open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Šiaurės šalių teisė

**Šiaurės šalių teisė** (**Skandinavijos teisė**, **Skandinavijos teisės šeima**) – Kontinentinės teisės pošeimis, apimantis Šiaurės Europos šalių teisę. Tai Švedija ir Danija (reprezentatyviausios valstybės), Norvegija, Suomija, Islandija. Būdingas orientavimasis į teisės praktiką; Ombudsmeno institucija.

## Istorija
Iš pradžių įtakos turėjo senoji germanų teisė, buvo būdingi regioniniai skirtumai. Dėl glaudžių politinių bei kultūrinių ryšių – Danijos-Novegijos personalinė unija, Kalmaro unija (1397–1523) etc. – Šiaurės šalyse neišsivystė ypatingi skirtumai. Vėlyvaisiais Viduramžiais atsirado Jyske Lov (Jutų teisė), Pietų Jutlandijoje (taip pat Šlėzvigo hercogystėje) galiojusi iki pat 1900 m.

Didelę įtaką turėjo Švedijos *[[Sveriges rikes lag]]* (1734 m.) bei Danijos *[[Danske Lov]]* (1683 m.), norvegiškoje Imperijos dalyje įsigaliojo pavadinimu *[[Kristian den femtes norske lov|Norske Lov]]*. Šie teisynai suvienodino proceso, baudžiamąją ir privatinę teisę. Skandinavijoje tik XVII amžiuje įtakos turėjusi romėnų teisė buvo daug silpnesnė nei Kontinentinėje Europoje dėl įsitvirtinusių teisinių sistemų, tačiau daug labiau paveikė nei *[[common law]]* teisę. Romėnų teisė buvo recepuota tose srityse, kuriose galiojusi teisė neturėjo reikiamo reguliavimo arba jis buvo nepakankamas. Visgi teorinio apibendrinimo Šiaurės Šalyse romėnų teisė nepasiekė (kaip, pvz., Vokietijoje, žr. pandektistika).

1899 m. danų prof. Lassen pasiūlė pakeisti privatinę teisę (ypač prekybos teisę). Siekta, kad būtų rengiamas Skandinavijos civilinis kodeksas. Šiaurės šalių vyriausybės tam pritarė, tačiau idėjos įgyvendinimas atidėta. Unifikuoti atskiri turtinės teisės institutai. Kilnojamojo turto pirkimo ir pardavimo įstatymas 1905 m. įsigaliojo Švedijoje, 1906 m. – Danijoje, 1907 m. – Norvegijoje, o 1922 m. – Islandijoje. Įstatymas dėl sutarčių ir kitų sandorių turtinėje teisėje 1915–1918 m. įsigaliojo Švedijoje, Danijoje bei Norvegijoje, o 1929 m. – Suomijoje. 40 straipsnių apimties įstatyme apsiribota kelių praktikoje ypač didelę reikšmę turinčių problemų reguliavimu.

Nuo XIX a. pažymėtinas glaudus, daugiausiai informacinis Šiaurės šalių bendradarbiavimas, būdingas ne tik politikai, bet ir teisėkūrai. Įsigaliojo unifikuoti įstatymai. Šiaurės Taryba turi nedidelę įtaką. Veikia Šiaurės šalių jūrų teisės institutas.

## Šaltiniai
Nokija

**Nokija** − miestas Suomijoje, prie Nokianvirtos upės, 15 km į vakarus nuo Tamperės.

Miestas žymus tuo, kad čia 1868 m. nusipirko žemės ir „Nokia“ kompaniją įkūrė Fredrikas Idestamas. „Nokia“ yra labai svarbi Suomijos ekonomikos dalis. Tai didžiausia įmonė Suomijoje, sudaranti beveik trečdalį Helsinkio akcijų biržos (*OMX Helsinki*) rinkos kapitalizacijos, o tai yra unikali situacija pramoninei valstybei.

## Istorija

Rašytiniai šaltiniai apie Nokiją siekia 1505 m. Nokija minima ir 1596 m. valstiečių sukilimo prieš švedų feodalus karo metu.

Šiandien Nokija garsėja savo vandens procedūromis. Religiniu aspektu Nokija, liuteronams, gerai žinoma *Nokijos Atgimimo* šventėmis, kurios tęsiasi nuo 1990 m.

## [[Miestų partnerystė]]
*  Karlstadas, Švedija
*  Horsensas, Danija
*  Mosas, Norvegija
*  Oriolas, Rusija
*  Silamejė, Estija
*  Sarospatakas, Vengrija
*  Bliondiujesas, Islandija

## Sportas
* Nokian Pyry (futbolas)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali miesto svetainė  (anglų, japonų, rusų, suomių, švedų, vokiečių kalbomis)
Winfried Pinger

**Winfried Pinger** (g. 1932 m. gegužės 15 d. Lindlare, Vokietija) – vokiečių teisininkas, teisėtyrininkas civilprocesualistas, advokatas, politikas (CDU).

## Biografija
Nuo 1952 m. Kelno universitete studijavo teisės mokslus, makroekonomiką ir mikroekonomiką. 1955 m. išlaikė referendaro egzaminą. 1958 m. apgynė disertaciją iš konstitucinės teisės, teisės mokslų daktaras. 1960 m. išlaikė asesoriaus egzaminą. Nuo 1960 m. iki 1974 m. bei nuo 1980 m. advokatas (prie Kelno žemės teismo). 1972 m. apgynė habilitaciją. Nuo 1974 m. iki 1984 m. ordinarinis profesorius (civilinė teisė ir civilinio proceso teisė), Bylefeldo universitetas.

Kelno advokatų kontoros CBH partneris. Specializacija – įmonių perėmimo teisė, paveldėjimo teisė. Kelno paveldėjimo teisės ir įmonių perėmimo bendrijos pirmininkas, Deutschen Vermögensberatungs AG (Frankfurt am Main) Stebėtojų tarybos pirmininkas, „Peter-Hesse-Stiftung“ fondo kuratoriumo pirmininkas, Katalikų verslininkų sąjungos (*[[Bund Katholischer Unternehmer]]*, BKU) mokslinis patarėjas, darbo grupės „Verslininkiškasis vystymosi bendradarbiavimas“ (specializacija – Mikrofinansai) vadovas.

Vokietijos Bundestago narys nuo 1969 m. iki 1972 m., nuo 1976 m. iki 1998 m.

Vedęs; turi 6 vaikus.

## Bibliografija
* Nekilnojamojo turto daiktinė teisė // *Immobiliarsachenrecht*, Müller Heidelberg 1988, ISBN 3-8114-3987-1, zusammen mit Dieter Eickmann;
* 20 Problemų iš BGB, savininko ir valdytojo santykis // *20 Probleme aus dem BGB, das Eigentümer-Besitzer-Verhältnis*, Metzner Frankfurt am Main 1988, ISBN 3-7875-2233-6, zusammen mit Ulf Scharrelmann, Marita Thissen;
* Kilnojamųjų daiktų pagrindai ir teisė // *Grundlagen und Recht der beweglichen Sachen*, Müller Heidelberg 1990, ISBN 3-8114-0288-9, zusammen mit Harm Peter Westermann, Karl-Heinz Gursky;
* *Entflechtung, Privatisierung, Mittelstand : soziale Marktwirtschaft in der DDR*, Mittelstands-Verlag Bonn 1990, ISBN 3-923148-44-5;
* *Die neue Entwicklungspolitik: Konsequenzen für die deutsche Entwicklungszusammenarbeit*, Nomos Baden-Baden 1997, ISBN 3-7890-5035-0;
* *Armutsbekämpfung: eine Herausforderung für die deutsche Entwicklungspolitik*, Horlemann Bad Honnef 1998, ISBN 3-89502-077-X.

## Šaltiniai
* Bundestago informacija (vokiečių k.).
Romanų teisė

**Romaniškoji teisė** (**Romanų valstybių teisė**) – kontinentinės teisės pošeimis. Valstybės – Prancūzija, Italija, Ispanija, Portugalija, Belgija, Liuksemburgas, Rumunija. „Lyderė“, tradicijų pradininkė – Prancūzija. Sąlyginai priskirtini Nyderlandai (jie iš dalies priskiriami Germaniškajai teisei, teisė istoriškai artima Ispanijai, tačiau dėl daugelio įvairių teisynų būdingas savarankiškumas tarp Kontinentinės Europos teisės šeimos sistemų). Teisinei kalbai būdingas patosas, programiškumas.

## Istorija
Didžiausią įtaką padarė 1804 m. Prancūzijos civilinis kodeksas,  (kurio dvasią paveikė prigimtinė teisė bei Didžioji prancūzų revoliucija bei jos idėjos), Prancūzijos viešpatavimo Europoje metais (apie 1807–1814 m.) galiojęs tokiose teritorijose kaip Varšuvos kunigaikštystė, Liuksemburgas, Meksikas, Egiptas, Argentina, Luiziana, Nyderlandai), Vokietija. Romaniškąją teisę itin veikė vokiškoji bei anglosaksų teisė.
Šivelučas

**Šivelučas** () − ugnikalnis Rusijoje, šiauriausiai esantis iš veikiančių ugnikalnių Kamčiatkoje.

Ugnikalnis susidaręs iš andezito ir bazalto. Jo aukštis 3283 m; pagrindo diametras 45−50 km, plotas apie 1300 km². Šivelučą sudaro trys dalys: *Senasis Šivelučas*, *senoji kaldera* ir *Naujasis Šivelučas*. Tai vienas didžiausių ugnikalnių Kamčiatkoje.

1790−2009 m. ugnikalnis išsiveržė apie 13 kartų. 2004−2005 m. ugnikalnio išsiveržimo metu kalnas sumažėjo 115 m. Vienas stipriausių išsiveržimų įvyko 1964 m. lapkričio 12 d. Jo metu pelenų debesies stulpas siekė 15 km aukščio, o purvo srauto − 20 km.

2008 m. rugsėjo 14 d. vėl užfiksuotas stiprus ugnikalnio aktyvumas, kuris 2009 m. baigėsi eiliniu ugnikalnio išsiveržimu.

2023 m. balandžio 11 d. rytą ugnikalnis išsiveržė. Artimiausią gyvenvietę užklojo 8,5 cm storio pelenų sluoksnis, tai didžiausias rodiklis per pastaruosius 60 metų.

## Išnašos

## Nuorodos
* Šivelučas  (anglų k.)
* Šivelučo ugnikalnis  (rusų k.)
Vykdymo proceso teisė

**Vykdymo proceso teisė** - civilinio proceso teisės pošakis; visuma teisės normų, reguliuojančių privatinių teisinių kreditoriaus reikalavimų įgyvendinimą skolininko (debitoriaus) atžvilgiu valstyb(in)ės prievartos pagalba. Vykdymo procesas kaip teisinė procesinė stadija paprastai seka po teisminio proceso, įsigaliojus teismo sprendimui. Tam tikri dokumentai gali būti vykdomi be teismo proceso (kai yra vykdomasis įrašas, dokumentas yra vykdomasis). Vykdomieji įrašai notarų užprotestuotuose ar neprotestuotinuose vekseliuose ar čekiuose gali būti ginčijami ieškinio teisenos tvarka.

## Lietuva
Lietuvoje vykdymo proceso teisės normas nustato LR civilinio proceso kodeksas. Priverstinį vykdymą atlieka antstoliai - privatūs asmenys, turintys valstybės įgaliojimus.
Michael Stewart

**Maiklas Džeimsas Stiuartas** (g. 1981 m. vasario 26 d. Edinburge) – buvęs Škotijos futbolininkas.

Stewart 2007 m. birželio 30 d. pasirašė sutarti su Hearts. Pirmą ivarti pelnė 2007 m. rugpjūčio 12 d. prieš Aberdyną. Prieš 2009–2010 m. sezoną, Csaba László paskyrė jį klubo kapitonu, pakeisdamas Robbie Neilson kuris paliko klubą. 2010 m. gegužės 22 d. persikėlė į Turkijos Gençlerbirliği SK Ankara klubą ir pasirašė vienerių metų kontraktą, su galimybe jį pratęsti, tačiau patyrė traumą, bei nesulaukęs atlygimo paliko Turkijos klubą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Michael Stewart karjera ir statistika
Bosabolas

**Bosabolas** () – komandinis sporto žaidimas su kamuoliu, kuriame vyrauja tinklinio, futbolo, gimnastikos ir kapueiros elementai. Dvi komandos žaidžia ant pripučiamos tinklinio aikštelės, kurioje įtaisyti batutai iš abiejų tinklo pusių.

## Galerija

Image:Perspectiva_bossaball.svg|Bosabolo aikštelė
Image:Bossaball-wiki-3.jpg|Bosabolo aikštelė su dviem baltais batutais viduryje
Image:Bossaball-wiki-2.jpg|Kamuolio padavimas koja
Antstolio kontora

**Antstolio kontora** – organizacinis antstolių veiklos vienetas, organizacija, teisinė kontora. Veiklai vykdyti, pvz., Lietuvos antstoliams yra būtina įkurti antstolio kontorą. 

## Steigimas, veikla
Veiklai vykdyti vienas (ar keli antstoliai) įkuria antstolio (arba atitinkamai antstolių) kontorą. Antstolio (antstolių) kontora yra antstolio (antstolių) darbo vieta. Antstolio kontora įkuriama antstolio veiklos teritorijoje. Jei kontorą kuria keletas antstolių, ji turi būti įkuriama vieno iš antstolių veiklos teritorijoje; kitų antstolių veiklos teritorijos turi būti šalia veiklos teritorijos, kurioje antstolių kontora yra kuriama (LR antstolių įstatymas (LR AĮ), 18 str. 1 d.). LR teisingumo ministro leidimu antstoliui paskirtoje veiklos teritorijoje gali būti įkurtas antstolio (antstolių) kontoros skyrius (LR AĮ 19 str.).

Antstolio (antstolių) kontora nėra civilinių teisinių santykių, įskaitant ūkinę komercinę veiklą, subjektas. Antstolio (antstolių) darbo vietos bei nustatyto darbo laiko reikalavimus tvirtina LR teisingumo ministras. Antstolio (antstolių) kontoroje turi būti sudarytos tinkamos sąlygos priimti asmenis (LR AĮ 18 str. 2-4 d.).
 
## Kontoros adresas ir iškaba
Apie kontoros adreso ar kitų rekvizitų pasikeitimą antstolis privalo pranešti Teisingumo ministerijai ir paskelbti šalies dienraštyje bei vietos laikraštyje, taip pat pranešti apylinkės teismui, kurio veiklos teritorijoje antstolis veikia.
LR teisingumo ministras nustato visoms antstolio (antstolių) kontoroms bendrą iškabų formą (LR AĮ 20 str.).

## Šaltiniai
Lincoln MKT

**[[Lincoln]] MKT** yra didelės klasės prabangus CUV automobilis, kurį gamina Ford Motor Company. MKT pirmą kartą buvo pristatytas kaip koncepcinis automobilis 2008 metais vykusioje Šiaurės Amerikos tarptautinėje automobilių parodoje. Automobilių gamyba prasidėjo 2009 metų liepą, MKT buvo parduodami kaip 2010 metų modeliai.
Inga Karalienė

**Inga Karalienė** (g. Lietuvoje) – teisininkė, antstolė, Lietuvos antstolių rūmų vadovė (nuo 2004 m. iki 2011 m.).

## Biografija
Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė diplomines teisės studijas.

Iki 2002 m. gruodžio mėn. LR TM vyr. specialistė. Kartu su kitais antstoliais (kaip Neringa Lipeikienė, Gintas Badikonis, Andrius Bublys ir Ramūnas Kamarauskas) įsteigė antstolių kontorą.

Iki 2004 m. gruodžio Lietuvos antstolių rūmų prezidiumo narė, nuo 2004 m. gruodžio mėn. iki 2011 m. balandžio 8 d. Lietuvos antstolių rūmų prezidiumo pirmininkė (Karalienės pirmtakas – Gintaras Matkevičius, pasekėjas – Aleksandras Selezniovas).

## Šaltiniai
Varzina

**Varzina** () – upė šiaurės rytų Rusijoje, Murmansko srities šiaurėje. Išteka iš Jeno ežero. Teka į šiaurės rytus, slenkstėta, prateka giliu tarpekliu. Įteka į Barenco jūrą.

Didžiausi intakai: Puchtalkvajus ir Penka. Upė minta lietaus ir sniego tirpsmo vandeniu. Pakrantės negyvenamos, seniau ties žiotimis buvo Varzino gyvenvietė.

## Išnašos
Gintaras Matkevičius

**Gintaras Matkevičius** (g. Lietuvoje) – teisininkas, buvęs antstolis, Lietuvos antstolių rūmų vadovas (2003–2004 m.).

## Biografija
Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė diplomines teisės studijas.

Iki maždaug 2003 m. LR TM vyr. specialistas. Įsteigė antstolio kontorą (veiklos teritorija – Vilniaus 1-asis apylinkės teismas) ir iki 2007 m. liepos 10 d. dirbo antstoliu (antstolių , Vytenio Stungurio, Aušros Lepeškaitės ir Gintaro Matkevičiaus kontora).

2007 m. birželio 19 d. Lietuvos apeliacinis teismas jį pripažino kaltu dėl piktnaudžiavimo tarnyba ir atėmė teisę 1,5 metų dirbti antstolio darbą. G. Matkevičius buvo kaltinamas didelės vertės svetimo turto pasisavinimu ir piktnaudžiavimu tarnyba. 2004 ir 2005 m. jis į antstolio depozitinę sąskaitą gavęs poros skolininkų pervestas lėšas (skolas), jų iš karto kreditoriui (Valstybinei mokesčių inspekcijai) nepervedė (pervedė į savo kitas sąskaitas, sudarė sutartis dėl terminuotų indėlių ir gavo palūkanas už valstybės naudai išieškomas lėšas).

Lietuvos antstolių rūmų prezidiumo pirmininkas nuo 2003 m. kovo 7 d. iki 2004 m. gruodžio (vietoj jo išrinkta Inga Karalienė.

## Šaltiniai
Viala

**Viala** () – upė šiaurės rytų Rusijoje, Murmansko srities pietuose; Umbos kairysis intakas. Išteka iš Vialo ežero, teka į pietvakarius. Teka miškingomis ir pelkėtomis vietomis. Įteka į Umbą 15 km nuo jo žiočių.

Didžiausi intakai: Liakmusa, Vilovataja, Pečema, Ukas. Dabar pakrantės negyvenamos, seniau ties ištakomis buvo Velmežkos, ties žiotimis – Pogosto gyvenvietės.
Titovka

**Titovka** (Титовка, ) – upė šiaurės rytų Rusijoje, Murmansko srityje. Išteka iš Koškajavro ežero. Teka į šiaurės rytus. Slenkstėta, yra krioklių. Įteka į Barenco jūros Titovkos užutėkį. Ilgis 83 km, o baseino plotas 1320 km2.

Didžiausias intakas – Valasjokis. Prie upės įsikūrusi Titovkos GS gyvenvietė, nebegyvenamos gyvenvietės – Senoji Titovka ir Naujoji Titovka.

Upe 1920–1944 m. ėjo valstybinė Rusijos/TSRS-Suomijos siena.

## Šaltiniai
Suzuki

**Suzuki Motor Corporation** (jap. *スズキ株式会社*) – Japonijos kompanija, gaminanti automobilius, motociklus, keturračius ir įvairius variklius. Suzuki pagal pagaminamos produkcijos kiekį per metus yra 9-ta kompanija pasaulyje (2008 m.). Suzuki turi 35 gamyklas 23-jose pasaulio valstybėse.

Japonijos verslininkas Michio Suzuki Suzuki kompaniją įkūrė 1909 m. Verslą kompanija plėtojo gamindama audimo stakles įvairiems Japonijos šilko fabrikams. Pirmuosius 30 metų Suzuki plėtojo šį verslą.

1937 m. M. Suzuki nusprendė, kad jo kompanija turi pradėti kitą verslą ir sugalvojo sukonstruoti mažą automobilį. Per dvejus metus Suzuki pagamino keletą prototipų.

Per Antrąjį pasaulinį karą Suzuki vėl grįžo prie šilko pramonės, tačiau ši iširo 1951 m. Tad po šių įvykių M. Suzuki vėl grįžo prie automobilių pramonės. 1952 m. Suzuki pagamino savo pirmąjį motociklą.

1954 m. Suzuki pakeitė savo pavadinimą į *Suzuki Motor Co.,Ltd.*

1997 m. kompanija pagamino 10 milijoninį automobilį.

Šiuo metu daug Suzuki motociklų dalyvauja aukščiausiuose pasaulio čempionatuose – Moto GP, Superbike ir kituose.

## Nuorodos

* Suzuki Global oficiali svetainė

## Šaltiniai
Lietuvos antstolių rūmai

**Lietuvos antstolių rūmai** (**LAR**) - Lietuvos antstolių savivaldos organizacija (LR antstolių įstatymas (LR AĮ), 45 str.). Asociacija.

## Funkcijos
Lietuvos antstolių rūmų funkcijos yra šios:
*koordinuoti antstolių veiklą;
*atstovauti antstolių interesams valstybės valdžios institucijose, tarptautinėse ir užsienio valstybių organizacijose;
*rengti teisės aktų projektus antstolių veiklos klausimais ir teikti juos LR teisingumo ministerijai;
* kontroliuoti antstolių veiklą;
* organizuoti ir vykdyti antstolių ir antstolių padėjėjų kvalifikacijos kėlimą;
* teisingumo ministro nustatyta tvarka tvarkyti antstolių, kurių įgaliojimai yra pasibaigę, archyvą;
* kitos Lietuvos Respublikos antstolių įstatyme įstatyme nustatytos funkcijos.

Lietuvos antstolių rūmai gali atlikti ir kitas Lietuvos antstolių rūmų įstatuose nustatytas funkcijas.

## Vadovybė
Lietuvos antstolių rūmų prezidiumo pirmininkai: 
* Gintaras Matkevičius (nuo 2003 m. kovo 7 d. iki 2004 m. pabaigos);
* Inga Karalienė (nuo 2004 m. gruodžio iki 2011 m.; 2007 m. kovo mėn. perrinkta 2 kartą);
* Aleksandras Selezniovas (nuo 2011 m. balandžio 8 d. iki 2015 m. kovo 10 d.);
* Inga Karalienė (nuo 2015 m. kovo 10 d. iki 2023 m. balandžio 26 d.);
* Irmantas Gaidelis (nuo 2023 m. balandžio 26 d.).

## Nuorodos
* http://www.antstoliurumai.lt Oficiali Lietuvos antstolių rūmų tinklavietė] (lietuvių, anglų k.)
Teriberka (upė)

**Teriberka** () – upė šiaurės rytų Rusijoje, Murmansko srities šiaurėje. Ties žiotimis įsikūrusi Teriberkos gyvenvietė.

Išteka iš Repjavro ežero. Teka į šiaurės rytus, prateka Puarentjarvo ežerą. Vaga slenkstėta. Įteka į Barenco jūros Teriberkos užutėkį.

Didžiausi intakai: Mučka, Koljokas, Narisjarvrjokas, Altjavrjokas. Ant upės įrengta dviejų hidroelektrinių kaskada. 

## Taip pat skaitykite
* Teriberka – kaimas.

## Nuorodos
* textual.ru
Kana (upė)

**Kana** () - upė šiaurės rytų Rusijoje, Murmansko srities centrinėje dalyje. Prasideda miškuose, į pietus nuo Imandros ežero, 25&nbsp;km į pietus nuo Apatitų. Teka miškingomis ir pelkėtomis vietomis, slenkstėta. Prateka Aukštutinio Kanto ežerą. Įteka į Kano ežerą (Umbos baseinas).

Pakrantės negyvenamos.
Muna (Murmansko srities upė)

**Muna** () - upė šiaurės rytų Rusijoje, Murmansko srities pietuose. Išteka iš Muno ežero, teka pelkėtomis, miškingomis vietovėmis, slenkstėta. Įteka į Kano ežerą (Umbos baseinas).

Didžiausias intakas - Inga. Prie Munos yra 3 nebegyvenami kaimai: Munozeras, Muna, Podmuna.
Kovda

**Kovda** (), dar vadinama *Sofjanga*, *Kundozerka*, *Kuma*, *Jova*, *Rugozerka* – upė šiaurės rytų Rusijoje, pačiuose Murmansko srities pietuose, pasienyje su Karelija. Išteka iš Topo ežero, teka į šiaurės rytus miškingomis vietovėmis. Net 34 % upės ilgio sudaro tėkmė per ežerus ir užtvankas. Įteka į Baltosios jūros Kandalakšos įlanką.

Ant Kovdos įrengta hidroelektrinių kaskada, susidarę trys tvenkiniai (Kumos, Jovos ir Kovdo ežero). Kovdos žemupyje įsikūrusi Kovdos gyvenvietė.
Tuloma

**Tuloma** () – upė šiaurės vakarų Rusijoje, Murmansko srities šiaurės vakaruose. Išteka iš Noto ežero, teka į šiaurės rytus miškingomis vietovėmis. Įteka į Barenco jūros Kolos įlanką netoli Severomorsko.

Didžiausi intakai: Peča (dešinysis), Piajvė (kairysis). Ant Tulomos įrengtos dvi hidroelektrinės, susidarę Tulomos aukštupio ir Tulomos žemupio tvenkiniai. Upė užšąla gruodžio pabaigoje – vasarį, ledus plukdo nuo balandžio iki birželio pradžios. Prie Tulomos įsikūrusios gyvenvietės: Tuloma, Verchnetulomskis, Murmašai, Kola.

## Šaltiniai
Pečenga (upė)

**Pečenga** () – upė šiaurės vakarų Rusijoje, Murmansko srities vakaruose. Išteka iš Mometjaurio ežero. Teka į šiaurės rytus, aukštupyje slenkstėta ir prateka eilę ežerų: Piedsjaurą, Kiedgjaurą, Ruoseljaurą ir Kalojaurą. Įteka į Barenco jūros Pečengos užutėkį.

Didžiausi intakai: Namajokis ir Mažoji Pečenga. Prie upės įsikūręs Pečengos vienuolynas, Pečengos, Korzunovo gyvenvietės.

Pečenga labai užteršta sunkiųjų metalų junginiais, patekusiais iš kasyklų.

## Šaltiniai
Kola (upė)

**Kola** () – upė šiaurės vakarų Rusijoje, Murmansko srities šiaurėje. Išteka iš Kolo ežero, teka į šiaurę. Prateka slenkstėtą ruožą ir Pulo ežerą (4 km nuo ištakų), toliau vagoje vėl kaitaliojasi slenkstėti ruožai su ramiais. Įteka į Barenco jūrą, Kolos įlanką ties Kolos miestu (drauge su Tulomos upe). Žemupio vagos plotis 120 m, gylis iki 2 m.

Didžiausi intakai: Kica, Orlovka (dešinieji), Tuchta, Medvežja (kairieji). Pavasarinis potvynis trunka nuo gegužės iki liepos. Iki XX a. Kolos upe ėjo susisiekimo kelias su Kandalakša. Prie Kolos esančios gyvenvietės: Pulozeras, Taibola, Kica, Loparskaja, Kildinstrojus, Magnetitai, Šongujis, Vychodnojus, Moločnas, Kola.
Daugpilio Šventųjų kankinių Boriso ir Glebo stačiatikių soboras

**Daugpilio Šventųjų kankinių Boriso ir Glebo stačiatikių soboras** (, ) – Daugpilio miesto (Latvija) vyriausioji stačiatikių cerkvė. Statyta 1904–1905 kaip garnizono cerkvė, pašventinta 1905 metais. Neorusiškas stilius. Architektas – Michailas Prozorovas.

Dideliausia stačiatikių cerkvė Latvijoje, kas gali priimti 5 tūkst. lankytojų.

## Galerija


Vaizdas:Dzvinsk harnizonnaja carkva 1915.jpg
Vaizdas:Sv.Borisa un Gļeba pareizticīgo baznīca, Daugavpils (3).jpg
Vaizdas:Sv.Borisa un Gļeba pareizticīgo baznīca, Daugavpils (6).jpg
Vaizdas:Daugavpils Kathedrale St. Boris & Gleb Innen 2.JPG
Vaizdas:St Boris and Gleb Orthodox Cathedral in Daugavpils2.JPG
Vaizdas:Sv.Borisa un Gļeba pareizticīgo baznīca, Daugavpils (5).jpg
Vaizdas:Борисоглебский собор-1.jpg


## Literatūra

* *Сахаров С. П.* Православные церкви Латгалии. Историко-статистический обзор. Рига: 1939.
* *Kaminska R., Bistere A.* Sakrālās arhitektūras un mākslas mantojums Daugavpils rajonā. — Рига: Neputns, 2006. — 296 с. — ISBN 9984-729-90-7

## Išnašos



## Nuorodos
* «Даугавпилсский кафедральный собор Святых благоверных князей Бориса и Глеба отмечает свое 100-летие»
* «Вековой юбилей храма» 
* Борисоглебский собор в Народном каталоге православной архитектуры
UK Singles Chart

**Jungtinės Karalystės (JK) singlų topas** sudarinėjamas kompanijos „The Official Charts Company“, britų muzikos įrašų industrijos vardu. Pilną topo sąrašą sudaro 200 šalies perkamiausių singlų per savaitę, nors kai kurie žiniasklaidos subjektai skelbia tik jo dalį, pvz., BBC Radio 1 skelbia Top-40, o „Music Magazine“ − Top-75. Sąrašas sudaromas pagal perkamiausią muziką 7,5 tūkstantyje Jungtinės Karalystės parduotuvių ir dalyje internetinių svetainių. Skirtingai negu Jungtinių Amerikos Valstijų nacionaliniame singlų tope, JK sąrašui jokios įtakos nedaro radijo stočių grojaraščiai. Singlų savaitė prasideda sekmadieniais, nors daugelis jų išleidžiama pirmadieniais.

Naujausi JK singlų topai būna pristatomi BBC Radio 1 eteryje nuo 18 iki 21 val. Lietuvos laiku, netgi anksčiau negu pati oficiali topų kompanija paskelbia jį savo interneto svetainėje.

## Nuorodos

* Oficiali topų kompanija
* Žurnalas „Music Week“ Top 75
* BBC Radio 1 Top 40
* everyHit.com Top 40
* ChartBuy  Top 20
* UKPopCharts.co.uk  Top 40
* Pirmųjų vietų hitai 1952–dabar
Kolvica

**Kolvica** () – upė šiaurės vakarų Rusijoje, Murmansko srities pietuose. Išteka iš Kolovicos ežero. Teka į vakarus, žemupyje slenkstėta. Įteka į Baltosios jūros Kandalakšos įlanką.

Didžiausi intakai – Juodasis ir Baltasis. Ties upės ištakomis įrengta užtvanka. Ties žiotimis yra Kolovicos gyvenvietė.

## Išnašos
Oldsmobile Intrigue

**[[Oldsmobile]] Intrigue** – vidutinės klasės 4-durų sedanas, kurį gamino General Motors. Automobilio gamyba prasidėjo 1997 metų gegužės 5 diena ir baigėsi 2002 metų birželio 14 diena, automobiliai buvo parduodami kaip 1998–2002 metų modeliai.
Varzuga

**Varzuga** () – upė šiaurės vakarų Rusijoje, Murmansko srities pietuose. Prasideda Kolos pusiasalio centrinėje dalyje, pelkėtoje vietoje, 189 m aukštyje virš jūros lygio. Teka į pietryčius, kerta uolingus, miškais apaugusius kalnus. Sudaro per 30 slenksčių, didžiausias slenkstis vadinamas Padunu ir turi 3 krioklius. Žemupio vagoje yra salų. Įteka į Baltosios jūros Kandalakšos įlanką. Gylis žiotyse 3 m, vagos plotis 250 m.

Intakai: Varzė, Vargovas, Strelna, Fominas, Juzija, Kičisara, Pana, Piatka, Kočkoma, Voenga, Krivecas, Japoma, Melga, Serga, Kica ir kt.

Pavasarį Varzugos vandens lygis pakyla 2-2,5 m. Ledai laikosi nuo spalio iki gegužės. Prie upės yra šios gyvenvietės: Varzuga, Kuzomenis, nebegyvenamos – Kolonicha, Podnevodjė, Varzugos Žiotys.
Umba

**Umba** () – upė šiaurės vakarų Rusijoje, Murmansko srities pietuose, Kolos pusiasalyje. Išteka iš Umbo ežero. Teka į pietus miškais, prateka ežerų virtinę – Kapustnyjė ežerus, Kano ežerą, Pončo ežerą. Įteka į Baltosios jūros Kandalakšos įlanką.

Didžiausi intakai: Jelovaja (dešinysis), Muna, Vjala (kairieji).

Vaga slenkstėta, vagoje, pakrantėse gausu riedulių. Užšąla nuo spalio pabaigos iki gruodžio vidurio, atitirpsta gegužę – birželį. Pratekėjusi Kano ežerą Umba skaidosi į tris protakas (Kicą, Nizvą, Rodvingą) ir sudaro dvi salas. Prie Umbos žiočių įsikūrusi Umbos gyvenvietė.

Vietovardis kilęs iš samių žodžio *umb, ump*, reiškiančio „uždaras“.

## Šaltiniai
Bikūnų II piliakalnis

**Bikūnų II piliakalnis**, *Kapų Kalnas* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 7079; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AV1682; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A692P) Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Bikūnų, Sudeikių seniūnija. Pasiekiamas iš Bikūnų centro pasukus į kairę vakarų kryptimi link Armališkių, pavažiavus 400 m yra kairėje į pietus nuo kelio.

## Piliakalnis

Bikūnų antrasis piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, 2,4 km į šiaurę nuo Bikūnų pirmojo piliakalnio. Ne didesnę nei 30 m skersmens aikštelę XX a. pradžioje sunaikino karjeras, kastas iš vakarų pusės. Išliko tik šiauriniame šlaite, 2 m žemiau aikštelės esanti 15x12 m dydžio terasa ir iki 12 m aukščio statūs šlaitai.

Aikštelėje buvo XV a. – XVII a. senkapis. Piliakalnis dirvonuoja, šiaurinis šlaitas apaugęs lapuočiais.

## Tyrimai
2001 m. Dalius Ribokas išlikusioje piliakalnio šiaurinėje dalyje ištyrė bendrą 73,25 m² plotą, rado akmeninio kirvuko išgrąžą, lygios keramikos šukę bei 16 XV a. – XVI a. kapų. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – I tūkstantmečio pradžia. KPD Nekilnojamojo kultūros paveldo vertinimo tarybos aktas. 2007-02-27; Nr.: KPD-RM-252. Paminklo teritorijos plotas 9700 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.322
* Dalius Ribokas. Bikūnų piliakalnis ir senkapis // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2001 metais. Vilnius, 2002. p. 145.
* Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. Vilnius. 1995, p. 226 (Nr. 10).
* Gintautas Zabiela. Piliakalniai // Utenos krašto enciklopedija. Vilnius, 2001. p. 45.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Bikūnai II
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Brinkliškių piliakalnis

**Brinkliškių piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 7040; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AV1639; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A692P) ir gyvenvietė Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, Brinkliškėse, Daugailių seniūnija. Pasiekiamas keliu Lukošiūnai – Gateliai pravažiavus Brinkliškio kaimą ir aukštumoje pasukus per laukus į dešinę pietryčių kryptimi, už 150 m. 

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiros kalvos rytinėje, aukščiausioje dalyje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 28x14 m dydžio, 1 m aukštesniu šiaurės vakarų kraštu. Pietiniame šlaite, 1 m žemiau aikštelės yra 20 m ilgio, 10 m pločio terasa. Šlaitai vidutinio statumo, 4-6 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, šiaurės vakarų aikštelės pusėje stovėjusio trianguliacijos bokšto griovio. Aikštelės vidurys dirvonuoja, jos šonai ir šlaitai apaugę pušimis. 

## Tyrimai
1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio ir įtvirtinimų nepastebėta. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia. 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.320
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 216-217.
* Gintautas Zabiela. Piliakalniai // Utenos krašto enciklopedija. Vilnius, 2001. p. 45.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Brinkliškės
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Bikūnų piliakalnis

**Bikūnų piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 3610; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1334; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A907) Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Bikūnų, Sudeikių seniūnija. Pasiekiamas keliu Sudeikiai – Bikūnai, 1 km neprivažiavus Bikūnų pasukus į dešinę pietų kryptimi staigiu kampu atsisukančiu naujai nutiestu keliuku, pavažiavus 400 m iki sodybos, nuo jos paėjus į pietryčius 900 m per krūmais apaugančius laukus – reikia pereiti aukštumą ir už jos eiti į mišku virstančius krūmynus - iš viso nuo žvyrkelio 1,2 km.

## Piliakalnis

Bikūnų pirmasis piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, 2,4 km į pietus nuo Bikūnų antrojo piliakalnio. Aikštelė ovali, pailga pietų kryptimi, 50x22 m dydžio. Šlaitai statūs, 10-12 m aukščio. 

Šlaituose rasta brūkšniuotos ir lygios keramikos. Piliakalnis labai apardytas arimų. Jis dirvonuoja, aikštelės centre auga 3 beržai.

Rytinėje papėdėje, 0,3 ha plote yra papėdės gyvenvietė. 

## Tyrimai
1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 1,5 ha. Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 710000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.200
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.62
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 214-215.
* Gintautas Zabiela. Piliakalniai // Utenos krašto enciklopedija. Vilnius, 2001. p. 45.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Bikūnai I
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Bajoriškių piliakalnis

**Bajoriškių piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 7039; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AV1638) Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Daugailių, Daugailių seniūnija. Pasiekiamas iš plento A6 Utena – Zarasai, pravažiavus Limino ežerą ir pasukus į dešinę pietryčių kryptimi 200 m keliuku, yra kairėje pietvakariuose.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas kalvoje, Liminėlio ežero šiaurės rytų krante. Aikštelė ovali, pailga rytų – vakarų kryptimi, 40x15 m dydžio, 1 m aukštesniu šiaurės rytų kraštu. Pietinis ir vakarinis šlaitai statūs, 21 m aukščio, šiaurinis šlaitas nuolaidus, 2 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, pietrytinis šlaitas - bulviarūsių duobių. Dabar jis dirvonuoja. 

## Tyrimai
1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio nepastebėta. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia. 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.320
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 212-213.
* Gintautas Zabiela. Piliakalniai // Utenos krašto enciklopedija. Vilnius, 2001. p. 45.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Bajoriškiai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Baltakarčių piliakalnis

**Baltakarčių piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 7078; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AV1681; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A906) Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, Baltakarčių kaime, Sudeikių seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Utena – Sudeikiai pasukus link Baltakarčių, kaimo gale pasukus į kairę pietvakarių kryptimi pro senąsias kapines dešinėje ir pavažiavus 400 m, už upelio pievomis pasukus į kairę pietryčių kryptimi, už 200 m.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 20x14 m dydžio, 1,5 m iškiliu viduriu. Šiaurės vakarų šlaite, 2 m žemiau aikštelės yra trikampė 12x19 m dydžio terasa. Šlaitai nuolaidūs, 3-5 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų. Jis dirvonuoja, šiaurės vakarų šlaite ir šiaurės rytų aikštelės dalyse auga beržai, alksniai.

## Tyrimai
1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio ir įtvirtinimų nepastebėta. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 1,1 ha. Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 859000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.322
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 212–213.
* Gintautas Zabiela. Piliakalniai // Utenos krašto enciklopedija. Vilnius, 2001. p. 45.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Baltakarčiai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Akromegalija

**Akromegalija** (*acromegalia* iš  'aukščiausias, kraštinis' + , kilm. *megalu* 'didelis') – endokrininė liga, atsirandanti dėl suintensyvėjusios augimo hormono somatotropino sekrecijos. Jei šio hormono gamyba būna padidėjusi vaikystėje, išsivysto gigantizmas (būdinga pernelyg didelis ūgis), o ne akromegalija.

Ligai būdingas neproporcingas veido, galūnių kaulų bei minkštųjų audinių padidėjimas. Dažniausiai sukelia gerybinis hipofizės auglys (hipofizės adenoma), rečiau – somatotropiną gaminantys plaučių, kasos augliai. Dažniau liga pasireiškia 20–40 m. žmonėms. Iš pradžių pasikeičia, grubėja veido bruožai (atsikiša apatinis žandikaulis, išretėja dantys, sustorėja lūpos, nosis, akis užstelbia padidėję antakių lankai, didėja ausys), auga liežuvis, plaštakos ir pėdos, užkimsta balsas. Pasitaiko, kad atsiranda galvos, raumenų skausmų, suprastėja rega, atmintis. Sustorėja, patamsėja oda. Sutrinka lytinių liaukų, antinksčių, kasos, skydliaukės veikla, retėja kaulai, neretai kraujyje padidėja cukraus kiekis (išsivysto cukrinis diabetas), tarp galimų komplikacijų yra ir širdies bei kraujagyslių ligos (tarp jų padidėjęs kraujospūdis), miego apnėja. Išauga tikimybė susirgti vėžiu.

Gydoma jonizuojančiąja spinduliuote, vaistais (pvz., somatostatino analogais, GH antagonistais), auglys išoperuojamas. Ligos negydant, gyvenimo trukmė sutrumpėja 10 metų; jei gydoma, nesutrumpėja.

## Šaltiniai
Degėsių piliakalnis

**Degėsių piliakalnis**, *Lapkalnis* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas A1582; naujai išaiškinamųjų sąrašo Nr. 1504; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1582) Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, Degėsių kaime, Užpalių seniūnija. Pasiekiamas iš vieškelio Užpaliai – Dusetos Smėliakalnio miške pasukus į dešinę pietuosna keliuku, pavažiavus 1,2 km yra 150 m į dešinę vakaruose.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, 900 m į šiaurės rytus nuo Šeimyniškių piliakalnio. Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 33x26 dydžio, su iki 2 m iškilusiu viduriu. Šlaitai statūs, 4-5 m aukščio.

Dirvonuoja, rytinėje pusėje auga beržas. Aikštelės šiaurės rytų dalyje seniau kasti bulviarūsiai. 

## Tyrimai
1999 m. Povilas Tebelškis piliakalnio aikštelėje ištyrė 63 m² plotą, rado 30-40 cm storio kultūrinį sluoksnį su ūkine duobe, geležiniu peiliu-pjautuvėliu, brūkšniuota keramika, gyvulių kaulais. Anksčiau piliakalnyje buvo randama žmonių kaulų, akmeninio laivinio kovos kirvio dalis. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. antrąja puse. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 8000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 741600 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Povilas Tebelškis. Degėsių piliakalnio–kapinyno, vadinamo Lapkalniu, tyrinėjimai 1999 m. // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1998 ir 1999 metais. Vilnius, 2000. p. 124–127.
* Gintautas Zabiela. Piliakalniai // Utenos krašto enciklopedija. Vilnius, 2001. p. 46.
* Gintautas Zabiela. Naujas Lietuvos piliakalnių sąrašo papildymas (1995–2000 m.) // Kultūros paminklai. Vilnius. 2001. T. 8, p. 23 (Nr. 5). 

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Degėsiai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Griaučių krantas

**Griaučių krantas** (, ) − Namibijos pakrantės dalis nuo Kunenės upės žiočių Angoloje iki Svakopmundo, pietinėje Namibo dykumos dalyje.

Senovėje portugalų jūreiviai šį Namibijos pajūrio ruožą vadino *Pragaro krantu*. Dabar jis vadinamas Griaučių krantu. Kranto ilgis siekia 500 km. Griaučių krantą nuo Atlanto iki atokesnių žvyro lygumų vagoja milijonas auksinių kopų, besidriekiančių į šiaurės rytus. Tarp kopų matomi miražai. Griaučių kranto paplūdimys nubarstytas granito, bazalto, smiltainio, agato, karneolio ir kvarco žvirgždu.

Smėlis čia labai karštas, o jūra šalta, nes palei šį krantą šiaurės kryptimi teka šaltoji Bengelos srovė.

Nuo jūros pučia pietų vėjai. Namibijos sanai medžiotojai tuos vėjus pavadino *Soo−oop−wa* − tai vienas ypatingiausių dykumos gamtos reiškinių. Pučiant šiam vėjui, pavėjinis smėlio kopų šlaitas arba kita atvira jų dalis griūva sukeldama tokią smarkią byrančių kvarco smiltelių trintį, kad kopos tiesiog staugia.

Palei visą Griaučių krantą štorminiai vėjai sukelia skersines bangas. Šios bangos, slenkantis rūkas ir rifai padarė labai daug žalos laivams. Nuo vieno Griaučių kranto galo iki kito mėtosi okeaninių lainerių, vilkikų, kanonierių, tralerių ir kliperių nuolaužos.

1943 m. buvo rasta dvylika begalvių skeletų, drauge gulinčių paplūdimyje, o netoliese esančioje apleistoje trobelėje − vaiko griaučiai. Ant suskilusios lentelės buvo parašyta: „Aš keliauju link upės, esančios 60 mylių į šiaurę; jei kas nors ras šią žinią ir seks mane, tepadeda jam Dievas.“ Šis pranešimas parašytas 1860 m. Iki šiol neišaiškinta, kas buvo tos tragiškos aukos, kaip jie pateko į šį krantą ir kodėl rasti be galvų.

Griaučių krantas šį vardą gavo, kai šveicarų lakūnas *Karlas Naueris* (*Carl Nauer*) 1933 m. netoli to kranto patyrė avariją skrisdamas iš Keiptauno į Londoną. Vienas žurnalistas pasakė, kad galbūt vieną dieną jo kaulai bus rasti ant Griaučių kranto. Nauerio palaikai nebuvo rasti, tačiau toks pakrantės vardas prigijo.

## Šaltiniai

## Nuorodos

*Griaučių kranto parkas (anglų k.)
Gaigalių piliakalnis (Utena)

**Gaigalių piliakalnis** – buvęs piliakalnis Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, Gaigalių kaime, Užpalių seniūnija.

## Piliakalnis
Piliakalnis buvo įrengtas kranto kyšulyje, Bradesos ir jos bevardžio intako santakoje. Jį nuplovė vakarine papėde tekėjusi Bradesa, liko tik rytų – vakarų kryptimi pailga 24 m ilgio, 10 m pločio plokštesnė kalvos dalis, apaugusi krūmais, ir 7 m aukščio dirvonuojantis rytinis šlaitas.

## Tyrimai
1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – I tūkstantmečio pradžia.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Gintautas Zabiela. Piliakalniai // Utenos krašto enciklopedija. Vilnius, 2001. p. 46.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Gaigaliai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Daugailių II piliakalnis

**Daugailių piliakalnis**, *Pylimas* – piliakalnis Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Daugailių, Daugailių seniūnija. Pasiekiamas plentu Daugailiai – Juknėnai nuo Daugailių pavažiavus 1,2 km, prieš jam leidžiantis į slėnį pasukus lauko keliuku į kairę rytuosna, už 200 m yra dešinėje pietuose, miškelio pradžioje.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje aukštumos krašte, 1,2 km į pietus nuo Daugailių pirmojo piliakalnio. Aikštelė ovali, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 50x35 m dydžio. Šlaitai vidutinio statumo, iki 18 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, trianguliacijos bokšto vietos, iškasinėtas bulviarūsiais. Jis apaugęs lapuočiais medžiais, aikštelės Š dalis ir šlaitas dirvonuoja. 

## Tyrimai
1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Įtvirtinimų ir kultūrinio sluoksnio pėdsakų nepastebėta. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia. 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną.
Šis straipsnis yra 100 000-asis lietuviškoje vikipedijoje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Daugailiai II
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Gimžiškių piliakalnis

**Gimžiškių piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 3579; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1302; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A920) Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Gimžiškių, Utenos seniūnija. Pasiekiamas iš plento  ties Kimėnais pasukus į kairę rytų kryptimi link kolektyvinių sodų, už 1 km prieš juos pasukus į dešinę pietuosna, pavažiavus 500 m lauko keliuku.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Vincelio ežero vakarų krante. Aikštelė trikampė, kampais į šiaurę, pietus ir vakarus, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 50 m ilgio, 25 m pločio rytinėje dalyje, 4 m aukštesniu šiauriniu kraštu. Aikštelėje rasta brūkšniuotos ir lygios keramikos. Šiauriniame šlaite, 2 m žemiau aikštelės yra 3,5 m pločio terasa, 2 m žemiau jos - antra 5 m pločio terasa. Šlaitai statūs, 11-15 m aukščio, 4 m aukštyje nuo aikštelės dirbtinai pastatinti.

Piliakalnis apardytas arimų, dirvonuoja. 

## Tyrimai
1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 4 ha. Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 1122000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.197
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 228-229.
* Gintautas Zabiela. Piliakalniai // Utenos krašto enciklopedija. Vilnius, 2001. p. 47.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Gimžiškiai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Gailiešionių piliakalnis

**Gailiešionių piliakalnis su gyvenviete**, *Kaparaistis, Kepurkalnis* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 4259) Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurės vakarus nuo Gailiešionių Užpalių seniūnija. Pasiekiamas nuo Gailiešionių kaimo pradžios paėjus laukais į kairę vakaruosna 700 m. 

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, 50 m į šiaurės rytus nuo Karčiupio upelio dešiniojo kranto. Aikštelė ovali, pailga pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 30x10 m dydžio. Šlaitai statūs, 5 m aukščio, vakarų pusėje - 2 m.

Piliakalnis labai apardytas arimų ir karjero, apaugęs pušimis. 

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. Vilnius. 1995, p. 227 (Nr. 15)
* Gintautas Zabiela. Piliakalniai // Utenos krašto enciklopedija. Vilnius, 2001. p. 46-47.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Gailiešionys
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Žaibiškių piliakalnis

**Žaibiškių piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 16240; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AV2071; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A969) Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, Žaibiškėse, Užpalių seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Kaniūkai – Jūžintai pasukus link Žaibiškių, 100 m neprivažiavus kaimo kapinių kelio kairėje, pasukus į dešinę rytuosna pro buvusio karjero vietą, už 200 m yra miško pakraštyje. 

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 36x12 m dydžio. Šiaurės vakarų aikštelės krašte yra 0,4 m aukščio, 5 m pločio pylimas. 2-4 m žemiau aikštelės, šlaituose yra 2 m pločio terasa. Šlaitai statūs, 6-10 m aukščio.

Piliakalnis apaugęs spygliuočiais. 

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 1,3 ha. 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.80
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 280-281.
* Jonas Balčiūnas, Algimantas Merkevičius, Gintautas Zabiela. Utenos rajono archeologijos paminklų žvalgymas // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1984 ir 1985 metais. Vilnius, 1986. p. 116.
* Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. Vilnius. 1995, p. 260 (Nr. 105)
* Gintautas Zabiela. Piliakalniai // Utenos krašto enciklopedija. Vilnius, 2001. p. 57.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Žaibiškės
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Likančių piliakalnis

**Likančių piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas ; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1357; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A692P) ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas ) Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, Likančių kaime, Užpalių seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Užpaliai – Dusetos Likančiuose pasukus į dešinę rytuosna link Vaiskūnų, už 1 km pasukus į kairę šiaurės kryptimi ir pavažiavus 450 m keliuku, už sodybos - į kairę vakaruosna link ežero.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Pilašiaus ežero rytiniame krante esančioje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga rytų – vakarų kryptimi, 27x17 m dydžio. Šlaitai statūs, 5,5-15 m aukščio, rytinis nuolaidesnis. Piliakalnis apardytas arimų, apaugęs lapuočiais, pietinis šlaitas dirvonuoja.

Pietrytinėje papėdėje, 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė. 

## Tyrimai
1958 m. ir 1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio ir įtvirtinimų nepastebėta. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 1,1 ha. Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 865000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V.,1973, p.201
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 240-241.
* Gintautas Zabiela. Piliakalniai // Utenos krašto enciklopedija. Vilnius, 2001. p. 49.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Likančiai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Winds of Plague

**Winds of Plague** – JAV straight edge pakraipos metalo muzikos grupė iš Kalifornijos. Grupė buvo sukurta 2002 metais. „Winds of Plague“ išleido tris studijinius albumus.

## Nariai
;Dabartiniai
* Jon Cook&nbsp;– dainorėlis
* Nick Eash&nbsp;– gitaristas
* Nick Piunno&nbsp;– gitaristas
* Andrew Glover&nbsp;– bosistas
* Art Cruz&nbsp;– būgnininkas
* Alana Potocnik&nbsp;– klavišininkė

;Buvę
* Brandon Pitcher&nbsp;– klavišininkas
* Chris Cook&nbsp;– klavišininkas
* Matt Feinman&nbsp;– klavišininkas
* Kristen Randall&nbsp;– klavišininkė
* Paul Salem&nbsp;– bosistas
* Kevin Grant&nbsp;– bosistas
* Raffi&nbsp;– būgnininkas
* Jeff Tenney&nbsp;– būgnininkas
* Josh Blackburn&nbsp;– gitaristas

## Diskografija
* *[[A Cold Day in Hell]]* (2005)
* *[[Decimate the Weak]]* (2008)
* *[[The Great Stone War]]* (2009)

## Nuorodos
* MySpace
*