open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
John Maxwell Coetzee

**John Maxwell Coetzee** (JM Coetzee, [kutˈsiˑe]; g. 1940 m. vasario 9 d.) – PAR–Australijos rašytojas ir profesorius. Dabar jis yra Australijos pilietis ir gyvena Adelaidėje, Pietų Australijoje. Coetzee nusipelnė kaip rašytojas, literatūros kritikas ir vertėjas, du kartus laimėjęs Bukerio prizą ir 2003 m. gavęs Nobelio literatūros premiją.

## Vaikystė ir mokslai
Coetzee gimė 1940 m. vasario 9 d. Keiptaune, Keipo provincijoje, Pietų Afrikos Sąjungoje, afrikanų kilmės tėvams. Šeima kilusi iš XVII a. olandų emigrantų, o prosenelė iš motinos pusės buvo lenkė. Jo tėvas kartais dirbo advokatu, vyriausybei ar augino avis, o motina buvo mokytoja. Namie buvo kalbama angliškai, bet su kitais giminaičiais Coetzee kalbėjo afrikanų kalba.

Savo vaikystę Coetzee praleido Keiptaune ir Vorčesteryje (Vakarų Kapas) kaip jis aprašė suliteratūrintuose memuaruose „Vaikystė“ (*Boyhood*, 1997 m.). Šeima persikėlė į Vorčesterį Coetzee turint 8 metus, nes tėvas prarado postą valdžioje dėl nepritarimo Apartheidui. Coetzee lankė Šv. Juozapo koledžą, katalikų mokyklą Keiptauno priemiestyje Rondeboše, o vėliau studijavo anglų kalbą ir matematiką Keiptauno universitete, kur gavo menų bakalaurą su pagyrimu iš anglų kalbos 1960 m., o 1961 m. – bakalaurą iš matematikos.

Coetzee vedė Philippa Jubber 1963 m. ir išsiskyrė su ja 1980 m. Santuokoje jis turėjo dukrą Gisela (gimė 1968 m.) ir sūnų Nicolas (gimė 1966 m.), kuris žuvo per nelaimingą atsitikimą 1989 m.

## Karjera
1962 m. Coetzee persikėlė į Didžiąją Britaniją, kur dirbo kompiuterių programuotoju IBM Londone ir gyveno iki 1965 m. Ten jis apsigynė magistro laipsnį, parašęs diplominį darbą apie Ford Madox Ford romanus, Keiptauno universitete 1963 m. Tuos įvykius jis aprašė antrame memuarų tome „Jaunystė“ (*Youth*, 2002 m.).

1965 m. Coetzee atsidūrė Teksaso universitete Ostine, JAV, pagal Fulbright programą ir 1969 m. gavo daktaro laipsnį lingvistikos srityje už Samuel Beckett kūrinių kompiuterinę lingvistinę analizę. 1968 m. jis pradėjo dėstyti anglų literatūrą Niujorko valstijos Bafalo universitete iki 1971 m. Čia jis pradėjo savo pirmą romaną „Dulkių kraštai“. Coetzee bandė gauti JAV pilietybę, bet prašymas nebuvo patenkintas dėl jo dalyvavimo protestuose prieš Vietnamo karą. 1970 m. kovą Coetzee su 44 universiteto nariais užėmė Hayes salę ir buvo suimtas už įsilaužimą. Jis grįžo į PAR Keiptauno universitete dėstyti anglų literatūros. Jis tapo Bendros literatūros profesoriumi 1983 m. ir literatūros nusipelnusiu profesoriumi 1999–2001 m. Atsistatydinęs jis persikėlė į Adelaidę, kur tapo Dorothy Driver nusipelniusiu tyrimo bendradarbiu Adelaidės universitete, kur ji dirba. Coetzee buvo Socialinės Minties komitete Čikagos universitete iki 2003 m. Be savo romanų, jis išleido kritikos straipsnių, vertimus iš olandų ir afrikanų kalbų.

2006 m. kovo 6 d. John Maxwell Coetzee tapo Australijos piliečiu.

## Šaltiniai
Foja

**Foja** () – aukščiausias Algarvės kalnas (Portugalija). Jis yra Monšikės parapijoje, Monšikės kalnų dalis.

Į kalno viršūnę veda grįstas kelias. Viršūnėje yra telekomunikacijos įrengimų bei Portugalijos oro pajėgų 1-oji radiolokacinė stotis. Giedromis dienomis nuo kalno viršūnės matyti Atlantas.


Image:Foia 177.jpg|Vaizdas nuo Fojos viršūnės
Image:Fonte da Senhora 182.jpg|Šaltinis Fojos šlaite (773 m aukštyje, 130 m žemiau nei viršūnė)
Porto Santas

**Porto Santas** ( – „šventasis uostas“) – sala Atlanto vandenyne, Madeiros salų grupėje, 43 km į šiaurės rytus nuo Madeiros salos. Plotas 42,2 km². Salos ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 14,2 km, plotis iki 7,8 km. Sala vulkaninės kilmės, sudaryta iš bazalto, tefros, trachito. Salos paviršius lygus, tik šiaurinėje dalyje yra masyvas, iškylantis iki 402 m (Piko do Kaštelo k.). Aplink Porto Santą iškilusios kelios mažos, uolingos salelės: Baišo o da Kalas, Feras, Senuraso salos, Fora, Sima.

Saloje gyvena 4388 gyventojų (2004 m.), pagrindinė gyvenvietė – Vila Baleira. Nuo XX a. verčiamasi daugiausia turizmu. Veikia oro ir jūrų uostai.

Oficialiai laikoma, kad salą 1418 m. atrado portugalų keliautojai Žuano Gonsalvešo Zarko ir Tristano Vaš Teišeiros. Saloje kurį laiką gyveno Kristupas Kolumbas, jis vedė salos valdytojo dukterį Filipą Moniz Perestrelo.


File:BasaltColumns PortoSanto.JPG|Bazaltinė atodanga
File:Porto Santo - beach.jpg|Paplūdimys
File:Porto-santo-1151.JPG|Salos kraštovaizdis
Santa Kruz das Florešas

**Santa Kruz das Florešas** () – miestelis Portugalijoje, Azorų salose, Florešo salos rytinėje pakrantėje; didžiausias salos miestas. Yra jūrų uostas, oro uostas, keletas kolonijinės architektūros bažnyčių ir koplyčių, Šv. Bonaventūro konventas, muziejus, biblioteka, buvęs banginių perdirbimo fabrikas.

## Istorija

Gyvenvietė rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1548 m. Pirmoji bažnyčia pastatyta 1627 m., kiek vėliau Santa Kruz das Floreše įsikūrė pranciškonai. Ilgą laiką gyvenvietė buvo banginių medžioklės centras.

## Šaltiniai
Vila do Korvas

**Vila do Korvas** () – miestelis Portugalijoje, Azorų salose, Korvo salos pietinėje pakrantėje; vienintelė salos gyvenvietė. Korvas sudaro mažausią savivaldybę Azoruose. Yra nedidelė prieplauka, aerodromas, Stebuklų Mergelės bažnyčia (1795 m.), 3 vėjo malūnai. Verčiamasi žemės ūkiu, sūrio gamyba, turizmu.

## Istorija

Gyvenvietė įkurta XV a. pab., parapija tapo 1674 m., o savivaldybės statusą įgijo 1832 m.

## Šaltiniai
Dezertašo salos

**Dezertašo salos** ( – „dykosios salos“) – nedidelių negyvenamų salų grupė Atlanto vandenyne, Madeiros salų grupėje, 25 km į pietryčius nuo Madeiros salos. Plotas 14,2 km². Dezertašo salas sudaro 3 salos, nusidriekusios grandine iš šiaurės vakarų į pietryčius 22,3 km, grandinės plotis 1,3 km. Salos vulkaninės kilmės, sudarytos iš bazalto, tefros, trachito. Salų paviršius uolingas, krantai skardingi. Augalija labai skurdi – pavieniai krūmokšniai, žolės, efemeriniai augalai.

Dezertašo salas sudaro šios salos: Didžioji Dezerta (plotas 10 km², aukštis 442 m), Bužijas (plotas 3 km², aukštis 348 m), Šanas (plotas 1 km², aukštis 98 m).

Dėl gėlo vandens trūkumo salos niekad nebuvo apgyvendintos. Dabar Didžiojoje Dezertoje yra salų prižiūrėtojo namas. 1990 m. salos paskelbtos gamtos rezervatu, čia sutinkami labai reti Viduržemio jūros ruoniai vienuoliai.


File:Grandeserta1.JPG|Didžioji Dezerta
File:Deserta Grande Wardens-HouseDSC07384.jpg|Prižiūrėtojo namas
File:Bugio island.jpg|Bužijas
File:IlhasDesertas 2008.jpg|Dezertašo salos iš Madeiros
Vila Baleira

**Vila Baleira** () – miestelis Portugalijoje, Madeiros salyne, Porto Santo salos pietinėje pakrantėje; didžiausia salos gyvenvietė. Yra uostas, oro uostas, Liūdinčiosios Mergelės bažnyčia (pastatyta 1430 m., perstatyta 1667 m.), Kristupo Kolumbo namas.

## Istorija

Gyvenvietė įkurta XV a. pr., tačiau miestelio statusą gavo tik 1996 m.

## Šaltiniai
Ženevos stadionas

**Ženevos stadionas** () – futbolo stadionas Ženevoje, Šveicarijoje. Stadiono talpa – 30 084 sėdimos vietos. Namų rungtynes žaidžia Servette futbolo klubas, taip pat naudojamas regbio varžyboms.

## Istorija

Nuo 1930 m. pagrindinis Ženevos stadionas buvo Šarmijo stadionas, bet jis 2002 m. buvo uždarytas. 2003 m. buvo baigti naujojo – Ženevos stadiono statybų darbai, oficialiai jis atidarytas tų pačių metų kovo 16 d. rungtynėmis tarp „Servette“ ir Young Boys Bern klubų. Stadione buvo sužaistos trejos Euro 2008 čempionato A grupės rungtynės.

## Šaltiniai

## Nuorodos

*
Bežos aviacijos bazė

**Bežos aviacijos bazė** (), kitaip *11-oji aviacijos bazė* () – viena iš svarbiausių Portugalijos aviacijos bazių, esanti prie Bežos miesto, 100 km į šiaurę nuo Algarvės. Ją naudoja Portugalijos Oro pajėgos ir ji turi du kilimo ir tūpimo takus. Didesnysis yra 3500 m ilgio ir 60 m pločio. Bazėje įsikūrusio 2 mokomosios eskadrilės, viena jūrų patrulių eskadrilė ir viena sraigtasparnių eskadrilė.

## Istorija
Bazė buvo įkurta 1964 m. spalio 21 d. Pradžioje statyta kaip Liuftvafės treniravimosi punktas, nes Vakarų Vokietijoje treniruotėms stigo oro erdvės.

Iki 1993 n. ją naudojo ginklų naudojimo treniruotėms, o 1987 m. iš Montižo į ją buvo atkelta 103-oji Portugalijos oro pajėgų eskadrilė, ginkluota lėktuvais Lockheed T-33 ir Northrop T-38. Nuo tada šiam taške bazuojasi tiek mokomieji lėktuvai, tiek mokomieji sraigtasparniai, taip pat jūrų patruliniai lėktuvai.

## Dabartinė padėtis
Dabar ši aviacijos bazė yra moderni ir gerai aprūpinta. Joje dirba apie 1000 darbuotojų. Bazė turi du kilimo ir tūpimo takus, einančius šiaurės pietų kryptimi (01L/19R, 19L/01R).
Vieno tako ilgis yra 3450 m, kito – 2951 m. Trečias lygiagretus kilimo ir tūpimo takas skirtas sraigtasparniams.

Bežos aviacijos bazė yra vienas labiausiai šiuolaikinių Portugalijos Oro pajėgų treniruočių punktų. 2008 m. joje veikiantys orlaiviai praskraidė 70 tūkst. valandų. Pirma treniruočių stadija apima skraidymą lėktuvu *[[Socata TB 30 Epsilon]]*. Baigiamojoje dalyje skraidoma *[[Alpha Jet]]* lėktuvais iš 103-iosios eskadrilės, kurioje dabar yra 15 veikiančių lėktuvų.

552-oji eskadrilė skraido 12 sraigtasparnių *[[Alouette III]]*, vykdydami armijos taktinio transporto, sraigtasparnių pilotų treniravimo, retkarčiais – paieškos ir gelbėjimo operacijas. Sraigtasparniai *Alouette* skraidė 314 tūkst. valandų, todėl netrukus, 2011 m., bus keičiami *[[Agusta AW109]]* ar *[[Eurocopter Colibri]]* sraigtasparniais. 601-oji eskadrilė 601-oji eskadrilė dabar skraido 7-iais *[[P-3 Orion]]* lėktuvais, kurie atlieka paieškos ir gelbėjimo bei priešpovandeninės kovos funkcijas.

Šiuo metu Bežoje statomas civilinis terminalas, oro uostas, skirtas pigių skrydžių bendrovių lėktuvams.

## Oro pajėgų daliniai
Portugalijos Oro pajėgų daliniai:
* 101-oji eskadrilė *Roncos* ('Riaumojimas') – pradinis ir bazinis skraidymo apmokymas
* 103-oji eskadrilė *Caracóis* ('Sraigės') – papildomas skraidymo mokymas ir operatyvinis apmokymas
* 552-oji eskadrilė *Zangões* ('Tranai') – taktinio transporto operacijos ir papildomas skraidymo mokymas sraigtasparniais
* 601-oji eskadrilė *Lobos* ('Vilkai') – jūrų patrulinė eskadrilė

## Šaltiniai
**Base Tour: Beja, Portugal - Portuguese Super Base*, Air Forces Monthly, 2009/03.

## Išnašos
Šveicarijos herbas (Jonava)

**Šveicarijos herbas** – pagrindinis Šveicarijos kaimo ir Šveicarijos seniūnijos (Jonavos rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Raudoname lauke sidabrinis graikiškasis kryžius, iš kiekvieno kryžiaus galo išaugę trys sidabriniai ąžuolo lapai.

## Simbolika

Svarstant galimus Šveicarijos herbo motyvus, bendruomenės atstovai į Lietuvos heraldikos komisijos posėdį atsivežę 1998 m. dailininko Jono Butkevičiaus sukurtą herbą, bet Lietuvos heraldikos komisija atkreipė dėmesį į tai, kad herbe vaizduotas šalmas yra kilmingųjų heraldikos atributas, nebūdingas miestų heraldikai, ir į tai, kad herbe negali būti tiek daug simbolių. Po Lietuvos heraldikos komisijos ir Šveicarijos atstovų diskusijų nuspręsta Šveicarijos herbo raudoname lauke panaudoti du ankstesniajame nepatvirtintame herbe įdėtus simbolius: sidabrinį kryžių, kuris yra aliuzija į Šveicarijos heraldiką ir kartu siejamas su Dumsių seniūnijos centro pavadinimu, bei iš jo galų išaugančius po tris ąžuolo lapus, simbolizuojančius garbę, tvirtybę ir ilgaamžiškumą.

## Istorija

Herbą 2011 m. spalio 10 d. dekretu Nr. 1K-836 patvirtino Lietuvos prezidentė Dalia Grybauskaitė. Šveicarijos herbo etaloną sukūrė dailininkas Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai
Laukinės salos

**Laukinės salos** arba **Selvaženšo salos** () – nedidelių negyvenamų salų grupė Atlanto vandenyne, Makaronezijoje, tarp Kanarų (165 km) ir Madeiros (280 km) salų. Priklauso Portugalijai, administruojamos iš Madeiros.

Plotas 2,73 km². Laukines salas sudaro Didžioji Laukinė sala (*Selvagem Grande*, 2,45 km²), Mažoji Laukinė sala (*Selvagem Pequena*, 0,30 km²), Fora (0,08 km²) bei dar keletas salelių ir uolų (Šiaurės salos, Apvalioji sala, Aukštoji sala, Didžioji sala ir kt.). Salos uolingos, skardingos. Aukštis iki 163 m (Almajos k., Did. Laukinė s.). Gėlo vandens, augalijos beveik nėra. Laukinėse salose gausiai peri įvairūs jūriniai paukščiai. Aplinkiniuose vandenyse gausu vandens gyvūnijos. Salos paskelbtos gamtos rezervatu.

Manoma, kad šios salos pažymėtos dar 1367 m. venecijiečių žemėlapyje. XV a. salas pasiekė portugalai. XVI a. Laukinės salos priklausė vienai šeimai iš Madeiros. Salose buvo renkami augalai natrio karbonato gavybai, taip pat renkamos kriauklės, moliuskai, gaudomi paukščiai, žvejai prie šių salų žvejodavo. XIX a. čia ieškota piratų lobių. 1911 m. Didžiojoje Laukinėje saloje pastatytas švyturys. 1938 m. salos pripažintos Portugalijai, tačiau į salas pretenzijas reiškia ir Ispanija. Dažnai virš salų neleistinai skraido Ispanijos kariniai lėktuvai ar plaukioja žvejybiniai laivai.
 
Laukinės salos negyvenamos, tačiau čia yra dvi prižiūrėtojų būstinės.


File:NRP Schultz Xavier Selvagem Pequena.jpg|Portugalų karinis laivas prie Mažosios Laukinės salos
File:Foto Selvagem Grande.jpg|Didžioji Laukinė sala
File:Selvagem Pequena - 1ago04.jpg|Mažoji Laukinė sala
File:Cagarra Selvagem Pequena.jpg|Geltonsnapė audronaša Mažojoje Laukinėje saloje
Letzigrund stadionas

**Letzigrund stadionas** – futbolo stadionas Ciuriche, Šveicarijoje. Namų rungtynes žaidžia FC Zürich, taip pat laikinai žaidžia ir Grasshopper Club Zürich. Stadiono talpa – 25 000 sėdimų vietų.

## Istorija

Senasis stadionas pastatytas 1925 m., o nugriautas 2006 m. 2005 m. sausio mėnesį UEFA patvirtino planus rekonstruoti stadioną Euro 2008 čempionatui. Stadione buvo sužaistos 3 grupės rungtynės. Naujasis stadionas buvo atidarytas 2007 m. rugpjūčio 30 d. Tų pačių metų rugsėjo 23 d. įvyko pirmosios futbolo rungtynės tarp FC Zürich ir Grasshopper Club Zürich. 

2014 m. stadione vyko Europos lengvosios atletikos čempionatas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Jurgis Butrimas

**Jurgis Butrimas** – LDK didikas.

## Biografija

Pirmąkart minimas 1428 m. Vytauto dokumente.

Tėvas – Jonas Butrimas. Apie žmoną duomenų nėra. Sūnus – galbūt Trečius.

Galimi giminystės ryšiai su Valimantaičiais.

Kaip ir tėvas, savo kiltimi laikė Žirmūnus.

## Valstybės tarnyba

1428–1429 m. valdovo maršalka. 1435 m. – Smolensko vaivada (Švitrigailos stovykloje). Galbūt 1440/1447 m. Slonomo ir Zditovo seniūnas Butrimas yra tas pats asmuo.

1431 m. vyko pasiuntiniu pas Ordino magistrą; 1432 m. – ten vyko dar kartą. 1432 m. kaip lietuvių atstovas dalyvavo derybose su Lenkija ir Ordinu. 1432 m., netrukus po Ašmenos perversmo, Žygimantas Kęstutaitis siuntė jį derėtis su Ordino magstru.

Jis jaunystėje ilgą laiką gyveno užsienyje ir išsiskyrė savo išsilavinimu. Greičiausiai tai lėmė dažną jo dalyvavimą įvairiose derybose ir pasiuntinybėse.

Po Žygimanto Kęstutaičio perversmo jis kurį laiką vykdė jo pavedimus, bet 1433 m. pradžioje perėjo į Švitrigailos pusę. 1433 m. birželio 16 d. jis yra tarp Švitrigailos bendražygių nusiuntusių laišką Bazelio bažnytiniam susirinkimui. 1435 m. pabaigoje Jurgis Butrimas vėl Žygimanto stovykloje.

|-

## Šaltiniai

Rimvydas Petrauskas "Lietuvos Diduomenė XIV a. Pabaigoje – XV a. " 220 psl.
Vadybos konsultavimas

**Vadybos konsultavimas** () – mokama profesionali paslauga verslo įmonėms ar verslininkams, teikiama nepriklausomo išorinio tiekėjo, kurios metu teikiami patarimai, rekomendacijos, vykdomi vidiniai mokymai, vykdomas planavimas ir panašios veiklos, arba padedama jas vykdyti klientui. Verslo konsultavimo tikslas yra gerinti klientų vadybą ir padėti siekti kliento korporatyvinių tikslų.

Prestižinės vadybos konsultavimo įmonės – „McKinsey“, „Bain“ ir „Boston Consulting Group“ – yra vienos iš pirmaujančių bendrovių pasaulyje pagal įdarbinamų verslo vadybos magistrų () skaičių.

## Motyvai

Motyvai, kodėl klientai naudojasi konsultantų paslaugomis, yra labai svarbūs. Apibendrinus U. A. Sperlingo (U. A. Sperling), M. Kubro (M. Kubr), A. Kenedžio (A. Kennedy) teorijas, kuo konsultantas galėtų būti naudingas įmonei, galime išskirti šiuos pagrindinius motyvus:
# Dėl ypatingų konsultantų žinių ir patirties.
# Dėl nepriklausomo požiūrio iš šalies.
# Dėl laikinai reikalingos profesionalios pagalbos.
# Pagrįsti priimtiems ar rengiamiems priimti sprendimams.
# Tam, kad galima būtų iš konsultantų perimti inovatyvias žinias.
# Ekonomiškai labiau apsimoka samdyti konsultantus, nei naudotis vietiniais resursais.
# Problema greičiau sprendžiama.
# Kaip įrankis konfliktams švelninti.

## Taip pat skaitykite
* Atestuotas vadybos konsultantas
* Investicinė bankininkystė

## Literatūra
* Christopher D. McKenna. The World's Newest Profession: Management Consulting in the Twentieth Century.

## Nuorodos
* Lietuvos vadybos konsultantų asociacija. 

## Išnašos
Mangirdas

** Mangirdas** – LDK didikas.

## Biografija

Turėjo ikihorodlinį herbą. Tėvo ir žmonos vardai nėra žinomi. Sūnūs – Jonas (Hanus), Alekna ir Petras.

Mangirdo kaimas buvo Šalčininkų žemėje. Netoli lokalizuotas *Ivanendorff*, galbūt buvo jo sūnaus Jono Mangirdaičio kaimas.

## Valstybės tarnyba

1396 m. – Polocko vietininkas.

Minimas Krokuvos bažnyčios brolijos atminimų knygoje.

## Šaltiniai

Rimvydas Petrauskas "Lietuvos Diduomenė XIV a. Pabaigoje – XV a. " 259 psl.

|-
Party

"**Party**" yra JAV atlikėjos Beyonce singlas iš ketvirtojo albumo *[[Beyonce albumas|4]]* (2011). Daina buvo sukurta Kanye West, Jeff Bhasker, Beyoncé, André 3000, Dexter Mills, Douglas Davis ir Slick Rick. Albumo versija kartu su reperiu André 3000 buvo išleista kaip albumo trečiasis uban singlas JAV rugpjūčio 30, 2011 nes "Countdown" buvo trečiasis tarptautinis singlas  išleistas spalio 4, 2011. Dainos remiksas kartu su reperiu J.Cole buvo išleista JAV spalio 24, 2011.

## Vaizdo klipas
Klipo premjera įvyko spalio 26, 2011. Klipą režisavo Beyoncé Knowles ir Alan Ferguson.

## Savaitės topai

### Metų topas

## Šaltiniai
Ovaras

**Ovaras** () – Portugalijos miestas, esantis šalies šiaurėje, netoli Atlanto vandenyno kranto, įeina į Aveiro apskritį.

## Savivaldybė
Ovaro savivaldybė užima 147,7 km² plotą, 2011 m. gyveno 55 398 gyventojai. Be Ovaro miesto kitos svarbesnės jos gyvenvietės: Praja, San Žuaunas, Furadoras, Aruela, Ordenas, San Migelis, Oteiralas, Regodora, Matozinjoš de Baišas.

## Sportas
Miesto futbolo komanda „AD Ovarense“ žaidžia Markešo da Silvos stadione.

## Šaltiniai
Guobos (reikšmės)

**Guobomis** vadinama:

* medžiai;
* gyvenvietės:
** Kazlų Rūdos savivaldybėje;
** Vilniaus rajone.
Valkininkų mūšis (1700)

**Valkininkų mūšis** įvyko 1700 m. lapkričio 18 d. tarp Sapiegų giminės ir Valkininkų konfederaciją sudariusių LDK bajorų, laukuose tarp Valkininkų ir Lieponių karčemos.

## Priežastys

1694-97 metais prasidėję atviri nesutarimai tarp LDK didikų Sapiegų ir bajoriškos opozicijos apogėjų pasiekė 1697 m., kada buvo priimtas „teisių sulyginimo“ (koekvacijos) įstatymas, juo buvo susiaurintos Sapiegų turėtų LDK didžiojo etmono ir iždininko urėdų teisės. Situaciją dar labiau komplikavo ir naujojo išrinkto ATR valdovo opozicija Sapiegoms.

Sąlygos kariniam konfliktui susiformavo, kai Sapiegos atsisakė patenkinti Valkininkų konfederacijos reikalavimus, suformuluotus Vilniaus vyskupo Konstantino Kazimiero Bžostovskio.

## Mūšio eiga

Valkininkuose paskelbus konfederaciją, kariuomenei vadovavo generalinis pulkininkas (naujai sukurta pareigybė) kunigaikštis Mykolas Servacijus Višnioveckis ir Žemaičių seniūnas Grigalius Antanas Oginskis. Ją sudarė apie 4 tūkst. karių.

Sapiegų pajėgos, atsiųstos iš Vilniaus, buvo ženkliai mažesnės, tik apie 2 tūkst. kareivių. Joms vadovavo LDK didysis žirgininkas Mykolas Pranciškus Sapiega, Vilniaus vaivados ir LDK didžiojo etmono Kazimiero Jono Sapiegos sūnus.

Mūšis truko kelias valandas, buvo panaudotos patrankos, abiejų pusių nuostoliai siekė kelis šimtus žmonių, bajorų ir kareivių. Tarp sužeistųjų buvo LDK didysis iždininkas Povilas Benediktas Sapiega. Po mūšio Mykolas Pranciškus Sapiega buvo paimtas į nelaisvę, vėliau Valkininkų pranciškonų vienuolyne nužudytas.

## Pasekmės

Valkininkų konfederacijos aktu iki tol LDK valdyme dominavę Sapiegos buvo paskelbti bešloviais (žr. infamija), o jų giminei priklausę dvarai konfiskuoti. Lapkričio 24 d. Vilniuje buvo paskelbtas greičiausiai paties karaliaus Augusto II inspiruotas Vilniaus nutarimas, kuriuo karalius buvo paragintas įvesti absoliučią valdžią, tačiau jis nepaskatino tolimesnių reformų .

## Literatūrinis požiūris

Balys Sruoga yra parašęs istorinę dramą „Kazimieras Sapiega“, joje Sapiegų giminę jis vaizdavo kaip kovotojus už LDK savarankiškumą, tačiau istoriniu požiūriu, ši kūrinio interpretacija nėra tiksli.

## Šaltiniai
* 1700 m. mūšis prie Lieponių
* 1700 11 18 įvyko Valkininkų mūšis
* G.Sliesoriūnas, Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė vidaus karo išvakarėse: didikų grupuočių kova 1690–1697 metais, Vilnius, 2000.
* Sapiegų baroko ansamblis 
*
Karolis Drąsusis

**Karolis Drąsusis** (gimė – 1433 m. lapkričio 10 d. Dižone; mirė – 1477 m. sausio 5 d. Nansi) – Burgundijos hercogas.

## Biografija

Pylipo Gerojo sūnus garbėtroška. Karolis nenorėjo būti Prancūzijos karaliaus vasalu. Jis troško padidinti Burgundijos teritoriją Prancūzijos ir Šventosios Romos imperijos sąskaita ir paversti hercogystę karalyste su centralizuota valdžia. Jam priešinosi karalius Liudvikas XI, todėl Karoliui nepavyko karūnuotis. Vis dėlto, 1469 m. kaip užstatą jis įgijo Habsburgų valdas Reino aukštupyje. 1466–1467 m. užgrobė Liuticho kunigaikštystę, 1472 m. Gelderono hercogystę, o 1475 m. – Lotaringiją. Karolio skverbimasis prie Reino sukėlė kitų didikų nerimą. 1476 m. jie susikovė su Karoliu prie Gradsono ir Murteno, kur Karolis laimėjo, tačiau buvo visiškai sutriuškintas 1477 m. prie Nansi, kur mūšio lauke žuvo ir pats. Jo dukteriai sosto įpėdinei Marijai susituokus su Austrijos Maksimilianu, vėliau tapusiu imperatoriumi Maksimilianu I, Habsburgai įgijo Burgundiją (1477 m.)..

## Šaltiniai

## Nuorodos

## Galerija
Werwolf (Führerhauptquartier)

**Vilkolakis**  buvo nacių Vokietijos vado A. Hitlerio būstinė Antrojo pasaulinio karo metu, įrengta pušyne 8 km į šiaurę nuo Vinicos (Ukraina) miesto, netoli Strižavkos kaimo.

Tarp daugelio Hitlerio buvimo vietų ši buvo labiausiai nutolusi į rytus. Būstinė veikė nuo 1942 m. pavasario iki 1944 m. pavasario, kol įėjimai į bunkerį buvo susprogdinti besitraukiančių vokiečių karių. Buvo naudojami tokie galingi užtaisai, jog kai kurie 20 tonų betono luitai nukrito už 60 metrų.

Sovietų kariuomenė objektą apžiūrėjo, tačiau jame nerado jokių dokumentų ir buvo priimtas sprendimas visam laikui uždaryti įėjimus į požeminę komplekso dalį. Šiuo metu būstinės vietoje matomas tik baseinas, kuriuo A. Hitleris niekada nesinaudojo ir keli betono fragmentai.

## Būstinė
Būstinė buvo kelių aukštų, iš kurių vienas – žemės paviršiuje. Vandenį tiekė du arteziniai šuliniai, buvo vandens bokštas, veikė rezervinė 60 kilovatų galios elektrinė. Elektra taip pat buvo tiekiama ir iš miesto. Iki būstinės buvo nutiesta geležinkelio atšaka nuo Berlin-Charlottenburg, oro susisiekimui naudojama už 20 km Kalinovkoje esanti lėktuvų bazė. Remiantis kitais duomenimis, ryšio lėktuvams buvo įrengtas šalia būstinės veikęs kilimo ir tūpimo takas. Iš viso kompleksą sudarė daugiau kaip 80 antžeminių objektų, įskaitant pastatus generolams ir karininkams bei keli giluminiai betono bunkeriai. Iki pat Berlyno buvo nutiesti du šarvuoti 20 gyslų ryšio kabeliai, užkasti maždaug metro gylyje. 

Būstinė pradėta statyti 1941 m. rudenį. Ji pastatyta naudojant koncentracijos stovyklų kalinių darbą. Būstinės statybose dirbo apie 4086 kalinių kurie, baigus statyti šį slaptą objektą, buvo sušaudyti. Vietiniai gyventojai objekto statyboje nedirbo.

Šioje būstinėje 1943 m. kovo mėnesį bandyta A. Hitlerį nužudyti, jam esant bunkeryje susprogdinti bombą. Sąmokslas buvo nesėkmingas.

## Nuorodos
Stanislovas Kostka Potockis

**Stanislovas Kostka Potockis** (1755 m. Liublinas – 1821 m. rugsėjo 14 d. Vilanovas) – Lenkijos politikas, politikos rašytojas, meno istorikas.

## Biografija
Nuo 1778 m. ATR Seimo narys, nuo 1782 m. Nuolatinės tarybos narys. 1788–1792 m. vienas Ketverių metų seimo reformų ir Gegužės trečiosios Konstitucijos šalininkų (vadinamosios patriotų partijos) vadovų. Nuo 1792 m. Lenkijos artilerijos generolas. 1792 m. karo su Rusijos imperija dalyvis. Po Targovicos konfederacijos pergalės emigravo į Dresdeną, kur dalyvavo rengiant 1794 m. sukilimą. Sukilime nedalyvavo, nes buvo suimtas Austrijos valdžios. Paleistas 1795 m. išvyko į Italiją. 1798 m. sugrįžo į Lenkiją. Vienas Varšuvos mokslo bičiulių draugijos steigėjų. 1809 m. buvo Varšuvos kunigaikštystės Valstybės tarnybos ir Ministrų tarybos pirmininkas. 1815–1820 m. Lenkijos karalystės tikėjimo ir švietimo ministras, 1818–1821 m. – ir Senato pirmininkas. Prisidėjo prie švietimo plėtotės, Varšuvos universiteto įkūrimo 1816 m. ir prie spaudos cenzūros įvedimo (1818). Pašalintas iš pareigų už publicistiką – Švietimo amžiaus dvasioje kritikavo klerikalizmą. 1812–1821 m. masonų Didžiųjų Rytų ložės didysis magistras. Parašė poezijos, dramos kūrinių, kalbotyros, meno istorijos veikalų. Meno mecenatas, bibliofilas (sukaupė vertingą biblioteką), kolekcininkas (Stanislovo meno kūrinių kolekcijos pagrindu 1805 m. įkurtas vienas pirmųjų Lenkijos muziejų).

## Šeima
1776 metų birželio 2 d. Stanislovas Kostka Potockis vedė kunigaikštytę Aleksandrą Liubomirską (1760−1836), Karūnos didžiojo maršalkos ir Vinicos seniūno Stanislovo Liubomirskio (1722−1783) trečią dukterį nuo santuokos su Izabele Čartoriska (1736−1816). Jiems gimė vienintelis sūnus Aleksandras Stanislovas (1778−1845).

## Šaltiniai

## Nuorodos

## Galerija
Bragansa

**Bragansa** () – miestas šiaurės rytų Portugalijoje, Šiaurės regione, netoli Ispanijos sienos. Apskrities centras. Keliai į Vila Realą, Šavesą, Puebla de Sanabriją ir Samorą, yra oro uostas. Verčiamasi žemės ūkiu (auginamos alyvuogės, javai) ir gyvulininkyste, maisto pramone, turizmu. Bragansoje yra seniausia Portugalijoje (XIII a.) rotušė, pilis, renesansinė katedra, miesto sienos.

## Istorija

1187 m. Bragansų dinastijos valdovai netoli miesto pastatė pilį. XIV a. miestą buvo užėmę kastiliečiai.

## Savivaldybė
Bragansos savivaldybė užima 1174 km² plotą, 2011 m. gyveno 35 341 gyventojas. Be Bragansos miesto kitos svarbesnės jos gyvenvietės: Izeda, Rebordainšas, San Pedro de Sarasenošas.

## Galerija

Image:Domus Municipalis 5.jpg|Rotušė
Image:Castelo de Bragança (5).jpg|Pilis
Image:Bragança63.jpg|Katedra
File:Convento de Sao Francisco in Bragança 3.jpg|Šv. Pranciškaus konventas


## Šaltiniai
Portalegrė

**Portalegrė** () – miestas rytų Portugalijoje, Alentežo regione, netoli Ispanijos sienos, San Mamedės kalnuose. Apskrities centras. Keliai į Kaštelo Branką, Eštremošą, Kaseresą.

Portalegrėje yra gotikinė XIII a. pab. pilis, 5 miesto sienų vartai, XVI a. katedra, keletas bažnyčių, XIV–XVII a. konventai, koplyčios, muziejus, XVII a. savivaldybės rūmai.

## Istorija
Portalegrė įkurta XII a.

## Savivaldybė
Portalegrės savivaldybė užima 447,1 km² plotą, 2011 m. gyveno 24 930 gyventojų. Be Portalegrės miesto kitos svarbesnės jos gyvenvietės: Fortijošas, Ura-Santjagas, Alagoa, Alegretė, Kaja.

## Galerija

Image:Capela do Calvário (Portalegre).jpg|Kalvarijos koplyčia
Image:Sé Catedral de Portalegre.jpg|Katedra
File:Mosteiro de Sao Bernardo (Portalegre).jpg|Šv. Bernardo konventas


## Šaltiniai
Stanislavas Poniatovskis

**Stanislavas Poniatovskis** (1676 m. rugsėjo 15 d. Chojnik, Mažosios Lenkijos vaivadija – 1762 m. rugpjūčio 29 d. Ryki, Liublino vaivadija) – ATR valstybės veikėjas.

## Biografija
Pranciškaus Poniatovskio ir Elenos Nieviarovskos, Baltazaro Nieverovskio ir Sofijos Čaplinskos dukters sūnus. 
Stanislovo Augusto Poniatovskio tėvas. Mokydamasis Austrijoje įstojo į jos kariuomenę, dalyvavo kovose su Turkija. Per Šiaurės karą grįžo į ATR, tarnavo Sapiegoms, rėmė švedus ir Stanislovą Leščinskį. Per 1709 m. Poltavos mūšį išgelbėjo Švedijos karaliaus Karolio XII gyvybę ir gavo generolo laipsnį. Veikdamas kaip Karolio XII diplomatas prisidėjo prie to, kad Turkija paskelbė karą Rusijai. Po Karolio XII mirties (1718) stojo tarnauti Augustui II. 1720 m. vedęs K. Čartoriskaitę susidėjo su Familijos grupuote, buvo vienas įtakingiausių jos veikėjų. Nuo 1722 m. Lietuvos didysis iždininkas. Nuo 1728 m. Lenkijos etmono pavaduotojas, Lenkijos kariuomenės generolas leitenantas. Nuo 1731 m. Mazovijos vaivada. Bekaralmečiu 1733 m. parėmė Stanislovą Leščinskį, vėliau susitaikė su Augustu III. Nuo 1752 m. Krokuvos kaštelionas. Parašė atsiminimus, publicistikos veikalų (*Dvarininko laiškas vienam draugui…/ List ziemianina do pewnwgo przyjasiela*… 1744 m. pateikta ATR reformų programa.

## Šeima

Stanislavas Poniatovskis buvo vedęs du kartus. Jo pirmoji žmona buvo Tereza Vainaitė (m. po 1710), nuo santuokos su kuria vaikų neturėjo. 

1720 m. rugsėjo 14 d. vedė antrą kartą kunigaikštytę Konstanciją Čartoriskaitę  (1696–1759), Vilniaus kašteliono ir Lietuvos pakanclerio kunigaikščio Kazimiero Čartoriskio (1674–1741) ir Izabelės Elžbietos Morštyn dukterį. Vaikai: 
* Kazimieras (1721–1800) – Karūnos didysis pakamaris ir Lenkijos armijos generolas; 
* Pranciškus (1723–1749) – Krokuvos kanauninkas ir probstas, Gniezno kancleris;
* Aleksandras (1725–1744) – princo Karolio Lotaringo adjutantas;
* Liudvika Marija (1728–1781) – žmona nuo 1745 m. Podolės vaivados Jono Jokūbo Zamoiskio (m. 1790);
* Izabela (1730–1808) – 1-mas vyras nuo 1748 m. Karūnos didysis etmonas Janas Klemensas Branickis (1689–1771), 2-ras vyras Mazovijos vaivada Andrius Mokronovskis (1713–1784);
* Stanislovas Augustas (1732–1798) – Pšemyslo seniūnas (1753), Lietuvos didysis stalininkas (1755), paskutinis ATR karalius (1764–1795);
* Andžejus (1734/1735–1773) – Austrijos generolas-leitenantas ir feldmaršalas, Šventosios Romos imperijos kunigaikštis; 
* Mykolas Jurgis (1736–1794) – Polocko vyskupas ir Krokuvos koadjutorius (1773), Gniezno arkivyskupas ir Lenkijos primas (1784–1794).

## Galerija

CHODZKO(1839) p162 STANISLAS PONIATOWSKI, GENERAL SUEDOIS, ET CASTELLAN DE KRAKOVIE.jpg|Stanislavas Poniatovskis jaunystėje
Konstancja Czartoryska (1700-1759).PNG|Stanislavo Poniatovskio antroji žmona Konstancija Čartoriska
National Museum in Poznan - rodzice króla Poniatowskiego.JPG|Stanislavas Poniatovskis su antra žmona Konstancija Čartoriska


## Šaltiniai

## Nuorodos

|-
Antonov A-40

**Antonov A-40 Krylja tanka** ( 'tanko sparnai',  'skraidantis tankas') – laikinas sklandytuvas, tanko ir sklandytuvo hibridas. Jis buvo kuriamas desantui. 1942 metais pagaminto prototipo bandymai buvo nesėkmingi. Ši mašina dar vadinama *A-40T* arba *KT*.

Po pirmojo pasaulinio karo , 4-tą dešimtmetį TSRS kariuomenė naudojo lengvuosius tankus desantavimui. Juos nuleisdavo su parašiutais, o kai kada iš keleto metrų aukščio tiesiog numesdavo (tankas riedėdavo neutralia pavara kol sustodavo). Tačiau pristatant tokiu būdu, įgulos turėjo parašiutais nusileisti atskirai, vėliau gaištant laiką tankui surasti bei rizikuojant, jog komanda gali būti sunaikinta dar prieš pasiekdama savo tanką. Todėl buvo bandoma pritvirtinti tankus didžiuliuose sklandytuvuose, kad būtų galima juos nuleisti kartu su įgula.

Antonov A-40 buvo labiau ambicingas projektas: užuot stačius sklandytuvą, tankui T-60 buvo pritvirtinti sparnai bei uodega, paverčiant jį sklęsti galinčia mašina. Atsikabinęs 20–26 km nuo atakos vietos bei nutūpęs kovos lauke, tankas turėjo numesti sparnus ir per kelias minutes būti pasiruošęs kovai. Lengvasis tankas svėrė 5,8 t, jo sparnai – dar apie dvi tonas. Siekiant sumažinti matmenis buvo pasirinkta biplano konstrukcija. Rengiant prototipą, tankas buvo kiek tik įmanoma palengvintas, nuimant dalį amunicijos, šarvų ir paliekant tik labai nedaug kuro. Pilotas-vairuotojas turėjo vairus ir eleronus mašinai ore valdyti, vėliau galėjo numesti sparnus iš jos neišeidamas.

Buvo atlikti keli šios mašinos bandymai, iš pradžių pakylant vos keletą metrų ir pirmiausia tikrinant ar tanko šasi gali atlaikyti pakilimui reikalingą 116 km/val greitį (įprastinis šio tanko greitis ant žemės 45 km/val), toliau aptakumą bei valdymo sistemas. 1942 m. rugpjūčio 7 d. įvykusio ilgesnio skridimo metu, tanką pilotavo žinomas sklandytuvų pilotas-bandytojas Sergejus Anochinas. Tupolev TB-3 bombonešiui su keturiais sustiprintais 970 AG varikliais pavyko pakelti tanką-sklandytuvą nuo žemės, bet jo oro pasipriešinimas buvo per didelis. Lėktuvo varikliai greitai perkaito ir gelbėjantis nuo katastrofos, tanką teko atkabinti pakilus vos 40 metrų. Pilotui pavyko jį nutupdyti greta buvusiame lauke kur jis, kaip planuota, atskyrė sparnus ir tanku parvažiavo į bazę. Buvo aišku jog tempiantis lėktuvas nepakankamai galingas, tačiau galingesnis tuo metu buvo tik Pe-8, kurių iš viso turėta tik 80, jie buvo reikalingi tolimam Berlyno bombardavimui. Nesant pakankamai galingo lėktuvo, tolesnius bandymus teko nutraukti.

## Techniniai duomenys

! Charakteristika
! vertė
|-----
|Ekipažas
|2
|-----
|Ilgis
|12,06
|-----
|Sparnų ilgis
|18,00 m
|-----
|Aukštis
|? m
|-----
|Sparnų apkrova
|90 kg/m²
|-----
|Sparnų plotas
|85,8 m²
|-----
|Tuščioji masė
|2004 kg (be tanketės)
|-----
|Skrydžio masė
|7804 kg (su tankete)
|-----
|Variklis
|nėra (velka bombonešis)
|-----
|Traukos jėga
|nėra
|-----
|}

## Nuorodos
Santarenas (Portugalija)

**Santarenas** () – miestas vakarų Portugalijoje, Vakarų ir Težo slėnio regione, Težo upės dešiniajame krante, 65 km į šiaurės rytus nuo Lisabonos. Apskrities centras. Greta miesto eina Lisabonos-Porto greitkelis ir geležinkelis, taip pat keliai į Kaldašą, Montemor o Novą.

Santarenas žymus savo turtingu gotikos paveldu. Yra XV a. miesto bokštas, pilies liekanos, daug XIII–XVII a. bažnyčių, konventų, XVII a. koplyčia.

## Istorija

138 m. pr. m. e. romėnai dabartinio Santareno vietoje įkūrė ***Skalabio*** () miestą. I a. tai buvo vienas svarbiausių Luzitanijos miestų. Vėliau miestą užėmė alanai ir vandalai, tuomet jis vadintas *Sancta Irene*. Nuo VIII a. miestas valdytas arabų ir vadintas ***Šantarinu***. 1147 m. Santareną užėmė portugalai, vadovaujami Alfonso I.

## Savivaldybė
Santareno savivaldybė užima 560,2 km² plotą, 2011 m. gyveno 62 200 gyventojų. Be Santareno miesto kitos svarbesnės jos gyvenvietės: Vale de Santarenas, Amiaiš de Baišas, Alkanjoinšas, Pernešas, Vale de Figeira, Povoa da Izenta, Grainjas, Tremešas.

## Galerija

Image:TorreCabaças.jpg|Miesto bokštas
Image:IgrejaGraça1.jpg|Malonės bažnyčia
Image:Santarem castelo 2 2007 dez.JPG|Pilies liekanos


## Šaltiniai
Alaotraninis kragas

**Alaotraninis kragas** (*Tachybaptus rufolavatus*) – kraginių (*Podicipedidae*) šeimos vandens paukštis. Endeminis, gyveno Alaotros ir aplinkiniuose ežeruose (Madagaskaras).

## Išvaizda
Kragas buvo apie 25 cm ilgio. Šiai rūšiai nebuvo būdingas ryškus lytinis dimorfizmas, tačiau patelės budavo šiek tiek didesnės už patinėlius. Manoma, kad dėl savo mažų spranų, negalėdavo skristi ilgų nuotolių.

## Išnykimas
Nykti pradėjo nuo XX a. pradžios. Pagrindinės nykimo priežastys buvo buveinių naikinimas ir 1980 metais žuvies Channa striata introdukavimas Alaotra ežere. Paskutinį kartą pastebėtas 1985 m. Išnykusiu pakelbtas 2010 m.

## Šaltiniai
Endemizmas

**Endemai** (endemikai) – augalų, gyvūnų ar grybų rūšys, gyvenančios tik tam tikrame geografiniame regione.

Endeminių rūšių daugiausiai pasitaiko geografiškai izoliuotose biotopuose, pvz salose, senose pelkėse, dideliuose ežeruose.

## Šaltiniai
Folklandinė lapė

**Folklandinė lapė** (*Dusicyon australis*), kartais *folklandinis vilkas* () – išnykęs šuninių (*Canidae*) šeimos Pietų Amerikos lapių genties žinduolis. Buvo vienintelis vietinis sausumos žinduolis Folklando salose. Gyveno tiek Rytinėje saloje, tiek Vakarinėje.

## Istorija
Pirmą kartą atrastas 1690 m. Džono Strongo (*John Strong*) ekspedicijos metu. Strongas vieną gyvūną net pasiėmė į laivą ir keletą mėnesių augino, bet pakeliui į Europą, išsigandusi patrankos šūvio, lapė iššoko už borto.

1833 m. salas aplankė anglų gamtininkas ir keliautojas Čarlzas Darvinas. Jis folklandinei lapei davė *Canis antarcticus* pavadinimą. Darvino ekspedicijos metu gyvūnas Rytų Folklando saloje buvo jau retas, o vakarinėje saloje sparčiai nyko.

Lapes medžiojo dėl kailių. Nuo 1860 m. pradėję keltis škotų avių augintojai lapes nuodijo baimindamiesi, kad jie gali kelti grėsmę jų auginamoms avims. Salose nebuvo jokių miškų, kuriuose galėtų gyvūnai pasislėpti. Taip pat lapės nejuto jokios baimės žmonėms, jas lengvai buvo galima prisivilioti. 

Paskutinė folklandinė lapė, manoma, buvo sumedžiota 1876 m.

## Panašūs straipsniai
Drontas
## Šaltiniai
Girelė (Jonava)

**Girelė** – Jonavos miesto dalis, gyvenamasis-pramoninis mikrorajonas miesto šiaurės rytuose, prie Baldininkų ir Jonavos miškų urėdijos gyvenvietės. Įsikūręs AB „LESTO“ Kauno regiono Jonavos klientų aptarnavimo skyrius (Girelės g. 6). Nuo 1974 m. veikia Girelės rajoninė katilinė. Ją eksploatuoja AB „Jonavos šilumos tinklai“. Greta yra Girelka, Jonavos žydų genocido vieta. 

## Istorija

1941 m. rugpjūčio 14 d. Girelės miške buvo sušaudyti 552 Jonavos žydai, 497 vyrai ir 55 moterys. Antrojo sušaudymo metu nužudyta per 1500 žydų.

## Nakvynės namai

2013–2014 m. Jonavos rajono savivaldybės administracija pastatė Nakvynės namus Girelės g. 1B (supaprastinto atviro konkurso būdu; pirkimo Nr. 137244). 

Finansavimas gautas iš Europos Sąjungos 2007–2013 metų struktūrinių fondų (1 mln. 541 tūkst. litų finansavimas skirtas ES pagal Sanglaudos skatinimo veiksmų programos prioritetą „Viešųjų paslaugų kokybė ir prieinamumas: sveikatos, švietimo ir socialinė struktūra“). Dar 271 981 litą skyrė Jonavos rajono savivaldybė iš savo biudžeto.

2012 metais paskelbtą viešųjų pirkimų konkursą laimėjo vietos statybos organizacija „Jonavos ranga“. 2013 metų vasario mėnesį bendrovė gavo leidimą objekto statybai. Darbus buvo numatyta baigti iki birželio mėnesio. 2013 metais Girelės gatvėje buvo pradėti statyti nauji Nakvynės namai. Rangovas nesutiko duoti garantijų, kad pratęsus sutartį objektas bus atiduotas laiku.

2013 metų liepos mėnesį Savivaldybė nutraukė sutartį su „Jonavos ranga“, laimėjusia viešųjų pirkimų konkursą. Naujo konkurso metu laimėtojais pripažinti jungtinės veiklos partneriai – UAB „BrikSan“ ir UAB „Gelsauga“ konsorciumas.

## Galerija

file:Girelė (Jonava) 8.JPG|Memorialas
file:Girelė (Jonava) 5.JPG|Kelias Gyvenvietėje
file:Girelė (Jonava) 6.JPG|Gyvenvietės sodai ir garažai
file:Girelė (Jonava) 4.JPG|Gyvenvietės sodai


## Šaltiniai
Atestuotas vadybos konsultantas

**Atestuotas vadybos konsultantas** () – pasaulyje pripažinta aukščiausio lygio vadybos konsutatntų kvalifikacija. Tarptautinės vadybos konsultavimo institutų tarybos (ICMCI) sukurtas ir apibrėžtas CMC standartas prigijo visame pasaulyje. Sertifikatas yra suteikiamas tik profesionaliems konsultantams, o CMC kvalifikacijos įgijimo tvarką griežtai kontroliuoja ICMCI ir garantuoja, kad jos akredituoti nacionaliniai institutai atitinka tarptautinio standarto reikalavimus.

ICMCI reikalauja, kad vadybos konsultantai, siekiantys CMC turi atitikti šiuos kriterijus: verslo konsultavimo profesiją atitinkantis išsilavinimas, konsultavimo darbo patirtis, nuolatinis darbas verslo konsultavimo srityje bei nešališkumas. Vadybos sertifikatas suteikiamas penkeriems metams, vėliau tenka vėl įrodyti atitikimą standartams, o tai skatina nuolatinį konsultantų tobulėjimą ir žinių atnaujinimą.

## Lietuvoje

Lietuvoje kuriasi stiprus profesionalių verslo konsultantų branduolys. 2011 m. buvo įteikti pirmieji CMC sertifikatai 28 Lietuvos verslo konsultantams.

Vadybos konsultantų profesija Lietuvoje egzistuoja apie 18 metų, taigi yra nemažai tikrų profesionalų. Tačiau reikia pripažinti, kad vadybos konsultavimo niekas sistemiškai nesimokė. O Vakarų Europos šalyse tokie mokymai vyksta jau pora dešimtmečių, todėl jų patirtis mums labai vertinga.

## Taip pat skaitykite
* Vadybos konsultavimas
* Atestuotas finansų analitikas
* Finansinės rizikos valdytojas

## Nuorodos
*International Council of Management Consultant Institutes (ICMCI) 
* Lietuvos vadybos konsultantų asociacija 

## Išnašos
Mikalojus Kęsgaila

**Mikalojus Kęsgaila** (m. 1512 m.) – LDK didikas.

## Biografija

Pirmąkart minimas 1481 m. kaip valdovo maršalka.

Tėvas – Jonas Kęsgaila. Buvo vedęs dukart: pirma žmona buvo Ona, Alberto Jonaičio Manvydo duktė, antrosios vardas ir kilmė nežinomi. Savo mažamečių vaikų globėju paskyrė brolį Stanislovą.

Dokumentuose savo pagrindine tėvonija laikė Kražius.

## Valstybės tarnyba

1481 m. – valdovo maršalka. 1509–1511 m. – žemės maršalka.

1498 m. gegužės 9 d. fundavo altorių Jelnos bažnyčioje.

## Vaikai
* Mikalojus (apie 1495–1529)
* Barbora, Vilniaus tijūno Andriaus Zavišos (apie. 1450 – iki 1534) žmona
* Ana, Stanislovo Šemetos žmona

## Šaltiniai
* Rimvydas Petrauskas "Lietuvos Diduomenė XIV a. Pabaigoje – XV a. " 254 psl.

|-
Godlevas

**Godlevas** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grajevo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į pietus nuo Grajevo ir apie 69 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Senoji pinakoteka

**Senoji pinakoteka** () yra meno muziejus, įsikūręs Miuncheno centrinėje dalyje esančiame muziejų komplekse Kunstareal. Muziejus turi vieną geriausių senųjų meistrų (iki XIX amžiaus) darbų kolekciją, kuri, savo ruožtu, yra platesnės Valstybinės Bavarijos Paveikslų Kolekcijos dalis.

Senojoje pinakotekoje eksponuojami patys garsiausi platesnės Valstybinės Bavarijos Paveikslų Kolekcijos darbai, tarp jų Diurerio, Leonardo da Vinčio, Rafaelio, o Rubenso darbų kolekcija yra didžiausia pasaulyje.

## Pastato istorija
Pastatas buvo pastatytas 1826 - 1836 m. laikotarpiu. Jį užsakė karalius Liudviko I Bavarietis, o suprojektavo architektas Leo von Klenze. Pastate planuota sutalpinti karališkosios Wittelsbach giminės meno kolekciją ir, visų pirma, Rubenso įspūdingų matmenų „Paskutinį teismą“.

Antrojo pasaulinio karo metu pastatas nukentėjo nuo bombų, 1957 m. buvo restauruotas architekto Hans Döllgast.

## Interjeras

Image:Alte Pinakothek-Teilansicht des Rubenssaals.JPG| Rubenso kambarys
Image:Alte Pinakothek − Visitors watch paintings.JPG| Vienas kambarių
Image:Alte Pinakothek-Stairs.JPG| Laiptai pinakotekoje
Image:Alte Pinakothek-Raumflucht OG.JPG| Vienas kambarių


## Kolekcijos istorija
Kolekcijos pradžia siejama su Bavarijos kunigaikščiu Vilhelmu IV (1508-1550 m.), kuris užsakė paveikslų istorinėmis temomis to meto dailininkams. Šv. Romos imperijos kurfiurstas Maksimilijanas I (1597-1651 m.) įsigijo daug Diurerio darbų. Jo anūkas Maksimilijanas II Emanuelis (1679-1726 m.) praturtino kolekciją flamandų ir olandų dailininkų darbais, kai Habsburgų vardu valdė Nyderlandus. Napoleono karų metu daugelio Vokietijos galerijų, bažnyčių ir vienuolynų meno turtai buvo perkelti į Miuncheną, siekiant juos apsaugoti nuo plėšimų. Karalius Liudvikas I Bavarietis praturtino kolekciją nuosavais pirkiniais.

## Tapybos kūrinių galerija
Keletas iš žymiausių ekspozicijos darbų:


Vaizdas:Albrecht Dürer 104.jpg| Albrechtas Diureris. *„Autoportretas“*
Vaizdas:Rembrandt Harmensz. van Rijn 140.jpg| Rembrantas. *„Autoportretas“*
Image:2columb.jpg| Rogiras van der Veidenas. *„Išminčių pagarbinimas“*
Image:Pieter Bruegel d. Ä. 037.jpg| Piteris Breigelis Vyresnysis. *„Koknėjų žemė“*
Image:Peter Paul Rubens - Helena Fourment with her Son Francis - WGA20388.jpg| Rubensas. *„Helena Fourment su sūnumi“*
Image:Leonardo da Vinci Madonna of the Carnation.jpg| Leonardas da Vinčis. *„Madona su gvazdiku“*
Image:Tempi Madonna by Raffaello Sanzio - Alte Pinakothek - Munich - Germany 2017.jpg| Rafaelis. *„Madona tempi“*
Image:Giotto di Bondone - Last Supper - WGA09345.jpg| Džotas. *„Paskutinė vakarienė“*


## Nuorodos

* Oficiali svetainė (anglų k.)
Konopkai (Grajevo valsčius)

**Konopkai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grajevo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Pžechodai (Grajevo apskritis)

**Pžechodai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grajevo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

## Istorija
Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. kaimas priklausė Abiejų Tautų respublikai. 1919-1954 m. kaimas buvo Rudos valsčiaus centras.
Johann Unterweger

**Johann Unterweger**, pravarde **Jack** (1950–1994) – Austrijos žudikas maniakas, žudęs prostitutes. Pirmą sykį buvo nuteistas 1974 m., kalėjime rašė poeziją, apsakymus, pjeses, taip pat išleido savo autobiografiją, pagal kurią buvo sukurtas filmas. Unterweger tapo vietine žvaigžde, prasidėjo visuomeninis judėjimas už jo paleidimą, kuriame dalyvavo žinomi Austrijos politikai ir intelektualai – tarp jų ir 2004 m. Nobelio literatūros premijos laureatė Elfriede Jelinek. Nusikaltėlis buvo pristatomas kaip puikus reabilitacijos pavyzdys. Šio judėjimo pastangomis, Johann Unterweger buvo suteikta amnestija. Išėjęs į laisvę, jis vedė televizijos laidas apie kalinių reabilitaciją.

1991 m., Austrijos žurnalo pasamdytas parašyti straipsnį apie prostituciją Los Andžele, jis nuvyko į JAV, kur ieškodamas medžiagos straipsniams bendradarbiavo su vietine policija, lankėsi miesto Raudonųjų žibintų kvartaluose.

Panašiu metu Austrijos ir JAV policija surinko pakankamai įrodymų, kad vien per pirmuosius metus po amnestijos Unterweger nužudė šešias prostitutes. Kaip vėliau paaiškėjo, vizito JAV metu Los Andžele jis nužudė dar tris merginas. Grįžusį į Austriją, vietos policija bandė jį areštuoti, tačiau Jack spėjo pabėgti.

1992 m. vasario 27 d. jis galiausiai buvo rastas ir areštuotas Majamyje (JAV). 1994 m. rugpjūčio 29 d. Austrijos teismas jį pripažino kaltu viso dėl 11 žmogžudysčių ir nuteisė laisvės atėmimu iki gyvos galvos be teisės į amnestiją. Tą pačią naktį kalėjime Johann Unterweger pasikorė.

## Nuorodos

* biography.com

### Išnašos
Jelgavos valstybinė gimnazija

**Jelgavos valstybinė gimnazija** () – gimnazija Jelgavoje, teikianti vieną pagrindinio ir keturias antrinio (vieną humanitarinių ir tris gamtos mokslų krypties) švietimo programas. 

Direktorė Ināra Daščinska.

Adresas: Mātera iela 44, Jelgava, Latvija.

## Istorija

Jelgavos valstybės gimnazija buvo įkurta 1922 m. (vėliau - Jelgavos II nacionalinė gimnazija).  Valdeka pilyje buvo įrengtas internatas. 

1996 m. mokyklos pastatui buvo suteiktas kultūros paminklo statusas. 

## Mokytojai

*Jānis Greste,  Sankt Peterburgo mokytojų instituto absolventas, chemijos ir technologijos mokytojas
*Aleksandrs Strekāvins, tapytojas, piešimo mokytojas
*Jūlijs Gobziņš, vokiečių k.
*Ādolfs Lauks, Tartu universiteto absolventas, teisės mokslų mokytojas
*Jūlijs Flūgins (Latvijos universiteto, Gyseno ir Hamburgo universitetų absolventas); latvių kalba, literatūra
*Jānis Lauks (Grenoblio universiteto absolventas); prancūzų k.
*Aleksandrs Birzvalks (Latvijos universiteto absolventas); matematika

## Pavadinimai
* Jelgavos II valstybinė vidurinė mokykla (1922)
* Jelgavos II  valstybinė gimnazija
* Jelgavos valstybinė gimnazija (1934), nuo 1937 m. mergaičių gimnazija
* Jelgavos 2-oji (mergaičių) vidurinė mokykla (1944)
* Jelgavos 2-oji vidurinė mokykla (1951)
* Jelgavos 2-oji gimnazija (1997)
* Jelgavos valstybinė gimnazija (2003)

## Direktoriai
* Nuo1922 m.  - Ģederts Odiņš, steigėjas ir pirmasis vadovas
* Nuo 1934 m. - Kārlis Līkums 
* Nuo 1945 m. iki 1960 m. - įvairūs asmenys
* Nuo 1960 m.  - Zenta Oga
* Nuo 1980 m.  - Rolands Kronbergs

## Nuorodos
*Mokyklos tinklalapis
Mireille Mathieu

**Mireille Mathieu** (g. 1946 m. liepos 22 d. Avignon, Prancūzija) – prancūzų dainininkė, vadinama *demoiselle d'Avignon*. Pirmoji Vakarų atlikėja, gavusi leidimą koncertuoti komunistinėje Kinijoje.

Įrašė virš 1200 dainų (9 kalbomis). Bendradarbiavo su Placido Domingo, Tomu Jonesu, Franku Sinatra ir t. t. Išleido virš 70 albumų, pardavė virš nei 150 mln. įrašų.

## Lietuvoje
2010 m. lapkričio 26 d. koncertavo „Pramogų arenoje“ Vilniuje. Atvyko į Vilnių iš Rygos, kur koncertavo lapkričio 25 d. Viešėjo pasaulinių gastrolių „Mirelle Mathieu En Concert“ metu. Atvyko su savo orkestru, kuriame groja 14 muzikantų. Koncertuodama atliko ne tik ją išgarsinusius kūrinius, bet ir estrados klasika tapusias dainas. 

2011 m. spalio 28 d. koncertavo „Žalgirio“ arenoje.
 
## Nuorodos
* "Mireille Mathieu - La Demoiselle d'Avignon" (John Huber)

## Šaltiniai