open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Švenčionėlių rajonas

**Švenčionėlių rajonas** – 1950–1959 m. LTSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos rytuose. Centras – Švenčionėliai.

## Istorija

Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš Švenčionėlių miesto, buvusios Švenčionių apskrities 21 apylinkės ir Utenos apskrities 1 apylinkės. Iki 1953 m. priklausė Vilniaus sričiai. 1959 m. gruodžio 7 d. panaikintas:
* Švenčionėliai, Baranavos apylinkė, Dotinėnų apylinkė, Juodiškio apylinkė, Kaltanėnų apylinkė, Labanoro apylinkė, Linkmenų apylinkė, Motiejūnų apylinkė ir Reškutėnų apylinkė perduotos Švenčionių rajonui;
* Kirdeikių apylinkė ir Saldutiškio apylinkė perduotos Utenos rajonui.

Rajone leistas laikraštis „Naujas gyvenimas“.

|-
| 1950 m.  || 840 || || 22 apylinkės || 1 miestas (Švenčionėliai)
|-
| 1954 m.  || || || 10 apylinkių || 1 miestas, 3 miesteliai
|-
| 1959 m.  || 841 || || 10 apylinkių || 1 miestas, 3 miesteliai
|}

## Šaltiniai
Švenčionėlių apskritis

:: *1918 m. Naujųjų Švenčionių (Švenčionėlių) apskritimi vadinosi [[Pabradės apskritis]]*.

**Švenčionėlių apskritis** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos rytuose, į vakarus nuo Švenčionių. Centras – Švenčionėliai.

## Istorija

Apskritis sudaryta 1939 m. spalio 30 d. iš Breslaujos apskrities vakarinės dalies. 1941 m. trumpą laikotarpį prie Švenčionėlių apskrities buvo prijungta Švenčionių apskritis. 1944 m. spalio 31 d. Švenčionėlių apskritis prijungta prie Švenčionių apskrities.

|-
| 1940 m. || || || 6 valsčiai: Ignalinos valsčius, Joniškio valsčius, Kaltanėnų valsčius, Saldutiškio valsčius, Pabradės valsčius, Švenčionėlių valsčius || 1 miestas: Švenčionėliai
|}

## Valsčiai

## Literatūra
* 
* 
* 

## Šaltiniai
Švenčionių apskritis (1843–1915)

**Švenčionių apskritis** () – Rusijos imperijos administracinis-teritorinis vienetas dabartinės Lietuvos šiaurės rytuose ir gretimose Baltarusijos teritorijose, egzistavęs 1842–1915 m. Centras – Švenčionys. Apskritis užėmė teritorijas, kur dabar yra Švenčionių rajonas Lietuvoje, taip pat Pastovių rajonas Baltarusijoje.

## Istorija

Atsirado 1843 m. performavus Užnerio apskritį. Iki 1915 m. priklausė Rusijos imperijos Vilniaus gubernijai.

1897 m. apskrityje gyveno 172,2 tūkst. gyventojų, iš kurių 47,5 % buvo baltarusiai; 33,8 % - lietuviai, 7,1 % - žydai; 6,0 % - lenkai; 5,4 % - rusai. Švenčionių mieste gyveno 6025 žmonių.

1915–1918 m. per apskritį ėjo fronto linija, tad apskritis buvo panaikinta. 1918 m. atkurta Lenkijos sudėtyje kaip Švenčionių apskritis.

|-
| 1897 || 5237 || 172 231 || ||
* 1 miestas: Švenčionys
* miesteliai: Adutiškis, Daugėliškis, Švenčionėliai, Tverečius
|-
| 1914 || 5237 || 223 300 || ||
|}

## Administracinis suskirstymas

1913 m. apskrityje buvo :

* Adutiškio valsčius (Годутишская),
* Aleksandravo valsčius (Александровская),
* Daugėliškio valsčius (Давгелишская),
* Dubataukos valsčius (Дуботовская),
* Jasevos valsčius (Ясевская),
* Kabilninko valsčius (Кобыльникская),
* Kamojų valsčius (Комайская),
* Kiemeliškių valsčius (Кемелишская),
* Kuktiškių valsčius (Кукутишская),
* Lentupio valsčius (Лынтупская),
* Linkmenų valsčius (Лынгмянская),
* Mielagėnų valsčius (Мелеганская),
* Peršaukščio valsčius (Михайловская),
* Svierių valsčius (Свирская),
* Šėmeto valsčius (Шеметовская),
* Švenčionių valsčius (Свенцянская),
* Tverečiaus valsčius (Тверечская),
* Užunarotės valsčius (Занорочская),
* Vaistamo valsčius (Войстомская),
* Vyšniavo valsčius (Вишневская),
* Zablatiškės valsčius (Заболотишская).


## Literatūra
* 
* 
* 
* 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Radzima.net:
** Apskrities informacija
** Apskrities valsčiai
Užnerio apskritis

**Užnerio apskritis** (arba ***Užnerio ujezdas***; ) – LDK, vėliau Rusijos imperijos administracinis vienetas dabartinės Lietuvos ir Baltarusijos teritorijoje. Centras – Pastovys (1775–1795 m.) ir Švenčionys (nuo 1795 m.). 

Apėmė teritoriją tarp Dysnos ir Neries upių (viso 30 parapijų). Teritorija buvo Vitebsko srities Pastovių rajone dabartinės Baltarusijos šiaurės vakaruose ir Lietuvos Švenčionių rajone.

Šiaurės vakarinėje apskrities dalyje (Adutiškio, Tverečiaus, Daugėliškio, Pašaminės, Švenčionių, Lentupio, Sorokpolio, Bistryčios, Svyronių, Kamojų, iš dalies – Pastovių, Kobylniko, Svyrių parapijos) gyveno lietuviai, kitur – baltarusiai.

## Istorija
Pastovių apskritis suformuota LDK administracinės reformos metu iš Ašmenos apskrities šiaurinės dalies. 1775–1791 m. vadinosi **Pastovių reparticija**. Paskui pervardinta Užnerio apskritimi. Iki 1795 m. priklausė LDK Vilniaus vaivadijai. Po trečiojo ATR padalijimo atiteko Rusijos imperijai. 1795–1797 ir 1801–1842 m. priskirta Vilniaus gubernijai, 1797–1801 m. Lietuvos gubernijai. 1843 m. performuota į Švenčionių apskritį.

## Istorija

|-
| 1790 || || 160.951 || || 21 miestas ir miestelis
|-
| 1834 || || 101.569 || ||
|}

## Literatūra
* 

## Šaltiniai
Mekos emyratas

**Mekos emyratas** (arab. منطقة مكة) – Saudo Arabijos emyratas ryinėje šalies dalyje, šalia Raudonosios jūros. Emyrato sostinė – Meka, nors didžiausias miestas – Džida.

Plotas – 164 000 km² , gyventojų – 5 797 971 (2004).

Emyrato valdovas – princas Chalidas al-Fasalis (*Prince Khalid Al-Faisal*).

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Futbolas 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

**[[Futbolas|Futbolo]]** varžybos 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, vykusios nuo rugpjūčio 6 d. iki rugpjūčio 23 d. Olimpiniais čempionais tapo Argentinos vyrų ir JAV moterų rinktinės.

## Kvalifikacija
Turnyre dalyvavo 16 valstybių vyrų komandos, kurių žaidėjai nesulaukė 23 metų ir 12 moterų komandų.

## Komandos
Kiekvienoje komandoje turi dalyvauti 18 žaidėjų, iš kurių 15 gimė ne anksčiau nei 1985 m. sausio 1 d. Moterų rinktinėms amžiaus apribojimai neteikiami. Taip pat komandos turi turėti bent po du pagrindinius komandos vartininkus bei vieną atsarginį vartininką.

## Vyrų rinktinės

;Grupė A

;Grupė B

;Grupė C

;Grupė D

### Atkrintamosios varžybos

## Moterų rinktinės

;Grupė E

;Grupė F

;Grupė G

### Atkrintamosios varžybos

## Nuorodos

*
Švėkšnos apskritis

**Švėkšnos apskritis** buvo į šiaurės rytus nuo Šilutės. Centras – Švėkšna.

## Istorija

Apskritis sudaryta 1915 m. rugsėjo 23 d. vokiečių okupacinės valdžios. Priklausė Oberosto Lietuvos sričiai. 1915 m. lapkričio 15 d. panaikinta dėl nepatogaus susisiekimo, priskiriant Vėžaičių apskričiai.

## Literatūra
* 
*
Cchinvalis

**Cchinvalis** (, ) – miestas Užkaukazėje, *[[de facto]]* nepriklausomos Pietų Osetijos respublikos sostinė (laikoma Gruzijos teritorija). Yra prie Liachvės upės, ~100 km į šiaurės vakarus nuo Tbilisio.

## Istorija
1934 m. iki 1961 m. miestas vadinosi Staliniriu. 2008 m. rugpjūčio 7-8 d. mieste prasidėjo mūšiai tarp Gruzijos armijos iš vienos pusės bei Rusijos armijos ir Pietų Osetijos sukilėlių – iš kitos.

2008 m. rugpjūtį kilus kariniam konfliktui tarp P. Osetijos separatistinę teritoriją mėginusios atsiimti jėga Gruzijos ir Rusijos, miestas atsidūrė karo veiksmų centre. Miestą buvo užėmusios Gruzijos pajėgos, tačiau vėliau rusai jį grąžino Pietų Osetijos kontrolėn.

## Sportas

### Futbolas
* FC Spartaki Cxinvali
* Liaxvi Tamarašeni

## Šaltiniai
Ąžuolija (Kaltinėnai)

**Ąžuolija** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Kaltinėnų, 1 km į rytus nuo kairiojo Rungio upelio kranto. Kaimo pietuose eina senasis Žemaičių plentas .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dirgėlai

**Dirgėlai** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Kaltinėnų. Dirgėluose stovi paminklinis akmuo vietos partizanams (tarp jų Irenai Petkutei), auga saugoma Dirgėlų pušis.

## Gyventojai

1923 m. kaime buvo 159 gyventojai ir 30 sodybų.

## Šaltiniai
Donylos

**Donylos** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Kaltinėnų, 1 km į pietus nuo dešiniojo Ašvijos kranto. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Džordži Abadžijev

**Abadžijev Džordži** (adapt. **Džordžis Abadžljevas** g. 1910 m. spalio 7 d. Doiranas – m. 1963 m. rugpjūčio 2 d. Skopjėje) – Makedonijos rašytojas, istorikas.

Jis yra makedonų pradininkas istorinės tematikos literatūroje.

## Biografija
1918 metais emigravo į Bulgariją, o vėliau persikėlė į Graikiją. Sofijoje studijavo teisę, suorganizavo makedonų literatų būrelį. Per Antrąjį pasaulinį karą dalyvavo Bulgarijos pasipriešinimo judėjime. 1948 metais grįžęs į Makedoniją įsitraukė į politinę veiklą. Debiutavo bulgarų kalba parašytais vaizdeliais ir reportažais. Parašė istorinių romanų ir apysakų. Žymiausias istorinis romanas – „Dykuma“ (*Pustina*) 1961 m.

## Romanai
* *Izgrev* (1951 m.)
* *Posledna sredba* (1953 m.)
* *Aramisko gnezdo* (1954 m.)
* „Dykuma“ *Pustina* (1961 m.)
* *Balkanske vojne* (1972 m.)
Ašvija

**Ašvija** – dešinysis Akmenos intakas. Teka rytų kryptimi Šilalės rajone. Išteka Varnių RP teritorijoje, 2 km į pietvakarius nuo Medvėgalio.

Pavadinimas kildinamas iš žodžių *ašva* („kumelė“) ir *ašvienis* („darbinis arklys“).

## Šaltiniai
Dvarčius (Šilalė)

**Dvarčius** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Kaltinėnų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Bartkiškė (Šilalė)

**Bartkiškė** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Kaltinėnų. Kaimo pietuose eina .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Abahai

**Abahai** (žinomas taip pat kaip **Hong Taidzi**;  1592 m. lapkričio 28 d. Mandžiūrijoje – 1643 m. rugsėjo 21 d. ten pat) – Mandžu valdovas, valdęs 1636–1643 m.

Jis – antrasis Čingų dinastijos valdovas, kai kur minimas kaip jos pradininkas. 1626 m. po tėvo Nurhati mirties, nugalėjo brolius ir užėmė sostą. 1636 metais užkariavo Vidinę Mongoliją, 1637 metais užėmė Korėją ir pavertė jas vasalinėmis valstybėmis. Jis pradėjo Kinijos užkariavimą.
Gedminiškė

**Gedminiškė** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Kaltinėnų, 1 km į šiaurę nuo kairiojo Yžnės upelio kranto. Pro kaimą eina kelias .

Kaimo apylinkėse stūkso du piliakalniai (Gedminiškės I ir Gedminiškės II). Pirmasis yra šiauriau kaimo, vad. Ragankalniu, bei senkapis, o antrasis – ant Yžnės kranto, aikštelė 10 x 40 m ilgio ir pločio. Taip pat auga senas Gedminiškės ąžuolas.

## Etimologija

Kaimo pavadinimas kildinamas nuo Gedmino asmenvardžio.

## Istorija

Gedminiškė pirmą kartą paminėta 1561 m. Jurbarko valsčiaus inventoriuje. Tuomet Gedminiškės ir Bartašiškės kaimai sudarė „salą“ pavaldžią Jurbarko tijūnui, visos kitos aplink buvusios teritorijos buvo pavaldžios Šiauduvos ir Karšuvos valsčiams.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Jogminiškė

**Jogminiškė** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Kaltinėnų, 1 km į pietus nuo dešiniojo Yžnės kranto. Kaimą supa Perkūniškės ir Balės miškai. Yra kapinaitės. Praeina kelias .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kanapukai

**Kanapukai** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Kaltinėnų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ona Atlavinytė

**Ona Atlavinytė** (1916 m. liepos 18 d. Klyvlendas, JAV – 1991 m. vasario 24 d. Vilnius, palaidota Biržuose) – Lietuvos zoologė, ekologė, biologijos mokslų daktarė (1979 m.).

## Biografija
1950 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1950–1954 m. dėstė Telšių pedagoginėje mokykloje, 1954–1956 m. dirbo Vilniaus pedagoginiame institute, 1959–1991 m. Ekologijos institute.

## Bibliografija
* Sliekų ekologija ir jų reikšmė dirvožemio derlingumui Lietuvos TSR. 1979 m., rusų kalba
* Sliekai – žemdirbių talkininkai. 1989 m.
* Sliekų poveikis agrocenozėms. 1990 m., rusų k.
* Žuvinto rezervatas. su kt., 1968 m.
* Pedobiologinė Lietuvos TSR tipinių pelkių charakteristika. 1972 m., rusų k.
* Pabaltijo pajūrio zonos dirvožemio bestuburių fauna. 1976 m., rusų k.
* Pesticidų poveikis pedobiontams ir biologiniam dirvožemio aktyvumui. 1982 m. rusų k.

## Įvertinimas
* 1986 m. Lietuvos valstybinė premija (su kt.) už dirvožemio bestuburių gyvūnų ir mikromicetų kompleksų tyrimus.

## Šaltiniai
Kaušai

**Kaušai** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Kaltinėnų, kairiajame Akmenos krante ir 2 km į rytus nuo jo. Iždonų seniūnaitijos centras.

Kaimo šiaurėje stūkso kalnas, vadinamas Sapkalniu, jo viršuje yra senkapis, kuriame rasta XIII–XV a. radinių. Kaime yra alkakalnis, vadinamas Didžiąja Aušrine, jos absoliutinis aukštis – 192 m virš jūros lygio. Akmenoje stūkso mitologinis Kaušų akmuo. Tai 3 m aukščio ir 2,5 m pločio rausvas riedulys, jo viršuje yra 25 cm gylio įlinkis.

## Istorija

Kaimas minimas 1562 metų Karšuvos valsčiaus inventoriuje, tuomet jis įėjo į Nartiko vaitystę. 1923 metais kaime gyveno 170 žmonių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Jaunodava

**Jaunodava** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Kaltinėnų, pietiniu kaimo pakraščiu teka Ašvija. Yra senkapis, jame rasta VI–VIII ir XII–XIV amžiaus radinių.

## Istorija

Rašytiniuose šaltiniuose kaimas (*Jonawdo*) minimas nuo 1395 metų (Vokiečių Ordino pareigūnų sudarytame apraše). Kaimas pakartotinai minimas 1562 metų Karšuvos valsčiaus inventoriuje, o 1575 metais minimas Jaunodavos dvaras. Dvaras gyvavo iki XX a. 3-čiojo dešimtmečio, kai jo žemės buvo išdalintos Nepriklausomybės kovų savanoriams. Netoli kaimo, Gardiškėje stūkso piliakalnis, vadinamas ir Jaunodavos kaimo vardu.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Atitvara

**Atitvara** arba *atitvarinės konstrukcijos*, arba *pastato atitvaros* – architektūrinis ir statybinis terminas, apimantis pastato išorinius ir vidinius konstrukcinius elementus, skirtus atitverti pastato vidų nuo išorės arba vienas patalpas nuo kitų. Terminas atitvara pradėtas vartoti siekiant atskirti šnekamojoje kalboje vartojamą terminą **siena**, kuris gali turėti ir daug kitų reikšmių, pav., valstybės siena, Berlyno siena, Kinų siena, atraminė siena, ekraninė siena ir t. t.

## Klasifikacija
Pagal vietą pastato konstrukcinėje erdvėje atitvaros gali būti išorinės, vidinės. Pagal vietą erdvėje atitvaros būna vertikaliosios (išorinė ir vidinė siena, pertvara), horizontaliosios (perdanga, stogas) ir erdvinės. Pagal konstrukcinių medžiagų ypatybes atitvaros būna vienalytės ir sudėtinės (pvz., daugiasluoksnės sienų plokštės), monolitinės ir surenkamosios.

## Išorinė atitvara
Išorinė atitvara yra fasado elementas ir sudaro pastato apvalkalą, saugo nuo drėgmės, šalčio, karščio, triukšmo. Dažnai išorinės atitvaros yra ir laikančiosios konstrukcijos, ant kurių remiasi ir laikosi pastato perdangos tarp aukštų, fasado konstrukciniai elementai (erkeris, frontonas, langas, vitražas) bei stogas. Atitvara nelaikoma pamatas, balkonas, karnizas, kolona, kontraforsas, piliastras, atvira veranda bei kiti elementai. (pastaba: pamatas gali būti laikomas atitvara, kai jis yra ir rūsio siena).

## Vidinė atitvara
Vidinės atitvaros dalija pastato erdvę į patalpas, izoliuoja arba sugeria garsą, sulaiko šilumą. Dažnai vidinės atitvaros yra ir perdangas tarp aukštų bei vidinius konstrukcinius elementus (laiptinė, galerija) laikančiosios konstrukcijos. Taip pat atitvaromis gali būti laikomos mobilios ( perstatomos, slankiojančios, išsiskleidžiančios) atitvaros arba baldinės atitvaros ( atitvaros pagamintos iš baldams gaminti skirtų medžiagų, komponuojamos kartu su baldinėmis vitrinomis, sieninėmis spintomis ar lentynomis). Baldinės ir mobilios atitvaros laikomos atitvaromis ir tuo atveju, kai jos nepilnai ( nesandariai) atitveria vieną patalpą nuo kitos.

## Medžiagos
Atitvarų gamybai naudojamas mūras, akmuo, betonas, gelžbetonis, mediena, stiklas, stiklo paketas, metalas, plastikas, ir kt. medžiagos.

## Šaltiniai
Magdalena Abakanovič

**Magdalena Abakanovič** (, 1930 m. birželio 20 d. Falenty prie Varšuvos – 2017 m. balandžio 20 d. Varšuvoje) – Lenkijos dailininkė, Berlyno dailės akademijos, Amerikos dailės ir literatūros akademijos garbės narė, Karališkojo dailės koledžo Londone, Rod Ailendo dizaino mokyklos (JAV) garbės daktarė.

## Biografija
1950-1954 m. studijavo Varšuvos dailės akademijoje. 1965-1990 m. dėstė Poznanės dailės mokykloje, profesorė. Tapė, kūrė netradicinę tekstilinę skulptūrą, instaliacijas. Šeštojo dešimtmečio viduryje jos didžiulius išpintus savitos stilistikos tekstilės kūrinius imta vadinti *abakanais*. Nuo 1970 m. kūryboje naudoja rupią, guma impregnuotą drobę. Kūryboje ryškus emocinis, šiek tiek teatrališkas santykis su praeities, ypač karo bei dabarties įspūdžiais, kurie kraštutinai abstrahuojami ir monumentalizuojami. M. Abakanovič kūrinių yra ir Lietuvoje, Europos parke: „Neatpažinto augimo erdvė“ ir „Burtininkas“.

## Personalinės parodos
* *Xavier Fourcade Gallery*, Niujorkas, 1985 m.
* *Turske a. Turske Gallery*, Ciurichas, 1988 m.
* *Mucsarnok Palace of Exhibitions*, Budapeštas, 1988 m.
* *Stadel Kunstinstitut*, Frankfurtas, 1989 m.
* *Sezon Museum of Art*, Tokijas, 1991 m.
* *Walker Art Center*, Mineapolis, 1992 m.
* *Hiroshima City Museum of Contemporary Art*, Japonija, 1993 m.
* *P.S. 1 Museum*, Niujorkas, 1993 m.
* *Fundacio Miro*, Maljorka, 1994 m.
* *Marlborough Gallery*, Madridas, 1994 m.
* *Kordegarda Gallery*, Varšuva, 1994 m.
* *Yorkshire Sculpture Park*, Anglija, 1995 m.
* *Manchester City Art Galleries*, Anglija, 1995 m.
* *Charlottenborg Exhibition Hall*, Danija, 1996 m.
* *Oriel Mostyn*, Velsas, 1996 m.
* *Gallerie Marwan Hoss*, Paryžius, 1996 m.

## Įvertinimas
* San Paulo bienalės pagrindinis prizas, Brazilija, 1965 m.
* Gotfrydo fon Herderio prizas, Viena, 1979 m.
* Alfredo Jurzykovskio prizas, Niujorkas, 1982 m.
* Prizas „Distinction in Sculpture“, Skulptūros centras, Niujorkas, 1993 m.
* Leonardo da Vinci „Pasaulio meno apdovanojimas“, Meksika, 1997 m.
* Polonia Restituta ordinas su žvaigžde, 1998 m.
* „Ordre des Arts et des Lettres“ karininkas, Paryžius, 1999 m.
* Ordinas už nuopelnus Italijos Respublikai, 2000 m.
* „Visionaries!“ „American Craft Museum“, 2000 m.
* Lenkijos kultūros ministro apdovanojimas už gyvenimo kūrybinius pasiekimus, kurį inicijavo Niujorko *International Sculpture Center*, 2005 m.

## Šaltiniai
Tamara Abakėlija

**Tamara Abakėlija** (g. 1905 m. rugpjūčio 19 d. Choni, Kutaisio rajone – m. 1953 m. gegužės 14 d. Tbilisyje) – Gruzijos grafikė, skulptorė, teatro ir kino dailininkė.

1923–1929 studijavo Tbilisio dailės akademijoje, nuo 1938 m. joje dėstė. Sukūrė akvarelių, piešinių, kartono raižinių, knygų iliustracijų: Šota Rustaveli „Karžygys tigro kailiu“, „Dovydas Sasunietis“ 1939, D. Guramišvili *Davitijani* 1950 m., L. Ukrainkos paminklą *Surami* (1952 m.). Nuo 1930 m. kūrė scenografiją teatrų spektakliams, Gruzijos kino studijos filmams. Kūrybai būdinga nacionalinė tematika, didingumas, patosas.
Leonidas Abalkinas

**Leonidas Ivanovčius Abalkinas** (;  1930 m. gegužės 5 d. –
2011 m. gegužės 2 d.  ) – Rusijos ekonomistas, Rusijos mokslų akademijos narys, 1987 m. tapo profesoriumi.

1986 metais tapo Rusijos mokslų akademijos Ekonomikos instituto direktoriumi. 1989–1991 m. TSRS MT pirmininko pavaduotojas, Ekonomikos reformos valstybinės komisijos pirmininkas. Buvo Michailo Garbačiovo ir Boriso Jelcino patarėju. Tarptautinio ekonomikos ir sočiai, reformų fondo valdybos narys. Nuo 1991 metų Tarptautinio N. Kondratjevo fondo prezidentas. Nuo 1992 m. žurnalo *Ekonomičeskie voprosy* vyriausias redaktorius. 1998 metais tapo Ekonominės krizės grupės nariu. Dauguma jo publikuotų straipsnių nagrinėja teorines politinės socializmo ekonomikos problemas.
Abasas I Didysis

**Abasas I Didysis** (pers. شاه عباس یکم; g. 1571 m. sausio 27 d. – 1629 m. sausio 19 d. Mazanderano provincijoje, Persija) – Persijos šachas, valdęs 1588–1629 m., priklausęs Sefevidų dinastijai.

## Istorija

Tahmaspo I anūkas. Rėmėsi kurdų, lurų, persų diduomene, pirkliais ir islamą priėmusiais vergais. 1598 m. perkėlė sostinę iš Kazvino į Isfahaną. Jam valdant buvo statomi nauji miestai, tiesiami keliai, kasami kanalai. Šauktinių kariuomenę pakeitė reguliariąja. 1598 m. užėmė Chorasaną, 1601–1602 m. Bahreino salas, 1621 m. Kandaharą. Per 1603–1623 m. karus su Osmanų imperija užgrobė Iraką, Užkaukazę. Stiprino šalies ekonomiką apiplėšdamas pavergtas tautas – armėnus, azerbaidžaniečius, gruzinus, kurdus ir tremdamas juos į valstybės gilumą. Užmezgė politinius ir prekybinius santykius su Rusijos imperija ir daugeliu Vakarų Europos šalių, tarp jų Portugalija, Nyderlandais, Prancūzija, Ispanija ir britų pirkliais. Prekyba ir kelionės klestėjo visoje imperijoje.
Abasas II Chilmi Paša

**Abasas II Chilmi Paša** (; 1874 m. liepos 14 d. Aleksandrija – 1944 m. gruodžio 20 d. Ženeva) – paskutinis Egipto chedivas, valdęs 1892-1914 m. Muhamedo Ali proanūkis.

Siekė valdyti šalį savarankiškai, nepaisydamas britų generalinių konsulų. Rėmė panislamiškas jėgas. Prasidėjus I pasauliniam karui kvietė egiptiečius ir sudaniečius kovoti su britais. 1914 m. gruodžio 19 d. Didžiajai Britanijai paskelbus Egiptą savo protektoratu, nušalintas nuo valdžios. Gyveno tremtyje, daugiausia Šveicarijoje.

|-

|-

|-

|-

|-

|-
David Nalbandian

**Davidas Nalbandianas** (*David Nalbandian*, g. 1982 m. sausio 1 d. Unkilyje, Kordobos prov.) – Argentinos lauko tenisininkas, olimpietis.

2002 m. Grand Slam finale, Wimbledon turnyre užėmė 2 vietą (nusileido Lleyton Hewitt iš Australijos). 2005 m. laimėjo Masters Cup, 2007 m. ATP Masters finalo seriją (2 kart). 2004 ir 2008 m. dalyvavo olimpinėse žaidynėse.

## Šaltiniai
Jefferson Pérez

**Jefferson Leonardo Pérez Quezada** (g. 1974 m. liepos 1 d. Kuenkoje) – Ekvadoro lengvaatletis, 20 km sportinio ėjimo specialistas.

Jefferson Pérez tapo pasaulio čempionu 2003, 2005 ir 2007 m., vicečempionu – 1999 m., be to, 1996 m. tapo olimpiniu čempionu, 2000 ir 2004 m. olimpiadose užėmė 4 vietą. Jis taip pat pasiekė geriausią pasaulyje ėjimo rezultatą – 1:17:21 (2003 m. Paryžiuje).
Britų apdovanojimai 2008

**Britų apdovanojimai 2008** buvo 28-į kartą vykstantys Didžiosios Britanijos muzikos apdovanojimai, kuriuos rengia Britų muzikos industrija. Šis renginys įvyko 2008 metų vasario 20 dieną Earls Court Exhibition Centre, Londone. Ceremonija pritraukė 6.1 milijonus žiūrovų, 800,000 daugiau nei 2007 metais.

## Ceremonija
Britų muzikos apdovanojimus 2008 m. vedė Sharon Osbourne, Ozzy Osbourne, Kelly Osbourne ir Jack Osbourne.

### Pasirodymai

## Nominacijos
Nominacijos buvo praneštos 2008 sausio 16.
*Nugalėtojai pažymėti pastorintu* **šriftu**.

### Geriausias Britų Atlikėjas

*British Male Solo Artist*

Apdovanojimą įteikė Beth Ditto

### Geriausia Britų Atlikėja

*British Female Solo Artist*

Apdovanojimą įteikė James Nesbitt

### Geriausia Britų Grupė

*British Group*

Apdovanojimą įteikė Ian McKellen

### Geriausias Britų Albumas

*[[Mastercard]] British Album*

Apdovanojimą įteikė: Vic Reeves 

### Geriausias Britų Singlas

*British Single Shortlist*

Apdovanojimą įteikė Alan Carr

### Geriausias Britų Debiutas

*British Breakthrough Act*

Apdovanojimą įteikė Jonathan Rhys Meyers

### Geriausias Gyvas Pasirodymas

*British Live Act*

Apdovanojimą įteikė Chris Moyles

### Geriausias Tarptautinis Atlikėjas

*International Male Solo Artist*

Apdovanojimą įteikė: Kelly Rowland

### Geriausia Tarptautinė Atlikėja

*International Female Solo Artist*

Apdovanojimą įteikė: David Tennant

### Geriausia Tarptautinė Grupė

*International Group*

Apdovanojimą įteikė: Andrew Lloyd Webber irDenise van Outen

### Geriausias Tarptautinis Albumas

*International Album*

Apdovanojimą įteikė Michelle Ryan

### Kritikų Pasirinkimas

*Critic's Choice*

Apdovanojimą įteikė Will Young

### Už Nuopelnus Muzikai

*Outstanding Contribution to Music*

Apdovanojimą įteikė Kylie Minogue

## Nuorodos
* BRIT Awards oficiali svetainė internete 
* BBC Radio 1
Antofagasta

**Antofagasta** () – miestas Čilės šiaurėje, 1130 km nuo Santjago, Ramiojo vandenyno pakrantėje. Antofagastos regiono administracinis centras. 296,9 tūkst. gyventojų (2002 m.). Svarbus jūrų uostas. Apylinkėse vystoma vario ir kalio salietros gavyba. Yra du valstybiniai (Antofagastos ir Šiaurės Katalikiškasis) ir keletas privačių universitetų.

## Istorija

Pirmieji regiono gyventojai buvo indėnai čangosai, vertęsi žvejyba ir jūrų liūtų medžiokle. Vėliau teritorija priklausė Inkų imperijai. 1868 m. Antofagastą įkūrė Bolivijos prezidentas Mariano Melgarejo. 1879 m. miestą užėmė Čilė. Antofagasta ilgą laiką klestėjo kaip vario ir salietros eksporto uostas (vėliau pagrindiniai eksporto srautai nukreipti į Mechiljonesą).

## Šaltiniai
Román González

**Romanas Chavjeras Gonsalesas** (g. 1978 m. sausio 28 d.) – Argentinos krepšininkas, olimpietis, rungtyniavęs vidurio puolėjo pozicijoje.

Argentinos rinktinės žaidėjas.

Rungtyniavo daugiausia Argentinos klubuose, nors yra žaidęs Urugvajuje, Ispanijoje, Saudo Arabijoje. 2003 m. su Argentinos rinktine laimėjo sidabro medalį Pietų Amerikos krepšinio čempionate, 2008 m. bronzos medalį vasaros olimpinėse žaidynėse Pekine.

## Šaltiniai
Veronica Campbell-Brown

**Veronika Kempbel-Braun** (*Veronica Campbell-Brown*; g. 1982 m. gegužės 15 d. Trelaune) – Jamaikos sprinterė, daugkartinė olimpinių žaidynių ir pasaulio čempionatų prizininkė. Rungtyniauja 100 ir 200 m sprinto bei 4x100 m estafečių rungtyse.

2011 m. gegužės 31 d. Veronica Campbell-Brown pasiekė pasaulio 100 jardų bėgimo rekordą. Ji distanciją Ostravoje nubėgo per 9,91 s.

2013 m. paskelbta jog sportininkės organizme rasta neleistinų diuretikų. 

## Laimėjimai
* Olimpinių žaidynių auksas (200 m) – 2004, 2008 m.
* Olimpinių žaidynių auksas (4x100 m esafetė) – 2004 m.
* Olimpinių žaidynių sidabras (4x100 m esafetė) – 2000 m.
* Olimpinių žaidynių bronza (100 m) – 2004, 2012 m.
* Pasaulio čempionato auksas (100 m) – 2007 m.
* Pasaulio čempionato auksas (200 m) – 2011 m.
* Pasaulio čempionato sidabras (100 m) – 2005, 2011 m.
* Pasaulio čempionato sidabras (4x100 m) – 2005, 2007, 2011 m.
* Pasaulio čempionato sidabras (200 m) – 2007, 2009 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Veronica Campbell-Brown IAAF svetainėje
Britų apdovanojimai 2006

**Britų apdovanojimai 2006** buvo 26-į kartą vykstantys Didžiosios Britanijos pop muzikos apdovanojimai, kuriuos rengia Britų muzikos industrija. Šis renginys įvyko 2006 metų vasario 16 dieną Earls Court Exhibition Centre, Londone. Ceremonija pritraukė tik 4.7 milijonus žiūrovų, ir tai buvo vieni iš mažiausiai žiūrimų Brit apdovanojimų.

## Ceremonija
2008 Britų muzikos apdovanojimų ceremoniją vedė Chris Evans, kuris taip pat vedė ir 2005 Britų apdovanojimai. Renginys truko 3 valandas.

### Pasirodymai

* Prince
* Coldplay
* KT Tunstall
* Kaiser Chiefs
* James Blunt
* Kanye West
* Kelly Clarkson
* Gorillaz
* Jack Johnson
* Paul Weller

## Nominacijos
Nominacijos buvo praneštos 2006 sausio 10. *Nugalėtojai pažymėti pastorintu* **šriftu**.

### Geriausias Britų Atlikėjas

*British Male Solo Artist*

### Geriausia Britų Solo Atlikėja

*British Female Solo Artist*

### Geriausia Britų Grupė

*British Group*

 

### Geriausias Britų Albumas

*Best British Album*

### Geriausias Britų Singlas

*Best British Single*
 

### Geriausias Britų Debiutas

*British Breakthrough Act*

### Geriausias Britų Urban Pasirodymas

*Best British Urban Act*

### Geriausias Britų Roko Pasirodymas

*Best British Rock Act*

### Geriausias Gyvas Pasirodymas
  
*British Live Act*

### Geriausias Britų Pop Pasirodymas

*Best Pop Act*

### Geriausias Tarptautinis Atlikėjas

*Best International Male Solo Artist*

 

### Geriausia Tarptautinė Atlikėja

*International Female Solo Artist*

### Geriausia Tarptautinė Grupė

*Best International Group*

 

### Geriausias Tarptautinis Albumas

*Best International Album*
 

### Geriausias Tarptautinis Debiutas

*Best International Breakthrough Act*

### Už Nuopelnus Muzikai

*Outstanding Contribution to Music*

 

## Nuorodos
* Brit 2006 svetainė 
* NME apie Brits nominacijas
Stasys Audėjus

**Stasys Audėjus** (1888 m. gruodžio 29 d. Vilniuje – 1958 m. spalio 15 d. ten pat) – lietuvių dainininkas (bosas).

## Biografija
1909–1913 m. studijavo Sankt Peterburgo konservatorijoje (S. Gabelo klasėje). 1906 m. debiutavo M. Petrausko operoje „Birutė“, atliko Birutės brolio partiją. 1921–1927 m. Valstybės teatro solistas. Nuo 1927 m. gyveno Vilniuje. Nuo 1936 m. dalyvavo „Vaidilos teatro“ spektakliuose. 1942–1944 m. dainavo Vilniaus operoje. Nuo 1945 m. Lietuvos filharmonijos solistas.

## Vaidmenys
* Mefistofelis, Šarlis Guno. Faustas
* Greminas, Piotras Čaikovskis. Eugenijus Oneginas
* Don Bazilijas, Džoakinas Rosinis. Sevilijos kirpėjas

## Šaltiniai
Juozas Audėnas

**Juozas Audėnas** (iki 1939 m. *Audickas* 1898 m. rugsėjo 25 d. Rumpiškėnai, Panevėžio apskr. – 1982 m. spalio 10 d. Niujorkas) – Lietuvos pasipriešinimo okupaciniams režimams veikėjas, ekonomistas.

## Biografija
1919 m. Lietuvos partizanas. 1920–1923 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje, vėliau – Kauno pašte. 1931 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakultetą; 1926–1928 m. universiteto „Varpininkų“, 1926–1929 m. Studentų savišalpos draugijos, 1927 m. – studentų atstovybės pirmininkas.

1930–1936 m. Kauno mokesčių inspekcijos inspektorius, 1936–1939 m. miesto savivaldybės Finansų skyriaus vedėjas. 1939–1940 m. žemės ūkio ministras. Per 1940 m. birželio 14-15 d. vyriausybės posėdį siūlė priimti TSRS ultimatumą. 1940–1944 m. bendrovės „Lietūkis“ finansų administratorius, dėstė Profesinių sąjungų institute. Nuo 1942 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos CK narys, nuo 1951 m. jo pirmininkas.

1943 m. kovo-lapkričio mėn. Vyriausiojo lietuvių komiteto, 1943–1944 m. Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto narys, buvo gestapo paieškomas. 1946–1948 m. gyveno Hanau lietuvių stovykloje Vokietijoje, Lietuvių tremtinių bendruomenės centro valdybos vicepirmininkas. Nuo 1949 m. gyveno JAV. Nuo 1951 m. Lietuvos laisvės komiteto narys, 1952–1956 m. komiteto žurnalo „Lietuva“ redakcinės kolegijos pirmininkas. Nuo 1954 m. Pavergtųjų Europos tautų seimo Lietuvos delegacijos narys. Nuo 1958 m. Bendro Amerikos lietuvių šalpos fondo direktorius ir 1960–1964 m. vicepirmininkas. 1961–1964 m. ir nuo 1967 m. VLIK vicepirmininkas, 1964 m. pirmininkas, 1965–1966 m. generalinis sekretorius, nuo 1967 m. informacijos ir bendrųjų reikalų vedėjas. 1963 m. suredagavo VLIK leidinį anglų kalba „Dvidešimt kovos metų dėl Lietuvos laisvės“.

## Bibliografija
* Verslo mokesčiai, 1931 m.;
* Paskutinis posėdis, 1966 m. Niujorkas, antras leidimas: Vilnius, 1990 m.

## Šaltiniai
Katiuša (reikšmės)

Žodis ***katiuša*** reiškia:

* Katiuša – rusiško moteriško vardo *Jekaterina* mažybinė forma;
* Katiuša – populiari rusiška M. Blanterio daina;
* katiuša – antrojo pasaulinio karo laikų salvinis reaktyvinis minosvaidis, įrengtas sunkvežimyje;
* Katiuša – memorialas, memorialų komplekso Žaliosios Šlovės juosta dalis;
* katiuša – antrojo pasaulinio karo laikų K klasės tarybinių povandeninių laivų pavadinimas šnekamojoje kalboje;
* katiuša – savadarbio benzininio žiebtuvėlio iš šovinio tūtelės pavadinimas šnekamojoje kalboje (antrojo pasaulinio karo laikai);
* Katiuša – asteroidas *1900 Katyusha*, pavadintas tarybinės karo lakūnės Tarybų Sąjungos Didvyrės Jekaterinos Zelenko (*Е. И. Зеленко*; 1916 m. – 1941 m.) garbei;
* katiuša – serbentų veislė.
Jekaterina Zelenko

**Jekaterina Zelenko** (; ; 1916 m. rugsėjo 14 d. Žitomiro srities Olevsko rajono Koroščinės kaime – 1941 m. rugsėjo 12 d. palaidota Anastasjevkos kaime, Sumų sritis) – karo lakūnė, vyresnioji leitenantė, vienintelė moteris pasaulyje, atlikusi oro taraną. Tarybų Sąjungos Didvyrė.

Gimė 1916 m. rugsėjo 14 d. Žitomiro srities Olevsko rajono Koroščinės kaime. Kurske baigė septynias klases.
1933 m. Voronežo aeroklube išmoko skraidyti. 1934 m. su pagyrimu baigė 3-iąją Orenburgo karinę aviacijos mokyklą.

Buvo komjaunuolė. Jos vyras buvo karo lakūnas Pavlas Ignatenka, žuvęs oro mūšyje 1943 m.

Tarnavo 19-oje lengvųjų bombonešių brigadoje, kuri bazavosi Charkove. Per keturius metus įsisavino septynių tipų lėktuvus.
Dalyvavo TSRS-Suomijos kare su 11-ojo lengvųjų bombonešių pulko 3-iąja eskadrile. Atliko 8 kovinius skrydžius, kurių metu subombardavo artilerijos bateriją ir šaudmenų sandėlį.
Po TSRS-Suomijos karo grįžo į 19-ąją aviabrigadą.
Nuo 1940 m. gegužės tarnavo naujai suformuotame 135-ajame bombonešių pulke lakūnu instruktoriumi.

Nuo antrojo pasaulinio karo pradžios dalyvavo mūšiuose Pietvakarių fronte 6-osios oro armijos 16-osios mišriosios aviacijos divizijos 135-ojo bombonešių pulko 5-oje eskadrilėje, kur buvo buvo eskadrilės vado pavaduotoja. Atliko 40 kovinių skrydžių, dalyvavo 12-oje oro mūšių su priešo naikintuvais.
1941 m. liepos mėnesį vadovavo grupei bombonešių, kurie, pagal tarybinės pusės pranešimą, Propoisko rajone sunaikino apie 45 tankus, 20 automobilių, iki bataliono kareivių ir be nuostolių grįžo.

1941 m. rugsėjo 12 d. atliko du žvalgybiniu skrydžius lėktuvu Su-2. Į trečią skrydį išskrido antrojo skrydžio metu pažeistu lėktuvu. Grįžtant ties Romnais Zelenko ir porininko lėktuvus atakavo septyni Bf-109. Porininko lėktuvas buvo pamuštas ir iš oro mūšio pasitraukė. J. Zelenko numušė vieną priešo naikintuvą ir, pasibaigus šoviniams, taranavo kitą vokiečių naikintuvą. Taranu numušė antrą vokiečių naikintuvą, bet žuvo ir pati.

Lakūnę vietiniai gyventojai palaidojo Anastasjevkos kaime (Sumų sritis). Po karo ji buvo perlaidota Kurske. 1990 m. gegužės 5 d. jai po mirties suteiktas Tarybų Sąjungos Didvyrio vardas.
Šiaurinio Krašto emyratas

**Al Hudu aš Šamalija**, **Šiaurės Krašto emyratas** () – Saudo Arabijos emyratas šiaurėje šalies dalyje, ribojasi su Iraku. Emyrato sostinė – Araras.

Plotas – 127 000 km² , gyventojų – 237 100 (1999).
Teisės

Žodis **„teisės“** gali reikšti:

# subjektinės teisės;
# Žmogaus teisės;
# vairuotojo pažymėjimas;
# teisės šakos, teisės mokslai (Kaune veikė Lietuvos universiteto Teis**ių** fakultetas).
Katiuša (daina)

**Katiuša** (rus. *Катюша*) – populiari rusiška daina, pavadinta pagal rusišką vardą *[[Katiuša (vardas)|Katiuša]]*. Muzikos autorius Matvejus Blanteris, žodžių autorius – Michailas Isakovskis.

Daina pirmą kartą atlikta 1938 m. lapkričio 27 d., tada ją dainavo Valentina Batiščeva. Vėliau šią dainą dainuodavo Lidija Ruslanova, Georgijus Vinogradovas, Vera Krasovickaja, Sara Gorbi.

## Įdomūs faktai
* Dainos pavadinimu pavadino salvinius reaktyvinius minosvaidžius BM.
* Vschody (*Всходы*) kaimo (Smolensko srities Ugros rajonas), netoli Glotovkos kaimo, kuriame gimė „Katiušos“ žodžių autorius Michailas Isakovskis, yra dainos „Katiuša“ muziejus.
* Katiuša buvo populiari visame pasaulyje - yra daug šios dainos vertimų į kitas kalbas bei daug kitakalbių alternatyvių tekstų. Italijoje tie variantai yra „*Katarina*“ ir „*Fischia il vento*“ ('Vėjas švilpia'), Izraelyje – „*Katiuška*“, Suomijoje – „*Karjalan Katjuusa*“ ('Katiuša iš Karelijos')
* Daina Katiuša dabar laikoma karine daina, nors pagal žodžius tai lyrinė daina.

## Itališka daina pagal „Katiušos“ muziką
Pasipriešinimo Italijoje (1943–1945 m.) metais *Felice Cascione* (1918–1944 m.) parašė itališką tekstą „Katiušos“ muzikai. Ši daina, kuri vadinasi *Fischia il vento* ('vėjas pučia'), tapo vienu iš Italijos partizanų himnų, kartu su kitomis garsiomis dainomis *Bella ciao* ir *La Brigata Garibaldi*.

## Nuorodos

* Daina „Katiuša“, folklorinis variantas. Grupės „Kristal-Balalaika“ (Кристалл-Балалайка)
* Dainuoja Valentina Batiščeva. Senas įrašas (mp3)
* Įvairūs „Katiušos“ įrašai (mp3). Du variantai - kinų kalba
Kiaukaliai

**Kiaukaliai** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Kaltinėnų, kairiajame Akmenos krante.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kvesčiai

**Kvesčiai** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Kaltinėnų, piečiau , kairiajame Rungio upelio krante.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Laumenai (Kaltinėnai)

**Laumenai** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Kaltinėnų, 1 km į pietus nuo dešiniojo Ašvijos kranto. Saugomas Laumenų ąžuolas.

## Gyventojai


Laumenai, Laumėkalnio stendas.JPG|Stendas Aukštagirės dviračių maršrute Laumėkalnyje
Laumenai. Laumėkalnio stotelė.JPG|Laumėkalnio stotelė 
Laumenų ąžuolas 2023.JPG|Laumenų ąžuolas


## Šaltiniai
Mažuoliai (Šilalė)

**Mažuoliai** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Kaltinėnų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Junichiro Koizumi

**Džiuničiras Koidzumis** (, g. 1942 m. sausio 8 d.) – Japonijos politikas, 2001–2006 m. ėjęs Japonijos ministro pirmininko pareigas.

Plačiai laikomas kitamaniu Japonijos liberaldemokratų lyderiu, Koidzumis išgarsėjo kaip ekonomikos reformatorius, sutelkęs dėmesį į Japonijos vyriausybės skolas ir pašto privatizavimą. 2005 m. Koidzumio vadovaujama LDP sudarė vieną didžiausių daugumų parlamente moderniojoje Japonijos istorijoje.

Politikas taip pat susilaukė didelio tarptautinio dėmesio dislokuodamas Japonijos ginkluotąsias pajėgas Irake. Tai buvo pirmas kartas po Antrojo pasaulinio karo, kai Japonijos ginluotosios pajėgos dislokuojamos užsienyje. Koidzumis nevengė keliskart aplankyti Jasukunio šventyklos, tuo pablogindamas santykius su Pietų Korėja ir Kinijos LR.

## Biografija

Koidzumį galima vadinti trečios kartos politiku. Jo tėvas, Džiunia Koidzumis (小泉純也), buvo generalinis Japonijos gynybos agentūros direktorius ir parlamento narys, senelis Matadžiras Koidzumis (小泉 又次郎) buvo pašto ir telekomunikacijų ministras Hamagučio ir Vakacukio vyriausybėse bei ankstyvasis pašto privatizavimo šalininkas.

Džiuničiras Koidzumis gimė 1942 m. sausio 8 d.Jokosukoje, Kanagavos prefektūroje. Baigė Jokosukos vidurinę mokyklą, Keio universitete studijavo ekonomiką. Įstojo į Londono universiteto koledžą. 1969 m., mirus tėvui, grįžo į Japoniją.

## Koidzumio kabinetai

|-

Pastabos:
# Makiko Tanaką 2002 m. sausio 29 d. atleidus iš pareigų, Koidzumis ėjo laikinąsias užsienio reikalų ministro pareigas iki vasario 1, kai jis paskyrė tuometinį aplinkos apsaugos ministrą Yoriko Kawaguchi, kurį netrukus pakeitė Hiroshi Oki;
# Oshima atsistatydino 2003 m. kovo 31 d. dėl ūkio subsidijų skandalo. Jį pakeitė Kamei;
# Takenaka taip pat ėjo valstybės ministro pašto privatizavimui pareigas nuo pirmosios Koidzumio suformuotos vyriausybės;
# Yasuo Fukuda atsistatydino 2004 m. gegužės 7 d., jį pakeitė Hiroyuki Hosoda.

## Nuorodos
* Koidzumio kalbos ir teigimai;
* Ministro pirmininko Koidzumio profilis;
* Jasukunio šventyklos oficiali svetainė.
Orvydiškė

**Orvydiškė** (seniau ***Arvydiškė***) – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Kaltinėnų, 1 km į rytus nuo kairiojo Akmenos kranto. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paašvijis

**Paašvijis** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Kaltinėnų, dešiniajame Ašvijos krante. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Suchoj Su-24

**Suchoi Su-24** buvo pažangiausias Tarybų Sąjungos šturmo lėktuvas XX a. 8-ajame ir 9-ajame dešimtmečiais. Šiame dviviečiame dviejų variklių lėktuve buvo sumontuota pirmoji Tarybų Sąjungos integruota skaitmeninė navigacijos-atakos sistema. Daugeliu aspektų Su-24 konfigūracija yra panaši į F-111. Jis vis dar naudojamas Rusijos ir kai kurių kitų valstybių karinėse oro pajėgose. Lėktuvas pilna ginkluotės komplektacija gali pakilti ir gabenti apie 12 tonų sprogmenų.

**Sirijos pilietinis karas**

SU-24 bombardavo sukilėlių pozicijas. 2012 m. lapkričio 28 d. numuštas pirmasis SU-24 raketa Igla. Vienas pilotų buvo sužeistas ir paguldytas į sukilėlių ligoninę. 2014 m. rugsėjo 23 d. SU-24 numuštas Izraelio raketa MIM-104 Patriot netoli Quneitros miesto po to, kai jis pažeidė Izraelio oro erdvę ties Golano Aukštumomis. Abu lakūnai išsigelbėjo.

## Šaltiniai
Pakalniškiai (Šilalė)

**Pakalniškiai** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Kaltinėnų, 1 km į pietus nuo dešiniojo Ašvijos kranto, šalia jos ir Daugvėrės santakos.

## Istorija

Kaime stūkso alkakalnis, tai 6 – 8 metrus santykinai iškilusi kalva. Ši kalva minima 1395 m. kryžiuočių žygių aprašuose, tada čia augo šventoji giria, vadinama Ašviete (*Asswyiote*). Taip pat yra kapinynas (dar vadinamas *Sidabrine*), kuris nėra rimtai tyrinėtas, tačiau jame rasta V–IX a. radinių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Misaičiai (Šilalė)

**Misaičiai** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Kaltinėnų, prie .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pakarčemis (Kaltinėnai)

**Pakarčemis** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Kaltinėnų. Aukščiausias kaimo taškas – 182,5 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pasausalis

**Pasausalis** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Kaltinėnų. Aukščiausias kaimo taškas 151 m virš jūros lygio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pempės (Šilalė)

**Pempės** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Kaltinėnų, dešiniajame Ašvijos upelio krante.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pilės

**Pilės** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, vakariniame Kaltinėnų pakraštyje. Pro kaimą eina kelias , pietiniu pakraščiu – . Stūkso piliakalnis, dar vadinamas Kepaluškalnio vardu, ant jo stovėjo Kaltinėnų pilis. Piliakalnio šlaitai statūs, iki 20 m aukščio, aikštelė 45 su 50 m ilgio ir pločio. Kepaluškalnio papėdėje 1990 metais pastatytas medinis Vytauto paminklas ir pergalei Žalgirio mūšyje atminti.

## Istorija

Pilės žinomos nuo 1569 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Rūčiai

**Rūčiai** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Kaltinėnų, prie  ir kairiajame Akmenos krante. Stovi Žemaičių plento Akmenos tiltas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Sodalė (Kaltinėnai)

**Sodalė** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Kaltinėnų, kairiajame Akmenos upės krante. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Putvinskiai

**Putvinskiai** (seniau ***Putviai***) – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Kaltinėnų. Radiškės seniūnaitijos centras.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Bunkeryje, ūkininko J. Gečo sodyboje žuvo rezistentė, poetė Irena Petkutė (1932–1953).

## Šaltiniai
Rėzgaliai (Šilalė)

**Rėzgaliai** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Kaltinėnų.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Vytautas Mikutis (1926–2021) – ekonomistas.

## Šaltiniai
Šaltiškė

**Šaltiškė** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Kaltinėnų, 1 km į pietus nuo dešiniojo Ašvijos kranto.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šiukšeliai

**Šiukšeliai** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Kaltinėnų. Aukščiausias kaimo taškas 139,1 m. Ties kaimu Yžnė įteka į Akmeną.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šliužos

**Šliužos** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Kaltinėnų, 1 km į šiaurę nuo dešiniojo Akmenos kranto, taip pat kaimo šiaurėje yra Rūteliai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trakas (Šilalė)

**Trakas** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Kaltinėnų, kairiajame Yžnės krante. Į vakarus nuo kaimo dunkso Trako miškas. Veikia Trako vaikų vasaros stovykla.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Určiniškė

**Určiniškė** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Kaltinėnų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Užpelkis

**Užpelkis** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Kaltinėnų, dešiniajame Akmenos krante.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vosgirdai

**Vosgirdai** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Kaltinėnų, dešiniajame Yžnės krante.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Audinių marginimas

**Audinių marginimas** – audinių apdailos procesas, kuriuo baltiems arba lygaus spalvinio fono audiniams suteikiamas vienspalvis ar daugiaspalvis raštas.

## Technologijos
Dažniausiai audiniai marginami pasta perkeliant ant jų marginimo raštą. Pasta sumaišoma iš dažų ir pagalbinių medžiagų (elektrolitas, ėsdiklis, lygiklis, disperguojančios medžiagos) pridėjus tirštiklių, dažniausiai polimerinių medžiagų, kurios su vandeniu sudaro klampią masę, neleidžiančią dažams išsilieti.

## Marginimo būdai
* Tiesioginis marginimas, kai marginimo pasta perkeliama ant balto ar šviesiai dažyto audinio.
* Ėsdinimas, kai ant tamsiai dažyto audinio perkeliama pasta, suardanti fono dažus.
* Rezervinis marginimas, kai prieš dažymą ant audinio perkeliama pasta, sauganti nedažytinas audinio vietas.
* Šiluminis marginimas, kai audinys suspaudžiamas su popieriumi, išmargintu aukštoje temperatūroje lengvai sublimuojančiais ir susigeriančiais į audinį dažais.

Marginimo raštas gali turėti ryškų bei išsiliejantį kontūrą (akvarelinis marginimas) arba susidėti iš taškelių (rastrinis marginimas). Marginti audiniai džiovinami, apdorojami termiškai (fiksuojami) 105-180&nbsp;°C temperatūros garais brandintuvuose. Audiniai pastomis marginami rankiniu būdu (reljefinėmis formomis, aerografu per šabloną, braukle per tinklinį šabloną), mašinomis (tinkliniais plokščiaisiais ar cilindriniais šablonais arba velenais su marginimo raštais). Šiluminiu būdu marginto audinio nereikia džiovinti, plauti.

## Istorija
Marginimas yra viena seniausių liaudies meno šakų, išlikęs dar IV a. - VI a. margintas egiptiečių audinys. Marginimas buvo labai paplitęs Viduramžiais Azijoje ir Europoje. Iki XVIII a. pab. buvo marginama rankiniu būdu. 1785 T. Belas (Didžioji Britanija) išrado veleninę marginimo mašiną. XX a. viduryje buvo sukurtos mašinos su tinkliniais plokščiaisiais šablonais, vėliau – su tinkliniais cilindriniais velenais. Lietuvoje daugiausia marginama užsienio firmų mašinomis su tinkliniais cilindriniais velenais.

## Šaltiniai
Antanas Pranciškus Audzevičius

**Antanas Pranciškus Audzevičius** (*Audzijonis*; 1834 m. rugsėjo 21 d. Telžiai, Skrebotiškio valsčius – 1895 m. birželio 10 d. Vilnius) – katalikų dvasininkas, teologas, pedagogas, Vilniaus vyskupas.

## Biografija
Gimė 1834.09.21 Saločių parapijos Telžių kaime (dab. Pasvalio r.) Antano ir Kunigundos Kavaliauskaitės Audzijonių šeimoje.

1855–1859 m. studijavo Vilniaus dvasinėje seminarijoje. Nuo 1860 m. dirbo vikaru Vilniuje, Šv. Jokūbo bažnyčioje, Turgeliuose, Naujatrakiuose, Radaškonyse (dab. Maladečinos raj.).

Apgynė teologijos disertaciją, jam suteiktas teologijos daktaro laisnis. Buvo Sankt Peterburgo dvasinės akademijos inspektorius, rektorius (iki 1884 m.), profesorius (nuo 1869 m.). 1889–1895 m. Vilniaus vyskupas. Vienas pirmųjų rūpinosi lietuvių kalbos vartojimu bažnyčiose.

## Šaltiniai
Algirdas Audzijonis

**Algirdas Audzijonis** (1935 m. liepos 7 d. Kėdainiuose – 2021 m. lapkričio 19 d. Vilniuje) – Lietuvos fizikas.

## Biografija
1959 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1971 m. fizikos ir matematikos mokslų kandidatas („Stibio sulfido monokristalų optinės savybės“, VVU. Vad. A. Karpus, J. Batarūnas), nostr. dr. 1993. 1997 m. habilituotas gamtos mokslų (fizika) daktaras („Juostinė sandara, optinės savybės, minkštoji moda SbSI ir Sb2S3 tipo kristaluose“, VVU).

Nuo 1959 m. Vilniaus pedagoginio instituto (nuo 1996 m. – VPU) dėstytojas, nuo 1973 m. Vilniaus pedagoginio instituto docentas, 1985–2011 m. Kietojo kūno optikos laboratorijos vadovas, 1993–2013 m. Bendrosios fizikos katedros vedėjas, 1998 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
17 išradimų bendraautoris ir 9 patentų savininkas. Daugiau kaip 80 mokslinių straipsnių bendraautoris. Svarbiausi darbai iš feroelektrinių savybių, juostinės sandaros, fazinių virsmų fizikos. Mokslinis vadovas 8 daktarų: Jan Siroic, Kęstutis Žičkus, Vidas Paulikas Antanas Krikščiūnas , Leonardas Žigas , Raimundas Žaltauskas . Audrius Pauliukas . Raimundas Sereika.

Moksliniai darbai 2007 m. ir 2011 m. pristatyti Mokslo valstybinei premijai gauti.

## Bibliografija
* Mechaninės bangos. Tvermės dėsniai: (laboratoriniai darbai) 1980 m.
* Elementariųjų dalelių tyrimo metodai (metodinė priemonė), 1997 m.
* Elektros laboratoriniai darbai, su kitais, 1997 m.
* Molekulinės fizikos laboratoriniai darbai, su kitais, 2001 m.
* Optikos laboratoriniai darbai, su kitais, 2001 m.
* Puslaidininkių fizikos laboratoriniai darbai, 2003 m.
* Elektros laboratoriniai darbai (nespecialistams), 2003 m.
* Optikos laboratoriniai darbai (nespecialistams), 2003 m.
* Banginė optika interaktyviojoje aplinkoje, 2003 m.
* Jonizuojančios spinduliuotės tyrimas, 2004 m.
* Molekulinės fizikos laboratoriniai darbai (nespecialistams), 2004 m.
* Elektromagnetizmo pagrindai, Vilnius [VPU leidykla] 2005 m.
* Fizikinis eksperimentas Kietojo kūno o. m. l. 2007 m.
* Puslaidininkinių-feroelektrinių kristalų virpesių spektrų ir elektroninės struktūros tyrimas, 2007 m.
* Optikos kursas su „MATHEMATICA", 2007 m.
* Mechanikos laboratoriniai darbai nespecialistams 2009 m.

## Šaltiniai
Vladas Auga

**Vladas Auga** (1931 m. birželio 7 d. Skomaičiuose, Gudžiūnų valsčius, Kėdainių apskritis – 1984 m. balandžio 20 d. Šiauliuose) – Lietuvos aktorius.

## Biografija
1950 m. baigė Gudžiūnų vidurinę mokyklą. 1952–1977 m. Šiaulių dramos teatro aktorius, 1960–1977 m. ir direktorius. 1977–1980 m. Lietuvos kino studijos vaidybinių filmų direktorius.

Šiaulių dramos teatre sukūrė apie 50 vaidmenų. Žuvo autokatastrofoje.

## Vaidmenys
**Teatre**:
* Jonas – Sofija Kymantaitė-Čiurlionienė. Pinigėliai, 1953 m.
* Aleksas – Jonas Avyžius. Baltieji gluosniai, 1954 m.
* Alna – Petras Vaičiūnas. Prisikėlimas, 1956 m.
* Markizas Poza – Frydrichas Šileris. Don Karlas, 1960 m.
* Orsinas – Viljamas Šekspyras. Dvyliktoji naktis, 1963 m.

**Kine**:
* Vyrų vasara, 1970 m., režisierius Marijonas Giedrys

## Šaltiniai