open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Veisiejų žydų kapinės

**Veisiejų žydų senosios kapinės** (regioninio reikšmingumo lygmens registrinis kultūros paveldo objektas: unikalus kodas – ) – neveikiančios žydų bendruomenės kapinės Lazdijų rajono savivaldybėje, Veisiejuose, V. Montvilos gatvėje, rytiniame Ančios ežero krante.

## Vieta
Įrengtos Ančios ežero krante stūksančioje, apylinkėje dominuojančioje kalvoje. Netaisyklingo, artimo ovalui plano, pailgos šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, iki 132 m ilgio, nuo 49 m pločio pietvakariuose iki 70 m šiaurės rytuose, aptvertos vielos tinklo tvora, apaugusios pavienėmis aukštomis pušimis. Reljefas nelygus, žemėja link kalvos kraštų. Įstrižai kapinių praeina orinė aukštos įtampos elektros linija.

Šiaurės pusėje įrengtas įėjimas, nuo kurio link kapinių vidurio veda betono plytelių takas. Jo gale ant betoninio cokolio stovi memorialinis akmuo. Dalis jo plokštumos nušlifuota, joje iškaltas užrašas jidiš ir lietuvių kalba:

דער אלטער ײדישער בית עולם חײליק איז דער אנדענק פון רי פארשטארבטנע
SENOSIOS ŽYDŲ KAPINĖS. TEBŪNIE ŠVENTAS MIRUSIŲJŲ ATMINIMAS

Kapinėse išlikę apie 60 įvairios formos ir dydžio akmens ir betono antkapinių paminklų, kurių daugiausia yra pietvakariniame pakraštyje.

Teritorijos plotas – 6615 m².

## Istorija
Veisiejuose žydai pradėjo kurtis XVII a. Susiformavusi žydų bendruomenė 1748 m. pasistatė sinagogą (stovi priešingame ežero kampe, priešais kapines). Manoma, kad tuo metu buvo įsteigtos žydų kapinės.

1993 m. kapinės registruotos Lietuvos Respublikos nekilnojamųjų kultūros vertybių registre ir paskelbtos regioninio reikšmingumo lygmens kultūros paveldo objektu, turinčiu memorialinį vertingųjų savybių pobūdį.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Veisiejų žydų kapinės - Veisiejai Jewish Cemetery

## Nuotraukos

Vaizdas:Veisiejai Jewish Cemetery 2016 (4).JPG
Vaizdas:Veisiejai Jewish Cemetery 2016 (5).JPG
Vaizdas:Veisiejai Jewish Cemetery 2016 (6).JPG
Vaizdas:Veisiejai Jewish Cemetery 2016 (7).JPG
Vaizdas:Veisiejai Jewish Cemetery 2016 (8).JPG
Vaizdas:Veisiejai Jewish Cemetery 2016 (9).JPG
Vaizdas:Veisiejai Jewish Cemetery 2016 (10).JPG
Vaizdas:Veisiejai Jewish Cemetery 2016 (11).JPG
Vaizdas: Veisiejai Jewish Cemetery 2016 (12).JPG
Vaizdas: Veisiejai Jewish Cemetery 2016 (13).JPG
Anthony Caro

**Entonis Karas** (, 1924–2013) – Anglijos XX a. antros pusės skulptorius, abstrakčiosios skulptūros atstovas.
## Biografija
Entonis Karas gimė 1924 m. kovo 8 d. Londone. Studijavo inžineriją Kristaus koledže Kembridže ir skulptūrą: 1946 m. Regento gatvės politechnikoje Londone, 1947−1952 m. Karališkosios akademijos mokyklose. 1951−1953 m. dirbo Henrio Muro padėjėju. Nuo 1952 m. kūrė pavienių figūrų molio skulptūras, skirtas išlieti iš bronzos. Nuo 1953 iki 1979 m. dėstė Šv. Martyno dailės mokykloje Londone. 1956 m. *Naviglio* galerijoje Milane įvyko pirmoji jo personalinė paroda, 1957 m. *Gimpel Fils* galerijoje Londone − pirmoji paroda D. Britanijoje. 1959 m. E. Karas su „Ford“ fondo parama lankėsi JAV, kur sutiko skulptorių Deividą Smitą (1906−1965). Jo paveiktas pradėjo kurti beobjektinę, abstrakčiąją skulptūrą. 1959 m. buvo apdovanotas prizu už skulptūrą Paryžiaus bienalėje. Nuo 1960 m. kūrė skulptūras iš suvirinto ar varžtais sujungto plieno bei aliuminio. 1963 m. įvyko jo paroda *Whitechapel* galerijoje Londone, kuri plačiai išgarsino skulptorių. 1963−1964 m. jis dėstė Beningtono koledže Vermonte.

1987 m. E. Karui buvo suteiktas Britanijos imperijos ordino riterio rangas (jis įgijo „sero“ titulą). 1992 m. jis buvo apdovanotas Praemium Imperiale prizu iš Japonijos meno asociacijos ir 1997 m. apdovanojimu už gyvenimo pasiekimus iš Tarptautinio skulptūros centro. 2000 m. E. Karas apdovanotas Britanijos Nuopelnų ordinu, 2004 m. priimtas į Britų karališkosios akademijos narius ir 2008 m. apdovanotas Jack Goldhill apdovanojimu už skulptūrą „Promenada“. 2005 m. įvyko jo kapitalinė retrospektyvinė paroda Tate Britain galerijoje Londone. Entonis Karas mirė nuo širdies smūgio 2013 m. spalio 23 d. Londone. Jis buvo vedęs tapytoją Šeilą Girling, su kuria susilaukė dviejų sūnų.

## Galerija

YorkUComputerScienceAndEngineeringBuilding2.jpg| „Susikirtimai“, Torontas
Yorkshire Sculpture Park Caro Promenade.jpg| „Promenada“, Jorkšyro skulptūrų parkas, JK
Monsoon Drift.JPG| „Monsūno srovė“, Hiršhorno muziejus, Vašingtonas
'Twenty Four Hours' by Anthony Caro, Tate Britain.JPG| „24 valandos“, Tate Britain

## Nuorodos

* wikiart.org kūrinių galerija
* Vėlyvųjų kūrinių galerija
## Šaltiniai
* Encyclopaedia Britannica
* Biografija Teito galerijos tinklalapyje
* „BBC News“
Stanislovas Radziminskis

**Stanislovas Radziminskis** (m. prieš 1591 m. kovo 18 d.roku) – Palenkės vaivada 1588 metais, Čersko 1584-1591, Zakročimsko kaštelionas 1582-1584, Livo seniūnas 1570 metais, Kameneco seniūnas 1570-1591, Žygimanto II Augusto rūmininkas 1557 metais, rotmistras 1567 metais.

## Šeima
Buvo vedęs Teodorą Sanguškaitę, Romano Sanguškos ir Aleksandros Chodkevičiūtės dukterį. Jono Radziminskio ir Anos Radziminskos tėvas. 
## Valstybės tarnyba
Buvo pasiuntiniu nuo Mazovijos į 1569 metų seimą.

## Išnašos

|-
Andžejus Chadzinskis

**Andžejus Chadzinskis** (m. prieš 1633 m. vasario 9 d.) – Palenkės vaivada 1625 metais, Viznos kaštelionas 1621-1625, Jezersko 1625 metais, Nursko seniūnas 1591 metais, karalienės Onos Jogailaitės rūmininkas.

## Literatūra

* Urzędnicy podlascy XIV-XVIII wieku. Spisy". Oprac. Ewa Dubas-Urwanowicz, Włodzimierz Jarmolik, Michał Kulecki, Jerzy Urwanowicz. Kórnik 1994, s. 162.
## Išnašos
Martynas Lesniovolskis

**Martynas Lesniovolskis**  (m. 1593 m.) – Palenkės kaštelionas 1581-1593, Zatoro seniūnas 1588 metais. 

## Biografija
Varšuvos kašteliono Jokūbo Lesniovolskio sūnus. 

## Šeima
Vedė Aną Oborską, su kuria turėjo sūnus Povilą ir Martyną ir dukterį Aną, kuri ištekėjo už Zigmanto Ferdinando Gostomskio.

## Literatūra
Adam Boniecki, *Herbarz polski*, T. 14, s. 126.

## Išnašos
Mykolas Janas Nepomukas Leduchovskis

**Mykolas Janas Nepomukas Leduchovskis** (m. 1786 m. Miašovas) – Voluinės kaštelionas 1754–1783 metais, Ravos seniūnas 1740 metais, karaliaus rotmistras. 

1767 metais apdovanotas Šventojo Stanislovo ordinu.  

## Literatūra

* Urzędnicy wołyńscy XIV-XVIII w". Oprac. Marian Wolski, Kórnik 2007, s. 76, 170.
* Volumina Legum, t. VII, Petersburg 1860, s. 222.
Adecco

**„Adecco Group“** – didžiausia pasaulyje įdarbinimo paslaugų įmonė, įsikūrusi Ciuriche, Šveicarijoje. Yra įtraukta į „Fortune Global 500“ sąrašą.

Kompanijoje dirba virš 32 000 darbuotojų, išsibarsčiusių per 60 šalių, taip pat kompanija turi 5100 atstovybių visame pasaulyje. „Adecco Group“ siūlo platų paslaugų spektrą savo svarbiausiose rinkose, kaip antai Prancūzija, Šiaurės Amerika, Jungtinė Karalystė, Airija, Japonija, Vokietija, Austrija, Italija, Beniliuksas, Šiaurės šalys, Pirėnų pusiasalis, Australija, Naujoji Zelandija ir Šveicarija.

Įmonė buvo įkurta 1996 m., susijungus prancūzų kompanijai „Ecco“ ir šveicarų kompanijai „Adia Interim“. Jos akcijomis yra prekiaujama Šveicarijos vertybinių popierių biržoje (SMI).

„Adecco Group“ taip pat yra motininė įmonė kitų prekių ženklų, įskaitant „Adecco Staffing“, „Modis“, „Spring Professional“, „Badenoch & Clark“, „XPE Pharma and Science“, „Beeline“, „Pontoon“ ir „Lee Hecht Harrison“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali „Adecco“ svetainė
Frederikas Vilhelmas Liubomirskis

**Frederikas Vilhelmas Liubomirskis** (1779 m. – 1848 m. gegužės 21 d. Rivnė) – Lenkijos armijos generolas, Voluinės vicegubernatorius (1816 m.), Rusijos caro kamergeris, masonų ložės „Bouclier du Nord“ narys (1818 m.).

## Biografija
Buvo Juzefo Liubomirskio ir Liudvikos Sosnovskos sūnus, Henriko Liudviko brolis. 

## Šeima
Apie 1808 m. vedė Prancišką Zaluską (1793-1844), jiems gimė sūnus Kazimieras. 

## Literatūra
* Lwowska Naukowa Biblioteka im. W. Stefanyka NAN Ukrainy. Oddział Rękopisów. Zespół (fond) 5. Rkps 5707/I. Żegota Pauli: Materiały do historii wolnomularstwa polskiego, k. 17.
* Rodzina, herbarz szlachty polskiej, t. IX, Warszawa 1912, s. 183.
## Nuorodos
Petras Opalinskis (1691)

**Petras Opalinskis** (1640, Lenčica – 1691 m. rugsėjo 12 d.) – Lenkijos magnatas, Lenčicos vaivada (1679–1691) ir Didžiosios Lenkijos generalinis seniūnas (1684–1691), seimo deputatas.

## Biografija
Lenkijos magnatų Opalinskių giminės atstovas, herbo „Lodzia“ savininkas. Kališo vaivados Jano Petro Opalinskio (1601–1655) ir Katerinos Leščinskos (apie 1605–1664), Karūnos didžiojo kanclerio Vaclavo Leščinskio dukters, jaunesnysis (trečiasis) sūnus. Vyresnieji broliai – Brest-Kujavijos vaivada Janas ir Kulmo vyskupas Kazimieras Janas. Seserys – Ana, Palenkės vaivados Emeriko (Vladislavo) Mleškos žmona, ir Mariana Rogozno kašteliono Stanislavo Grudzinskio žmona.

1679–1691 metais – Lenčicos vaivada, nuo 1684 metų – Didžiosios Lenkijos generalinis seniūnas. Taip pat jis nešiojo Mendzižečo seniūno titulą.

## Šeima ir vaikai
1-oji žmona 1668 metų – Marija Liudvika Opalinska (1648–1676), Poznanės vaivados Kristupo Opainskio (1609–1655) ir Terezės Konstancijos Čarnkovskos (m. 1660) duktė. Vaikai nuo pirmos santuokos:

* Adamas Antonijus (1672–1695), Valecko seniūnas (nuo 1691), vedęs grafaitę Frederiką von Šafgotš.

2-oji žmona nuo 1678 metų – Katerina Pšjemska (1661–1705), Kališo vėliavininko Andžejaus Pšijemskio (apie 1642–1677/1678) ir Dorotos Rozdraževskos duktė. Vaikai nuo antros santuokos:

* Liudvika Opalinska (1684–1719), Bobruisko seniūno Jono Kazimiero Sapiegos (m. 1730) žmona nuo 1699 metų.

Po savo vyro mirties Katerina Pšijemska tapo Kališo vaivados Vladisklavo Pšijemskio (apie 1655–1699) žmona, o po to trečią kartą ištekėjo už Stanislavo Kretkovskio.

## Literatūra
* Hr. Seweryn Uruski «Rodzina,.Herbarz Szlachty Polskiej» (tom 12, str. 355–360, Opalińscy, pierwotnie Opaleńscy herbu Łodzia).

## Nuorodos
Konstantinas Jackus Liubomirskis

Kunigaikštis **Konstantinas Jackus Liubomirskis** (1620–1663) – Lenkijos aristokratas (bajoras), Karūnos didysis raikytojas (1658), Karūnos didysis pataurininkas (1658–1663), Sončo ir Belocerkovo seniūnas. Jaroslavo valdytojas.

## Biografija
Lenkijos magnatų Liubomirskių giminės atstovas, herbo „Szreniawa“ savininkas. Rusios ir Krokuvos vaivados, kunigaikščio Stanislavo Liubomirskio (1583–1649) jaunesnysis sūnus nuo santuokos su Sofija Aleksandrovna Ostrogiške (1595–1622). Vyresnieji broliai – Krokuvos vaivada Aleksandras Mikalojus (1614–1677) ir Karūnos lauko etmonas Jurgis Sebastijonas (1616–1667).

Po savo tėvo mirties Konstantinas Jackus Liubomirskis paveldėjo dalį tėvo valdų.

Žymus karo vadas ATR karuose su sukilusiais Ukrainos kazokais (1648–1654), Švedija (1655–1660) ir Rusijos valstybe (1654–1667). 1655 metais Švedijos kariai užgrobė ir išgrobė Novo-Vuisničiaus pilį. 1658 metais gavo Karūnos didžiojo raikytojo pareigybę, tais pačiais metais buvo paskirtas Karūnos didžiuoju pataurininkiu.

## Šeima
1648 metais vedė Domicelę Barborą Ščaniavską (m. iki 1676), nuo santuokos su kuria palikuonių neturėjo. Po trejų metų po vyro mirties Domicelė Ščaniavska 1667 metais ištekėjo antrą kartą už Guzovo seniūno Mikalojaus Viktorino Grudzinskio (apie 1636–1704).

## Literatūra
* W. Kłaczewski, Jerzy Sebastian Lubomirski, Wrocław 2002, wyd. Ossolineum, ISBN 83 04 04592 3.

## Šaltiniai
Alfredas Juozapas Potockis

Grafas **Alfredas Juozapas Potockis** (; 1817 arba 1822 m. liepos 29 d., Lancuta – 1889 m. gegužės 18 d., Paryžius) – Lenkijos magnatas iš Potockių giminės, Austrijos–Vengrijos valstybinis ir politinis veikėjas, Galicijos seimo maršalas, Galicijos ir Lodomerijos karalystės vietininkas. 1870–1871 – Cisleitanijos ministras-prezidentas.

## Biografija

Kilo iš įtakingos Lenkijos bajorų Potockių giminės. 1848 metais tapo Reichsrato deputatu. Įstojo į diplomatinę tarnybą. Nuo 1861 metų Lordų rūmų (*Heerenhaus*) paveldimas narys. 1863–1869 metais – Galicijos seimo deputatas, nuo 1875 iki 1877 metų buvo jo maršalu (pirmininku).

Nuo 1867 m. gruodžio 30 d. iki 1870 m. sausio 15 d. – žemės ūkio ministras Karlo Vilhelmo von Aueršpergo ir Eduardo Tafe vyriausybėse. Buvo Cislestanijos federalizacijos šalininkas, atsistatydino po to, kai jo požiūrio nepalaikė valdantieji sluoksniai.

1870 m. balandžio 12 d. paskirtas ministru-prezidentu ir žemės ūkio ministru (iki gegužės 6). 1870 m. birželio 28 d. – 1871 m. vasario 6 d. – taip pat Krašto apsaugos ministras (*Landesverteidigungsminister*). Mėgino išdirbti Cisleitanijos federalizacijos mechanizmą, bet nerado palaikymo iš potencialių šalininkų pusės. 1871 m. vasario 14 d. atsistatydino.

1875–1883 – Galicijos Austrijos štathalteris.

Auksinės Runos ordino kavalierius. Žymus kaip Potockių rūmų Lvove statybos užsakovas. Rūmus baigė statyti jau jo sūnus Romanas.

## Šeima
* Senelis – Janas Potockis (1761–1815).
* Tėvas – Alfredas Vaitiekus Potockis (1785–1862), 1-mas Lancuto ordinatas.
* Motina – Žozefina Čartoriska (1788–1862), Juozapo Klemenso Čartoriskio (1740–1810) ir Dorotos Barboros Jablonovskos (1760–1844) duktė
* Žmona – Marija Klementina Sanguškaitė (1830–1903), kunigaikščio Romano Eustachijaus Sanguškos (1800–1881) ir Natalijos Potockos (1810–1830) duktė. Susituokė 1851 metais uošvio rūmuose, Slavute.
## Vaikai

* Grafas Romanas (1852–1915), 1-oji žmona nuo 1882 metų grafaitė Izabelė Potocka (1864–1883), 2-oji žmona nuo 1885 metų kunigaikštytė Matilda Marija Elžbiete Radvilaitė (1861–1950)

* Grafaitė Julija Potocka (1854–1921), vyras nuo 1872 metų grafas Vladislavas Mykolas Branickis (1848–1914)

* Grafaitė Klementina Potocka (1856–1921), vyras nuo 1878 metų grafas Jonas Leonas Tiškevičius (1851–1901)

* Grafas Juozapas Ksaveras Marija Alfredas Jokūbas Potockis (1862–1922), žmona nuo 1892 metų kunigaikštytė Elena Augusta Paulina Sofija Marija Radvilaitė (1874–1958)

## Literatūra

* W. Goldinger – J. Zdrada: Potocki, Alfred Graf. In: Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (ÖBL). Band 8, Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, Wien 1983, ISBN 3-7001-0187-2.
* Meyers Großes Konversations-Lexikon Band 16, Leipzig 1908.
* Christian Schärf: Ausgleichspolitik und Pressekampf in der Ära Hohenwart. Die Fundamentalartikel von 1871 und der deutsch-tschechische Konflikt in Böhmen. Verlag Oldenbourg, München 1996

## Nuorodos
* Alfred Józef Marian Potocki ze Złotego Potoka herbu Pilawa (Srebrna) – biografia
Mykolas Steponas Jordanas

**Mykolas Steponas Jordanas** (m. 1739 m.) – ATR armijos generolas, Karūnos didysis medžioklis nuo 1704 metų, Braclavo vaivada, Karūnos tribunolo vice-maršalka 1709 metais. 

Buvo Sandomiro konfederacijos kancleris nuo Krokuvos vaivadijos 1704 metais.

Vienas iš turtingiausių Mažosios Lenkijos magnatų. Dobčicko nuo 1697, Ostrolenkos seniūnas nuo 1718.
## Šeima
Buvo vedęs du kartus. Pirmą kartą vedė 1697 metais Morštynų giminės atstovę, antrą kartą vedė Anastasiją Miškovską, markgrafo ir Pinčiuvo ordinato Stanislovo Kazimiero Miškovskio dukterį. Nuo santuokos su kuria gimė sūnūs: 

* Steponas 
* Adomas – Ostrolenkos seniūnas

## Nuorodos

## Išnašos
Michael Page

**Michael Page** (pristatoma kaip **PageGroup**) – Jungtinėje Karalystėje įsikūrusi tarptautinė įdarbinimo agentūra, kurios akcijomis prekiaujama Londono vertybinių popierių biržoje, FTSE 250 Index.

## Istorija
Įmonė buvo įkurta 1976 m. Michael Page ir Bill McGregor, kurie įdarbindavo buhalterius nuolatiniam darbui Jungtinėje Karalystėje. Pora veiklą pradėjo Londone, bet jau 1979 m. buvo atidarę biurus Mančesteryje, Birmingame, Glazge, Lidse bei Bristolyje. 1985 m. buvo atidarytas biuras Australijoje, vėliau sekė biuras Prancūzijoje 1986 m.

Nuo 2012 m. spalio mėn. „Michael Page International“ pristatinėja save kaip „PageGroup“ ir operuoja trimis pagrindiniais prekės ženklais: „Page Executive“, „Michael Page“ ir „Page Personnel“, remiantis keliais pridėtiniais prekės ženklais, kuriais įmonė disponuoja tarptautiniu mastu.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali „PageGroup“ svetainė
Vandeniniai ožiai (gentis)

**Vandeniniai ožiai** (*Kobus*) – dykaraginių (*Bovidae*) žinduolių gentis, kurioje yra šešios rūšys, gyvenančios Afrikos žemyne. Rūšys gyvena bandose, prie vandens ir pelkėtų vietovių. Būdingas lytinis dimorfizmas, patelės mažesnės už patinus, neturi ragų.

## Rūšys
Genties *Kobus* rūšys:
* Vandeninis ožys (*Kobus ellipsiprymnus*)
* Pelkinis ožys (*Kobus kob*)
* Ličis (*Kobus leche*)
* Nilinis ličis (*Kobus megaceros*)
* Puku (*Kobus vardonii*)
* *K. anselli*

## Šaltiniai
Catfish and the Bottlemen

**Catfish and the Bottlemen** – britų indie rock grupė iš Landidno, susikūrusi 2007 m. Debiutinis grupės albumas „The Balcony“ išleistas 2014 m. rugsėjį ir pasiekė dešimtąją vietą Jungtinės Karalystės albumų reitinge. 2023 m. duomenimis, grupė yra išleidusi tris studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „The Balance“, išleistas 2019 m. balandį.

## Grupės nariai
**Dabartiniai nariai**
* Van McCann – vokalas, ritminė gitara (2007–dabar)
* Benji Blakeway – bosinė gitara, pritariamasis vokalas (2007–dabar)

**Buvę nariai**
* Jon Barr – būgnai, perkusija (2007–2010)
* Billy Bibby – solinė gitara, pritariamasis vokalas (2007–2014)
* Johnny Bond – solinė gitara, pritariamasis vokalas (2014–2021)
* Bob Hall – būgnai, perkusija (2010–2021)

## Diskografija
* *The Balcony* (2014)
* *[[The Ride]]* (2016)
* *The Balance* (2019)

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
The Ride

**The Ride** – antrasis studijinis britų indie rock grupės „Catfish and the Bottlemen“ albumas, išleistas 2016 m. gegužės 27 d. Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Tarvydų II senosios kapinės

**Tarvydų kaimo antrosios senosios kapinės**, vadinamos  *Bokų kalnu, Bogų kalnu, Švedkapiu* (saugotinas kultūros paveldo objektas) – neveikiančios kapinės Kretingos rajono savivaldybės teritorijos vakarinėje dalyje, Tarvyduose, kelio  kairėje pusėje, Tenžės kairiajame krante.

## Vieta

Įrengtos miško pakraštyje, atskiroje, 8 m aukščio moreninėje kalvoje, apaugusioje mišku, kuriame dominuoja spygliuočiai.

Kalva ovalo plano, pailga šiaurės – pietų kryptimi, ties papėde apie 98 m ilgio ir 80 m pločio.  Šlaitai nuožulnūs, pietų ir rytų pusėse apardyti kasant juose smėlį ir rengiant duobes bulvių rūsiams.

Kalvos viršūnė plokščia, apie 48 m ilgio ir 32 m pločio. Laidojimo žymių ir smulkiosios memorialinės architektūros statinių neišlikę.

Teritorijos plotas – 0,15 ha.

0,86 km į šiaurės vakarus yra pirmosios kaimo kapinės (Pilalė) , 1,5 km į šiaurę – Daubėnų pirmosios, 3,3 km į šiaurės rytus – Daubėnų antrosios, 3 km į pietus – pietryčius – Pajuodupių kaimų senosios kapinės.

## Istorija
Kapinių kalva vadinama *Bokų kalnu*, rečiau –*Bogų kalnu*.  Žymima 1819 m. Kretingos grafystės Jazdų dvaro ir Tarvydų kaimo topografiniame žemėlapyje.

Kapinės veikė XVII–XVIII a. Jose laidoti Tarvydų kaimo gyventojai, daugiausia – maro aukos.

Padavimai mena, kad šioje kalvoje buvę palaidoti per XVII–XVIII a. karus žuvę švedai. Dėl to kalva dar retsykiais vadinama *Švedkapiu*.

Ignas Jablonskis spėja, kad senovėje kalvos viršūnėje buvusi priešistorinė pagonių šventvietė arba sodybvietė, o vėliau laidoti savižudžiai ir nuo užkrečiamųjų ligų mirę Tarvydų kaimo ir Dimitravo palivarko gyventojai.

Pasakojama, kad kasant duobes bulviarūsiams, buvo randama žmonių kaulų.

1972–1985 m. kapinės kaip Tarvydų (Dimitravo) piliakalnis buvo registruotos respublikinės reikšmės archeologijos paminklų sąraše.

Žvalgomuosius archeologinius kalvos tyrimus 1981 m. vykdė Ignas Jablonskis, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (ekspedicijos vadovas Romas Olišauskas).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga
Severinas Rževuskis

**Severinas Rževuskis** (, 1743 m. kovo 13 d.; Podgorcai – 1811 m. gruodžio 11; Viena) – Lenkijos valstybinis ir karinis veikėjas iš Rževuskių giminės, paskutinis Karūnos lauko etmonas (1774–1794), Lenkijos armijos generolas-majoras, Podgorco pilies valdytojas.

## Biografija
Lenkijos magnatų Rževuskių giminės atstovas, herbo „Kšiwda“ savininkas. Karūnos didžiojo etmono ir Krokuvos kašteliono Vaclovo Petro Rževuskio (1705–1779) ir kunigaikštytės Anos Liubomirskos (1714–1763) jaunesnysis sūnus. Karūnos didžiojo maršalkos Stanislavo Liubomirskio, vedusio žinomą meno globėją Izabelę Čartoriską, giminaitis. 1783 m. Lancuto pilyje atšventė vestuves su jų dukterimi Marija Konstancija.

1774 m. buvo paskirtas Karūnos lauko etmonu. 1775 m. apdovanotas Baltojo erelio ordinu ir Švento Stanislovo ordinu. Kartu su tėvu dėl politinės opozicijos Nikolajaus Repnino buvo ištremtas penkeriems metams į Kalugą.

Bajorų senų laisvių šalininkas, matė šalies laisvės išgelbėjimą etmonų valdžios nepriklausomybėje, *liberum veto* ir renkamajame karaliuje. Pasisakė prieš Ketverių metų seimo reformas. 1788 m. Rževuskis norėjo pasidaryti diktatoriumi ir prašė paramos iš Berlyno rūmų pusės.

1791 m. gegužę priimta naujoji Lenkijos konstitucija sukėlė Lenkijos bajorų nepasitenkinimą. Severinas Rževuskis kartu su Stanislovu Feliksu Potockiu ir Pranciškumi Ksaveru Branickiu atvyko į Jasus, į Rusijos pajėgų štabą aptarti planą kovai su naujais įstatymais.

Po gegužės konstitucijos paskelbimo išvažiavo į Sankt Peterburgą, 1792 vienas iš aktyviausių Targovicos konfederacijos narių, už ką neakivaizdžiai Tado Kosciuškos šalininkų nuteistas mirties bausme. Nuo 1790 m. gyveno Vienoje, vadovavo opozicijai ir išleido keletą brošiūrų jo principų apsaugai. Jo duktė Izabelė ištekėjo už vietos aristokrato, grafo Valdšteino.

Likusį gyvenimą Rževuskis praleido atitolęs nuo reikalų. Užsiėmė alchemija ir lobių paieška. Mirė 1811 m. gruodžio 11 d. Vienoje. Jo dvarus paveldėjo sūnus Vaclovas Severinas, išgarsėjęs savo kelionėmis po Artimuosius Rytus.

## Šeima
1783 m. Severinas Rževuskis vedė kunigaikštytę Mariją Konstanciją Liubomirską (1763–1840), Karūnos didžiojo maršalkos Stanislovo Liubomirskio ir Elžbietos Čartoriskos dukterį. Vaikai:
* Izabelė Marija Pranciška Rževuska (1783–1818), grafo Ferdinandi von Vldšteino (1762–1823) žmona
* Vaclovas Severinas (1785–1831), 1831 metų sukilimo dalyvis
* Marija Rževuska (1786–?), grafo Jaroslavo Potockio (1784–1838) žmona.

## Išnašos

## Nuorodos

|-
TaurOs

**TaurOs** – projektas, kurio metu iš šiuolaikinių karvių bus bandoma išvesti galvijus, kurie kiek įmanoma labiau primintų taurus.

Projektas pradėtas vykdyti Nyderlanduose. Pagal DNR buvo atrenkamos naminių galvijų primityviausios veislės, kurios savo išvaizda ir kitais fiziniais duomenimis labai panašios į taurus. Manoma kad šio projekto dėka, po 20 metų gyvens apie 150 pagal atranką sugrąžintų taurų „Rewilding Europe“ vietovėse, kurie vėliau Europoje taps įprastais gyvūnais, kaip dabar yra stirnos, briedžiai ar net stumbrai bei kiti žvėrys

2008 m. projektą sumanė „Stichting Taurus“ organizacija prie kurios 2012 m. prisijungė ir „Rewilding Europe“ projektas.

## Šaltiniai
Randstad

**„Randstad“** – tarptautinė įdarbinimo paslaugų įmonė įsikūrusi Dimene, Nyderlanduose, kuri yra viena iš didžiausių žmogiškųjų išteklių paslaugų teikėjų pasaulyje.

Įmonė buvo įkurta 1960 m. Fritso Goldschmedingo, kuris vis dar yra didžiausias akcininkas, ir operuoja 39-iose šalyse. Globaliu mastu „Randstad“ turi 4473 atstovybes ir apie 29 000 darbuotojų. 2015 m. kompanija pasiekė €19,2 milijardų apyvartą ir €518,8 milijonų pelną. Personalo paieškos ir atrankos paslaugų srityje „Randstad“ savo dydžiu nusileidžia tik „Adecco“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali „Randstad“ svetainė
Senoji venetų kalba

**Senoji venetų kalba** – mirusi indoeuropiečių kalba, vartota venetų tautos, gyvenusios Adrijos jūros šiaurinėse pakrantėse, į šiaurės rytus nuo Po deltos (dab. Italijos Venetas, dalis Slovėnijos). Venetų kalbos giminystė su kitomis indoeuropiečių kalbomis neaiški – ji turi panašumų su italikų, germanų, keltų kalbomis, galbūt su ilyrų kalbomis. Priklauso „kentum“ kalbų būriui.

Senoji venetų kalba žinoma iš ~200 trumpų įrašų, datuojamų V–I a. pr. m. e. Jie užrašyti senojo italikų rašto, giminingo etruskų, graikų raštams, atmaina.

I a. pr. m. e. venetų kalbą išstūmė lotynų kalba.

Venetiško įrašo pavyzdys:
: venetų k.: *Mego donasto śainatei Reitiiai porai Egeotora Aimoi ke louderobos.*
: lotynų k.: *me donavit sanatrici Reitiae bonae Egetora [pro] Aemo liberis-que.*
: lietuvių k.: *Man dovanojo, gydytojai Reitijai gẽrai, Egeotora – dėl Aimo ir vaikų.*

## Šaltiniai
Contra

**Contra** – antrasis studijinis amerikiečių indie rock grupės „Vampire Weekend“ albumas, išleistas 2010 m. sausio 11 d. Albumas sulaukė labai gerų kritikų įvertinimų ir, per pirmąją savaitę JAV pardavus 124 tūkstančius kopijų, debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju grupės įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. 2013 m. balandžio mėnesio duomenimis, JAV parduota virš 541 tūkstančių albumo kopijų ir jis tapęs auksiniu.

2011 m. vykusiuose „Grammy“ apdovanojimuose albumas nominuotas geriausio alternatyviosios muzikos albumo kategorijoje.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Stumbrai ir bizonai

**Stumbrai ir bizonai** (*Bison*) žinduolių šeimai, priklausantys dvi išlikusios ir keturios išnykusios rūšys. Iš išlikusių rūšių skaitlingesni yra bizonai. Tiek bizonai, tiek stumbrai buvo beveik išnaikinti  XIX–XX a.

## Rūšys
* †*B. antiquus*
* Bizonas (*B. bison*)
* Stumbras (*B. bonasus*)
* †*B. latifrons*
* †*B. occidentalis*
* Stepių stumbras (†*B. priscus*)

## Istorija

### Bizonai

XIX a. pradžioje Šiaurės Amerikos prerijose buvo apie 60 mln bizonų. Nutiesus geležinkelį, bizonus dėl kailių ir mėsos imta masiškai naikinti. XIX a. pabaigoje bizonų beliko apie 800, daugiausia rezervatuose. Tik paskelbus griežtą apsaugą, buvo išgelbėti nuo visiško išnykimo. Šiuo metu Šiaurės Amerikoje yra apie 500 000 bizonų. Tačiau tik 30 000 jų gyvena rezervatuose, ir tik 15 000 jų laisvai ganosi tyruose.

### Stumbrai

Iki XVI a. stumbrai buvo plačiai paplitę visoje Europoje. Žemdirbystės plėtra, spartus žmonių gausėjimas ir suaktyvėjusi medžioklė išstūmė juos į mažai tinkamus gyventi, nuošalius  miškus ir stumbrai pradėjo sparčiai nykti. XX a. stumbrai jau buvo išnaikinti Europos miškuose, tačiau vėliau sėkmingai grąžinti į laukinę gamtą. 1919 m. Lenkijoje, Belovežo girioje buvo nušauta paskutinė laisvėje gyvenusi stumbrė. Tačiau 54 grynakraujai stumbrai buvo išsaugoti aptvaruose. 1952 metais Lenkijoje iš Belovežo girioje esančių aptvarų į laisvę paleisti 2 stumbrai užauginti nelaisvėje. Šiuo metu pasaulyje gyvena apie 3 500 stumbrų, Lietuvoje apie 55. Didesnioji jų dalis yra laisvėje ir jau tapo visai laukiniais žvėrimis.

### Kitos rūšys

Iš keturių išnykusių stumbrų ir bizonų rūšių trys buvo paplitę Šiaurės Amerikoje – *Bison antiquus, B. latifrons, ir B. occidentalis*. Stepių stumbrai (*B. priscus*) veisėsi Europos, Centrinės Azijos, Beringijos, Šiaurės Amerikos stepėse kvartero periode.

## Ypatumai

Evoliucijos eigoje stepių stumbrą Europoje pakeitė šiuolaikinis stumbras, Šiaurės Amerikoje (įskaitant ir kitas išnykusias rūšis) – amerikinis bizonas, kurie turi kelias bendras morfologines charakteristikas ir gali daugintis sulaukdami vaisingų palikuonių. Genetiniai tyrimai rodo šių dviejų rūšių bendrumą, tačiau dėl skirtingos morfotipologijos ir skirtingų paplitimo vietų stumbrai ir bizonai laikomi atskiromis rūšimis.

## Šaltiniai
Verkoras

**Verkoras** () – kalnų masyvas vakarų Alpėse, Prancūzijoje, Izero ir Dromo departamentuose. Stūkso į vakarus nuo Dofinės Alpių, nuo kurių atskirtas Drako bei Izero upių. Šiaurėje ribojasi su Šartro kalnais, o vakaruose leidžiasi į Ronos slėnį. Aukštis iki 2341 m (Gran Veimono k.).

Masyvas sudarytas iš klinties. Būdingi karstiniai kraštovaizdžiai. Verkore yra 1148 m gylio karstinis Beržė urvas.

Įsteigtas Verkoro gamtinis-regioninis parkas. Čia išlikę vieni didžiausių Prancūzijos miškų.


Sucettes-de-Borne.jpg|Klintiniai stulpai
VcCrêtesDeMolière2.jpg|Rūkas kalnuose
Grand Veymont.jpg|Gran Veimonas
Mont Aiguille vu de Ruthière.jpg|Egijaus kalnas


## Šaltiniai
Steponas Ruseckis

**Steponas Ruseckis** (? – 1671 m.) – LDK valstybinis veikėjas, Minsko kaštelionas (1663–1671).

## Biografija
Kilo iš Ruseckių giminės, herbo „Rawich“ savininkas. Buvo Lydos stalininkas, 1663 metais paskirtas Minsko kaštelionu „po Stefano Kodzežausko, nes jis tapo Smolensko kaštelionu“.

## Šeima
Buvo vedęs Aną Tryznaitę ir turėjo nuo jos dukterį, kuri tapo benediktine ir trys sūnus: Aleksandrą, Stanislovą ir Benediktą. Stanislovas buvo elektoriumi 1674 metais nuo Bresto vaivadijos.

Mirė Steponas Ruseckis 1671 metais.

## Literatūra
* Niesiecki K. Herbarz Polski, wyd. J.N. Bobrowicz, Lipsk 1839–1846.
* Uruski S. Rodzina. Herbarz szlachty polskiej, T. 1-15 – Warszawa 1904–1938.
Hays

**Hays** – didžiausia Jungtinės Karalystės įdarbinimo agentūra, kurios akcijomis prekiaujama Londono vertybinių popierių biržoje, FTSE 250 Index.

„Hays“ yra specializuota įdarbinimo įmonė, skirianti vienodą dėmesį tiek laikinajam, tiek nuolatiniam įdarbinimui. Kompanija operuoja 33-jose šalyse Europos, Pietų bei Šiaurės Amerikos ir Azijos regionuose.

2009 m. Jungtinės Karalystės Sąžiningos prekybos tarnyba (angl. *Office of Fair Trading*) nubaudė „Hays“ 30,4 mln. svarų bauda (vėliau sumažinta iki 5,9 mln.) už dalyvavimą kainų nustatyme, kartu su dar penkiomis personalo atrankos įmonėmis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali „Hays“ svetainė
Jokūbas Šydloveckis

**Jokūbas Šydloveckis** (g. apieo 1453 m., m. 1509 m.) – Krokuvos burgrafas 1493–1501, karaliaus rūmininkas nuo 1496, Karūnos dvaro paiždininkas 1497, Karūnos didysis iždininkas 1501–1506, Sandomiro kaštelionas ir seniūnas, Sochačevo ir Lenčicos seniūnas.

1493–1509 metais vietoj medinės bažnyčios Šydlove pastatė mūrinę Šv. Žygimanto bažnyčią, taip pat Cmeliovo pilį.

## Literatūra
* Mariusz Lubczyński i Jacek Pielas: Szydłowiecki Jakub. W: Polski Słownik Biograficzny. T. 49. Warszawa – Kraków: Instytut Historii PAN im. Tadeusza Manteuffla, 2014, s. 546–551. ISBN 9788363352264.

|-
Mustla

**Mustla** () – miestelis Estijoje, Viljandžio apskrityje, Tarvastu savivaldybėje. Pagal 2011 m. duomenis, šiame miestelyje gyveno 818 gyventojų.


Tarvastu vabadussõja mälestussammas septembris 2012.JPG|Paminklas, skirtas paminėti Estijos nepriklausomybės karui
Tarvastu Gümnaasium.JPG|Gimnazija


## Šaltiniai
Taškuotoji mėta

**Taškuotoji mėta** (*Mentha pulegium*) – notrelinių  (*Lamiaceae*) šeimos, mėtų (*Mentha*) genties augalas.
Verdau

**Verdau** () – miestas rytų Vokietijoje, Saksonijoje, 8 km į vakarus nuo Cvikau, prie Plaisės upės. Yra istorinė turgaus aikštė, neorenesansinė rotušė, baroko, moderno architektūros statiniai. Veikia liuteronų Šv. Marijos, katalikų Šv. Bonifacijaus bažnyčios, krašto muziejus. Tekstilės, mašinų ir metalo apdirbimo (tekstilės prietaisų, vamzdžių, automobilių priekabų) pramonė.

## Istorija

Vietovė, seniau vadinta *Werde, Werda, Wertha, Werdowe* buvo miškingas kraštas, dėl kurio kovojo lužitėnai ir germanai. Miesto teises gavo 1298 m. Nuo XIV a. Verdau tapo svarbiu drabužių gamybos centru, o XIX a. suklestėjo tekstilės pramonė.

## Šaltiniai
Verdingas

**Verdingas** () – miestas Jungtinėje Karalystėje, pietų Anglijoje, Vakarų Sasekse, prie Lamanšo sąsiaurio. Įsikūręs Pietų žemakalniuose, 16 km į vakarus nuo Braitono. Yra anglikonų Šv. Pauliaus bažnyčia (įk. 1812 m.), Kristaus bažnyčia (1843 m.), Šv. Andriaus bažnyčia (1882 m.), katalikų Šv. Angelų Marijos bažnyčia (1864 m.), neogotikinė Goringo pilis (1798 m.). Yra geležinkelio stotis. Verčiamasi turizmu, paslaugomis.

## Istorija

Maždaug prieš 8000 metų ties Verdingu buvo seniausia Britanijoje titnago kasykla. Bronzos amžiuje įrengtas piliakalnis. Gyvenvietė rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1086 m. kaip *Weoroingas* (iš sen. angl. k. „vertingi, vertingieji, kilnieji“). Iki XVIII a. tai buvo mažas žvejų kaimas, bet vėliau tapo didikų, rašytojų pamėgta poilsiaviete.

## Šaltiniai
Megaloceros

**Megalocerai** (*Megaloceros*) – išnykusi elninių () žinduolių šeima, kurios nariai buvo paplitę Eurazijoje ir gyvavo nuo vėlyvojo plioceno iki vėlyvojo pleistoceno. Geriausiai ištyrinėti ir didžiausi iš jų buvo gigantiškieji elniai.

Pastarieji buvo paplitę plačiausiai ledynmečio metu. Šie gyvūnai pasižymėjo didžiuliu ūgiu, ties kūbriu jų aukštis siekė beveik du metrus. Ne itin mažesni buvo ir kiti šios rūšies atstovai. Megalocerai ganydavosi pievose ir negūdžiuose miškuose.

## Rūšys

* *M. stavropolensis*
* *M. luochuanensis*
* *M. antecedens*
* *M. pachyosteus*
* *M. savini*
* *M. giganteus*

## Šaltiniai
Manpower

**„Manpower“** – tarptautinė įdarbinimo paslaugų įmonė, įsikūrusi Milvokyje, Viskonsino valstijoje, JAV.

Įmonė buvo įkurta 1948 m. advokatų Elmerio Winterio ir Aarono Scheinfeldso. Pirmieji biurai buvo atidaryti Milvokyje ir Čikagoje, Ilinojaus valstijoje. 1954 m. „Manpower“ tęsė savo plėtrą Jungtinėse Valstijose net tik atidarinėjant savo biurus, bet ir siūlant franšizės galimybes. 1956 m. tapo tarptautinė įmonė atidarydama biurus Kanadoje (Monrealyje ir Toronte), Jungtinėje Karalystėje, Prancūzijoje, Pietų Afrikos Respublikoje bei Azijoje. 1987 m. kompaniją įsigijo „Blue Arrow“, tačiau tapo vėl nepriklausoma 1991 m..

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali „ManpowerGroup“ svetainė
Gigantiškasis elnias

**Gigantiškasis elnias** (*Megaloceros giganteus*) – išnykusi elninių (*Cervidae*) šeimos žinduolių rūšis.

Manoma, kad ši rūšis išnyko pasikeitus klimatui ir naujas Eurazijos teritorijas užėmus medžiotojams. Paskutiniai šios rūšies elnio griaučiai rasti Sibire. Spėjama, jog paskutinis elnias galėjo nugaišti maždaug prieš 7 700 metų. Daugiausiai gerai išsilaikiusių fosilijų radimviečių aptinkama Airijos ežerų nuogrimzdose ir durpingose pelkėse. Jų griaučiai datuojami ~13 000 m. pr. m. e. Manoma, kad jie gyvavo nuo 400 000 pr. m. e. Buvo išplitę Eurazijoje ledynmečio metu. Tyrimai atskleidžia, kad jie išsivystė iš *M. giganteus antecedens* rūšies elnio, kuris buvo panašus, tik sunkesniais ir glaustesniais ragais.

Šie gyvūnai pasižymėjo didžiuliu ūgiu, ties pečiais jų aukštis siekė 2 m. Gigantiškųjų elnių ragai buvo didžiausi iš visų elninių gyvūnų. Jų ilgis siekė iki 4 m, svėrė iki 45 kg. Pagal kūno masę šie elniai prilygo iki šių dienų išlikusiems Aliaskos briedžiams, tačiau nusileido kitiems išnykusiems briedžiams (*C. scotti, C.latifrons*). Jie sverdavo 450–575 kg, o galingiausi patinai svėre apie 700 kg.


File:Irish Elk Side (white background).jpg|Skeletas
File:Irish_Elk.jpg|Skeletas
File:Lascaux, Megaloceros.jpg|Tapyba Lasko urve


## Šaltiniai
Stendė (upė)

**Stendė** () – upė, tekanti Kurše, Latvijoje. Irbės intakas. Upės ilgis – 100 km. Baseino plotas – 1160 km². Prasideda miškingoje vietovėje, netoli Stendės. Pagrindiniai intakai: Upatvalkis ir Trumpė.
Animal

**Animal** – debiutinis studijinis amerikiečių atlikėjos Kesha albumas, išleistas 2010 m. sausio 1 d. Visi albumo singlai sulaukė didelio pasisekimo pasaulyje: „Tik Tok“ pasiekė pirmąją vietą JAV bei ketvirtąją Jungtinėje Karalystėje, „Blah Blah Blah“ – septintąją JAV ir vienuoliktąją Jungtinėje Karalystėje, „Your Love Is My Drug“ – ketvirtąją JAV ir tryliktąją Jungtinėje Karalystėje, „Take It Off“ – aštuntąją JAV ir penkioliktąją Jungtinėje Karalystėje. Visi singlai taip pat pateko į daugumą pasaulio reitingų dešimtukų. Singlas „Tik Tok“ tapo geriausiai parduodamu 2010 m. singlu, pardavus per 12.8 milijonus kopijų.

Nepaisant to, jog „Animal“ sulaukė vidutiniškų kritkų įvertinimų, per pirmąją savaitę JAV buvo parduota 152 tūkstančiai kopijų ir albumas debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje. Per metus buvo parduota 1.14 milijono kopijų ir albumas tapo dešimtuoju geriausiai parduodamu 2010 m. albumu JAV.

2017 m. liepos mėnesio duomenimis, pasaulyje parduota per aštuonis milijonus „Animal“ kopijų.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Karpočiai

**Karpočiai** (*Phacochoerus*) – kiaulinių (*Suidae*) šeimos, *Suinae* pošeimio gentis. Genties atstovai aptinkami atvirose ir pusiau atvirose buveinėse, Užsachario Afrikoje.

Gentyje yra šios rūšys:
* Afrikinis karpotis (*Phacochoerus africanus*)
* Karpotis (*Phacochoerus aethiopicus*)

## Galerija

Tarangire Warzenschwein1.jpg|Afrikinis karpotis
Phacochoerus_africanus.jpg|Etošos nacionaliniame parke, Namibija
Common Warthog (Phacochoerus africanus) (11451833523).jpg|Kriugerio nacionaliniame parke
Common Warthog (Phacochoerus africanus) big male (11839008673).jpg|Kriugerio nacionaliniame parke
Beware of warthog.jpg|Kelio ženklas, įspėjantis apie praeinančius karpočius
Listriodon

**Listriodon** – kiaulinių šeimos gentis, kurios atstovai gyveno Eurazijoje, mioceno epochos metu, maždaug prieš 10 mln. metų.

## Rūšys
* *Listriodon splendens*
* *Listriodon pentapotamiae*
* *Listriodon theobaldi*
* *Listriodon guptai*
* *Listriodon latidens*
* *Listriodon akatikubas*
* *Listriodon meidamon*
* *Listriodon intermedius*
* *Listriodon raetamanensis*
* *Listriodon lockharti*
* *Listriodon bartuensis*
* *Listriodon aragoniensis*
* *Listriodon robustus*
* *Listriodon juba*
* *Listriodon peninsulus*
* *Listriodon mongoliensis*
* *Listriodon lishanensis*
* *Listriodon xinanensis*
I Dreamed a Dream

**I Dreamed a Dream** – debiutinis studijinis škotų atlikėjos Susan Boyle albumas, išleistas 2009 m. lapkričio 23 d. Vienuolika iš dvylikos albumo dainų yra atlikėjos atliekami kitų atlikėjų ar grupių koveriai, o daina „Who I Was Born to Be“ – originalus kūrinys. Nepaisant to, jog sulaukė vidutiniškų kritikų įvertinimų, albumas sulaukė didelio populiarumo visame pasaulyje. Per pirmąją savaitę Jungtinėje Karalystėje buvo parduota per 411 tūkstančius albumo kopijų ir jis tapo daugiausiai per pirmąją savaitę parduotu debiutiniu albumu. JAV per pirmąją savaitę buvo parduota 701 tūkstantis kopijų. „I Dreamed a Dream“ tapo geriausiai parduodamu 2009 m. albumu visame pasaulyje, taip pat geriausiai parduodamu 2010 m. JAV. 2017 m. vasario mėnesio duomenimis, pasaulyje parduota per 10 milijonų albumo kopijų.

2011 m. vykusiuose „Grammy“ apdovanojimuose albumas nominuotas geriausio vokalinio pop albumo kategorijoje.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Raymond Duchamp-Villon

**Raimonas Diušanas-Vijonas** (Diušampas-Vijonas, , 1876–1918) – Prancūzijos XX a. pradžios skulptorius, vienas pirmųjų kubistinės skulptūros atstovų.

## Biografija
Raimonas Diušanas-Vijonas (orig. Raimonas Diušanas) gimė 1876 m. lapkričio 5 d. Danvilio komunoje prie Ruano. Vienas jo brolių buvo vėliau vienu iš garsiausių XX a. avangardinių menininkų tapęs Marselis Diušanas. 1894−1898 m. jis mokėsi mediciną Paryžiaus universitete. Dėl ligos jam teko apleisti studijas ir jis nusprendė tapti skulptoriumi. 1902 m. pirmą kartą jo skulptūra buvo eksponuota Nacionalinės dailės draugijos salone. 1903 m. jo skulptūra buvo jame eksponuota antrą kartą ir skulptorius apsigyveno Neji prie Senos netoli Paryžiaus. 1905 m. įvyko R. Diušano-Vijono paroda Rudens salone ir bendra su broliu, tapytoju Žaku Vijonu, Legripo galerijoje. Kartu su broliu R. Diušanas-Vijonas 1907 m. apsigyveno Paryžiaus priemiestyje Piuto. Ankstyvoji R. Diušano-Vijono skulptūra buvo paveikta O. Rodeno, po 1910 m. jis pradėjo kurti supaprastintų formų kubistinius kūrinius. Jis 1907 m. buvo priimtas į Rudens salono vertinimo komisiją ir po 1910 m. daug prisidėjo prie kubizmo skulptorių propagavimo. R. Diušanas-Vijonas eksponavo kartu su kitais avangardistais Paryžiuje ir užsienyje: 1913 m. Arsenalo parodoje Niujorke, S. V. U. Mánes galerijoje Prahoje ir 1914 m. „Audros“ (*Der Sturm*) galerijoje Berlyne.

Pirmojo pasaulinio karo metu R. Diušanas-Vijonas tarnavo armijos medicinos tarnyboje. Jo dalinys stovėjo Šampanėje, kur 1916 m. skulptorius susirgo vidurių šiltine, nuo kurios mirė 1918 m. spalio 19 d. ligoninėje Kanuose. Garsiausia jo skulptūra minima „Arklys“ (1914).

## Galerija

Le chat by Raymond Duchamp-Villon.jpg| „Katė“
Rouen MdBA raymond duchamp villon amants.JPG| „Įsimylėjėliai“
GUGG Maggy.jpg| „Maggy“
GUGG The Horse.jpg| „Arklys“


## Šaltiniai

* Encyclopaedia Britannica
* Gugenheimo muziejaus informacija
Vilhelmas V (Bavarija)

**Vilhelmas V ''Pamaldusis*** (; [[1548]] m. [[rugsėjo 29]] d.; Landschutas – [[1626]] m. [[vasario 7]] d.; Šlaischaimas) – Bavarijos hercogas nuo 1579 iki 1597 m., kilęs iš Vitelsbachų giminės.

== Ankstyvieji metai ==

Vilhelmas – Alberto V ir jo žmonos Anos Austrės sūnus. Jis gavo jėzuitišką išsilavinimą ir išreiškė savo įsipareigojimą kontrreformacijos principams. Gavo pravardę „Pamaldusis“, todėl, kad visą savo laisvą laiką skyrė maldai ir religinei literatūrai. Dalyvavo visuomeniniame gyvenime, buvo piligrimas. Jis, kaip paveldimas princas gyveno savo rezidencijoje, Trausnico tvirtovėje, Landschute. Tarp 1568 ir 1578 metų jis pertvarkė savo gotikinę pilį į renesanso kūrinį.

== Valdymas ==

Kaip jo tėvas ir senelis Vilhelmas prisilaikė kontrreformacijos. Jis savo brolį Ernestą padarė Kiolno arkivyskupu karinės kampanijos metu 1583 metais. Kitas jo brolis Ferdinandas vadovavo Bavarijos armijai pirmuosius 18 metus Kiolno karo, kad aprūpinti Bavarijos hercogą kurfiursto titulu. Federalinė Ispanijos armija vadovaujama Alesandro Ferneze išsiuntė iš Kiolno Vitelsbachų varžovą dėl kurfiurstystės Gebchardą von Valdburgą.

== Šeima ir vaikai ==

Buvo vedęs Renatą Lotaringę (1544–1602) 1568 metų vasario 22 d. Miunchene. Jiems gimė 10 vaikų, trys iš kurių mirė kūdikystėje arba vaikystėje:
* *'Кritofas** (g. ir m. 1570)
* **Kristina** (1571–1580)
* **Maksimilianas I** (1573–1651) – Bavarijos hercogas nuo 1597, Bavarijos kurfiurstas nuo 1623.
* **Marija Ana** (1574–1616) – Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Ferdinando II pirmoji žmona.
* **Pilypas Vilhelmas** (1576 m. rugsėjo 22 d. – 1598 m. gegužės 18 d.) – Regensburgo arkivyskupas nuo 1595, kardinolas nuo 1597.
* **Ferdinandas** (1577 m. spalio 6 d. – 1650 m. rugsėjo 13 d.) – Kiolno arkivyskupas.
* **Eleonora Makdelena** (1578–1579)
* **Karlas** (1580–1587)
* **Albertas VI** (1584 m. vasario 26 d. – 1666 m. liepos 5 d.), Bavarijos-Leichtenbergo hercogas.
* **Magdalena** (1587 m. liepos 4 d. – 1628 m. rugsėjo 25 d.); vyras: nuo 1613 **Volfgangas Vilhelmas''' (1578 m. lapkričio 4 d. – 1653 m. kovo 20 d.), Noiburgo pfalcgrafas nuo 1614, Julicho ir Bergo hercogas nuo 1614

## Literatūra
* Sigmund von Riezler. Wilhelm V. der Fromme, Herzog von Baiern // Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Band 43. – Leipzig: Duncker & Humblot, 1898. – P. 88–90.

## Nuorodos
* genealogy
Petras Šydloveckis

**Petras Šydloveckis** (g. 1477 m., m. 1507 m.) – Karūnos vėliavininkas, Krokuvos burgrafas ir vėliavininkas , Gostininsko ir Inovroclavo seniūnas. 

## Biografija
Buvo Stanislovo Šydloveckio sūnus taip pat Mikalojaus ir Kristupo brolis. Būdamas Krokuvos pakamaris vedė Barborą Krupą.

Nuo 1496 metų Karūnos dvaro vėliavininkas, Krokuvos burgrafas nuo 1498 metų, o nuo 1501 metų pakamaris, taip pat Gostynino ir Inovroclavo seniūnas. 
## Literatūra
* Mariusz Lubczyński i Jacek Pielas: Szydłowiecki Piotr. W: Polski Słownik Biograficzny. T. 49. Warszawa – Kraków: Instytut Historii PAN im. Tadeusza Manteuffla, 2014, s. 576–578. ISBN 9788363352264.
Stračiūnų sukilėlių kapinės

**1863 m. sukilimo dalyvių kapinės** (nacionalinio reikšmingumo lygmens valstybės saugomas kultūros paveldo objektas: unikalus kodas – , senas vertybių registro kodas – L1561, senas kultūros paminklų sąrašo numeris – IV419) – neveikiančios istorinės kapinės Druskininkų savivaldybės teritorijos šiaurės rytinėje dalyje, Stračiūnuose, 26 m į rytus nuo kelio .

## Kapinės
Įrengtos nedidelėje atskiroje kalvelėje, stūksančio kaimo pietrytinėje dalyje plytinčiame slėnyje. Netaisyklingo stačiakampio plano pailgos šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 24–26 m ilgio ir 12–14 m pločio. Teritorija dirvonuoja. Ties viduriu stovi paminklas, o į šiaurę nuo jo auga medis.

Paminklas neapibrėžtų formų, plokščio, apskaldyto, juosvai rusvo, stambaus grūdėtumo granito. Jo priekinėje plokštumoje įbetonuota juodo šlifuoto akmens horizontalaus stačiakampio formato memorialinė lenta su užrašu:„ČIA PALAIDOTI / 1863 METŲ / SUKILIMO DALYVIAI“.

Teritorijos plotas – 326 m².

## Istorija
Šiose kapinėse palaidota per 20 sukilėlių, žuvusių 1863 m. rugsėjo mėnesį per mūšį tarp Rusijos imperijos kariuomenės dalinio ir 1863 m. sukilėlių kariuomenės būrio, vadovaujamo karininko Viktoro Hlaskos.

1971 m. kapinės įrašytos į vietinės reikšmės istorijos paminklų sąrašą, 1993 m. registruotos Lietuvos Respublikos nekilnojamųjų kultūros vertybių registre.

## Šaltiniai

* Leonas Bičkauskas-Gentvila. 1863 metų sukilimas Lietuvoje. – Vilnius, 1958. – P. 249–280
* Ona Maksimaitienė. Lietuvos sukilėlių kovos 1863–1864 m. – Vilnius, 1969. – P. 176–180, 182
* Juozas Petrauskas. Seirijų praeities takais. – Vilnius, 1993. – P. 22–24

## Nuorodos
*
Stanislavas Kostka Bielinskis

Grafas **Stanislavas Kostka Bielinskis** (? – 1812, Vitebskas) – ATR valstybinis veikėjas, Karūnos dvaro pakamaris (1761–1778), Karūnos didysis taurininkas 1778–1793), Karūnos dvaro maršalka (1793–1795), Gardino seimo maršalka (1793), Garvolino seniūnas.

## Biografija
Lenkijos bajorų Bielinskių giminės atstovas, herbo „Junosza“ savininkas. Kulmo vaivados Mykolo Bielinskio (m. 1746) ir Teklės Replovskos (m. 1774) jaunesnysis sūnus. Vyresnysis brolis – Karūnos didysis raštininkas ir Karūnos armijos generolas-majoras Pranciškus (1742–1809).

1757 metais Stanislavas Kostka Bielinskis gavo valdyti Gavrolino seniūniją Mazivijoje. 1761 metais buvo paskirtas Lenkijos karaliaus Augusto III pakamariu. Tais pačiais metais Stanislavas Kostka Bielinskis gavo Karūnos dvaro pakamario pareigybę, o 1765 metais buvo paskirtas Lenkijos karaliaus Stanislovo Augusto Poniatovskio kamergeriu. 1773 metais tapo Rambkovo laikytoju.

1776 metais Stanislavas Kostka Bielinskis tapo konfederacijos, vadovaujamos Andžejaus Mokronovskio, konsuliaru (patarėju). 1778 metais gavo Karūnos didžiojo taurininko pareigybę. 1784–1786 metais – Nuolatinės tarybos narys. 1788 metais buvo įtrauktas į ATR karinės komisijos sudėtį. 1792 metais vienas iš pirmųjų prisijungė Targovicos konfederacijos. 1793 metais Stanislavas Kostka Bielinskis buvo išrinktas Gardino seimo, paskutinio seimo ATR istorijoje, maršalka (pirmininku), taip pat įėjo į Gardino konfederacijos sudėtį. Pasisakė už ATR orientaciją į Rusijos imperijos pusę.

1793 metais su Rusijos pasiuntinio Jakovo Jefimovičiaus Siverso pagalba Stanislavas Kostka Bielinskis buvo paskirtas Gardino seimo maršalka, kadangi kitas kandidatas Petras Ožarovskis už savo paslaugą pareikalavo didelę pinigų sumą. Gardino seime 1793 metais Stanislovo Augusto Poniatovskio nutarimu Stanislavas Kostka Bielinskis įėjo į deputacijos dėl derybų su Rusijos pasiuntiniu Jakovu Siversu sudėtį. Būdamas Gardino seimo maršalka, davė sutikimą Antrajam ATR padalijimui tarp Rusijos ir Prūsijos. Kaip apdovanojimą už savo paslaugas gavo Karūnos dvaro maršalkos pareigybę, o Rusijos vyriausybė sumokėjo jam 100 tūkstančių auksinų ir dovaną – žiedą su brilijantais. 1798 metais Prūsijos karalius Frydrichas Vilhelmas III suteikė Stanislavui Bielinskiui Prūsijos karalystės grafo titulą.

1775 metais buvo Švento Stanislovo ordino kavalieriumi, 1785 metais buvo apdovanotas Baltojo erelio ordinu.

## Šeima
Buvo vedę kunigaikštytę Golyciną (m. 1827), nuo santuokos su kuria turėjo dukterį ir du sūnus:

* Julija Bielinska (1804–1899), grafo Pavelo Aleksejevičiaus Bobrinskio (1801–1830) žmona
* Pranciškus (g. 1800)
* Stanislavas (g. 1800)

## Literatūra
* Adam Skałkowski Stanisław Kostka Bieliński w Polski Słownik Biograficzny, t. II Kraków 1936 s. 56-7

|-
Keina

**Keina** () – miestelis vakarų Estijoje, Hyju apskrityje, Hyjumos salos pietryčiuose; savivaldybės centras. Yra mokykla, parapijos namai, bažnyčia.


Hiiumaa 2012 085.JPG|Keinos parapijos namai
Käina Martin's Church ruins 12.jpg|Keinos bažnyčia
Käina Gümnaasium 2010.JPG|Gimnazija


## Žymūs žmonės
* Janar Kiivramees (g. 1981 m.), pokerio žaidėjas
* Elmar Tampõld (g. 1920 m.), Estijos-Kanados architektas.
* Rudolf Tobias (1873–1918) Estijos kompozitorius.