open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vindzoras (Anglija)

**Vindzoras** () – miestas Jungtinėje Karalystėje, pietų Anglijoje, Berkšyro grafystėje, tiesiai į pietus nuo Temzės upės. Nuo Londono centro nutolęs apie 34 km į vakarus.

Vos apie 3 km į pietus yra Senojo Vindzoro kaimas, kuris prieš 300 metų buvo tai, kas dabar vadinama Vindzoru; praeity dabartinis miestas vadintas ***Naujuoju Vindzoru*** tam, kad būtų galima atskirti jį nuo senojo. Mieste stovi žymi Vindzoro pilis, viena iš Britų karališkosios šeimos oficialių rezidencijų.

## Istorija
Dėl vietovėje esančių apie anglosaksus bylojančių įrodymų, tikėtina, kad vietovėje jau buvo įsikurta dar prieš viduramžių pilies pastatymą.

Vindzoras pirmą kartą paminėtas Anglosaksų kronikoje. Pavadinimas kilo iš sen. anglų kalbos žodžio *Windles-ore* 'gervė prie upės kranto'. Vindzoro pilį po 1066 m. normanų Anglijos užkariavimo pastatė Vilhelmas I Užkariautojas. Kažkur po 1086 m., greičiausiai valdant Henrikui I, karališkoji šeima persikėlė į naujai pastatytą pilį. XII a. Vindzoras plėtėsi, dėl to susikūrė *Naujasis Vindzoras* (buvo pastatyta parapijos bažnyčia, turgaus aikštė, raupsuotuojų ligoninė). Maždaug tuo pat metu pilis buvo perstatyta į akmeninę, nutiestas Vindzoro tiltas.

Naujasis Vindzoras viduramžiais buvo didis miestas, vienas turtingiausių šalyje. Suklestėjo iš glaudžių ryšių su karališkąja šeima. 1348 m. siautusi Juodoji mirtis ypatingai didelės žalos miesteliui nepridarė. XV a. tapo piligrimystės centru.

Prabėgus apie dešimčiai metų po reformacijos miestelį užklupo stagnacija. Ankstyvieji šiuolaikiniai laikai išryškino didžiulį kontrastą tarp viduramžius primenančio miestelio vaizdo ir modernėjančios Europos. XVI ir XVII a. Vindzoras garsėjo skurdumu, prastai išgrįstomis gatvėmis ir prastu apgyvendinimo lygiu.

Vindzoras atsigavo valdant karalienei Viktorijai, kuomet miestas buvo perstatytas iš pamatų nugriovus didžiąją dalį senamiesčio, ir tapo Britų imperijos centru.

## Šaltiniai
Nina Radaitytė

**Nina Marija Radaitytė Matulionienė** (g. 1954 m. liepos 26 d. Vilniuje) – Lietuvos kino ir teatro aktorė.

## Biografija
1976 m. baigė Lietuvos valstybinę konservatoriją, aktoriaus meistriškumo studijas. 1976–1992 m. Kauno valstybinio dramos teatro aktorė. 1994 m. viena iš Nepriklausomų aktorių teatro steigėjų, direktorė, aktorė.

## Svarbesni vaidmenys teatre
* Šake. Z. Chalapianas. Lopšinė. Rež. J. Vaitkus. 1976. KVDT
* Laima. R. Gavelis. Inadaptatus. Rež. G. Žilys. 1976. KVDT
* Ožislavas. A. Žari. Karalius Ūbas. Rež. J. Vaitkus. 1977. KVDT
* Elena. P. Travers. Merė Popins. Rež. G. Žilys. 1978 KVDT
* Nuotaka. M. Frišas. Biografija: vaidinimas. Rež. V. Čibiras. 1978. KVDT
* Nadiežda. M. Gorkis. Paskutinieji. Rež. J. Vaitkus. 1979. KVDT
* Eva Rilkė. J. Radojevas. Raudona ir ruda. Rež. J. Vaitkus. 1979. KVDT
* Betana. A. Lindgren. Mažylis ir Karlsonas. Rež. S. Motiejūnas. 1979. KVDT
* Skaidrioji. V. Krėvė. Šarūnas. Rež. J. Vaitkus. 1980. KVDT
* Eve. M. Untas. Svarbiausioji repeticija. Rež. J. Vaitkus. 1980. KVDT
* Marija. P. Petersonas. Bastardas. Rež. P. Petersonas. 1981. KVDT
* Ieva. K. Saja. Sielų mainai. Rež. I. Bučienė. 1981. KVDT
* Gydytoja. J. Grušas. Gintarinė vila. Rež. G. Padegimas. 1984. KVDT
* Onfisonka. M. Kulišas. Taip pražuvo Guska. Rež. G. Padegimas. 1984. KVDT
* Kei. Dž. B. Pristlis. Laikas ir Konvėjai. Rež. G. Padegimas. 1985. KVDT
* Guliumkan. Č. Aitmatovas. Golgota. Rež. J. Vaitkus. 1987. KVDT
* Birutė. R. Granauskas. Gyvenimas po klevu. Rež. J. Dautartas. 1989. KVDT
* Margaret. Dž. M. Singas. Šaunuolis iš Vakarų pakrantės. Rež. H. Vancevičius. 1991. KVDT
* Baladina. J. Ivaškevičius. Kosmogonija. Rež. M. Mikkiver. 1994. ANT

## Vaidmenys kine ir televizijoje
* Sadūto tūto. Rež. A. Grikevičius. 1974. LKS
* Faktas. Rež. A. Grikevičius. 1980. LKS
* Šarlota. L. Vernėjus. Nemo bankas. Rež. V. Bačiulis. 1980. LTV
* Sekretorė. A. Gricius. Palanga. Rež. M. Karklelis. 1981. LTV
* Emilija. K. Saja. Detektyvas prie žvakių. Rež. B. Talačka. 1996. LTV
* Mergelė (Mirtis). K. Ostrauskas. Duobkasiai. Rež. A. Matulionis. 1996. LTV
* Anelė. J. Žemaitė. Piršlybos. Rež. A. Matulionis. 1996. LTV
* Pelė. J. Tumas – Vaižgantas. Žemės ar moteries. Rež. A. Matulionis. 1996. LTV
* Poeto žmona. A. Škėma. Kelionė su „Camel“. Rež. A. Matulionis. 1997. LTV
* Paulė. B. Sruoga. Uošvė. Rež. A. Matulionis. 1997. LTV
* Seniūnė. K. Saja. Maišas, kuriame nugalabijo šešką. Rež. A. Matulionis. 1998. LTV

## Nuorodos
* Kauno valstybinis dramos teatras 1920–1990 m., Kaunas, Šviesa, 1990.
* Kas yra kas 1996–1997 m., Kaunas, Neolitas.
* Kas yra kas. Lietuvos moterys, Neolitas, Kaunas, 2007.
Leon Chasanowich

**Leonas Chasanovičius** (1882 m. spalio 5 d. Širvintose, Rusijos imperija – 1925 m. rugsėjo 17 d. Vulchovcėje, Čekoslovakija) – Lietuvos žydų kilmės žurnalistas, sionistas, visuomenės veikėjas.

## Biografija

Gimė 1882 m. spalio 5 d. Širvintose. Po 1905 m. Rusijos revoliucijos įsitraukė į žydų darbininkų judėjimą Poale Zion. Dėl persekiojimo 1906 m. pabėgo į Austrijos-Vengrijos imperiją, kur pradėjo rašyti straipsnius sionistiniame laikraštyje *Der jidisher Arbeiter*. Nuo 1909 m. dirbo Poale Zion judėjimo atstovu JAV, Kanadoje, Argentinoje ir Jungtinėje Karalystėje. Nuo 1913 m. dirbo Vienoje. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, kaip Rusijos imperijos pilietis buvo internuotas ir išvyko į JAV. Kartu su Ber Borochov rašė straipsnius dėl galimybės įkurti Amerikos žydų kongresą. Nuo 1917 m. iki 1920 m. buvo deleguotas į įvairius sionistinius susirinkimus. Po I pasaulinio karo aprašė apie Lenkijoje ir Ukrainoje vykusius pogromus. Iširus Poale Zion partijai pradėjo dirbti visuomeninėje žydų organizacijoje World ORT. Persikraustęs į rytų Čekoslovakiją įkūrė organizacijos filialą, kur ir mirė 1925 m. rugsėjo 17 d. Vulchovcėje. 

## Darbai

* *Der yidisher khurbn in ukrayne : Materialen un dokumenten*, Berlin, Judäa, 1920
* *Die Judenfrage der Gegenwart. Dokumentensammlung*, Stockholm : Judäa, 1919
* *Die polnischen Judenpogrome im November und Dezember 1918. Tatsachen und Dokumente*, Stockholm : Judaea, 1919
* *Di yudishe kongres-bevegung in amerike*, Warschau : Arbeyter-heym, 1917
* *Das jüdische Proletariat in Nordamerika*, in: Die Freistatt, 15. Mai 1913, S. 98–104
* *Die Krise der jüdischen Kolonisation in Argentinien und der moralische Bankerott der J.C.A.-Administration*, Stanislau : Verlag Bildung, 1910
* *Fundstellen für deutschsprachige Zeitschriftenaufsätze* bei Johann Wolfgang Goethe-Universität Frankfurt am Main

## Literatūra

* Mikhail Krutikov: From Kabbalah to class struggle : expressionism, Marxism, and Yiddish literature in the life and work of Meir Wiener, Stanford, Calif. : Stanford University Press, 2011 . Rezension von Susanne Klingenstein in der FAZ, 21. März 2012
* Lemma Chasanowich, Leon, Encyclopaedia Judaica, 1971, Bd. 5, Sp. 362f. Text auch bei jewish virtuallibrary.
* Salomon Wininger: Große jüdische National-Biographie. Kraus Reprint, Nendeln 1979, ISBN 3-262-01204-1 (Nachdr. d. Ausg. Czernowitz 1925), Band 1, S. 540f

## Nuorodos

* Literatūra apie Leon Chasanowich
Maria Borzobohata-Woźnicka

**Marija Borzobohata-Vožnicka** (1894 m. Širvintose, Rusijos imperija – 1943 m. Aušvice, Trečiasis Reichas) – dailininkė.

## Biografija

Gimė 1894 m. Širvintose, 1913 m. baigė gimnaziją Vilniuje, vėliau mokėsi dailės Sankt Peterburge. 1916 m. grįžo į Vilnių. 1920 m. ištekėjo už dailininko Stanislovo Vožnickio. 1922 m. pradėjo studijuoti pas dailininką Ludomir Sleńdziński, priklausė Vilniaus dailininkų bendrijai. Eksponavo savo darbus Vilniuje, Varšuvoje ir Poznanėje. II pasaulinio karo metu apsigyveno Varšuvoje. 1942 m. vasario 3 d. buvo suimta ir įkalinta Paviako kalėjime. 1943 m. rugpjūčio 24 d. išvežta į Aušvicą. 

## Nuorodos

* Wileńskie Towarzystwo Artystów Plastyków 1920-1930 s. 10
* Aušvico kalinių sąrašas (lenk.)
GameSpot

**GameSpot** – tinklalapis, skirtas kompiuteriniams žaidimams. Jame publikuojamos žaidimų naujienos, recenzijos, anonsai, siuntiniai ir kitokia informacija. Remiantis „Alexa“ duomenimis, GameSpot.com yra tarp 1000 lankomiausių tinklalapių pasaulyje.

Be GameSpot personalo, tinklalapyje informaciją taip pat gali skelbti ir lankytojai, rašydami savo paties apžvalgas, tinklaraščius ir dalindamiesi žinutėmis tinklalapio forume.

2004 m. GameSpot pelnė geriausio žaidimų tinklalapio apdovanojimą Video Game Award Show apdovanojimuose, taip pat keletą kartų laimėjo ir Webby apdovanojimus. Tarp didžiausių konkurentų yra IGN, 1UP.com, GamesRadar ir GameSpy. Pasak Compete.com tyrimų, 2008 m. domenas *gamespot.com* pritraukė mažiausiai 60 mln. lankytojų.

## Istorija
Tinklalapį įsteigė Pete Deemer, Vince Broady ir Jon Epstein. Veikla pradėta 1996 m. gegužės 1 d.

Tinklalapį įsigijo tinklalapis „ZDNet“, kurį vėliau įsigijo „CNET Networks“, o šią 2008 m. įsigijo „CBS Interactive“.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Kardigano įlanka

**Kardigano įlanka** (, ) – didelė Airijos jūros įlanka, įsiterpianti į Didžiosios Britanijos salos (vakarų Velso) krantus. Šiaurinį kraštą žymi Bardsio sala, pietinį – Strambl Hydo pusiasalis. Žiočių plotis – 100 km, didžiausias gylis – 40 m. Krantai uolėti, vingiuoti, suskaidyti upių, tekančių iš Kambro kalnų (Glaslinas, Teifis, Reidolas, Difis, Eronas, Maudachas). Šiaurėje susidariusi Tremadogo įlankėlė.

Potvyniai keičiasi kas pusę paros, jų aukštis 5–7 m.

Prie Kardigano įlankos įsikūrę miestai: Portmadogas, Barmutas, Tivinas, Aberistvitas, Fišgardas.

## Šaltiniai
Senųjų Trakų Viešpaties Apreiškimo vienuolynas

**Senųjų Trakų Viešpaties Apreiškimo vienuolynas** – Trakų rajone, Senųjų Trakų kaime įsikūręs moterų vienuolynas, kuriame gyvena Šv. Jono Apaštalinių seserų kongregacijos narės. Tai vienas seniausių vienuolynų Lietuvoje, menantis XVI amžių.

Šiuo metu vienuolyne gyvena 6 seserys, vienuolyno vyresnioji – prancūzė ses. Marija Dovydė.

## Vienuolyno istorija

1405 m. Vytautas Didysis Senuosiuose Trakuose apgyvendino vienuolius benediktinus, pastatė jiems bažnyčią. 1577 m. šventovę teko iš pagrindų atnaujinti, šalia pastatytas vienuolynas. 1757 m. bažnyčia sudegė, vietoj jos pastatyta nauja, nedidelė medinė bažnyčia, vėliau perkelta į Paluknį. XVIII amžiuje pastatytas naujas, mūrinis vienuolyno pastatas. 1845 m. vienuolynas buvo uždarytas, jame gyvenę vienuoliai įsikūrė Nesvyžiuje. XIX a. pabaigoje vienuolynas perstatytas į neogotikinę bažnyčią.

Senųjų Trakų benediktinai daugiausia gyveno kontempliatyvų gyvenimą, apie jų apaštalinę veiklą žinoma nedaug.

2007 m. pradėti vienuolyno rekonstrukcijos darbai. 2010 m. pradžioje čia įsikūrė Šv. Jono apaštalinių seserų kongregacija.

## Šv. Jono apaštalinės seserys

Tai pirmasis Šv. Jono kongregacijos apaštalinių seserų vienuolynas Lietuvoje. Vienuolės kontempliatyvų gyvenimą derina su aktyviu apaštalavimu – priima svečius, organizuoja rekolekcijas, seminarus, ruošia parapijos jaunimą sakramentų priėmimui.

1998–2013 m. Vilniuje veikė Šv. Jono kongregacijos kontempliatyviųjų seserų vienuolynas.

## Šaltiniai

* Vienuolyno puslapis internete 
* Pašvęstojo gyvenimo puslapio informacija
* Atidarytas Viešpaties Apreiškimo vienuolynas 

## Nuorodos

* Šv. Jono bendruomenė
* Vienuolyno istorija 
* Apie Šv. Jono apaštalines seseris. Laida „Šventadienio mintys“
American Apparel

**„American Apparel“** – tarptautins amerikiečių drabužių parduotuvių tinklas. Įkurtas 1989 m. Kanadoje, 20-yje pasaulio šalių veikia beveik 250 „American Apparel“ parduotuvių.

## Istorija
Kompaniją 1989 m. įkūrė kanadietis Dov Charney. 2003 m. spalio 13 d. „American Apparel“ atidarė savo pirmąją parduotuvę Monrealyje, Kanadoje, netrukus ir Niujorke bei Los Andžele; darbuotojų skaičius pasiekė 1300. 2006 m. penkiose šalyse buvo atidaryta daugiau nei 100 parduotuvių. Kompanija nusipirko visas teises į savo produktų tiekėjus bei franšizių valdytojus, kad galėtų valdyti visas parduotuves kaip viena kompanija. „American Apparel“ tapo pirmuoju drabužių tinklu, atidariusiu parduotuvę virtualiame žaidime „Second Life“, parduodamas beveik 2000 prekių.

2007 m. kompanija tampa vieša ir padidina savo parduotuvių skaičių dvigubai iki 280 dvidešimtyje šalių. 2008 m. kompanijos akcijų vertė pasiekė 14 JAV dol. Tais pačiais metais laikraštis „The Guardian“ paskelbė „American Apparel“ metų prekės ženklu. 2009 m. kompanijos įkūrėjas Dov Charney pateko į 100 žurnalo „Times“ sudaromą pačių įtakingiausių žmonių sąrašą. Tais pačiais metais „American Apparel“ buvo priversta atleisti 1500 nelegalių imigrantų, dirbusių kompanijoje. 2010 m. „American Apparel“ akcijų vertė nukrito iki 75 centų, metinis nuostolis siekė 30 mln. JAV dol.

## Parduotuvės
„American Apparel“ turi 248 parduotuves 20-yje pasaulio šalių; 2014 m. pradžioje Jungtinėse Valstijose parduotuvių buvo 139, Kanadoje – 32 bei 77 prekybos taškai, esantys kitose šalyse. Kompanijos parduotuvių skaičius per kelerius metus sumažėjo, 2010 m. pasaulyje jų buvo 272, 2011 m. – 249, o 2012 m. – 251 parduotuvė. Pajamos 2013 m. siekė 633,9 mln. JAV dol. Kompanijos pardavimai kiekvienais metais didėja, 2012 m. pajamos siekė 617 mln., 2011 m. – 547 mln., 2010 m. – 532 ir 2009 m. – 558 mln. JAV dolerių.

Pagal 2013 m. gruodžio 31 d. duomenis, „American Apparel“ parduotuvės veikė šiose šalyse: (skliausteliuose – parduotuvių skaičius):
* Amerika:  (139),  (32),  (1),  (1);
* Azija:  (5),  (4),  (2),  (1);
* Okeanija:  (5);
* Europa:  (22),  (12),  (10),  (3),  (2),  (2),  (2),  (1),  (1),  (1),  (1).

## Šaltiniai

## Nuorodos
*  Oficialus „American Apparel“ tinklalapis 
* „American Apparel“ socialiniame tinkle „Facebook“
Zenitinis raketų ir patrankų kompleksas

**Zenitinis raketų ir patrankų kompleksas**, *ZRPK* (), *zenitinis raketinis artilerijos kompleksas* () – oro gynybos ginklų kompleksas, kurio kaunamoji dalis yra raketų žemė-oras leistuvų ir automatinių zenitinių patrankų derinys. Tokie kompleksai skirti ginti kariuomenę ir karinius ar kitokius objektus nuo oro antskrydžių, kai atakuoja sraigtasparniai ir šturmo lėktuvai, veikiantys itin mažame, mažame ar vidutiniame aukštyje. ZRPK patrankų ugnis efektyvi ir apšaudyti silpnai šarvuotus antžeminius ar antvandeninius taikinius. ZRPK su ratine ar vikšrine važiuokle dažnai vadinama tiesiog *zenitinė savaeigė*. 

## Aprašas
Klasikinis ZRPK pavyzdys yra rusiškas *2K22 Tunguska*. Jis ginkluota dviem sudvejintomis 30 mm automatinėmis patrankomis 2A38 ir aštuoniomis artimo nuotolio zenitinėmis valdomomis raketomis 9M311. Patrankų šaudymo sparta apie 4000 šūv./min.

Žinomi ZRPK atstovai yra:
* Rusija:
** *2S6 [[Tunguska (ZRPK)|Tunguska]]*,
** *2К96 [[Pancir-S1]]*;
** *ZU-23M1; 
** *Sosna-RA* (velkamasis); 
** *Kortik* (laivinis);
* JAV:
** *M6 Linebacker* – oro gynybai pritaikyta pėstininkų kovos mašina *M2 Bradley*

<gallery>
VDay Parade Rehearsal Moscow03.jpg|ZRPK *2S6 Tunguska*
Moscow Victory Parade 2010 - Training on May 4 - img17.jpg|Ratinis ZRPK *Pancir-S1*
Кортик на корвете Стерегущий.jpg|ZRPK *Kortik* Rusijos [[korvetė]]je „Stereguščij“
M6 Linebacker, 5th Battalion, 7th Cavalry Regiment, Iraq, 2005.jpg|'M6 Linebacker*
Šv. Sebastijonas

**Šventasis Sebastijonas** − Romos imperijos laikų krikščionių kankinys, šventasis.

Pagal istorijas, Sebastijonas buvo Romos kareivis, kuris gyveno III a. imperatoriaus Diokletiano laikais. Sebastijonas esą buvo kilęs iš Milano ir tarnavo imperatoriaus apsaugoje. Jis atsivertė į krikščionybę ir stebuklingu būdu išgydė keletą žmonių, tarp kurių kurčnebylę Zoję ir luošą prefektą Chromatijų. Imperatoriaus nurodymu buvo sušaudytas strėlėmis ir paliktas numirti, nes neatsisakė krikščionių tikėjimo. Tačiau kita krikščionių šventoji, Šv. Irena, jį pagydė. Šv. Sebastijonas viešai pasmerkė imperatorių Diokletianą už krikščionių persekiojimą, buvo sumuštas lazdomis negyvai ir jo kūnas numestas į Romos pagrindinį nuotekų kanalą *[[Cloaca Maxima]]*. Jo palaikai esą buvo ištraukti ir palaidoti kažkur prie Romos *Via Appia* kelio. 

Šv. Sebastijonas yra sportininkų, ypač lankininkų ir kareivių globėjas, pripažįstamas šventuoju tiek katalikų, tiek ortodoksų bažnyčių, įvairių kitų krikščionybės atšakų. Minėjimo diena − sausio 20. Stebuklingas Šv. Sebastijono pagijimas nuo oru atskriejusių strėlių buvo viduramžiais siejamas su galima dangiškąja pagalba nuo maro, todėl strėlėmis sušaudytas Šv. Sebastijonas dažnai vaizduojamas viduramžių ir renesanso XV−XVI a. mene. Keletos vietovių pavadinimai kilę nuo šventojo vardo, pavyzdžiui, Ispanijos San Sebastiano miesto. Romos *Via Appia* gatvėje pastatyta Šv. Sebastijono bazilika, kurioje saugomi esą su šventuoju susiję artefaktai. Ši bazilika ilgą laiką buvo viena iš 7 Romos piligrimystės bažnyčių.

## Vaizdinių galerija

Vaizdas:Chapelle Saint Sébastien Amiens 190908 2.jpg| Šv. Sebastijono statula, Amjeno katedra, Prancūzija
Vaizdas:Andrea Mantegna 089.jpg| „Šv. Sebastijonas“, aut. Mantenja, XV a.
Vaizdas:Michelangelo, giudizio universale, dettagli 02 san sebastiano.jpg| Šv. Sebastijonas, Mikelandželo „Paskutinio teismo“ freskos detalė, XVI a.
Vaizdas:Peter Paul Rubens - Der heilige Sebastian - Google Art Project.jpg| „Šv. Sebastijonas“, aut. Rubensas, XVII a.

## Šaltiniai

* Encyclopaedia Britannica
* Lilian H. Zirpolo. Historical Dictionary of Renaissance Art. The Scarecrow Press, Inc. – 2008. p. 400-401
Arvingarna

**Arvingarna** – švedų *dansband* grupė iš Geteborgo, įkurta 1989 metais. 1993, 1995, 1999 ir 2002 metais grupė dalyvavo *Melodifestivalen* konkurse. 1993 metais su daina „Eloise“ atstovavo Švedijai Eurovizijos dainų konkurse, kuriame užėmė užėmė 7 vietą.

## Nariai

* Casper Janebrink (vokalas ir bosinė gitara)
* Lars Larsson (vokalas ir klavišiniai)
* Kim Carlsson (vokalas ir gitara)
* Tommy Carlsson (vokalas ir būgnai)

## Diskografija
* 1992 – *Coola killar*
* 1993 – *Eloise*
* 1994 – *Tjejer*
* 1995 – *För alltid*
* 1996 – *Nu & då*
* 1997 – *Nya spår*
* 1998 – *Airplane*
* 1999 – *Lime*
* 2001 – *Diamanter*
* 2002 – *Collection*
* 2005 – *8*
* 2007 – *All Included*
* 2009 – *Underbart*

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė

|-
Horšamas

**Horšamas** () – miestas Jungtinėje Karalystėje, pietų Anglijoje, Vakarų Sasekso grafystėje, Aruno upės aukštupyje. Gyventojų 55,6 tūkst. (2008 m. duomenys). Miestas nutolęs 50 km pietų–pietvakarių kryptimi nuo Londono, 30 km į šiaurės vakarus nuo Braitono ir 42 km į šiaurės rytus nuo grafystės administracinio centro Čičesterio. Netoliese yra Krolio miestas.

Yra likę Horšamo pilies griuvėsių.

## Istorija
Pirmą kartą Horšamas istoriškai paminėtas 947 m. Pavadinimas sietinas su arkliais. Pagal vieną iš versijų, jis galėjo kilti nuo pievos (*hamm*) prie Aruno upės, kur, matyt, buvo laikomi ar veisiami arkliai. Pagal kitą versiją, pavadinimas kilo nuo sodybos ar gyvenvietės (*ham*).

XI a. pastatyta Horšamo pilis, bet jau 1154 m. buvo apleista.

Žinoma, kad miestelyje ankstyvaisiais viduramžiais prekiauta arkliais, iki XX a. lieta geležis ir gamintos plytos, pastaruoju metu užsiimama alaus darymu.

## Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Horšamas yra užmezgęs partnerystės ryšius:
*  Leričis, Italija
*  Horšamas, Viktorija, Australija

## Išnašos
Vikas (Škotija)

**Vikas** (, ) – miestelis šiaurės rytų Škotijoje, Škotijos Aukštumose, Šiaurės jūros pakrantėje, prie Viko upės estuarijos. Keliai į Tersą, Invernesą, geležinkelio stotis prie Inverneso–Terso linijos atšakos, yra oro uostas. Verčiamasi viskio gamyba. Yra XII a. pilies liekanos, muziejus, biblioteka. Vikas žymus trumpiausia pasaulio gatve – *Ebenezer Place* (ilgis 2,06 m).

## Istorija

Gyvenvietė susikūrė vikingų valdymo metais. Pavadinimas kilo nuo normanų žodžio *vík*, reiškiančio įlanką.

## Galerija

File:OldCastleWick.jpg|Pilies griuvėsiai
File:Ebenezer_Place.jpg|*Ebenezer Place* – trumpiausia gatvė
File:View_over_Wick_Bay_-_geograph.org.uk_-_479189.jpg|Viko estuarija


## Šaltiniai
Anstas

**Anstas** () – toliausiai į šiaurę nutolusi Šetlando salyno sala (Škotija). Tai toliausiai šiaurėje esanti gyvenama Britų salyno sala ir 3 pagal dydį Šetlando sala (po Meinlando ir Jelo). Plotas – 120 km².

Salos paviršius kalvotas, siekia 284 m (Saksa Vordo k.). Kranto linija raižyta, gausu įlankų, krantai skardingi. Būdingos pievos.

2011 m. Anste gyveno 632 žmonės. Gyvenvietės – Boltasaundas, Haroldsvikas, Juisaundas. Yra XVI a. pab. Muneso pilis. Verčiamasi alaus, šokolado gamyba, turizmu. Veikia radaro stotis. Iš Belmonto uosto keltu galima patekti į Gatčerį Jele ir Odstą Feltare. Anste yra toliausiai į šiaurę nutolusi Škotijos (ir JK) gyvenamoji vieta – Sko (*Skaw*). Už 2,9 km nuo Ansto yra šiauriausias šalies taškas – Aut Stako uola. Makl Flagos uoloje yra tolimiausias švyturys.

Sala vikingų laikais vadinta *Ömstr*, nors jos pavadinimas galimai piktų kilmės.


File:View_from_the_north_end_of_Hermaness_-_geograph.org.uk_-_941054.jpg|Salos šiaurinio galo vaizdas
File:Muness_Castle.jpg|Muneso pilis
File:Troal,_Norwick,_from_Virse_-_geograph.org.uk_-_1511411.jpg|Norvikas
File:This_Year's_Colours_-_geograph.org.uk_-_434150.jpg|Ansto autobusų stotelė
Kenterberis

**Kenterberis** () – miestas Jungtinėje Karalystėje, pietryčių Anglijoje, Kento grafystėje, 89 km į pietryčius nuo Londono, prie Sturo upės. Netoli praeina Londono–Doverio magistralė (A2), keliai į Ašfordą, Margitą; geležinkelio stotis. Vystoma lengvoji pramonė, turizmas. Sodininkystės regiono prekybinis centras. Veikia Kento universitetas (įkurtas 1965 m.), teologijos koledžas.

## Paveldas

Kenterberio senamiestis beveik taisyklingo plano. Yra išlikusios miesto gynybinės sienos, renesansiniai Tiudorų rūmai (XVI a.), rotušė (XVIII a.). Yra į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą įtrauktos 597 m. įkurtos Šv. Augustino abatijos liekanos, VIII–XIV a. romaninė gotikinė Šv. Martyno bažnyčia (viena seniausių bažnyčių Didžiojoje Britanijoje) ir XI–XVI a. Kenterberio katedra (160 m ilgio) su romanine kripta, ankstyvosios gotikos choru.

## Galerija

File:Canterbury,_Canterbury_cathedral_01.JPG|Katedra
File:St_Augustine_Canterbury_Norman_wall.JPG|Šv. Augustino abatijos liekanos
File:Canterbury_St_Martin_close.jpg|Šv. Martyno bažnyčia
File:Canterbury_city_walls_-_geograph.org.uk_-_983735.jpg|Miesto sienos 


## Istorija

Senovėje tai buvo keltų genties britų gyvenvietė *Durou̯ernon*. Miestą 43 m. įkūrė romėnai ir pavadino *Durovernum Cantiacorum*. Pasitraukus romėnams VI a. pabaigoje Kenterberis tapo Kento karaliaus Adalberto I sostine. Kentas vienas pirmųjų perėmė krikščionybę, todėl nuo VII a. pradžios miestas tapo arkivyskupijos ir Anglijos bažnytinės administracijos centru. Kenterberis garsėjo kaip piligrimystės centras (skirtas XII a. kankinio Tomo Beketo garbei).

Kenterberiui miesto teisės suteiktos 1461 m. XVI a. per reformaciją daugelis miesto vienuolynų buvo uždaryti, drausta lankyti T. Beketo kapą. Vėliau miestas suklestėjo kaip šilko pramonės centras. Per II pasaulinį karą nuniokotas bombardavimų.

## Šaltiniai
Brihaspatis

**Brihaspatis** () arba ***Brahmanaspatis*** () – senovės vedų religijos maldų ir aukojimų viešpats. Rigvedoje jam skirta 11 himnų, dar dviejuose garbinamas drauge su Indra. Iš viso Rigvedoje Brihaspatis/Brahmanaspatis minimas ~170 kartų. Apibūdinamas kaip švytintis, tyras, ryškus, aukso spalvos. Turi 7 lankus, 100 sparnų, puikų balsą. Pasak Vedų, Brihaspačiui priklauso perkūno vėzdas, lankas, strėlės, auksinis kirvukas, geležinis kirvis ir įstatymo važiuoklė. Jis nukovė demonus, rado šviesą, atnešė Saulę, trenksmu perkirto tamsą, suskaldė akmenis, padarė kelius ir priėmė visus pavidalus. Tvaštaras jį sukūrė kaip būties pradą. Jis laikytas karališkuoju žyniu, atnašautojų ir maldininkų globėju. Vienas jo epitetų – *vācaspati* („kalbos viešpats“).

Vėlesniuose tekstuose Brihaspatis tapatinamas su Jupiterio planeta. Pasakojamos istorijos, kaip Brihaspatis balsu suskaldė uolą, kur buvo suslėptos Valos pagrobtos karvės, atrado Agnį ir Ušasę bei sukūrė angirasus, kurie grąžino karves. Puranose taip pat pasakojama apie tai, kaip Brihaspatis susigrūmė su Soma dėl Taros.

## Šaltiniai
Džura

**Džura** (, ) – sala Škotijoje, Vidinių Hebridų salyne, tarp Didžiosios Britanijos rytuose (atskirta Džuros sąsiauriu) ir Ailos pietvakariuose, prie šiaurinio galo yra Skarbos sala. Plotas – 368 km².

Sala kalnuota, iškilę keletas kvarcitinių kūgių. Aukštis iki 785 m (*Beinn an Òir*). Vyrauja pievos ir durpynai. Džura yra 8 pagal dydį Škotijos sala, bet pagal gyventojų skaičių – 31.

Džuroje 2011 m. gyveno 196 žmonės. Dėl skurdžių kraštovaizdžių sala gyvenama itin retai. Svarbiausia gyvenvietė – Kreighausas. Jame yra vienintelis salos viešbutis, bažnyčia, viskio darykla. Sala sunkiai pasiekiama, su ja nėra reguliaraus susisiekimo iš Britanijos. Veikia keltas iš Ailos salos, kuri savo ruožtu pasiekiama keltu iš Kintairo pusiasalio.

Džura gyvenama nuo mezolito. Jos pavadinimas kilo iš normanų žodžio *Dyrøy*, reiškiančio 'elnių sala'. Jie kraštus valdė nuo IX iki XIII a. Vėliau sala priklausė MakDonaldų klanui. Džuroje paskutinius savo gyvenimo metus praleido žymus rašytojas Džordžas Orvelas.


File:View_descending_to_Port_Askaig_-_geograph.org.uk_-_1119985.jpg|Džura žvelgiant iš Ailos
File:The_Paps_of_Jura_-_geograph.org.uk_-_127792.jpg|Vienintelis salos kelias
File:The_Jura_Road,_Ardlussa_-_geograph.org.uk_-_766896.jpg|Ardlusos kaimas
File:Loch_Tarbert,_Jura_-_geograph.org.uk_-_43281.jpg|Tarbeto užutėkis
Aranas (sala)

**Aranas** (, ) – sala Škotijoje, Klaido užutėkyje, tarp Kinteiro pusiasalio vakaruose, Bjuto salos šiaurėje ir Britanijos krantų rytuose. Administraciškai priklauso Šiaurės Eršyrui. Plotas – 432 km² (7-a pagal dydį Škotijoje).

Salos paviršius kalnuotas, aukštis siekia 874 m (Got Felo k.). Pietinė dalis lygesnė. Aranas vulkaninės kilmės, sudarytas iš granito, smiltainio. Vyrauja pievos, durpynai, yra nedidelių giraičių.

2011 m. Arane gyveno 4629 gyventojai. Pagrindinė gyvenvietė – Brodikas. Arane dar XX a. pr. plačiai vartota gėlų kalba, bet dabar praktiškai išnykusi. Verčiamasi daugiausia turizmu. Taip pat vykdoma žvejyba, miškininkystė, alaus gamyba. Sala pasiekiama keltais iš Klonego (Kinteiras) ir Ardrosano. Salą supa kelias, kitas kelias kerta Araną iš rytų į vakarus.

Yra išlikusi XVI a. Brodiko pilis, XIII a. Lochranzo pilies griuvėsiai, bronzos amžiaus Machri Muro akmenų ratai.

Sala gyvenama nuo senovės, čia gausi neolitinių kernų santalka. Nuo VI a. pradėjo steigtis krikščionių misijos. Nuo XI a. priklausė Meno ir salų karalystei. 1266 m. prijungta prie Škotijos.


File:Glen_Rosa_-_geograph.org.uk_-_559.jpg|Rosos glenas
File:Lochranza_Castle_2.jpg|Lochranzos pilis
File:Machrie_Stone_Circle_2_2012.jpg|Machri Muro akmenys
File:Scotland,_Isle_of_Arran,_Blackwaterfoot_(3).JPG|Blekvoterfuto gyvenvietė
Klaido užutėkis

**Klaido užutėkis** (, ) – didelė Airijos jūros įlanka ties šiaurės vakariniais Didžiosios Britanijos krantais, vakarų Škotijoje. Skiria nuo pagrindinės salos dalies Kintairo pusiasalį. Ilgis iki 140 km, plotis nuo 40 km ties žiotimis iki 5 km šiaurinėje dalyje. Gylis – 33–164 m. Šiaurėje pereina į giliai įsiterpiančius užutėkius ir estuarijas (Loch Longą, Ger Lochą, Klaido estuariją). Per Bjuto sąsiaurį jungiasi su Loch Finu. Klaido upe Klaido užutėkis jungiasi su Forto užutėkiu, esančiu kitapus Britanijos. Užutėkyje yra Arano, Bjuto salos.

Pagrindiniai uostai: Grinokas, Dambartonas, Port Glazgas (prie estuarijos), Eras, Ervinas, Ardrosanas, Brodikas.

## Šaltiniai
Paparčių Aušrinės Marijos vienuolynas

**Aušrinės Marijos vienuolynas**  – Kaišiadorių rajone, Paparčių seniūnijoje, Panerių kaime, 3 km į šiaurės rytus nuo Paparčių įsikūręs kontempliatyvus moterų vienuolynas. Tai vienas asketiškiausių bei uždariausių vienuolynų Lietuvoje. Oficialus pavadinimas – Betliejaus Mergelės Marijos Ėmimo  į dangų ir Šv. Bruno vienuolija (popiežiaus teisių). Kongregacijos nares priimta vadinti tiesiog Betliejaus seserimis.

Aušrinės Marijos vienuolyne gyvena 16 seserų. Vyresnioji – ses. Marie–Reine.

## Vienuolyno istorija

Pirmąsias Betliejaus seseris į Lietuvą 1994 m. pakvietė arkivyskupas Audrys Juozas Bačkis. Arkivyskupas seseris pakvietė įsikurti Trakuose, tačiau šis kraštas jiems netiko tad, sulaukusios tuometinio Kaišiadorių vyskupo Juozo Matulaičio oficialaus kvietimo, jos atvyko į Paparčius. Paparčiuose seserims padėjo kunigas Bernardas Sajeta, kuris pasiūlė čia vienuolėms įsikurti. Jos apytikriai 2–3 metus gyveno Paparčiuose ir rūpinosi vienuolyno statybomis.

Aušrinės Marijos vienuolyną sudaro 16 namelių, dar vadinamų ermitažais arba tiesiog celėmis. Vienas jų skirtas pasauliečiams, trokštantiems kurį laiką pabūti vienumoje. Tarp ermitažų yra mūrinės sienos, todėl net vienuolės akis į akį susitinka ypač retai.

## Nuorodos

* Vienuolyno nuotraukos
* Aušrinės Marijos vienuolynas
* Gyvenimas celėje panašus į rojų žemėje  delfi.lt 2007-04-28
Forto užutėkis

**Forto užutėkis** (, ) – Šiaurės jūros įlanka ties šiauriniais Didžiosios Britanijos krantais, rytų Škotijoje. Ilgis ~80 km, plotis nuo 2–5 km pradžioje iki 25 km ties išėjimu. Gylis iki 46 m. Daug seklumų ir rifų. Potvyniai vyksta kas pusė paros (aukštis iki 6 m).

Forto užutėkis – senovinio fjordo liekana. Dabar jis iš esmės yra Forto upės estuarija. Per Fortą, Klaido kanalą ir upę iš Forto užutėkio galima patekti į kitapus Britanijos esantį Klaido užutėkį.

Per Forto užutėkį nutiesti 5 tiltai, tarp kurių – Forto tiltas. Prie užutėkio yra daug svarbių šalies miestų – Edinburgas, Kerkoldis, Bonesas, Grendžmutas, Maselboro.

## Šaltiniai
Vievio tvenkinys

**Vievio tvenkinys** – dirbtinis vandens telkinys Elektrėnų savivaldybėje, į šiaurę nuo Vievio. Susidarė užtvenkus Aliosos upę (Neries intakas) 9 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius - 1,3 km, plotis - iki 0,16 km. Altitudė 105,3 m. Krantai daugiausia aukšti, kranto linija labai vingiuota. Pietinis krantas vietomis apaugęs medžiais. Šiaurinėje pakrantėje plyti dirbami laukai. Priešsroviui už kelio  telkšo 1,72 ha bevardis tvenkinys. Šalia įsikūrę Alesninkų ir Pilypiškių kaimai.

Tvenkinys įrengtas 1970 m. 

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Pūšanas

**Pūšanas** () – vedinė sauliškoji dievybė, vienas iš Aditjų. Laikomas keliautojų saugotoju nuo užpuolikų, vedliu į mirusiųjų pasaulį (psichopompas), gerovės, turtų dievu, teisiųjų globėju. Siejamas su Soma, Mėnuliu.

Rigvedoje yra 10 himnų, skirtų Pūšanui (viename garbinamas drauge su Soma, kitame – su Indra). Vienur minimas kaip gyvulių globėjas, randantis nuklydusius gyvūnus. Jo vežimą traukia ožkos. Vadinamas kaviu, Saulės vežėju. Povedinėje mitologijoje Pušanas minimas istorijoje apie kivirčą dėl atnašos, jo metu Šiva išmuša Pūšano dantį.

Pūšano vardas siejamas su šaknimi *puṣ-poṣati*, reiškiančia „globoti, lepinti, auginti“. Herman Collitz iškėlė teoriją, apie bendraindoeuropietišką dievą **Peh<sub>2</sub>uson*, kurį atitinka Panas ir Faunas.

## Šaltiniai
Uniqlo

**„Uniqlo“** () – tarptautinis drabužių parduotuvių tinklas, įkurtas 1949 m. Ubėje, Jamagučio prefektūroje, Japonijoje. 2013 m. turėjo beveik 1300 parduotuvių Japonijoje bei 15-oje kitų šalių, pardavimai siekė daugiau nei 900 mlrd. jenų. 2005 m. lapkritį kompanija buvo pertvarkyta ir „Uniqlo“ tapo „Fast Retailing Co., Ltd.“ dukterine įmone.

„Uniqlo“ įvardijamas kaip vienas iš sėkmingiausių mažmenininkų pasaulyje. Kompanijos sėkmė siejama su inovatyvumu ir didelėmis investicijomis bei ypatingu dėmesiu į vartojimo tendencijas. Kompanijos įkūrėjas 2013 m. Tadashi Yanai buvo pats turtingiausias žmogus Japonijoje.
Jo turtas yra vertinamas 15,5 mlrd. JAV dol.

## Istorija
1949 m. atidaroma vyriškų drabužių parduotuvė „Ogori Shoji“ Ubės mieste Japonijoje, Jamagučio prekektūroje. 1963 m. kompanijos pajamos pasiekė 6 mln. jenų. Pirmoji „Uniqlo“ parduotuvė 1984 m. duris atvėrė Hirošimoje. 1991 m. kompanija savo vardą pakeitė iš „Ogori Shoji Co., Ltd“ į „Fast Retailing Co., Ltd“. 1996 m. kompanijos centrinė būstinė perkeliama į Tokiją, kad būtų lengviau planuoti kompanijos veiklą. 1998 m. po sėkmingų reklaminių kompanijų bendrovė sulaukė didelio dėmesio, tais pačiais metais atidaroma naujo tipo parduotuvė Tokijuje. 2000 m. atidaroma internetinė parduotuvė. 2001 m. žengtas pirmas žingsnis į tarptautinę plėtrą su parduotuve Londone. 2002 m. atidaroma parduotuvė Šanchajuje. Tais pačiai metais kompanija pradėjo prekiauti maistu, tačiau verslą paliko po kelerių metų.

2004 m. atidaroma itin didelio formato parduotuvė Osakoje. 2005 m. kompanija atidaro pirmąją parduotuvė Jungtinėse Valstijose bei Pietų Korėjoje, taip pat ir pirmą tik vaikų drabužiams skirtą parduotuvę. Metų pabaigoje kompanija pertvarkoma, įkuriamos dukterinės įmonės, kad būtų lengviau stiprinti „Uniqlo“ prekės ženklą ir atverti naujas verslo galimybes. 2007 m. „Uniqlo“ žengia į Prancūziją, 2009 m. – į Singapūrą. Kompanija savo 60-metį atšventė su ypač dideliu išpardavimu centrinio Tokijo parduotuvėje.

2010 m. atidaromos parduotuvės Rusijoje bei Malaizijoje, 2011 m. ir Tailande. 2012 m. kompanija įsigijo amerikiečių drabužių parduotuvių tinklą „J Brand“, įskūrusį Los Andžele.

## Parduotuvės
2013 m. pasaulyje veikė 1299 „Uniqlo“ parduotuvės, iš kurių 853 buvo Japonijoje ir 446 – kitose šalyse. Ypač sparti parduotuvių plėtra vykdoma Jungtinėse Valstijose, kur atidaroma 20–30 parduotuvių kasmet. 2014 m. pavasarį atidarytos parduotuvės Vokietijoje ir Australijoje.

Pajamos siekė 934,4 mlrd. jenų. Pardavimai Japonijoje sudarė 59,8 % visų „Fast Retailing“ pajamų (683,3 mlrd. jenų), tarptautiniai pardavimai „Uniqlo“ parduotuvėse siekė 250,1 mlrd. jenų (22 % kompanijos pajamų). Pasaulyje grynosios pajamos 2013 m. didėjo 66,8%, tačiau Japonijoje sumažėjo 5,4%. „Uniqlo“ yra vienas didžiausių drabužių parduotuvių tinklų visame pasaulyje; pagrindiniai tinklo varžovai yra „Zara“, „Gap“ bei „H&M“.

Šalys, kuriose veikia parduotuvės „Uniqlo“: , , , , , , , , , , , , , , , .

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus „Uniqlo“ tinklalapis
* „Uniqlo“ socialiniame tinkle „Facebook“
Justine Pelmelay

**Anneke Wilma (Justine) Pelmelay** (g. 1958 m. rugsėjo 24 d. Leidene) – olandų dainininkė. Geriausiai žinoma dėl dalyvavimo Eurovizijos dainų konkurse 1989 m.

Justine tėvai yra kilę iš Indonezijos, mama iš Javos, tėvas iš Ambono salų. Turi keturis brolius Joop, William, Frits, John ir seserį Elleke. Nuo 1980-ųjų, Justine grojo įvairiose muzikos grupėse, tokiose kaip Pasadena Dream Band, Swinging Soul Machine ir The Jody Singers.

1989 metais atstovavo Nyderlandams Eurovizijos dainų konkurse su daina „Blijf zoals je bent“. Su 45 taškais dainininkė užėmė 15 vietą iš 22 dalyvių. Anksčiau Eurovizijoje dalyvavo 1988 m. kaip dalyvio Gerard Joling pritariančioji vokalistė.

Kartu su olandų-indoneziečių kulinaru Lonny Gerungan 1990-aisiais sukūrė duetą Justine & Marlon. Duetas išleido tris sėkmingus albumus.

## Diskografija

### Albumai
* 1992 *Christmas album*
* 1993 *The wedding album*
* 1995 *Ramé ramé met Justine & Marlon* (Justine & Marlon)
* 1995 *Liedjes van verlangen* (Justine & Marlon)
* 1995 *Kerst in de gordel van smaragd* (su Marlon, Wieteke van Dort, Rudy van Dalm, Andres ir Chris Latul)

## Nuorodos

* 

|-
Interplay Entertainment

**Interplay Entertainment Corporation** – amerikiečių įmonė, kurianti kompiuterinius žaidimus. „Interplay“ geriausiai žinoma kaip originalios „Fallout“ serijos kūrėja ir „Baldur's Gate“ bei „Descent“ serijų leidėja.

## Istorija
Įkurta Brajano Fargo 1983 m. spalį pietų Kalifornijoje kaip „Interplay Productions“. Pirmieji darbuotojai buvo programuotojai Jay Patel, Troy Worrell ir Bill Heineman, kurie anksčiau dirbo kartu su Fargo nedidelėje video žaidimus kūrusioje įmonėje „Boone Corporation“. Pirmieji projektai buvo smulkūs, apėmė programinės įrangos perkūrimus ir net keletą su karyba susijusių darbų bendrovei „Loral Corporation“. Po derybų su „Activision“, „Interplay“ sudarė su jais 100 000 JAV dol. vertės kontraktą – sukurti tris iliustruotus tekstinius nuotykių žaidimus. Šie nuotykių žaidimai rėmėsi ankstesniaisiais Fargo darbais; jo pirmasis žaidimas buvo 1981 m. sukurtas „Demon’s Forge“.

„Interplay“ greitai užsitarnavo kokybiškų kompiuterinių vaidmenų žaidimų kūrėjo statusą, išleisdama trijų dalių seriją „The Bard’s Tale“ (1985–1988), kritikų pripažinimo susilaukusį „Wasteland“ (1988) ir „Dragon Wars“ (1989). Visus juos išleido „Electronic Arts“.

Įmonė žengė į leidybos sritį, 1988 m. išleisdama tokius žaidimus kaip „Neuromancer“ ir „Battle Chess“.

1997 m. „Interplay“ sukūrė ir išleido „Fallout“, pasisekimo ir kritikų pripažinimo susilaukusį kompiuterinį vaidmenų žaidimą, kurio veiksmas vyksta retrofuturistiniame postapokaliptiniame pasaulyje. Netrukus buvo įkurta studija „Black Isle Studios“, kuri sukūrė tęsinį „Fallout 2“. Vėliau „Interplay“ išleido dar vieną nusisekusią frančizę „Baldur's Gate“, „Dungeons & Dragons“ visata paremtą žaidimų seriją, kurią sukūrė „BioWare“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Paprastasis aštuonkojis

**Paprastasis aštuonkojis** (*Octopus vulgaris*) – aštuonkojų būrio bestuburis gyvūnas.

Paplitęs Atlanto vandenyne, Viduržemio ir Karibų jūrose. Užauga iki 90 cm ilgio. Gyvena jūros dugne tarp akmenų. Dauginasi dėdamas kiaušinius, kuriuos saugo patelė. Tuo metu ji niekuo neminta, o maždaug po 6 savaičių, išsiperėjus jaunikliams, miršta. Tai vienas protingiausių bestuburių gyvūnų. Krabus ir kitus nedidelius gyvūnus iš urvų bei plyšių išsitraukia savo čiuptuvais.
Mėlynžiedis aštuonkojis

**Mėlynžiedis aštuonkojis** (*Hapalochlaena maculosa*) – aštuonkojų būrio bestuburis gyvūnas.

Gyvena netoli Australijos krantų. Užauga iki 20 cm ilgio. Vienintelis galvakojis pasaulyje, kurio nuodai mirtini žmogui. Po neskausmingo įkandimo praėjus vos valandai, pradeda veikti nuodai. Tačiau mirtinų atvejų būna mažai, nes šis aštuonkojis nėra agresyvus gyvūnas. Ryškiai mėlynos spalvos žiedas yra kaip įspėjamasis signalas plėšrūnams.
Ubė

**Ubė** () – Japonijos miestas, esantis Čiūgoku regione, Jamagučio prefektūroje. Miests buvo įkurtas 1921 m. lapkričio 1 d. Ubėjė 2010 m. vasarį gyveno 179 tūkst. gyventojų, tankumas siekė 622 žmones/km².

Svarbiausios pramonės šakos mieste yra įvairių chemikalų, plieno bei betono gamyba. Prie miesto ekonomikos itin prisideda kompanija „Ube Industries“. Anksčiau Ubė buvo angliakasių miestas, turėjo daug su aplinkos tarša susijusių problemų. Pastaraisiais metais miestas daug investavo į kovą su tarša, pastangos buvo įvertintos Jungtinių Tautų Organizacijos.

Buvęs Japonijos ministras pirmininkas Naoto Kan gimė Ubėje.

Oficialios miesto gėlės – raudonžiedis šalavijas ir azalija, medis – *Camphor Laurel*.
9A310

**9A310** – tarybinė ir Rusijos zenitinė raketinė savaeigė, savaeigis ZRK *9K37 Buk* zenitinių raketų leidimo įrenginys.

## Konstrukcija
Zenitinė savaeigė 9A310 sukurta tobulinant savaeigę 9А38, kuri yra savaeigio ZRK 2K12M4 Kub-M4 dalis. 9A38 buvo ZRK *Buk* pirmo varianto raketų leidimo įrenginys. 9A310 telekodiniu ryšiu susieta su kitais ZRK nariais – savaeige vadaviete 9S470 ir savaeigiu leistuvu užtaisytuvu 9A39.

9A310 skiriasi nuo 9A38 tuo, kad:
* ginkluota 4 ZVR, o ne 3.
* gali naudoti tik ZVR 9M38, o 9K38 gali šaudyti tiek 9M38, tiek 3M9M3 (ZRK *2K12M3 Kub* naudojamos raketos)..

Savaeigės 9A310 pervedimas iš žygio padėties į kovinę trunka iki 5 minučių. Pervedimas į kovinę padėtį iš budėjimo padėties trunka iki 20 sekundžių.

9A310 užtaisymas iš savaeigio leistuvo užtaisytuvo 9A39 trunka 12 min., iš transportinės užtaisymo mašinos – 16 min..

### Važiuoklė
Savaeigės 9A310 bazė yra GM-569 važiuoklė, kurias gamina MMZ gamykla. Ši važiuoklė VŠTV () klasifikacijoje žymėta „Objektas 569A“..

## Modifikacijos
* *9А310* – zenitinė raketinė savaeigė, ZRK *[[9K37 Buk]]* narys.
* *9А310M1* – zenitinė raketinė savaeigė, ZRK *9K37M1 Buk-M1* narys. Taikinių aptikimo ir sekimo nuotolis padidintas 25–30%. Tikimybė atpažinti balistines raketas, sraigtasparnius ir lėktuvus padidinta iki 0,6. Siekiant padidinti apsaugotumą nuo savųjų ir priešininko skleidžiamų trukdžių pašvietos dažnių skaičius padidintas nuo 36 iki 72..
* *9A310M1-2* – zenitinė raketinė savaeigė, ZRK *9K37M1-2 Buk-M1-2* narys.

## 9A310 bazėje sukurtos mašinos

* *9A317* – zenitinė raketinė savaeigė ZRK *9K317 Buk-M2* narys. Skirtingai nuo kitų 9A310 modifikacijų ši turi fazuotąją gardelinę anteną su elektroniniu spindulio skenavimu. Savaeigė gali ieškoti taikinių ±45° zonoje pagal azimutąу ir 70° pagal pakilimo kampą, iki 20 km nuotoliu. Taikiniai sekami ±60° sektoriuje pagal azimutą ir nuo -5 iki +85° pagal pakilimo kampą. Radaras geba vienu metu aptikti iki 10 taikinių ir apšaudyti iki 4 taikinių. Savaeigės atsako trukmė yra 4 sekundės, o pakeitus poziciją perėjimas į kovinę parengti trunka 20 sekundžių. Kovinė masė – 35 t
* *9A317E* (*9А317Э*) – zenitinė raketinė savaeigė, ZRK *9K317E Buk-M2E* narys.
* *9A317EK* (*9А317ЭК*) – zenitinė raketinė savaeigė, ZRK *9K317EK Buk-M2EK* narys. Važiuoklė ratinė, MZKT gamybos. 
* *9A317MB* (*9А317МБ*) – zenitinė raketinė savaeigė, ZRK *9K317MB Buk-MB* (Baltarusijos gamyba) narys. Pirmą kartą demonstruota parodoje MAKS-2005 Žukovskyje. Nuo bazinio varianto skiriasi kitokia elektronika, ryšio ir kita įranga..

## Nuorodos
Steam

**„Steam“** – internetinė skaitmeninio platinimo, skaitmeninių teisių valdymo (DRM), daugelio žaidėjų socialinio tinklo platforma, sukurta „Valve“ korporacijos.

Nors pradžioje programa buvo kurta naudojimui „Microsoft Windows“ operacinėje sistemoje, taip pat buvo sukurtos versijos ir „Mac OS X“ bei „Linux“ operacinėms sistemoms ir versija su funkcijų limitu „PlayStation 3“ konsolei. Internetinių pokalbių ir pirkimo internete aplikacijos buvo sukurtos „iOS“ ir „Android“ sistemas naudojantiems mobiliesiems įrenginiams. Didžiulis programinės įrangos pasisekimas lėmė tai, kad buvo sukurta „Steam Machine“ mikrokonsolių ir asmeninių kompiuterių linija bei Linux pagrindu pagrįsta operacinė sistema „SteamOS“.

2014 m. sausio mėn. duomenimis, „Steam“ internetinėje parduotuvėje yra per 3000 žaidimų, kuriuos galima atsisiųsti, programa naudojasi 75 mln. aktyvių naudotojų. 2014 m. birželio mėn. duomenimis vienu metu „Steam“ programa naudojosi daugiau kaip 8 mln. naudotojų. 2013 m. spalio mėn. kompanijos „Screen Digest“ buvo apskaičiuota, kad 75 % internetu įsigytų žaidimų AK platformai buvo parsisiųsti naudojantis „Steam“ programa.

## Savybės
„Steam“ suteikia naudotojams galimybę keliuose kompiuteriuose įdiegti žaidimus ir jų atnaujinimus, taip pat tokias bendruomenines funkcijas kaip draugų sąrašai ir grupės bei duomenų saugojimo debesų kompiuterijos pagrindu ir balso ar tekstinių pokalbių žaidimo metu funkcijas.

Programinė įranga suteikia nemokamą aplikacijų programavimo sąsają (API) pavadinimu „Steamworks“, kuri kūrėjams leidžia į savo produktus integruoti daugybę „Steam“ funkcijų, tokių kaip kompiuterių tinklų palaikymas ir žaidimų mačų organizavimas, *in-game* pasiekimai (), mikrotransakcijos ir naudotojų „Steam Workshop“ įrankiu sukurto turinio palaikymas.

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
* Steamworks – Steamworks informacija
* The Steam Community – interneto prieiga prie Steam socialinio tinklo
* Valve Developer Community/Steam – oficiali VDC wiki
Source

**Source** – 3D kompiuterinių žaidimų variklis, sukurtas bendrovės „Valve Corporation“. Pirmą kartą panaudotas 2004 m. žaidime „Counter-Strike: Source“, o netrukus ir „Half-Life 2“.

Žaidimų variklis buvo sukurtas per penkerius metus (nuo 1999 iki 2004 m.) ir turėjo pakeisti atgyvenusį „Half-Life“ žaidimų serijos variklį GoldSrc. Pradžioje Source Engine buvo skirtas pirmojo asmens šaudyklėms, bet vėliau buvo pritaikytas ir vaidmenų, side-scroller, galvosūkių, MMORPG, shoot 'em up ir realaus laiko strateginiuose žaidimuose.

## Žymesnės technologijos
Keletas žaidimų variklio savybių (pilną sąrašą galima rasti čia):

* Direct3D atvaizdavimas, skirtas Microsoft Windows, Xbox ir Xbox 360; OpenGL atvaizdavimas, skirtas Linux (įskaitant ir SteamOS), Mac OS X ir PlayStation 3; OpenGL ES atvaizdavimas, skirtas Android sistemai.
* HDR.
* Mažesnių trukdžių „klientas-serveris“ principo tinklo modelis.
* Fizikos variklis (sukurtas Havok pagrindu).
* Keičiamo dažnio daugiaprocesorinis palaikymas.
* Kompiuterio sugeneruotas apšvietimas ir dinaminiai šešėliai.
* Veidų animacijos sistema. Autogeneruojama personažų lūpų sinchronizacija ir jos pritaikymas pagal lokalizacijos poreikius.
* Suderintina judesių sistema su atvirkštine kinematika.
* Vandens tėkmės efektai.
* 3D bump mapping.
* Dinamiški trimačiai sužeidimai.
* Objektų kraštų glodinimas.
* Galimybė modifikuoti išeitinį kodą.
* Žaidimų žemėlapių kompiliatorius.

## Source 2
2015 metais per „Game Developers Conference“ renginį kompanija „Valve“ pristatė patobulintą varikliuko versiją, kurią pavadino tiesiog „Source 2“. Anot jų, varikliukas bus nemokamai prieinamas programuotojams, su galimybe naudotis *Vulkan [[Aplikacijų programavimo sąsaja|API]]*, o kartu su juo ir naują fizikos variklį, vadinamą „Rubikon“. Tais pačiais metais birželį, „Valve“ anonsavo perkelsianti žaidimą „Dota 2“ į naująjį varikliuką su atnaujinimu, pavadintu „Dota 2 Reborn“. Taip jis tapo pirmuoju žaidimu, naudojančiu „Source 2“. 

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 
* Valve Developer Community puslapis

## Išnašos
Višvedevai

**Višvedevai** ( – 'visi dievai') – Vedose sutinkamas epitetas, kuriuo kreipiamasi į visus dievus; juo visi dievai suvokiami kaip bendrybė. Šiuo titulu bendrinamiems dievams skirta ~40 Rigvedos himnų. Višvedevus iš esmės įtraukiami ne tik devai, bet ir asurai (Mitra-Varuna).

Višvedevai atitinka Avestoje minimą dievų spiečių – *deva vispe*.

Puraninėje literatūroje Višvadevais pradedama laikyti viena iš daugelio dievų klasių – ganų. Pasak Višnaus Puranos Višvedevai yra Višvos sūnūs, Dakšos dukterys, juos sudaro Vasus, Satja, Kratus, Dakša, Kala, Kama, Dhriti, Kurus, Purūravasas, Madravasas.

## Šaltiniai
Kryžių kalno atlaidai

**Kryžių kalno atlaidai**  – atlaidai, rengiami Šiauliuose. Nuo Šiaulių katedros vyksta piligrimų žygis į Kryžių kalną. Žygio metu giedamos giesmės, kalbama Rožinio malda, litanija.

## Istorija
XIX a. pabaigoje ėmė rastis pamaldų Kryžių kalne tradicija. Ji išplėtota tarpukariu. Sovietmečiu atlaidų tradicija dėl persekiojimų nutrūko.

1997 m. gegužės 28 d. popiežiui Jonui Pauliui II įkūrus Šiaulių vyskupiją, atlaidai buvo atgaivinti. 1997 m. liepos 20 d. dekretu Šiaulių vyskupas Eugenijus Bartulis atnaujino Kryžių kalno atlaidų šventimą. Iki tol liepos 16-ąją, Karmelio Švč. Mergelės Marijos (Škaplierinės) šventės dieną, švęstus atlaidus vyskupas perkėlė į paskutinį liepos sekmadienį.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Kryžių kalno atlaidai (Kryžių kalno aprašymas)
*2012 m. liepos 28–29 d. KRYŽIŲ KALNO atlaidai
Šaukšteliškių ąžuolas

**Šaukšteliškių ąžuolas** – išskirtinio amžiaus ąžuolas, augantis Molėtų rajone, Šaukšteliškiuose (Luokesos seniūnijoje). Patogu pasiekti pasukus iš kelio , pravažiavus Bebrusų ežero pietinį pakraštį. Nuoroda pastatyta tik netoli medžio, už 100 m, jis ošia netoli kaimo sodybos, lapuočių miško pakraštyje. Teritorija prie paminklinio ąžuolo sutvarkyta, pastatyti suoliukai atokvėpiui.

## Duomenys

Paskelbtas valstybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu 2007 m. Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (*Quercus robur L.*), kamieno apimtis virš 5 m. 

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Šaukšteliškių ąžuolas
Gailiūnų Švč. Dievo Motinos Dangun ėmimo sentikių cerkvė

**Gailiūnų Švč. Dievo Motinos Dangun ėmimo cerkvė** – rusų stačiatikių (sentikių) maldos namai Molėtų rajone, Gailiūnų kaime (Giedraičių seniūnijoje), šalia kelio , 1 km į šiaurės rytus nuo Žalvarių. Maldykla atidaroma per didžiąsias religines šventes. Suremontuota 1999 m.

## Istorija

Pagrindiniame sentikių istoriografijos dokumente „Degučių metraštyje“ paminėta, jog maldos namai Lozoriuose (ankstesnis kaimo pavadinimas) jau buvo XIX a. pradžioje. 1888 m. Lozorių sentikių bendruomenė skilo, nes dalis jos narių (per pusmetį apie 160) perėjo į vientikystę (*единоверие*). Vientikiai pasistatė maldos namus, pradžios mokyklą. Tačiau toliau gyvavo ir sentikių bendruomenė, nors jų maldos namai buvo kurį laiką uždaryti. Pasak kai kurių šaltinių, jie Gailiūnuose stovėjo jau 1903 m. Manoma, kad amžių sandūroje vietos sentikiai fedosėjininkai tapo pomorais.

Per Pirmąjį pasaulinį karą senajai maldyklai sudegus, naujoji pastatyta apie 1918 m. už parapijiečių lėšas. Lozorių () parapija 1939 m. pervadinta Gailiūnų parapija.

Per Antrąjį pasaulinį karą ji buvo uždaryta, be to, labai sumažėjo bendruomenės skaičius, nes daug jos vyrų buvo išvežti priverstiniams darbams į Vokietiją, kiti Raudonosios armijos sudėtyje dalyvavo kare. Pokariu bendruomenę neigiamai paveikė kolektyvizacija, dalis sentikių išsikėlė į aplinkinius miestus.

2001 m. Gailiūnuose gyveno 6 sentikių šeimos. Yra sentikių kapinės Gailiūnuose, įkurtos iki 1870 m., ir Degsnėje.

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos stačiatikių bažnyčios
* Lietuvos sentikių svetainė
* Gailiūnų sentikiai  (*Гайлюнская (Лазарцевская) община*)
* Lietuvos sentikių kultūros paveldas