open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zenonas Valantiejus

**Zenonas Valantiejus** (1937 m. rugsėjo 16 d. Paltiniškės k., Tauragės r.) – muzikos mokytojas ir chorvedys.

## Biografija
1953 m. baigė Stulgių (Kelmės r.) septynmetę mokyklą, o 1959 m. metinius chorvedžių kursus Tauragėje. 1960–1965 choro dirigavimo neakivaizdiniu būdu mokėsi Vilniaus J. Tallat Kelpšos muzikos technikume (dėst. V. Ūselis).

Nuo 1964 m. kvalifikaciją kėlė dainuodamas Respublikiniame muzikos mokytojų mišriajame chore.

Nuo 1960 iki 1961 m. Batakių (Tauragės r.) kultūros namų meno vadovas ir vidurinės mokyklos muzikos mokytojas. 1961–1963 m. Pajūrio žemės ūkio technikumo choro vadovas ir Žvingių vidurinės mokyklos muzikos mokytojas. 1963–1975 m. Kvėdarnos kultūros namų meno vadovas ir vidurinės mokyklos muzikos mokytojas. 1964 m. respublikinei moksleivių dainų šventei parengė jaunučių ir jaunių chorus, 1969 m. ir 1975 m. respublikinėms dainų šventėms jaunių chorą. 1965 m. respublikinėje dainų šventėje chorvedys dalyvavo su kultūros namų mišriuoju choru ir kaimo kapela, o 1975 m. analogiškoje dainų šventėje su mišriuoju choru.

Nuo 1975 m. iki 1980 m. Telšių 5-osios vidurinės mokyklos muzikos mokytojas ir moksleivių chorų vadovas. Jaunučių ir vyresniųjų klasių mišrųjį chorą parengė 1977 m. respublikinei moksleivių dainų šventei. Mišrusis choras dalyvavo ir konkurse. 1980–1983 m. Z. Valantiejus mokytojavo ir vadovavo chorams Telšių Žemaitės vidurinėje mokykloje, o 1983–1994 m. Telšių „Atžalyno“ vidurinėje mokykloje. Pastarosios mokyklos mišrųjį chorą parengė 1987 m. respublikinei moksleivių dainų šventei. Mokytojas Kvėdarnos ir Telšių vidurinių mokyklų moksleivių vokalinius ansamblius bei solistus paruošdavo „Dainų dainelės" respublikiniams konkursams, o chorus rajoninėms dainų šventėms. Telšiuose vadovavo rajono kooperatinės sąjungos moterų chorui, kurį parengė 1980 m. respublikinei dainų šventei.

Nuo 1992 m. chorvedys vadovauja Telšių tremtinių ir politinių kalinių mišriajam chorui. Kolektyvą paruošė tremtinių ir politinių kalinių dainų šventėms „Leiskit į Tėvynę" Vilniuje (1993 m.), Panevėžyje (1995 m.) ir Klaipėdoje (1997 m.), taip pat 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje.

Z. Valantiejus – Šilalės ir Telšių rajoninių dainų švenčių dirigentas, Lietuvos sąjūdžio Telšiuose organizatorius ir vienas iš vadovų, tremtinių ir politinių kalinių dainų švenčių Panevėžyje ir Klaipėdoje dirigentas. Dainavo Telšių vyrų chore „Žemaičiai“ ir Telšių fabriko „Mastis" dainų ir šokių liaudies ansamblyje. 1969 m. mokytojas apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Liucija Valatkienė-Varneckytė

**Liucija Valatkienė-Varneckytė** (g. 1939 m. sausio 1 d. Juodeikuose, Plungės valsčiuje) – choro dirigentė ir pedagogė.

## Biografija
Baigusi Plikių (Plungės raj.) septynmetę mokyklą, 1953–1957 m. choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje (dėst. Birutė Razauskienė-Daukintaitė). 1957–1962 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. Algimanto Lopo klasė).

Nuo 1962 m. rudens – Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, kurį laiką vadovavo žemesniųjų kursų moksleivių chorui. Pedagogė parengė apie 60 jaunųjų chorvedžių – iš jų trys tapo respublikinių jaunųjų dirigentų konkursų laureatais.

Be pedagoginio darbo, L. Valatkienė nuolat dirbo ir su mėgėjų chorais bei vokaliniais ansambliais. 1962–1966 m. buvo Kauno profsąjungų kultūros rūmų berniukų choro „Varpelis“ chormeisterė, 1964–1965 m. – Kauno mokytojų namų mišriojo choro chormeisterė, 1968–1970 m. – Kauno politechnikos instituto studentų mišriojo choro „Jaunystė“ chormeisterė, 1974–1976 m. – Kauno radijo gamyklos „Banga“ mišriojo choro chormeisterė, 1977–1981 m. – Kauno fabriko „Mada“ mišriojo choro chormeisterė. 1982–1986 m. vadovavo Kauno „Dailės“ kombinato moterų vokaliniam ansambliui, kuris buvo miesto meno mėgėjų apžiūrų laureatas.

## Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Alina Valentinavičienė-Aleksandravičiūtė

**Alina Valentinavičienė-Aleksandravičiūtė** (1952 m. balandžio 7 d. Molėtuose) – choro dirigentė ir muzikos mokytoja.

## Biografija

Baigusi Gaižiūnų aštuonmetę mokyklą, 1968–1972 choro dirigavimo mokėsi Vilniaus kultūros mokykloje (dėst. V. Ūsevičius). 1974–1979 choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (vyr. dėst. R. Gudelio klasė). 1979–1983 choro dirigavimo žinias dar gilino Lietuvos valstybinėje konservatorijoje Vilniuje (prof. P. Bekerio, dėst. T. Šumsko ir dėst. B. Jankausko klasės).

Nuo 1972 Vilkaviškio rajoninių kultūros namų meno vadovė, atgaivino rajkoopsąjungos mišrųjį chorą, vėliau tapusį kultūros namų kolektyvu – jį parengė 1975 respublikinei dainų šventei. Mišrųjį chorą suorganizavo ir konservų fabrike, vadovavo miesto vokaliniams ansambliams. Su chorais ir vokaliniais ansambliais rengė koncertus, meno mėgėjų apžiūrose ir konkursuose pelnė prizinių vietų.

1977 apsigyvenusi Vilniuje, muziką ir dainavimą dėstė 45-ojoje vidurinėje mokykloje, vadovavo vaikų chorui (70 dalyvių), kurį parengė 1987 respublikinei moksleivių dainų šventei ir konkurse su juo laimėjo laureato vardą.

Nuo 1987 Vilniaus moksleivių rūmų (Lietuvos vaikų ir jaunimo centro) mergaičių choro studijos „Versmė“ vadovė. Mergaitės koncertavo Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje, Rusijoje, Lenkijoje, Vokietijoje, Belgijoje, Prancūzijoje, Šveicarijoje, Suomijoje, Čekijoje atarptautiniuose konkursuose pelnė prizinių vietų. Choras dalyvavo 1990 Lietuvos tautinėje dainų šventėje, 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Vilniuje bei 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventėje – chorų konkurse pelnė absoliučiai geriausio kolektyvo vardą. „Versmė“ yra parengusi ir stambių kūrinių: A. Vivaldi „Gloria“, G. Tartini „Stabat Mater“, įvairių autorių ciklą „Ave Maria" ir kt.; 1996 išleido audiokasetę.

Nuo 1987 chorvedė – ir Vilniaus radijo komponentų gamyklos (gamybinio susivienijimo „Vilniaus vingis“) mišriojo choro „Vilnis" meno vadovė ir dirigentė. Kolektyvą parengė 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms, taip pat 1997 Baltijos ir Šiaurės šalių dainų šventei Gotlande (Švedija). Choras koncertavo Lietu voje, Latvijoje, Estijoje, Baltarusijoje, Rusijoje, Lenkijoje, Bulgarijoje, Vengrijoje, Čekijoje.

A. Valentinavičienė – Vilkaviškio rajono ir 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventės Vilniuje dirigentė. Yra Lietuvos chorų sąjungos narė. 1987 dirigentė apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Regina Valskienė-Freitakaitė

**Regina Valskienė-Freitakaitė** (1957 m. rugpjūčio 3 d. Razmų k., Šilutės r.), muzikos mokytoja ir chorvedė.

## Biografija

1964–1975 mokėsi Švėkšnos vidurinėje mokykloje, 1968–1975 Šilutės vaikų muzikos mokykloje (mokyt. D. Šertvytienės fortepijono klasė). 1975–1979 muziką studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (diriguoti mokė T. Greičiuvienė, A. IIčiukas ir R. Motiejūnas). 1995 fakultetuose įgijo muzikos pedagogikos magistro kvalifikacijos laipsnį (vadovė doc. S. Jareckaitė).

Nuo 1979 Klaipėdos 24-osios (Smeltės) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, nuo 1993 muzikos mokytoja metodininkė, nuo 1996 muzikos mokytoja ekspertė. 1989 mokykloje suorganizavo sustiprinto chorinio dainavimo klases. Vadovauja jaunučių, jaunių, merginų ir mišriajam chorui bei vokaliniams ansambliams. Chorai dalyvauja koncertuose, miesto ir regiono dainų šventėse, vaikų ir jaunimo chorų festivaliuose Klaipėdoje, Skuode, Plungėje, Palangoje, moterų chorų šventėse „Aš atdarysiu dainų skrynelę“ Kretingoje. Didelis ir turiningas chorų koncertinis repertuaras. Jaunių chorą parengė 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje. Mokyklos vokaliniai ansambliai yra nuolatiniai „Dainų dainelės" konkursų laureatai bei diplomantai.

R. Valskienė 1993–1995 buvo Klaipėdos K. Donelaičio vidurinės mokyklos gimnazijos klasių merginų choro vadovė.

Nuo 1983 yra Klaipėdos universiteto Menų fakulteto studentų pedagoginės praktikos vadovė – vyr. asistentė. Dalyvauja miesto ir regiono dainų švenčių bei festivalių rengimo organizacinėse komisijose, diriguoja dainų šventėse.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Balys Valušis

**Balys Valušis** (arba ***Boleslovas Valiušis***; 1867 m. liepos 12 d. Inkilų k., Pabaisko valsčius, Ukmergės apskritis – 1952 m. lapkričio 26 d. Kaune), vargonininkas, chorvedys ir knygnešys.

## Biografija

Mokėsi Ukmergės keturklasėje mokykloje, bet dėl tėvo mirties mokslą nutraukė ir išmoko vargonininko amato. 1882–1884 m. vargonininkavo Molėtuose ir platino draudžiamą lietuvišką spaudą. 1889 išvyko į Varšuvą pasitobulinti vargonininkų mokykloje. Grįžęs į Lietuvą, 1900 m. pradėjo vargonininkauti Kuktiškių parapijoje ir tęsė knygų platinimo darbą. 1901–1904 m. vargonininkavo Švenčionėliuose, o 1905–1913 m. Valkininkuose.

Čia suorganizavo didelį chorą, jį mokė giesmių ir dainų. Choras 1906 m. dalyvavo M. Petrausko operos „Birutė“ ir dramos „Kęstutis“ pastatymuose Vilniuje. Vilniaus dienraštis „Lietuvos žinios" 1911 m. birželio 14 d. rašė, kad "šiomis dienomis Valkininkų choras, vedamas vietinio vargonininko B. Valiušio buvo atvažiavęs Vilniun ir pridainavo keletą lietuviškų dainelių fonografan". Tai buvo pirmosios Lietuvoje įrašytos patefono plokštelės, tais pačiais metais išleistos Londono "The Gramophone company" su "Zonophone" prekiniu ženklu. Be koncertų, choras rengdavo vaidinimus, gegužines ir skleidė lietuvybę. 1913 m. B. Valusis persikėlė į Vabalninką ir įkūrė pučiamųjų instrumentų orkestrą. 1915 m. pasitraukęs į Maskvą, iš lietuvių pabėgėlių subūrė chorą. Paskui išvyko į Kaukazą – Jekaterinodarą. 1918–1926 m. gyveno ir dirbo Vilniuje, o vėliau Kaune. Surinko daug lietuvių liaudies dainų, tautosakos ir retų lietuviškų žodžių. Dar 1908 m. su prof. A. R. Niemiu važinėjo rinkdami tautosaką.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Lina Valutkevičienė-Kaminskaitė

**Lina Valutkevičienė-Kaminskaitė** (g. 1950 m. gruodžio 5 d. Kaune) – muzikos mokytoja ir chorvedė.

## Biografija

Marijampolės vaikų muzikos mokykloje mokėsi skambinti fortepijonu (mokyt. R. Stankevičienė). Baigusi miesto Jono Jablonskio vidurinę mokyklą, 1968–1972 m. muziką studijavo Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute (diriguoti mokė Vytautas Četkauskas).

1972–1977 m. – Pilviškių (Vilkaviškio raj.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vaikų chorų vadovė. 1977–1985 m. – Vilkaviškio vaikų muzikos mokyklos mokytoja, iki 1980 m. vadovavo miesto siuvimo fabriko moterų chorui, kurį parengė 1978 m. respublikiniam moterų ir vyrų chorų sąskrydžiui Šiauliuose, 1979 m. – Kauno zonos dainų šventei Prienuose ir 1980 m. – respublikinei dainų šventei Vilniuje.

Nuo 1985 m. – Kazlų Rūdos (Marijampolės raj.) vaikų muzikos mokyklos mokytoja, nuo 1995 m. – direktorė, jaunių choro ir vokalinių ansamblių vadovė. Chorą parengė 1987 m. respublikinei moksleivių dainų šventei, 1990 m. – Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 m. – I Pasaulio lietuvių dainų šventei ir 1997 m. – Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje. Choras dalyvavo 1991 m. tarprajoninėje Česlovo Sasnausko chorų šventėje Lazdijuose, 1995 m. – Kauno miesto dainų šventėje, 1996 m. – Marijampolės apskrities dainų šventėje, skirtoje kompozitoriaus Jono Bendoriaus garbei, ir kituose kultūros renginiuose.

Vokalinius ansamblius chorvedė parengė „Dainų dainelės“ respublikiniams konkursams – muzikos mokyklos ansamblis – 1988 m. konkurso laureatas, 1996 m. dainavo trečiajame ture per Lietuvos televiziją. 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventei mokytoja parengė Kazlų Rūdos kultūros centro moterų chorą. L. Valutkevičienė yra rajoninių dainų švenčių dirigentė.

## Šaltiniai

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Jokūbas Varaitis

**Jokūbas Varaitis** (1892 m. gegužės 6 d. Panevėžyje – 1977 m. sausio 27 d. Kingstone, PA – JAV), vargonininkas ir chorvedys.

## Biografija

Vargonuoti išmoko pas Panevėžio vargonininkus. 1912 atvyko į JAV ir apsigyveno Bostone, MA. Iš pradžių pas M. Petrauską mokėsi dainuoti, o 1918 baigė jo vadovaujamą konservatoriją – įgijo muzikos mokytojo diplomą. Dainavo daugelyje operečių spektakliuose ir koncertuose. Kurį laiką vargonininkavo, vadovavo chorui Nekalto Prasidėjimo lietuvių parapijoje Cambridge, MA, vėliau Šv. Juozapo lietuvių parapijoje Scrantone, PA, ir Švč. Marijos lietuvių parapijoje Kingstone.

Nuo 1924 iki 1975 vargonininkavo Šv. Onos lietuvių parapijoje Luzerne, PA. Subūrė parapijos chorą, statė operetes, rengė koncertus, organizavo šokių ir vaidinimų vakarus, dainavo per radiją, dalyvavo dainų šventėse ir festivaliuose, Pasaulinių parodų Lietuvių dienų koncertuose ir įvairiuose renginiuose. Už koncertus gautas pajamas skyrė bažnyčios ir klebonijos statyboms.

Nuo 1925 buvo ALRK Vargonininkų sąjungos narys, taip pat šios sąjungos Scrantono vyskupijos provincijos narys, rinktas Centro valdybos pirmininku.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Romualda Varneckienė-Kuodytė

**Romualda Varneckienė-Kuodytė** (1930 m. lapkričio 30 d. Rimaisių k., Panevėžio r.), muzikos mokytoja ir chorvedė.

## Biografija

1939–1948 mokėsi Ramygalos vidurinėje mokykloje, o 1948–1951 Panevėžio vidurinėje mokykloje. 1948 įstojo į Panevėžio vaikų muzikos mokyklą mokytis skambinti fortepijonu (dėst. L. Chitrova), bet kompozitoriaus A. Belazaro paskatinta 1948–1951 choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje (dėst. Adolfas Karaška). 1974–1979 choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (dėst. R. Motiejūnas).

1953–1954 Obelių kultūros namų meno vadovė ir vidurinės mokyklos muzikos mokytoja. 1954–1956 Ramygalos kultūros namų direktorė, suorganizavo mišrųjį chorą ir keletą kitų meno mėgėjų būrelių. 1956–1970 Biržų 2-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų vadovė. 1957 I respublikiniam jaunimo festivaliui Vilniuje parengė kanklių ansamblį, 1959 mokytojų ir moksleivių jėgomis pastatė R. Planquette’o komišką operą „Kornevilio varpai“. Jaunučių ir jaunių chorą parengė 1964 I respublikinei moksleivių dainų šventei, o jaunuolių chorą ir „Siūlo" fabriko mišrųjį chorą – 1965 respublikinei dainų šventei.

Nuo 1970 Biržų vaikų muzikos mokyklos direktoriaus pavaduotoja, 1971–1975 direktorė. 1975–1979 Panevėžio 4-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vaikų chorų ir vokalinių ansamblių vadovė. 1979–1992 Panevėžio J. Švedo pedagoginės muzikos mokyklos dėstytoja, nuo 1986 miesto „Senolių" choro ir vokalinių bei instrumentinių ansamblių meno vadovė. Kolektyvai rengia koncertus ir dalyvauja įvairiuose kultūros renginiuose. Choras paruoštas 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje.

## Visuomeninė veikla

R. Varneckienė skaitė muzikos paskaitas, organizavo M. K. Čiurlionio ir kitų kompozitorių jubiliejinius minėjimus – koncertus, buvo Biržų rajono muzikos mokymo metodinės komisijos pirmininkė ir dainų švenčių vyr. dirigentė. 1964 mokytoja apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Alvydas Vasaitis

**Alvydas Jonas Vasaitis** (1945 m. sausio 13 d. Grace, Austrija - 2019 m. liepos 15 d. Lemonte, JAV) - Lietuvos pianistas, dirigentas.

## Biografija
Vaikystė ir jaunystė prabėgo prie pamilto fortepijono. 1952–1955 m. muzikos mokėsi pas dirigentą Aleksandrą Kučiūną, 1956–1962 m. pas kompozitorių Vladą Jakubėną. 1960–1963 m. studijavo Ruzvelto universitete, 1963–1966 m. Ilinojaus universitete, 1966–1968 m. Čikagos konservatorijoje. 1973 m. baigė Lojolos universitetą, įgydamas bakalauro laipsnį.

Kaip pianistas 1956 m. Morris B. Sachs televizijos ir 1958 m. Imigrantų apsaugos lygos konkursuose laimėjo pirmąsias vietas. Už Liudviko van Bethoveno kūrinių interpretaciją Vidurio Vakarų Amerikos festivalyje taip pat laimėjo premiją. Su smuikininku Alfonsu Paukščiu surengė keletą koncertų. 1961–1977 m. su mažomis pertraukomis buvo Čikagos lietuvių operos akompaniatorius, 1968–1977 m. dirigento asistentas, nuo 1973 m. ir dirigentas. Kurį laiką vadovavo „Dainavos“ chorui, su soliste Prudencija Bičkiene, Liudu Stuku ir aktoriumi V. Žukausku 1963 m. lietuviams koncertavo Vokietijoje ir Anglijoje. Kaip pianistas koncertavo su Berwyno, Elmhursto, Carbondalo ir kitais simfoniniais orkestrais. 1968 m. 3-ajai Lietuvių tautinių šokių šventei Čikagoje parengė chorą, o 1972 m. 4-ojoje analogiškoje šventėje debiutavo kaip dirigentas. 1973 m. suorganizavo kompozitoriaus Vlado Jakubėno kūrinių koncertą ir buvo jo dirigentas. 1974 m. debiutavo Čikagos Lietuvių operoje, diriguodamas Džiuzepės Verdi operą „Kaukių balius“. 1977–1983 m. būdamas operos dirigentas ir meno vadovas, pastatė ir dirigavo daugelį operų: Gaetano Donicečio „Meilės eliksyras“, Džiuzepės Verdi „Nabucco“, Rudžero Leonkavalio „Pajacai“, Amilkarės Ponkjelio „Lietuviai“, Karlo Orfo kantatą „Carmina Burana“ ir kt. 1989–1995 m. vėl Čikagos Lietuvių operos dirigentas. Iš viso dirigavo 13 operų, 25 jų spektakliams.

1985 ir 1990 m. Vilniuje dirigavo Džiuzepės Verdi operą „Traviata“, o 1988 m. to paties kompozitoriaus operą „Ottelo“. Su Lietuvos operos ir baleto teatro trupe 1991 m. Čikagos lietuvių operos 35-mečiui pažymėti Čikagoje ir Vilniuje pastatė A. Ponkjelio operą „Lietuviai“. 1994 m. Čikagos lietuvių opera bendromis jėgomis su Lietuvos operos ir baleto trupe pastatė Vytauto Klovos operą „Pilėnai" – dirigavo A. Vasaitis. Koncertuose dažnai akompanavo solistams, vokalistams ir instrumentalistams. 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventei parengė Čikagos lietuvių operos chorą.

## Įvertinimas
* 1991 m. JAV lietuvių bendruomenės kultūros premija
* 2003 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius 

## Šaltiniai
Benediktas Vasiliauskas

**Benediktas Vasiliauskas** (1907 m. spalio 16 d. Narkūnuose, Gelgaudiškio valsčius – 1977 m. gegužės 7 d. Jurbarke) – valtornininkas, pedagogas, dirigentas, chorvedys.

## Biografija

1919–1925 m. mokėsi Jurbarko „Saulės“ gimnazijoje, 1927–1931 m. Kauno Vytauto Didžiojo universitete studijavo teisę, 1934 m. Kauno konservatorijoje baigė valtornos klasę, o 1935–1936 m. dar studijavo kapelmeisterio klasėje. Konservatorijoje taip pat mokėsi chorvedybos ir kompozicijos.

Kapelmeisterio klasę baigęs labai gerais pažymiais ir įgijęs karininko laipsnį, vadovavo kariniam orkestrui. Kurį laiką grojo valtorna Kauno radiofono simfoniniame orkestre (dirigentas Balys Dvarionas), dainavo vokaliniame oktete.

1941–1944 m. Kauno konservatorijoje dėstė pučiamųjų instrumentų, muzikos teorijos bei metodikos disciplinas. 1939 m. birželio 9 – 10 d. dalyvavo Kaune surengtoje Baltijos šalių muzikų konferencijoje, buvo veiklus Lietuvos muzikų draugijos narys. Yra vadovavęs Lietuvos valstybinės filharmonijos liaudies instrumentų ansambliui.

1945–1948 m. – Klaipėdos muzikinio dramos teatro antrasis dirigentas ir muzikos mokyklos dėstytojas. Klaipėdoje pradėjus juo domėtis saugumiečiams, 1948 m. išvyko į Jurbarką, kur pasistatė namą ir ūkinius pastatus. Jurbarke išvarė plačią kultūrinę – muzikinę vagą. 1950–1962 m. buvo kultūros namų meno vadovas, mišriojo choro ir pučiamųjų orkestro dirigentas, organizavo koncertus. Taip pat dėstė muziką vidurinėje mokykloje, vadovavo moksleivių chorams, vokaliniams ansambliams ir orkestrams.

Iš Jurbarko kuriam laikui išvyko dirbti į Kidulius (Šakių raj.), kur
buvo įkurta vaikų muzikos mokykla. Su kompozitoriumi J. Gaižausku pastatė jo operetę „Ramunė“, turėjusią didelį pasisekimą. 1967 m. išėjęs į pensiją, dar kurį laiką dirbo Jurbarko vaikų muzikos mokykloje.

B. Vasiliauskas organizavo Jurbarko rajono dainų šventes ir buvo jų vyr. dirigentas, savo vadovaujamus kolektyvus parengdavo rajono ir respublikinėms dainų šventėms. Sukūrė dainų chorams ir solistams. Išpopuliarėjo jo harmonizuota liaudies daina „O dalele tu mano“.

Adelė ir Benediktas Vasiliauskai išaugino 11 vaikų ir juos išleido į mokslus. Visi lankė vaikų muzikos mokyklas, o trys įgijo specialųjį vidurinį muzikinį išsilavinimą. Sūnus Kęstutis dirbo Jurbarko Antano Sodeikos vaikų muzikos mokykloje. Į muzikos mokslus išleido ir sesers sūnų Kazimierą Biliūną.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Vytenis Vasyliūnas

**Vytenis Vasyliūnas** (g. 1939 m. rugsėjo 25 d. Kaune) – vargonininkas virtuozas, pianistas, geofizikas. Žinomo smuikininko ir pedagogo Izidoriaus Vasyliūno ir muzikos žurnalistės Elenos Jonušaitės-Vasyliūnienės sūnus.

## Biografija

1944 m. su tėvais pateko į Vokietiją, kur gyveno pabėgėlių stovyklose, vėliau – į Austriją, 1950 m. – į Kolumbiją (Pietų Amerika). 1951–1954 m. studijavo Kolumbijos Popayan konservatorijoje.

1954 m. atvyko į JAV ir 1955–1958 m. privačiai mokėsi vargonuoti, nuo 1959 m. studijavo New England konservatorijoje Bostone. 1958–1962 m. Harvardo universitete studijavo fiziką ir įgijo bakalauro laipsnį. 1966 m. Masačusetso Technologijos institute gavo daktaro laipsnį, vėliau – ir fizikos profesoriaus mokslinį vardą. 1975 m. persikėlė dirbti į Vokietiją, buvo Max-Planck-Institut für Aeronomie direktorius. Pagrindinė mokslinio darbo sritis - erdvės fizika ir planetų magnetosferos. Yra parašęs apie 100 mokslinių straipsnių. 1975 m. Amerikos Geofizikų draugijos apdovanotas James B. Macelwane vardo premiją.

Muzikos studijas pradėjo Kolumbijoje. Vargonavimo mokėsi pas Arthur Howes, Catherine Byers, Donald Wiling. 1956–1964 m. su tėvu surengė daug instrumentinės muzikos koncertų, išleido plokštelių albumą. 1966–1975 m. profesoriaus asistentas Masačusetso technologijos institute. Nuo 1975 m. dirbo Max Plancko institute Vokietijoje, kur 1977 m. surengė tris vargonų koncertus. 1978 m. septynis koncertus surengė Europoje ir vieną Los Alamos, New Mexico. 1992 m. vargonų koncertą surengė Westwood Village, Kalifornijoje, taip pat koncertavo Vokietijoje, Belgijoje, Austrijoje, Skandinavijoje, Australijoje, Kolumbijoje, Izraelyje. Nuo 1998 m. kasmet koncertuoja Lietuvoje.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Jūratė Veblaitytė-Litchfield

**Jūratė Veblaitytė-Litchfield** (g. 1947 m. gruodžio 5 d. Miunchene, Vokietija) – pianistė, dainininkė ir chorvedė.

## Biografija
Būdama aštuonerių metų, pradėjo mokytis skambinti fortepijonu pas J. Stankūną, J. Rajauskaitę ir A. Kepalaitę. Vėliau muzikos mokėsi *Bernard College* Niujorke, kur įgijo bakalauro laipsnį, o 1972 m. baigusi *Columbia University* gavo magistro laipsnį. Ta proga surengė solo rečitalį. Dar 1961 m. dalyvavo „Dirvos“ surengtame jaunųjų pianistų konkurse Klyvlende, OH.

Baigusi studijas, dvejus metus dėstė muziką ir dainavimą lietuvių šeštadieninėje mokykloje Elizabethe, NJ. Vėliau mokytojavo Rhode Island pradžios mokykloje, Locuss Valley, NY, ir Portledge mokyklose. Rhode Island mokykloje buvo subūrusi vaikų chorą ir suaugusiųjų „Abbey Singers“ chorą, kuris propagavo renesanso ir baroko epochų kūrinius. Su vaikų chorais atliko sudėtingų C. Orffo, W. A. Mozarto ir kitų kompozitorių kūrinių. Sėkmingai vadovavo Jaunimo ansambliui „Sutartinė“ Brukline, NY. Su juo pastatė B. Britteno operą „Tvanas“, G. Pergolesi kantatą „Stabat Mater“ ir Stasio Šimkaus baladę „Nugrimzdęs dvaras“. Ansamblį parengė 1978 m. 5-ajai JAV ir Kanados lietuvių dainų šventei Toronte.

Dažnai reiškėsi kaip solistė – koncertavo lietuviams ir kitataučiams Baltimorėje, Brukline, Elizabethe, Lindene, Maspethe, Manhattane ir kitur. 1973 m. Pabaltiečių jaunųjų atlikėjų konkurse Bostone laimėjo trečiąją vietą. Chorų ir ansamblių koncertuose atlikdavo solo partijas. Gastroliavo su *Phoenix Woodwind* kvintetu Niujorke, Bostone, Monrealyje ir kitur. Propagavo lietuvių ir latvių dainas.

1986–1995 m. vadovavo ekumeniniam mišriajam chorui Rochesteryje, NY. 1991–1995 m. buvo Rochesterio diecezijos muzikos vadovė, 1992–1994 m. Šv. Povilo parapijos muzikos vadovė, nuo 1995 m. Grearly mokyklos vokalinės muzikos vadovė Niujorke.

## Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. – Vilnius, 1999.
Ramona Vainaitė-Velžienė

**Ramona Elena Vainaitė-Velžienė** (g. 1941 m. rugsėjo 5 d. – 2023 m. gegužės 24 d.) – Lietuvos pedagogė ir chorvedė.

## Biografija
Baigusi Kauno 4-ąją vidurinę mokyklą, 1960–1964 m. Kauno J. Gruodžio muzikos technikume mokėsi violončelės (dėst. B. Čeponis) ir choro dirigavimo (dėst. R. Vindašius) specialybių. 1967–1973 m. choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu Studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. A. Jurgutis).

1964–1967 m. Varėnos 1-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, kultūros namų meno vadovė, moksleivių (jaunučių, jaunių, merginų) ir suaugusiųjų chorų vadovė. Kultūros namų mišrųjį chorą parengė 1965 m. respublikinei dainų šventei, o 1970 m. respublikinei dainų šventei – Merkinės kultūros namų mišrųjį chorą. 1970–1982 m. Varėnos rajoninių kultūros namų mišriojo choro chormeisterė ir koncertmeisterė, nuo 1989 m. meno vadovė ir dirigentė. 1996 m. choras pasivadino „Varpilės“ vardu. Chorą parengė 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Kaune bei Vilniuje, 1995 m. I Baltijos ir Šiaurės šalių mišriųjų chorų festivaliui Rygoje (Latvija) ir 1997 m. II analogiškam festivaliui Gotlande (Švedija). Choras dalyvavo Varėnos, Trakų, Veisiejų, Kapčiamiesčio, Lazdijų, Alytaus, Prienų, Druskininkų dainų šventėse, festivaliuose bei konkursuose. „Varpilė" koncertavo Baltarusijoje, Lenkijoje, Čekoslovakijoje, Latvijoje ir aplinkiniuose Varėnos rajonuose, gieda bažnyčiose.

Nuo 1965 m. Varėnos vaikų muzikos mokyklos mokytoja, nuo 1974 m. vaikų choro vadovė. Jaunių chorą parengė 1980 m. respublikinei dainų šventei ir dalyvavo konkurse. 1995 m. gavo vyresniosios muzikos (teorijos) mokytojos kategoriją, o 1996 m. vyresniosios muzikos (fortepijono) mokytojos kategoriją.

R. Velžienė – Varėnos rajono dainų švenčių dirigentė, dirigavo Alytaus, Druskininkų, Lazdijų, Veisiejų ir Prienų dainų šventėse bei festivaliuose.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. – Vilnius, 1999.
Izidorius Vasyliūnas

**Izidorius Vasyliūnas** (1906 m. balandžio 3 d. Peterburge, Rusija – 1982 m. gruodžio 14 d. Kembridže, MA – JAV) – smuikininkas, pedagogas, vargonininkas, chorvedys.

## Biografija

Kauno konservatorijoje pas Vladą Motiekaitį studijavo smuikavimą, o pas Nikodemą Martinonį – chorvedybą. Taip pat studijavo italų kalbą. Studijuodamas privačiai dėstė muzikos teorijos ir istorijos disciplinas, daugiau kaip 10 metų mokytojavo Kauno Jėzuitų gimnazijoje.

Baigęs Kauno konservatoriją, dar dvejus metus specializavosi pas prof. Metzą ir metus pas prof. Grevensmuhe Bremeno (Vokietija) konservatorijoje. Grįžęs į Kauną, dėstė smuiką konservatorijoje ir 1936–1943 m. griežė Valstybės teatro simfoniniame orkestre, nuo 1941 m. buvo orkestro koncertmeisteris. 1940–1941 m. smuiką dėstė ir Vilniaus muzikos mokykloje.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, kurį laiką Dilingene vadovavo vaikų chorui, o paskui iki 1945 m. griežė Vienos simfoniniame orkestre. Emigravęs į Pietų Ameriką, 1950–1953 m. griežė Kolumbijos simfoniniame orkestre, 1950–1954 m. buvo *Profesor grande La Universidad del Cauca, Popajan, Columbija*. Iš savo mokinių sudarė orkestrą, surengė koncertų.

Apsigyvenęs JAV, 1954–1959 m. buvo Bostono *Civic* orkestro smuikininkas, nuo 1960 m. griežė simfoniniame orkestre Kembridže, nuo 1961 m. – šio orkestro koncertmeisteris. 1954–1959 m. vargonininkavo Šv. Pranciškaus lietuvių parapijoje Lawrence, MA. Vadovavo mišriajam ir vyrų chorams (padėjo sūnus Vytenis), su parapijos choru pastatė A. Dvafäko „Stabat Mater“, Th. Dubois oratoriją „Septyni Kristaus žodžiai“, Dž. Verdi „Requiem", chorą išmokė daug giesmių ir dainų.

Nuo 1959 m. iki mirties dirbo vargonininku ir vadovavo chorui lietuvių Nekalto Prasidėjimo parapijoje Kembridže. Chorą išmokė nemaža giesmių, mišių ir dainų, rengė koncertus, dalyvavo 1964 m. Pasaulinės parodos Niujorke Lietuvių dienoje ir kituose tautiniuose renginiuose. Be bažnytinių chorų, daug metų vadovavo Kennebunk Porto vasarotojų chorui, kuris irgi koncertuodavo. Koncertuose dalyvaudavo ir solistai vokalistai.

Kaip smuikininkas solistas nemažai koncertavo Lietuvoje, Vokietijoje ir JAV, visur populiarindamas ir lietuvišką muziką. Koncertuose talkino vargonų virtuozas ir pianistas sūnus Vytenis Vasyliunas, juodu su tėvu įgrojo ir išleido plokštelių albumą. Iš koncertinių lėšų sudarė fondą lietuvių kompozitorių kūriniams leisti (1963 m. išleido Kazimiero Viktoro Banaičio ir 1965 m. Juliaus Gaidelio sonatas smuikui). I. Vasyliunas buvo ALRK Vargonininkų sąjungos narys, daug rašė lietuviškoje spaudoje: „Aiduose“, „Žiburiuose„, „Kolumbijos lietuvyje“, „Darbininke", „Drauge“ ir kt. Buvo įkūręs savo smuiko studiją, harmonizavo liaudies dainas. Paminėtas Vokietijos enciklopedijoje „Riemann Musik Lexikon“.

## Šaltiniai

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Benediktas Velička

**Benediktas Velička** (1894 m. ? ? Veliuonoje, Jurbarko raj. – 1932 m. sausio 28 d. Amsterdame, NY, JAV) – muzikos mokytojas, vargonininkas, chorvedys, visuomenės veikėjas.

## Biografija

Baigęs gimnaziją, Lietuvos universitete Kaune studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą, lankė muzikos mokyklą. Dėstė muziką ir vadovavo chorui Šančių vidurinėje mokykloje.

1927 m. atvykęs į JAV, apsigyveno Bostone. Vertėsi privačiomis pamokomis, rašė dainoms tekstus, harmonizavo lietuvių liaudies dainas. 1928 m. buvo mėnesinio žurnalo „Tarpininkas“ redaktorius ir bendradarbis. 1929 m. pradėjo vargonininkauti Šv. Kazimiero lietuvių parapijoje Amsterdame. Vadovavo ir chorui, organizavo vaidinimus ir koncertus, dalyvavo tautiniuose renginiuose, bendravo su kitataučiais.

Aktyviai reiškėsi visuomeninėje veikloje: buvo Vytauto Didžiojo mirties 500-ųjų metinių minėjimo komiteto sekretorius, Vilniui vaduoti sąjungos valdybos narys ir kt. Rašė straipsnius „Vienybėje“, „Margutyje“ ir kitur, slapyvardžiu *Veliuoniškis* publikavo eilėraščius, feljetonus ir apybraižas. Žurnale „Tarpininkas“ spausdino chorams harmonizuotas lietuvių liaudies dainas: „Pumpis“, „Ar aš tau, sese, nesakiau“, „Linksmas amerikietis“ ir kt. Originalioms melodijoms kūrė savo tekstus.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Zigmas Venckus

**Zigmas Venckus** (1924 m. liepos 14 d. Vainute, Tauragės apskritis – 2003 m. gruodžio 8 d. Vilniuje) – Lietuvos choro dirigentas, pedagogas, kompozitorius.

## Biografija
Mokydamasis Šilutėje ir Tauragėje, iš mokytojų S. Gečo ir Jono Adomaičio pramoko ir muzikos. 1945 m. vargonuoti mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje (dėst. Juozas Karosas), vėliau Vilniaus muzikos mokykloje (dėst. Konradas Kaveckas). 1947–1949 m. choro dirigavimą studijavo Vilniaus konservatorijoje (doc. K. Kavecko klasė), 1950–1953 m. Lietuvos valstybinėje konservatorijoje studijavo muzikos teoriją ir kompoziciją (doc. Antano Račiūno klasė). 1966 m. neakivaizdiniu būdu baigė LSSR konservatoriją (vyr. dėst. Klemenso Griauzdės choro dirigavimo klasė).

Studijuodamas dainavo Lietuvos valstybinio radijo komiteto vokaliniame ansamblyje. 1955–1968 m. Lietuvos valstybinio radijo ir televizijos komiteto vaikų choro ir vokalinių ansamblių vadovas. Kolektyvai padarė daug įrašų, nemažai koncertavo ir populiarino naujas dainas. 1959–1964 m. vadovavo Vilniaus miesto Vykdomojo komiteto vyrų ir moterų vokaliniams ansambliams, 1964–1976 m. Respublikinės bibliotekos moterų vokalinio ansamblio „Romuva“ (1964 m.) vadovas. Pastarasis kolektyvas daug koncertavo, pirmųjų ir kitų prizinių vietų pelnė respublikiniuose konkursuose. 1967–1991 m. Lietuvos sveikatos apsaugos ministerijos Ketvirtosios valdybos respublikinės ligoninės moterų ir vyrų vokalinių ansamblių vadovas. Šie kolektyvai dalyvavo koncertuose, pirmųjų ir kitų prizinių vietų pelnė „Sidabrinių balsų“ respublikiniuose konkursuose.

Nuo 1966 m. LSSR konservatorijos (muzikos akademijos) Choro dirigavimo katedros vyr. dėstytojas, nuo 1981 m. e. doc. pareigas, nuo 1984 m. docentas – dėstė dirigavimą ir partitūrų skaitymą. Sukūrė nemaža dainų vaikų chorams ir vokaliniams ansambliams, harmonizavo liaudies dainų. Išpopuliarėjo jo harmonizuota lietuvių liaudies daina vaikų chorui „Oi tu ąžuolėli“, ne kartą skambėjusi ir dainų šventėse. Z. Venckaus dainos dažnai skamba „Dainų dainelės“ respublikiniuose konkursuose. Nemaža jo dainų išleista Lietuvoje, o keturios dainos mišriajam chorui pateko į leidinį „Baltic Series“ (išleista 1995 m. Santa Barbaros leidykloje JAV). Pedagogas sudarė daug dainų rinkinių vaikų chorams ir vokaliniams ansambliams.

Z. Venckus buvo respublikinių dainų švenčių konsultantas, 1964 m. I respublikinės moksleivių dainų šventės ir Šilutės rajono dainų švenčių dirigentas, chorų ir vokalinių ansamblių apžiūrų bei konkursų žiuri narys. 1975 m. pedagogas apdovanotas Kultūros žymūno ženklu.

## Šaltiniai
Genovaitė Stanaitytė-Vasiliauskienė

**Genovaitė Stanaitytė-Vasiliauskienė** (g. 1921 m. balandžio 6 d. Griškabūdyje, Šakių apskritis) – Lietuvos dainininkė (lyrinis sopranas) ir chorvedė.

## Biografija
Meilę muzikai paveldėjo iš motinos, kuri giedojo bažnyčios chore ir atlikdavo solo partijas. Baigusi gimnaziją, 1940 m. įstojo į Kauno konservatoriją. Dainuoti mokėsi pas M. Gedan ir Vladislavą Grigaitienę. Fortepijoną dėstė Aleksandras Kačanauskas, kitas disciplinas – Jurgis Karnavičius, Antanas Budriūnas, Petras Oleka, Stasys Santvaras ir kt. Baleto meno mokė Jadvyga Jovaišaitė-Olekienė. Vėliau dainuoti dar mokėsi ir Vilniaus muzikos mokykloje pas S. Krzyzanowska.

1944 m. pasitraukusi į Vokietiją, nuo 1945 m. dainavimo studijas tęsė Hamburgo konservatorijoje pas prof. S. Bergerį. 1949 m. išvyko į Australiją ir 1950 m. įstojo į *Adelaide Elder Conservatorium*, kur pas prof. B. Howardą studijavo dainavimą. Privačiai dar tobulinosi pas solistę ir pedagogę A. Binkevičiūtę-Gučiuvienę. 1950 m. vokalistų konkurse laimėjo pirmąją vietą.

Nuo 1957 m. visą dešimtmetį dainavo Adelaidės valstybiniame radiofone, dalyvavo lietuvių ir australų koncertuose Adelaidėje, Melburne, Sidnėjuje, dainavo daugelyje Australijos lietuvių kolonijų. Taip pat koncertavo JAV ir Kanados miestuose, 1965 m. išleido plokštelę.

G. Vasiliauskienė daug metų sėkmingai dirbo su chorais ir vokaliniais ansambliais. 1969–1989 m. vadovavo Adelaidės lietuvių chorui „Lithuania“ (27 moterys ir 18 vyrų), kuriam talkino ir solistas P. Rūtenis. Choras uoliai propagavo lietuvių kompozitorių kūrinius, statė muzikinius veikalus. Parengė Broniaus Budriūno kantatas „Lietuvos šviesos keliu“ (pati G. Vasiliauskienė atliko solo partiją) ir „Per pasaulį keliauja žmogus“. Pastaroji kantata buvo atlikta 1988 m. XV Lietuvių meno dienoje Adelaidėje. Dirigentė parengė chorą ir solistus, įvedė deklamaciją. Dar kartą ši kantata buvo atlikta Universiteto salėje minint birželio tremties dieną. Choras suorganizavo nemaža koncertų australams ir lietuviams, dalyvavo dainų šventėse ir kituose tautiniuose renginiuose.

Be choro, G. Vasiliauskienė vadovavo pramoginės muzikos vyrų oktetui „Klajūnai“, pastatė Miko Petrausko operetę „Consilium facultatis“. 1977 m. suorganizavo 14 mergaičių chorą „Eglutės“, dalyvavo su juo koncertuose. Lituanistinėse mokyklose vaikus mokė dainuoti, padėjo bažnyčios chorui ir lietuviškoms radijo valandėlėms. 1985 m. subūrė moterų senjorių vokalinį oktetą, kuris irgi pasirodydavo koncertuose.

G. Vasiliauskienė organizavo dainų šventes ir kitus tautinius renginius. Už lietuvybės palaikymą PLB valdyba ją apdovanojo Vilniaus universiteto 400 metų jubiliejiniu medaliu, o 1994 m. už nuopelnus lietuvių ir australų kultūrai apdovanota Australijos medaliu.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. – Vilnius, 1999.
Albinas Venclovas

**Albinas Venclovas** (1957 m. rugpjūčio 3 d. Gražiškių miestelyje, Vilkaviškio r.) – pedagogas ir chorvedys.

## Biografija

Baigęs Gražiškių vidurinės mokyklos aštuonias klases, 1972–1976 choro dirigavimo mokėsi Vilniaus kultūros mokykloje (dėst. A. Petrošiūtė), o 1976–1980 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (dėst. O. Radzevičienė ir R. Songaila). 1983–1984 kėlė dirigavimo kvalifikaciją J. Aleksos ir A. Armino vadovaujamuose seminaruose Vilniuje.2002.m A. Venclovas Šiaulių universiteto Edukologijos fakultete, baigė edukologijos studijų programą ir įgijo edukologijos magistro kvalifikacinį laipsnį(specializacija-švietimo vadyba).

1980–1986 Marijampolės kultūros mokyklos, o vėliau Marijampolės aukštesniosios pedagogikos mokyklos choro dirigavimo ir instrumentinės muzikos dėstytojas, 1996 gavo vyresniojo mokytojo kvalifikacijos kategoriją.

Nuo 1986 vadovavo Marijampolės kultūros mokyklos moksleivių mišriajam chorui, kuris 1987 respublikinės moksleivių dainų šventės konkurse pelnė pirmąją vietą. 1981–1983 Marijampolės profesinės technikos mokyklos chorų ir vokalinių ansamblių vadovas, respublikinėse apžiūrose su jais laimėjęs pirmųjų ir kitų prizinių vietų. Taip pat vadovavo Marijampolės putliųjų verpalų fabriko dainų ir šokių liaudies ansambliui, pieno konservų kombinato mišriajam chorui, su A. Barausku – profsąjungų kameriniam chorui ir jį parengė 1990 tautinei dainų šventei Vilniuje. Buvo miesto autoremonto gamyklos vyrų choro chormeisteris ir moterų vokalinio ansamblio vadovas.

A. Venclovas 1980–1986 sėkmingai dirbo su Kalvarijos (Marijampolės r.) kultūros namų mišriuoju choru, kuris nemažai koncertavo ir dalyvavo įvairiuose kultūros renginiuose: J. Naujalio chorų konkursuose Raudondvaryje, respublikiniuose konkursuose „Dainuoja darbo Lietuva“, 1983 Lietuvos televizijos konkurse „Subatos vakarėlį", 1985 respublikinės dainų šventės konkurse ir kt. Minėtuose konkursuose choras pelnė pirmųjų ir kitų prizinių vietų. 1984 koncertavo Klaipėdoje, 1985 Vilniuje ir Lenkijoje. A. Venclovas dirigavo Marijampolės miesto ir rajono dainų šventėse, buvo 1990 Lietuvos tautinės dainų šventės Vilniuje masinių dainų dirigentas.1999-2011 m. vadovavo Vilkaviškio kultūros centro mišriam kameriniam chorui„UOSIJA“;1997-2006 m. vadovavo LAAS (Lietuvos aklųjų ir silpnaregių sąjungos) Marijampolės skyriaus mišriam vokaliniam ansambliui. Su šiais kolektyvais dalyvavo įvairiuose konkursuose, festivaliuose bei kituose kultūriniuose renginiuose. Nuo 1998 m. A.Venclovas yra Kalvarijos muzikos mokyklos vyr. mokytojas (akordeono ir gitaros mokytojas bei choreografijos skyriaus koncertmeisteris). Nuo 2007 m. yra Č. Sasnausko choro artistas ir chormeisteris. Nuo 2006 m. vadovauja Marijampolės laisvalaikio ir užimtumo centro kantri kapelai "JOVARAI". Paruošia su kolektyvais įvairią koncertinę programą ir dalyvauja įvairiuose konkursuose, festivaliuose ir kituose kultūrinio pobūdžio renginiuose.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Zigmas Verbickas

**Zigmas Verbickas** (1939 m. balandžio 4 d. Kybartuose – 1996 m. gruodžio 16 d. Kaune) – choro dirigentas ir muzikos mokytojas.

## Biografija

1957–1961 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokykloje (dėst. Andrius Kairys), o 1969–1976 m. choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. Jono Motiekaičio klasė).

1965–1972 m. – Kauno siuvimo fabriko „Baltija“ moterų choro vadovas – parengė 1970 m. respublikinei dainų šventei. 1967–1975 m. – Juliaus Janonio popieriaus fabriko dainų ir šokių liaudies ansamblio meno vadovas ir dirigentas – parengė 1975 m. respublikinei dainų šventei. Vienerius metus vadovavo „Inkaro“ dainų ir šokių liaudies ansambliui. 1969–1981 m. – Kauno Prano Mažylio medicinos mokyklos merginų choro (70-80 dalyvių) vadovas. Merginas išmokė nemaža dainų, dalyvavo koncertuose ir dainų šventėse, chorų apžiūrose pelnė prizinių vietų.

Nuo 1975 m. – Kauno kultūros darbuotojų profsąjungos mišriojo choro „Leliumai“ chormeisteris. 1980 m. respublikinei dainų šventei parengė Kauno J. Janonio popieriaus fabriko mišrųjį chorą.

Nuo 1984 m. – Kauno skirstomųjų šaldytuvų įmonės vyrų vokalinio ansamblio vadovas, 1982–1992 m. – Marijampolės aukštesniosios pedagoginės (pedagogikos) mokyklos muzikos dėstytojas ir vaikinų ansamblio vadovas. Ansambliai dalyvavo televizijos ir „Sidabrinių balsų“ konkursuose, kur pelnė prizinių vietų.

Nuo 1993 m. iki mirties buvo Kauno „Rasos“ gimnazijos muzikos ir dainavimo mokytojas. Pedagogas dirigavo Kauno miesto dainų šventėse.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Vytautas Vilkončius

**Vytautas Vilkončius** (1930 m. balandžio 26 d. Panevėžyje – 1962 m. lapkričio 14 d. žuvo autoavarijoje Vilniuje) – pedagogas ir choro dirigentas.

## Biografija

Mokėsi Panevėžio gimnazijoje, mokytojų seminarijoje ir muzikos mokykloje. 1955–1960 choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. K. Griauzdė). Gyvendamas Panevėžyje, pradėjo vadovauti meno mėgėjų kolektyvams. Iš pradžių mokytojų seminarijoje subūrė vokalinį ir skudučių ansamblius, kaimo kapelą, o mieste suorganizavo jaunimo estradinį ansamblį.

Nuo 1951 dėstė muziką Panevėžio mokytojų seminarijoje (pedagoginėje mokykloje), vadovavo moksleivių mišriajam chorui, vokaliniams ansambliams ir pučiamųjų orkestrui. 1951–1956 dirbo muzikos ir dainavimo mokytoju ir Panevėžio 2-ojoje vidurinėje mokykloje. Čia subūrė vyresniųjų klasių moksleivių mišrųjį chorą ir mergaičių vokalinį ansamblį. Kurį laiką vadovavo Panevėžio cukraus fabriko vyrų chorui.

Apsigyvenęs Vilniuje, V. Vilkončius nuo 1957 buvo Vilniaus valstybinio pedagoginio instituto Muzikos katedros laborantas, suorganizavo studentų estradinį orkestrą ir pučiamųjų orkestrą.

Nuo 1958 šio instituto studentų dainų ir šokių liaudies ansamblio meno vadovas ir dirigentas. Tuo pačiu metu mokė muzikos ir dainavimo, vadovavo moksleivių chorams, vokaliniams bei instrumentiniams ansambliams Vilniaus S. Nėries ir 16-ojoje vidurinėse mokyklose. Meno mėgėjų apžiūrose, dainų šventėse ir festivaliuose chorai, vokaliniai ansambliai ir orkestrai laimėdavo prizines vietas.

V. Vilkončius itin daug nuveikė moksleivių ir studentų muzikinio estetinio auklėjimo baruose. Keletą metų buvo Vilniaus miesto muzikos mokymo metodinės komisijos pirmininkas, prisidėjo prie bendrojo lavinimo mokyklų muzikos ir dainavimo programų tobulinimo, dalyvavo respublikiniuose pedagoginiuose skaitymuose, buvo meno mėgėjų apžiūrų ir konkursų žiuri narys ir 1960 respublikinės dainų šventės konsultantas. Sukūrė pjesių estradiniam orkestrui, skudučiams, dainų vokaliniams ansambliams ir chorams. Jo sūnūs Laimis Vilkončius ir Vilmantas Vilkončius.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Algirdas Viesulas

**Algirdas Viesulas** (g. 1958 m. vasario 3 d. Kuršėnuose, Šiaulių raj.) – choro dirigentas.

## Biografija

Nuo mažens pradėjo groti akordeonu, o paūgėjęs lankė Šiaulių vaikų muzikos mokyklą (mokyt. A. Kirdeikio akordeono klasė). 1973–1977 m. choro dirigavimo mokėsi Šiaulių aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. N. Venclovienė). Vadovavo Šiaulių miesto ir rajono liaudiškoms kapeloms, vokaliniams ir instrumentiniams ansambliams. 1977–1983 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. Klemenso Griauzdės klasė).

Studijų metais buvo „Liepaičių“ ir „Ąžuoliukų“ chorų chormeisteris, vyrų choro „Sakalas“ chormeisteris (1980–1986). 1983 m. suorganizavo berniukų chorą „Sakaliukas“ ir keletą metų jam vadovavo. 1982–1986 m. vokalinio moterų ansamblio „Svaja“ vadovas.

1986–1991 m. Kauno vyrų choro „Perkūnas“ meno vadovas ir dirigentas. Kolektyvą išmokė nemaža kūrinių, dažnai koncertavo, parengė 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei. 1986–1988 m. vadovavo Kauno mokytojų namų moterų vokaliniam ansambliui, o 1987–1989 m. Kauno politechnikos instituto studentų mišriajam chorui „Jaunystė“. Kolektyvą paruošė 1988 m. Baltijos respublikų studentų dainų šventei „Gaudeamus-X“ Vilniuje, tarprespublikiniam studentų mišriųjų chorų konkursui „Juventus-87“ Kaune, surengė turistines išvykas į Latviją ir Lenkiją, 1989 m. tarptautiniame chorų konkurse Austrijoje (Spittal) „Jaunystė“ laimėjo antrąją vietą.

Nuo 1987 m. Kauno miesto dainų švenčių dirigentas, 1989 m. dainų šventės, skirtos 1924 m. pirmosios Lietuvos dainų šventės 65-mečiui, Kalnų parke Vilniuje dirigentas.

1988–1991 m. įmonės „Kauno baldai“ vyrų choro vadovas – parengė 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei. 1991–1996 m. Kauno uždarosios akcinės bendrovės „Popcentras“ meno vadovas ir kultūros renginių organizatorius.

Nuo 1995 iki 2003 m. Kauno mišriojo choro „Kamertonas“ meno vadovas ir dirigentas. Parengė kūrinių *a cappella* ir Antonijaus Vivaldi kantatą „Gloria“ (talkino G. Dalinkevičiaus vadovaujamas kamerinis orkestras). Choras dalyvavo 1996 m. Franco Šuberto tarptautiniame chorų konkurse Vienoje (Austrija) ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje, gražiai pasirodė ir konkurse. Koncertavo JAV (1999 m.), Australijoje (2001 m.), Pietų Afrikos respublikoje (2003 m.).

Nuo 1996 m. subūrė Kėdainių kultūros centro kamerinį chorą „Ave Musica“, kuriam vadovauja ligi šiol. Kolektyvą parengė 1998, 2003, 2007 m. Pasaulio ir lietuvių dainų šventėms ir konkursams.

Nuo 2004 m. vadovauja Lietuvos veterinarijos akademijos atkurtam studentų chorui „Juventus“.

Nuo 2005 m. yra Panevėžio muzikinio teatro vyr. chormeisteris.

Su chorais koncertavo Lietuvoje, Latvijoje, Lenkijoje, Estijoje, Europoje, JAV, Australijoje, Pietų Afrikoje, Skandinavijoje, Šiaurės Korėjoje, dalyvavo Kauno, Kėdainių, Panevėžio ir kitų Lietuvos miestų dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose.

## Šaltiniai

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Vytautas Verseckas

**Vytautas Verseckas** (1941 m. gruodžio 28 d. Vilniuje) – choro dirigentas.

## Biografija

Baigęs Valkininkų vidurinę mokyklą, 1959–1963 choro dirigavimo mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos technikume (dėst. J. Narvidas). 1971–1977 choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. N. Kazakauskienės klasė).

1963–1968 Jurbarko rajoninių kultūros namų meno vadovas ir mišriojo choro dirigentas. Choras 1965 respublikinės kaimo meno mėgėjų apžiūros laureatas ir dainų šventės dalyvis Vilniuje. 1968–1972 Utenos rajoninių kultūros namų meno vadovas ir mišriojo choro dirigentas. Choras 1970 respublikinės dainų šventės konkurso prizininkas. 1972–1974 Vilniaus medicinos darbuotojų dainų ir šokių ansamblio „Rūta" choro vadovas.

Nuo 1975 Vilniaus kuro aparatūros gamyklos mišriojo choro (70-80 dalyvių) meno vadovas ir dirigentas. Choras 1978 VI Stasio Šimkaus chorų konkurso Klaipėdoje ir 1981 liaudies dainų konkurso Panevėžyje prizininkas, 1981 Vilniaus miesto chorų apžiūros laureatas, 1980 ir 1985 respublikinių dainų švenčių dalyvis.

Nuo 1980 V. Verseckas Vilniaus valstybinio universiteto studentų dainų ir šokių ansamblio choro vadovas, nuo 1985 Lietuvos mokslų akademijos mišriojo choro chormeisteris, nuo 1994 meno vadovas ir dirigentas. Chorą (60 dalyvių) išmokė nemaža įvairių kūrinių, surengė koncertų Lietuvos miestuose ir miesteliuose, 1995 ir 1996 su choru gastroliavo Austrijoje, o 1996 Italijoje – giedojo Vatikano Šv. Petro Bazilikos Lietuvių koplyčioje ir Didžiojoje auloje per susitikimą su popiežiumi Jonu Pauliu II. Choras dalyvavo 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Vilniuje, 1995 ir 1997 Baltijos ir Siaurės šalių chorų festivaliuose Rygoje (Latvija) ir Gotlande (Švedija).

Nuo 1995 ir Lietuvos karo akademijos kariūnų choro vadovas – daugiausia koncertuoja kariniuose daliniuose. Chorą parengė 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje.

V. Verseckas – Jurbarko ir Utenos rajonų dainų švenčių vyr. dirigentas; 1986 dirigentas apdovanotas Kultūros žymūno ženklu.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.