open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Call of Duty: Modern Warfare 2

**Call of Duty: Modern Warfare 2** − pirmojo asmens šaudyklė ir šeštoji „Call of Duty“ serijos dalis. Žaidimą sukūrė „Infinity Ward“, o 2009 m. lapkričio 10 d. išleido „Activision“. Žaidimas skirtas Xbox 360 ir PlayStation 3 kompiuterinių žaidimų konsolėms bei Microsoft Windows operacinei sistemai.

Veiksmas vyksta po „Call of Duty 4: Modern Warfare“ įvykių, šią trilogiją užbaigė 2011 m. pasirodęs „Call of Duty: Modern Warfare 3“.

Žaidimas susilaukė daugybės pagyrimų, ypač daugelio žaidėjų () režime. Metacritic įvertinimas siekė net 94 %. Per pirmąsias 24 val. žaidimo vienetų buvo parduota apytikriai 4,7 mln. 2010 m. birželio 15 d. „Activision“ patvirtino, kad pasauliniu mastu žaidimo vnt. jau parduota per 20 mln.. Taip pat jis tapo perkamiausiu visų laikų žaidimu Jungtinėje Karalystėje, ir antru perkamiausiu visų laikų žaidimu JAV rinkoje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali „Call of Duty“ svetainė 
* „Call of Duty: Modern Warfare 2“ Wikia svetainėje 
* „Call of Duty: Modern Warfare 2“ profilis The Internet Movie Database svetainėje
Male Račkos

**Male Račkos** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Račkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Šalia kaimo teka Rospudos upė, kur anksčiau stovėjo vandens malūnas. Šiuo metu malūne yra restoranas ir svečių namai. Kaimo apylinkėse per Antrąjį pasaulinį karą buvo įkurtas bunkeris.

## Istorija
Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Kontratenoras

**Kontratenoras** [*↗ kontra...* + it. *tenore* 'tenoras'] – XIV–XV a. vokalinės muzikos kūrinių trečiasis balsas (šalia tenoro ir diskanto) ir labai retas balso tipas, pats aukščiausias iš vyrų operinių balsų, kurio diapazonas apima nuo mažosios oktavos „do“ natos iki antrosios oktavos „mi“ natos. Kontratenoru vadinamas ir dainininkas, dainuojantis tokiu balsu. Paprastai po balso mutacijos berniuko balsas pažemėja viena oktava, tačiau kontratenorui, net ir mutavus balsui (paprastai – diskanto), išlieka viršutinis registras. 

Kontratenorai skirstomi į *sopraninus* (kitaip dar vadinamus *sopranistais*) ir *altinus *(*altistus*). Kontratenorinis dainavimas dažnai neteisingai painiojamas su falcetiniu dainavimu (falcetas yra viršutinis, bet neišlavintas vyriško balso registras). 

Lietuvoje žinomi kontratenorai  – Viktoras Gerasimovas (sopraninas), Algirdas Bagdonavičius (altinas).

Žymiausi pasaulio kontratenorai – Philippe Jaroussky, Michael Maniaci, James Bowman, Alfred Deller, Jorge Cano, Aris Christofellis, David Daniels, Bejun Mehta. Pop muzikoje vienas geriausiai žinomų kontratenorų – grupės „Bee Gees“ vokalistas Barry Gibb.

## Taip pat skaitykite

* Balso mutacija
* Kastratas
* Diskantas

## Šaltiniai
Kilmesas

**Kilmesas** () – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, Buenos Airių aglomeracijoje, 17 km į pietryčius nuo Buenos Airių, šalia La Platos pakrantės. Partido centras. Pro miestą eina Buenos Airių–La Platos plentas bei geležinkelis.

Svarbus alaus pramonės centras (įmonė *Cerveza Quilmes*, įkurta 1888 m.), tekstilės, metalo apdirbimo, stiklo, maisto pramonė. Veikia muziejus, universitetas. Pagrindinėje miesto dalyje yra keletas prabangių prekybos centrų, tačiau greta La Platos esantys kvartalai skurdūs (*[[villa miseria]]*) ir dažnai nukenčia nuo potvynių.

## Istorija

Miesto pavadinimas kilęs nuo indėnų kilmesų, gyvenusių dabartinio Tukumano apylinkėse. XVII a. užkariavus jų žemes, kilmesai buvo iškeldinti prie Buenos Airių ir apgyvendinti misijoje. Misija įsteigta 1666 m. ir pavadinta *Exaltación de la Santa Cruz de los Kilme*. Tiesa, daug indėnų neįveikė 1000 km kelio pėsčiomis iš savo gimtinės. Misija palaipsniui buvo apleista ir virto miestu-vaiduokliu. 1818 m. miestas atkurtas ir pradėjo sparčiai plėstis keliantis imigrantams iš Europos. Kilmesas buvo vienas iš kandidatų į provincijos sostinę vykdant Buenos Airių federalizaciją, tačiau pasirinkta La Plata.

## Sportas

* Quilmes Atlético Club – futbolas

## Šaltiniai
Rudnikai (Suvalkų apskritis)

**Rudnikai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Račkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į rytus nuo Račkų, apie 13 km į pietvakarius nuo Suvalkų ir 99 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija
Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Deloitte

**„Deloitte“** – verslo patarėjų, audito bendrovė, vienijanti dešimtis tūkstančių profesionalų, dirbančių visame pasaulyje, teikiančių audito, mokesčių ir teisės, finansų konsultacijų, verslo konsultacijų ir rizikos valdymo paslaugas; prekės ženklas.

## Deloitte Touche Tohmatsu Limited (DTTL)
„Deloitte” yra vadinamos „Deloitte Touche Tohmatsu Limited“ (DTTL), Jungtinės Karalystės ribotos atsakomybės bendrovė, ir grupei priklausančios bendrovės narės, kurių kiekviena yra atskiras ir nepriklausomas juridinis asmuo. Kiekviena įmonė narė teikia paslaugas tam tikroje geografinėje zonoje ir yra teisinių santykių reguliavimo objektas šalyje ar šalyse, kuriose veikia. „DTTL“ padeda koordinuoti įmonių narių veiksmus, bet pati savaime paslaugų neteikia. „DTTL“ ir įmonės narės yra atskiri ir nepriklausomi juridiniai asmenys, kurie negali būti kitų juridinių asmenų dalys. Kaip asociacija nei „DTTL“, nei jos narės neatsako viena už kitos veiksmus ar neveikimą. Kiekviena „DTTL“ įmonės narės struktūra gali būti skirtinga, priklausomai nuo vietinių teisės aktų, papročių ar kitų veiksnių, leidžiančių užtikrinti profesinių paslaugų teikimą per pavaldžias bendroves ar filialus jų veiklos zonoje.

## UAB „Deloitte Lietuva“
Lietuvoje paslaugas teikia UAB „Deloitte Lietuva“ (trumpai vadinama tiesiog „Deloitte Lietuva“), „Deloitte Central Europe Holdings Limited“ padalinys. „Deloitte Lietuva“ yra viena iš šalyje pirmaujančių organizacijų, teikiančių profesines audito, mokesčių ir teisės, finansų konsultacijų, verslo konsultacijų ir rizikos valdymo paslaugas. Lietuvoje paslaugas teikia daugiau kaip 60 šalies ir užsienio specialistų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali „Deloitte“ tinklavietė (anglų k.)
Komečingonai

**Komečingonai** – bendras indėnų genčių, gyvenusių Pampų kalnagūbriuose dabartinėse Argentinos Kordobos ir San Luiso provincijose, pavadinimas. Šis pavadinimas atkeliavo iš gretimos sanavironų genties ir reiškia „urviniai žmonės“. Patys komečingonai save skirstė į *hênîa* (gyveno šiaurėje) ir *kâmîare* (gyveno pietuose).

Komečingonai siejami su Ongamiros kultūra, iškilusia apie 4600 m. pr. m. e., o pati gentis susiformavo apie VI a. Prasidėjus konkistadorų žygiams po Pietų Ameriką, daug komečingonų mirė nuo atneštų virusinių ligų. Vėliau plečiantis kolonizacijai dalis žuvo mūšiuose, daugelis susigiminiavo su europiečiais. 1750 m. dar buvo žinoma grynų komečingonų gyvenvietė Nono. Tiesa, dalis argentiniečių save tebelaiko komečingonų palikuonimis – per 2001 m. surašymą tokių užfiksuota 10 863, nors nei vienas iš jų negyveno indėnų bendruomenėje.

Komečingonai buvo sėslūs vertėsi žemės ūkiu (augino bulves, kukurūzus, moliūgus, pupeles, balandas), medžiokle, rankiojimu. Buvo prisijaukinę lamas, kalnines penelopes. Buvo išvystę tekstilės, keramikos amatus. Dėvėjo pončus, gyveno pusiau požeminiuose namuose. Pasižymėjo savo netipine indėnams išvaizda – buvo aukštaūgiai (iki 1,7 m), šviesios odos spalvos, vyrai barzdoti, apie dešimtadalis turėjo žalias akių raineles.

Komečingonai kalbėjo komečingonų kalba, apie kurią žinoma labai mažai, nes konkistadorai kolonizacijos metu diegė kečujų kalbą kaip bendrą Kujo regiono indėnų kalbą. Tiesa, dalis žodžių ir fonetinių ypatybių tebėra išlikę Kordobos provincijos gyventojų vartojamoje ispanų kalboje.
Rizikos valdymas

**Rizikos valdymas** – struktūrizuotas požiūris į neapibrėžtumo valdymą, vertinant riziką, kuriant jos valdymo strategijas ir mažinant jos poveikį.

Rizikos valdymo strategijos gali būti rizikos perdavimas kitai šaliai, rizikos vengimas, jos neigiamo poveikio šalinimas bei kai kurių ar visų atitinkamos rizikos pasekmių priėmimas.

## Išnašos
Paskolų brokeris

Paprastai **paskolų brokeriai** bendradarbiauja su daugeliu bankų bei kitų kredito institucijų (kredito unijų ir pan.), todėl gali savo klientams pasiūlyti optimaliausią jiems reikalingos paskolos variantą, detaliai išaiškinti paskolos suteikimo sąlygas. Paskolų brokeriai gali padėti pasirinkti tinkamiausia paskolos mokėjimo būdą pagal finansines galimybes, išaiškinti, kodėl kinta palūkanos (pavyzdžiui, VILIBOR įtaka) ir kt. Profesionalūs paskolų brokeriai yra įgiję finansininko išsilavinimą ir gerai išmano bankuose bei kitose finansų institucijose sudaromų kredito sutarčių subtilybes, taikomus įkainius, žino apie bankų vykdomas akcijas, nuolat seka kreditų rinkos naujienas, jos pokyčius. 

Paskolų brokeriai:
*Padeda klientui surinkti ir tinkamai parengti visus paskolai gauti reikalingus dokumentus;
*Pristato visus dokumentus bankams;
*Praneša klientams apie bankų pasiūlymus;
*Padeda išsirinkti optimaliausią ir geriausiai kliento poreikius atitinkantį pasiūlymą.

Paskolų brokeriai savo klientams pateikia nešališkus patarimus ir sutaupo laiko, nes iš karto pristato kelių bankų pasiūlymus. Jie taip pat gali objektyviai įvertinti kliento finansines galimybes gauti paskolą, nes paskolų skaičiuoklių rezultatai būna abstraktūs. 
Dažniausiai paskolų brokeriai savo paslaugas teikia nemokamai arba už nedidelį mokestį. Po to, kai klientas pasirašo paskolos sutartį su banku, už tarpininkavimą tarp banko ir kliento paskolų brokeris gauna komisinius. Visi komisiniai yra vienodo dydžio, nesvarbu kokio banko paskolos pasiūlymą klientas pasirinks. Paskolų brokerių paslaugos naudingos ir bankams. Jie gali sumažinti klientų aptarnavimo kaštus, nes paskolų brokeriai atlieka dalį banko tarnautojų pareigų: aiškina paskolų išdavimo sąlygas, pateikia kitą reikalingą informaciją, renka įvairius dokumentus.

## Lietuvoje
Lietuvoje nuo 2005 m. paskolų brokerių paslaugas pirmoji pradėjo teikti bendrovė UAB „Paskolų brokeris“. Daugelyje pasaulio šalių paskolų brokeriai savo paslaugas teikia jau seniai – jiems tarpininkaujant išduodama daugiau nei pusė paskolų. Lietuvoje šios paslaugos taip pat populiarėja.
Šiuo metu Lietuvoje pagrindinės tarpininkavimo kryptys yra šios:
*juridinių asmenų paskolos investicijoms ir apyvartinėms lėšoms,
*ūkininkų paskolos investicijoms ir apyvartinėms lėšoms,
*fizinių asmenų paskolos būstui pirkti ar statyti,
*fizinių asmenų paskolos būstui remontuoti,
*paskolos įkeičiant nekilnojamąjį turtą,
*paskolų refinansavimas.
Prekybos agentas

**Prekybos agentas** – asmuo, kuris nuolat tarpininkauja atstovaujamam asmeniui, sudaro sutartis savo arba atstovaujamojo vardu, jo sąskaita ir dėl jo interesų. Dirbama už atlygį.

Prekybos agentas yra fizinis asmuo, kuris dirba pagal komercinio atstovavimo sutartį. Atstovaujamos įmonės prekės realizuojamos tiesioginio pardavimo būdu.

## Išnašos
LDK–Maskvos karas (1512–1522)

**LDK–Maskvos karas (1512–1522)** – ketvirtasis karas (kartais vadinamas *Dešimtmečiu karu*) tarp Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir kylančios Maskvos Didžiosios Kunigaikštystės dėl dominavimo Rytų Europoje.

## Priešistorė
1508 m. spalio 8 d. buvo pasirašyta taikos sutartis, kuri užbaigė trečiąjį LDK karą prieš Maskvą. Pagal ją LDK pripažino Maskvos teritoriją, kiek buvo užimta Ivano III, o Maskvos Didžioji Kunigaikštystė atsisakė pretenzijų į kunigaikščių Glinskių žemes, kuriuos priėmė savo globon (M. Glinskiui su šalininkais leista išvykti į Maskvą). Abi pusės pasižadėjo neliesti viena kitos pripažintų žemių ir laisvai praleisti per savo teritoriją kitos valstybės pasiuntinius ir pirklius.

## Karo eiga
Karo pretekstu laikomos Maskvos kunigaikščio sesers Elenos įkalinimas, LDK sutartis su Krymo chanatu ir šio 1512 m. gegužės–spalio mėnesiais pradėti reidai į Maskvos valdas.

1512 m. lapkritį Maskva paskelbė karą ir patraukė Smolensko link. Smolenskas buvo apgulamas tris kartus:
* 1513 m. sausio-vasario mėn.
* 1513 m. rugpjūčio-rugsėjo mėn.
* 1514 m. gegužės-rugpjūčio mėn. Rugpjūčio 1 d. miestas kapituliavo.

1513 m. Maskva pasirašė sutartį su Šventosios Romos imperijos imperatoriumi Maksimilijonu I dėl bendros kovos prieš Lenkiją ir LDK.

1514 m. rugsėjo 8 d. Konstantino Ostrogiškio vadovaujama LDK kariuomenė Oršos mūšyje sutriuškino Maskvos kariuomenę, vadovaujamą Ivano Čeliadino. Po mūšio LDK pajėgos mėgino pulti Smolenską, tačiau ši kampanija, net ir su Maskvos valdžia nepatenkintos miesto diduomenės pagalba, nepavyko.

1517 m. Konstantino Ostrogiškio, Jonušo Svierčiovskio ir Jurgio Radvilos Heraklio vedama LDK ir Lenkijos kariuomenė nesėkmingai bandė užimti rusų Opočkos tvirtovę.

## Paliaubos
1522 m. rugsėjo 14 d. sudaryta Paliaubų sutartis – nors ir laimėjusi 1514 m. Oršos mūšį, tačiau pagal paliaubų sąlygas LDK pripažino Smolenską Maskvai, sutarties trukmė – 5 metai, ji buvo pratęsiama 1526 ir 1532 m. Po Vasilijaus III mirties 1533 m., Elena Glinskaitė pasiūlė Žygimantui Senajam sudaryti taikos sutartį, tačiau vietoje jo LDK 1534 m. vasario mėnesį pateikė ultimatumą grįžti prie 1508 m. sutartimi nustatytų sienų. Ultimatumas buvo atmestas ir rugpjūčio mėnesį prasidėjo penktasis LDK–Maskvos karas (Starodubo karas).
Cigonalių senosios kapinės

**Cigonalių kaimo senosios kapinės**, vadinamos *Marų, Maro kapeliais* (regioninio reikšmingumo lygmens valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas – , senas vertybės kodas – L837) – kapinės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Cigonaliuose (Kartenos seniūnija), 1,66 km į šiaurę nuo kelio  (), Minijos kairiajame krante, Salantų regioniniame parke.

## Vieta
Įrengtos į Minijos ir Dubeikio santakos slėnį įsiterpiančiame kyšulyje, iki 6 m aukščio smėlingoje kalvelėje.

Netaisyklingo stačiakampio plano, pailgos šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 30 m ilgio, 17–27 m pločio, 93 m perimetro, apjuostos grioviu bei 0,4 m aukščio žemių ir akmenų pylimu, apaugusios spygliuočiais medžiais. Paviršius nelygus, žemėja į šiaurės pusę.

Laidojimo žymių ir memorialinių paminklų nėra, tik pietryčių pusėje ant pylimo stovi kryžiaus su dvišlaičiu stogeliu pavidalo anotacinis ženklas.

Teritorijos plotas – 576 m².

## Istorija
Kapinės veikė nuo XVII a. iki XVIII a. pab. Jose laidoti Cigonalių ir apylinkės kaimų gyventojai.

Nuo XIX a. pr. iki Pirmojo pasaulinio karo jose buvo pakasami savižudžiai, iš Minijos ištraukti neatpažinti skenduoliai, nekrikštyti mirę kūdikiai. Paskutinės 1917–1920 m. palaidotos dizenterijos ir ispaniškojo gripo aukos.

1920 m. apkastos grioviu ir apjuostos pylimu, pastatyta koplytėlė su Marijos ir kitų šventųjų skulptūromis ir aukštas monumentalus kryžius, kurie XX a. 8 dešimtmetyje sunyko.

1998 m. balandžio 21 d. įrašytos į nekilnojamųjų kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą, 2005 m. balandžio 29 d. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe, turinčia memorialinį vertingųjų savybių pobūdį.

## Tyrimai
1981 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė), 2000, 2010, 2015 m. – Julius Kanarskas (SRP direkcija), 2015 m. – Loreta Jatulionytė-Brezgienė (KPC).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kretingos muziejaus ikonografijos rinkinys: Cigonalių k. senosios kapinės
Andrėjus Kraučanka

**Andrėjus Kraučanka** (g. 1986 m. sausio 4 d.) – Baltarusijos daugiakovininkas, olimpinis prizininkas.

## Biografija
Kraučanka stambiausio masto varžybose debiutavo 2003 m. pasaulio jaunučių čempionate. tąkart aštunkovės rungtyje jis iškovojo sidabro medalį. Po metų Grosete vykusiame pasaulio jaunimo čempionate lengvaatletis pelnė aukso apdovanojimą. 2005 m. tapo Europos jaunimo čempionu. Nuo 2007 m. baltarusis varžosi saugusiųjų daugiakovių rungtyse. Tais pačiais metais Kraučanka pelnė Europos uždarų patalpų bronzą ir Europos iki 23 m. čempionato auksą. 2007 m. pasaulio čempionato metu buvo diskvalifikuotas ir rezultato neužfiksavo. 2008 m. tapo pasaulio uždarų patalpų vicečempionu ir olimpinių Pekino žaidynių sidabro laimėtoju. 2009 m. pasaulio čempionate sportininkui vėl nepasisekė ir surinkęs vos 8281 taškus jis liko dešimtoje vietoje. 2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionate Kraučankai sulūžo kartis, bet Lietuvos atstovas Darius Draudvila daugiakovininkui paskolino savo kartį ir Kraučanko galutinėje įskaitoje pelnė bronzą. 2011 m. Europos uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionate sportininkas surinko 6282 taškus ir pelnė savo pirmąjį aukso medalį.

## Nuorodos
* Andrėjus Kraučanka IAAF svetainėje
Kangdžu

**Kangdžu** (), kitaip **kangiujai** (), **kangli** − nenustatytos kilmės senovinė tauta gyvenusi teritorijose dab. Kazachstano pietryčiuose bent iki III a. Pagal juos bent iki VIII a. vadinamas ir senovinis jų gyventas regionas Syrdarjos vidurupyje. Į rytus nuo jų buvo Fergana, o į vakarus gyveno alanai (). 

## Istorija

Kadangi kangdžu gyveno apsupti indoeuropiečių tautų (skitų, tocharų), dažniausiai yra daroma prielaida, kad jie irgi buvo indoeuropiečiai. Tačiau japonų mokslininkas Sh. Kurakichi bandė įrodyti jų tiurkišką kilmę Šis klausimas kol kas nėra atsakytas.

Kangdžu pradedami minėti kinų šaltiniuose nuo II a. pr. m. e. Kinų keliautojas Zhang Qian apie juos rašo: *„Kangdžu yra maždaug 2000 li (832 km) į šiaurės vakarus nuo [[Dajuanas|Dajuano]]. Čia žmonės yra klajokliai ir papročiais panašūs į [[tocharai|juedži]]. Jie turi 80 ar 90 tūkstančių gerų lankininkų. Šalis yra maža ir ribojasi su Dajuanu. Ji pripažįsta valdžią juedži pietuose ir [[šiongnu]] šiaurėje“*.

Kuomet pietiniai kaimynai tocharai (juedži) II a. pr. m. e. pabaigoje išplėtė teritorijas į pietus ir perkėlė savo galios centrą į Baktriją, kangdžu pradėjo plėsti savo hegemoniją aplinkinių tautų atžvilgiu. Kinų metraštis Han dinastijos istorija rašo, kad I a. pr. m. e. jų valdžioje buvo alanai (vakaruose), Fergana (pietryčiuose) ir „Penki mažieji karaliai“ () Sogde (pietuose). 125 m. metraštis patvirtina, kad Kangdžu valdė Sogdą, alanus, šiauriau jų buvusią *Yan* gentį ir Chodžentą ().

Pasiuntiniai iš Kangdžu lankydavosi Kinijoje iki III a. Po to jų istorija nutrūksta. Manoma, kad Kangdžu absorbavo eftalitai. Vėliau teritoriją valdė Tiurkų kaganatas. 
 
## Nuorodos
Gulistanas

**Gulistanas** − miestas Uzbekijos rytuose, Syrdarjos vilajeto administracinis centras. Iki 1961 m. miestas vadintas **Mirzačuliu**. Ribojasi su Alkanąja stepe. Miestas įsikūręs 120 km į pietvakarius nuo Taškento. Pagrindinė ūkio šaka − medvilnės auginimas.
Lazard

**Lazard Ltd** - investicinis bankas teikiantis konsultacijas susijungimų ir įsigijimų bei kapitalo prisitraukimo klausimais, patarinėja įmonių restruktūrizacijos klausimais. Lazard taip pat valdo privačių, institucinių, įmonių bei vyriausybių patikėtą turtą.
Minijos kraštovaizdžio draustinis

**Minijos kraštovaizdžio draustinis** yra Kretingos rajono savivaldybės Kartenos ir Kūlupėnų seniūnijose bei Plungės rajono savivaldybės Šateikių seniūnijoje, Salantų regioniniame parke. Plotas 1253,95 ha.

Saugo tarp Dyburių (Minijos gamtinio rezervato) ir Kartenos esančią vaizdingą, šaltiniuotų raguvų išraižytą erozinės kilmės Minijos slėnio atkarpą, unikalų erozinį Mišupės žemupio slėnį, Mišupės ir Minijos santaką, senslėnio ruožą su dabartine Minijos upės vaga, Minijos ir Salanto upių santaką, natūralius Minijos slėnio šlaitų miškus (ąžuolynus ir skroblynus) su gausiomis saugomų augalų (daugiamečių blizgių, meškinių česnakų, tuščiavidurių rūtenių) populiacijomis, natūralias salpines Minijos slėnio pievas su saugomų augalų (šalmuotųjų, vyriškųjų ir mažųjų gegužraibių, melsvųjų mėlitų) augavietėmis.

Draustinio teritorijoje yra Dauginčių, Dauginčių II, Sauserių, Martynaičių ir Gintarų piliakalniai, Prystovų piliakalnio vieta, Prystovų, Sauserių, Sakuočių ir Gintarų kapinynai, Cigonalių, Prystovų, Dauginčių, Sauserių (Grabšyčių), Sakuočių ir Gintarų senosios kapinės.

## Galerija

Vaizdas:Cigonaliai kapines 20000224.JPG|Cigonalių kapinės (viduryje tolumoje) nuo Minijos slėnio
Vaizdas:Prystovai Minijos kilpa 20080914.JPG|Minijos vingio kilpa Prystovuose
Vaizdas:Prystovai kapines 20000117 01.JPG|Prystovų kapinės
Vaizdas:Dauginciai kapines 20090629.JPG|Dauginčių senosios kapinės
Vaizdas:Dauginciai piliakalnis2 20080415.JPG|Dauginčių II piliakalnis
Vaizdas:Dauginciai piliakalnis1 20090629.JPG|Dauginčių piliakalnis
Vaizdas:Sauseriai piliakalnis 19991201 01.JPG|Minijos ir Slinkupio santakos slėnis Dauginčiuose
Vaizdas:Sauseriai kapinynas 20090629.JPG|Sauserių kapinynas ir kapinės
Vaizdas:Sakuociai kapines 20090629.JPG|Sakuočių kapinės
Vaizdas:Martynaiciai piliakalnis 20090629.JPG|Martynaičių piliakalnis
Vaizdas:Gintarai piliaklanis 20090629.JPG|Gintarų Vyšnių kalnas
Vaizdas:Gintarai kapinynas 20090629.JPG|Minija tarp Gintarų ir Kartenos
Vaizdas: 2009 10 03 2Gintarai12.JPG|Kartena nuo Vyšnių kalno


## Nuorodos
Salantų regioninis parkas
Denisa Rosolová

**Denisa Rosolová** (g. 1986 m. rugpjūčio 21 d.) – Čekijos daugiakovininkė, kuri varžosi ir pavienėse rungtyse. Šalies olimpinės rinktinės narė.

2004 m. tapo pasaulio jaunimo čempione šuoliuose į tolį. 2007 m. pelnė bronzos medalį Europos uždarų patalpų čempionate. 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse dalyvavo septynkovės ir šuolių į tolį rungtyse. Daugiakovės varžybų sportininkė nebaigė, o šuoliuose nepasiekė finalo. 2011 m. Europos uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionate iškovojo aukso medalį 400 m bėgimo distancijoje.

## Nuorodos
* Denisa Rosolová IAAF svetainėje
Kauno Vinco Bacevičiaus pradinė mokykla

**Kauno Vinco Bacevičiaus pradinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kaune, Savanorių pr. 91, vykdžiusi pradinio ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191829531.

## Istorija

1917 m. įkurta Kauno 28-oji pradžios mokykla. Jai vadovavo direktoriai Vincas Bacevičius, Dalinkevičius, E. Vanagienė. Iškėlus pradines klases į 8-tą vidurinę mokyklą mokykla buvo perorganizuota į Kauno vakarinę-pamaininę mokyklą ir vėliau atiduota Radijo gamyklai. 1993 m. birželio 1 d. įkurta Kauno Žaliakalnio pradinė mokykla. 2011 m. pervadinta į Kauno Vinco Bacevičiaus pradinę mokyklą.

2018 m. mokykla uždaryta, prijungiant ją prie Kauno Žaliakalnio progimnazijos.

## Nuorodos

* Vinco Bacevičiaus pradinės mokyklos svetainė
Ekonomistas

**Ekonomistas** – profesija. Konkretus ekonomisto darbas priklauso nuo jo specializacijos (makroekonomika, mikroekonomika ir pan.). Jis tiria ir aprašo šalies ir tarptautinių prekių, paslaugų ir darbo rinkos būklę, pritaiko žinias ekonomikos problemoms spręsti ir ekonomikos politikai formuoti (*makroekonomistas*). Ekonomistas taip pat gali konsultuoti įmones (*mikroekonomistas*), valstybės valdymo institucijas, įstaigas bei kitas organizacijas apie esamą ekonominę padėtį ir jos reikšmę konkrečioms politikos ar finansinėms strategijoms. Jis daug dirba su dokumentais, dalyvauja susitikimuose ir derybose.

## Reikalavimai
Ekonomistas privalo turėti aukštąjį ekonomikos išsilavinimą.

Ekonomistui reikalingi sugebėjimai bei savybės – loginis mąstymas, gebėjimas analizuoti informaciją, atlikti sudėtingus skaičiavimus, atidumas.

## Veikla
**[[Verslas|Verslo]]** sektoriuje ekonomistas gali dirbti įvairių skyrių viršininku (pvz., buhalterijos, išlaidų ilgalaikiam turtui įsigyti, kainodaros, investicijų), gali būti atsakingas ir už visas finansų funkcijas ar dirbti tam tikros srities ekspertu (finansavimo, biudžeto sudarymo, prekybos vertybiniais popieriais ir t. t.).

**[[Bankininkystė]]s** sektoriuje ekonomistas gali dirbti banko ar jo padalinio (pavyzdžiui, sąskaitų valdymo, kredito, prekybos užsienio valiutomis, prekybos vertybiniais popieriais, bankininkystės produktų ir paslaugų plėtros) vadovu. Gali užimti finansų analitikų ar kitų sričių ekspertų pareigas.

**[[Viešasis administravimas|Viešajame sektoriuje]]** dirbantis ekonomistas planuoja valstybės finansuojamų institucijų biudžetą ir vykdo finansinės veiklos priežiūrą.

## Šaltiniai
Laukos nacionalinis parkas

**Laukos nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija šiaurės Čilėje, Arikos ir Parinakotos regione, Bolivijos pasienyje. Įsteigtas 1970 m. ir užima 1379 km² teritoriją.

Parke saugomas unikalus vakarinių Andų aukštikalnių kraštovaizdis su jam būdinga augalija ir gyvūnija. Parkas žymus savo ugnikalniais: Pomerape, Parinakota, Gualjatiriu ir Akotangu. Ugnikalnių papėdėse telkšo vaizdingi Čungaros ir Kotakotanio ežerai. Parko teritorija teka Laukos upė, nuo kurios ir kilo parko vardas, kita svarbi upė yra Ljuta.

Laukos nacionaliniame parke dažnai sutinkami Andų aukštikalnėms būdingi gyvūnai: vikunijos, lamos, alpakos, guanakai, šiauriniai Andų elniai, pumos, viskašos. Be to, yra ~140 paukščių rūšių (Punos ibis, andinė žąsis, didysis laukys, patagoninis tinamas, sidabrinis kragas, Punos kryklė, Andų kondoras, Čilės flamingas ir kt.). Parke rasta virš 400 induotinių augalų rūšių.

Be gamtinių vertybių parkas dar žymus archeologinėmis radimvietėmis, senoviniais indėnų kaimais (pvz., Parinakota, Čukujas). Laukos nacionaliniame parke yra Čilę ir Boliviją jungianti Čungaros-Tambo Kemado perėja (4600 m). Kitapus Andų, Bolivijoje, įsteigtas Sachamos nacionalinis parkas.


Image:Chungara Lake and Volcan Sajama Chile Luca Galuzzi 2006.jpg|Čungaros ežeras, tolumoje - Sachama
Image:Volcan Parinacota + CotaCotani lakes.jpg|Ugnikalniai
Image:Parinacota church.jpg|Senovinė Parinakotos kaimo bažnyčia
Jūratė Visockaitė

**Jūratė Visockaitė** (g. 1953 m. gruodžio 4 d. Vilniuje) – Lietuvos kino kritikė, redaktorė.

## Biografija

1961–1972 m. mokėsi Vilniaus 7-ojoje vidurinėje mokykloje, 1972–1977 m. studijavo Sąjunginiame valstybiniame kinematografijos institute.

1975–1978 m. – Respublikinės kino filmų nuomojimo kontoros Reklamos skyriaus redaktorė, 1978–1985 m. – Lietuvos kinematografininkų sąjungos vyriausioji konsultantė, 1986–1992 m. – leidyklos „Vaga“ redaktorė, 1992–1994 m. – žurnalo „Kinas“ valstybės redakcijos redaktorė, 2000–2010 m. – žurnalo „Šiaurės Atėnai“ vyriausioji redaktorė, o nuo 2010 m. – „Šiaurės Atėnai“ teatro ir kino skyriaus redaktorė.

## Šaltiniai
Mamai

**Mamai** arba **mamiai** – indėnų tauta, priklausanti majų grupei. Gyvena vakarinėse Gvatemalos aukštumose ir pietvakarių Meksikoje. Kalba majų kalbų šeimai priklausančia mamų kalba. Etnografiškai savo skirsto į tekitekus ir takanekus.

Ikikolumbiniais laikais mamai užėmė didelę teritoriją Gvatemalos aukštumose ir Meksikos kalvose. Tačiau XIV a. prasidėjo didelė kičių ekspansija į mamų žemes. Jų gyvenamos teritorijos pasiekė Kecaltenangą ir vakarų Gvatemalą, išstumdamos mamų kultūrą. Praradę Kecaltenangą ir Totonikapaną, mamai savo centrą perkėlė į Zakuleu miestą (tada vadintą Šinabachuliu) Huehuetenange. 1525 m. mamų valstybė buvo nukariauta Gonsalo de Alvarado.

Dabar mamai gyvena Gvatemalos Huehuetenango, San Markoso ir Kecaltenango departamentuose bei Meksikos Čiapaso valstijos pietuose (Sokonuske). Gyvena daugiausia kaimiškose vietovėse, verčiasi žemės ūkiu (augina kukurūzus, pupeles it kt.), dirba kavos plantacijose, verčiasi amatais. Vyraujanti religija yra krikščionybė, tačiau gajūs vietiniai tikėjimai.
Uzbekų chanatas

**Uzbekų chanatas**, dar žinomas kaip **Uzbekų ulusas**, **Abu-l-Chairo orda** − trumpalaikė valstybė su valdančiąja mongolų kilmės dinastija Vidurinėje Azijoje. Chanato teritorija apėmė daugiausia dab. Kazachstaną ir gretimas sritis dab. Rusijoje.

## Istorija
Kuomet 1391 m. Timūras nugalėjo Aukso ordą, ši suskilo į Baltąją ir Mėlynąją ordas. Pastarojoje skilimas vyko ir toliau, todėl apie 1440 m. vakarinėse jos dalyse susiformavo Nogajaus orda, o rytines dalis užvaldė chanas Abu-l-Chairas iš kilmingos mongolų Šibanidų giminės. Jis pradėjo konsolidaciją viename iš Aukso ordos administracinių vienetų − Tiumenės uluse (dab. Tiumenės sritis) ir pirmąja savo valstybės sostine padarė Čingi Turą. Savo valstybę jis pavadino vieno iš Aukso ordos chanų − Uzbeko garbei.

Po to, kai chanatas greitai išsiplėtė milžiniškose teritorijose, jis ribojosi su Nogajaus orda vakaruose, Mogulistanu vakaruose, Sibiro chanatu šiaurėje ir Timūridų imperija pietuose. Užėmus derlingas teritorijas pietuose (Syrdarjos baseine), sostinė buvo perkelta ten − į Sygnaką.

Dėl žiaurios chano politikos 1465 m. dalis genčių, vadovaujami Žanibeko ir Kerėjaus, pasitraukė į Semirečję, kur įkūrė Kazachų chanatą. 1468 m., mirus Abu-l-Chairui, prasidėjo Uzbekų chanato dezintegracija. Šiaurėje atsiskyrė Tiumenės chanatas, o Kazachų chanatas užėmė didelę dalį Uzbekų chanato teritorijų, ir Abu-l-Bachro įpėdiniai buvo priversti bėgti, perkeldami sostinę į vakarus, į Chadži-Tarchaną (dab. Astrachanė).

Tik 1499 m. Abu-l-Chairo anūkas surinko kariuomenę ir išvedė ją į pietus, į Transoksianą. Užkariavęs Timūridų valdas, jis įsikūrė Sogdo regione ir įkūrė čia naują valstybę − Bucharos chanatą.
## Chanai

* Abu-l-Chairas (1428−1468 m.),
* Jadgaras (1468−1469 m.),
* Čaich-Chaidaras (1469−1471 m.),
* Kuš-Chaidaras (1469 m.),
* Muchamedas Šeibanis (1469−1480 m.)
LDK–Maskvos karas (1534–1537)

**LDK–Maskvos karas (1534–1537)** – penktasis karinis konfliktas tarp Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir kylančios Maskvos Didžiosios Kunigaikštystės dėl dominavimo Rytų Europoje.

## Priešistorė
1522 m. rugsėjo 14 d. sudaryta Paliaubų sutartis – galiojo 5 metus, ji buvo pratęsiama 1526 ir 1532 m. Po Vasilijaus III mirties 1533 m., Elena Glinskaitė pasiūlė Žygimantui Senajam sudaryti taikos sutartį, tačiau vietoje jo LDK 1534 m. vasario mėnesį pateikė ultimatumą grįžti prie 1508 m. sutartimi nustatytų sienų. Ultimatumas buvo atmestas ir rugpjūčio mėnesį prasidėjo karo veiksmai.

## Karo eiga
LDK pajėgos buvo padalintos į tris dalis:
* Kijevo vaivados Andriaus Nemirovičiaus ir Lietuvos didžiojo žirgininko Vasilijaus Čižo padalinys užėmė Radogošą, tačiau neįstengė užimti Černigovo, Starodubo, Počepo.
* Ivano Višnioveckio ir Andrejaus Koverskio padalinys puolė Smolenską, tačiau miesto įgula puolimą atmušė.
* Lietuvos didžiojo etmono Jurgio Radvilos padalinys liko strateginiame rezerve Mogiliave.

1534 m. lapkričio 1 d. Žygimantas Senasis, reaguodamas į atsitraukimą nuo Smolensko, kariuomenę paleido. Į tai reagavo Maskva ir 1535 m. vasario 3–5 d. LDK pusėn pajudėjo 60–70 tūkst. karių. Nusiaubę LDK pasienio teritorijas, Maskvos kariuomenė su grobiu iki kovo mėnesio grįžo į MDK ribas.

Į LDK pagalbą pasitelkė lenkų pajėgas:
* 1535 m. liepos 16 d. užėmė Gomelį.
* 1535 m. liepos 30 d. apgulė Starodubą ir, panaudoję sprogstamąsias minas, pralaužę sieną, miestą užėmė.
* 1536 m. vasario-kovo mėn. nesėkmingai buvo apgulę Sebežą.

Tuo pat metu į MDK teritoriją įsiveržė Krymo totoriai.

Maskva apleido Počepo miestą, jį sudeginusi, o gyventojus perkėlusi į Brianską.

## Paliaubos
Paliaubos buvo sudarytos 1537 m. vasario 18 d. Maskvoje. Pagal jas, Gomelio valsčius atiteko LDK, o Sebežas ir Zavološčė liko MDK.
Meksiko slėnis

**Meksiko slėnis** () – nenuotaki tektoninė dubuma Meksikos kalnyno pietuose. Plyti 2200 m aukštyje virš jūros lygio, apsuptas virš 5000 m iškylančių Neovulkaninės Kordiljeros kalnų ir plokščiakalnio. Dabar didžiąją slėnio dalį užima Meksiko miestas su savo aglomeracija, dalis Meksiko, Hidalgo, Tlaskalos ir Pueblos valstijų.

## Istorija

Meksiko slėnis gyvenamas bent 12 tūkst. metų ir buvo vienas svarbiausių ikikolumbinių kultūrų židinių visoje Amerikoje. Pleistoceno pabaigoje slėnį pasiekė mamutų medžiotojai, rasta daug akmens amžiaus archeologinių radinių. Slėnyje telkšojo dideli ežerai Teskokas, Čalkas ir Šočimilkas. Jie buvo svarbus traukos objektas gentims iš sausringos šiaurės. Čia suklestėjo žemdirbystė – auginti kukurūzai, pupos, burnočiai, moliūgai, aštrieji pipirai. Pirmoji iškilusi stambi gyvenvietė buvo Tlatilkas, pastatytas prie Teskoko ežero, o slėnio pietuose iškilo Kuikuilkas. Abi šios gyvenvietės klestėjimo viršūnę pasiekė tarp 1200–1000 m. pr. m. e. Dėl klestinčios žemdirbystės slėnyje gyventojų vis labiau daugėjo ir prieš 2000 metų Meksiko slėnis tapo bene tankiausiai gyvenama vieta pasaulyje (tokia išliko iki šių dienų). Žlugus Kuikuilkui regiono galios centrai persikėlė į šiaurę – į Teotihuakaną ir Tulą. Apie 200 m. pr. m. e. Teotihuakane jau gyveno 125 tūkst. gyventojų, klestėjo prekyba obsidianu, vyko religinės ceremonijos, sutraukdavusios piligrimus iš visos Mezoamerikos. VIII a. iškilo toltekų valstybė, o slėnio sostine tapo Tula. XIII a. į Meksiko slėnį iš šiaurės įsiveržė actekų gentys. Jos nugalėjo toltekus ir įkūrė savo sostinę Tenočtilaną Teskoko ežero salose. Actekai sukonstravo užtvankų, pylimų ir kanalų sistemą, leidusią klestėti žemdirbystei, o jų sukurta imperija nusidriekė toli už slėnio ribų. Manoma, kad XVI a. pr. slėnyje gyveno apie milijoną žmonių.

1521 m. Tenočtilaną sugriovė konkistadorai, vadovaujami Ernano Korteso. Nors dėl konkistos atneštų karų ir ligų daug slėnio gyventojų žuvo, tačiau įkūrus naują Meksiko miestą, tapusį Naujosios Ispanijos sostine, gyventojų skaičius vėl pradėjo sparčiai augti. Laikui bėgant ežerai buvo nusausinti, o augantis Meksiko miestas užėmė vis naujas teritorijas. Dabar Meksiko mieste gyvena virš 8 mln., o aglomeracijoje – 21 mln. gyventojų. Dėl gyventojų, transporto ir pramonės gausos, slėnio uždarumo ir didelio aukščio regionas smarkiai kenčia nuo didelio oro užterštumo. Virš slėnio dažnai tvyro smogas, sukeliantis rimtų sveikatos sutrikimų.
Irena Matijošaitienė

**Irena Matijošaitienė** (1957 m. liepos 19 d. Dūkšte, Ignalinos rajonas – 2013 m. kovo 14 d. Kaune) – vadybininkė, Kauno miesto savivaldybės politinė veikėja, Kauno miesto Tarybos narė, viena turtingiausių moterų Lietuvoje (savaitraščio „Ekonomika.lt“ duomenimis, jos turtas vertinamas 200 mln. Lt).

## Biografija

1975 m. baigė Vilniaus Antakalnio vidurinę mokyklą, 1980 m. – Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakultetą, geografė-sinoptikė.

UAB „Plungės kooperatinė prekyba“ reklamos vadovė; UAB „Vičiūnai“, vadybininkė.

Nuo 2011 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narė nuo koalicijos „Vieningas Kaunas“.

Po patirtos kaukolės ir stuburo traumos 2013 m. kovo 14 d. mirė Kauno klinikose. Palaidota Petrašiūnų kapinėse. 

### Asmeninis gyvenimas

Vyras Visvaldas Matijošaitis (g. 1957 m.), verslininkas, „Vičiūnų“ įmonių grupės steigėjas ir vadovas, Kauno politinis veikėjas, Miesto Tarybos narys. Sūnūs Šarūnas ir Dainius.

2010 m. kartu su profesionaliu atlikėju Ovidijumi Vyšniausku dalyvavo TV projekte „Žvaigždžių duetai 4“. Nors ir turėdamas žiūrovų palaikymą, duetas I. Matijošaitienės iniciatyva pasitraukė iš renginio pirma laiko.

## Šaltiniai
Minijos gamtinis rezervatas

**Minijos gamtinis rezervatas** – gamtinis rezervatas Lietuvoje, Plungės rajono savivaldybės Šateikių seniūnijoje, Salantų regioniniame parke. Plotas 114,79 ha. Įsteigtas siekiant išsaugoti hidrografiniu ir biocenoziniu požiūriu vertingą Minijos kilpos ties Vaitkių ir Dyburių kaimais gamtinį kompleksą.

## Gamtos vertybės
Tai griežto režimo Salantų regioninio parko zona, kurioje draudžiama verstis bet kokia ūkine veikla, poilsiauti, net lankytis. 

Dyburių kilpoje Minijos upės nuolydis siekia 8 m. Čia yra 11 slenksčių, daug kaskadų bei rėvų. Krantai statūs, vaizdingi, su aukštomis atodangomis, virš upės iškyla iki 25–30 m aukščio. Siauriausioje kilpos vietoje yra vos 100 m pločio sausumos ruožas. Šlaitai apaugę plačialapių lapuočių medynais. Juose  peri žaliosios meletos, didieji dančiasnapiai, tulžiai. Gausu daugiamečių blizgių, porinių česnakų, įvairių orchidinių augalų. 

Rezervato teritorijoje yra Dyburių ir Bulikų kaimų senosios kapinės, kuriose stovi Žemaičių kraštui būdingi kryždirbystės statiniai.

## Galerija

Vaizdas:Dyburiai kapines 20100423.JPG|Dyburių kapinės iš pietų pusės
Vaizdas:Dyburiai kapines 20100423 1.JPG|Dyburių kapinės iš šiaurės vakarų pusės
Vaizdas:Dyburiai kapines2 20100423.JPG|Dyburių (Bulikų) kapinės Minijos kilpos slėnyje


## Nuorodos
Salantų regioninis parkas
Dyburių atodanga

**Dyburių atodanga** – geologinis gamtos paveldo objektas, 2005 m. paskelbtas saugomu. Atodanga yra vakariniame Plungės rajono savivaldybės teritorijos pakraštyje, Salantų regioniniame parke, Šateikių seniūnijoje, Dyburių kaime, 0,27 km į pietvakarius nuo gatvės galo ir 0,11 km nuo Minijos Dyburių kilpos, Minijos kairiajame krante.

## Apie atodangą
Tai viena įspūdingiausių ir didžiausių Minijos upės atodangų. Jos aukštis – 33 m, ilgis – 30 m. Dyburių atodangoje matomos trijų skirtingų apledėjimų nuogulos. Atodangos viršuje įrengta apžvalgos aikštelė, nuo kurios atsiveria vaizdinga Minijos slėnio panorama. 

Į šiaurės vakarus nuo atodangos prasideda Minijos gamtinis rezervatas, apimantis Dyburių kilpą, o į vakarus plyti Minijos kraštovaizdžio draustinis.

## Nuorodos
* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Dyburių atodanga
Dyburių Molkio akmuo

**Dyburių akmuo**, vad. **Molkiu** – mitologinis akmuo vakariniame Plungės rajono savivaldybės teritorijos pakraštyje, Dyburiuose (Šateikių seniūnija), kelių Palanga–Šiauliai ir Dyburiai–Aleksandravas kryžkelėje. 

## Akmuo
Smarkiai apskaldytas, netaisyklingos formos, briaunuotas, stambaus grūdėtumo rausvas granitas. Guli kryžkelės šiauriniame pakraštyje, sankasos šlaite, prie pat kelio į Dyburius. 

Kultūros vertybių registre neregistruotas.

## Istorija
Mitologinis akmuo nuo seno gulėjo nederlingoje, Šiaušelėmis vadinamoje kalvoje. Pasakojama, kad seniau kažkas ant jo pastatė iš nedidelių akmenų mulkio (žioplio) statulą, todėl akmenį pradėta žemaitiškai vadinti Molkiu (liet. Mulkiu). 

Akmuo buvęs labai didelis. 1939–1940 m. akmenskaldžiai didžiąją riedulio dalį suskaldė, o skaldą suvežė naujojo plento Rietavas–Kartena statybai, kuri liko neužbaigta. Melioruojant kaimo laukus, išlikusią nemažą akmens dalį XX a. 8 dešimtmetyje melioratoriai atvilko į dabartinę vietą prie kryžkelės.

### Padavimai
* Ant akmens vidurnaktį susirinkdavo ir iki pirmųjų gaidžių šokdavo raganos. 
* Sutemus praeiviai prie akmens dažnai pasiklysdavo, iki paryčių klaidžiodavo aplinkui nerasdami kelio namo. 

## Šaltiniai

* Petras Tarasenka. Pėdos akmenyje. - Vilnius, 1958. - P. 77, Nr. 172.
* Vykintas Vaitkevičius. Senosios Lietuvos šventvietės: Žemaitija. - Vilnius: Diemedis, 1998. - P. 197.
Agrafinuvka

**Agrafinuvka** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Pilypavo valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į pietryčius nuo Pilypavo, apie 14 km į šiaurės vakarus nuo Suvalkų ir 118 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija
XIX a. kaime gyveno 45 gyventojai ir buvo 11 namų. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Izerlonas

**Izerlonas** () – miestas Vokietijos rytuose, Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje, į pietryčius nuo Dortmundo. Gyventojų: 95 tūkst. (2009). Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1050 m., miesto teises gavo 1278 m. Izerlonas įsikūręs prie Rūro upės.
Windows Mobile

**Windows Mobile** − „Microsoft“ korporacijos sukurta operacinė sistema, skirta išmaniesiems telefonams bei kitiems mobiliesiems įrenginiams. Gamyba palaipsniui nutraukiama, ją pakeitė Windows Phone.

Paskutinė stabili versija buvo „Windows Mobile 6.5.3“. Sukurta Windows CE 5.2 branduolio pagrindu, ir pasižymi pagrindinių programų rinkiniu, sukurtu Microsoft Windows API sąsaja. Kuriant buvo siekta, jog ji būtų kuo panašesnė savo funkcionalumu ir estetika į asmeniniams kompiuteriams skirtą Windows versiją. Be to, yra galimas trečių šalių programinės įrangos, skirtos Windows Mobile, kūrimas bei taip pat programas galima pirkti internetu, naudojantis *Windows Marketplace for Mobile* paslauga.

Dauguma įrenginių su Windows Mobile operacine sistema parduodami kartu su specialiu pieštuku (stiliumi), kuris yra panaudojamas įvesti komandoms liečiant juo ekraną. Apie naują platformą, Windows Phone, „Microsoft“ pranešė 2010 m. vasario 15 d. Barselonoje vykusiame *Mobile World* suvažiavime. Telefonai su Windows Mobile 6.x nebus atnaujinami į 7 versiją.

Pastaruosius metus Windows Mobile pardavimai vis smuko ir smuko. 2010 m. buvo 5 populiariausia operacinė sistema išmaniesiems telefonams, turėjusi 5 % rinkos dalį (po Symbian OS, BlackBerry OS, Android OS ir iOS).

## Įprastinės funkcijos
* Liečiamasis ekranas
* Pradiniame lange rodoma data ir laikas, vartotojo informacija, būsimi susitikimai, el. pašto pranešimai ir užduotys. Vartotojas gali įsikelti norimas programas į pradinį langą.
* Office Mobile (Microsoft Office atitikmuo).
* Outlook Mobile.
* Internet Explorer Mobile, naršyklė, sukurta „Microsoft“ Pocket PC ir delniniams kompiuteriams su Windows Mobile ir Windows CE operacinėmis sistemomis.
* Windows Media Player
* PPTP VNP klientas.
* Internet Connection Sharing (ICS) paslauga, leidžianti dalintis interneto duomenimis su kitais įrenginiais per USB ar Bluetooth.
* Nuosekli failų sistema, panaši į Windows 9x/Windows NT ir daugelio tos pačios rūšies failų palaikymas.
* Daugiaprogramis režimas 

## Šaltiniai
Zarafšanas

**Zarafšanas** – miestas Uzbekijos viduryje, Navojo vilajete, Kyzylkumų dykomoje. Iki miesto iškastas 220 km ilgio kanalas nuo Amudarjos. Aukso gavybos ir apdirbimo, sprogstamųjų medžiagų gamybos, maisto (mėsos) pramonė. 

## Istorija

Pradėjo kurtis 1967 m., pradėjus eksploatuoti aukso baseiną. Miesto teisės suteiktos 1972 m.

## Sportas
* PFK Qizilqum Zarafšon futbolo klubas.

## Šaltiniai
Uzbekijos administracinis suskirstymas

Uzbekija skirstoma į 12 vilajetų (*viloyatlar*, *viloyati*), 1 autonominę respubliką (*respublika*, *respublikasi*) ir 1 atskirą miestą (*shahar*, *shahri*). Tarybiniais metais vilajetai vadinti sritimis. Jie smulkiau skirstomi į 160 rajonų (*tumanlar*, *tuman*)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Uzbekistan: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Regions of Uzbekistan (Statoids.com)
Internet Explorer Mobile

**Internet Explorer Mobile** (anksčiau **Pocket Internet Explorer**, sutrumpintai **IE Mobile**) − „Microsoft“ korporacijos sukurta interneto naršyklė, skirta išmaniesiems telefonams bei kitiems mobiliesiems įrenginiams su Windows CE ar Windows Phone (anksčiau Windows Mobile) operacinėmis sistemomis.

Naujausia Internet Explorer Mobile versija sukurta darbalaukio naršyklės Internet Explorer pagrindu.

## Savybės
Naujausioje versijoje yra įdiegtas naršymas kortelėmis (). Taip pat naršyklė palaiko daug įvairių gestų (), skirtų patogesniam naršymui. Yra integruota Bing paieškos sistema. Su IE Mobile galima naršyti tiek mobiliąja tiek ir darbalaukio ekrano versijomis.
Bananų traškučiai

**Bananų traškučiai** – užkandis, gaminamas iš džiovintų arba aliejuje keptų bananų. Gali būti saldūs – padengti cukrumi ar medumi, arba sūrūs – padengti druska, prieskoniais. Taip pat gaminamas konditerinis gaminys, padengtas šokoladu.

Aliejuje kepti bananų traškučiai paprastai ruošiami iš ne visai prinokusių bananų. Jie supjaustomi riekelėmis ir kepami saulėgrąžų arba kokosų aliejuje. Vėliau išdžiovinami, įdedama konservantų. Džiovinti bananai yra sveikesni, jie dažniausiai gaminami iš pilnai prinokusių bananų.

Bananų traškučiai valgomi kaip užkandis, taip pat yra viena iš miuslio sudėtinių dalių.
Kvapūnas

**Kvapūnas** (*Monodora*) – anononių (*Annonaceae*) šeimai priklausanti žiedinių augalų gentis. Jai priklauso 35 rūšys, paplitusios tropinėje Afrikoje.

## Rūšys

Žymiausia rūšis yra muskatinis kvapūnas (*Monodora myristica*) – medis, kurio vaisiai primena moliūgą, turi muskatinį kvapą ir naudojami kaip prieskonis.
SEB Enskilda

**SEB Enskilda** - pirmaujantis Šiaurės šalyse investicinis bankas, skandinavų kapitalo investicijų bendrovė; SEB grupės narys. Teikia investicinės bankininkystės paslaugas verslo klientams. Bendrovė konsultuoja verslo pardavimo ar pirkimo, verslo sujungimo, nuosavo ar skolinto kapitalo didinimo, privatizavimo, restruktūrizavimo ir verslo vertinimo klausimais. „SEB Vilfima“ padeda įmonėms, siekiančioms plėsti veiklą, specializuotis ar pertvarkyti verslą, rasti partnerius, finansavimą.

## Istorija Lietuvoje

**SEB Vilfima** buvo investicijų bendrovė, viena iš pirmaujančių Baltijos šalių kapitalo rinkos įmonių. 
Prestižinis kapitalo ir finansų rinkos žurnalas „Euromoney“ bendrovę „SEB Vilfima“ ne kartą yra pripažinęs geriausia patarėja įmonių susijungimo ir įsigijimo klausimais Lietuvoje. SEB Vilfimos tarybą sudarė SEB Enskilda, SEB Vilniaus banko, SEB Unibanka ir SEB Eesti Ühispank atstovai.

1993 m. Vilniuje įkurta UAB finansų maklerio įmonė „VilFima“.

1998 m. Vilniaus bankas, SEB grupės narys, įsigijo 70 % „VilFima“ akcijų. VilFima pakeitė pavadinimą į „VB Vilfima“, taip parodydama savo priklausomybę didžiausiam Lietuvos bankui.

2002 m. Vilniaus bankas išpirko likusius 30 % „VB Vilfimos“ akcijų ir tapo vieninteliu jos akcininku. Nuo 2002 m. VB Vilfima specializuojasi teikiant įmonių finansų paslaugas.

2005 m. VB Vilfima pakeitė pavadinimą į SEB Vilfima ir išplėtė savo veiklą į Latviją ir Estiją. Biurai - Vilniuje, Rygoje ir Taline ir bendradarbiaujama su visais SEB grupės bankais Baltijos šalyse: SEB Vilniaus banku, SEB Unibanka ir SEB Eesti Ühispank.

## Šaltiniai

## Nuorodos

*SEB Enskilda tinklavietė
Kvapusis muskatmedis

**Kvapusis muskatmedis** (*Myristica fragrans*) – muskatmedinių (*Myristicaceae*) šeimos augalų rūšis, kilusi iš Bandos salų (Molukai, Indonezija). Dabar auginamas Pietų, Pietryčių Azijoje, Pietų Amerikoje, Rytų Afrikoje, Madagaskare.

Kvapusis muskatmedis tai 10-15 m aukščio visžalis medis. Lapai paprastieji, lygiakraščiai, iš viršaus tamsiai žali, apačioje šviesūs, pūkuoti. Žiedai gelsvai balti, dvinamiai, susitelkę į žiedynus, augančius iš lapų pažastų. Vaisius – mėsinga, rutuliška, oranžiškai geltona uoga. Vaisiui prinokus odelė suaižėja į dvi dalis ir pasirodo tamsiai ruda sėkla.

Kvapiojo muskatmedžio sėkla vadinama **muskato riešutu** ir yra populiarus prieskonis. Joje yra bent 3 % eterinių aliejų (pinenas, geraniolis, eugenolis, dipentenas, linalolis, safrolis, miristicinas ir kt.), 40 % augalinių riebalų, 20 % krakmolo, tai pat pigmentų, saponinų ir pektinų. Veiklioji medžiaga miristicinas, suvartojus didelį jos kiekį, turi haliucinogeninių ir pykinimą sukeliančių savybių. Muskatinis riešutas turi būdingą malonų kvapą, skonis pradžioje švelnus, vėliau tampa aštrus. Jo dedama į įvairius patiekalus, uogienes, gėrimus, kompotus ir kt. Turi apetitą sukeliančių savybių. Iš muskatinių riešutų gautas eterinis aliejus naudojamas parfumerijoje, vaistų gamyboje.

Iki didžiųjų geografinių atradimų į Europą pakliūdavo tik nedideli muskato riešutų kiekiai, gauti per arabų pirklius, ir buvo vertinami labai didelėmis kainomis. XVI a. pr. portugalams užėmus Molukų salas, muskato riešutai imti gabenti didesniais kiekiais. XVII a. prekybą perėmė olandai. Britams pavyko įveisti muskatmedžius savo kolonijose ir taip pat pradėti prekybą. Dabar pagrindiniai muskato riešutų tiekėjai yra Indonezija, Grenada, Malaizija, Papua Naujoji Gvinėja.

## Etimologija
Žodis *muskãtmedis* yra botaninis naujadaras iš *muskãtas* + *mẽdis*. Šio augalo vaisiaus pavadinimas *muskãtas* (dar minimas kaip *muskotas, muškãtas, muškõtas*) yra skolinys iš  ←  (Δ) ← vid.  (‘muskato riešutas’) ← *muscatum* (‘muskusinis’). Pavadinimas suteiktas dėl panašaus į muskusą šio prieskonio kvapo.


Image:Myristica_fragrans_-_Köhler–s_Medizinal-Pflanzen-097.jpg|Požymiai
Image:Myris fragr Lv 080112-3278 ltn.jpg|Lapai
Image:Myris fragr Fr 080112-3294 ltn.jpg|Vaisiai
file:Jatikka.jpg|Muskato riešutai
File:Mace (জয়িত্রি).JPG


## Šaltiniai
Muskatas

**Muskatas** gali reikšti:

* muskatas – prieskonis, gaunamas iš muskato riešutų;
* muskatinis vynas.
Lauras

**Lauras** – vyriškas vardas.

* Lauras Bielinis
* Lauras Stacevičius
* Lauras Januševičius

* Lauramedis (Lauras), šeimos augalų gentis
Nova Dempščizna

**Nova Dempščizna** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Pilypavo valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

## Istorija
Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.