open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
FIA ilgų distancijų lenktynių pasaulio čempionatas

**FIA ilgų distancijų lenktynių pasaulio čempionatas** (trumpinys **FIA WEC čempionatas**) () – autosporto ilgų distancijų lenktynės, organizuojamos FIA. Pats pirmasis šių lenktynių sezonas buvo pradėtas 2012 m. kovo 17 d.

Čempionate dalyvauja kelių kategorijų automobiliai – aukščiausios kategorijos automobiliai yra „Le Mans Prototype“, žemesnėse klasėse dalyvauja įprastos gamybos automobiliais paremti Gran Turismo.

## Lenktynių formatas
Čempionatą sudaro įvairios ilgų distancijų lenktynės visame pasaulyje, kurių minimali trukmė bus 6 valandos. Pirmą sezoną sudarė 7 lenktynės, tarp kurių buvo ir žymiosios 24 val. Le Mano lenktynės. Kiekvienais metais planuojama surengti po dvejas lenktynes Europoje, Azijoje ir Šiaurės Amerikoje su galimybe pridėti dar vienerias ar dvejas lenktynes. Iš viso lenktynėse yra keturios kategorijos: prototipų *LMP1* ir *LMP2*, bei GT – profesionalių lenktynininkų *GTE Pro* ir *GTE Am*, kurioje lenktyniauja neprofesionalūs lenktynininkai.

Čempionato pabaigoje įteikiami 6 oficialūs apdovanojimai. Du atitenka sezono čempionams – komandai ir lenktynininkui, pasaulio taurę laimi GTE Pro klasės nugalėtojas, o trofėjus skiriamas LMP2 ir GTE Am klasių lyderiams. Paskutinis apdovanojimas įteikiamas geriausiai privačiai komandai tarp visų kategorijų. Čempionate taškai skiriami kaip ir kitose FIA lenktynėse – juos gauna pirmi 10 finišavusių lenktynininkų. Lenktynes baigę, tačiau finišavę žemiau 10 vietos, lenktynininkai gauna po 0,5 taško, o visi taškai 24 val. Le Mano lenktynėse dvigubinami.

## Lenktynės
2024 m. čempionatą sudarė šios lenktynės:

## Nuorodos
* Oficiali svetainė

## Šaltiniai
2012 m. FIA WEC sezonas

**2012 m. FIA WEC sezonas** buvo pirmasis FIA ilgų distancijų lenktynių pasaulio čempionato sezonas. Jis prasidėjo kovo 17 d., jį sudarė 8 lenktynės. Čempionatą organizavo FIA kartu su Pietų automobilių klubu (pranc. *Automobile Club de l'Ouest*).

## Tvarkaraštis
2011 m. lapkričio 12 dieną FIA oficialiai pristatė pirmojo sezono tvarkaraštį. Jį sudarė 8 lenktynės skirtingose pasaulio šalyse.

## Rezultatai

## Galutinė įskaita

{|
|

† – Lenktynininkas buvo klasifikuotas, tačiau negavo taškų dėl per mažo laiko praleisto trasoje.

## Nuorodos
* Oficiali čempionato svetainė
Dombrova Tvorkai

**Dombrova Tvorkai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

## Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 6 namai ir 46 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 6 namai ir 44 gyventojai, iš kurių 22 vyrai ir 22 moterys, 39 lenkai ir 5 žydai.
Jablon Kikolskiai

**Jablon Kikolskiai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

## Istorija

Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 9 namai ir 52 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 7 namai ir 40 gyventojų, iš kurių 22 vyrai ir 18 moterų.
Nove Gieraltai

**Nove Gieraltai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietryčius nuo Šepetovo, apie 9 km į pietus nuo Mazovijos Vysokio ir apie 51 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 7 namai ir 38 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 20 namų ir 130 gyventojų, iš kurių 62 vyrai ir 68 moterys, 128 lenkai ir 2 gudai.
Dombruvka Košcelna

**Dombruvka Košcelna** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietryčius nuo Šepetovo, apie 9 km į pietryčius nuo Mazovijos Vysokio ir apie 50 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Šalia kaimo teka Miankos upė. Per kaimą eina vaivadijos kelias Nr. .

## Istorija

Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1514-1518 m. pastatyta pirmoji kaimo bažnyčia. 1622 m. karalius Jonas Kazimieras Vaza suteikė kaimui teisę rengti du turgus per metus. Dabartinė neoklasikinio architektūros stiliaus bažnyčia pastatyta 1875 m., pagal Henriko Markonio projektą. 1921 m. kaime buvo 69 namai ir 456 gyventojai, iš kurių 207 vyrai ir 249 moterys, 389 lenkai, 55 žydai ir 6 gudai.


Vaizdas:Kościół pw. św. Anny w Dąbrówce Kościelnej.JPG|Šv. Onos bažnyčia
Vaizdas:Drewniana_dzwonnica-zbliżenie.jpg|Bažnyčios varpinė
Vaizdas:PL podlaskie DabrowkaKosc remiza.jpg|1930 m. gaisrinės pastatas
Vaizdas:PL podlaskie DabrowkaKosc POW.jpg|Paminklas POW kareiviams žuvusiems 1914-1920 m.
Senasis Kamenis

**Senasis Kamenis** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra maždaug už 7 km į vakarus nuo Šepetovo, už 8 km į pietvakarius nuo Mazovijos Vysokio ir apytiksliai už 56 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 29 namai ir 158 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 29 namai ir 175 gyventojai, iš jų 82 vyrai ir 93 moterys.
Stare Gieraltai

**Stare Gieraltai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1921 m. kaime buvo 2 namai ir 32 gyventojai, iš kurių 16 vyrai ir 16 moterys.


Vaizdas:Gierałty Stare (Kiersnowizna) - krzyż przydrożny.JPG|Pakelės keyžius
Šepetovo Podlešnė

**Šepetovo Podlešnė** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietus nuo Šepetovo, apie 8 km į pietus nuo Mazovijos Vysokio ir apie 52 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XVIII a. kaime pastatyta Jono Nepomuko koplyčia. 1827 m. kaime buvo 4 namai ir 80 gyventojų. 1921 m. kaime buvo 13 namų ir 126 gyventojai, iš kurių 55 vyrai ir 71 moteris.


Vaizdas:Szepietowoa Podleśne Nepomucen.JPG|Šv. Jono Nepomuko koplyčia
Vaizdas:Szepietowo Podleśne - rzeźba św. Jana Nepomucena.JPG
Vaizdas:Szepetowo Podleśne Nepomucen 2.JPG
Šepetovo Vavžincė

**Šepetovo Vavžincė** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. 

## Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1520 metais. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 30 namų ir 174 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 23 namai ir 216 gyventojų, iš kurių 97 vyrai ir 129 moterys.
Vaiduoklių laivas (filmas)

**Vaiduoklių laivas** () – 2002 m. siaubo filmas.

Nors filmas sulaukė neigiamų atsiliepimų, buvo finansiškai sėkmingas – uždirbo 68,3 mln. JAV dolerių visame pasaulyje turint 20 mln. JAV dolerių biudžetą.

## Siužetas
Filme vaizduojamas energingos, viskam pasiruošusios jūrinio vilkiko *Arctic Warior* įgulos susidūrimas su demonu-sielų medžiotoju, kuris juos apgaule įvilioja į didelį nuošaliuose šiaurės jūrų vandenyse plaukiojantį apleistą keleivinį (*Antonia Graza*) laivą. Šis laivas pamažu skęsta, ir jam galutinai nugrimzdus demonas prarastų visų plaukusių keleivių sielas, kurias jam pavyko ten įkalinti. 

Nors įgula ir darni bei tvarkinga, demonui pavyksta įveikti daugumą narių, sugundant neprotingiems bei laivo aplinkybėmis pražūtingiems poelgams (neprotinga rizika, per didelis kaltės bei atsakomybės prisiėmimas, nesivaldymas provokuojant ir pan). Pavyksta nuskandinti vilkiką, įgula nebeturi kitos išeities kaip užlopyti didįjį laivą kam ir buvo čia atgabenta. Nuskendus vilkikui, įgulos vienybė pamažu yra, žmonės po vieną vaikšto *Antonia Graza* labirintais ir tampa nesunkiai įveikiami. 

Viena iš draugiškų šmėklų (dešimties metų mergaitė) parodo vaiduoklių laivo istoriją: *Antonia Grazza* kitame apleistama laive jūroje rado itin dideles aukso atsargas, kurios sąlygojo maištą, matyt siekiant iniciatoriams jas užgrobti. Technikos triuko pagalba išžudžius daugumą keleivių, panašus konfliktas ir kova kilo jau tarp maišto narių. Tam keliskart pasikartojus, galop liko tik vienas maišto „dalyvis“, visa tai suorganizavęs demonas. Laivas po to buvo rastas daugelį kartų, visada įveikiant naujus aukso „atradėjus“ ir pamažu kaupiant įkalintų sielų atsargą, kol baigsis kvota. Pamatęs šią istoriją, paskutinis likęs gyvas *Arctic Warior* narys keleivinį laivą nuskandina, taip išlaisvindamas visas šmėklas iš spastų. Per stebuklą jam pačiam pavyksta išsigelbėti.

Daugelis vaizdų laive primena miestų tyrinėtojų nuotraukas. Tai daugiau psichologinis trileris kuriame siaubo scenų palyginus mažai, išskyrus nebent laivo maištą ir masines žudynes, kurių metu *Antonia Graza* virsta vaiduoklių laivu. Filmas buvo kritikuojamas, daugelis jo įvertinimų neigiami, tačiau projektas visgi buvo pelningas. 

## Šaltiniai
Šimbori Andžejovienta

**Šimbori Andžejovienta** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaime yra Šimborų geležinkelio stotelė.

## Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 13 namų ir 89 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 16 namų ir 108 gyventojai, iš kurių 56 vyrai ir 52 moterys, 104 lenkai ir 1 gudas.


Vaizdas:Szymbory Andrzejowięta - krzyż przydrożny.JPG
Vaizdas:Szymbory - widok ogólny.JPG
Vaizdas:Szymbory - przystanek kolejowy.JPG


## Geležinkelio ruožas
Staviereje Michalovienta

**Staviereje Michalovienta** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

## Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 16 namų ir 87 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 8 namai ir 64 gyventojai, iš kurių 37 vyrai ir 27 moterys, 63 lenkai ir 1 gudas.


Vaizdas:Stawiereje Michałowięta - wiata przystankowa.JPG|Pakelės kryžius
Šepetovas

**Šepetovas** (, ) – miestas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Miestas yra apie 6 km į pietus nuo Mazovijos Vysokio ir apie 51 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Miestas įsikūręs Aukštutinės Mazovijos aukštumoje. Mieste įsikūręs Šepetovo dekanatas. Mieste yra I pasaulinio karo kareivių kapinės ir Šepetovo geležinkelio stotis.

## Istorija

Gyvenvietė šioje vietovėje pradėjo kurtis XIX a., kai buvo pradėtas tiesti Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. 1921 m. kaime buvo 9 namai ir 81 gyventojas, iš kurių 31 vyras ir 50 moterų. 1985 m. gruodžio 1 d. įkurta Šepetovo Marijos Gailestingumo parapija. 2007 m. lapkričio 12 d. pradėtas naudoti Šepetovo miesto herbas. 2010 m. sausio 1 d. gyvenvietei suteiktas miesto statusas.


Vaizdas:Szepietowo – pw. Najświętszej Maryi Panny Matki Miłosierdzia – widok od płn. –zach..JPG|Marijos Gailestingumo bažnyčia
Vaizdas:Szepietowo – kościół pw. Najświętszej Maryi Panny Matki Miłosierdzia – widok od płn..JPG|Marijos Gailestingumo bažnyčia
Vaizdas:Szepietowo - cmentarz wojenny z I wojny światowej.JPG|I pasaulinio karo kareivių kapinės
Vaizdas:Szepietowo - staw - Glinianki.JPG|Miesto tvenkinys
Šimbori Jakubovienta

**Šimbori Jakubovienta** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į šiaurės rytus nuo Šepetovo, apie 7 km į rytus nuo Mazovijos Vysokio ir apie 44 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1527 metais. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 14 namų ir 73 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 17 namų ir 92 gyventojai, iš kurių 48 vyrai ir 44 moterys, 90 lenkų ir 2 gudai.
Šrednica Mačkovienta

**Šrednica Mačkovienta** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Šalia kaimo teka Miankos upė.

## Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1239 metais. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 16 namų ir 154 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 29 namai ir 171 gyventojas, iš kurių 76 vyrai ir 95 moterys, 168 lenkai ir 3 gudai.


Vaizdas:Średnica Maćkowięta - most kolejowy.JPG
Vaizdas:Średnica Maćkowięta - południowa część miejscowości.JPG
Vaizdas:Średnica Maćkowięta - północna część miejscowości.JPG
Vaizdas:Średnica Maćkowięta - krzyż przydrożny.JPG
Višonki Poselė

**Višonki Poselė** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

## Istorija

Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 9 namai ir 51 gyventojas. 1921 m. kaime buvo 14 namų ir 77 gyventojai, iš kurių 36 vyrai ir 41 moteris.
Vilini Rušas

**Vilini Rušas** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Šalia kaimo teka Miankos upė.

## Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 14 namų ir 139 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 45 namai ir 311 gyventojų, iš kurių 155 vyrai ir 156 moterys, 90 lenkų ir 2 gudai.
Vlosti Olšanka

**Vlosti Olšanka** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į šiaurės vakarus nuo Šepetovo, apie 4 km į pietus nuo Mazovijos Vysokio ir apie 51 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1921 m. kaime buvo 27 namai ir 163 gyventojai, iš kurių 75 vyrai ir 88 moterys.
Vojni Krupai

**Vojni Krupai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

## Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1203 metais. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 10 namų ir 66 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 10 namų ir 82 gyventojai, iš kurių 43 vyrai ir 39 moterys, 72 lenkai ir 11 gudų.
Varele Filipovičė

**Varele Filipovičė** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

## Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 10 namų ir 71 gyventojas. 1921 m. kaime buvo 13 namų ir 86 gyventojai, iš kurių 41 vyras ir 45 moterys, 84 lenkai ir 2 gudai.
Rietis

**Rietis** (; tarti *[Rijètis]*) – miestas Italijoje, Lacijuje, Riečio provincijos sostinė. Senamiestis yra ant kalvos, senovinio ežero pietiniame pakrašty, apsuptas lygumos. Dabar tai derlingas Velino upės baseinas. Iš didžiojo ežero liko tik maži Ripasotilės ir Kantalicės ežerėliai.

## Istorija

**Rietis** buvo svarbi sabinų vieta. Po to, kai Manijaus Kuriaus Dentato vadovaujami romėnai juos III a. pr. m. e. pabaigoje užkariavo, kaimas tapo svarbiu punktu ankstyvojoje romėnų kelių sistemoje. Per jį ėjo  Salarijos kelias, per Apeninus jungęs Romą su Adrijos jūra.

Dentatas nusausino ežerą ir jį pavertė Velino Neros intaku. Ežero dugnas tapo derlinga lyguma. Žemės rėžiai buvo padalinti į kvadratus, o miestas buvo perstatytas pagal romėnų papročius ir sutvirtintas gynybinėmis sienomis. Buvo pastatytas akmeninis tiltas per Velino upę ir viadukas.

Dėl derlingų žemių ir svarbos Rietis dažnai minimas lotynų raštuose. Ciceronas rašo, kad tarp *Reate* ir *Interamna* (Ternio) kilo įtampa dėl derlingų lygumų, o jo draugas Aksijus netoliese turėjo vilą.

Žlugus Vakarų Romos imperijai, miestą sugriovė barbarai, bet valdant lombardams tai buvo svarbus Gastaldo centras ir priklausė Spoleto kunigaikštystei. Frankų laikais Rietis buvo grafystės centras. Jį nusiaubė saracėnai IX ir X a. ir karalius Rodžeris II Sicilietis 1149 m.

Su Romos miesto pagalba Rietis buvo atstatytas ir nuo 1198 m. tapo nepriklausomu miestu, palaikančiu popiežių, su savo podesta.

Dėl popiežių palankumo čia įvyko daug svarbių įvykių: 1185 m. Konstancija Sicilietė ištekėjo už Henriko VI, popiežius Mikalojus I Didysis 1289 m. karūnavo Karolį I Anžu Apulijos, Sicilijos ir Jeruzalės karaliumi, popiežius Grigalius IX 1234 m. kanonizavo Šv. Dominyką. 

Po to, kai popiežius persikėlė į Avinjoną, mieste kilus vaidams tarp popiežiaus ir imperatoriaus šalininkų, Rietį užėmė Neapolio karalius. 1354 m. jį atkovojo kardinolas Albornocas, o vėliau jį valdė Alfanių šeima. Buvo nusausinta daugiau lygumų ir vėl kilo nesutarimai su Terniu.

Rietis buvo popiežiaus valstybės provincijos sostinė 1816-1860 m. Po Italijos suvienijimo, pradžioje Rietis priklausė Abrucams, bet 1923 m. atiteko Lacijui.

## Galerija


Image:Ponte Romano di Rieti - primo piano - 3.jpg|Romėnų tilto liekanos
Image:Mura di Rieti 8.jpg|Viduramžių siena
Image:Chiesa di Sant'Agostino, Rieti - 1.jpg|Šv. Augustino bažnyčia
Image:Chiesa di San Rufo - Rieti.jpg|Šv. Rufo bažnyčia
Image:Palazzo Vincentini - giardini, 18.jpg|*Palazzo Vicentini* sodai

## Miestai partneriai
* Itas, Japonija
* Sent Pjeras les Elbefas, Prancūzija
* Nordhornas, Vokietija, nuo 2010 m.
Ilgų distancijų lenktynės

**Ilgų distancijų lenktynės** – autosporto rūšis, kuri pasižymi ypač ilgomis (trukme ar/ir laiku) lenktynėmis. Jos skirtos išbandyti technikos patikimumą ir lenktynininkų ištvermę. Komandos ir lenktynininkai tokiose lenktynėse stengiasi nuvažiuoti kuo daugiau ratų per tam tikrą laiko tarpą arba konkretų skaičių ratų. Populiariausia ilgų distancijų lenktynių trukmė būna 6 valandos arba 1000 km. Taip pat rengiamos ir ilgesnės lenktynės – 1000 mylių (1600 km), 12 ar net 24 val. Komandas dažniausiai sudaro du arba keturi lenktynininkai, kurie gali keistis sustojimų techninio aptarnavimo zonose metu.

Pačios seniausios tokio tipo lenktynės yra 24 valandų Le Mano lenktynės, kurios kasmet vyksta šalia Prancūzijos miesto Le Mano esančioje Sart trasoje. Nuo pat savo pirmojo 1923 m. sezono lenktynėse buvo siekiama išsiaiškinti ne greičiausią komandą, o tą, kuri sugebėtų pagaminti patvariausią automobilį, gebantį važiuoti pakankamai dideliu greičiu ištisą parą. Lygiai tokio paties tipo lenktynės nuo 1963 m. rengiamos motorinėms valtims, nuo 1978 m. – motociklams, 1981 m. – sunkvežimiams. Taip pat žinomos panašaus pobūdžio ir 24 val. Niurburgringo lenktynės, kurios vyksta senojoje Niurburgringo trasoje. Kadangi trasos ilgis siekia 25 km, jose dalyvauja apie 200 komandų. Naujausios tokios kategorijos lenktynės yra 2012 m. pradėtas FIA ilgų distancijų lenktynių pasaulio čempionatas.

Lietuvoje kasmet nuo 2000 m. Palangos trasoje vyksta 1006 kilometrų lenktynės.

## Šaltiniai
Hodiševas

**Hodiševas** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Novės Piekutų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietryčius nuo Nove Piekutų, apie 19 km į pietryčius nuo Mazovijos Vysokio ir apie 41 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Per kaimą eina vaivadijos kelias Nr. .

## Istorija

Kaimo pavadinimas kilęs nuo gudiško vardo *Hodyš, Hodislav*. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1529 metais. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XVII a. kaimas priklausė Boguslavui Radvilai. XVII a. pastatyta pirmoji bažnyčia, kuri iki 1875 m. priklausė unitams. 1875-1914 m. stačiatikių cerkvė. Po I pasaulinio karo šventovėje įsikūrė katalikai. XVIII a. priklausė Jonui Klemensui Branickiui. 1775 m. pastatyta Krinicos Mergelės Marijos Dangun Žengimo cerkvė. 1827 m. kaime buvo 43 namai ir 318 gyventojų. XIX a. viduryje kaime gyveno 322 unitai. 1919 m. įkurta Hodiševo Marijos Dangun Žengimo parapija. 1921 m. kaime buvo 48 namai ir 235 gyventojai, iš kurių 4 stačiatikiai ir 11 žydų. XX a. trečiajame dešimtmetyje pastatyta *Mergelės Marijos Dangun Žengimo* bažnyčia. 1937 m. įkurta gaisrinė. 2006 m. kaime buvo 33 namai ir 191 gyventojas, 2008 m. 33 namai ir 143 gyventojai.

## Gyventojai

Kaimo gyventojų skaičiaus raida nuo 1827 metų:


ImageSize = width:500 height:250
PlotArea = left:50 right:20 top:25 bottom:30
TimeAxis = orientation:vertical
AlignBars = late
Colors =
 id:linegrey2 value:gray(0.9)
 id:linegrey value:gray(0.7)
 id:cobar value:rgb(0.2,0.7,0.8)
 id:cobar2 value:rgb(0.6,0.9,0.6)
DateFormat = yyyy
Period = from:0 till:500
ScaleMajor = unit:year increment:500 start:0 gridcolor:linegrey
ScaleMinor = unit:year increment:100 start:0 gridcolor:linegrey2
PlotData =
 color:cobar width:22 align:left
 bar:1827 from:0 till:318
 bar:1850 from:0 till:322
 bar:1884 from:0 till:247
 bar:1921 from:0 till:235
 bar:2006 from:0 till:191
 bar:2008 from:0 till:143

PlotData=
 textcolor:black fontsize:S
 bar:1827 at: 318 text: 318 shift:(-14,5)
 bar:1850 at: 322 text: 322 shift:(-14,5)
 bar:1884 at: 247 text: 247 shift:(-14,5)
 bar:1921 at: 235 text: 235 shift:(-15,5)
 bar:2006 at: 191 text: 191 shift:(-15,5)
 bar:2008 at: 143 text: 143 shift:(-15,5)
 


Vaizdas:Hodyszewo-widok po przekroczeniu bramy wejściowej.jpg|*Mergelės Marijos Dangun Žengimo* bažnyčia
Vaizdas:Hodyszewo.jpg|*Mergelės Marijos Dangun Žengimo* bažnyčios vidus
Vaizdas:Hodyszewo parish fc04.jpg|Krinicos Mergelės Marijos Dangun Žengimo cerkvė
Vaizdas:Hodyszewo-Krynica.jpg|Krinicos Mergelės Marijos Dangun Žengimo cerkvė


## Nuorodos

* Dievo Motinos sanktuariumo tinklalapis (lenk.) ;
* Vietos piligrimų tinklalapis (lenk.) .
Jablon Dobkai

**Jablon Dobkai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Novės Piekutų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

## Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 10 namų ir 59 gyventojai. XIX a. pabaigoje kaime buvo 15 namų ir 209 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 14 namų ir 93 gyventojai. 1944 m. kovo 8 d. vokiečiai nužudė 91 kaimo gyventoją, kuriuos gyvus sudegino viename iš tvartų. Kaime stovi 11 namų ir gyvena 35 gyventojai.


Vaizdas:Jabłoń Dobki 3.JPG|Pakelės koplyčia
Vaizdas:Mogiła Miejsce Pamięci Jabłoń Dobki.JPG|Paminklas nužudytiems kaimo gyventojams
Jablon Dombrova

**Jablon Dombrova** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Novės Piekutų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

## Istorija

Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 31 namas ir 150 gyventojų. 1921 m. kaime buvo 38 namai ir 206 gyventojai, iš kurių 6 žydai. 2006 m. buvo 36 namai ir 162 gyventojai.
Jablon Košcelna

**Jablon Košcelna** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Novės Piekutų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į šiaurės vakarus nuo Nove Piekutų, apie 10 km į rytus nuo Mazovijos Vysokio ir apie 41 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaime yra Jablon Košcelnos geležinkelio stotelė.

## Istorija

Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Pirmoji bažnyčia pastatyta 1480 metais, 1842 m. suremontuota, 1866 m. sudegė. Dabartinė *Šv. Petro ir Povilo* bažnyčia pastatyta 1867-1868 metais, tuo metu parapijoje buvo 2,281 tikintysis. 1827 m. kaime buvo 28 namai ir 162 gyventojai.

## Geležinkelio ruožas
Frozinonė

**Frozinonė** () – miestas Italijoje, Lacijuje, Frozinonės provincijos sostinė. Miestas yra 75 km į pietryčius nuo Romos.

## Galerija

Image:San Benedetto - Frosinone.jpg|Šv. Benedeto bažnyčia
Image:Cathedral (Frosinone) - Exterior.jpg|Frozinonės katedra
Image:SantaLuciaFrosinone.jpg|Šv. Liučijos bažnyčia
Lietuvos politinių kalinių sąjunga

**Lietuvos politinių kalinių sąjunga**, **LPKS** – Lietuvos visuomeninė organizacija, veikianti nuo 1990 m. 1991-1995 m. veikė kaip politinė organizacija. Atstovauja buvusiems politiniams kaliniams ir kitiems pasipriešinimo Tarybų Sąjungos okupacijai dalyviams. Vadovas - Juozas Artūras Flikaitis. Būstinė Vilniuje.

Kartu su kitomis politinių kalinių ir tremtinių organizacijomis 2000 m. suorganizavo Tarptautinį kongresą „Komunizmo nusikaltimų įvertinimas“ (dalyvavo 25 valstybės) ir Tarptautinį Vilniaus visuomeninį tribunolą (dalyvavo 15 valstybių).

1991–2008 m. turėjo chorą „Laisvės kovų daina“.

## Šaltiniai
Filė (Graikija)

**Filė** ( 'klanas. žmonės', iš sen. 'būti kilusiam') – bendruomenė, gimininis junginys, klanas senovės Atikoje. Vėliau filėmis ėmė vadinti teritorinius Atikos vienetus, kuriose šios bendruomenės gyveno. Gimininės filės paprastai būdavo sudarytos iš 3 fratrijų (dorėnų – iš 4 fratrijų). Filė buvo bendruomenė, turinti savus žynius, savo karinį dalinį, kuris irgi buvo vadinamas *file* ir kuriam vadovavo *[[filarchas]]*.

## Atėnai
Solono laikais Atėnuose buvo 4 filės, kurios į miesto tarybą deleguodavo po 100 žmonių. 508–507 m. pr. m. e. Kleistenas sukūrė 10 naujų administracinių filių, senosioms filėms, kurios buvo labai priklausomos nuo kilmingųjų giminių, tik religines funkcijas. Naujosios filės buvo sudalintos į tritijas (miesto, pakrantės, kalnų) ir demus. Kiekvieną naująją filę miesto taryboje (bulėje) atstovavo penkiasdešimt žmonių.

Visa teritorija buvo padalinta į tris zonas – miesto, pakrantės ir gilumos. Kiekviena zona buvo padalinta į 10 tritijų ('trečdalių'), kiekvienai buvo priskirta nuo 1 iki 10 demų – gyvenviečių, kaimų ar miesto kvartalų iš 139 tuo metu buvusių. Trys tritijos (miesto, pakrantės ir gilumos) sudarė *filę* (klaną ar gentį), kurių buvo 10. Kiekviena filė buvo pavadinta vietinio herojaus vardu, gyventojai joms priklausė geografinių principu, jų paveldėjimas buvo realizuojamas pagal vyrišką liniją.

Daug visuomeninių funkcijų imta vykdyti pagal files:
* Kiekviena filė tapo baze, kuri sudarydavo savo karinį dalinį, vadovaujamą filarcho.
* Filės buvo rinkiminės apygardos renkant magistratus – filarchus, miesto tarybos narius (50 žmonių iš filės), prisiekusiuosius ir kitus įvairius pareigūnus.
* Filės sudarydavo bėgikų, šokėjų, dainininkų grupes įvairioms šventėms.
Kiekviena filė turėjo savo oficialius asmenis, savo šventyklas.

Filės turėjo savo oficialią tvarką: *Erechtheis*, *Aigeis*, *Pandionis*, *Leontis*, *Akamantis*, *Oineis*, *Kekropis*, *Hipponthotis*, *Aiantis* ir *Antiochis*.

## Sparta
Spartos miestas buvo įkurtas po to, kai tose vietose įsikūrė dorėnų kraustymosi metu atvykusios trys dorėnų filės – dimanai, hylėjai ir pamfilai.
Peržiūra (1999 filmas)

**Peržiūra** (, angl. *Audition*) – 1999 m. siaubo filmas, režisuotas Takaši Miikės ir pastatytas pagal to paties pavadinimo Riu Murakami romaną. Nors filme yra vos kelios atviros kankinimų ir smurto scenos, jis žinomas savo paliekamu šokiruojančiu, nemaloniu įspūdžiu, sukuriamu psichologinėmis priemonėmis. 

Holivudo siaubo režisierius Eli Roth po šio filmo peržiūros teigė, kad jo nuomone šiais laikais vieninteliai, statantys tikrus siaubo filmus, yra japonų režisieriai. Tiek jis, tiek John Landis ir Rob Zombie „Bravos 100 scariest movie momments“ laidoje gyrė „Peržiūrą“ už sugebėjimą išmušti žiūrovą iš vėžių, puikų, lėtą, palaipsninį įtampos didinimą nuo beveik lengvos komedijos pradžioje iki visiško siaubo pabaigoje, netikėtus siužeto posūkius, tačiau taip pat teigė, kad filmas per daug baisus ir trikdantis, kad būtų galima patirti malonumą žiūrint.

„Peržiūra“ dažnai laikomas vienu iš geriausių Takaši Miikės darbų. Bene populiariausiame siaubo filmų portale Bloody Disgusting jis patekęs tarp geriausių dešimtmečio filmų keturioliktoje vietoje iš 20.

## Siužetas

Šigeharu Aojama (Rio Išibaši), vidutinio amžiaus našlys, bando rasti kitą žmoną. Jo draugas, filmų prodiuseris, pasiūlo tokį planą: surengti fiktyvią aktorių peržiūrą tariamai kuriamam filmui. Tokiu būdu jis galės išklausinėti kiekvienos, ko tik norės, ir net paprašyti suvaidinti žmoną. Kai atsirinks labiausiai patikusią, praneš kad filmas atšauktas. Šigeharu išsyk sutinka, ir po kelių peržiūrų įsimyli vieną jauną kandidatę, jos pačios teigimu – buvusią baleriną Asami Jamazaki (Eihi Šiina). Jie pradeda susitikinėti, tačiau kuo toliau, tuo labiau aiškėja, kad su Asami kažkas negerai. Ji gyvena viena bute, kuriame du pagrindiniai akcentai yra telefonas bei judantis maišas su kažkuo gyvu viduje. Tuo tarpu Šigeharu draugas prodiuseris bando tirti Asami praeitį ir atranda, kad jos pasakota istorija nesutampa su realybe, gyvenimo aprašyme išvardyti darbai neaiškūs ir greičiausiai netikri, ir šiaip apie ją niekas nieko nežino. Besivystant siužetui atskleidžiama, kad Asami augo su sadistu, būdavo dažnai kankinama ir pati turi sadistinių polinkių. Apkaltinusi Šigeharu išdavyste, ji suleidžia jam paralyžiuojančių vaistų ir pradeda sadistinius kankinimus, tačiau pasakojimas grįžta atgal į filmo vidurį, kai Šigeharu praleido naktį su Asami. Jis atsibunda apimtas siaubo, tačiau su palengvėjimu, supratęs, kad viskas buvo tik sapnas. Jam einant į vonią realybė vėl pasikeičia ir jis vėl atsiduria namuose, kur jis kankinamas. Grįžęs sūnus nustumia Asami nuo laiptų ir išvaduoja tėvą, kuriam jau spėta nupjauti viena pėda. Filmas baigiasi, kai Šigeharu žiūri į nuo laiptų nukritusią ir mirštančią Asami. Ji jam pašnibžda, kad gera vėl jį matyti, ir vaizdas vėl persikelia į praeitį. Taip ir lieka neatsakyta į klausimą, kuri realybė buvo tikroji, jei išvis kažkuri buvo.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* crunchyroll.com 
* allrovi.com
* Metacritic
* Rottaten Tomatoes
Aplinkos psichologija

**Aplinkos psichologija** – psichologijos mokslo šaka, kuri tiria aplinkos poveikius žmonėms. Aplinkos psichologija rūpinasi gyvenamosios erdvės kūrimu bei apipavidalinimu.

## Istorija
Aplinkos psichologijos pradininku laikomas Willy Hellpach 1911 m. parašęs knygą „Geopsichologiniai reiškiniai“.

## Rūšys
Atskirai galima išskirti šias aplinkos psichologijos rūšis:
*Klimato psichologija
*Būsto psichologija
*Architektūros psichologija
*Miesto ir kaimo kraštovaizdžio psichologija
*Darbo vietos psichologija
*Ekstremalių gyvenimo sąlygų psichologija
*Meno psichologija
Adobe Systems

**Adobe Systems Incorporated** (NASDAQ: ADBE) – tarptautinis programinės įrangos gamintojas, įsikūręs San Chosė, Kalifornijoje, JAV. Bendrovė kuria multimedijos, kūrimo bei Interneto taikomąją programinę įrangą.

## Istorija

„Adobe“ 1982 m. gruodį įkūrė John Warnock ir Charles Geschke, palikę „Xerox PARC“ bendrovę tam, kad galėtų parduoti InterPress teksto ir grafikos programavimo kalbą. Kadangi „Xerox“ neketino paleisti šio produkto į prekybą, „Adobe“ jį kiek patobulino ir išleido PostScript pavadinimu. Antrasis bendrovės produktas buvo skaitmeniniai šriftai, išleisti Type 1 formatu.

XX a. 9-ojo  dešimtmečio vid. „Adobe“ namų vartotojams pristatė Adobe Illustrator, vektorinės grafikos piešimo programą, skirtą Apple Macintosh kompiuteriams. Kitaip nei MacDraw, standartinė Macintosh piešimo programa, Illustrator atvaizduodavo formas labiau lanksčiomis Bezjė kreivėmis, suteikiančiomis beprecedentį tikslumą. 1989 m. „Adobe“ išleido populiariausią savo produktą, grafikos redagavimo programą – Photoshop. 1993 m. „Adobe“ pristatė PDF formatą ir jo peržiūros programas Adobe Acrobat bei Reader. Šiuo metu PDF yra tarptautinis standartas: ISO 32000-1:2008. Technologija tapo plačiausiai naudojama terpe elektroninių dokumentų peržiūrai.

2005 m. gruodžio 12 d. „Adobe“ įsigijo savo pagrindinę konkurentę „Macromedia“ ir jos produktų liniją už apytiksliai $3,4 mlrd. JAV dolerių.

## Produktai
* Adobe Flash – programa, skirta kompiuterinės animacijos kūrimui.
* Adobe Dreamweaver – programa, skirta tinklalapių dizaino kūrimui.
* Adobe ColdFusion – programa, skirta Interneto aplikacijų kūrimui.
* Adobe PageMaker – maketavimo ir leidybos programa.
* Portable Document Format (PDF) – failo formatas, skirtas dokumento atvaizdavimui.
* Flash Video (FLV) – vaizdo įrašų failo formatas, skirtas naudojimui Internete.
* Adobe Reader – .PDF failų peržiūros programa.
* Adobe Acrobat – .PDF failų peržiūros programa, taip pat turi failų konvertavimo į kitus formatus funkciją.
* Adobe Photoshop – skaitmeninės fotografijos tvarkyklė.
* Adobe Photoshop Lightroom – skaitmeninės fotografijos tvarkyklė.
* Adobe Premiere Pro – skaitmeninės kinematografijos tvarkyklė.
* Adobe After Effects – aukštos kokybės vaizdo įrašų tvarkyklė.
* Adobe InDesign – maketavimo ir leidybos programa.
* Adobe Illustrator – vektorinės grafikos tvarkyklė.
* Adobe Creative Suite – daugumos „Adobe“ programinės įrangos rinkinys.
ir kiti.

## Išnašos
Hervé Renard

**Hervė Renaras** (*Hervé Renard*; g. 1968 m. rugsėjo 30 d.) – Prancūzijos futbolo treneris ir buvęs futbolininkas (gynėjas).

Renaras rungtyniavo daugiausia „AS Cannes“ klube, vėliau – regioninio lygmens Prancūzijos klubuose. 1998 m. pabaigęs futbolininko karjerą tapo savo buvusio klubo „SC Draguignan“ treneriu. Vėliau dirbo trenerio asistentu Kinijos „Shanghai Cosco“ klube, treniravo žemesnių lygų Anglijos ir Prancūzijos klubus. Po to Hervė Renaras buvo Ganos rinktinės trenerio Klodo Le Rojaus asistentu. 2008 m. jis tapo vyriausiuoju Zambijos treneriu ir 2010 m. Afrikos Tautų taurėje padėjo šiai komandai po 14 metų pasiekti ketvirtfinalį, kuriame tik po baudinių pralaimėjo Nigerijai.

Po šio čempionato Renaras tapo Angolos treneriu, bet ten dirbo trumpai. Vėliau dirbo Alžyro klube „USM Alger“, bet 2011 m. vėl tapo Zambijos treneriu ir padėjo komandai pirmą kartą istorijoje tapti Afrikos čempione.

Po prasto pasirodymo 2013 m. Afrikos čempionate, Renardas paliko Zambiją ir treniravo prancūzų klubą „Sochaux“. Tačiau 2014 m. vėl grįžo į Afriką kaip Dramblio Kaulo Kranto treneris ir su šia rinktine 2015 m. laimėjo Afrikos Tautų taurę. 2016 m. tapo Maroko rinktinės treneriu, ją po ilgos pertraukos išvedė į pasaulio čempionatą. Po 2019 m. Maroke vykusio nesėkmingo Afrikos tautų taurės čempionato atsistatydino. Vėliau jam pasiūlytas trenerio postas Saudo Arabijos rinktinėje.

## Laimėjimai
* Afrikos Tautų taurė: 2012, 2015 m.
TAIP

**Sąjunga „TAIP“** **(Tėvynės atgimimas ir perspektyva)** – visuomeninio judėjimo „TAIP“ pagrindu įsteigta politinė organizacija, kuri, kaip pati teigė, jungė centro dešinės pažiūrų „atsakingo liberalizmo“ šalininkus.

Partijos įkūrėjas, Artūras Zuokas, 2003–2010 m. vadovavo Liberalų ir centro sąjungai, bet prieš savivaldos rinkimus iš jos pasitraukė. Partijos kūrėjai tikėjosi „sukrėsti šalies politinių partijų sistemą“, bet kai kurie politologai vertino tai skeptiškai ir teigė, jog viskas labiau primena demagogiją. 2012 m. savo programoje siūlė sumažinti Seimo narių skaičių nuo 141 iki 101, apriboti parlamentarų kadencijų skaičių tik dviem kadencijomis, neapmokestinti pagrindinio būsto ir žemės sklypo, šiek tiek pakelti minimalų atlyginimą.

2011 m. lapkričio 19 d. partijos steigiamajame suvažiavime pirmininko pavaduotojais išrinkti Žilvinas Šilgalis, Donatas Pilinkus, Miroslavas Monkevičius. Tarp sąjungos-judėjimo „TAIP“ lyderių taip pat yra Kęstutis Nėnius, Algimantas Vakarinas, Edgaras Stanišauskas, Indrė Jakaitytė, Daina Urbanavičienė ir kiti.

Sąjungos-judėjimo „TAIP“ nepriklausomi kandidatai 2011 m. Vilniaus miesto savivaldos rinkimuose užėmė pirmą vietą. Šiuo metu „TAIP“ frakcija yra didžiausia Vilniaus miesto savivaldybės taryboje ir vienija 13 narių, tarp jų – Rūta Vanagaitė, Petras Nausėda, Darius Maskoliūnas, Žydrūnas Savickas, Jonas Juodka ir kiti.

2014 m. susijungė su Liberalų ir centro sąjunga ir pasivadino Lietuvos laisvės sąjunga (liberalai), o 2020 m. susijungė su partija „Tvarka ir teisingumas“ bei su politiniu judėjimu „Pirmyn, Lietuva“, naujasis politinis darinys pavadintas „Laisvė ir teisingumas“.

## Šaltiniai
Buratinas (Italija)

**Buratinas** () – antraeilis personažas kaukė italų teatre *[[commedia dell’arte]]*, vienas iš dzanių. Tai atstumtas meilužis, geras, sentimentalus, bet kvailokas ir bevalis tarnas; juokdarys. Buratinas buvo personažo Pedrolino variantas.
Scenoje Buratinas nebuvo labai populiarus, todėl buvo perkeltas į lėlių teatrą, kur tiek išgarsėjo, kad XVI a. pabaigoje *buratinais* () ėmė vadinti visas lėles marionetes (siūlais valdomas lėles), kurios iki tol buvo vadinamos  ar *fantoccini*.

Šiuolaikinėje italų kalboje *Burattino* reiškia 'marionetė; ant plaštakos užmaunama skudurinė lėlė medine galva'.

Vardas *Buratinas* buvusioje TSRS labai išpopuliarėjo po to, kai 1936 m. buvo išleista A. Tolstojaus pasaka „Auksinis raktelis arba Buratino nuotykiai“ (), nors italų lėlininkai Rusijoje vaidindavo dar XVIII a. pabaigoje. Pasakos personažas yra iš medžio išdrožtas berniukas Buratinas.
John Carpenter

**Džonas Hovardas Karpenteris** (, g. ) – amerikiečių režisierius, scenaristas, prodiuseris ir kompozitorius, labiausiai siejamas su siaubo žanru. Jo žymiausi filmai yra Helovinas (1978), Padaras (The Thing, 1982), Beprotybės nasruose (In the Mouth of Madness, 1995). Carpenter taip pat režisavo du filmus iš Masters of Horror serijos – „Cigarečių nudegimai“ ir „Pro-Life“. Režisierius savo filmams garso takelius kuria pats.

Dauguma režisieriaus filmų nebuvo komerciškai sėkmingi, tačiau išpopuliarėjo išleisti kaip vaizdajuostės ir sukūrė mėgėjų kultus. Išimtis – „Helovinas“, kuris su maždaug 325 tūkst. dolerių biudžetu uždirbo 47 milijonus dolerių vien JAV ir 60 milijonų visame pasaulyje, tapdamas vienu pelningiausiu visų laikų nepriklausomu filmu. Šiuo metu John Carpenter laikomas vienu reikšmingiausių siaubo režisierių Vakaruose.

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
* IMDB
* Senses of Cinema Great Directors
Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių bendrija

**Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių bendrija**, **LPKTB** – Lietuvos visuomeninė organizacija, veikianti nuo 1995 m. Atstovauja tremtiniams, buvusiems politiniams kaliniams ir kitiems pasipriešinimo Rusijos okupacijai dalyviams. Bendrijos pirmininkas - Antanas Napoleonas Stasiškis (nuo 1995 m.), valdybos pirmininkas - Vytas Miliauskas (nuo 1995 m.). Būstinė - Vilniuje, Gedimino pr. 15.

Kartu su kitomis politinių kalinių ir tremtinių organizacijomis 2005 m. suorganizavo tarptautinę konferenciją, skirtą Tarptautinio kongreso „Komunizmo nusikaltimų įvertinimas“ ir Tarptautinio Vilniaus visuomeninio tribunolo penkmečiui, o 2007 m. - tarptautinę akciją „Komunizmą į tarptautinį tribunolą“, kurioje dalyvavo 18 šalių organizacijos.

## Šaltiniai
Šionefeldas (Praslovas)

**Šionefeldas** (, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. ***Praslovas***, ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Novostrojevo kaimo gyvenvietės kaimas.

## Istorija

Bartos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Girdavos apskrities, nuo 1874 m. Kurkenfeldo valsčiaus kaimas. Priklausė Karpavos parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono (), vėliau Oziorsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Nekrasovo apylinkės kaimas.

|}

1818 m. kaime buvo dviejų klasių mokykla, paštas, prekybos ir amatų įmonių, svečių namai. Paskutinysis burmistras *Robert Laleike*.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Lingvarovas

**Lingvarovas** (, nuo 1938 m. birželio 2 d. *Berglingen*) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė šiaurės rytų Lenkijoje, 1 km į pietus nuo Kaliningrado srities sienos.

## Istorija

Kaimas minimas nuo XVI a. Jį įkūrė lietuviai protestantai, pasitraukę nuo religinių persekiojimų iš Didžiosios Lietuvos. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities kaimas, nuo 1874 m. valsčiaus centras. Priklausė Dambraukos, nuo 1907 m. Unguros Olševo parapijai. Nuo 1946 m. Varmijos Mozūrų vaivadijos, Unguros apskrities, Unguros valsčiaus kaimas.

XIX a. antroje pusėje pastatyti dvaro rūmai, įrengtas 11 ha ploto parkas. 1946 m. rūmuose įsikūrė žemės ūkio kooperatyvas.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Cthulhu Mythos

**Cthulhu Mythos** – **Ktulo mitai**, išgalvota visata, sukurta H.P. Lavkrafto bei kitų autorių, savo kūryboje naudojusių Lavkrafto motyvus bei jo ypatingą rašymo stilių. Šią sąvoką pirmą kartą panaudojo Augustas Derletas, kuris pabandė suklasifikuoti Mitų būtybes. Ktulo mitai pavadinti fantastinės būtybės Ktulo, snaudžiančio Ramiojo vandenyno gelmėse paskendusiame mieste *R'lyeh* ir gebančio veikti žmonių protus, vardu. Šis personažas pirmą kartą pasirodė 1928 m. žurnale „Weird Tales“ išspausdintame H.P. Lavkrafto apsakyme „Ktulo šauksmas“ (*The Call of Cthulhu*).

## Personažai

Ktulo  mituose savo įnašą padarė tokie fantastai, kaip Augustas Derletas, Frankas Longas, Robertas Hovardas, Robertas Blochas, Fricas Leiberis, Kolinas Vilsonas, Brajanas Lamlis, Henris Kutneris ir kt. Mituose naudojama Lavkrafto sukurta eilė personažų, išgalvotos vietos, senovės knygos, daiktai, nors tai ir nėra būtina, nes bekraštėje visatoje pakankamai vietos ir visoms kitoms dievybėms. Veikėjų gyvenamos vietos apima visus stichijos pradinius elementus – vandenį, orą, žemę, ugnį – ir jie yra neatskiriama kosmicizmo filosofijos dalis. Svarbus Mitų elementas – antgamtinio siaubo atmosfera, veiksmo tikroviškumo jausmas, skaitytoją gąsdinantys veikėjai ir šokiruojantys įvykiai.





## Nuorodos

* H.P. Lavkrafto archyvas
* H.P. Lavkrafto virtualus pasaulis
Robert Owen

**Robertas Ovenas** (, 1771 – 1858) buvo Anglijos visuomenės veikėjas, vienas utopinio socializmo pradininkų.

Pagrindinės Roberto Oveno filosofinės pažiūros buvo:
* Žmogus nėra tiesiogiai atsakingas už elgesį bei savo socialinę padėtį nes jis pats yra jį supančios visuomenės poveikio rezultatas. Todėl visuomenei svarbu rūpintis savo narių auklėjimu bei išsilavinimu.
* Visos religijos yra kenksmingos, jos paverčia žmogų arba silpnu bei nemąstančiu, arba agresyviu fanatiku, arba apsimetėliu kuris teigia tikįs tuo kuo iš tiesų netiki.
* Fabrikai bei gamyklos kur visi dirba vienas greta kito turi būti keičiami darbu namuose pagal kontraktą.
Joninių slėnis

**Joninių slėnis** - slėnis, esantis Jonavos mieste, tarp Rimkų mikrorajono bei Jonavos ligoninės ir Jonavos stadiono, netoli Jonavos sporto komplekso statybvietės ir Jonavos žydų kapinių. Poilsio ir pramogų vieta. Kasmet čia rengiamos Joninės. Vyksta Joninių misterija „Esame baltai“. Gerais orais Jonavoje Jonines švenčia apie 10 tūkstančių jonaviečių ir miesto svečių.

Vasarą slėnis tampa didžiule žaliuojančia pieva, kurioje vyksta jaunuolių bei šeimų piknikai, poilsiaujama, laksto ir netoliese esančiuose tvenkiniuose maudosi vaikai. Slėnyje stovi didelė aikštė su scena, 1500 žiūrovų vietų ir laikinosios prekybininkų vietos.

Slėnyje įrengti dviračių takai. 2012 m.  paskelbtas konkursas pastoviai Joninių slėnio scenai įrengti. 2015 metais darbai buvo užbaigti. Be scenos yra įrengtos žiūrovų tribūnos, nutiestos susisiekimo komunikacijos, pastatytas Jonavos žiemos kalnų sporto kompleksas.

## Galerija

Joninių slėnis 2.JPG
Joninių slėnis 14.JPG
Joninių slėnis 8.JPG
Joninių slėnis 15.JPG


## Šaltiniai

## Nuorodos
Orhuso konvencija

**Orhuso konvencija** (pilnas pavadinimas *Jungtinių Tautų konvencija dėl teisės gauti informaciją, visuomenės dalyvavimo priimant sprendimus ir teisės kreiptis į teismus aplinkosaugos klausimais*) – tarptautinė sutartis, priimta 1998 m. gegužės 25 dieną Orhuse, Danijoje ir įsigaliojusi 2001 spalio 30 d. Kaip rodo pavadinimas, ji susijusi su trimis visuomenės teisėmis: 1) gauti informaciją apie aplinkos apsaugą; 2) dalyvauti su aplinka susijusių sprendimų priėmime; ir 3) kreiptis į teismus aplinkos klausimais. Konvencija buvo priimta Jungtinių Tautų Europos ekonominėje komisijoje ir yra atvira visoms Jungtinių Tautų narėms. Ją iki 2012 m. sausio buvo ratifikavę 45 valstybės.

## Turinys

Konvencija įpareigoja kiekvieną valstybę užtikrinti „teisę gauti informaciją, teisę visuomenei dalyvauti priimant sprendimus bei teisę kreiptis į teismus aplinkos klausimais, kad būtų apsaugota kiekvieno dabartinės ir būsimų kartų žmogaus teisė gyventi jo sveikatai ir gerovei palankioje aplinkoje.“ Tarp sričių, apie kurias teikiama informacija, įvardinamos atmosferos, vandens, dirvožemio, kraštovaizdžio būklė, biologinė įvairovės, genetiškai modifikuotų organizmų klausimai ir kita.

Valstybės taip pat įsipareigoja rinkti ir platinti informaciją apie aplinką, padaryti ją laisvai prienamą visuomenei, skelbti apie su aplinka susijusių sprendimų priėmimą ir leisti svarstyme dalyvauti visiems norintiems, užtikrinti teisę kreiptis į teismus aplinkos klausimais.

## Institucijos

Pagrindinis konvencijos valdomasis organas yra kas trejus metus vykstantys šalių narių susitikimai. Konvencija taip pat turi savo biurą, darbinę grupę, priežiūros komitetą ir dvi tikslines grupes.

## Narės

2012 m. sausį konvenciją buvo ratifikavę visos ES šalys, išskyrus Airiją, taip pat Norvegija, Kroatija, Bosnija ir Hercegovina, Serbija, Makedonija, Albanija, Gruzija, Armėnija, Azerbaidžanas, Kazachstanas, Kirgizija, Tadžikistanas, Turkmėnija, Baltarusija, Islandija, Ukraina, Moldova ir Juodkalnija.

## Nuorodos
* Oficialus puslapis
* Konvencijos tekstas (lietuvių k.)

## Šaltiniai
The Call of Cthulhu

**The Call of Cthulhu** – **Cthulhu šauksmas**, amerikiečių siaubo rašytojo Howard Phillips Lovecraft apsakymas, parašytas 1926 m. vasarą ir pirmą kartą atspausdintas 1928 m. žurnalo „Weird Tales“ vasario mėnesio numeryje. Centrinė figūra kūrinyje – antgamtinė vandenyno būtybė Cthulhu.

## Personažai

* *George Gammell Angell* – pagrindinio herojaus senelis, tyrinėjęs Cthulhu kultą ir su juo susijusius paslaptingus įvykius; pats miręs neaiškiomis aplinkybėmis, bet palikęs anūkui tyrinėjimų rezultatus.
* *Francis Wayland Thurston* – antropologas iš Bostono, tarp  senelio paliktų daiktų radęs molio bareljefą su Cthulhu atvaizdu ir pradėjęs savo tyrimą, susijusį su paslaptinga senelio mirtimi ir Cthulhu kultu.
* *John Raymond Legrasse* – policjos inspektorius iš Naujojo Orleano, su būriu kolegų dalyvavęs sulaikant sektantus, garbinusius Cthulhu.
* *Henry Anthony Wilcox* – skulptorius, būdamas pusiau miego būsenoje sukūręs Cthulhu molinę statulėlę; jį kankina haliucinacijos, naktiniai košmarai.
* *Gustav Johansen* – jūreivis iš Norvegijos laivo „Ema“, vienintelis 1925 m. kovo mėn. išgyvenęs po susitikimo su „mirusiu, bet miegančiu“ Cthulhu Ramiojo vandenyno pietuose esančiame mieste-saloje *R'lyeh*; grįžęs į gimtinę ir aprašęs savo išgyventą istoriją, paslaptingai miršta.

## Siužetas

Apsakymas susideda iš trijų dalių. Tai Bostono anropologo pasakojimas apie paslaptingos okeano būtybės tyrinėjimus.

* **Pirmoje dalyje** pasakojama apie skulptoriaus sukurtą molio statulėlę, jam beveik miegant. Kaip paaiškėjo, daugelis vietos gyventojų tuo laikotarpiu taip pat, kaip ir skulptorius kentėjo nuo baisių sapnų. Statulėlė buvo labai panaši į tą, kurią policija rado pas sektantus prieš 17 metų per jų sulaikymo operaciją.
* **Antroje dalyje** policininkas pasakoja istorikų simpoziume, kaip pagal gyventojų skundus su policijos būriu likvidavo sektantų grupę, kurioje vyravo nežabotos orgijos, žmonių aukojimai. Iš jų neteko daug ko nors sužinoti, nes daugelis jų buvo tiesiog pamišę. Istorikus nustebino jų grupėje sekamos mantros žodžiai „Ph'nglui mglw'nafh Cthulhu R'lyeh wgah'nagl fhtagn“ („Savo namuose R'lyeh negyvas Cthulhu laukia sapnuodamas savo valandos“). Kai kurie iš istorikų, savo nuostabai, tyrinėję eskimų papročius, žinojo tarp jų esant lygiai tokią pačią mantrą.
* **Trečioje dalyje** norvegų jūreivis su komanda po mūšio su jūrų piratais atsidūręs paslaptingų formų mieste-saloje *R'lyeh*, sutinka pabudusį Cthulhu. Šiam jūreiviui vieninteliam pasiseka išsigelbėti pabėgant piratų burlaiviu, kuriame taip pat buvo paslaptingos būtybės statulėlė ...

## Įamžinimas

Pagal šį kūrinį 2005 m. pastatytas to paties pavadinimo siaubo filmas, sukurti žaidimai. Cthulhu personažas naudojamas daugelyje vėlesnių H.P. Lavkrafto kūrinių bei kitų siaubo žanro rašytojų kūryboje, muzikoje (ypač heavy, gothic metal), komiksuose ir kt.

## Nuorodos

* Cthulhu svetainė