open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Chevrolet Captiva

**Chevrolet Captiva** – vidutinės klasės visureigis, kurį gamina „Chevrolet“. Automobilio koncepcija buvo pristatyta 2004 metų Paryžiaus automobilių parodoje, o galutinis modelis 2006 metų Ženevos automobilių parodoje.
Naujasis „Captiva“ buvo sukurtas specialiai Senojo žemyno rinkai. Dėl to „Captiva“ yra pirmasis „Chevrolet“ automobilis, kurį galima užsisakyti su dyzeliniu varikliu. Be to, atsižvelgiant į europiečių skonį, šis Pietų Korėjoje gaminamas modelis nėra didelis ir jo konkurentai yra „Nissan X-Trail“, „Mitsubishi Outlander“ bei savo „broliu dvyniu“ „Opel Antara“.

## Transmisijos
Captiva varomas Australijoje Holden pagamintu 3.2-L GM Alloytec V6 varikliu penkių greičių automatine transmisija, Tiptronic. Šis variklis taip pat yra Captivos Opel Antara darinys, skirtingo dizaino, bet naudojantis tą pačią automobilio platformą ir pavaros dalis. Keturių cilindrų VCDi Common Rail turbodyzelinis variklis, sukurtas kartu su VM Motori, taip pat naudojamas.

2011 metais atnaujinti varikliai: du benzininiai 2.4 l, 167 AG ir 3.0 l, 258 AG bei du 2.2 l turbodyzeliniai (163 AG arba 184 AG)
Išmatavimai: (ilgis x plotis x aukštis): 4.673 m x 1.868 m x 1.756m

Chevrolet Captiva su 2,2 turbodyzeliniu varikliu išvystančiu 184 arklio galias. Vidutinės gamintojo nurodomos kuro sąnaudos mieste: 8,5 l/100 km, deja realybėje sąnaudos daug didesnės ir siekia apie 10 l/100 km. Greitkelyje automobilis ryja žymiai daugiau nei teigia gamintojas: apie 8,5 l/100 km, nors turėtų būti apie 5,5 l/100 km. Gan patrauklus dizainas. Viduje daug blizgių detalių. Automobilio standartinė bagažinė yra 477 litrų, o nulenkus galines sėdynes padidėja iki 1577 litrų. Automobilio viduje gali sutilpti septyni žmonės, tačiau tada bagažinės dydis tesiekia 85 litrus. Tai smagus bekelėje, praktiškas bei su gausia įranga visureigis.

## Išnašos
Platusis elniavabalis

**Platusis elniavabalis** (*Dorcus parallelipipedus*) – elniavabalių (*Lucanidae*) šeimos vabalas. Kūnas 18 - 32 mm. Juodas, matinis, plokščias ir platus. Galva, priešnugarėlė ir antsparniai vienodo pločio, todėl kūno šonai atrodo lygiagretūs.

Vabalai skraido gegužės – liepos mėn.
Lervos vystosi trūnijančioje ąžuolo, alksnio, liepos, gluosnio medienoje. Graužia ilgus, netaisyklingus cilindriškus takus, kurie būna pilni rupių išgraužų. Lėliukės lopšelį taip pat išsikloja išgraužomis.

Tai dažniausias elniavabalių šeimos vabalas Lietuvoje.. 

## Nuotraukos:

Image:Dorcus parallelipipedus01.jpg|♀
Image:Dorcus parallelipipedus 20050704 517 part.jpg|♀
Radviliškio Vaižganto gimnazija

**Radviliškio Vaižganto gimnazija** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Radviliškyje, Vaižganto g. 29, vykdžiusi pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įst Buvusi Radviliškio Vaižganto vidurinė mokykla.

## Istorija

1992 m. susidarė iniciatyvinė grupė gimnazijai įkurti, direktoriaus įsakymu sudaryta darbo grupė gimnazijos pirminių dokumentų paruošimui. Rajono valdybos Švietimo skyriui pateikta mokyklos paraiška steigti gimnaziją. 1993 m. kovo-balandžio mėn. rajono valdybos Švietimo skyrius, patikrinęs mokyklos pasiruošimą gimnazinių klasių veiklai, pateikė išvadą, kad mokyklos kolektyvo veikla atitinka reikalavimus, keliamus gimnazijai, yra reikiama materialinė bazė. 1993 m. gegužės mėn. Švietimo ir mokslo ministerijos Kolegijos nutarimu leista atidaryti gimnazines klases. 1993 m. gegužės mėn. įvyko pirmieji stojamieji egzaminai į gimnazijos klases, mokslo metus pradėjo 2 klasės – 19 realistų ir 18 humanitarų. Gimnazinėse klasėse dirbo 21 mokytojas. 1994 m. pavasarį pirmuosius keliamuosius egzaminus į antrąją klasę laikė 32 gimnazistai.

1995 m. rugsėjo mėn. mokyklą aplankiusi LR Švietimo ir mokslo ministerijos specialistų grupė nusprendė, kad mokykla turi realias galimybes tapti gimnazija. 1996 m. gegužės 30 d. LR Švietimo ir mokslos ministerijos kolegija, pritardama gimnazijos tarybos išvadoms, nutarė nuo 1996 m. rugsėjo 1 d. suteikti gimnazijos statusą Radviliškio Vaižganto vidurinei mokyklai. 2017 m. po reorganizavimo gimnazija išregistruota.

## Direktoriai
* 1993–2011 m. Juozas Onaitis
* 2011–2020 m. Židrūna Onaitienė

## Žymūs mokytojai
* Viktoras Karmonas, mokytojas ekspertas

## Žymūs mokiniai
* Stasys Paska, aktorius, režisierius
* Aušra Štukytė, aktorė
* Arvydas Vyšniauskas, Elektrėnų meras

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mokyklos svetainė
Šalna

**Šalna** − oro temperatūros sumažėjimas iki neigiamos (nuo −1 iki −3&nbsp;°C) vakare ir naktį, kai dieną temperatūra būna teigiama.

## Šalnų tipai
Pagal kilmę šalna būna *radiacinė*, *advekacinė* ir *mišrioji*.
*Advekacinė* šalna susidaro, atplūdus šaltam orui. Lietuvoje šių šalnų būna dažniausiai pavasarį, atslinkus arktinei oro masei.

*Radiacinė* šalna susidaro giedromis ir ramiomis naktimis, kai žemės paviršius intensyviai spinduliuoja šilumą.

*Mišrioji* šalna susidaro, atkeliavus šaltai oro masei, kuri dar papildomai atvėsta dėl šilumos išspinduliavimo į erdvę (radiacijos).

Pagal temperatūrą šalnos skirstomos į silpnas (-1, -2 °C), vidutines (-2, -3 °C) ir stiprias (iki -6 °C).

Šalnų būna dažniau ir jos didesnės reljefo įdubimuose (kur naktį suteka atvėsęs oras), laukymėse, kiemuose. Kalnų viršūnėse ir iškiliose vietose šalnos būna retai. Kartais uždarose daubose šalnų pasitaiko net vidurvasarį (pvz., 1964 m. rugpjūčio 7 d., Zarasų raj. arba 1971 m. rugpjūčio 22 d., Alytaus raj.).

Lietuvoje pirmoji šalna pasirodo vidutiniškai spalio pirmoje pusėje (spalio 5–10 d.), paskutinė − gegužės pirmoje pusėje. Šaltais metais rudenį šalnų gali būti rugpjūčio pabaigoje, o pavasarį − dar ir birželio pradžioje.

Žemės ūkyje pavojingiausios vėlyvos pavasario šalnos: jos gali apšaldyti žydinčius vaismedžius, agurkus, pomidorus. Rudeninės šalnos pakenkia lauke ar šiltnamiuose auginamoms gėlėms (pvz., skaistažiedėms).

## Taip pat skaitykite

* Šerkšnas
* Šaltis
* Ledas
* Sniegas

## Šaltiniai
1845 m. Rusijos baudžiamasis statutas

**1845 m. Rusijos baudžiamųjų ir taisomųjų bausmių statutas** (, Statutas apie nubaudimus baudžiamuosius ir ištaisomuosius) – pirmasis Rusijos baudžiamasis kodeksas, pirmoji visuotinė Rusijos baudžiamosios teisės sistematizacija sąvadas (dalinis susisteminimas – karinių pajėgų sąvadas – Karinis artikulas; patvirtintas Petro I).

## Istorija
Siūlymai kodifikuoti baudžiamąją teisę teikti rengiant Rusijos imperijos įstatymų sąvadas (priimtas 1832 m.): buvo keliamos idėjos sukurti atskirą baudžiamąjį teisyną. Tačiau caras Nikolajus I neigiamai vertino sudarymą atskirų sąvadų, „kuo nors atsietų, pernelyg teoretinių“. Pasak jo, įvairios naujovės netgi įstatymų leidybos srityje „savyje talpino naujas idėjas“, kurios „išderina valstybinį organizmą“. Tačiau baudžiavinės santvarkos imperijoje, tuometėje policinėje karinėje valstybėje vis dar nebuvo susistemintos baudžiamosios teisės, vieningos nusikaltimų klasifikacijos, sistemos, kuri buvo reikalinga specialaus sąvado forma.

XIX a. 4 dešimtetyje caro kanceliarijos Antrasis skyrius pradėjo rengti Baudžiamųjų ir taisomųjų bausmių statutą. Darbui vadovavo D. M. Bludov. Nikolajus teigė, kad rengėjai privalo „ne kurti naują statutą, remiantis mokslo pagrindais, bet tik sutvarkyti, suderinti skirtingas pataisymo bausmes, tačiau vienodais pagrindais, ir taip sakant, vienoje dvasioje“. Sukurti naują baudžiamąjį teisyną, tačiau prisilaikant XVII a. baudžiamosios teisėkūros „pamatinių pagrindų“ (1649 m. Soboro statutas, *Соборное Уложение 1649 года*). Tuo pačiu leista komisijai suredaguojant pataisyti senąsias normas, siekiant „pašalinti išsireiškimų ir pačių nuostatų netikslumus ir nekonkretumą“, jas papildyti pagal laiko reikalavimus bei patirtį.
Darbai suintensyvėjo XIX a. 6 dešimtmetyje (valdant Aleksandrui II), truko 22 metus. Per tą laiką pasikeitė 3 carai. 1845 m. rugpjūčio 15 d. statutą patvirtino caras Nikolajus I. Statutas įsigaliojo nuo 1846 m. gegužės 1 d.

1845 m. Baudžiamasis statutas buvo sudarytas iš 2304 straipsnių (4 kartus viršijo vidutinę XIX a. veikusių kodeksų apimtį). Sudėtinga rubrikacija (dalis – skyrius – skirsnis – poskyris), sudėtinga bausmių sistema (11 bausmių rūšių, 37 bausmių laipsniai, formos). I knyga – „Bendroji dalis“. Nusikaltimas ir nusižengimas apibrėžti kaip įstatymui priešinga veika, taip pat neveikimas (neįvykdymas to, kas „grasinant bausme, įstatymo parašyta“).

## Pakeitimai
Baudžiamasis statutas, nors ir buvo tobulinamas (1885 m.), galiojęs iki pat XX a. pradžios, vis dar buvo konservatyvus feodalinės luominės, monarchinės santvarkos teisės aktas. Teisyno sistematizacija bei teisės technika buvo pasenusi. Baudžiamoji teisė buvo nepakankamai kodifikuota, sąvadas atsiliko nuo laiko dvasios bei prieštaravo vėlesnių (XIX a. 7 dešimtmečio) žemės ūkio, pramonės ir teismo reformų sąlygotiems pertvarkymams.

1903 m. buvo priimtas naujas Baudžiamasis statutas.

## Literatūra

* Попытка составления Сводов: Палата об Уложении 1700 г., Комиссия 1714 г., Комиссия 1754 г / Таганцев Н.С. Уголовное право (Общая часть). Часть 1. По изданию 1902 года. Allpravo.ru. – 2003.
Viduklės Simono Stanevičiaus gimnazija

**Viduklės Simono Stanevičiaus gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Viduklėje (Raseinių raj.), S. Dariaus ir S. Girėno g. 12, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190106933.

## Istorija

* 1512 m. minima Viduklės mokykla;
* 1907 m. įkurta valstybinė pradinė mokykla;
* 1933 m. specialiai mokyklai pastatytas dviaukštis pastatas;
* 1944 m. įkurta Viduklės progimnazija;
* 1949 m. įkurta Viduklės vidurinė mokykla;
* 1953 m. išleista pirmoji abiturientų laida;
* 1965 m. įrengtas vandentiekis, centrinis šildymas, kanalizacija;
* 1966 m. pastatytas triaukštis priestatas;
* 1989 m. Viduklės vidurinei mokyklai suteiktas rašytojo Simono Stanevičiaus vardas;
* 2004 m. atlikta mokyklos pastato renovacija;
* 2007 m. Viduklės Simono Stanevičiaus vidurinei mokyklai suteiktas gimnazijos statusas.

## Direktoriai
Dabartinė direktorė: Danutė Janukienė

## Žymūs mokytojai
* Stanislovas Rapolionis

## Žymūs mokiniai
* Juozas Aputis, rašytojas;
* Jonas Babonas, kunigas;
* Valentinas Čepkus, dainininkas, literatas;
* Vaidas Jurgilas, krepšininkas;
* Algimantas Kliunka, prokuroras;
* Sigitas Kučinskas, pasaulio akademinio irklavimo čempionas;
* Bernadeta Lukošiūtė, radijo diktorė;
* Pranas Narbutas, žurnalistas;
* Kazys Norkus, neuropatologas, medicinos mokslų daktaras;
* Antanas Norkus, Endokrinologijos instituto direktorius;
* Ona Petroševičiūtė, chemijos mokslų daktarė;
* Zigmantas Pocius, Mokslo ir enciklopedijų leidyklos direktorius;
* Algirdas Smilgevičius, VGTU automatikos katedros profesorius;
* Vladas Vitkauskas, alpinistas;
* Zigmas Marcelius Žukauskas, inžinierius geodezininkas;
* Antanas Bučinskas, profesorius, mokslų daktaras.

## Literatūra
* Viduklės Simono Stanevičiaus gimnazija (sud. Alfonsas Mockus). - Šiauliai: Titnagas, 2008. - 32 p.: iliustr. - ISBN 978-9955-613-22-0

## Nuorodos
* Gimnazijos svetainė
Rusijos imperijos įstatymų sąvadas

**Rusijos imperijos įstatymų sąvadas** () – tematine tvarka išdėstytas įstatymų sąvadas.

Pirmasis leidimas – 1832 m., vėlesni – 1842 ir 1857 m. Buvo sudaryti iš tematinių 15 tomų (pvz., I tomas – Pagrindiniai valstybės įstatymai, III – civilinės tarnybos statutai, XIX – Įstatymai apie sąlygas, XV – Bausmių statutas). Rusijoje įstatymų sąvadas galiojo iki 1918 m., tarpukario Lietuvoje  iki 1940 m.

## Nuorodos
* Rusijos teisynai
Tailando himnas

***Phleng Chat*** (thai:*เพลงชาต*) – **[[Tailandas|Tailando]] [[himnas]]**, sukurtas 1939 m. gruodžio 10 d. Melodiją sukūrė Peter Feit (thai vardas: Phra Jenduriyang)

## Nacionalinio himno žodžiai

## Karališkojo himno žodžiai

Karališkasis Tailando himnas buvo sukurtas 1888 m. Žodžius sukūrė Tailando princas Narisara Nuvadtivongs, o muziką – Suleiman Yudakov. Iki 1932 m. šis himnas buvo nacionalinis.

## Nuorodos
* Vokalinis garso įrašas ir informacija – tinklalapis Himnai.lt
E77

**Europos kelias E77** − tarptautinis greitkelis, einantis nuo Pskovo, Rusijoje, per Estiją, Latviją, Lietuvą, Kaliningrado sritį, Lenkiją ir Slovakiją iki Vengrijos sostinės Budapešto.
## Maršrutas
*
**Pskovas 
*
**Luhamaa 
*
**Sigulda
**Inčukalnis 
**Ryga  
**Jelgava
*
**Šiauliai 
**Kryžkalnis 
**Tauragė
*
**Tilžė
**Talpakai (Toplaukiai)–Kaliningradas–Mamonovas 
*
**Branevas–Elbingas 
**Varšuva  
**Radomas 
**Krokuva 
*
**Ružomberokas 
**Zvolenas  
*
**Budapeštas


Vaizdas:LettlandStaatsstrasseHA2.png|E77 Latvija.
Vaizdas:ObwodnicagrojcaS7.jpg|E77 netoli Lenkijos miesto Grujeco.
Šalčio polius

**Šalčio polius** - vieta, kur Žemės paviršiuje užregistruota žemiausia oro temperatūra. Tradiciškai skiriami du šalčio poliai - šiaurinio pusrutulio šalčio polius ir pietinio pusrutulio šalčio polius.

## Šiaurės pusrutulio šalčio polius
Šiauriniame pusrutulyje yra dvi vietos kandidatės į šalčio polius. Abi jos yra Jakutijoje (Rusija), tai Verchojanskas (67°33′N, 133°23′E) ir Oimiakonas (63°15′N, 143°9′E).

1868 m. gruodį ir 1869 m. sausį I. A. Chudiakovas Verchojanske išmatavo rekordiškai žemą oro temperatūrą - -63,2 °C. Vėliau, 1885 m. sausio 15 d. S. F. Kovalikas užregistravo -67,8 °C temperatūrą. Šis faktas buvo publikuotas 1892 m.

1933 m. vasario 6 d. Oimiakone buvo išmatuota -67,7 °C oro temperatūra, tai tik dešimtadaliu laipsnio šilčiau negu Verchojanske. Neseniai pasirodė informacija, kad buvo išmatuota -71,1 °C temperatūra, tačiau ši vertė gauta ne matuojant, o ekstrapoliuojant, todėl nepripažįstama pasaulio rekordu.

Rimtai palyginti šiuos Oimiakono ir Verchojansko didžiausio šalčio rekordus nėra įmanoma, kadangi dabar neįmanoma metrologiškai patikrinti naudotų termometrų ir įvertinti matavimų jais tikslumą. Labiau korektiškas būdas palyginti oro temperatūras yra lyginti ilgų laikotarpių vidurkius. Ir lyginant 70 metų duomenis pasirodo, kad Oimiakonas yra šaltesnis už Verchojanską.

Dar vienas kandidatas į šiaurės pusrutulio šalčio polius yra Tomtoro gyvenvietė Jakutijoje.

## Pietų pusrutulio šalčio polius
Pietų pusrutulyje šalčio polius yra užregistruotas Antarktikoje ties Rusijos (buvusia tarybine) antarktinių tyrimų stotimi Vostokas (78°28′S, 106°48′E). 1983 m. liepos 21 d. ši stotis užregistravo -89,2 °C oro temperatūrą. Tai žemiausia natūrali oro temperatūra, išmatuota Žemės paviršiuje. Tuo tarpu Oimiakonas ir Verchojanskas yra gyvenamos vietovės su žemiausia oro temperatūra.
Rokiškio Romuvos gimnazija

**Rokiškio „Romuvos“ gimnazija** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Rokiškyje, Taikos g. 17, vykdžiusi pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Buvęs įstaigos kodas 290249010. Steigėjas Rokiškio rajono savivaldybės taryba.

## Istorija
1972 m. įkurta Rokiškio 3-ioji vidurinė mokykla. 1995 m. Rokiškio rajono tarybos sprendimu mokykla pavadinta Rokiškio „Romuvos“ vidurine mokykla. 2000 m. Rokiškio rajono savivaldybės tarybos sprendimu mokykla reorganizuota į Rokiškio „Romuvos“ gimnaziją. 2012 m. rugpjūčio 22 d. Rokiškio „Romuvos“ gimnazija sujungta su Rokiškio Juozo Tumo-Vaižganto vidurine mokykla, įsteigiant Rokiškio Juozo Tumo-Vaižganto gimnaziją.

## Direktoriai
* 1972-1988 m. Juozas Makutėnas
* 1994–2000 m. Gediminas Matiekus
* 2000–2003 m. Eimutis Mališauskas
* 2003–2012 m. Gediminas Matiekus

## Mokytojai
* Milda Vainiutė, teisininkė, profesorė

## Žymūs mokiniai
* Raimondas Balsys, teisininkas, Anykščių politikas
* Airida Gudaitė, profesionali šokėja, LowAir įkūrėja
* Rimanta Burnickienė, gydytoja, Rokiškio politikė
* Saulius Gintautas, verslininkas, Rokiškio politikas
* Algis Kazulėnas, istorikas, Seimo narys
* Alfredas Paberžis, pedagogas

## Nuorodos
* Mokyklos svetainė
Rokiškio Juozo Tūbelio progimnazija

**Rokiškio Juozo Tūbelio progimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Rokiškyje, P. Širvio g. 2, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190249358. Steigėjas Rokiškio rajono savivaldybės taryba.

## Istorija
1983 m. rugsėjo 1 d, atidaryta Rokiškio 4-oji vidurinė mokykla. 1994 m. rugsėjo 1 d. mokyklai suteiktas gimnazijų klasių statusas. 1995 m. sausio 27 d. mokyklai suteiktas žymaus valstybės veikėjo, kraštiečio Juozo Tūbelio (1882–1939) vardas. 1998 m. rugsėjo 1 d. mokyklai suteiktas gimnazijos statusas, Rokiškio rajono savivaldybės taryba Juozo Tūbelio vidurinę mokyklą reorganizavo į Rokiškio pradinę mokyklą ir Rokiškio Juozo Tūbelio gimnaziją. 2012 m. rugpjūčio 28 d. sujungus J. Tūbelio gimnaziją, Rokiškio pradinę mokyklą bei darželio-mokyklos „Varpelis“ pradines klases, įkurta J. Tūbelio progimnazija.

## Direktorius
* Zenonas Pošiūnas

## Literatūra
* Laiko žingsniai, 1983–2003 / Rokiškio Juozo Tūbelio gimnazija (sud. Vanda Leščiova). – Utena: Utenos spaustuvė, 2004. – 226 p.: iliustr. – ISBN 9955-513-71-3
* Laiko žingsniai: mokytojai, 1983–2006 / Rokiškio Juozo Tūbelio gimnazija (sud. Vanda Leščiova). – Utena: Utenos spaustuvė, 2006. – 177 p.: iliustr. – ISBN 9955-626-79-8

## Nuorodos
* Mokyklos svetainė
Juodupės gimnazija

**Juodupės gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Rokiškio raj., Juodupėje, P. Cvirkos g. 16, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190249696.

Nuo 1927 m. pradžios mokykla, 1944–1953 m. septynmetė, 1953–1995 m. vidurinė, nuo 1995 m. gimnazija.

## Istorija

1927 m. pradžios mokykla iš Didsodės perkelta į Stoniškio kaimą, vėliau pavadinta Juodupės pradžios mokykla. Joje mokėsi apie 100 vaikų. Antrojo pasaulinio karo metu joje buvo 6 skyriai. 1944 m. pradinė mokykla perorganizuota į progimnaziją su keturiomis pradinės mokyklos ir I–IV progimnazijos klasėmis. Pirmuoju progimnazijos direktoriumi buvo Juozas Jurevičius. 1953 m. mokykla tampa priaugančia vidurine mokykla. Daugėjant mokinių, sunkėja darbo sąlygos. Mokykla pradeda dirbti dviem pamainom. 1957 m. išeina pirmoji 23–jų abiturientų laida. 

1958 m. direktoriumi paskiriamas jaunas mokytojas Petras Marcijonas, ką tik baigęs Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą. Mokykla dirba trimis pamainomis, nes vakarais dar dirba vakarinė (pamaininė) mokykla. Darosi ankšta. Direktoriaus iniciatyva prasideda beveik nenutrūkstančios statybos. 1961 m. pastatytas pirmasis keturių klasių, 1963 m. antras aštuonių klasių ir 1965 m. – trečias dešimties klasių priestatai. Pradedama dirbti viena pamaina, bet neilgai. 1979 m . pastatyta nauja mokykla, sporto salė, valgykla, išplečiamos dirbtuvės, įrengiamas automobilizmo kabinetas, stadionas. 

LR Švietimo ir mokslo ministerijos Kolegija 1997 m . gegužės 30 d. nutarimu Juodupės vidurinei mokyklai rugsėjo 1 d. suteikė gimnazijos statusą. 
    
## Direktoriai
*1944 m. Juozas Jurevičius, Petras Baltušis, Antanas Pupienis, Vytautas Šilinis;
*1953 m. Antanas Mulvinas, Bronė Kantauskaitė–Domantienė;
*1958 m.  Petras Marcijonas;
*2001 m. Antanas Dabrega;
*2005 m Alvydas Damoševičius;
*2008 m. Diana Guzienė.

## Žymiausi mokiniai
* Algirdas Čiučelis, matematikas.

## Nuorodos
* Svetainė
Pandėlio gimnazija

**Rokiškio rajono Pandėlio gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Pandėlyje (Rokiškio raj.), Panemunio g. 25, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 301843565.

## Istorija

Pirmoji Pandėlio mokykla pastatyta 1777 m. prie Pandėlio klebonijos. Pagrindinėse trijose mokyklos grupėse buvo mokoma po kelis mokinius.

Apie antrąją Pandėlio valsčiaus mokyklą 1925 m. pasakojo Stenionių kaimo gyventojas Kazys Melvydas: „1865 m. aš mokiausi šioje mokykloje. Vienas mokytojas mokė 80 vaikų rusiškai kalbėti, skaityti ir rašyti. Mokė dviejuose kambariuose. Kai mokytojas mokė viename kambaryje, tai antrame daugiau pramokę vaikai mokė vieni kitus kalbėti ir skaityti“. Šioje mokykloje buvo mokoma iki 1912 m.

Trečioji Pandėlio dviklasė mokykla pastatyta 1912 m. Iki 1915 m. dėstoma kalba buvo rusų, tik viena mokytoja, Glemžaitė, po vieną pamoką per savaitę mokė lietuviškai kalbėti ir rašyti.

Ketvirtoji Pandėlio mokykla – progimnazija, statyta 1938 m. direktoriaus Felikso Karpavičiaus iniciatyva. Senajame pastate veikė pradinė mokykla su keturiais skyriais. Pastatytoje mokykloje buvo atidarytos I–IV gimnazijos klasės. Čia buvo tik penkių klasių patalpos ir nedideli butai mokyklos direktoriui ir sargui. Po II pasaulinio karo įvedus visuotinį mokymą, pandėliečių vaikai netilpo į esamus pastatus. Esant patalpų trūkumui, Alfonsas Gaška ėme rūpintis dabartinės Pandėlio vidurinės mokyklos statyba. 1958 m. buvo pradėta statyti 800 vietų keturių aukštų Pandėlio vidurinė mokykla.

2007 m. prijungta Panemunio pagrindinė mokykla.

## Direktoriai
* 1938–1940 m. Feliksas Karpavičius
* 1945–1949 m. Juozas Jurevičius
* Alfonsas Gaška
* Adolfas Samulėnas
* Donatas Karaliūnas
* Jūratė Kavoliūnienė

## Pavaduotojai
* Feliksas Petrauskas
* Banga Pročkienė
* Janina Kubilienė
* Eleonora Vitkevičienė, direktoriaus pavaduotoja ugdymui
* Jūratė Kavoliūnienė, direktoriaus pavaduotoja ugdymui
* Alia Melvydienė

## Nuorodos
* Mokyklos svetainė
Igors Korabļovs

**Igoris Korabliovas** (*Igors Korabļovs*, g. 1974 m. lapkričio 23 d.) – buvęs Latvijos futbolininkas, gynėjas.

Korabliovas yra Virsligos rekordininkas pagal sužaistų rungtynių skaičių – 333 rungtynės (po 2006 m. sezono).

Latvijos rinktinėje jis debiutavo 1999 m. vasarą rungtynėse prieš Braziliją. 2004 m. Korabliovas kartu su rinktine buvo Europos čempionato finaliniame turnyre Portugalijoje, tačiau į aikštę taip ir neišėjo.

## Pasiekimai
* Latvijos taurės laimėtojas – 2 (2003, 2004 m.)

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Jevgēņijs Kosmačovs

**Jevgenijus Kosmačovas** (*Jevgēņijs Kosmačovs*, g. 1988 m. vasario 18 d.) – Latvijos futbolininkas, saugas.

## Karjera
Nuo 2006 m. sezono attstovavo FK Ventspils. 

## Rinktinė
Latvijos rinktinėje jis debiutavo 2007 m. vasarį, kai sužaidė 2 rungtynes turnyre Kipre.

## Pasiekimai
* Latvijos čempionas – 1 (2006 m.)

## Išnašos

## Nuorodos
*
Mosėdžio gimnazija

**Skuodo rajono Mosėdžio gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Mosėdyje (Skuodo raj.), Salantų g. 5, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 290893610. Steigėjas Skuodo rajono savivaldybės taryba.

Filialai:
* Mosėdžio vidurinės mokyklos Krakių pradinio ugdymo skyrius (2004–2005 m.)
* Mosėdžio vidurinės mokyklos Šauklių pradinio ugdymo skyrius (2004–2006 m.)
* Mosėdžio vidurinės mokyklos Udralių pradinio ugdymo skyrius (2004–2006 m.)

## Istorija
1629 m. Mosėdyje prie bažnyčios įsteigta žemaitiška parapinė mokykla, 1804 m. atkurta. 1867 m. įsteigta valdinė pradžios mokykla, visi dalykai buvo dėstomi rusų kalba.

1919 m. pradėjo veikti lietuviška mokykla. 1933 m. vasaros atostogų metu sudegė medinis mokyklos pastatas, naujieji mokslo metai prasidėjo privačiose patalpose. 1935 m. užbaigta naujos mokyklos statyba. Jos fundatorius – archivyskupas Pranciškus Karevičius. Mokykla pastatyta pagal tipinį to meto pradžios mokyklų projektą: dviaukštė su klasėmis viename šone ir erdviu koridoriumi šiaurinėje pusėje. 1940 m. pradžios mokyklos patalpose įsikūrė rusų karinis dalinys, o mokykla persikėlė į buvusias klebonijos patalpas.

Pokariu Mosėdžio pradinės mokyklos patalpose veikė lauko ligoninė, o jai išsikėlus, čia iš Naujukų persikėlė Skuodo vidurinė mokykla. Mosėdžio pradinės mokyklos mokiniai mokėsi šalia esančiame valsčiaus pastate ir buvusioje klebonijoje. Tose patalpose, po gaisro, sunaikinusio pradinės mokyklos pastatą, prisiglaudė ir Skuodo vidurinė mokykla. 1948 m. Skuodo vidurinei mokyklai išsikėlus į Skuodą, Mosėdyje liko ne tik pradinės, bet ir 1-4 vidurinės mokyklos klasės, kurios vėliau peraugo į pilną vidurinę mokyklą. 1954 m. vidurinę mokyklą baigė pirmoji abiturientų laida.

1963 m. Mosėdžio kolūkio lėšomis pastatyta mokyklos sporto salė. 1966 m. gruodžio mėn. duris atvėrė nauja mokykla, bet pradinės klasės liko senajame pastate, biblioteka, dirbtuvės – kituose pastatuose. 1985 m. pastatytas mokyklos priestatas. Naujoji mokykla po vienu stogu priglaudė kabinetus, sporto ir aktų sales, dirbtuves, valgyklą, skaityklą ir biblioteką. 2006 m. liepos 5 d. Skuodo rajono savivaldybės tarybos sprendimu Mosėdžio vidurinės mokyklos pagrindu įsteigta Mosėdžio gimnazija.

## Direktoriai
* 1948–1949 m. Adolfas Nezabitauskis
* 1949–1950 m. Vaclovas Pocevičius
* 1950–1952 m. Zigmas Elijošius
* 1952–1955 m. Jonas Matulis
* 1955–1967 m. Pranas Augutis
* 1967–1969 m. Petras Rudys
* 1969–1995 m. Juozas Jurkšas
* 1995–1998 m. Feliksas Liaučys
* 1998–1999 m. Audronė Pitrėnienė
* nuo 1999 m. Audronė Šverienė

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mokyklos svetainė
Laidumas

**Laidumas** – medžiagos savybė praleisti energiją, elektros srovę ir pan. **Laidumas** gali reikšti:

* Elektrinis laidumas – medžiagos savybė praleisti elektros srovę;
* Šilumos laidumas – energijos perdavimo kietaisiais (taip pat, nors ir mažesniu mastu, skysčiais bei dujomis) būdas;
* Poliaroninis laidumas – krūvininko ir jo sukurtos deformacijos laidumas kristaluose;
* Laidumas šviesai – medžiagos savybė praleisti šviesą.
Šalčininkų Lietuvos tūkstantmečio gimnazija

**Šalčininkų Lietuvos tūkstantmečio gimnazija** – valstybinė dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šalčininkuose, Šv. Jono Pauliaus II g. 3, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Valstybės biudžetinė įstaiga. Įstaigos kodas 111961115.

## Istorija

1997 m. atvėrė duris nauja Šalčininkų vidurinė mokykla. 1991 m. mokyklos projektą pasirašė tuometinis švietimo ministras Darius Kuolys, vardą pasiūlė Lietuvos Respublikos Seimo pirmininkas Vytautas Landsbergis, patvirtino Lietuvos Respublikos Prezidentas Algirdas Brazauskas. 1997 m. rugpjūčio 29 d. mokykla buvo įregistruota.

1997–1998 m. mokykloje mokėsi 564 mokiniai, dirbo 75 žmonės, iš jų 34 mokytojai. 2004 m. gruodžio 29 d. pasirašytas LR švietimo ir mokslo ministro įsakymas Nr. 2083 „Dėl Šalčininkų Lietuvos tūkstantmečio vidurinės mokyklos vidurinio ugdymo programos akreditacijos“. 2005 m. gegužės 23 d. mokyklai suteiktas gimnazijos statusas. 2020 m. prijungta Butrimonių pagrindinė mokykla.

## Direktoriai
* 1997 m. Vidmantas Žilius

## Nuorodos
* Gimnazijos svetainė
Debesies pagrindas

**Debesies pagrindas** – apatinė matoma debesies dalis. Paprastai išreiškiama atstumu metrais nuo Žemės ar kitos planetos paviršiaus arba atitinkamu slėgiu hektopaskaliais.

Debesies pagrindas gali būti įvertintas nuo žemės, remiantis oro temperatūros ir drėgnumo matavimais. Vienas iš šiuolaikinių instrumentų, naudojamų debesų pagrindo matavimui yra lazerinė sistema *ceilometras*.

## Įtaka orams ir klimatui
Apibrėžtoje oro masėje daug arba dauguma debesų turi panašų debesies pagrindą, kadangi šis rodiklis iš esmės priklauso nuo konkrečios oro masės termodinaminių savybių, kurios daugmaž tolygios. Debesies viršūnės, skirtingai, gali skirtis, nes debesies gylis priklauso nuo region, kuriame debesis yra, konvekcijos.

Debesys turi didelę įtaką spinduliavimo pernešimo procesams atmosferoje. Vanduo aktyviai sugeria šiluminio spektro spinduliavimą, taip pat ir išskiria. Dėl to vyksta šiluminio spinduliavimo „mainai“ tarp debesies pagrindo ir žemės paviršiaus (sausumos ar vandenyno). Kuo žemesnis debesies pagrindas, tuo šiltesnės debesies dalelės ir didesnis išspinduliavimo greitis.

Debesies pagrindas taip pat svarbus meteorologinis rodiklis aviacijoje, nes jis leidžia spręsti, ar pilotai pakildami ir nusileisdami gali naudotis Vizualiųjų skrydžių taisyklėmis, ar turi remtis Skrydžių pagal prietaisus taisyklėmis.
Eišiškių Stanislovo Rapolionio gimnazija

**Eišiškių Stanislovo Rapolionio gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Eišiškėse (Šalčininkų raj.), Jono Pauliaus II g. 26, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių ir rusų kalba. Įstaigos kodas 191416283. Steigėjas Šalčininkų rajono savivaldybės taryba.

Filialai:
* Eišiškių Stanislovo Rapolionio gimnazijos Dainavos skyrius
* Eišiškių Stanislovo Rapolionio gimnazijos „Vilties“ skyrius, Ąžuolų g. 3, Eišiškės

## Istorija
1423 m. Eišiškėse pastatyta pirmoji bažnyčia, prie kurios veikė lietuviška mokykla. Caro laikais veikė rusiška-lenkiška mokykla. 1956 m. rusiškoje-lenkiškoje mokykloje atidarytos lietuviškos klasės. 1958 m. 1-4 klasėse mokėsi 16 mokinių, 1959 m. 1-6 klasėse – 22 mokiniai.

1992 m. rugsėjo 1 d. atkurta lietuviška mokykla, kuri įsikūrė Eišiškių 2-osios vidurinės (rusakalbės) mokyklos patalpose. Tą dieną mokyklos duris pravėrė 86 mokiniai. 1993 m. rugsėjo 1 d. mokyklai suteiktas lietuviškos raštijos pradininko, kilusio iš Eišiškių krašto, Stanislovo Rapolionio (1485–1545) vardas. 1997 m. Švietimo ir mokslo ministrui Zigmui Zinkevičiui pritarus, pradėti statyti nauji mokyklos pastatai. 2001 m. rugsėjo 1 d. duris atvėrė naujas pirmasis mokyklos korpusas, 2004 m. rugsėjo 1 d. antrasis korpusas. 2007 m. baigta ketvirto korpuso statyba, kur mokosi pradinių klasių mokiniai, įsikūrė valgykla bei aktų salė. 2006 m. gruodžio 26 d. mokyklai suteiktas gimnazijos statusas.

Gimnazijos muziejuje saugomas paminklo Stanislovui Rapolioniui komponentas – bronzinis biustas. Gimnazijoje vyksta Stanislovo Rapolionio premijos laureatų pagerbimo renginiai.

Gimnazija turi pradinio ugdymo „Šalčios“ skyrių lietuvių dėstoma kalba ir pradinio ugdymo „Vilties“ skyrių rusų dėstoma kalba.

## Direktoriai
* 1992–2002 m. Vytautas Dailidka
* nuo 2002 m. Danuta Zuzo

## Nuorodos
* Mokyklos svetainė
Oro masė

**Oro masė** – meteorologijoje, didelis vientisas kiekis oro, turinčio beveik vienodus temperatūros, atmosferos slėgio ir vandens garų kiekio rodiklius. Oro masė gali dengti šimtus ir tūkstančius kvadratinių kilometrų, ir lėtai keistis priklausomai nuo to, virš kokios vietovės yra.

## Klasifikacija
Oro masės klasifikuojamos pagal temperatūrą bei drėgmės kiekį. Temperatūros aspektu – *arktinė* (šalčiausia), *poliarinė* arba *atogrąžų (tropinė)* (šilčiausia), drėgnumo aspektu – *jūrinė* (didelis drėgmės kiekis) arba *žemyninė (kontinentinė)* (palyginus mažas drėgmės kiekis). Šios dvi charakteristikos apjungiamos, gaunant bendrą pavadinimą, pvz., jūrinė atogrąžų oro masė būtų šilta ir drėgna.

Šaltos oro masės paprastai susiformuoja aukštesnėse platumose, dažnai kur yra sniego danga; šiltos daugiausiai atogrąžų regione, kur Žemės paviršius šiltas visus metus (lyginant su kitais regionais); drėgnos – virš vandens, pvz., virš Ramiojo vandenyno; sausos – virš sausų paviršių, kaip dykumos.

Europoje vartojamas apibūdinimas *ekvatorinė (pusiaujo)* pažymėti pusiaujo žemumose susiformuojančią oro masę, kuri skiriasi nuo tropinės oro masės, susidarančios subtropinėse aukštumose. Skirtinguose kontekstuose vartojami taip pat įvairūs kiti čia nepaminėti pavadinimai.

## Judėjimas ir atmosferos frontai
Judėdamos oro masės įgauna vietovių, virš kurių juda savybių. Šaltos arktinės oro masės dažniausios arktiniuose regionuose, o jūrinės oro masės paprastai susidaro virš vandens. Tačiau jei jūrinė oro masė pasuka virš sausumos, ji palaipsniui praranda drėgmę ir ilgainiui tampa žemynine, taip pat ir, pvz., atogrąžų oro masė, judanti šiaurės link, atšals ir taps poliarine arba arktine.

Oro masės neturi aiškiai erdvėje apibrėžiamų ribų, tačiau vietose, kur susitinka dvi ar daugiau oro masių, susidaro labai mažas regionas, vadinamas atmosferos frontu arba *oro frontu*, kuriame pasireiškia akivaizdūs ir dideli orų pokyčiai. Oro masės nesimaišo tarpusavyje, o pakeičia, išstumia viena kitą. Susiję atmosferos frontai taip pat juda, sukeldami orų pokyčius apačioje esančioms vietovėms. Frontai vadinami pagal ateinančią oro masę, pvz., šaltas frontas susidarys regione, kur šalta oro masė išstumia šiltesnę.

Oro masių nereikėtų maišyti su daug greitesniais ir mažesnio masto reiškiniais, (), kai staiga nusileidęs oro stulpas sukelia į tornadą panašius vėjus.
Planko hipotezė

**Planko hipotezė**, arba **Planko postulatas** yra vienas iš esminių kvantinės mechanikos principų, jis teigia, kad medžiaga spinduliuoja ir sugeria energiją nedalomomis porcijomis – kvantais.

:E=nh\nu\,
kur *<math>n</math>* yra sveikasis skaičius 1, 2, 3, ..., *<math>h</math>* yra Planko konstanta, o *<math>\nu</math>* (graikiška raidė *nu*, ne lotyniška *v*) yra osciliatoriaus dažnis.

Planko hipotezė buvo pasiūlyta Makso Planko 1900 m. Ši prielaida leido Plankui išvesti formulę visam juodo kūno spinduliavimo spektrui.

1905 m. viename savo raštų Albertas Einšteinas pritaikė Planko postulatą, kad galėtų paaiškinti fotoelektrinį efektą, be to Einšteinas pasiūlė, kad fotonų energija taip pat savaime yra kvantuota ir šis kvantavimas buvo ne tik osciliatorių bruožas. Planko hipotezė vėliau buvo pritaikyta suprantant Komptono efektą ir buvo pritaikyta aiškinant vandenilio atomo emisijos spektrą.
Katabatinis vėjas

**Katabatinis vėjas** (; *fall winds*) – vėjas, pučiantis žemyn nuo kalvų, kalnų, ledynų.

Paprastai skiriami dvejopi katabatiniai vėjai:
* šiltesni už aplinką – bendras jų pavadinimas yra fenas, o regioniniai – činukas, *bergwind*, *diablo* ir kt.
* šaltesni už aplinką – mistralis Viduržemio jūros pakrantėje, bora Adrijos jūros ar Juodosios jūros pakrantėje, *oroshi* Japonijoje.
Paskutiniais metais linkstama *katabatiniais vėjais* vadinti tik šaltąją formą.

Šaltasis katabatinis vėjas atsiranda kalvų ar kalnų viršūnėse, virš ledynų atšalant orui (dėl išspinduliuojamos šilumos ar vertikalaus judėjimo). Atšalančio oro tankis didėja, ir jis ima „ristis“ žemyn. Leisdamasis jis būna adiabatiškai spaudžiamas ir šyla, tačiau paprastai išlieka santykinai šaltas. Šaltieji katabatiniai vėjai paprastai susidaro nakties pradžioje, kai saulė liaujasi šildžiusi, o gruntas šilumą išspinduliuoja infraraudonosios spinduliuotės pavidalu. Šaltas netropinių ciklonų oras gali sustiprinti šį efektą.

Smarkūs katabatiniai vėjai (nors ir neturintys skambių pavadinimų) beveik visus metus pučia virš Antarktikos ir Grenlandijos. Ugnies Žemėje (Pietų Amerika) pučia vėjas, vadinama *williwaw*, kuri būna labai pavojingas laivams pakrantėse ir pakrantės reiduose. Ugnies žemėje paprastai pučia vakariai vėjai, todėl kalningų salų vakarinėje pusėje kaupiasi šalto oro masės. Po kurio laiko vakariniai vėjai tą susikaupusio šalto oro masę perverčia per kalnų grandinės keterą, ir ši masė „rieda“ rytų pusės šlaitais žemyn. Susidaręs vėjas nelauktai užklumpa iki tol užuovėjoje buvusią rytinę dalį. *Williwaw* greitis gali siekti 185 km/val. ir daugiau.

Aukštyn kalnų šlaitais pučiantys vėjai vadinami *anabatiniais vėjais*.

## Nuorodos
* Weather A-Z – Katabatic Winds By Bill Giles OBE
* Katabatic Winds
* Katabatic Winds and Anabatic Winds 
* Reljefo poveikis klimatui
Šalčininkų Jano Sniadeckio gimnazija

**Šalčininkų Jano Sniadeckio gimnazija** (lenk. Gimnazjum im. Jana Śniadeckiego w Solecznikach) – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šalčininkų raj. Šalčininkuose, Mokyklos g. 22, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 191415758.

Filialai:
* Šalčininkų Jano Sniadeckio gimnazijos Kaniūkų skyrius;
* Šalčininkų Jano Sniadeckio gimnazijos Tribonių skyrius.

## Istorija

Pirmoji valstybinė mokykla įkurta 1862 m. 1936 m. Šalčininkų miesto valdžia skyrė 1 ha plotą mokyklos statybai, savo duris ji atidarė 1939 m. spalio mėnesį. Pamokos buvo vedamos lenkų kalba. Po karo mokykla pradėjo dinamiškai veikti. 1950 m. pradžioje mokykla performuota į septynklasę mokyklą, o tais pačias metais birželio 20 d. mokykla buvo reformuota į vidurinę. Mokiniai mokėsi lenkų kalba ir tuo pačiu metu mokėsi lietuvių ir rusų kalbų. Padidėjus jaunimo skaičiui miesto valdžia ryžosi naujos mokyklos statyboms. 1971 m. kovo 6 d. mokiniai įžengė į naują mokyklos pastatą su šviesiomis klasėmis, šiuolaikiniais baldais. Įkurti specializuoti kabinetai: biologijos, fizikos, chemijos. Naujame pastate buvo sporto ir aktų salės, biblioteka, valgykla. Tuo metu dalykai buvo dėstomi lenkų, lietuvių ir rusų kalbomis. 1998 m. mokyklai suteiktas Jano Sniadeckio vardas. 2019 m. prijungta Šalčininkėlių pagrindinė mokykla.

## Direktoriai
*1934-1936 m. J. Kuračik;
*1936-1939 m. Bronislav Filipovič;
*1939-1940 m. Marija Voiniuš;
*1945 m. sausis – 1945 m. liepa Klavdija Dmitrijeva;
*1945-1948 m. Pavel Čepik;
*1948-1950 m. Nikolaj Blucov;
*1950-1951 m. Zigmas Papečkys;
*1951-1952 m. Iraida Kučina;
*1952-1954 m. Viktor Želobinski;
*1954-1956 m. Irena Bacojeva;
*1956-1973 m. Viktor Paškov;
*1973-1979 m. Arkadij Ancuto;
*1979-1984 m. Galina Sudnickaja;
*1984-1987 m. Danuta Jankovska;
*1987-2008 m. Stepan Dudoit;
*nuo 2008 m. Irena Volska.

## Žymiausi mokytojai
* Lucija Dudoit, Šalčininkų rajono savivaldybės politinė ir visuomenės veikėja.

## Nuorodos
* Mokyklos svetainė
Lenkijos karalystė

**Lenkijos karalystė**, tam tikrais etapais **Lenkijos kunigaikštystė**, – istorinė valstybė dabartinės Lenkijos ir aplinkinių šalių teritorijoje, egzistavusi nuo XI a. pirmosios pusės iki XVI a. vidurio. 1569 m. kartu su Lietuvos Didžiąja Kunigaikštyste įjungta į Abiejų Tautų Respubliką (Liublino unija), kurios sudėtyje buvo iki 1795 m.

## Istorija
### Susikūrimas
Lenkijos valstybė pradėjo formuotis X amžiuje. Polianų gentyje iškilus Piastų dinastijai, ši ėmė konsoliduoti kitų slavų žemes. Vienas jų kunigaikščių, Meška I, 966 m. pasikrikštijo ir pradėjo užkariavimus, užimdamas daugumą lenkiškų žemių, tarp jų Pamarį (Pomeraniją), Sileziją, Mažąją Lenkiją.

### Boleslovas Narsusis
Meškos I sūnus Boleslovas Narsusis po tėvo mirties dar kartą konsolidavo Lenkiją. Jo užkariavimų laikais XI a. pradžioje Lenkija laikinai užvaldė ir Čekiją (Bohemiją), Moraviją bei dabartinės Slovakijos teritorijas. Iš jų Lenkijos šiaurėje susiformavo nepriklausoma Pamario kunigaikštystė, kuri ilgą laiką nebuvo Lenkijos dalis.

1025 m. Boleslovas Narsusis karūnavosi, tapdamas pirmuoju Lenkijos karaliumi. Jo įpėdiniai ilgą laiką negavo karaliaus titulo, kol 1295 m. Pšemislas II pradėjo ilgalaikę Lenkijos karalių seką.

### Susiskaldymas

Po Boleslovo Kreivaburnio valdymo (1102–1138) Lenkija buvo padalinta į keturias atskiras dalis, valdomas skirtingų sūnų. Tai pradėjo Lenkijos skaldymosi procesą, kas lėmė smulkių kunigaikštysčių atsiradimą. Nusilpusios Lenkijos provincijos dažnai tapdavo priešų puolimų taikiniu.

### Suvienijimas
1306 m. į valdžią atėjus Vladislovui Lokietkai, Lenkija vėl buvo suvienyta. Jo sūnus Kazimieras III Didysis buvo vienas svarbiausių Lenkijos karalystės valdovų, nes siekė centralizuoti valdymą, skatino šalies ekonominį gyvenimą ir įkūrė Krokuvos universitetą. Jo valdymo metu „pasislinko“ Lenkijos teritorija: Bohemijai atiteko Silezijos sritis, Kališo taika patvirtinta Rytų Pamario priklausomybė Kryžiuočių ordinui, tačiau Lenkija užėmė Haličą (Galiciją), Voluinę ir Mazoviją.

### Jogailaičių dinastija

Mirus Lenkijos karaliui Liudvikui I, neturėjusiam sūnaus, karaliene tapo jo dvylikametė duktė Jadvyga. Lenkų bajorija baiminosi jos vedybų su hercogu Vilhelmu Habsburgu, todėl jos vyru išrinko Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valdovą Jogailą. Šis 1385 m. pasirašė Krėvos sutartį, kitais metais priėmė katalikybę ir tapo naujuoju Lenkijos karaliumi Vladislovu II. Po 1410 m. Žalgirio mūšio sumažėjo, o po 1454–1466 m. vykusio Trylikamečio karo visiškai išnyko Kryžiuočių ordino grėsmė, Lenkija atgavo Rytų Pamarį ir naujai gavo Kulmo žemę, Malborką (Marienburgą), Elbliongą (Elbingą) ir Varmę.

### ATR laikotarpis

1569 m. liepos 1 d. Lenkijos karalystės ir Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės sudaryta Liublino unija, suformavusi Abiejų Tautų Respubliką. Prie Lenkijos taip pat prijungtas trečdalis Lietuvos teritorijos. 1772–1795 m. valstybė pamažu panaikinta (ATR padalijimai).

## Šaltiniai
Llanelli Town AFC

**Lanelio AFC** – Velso futbolo klubas iš Lanelio.

Klubo savininkas Robert Jones, Catherine Zeta-Jones dėdė.

## Istorija
1986 m. įkurtas futbolo klubas. Kitados varžėsi Velso čempionate. Pateko į aukščiausią lygą, tačiau iškrito į Antrąjį divizioną.

Nuo 2019–2020 m. sezono žaidė Cymru South lygoje. 2024–2025 m. sezone tapo Cymru South lygos nugalėtojais ir pateko į pajėgiausią šalies futbolo divizioną.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}Šaltinis: 

## Išnašos

## Nuorodos
* **[https://www.llanellitownafc.co.uk/ Oficiali klubo svetainė]**
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
* RSSSF duomenų bazė
Planko ilgis

**Planko ilgis** - ilgio vienetas Planko vienetų sistemoje. Apytikriai lygus 1.6 × 10−35 metro.

## Žymėjimas ir vertė
**Planko ilgis** priklauso tik nuo fundamentalių konstantų (Planko konstantos, gravitacijos konstantos ir šviesos greičio) ir yra žymimas l_P \ :

:  l_P \sim f({\hbar},{G},{c})

**Planko ilgio** vertė SI vienetų sistemoje:

:  l_P =\sqrt\frac{\hbar G}{c^3} \thickapprox 1.616 24 (12) \times 10^{-35} metro.

kur
: \hbar - Planko konstanta (\hbar={h}/{2\pi});
: G - gravitacijos konstanta;
: c - šviesos greitis vakuume.
Jidiš

**Jidiš** (ייִדיש *jidiš* arba אידיש *idiš*) – viena iš germanų kalbų, vartojama žydų. Kalba rašoma hebrajų raštu. Jidiš kalba susidarė vidurio vokiečių aukštaičių (X–XIV a.) tarmės pagrindu, šioje kalboje yra apie 10−15% hebrajiškų ir aramėjiškų žodžių, kalbai poveikį darė Vidurio bei Rytų Europos kalbos. Dažnai laikoma vokiečių aukštaičių kalbos tarme.

Daugiau nei 600 metų buvo Europos žydų aškenazių, gyvenusių Vakarų ir Vidurio Europoje, gimtoji kalba. Europos aškenazių normine kalba tapo Lietuvoje susiformavusi litviš tarmė.
XX a. jidiš kalbėjo apie 11 milijonų žmonių, bet II pasaulinio karo metu daugelis šių bendruomenių narių tapo Holokausto aukomis. Šiuo metu ją vartoja apie 3 milijonai žydų, daugiausia JAV ir Izraelyje, tačiau tik kaip antrąją kalbą.

Nyderlanduose ir Švedijoje jidiš yra apsaugota Europos regioninių ir mažumų kalbų chartija.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Vidinė varža

**Vidinė varža** – galvaninio elemento ar baterijos pasipriešinimas elektros srovei, kurią jie sukelia. **Vidinė varža** yra vidinių sujungimų varža ir tam tikrų cheminių reiškinių (pvz., poliarizacijos) rezultatas. Todėl elektros srovė grandinėje gali būti silpnesnė už tą, kurios tikimasi.

## Žymėjimas
**Vidinė varža** *r* vaizduojama rezistoriaus simboliu galvaniniame elemente. Pagal Omo dėsnį uždarai grandinei:

: {\varepsilon}=Ir+IR , I = \frac {\varepsilon} {r + R} ,

kur
: {\varepsilon} – elektrovara;
: {I} – elektros srovės stipris;
: {R} – rezistoriaus varža.

## Baterijų vidinė varža
Tiesiogiai išmatuoti elektros šaltinio (baterijos) varžą neįmanoma. Tačiau išmatavus elektros grandine tekančios elektros srovės stiprį bei įtampą įmanoma šaltinio varžą suskaičiuoti:

r=\left( \frac{V_0}{I} \right)-R_V, 

arba

r=\left( \frac{V_0-V}{I} \right), 

kur

r – vidinė baterijos varža;

V_0 – baterijos įtampa neapkrovus;

V – baterijos įtampa apkrovus;

R_V – visos grandinės varža;

I – baterijos suminis srovės stipris.
Levantas

**Levantas** – Vakarų kalbose paplitęs istorinis geografinis pavadinimas krašto, esančio Viduržemio jūros rytinėje dalyje. Jis prasideda piečiau Tauro kalnų, iš vakarų apribotas Viduržemio jūros, iš pietų - šiaurinių Arabijos dykumų, o iš rytų – Džaziros (auštutinės Mesopotamijos). Kaukazo kalnai, Mažoji Azija, Arabijos pusiasalis nėra Levanto dalys. Sinajaus pusiasalis kartais buvo laikomas Levanto dalimi – jis buvo tarp Levanto ir Šiaurės Egipto.

Čia yra šios valstybės: Sirija, Libanas, Izraelis,  Jordanija. Senovės graikai ir romėnai šiam regionui įvardinti naudojo žodį Sirija. Arabų kalbose naudojamas pavadinimas aš-Šams, kuri sudaro vieną iš trijų Mašreko dalių.

## Etimologija
Anglų kalboje žodis *Levant* pirmą kartą užfiksuotas 1497 m., tada jis reiškė „Viduržemio pakrančių žemės į rytus nuo Venecijos“.

Yra dvi hipotezės, aiškinančios šio žodžio kilmę:
* Žodis kilęs iš vid.prancūzų kalbos žodžio *levant*, kuris yra veiksmažodžio *lever* dalyvis (kaip *soleil levant* – *tekanti saulė*). T. y., žodis nurodo rytų kryptį, kur yra šis kraštas.
* Antroji hipotezė aiškina, kad žodis *Levant* yra iškraipytas žodis *Lebanon* – Libanas. O šį žodį iškraipė ispanų vertėjai, vertę iš arabų kalbos ir painioję *b* ir *v* raides. Pradžioje Levantu vadino Libano žemes, o vėliau sąvoka apėmė ir gretimus kraštus.

## Levantiečiai
Žodžiu *levantiečiai* () vadino ne tik vietinius Levanto gyventojus, bet ir italus (dažniausiai venecijiečius ir genujiečius), prancūzus ir kitus iš Viduržemio jūros pakrančių kilusius europiečius, gyvenusius Turkijoje ar rytinėje Viduržemio jūros pakrantėje (Levante). Daugelis jų buvo prekybininkai iš Viduržemio jūros prekybinių respublikų (Venecijos, Genujos ir Ragūzos) arba kryžiuočių valstybių Palestinoje kolonistų palikuonys.

Kai po Pirmojo pasaulinio karo D. Britanija perėmė Palestinos valdymą, dalis kolonijų valdininkų levantiečiais paniekinamai vadino vietinius mišrios arabų – europiečių kilmės gyventojus ir europiečius (daugiausia prancūzus, italus bei graikus), kurie buvo „sučiabuvėję“ (perėmė vietinius papročius, rengėsi kaip vietiniai gyventojai).
Smeltės pusiasalis

**Smeltės pusiasalis** – pusiasalis, esantis Kuršių mariose, Klaipėdos uosto teritorijoje. 

Pusiasalyje yra Klaipėdos tarptautinė jūrų perkėla (Keltas Klaipėda–Mukranas) ir konteinerių terminalas, Smeltės botaninis draustinis.
Siauras, 220 m vandens ruožas skiria pusiasalį nuo Kiaulės Nugaros. 2014 m. pabaigoje prie krantinės šalia salos prišvartuotas SGD laivas-saugykla „Independence“.

## Išnašos
Gruzdžių gimnazija

**Gruzdžių gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šiaulių raj. Gruzdžiuose, S. Dariaus ir S. Girėno g. 31, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190058125. Iki 2006 m. Gruzdžių Augustino Griciaus vidurinė mokykla.

## Istorija

Pirmoji parapinė mokykla Gruzdžiuose įkurta 1841 m., 1865 m. ji perorganizuota į valdinę pradžios mokyklą. 1912 m. mokykla įsikuria naujame dviejų aukštų pastate. 1944 m. pradžios mokykla pertvarkoma į progimnaziją, o 1948 m. progimnazija perorganizuota į vidurinę mokyklą. 1971 m. pastatytas mokyklos priestatas, dabar tai – pagrindinė mokyklos dalis. 1972 m. mokyklai suteiktas rašytojo Augustino Griciaus vardas. 1973 m. mokyklos muziejui suteiktas kraštotyros muziejaus statusas.

1999 m. įrengta 1–oji kompiuterių klasė, 2001 m. sporto salė, 2002 m. įrengta 2–oji kompiuterių klasė, 2004 m. profesinio informavimo centras, 2005 m. modernizuota skaitykla, pradeda veikti interneto centras. Švietimo ir mokslo ministro 2006 m. balandžio 28 d. įsakymu Nr.790 Gruzdžių Augustino Griciaus vidurinė mokykla akredituota, o 2006 m. birželio 29 d. Šiaulių rajono savivaldybės taryba sprendimu T-176 mokyklą pervadino į Šiaulių rajono Gruzdžių gimnaziją. 2019 m. gimnazijos pastatas renovuotas. 2021 m. prijungta Šakynos pagrindinė mokykla.

2023 m. pabaigtas gimnazijos trečiasis renovacijos etapas.

## Direktoriai
* Juozas Vasiliauskas

## Žymūs mokiniai
*Bronislovas Jankauskas, kompozitorius, pedagogas;
*Liudas Lizaveras, agrarinių mokslų daktaras;
*Rolandas Medžiūnas, pedagogas, teisininkas, politikas;
*Gintautas Navickas, pedagogas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*  Svetainė
Debesų sėja

**„Debesų sėja**“ () – orų modifikavimo metodas, siekiant pakeisti kritulių kiekį arba pobūdį, kai atmosferoje paskleidžiamos medžiagos, veikiančios kaip debesų kondensacijos arba ledo branduoliai. Paprastai siekiama padidinti kritulius, tačiau naudojama ir krušos mažinimui. Dažniausiai naudojamos medžiagos - sidabro jodidas ir sausasis ledas (kietas anglies dioksidas). Rečiau naudojamas skysto propano išplėtimas iki dujų, paskutiniu metu populiarėja higroskopiškų medžiagų, kaip druska, panaudojimo idėja.