open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mazovijos Grodziskas

**Mazovijos Grodziskas** () – miestas vidurio Lenkijoje. Mazovijos Grodzisko apskrities administracinis centras. Nuo 1999 m. priklauso Mazovijos vaivadijai. 1975–1998 m. buvo Varšuvos vaivadijoje. 29 500 gyventojų (2013 m. duomenys). Nutolęs 30 km į pietvakarius nuo Varšuvos.

## Istorija
Mazovijos Grodziskas paminėtas XII a. dokumente, kaip Grodzisko kaimas. 1355 m. dokumente paminėtas gyvenvietės savininkas Tomasz Grodzinski, kuris pastatė bažnyčią, kuri 1441 m. sudegė gaisro metu. 1522 m. karaliaus Žygimanto Senojo Grodzinskui suteiktos savivaldybių teisės. Sudegintas 1540 m. ir iki XVI a. pabaigos nebuvo atstatytas. Po rekonstrukcijos dėl savo patogios geografinės padėties tapo svarbiu prekybos centru. Smarkiai nukentėjo 1655 m. per Švedų tvaną. Po 1708 m. epidemijos gyventojų skaičius sumažėjo iki 370 žmonių. 1831 m. sukilimo metu vyko mūšiai tarp sukilėlių ir Rusijos kariuomenės. 1870 m. atimtos savivaldybių teisės, gražintos tik 1915 m.
## Gyventojai

ImageSize = width:400 height:300
PlotArea = left:70 right:40 top:20 bottom:20
TimeAxis = orientation:vertical 
AlignBars = justify 
Colors = 
  id:gray1 value:gray(0.9)
DateFormat = yyyy
Period = from:0 till:35000
ScaleMajor = unit:year increment:10000 start:0 gridcolor:gray1
PlotData =
  bar:1995 color:gray1 width:1 
   from:0 till:24962 width:15 text:24962 textcolor:red  fontsize:8px
  bar:1997 color:gray1 width:1 
   from:0 till:25202 width:15 text:25202 textcolor:red  fontsize:8px
  bar:2000 color:gray1 width:1 
   from:0 till:25397 width:15 text:25397 textcolor:red  fontsize:8px
  bar:2002 color:gray1 width:1 
   from:0 till:26005  width:15  text:26005 textcolor:red  fontsize:8px
  bar:2004 color:gray1 width:1 
   from:0 till:26593 width:15  text:26593 textcolor:red  fontsize:8px
  bar:2006 color:gray1 width:1 
   from:0 till:27174 width:15  text:27174 textcolor:red  fontsize:8px
  bar:2011 color:gray1 width:1 
   from:0 till:28214 width:15  text:28214 textcolor:red  fontsize:8px
  bar:2012 color:gray1 width:1 
   from:0 till:28327 width:15  text:28327 textcolor:red  fontsize:8px
  bar:2013 color:gray1 width:1 
   from:0 till:28459 width:15  text:28459 textcolor:red  fontsize:8px


## Miestų partnerystė
*  Veicas, Austrija
*  Šiauliai, Lietuva
*  Radviliškis, Lietuva
*  Danilovgradas, Juodkalnija
Šaltiena

**Šaltiena** – mėsos ir kaulų nuoviro drebučiai su mėsos gabaliukais.

## Tradicijos
Gaminti pradėta viduramžiais, žinoma nuo XVI amžiaus.

Patiekalas plačiai paplitęs Rytų Europos virtuvėse: Baltarusijoje – „*халоднае*“, Estijoje – „*sült*“, Latvijoje – „*aukstā gaļa*“ arba „*galerts*“, Lenkijoje – „*galareta*“, Rusijoje – „*холодец*“ arba „*студень*“, Ukrainoje – „*холодець*“ arba „*драглі*“, Vokietijoje – „*Sülze*“.

Rytų ir Šiaurės Europoje kiaulienos šaltiena dažnai valgoma kaip šventinis Kalėdų ir Velykų patiekalas. Nepale jautienos ir žuvies šaltiena laikoma žiemos švenčių patiekalu.

## Gamyba ir patiekimas
Mėsos ar žuvies gabalėliai užpilami iš natūraliai stingstančio gyvulių sąnarių nuoviro.

Geriausias nuoviras gaunamas iš jautienos galvų ir kojų. Galima virti iš kiaulienos galvų, kojų, ausų, uodegų. Nuovirui taip pat tinka ir veršienos, avienos, vištienos, kalakutienos ar žuvies dalys, kuriose yra pakankamai želatininių medžiagų.

Dabar kartais gaminama ir mėsos ar žuvies gabalėlius užpilant nuoviru ar sultiniu su ištirpinta želatina.

Siekiant papuošti, prieš ją išpilstant, į dubenį įpilti 1-2 cm sultinio sluoksnį. Jam sustingus, uždėti žalumynų, morkų griežinėlių, supjaustyto kietai virto kiaušinio ir vėl užpilti sultiniu. Dar kartą sustingus, supilti paruoštą ir atvėsintą šaltienos masę.

Prieš patiekiant, indą kelioms sekundėms pamerkti į karštą vandenį, ir šaltieną išversti į negilią lėkštę, pakraščius papuošti žalumynais. 

Valgoma kaip užkandis. Prie jos dažnai patiekiami krienai arba garstyčios.

## Šaltiniai
Kvartetas

**Kvartetas** – muzikinis ansamblis iš 4 dainininkų ar muzikantų.

Pagal atlikėjų sudėtį skiriami *vokaliniai*, *instrumentiniai* ir *vokaliniai instrumentiniai* kvartetai. Pagal instrumentus kvartetai būna vienlyčiai (pvz., *[[styginis kvartetas]]*) arba *mišrūs*. Klasikinėje muzikoje mišriesiems kvartetams priskiriami *fortepijono kvartetas* (fortepijonas, smuikas, altas, violončelė), *fleitos kvartetas* (fleita, smuikas, altas ir violončelė), *obojaus kvartetas* (obojus ir 3 smuikai). 

Ivano Krylovo pasakėčioje „Kvartetas“ aprašytas kvartetas iš kontraboso, alto ir dviejų smuikų. 

Vėliau paplito kitokių instrumentų kvartetai. Pvz., saksofonų kvartetą sudaro skirtingi saksofonai (pvz., sopraninis, altinis, tenorinis ir baritoninis). 
Kvartetai egzistuoja ir džiaze (dažniausiai saksofonas, fortepijonas, kontrabosas ir mušamieji), roke ir popo-muzikoje (paprastai gitara, bosinė gitara, vokalas ir mušamieji).

Kvartetams skirti specialūs kūriniai, kurie irgi vadinami *[[Kvartetas (kūrinys)|kvartetais]]*. Kvartetams kūrė Haidnas, Mocartas, Bethovenas, Šostakovičius ir kiti kompozitoriai.

## Kvartetų galerija

Vaizdas:ABBA_Member.jpg|ABBA
Vaizdas:The Beatles members at New York City in 1964.jpg|The Beatles 
Vaizdas:LedZeppelinChicago75 2.jpg|Led Zeppelin
Žolinis šeivamedis

**Žolinis šeivamedis** (*Sambucus ebulus*) – ūksmininių (*Adoxaceae*) šeimos daugiametis žolinis augalas. Savaime auga Europos plačialapių miškų juostoje, kalnų pašlaitėse, taip pat Kaukaze, Kopetdage. Sutinkamas ir Lietuvoje.

Aukštis 50–150 cm. Lapai iki 20 cm ilgio, sudėtiniai, sudaryti iš 9–11 lapelių.

Augalas nemalonaus kvapo, dekoratyvus. Naudojamas liaudies medicinoje šlapimui varyti. Uogos valgomos šviežios, dedamos į uogienes, vynus.


Sambucus ebulus 001.jpg|Žiedynas
Sambucus ebulus 110925 13.JPG|Uogos
Sambucus ebulus 20110820 123812 Getxo 43p346500N 2p989111W r.jpg|Augavietė (Baskų kraštas)


## Šaltiniai
Šeimyniškėlių kraštovaizdžio istorinis draustinis

**Šeimyniškėlių kraštovaizdžio istorinis draustinis** – saugoma gamtos ir paveldo teritorija Anykščių rajone, į šiaurės rytus nuo Anykščių, patenka į Anykščių regioninį parką. Įkurtas 1960 m. Užima 12,4 ha plotą.

Skirtas apsaugoti Šeimyniškėlių piliakalniui ir kapinynui bei aplinkiniams kraštovaizdžiams.

## Šaltiniai
Raudonžiedis berutis

**Raudonžiedis berutis** (*Teucrium scordium*) – notrelinių (*Lamiaceae*) šeimos beručio (*Teucrium*) genties augalų rūšis. Liaudyje žinoma kaip **algė česnoka**. Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.

## Biologija
Tai daugiametis žolinis augalas. Šakniastiebis šliaužiantis. Stiebas status, šakotas arba ne, 10–40 cm aukščio, apvalus, apaugęs plaukeliais, su violetiniais ruoželiais. Lapai tankūs, pailgai elipsiški, 15–50 mm ilgio ir 4–20 mm pločio, ploni, bekočiai. Apatiniai lapai su stambiais, bukais danteliais, apaugę plaukeliais, plunksniškai gysloti.

Žiedai 8–10 mm ilgio, trumpakočiai, po 1–4 susitelkę į menturius. Taurelė vamzdiška arba varpiška, žalia arba violetinė, apaugusi gauruotais liaukiniais plaukeliais, su smailiais danteliais. Vainikėlis purpuriškai raudonas, rečiau baltas, dvigubai ilgesnis už taurelę.

Žydi liepos–rugpjūčio mėnesiais. Vaisius – riešutėlis, apie 1 mm ilgio, tinkliškai raukšlėtas. Dauginasi vegetatyviškai ir sėklomis.

## Paplitimas ir augavietės
Paplitęs Europoje, Vidurinėje Azijoje, Vakarų Sibire. Lietuvoje labai retas.

Auga drėgnose pievose, grioviuose, balose, pakrantėse.

## Naudojimas
Vaistinis, turi eterinių aliejų, rauginių medžiagų. Anksčiau buvo vartojamas kaip antiseptinė ir tonizuojanti priemonė askaridėms varyti, taip pat nuo maro ir plaučių ligų.

## Sistematika
Išskiriami trys porūšiai:
* *Teucrium scordium* subsp. *glabrescens* (Murata) Rech.f.
* *Teucrium scordium* subsp. *scordioides* (Schreb.) Arcang.
* *Teucrium scordium* subsp. *serratum* (Benth.) Rech.f.

## Apsauga ir nykimo priežastys
Į Lietuvos saugomų augalų sąrašus rūšis įrašyta nuo 1962 m. Prie nykimo prisideda atvirų pakrančių užaugimas nendrėmis ir krūmais, vandens erozija.

## Nuorodos
* Raudonžiedžio beručio mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai Theplantlist.org  svetainėje (anglų k.)

## Literatūra
* Lietuvos TSR Flora, Lietuvos TSR mokslų akademija (dab. Lietuvos mokslų akademija), Vilnius, Mokslas, 1980, V tomas, 279–280 p.

## Šaltiniai
Into the Wild (garso takelis)

**„Into the Wild“** – pirmasis amerikiečių alternatyvaus roko grupės „Pearl Jam“ vokalisto Eddie Vedder solinis albumas. Jame esančios dainos buvo paimtos iš filmo „Atgal į gamtą“ garso takelio. Albumas buvo išleistas 2007 m. rugsėjo 18 d. „J Records“ leidykloje.

Albume skambančios dainos kitokio žanro, nei įprastos šiam atlikėjui. Dauguma jų turi amerikietiško folkloro skambesį, kadangi tai atitiko viso filmo emociją.

Albumas buvo išleistas CD ir LP formatu. Per pirmąją savaitę JAV buvo parduota 39 tūkstančiai albumo kopijų, taip pasiekiant vienuoliktąją vietą „Billboard 200“ reitinge. Nuo išleidimo jau yra parduota virš 369 tūkstančių kopijų vien tik JAV. Taip pat albumas yra tapęs platininiu Italijoje bei auksiniu Šveicarijoje.

2008 m. balandį atlikėjas pasileido į savo pirmąjį solinį turą, kurio metu sugrojo dvidešimt keturis koncertus skirtinguose JAV miestuose. Tais pačiais metais albumas buvo nominuotas Auksinio gaublio apdovanojimui už geriausią filmo garso takelį, tačiau nelaimėjo. Taip pat daina „Guaranteed“ buvo nominuota „Grammy“ apdovanojimų geriausios dainos vizualinei medijai nominacijoje, o 2009 m. daina „Rise“ nominuota geriausio roko solinio vokalinio atlikimo nominacijoje.

## Dainų sąrašas

## Kūrybinė grupė
* Eddie Vedder&nbsp; – vokalas, gitara, bosinė gitara, mandolina (4), bandža (2), pianinas, vargonai, būgnai, perkusija, prodiusavimas, suvedimas, dizainas

**Papildomi muzikantai**
* Jerry Hannan&nbsp;– gitara, papildomi vokalai (8)
* Corin Tucker&nbsp;– papildomi vokalai (7)

**Techninis personalas**
* Adam Kasper&nbsp;– prodiusavimas, įrašymas, suvedimas
* John Burton&nbsp;– garso dizainas
* Sam Hofstedt&nbsp;– garso dizainas
* Bob Ludwig&nbsp;– garso dizainas
* George Webb III&nbsp;– technikas
* Mike Kutchman&nbsp;– techniko asistentas

**Dizainas**
* Brad Klausen&nbsp;– išdėstymas, dizainas
* Francois Duhamel&nbsp;– fotografija, viršelis
* Chuck Zlotrick&nbsp;– fotografija, viršelis
* Anton Corbijn&nbsp;– fotografija
* Sato Masuzawa&nbsp;– meninės konsultacijos

## Reitingai

### Singlai

## Išnašos
Kauno styginių kvartetas

**Kauno styginių kvartetas** – styginių instrumentų kvartetas iš Kauno, kurį sudaro Karolina Beinarytė–Palekauskienė (smuikas), Aistė Mikutytė (smuikas), Eglė Lapinskė (altas) ir Kasparas Šerpytis (violončelė).

## Istorija
Nuo 1981 m. koncertuojantis Kauno kvartetas, Talino (Estija, 1983) ir Voronežo (Rusija, 1987) konkursų diplomantas, yra sugrojęs per 2200 koncertų Lietuvoje ir daugelyje užsienio šalių (Suomijoje, Norvegijoje, Lenkijoje, Didžiojoje Britanijoje, Vokietijoje, Vengrijoje, Šveicarijoje, Čekijoje, Argentinoje, Čilėje, Danijoje Ukrainoje ir kt.). Platus skirtingų epochų ir stilių muzikos repertuaras (repertuarą sudaro per 350 kūrinių, sukurtų daugiau kaip šimto įvairių šalių kompozitorių) leidžia kvartetui aktyviai propaguoti klasikinę, šiuolaikinę lietuvių bei užsienio autorių muziką, kolektyvas yra išleidęs 14 CD, įrašęs daug Radijo ir TV fondinių įrašų. 2008 m. Kauno kvartetui įteiktas Metų apdovanojimas „Tikra muzika“ už šiuolaikinės muzikos populiarinimą. 2009 m. už lietuvių kompozitorių muzikos propagavimą Lietuvoje ir užsienyje ansamblis paskelbtas „Įsimintiniausiu Kauno kūrybiniu kolektyvu“. 2012 m. už nuopelnus Lietuvos kultūrai ir menui paskirta Lietuvos Respublikos Vyriausybės premija. 2025 m. Kauno kvartetui skirtas " Auksinio disko" apdovanojimas. 

## Nuorodos
https://www.facebook.com/kaunokvartetas/?locale=lt_LT

## Šaltiniai
Vitalijus Gogunskis

**Vitalijus Gogunskis** (; g. 1978 m. liepos 14 d. Kremenčiukas, Ukrainoje)) – rusų aktorius, kompozitorius, dainininkas. Nuo vaikystės susidomėjo muzika. Baigė muzikos mokyklą. Taip pat užsiminėjo futbolu ir karatė. Nuo 12 m. pradėjo dirbti. Dirbo valytoju pašte, krovėju statybose. Studijavo Odesos nacionaliniame politechnikos universitete, specialybė inžinierius – technologas.

## Filmografija
* 2004 *Prochayte, Doktor Freyd*
* 2006 *Chelovek bezvozvratniy*
* 2006 *Paveldėtoja*
* 2006 *Audros vartai*
* 2007 *Medvezhya ohota*
* 2009–2011: *Univeras*
* 2011–2013: *Univeras. Naujas bendrikas*
* 2013: *Saša ir Tania*

## Dainos
* 2004 *Dumaj obo mne* (filmas Prochayte, Doktor Freyd)
* 2009 *Šniaga šniažnaja* (serialas Univeras)
* 2009 *Pro parašiutistov* (serialas Univeras)

## Šaltiniai
Ukulele Songs

**Ukulele Songs** – antrasis solinis amerikiečių alternatyvaus roko grupės Pearl Jam vokalisto Eddie Vedder albumas, išleistas 2011 m. gegužės 31 d. Albumas susideda iš paties atlikėjo dainų bei jo atliktų koverių. Visos dainos atliekamos ukulėle.

2011 m. atlikėjas pradėjo savo koncertinį turą JAV kartu su Glen Hansard. Vėliau jis koncertavo ir Europoje.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Augustas Aleksandras Potockis

Grafas **Augustas Aleksandras Potockis** (1806 m. kovo 17 d., Varšuva – 1867 m. sausio 30 d., Varšuva) – Lenkijos magnatas iš Potockių giminės, Vilianuvo rūmų valdytojas.

## Biografija

Grafo Aleksandro Stanislovo Potockio (1778–1845) ir Anos Tiškevičiūtės (1776–1867) vyresnysis sūnus.

1830–1831 metais Augustas Potockis su jaunesniuoju broliu Moricu dalyvavo 1831 m. sukilime. Po sukilimo pralaimėjimo broliai emigravi iš Lenkijos į Galiciją. Augustas Potockis buvo emigracijoje iki 1830-ų metų pabaigos, tapęs pagal tėvo valią, dar iki Lenkijos karalystės sugrąžinimo, turtingų Vilinuvo, Choinubo,ir Zastuvo vadlų savininku.

1840-ų metų vidury Augustas Potockis grįžo kartu su žmona į Varšuvą. Po savo tėvo mirties (1845) jis tapo pilnateisiu Vilianuvo, Neporento, Osecko, Chrosno ir Opatuvo dvarų savininku, taip pat buvo atsakingas už plačias savo žmonos valdas.  

Išsirinko savo rezidenciją Vilianuvą, kur Augustas Potockis pradėjo statybos veiklą bendradarbiaujant su architektu Henriku Markoniu, kuris, dar pagal savo tėvo užsakymą, Vilianuvo rūmuose pastatė Stanislovui Kostka Potockiui ir Aleksandrai Liubomirskaitei mauziliejų. Taip pat Henrikas Morikonis finansuojant Augustui Potockiui pastatė Šventos Aleksandro ligoninė pastatą (savo tėvo magnato garbei) ir Šventos nos parapijos bažnyčią (Augusto motinos garbei). Paskutinis pastatas buvo baigtas (po atskiros šventyklos galutinės rekonstrukcijos) jau po Augusto Potockio mirties, kuris po ilgos ligos mirė 1867 metais.

Augustas Potockis nepaliko po savimi vaikų ir testamento, jo dvarai buvo padalinti tarp kitų paveldėtojų. Jo žmona Aleksandra paveldėjo Vilianuvo valdas, kurias valdė iki pat savo mirties, 1892 metų.

## Literatūra
* Andrzej Majdowski, Ze studiów nad fundacjami Potockich z Wilanowa, Warszawa (ODZ) 1993.

## Nuorodos
* Biogram 
* August Aleksander hr. Potocki z Podhajec h. Pilawa (Srebrna)
Alytaus SRC-Dzūkija

**Alytaus „SRC-Dzūkija“** – profesionalaus vyrų krepšinio klubo Alytaus „Dzūkija“ jaunimo komanda, įkurta 2014 metais. Komanda rungtyniauja RKL pirmenybėse, B divizione.

## Istorija

## Klubo pasiekimai

## Komandos sudėtis

### 2014-2015
*Tomas Mickevičius (24 m.)
**[[Ismet Sejfič]]* (21 m.)
*Edgaras Švelginas (19 m.)
*Antanas Sakavickas (18 m.)
*Tomas Navickas (18 m.)
*Rokas Giedra (18 m.)
*Modestas Gargasas (18 m.)
*Karolis Aliulis (18 m.)
*Rytis Sasnauskas (18 m.)
*Airidas Antanaitis (18 m.)
*Dovydas Braknys (17 m.)
*Radvydas Sebecka (17 m.)
*Emilis Masionis (16 m.)
*Grantas Vasiliauskas (15 m.)
*Justinas Švedas (15 m.)
*Elonas Pašukevičius (15 m.)

### 2015-2016
*Tomas Mickevičius (25 m.)
*Edgaras Švelginas (20 m.)
*Mindaugas Sušinskas (N) (20 m.)
*Paulius Danisevičius (N)  (20 m.)
*Egor Gontariov (N) (19 m.)
*Rytis Sasnauskas (19 m.)
*Dovydas Braknys (18 m.)
*Radvydas Sebecka (18 m.)
*Grantas Vasiliauskas (16 m.)
*Justinas Švedas (16 m.)
*Elonas Pašukevičius (16 m.)
*Alanas Cibulskas (N) (16 m.)
*Laurynas Balkūnas (N) (16 m.)
*Matas Sabaliauskas (N) (16 m.)
*Haroldas Rokas (N) (16 m.)
*Martynas Pocevičius (N) (15 m.)
*Andrius Ališauskas (N) (15 m.)

### 2016-2017
*Tomas Mickevičius (26 m.)
*Mindaugas Sušinskas (21 m.)
*Egor Gontariov (20 m.)
*Rytis Sasnauskas (20 m.)
*Justinas Švedas (17 m.)
*Elonas Pašukevičius (17 m.)
*Laurynas Balkūnas (17 m.)
*Matas Sabaliauskas (17 m.)
*Haroldas Rokas (17 m.)
*Matas Reklaitis (N) (17 m.)
*Adas Šiumbrys (N) (17 m.)
*Dominykas Daugėla (N) (17 m.)
*Elvinas Bartusevičius (N) (17 m.)
*Martynas Pocevičius (16 m.)
*Andrius Ališauskas (16 m.)
*Tomas Pačėsas (N) (16 m.)

### 2017-2018

*Antanas Sakavickas (21 m.)
*Justinas Švedas (18 m.)
*Elonas Pašukevičius (18 m.)
*Laurynas Balkūnas (18 m.)
*Matas Sabaliauskas (18 m.)
*Haroldas Rokas (18 m.)
*Matas Reklaitis (18 m.)
*Martynas Žemaitis (N) (18 m.)
*Elvinas Bartusevičius (18 m.)
*Martynas Pocevičius (17 m.)
*Andrius Ališauskas (17 m.)
*Tomas Pačėsas (17 m.)
*Rokas Bučys (N) (16 m.)

## Nuorodos

## Šaltiniai
Karaliaus Mindaugo prospektas

**Karaliaus Mindaugo prospektas** – prospektas, esantis Kaune palei Nemuno upę nuo Vytauto Didžiojo tilto iki Čiurlionio tilto. Prospektui suteiktas karaliaus Mindaugo vardas.

Prospekte įsikūręs Karaliaus Mindaugo profesinio mokymo centras, Kauno evangelikų liuteronų bažnyčia, Kauno gaisrinė, Kauno „Akropolis“, šalia esančioje Nemuno saloje Žalgirio arena. Iš prospekto į salą veda keli tiltai: Karmelitų, A. Mickevičiaus gatvės, D. Daukanto gatvės, Maironio gatvės ir I. Kanto gatvės tiltai.

## Istorija
Sovietmečiu prospektas vadintas Pergalės krantine. 1950–1953 m. prospekte vykdyta daugiabučių namų statyba.


Vaizdas:Kauno evangeliku liuteronu baznycia.jpg|Liuteronų bažnyčia
Vaizdas:Žydų gimnazija, Kaunas, Karaliaus Mindaugo pr. 11.JPG|Karaliaus Mindaugo profesinio mokymo centras
Vaizdas:Kaunas-Avenue of King Mindaugas.jpg|Prospektas
Vaizdas:Karaliaus Mindaugo prospektas001.jpg|Prospektas
Vaizdas:Lithuanian cityscape. King Mindaugas Avenue, The “Parama” bread bakery, 1936, Kaunas, Lithuania.jpg|Duonos kepykla „Parama“ Karaliaus Mindaugo prospekte Kaune. 1936 m.


## Šaltiniai
Kauno susirėmimas

**Kauno susirėmimas** – didžiausio masto ir plačiausio visuomenės atgarsio susilaukęs susirėmimas tarp lietuvių ir lenkų tikinčiųjų 1926 m. rugsėjo 26 d. Kauno Švč. Trejybės bažnyčioje, kurio metu suimti 9 asmenys ir 4 sunkiai sužeisti.

## Istorija

1926 m. rugsėjo 26 d. Kauno lenkai suplanavo surengti iškilmingą jubiliejinę procesiją, buvo numatyta, kad ji prasidės Švč. Trejybės bažnyčioje. Toliau einant per miesto centrinę dalį planuota aplankyti Kauno arkikatedrą baziliką, Šv. Kryžiaus (karmelitų) ir Jėzuitų bažnyčias. Procesijos metu choras, pritariant orkestrui, turėjo giedoti giesmes lenkų kalba. Procesijos dieną dienraštyje „Rytas“ išspausdintas straipsnis, kuriame teigta, esą lenkai ketina surengti tautinę demonstraciją, prisidengdami religine procesija, tai paskatino lietuvius sutrukdyti šią procesiją. 

Apie konfliktą „Lietuvos žiniose“ buvo rašoma: „1926 m. rugsėjo 26 d. 2 val. po pietų prieš prasidedant procesijai bažnyčioje kilo triukšmas. Esą lenkai jau buvo pasiėmę bažnytines vėliavas, bet lietuviai jas atėmė. Lenkai bandė atsiimti. Ginčui išspręsti pas Švč. Trejybės bažnyčios kleboną pasiųsta 6 asmenų delegacija. Lenkai užpuolė iš bažnyčios einančią delegaciją, daužė ją lazdomis. Konfliktas įgavo didelį mastą ir procesijos saugumą užtikrinti turėjusiems policininkams netgi teko kviestis pastiprinimą. Minia šventoriuje pradėjo šaudyti iš revolverių, atsakant į tai buvo atsišaudoma pro bažnyčios langus. Policija suėmė 9 asmenis, 4 įvykių dalyviai sunkiai sužeisti.“

Smurtinis konfliktas Švč. Trejybės bažnyčioje sukėlė karštus ginčus tiek lietuvių, tiek Lietuvos lenkų spaudoje. „Rytas“ minėtą procesiją interpretavo kaip lenkų žygį, siekiant vėl „užkariauti“ Bažnyčią Lietuvoje. Esą žmonių pasipiktinimą sukėlė tai, kad tada, kai lenkų ir lietuvių santykiai buvo įtempti, Vilniaus krašte uždarinėtos lietuviškos mokyklos, imta rengti demonstratyvų tautinį „žygį“. Teigta, jog patriotiškai nusiteikę žmonės, ypač jaunimas, neapsikentė ir norėjo sutrukdyti lenkų tautinei eisenai, nes manė, kad rengiama religinė procesija yra tik priedanga. Kaip rodo Kauno arkivyskupijos kurijos atliktas tyrimas, visi apklausti lenkakalbiai liudininkai tvirtino,
esą jokios tautiškos demonstracijos nenorėta daryti, sumanyta rengti tik jubiliejinę procesiją, kurios tikslas buvo tik tikybinis. 

„Dzień Kowieński“ teigimu, 1926 m. rugsėjo 26 d. incidentas Švč. Trejybės bažnyčioje – ne stichiška, instinktyvi nepasitenkinimo išraiška bažnyčioje susirinkusios lietuvių minios, bet iš anksto apgalvota akcija, turinti tikslą sutrukdyti lenkų procesiją. Esą minėta akcija iš anksto suplanuota tam tikros organizuotos grupės. Lenkų spauda pernelyg sureikšmino šį incidentą, suteikė jam kone gerai organizuoto antilenkiško „pogromo“ etiketę.

## Šaltiniai
R. K. Narayan

**R. K. Narajanas** (, 1906 m. spalio 10 d. Čenajuje – 2001 m. gegužės 13 d. Čenajuje) – indų rašytojas, kūręs anglų kalba. Labiausiai išgarsėjo dėl kūrinių, kuriuose vaizduojamas autoriaus išgalvoto Pietų Indijos miestelio Malgudžio () gyvenimas. R. K. Narajanas, kartu su M. R. Anandu ir R. Rao, labai prisidėjo prie Indijos literatūros anglų kalba populiarinimo bei pripažinimo pasaulyje.

R. K. Narajano literatūrinis kelias prasidėjo nuo biografiniais faktais grįstos romanų trilogijos: „Svamis ir draugai“ (), „Humanitarinių mokslų bakalauras“ () ir „Anglų kalbos mokytojas“ (). Vėliau publikuota daugiau nei dešimt kitų romanų, kelios autobiografinės apybraižos, sutrumpintos indų epų „Mahabharata“ ir „Ramajana“ versijos bei keli apsakymų rinkiniai.

Autoriaus kūrybai būdinga švelni ironija, dėmesys konkrečiam personažui bei jo kasdieniam gyvenimui, subtilus humanizmas, socialinių realijų vaizdavimas. R. K. Narajano kalba neįmantri, paprasta. Prozoje nemoralizuojama, vengiama tiesioginių politinių bei istorinių debatų. Aplinkybės svarbios tik tiek, kiek jos veikia personažų kasdienį gyvenimą, ateities planus. Nors Narajanas dėl lengvo rašymo stiliaus dalies kritikų yra peikiamas, tačiau kiti literatūrologai teigia, jog jį pelnytai galima prilyginti tokiems rašytojams kaip Čechovas bei V. Faulkneris. Narajanas už savo kūrinius pelnė ne vieną apdovanojimą.

Pagal R. K. Narajano knygas sukurti filmai hindi, tamilų bei kanadų kalbomis.

Į lietuvių kalbą išverstas autoriaus romanas „Gidas“ () bei keletas apsakymų.

## Malgudis

Malgudis – tai R. K. Narajano išgalvotas Pietų Indijos miestelis, kuriame vyksta daugelio kūrinių veiksmas. Pavadinimas ir miestelio idėja rašytojui gimė 1930 m. rugsėjį. R. K. Narajanas pasirūpino, jog Malgudis turėtų visus tikro miesto atributus, visų pirma, istoriją. Esą pro Malgudį yra ėjęs „Ramajanos“ pagrindinis veikėjas Rama bei pats Sidharta Gautama. Nors autorius tiksliai neapibūdina Malgudžio infrastruktūros, Narajano kūrybos tyrinėtojas Dr. James M. Fennelly, remdamasis visomis rašytojo knygomis, nupaišė miestelio planą.

## Kūriniai
### Romanai

* *Swami and Friends* (1935)
* *The Bachelor of Arts* (1937)
* *The Dark Room* (1938)
* *The English Teacher* (1945)
* *Mr. Sampath - The Printer of Malgudi* (1948)
* *The Financial Expert* (1952)
**Waiting for the Mahatma* (1955)
* *The Guide* (1958)
* *The Man-Eater of Malgudi* (1961)
* *The Vendor of Sweets* (1967)
* *The Painter of Signs* (1977)
* *A Tiger for Malgudi* (1983)
* *Talkative Man* (1986)
* *The World of Nagaraj* (1990)
* *Grandmother's Tale* (1992)

## Nuorodos

* Hindi serialas „Malgudžio dienos“
* R. K. Narayan „Astrologo diena“ 
* Mirė žymus indų rašytojas Narayanas
Kauno koncentracijos stovykla

**Kauno koncentracijos stovykla** () – koncentracijos stovykla veikusi Kauno gete nuo 1943 m.  rugsėjo 15 d. iki 1944 m. liepos 14 dienos.

## Istorija

1943 m. birželio 21 d. vokiečių SS ir policijos vadas H. Himmleris įsakė Ostlando SS ir policijos vadui F. Jeckelnui iki 1943 m. rugpjūčio 1 d. visus Ostlande esančius getus pertvarkyti į koncentracijos stovyklas. Žydams turėjo būti uždrausta dirbti už stovyklos ribų, dalis getuose kalinamų žydų turėjo būti išsiųsti dirbti į skalūnų kasyklas Estijoje, darbui netinkami žydai (seneliai, ligoniai, mažamečiai vaikai) turėjo būti sunaikinti. Geto valdymą iš civilinės valdžios (Kauno miesto komisariato) turėjo perimti SS. Getas buvo svarbus vokiečių civilinės valdžios pajamų ir pasipelnymo šaltinis, todėl vokiečių civilfervaltungas stengėsi kuo ilgiau uždelsti geto perdavimą SS valdžion. 

Kauno getą SS į savo rankas perėmė tik 1943 m. rugsėjo–spalio mėnesį. Kauno koncentracijos stovyklos komendantu buvo paskirtas SS oberšturmbanfiureris Wilhelm Göcke. Žydų kontrolė dar labiau sugriežtėjo. Namai vėl buvo sunumeruoti, kiekvieno namo (bloko) seniūnas privalėjo kasdien tikrinti gyventojų skaičių. Aleksoto ir Šančių stovyklų žydai buvo aprengti dryžuotais drabužiais. Visi geto gyventojai po 22 val. privalėjo būti savo butuose. Išimtis padaryta tik tiems, kurie dirbo naktinėse pamainose arba kitur atliko svarbias tarnybines pareigas. Tie gyventojai, kurie dvi dienas iš eilės nebuvo randami savo butuose po 22 val. policijos viršininko galėjo būti baudžiami: perkeliami į blogesnius butus, butai užantspauduojami, o neatsiradus jo gyventojui, turtas perduodamas geto socialinės rūpybos skyriui. Pažeidusieji nustatytą tvarką taip pat galėjo būti baudžiami 14 parų arešto.

Buvo įsteigta koncentracijos stovyklos komendantūra (komendantas – W. Göcke, apsaugos viršininkas – SS unteršarfiureris Josefas Pilgramas, darbo jėgos panaudojimo viršininkas – SS oberšarfiureris Franzas Aueris). Žydai turėjo dirbti tik izoliuotose stovyklose, civilinėse įstaigose mieste dirbti buvo draudžiama. Geto pavertimas koncentracijos stovykla sukėlė žydams didelę baimę ir nerimą. Daug kas manė, kad Kauno getas netrukus bus likviduotas, kaip tai padaryta su Vilniaus getu (1943 m. rugsėjo mėn.). Vis dėlto Kauno getas išliko iki pat nacių okupacijos pabaigos. Apie 4 tūkst. geto kalinių buvo paskirstyti darbo stovyklose už geto ribų – Aleksote ir Šančiuose. Gete liko apie 8 tūkst. žmonių, didesnė pusė dirbo geto dirbtuvėse.

1944 m. kovo 27–28 dienomis Kauno gete įvykdyta „vaikų akcija“. Jos metu buvo sunaikinta apie 1 300 vaikų ir senelių – didžioji dauguma išvežti į Aušvicą ir ten nunuodyti, likusieji – sušaudyti IX forte. Liepą getas buvo sunaikintas: liepos 8 d. išplukdyta 1 200, liepos 10 d. – dar 900 žydų. Liepos 12 d. Gestapas ėmė padeginėti geto namus, o išbėgančius žmones šaudyti. Vyrai buvo išvežami į Dachau, o moterys – į Štuthofo koncentracijos stovyklą. Iš viso likviduojant getą žuvo apie 2 000 ir išvežta į koncentracijos stovyklas apie 6 000 žydų.

## Šaltiniai
Lauda (korporacija)

**Lauda** – lenkakalbių studentų korporacija įkurta 1927 m. gruodžio mėnesį Lietuvos universitete. Korporacijos pavadinimas „Lauda“ kilęs iš Kauno regione tekančios upės Liaudės pavadinimo, kuriuo vietos lenkakalbiai gyventojai vadino ir visą regioną Liauda, nes iš šio regiono kaimų buvo kilę daug lenkų studentų, studijavusių Lietuvos universitete. 

## Istorija

1927 m. gruodžio mėnesį „korp! Arkonia“ (įkurta 1879 m. Rygos universitete) filisteriai nusprendė steigti lenkų studentų korporaciją Kaune. 1928 m. gegužės 3 d. Lietuvos universiteto senatas patvirtino „Korp! Lauda“ įstatus. Tų pačių metų birželio 17 d. įvyko steigiamasis susirinkimas, kurio metu buvo suteiktos spalvos penkiems korporacijos steigėjams, o septyniolikai „Korp! Arkonia“ filisterių suteiktas garbės filisterių statusas.

1928 m. rudenį korporacijos nariai vyko į Varšuvą pasirašyti draugiškumo sutarties su savo steigėjais „Korp! Arkonia“. Vizitas į Varšuvą pakartotas ir pavasario semestrą, ten dalyvaujant „Korp! Arkonia“ sąskrydyje. 1932 m. korporacija persikėlė į naujas patalpas. Naujai pastatytuose Lenkų kredito draugijos rūmuose, pirmajame aukšte buvo specialiai suprojektuoti trys miegamieji skirti korporantams. Šį pastatą suprojektavo Edmundas Alfonsas Frykas. Kaune veikusi korporacija dažniau bendradarbiavo su lenkiškomis korporacijomis okupuotame Vilniuje, pvz. „Korp! Polonia“, ar pačioje Lenkijoje, nei su veikusiomis Kaune.

Nuo 1938 m. Vytauto Didžiojo universitete įsigaliojo senato sprendimas, kad mažumų studentiškos organizacijos turi turėti bent 25 narius. Pagal 1937 m. studentų korporacijų Vytauto Didžiojo universitete narių skaičių „korp! Lauda“ turėjo tik 18 studentų. Šio reikalavimo neatitikusi korporacija buvo priversta nutraukti oficialią veiklą, tačiau nors ir nebenešiodami studentiškų ženklų korporantai nenutraukė savo veiklos. 1939 m. rudenį korporacija turėjo apleisti savo patalpas Lenkų kredito draugijos rūmuose ir persikelti į dviejų kambarių palėpę, kur jie ir užbaigė 1939-1940 mokslo metus. 1939 m. rugsėjį dalis korporacijos narių savanoriškai išreiškė siekį prisijungti prie Lenkijos kariuomenės, nes tuo metu Lenkija jau buvo puolama Vokietijos armijos.

Sovietiniais metais korporacija "Lauda" negalėjo veikti oficialiai, tačiau neretai susitikdavo paminėti savo švenčių. 2008 m. korporacija oficialiai atsikūrė Sopote. Šiuo metu "Lauda" veikia Gdanske ir priima Gdansko, Sopoto ir Gdynės studentus.

## Nuorodos

* Tinklalapis 

## Šaltiniai
Gurmukhi

**Gurmukhi** (ਗੁਰਮੁਖੀ) – brahminių raštų šeimai priklausantis raštas, daugiausia naudojamas užrašyti pandžabų kalbai. Susidarė iš šiaurės vakarų Indijoje naudoto landos rašto, o XVI a. standartizuotas sikhų guru Angado. Tai visų pirma sikhų tradicijos raštas, juo parašytas visas sikhų šventraštis „Guru Granth Sahib“. Pats pavadinimas *gurmukhi* reiškia „iš guru burnos“.

Gurmukhi raštas daugiausia naudojamas Indijos Pandžabo valstijoje, taip pat kitur šiaurinėje Indijoje, kur gausesnės sikhų bendruomenės (Harjanoje, Delyje, Himačal Pradeše). Pandžabai-musulmonai savo kalbą užrašo arabišku raštu, o hindai – devanagari. Taip pat Gurmukhi yra užrašyta tekstų hindi (bradžu, khariboli), sanskrito, sindhų kalbomis.

## Raštas

Gurmukhi naudoja tą patį sudarymo principą, kaip ir kiti brahminiai raštai: grafemos pagrindas yra priebalsė, balsės žymimos diakritikais (išskyrus einančias pradžioje bei hiatus), priebalsių samplaikoms sudaromos ligatūros arba panaudojama virama.

### Priebalsiai

Rečiau pasitakantys priebalsiai, neaptinkami „Guru Granth“, bet panaudojami dažniausiai skoliniuose.

### Balsiai

Kaip ir kituose brahminiuose raštuose, gurmukhi priebalsio ženklas su savimi turi priskirtą *a* garsą. Norint jį pakeisti kitu balsiu, pridedadamas specialus diakritinis ženklas.

Lentelėje pateiktas nepriklausomos balsio grafemos (paprastai sutinkama tik žodžio priekyje), jos diakritiko ženklai bei sąjungos pavyzdys su priebalsiu *ka*.

### Kiti ženklai

* *Ṭippi* (ੰ) ir *bindi* (ਂ) žymi nazalizuotas balses bei pakeičia nosinius priebalsius (atitinka čandrabindu).
* *halant* (੍) žymi po priebalsiu einančios *a* nukirtimą (atitinka viramą). Pasitaiko paprastai tik sanskrito perrašose.
* *[[visarga|visarg]]* (ਃ) – žymi oro iškvėpimą sanskrito perrašose arba gali atstoti santrumpos ženklą.

## Nuorodos
* Gurmukhi šriftai
Kauno manifestacija

**Kauno manifestacija** – 1861 m. rugpjūčio 12 d. įvykusi manifestacija Kaune skirta paminėti Krėvos unijos metines. 

## Istorija

1861 m. rugpjūčio 12 d. iš kairiojo Nemuno kranto tuo metu priklausiusio Lenkijos Kongreso karalystės Suvalkų gubernijai, kuri simbolizavo Lenkiją, ėjo demonstrantų minia į Kauną, tuo metu priklausiusį Rusijos imperijos Kauno gubernijai, o iš Kauno kita procesija ėjo jos pasitikti. Abi procesijos, skambant bažnyčių varpams, susitiko ant Aleksoto tilto ir giedojo religines bei patriotines giesmes. Kadangi manifestacijoje dalyvavo ir nemažai kunigų, tai Vilniaus generalgubernatorius V. Nazimovas dėl įvykių apkaltino Žemaičių vyskupą Motiejų Valančių. Tad pastarajam neliko nieko kito, kaip, norint išvengti kunigų represijų, paskelbti, jog manifestantams nereikia naudotis bažnytinėmis vėliavomis, altorėliais ir kt. Be to, vyskupas prašė bausmių skyrimą kunigams „maištininkams“ palikti Bažnyčios vyresnybei.

## Šaltiniai
Kauno paliaubos

**Kauno paliaubos** – 1920 m. lapkričio 29 d. Kauno geležinkelio stotyje, spaudžiant Tautų Sąjungai, pasirašyta paliaubų sutartis tarp Lietuvos ir Antrosios Lenkijos Respublikos vyriausybių atstovų.

## Istorija

1920 m. spalio 9 d. praėjus vos dviem dienoms po Suvalkų sutarties prasidėjo vadinamasis Želigovskio maištas, kurio tikslas buvo užimti kuo daugiau naujai susikūrusios Lietuvos valstybės teritorijos. Po mėnesį trukusių kovų Lietuvos kariuomenei pavyko lapkričio 21 d. sustabdyti lenkų agresiją Giedraičių mūšyje ir pradėti kontrpuolimą, tačiau Tautų Sąjungai reikalaujant kariniai veiksmai tą pačią dieną nutraukti siekiant sustabdyti tolimesnį karo veiksmų išsiplėtimą. Tautų Sąjungai siekiant sudaryti paliaubas tarp abiejų šalių 1920 m. lapkričio 29 d. Kauno geležinkelio stotyje pasirašyta paliaubų sutartis tarp Lietuvos ir Lenkijos vyriausybių atstovų. Pagal šią sutartį nustatyta 6 km pločio neutralioji zona tarp Lietuvos ir Liucijaus Želigovskio kariuomenių bei numatyta surengti plebiscitus ginčijamose teritorijose, tačiau šie taip niekada ir nebuvo surengti, o L. Želigovskio užimta teritorija prijungta prie Lenkijos.

## Šaltiniai
Boleslaw Gosciewicz

**Boleslaw Gosciewicz** (1890 m. balandžio 14 d. Voškonyse – 1973 m. rugpjūčio 26 d. Lodzėje) – Lenkijos sportinis šaulys, olimpietis.

## Biografija
Lenkijos-sovietų karo dalyvis. Apdovanotas Lenkijos drąsos kryžiumi. Vėliau tapo sportiniu šauliu. 1924 m. tapo Lenkijos čempionu 50 m pistoletu rungtyje ir pelnė sidabrą 300 m pneumatikos trimis padėtimis rungtyje. Tais pačiais metais sportininkas atstovavo Lenkijai 1924 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Individualioje greito šaudymo pistoletu iš 25 m atstumo rungtyje sportininkas užėmė 48 vietą tarp 55 dalyvių. Komandinėje pneumatinių ginklų rungtyje Gosciewicz kartu su Lenkijos rinktine liko 15-i. 1931 m. Lenkijoje vykusiame pasaulio šaudymo čempionate sportininkas iškovojo bronzos medalį pneumatinio ginklo iš trijų pozicijų nuo 300 m atstumo rungtyje. 1940 m. suimtas gestapo ir išsiųstas dirbti į geležies rūdos kasyklas. Po Antrojo pasaulinio karo pabaigos Gosciewicz toliau praktikavo sportinį šaudymą, Lenkijos sportinio šaudymo asociacijos aktyvistas.

## Šaltiniai
BM-27 Uragan

**BM-27 Uragan** () – tarybinė 220 mm kalibro reaktyvinė salvinė sistema. Į ginkluotę priimta 1975 m.

Vyriausiasis sistemos konstruktorius Aleksandras Ganičevas (*Александр Никитович Ганичев*), vyriausiasis kovos mašinos konstruktorius – Jurijus Kalačnikovas (*Юрий Николаевич Калачников*.

Kovos ir transportinė mašinos sukurtos panaudojus perdarytas sunkvežimio ZIL-135LM važiuokles.
Vienoje kovos mašinos salvėje paleidžiama 16 raketų. Vienos mašinos salvės trukmė 20 sekundžių. Paruoštos salvei kovos mašinos masė 20 t, raketos masė – 280 kg. Kovos mašinos ekipažas – 4 žmonės.

## Paskirtis
Sistema skirta naikinti įvairius plotinius taikinius:
* gyvąją jėgą atviroje vietovėje ar priedangose;
* nešarvuotą, lengvai šarvuotą ir šarvuotą mechanizuotų pėstininkų ir tankų dalinių techniką;
* artilerijos dalinius;
* taktines raketas;
* zenitinius kompleksus;
* sraigtasparnius ant žemės;
* vadavietes;
* ryšių mazgus;
* karo pramonės objektus.

## Šaudmenys

## Naudotojai
*  – turi 9P140 mašinų (2010 m. duomenys), viso buvo įsigyta 18 „Uraganų“.
*  – 72 mašinos 9P140 (2012 m. duomenys)
*  – 3 mašinos 9P140 (2012 m. duomenys). Viso buvo gautos 4 sistemos „Uragan“,
*  – viso gautos 24 sistemos „Uragan“
*  – viso gauta 12 sistemų „Uragan“. Sistemas 1994 m. pardavė Moldavija.
*  – 180 mašinų 9P140 (2012 m. duomenys)
*  – 6 mašinos 9P140 (2012 m. duomenys)
*  – pagal 2012 m. žinyno „The Military Balance“ duomenis turi 11 mašinų 9P140. Tačiau pranešama, kad 2013 m. visos 11 kovos mašinų 9P140 ir 12 transportinių užtaisymo mašinų 9T452 buvo parduotos Ukrainai.
*  – 900 mašinų 9P140 (2012 m. duomenys)
*  – 36 mašinos 9P140, gautos iš TSRS 1987–1988 m.
*  – viso gauta 12 sistemų „Uragan“
*  – 60 mašinų 9P140 (2012 m. duomenys), pagal kompanijos Motovilichos gamyklos duomenis pristatytos 54 sistemos „Uragan“.
*  – 137 mašinos 9P140 (2012 m. duomenys), viso pristatytos 139 sistemos „Uragan“.
*  – 48 mašinos 9P140 (2012 m. duomenys)
*  – 9 mašinos 9P140 (2012 m. duomenys) Gautos 2007 m. iš Baltarusijos.

Pagal kai kuriuos pranešimus 2011 m. 11 mašinų Moldavija pardavė Armėnijai.. Pagal kitus duomenis 12 kompleksų 9K57 iš Moldavijos 1994 m. buvo parduotos Jemenui, o Armėnijai nei Moldavija, nei kita kokia šalis mašinų 9K57 Uragan nepardavė. 2014 m. duomenimis Armėnijos ginkluotėje iš reaktyvinių salvinių sistemų tėra BM-21 ir WM-80.

## Išnašos

## Nuorodos
* 220 мм реактивная система залпового огня «Ураган»
Jurgis Gedminas

**Jurgis Gedminas** (g. 1902 m. - *mirties data nežinoma*) – Lietuvos dviratininkas, olimpietis.

## Biografija
Gedminas atstovavo Lietuvai 1928 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Individualioje plento rungtyje Gedminas nuo auksą pelniusio dano Henry Hansen atsiliko daugiau negu valandą ir galutinėje įskaitoje užėmė 55-ąją vietą. Atstovavo Lietuvos dviratininkų sąjungai.

## Šaltiniai
Ukmergės centrinis stadionas

**Ukmergės centrinis stadionas** – įvairios paskirties stadionas su futbolo aikšte Ukmergėje, Gruodžio 17-osios g. 52. Stadionas įsikūręs Šventosios kairiajame krante, netoli pėsčiųjų tilto, tribūnose yra 1000 vietų žiūrovams. Stadione namų rungtynes žaidžia futbolo sporto klubas FKS Ukmergė, čia įsikūrusi viena iš Ukmergės sporto centro bazių. Stadione 1969 m. vyko vienerios Lietuvos futbolo taurės finalo rungtynės.

## Istorija

Naujasis Ukmergės stadionas minimas 1935 m. 1935 m. spalio 6 d. Ukmergės stadione vyko rudens sporto šventė, kurios metu žaidė Šaulys Ukmergė ir 1PP Ukmergė. 1935 m. pabaigoje naujajame Ukmergės stadione jau vyko Lietuvos pirmenybių pusfinalio rungtynės „Šaulys“ – „Kovas“ (2-6). Į rungtynes kauniečiai atvyko pagrindinės sudėties ir jau pirmame kėlinyje įmušė 5 įvarčius. „Kovą“ į priekį išvedė T. Kumfertas (10'), o po aštuonių minučių 2 įvarčius iš eilės įmušė V. Bubnovas ir Z. Sabaliauskas. Vėliau rezultatą padidino A. Paulauskas, vieną įvartį į savus vartus įsimušė ukmergiškis. Tuoj po pertraukos 48-ąją minutę Ukmergės futbolininkai rezultatą sušvelnino, bet Z. Sabaliauskas (61') atstatė penkių įvarčių persvarą. Vis dėlto ukmergiečiams pavyko įmušti dar vieną įvartį (Mikučionis). Rezultatas 6-2 nepasikeitė iki rungtynių pabaigos.

1936 m. gegužę stadionas buvo iškilmingai atidarytas kaip pirmasis stadionas Lietuvos provincijoje. Jo atidarymo proga buvo suruoštos lengvosios atletikos ir futbolo rungtynės. Stadionas užėmė 10 ha plotą ir kainavo 12 tūkst. litų. Savo plotu jis prilygo Kauno valstybiniam stadionui. 

Dabartinis Ukmergės miesto stadiono pastatų kompleksas pastatytas 1970 m. vietoje senojo stadiono. Jame ilgus metus žaidė „Vienybės“ komanda.

2011 m. ir 2014–2015 m. vykdyta Ukmergės stadiono ir jo pastato rekonstrukcija. Už Europos Sąjungos struktūrinių fondų lėšas apšiltintas pagrindinio statinio stogas, išorinės sienos, cokolis, sumontuotos naujos durys, įstatyti langai, pastatytos dvi – salėje ir buitinėse patalpose – dujomis šildomos katilinės, rekonstruotos buitinio karšto vandens, apšvietimo sistemos. Salėje ant grindų paklota ypač kokybiška universali danga, tinkanti rengti aukščiausio lygio sportines varžybas. Taip pat sumontuota įgarsinimo įranga, nauja švieslentė, įrengtos 96 vietos žiūrovams. Nugriautas ir avarinės būklės jau nereikalingas didžiulis kaminas. Numatyta sutvarkyti aplinką, trinkelėmis išgrįsti šaligatvius. Bus rekonstruojamos ir tribūnos.

2021 m. buvo pasirašyta sutartis atlikti futbolo aikštės atnaujinimo darbus – keisti aikštės dangą į dirbtinę žolę, statyti naujus stacionarinius vartus. Projektui bus panaudotos Sporto rėmimo fondo bei Ukmergės rajono savivaldybės lėšos. Planuojama pradėti vykdyti darbus 2022 m. III ketvirtyje, ir užbaigti iki 2023 m. balandžio mėn. 

2023 m. spalio 6 d. atidaryta atnaujinta futbolo aikštė. 2026 m. Kovo mėnesi pradėti vykdyti bėgimo takų rekonstrukcijos darbai.

## Finalai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* LFE. Ukmergės centrinis stadionas
* LFF I lygos stadionai. (nuotraukos)
Dukstynos kapinės

**Dukstynos kapinės** (*Ukmergės miesto naujosios kapinės*) – veikiančios naujausios ir didžiausios Ukmergės miesto kapinės Dukstynos kaime (Vidiškių sen.), Ukmergės rajone. Kapinės įsikūrusios miške prie šiaurės rytinio Ukmergės miesto pakraščio, netoli kelių  ir  viaduko. Tai vienos iš Ukmergės miesto seniūnijos prižiūrimų penkerių kapinių (kitos – Vaižganto, Pašilės, taip pat sentikių ir stačiatikių). Dukstynos kapinėse, 2011 m. duomenimis, buvo beveik 500 laisvų laidojimo vietų. Prie įėjimo esančioje erdvėje numatytos kapavietės miestui nusipelniusiems ukmergiškiams.

Kapinėse yra memorialas negrįžusiems iš sovietų lagerių politiniams kaliniams ir tremtiniams atminti (paminklo aut. Jonas Jagėla), partizanų kapai.

## Istorija

Dukstynos kapinėse pradėta laidoti 1977 m. 2007 m. iškirstoje šilo teritorijoje, kuri nusidriekusi šalia Dukstynos kapinių, buvo suprojektuota per 700 naujų kapaviečių. Vėliau dėl kapaviečių stokos buvo susiaurinti kai kurie keliai ir takai, sumažintos atviros teritorijos ir čia įrengtos naujos kapavietės. 2008 m. čia buvo palaidota 6430 žmonių.

Dukstynos kapinėse 1989–1991 m. garbingai perlaidoti 1944–1955 m. Ukmergės apylinkėse žuvę Didžiosios Kovos apygardos ir Vyčio apygardų partizanai, kurių palaikai buvo likę užkasimo vietose Ukmergėje, Deltuvoje, Šešuoliuose, Vidiškiuose, Vaivadiškiuose, Pivonijos šile. Vien Pivonijos šile nuo II pasaulinio karo likusiuose apkasuose buvo surasti 57-ių partizanų palaikai. Iš jų 38-ių tapatybes su artimųjų pagalba pavyko nustatyti, o 19 į Dukstynos kapines atgulė neatpažinti. Partizanų atminimui 1991 m. rugsėjo mėnesį čia atidengtas architekto Medardo Grigaliūno ir skulptoriaus Jono Žentelio suprojektuotas paminklas. Kapavietėje pastatyti Lietuvos kario kryžiai.

## Kapinėse palaidoti

* Ipolitas Dailidėnas (1920–2008) – chorvedys
* Stasys Žižys (1928–2010) – rezistentas
* Liuda Kadžytė-Kuzavinienė (1925–2012) – kalbininkė, edukologė
* Alfonsas Svarinskas (1925–2014) – kunigas, disidentas

## Šaltiniai
Šiaulių puolamoji operacija

**Šiaulių puolamoji operacija** () – operacijos „Bagrationas“ (Baltarusijos puolamoji operacija; 1944 m. vasara) dalis, kurios metu Raudonoji armija užėmė Šiaulius ir gretimas teritorijas. Šiaulių operaciją 1944 m. liepos 5 d. – rugpjūčio 29 d. vykdė SSRS 1-ojo Pabaltijo fronto kariuomenė.

## Aprašymas
 
Šiaulių puolamoji operacija buvo platesnio 1944 m. SSRS kariuomenės puolimo prieš Vermachtą dalis. Operacija pradėta rengti po to, kai liepos 1 d. Raudonoji Armija užėmė Polocką. Tolimesnio puolimo tikslu buvo įvardintas Daugpilis su tikslu išeiti prie Baltijos jūros ir perkisti vokiečių pajėgas į dvi dalis.

1944 m. liepos mėnesį Kauno puolamoji operacija iš pradžių buvo planuojama 1-ojo Pabaltijo fronto kariuomenei, tačiau vėliau šioms pajėgoms buvo paskirtas Šiaulių puolimas. Vokiečių pasipriešinimas šiame fronto ruože buvo nedidelis ir liepos 22 d. sovietinės pajėgos užėmė Panevėžį, o liepos 27 d. Šiaulius. Užėmus Šiaulius 1-ojo Pabaltijo fronto vadas įsakė puolimą tęsti dvejomis kryptimis -  iš Meškučių pagrindinėmis pajėgomis atakuoti Biržus, o priešakiniams dalinimas (51-ąjai armijai) - Bauskę ir Jelgavą.

Pasinaudoję tarpu tarp sovietų 51-osios ir 43-osios armijos, vokiečiai kontratakavo (operacija „Doppelkopf"), siekdami atkirti tiekimą 51-ąjai armijai. SSRS žvalgybos duomenimis kontrpuolime dalyvavo penkios pėstininkų divizijos (58-oji, 61-oji, 81-oji, 215-oji ir 290-oji), motorizuotoji divizija „Nordland", 393-oji šturmo pabūklų brigada ir kiti daliniai. Rugpjūčio 1 d. šios pajėgos apsupo į 43-osios armijos sudėtį įėjusią Biržuose įsitvirtinusią 357-ąją šaulių diviziją, kurioje tuo metu buvo tik 3908 kariai. Vokiečiams nepavyko jos sutriuškinti ir liepos 7 d. 19-ojo tankų korpuso pastangomis blokada buvo nutraukta, sovietų patirti nuostoliai sudarė kiek mažiau nei 200 žuvusių ir 400 sužeistųjų.

Rugpjūčio 16 d. vokiečių 3-oji tankų armija atakavo Raseinių apylinkėse ir į vakarus nuo Šiaulių., siekdama atkirsti sovietų pajėgas nuo Baltijos jūros ir susijungti su armijų grupe "Šiaurė". Operacijos pradžioje pavyko nustumti sovietų 2-ąją gvardijos armiją ir 51-osios armiją. Rugpjūčio 20 d. vokiečiai pasiekė Šiaulius, tačiau po kovų su 5-osios gvardijos tankų armijos daliniais jie atsitraukė. Pagrindinę vokiečių atakos kryptis buvo šiaurė, link Tukumo ir Rygos. Vokiečiams trumpam pavyko atkurti susisiekimą su armijų grupe "Šiaurė", tačiau mėnesio pabaigoje sovietų pajėgoms jį vėl pavyko perkirsti, po ko aktyvus veiksmai fronte nurimo. 

Šiaulių puolamosios operacijos išdavoje SSRS pajėgos į vakarus pasistūmėjo nuo 100 iki 400 km. Mūšių dėl Šiaulių metu buvo sugriauta apie 80 proc. miesto pastatų. 

Sovietams užėmus Šiaulius atsivėrė kelias planuoti Klaipėdos operaciją, kuri atkirstų Kurše esančią vokiečių kariuomenę.

## Literatūra

* Hinze, R. Ostfrontdrama 1944, Motorbuchverlag Stuttgart, 1998
* Fight for the Soviet Baltic in the Great Patriotic War 1941-1945, Riga, 1967
* *Баграмян И. Х.* Шауляйско-Митавская операция войск 1-го Прибалтийского фронта. // Военно-исторический журнал. — 1962. — № 10.

## Išnašos
MRK Žalgiris Kaunas

**Kauno "ACME - Žalgiris" ** – Lietuvos moterų rankinio klubas iš Kauno. Komanda dalyvauja Lietuvos moterų rankinio lygoje, Baltijos lygoje, Europos rankinio federacijos taurės rungtynėse.

## Istorija

Pradėjus 1962 m. vykdyti TSRS čempionatus, žalgirietės nuolat laimėdavo prizines vietas, o 1967 ir 1968 metais tapo TSRS čempionėmis. Tai būtent ir suteikė joms teisę dalyvauti Europos taurės varžybose. Kauno Žalgirio komanda – vienintelė tuo metu Europoje – laimėjo Europos čempionių taurę du kartus pamečiui 1967 ir 1968 metais. Tai buvo pirmoji Lietuvos sportinių žaidimų komanda, laimėjusi Europos taurę. Iki tol nė vienai Lietuvos sportinių žaidimų komandai to nebuvo pavykę padaryti.

## Pasiekimai

* Čempionų lygos taurė: 1967, 1968
* TSRS čempionatas: 
** 1 vieta: 1966, 1967; 
** 2 vieta: 1963, 1964, 1965, 1978; 
** 3 vieta: 1962, 1974, 1979
* Lietuvos čempionės: 2013, 2014
* Lietuvos rankinio federacijos (LRF) taurė: 2015
* Lietuvos radijo ir televizijos (LRT) taurė - 2012, 2013, 2014
* Lietuvos rankinio federacijos supertaurė: 2014

## Nuorodos

* www.hczalgiris.lt
* Profilis www.moterurankinis.lt
Analoginė televizija

**Analoginė [[televizija]]**, paprastai sakant, apibrėžia koduotų televizijos signalų (analoginio garso ir vaizdo) transliavimą, t. y. vaizdo signalai tiesiogiai moduliuoja nešlį, kuris atitinka transliavimo dažnį. Perduodamą informaciją (ryškumą, spalvas ir garsą) reprezentuoja spartūs signalo amplitudės, dažnio ar fazės kitimai. Skaitmeninės televizijos atveju vaizdo signalas yra suskaitmeninamas ir suspaudžiamas dar prieš jam pradedant moduliuoti nešlio bangą. Įrašyti vaizdą ir montuoti (karpyti, pridėti efektus ir kt.) galima ir naudojant skaitmeninės technologijos būdus.

Analoginiai signalai kinta su begaliniu galimų reikšmių skaičiumi, o tai reiškia, kad elektroninį triukšmą ir trikdžius tampa įmanoma atkurti imtuvu. Analoginiu būdu perduodami gana silpni signalai gali būti veikiami trukdžių. Priešingai, silpnoki ir labai stiprūs skaitmeniniai signalai perduoda vienodos kokybės vaizdą. Analoginė televizija gali būti bevielė arba retransliuojama kabelinės televizijos tinklu, panaudojant kabelinius konverterius.

Visos ankstesnės televizijos transliavimo sistemos naudojo analoginius signalus. Šiuo metu visame pasaulyje pereidinėjama (arba baigiama pereidinėti) prie skaitmeninės televizijos (DTV), kuri yra atsparesnė trukdžiams ir suteikia daugiau duomenų vietos.

Skirtingos analoginės televizijos spalvų kodavimo sistemos:
* Phase Alternating Line (PAL)
* National Television Standards Committee (NTSC)
* Séquentiel Couleur avec memoire (SECAM)