open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vergalė

**Vergalė** () – gyvenvietė Latvijoje, Pietų Kuršo savivaldybėje, Vergalės valsčiaus centras. Įsikūrusi Vakarų Kuršo aukštumos Vartajos banguotosios lygumos šiauriniame pakraštyje, prie Bubierpietekos upelio, apie 24 km į šiaurės rytus nuo Liepojos.

2025 m. duomenimis, Vergalėje veikia valsčiaus administracija, kultūros namai, biblioteka, muziejus, pagrindinė mokykla, vaikų darželis, sveikatos centras, vaistinė, dvi parduotuvės, sporto centras, svečių namai. Vergalės centre stovi Vergalės dvaro rūmai, telkšo Dvaro tvenkinys, į šiaurę nuo jo – Sudmalų tvenkinys (abu susidarė, patvenkus Bubierpieteką). Apie 2 km nuo gyvenvietės, netoli kelio Ventspilis (Lečiai)–Gruobinia, stovi Vergalės liuteronų bažnyčia. Apylinkėse stūkso Vergalės Elko ir Keirių kalvos, veikia motokroso trasa.

## Istorija

Vergalė minima 1253 m. Kuršo vyskupo ir Livonijos ordino žemių dalybų sutartyje, priskirta ordinui. Ilgainiui Vergalėje susiformavo dvaras, XVI a. pastatyta bažnyčia (1841 m. perstatyta, sovietmečiu nuniokota, 1996 m. atnaujinta), 1832 m. atidaryta mokykla. 1877 m. tapo valsčiaus centru. Latvijai tapus nepriklausoma, dvaras nusavintas, jo pastatuose įsikūrė visuomeninės įstaigos. 1932 m. netoli Vergalės nutiesta Liepojos–Alsungos siaurojo geležinkelio (750 mm vėžės) linija, įrengta Vergalės stotis. 1944 m. linija nacių Vokietijos kariuomenės pertvarkyta į platųjį geležinkelį ir prailginta iki Ventspilio. 1996 m. uždaryta, 2009 m. išardyta. Sovietmečiu buvo apylinkės centras ir kolūkio „Ļeņina ceļš“ centrinė gyvenvietė. 1989 m. buvo 446, 2000 m. – 386 gyventojai.

## Šaltiniai
Kalbos ekonomija

**Kalbos ekonomija** – žodžių, jų dalių ar sakinių trumpinimas, „taupymas“.

Žodžiai juo dažniau trumpinami, juo jie įprastesni, labiau atpažįstami ir semantiškai žymėti. Šie veiksniai tarpusavyje susipynę ir vieni kitiems daro įtaką. Kadangi kontekstas būna aiškus, žodžiai atpažįstami iš šaknų, todėl galūnės trumpinamos (*mokykloje* > *mokykloj*, *mokyklomis* > *mokyklom*, *kalbame* > *kalbam*, *darželyje* > *daržely*, *niekas* > *nieks*, *reikia* > *reik*). Dažniau vartojamos nežymėtosios formos – vienaskaita, vyriškoji giminė, esamasis laikas. Kalbos ekonomija reiškiasi taip pat ir sintaksėje: trumpinami sakiniai, stengiamasi pasakyti mintį glaustai; tačiau kalbos ekonomija lietuvių kalboje labiausiai veikia morfologiją (minėtasis galūnių numetimas). Taip pat kalbos ekonomija pastebima fonologijoje – sutrumpėja dėl tarimo galūnių balsiai, atitraukiamas kirtis į tolesnį
skiemenį. Trumpėjimas žodžio viduryje ar priesagose – retesnis (*geležinkelis* > *gelžkelis*). Kalbos ekonomija aprėpia daug kalbos reiškinių. Rašytinėje kalboje jie retesni.

Siekiant sumažinti žodžių skaičių, kuriami dūriniai (*ratinis pjūklas* > *ratpjūklis*, *kelio kraštas* > *kelkraštis*), santrumpos (*uždaroji akcinė bendrovė* > *[[UAB]]’as (uabas)*,  'Šiaurės Atlanto sutarties organizacija' > *[[NATO]]*), trumpinami žodžių junginiai (*skalbiamoji mašina* > *skalbiamoji*, *miegamasis kambarys* > *miegamasis*) ir kt. Šnekamojoje kalboje, slenge trumpinami ilgesni žodžiai (*egzaminas* > *egzas*, *profesionalas* > *profas*, *parduotuvė* > *pardė*).

Kalbos ekonomijos principai didesniu ar mažesniu mastu reiškiasi ir kitose kalbose: plg.  'būsiu' > ,  'jis ne(daro)' > ,  'egzaminas' > ,  '(su) ranka' > ,  'ant' > ,  'pastoriaus dvaras ' > .

## Išnašos
Kostas Kalendra

**Kostas Kalendra** (1898 m. balandžio 11 d. Ryga, Rusijos imperija – 1981 m. gegužės 24 d. Torontas, Kanada) – Lietuvos karininkas, teisėtvarkininkas ir visuomenės veikėjas.

## Biografija

K. Kalendra buvo gimė 1898 m. balandžio 11 d. Rygoje. Jo tėvai atvyko gyventi į Rygą iš Skaistgirio valsčiaus Maželių kaimo. Išsilavinimą įgijo Rygoje.

Pirmojo pasaulinio karo metu K. Kalendra tarnavo Rusijos kariuomenėje (1916–1917 m.). Po karo mokyklos baigimo, K. Kalendrai suteiktas karininko laipsnis. 

Karo metu 1917 m. pateko į vokiečių nelaisvę. Po karo paliaubų tarp Rusijos ir Vokietijos, 1918 m. paleistas iš nelaisvės. Savanoriu įstojo į Baltąją rusų kariuomenę ir tarnavo pajėgose kariaujančiose prieš bolševikų Raudonąją armiją. 1920 m. su rusų generolo Piotro Vrangelio kariuomenės likučiais emigravo į Turkiją.

1921 m. iš Turkijos grįžo į Lietuvą. Nuo 1922 m. pradžios iki 1924 m. tarnavo Pirmajame husarų Jonušo Radvilos pulke. Paskirtas IV eskadrono vyresniuoju karininku, o vėliau — eskadrono vadu. Po tarnavimo husarų pulke išėjo į atsargą. 1937 m. K. Kalendra jo jaunesniojo leitenanto laipsnis pakeltas į leitenanto laipsnį.

1926–1930 m. K. Kalendra studijavo teisę Lietuvos Universitete. 1930 m. priimtas į teismo kandidato pareigas Šiaulių apygardos teisme. 1931 m. buvo paskirtas to paties teismo valstybės gynėjo (prokuroro) padėjėju. Nuo 1933 m. dirbo Lietuvos apskričių viršininku, įskaitant Šakių (nuo 1933 m.), Šiaulių (nuo 1934 m.),  Marijampolės (nuo 1937 m.) ir Švenčionėlių (1939 m.) apskritis.

### Darbas nacių okupuotoje Lietuvoje (1941–1944 m.)

1941 m. birželį nacistinės Vokietijos pajėgoms okupavus Lietuvą, buvo išrinktas į lietuvių organizuotą Vilniaus miesto ir srities piliečių komitetą (1941 m. birželio 24 d). Paskirtas komiteto Vidaus reikalų žinybos vadovu. Šiose pareigose dirbo iki komiteto panaikinimo 1941 m. rugsėjo 15 d. Nuo 1941 m. iki 1944 m. ėjo Vilniaus apskrities viršininko pareigas.

### Emigracija

1944 m. K. Kalendra pasitraukė į Vokietiją. Prieš emigruodamas į Kanadą, baigė lietuvių elektrotechnikos kursus Vokietijoje. Persikėlęs į Kanadą, su šeima įsikūrė Toronte kur įsidarbino elektrotechniku.

K. Kalendra aktyviai dalyvavo lietuvių išeivių bendruomenės veikloje Kanadoje. Buvo Kanados Lietuvių tautinės sąjungos nariu ir apie 10 metų jos centro valdybos pirmininku, taip pat Lietuvių rezistencinės santarvės tarybos nariu. Dalyvaudavo Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto seimuose. Padėjo įkurti Toronto lietuvių namus (paruošė statutą, ėjo šios įstaigos valdybos nario pareigas).

JAV lietuvių visuomenės veikėjas ir publicistas Petras Jurgėla, pažinojęs K. Kalendrą, ragino jį „rašyti savo atsiminimus, iškeliant faktus, kaip sunku buvo lietuviams griežčiau priešintis okupacinei vokiečių valdžiai ir kaip lietuviai dažnai laimėdavo savo siekius.” K. Kalendra savo atsiminimus rašyti atsisakė, paaiškindamas, kad jo veikla nacių okupacijos metais sulaukė lietuvių priekaištų ir nešališkų vertinimų.

## Šaltiniai

## Bibliografija
* 
* 
* 
* 
*
Dekanatas

**Dekanatas** ( < *decem* – „dešimt“, pagal apytikrį jam pavaldžių parapijų skaičių) – Katalikų bažnyčios administracinis vienetas, pavaldus vyskupijai (arba arkivyskupijai) ir apimantis bei prižiūrintis gretimų parapijų veiklą. Dekanatą steigia vyskupas, dekanatui vadovauja dekanas.

## Istorija

Dekanatas atsirado VII a. Frankų valstybėje, toli nuo pagrindinių įsikūrus naujiems sielovados centrams. Vakarų Europoje galutinai susiklostė IX–XI a. 1983 m. Kanoninės teisės kodekse vietoje *dekanato* numatytas terminas *apskrities vikariatas*, tačiau jis neprigijo.

## Lietuvoje

Lietuvoje 2025 m. yra 55 dekanatai, tarp jų 30 Kauno arkivyskupijoje ir 25 Vilniaus arkivyskupijoje.

## Šaltiniai
Nedas Garbaliauskas

**Nedas Garbaliauskas** (g. 2007 m. sausio 7 d.) – Lietuvos futbolininkas, puolėjas. Atstovavo Lietuvos jaunimo rinktinėms.

## Karjera
Gimė Mažeikiuose. Futbolo treniruotes pradėjo lankyti gimtojo miesto „Atmosferos“ klube. Atstovavo mažeikiškių klubui jaunučių čempionatuose. 2019 m. pradžioje trumpai atstovavo Palangos „Gintarui“.

### BFA
Nuo 2019 m. balandžio priklausė BFA. 2021 m. sezone jaunimo čempionatuose pasižymėjo pelnydamas net 86 įvarčius. 2022 m. pakviestas į pagrindinę komandą ir debiutavo vyrų futbole. 2022 m. liepos 6 d. Pirmos lygos rungtynėse prieš Žalgiris B pelnė įvartį. BFA futbolininkai nugalėjo Žalgiris B rezultatu 4–2.

### Genoa
2023 m. sausio mėn. persikėlė į Genoa klubo jaunimo akademiją. Priklausė jaunimo ir U-17 komandoms. Vėliau grįžo į Lietuvą.

### BFA
Nuo 2023 m. rugpjūčio vėl priklausė BFA. Žaidė pagrindinėje komandoje, kuri varžėsi Pirmoje lygoje.

### FA Šiauliai
2025 m. vasarą persikėlė į Šiaulius. 
2025 m. liepos 20 d. debiutavo FA Šiauliai pagrindinėje komandoje A lygos rungtynėse prieš FK Panevėžys. Susitikimą pradėjo kaip atsarginis, o aikštėje pasirodė po keitimo 75 minutė vietoje Augustino Klimavičiaus.

Atstovavo „Šiaulių“ akademijos jaunimo komandai FA Šiauliai B, kuri varžėsi Pirmoje lygoje. 2025 m. liepos 22 d. debiutavo „bekų“ komandoje rungtynėse prieš Klaipėdos „Neptūną“. Nedas Garbaliauskas pelnė pirmąjį rungtynių įvartį, tačiau šiauliečiai nesugebėjo išlaikyti persvaros ir pralaimėjo rezultatu 2-3.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: rungtyniavo A lygoje;

## Pasiekimai
; su „Šiauliai“

## Rinktinės
; Jaunimo rinktinės
Rungtyniavo įvairaus amžiaus jaunimo rinktinėse. Atstovavo Luetuvos U-17 rinktinei. Rungtynėse prieš Slovakijos bendraamžius pasižymėjo pelnydamas įvartį. Po Nedo Garbaliausko įvarčio lietuvaičiai pirmavo (1-0), tačiau neišlaikė persvaros ir pralaimėjo rezultatu 1-2. Priklausė U-18 rinktinei. 2025 m. spalio mėn. pakviestas atstovauti Lietuvos U-19 rinktinei.

## Išnašos

## Nuorodos
* toplyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Šaukėnų sinagoga

**Šaukėnų sinagoga** – neišlikusi medinė sinagoga, stovėjusi Kelmės rajone, Šaukėnų miestelyje. Buvo laikoma viena iš įdomiausių Lietuvoje, daugiausia puošybos elementų turėjusių sinagogų (kartu su Jurbarko ir Vilkaviškio sinagogomis).

## Istorija

Jau prieš kelis šimtus metų Šaukėnuose susidarė gana gausi žydų bendruomenė. Tiek ji, tiek žydų sinagoga buvo vienos seniausių Lietuvoje. XVII a. pradžioje pastatyta medinė sinagoga, pasižymėjusi puošnia vidaus įranga, drožiniais. Religinis gyvenimas Šaukėnuose virė apie senąją sinagogą ir beit midrašą. Iki Antrojo pasaulinio karo paskutiniai Šaukėnų rabinai buvo Izraelis Benjaminas Faivelsonas (mirė 1938 m.) ir jo sūnus Baruchas. 1940 m. miestelyje gyveno apie 300 žydų.

1941 m. vykdant Holokaustą, Šaukėnų bendruomenė buvo sunaikinta. Į Šaukėnus iš didesnių miestų buvo atvažiavę nemažai žydų, kurie  apsistojo pas gimines, pažįstamus, tikėdamiesi išvengti represijų. Tačiau visi buvo suimti. 1941 m. liepos 28 d. baltaraiščiai visus žydus uždarė sinagogoje, o po kelių dienų išvarė į gretimą Šukiškių kaimą, kur laikė uždarytus H. ir J. Rozentalių ūkio daržinėje. Žudynės vykdytos Juodlės miške (apie 7,5 km nuo Šaukėnų).

Šaukėnų sinagoga sudegė 1944 m., kai miestelyje nebuvo likę žydų.

## Architektūra

1933 m. rašytojas Augustinas Gricius, lankydamasis Šaukėnuose, „Trimito“ žurnale apybraižoje „Didžiosios praeities žemelėje“ atkreipė dėmesį į šį išskirtinės architektūros statinį: „...Garsi ji savo įdomia statyba, ir tuo atžvilgiu skaitoma net tos rūšies pastatų architektūriniu pavyzdžiu. [...] Šiaip jau sinagogos vidus, kaip ir visų sinagogų, šaltas, nejaukus, net smerktinai nešvarus, papuoštas nepaprastai gražaus darbo altoriumi.“

## Pastabos

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Šaukėnai (Shukyan) *jewishgen.org*
* Boris Feldblyum Collection. SHAUKENAI, Lithuania
Taraz FK

**[[Taraz FK]]** – Kazachijos futbolo klubas iš Tarazo. Namų rungtynes žaidžia Tarazo miesto centriniame stadione, talpinančiame 12 525 žiūrovus. 

## Istorija
Klubas įkurtas 1960 m. 1996 m. tapo šalies čempionais. 2004 m. iškovojo šalies futbolo taurę.

2022 m. sezone klubas užėmė dvyliktą vietą Premjer lygoje. Po sezono pranešta, kad klubui bus taikomi apribojimai, negalės vykdyti naujų žaidėjų registracijos. Klubo vadovybė nusprendė pasitraukti į žemesnį divizioną. Numatyta, kad 2023 m. klubo biudžetas bus 1,2 milijardo tengė (2,5 milijono eurų).

; Pastarųjų metų sezonai

## Emblema

Vaizdas:FC Taraz.gif|Emblema iki 2010 m.
Vaizdas:FK Taraz logo 2010-2012.png|2010–2012 m. emblema
Vaizdas:FK_Taraz_logo_nuo_2012.png|Emblema nuo 2012 m.


## Apranga

## Spalvinė gama

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Lietuviai
* Ovidijus Verbickas‎, saugas, 2020 m.

## Garsesni žaidėjai
*  Milen Gamakov, saugas, 2022 m.
*  Jorge Elias, puolėjas, 2022 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Varnių sinagoga

**Varnių sinagoga** – neišlikusi medinė sinagoga, buvusi Telšių rajone, Varnių miestelyje.

## Istorija

Varniuose stovėjo didelė medinė sinagoga bei keli kiti mažesni maldos ir studijų namai, veikė ješiva. Po Pirmojo pasaulinio karo žydų bendruomenė sumažėjo iki maždaug 800 žmonių. Tarpukariu didžioji dalis žydų gyvenamųjų pastatų buvo mediniai. Prieš Holokaustą Varnių bendruomenę sudarė apie 700 žydų. Jų dauguma buvo nužudyti 1941 m. vasarą.

1941 m. birželio 25 d. praėjus trims dienoms po SSRS–Vokietijos karo pradžios, Vokietijos armija įžengė į Varnius. Prieš atsitraukdami iš Varnių Raudonosios armijos kareiviai padegė ginklų sandėlius. Per gaisrą sudegė sinagoga ir daugelis miestelio namų. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Boris Feldblyum Collection. VARNIAI, Lithuania
Šachter FK

**Šachter FK** arba **Karagandos „Šahter“** () – Kazachijos futbolo klubas iš Karagandos.

## Istorija
Klubas įkurtas 1958 m. 2011 m. sezone tapo šalies čempionais. 2012 m. sezone apgynė titulą. 2024 m. sezone Premjer lygoje liko tryliktoje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.

; Pastarųjų metų sezonai

## Pasiekimai
 **Kazachstano čempionatas**
*  **Čempionai (2):** 2011, 2012 m.
*  **Sidabro medaliai (0):** 
*  **Bronzos medaliai (3):** 1995, 2007, 2009 m.

 **[[Kazachstano futbolo taurė|Taurė]]**
*  **Nugalėtojai (3):** 1995, 2007, 2009 m.
*  **Finalininkai (1):** 2013 m.

**[[Kazachstano futbolo supertaurė|Supertaurė]]**
*  **Laimėtojai (0):** 
*  **Finalininkai (0):**

## Sezonai

|}

## Emblema

Vaizdas:FC Shakhter.gif|Senoji emblema
Vaizdas:FK_Šahter_Ķaraǵandy_logo.png|Senoji emblema
Vaizdas:Šachter emblema.png|Dabartinė emblema


## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Lietuviai
* Saulius Širmelis, vyr. treneris, 2017 m.
* Rimantas Žvingilas, puolėjas, 2003 m.
* Gediminas Vičius, saugas, 2010–2014 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Zarasų Didžioji sinagoga

**Zarasų Didžioji sinagoga** – buvusi sinagoga, stovinti Zarasų mieste. Mūrinis 2 aukštų pastatas pertvarkytas į daugiabutį gyvenamąjį pastatą, ant jo sienos kabo atminimo lenta. Zarasuose iki šių dienų iš žydų maldos namų išlikę dveji – didžioji mūrinė sinagoga bei netoli jos kuklesnis medinis beit midrašas ant Zaraso ežero kranto (rekonstruotas į gyvenamąjį namą).

## Istorija

XVII a. minėtos atskiros žydų šeimos, apsigyvenusios Zarasuose. XIX a. pradžioje žydai pradėjo čia gausiau kurtis. Žydų skaičius išaugo po 1835 m., kuomet caras Nikolajus I išleido įstatymą, kuriuo suteikė jiems lengvatų keltis į mažai apgyvendintas vietoves. Didžiąją dalį naujakurių sudarė atvykėliai, išvaryti iš Trakų. Tenykščių žydų, kaip ekonominių konkurentų, iškeldinimu iš Trakų pasirūpino vietos karaimų bendruomenė. Žydų namai, prekyvietės Zarasuose koncentravosi aplink turgaus aikštę. 

1898 m. pastatyta Didžioji sinagoga. Jai projektas buvo parengtas 1895 m. XIX a. pabaigoje Zarasuose buvo šeši maldos namai. XX a. pradžioje žydai sudarė 67 % visų Zarasų miesto gyventojų.  

Zarasuose prieš Holokaustą gyveno 1100 žydų. SSRS–Vokietijos karo pradžioje, 1941 m. vasarą didžioji dalis žydų buvo nužudyti Krakynės miške. 

Sovietmečiu Sinagogos gatvė pervadinta Gegužės 1–osios gatve, sinagogos pastate įrengti butai gyventojams.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Žydų atminties keliu *zarasumuziejus.lt* 
* Zarasai (Ezhereni, עזשערעני) *jmuseum.lt*                                                                                                                                                                                                                                                           
* Iš Zarasų miesto sinagogų istorijos. Sudegusi Zarasų sinagoga. Pakalnės sinagoga *zarasu-zydai.lt*
Alsėdžių sinagoga

**Alsėdžių sinagoga** – buvusi žydų sinagoga Alsėdžiuose. Tai viena iš 17-os įvairiose Lietuvos vietose tebestovinčių medinių sinagogų.

Sinagoga iškilo 1932–1934 m. ant neaukštos kalvos. Kitapus gatvės stovėjo rabino namas, išlikęs iki dabartinių laikų, apie sinagogą būta ir žydų gyvenamųjų namų. Kaip prisimena vietos gyventojai, Alsėdžių sinagoga dideliu dekoratyvumu nepasižymėjo, būta altoriaus, ant sienos – Dovydo žvaigždė. Vyrai ir moterys melsdavosi skyrium. Moterys pro joms skirtoje patalpoje buvusius langelius galėjo matyti rabiną.

Lietuvą okupavus nacistinei Vokietijai, vietos žydai suvaryti į sinagogą, vyrai išgabenti į Telšius.

Sovietiniais laikais sinagoga iš pradžių naudota kariuomenės poreikiams, paskui pastatas perdarytas į sandėlį ir vizualiai maldos namų nebeprimena. 1990 m. atlikta jo renovacija.

## Šaltiniai
Mikumari maldykla

**Mikumari maldykla** () – Jošino kalnuose (Japonija) esanti šintoistinė maldykla. Ji skirta Mikumari, su vandeniu, derlingumu ir sėkmingu gimdymu siejamai dievybei. Be jos Japonijoje (Jamato žemėje) yra dar trys to paties vardo maldyklos.

Maldyklos įkūrimas nežinomas, tačiau deivės Mikumari kultas šiose vietovėse minimas jau VII a. tekstuose. 806 m. dabartinėje vietoje pastatyti pirmieji maldyklos pastatai. Tai buvo nedidelė maldykla, nuo XI a. priklausiusi Kimpu kalnų šventyklai. 

1594 m. Japonijos vienytojas Tojotomis Hidejošis lankėsi Jošino kalnuose ir gėrėjosi sakurų žiedais. Pasak legendos, pasimeldęs Mikumari maldykloje, jis susilaukė sūnaus Hidejorio. Šis, prisimindamas šį įvykį, 1605 m. ėmė statyti dabartinę maldyklą.

2004 m. maldykla buvo įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą kaip dalis Kii kalnų šventviečių ir piligrimų kelių.

## Galerija

Yoshino_Mikumari_Shrine_Torii_002.jpg|Vieni iš torii vartų
Yoshinomikumari 201907b.jpg|Vartai
Yoshino-Mikumari-jinja_Haiden_001.jpg|Ypač ilga pamaldų salė
Yoshino-Mikumari-jinja haiden.jpg|Pamaldų salė


## Išnašos
Dusetų sinagoga

**Dusetų sinagoga** – medinė neišlikusi sinagoga, buvusi Dusetose,  Zarasų rajone. Pagrindiniai žydų maldos namai stovėjo dabartinės Nepriklausomybės aikštės gilumoje. Jų vietą prie buvusio kino teatro ties aikštės ir Vilniaus gatvės kampu žymi atminimo akmuo.

## Istorija

Žymesnė žydų bendruomenė Dusetose susidarė XVIII a., pasibaigus Šiaurės karui. Bendruomenei žymiai išaugus XIX a. eigoje, Dusetų miestelis tapo  tipiniu štetlu. Miestelyje dažnai siautėjo gaisrai, dėl kurių įprastai buvo kaltinami žydai, taip susilaukdami priešiškumo iš kitų etninių grupių. 1910 m. sudegė pusė žydų namų ir parduotuvių, taip pat senoji sinagoga.

1923 m. Dusetose gyveno 704 žydai, sudarę apie 60 proc. visų miestelio gyventojų. Prieš Holokaustą Dusetų bendruomenei priklausė 80 žydų šeimų. SSRS–Vokietijos karo pradžioje artėjant Vokietijos armijai, 23 Dusetų žydai sugebėjo pabėgti kartu su besitraukiančia Sovietų armija. Už Dusetų tilto per Šventosios upę buvo įsteigtas žydų getas. Galiausiai bendruomenės nariai buvo nužudyti Krakynės miške. 

Dusetose stovėjo dvi sinagogos, nei viena neišliko. Dauguma štetlo gyventojų buvo mitnagedai, jų maldos namai stovėjo miestelio centre, prie pagrindinės aikštės. Tai buvo medinis dviejų aukštų beit midrašas. Viršuje buvo moterų maldos salė, apačioje – vyrų sekcija. Užėjus pasitikdavo pasieniuose sustatytos didžiulės lentynos, užkrautos knygomis iki lubų. Tora buvo saugoma senovinėje spintoje, dengtoje siuvinėtu užtiesalu. Į štetlą studijuoti Toros atvykę jaunuoliai apsigyvendavo pas miestelėnus, daug valandų praleisdavo beit midraše. Čia rinkdavosi visas miestelis, ir turtingi, ir vargšai buvo lygūs: vienodai klausėsi rabino, vienodai meldėsi. Pastato kieme vykdavo vestuvės, čia rinkdavosi svečiai, muzikuodavo klezmeriai. Šalia buvo dar vieneri maldos namai, įsikūrę Blecherių šeimos name. Čia melstis rinkdavosi tuomet, kai pirmuose visi netilpdavo. Sovietmečiu sinagogoje buvo įrengta salė rodyti kino filmams. 1954 m. pagrindinė sinagoga buvo nugriauta, 1957 m. vasarą jos vietoje pradėtas projektuoti kino teatras „Sartai“, kuris buvo atidarytas 1960 m. lapkričio mėn. Pastaraisiais metais šios įstaigos patalpose įsikūręs prekybos centras.

Chasidų sinagoga stovėjo priešingoje aikštės pusėje ant Sartų ežero kranto. Mitnagedų oponentų chasidų Dusetose buvo daug mažiau, ir jų sinagoga paprastai stovėdavo tuščia. Per vieną šventę, Simchat Tora, jos patalpos užsipildydavo.
 
2016 m. minint Krakynės miško tragedijos 75–ąsias metines, miestelio Nepriklausomybės aikštės kampe atidengtas paminklas buvusiai sinagogai (aut. Romualdas Pučekas).

## Šaltiniai
Antalieptės sinagoga

**Antalieptės sinagoga** – medinė neišlikusi sinagoga, buvusi Antalieptėje,  Zarasų rajone. Pagrindiniai žydų maldos namai stovėjo ties Dusetų gatvės ir nuovažos į žydų kapines sankirta, apie 150 m į rytus nuo Antalieptės tilto. Sinagogos vietą menančių ženklų nelikę.

## Istorija

Antalieptėje žydų gyventa jau prieš 1710 m. maro epidemiją. Bendruomenę daugiausia sudarė pabėgę ir ištremti žydai iš Vyžuonų. Jiems čia apsigyventi leido vietos kunigai ir domininkonai vienuoliai. Antalieptės basųjų karmelitų vienuolynas, čia įsikūręs nuo 1700 m., žydams tapo pagrindiniu pragyvenimo šaltiniu. Ir vėliau žydų prekybininkų ir amatininkų veikla bei ekonominė gerovė buvo priklausoma ir nuo vienuolyno, ir nuo vėliau įsikūrusių vaikų prieglaudos ir žemės ūkio mokyklos. 

Žydams įsikūrus Antalieptėje buvo pastatyta ir pirmoji sinagoga. 1723 m. Vyžuonų rabinas Gilelis ir rabinas Gaonas Abrahamas Kacenmelenbogenas išdavė leidimą maldos namas remontuoti. Tikėtina, kad senoji sinagogos stovėjimo vieta, jei per šimtmečius nepasikeitė, buvo miestelio vakarinėje dalyje: priešais vieškelį į Kuitenius, 0,5 km pakeliui į Antalieptės žydų senąsias kapines ().

1941 m. birželio 22 rytą prasidėjus SSRS–Vokietijos karui, jau antrą ir trečią dieną dalis žydų jaunimo patraukė grupelėmis tolyn nuo artėjančio fronto, link Zarasų ir Daugpilio. Tuomet vieškeliuose dar nebuvo pasirodę baltaraiščių, todėl pirmuosius pabėgėlius (iš viso apie 50 žmonių) lydėjo sėkmė. Vykdant Holokaustą, kiti Antalieptės žydai, kartu su mėginusiais pasitraukti, buvo sulaikyti, galiausiai sušaudyti Savičiūnų miške. 

1942 m. žiemą sinagoga buvo nugriauta. Jos medieną savo reikmėms išsivežiojo apylinkių gyventojai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* “Antaliepte” - Encyclopedia of Jewish *jewishgen.org*
Čirčeo

**Čirčeo** (, ) – kalnas ir kyšulys Italijoje, Lacijuje, į pietryčius nuo Latinos. Išsišauna į Tirėnų jūrą ir žymi Gaetos įlankos šiaurinį tašką. Tai 6 km ilgio ir 1,6 km pločio klintinis masyvas, su Apeninų pusiasaliu besijungiantis iš aliuvinių nuogulų sudaryta žemuma.

Čirčeo kyšulys su aplinkinėmis teritorijomis paskelbtas Čirčeo nacionaliniu parku (plotas 84,4 km²).

Čirčeo masyvo grotose aptikta akmens amžiaus radinių (Čirčeo kultūra). Antikiniais laikais vietovė sieta su mitine burtininke Kirke. Rytinėje pusėje, ties dabartiniu San Feliče Čirčeo miesteliu buvo volskų gyvenvietė Kirkėjai (*Circeii*). 393 m. pr. m. e. ją užėmė romėnai, imperijos laikais vieta tapo populiaria romiečių poilsiaviete. Kalnuose išlikęs romėnų akropolis. Viduramžiais čia stovėjo San Feličės pilis – 846 m. ją sugriovė saracėnai, o 1441 m. – Alfonsas V Aragonietis.


Guardando l'orizzonte.JPG|Čirčeo kyšulys ir kalnas
Faro di Capo Circeo 3.jpg|Čirčeo kyšulio švyturys
Rocce calcaree promontorio.JPG|Klintinės uolos
Picco Circe.jpg|Viršūnė


## Šaltiniai
Pročida

**Pročida** (, neap. *Proceta*) – sala pietų Italijoje, Kampanijoje, Neapolio metropolinėje teritorijoje. Tai viena iš Flegarijų salų – yra tarp Iskijos vakaruose ir Apeninų pusiasalio Mizeno kyšulio šiaurės rytuose. Sala vulkaninės kilmės, su keturiomis giliai įsiterpiančiomis įlankomis, kurios susidariusios jūrai užliejus kraterius. Aukštis iki 76 m. Pietvakariuose šalia Pročidos yra maža Vivaros sala, kuri sujungta tiltu.

Visą salą užima Pročidos miestelis. Pročidos pilyje XIX a. įsteigtas kalėjimas.

Salos žemės derlingos – jose auginamos vynuogės, citrusai. Taip pat plėtojama žvejyba.

Keltų linijos jungia Pročidą su Neapoliu, Iskija.


Mare mosso Campania.jpg|Pročidos pilis nuo jūros
Santa Maria della Pietà e San Giovanni Battista (Procida).jpg|Šv. Marijos ir Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
Terra Murata (Procida), 2016.jpg|Pročidos pilis
Piazzetta di Procida dal traghetto.JPG|Prieplauka


## Šaltiniai
2025 m. pasaulio treko čempionatas

**2025 m. [[pasaulio treko čempionatas]]** – geriausių pasaulio dviračių treko sportininkų varžybos, vykusios 2025 m. spalio 22 - spalio 26 dienomis Santjage, Čilėje.

Čempionatas originaliai patikėtas Argentinai, bet vėliau likus metams perkeltas į Čilę.

## Medalių lentelė

## Rezultatai

## Lietuva čempionate
;Komandinės rungtys

;Individualios rungtys

;Keirinas

;Sprintas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Jokūbas Jagėla

**Jokūbas Jagėla** (, g. 1795 m. gegužės 9 d. Rimeisių kaime, Vilkmergės paviete – ?) – lietuvių bajoras, Vilniaus universiteto medicinos ir filosofijos studijų absolventas, Filomatų draugijos narys, kalintas kartu su Adomu Mickevičiumi, minimas kūrinyje „Vėlinės“.

## Biografija
Gimė Rimeisių kaime, Vilkmergės paviete, tuo metu priklausiusiame Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Buvo Juozapo Jagėlos ir Elžbietos Jokubovskos sūnus, Igno Jagėlos brolis. 1818 m. baigė Vilniaus universitetą, kuriame jam suteiktas filosofijos kandidato laipsnis. Universiteto pažyma liudijo jo bajorišką Jagėlų (herbas *Łabędź*) kilmę. Pagal Vladyslavo Matlakovskio atsiminimus, 1820–1821 m. jis buvo IV kurso medicinos studentas Vilniaus universitete.

Jagėla priklausė arba buvo artimai susijęs su Filomatų ir Filaretų draugijomis, veikusiomis Vilniuje XIX a. pradžioje. 1823 m. rudenį jis buvo sulaikytas Vilniuje ir įkalintas Vilniaus bazilijonų vienuolyne kartu su Adomu Mickevičiumi, Jonu Sobolevskiu, Aleksandru Chodźka, Adamu Suzinu ir kitais.

## Tardymas ir liudijimas
Pagal Andžejaus Borovčyko knygą, Jokūbas Jagėla buvo tardomas 1823 m. lapkričio 13/25 d. Vilniuje – dokumentuose įrašyta:  
*13/25 listopada 1823 — WILNO. Zeznaje Jakub Jagiełło.* (*LPAH, zesp. 567, inw. 2, vol. 1312, Akta śledcze Jakuba Jagiełły*). 

Savo liudijime Jagėla teigė, kad:  
* būdamas pirmo kurso studentu, bendravo su keliais vyresnių kursų kolegomis, tačiau nepriklausė jokiai draugijai;  
* lankydavosi privačiuose susibūrimuose, kur skaitydavo lenkų ir prancūzų literatūrą bei mokslinius rašinius, bet neaptarinėjo politikos;  
* nežinojo apie Filaretų draugiją iki savo arešto;  
* prisipažino dalyvavęs viename Dominiko Orlickio surengtame susirinkime, kur buvo skaitomi Mickevičiaus eilėraščiai ir diskutuojama apie moralę bei mokslą;  
* pareiškė, kad niekada nedavė jokios priesaikos ir kad jo santykiai su draugais buvo tik moksliniai ir draugiški.  

Liudijimą jis pasirašė kaip *Jakub Jagiełło*.
1830 m. Vilniaus gubernijos valdžia paskelbė nutarimą, reikalaujantį, kad buvę Filomatų ir Filaretų draugijų nariai, tarp jų ir *Jakub Jagiełło*, sumokėtų iždui tardymo išlaidas .

## Paminėjimas kūryboje
Jagėla minimas Adomo Mickevičiaus kūrinyje „Vėlinės“, kuriame vaizduojamas Filomatų kalinimas Vilniuje. Vienas epizodinių personažų, kaip manoma, sukurtas pagal Jokūbo Jagėlos asmenybę.

## Šaltiniai
Salako sinagogos

**Salako sinagogos** – neišlikusios sinagogos, buvusios Salake, Zarasų rajone. Žydų bendruomenės pastatai stovėjo miestelio centre, prie pagrindinės aikštės. Iki SSRS–Vokietijos karo pradžios 1941 m. veikė mūrinė Didžioji ir dvi medinės sinagogos. Pokaryje sunaikinti mediniai maldos namai, vėlyvuoju sovietmečiu Didžiosios sinagogos vietoje, Laisvosios aikštės ir Šilo gatvės kampe pastatytas kultūros centras.

## Istorija

Pirmieji žydai Salake pradėjo kurtis XVIII a., tačiau jų bendruomenė išliko nedidelė. 1847 m. surašytos 64 žydų šeimos su 344 kahalui priklausiusiais bendruomenės nariais. Manoma, kad nuo tada Salake žydų tik daugėjo. 1886–1890 m. kahalui priklausė jau 176 jų šeimos.

1886 m. miestelyje vykusio gaisro metu sudegė 70 žydams priklausiusių gyvenamųjų ir trys maldos namai. Matydami, kad savo jėgomis įveikti nelaimės padarinius bus sunku, garbingiausi Salako žydų atstovai kreipėsi su pagalbos prašymu per Sankt Peterburge (Rusija) leidžiamą žydų laikraštį „HaMelitz“. Po metų buvo gautas leidimas naujoms statyboms.

Žydų religinis gyvenimas buvo sukoncentruotas Toros studijų namuose (beit midraše), mažojoje sinagogoje (kloize) ir chasidų sinagogoje (*shtibl*).

Tarpukario Lietuvoje Salako žydams tapo sudėtingiau vystyti prekybą – už kelių kilometrų nuo miestelio buvo pravesta Lietuvos-Lenkijos demarkacinė linija. 1939 m. atgavus Vilniaus kraštą, žydų gyvenimas pagyvėjo trumpam. 1940 m., Sovietų okupacijos metais pradėta turto nacionalizacija. 

Prieš Holokaustą Salake gyveno iki 300 žydų šeimų. Buvo Didžioji mūrinė sinagoga ir dveji mediniai žydų maldos namai, skirti neturtingiems ir moterims. Žydų bendruomenė sunaikinta 1941 m. vasarą Krakynės miške ir kitose vietose.

Po karo Salake žydų neliko. 1946 m. mūrinė sinagoga buvo paversta grūdų sandėliu, dvi medinės – nugriautos. Išlikusi Didžioji sinagoga pritaikyta žemės ūkio sandėliui. Palyginti ilgus metus išlaikė išorinį pastato tūrį ir daugelį sienų angų formų, kurių vienos buvo užkaltos, kitos iškirstos ventiliacijos įrengimams. 1986 m. ant nugriautos Didžiosios sinagogos pamatų pastatyti kultūros namai. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Salakas, miestelis Zarasų r. *miestai.net*
Saša Obradović

**Saša Obradovičius** (, g. 1969 m. sausio 29 d.) – Serbijos krepšininkas, krepšinio treneris.

## Karjera
Kaip krepšininkas rungtyniavo gynėjo pozicijoje. Profesionalo karjerą pradėjo Belgrado „Crvena zvezda“ klube, vėliau rungtyniavo Prancūzijoje, Vokietijoje, Italijoje, Juodkalnijoje. Aukščiausias krepšininko klubinės karjeros pasiekimas – 1995 m. su Berlyno „Alba“ laimėta Koračo taurė. Tais pačiais metais išrinktas į FIBA Europos „Visų žvaigždžių“ rungtynes. Saša Obradovičius buvo auksinės Jugoslavijos krepšinio kartos žaidėjas, su rinktine laimėjęs 1998 m. pasaulio čempionato auksą, 1996 m. olimpinį sidabrą ir 3 Europos čempionato aukso medalius.

Saša Obradovičius trenerio karjerą pradėjo 2005 m. Kelno „RheinEnergie“ klube, kuriame baigė krepšininko karjerą. Vėliau dirbo Ukrainoje, Lenkijoje, Vokietijoje, Rusijoje. Vėliau treniravo „Monaco“ klubą, Belgrado „Crvena zvezda“. 2021–2024 m. vėl grįžęs prie „Monaco“ klubo vairo iškovojo pirmus du klubo istorijoje Prancūzijos lygos titulus ir atvedė komandą į Eurolygos finalo ketvertą. 2025 m. spalį grįžo treniruoti „Crvena zvezda“ klubo.

## Pasiekimai
;Žaidėjo karjera
* Koračo taurė: 1995 m.
* Jugoslavijos krepšinio lyga: 1993, 1994, 2001 m.
* Jugoslavijos krepšinio taurė: 2001 m.
* Vokietijos krepšinio lyga: 1997 m.
* Vokietijos krepšinio taurė: 1997, 2004, 2005 m.
* Pasaulio krepšinio čempionatas:  1998 m.
* Vasaros olimpinės žaidynės:  1996 m.
* Europos krepšinio čempionatas:  1995, 1997, 2001 m.,  1999 m.
;Trenerio karjera
* Vokietijos krepšinio taurė: 2007, 2013, 2014, 2016 m.
* Vokietijos krepšinio lyga: 2006 m.
* Prancūzijos krepšinio lyga: 2023, 2024 m.
* Prancūzijos krepšinio taurė: 2023 m.
* Rusijos krepšinio taurė: 2018 m.
* Ukrainos krepšinio lyga: 2012 m.
* Europos taurės metų treneris: 2018 m.

## Šaltiniai
Rietavo sinagoga

**Rietavo sinagoga** – buvusi medinė sinagoga, veikusi Rietave. Iki šių dienų Laisvės gatvėje išlikęs beit midrašo mūrinis pastatas, stovėjęs prie sinagogos. Šalia objekto įrengtas ekspozicinis stendas „Rietavo žydų istorijos atspindžiai“, atminimo ženklas. 

## Istorija

Rietave žydams buvo leista įsikurti 1662 m. didikų Sapiegų valdymo metu. XIX a. pirmoje pusėje Rietavo dvaras atiteko kunigaikščiams Oginskiams. Jų santykiai su žydų bendruomene buvo įtempti dėl mokesčių mokėjimo tvarkos. Žydai nesutiko dėl nusistovėjusios mokestinės tvarkos keitimo, todėl miesto valdytojas nusavino beit midrašą, kurį žydų bendruomenė atgavo tik pasibaigus Pirmajam pasauliniam karui.

Daugiausiai Rietavo žydų gyveno Laisvės aikštės prieigose, dabartinėse Daržų ir Laisvės gatvėse. Štetlo gyvenimas sukosi ne tik aplink sinagogą ir beit midrašą, jame svarbią vietą užėmė ir švietimas. Rietave veikė chederis, Talmud Tora mokykla, Javne mergaičių mokykla, maža ješiva, buvo turtinga biblioteka.

1941 m. birželio mėn. prasidėjus SSRS–Vokietijos karui, jau pirmomis nacių okupacijos dienomis Rietave prasidėjo žydų areštai. Dauguma miestelio žydų buvo išgabenti į Telšius, Šilutę, kur vėliau gretimuose miškuose buvo nužudyti kartu su kitais Žemaitijos miestelių žydais.

Sovietmečiu nugriauta medinė sinagoga, stovėjusi ant Jaujupio kranto. Iš jos rąstų Maldučių kaime buvo suręstas sandėlis. Po žemėmis atsidūrė Jaujupio upelis, per visą miestą tekėjęs į Malūno tvenkinį. Istorinis šio kvartalo vaizdas neatpažįstamai pasikeitė. Beit midraše sovietmečiu po grubios rekonstrukcijos buvo įrengtas kino teatras, o pastaraisiais metais veikė parduotuvė.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Riteve – a Jewish shtetl in Lithuania *jewishgen.org*
* Europos žydų kultūros diena Rietave *oginskiriet.lt*, 2019
*  (0:57)
Margalapė aktinidija

**Margalapė aktinidija** (*Actinidia kolomikta*) – aktinidijinių (*Actinidiaceae*) šeimos lianų rūšis.

Savaime paplitusi šiaurės rytų ir vidurio Kinijoje, Japonijos Honsiu ir Hokaido salose, Korėjoje, Rusijos Primorėje bei Chabarovsko krašto pietinėje dalyje, palei Amūro upę, pietų ir vidurio Sachaline, Iturupo, Kunašyro, Šikotano salose.

Lianos kamienas 2–5 cm skersmens. Pirmus trejus metus auga sparčiai. Lapeliai 2–7 cm ilgio. Žydėti pradeda nuo 5 metų amžiaus. Žydi birželio antroje pusėje ir žydėjimas tęsiasi iki 20 dienų. Uogos iki 3 cm ilgio ir iki 1,5 cm skersmens, o prinokę saldžios, kvapios, minkštos. Prie palankių augimo sąlygų šios rūšies liana išgyvena iki 80–100 metų.

## Išnašos
Lisabonos katedra

**Lisabonos katedra** (), oficialiai **Lisabonos Švč. Marijos Didžiosios metropolinė katedra** (*Catedral Metropolitana Patriarcal de Santa Maria Maior de Lisboa*), dar vadinama **Lisabonos Sostu** (*Sé de Lisboa*) – katalikų katedra, esanti Portugalijos sostinėje Lisabonoje. Tai seniausia miesto bažnyčia, pastatyta 1147 m. Lisabonos patriarchato sostas.

Lisabonos vyskupija įkurta IV a. Vėliau kraštą užvaldžius maurams, maldos namų nebeliko. Po to, kai Afonsas I atkariavo Lisaboną, čia pradėta statyti nauja katedra (buvusios mečetės vietoje), kurios statybos darbai baigti 1147 m. Pirmuoju vyskupu tapo Rekonkistos dalyvis, britų vienuolis Gilbertas Hastingsietis.

Ankstyvoji bažnyčia buvo romaninio stiliaus. Į ją atgabenti ir perlaidoti Šv. Vincento Saragosiečio palaikai. XIII a. pab. karalius Dinišas I perstatė katedrą gotikiniu stiliumi. Valdant Afonsui IV, pagrindinis bažnyčios pastatas pertvarkytas į karališkąjį panteoną, kuriame pradėti laidoti karališkosios šeimos nariai. Gretimame pastate įkurta šalpos draugija – Švč. Gailestingumo namai.

1755 m. Lisabonos žemės drebėjimo metu sugriauta pagrindinė koplyčia ir karališkasis panteonas, ilgainiui apgriuvo ir daugelis aplinkinių dalių. Dabartinį pavidalą bažnyčia įgavo XX a. pr. Archeologinių kasinėjimų metu aptikta maurų mečetės, vizigotų ir romėnų statinių liekanų.

Katedra lotyniško kryžiaus pavidalo, trijų šoninių navų su skersine nava ir vidine galerija apie koplyčią. Pagrindinis fasadas panašus į tvirtovės, su dviem bokštais ir artileriniais tarpais. Iš gotikinio laikotarpio išlikusi vidinė galerija (ambulatorija) su sarkofagais. Zakristija barokinė, įrengta XVII a., o pagrindinė koplyčia po žemės drebėjimo perstatyta neoklasikiniu ir rokoko stiliais. XX a. pr. daugelis neoklasikinių dekoracijų nuo fasado pašalintos siekiant atkurti autentiškesnį katedros vaizdą.


Lissabon-Kathedrale-Se-02-2011-gje.jpg|Katedra miesto fone
Sé_de_Lisboa_(Lisbon_Cathedral)_47.jpg|Ambulatorija (apėjimas)
Cathedral of Lisbon P1000817.JPG|Švč. Sakramento koplyčia
Lisbon_Cathedral_(50754917982).jpg|Centrinė nava
Vidriera del rosetón de la se de lisboa (II).jpg|Rozetės vitražas


## Šaltiniai
2022 m. Besta deild kvenna

**[[2022]] m. Besta deild kvenna** – aukščiausiasis moterų Islandijos futbolo lygos divizionas. Sezonas prasidėjo 2022 m. balandžio 26 d., o baigėsi 2022 m. spalio 1 d. Pirmasis sezonas, kai lyga vadinama **Besta deild kvenna**.

## Dalyvės

* 2022 m. dalyvavo 10 komandų.

## Galutinė lentelė

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Globalsportsarchive
Šilalės sinagoga

**Šilalės sinagoga** – buvusi mūrinė žydų sinagoga, XX a. pradžioje pastatyta Šilalėje, dabartinių V. Kudirkos ir Maironio gatvių kampe. Pastatas išlikęs iki šių dienų, neatpažįstamai pertvarkytas, netekęs architektūrinės vertės. Pastaraisiais metais jame buvo įsikūrusi baldų parduotuvė. 

## Istorija

Iš rašytinių šaltinių žinoma apie Šilalėje stovėjusią sinagogą (1748 m.). Žydų bendruomenė turėjo ritualinę pirtį, kapines bei religinę mokyklą. Per 1906 m. miestelyje kilusį didelį gaisrą sudegė naujai atkurta medinė sinagoga su dviem priestatais, skirtais religinėms mokykloms. Apie 1910–1914 m. jos vietoje buvo pastatyta nauja, mūrinė. Sinagogoje iki 1941 m. veikė žydų pradinė mokykla, kurioje dirbo vienas mokytojas, mokėsi apie 80 vaikų.

Iki Antrojo pasaulinio karo pradžios Šilalėje gyveno 1 406 žmonės, iš jų – 786 buvo žydai. 1941 m. vasarą vykdant Holokaustą, sinagogoje buvo uždaromi sulaikyti bendruomenės nariai, kurie vėliau buvo varomi į žudynių vietas. Išlikęs gyvas liudininkas E. R. Zeligmanas pasakojo, kad žmonės žuvo ir pačioje sinagogoje: „Liepos 6 d. į sinagogą suvarė daugiau kaip šimtą vyrų ir uždarė. Aš buvau kartu su tėvu ir broliu. Naktį sargybiniai pro langus ėmė mėtyti granatas ir daugelis žuvo, likusius gyvus nužudė rytojaus dieną...“

Pokariu Šilalės sinagoga paversta sandėliu. Sovietmečiu patalpose įrengta parduotuvė, pastatas prarado sinagogos įvaizdį.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* “Silale” - Encyclopedia of Jewish *jewishgen.org*
Saločių kautynės (1919)

**Saločių kautynės** – 1919 m. lapkričio 12 d. įvykęs bendras Lietuvos ir Latvijos kariuomenių puolimas prieš bermonintinkus.

Chronologiškai ir strategiškai kautynės buvo sėkmingo Lietuvos puolimo prieš bermontininkus dalis. Lapkričio pradžioje iš Biržų išstumti bermontininkai pasitraukė į Saločius. Bermontininkų pajėgas sudarė apie 150 karių, ginkluoti 6 kulkosvaidžiais.

Lietuvos kariuomenė šiame apie 60 km pločio fronto ruože neturėjo pakankamai pajėgų, tad atskiros gyvenvietės neretai eidavo iš rankų į rankas po keletą kartų, pavienėms operacijoms buvo pasitelkiamos ir Latvijos pajėgos.

Iš Biržų išstumti bermontininkai dar lapkričio 8 d. įsitvirtino mūriniame Saločių šv. Juozapo bažnyčios klebonijos pastate. Lapkričio 12 d. ryte juos atakavo iš pietų, Bauskės kryptimi judėję Lietuvos pajėgos. Lietuvos pajėgų tikslas buvo apsupti ir sunaikinti bermontininkų dalinį. Tuo pat metu latviai puolė iš šiaurės rytų.

Anksti ryte pradėtas bendras lietuvių ir latvių puolimas buvo netikėtas bermontininkams, šie po trumpų, bet įnirtingų kautynių pasidavė.

Bermontininkai neteko 138 karių belaisviais. Lietuvos karių trofėjus sudarė 4 kulkosvaidžiai, 74 šautuvai, apie 20 tūkst. šovinių, 274 rankinės granatos, 9 arkliai, 7 vežimai ir daug kito turto.

## Literatūra

* Lesčius, Vytautas, Lietuvos kariuomenė nepriklausomybės kovose, 1918–1920, Vilnius : Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademija, 2004.
* Rainys, Juozas, P.O.W. (Polska organizacija wojskowa) Lietuvoje, Spaudos fondas, 1936.

## Išnašos
Kražių sinagogos

**Kražių sinagogos** – neišlikusios medinės sinagogos, stovėjusios Kražiuose, Kelmės rajone. Iki 1941-ųjų metų vietos žydų bendruomenė turėjo dvi sinagogas – žieminę ir vasarinę.

## Istorija

Kražiuose žydai pradėjo kurtis XVII a. viduryje, jau turėjo savo maldos namus. Žinoma, kad 1765 m. miestelyje gyveno 456 žydai. XIX a. Kražių žydų bendruomenė sparčiai augo, daugiau nei pusė visų Kražių gyventojų sudarė žydai – 906 žmonės. XIX a. viduryje buvo pastatyta didelė sinagoga, turėjusi gražiai dekoruotą medinį aron kodešą. Po Pirmojo pasaulinio karo Kražiuose dėl augančios emigracijos žydų skaičius sumažėjo beveik per pusę, 1923 m. miestelyje buvo likę tik 470 žydai.

Apie 1930 m. dailininkas Gerardas Bagdonavičius įamžino abi Kražių sinagogas. Vidaus sienos buvo gausiai dekoruotos augaliniais motyvais, kolonomis, piliastrais.

Pirmomis SSRS–Vokietijos karo dienomis 1941 m. birželį, vykstant mūšiui tarp vokiečių ir sovietų armijos karių, buvo padegtas miestelis. Sudegė apie 90 procentų Kražiuose stovėjusių namų, tarp jų ir sinagogos. 1941 m. liepos-rugpjūčio mėnesiais vykdant Holokaustą, sunaikinta beveik visa Kražių valsčiaus žydų bendruomenė. 

## Atminimas

Kražių M. K. Sarbievijaus kultūros centras įgyvendino projektą „Žydų palikimas Kražiuose“: Kražių žydų senųjų kapinių, buvusių sinagogų ir žudynių vietose pastatyti informaciniai stendai. Interaktyviu būdu galima išvysti 3D sinagogų komplekso vaizdus.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Jewish Krozh *jewishgen.org*
* Žydų religinės bendruomenės pėdsakai Kražiuose *zemaitija.lt*
Aprikiai

**Aprikiai** () – gyvenvietė Latvijoje, Pietų Kuršo savivaldybėje, Lažos valsčiaus centras. Įsikūrusi Vakarų Kuršo aukštumos pakraštyje, prie Tebros ir Aluokstės santakos, apie 11 km į šiaurės vakarus nuo Aizputės.

2025 m. duomenimis, Aprikiuose veikia valsčiaus administracija, kultūros namai, biblioteka, muziejus (įkurtas 1987 m.), parduotuvė. Iki 2018 m. veikė seniausia Kuržemėje Aprikių pagrindinė mokykla. Stovi liuteronų bažnyčia (XVII–XVIII a.), buvusio dvaro pastatai (XVIII–XIX a.). Yra parkas, daug tvenkinių. Aluokstės upėje įrengta hidroelektrinė. Eina keliai į Aizputę, Cyravą, Paviluostą, Gudeniekus, Kuldygą.

Sovietmečiu buvo apylinkės ir kolūkio centrinė gyvenvietė. 1989 m. buvo 188, 2000 m. – 183 gyventojai.

## Šaltiniai
Sheger Ketema

**Sheger Ketema Football Club** (), o trumpai žinomas kaip **Sheger** – Etiopijos futbolo klubas, įsikūręs Šegero miesto. Dar vadinamas **Shagger City**.

## Istorija
2024–2025 m. sezone tapo nugalėtojais Antrojo diviziono A grupėje. Nuo 2025–2026 m. sezono rungtyniavo pajėgiausioje šalies futbolo lygoje.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Pasiekimai
;  **[[Etiopijos Premjer lyga]]: **
* **Čempionai**:  
;  **[[Etiopijos futbolo taurė]]: **
* **Nugalėtojai**:

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai

## Garsesni žaidėjai
; Žaidėjai, atstovavę nacionalinei rinktinei.
*  
*  
; Užsieniečiai
* 

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
EJ575

**EJ575** – dviaukštis elektrinis traukinys, pagamintas Čekijos gamykloje „Škoda Vagonka“ („Škoda Transportation“ filialas) 2008–2017 m. Buvo gaminamas įmonės „Lietuvos geležinkeliai“ užsakymu, gamyklinis modelio pavadinimas **5Ev**. Keleivius daugiausia vežioja maršrutais Vilnius–Kaunas ir Vilnius–Trakai. Maksimalus greitis 160 km/h, traukinyje telpa per 300 keleivių.

## Istorija

EJ575 traukinio prototipas – įmonės „Škoda“ traukinio modelis „CityElefant“ (ČD Class 471). 2006 m. „Škoda“ įmonė pasirašė sutartį su „Lietuvos geležinkeliais“ dėl dviejų elektrinių traukinių gamybos. 2008 m. atliktas dar dviejų traukinių užsakymas.

Pirmasis EJ575 iš Vilniaus į Kauną išvyko 2008 m. gruodžio 24 d. Iki 2017 m. Lietuvos rinkai buvo pagaminti dar keli šių elektrinių traukinių sąstatai (2–3 vagonų).

## Šaltiniai
Rūdninkų vartai

**Rūdninkų vartai** – buvę vartai, Vilniaus gynybinės sienos dalis ties dabartine Rūdninkų ir Pylimo gatvių sankryža. Įrengti XVI a. pradžioje, nugriauti 1800 m. Šiuo metu iš vartų likusi apatinė dalis, esanti po Rūdninkų gatvės danga. Šalia buvusių vartų stovi Vilniaus Visų Šventųjų bažnyčia.

## Istorija

XIV a. čia ėjo kelias į Rūdninkus, XV a. pro čia įvažiuodavo ir išvažiuodavo kunigaikščio svečiai, kadangi už 4 mylių nuo Vilniaus šalia šio kelio Ldk Kazimieras Jogailaitis 1470 m. pastatė rūmus.

Mūriniai Rūdninkų vartai pastatyti apie 1503–1522 m. kartu su miesto siena. pirmąkart paminėti 1557 m. Už Rūdninkų vartų driekėsi pagrindinis kelias į Gardiną ir tolyn į Lenkiją. Rūdninkų vartai buvo itin gerai pritaikyti gynybai, turėjo priešvarčius. Dviejų aukštų korpusas turėjo šaudymo angas, per kurias buvo galima šaudyti į priešą. Rūdninkų vartai nugriauti 1800 m. nelegaliai, jų plytos skubiai perparduotos.

## Šaltiniai
2024–2025 m. Etiopijos Premjer lyga

**2024–2025 m. [[Etiopijos Premjer lyga]]** – aukščiausioji Etiopijos futbolo lyga. Sezonas prasidėjo 2024 m. rugsėjo mėn., o baigėsi 2025 m. birželio mėn. Trys klubai, kurie 2020 m. buvo pašalinti dėl Tigrajų karo, šį sezoną vėl įtraukiami į Premjer lygą. 2024 m. rugsėjo 27 d. Wolkite City buvo pašalinti iš čempionato dėl licencijavimo taisyklių neatitikimo ir liko aštuoniolika dalyvių. CBE SA (dar žinomas kaip Commercial Bank of Ethiopia Sports Association bei Ethiopia Nigd Bank SA) gynė čempionų titulą, iškovotą ankstesniame sezone.

## Turnyrinė lentelė
; 2024–2025 m. galutinė komandų rikiuotė pasibaigus čempionatui
* Ethiopia Medhin FC pirmą kartą klubo istorijoje tapo ųalies čempionais. Angliškuose šaltiniuose žinomas kaip Ethiopian Insurance Football Club. 

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Sofija Jūratė Vyliūtė

**Sofija Jūratė Vyliūtė** (1931 m. rugpjūčio 23 d. Kaune – 2025 m. spalio 14 d.) – lietuvių muzikologė.

## Gyvenimas ir veikla
Mokėsi Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos muzikos technikume, o 1960 m. baigė Lietuvos konservatoriją, kur įgijo muzikologės–muzikos istorikės specialybę (Juozo Gaudrimo klasė).

1960–1979 m. dirbo Lietuvos radijo, o 1979–1986 m. – Lietuvos televizijos muzikinių laidų redaktore ir vedėja. Per savo karjerą parengė daugiau kaip 400 muzikinių radijo ir televizijos laidų.

Ji publikavo straipsnius ir recenzijas žurnaluose „Muzika ir teatras“, „Muzikos barai“, „Teatras“, „Kultūros barai“, taip pat rašė straipsnius Lietuviškajai tarybinei enciklopedijai ir Muzikos enciklopedijai. Be kūrybinės veiklos, rengė autorinius bei jubiliejinius vakarus Vilniuje ir kituose Lietuvos miestuose.

Nuo 1977 m. buvo Lietuvos kompozitorių sąjungos narė, nuo 2004 m. priklausė Lietuvos laisvės kovotojų sąjungai.

## Mokslinė veikla
S. J. Vyliūtės mokslinių interesų laukas apėmė muzikinį teatrą, vokalo meną, išeivijos muzikų veiklą ir šiuolaikinę lietuvių muziką. 

## Bibliografija
* *Elena Čiudakova*, 1983
* *Valentinas Adamkevičius*, 1986
* *Elena Mažrimaitė-Dirsienė*, 1992
* *Lagerininko teatrai. Balys Radžius*, 1995
* *Slava Vaclova Žiemelytė. Kanados lietuvių dainininkė*, 1995
* *Vladas Baltrušaitis. Operos solistas*, 1996
* *Čikagos lietuvių opera*, 1999
* *Kapitono Igno byla*, 2002
* *Brolis Vincentas*, 2003
* *Carmen dienoraščiai. Irena Jasiūnaitė gyvenime ir scenoje*, 2005
* *Lietuvių muzikai Vokietijoje 1944–1949 metais*, 2005
* *Gyvenimas – simfonija... Kompozitoriaus Justino Bašinsko gyvenimas ir kūryba*, 2012
* *Lietuviai ir muzika Sibire*, (su G. Kirdiene), 2013

## Apdovanojimai
* 2003 m. Čikagos „Lietuvių balso“ premija už knygą *Brolis Vincentas*
* 2005 m. Lietuvos kompozitorių sąjungos Vytauto Landsbergio premija 
* 2012 m. Onos Narbutienės premija už knygą *Gyvenimas – simfonija...*
* 2013 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžius 
* 2016 m. Vyriausybės kultūros ir meno premija 

## Šaltiniai
Vylius

;Vylius
* Ignas Vylius – karo lakūnas, antismetoninio, antisovietinio, antisemitinio ir antinacinio pasipriešinimo organizatorius ir dalyvis;
* Jaunius Vylius – etnografas, lietuvių tautosakos rinkėjas, kanklininkas, kankliavimo mokytojas.

;Vyliūtė
* Sofija Jūratė Vyliūtė – muzikologė.