open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lulavas

**Lulavas** () – finiko palmės lapas su dar prigludusiais lapeliais. Jis yra vienas iš keturių *arba’ah minim* ( 'keturios rūšys'), kurie naudojami žydų šventėje Sukote, rytinėse pamaldose. Kitos rūšys yra *[[hadasas]]* (*Hadass*; mirta), *[[aravahas]]* (*Aravah*, gluosnis) ir *[[etrogas]]* (*Etrog*; citrina).

## Reikalavimai lulavui
Lulavai kaip ir daug kitų reikmenų judaizme turi atitikti tam tikrus reikalavimus, kad galėtų būti naudojami Sukote.

Idealus lulavas yra finiko lapas, kurio lapeliai yra prigludę prie išilginės ašies.
Lulavas turi būti tiesus, visi jo lapeliai turi būti susiglaudę, jo viršūnė neturi būti nulaužta ar užlenkta. Viršūninis vidurinis lapas, vadinamas *tiyomet* ( 'dvigubas') idealiu atveju turi būti neįskilęs. Tačiau lulavas laikomas tinkamu, jei šio lapo įskilimas ne ilgesnis kaip delno plotis (iki 10 cm).

## Nuorodos
Sermašu

**Sermašu** (; ) – miestas Murešo apskrityje, centrinėje Transilvanijoje, Rumunijoje. Jis administruoja septynis kaimus: *Balda*, *Larga*, *Moruț*, *Sărmășel*, *Sărmășel-Gară*, *Titiana* ir *Vișinelu*.

## Gyventojai
2011 m. Rumunijos gyventojų surašymo duomenimis, miestas turėjo 6 833 gyventojų, iš kurių 67,2 % buvo rumunai, 22,4 % – vengrai ir 10,2 % – romai.
Purpurinis vakaras

**Purpurinis vakaras** – dainuojamosios poezijos festivalis, 2008–2024 m. vykęs Anykščiuose. Vykdavo trečią rugpjūčio savaitgalį, trukmė – trys dienos. Festivalio metu vyko koncertai, spektakliai, susitikimai, naktiniai poezijos skaitymai ir kiti renginiai.

## Koncertai

Vyksta Anykščių Dainų slėnyje. Nuolatiniai dalyviai – Gediminas Storpirštis, Kostas Smoriginas, Olegas Ditkovskis, Saulius Bareikis, Andrius Kulikauskas, Domantas Razauskas, Ieva Narkutė, „Stipriai Kitaip“, „Liūdni slibinai“, Rolandas Kazlas, „Baltos varnos“ ir kiti. Taip pat pristatomi jaunieji dainuojamosios poezijos žanro kūrėjai, nuo 2009 m. jiems skiriamas atskiras koncertas pirmąją festivalio dieną prie bibliotekos. Antrosios dienos didysis koncertas Dainuvos slėnyje skiriamas grupių pasirodymams. Nuo 2010 m. kasmet baigiamajame festivalio koncerte dalyvauja vienas bardas iš užsienio, pristatantis savo šalies dainuojamąją poeziją. 2017 m. festivalis atšventė dešimtmetį.

## Nuorodos

* 

## Šaltiniai
Melniko žemė

**Melniko žemė** () – LDK Trakų vaivadijos nuo XIV a. iki 1513 m. ir Palenkės vaivadijos 1513–1795 m. istorinis teritorinis vienetas egzistavęs dabartinės šiaurės rytų Lenkijoje. Žemės buvo išsidėstę dabartinės Palenkės, Mazovijos ir Liublino vaivadijose Semiatičės ir Losicės apskrityse. Žemių centras buvo Melniko miestas. Didesnės žemių gyvenvietės buvo: Palenkės Mendzyžecas, Semiatičė, Nemiruvas, Horodiščė ir Rosošas. Šiaurėje žemės ribojosi su Bielsko žemėmis, vakaruose su Drohičino žemėmis, pietvakariuose su Livo žemėmis, rytuose su Bresto vaivadija. Žemė turėjo du atstovus Lenkijos Karalystės Seime. Žemės seniūnai reziduodavo Melnike, Melniko pilyje ir Losicėje.

## Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai, kurių žemės buvo vadinamos Jotva. Iki XIV a. vidurio šios žemės priklausė Haličo-Volynės kunigaikštystei. XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. 1569–1793 m. ATR, Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijai. Po Antrojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1793 m. žemės priskirtos naujai sudarytai Palenkės vaivadijai. Po Trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1795 m. šiaurinė žemių dalis atiteko Prūsijos karalystės, Naujosios Rytų Prūsijos, Balstogės departamentui, o pietinių žemių dalis atiteko Austrijos karalystės Vakarų Galicijai.

## Melniko seniūnai

* Sanco de Melnyky – nuo 1388 m.
* Rafalis Račko iš Pučic Pučicki (Rafał Raczko) seniūnas nuo 1485 m.
* Rafalis Mlečko de Čaple (Rafał Mleczko de Czaple) – seniūnas nuo 1493 m.
* Stanislovas Nemira Gžimalič (Stanislav Niemira Grzymalicz) – 1499–1533
* Mikolajus Andruševičius (Mikołaj Andruszewicz) – 1533.XI.10-1535
* Nikodemas Janovičius Šviejko (Nikodem Janowicz Świejko) – 1537–1549
* Bohdanas Siemaško (Bohdan Siemaszko) – nuo 1549.08.17
* Janas Ižkovičius (Jan Irzykowicz) – 1551, 1554, 1557
* Jarošas Korickis (Jarosz Korycki) – 1559, 1565
* Gžegožas Volovičius (Grzegorz Wołłowicz) – nuo 1566 m.
* Motiejus Savivkis (Maciej Sawicki) – 1567.09.08-1576 m.
* Vojcechas Savickis (Wojciech Sawicki) – 1576–1611.12.25
* Vojcechas Niemira (Wojciech Niemira) – 1611–1625
* Kristupas Viesiolovskis (Krzysztof Wiesiołowski) – 1626–1637.04.19
* Mečislavas Mlečko (Mieczysław Mleczko ze Szkopów) – 1637.04.25 – 1646.06.19
* Vojcechas Emerikas Mlečko (Wojciech Emeryk Mleczko) – 1646.06.19 – 1665.04.21
* Stanislavas Mlečko (Stanisław Mleczko) – 1665.04.21 – 1667
* Kazimieras Cieciševskis (Kazimierz Cieciszewski) – 1667, 1669, 1672, 1673, 1682
* Janas Severinas Cieciševskis (Jan Seweryn Cieciszewski) – 1689, 1697, 1701, 1702
* Simonas Jurskis (Szymon Jurski) – 1709–1711
* Janas Vladislavas Kunatas Virozembskis (Jan Władysław Kunat Wyrozębski) – 1717–1725
* Mykolas Juozapas Sapiega (Michał Józef Sapieha) – 1727
* Karolis Juozapas Sedlnickis (Karol Józef Sedlnicki) – 1732–1738
* Lukas Aleksandras Butleris (Łukasz Aleksander Butler) – 1739–1775
* Adamas Šidlovskis (Adam Szydłowski) – 1777, 1791, 1797, 1800, 1807

## Šaltiniai
Nabatėjų raštas

**Nabatėjų raštas** – garsinis priebalsinis raštas (abdžadas), kilęs iš aramėjų rašto, nabatėjų etninės grupės naudotas užrašyti nabatėjų kalbai. Jis yra svarbus rašto istorijoje, kaip tiesioginis arabų rašto, dabar vienos plačiausiai pasaulyje naudojamų rašto sistemų, pirmtakas.

## Istorija
Nabatėjų raštas, kaip ir giminingos hebrajų, sirų, manichėjų rašto sistemos, išsivystė paskutiniaisiais amžiais prieš mūsų erą kaip lokalus aramėjų rašto variantas. Jį perėmė ir savo kalbai užrašyti adaptavo arabai nabatėjai, atsikėlę į Užjordanę (dab. Jordanija) apie VI a. pr. m. e. Pradžioje jie naudojo aramėjų raštą, tačiau ilgainiui jis išsivystė į vietinę formą.

Nabatėjų raštas buvo plačiai naudojamas nabatėjų karalystėje. Svarbiausiose jos gyvenvietėse, kaip Petra, yra randama daug įrašų šiuo raštu. Po karalystės žlugimo II a. gausius monumentalius įrašus pakeitė trumpi įrašai supaprastinta, kursyvine rašto forma. Paskutiniai įrašai šiuo raštu aptinkami IV a.

Nabatėjų prekybinių ryšių dėka raštas paplito į Arabijos pusiasalį, perduotas vietinėms gentims. Apie V a. šios gentys ėmė naudoti savitą nabatėjų rašto atmainą – arabų raštą.

## Abėcėlė
Kaip iš kitus Artimųjų Rytų abdžadus, nabatėjų raštą sudarė apie 22 raidės, su keliomis išimtimis naudotos priebalsiams užrašyti. Jos vadinamos finikiečių raidžių pavyzdžiu. Balsiai šiuo raštu nebuvo užrašomi, bet nuspėjami.
Rekaris

**Rekaris** () – miestas Dimbovicos apskrityje, Rumunijoje. Jis administruoja septynis kaimus: *Bălăneşti*, *Colacu*, *Ghergani*, *Ghimpaţi*, *Mavrodin*, *Săbieşti* ir *Stăneşti*.

## Gyventojai
1930 m. Rekare gyveno 3 000 gyventojų. 2002 m. Rumunijos gyventojų surašymo duomenimis, miestas turėjo 6 892 gyventojų, iš kurių 6 741 buvo rumunai ir 147 romai.
Beketas

**Beketas** () – miestas Dolžo apskrityje, Oltenijoje, Rumunijoje, prie Dunojaus upės kranto. Kitame krante yra Bulgarijos miestas Oriachovas.

## Gyventojai
1930 m. Bekete gyveno 2 350 gyventojų. 2002 m. Rumunijos gyventojų surašymo duomenimis, miestas turėjo 3 864 gyventojų, iš kurių 3 675 buvo rumunai ir 187 romai.

## Galerija

Image:Dunarea la Bechet 1.jpg|
Image:Dunarea la Bechet 2.jpg|
Image:Parc Bechet.jpg|
Image:Primaria Bechet 2.jpg|
Segarča

**Segarča** () – miestelis Dolžo apskrityje, Rumunijoje, maždaug 25 km į pietus nuo apskrities centro Krajovos. Miestelis turi 8,2 tūkst. gyventojų ir garsėja baltojo vyno gamyba.

## Gyventojai
1930 m. Segarčoje gyveno 6 350 gyventojų, iš kurių 250 buvo romai, o kiti rumunai. 2002 m. Rumunijos gyventojų surašymo duomenimis, miestas turėjo 8 066 gyventojus, iš kurių 7 044 buvo rumunai ir 1 013 romų.
Drohičino žemė

**Drohičino žemė** () – LDK Trakų vaivadijos nuo XIV a. iki 1513 m. ir Palenkės vaivadijos 1513-1795 m. istorinis teritorinis vienetas egzistavęs dabartinės šiaurės rytų Lenkijoje. Žemės buvo išsidėstę dabartinės Palenkės ir Mazovijos vaivadijose Semiatičės, Vengruvo, Sokoluvo, Sedlcų apskrityse. Žemių centras buvo Drohičino miestas. Žemėse taip pat yra šios didesnės gyvenvietės: Medzna, Palenkės Sokoluvas ir Mokobodai. Šiaurėje žemės ribojosi su Bielsko žemėmis, vakaruose su Nuro žemėmis, pietuose su Livo žemėmis, rytuose su Mielniko žemėmis. Žemė turėjo du atstovus Lenkijos Karalystės Seime.

## Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai, kurių žemės buvo vadinamos Jotva. Naujausių tyrimų duomenimis, šiose žemėse niekada nebuvo apgyvendintų jotvingių ar prūsų gyvenviečių, o slavai šiose vietovėse gyveno nuo VIII amžiaus. Iki XIV a. vidurio šios žemės priklausė Haličo-Volynės kunigaikštystei. XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. 1569-1793 m. ATR, Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijai. Po Antrojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1793 m. žemės priskirtos naujai sudarytai Palenkės vaivadijai. Po Trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1795 m. šiaurinė žemių dalis atiteko Prūsijos karalystės, Naujosios Rytų Prūsijos, Balstogės departamentui, o pietinių žemių dalis atiteko Austrijos karalystės Vakarų Galicijai.

## Drohičino seniūnai

* Pretoras (Pretor) – 1414-1442
* Piotras Paškovičius Strumilas (Piotr Paszkowicz Strumiłło) – 1463-1475
* Mykolas Hlebavičius (Mikołaj Hlebowicz) 
* Janas Stečkovičius Dolubovskis (Jan Steczkowicz Dołubowski) – 1501-1506
* Jonas Radvila I (Jan Radziwiłł) 
* Ivanas Bagdanovičius Sapiega (Iwan Sapieha) 
* Mikalojus Kiška (Mikołaj Kiszka) – 1556-1587
* Mikalojus Kiška (Mikołaj Kiszka) – 1588-1620
* Piotras Kiška (Piotr Kiszka) – iki 1621
* Zbignevas Osolinskis (Zbigniew Ossoliński) – 1646-1679
* Jokūbas Osolinskis 
* Marekas Antonijus Butleris (Marek Antoni Butler) – 1708 m.
* Pranciškus Maksimilijanas Osolinskis (Franciszek Maksymilian Ossoliński) – 1710-1716
* Aleksandras Motiejus Osolinskis 1742 m.
* Janas Stanislavas Osolinskis (Jan Stanisław Ossoliński) – 1770
* Aleksandras Butleris (Aleksander Butler) – 1757-1774
* Janas Anupras Osolinskis (Jan Onufry Ossoliński) –

## Šaltiniai
Tūkstantmečio stadionas

**Tūkstantmečio stadionas** (, ) – nacionalinis Velso stadionas Kardife. Namų rungtynes žaidžia Velso regbio rinktinė ir Velso vyrų futbolo rinktinė. Pastatytas 1999 m. pasaulio regbio čempionatui. Taip pat vyksta kultūros ir muzikos renginiai.

## Istorija

XX a. Cardiff RFC ir Velso regbio rinktinė žaisdavo Cardiff Arms Park stadione, kuris 1984 m. pavadintas Nacionaliniu stadionu. Jis buvo ribotos talpos, be to, prasto matomumo, tad nuspręsta statyti naują stadioną.

Naujasis – Tūkstantmečio stadionas pastatytas ruošiantis tūkstantmečiui (2000 metams) ir atidarytas 1999 m. birželio 26 d. Pirmosios regbio rungtynės buvo sužaistos tų pačių metų birželio 26 d. tarp Velso ir Pietų Afrikos Respublikos regblio rinktinių.

2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse stadione vyko futbolo varžybos.

## Šaltiniai
Simerija

**Simerija** (; ; ) - miestas Hunedoaros apskrityje, Rumunijoje. Jis administruoja šešis kaimus: *Bârcea Mare*, *Cărpiniş*, *Simeria Veche*, *Sântandrei*, *Şăuleşti* ir *Uroi*.
Jerzy Szmajdziński

**Ježis Šmaidzinskis** (,  1952 m. balandžio 9 d. Vroclave – 2010 m. balandžio 10 d. Smolenske) – lenkų politikas, ilgametis Lenkijos Seimo narys ir Seimo vicepirmininkas, buvęs Nacionalinės gynybos ministras.

## Biografija
1975 m. baigė Vroclavo ekonomikos akademiją. Nuo 1973 buvo LJDP narys, 1986–1990 m. – partijos CK narys. 1984–1989 vadovavo Lenkijos socialistinio jaunimo sąjungai, 1989–1990 m. buvo LJDP CK Organizacinio skyriaus vedėjas. Šią partiją paleidus, aktyviai dalyvavo „Lenkijos Respublikos Socialdemokratijos“, vėliau – Lenkijos demokratinės kairiosios sąjungos veikloje, nuo 2008 m. buvo šios partijos vicepirmininkas. Vienas artimiausių prezidento A.Kvasnevskio bendražygių. Per 2005 m. Lenkijos prezidento rinkimus vadovavo V.Cimoševičiaus rinkiminiam štabui.

Septynias kadencijas (1985–1989 ir 1991–2010 m.) buvo Lenkijos Seimo narys, 2007–2010 m. – Seimo vicepirmininkas (vicemaršalka).

2001 m. spalio mėn. – 2005 m. spalio mėn. buvo Nacionalinės gynybos ministras L.Milerio ir M. Belkos vyriausybėse.

Žuvo 2010 m. balandžio 10 d. aviakatastrofoje prie Smolensko kartu su visa prezidentą L.Kačinskį lydėjusia delegacija.

## Šaltiniai

|-

|-
Algimantas Kulieša

**Algimantas Kulieša** (1931 m. birželio 4 d. Žemutiniuose Kaniūkuose, Raudondvario valsčiuje – 2020 m. birželio 22 d.) – Lietuvos tautodailininkas, medžio drožėjas, aktyvus visuomenininkas, sandraugos „Kitokia Lietuva“ narys.

## Biografija

A. Kulieša gimė 1931 m. Po privalomosios tarnybos Tarybinėje armijoje dirbo vairuotoju, užsiiminėjo sportu (Lietuvos TSR motokroso prizininkas, čempionas). Užsiiminėjo tautodaile. Drožybos mokėsi Kauno taikomosios dailės mokykloje (vėliau – S.Žuko taikomosios dailės technikumas), įstojo į Lietuvos tautodailininkų sąjungą.

## Kūryba

A. Kulieša domisi apvaliąja skulptūra, įvairiais personažais. Jo kūryboje vyrauja įvairių žanrų medžio drožiniai: suvenyrai, dekoratyvinės kompozicijos, skulptūros,  koplytstulpiai, Rūpintojėliai. Sėkmingesnio kūrybinio darbo pradžia laikomi 1972 m., kada A. Kulieša pradėjo dalyvauti parodose, kūrybiniuose seminaruose Lietuvoje ir už jos ribų. 1975, 1978 m. dalyvavo Rumšiškių liaudies buities muziejaus rengtuose seminaruose, 1981, 1988 m. – Juodkrantėje, 1982, 1984 m. – Kėdainių rajono Antano Sniečkaus ir Labūnavos kolūkiuose bei Palangoje, 1989, 1990 m. – Kauno Karo muziejaus sodelio kryžių atstatyme.

* Apie dešimt A. Kuliešos medžio skulptūrų, kitų medžio drožinių įkurdinta Linksmadvaryje, šalia Universiteto gatvės esančio tvenkinio prieigose – vietinių gyventojų pamėgtoje poilsio vietoje. 
* Be to, čia minint Žalgirio mūšio 601-ąsias metines, Aleksoto seniūnijos ir bendruomenės pastangomis 2011 m. oficialiai atidengta tautodailininko sukurta skulptūra Vytautui Didžiajam.
* Skulptūros „Žvejys“, „Muzikantas“, „Dekoratyvinis suolas“ Raganų kalne Juodkrantėje.
* Paminklinis akmuo skulptūrų parkelyje prie Universiteto g., Aleksote (2014 m.).
* Paminklinis akmuo Šaulių skvere Linksmadvaryje (2015 m.).

## Įvertinimas

2006 m. A. Kuliešos nuopelnai Kauno miesto aplinkosaugai įvertinti savivaldybės apdovanojimu – stikline „Gerumo plyta“.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* A. Kuliešos skulptūros Vytautui Didžiajam atidengimas 
* Aplinkosaugos aktyvistas A. Kulieša
Dregenešti Oltas

**Dregenešti Oltas** () – miestas pietinėje Rumunijoje, Olto apskrityje, kairiojoje Olto upės pakrantėje, maždaug 100 metrų virš jūros lygio. Miestas administruoja vieną kaimą, *Comani*.

## Istorija

Dregenešti Oltas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1526 m. Miesto statusą įgijo 1968 m.
Vosgėlių akmuo

**Vosgėlių akmuo** – masyvus riedulys, geologinis gamtos paminklas, aštuntas pagal dydį Lietuvoje. Paskelbtas saugomu 1968 m. Riedulys guli Utenos rajone, Leliūnų seniūnijoje, Vosgėlių kaime, sodų bendrijos teritorijoje.

## Apie akmenį
Riedulys turi netaisyklingą apzulintą formą su iškilia suapvalinta ketera. Išilgai per riedulio viršutinę dalį tęsiasi iškapotų duobučių virtinė (tai riedulio ruošimo suskaldymui pėdsakai). Riedulio matmenys (virš žemės paviršiaus esančios dalies): aukštis – 3,23, ilgis – 7,61, plotis – 5,21; didžiausia horizontali apimtis – 18,55 m. Riedulį sudaranti uoliena – plagiogranitogneisas su biotitu, rusvai pilkas su juosvais intarpais (margas). Tiriant šlifą, nustatyti šie mineralai: plagioklazas, kvarcas, mikroklinas, biotitas, apatitas, cirkonas, ortitas. Kristalinių grūdelių dydžiai: plagioklazo – 1-3 mm, kvarco – <2 mm, mikroklino ir biotito – <1 mm.

Riedulio paviršiuje matosi žmonių, norėjusių jį suskaldyti, palikti pėdsakai. Tai – kirtikliais iškapotos 48 stačiakampės duobutės.

## Istorija
Riedulys kadaise lindėjo alksnynu apaugusioje žemėje. Atkasus jį, norėta suskaldyti ir panaudoti tarybinio veikėjo J. Uborevičiaus paminklo laiptams bei atraminėms sienelėms įrengti.

## Taip pat skaitykite
* Didžiausi Lietuvos rieduliai

## Nuorodos
* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Geologijos informacinė sistema (GEOLIS). Geotopai
2012–2013 m. UEFA čempionų lyga

**UEFA čempionų lyga 2012–2013 m.** – 21-asis UEFA čempionų lygos turnyras (58-asis skaičiuojant nuo UEFA čempionų taurės), prasidėjęs 2012 m. birželį ir užsibaigęs 2013 m. gegužės 25 d. finalo varžybomis Londono Wembley stadione. Turnyre dalyvavo 76 komandos. Čempionais tapo Bundeslygos laimėtojai Bayern Munich, rezultatu 2:1 nugalėję kitą Vokietijos komandą Borussia Dortmund.

## Pirmasis atrankos etapas (1/256 finalo)

|}

## Antrasis atrankos etapas (1/128 finalo)

|}

## Trečiasis atrankos etapas (1/64 finalo)

Čempionų kovos:

|-

|}

Ne čempionų kovos:

|-

|}

## Ketvirtasis atrankos etapas (1/32 finalo)

Čempionų kovos:

|}

Ne čempionų kovos:

|}

## Grupių etapas (šešioliktfinalis)

### A grupė

### B grupė

### C grupė

### D grupė

### E grupė

### F grupė

### G grupė

### H grupė

## Aštuntfinalis

### Pirmas ratas

----

----

----

----

----

----

----


### Antras ratas

*Real Madrid laimėjo bendru rezultatu 3–2.*
----

*Borussia Dortmund laimėjo bendru rezultatu 5–2.*
----

*Paris Saint-Germain laimėjo bendru rezultatu 3–2.*
----

*Juventus laimėjo bendru rezultatu 5–0.*
----

*Galatasaray laimėjo bendru rezultatu 4–3.*
----

*Barcelona laimėjo bendru rezultatu 4–2.*
----

*Málaga laimėjo bendru rezultatu 2–1.*
----

*Bayern Munich laimėjo bendru rezultatu 3–3.*

## Ketvirtfinalis

### Pirmas ratas

----

----

----


### Antras ratas

*Borussia Dortmund laimėjo bendru rezultatu 3–2.*
----

*Real Madrid laimėjo bendru rezultatu 5–3.*
----

*Barcelona laimėjo bendru rezultatu 3–3.*
----

*Bayern Munich laimėjo bendru rezultatu 4–0.*

## Pusfinalis
Pirmasis pusfinalių ratas bus žaidžiamas balandžio 23-24 dienomis, antrasis – balandžio 30 ir gegužės 1 d.

|}

### Pirmasis ratas

----


### Antrasis ratas

*Borussia Dortmund laimėjo bendru rezultatu 4–3.*
----

*Bayern Munich laimėjo bendru rezultatu 7–0.*

## Finalas
Finalinės rungtynės žaistos gegužės 25 dieną Londono Wembley stadione.

## Išnašos

## Nuorodos
* UEFA informacija
* RSSSF duomenys
*
Gardino apskritis (1413–1795)

**Gardino apskritis** (, ) – LDK Trakų vaivadijos nuo 1413 iki 1793 m. administracinis-teritorinis vienetas, gyvavęs dabartinės Baltarusijos vakaruose, Lenkijos šiaurės rytuose ir Lietuvos pietvakariuose. Centras – Gardinas. Šiaurėje ribojosi su Trakų apskritimi, vakaruose su Palenkės vaivadijos Bielsko žeme ir Prūsijos karalyste, pietryčiuose su Naugarduko vaivadijos Valkavisko apskritimi ir rytuose su Vilniaus vaivadijos Lydos apskritimi.

Apskritis apėmė teritorijas, kur dabar yra Baltarusijos Gardino, Berastavicos rajonai, Lenkijos Sokulkos apskritis ir Lietuvos Druskininkų savivaldybė.

## Istorija

Apskritis formavosi Jotvingių gentinės žemės Jotvos teritorijose. Apskritis įkurta 1413 m., kai pagal Horodlės sutartį buvo panaikintos Lietuvos kunigaikštystė, Trakų kunigaikštystė ir Gardino kunigaikštystė bei sudarytos Vilniaus ir Trakų vaivadijos. Prieš kunigaikštysčių panaikinimą apskrities vietoje egzistavo Gardino kunigaikštystė. Apskritis tapo naujai įkurtos Trakų vaivadijos dalimi. 1422 m. Melno taikos sutartimi prie apskrities buvo prijungta dalis jotvingių gyventų žemių – Dainava. Per 1564–1566 m. administracines reformas apskritis gavo bajorų savivaldos teises, teritorija mažai pakito. XVII a.–XVIII a. didžiąją dalį apskrities ploto sudarė Gardino ekonomijos žemės. 1775 m. įvyko apskrities dūmų surašymas.

Apskritis iki 1793 m. priklausė Trakų vaivadijai. 1793 m. vykdant reformą, buvo sukurta Gardino vaivadija, kuriai priskirta Gardino apskritis ir iš Naugarduko vaivadijos perimtos Valkavisko bei Slanimo apskritys. Tuo pačiu iš vakarinių Gardino apskrities žemių suformuota Sokulkos apskritis. 

Po Trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1795 m. Gardino apskritį pasidalino Prūsijos karalystė ir Rusijos imperija. Prūsijai atitekusios teritorijos Užnemunėje perduotos Vygrių apskričiai, o likusiose dalyse suformuotas Gardino ujezdas.

## Administracinis suskirstymas

Apskritį sudarė 5 seniūnijos: Gardino, Pervalko, Pilypavo, Prieraslio ir Vasilkuvo seniūnijos.

Didžiausios apskrities gyvenvietės buvo: Adelskas, Halinka, Indura, Krinkai, Leipalingis, Luna, Mastai, Pervalkas, Sapackinė, Skidlius, Sokulka, Supraslis, Vasilkuvas, Veisiejai, Didžioji Berastavica ir Zabluduvas.

## Galerija

Horadnia-Pahonia. Горадня-Пагоня (XVII).jpg|Apskrities vėliava XVI-XVIII a.
Chorągiew grodzieńska.JPG|Apskrities vėliava


## Literatūra
* 
* 
* 
* Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 1: Абаленскі – Кадэнцыя. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 684 с.: іл. ISBN 985-11-0314-4.
* Энцыклапедыя гісторыі Беларусі. У 6 т. Т. 3: Гімназіі – Кадэнцыя / Беларус. Энцыкл.; Рэдкал.: Г. П. Пашкоў (гал. рэд.) і інш.; Маст. Э. Э. Жакевіч. – Мн.: БелЭн, 1996. – 527 с.: іл. ISBN 985-11-0041-2.

## Šaltiniai
Potkoava

**Potkoava** () – miestas Olto apskrityje, Rumunijoje. Jis administruoja keturis kaimus: *Potcoava-Fălcoeni*, *Sineşti*, *Trufineşti* ir *Valea Merilor*.
Rošiori de Vedė

**Rošiori de Vedė** () – municipijus Teleormano apskrityje, Valakijoje. Vienas iš seniausių miestų Rumunijoje.

## Istorija
Pirmąjį kartą miestas paminėtas dokumente 1385 m., kai du vokiečių piligrimai grįždami iš Jeruzalės apsistojo jame kelioms dienoms. Miestą jie pavadino *Russenart*.
Ogogoras

**Ogogoras** () – Vakarų Afrikos distiliuotas alkoholinis gėrimas, gaminamas iš palmių sulos. Jis labai populiarus Nigerijoje, kur jis yra tradicinis namų gamybos gėrimas.

Kiti pavadinimai yra *akpetešas* ar *tešas* (*akpeteshe*, *tesh*), *kparaga*, *kai-kai*, *crim-kena* ir t. t.

## Gamyba
Ogogoras yra gaminamas distiliuojant rafijos palmių vyną. Rafijos kamiene daroma speciali išpjova, kad iš jos tekėtų sula. Prie išpjovos tvirtinamas indas iš moliūgo, kuriame renkama tekanti sula. Rauginta sula vėliau yra distiliuojama ir taip gaunamas ogogoras. Etanolio koncentracija ogogore būna nuo 30 iki 60%. Kadangi gėrimas gaminamas namuose mėgėjiškai, ogogoras gali būti nuodingas dėl netinkamos distiliacijos. Teigiama, kad kasmet nemažai žmonių miršta nuo netinkamai pagaminto ogogoro.

## Svarba
Ogogoras kaip gėrimas ir prekė Nigerijoje turi nemažą kultūrinę ir ekonominę reikšmę. Kaip gėrimas ogogoras yra naudojamas religinėse ir socialinėse ceremonijose. Idžų dvasininkai lieja ogogorą ant žemės, tai laikoma auka dievams. Nuotakų tėvai Nigerijoje ogogoru per vestuves patvirtina savo palaiminimą.

Ogogoras svarbus ir ekonomiškai. Daug skurdžių Nigerijos šeimų uždirba gamindamos ogogorą, o po to pardavinėdamos jį gatvėse. Ogogoro gamyba dar kolonijiniais laikais buvo ekonomiškai svarbi ir kriminalizuota. Pvz., Nigerijos Benue valstijoje ogogoro gamyba ir platinimas yra baudžiamas.

## Nuorodos

* Idonije O.B., etc (2012) A Comparative Biochemical Analysis of Local Gin (Ogogoro) from Different Parts of Nigeria and Imported Gin (Dry Gin) – Toxicogenic, Carcinogenic and Sociopolitical Implications. In: *Science Journal of Medicine and Clinical Trials*. May 2012,Volume 2012, ISSN: 2276-7487
Slatina

**Slatina** – miestas Rumunijoje, įsikūręs ant Olto upės kranto. Olto apskrities centras, administruoja vieną kaimą – *Cireaşov*.

## Istorija
Miestas pirmą kartą paminėtas 1368 m. sausio 20 d. neoficialiame Valakijos princo Vladislovo I dokumente.

## Sportas
* CSM Slatina – futbolo klubas;
* Gegužės 1-osios d. stadionas () – namų arena, kurios talpa 7 500 vietų.

## Istorija

## Nuorodos
* Miesto svetainė
Kokosų vanduo

**Kokosų vanduo** – skaidrus skystis jaunų kokosų viduje. Jis atsiranda apie trečią mėnesį nuo vaisiaus užsimezgimo, pasiekia didžiausią kiekį aštuntą mėnesį, o vėliau mažėja virsdamas vaisiaus endospermu. Šviežias kokosų vanduo yra populiarus gėrimas Pietų ir Pietryčių Azijoje, Ramiojo vandenyno salose, Karibuose, jį galima rasti daugelyje pasaulio šalių, parduodamą skardinėse, buteliuose.

Kokosų vanduo turi apie 0,7 % baltymų, 0,2 % riebalų, 3,7 % angliavandenių, yra geras magnio, kalio, mangano šaltinis. 100 g kokosų vandens yra 19 kcal.

Iš kokosų vandens gaminamas kokosų actas, drebučių konsistencijos desertas *[[nata de coco]]*.

## Galerija

Vaizdas:Coconut Drink Stall KK.jpg|Prekyba kokosų vandeniu Malaizijoje.
Vaizdas:Tender coconut vendor in India.jpg|Prekiautojas kokosų vandeniu Indijoje.


## Šaltiniai

## Susiję straipsniai
* Kokosų pienas
Saldžiapalmė

**Saldžiapalmė** (*Brahea*) – arekinių (*Arecaceae*) šeimos palmių gentis, kurios rūšys auga Meksikoje ir Centrinėje Amerikoje (viena rūšis Gvadeupoje). Pasižymi dideliais, vėduokliškais lapais. Auga pusdykumėse, uolingose vietovėse, atsparios šalnoms.

Gentis pavadinta danų astronomo Tycho Brahe garbei.

## Rūšys

* Amerikinė saldžiapalmė (*Brahea dulcis*)
* *[[Brahea aculeata]]*
* *[[Brahea armata]]*
* *[[Brahea brandegeei]]*
* *[[Brahea calcarea]]*
* *[[Brahea edulis]]*
* *[[Brahea pimo]]*
* *[[Brahea salvadorensis]]*
* *[[Brahea moorei]]*
* ir kt.
Seišelinė lodoicė

**Seišelinė lodoicė** (*Lodoicea maldivica*, ) – arekinių (*Arecaceae*) šeimos palmių rūšis, endeminė Seišelių salose (Praslene ir Kiurjoze).

Medis užauga iki 25–34 m aukščio. Lapai vėduokliški, 7-10 m ilgio, 4,5 m pločio, su 4 m ilgio lapkočiu. Augalas dvinamis (vyriški ir moteriški žiedai auga ant skirtingų medžių). Vyriški žiedai susitelkę į 1 m ilgio žirginį primenantį žiedyną. Užaugęs vaisius, vadinamas „jūros kokosu“ (*Coco de Mer*), yra 40-50 cm skersmens, sveria 15-30 kg (rekordas – 42 kg). Jo viduje yra pati masyviausia ir didžiausia sėkla iš visų augalų (sveria iki 17,6 kg). Šis vaisius auga labai ilgai – subręsta per 6-7 metus, prinoksta per 2 metus. Vaisių sudaro dvi skiltys. Epikarpas lygus, mezokarpas plaušingas, endokarpas storas, kietas, tuščiaviduris. Gemalas yra sąsmaukoje tarp dviejų vaisiaus dalių. Prinokę vaisiai skęsta vandenyje, tačiau keletą metų išbuvę dugne ir praradę viršutinį sluoksnį, iškyla į paviršių. Tačiau šios sėklos jau būna nebevaisingos.

Seišelinė lodoicė reta, nykstanti. Natūraliai auga tik dviejose Seišelių salose, o didžiausia jų koncentracija yra *[[Vallée de Mai]]* slėnyje Prasleno saloje. Dėl vaisių populiarumo, augalo lėto dauginimosi ir miškų gaisrų sunku rūšį išsaugoti. Dabar įveista kitose Seišelių salose bei kitur tropikuose.

Lodoicė augnama kaip dekoratyvinis augalas, vaisiai naudojami Ajurvedoje, kinų liaudies medicinoje. Dėl neįprastos vaisių išvaizdos, primenančios moters sėdmenis, jie laikyti magiškų galių turinčiais daiktais. Kadangi Seišeliai buvo negyvenami, apie lodoicės vaisius sužinota, kuomet jūra juos atplukdydavo į Maldyvus (dėl to lotyniškas pavadinimas yra *maldivica*). Iš ten jie buvo gabenami į Indiją bei Kiniją ir labai brangiai paduodami. Dėl nežinomos jų kilmės sklido legendos, kad šie vaisiai auga ant medžių, augančių jūros dugne. Vėliau atradus Seišelius, buvo pastebėta, kad augalas dvinamis – moteriški medžiai veda sėdmenis primenančius vaisius, o vyriški žiedai primena falą. Dėl to seišelinė lodoicė dar kartais vadinta „pažinimo medžiu“.


Image:Coco de mer.jpg|Vaisiai
Image:Female fruit Lodoicea maldivica.jpg|Į krantą išplukdytas vaisius
Image:Histoire.jpg|Vaisiai ant medžio
Image:CocoMale.jpg|Vyriškas žiedynas
File:Cocodemerforest.jpg|Lodoicės *Vallée de Mai* slėnyje
Rumunijos politinė sistema

Rumunija yra demokratinė parlamentinė respublika, kurioje įstatymų leidžiamoji valdžia perduota dviejų rūmų parlamentui, o vykdomąją dalijasi Vyriausybė ir Prezidentas.

Įstatymų leidybos institucija Rumunijoje − dviejų rūmų parlamentas, susidedantis iš 137 narių turinčio Senato ir 334 narius turinčių Atstovų rūmų (2008 m.). Parlamentarų skaičius abiejose rūmuose kinta, atsižvelgiant į demografinius pokyčius Rumunijoje. Abiejų rūmų nariai renkami visuotiniuose rinkimuose ketveriems metams. Abu rūmai turi įstatymo iniciatyvos teisę. Įstatymas yra priimtas, jei gauna daugumą balsų abiejose rūmuose. Jei vienose iš jų daugumos nėra, tai įstatymas grąžinamas tobulinti, jei daugumos nesurenka ir patobulintas įstatymas, jis atmetamas.

**Prezidentas.** Pagal Konstituciją, Prezidentas yra valstybės vadovas, taip pat ir karinių pajėgų vadas. Prezidentas renkamas penkerių metų kadencijai ir ne daugiau kaip kartą gali būti perrinktas. Prezidentas negali būti partijos nariu. Tikimasi, jog Prezidentas bus tarpininkas tarp politinių institucijų, valstybės ir visuomenės. Prezidentas negali vetuoti įstatymo, jei jį priėmė abu parlamento rūmai. Prezidentas skiria ministrą pirmininką su parlamento pritarimu. Jei du kartus iš eilės naujos Vyriausybės programa nėra patvirtinama pasitikėjimo balsavimu bent vienose iš parlamento rūmų, Prezidentas turi teisę paleisti tiek Senatą, tiek Deputatų rūmus ir po konsultacijų su politinių partijų lyderiais skelbti naujų rinkimų datą. Jei iki Prezidento kadencijos pabaigos liko mažiau nei pusė metų, jis nebeturi teisės skelbti priešlaikinių rinkimų. Prezidentas turi svarbius įgaliojimus, formuojant teisėjų korpusą. Jis turi teisę skirti tris Konstitucinio Teismo teisėjus, taip pat, patartas Aukščiausių magistratūros teisėjų, Aukščiausiojo Teismo narius.

**Vyriausybei** vadovauja prezidento paskirtas premjeras.

**Teismai.** Rumunijos teisinė sistema remiasi Prancūzijos, Belgijos, Italijos ir Vokietijos patirtimi. Keturpakopė teismų sistema. Galutinius sprendimus skelbia Aukščiausiasis Teismas. Jis nagrinėja taip pat bylas, susijusias su aukščiausiais valstybės pareigūnais. Šio teismo narius skiria Prezidentas, gavęs specialios teisėjų įstaigos patarimą. Konstitucinis Teismas nagrinėja teisės aktų atitikimą Konstitucijai. Šį Teismą sudaro devyni nariai, kurie skiriami vienai devynerių metų kadencijai. Tris KT teisėjus skiria Prezidentas, tris − Senatas ir tris − Atstovų rūmai.

**Politinės partijos.**
1989−1990 metais Rumunijoje susiformavo daugiau nei 200 politinių partijų. Dauguma jų buvo trumpalaikės. Svarbiausiais politiniais dariniais išliko tos, kurios kilo iš Tautos išsivadavimo fronto arba buvo perimtos iš XX amžiaus pirmos pusės laikų.

## Nuorodos
* Rumunijos istorinė ir politinė raida (anglų k.)
Skėtinė korifa

**Skėtinė korifa** (*Corypha umbraculifera*) – korifų genties iš palminių (*Arecaceae*) šeimos rūšis, auganti pietų Indijoje (Malabaro pakrantė, Karnataka) ir Šri Lankoje. Laukinės skėtinės korifos sunkiai atskiriamos nuo pusiau laukinių.

## Aprašymas
Skėtinė korifa yra viena aukščiausių pasaulio palmių, atskiri individai siekia iki 25 m aukščio ir 1,3 m storio. Lapai plaštakiški, iki 5 m skersmens. Lapkočio ilgis iki 4 m, o plaštakišką vėduoklę sudaro iki 130 lapelių.

Žiedynai irgi didžiausi iš žinomų, iki 6-8 m ilgio, juos sudaro nuo vieno iki kelių milijonų mažų gelsvai baltų žiedelių. Žiedai abilyčiai, su trimis taurėlapiais, trimis vainiklapiais ir 6 kuokeliais. Mezginė trilizdė.
Skėtinė korifa yra monokarpinė, žydi vieną kartą gyvenime, būdama 30-80 m. amžiaus. Po žydėjimo per maždaug metus subrandinusi vaisius – žalsvai rudus sultingus kaulavaisius – ši palmė žūsta. Kiekviename 3-4 cm skersmens vaisiuje yra po 1 sėklą. Viena palmė gali subrandinti iki 2 tonų vaisių.

## Panaudojimas
Skėtinė korifa auginama Pietryčių Azijoje, šiaurėje siekia Pietų Kiniją.

Panaudojimas:
* Rašymui. Įvairios Pietryčių Azijos kultūros naudojo skėtinės korifos lapus vietoj popieriaus rašymui. Dokumentai ant džiovintų korifos lapų vadinami palmių lapų rankraščiais.
* Stogų dengimui. Korifos lapai nuo seno naudojami namų stogams dengti.
* Palmių vyno gamybai. Vynas daromas iš sulos, kurią leidžia iš korifų.
* Sagas. Indijoje iš korifos gamino sagą.
* Skėčiams gaminti. Malabaro pakrantėje skėčius iš lapų naudoja valstiečiai. Malajalių kalboje korifa vadinama *kudapana*, kas reiškia 'skėčių palmė'.

## Galerija
   
Image:Flowering_Talipot_Palm_06.jpg|Žydinti skėtinė korifa Fosterio bitanikos sode (Honolulu, Havajai).
Image:Corypha umbraculifera in Lyon Arboretum.jpg|Skėtinė korifa in Liono arboretume (Havajai).
Image:Flowering Talipot Palm 05.jpg
Image:Flowering Talipot Palm 01.jpg
Image:Talipot, Corypha umbraculifera, palmier géant.JPG
Vaizdas:Corypha umbraculifera talipot Pamplemousse.jpg|Apatinė kamieno dalis su lapkočių likučiais
Vaizdas:Corypha umbraculifera talipot flle.jpg|Lapas
Corypha umbraculifera MHNT.BOT.2024.31.25.jpg|*Corypha umbraculifera* - Museum specimen - seeds


## Nuorodos
Zimniča

**Zimniča** () – miestas Teleormano apskrityje, Rumunijoje, istoriniame Valakijos regione. Tai pats piečiausias miestas Rumunijoje. Miestas Dunojuje turi uostą. Kitame upės krante yra Bulgarijos miestas Svištovas.
Leonas Žuklys

**Leonas Žuklys** (1923 m. kovo 19 d. Degučiuose, Obelių valsčiuje – 2023 m. vasario 1 d. Vilniuje) – Lietuvos skulptorius.

## Biografija
Broliai skulptoriai Vladas, Albertas ir Leonas, biologas Lionginas, medikas Julius.

1931–1938 m. mokėsi Aleksandravėlės pradžios mokykloje, 1948 m. baigė Kauno vidurinę dailės mokyklą. 1942–1949 m. studijavo Kauno valstybiniame taikomosios ir dekoratyvinės dailės institute. Mokytojai Vytautas Kašuba, Viktoras Palys, Juozas Mikėnas.

1949–1951 m. Kauno taikomosios dailės instituto Piešimo katedros asistentas. 1951–1966 m. LSSR dailės instituto Piešimo katedros vyr. dėstytojas, 1966–1982 m. docentas, nuo 1982 m. profesorius, 1985–1990 m. Piešimo katedros vedėjas.

## Kūryba
Nuo 1950 m. dalyvavo parodose. Kūrė portretus, figūrines kompozicijas, dekoratyvines skulptūras. Iš viso sukūrė daugiau kaip 150 darbų. Nuo 1950 m. buvo Lietuvos dailininkų sąjungos narys.

**Skulptūriniai portretai**: tekintojas Sergejus Tarnauskas (1954 m.), Vincas Mykolaitis-Putinas (1957 m., 1958 m.), kolūkietis-tėvas (1957 m.), trys Rusnės žvejai (1961–1963 m.), Augustas Pronckus (1962 m.), Irena Žebenkienė (1963 m.), Kazys Ambrozaitis (1977 m.), Mykolas Marcinkevičius (1979 m.), Pranas Jodelė (1979 m.), Vincas Krėvė (1985 m.)

**Portretiniai bareljefai**: Antanas Strazdas (1949 m.), Justinas Vienožinskis (1972 m.), Ignas Domeika (1979 m.), Zigmas Žemaitis (1973 m.), Alfonsas Merkys (1977 m.), Vladas Kuzma, Eduardas Budreika (abu 1981 m.), Antanas Gudaitis (1983 m.), Petras Aleksandravičius (1984 m.), Liudvikas Strolis (1985 m.),Tumas-Vaižgantas (1987 m.).

**Figūrinės kamerinės skulptūros**: Kolūkietė (1960 m.), Giedrios viltys (1965 m.), Darbininkas (1967 m.), Duona (1969 m.), Taika (1974 m.), Julius Janonis (1981 m.), Taikioje žemėje (1982 m.), Žuvusiųjų prisiminimas (1985 m.)

**Paminkliniai biustai**: Vladas Rekašius (Plungė, 1956 m.), Adomas Hrebnickis (Rojus, 1960 m.), Icikas Meskupas (Ukmergė, 1976 m.)

**Antkapinės skulptūros**: tėvų ir brolio (Degučiai, 1964 m., kartu su Vladu Žukliu), Zigmas Žemaitis (Vilnius, 1976 m.), Stasys Pupeikis (Vilnius, 1978 m.), Ona Straigienė (Vilnius, 1985 m.), Juozas Tatoris (Kaunas, 1978 m.)

**Dekoratyvinės skulptūros ir paminklai**: Šeima (Vilnius, 1982 m.), Juozas Naujalis (Raudondvaris, 1994 m.), Arka (Rokiškis, 1999 m.), Motinystė (Antakalnis, Vilnius, 2000 m.), Motiejus Valančius (Kauno rotušės aikštė, 2005 m.) 

## Įvertinimas
* 1973 m. LTSR nusipelnęs meno veikėjas
* 2009 m. Rokiškio krašto garbės pilietis 

## Šaltiniai

## Literatūra
* Leonas Žuklys: skulptūra / Romualdas Alekna. – Vilnius: Petro ofsetas, 2004. – 260 p.: iliustr. – ISBN 9955-534-63-X

## Nuorodos
* Garbės pilietis Leonas Žuklys: bažnyčios grožis įskiepijo meilę skulptūrai, 2012-01-05
Guess Who

**Laurenţiu Mocanu** (g. 1986 m. birželio 2 d.) – Rumunijos reperis, geriausiai žinomas sceniniu vardu *Guess Who*. 

Karjerą pradėjo „Anonim“ repo grupėje, kuriai dar priklausė *Zekko* ir *Griffo*. Vėliau pradėjo sėkmingą solo karjerą. L. Mocanu yra vienas iš didžiausio pasisekimo sulaukusių naujosios rumuniškojo hip hipo bangos artistų. 2009 m. išleidęs pirmąjį savo albumą „Probe Audio“, reperis gimtojoje Rumunijoje sulaukė nemažai teigiamų įvertinimų ir plačiosios visuomenės dėmesio.

## Diskografija
* Hai Să Vorbim () (su Anonim) (2005)
* Probe Audio () (2009)
* Tot Mai Sus () (2011)
Karalienės Alijos tarptautinis oro uostas

**Karalienės Alijos tarptautinis oro uostas** () − oro uostas Jordanijoje, turintis du terminalus.

Karalienės Alijos oro uostas pastatytas 1983 m. Jis yra išsidėstęs Zizijos rajone, 32 km į pietus nuo sostinės Amano. Oro uoste įsikūrusios Karališkosios Jordanijos avialinijos.

2011 m. oro uosto paslaugomis pasinaudojo 5 467 726 keleiviai.

## Aviakompanijos ir oro uostai į kuriuos skrendama
* Afriqiyah Airways (Tripolis)
* Air Algerie (Alžyras)
* Air Arabia (Šardža)
* Air Arabia Egypt (Aleksandrija)
* Air France (Paryžius)
* Alitalia (Roma)
* Air Rum (Freetown)
* Arkia Israel Airlines (Tel Avivas)
* Armavia (Jerevanas)
* Austrian Airlines (Vienna)
* Bahrain Air (Bahreinas)
* British Airways (Londonas)
* EasyJet (Londonas)
* EgyptAir (Kairas)
* Emirates Airline (Dubajus)
* Etihad Airways (Abu Dabis)
* FlyDubai (Dubajus)
* Iraqi Airways (Bagdadas)
* Israir Airlines (Tel Avivas)
* Gulf Air (Bahreinas)
* Jazeera Airways (Kuveitas)
* Jordan Aviation (Aleksandrija, Antalija, Akaba, Bagdadas, Bahreinas, Bankokas, Basra, Dalamanas,  Damaskas, Doha, Dubajus, Honkongas, Kairas, Stambulas)
* Kuwait Airways (Kuveitas)
* Libyan Airlines (Bengazis, Tripolis)
* Lufthansa (Frankfurtas)
* Middle East Airlines (Beirutas)
* Nas Air (Džida, Rijadas)
* Neos (Milanas)
* Oman Air (Muskatas)
* Palestinian Airlines (Arišas)
* Qatar Airways (Doha)
* Royal Falcon (Abu Dabis, Džida, Kairas, Medina, Mosulas, Najafas, Stokholmas)
* Royal Jordanian (Abu Dabis, Akra, Adenas, Alepas, Aleksandrija, Alžyras, Amsterdamas, Ankara, Antalija, Akaba, Atėnai, Bagdadas, Bankokas, Barcelona, Basra, Beirutas, Bengazis, Berlynas, Chartumas, Ciurichas, Čikaga, Damaskas, Delis, Detroitas, Doha, Dubajus, Džida, Erbilas, Frankfurtas, Hon Kongas, Izmyras, Kairas, Kijevas, Kolombas, Kuveitas, Kvala Lumpūras, Lagosas, Larnaka, Londonas, Madridas, Maskva, Medina, Misrata, Milanas, Miunchenas, Monrealis, Mumbajus, Muskatas, Niujorkas, Paryžius, Rijadas, Roma, Sana, Stambulas, Šarm El Šeichas, Tel Avivas, Tripolis, Tunisas, Viena, Ženeva)
* Royal Wings (Aleksandrija, Alžyras, Ankara, Akaba, Antalija, ŠarmE l Šeichas, Varšuva)
* Saudia (Džida, Medina, Rijadas)
* Sudan Airways (Chartumas)
* TAROM (Bukareštas)
* Turkish Airlines (Stambulas)
* UM Airlines (Kijevas)
* Yemenia (Adenas, Sana)

## Nuorodos

* Karalienės Alijos oro uosto internetinė svetainė  (anglų k.)
Korifa

**Korifa** (*Corypha*) – palminių šeimos gentis, kurioje yra 6 ar 7 rūšys (*World Checklist (WCSP)* nepripažįsta *C. macropoda*, o IUCN pripažįsta). Jų natūralus arealas yra Indija, Malaizija, Indonezija, Filipinai, Naujoji Gvinėja, šiaurės rytų Australija. Lapai plaštakiški, su su labai daug lapelių ir ilgais lapkočiais.

Šios genties palmės yra stambios, su didžiuliais plaštakiškais lapais, kurių tvirti lapkočiai būna iki 2–5 m ilgio. Aukštis siekia iki 20–40 m, o storis – iki 1,0–2,5 m. Visos rūšys yra monokarpinės, t. y., po vaisių subrandinimo augalas žūsta. Šios genties palmės yra gana lėtai augančios, kamienas formuojasi daug metų.

## Rūšys
* *Corypha griffithiana*
* *Corypha lecomtei*
* *Corypha macropoda*
* *Corypha microclada*
* *Corypha taliera*
* skėtinė korifa (*Corypha umbraculifera*)
* aukštoji korifa (*Corypha utan*; sinonimai: *C. elata, C. gebang*)

## Panaudojimas
Korifų lapai dažnai naudojami stogams dengti, pynimui. Gali būti naudojamas pluoštui išgauti.
Aukštoji korifa

**Aukštoji korifa** (*Corypha utan*) – didelių (iki 20 m aukščio) palmių rūšis iš korifų genties.

Lapai vėduokliški, ilgis iki 4-6 m, plotis 2,36-3,0 m, sudaryti iš 80-100 apatinėje dalyje suaugusių lapelių. Lapeliai būna apie 160 cm ilgio ir 8 cm pločio, pilkšvai ar melsvai žali, jų viršūnės smailėja, bet dvišakos. Kiekvienas lapelis turi vienintelę išilginę gyslą. Lapkočių ilgis – 2-4 m, visu ilgiu apsaugoti 0,3-2 cm ilgio tiesių spyglių.

Žiedynas yra didžiulė viršūninė šluotelė, 2-5 m aukščio, turinti iki 1 mln. gelsvų ar baltų abilyčių nemalonaus kvapo žiedų. Žiedų skersmuo 3-8 mm. Šluotelė sudaryta iš žiedų kekių po 5-10 žiedų, išsidėsčiusių ant 15-40 spirališkai atsišakojančių stiebelių.

Vaisiai nuo alyvuogių žalios iki rusvos spalvos, apvalūs, 15-30 mm skersmens. Bręsta apie 18 mėnesių. Sėklos rutuliškos, 12-20 mm skersmens.

Auga nuo Indijos vakaruose iki Filipinų rytuose ir Australijos Jorko Kyšulio pusiasalio pietuose.. Auga 15-90 m virš jūros lygio aukštyje, palei upelius, upių lankose, pievose., taip pat musoniniuose ir atviruose eukaliptų miškuose. Mėgsta tiesioginę saulės šviesą, daug drėgmės ir tropinį klimatą. Lėtai auga, nemėgsta persodinimo.

Kaip ir kitos korifos aukštoji korifa žydi vienintelį kartą (30-60 m. amžiaus) ir, subrandinusi vaisius, žūsta. Žiedynas būna iki 5 m aukščio, turi iki 1 mln. žiedų..

Lotyniškas pavadinimas sinonimas – *Corypha elata*.


Image:Lopo 080716 1025 ayot.JPG|Stogo, dengto korifos lapais, vaizdas iš vidaus.
File:Putak 080717 1281 ayot.JPG|Krakmolo, gauto iš aukštosios korifos, paplotėliai
File:Gebang 080717 1306 ayot.JPG|Aukštosios korifos Vakarų Timore


## Nuorodos

* Corypha utan 
* Corypha utan 
* ''Corypha utan'' in Queensland
Vilniaus lengvosios atletikos maniežas

**Vilniaus lengvosios atletikos maniežas** – lengvosios atletikos salė Vilniuje (Žemaitės g. 6).

Joje pravedamos oficialios lengvosios atletikos varžybos.

## Struktūra
* Standartinis uždarų patalpų bėgimo takelis (200 m);
* Šuolių rungčių sektoriai;
* Metimų rungčių sektoriai.

### Papildoma
*Teniso aikštelės;
*Aerobikos ir fechtavimosi salė;
*Sauna;
*Treniruoklių salė.

## Šaltiniai
Kiaulpalmė

**Kiaulpalmė** (*Syagrus*) – palmių (*Arecaceae*) gentis, kuriai priklauso 30-42 rūšys, paplitusios Pietų Amerikoje, o viena rūšis endeminė Mažuosiuose Antiluose. Kiaulpalmės yra giminingos kokospalmėms, ir dalis rūšių veda kokosus primenančias valgomas sėklas. Augalai vienanamiai, lapai plunksniški, 2–5 m ilgio.

## Rūšys

* Lanksčioji kiaulpalmė (*Syagrus flexuosa*)
* Paprastoji kiaulpalmė (*Syagrus romanzoffiana*)
* Vaškinė kiaulpalmė (*Syagrus coronata*)
* *[[Syagrus botryophora]]*
* *[[Syagrus glaucescens]]*
* *[[Syagrus macrocarpa]]*
* *[[Syagrus picrophylla]]*
* *[[Syagrus pseudococos]]*
* *[[Syagrus ruschiana]]*
* *[[Syagrus smithii]]*
* *[[Syagrus stratincola]]*
* ir kt.
Palmikė

**Palmikė** (*Chamaedorea*) – palmių (*Arecaceae*) gentis, kuriai priklauso 107 rūšys, paplitusios Amerikos tropikuose. Gentį sudaro nedideli (0,3–6 m aukščio), liaunais kamienais augalai, augantys miško paunksmėje. Didelė dalis rūšių plinta šaknimis ir sudaro kolonijas.

Palmikės yra dvinamiai augalai, turintys plunksniškus lapus. Didelė dalis rūšių dėl savo nedidelio aukščio auginamos kaip kambariniai augalai (ypač *Chamaedorea elegans*).

## Rūšys
* Grakščioji palmikė (*Chamaedorea cataractarum*)
* Aukštoji palmikė (*Chamaedorea elatior*)
* Lieknoji palmikė (*Chamaedorea elegans*)
* Plačialapė palmikė (*Chamaedorea ernesti-augustii*)
* Stambialapė palmikė (*Chamaedorea oblongata*)
* Plunksnalapė palmikė (*Chamaedorea pinnatifrons*)
* Bambliuotoji palmikė (*Chamaedorea seifrizii*)
* Valgomoji palmikė (*Chamaedorea costaricana*)
* ir kt.
Mazovijos vaivadija (1529–1795)

:: *Apie dabartinę Lenkijos vaivadiją žr. [[Mazovijos vaivadija]]*.

**Mazovijos vaivadija** (, ) – 1529-1569 m. Lenkijos karalystės Didžiosios Lenkijos provincijos, o 1569-1795 m. - Abiejų Tautų Respublikos, Lenkijos karalystės karūnos administracinis teritorinis vienetas. Sostinė Varšuva. Vaivadija šiaurėje ribojosi su Prūsijos karalyste, rytuose su Palenkės vaivadija, pietryčiuose su Liublino vaivadija, pietuose su Sandomiežo vaivadija ir vakaruose su Ravos vaivadija ir Plocko vaivadija. Vaivadija turėjo du atstovus Senate: vaivadą ir Čersko kaštelioną. Kartu su Plocko ir Ravos vaivadijomis sudarė Mazovijos regioną.

## Istorija

Vaivadija įkurta 1529 m. gruodžio 27 d. karaliaus Žygimanto Senojo įsakymu. Vaivadija buvo įkurta vietoje buvusios Mazovijos kunigaikštystės, kuri 1526 m. buvo įtraukta į Lenkijos karalystės karūnos sudėtį. Po Antrojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1793 m. vaivadijos teritorijoje buvo įkurtos dvi mažesnės Mazovijos ir Varšuvos, kurios 1795 m. po Trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo atiteko Prūsijos karalystės, Naujosios Rytų Prūsijos provincijai ir Habsburgų monarchijos Vakarų Galicijai. 

## Suskirstymas

XVI a. vaivadijoje buvo 266 katalikų parapijos, 63 miestai ir 3 957 kaimai. Vaivadiją sudarė dešimt žemių:

* Čersko žemė, centras Čerskas, plotas (4042,43 km²); 
* Varšuvos žemė, centras Varšuva, plotas (2859,69 km²); 
* Višogrudo žemė, centras Višogrudas, plotas (628,78 km²);
* Zakročimo žemė, centras Zakročimas, plotas (1155,35 km²);
* Cechanuvo žemė, centras Cechanuvas, plotas (2705,22 km²);
* Viznos žemės, centras Vizna, plotas (1419,60 km²);
* Lomžos žemė, centras Lomža, plotas (4260,30 km²);
* Nuro žemė, centras Nuras, (3655,64 km²);
* Livo žemė, centras Livas, plotas (3655,64 km²);
* Ružano žemė, centras Ružanas, plotas (897,36 km²).

## Vaivados

## Literatūra

* Adolf Pawiński: Polska XVI wieku pod względem geograficzno-statystycznym. T. 5: Mazowsze. Warszawa: Księgarnia Gebethnera i Wolffa, 1895, s. 50.
Gurgždumas

**Gurgždumas** () – tam tikro maisto konsistencijos lygio apibūdinimas. Gurgždžia konsistencija pasižymi obuolys, žalia morka ir kt.

## Išnašos
Brunėjaus demografija

Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **[[Brunėjus|Brunėjaus]] demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 408 786 (2011 m. apskaičiavimai) 

**Struktūra pagal amžių:**
**0–14 m.:* 25,5 % (52 944 vyrai ir 49 729 moterys)
**15–64 m.:* 70,9 % (141 121 vyras ir 143 977 moterys)
**65 m. ir vyresni:* 3,5 % (6881 vyras ir 7238 moterys) (2011 m. apsk.)

**Gyventojų amžiaus [[mediana]]:**
**bendras:* 28,4 m.
**vyrų:* 28,3 m.
**moterų:* 28,6 m. (2011 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** 1,691 % (2011 m. apsk.)

**[[Gimstamumas]]:** 17,74 gimimų/1000 gyv. per metus (2011 m. apsk.)

**[[Mirtingumas]]:** 3,39 mirčių/1000 gyv. per metus (2011 m. apsk.)

**[[Migracijos indeksas]]:** 2,55 migrantų/1000 gyv. per metus (2011 m. apsk.)

**[[Urbanizacija]]:**
* *mieste gyvenančių žmonių skaičius:* 76 % (2010 apsk.)
* *mieste gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:* 2,2 % (2010–15 m. apsk.)

**Lyčių pasiskirstymas:**
**Gimimo metu:* 1,05 vyro vienai moteriai
**Jaunesniems nei 15 metų:* 1,06 vyro vienai moteriai
**15–64 metų:* 0,97 vyro vienai moteriai
**65 metų ir vyresniems:* 0,95 vyro vienai moteriai
**Visai populiacijai:* 1 vyras vienai moteriai (2011 apsk.)

**Kūdikių [[mirtingumas]]:**
**bendra:* 11,15 mirčių/1000 gimimų
**vyrų:* 13,31 mirčių/1000 gimimų
**moterų:* 8,9 mirčių/1000 gimimų (2011 m. apsk.)

**[[Vidutinė gyvenimo trukmė]]:**
**bendra:* 76,37 m.
**vyrų:* 74,09 m.
**moterų:* 78,75 m. (2011 apsk.)

**[[AIDS]]/[[ŽIV]]:**
**paplitimas tarp suaugusiųjų:* <0,1 % 
**bendras skaičius:* <200
**mirčių skaičius:* <200 (2003 m. apsk.)

**15 m. ir vyresnių gyventojų [[raštingumas]]:**
**bendras:* 92,7 %
**vyrų:* 95,2 %
**moterų:* 90,2 % (2009 m. apsk.)

**[[Religija|Religijos]]:**
* *musulmonai:* 67 %
* *budistai:* 13 % 
* *krikščionys:* 10 %
* *tenykščių religijų:* 10 %

**[[Etninė grupė|Etninės grupės]]:**
* *malajai:* 66,3 %
* *kinai:* 11,2 %
* *tenykščiai gyventojai:* 3,4 % 
* *kiti:* 19,1 % (2004 m. apsk.)

## Šaltiniai
*Brunėjus CŽV pasaulio faktų knygoje (anglų kalba)
Tąsumas

**Tąsumas** () – mechaninė maisto tekstūros savybė, susijusi su minkšto produkto rišlumu. Burnoje tąsumas įvertinamas pastanga, reikalinga maisto produktą susmulkinti iki būklės, tinkamos ryti.

Tąsumo lygiai:
* *gurus* () – žemas lygis, pvz., smėliniai sausainiai.
* *miltingas* () – vidutinis lygis, pvz., kai kurių rūšių virtos bulvės, virtos sausos pupelės.
* *tepus* () – vidutinis lygis, pvz., kaštainių tyrė.
* *tąsus* () – aukštas lygis, pvz., virti avižiniai dribsniai, maistinė želatina.

## Nuorodos
* tąsumas In: LST ISO 5492:2005. Juslinė analizė. Aiškinamasis žodynas