open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jasiuliškio dvaras

**Jasiuliškio dvaras** – buvusio dvaro sodyba, esanti Jasiuliškio kaime (Vidiškių sen.), Ukmergės rajone, 2 km į šiaurės vakarus nuo Vidiškių ir nuo kelio .

Dvaro sodyba kūrėsi XIX a. pab.–XX a. I pusėje. Kompleksas užima 12 ha plotą ir jį sudaro: gyvenamieji pastatai – 4; ūkiniai pastatai – 5; statinių liekanos – 2; ne dvaro laikotarpio pastatai – 10.  Dvaro sankloda sudaryta iš praktiškai trijų atskirų dvarų pastatų, skirtingų savo architektūra, planavimu. Pastatai priklausė trims dvarininkams, todėl ir skiriasi jų estetika. Į LR kultūros vertybių registrą kaip vietinės reikšmės pavienis architektūros objektas įrašytas vienas iš dvaro sodybos gyvenamųjų namų (unik. kodas ).

 
## Istorija

XIX a. buvo palivarkas, vėliau – dvaras. 1923 m. dvare buvo 49, viensėdyje – 29 žmonės. Tarpukaryje tai buvo Stomų dvaras. Dvaro savininkas Vladas Stoma, Rusijai okupavus Lietuvą, buvo ištremtas į Vorkutą, o jo dvaras nacionalizuotas. Dvarininkas, generolas leitenantas Vytautas Stoma (1868–1947) ištremtas mirė Altajuje. Jam įrengta atminimo lenta Vidiškių bažnyčios šventoriuje.

Antrojo pasaulinio karo metais dvare veikė vokiečių kareivių ligoninė. 1946 m. dvare buvo įkurti senelių ir invalidų namai, pagalbinis ūkis (šiuo metu tai Jasiuliškių socialinės globos namai). 1970 m. dvarvietėje iškilo nauji gyvenamieji korpusai, ūkiniai pastatai.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos dvarai 
* Jasiuliškio dvaras (Lietuvos dvarų duomenų bazė) 
* Jasiuliškis (''vilnijosvartai.lt'')
Makulatūra

**Makulatūra** ( iš , 'dėmė') – panaudoti, nebereikalingi popieriaus ir kartono gaminiai, susikaupiantys poligrafijos įmonėse, biuruose, tinkami perdirbti į popierių, kartoną ir panašius gaminius. 

## Antrinė žaliava

Makulatūrai priskiriamų antrinių žaliavų daugiausiai susidaro popieriaus pramonės įmonėse, prekybos centruose, spaustuvėse ir kitose organizacijose, pas fizinius asmenis: naudoti laikraščiai ir žurnalai, knygos, kartono ir popieriaus gaminiai (lakštai, pakuotės). Supirkimui netinkama makulatūra: riebaluotas popierius (picos dėžutės, sviesto pakuotės), panaudotos popierinės nosinaitės, servetėlės, kalkinis, parafinuotas, vaškuotas, tepaluotas popierius, popierius padengtas plastiku, celofanu, folija, bitumu, naudoti tapetai.

Makulatūra yra vertinga antrinė žaliava, kurią surenkant ir perdirbant taupomi gamtiniai ištekliai: perdirbto popieriaus tona išsaugo apie 17 medžių, apie 26 000 l vandens. Surinkta makulatūra tarnauja kaip žaliava gaminti įvairių rūšių popieriui, kartonui, taip pat stogų dangai, izoliacinėms ir kitoms statybinėms medžiagoms. Popieriaus atliekos gali būti perdirbamos kelis kartus, kol jo pluoštai tampa trumpi ir nebetinkami popieriui gaminti.

## Istorija

Sovietmečiu makulatūros kaupimas buvo tapęs kaip savaime suprantamas dalykas, ypač buvo skatinamos mokyklos priduoti makulatūrą. Už ją buvo sumokama arba mainais duodami talonai įsigyti deficitinėmis buvusioms knygoms. Leistos „Makulatūros serijos“ knygos. Prekių ir paslaugų deficito laikmečiu tai skatino rinkti makulatūrą.


Bundesarchiv Bild 183-L1003-0014, Pioniere sammeln Altpapier für Weltfestspiele.jpg|VDR pionieriai priduoda makulatūrą
Letňanská, sběrna papíru, tabule.jpg|Popieriaus supirkimo punktas (Čekija)
Recycle Rama books.jpg|Perdirbimui skirtos knygos
Makulatur.jpg|Popieriaus drožlės
AVV paper spill ubt.JPG|Naudoto popieriaus konteineris
Rūšiavimo konteineriai Rimkuose.jpg|Rūšiavimo konteineriai Lietuvoje (mėlynas – popieriui)


## Šaltiniai
Mingėlių tvenkinys

**Mingėlių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, 14 km į pietus nuo Kuršėnų. Sudarytas užtvenkus Čiaušos upę (Ventos intakas) 2,5 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčių – 0,53 km, plotis – iki 0,12 km. Yra nedidelė (2,7 a) sala. Altitudė 106,7 m. Šiaurinis krantas aukštokas. Priešsroviui už 1,2 km yra didesnis Gilvyčių tvenkinys. Dalis tvenkinio krantų apaugę medžiais. Vakarinėje pakrantėje įsikūręs nebegyvenamas Mingėlių kaimas ir Mingėlių buvusio vandens malūno pastatas, į šiaurės rytus plyti dirbami laukai, į pietus - pievos, iš šiaurės vakarų ir pietryčių prieina miškas.

## Šaltiniai
Papirusas (reikšmės)

**Papirusas** yra daugiareikšmis žodis:

* Papirusas (augalas) – viksvinių šeimos augalas, papirusinė viksvuolė
* Papirusas – rašomoji medžiaga, naudota senovės egiptiečių ir kitų senųjų tautų
Čornomorskas

**Čornomorskas** () – miestas pietinėje Ukrainoje, Odesos srities pietvakariuose, prie Juodosios jūros; Odesos priemiestis (30 km nuo Odesos centro). Rajono centras. Jūrų uostas, geležinkelio stotis.

## Istorija

Šioje vietoje buvo kaimas, kuris vadinosi **Bugovo** (*Бугово*) arba **Bugovo Hutorai** (*Буговы Хутора*). Taip pavadintas pirmojo gyventojo majoro Andrėjaus Bugos garbei.

Įkūrimo metais laikomi 1952 m., kai kaimas pavadintas **Iljičevsku** (*Ильичёвы Хутора / хутор Ильичёвка*).

Gyvenvietėje 1958 m. pastatytas naujas jūrų uostas.

Gyvenvietė labai sparčiai augo ir 1973 m. balandžio 12 d. buvo suteiktos miesto teisės.

Nuo 2016 m. vasario 18 d. miestas oficialiai vadinamas **Čornomorsku** (*Чорноморськ*). Dėl karo su Rusija visoje Ukrainoje vyko dekomunizacijos procesai. Kadangi Iljičius, tai bolševikų vado Lenino tėvavardis, todėl miestas buvo pavadintas Čornomorsku – „miestu prie Juodosios jūros“.

## Gyventojai

2015 m. buvo 59 851 gyv., iš jų:
* ukrainiečiai – 66,5 proc.;
* rusai – 28,5 proc.
* kiti- 5 proc.

## Sportas
* FK Start – futbolo klubas;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Dusyna (Vyžuona)

**Dusyna** – upė Utenos rajono vakaruose, tekanti dviejų seniūnijų teritorijomis. Vyžuonos kairysis intakas Šventosios upės baseine. Suteka su Vyžuona 7,8 km nuo jos žiočių.

Dusyna prasideda į šiaurę nuo Aknystėlio ežero, Leliūnų seniūnijoje. Teka į šiaurės rytus dirbamais laukais, ištiesinta vaga, per Dusyno ežerą vidurupyje, toliau iš pietų natūralia vaga apjuosia Vyžuonų ozą. Kirtusi kelią , į Vyžuonos upę įsilieja Vyžuonų miestelyje.

Gyvenvietės prie Dusynos: Dusyniai, Čerioškavietė, Vyžuonos.

Hidrologinis kodas – 12210342.

## Šaltiniai
Jasonių dvaras

**Jasiuliškio dvaras** – buvusio dvaro sodyba, esanti Jasonių kaime (Leliūnų sen.), Utenos rajone, 4 km į vakarus nuo Utenos. Sodybos statiniai išlikę šalia kelio  telkšančio tvenkinio, susidariusio patvenkus Paupelių upelį (Utenėlės intaką).

 
Po II pasaulinio karo Jasonių dvarelyje buvo įkurdinti vaikų namai. Išlikęs gyvenamasis namas, įvairūs ūkio statiniai, priklausantys privatiems asmenims. Dvarvietėje yra seno parko medžių, tvenkinys, senosios kapinaitės. Seniau čia buvo koplyčia. Į LR kultūros vertybių registrą įrašytos dvaro kapinaitės (unik. kodas ).
 
## Istorija

Dvarą XIX a. įkūrė P. Vilčinskis. Čia gimė ir augo žymūs kultūros veikėjai Vilčinskiai. Pirmasis įsikūrė Antanas Vilčinskis, buvęs rotmistras. Jasonis tvarkė ir jo sūnus Zigmantas, tačiau ūkininkauti nesisekė, įklimpo į skolas. 1796 m. Jasonyse gimė Pranciškus Vilčinskis, daug nusipelnęs šio krašto kultūrai. Jis tarnavo turtingiems Utenos dvarininkams Pomernackiams, paskui dirbo Ukmergės apskrities žemės ribų teisėju, atgavo tėvo praskolintą ūkį. XIX a. 3–4 dešimtmetyje buvo tiesiamas Zarasų – Kauno plento ruožas. P. Vilčinskis iškirto pusę savo miško, Jasonyse statė namus, pasikvietė iš Vilniaus račių, dailidžių bei kitų meistrų ir įkūrė vežimų fabriką. Vėliau įsitraukė į krašto tyrimo darbą, archeologinius kasinėjimus, apleido ūkį. Pranciškaus sūnus - Algirdas Vilčinskas, 1863 metų sukilimo dalyvis, žinomas istorikas, Lietuvių mokslo draugijos narys. Už dalyvavimą sukilime buvo ištremtas 10 metų į Irkutsko sritį. 1806 m. Jasonyse gimė kultūros veikėjas Jonas Kazimieras Vilčinskis, kurio senelis – buvęs rotmistras A. Vilčinskis. Dvare buvo kalbama lietuviškai.

1861 m. dvarelis buvo parduotas iš varžytinių.

Pokario metais Utenos rajono švietimo skyrius ieškojo patalpų, kur būtų galima apgyvendinti ikimokyklinio amžiaus vaikus. Tam tikslui tiko netoli miesto esantis Jasonių dvaras, kurio savininkas Kazys Matulionis, 1947 m. išvykdamas į JAV, pastatus padovanojo vaikams, pokario metais likusiems be artimųjų. Čia 1947 m. ir įsikūrė 2-ji vaikų namai, kuriuose apsigyveno 25 ikimokyklinio amžiaus vaikai. 1991 m. balandį iš Jasonių vaikų namų auklėtiniai išsikėlė.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos dvarai 
* Utenos krašto enciklopedija. Jasonių dvaro sodyba
Mirskiškės tvenkinys

**Mirskiškės tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, 2,5 km į pietus nuo Bubių. Sudarytas užtvenkus Dubysos upę (Nemuno intakas) 5,5 km pasroviui nuo Bubių tvenkinio. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,14 km, plotis – iki 0,09 km. Tvenkinys labai užžėlęs vandens augalija. Altitudė 101,2 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę medžiais. Aplinkui plyti pievos ir krūmynai. Šalia įsikūręs Mirskiškės kaimas, XIX amžiuje statytas vandens malūnas.

## Šaltiniai
Iljičevskas

**Iljičevskas** () – buvęs miestų pavadinimas; Iljičevsku vadinti:
* Čornomorskas Ukrainoje (1952–2016 m.);
* Šaruras Azerbaidžane (1964–1991 m.);
* Karasu Uzbekistane (1980–1992 m.).
Vitotai

**Vitotai** arba ***huitotai*** (*huitoto, witoto, güitoto, uitoto*) – indėnų tauta, gyvenanti vakarų Amazonijoje, ties Kolumbijos (Kaketos, Putumajo dep.) ir Peru (Loreto dep.) siena. Populiacija – apie 8 tūkst. žmonių. Vitotų kalba jungiama prie borų-vitotų kalbų šeimos, išskiriamos 3 pagrindinės tarmės minikų (*mɨnɨka*), muinanių (*nɨpode*) ir murujų (*mɨca*). Taip pat kalba ispaniškai. Pagal tikybą – Romos katalikai.

Vitotai labai smarkiai nukentėjo per kaučiuko bumą (XX a. pirmaisiais dešimtmečiais), populiacija sumažėjo maždaug 10 kartų. Tuo laikotarpiu nunyko apeiginis kanibalizmas, tarpgentiniai karai. Dalis vitotų persikėlė gyventi į kreolų gyvenvietes (Letisiją ir kitur Amazonės aukštupyje).
 

Verčiasi kapline-lydimine žemdirbyste (kartieji manijokai, batatai, bananai, ananasai, cukranendrės, kukurūzai, kakvmedžiai, persikinės palmės, žemės riešutai ir kt.), medžiokle, žvejyba, rankiojimu. Uždarbiauja miškų ūkyje, kasyklose, kaučiuko plantacijose ir kitur.

Tradicinė vitotų apranga – genitalijų dangalas, dabar – kreoliniai rūbai. Gyvenvietės viduryje statomas didysis namas (maloka), aplinkui jį ratu – namai ant polių mažosioms šeimoms. Iki XX a. 3–4 dešimtmečių maloka buvo bendruoju bendruomenės namu (50–60, kartais daugiau žmonių), dabar – susirinkimų vieta ir didžiosios šeimos vado namai. Maloka būna dvišlaičiu arba užapvalintu stogu. Murijų namas apskrito arba ovalaus plano, muinanių – kvadratinio arba stačiakampio.

Dvasinė vitotų kultūra artima rytų tukanams (malokos kaip pasaulio modelio įsivaizdavimas, šokiai su kaukėmis, palmių derliaus šventės). Seniau būta apeiginio žaidimo kamuoliu, malokos tapatinimo su žmogaus kūnu, naudojami mediniai gongai. Naujavedžiai keliasi į vyro tėvų namus.

## Šaltiniai
Utenaitė

**Utenaitė** arba **Utenėlė** – upelis Utenos rajone, Vyžuonos dešinysis intakas Šventosios upės baseine. Ilgis – 12,2  km, baseino plotas – 32 km².

Utenaitė prasideda Utenaičio ežere, Leliūnų seniūnijoje. Aukštupyje prateka per Vosgėlių ir Utenėlės kaimus. Upelis natūralia vaga srūva šiaurės rytų kryptimi link Utenos, daug nenutoldamas nuo kelio . Turi kelis nežymius intakus. Kirtusi kelią  Utenos miesto prieigose, toliau – , į Vyžuoną įsilieja Utenos šiaurinėje dalyje, miesto parke, 24,5 km atstumu nuo Vyžuonos žiočių.

Gyvenvietės prie Utenaitės: Vosgėliai, Utenėlė, Narkūnai, Grybeliai, Utena.

Upelio hidrologinis kodas – 12210321.

## Šaltiniai
Utenos hipodromas

**Utenos Rašės hipodromas** – šiuolaikiškai įrengtas hipodromas, esantis Utenoje, Užpalių g. 97, šalia Utenio stadiono (į pietryčius), dešiniajame Rašės krante.

2010–2013 m. vyko hipodromo rekonstrukcija. Atnaujintas objektas yra vienas moderniausių regione, tinkantis organizuoti lygiąsias žirgų lenktynes. Įrengta tribūna daugiau nei 600 žiūrovų, treniruočių takai, fotofinišo sistema. Naujai pastatytame Varžybų organizavimo centre yra konferencijoms, parodoms ir kitiems renginiams organizuoti skirtos salės bei patalpos teisėjams ir spaudos atstovams. Turistams įrengti svečių namai pritaikyti keliaujantiems su žirgais asmenims. Šalia įrengtas 60 vietų žirgų viešbutis-arklidės.

Rašės hipodrome, be tradicinių respublikinių ristūnų žirgų varžybų, nuo 1966 m. organizuojamos varžybos–bandymai, kuriuose dalyvauja geriausi ir pajėgiausi ristūnai žirgai.

Utenos hipodrome buvo įrengta beisbolo aikštė.

## Šaltiniai
Kigys

**Kigys** – nedidelis ežeras, telkšantis Utenos rajone, Leliūnų seniūnijoje, Ąžuolijos kaime, šalia kelių  ir  sankirtos. Priklauso Viešos upės baseinui (Šventosios baseinas).
 
Vandens telkinio kodas LR ežerų klasifikatoriuje 12241218, plotas 8,8 ha, kranto linijos ilgis 1,3 km. Ežeras tyvuliuoja slėnyje, apsuptame medžių ir krūmų juosta. Jis pailgos formos, didžiausias skersmuo iš pietvakarių į šiaurės rytus siekia apie 0,50 km, trumpiausias – 0,27 km. Altitudė 120,6 m. Pakrantės smarkiai pelkėtos. Apylinkėms būdingas kalvotas kraštovaizdis. Iš rytų supa Ąžuolijos miškas. Šiaurės rytų pusėje telkšo panašus Kigelio ežerėlis. Abu telkinius jungia 300 m ilgio protaka. Į vakarus įsikūrusi dalis Narkūnų kaimo.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Utenos rajono ežerai
* Kigio ežero kontūrai žemėlapyje (maps.lt)
Kataro turizmo departamentas

**Kataro turizmo departamentas** (KTD) yra Kataro vyriausybės padalinys – tai pagrindinė įstaiga, atsakinga už su Kataro turizmo plėtojimu ir skatinimu susijusių taisyklių, reglamentų ir įstatymų rengimą bei administravimą. Ši įstaiga atsakinga už turistų pritraukimą ir keliautojų apgyvendinimą, Kataro turizmo pramonės plėtrą ir įvairinimą, taip pat turizmo įtakos šalies BVP, jos augimui ir vystymuisi didinimą.

KTD darbas pagrįstas Kataro šalies turizmo sektoriaus strategija 2030 m. (KŠTSS) (angl. „Qatar National Tourism Sector Strategy 2030“, QNTSS),, paskelbta 2014 m., kurioje numatytas tolesnio vystymosi planas.

## Vizų reikalavimo netaikymas
Persijos įlankos bendradarbiavimo tarybos šalių (Bahreino, Kuveito, Omano, Saudo Arabijos ir Jungtinių Arabų Emyratų) piliečiams ir vykstant į Katarą viza nereikalinga.

## Trumpalaikės vizos
Toliau išvardytų **34 šalių** piliečiams iš anksto tartis dėl vizų nereikia – atvykus į Katarą jiems gali būti taikomas bevizis režimas. Bevizis režimas galioja **180 dienų** nuo jo pritaikymo datos ir suteikia teisę asmeniui, kuriam šis režimas taikomas, Katare praleisti iki **90 dienų** vienos kelionės arba kelių kelionių metu.

Toliau išvardytų **46 šalių** piliečiams iš anksto tartis dėl vizų nereikia – atvykus į Katarą jiems gali būti taikomas bevizis režimas. Bevizis režimas galios **30 dienų** nuo jo pritaikymo datos ir suteiks teisę asmeniui, kuriam šis režimas taikomas, Katare praleisti iki **30 dienų** vienos kelionės arba kelių kelionių metu. Šį bevizį režimą galima pratęsti dar **30 dienų**.

## Kataro turistinė viza
Kataro lankytojai, keliaujantys bet kuriomis oro linijomis, prašymą dėl Kataro turistinės vizos gali pateikti internetu. Norėdami pateikti prašymą, lankytojai turi:
* užpildyti internetinę formą;
* įkelti reikiamus dokumentus (įskaitant nuskenuotą pasą ir asmens nuotraukas);
* pateikti oro linijų bilietų užsakymo informaciją;
* atlikti internetinį mokėjimą naudojant galiojančią kredito kortelę.

Lankytojai, į Katarą keliaujantys Kataro oro linijomis, prašymą dėl Kataro turistinės vizos suteikimo keleiviui ir kitiems lydintiems keliautojams gali teikti su tuo pačiu užsakymu.

## Kataro tranzitinė viza
Visi į Katarą tranzitu vykstantys keleiviai, skrendantys Kataro oro linijomis, turi teisę teikti prašymą dėl nemokamos 96 valandų tranzitinės vizos. Tačiau taikomos tam tikros sąlygos ir taisyklės, todėl vizos išduodamos tik Kataro vidaus reikalų ministerijos nuožiūra.

## PĮBT gyventojų trumpalaikė viza
Persijos įlankos bendradarbiavimo tarybos (PĮBT) šalių gyventojai, užimantys patvirtintų profesijų pozicijas, ir juos lydintys asmenys gali gauti PĮBT gyventojų trumpalaikes vizas, kad galėtų atvykti į Katarą. Vienkartinė viza, kurią galima gauti už 100 QAR mokant kredito kortele, galioja 30 dienų ir gali būti atnaujinta papildomiems trims mėnesiams. Lankytojai, norintys pasinaudoti šia vizų sistema, atvykę į Katarą gali būti prašomi pateikti oficialius dokumentus, kuriuose nurodyta jų profesija.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kataro turizmo centras
* Kataro vidaus reikalų ministerija
* Trumpalaikės vizos
Korleonė (serialas)

**Korleonė** (orig. **Bosų bosas**) () – 2007 m. sukurtas kriminalinis televizijos serialas, pasakojantis apie vieno žiauriausių italų mafijos veikėjų Salvatore Riina. Serialą demonstruojant Jungtinėje Karalystėje, šis buvo pervadintas į „Korleone“, o 6 serijos padalintos į 12. Kiekviena dalis apima atskirus metus ir pasakoja apie Riinos vaikystę, iškilimą iki mafijos boso ir galiausiai – žlugimą.

2008 m. serialas buvo nominuotas Kineo apdovanojimui kaip geriausias televizijos filmas.
## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Claudio Gioe – Salvatore Riina
* Daniele Liotti – Bjadžis Skiro
* Salvatore Lazzaro – Bernardo Provenzano
* Simona Cavallari – Tereza
* Marco Leonardi – Kalodžero
* Gioia Spaziani – Nineta Bagarela
* Calogero Butta – Džovanis Rina 
* Andrea Tidona – Giovanni Falcone
Pancho Villa

**Fransiskas „Pančas“ Vilja** (*Francisco Pancho Villa*, g. 1878 m. balandžio 5 d. – m. 1923 m. liepos 20 d.) – Meksikos revoliucionierius, generolas (nuo 1912 m.), vienas svarbiausių 1910–1917 m. Meksikos revoliucijos veikėjų.

Gimė kaip Chosė Dorotėjas Arangas Arambula (*José Doroteo Arango Arámbula*) Rio Grandės arba San Chuan del Rijo savivaldybėje, Durange (tikslių duomenų apie gimimo vietą ir datą nėra). Jaunystėje vertėsi plėšikavimu.

1910 m. Fransiskas Vilja prisijungė prie Fransisko Madero pajėgų, sukilusių prieš prezidento Porfirijaus Diaso valdžią. Fransiskas Vilja daug prisidėjo prie jo diktatūros nuvertimo (1911 m. gegužę). 1913 m. jis suorganizavo Šiaurės diviziją, kuri veikė Čihuahua ir Koahuilos valstijose, pats Pančas Vilja porą mėnesių (1913–1914 m. sąvartoje) ėjo Čihuahua gubernatoriaus pareigas. Savo valdomose žemėse konfiskavo stambiųjų latifundininkų dvarus, jų žemes išdalijo valstiečiams, atėmė pramonininkų įmones, pradėjo steigti mokyklas.

1914 m. gruodį – 1915 m. liepą Pančas Vilja su Emilianu Sapata ir jo valstiečių būriais buvo užėmę sostinę Meksiką. 1916–1919 m. Viljos partizanai kovojo su JAV interventais, dvarininkais ir Venustiano Karansos vyriausybe. Iš revoliucinės veiklos pasitraukė 1920 m.

1923 m. Pančas Vilja priešininkų nužudytas.

Fransiskas „Pančas“ Vilja tapo vienu ryškiausių Meksikos politinių ir kultūrinių veikėjų. Apie jį sukurta nemažai literatūros, filmų.

## Šaltiniai
Tigr

Tigr (Тигр) - daugiafunkcinis rusijos visureigis, šarvuotas, naudojamas kariškių reikmėms. Gaminamas Arzamaso transporto gamykloje su JMZ(ЯМЗ-5347-10), GAZ ir Cummins varikliais.

## Istorija

Pirminiu užsakovu daugiafunkcės transporto priemonės buvo "*Bin Jabr Group Ltd*" (BJG) iš Jungtinių Arabų Emyratų, skyrusi sukūrimui ir bandomųjų modelių gamybai 60 mln. JAV dolerių. Galutiniu užsakovu buvo Jordanijos karaliaus Abdulos II kompanija "*King Abdullah II Design and Development Bureau*" (KADDB). Pagrindė projekto vykdytoja ir koordinatore tapo Žemutinio Naugardo autogamyklos GAZ dukterinė įmonė "Promyšlenyje kompiuternyje technologiji" (Промышленные компьютерные технологии). Pirmi "*Tiger HMTV*" pavyzdžiai buvo pristatyti Abu Dabyje vykusioje tarptautinėje ginkluotės parodoje IDEX-2001.

Užsakovui patiko automobiliai, bet kontraktas taip ir nebuvo pasirašytas. Užtat [Jordanija|Jordanijoje]] bendra arabų-jordanų įmonė "*Advanced Industries of Arabia*" nuo 2005 metų pradėjo identiškų visureigių "*Nimr*" gamybą.

Taip visas įdirbis prie šarvuočio liko Rusijos gamintojui GAZ. Buvo surinkta keletas antros serijos automobilių su kitu interjeru ir išore. Būtent jie pristatyti parodoje MIMS-2002.

Po to, kai Maskvos SOBR gavo du bandomuosius egzempliorius, visureigiu susidomėjo Rusijos vidaus reikalų ministerija. Serijinė tigrų gamyba buvo organizuota Arzamaso mašinų gamykloje, kur jie gaminami iki šiol. Žemutinio Naugardo gamykloje automobiliai "Tigr" daugiau nebegaminami.

Arzamase gaminami šių odelių "Tigr" visureigiai:
* GAZ-233034-SPM1 "Tigr" 3 klasės balistinė apsauga;
* GAZ-233036-SPM2 "Tigr" 5 klasės balistinė apsauga;
* GAZ-233014 "Tigr" - karinis variantas šarvuoto automobilio;
* KŠM R-145BMA "Tigr" - štabo mašina;
* GAZ-233001 "Tigr" - padidinto pravažumo automobilis, nešarvuotame penkių durų kėbule.
       
## Konstrukcija
## Modifikacijos
## "Nimr"

## Išnašos
Ural-6370

**Ural-6370** () – visų ratų varomos sunkiasvorės mašinos tipas. Iš kitų „UralAZ“ leidžiamų sunkvežimių išsiskiria tuo, kad neturi kapoto. Visiškai pakrauto automobilio svoris gali siekti iki 34500 kg, ratų formulė 6x6, degalų sąnaudos -52l/100 km, keliamoji galia – 19500 kg. Ant jo bazės Uralo automobilių gamykloje gaminami savivarčiai, balniniai vilkikai ir spec. technika pagal užsakymą. Sunkvežimis turi 16 pavarų mechaninę dėžę ZF 16S 2220 TD, varantis tiltas RABA MAXS.

## Modifikacijos

* **Ural-63704-0010 „Tornado-U“** – visų ratų varomas, šarvuotas automobilis (ratų formulė 6x6). Gaminamas nuo 2016 metų Uralo automobilių gamykloje. Naudojamas Rusijos ginkluotose pajėgose. Automobilis gaminamas ant civilinės, bekapotės sunkvežimio Ural-6370 bazės: vengriški tiltai Raba, variklis JMZ-652 (ЯМЗ-652)(licenzijuotas Renault dCi11 su įpurškimu common rail), sankaba – Sachs, greičių ir paskirstymo dėžės ZF.
* **Ural-6308** – balninis vilkikas, skirtas tankams pervežti. Ratų formulė 8x8, variklio galia 550–600 a.j..
* **Ural-63704** – bekapotis balninis vilkikas

## Nuorodos
* UralAZ oficialus tinklapis

## Šaltiniai
Sterkiškio ežeras

**Sterkiškio ežeras** arba **Kavolių ežeras** – vandens telkinys Utenos rajone, Vyžuonų seniūnijoje, Starkų kaime, 3,5 km į vakarus nuo Vyžuonų. Skirtinguose šaltiniuose ir žemėlapiuose vadinamas dvejopai – Sterkiškio arba Kavolių ežeru. Nuo jo 1 km į šiaurės vakarus telkšo Budaso, priešingoje pusėje, 1,1 km į pietryčius – Dusyno ežeras.

Sterkiškio ežeras priklauso Šventosios baseinui. Iš jo vakaruose išteka Uolinta, Šventosios kairysis intakas. Ežero hidrologinis kodas 12231548, plotas 10,4 ha, kranto linijos ilgis 1,34 km. Ežeras pailgos, ovališkos formos, jo didžiausias skersmuo iš vakarų į rytus siekia 0,56 km, mažiausias – 0,24 km. Altitudė 105,5 m. Ežeras tyvuliuoja negiliame slėnyje. Pakrantės pelkėtos. Apylinkėms būdingas atviras banguotas kraštovaizdis, dirbami laukai, ganyklos. Prie ežero įsikūręs Starkų kaimas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Utenos rajono ežerai
* Utenos krašto enciklopedija. Kavolių ežeras 
* Kavolių ežeras (''wikimapia.com'')
* Sterkiškio (Kavolių) ežeras žemėlapyje (maps.lt)
Kučkuriškių popieriaus fabrikas

**Kučkuriškių popieriaus fabrikas** – 1823–2001 m. Kučkuriškėse veikęs popieriaus fabrikas. Fabriko pastatai 2005 m. įrašyti į Kultūros vertybių registrą (unikalus kodas ).

## Istorija

Popieriaus dirbtuvę Kučkuriškių dvaro valdose 1823 m. įkūrė dvarininkas ir pramonininkas Vaitiekus Puslovskis, dirbtuvės statybai ir administravimui vadovavo vokietis meistras Vilhelmas Langenbachas. Pastatytas vienaukštis akmeninis pagrindinis korpusas su kaminu bei 10 pagalbinių pastatų. Į gamybos korpusą atvesti du vandens kanalai iš užtvenktos Vilnios. 1844 m. fabrikas įsigijo popieriaus presus, malūną, balinimo indus bei pirmąją ruloninę popieriaus gamybos mašiną iš Anglijos. Palaipsniui nuo rankinės gamybos pereita prie mechanizuotos. Į pietryčius nuo fabriko pastatytas dviejų aukštų medinis pastatas su valgykla, ligonine, kepykla, virtuve bei butu raštininkui. 1915 m. pasiekta didžiausia išeiga: per metus buvo pagaminama  celiuliozės,  popieriaus, dirbo 185 darbininkai.

Pirmojo pasaulinio karo metu apgadintas fabrikas buvo atstatytas, tačiau veikti pradėjo tik 1925 m., per metus buvo pagaminama apie 2000 t popieriaus. 1940 m. dvaras buvo likviduotas, bet fabrikas savo veiklą tęsė ir 1957 m. tapo pirmąja specializuota kartoninės taros gamybos įmone. Fabrikas veiklą nutraukė 2001 m.

## Šaltiniai
Vilenas

**Vilenas** (, ) – upė šiaurės vakarų Prancūzijoje, Bretanėje. Prasideda Armorikos aukštumoje, teka vakarų, pietvakarių kryptimi (per Majeno, Ilio ir Vileno, Atlanto Luaros, Morbihano dep.). Įteka į Biskajos įlanką šiauriau Luaros žiočių.

Upė laivuojama 143 km nuo žiočių atkarpoje, įrengta šliuzų.

Didesni intakai: Ilis, Mė, Ustas (dešinieji), Sešas, Semnonas, Šeras, Donas, Isakas (kairieji).

Svarbiausi miestai prie Vileno: Vitrė, Renas, Redonas.

## Šaltiniai
Čia tai geras!

**Čia tai geras!** – Lietuvoje per LNK kanalą antradieniais 20:30 val. rodoma TV šou laida. Laidos vedėjas Jonas Nainys. Laidoje gerai žinomos televizijos įžymybės apsimesdamos paprastais darbuotojais dirba atisitiktiniu būdų išsirinktą darbą ir vykdo jiems paskirtas įvairias užduotis gautas iš laidos vedėjo per slaptą ausinę. Kiekvienoje laidoje pasirodo keturi garsūs žmonės, siužetai vyksta vis kitame mieste.

## Serijos

### 1 Sezonas

## Šaltiniai
Detlikonas

**Detlikonas** () – miestelis šiaurės Šveicarijoje, Ciuricho kantone, į pietus nuo Ciuricho ežero.

## Istorija
1241 m. pirmą kartą paminėtas rašytiniuose šaltiniuose.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Švitrinis popierius

**Švitrinis popierius** arba **šlifavimo popierius** – lanksti abrazyvinė medžiaga, kurią sudaro audinio arba popieriaus pagrindas, padengtas abrazyviniais grūdeliais (milteliais). Jis skirtas įvairių medžiagų (metalo, medžio, stiklo, plastiko) paviršių apdorojimui rankiniu būdu arba su elektrinių įrankių pagalba: senų dažų pašalinimui, dažytų paviršių šlifavimui, paviršių paruošimui prieš gruntavimą ir dažymą ir kt.

Švitrinio popieriaus pagrindui gaminti naudojama nebalinta spygliuočių medžių plaušiena. Abrazyviniai grūdeliai gaminami skirtingo dydžio, iš aliuminio oksido (korundo) ar silicio karbido. Grūdelių rišamoji medžiaga yra iš sintetinių dervų, apsauganti popierių nuo jų išbyrėjimo. 

## Istorija
Pirmą kartą švitrinis popierius paminėtas XIII a. Kinijoje. Jam gaminti naudotos sumaltos kriauklės, sėklos ir smėlis, natūraliais klijais pritvirtinti prie pergamento. Kai kurios tautos šlifavimui naudojo šiurkščią ryklių odą. Šiuolaikiniu švitrinio popieriaus išradėju laikomas anglas John Oakey (1813–1887). Dirbdamas pameistriu muzikos instrumentų dirbtuvėse, jis pradėjo gaminti pirmą švitrinį popierių, ant popieriaus klijuodamas smėlį ir susmulkintą stiklą. Ilgainiui jis atidarė įvairių šlifavimo priemonių fabriką.

## Popieriaus šiurkštumas
Kuo šlifavimo grūdeliai stambesni, tuo popierius šiurkštesnis. Šiurkščiausias popierius žymimas skaičiais nuo 40 iki 60, švelniausias – nuo 220 ir daugiau. Kuo skaičius mažesnis, tuo popierius šiurkštesnis. Pagal šlifavimo grūdelių dydį švitrinis popierius skirstomas: 
* šiurkštus 40-60: naudojamas pradiniame šlifavimo etape, norint greitai, grubiai nulyginti paviršius;
* vidutiniškai šiurkštus 80-100: apdoroti paviršiams, ant kurių yra didelių įbrėžimų, šiurkščių dėmių ir žymių;
* vidutinis 120-150: apdoroti paviršiams, kurie jau buvo šlifuoti stambiu švitriniu popieriumi;
* švelnus 180-220: kruopščiam darbui, norint, kad paviršiai įgautų glotnumo, blizgesio;
* labai švelnus > 220.

## Šlifavimo technika
Šlifuoti paviršiams naudojama šlapia ir sausa technika. Vandeniui atsparų popierių galima plauti, šlapiai šlifuojant nebūna dulkių, todėl popierius beveik neužsikemša, ilgiau tarnauja. Minkšti paviršiai, paviršiai su sakais, dervomis, dažais ir kitais teršalais gali greitai užkimšti švitrinį popierių. Švitrinį popierių galima naudoti bet kokiam šlifavimui, šlapiam ir sausam  šveitimui bei poliravimui.

Šlifavimo darbams atlikti su elektriniais įrankiais naudojamos įvairios priemonės iš švitrinio popieriaus:
* lipnūs apvalūs šlifuojamieji diskai, 125 mm skersmens;
* lipnūs trikampiai lapeliai, 96 x 96 x 96 mm dydžio, trikampiams šlifuokliams;
* lipnūs keturkampiai lapeliai, 145 x 100 mm,  orbitiniams šlifuokliams; 
* ištisinės šlifavimo juostos, 75 x 457, 75 x 533 ar 686 x 50 mm, juostiniams šlifuokliams.

## Galerija

Schuurpapier2.JPG|Švitrinio popieriaus lapas
Sandpapers.JPG|Popieriaus šiurkštumo žymėjimas
Schuurbanden.JPG|Šlifavimo juosta
Flap disk.jpg|Kampinio šlifuoklio diskas su švitrinio popieriaus lapeliais
Random orbit sander.jpg|Orbitinio šlifuoklio lipnūs diskai
Assorted coated abrasives.JPG|Šlifavimo priemonės su švitriniu popieriumi


## Šaltiniai
Mūrinės Vokės kartono fabrikas

**Mūrinės Vokės kartono fabrikas** – 1887–1964 m. Mūrinėje Vokėje veikęs kartono fabrikas. Fabriko pastatai 2003 m. įrašyti į Kultūros vertybių registrą (unikalus kodas ).

## Istorija
1887 m. Mūrinės Vokės savininkas J. Tiškevičius dvaro malūną prie Vokės upės perdarė į popieriaus fabriką. 1912 m. J. Tiškevičius fabrikui modernizuoti pakvietė inžinierių mechaniką, hidrotechniką Grigą Kurecą, dirbusį Kapėnuose. G. Kurecas įrengė šešių metrų aukščio betoninę užtvanką, pastatė mūrinius pastatus, naujus fabriko įrengimus. Gretima gyvenvietė ir pati įmonė imtos vadinti Mūrine Voke. Po rekonstrukcijos G. Kurecas tapo Mūrinės Vokės valdytoju, vėliau – nuomininku. 1923 m. G. Kurecas Grigiškėse (vietovė pavadinimą gavo nuo inžinieriaus vardo) įkūrė didesnį Grigo Kureco kartono fabriką. Mūrinės Vokės fabrikas veikė iki 1964 m.

## Šaltiniai
Balkšvasis gandrėnas

**Balkšvasis gandrėnas** (*Mycteria cinerea*) – tropinis gandrinių (*Ciconiidae*) šeimos paukštis.

## Paplitimas
Aptinkamas Kambodžoje, Vakarų Malaizijoje ir Indonezijai priklausančiose salose: Sumatroje, Javoje, Balyje, Sumbavoje, Sulavesyje, Butone.

## Išvaizda
Šiek tiek mažesnis už baltąjį gandrą. Kūno aukštis 95 – 100 cm, sparnų ilgis 44 – 50 cm, uodegos ilgis 15 – 17 cm, snapo ilgis 19 – 27 cm. Kūnas baltos spalvos, tik plasnojamosios ir uodegos plunksnos yra juodos spalvos. Veido oda plika, ryškiai raudonos spalvos. Akys rudos, aplink akis raudonai oranžinis žiedelis. Snapas masyvus, ryškai geltonas ar geltonai oranžinis. Kojos ir letenos raudonos.

## Biologija
Biotopas – jūros užliejamos dumblėtos seklumos, druskingi ežerai, ryžių laukai, pelkės. Lizdus krauna mangrovėse ir pelkėtose miškuose. Vidiniai migrantai. Kambodžoje sausuoju metų laiku traukia į drėgnesnes vietas. Nėra triukšmingi, garsas primena šnypštimą, tuoktuvių metu kalena snapu. Jaunikliai prašo maisto garsu, panašiu į kvarkimą. Kartos trukmė 8,4 metai.

Maisto ieško kartu su kitais braidančiais paukščiais. Minta dumbliašokliais, kita smulkia žuvimi, taip pat medžioja gyvates, varles, vėžiagyvius, vandeninius vabzdžius. Ieškodamas grobio lėtai vaikšto arba stovi vietoje, snapą merkdamas į vandenį, dumblą. Grobį išbaido koja sujudindami dumblą ar vandens paviršių. Kartais vandens paviršių sujudina sparnu. Snapu palietęs grobį, jį griebia ir iškėlęs į paviršių praryja.

Veisiasi kolonijose nuo kelių šimtų iki 10 – 20 porų. Lizdai kraunami 6 – 12 m aukštyje medžiuose. Lizdą krauna iš šakų, iškloja šakelėmis su žaliais lapais, lizdas 50 cm skersmens. Dėtyje 1 – 4 kiaušiniai. Peri abu tėvai 27 – 30 dienų. Jauniklius maitina abu tėvai. Jaunikliai skraidyti pradeda būdami 8 savaičių.

## Apsauga
Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos duomenimis balkšvieji gandrėnai yra nykstanti paukščių rūšis. Populiacijoje 1500 suaugusių individų.

Populiacijos mažėjimo priežastys:
* plečiant ryžių laukų plotus ir įrengiant naujus žuvininkystės ūkius yra naikinamos mangrovės – balkšvųjų gandrėnų buveinės.
* Malaizijos, Kambodžos, pietų Sumatros gyventojai paukščius medžioja maistui, renka jų kiaušinius. Gaudo jauniklius ir juos domestikuoja.

Apsaugos priemonės:
* Kambodžai priklausančio Tonlesapo ežero apylinkėse įsteigtas biosferos rezervatas.
* Rūšies atkūrimo programa Malaizijoje.

## Šaltiniai
Hermann von Pückler-Muskau

**Hermanas fon Piukleris-Muskau** (vok. *Hermann von Pückler-Muskau*, 1785 m. spalio 30 d. Muskau pilis, Vokietija – 1871 m. vasario 4 d. Branitz pilis, Vokietija) – Saksonijos ir Prūsijos kunigaikštis, keliautojas, rašytojas, Muskau ir Branitz peizažinių parkų kūrėjas.

## Biografija
Hermann von Pückler-Muskau gimė Muskau dvare. Paveldėjęs tėvo turtą, jis daug keliavo, vėliau vedė Prūsijos kanclerio dukterį Lucia Anna Wilhelmine Christina von Hardenberg-Reventlow, vadintą *Lucie*. 

Sutuoktiniai ėmė tvarkyti Muskau rezidenciją, ypač daug dėmesio skirdami parkui. Tvarkymo darbai pareikalavo didelės tiems laikams sumos – milijono reichsmarkių. *H. von Pückler* žmona *Lucie,* ieškodama išeities*,* pasiūlė vyrui skyrybas, kad naujos žmonos kraičio dėka būtų įgyvendintas parko plėtimas ir tobulinimas. Turtingos nuotakos *Hermannas* ieškojo Anglijoje. Jis pasipiršo vieno turtingo juvelyro dukteriai, tačiau buvo nustatyta, kad jo skyrybos negalioja dėl nepakankamos tiems laikams skyrybų priežasties. *Hermannas* grįžo į namus be nuotakos ir be pinigų. Apie savo keliones ir nuotykius jis parašė knygas „*[[Briefe eines Verstorbenen]]*“ ir „*[[Tutti-frutti]]*“. Jos susilaukė didelio populiarumo ir davė nemažai pelno. Keli tose knygose paminėti asmenys jautėsi įžeisti, ir *Hermannui* teko kautis su jais dvikovose, o vėliau, vengdamas persekiojimo, jis kuriam laikui išvyko iš tėvynės. Per Viduržemio jūros šalis jis nukeliavo į Alžyrą, Tunisą, Egiptą. Kairo vergų turguje kunigaikštis susižavėjo jauna mergina iš Abisinijos, vardu *Machbuba*, sumokėjo už ją didelę sumą ir po visų kelionių atsivežė į Muskau. *Machbuba* neatlaikė šalto klimato, neilgai trukus susirgo džiova ir mirė. 

Už knygas gauti pinigai sparčiai seko, ir H. von *Pückleriui* teko parduoti Muskau dvarą - kartu su išpuoselėtu Muskau parku. Kunigaikštis ir jo žmona persikėlė į kitą von Pücklerių giminei priklausiusį dvarą - ''Branitz''. Čia jie ėmė kurti naują parką. Jame atsispindėjo kunigaikščio kelionių po Artimųjų Rytų šalis įspūdžiai: jį puošė monumentalūs egiptietiški laiptai, orientalistinio stiliaus egiptietiškas tiltas, dvi piramides. Vienoje iš tų piramidžių kunigaikštis jo paties pageidavimu buvo palaidotas.

## Šaltiniai
Kentrių tvenkinys (Kelmė)

**Kentrių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kelmės rajone, 6 km į šiaurės vakarus nuo Šaukėnų. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Gumiltos intakas, Aunuvos upės baseinas) išeksploatuoto durpyno vietoje 1,7 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 1,7 km, plotis – iki 0,3 km. Altitudė 108,8 m. Skersai tvenkinio einantis kelias padalina jį į 2 beveik lygias dalis. Krantai žemi, pelkėti, plačiai apaugę medžiais ar krūmynais. Aplinkui plyti Kentrių pelkė. Iš pietų prieina Beržėnų miškas. Į rytus įsikūręs Kentrių kaimas, į vakarus – Aukselių kaimas. 

Tvenkinys įrengtas 1978 m.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Pajūrio Aidos

**Klaipėdos universiteto mišrus choras „Pajūrio Aidos“** – Klaipėdos universiteto (KU) akademinis mišrus choras.

## Istorija
KU mišrų chorą įkūrė Klaipėdoje 2007 m. Įkūrėjas, meno vadovas ir dirigentas docentas Algirdas Šumskis.

2013 m. KU mišriam chorui suteiktas „Pajūrio aidos“ pavadinimas. Pavadinimo „Pajūrio aidos“ reikšmė: Klaipėdos universitetas prie jūros, o žodis „aidos“ – ženklas, atspindintis Mažosios Lietuvos krašto kultūros paveldą, chorinės tradicijas, senąsias tarmes. Lietuviška žodžio „aidos“ prasmė yra aidas, atsikartojantis skambesys, gausmas, šauksmas, semantinė reikšmė – dainos, giesmės. Šių prasmių lydinys suteikia žodžiui gylį, suriša jį su sena, Lietuvoje puoselėjama dainavimo ir giedojimo tradicija.

## Vadovai
* Meno vadovas ir vyr. dirigentas – doc. Algirdas Šumskis;
* Koncertmeisterė – Justė Šilaitė 

### Įvertinimas

* 2021 m. Lietuvos nacionalinio kultūros centro ir Pasaulio lietuvių dainų švenčių fondo „Aukso paukštės“ nominacija „Geriausias suaugusiųjų choras ir vadovas“.

## Nuorodos
* Oficiali Klaipėdos universiteto mišraus choro „Pajūrio Aidos“ tinklavietė  (KU)
* Lietuvos Respublikos kultūros ministerijos svetainė 

## Šaltiniai
Sudetų kraštas

**Sudetų kraštas** (, , , ) – šiaurinių, pietinių ir vakarinių buvusios Čekoslovakijos vietovių, kuriose gyveno etniniai vokiečiai, pavadinimas. Vokiečiai buvo apsigyvenę Bohemijos, Moravijos ir Čekų Silezijos pasienyje nuo Austrijos imperijos laikų.

Žodis „Sudetų kraštas“ nebuvo naudojamas iki XX a. pradžios ir išpopuliarėjo tik po Pirmojo pasaulinio karo, kai Austrijos-Vengrijos imperija buvo išformuota ir Sudetų krašto vokiečiai atsidūrė naujos valstybės, Čekoslovakijos sudėtyje. Sudetų krizė 1938 m. buvo išprovokuota Nacistinės Vokietijos reikalavimo perleisti Sudetų kraštą Vokietijai, o tai ir įvyko po Miuncheno sutarties pasirašymo. Dalis pasienio buvo užimta ir aneksuota Lenkijos. Kai Čekoslovakija buvo atkurta po Antrojo pasaulinio karo, Sudetų krašto vokiečiai buvo deportuoti iš regiono, o regionas dabar yra daugiausiai apgyvendintas čekų.

Sudetų krašto pavadinimas kilo nuo Sudetų kalnų, kurie stūkso prie pat šiaurinės Čekijos sienos ir Žemutinės Silezijos (dabartinė Lenkija), bet Sudetų kraštas buvo žymiai toliau nuo tų kalnų.

Dalys dabartinės Čekijos regionų, tokių kaip Karlovi Varai, Liberecas, Olomoucas, Moravijos-Silezijos kraštas ir Ūstis prie Labės yra buvusio Sudetų krašto teritorijoje.
Naudvario tvenkinys

**Naudvario tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kelmės rajone, 7 km į pietus nuo Užvenčio. Sudarytas užtvenkus Varmės upę (Ventos intakas) 11,2 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis pietryčių-šiaurės vakarų-pietvakarių kryptimi - 1,94 km, plotis – iki 0,45 km. Yra nedidelė – 4 arų sala. Altitudė 130 m. Krantai neaukšti. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai, auga 3 miškeliai. Užtvankos ketera eina kelias . Aplink tvenkinį yra šie kaimai: Gudeliškiai, Pagiriškiai, Šiliškiai. Priešsroviui ant Varmės upės telkšo Sirūniškių tvenkinys. Vakarinėje pakrantėje yra paplūdimys. 

Tvenkinys įrengtas 1986 metais. 2015 m. tvenkinio vanduo buvo pažemintas 2 m ir atlikti tvenkinio hidrotechninių įrenginių remonto darbai.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Peliagrinda (Astravas)

**Peliagrinda** – gyvenvietė Gardino srityje, Baltarusijoje, netoli pasienio su Lietuva.

1992 m. duomenimis tai buvo vienas iš kelių Gervėčių krašto kaimų, kuriame beveik visą populiaciją sudarė etniniai lietuviai.

## Šaltiniai
Lil Uzi Vert

**Symere Woods** *(g. [[1995]] m. [[liepos 31]] d.)*, geriau žinomas kaip **Lil Uzi Vert** – amerikiečių hiphopo atlikėjas iš Filadelfijos. Atlikėjas sulaukė populiarumo išleidęs keletą dainų rinkinių bei 2016 m. išleidęs debiutinį singlą „Money Longer“. 2017 m. išleido debiutinį albumą „Luv Is Rage 2“, pasiekusį pirmąją vietą „Billboard 200“ reitinge. 2020 m. jis išleido savo antrąjį studijinį albumą „Eternal Atake“, kuris taip pat pasiekė pirmąją vietą „Billboard 200“ reitinge. Trečiasis Lil Uzi Vert albumas, „Pink Tape“, išleistas 2023 m. birželį.

2024 m. duomenimis, Lil Uzi Vert yra išleidęs keturis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Eternal Atake 2“, išleistas 2024 m. lapkritį.

## Diskografija
* *[[Luv Is Rage 2]]* (2017)
* *[[Eternal Atake]]* (2020)
* *[[Pink Tape]]* (2023)
* *Eternal Atake 2* (2024)

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Grigas Kurecas

**Grigas Kurecas** (; 1868 m. gegužės 5 d. Šipka, Baltarusija – 1942 m. kovo 6, Berlynas, Vokietija) – Lenkijos inžinierius, architektas, verslininkas, Lietuvoje įkūręs popieriaus ir kartono fabrikus Mūrinėje Vokėje ir Grigiškėse. Nuo G. Kureco vardo kilo Grigiškių pavadinimas.

## Biografija
Gimė ūkininkų šeimoje Baltarusijoje, nuo vaikystės domėjosi mechanika. Kaip mokinys dirbo Vilniaus metalo apdirbimo fabrikuose, patirties įgijo Putilovo gamykloje.

1912 m. modernizavo Mūrinės Vokės kartono fabriką, tapo Mūrinės Vokės valdytoju, vėliau – nuomininku. 1923 m. Grigiškėse (vietovė pavadinimą gavo nuo inžinieriaus vardo) įkūrė didesnį Grigo Kureco kartono fabriką. Tarpukariu G. Kureco turtas įvertintas 8 mln. litų.

Sūnus Vladimiras (*Włodzimierz Kurec*) – pilotas ir ralio vairuotojas.

## Šaltiniai
Bulgarijos futbolas 2014–2015 m.

**[[Bulgarija|Bulgarijos]] futbolo varžybos [[2014]]–[[2015]] m.**
*  prasidėjo 2014 m. liepos 19 d., baigėsi 2015 m. gegužės 31 d.;
* s turnyras prasidėjo 2014 m. rudenį, finalas įvyko 2015 m. gegužės 30 d. 

## 2014–2015 m. A grupė
* **A grupė** – aukščiausioji futbolo lyga. Dalyvavo 12 komandų.

### I etapas

### Nugalėtojų grupė

### Silpnųjų grupė

## 2014–2015 m. [[Bulgarijos futbolo taurė]]
* **[[Bulgarijos futbolo taurė]]** – pagrindinis futbolo turnyras Bulgarijoje, vykstantis atkrintamųjų varžybų principu.
#### Finalo ir pusfinalio rungtynės

### Pusfinalio rungtynės:

#### Pirmosios rungtynės:
----

----
----

----

#### Atsakomosios rungtynės:
----

*[[PFC Cherno More Varna|Varnos "Černo More"]] nugalėjo bendru rezultatu 8:3 ir pateko į finalą.*
----

----


Levski Sofia nugalėjo bendru rezultatu 1:0 ir pateko į finalą.
----

### Finalas
* Finalo rungtynės įvyko 2015 m. gegužės 30 d.
* Finalo dalyviai: Sofijos "Levksi" ir Varnos "Černo more".
* Po pagrindinio laiko rezultatas buvo lygus 1:1, todėl buvo žaidžiamas pratąsimas.
* Varnos "Černo more" nugalėjo 2:1 ir tapo taurės savininkais.
----

----

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė:
: 2014–2015 m. čempionatas
: Čempionų sąrašas
: RSSSF Istorija
: Bulagrijos futbolo taurės turnyrai
Bulgarijos futbolas 2013–2014 m.

**[[Bulgarija|Bulgarijos]] futbolo varžybos [[2013]]–[[2014]] m.**
*  prasidėjo 2013 m. liepos 19 d., baigėsi 2014 m. gegužės 18 d.;
* s turnyras prasidėjo 2013 m. rudenį, finalas įvyko 2014 m. gegužės 15 d. 

## 2013–2014 m. A grupė
* **A grupė** – aukščiausioji futbolo lyga. Dalyvavo 14 komandų.

### I etapas

### Nugalėtojų grupė

### Silpnųjų grupė

## 2013–2014 m. [[Bulgarijos futbolo taurė]]
* **[[Bulgarijos futbolo taurė]]** – pagrindinis futbolo turnyras Bulgarijoje, vykstantis atkrintamųjų varžybų principu.
#### Finalo ir pusfinalio rungtynės

### Pusfinalio rungtynės:

#### Pirmosios rungtynės:
----

----
----

----

#### Atsakomosios rungtynės:
----

*[[PFC Botev Plovdiv|Botev Plovdiv]] nugalėjo bendru rezultatu 4:1 ir pateko į finalą.*
----

----


*[[PFK Ludogorec Razgrad |Razgrado "Ludogorec"]] nugalėjo bendru rezultatu 2:1 ir pateko į finalą.*
----

### Finalas
* 2014 m. gegužės 15 d. įvyko finalo rungtynės tarp Plovdivo "Botev" ir Razgrado "Ludogorec".
* Razgrado "Ludogorec" nugalėjo 1-0 ir tapo šalies futbolo taurės savininkais.

----

----

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė:
: 2013–2014 m. čempionatas
: Čempionų sąrašas
: RSSSF Istorija
: Bulagrijos futbolo taurės turnyrai
Bulgarijos futbolas 2012–2013 m.

**[[Bulgarija|Bulgarijos]] futbolo varžybos [[2012]]–[[2013]] m.**
*  prasidėjo 2012 m. rugpjūčio 11 d., baigėsi 2013 m. gegužės 25 d.;
* s turnyras prasidėjo 2012 m. rudenį, finalas įvyko 2013 m. gegužės 15 d. 

## 2012–2013 m. A grupė
* **A grupė** – aukščiausioji futbolo lyga. Dalyvavo 16 komandų.
### Komandų rikiuotė

## 2012–2013 m [[Bulgarijos futbolo taurė]]
* **[[Bulgarijos futbolo taurė]]** – pagrindinis futbolo turnyras Bulgarijoje, vykstantis atkrintamųjų varžybų principu.
#### Finalo ir pusfinalio rungtynės

### Pusfinalio rungtynės:

#### Pirmosios rungtynės:
----

----
----

----

#### Atsakomosios rungtynės:
----


*[[PFC Levski Sofia|Levski Sofia]] nugalėjo bendru rezultatu 3:1 ir pateko į finalą.*
----
----


*[[PFC Beroe Stara Zagora|Beroe Stara Zagora]] nugalėjo bendru rezultatu 1:0 ir pateko į finalą.*
----

### Finalas
* 2013 m. gegužės 15 d. įvyko finalo rungtynės tarp Beroe Stara Zagora ir Levski Sofia.
* Po pagrindinio laiko buvo lygus rezultatas 3:3.
* Stara Zagora "Beroe" nugalėjo po 11 metrų baudinių serijos, kurią laimėjo 3:1 ir tapo šalies futbolo taurės savininkais.

----

----

## Išnašos

## Nuorodos
; RSSSF duomenų bazė:
: 2012–2013 m. čempionatas
: Čempionų sąrašas
: RSSSF Istorija
: Bulagrijos futbolo taurės turnyrai
Miškinė žiomenė

**Miškinė žiomenė** (*Dracocephalum ruyschiana*) – notrelinių (*Lamiaceae*) šeimos žiomenių (*Dracocephalum*) genties augalų rūšis. Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

## Paplitimas
Rūšis aptinkama nuo Vidurio Europos, Kaukazo iki Sibiro, šiaurinės Mongolijos dalies. Lietuvoje reta, dažniausiai randama rytinėje ir pietrytinėje dalyse, rečiau vakarinėje.

Auga miškuose, miškų aikštelėse, pamiškėse, palei miško keliukus, krūmuose, dažniausiai kalkinguose dirvožemiuose. Kartais auginamas darželiuose.

## Aprašymas

Augalas – daugiametė 30–60 cm aukščio žolė. Šakniastiebis trumpas, šakotas. Stiebas status, plikas, iš jo pagrindo išauga keletas atžalų. Lapai linijiškai lancetiški, 2–5,5 cm ilgio ir 2–6 mm pločio, bekočiai, šiek tiek odiški, lygiakraščiai, buki arba smailiaviršūniai, pliki. Jų kraštai nežymiai užsirietę žemyn; apatinė pusė šviesiai žalia, taškuota, o viršutinė – tamsiai žalia.

Žiedai apie 25 mm ilgio, bekočiai arba su labai trumpais žiedkočiais, po 2–8 susitelkę į menturius, kurie savo ruožtu sudaro ilgas viršūnines varpas. Taurelė vamzdiška arba varpiška, šviesiai žalia, dažniausiai su violetiniais ruožais, turi 15–20 gyslų.; jos danteliai smailūs. Vainikėlis mėlynai violetinis, rečiau rožinis ar baltas, 20–28 mm ilgio, iš išorės švelniai plaukuotas. Kuokelių dulkinės plaukuotos.

Žydi liepos–rugpjūčio mėnesiais. Vaisius – riešutėlis, 2,5 mm ilgio ir 1,5 mm pločio, kiaušiniškas, su trimis neryškiomis briaunomis, juodas, blizgantis. Dauginasi sėklomis ir vegetatyviniu būdu.

Šviesomėgis, nepakelia pavėsio. Dekoratyvus.

## Apsauga

Į Lietuvos saugomų augalų sąrašus rūšis įrašyta nuo 1962 m.

Įrašyta į Berno konvencijos I priedą.

Rūšies išlikimui grėsmę kelia intensyvus ūkininkavimas, miškų kirtimas, trypimas, velėnos ardymas. Kartais iškasami sodinti darželiuose. Savaime nyksta pasikeitus šviesos režimui – susidarius pavėsiui.

## Nuorodos
* Miškinės žiomenės mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per theplantlist.org (anglų k.)''

## Literatūra
* Lietuvos TSR Flora, Lietuvos TSR mokslų akademija (dab. Lietuvos mokslų akademija), Vilnius, Mokslas, 1971, V tomas, 326–327 p.

## Šaltiniai
Pagryžuvio tvenkinys

**Pagryžuvio tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kelmės rajone, 3 km į šiaurės vakarus nuo Tytuvėnų. Sudarytas užtvenkus Gryžuvos upę (Dubysos intakas) 9,7 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 1,81 km, plotis – iki 0,18 km. Šiaurrytinėje dalyje yra 0,1 ha miškinga sala. Altitudė 115 m. Krantai žemi, tik šiaurrytiniai krantai aukštoki, vietomis apaugę medžiais. Šiaurinėje pakrantėje auga miškelis. Aplink tvenkinį plyti dirbami laukai. Į vakarus nuo tvenkinio yra Pagryžuvio gyvenvietė, aplink tvenkinį įsikūrę kaimai: Kiškoniai, Tytuvėnėliai. Šiaurės rytinį galą kerta kelias , šiaurės vakariniu pakraščiu eina kelias .

Tvenkinys įrengtas 1981 m. 2012 m. pastatyta 100 kW galios mažoji hidroelektrinė.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Bulgarijos futbolas 2015–2016 m.

**[[Bulgarija|Bulgarijos]] futbolo varžybos [[2015]]–[[2016]] m.**
*  prasidėjo 2015 m. liepos 17 d., baigėsi 2016 m. gegužės 28 d.;
* s turnyras prasidėjo 2015 m. rudenį, finalas įvyko 2016 m. gegužės 24 d. 

## Parva Liga 2015–2016 m.
* **Parva Liga** – aukščiausia futbolo lyga. Dalyvavo 10 klubų. 
### Komandų rikiuotė
* Čempionais tapo Razgrado „Ludogorec". Tai penktasis čempionų titulas.

Pastabos.
* a) Sofijos „Slavia" aukštesnę vietą užėmė dėka geresnio tarpusavio rungtynių santykio žaidžiant su Plovdivo „Lokomotiv". (Slavia Sofia–Lokomotiv Plovdiv 3–0, Lokomotiv Plovdiv–Slavia Sofia 2–0, Slavia Sofia–Lokomotiv Plovdiv 3–0, Lokomotiv Plovdiv–Slavia Sofia 3–1.)
* b) Lovečo „Litex" pašalinta iš pirmenybių po to, kai klubo žaidėjai, protestuodami prieš teisėjo veiksmus išėjo iš aikštės ir nebaigė rungtynių prieš Sofijos „Levksi".

## Pereinamosios rungtynės

* *[[PFK Montana|Montanos "Montana"]] laimėjo 2-1 ir išliko elito lygoje.*
------------------------------------------------------------------------------

## 2015–2016 m. [[Bulgarijos futbolo taurė]]
* **[[Bulgarijos futbolo taurė]]** – pagrindinis futbolo turnyras Bulgarijoje, vykstantis atkrintamųjų varžybų principu.
#### Finalo ir pusfinalio rungtynės

### Pusfinalio rungtynės:

#### Pirmosios rungtynės:
----

----

----

----

#### Atsakomosios rungtynės:
----

*[[PFC CSKA Sofia|CSKA Sofia]] nugalėjo bendru rezultatu 4:0 ir pateko į finalą.*
----

----

*[[PFK Montana|Montanos "Montana"]] nugalėjo bendru rezultatu 2:1 ir pateko į finalą.*
----

### Finalas
* 2016 m. gegužės 24 d. įvyko finalo rungtynės tarp Montanos "Montana" ir trečioje pakopoje žaidžiančios CSKA Sofia.
* CSKA Sofia nugalėjo 1-0 ir tapo šalies futbolo taurės savininkais.
* Tai buvo dvidešimtas kartas, kai CSKA Sofia iškovojo taurę.
----

----

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė:
: 2015–2016 m. čempionatas
: Čempionų sąrašas
: RSSSF Istorija
: Bulagrijos futbolo taurės turnyrai