Robert Hübner

**Robertas Hiubneris** (;  1948 m. lapkričio 6 d. – 2025 m. sausio 5 d.) – Vokietijos šachmatų didmeistris (1971 m.). Filologijos mokslų daktaras.

Nuo 1970 iki 1990 m. Hiubneris buvo vienas iš stipriausiųjų pasaulio šachmatininkų. 1981 m. liepą pagal reitingą buvo trečias pasaulyje. Penkerius metus (1981–1986 m.) buvo geriausių pasaulio šachmatininkų dešimtuke.

Žaidė šešiuose tarpzoniniuose šachmatų turnyruose: 1970, 1973, 1976, 1979, 1990 ir 1993 m.

Keturis ciklus (1971 m., 1980 m., 1983/84 m. ir 1991/93 m.) dalyvavo Pasaulio čempionato kandidatų mačuose. 1980/81 m. pasiekė kandidatų mačų finalą.

Atstovaudamas nacionalinei komandai žaidė vienuolikoje šachmatų olimpiadų (1968–2000 m.) ir individualiai iškovojo du aukso medalius.

## Biografija

### Vaikystė
Šachmatais žaisti išmokėti tėvas, kai jam buvo penkeri metai. Po ketverių metų įstojo į šachmatų klubą.

### Jaunystė
Sėkmė atėjo palaipsniui. 1961 m. Vakarų Vokietijos jaunių šachmatų čempionate buvo ketvirtas, o 1962 m. – trečias, 1963 – jau pirmas, keturiais taškais aplenkęs antrąją vietą užėmusį šachmatininką, 1964 m. dar kartą pirmas – net 4,5 taško aplenkęs antrąją vietą.
Pasaulio jaunimo čempionate 1965 m. buvo penktas, o 1967 m. – ketvirtas.
1967 m., būdamas 19-os, pasidalijo 1–2 vietomis Vakarų Vokietijos suaugusių čempionate. 1969 m. tapo tarptautiniu meistru.

### Atrankos į pasaulio čempionatą varžybos
R. Hiubneris išgarsėjo dalyvaudamas pasaulio šachmatų čempionato varžybose.

#### Zoniniai ir tarpzoniniai turnyrai
R. Hiubneris žaidė šešiuose tarpzoniniuose šachmatų turnyruose. Keturiuose pateko į tolesnį etapą – Kandidatų mačus. Pirmą kartą dalyvaudamas atrankinėse pasaulio šachmatų čempionato varžybose 1969 m. Atėnų zoniniame turnyre pasidalijo 2-3 vietas (12.5 iš 17) ir pateko į Maljorkos Palmos tarpzoninį turnyrą.

##### 1970 m. Maljorkos Palma
Žaisdamas 1970 m. Maljorkos Palmos tarpzoniniame turnyre netikėtai pasidalijo 2–4 vietas (15 iš 23) (pirmas – R. Fišeris) ir pateko į 1971 m. kandidatų mačus bei tapo didmeistriu.

##### 1973 m. Leningradas
Kaip praėjusio ciklo kandidatų mačų dalyvis iškart pateko į 1973 m. Leningrado tarpzoninį turnyrą. Deja, šis turnyras jam nepavyko: į 1974 m. kandidatų mačus pateko trys dalyviai (V.Korčnojus, A. Karpovas, R. Birnas), o jis užėmė penktą vietą todėl į 1974 m. Kandidatų mačus nepateko.

##### 1976 m. Bylis
Po trejų metų tarpzoniniame turnyre Bylyje, kurį laimėjo B. Larsenas, antras – T. Petrosianas, trečias – L. Portišas, R. Hiubneriui pabaiga susiklostė dramatiškai: didžiąją turnyro dalį pirmavęs varžybose, priešpaskutiniame rate, turėdamas nedaug laiko, nepastebėjo, kaip galima keturiais šachais matuoti T. Petrosiano karalių, o vėliau šią partiją dar ir pralaimėjo. Po tokios nesėkmės užbaigė varžybas, pustaškiu atsilikęs nuo 1–4 vietas užėmusių dalyvių bei užėmė septintą vietą. To nepakako, kad patektų į Kandidatų mačus.

##### 1979 m. Rio de Žaneiras
1979 m. Rio de Žaneiro tarpzoniniame turnyre, surinkęs 11,5 taškų iš 17 galimų, kartu su Lajošu Portišu ir T. Petrosianu, pasidalijo 1–3 vietas ir pateko į 1980/81 m. kandidatų mačus.

##### 1990 m. Manila
1990 m. Maniloje, šveicariškaja sistema vykusiame FIDE tarpzoniniame turnyre, surinko 8 taškus iš 13 (+4 -1 =8), pasidalijo 5–11 vietomis ir pateko į 1991/93 m. Kandidatų mačus.

##### 1993 m. Bylis
1993 m. paskutinį kartą žaisdamas Pasaulio čempionato FIDE tarpzoniame turnyre, kuris vyko Bylyje, naudojant šveicariškąją sistemą surinko septynis taškus iš 13-os, užėmė 31 vietą (73 dalyviai) ir tolesnį etapą nepateko.

#### Kandidatų mačai
R. Hiubneris žaidė keturių pasaulio šachmatų čempionatų ciklų Kandidatų mačuose, kuriuose bandė iškovoti teisę žaisti mačą su pasaulio čempionu.

##### 1971 m. – pirmas bandymas
1971 m. Kandidatų mačų ketvirfinalyje žaidė su T. Petrosianu. R. Hiubneris prieš mačą puolė į pesimizmą: „Neturiu jokių šansų mače su Petrosianu. ...jo stilius man nepatogus, Be to, žaidžiant mačus, Petrosianas turi didžiulę patirtį. Aš būčiau linkęs žaisti su Larsenu, Fišeriu, ar su kuo nors kitu“.

Sevilijoje vykusiame ketvirtfinalio mače po 6 partijų buvo lygų (+0, -1, =6), bet pralaimėjęs septintąją partiją, R. Hiubneris kreipėsi į teisėjus: jis buvo nepatenkintas dėl per didelio gatvės triukšmo, kuris buvo girdimas žaidimo patalpoje. Jis siūlė perkelti žaidimą į mažiau triukšmingą patalpą. Teisėjams atsisakius, R. Hiubneris pasidavė ir pasitraukė iš mačo.

##### 1980 m. – antras bandymas
1980/81 m. Kandidatų mačai jam buvo sėkmingiausi. 1980 m. kovo 16–balandžio 9 d. Bad Lauterberge vykusiame ketvirtfinalyje laimėjo mačą prieš A. Adorjaną – 5½:4½ (+2, -1, =7).

Patekęs į kandidatų pusfinalį, 1980 m. rugpjūčio 1–25 d., Abano Termėje (Paduvos provincija) vykusiame mače, laimėjo prieš L. Portišą 6½:4½ (+2, -0, =9). 

1980 m. gruodžio 21 – 1981 m. sausio 8 d., Merane vykusiame finaliniame mače su Viktoru Korčnojumi po šešių ratų dar pirmavo 3½:2½, bet toliau ištiko nesėkmės: septintosios partijos pabaigoje, lyginėje padėtyje, pražiopsojo bokštą (nepastebėjo žirgo šakutės) ir tuoj pasidavė. Tai turėjo įtakos tolimesniam žaidimui – pralaimėjo ir aštuntąją partiją. Rezultatas tapo jo nenaudai 3½:4½ (+2, -3, =3). Šios dvi nesėkmės jį palaužė, tad nebaigęs žaisti devintos bei dešimtos atidėtų partijų, pasitraukė iš mačo.

##### 1983 m. – trečias bandymas

Kaip 1980/81 m. Kandidatų mačų finalininkas iškart pateko į 1983/84 m. Kandidatų mačus.
1983 m. kovo–balandžio mėn., žaisdamas su V. Smyslovu Veldene prie Verterio ketvirtfinalio mačą, baigė lygiosiomis – 5:5 (+1, -1, =8).

Nugalėtojo išaiškinimui buvo paskirtos keturios papildomos partijos, kurios visos baigėsi lygiosiomis. Kas žengs į pusfinalį, pagal FIDE nuostatus buvo išspresta, panaudojus ruletę, kurios ridentas kamuoliukas pasirinko V. Smyslovą, tad R. Hiubneris į pusfinalį nepateko. Šis įvykis buvo plačiai diskutuojamas.

##### 1991 m. – ketvirtas bandymas
Žaisdamas 1991 m. sausio–vasario mėn. Sarajeve 1991/93 m. Kandidatų mačų aštunfinalyje 2½:4½ pralaimėjo Janui Timanui.

### Tarptautinės komandinės varžybos

#### Pasaulio studentų komandiniai šachmatų čempionatai
R. Hiubneris keturis kartus atstovavo Vokietijai pasaulio studentų šachmatų komandiniuose čempionatuose, kur surinko 29 taškus iš 40 galimų (+24 =10 -6) 72.5 % ir laimėjo tris apdovanojimus: komandinį sidabro ir bronzos bei prie lentos - vieną aukso medalį:

* Ibsas prie Dunojaus, 1968 m., 2-a lenta, 8/10 (+6 =4 -0), komandinė 2-a vieta (sidabro medalis); individualiai 1-a vieta (aukso medalis);

* Drezdenas, 1969 m., 1-a lenta, 7½/12 (+6 =3 -3), komandinė 4-a vieta;

* Gracas, 1972 m., 1-a lenta, 9½/13 (+8 =3 -2), komandinė 3-ia vieta (bronzos medalis);

* Tysaidas, 1974 m., 1-a lenta, 4/5 (+4 =0 -1), komandinė 6-a vieta.

#### Šachmatų olimpiados
Robertas Hiubneris už Vokietijos rinktinę žaidė nuo 1968 iki 2000 m. vienuolikoje šachmatų olimpiadų, kuriose laimėjo: vieną komandinį sidabro medalį ir du aukso medalius už individualų žaidimą prie lentos. Iš viso olimpiadose sužaidė 122 partijas ir surinko 80½ taško (+48 =65 -9), 66 % galimų taškų.
Atskirų olimpiadų rezultatai:
* Luganas, 1968 m., atsarginis, 8/12 (+5 =6 -1), komanda- 5 v. individualiai – 8 v.;
* Skopjė, 1972 m., 1-a lenta, 15/18 (+12 =6 -0), komanda- 5 v. individualiai – aukso medalis;
* Buenos Airės, 1978 m., 1-a lenta, 8/13 (+4 =8 -1), komanda- 4 v. individualiai – 14 v.;
* Liucerna, 1982 m., 1-a lenta, 7.5/12 (+5 =5 -2), komanda- 15 v. individualiai – 18 v.;
* Salonikai, 1984 m., 1-a lenta 6/9 (+4 =4 -1), komanda- 6 v. individualiai – 9 v.;
* Stambulas, 1990 m., 1-a lenta 7/10 (+4 =6 -0), komanda- 9 v. individualiai – 1 v. (aukso medalis) ir 5;
* Manila, 1992 m., 1-a lenta, 3.5/8 (+1 =5 -2), komanda- 13 v.;
* Maskva, 1994 m., 2-a lenta, 7/11 (+3 =8 -0), komanda- 16 v. individualiai – 20 v.;
* Jerevanas, 1996 m., 2-a lenta, 6.5/10 (+3 =7 -0), komanda- 10 v. individualiai – 10 v.;
* Elista, 1998 m., 4-a lenta, 5.5/8 (+4 =3 -1), komanda- 6 v. individualiai – 8 v.;
* Stambulas, 2000 m., 2-a lenta, 6,5/11 (+3 =7 -1), komanda- 2 v. (sidabro medalis individualiai – 27 v.

### Turnyrai

Kitų tarptautinių varžybų nugalėtojas ir prizininkas: Oslas ir Hiustonas (1974) – 1-a vieta; Tilburgas (1977) – 3–6 v. ,1978 – 3–5 v., 1984 – 2–5 v., 1985 – 1–3 vietos; Miunchenas (1979, Atviras VFR čempionatas) – 1–4 v.
; Čikaga (1982) – 1-a vieta; Bugoinas (1982) – 4–5 v., Bylis (1984)
ir Linaresas (1985) – 1-2 vietos; Briuselis (1986) – 3–4 v.

### Mokslinė veikla
Greta šachmatų R. Hiubneris rimtai užsiiminėjo filologija, tapo vienu iš stambiausiu papirologijos, nagrinėjančios senovės egiptiečių rankraščius, specialistu. 1976 m. papirologijos srityje apgynė daktaro disertaciją. Mokėjo užsienio kalbų, tarp jų senąją graikų kalbą. Mokslinių knygų apie papirologiją bendraautoris. Parašė mokslinių straipsnių specialiuose žurnaluose. 

### Kitos varžybos
Atstovaudamas šachmatų klubą Zolingene 1976 m. iškovojo europinių klubinių komandų taurę. Atstovavo „Pasaulio“ komandai (1984 m.), kur prie 8 lentos sužaidė lygiosiomis mačą su didmeistriu J. Razuvajevu 2:2 (keturios lygiosios).

## Šachmatų kūryba

### Partijų pradžios
Dėl jo indėlio į partijų pradžių teoriją, vienas iš Nimcovičiaus gynybos variantų, pavadintas jo vardu – Hiubnerio variantu (E41): 1.d4 Žf6 2.c4 e6 3.Žc3 Rb4 4.e3 c5 5.Rd3 Žc6 6.Žf3 Rxc3+ 7. bxc d6.

### Žaidimo stilius
Robertas Hiubneris pasižymėjo subtiliu poziciniu žaidimu, sumaniu taktinių galimybių panaudojimu ir gerai išvystyta pavojaus nuojauta.

### Knygos
Parašė keletą knygų apie šachmatus.

Taip pat įrašė kompaktinių diskų apie pasaulio čempionus A. Aliochiną ir R. Fišerį.

### Vertinimai
Pagal Bilą Hartstoną: „Jo didelis reiklumas sau ir pesimizmas trukdė pasiekti aukščiausių aukštumų“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Roberto Hiubnerio šachmatų partijos
* Roberto Hiubnerio biografija
* Dr. Robertas Hiubneris