open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Paežerių šv. Antano koplyčia

**Paežerių šv. Antano koplyčia** – veikianti koplyčia, stovinti Paežeriuose, Pilviškių sen., šalia kelio . Medinę, liaudies architektūros formų koplyčią supa senosios kaimo kapinės. Koplyčioje vyksta įvairios religinės apeigos: aukojamos sekmadieninės mišios, krikštijama, tuokiama, laidojama. Garsėja Šv. Antano atlaidais. Priklauso Gižų šv. Antano Paduviečio parapijai.

Kapinių koplyčia įrašyta į Kultūros vertybių registrą. Priklauso koplyčios, visuomenės veikėjo Antano Petrikos kapo ir Valaičių šeimos antkapinio paminklo kompleksui.

## Istorija

1911 m.  Kazimieras Kriščiukaitis (rašytojo Antano Kriščiukaičio–Aišbės brolis), turėjęs Vilniuje bažnytinių daiktų dirbtuvę, padovanojo koplyčiai altorių ir sakyklą.

Kraštiečio skulptoriaus Petro Rimšos sukurta paminklinė lenta ant koplyčios sienos liudija jos pastatymo ir 100-ųjų metinių minėjimo datą (1828–1928). Sovietmečiu 1964 m. koplyčia buvo uždaryta, nyko. Vietos religinės bendruomenės narių ir rėmėjų pastangomis 1988 m. maldos namai buvo atstatyti, čia vėl pradėtos vykdyti įvairios religinės apeigos.

## Padavimas

Apie koplyčios atsiradimą yra likęs pasakojimas. Kažkada smuklėje susiginčiję girininkas Petrukauskas ir eigulys Rutkauskas. Girininkas teigęs, kad perjosiąs per ežerą raitas, nors ledas tebuvęs plonas – vienos nakties šalimo. Petrukauskui pavyko nujoti ligi ežero vidurio, kur ledas įlūžęs ir raitelis pradėjęs skęsti. Nelaimingasis jį ištikusio pavojaus metu greitai padaręs įžadą pastatyti koplyčią, jei tik pavyktų išsigelbėti. Kažkokiu būdu Petrukauskui pavykę išsigelbėti. Pasiekęs krantą, jis puolęs ant kelių ir patvirtinęs pasižadėjimą pastatyti koplyčią. Rutkauskas patvirtino duosiąs kapinėms bei koplyčiai reikalingą žemės sklypą, kuriame koplyčia ir buvusi pastatyta. 


Paežerių šv.Antano koplyčia (1828) - panoramio (1).jpg|Koplyčią supa kapinės
Paežerių koplyčia (Pilviškiai).JPG|Koplyčia 2013 m.


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Paežerių šv. Antano koplyčios jubiliejus 
* Paežerių šv. Antano koplyčia
Senkų kapinynas

**Senkų kapinynas** (valstybės saugomas kultūros paminklas: unikalus kodas – 5262, senas registro kodas – A459P, senas kultūros paminklų sąrašo numeris – AR544) – kapinynas pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Senkuose (Kretingos seniūnija), kairiajame Tenžės krante.

## Kapinynas
Įrengtas plynaukštės vakariniame pakraštyje. Teritorija apaugusi medžiais, o rytinė – pietrytinė dalis dirvonuoja.

Nuo 1972 m. – respublikinės reikšmės archeologijos paminklas, 1992 m. įrašytas į Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašą, 1997 m. registruotas kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąraše (A459), 1998 m. paskelbtas kultūros paminklu (A459P), 2005 m. pripažintas valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.

Teritorijos plotas – 0,64 ha.

1,72 km į pietus yra Ankštakių-Senkų kapinynas, 0,86 km į šiaurės vakarus – Jazdų, Negarbos kapinynas, 0,61 km į pietvakarius – Negarbos piliakalnis.

## Tyrimai
1909 m. tyrė Vladas Nagevičius, 1940 m. – Pranas Baleniūnas. 1948 m. žvalgė LII (ekspedicijos vadovas Pranas Kulikauskas), 1959 m. – Juozas Mickevičius, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (ekspedicijos vadovas Vilnius Morkūnas).

1909 m. atkastas akmenų vainikas be kapų. 1940 m. ištirtas 285 m² plotas, rastas 51 kapas. Mirusieji laidoti nedeginti, 20–90 cm gylio duobėse, galvomis orientuoti į šiaurę – šiaurės rytus, kapai apjuosti tarpusavyje besijungiančiais stačiakampio, ovalo arba puslankio formos akmenų vainikais. 14-koje kapų rasta įkapių: geležinės dalgelės, įmoviniai kirviai, peiliai, įmoviniai ietigaliai, akmeninis galąstuvas, skiltuvas, verpstukai, žalvarinė antkaklė kūginiais galais, smeigtas statinėline galvute, apskrita ažūrinė segė, juostinė ir įvijinė apyrankės, odinio diržo liekanos, Romos moneta ir kt.

Tyrimų metu aptiktus radinius saugo Vytauto Didžiojo karo muziejus, atsitiktinius XX a. pr. radinius – Valstybės Ermitažas Sankt-Peterburge.

## Šaltiniai

* Petras Tarasenka. Lietuvos archeologinė medžiaga. – Kaunas, 1928. – P. 231

## Nuorodos
* Kultūros vertybių registras
Jazdų, Negarbos kapinynas

**Negarbos, Jazdų kapinynas** (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas – 5254, senas registro kodas – A455, senas kultūros paminklų sąrašo numeris – AR536) – kapinynas pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Negarboje (Kretingos seniūnija), dešiniajame Tenžės krante.

## Kapinynas
Įrengtas plynaukštės rytiniame pakraštyje, pakilesnėje vietoje. Teritorija dirvonuoja, pakraščiuose auga pavieniai lapuočiai medžiai ir krūmai.

Kapinyno teritorijoje XVIII–XX a. I pusėje stovėjo Jazdų dvaro sodyba.

Nuo 1972 m. – respublikinės reikšmės archeologijos paminklas (AR536), 1997 m. registruotas kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąraše (A455), 2005 m. pripažintas valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.

Teritorijos plotas – 0,39 ha.

1,4 km į pietus yra Negarbos piliakalnis, 1,22 km ta pačia kryptimi – Negarbos kapinynas, 0,86 km į pietryčius – Senkų kapinynas.

## Tyrimai
1868 m. tyrė Konstantinas Grevingkas, 1940 m. – Pranas Baleniūnas. 1948 m. žvalgė LII (ekspedicijos vadovas Pranas Kulikauskas), 1959 m. – Juozas Mickevičius, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (ekspedicijos vadovas Vilnius Morkūnas).

1868 m. ištirtas 1 griautinis kapas ir surinkti atsitiktiniai radiniai.

Pirmojo pasaulinio karo metais Kretingos apskrities viršininko įsakymu vietos gyventojai kasinėjo kapinyno teritoriją, o radinius krovė į šautuvų dėžes ir vežė į Kretingą, iš kurios jie keliavo į Vokietiją.

1940 m. ištirtas 206 m² plotas, rasti 4 griautiniai ir 13 degintinių X–XII a. kapų. Nedeginti mirusieji laidoti 55–85 cm gylio duobėse, paguldyti galva į šiaurės rytus, pietus (pietryčius, pietvakarius), su įkapėmis. Kapuose rasta ietigalių, peilių, pjautuvų, žąslų, pentinų, adatų, šukų, antkaklių, apyrankių, segių, žiedų, metalinėmis plokštelėmis puoštų odinių diržų. Sudeginti mirusieji laidoti 25–150 cm gylio duobėse. Deginti kaulai su įkapėmis buvo išbarstomi visoje kapo duobėje arba į nedideles krūveles ant duobės dugno.

Radinius saugo Tartu universitetas (1868 m.) ir Vytauto Didžiojo karo muziejus (1940 m. tyrimų), atsitiktinius – Kretingos muziejus.

## Šaltiniai

* Constantin Grewingk. Ueber heidnische Graeber Russich-Litauens und einiger benachbarten Gegenden, insbesonderer Lettlands und Weissrusslands. – Verhandlungen der Gelehrten estnischen Gesellschaft. – Dorpat, 1870. – Nr. VI. – S. 35–40
* Petras Tarasenka. Lietuvos archeologinė medžiaga. – Kaunas, 1928. – P. 128 (Jėzdaičiai)
* Покровский Федор Васильевич. Археологическая карта Ковенской губернии. – Вильна, 1899. – C. 86–87

## Nuorodos
*
Keyron Sheard

**Keyron Sheard** (g. 1986 m. lapkričio 12 d. JAV, Naujajame Džersije) – JAV krepšininkas, rungtyniavęs Utenos „Juventus“. 2013 m. buvo pakviestas į Utenos „Juventus“ klubo peržiūrą, o vėliau sudarė 3 metų kontraktą, pagal formulę 1+1+1, tačiau po pirmo sezono klubas sutarties su krepšininku nusprendė nepratęsti.
Cheminio ginklo uždraudimo organizacija

**Cheminio ginklo draudimo organizacija** () – tarptautinė organizacija, įsikūrusi Nyderlandų Hagos mieste. Organizacija prižiūri kaip šalys laikosi Cheminių ginklų konvencijos (visos šios konvencijos šalys automatiškai priklauso ir organizacijai). Cheminio ginklo draudimo organizacija vykdo cheminių ginklų paiešką bei jų sunaikinimą.

Ši organizacija nėra JT dalis, tačiau glaudžiai tarpusavyje bendradarbiauja. 2000 m. rugsėjo 7 d. šios organizacijos pasirašė kooperacinį susitarimą dėl bendrų veiksmų vykdymo.

Visos organizacijos narės yra ir Cheminių ginklų konvencijos narės. Vienintelės Izraelis ir Mianmaras nepriklauso šiai organizacijai, nes konvencijos neratifikavo. Angola, Egiptas, Šiaurės Korėja, Pietų Sudanas ir Sirija nėra organizacijos narės.

Organizacijai vadovauja direktorius, paskiriamas konferencijos:

2013 m. spalio 11 d. šiai organizacijai buvo skirta Nobelio taikos premija už nuolatines pastangas sunaikinti cheminius ginklus.

## Šaltiniai
Nikita Barinovas

**Nikita Barinov** (g. 1991 m. sausio 21 d. Rusija, Murmanskas) – Rusijos krepšininkas, rungtyniaujantis Utenos „Juventus“. 2013 m. pasirašė 2 metų sutartį su Utenos „Juventus“ klubu, pagal formulę 1+1.

## Pasiekimai
* 2015 m. LKF ketvirtoji vieta.
* 2015 m. BBL trečioji vieta.
* 2015 m. LKL trečioji vieta.
* 2016 m. Rusijos čempionatas trečioji vieta.
Dašti Margo

**Dašti Margo** (, pažodžiui „Mirties dykuma“) – dykumų regionas Afganistane, Helmando ir Nimrūzo provincijose. Ši dykuma susisiekia su Registano ir Chašo dykumomis. Dašti Margo plotas apima 150 000 km², aukštis virš jūros lygio siekia 500–700 m. Dykumą sudaro smėlio kopos ir akmeningos, molingos lygumos. Retkarčiais pasitaiko sūringos pelkės, oazės.
Ketoniniai kūnai

**Ketoniniai kūnai** yra vandenyje tirpūs junginiai, kurie susidaro, kai riebalų rūgštys yra naudojamos gauti energijai inkstuose ir kepenyse. Jie yra naudojami, kaip energijos šaltinis širdžiai ir smegenims. Badavimo metu ketoniniai kūnai yra pagrindiniai energijos šaltiniai. Ketoniniai kūnai yra acetonas, acetoacto rūgštis, beta-hidroksibutirato rūgštis (ši rūgštis techniškai nėra ketonas, bet yra karboksi rūgštis).

## Šaltiniai
* http://www.princeton.edu/~achaney/tmve/wiki100k/docs/Ketone_bodies.html
Antupių koplyčia

**Antupių koplyčia** – medinė koplyčia Antupiuose, Vilkaviškio rajone, apie 0,2 km į šiaurę nuo plento , kaimo kapinėse. Joje kas antrą mėnesio sekmadienį aukojamos mišios. Priklauso Vilkaviškio Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo parapijai. Kapinių koplyčia įrašyta į Kultūros vertybių registrą.

## Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose ji paminėta 1872 m. Koplyčios priekyje 1910 m. pristatytas prieangis, o iš šono – nedidelė zakristija. Sovietmečiu ji neveikė, buvo uždaryta. 1989 m. grąžinta tikintiesiems. 

## Architektūra

Pastato planas stačiakampis su trisiene apside.  Koplyčia darnių proporcijų, paprastų liaudies architektūros formų. Koplyčia vienanavė, altorių puošia neobarokinė nukryžiuotojo skulptūra. Virš pagrindinio įėjimo yra stulpeliais paremtas vargonų choras.

Pagrindinį fasado frontoną pratęsia kvadratinis su piramidiniu stogeliu bokštelis su įtaisytu paprastų formų kaltiniu kryžiumi. Šis ir antrasis nežinomo liaudies kalvio darbo ornamentuotas kryžius, esantis ant stogo šelmens iš vakarų pusės, savo kompozicijomis ir ornamentais būdingi Suvalkijos (Sūduvos) kaltiniams kalvių darbų kryžiams. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Antupių koplyčia
Vilniaus šv. Juozapo sužadėtinio bažnyčia

**Vilniaus šv. Juozapo sužadėtinio bažnyčia** – Romos katalikų bažnyčia, stovėjusi Vilniuje, Arklių gatvėje. Bažnyčia stovėjo netoli dabartinės Turgaus halės. Skvero (dabar Lazdynų Pelėdos skveras) tarp Visų Šventųjų, Karmelitų ir Arklių gatvių vietoje buvo Basokų turgaus aikštė, įrengta 1876–1877 m. nugriovus Šv. Juozapo sužadėtinio bažnyčios ir basųjų karmeličių vienuolyno bei sunaikinto sodo vietoje. 

## Istorija

XVII a. į Lietuvą atvyko basieji karmelitai. Pirmosios jų pastatytos bažnyčios Vilniuje buvo Šv. Teresės (1633–1654 m.) ir neišlikusi šv. Juozapo sužadėtinio (1636–1668 m.). Šalia bažnyčios buvusį vienuolyną 1638 m. įsteigė Steponas Pacas. 

Po 1863 m. sukilimo bažnyčia ir vienuolynas 1865 m. buvo uždaryti, o 1873 m. vasario 9 d. caro įsakymu vienuolynas panaikintas. 1877 m. bažnyčia nugriauta iki pamatų.

## Teritorija po nugriovimo

1892–1899 m. Vilniaus miesto dūmoje buvo svarstoma Basokų prekyvietę iškelti į kitą vietą, sutvarkyti aikštę ir įrengti skverą, nes čia stovėję neišvaizdūs ir apgriuvę prekybos nameliai su geležiniais stogais gadino bendrą miesto vaizdą.

1903 m. vasario 6 d. dūma nusprendė turgų perkelti į gretimą Javų turgų, o 1904 m. balandžio 21 d. patvirtintas prekybos halės statybos projektas. Javų prekyba perkelta į Lukiškių ir Šnipiškių turgus. 

1906 m. pastačius turgaus halę Basokų prekyvietė buvo panaikinta, aikštė apsodinta 100 medžių sodinukų. Miestui priklausantys prekybos nameliai išdalinti kitoms prekyvietėms – iš buvusių 100 kioskų 40 perkelta į Lukiškes, dalis - į turgaus aikštę priešais miesto skerdyklą (dabar Panerių gatvė), o netinkami sudeginti.

## Šaltiniai
Saulius Kulvietis

**Saulius Kulvietis** (g. 1991 m. vasario 14 d. Lietuvoje, Kaune) – Lietuvos krepšininkas.

2013 m. rugpjūčio 17 d. krepšininkas pasirašė 3 metų sutartį su Utenos „Juventus“ klubu, pagal formulę 1+1+1. 2017 m. liepos pabaigoje pasirašė vienerių metų sutartį su Ispanijos Badalonos „Joventut“ klubu. 2018 m. liepos pabaigoje pasirašė vienerių metų sutartį su Panevėžio „Lietkabelio“ klubu.

2020 m. liepos pabaigoje sugrįžo į Lietuvą ir susitarė dėl dviejų metų sutarties su Vlniaus „Ryto“ klubu, tačiau dėl kojos skausmų kontraktas buvo nutrauktas abipusiu susitarimu. 2021 m. vasario viduryje pasirašė vienerių metų sutartį su Rygos „VEF“ klubu.

2023 m. rugpjūčio pradžioje sudarė vienerių metų sutartį su Lenkijos Vroclavo „Śląsk“ klubu.

2024 m. rugpjūčio pabaigoje sugrįžo į Lietuvą ir pasirašė vienerių metų sutartį su Šiaulių „Šiaulių“ klubu.

## Pasiekimai

* 2007 m. Europos jaunučių (iki 16 metų) čempionato bronzos medalio laimėtojas.
* 2015 m. LKF ketvirtoji vieta.
* 2015 m. BBL trečioji vieta.
* 2015 m. LKL trečioji vieta.
* 2017 m. BBL čempionas.

## Šaltiniai
Pandžširo provincija

**Pandžširo provincija** () – provincija Afganistano šiaurės rytinėje dalyje. Tai 33-a pagal plotą ir 33-a pagal gyventojų skaičių šalies provincija. Administracinis centras – Bazarakas.

Sudaryta 2004 m., atskyrus dalį Parvano provincijos.

## Geografija

Yra Hindukušo kalnuose, aplink strategiškai svarbų Pandžširo slėnį. Juo teka Kabulo intakas Pandžširas. Slėnyje įrengtas pirmasis šalyje vėjo jėgainių kompleksas.

## Gyventojai
  
Apie trečdalis provincijos gyventojų yra klajokliai puštūnai (kočiai, daugiausia ghilzajų klano). Tarp sėslių gyventojų dominuoja tadžikai, taip pat yra hazarų, pašajų, nuristaniečių. Praktiškai visi gyventojai yra musulmonai sunitai (tik hazarai šiitai).

## Administracinis suskirstymas

Provincija padalinta į 5 rajonus.

Svarbiausios gyvenvietės:

* Bazarakas

## Nuotraukos


File:A view of Panjshir.jpg|Pandžširo slėnis
File:Vallée du Pandjchir - Mai 2006.jpg|Pandžširo slėnis
File:Buildings in Panjshir Province, Afghanistan.JPG|Įtvirtinta gyvenvietė Daros rajone
File:Nomadic Kuchi people.jpg|Pandžširo kočiai
Parvano provincija

**Parvano provincija** () – provincija Afganistano šiaurės rytinėje dalyje. Tai 27-a pagal plotą ir 20-a pagal gyventojų skaičių šalies provincija. Administracinis centras – Čarikaras.

2004 m. iš dalies Parvano provincijos sudaryta Pandžširo provincija.

## Geografija

Provincija įsikūrusi Hindukušo kalnuose, pietiniame kalnagūbrio šlaite, pereinančiame į Šomali plynaukštę. Parvane yra dalis strategiškai svarbios Salango perėjos. Rytuose teritorija pereina į Pandžširo slėnį.

## Gyventojai
  
Provincijoje gyvena puštūnai (tame tarpe kočiai), tadžikai, uzbekai, kizilbašai, hazarai. Praktiškai visi gyventojai yra musulmonai sunitai (tik hazarai šiitai).

## Administracinis suskirstymas

Provincija padalinta į 9 rajonus.

Svarbiausios gyvenvietės:

* Čarikaras
* Bagramas
* Istalifas
* Salangas
* Gulbaharas
* Ahtadžas

## Nuotraukos


File:Snow covered mountains outside of Salang tunnel in Afghanistan.jpg|Salango perėja žiemą
File:Afghanistan passo del salang hindukush.jpg|Salango perėja
File:Road in Parwan-11.jpg|Kelias į Bagramą
File:Salang road creek.jpg|Kalnų upokšnis Salange
File:Parwan grocer.jpg|Pardavėjas Čarikaro turguje
Nonivamidas

**Nonivamidas** (, *pelargono rūgšties vanilamidas* () – organinis junginys kapsaicinoidas. Tai pelargono rūgšties (kitaip n-nonano rūgšties) ir vanililo amino amidas. Aptinkamas raudonuosiuose pipiruose (čili pipiruose). Junginys paprastai gaunamas ne iš augalų, o sintetinamas. Nonivamidas yra atsparesnis karščiui nei kapsaicinas.

Farmacijoje nonivamidas naudojamas kaip pigus kapsaicino pakaitalas. Nonivamidas įeina į tepalo „*Finalgon*“ sudėtį. Tepalas malšina artrito ir raumenų skausmus. Ant odos užteptas lašas tepalo greitai susigeria, sukelia šilumos ar deginimo pojūtį ir kelioms valandoms numalšina skausmą.

Nonivamidas naudojamas ir kaip maisto priedas, suteikia aštrumo gardikliams, padažams ir prieskonių mišiniams. Saldžiojoje konditerijoje naudojamas kaip priedas, suteikiantis karščio pojūtį.

Kaip ir kapsaicinas nonivamidas naudojamas žinduoliams atbaidyti (paukščių ir vabzdžių neveikia) nuo augalų ar sėklų ėdimo (pvz., atbaido voveres, kad neėstų sėklų iš paukščių lesyklų). Taip yra todėl, kad nonivamidas yra TRPV1 jonų kanalų agonistas. Žinduolių TRPV1 aktyvuoja karštis ir kapsaicinas, o paukščių TRPV1 variantas yra nejautrus kapsaicinui.

## Nemirtinasis ginklas
Nonivamidas (pavadinimu *PAVA*) yra naudojamas kaip veiklioji medžiaga:
* Kai kurių nemirtinųjų ginklų (pvz., *[[Fabrique Nationale Herstal]]* FN 303) šaudmenyse,
* daugelyje savigynos „pipirinių purškalų“.
Taip naudojamas nonivamidas laikinai išveda žmones iš rikiuotės, kad juos būtų galima suimti arba persigalvotų smurtauti, dalyvauti riaušėse ar pan.

## Šaltiniai
Kindermusik

**Kindermusik** – tai vaikų ankstyvojo muzikinio ugdymo ir judesio programa, kuri pradėta naudoti 1978 m. Jungtinėse Amerikos Valstijose. Šiuo metu programa dėstoma daugiau nei 70 šalių, ją moko daugiau nei 5000 mokytojų ir lanko daugiau nei 1 milijonas šeimų. Pirmoji mokyklėlė Lietuvoje įsikūrė 2009 m. rudenį Vilniuje. 2010 m. pavasarį buvo atidaryta mokyklėlė Kaune.

## Nuorodos
* www.kindermusik.com
* www.kindermusik.lt
* www.mokyklele-vaikams.lt
Black Daisy

**Black Daisy** – airių grupė, kuri kartu su Sinéad Mulvey atstovavo Airijai 2009 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Et Cetera“.

## Biografija

Grupė kilusi iš Dublino, o jos narės – Steff Caffrey (gitara ir vokalas), Nicole Billings (ritminė gitara ir vokalas), Asta Millerienė (būgnai) ir Lesley-Ann Halvey (pagrindinis vokalas ir bosinė gitara).

2009 m. vasario 20 d. grupės narės kartu su dainininke Sinéad Mulvey laimėjo Airijos atranką į Eurovizijos dainų konkursą su daina „Et Cetera“. Gegužės 14 dieną atstovės dalyvavo antrajame pusfinalyje, tačiau jų pasirodymas nebuvo sėkmingas – su 52 taškais užėmė 11 vietą.

## Nuorodos
* Sinead Mulvey ir Black Daisy – „Et Cetera“ (video)

|-
Sari Pulio provincija

**Sari Pulio provincija** () – provincija Afganistano šiaurinėje dalyje. Tai 16-a pagal plotą ir 17-a pagal gyventojų skaičių šalies provincija. Administracinis centras – Sari Pulis.

## Geografija

Provincijos pietuose iškilę Hindukušo šlaitai, likusią dalį užima daugiausia plokščiakalniai ir aukštumos. Šiaurėje paviršius leidžiasi į Baktrijos lygumą.

## Gyventojai
  
Provincijos tautinė sudėtis marga: čia gyvena tadžikai, uzbekai, puštūnai, hazarai, arabai. Dauguma gyventojų yra musulmonai sunitai (yra ir šiitų).

## Administracinis suskirstymas

Provincija padalinta į 7 rajonus.

Svarbiausios gyvenvietės:

* Sari Pulis
* Tukzaras
* Romas
* Džavakas
* Tarchodžas (Balchabas)
Samangano provincija

**Samangano provincija** () – provincija Afganistano šiaurinėje dalyje. Tai 21-a pagal plotą ir 26-a pagal gyventojų skaičių šalies provincija. Administracinis centras – Samanganas.

## Geografija

Provincijos pietuose iškilę Hindukušo šlaitai, likusią dalį užima daugiausia aukštumos ir kloniai. Svarbiausia upė – Cholmas. Dažni žemės drebėjimai.

Yra išlikę budistinių stūpų ir vienuolynų liekanų (Tachti Rustamas, Hazar Sumas).

## Gyventojai
  
Provincijos tautinė sudėtis marga: čia gyvena uzbekai, tadžikai, puštūnai, hazarai, totoriai, turkmėnai, arabai. Dauguma gyventojų yra musulmonai sunitai (yra ir šiitų).

## Administracinis suskirstymas

Provincija padalinta į 5 rajonus.

Svarbiausios gyvenvietės:

* Samanganas
* Haibakas
* Sandalas
* Ruji
* Hazrat Sultanas

## Nuotraukos


File:Stupa, view from the top, stupa and monastery at Samangan.jpg|Stūpos liekanos
File:Cave system, stupa and monastery at Samangan.jpg|Buvęs Samangano vienuolynas
File:Samangan Province pistacchio farmers.jpg|Pistacijų augintojai
File:Samangan Province.jpg|Provincijos kraštovaizdis
EuroBasket 2013 atkrintamosios varžybos

**[[2013 m. Europos krepšinio čempionatas|2013 m. Europos krepšinio čempionato]] atkrintamosios varžybos** vyko rugsėjo 18-22 dienomis.

;Dėl 5–8 vietų

### Ketvirtfinaliai

### Kvalifikacija dėl 5–8 vietų

### Pusfinaliai

### Rungtynės dėl 7–8 vietų

### Rungtynės dėl 5–6 vietų

### Rungtynės dėl 3–4 vietų

### Finalas

## Šaltiniai
Tacharo provincija

**Tacharo provincija** () – provincija Afganistano šiaurės rytinėje dalyje, turi sieną su Tadžikistanu. Tai 19-a pagal plotą ir 9-a pagal gyventojų skaičių šalies provincija. Administracinis centras – Talukanas.

## Geografija

Beveik visą teritoriją užima Hindukušo kalnai, tik šiaurėje paviršius nuolaidesnis. Šiaurine riba teka Piandžas, centrinę dalį kerta Kokča. Rytuose yra svarbi Latabando perėja. Yra akmens anglių, aukso telkinių.

## Gyventojai
  
Provincijoje gyvena daugiausia uzbekai ir tadžikai, taip pat yra puštūnų (kočių), hazarų, pašajų, gurdžarų. Dauguma gyventojų yra musulmonai sunitai (yra ir šiitų).

## Administracinis suskirstymas

Provincija padalinta į 16 rajonų.

Svarbiausios gyvenvietės:

* Talukanas
* Chaudža Bahaudinas
* Rustakas
* Baharakas

## Nuotraukos


File:Hillside view in Khawajah Bahawuddin, Takhar Province, Afghanistan.jpg|Derlingas slėnis Chaudža Bahaudine
File:120627-A-LE308-129.jpg|Chaudža Bahaudinas
Urozgano provincija

**Urozgano provincija** () – provincija Afganistano centrinėje dalyje. Tai 18-a pagal plotą ir 30-a pagal gyventojų skaičių šalies provincija. Administracinis centras – Tarinkotas.

2004 m. iš šiaurinės Urozgano dalies, kurioje vyravo hazarai, sudaryta Daikondžio provincija.

## Geografija

Beveik visą teritoriją užima Hindukušo kalnai. Šiaurine dalimi prateka Helmando upė.

## Gyventojai
  
Provincijoje gyvena daugiausia puštūnai (tame tarpe klajokliai kočiai). Svarbiausios jų gentys yra popalzajai, ačakzajai, nurzajai, barakzajai, alikozajai. Yra dar hazarų, beludžių. Dauguma gyventojų yra musulmonai sunitai.

## Administracinis suskirstymas

Provincija padalinta į 6 rajonus.

Svarbiausios gyvenvietės:

* Tarinkotas
* Dehravūdas
* Gharbi
* Tagabas
* Balūčis

## Nuotraukos


Gizab.jpg|Gizabo rajono peizažas 
Oruzgan.JPG|Koški kaimas
Shadid-e Hasas district shura DVIDS519302.jpg|Chodo kaimo puštūnai
Chorah in Urozgan Province of Afghanistan.jpg|Čorahas
Vardako provincija

**Vardako provincija** () arba **Maidan Vardako provincija** () – provincija Afganistano centro–rytinėje dalyje. Tai 22-a pagal plotą ir 16-a pagal gyventojų skaičių šalies provincija. Administracinis centras – Maidan Šaras.

## Geografija

Beveik visą teritoriją užima Hindukušo kalnai. Tankiausiai gyvenamos sritys yra slėniai, einantys nuo Kabulo į Kandaharą ir Heratą. Yra Helmando aukštupys.

## Gyventojai
  
Provincijos šiaurėje gyvena daugiausia hazarai, o pietryčiuose puštūnai. Taip pat yra tadžikų, kizilbašų, laikinai įsikuria kočiai. Gyventojai yra musulmonai, pasidalinę į sunitus ir šiitus. Tarp hazarų ir kočių dažnai vyksta ginkluoti konfliktai.

## Administracinis suskirstymas

Provincija padalinta į 9 rajonus.

Svarbiausios gyvenvietės:

* Maidan Šaras
* Koute Ašrou
* Kaume Dehkanas
* Saidabadas
* Behsūdas
* Čaki Vardakas

## Nuotraukos


File:Dahanah-village-Wardak.jpg|Dahanaho kaimas
File:Convoy of trucks in Afghanistan.jpg|Sunkvežimių konvojus
File:Road to Bamiyan 2.jpg|Kelias iš Kabulo į Bamijaną
File:Settlement in Wardak Province.jpg|Kaimas Vardake
File:Defense.gov photo essay 090308-D-1852B-180.jpg|Tangi slėnio gyventojai
Zabulio provincija

**Zabulio provincija** () – provincija Afganistano pietinėje dalyje, turi sieną su Pakistanu. Tai 14-a pagal plotą ir 31-a pagal gyventojų skaičių šalies provincija. Administracinis centras – Kalatas.

## Geografija

Šiaurinę dalį užima Hindukušo kalnai, apaugę kserofitų krūmynais. Centrinėje dalyje plyti lygumos, o pietuose paviršius kyla į sausringus Suleimano kalnus. Svarbiausia upė – Argandabas.

## Gyventojai
  
Provincijoje gyvena daugiausia puštūnai (daug jų yra klajokliai kočiai). Yra šiek tiek beludžių, hazarų. Absoliuti dauguma gyventojų yra musulmonai sunitai.

## Administracinis suskirstymas

Provincija padalinta į 9 rajonus.

Svarbiausios gyvenvietės:

* Kalatas
* Dozis
* Siah Čub Kalajus

## Nuotraukos


File:Army Multipurpose All-Terrain Vehicle provides security while members of Provincial Reconstruction Team Zabul and C Cp, 478th Civil Affairs Battalion meet.jpg|Sausringas Zabulio kraštovaizdis
File:Almond trees in Zabul Province of Afghanistan.jpg|Žydintys migdolai
File:Afghan local police personnel and members of coalition special operations forces mark a landing zone for an MH-60 Black Hawk helicopter during a medical evacuation in the Shah Joy district of Zabul province 120127-N-CI175-099.jpg|Sniegas kalnuose, Šach Džojaus rajonas
File:A village elder speaks to members of the Afghan Local Police (ALP) during a shura, or meeting, in the Shah Joy district, Zabul province, Afghanistan, Feb 120211-N-CI175-183.jpg|Kaimo vyresnieji iš Šach Džojaus rajono
Keturvalakių koplyčia

**Keturvalakių koplyčia** – koplyčia, esanti Keturvalakiuose, Vilkaviškio rajone. Ji stovi miestelio centre, šalia Keturvalakių bažnyčios, buvusio šventoriaus pietrytiniame kampe. Išlikęs šventoriaus akmeninės tvoros fragmentas. Statinys turi išliekamąją architektūrinę ir istorinę vertę – 1996 m. buvo įtrauktas į LR Kultūros paveldo registrą.

Akmenų mūro koplyčią senosios bažnyčios šventoriuje 1861 m. už savo lėšas pastatė klebonas kunigas Juozapas Šipaila. Koplyčios rūsyje palaidoti dar du Keturvalakių parapijos kunigai.

## Istorija

1845 (ar 1946) m. Virbalio klebonas J. Šipaila buvo atkeltas į Keturvalakius pavaduoti sergančio klebono kunigo Felicijono Radzinskio. Pastarajam mirus 1857 m. paskirtas Keturvalakiuose klebonauti. Pasižymėjo aktyvia veikla: pastatė naują varpinę, kapines aptvėrė nauja akmenine tvora, bažnyčios šventoriuje savo lėšomis pastatė koplyčią su altoriumi ir rūsiu, kurį jis skyrė sau mirus palaidoti. Česlova Vosylienė kraštotyros leidinyje „Vilkaviškio rajono Keturvalakių parapijos istorija“  mini, jog J. Šipaila į Lenkų banką buvo padėjęs 150 rublių indėlį, kurio procentai turėjo būti panaudoti koplyčios tvarkymui ateityje. 1879 m. jis ir buvo pirmasis, palaidotas šios koplyčios rūsyje. Vėlesniais metais į rūsį buvo perlaidoti ankstesnių klebonų kunigų Andriaus (Andrejaus) Adeikos ir Felicijono Radzinskio palaikai. 

## Architektūra

Romantizmo bruožų turinti koplyčia yra kvadratinio plano, vienos patalpos, su laidojimo rūsiu. Keturšlaitis stogas uždengtas  lakštine skarda. Pastogę juosia raudonų plytų profiliuotas karnizas. Įrengtos smailėjančios arkos formos langų angos, stačiakampių durų su segmentine sąrama anga, kurios papuoštos raudonų plytų profiliuotais, laužyto kontūro apvadais. Įstatytos dvivėrės medinės durys su metaliniais vyriais ir apkaustais. Rūsys suręstas iš lauko riedulių, įrengta skliautinė raudonų plytų rūsio perdanga.

Paminėtinas ypatingas ornamentuotas geležinis kryžius, vainikuojantis koplyčios stogą. Jis apie 1,5 m aukščio, įstatytas į daugiabriaunį kupoliuką. Šis kryžius buvo perkeltas iš senosios XVIII a. statytos Keturvalakių koplyčios. Dailės istorikė Gražina Marija Martinaitienė teigia, kad popiežių Klemenso XIII ir Klemenso XIV senajai koplyčiai buvo suteikta tam tikrų malonių. Tai matyti ornamentuotame kryžiuje, kuris paženklintas popiežių (šv. Petro įpėdinių) simboliu - dviem sukryžiuotais raktais.

## Palaidojimai

* Juozapas Šipaila (1799–1879). Nuo 1824 m. buvo Virbalio parapijos vikaras (trumpai - 1830 m. Aukštosios Panemunės parapijos vikaras), 1846–1853 m. – Keturvalakių parapijos administratorius prie klebono F. Radzinskio ir po jo mirties. 1863–1879 m. šios parapijos kuratas (klebonas). Turėjo kanauninko titulą. 
* Felicijonas Radzinskis (1775–1854). Kunigu įšventintas 1802 m. 1808 m. buvo Kalvarijos parapijos vikaras. 1810 m. dirbo Ūdrijos parapijoje, 1818 m. Liudvinavo parapijos vikaras, 1821-1854 m. buvo Keturvalakių parapijos kuratas.
* Andrejus Adeika (*Odejko*, ?–1823). 1798 m. jis jau 17 metų buvo Keturvalakių klebonu. 1805-1818 m. „elenchuose“ nurodomas kaip Keturvalakių parapijos kuratas, 1821 m. – emeritas.

## Šaltiniai
Keturvalakių herbas

**Keturvalakių herbas** – pagrindinis Keturvalakių miestelio ir Keturvalakių seniūnijos (Vilkaviškio rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Skydo laukas ketvirčiuotas, pirmame ir trečiame žaliuose laukuose po tris auksines varpas, o antrame ir ketvirtame auksiniuose laukuose žali stovintys vieversiai. 
 
## Simbolika
* Varpos – Javai yra pagrindinė, nuo seno lietuvių auginama kultūra, iš kurios kepama duona. Pastaroji garbinta, laikyta šventa, nes tam, kad turėtų ją ant savo stalo – visa šeima turėdavo daug darbo įdėti. 
* Vieversys – pavasario, o kartu ir pavasarinių darbų, susijusių su žemdirbyste, šauklys. Jis – vienas pirmųjų paukščių, parskrendančių pavasarį. Vieversys vadinamas artojo paukšteliu.
* Ketvirčiuotas skydas – užuomina į *Keturvalakių* kaimo vardą.

## Istorija

Herbą Lietuvos heraldikos komisija aprobavo 2012 m. lapkričio 22 d. 2012 m. gruodžio 21 d. herbą dekretu Nr. 1K-1325 patvirtino prezidentė Dalia Grybauskaitė. Etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai
1990 m. susitarimas dėl cheminio ginklo naudojimo

**1990 m. susitarimas dėl cheminio ginklo naudojimo** buvo pasirašytas 1990 m. birželio 1 dieną tuometinių JAV ir Tarybų Sąjungos vadovų Džordžo Herberto Bušo ir Michailo Gorbačiovo. Susitarimas buvo pasirašytas oficialaus susitikimo Vašingtone metu.

Pagal susitarimą, cheminio ginklo naikinimo procesai turėjo prasidėti iki 1993 m. ir iki 2002 m. gruodžio 31 d. pasiekti, jog kiekviena šalis turėtų ne daugiau nei po 5 000 tonų cheminio ginklo. Taip pat buvo susitarta dėl leidimo ekspertams įsitikinti cheminio ginklo naikinimo ir mažinimo faktais. Šiuo susitarimu buvo susitarta dėl visapusiško cheminio ginklo draudimo visame pasaulyje palaikymo.

## Šaltiniai
Biota

**Biota** (, iš  'gyvybė') – visų organizmų visuma tam tikrame geografiniame regione tam tikru laikotarpiu. Geografinis regionas gali būti nuo tam tikros vietovės iki visos planetos, laikotarpis – nuo tam tikro laiko momento iki visos gyvybės egzistavimo Žemėje trukmės.

Biota yra evoliuciškai susiklosčiusi organizmų (augalų, gyvūnų, grybų, protistų, bakterijų, virusų ir kt.) visuma, susieta bendra gyvenama erdve.

Žemės planetos biota yra pagrindinis (biotinis) biosferos komponentas. Bet kurio hierarchinio lygio ekosistema turi savo biotą.
Aplinkos modifikavimo sutartis

**Aplinkos modifikavimo sutartis** (), *Sutartis apie karinio ar kitokio priešiško aplinkos modifikavimo technikų naudojimo draudimą* () – tarptautinė sutartis, draudžianti naudoti karinius ar kitokius priešiškus aplinkos modifikavimo būdus, kurie daro platų, ilgai trunkantį ar rimtą poveikį aplinkai. Sutartis imta pasirašinėti 1977 m. gegužės 18 d. Ženevoje, ėmė veikti 1978 m. spalio 5 d.

Sutartis draudžia orų karybą, t. y., orų keitimo technikas, siekiant daryti žalą ar naikinti. 2010 m. Biologinės įvairovės konvencija taip pat draudžia kai kurias orų modifikavimo ir geoinžinerinio poveikio formas.

Daug valstybių teigia, kad ši sutartis neįvedė visiško draudimo naudoti herbicidus (pvz., oranžinį agentą) karyboje, bet reikalauja apdairumo kiekvienu kariniu jų panaudojimo atveju.

2012 m. sausio mėnesį sutartį buvo ratifikavusios 76 valstybės.

## Nuorodos
Nošakas

**Nošakas** (, ) – antra pagal aukštį Hindukušo viršukalnė (po Tirič Miro) ir aukščiausia Afganistano vieta. Aukštis – 7492 m. Kalnas stūkso sunkiai pasiekiamame rajone, Afganistano (Badachšanas) ir Pakistano (Chaiber Pachtunchva) pasienyje, ties Vachano koridoriaus pradžia. Nošakas yra toliausiai į vakarus nutolęs kalnas, viršijąs 7000 m aukštį. Šlaitus dengia ledynai.

Į Nošaką pirmieji 1960 m. įkopė japonų alpinistai Tošiaki Sakai ir Goro Ivatsubo. 1973 m. į kalną pirmą kartą įkopta žiemą (lenkų Andrzej Zawada ir Tadeusz Piotrowski); tai buvo pirmasis kopimas žiemą į didesnį, nei 7000 m aukštį. 2009 m. į Nošaką pirmą kartą įkopė Afganistano alpinistų ekspedicija.

## Šaltiniai
Kohi Baba

**Kohi Baba** (, ) – Hindukušo kalnyno vakarinė dalis, besidriekianti per vidurio Afganistaną. Aukštis iki 4951 m (Fuladi k., Bamijano prov.). Kohi Baba toliau vakaruose leidžiasi į Paropamizo kalnus ir Harirudo slėnį, pietuose pereina į Registano dykumą. Kalnuose prasideda Kabulo, Helmando, Harirudo, Argandabo upės; jos sudaro svarbius slėnius, kuriais galima kirsti šiuos kalnus. Aukščiausioje dalyje driekiasi amžini sniegynai ir ledynai, kitur daugiausia pusdykumės, krūmokšnių sąžalynai, daugiau augmenijos yra slėniuose.

Kohi Babos kalnuose gyvena daugiausia hazarai (čia yra hazarų kraštas Hazaradžatas).
Paropamizas

**Paropamizas** – kalnų sistema šiaurės vakarų Afganistane, šiaurinės priekalnės (Badchyzas, Karabilis) patenka į Turkmėnistano teritoriją; Irano kalnyno rytinė dalis. Ilgis iš vakarų į rytus 600 km, plotis iki 250 km. Būdingas aukštis 3000–3500 m, tik Hisaro kalnagūbryje iškyla iki 4565 m.

Kalnai sudaryti daugiausia iš granito ir gneiso. Pagrindiniai kalnagūbriai – Bandi Turkestanas, Hisaras, Safedkohas, Siahkohas; jie giliai išraižyti Murgabo, Herirudo, Surhabo upių slėnių ir tarpeklių. Gausu riedulynų, atlikuonių, nuobirynų. Būdingos kalnų dykumos ir stepės, kadagių ir pistacijų retmiškiai, vietomis yra plačialapių miškų. Turkmėnistane esančiame Badchyze įsteigtas draustinis.

Pavadinimas žinomas nuo senovės graikų laikų – jie terminu *Παροπαμισσός* įvardijo vidurio Afganistano kalnus (Hindukušą).

## Šaltiniai
Cheminių ginklų kapinynas Baltijos jūroje

**Cheminių ginklų kapinynas Baltijos jūroje** – ginklų kapinynas, pradėjęs kauptis iš karto po II pasaulinio karo, kai 1945 m. Vokietijos ir Sąjungininkų turėtus didelius cheminio ginklo kiekius pradėta laidoti Baltijos ir Šiaurės jūrose. Šiose vietose buvo paskandinta beveik 300 000 tonų cheminių ginklų.

Baltijos jūroje iš viso buvo paskandinta apie 50 000 tonų cheminių užtaisų. Didžioji dalis jų buvo bombos ir kiti kariniai užtaisai su ipritu. Didžiausias arsenalas buvo išmestas netoli Gotlando ir Bornholmo salų. 2013 m. vasarą cheminio ginklo pėdsakų aptikta ir Gdansko įlankoje. Dažniausiai cheminiai užtaisai tiesiog buvo išmetami per laivo bortą, tačiau pasitaikydavo ir visų laivų paskandinimų.

Cheminių ginklų palaidojimo Baltijos jūroje tyrimai atliekami pagal europinį „CHEMSEA“ projektą. Jo metu išsiaiškinta, kad ne visos oficialiai nurodytos palaidojimo vietos yra vienintelės. Taip pat mokslininkai ištyrė, jog šiose vietovėse padaugėja žuvų mutacijų ir išsigimimų.

## Šaltiniai
Christina Chanée

**Kristina Šani** (; g. 1979 m. sausio 6 d.) – Danijos pop dainininkė, kuri kartu su Tomas N’evergreen laimėjo danų atranką *Dansk Melodi Grand Prix 2010* su daina „In a Moment Like This“, gaudami teisę atstovauti Danijai 2010 m. Eurovizijoje. Sėkmingai įveikę konkurso pusfinalį, finale užėmė 4 vietą.

Šani šiuo metu gyvena Kopenhagoje.

## Nuorodos

* Chanée ir N'evergreen — „In a Moment Like This“ (video)

|-
Kreisiraadio

**Kreisiraadio** – Estijos humoristinis trio, kurį sudaro Hannes Võrno, Peeter Oja ir Tarmo Leinatamm.

2008 metais Kreisiraadio laimėjo Estijos atranką *Eurolaul* su daina „Leto Svet“. Daina buvo atliekama suomių ir vokiečių kalbomis su nerišliais serbų kalbos žodžiais. *Eurolaul* konkurse daina laimėjo su daugiau nei 30 000 žiūrovų balsų skirtumu nuo antroje vietoje likusios dainos, bet Eurovizijoje daina nepateko į finalą, užėmė 18 vietą su 8 taškais.

## Nuorodos

* Daina „Leto Svet“

|-
Bande Amiro nacionalinis parkas

**Bande Amiro nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija vidurio Afganistane, Bamijano provincijoje; pirmasis nacionalinis parkas šalyje. Yra Hindukušo kalnuose (Kohi Babos masyve), ~3000 m aukštyje, 75 km į šiaurės vakarus nuo Bamijano, netoli Jakaolango. Parką norėta įkurti jau 1960 m., bet dėl karų tas nebuvo įvykdyta. Oficialiai Bande Amiro parkas įkurtas tik 2009 m.

Parkas žymus vaizdingu kanjonu (vadinamas Didžiuoju Afganistano kanjonu) bei 6 sodriai mėlynomis lagūnomis, kurios susidarė natūraliai dėl travertino užtūrų. Šie ežerai turi tokius pavadinimus: Bande Golamanas („vergų ežeras“), Bande Kambaras („Kambaro ežeras“), Bande Haibatas („didybės ežeras“), Bande Paniras („panyro ežeras“), Bande Pudina („mėtų ežeras“), Bande Zulfikaras („Ali kardo ežeras“). Bande Haibatas yra pats didžiausias ir giliausias ežeras (gylis iki 150 m). Žiemą Bande Amiras pasidengia sniegu ir ledu, temperatūra nukrenta iki -20 °C.

Parko teritorijoje gyvena hazarai. Parką aplanko keli tūkstančiai turistų per metus. Turizmo vystymui trukdo užminuoti keliai, infrastruktūros trūkumas. Be to, dauguma parko gyvosios gamtos išnaikinta nelegaliais žūklės ir medžioklės metodais.

## Galerija

Vaizdas:Bandeamirlakes.jpg|Vienas iš ežerų
Vaizdas:Lake Band-e-Amir, Afghanistan e.jpg|Kanjono šlaitas
Vaizdas:Lake and shore in National park in Band-e Amir, Bamyan.JPG|Ežero pakrantė
Vaizdas:Band-e-Amir National Park-2.jpg|Sausoji kanjono dalis
Vaizdas:Band e Paneer.jpg|Panyro ežeras
Vaizdas:Afghanistan's Grand Canyon.jpg
Kunaras (upė)

**Kunaras** () – upė Pakistane ir Afganistane; Kabulo kairysis intakas (Indo baseinas). Prasideda pačioje Pakistano šiaurėje (Čitralio rajone), Hindukušo kalnuose. Aukštupyje teka į pietvakarius kalnų slėniais Pakistane, kur vadinama ***Jarkhunu, Mastužu, Čitraliu***. Patekusi į Afganistaną jau vadinama Kunaru ir teka Kunaro slėniu Kunaro ir Nangarharo provincijomis. Įteka į Kabulą į rytus nuo Džalalabado.

Svarbiausias intakas – Pečas (dešinysis).

Prie Kunaro yra Mastužo, Čitralio (Pakistanas), Asadabado (Afganistanas) miestai.

Iki XIX a. upė dar buvo žinoma kaip ***Kama***. Ja ir jos slėniu ėjo svarbus prekybinis kelias tarp Indijos ir Pamyro.
Arghandabas

**Arghandabas** () – upė pietų Afganistane; Helmando kairysis intakas. Prasideda Gaznio provincijoje, Hindukušo kalnuose (Kohi Baboje). Teka į pietvakarius per Zabulio, Kandaharo ir Helmando provincijas. Įteka į Helmandą 30 km žemiau Giriško.

Didžiausias intakas – Tarnakas (kairysis).

Upė sekli, tačiau jos slėnis tankiai gyvenamas, o vanduo naudojamas drėkinimui. Įrengta Dahlos užtvanka. Netoli Arghandabo įsikūrę Kandaharo, Laškar Daho miestai.

## Išnašos
Trichlorfenoksiacto rūgštis

**Trichlorfenoksiacto rūgštis**, *2,4,5-trichlorfenoksiacto rūgštis* () – herbicidas sintetinis auksinas, naudojamas kaip plačialapių augalų defoliantas. Sukurtas XX a. 5-to dešimtmečio pabaigoje. Plačiai naudotas žemės ūkyje, kol 8-to dešimtmečio pabaigoje jį dėl toksiškumo nustojo naudoti.

Oranžinis agentas (), defoliantas, kurį JAV kariuomenė naudojo kare, buvo mišinys iš lygių dalių 2,4,5-T ir 2,4-D (2,4-dichlorfenoksiacto rūgšties).

2,4,5-T yra nuodingas. Pastebimo kenksmingo poveikio nesukeliantis lygis () yra 3 mg/kg/day, o mažiausią pastebimą poveikį sukeliantis lygis () yra 10 mg/kg/day.
Be to, gamybos metu 2,4,5-T būna užteršiamas pėdsakiniais kiekiais 2,3,7,8-tetrachlordibenzo-''p''-dioksino (TCDD). TCDD yra kancerogeniškas patvarus organinis teršalas, ilgai išliekantis gamtoje, kur kenkia. 2,4,5-T sintezės metu išlaikant tinkamą temperatūrinį režimą TCDD lygis apie 0,005 mg/kg. Kol buvo nesuvoktas TCDD pavojus, sintetinant 2,4,5-T nesilaikydavo tikslaus šiluminio režimo, tad kai kuriose partijose TCDD lygis siekdavo net 60 mg/kg.

1970 m. JAV Žemės ūkio departamentas sustabdė 2,4,5-T naudojimą visose maistinėse kultūrose išskyrus ryžius. 1985 m. JAV Aplinkos apsaugos agentūra (EPA) visiškai sustabdė šio herbicido naudojimą JAV.
Tarptautinę prekybą herbicidu 2,4,5-T apribojo Roterdamo konvencija (). 2,4,5-T nuo tada pakeitė *[[dicamba]]* ir *[[triclopyr]]*.

Be naudojimo žemės ūkyje 2,4,5-T buvo naudojamas herbicidinėje karyboje kaip pagrindinis oranžinio agento komponentas. Šį herbicidų mišinį JAV kariuomenė plačiai naudojo Vietnamo kare nuo 1965 m. sausio iki 1970 m. balandžio. Dėl 2,4,5-T užterštumo TCDD oranžinis agentas buvo įtartas sukėlęs daugeliui JAV kariškių veteranų ir Vietnamo civilių, turėjusių sąlytį su oranžiniu agentu, sunkių susirgimų. Oranžinis agentas dažnai turėjo didesnį kiekį TCDD nei JAV naudotas 2,4,5-T.

## Literatūra
# Tschirley FH. Defoliation in Vietnam. Science. 1969;163:779-786.
# Orians GH, Pfeiffer EW. Ecological effects of the war in Vietnam. Science. 1970;168:544-554.
# Neilands JB, Orians GH, Pfeiffer EW, Vennema A, Westing AH. Harvest of Death: Chemical Warfare in Vietnam and Cambodia. New York: Free Press; 1972.
# Gochfeld M. The other victims of the Vietnam war. BioScience. 1975;25:540-541.
# Westing AH, ed. Herbicides in War. The Long Term Ecological and Human Consequences. London: Taylor and Francis; 1984.
# Schecter AJ, Tong HY, Monson SJ, Goss ML. Levels of 2,3,7,8-TCDD in silt samples collected between 1985-86 from rivers in the North and South of Vietnam. Chemosphere. 1989;19:547-550.
# Schecter AJM, Dai LC, Thuy LTB, et al. Agent Orange and the Vietnamese: the persistence of elevated dioxin levels in human tissues. Am J Public Health. 1995;85:516-522.
# Kahn PC, Gochfeld M, Nyugen M, Hansson M, Rappe C, Velez H. Dioxins and dibenzofurans in blood and adipose tissue of Agent Orange-exposed Vietnam veterans and matched controls. JAMA. 1988;259:1661-1667.
# Fingerhut MA, Halperin WE, Marlow DA, et al. Cancer mortality in workers exposed to 2,3,7,8-tetrachlorodibenzo-p-dioxin. N Engl J Med. 1991;324:212-218.

## Šaltiniai
Iziumas

**Iziumas** () – miestas ant Doneco upės, Charkovo srityje, rytų Ukrainoje. Iziumo rajono administracinis centras. Nutolęs 120 km į pietryčius nuo srities sostinės Charkovo.

Baroko stiliaus katedra, statyta 1684 m.

## Istorija

Pirmą kartą paminėtas 1571 m. kartu su Krymo totorių Iziumo traktu. 1685 m. suteiktos miesto teisės. Miestą 1688–1765 m. valdė kazokai. Miestas nunyko 2022 m. Rusijos invazijos į Ukrainą metu: mieste nėra elektros, dujų, šildymo, kanalizacijos, vaistų ir mobiliojo ryšio; likusieji gyventojai gyvena rūsiuose.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Adomas Jonas Gorskis (1787-1850)

**Adomas Jonas Gorskis** (, 1787 m. liepos 10 d. – 1850 m. rugsėjo 7 d.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės (LDK) ir Abiejų Tautų Respublikos didikas, Šiaulių teismo pirmininkas.

## Giminė
Kilęs iš Lenkijos karalystės didikų Gorskių giminės. Tėvas Liudvikas Gorskis (, 1749 m. – 1815 m.), motina – Konstancija Adakauskaitė (, g. apie 1750 m.). Broliai iš tėvo II santuokos Ipolitas Gorskis, Aleksandras Gorskis ir Severinas Gorskis. Seserys iš tėvo I santuokos – Juozapa Ieva Rachelė Gorskaitė-Kosakovskienė, Karolina Cecilija Gorskaitė-Morikoni, Sofija Pulkerija Gorskaitė-Giedraitienė, iš II santuokos – Janina Gorskaitė-Bilevičienė, Praksėda Gorskaitė ir Bogumila Gorskaitė-Bilevičienė.

Žmona – Anelė Gobietaitė (, 1791 m. sausio 21 d. – 1865 m. vasario 21 d., palaidota Girdiškėje).
 
;Vaikai
* Napoleonas Liudvikas Titas Gorskis (1811–1880 m.), Šiaulių ir Telšių apskričių bajorų maršalka
* Liudvikas Juozapas Teodoras Gorskis (1812–1843 m.)

## Valdos
Biržuvėnų dvaro savininkas.

## Veikla
Nuo 1823 m. – Šiaulių teismo pirmininkas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Adam Gorski z Góry h. Nałęcz: Potomkowie Sejmu Wielkiego
Ipolitas Gorskis (1791)

**Ipolitas Gorskis** (, 1791 m. – 1836 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės (LDK) ir Abiejų Tautų Respublikos didikas, Šiaulių miesto valdybos pirmininkas.

## Giminė
Kilęs iš Lenkijos karalystės didikų Gorskių giminės. Tėvas Liudvikas Gorskis (, 1749 m. – 1815 m.), motina – Kunigunda Karolina Bilevičiūte (, apie 1770 m. – apie 1840 m.). Broliai – Aleksandras Gorskis, Severinas Gorskis ir iš tėvo I santuokos – Adomas Gorskis. Seserys – Janina Gorskaitė-Bilevičienė, Praksėda Gorskaitė, Bogumila Gorskaitė-Bilevičienė, iš tėvo I santuokos – Juozapa Ieva Rachelė Gorskaitė-Kosakovskienė, Karolina Cecilija Gorskaitė-Morikoni ir Sofija Pulkerija Gorskaitė-Giedraitienė, 

Žmona – Barbora Šemetaitė (, 1803 m. – 1899 m. sausio 11 d. Rygoje, palaidota Beržėnuose).
 
;Vaikai
* Stanislova Gorskaitė (apie 1820 m. – 1878 m.), apie 1850 m. ištekėjo už Adolfo Hutten-Čapskio (apie 1820 m. – 1883 m. kovo 19 d.), Kauno gubernijos bajorų maršalkos

## Valdos
Beržėnų ir Dirkstelių dvarininkas.

## Veikla
Šiaulių miesto valdybos pirmininkas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Hipolit Gorski z Góry h. Nałęcz: Potomkowie Sejmu Wielkiego
Pernilla Karlsson

**Pernila Karlson** (; g. 1990 m. birželio 11 d.) – Suomijos rankinio rinktinės žaidėja (2012 m.) ir 2012–2013 m. sezono moterų komandos rankinio klubo „Dicken“ (Helsinkis) žaidėja.

Taip pat žinoma dainininkė, kuri atstovavo Suomijai 2012 m. Eurovizijos dainų konkurse.

## Nuorodos
* Pernilla – „När Jag Blundar“ (video)

|-
Dibenzoksazepinas

**Dibenzoksazepinas** (), *CR dujos* (), *dibenz[b, f][1,4]oksazepinas* – cheminis junginys, naudojamas kaip lakrimatorius ir laikinai iš rikiuotės išvedantis agentas.

Dibenzoksazepiną 1962 m. susintetino R. Higinbotas ir H. Sušickis.
CR kaip priešriaušinę priemonę XX a. 7-to dešimtmečio pradžioje įvedė D. Britanijos gynybos ministerija.

## Fizinės savybės
Dibenzoksazepinas normaliomis sąlygomis yra blyškiai geltona kristalinė medžiaga su pipirišku kvapu. Menkai tirpsta vandenyje ir jame neskyla. CR paprastai gaminama kaip mikrodalelių suspensija skystyje, kurio pagrindinis komponentas yra propilenglikolis.

Nors dibenzoksazepinas ir vadinamas *CR dujomis*, kambario temperatūroje jis yra kieta medžiaga.

Dibenzoksazepino darinys yra priešpsichozinis vaistas loksapinas (), bet, skirtingai nei pats dibenzoksazepinas, loksapinas nėra dirginamoji medžiaga.

CR dujos paprastai gaunamos iššovus granatą (), kuri įkaista ir išskiria pastovią aerozolio čiurkšlę, sudarančią ašarinio veikimo debesį.

## Poveikis
CR dujos yra lakrimatorius, kuris veikia aktyvuodamas TRPA1 kanalus.

CR poveikis yra 6-10 kartų stipresnis nei CS dujų. CR efektai:
* labai dirgina odą, ypač prie gleivinių;
* sukelia vokų spazmą (blefarospazmą) ir laikiną aklumą;
* sukelia kosulį, dusulį ir paniką.
Taip veikdamos CR dujos išsyk atima žmogaus gebėjimą veikti. Įtariama, kad dibenzoksazepinas yra kancerogenas. Dideli kiekiai CR dujų gali būti mirtini. Blogai ventiliuojamose patalpose žmogus per keletą minučių gali įkvėpti mirtiną dozę. Mirties priežastis būna plaučių edema ir uždusimas.

Poveikio požymiai pasirodo, kai CR koncentracija būna 0,0002 mg/l. 0,003 mg/l koncentracija sukelia nepakenčiamą dirginimą.

Mirtina dibenzoksazepino dozė LD50 ore yra 350 mg·min/l.

Ant paviršių patekusios CR dalelės gali išlikti iki 60 dienų. Ant odos patekusios CR dujos (aerozolio dalelės) veikia stipriau kai oda drėksta. Sušlapusios CR dalelėmis užterštos odos vietas labai skauda, skausmas gali trukti iki 2 parų po odos užteršimo.
Ant odos patekę 2 mg sauso dibenzoksazepino per 10 minučių (poveikio sparta priklauso nuo odos drėgnumo) sukelia paraudimą, 5 mg – deginimą ir eritemą, 20 mg – nepakeliamą skausmą.

Medicininė pagalba daugiausia paliatyvi. Pašalinami užteršti drabužiai. Akys ir oda nuplaunami, akių skausmą gali palengvinti nuskausminamaisiais.

## Literatūra
* В. Н. Александров, В. И. Емельянов Отравляющие вещества – Москва, Военное изд-во – 1990

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Dibenz(b, f)(1,4)oxazepine – Junginio santrauka
Takasa

**Takasa** – Šveicarijos grupė, kuri atstovavo Šveicarijai 2013 m. Eurovizijoje Malmėje, Švedijoje. Grupė susideda iš šešių Gelbėjimo armijos kareivių.

## 2013 m. Eurovizija

Grupė iš pradžių vadinosi „Heilsarmee“. 2012 m. gruodžio 15 d. jie laimėjo Šveicarijos nacionalinį finalą, todėl jie atstovavo Šveicarijai 2013 m. Eurovizijoje.

2012 m. gruodžio 17 d. Europos transliuotojų sąjunga (EBU) paskelbė, kad grupė negali dalyvauti su pavadinimu „Heilsarmee“ (vokiečių kalba „Salvation Army“) Eurovizijos dainų konkurse. 2013 m. kovo mėnesį grupė paskelbė, kad konkurse jie vadinsis „Takasa“.

Grupės nariai turi didelį amžiaus skirtumą, Eurovizijos konkurso metu vyriausiam nariui Emil Ramsauer buvo 95 metai (g. 1918 m.), jauniausiai narei Sarah Breite – 22 metai (g. 1991 m.).

## Diskografija

### Singlai
* 2012 – You and Me

## Nuorodos

* Takasa – „You And Me“ (vaizdo klipas)

|-
Closer to the Truth

**„Closer to the Truth“** – 26-asis amerikiečių dainininkės ir aktorės Cher studijinis albumas. Tai pirmasis studijinis albumas po „Living Proof“, išleisto prieš beveik 12 metų. Tai ilgiausias laiko tarpas per beveik 50 metų trunkančią Cher karjerą. Pirmasis singlas iš „Closer to the Truth“, „Woman’s World“ JAV ir Kanadoje buvo išleistas 2013 m. birželio 18 d.

## Albumo dainos

## Vietos topuose

## Šaltiniai