open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Valéry Giscard d'Estaing

**Valeri Žiskar Destenas** (, 1926 m. vasario 2 d. Koblence, Vokietijoje – 2020 m. gruodžio 2 d. Autone, Prancūzijoje) – Prancūzijos politinis veikėjas, ministras, 1974–1981 m. Prancūzijos prezidentas.

## Biografija
Gimė tarnautojo šeimoje Vokietijos Koblenco mieste tuo metu, kai po Pirmojo pasaulinio karo Reino kraštą buvo okupavusi Prancūzija. Būdamas penkiolikos metų baigė vidurinę mokyklą. Vėliau baigė Paryžiaus politechnikos mokyklą, o 1951 m. Strasbūre baigė prestižinę Prancūzijos nacionalinę administracijos mokyklą. Dirbo Prancūzijos mokesčių tarnyboje, Prancūzijos ministro pirmininko E. Faure administracijoje. Buvo dešiniųjų pažiūrų. 1956 m. buvo išrinktas Prancūzijos Nacionalinio susirinkimo nariu. Nuo 1959 iki 1962 m. Prancūzijos Valstybės finansų sekretorius. Nuo 1962 iki 1966 m. Prancūzijos Finansų ir ekonomikos ministras. 1969 m. Prancūzijos prezidento rinkimų kampanijos metu parėmė Ž. Pompidu, kuriam laimėjus rinkimus vėl buvo paskirtas Finansų ir ekonomikos ministru. 1974 m. netikėtai mirus Ž. Pompidu, priešlaikiniuose rinkimuose buvo išrinktas Prancūzijos prezidentu. Šiose pareigose V. Ž. Destenas siekė įgyvendinti didelio masto ekonominius projektus – buvo statomos atominės elektrinės ir tiesiamos greitųjų traukinių „TGV“ linijos. Jam einant prezidento pareigas Prancūzijoje buvo įvykdytos paskutinės mirties bausmių egzekucijos. Užsienio politikoje Prancūzija grįžo į karines NATO struktūras. Iš dalies dėl kadencijos antroje pusėje įvykusios ekonominės krizės ir išaugusio nedarbo, V. Ž. Destenas 1981 m. pralaimėjo Prezidento rinkimus socialistų partijos kandidatui F. Miteranui. Po pralaimėjimo, kuriam laikui pasitraukė iš politikos ir vėl grįžo, kai 1984 m. buvo išrinktas į Nacionalinį susirinkimą. Nuo 1988 iki 1996 m. vadovavo dešiniajai Sąjungai už Prancūzijos demokratiją. Nuo 1989 iki 1995 m. buvo išrinktas Europos parlamento nariu. 2000 m. pateikė pasiūlymą sutrumpinti Prancūzijos prezidento kadenciją nuo 7 iki 5 metų, kuris 2000 m. rugsėjo 24 d. įvykusiame konstituciniame referendume buvo priimtas, palaikius 73,21 % balsavusiųjų. 2004 m. pralaimėjęs regioniniuose rinkimuose kaip buvęs prezidentas dalyvavo Prancūzijos konstitucinės tarybos veikloje. Buvo didesnės Europos integracijos šalininkas.

## Išnašos

## Nuorodos
* Valeri Žiskar Desteno blogas 

|-
Panganis

**Panganis**, dar vadinamas **Lufu** () – upė, tekanti šiaurės vakarų Tanzanijoje. Maždaug 500 km ilgio upė prasideda šiaurės vakaruose esančiose aukštumose ir teka pietų, pietryčių kryptimi, kol galiausiai prie Panganio miesto įteka į Indijos vandenyną.

Dauguma istorikų mano, kad Panganio upė yra Ptolemėjaus žemėlapiuose minimos „*Raptos*“ upės atitikmuo.

## Upės geografija

Panganio šaltiniais galima laikyti kelias nedideles upes: *Lumi* bei *Kikuletva*. Lumi, kurios ilgis vos 700 m, išteka iš aplink Kilimandžarą esančių aukštumų, o kiek ilgesnė Kikuletva teka nuo Meru ugnikalnio. Abi upės susijungia sudarydamos nedidelį tvenkinį, nuo kurio upė ir pavadinama Panganio vardu.

Į pietų, o kiek vėliau – pietryčių kryptimi tekančią upę iš aplink esančių kalnų įteka keli intakai. Visas Panganio upės baseino plotas – 43 650 km², iš kurių maždaug 5% yra Kenijos teritorijoje. Galiausiai prie Panganio miesto upė įteka į Indijos vandenyną, sudarydama maždaug 180 m pločio estuariją.

Prie Panganio krantų yra įsikūrę nemažai įvairių gyvenviečių, upės apylinkėse gyvena masajai. Didelė dalis upės išskyrus kai kurias atkarpas yra laivuojama.

## Nuorodos
Hamburgo dailės galerija

**Hamburgo dailės galerija** – meno galerija Hamburgo mieste, Šiaurės Vokietijoje. 1817 m. buvo įsteigta Dailės draugija (*Kunstverein*). Jos nariai buvo kilę iš viduriniosios klasės. Muziejus veikti pradėjo 1869 m. Kolekcija, kaip įprasta, chronologiškai apžvelgia Europos meno kryptis, daugiausia dėmesio skiriama XIX a. vokiečių romantizmo atstovams – Casparui Davidui Friedrichui ir Filipui Oto Rungei. Keturaukštis priestatas – Šiuolaikinė galerija (*Galerie der Gegenwart*) pastatyta 1996 m. pagal architekto O. M. Ungerso projektą. Į pastatą patenkama iš pagrindinės galerijos nutiestu požeminiu koridoriumi.
Šaudymo glaustumas

**Šaudymo glaustumas** (), *šaudymo glaudumas* – statistinė šaudymo ypatybė, kai pataikymo taškai (kur pataiko kulkos, krenta sviediniai ar raketos ir pan.) grupuojasi nedideliame plote. Kuo šis plotas mažesnis, tuo šaudymas glaustesnis (pataikymai glaustesni). Ši ypatybė yra ir viena svarbiausių šaunamojo ginklo charakteristikų..

Terminas *šaudymo glaustumas* naudojamas kalbant apie šaulių ginklus, artileriją, raketinius ginklus. Šaudymo glaustumas yra ir svarbi šaudmenų charakteristika. 

## Glaustumą lemiantys veiksniai
Šaudymo glaustumas šaudant šaulių ginklu ar patranka priklauso nuo:
* ginklo ypatumų:
** glaustumą mažina išdilęs vamzdis. Kulka ar artilerijos sviedinys neįsirėžia į graižtvas, todėl prastai įsukamas ir lekia prastai stabilizuotas. 
** vamzdžio įkaitimas. Įkaistant vamzdžiui jis plečiasi, dėl ko kulkos ar sviediniai blogai stabilizuojami. Dėl to dalis kulkosvaidžių turi keičiamus vamzdžius (perkaitusius vamzdžius pakeičia šaltais). 
** ginklo judėjimo šaudant. Šaudymo metu judant spynai juda ginklo masės centras, todėl ginklą sunku išlaikyti nutaikytą.
** ginklo vamzdžio ir peties atramos (buožės) išilginių ašių nesutapimas. Dėl to paprastai ginklo vamzdis šūvio metu pašoka aukštyn. Kitam šūviui ginklą reikia vėl nutaikyti. Nuo to glaustumas mažėja.
* šaulio ypatumų. Glaustumą mažina:
** šaulio nuovargis, 
** nepakankamas treniruotumas, 
** šaudymas judant (pvz., einant),
** nenaudojant atramos (pvz., šaudymas stovint). Dalis ilgųjų ginklų (kulkosvaidžiai, šautuvai) turi kojeles, kurios didina šaulio laikomo ginklo stabilumą,
* šaudmenų kokybės:
** nevienoda parako užtaiso masė,
** skirtinga parako šoviniuose kokybė (drėgnis, parako dalelių dydis ir pan.),
** skirtingos kulkų (sviedinių) masės,
** nevienoda kulkų forma.
* aplinkos sąlygų:
** netolydžiai pučiantis vėjas, keičiantis greitį ir kryptį,
** judantis pagrindas, kai šaudoma iš judančio automobilio, laivo ir pan.
** nestabilus gruntas, ant kurios stovi pabūklas.

## Nuorodos
Piliečių platforma

**Piliečių platforma** () – Lenkijos liberalų-konservatorių politinė partija, kurią 2001 m. sausio 19 d. įkūrė lenkų politikai Donaldas Tuskas, Andžejus Olechovskis ir Macejus Plažinskis. Pastarieji du netrukus išstojo iš partijos.

2007-2015 m. Piliečių platforma (PP) buvo valdančioji Lenkijos partija.

## Pagrindiniai partijos siekiai kūrimo metu

* Vieningas pajamų mokestis (15 % fiziniams asmenims)
* Švietimo reforma, vienodų teisių suteikimas valstybinėms ir privačioms aukštosioms mokykloms
* Centrinės valdžios išlaidų mažinimas, vietos savivaldos finansavimo didinimas
* Tiesioginiai merų rinkimai
* Mažoritarinė rinkimų sistema renkant Seimą
* Ekonomikos dalyko įvedimas visose mokyklose
* Nacionaliniam bankui suteikti visišką pinigų politikos teisę
* Privati žemės nuosavybė
* Seimo narių skaičiaus mažinimas.

## Rinkimų rezultatai
2005 m. Seimo rinkimuose „Piliečių platforma“ gavo 24,11 % balsų (antroji vieta, rinkimus laimėjo „Teisė ir teisingumas“).

Neeiliniuose Seimo rinkimuose 2007 m. PP pasiekė įtikinamą pergalę, surinkusi 41,5 % balsų ir gavusi 209 vietas (iš 460) Lenkijos Seime. Partijos vadovas Donaldas Tuskas kartu su Lenkijos valstiečių partija suformavo valdančiąją koaliciją.
PP laimėjo ir 2011 m. Seimo rinkimus, surinkusi 39,19 % rinkėjų balsų ir gavusi 206 vietas Seime bei 63 vietas (iš 100-to) Senate.

2005 m. Lenkijos Prezidento rinkimuose PP kandidatu iškėlė D.Tusko kandidatūrą. Pirmąjį rinkimų turą jis laimėjo, surinkęs 36,33% (5429666) balsų. Antrajame ture triumfavo Lechas Kačinskis, surinkęs 54,04% balsų, o D.Tuskas gavo 45,96%(7 022 319) balsų. 

2010 m. balandžio 10 d. aviakatastrofoje žuvus Prezidentui L.Kačinskiui, neeiliniuose rinkimuose PP iškėlė B.Komorovskio kandidatūrą. Antrajame rinkimų ture jis laimėjo, gavęs 53 % balsų (Jaroslavas Kačinskis surinko 47 % balsų).

2009 m. rinkimuose į Europarlamentą PP laimėjo 25 vietas iš Lenkijai priklausančių 50 mandatų. 2014 m. rinkimai nebuvo tokie sėkmingi - iškovota 19 iš 51 mandato.

2015 m. vasarą prezidento rinkimuose favoritu laikytas B.Komorovskis antrajame ture pralaimėjo, Lenkijos prezidentu tapo Andžejus Duda. Tų pačių metų rudenį vykusiuose parlamento rinkimuose PP prarado turėtas pozicijas - iškovojo 138 vietas (iš 460) Seime ir 33 ( iš 100) Senate ir tapo opozicine partija.

## Nuorodos
* Piliečių plarformos oficiali svetainė 

## Šaltiniai
Mažoji nehalenija

**Mažoji nehalenija** (*Nehalennia speciosa*) – žirgelių (*Odonata*) būrio, strėliukių (*Coenagrionidae*) šeimos vabzdys. Ilgis nuo galvos iki uodegos galo nesiekia 3 cm. Tai pati mažiausia Europoje gyvenanti žirgelių rūšis.

## Išvaizda
Dydis nuo 20 iki 25 mm. Mėlynos, bronzinės, žalios spalvos, metalo blizgesio. Dėl savo mažo dydžio gali būti supainiojami su mažąją strėliuke (*Ischnura pumilio*).

## Biologija
Gyvena buveinėse, kuriose vyrauja negilūs mezotrofiniai vandens telkiniai, pelkių bendrijos, taip pat aukštapelkėse bei tarpinio tipo pelkėse. Buveinė neturtinga mineralinių medžiagų, jai būdingas rūgščios reakcijos vanduo. Lervos gyvena ir laikinuose vandens telkiniuose. Gali ištverti vandens telkinio išdžiūvimą vasarą ir įšalą žiemą. Tai stenotipinė rūšis, kurios paplitimas susijęs su viksvomis. Dažniausiai skraido plotuose, esančiuose tarp kiminų juostos ir atviro ežerėlių vandens, rečiau – liūliuojančiose pelkių dalyse. Skraido silpnai, lėtai, žemai, dažniausiai tarp vandens augalų. Naktį slepiasi žolėse. Rūšies plitimą riboja svyruoklinės ir laibosios viksvos.

Skraido nuo birželio iki rugpjūčio pradžios.

## Paplitimas
Arealas apima visą Euraziją, tačiau gyvenamos buveinės yra mažos ir atskiros. Taip pat lokaliai gyvena ir Lietuvoje.

## Grėsmės ir apsauga
Rūšis nyksta dėl besikeičiančių ar nykstančių biotopų – pelkių ir šlapžemių – sausinimo. Taip pat dėl augalijos rūšinės sudėties pokyčių, ypač dėl kiminų, kurie nustelbia kitą augaliją. Dėl to kinta vandens trofiškumas.

Rūšis įrašyta į Tarptautinę raudoną knygą, Beveik nykstančių (angl. *Near Threatened*, NT) kategoriją. Taip pat į Lietuvos raudonąją knygą 3(R) kategoriją.

## Šaltiniai

* Rašomavičius Valerijus, Lietuvos raudonoji knyga, Kaunas: „Lututė“, 2007. psl. 46. ISBN 978-9955-692-71-3
Spynos stabdis

**Spynos stabdis** (; ) – šaunamojo ginklo mechanizmas, sulaikantis spyną galinėje padėtyje, kai ginkle baigiasi šoviniai. Būdingas savitaisiams pistoletams, taip pat kai kuriems automatiniams šautuvams (pvz., M-16), pistoletams kulkosvaidžiams (pvz., *Cz Scorpion EVO 3 A1*).

Sustojusi spyna:
* parodo, kad baigėsi šoviniai;
* paspartina ginklo paruošimą tolimesniam šaudymui. Tuščią dėtuvę pakeitus pilna tereikia paspausti stabdžio svirtelę, ir spyna grįždama įstumia šovinį iš naujos dėtuvės į šovinio lizdą. Nereikia ranka atitraukti spyną atgal ir paleidus įstumti šovinį.

Išmetus paskutinę iššautą tūtelę dėtuvės šovinių tiektuvas užsikabina už spynos stabdžio kyšulio ir taip įjungia stabdį. Spynos stabdis atjungiamas nykščiu spustelėjus stabdžio svirtelę. Pistolete PSM spynos stabdis neturi lauke esamų dalių. Norint atjungti stabdį spyną reikia ranką patraukti atgal iki galo ir atleisti. Kai kuriuose pistoletų modeliuose įstačius naują dėtuvę stabdis atsijungia automatiškai (pvz., 1910 m. modelio *Mauser*, *Heckler und Koch HK-4*). Pistoletas Beretta M1934 neturi spynos stabdžio kaip atskiros detalės, iššovus paskutinį šovinį spyną sustabdo dėtuvės šovinių tiektuvas, į kurio užpakalinį kraštą spyna ir atsiremia.

Spynos stabdžio detalė dažnai yra daugiafunkcė. Pvz.:
* Makarovo pistolete PM spynos stabdis kartu yra ir iššautų tūtelių atmušas,
* TT ir M1911 vamzdžio stabdžio ašis kartu yra ir vamzdžio kilpos ašis,
* Pistolete FN HPDA spynos stabdžio ašis šaunant sąveikauja su vamzdžio kyšuliu ir užtikrina spynos atrakinimą..

## Nuorodos
Disipacija

**Disipacija** yra negrįžtamųjų procesų pasekmė, kuri vyksta nehomogeninėse termodinaminėse sistemose. Termodinaminis disipacijos procesas yra toks, kuriame energija (vidinė, kinetinė arba sistemos potencinė) yra paverčiama iš pradinės formos į galutinę, kurią naudodamas kūnas, yra pajėgus atlikti mechaninį darbą. Pvz., energijos perdavimas šiluma yra disipacija, nes tai yra vidinės energijos perdavimas esant vienam kūnui su savo temperatūra į kitą kūną, kurio temperatūra yra mažesnė. Antrasis termodinamikos dėsnis teigia, kad tai sumažina vidinės energijos pajėgumą atlikti mechaninį darbą. 

Termodinaminiai disipacijos procesai visada yra negrįžtami. Jie gamina entropiją tam tikru greičiu. Negrįžtamų procesų pavyzdžai: šilumos perdavimas per terminį izoliatorių, skysčio tekėjimas per tekėjimo pasipreišinimą, difuzija (maišymas), cheminės reakcijos ir elektros srovės tekėjimas.
Maksvelo demonas

**Maksvelo demonas** – mintinis eksperimentas, kurį sukūrė Džeimsas Maksvelas, „kad parodytų, jog antrasis termodinamikos dėsnis turi tik statistinį tikslumą“.

Eksperimentas demonstruoja tokį procesą: yra konteineris, kuris siena yra padalintas į dvi dalis, sienoje yra durys, kurios yra atidaromos Maksvelo demono (fizikos dėsniams paklūstančios, tačiau kitais atžvilgiais visagalės įsivaizduojamos būtybės). Demonas atidaro duris ir leidžia tik „karštoms“ dujų molekulėms praeiti į kitą kambarį, tai iš karto sukelia viename kambaryje temperatūros padidėjimą, o kitame sumažėjimą, mažinama entropija.

## Taikymai

Realaus gyvenimo Maksvelo demonų versijos pasirodo, tačiau visi tokie „realūs demonai“ turi entropijos mažinimo efektus, tinkamai suderintus su entropijos didėjimu kažkur kitur. Molekulinio dydžio mechanizmai daugiau neberandami biologijoje; jie yra nanotechnologijų tyrimo objektas. Pavienių atomų spąstai, naudojami dalelių fizikų, leidžia eksperimentatoriui kontroliuoti individualaus kvanto būseną panašiu būdu, kaip Maksvelo demonas.

## Šaltiniai
Jesús Navas

**Chesus Navas Gonsalesas** (*Jesús Navas González*; g. 1985 m. lapkričio 21 d.) – Ispanijos futbolininkas, rungtyniaujantis dešiniojo krašto saugo pozicijoje. „Sevilla FC“ klubo žaidėjas.

## Karjera
Karjerą pradėjo „Sevilla“ klube, kurio jaunimo komandose treniravosi. Nuo 2004–2005 m. sezono tapo pagrindinės sudėties žaidėju ir vienu komandos lyderių. 

Nuo 2013 m keturis sezonus žaidė „Manchester City“ klube, 2017 m grįžo į „Sevilla“.

## Rinktinė
Navas Ispanijos rinktinėje debiutavo 2009 m., varžybose prieš Argentiną.

## Laimėjimai

;Sevilla
* Copa del Rey: 2006–2007, 2009–2010 m.
* Supercopa de España: 2007 m.
* UEFA taurė: 2005–2006, 2006–2007 m.
* UEFA supertaurė: 2006 m.
;Manchester City
* Premier League: 2013–2014 m.
* Futbolo lygos taurė: 2013–2014, 2015–2016 m.

;
* Pasaulio futbolo čempionatas: 2010 m. 1 vieta
* Europos futbolo čempionatas: 2012 m. 1 vieta

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
Seluso medžioklės rezervatas

**Seluso medžioklės rezervatas** () – saugoma gamtos teritorija vidurio rytų Tanzanijoje; vienas didžiausių medžioklės rezervatų pasaulyje. Įkurtas 1922 m. ir pavadintas anglų medžiotojo, gamtosaugininko, žuvusio Tanzanijoje, Frederiko Seluso garbei.

Rezervatas apima 54 600 km², taip pat dar išskirtos buferinės zonos. Teritorijoje nėra jokių nuolatinių gyvenviečių, žmonių patekimas į rezervatą kontroliuojamas. Svarbiausia turistinė sritis yra Rufidžio slėnis, kur rengiamos kelionės laivu, taip pat žygiai po apylinkes. Į rezervato teritoriją įeina Rufidžio kanjonas, šlapynių sritys, džiunglių ruožai. Visgi, didžiąją dalį Seluso medžioklės rezervato užima savanos, kuriose gyvena tipiniai šio krašto gyvūnai – afrikiniai drambliai, hipopotamai, afrikiniai buivolai, krokodilai, įvairios antilopės ir t. t.

Seluso medžioklės rezervatas 1982 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Kilimandžaro nacionalinis parkas

**Kilimandžaro nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija Tanzanijos šiaurėje, Kilimandžaro regione, netoli Mošio. Apima Kilimandžaro kalną. Plotas – 753 km².

XX a. pr. vokiečių kolonijinė valdžia Kilimandžaro kalną paskelbė medžioklės rezervatu. 1921 m. jis pertvarkytas į miško rezervatą. 1973 m. Kilimandžaro kalno teritorija virš medžių ribos paskelbta nacionaliniu parku, o nuo 1977 m. pritaikyta turizmui. 1987 m. Kilimandžaro nacionalinis parkas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Teritorijoje saugoma unikali aukštikalnių augmenija ir gyvūnija, sniegu padengtos ugnikalnio viršukalnės.
Andrzej Olechowski

**Andžejus Marianas Olechovskis** (, g. 1947 m. rugsėjo 9 d. Krokuvoje) – dešiniosios pakraipos lenkų politikas, buvęs finansų (1992 m.) bei užsienio reikalų ministras (1993–1995 m.).

## Biografija
Baigė ekonomikos studijas Varšuvos planavimo ir statistikos institute, 1979 m. čia apsigynė ekonomikos mokslų daktaro disertaciją. 1973–1978 ir 1982–1984 m. dirbo Jungtinių Tautų prekybos ir plėtros konferencijos {UNCTAD} sekretoriate Ženevoje, 1978–1982 m. buvo Kainų ir užsienio prekybos instituto Analizės ir prognozių skyriaus vedėjas. 1985–1987 m. dirbo Pasaulio banke, vėliau – LLR Užsienio prekybos ministerijoje ir Nacionaliniame banke.

1992 m. vasario – birželio mėn. buvo finansų ministras Jano Olševskio vyriausybėje. 1993 m. spalio mėn. – 1995 m. kovo mėn. V.Pavliako vyriausybėje buvo užsienio reikalų ministras. 1992–1993 ir 1995 m. buvo Prezidento L.Valensos patarėjas ekonomikos klausimais.

Buvo iškėlęs savo kandidatūrą 2000 m. Lenkijos prezidento rinkimuose. Juose surinko 17 % balsų ir užėmė antrąją vietą (rinkimus jau pirmame ture laimėjo Aleksandras Kvasnevskis). 2001 m. A.Olechovskis kartu su D.Tusku ir M.Plažinskiu įkūrė politinę partiją Piliečių platforma.

2010 m. Lenkijos prezidento rinkimuose A.Olechovskis surinko 242 439 balsų (1,44 %) ir užėmė šeštąją vietą.

Šiuo metu yra kelių tarptautinių korporacijų (Goldman Sachs, Citibank) direktorių tarybos narys.

## Papildoma informacija
* Paskelbta, kad komunistinės Lenkijos laikais A.Olechovskis buvo slaptas žvalgybos bendradarbis.
* 2005 m. kaip PKN Orlen bendrovės stebėtojų tarybos pirmininko pavaduotojas, skelbė grasinančius pareiškimus Lietuvai, reikalaudamas, kad Mažeikių nafta būtų parduota Lenkijos naftos milžinui: „Jei nenorima bendradarbiauti, tai norima pulti“, sakė jis.

## Nuorodos
* A.Olechovskio asmeninis tinklalapis

## Šaltiniai
Vytėnų dvaras

**Vytėnų dvaras** – buvusi dvaro sodyba Vytėnuose, Kauno šiauriniame pakraštyje. Patogiai pasiekiama nuo automagistralės  pro „Megos“ prekybos centrą (apie 0,9 km).

## Istorija

Dvaras įkurtas XX a. pradžioje po žemės reformos, kai buvo dalinamos Sargėnų dvaro žemės. Iš jų apie 76 ha 1925 m. įsigijo nepriklausomybės kovų dalyvis, savanoris Leonas Račiūnas. Jis sukūrė pavyzdingą dvaro ūkį, pastatė išraiškingą gyvenamąjį namą. Kartu su dvaro savininku čia gyveno ir jo brolis kompozitorius Antanas Račiūnas, kuris gyvendamas Vytėnuose užsiėmė kūryba, jo kvietimu dvare svečiavosi žymus rusų operos dainininkas Fiodoras Šaliapinas. Tikėtina, jog jis dainavo rūmų balkone 1934 m.

1941 m. nacionalizuotame dvare įsteigtas daržininkystės ir sodininkystės tarybinis ūkis, tuomet – vienas pirmųjų Lietuvoje. Į Vytėnus iš Dotnuvos buvo perkelta bandymų stotis, veikusi iki 1969 m., kai buvo iškelta į Babtus. 1957–1959 m. Vytėnų sodininkystės-daržininkystės bandymų stotyje vyresniuoju moksliniu bendradarbiu dirbo LR Prezidentas Aleksandras Stulginskis, 1956 m. grįžęs po tremties į Lietuvą. Po Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo Vytėnų dvaras grąžintas Račiūnų šeimai.

## Būklė

Sovietmečiu Vytėnų dvaro sodyba atsidūrė šalia šiaurinės Kauno miesto ribos. Prie dvaro sodybos priartėjęs besiplečiantis Vytėnų privačių gyvenamųjų namų rajonas. Dvaro pastatą supa tvora, tvarkinga aplinka su pavieniais želdiniais, senų medžių eile.

## Šaltiniai

## Literatūra
* V. Skučaitė, „Kauno Aliaska“ – Iliustr. // Kauno diena. 2000, spalio 17, p. 1, 19.
Morn Trua Pitono nacionalinis parkas

**Morn Trua Pitono nacionalinis parkas** () – pietinėje Dominikos dalyje išsidėstęs nacionalinis parkas, įkurtas 1975 m. 1997 metais šis nacionalinis parkas buvo įtrauktas į Pasaulio paveldo sąrašą. Nacionalinis parkas pavadintas aukščiausio jame stūksančio kalno – „Morn Trua Pitono“ vardu (*Morne Trois Pitons* – trijų viršukalnių kalnas).

## Nacionalinio parko geografija

Vos 7 hektarų plota užimantis Morn Trua Pitono nacionalinis parkas yra už 13 km į rytus nuo šalies sostinės Rozo.

Šiame nacionaliniame parke pastebimas gana ryškus vulkaninis aktyvumas. Parke yra nemažai karštųjų versmių, geizerių, fumarolių, taip pat 3 gėlavandeniai ežerai bei Boilingo ežeras.

### Gyvūnija
Morn Trua Pitone aptinkamos mažiausiai 7 žinduolių, apie 50 paukščių bei 12 roplių rūšių. Nacionaliniame parke gyvena daug į Raudonąją knygą įrašytų gyvūnų, tarp jų – labai reta imperatoriškoji amazonė.
Grunevaldo medžioklės pilis

**Grunevaldo medžioklės pilis** – viena seniausių išlikusių pasaulietinių Berlyno statinių. 1542 m. ji pastatyta kurfiurstui Joachimui II. 1700 m. rekonstruota baroko stiliumi. Šiuose mažuose rūmuose prie pat Grunevaldo ežero išliko vienintelė Berlyne renesansinė salė. Dabar joje tapybos kolekcija, kurioje yra Rubenso bei van Dycko darbai. Rytiniame sparne yra mažas Girios muziejus su miško gyvenimą bei miškininkystės istoriją vaizduojančiais pavyzdžiais. Priešais medžioklės pilį įsikūrusiame Medžioklės muziejuje yra istorinių ginklų bei įrangos ekspozicija.

## Nuorodos
* ''Das Jagdschloss Grunewald'' .
Portsmutas (Dominika)

**Portsmutas** () – antras pagal dydį miestas Dominikoje, po šalies sostinės Rozo.

Miestas įsikūręs Dominikos šiaurės vakarų pakrantėje, Šv. Jono parapijoje. Portsmutas 1760 m. buvo pasirinktas kaip šalies sostinė, tačiau nepraėjus nė metams, dėl Portsmutą apėmusios maro epidemijos, sostinė buvo perkelta į Rozo miestą.

## Sportas
* Bombers FC – futbolo klubas; rungtyniavo stipriausioje šalies lygoje;

## Išnašos

## Nuorodos
Portsmuto nuotraukos
Varnos ežeras

**Varnos ežeras** () – didžiausio tūrio ir giliausias limanas Bulgarijos Juodosios jūros pakrantėje, nuo jūros atskirtas 2 km pločio smėlio juosta. Plotas 17 km², didžiausias gylis 19 m, tūris – 166 milijonai m³.

Limanas yra pailgas, jo pietiniai krantai statūs, aukšti ir apaugę medžiais, o šiaurinis krantas lėkštas. Varnos ežeras susidarė upės slėnyje pleistoceno pabaigoje kylant Juodosios jūros lygiui. Dugnas padengtas dumblu, giliausiose vietose dumblas turi sieros vandenilio. Į limaną įteka keletas upelių.
Beloslavo ežeras prakastu laivybiniu kanalu jungiasi su Varnos ežeru.

Iki XX a. gėlas ežero vanduo nutekėdavo į Juodąją jūrą Devnios upe. Statant dabartinį Rytinį Varnos uostą 1906–1909 m. per smėlio neriją buvo iškastas kanalas, dėl kurio ežero lygis krito 1,4 m, o jo vanduo tapo sūroku.

1976 m. imtas naudoti naujas 12 m gylio kanalas, ežeras išilgai buvo pagilintas. Kitas laivybinis kanalas jungia Varnos ežerą su Beloslavo ežeru, kur yra Vakarinis Varnos uostas ir geležinkelio kelto terminalas. Šiauriniame Varnos ežero krante yra keletas mažesnių specializuotų uostų. Industrializuojamas ežeras nustojo būti žuvingu ežeru, koks jis tūkstančius metų maitino pakrantėse gyvenusius žmones.

Varnos nekropolis, kuriame aptiktas seniausias pasaulyje aukso lobis, yra netoli šiaurinio ežero kranto, o Varnos miestas yra ties rytiniu ežero galu. Šiauriniame ežero krante yra Kazaško ir Ezerovo kaimai, o pietiniame – Zvezdicos ir Konstantinovo kaimai.
Andronas

**Andronas** () – viešoji, reprezentacinė senovės Graikijos namo dalis, skirta vyrams. Androne šeimininkas susitikdavo su svečiais, kitais vyrais, rengdavo simpoziumus – pokylius, kuriuose gerdavo vyną, vaišindavosi ir pramogaudavo. Tam androne būdavo keletas gultų, ant kurių gulėdami ir stalų. Andronas būdavo puošniausia namo patalpa, puošta mozaikomis, freskomis, statulomis.

Moterims būdavo skirta kita namo dalis *ginekėja* ().
Acinananos drėgnieji atogrąžų miškai

**Acinananos drėgnieji atogrąžų miškai** – gamtinis pasaulio paveldo objektas, esantis Madagaskaro salos rytinėje dalyje. Šie miškai pasižymi unikalia biologine įvairove, kuriai būdinga endeminių rūšių gausa. Į UNESCO sąrašą Acinananos drėgnieji miškai buvo įtraukti 2007 m. dėl jų ekologinės svarbos, o 2010 m. paskelbti esantys rizikos grupėje. Bendras objekto plotas 479 661 ha, jis susideda iš 13 teritorijų šešiuose nacionaliniuose parkuose: Marojejy, Masoala, Zahamena, Ranomafana, Andringitra ir Andohahela.

Kadangi Madagaskaras nuo žemyninės dalies atsiskyrė prieš 60-80 mln. metų, miškuose susiformavo unikali rūšių įvairovė. 80–90 % gyvūnų ir augalų rūšių (iš viso apie 12 000) aptinkama tik šiame regione. Dėl miškų naikinimo, rytinėje Madagaskaro dalyje likę tik 8,5 % visų anksčiau buvusių miškų. Nykstant buveinėms, išnykimo grėsmė kyla ir didelei daliai čia aptinkamų rūšių. Siekis apsaugoti šią ekosistemą buvo viena iš pagrindinių priežasčių Acinananos miškus įtraukti į UNESCO sąrašą.

Dėl nepakankamai užtikrinamos žemės ūkio veiklos, miškų kirtimo, medžioklės ir gamtinių išteklių gavybos kontrolės, Acinananos miškai 2010 m. buvo įtraukti į objektų, kuriems gresia sunykimas, grupę.

## Susiję straipsniai
* UNESCO pasaulio paveldo objektų Afrikoje sąrašas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Aprašymas UNESCO puslapyje
Popiežius Inocentas VI

**Popiežius Inocentas VI** (, tikrasis vardas Etjenas Aubertas; 1282 m. arba 1295 m. Prancūzijoje – 1362 rugsėjo 12 d. Avinjone) – Romos katalikų bažnyčios popiežius nuo 1352 m. gruodžio 18 d. iki mirties 1362 m. rugsėjo 12 d. Dar vadinamas Avinjono nelaisvės popiežiumi. 

1342 m. išrinktas kardinolu. Po Klemenso VI mirties Aubertas konklavoje 1352 m. gruodžio 18 d. buvo išrinktas popiežiumi ir pasirinko Inocento VI vardą. 
Didžia dalimi dėl jo pastangų 1360 m. gegužės 9 d. tarp Anglijos karaliaus Eduardo III ir Prancūzijos Karaliaus Jono II Gerojo buvo pasirašyta Bretinji (Brétigny) taika, kurią vėliau istorikai pripažino reiškus Šimtamečio karo (1337–1453) pirmosios fazės pabaigą. Anglijos dominavimas Europos žemyne tuo metu buvo pasiekęs savo viršūnę.
Nicholas Liverpool

**Nikolas Liverpulis** (; 1934 m. rugsėjo 9 d. – 2015 m. birželio 1 d.) – šeštasis Dominikos prezidentas, pareigas ėjęs nuo 2003 m. spalio 2 d. iki 2012 m. rugsėjo 17 d.

Nikolas Liverpulis gimė 1934 m. Grand Bėjaus mieste, Dominikoje. Nuo 1957 iki 1960 m. Hulo universitete (Anglija) studijavo teisę. 1965 m. baigė Sheffieldo universitetą ir gavo filosofijos daktaro laipsnį. Prieš sugrįždamas į Dominiką, Liverpulis 18 metų dėstė teisę Barbadose.

Nuo 1998 iki 2001 m. dirbo JAV ambasadoriumi. 2003 m. tapo Dominikos prezidentu, o 2008 m. buvo paskirtas antrajai kadencijai.
Srebarnos gamtos draustinis

**Srebarna** () – gamtos draustinis ir ežeras Bulgarijoje, netoli Srebarnos kaimo, 18 km į vakarus nuo Silistros miesto ir 2 km į pietus nuo Dunojaus. Gamtos draustinis apima ežerą bei jo apylinkes. Bendras saugomas plotas – 600 ha. 1948 m. šiai vietovei buvo suteiktas draustinio statusas.

Ežero gylis svyruoja nuo 1 iki 3 metrų. Draustinio teritorijoje aptinkamos 67 rūšys augalų, 39 rūšys žinduolių, 21 rūšis roplių ir varliagyvių bei daugiau nei 10 rūšių žuvų. Ši vietovė labiausiai žinoma dėl paukščių įvairovės, čia aptinkamos 179 jų rūšys, tarp jų pelikanai, didieji kormoranai, garniai ir kt. Paukščių migracijos trasa tarp Europos ir Afrikos yra virš Srebarnos draustinio.

1983 m. Srebarnos gamtos draustinis buvo įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo objektų sąrašą.
Virginija Petkevičienė

**Virginija Petkevičienė** (g. 1971 m. birželio 12 d., Kaunas) – Lietuvos lengvaatletė, Lietuvos trišuolio absoliuti rekordininkė (uždarose patalpose – 13,77 m, nuo 2003 m. kovo 22 d. ir stadione – 13,73 m, nuo 2002 m. liepos 14 d.).
Gelačio vienuolynas

**Gelačio vienuolynas** () – vienuolynas, esantis vakarų Gruzijoje, Imeretijos regione, netoli Kutaisio miesto. Gelačio vienuolynas pradėtas statyti 1106 m. valdant karaliui Dovydui IV. Tuo metu Gruzija išgyveno savo „*aukso amžių*“ – augo šalies ekonomika, klestėjo ir plėtėsi miestai. Vienuolyno statybos buvo baigtos 1130 m.
XIII–XIV a. išplėstas. Per gausius karinius konfliktas buvo gerokai apgadintas.

Šiame vienuolyne yra palaidota daug žymių Gruzijos valdovų. 1994 m. Gelačio vienuolynas įtrauktas į Pasaulio paveldo sąrašą.

## Istorija ir kultūra

XIII–XIV a. vienuolynas buvo papildytas naujais pastatais, tačiau Gruzijai įsivėlus į karinius konfliktus su mongolų ir osmanų imperijomis, daugelis vienuolyno pastatų buvo smarkiai apgadinti. 1510 m. į Gruzijos teritoriją įsiveržę turkai sudegino vienuolyno bažnyčią.

Gelačio vienuolynas ilgą laiką buvo vienu didžiausių kultūros ir švietimo centrų Gruzijoje. Jame veikusioje akademijoje dirbo žymūs mokslininkai, filosofai, teologai.

Vienuolynas žymus dėl savo architektūros, didelės mozaikų ir metalo dirbinių kolekcijos, freskų.

## Galerija

Gelati Academy.jpg|Gelačio Akademija.
David IV of Georgia (Gelati fresco).jpg|Dovydas IV pavaizduotas freskoje.
Gelati Monastery, Georgia, 2007.jpg|Gelačio vienuolynas iš išorės.
Gelati (3).jpg|Gelačio vienuolyno vidus.
2014 Imeretia, Gelati, Monastyr Gelati (02).jpg|Šv.Jurgio bažnyčia
2014 Imeretia, Gelati, Monastyr Gelati (10).jpg|Sankt Nikolajus bažnyčia
2014 Imeretia, Gelati, Monastyr Gelati (08).jpg|varpinė
2014 Imeretia, Gelati, Monastyr Gelati (19).jpg|Katedros Mergelės gimimo
2014 Imeretia, Gelati, Monastyr Gelati (07).jpg|Portalas katedrą
2014 Imeretia, Gelati, Monastyr Gelati (34).jpg|Freskos Katedros
2014 Imeretia, Gelati, Monastyr Gelati (44).jpg|Freskos Katedros


## Susiję pasaulio paveldo objektai
* : Achpato ir Sanahino vienuolynai (1996)
* : Ečmiadzino katedra ir bažnyčios, Zvartnoco archeologinė vietovė (2000)
* : Gegardo vienuolynas, Aukštutinis Azato slėnis (2000)
* : Armėnų vienuolynų ansambliai Irane (2008)
* : Ani archeologinė vietovė (2016)

## Šaltiniai
Madaros raitelis

**Madaros raitelis** () − reljefas, išskobtas 23 m aukštyje ant vertikalios kalnų uolos (430 m aukščio), šiaurės rytų Bulgarijoje, prie Madaros kaimo. Tai žymiausias ankstyvųjų viduramžių Bulgarijos archeologinis paminklas ir vienintelis toks Europoje.

1979 m. Madaros raitelis įtrauktas į UNESCO saugomų pasaulio kultūros ir gamtos paveldo sąrašą.

## Reljefo kompozicija
Reljefo kompozicijoje pavaizduotas piemens lanką laikantis raitelis, paskui jį bėgantis šuo, šliaužianti gyvatė ir šuoliuojantis liūtas. Manoma, kad monumentas simbolizuoja ankstyvojo Dunojaus krašto valdytojų pergalę.

Vėliausieji tyrimai interpretuoja, kad raitelio, šuns ir liūto pozicijos reljefo kompozicijoje atitinka Saulės, Mėnulio ir Liūto žvaigždyno padėtį pagrindinės žvaigždės Regulas atžvilgiu 165 m. (Gyvatės metais).

## Nuorodos

* Madaros raitelis  (bulgarų k.)
Kvebekiečiai

**Kvebekiečiai** ( vyr.g.  mot.g. ) – vadinami Kanados Kvebeko provincijos gyventojai. 82 % kvebekiečių yra prancūzakalbiai, 7,9 % anglakalbiai ir 10,1 % kalba kitomis kalbomis. Didžioji dalis prancūzakalbių kalba Kvebeko prancūzų kalbos dialektu, o anglakalbiai – Kanados anglų kalbos dialektu. Kitos Kvebeke vartojamos kalbos yra jidiš, ispanų, arabų, italų ir kinų kalbos.

## Literatūra
* Alain-G. Gagnon, Ingo Kolboom, Boris Vormann (Hg.), *Québec: Staat und Gesellschaft*, Heidelberg: Synchron Publishers 2011
* Gérard Bouchard, *Genèse des nations et cultures du nouveau monde : Essai d’histoire comparée*, Montréal: Boréal 2001
* Jacques Lacoursière, Jean Provencher und Denis Vaugeois, *Canada. Québec. 1534–2000*, Sillery: Septentrion 2001.

## Išnašos ir šaltiniai

## Nuorodos
* Institut de la Statistique du Québec 
* Statistique Canada
* Hans-Jürgen Hübner: ''Québecer''
Mesa Verdės nacionalinis parkas

**Mesa Verdė** () − nacionalinis parkas JAV, Kolorado valstijos pietvakariuose.

Mesa Verdės parkas įsteigtas 1906 m., siekiant apsaugoti anasazių (šiuolaikinių pueblų indėnų protėvių) gyvenviečių išlikusius griuvėsius, kurie buvo pastatyti VI−XIII a. Parke saugoma daugiau kaip 4000 archeologinių vietovių, įskaitant apie 600 buvusių gyvenviečių uolose. Šios vietovės yra geriausiai išsilaikiusios visoje JAV.

Parko pavadinimas kilęs iš to paties plynaukštės pavadinimo, juosiančios šią vietovę, kuris išvertus iš ispanų kalbos reiškia „Žalias stalas“, nes plynaukštę dengia spygliuočių miškai.

Kasmet parką aplanko daugiau kaip 700 000 lankytojų.

1978 m. Mesa Verdės nacionalinis parkas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Nuorodos
* Mesa Verdės nacionalinis parkas (anglų k.)
Bergmann 1896

**Bergmann 1896** – XIX a. vokiečių konstruktoriaus Teodoro Bergmano (*Theodor Bergmann*) sukonstruotas savitaisis pistoletas. Jis buvo sukurtas tuo pačiu metu kaip ir *[[Mauser C96]]* bei *[[Borchardt C-93]]* pistoletai, bet netapo toks žinomas. Vėliau T. Bergmanas sukūrė vieną pirmųjų veiksmingų ir pasisekimą turėjusių pistoletų kulkosvaidžių *[[MP 18]]*.

Pradžioje Bergmano pistoletai turėjo laisvą spyną ir neturėjo išmetiklio mechanizmo. Atrakinant vamzdį jame likdavo pakankamai didelis slėgis, kad tūtelė išlėktų atgal iš šovinio lizdo, atsitrenktų į sekantį šovinį ir iššoktų lauk iš pistoleto. Pistoletas turėjo specialią angą dujoms, kuri turėjo apsaugoti, jei kartais slėgis perplėštų tūtelę.

Patys pirmieji Bergmano šoviniai turėjo konusiškai plonėjančias tūteles, kurių pagrindas neturėjo nei atbrailų, nei griovelių ir buvo gana „smailianosiai“, kad kuo mažiau strigtų. 1896 m. šovinio variantas jau turėjo griovelį prie tūtelės dugnelio išmetikliui užsikabinti.

M96 turi neišimamą dėtuvę. Nuleistuko lankelio priekyje yra rankenėlė, kuria atidaromas dėtuvės šoninis dangtelis. Į atidarytą dėtuvę įstatoma 5 šovinių talpos vidinė apkaba, o tada dangtelis uždaromas. Keliamoji spyruoklė stumia šovinius aukštyn prie šovinio lizdo. Šovinius galima įdėti ir be apkabos.

## Nuorodos

* Bergmann 1896 nº 2 in 5x15mm  (Bergmann 1896 Nr.2 nuotraukos)
* Bergmann  (T. Bergmano pistoletų įvairovė. Jų tarpe ir Nr.2 bei Nr.3.)
Euro 2012/Atkrintamosios varžybos

**[[Euro 2012]] atkrintamųjų varžybų etapas** vyko 2012 m. birželio 21 – liepos 1 dienomis. Komandos susitiko tarpusavyje, o rungtynių nugalėtojai keliavo į kitą etapą, pralaimėjusiems čempionatas baigėsi.

## Ketvirtfinaliai

### Čekija – Portugalija

### Vokietija – Graikija

### Ispanija – Prancūzija

### Anglija – Italija

## Pusfinaliai

### Portugalija – Ispanija

### Vokietija – Italija

## Finalas

## Šaltiniai
Lavo vynuogynų terasos

**Lavo vynuogynų terasos** () – vynuogynai, esantys Lavo regione, Vo kantone, vakarų Šveicarijoje. Ant Ženevos ežero kranto įsikūrę įspūdingo grožio vynuogynai užima maždaug 830 hektarų plotą ir ežero pakrante tęsiasi apie 30 km. Kitapus ežero driekiasi Alpių kalnai, priklausantys Prancūzijai. Dėl ypatingos reikšmės regionui, Lavo vynuogių terasos yra saugomos vyriausybės, o 2007 m. buvo įtrauktos į Pasaulio paveldo sąrašą.

## Istorija
Nors yra įrodymų, jog vynuogės čia augintos dar Senovės Romos laikais, tikrai žinoma, kad Lavo vynuogynai pradėti auginti dar XI a. Maždaug XII a. prie Ženevos ežero esančios Lavo regiono teritorijos buvo išdalintos stambiausiems to meto vienuolynams. Būtent vienuolynai rūpinosi vynuogynų terasomis, tiesė kelius, kuriais gabendavo savo pagamintą vyną.

XIV a. vynuogynai sėkmingai klestėjo bei plėtėsi. Vienuoliai, paskatinti sėkmės, didžiąją dalį vynuogynų išnuomojo. Be vynuogių auginimo nuomininkai vertėsi žemdirbyste, augino gyvulius. Siekiant užtikrinti kokybę, vynuogių augintojai buvo kontroliuojami.

Apie 1800 metus Lavo vynuogynų terasos buvo suskirstytos į nedidelius plotelius, kurių kiekvienas priklausė vis kitam valdytojui. Dėl gausybės mažų, vis kitam savininkui priklausančių žemės lopinėlių, vynuogių auginimas bei vyno gamyba buvo neefektyvi. Siekiant padidinti produktyvumą buvo imtasi vynuogynų pertvarkymo, pradėti tiesti nauji keliai.

XVIII a. pabaigoje visoje Europoje ėmė plisti vabzdys *filoksera*, kilęs iš Pietų Amerikos, kuris siaubingai nuniokojo didžiąją dalį Europos vynuogynų. Tai iš esmės pakeitė vynuogių auginimo technologiją, kadangi, siekiant apsisaugoti nuo parazitų, buvo pradėtos naudoti įvairios cheminės priemonės.

Po II pasaulinio karo, suklestėjus ekonomikai ir išaugus miestams, daugelis vynuogių augintojų, siekdami geresnio ir patogesnio gyvenimo, persikėlė gyventi į miestą.

## Galerija

Vaizdas:Lavaux côté Vevey 1.JPG|Miestelis šalia Lavo vynuogyno.
Vaizdas:Lavaux Patrimoine mondial 2007 10 06.JPG|Lavo vynuogių terasos.
Vaizdas:Lavaux200908.JPG|Ženevos ežeras.
Vaizdas:Lavaux sous la neige.jpg|Lavo vynuogynai žiemą.


## Nuorodos
* Kelionė po Lavo vynuogynus (anglų k.)
* Šveicarijos vyno kelias (anglų k.)
Česlovo Milošo amžius

**Česlovo Milošo amžius** – 2012 m. pilnametražis dviejų dalių dokumentinis filmas apie lietuvių kilmės Nobelio literatūros premijos laureatą Česlovą Milošą. Filmas išleistas 2012 m. gruodžio 29 d.

## Apie filmą

Dvejose „Česlovo Milošo amžiaus“ dalyse, filmuotose šešiose šalyse, abejose Atlanto pusėse, pasakojama Nobelio literatūros premijos laureato gyvenimo istorija. Filme susipina Č. Milošą pažinojusių garsių kultūros asmenybių pasakojimai su daugeliui mažai žinomais poeto biografijos faktais. Poeto pasirinkimai tampa dar aiškesni tuomet, kai žiūrovui pateikiamas epochos, pažymėtos gausių istorinių įvykių, istorinis kontekstas.

Filme netikėtai atskleidžiamas ir Č. Milošo būdas – savitas humoro jausmas, asmenybės jautrumas, aistringi romanai su didelės įtakos turėjusiomis moterimis. Vis dėlto „Česlovo Milošo amžius“ nėra vien biografinis pasakojimas apie vienu geriausių XX a. poetų laikomą kūrėją ar lietuvių kilmės lenkų poeto (ar lietuvių poeto, rašiusio lenkų kalba) kūrybos pristatymas. „Česlovo Milošo amžius“ veikiau yra smalsus žvilgsnis per kūrėjo dvasios filtrą į nepaprastai jautrią asmenybę ir nesenstančią jo kūrybą, kuri netgi trečiojo tūkstantmečio pradžioje padeda įžvelgti ne žmonių skirtumus, bet siekti jų bendrybės.

## Aktoriai

* Tomas Venclova
* Algirdas Avižienis
* Mark Danner
* Andrzej Franaszek
* Rita Gombrowicz
* Natalija Gorbanevskaja
* Robert Hass
* Jerzy Illg
* Agnieszka Kosińska
* Mindaugas Kvietkauskas
* Anthony Milosz
* Wojciech Sikora

## Pastatymas

### Kūrybinė grupė

* Režisierius / Juozas Javaitis
* Scenarijaus autoriai / Juozas Javaitis, Pranas Morkus
* Prodiuserė / Teresa Zibolienė
* Operatorius / Donatas Buklys
* Garso režisieriai / Ramūnas Jasutis, Saulius Urbonavičius
* Kompozitorius / Ignas Juzokas
* Montažo režisierius / Romualdas Lavrynovičius
* Režisieriaus asistentai / Ieva Javaitytė, Ewa Getyńska, Anna Paramonova, Alina Stankevič
* Dizainerė / Kristina Kasparavičienė
* Animacijos autorė / Rasa Jonikaitė
* Diktoriai / Darius Gumauskas, Gabija Jaraminaitė-Ryškuvienė
* Komunikacijos vadovas, tekstų redaktorius / Jaunius Špakauskas

### Finansavimas
Filmo kūrimas buvo finansuojamas Lietuvos Respublikos Kultūros ministerijos, Švietimo ir mokslo ministerijos bei privačių rėmėjų lėšomis. Filmo informaciniai partneriai buvo Lietuvos radijas ir televizija, portalas DELFI, IQ. The Economist.

## Rodymas

Pirmoji vieša filmo „Česlovo Milošo amžius“ peržiūra įvyko 2011 m. gruodžio 29 d. Simboliškai tą dieną baigėsi ir Česlovo Milošo metai (2011) Lietuvoje. Pilna dviejų dalių filmo premjera buvo parodyta 2012 m. balandžio 5 ir 12 d. per antrąją Lietuvos televizijos programą (LTV2).

Česlovo Milošo sūnus, Antonis Milošas, gyvenantis Jungtinėse Amerikos valstijose, pamatęs filmą sakė, kad „tai yra geriausias apie jo tėvą sukurtas filmas.“

2012 m. vasarą filmo ČMA kūrėjai pasirašė bendradarbiavimo sutartį su telekomunikacijų bendrove „Teo“. Pagal šią sutartį televizijos Gala žiūrovams filmas tapo prieinamas nemokamai naudojantis videonuomos paslauga.

## Nuorodos

* Plačiau apie filmą „Česlovo Milošo amžius“

* Filmo Česlovo Milošo amžius anonsas YouTube

## Išnašos
Širakamio kalnai

**Širakamio kalnai** (, 'Baltojo dievo kalnai') – gamtinis pasaulio paveldo objektas, esantis Japonijos Honšiu salos šiaurinėje dalyje, Aomori ir Akitos prefektūrose. Saugoma teritorija užima 16 939 ha plotą ir į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą buvo įtraukta 1993 m.

Vietovėje gausu staigiai kylančių ir besileidžiančių kalnų, slėnių stačiais šlaitais. Aukščiausia viršūnė (*Širakami dake*) siekia 1232 metrus. Kalnai apaugę daugiausiai rinčiuotojo buko (*Fagus crenata*) medžiais, kurie sudaro tik čia išlikusią tokio tipo sengirę, anksčiau plytėjusią visoje šiaurinėje Japonijose dalyje. Miškuose aptinkama 500 augalų, beveik visos šiaurinės Honšiu dalies žinduolių, 87 paukščių, septynios roplių, devynios varliagyvių ir 2212 vabzdžių rūšys.

Širakami kalnai yra mažai paliesti žmogaus veiklos, patekimui į centrines jo dalis reikalingi specialūs leidimai.

## Susiję straipsniai
* UNESCO pasaulio paveldo objektų Azijoje sąrašas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Aprašymas UNESCO puslapyje
Gaspė

**Gaspė** () – uostamiestis rytinėje Kanadoje, Kvebeko provincije. 15,163 tūkst. gyventojų (2011). Išsidėstęs prie Šv. Lauryno upės. Gaspésie–Îles-de-la-Madeleine rajono centras. Dabartinę Gaspę pirmasis europiečių atradėjas atklydęs į Kvebeko vidurį, 1534 m., pasiekė prancūzas Žakas Kartjė.

## Miestai partneriai
*  Sen Malo, Prancūzija
*  Puerto Montas, Puerto Rikas

## Išnašos ir šaltiniai

## Nuorodos
* GoGaspe.com informacija, naujienos ir nuotraukos
* Miesto puslapis
* Turistinė informacija
D'Ibervilio kalnas

**D’Ibervilio kalnas** (, ) – aukščiausias Kvebeko provincijos kalnas; yra pasienyje tarp Kanados Kvebeko ir Labradoro provincijų. Jo aukštis – 1652 metrai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mont D’Iberville Kanados kalnų enciklopedijoje
Lednicė

**Lednicė** (ček. *Lednice*, vok. *Eisgrub*) – Čekijos miestelis Pietų Moravijos krašte, Lednicos bendruomenės adminisracinis centras, prie Austrijos ir Slovakijos valstybinių sienų. Per miestą teka upė Dijė. Pagal 2005 m. duomenis, bendruomenėje gyvena 2366 gyventojai, jos plotas 3127 ha.

Patekti į Lednicę galima važiuojant iš Brečlavo į pietryčius apie 6 km. Vasaros metu šiuo maršrutu dažnai kursuoja seno tipo traukiniai.

Lednicėje yra neogotikiniai rūmai, kuriuos supa 200 ha parko. 1996 m. šis objektas buvo įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo objektų sąrašą kartu su netoliese esančiais Valticės rūmais.

## Rūmai

Vietovė iš pat pradžių (pirmąjį kartą šaltiniuose minima 1222 m.) iki konfiskavimo 1945 m. priklausė Lichtenšteino dinastijai, vienai iš turtingiausių giminių Moravijoje. XVII a. rūmai tapo Lichtenšteino kinigaikščių vasaros rezidencija.

1544–1585 m. čia buvo pastatyti apsuptas parko renesansiniai rūmai. Vėliau jie buvo daug kartų perstatomi, dabartinė rūmų išvaizda (XIX a. vidurys) – neogotikinė.

Parkas buvo įkurtas XVI a. Tai 200 ha teritorija, kurioje buvo iškasti platūs tvenkiniai, pasodintas miškas. Buvo netgi pastatyti romantiniai miesto griuvėsiai (Januv grad) bei pavienis 60 m aukščio minaretas (šiuo metu čia veikia apžvalginė aikštelė turistams).

Be pačių rūmų bei minareto, turistai gali čia aplankyti oranžeriją su 300 metų senumo palmė, pamatyti akvariumą bei laiptus, pagamintus iš vieno ąžuolo kamieno.
5 mm Bergmann

**5 mm Bergmann** – neįprastas 1895 m. Teodoro Bergmano sukurtas centrinio dūžio šovinys, gamintas ankstyviesiems kišeniniams savitaisiams pistoletams. Tūtelė ryškia konusinė, šovinio lizde remiasi sienelės priekiniu kraštu.

Ankstyvųjų šovinio variantų tūtelės prie dugnelio neturėjo nei atbrailos, nei griovelio. Tūtelės išmetimas iš šovinio lizdo buvo pagrįstas tūtelėje esančio didelio dujų slėgio poveikiu. Vėlesni Bergmano pistoletai jau turėjo įprastus išmetiklius, kuriems tūtelės jau turėjo griovelius.

Ilga kulka buvo nepakankamai stabilizuojama, todėl skrydyje linkusi vartytis.

## Charakteristikos
* kulkos kalibras – 5,1 mm
* kulkos tipas – apvalkalinė (FMJ)
* kulkos masė – 2,3 g
* kulkos greitis – 180 m/s
* kulkos energija – 35 J

## Nuorodos
Samuel de Champlain

**Samiuelis de Šamplenas** (*Samuel de Champlain*; apie 1567 m. Hiers-Brouage, Prancūzija – 1635 m. gruodžio 25 d. Kvebekas, Naujoji Prancūzija) – prancūzų keliautojas ir kolonistas vadinamas Naujosios Prancūzijos tėvu. Jis tapo pirmuoju kolonijos gubernatoriumi.

## Atminimas
Daug vietų Kanadoje, bet taip pat ir Niujorke, bei Vermonte buvo pavadintos jo garbei. Taip pat ežerai, kalnai ir statiniai yra pavadinti jo vardu. Daugelyje miestų yra pastatyti paminklai-statiniai, kurie yra pavadinti jo vardu, o žymiausias iš jų yra Château Frontenac, Kvebeke, Kanadoje.

## Literatura

* Samuel Eliot Morison: *Samuel de Champlain. Father of New France.* Little Brown, New York 1972, ISBN 0-316-58399-5.
* Raymonde Litalien, Denis Vaugeois (Hrsg.): *Champlain. The Birth of French America.* McGill-Queen’s University Press, Montreal 2004, ISBN 0-7735-2850-4.
* Marcel Trudel: *Champlain, Samuel de.* In: *Dictionary of Canadian Biography, Band 1 (1000–1700).* 1979 (korrigierter Nachdruck der Auflage von 1966, siehe Weblinks) .
* Cicero T. Ritchie: *The First Canadian. The Story of Champlain.* St. Martin’s Press, New York 1962.
* Hans-Otto Meissner: *Kundschafter am St.-Lorenz-Strom. Die Abenteuer des Samuel de Champlain* Cotta, Stuttgart 1966.
* Otto Ermersleben: *Zu fernen Ufern* / Urania-Verlag 1984
The Edge of Glory

**„The Edge of Glory“** – trečia daina iš albumo Born This Way išleista kaip singlas. Daina į radijo eterį pateko 2011 m. gegužės 9 d. Lady GaGa šią dainą atliko gyvai per „American Idol“ konkurso pagrindinį finalą 2011 m. gegužės 25 d.

## Vaizdo klipas
Šios dainos vaizdo klipas buvo filmuojamas 2011 m. gegužės 28-29 dienomis. Vaizdo klipas pirmą kartą parodytas 2011 m. birželio 16 d.

## Debiutas
Daina debiutavo į top dešimtuką: Jungtinėse Valstijose, Australijoje, Belgijoje, Kanadoje, Naujojoje Zelandijoje, Norvegijoje, Ispanijoje, Jungtinėje Karalystėje ir daugelyje kitų šalių. Singlas „The Edge of Glory“ tapo 2 kartus platininis Australijoje.

## Dainos Versijos
* **Skaitmeninis**
# „The Edge of Glory“ – 5:20

* **Vokietijos CD singlas**
# „The Edge of Glory“ (Radio Edit) – 4:20
# „The Edge of Glory“ (Cahill Club Mix) – 7:26

* **The Edge of Glory – The Remixes**
# „The Edge of Glory“ (Sultan & Ned Shepard Remix) – 6:34
# „The Edge of Glory“ (Funkagenda Remix) – 7:53
# „The Edge of Glory“ (Bare Noize Remix) – 3:48
# „The Edge of Glory“ (Porter Robinson Remix) – 6:40
# „The Edge of Glory“ (Cahill Club Remix) – 7:27
# „The Edge of Glory“ (Foster The People Remix) – 6:10

## Dainos kūrimo personalas
* Lady Gaga – vokalas, dainos autorė, produserė, klavišiniai instumentai, pritariamasis vokalas
* Fernando Garibay – autorius, prodiuseris, programavimas, klavišiniai
* DJ White Shadow – autorius, bugnų programavimas
* Clarence Clemons – saksofonas
* Kareem „Jesus“ Devlin – Gitara
* Dave Russell – Audio įrašymas,
* George Tanderø – asistentas
* Ken Knapstad – asistentas
* Kenta Yonesaka – asistentas
* Kevin Porter – asistentas
* Al Carlson – asistentas

## Top'ų pozicijos ir sertifikatai

### Top’ai

### Sertifikatai

### Metų pabaigos TOP

## Išleidimo istorija

## Išnašos
You And I (daina)

**„You And I“** – ketvirtas singlas iš antrojo atlikėjos Lady Gagos studijinio albumo „Born This Way“. Daina kaip singlas išleista 2011 m. rugpjūčio 23 d. Lady Gaga šį kūrinį parašė įkvėpta buvusio jos vaikino Luko Karlo.

## Vaizdo klipas
Dainos vaizdo klipas oficialiai pristatytas rugpjūčio 16 d. Klipas filmuotas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Nebraskoje, Sprigfilde.

## Dainos Versijos

* **Skaitmeninis parsisiuntimas**
# „You and I“ (Radio Edit) (Pagrindinis) – 4:06
# „You and I“ (Mark Taylor Radio Edit) – 3:55

* **CD singlas**
# „You and I“ (Radio Edit) – 4:07
# „You and I“ (Mark Taylor Radio Edit) – 3:56

* **UK 7" Picture Disc**
# „You and I“ (Wild Beasts Remix) – 3:51
# „You and I“ (Metronomy Remix) – 4:20

* **You and I – The Remixes**
# „You and I“ (Wild Beasts Remix) – 3:51
# „You and I“ (Mark Taylor Remix) – 5:02
# „You and I“ (10 Kings Remix) – 4:29
# „You and I“ (ATB Remix) – 8:08
# „You and I“ (Metronomy Remix) – 4:20
# „You and I“ (Danny Verde Remix) – 7:48
# „You and I“ (Hector Fonseca Remix) – 8:03

## Dainos kūrimo personalas
* Lady Gaga – Vokalas, autorė, prodiuserė, pritariamasis vokalas
* Robert John „Mutt“ Lange – prodiuseris, pritariamasis vokalas, audio
* Tom Ware & Horace Ward – Audio įrašymas
* Olle Romo – Muzikos programavimas
* Brian May – gitara
* Justin Shirley Smith – gitaros įrašymas
* Gene Grimaldi – Audio kūrimas

## Top’ai ir sertifikatai

### Top’ai

### Sertifikatai

### Metų Pabaigos TOP

## Išleidimo istorija

## Išnašos