open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lotsė

**Lotsė** (; ) – ketvirtas pagal aukštį pasaulio kalnas, išsidėstęs Himalajuose, tarp Kinijos (Tibeto) bei Nepalo (Khumbu). Lotsė yra 8516 m aukščio ir priklauso Everesto (8848 m) masyvui. Nepalo pusėje šalia Lotsės įsikūręs Sagarmathos nacionalinis parkas, įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

## Geografija
Kalną sudaro trys viršūnės: pagrindinė – 8516 m, centrinė Lotsė – 8413 m bei Lotsė Šar – 8383 m. Nepaisant to, jog Lotsės santykinis aukštis yra vos 610 m, kalnas, o ypač pietinis šlaitas, yra labai status. Dėl to į Lotsę pietiniu šlaitu yra įkopę vos keli alpinistai, o daugelis bandymų baigdavosi nesėkmėmis.

## Kopimai
Lotsės viršūnė pirmą kartą pasiekta 1956 m. gegužės 18 d. Tai padarė šveicarai Ernst Reiss ir Fritz Luchsinger.

1986 m. Lotsės viršūnę pasiekė garsus italų alpinistas Reinholdas Mesneris, tapdamas pirmuoju alpinistu, kuriam pavyko įkopti į visas aukštesnes nei 8000 m viršūnes.

1988 m. lenkas Krzysztof Wielicki tapo pirmuoju į Lotsę įkopusiu žiemą.

Centrinė Lotsės viršūnė pirmą kartą pasiekta tik 2001 m.

## Išnašos
Makalu

**Makalu** (, ) – kalnas Himalajuose, penktas pagal dydį pasaulio kalnas. Aukštis siekia 8485 ar 8463 m. Kalnas stūkso Nepalo ir Tibeto autonominio regiono (Kinija) pasienyje, už 19 km į pietryčius nuo Everesto.

Pirmieji į šį kalną įkopė prancūzų alpinistai Jean Couzy ir Lionel Terray. Tai jie padarė 1955 m. gegužės 15 d.

## Išnašos
Čo Oju

**Čo Oju** (, ) – šeštas pagal dydį pasaulio kalnas. Stūkso Himalajuose, ties Nepalo ir Kinijos (Tibetas) siena. Aukštis 8201 m. Nepalo pusėje šalia Čo Oju įsikūręs Sagarmathos nacionalinis parkas, įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

Kalnas susidaręs iš kristalinių uolienų. Plyti sniegynai ir ledynai. Vakariniame šlaite, 5806 m aukštyje, yra Nangpalos perėja, per kurią eina kalnų kelias iš Tibeto į Khumbu slėnį.
  

## Šaltiniai
Daulagiris

**Daulagiris** ( – 'Baltasis kalnas') – septintas pagal aukštį pasaulio kalnas, kurio aukštis – 8167 m. Kalnas stūkso Šiaurės Vidurio Nepale bei priklauso Himalajų kalnynui. Tai taip pat – pirmasis aukštesnis nei 8000 m kalnas, į kurį įkopė lietuvis. Tai padarė legendinis alpinistas Dainius Makauskas, kuris dingo besileisdamas nuo Daulagirio.

Kai kalnas buvo atrastas 1808 m., jis buvo laikomas aukščiausiu pasaulyje. Po 30 metų šią vietą užėmė Kančendžanga.

## Alpinizmo istorija

Link Daulagirio viršūnės dažniausiai kopiama Šiaurės Rytų ketera, kuri yra laikoma „normaliuoju keliu“. Drąsesnės ekspedicijos renkasi pietinį arba vakarinį šlaitus, kurie nuo savo pamato kyla apie 4000 m.

Pirmoji Daulagirio viršukalnę 1960 m. gegužės 13 d. pasiekė bendra šveicarų ir austrų ekspedicija, vadovaujama Makso Aizelino. Ši ekspedicija taip pat buvo pirmoji, kuri naudojosi lėktuvu. Šveicariškas Pilatus PC-6 sudužo ir buvo paliktas šlaite.

## Pagrindiniai įvykiai

* 1950 m. Prancūzų ekspedicija, vadovaujama Moriso Hercogo, tiria kalną, tačiau neranda tinkamo kelio link viršūnės ir pasirenka Anapurnos kalną, į jį įkopia ir tampa pirmaisiais žmonėmis, įveikusiais aukštesnę nei 8000 m viršūnę.
* 1959 m. austrų ekspedicija (vadovas Fricas Moravecas) išbando Šiaurės Rytų keterą, kuria po metų lips Makso Aizelino komanda.
* 1960 m. austrų ir šveicarų ekspedicija užkopia į Daulagirį (žr. viršuje).
* 1969 m. amerikiečiai, vedami Boido Evereto, bando lipti Pietryčių ketera; 7 ekspedicijos nariai, įskaitant ir B. Everetą, žūna.
* 1970 m. Antrasis sėkmingas Daulagirio šturmas. Japonų ekspedicija sėkmingai kopia Šiaurės Rytų ketera.
* 1973 m. Japonų žygį pakartoja amerikiečiai, vadovaujami Džeimso Morisėjaus.
* 1975 m. Japonų ekspedicija, vadovaujama Takašio Amemijos, kopia Pietvakarių ketera. 6 alpinistai žūna sniego griūtyje.
* 1976 m. Italai įkopia į Daulagirį.
* 1978 m. pavasaris. T. Amemija grįžta ir su penkiais bendražygiais pirmasis įveikia viršukalnę lipdamas Pietvakarių ketera. Japonai tampa pirmaisiais, įlipusiais į Daulagirį ne „normaliuoju keliu“.
* 1978 m. ruduo. Kitas japonas, Seiko Tanaka, vadovauja ekspedicijai, kuri užkopia itin sudėtinga lipimui Pietryčių ketera. 4 komandos nariai žūna kelyje.
* 1984 m. Trys Čekoslovakijos ekspedicijos nariai pasiekia viršukalnę vakariniu šlaitu, vienas alpinistas žūna besileisdamas žemyn.
* 1985 m. Žiemą, standartiniu Šiaurės Rytų keliu į Daulagirį įkopia lenkai.
* 1990 m. Dainius Makauskas įkopia į Daulagirį ir dingsta besileisdamas žemyn (žr. viršuje).
* 2008 m. Žymus lietuvių alpinistas Saulius Vilius paskelbia, kad jo vadovaujama ekspedicija kops į Daulagirį. Tarp 8 narių lietuvių komandoje yra 2 moterys. Ekspedicija pavadinta Dainiaus Makausko garbei.

## Nuorodos
* Informacija apie Daulagirį
Anapurna

**Anapurna** () – kalnų masyvas Himalajuose, Nepalo teritorijoje, į vakarus nuo Džomolungmos. Aukštis iki 8091 m. Masyvas susidaręs iš magminių ir nuosėdinių uolienų. Iki 3300 m auga spygliuočių miškai. Aukščiau kaip 4800 m sniegynai ir ledynai.

## Geografija

Anapurna tai šešių, aukštesnių kaip 7200 m, viršūnių masyvas:

## Šaltiniai
Manaslu

**Manaslu** () – Didžiųjų Himalajų kalnų viršūnė, aštuntas pagal dydį pasaulio kalnas, priklausantis aštuoniatūkstantųjų sąrašui. Aukštis siekia 8163 m. Manaslu stūkso Nepalo šiaurėje, maždaug už 35 km į rytus nuo Anapurnos.

Manaslu šlaitus dengia sniegynai ir ledynai. Kalnas susiformavęs iš metamorfinių uolienų.

Pirmieji į šį kalną įkopė japonų alpinistas Tošijo Imamiši ir nepalietis Gyaltsen Norbu. Tai jie padarė 1956 m. gegužės 9 d.

## Išnašos
Nanga Parbatas

**Nanga Parbatas** (, ) – devintas pagal dydį pasaulio kalnas. Šios Pakistano valdomame Kašmyro regione stūksančios Himalajų viršukalnės aukštis siekia 8126 m.

Pavadinimas kilęs iš sanskrito kalbos žodžių *nagna parvata*, reiškiančių „plikas kalnas“.

Pirmasis į Nanga Parbatą 1953 m. įkopė austras Hermann Buhl.

## Išnašos
Konsepsion del Urugvajus

**Konsepsion del Urugvajus** () – miestas Argentinoje, Entre Rioso provincijos vakaruose, Urugvajaus upės dešiniajame krante, 320 km į šiaurę nuo Buenos Airių. Urugvajaus departamento centras. 65 tūkst. gyventojų.

Miestas įkurtas buvusios indėnų gyvenvietės vietoje 1783 m. birželio 25 d. Tomo de Rokamoros kaip *Arroyo de la China*. Konsepsion del Urugvajus buvo pirmoji provincijos sostinė. Miesto apylinkėse gimė Argentinos konfederacijos vadovai Chustas Chosė de Urkiza, Rikardo L. Chordanas, Fransiskas Ramiresas. XIX a. į miestą atvyko daug imigrantų iš Europos.

Uostas prie Urugvajaus upės. Medienos apdirbimo, mašinų pramonė. Paukštininkystė. Aukštasis Urugvajaus koledžas. Tautinės Istorijos monumentas, San Chosė rūmai, kuriuose yra Ch. Urkizos muziejus. Turizmas (vandens pramogos ir kt.).

## Šaltiniai
Fiodoras Tiutčevas

**Fiodaras Ivanovičius Tiutčevas** (rus. *Фёдор Иванович Тютчев*; 1803 m. gruodžio 5 d. – 1873 m. liepos 27 d.) – rusų poetas, diplomatas, Peterburgo Mokslų akademijos narys korespondentas.

## Biografija

Gimė 1803 m. gruodžio 5 d. Briansko srities šiaurėje esančiame Ovstugo kaime. Kilęs iš senos dvarininkų giminės, kurios pradžia atsekama iki Zacharijo Tiutčevo, minimo Pasakojime apie Mamajaus mūšį (*Сказание о Мамаевом побоище*). Pavardė kilusi iš uigūrų kalbos žodžių kütüči „piemuo“, tüt „rūkyti“, tütäči „grojantis piemens rageliu“. Šeimyninė legenda „Tiutčevų“ pavardę kildina iš *Dudgi*, italų keliautojo XIII a. pabaigoje kartu su Marku Polu keliavusiu į Kiniją ir aplankiusio Rusiją. F. Tiutčevo dėdė Nikolajus Andrejevičius artimai bendravo su savo žiaurumu garsėjusia dvarininke Saltykova (Saltyčicha).

Vaikystėje mokėsi namuose. Buvo gabus kalboms. Keturiolikos metų iš lotynų kalbos vertė Horacijaus odes. 1817 m. buvo priimtas laisvuoju klausytoju į Maskvos universitetą, kurį 1821 m. baigė.

Nuo 1821 m. gyveno ir dirbo Miunchene, Turine, asistavo Gejne, Šelingą. Literatūriniame gyvenime nedalyvavo. Išsaugota apie 400 jo eilėraščių, kurių eilutės labai dažnai cituojamos Rusijoje. Ankstyvieji eilėraščiai sukūrė XVIII amžiaus poetines tradicijas Rusijoje. 1830 m. jo eilėraščiuose labai stipriai matosi europietiško romantizmo tradicijos, ypač vokiško. Tai yra filosofinė lyrika, pagrindinės temos: apmąstymai apie pasaulio sukūrimą, žmogaus, gamtos likimą. 1840 m.  parašė keletą politinių straipsnių apie Rusijos ir Vakarų civilizacijos santykius. 1850 m. Tiutčevas sukūrė daug romantinių, meilės eileraščių, kuriuose meilė įvardijama kaip tragedija. Šie eilėraščiai vėliau surinkti į taip vadinamą „Denisjevo ciklą“, tai yra eilėraščių ciklas, skirtas poeto E. A. Denisjevo meilužei. 1860–1870 m. Tiutčevo kūryboje daugiau eilėraščių politine tema.

Pats garsiausias poeto eilėraštis: „Silentium!“. Liūdnas šaukimas tylėti su apgailestavimu, kad vienas žmogus niekada nesugebės iki galo suprasti kito. Manoma, kad labai dažnai cituojamas F. Tiutčevo ketureilis „Protu Rusijos nesuprasti“ taikliai apibūdina Rusiją ir rusų mentalitetą.

## Bibliografija
* Lyrika / Fiodoras Tiutčevas, iš rusų kalbos vertė Jonas Strielkūnas, iliustravo Taida Balčiūnaitė. – Vilnius: Vaga, 1982. – 109 psl. 
** 1987 m. ši knyga buvo išleista Vilniaus LAD leidyklos Brailio raštu.

## Nuorodos
* Tiutčeviana
Gvalegvajus

**Gvalegvajus** () – miestas Argentinoje, Entre Rioso provincijos pietuose, prie Gvalegvajaus upės. Departamento centras.

Miestą 1782 m. kovo 19 d. įkūrė Tomas de Rakamora (*Tomás de Rocamora*). Gvalegvajuje gyvena nemažai portugalų kilmės imigrantų. Gvalegvajus – gyvulininkystės centras. Apylinkėse auginami kviečiai, kukurūzai, sojos, linai.

## Lankytinos vietos ir pramogos
* paplūdimiai prie Gvalegvajaus ir Klė upių,
* sportinė žūklė,
* jodinėjimas,
* plaukiojimas pirogomis,
* Gvalegvajaus karnavalas,
* Šv. Antano bažnyčia,
* *Juan Bautista Ambrosetti* muziejus (miesto istorija),
* operos teatras *Italia*,
* *Quintana* ir *Pezzutti* parkai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* www.gualeguay.net 
* www.gualeguay – online.com.ar 
* www.gualeguay.gov.ar 
* www.turismoentrerios.com puslapis apie Gvalegvajų
Skydasnukiai

**Skydasnukiai** (*Agkistrodon*) – angių (*Viperidae*) šeimos gyvačių gentis, priklausanti duobagalvių angių (*Crotalinae*) pošeimiui.

Gentyje yra 4 rūšys ir keletas porūšių:
*Meksikinis skydasnukis (*Agkistrodon bilineatus*) 
*Variagalvis skydasnukis (*Agkistrodon contortrix*) 
*Vandeninis mokazinas (*Agkistrodon piscivorus*) 
*Tailoro skydasnukis (*Agkistrodon taylori*)
Variagalvis skydasnukis

**Variagalvis skydasnukis** (*Agkistrodon contortrix*) – skydasnukių (*Agkistrodon*) genties roplys, priklausantis angių (*Viperidae*) šeimai, duobagalvių angių (*Crotalinae*) pošeimiui. Tai nuodingas roplys, paplitęs Šiaurės Amerikos centrinėje ir pietrytinėje dalyje. Ilgis 60-100 cm. Išmargintas didelėmis kaštono rudumo juostomis. Gyvavedis. Patelė kas antrus metus atveda iki 15 jauniklių. 

Minta varlėmis, driežais, graužikais, kurių tyko pasislėpęs tarp nukritusių lapų ar akmenų. Savo auką tamsoje aptinka tarp akių ir šnervių esančiais termolokatoriais. Pavasarį ir rudenį dienomis šildosi saulėje.

Žinomi 5 porūšiai.
Vandeninis mokasinas

**Vandeninis mokasinas** (*Agkistrodon piscivorus*) – skydasnukių (*Agkistrodon*) genties roplys, priklausantis angių (*Viperidae*) šeimai, duobagalvių angių (*Crotalinae*) pošeimiui. Ilgis 75-120 cm. Turi termolokatorius, kuriais visiškoje tamsoje aptinka šiltakraujį grobį. Gaudo žuvis, smulkius žinduolius, driežus, paukščius ir net kitas gyvates.

Dauginasi kasmet pavasarį. Gyvavedis. Atveda iki 10 jauniklių.

Paplitęs JAV. Gyvena prie vandens telkinių. 

## Nuodai
Gyvatės įkandimas yra hemotoksinis, kuris sukelia sutinimą bei nekrozę įkandimo vietoje. Suteikus skubią medicinę pagalbą, mirties išvengiama. Nuodingesnė už kitus savo genties atstovus, tačiau ne tiek nuodinga kaip barškuolės.
Šimtametis karas

**Šimtametis karas** – Anglijos ir Prancūzijos karas, vykęs 1337–1453 m. Jo priežastis – abiejų valstybių nesutarimai dėl anglų valdomų Prancūzijos teritorijų. Karo pretekstas – Anglijos karaliaus (Edvardo III) pretendavimas į Prancūzijos sostą. Šimtametį karą galima suskirstyti į kelis etapus:
# 1337–1360 m., šiuo laikotarpiu Anglija turėjo didelę iniciatyvą kare ir sumušė Prancūzijos laivyną, užėmė Normandiją. Prancūzija taip pat pralaimėjo labai svarbius mūšius – prie Kresi (1346 m.) ir Puatjė mūšį (1356 m.). Tai sudarė sąlygas plisti Prancūzijoje neramumams, padėtį apsunkino ir prasidėjusi maro epidemija. 1358 m. kilo valstiečių maištas, vėliau pavadintas Žakerijos vardu. 1360 m. buvo pasirašyta taikos sutartis – pagal ją Prancūzija pripažino Anglijai užkariautas teritorijas;
# 1369–1396 m.; Prancūzija atsiėmė prarastas žemes; 1396 m. sudaryta palanki Prancūzijai taika;
# 1415–1420 m.; Anglija užėmė visą Prancūzijos šiaurę ir Paryžių; 1420 m. pasirašyta taikos sutartis – pagal ją Anglija ir Prancūzija turėjo susijungti į vieną valstybę, valdomą Anglijos karaliaus, taip Prancūzija prarado nepriklausomybę;
# 1428–1453 m.; anglai puolė Orleano tvirtovę, kadangi prancūzai nesilaikė taikos sutarties sąlygų; per šį mūšį ypač pasižymėjo Žana d’Ark, dar vadinama Orleano mergele. Jos ryžtingų pastangų dėka buvo išvaduoti Orleanas ir visa Prancūzija; pagal 1453 m. pasirašytą taikos sutartį Anglijai Prancūzijos teritorijoje liko tik Kalė uostas.

## Karo rezultatai ir reikšmė
# Anglija karą pralaimėjo ir neteko visų žemių Prancūzijoje, išskyrus Kalė uostą;
# Susidarė sąlygos galutiniam Prancūzijos susivienijimui, XV a. pabaigoje Prancūzija tapo centralizuota valstybe;
# Anglijoje prasidėjo feodalų tarpusavio kovos dėl sosto, jos peraugo į pilietinį Baltosios ir Raudonosios Rožių karą (Rožių karai) tarp Lankasterių ir Jorkų; karas vyko 1455–1485 m., jį laimėję Lankasteriai į sostą iškėlė savo šalininką, jis tituluotas karaliumi Henriku VII ir XV a. pabaigoje galutinai centralizavo šalį.
The Rasmus

**The Rasmus** – keturių asmenų melodingojo roko grupė, susikūrusi Suomijoje 1994 metais. Jų debiutinis albumas „Peep“, kuris Suomijoje greitai tapo auksinis, padarė juos šešiolikmečiais roko žvaigždėmis. Po „Peep“ sekė ne ką prastesnis albumas „Playboys“, kuris irgi tapo auksinis, atnešė pirmąjį Emma (Suomišką Grammy apdovanojimą) ir leido dalintis scena su tokiomis žvaigždėmis, kaip Red Hot Chili Peppers, Rancid ir Garbage. Trečiasis albumas „Hell Of A Tester“ buvo įrašytas 1999 metais, kai jų atributika prekiavęs Aki įsiliejo į komandą. Nuo to laiko, kai 2001 buvo pasirašyta sutartis su Stokholmo įrašų kompanija „Playground Music“, The Rasmus vis stiprėjo ir stiprėjo.

Grupė su daina „Jezebel“ atstovavo Suomijai 2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse.

## Nariai

* Eero Aleksi Heinonen (bosinė gitara) – gimė 1979 m. lapkričio 27 d. Helsinkyje
* Lauri Johannes Ylönen (vokalas) – gimė 1979 m. balandžio 23 d. Helsinkyje, pravardė – Lintu (paukštis)
* Aki Markus Hakala (būgnininkas) – gimė 1979 m. spalio 28 d. Espoo, gyvena Helsinkyje, pravardė – Hattu (kepurė)
* Pauli Antero Rantasalmi (gitara) – gimė 1979 m. gegužės 1 d. Helsinkyje, pravardė – Tonni (tona)

## „Eurovizijos“ dainų konkursas (2022)

2022 m. vasario 26 d. grupė su daina „Jezebel“ laimėjo „Uuden Musiikin Kilpailu 2022“ finalą ir tokiu būdu gavo galimybę atstovauti šaliai ‎‎2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse. 

Grupė pasirodė antrajame „Eurovizijos“ pusfinalyje, kuris vyko 2022 m. gegužės 12 dieną ir iš kurios pateko į finalą. Finale grupė užėmė 21-ąją vietą bei pelnydama 38 balus.

## Diskografija

### Albumai

* 1996: Peep
* 1997: Playboys
* 1998: Hell Of A Tester
* 2001: Into
* 2003: Dead Letters
* 2005: Hide From The Sun
* 2008: Black Roses
* 2009: Best Of 2001–2009
* 2012: The Rasmus
* 2017: Dark Matters

### Singlai

## Nuorodos
* Oficialus grupės tinklalapis
* www.therasmus – hellofasite.it
* 

## Šaltiniai
Margės

**Margės** (*Bitis*) – angių (*Viperidae*) šeimos gyvačių gentis, priklausanti tikrųjų angių (*Viperinae*) pošeimiui.

Paplitusios Afrikoje. Gentyje yra 16 rūšių:
* *Bitis albanica*
* Šnypščioji Afrikos margė (*Bitis arietans*)
* Pietinė margė (*Bitis armata*)
* Kalninė margė (*Bitis atropos*)
* Uodegotoji angis (*Bitis caudalis*)
* Krūmyninė margė (*Bitis cornuta*)
* Gabono angis (*Bitis gabonica*)
* Angolinė margė (*Bitis heraldica*)
* Aukštikalnių margė (*Bitis inornata*)
* Raguotoji margė (*Bitis nasicornis*)
* Etiopinė margė (*Bitis parviocula*)
* Nykštukinė margė (*Bitis peringueyi*)
* Raudonoji margė (*Bitis rubida*)
* Namagvos nykštukinė margė (*Bitis schneideri*)
* Kenijos margė (*Bitis worthingtoni*)
* Dykuminė margė (*Bitis xeropaga*)


Image:RhinocerosViper CincinnatiZoo.jpg|Raguotoji margė (*Bitis nasicornis*)
Image:Bitis atropos, Berg Adder in the Cedarberg.jpg|Kalninė margė (*Bitis atropos*)
Image:Gabon Viper P9240109.JPG|Gabono angis (*Bitis gabonica*)
File:Namaqua dwarf adder, Namaqualand, Northern Cape, South Africa.JPG|Namagvos nykštukinė margė (*Bitis schneideri*)
Viljagvajus

**Viljagvajus** () – miestas Argentinoje, Entre Rioso provincijos centrinėje dalyje, prie Paranos–Konkordijos kelio. Departamento centras.

Gyvenvietė kūrėsi nuo 1790 m., tačiau didesnę svarbą įgijo, kai 1823 m. buvo pastatyta koplyčia. XIX a. į miesto atvyko daug žydų, prancūzų, italų, vokiečių, belgų imigrantų. Mieste daug renesansinės architektūros pastatų. Viljagvajaus centre kolonijinio stiliaus* Plaza 25 de Mayo* aikštė. Daug kitų aikščių ir parkų. Istorijos muziejus. Vandens pramogos, paplūdimiai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Villaguay.net 
* TurismoEntreRios.com puslapis apie Viljagvajų
* www.villaguay.gov.ar
Raguotoji angis

**Raguotoji angis** (*Cerastes cerastes*) – angių (*Viperidae*) šeimos gyvatė, priklausanti tikrųjų angių (*Viperinae*) pošeimiui. Ilgis 30-60 cm. Paplitusi Afrikos šiaurinėje dalyje. Virš akių turi po dyglio formos ragelį.
Barškuolės

**Barškuolės** (*Crotalus*) – angių (*Viperidae*) šeimos gyvačių gentis, priklausanti duobagalvių angių (*Crotalinae*) pošeimiui. Uodegos gale turi unikalų perspėjimo organą – barškutį.

Gentyje yra šios rūšys:
*Rombinė barškuolė (*Crotalus adamanteus*) 
**[[Crotalus aquilus]]*
*Teksaso barškuolė (*Crotalus atrox*)
*Vakarų Meksikos barškuolė (*Crotalus basiliscus*)
**[[Crotalus catalinensis]]*
*Raguotoji barškuolė (*Crotalus cerastes*)
*Tropikinė barškuolė (*Crotalus durissus*)
*Bajo barškuolė (*Crotalus enyo*)
*Cedros salų barškuolė (*Crotalus exsul*)
*Miškinė barškuolė (*Crotalus horridus*)
*Mažagalvė barškuolė (*Crotalus intermedius*)
**[[Crotalus lannomi]]*
*Uolinė barškuolė (*Crotalus lepidus*)
*Taškuotoji barškuolė (*Crotalus mitchelli*)
*Juodagalvė barškuolė (*Crotalus molossus*)
*Meksikinė lancetagalvė barškuolė (*Crotalus polystictus*)
*Dėmėtoji barškuolė (*Crotalus pricei*)
**[[Crotalus pusillus]]*
*Raudonoji barškuolė (*Crotalus ruber*)
*Mojavės barškuolė (*Crotalus scutulatus*)
*Ilgauodegė barškuolė (*Crotalus stejnegeri*)
*Tigrinė barškuolė (*Crotalus tigris*)
*Tortugos salų barškuolė (*Crotalus tortugensis*)
*Plynaukščių barškuolė (*Crotalus transversus*)
*Meksikinė barškuolė (*Crotalus triseriatus*)
*Arbos salos barškuolė (*Crotalus unicolor*)
*Urako barškuolė (*Crotalus vegrandis*)
*Žalioji barškuolė (*Crotalus viridis*)
*Gubranosė barškuolė (*Crotalus willardi*)


Image:Crotalus adamanteus.jpg|Rombinė barškuolė (*Crotalus adamanteus*) 
Image:Crotalus atrox.jpg|Teksaso barškuolė (*Crotalus atrox*)
Image:Mexican West Coast Rattlesnake 02.jpg|Vakarų Meksikos barškuolė (*Crotalus basiliscus*)
Image:Crotalus.cerastes.jpg|Raguotoji barškuolė (*Crotalus cerastes*)
Image:Crotalus durissus kaskawel001xx.jpg|Tropikinė barškuolė (*Crotalus durissus*)
Image:Crotalus horridus atricaudatus.jpg|Miškinė barškuolė (*Crotalus horridus*)
Image:Viper Sp. Nashville Zoo.jpg|Uolinė barškuolė (*Crotalus lepidus*)
Image:Crotalus mitchelli (Marshal Hedin).jpg|Taškuotoji barškuolė (*Crotalus mitchelli*)
Image:Northern black-tailed rattlesnake.jpg|Juodagalvė barškuolė (*Crotalus molossus*)
Image:Snake4.jpg|Mojavės barškuolė (*Crotalus scutulatus*)
Image:Crotale venezuela 19.JPG|Urako barškuolė (*Crotalus vegrandis*)
Image:Crotalus viridis helleri.jpg|Žalioji barškuolė (*Crotalus viridis*)
Tadas Blinda

**Tadas Blinda** (1846 m. – 1877 m. gegužės 4 d.) – žemaičių plėšikų vadas.

## Biografija
Tado Blindos asmenybė apipinta padavimais ir istorijomis, o jo biografija istoriškai netyrinėta ir tėra labai maža žinių. Gimė Luokės parapijos Kinčiulių kaime 1846 m. sausio 15 d. (pagal Julijaus kalendorių), pasiturinčio valstiečio Tado ir Elžbietos Bukontaitės Blindų šeimoje. Yra žinoma, kad jo tėvas buvo valakinis ūkininkas ir Viekšnių dekano medininkas. Turėjo du sūnus, vyresnįjį Juozapą ir jaunesnįjį Tadą, kuris buvo krikštytas Ubiškėje. Ūkiu daugiausia rūpinosi motina. Vyresnysis sūnus Juozapas mokėsi kunigų seminarijoje, tačiau iš ten buvo pašalintas ir ištremtas į Sibirą iš kur nebegrįžo. Tadui Blindai motina ūkį užrašė 1867 m. sausio 15 d. sau pasilikdama išimtinę. Tais pačiais metais vasario 7 d. vedė Barborą Viktoravičiūtę, susituokė Luokės bažnyčioje. Augino tris dukras (Ievą, Oną, Marijoną). Ūkį nuomojo, pats žemės nedirbo.

Su plėšikų gauja veikė Raseinių, Šiaulių ir Telšių apskrityse. 1877 m. gegužės 4 d. per Švento Jurgio mugę pagautas ir minios užmuštas Luokės turguje. Prie to prisidėjo ir grafo Oginskio tarnai. Carinės žandarmerijos raporte nurodyta, kad jo mirties priežastis buvo daugybiniai kūno sumušimai.

## Literatūrinis herojus
Rašytoja Lazdynų Pelėda apie 1900 m. surinko žmonių pasakojimus apie Tadą Blindą ir buvo pradėjusi rašyti kūrinį „Sulygintojas svieto“, tačiau vėliau persigalvojo, ir visą turimą medžiagą perdavė Gabrieliui Landsbergiui-Žemkalniui.

Tadą Blindą išgarsino 1907 m. Gabrieliaus Landsbergio-Žemkalnio drama „Blinda, svieto lygintojas“, parašyta pagal Lazdynų Pelėdos surinktus pasakojimus. 1973 m. sukurtas 4 serijų TV filmas „Tadas Blinda“ (režisierius Balys Bratkauskas, scenarijaus autorius Rimantas Šavelis, pagrindiniame – Tado Blindos – vaidmenyje Vytautas Tomkus).

2004 m. muzikantas Andrius Mamontovas pastatė miuziklą „Tadas Blinda“.

Po beveik 40 metų pertraukos nuo originalaus kūrinio atsiradimo nufilmuotas pirmas lietuviškas nuotykinis istorinis veiksmo filmas nepriklausomos Lietuvos istorijoje Tadas Blinda. Pradžia – didžiuosius ekranus pasiekęs 2011 m. rugsėjo mėnesį. Tai tapo žiūrimiausia juosta Lietuvos istorijoje. Vien per pirmąjį savaitgalį į kino sales susirinko daugiau nei 40 tūkst. žiūrovų.

## Išnašos

## Nuorodos
* Jonas Andriusevičius „Dokumentai apie Tadą Blindą“, *[[Mokslas ir gyvenimas]]*, 1973, 7 nr.
* Jonas Andriusevičius „Nebaigtas lyginti pasaulis: legendų ir menininkų išliaupsintas Tadas Blinda atsiminimuose ir dokumentuose“,  *[[Šiaurės Atėnai]]*, 1997-12-13.
* Jonas Bulota „Raudonkrūtinis“, *Mokslas ir gyvenimas*, 1974, 10 nr.
* Danguolė Želvytė „Dar kartą apie razbaininką, ‘svieto lygintoją’ Tadą Blindą“, *[[Žemaičių žemė]]*, 2001, 4 nr., p. 24–27. http://www.samogit.lt/kultura/Razbaininkas.htm 
* Alvydas Ivoncius „Tadas Blinda: virsmas į legendinį herojų“, *[[Kalvotoji Žemaitija]]*, 2018, nr. 3–15: 1 (arch.), 2 (arch.), 3 (arch.), 4 (arch.), 5 (arch.), 6 (arch.), 7 (arch.), 8 (arch.), 9 (arch.), 10 (arch.), 11 (arch.), 12 (arch.), 13 (arch.).
Tropikinė barškuolė

**Tropikinė barškuolė**, arba **kaskavela** (*Crotalus durissus*) – barškuolių (*Crotalus*) genties gyvatė, priklausanti angių (*Viperidae*) šeimai, duobagalvių angių (*Crotalinae*) pošeimiui. 

## Aprašymas

Kūnas apie 1,6 m ilgio, raudonai rudas, su šviesiai geltonomis zigzaginėmis linijomis, einančiomis šonais. Kaklo šonuose yra išilginės šviesios linijos. Galva su plačiu tamsių ir siauru šviesių juostų raštu. 

Tropinės barškuolės gausumas didelis. Brazilijoje tai antra pagal dažnumą nuodingoji gyvatė, todėl didžiausias skaičius ir įgeltų.

Nuodų veikimas pasižymi labai plačiu spektru. Juose yra ir neurotoksinų ir hematoksinų. Įkandus pasireiškia ne tik vietiniai simptomai, bet ir paralyžius, ypač kvėpavimo takų. Mirtingumas apie 70 proc. nuo įkandimų skaičiaus. Gaunama 26-45 mg nuodų sausos masės.

## Paplitimas
Paplitusi Centrinėje Amerikoje, taip pat Pietų Amerikoje į pietus iki Argentinos ir Urugvajaus

Gyvena sausose stepėse, savanose ir net dykumose.

## Mityba
Maitinasi išimtinai graužikais, kuriuos gaudo prietemoje ir naktį.

## Veisimasis
Patelės gimdo 10-19 jauniklių, kurie yra 30-35 cm ilkgio.
Kinčiuliai

**Kinčiuliai** – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurę nuo Luokės, prie Virvytės upės.

## Gyventojai

Žymus tuo, kad jame gimė „svieto lygintojas“ Tadas Blinda (1846–1877).

## Šaltiniai
Urako barškuolė

**Urako barškuolė** (*Crotalus vegrandis*) – barškuolių (*Crotalus*) genties gyvatė, priklausanti angių (*Viperidae*) šeimai, duobagalvių angių (*Crotalinae*) pošeimiui.
Čachari

**Čachari** () – miestas Argentinoje, Entre Rioso provincijos šiaurės rytuose, į vakarus nuo Urugvajaus upės (Salto Grandės tvenkinio). Departamento centras. Dauguma – italų kilmės.

Miestas įkurtas kaip *Villa Libertad* 1872 m. gegužės 28 d., vykdant teritorijų įsisavinimo planą. 1942 m. pervadintas į Čachari. Dažnai vadinamas* Ciudad de amigos* („draugų miestas“). Vystomas žemės ūkis. Apylinkėse auginami citrusai; gyvulininkystė, miškininkystė.

## Lankytinos vietos ir pramogos
* vandens atrakcionų parkas,
* poilsiavietės prie Salto Grandės tvenkinio,
* sportinė žūklė,
* Čachari karnavalas,
* parkai, paminklai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* www.turismochajari.com.ar 
* www.turismoentrerios.com puslapis apie Čachari
Teksasinė barškuolė

**Teksasinė barškuolė**, *Teksaso barškuolė* (, , ) – barškuolių (*Crotalus*) genties gyvatė, priklausanti angių (*Viperidae*) šeimai, duobagalvių angių (*Crotalinae*) pošeimiui. 

Tai labai nuodinga gyvatė, paplitusi Šiaurės Amerikoje. Ilgis iki 2 m. Spalva labai įvairuoja ir priklauso nuo aplinkos, kurioje gyvena. Ji gali būti pilka, ruda ar net alyvų žalumo. Uodega išmarginta juodomis ir baltomis juostomis. Jos gale yra savotiškas barškutis, kurį sudaro judamai suaugę galiniai uodegos segmentai. Gindamasi barškuolė judina barškutį, tuo perspėdama užpuoliką. Kerta tik negalėdama išvengti susidūrimo, o šiaip barškindama perspėja ir nubaido užpuoliką. 

Minta smulkiais žinduoliais, paukščiais ir driežais. Nuodai labai stiprūs, auką nužudo per kelias sekundes.
Palestininė angis

**Palestininė angis** (*Vipera palaestinae*) – angių (*Viperidae*) šeimos gyvatė, priklausanti tikrųjų angių (*Viperinae*) pošeimiui.
Europinė angis

**Europinė angis** (*Vipera aspis*) – angių (*Viperidae*) šeimos nuodinga gyvatė, priklausanti tikrųjų angių (*Viperinae*) pošeimiui. 

## Aprašymas
Kūnas 70-75 cm ilgio, patelės ilgesnės už patinus. Galva plati, trikampiška, nuo krūtinės atskirta trumpu kaklu. Vyzdžiai vertikalūs. Kūno viršus nuo baltai pilkos iki pilkai žalios ar tamsiai rudos spalvos. Lyginant su kitomis rūšimis, nėra zigzago formos rašto, o vietoj jo nugara yra su keturiomis skersinių dėmių eilėmis, kartais susiliejančiomis viena su kita. Pilvas geltonai pilkas, uodegos galas ryškiai rausvos spalvos.

## Paplitimas
Arealas apima Prancūziją, šiaurės rytų Ispaniją, pietvakarių Vokietiją, Šveicariją, Monaką, Siciliją, Italiją ir šiaurės vakarų Slovėniją.

## Gyvenimo būdas
Gyvena sausuose kalnų šlaituose, apaugusiuose krūmais, miškų aikštelėse, kirtavietėse. Maitinasi daugiausia vakaro valandomis, o šiltuoju metu aktyvi visą naktį. Įkąstą auką persekioja iki pat jos žūties. Maitinasi smulkiais graužikais, kurmiais, rečiau paukščiais. Jaunikliai minta driežais. Poruojasi balandžio mėn. Rugpjūčio-rugsėjo mėn. atveda 4-18 jauniklius. Neriasi vidutiniškai 4 kartus per metus. Įmigis nuo spalio iki balandžio mėn.
Viktorija (Argentina)

**Viktorija** () arba **Siudad de Viktorija** (*Ciudad de Victoria*) – miestas Argentinoje, Entre Rioso provincijos pietvakariuose, Paranos žemupio kairiajame krante. Departamento centras.

Iki XVIII a. dabartinėje miesto teritorijoje gyveno vietinės indėnų gentys. Miestas įkurtas 1824 m. (pavadintas *La Matanza*). 1831 m. pervadintas į Viktoriją („pergalę“). 2003 m. buvo atidarytas 59 km ''Nuestra Señora del Rosario'' tiltas virš Paranos žemupio, sujungęs Viktoriją su Rosariju (Santa Fė provincijoje). Žvejyba (27 000 t per metus) ir žuvies apdirbimas.

## Lankytinos vietos ir pramogos
* *El Barrio de Las Caleras* įtvirtinimai,
* 1872 m. statyta, viduramžiška *Virgen de Aranzazú* bažnyčia,
* 1899 m. benediktinų vienuolių pastatyta* Niño Dios* abatija,
* *Monte de los Ombúes* gamtos rezervatas,
* Viktorijos karnavalas,
* paplūdimiai prie Paranos upės,
* jodinėjimas, vindserfingas, sportinė žūklė ir kt. pramogos gamtoje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* www.victoriaglobal.com.ar 
* www.turismoentrerios.com puslapis apie Viktoriją
Mažosios Azijos angis

**Mažosios Azijos angis** (*Vipera xanthina*) – angių (*Viperidae*) šeimos gyvatė, priklausanti tikrųjų angių (*Viperinae*) pošeimiui.
Lietuvos TSR himnas

**Lietuvos Tarybų socialistinės respublikos (LTSR) himnas** – Lietuvos TSR himnas nuo 1950 iki 1988 metų. Muziką himnui parašė kompozitoriai Balys Dvarionas ir Jonas Švedas, žodžius parašė Antanas Venclova.

Po Josifo Stalino mirties antrojo posmo žodžiai buvo pakeisti Vacio Reimerio, nes buvo uždrausta minėti Stalino vardą.

## Tekstas

## Pastabos

## Nuorodos
* MIDI file 
* Vokalinė versija, mp3
* Instrumentinė versija, mp3
Angys (gentis)

**Angys** (*Vipera*) – angių (*Viperidae*) šeimos gyvačių gentis, priklausanti tikrųjų angių (*Viperinae*) pošeimiui.

Gentytje yra šios rūšys:
**[[Vipera albizona]]*
*Ilganosė angis (*Vipera ammodytes*)
*Europinė angis (*Vipera aspis*)
*Barano angis (*Vipera barani*)
*Paprastoji angis (*Vipera berus*)
*Libaninė angis (*Vipera bornmuelleri*)
*Darevskio angis (*Vipera darevskii*)
*Vakarų kaukazo angis (*Vipera dinniki*)
**[[Vipera eriwanensis]]*
*Kaznakovo angis (*Vipera kaznakovi*)
**[[Vipera latastei]]* 
*Elbrusinė angis (*Vipera latifii*)
**[[Vipera lotievi]]*
**[[Vipera magnifica]]*
*Kalninė angis (*Vipera monticola*)
*Nikolskio angis (*Vipera nikolskii*)
*Orlovo angis (*Vipera orlovi*)
*Palestininė angis (*Vipera palaestinae*)
*Pontinė angis (*Vipera pontica*)
*Armėninė angis (*Vipera raddei*)
**[[Vipera renardi]]*
*Sachalininė angis (*Vipera sachalinensis*)
**[[Vipera seoanei]]*
*Kaukazinė angis (*Vipera transcaucasiana*)
**[[Vipera ursinii]]*
*Vagnerio angis (*Vipera wagneri*)
*Mažosios Azijos angis (*Vipera xanthina*)
Urugvajus (upė)

**Urugvajus** (, ) – upė Pietų Amerikoje. Ilgis apie 1600 km. Prasideda Brazilijoje, susiliejus Kanoaso ir Pelotaso upėms Sera do Maro kalnų masyve (2050 m aukštyje virš jūros lygio). Teka į pietvakarius slenkstėta (yra Mokonos krioklys), netinkama laivybai vaga, toliau teka Argentinos–Brazilijos siena, nuo Argentinos–Urugvajaus sienos teka į pietus La Platos žemuma, įteka į, kartu su Paranos upe suformuota, La Platos estuariją (per Parana Gvasu atšaką).

Didžiausi intakai – Kanoasas, Šapeko (dešinieji), Pelotasas, Varzėja, Ižui, Ibikui, Negras (kairieji).

Urugvajus maitinamas kritulių; rudenį ir pavasarį patvinsta. Ties Konkordija patvenktas Salto Grandės užtvanka. Laivyba atskiruose ruožuose (nuo Salto – 300 km, jūrų laivai – nuo Paisandu).

Didžiausi miestai prie Urugvajaus upės: Itakė, Urugvajana (Brazilija), Paso de los Libresas, Konkordija, Konsepsion del Urugvajus (Argentina), Saltas, Paisandu, Frai Bentosas (Urugvajus).

Aptinkamos 107 žuvų rūšys.

## Pavadinimo kilmė
Upės pavadinimas kildinamas iš gvaranių kalbos: *uru* („miškinė putpelė“, *Odontophorus capueira*) + *gua* (kilm.) + *y* („upė, vanduo“).

## Šaltiniai
Pavasarinis adonis

**Pavasarinis adonis** (*Adonis vernalis*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos augalų rūšis. Daugiametis, 15-45 cm aukščio augalas. Lapai plunksniškai suskaldyti. Žiedai skaisčiai geltoni, stambūs, iki 7 cm skersmens. Vaistinis, dekoratyvinis, nuodingas. Žydi balandžio - birželio mėnesiais. Iš jo (pjaunamas nuo žydėjimo pradžios iki vaisių brendimo)  gaminami vaistai nuo širdies ligų.
Panašiomis vaistinėmis savybėmis pasižymi ir vasarinis adonis (Adonis aestivalis).
Lietuvoje pavasarinis adonis savaime neauga, bet gali būti sėkmingai auginamas.
Biotechnologija

**Biotechnologija** – bet kuri technologija, susijusi su natūralių biosistemų, gyvų organizmų ar darinių iš jų panaudojimu, pagrįsta manipuliacijomis su DNR už ląstelės ribų, siekiant pagaminti naują produktą arba jį perdirbti, panaudoti konkrečiam tikslui.

Terminas paplito XX a. antroje pusėje, nors biotechnologiniais procesais, kaip duonos kepimas, raugintų pieno produktų gamyba, fermentinių sūrių ir vyno darymas, naudojamasi labai seniai.

**Išskiriamos tokios biotechnologijų šakos:**

* Žalioji biotechnologija (žemės ūkyje panaudojami biotechnologiniai metodai);
* Mėlynoji biotechnologija (jūros organizmų biotechnologiniai tyrimai);
* Raudonoji biotechnologija (vaistinių medžiagų ieškojimas, gamyba biotechnologijos metodais);
* Geltonoji biotechnologija (maisto bei maisto papildų biotechnologija);
* Auksinė biotechnologija (bioinformatikos, nanotechnologijų, genomikos ir proteomikos pritaikymas biotechnologijoje);
* Rudoji biotechnologija (sausųjų zonų ir dykumų gyvybės biotechnologija);
* Violetinė biotechnologija (intelektinės nuosavybės apsauga biotechnologijų srityje (patentai, publikacijos, išradimai);
* Baltoji biotechnologija (pramoninė)(gyvų organizmų ar gyvybinės veiklos panaudojimas pramoninėje cheminių medžiagų, biodegalų ir pan. gamyboje);
* Pilkoji biotechnologija (klasikinė fermentacija. Kartais pilkoji biotechnologija sujungiama su baltąja, pramonine)

## Panaudojimas

**Veiklos sritys, kuriose yra taikomos biotechnologijos:**
* Farmacija;
* Medicina;
* Lengvoji pramonė;
* Maisto pramonė;
* Gyvulininkystė;
* Augalininkystė;
* Žemdirbystė;
* Miškininkystė;
* Dekoratyvinė sodininkystė;
* Aplinkos apsauga;
* Karo pramonė.

Mikrobiologijos ir biochemijos pažanga – fermentų ir kitokių biologiškai aktyvių medžiagų išskyrimas - leido išplėsti praktines biotechnologijos galimybes.

Mikrobiologijos pramonė gamina pašarinius baltymus, aminorūgštis, vitaminus, antibiotikus, biopesticidus. Molekuliniame lygyje susiformavus genoinžinerinei biotechnologijai, kuriamos naujos organizmų, produkuojančių fermentus, hormonus, interferonus ir kitokias biologiškai aktyvias medžiagas, formas: susidaro galimybės kurti produktyvesnių ir turinčių kitas naudingas savybes žemės ūkio augalų ir gyvulių veisles.

Augalininkystėje viena iš genoinžinerinės biotechnologijos problemų – kurti azotą jungiančių bakterijų kamienus, sugebančius fiksuoti daugiau atmosferinio azoto ant ankštinių augalų šaknų, ir dirbtines azotą jungiančių bakterijų bei javų ir techninių augalų simbiozes.
Vienas iš biotechnologijos pasiekimų gyvulininkystėje – embrionų transplantavimas, siekiant gauti iš mažesnės veislės vertės patelių genetiškai vertingus palikuonis.

Biotechnologiniai procesai naudojami nukenksminant (utilizuojant) organines atliekas žemės ir komunaliniame ūkyje, pramonėje, gaunant vertingas organines trąšas ir dujas.
Mirties slėnis

**Mirties slėnis** () – žemiausia Amerikos žemyno vieta. Yra vakarinėje Jungtinių Amerikos Valstijų dalyje, Kalifornijos valstijoje, apie 86 metrų žemiau jūros lygio. Įduba susidarė dideliam žemės luitui įsmukus žemyn, o šalia esanti žemė iškilo ir tapo kalnais. Taip pat yra ir karščiausia JAV vieta. Čia 1913 metais buvo užfiksuota aukščiausia JAV temperatūra, kuri siekė +56,7 °C. Mirties slėnyje iškrenta labai mažai kritulių. Reti, bet gausūs gali sukelti potvynius. 

Mirties slėnis atrastas apie 1849 metus, kai čia atklydo į Kaliforniją traukiantys aukso ieškotojai. Nuslūgus aukso karštinei, Mirties slėnyje pradėta ieškoti borakso.

## Nuorodos
* Mirties slėnio vieta žemėlapyje, tarp kitų Kalifornijos nacionalinių parkų ir pagrindinių miestų
Žemės ūkis

**Žemės ūkis** – ūkio šaka, kurioje žemė yra naudojama maistui (iš)gauti, užauginti maistinius išteklius ir juos apdoroti, perdirbti. Prie žemės ūkio priskiriama žemdirbystė taip pat ir gyvulininkystė, miškininkystė, žuvininkystė (ūkį sudaro 3 pagrindinės šakų grupės žemės ūkis, pramonė ir paslaugos).

Pasaulyje žemės ūkiu užsiima apie 50 proc. dirbančiųjų žmonių.

## Istorija
Žemės ūkis (iki XVIII-XIX amžių) buvo labai svarbi ūkio šaka, kurioje dirbo dauguma žmonių. Bet kartu su pramonės revoliucija viskas pasikeitė – naujos technologijos leido žemės ūkiui būti našesniam ir taip jau kur kas mažiau žmonių galėjo aprūpinti maistu visus, taigi, mažiau ir dirbo žemės ūkyje. Valstybės tapo pramoninėmis, t. y. dauguma jų gyventojų ėmė dirbti pramonėje.

XX amžiuje žemės ūkio reikšmė dar sumenko, ėmė kur kas labiau apsimokėti dirbti kitus darbus, tad valstybių vyriausybės ėmė subsidijuoti žemės ūkį tam, kad jis išliktų. Nes jei jo nebūtų, karo, katastrofos ar sausros atveju galėtų pritrūkti maisto; šalis taptų priklausoma nuo kitų šalių, kurios tą maistą tiekia.

## Žemės ūkis Lietuvoje

2010 m. Lietuva buvo viena pagrindinių išrūgų sūrio, šieno, agrastų, kvietrugių, mėlynių, sūrių iš nugriebto karvių pieno, grikių, obuolių sulčių, konservuotų grybų, rugių, kvietinių miltų, rapsų, džiovintų grybų, garstyčių, grietinėlės, linų augintoja ir gamintoja pasaulyje.

## Taip pat skaitykite
* Agrarinė visuomenė
* Valstybės pagal žemės ūkio naudmenas

## Šaltiniai
Ivangorodas

**Ivangorodas** (; ) – miestas Rusijoje, Leningrado srities pietvakariuose, 159 km nuo Sankt Peterburgo, dešiniajame Narvos upės krante, priešais Estijos miestą Narvą. 11 tūkst. gyventojų.

## Istorija
1492 m. Rusijos caro Ivano III nurodymu pastatyta tvirtovė, kuri ir pavadinta jo vardu. 1581–1590 m. ir 1612–1704 m. kontroliuota švedų. 1920–1940 m. pagal Tartu sutartį priklausė Estijai. Po 1940 m. vėl atiteko Rusijai. Miesto teises gavo 1954 m.

Estija į miestą reiškia teritorines pretenzijas.

## Ekonomika
Tekstilės, metalo apdirbimo, maisto pramonė. Hidroelektrinė ant Narvos upės. Svarbus tranzitinis punktas.

## Lankyti objektai
* Ivangorodo pilis

## Išnašos

## Nuorodos
* Pilis (rus.) 
* Pilies istorija (rus.)
* Miesto istorija (rus.) 
* Dr. Povilas Reklaitis. Narvos-Ivangorodo pilis ir jos architekto lietuvio klausimas
Kibiauodegės žiurkės

**Kibiauodegės žiurkės** (*Pogonomys*) – pelinių (*Muridae*) šeimos graužikų gentis. Išvaizda panašios į žiurkes. Kūnas 11,5-17 cm, uodega – 16,5-25 cm ilgio. Kailis tankus ir švelnus. Nugara pilka, rusvai ruda iki tamsiai rudos ar beveik juoda. Pilvas baltas ar tamsiai geltonas. Uodega apaugusis retais plaukais, o jos viršus visai beplaukis. Kojos pritaikytos laipioti medžiais, o uodega kabintis už šakų.

Paplitusios Naujojoje Gvinėjoje. Gyvena medžiuose.

Gentyje yra šios rūšys:
* *[[Pogonomys championi]]*
* *[[Pogonomys loriae]]*
* Ilgauodegė kibiauodegė žiurkė (*Pogonomys macrourus*)
* *[[Pogonomys sylvestris]]*
* *[[Pogonomys fergussoniensis]] *

## Nuorodos
* https://web.archive.org/web/20060306110408/http://www.scienceinpublic.com/sciencenow/2005/rominarader/Romina%20Pogonomys_small.jpg Kibiauodegės žiurkės (*Pogonomys* sp.) nuotrauka.
Miegapelinės pelės

**Miegapelinės pelės** (*Chiropodomys*) – pelinių (*Muridae*) šeimos graužikų gentis. Kūnas 7,6-13 cm ilgio, uodega 8-15,5 cm ilgio. Ausys plonos, beveik beplaukės. Kailis tankus ir švelnus. Nugara tamsiai ruda arba tamsiai geltona ruda, pilvas baltas. Kojos pritaikytos laipioti medžiais.

Paplitusios Kinijoje, Sumatroje, Kalimantane, Borneo saloje ir kt. gretimose salose. Apsigyvena miškingose vietose medžiuose. Atyvios naktį. Minta įvairiu augaliniu maistu.

Gentyje yra šios rūšys:
* Miegapelinė pelė (*Chiropodomys gliroides*)
* Didžioji miegapelinė pelė (*Chiropodomys major*)
* *[[Chiropodomys muroides]]*
* *[[Chiropodomys pusillus]]*
* *[[Chiropodomys karlkoopmani]]*
* *[[Chiropodomys calamianensis]]*

## Nuorodos
* 
* http://www.biologie.uni-ulm.de/bio3/kwells/Abb%209%20Chiropodomys.jpg, Didžiosios miegapelinės pelės (*Chiropodomys major*) nuotrauka.
* http://www.fieldmuseum.org/philippine_mammals/Chiropodomys_calamianensis.htm, *Chiropodomys calamianensis* kaukolė.
Montosursas

**Montosursas** (*Mont-Aux-Sources*) – kalnagūbris Afrikoje, aukščiausia Drakeno kalnų dalis. Šis *Amfiteatru* vadinamas aukštas pusratis – skardinga Montosurso, pelkėto ir migloto plokščiakalnio su išsišovusia 3200 m viršukalne, riba.

Montosurse trykšta skaidrūs kaip krištolas šaltiniai. Čia prasideda Tugelos ir Oranžinė upės. Šaltiniai ir paskatino du prancūzų misionierius pavadinti kalną *Montaux-Sources* – šaltinių kalnu. Sotų tauta jį praminė *Phofung* – kalnų vieta. Misionieriai, tyrinėję plynaukštę 1836 m., pastebėjo, kad čia prasideda pagrindinės upės, vienos jų teka į Atlantą, kitos – į Indijos vandenyną.

Ties plynaukštės riba stūkso dvi didžiulės uolienų atodangos. Ilties formos *Sargybinis* žymi 4 km ilgio *Amfiteatro* sienos galą. Kitame gale virš smaragdinių slėnių dunkso tamsus ir tylus *Rytų Kontraforsas*, įspūdingas uolų pjedestalas.

Kalnų virtinė susidarė po vulkanų išsiveržimų prieš 150 milijonų metų. Skysta lava, išsiveržusi pro Žemės plutos plyšius, vėso, ją dengė kiti lavos sluoksniai. Pasibaigus išsiveržimams, didelę Pietų Afrikos dalį užklojo sukietėjusi lava, vietomis iki 1500 m storio. Nuo tada vanduo ir vėjas išgraužė slėnius ir tarpeklius, bokštus ir atramas, išsiskiriančius dangaus fone.
Theatre of Tragedy

**Theatre of Tragedy** – norvegų grupė, veikusi 1993 - 2010m. ir geriausiai žinoma dėl jų senesnių albumų, kurie turėjo didelę įtaką gotikinio metalo žanrui. Grupė naudojo kontrastingus vokalus – vyrišką bosą ir moters soprano pirmuose trijuose albumuose. Pradedant nuo Musique albumo, Theatre of Tragedy drastiškai pakeitė savo muzikinį stilių, kuriam daugiausiai įtakos turėjo industrinis rokas, taip pat grupė pakeitė ir dainavimo stilių. Dviejuose paskutiniuose albumuose grupė grįžo prie gotikinio metalo stiliaus.

## Diskografija

### Albumai
* Theatre of Tragedy (1995)
* Velvet Darkness They Fear (1996)
* Aégis (1998)
* Musique (2000)
* Assembly (2002)
* Two Originals (Compilation, 2003)
* Storm (2006)
* Forever Is the World (2009)

### Gyvo garso albumai
*  (2001)
* Last Curtain Call (2001)

### Singlai, mini albumai
* Der Tanz Der Schatten (Singlas, 1996)
* A Rose for the Dead (Mini albumas, 1997)
* Cassandra (Singlas, 1998)
* Virago (Mini albumas, 1999)
* Image (Singlas, 2000)
* Inperspective (Mini albumas, 2000)
* Machine (Singlas, 2001)
* Envision (2002)
* Let You Down (Singlas, 2002)
* Storm (Singlas, 2006)
* Deadland (2009)
* Addenda (2010)

## Nariai

### Galutinė grupės sudėtis
* Nell Sigland – vokalas
* Raymond Istvan Rohonyi – elektronika ir vokalas
* Lorentz Aspen – klavišai
* Frank Claussen – gitara
* Vegard K. Thorsen – gitara
* Hein Frode Hansen – būgnai

### Buvę nariai
* Liv Kristine Espenæs Krull – vokalas
* Tommy Lindal – gitara
* Tommy Olsson – gitara
* Pål Bjåstad – gitara
* Geir Flikkeid – gitara
* Erik T. Saltrø – bosas

## Nuorodos
* Oficialus Theatre of Tragedy tinklalapis
Aramėjų kalba

**Aramėjų kalba** – senovės kalba, priklausiusi semitų kalbų grupei; ja kalbėjo aramėjai, gyvenę Mesopotamijoje ir Sirijoje. Jų seniausi rašto paminklai siekia VIII a. pr. m. e. Maždaug nuo tada aramėjų kalba ėmė plisti Artimuosiuose Rytuose ir tapo antrąja tų kraštų tautų kalba (savotiška *[[lingua franca]]*). Žlugus Asirijai (605 m. pr. m. e.) ir Babilonijai (538 m. pr. m. e.), akadai (asirai ir babiloniečiai) netrukus susiliejo su aramėjais. VI a. pr. m. e. susikūrusioje Persijos imperijoje aramėjų kalba tapo kanceliarine (vadinama „imperine aramėjų kalba“). Aramėjų kalba išplito Finikijoje ir Palestinoje – kai kurios Biblijos dalys užrašytos aramėjiškai, o šia kalba, manoma, kalbėjęs ir Jėzus Kristus. Po arabų užkariavimo ir jų kalifato sukūrimo (VII a.), per VII-XV amžius aramėjų kalbą išstūmė arabų kalba.

Dabar yra likę apie 445 tūkst. žmonių gretimuose Irako, Irano ir Sirijos regionuose ir kitose gretimose šalyse, kurie šneka naująja aramėjų kalba, dar vadinama sirų kalba.

## Nuorodos
* 
* Ethnologue informacija
*Šventojoje Žemėje bandoma atgaivinti Kristaus laikų aramėjų kalbą
Sulavesinės žiurkės

**Sulavesinės žiurkės** (*Lenomys*) – pelinių (*Muridae*) šeimos graužikų gentis, kurioje yra vienintelė rūšis – **sulavesinė žiurkė** (*Lenomys meyeri*). Graužiko kūnas 23-29 cm ilgio, uodega 21-28,5 cm ilgio. Kailis tankus ir švelnus. Nugarinė pusė juoda su šviesesniu atspalviu, jos vidurinė dalis tamsesnė. Pilvas tamsiai geltonas. Galūnės rudai pilkos. Uodegos viršutinė pusė rusvos spalvos.

Paplitusios Sulaveso saloje.
Ratnyčia

**Ratnyčia** – Druskininkų miestui priklausanti gyvenvietė, esanti į pietryčius nuo miesto centro. Pro ją teka Ratnyčėlės upelis, Druskininkuose įtekantis į Nemuną. Yra Ratnyčios Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia, dvejos kapinės (Ratnyčios ir žydų). Miestui nepriklausanti rytinė Ratnyčios dalis yra Ratnyčios kaimas.

## Istorija

Įsikūrė XVII a. prie kelio iš Gardino į Kauną ir Vilnių.

XIX a. Ratnyčios miestelis pateko į Trakų apskrities Merkinės valsčių, Neravų apylinkę. 1866 m. buvo 44 namai, 217 gyventojų (171 žydas, 46 katalikai).

1919 m. birželio 18 d. nustatyta pirmoji Lietuvos-Lenkijos demarkacinė linija ėjo per Ratnyčią. Nuo 1921&nbsp;m. iki 1925 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Pariečės valsčiui.

Pagal lenkų valdžios 1921&nbsp;m. atliktą surašymą kaime gyveno 150 žmonių, iš kurių visi buvo užrašyti lenkais, o iš jų 126 buvo katalikai ir 24 judėjai.

1925–1950 m. priklausė Marcinkonių valsčiui.

Pokario metais apylinkėse veikė Dainavos apygardos, Kazimieraičio partizanų rinktinės partizanai. Vėliau Ratnyčia priklausė Varėnos rajonui, buvo Ratnyčios apylinkės centras.

1991 m. gruodžio 31 d. Vyriausybės nutarimu Nr. 617 Ratnyčia (išskyrus jos rytinį pakraštį) perduota Druskininkų miestui.

## Kultūros paveldas
* Žalvario amžiaus senovės gyvenvietė
* Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia
* Žydų senosios kapinės

## Gyventojai

## Galerija

28ratnychia.jpg|Ratnyčios gatvė
Ratnyčios parapijos namai 2015.JPG|Ratnyčios parapijos namai
35zydu kapines.jpg|Paminklas žydų kapinėse


## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* 
*
Virginijus Druskis

**Virginijus Druskis** (1969 m. vasario 1 d. Ukmergėje – 1991 m. sausio 13 d. Vilniuje) – viena iš Sausio 13-osios įvykių aukų, žuvo sausio 13 d. naktį, gindamas Lietuvos Respublikos laisvę ir nepriklausomybę.

## Biografija
Dar su visai mažu sūneliu tėvai atsikėlė į Vilnių. Mokėsi Vilniaus 40-ojoje vidurinėje mokykloje. Baigęs 8 klases įstojo į Vilniaus elektromechanikos technikumą. Mokėsi gerai, mėgo dirbti su kompiuterine technika, pats pasidarė kompiuterį.

Vos įstojęs į Kauno technologijos universitetą, buvo paimtas į Sovietinę armiją. Prieš išeidamas į armiją daug treniravosi, susipažino su Rytų kovos metodais. Iš armijos grįžo tą dieną, kai visa Lietuva stovėjo Baltijos kelyje – rugpjūčio 23 d.

Laukė, kada Lietuva sukurs savo nepriklausomą kariuomenę – ketino eiti savanoriu.

1991 m. sausio 13 d. žuvo Vilniuje prie Televizijos bokšto, gindamas Lietuvos nepriklausomybę.

1991 m. sausio 15 d. už pasižymėjimą didvyrišku narsumu ir ištverme ginant Lietuvos Respublikos laisvę ir nepriklausomybę po mirties apdovanotas I laipsnio Vyčio Kryžiaus ordinu.

Virginijaus Druskio vardu pavadinta viena iš Vilniaus gatvių Karoliniškėse.

## Nuorodos
* Virginijus DRUSKIS (1969–1991)
Darius Gerbutavičius

**Darius Gerbutavičius** (1973 m. liepos 14 d. Vilniuje – 1991 m. sausio 13 d. ten pat) – viena iš Sausio 13-osios įvykių aukų, žuvo sausio 13 d. naktį, gindamas Lietuvos Respublikos laisvę ir nepriklausomybę.

## Biografija
Baigė 8 klases Vilniaus 43-ojoje vidurinėje mokykloje ir įstojo į Vilniaus 13-ąją statybininkų mokyklą, nutaręs būti staliumi.

1991 m. sausio 13 d. žuvo Vilniuje prie Televizijos bokšto, gindamas Lietuvos nepriklausomybę.

1991 m. sausio 15 d. už pasižymėjimą didvyrišku narsumu ir ištverme ginant Lietuvos Respublikos laisvę ir nepriklausomybę po mirties apdovanotas I laipsnio Vyčio Kryžiaus ordinu.

Dariaus Gerbutavičiaus vardu pavadinta viena iš Vilniaus gatvių Karoliniškėse.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Darius GERBUTAVIČIUS (1973–1991)