open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Neemija Arbitblatas

**Neemija Arbitblatas, Arbit Blatas** (1908 m. lapkričio 19 d. Kaunas – 1999 m. balandžio 27 d. Niujorkas) – iš Lietuvos žydų kilęs tapytojas, skulptorius, scenografas. Vienintelis lietuvių kilmės Paryžiaus mokyklos atstovas, sulaukęs pasaulinės šlovės. Žmona – niujorkietė, operos dainininkė Regina Resnik (1922–2013).

## Biografija
A. Blatas buvo vienturtis vaikas muzikos instrumentų prekybininko šeimoje. 1917 m. piešti pramoko vaikų namuose Poltavoje, kur Pirmojo pasaulinio karo metais su žydų pabėgėliais septynerius metus glaudėsi ir Arbitblatų šeima. Šeimai grįžus į Lietuvą, lankė Kauno žydų realinę gimnaziją, kur dailės mokytoju dirbo tarpukario Lietuvos žydų dailininkas, Vilniaus meno mokyklos auklėtinis, tapytojas ir grafikas Jokūbas Mesenbliumas, taip pat po pamokų papildomai tobulinosi, lankydamas privačias Justino Vienožinskio pamokas.  1924–1926 m. tapybą studijavo Berlyne, Drezdene, 1926–1932 m. Paryžiuje. Nuo 1940 m. gyveno Niujorke. 1941 m. priėmė JAV pilietybę.

Būdamas tikras pasaulio kultūrinės aristokratijos veikėjas, dailininkas didžiavosi savo lietuviška kilme, niekada neužmiršo lietuvių kalbos. Kartu su žmona 1975 m. ir 1988 m. A. Blatas buvo atvykęs į Lietuvą.

## Kūryba
Nutapė peizažų („Peizažas su lūšnele“ 1927 m., „Tiltas per Seną“ 1934 m.), portretų („Senas žydas“ 1927 m., „Jonas Vaičius“, 1930 m., žymių muzikos atlikėjų), natiurmortų, sukūrė skulptūrų, apipavidalino įvairių šalių teatrų spektaklių.

Ankstyvieji kūriniai impresionistinės manieros, psichologiški, ramaus kolorito, vėlesnieji tapyti ekspresionistine maniera, pasižymi emociniu įtaigumu, akimirkos nuotaikos pagava, turtingu koloritu, formų savitumu. Nuo 1924 m. dalyvavo parodose, surengė individualių parodų Paryžiuje, Liuksemburge, Niujorke, Rygoje.

Arbitblato kūrinių yra Nacionaliniame M. K. Čiurlionio dailės muziejuje Kaune, Paryžiaus ir Niujorko moderniojo meno muziejuose, taip pat Lozanos, Tel Avivo, Jeruzalės, kitų pasaulio miestų muziejuose. 

2011 ir 2013 m. menininko šeima dovanojo Lietuvai A. Blato dailės ir skulptūros kūrinių. 2011 m. Nacionalinėje dailės galerijoje buvo surengta dovanotos kolekcijos dalies kūrinių - tapybos paveikslų ir skulptūrų paroda „Arbit Blatas. Sugrįžimas į tėvynę“. A. Blato šeima nusprendė perrašyti testamentą ir visus Niujorko bute ir studijoje likusius A. Blato darbus neatlygintinai perduoti Lietuvos valstybei.

## Skulptūros
* Chaimas Sutinas (*Chaim Soutine*), 1967 m., pastatyta Paryžiuje 1987 m.
* Paminklas holokausto aukoms, Venecija, 1980 m., jo variantai Paryžiuje, 1981 m., Niujorke, 1982 m., ir IX forte, Kaune, 2003 m.

## Šaltiniai

* 2011 m. paroda Vilniuje. http://www.daumantas.net/?page_id=20
Kandis

Žodis **kandis** reiškia:

* kandis – drugys, priklausantis tam tikrai sisteminei grupei, pvz., Tikrosios kandys. Žinomiausios kandys;
** Drabužinė kandis (*Tineola bisselliella*);
* kandis – priekinis dantis;
* kandis – įkandimas, įkąsta vieta;
* Kandis (angl. Kandy) – miestas Šri Lankoje;
* Kandis (pranc. Kandi) – miestas Benine.
Jonas Arčikauskas

**Jonas Arčikauskas** (g. 1957 m. gegužės 7 d. Patilčiai, Vilkaviškio raj.) – Lietuvos scenografas, dailininkas keramikas.

## Biografija
1972–1976 m. mokėsi Kauno Stepo Žuko dailės technikume, 1976 m. studijavo Šiaulių pedagoginiame institute, 1980–1985 m. studijavo Lietuvos dailės instituto keramikos katedroje.

1982–1984 m. Vilniaus universiteto dramos teatro, 1985–1993 m. Kauno dramos teatro ir Vilniaus dramos teatro dailininkas, vyr. dailininkas. Sukūrė scenovaizdžių ir kostiumų šių teatrų, Lietuvos operos ir baleto teatro bei Jaunimo teatrų spektakliams.

Scenovaizdžiams būdingi simboliai, scenos erdvės plastika ryški, aiškių formų, kontrastinga, irealistinė. Jo kuriami teatro kostiumai išraiškingi, dinamiško silueto. Nuo 1990 m. su dailininkų grupe „Angis“ dalyvauja parodose.

## Scenografija
* Torntonas Vailderis. Mūsų miestelis, 1983 m. rež. Gytis Padegimas
* Nikolajus Gogolis. Pamišėlio užrašai, 1985 m. rež. Gytis Padegimas
* Čingizas Aitmatovas. Golgota, 1988 m. rež. Jonas Vaitkus
* Adomas Mickevičius. Vėlinės, 1990 m.
* Antoninas Dvoržakas. Requiem, 1993 m.
* Augustas Strindbergas. Sapnas, 1995 m.
* Viljamas Šekspyras. Tuščios meilės pastangos, 1996 m. rež. Gytis Padegimas
* Henrikas Ibsenas. Lėlių namai, 1996 m.
* Richardas Štrausas. Salomė, 1997 m.
* Johanas Volfgangas Getė. Faustas, 1999 m.
* Aleksandr Vvedenskij. Eglutė pas Ivanovus, 2013 m.

## Apdovanojimai
* "Auksinis scenos kryžius" už spektaklio "Eglutė pas Ivanovus" scenografiją (Lietuvos rusų dramos teatras)

## Šaltiniai
Gnumeric

**Gnumeric** – atvirojo kodo skaičiuoklė, savo funkcijomis panaši į MS Excel ar LibreOffice Calc programas. Programa yra GNOME grafinės aplinkos dalis.

Pirmoji programos versija išleista 2001 m. gruodžio 31 d. Iš pradžių Gnumeric kūrė ir palaikė Miguel de Icaza, o nuo 2002 m. projektą prižiūri Jody Goldberg.

## Savybės
Gnumeric gali importuoti ir eksportuoti duomenis keliais failų formatais, įskaitant CSV, Microsoft Excel (įrašymo palaikymas naujesniu `.xlsx` formatu nėra išbaigtas), Microsoft Works skaičiuoklių (`.wks`), HTML, LaTeX, Lotus 1-2-3, OpenDocument bei Quattro Pro; pačios Gnumeric failų formatas vadinamas *Gnumeric file format* (`.gnm` or `.gnumeric`), tai XML failas suspaustas naudojant gzip biblioteką.

Nišinis Gnumeric panaudojimas – statistinė analizė ir kiti moksliniai tikslai.

Programa išversta į daugelį kalbų, taip pat ir į lietuvių.

## Išnašos
Ardiškių pilkapynas ir gyvenvietė

**Ardiškių pilkapynas ir gyvenvietė** – pilkapynas ir senovinė gyvenvietė Širvintų rajono savivaldybės teritorijoje.

## Paminklas
Pilkapynas yra apie 0,15 km į šiaurę nuo Ardiškių kaimo, Neries dešiniajame krante, miške. 20 pilkapių yra išsidėstę apie 450 m ilgio ir 50 m pločio plote. Sampilai nuo 6 m iki 10–12 m skersmens, 0,3-1,0 m aukščio; sulėkštėję, dalis pilkapių apie 1935 m. buvo ariama. XIX a. pirmoje pusėje kai kuriuos pilkapius kasinėjo Eustachijus Tiškevičius ir Vladislovas Sirokomlė.

Apie 0,3 km į pietryčius nuo kaimo yra senovės gyvenvietė. Per 1989 m. žvalgomuosius tyrimus surasta lipdytinės ir žiestosios keramikos, geležies gargažių. Pilkapiai ir senovės gyvenvietė I tūkstantmečio viduryje – II tūkstantmečio pradžios. Radinius saugo Kernavės archeologinio ir istorinio rezervato muziejus.

## Šaltiniai
Siera Leonės transportas

Yra eilė **Siera Leonės transporto** sistemų, kurios apima kelius, geležinkelius, oro ir vandens infrastruktūrą, įskaitant greitkelių tinklą ir keletą oro uostų.

## Keliai

2002 m. Siera Leonėje buvo 11 700 km kelių, iš kurių 936 km asfaltuoti.

## Geležinkeliai

Siera Leonėje yra 84 km siaurabėgių geležinkelių. Siera Leonė daugiau nebeturi jokių bendrų geležinkelių, nes valstybinis Siera Leonės geležinkelis (su 762 mm bėgiais) iš Fritauno per Bo į Kenemą ir Darų su atšaka į Makenį uždarytas 1974 metais. Šalis nesidalina geležinkelio linijomis su gretimomis šalimis, Gvinėja ir Liberija.

## Vandens transportas
Siera Leonėje yra 800 km vandens kelių, iš kurių 600 km yra tinkami laivybai ištisus metus.

Pagrindiniai Siera Leonės uostai: Bontė, Fritaunas ir Pepel. Šalis valdo prekybos laivyną - du krovinių laivai, kurių masė viršija 1000 GRT.

## Oro uostai
Siera Leonėje yra dešimt oro uostų, iš kurių vienas turi asfaltuotą pakilimo taką. Kiti oro uostai su neasfaltuotais pakilimo takais. Šalyje yra du sraigtasparnių oro uostas.

## Nuorodos

* JTO Siera Leonės žemėlapis
Bukaragė skydblakė

**Bukaragė skydblakė** (*Arma custos*) – skydblakių (*Pentatomidae*) šeimos blakių rūšis.

Kūno ilgis – 10-14 mm. Spalva varijuoja nuo šviesiai rudos iki tamsiai rudos (ypač tamsiai rudos būna pabudusios iš žiemos miego). Antenų paskutinis segmentas gelsvas. Gyvena lapuočiuose medžiuose (pvz., alksniuose (*Alnus* sp.)).
Ši blakė yra grėsmingas, kitoms vabzdžių rūšims, plėšrūnas, nes maitinasi tik neaugaliniu maistu, t. y. kitais vabzdžiais ir jų vikšrais, smulkiais vabalais, ypač mėgsta straubliukų (*Curculionidae*) šeimos atstovus. Ilgas, aštrus ir smailus blakės straubliukas lengvai perveria visą vabalą kiaurai. Tiriama, kaip būtų galima žemės ūkyje panaudoti šios blakės gyvenimo būdo ypatumus (kaip natūralaus gamtinio priešo).
Panašios rūšys:
Arkliarūkštinė kampuotblakė (*Coreus marginatus*). Pagrindinis skiriamasis požymis yra antenų paskutinis segmentas - arkliarūkštinės kampuotblakės jis yra tamsiai rudas, o bukaragės skydblakės – gelsvas.
Lietuvoje randama.
Chemisetas

**Chemisetas** () – miestas Maroke, Chemiseto provincijos sostinė. Miestas nutolęs 81 km nuo Rabato ir 57 km nuo Makneso. 111,9 tūkst. gyventojų.

## Miestai partneriai
*  Havras, Prancūzija
*  Montobanas, Prancūzija
*  Drė, Prancūzija
*  Tulonas, Prancūzija
*  Kanai, Prancūzija
*  Marseille, Prancūzija
*  Buenos Airės, Argentina
*  Stokholmas, Švedija
Gštadas

**Gštadas** () – kaimas pietvakarių Šveicarijoje, Berno kantone 1050 m virš jūros lygio. Gyvenvietė įsikūrusi Alpėse ir turi vieną brangiausių ir prabangiausių slidinėjimo kurortų pasaulyje.

## Miestai partneriai
*  Kanai, Prancūzija
Konstantinas Aris

**Konstantinas Aris** (1874 m. birželio 13 d. Palanga – apie 1941 m.) – Lietuvos keliautojas, entomologas, verslininkas.

## Biografija
Gimė Palangos muitinės darbuotojo šeimoje. 1876 m. su tėvais persikėlė gyventi į Liepoją, mokėsi Liepojos gimnazijoje. Dar mokykloje susidomėjo gamta, ypač vabzdžiais. Vėliau gyveno Maskvoje, dirbo vaistinėje, 1897 m. pasiųstas praktikuotis į Bucharą (Uzbekija). 1897–1909 m. rengė ekspedicijas į Vidurinę Aziją, Pamyrą, Afganistaną, Persiją, tyrė tų kraštų gamtą, surinko įvairių gyvūnų, daugiausia roplių ir vabzdžių kolekcijų. Tuo pagarsėjo tarp įvairių universitetų ir gamtos muziejų, kurie finansiškai rėmė jo veiklą, užsakydavo ir įsigydavo surinktų gyvūnų rinkinius.

Keliaudamas po įvairius Centrinės Azijos kraštus, subrandino idėją panaudojant drėkinimo sistemas įrengti sausuose žemės plotuose medvilnės plantacijas. Gavęs leidimą tam panaudoti porą tūkstančių hektarų ir surinkęs investicijas, Turkmėnijoje atitiesė drėkinimą iš Tedženo upės. Verslas sekėsi gerai: plantacijos buvo plečiamos, buvo investuojama į medvilnės perdirbimą. Tapęs milijonieriumi, 1917 m. medvilnės verslą pardavė ir pajamas investavo Maskvoje, tačiau po revoliucijos daugelį turto prarado.

1922 m. grįžo į Lietuvą, gyveno Kaune. Su S. Trinkovskiu įsteigė prekybos įmonę, įsikūrusią Laisvės al. 21. 1931 m. su zoologu T. Ivanausku dalyvavo mokslinėje ekspedicijoje į Braziliją.

Susistemino apie 18 000 vabzdžių. Ekspedicijose surinktą apie 30 000 zoologijos eksponatų kolekciją padovanojo Vytauto Didžiojo universitetui, išlikusius eksponatus (apie 11 000 vienetų) saugo Tado Ivanausko zoologijos muziejus. Jo vardu pavadintos 1 drugio ir 2 vabalų rūšys.

## Bibliografija
* Konstantinas Arris, *Mano ekspedicija į Vidurinę Aziją*, pirmas tomas, Kaunas: Sakalo b-vė, 1933
* Konstantinas Arris, *Mano ekspedicija į Vidurinę Aziją*, antras tomas, Kaunas: Sakalo b-vė, 1934

## Šaltiniai
Vitas Areška

**Vitas Areška** ( 1927 m. sausio 6 d. Zyboliuose, Rokiškio valsčius – 2019 m. lapkričio 5 d.) – Lietuvos literatūros tyrinėtojas, partinis veikėjas, habilituotas humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
1952 m. baigė Vilniaus pedagoginio instituto Lietuvių kalbos ir literatūros fakultetą. 1954–1957 m. mokėsi Pasaulinės literatūros instituto aspirantūroje Maskvoje. 1964 m. filologijos mokslų kandidatas.

1952–1954 m. ir 1957–1971 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas, 1959–1963 m. Lietuvių ir užsienio literatūrų katedros vedėjas, 1968–1971 m. Filologijos fakulteto dekanas. 1971–1993 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1971–1991 m. (su pertraukomis) Lietuvių literatūros katedros vedėjas, nuo 1987 m. profesorius.

Straipsniuose, recenzijose, knygose modernizmo apraiškas lietuvių prozoje ir poezijoje vertino kaip socialistinio realizmo metodo atsinaujinimą; žanriniu požiūriu suklasifikavo sovietinio laikotarpio lietuvių poeziją. Parašė mokiniams skirtas rašytojų gyvenimo ir kūrybos apybraižas.

1963–1965 m. LKP CK narys. Nuo 1971 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.

## Bibliografija

* Tradicija ir ieškojimai: literatūros kritika. – Vilnius: Vaga, 1973. – 411 p.
* Salomėja Nėris / dail. Kastytis Juodikaitis. – Kaunas: Šviesa, 1974. – 185 p.: iliustr.
* Šiuolaikinės kritikos problemos (su kitais). – Vilnius: Vaga, 1975. – 449 p.
* Naujosios lietuvių lyrikos bruožai: medžiaga lektoriui. – Vilnius: „Žinijos“ draugija, 1975. – 22 p.
* Tikslas – komunistinis asmenybės auklėjimas: medžiaga lektoriui. – Vilnius: Žinija, 1976. – 18 p.
* Teofilis Tilvytis: gyvenimo ir kūrybos apybraiža. – Kaunas: Šviesa, 1977. – 192 p.
* Salomėja Nėris / dail. Gediminas Pempė. – 2-asis leidimas. – Kaunas: Šviesa, 1981. – 198 p.: iliustr.
* Lietuvių tarybinė lyrika: žanrinė sistema. – Vilnius: Vaga, 1983. – 486 p.
* Eduardas Mieželaitis: monografija. – Kaunas, Šviesa, 1984. – 149 p.: iliustr.
* Teofilis Tilvytis. – 2-asis leidimas. – Kaunas: Šviesa, 1988. – 163 p.: iliustr. – ISBN 5-430-00157-0
* Amžininkas literatūroje: straipsnių rinkinys. – Vilnius: Vaga, 1988. – 307 p.: iliustr. – ISBN 5-415-00001-1
* Kumelė vardu Emilja: prisiminimai ir apmąstymai. – Vilnius: LRS leidykla, 2007. – 434 p.: portr. – ISBN 978-9986-39-472-3


## Įvertinimas
* 1977 m. LTSR nusipelnęs meno veikėjas
* 1987 m. LSSR AT Prezidiumo garbės raštas
* 2011 m. literatūrinė Juozo Keliuočio premija 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Alfredas Guščius. Tarp Baltušio ir Cellinio // Metai, 2007. Nr. 8-9 – 175–180 psl.
Chalapa

**Chalapa** () – miestas Meksikoje, antras pagal dydį miestas Verekruso valstijoje ir jos sostinė. 2005 m. mieste gyveno 387 879 žmonės, o visoje savivaldybėje 413 136.

## Istorija
Chalapa įkurta 1772 m. 

## Miestai partneriai
*  Kovina, JAV
*  La Antigva, Gvatemala
*  Matamorosas, Meksika
*  Omaha, JAV
*  Maljorkos Palma, Ispanija
*  Toreonas, Meksika
*  Verakrusas, Meksika

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Tulonas

**Tulonas** – miestas pietryčių Prancūzijoje; departamento centras. Mieste įrengtas didžiausias karinis uostas Viduržemio jūroje, yra jūrų arsenalas. Pagal gyventojų skaičių Tulonas 15 vietoje šalyje. Išvystyta laivybos, maisto, chemijos pramonė, žvejyba. Yra jūrų muziejus, botanikos sodas.

## Miestai partneriai
* La Specija, Italija, nuo 1958
* Manheimas, Vokietija, nuo 1958
* Norfolkas, JAV, nuo 1988
* Kronštatas, Rusija, nuo 1996
* Chemisetas, Marokas, nuo 2005

## Sportas
* Sporting Toulon Var (futbolas)

## Švietimas
* Kedge Business School
Drė

**Drė** (pran. – *Dreux*) – miestas šiaurės vakarų Prancūzijoje, Ero ir Luaro departamente.

## Žymūs gyventojai
* Jean Rotrou (1609-1650), poetas
* Jean-Louis-Auguste Loiseleur-Deslongchamps (1774-1849), botanikas
* Louis Charles Delescluze (1809-1871), žurnalistas

## Miestai partneriai
*  Todis, Italija, nuo 1960
*  Melsungenas, Vokietija, nuo 1966
*  Kudugu, Burkina Faso, nuo 1972
*  Ivshamas, Jungtinė Karalystė, nuo 1977
*  Baucenas, Vokietija, nuo 1992
Kačava

**Kačava** (; ) – nedidelė upė Žemutinės Silezijos vaivadijoje (Lenkija).

Upė išteka Bybr-Kačavos kalnuose prie Kačoruvo (, ) ir teka šiaurėn ir į šiaurės rytus per miestus Sviežava (*Świerzawa*), Zlotoryja (*Złotoryja*) ir Legnica. Kačava yra srauni upė, jos vidutinis nuolydis yra 3,67 m/km, vasarą upė gana sekli.
Įteka į Oderį ties Prochovice (*Prochowice*).

Kačavos slėnyje yra seniausia vokiečių gyvenvietė visoje Silezijoje. Prie upės kasė marmurą, kalkakmenį ir vario rūdą. Prie Zlotoryjos buvo auksingo smėlio sąnašynai.

Ties Kačava tarp Legnicos ir Dunino 1813 m. rugpjūčio 26 d. įvyko Napoleono karų Kacbacho mūšis (vokiškas Kačavos pavadinimas – *Katzbach*). Mūšyje Silezijos armija, vadovaujama generolo feldmaršalo Bliucherio ir generolo majoro Gneizenau, sumušė maršalo Makdonaldo vadovaujamą prancūzų kariuomenę.
Montobanas

**Montobanas** (pran. – *Montauban*) – miestas pietvakarių Prancūzijoje, Tarno ir Garonos departamente. 50 km nuo Tulūzos.

## Žymūs gyventojai
* Jean-Jacques Lefranc, marquis de Pompignan (1709–1784), poetas
* Jacques Antoine Hippolyte, Comte de Guibert (1743–1790), generolas ir rašytojas
* Olympe de Gouges (1748–1793), žurnalistė
* Jean Bon Saint-André (1749–1813), revoliucionierius
* Jean Auguste Dominique Ingres, (1780–1867), tapytojas
* Antoine Bourdelle (1861–1929), skulptorius ir mokytojas
* Daniel Cohn-Bendit (1943-), Europos parlamento narys
* Didier Rous (1970-), dviratininkas

## Miestai partneriai
*  Chemisetas, Marokas
Kudugu

**Kudugu** () – miestas Burkina Fase, 75 km į šiaurę nuo sostinės Uagadugu. Vidurio Vakarų regiono administracinis centras. Geležinkelio stotis prie Uagadugu–Kumasio linijos, plentai į Uagadugu, Dedugu. Medvilnės valymas, tekstilės (audimo) pramonė. Medvilnės, žemės riešutų, ryžių, sorų, sorgų, afrikinių sviestmedžių, tabako auginimo, galvijų veisimo regiono prekybos centras.

## Miestai partneriai
*  Drė, Prancūzija

## Šaltiniai
Vokietijos švietimas

**Vokietijos švietimo sistema** yra 4 pakopų. Vokietijoje švietimo sistemai nepriskiriamas ikimokyklinis ugdymas (Vorschule), nors kai kuriose federalinėse žemėse įstatymai jį įtraukia. 

Po darželio, ikimokyklinės įstaigos seka pradinė mokykla (*Grundschule*). 4 pakopos - tai Primarstufe, Sekundarstufe&nbsp;I ir Sekundarstufe II, tretinė pakopa (*[[Tertiärer Bildungsbereich]]*) ir ketvirtinė pakopa (*[[Weiterbildung]]*, profesinis tobulinimasis įgijus profesiją, baigus studijas), pvz., profesinis tobulinimasis arba aukštosios liaudies mokyklos (Volkshochschule).

Vokietijoje kultūros, švietimo ir mokslo sritys priklauso žemių kompetencijai. Todėl atitinkamai skiriasi ir Vokietijos švietimas atskiruose regionuose, federalinėse žemėse.

## Studijos Vokietijoje

Vokietijoje yra daugiau nei 300 aukštųjų mokyklų (2008 m.). Daugelyje jų yra tarptautinės studijos - tiek pagrindinės, tiek ir magistro studijos ar doktorantūra vyksta anglų kalba. Joms būdingas moksliškumas, aukštas akademinis lygis, organizuotumas. Greta studijų studentai gali lankyti vokiečių kalbos kursus. Užauditorinė veikla apima platų laisvalaikio užsiėmimų ir pramogų spektrą tiek aukštosiose mokyklose, tiek ir už jų ribų - universiteto sporto klubai, saviveiklos ir visuomeninės organizacijos, įvairūs kultūros renginiai ir kt.

## Taip pat skaitykite
* Darbas Vokietijoje
* Praktika Vokietijoje

## Nuorodos
* Vokietijos ambasados Lietuvoje informacija apie Vokietijos švietimą, mokslą ir kultūrą  
* Vokietijos švietimo sistema Vokietijos švietimo portalas 
* Vokietijos švietimo ir mokslinių tyrimų ministerija 
* Kultūros ministrų asociacijos tinklalapis  (KMK)
* Vokietijos švietimo būklė 2008 m.
Tarptautinė notariato sąjunga

**Tarptautinė notariato sąjunga** (**UINL**, ), anksčiau – **Tarptautinė lotyniškojo notariato sąjunga**) – tarptautinė nevyriausybinė organizacija, vienijanti nacionalines notarų profesines asociacijas (notariatus) kontinentinės teisės valstybėse. UINL atstovauja lotyniškajam notariatui.

Tarptautinė notariato sąjunga savo veiklą pradėjo 1948 m. spalio 2 d. Pirmasis tarptautinis lotyniškojo notariato kongresas vyko Buenos Airėse kaip informacinis renginys. Sąjunga oficialiai įsteigta 1950 m. kitame kongrese, vykusiame Madride (Ispanija).

UINL institucijos, struktūros – prezidentas, 5 viceprezidentai pasaulio regionams (Europai, Azijai, Afrikai, Šiaurės, Centrinei Amerikai ir Karibams, Pietų Amerikai), iždininkas, Nuolatinė taryba, Finansinės priežiūros taryba, įvairios komisijos ir darbo grupės. UINL rėmuose taip pat veikia įvairios regioninės bei tarptautinės komisijos.

UINL prezidentas – Jean-Paul Decorps.

## UINL ir Lietuva
Lietuvos notariatas vienas pirmųjų iš Baltijos valstybių buvo priimtas į Tarptautinę lotyniškojo notariato sąjungą (1994 m. vasario 11 d.). Lietuvos notarų rūmai (LNR) aktyviai dalyvauja UINL Europos reikalų komisijos (*European Affairs Commission, CAE*) veikloje.

Lietuvos notarų rūmams atstovauja rūmų prezidentas Marius Stračkaitis, o jo nesant ar jam negalint dalyvauti tarptautinių organizacijų posėdžiuose bei asamblėjose – rūmų viceprezidentė Daiva Lukaševičiūtė. Be to pažymėtina, kad Marius Stračkaitis yra LNR atstovas UINL Europos reikalų komisijoje.

## Narystė
UINL nariai – nacionaliniai notariatai. Jiems atstovauja atitinkami nacionaliniai Notarų rūmai, notarų asociacijos ar atitinkamos organizacijos. 1 valstybė turi 1 balsą.

UINL nariai – 76 valstybės (2007 m.):

## Nuorodos, šaltiniai

* Lietuvos notarų rūmų informacija apie UINL 
* Oficialus Tarptautinės notariato sąjungos tinkalapis  (anglų, prancūzų ir ispanų k.)
Paprastasis diskas

**Paprastasis diskas**, sin. **Hekelio diskas** (*Symphysodon discus*) – daugiaspalvių ešeržuvių (*Cichlidae*) šeimos žuvų rūšis.

Kūnas iki 20 cm. Gerokai šviesesnių spalvų už visas kitas *[[Discus]]* genčiai priskiriamas žuvis. Paprastai šie diskai būna gelsvai rusvi arba auksinės spalvos, su keletu ryškių vertiaklių rudos spalvos platesnių juostų. Visas kūnas ir pelekai padengti smulkių žalsvai mėlynų horizontalių linijų tinklu. Nugaros ir analinis pelekai dar būna ir rausvos spalvos. Paplitęs Rio Negro intakuose (Brazilija).

Laikomos akvariumuose.

## Šaltiniai
Kūginė balza

**Kūginė balza** () – dedešvinių (*Malvaceae*) šeimos, balzų (*ochroma*) genties medžių rūšis paplitusi tropinėje Pietų Amerikoje bei Centrinėje Amerikoje.

Tai aukštas, greitai augantis lapuotis medis. Balza gali pasiekti 30 m aukštį. Gali būti visažalis, o vietovėse kur ilgi sausros periodai – metantis lapus. Lapai delniški, 30-50 cm ilgio.

Kūginės balzos mediena labai minkšta ir lengva. Išdžiovintos medienos tankis 100–200 kg/m³. Mediena naudojama itin lengvų daiktų gamyboje: iš balzos gaminamos plūdės, lėktuvų, automobilių dalys, banglentės, plaustai, valtys, laivų dalys.


Image:Ochroma pyramidalis MS 3425.jpg|Balzos žiedas
Image:Balsa.jpg|Balzos mediena
Chenilis

**Chenilis** − upė, pagrindinis (kairysis) Gvadalkivyro intakas Andalūzijoje, Ispanijoje. Romėnų vadintas *Singilis*, jo dabartinis pavadinimas kilo iš maurų romėniško pavadinimo vertimo: *Sinyil, Sannil* ir *Sinnil*. Chenilio šaltinis yra Siera Nevados kalnuose, į šiaurę nuo jų aukščiausios viršukalnės Mulaseno. Chenilis teka per Granados, Locho, Puente Chenilio ir Esichos miestus. Jis įteka į Gvadalkivyro upę šalia Palma del Rio miestelio.
Melsvasis diskas

**Melsvasis diskas**, sin. **Žaliasis diskas** (*Symphysodon aequifasciata*) – daugiaspalvių ešeržuvių (*Cichlidae*) šeimos žuvis.

Tradiciškai ši rūšis skirstoma į du porūšius: žaliasis diskas – *S. aequifasciata aequifasciata*, rudasis diskas ir mėlynasis diskas – *S. aequifasciata sp*.

Kūnas iki 15 cm ilgio, tačiau išvesti šios rūšies varietetai gali būti didesni. Dauginimosi metu gina teritoriją.

Akvariumas didelis, tankiai apsodintas šonais ir galine sienele, priekyje paliekant erdvė plaukiojimui. Vanduo minkštas ir rūgštus, 26-30 °C. Limpantys ikrai išneršiami ant nuvalytos vietos – vertikalių ar beveik vertikalių plačialapių augalų, plokštelių, aukštų akmenų. Mailius iš pradžių minta tėvų išskiriamomis kūno gleivėmis

Plačiai paplitęs Amaznės baseino intakuose.
Nachtflug

**Nachtflug** () yra 7-asis austrų dainininko Falco albumas, išleistas 1992 m., pakilęs į 1-ąją Austrijos topo vietą ir tuo pažymėjęs Falco sugrįžimą į lyderiaujančias topų pozicijas.
.

## Priešistorė

1990 m. po albumo „Data De Groove“, kurį prodiusavo Robertas Pongeris, nesekmės, Falco vėl ėmė dirbti su olandų prodiuserių duetu - broliais Robu ir Ferdi Bollandais, kurie prodiusavo jo ankstesnius albumus „Falco 3“, „Emotional“ bei „Wiener Blut“. Kartu su jais sukurtos 8 dainos, likusios 2 - su prodiuseriais Haraldu Kloseriu ir Thomasu Schobeliu.

Muzikinio žanro atžvilgiu šį Falco darbą galima pavadinti bene vientisiausiu jo albumu, kadangi absoliuti dauguma albumo dainų yra panašaus stiliaus ir ritmo kūriniai, kuriuos jungia ryškus sintezatorinis motyvas, paįvairintas elektrine gitara bei trankiomis būgnų partijomis, todėl šis specifinis skambesys skiriasi nuo kitų Falco albumų ir yra gan lengvai atpažįstamas.

Į albumą buvo įtrauktos tik dvi lėtesnio tempo dainos - baladės „Cadillac Hotel“ bei „Nachtflug“.

Atskirų šalių rinkoms albumas buvo išleistas su dviem skirtingais viršeliais.
 
## Dainos

# Titanic (3:56) 1
# Monarchy Now (4:10) ²
# Dance Mephisto (3:28) 1
# Psychos (3:16) 1
# S.C.A.N.D.A.L. (3:56) 1
# Yah-Vibration (3:35) 1
# Propaganda (3:34) 1
# Time (4:03) 1
# Cadillac Hotel (5:11) 1
# Nachtflug (3:15) ²

* 1 Bolland & Bolland, Falco
* ² Kloser, Schobel, Falco

## Singlai

Išleisti singlai „Titanic“, „Dance Mephisto“ bei „Nachtflug“. „Titanic“ pakilo į Top-3 ir laimėjo daugybę apdovanojimų. Jo videoklipe panaudota nealbuminė dainos versija, kurios priedainis įrašytas anglų kalboje.

## Kiti faktai

Po šio albumo išleidimo Falco po 6-ių metų vėl išvyko į koncertinį turą po Europą. Ryškiausias jo pasirodymas buvo 1993 m. koncertas festivalyje „Donauinselfest“, kuris pritraukė 150 tūkst. žiūrovų, nors smarkiai lijo ir per dainą „Nachtflug“ trenkė žaibas. Toks rekordinis žiūrovų skaičius yra vienas iš 4-ių geriausių pasiekimų per 24 festivalio gyvavimo metus. Vėliau pasirodžiusį šio koncerto DVD lydėjo toks didelis populiarumas, kad teko išleisti net kelis papildomus tiražus.

1994 m. Falco pristatė šio albumo dainas su 80-ies muzikantų simfoniniu orkestru. Po 14-os metų (2008 m.) šis įrašas, pavadintas „Symphonic“, buvo išleistas CD ir DVD formatais, kurie abu pakilo į pirmąsias Austrijos albumų vietas, taip pat ir į Vokietijos Top-15.

## Nuorodos

* Albumo reitingai austriancharts.at
* Falco „Titanic“ videoklipas
* Oficiali Falco svetainė
Architektūros muziejus

**Architektūros muziejus** – Lietuvos architektūros muziejus, veikęs 1968–2006 m. Vilniuje, Šv. Mykolo g. 9, A. Volano g. 13.

## Istorija
Architektūros muziejus įsteigtas 1968 m. rugpjūčio 1 d. kaip Istorijos ir etnografijos muziejaus (dab. Lietuvos nacionalinis muziejus) filialas. Pirmoji 374 m² ploto ekspozicija buvo įrengta 1971 m. muziejui paskirtoje Šv. Mykolo bažnyčioje. 1976 m. muziejaus darbuotojai persikėlė į buvusio bernardinių observančių vienuolyno pirmojo aukšto koridorių. 1986 m. muziejui perduotas visas bernardinių observančių vienuolyno kompleksas, tačiau 1993 m. pastatai sugrąžinti teisėtiems savininkams. 1994 m. muziejus tapo pavaldus Kultūros paveldo centrui.

## Eksponatai
Muziejus rinko, saugojo, tyrė ir populiarino Lietuvos profesionaliosios architektūros eksponatus. Pirmieji muziejaus eksponatai buvo negatyvai, kokliai, plytos, atvirukai. Rinkinių pradžia – architekto Adolfo Lukošaičio muziejui padovanota kolekcija. Joje buvo keliolika jo paties kurtų projektų negatyvų. 2001 m. muziejaus fonduose buvo 51 470 miestų ir miestelių planų, pastatų projektų, brėžinių, piešinių, fotografijų ir kt. 2006 m. uždarius muziejų, eksponatai perduoti Lietuvos nacionaliniam muziejui.

Nuo 1994 m. muziejus buvo Tarptautinės architektūros muziejų konfederacijos (ICAM) narys.

## Muziejaus vadovai
* 1968–1978 m. Eugenijus Dirvelė
* 1978–2006 m. Morta Baužienė

## Šaltiniai
Gloguvo kunigaikštystė

**Gloguvo kunigaikštystė** (), *Glogau hercogystė* () – viena iš Silezijos kunigaikštysčių, valdoma Silezijos Piastų, su sostine Gloguve.

1177 m., valdant Konradui Laibakojui, jauniausiam didžiojo kunigaikščio Vladislavo II Tremtinio sūnui, Gloguvas tapo kunigaikštystės sostine. Konradui mirus tarp 1180–1190 m. žemes paveldėjo jo vyresnysis brolis Boleslavas I Aukštasis, Vroclavo kunigaikštis. Boleslavo I anūkui kunigaikščiui Henrikui II Pamaldžiajam žuvus Legnicos mūšyje, šio sūnūs pasidalijo Vroclavo kunigaikštystę. Konradas I, kuris tėvo žuvimo metu buvo dar vaikas, vėliau irgi pareiškė savo teises, ir 1251 m. jis gavo Gloguvą iš savo brolio Boleslavo II Raguotojo, kuris buvo Legnicos kunigaikštis.
 
Valdant Konrado sūnui Henrikui III kunigaikštystė sumažėjo, nes žemes toliau dalino, buvo sudaromos dar mažesnės kunigaikštystės, tokios kaip Scinavos (*Ścinawa*) ir Žagano (*Żagań*) kunigaikštystės 1273 m., o 1312 – Olesnicos (*Oleśnica*) ir Voluvo (*Wołów*) kunigaikštystės.

1331 m. mirus Pžemkui II (*Przemko II*) kunigaikštystė pasidarė Bohemijos karaliaus Jono Liuksemburgiečio ir Šventosios Romos imperijos vasalu. 1368 m. Bohemijos karalius ir Šventosios Romos imperatorius Karolis IV Liuksemburgietis prisijungė pusė Gloguvo kunigaikštystės, o kitą pusę atidavė Žagano kunigaikščiui Henrikui V Geležiniam.

1476 m. Gloguvą valdžiusi Piastų atšaka išnyko, kai mirė Henrikas XI (*Henryk XI Głogowski*). Prasidėjo konfliktai dėl įpėdinystės tarp Žagano kunigaikščio Jano II ir Brandenburgo elektoriaus Albrechto III (*Albrecht III*, kitaip *Albrecht Achilles*), kurį rėmė Vengrijos karalius Matijas Korvinus (*Hunyadi Mátyás*). Rezultatas buvo toks, kad šiaurinė kunigaikštystės dalis 1482 m. buvo prijungta prie Brandenburgo markgrafystės, o 1488 m. Matijas užkariavo Gloguvą ir kunigaikščiu padarė savo sūnų Janošą Korviną (*János Corvinus*).

Bohemijos ir Vengrijos karalius Vladislavas II 1491 m. padovanoja Gloguvo valdas savo broliui Jonui Albrechtui, o 1499 m. – Žygimantui Senajam, kurie abu vėliau tapo Lenkijos karaliais. Kai 1526 m. Vladislavo sūnus Liudvikas II Jogailaitis mirė, Bohemijos karūnos žemes kartu su Gloguvu paveldėjo imperatorius Ferdinandas I Habsburgas.

Gloguvas liko dalimi Bohemijos karalystės žemių kaip provincija Silezijoje iki Pirmojo Silezijos karo pabaigos 1742 m., Gloguvo žemės kaip ir didžiuma Silezijos tapo Prūsijos karaliaus Frydricho Didžiojo žemėmis. Lenkija šios žemės tapo tik po Antrojo pasaulinio karo.
Liūtagalvė cichlidė

**Liūtagalvė cichlidė**, sin. **gaumbagalvis, jaučiagalvis, kuprotagalvis cichlidas** (, ) – daugiaspalvių ešeržuvių (*Cichlidae*) šeimos žuvis.

Patinų kūnas iki 16,5 cm ilgio, bet dažniausiai daug mažesnis; patelės mažesnės. Patinų ir patelių galva gumbuota, tačiau patelių sprando gumbas daug mažesnis negu patinų. Laikosi dugne ir gana nedaug plaukioja. Nepakanti savo gentainiams ir kitoms dugne gyvenančioms žuvims. Sudaro poras, kurių ryšiai gali nenutrūkti iki mirties.

Akvariume turi būti daug olų ir kitokių slėptuvių, tačiau be aštrių kraštų, nes šios žuvys ilsisi ant akmenų. Rekomenduojamas gerai nufiltruotas, kiek rūgštokas arba neutralus, vidutinio kietumo vanduo. Temperatūra 24-28 °C. Ikrus išneršia olose; ikrus ir mailių saugo abu tėvai.

Paplitusi Kondo Demokratinės Respublikos centrinėje dalyje.
Kauno technologijos universiteto Architektūros ir statybos institutas

**Architektūros ir statybos institutas** – valstybinė mokslo įstaiga Kaune, Tunelio g. 60.

## Istorija

Įsteigtas 1956 m. perorganizavus 1952–1956 m. Kaune veikusį Fizikos ir technikos institutą. Iki 1963 m. priklausė SSRS mokslų akademijai, iki 1991 m. Lietuvos statybos ir architektūros institutas, nuo 2003 m. Kauno technologijos universiteto Architektūros ir statybos institutas.

## Veikla

Atlieka statybos ir architektūros mokslų fundamentaliuosius ir taikomuosius tyrimus. Mokslinės veiklos pagrindinės kryptys: architektūros ir urbanistikos istorija; kraštotvarka ir teritorijų planavimas; pastatų šildymo optimizavimas, tobulesnių energetikos sistemų kūrimas, statybinių konstrukcijų stiprumo, patikimumo, atsparumo klimato poveikiui tyrimai bei normavimas; vietinių žaliavų ir gamybos atliekų perdirbimo į statybines medžiagas bei gaminius technologijų kūrimas.

1974 m. institutas parengė Alytaus eksperimentinio namų statybos kombinato surenkamųjų namų projektų, nacionalinių parkų schemų (iš jų 1976 m. – Kuršių nerijos nacionalinio parko bendrąjį planą), vykdo nacionalines programas „Būstas“, „Turizmo plėtojimas“, „Energijos efektyvumo didinimas“ ir kt. Bendradarbiauja su kitomis Lietuvos ir Lenkijos mokslo įstaigomis, dalyvauja 7 tarptautinių organizacijų (iš jų Tarptautinės statybos tyrimų ir investicijų organizacijos) veikloje. Atlieka technines ir ekonomines ekspertizes, nekilnojamojo turto vertinimų, statybinių gaminių kokybės tyrimus.

Turi 6 sektorius bei laboratorijas, dirba 80 mokslo darbuotojų, iš jų 6 habilituoti daktarai.

## Direktoriai
* 1956–1963 m. J. Sabaliauskas
* 1963–1992 m. Bronius Vektaris
* 1992- 2015 m. Egidijus Blaževičius
* nuo 2015 m. Raimondas Bliūdžius

## Šaltiniai

## Literatūra

* Kauno technologijos universiteto Architektūros ir statybos institutui – 50: 1956–2006 (sud. Vilius Misevičius ir kt.). – Kaunas: Kauno technologijos universiteto Architektūros ir statybos institutas, 2006. – 99 p.: iliustr. – ISBN 9955-9750-2-4

## Nuorodos

* Architektūros ir statybos institutas
Arkona (grupė)

**Arkona** () – Rusijos pagoniško metalo grupė. Jų eilėse gausu rusiško folkloro, slavų mitologijos elementų, grupė taip pat dažnai naudoja tradicinius slaviškus muzikos instrumentus.

Grupės pavadinimas *Arkona* kilo nuo paskutinės slavų pagonių pilies, stovėjusios Arkonos kyšulyje Riugeno saloje (Vokietija), pavadinimo.

## Nariai
* Maša „Scream“ – vokalas
* Aleksėjus „Lesiar“ Agafonovas – vokalas, gitara
* Sergėjus „Lazar“ – gitara
* Ruslanas „Kniaz“ – bosai
* Vladas „Artist“ – sintezatorius, būgnai

## Diskografija

### Albumai
* *[[Vozroždenijė]]* – 2004
* *[[Lepta (albumas)|Lepta]]* – 2004
* *[[Vo Slavu Velikim!]]* – 2005
* *[[Ot Serca k Nebu]]* – 2007
* *[[Goi, Rode, Goi!]]* – 2009
* *Stenka Na Stenku* – 2011 (EP)
* *Slovo* – 2011
* *Chram* – 2018

### Koncertiniai albumai / DVD
* *Žizn Vo Slavu* – 2006
* *Noč Velesova* – 2008

### Demo
* *Rus* – 2002

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* 

**Muzikos pavyzdžiai:**
* Dainos ''Slavsia, Rus'' videoklipas
Seina (upė)

**Seina ** (, ) – upė šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje ir Baltarusijoje; atkarpomis yra Lietuvos-Lenkijos ir Lietuvos-Baltarusijos gamtinė valstybinė siena. Kairysis Juodosios Ančios intakas. Ilgis 80,8 km, aukštupyje ji apie 10 km sudaro Lietuvos-Lenkijos, vėliau apie 10 km – Lietuvos-Baltarusijos valstybines sienas. Baseinas užima 432,4 km² plotą. Upės slėnis platus, žemupyje miškingas (Augustavo giria). Seinos vaga vietomis sudaro natūralią sieną tarp Lietuvos-Lenkijos bei tarp Lietuvos-Baltarusijos. Upės vagos viduryje yra ir ''Trijų sienų sankirta Mara'' – Baltarusijos, Lenkijos ir Lietuvos valstybinių sienų susikirtimo taškas.

Pavadinimas jotvingių kilmės, jis minimas 1385 m. Kryžiuočių kelių į Lietuvą aprašymuose. Ten rašoma, kad *7,5 mylios atstumu nuo [[Merkinė]]s yra perėja per Seinos upę – * ().*

Seina prasideda prie Punsko ir įvairiose vietovėse vadinama skirtingais vardais:
* atkarpoje tarp ežerų Punia – Meldinis – [[Bebručio gamtinis rezervatas|Bebrutis]] – Juodelis – [[Seivų ežeras|Seivys]] vadinama *'Seivos** vardu;
* [[Bokšių ežeras|Bokšių ežere]] susijungusi su [[Šalčia (upė Lenkijoje)|Šalčia]], upelis pakeičia vardą į **Juodąją**, kuri teka per [[Smalėnai|Smalėnus]], [[Smalėnų Dombas|Smalėngirį]], [[Ramonai (Šipliškė)|Ramonus]], [[Michnovcė|Michnovcę]], [[Babonys|Babonis]], [[Marcinkaičiai|Marcinkaičius]] ir įteka į [[Seinai (ežeras)|Seinų]] ežerą;
* iš Seino išteka jau **Seinos** vardu ir savo vandenis pro [[Seinai|Seinų]] miestą, [[Gibai|Gibų]] kaimą neša į [[Maris (ežeras)|Mario]] () ežerą;
* žemupyje Seina tampa **Mara''' ir įteka į Juodąją Ančią prie Čertoko kaimo Baltarusijoje.

Svarbiausi intakai: Šalčia (13 km, ištakos Šaltėnų kaime), Akuotė (11 km, ištakos Akuotės ežere), Rubežanka (6 km, ištakos Skarkiškių kaime), Kunia.

Seina pakankamai užteršta upė (III klasės švarumas) – į vandenis patenka žemės ūkio trašų liekanos, miestų nutekamieji vandenys.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* [Marycha [Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografinis žodynas|Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne], Tom VI, psl. 153 (lenk.)].
Arkonos kyšulys

**Arkonos kyšulys** () – kyšulys šiaurės rytų Vokietijoje, Meklenburge-Pomeranijoje, Riugeno saloje. Arkonos kyšuliu užsibaigia Vitovo pusiasalis, esantis šiek tiek į šiaurę nuo Jasmundo nacionalinio parko.

Kyšulyje stovėjusi Arkonos pilis, dabar vadinama *Jaromarsburgu*, ankstyvaisiais viduramžiais buvo slavų pagonybės centras. Čia IX–X a. buvo slavų dievybės Sviatovito šventykla. 1168 m. pilį sugriovė danai, o gyventojai buvo priversti krikštytis. Dabar išlikę tik ketvirtis buvusios pilies, likusią dalį nuplovė Baltijos jūra.

Kyšulyje taip pat stovi du seni švyturiai: 1827 ir 1902 m.

## Šaltoniai
Saulės kryžius

**Saulės kryžius** – vienas seniausių ir labiausiai paplitusių simbolių – kryžius, apsuptas apskritimo. Saulės kryžius randamas akmens amžiaus tapyboje ir raižiniuose, Indijos, Mesopotamijos civilizacijose, indėnų kultūrose. Pagoniškoje Europoje Saulės kryžius buvo vienas pagrindinių kulto simbolių.

Saulės kryžius simbolizuoja pačią Saulę arba keturis metų laikus (metų ratas), kadangi susikirtimo taškai žymi ekvinokcijas. Astronomijoje tuo tarpu Saulės kryžiaus ženklu žymima Žemė.

Saulės kryžius yra neopagonių vikų simbolis, taip pat naudojamas ir kitų Europos neopagonių. Be to, Saulės kryžių kaip arijų rasės simbolį naudoja neonaciai.
Giraitė

**Giraitė** – nedidelis, šviesus, retas miškas su gausia žoline paklote arba nedidelė, atskira medžių grupė, nesudaranti tikro miško ar parko, pavyzdžiui, buvusio miško liekana. Taip pat giraite vadinama žemės ūkiui (pvz., vaisiams, riešutams) skirtų medžių plantacija.

## Taip pat skaitykite
* Šventoji giraitė
Lietuvos baudžiamoji teisė

**Lietuvos baudžiamoji teisė** - Lietuvos teisės šaka; visuma teisės normų, reguliuojančių baudžiamuosius teisinius santykius Lietuvoje ir Lietuvos piliečių atžvilgiu.

Pagrindinis Lietuvos baudžiamosios teisės šaltinis yra kodifikuotas baudžiamasis įstatymas - Lietuvos baudžiamasis kodeksas, 1996 m. Vyriausybės pateiktas Seimui svarstyti, o priimtas Seimo 2000 m. rugsėjo 26 d. įstatymu (tuo pačiu įstatymu patvirtinti ir Baudžiamojo proceso kodeksas bei Bausmių vykdymo kodeksas). Įsigaliojo 2003 m. gegužės 1 d.

## Istorija

*Pagrindinis straipsnis - [[Lietuvos baudžiamosios teisės istorija]]*

LDK Statutuose (Pirmajame - 1529 m., Antrajame - 1566 m. ir Trečiajame - 1588 m.) buvo įtvirtintos nusikaltimų sudėtys, reglamentuojama teisinė atsakomybė už jas. Po Lietuvos nepriklausomybės paskelbimo 1918 m. Lietuvos Valstybės Tarybos Prezidiumo 1919 m. sausio 16 d. priimtu Laikinuoju Lietuvos teismų ir jų darbo sutvarkymo įstatymu recepuotas 1903 m. Rusijos baudžiamasis statutas. 1940 m. Sovietų Sąjungai okupavus Lietuvą, Respublikos teritorijoje buvo įvestas galioti RSFSR baudžiamasis kodeksas. 1990 m. kovo 11 d. atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, buvo paliktas galioti sovietų okupacijos laikotarpiu priimtas Lietuvos TSR baudžiamasis kodeksas, daug kartų keistas ir papildytas.

## Literatūra

* Vytautas Piesliakas. Baudžiamasis įstatymas ir baudžiamosios atsakomybės pagrindai // Lietuvos baudžiamoji teisė. Pirmoji knyga. 2006, ISBN 9955-616-19-9, 416 p.
Sciaenochromis

** Sciaenochromis** – daugiaspalvių ešeržuvių (*Cichlidae*) šeimos endeminių žuvų gentis. 

Palitusios Malavio ežere (R. Afrika). Gentyje 4 rūšys. Visos jos yra plėšrūnės, žuvaėdės.

## Rūšys

* *[[Sciaenochromis ahli]]* 
* *[[Sciaenochromis benthicola]]* 
* Antero ciklidas (*Sciaenochromis fryeri*)
* *[[Sciaenochromis psammophilus]]*

## Nuorodos
* Akvariumas.lt , *Sciaenochromis* nuotraukos
Kenema

**Kenema** () – trečias pagal dydį Siera Leonės miestas, įsikūręs šalies pietryčiuose. Rytų provincijos ir Kenemos rajono centras. 158,5 tūkst. gyventojų (2008 m.). Dauguma gyventojų – mendai, yra libaniečių, Amerikos liberiečių. Miškininkystė ir medienos apdirbimas, maisto pramonė, deimantų gavyba. Yra politechnikos kolegija.

## Sportas
* Kahunla Rangers FC – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.

## Galerija

File:Street_in_Kenema_01.jpg
File:Street_in_Kenema_02.jpg
File:Street_in_Kenema_03.jpg


## Išnašos
Antero ciklidas

**Antero ciklidas** (*Sciaenochromis fryeri*) – daugiaspalvių ešeržuvių (*Cichlidae*) šeimos žuvis.

Patinų dydis iki 18 cm, dažniausiai mažesnis; patelės kiek mažesnės. Šios rūšies patinų ryški žaliai mėlyna spalva gali atsirasti tik po metų, todėl iš jauniklių visai neįmanoma nuspėti, kaip jie atrodys suaugę. Akvariume svarbu gerai nufiltruotas, vidutinio kietumo šarmingas vanduo. Vandens temperatūra - 23-27 °C. Patinai įnirtingai vaiksoi pateles ir gali jas sužeisti mažesniame akvariume. Patelės inkubuoja ikrus burnoje.

Paplitęs Malavio ežere (R. Afrika).

## Nuorodos
* 
* Akvariumas.lt
Lietuvos konstitucinė teisė

**Lietuvos konstitucinė teisė** – Lietuvos Respublikos santvarkos teisė; visuma konstitucinių normų ir principų.

## Istorija

Lietuvos konstitucinių normų istorijos pradžia – XX amžiaus II dešimtmečio pabaiga -
Lietuvos laikinosios Konstitucijos (1918, 1919 ir 1920 m.). Lietuvoje galiojo šios nuolatinės Konstitucijos – 1922 metų Lietuvos Konstitucija, 1928 metų Lietuvos Konstitucija, 1938 metų Lietuvos Konstitucija, vadinamoji Antano Smetonos (oktrojuotoji) Konstitucija.

## Teisės šaltiniai

Šiuo metu galiojanti Lietuvos Respublikos Konstitucija priimta 1992 m. spalio 25 d. referendumu.

## Lietuvos Respublikos pilietybės teisė

## Taip pat skaitykite
* Lietuvos administracinė teisė
* Lietuvos baudžiamoji teisė
* Lietuvos baudžiamojo proceso teisė
* Lietuvos civilinė teisė
* Lietuvos civilinio proceso teisė
* Lietuvos energetikos teisė

## Literatūra
* Konstitucinė teisė (autorių kolektyvas). MRU leidybos centras.
Latvijos eurų monetos

**Latvijos eurų monetos** turi tris skirtingus dizainus. Nacionalinės pusės dizainas buvo pristatytas visuomenei 2006 m. liepos mėn. Latvijos banko tinklalapyje. 1 ir 2 eurų monetose pavaizduota latvių tautos mergina (kuri iki Antrojo pasaulinio karo buvo vaizduojama ant 5 latų monetos), ant 10, 20 ir 50 centų monetose – didesnis Latvijos herbas ir ant 1, 2 ir 5 centų monetų – mažesnis Latvijos herbas.

Iš pradžių buvo planuojama ant 2 € monetos pavaizduoti Laisvės paminklą, bet toks dizainas neatitiko ECB reikalavimų (jis išlindo į monetos žiedą ir pakeitė vieną iš žvaigždžių) ir jis turėjo būti pakeistas. Latvija nusprendė, kad pakeistas paminklo dizainas nebus toks atpažįstamas ir nusprendė, kad geriau atpažįstama ant 2 € monetos bus latvių tautos mergina.

Latvija yra ES narė nuo 2004 m. gegužės 1 d., taip pat ir ES Ekonominės ir pinigų sąjungos (EPS) nare.

Latvija planavo įvesti eurą kaip jos oficialią valiutą nuo 2008 m. sausio 1 d., tačiau data buvo nukelta mažiausiai iki 2012 m., nors Latvijos banko vadovas užsiminė, kad 2013 m. yra realistiškesnė data.

2014 m. Latvija įvykdė trečiąjį EPS etapą ir euras tapo oficialiąja valiuta.

## Latvijos euro dizainas
Monetų reversas (bendroji pusė) ir aprašymai pateikiami straipsnyje Eurų monetos.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Latvijos bankas
* The Euro Information Website – Latvija
Albertas Gurskas

**Albertas Gurskas** (g. 1935 m. sausio 20 d. dab. Ukmergės r., Gintarų kaime) – grafikas, plakatistas, kaligrafijos meistras, lietuviškosios kaligrafijos mokyklos kūrėjas.

## Biografija

1962–1968 m. studijavo Vilniaus valstybiniame dailės institute grafikos specialybę. Jo mokytojais buvo A. Kučas, J. Kuzminskis, J. Galkus ir kt.

## Veikla

1961–1966 m. – Radijo ir televizijos komiteto prie LSSR ministrų tarybos dailininkas-šriftistas. 1966–1969 m. dirbo Respublikiniame žemėtvarkos projektavimo institute vyresniuoju inžinieriumi-dailininku. Nuo 1969 m. – VDI (dabar – Vilniaus dailės akademija) Dailės pedagogikos katedros vyr. dėstytojas, nuo 1981 m. – vedėjas, nuo 1987 m. – docentas. 1993–2003 m. – Grafikos katedros vedėjas. Profesorius nuo 1993 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys nuo 1970 m.

Nuo 1987 m. – Lietuvos prezidentūros heraldikos komisijos narys, sukūrė Širvintų ir Užpalių herbus. Nuo 1989 m. – Lietuvos banko pinigų projektavimo ir gamybos komisijos ekspertas, dalyvauja kuriant monetas (litą, eurą), yra 40 proginių monetų autorius. 2005 m. sukūrė šriftą „Palemonas“. 2006 metais išleido knygą „Kaligrafijos ir šrifto pagrindai“. Nuo 2009 m. Europos humanitariniame universitete Vilniuje dėsto kaligrafiją. Nusipelnęs meno veikėjas (1985 m.).

## Kūryba
Visai A. Gursko kūrybai būdinga atlikimo precizija ir išbaigtumas, išradinga, apgalvota kompozicija, nepriekaištingas meninis skonis bei laisvas, virtuoziškas braižas. Apipavidalino beveik 40 mokslo, meno, politinės ir pedagoginės literatūros leidinių (už J. Marcinkevičiaus poemos „Siena“ apipavidalinimą (1968 m.) pelnė SSRS ministrų tarybos Spaudos komiteto diplomą).

Ekslibrisus A. Gurskas kuria nuo 1965 m., yra sukūręs jų daugiau nei 30, linoraižinio ir šilkografijos technika. Jie daugiausia šriftiniai, lakoniški, aiškios subalansuotos kompozicijos.
Nuo 1968 m. menininkas dalyvauja dailės parodose Lietuvoje ir užsienyje. A. Gurskas – aktyvus šrifto meno propaguotojas Lietuvoje bei užsienyje (skaitė paskaitas Izraelio bei Vokietijos aukštosiose dailės mokyklose). Jis laikytinas lietuvių kaligrafijos mokyklos pradininku, išugdęs būrį mokinių – šrifto meno propaguotojų (A. Kliševičius, R. Kepežinskas, A. Lisauskienė ir kt.).

## Parodos
Nuo 1968 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje: Varšuvoje (1970), Leipcige (1971), Maskvoje (1980), Tel Avive (2005). Prisidėjo organizuojant pirmąsias Lietuvos meninio šrifto ir kaligrafijos parodas (1992, 1997).

## Nuorodos
*VDA. Profesorius Albertas Gurskas

*VDA leidykla. Albertas Gurskas

*Pirmoji knyga. Albertas Gurskas 

*A. Gurskas: mūsų didžiausia nelaimė, kad rašymo priemonės gadina vaikų jautrumą
Jūrų skiauterės

**Jūrų skiauterės** (*Crenicichla*) – daugiaspalvių ešeržuvių (*Cichlidae*) šeimos žuvų gentis.

Gentyje yra apie 75 rūšys. Tai viena iš skaitlingiausių daugiaspalvių ešeržuvių šeimos genčių. Paplitusios Pietų Amerikoje upėse, upokšniuose, tvanekiniuose ir ežeruose, kur gėlas vanduo. Šios genties klasifikacija vis dar neaiški. Dėl to dauguma rūšių menkai žinomos. Visos yra plėšrios. Kadangi jos gali būti laikomos tik dideliuose akvariumuose, nepajėgiantys jų įrengti mėgėjai turėtų vengti tokių žuvų. Tačiau daugelis rūšių dėl nuostabios spalvos ir įdomaus kūno dėmėtumo yra labai vertinamos.

## Rūšys
* *[[Crenicichla acutirostris]]*
* *[[Crenicichla adspersa]]*
* *[[Crenicichla albopunctata]]*
* *[[Crenicichla alta]]*
* *[[Crenicichla anthurus]]*
* *[[Crenicichla brasiliensis]]*
* *[[Crenicichla britskii]]*
* *[[Crenicichla cametana]]*
* *[[Crenicichla celidochilus]]*
* *[[Crenicichla cincta]]*
* *[[Crenicichla compressiceps]]*
* *[[Crenicichla coppenamensis]]*
* *[[Crenicichla cyanonotus]]*
* *[[Crenicichla cyclostoma]]*
* *[[Crenicichla edithae]]*
* *[[Crenicichla frenata]]*
* *[[Crenicichla gaucho]]*
* *[[Crenicichla geayi]]*
* *[[Crenicichla haroldoi]]*
* *[[Crenicichla heckeli]]*
* *[[Crenicichla hemera]]*
* *[[Crenicichla hummelincki]]*
* *[[Crenicichla igara]]*
* *[[Crenicichla iguassuensis]]*
* *[[Crenicichla inpa]]*
* *[[Crenicichla isbrueckeri]]*
* *[[Crenicichla jaguarensis]]*
* *[[Crenicichla jegui]]*
* *[[Crenicichla johanna]]*
* *[[Crenicichla jupiaensis]]*
* *[[Crenicichla jurubi]]*
* *[[Crenicichla labrina]]*
* *[[Crenicichla lacustris]]*
* *[[Crenicichla lenticulata]]*
* *[[Crenicichla lepidota]]*
* *Crenicichla lucenai*
* *[[Crenicichla lucius]]*
* *[[Crenicichla lugubris]]*
* *[[Crenicichla macrophthalma]]*
* Marmurinis lydekinis cichlidas (*Crenicichla marmorata*)
* *[[Crenicichla menezesi]]*
* *[[Crenicichla minuano]]*
* *[[Crenicichla missioneira]]*
* *[[Crenicichla mucuryna]]*
* *[[Crenicichla multispinosa]]*
* *[[Crenicichla nickeriensis]]*
* *[[Crenicichla niederleinii]]*
* *[[Crenicichla notophthalmus]]*
* *[[Crenicichla pellegrini]]*
* *[[Crenicichla percna]]*
* *[[Crenicichla phaiospilus]]*
* *[[Crenicichla polysticta]]*
* *[[Crenicichla prenda]]*
* *[[Crenicichla proteus]]*
* *[[Crenicichla pydanielae]]*
* *[[Crenicichla regani]]*
* *[[Crenicichla reticulata]]*
* *[[Crenicichla rosemariae]]*
* *[[Crenicichla santosi]]*
* *[[Crenicichla saxatilis]]*
* *[[Crenicichla scottii]]*
* *[[Crenicichla sedentaria]]*
* *[[Crenicichla semicincta]]*
* *[[Crenicichla semifasciata]]*
* *[[Crenicichla sipaliwini]]*
* *[[Crenicichla stocki]]*
* Dryžuotasis lydekinis cichlidas (*Crenicichla strigata*)
* *[[Crenicichla sveni]]*
* *[[Crenicichla tendybaguassu]]*
* *[[Crenicichla ternetzi]]*
* *[[Crenicichla tigrina]]*
* *[[Crenicichla urosema]]*
* *[[Crenicichla virgatula]]*
* *[[Crenicichla vittata]]*
* *[[Crenicichla wallacii]]*

## Nuorodos
* Pietų Amerikos Ciklidų sąrašas 
* Some Large Crenicichla
* Crenichla
* Crenicichla Heckel, 1840 
* Crenicichla