open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jungtinių Valstijų švietimo departamentas

**Jungtinių Valstijų Švietimo departamentas** () – vyriausybinio lygmens Jungtinių Amerikos Valstijų departamentas (ministerija). Departamentas buvo sukurtas remiantis Švietimo departamento organizacijos aktu, kurį 1979 m. spalio 17 d. pasirašė JAV prezidentas Džimis Karteris. Švietimo departamento organizacijos aktas išskaidė iki tol buvusį Sveikatos, švietimo ir socialinės apsaugos departamentą į Švietimo departamentą ir Sveikatos ir socialinių reikalų departamentą. Departamentas pradėjo funkcionuoti 1980 m. gegužės 4 d.

JAV Švietimo departamentui vadovauja JAV švietimo sekretorius. Tai mažiausias vyriausybinio lygmens departamentas, kuriame dirba kiek mažiau nei 4 000 darbuotojų (2008 m. duomenys), o metinis departamento biudžetas siekia 68 mlrd. JAV dolerių (2016 m. duomenys).

## Taip pat skaitykite
*JAV Kabinetas

## Išnašos
Laskas (Valažinas)

**Lãskas**  (, ) – kaimas Baltarusijoje, Valažino rajone, 14 km į pietryčius nuo Krevo, 7 km į šiaurę nuo Beržūnos upės. Veikia pradinė mokykla, kultūros namai, biblioteka, paštas.

## Istorija

Manoma, Laskas nuo seno priklausė lietuvių etninių žemių arealui. Lasko teritorijoje gyventa jau XI a. – XIII a., o XIV a. – XVIII a. čia buvusi medinė Lasko pilis su mūrine Krėvos pilimi priklausė išoriniam Vilniaus gynybos žiedui. XV a. pirmoje pusėje Laskas priklausė kunigaikščiams Kaributaičiams, nuo XV a. vid. – didikui Jonui Petrui Mantigirdaičiui, XVI a. – XVII a. – didikų Kiškų giminei, XVII a. – XIX a. – Vilniaus vyskupijos kapitulai, 1480 m. pastatyta bažnyčia. 1574 m. Jonas Kiška Lasko pilyje įsteigė spaustuvę, joje buvo išleista apie 20 knygų, tarp jų į lenkų kalbą išverstas Naujasis testamentas. XIX a. buvo miestelis Ašmenos apskrities Harodzkų valsčiuje.

1856 m. pastatyta stačiatikių cerkvė. Po 1863 m. sukilimo Rusijos imperijos valdžia Laską iš Vilniaus kapitulos atėmė. Katalikų bažnyčia 1866 m. uždaryta, 1874 m. sudeginta, XX a. pradžioje buvo pastatyta nauja Švč. Jėzaus širdies bažnyčia. Pagal 1920 m. Lietuvos-Rusijos taikos sutartį Laskas atiteko Lietuvai. 1921–1939 m. jį valdė Lenkija. Nuo 1939 m. Laskas priklauso Baltarusijai.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Беларуская энцыклапедыя: У 18 т. Т.9: Кулібін – Малаіта / Рэдкал.: Г. П. Пашкоў і інш. – Мн.: БелЭн., 1999. – 560 с.: іл. ISBN 985-11-0155-9 (т. 9), ISBN 985-11-0035-8.
* Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 2 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш.Т.2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 788 с.: іл. ISBN 985-11-0378-0
Lasko pilis

**Lasko pilis** – XIV a. – XVIII a. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės medinė gynybinė pilis prie dabartinio Lasko kaimo Valažino rajonas, Minsko sritis, Baltarusija.

## Pilis

Pilis kartu su mūrine Krėvos pilimi priklausė išoriniam Vilniaus gynybos žiedui. Įrengta aukštame piliakalnyje Beržūnos upės intako Velkės vingyje. Statė greičiausiai kunigaikštis Kaributas Algirdaitis.

Pilį sudarė gardas iš piliakalnio pylime įkastų rastų, prie jo dengta gynybinė galerija su šaudymo angomis ir bokštai. 1621 m. inventorius nurodo buvus 10 triaukščių bokštų ir dviaukščio vartų bokšto su pakeliamomis grotomis. Aikštelėje stovėjo du gyvenamieji pastatai.

## Literatūra
* *Бохан Ю.М.* Мястэчкі і працэсы ўрбанізацыі на землях Беларусі ў XV–XVIII стст. / Ю. М. Бохан ; уклад. М. А. Волкаў. – Мінск : Беларуская навука, 2018. – 292 с. : іл., 2-е выд. Мінск: Беларуская навука, 2020.
*Беларуская энцыклапедыя: У 18 т. Т.9: Кулібін – Малаіта / Рэдкал.: Г. П. Пашкоў і інш. – Мн.: БелЭн., 1999. – 560 с.: іл. ISBN 985-11-0155-9 (т. 9), ISBN 985-11-0035-8.
* Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 2 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш.Т.2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 788 с.: іл. ISBN 985-11-0378-0

## Nuorodos
* Laskas Radzima org
* Lasko piliakalnis
Oberšiucė

**Oberšiucė** ( 'vyresnysis šaulys') – Vokietijos karinis laipsnis, atitinkąs laipsnį „vyresnysis eilinis“. Šis laipsnis pirmiausia buvo įvestas XIX a. pabaigoje Bavarijos kariuomenėje. 1920 m. laipsnis buvo įvestas reichsvere. 

Laipsniai *oberšiucė* ir jo analogai *oberkanonierius* (), *oberpionierius* () ir kt. buvo sukurti tam, kad būtų išskirti paprasti eiliniai, pasižymintys didesniais gebėjimais, bet netinkami tapti jefreitoriais. Kitose tautose *oberšiucė* atitinka laipsnį *pirmos klasės eilinis*. 

Vermachte irgi buvo oberšiucės laipsnis. Jo nebuvo tik nuo 1934 m. spalio iki 1936 m. spalio, tada eiliniams kareiviams nebuvo suteikiamas oberšiucės laipsnis. 
Antrojo pasaulinio karo metais oberšiucės laipsnis buvo plačiai naudojamas tiek vermachte, tiek liuftvafėje. Laipsnis buvo naudotas ir SS kariuomenėje, kur jis vadinosi *SS oberšiucė* (). Tuo metu suteikiamas oberšiucės laipsnis rodė ne gebėjimą vadovauti ir gabumus, bet ištarnautą laiką. Šiucė, ištarnavęs nuo pusės metų iki metų galėjo gauti oberšiucės laipsnį. Labai daug kareivių išsyk būdavo pakeliami iš šiucių į jefreitorius. 

Oberšiucės laipsnį suteikdavo kareiviams, kurie nebūdavo perspektyvūs ateityje tapti puskarininkiais, nors už tą patį ištarnautą laiką jie galėdavo tapti tiek oberšiucėmis, tiek jefreitoriais. 

Šiuolaikinėje Vokietijos kariuomenėje oberšiucės laipsnio nėra.
Švietimo departamento organizacijos aktas

**Švietimo departamento organizacijos aktas** () – Jungtinių Valstijų federalinis įstatymas, įsigaliojęs 1980 m.
 

## Tikslas
1980 m. gegužės 4 d. išleisdamas „Švietimo departamento organizacijos aktą”, Jungtinių Valstijų Kongresas įkūrė Jungtinių Valstijų Švietimo departamentą. Pagal šį įstatymą, Švietimo departamento misija yra:

* Stiprinti federalinės valdžios įsipareigojimą užtikrinti, kad kiekvienas individas gautų vienodas švietimo galimybes.
* Prisidėti prie valstijų, vietinių mokyklų sistemų ir kitų valstijų tarpininkių, privataus sektoriaus, nepelno siekiančių viešųjų ir privačiųjų švietimo institucijų, bendruomeninių organizacijų, tėvų, mokinių ir studentų pastangų gerinti švietimo kokybę.
* Skatinti aktyvesnį visuomenės, tėvų ir studentų dalyvavimą federalinėse švietimo programose.
* Pridėti prie švietimo kokybės ir naudingumo tobulinimo, federalinėmis lėšomis remiant mokslinius tyrimus, švietimo kokybės įvertinimus, informacijos sklaidą.
* Gerinti federalinių švietimo programų koordinaciją.
* Gerinti federalinių švietimo renginių administravimą.
* Didinti federalinių programų atsakomybę JAV prezidentui, JAV Kongresui ir visuomenei.
Krupkos

**Krùpkos**  (, ) – miestas Baltarusijoje, Minsko srityje, prie Ditvos intako Krupkos ir Bobrų upių santakoje. Krupkų rajono centras.

## Istorija

Krupkos minimos nuo XVI a., priklausė LDK. XVII a. pradžioje Krupkas įsigijo kunigaikščiai Sanguškos ir valdė iki XX a. pradžios. 1793–1917 m. Krupkos priklausė Rusijos imperijai, XIX a. buvo miestelis Bobro valsčiuje, veikė pašto stotis.

Nuo 1917 m. lapkričio priklausė Tarybų Rusijai, nuo 1920 m. – Baltarusijai. Nuo 1924 m. Krupkų rajono centras. 1938 m. įgijo miesto tipo gyvenvietės statusą. Nacių okupacijos metais Krupkuose nužudyta apie 1800 žmonių. Miesto teisės nuo 1991 m.

## Gyventojai

### Lietuviai

XIX a. pabaigoje – XX a. pirmoje pusėje Krupkų apylinkėse, Asinaukos, Litvinkos kaimuose ir Žauniako gyvenvietėje, buvo kelios išeivių iš Lietuvos kolonijos. Į Asinauką XIX a. devintame dešimtmetyje iš Lietuvos persikėlė 11 ūkininkų šeimų. Kredituojami Maskvos Žemės ūkio banko jie išpirko 350 dešimtinių žemės dvarą ir pradėjo rūpintis mokyklos steigimu.

Asinaukoje 1912 m. buvo įsteigta valdinė, 1926 m. – lietuviška mokykla, 1931 m. įsteigtas lietuvių kolūkis. Litvinkoje lietuvių kolonija įsikūrė 1889 m., 15 lietuvių ūkininkų šeimų iš Trakų apskrities suorganizavus žemės ūkio bendrovę. Iš dvarininkės Menžinskos buvo išpirkta 500 dešimtinių žemės, dar 120 dešimtinių buvo nupirkta iš Bobrų miestelio. XX a. trečiame dešimtmetyje Litvinkoje gyveno 24 lietuvių šeimos, 130 žmonių. 1931 m. buvo įkurtas lietuvių kolūkis „Raudonoji žvaigždė“. Žauniako gyvenvietė įkurta XIX a. devintame – dešimtame dešimtmetyje. Iš Panevėžio apskrities atvykę lietuviai išpirko iš dvarininkės Menžinskos apie 200 dešimtinių žemės. 1929 m. gyvenvietėje gyveno 7 ūkininkų šeimos, 1931 m. jie įstojo į lietuvių kolūkį „Raudonoji žvaigždė“.

## Šaltiniai
Dvipirščiai tinginiai

**Dvipirščiai tinginiai** (*Megalonychidae*) – nepilnadančių (*Xenarhra*) būrio žinduolių šeima. Šeimoje tik viena *Choloepus* gentis, kurioje - dvi rūšys: *Choloepus didactylus* ir *Choloepus hoffmanni*. Sutinkami Centrinėje ir Pietų Amerikoje.

## Gyvenimo būdas
Tai naktiniai gyvūnai, didžiąją laiko dalį praleidžiantys medžiuose. Dvipirščiai tinginiai šiek tiek aktyvesni už tripirščius. Minta daugiausia lapais, taip pat stiebais, vaisiais, žieve, kartais graužikais.

Patelės gimdo po vieną jauniklį, kuris mėnesį maitinamas pienu, po to dar keletą mėnesių gyvena su motina. Patelės lytiškai subręsta 3 metų, patinai - 4-5 metų.

## Fizinės charakteristikos
Dvipirščiai tinginiai sveria 4-8 kg, yra 58-70 cm ilgio, ir yra stambesni už tripirščius tinginius. Kaip sako pavadinimas, ant priekinių kojų turi 2 pirštus, tačiau ant užpakalinių - 3. Neturi uodegos. Dėl lėto metabolizmo ir neišsivysčiusių raumenų šie gyvūnai, skirtingai nuo kitų žinduolių, negali drebėti, ir yra bent iš dalies priklausomi nuo aplinkos temperatūros. Turi didelį skrandį, maisto virškinimas gali užtrukti daugiau nei mėnesį. Todėl priklausomai nuo to, kada tinginys tuštinosi, išmatos ir šlapimas gali sudaryti iki 30 % gyvūno svorio. Dantys redukuoti, nuolat augantys, nėra kandžių ir ilčių.


Image:Choloepus_didactylus_2_-_Buffalo_Zoo.jpg|*Choloepus didactylus*
Image:Zweizehenfaultier_1.jpg|*Choloepus didactylus*
Image:Baby_Choloepus_hoffmanni,_Costa_Rica.JPG|*Choloepus hoffmanni* jauniklis
Pandorum

**Pandorum** – 2009 m. Vokietijos–Jungtinės Karalystės mokslinės fantastikos siaubo filmas, kurio režisierius Christian Alvart. Pagrindinius vaidmenis atlieka Dennis Quaid ir Ben Foster. Filme pasakojama apie kosmoso ligą pandoriumą, kuri pakeitė kosmoso kolonistų kelionę.

## Aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Dennis Quaid – leitenantas *Payton*
* Ben Foster – kapralas *Bower*
* Cam Gigandet – *Gallo*
* Antje Traue – *Nadia*
* Cung Le – *Manh*
* André Hennicke – Medžiotojų lyderis
* Norman Reedus – ganytojas
* Wotan Wilke Möhring – jaunas *Bower* tėvas

## Išnašos
Šturmmanas

**Šturmmanas** ( 'šturmo vyras') – SA laipsnis nuo 1921 m., o vėliau – ir SS laipsnis.

Pirmojo pasaulinio karo metais žodžiu  buvo vadinami Vokietijos šturmo pionierių kuopų (šturmo dalinių) kareiviai.

1918 m. Vokietijai pralaimėjus Pirmąjį pasaulinį karą šturmmano laipsnį ėmė naudoti *Savanorių korpusas* () – karo veteranų sukarinta organizacija, kovojusi su revoliuciniu judėjimu Vokietijoje.

## SA
1921 m. šturmmano laipsnį ėmė naudoti NSDAP sukarinta šaka SA. Vėliau šturmmano laipsnį ėmė naudoti ir daugiau NSDAP sukarintų organizacijų, pvz., SS. Šturmmano laipsnį gaudavo tie SA ir SS nariai, kurie jau būdavo ištarnavę toje organizacijoje nuo pusės metų iki metų ir pademonstravę savo gebėjimus ir kompetenciją.

SA organizacijoje šturmmanas buvo vyresnis už maną (). 

## SS
Bendrojoje SS tarp esesmano ir šturmmano 1941 m. atsirado obermano laipsnis.
Organizacijose, kuriose nebuvo *mano* laipsnio, pvz., Nacionalsocialistų motorų korpuse (), šturmmano laipsnis buvo eilinio analogas, jį turintys nešiojo antsiuvus be skiriamųjų ženklų.

SS kariuomenėje šturmmanai buvo vyresni už SS oberšiuces, bet jaunesni už rotenfiurerius.

Šturmmano skiriamasis ženklas buvo kairysis apykaklės antsiuvas su viena sidabrine juostele. Jų lauko uniformos buvo su jefreitoriaus antpečiais.


File:Bundesarchiv Bild 192-036, KZ Mauthausen, SS-Rottenführer.jpg|Mauthauzeno koncentracijos stovyklos SS šturmmanas
File:Bundesarchiv Bild 101I-380-0069-37, Polen, Verhaftung von Juden, SD-Männer.jpg|Mašinoje su pilote -- SS šturmmanas (1939 m., Lenkija).
File:Bundesarchiv Bild 101III-Niquille-054-12, Norwegen, Hundeausbildung.jpg|SS šturmmanas su šunimi (1940, Norvegija)
Robert Enke

**Robertas Enkė** (1977 m. rugpjūčio 24 d. – 2009 m. lapkričio 10 d.) – buvęs Vokietijos futbolininkas, vartininkas. 

## Biografija
Rungtyniavo tokiuose klubuose kaip FC Barcelona, SL Benfica ir Fenerbahçe SK, bet savo karjeros aukštumas pasiekė klube Hannover 96. Nuo 2007 m. buvo kviečiamas į Vokietijos nacionalinę rinktinę. Su ja dalyvavo 2008 m. Europos futbolo čempionate ir buvo realiausias kandidatas į pagrindinio rinktinės vartininko poziciją 2010 m. pasaulio futbolo čempionate.

Buvo vedęs Teresa Enke, turėjo dukterį Larą, kuri mirė sulaukusi vos 2 metų. Enke su žmona buvo gyvūnų teisių aktyvistai, dalyvavo PETA judėjime. Dukters netektis smarkiai paveikė futbolininką, jis kentėjo nuo psichologinių problemų ir 2009 m. lapkričio 10 d. nusižudė palindęs po traukiniu ties *Eilvese* geležinkelio pervaža.
* Geriausias Bundeslygos vartininkas (2003–2009 m.)
* Europos čempionato sidabras (2008 m.)

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Čempionų lenktynės

**Čempionų lenktynės** – kasmetinis automobilių sporto renginys, kuris vyksta kiekvienų metų pabaigoje. Šios lenktynės yra vienintelės pasaulio automobilių sporto istorijoje, kuriose tarpusavyje varžosi žymūs lenktynininkai iš skirtingų čempionatų – tokių kaip Formulė 1, NASCAR, IndyCar, Pasaulio ralio čempionato ir kitų.

## Istorija
Pirmą kartą tokios lenktynės buvo surengtos 1988 m. Jas organizavo ralio lenktynininkė iš Prancūzijos Michele Mouton. Tuo metu tai buvo geriausių ralio lenktynininkų lenktynės, tačiau vėliau čempionų lenktynės tapo daugumos automobilių čempionatų žvaigždžių lenktynėmis.

Pradžioje čempionų lenktynėse buvo kovojama dėl čempionų čempiono titulo, tačiau 1999 m. buvo pristatytas ir tautų čempionų titulas. Tautų čempionais tampa greičiausia savo valstybei atstovaujanti lenktynininkų pora.

Čempionų lenktynės dažniausiai vyksta ne įprastose trasose, o specialiai paruoštuose žymiuose stadionuose. Trejus metus iš eilės lenktynės vyko Paryžiaus Stade de France, 2007 ir 2008 m. – Londono Wembley stadione, 2009 m. – naujai pastatytame 2008 m. vasaros olimpinėms žaidynėms Pekino nacionaliniame stadione.

Nuo 2022 m. lenktynės vyksta Švedijos Piteo mieste, šalia Baltijos jūros.

2023 m. tautų čempionais tapo Norvegijos atstovai – Petter Solberg ir Oliver Solberg, asmeninėse lenktynėse laimėjo švedas Mattias Ekström.

## Lenktynių taisyklės

### Lenktynių formatas
Lenktynių formatas dažnai keisdavosi, tačiau nuo 2007 m. įsigaliojo oficialios taisyklės.

Tautų čempionų lenktynėse dalyvauja komandos, kurias sudaro du tos pačios tautybės lenktynininkai. Vienu metu trasoje susitinka du skirtingų šalių lenktynininkai. Po jų seka kita šių tautybių pora ir taip kovojama iki dviejų pergalių. Laimėjusi lenktynininkų pora keliauja į kitą etapą, kol finale išaiškinama greičiausia lenktynininkų pora.

Pagrindinėse – čempionų čempiono – lenktynėse vienas prieš vieną kovoja kiekvienas lenktynininkas. Lenktynininkai iš anksto yra suskirstyti į kelias grupes ir kovoja prieš kiekvieną grupės lenktynininką. Du daugiausiai pergalių grupėje pelnę sportininkai keliauja į kitą etapą kol finale susikauna du lenktynininkai. Pergalę pelnęs sportininkas pripažinamas čempionų čempionu.

### Naudojami automobiliai
Lenktynėse naudojami automobiliai visada būna įvairūs ir keičiasi kiekvienais metais, priklausomai nuo lenktynių rėmėjų ir pan. Tačiau vienu metu važiuojantys lenktynininkai vienas prieš kita kovoją identiškais automobiliais.

2008 m. lenktynėse buvo naudojami skirtingų tipų automobiliai: specialus *ROC* (angl. Race Of Champions), KTM, ralio lenktynėms ruoštas Ford Focus, specialus FIAT 500 ir kiti automobiliai.

## Čempionų lenktynių nugalėtojai
**Čempionų čempionas**
* 

**Tautų čempionai**
* 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali lenktynių svetainė
1967 m. Formulės 2 sezonas

**1967 m. Formulės 2 sezonas** buvo pirmasis FIA organizuotas Formulės 2 čempionato sezonas. Jis prasidėjo 1967 m. kovo 24 d. o baigėsi po 10-ties lenktynių spalio 8 d.

Pirmuoju Formulės 2 čempionu tapo belgas Jacky Ickx, pelnęs 2 pergales ir iš viso 4 kartus finišavęs ant trejetuke. Jis nesunkiai 11 taškų aplenkė antroje vietoje likusį australą Frank Gardnerį. Tarp komandų nepralenkiama buvo Brabham, kuri pirmas penkias lenktynes nugalėjo ir dar pridėjo vieną pergalę priešpaskutiniame etape. 

## Sezono rezultatai ir rikiuotė
### Tvararaštis

### Lenktynininkai

## Nuorodos
* Oficiali Formulės 2 čempionato svetainė
Kavarsko valsčius

**Kavarsko valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Kavarskas.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1861 m. Kauno gubernijoje. Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Kavarsko rajonui (8 apylinkės).

|-
| 1877 m. || || 4986 || 479 kiemai  || 10 seniūnijų || 88
|-
| 1923 m.  || 145 || 6819 || 1451 || || 149 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 182 || 8400 || || 14 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 183 || || || 8 apylinkės  ||
|}

## Vadovai
* Feliksas Kalibatas, Jonas Kalibatas 
* Stasys Puodžiūnas, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1900 || Riklikai || Vincas Griganavičius, TSRS saugumo veikėjas || 1938
|-
| 1911 || Svirnai || Aleksandras Kernagis, aktorius, režisierius || 1980
|-
| 1933 || Sirvydai || Antanas Šleikus, pedagogas, literatas || 2018
|-
| 1935 || Vyšniakalnis || Algirdas Blažys, politinis bei visuomenės veikėjas || 2021
|-
| 1940 || Jokūbava || Vytenis Albertas Zabukas, habilituotas mokslų daktaras || 2021
|}

## Šaltiniai
Kurklių valsčius

**Kurklių valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Kurkliai.

## Istorija

Valsčius minimas nuo XIII a. XV–XVI a. valsčius priklausė Didžiajam kunigaikščiui. Carmečiu atkurtas XIX a. Kauno gubernijoje. Kurklių valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Kavarsko rajonui (6 apylinkės).

|-
| 1877 m. || || 2362 || 175 kiemai  || 6 seniūnijos || 38
|-
| 1923 m.  || 140 || 5181 || 1106 || || 130 gyvenviečių 
|-
| 1932 m. || 125 || 5600 || || 10 seniūnijos  ||
|-
| 1949-01-01  || 141 || || || 6 apylinkės  ||
|}

## Vadovai
* Jurgis Biliūnas, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1879 || Užunvėžiai || Steponas Kairys, Vasario 16-osios akto signataras, Didžiojo Vilniaus Seimo vicepirmininkas, Lietuvos Tarybos vicepirmininkas VLIK-o įkūrėjas ir pirmasis pirmininkas, LSDP lyderis || 1964
|-
| 1897 || Užunvėžiai || Antanas Banėnas, karininkas || 1979
|-
| 1908 || Luciūnai || Stasys Yla, kunigas, rašytojas || 1983
|-
| 1916 || Adomava || Stasys Žeiba, karinis veikėjas || 1999
|-
| 1924 || Branislaviškis || Antanas Paškus, kunigas, teologas || 2008
|-
| 1930 || Medžiočiai || Leonas Strioga, skulptorius || 2022
|-
| 1935 || Trakiniai || Alfonsas Pilka, filologas || 2020
|-
| 1936 || Džiugai || Aldona Aleškevičienė-Statulevičienė, matematikė || 2017
|-
| 1943 || Adomava || Ona Baliukienė, poetė || 2024
|}

## Šaltiniai
Kaimynėliai

**Kaimynėliai** – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Musninkų. Už 1 km teka Musės upė.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Aldona Lučinskienė (1923–), botanikė.

## Šaltiniai
Musninkų valsčius

**Musninkų valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio rytų Lietuvos teritorijoje, dešiniajame Neries krante. Centras – Musninkai.

## Istorija

Įkurtas XIX a. 2-ojoje pusėje Vilniaus gubernijoje. Carmečiu mažoji dalis valsčiaus buvo kairiajame Neries krante (Savarinės seniūnija). 1905 m. gruodį gyventojai nušalino rusišką valsčiaus valdybą. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Širvintų rajonui (8 apylinkės).

|-
| 1869 m. || || 5304 || 425 kiemai  || || 107
|-
| 1874 m. || || 5314 || 460 kiemų  || 7 seniūnijos || 121
|-
| 1880 m. || || 5339 || 460 kiemų  || 7 seniūnijos || 113
|-
| 1885 m. || || 4504 || 395 kiemai  || 7 seniūnijos || 122
|-
| 1890 m. || || 4547 || 395 kiemai  || 7 seniūnijos || 122
|-
| 1923 m.  || 207 || 7529 || 1529 || || 159 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 188 || 8200 || || 13 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 209 || || || 8 apylinkės  ||
|}

## Vadovai
* K. Tomaševskis, nuo 1884 m.
* Povilas Zimkus, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1910 || Vindeikiai || Vytautas Jurkūnas, dailininkas || 1993
|-
| 1923 || Kaimynėliai || Aldona Lučinskienė, botanikė || 2016
|-
| 1935 || Aleksandrava || Mykolas Gvidonas Liutkevičius, agronomas || 2015
|-
| 1941 || Čiobiškis || Raimondas Minderis, baleto artistas, pedagogas || 2022
|-
| 1944 || Čiobiškis || Teodoras Četrauskas, rašytojas, vertėjas || 2024
|}

## Šaltiniai
Pakistano demografija

Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **[[Pakistanas|Pakistano]] demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 176 242 949 (2009 m. apskaičiavimai) 

**Struktūra pagal amžių:**
**0-14 m.:* 37,2 %
**15-64 m.:* 58,6 %
**65 m. ir vyresni:* 4,2 % (2009 m. apsk.)
 
**Gyventojų amžiaus [[mediana]]:**
**bendras:* 20,8 m.
**vyrų:* 20,6 m.
**moterų:* 21 m. (2009 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** 1,947 % (2009 m. apsk.)

**[[Gimstamumas]]:** 27,62 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**[[Mirtingumas]]:** 7,68 mirčių/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**[[Migracijos indeksas]]** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): - 0,48 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 36 % (2008 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** + 3 % (2005 m. apsk.)

**Lyčių santykis**:
**Gimimo metu:* 1,05 vyro vienai moteriai
**Jaunesniems nei 15 metų:* 1,06 vyro vienai moteriai
**15-64 metų:* 1,05 vyro vienai moteriai
**65 metų ir vyresniems:* 0,88 vyro vienai moteriai
**Visai populiacijai:* 1,04 vyro vienai moteriai (2009 apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 65,14 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)

**[[Vidutinė gyvenimo trukmė]]:**
**bendra:* 64,49 m.
**vyrų:* 63,4 m.
**moterų:* 65,64 m. (2009 apsk.) 

**15 m. ir vyresnių gyventojų [[raštingumas]]:**
**bendras:* 49,9 %
**vyrų:* 63 %
**moterų:* 36 % (2005 m. apsk.)

## Šaltiniai
*Puslapis apie šalį CŽV pasaulio faktų knygoje (angliškai)
Egipto demografija

Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **[[Egiptas|Egipto]] demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 83 082 869 (2009 m. apskaičiavimai) 

**Struktūra pagal amžių:**
**0-14 m.:* 31,4 %
**15-64 m.:* 63,8 %
**65 m. ir vyresni:* 4,8 % (2009 m. apsk.)
 
**Gyventojų amžiaus [[mediana]]:**
**bendra:* 24,8 m.
**vyrų:* 24,4 m.
**moterų:* 25,2 m. (2009 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** 1,642 % (2009 m. apsk.)

**[[Gimstamumas]]:** 21,7 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**[[Mirtingumas]]:** 5,08 mirčių/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**[[Migracijos indeksas]]** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): -0,2 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 43 % (2008 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** + 1,8 % (2005 m. apsk.)

**Lyčių santykis**:
**Gimimo metu:* 1,05 vyro vienai moteriai
**Jaunesniems nei 15 metų:* 1,05 vyro vienai moteriai
**15-64 metų:* 1,02 vyro vienai moteriai
**65 metų ir vyresniems:* 0,74 vyro vienai moteriai
**Visai populiacijai:* 1,02 vyro vienai moteriai (2009 apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 27,26 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)

**[[Vidutinė gyvenimo trukmė]]:**
**bendra:* 72,12 m.
**vyrų:* 69,56 m.
**moterų:* 74,81 m. (2009 apsk.) 

**15 m. ir vyresnių gyventojų [[raštingumas]]:**
**bendras:* 71,4 %
**vyrų:* 83 %
**moterų:* 59,4 % (2005 m. apsk.)

## Šaltiniai

*Puslapis apie šalį CŽV pasaulio faktų knygoje (angliškai)
Nijolė Pareigytė

**Nijolė Marija Pareigytė-Rukaitienė** (slapyvardis **Neli**; g. 1984 m. lapkričio 27 d. Klaipėdoje) – Lietuvos dainininkė.

## Biografija
Mokėsi Eduardo Balsio menų gimnazijoje, dešimt metų grojo pianinu, dainavo chore. Vilniaus universiteto Tarptautinio verslo mokykloje baigė vadybos ir verslo administravimą, Mykolo Romerio universitete – Europos Sąjungos politikos ir administravimo magistrą.

2005 m. prisijungė į grupę „69 danguje” kaip vokalistė, iš grupės pasitraukė 2024 m. gegužės mėnesį.

## Išnašos
Nepalo demografija

Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **[[Nepalas|Nepalo]] demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 28 563 377 (2009 m. apskaičiavimai) 

**Struktūra pagal amžių:**
**0-14 m.:* 36,6 %
**15-64 m.:* 59,2 %
**65 m. ir vyresni:* 4,2 % (2009 m. apsk.)
 
**Gyventojų amžiaus [[mediana]]:**
**bendra:* 20,8 m.
**vyrų:* 19,8 m.
**moterų:* 21,7 m. (2009 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** + 1,281 % (2009 m. apsk.)

**[[Gimstamumas]]:** 23,18 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**[[Mirtingumas]]:** 6,97 mirčių/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**[[Migracijos indeksas]]** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): -3,39 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 17 % (2008 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** +4,9 % (2005 m. apsk.)

**Lyčių santykis**:
**Gimimo metu:* 1,04 vyro vienai moteriai
**Jaunesniems nei 15 metų:* 1,04 vyro vienai moteriai
**15-64 metų:* 0,92 vyro vienai moteriai
**65 metų ir vyresniems:* 0,89 vyro vienai moteriai
**Visai populiacijai:* 0,96 vyro vienai moteriai (2009 apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:**  mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)

**[[Vidutinė gyvenimo trukmė]]:**
**bendra:* 65,46 m.
**vyrų:* 64,3 m.
**moterų:* 66,67 m. (2009 apsk.) 

**15 m. ir vyresnių gyventojų [[raštingumas]]:**
**bendras:* 48,6 %
**vyrų:* 62,7 %
**moterų:* 34,9 % (2001 m. surašymas)

## Šaltiniai
*Puslapis apie šalį CŽV pasaulio faktų knygoje (angliškai)
Atuona

**Atuona** – gyvenvietė Okeanijoje, Prancūzijos Polinezijoje, Markizų salose, pietinėje Hiva Oa salos dalyje, prie Atuonos įlankos. Tuojau už miestelio iškilęs Temetiu kalnas (1213 m). Veikia Polio Gogeno kultūros centras.

Seniau Atuona buvo Markizų salų administracinis centras, bet vėliau perkeltas į Taiohae (Nuku Hivos saloje).

Atuonoje savo gyvenimo pabaigą praleido žymus prancūzų dailininkas Polis Gogenas. Palaidotas vietinėse Kalvarijos kapinėse. Čia taip pat palaidotas ir belgų dainininkas Žakas Brelis.


Atuona - Magasin Gauguin (1).JPG|Buvusi Gogeno vila
Atuona - Espace Jacques Brel.JPG|Žako Brelio sodyba
Atuona, Gauguin's grave - 5.9.05.jpg|Polio Gogeno kapas


## Šaltiniai
Nemuno kultūra

**Nemuno kultūra** arba **Nemuno aukštupio kultūra** − taip vadinamos dvi viena po kitos egzistavusios mezolito ir neolito archeologinės kultūros, VIII-III tūkst. pr. m. e. paplitusi Nemuno vidurupio ir aukštupio baseine dabartinėje pietų Lietuvoje, vakarų Baltarusijoje, šiaurės rytų Lenkijos ir Kaliningrado srities teritorijoje.

Mezolito laikotarpiu jos šiaurinė kaimynė buvo Kundos kultūra, o neolito laikotarpiu Narvos kultūra. Nemuno kultūros susidarymą sąlygojo Maglemozės ir Kundos kultūros.

Pastaruoju metu iš Nemuno kultūros išskirta Dubičių kultūra, Cedmaro kultūra ir Neolitinė Nemuno kultūra. Tarptautinėje mokslo literatūroje Nemuno kultūra dar vadinama Janislavičių kultūra.  

## Bruožai
Nemuno kultūrai būdinga smailiadugniai puodai (dažniausiai truputį atloštais ir ornamentuotais kakleliais), dubenėliai. Titnaginiai darbo įrankiai artimi mezolito dirbiniams. 

Nemuno kultūroje gyvenvietės buvo sėslios, įkurtos daugiausia prie ežerų, tačiau gana toli viena nuo kitos. Nemuno kultūros pastatų iki šiol nerasta, tačiau tyrinėtojai mano, kad jie buvę antžeminiai, keturkampiai, stulpinės konstrukcijos, greičiausiai dvišlaičiu stogu. Bendruomenę sudarė kelios šeimos.

Pagrindiniai verslai − medžioklė, žvejyba ir rankiojimas. Medžioklės įrankiai − lankas su strėle, ietis. Ietys naudotos ir su antgaliais ir be jų, tik nusmailinus ir apdeginus viršūnę. Šiuo laikotarpiu ypač išpopuliarėjo žvejyba. Naudoti ir tinklai, ir bučiai. Nemuno kultūros žmonės savo mirusiuosius jau laidojo netoli gyvenviečių. Jie guldyti aukštielninki ir apiberti ochra. Įkapės − papuošalai iš pragręžtų žvėrių dantų, titnago skeltės. Yra kapų, kuriuose, kaip ir mezolito kapuose, laidotos tik žmonių galvos. 

III tūkst. pr. m. e. Nemuno kultūroje atsirado Šukinės duobelinės keramikos kultūros ir virvelinės keramikos kultūros bruožų. Didžiausią įtaką padarė pastaroji.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Indoeuropiečiai ir baltai (E. Jovaiša, I. Vaškevičiūtė)
*Baltų kultūros ištakos II. A.Girininkas 2011
Avaz Twist bokštas

**Avaz Twist bokštas** – architekto Faruk Kapidžić suprojektuotas ir pastatytas bokštas Sarajeve, Bosnijoje ir Hercegovinoje. Tai aukščiausias bokštas šalyje ir buvęs didžiausias Balkanų regione. Bokštą sudaro 142 metrų aukščio pastatas ir 30 metrų antena. Jame yra 41 aukštas. Bokštas pavadintas populiariausio Bosnijoje ir Hercegovinoje dienraščio laikraščio „Avaz“ vardu.

## Nuorodos

*Bokšto statybos projektas 
*Oficiali Avaz svetainė
Myspace

**MySpace** () – interneto platforma, interneto bendruomenė. MySpace būstinė yra įsikūrusi Beverli Hilse, Kalifornijos valstijoje (JAV). MySpace turi biurą savo tiesioginės savininkės „Fox Interactive Media” biuro pastate. 2006 m. birželį MySpace tapo populiariausiu Jungtinėse Valstijose interneto bendruomenės tinklalapiu. Pasak „comScore” (internetinio marketingo tyrimo kompanijos), 2008 m. balandį „MySpace“ tarptautiniu mastu buvo aplenkta pagrindinės konkurentės internetinės bendruomenės puslapio „Facebook”. 2009 m. birželį atleidus 30 % kompanijos darbo jėgos, MySpace liko dirbti 1 000 darbuotojų.

Šimtas milijoninė MySpace paskyra buvo sukurta 2006 m. rugpjūčio 9 d. Nyderlanduose.

## Šaltiniai
Tailando demografija

Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **[[Tailandas|Tailando]] demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 65 905 410 (2009 m. apskaičiavimai) 

**Struktūra pagal amžių:**
**0-14 m.:* 20,8 %
**15-64 m.:* 70,5 %
**65 m. ir vyresni:* 8,7 % (2009 m. apsk.)
 
**Gyventojų amžiaus [[mediana]]:**
**bendras:* 33,3 m.
**vyrų:* 32,4 m.
**moterų:* 34,2 m. (2009 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** + 0,615 % (2009 m. apsk.)

**[[Gimstamumas]]:** 13,4 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**[[Mirtingumas]]:** 7,25 mirčių/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**[[Migracijos indeksas]]** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): 0 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 33 % (2008 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** + 1,7 % (2005 m. apsk.)

**Lyčių santykis**:
**Gimimo metu:* 1,05 vyro vienai moteriai
**Jaunesniems nei 15 metų:* 1,05 vyro vienai moteriai
**15-64 metų:* 0,98 vyro vienai moteriai
**65 metų ir vyresniems:* 0,83 vyro vienai moteriai
**Visai populiacijai:* 0,98 vyro vienai moteriai (2009 apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 17,63 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)

**[[Vidutinė gyvenimo trukmė]]:**
**bendra:* 73,1 m.
**vyrų:* 70,77 m.
**moterų:* 75,55 m. (2009 apsk.) 

**15 m. ir vyresnių gyventojų [[raštingumas]]:**
**bendras:* 92,6 %
**vyrų:* 94,9 %
**moterų:* 90,5 % (2000 m. surašymas)

## Šaltiniai
*Puslapis apie šalį CŽV pasaulio faktų knygoje (angliškai)
Veiko sala

**Veiko sala** () − atolas Ramiojo vandenyno vakaruose, tarp Marianų ir Havajų salų. Priklauso JAV. Plotas – 7,37 km². Sala labai atoki – artimiausia gyvenama vieta yra už 952 km į pietryčius (Utirikas, Maršalo Salos).

Salą 1568 m. spalio 20 d. atrado ispanų keliautojas Alvaras de Mendanja de Neira (*Álvaro de Mendaña de Neyra*). 1796 m. ją dar kartą atrado anglų kapitonas *V. Veikas* (*William Wake*). 1898 m. salą aneksavo JAV.

Į atolo sudėtį įeina Veiko sala (iki 6 m virš jūros lygio) ir mažesnės − *Vilkso* (*Wilkes*) ir *Pilo* (*Peale*) salos.

Atole vyrauja tropinis klimatas. Geriamo vandens salose nėra.

Veiko saloje yra transokeaninės aviacijos linijos oro uostas. Saloje gyvena ~90 žmonių, aptarnaujančių karinę bazę. Patekimas į Veiko salą apribotas.

## Nuorodos
* Veiko salos geografija ir istorija (anglų k.)
Liepojos gimnazija

**Liepojos Nikolajaus gimnazija** (, ) – vidurinė mokykla, 1884–1915 m. veikusi Liepojoje, Vilhelmo g. 4, dab. Kr. Valdemāra 4.

## Istorija
Liepojos gimnazija dirbo rūmuose, 1884 m. pastatuose pagal architekto P. Berčio (1840 - 1911 m.) projektą. Visi bendrieji dalykai buvo dėstomi vokiečių kalba.

## Mokytojai
* Jonas Jablonskis

## Moksleiviai
* Paulis Kalninis – Latvijos prezidentas emigracijoje (1944–1945 m.)
* Gabrielius Narutavičius – pirmasis Lenkijos prezidentas 
* Stanislovas Narutavičius – Lietuvos Nepriklausomybės Akto signataras 
* Aleksandras Stulginskis – Lietuvos prezidentas (1922–1926 m.)
* Kazys Alyta – Lietuvos mėgėjų teatro aktorius, režisierius, dramaturgas, Lietuvos kariuomenės pulkininkas leitenantas
* Konstantinas Aris – Lietuvos keliautojas, entomologas
* Jonas Biliūnas – rašytojas
* Leonas Bistras – Lietuvos valstybės ir karinis veikėjas
* Jonas Bucevičius – advokatas, politikas
* Peliksas Bugailiškis – teisininkas, spaudos darbuotojas, žurnalistas, kraštotyrininkas, muziejininkas, politinis veikėjas
* Povilas Dogelis – kunigas, rašytojas, Steigiamojo Seimo atstovas
* Antanas Garmus – Kauno burmistras
* Domas Grabys – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas
* Ignas Končius – fizikas, etnografas, Lietuvos visuomenės ir kultūros veikėjas
* Česlovas Kontrimas – tapytojas akvarelininkas, grafikas
* Stanislovas Kuizinas – Lietuvos kultūros, karinis ir visuomenės veikėjas, spaudos darbuotojas, pulkininkas leitenantas 
* Stasys Lukauskis – advokatas, spaudos platintojas, kooperatininkas
* Juozas Matulis – fizikas, chemikas, ilgametis Lietuvos mokslų akademijos prezidentas
* Antanas Montvydas – gydytojas, rašytojas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas 
* Jonas Petruitis – Lietuvos visuomenės ir karinis veikėjas, pulkininkas
* Leonas Prūseika – teisininkas, LSDP veikėjas, JAV lietuvių socialdemokratų spaudos darbuotojas
* Antanas Purėnas – chemikas organikas, kultūros, visuomenės ir politinis veikėjas
* Jonas Šimkus – pirmasis Lietuvos universiteto rektorius
* Juozas Tūbelis– politikos ir visuomenės veikėjas, Lietuvos banko vadovas
* Kazimieras Venclauskis – teisininkas, advokatas, Lietuvos politinis ir visuomenės veikėjas
* Antanas Vienuolis – rašytojas
* Aliaksandras Vlasavas – Baltarusijos politikas

## Nuorodos
*Liepojos gimnazijos nuotrauka
Australijos lietuvių bendruomenė

**Australijos lietuvių bendruomenė** () – Australijos lietuvių visuomeninė organizacija, veikianti Australijoje nuo 1950 m. Pasaulio lietuvių bendruomenės padalinys.

## Istorija
Australijos lietuvių bendruomenė įkurta 1950 m. reorganizavus 1929 m. Sidnėjuje įkurtą Australijos lietuvių draugiją. 1958 m. priimti Australijos lietuvių bendruomenės nuostatai. Bendruomenė turi 10 apylinkių:
* Adelaidė, Lietuvių Namai, 6 Eastry Street, Norwood
* Brisbenas, Lietuvių Namai, 49 Gladstone Road, Highgate Hill
* Džilongas, Lietuvių Namai, Pettitt Park Hall, Bell Post Hill
* Hobartas, Lietuvių Namai, 59 Sixth Avenue, Moonah West, TAS 7009
* Kanbera, Lietuvių Namai, Hackett Community Center, 114 Maitland Street, Hackett
* Gold Kostas, seniūnija, 126/2 Dutton Street, Coolangatta, QLD 4225
* Launčestonas, Lietuvių Namai
* Melburnas, Lietuvių Namai, 44 Errol Street, North Melbourne
* Pertas, Lietuvių Namai, 56 Tweeddale Road, Applecross, WA 6153
* Sidnėjus, Lietuvių Namai, 16-20 Meredith St, Bankstown, NSW 2200

Iki 1970 m. Krašto valdybos būstinė buvo Sidnėjuje, nuo 1971 m. paeiliui – Adelaidėje, Melburne ir Sidnėjuje, 1991–1992 m. Kanberoje.

## Organizacija
Bendruomenės apylinkėse slaptu balsavimu renkami atstovai į Krašto tarybą. Tarybos suvažiavimai vyksta kas dveji metai paeiliui Adelaidėje, Melburne, Sidnėjuje, tik 1984 m. vyko Kanberoje, 1998 m. Džilonge. Suvažiavimo metu vyksta ir Australijos lietuvių dienos, rengiamos nuo 1960 m. Krašto taryba savo kadencijos laikotarpiui renka Krašto valdybą, Krašto kontrolės komisiją, Garbės teismą ir Pasaulio lietuvių bendruomenės Seimo narius. Krašto valdyba vadovauja ir atstovauja Australijos lietuviams, rūpinasi lėšomis, palaiko ryšius su Pasaulio lietuvių bendruomenės ir kitų kraštų lietuvių bendruomenėmis, rūpinasi kultūros, švietimo, sporto ir jaunimo reikalais, prižiūri apylinkių valdybų veiklą.

Prie Australijos lietuvių bendruomenės Melburne veikia Australijos lietuvių fondas. 1973 m. įkurta Australijos lietuvių kultūros taryba. Nuo 1988 m. Adelaidėje veikia Australijos lietuvių bendruomenės archyvas, Sidnėjuje – Australijos lietuvių bendruomenė spaudos sąjunga, kuri leidžia savaitraštį „Mūsų pastogė“. Australijos lietuvių bendruomenei priklauso ir savarankiškos jaunimo, meno ir kitos organizacijos. Krašto valdyba išleido „Australijos lietuvių metraštį“ (t. 1. 1961 m., t. 2. 1983 m.).

## Krašto valdybos pirmininkai
Antanas Baužė, J. Vaičaitis, V. Simniškis, L. Karvelis, V. Skrinska, S. Kovalskis, Izidorius Jonaitis, B. Daukus, S. Narušis, M. Zakaras, J. Maksvytis, V. Neverauskas, A. Šimkus, Algis Kabaila, A. Pocius, V. Bukevičius, D. Baltutienė, V. Martišius, Viktoras Baltutis, A. Žilinskas, Vytautas Vaclovas Doniela, J. Vabolienė, Birutė Prašmutaitė, Angonita Grincevičiūte-Valis

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Australijos lietuvių bendruomenė
Kolorado plynaukštė

**Kolorado plynaukštė** () – plynaukštė ir gamtinis regionas JAV pietvakariuose, esantis keturių valstijų – Kolorado, Arizonos, Jutos ir Naujosios Meksikos sandūros vietoje (Keturių Kampų taške) ir aplinkinėse teritorijose. Šiaurės Amerikos Kordiljerų kalnų sistemos dalis. Plynaukštės plotas siekia apie 337 000 km². Dažniausias aukštis 1800–2500 m, didžiausias 3861 m (Hamfris Pyko kalnas). Susidariusi iš kristalinių prekambro ir nuosėdinių uolienų (nuo paleozojaus iki paleogeno). Suskaidyta sprūdžių, Kolorado upės ir jos intakų kanjonų (Didysis kanjonas). Klimatas – kontinentinis subtropinis. Vyrauja stepės, pusdykumės. Yra urano-vanadžio rūdos, polimetalų, aukso telkinių. Urano-vanadžio rūdos ištekliai apie 50 mln. t, urano kiekis rūdoje 111 400 t (apie 2 kg urano 1 t rūdos). Daugiausia rūdos yra Ambrosija Leiko baseine (Naujoji Meksika). Rūda kasama iš juros ir triaso sluoksnių (iki 250 m gylio). Veikia nacionaliniai parkai, išvystytas turizmas.


Bryce Canyon Amphitheater Hoodoos Panorama.jpg|Braiso kanjono nacionalinis parkas
Utah State Route 24, Near Mile 92 view in Direction North-West 110814 2.jpg|Kraštovaizdis Jutoje
Monument Valley 2.jpg|Monumentų slėnis
Blue Mesa Painted Desert.jpg|Suakmenėjusio miško nacionalinis parkas


## Šaltiniai
Pero Vaz de Caminha

**Peras Vašas de Kaminija** (*Pero Vaz de Caminha*; 1450 m. – 1500 m. gruodžio 15 d.) – portugalų jūrininkas, rašytojas, kuris ypač pasižymėjo kaip Pedro Alvarešo Kabralo laivyno archivaras.

## Biografija
Peras Vašas gimė Porte, buvo Vasko Fernandešo de Kaminijos, Bragansos kunigaikščio riterio, sūnus. Jo protėviai, karaliaus Fernando valdymo laikais (1367–1383 m.), buvo pirmieji naujakuriai Neivoje.

Peras Vašas buvo raštingas, buvo riteriu kunigaikščių Alfonso V, Žuano I ir Manuelio I rūmuose. 1475 metais dalyvavo Toro mūšyje. 1476 m. iš tėvo paveldėjo valstybės finansų tvarkytojo pareigas. 1497 m. tapo Porto miesto tarybos nariu.

1500 metais Peras Vašas de Kaminija buvo paskirtas Indijoje, Kalikute statomos gamyklos sekretoriumi. Į savo paskyrimo vietą išplaukė su Pedro Alvarešo Kabralo ekspedicija. Jos metu buvo Brazilijos atradimo liudininkas, ir visiems laikams įsiamžino kaip gegužės 1 d. laiško apie Brazilijos atradimą autorius. Laiške karaliui Manueliui I Vašas de Kaminija aprašė atradimo detales ir įspūdžius iš naujai atrastų žemių. Tai buvo pirmas dokumentas parašytas Brazilijos istorijoje ir, be visa ko, laikomas svarbiu literatūros kūriniu šalyje.

Vėliau Kalikute (Indija) vadovavo prieskonius ruošiančiai gamyklai. Manoma, kad Peras Vašas de Kaminija žuvo Kalikuto gamyklą 1500 m. pabaigoje užpuolus musulmonams.
Von budizmas

**Uonbulizmas** (, *uonbulgio*) – Korėjoje atsiradusi religija, kurią 1916 metais sukūrė Sotesanas (1891-1943). Ji tikėjimo objektu ir praktikavimo modeliu laiko darmakaja budą, apskritimą. Apskritimu Sotesanas išreiškė fundamentalią visatos tiesą, kuria po dvidešimties metų asketiško gyvenimo patyrė nušvitimą.

Uonbulizmas moko savo tikinčiuosius giliai įsisąmoninti visų visatos būtybių geradarybes ir dėkoti už jas. Tad esminis von budizmo žodis yra „geradarybė“. Juo yra susietos visos būtybės visatoje. Von budizmas tikros religijos tikėjimu ir realios moralės treniravimu siekia ugdyti žmogiškąją dvasią, kaip atsaką materijos vystymuisi. 

Pagrindinė von budizmo doktrina susideda iš keturių geradarybių ir keturių būtinybių, taip pat iš trijų studijų ir aštuonių nuostatų. Keturi didieji von budizmo principai  yra teisingas nušvitimas ir  veiksmas, geradarybių suvokimas ir padėka, budos dharmos pritaikymas, pasiaukojamas tarnavimas visuomenei.
 
Po nušvitimo Sotesanas perskaitė daugybę tradicinių religijų knygų, pripažino Šakjamunį švenčiausiu iš šventųjų ir apsisprendė sukurti naują religiją budos dharmos pagrindu. Von budizmas siekia budos dharmos šiuolaikiškumo, panaudojimo gyvenime ir populiarinimo. 
Dabar uonbulizmas turi tvirtą statusą Korėjos visuomenėje ir plinta pasaulyje.

## Šaltiniai
Jonas Kaupaitis

**Jonas Kaupaitis** (1929 m. Bartninkuose, Vilkaviškio raj. – 1977 m. sausio 5 d.) – futbolo žaidėjas ir treneris.

## Biografija

Žaidė Vilkaviškio miesto (1948–1955 m.), Šešupė Kapsukas (1956–1965) komandose. 1968–1973 m. „Sūduvos“ vyr. treneris. 1971–1976 m. „Nemuno“ draugijos Marijampolės rajono tarybos pirmininkas.
Gimstamumas

**Gimstamumas** – demografinis rodiklis, nusakantis, kiek gimimų per metus tenka 1000 gyventojų tam tikroje teritorijoje.

2008 m. valstybių gimstamumas svyravo nuo 7,64 gimimų/1000 gyventojų per metus Japonijoje iki 51,6 gimimų/1000 gyventojų per metus Nigeryje. Lietuvos gimstamumas 2009 m. buvo 9,11 gimimų 1000 gyventojų. Viso pasaulio gimstamumas 2009 m. buvo 19,95 gimimų/1000 gyventojų per metus. Pasaulio gimstamumas jau daugiau nei 100 metų mažėja, bet kadangi mirtingumas mažėja sparčiau, apskritai gyventojų skaičius didėja. Kadangi išsivysčiusiose šalyse mirtingumo mažėjimas sulėtėjo, o gimstamumas ir toliau mažėja, jų populiacija auga lėčiau arba mažėja. Mažiau išsivysčiusiose šalyse gimstamumas pradėjo mažėti vėliau.

Naudojant gimstamumą ir mirtingumą galima apskaičiuoti ir teritorijos natūralų prieaugį (natūraliu vadinamas todėl, kad nekreipia dėmesio į migraciją). Gimstamumas priklauso nuo teritorijos pasiskirstymo pagal amžių, todėl nenusako, kiek vidutiniškai vaikų pagimdo moteris. Tam yra naudojami kiti rodikliai.

Tiek labai didelis, tiek labai mažas gimstamumas yra laikomas blogu dalyku. Gimstamumu rūpinasi nemaža dalis valstybių valdžių. Kai kuriose valstybėse (pvz., Kinijoje) gimstamumą norima sumažinti, kitose (pvz., Lietuvoje, Italijoje) – padidinti. Vienas iš būdų didinti gimstamumą yra duoti pinigines išmokas naujoms motinoms. Gimstamumas mažinamas informacijos apie kontracepciją platinimu, privilegijų mažiau vaikų turinčioms šeimoms suteikimu ir kitais būdais. Paprastai didelis gimstamumas yra asocijuojamas su prasta sveikata,  maža vidutine gyvenimo trukme, prasta gyvenimo kokybe, žemesne moterų padėtimi ir prastesniu švietimu.

## Taip pat skaitykite
* Mirtingumas
* Sąrašas: Šalys pagal gimstamumą

## Šaltiniai
Anarchoprimityvizmas

**Anarchoprimityvizmas** – anarchistinė koncepcija, teigianti, kad civilizacija iš principo kontroliuoja žmogaus laisvę, įvelia žmones į beprasmę konfrontaciją, darbus, sudėtingas hierarchijas, atriboja žmones nuo gamtos ir natūralios gyvensenos. Anarchoprimityvistai pasisako už visuomenės deindustrializaciją, specializuoto darbo atsisakymą, technologijų naudojimo mažinimą.

Primityvistų tvirtinimu, iki susiformuojant sėsliai žemdirbystei, žmonės gyveno nedidelėmis, migruojančiomis bendruomenėmis, kuriose vyravo socialinė, politinė, ekonominė lygybė. Po žemės ūkio revoliucijos žmonės tapo priklausomi nuo technologijų, susidarė valdžios struktūros ir visuomeninė hierarchija.

Anarchoprimityvistų teigimu dabartinė civilizacija siekia visą įmanomą aplinką paversti kontroliuojama ir nuspėjama, tam tarnauja domestikacija, genų inžinerija, visuotinis švietimas, kalėjimai, žmonių stebėjimas, dokumentacija, registracija. Kritikuojama masinė visuomenė kaip neracionali, antigamtiška, hierarchiška.

Anarchoprimityvistai nepriskiria savęs kairiesiems, mat visi kairieji judėjimai (pradedant socialdemokratija, baigiant maoizmu) siekia naujai performuoti visuomenę, tačiau vėl ją pajungti naujomis hierarchijomis ir sistemomis.

Šiam judėjimui atstovauja Wolfi Landstreicher, John Zerzan, Kevin Tucker, Theodore Kaczynski.
 

## Taip pat skaitykite
* Žaliasis anarchizmas
* Neotribalizmas
* Antimodernizmas
* Progreso mitas
Mobis Dikas

**Mobis Dikas** () – rašytojo Hermano Melvilio romanas, išleistas 1851 metais. Šiuo metu „Mobis Dikas” yra laikomas literatūros klasika, Didžiojo amerikietiško romano dalimi ir vadinamas vienu iš pasaulio literatūros lobių.

Romaną „Mobis Dikas” 1851 metų spalio 18 dieną Londone pirmąkart išleido Ričardas Bentlis. Pirmoji pirmojo romano skyriaus eilutė „Vadinkite mane Izmaeliu” yra viena iš labiausiai žinomų  Amerikos literatūros pirmųjų eilučių. Nepaisant to, kad knyga iš pradžių sulaukė įvairių vertinimų, dabar romanas yra vertinamas kaip vienas iš geriausių visų laikų romanų anglų kalba.

Romane „Mobis Dikas”, Melvilis, norėdamas išnagrinėti daugelį sudėtingų temų, naudoja stilizuotą kalbą, simbolizmą ir metaforas. Stebint pagrindinio veikėjo kelionę, nagrinėjamas klasinio ir socialinio žmogaus statuso supratimas, gėrio ir blogio sąvoka, dievų egzistavimo klausimas. Pats Izmaelis mąsto apie savo paties tikėjimą ir savo vietą visatoje. Iš pasakotojo svarstymų ir banginių medžioklės laivo jūreivio gyvenimo aprašymų yra sukuriamas pasakojimas. Pasakojimui kurti naudojamos Šekspyro naudotos literatūrinės priemonės, tokios kaip veiksmo vietos pristatymas, ilgi monologai ir šalutinės pastabos.

## Siužetas

Romane pasakojama apie keliaujančio jūreivio Izmaelio nuotykius ir jo kelionę banginių medžioklės laive „Pekodas” (), kuriam vadovauja kapitonas Achavas (Ahabas). Izmaelis netrukus sužino, kad Achavas ieško vieno konkretaus banginio - nuožmaus milžiniško baltojo kašaloto, praminto Mobiu Diku. Palyginti nedaug laivų žino apie Mobį Diką, o dar mažiau yra su juo susidūrę. Paskutinįsyk, banginis sunaikino Achavo laivą. Pats Achavas po susidūrimo su banginiu prarado koją. Achavas ketina atkeršyti. 

## Nuorodos ir šaltiniai

*knyga „Project Guttenberg“ portale
*Audioknyga LibriVox portale
*Amerikietiško ir britiško Mobio Diko versijų palyginimai
*Mobio Diko literatūrinė analizė
Progreso mitas

**Progreso mitas** - idėja, neigianti plačiai priimtą koncepciją, kad visa ar dalis žmonijos išgyveno pozityvią evoliuciją ir toliau evoliucionuoja bei evoliucionuos pozityvia linkme. 

Progreso mitas studijuojamas įvairiomis plotmėmis: psichologine, teologine, moksline. Britų psichoanalitiko Montague David Eder teigimu civilizacijos progresas veda prie vis didesnio žmonių nelaimingumo, prarastos aplinkos kontrolės. Progresą, kaip mitą, skelbia anarchoprimityvizmo, neoludizmo, kitų antimodernistinių judėjimų atstovai.
Australijos lietuvių draugija

**Australijos lietuvių draugija** – Australijos lietuvių visuomeninė organizacija, veikusi 1929–1950 m.

## Istorija
Australijos lietuvių draugija įkurta J. Jasiūno ir V. Dapkaus iniciatyva Sidnėjuje. Siekė palaikyti artimesnius ryšius tarp lietuvių. 1933 m. turėjo apie 100 narių. Rengė tautinių švenčių minėjimus, vakarėlius, prenumeravo laikraščius ir žurnalus „Lietuvos aidas“ ir „Trimitas“, „Keleivis“ (iš JAV). Ilgainiui Australijos lietuvių draugijos skyriai įsikūrė Adelaidėje, Batherste, Bičvorte, Bonegiljoje, Brisbene, Kanberoje, Melburne, Gretoje ir Vumeroje. Australijos lietuvių draugija bendravo su Australijos estais ir latviais. 1950 m. perorganizuota į Australijos lietuvių bendruomenę.

## Šaltiniai