open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gago Coutinho

**Gago Kutinijas** (, pilnas vardas: ; 1869 m. vasario 17 d. – 1959 m. vasario 18 d.) – Portugalijos aviacijos pionierius, kuris kartu su aviatoriumi Sacadura Cabral pirmas perskrido pietų Atlanto vandenyną 1922 metais.

Gago Coutinho gimė 1869 metų vasario 17 dieną Ažudoje, viename iš Lisabonos rajonų. Nuo 1898 metų pirmosios kelionės į Rytų Timorą metu jis pasižymėjo kaip kartografas ir geodezininkas. Susitikimas su Sacadura Cabral paskatino jį atsiduoti oro navigacijos problemų tyrinėjimui, kas nuvedė prie dirbtinio sekstanto išvystymo, vėliau pardavinėto Vokietijos kompanijos Plath ir pavadinto „Gago Coutinho sistema“. Kartu jie išrado „brokerio kryptis“, kad kompensuotų vėjo sukeltus nukrypimus. Šie įrenginiai buvo išbandyti Lisabona-Funšalis skrydžio metu 1921-aisiais. Tokiu būdu pasiruošę, 1922 metais Brazilijos Nepriklausomybės šimtmečio šventimo proga abu pilotai pirmieji perskrido pietų Atlantą ir buvo sutikti su dideliu entuziazmu tiek daugelyje Brazilijos miestų, tiek ir Portugalijoje. Įdomu, kad kelionės metu buvo naudotasi net trimis lėktuvais.

Pirmasis lėktuvas buvo Fairey II-D pavadinimu „Lusitania“. Juo skrido iš Lisabonos Kanarų salų link iki Kabo Verdės. Tačiau lėktuvas nusileidimo metu buvo pažeistas, o antrajam Fairy sugedo variklis. Tokiu būdu jiems buvo nusiųstas trečiasis lėktuvas į Fernando de Noronijos salą ir skrydis iki Rio de Žaneiro užsibaigė sėkmingai. Tai buvo ne tik pirmas skrydis per Pietų Atlantą, bet kartu tai buvo pirmas kartas kai pilotai naudojosi moksline oro navigacija.

Gago Coutinho įgijo visuotinį pripažinimą ir buvo apdovanotas aukščiausiais bei prestižiškiausiais garbės apdovanojimais tiek Portugalijoje, tiek ir kitose užsienio šalyse. Paskutiniais savo gyvenimo metais jam buvo suteiktas admirolo laipsnis.

Gago Coutinho mirė sulaukęs 90 metų kitą dieną iškart po gimtadienio. Palaidotas Ažudos-Lisabonos kapinėse, tuo tarpu jo sekstantinė sistema, paskutinis lėktuvas, taip pat ir Fairy yra eksponuojami Laivybos muziejuje Lisabonoje.

## Literatūra
* http://cvc.instituto-camoes.pt/ciencia/p25.html 
* http://www.danstopicals.com/coutinho.htm
Laukinė upė

***Laukinė upė*** () - 1994 m. amerikiečių trileris, režisuotas Curtis Hanson. Filme vaidina Meryl Streep, Kevin Bacon, David Strathairn, John C. Reilly ir Joseph Mazzello.

## Aktoriai
*Meryl Streep - Gail Hartman 
*David Strathairn - Tom Hartman
*Stephanie Sawyer - Willa 
*Joseph Mazzello - Roarke 
*Kevin Bacon - Wade
*Elizabeth Hoffman - Gail motina
*Victor Galloway - Gail tėvas
*John C. Reilly - Terry
*William Lucking - Frank
*Benjamin Bratt - Prižiūrėtojas  Johnny
*Diane Delano - Prižiūrėtojas  
*Thomas F. Duffy - Prižiūrėtojas 
*Paul Cantelon - Smuikininkas
*Glenn Morshower - Policininkas

## Nuorodos
*
Dvasių namai

**Dvasių namai** () – 1993 m. drama, kurioje vaidina Jeremy Irons, Meryl Streep, Glenn Close, Winona Ryder ir Antonio Banderas. Filmą, kuris pastatymas pagal Isabel Allende romaną tuo pačiu pavadinimu, režisavo Bille August.

## Nuorodos
*
Vimara Perešas

**Vimara Perešas** (*Vímara Peres*; ~820 – 873 m.) – IX a. Galisijos kunigaikštis, rekonkistos dalyvis, pirmasis Portugalijos grafystės valdovas.

## Valdymas

Buvo Astūrijos karaliaus Alfonso III vasalas. Jo įsakymu buvo išsiųstas į valdų pietryčius, kur turėjo užtikrinti saugumą nuo maurų bei atkurti Bragos miestą. 868 m. Vimara pats įsiveržė į Kordobos emyrato teritoriją ir atkovojo žemes tarp Minjo ir Duero upių, užėmė *Portus Cale* miestą (dabartinis Portas). Alfonsas II iš užkariautų žemių sukūrė Portugalijos grafystę (*Condado de Portucale*), o jos valdytoju paskyrė Vimarą Perešą. Grafystės pavadinimas kilo nuo senojo Porto vardo („galų uostas“), vėliau iš jo išsivystė Portugalijos pavadinimas. Netrukus Vimara įkūrė įtvirtintą gyvenvietę, kurią pavadino pagal savo asmenvardį *Vimaranis* (dabar Gimarainšas). Tas miestas tapo grafystės sostine.

Jame ir mirė 873 m., o jo palikuonys valdė Portugaliją iki pat 1071 m.
Before and After

**Before and After** – 1996 m. filmas, pastatytas pagal 1992 m. to paties pavadinimo Rosellen Brown romaną. Filmą režisavo Barbet Schroeder. Meryl Streep vaidina daktarę Carolyn Ryan, Liam Neeson vaidina Ben Ryan, Edward Furlong vaidina Jacob Ryan, Julia Weldon vaidina Judith Ryan.

## Siužetas

Carolyn ir Ben Ryan patiria tikrą košmarą, kuomet jų sūnus yra apkaltinamas nužudęs savo merginą. Tėvų nesutarimai dėl to, kaip reikėtų išspręsti šią situaciją, sukuria daug įtampos.

## Nuorodos
*
Liachavičai

**Liãchavičai**  (; arba ***Liachovičiai***, ) – miestas vakarų Baltarusijoje, Bresto srityje, prie Viedzmos upės, 20 km į pietryčius nuo Baranovičių. Liachavičų rajono centras.

## Istorija

Liachavičai įkurti 1492 m. LDK didikas Stanislovas Goštautas 1537 m. juos padovanojo savo žmonai Barborai Radvilaitei. Vėliau Liachavičai mainais atiteko Chodkevičiams. Prie Liachavičų kūrimo daug prisidėjo Lietuvos didysis etmonas Jonas Karolis Chodkevičius, valdęs juos nuo 1579 m. Jam valdant XVI a. devintame dešimtmetyje – dešimto dešimtmečio pirmoje pusėje pastatyta mūrinė pilis (1610 m. rekonstruota), 1602 m. – bažnyčia. Per 1654–1667 m. Abiejų Tautų Respublikos – Rusijos karą Rusijos kariuomenė buvo apsiautusi Liachavičus, bet nepajėgė užimti. XVII a. – XVIII a. antroje pusėje Liachavičai priklausė didikų Sapiegų giminei. 1706 m. per Šiaurės karą po kelių mėnesių apsiausties Švedijos kariuomenė užėmė ir visiškai sugriovė miestą. 1775 m. Liachavičai atiteko Vilniaus vyskupui I. Masalskiui, kuris čia pastatydino mūrinę bažnyčią, prisidėjo prie miesto atkūrimo.

1793–1917 m. miestą valdė Rusijos imperija. XIX a. miestelis ir dvaras, Slucko apskrities Liachavičų valsčiaus centras. Pagal 1921 m. Rygos sutartį Liachavičai atiteko Lenkijai. Nuo 1939 m. priklauso Baltarusijai. 1940 m. suteiktos miesto teisės.

## Gyventojai

### Lietuviai

XIV a. – XVI a. tarp Liachavičų, Baranovičių ir Nesvyžiaus buvo didelė lietuvių kalbos sala. Čia – daug vietovardžių, susijusių su Lietuvos vardu, kitomis baltų gentimis (jotvingiais, latviais, prūsais), kurių atstovai, J. Ochmanskio nuomone, XI a. – XIII a. rusų kunigaikščių galėjo būti paimti į nelaisvę ir čia apgyvendinti. Baltizmų esama ir toliau į rytus nuo Liachavičų, kur teka upės Nača, Maža, yra Jodčicų (Juodžių) ir kiti kaimai, kuriuose 1614 m. dar gyveno lietuvių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Nuotraukos
Valua

**Valua** () – Prancūzijos karalių dinastija, valdžiusi 1328–1589 m. Kapetingų dinastijos atšaka, iki 1328 m. valdžiusi Valua grafystę. Valua atstovas Liudvikas XI iš esmės baigė vienyti Prancūziją, o valdant Pranciškui I ėmė klostytis absoliutizmas. Nužudžius karalių Henriką Valua, Prancūzijoje įsigalėjo kita Kapetingų atšaka – Burbonų dinastija.

Pagrindinė Valua linija buvo Prancūzijos karalių dinastija. Egzistavo ir keletas kitų atšakų:
* Burgundijos Valua – dinastija, kilusi iš Jono Gerojo sūnaus Pilypo Narsiojo. 1342–1477 m. ši atšaka valdė Burgundijos kunigaikštystę, taip pat išplėtė savo dinastinę valdžią į daugybę kitų valstybėlių;
* Nivernės Valua – dinastija, kilusi iš Burgundijos Valua. 1404–1491 ši atšaka valdė Nivernė grafystę.

## Sąrašas

## Šaltiniai
MAQS Law Firm

**MAQS** - Šiaurės ir Baltijos šalių regiono teisinių paslaugų tinklas, vienijantis advokatų kontoras; verslo teisės patarėjų grupė. MAQS biurai veikia Skandinavijos (Danija, Švedija) ir Baltijos šalyse. Vienija 185 teisininkus, iš viso - daugiau nei 280 darbuotojų. Biurai veikia sostinėse, didmiesčiuose (Kopenhaga, Geteborgas, Malmė, Ryga, Stokholmas, Talinas, Vilnius).

MAQS buvo teisės patarėjas didžiausiame Švedijos istorijoje nekilnojamojo turto sandoryje, kai „AP-Fastigheter“ įsigijo „Vasakronan“; taip pat atstovavo JAV kino industrijos atstovams byloje prieš intelektinės nuosavybės produkcijos platintoją „The Pirate Bay“. 

## MAQS Vilniaus biuras
MAQS biuras taip pat veikia Lietuvoje, Vilniuje (, ). Jame dirba apie 20 teisininkų. Vadovaujantysis partneris - advokatas Deividas Soloveičikas. Advokatų profesinė bendrija „Soloveičikas, Markauskas, Aviža, Bagdanskis|SMA" (SMA), įkurta 2003 m. Partneriai - Tomas Bagdanskis, Saulius Aviža, Laimonas Markauskas (g. 1978 m.) ir kiti.

2009 m. lapkričio mėn. bendrija įsiliejo į  teisinių paslaugų tinklą „MAQS“. Pasikeitė ir kontoros pavadinimas (*MAQS Law Firm*). Kartu su SMA į MAQS grupę įsiliejo ir SMA biuras Rygoje (11 teisininkų). Geriausias Europos, Azijos ir Afrikos advokatų kontoras aprašančio teisės žinyno “Legal 500” 2006 metų leidinyje SMA kontora buvo paminėta tarp augančių advokatų kontorų.

2011 m. sausio mėn. iš Vilniaus biuro pasitraukė kontoros partneris advokatas Tomas Bagdanskis.

## Kiti biurai

Latvijos biuras įsteigtas 2004 m. ir šiuo metu yra visas paslaugas teikianti vidutinio dydžio teisinių paslaugų įmonė. „MAQS Law Firm" Estijoje pradėjo veikti 2005 m. spalio mėn. 2008 metais kontora pakliuvo į didžiausių Estijos teisės firmų dešimtuką. Estijos biure dirba 15 teisininkų; žymi kaip turinti daugiausia tarptautinių projektų. „Legal 500" sąraše „MAQS Estonia" paminėta 6 kategorijose. „MAQS Sweden" įtrauktas į geriausiųjų teisės paslaugų įmonių sąrašą „Legal 500" visose kategorijose.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus „MAQS Law Firm“ tinklalapis (anglų, lietuvių k.)
João Ferreira de Almeida

**Žuanas Fereira de Almeida** (*João Ferreira de Almeida*; 1628 – 1691 m.) – portugalų protestantų pastorius, viena svarbiausių protestantizmo asmenybių šalyje, pirmasis Biblijos vertėjas į portugalų kalbą.

## Biografija
João Ferreire de Almeida gimė Mangualdės rajone *Torre Tavares* vietovėje, katalikų šeimoje. Pasilikęs našlaitis buvo priglaustas dėdės iš Lisabonos, kuris buvo religinio ordino narys. Gavo gerą išsilavinimą, bet dėl nežinomų priežasčių paliko Portugaliją ir išvyko į Nyderlandus. Iš ten būdamas 14-os išvyko į šios šalies koloniją Javą.

Keliaudamas iš Malaizijos į Bataviją João Ferreira de Almeida perskaitė protestantišką brošiūrą ispaniška antrašte „Krikščionybės skirtumai“. Tas veikalas smarkiai paveikė jaunuolį ir šis 1642 m. perėjo į protestantizmą bei pradėjo versti evangelijas iš ispanų į portugalų kalbą (mat katalikybėje dievo žodis nebuvo skelbiamas vietinėmis kalbomis). Dirbo Batavijos reformatų bažnyčioje. 1654 m. baigė versti Naująjį Testamentą. Nors siuntė kopijas į Amsterdamą, Ceiloną, niekas nesiėmė jo spausdinimu.

Vėliau João Ferreira de Almeida įstojo į Olandijos Bažnyčios ministeriją, kaip „pirmas asmuo, lankantis sergančius žmones“ ir, po to, kaip „piemuo“. 1656 m. išlaikęs teologijos egzaminą tapo misionieriumi ir pastoriumi. Dirbo Ceilone, vėliau Indijoje, buvo vienas pirmųjų protestantizmo skleidėjų tuose kraštuose. Rašto aiškinimui dažnai naudojo portugalų kalbą. 1661 m. portugalų kolonijos Goa inkvizicinis teismas misionierių už ereziją nuteisė myriop. Tačiau olandų pagalba buvo išvaduotas ir grąžintas į Bataviją.

1676 m. João Ferreira de Almeida Batavijos reformatų bažnyčiai pristatė savo Naujojo Testamento vertimą į portugalų kalbą. Tačiau revizoriai prieštaravo dėl netinkamo stiliaus, dialekto. Tuomet Almeida nusiuntė tekstus į Amsterdamą kur 1681 m. testamentas galiausiai atspausdintas, tačiau Batavijos revizoriai atliko savo keitimus, kuriems Almeida prieštaravo. Visgi Almeida išsaugojo dalį originalo kopijų. Vėliau pradėjo versti Senąjį Testamentą. 1689 m. dėl pablogėjusios sveikatos atsisakė misionieriaus darbo ir atsidėjo tik Biblijos vertimui. Mirė 1691 m. versdamas paskutinę Ezechielio knygos kapitulą. Jo darbą 1694 m. baigė kolega Jacobus op den Akker.

1693 m. išleistas nekoreguotas Almeidos Naujojo Testamento vertimas. Almeidos vertimas tapo pagrindine portugališkos Biblijos versija, tačiau laikui bėgant ji daug kartų taisyta.

## Nuorodos
* Almeidos Biblija
António Nobre

**Antonijus Pereira Nobrė** (*António Pereira Nobre*, g. 1867 m. rugpjūčio 16 d. Porte – m. 1900 m. kovo 18 d. ten pat) – portugalų poetas, kurio darbai priklauso ultraromantiškai poezijos srovei, pasižymi simbolistika, nostalgija. Jis priklauso XIX amžiaus portugalų rašytojų kartai.

António Nobre buvo suinteresuotas patriotinių vertybių atgimimu. Jo pagrindinis darbas, *Só* (Paryžius, 1892 m.), pasižymi gedulu, nostalgija, autoironija. Tai formalios struktūros poetinis žanras, kuriame šnekamoji kalba paįvairinama ritmiškais eilėraščių posmais. Nepaisant to, jo poezijoje pastebima aiški Almeida Garrett ir Julio Dinis įtaka. Poetas neabejotinai patenka į prancūzų simbolikos kanonus. Pagrindinis jos indėlis į kalbėjimo simboliką buvo perėjimas nuo rafinuoto simbolių žodyno į šnekamąją kalbą, į savo vaikystę. Jis mirė vos 33 metų, po ilgos kovos su tuberkulioze.

## Bibliografija
* *Só* (1892 m.)
* *Despedidas (1895–1899)* (1902 m.)
* *Primeiros versos (1882–1889)* (1921 m.)
Naminė ožka

**Naminė ožka** (*Capra aegagrus hircus*) – dykaraginių (*Bovidae*) šeimos žinduolis, domestikuotas bezoarinio ožio (*Capra aegagrus*) porūšis. Dabar išvesta virš 300 ožkų veislių.

Tai vienas pirmųjų domestikuotų gyvūnų (prieš 9000-10 000 metų Artimuosiuose Rytuose). Auginamas dėl pieno, mėsos, vilnos, odos.

Naminės ožkos tinkamos auginti skurdžiose vietose, nes minta beveik viskuo: skurdžia žole, krūmais, lapais, medžių šakomis, žieve. Paprastai ganomos laisvai.

Lietuvoje naminės ožkos auginamos nuo XI a. Gerai prisitaikiusios prie vietos klimato sąlygų, nereiklios pašarams. Per laktacijų duoda 200–500 l pieno.

## Produkcija

## Šaltiniai
Gintaras Kryževičius

**Gintaras Kryževičius** (g. 1962 m. balandžio 28 d. Vilniuje) – Lietuvos teisininkas.

## Biografija
1963–1970 m. su šeima gyveno Biržuose. Pradėjo lankyti Biržų vidurinę mokyklą. Tėvą perkėlus dirbti į Trakus, mokėsi Trakų 2-ojoje vidurinėje mokykloje. 1985 m. baigė VU Teisės fakultetą, įgijo teisininko kvalifikaciją. 2009 m. kovą stažavosi Oksfordo universitete, mokėsi ES konkurencijos teisės.

1985–1988 m. LSSR Aukščiausiojo Teismo sekretoriato skyriaus viršininkas – pirmininko padėjėjas. 1988–1989 m. LSSR komunalinio ūkio ministerijos vyriausiasis juriskonsultas.

1989–1995 m. Vilniaus m. 3–iojo apylinkės teismo teisėjas. 1995–1999 m. Vilniaus apygardos teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjas. 1999–2001 m. Lietuvos apeliacinio teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjas. 2001–2007 m. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo teisėjas, 2001–2006 m. teismo pirmininko pavaduotojas. 2007–2009 m. LAT Civilinių bylų skyriaus teisėjas, 2009–2017 m. LAT teismo pirmininkas.. 2017–2022 m. LVAT teismo pirmininkas.

Nuo 2017 m. balandžio LVAT teisėjas.

Moka rusų ir anglų kalbas, supranta lenkų.

## Šeima
2016 m. spalį išsiskyrė.

* Sūnus – Dominykas Kryževičius (1988 m.), buv. ISM studentas, teisininkas, Estijos Euroapotheca CEO.

* Marti nuo 2015 m. rugpjūčio – LRT diktorė Eglė Daugėlaitė-Kryževičienė.

## Išnašos

|-

|-
Liūtai avinėliams (filmas)

f

***Liūtai avinėliams*** () – 2007 m. amerikiečių drama, kurioje vaidina Tom Cruise, Meryl Streep ir Robert Redford.

## Aktoriai

## Nuorodos
*''Lions for Lambs'' Official website
*
*
Purmamarka

**Purmamarka** () – miestelis šiaurės vakarų Argentinoje, Chuchujaus provincijoje, Tumbajos departamente, Humahuakos slėnyje, pusiaukelėje tarp Tumbajos ir Tilkaros. Yra ~2000 gyventojų. 4 km nuo gyvenvietės praeina kelias (*[[Ruta Nacional 9]]*) Buenos Airės – La Kjaka, nuo kurio atsišakoja kelias į vakarus link Suskeso ir Čilės.

Purmamarka yra svarbus regiono turistinis centras. Žymus vaizdingomis, ryškiomis apylinkių uolomis, ypač Septynių Spalvų kalva (*Cerro de los Siete Colores*), kuri yra vienas svarbiausių šiaurės rytų Argentinos simbolių. Gražūs kraštovaizdžiai atsiveria ir nuo Lipano kuestos. Pavažiavus keliu į rytus plyti Salinas Grandes druskos lygumos. Pats miestelis išlaikęs senovinę architektūrą. Yra 1648 m. statyta bažnyčia – nacionalinis architektūros paminklas.

Vietovės pavadinimas aimarų kalba reiškia „dykynės miestas“. Iki atkeliaujant ispanams teritorija buvo gyvenama indėnų omaguakų. Šie buvo stipriai paveikti inkų kultūros, kuri čia buvo atkeliavusi plečiantis Inkų imperijos teritorijoms (buvo Koljasujaus dalimi).

## Šaltiniai
Bosnijos ir Hercegovinos karinės pajėgos

**Bosnijos ir Hercegovinos Ginkluotosios pajėgos** (bosn., serb., kroat. *Oružane snage Bosne i Hercegovine, OSBIH*, kirilica *Оружане снаге Босне и Херцеговине, ОСБИХ*) – oficialios Bosnijos ir Hercegovinos karinės pajėgos. Iš buvusių *Bosnijos ir Hercegovinos armijos* ir *Serbų Respublikos armijos* 2005 metais sudarytos bendros Bosnijos ir Hercegovinos karinės pajėgos. *Bosnijos ir Hercegovinos Gynybos ministerija* kontroliuoja kariuomenę.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Bosnijos ir Hercegovinos gynybos ministerija
Amnionas

**Amnionas** arba **vandenmaišis** – skysčio, kurio didžiąją dalį sudaro vanduo, maišas, supantis gemalą, o po to ir vaisių. Amniono sieną sudaro amniono epitelis, negemalinė mezoderma, amniono skystis (98 % vandens, 1 % neorganinių ir 1 % organinių medžiagų). 9-10 savaitę amnionas suauga su lygiuoju chorionu.

Amniono skysčio visąlaik iki gimimo daugėja, nes jis sunkiasi iš placentos ir virkštelės kraujagyslių, ir iš vaisiaus kūno, jį taip pat sekretuoja amnioblastai ir vaisiaus kvėpavimo takų epitelis. Vėliau prasideda amniono skysčio apykaita. Skystį rezorbuoja tie patys amnioblastai. Nuo 5 mėnesio vaisius pradeda ryti šiuos vandenis, tada šie skysčiai arba atiduodami motinai per placentą, arba išskiriami iš vaisiaus per šalinimo organus atgal į amniono skystį.

Amnionas atlieka nemažai funkcijų: amortizuoja vaisiaus judesius, apsaugo vaisiaus odą nuo išdžiūvimo, o varškinis vaisiaus dangalas, *vernix caseosa*, neleidžia odai permirkti; leidžia vaisiui laisvai judėti, ir neleidžia suaugti jam su amniono siena, dėl to vystosi sąnariai; palaiko kūno temperatūrą; užtikrina simetrišką kūno augimą; lemia normalią plaučių sklaidą; vandenys padeda vaisiui užgimti.
Paslaptis iš praeities

**Paslaptis iš praeities** arba **Vakaras** () – 2007 m. amerikiečių drama, režisuota Lajos Koltai. Susan Minot ir Michael Cunningham sukūrė scenarijų, paremtą to paties pavadinimo Minot romanu.

## Aktoriai
**6-asis dešimtmetis**
* Claire Danes – Ann Grant
* Mamie Gummer – Lila Wittenborn
* Patrick Wilson – Harris Arden
* Hugh Dancy – Buddy Wittenborn
* Glenn Close – Mrs. Wittenborn
* Barry Bostwick – Mr. Wittenborn

**Dabartis**
* Vanessa Redgrave – Ann Grant Lord
* Toni Collette – Nina Mars
* Natasha Richardson – Constance Haverford
* Meryl Streep – Lila Wittenborn Ross
* Ebon Moss-Bachrach – Luc
* Eileen Atkins – Mrs. Brown, naktinė slaugė
* Sarah Clements – Lizzie Tull
* Kara F. Doherty – Chloe
* David Call – Pip

## Nuorodos
* 
* ''Evening'', Movie Trailer
Tumbaja

**Tumbaja** () – miestelis šiaurės rytų Argentinoje, Chuchujaus provincijoje, 45 km į šiaurės vakarus nuo San Salvadoro, Humahuakos slėnyje, Grandės upės pakrantėje. Departamento centras. ~400 gyventojų.

Per Tumbają eina plentas Buenos Airės – La Kjaka (*[[Ruta Nacional 9]]*). Miestelis išlaikęs senovinę architektūrą. Yra 1796 m. statyta bažnyčia. Apylinkėse būdingos ryškiaspalvės uolos. Netoli Tumbajos yra svarbus turistinis centras – Purmamarka.

## Šaltiniai
Alantojis

**Alantojis** kitaip **Vaisiaus šlapimo maišelis** – trynio maišo sienos aklina dešros formos išauga, trečiąją savaitę įsiterpianti į jungiamąjį stiebelį. Žmogaus alantojo sienoje 3-5 savaitę formuojasi kraujagyslės, jungiančios gemalo kraujotaką su choriono gaureliais. Iš šių kraujagyslių vėliau vystosi virkštelės kraujagyslės. Dalis gemalo kūne esančio alantojo dalyvauja šlapimo pūslės vystymesi, kita dalis vadinama šlapimo lataku, *urachus*, tįsta nuo bambos žiedo iki šlapimo pūslės viršūnės. Po gimimo jis užanka ir tampa viduriniu bambos raiščiu priekiniame pilvo sienos reljefe iš vidinės pusės.
Oberšturmbanfiureris

**Oberšturmbanfiureris** ( 'vyresnysis šturmo dalinio (bataliono) vadas') – SA ir SS karinis laipsnis, atitinkąs armijos papulkininkį (pulkininką leitenantą). Galutinai susiformavusioje SS laipsnių sistemoje sekantis vyresnis laipsnis buvo štandartenfiureris, o jaunesnis – šturmbanfiureris.

Oberšturmbanfiurerio atskyrio ženklas buvo keturi kvadratu išdėstyti sidabriniai kvadratėliai ir juostelė apačioje kairiajame apykaklės antsiuve. Oberšturmbanfiureriai nešiodavo ir vermachto pulkininko leitenanto antpečius.

Oberšturmbanfiurerio laipsnis į SS laipsnių sistemą įtrauktas 1933 m. gegužės 19 d. Tuo metu šį laipsnį turėjo teritorinių SS padalinių SS šturmbanų () vadai. Šturmbanus sudarydavo keturi mažesni padaliniai *šturmai* (, maždaug lygūs armijos kuopai, nuo 54 iki 180 žmonių), medicinos būrys () ir orkestras (). Iš viso šturmbaną sudarydavo 500–800 žmonių.
Nuo 1936 m., kai buvo sukurta SS kariuomenė, oberšturmbanfiureris buvo prilygintas vermachto papulkininkiui, jie būdavo batalionų vadai ar pulko vado pavaduotojai.

Žinomiausi SS oberšturmbanfiureriai buvo:
* Rudolfas Hiosas (*Rudolf Höss*) – Aušvico koncentracijos stovyklos komendantas
* Adolfas Eichmanas (*Adolf Eichmann*) – vienas žydų naikinimo organizatorių
* Herbertas Kapleris (*Herbert Kappler*) – Romos gestapo vadas, vykdęs Ardeatinos skerdynes.


File:Bundesarchiv Bild 183-R81453, SS-Obersturmbannführer Otto Skorzeny an der Oder.jpg|Oberšturmbanfiureris Otas Skorcenis prie Oderio
File:Bundesarchiv Bild 146-1985-036-08, Otto Meyer.jpg|9-osios SS tankų divizijos pulko vadas Otas Mejeris (*Otto Meyer*)
File:Bundesarchiv Bild 101III-Jarolin-032-16, Manfred Schönfelder.jpg|5-osios SS tankų divizijos pulko vadas Manfredas Šiofelderis (*Manfred Schönfelder*)
File:Bundesarchiv Bild 101III-Bueschel-179-15A, Georg Schönberger.jpg|Georgas Šionbergeris (*Georg Schönberger*), 1-ojo SS tankų pulko vadas.
Barsukalnis (Punskas)

**Barsukalnis** () – moreninė kalva šiaurės rytų Lenkijoje: Palenkės vaivadijos Seinų apskrities Punsko valsčiuje, prie Giluišių kaimo. Aukštis – 208,4 m virš jūros lygio. Kalva apžėlusi mišku, vadinamu *Giluišgiriu* ir oficialiai priskiriamu Kreivėnų giriai. Pavadinimas kilęs dėl daugybės barsukų olų, kurios išraustos visame kalne. Spėjama, kad Barsukalnyje vidurmažiais būta jotvingių alkavietės.

Kalvos viršūnėje stovėjo Švč. Mergelės Marijos koplytėlė, kurią pastatė žmogus, išsigelbėjęs per susidūrimą su Napoleono armijos kareiviais. Pastatas buvo akmens mūro, viduje kabojo Šv. kankinės Apolonijos bareljefas. Koplyčia sugriuvo ar buvo sugriauta apie 1953 m., paveikslas saugomas Punsko Švč. M. Marijos Dangun Ėmimo bažnyčioje. Išliko akmeniniai pamatai 7 m x 7 m. Šalia koplyčios tekėjo šaltinis, prie jo buvo akmuo su iškaltu nutekėjimo takeliu vandeniui. Šlaite, prie kelio į Punską viename iš medžių buvusi įkelta koplytėlė. Jos nebeliko, kai buvo nupjautas medis.
 
## Šaltiniai
* Punsko valsčiaus internetinė svetainės inf. 
* Kun. Marius Talutis. ''Barsukalnio šventvietė'' // TERRA JATWEZENORUM. Istorijos paveldo metraštis 2015 (7) psl. 469 

## Nuorodos
* Kalnas Punsko valsčiaus turistiniame žemėlapyje 
* Barsukalnio vaizdas iš palydovo
Sarajevo universitetas

**Sarajevo universitetas** () – pirmasis universitetas Bosnijoje ir Hercegovinoje. Įkurtas Sarajeve 1531 m. kaip islamiškos teisės koledžas. 1940 m. gruodžio 2 d. gavo universiteto vardą. Europos universitetų asociacijos narys.

## Sudėtis

Universitetą sudaro 26 fakultetai, akademijos ir koledžai:
* Taikomosios dailės akademija
* Dramos akademija
* Muzikos akademija
* Architektūros fakultetas
* Ekonomikos fakultetas
* Elektrotechnikos fakultetas
* Kriminologijos fakultetas
* Politikos fakultetas
* Fizinės edukacijos fakultetas
* Transporto ir komunikacijų fakultetas
* Farmacijos fakultetas
* Filosofijos fakultetas
* Civilinės inžinerijos fakultetas
* Islamo studijų fakultetas
* Mechanikos fakultetas
* Medicinos fakultetas
* Agrikultūros fakultetas
* Teisės fakultetas
* Gamtos mokslų ir matematikos fakultetas
* Odontologijos fakultetas
* Miškininkystės fakultetas
* Veterinarijos fakultetas
* Pedagoginės edukacijos koledžas

## Rektoriai
* Vaso Butozan 1949-1950, 1952-1956
* Drago Krndija 1950-1952
* Edhem Čamo 1956-1960
* Aleksandar Trumić 1960-1965
* Fazli Alikalfić 1965-1969
* Hamdija Čemerlić 1969-1972
* Zdravko Besarović 1972-1977
* Arif Tanović 1977-1981
* Božidar Matić 1981-1985
* Ljubomir Berberović 1985-1988
* Nenad Kecmanović 1988-1991
* Jusuf Mulić 1991-1993
* Faruk Selesković 1993-1995
* Nedžad Mulabegović 1995-2000
* Boris Tihi 2000-2004
* Hasan Muratović 2004-2006
* Faruk Čaklovica 2006-

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
Zoja Kosmodemjanskaja

**Zoja Kosmodemjanskaja** (, 1923 m. rugsėjo 13 d. Tambovo srityje – 1941 m. lapkričio 29 d. Maskvos srityje) – tarybinė partizanė, Tarybų Sąjungos didvyrė.

## Biografija
Pirmomis TSRS-Vokietijos karo dienomis pasiprašė savanore į frontą. Buvo ruošiama diversiniam darbui partizanų būriuose. Du kartus siųsta į vokiečių armijos okupuotą TSRS teritoriją. 1941 m. lapkričio pabaigoje netoli Maskvos pakliuvo vokiečiams į nelaisvę.

Nelaisvėje buvo kankinama. Nepasakiusi net savo tikros pavardės, 1941 m. lapkričio 29 d. Petriščevo kaimo aikštėje buvo viešai pakarta.

1942 m. vasario 16 d. Z. Kosmodemjanskajai buvo suteiktas Tarybų Sąjungos didvyrės vardas. Po karo buvo perlaidota Novodevičės kapinėse Maskvoje.

Z. Kosmodemjanskajos vardas ir trumpo gyvenimo faktai buvo plačiai panaudojami TSKP ideologų, praktiškai paverčiant ją didvyriškumo ir pasišventimo kovai prieš vokiečius simboliu. Jos vardu masiškai vadinti pionierių būriai, mokyklos, gatvės. Z. Kosmodemjanskajai pastatyta keletas paminklų, jos vardas suteiktas kariniam laivui, tankeriui, asteroidui.

Z. Kosmodemjanskajos broliui Aleksandrui (1925–1945), žuvusiam Rytprūsiuose, taip pat suteiktas Tarybų Sąjungos didvyrio vardas.

## Nuorodos
* Biografija (rusų kalba)
* "Apsakymas apie Zoją ir Šurą" (rusų kalba)
Supermodel of the World

**Supermodel of the World** – tarptautinis mados ir grožio konkursas, kuriame varžosi modeliai iš daugiau nei 50 pasaulio šalių.

Konkursas vyksta nuo 1981 m. ir remiamas kompanijos „Eileen Ford“. Konkurso nugalėtoja pelno 250 000 dolerių vertės kontraktą su kompaniją „Ford Models“. 2001 m. konkursą laimėjo lietuvaitė Asta Buziliauskaitė.

## Laimėtojos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Ašmenėlė (Ašmena)

**Ašmenė̃lė**  (arba ***Mūrinė Ašmena***; , ) – agromiestelis Baltarusijoje, Gardino srityje, 12 km į šiaurės vakarus nuo Ašmenos ir tiek pat nuo Lietuvos sienos, Ašmenos upės krante.

## Istorija

Nuo XVI a. LDK didikų Dorohostaiskių valda. Mikalojus Dorohostaiskis Ašmenėlėje įkūrė evangelikų reformatų bažnyčią ir, manoma, spaustuvę. Joje (kitais duomenimis, Liubčios spaustuvėje) 1615 m. išspausdinta Kristupo Manvydo Dorohostaiskio (1562–1615 m., Lietuvos didysis maršalka, palaidotas Ašmenėlėje) „Hippica“, A. Salinarijaus „Cenzūra“. Nuo 1694 m. Ašmenėlė priklausė Sapiegoms, nuo 1678 m. iki XX a. pradžios – Važynskiams. 1694 m. pastatyta Švč. Trejybės katalikų bažnyčia, 1790 m. – Švč. Mergelės Marijos, perstatyta 1841 m. ir 1874 m. XIX a. buvo kaimas, seniūnijos centras Palionių valsčiuje.

1920 m. Ašmenėlę užvaldė Lenkija. 1939 m. užimta TSRS, priskirta Baltarusijos SSR. 1942–1944 m. priklausė Lietuvos generalinei sričiai (Ašmenos apskritis). 1944 m. naktį iš gegužės 13 į 14 d. Vietinės rinktinės kuopą puolė Armijos Krajovos partizanų daliniai. Žuvę 22 lietuviai palaidoti Ašmenos katalikų kapinėse.


Muravanaja Ašmianka, Maci Božaj. Мураваная Ашмянка, Маці Божай (1930).jpg|Švč. Mergelės Marijos bažnyčia 1930 m.
Muravanaja Ašmianka. Мураваная Ашмянка (1930) (2).jpg|Bažnyčios interjeras
Muravanaja Ašmianka, Kaplica. Мураваная Ашмянка, Капліца (J. Bułhak, 1929).jpg|Koplytėlė miestelio prieigose
Muravanaja Ašmianka, Maci Božaj. Мураваная Ашмянка, Маці Божай (1900).jpg|Viena iš Mūrinės Ašmenos gatvių XX a. pr. 


## Gyventojai

### Lietuviai

Ašmenėlės apylinkių gyvenviečių pavadinimai daugiausia lietuviškos kilmės, tačiau gyventojai gana anksti pradėjo baltarusėti – XIX a. viduryje lietuviškai kalbėjo apie 30 proc. parapijiečių, daugiausia parapijos pietinėje dalyje.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Гошкевич И.И. Виленская губерния: Полный список населенных мест со статистическими данными о каждом поселении, составленный по официальным сведениям. Вильна, 1905. С. 219–257.
* Jankowski Cz. Powiat Oszmiański. Materjały do dziejów ziemi i ludzi. Petersburg, 1896. Cz. l. S. 11.
* Жучкевич В.А. Краткий топонимический словарь Белоруссии. Мн., 1974. С. 279.
* Гродзеншчына ў легендах і паданнях. Мн., 1999. С. 53-64.
* Корева А. Материалы для географии и статистики России, собранные офицерами Генерального штаба. Виленская губерния. СПб., 1861. С. 730.
Kampas (upė)

**Kampas** () – upė šiaurės Austrijoje, Žemutinės Austrijos žemėje; Dunojaus kairysis intakas. Prasideda dvejomis ištakomis Veinsbergo Miške; viena netoli Lybenau, kita – Rapotenšteino. Pradžioje teka į rytus, žemupyje pasuka į pietus. Vidurupyje ir žemupyje sudaro meandras. Įteka į Dunojų tarp Kremso ir Tulno.

Prie Kampo įsikūrę miesteliai: Cvetlis, Garsas prie Kampo, Šionbergas prie Kampo.
Aina (Lahoiskas)

**Ainà**  (, ) – agromiestelis Baltarusijoje, Minsko srityje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Lahoisko, prie Berezinos intako Ainos upės. Apylinkės centras. Yra cerkvė.

## Istorija

1386 m. pastatyta medinė katalikų bažnyčia, nuo 1788 m. – mūrinė; 1865 m. paversta cerkve, Antrojo pasaulinio karo metais sugriauta. Aina iki 1795 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Minsko vaivadijai ir pavietui. XIX a. buvo miestelis, Barysavo apskrities Ainos valsčiaus centras.

## Lietuviai

Po slavų kolonizacijos I tūkstantmečio antroje pusėje Ainos apylinkėse kelis šimtmečius išliko didelė lietuvių sala. Ruošiantis Lietuvos krikštui 1387 m. čia pastatyta viena iš 7 pirmųjų katalikų bažnyčių.

Išliko lietuvių kilmės kaimų vardų – jų daugiau į pietus, link Ostrošicų ir į pietvakarius link Radaškonių, ypač gausu į vakarus ir į pietvakarius nuo Radaškonių link Peršojų ir Rakavo. Manoma, kad čia dar XIX a. viduryje kalbėta lietuviškai. Ostrošicų, Radaškonių, Krasnajės, Jarševičų, Dubravų, Peršojų, Dorų katalikų parapijos veikė greta stačiatikių unitų parapijų; tai rodo, kad XIV–XV a. lietuviai vietomis gyveno mišriai su gudais. Visa Peršojų-Radaškonių-Ainos lietuviškų vietovardžių sala buvo prie Nemuno ir Dniepro upių pagrindinės vandenskyros.

## Šaltiniai

* https://globustut.by/gajna/
E6

**Europos kelias E6** – 3140 km ilgio greitkelis, jungiantis Treleborgą (Švedija) ir Kirkenesą (Norvegija).

## Maršrutas

* Treleborgas 

* Malmė   

* Helsingborgas

* Halmstadas 

* Geteborgas  

* **[[Oslas]]**  

* Olderfjordas 

* Karasjokas

* Kirkenesas
Traunas

**Traunas** () – upė šiaurės vakarų Austrijoje, Aukštutinės Austrijos žemėje; Dunojaus dešinysis intakas. Prasideda Alpėse, Toteso kalnagūbryje. Aukštupyje teka kalnuotomis vietovėmis, sudaro tarpeklius, prateka eilę ežerų: Kamerio, Toplico, Halštaterio. Toliau teka į šiaurę, kerta Zalckamerguto kalnagūbrį, prateka nemažą Trauno ežerą. Toliau teka į šiaurės rytus Dunojaus lyguma. Įteka į Dunojų Lince.

Didesni intakai: Gosaubachas, Išlis, Veisenbachas, Langbatbachas, Ageris (kairieji), Almas, Eiterbachas, Kremsas, Rindbachas, Retenbachas (dešinieji). Ant upės įrengta keletas hidroelektrinių. Prie Trauno įsikūrę miestai: Bad Auszė, Bad Išlis, Gmundenas, Lakirchenas, Velsas, Traunas, Lincas.
DOSAAF

**DOSAAF** (rus. ДОСААФ, *Добровольное общество содействия армии, авиации и флоту*), SDAALR (Savanoriška draugija armijai, aviacijai ir laivynui remti) – nuo 1951 iki 1991 m. veikusi tarybinė sukarinta masinė visuomeninė organizacija. DOSAAF organizacija turėjo savo įstatus, vėliavą ir emblemą.

## Veikla

Vienu iš DOSAAF pirmtakų 1927-1948 m. buvo Osoaviachimas (Draugija gynybai, aviacijai ir chemijos pramonei remti).

Oficialiais organizacijos tikslais buvo įvardijamas tarybinių piliečių patriotinis auklėjimas, TSRS gynybinio pajėgumo stiprinimas, rengimas ją ginti.

Organizacijai buvo pavesta rengti masinių techninių profesijų, reikalingų ir karo metu, darbuotojus (vairuotojus, traktorininkus, radistus, elektrikus, motoristus, motociklininkus ir kt.) bei suteikti pirminį karinį paruošimą (parašiutizmas, sklandymas, jachtų klubai, jaunieji šauliai ir pan.)

## Narystė
DOSAAF nariu galėjo būti bet kuris TSRS pilietis nuo 14 metų.

Mokiniai, studentai ar darbininkai į DOSAAF buvo priiminėjami masiškai, dažnai ir per prievartą, grasinant neišmokėti stipendijos ar premijos. Todėl DOSAAF žmonės tarpusavyje vadindavo „priverstinai savanoriška" () organizacija.

DOSAAF filialai buvo steigiami praktiškai kiekvienoje gamykloje ir organizacijoje, mokyklose, namų valdybose ir kitur. Čia realios veiklos praktiškai nevyko, tik formaliai buvo renkamas nario mokestis (ženklai, klijuojami į specialią knygelę).

## Po TSRS žlugimo

Po TSRS žlugimo Rusijoje įsteigta sporto ir technikos draugija ROSTO, laikoma DOSAAF teisių perėmėja.

## Šaltiniai
Eugenija Sutkienė

**Eugenija Sutkienė** – teisininkė, verslo teisės advokatė, advokatų kontoros „TGS Baltic“  vyr. partnerė, viena iš steigėjų.

Specializacija – viešieji pirkimai bei viešoji ir privačioji partnerystė, įmonių susiliejimai ir įsigijimai. Specializavosi įmonių teisėje (privatizavimo, investicijų, įmonių susijungimo ir įsigijimo srityse), taip pat tarptautinės prekybos, konkurencijos, energetikos, telekomunikacijų ir ryšių, žiniasklaidos teisės srityse.

## Biografija
Nuo 1979 m. iki 1984 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete studijavo teisę, įgijo teisininkės kvalifikaciją. Studijavo tarptautinę teisę Krokuvos universitete (Lenkija), stažavosi užsienio teisės firmose „McDermott, Will & Emery“ (JAV), „Paisner & Co“ (Jungtinė Karalystė).

Nuo 1984 m. iki 1989 m. Lietuvos prekybos bazės Juridinio skyriaus vadovė, nuo 1989 m. iki 1992 m. Lietuvos TSR (vėliau – LR) didmeninės prekybos ministerijos Juridinio skyriaus ir komercinio arbitražo vadovė, nuo 1992 m. iki 1999 m. JAV teisės firmos „McDermott, Will & Emery“ Vilniaus biuro steigėja ir vadovė, nuo 1999 m. iki 2003 m. kovo 20 d. advokatų kontoros „Jaskutėlis, Sutkienė ir Masiokas“ (buvęs JAV teisės firmos „McDermott, Will & Emery“ Vilniaus biuras) partnerė, nuo 2003 m. kovo 21 d. advokatų kontoros „Sutkienė, Pilkauskas ir partneriai“ (nuo 2008 m. rugsėjo mėn. – verslo teisės aljanso „TLS Alliance“ narės) vadovaujanti partnerė. Advokatė nuo 1999 m..

Buvo Lietuvos teisininkų draugijos narė. Lietuvos advokatūros Tarybos narė (nuo 2011 m. balandžio 22 d.). „SOS vaikų kaimų“ draugijos valdybos pirmininkė.

## Narystė
* Lietuvos advokatūra, narė;
* Tarptautinė advokatų asociacija, narė;
* Europos teisininkų asociacija, narė;
* Europos moterų teisininkių asociacija, valdybos narė.

## Bibliografija
* Corporate Chapter // International Law Office, 1999–2002;
* Lithuanian Privatization // Privatization & Public Private Partnership Review, 2002–2003;
* Agriculture Chapter: Homework for Lithuania // The EU Parliament Magazine, Nr. 146, 2003 m. rugsėjo 30 d.;
* Comparative Law Essay // The American Bar Association’s magazine International Lawyer;
* Sutarčių žinynas (vendraautorė). Verslo žinios, 2006 m. birželis.

## Šaltiniai
Sūduvos kalnai

**Sūduvos kalnai** () – moreninis kalvynas šiaurės rytų Lenkijoje: Palenkės vaivadijos Suvalkų apskrities Vižainio valsčiuje, prie Sūduvos kaimo. Šalia Sūduvos kalnų eina turistinės dviračių ir slidininkų trasos, plyti Sūduvos ežeras. Žinomiausios kalvyno kalvos: **Prūso kalnas** (, aukščiausia Sūduvos kalnų viršūnė - 230 m virš jūros lygio), **Švedo kapas** () ir **Gulberekas** (). Spėjama, kad pastaroji kalva - tai buvęs jotvingių piliakalnis. Spėjimus sustiprina ir ant Gulbereko gulintys rieduliai - galimo karinio sutvirtinimo liekanos.

Vienos iš kalvų pavadinimas - **Kapinėlis**,  - leidžia numanyti ten buvus laidojimo vietos.

## Nuorodos

* 
* Gulbereko kalvos vaizdas iš palydovo;
* Sūduvos kalnai Suvalkijos turistiniame žemėlapyje.
E7

**Europos kelias E7** – 250 km ilgio greitkelis, jungiantis Po (Prancūzija) ir Saragosą (Ispanija).
Ašiuža

**Ašiužà**  (arba ***Ožiai, Goža, Hoža***; ) – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, Gardino rajone, dešiniajame Nemuno krante, prie Ožės (, ) žiočių, 17 km į šiaurę nuo Gardino. Apylinkės centras.

## Istorija

Šalia miestelio rasta 8–7 tūkstantmečio pr. m. e. stovyklavietė. Istorijoje nuo XV a. žinomas Lietuvos didžiojo kunigaikščio dvaras. Ldk Kazimieras įkūrė pirmąją katalikų bažnyčią, Ldk Aleksandras 1494 m. patvirtino jai dešimtinę. 1655 m. Rusijos kariuomenė bažnyčią sudegino, vėliau ji atstatyta; po I pasaulinio karo perstatyta mūrinė – dabar Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia. XVIII a. prie bažnyčios veikė mokykla. Nuo 1671 m. miestelis – seniūnijos centras. XIX a. buvo kaimas Gardino apskrityje. Nuo XIX a. vidurio iki 1950 m. – Ašiužos valsčiaus centras.

## Lietuviai

Ašiužos apylinkės nuo seno buvo lietuviškos. Smolenskui 1514 m. patekus į Maskvos priklausomybę dalis pabėgėlių (egzuliantų) slavų buvo apgyvendinti Ašiužos dvaro žemėse. XIX a. viduryje Ašiuža ir jos apylinkės tebebuvo daugiausia lietuviškos, įėjo į lietuvių kalbos arealą, tačiau po truputį baltarusėjo.

XX a. pradžioje lietuviškai dar kalbėjo 1/5 ar 1/6 parapijos žmonių. 1920 m. Ašiužos apylinkėse vyko Lietuvos ir Lenkijos karinių dalinių susišaudymai. 1920 m. okupavo Lenkija. 1939 m. užimta TSRS ir perduota Baltarusijai. 1942–1944 m. priklausė Lietuvos generalinei sričiai.

## Galerija

Gogha Grodno Church St.Peter and St.Paul 1.JPG
Gogha Grodno Church St.Peter and St.Paul 2.JPG
Gogha Grodno Church St.Peter and St.Paul 4.JPG


## Šaltiniai
Pilypas II Augustas

**Pilypas II Augustas** (; 1165 m. rugpjūčio 21 d. Paryžiuje – 1223 m. liepos 14 d.) – Prancūzijos karalius (nuo 1180 m. iki pat savo mirties).

## Biografija

Kilęs iš Kapetingų dinastijos. 1189–1191 m. vienas III kryžiaus žygio (1189–1192 m.) vadų. 1202–1204 m. iš Anglijos karaliaus Jono Bežemio atkariavo Normandiją ir kitas valdas. 1214 m. Buvino mūšyje sumušė Jono Bežemio ir Šv. Romos imperijos imperatoriaus Otono IV kariuomenes. Per 1209–1229 m. vykusius karus su albigiečiais prie karaliaus domeno prijungė Viduržemio jūros pakrantės sričių. Domene įvedė naują administracinį suskirstymą, įkūrė Karališkąją tarybą, padidino legistų (viduramžių teisininkų) teises.

## Šeima ir vaikai
* 1-ji žmona: (nuo 1180 metų balandžio 28 d.) **Izabelė de Eno** (1170 balandžio 23 – 1190 kovo 15), grafaitė d'Artua, grafo Bodueno V de Eno duktė. Turėjo sūnų:
** Liudvikas VIII, Prancūzijos karalius.

* 2-ji žmona: (nuo 1193 metų rugpjūčio 14 d.) **Ingeborga Danė** (1174 – 1236 liepos 29), Danijos karaliaus Valdemaro I duktė, Danijos karaliaus Knudo VI sesuo. Vaikų neturėjo.

* 3-ji žmona: (nuo 1196 metų birželio 1 d.) **Agnesė Meranė** (apie 1180 – 1201 liepos 20), Meranijos hercogo Bertoldo IV duktė. Turėjo trys vaikus:
** Marija (apie 1198 – 1224 rugpjūčio 18); v1 – (nuo 1206 metų) Namiuro grafas Filipas I (1175–1212); v2 – (nuo 1213 metų) Brabanto hercogas Henrikas I (apie 1165–1235);
** Filipas Jurpelis (1200 – 1234 liepa), de Klermono ir Bulonijos grafas; ž – (nuo 1216 metų) Matilda de Damarten (apie 1202–1259);
** Žanas-Tristanas (1201 liepa – 1201 liepa).

* Nesantuokiniai ryšiai: „kokia tai dama iš Araso“:
** Pjeras Šarlo (1205–1249), Turo (arba Nuaiono) vyskupas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

## Galerija

|-

|-
Antroji Prancūzijos imperija

**Antroji imperija** arba **Antroji Prancūzijos imperija** – laikotarpis Prancūzijos istorijoje nuo  1852 iki 1870 m. Tai laiko tarpas Prancūzijos istorijoje apimantis Napoleono III valdymo laikotarpį. 

## Įkūrimas

Abejotiname referendume gavę piliečių sutikimą, Liudviko Napoleono Bonaparto šalininkai parengė naują 1852 m. konstituciją, kuri faktiškai buvo patobulintas 1799 m. konstitucijos variantas. Lapkričio 21 d. Prancūzija oficialiai paskelbta imperija, o Liudvikas Napoleonas Bonapartas 1852 m. pasiskelbė imperatoriumi Napoleono III vardu.
Dijė

**Dijė** () arba **Taja** () – upė Čekijoje ir Austrijoje; Moravos kairysis intakas. Susidaro ties Rabsu (Austrijoje) susiliejus Moravų Dijei (*Mährische Thaya, Moravská Dyje*) ir Vokiečių Dijei (*Deutsche Thaya, Rakouská Dyje*), kurios prasideda Bohemijos masyve. Teka į rytus tiek Austrijos (Žemutinė Austrija), tiek Čekijos (Pietų Moravija) teritorijoms, vietomis sudaro šių šalių sieną. Vaga labai vingiuota, gausu meandrų. Žemupyje pasuka į pietryčius, įteka į Moravą ties Hohenau miesteliu, esančiu Austrijos, Čekijos ir Slovakijos sienų sandūroje.

Didesni intakai: Želetavka, Jevišovka, Jihlava, Svratka (kairieji), Pulkau (dešinysis).

Čekijoje ant Dijės įrengta keletas hidroelektrinių užtvankų. Prie upės įkurti Tajatalio (Austrijoje) ir Podijų (Čekijoje) nacionaliniai parkai. Prie upės įsikūrę miestai: Rabsas, Drozendorfas-Cisersdorfas, Hardegas (Austrija), Znoimas, Lednicė, Bržeclavas (Čekija).
Smegenys rezervuare

**Smegenys rezervuare** – filosofinė idėja, kad mokslininkas gali ištraukti žmogaus smegenis iš kūno, įdėti į gyvybę palaikantį skystį ir prijungti smegenų neuronus prie superkompiuterio, duodančio elektrinius impulsus, kurie būtų identiški gaunamiems normaliomis sąlygomis. Tada kompiuteris simuliuotų realybę (įskaitant tinkamas aplinkos reakcijas į iš smegenų išeinančius signalus) ir žmogus su nuo kūno atsietomis smegenimis toliau gyventų ir patirtų normalius pojūčius, visiškai nesusijusius su išoriniu pasauliu. Gyvenantis tokioje simuliacijoje žmogus nebūtinai žinotų, kad jis gyvena „netikrame“ pasaulyje, todėl dažnai keliamas klausimas, ar mūsų pasaulis nėra tokia simuliacija. Filosofijoje smegenų rezervuare elementas yra naudojamas daugybėje minčių eksperimentų, susijusių su žinojimo, realybės, tiesos, sąmonės ir prasmės problemomis. Taip pat idėja yra kartais naudojama mokslinės fantastikos kūriniuose.

Paprasčiausias smegenų rezervuare scenarijus yra argumentas už filosofinį skepticizmą ir solipsizmą: jei smegenys rezervuare gautų ir siųstų tokius pačius impulsus kaip būdamos kaukolėje ir tie impulsai yra vienintelis būdas smegenims sąveikauti su aplinka, tada iš mūsų perspektyvos neįmanoma pasakyti, ar mes esame kaukolėje, ar rezervuare. Bet pirmuoju atveju daugelis žmogaus įsitikinimų yra teisingi (jei jis, pavyzdžiui, tiki, kad jis eina gatve arba valgo ledus), o antruoju atveju – klaidingi. Pasak argumento, kadangi iš principo yra neįmanoma atmesti būvimo smegenimis rezervuare galimybės, negalime ir nieko tikro apie pasaulį žinoti.

Smegenų rezervuare argumentas yra šiuolaikinė panašaus Renė Dekarto argumento versija. 1641 m veikale *Apmąstymai apie pirmąją filosofiją* jis svarstė, kad negali pasitikėti savo pojūčiais, nes įmanoma, kad kiekvieną jo pojūtį valdo „pikto genijus“. Vėliau jis šią idėją atmeta samprotaudamas, kad tobulas Dievas mūsų neapgaudinėtų. Smegenų rezervuare idėja taip pat yra susijusi su tame pačiame veikale išdėstytais Dekarto įtarimais, kad jis sapnuoja.

## Taip pat skaitykite
* Matrica, Vanilinis dangus – smegenų rezervuare idėja paremti mokslinės fantastikos filmai
* Simuliuojama realybė‎
* Sąmonės filosofija
Ažudievis

**Ažudievis** (arba ***Zadievis***, , ) – kaimas Baltarusijoje, Vitebsko srityje, 3 km į vakarus nuo Pastovių, prie Ažudievio ežero.

## Istorija

1608 m. pašventinta pirmoji katalikų bažnyčia. XIX a. buvo miestelis Švenčionių apskrities Jasevos valsčiuje. 1850 m. caro valdžia uždarė čia veikusį karmelitų vienuolyną, 1865 m. ir bažnyčią. Kaimą valdė grafai Grabovskiai. Per Pirmąjį pasaulinį karą Ažudievis buvo sugriautas. Po karo kunigas M. Bugenis pastatydino Viešpaties Jėzaus Atsimainymo bažnyčią. Pagal 1920 m. Lietuvos ir Rusijos taikos sutartį Ažudievis turėjo priklausyti Lietuvai, tačiau 1920 m. jį užvaldė Lenkija, priklausė Pastovių apskričiai ir valsčiui. 1939 m. priskirtas Baltarusijos TSR.

## Lietuviai

Ažudievio parapija buvo ištisinio lietuvių kalbos arealo rytiniame pakraštyje, ištįsusi į pietus Medilos upės vakariniu pakraščiu. Šia upe ėjo lietuvių ir baltarusių etnolingvistinė riba. Parapijos pietrytinėje dalyje buvo baltarusių kaimų. Lietuvių ir baltarusių riba išliko iki XIX a. vidurio. Tada lietuviškai kalbėjo apie 70 proc. parapijos žmonių. XIX a. 2-ojoje pusėje parapija toliau baltarusėjo. Lietuvių slavėjimas tęsėsi Lenkijos orkestruose.

## Šaltiniai
Ibsas

**Ibsas** () – upė Austrijoje, Žemutinės Austrijos žemėje; Dunojaus dešinysis intakas. Prasideda Alpėse, prie Mariacelio gyvenvietės, Celereino perėjoje. Aukštupys iki Lunco vadinimas Baltuoju Oisu (*Weiße Ois*) ir Oisu. Teka rytų kryptimi, kalnuotomis vietovėmis. Žemupyje teka į šiaurės vakarus Dunojaus žemuma. Įteka į Dunojų ties Ibso miestu.

Tėkmė srauni, vandeninga. Upė patvenkta užtvanka. Prie Ibso įsikūrę miestai: Luncas, Oponicas, Ibzicas, Vaidhofenas prie Ibso, Amštetenas, Ibsas prie Dunojaus.
Paleolito Veneros

**Paleolito Veneros** – sąvoka naudojama apibūdinti daugybę priešistorinių moterų skulptūrėlių, turinčių tam tikrus bendrus bruožus ir datuojamas vėlyvuoju paleolitu. Skulptūrėlės randamos daugiausia Europoje, nors keletas jų rasta ir Tolimuosiuose Rytuose (Irkutsko sritis) ir Sibire. Daugelis radinių priskiriami Gravetės kultūrai, nors yra ir ankstesnių, priskiriamų Orinjako kultūrai, bei vėlesnių, priskiriamų Madleno kultūrai.

## Šaltiniai
Herman Melville

**Hermanas Melvilis** (; 1819 m. rugpjūčio 1 d. – 1891 m. rugsėjo 28 d.) buvo amerikiečių romanų ir apsakymų rašytojas, eseistas ir poetas, dažnai priskiriamas tamsiojo romantizmo srovei. Rašytojas geriausiai žinomas kaip romano „Mobis Dikas” ir apysakos „Bilis Badas”, išleistos po rašytojo mirties, autorius.

Rašytojo pirmosios trys knygos, kurių pirmoji tapo bestseleriu, sulaukė labai didelio dėmesio. Tačiau po XIX amžiaus penktame dešimtmetyje sparčiai atėjusios literatūrinės sėkmės rašytojo populiarumas labai staigiai krito šeštojo dešimtmečio viduryje. Rašytojas vėliau nebesugebėjo pakartoti sėkmės ir atstatyti savo populiarumo. 1891 metais, mirus rašytojui, jis buvo beveik visiškai pamirštas. Tai tęsėsi iki „Melvilio atgimimo” XX amžiaus pradžioje, kai jo darbas vėl pelnė pripažinimą. Rašytojo romanas „Mobis Dikas” buvo vertinamas kaip vienas iš pagrindinių literatūrinių JAV ir pasaulio literatūros šedevrų.
Balčiškės

**Balčiškės** () – kaimas Varanavo rajone, Gardino sritis, Baltarusija; Balčiškės apylinkės centras. 426 gyventojų (2001 m.). 

## Lietuviai
XX a. viduryje 25 apylinkės kaimų, tarp jų ir Balčiškės, senieji gyventojai kalbėjo lietuviškai. 2000 m. Balčiškės vidurinėje mokykloje 12 vaikų lankė lietuvių kalbos pamokas. 

## Šaltiniai
Tamsusis romantizmas

**Tamsusis romantizmas** – literatūros subžanras, kilęs iš transcendentinio filosofinio judėjimo, išpopuliarėjęs XIX a. Jungtinėse Amerikos Valstijose. 

Tamsiojo romantizmo dvasios įkvėptiems darbams įtaką darė transcendentalizmas, tačiau tamsiojo romantizmo atstovai pritarė ne visoms transcendentalizmo idėjoms. Tamsiojo romantizmo kūriniai yra žymiai mažiau optimistiškesni už transcendentinius tekstus apie žmoniją, gamtą ir dieviškumą. Edgaras Alanas Po, Nathaniel Hawthorne, Hermanas Melvilis, poetė Emily Dickinson ir italų poetas Ugo Foscolo yra laikomi ryškiausiais tamsiojo romantizmo atstovais.