, kartu su savo gauja švarinantys bankus ir traukinius. Po to, kai jie antrą kartą apvagia bankininko Gerimano traukinį, šis pasamdo patyrusius pėdsekius, kad pagaliau sugautų plėšikus. Kesidis ir Kidas pradžioje tikisi lengvai išvengti persekiojimo, tačiau po keleto dienų nepaliaujamo bėgimo galiausiai suvokia, kad šį kartą išsisukti bus kur kas sunkiau nei  anksčiau. Nenorėdami pakliūti už grotų, jie nusprendžia keliauti į Kesidžio svajonių šalį Boliviją. Prie jų prisideda Kido meilužė Eta, tačiau Bolivija pasirodo ne tokia patraukli, kaip jie tikėjosi. Po nepavykusio bandymo prisitaikyti, jie vėl pradeda versti tuo, ką išmano geriausiai – bankų plėšimu. Pradžioje jiems puikiai sekasi, tačiau galiausiai prieš įkyrius jankius sutelkiama visa kariuomenė...

## Apdovanojimai
### [[Amerikos filmų institutas]]
* 100 geriausių filmų – 50 vieta (1998 m.)
* 100 geriausių veiksmo filmų – 20 vieta
* 100 geriausių dainų – 23 vieta („Raindrops Keep Fallin‘ on My Head“)
* 100 geriausių filmų – 73 vieta (2007 m.)
* 100 geriausių vesternų – 7 vieta

### Kiti apdovanojimai
Slaptasis Hario Frigo karas

**Slaptasis Hario Frigo karas** () – 1968 m. sukurta karinė komedija, kurioje pagrindinį vaidmenį atliko aktorius Paul Newman.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Paul Newman – Haris Frigas
* Sylva Koscina – grafienė Frančeska de Montefiorė
* Andrew Duggan – generolas Armstrongas
* Tom Bosley – generolas Penipakeris
* John Williams – generolas Meihju
* Charles Gray – generolas Kochas-Robertsas

## Turinys

Antrasis pasaulinis karas. Penketas Sąjungininkų kariuomenės generolų, besimaudydami pirtyje, patenka į Italijos nacių rankas. Generolai laikomi suimti grafienės Montefiorės viloje, tačiau  negali iš jos pabėgti, nes visi yra vieno laipsnio ir nei vienas nenori būti pavaldus kitam. Galiausiai, siekiant padėti generolams pabėgti, jiems į pagalbą siunčiamas Haris Frigas – pabėgimų meistras. Tam, kad patektų į grafienės vilą, jis priverstas apsimesti generolu, tačiau tai padaryti kur kas sunkiau, nei pabėgti iš kalėjimo...
Smalvykščio pelkė

**Smalvykščio pelkė** – pelkė (plyninė žemapelkė) šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, 2 km į pietus nuo Smalvų, aplink Smalvykščio ežerą. Plotas – 3,28 km². Vidaus sausumos sudaro 7,5 ha. Pelkę supa Gailiutiškės miškas.

Durpių klodo vidutinis storis 2,0 m (didžiausias – 4,6 m). Durpių ištekliai 5,8 mln. m³. Durpės žemapelkinės plyninės, jų peleningumas 6,1 %.

Smalvykščio pelkė patenka į Gražutės regioninį parką, Smalvo–Smalvykščio kraštovaizdžio draustinį. Čia auga retas pelkinis vikšris.

## Šaltiniai
Urna

**Urna** –  apvalus ar kitokios formos, dažniausiai pailgas indas su uždara ertme viršuje, panašus į vazą. Tradicinės urnos gaminamos iš įvairių medžiagų (keramikos, medžio, akmens, metalo), dekoruojamos. 
Urnos dažniausiai naudojamos mirusio žmogaus laidojimo apeigose. Laidojimo apeigų urna – tai talpykla kremuoto lavono pelenams laikyti. Palaidojimui žemėje urnos gaminamos iš biologiškai skaidžių ir ekologiškų medžiagų. Saugoma namuose ar statoma į kolumbariumą urna – ilgaamžis, puošnus indas. Specialiai gaminamos urnos su galimybe išberti pelenus, taip pat naminių gyvūnėlių pelenams sudėti. 

## Istorija

Urnos pradėtos naudoti dar senovės civilizacijų. 32 keraminės urnos su kremuotais palaikais, datuojamos maždaug 7000 m. pr. m. e., buvo rastos neolitinėje Dziahu gyvenvietėje, kitos – Šaansi provincijoje Kinijoje. Senovės Graikijoje laidotuvių apeigų aliejui laikyti naudoti lekitai – dekoruoti tapybos ornamentais indai. Romėnai urnas  talpindavo kolektyvinių kapaviečių nišose kolumbariumuose. Bavarijoje buvo priimta į urną patalpinti mirusio karaliaus širdį. Kremavimo urnos taip pat naudotos Anglijoje anglosaksų amžiais, daugelyje ikikolumbinių civilizacijų.

Šiuolaikiniame pasaulyje kremavimo urnos yra neatsiejamos nuo laidojimo paslaugų verslo. Jos yra įvairaus dydžio ir formų, skirtingos kokybės.

## Lietuvoje

Atsižvelgiant į velionio religinius įsitikinimus ar išreikštą valią, urna laidojama dalyvaujant išpažįstamos religijos dvasininkui. Lietuvoje katalikų dvasininkai vadovaujasi 2004 m. lietuvių kalba išleistu „Laidotuvių apeigynu“, kuriame nurodyta, kokios apeigos atliekamos, kai mirusiojo palaikai buvo kremuoti. Urna su pelenais gali būti laikoma namuose ar kitoje patalpoje „laikinam saugojimui“, t. y. ne ilgiau kaip 3 mėnesius, o po to laidojama kapinėse arba statoma į kolumbariumą. Išberti pelenus ant žemės ar vandens paviršiaus neleidžiama, remiantis galiojančiu Žmonių palaikų laidojimo įstatymu.

## Kitos urnos

* Urnos, kaip mažosios architektūros ir dekoratyviniai elementai, naudojamos miestų aikščių, parkų, pastatų puošyboje. Viena žinomiausių – 5 m aukščio „Vaterlo vaza“ (*Waterloo Vase*) – stovi Londone, prie Buckingham rūmų.
* Šiuolaikinės slapto balsavimo balsadėžės pavadinamos urnomis, nes praeityje jos dažnai būdavo urnos formos.

## Galerija


Silver urn (8372093416).jpg|Sidabrinė urna
Marble jar Hagia Sophia 2007 001.jpg|Marmurinė urna
Blommig urna i porslin, gjord i Kina under Qing dynastin 1735-1795 - Hallwylska museet - 95651.tif|Porceliano urna
British Museum Zapotec funerary urn 1.jpg|Senovinė urna (Meksika)
Urna z prochami Sławomira Mrożka.jpg|Urna Lenkijoje


## Šaltiniai
Jan van de Cappelle

**Janas van de Kapelė** (, 1626 m. sausio 25 d., Amsterdamas, Nyderlandai – 1679 m. gruodžio 22 d., Amsterdamas) – XVII a. Nyderlandų tapytojas, marinistas, peizažistas.

## Biografija
Janas van de Kapelė gimė Amsterdame 1626 m. sausio 25 d. Jo tėvas Franchoys van de Cappelle buvo pasiturintis dažų prekybininkas ir jo verslą sūnus vėliau paveldėjo. Janas van de Kapelė nebuvo profesionaliu dailininku, o labiau mėgėju, kuris tapė laisvu nuo verslo laiku. Iki 1653 m. Janas vedė Anna Grootingh, kuri irgi buvo kilusi iš pasiturinčios šeimos. 1653 m. jos motina paliko jai 3 namus Amsterdame, bet dailininko šeima gyveno ketvirtame. Po mirties 1679 m. Janas van de Kapelė paliko 6 namus Amsterdame, namą kaime, laisvalaikio jachtą. Turtas pinigais ir skolų raštais buvo įvertintas 92 720 guldenų. Kapelė turėjo 4 sūnus ir 3 dukteris.

Po mirties Kapelės kolekcijoje buvo 200 paveikslų ir 6000 piešinių, iš kurių 883 Hendrick Avercamp ar jam priskiriamų piešinių, 9 Simon de Vlieger paveikslai ir virš 300 piešinių, 6 Rembranto paveikslai ir apie 500 piešinių, 10 Jan van Goyen paveikslų ir virš 400  piešinių, 16 Jan Porcellis ir 5 Hercules Seghers paveikslų. Taip pat kitų dailininkų kūrinių. Janas van de Kapelė buvo savamokslis dailininkas. Jį paveikė Simon de Vlieger ir vėliau Hendrick Dubbels ir Willem van de Velde (Jaunesnysis). Gali būti, kad su pastaraisiais dailininkais Kapelė dirbo kartu Vespe apie 1650 m., kur Simon de Vlieger (miręs 1653 m.) turėjo savo namą. Jano van de Kapelės ankstyvasis stilius pasižymėjo šaltais tonais, vėlesnėje kūryboje tonai tapo šiltesniais. Viso Kapelė paliko kiek mažiau nei 150 paveikslų. Po maždaug 1665 m. jis tikriausiai nebetapė. Janas van de Kapelė mirė 1679 m. gruodžio 22 d. Amsterdame.

## Darbų galerija

Vaizdas:Jan van de Cappelle 001.jpg| „Pasveikinimo salvė“ (apie 1650, Amsterdamo valstybinis muziejus)
Vaizdas:Schepen voor anker op een kalme zee Rijksmuseum SK-A-4042.jpeg| „Laivai ant inkaro štilio metu“ (Amsterdamo valstybinis muziejus)
Vaizdas:Wintergezicht Rijksmuseum SK-A-4043.jpeg| „Žiemos peizažas“ (1652-53, Amsterdamo valstybinis muziejus)
Vaizdas:Ships in a Calm LACMA M.2003.108.6.jpg| „Laivai štilio metu“ (1650-55, Los Andželo apygardos muziejus, Los Andželas)


## Šaltiniai

* Walter A. Liedtke. *Dutch Paintings in the Metropolitan Museum of Art, Volumes 1-2*. New York, -2007, p. 119
* Oxford Reference
* wga.hu
Nakhonratčasima

**Nakhonratčasima** (, ) – vienas iš keturių didžiųjų miestų Isane, Tailande.

Miestas žinomas vardu Koratas, kas yra ankstesnio pavadinimo sutrumpinimas. Šis miestas yra Nakhonratčasimos provincijos sostinė bei metropolinės zonos centras.

Nakhonratčasima yra vakariniame Korato plynaukštės pakrašty. Istoriškai susiklostė, kad šis miestas žymi teritorijos tarp Laoso ir Tailando ribas. Pagal 2010 m. duomenis, mieste gyvena 142 645 gyventojai.

## Istorija

Iki XIV amžiaus Korato teritorija buvo pavaldi Khmerų imperijai.
XVII a. Ajutajos imperijos karalius Narai įsakė pastatyti šioje vietoje naują miestą, kuris turėjo tarnauti kaip karalystės tvirtovė. Vėliau Korato miestas buvo paminėtas Siamo kronikose.

1826 m. Vientiano karalius Chao Anouvong matydamas, kad Siamas susilpnėjo, nusprendė užpulti Korato miestą. Ponia Mo, tuometinio gubernatoriaus pavaduotojo žmona, yra gerbiama už miesto išlaisvinimą nuo Anouvono armijos ir jai buvo pastatytas paminklas pačiame Korato miesto centre.

XIX amžiaus pabaigoje Koratas buvo svarbus politinis ir ekonominis centras šiaurės rytų regione.

Nuo 1962–1976 m., Vietnamo karo metu, į Korato Tailando karališkąją oro pajėgų bazę atvyko Karališkosios Tailando oro pajėgos, Jungtinių Amerikos Valstijų karinės oro pajėgos ir Karališkosios Naujosios Zelandijos oro pajėgos.

## Klimatas

Nakhonratčasimos regione yra trys sezonai: karštas (vasaris-gegužė), lietingas (gegužė-spalis), šaltas (spalis-vasaris). Šaltuoju metų laiku minimalios temperatūros Korate krenta iki 18 °C, o kaimo vietovėse iki 12 °C.

## Galerija

File:Nakhonratchasima.JPG|Ya Mo išoriniai vartai
File:Thao Suranaree statue.jpg|Ponios Mo paminklas
File:Klang Plaza Korat.JPG|Klang Plaza universalinė parduotuvė
File:City of Nakhon Ratchasima 07.jpg|Pagrindiniai vartai, Koratas
File:Korat in cat show-cropped.JPG|Korato katinas (Si-Sawat)
File:Bangkok Hospital (Korat).jpg|Nakhonratčasimos ligoninė
File:Korat v Thailand XI.JPG|Sporto kompleksas



## Šaltiniai
Melchior de Hondecoeter

**Melchijoras de Hondekuteris** arba **Melchioras d’Hondekuteris** ( arba , 1636 m., Utrechtas, Nyderlandai – 1695 m. balandžio 3 d., Amsterdamas) – XVII a. Nyderlandų tapytojas, animalistas.

## Biografija
Melchioras de Hondekuteris gimė 1636 m. Utrechte tapytojų giminėje. Jo senelis Gilisas ir tėvas Geisbertas (ar Geisbrechtas) buvo tapytojais. Senelis tapė peizažus su paukščiais, panašius į Roelant Savery paveikslus. Melchioras mokėsi pas tėvą, o vėliau − pas dėdę Jan Baptist Weenix (1620–1660). Kartu su juo apie 1653–1659 m. galėjo mokytis dėdės sūnus Jan Weenix. 1659–1663 m. Melchioras de Hondekuteris buvo registruotas Hagos tapytojų draugijoje. 1663 m. vasario 9 d. jis vedė Susanna Tradel Amsterdame, iš kurio nebeišvyko iki gyvenimo pabaigos.

Melchioro de Hondekuterio pirmieji neabejotini darbai datuojami 1668 m., nors yra priskiriamų ankstesnių. Tik 20 Hondekuterio paveikslų datuoti, todėl didesniosios jo kūrybos dalies chronologiją yra sunku nustatyti. Be mokytojų, Hondekuterio tapybą paveikė Vilemas van Alstas, bei flamandų tapytojas Fransas Sneidersas. Hondekuteris specializavosi paukščių vaizdavime peizažo aplinkoje, jo paveikslai buvo paklausūs. Žinoma, kad jo kūriniai puošė Nyderlandų princų rezidencijas. Hondekuterio mokiniu buvo Willem van Royen (1672–1742), pasekėju – XVIII a. tapytojas Aart Schouman (1710–1792). Pasak Houbraken, dailininką nuolat kritikuodavo žmona, dėl ko Hondekuteris laiką leisdavo smuklėse. Po mirties Hondekuteris paliko savo dukteriai Izabelei daug skolų. Dailininkas mirė 1695 m. balandžio 3 d. Amsterdame.

## Darbų galerija

Vaizdas:Eenden Rijksmuseum SK-A-172.jpeg| „Vandens paukščiai“ (1675-80, Amsterdamo valstybinis muziejus)
Vaizdas:Melchior d'Hondecoeter 003.jpg| „Medžiotojo laimikis“ (apie 1678, Amsterdamo valstybinis muziejus)
Vaizdas:Melchior d'Hondecoeter - Een pelikaan en ander gevogelte bij een waterbassin, bekend als 'Het drijvend veertje' - Google Art Project.jpg| „Pelikanas ir kiti paukščiai baseine“ (apie 1680, Amsterdamo valstybinis muziejus)
Vaizdas:De menagerie, Melchior d' Hondecoeter, ca. 1690 - Rijksmuseum.jpg| „Narviniai gyvūnai“ (apie 1690, Amsterdamo valstybinis muziejus)
Vaizdas:Melchior d'Hondecoeter 002.jpg| „Gaidys ir antys“ (Mauricheisas, Haga)


## Šaltiniai

* Walter A. Liedtke. *Dutch Paintings in the Metropolitan Museum of Art, Volumes 1-2*. New York, -2007, p. 347, 348
* Encyclopaedia Britannica
* wga.hu
Dogma (filmas)

**Dogma** – 1999 m. sukurta fantastinė nuotykių komedija.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Ben Affleck – angelas Bartlbis
* Matt Damon – angelas Lokis
* Linda Fiorentino – Betani Sloun
* Salma Hayek – Serendipė
* Jason Lee – Azraelis
* Jason Mewes – Džėjus
* Alan Rickman – Metatronas
* Chris Rock – Rufusas
* Alanis Morissette – Dievas

## Turinys

Angelai Bartlbis ir Lokis, kažkada nepaklusę Dievui, buvo ištremti į Žemę, tačiau dabar jiems atsirado galimybė grįžti į dangų. Bėda ta, kad toks poelgis sunaikintų visą žmoniją, tačiau angelams tai nė motais – jie nori pagaliau grįžti namo.

Jiems sutrukdyti suburiama komiška komanda: dėl to, kad yra juodaodis, Biblijoje nepaminėtas tryliktasis apaštalas, abortų klinikoje dirbanti tolima Kristaus giminaitė, mūza, dirbanti striptizo šokėja ir kiti komiški personažai…
Dogma (reikšmės)

**Dogma** gali reikšti:
* Dogma – autoritetingas, tiksliai suformuluotas religinės doktrinos teiginys;
* Dogma – 1999 m. sukurta fantastinė nuotykių komedija.
Little Red

**Little Red** – antrasis studijinis britų atlikėjos Katy B albumas, išleistas 2014 m. vasario 7 d. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju Katy B albumu, pasiekusiu pirmąją vietą.

## Dainų sąrašas

## Išnašos