open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vladas Statkevičius

**Vladas Statkevičius** (1911 m. gegužės 11 d. Naujininkų k., Eržvilko vls.–1999 m. liepos 27 d. Šilalėje) – Lietuvos kraštotyrininkas.

## Biografija

V. Statkevičius baigė Tauragės aukštesniąją komercijos mokyklą, studijavo Kauno universitete. Mokslų universitete nebaigė dėl lėšų trūkumo. Įstojo į Karo mokyklą. 1936 m. baigęs Karo mokyklą, buvo paskirtas į Marijampolės 9-ąjį pėstininkų pulką. Lietuvos kariuomenėje karininku tarnavo iki Antrojo pasaulinio karo. 

Grįžęs į tėviškę užsiėmė pedagogine veikla. Jis buvo Eržvilko, Tauragės, Šilalės mokyklų mokytoju, direktoriaus pavaduotoju, direktoriumi. 1947–1949 m. dirbo Tauragės apskrities pedagoginio kabineto vedėju. Nuo 1949 m. dirbo pedagoginį darbą Šilalėje.

Palaidotas Šilalės kapinėse. 2006 m. jo vardu pavadintas Šilalės Vlado Statkevičiaus muziejus.

## Kraštotyros veikla
 
Nuo 1957 m. aktyviai užsiėmė kraštotyros veikla. 1962 m. tapo Kraštotyros draugijos nariu. 10 metų vadovavo Šilalės rajono kraštotyros entuziastams. Interesų sritys: lietuvių liaudies menas, papročiai, tautosaka, kalbos faktai, valstiečių buities reliktai. Ypatingą dėmesį skyrė archeologijai. Atliko Žvilių, Paragaudžio, Šarkų, Kaštaunalių senkapių tyrimo darbus. Surinko apie 750 archeologinių radinių, datuotinų III– XIII a. Išaiškino 20 nežinomų senkapių, kurie paskelbti archeologijos paminklais. Organizavo paminklotyros ekspedicijas Kaltinėnų, Kvėdarnos, Pajūrio apylinkėse. Savo tyrinėjimų rezultatus skelbė Lietuvos istorijos instituto archeologų etnografų konferencijų leidiniuose, Kraštotyros draugijos leidinyje „Kraštotyra“, rajono ir kituose laikraščiuose. Spaudoje paskelbė daugiau nei 100 publikacijų kraštotyros ir paminklosaugos temomis. 

## Bibliografija

* Vladas Statkevičius. *Šilališkiai: darbai ir papročiai*. Vilnius: Mokslas, 1992. ISBN: 5-420-00714-2. 
* *Vladas Statkevičius: bibliografinė rodyklė, 1957-1983 metai*. Lietuvos TSR paminklų apsaugos ir kraštotyros draugija (sud. K. Račkauskas“); 1985, Kaunas: „Raidė“. 

## Nuorodos

* Vlados Statkevičiaus biografija (''grazitumano.lt'') 
* Lietuvos archeologų draugija. Vladas Statkevičius
Floridablanka

**Floridablanka** () – miestas šiaurės rytų Kolumbijoje, Santandero departamente, Rytų Kordiljeroje, į pietus nuo Bukaramangos (jos metropolinėje teritorijoje). Praeina Panamerikos plento atšaka Bogota–Santa Marta, taip pat plentas į Kukutą (link Venesuelos). Plėtojama Maisto (daugiausia cukraus, spirito), odos, avalynės, chemijos (muilo) pramonė. Apylinkėse auginami kukurūzai, cukranendrės, kava, bananai, daržovės, veisiami galvijai, arkliai.

Miestas garsėja didžiausia šalyje Kristaus skulptūra (40 m), yra botanikos sodas, Šv. Jono Nepomuko bažnyčia (1832 m.). Floridablankos apylinkėse yra vaizdingas Čikamočos kanjonas, turistinis San Chilio miestas.

## Istorija
Floridablanka įkurta 1817 m. (tada pavadinta *Floridablanca de San Juan Nepomuceno*). Ypač sparčiai pradėjo augti XX a. antroje pusėje (1963 m. – 38 339 gyv., 1985 m. – 137 927 gyv., 2000 m. – 226 875 gyv.).

## Šaltiniai
Alfonsas Mėlynis-Vaikutis

**Alfonsas Mėlynis-Vaikutis** (1897 m. sausio 13 d. Jakunčiuose, Antalieptės valsčius – 1949 m. rugpjūčio 2 d. Mordovijoje, Javos konclageryje) – Nepriklausomybės kovų savanoris, dviejų Vyčio kryžiaus ordinų kavalierius.

## Biografija

Tėvui anksti mirus motina ištekėjo už Kazimiero Vaikučio ir persikėlė į jo tėviškę Jakunčių kaime, tad Alfonsas užaugo su patėvio pavarde.

## Veikla nepriklausomybės kovose

1919 m. birželio 17 d. Alfonsas savanoriu įstojo į Lietuvos kariuomenės I pėst. LDK Gedimino pulką. Po mėnesio apmokymų Vyžuonėlų dvare, skiriamas į 4 kuopą ir siunčiamas į Zarasų frontą Kruopelių – Murliškių linijoje. Tuo metu bolševikų kariuomenė buvo įsitvirtinusi Bružų kaime, abipus plento Utena–Zarasai ir šiose pozicijoje laikėsi iki 1919 m. rugpjūčio 24 d. Tos dienos 13 val. Pirmasis pėstininkų pulkas pradėjo puolimą ir išmušęs bolševikus iš Bružų – Galminių pozicijų, pergalingai vijo iki Zarasų miesto.

Šiose puolamose kautynėse pasižymėjęs Alfonsas Mėlynis – Vaikutis apdovanojamas pirmuoju Vyčio kryžiumi (1919 m. gruodžio 9 d. Lietuvos kariuomenės vado įsakymas Nr. 202). Vėliau karžygis pasižymėjo 1919 m. lapkričio 22 d. Radviliškio kautynėse su bermontininkais ties Radviliškiu, 1920 m. spalio mėn. – su lenkais ties Perloja, Už tai 1921 m. sausio 14 d. įsakymu kariuomenei Nr. 9 apdovanotas antruoju Vyčio kryžiaus ordinu. 1921 m. gruodžio 2 d. paleistas iš kariuomenės į atsargą jaun. puskarininkiu.

## Vėlesnė veikla

Gyventi sugrįžo į Jakunčių kaimą. 1924–1927 m. tarnavo Zarasų pasienio policijos Suntupių ruože. Palikęs tarnybą pasienio policijoje, ūkininkavo Kunotų kaime, (Zarasų apskr.) iš Vencavų dvaro gautame ūkyje. Buvo aktyvus šaulių sąjungos narys, Naujasodžio apylinkės seniūnas, 1941 m. Birželio sukilimo dalyvis.

Artėjant antrai sovietinei okupacijai, pasitraukė į Žemaitiją, stojo į Tėvynės apsaugos rinktinę, dalyvavo kautynėse su sovietine kariuomene 1944 m. spalio 6 – 7 d. Sedos kautynėse. Po nesekmingų kautynių apsigyveno Maišiagaloje, dirbo Kiemelių daržininkystės ūkyje ūkvedžiu, 1946–1947 m. staliumi Vilniaus vyno – degtinės gamykloje.

## Gyvenimo pabaiga

1947 m. birželio 9 d. NKVD suimtas, tardytas, kankintas Zarasuose, Vilniuje, sudaryta nebūtų nusikaltimų byla, kurios pagrindu 1948 m. sausio 15 d. Pabaltijo karinės apygardos tribunolo nuteistas 25 m. kalėti. Mirė 1949 m. rugpjūčio 2 d. Mordovijoje, Javos konclageryje.

## Šaltiniai
* LCVA, f. 929, ap.6, byla 89, lap. 108, f. 930, ap. 6, byla 2365, lap. 38, f. 930, ap. 7. byla 827, lap. 91 – 72
* Lietuvos Ypatingasis archyvas. A. Mėlinio – Vaikučio b/byla Nr. 10383
* „Lietuvos žinios“ 1926 m. liepos 1 d.
* „Karys“ 1937 m. Nr. 50, 1938 m. Nr. 1, 1939 m. Nr. 36
* Vytautas Indrašius „Nepriklausomybės riteriai“, Vilnius, 1998, psl. 176–180
* Vilius Kavaliauskas „Lietuvos karžygiai“ VI tomas,Vilnius, 2014, psl. 305–308
Daujočio ežeras

**Daujočio ežeras** – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 4 km į vakarus nuo Antalieptės. Ežeras apvalus, jo skersmuo 0,1 km. Altitudė 147,2 m. Krantai žemi, pelkėti, pietinis ir rytinis krantai apaugę medžiais ir krūmynais. Pakrantėse plyti kalvotos pievos, auga miškeliai. Pietvakariuose išteka upelis link Šventosios upės. Šalia įsikūręs Zabičiūnų kaimas.

## Šaltiniai
Dėlinis (Zarasų r., Antazavės sen.)

**Dėlinis** – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 3 km į vakarus nuo Antazavės, Antazavės šile. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,17 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 102,2 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę medžiais ir krūmais. Ežeras nenutekantis, priklauso Sartų ežero intako Zalvės baseinui.

## Šaltiniai
Dėlinis (Zarasų r., Salako sen.)

**Dėlinis** – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 7,5 km į pietvakarius nuo Salako, Salako miške. Ežeras puslankio formos, ilgis iš pietų į rytus – 0,31 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 166,8 m. Šiaurinis krantas aukštas, pietinis žemas ir pelkėtas (Paskardiškio pelkė). Krantai ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Ežeras gausiai užžėlęs vandens augalija, faktiškai virtęs pelke. Nenutekantis, priklauso Antalieptės HE tvenkinio intako Ligajos baseinui.

## Šaltiniai
Neil Etheridge

**Neilas Leonardas Dula Etridžas** (g. 1990 m. vasario 7 d.) – Filipinų futbolininkas, vartininkas.

## Karjera
2006 m. karjerą pradėjo „Fulham“ klube. Nuo 2008 iki 2014 m. buvo skolinamas kitiems žemesniųjų divizionų klubams. 

2014 m. perėjo į Oldham Athletic, o 2015 m. į Walsall, kur sužaidė 83 rungtynes.

2017 m. perėjo į Cardiff City kaip pagrindinis vartininkas, kur su komanda pateko į aukštesnį divizioną.

## Rinktinė
2008 m. gegužės 13 d. debiutavo Filipinų nacionalinėje rinktinėje prieš Brunėjų.

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Kamašastra

**Kamašastra** () – klasikinės Indijos mokslas apie meilę, aistrą (kamą); indų erotologija. Tai visų pirma miestiečiams, aukštuomenei skirti traktatai apie teisingą vieno iš 3 gyvenimo siekinių (kamos) teisingą pasiekimą. Kamašastros tradiciškai priskiriamos prie „Ajurvedos“.

## Mitinė istorija
Pasak „Kamasūtroje“ dėstomos legendos, kamašastrą šimte tūkstančių skyrių pirmas išdėstė pasaulio kūrėjas Pradžapatis. Vėliau Šivos vahana (jojamasis gyvūnas) Nandis (dažniausiai vaizduojamas baltu jaučiu), stebėjęs viešpaties mylėjimąsi su deive Uma, sutraukė šį mokslą iki 1000 skyrių. Upanišadose minimas brahmanų autoritetas Švetaketus sutrumpino kamašastrą iki 500 skyrių. Erotologas Babhravja Pančala išdėstė kamašastros 150 skyrių. Ilgainiui kamašastra buvo suskirstyta į 7 dalis, kurių kiekvieną išdėstė 7 skirtingi autoriai.

## Turinys
Kamašastros tekstuose aptariami vyrų ir moterų meilinimosi būdai, viliojimo menas, aptariami sueities būdai, pozos, glamonių, bučinių technikos, afrodiziakų ir potencijos didinimo klausimai, taip pat elgesio su žmonomis ir heteromis taisyklės. Kamašastrose pateikiamose klasifikacijose atsižvelgiama į vyrų bei moterų amžių, prigimtį, temperamentą, erotinį suderinamumą, būdingas subtilus psichologizmas ir įsigilinimas į aistros partnerių jausmus. Kamašastros principais, vaizduodama įsimylėjėlio ir mylimosios santykius, rėmėsi klasikinė Indijos poezija ir drama. Kamašastros ikonografiją įkūnijo klasikinės Indijos miniatiūros mokyklos, o tantriškai interpretuotą – ir šventyklų (Khadžuraho, Konarko ir kt.) skulptūros.

## Veikalai
Kamašastras sudaro šie veikalai:
* legendinė, pirminiu pavidalu neišlikusi Švetaketaus „Kamašastra“
* Vatsjajanos „Kamasūtra“ (*Kāmasūtra-*) su Jašodharos Džajamangalos komentaru (XIII a.)
* Kokokos „Meilės aistros slėpiniai“ (*Ratirahasya-*, XII–XIII a.)
* Devaradžos „Deimantinis meilės aistros žibintas“ (*Ratiratnapradīpika*, ~XIII a.)
* Džjotiryšvaros Kavišekharos „Penkios meilės dievo strėlės“ (*Pancasāyaka-*, ~XIV a.)
* Džajadevos „Meilės aistros žydintis keras“ (*Ratimañjarī*, ~XIV a.)
* Kaljanamalos „Anangos arena“ (*Anaṅgaraṅga-*, ~XVI a.)
* įvairūs vėlesni veikalai ir komentarai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kai kurie kamašastrų tekstai sanskritu (perraša)
Stečkino automatinis pistoletas

**Stečkino automatinis pistoletas**, **APS** (, *автоматический пистолет Стечкина*) – tarybinis automatinis 9 mm pistoletas, sukonstruotas Igorio Stečkino.

## Nuorodos

* Automatinis Stečkino pistoletas APS 
* APS  (lietuviškai)
* АПС – автоматический пистолет Стечкина
* АПС – Автоматический Пистолет Стечкина. Специальный для специальных задач 
* „Стечкин“ для немецкой полиции
Chadidža bint Chuvailid

**Chadidža bint Chuvailid** (, apie 556 – 619 m.) – islamo religijos asmenybė, Mahometo pirmoji žmona.

## Biografija
Chadidža bint Chuvailid buvo islamo religijos pradininko, pranašo Mahometo pirmoji žmona ir dėl to ypač gerbiama ir garbinama musulmonų bendruomenės. Pasak plačiausiai paplitusios musulmoniškos tradicijos, ji buvo pirmasis žmogus, priėmęs islamą. Nepaisant jos svarbos islame, apie ją išliko labai mažai faktinių žinių tiek iki vedybų su Mahometu, tiek po to, o ir esamos žinios apipintos vėlesnių komentatorių siekio mitologizuoti jos asmenį. IX a. sunitų hadise ji apibūdinama „geriausia iš moterų“ kartu su Marija (Jėzaus motina). Kitame komentare  ji, jos duktė Fatima, Marija ir faraono žmona Asija paminėtos esančios „aukščiau už visas kitas moteris pasaulyje“.

Chadidža gimė apie 556 m. Mekoje kuraišitų gentyje. Jos senelis buvo įtakingo ir pasiturinčio Asado klano pradininkas gentyje. Tėvas Chuvailidas ibn Asadas buvo gerbiamas ir labai pasiturintis pirklys. Pirmasis Chadidžos vyras buvo Abu Hala Malakas ibn Nabašas, su kuriuo ji susilaukė vaikų Halos ir Hindo. Pirmajam vyrui mirus ji ištekėjo už Atiko ibn Aito, su kuriuo susilaukė dukters, irgi vardu Hinda. Ši santuoka nebuvo sėkminga ir ji išsiskyrė su vyru. Po to augino vaikus ir po tėvų mirties vykdė prekybą. Ši veikla jai labai sekėsi, dėl savo charakterio ji buvo praminta „kuraišitų princese“ ir „didžiąja Chadidža“. Pasak atsiliepimo, jos karavanas buvo tokio dydžio kaip visi likę kuraišitų karavanai kartu paėmus, kai būdavo išsiruošiama kelionėms į Siriją ar Jemeną.

Mahometas buvo pasamdytas Chadidžos vadovauti karavanų kelionėms ir po to ji jam pasipiršo. Vedybų metu jai buvo apie 40 metų, o Mahometui − apie 25 metus. Su Mahometu ji susilaukė šešių vaikų, iš kurių svarbiausia buvo Fatima bint Muhamed, šiitų imamų Hasano ir Huseino motina. Chadidža visapusiškai rėmė Mahometą, kai jam pradėjo reikštis apreiškimai, jis pasitraukdavo į olą šalia Mekos. Chadidžos turtas ir padėtis padėjo Mahometui skleisti islamą jo pradinėje fazėje. Su ja Mahometas išgyveno apie 24 metus ir nevedė kitos žmonos. Chadidža mirė 619 m. Mekoje. Tikriausiai ji buvo paveikta prasidėjusių finansinių rūpesčių ir socialinių konfliktų tarp musulmonų ir kitų Mekos gyventojų. Daugelis Mahometo gyvenimo komentatorių laikosi nuomonės, kad ji buvo mylimiausia Mahometo žmona ir oponuoja kitų nuomonei, kad tokia buvo trečioji žmona Aiša bint Abu Bakr. Vėliau Mahometas vedė 10 kitų žmonų. Kartą Aiša esą paklausė Mahometo: *Kodėl tu vis dar galvoji apie tą seną moterį, kuri mirė taip seniai, kai Dievas tau suteikė tiek daug puikių žmonų?* Į tai Mahometas atsakė: *„Ne, aš negavau geresnės žmonos ... ji tikėjo manimi, kai niekas kitas ne“.*

## Šaltiniai
Kenneth Zohore

**Albinas Kenetas Dahrupas Zohorė** (*Albin Kenneth Dahrup Zohore*, g. 1994 m. sausio 31 d.) – Danijos futbolininkas, puolėjas.

## Karjera
Karjerą pradėjo Danijoje, Copenhagen klube, būdamas 16 m., tapo jauniausiu Danijos Superlygos žaidėju. 

2012 m. buvo nupirktas Fiorentinos klubo, bet nesužaidė nė vienų rungtynių.
: Nuomos pagrindais buvo skolinamas Brøndby IF ir IFK Göteborg klubams.

2015–2016 m. atstovavo Odensės klubui Danijoje.

2016 m. pasirašė sutartį su Cardiff City. Atstovavo klubui 2016–2019 m.

Nuo 2019 m. priklausė West Bromwich Albion, tačiau nuomos pagrindais buvo perleistas Millwall FC.

2023 m. pirmoje pusėje rungtyniavo odense BK, o 2023 m. vasarą perėjo į Śląsk Wrocław.

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Doniškis

**Doniškis** – ežerėlis Lietuvoje, Zarasų rajone, 6,5 km į rytus nuo Dusetų. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,15 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 163,5 m. Krantai daugiausia žemi ir pelkėti. Iš rytų ir pietų ežerą supa miškas, į vakarus plyti pievos. Šiaurėje išteka upelis link Meletinio ežero (Zaduojos upelės baseinas). Kiek atokiau į vakarus įsikūręs Jodaugių kaimas.

## Šaltiniai
Chirardotas

**Chirardotas** () – miestas vidurio Kolumbijoje, Kundinamarkos departamente, 134 km į pietvakarius nuo Bogotos, prie Magdalenos ir Bogotos upių santakos, juosiamas Rytų Kordiljeros. Tai vienas didžiausių ir ekonomiškai svarbiausių Kundinamarkos miestų. Yra svarbus tiltas, praeina Bogotos–Armenijos plentas ir Bogotos–Neivos geležinkelis, pastatytas upių uostas (išvežama daugiausia kava, odos) bei oro uostas. Vystoma maisto (mėsos, pieno, tabako), tekstilės, odos pramonė. Apylinkėse auginama kava, kukurūzai, ryžiai, medvilnė, bulvės, manijokai, veisiami galvijai, kiaulės.

Chirardotas – svarbus turistinis centras, Bogotos gyventojų poilsio vieta. Įrengta keletas vandens parkų, sanatorijų, viešbučių. Yra Šv. Mykolo katedra.

## Istorija
Pradžioje dabartinio miesto vietoje įkurtas ožkų ūkis La Čivatera. XIX a. vid. gyvenvietė pradėjo augti, 1852 m. įkurta oficialiai ir pavadinta prancūzų kilmės Kolumbijos generolo Atanasijaus Chirardoto (pranc. tarimu – Žirardo, *Atanasio Girardot*) garbei. XIX a. pab. pradėjo kurtis viešbučiai ir sanatorijos.

XX a. vid. plėtota tabako pramonė („G-Honda“), prekyba bananais, kava.

## Šaltiniai
U Thant

**U Tanas** (, g. 1909 m. sausio 22 d. Pantanau, Birmoje – m. 1974 m. lapkričio 25 d. Niujorke, JAV) – politikas, Birmos diplomatas. Buvo trečiasis Jungtinių Tautų Generalinis sekretorius (nuo 1961 m. iki 1971 m.).

## Biografija
Gimė pasiturinčioje žemvaldžių ir prekiautojų ryžiais šeimoje. Mokėsi Pantanau nacionalinėje mokykloje, baigė istorijos studijas Rangūno universitete. Studijų metu susipažino ir draugavo su būsimuoju Birmos ministru pirmininku U Nu. Nuo 1928 m. dirbo mokytoju Pantanaw nacionalinėje mokykloje. Nuo 1931 m. – šios mokyklos direktorius. Iki Antrojo pasaulinio karo taip pat rašė straipsnius vietos laikraščiuose, vertėjavo.

1947 m. paskirtas Birmos vyriausybės atstovu spaudai. Nuo 1951 m. iki 1957 m. Birmos ministro pirmininko U Nu sekretorius, buvo artimiausias jo patarėjas. Nuo 1957 m. iki 1961 m. Birmos nuolatinis atstovas prie Jungtinių Tautų organizacijos.

1961 m. lapkričio 3 d. Jungtinių Tautų Generalinė Asamblėja, rekomendavus Saugumo Tarybai vienbalsiai U Taną paskyrė Generaliniu sekretoriumi, po to, kai Š. Rodezijoje aviacijos katastrofoje žuvo ankstesnis organizacijos vadovas Dag Hammarskjöld. Tapo pirmuoju Azijos atstovu šiose pareigose. 1962 m. prisidėjo sureguliuojant Karibų krizę. 1966 m. gruodžio 2 d. Jungtinių Tautų Generalinė Asamblėja antrą kartą paskyrė U Taną į organizacijos Generalinio sekretoriaus pareigas. 1967 m. siekė nutraukti Šešių dienų karą. Pasmerkė Jungtinių Valstijų įsitraukimą į Vietnamo karą. 1971 m. palaikė Kinijos narystę Jungtinėse Tautose.

Atsisakė trečią kartą kandidatuoti į Generalinio sekretoriaus pareigas. Mirė nuo plaučių vėžio 1974 m. lapkričio 25 d. Niujorke. Palaidotas Rangūne.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*  U Tano biografija
Dervinis

**Dervinis** – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 3 km į šiaurę nuo Antazavės. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,49 km, plotis – iki 0,3 km. Altitudė 131,7 m. Šiaurvakarinis ir pietrytinis krantai aukšti, kiti žemi ir pelkėti – vakaruose plyti ~ 18 ha dydžio Dervinio pelkė su 2 užankančiais ežeriukais. Pietinėje pakrantėje auga miškas, šiaurinėje plyti pievos, dirbami laukai. Iš rytų į šiaurę ežerą prateka K-1 upelis link Kumpuolės upės (Zalvės intakas). Prie ežero įsikūręs Dervinių kaimas.

## Šaltiniai
Suzdalės kunigaikštystė

**Suzdalės kunigaikštystė** () – istorinė kunigaikštija (1216–1218; 1238–1341 m.) apėmusi Suzdalės miesto apylinkes. 

## Istorija
Suzdalės miestas pirmą kartą buvo paminėtas 1024 m. Tuo metu jis priklausė Kijevo, o vėliau Perejeslavlio kunigaikščiams. Miestą ir apylinkes valdė šių kunigaikštijų paskirti valdytojai. Suirus Kijevo Rusios valstybei kūrėsi savarankiškos valdos. 1125 m. Suzdalės šeimininku tapo Jurijus Vladimirovičius Dolgorukis. Jis miestą padarė Rostovo–Suzdalės kunigaikštystės centru. 

Jo palikuonis Vsevolodas Didysis Lizdas čia pastatė pilį ir įtvirtinimus. Šio valdovo sūnus Jurijus trumpą laiką (1216–1218 m.) čia buvo įkūręs savo valdą, kuri vėliau vėl prijungta prie Vladimiro kunigaikštystės. 

1238 m. pradžioje Suzdalės miestą užėmė Čingischano karvedys Batijus. Batijaus kariuomenė nusiaubė kraštą, o Suzdalės miestą sudegino.

1238 m. sudaryta kunigaikštija, kurią valdė Sviatoslavas Vsevolodovičius. 1246 m. jam atiteko Vladimiro kunigaikštijos sostas.

## Suzdalės ir Žemutinio Naugardo kunigaikštystė

1341 m., po Ivano Kalitos mirties, Aukso Ordos valdovas Uzbekas Žemutinįjį Naugardą, Gorodecą ir Unžą atidavė valdyti Suzdalės valdovui Konstantinui. Jis 1350 m. perkėlė sostinę į Žemutinį Naugardą. Dėl to jo valda pradėta vadinti Suzdalės ir Žemutinio Naugardo kunigaikštyste. Kunigaikštystė gyvavo 42 metus.

1392 m. Žemutinį Naugardą užėmė maskvėnai, o kunigaikštystę panaikino. Kunigaikščiai pabėgo į rytus, nuo tol šias teritorijas valdė maskvėnų vietininkai.

## Nuorodos
* Suzdalės istorija straipsniai apie Suzdalę.
Rylskas

**Rylskas** () – Rusijos miestas Kursko srityje, esantis prie Seimo upės. Vienas seniausių Rusijos miestų.

Viduramžiais buvo Rylsko dalinės kunigaikštystės centras. Yra išlikusių cerkvių ir kitų pastatų menančių miesto istoriją.

## Istorija
Miestas pirmą kartą paminėtas 1152 m. Tuo metu jis buvo Severų žemėje. Vėliau susiformavo dalinė kunigaikštystė, o miestas tapo svarbiausiu centru apylinkėse.

Vytauto Didžiojo laikais į Rylską ir jo apylinkes persikraustė totoriai ir įkūrė savo ulusą (kunigaikštystę), kuri buvo palanki Lietuvai ir jos valdovams.

Rytines Lietuvos Didžiosios kunigaikštijos žemes užėmus maskvėnams, kunigaikštija ir miestas atiteko Maskvos didžiajai kunigaikštystei. XVIII–XX a. apskrities centras. 1941 – 1943 m. buvo vokiečių okupuotas.

## Galerija

Vaizdas:Дом_купца_Филимонова._Город_Рыльск._2012_год.jpg|Pirklio Filimonovo namai
Vaizdas:Uspenskaya church 1.jpg|Soboras
Vaizdas:Покровский собор (Рыльск).jpg|Soboras
Vaizdas:Вознесенская церковь (Рыльск).jpg|Cerkvė


## Nuorodos
* Miesto svetainė
Marko Arnautović

**Markas Arnautovičius** (*Marko Arnautović*; 1989 m. balandžio 19 d.) – Austrijos futbolininkas, rungtyniaujantis vidurio arba krašto puolėjo pozicijoje.

## Karjera
Gimė serbo ir austrės šeimoje. Karjerą pradėjo Austrijoje, o 2006 m. pasirašė sutartį su Twente. Po sėkmingo 2008–2009 m. sezono buvo paskolintas Internazionale Milan klubui, bet dėl traumos sužaidė tik 3 rungtynes. 2010 m. buvo nupirktas Werder Bremen ir tapo vienu pagrindinių komandos žaidėjų. 2013 m. prisijungė prie Stoke City, kur per ketverius metus sužaidė 125 rungtynes ir pelnė 22 įvarčius. 2017 m. už 20 milijonų svarų sterlingų perėjo į West Ham United klubą.

Nuo 2025 m. atstovavo FK Crvena zvezda (Serbija).

## Rinktinė
2008 m. spalio 11 d. debiutavo Austrijos nacionalinėje rinktinėje rungtynėse prieš Farerus.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Itagvi

**Itagvi** () – miestas šiaurės vakarų Kolumbijoje, Antiokijos departamente, tankiai apgyvendintame Aburos slėnyje (apsuptame Vakarų ir Centrinės Kordiljerų), prie Kaukos intako Porsės, į vakarus nuo Medeljino, jo aglomeracijoje. Pro miestą eina Panamerikos plentas, Medeljino–Kalio geležinkelis. Vystoma tekstilės, odos, avalynės pramonė, surenkami motociklai. Apylinkėse auginamos cukranendrės, kukurūzai, kava, pupiniai augalai, veisiami galvijai, kiaulės.

Veikia Eladijo Veleso meno mokykla, kultūros namai, Grasilijano Arsilos Veleso muziejus, sporto arena. Mieste rugpjūčio 11 d. vyksta kasmetinis festivalis „Tingumo diena“.

## Istorija
Itagvi įkurtas 1743 m. ir pavadintas indėnų kasiko Bitagvi garbei. Aplink pastatytą koplyčią augo gyvenvietė, kuriai 1832 m. suteikta savivalda ir miesto statusas.

## Šaltiniai
Saulė ant tavo odos

**Saulė ant tavo odos** () – 1971 m. Italijoje sukurta drama.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Alessio Orano – Robertas
* Ornella Muti – Liza
* Chris Avram – Lizos tėvas
* Luigi Pistilli
* Roby Ruberti
* Fortunato Arena
* Stella Carnacina

## Turinys
 
Penkiolikametė Liza, turtingo pramonininko duktė, pramogaudama su draugais aptinka hipių stovyklą, kurioje susipažįsta su Robertu. Mergina netrunka įsimylėti, tačiau jaunuolio gyvenimo būdas visiškai nepriimtinas jos aplinkos žmonėms ir judviejų draugystė iš karto yra pasmerkta aplinkinių. Neapsikentę jaunuoliai pabėga į atokią salą, kur gali nevaržomi būti kartu, tačiau Lizos tėvas kreipiasi į policiją, kad ši rastų pabėgėlius ir grąžintų dukrą į namus...
Xavier Dolan

**Ksavjė Dolanas-Tadrosas** (*Xavier Dolan-Tadros*, g. 1989 m. kovo 20 d.) – Kanados aktorius, režisierius, scenarijų autorius ir kostiumų dizaineris. Xavier Dolan pradėjo aktoriaus karjerą vaikystėje reklamos srityje. Vėliau sukūrė keletą nepriklausomo kino juostų. Dolanas pirmą kartą gavo tarptautinį pripažinimą 2009 metais už savo paties režisuotą pilnametražį filmą „Aš nužudžiau savo motiną” (). Tai buvo jo kaip režisieriaus debiutinis filmas. Filmo premjera įvyko Kanų kino festivalyje.

Nuo 2009 metų, jis parašė ir režisavo 8 filmus, kurių visų premjeros buvo Kanuose, išskyrus filmus „Tomas atvyko į kaimą” (), kurio premjera įvyko 2013 metais Venecijos kino festivalyje, ir jo pirmąją juostą anglų kalba – „John F. Donovan mirtis ir gyvenimas” (), kurio premjera įvyko 2018 metų Toronto tarptautiniame kino festivalyje. 2015 metais Xavier Dolan režisavo britų muzikos atlikėjos Adele singlo „Hello” muzikinį klipą.

Dolanas už savo kūrybą yra įvertintas daugybe apdovanojimų. 2014 metais už savo filmą „Mamytė” () Dolanas laimėjo Kanų kino festivalio žiuri prizą. 2016 metais už filmą „Tai tik pasaulio pabaiga” () laimėjo to paties festivalio Grand Prix apdovanojimą.

## Šaltiniai
Senza buccia

**Senza buccia** – 1979 m. sukurta erotinė komedija.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Olga Karlatos – Adriana
* Juan Carlos Naya – Danielius
* Maurizio Interlandi – Džulijanas
* Taida Urruzola – Nora
* Miki Vouk – Bjornas
* Ilona Staller – Trela
* Lilli Carati – Barbara
Made in Italy

**Made in Italy** – 1965 m. sukurta komedija, sudaryta iš 6 tarpusavyje nesusijusių istorijų, atskleidžiančių įvairius italų gyvenimo epizodus: „Papročiai ir tradicijos“, „Darbas“, „Moteris“, „Piliečiai, valstybė ir bažnyčia“, „Šeima“ ir „Imigrantai“. 

## Pagrindiniai aktoriai
* Virna Lisi
* Giulio Bosetti
* Catherine Spaak
* Sylva Koscina
* Jean Sorel
* Milena Vukotic
* Nino Catelnuovo
* Mario Pisu
* Nino Manfredi
* Alberto Sordi
* Rosella Falk
* Anna Magnani
* Lea Massari
* Marina Berti
Kraujo kvapas

**Kraujo kvapas** () – 2004 m. sukurtas filmas, rodytas Kanų kino festivalyje.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Fanny Ardant – Silvija
* Michele Placido – Karlas
* Giovanna Giuliani – Lu
* Sergio Tramonti
* Riccardo Scamarcio
* Francesco Scianna

## Turinys
 
Rašytojo Karlo ir jo žmonos Silvijos šeimyninis gyvenimas seniai tapo nuobodžia rutina: Karlas didžiąją laiko dalį praleidžia kaime, kur su juo gyvena žirgyną prižiūrinti jauna mergina Lu. Jis nesusimąsto apie Silviją, kol kartą iš šios nesužino ją susitikinėjant su jaunesniu vyru. Karlo kamantinėjama, ji atskleidžia vis daugiau detalių, tuo sukeldama šio pavydą. Jis nesėkmingai mėgina ją sekti, tačiau sužino tik tai, ką žmona pati nori jam papasakoti. Judviem kyla mintis nutraukti santykius su meilužiais  ir vėl būti tik dviese, nes Karlą neramina, jog žmonos meilužis impulsyvus ir linkęs į smurtą, tačiau taip nenutinka, o vieną vakarą jis sulaukia skambučio iš policijos: Silvija rasta negyva.
Pasaulio bobslėjaus ir skeletono čempionatas

**Pasaulio bobslėjaus ir skeletono čempionatas** – Tarptautinės bobslėjaus ir skeletono federacijos organizuojamas geriausių pasaulio skeletono ir ledrogių sporto atletų čempionatas, kuris vyksta kasmet, išskyrus olimpinius metus.

## Čempionatai
1930 m. įvyko pirmasis pasaulio bobslėjaus čempionatas. Iki 2007 m. skeletono čempionatai vyko atskirai.

Bendri bobslėjaus ir skeletono čempionatai:

## Medalių lentelė

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
Jadon Sancho

**Džeidonas Malikas Sančas** (*Jadon Malik Sancho*; g. 2000 m. kovo 25 d.) – Anglijos futbolininkas, rungtyniaujantis krašto puolėjo pozicijoje, Dortmundo „Borussia“ klube.

Karjerą pradėjo Watford ir Manchester City komandose, prieš pasirašydamas kontraktą su Borussia Dortmund klubu 2017 m. Kitame sezone tapo startiniu komandos žaidėju ir laimėjo Bundeslygos mėnesio žaidėjo apdovanojimą (2018 m. spalis).

2017 m. su Anglijos iki 17 metų futbolo rinktine laimėjo pasaulio čempionatą.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Šaltiniai
Trubčevskas

**Trubčevskas** () – miestas Rusijoje, Briansko srityje, prie Desnos upės. Rajono centras. XIV–XVI a. valdomas Algirdaičių (Gediminaičių) kilmės giminės. Autobusų maršrutai į Maskvą, Brianską, Starodubą ir gretimus kaimus.

## Istorija

975 m. vietovė pirmąkart paminėta rašytiniuose šaltiniuose. Kadaise čia būta dalinės kunigaikštystės. 1240 m. miestą užėmė mongolų–totorių kariauna. 

1356 m. Severų žemės pateko į Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės valdžią, kai miestą užėmė Algirdas. Valdovas atidavė miestą valdyti savo sūnui Dmitrijui Algirdaičiui. Būtent jis laikomas kunigaikščių Trubeckojų (Trubeckių) pirmuonimi. Kilus 1500–1503 m. LDK ir Maskvos karui, miestą užėmė maskvėnai. 1609 m. ATR-Rusijos karo metu lenkai išstūmė rusus iš miesto, kuris tapo svarbus pasienio miestas. 1667 m. Rusija ir Abiejų Tautų Respublika sudarė Andrusovo taiką, pagal kurią Rusijos naudai perleidžiamas ne tik Trubčevskas, bet ir visa Smolensko vaivadija bei Černigovo žemė. Rusijos imperijos laikais miestas buvo Oriolo gubernijos apskrities centras.

XIX a. buvo įkurti plytų, odų apdirbimo fabrikai. 1941–1943 m. buvo vokiečių okupuotas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Miesto svetainė
Druskininkų skersgatvis

**Druskininkų skersgatvis** () – gatvė Sankt Peterburgo Centriniame rajone, esanti tarp Furštato gatvės (*Фурштатская улица*) ir Čaikovskio gatvės (*улица Чайковского*). 

Gatvelė susiformavo 1821 m. ir buvo vadinama Kiročnu skersgatviu, dėl šalia esančios tokio pavadinimo gatvės. Aplinkines gatves pavadinus Rusijos imperijos vakaruose esančių miestų pavadinimais (Vilniaus, Kauno, Gardino, Mitavos skersgatviai),  1887 m. balandžio 16 d. jai suteiktas Druskininkų skersgatvio pavadinimas, naudojant lenkišką (Druskienikų) šio kurorto pavadinimo variantą.

Artimiausia metro stotis – „Černyševskio“.

## Šaltiniai
Soledad

**Soledad** arba **Soledadas** ( „vienatvė“ > *Virgen de la Soledad* „Švč. Mergelė Marija Vienišųjų Globėja“) gali reikšti:
* Soledad – ispaniškas moteriškas vardas;
* Soledadas – miestas Kolumbijoje;
* Soledadas – nedidelis miestas JAV, Kalifornijoje;
* Soledadas – maža gyvenvietė Argentinoje, Santa Fė prov.;
* Soledadas – miestelis Hondūre;
* Soledadas – miestelis Venesueloje;
* Soledad Acompa – miestas Meksikoje, Verakruse;
* Soledad de Dobladas – miestas Meksikoje, Verakruse;
* La Soledadas – mažas miestelis Panamoje;
* Puerto Soledadas – buvusi ispanų kolonija Malvinų salose;
* Rytų Folklando salos ispaniškas pavadinimas.
2019 m. pasaulio bobslėjaus ir skeletono čempionatas

**2019 m. pasaulio bobslėjaus ir skeletono čempionatas** – Tarptautinės bobslėjaus ir skeletono federacijos organizuojamas geriausių pasaulio skeletono ir ledrogių sporto atletų čempionatas, kuris vyko kovo 1 d. – kovo 9 d. Kanados mieste Vistleryje.

## Medalių lentelė

## Medalininkai
### Bobslėjus

### Skeletonas

### Mišrios rungtys

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Dawid Kubacki

**Dawid Grzegorz Kubacki** (g. 1990 m. kovo 12 d. Naujajame Targe) – lenkų šuolių su slidėmis sportininkas. Olimpinis prizininkas ir pasaulio čempionas.

2018 m. žiemos olimpinių žaidynių bronzos medalininkas komandinėje rungtyje. 2019 m. pasaulio čempionate pelnė auksą individualioje vidutinio kalno rungtyje.

## Nuorodos
* FIS svetainėje
Morenas (Argentina)

**Morenas** () – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, Didžiųjų Buenos Airių aglomeracijoje, 36 km į vakarus nuo Buenos Airių centro, prie Rekonkistos upės. Partido centras. Yra geležinkelio stotis (prie F. Sarmjento linijos), miestą aptarnauja Buenos Airių miesto autobusai. Yra Šv. Rožinio Dievo Motinos katedra, keletas kitų bažnyčių.

## Istorija
Gyvenvietė ėmė kurtis XIX a. vid., nutiesus geležinkelį. Oficialiai įkurta 1864 m. ir pavadinta vieno Argentinos nepriklausomybės tėvų, Mariano Moreno garbei.

## Šaltiniai
Morenas

**Morenas** (port., ) gali reikšti:
* Morenas – miestas Argentinoje, Buenos Airių prov.;
* Morenas – miestas Brazilijoje, Pernambuke;
* Moreno Valis – miestas JAV, Kalifornijoje;
* Moreno departamentas – Argentinoje, Entre Rioso prov.;
* Moreno partidas – Argentinoje, Buenos Airių prov.

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Dayro Moreno (g. 1985) – futbolininkas, Kolumbijos rinktinės klubo puolėjas;
* Diego Lugano (*Moreno*, g. 1980) – futbolininkas, Urugvajaus rinktinės gynėjas;
* Jaime Moreno (g. 1974) – futbolininkas, Bolivijos rinktinės puolėjas;
* Juan Gutiérrez Moreno (g. 1976) – futbolininkas, Ispanijos rinktinės gynėjas;
Markos Pasas

**Markos Pasas** () – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, Didžiųjų Buenos Airių aglomeracijos pakraštyje, 48 km į vakarus nuo Buenos Airių centro. Partido centras. Yra geležinkelio stotis (prie F. Sarmjento linijos), miestą aptarnauja 136 nr. Buenos Airių miesto autobusas. Yra Šv. Apaštalo Morkaus ir Švč. Luchano Dievo Motinos katalikų bažnyčios.

## Istorija
Gyvenvietė ėmė kurtis 1870 m. nutiesus geležinkelį. Oficialiai įkurta 1878 m. ir pavadinta šalies viceprezidento Markoso Paso (*Marcos Paz*) garbei. XX a. pr. ėmė augti, nes čia kėlėsi daug atvykėlių iš Europos.

## Šaltiniai
Cheneral Rodrigesas

**Cheneral Rodrigesas** () – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, Didžiųjų Buenos Airių aglomeracijos pakraštyje, 51 km į vakarus nuo Buenos Airių centro. Partido centras. Yra geležinkelio stotis. Vystoma mašinų (traktorių surinkimo), maisto (pieno) pramonė. Apylinkėse auginami kviečiai, kukurūzai, saulėgrąžos, sojos, veisiami galvijai. Yra Švč. Karmelio kalno Dievo Motinos katalikų bažnyčia.

## Istorija
Gyvenvietė ėmė kurtis 1864 m. nutiesus geležinkelį. Oficialiai įkurta 1878 m. ir pavadinta vieno iš nepriklausomybės kovotojų, generolo Martino Rodrigeso (*Martín Rodríguez*) garbei.

## Sportas
* Club Deportivo y Mutual Leandro N. Alem (futbolas)
* La Ellerstina Polo Club (polas)

## Šaltiniai
Abbey Road

**„Abbey Road“** – vienuoliktas britų roko grupės „The Beatles“ studijinis albumas, Jungtinėje Karalystėje išleistas 1969 m. rugsėjo 26 d.

Tai paskutinis albumas, kurį grupė įrašė bendrai. Nors albumas „Let It Be“ buvo išleistas vėliau nei „Abbey Road“, dauguma ano albumo dainų buvo įrašyta dar prieš pradedant įrašinėti „Abbey Road“. Singlai „Something“ ir „Come Together“ pasiekė aukštas pozicijas Billboard Hot 100 Jungtinėse Valstijose. 

„Abbey Road“ vyrauja bliuzas, popsas bei progresyvusis rokas. Jame daug naudojamas sintezatorius. Pačio albumo įrašinėjimo metu, priešingai nei „Let It Be“, įrašų studijoje vyravo bemaž taiki aplinka, tačiau grupėje iškildavo tai šio, tai to. Išleidus albumą, Džonas Lenonas, fanams nežinant, paliko grupę, ką vėliau padarė ir pats Polas Makartnis, tik jis tai paskelbė viešai. Nors albumas buvo pakankamai komerciškai sėkmingas ir užėmė pirmąsias vietas Jungtinėje Karalystėje bei Jungtinėse Valstijose, kai kurie kritikai jį įvardino kaip neautentišką ir skurdokai panaudojusį dirbtinus efektus. Gal ir paradoksalu, bet laikui bėgant šis albumas klausytojų buvo pradėtas laikyti geriausiu bitlų šedevru, o patys kritikai pastatė jį į vienų geriausių albumų sąrašą. Albumo viršelis, kuriame pavaizduota „Abbey Road“ gatvė, tapo vienas žinomiausių tarp muzikos fanų.

## Dainų sąrašas

## Sertifikacija

## Šaltiniai

## Nuorodos

*„Abbey Road“ svetainėje Discogs
*„Abbey Road“ svetainėje Spotify
*Bitlų pasisakymai apie kiekvieną albumo dainą  (anglų k.)
Granit Xhaka

**Granitas Džaka** (*Granit Xhaka*; g. 1992 m. rugsėjo 27 d.) – Kosovo albanų kilmės Šveicarijos futbolininkas (vidurio saugas), Londono „Arsenal“ klubo narys.

## Biografija
Gimė albanų šeimoje. Džaka pradėjo karjerą gimtajame Bazelio mieste, žaidė fc „Basel“ jaunimo komandose, vėliau pagrindinėje komandoje. 

2012 m. persikėlė į Borussia Mönchengladbach klubą, kur per 108 rungtynes pelnė 6 įvarčius. 

2016 m. už 30 milijonų svarų sterlingų futbolininką įsigijo Arsenal klubas.

2025 m. pasirašė sutartį su Sunderland.

## Rinktinės

Rungtyniavo 2016 m. Europos, 2014 m. ir 2018 m. pasaulio čempionatuose.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Oachakos čontaliai

**Oachakos čontaliai** (), kartais dar vadinami ***tekistlatekais*** – indėnų tauta, gyvenanti pietų Meksikoje, Oachakoje. Populiacija – apie 15 tūkst. žmonių. Vartoja dvi Oachakos čontalių kalbos tarmes; jų kalba priskiriama tekistlatekų šeimai. Taip pat daugelis kalba ispaniškai. Tikyba – katalikybė, nors išlikę daug senosios religijos elementų.

Pavadinimas „čontaliai“ kyla iš actekų žodžio *chontalli*, reiškiančio „svetimi, laukiniai, netašyti“. Taip pat pavadinti ir Tabasko čontaliai, su kuriais Oachakos čontaliai nėra giminiški.

Oachakos čontaliai skirstosi į dvi grupes:
* lygumų arba pakrantės čontaliai (tlamelulai) – Santjago Astatos, San Pedro Huamelulos sav.;
* kalnų čotaliai, tikrieji tekistlatekai (sanukai) – Santa Marija Ekatepeko, San Karlos Jautepeko, Magdalena Tekisistlano sav.

Verčiasi žemdirbyste (auginami kukurūzai, kiti grūdiniai, agavos, moliūginiai, paprikos), medžiokle, rankiojimu. Vandenyno pakrantėje rankioja *Murex* moliuskų kriaukles, iš kurių gauna purpurą. Iš agavos sulčių gamina alkoholinį gėrimą meskalį, juo prekiauja. Laiko naminius paukščius, negausiai – galvijus. Amatai (pynimas, puodininkystė, medžio drožyba, audimas). Gamina spalvingus huipilius.

Tradiciniai būstai akmeniniai arba moliniai, dviejų patalpų. Apranga kreolinė.

Šeima mažoji, išlikę gentinės organizacijos bruožų. Dabar Oachakos čontaliai rasiškai sumišę, asimiliuoti.

## Šaltiniai
Simurgas

**Simurgas** (, ) – iranėnų mitologijos mitinis paukštis.

Minimas jau Avestoje kaip į erelį panašus paukštis (žr. Jašta XIV 41). „Šachnamė“ mite vadinamas teisingumo ginklu. Vienur laikoma, kad Simurgas yra dviejų prigimčių (maloningos ir rūsčios), kitur (pvz., „Šachnamė“), kad yra geras ir blogas Simurgai. Apie gerąjį Simurgą pasakojama legenda (turinti daug atitikmenų pasaulyje), kad jis radęs dykumoje didvyrio Rustamo tėvą Zalą ir išauginęs jį savo lizde. Simurgas taip pat išgydęs Rustamą ir padėjęs jam pašauti priešininką Isfandijarą. Demoniškąjį Simurgą nužudo Isfandijaras, kuris, panašu, ankstyvosiose epo atmainose bendrai yra Simurgo priešininkas.

Simurgas išlaikęs archajiško indoeuropietiško mito apie erelį, atnešantį iš dangaus arba šventojo kalno gyvybės medžio diegą, atgarsis. Iš čia kyla Simurgo gydomųjų galių mitologema. Avestoje minima, kad Simurgo plunksnos naudotos burtams (Jašta XIV 35).

Simurgo motyvas labai mėgiamas iranėnų mene. Jo atvaizdas randamas vilnoniame kilime iš Pazyryko pilkapių (V–III a. pr. m. e.). Ten Simurgas vaizduojamas susirėmęs su į sfinksą panašia būtybe. VII–VIII a. vaizduojamas ant auksinių indų, XIII–XIV a. – ant polichrominių dirbinių, miniatiūrų, durklų rankenų.

Simurgas dažnai minimas sufijų poezijoje, juo metaforiškai nusakomas Dievas. Ypač Simurgo motyvą naudojo XII a. poetas Ataras, sukūręs poemą „Paukščių sąskrydis“. Susirinkę paukščiai, vedini kukučio, leidžiasi ieškoti Simurgo. Vėliau Simurgo motyvas buvo pasiskolintas arabų ir europiečių (plg. Rokas).

Sefevidų valdymo laikais Simurgas tapo Irano emblema bei herbu.

Žodis „Simurgas“ kyla (per vid. persų k. *sēnmuruγ, sēnmurw*) iš avestos k. *mərəγō Saēnō*, reiškiančio „paukštis Saena“. Žodis *Saēnō* giminiškas , reiškiančio „vanagas, erelis, plėšrus paukštis“. Panašus chimeriškų paukščių motyvas plačiai žinomas Eurazijoje: pvz., indų Garuda, rusų Ugniapaukštė, Europos feniksas, graikų grifonas, šumerų Anzu ir kt.

## Literatūra
* Тревер К. В., Сэнмурв-Паскудж. Собака-птица, Л., 1937
* Benveniste E., Les noms de l «oiseau» en iranien, «Paideuma», Bd 7, I960, H. 4/6;
* Нarреr P. O., The Senmury, «The Metropolitan Museum of Art Bulletin», 1961, v. 20.

## Šaltiniai
Bliūdašilio eglė

**Bliūdašilio eglė** – valstybės saugoma išskirtinė eglė, auganti Ukmergės rajone, Želvos seniūnijoje, Kazliškių kaime, Bliūdašilio miške (Želvos girininkijos 617 kv., 30 skl.). Medis pasiekiamas iš kelio , ties Želva pasukus šiaurės kryptimi į kelią ; pavažiavus 1,8 km, pasukti į rytus miško keliu; pavažiuoti 0,4 km; prieigose, 50 m atstumu nuo eglės, kertamas Siesarties kairysis intakas Želva. 2019 m. kovo mėn. duomenimis, gamtos paveldo objektas kelio nuorodomis nebuvo pažymėtas. 

Medis paskelbtas saugomu Lietuvos Respublikos aplinkos ministro 2016 m. vasario 8 d. įsakymu Nr. D1-88. Blūdašilio eglė savo forma, šakotumu, aukščiu, storiu, įdomia kamieno struktūra kartu su Raganų egle, Renavo egle, Noriūnų miško egle, Eglėmis Sesėmis, Peršokšnos piramidine egle ir Laumių miško keturkamiene egle priskiriama prie įdomiausių Lietuvos eglių. 

## Duomenys

* Medžio rūšis – paprastoji eglė (*Picea abies* (L.) H.Karst.)
* Kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – 2,60 m
* Medžio aukštis – 29,30 m

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras 
* Bliūdašilio eglė žemėlapyje
Duvėnas

**Duvėnas** – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 8,5 km į pietvakarius nuo Dusetų, Vaiskūnų geomorfologiniame draustinyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,68 km, plotis – iki 0,26 km. Altitudė 101,2 m. Rytinis krantas aukštokas, kiti krantai žemi, vakarinis – pelkėtas. Krantai daug kur apaugę medžiais ir krūmais. Pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Vakaruose išteka upelis link Duvėnėlio ežero (Šventosios upės baseinas).

Šalia įsikūrę Likančių ir Antadavainės kaimai.

Vandenvardis gali būti iš asmenvardžio (*Duvė* > **Duvėnas*) arba sietinas su žodžiais *dujos, duja* ('dulksna, migla, rūkas, dumblynas').

## Šaltiniai
Duvėnėlis

**Duvėnėlis** – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 9 km į pietvakarius nuo Dusetų. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,4 km, plotis – iki 0,25 km. Altitudė 101,1 m. Krantai žemi, pelkėti, tik šiaurrytinis krantas aukštesnis. Pietvakarinėje pakrantėje stūkso miškelis, kitose pakrantėse plyti pievos. Pietuose įteka upelis iš netoliese į rytus telkšančio Duvėno ežero, o vakaruose išteka upelis link Paščio ežero (Šventosios upės baseinas). Prie ežero įsikūrę Davainių ir Likančių kaimai.

## Šaltiniai
Toreckas

**Toreckas** () – miestas rytų Ukrainoje, Donecko srityje, 55 km į šiaurę nuo Donecko, Horlivkos–Jenakijevės aglomeracijoje, prie Krivyj Torecio upės. Už 7 km nuo miesto yra Fenolnos geležinkelio stotis prie Konstantynivkos–Mykytivkos linijos. Chemijos (kokso chemijos, fenolių), metalo apdirbimo, maisto (duonos) pramonė, veikia remonto–mechaninės dirbtuvės. Kasamos anglys. Veikia kalnakasybos technikumas, kultūros namai.

## Istorija
Gyvenvietė įkurta 1810 m. ir pavadinta ***Ščerbynovka*** (*Щербиновка*). Tai buvo anglių kasėjų gyvenvietė, augusi sulig pramonės plėtra regione. 1936 m. gyvenvietė pervadinta ***Dzeržynsku*** (*Дзержинск*) komunistų veikėjo Felikso Dzeržinskio garbei. 1938 m. suteiktas miesto statusas.

2014 m. balandį–liepą miestas buvo užimtas Donecko Liaudies Respublikos sukilėlių, bet vėliau atkovotas Ukrainos pajėgų. 2015 m. Dzeržynskas pervadintas į Torecką (pagal Torecio upę).

## Šaltiniai
Ėgliokas

**Ėgliokas** – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 3,5 km į šiaurės rytus nuo Dusetų. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,16 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 116,3 m. Krantai daugiausia žemi, apaugę medžiais. Aplinkui auga miškeliai, įsikūręs Jasų kaimas. Vakaruose įteka upelis iš Ėgliaus ežero. Ėglioko ežeras nenutekantis, priklauso Zaduojos upelės baseinui (Šventosios upės baseinas).

## Šaltiniai
Ėglius (ežeras)

**Ėglius** – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 3,5 km į šiaurės rytus nuo Dusetų. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,33 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 116,4 m. Krantai aukštoki, tik pietinis krantas žemas ir pelkėtas. Krantai apaugę medžiais ir krūmynais. Pietinėje pakrantėje stūkso miškas, kitose pakrantėse plyti pievos, dirbami laukai. Šalia įsikūręs Jasų kaimas. Pietryčiuose iš ežero išteka upelis link Ėglioko ežero (Zaduojos upelės baseinas).

## Šaltiniai
Sapiens. Glausta žmonijos istorija

**Sapiens. Glausta žmonijos istorija** () – žydų futurologo ir istorijos profesoriaus Juvalio Nojaus Harario 2011 m. hebrajiškai išleista knyga, kuri 2014 m. buvo išversta į anglų kalbą bei tapo pasauliniu bestseleriu. 2016 m. išversta į lietuvių kalbą. Knygoje apžvelgiama žmonijos istorija nuo akmens amžiaus iki XIX amžiaus. Knygoje remtasi gamtos mokslais, ypač evoliucine biologija, biologine atropologija.

Leidinys susilaukė didžiulio skaitytojų dėmesio ir buvo rekomenduojamas garsių žmonių, kurie nėra srities specialistai: Bilo Geitso, Barako Obamos, Angelos Merkel ir Emanuelio Makrono. Anot „Financial Times“ apžvalgininko bei politikos filosofo Džono Grėjaus, „tai provokuojanti mūsų civilizacijos istorija, pateikta su eretiško mąstymo ir netikėtų faktų pagardais.“ Specialistai ir mokslo apžvalgininkai knygą įvertino labai kritiškai, kaip faktiškai netikslią, siekiančią sensacingumo. Pasak antropologo Kristoferio Holpaiko, „rašytojo pateikiami faktai yra seniai žinomi, o jo išvados klaidingos“.


Sapiens, Lithuanian.jpg|Lietuviška „Sapiens“ knyga kietu viršeliu 


## Išnašos
Jonas Norkaitis

**Jonas Norkaitis:**
* Jonas Norkaitis (1892–1983) – Lietuvos ekonomistas ir diplomatas, Vokietijos lietuvių bendruomenės veikėjas;
* Jonas Norkaitis (1928–2013) – Vokietijos filosofijos daktaras ir ekonomistas, Vokietijos lietuvių bendruomenės veikėjas bei mecenatas.
Jonas Norkaitis (1928)

**Jonas Norkaitis** (1928 m. rugsėjo 26 d. Kaune – 2013 m. rugsėjo 27 d. VFR) – Vokietijos filosofijos daktaras ir ekonomistas, Vokietijos lietuvių bendruomenės veikėjas bei mecenatas.

## Biografija
Gimė ir augo žinomo Lietuvos Respublikos valstybės veikėjo Jono Norkaičio šeimoje. Mokyklą pradėjo lankyti Kaune, vėliau mokslus tęsė Vokietijoje, į kurią 1940 m. buvo persikėlę tėvai. Antrojo pasaulinio karo metais Norkaičių šeima grįžo į Lietuvą ir Jonas lankė Kauno V gimnaziją. Artėjant frontui, šeima vėl išvyko į Vokietiją ir 1945 m. J.Norkaitis Plauene įgijo brandos atestatą. 

Vėliau studijavo Strasbūro, Freiburgo ir Tiubingeno universitetuose. Pastarojoje aukštojoje mokykloje apgynė disertaciją ir tapo filosofijos daktaru. Po to tęsė mokslus ekonomikos ir politologijos srityse. Priklausė studentiškai Ateitininkų organizacijai, 1950 m. Amsterdame dalyvavo *Tarptautinės katalikų studentų ir akademikų  federacĳų asociacĳos „Pax Romana“* kongrese. Po studijų įsidarbino geležies ir plieno pramonės įmonėje Diuseldorfe, 1965 m. persikėlė į Štutgartą ir pramonės koncerne „Robert Bosch Gmbh“ dirbo administracinį darbą. Gyvenimo paskutinius metus praleido Bad Mergentheime.

Aktyviai pasireiškė lietuvių išeivių veikloje: organizavo Europos lietuviškųjų studijų savaites, buvo vienas iš Lietuvių kultūros instituto Vokietijoje steigėjų. Nuo 1969 m. įėjo į Vasario 16-osios gimnazijos Hiutenfelde kuratoriją, trejus metus buvo renkamas jos valdybos pirmininku. 2004 m. Vytauto Didžiojo universiteto bibliotekai padovanojo XVI–XVIII a. istorinių Lietuvos žemėlapių rinkinį.

## Įvertinimas
* Tautinių mažumų departamentas prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės Garbės aukso ženklas „Už nuopelnus“ (2005 m.)

## Šaltiniai
* ''Mes buvome lietuviai'' // „XXI amžius“, 2008 rugsėjo 24 d., Nr. 72 (1665) 
* Alfred Bammesberger. ''Mirė dr. Jonas Norkaitis'' // XXI amžiaus horizontai („XXI amžiaus“ priedas apie Lietuvą ir pasaulį), 2013 m. rugsėjo 27 d., Nr. 9 (263)
Jonas Norkaitis (1892)

**Jonas Norkaitis** (1892 m. lapkričio 25 d. Pervazninkuose, Kidulių valsčiuje – 1983 m. kovo 22 d. Bad Mergentheime, Badene-Viurtemberge, Vakarų Vokietijoje) – Lietuvos ekonomistas ir diplomatas, Vokietijos lietuvių bendruomenės veikėjas.

## Biografija
Mokėsi Marijampolės gimnazijoje, kurią baigė 1912 m. Po to Sankt Peterburgo universitete studijavo fiziką ir matematiką. Dar studijų metais pradėjo dirbti Sankt Peterburgo pašto tarnyboje. Vėliau grįžo į Nepriklausomybę paskelbusią Lietuvą ir 1919–1923 m. buvo Jurbarko muitinės, o 1920–1923 m. – kartu ir Virbalio muitinės viršininku.

1923 m. paskirtas Klaipėdos muitinės viršininku ir Lietuvos Respublikos finansų ministerijos įgaliotiniu Klaipėdos kraštui. 1925 m. persikėlė į Kauną (arch. Arno Funko suprojektuotas Jono Norkaičio gyvenamasis namas K. Būgos g. 41 / V. Mykolaičio-Putino g. 8 yra pripažintas architektūros paminklu). Dešimt metų tarnavo Lietuvos Respublikos finansų ministerijos Prekybos departamento direktoriumi, o 1935–1940 m. – Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerijos Ekonominio departamento direktoriumi.

Dalyvavo steigiant *Lietuvos cukraus AB*, 1931–1940 m. renkamas jos pirmininku. Priklausė Lietuvos energijos komiteto ekonominei komisijai. Nuo 1936 m. buvo skiriamas skaitlingų ekonominių derybų su užsienio valstybėmis delegacijų vadovu. 1939 m. buvo tarptautinių derybų su TSRS dalyvis, po kurių buvo pasirašyta Lietuvos–TSRS savitarpio pagalbos sutartis.

1940 m. J. Norkaitis su šeima pasitraukė į Vokietiją. 1942 m. grįžo į Lietuvą, okupacinės vokiečių vadovybės buvo paskirtas Daukšiagirės valstybinių ūkių administratoriumi. Artėjant Antrojo pasaulinio karo frontui, 1944 m. išvyko į Vokietiją. Po kiek laiko įsikūrė Bad Mergentheime, kur iki mirties gyveno.

Klaipėdos lietuvių draugijos „Aukuras“ narys. Po Antrojo pasaulinio karo priklausė VLIK'ui, buvo išrinktas šios organizacijos Kontrolės komisijos pirmininku. Karo pabėgėliai tautiečiai jį buvo išrinkę ir Lietuvos Raudonojo Kryžiaus organizacijos pirmininku Europai.

Sūnus Jonas Norkaitis – Vokietijos lietuvių bendruomenės veikėjas ir mecenatas.

## Šaltiniai
* Jonas Norkaitis (1892-11-25–1983-03-22) // www.archyvai.lt
Palma Sorjanas

**Palma Sorjanas** () – miestas pietryčių Kuboje, Kubos Santjago provincijoje, į šiaurės rytus nuo Kubos Santjago, abipus Kauto upės aukštupio. Pro miestą eina Kubos Santjago–Bajamo geležinkelis ir Centrinis Kubos plentas. Vystoma maisto (cukraus, kavos, gaiviųjų gėrimų), baldų, statybinių medžiagų pramonė. Palma Sorjano apylinkėse auginamos cukranendrės, kava, kakava, vaismedžiai. Mieste veikia istorijos muziejus, Švč. Rožinio Dievo Motinos bažnyčia, teatras, yra Chosė Marti parkas (anksčiau čia buvo jo kapas).

## Istorija
Gyvenvietė pradėjo kurtis 1775 m. Pavadinta žemvaldžio Santjago Soriano garbei. Miestu Palma Sorjanas tapo 1825 m.

## Šaltiniai