open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tomas Tamulevičius

**Tomas Tamulevičius** (1914 m. birželio 14 d. Naujaūlyčyje – 1942 m. balandžio 12 d. Meškučiuose) – Lietuvos komunistinio judėjimo veikėjas, sovietinio partizaninio judėjimo organizatorius Antrojo pasaulinio karo metais.

## Biografija
1934 m. išrinktas į Varėnos valsčiaus komitetą. 1937 m. LKP Varėnos parajonio komiteto, 1938–1940 m. Alytaus apskrities komiteto sekretorius. 1940 m. Liaudies Seimo atstovas. 1940–1941 m. LKP(b) Alytaus apskrities komiteto I sekretorius. Nuo 1941 m. LKP(b) CK narys. 1942 m. sovietinis partizanas, žuvo kautynėse.

## Įamžinimas
* Jo vardu 1967–1989 m. Alytuje buvo pavadintas Tomo Tamulevičiaus tiltas.
* Merkinės apylinkės (Varėnos raj.) Tomo Tamulevičiaus vardo kolūkis.

## Šaltiniai
Jonas Taurinskas

**Jonas Taurinskas** (1890 m. gegužės 4 d. Plėnakiuose, Mažeikių apskritis – 1942 m. gegužės 5 d. Kazanėje) – Lietuvos komunistinio judėjimo veikėjas.

## Biografija
1918–1928 m. LKP narys. 1919 m. Tirkšlių revoliucinio komiteto narys. 1919 m. LKP Mažeikių parajonio komiteto narys. 1920, 1923, 1933 ir 1934 m. kalintas. 1940 m. Liaudies Seimo narys.

## Šaltiniai
Kojalavičiai-Vijūkai

** Kojalavičiai-Vijūkai** – XVI - XVII a. miestiečių ir bajorų giminė.

## Giminė
Pradininkas, ist Z. Kiaupos duomenimis, manoma, nuo 1542 m. minimas Kauno miestietis Jonas Kojala (m. 1564). Veikiausiai jo sūnūs, irgi Kauno miestiečiai - Andrius Kojala (minimas 1607-1614) ir Motiejus Kojala. Andrius turėjo sūnus Lauryną, Baltazarą ir Motiejų Kojalą (šis minimas 1616-1620). Laurynas Kojala, 1606-1641 m. minimas kaip Kauno miestietis ir pirklys, jau vadinamas Kojalavičiumi. Turėdamas kelias vytines ir plaukiodamas upėmis prekiavo Kaune, Vilniuje, Gardine, Karaliaučiuje, Klaipėdoje. Supirkinėjo Kaune sklypus ir namus. Kaip miestiečiai pirkliai t. p. minimi Baltazaras  1608-1627 m., Lauryno pusbrolis Jonas Kojala (m. 1628) 1606-1628 m. Jonas turėjo vytinių, jomis plukdydavo ir kt. pirklių prekes. Nuo 1604 m. buvo Kauno suolininkų prisiekusysis raštininkas, nuo 1614 m. miesto ūkvedys. Buvo miestiečių kolegijos, kontroliuojančios magistrato veiklą, narys. Su Kauno vaito bajoro A. Beinarto dukterimi Brigita (ją vedė 1609) turėjo pagarsėjusius sūnus Albertą Kojalavičių-Vijūką, Kazimierą Kojalavičių-Vijūką ir Petrą Kojalavičių-Vijūką. Nuo tada Kojalavičių antroji pavardė buvo Vijūkai; su šiais Romainių smulkiaisiais bajorais jie susigiminiavo XVI a. viduryje. Broliai namus Kaune 1642 m. užrašė kuriamai Jėzuitų kolegijai.

## Šaltiniai
Elžbieta Gediminaitė

**Elžbieta Gediminaitė** (gimė - apie 1302 m.; mirė - 1364 m. Plockas) – Ldk Gedimino vyriausioji duktė.

## Biografija

Be krikšto vardo, Elžbieta manoma, turėjo Danutės ir, spėjama Danmilės vardus. 1316 m. ištekėjo už Mazovijos Plocko kunigaikščio Vaclovo. Vedybomis buvo sutvirtinta abiejų šalių politinė sąjunga: Vaclovui reikėjo Gedimino paramos kovojant dėl valdžios, Gediminui Mazovija buvo svarbi dėl ryšių su Vakarų Europa (per jos žemes kvietė svetimšalius keliauti į Lietuvą). Vedybų politinę reikšmę rodo itin didelis Elžbietos kraitis - 720 sidabrinių ir 9 auksinės monetos. Žinomiausi vaikai - Boleslovas ir Ona. 1336 m. Elžbieta tapo našle. 1337 m. ištekindama dukterį Oną už Silezijos kunigaikščio Henriko įgijo svarbią politinę atsvarą priešiškai Lenkijos karaliaus Kazimiero III Didžiojo vadovaujamai politinei sąjungai. 1361 m. priglobė brolį Kęstutį, pabėgusį iš kryžiuočių nelaisvės. Elžbieta palaidota Plocko katedroje. Danmilės vardą pirmasis paminėjo vėlyvos Mazovijos kunigaikščių genealogijos autorius, kai kurių tyrinėtojų nuomone, klaidingai perskaitęs Danutės vardą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Take That

**Take That** – britų poproko muzikos grupė, susiformavusi 1990 m. Mančesteryje.

Debiutinis „Take That“ albumas užėmė antrąją vietą Britanijos reitinge, o septyni grupės albumai užėmė pirmąsias vietas perkamiausių Jungtinės Karalystės albumų sąraše. Grupė išleido vienuolika singlų tapusių perkamiausiais Jungtinėje Karalystėje, bei dar aštuoni pateko į perkamiausiųjų dešimtukus.

2023 m. duomenimis, grupė yra išleidusi devynis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „This Life“, išleistas 2023 m. lapkritį.

## Diskografija
;Studijiniai albumai
* *[[Take That and Party]]* (1992 m.)
* *[[Everything Changes]]* (1993 m.)
* *[[Nobody Else]]* (1995 m.)
* *[[Beautiful World]]* (2006 m.)
* *[[The Circus]]* (2008 m.)
* *[[Progress (albumas)|Progress]]* (2010 m.)
* *[[III]]* (2014 m.)
* *Wonderland* (2021 m.)
* *[[This Life]]* (2023 m.)

## Apdovanojimai
*1993 m.: Brit Award: Geriausias singlas („Could it be Magic“)
*1994 m.: MTV EMA: Geriausia grupė
*1994 m.: Brit Award: Geriausias muzikinis klipas („Pray“)
*1994 m.: Brit Award: Geriausias singlas („Pray“)
*1995 m.: MTV EMA: Geriausias gyvas garsas
*1996 m.: Brit Award: Geriausias singlas („Back for Good“)
*2007 m.: Brit Award: Geriausias singlas („Patience“)
*2008 m.: Brit Award: Geriausias gyvas garsas
*2008 m.: Brit Award: Geriausias singlas („Shine“)
*2008 m.: Sony Ericsson: Metų turas
*2009 m.: Q Award: Geriausias singlas („Greatest Day“)
*2009 m.: Q Award: Geriausias gyvas garsas
*2011 m.: Brit Award: Geriausia grupė
*2011 m.: Echo: Geriausia tarptautinė grupė

## Išnašos

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
*
Dūkštų atodanga

**Dūkštų atodanga** – atodanga Vilniaus rajone, prie Bradeliškių piliakalnio, dešiniajame Dūkštos krante ties buvusio vandens malūno užtvanka. Aukštis siekia 14–15 m, ilgis – 20 m. 

Atodangos viršuje matomas 2,5–3,5 m storio smėlio, žvirgždo–gargždo ir riedulių sluoksnis, suneštas stipraus ledyno tirpsmo vandenų srauto, kurio plotis vietomis siekė iki 0,5 km. Žemiau esantis sluoksnis iš žvirgždo suneštas silpnesnės srovės. Atodangos viršus (80–100 m pločio aikštelė) – buvusio srauto dugnas, kuriuo yra ir tame pačiame aukštyje esanti piliakalnio dalis. Laikui bėgant dėl lietaus ir vėjo poveikio gilesnius atsivėrusių nuogulų sluoksnius uždengia deliuvis, po kuriuo slepiasi morenos gabalai. Šioje vietoje buvo prieledyninių marių pakrantė.

## Šaltiniai
Alchančurto slėnis

**Alchančurto slėnis** () – slėnis Rusijoje, šiaurės Ingušijoje, Kaukazo prieškalnėse. Driekiasi tarp Tereko ir Sunžero kalnagūbrių. Ilgis – ~100 km. Vyrauja stepės, daugiausia išdirbtos. Slėnį drėkina Alchančurto kanalas, jame įsikūręs Malgobeko miestas.

## Šaltiniai
Almadenas

**Almadenas** () – miestas vidurio-pietų Ispanijoje, Kastilijos-La Mančos regione, Siudad Realio provincijoje, Siera Morenos kalnuose. Keliai į Siudad Realį ir Espielį. Almadenas yra vienas seniausių ir didžiausių gyvsidabrio gavybos centrų pasaulyje. Gyvsidabris išgaunamas iš itin gausių cinoberio telkinių. Nuo 2000 m. kasykla nebeveikia, yra gyvsidabrio muziejus. 2012 m. AImadeno ir Idrijos (Slovėnija) gyvsidabrio kasyklų paveldas įtrauktas į UNESCO paveldo objektų sąrašą.

## Istorija

Miestas įkurtas dar romėnų laikais, tuomet buvo išgaunamas cinoberis, kuris buvo naudojamas pigmento gamybai. Vėliau miestas užkariautas maurų ir pavadintas Almadenu ( – „kasykla“). Maurai gyvsidabrį naudojo medicinoje, alchemijoje. 1151 m. Almadeną užkariavo ispanai. Gyvsidabrio gamyba ypač suklestėjo XVI a. atradus amalgamacijos procesą. Kadangi darbo sąlygos kasykloje buvo sunkios, taip pat tarp darbininkų buvo didelis mirtingumas, todėl kasykloje pradėjo dirbti kaliniai. Vėliau į darbą įjungti ir vergai iš Afrikos. Nuo XIX a. kasyklose vėl dirbo tik laisvi darbuotojai. XX a. mažėjant gyvsidabrio paklausai, kasykla palaipsniui uždaryta.

## Šaltiniai
Jukatano sąsiauris

**Jukatano sąsiauris** () – sąsiauris tarp Meksikos ir Kubos, jungiantis Karibų jūrą su Meksikos įlanka. Sąsiaurio ilgis tarp Katočės kyšulio ir San Antonijo kyšulio yra 217 km, o giliausia vieta siekia 2779 m. 

## Išnašos
Almadi

**Almadi** () – kyšulys Senegale, Žaliojo kyšulio pusiasalyje; toliausiai į vakarus nutolęs Afrikos taškas. Kyšulys yra greta šalies sostinės Dakaro, prie Madleno salų nacionalinio parko. Kiek toliau į rytus, tame pačiame Žaliojo kyšulio pusiasalyje yra kitas kyšulys, taip pat vadinamas Žaliuoju.

## Šaltiniai
San Antonijaus kyšulys

**San Antonijaus kyšulys** () – kyšulys, kurį sudaro vakariniai Kubos krantai. Jis tęsiasi iki Jukatano sąsiaurio.

## Šaltiniai
Almirante Brauno partidas

**Almirante Braunas** () – partidas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, Didžiųjų Buenos Airių aglomeracijoje. Tai ketvirtas pagal gyventojų skaičių partidas aglomeracijoje. 65 % partido yra urbanizuota, likusią teritoriją užima kaimiškos vietovės ir industriniai statiniai. Verčiamasi maisto, tekstilės, metalo apdirbimo pramone.

Partidas pavadintas airių kilmės argentiniečių admirolo Guillermo Brown garbei.

## Gyvenvietės

Almirante Brauno partide yra šios gyvenvietės:

* Adrogė – 28 265 gyv.
* Bursakas – 86 113
* Gliu – 57 878
* Klaipolė – 41 176
* Don Orionė – 43 294
* Rafael Kalsada – 56 419
* Longšamas – 47 622
* Malvinas Archentinas – 24 132
* Chosė Marmolis – 40 612
* Ministro Rivadavija – 16 740
* San Fransisko Solanas – 28 344
* San Chosė – 44 961

## Šaltiniai
Čavumos apskritis

**Čavumos apskritis** – viena iš Zambijos Šiaurės vakarų provincijoje esančių apskričių. Administracinis centras – Čavuma. 2000 m. apskrities gyventojų skaičius siekė 29 941.

## Išnašos
Jonas Diržys

**Jonas Diržys** (1874 m. lapkričio 6 d. Palūšniuose – 1944 m. gruodžio 20 d. Kaune) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
Paauglystėje dirbo kalvio padėjėju. Iki 1920 m. gyveno ir dirbo geležinkelio depo Maskvoje, kur turėjo nuosavą namą. I Pasaulinio karo metais bolševikų buvo suimtas ir įkalintas. Apie 1920 m. grįžo į Lietuvą. Lietuvos ūkininkų sąjungos narys.

1923 m. lapkričio 6 d. – 1926 m. birželio 2 d. Antrojo Seimo atstovas. Priklausė Lietuvos ūkininkų sąjungos frakcijai, įėjusiai į Lietuvos krikščionių demokratų partijos bloką.

Į Antrąjį Seimą kandidatavo V (Panevėžio) rinkimų apygardoje pagal Lietuvos ūkininkų sąjungos sąrašą, tačiau išrinktas nebuvo. 37 posėdyje (1923 11 06) Seime pakeitė Lietuvos ūkininkų sąjungos narį Adolfą Butkį. Nuo 39 posėdžio (1923 11 12) Seime buvo Darbo ir socialinės komisijos narys, o nuo 134 posėdžio (1924 11 14) - Finansų ir biudžeto komisijos II sekretorius. 
Seime aktyviai dalyvavo svarstant ir priimant įstatymų projektus. Buvo dažnas kalbėtojas iš tribūnos. Atstovaudamas LŪS, reiškė konservatyvią poziciją, gindamas ūkininkų, darbdavių bei savininkų interesus. Kritikavo siekius griežtai nustatyti darbo dienos ilgumą, argumentuodamas žemės ūkio darbų specifika. Nuolat pasisakydavo už finansavimo žemės ūkiui didinimą ir priešingai - finansavimo Vidaus reikalų ministerijai mažinimą (1924 12 02, 141 posėdis). 
Kadencijos metu dažnai įsiveldavo į karštą polemiką su kairiųjų Seimo frakcijų atstovais. 

Po 1926 m. dirbo Lietuvos geležinkelio Jonavos depo viršininku. Palaidotas Kauno Seniavos kapinėse.

## Literatūra
* Lietuvos Respublikos Seimų I (1922-1923), II (1923-1926), III (1926-1927), IV (1936-1940) narių biografinis žodynas (sud. Aivas Ragauskas, Mindaugas Tamošaitis). - Vilnius: Vilniaus pedagoginio universiteto leidykla, 2007. - 847 p.: iliustr.

## Nuorodos
* DIRŽYS Jonas (1874–1944) | lrs.lt
Aliaskos kalnagūbris

**Aliaskos kalnagūbris** () – kalnų grandinė Jungtinėse Valstijose, pietų Aliaskoje, įeina į Šiaurės Amerikos Kordiljerų Ramiojo vandenyno juostą. Ilgis – ~1000 km. Šiame kalnagūbryje yra aukščiausias Šiaurės Amerikos taškas – Makinlio kalnas (6194 m). Ašinę masyvo dalį sudaro intruzinės uolienos (granodioritai). Šlaitai statūs, smarkiai išraižyti.

Aliaskos kalnagūbris yra svarbi linija, skirianti orų mases. Pietiniuose šlaituose būdingi šilti, drėgni orai, o šiauriniuose – šalti, žvarbūs. Drėgnuosiuose šlaituose iki 800 m aukščio auga eglių miškai, aukščiau – amžini sniegynai ir ledynai. Šiauriniuose šlaituose būdinga kalnų tundra.

Svarbiausios viršukalnės:
* Makinlis – 6194 m
* Forakerio kalnas – 5304 m
* Hanterio kalnas – 4442 m
* Heiso kalnas – 4216 m
* Silvertronas – 4029 m
* Deboros kalnas – 3761 m

## Šaltiniai
Aliaskos srovė

**Aliaskos srovė** – šiltoji paviršinė jūrų srovė, esanti Ramiojo vandenyno šiaurės rytuose. Šiaurės Ramiojo vandenyno srovės šiaurinė atšaka. Vandens temperatūra žiemą 2-7 °C, vasarą – 10-15 °C. Tėkmės greitis – 25-50 m/s. Teka iš pietų į šiaurę, paskui iš rytų į vakarus per Aliaskos įlanką iki Aleutų salų ir pasiekia Beringo jūrą.

## Šaltiniai
Vėžiagyvio lerva

Vėžiagyviai prieš suaugdami praeina kelias lervines stadijas, tarp kurių vyksta nėrimasis. Iš kiaušinių skirtingose rūšyse išsirita skirtingos lervinės stadijos. Dažniausiai lervos šiek tiek primena suaugėlius, nors pasitaiko atvejų, kai nėra aišku, koks suaugėlis išsivysto iš lervos, ypač kai suaugėliai bentosiniai (sėsliai gyvenantys ant dugno), o lervos planktoninės, taigi lengviau sugaunamos.
= Lervinės stadijos =

## [[Nauplijus]]
Nauplijus – pirmoji lervinė stadija, turinti 4 lervinius segmentus. Nauplijus naudoja galvos galūnes (antenas) judėjimui. Turi vieną paprastąją akį. Ji vadinama nauplijine akimi ir kartais išlieka ir suaugusiems vėžiagyviams.

## [[Zoea]]
Zoea jau turi visus pilvelio segmentus, bet krūtinės segmentai dar nebūna pilnai išsivystę.

## Post-lerva
Post-lerva – nesubrendęs vėžiagyvis, jau panašus į suaugėlį. Skirtingų vėžiagyvių grupių polervinės stadijos gali turėti specifinius pavadinimus: krabų – megalopa, krevečių – parva ir t. t.
Jankelis Vinickis

**Jankelis Vinickis** (1904 m. balandžio 15 d. Kėdainiuose – 1981 m. gegužės 21 d. Vilniuje) – Lietuvos komunistinio judėjimo veikėjas.

## Biografija

1923 m. įstojo į LKJS. 1925–1926 m. LKJS Kėdainių miesto komiteto narys, sekretorius. 1927 m. LKP Kėdainių parajonio komiteto narys, sekretorius. 1927–1931 m. ir 1936–1940 m. kalintas. 1931 m. LKP Kauno III parajonio komiteto sekretorius. 1935–1936 m. LKP CK instruktorius. 1935–1949 m. LKP CK narys. 1935 m. baigė Tarptautinę Lenino mokyklą. 1935–1936 m. LKP CK Sekretoriato narys. 1940 m. Liaudies Seimo narys. 1940–1941 m. LKP Vilniaus miesto, 1945–1946 m. Vilniaus apskrities komiteto II sekretorius. 1941–1944 m. dirbo įvairiose TSRS vietose. Nuo 1948 m. dirbo Vilniuje. 1940–1947 m. LTSR Aukščiausiosios Tarybos depututas, Prezidiumo narys. 1955 m. baigė Aukštąją partinę mokyklą prie TSKP CK.

## Bibliografija

* „Duonos nebuvo per daug“, 1960 m.

## Įvertinimas

1967 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas

## Šaltiniai
Batorai

**Batorai** – XIII–XVII a. vengrų didikų giminė, labiausiai susijusi su Transilvanija.

## Giminė

Pradininkas riteris Bereckas (XIII a. pab. – XIV a. pr.), iš karaliaus Vladislovo IV gavęs Bathoro dvarą. Jo sūnūs Janosas ir Lukacas pradėjo 2 pagrindines Batorų atšakas. Iš pirmosios kilę Transilvanijos kunigaikščiai. Pirmasis jų:
* Steponas Batoras, 1576–1586 m. buvo Lenkijos karalius ir Lietuvos didysis kunigaikštis. Po jo Transilvaniją valdė brolis: 
* Kristofas Batoras bei šio sūnus:
* Žigmondas Batoras. Stepono sūnėnas:
* Andrašas Batoras 1584 m. tapo kardinolu, 1589 m. Varmės vyskupu (žuvo kovodamas su Valakijos valdovu Mykolu Narsiuoju). 
* Po Gaboro Batoro nužudymo XVII a. pr. Batorų giminė išnyko.

## Šaltiniai
Japoniškas vorinis krabas

**Japoniškas vorinis krabas** (*Macrocheira kaempferi*, ) yra vandenyse aplink Japoniją gyvenantis krabas. Jo kojos gali driektis iki 3,8 m, daugiau nei bet kurio kito nariuotakojo. Krabo svoris būna iki 19 kg, kūno skersmuo - iki 37 cm. Jis žvejojamas, tačiau mažais kiekiais (24,7 t 1976 m. bet tik 3,2 t 1985 m.). Populiarus didelių akvariumų gyvūnas.

Krabas yra oranžinis, su baltomis dėmėmis. Minta kriauklėmis, dvėseliena (jei randa). Randami nuo 50 iki 600 metrų gylyje, ieškodami maisto savo ilgomis kojomis labai lėtai žingsniuoja dugnu. Gali gyventi iki 100 metų. Nors ir grėsmingos išvaizdos, jis aprašomas kaip nelabai agresyvus, nors savo žnyplėmis gali rimtai sužaloti žmogų. Krabo lervos palyginus su kitais krabais gana primityvios. Išsiritusi Zoea yra mažas, apvalus, permatomas, bekojis, laisvai plaukiojantis organizmas. Krabo taksonomija nelabai aiški, diskutuojama jog *[[Inachidae]]* šeimai kur dabar priskirtas jis nelabai tinka. Šiuo metu tai vienintelė tokia rūšis, tačiau praeityje būta daugiau panašių rūšių, kurios priskiriamos *Macrocheira* genčiai.

## Nuorodos
Stasys Volkovičius

**Stasys Volkovičius** (1894 m. gruodžio 19 d. Neveronyse – 1942 m. Vainiškių miške) – Lietuvos komunistinio judėjimo veikėjas.

## Biografija

1929–1930 m. LKP Kauno rajono komiteto narys. 1930–1936 m. kalintas. 1936–1939 m. LKP Kauno rajono komiteto instruktorius. 1940 m. Liaudies Seimo narys. 1940–1941 m. dirbo LKP Vilniaus apskrities komitete.

## Šaltiniai
Pranas Zibertas

**Pranas Zibertas** (1895 m. gruodžio 3 d. Paginkiškiuose – 1942 m. kovo 10 d. Kaune) – Lietuvos komunistinio judėjimo veikėjas.

## Biografija

1920–1940 m. kalintas. 1940 m. Liaudies Seimo narys. 1940–1941 m. LTSR Aukščiausiojo teismo pirmininko pavaduotojas.

## Šaltiniai
Žigmondas Batoras

**Žigmondas Batoras** (1572 m. – 1613 m. Praha) – Transilvanijos kunigaikštis (1572–1599, 1600, 1601; formaliai nuo 1588).

## Biografija

Stepono Batoro sūnėnas. 1588 m. nutraukė vasalinius santykius su Turkija. 1595 m. Valakijoje sumušė Turkijos kariuomenę. Rėmė konfederaciją. 1599 m. atsisakė sosto ir perleido Transilvaniją Habsburgams. 1600 m. trumpam sostą atgavo, bet buvo išvytas Valakijos valdovo Mykolo Narsiojo.

## Šaltiniai
Juozas Vaišnoras

**Juozas Vaišnoras** (1911 m. rugsėjo 16 d. Lipliūnuose – 1972 m. birželio 21 d. Vilniuje) – partinis veikėjas, redaktorius, vertėjas.

## Biografija
1923–1937 m. priklausė Studentų varpininkų sąjungai. 1936–1937 m. redagavo pogrindinį laikraštį „Antifašistas“. 1937 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1939–1940 m. bendradarbiavo laikraštyje „Už liaudies teises“.

1940 m. liepos mėn. – 1941 m. gegužės mėn. LSSR finansų ministras, finansų liaudies komisaras. 1940–1945 m. VKP(b) narys. 1940–1945 m. LSSR LKT pirmininko pavaduotojas, 1944–1945 m. dar ir Plano komisijos pirmininkas. 1941–1944 m. LSSR LKT nuolatinis atstovas prie SSRS LKT. 1942–1943 m. „Tarybų Lietuvos“ redaktorius. 1945–1955 m. kalintas. Nuo 1957 m. dirbo mokslinį ir literatūrinį darbą, išvertė į lietuvių kalbą grožinės ir mokslinės literatūros knygų.

## Šaltiniai
Jonas III

** Jonas III** (gimė – 1537 m. gruodžio 21 d. Stegerborg (į r. nuo Linšiopingo); mirė – 1592 m. lapkričio 17 d. Stokholmas) – Švedijos karalius (1569–1592).

## Biografija

Kilęs iš Vazų dinastijos. Gustavo I Vazos sūnus, Zigmanto Vazos tėvas. Nuo 1556 m. Suomijos kunigaikštis; ketino užvaldyti Livoniją. 1562 m. prieš savo brolio Eriko valią vedė Žygimanto Augusto seserį Kotryną, 1563 su ja buvo įkalintas Gripsholmo pilyje. Valstybės tarybos išlaisvintas, 1568 m. su jaunesniu broliu Karoliu (būsimasis Karolis IX) sukilo prieš Eriką XIV ir 1569 m. užėmė sostą.

## Valdymas

Suteikė privilegijų bajorams. Bandė sugrąžinti kai kuriuos katalikų liturgijos elementus, derėjosi su popiežiumi, tačiau tam pasipriešino Karolio remiama liuteronų dvasininkija. 1570 m. baigė vadinamąjį Septynerių metų Šiaurės karą su Danija ir Liubeku. Dalyvaudamas Livonijos kare 1572–1583 m. kariavo su Rusija (užėmė Narvą ir kt.). 1572 ir 1575 pretendavo į ATR sostą. 1587 m. sutiko, kad ATR valdovu būtų išrinktas jo sūnus Zigmantas; Jono III bandymui 1589 m. susigrąžinti į Švediją pasipriešino šios didikai (valdovui esant toli tikėjosi išplėsti savo įtaką).

## Šaltiniai

## Nuorodos

## Galerija

Vaizdas:Simmler Catherine Jagiellon.jpg|Jonas III su žmona Kotryna Jogailaite ir sūnumi Zigmantu Gripsholmo pilyje. (Dailininkas Jozefas Zimleris).
Gunilla Bielke.jpg|Jono III antroji žmona Gunila Bielkė  
Vaizdas:JohannesIII.JPG|Jono III sarkofagas 


|-

|-
Šeicho Lotfalos mečetė

**Šeicho Lotfalos mečetė** () – mečetė Irane, Isfahano mieste, greta Imamo aikštės; vienas iš Sasanidų architektūros šedevrų.

Mečetė pastatyta 1603–1618 m. vadovaujant architektui Bahaldinui al Amiliui, Sasanidų valdovo Abaso I Didžiojo valdymo metais. Mečetė buvo skirta karališkajai šeimai, todėl buvo mažesnė, neturėjo minaretų, priešingai nei Imamo mečetė, kuri buvo skirta visuomenei. Mečetė buvo akylai saugoma sargybinių, joks pašalietis negalėjo patekti jos vidun. Mečetė tuneliu buvo sujungta su Al Kapu rūmais. Istorijos bėgyje mečetė vadinta įvairiais pavadinimais („didžiojo kupolo“, „didžiojo tyrumo ir grožio“), tačiau ilgainiui prigijo prancūzų keliautojo Žano Šardino suteiktas Šeicho Lotfalos mečetės pavadinimas. Loftala buvo vienas pagrindinių karališkųjų rūmų imamų.

Šeicho Lotfalos mečetė pasižymi savo išskirtiniu dekoru, darančių šį statinį vienu iš įstabiausių islamo meno šedevrų. Statinio dekoravimu rūpinosi žymus dalininkas, kaligrafas Alireza Abasis. Mečetė neturi vidinio kiemo, vidinių ivanų, kvadrato formos statinį dengia paplokščias kupolas. Maldų salės vidaus sienos turkio spalvos, gausiai dekoruotos arabeskomis, kaligrafiniais įrašais iš Korano bei sufijų poezijos.

Šeicho Lotfalos mečetė kartu su kitais Imamo aikštės objektais įeina į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.


Naghshe jahan 01.jpg|Mečetė iš viršaus
Image:Sheikh Lotf Allah Mosque Entrance.jpg
Image:Isfahan Lotfollah mosque ceiling symmetric.jpg|Kupolas
Image:Sheikh Lotf Allah.jpg|Dekoro elementai

Image:Sheikh Lotf Allah Mosque2.jpg|Mečetė nuo Al Kapu rūmų 
Image:Sheikhlotfolah.jpg|Gausi kaligrafija
Image:Sheikh lotf allah mosque - entrance.jpg|Koridorius
File:Sheikh-Lotf-Allah mosque wall.JPG|Dekoro elementai
The Division Bell

**The Division Bell** – britų progresyviojo roko grupės Pink Floyd albumas, išleistas 1994 m. kovo 30 d. Tai antrasis ir paskutinis grupės studijinis albumas be buvusio grupės bosisto Rodžerio Voterso, kuris iš grupės išėjo 1985 m.

Savo koncepcijoje albumas paliečia tarpusavio supratimo ir bendravimo tarp žmonių temas. Dainos daugiausiai parašytos grupės gitaristo Deivido Gilmoro bei klavišininko Ričardo Raito. Albumas buvo kuriamas ir įrašinėjamas penkiose studijose, tarp kurių buvo ir Gilmoro nuosavas laivas *Astoria*.

„The Division Bell“ buvo palankiai įvertintas kritikų Jungtinėse Amerikos Valstijose bei Europoje. Po albumo išleidimo JAV ir Europoje vyko koncertinis turas, kurio metu buvo įrašytas gyvo garso albumas „Pulse“ bei DVD vaizdo įrašas tuo pačiu pavadinimu (Pulse). Albumas buvo pripažintas auksiniu, platininiu bei 2x platininiu JAV 1994 m., 1999 m. – 3x platininiu. Yra parduota virš 12 milijonų albumo kopijų. 1995 metais kūrinys „Marooned“ laimėjo „Grammy“ apdovanojimą geriausio instrumentinio roko kūrinio kategorijoje.

## Pavadinimas ir koncepcija

Albumo pavadinimas buvo pasiūlytas garsaus rašyojo Duglaso Adamso, pavadinimo eilutės randamos ir dainos „High Hopes“ žodžiuose. *The Division Bell* – elektroninis skambutis, kviečiantis Bendruomenės rūmų narius balsuoti. Albumo tema – bendravimas tarp žmonių bei tarpusavio sutarimas. Dainos „Poles Apart“ bei „Lost for Words“ kartais yra interpretuojamos kaip nuoroda į pašlijusius Voterso ir Gilmoro santykius, nors šis tokias interpretacijas neigia. 1994 metais jis pasakė": „Žmonės gali dainas interpretuoti savaip, tačiau nemanykite, kad mes užsiminėme apie Votersą“. Pasak būgnininko Niko Masono, pavadinimas turi reikšmę: žmonės priima sprendimus „taip“ arba „ne“ – tai alegrija į Bendruomenių rūmų balsavimą.

## Viršelis ir įpakavimas
Albumo viršelį sukūrė dizaineris Storm Torgeson. Jis pastatė dvi dviaukščio autobuso (apie 7.5 m) aukščio metalines statulas. Jos buvo sustatytos taip, jog suteiktų ne tik dviejų, tačiau trijų (žiūrėtojo) veidų bendravimo iliuziją. Antrame plane matoma Elio miesto katedra. Šios statulos dabar yra Rokenrolo šlovės muziejuje Klivlende, JAV.
Albumas buvo išleistas CD, vinilo ir audiokasetės formatais, ir kiekvienas formatas turėjo savo išskirtinį viršelį. Pavyzdžiui, audiokasetės viršelyje dvi statulos buvo ne metalinės, bet akmeninės. Dviejų galvų motyvas yra ir CD viršelio knygutėje: statulos įvairiose fotografijose yra apsuptos laikraščiais, spalvotu stiklu ar bokso pirštinėmis.

## Dainų sąrašas
Pagrindines vokalo partijas atlieka D.Gilmoras, išskyrus "„Wearing the Inside Out“ (atlieka R. Raitas).

## Muzikantai

* Pink Floyd:
** David Gilmour – gitara, bosinė gitara, klavišiniai, vokalas
** Richard Wright – klavišiniai, vokalas („Wearing the Inside Out“)
** Nick Mason – būgnai, perkusija
* Tim Renwick – gitara
* Guy Pratt – bosinė gitara
* Jon Carin – klavišiniai
* Bob Ezrin – klavišiniai, perkusija
* Dick Parry – tenorsaksofonas
* Gary Wallis – perkusija
* Carol Kenyon, Sam Brown – pritariamasis vokalas
* Stephen Hawking – susintetintas balsas („Keep Talking“)
* Michael Kamen – orkestrinė aranžuotė
Eduardas Totlebenas

**Eduardas Totlebenas** (, ; 1818 m. gegužės 20 d. – 1884 m. liepos 1 d.) – grafas, Baltijos vokiečių kilmės Rusijos imperijos Inžinierius generolas ir karo inžinierius, vėliau – generalgubernatorius. Jis buvo atsakingas už fortifikaciją daugelyje rusų mūšių su Osmanais.

## Biografija

Gimė Kurše, Mitau (dab. Jelgava) mieste. Totlebenas baigė inžinierių mokyklą Peterburge ir 1836 m. paimtas į carinę armiją. Ten greitai įsitvirtino kaip karo inžinierius, 1848 m. dalyvavo kampanijoje prieš imamą Šamilį Šiaurės Kaukaze. Prasidėjus Rusijos-Osmanų imperijos karui 1853 m. dalyvavo Silistros apgultyje. Vėliau perkeltas į Krymą, prisidėjo prie Sevastopolio fortifikacijos, vadovavo miesto gynybai. Vėliau buvo sužeistas, ir miestą užėmė turkai. Už nuopelnus miesto gynybai, Totlebenui suteiktas generolo-leitenanto laipsnis. Po 1855 m. Totlebenas prisidėjo įtvirtinant fortus Dniepro žiotyse, Kronštato tvirtovę, Bresto tvirtovę.

Eduardo Totlebeno pagalba iš tremties Sibire buvo grąžintas rašytojas Fiodoras Dostojevskis (jis buvo Totlebeno brolio Adolfo bendraklasis).

1860 m. Eduardas Totlebenas tapo kunigaikščio Nikolajaus Jaunesniojo pagalbininku ir karo inžinierių departamento vadu bei gavo generolo laipsnį. Jis dalyvavo antrajame Rusijos-Turkijos kare ir ženkliai prisidėjo prie Bulgarijos išvadavimo. Totlebeno taktinių manevrų dėka 1877 m. buvo užimta Pleveno tvirtovė.

Po karo Totlebenas paskirtas Besarabijos ir Novorosijos generalgubernatoriumi. 1880 m. paskirtas Vilniaus generalgubernatoriumi, jam priklausė dvaras Kėdainiuose. Eduardas Totlebenas ten įkūrė parką, pastatė minaretą. Sušlubavus sveikatai, generolas išvyko į Vokietiją, kur ir mirė. Pradžioje palaidotas prie Kėdainių liuteronų bažnyčios, šventoriaus koplyčioje-mauzoliejuje, vėliau caro įsakymu perlaidotas Sevastopolio karių kapinėse.

Eduardo Totlebeno garbei Bulgarijoje pavadintas Totlebeno miestelis.

## Šeima
Žmona (nuo 1852.02.23) − Viktorina Leontjevna von Gauf (1833−1907), Hesen-Darmštadto generalinio konsulo Sankt-Peterburge, barono Liudviko von Gaufo duktė ir paveldėtoja. Santuokoje turėjo 3 sūnus ir 10 dukterų.

## Šaltiniai
Krevečių ūkis

**Krevečių ūkis** – jūros ūkis, kuriame maistui auginamos krevetės.

Pietryčių Azijoje smulkūs krevečių ūkiai buvo paplitę nuo labai seniai, tačiau rimta pramonės šaka jie tapo maždaug XX a. aštuntajame dešimtmetyje. 2003 m. pasaulinė krevečių produkcija jau pasiekė 1,6 milijono tonų, kurių vertė buvo maždaug 9 milijardai JAV dolerių. Šiuo metu, maždaug 75% krevečių užauginama Azijoje, daugiausiai – Kinijoje ir Tailande. Likę 25% priklauso Amerikai, kur didžiausi augintojai yra Brazilija, Ekvadoras ir Meksika.

Ūkiuose auginamos beveik vien tik *[[Penaeidae]]* šeimos krevetės. Apie 80% sudaro dvi rūšys: baltakojė blyškioji krevetė (*Penaeus vannamei*) ir didžioji tigrinė krevetė (*Penaeus monodon*). Dauguma rūšių dažniausiai auginimui netinka dėl mažumo, arba dėl nustojimo augti kai jų per daug vienoje vietoje, arba dėl jautrumo ligoms. Kitos auginamos rūšys yra:

* Vidurio Amerikos mėlynoji krevetė (*Paneus stylirostris*)
* Kininė krevetė (*Paneus chinensis*)
* Japoninė krevetė (*Paneus japonicus*)
* Indinė krevetė (*Fenneropenaeus indicus*)
* Bananinė krevetė (*Paneus merguiensis*)

## Nuorodos ir šaltiniai

* UN RISD: Ecological and Social Implications of Commercial Shrimp Farming in Asia 
* Australian Prawn Farming Manual
* Network of Aquaculture Centres in Asia-Pacific
Trikrepšis

**Trikrepšis** (, ) – viena iš krepšinio atmainų, 2002 m. pradėta vystyti Rusijoje Sankt Peterburge. Nuo šio miesto pavadinimo trumpinio *Piter* prigijo ir naujojo žaidimo pavadinimas. Trikrepšiu taip pat susidomėta Lietuvoje, Latvijoje, Lenkijoje, Moldovoje, Ispanijoje, Švedijoje . 

## Istorija

Žaidimo sukūrėju laikomas dr. Anatolijus Nesmejanovas. Pirmą kartą žis žaidimas oficialiai pristatytas Sankt Peterburge 9-jame tarptautiniame Aleksandro Belovo ir Vladimiro Kondrašino taurės krepšinio turnyre 2002 m.

## Žaidimo taisyklės

Nuo įprasto krepšinio žaidimas skiriasi tuo, kad dalyvauja po tris kiekvienos komandos žaidėjus, žaidimas vyksta apskritoje aikštelėje (diametras – 18 m) su koncentriniais apskritimais, ribojančiais 3 sekundžių, dvitaškių ir tritaškių zonas. Apskritimo centre – stovas su pritvirtintomis trimis standartinėmis krepšinio lentomis, sudarančiomis lygiakraštį trikampį. Žaidžiami 3 kėliniai po 15 min., kuriuos skiria 5 min. pertraukos. Bet kuri komanda gali pelnyti taškus, mėtydama į bet kurį krepšį. 

Žaidimo taisyklių paprastumas, galimybė atakuoti bet kurį krepšį, didelis rezultatyvumas, sportinis azartas, mažesnis žaidimo aikštelės plotas – privalumai, kurie gali būti išnaudojami žaidžiant mažesnėse aikštelėse, kiemuose, vaikų ir jaunimo tarpe.

## Trikrepšis Lietuvoje

Akademikas Jurgis Brėdikis ir dr. Olegas Surovas iniciavo šio žaidimo įdiegimą Lietuvoje.

Lietuvoje šis žaidimas savo istoriją skaičiuoja nuo 2009 m., kada buvo surengtas pirmasis trikrepšio turnyras. 2010 Kauno kolegijoje tarp PiterBasket ir Kauno „Žalgirio“ veteranų vyko trikrepšio rungtynės, skirtos legendinio krepšininko Kazio Petkevičiaus atminimui (dalyvavo buvę 1947–1958 m. SSRS vyrų krepšinio rinktinės žaidėjai). Trikrepšio populiarinimu aktyviai užsiima visuomeninė organizacija  „Išeivijos idėjų centras“. Šios krepšinio rūšies propagavimas įtrauktas į Lietuvos sporto muziejaus jaunimo švietimo programą: vykdomi mokymai, seminarai, organizuojama inventoriaus gamyba, vyksta turnyrai, be to, jau kaupiami ir susiję eksponatai . Kaune trikrepšį žaidė ikimokyklinių įstaigų auklėtiniai, moksleiviai, studentai, sporto veteranai, neįgalieji.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
* Trikrepšis ir vaikams ir suaugusiems
* Vaikų trikrepšio žaidimo taisyklės (aut. Daiva Statkevičienė)
* Trikrepšio turnyras 2011 m. Europos čempionato žiūrovams Kaune

## Taip pat skaitykite

* Strytbolas 
* Slambolas
* Paplūdimio krepšinis
Antiamerikanizmas

**Antiamerikanizmas** – priešiškumas Jungtinėms Amerikos Valstijoms, visų pirma šios šalies vyriausybei ir politikai, taip pat kultūrai, gyventojams (tačiau nebūtinai viskam, kas susiję su JAV). Šio reiškinio priežastimis gali būti nemažai kritikos susilaukianti JAV užsienio politika (pvz., perversmų organizavimas Šaltojo karo metais, Irako, Afganistano karai ir kt.), ekonominė politika (kapitalistinė santvarka ir jos propagavimas), populiarioji kultūra, gyvenimo būdas ir kt.

Kai kurie mokslininkai teigia, kad antiamerikanizmo pagrindiniai požymiai yra „atpirkimo ožio” impulsas (t. y. Amerika laikoma esanti atsakinga už pasaulyje esančias blogybes) ir pavydas.

Antiamerikanistinių nuostatų dažniausiai laikosi atskiri individai, grupės ar judėjimai (pvz., antiglobalistai, komunistai, islamistai ir kt.), tačiau kartais antiamerikanizmas gali būti ir oficialia šalies doktrina (Irane, Šiaurės Korėjoje, seniau TSRS, Irake, įvairiose komunistinėse šalyse). Antiamerikanizmas tradiciškai turi gilias šaknis Prancūzijoje (tokius jausmus skatino didelė dalis prancūzų intelektualų), dabar JAV neigiamai vertina dauguma islamo pasaulio gyventojų.

Neskaitant įvairių politinių ideologų, JAV kritikais buvo tokios asmenybės kaip Žanas Polis Sartras, Pablas Pikasas, Noamas Čomskis, Samuelis Džonsonas, Džordžas Bernardas Šo, Tomas Manas, Zigmundas Froidas, Frydrichas Nyčė, Osvaldas Špengleris ir daug kitų. 


File:Anti-American Protests in Nanjing, 1999 (flickr 2543499638).jpg|Antiamerikanistinis protestas Nankinge, Kinijoje, 1999 m. 
File:May Day Immigration March LA45.jpg|Imigrantų iš Lotynų Amerikos protestas prieš JAV migracijos politiką
File:Antiimperialismo caracas.jpg|Antiamerikietiškas grafitis Karakase, Venesueloje


## Šaltiniai
Borovikovas

**Borovikovas** () gali būti:

* kaimas Nesterovo rajone, Kaliningrado sritis;
* kaimas Gurjevsko rajone, Kaliningrado sritis.
Vandenilio sulfidas

**Vandenilio sulfidas** arba **sieros vandenilis** (H2S) – cheminis junginys, kurį sudaro du vandenilio ir vienas sieros atomai. Tai bespalvės, labai nuodingos, degios dujos, turinčios kvapą, primenantį pūvantį kiaušinį. Šis junginys dažnai susidaro yrant organiniams junginiams be deguonies, pvz., pelkėse, išsiveržiant ugnikalniui, taip pat gali būti ir vandens šaltinių sudėtyje, ypač pūvant negyvam planktonui.

Pramoniniu būdu yra gaunama iš gamtinių dujų, naftos, sieros organinių junginių deguto smėlyje, skalūnų naftos ir anglies.

Turi kai kurių gydomųjų savybių. Sulfidiniais mineraliniais vandenimis gydoma daugelyje kurortų, pavyzdžiui, Macestoje (Kaukazas), Likėnuose (Biržų rajonas).

Smardonės šaltinis šiaurės Lietuvoje yra pavadintas būtent pagal vandenilio sulfido skleidžiamos *smarvės* kvapą.

## Gavimas
Vandenilio sulfidą galima gauti šiomis reakcijomis:
: \mathrm{\ H_2(d) + S(k) \ \xrightarrow{kaitinant} \ H_2S(d)}

: \mathrm{\ FeS(k) + 2HCl(aq) \ \xrightarrow \ FeCl_2(aq) + H_2S(d)}

Mažiau žinoma alternatyva yra aliuminio sulfido ir vandens reakcija:

: 6 H2O + Al2S3 → 3 H2S + 2 Al(OH)3

## Poveikis organizmui
Vandenilio sulfido dujų veikimas – žaibiškas, jos sutrikdo audinių kvėpavimo fermentą citochromoksidazę, taip sutrikdydamos deguonies perdavimą ląstelei ir žmogų ištinka staigi mirtis.

## Šaltiniai
Haraburdos

**Haraburdos** - LDK stačiatikių bajorų giminė.

## Giminė

Ist. šaltiniuose minima nuo XVI amžiaus.Pagal giminės tradiciją - kilę iš totorių. Haraburdų valdos iš pradžių buvo Polocko žemėje, vėliau giminė persikėlė į Gardino, Slanimo ir Naugarduko apskritis. Pirmasis žymesnis Haraburdų atstovas buvo XVI a. 1 pusėje gyvenęs Bagdonas Haraburda, karalienės Bonos Sforzos dijokas ir vienas jos turtų LDK valdytojų. Veikiausiai jis gavo Habdanko herbą, kuris nuo to laiko giminei nuolat priklausė. Tarp visų vėlesnių Haraburdų atstovų didž. karjerą padarė jo sūnūs Mykolas, Lukas, Ancuta, Simonas ir Jonas. Mykolas Haraburda (m. 1586) buvo Ldk Žygimanto Augusto dijokas, nuo 1566 m. d. raštininkas, o 1584 m. paskirtas Minsko kaštelionu, vienintelis iš giminės tapo LLV senatoriumi. Buvo santykių su Maskvos d. kun-te specialistas, jo kompetenciją vertino ir caras Ivanas IV. Dalyvavo svarbiose pasiuntinybėse į Maskvą: 1563 m. - dėl Polocko atgavimo (rūpinosi išlaisvinti ir į nelaisvę patekusį brolį dijoką Luką Haraburdą), 1573-1574 m. - dėl caraičio Fiodoro kandidatūros į LLV sostą, 1581-1582 m. - parengti Zapolskij Jamo paliaubų. Rūpinosi stačiatikybės stiprinimu LDK: per vieną kelionę į Maskvą gavo į rusų kalbą išverstus ST ir NT, jie K. Ostrogiškio iniciatyva išspausdinti  (vad. Ostrogo Biblija 1581). Ancuta Haraburda buvo kunigas. 1562 m. tapo Polocko vyskupu, pareigas ėjo iki 1563 m., kai Polocką užėmė Maskvos kariuomenė. 17 - XVIII a. Haraburdos - didelė vidutinių bajorų giminė. Jos atstovai buvo vieni Slanimo ir Naugarduko apskričių bajorijos vadovų (pvz., - 1640 - 1709 m. gyvenęs Mykolas Karolis Haraburda buvo Slanimo apskr. maršalka, daug kartų rinktas pasiuntiniu į LDK Seimą).

## Šaltiniai
Haraldas I Kiškio Koja

**Haraldas I Kiškio Koja** (; apie 1016 m. – 1040 m. kovo 17 d. Oksfordas) – Anglijos karalius (~ 1035–1036).

## Biografija

Danijos ir Anglijos karaliaus Knuto Didžiojo ir jo pirmosios žmonos Emos Normandietės sūnus.

## Valdymas

1035 m. Knutui Didžiajam mirus su broliu Hartknutu, Knuto ir jo antrosios žmonos sūnumi, pasidalijo Angliją (Haraldas gavo š. dalį, bet buvo abiejų dalių regentas – Hartknutas gyveno Danijoje). 1036 m. prisidėjo prie pretendento į sostą Alfredo Etelingo nužudymo, 1037 m. pasiskelbė karaliumi; dėl staigios mirties valdžios klausimas išsisprendė taikiai (Hartknutas rengėsi įsiveržti).

## Nuorodos

## Šaltiniai
Haraldas II

**Haraldas II** (1020 m. – 1066 m. spalio 14 d. (prie Hastingso, Saseksas) – paskutinis anglosaksų Anglijos karalius (1066 m. 01 – 10).

## Biografija

Vesekso ir Kento erlo Godwine’o antrasis sūnus. 
### Santuoka ir vaikai

Haraldo pirma santuoka buvo su **Eldgita** (Edita) **Gulbės kaklas**, tačiau ši santuoka nebuvo sudaryta pagal bažnyčios kanonus ir nebuvo laikoma teisėta. Nuo Eldgitos Haraldas turėjo bent jau šešis vaikus, iš kurių **Gita Veseksietė**, Kijevo didžiojo kunigaikščio Vladimiro Monomacho žmona. Haraldo ir Eldgitos sūnūs, **Godvinas**, **Edmundas** ir **Magnusas** 1060 ais metais dalyvavo kovoje prieš Vilhelmo I Užkariautojo karius, tačiau patyrė pralaimėjimą nuo Brajano Bretono. 

Po įstojimo į anglų sostą, 1066 metais Haraldas vedė **Alditą**, Mersijos erlo Elfgaro dukterį. Aldita Haradui pagimdė du sūnus (galbūt dvynukus), **Haroldą** ir **Ulfą**, kurie po normandų užkariavimo , tikriausiai, buvo išvežti iš Anglijos ir baigė savo gyvenimą tremtyje.

## Valdymas

1053 m. paveldėjo tėvo pareigas. 1064 ar 1065 m. lankėsi Normandijoje, kur patvirtino karaliaus Eduardo Išpažinėjo pažadą po mirties perduoti sostą kunigaikščiui Vilhelmui. Paskelbtas valdovu pagal bevaikio karaliaus Eduardo Išpažinėjo paskutinę valią: greitai numalšino kitus pretendentus. Žuvo per Heistingso mūšį, po kurio Anglijos karaliumi tapo Vilhelmas I Užkariautojas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

## Galerija
Vietnamo provincijos

**[[Vietnamas]]** po paskutinės 2025 metų reformos administraciškai dalinamas į 28 **provincijas** () bei 6 centrinio pavaldumo miestus (*thành phố trực thuộc trung ương*), kurių statusas toks pats, kaip provincijų. Provincijos ir centrinio pavaldumo miestai skiriasi urbanizacijos lygiu.

Provincijos ir miestai savo ruožtu skirstomi į komunas (*xã*), seniūnijas (*phường*) ir specialiuosius administracinius regionus (*đặc khu*). Komunos vyrauja kaimiškose vietovėse, o seniūnijos - urbanizuotose (dažniausiai atitinka miestelius ar miestų rajonus). Specialieji administraciniai regionai dažniausiai įkuriami salose.

Be to, provincijos grupuojamos į neoficialius, gamtiniu ir kultūriniu požiūriu išskiriamus regionus (*Bộ*), kurių iš viso yra 7.

## Sąrašas

## Provincijos 1991-2025 m.
Iki 2025 m. Vietnamas buvo padalintas į 58 provincijas () bei 5 centrinio pavaldumo miestus (*thành phố trực thuộc trung ương*), kurių statusas buvo toks pats, kaip provincijų.

Provincijos savo ruožtu buvo skirstomos į rajonus (*huyện*), provincinius miestus (*thành phố trực thuộc tỉnh*) ir miestelius (*thị xã*). Šios teritorijos toliau skirstomos į gyvenvietes (*thị trấn*) bei komunas (*xã*). Centrinio pavaldumo miestai buvo skirstomi į kaimiškus rajonus (*huyện*) ir urbanizuotus rajonus (*quận*), šie savo ruožtu padalinti į kvartalus (*phường*).

## Šaltiniai
Sergejus Sokolovas

**Sergejus Sokolovas** (*Сергей Леонидович Соколов*; 1911 m. birželio 18 d. Eupatorija, Rusijos imperija - 2012 m. rugpjūčio 31 d. Maskvoje) - tarybinis karvedys, Tarybų Sąjungos maršalas (1978 m.), Tarybų Sąjungos didvyris, 1984 m. – 1987 m. – TSRS gynybos ministras

|-
Gruzdžių dvaras

**Gruzdžių dvaras** – dvaras, buvęs Gruzdžiuose.

## Istorija

Įkurtas XVI a. viduryje. Nuo 1793 m. Gruzdžių dvarą valdė grafas Platonas Zubovas ir jo palikuonys. 1810–1812 m. dvaras perstatytas. 1858 m. jį įsigijo Aleksandras Naryškinas, kurio giminės valdymas baigėsi prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui.

1923 m. dvare įsteigta žemesnioji žemės ūkio mokykla, dabartinė Gruzdžių žemės ūkio mokykla.


Vaizdas:2007 07 13 Gruzdziudvarasmalunas.jpg|Gruzdžių dvaro vėjinis-arklinis vandens bokštas
Vaizdas:2007 07 13 Gruzdziudvaromalunosuktuve.jpg|Vandens bokšto arklinis suktuvas
Vaizdas:2007 07 13 Gruzdziudvarobravoras.jpg|Dvaro bravoras
Vaizdas:2007 07 13 Gruzdziudvarasratineirvartai.jpg|Dvaro ratinė ir vartai
Vaizdas:2007 07 13 Gruzdziudvaras.jpg|Dvaro pastatai
Gruzdžiai, dvaro pastatai.JPG|Ūkio pastatai, 2015 m.


## Nuorodos
The Fame Monster

**„The Fame Monster“** – trečiasis JAV atlikėjos Lady Gaga EP albumas. Išleistas 2009 m. lapkričio 18 d. Lady GaGa parašė visas šio albumo dainas. Taip pat visas dainas atlikėja pati prodiusavo su pasaulyje garsiais prodiuseriais, tokiais kaip Fernando Garibay, RedOne ir kt. Albume yra 8 dainos, tačiau tik trys iš jų išleistos kaip singlai. Daina „Bad Romance“ buvo išleista kaip pirmasis albumo singlas. Singlas tapo 2 kartus platininis Naujojoje Zelandijoje ir Ispanijoje, 4 kartus platininis Australijoje ir Jungtinėse Valstijose, 7 kartus platininis Kanadoje ir multiplatininis Italijoje. Atlikėja „Bad Romance“ dainos įrašų visame pasaulyje pardavė 9,8 milijonus. Antruoju singlu tapo daina „Telephone“, kurią dainininkė atliko kartu su Beyonce. „Telephone“ tapo platininis Naujojoje Zelandijoje ir Italijoje ir 3 kartus platininis Kanadoje ir Australijoje. „Telephone“ visame pasaulyje parduota 7,4 mln. įrašų. Trečia ir paskutinė daina, išleista kaip singlas – „Alejandro“. Šis singlas tapo platininis daugelyje Europos šalių ir 3 kartus platininis Rusijoje. Albumo „The Fame Monster“ kopijų parduota 6 milijonai visame pasaulyje.

## Dainų sąrašas

## Pozicijos

## Sertifikatai
Europinis omaras

**Europinis omaras** (*Homarus gammarus*) – omarų rūšis, paplitusi rytinėje Atlanto vandenyno dalyje, Viduržemio jūroje ir dalyje Juodosios jūros. Artimas amerikiniam omarui (*H. americanus*). Europinis omaras vertinamas kaip delikatesas, vertingesnis už amerikinį omarą.

## Išvaizda

Europinis omaras – stambus vėžiagyvis, kurio ilgis gali siekti 60 cm, o svoris – 5-6 kg. Dažniausiai sugaunami 23-38 cm ilgio ir 0,7-2,2 kg svorio individai.
Žnyplės asimetriškos – viena didesnė (dažniausiai kairė), su kauburėliais ant vidinio krašto, ir yra skirta grobio traiškymui, kita mažesnė (dažniausiai dešinė), aštriais kraštais, skirta maisto smulkinimui.
Egzoskeletas iš viršaus mėlynas, taškuotas, iš apačios geltonas. Nuo labai panašaus amerikinio omaro skiriasi šiais požymiais:
* Amerikinis omaras ant rostrumo turi vieną ar kelis spyglius, o europinis neturi.
* Spygliukai ant europinio omaro žnyplių balti, o amerikinio – raudoni.
* Europinio omaro žnyplių apatinė pusė balta ar blyškiai rausva, o amerikinio – oranžinė arba raudona.

## Ekologija
Europiniai omarai gyvena ant žemyninio šelfo iki 150 metrų gylio, bet dažniausiai iki 50 m gylio. Pirmenybę teikia tvirtam substratui – akmenims, tvirtam dumblui. Dienomis slepiasi plyšiuose ir ertmėse, naktimis išlenda maitintis. Maisto pagrindą sudaro dugno bestuburiai – krabai, moliuskai, jūrų ežiai, jūrų žvaigždės, daugiašerės žieduotosios kirmėlės.

## Gyvenimo ciklas

Omarų patelės lytiškai subręsta, kai karapaksas pasiekia 80-85 mm ilgį, patinai šiek tiek smulkesni. Poravimasis dažniausiai vyksta vasarą, tarp neseniai išsinėrusių patelių su dar nesukietėjusiu šarvu ir patinų kietu šarvu. Patelė kiaušinius nešioja ant pleopodų iki 12 mėnesių.
Lervos išsirita naktį ir plaukia į paviršių, kur, nešiojamos vandenyno srovių, maitinasi zooplanktonu. Ši stadija apima 3 nėrimusis ir trunka 15-35 dienas. Po trečiojo nėrimosi jaunikliai tampa panašesni į suaugėlius ir leidžiasi į dugną. Šią stadiją pasiekia tik maždaug 1 lerva iš 20000. Jaunikliai retai aptinkami gamtoje ir yra prastai ištirti, bet žinoma, jog jie kasa urvelius. Pasiekę 15 mm ilgį palieka urvelius ir ima gyventi kaip suaugėliai. Jauni omarai neriasi kelis kartus per metus, didesni – sykį per 1-2 metus.

## Paplitimas
Europinis omaras sutinkamas šiaurės-rytų Atlanto vandenyne nuo Norvegijos iki Azorų ir Maroko, išskyrus Baltijos jūrą. Taip pat paplitęs didžiojoje Viduržemio jūros dalyje, išskyrus dalį į rytus nuo Kretos, ir šiaurės-vakarinėje Juodosios jūros pakrantėje. Šiauriausios populiacijos aptinkamos Norvegijos fjorduose už poliarinio rato.

Bandyta europinius omarus introdukuoti Naujojoje Zelandijoje, bet rūšis ten neįsitvirtino.
Kubos provincijos

**[[Kuba]]** administraciškai padalinta į 15 **provincijų** () ir vieną specialiąją savivaldybę (Havaną), nepriklausančią jokiai provincijai.

## Provincijų sąrašas

*<span style="font-size:90%;">Šaltinis: 2002 m. gyventojų surašymas</span>*&nbsp;

## Istorinės provincijos

Iki 1976 m. Kuba buvo padalinta į 6 provincijas:
# Pinar del Rijo provincija,
# Havanos provincija,
# Matansaso provincija,
# Las Viljaso provincija,
# Kamagvėjaus provincija,
# Orientės provincija.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Cuba: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Provinces of Cuba (Statoids.com)
Artemisa

**Artemisa** () – miestas vakarų Kuboje, į pietvakarius nuo Havanos. Provincijos centras. Pro miestą eina Centrinis Kubos plentas bei Havanos–Pinar del Rijo geležinkelis. Maisto (likerio, cukraus, tabako), tekstilės, siuvimo, cemento gamybos pramonė. Prekyba cukrumi, vaisiais. Yra bažnyčia, nukankintųjų monumentas.

## Istorija

Artemisa įkurta 1803 m. Ilgą laiką buvo cukranendrių, vaisių ir tabako auginimo centras. 1970–2010 m. priklausė Pinar del Rijo provincijai.

## Šaltiniai
Užumedis

**Užumedis** (, ) – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, 12 km į pietryčius nuo Smurgainių. Apylinkės centras. Yra geležinkelio stotis, vidurinė mokykla, cerkvė, katalikų koplyčia, išlikęs Oginskių dvaras.

## Istorija

XIX a. buvo palivarkas Ašmenos apskrities Bienicos valsčiaus valsčiuje. Veikė malūnas, oranžerija, geležinkelio stotis. 1920 m. Oginskių biblioteka perduota Kauno centrinei valstybinei bibliotekai. 1921 m. Užumedis atiteko Lenkijai, 1939 m. – TSRS.

Užumedyje Mykolas Kleopas Oginskis sukūrė įžymųjį polonezą „Atsisveikinimas su Tėvyne“.

## Šaltiniai
Barakoa

**Barakoa** () – miestas pietryčių Kuboje, Gvantanamo provincijoje, prie Atlanto vandenyno kranto (Medaus įlankos), apsuptas kalnų. Yra žvejybinis uostas. Maisto (šokolado), statybinių medžiagų pramonė. Apylinkėse auginami kakavmedžiai, prekiaujama kakava. Turizmas. Netoli miesto yra išraiškingas El Junkės stalkalnis.

## Istorija

Barakoa yra seniausias Kubos miestas. Spėjama, kad 1492 m. spalio 27 d. šioje vietoje Kubą pasiekė Kristupas Kolumbas. 1511 m. naujai paskirtas Kubos gubernatorius Diegas Velaskesas de Kueljaras įkūrė gyvenvietę, kurią pavadino *Nuestra Señora de la Asunción de Baracoa*. 1518 m. jai suteiktas miesto statusas. Iki 1522 m. Barakoa buvo Kubos sostinė. Dėl geografinės izoliacijos vėliau miesto reikšmė sumenko.

## Šaltiniai
Juozas Šalkauskas

**Juozas Šalkauskas** (g. 1951 m. balandžio 13 d. Kalpokuose, Pakruojo rajonas) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, fotografas, radijo diktorius, spaudos apžvalgininkas, skaitovas, renginių vedėjas.

## Biografija
1958–1968 m. mokėsi Joniškio 1-ojoje vidurinėje mokykloje, 1968–1969 m. Joniškio darbo jaunimo vakarinėje vidurinėje mokykloje. 1969–1975 m. studijavo Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakultete, 1977–1982 m. LSSR konservatorijos Klaipėdos fakultete.

1970–2009 m. LRT radijo diktorius, 1988–2014 m. spaudos apžvalgininkas. 1996–1997 m. ELTA fotokronikos vyriausiasis redaktorius.

Nuo 2001 m. Lietuvos fotomenininkų sąjungos narys. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys, Lietuvos sporto žurnalistų federacijos narys. 2005 m. suteiktas meno kūrėjo statusas. Kolekcionuoja kaklaraiščius.

## Įvertinimas
* 2001 m. LTOK Olimpinė žvaigždė
* 2004 m. LDK Gedimino ordino Riterio kryžius 
* 2006 m. KKSD prie LRV Sporto garbės kryžius
* 2006 m. Joniškio garbės pilietis 
* 2007 m. LRT Kalbos grynuolis
* 2010 m. Antano Macijausko premija 
* 2014 m. Petro Babicko premija

## Šaltiniai
Piauliai

**Piauliai** gali reikšti gyvenvietes:

* Pjaulės Rietavo savivaldybėje;
* Pjauliai Klaipėdos rajone.
Ailaošanas

**Ailaošanas** (, ) – kalnagūbris pietinėje Kinijoje (Junane) ir Vietname, Junano kalnyne. Driekiasi Honghos upės dešiniajame krante, ilgis ~600 km. Aukščiausia vieta siekia 3143 m. Kalnai sudaryti iš kristalinių skalūnų ir klinčių. Ailaošanas labai paveiktas erozijos, suskaidytas, apaugęs miškais.

## Šaltiniai