open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Česlovas Kavaliauskas

**Česlovas Kavaliauskas** (1923 m. liepos 20 d. Pumpėnai – 1997 m. vasario 20 d. Vievis) – Lietuvos kunigas, teologas, poetas, Biblijos vertėjas.

## Biografija
1946 m. baigęs Kauno kunigų seminariją įšventintas kunigu. Kunigavo Kelmėje, Žasliuose ir kitur. Už vadovavimą seminarijoje veikusiam Tomo Akviniečio studijų būreliui, antitarybinius pasisakymus ir religinius patarnavimus partizanams 1950 m. suimtas, kalintas Norilsko ir Magadano lageriuose. Dalyvavo 1953 m. Norilsko sukilime, sukūrė jo himną „Šiaurės vėtroje vyrai pakirdo“. 1956 m. amnestuotas, grįžo į Lietuvą. Kunigavo Viduklėje, Raseiniuose, Dubingiuose, Vievyje, Kazokiškėse, Molėtuose, Joniškyje (Molėtų raj.), Jiezne, Žasliuose, Kaišiadoryse. 1966–1967 m. Kaišiadorių vyskupijos kurijos kancleris. Nuo 1994 m. dėstė Aukštesniosios katechetų mokyklos Kaišiadorių vyskupijos skyriuje, jo vadovas.

Polemizavo su marksistine religijos ir Bažnyčios kritika, egzistencializmo, kritikavo teosofijos ir reinkarnacijos teorijas, skelbė straipsnius pogrindinėje, po atšilimo – ir kitoje spaudoje. Domėjosi moderniąja teologija, fizikos ir astronomijos mokslų naujovėmis, juose įžvelgė Kūrėjo išminties, galios ir grožio liudijimus. Susirašinėjo su Vokietijos, Lenkijos, Rusijos, Izraelio mokslininkais fizikais ir teologais. Iš senovės graikų kalbos išvertė Naująjį Testamentą (1972 m. išleistas Bostone ir Meksike, pataisytas leidimas 1988 m. Vilniuje, iki 2011 m. Lietuvoje ir užsienyje išleisti 42 leidimai), patristikos kūrinių (Eusebijo Cezarėjiečio „Bažnyčios istorija“ 1-7 skyrius 1993 m.). Iš lotynų k. išvertė kai kurias Senojo Testamento dalis („Giesmių giesmė“ ir kitas) ir Romos mišiolo poetinius tekstus (1982 m. 2 leid. 1987 m.), iš anglų ir kitų kalbų – pasaulietinės poezijos kūrinių ar jų fragmentų. Vertimai ir originalūs kūriniai pasižymi minties tikslumu, kalbos taisyklingumu, stiliaus gyvumu ir skambumu.

Redagavo II Vatikano Susirinkimo nutarimų, (su M. Petkevičiumi, išl. 1968 m. 2 leid. 1994 m.), Antano Liesio „Psalmyno“, su V. Aliuliu, 1973 Lietuvoje, 1994 m. – JAV) vertimus. Bendradarbiavo spaudoje („Nepriklausoma Lietuva“, „Šiaurės Atėnai“, „Katalikų pasaulis“, „Šaltinis“, „Nauka i religija“), radijo laidose („Mažoji studija“). Paliko teologinių, biblinių, filosofinių, šiuolaikinės pasaulėvokos straipsnių, eilėraščių rankraščių.

Palaidotas Vievio Šv. Onos bažnyčios šventoriuje.

## Bibliografija
* Trumpas teologijos žodynas, 1992 m.
* Teologija šiandien, straipsnių rinkinys, 1995 m.
* Tarp fizikos ir teologijos, 1998 m.
* Pažadėtoji žemė, poezijos rinkinys, 2000 m.; II leid. 2017 m.
* Teologas: jo siekiai ir ieškojimai 2008 m.
* Iš kun. Česlovo Kavaliausko rankraščių 2011 m.
* Eschatologija žmogui ir pasauliui 2012 m.; papildytas 2013 m.

## Įvertinimas
* 2001 m. Vyčio Kryžiaus ordino Riterio kryžius

## Literatūra
* A. Buračas, A. Mozeris. Priespaudos metais skleidęs tiesą, Vilnius, 2002 m.

## Nuorodos
* Didachės tekstas pdf formatu

## Šaltiniai
Juozas Kavaliauskas (1921)

**Juozas Kavaliauskas** (1921 m. sausio 30 d. Navikuose, Gudelių valsčius – 2009 m.) – Lietuvos pedagogas, vadovėlių autorius.

## Biografija
1940 m. baigęs Marijampolės mokytojų seminariją, mokytojavo Leipalingio mokykloje. 1944–1945 m. Marijampolės apskrities Liaudies švietimo skyriaus vedėjas. 1945–1952 m. Vilniaus universitete studijavo pedagogiką, lietuvių kalbą ir literatūrą, dirbo Vilniaus miesto mokyklose. 1952–1953 m. Vilniaus srities Liaudies švietimo skyriaus vedėjas. 1953–1954 m. LSSR švietimo ministerijos mokyklų valdybos viršininkas, 1954–1956 m. švietimo ministro pavaduotojas, 1956–1977 m. pirmasis pavaduotojas. 1977–1984 m. dirbo Vyriausiojoje enciklopedijų redakcijoje. 1954–1961 m. žurnalo „Tarybinė mokykla“ redaktorius. Periodinėje spaudoje rašė liaudies švietimo darbo organizavimo ir pedagogikos klausimais.

## Bibliografija
* Liaudies švietimas Tarybų Lietuvoje / Stasys Pupeikis, Juozas Kavaliauskas. – Vilnius, 1955. – 75 p.
* *Учебник литовского языка: для VII класса русских школ*. – Kaunas: Valstybinė pedagoginės literatūros leidykla, 1956. – 133 p.
* *Podręcznik języka litewskiego: dla klasy 7 szkół z polskim językiem wykładowym* / Juozas Kavaliauskas, J. Ščerbinskienė; dail. Konstancija Tulienė, Lelija Bičiūnaitė. – Kaunas: Valstybinė pedagoginės literatūros leidykla, 1958. – 154 p.: iliustr.
* LTSR trečiojo mokytojų suvažiavimo ir Visasąjunginio antrojo mokytojų suvažiavimo medžiaga. – Kaunas: Šviesa, 1969. – 156 p.
* Liaudies švietimas: dokumentų rinkinys, 1973 m.
* *Литовский язык: учебное пособие для 8 класса школ с русским языком обучения*. – Kaunas: Šviesa, 1974. – 101 p.: lent.

## Įvertinimas
* 1967 m. LTSR nusipelnęs mokytojas

## Šaltiniai
Paulius Kavaliauskas

**Paulius Kavaliauskas** (1945 m. vasario 6 d. Kurkliuose, Ukmergės apskrityje – 2024 m. balandžio 8 d. Vilniuje) – Lietuvos geografas, kraštotvarkininkas.

## Biografija
Baigė Kurklių vidurinę mokyklą. 1967 m. baigė Vilniaus universitetą. 1993 m. habilituotas fizinių ir technologijos mokslų daktaras.

1967–1976 m. dirbo Statybos ir architektūros institute. Nuo 1976 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 2000 m. Bendrosios geografijos katedros vedėjas, nuo 1993 m. profesorius. 1984–2005 m. mokslo žurnalo „Geografija“ atsakingasis redaktorius.

## Mokslinė veikla
Parengė metodologinius kraštotvarkos pagrindus, Lietuvos rekreacinės geografijos, saugomų teritorijų sistemos, gamtinio karkaso ir kitas koncepcijas. Vadovavo regioninių parkų steigimo programos, Lietuvos teritorijos bendrojo plano rengimo, saugomų teritorijų planavimo darbams. Rengė pagrindinius Lietuvos aplinkos apsaugos teritorinio planavimo ir teritorijų valdymo sričių teisės aktus.

Paskelbė daugiau, kaip 250 mokslo ir mokslo populiarinamųjų straipsnių. Išleido autorinių dainų rinkinį (P. Drabužis. Mano meilės užteks, 2004 m.). Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorius.

## Bibliografija
* Kraštotvarkos metodologiniai pagrindai, monografija, 1992 m. , su kitais,
* Rekreacinių išteklių naudojimas ir vertinimas, su kitais, 1985 m.
* Lietuvos draustiniai, su kitais, 1989 m.
* Mažųjų upelių likimas, su kitais, 1990 m.
* Lietuvos aplinkosaugos raida, su kitais, Vilnius, ABO, 2000 m. ISBN 9986-427-16-9
* Vilniaus regioniniai parkai, su Rūta Baškyte, Vilnius, Lututė, 2002 m. ISBN 9955-452-54-4
* Regionų konkurencingumas rinkos ekonomikos sąlygomis. Baltarusijos, Lietuvos, Latvijos ir Lenkijos palyginamoji analizė, su kitais, 2004 m.

## Įvertinimas
* 1995 m. Valdo Adamkaus premija už aplinkosaugos ir teritorinio planavimo darbus.
* 2004 m. Lietuvos mokslo premija.
* 2006 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžius.

## Šaltiniai
Virginija Kavaliauskienė

**Virginija Kavaliauskienė** (g. 1957 m. liepos 2 d. Kaune) – Lietuvos inžinierė, ekonomistė, habilituota socialinių mokslų daktarė.

## Biografija
1980 m. baigė Kauno politechnikos instituto Inžinerinės ekonomikos fakultetą, 1986 m. aspirantūrą Leningrado universitete. 1995 m. habilituota socialinių mokslų daktarė.

Nuo 1980 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytoja, 1999–2004 m. Ekonomikos ir vadybos fakulteto Įmonių ekonomikos katedros vedėja, nuo 1998 m. profesorė.

Mokslinių darbų pagrindinės kryptys: ekonominių sistemų funkcionavimas, ekonomikos augimas, ekonominė nelygybė, ekonominis gyvybingumas.

## Bibliografija
* Ekonominės asmeninio vartojimo formos, 1995 m., rusų k.
* Makroekonomika, vadovėlis, su kitais, 2000 m., 3 leid. 2005 m.

## Šaltiniai
2008 m. Nobelio premijos laureatai

**[[2008]]** m. **[[Nobelio premija]]** skirta šiems asmenims:

## Nuorodos
* Nobelio fondas apie 2008 m. laureatus
Bronius Kavolėlis

**Bronius Kavolėlis** (1940 m. spalio 4 d. Toleikiuose, Užpalių valsčiuje – 2019 m. spalio 7 d. Panevėžyje) – Lietuvos inžinierius mechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1954 m. baigė Sudeikių septynmetę mokyklą, 1959 m. – Vilniaus žemės ūkio mechanizacijos technikumą, technikas – mechanikas. 1964 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius mechanikas. 1994 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.

1965–1966 m. Kėdainių raj. Kaplių kaimo profesinės technikos mokyklos dėstytojas. Nuo 1966 m. Lietuvos žemės ūkio mechanizacijos ir elektrifikacijos instituto (dab. Lietuvos žemės ūkio inžinerijos institutas) aspirantas, 1969–1970 m. jaunesnysis mokslinis bendradarbis, 1970–1984 m. vyresnysis mokslinis bendradarbis, 1985–1990 m. Gyvulininkystės mašinų sistemų sektoriaus, 1991–2003 m. Gyvulininkystės skyriaus vedėjas. Nuo 1994 iki 2010 m. buvo ir Lietuvos žemės ūkio akademijos (nuo 1996 m. Lietuvos žemės ūkio universitetas) dėstytojas, nuo 1999 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritys – gyvulininkystės fermų technologinių ir techninių priemonių tyrimas bei tobulinimas, mikroklimato normalizavimas. 370 straipsnių ir 55 mokslinių straipsnių autorius.

## Bibliografija
* Kaimo elektriko žinynas, su kitais, 1989 m.
* Ekonomiškas gyvulininkystės pastatas ir vėdinimo sistema, 1989 m.
* Savos gamybos saulės kolektoriai vandeniui šildyti, 1996 m.
* Galvijų laikymas šaltuose tvartuose, su kitais, 1999 m.
* Tvarto mikroklimatas, 2003 m.

## Šaltiniai
Martynas Kavolis

**Martynas Kavolis** (1897 m. lapkričio 16 d. Gargždai – 1979 m. rugpjūčio 17 d. Torontas) – Lietuvos teisininkas, evangelikų liuteronų kunigas, daktaras. Sūnus – Vytautas Kavolis. 

## Biografija
1918 m. M. Kavolis baigė aukštuosius vokiečių kalbos mokytojų kursus Ylavoje ir 1919 m. Kaune, 1925 m. – Lietuvos universiteto Teisių fakultetą. 1943 m. studijavo teisę Berlyno universitete, 1944–1949 teisę, filosofiją ir teologiją Tiubingeno universitete. 1948 m. daktaras.

1916–1918 m. mokytojavo pradžios mokykloje Tauragėje, 1919 m. Naumiestyje. Nuo 1919 m. priklausė Lietuvos šaulių sąjungai. 1919 m. dalyvavo kovose su bermontininkais, 1920 m. – su bolševikais. 1920–1923 m. Muitinių departamento tarnautojas. 1923 m. Kauno apygardos teismo kandidatas, 1924 m. – šio teismo svarbių bylų tardytojo padėjėjas, 1926 m. – tardytojas, 1927–1940 m. Vyriausiojo Tribunolo prokuroro padėjėjas. 1930–1940 m. Lietuvos banko revizijos komisijos narys, 1934–1940 m. Kauno miesto tarybos narys. 1935 m. Vytauto Didžiojo universitete dėstė bažnytinę teisę, 1940 m. – baudžiamąją ir administracinę teisę.

1925–1936 m. Lietuvos evangelikų liuteronų konsistorijos prokuroras. Prasidėjus sovietinei okupacijai emigravo į Vokietiją. 1941 m. Lietuvių Aktyvistų Fronto narys. 1953 m. išlaikė teologijos egzaminą Kanados sinode, įšventintas kunigu, kunigavo Toronto ir Monrealio lietuvių evangelikų liuteronų parapijose. Rašė nusikalstamumo, teismų reformos ir kitų temomis periodikoje: „Kovokime su nusikaltimais“, „Lietuvos aidas“, „Vairas“, „Naujoji Romuva“.

## Bibliografija
* Bažnytinės tikybiniai mišriosios ir civilinės moterystės juridinė padėtis Lietuvoje, 1930 m.;
* Baudžiamojo proceso įstatymas su komentarais, 1933 m.;
* Baudžiamasis statutas su komentarais, 1934 m.;
* Socialinė taikos ir karo reikšmė, 1937 m.

## Šaltiniai
Garyšiai

**Garyšiai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Nemakščių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Michael Greis

**Michaelis Graisas** (, g. 1976 m. rugpjūčio 18 d., Fusene, Vokietija) – vokiečių biatlonininkas, triskart olimpinis ir triskart pasaulio čempionas.

## Karjera
Michael Greis 2002 m. debiutavo Solt Leik Sičio žiemos olimpinėse žaidynėse. 2006 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Turine laimėjo 3 aukso medalius 20 km ir 15 km masinio starto rungtyse bei 4×7,5 km estafetės rungtyje.

2004 m. laimėjo pasaulio čempiono titutą 4×7,5 km estafetės rungtyje. 2006/2007 m. laimėjo pasaulio biatlono taurę. 2007 m. pasaulio čempionate laimėjo 15 km masinio starto varžybas, 2008 m. laimėjo aukso medalį mišrios estafetės rungtyje.

## Pasiekimai
* **[[Žiemos olimpinės žaidynės]]**
** 2006 m. – 3 aukso medaliai (20 km, 15 km masinis startas, estafetė)

* **[[Biatlono pasaulio čempionatai]]**
** 2004 m. – aukso medalis (estafetė)
** 2005 m. – sidabro medalis (20 km), bronzos medalis (mišri estafetė)
** 2007 m. – aukso medalis (15 km masinis startas), sidabro medalis (20 km), bronzos medalis (estafetė)
** 2008 m. – aukso medalis (mišri estafetė)
** 2009 m. – bronzos medalis (mišri estafetė, estafetė)
** 2011 m. – sidabro medalis (mišri estafetė)
** 2012 m. – bronzos medalis (estafetė)

* **[[Biatlono pasaulio taurė]]**
** Taurės laimėtojas - 2006/07, 4 vieta - 2007/08, 2008/09, 6 -vieta 2010/11
** Taurės etapai: 11 kartų – I vieta, 12 – II vieta, 11 – III vieta

## Nuorodos
* Michael Greis profilis
Kavolių miškas

**Kavolių miškas** – miškas Šilutės rajono savivaldybės teritorijoje, 16 km į pietryčius nuo Šilutės, prie Kavolių (Usėnų seniūnija), abipus geležinkelio ir plento Klaipėda-Pagėgiai.

## Geografija
Plotas 860 ha, mišku apaugę 735 ha. 96 % miškų yra valstybinės reikšmės, priklauso Šilutės miškų urėdijai, Juknaičių girininkijai. Per rytinę miško dalį teka Leitė ir keletas jos mažų dešiniųjų intakų. Paviršius – Nemuno deltos lyguma. Dauguma masyvo nusausinta.

## Medynai
Augavietės derlingos normalaus drėgnumo, laikinai įmirkusios, vietomis įmirkusios ir pelkinės. 75 % miškų yra ūkiniai IV grupės, 23 % vandens apsauginiai III grupės, 2 % ekosistemų apsaugos II grupės. Net 68 % miškų kultūrinės kilmės: eglynų yra 55 %, pušynų 16 %, juodalksnynų 11 %, beržynų 8 %, ąžuolynų 7 %, uosynų 2 %, baltalksnynų 1 %. Jaunuolynai sudaro 19 %, pusamžiai medynai 36 %, bręstantys 33 %, brandūs 12 %. Medynų vidutinis amžius 59 m., bonitetas 1,9, skalsumas 0,71, tūris 220 m³/ha. Kasmet priauga 3,8 m³/ha. Sodintas XIX a. antroje pusėje.

## Istorija
1944–1953 m. Kavolių miške veikė Kęstučio apygardos Lydžio (nuo 1949 m. Butageidžio) rinktinės Lietuvos partizanai.

## Šaltiniai
Irena Kavoliūnaitė

**Irena Kavoliūnaitė** (g. 1933 m. lapkričio 5 d. Jurgeliškiuose, Šimonių valsčius) – Lietuvos agronomė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

## Biografija
1958 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1990 m. žemės ūkio mokslų daktarė. 1958–2001 m. dirbo Žemdirbystės institute, nuo 1968 m. jo Vokės filiale, 1968–1990 m. – Herbicidų laboratorijoje, 1991–1997 m. Herbicidų, 1998–2000 m. Piktžolių tyrimo sektoriaus vedėja.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritis – augalų apsauga ir herbicidų ekotoksikologija. Paskelbė per 70 mokslinių straipsnių.

## Bibliografija
* Pesticidai ir gamtos apsauga, su kitais, 1985 m.
* Lauko augalų herbicidai, su kitais, 1998 m.
* Herbologijos tyrimų Lietuvoje raida. Profesorė Jadvyga Monstvilaitė, sudarytojai Steponas Čiuberkis ir Irena Kavoliūnaitė, Lietuvos žemdirbystės institutas, 2007 m. ISBN 978-9955-650-21-8

## Šaltiniai
Duobiškė

**Duobiškė** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Nemakščių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Gelgudiškiai

**Gelgudiškiai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Užkalnių, šiauriau  ir magistralės .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Griaužai (Raseiniai)

**Griaužai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės rytus nuo Nemakščių, kairiajame Šešuvies krante, kitoje upės pusėje – Molavėnų piliakalniai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Daumantas Kavoliūnas

**Daumantas Kavoliūnas** (1933 m. gegužės 6 d. Kaune – 1997 m. liepos 2 d. Vilniuje) – Lietuvos kardiochirurgas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1958 m. baigė Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą. 1958–1962 m. dirbo gydytoju Vilniaus I-oje klinikinėje ligoninėje. Nuo 1962 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1983 m. dar ir Respublikinės Vilniaus klinikinės ligoninės Įgytų širdies ydų chirurgijos skyriaus vedėjas, 1973 m. docentas, nuo 1991 m. profesorius. 1990 m. medicinos mokslų daktaras.

Tyrimų svarbiausia sritis – dirbtinės ir pagalbinės kraujotakos metodai.

## Įvertinimas
* 1979 m. LSSR valstybinė premija, su kitais
* 1983 m. LTSR nusipelnęs gydytojas

## Šaltiniai
Vladas Kavoliūnas

**Vladas Kavoliūnas** (1919 m. gegužės 18 d. Gaidžgalėje, Rokiškio valsčius – 1974 m. kovo 14 d. Vilniuje) – Lietuvos dainininkas (tenoras), menotyrininkas, kultūros istorikas, rašytojas.

## Biografija
1940 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje. 1942–1943 m. Raudonosios armijos 16-osios lietuviškosios divizijos būrio, vėliau kuopos vadas, sužeistas kautynėse. 1944 m. mokėsi muzikos mokykloje prie Maskvos konservatorijos, 1945–1948 m. Kauno konservatorijoje. 1949 m. baigė Vilniaus konservatorijos Aleksandro Kačanausko klasę.

1949–1957 m. LSSR operos ir baleto teatro, 1957–1960 m. LSSR filharmonijos solistas, ypač raiškiai atliko komiškus vaidmenis. 1961–1964 m. administracinis darbuotojas. Nuo 1964 m. dėstė Vilniaus J. Tallat Kelpšos muzikos mokykloje.

## Vaidmenys
* Lenskis – Piotras Čaikovskis. Eugenijus Oneginas
* Kunigaikštis – Aleksandras Dargomyžskis. Undinė
* Vladimiras – Eduardas Napravnikas. Dubrovskis
* Vašekas – Bedržichas Smetana. Parduotoji nuotaka
* Sinodalas – Aleksandras Rubinšteinas. Demonas
* Almaviva – Džoakinas Rosinis. Sevilijos kirpėjas
* Vaidila – Jurgis Karnavičius. Gražina

## Bibliografija
* Gyvenimas pašvęstas dainai: apie Kiprą Petrauską. – Vilnius: Valst. politinės ir mokslinės literatūros leidykla, 1963. – 107 p.: iliustr.
* Rūsčių dienų žygiai: dokumentiniai apsakymai (dail. V. Banys). – Vilnius: Valst. grožinės literatūros leidykla, 1963. – 99 p.: iliustr.
* Dainavimo meno pagrindai. – Vilnius, 1970. – 91 p.: iliustr.
* Apkasų vėjas: apsakymai, novelės, apybraižos, straipsniai. – Vilnius: Vaga, 1978. – 245 p.

## Šaltiniai
Guikaliai

**Guikaliai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Nemakščių. Kaimo vakarine puse prateka Upynikė.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Guikaliuose 1864 m. balandžio 17 d. gimė knygnešys, savivaldybininkas, politinis veikėjas Juozas Sakalauskas.

## Šaltiniai
Smeltynė

**Smeltynė** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Nemakščių. Veikia Nemakščių kapinės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kampaičiai

**Kampaičiai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Nemakščių, kairiajame Šešuvies krante, piečiau magistralės  ir į rytus nuo geležinkelio Pagėgiai–Radviliškis.

## Gyventojai
 

## Šaltiniai
Molavėnų piliakalniai

**Molavėnų piliakalniai** – du piliakalniai Raseinių rajono savivaldybėje, Molavėnų kaime, stūksantys 0,4 km atstumu vienas nuo kito: 
* Molavėnų I piliakalnis, dar vadinamas Griaužų piliakalniu, Kauprėmis (Kuprėmis) 
* Molavėnų II piliakalnis
Kostantas Kazakevičius

**Kostantas Kazakevičius** (1942 m. sausio 2 d. Simne, Alytaus apskritis – 1997 m. rugpjūčio 31 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius mechanikas, medžiagotyrininkas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1948 m. su tėvais ištremtas į Čerenkovą (Rytų Sibiras). 1959 m. grįžo į Lietuvą. 1965 m. baigė Kauno politechnikos institutą. Nuo 1961 m. dirbo Energetikos ir elektrotechnikos institute (nuo 1992 m. Lietuvos energetikos institutas), nuo 1971 m. vyriausias mokslinis bendradarbis. Nuo 1974 m. Karščiui atsparių medžiagų fizikos laboratorijos vadovas, nuo 1992 m. instituto mokslinis sekretorius. 1993 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų kryptys – medžiagotyra, terminis keraminių medžiagų, naudojamų svarbiems energetikos ir magnetohidrodinaminiams įrenginiams, patvarumas. Paskelbė per 70 mokslinių straipsnių. 6 išradimų autorius.

## Bibliografija
* Ugniai atsparios keramikos terminio patvarumo tyrimas, su kitais, 1971 m., rusų k.
* Prizminių kūnų terminio virimo dėsningumai, su A. Janulevičiumi, 1981 m., rusų k.

## Šaltiniai
Rimgaudas Virgilijus Kazakevičius

**Rimgaudas Virgilijus Kazakevičius** (g. 1934 m. gruodžio 18 d. Kaune) – Lietuvos gydytojas patofiziologas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1959 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1971 m. medicinos mokslų kandidatas.

1959–1963 m. dirbo Vilniaus geležinkelininkų ligoninėje, 1963–1968 m. Eksperimentinės ir klinikinės medicinos institute. Nuo 1969 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1987–2002 m. Patologijos ir teismo medicinos katedros, nuo 2004 m. Patologijos, teismo medicinos ir farmakologijos katedros vedėjas.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų svarbiausios kryptys: autoimuninių ligų patogenezė, parazitozių seroepidemiologija, oksidacinio streso reikšmė patologijoje, patologijos istorija. Paskelbė apie 90 mokslinių studijų.

## Bibliografija
* Tarptautinė vienetų sistema medicinoje, su kitais, 1989 m.
* Patologinė fiziologija, su kitais, 1991 m.
* Klinikinės imunologijos įvadas, su kitais, 2001 m.
* Hipoksija. Oksidacinis stresas. Apoptozė, metodinė knygelė, Vilnius, Vilniaus universiteto leidykla, 2007 m. ISBN 978-9986-19-974-8

## Šaltiniai
Vytautas Kazakevičius (1951)

**Vytautas Kazakevičius** (1951 m. spalio 11 d. Marijampolė – 2005 m. rugsėjo 7 d. Vilnius, palaidotas Marijampolėje) – Lietuvos archeologas, habilituotas daktaras.

## Biografija
1974 m. baigė istoriją Vilniaus pedagoginiame institute. 1998 m. habilituotas daktaras. 1974–2005 m. dirbo Istorijos institute, 1987–1994 m. Archeologijos skyriaus vedėjas. Nuo 1995 m. žurnalo „Archaeologia Baltica“ vyr. redaktorius, „Lietuvos archeologija“ redkolegijos narys, žurnalų „Istorija. Lietuvos aukštųjų mokyklų mokslo darbai“ ir „Eesti arheoloogia ajakiri“ redkolegijų narys, Lietuvos mokslo premijų komiteto narys.

## Mokslinė veikla
Su Klaipėdos universiteto Vakarų Lietuvos ir Prūsijos istorijos centro archeologais įgyvendino projektą „Baltai ir jų kaimynai Baltijos regione“. Tyrimų svarbiausios kryptys: I tūkstantmečio baltų materialioji kultūra, ginkluotė ir karyba, Didžiojo tautų kraustymosi atspindžiai baltų kultūroje.

Jo tirti Plinkaigalio kapinynas, Kalniškių kapinynas, Kejėnų kapinynas, Miškinių pilkapynas ir Visėtiškių pilkapynas.

## Bibliografija
* II–VIII a. baltų genčių ginklai Lietuvos teritorijoje (, 1988 m.
* Plinkaigalio kapinynas. Lietuvos archeologija, t. 10, 1993 m.
* IX–XIII a. baltų kalavijai, Vilnius, Alma littera, 1996 m.
* Geležies amžiaus strėlės Lietuvoje. II–XII-XIII amžius, Vilnius, Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademija, 2004 m.
* Iš baltų kultūros archeologijos, ats. redaktorius, 2000 m.
* Sėlių ir žiemgalių paminklai, Lietuvos archeologija t. 20, sudarytojas, 2000 m.

## Šaltiniai
Afanasijus Kazanas

**Afanasijus Kazanas** (1898 m. sausio 10 d., Novoaleksandrovskas (Zarasai) – 1953 m. rugpjūčio 1 d., Vorkuta) – Lietuvos kariuomenės karininkas, kapitonas, pasipriešinimo sovietiniam okupaciniam režimui veikėjas.

## Biografija
Gimė sentikių šeimoje. Sūnūs Mykolas ir Igoris Kazanai, duktė Liudmila Mackonienė-Mackevičienė, anūkas Vigirdas Mackevičius. 

### Pirmasis pasaulinis karas
Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui 1915 m. Rusijos imperijos kariuomenės savanoris, 1915–1917 m. kovėsi fronte su vokiečiais, austro-vengrais, turkais ir bulgarais. 1917 m. Maskvoje baigė 5-ją praporščikų mokyklą.

### Rusijos pilietinis karas
Bolševikams užėmus valdžią, pasitraukė į Ukrainą ir įstojo į laisvųjų kazokų dalinį Kijevo gubernijoje. 1918 m. lapkričio mėn. – 1919 m. sausio mėn. Nikolajaus Judeničiaus kariuomenėje kovėsi su bolševikais Kijevo, Poltavos, Petrogrado ir Pskovo gubernijose, buvo kunigaikščio Liveno 3 pulko (vėliau – 19 Poltavos pulkas) jaun. karininku. 1919 m. gruodžio mėn. buvo sužeistas. 1920 m. sausio mėn. už pasižymėjimą mūšiuose pakeltas į paporučikus.

### Lietuvos kariuomenėje
Grįžęs 1920 m. rugpjūčio mėn. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę, 1920 m. rugpjūčio – gruodžio mėn. prie Seinų kovėsi su Lenkijos kariuomenės daliniais. 1920 m. spalio mėn. suteiktas leitenanto laipsnis, 1923 m. gegužės mėn. – vyr. leitenanto laipsnis. Nuo 1934 m. kapitonas.

### Antrasis pasaulinis karas
1940 m. birželio mėn. TSRS okupavus Lietuvą, iš kariuomenės atleistas, su šeima sugrįžo į Zarasus. Per 1941 m. Birželio sukilimą suorganizavo Zarasų sukilėlių dalinį, buvo jo vado pavaduotojas, miesto apsaugos būrio vadas. 1941–1943 m. tarnavo policijos transporto kuopoje, savisaugos batalione. 

Nuo 1943 m. vokiečių pasiųstas į Rytų frontą.

### Lageryje
1945 m. balandžio mėn. prie Karaliaučiaus TSRS kariuomenės paimtas į nelaisvę, nuteistas 10 metų lagerio ir 5 metams tremties. Kalėjo Uchtos, vėliau – Vorkutos lageryje. 1953 m. liepos mėn. sukilusių Vorkutos politinių kalinių organizacinio komiteto narys. 1953 m. rugpjūčio 1 d. žuvo kariuomenei malšinant sukilimą.

## Įvertinimas
* 1938 m. Gedimino 4 laipsnio ordinas.
* 2008 m. Vyčio Kryžiaus Komandoro kryžiaus ordinas (po mirties).
* 1928 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis.
* 1929 m. ugniagesių „Artimui pagalbon“ 3 laipsnio garbės ženklas.
* 1935 m. ugniagesių „Artimui pagalbon“ 2 laipsnio kryžius.
* 1933 m. Estijos ugniagesių 2 laipsnio aukso kryžius.
* Šv. Georgijaus 4 laipsnio kryžius (Rusijos kariuomenėje).

## Šaltiniai

: 2. Lietuvos kariuomenės karininkai 1918–1953. T. IV – Vilnius: Lietuvos nacionalinis muziejus, 2004, 416 psl.
Mykolas Kazanas

**Mykolas Kazanas** (1925 m. rugpjūčio 22 d. Šilutė – 1945 m. liepos 7 d. Jaskoniškės, Dusetų valsčius) – Lietuvos pasipriešinimo sovietiniam okupaciniam režimui veikėjas.

## Biografija
Tėvas Afanasijus Kazanas, motina Sofija Kazakevičiūtė. 1940 m. birželio mėn. su tėvais persikėlė į Zarasus.

1944 m. Vietinės rinktinės kariūnų mokyklos Marijampolėje kursantas, Tėvynės apsaugos rinktinės savanoris. 1944 m. spalio mėn. dalyvavo Sedos kautynėse su TSRS kariuomene. 1944 m. lapkričio mėn. Zarasų apskrities vakarinėje dalyje subūrė partizanų „Vyčio“ kuopą, jos pagrindu – Lokio rinktinę, jai vadovavo (slapyvardžiai Mutka, Siaubas). Gruodžio 27 d. vadovavo Antazavės Šilo mūšiui, buvo sužeistas.

1945 m. balandžio – gegužės mėn. suvienijo 5 partizanų būrius, apie 100 žmonių į kuopą, jos vadas. Gegužės 29 d. Derviniuose (Antazavės valsčius) sumušė Antazavės stribų būrį.

Stiprėjant NKVD kariniam persekiojimui 1945 m. birželio mėn. jo kuopa buvo išskirstyta į mobilias grupes. Su dviem partizanais žuvo (susisprogdino) enkavedistams apsupus dienojimo vietą J. Markelio sodyboje.

Palaikai 1989 m. perlaidoti Antazavės kapinėse.

## Įvertinimas
* 2000 m. Karys savanoris, po mirties
* 2000 m. majoras, po mirties
* 2001 m. Vyčio kryžiaus 4 laipsnio ordinas, po mirties

## Šaltiniai

: 2. Lietuvos kariuomenės karininkai 1918–1953. T. IV – Vilnius: Lietuvos nacionalinis muziejus, 2004, 416 psl.
Jankiškė (Raseiniai)

**Jankiškė** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Balčių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vincas Kazanauskas

**Vincas Kazanauskas** (1863 m. liepos 19 d. Kaukėnai, Raseinių valsčius – 1930 m. gruodžio 30 d. ten pat) – Lietuvos knygnešys, daraktorius.

## Biografija
Krosnininkas, dažytojas. 1884 m. pradėjo platinti draudžiamąją lietuvišką spaudą. Jos parsigabendavo iš Mažosios Lietuvos. Aplankydavo apie 30 Aukštaitijos parapijų. Žiemomis slaptai mokė vaikus lietuvių rašto. Nuo 1885 m. Garšvių draugijos narys. 1894 m. birželio 17 d. per kratą Garšviuose policija iš jo atėmė užrašų knygelę su Tilžės spaustuvių adresais, maišą su lietuviškomis knygomis ir laikraščiais, 279 mažais ir 55 didesniais paveikslėliais. 1895 m. rugpjūčio mėn. buvo kratomas jo butas Raseiniuose, dėžėje rasta lietuviškų, rusiškų ir lenkiškų knygų. Suimtas. 1896 m. lapkričio mėn. nubaustas 2 m. kalėti (įskaičius kardomąjį areštą) ir 3 m. tremties. Kalėjo Sankt Peterburge. Tremtyje gyveno Solvyčegodske (Vologdos gubernija), vėliau – Archangelske. Į Lietuvą grįžo 1900 m. ir vėl tęsė knygnešio darbą.

## Šaltiniai
Motiejus Kaziliauskas

**Motiejus Kaziliauskas** (1843 m. Baukai, Daujėnų valsčius – 1920 m. sausio 5 d. Krakės) – Lietuvos knygnešys, kunigas.

## Biografija
1863–1867 m. mokėsi Kauno kunigų seminarijoje, čia draudžiamosios lietuviškos spaudos gaudavo iš K. Eitutavičiaus. 1868 m. kunigas. Nuo 1868 m. Naujamiesčio vikaras. Priklausė M. Valančiaus lietuviškos spaudos platinimo organizacijai, jos nariai kun. K. Eitutavičius ir Pranas Šimavičius aprūpindavo draudžiamąja lietuviška spauda. Prasidėjus M. Valančiaus organizacijos persekiojimams 1871 m. suimtas ir kalintas Vilniuje. Per kvotas nieko neišdavė. 1871 m. balandžio 11 d. ištremtas neribotam laikui į Archangelsko guberniją. Nuo 1896 m. gyveno Černigove. 1904 m., po spaudos draudimo panaikinimo, grįžo į Lietuvą. Jo pavardė įrašyta Knygnešių sienelėje.

## Šaltiniai
Adolfas Kaziliūnas

**Adolfas Kaziliūnas** (1942 m. Baibokuose, Vabalninko valsčius) – Lietuvos inžinierius, chemikas technologas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1949 m. ištremtas į Kimiltejų (Irkutsko sritis). 1956 m. grįžo į Lietuvą. 1967 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1976 m. KPI apgynė disertaciją „Dažytų kaproninių ir acetilceliuliozinių audinių fotocheminės destrukcijos procesų ypatumų tyrimas“, chemijos mokslų kandidatas. 1989 m. Leningrado S. Kirovo tekstilės ir lengvosios pramonės institute apgynė disertaciją „Acetilceliuliozinių ir poliamidinių tekstilinių medžiagų atsparumo šviesai padidinimo būdų paieškos įdiegimas ir teorinis pagrindimas“, technikos mokslų daktaras.

1968–1975 m. dirbo Utenos trikotažo fabrike, 1968–1969 m. technologas, 1969–1975 m. taurinimo cecho viršininkas. 1975–1990 m. šilko audinių fabriko „Kauno audiniai“ centrinės laboratorijos vedėjas, 1990–1991 m. UAB „Ekonova“ prie Kauno technologijos universiteto Inžinerinės ekologijos katedros vyr. mokslinis bendradarbis, 1991–1995 m. Lietuvos valstybinės kokybės inspekcijos viršininkas. 1995–2002 m. dėstė Vilniaus universitete, nuo 1998 m. profesorius. Nuo 2002 m. Lietuvos teisės universiteto (nuo 2004 m. Mykolo Romerio universitetas) Strateginio valdymo ir politikos fakulteto. Valdymo teorijos katedros profesorius. 1995 m. stažavo Stokholmo universitete (Švedija), 1996 m. ir 1997 m. Luveno karališkajame universitete (Belgija).

1990–1995 m. Kauno miesto tarybos deputatas.

## Mokslinė veikla
Tyrimų sritis – tekstilės medžiagų cheminė technologija (dažymas, marginimas, terminis ir kitoks apdorojimas). 37 išradimų autorius. 

## Bibliografija
* Standartizacija, 1997 m. 
* Kokybės vadyba, vadovėlis. Vilnius, Mykolo Romerio universiteto Leidybos centras, 2007 m.

## Šaltiniai
Steponas Kazimieraitis

**Steponas Kazimieraitis** (1933 m. lapkričio 1 d. Gasčiūnai – 1995 m. sausio 6 d. Vilnius) – Lietuvos dailininkas vitražistas.

## Biografija
Baigė Joniškio vidurinę mokyklą. 1959 m. baigė Lietuvos dailės institutą. Nuo 1961 m. dirbo Vilniaus „Dailės“ kombinate.

## Kūryba
Sukūrė teminių ir dekoratyvinių vitražų visuomeninių pastatų interjerams: „Jūratė ir Kastytis“ (1963 m.), Gintaro muziejuje Palangoje, vitražus Gvinėjos (1970 m.), Zambijos (1973 m.), ambasadose Maskvoje. Vitražai dažniausiai iš storo luitinio stiklo, dekoratyvūs, griežtos kompozicijos, apibendrintų formų („Partizanai“ 1964–1965 m.).

Suprojektavo odos dirbinių, sukūrė plakatų, bendradarbiavo su Lietuvos kino studija, apipavidalino filmą „Kanonada“ 1961 m., rež. Arūnas Žebriūnas. Parodose dalyvavo nuo 1960 m.

## Šaltiniai
Giedrius Kazimierėnas

**Giedrius Kazimierėnas** (g. 1948 m. vasario 13 d. Teberiškėje, Švenčionių apskritis) – Lietuvos tapytojas, pedagogas.

## Biografija
Baigė Švenčionių 1-ąją vidurinę mokyklą, 1972 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1972–1980 m. dirbo Kultūros paminklų restauravimo treste. Nuo 1980 m. Lietuvos dailės instituto (nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademija) dėstytojas, nuo 1991 m. Dizaino katedros docentas.

## Kūryba
Nutapė simbolinių kompozicijų ciklų BAM'o tema, 1975–1976 m., „Prancūziškas ciklas“ 1997 m., „Itališkas ciklas“ 2000 m., „Graikiškas ciklas“ 2001 m., „Ispaniškas ciklas“ 2003–2005 m., natiurmortų, peizažų. Nuo 1973 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje (Vokietija, Jungtiniai Arabų Emyratai, Graikija), surengė 7 individualias parodas. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Šardžos (Jungtiniai Arabų Emyratai) muziejus.

## Šaltiniai
Vytautas Kaziulionis

**Vytautas Kaziulionis** (1930 m. gegužės 12 d. Varėnoje II, Vilniaus-Trakų apskrityje – 2023 m. lapkričio 13 d.) – Lietuvos pasipriešinimo sovietiniam okupaciniam režimui dalyvis.

## Biografija
Mokėsi Varėnos gimnazijoje. 1947 m. su tėvais ištremtas į Tiumenės srities Baikalovo rajoną. Broliai Leonas ir Juozas Kaziulioniai buvo partizanai, 1949 m. abu žuvo. Su kitais kūrė pasipriešinimo sovietiniam okupaciniam režimui organizaciją „Priesaika ištrėmime“, 1948–1951 m. ir nuo 1954 m. leido nelegalų laikraštį „Toli nuo Tėvynės“. 1951 m. suimtas, Vakarų Sibiro karinio tribunolo nuteistas mirti, 1952 m. mirties bausmė pakeista 25-riems metams lagerio. Iki 1961 m. kalintas Norilsko, Magadano, Taišeto lageriuose. 1953 m. politinių kalinių sukilimo Norilsko lageriuose vienas organizatorių.

1961 m. grįžo į Lietuvą. 1961–1990 m. dirbo Kauno autobusų parke. 1988 m. įsitraukė į Sąjūdžio veiklą, nuo 1990 m. Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos Varėnos skyriaus pirmininkas. 1995–1997 m., 1997–2000 m., ir 2000–2003 m. Varėnos rajono savivaldybės tarybos narys.

Tyrinėjo pasipriešinimo sovietiniam okupaciniam režimui istoriją, rūpinosi žuvusių pasipriešinimo dalyvių atminimo įamžinimu. Kelių knygų vienas autorių.

## Bibliografija
* Dainavos apygardos partizanų atminties paminklai: Lietuvos partizanų žūties aplinkybės Varėnos rajone sovietinės okupacijos metais, jų palaikų paieškos ir atminimo įamžinimas, 2005 m.

## Įvertinimas
* 1999 m. Vyčio Kryžiaus ordino Riterio kryžius.
* 2023 m. Vyčio Kryžiaus ordino Karininko kryžius.

## Šaltiniai
Kristina Kazlauskaitė

**Kristina Kazlauskaitė** (g. 1953 m. vasario 13 d. Kaune) – Lietuvos teatro ir televizijos aktorė.

## Biografija
1975 m. baigė Lietuvos konservatorijos D. Tamulevičiūtės klasę. Nuo 1975 m. Jaunimo teatro aktorė. Raiškių dramatiškų ir komedinių vaidmenų sukūrė D. Tamulevičiūtės, I. Bučienės, E. Nekrošiaus, A. Latėno spektakliuose. Sukūrė vaidmenų kino ir televizijos filmuose, televizijos laidose („Dviračio šou“, nuo 1999 m.). 2007 m. kartu su triatlonininku Vidmantu Urbonu dalyvavo LNK muzikiniame šou „Žvaigždžių duetai“, kuriame užėmė 3-ąją vietą ir laimėjo bronzinius mikrofonus, o 2010–2011 m. tapo viena iš šios laidos komisijos narių.

2009 metų pabaigoje, įkūrė Kristinos Kazlauskaitės dramos būrelį, skirtą vaikams bei suaugusiems.

## Vaidmenys
* Šacė – Karojis Sakonis. Televizijos trukdymai, 1975 m.
* Petronėlė – Žemaitė. Trys mylimos, 1979 m.
* Milda – Georgijus Kanovičius. Katė už durų. 1980 m.
* Džuljeta – Kęstutis Antanėlis. Meilė ir mirtis Veronoje. 1982 m., libretas – Sigitas Geda
* Zaripa – Ilga kaip šimtmečiai diena 1983 m., pagal Č. Aitmatovą
* Silvija Gazel, Nensi Marš, Roza d’Oranž – Kolingas Higinsas, Žanas Klodas Karjė. Haroldas ir Modė, 1983 m.
* Arkadina – Antonas Čechovas. Žuvėdra 1991 m.
* Antanina – Rudolfas Blaumanis. Siuvėjų dienos Silmačiuose 1993 m.
* Nadia – Perpetuum mobile, 1998 m., pagal A. Čechovą
* Karalienė Elzbieta – Viljamas Šekspyras. Ričardas III 2000 m.

**Vaidmenys kine ir televizijoje**

* Mokytoja – Riešutų duona, 1977 m., rež. Arūnas Žebriūnas
* Palmyra – Jo žmonos išpažintis, 1983 m., rež. Almantas Grikevičius
* Nina – Dičiaus karjera, 1980 m., pagal T. Tilvytį, rež. Balys Bratkauskas
* Kristina – Sveika, Irena, rež. Galina Dauguvietytė
* Čia mūsų namai, 1984 m. rež. Saulius Vosylius, LTV
* Žvėris, kylantis iš jūros, 1992 m., rež. Vytautas Žalakevičius.
* Zita iš Mažeikių, panelė Mokytoja, benamė Jadzė ir kt. - humoro laida Dviračio šou, nuo 1998 m.
* Regina – TV serialas Namai, kur širdis, 2013 m.
* Kristina – TV serialas Baisiausia mano gyvenimo savaitė, 2014 m.
* Irena – TV serialas Gyvenimo receptai, 2014 m.
* Vilma – Ir visi jų vyrai, 2019 m., rež. Donatas Ulvydas

## Pastatymai
* Judita Vaičiūnaitė. Senamiesčio skersgatvio pasaka, 1999 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Puslapis apie Kristiną Kazlauskaitę
Antkaulis

**Antkaulis** – kaulo paviršių dengiantis jungiamojo audinio sluoksnis, nedengia tik sąnarinių kremzlių. Yra dviejų rūšių:

* Išorinis, *periosteum*
Dengia kaulą iš išorės, jį sudaro glaudusis netaisyklingas kolageninis jungiamasis audinys. Išorinį antkaulį sudaro du sluoksniai – skaidulinis išorinis ir vidinis, formuojantis kaulą. Skaidulinį sluoksnį sudaro storos kolageninės skaidulos, kurios žvaigždiškai perveria išorines žiedines kaulinio audinio plokšteles ir tvirtai pritirtina antkaulį prie kaulo. Vidinis sluoksnis turi daugiau ląstelių, daugiausia – osteogeninių, kurios gali daugintis mitoziškai ir diferencijuotis į osteoblastus.

* Vidinis (Endostas), *endosteum*
Labai plonas puraus kolageninio jungiamojo audinio sluoksnis, išklojantis diafizės kaulų čiulpų ertmę bei visas akytosios kaulinės medžiagos ertmes, ilgųjų kaulų centrinius kanalus ir nutįsta į kaulų čiulpų jungiamojo audinio griaučius. Vidinis antkaulis yra daug plonesnis už išorinį, jo paviršius padengtas osteogeninėmis ląstelėmis.

## Šaltiniai
Drebutinis audinys

**Drebutinis audinys** – trumpaamžis, mažai diferencijuotas, neturintis kraujagyslių ir nervų, būdingas tik gemalui audinys. Užpildo tarpus tarp bambos virkštelės komponentų ir supa placentos vaisinės dalies kraujagysles.

Šis audinys negali toliau diferencijuotis. Sudarytas iš žvaigždinių ar verpstinių ląstelių, turinčių ataugas. Ląstelės turinčios ataugas formuoja trimatį tinklą, kurio ertmes užpildo kolageninių skaidulų tinklas ir pagrindinė medžiaga, turinti daug glikozaminoglikanų. Šiame audinyje būna makrofagocitų ir limfocitų.

Drebutinis audinys sudaro specialią atramą bambos kraujagyslėms, saugo jas nuo užspaudimo ir sudaro galimybę nuolatos tiekti gemalui maisto medžiagas ir deguonį.
Regina Janina Kazlauskaitė

**Regina Janina Kazlauskaitė** (g. 1940 m. lapkričio 2 d. Kaune) – Lietuvos aktorė.

## Biografija
Vyras – Povilas Keblikas, vaikai – Audrius Stonys, Živilė Keblikaitė. 1962 m. baigė Lietuvos konservatoriją. 1963–1965 m. Lietuvos radijo ir televizijos režisieriaus padėjėja. 1965–1977 m. Jaunimo teatro aktorė. 1968–1992 m. vaidino Lietuvių folkloro teatre. Nuo 1992 m. dirba Lietuvos teatro, muzikos ir kino muziejuje. 1996–2003 m. su kitais sukūrė teatralizuotų lietuvių folkloro programų („Aukštaičių folkloras“, „Iš amžių glūdumos“ 1 d., „Mitinės sakmių būtybės“). Vaidino televizijos serialuose, įgarsino apie 120 animacinių filmų.

## Vaidmenys
* Hiacinta – Moljeras. Skapeno klastos, 1969 m.
* Varia – T. Jan. Mergaitė ir pavasaris, 1970 m.
* Nataša – Antonas Čechovas, Trys seserys 1971 m.
* Regina – Sveika, Irena, 1984-1985 m., rež. Galina Dauguvietytė, Kazys Bagdonavičius
* Regina – Mudu abudu, 1992-1993 m., Mudu abudu ir kiti, 1993-1997 m., rež. G. Dauguvietytė

## Bibliografija
* Vilniaus skrajojamas teatras „Vaidila“, 2001 m.

## Šaltiniai
Tinklinis jungiamasis audinys

**Tinklinis jungiamasis audinys** - jungiamasis audinys, sudarytas iš tinklinių skaidulų ir ląstelių - retikulocitų. Retikulocitai paprastai esti dideli, turi didelį šviesų branduolį su 2–3 branduolėliais, daug citoplazmos ir organelių, turi ilgas ataugas, kurios tarpusavyje jungiasi sąauginėmis dėmėmis (desmosomomis). Ląstelių išsidėstymas šiame audinyje panašus į mezenchimos. Pagrindinė šių ląstelių funkcija - tinklinių skaidulų sintezė.

Tinklinis jungiamasis audinys kraujo gamybos organuose sudaro mikroaplinką besiformuojančioms kraujo ląstelėms. Šis audinys paplitęs kaulų čiulpuose, blužnyje, limfmazgiuose, jis supa liaukų skilteles ir kapiliarus.
Bauriškis (Velžys)

**Bauriškis** (arba ***Buivydiškis***) – viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Skaistakalnio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kairiškė (Raseiniai)

**Kairiškė** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Nemakščių, dešiniajame Žalpės krante. 

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Marijonas Sviechovskis (1882–1934), Lenkijos valstybės ir visuomenės veikėjas, žurnalistas, masonas

## Šaltiniai
Žezkazganas

**Žezkazganas** (arba ***Džezkazganas***) – miestas vidurio Kazachijoje, prie Kengiro tvenkinio. Geležinkelio stotis. Išvystyta metalurgijos, trikotažo, mėsos, pieno pramonė. Apylinkėse kasama vario rūda. Dvi aukštosios mokyklos. Veikia istorijos ir kraštotyros muziejus.

## Istorija
Žezkazganas įkurtas 1938 m. 1954 m. gavo miesto teises.

1973–1997 m. – Žezkazgano srities centras.

## Sportas
* FK Ulytau (2022) – futbolo klubas;
* FK Ulytau – buvęs futbolo klubas;

## Šaltiniai
Ekibastuzas

**Ekibastuzas** – miestas šiaurės rytų Kazachijoje. Geležinkelio stotis. Išvystyta anglies, geležies, pieno, mėsos pramonė. Pastatyta šiluminė jėgainė (elektrinė), kurioje energijai gaminti naudojamos akmens anglys.

## Sportas
* Ènergetik-2 Èkibastuz (futbolas)
Kokšetau

**Kokšetau** arba ***Kokčetavas*** (, ) – miestas šiaurės Kazachstane; Akmolos srities centras. Per Kokšetau eina Petropavlo–Karagandos geležinkelis ir plentas, yra oro uostas. Išvystyta chemijos, maisto, lengvoji pramonė. Galvijų ir avių auginimo regiono prekybos centras. Yra pedagogikos institutas, teatras, istorijos ir kraštotyros muziejus.

2022 m. 59,34 % miesto gyventojų buvo kazachai, 28,38 % – rusai.

## Istorija
Pavadinimas kazachų kalba reiškia 'žydrasis kalnas'.

Miestas įkurtas 1824 m. kaip kazokų stanica. Miesto teisės suteiktos 1862 m.

1944–1997 m. – Kokšetau srities centras.

## Sportas

### Futbolas
* FK Okžetpes Kôkšetau – futbolo klubas;
* FK Okžetpes (moterys) – moterų futbolo ekipa;
* FK Ažar Kôkšetau – futbolo klubas.

## Šaltiniai
Tommaso Campanella

**Tomazas Kampanela** (, 1568 m. rugsėjo 5 d. – 1639 m. gegužės 21 d. Paryžiuje) – italų filosofas, politinis veikėjas, utopinio komunizmo teorijos kūrėjas.

## Biografija ir filosofinės idėjos

Įstojęs į dominikonų ordiną, jis pasinėrė į filosofijos ir teologijos studijas. Vieno disputo metu išgirdęs apie B. Telezijaus gamtos filosofiją, jis susidomėjo ja ir pasidarė jos šalininku. Savarankiška T. Kampanelos mąstysena atkreipė inkvizicijos dėmesį – jį ėmė persekioti. 1593 m. jis antrą kartą buvo sučiuptas ir perkeltas į Romos kalėjimą. Mėgindamas išsisukti, T. Kampanela griebėsi gudrybės: parašė pora veikalų, kuriuose pasisakė prieš Reformaciją ir palaikė popiežiaus pretenzijas suvienyti visus krikščionis. 

Didelę savo veikalų dalį T. Kampanela parašė kalėjimuose, kuriuose jis praleido daugiau kaip 33 metus. Jo plunksnai priklauso veikalai iš įvairių mokslo sričių – filosofijos, politikos, astronomijos, teologijos, fizikos, matematikos, medicinos, logikos, poetikos ir t. t. T. Kampanelos vardą išgarsino utopinis romanas „Saulės miestas“, parašytas 1602 m. italų kalba, paties autoriaus 1613 m. išverstas į lotynų kalbą.
Oralas

**Oralas** (arba ***Uralskas***) – miestas šiaurės vakarų Kazachijoje, prie Uralo upės. Geležinkelio stotis. Išvystyta mašinų, metalo, maisto, lengvoji pramonė. Yra dvi aukštosios mokyklos, teatras, kraštotyros muziejus.

## Istorija
Įkurtas 1584 m., 1613 m. atkeltas į dabartinę vietą. Iki 1775 m. vadinosi *Яицкий городок*.

## Sportas
* FK Akžajyk Oral (futbolo klubas)
* Piotro Atojano stadionas
Hialurono rūgštis

**Hialurono rūgštis** *(dar vadinama tiesiog hialuronu)* – anijoninis, nesulfatinis glikozaminglikanas, daugiausia paplitęs jungiamajame, dengiamajame ir nerviniuose audiniuose. Hialurono rūgštis yra unikali tarp kitų glikozaminglikanų, nes yra nesulfatinė, formuojama plazminėje membranoje, o ne Goldžio komplekse ir gali būti labai didelė: jos molekulinis svoris dažnai siekia milijonus. Tai vienas pagrindinių ekstraląstelinės matricos komponentų. Hialuronas daro didelę įtaką ląstelių dalijimuisi bei migracijai. Su metais hialurono rūgšties organizme natūraliai pradeda mažėti.

## Apie
Hialurono rūgštis sugeria drėgmę ir perskirsto ją po visą organizmą. Viena hialurono rūgšties molekulė gali išlaikyti iki 500 vandens molekulių. Tai reiškia, kad į vieną litrą vandens įbėrus 2 miligramus ( 2 mg) hialurono rūgšties gaunama gelio pavidalo masė. Vidutinio k8no sudėjimo žmogaus (sveriančio apie 70 kg) kūne yra apie 15 gramų hialurono rūgšties. Trečdalis jos pasikeičia (sunyksta ir pasigamina) per dieną. Šio kiekio sutrikimas gali sukelti sąnarių problemas, akių sausėjimą, odos pilkėjimą ir raukšlėtumą.

## Funkcijos
Iki 1970 metų hialuronas buvo apibūdinamas kaip „lipni, gliti“ molekulė, ekstraląstelinės matricos dalis. Dabar žinoma, kad hialurono rūgšties galima rasti beveik visuose žmogaus kūno audiniuose. Jis atlieka didelį vaidmenį žmogaus sveikatos užtikrinime.

Hialurono funkcijos:

* tai pagrindinis sinovinio skysčio (membranos, kuri iškloja sąnario ertmę, tačiau nedengia sąnarinės kremzlės) komponentas. Taip pat jis padidina skysčio klampumą;

* svarbi kremzlės dalis, kuri dengia kiekvieną kremzlės ląstelę (chondrocitą). Jis padeda palaikyti kremzlių elastingumą ir sąnarinių paviršių slidumą, taip mažina trintį ir amortizuoja smūgius tenkančius kaulams judėjimo metu. Bėgant metams hialurono organizme mažėja, todėl kremzlės „susidėvi“;

* pagrindinis odos komponentas, prisidedantis prie audinių atsinaujinimo. Jis palaiko drėgmę audiniuose, kuri daro įtaką audinių elastingumui, stangrumui;

* jis transportuoja ir paskirsto vandenį audiniuose; sugeba atskirti audinius, kuriems drėgmės reikia mažiau (arba jos visai nereikia), o kuriems – jos reikia daugiau, ir laiku perskirsto šį balansą;

* jis palaiko drėgmę: hialurono rūgštis suriša vandenį tarpląstelinėje erdvėje, tuo pačiu padidindama audinių pasipriešinimą suspaudimui. Kitu atveju nuo kojinių, pirštinių ar diržų likusios žymės ant odos išliktų amžinai;

* dalyvauja normalaus akispūdžio palaikyme;

* skatina fibroblastų dauginimąsi ir migraciją;
Eduardas Kurskis

**Eduardas Kurskis** (g. 1976 m. spalio 17 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, rungtyniavęs vartininko pozicijoje.

Po keleto sėkmingo sezonų FBK Kaunas klube, 2007 m. pradžioje Kurskis buvo paskolintas Škotijos klubui „Hearts“. Tačiau jame vartininkas pasižymėjo itin prastu žaidimu: varžybose prieš „Rangers“ rungtynių pabaigoje pametė kamuolį, kuris įkrito į vartus ir buvo pergalingas „Rangers“ klubui. Kitose varžybose prieš „Inverness“ klubą Kurskis prasižengė baudos aikštelėje, dėl to buvo paskirtas baudinys, o vartininkas gavo geltoną kortelę. Vėliau Kurskis susistumdė su vienu iš prešininkų, gavo raudoną kortelę, o jį vartuose pakeitęs gynėjas praleido lemiamą įvartį. Tų pačių metų rugpjūtį grįžo į Kauną. Po tokio nesėkmingo sezono žaidėjas tęsė savo karjerą Baltarusijoje.

## Pasiekimai

* A lyga: 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2006 m.
* LFF taurės čempionas: 2002, 2004, 2005, 2008 m.
* LFF supertaurės čempionas: 2002, 2004, 2006, 2007 m.
* Baltarusijos futbolo taurės čempionas: 2009 m.

## Nuorodos
* Kurskio klaidos varžybose Hearts-Inverness
Meldutiškis

**Meldutiškis** – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietryčiuose. Stūkso Meldutiškio akmuo su dubeniu.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Algirdas Kazlauskas (1949)

**Algirdas Kazlauskas** (1949 m. rugsėjo 1 d. Vaikšteniuose, Trakų raj. – 1991 m. liepos 31 d. Medininkuose) – policininkas, Lietuvos nepriklausomybės gynėjas, vienas Medininkų žudynių aukų.

## Biografija
1977 m. baigė Vilniaus politechnikumą (dab. Vilniaus kolegijos Elektronikos ir informatikos fakultetas).

1968–1972 m. dirbo Vilniaus gamyklose. 1972–1976 m. Vilniaus apsaugos milicijos milicininkas, 1976–1987 m. Vilniaus kelių, nuo 1987 m. Valstybinės automobilių inspekcijos kelių inspektorius. 1991 m. liepos 31 d. budėjo Medininkų pasienio poste. Nužudytas kartu su kitais budėjusiaisiais, manoma, Rygos ypatingosios paskirties milicijos rinktinės (rus. OMON), pavaldžios TSRS Vidaus reikalų ministerijai (spėjama, jos nurodymu), kariškių. Palaidotas Vilniuje, Antakalnio kapinėse.

## Įvertinimas
* 1991 m. Vyčio kryžiaus 1 laipsnio ordinas (po mirties)..

## Šaltiniai
Nolėnai

**Nolėnai** – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurę nuo Utenos, prie Davilo ežero. Stūkso akmuo „Laumių stalas“ (archeologijos paminklas).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šiaudiniškis

**Šiaudiniškis** – etnografinis kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 7 km į pietus nuo Tauragnų, 4 km į šiaurę nuo Saldutiškio. Architektūros paminklas. Įsikūręs prie Bernotiškio–Pūčkoriškių keliuko, kalvotų kraštovaizdžių apsuptyje. Šalia teka Laukinė, pietryčiuose prasideda Kemešio miškas.

## Architektūra

Šiaudiniškis – trijų sodybų gatvinis, abipusio užstatymo kaimas. Yra 20 paminklinių, XIX a. pirmos pusės – XX a. pirmos pusės pastatų. Pirkios ir ūkiniai trobesiai stovi vienoje kelio pusėje, kluonai – kitoje. Pirkios dvigalės, svirnai vieno narvelio, tvartai narvelinio tipo su diendaržiu. Kluonų sienos žemos, stogai dideli, įvažiavimas iš galo. Medžiai ir krūmai paryškina sodybų vidaus erdves ir kaimo kalvelę tarp nusausintų laukų.

## Istorija

Kaimo apylinkėse rastas akmeninis įtveriamasis kirvis ir kirvio nuolauža (saugomas Šiaulių „Aušros“ muziejuje).

Kaimas įsikūrė ~XVI a. antrą pusę. 1790 m. buvo 2, XX a. pradžioje – 7 sodybos.

## Gyventojai

## Šaltiniai