open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rokas Čivilis

**Rokas Antanas Čivilis** (g. 2005 m. spalio 23 d.) – Lietuvos krepšininkas, žaidžiantis LKL besivaržančioje Šiaulių „Šiauliai“ komandoje.

Po 2019–2020 m. moksleivių krepšinio lygos sezono, kuriame vidutiniškai pelnė po 22,1 taško, atkovojo po 11,4 kamuolio ir atliko po 3,8 rezultatyvaus perdavimo, prisijungė prie RKL besivaržančios Kauno „Žalgirio–3“ komandos.

2023 m. rugsėjo 5 d. prisijungė prie Juveskiulės krepšinio akademijos Suomijos antrojoje krepšinio lygoje. Čivilis su komanda tapo 2024–2025 m. sezono lygos vicečempionu. Vidutiniškai pelnė po 11 taškų, atkovojo po 4,2 kamuolio per rungtynes.

2025 m. rugpjūčio 11 d. papildė „Šiaulių“ komandos gretas. 2026 m. sausį pasirašė dvipusę sutartį su RKL–B rungtyniaujančia Radviliškio „Radviliškis“ ekipa.

## Išnašos
Kilmezė

**Kilmezė** (, ) – upė Rusijoje, Udmurtijoje ir Kirovo srityje; Viatkos kairysis intakas (Kamos baseinas). Prasideda Kamos aukštupio aukštumos pašlaitėse, šiaurės Udmurtijoje, Krasnogorsko rajone. Teka daugiausia į pietvakarius. Įteka į Viatką piečiau Piliandyšo.

Didžiausi intakai: Lumpunas, Lobanė (dešinieji), Vala (kairysis).

Daugiausia vandens upė gauna iš sniego tirpsmo. Užšąla lapkričio pradžioje, atitirpsta balandžio antrojoje pusėje. Upė naudota miško plukdymui.

Pagrindinės gyvenvietės prie Kilmezės: Seltai, Siumsi, Kilmezė (Udmurtija), Kilmezė (Kirovo sritis).

Vandenvardis siejamas su finų-permių **kilmä (külmä)* (plg. sam. **kelmas* „šaltas, žvarbus“,  „įšalęs“).

## Šaltiniai
Kazanka (Volga)

**Kazanka** (, ) – upė Rusijoje, Tatarstane; Volgos kairysis intakas. Prasideda Arsko rajone, Alaikina Gario kaimo apylinkėse. Teka į pietvakarius. Įteka į Volgą (Kuibyševo tvenkinį) Kazanėje.

Didžiausi intakai – Kismesė, Noksa (kairieji).

Daugiausia vandens upė gauna iš sniego tirpsmo.

Pagrindinės gyvenvietės prie Kazankos: Urniakas, Arskas, Usadai, Kazanė.

## Šaltiniai
Kazanka (reikšmės)

**Kazanka** gali reikšti:
* Kazanka – kaimas Lietuvoje, Kelmės rajone;
* Kazanka – upė Rusijoje (Tatarstane);
* Kazanka – miesto tipo gyvenvietė Ukrainoje (Mykolajivo sr.);
* įvairios gyvenvietės Rusijoje:
** Kazanka – kaimas Amūro sr.;
** Kazanka – kaimas Belgorodo sr.;
** Kazanka – keletas stambių kaimų Baškirijoje;
** Kazanka – kaimas Novosibirsko sr.;
** Kazanka – kaimas Omsko sr.;
** Kazanka – kaimas Orenburgo sr., Šarlyko raj.;
** Kazanka – kaimas Permės krašte;
** Kazanka – kaimas Primorės krašte;
** Kazanka – daug smulkių kaimų kitur;
* Kazanka – kaimas Bulgarijoje (Stara Zagoros sr.);
* Kazanka – rusiškas Kazano kaimų pavadinimas Kazachstane;
* FK Lokomotiv-Kazanka – buvęs Rusijos futbolo klubas.
Mažasis Čeremšanas

**Mažasis Čeremšanas** (, ) – upė Rusijoje, daugiausia Tatarstane (paskutiniai 21 km – Uljanovsko srityje); Didžiojo Čeremšano (Volgos baseinas) dešinysis intakas. Prasideda Novošešminsko rajone, į rytus nuo Čiuvašskaja Čeboksarkos kaimo. Teka daugiausia į pietvakarius ir pietus Žemuoju Pavolgiu. Įteka į Didįjį Čeremšaną netoli Staryj Santimiro kaimo.

Didžiausias intakas – Marasa (kairysis).

Daugiausia vandens upė gauna iš sniego tirpsmo. Užšąla lapkritį, atitirpsta balandį. Didžiausias debitas 123 km nuo žiočių – 348 m³/s, mažiausias – 0,06 m³/s.

Pagrindinės gyvenvietės prie Mažojo Čeremšano: Staroje Alparovas, Čiuvašskij Brodas.

## Šaltiniai
Inocentas VIII

**Inocentas VIII** (; tikrasis vardas *Giovanni Battista Cybo*; 1432 m. – 1492 m. liepos 25 d.) – 213-asis Romos katalikų
popiežius, vadovavęs Katalikų Bažnyčiai nuo 1484 m. rugpjūčio 29 d. iki savo mirties 1492 m. liepos 25 d.  

## Biografija

G. B. Cybo gimė 1432 m. Genujoje. Jo šeima giminiavosi su įtakinga ir turtinga genujiečių aristokratų *Doria* šeima. Studijavo Paduvoje ir Romoje. Audringos jaunystės metais, iki įstojimo į dvasininkų luomą susilaukė nesantuokinių palikuonių, kurie vėliau buvo apgyvendinti Vatikano rūmuose Inocento VIII pontifikato metu.

Romoje G. B. Cybo tapo kunigu tarnaudamas pas kardinolą Calandrini, popiežiaus Mikalojaus V įbrolį. 1467 m. popiežius Paulius II paskyrė jį Savonos vyskupu. 1472 m. išvyko į Molfettos vyskupiją pietryčių Italijoje. 1473 m., remiamas Giuliano Della Rovere, vėliau tapusio popiežiumi Julijumi II, popiežiaus Siksto VI paskirtas kardinolu. 1484 m. rugpjūčio 29 d. jis išrinktas popiežiumi Inocentu VIII.

Inocentas VIII nepakeitė savo pirmtako valdymo stiliaus. Siekdamas užsitikrinti turtingųjų Medičių paramą, jis savo nesantuokinį sūnų Franceschetto Cybo apvesdino
su politiko Lorenco de Medičio dukterimi Magdalena. Vieno iš šios santuokos sūnų palikuonys pasirinko *Malaspina* šeimos pavardę ir iki XVIII a. valdė Masos ir Kararos kunigaikštystę (vėliau hercogystę). Vienas iš Lorenco de Medičio sūnų nuo 14 metų buvo paskirtas kardinolu, vėliau išrinktas popiežiumi Leonu X.

Užimtas šeimos reikalais, Inocentas VIII mažai dėmesio skyrė bendrai religinei ir politinei situacijai. Jis bandė įtakoti Osmanų imperijos spaudimą, laikydamas įkaitu sultono brolį Džemą. Norėdamas jį išpirkti, sultonas Bajazitas II padovanojo popiežiui relikviją – šventąją Longino ietį, kuria, pasak legendos, buvo pervertas Jėzaus kūnas. Popiežius priėmė dovaną, bet vis tiek atsisakė paleisti įkaitą.

## Popiežiaus bulės

Vienas pirmųjų Inocento VIII darbų tapus popiežiumi buvo 1484 m. gruodžio 5 d. paskelbta garsioji bulė „Summis desiderantes affectibus“, skirta kovai su raganavimu, pavedusi pasaulietiniams ir religiniams teismams persekioti raganas. Jis tai padarė primygtinai prašomas domininkono, žinomo inkvizitoriaus Heinricho Kramerio, siekusio išrauti ereziją ir nekatalikišką elgesį Vokietijoje. Jis su dideliu entuziazmu ėmėsi savo naujojo darbo Reino krašte, bet nesulaukė vietos bažnytinės valdžios deramo palaikymo. Galiausiai H. Krameris buvo priverstas pasitraukti ir paskelbti savo požiūrį į raganavimą 1487 m. kartu su Jacob Sprenger parašytame veikale „Malleus Maleficarum“. Knyga susilaukė daugelio naujų leidimų, skatino inkvizicijos isteriją. Raganų ieškota ir Prūsijoje bei Mažojoje Lietuvoje.

1486 m. pas Inocentą VIII su Lenkijos karaliaus Kazimiero IV misija buvo atvykęs Peremislio vyskupas Janas iš Torgovisko, prašydamas paramos kryžiaus žygiui prieš turkus ir totorius. Todėl liepos 5 d. popiežius išleido bulę, kuria rėmė Lenkijos karalių kovoje su neištikimaisiais ir leido jam pasilikti tris ketvirtadalius indulgencijų pajamų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sąrašas:Popiežiai
* Catholic Encyclopedia – Pope Innocent VIII
K League 2

**K League 2** () – Pietų Korėjos antros pakopos, visiškai profesionali, vyrų futbolo lyga, įkurta 2013 metais kaip **K League Challenge**. 

## Istorija
2011 m. paskelbta, kad bus įkurtas antrasis divizionas. Planuota, kad blogiausia K League komanda iškris į Antrąją lygą, o kitos varžysis dėl išlikimo pereinamosiose rungtynės. Geriausia Antros lygos komanda patektų į stipriausią šalies futbolo divizioną.

2013 m. kovo 11 d. įkurta lyga vadinosi **K League Challenge**. 2018 m. sausio 22 d. paskelbta, kad keičiasi lygos pavadinimas ir tapo žinoma kaip **K League 2.**

Nuo 2026 sezono, tarp K League 2 ir K3 League pradėta taikyti iškritimo, patekimo sistema.

## Komandos
Nuolat kito klubų skaičius lygoje. Nuo 2026 m. sezono dalyvavo 17 komandų.

; 2026 m. sezono dalyviai
* Ansan Greeners FC,
* Busan IPark,
* Cheonan City FC, 
* Chungbuk Cheongju FC,
* Chungnam Asan FC,
* Daegu FC,
* Gimhae FC 2008,
* Gimpo FC,
* Gyeongnam FC,
* Hwaseong FC,
* Jeonnam Dragons,
* Paju Frontier FC,
* Seongnam FC,
* Seoul E-Land FC,
* Suwon FC,
* Suwon Samsung Bluewings,
* Yongin FC

## 2025 m. K League 2

				
* Šaltiniai: Soccerway duomenų bazė ir oficiali K League svetainė

## Čempionai
:: Atnaujinta: 

## Taip pat skaitykite
* K League
* K League 1
* K3 League
* WK League

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Official K League website (korėjietiškai)
* RSSSF duomenų bazė (čempionai ir sezonai)
K3 League

**K3 League** () – Pietų Korėjos trečios pakopos, profesionali, vyrų futbolo lyga, įkurta 2020 metais. 

## Istorija
Ankstesniais metais trečios pakopos pirmenybės turėjo pusiau profesionalios lygos statusą. 2020 m. įkurta **K3 League** įgijo profesionalios lygos statusą.

Nuo 2026 sezono, tarp K League 2 ir K3 League pradėta taikyti iškritimo, patekimo sistema.

## Komandos
Nuolat kito klubų skaičius lygoje. Nuo 2026 m. sezono dalyvavo 14 komandų.

; 2026 m. sezono dalyviai
* Busan Transportation Corporation FC,
* Changwon City FC,
* Chuncheon FC,
* Daejeon Korail FC,
* Dangjin Citizen FC,
* FC Gangneung,
* Gyeongju Korea Hydro & Nuclear Power FC (Gyeongju KHNP),
* Jeonbuk Hyundai Motors (dubleriai)
* FC Mokpo,
* Pocheon Citizen FC,
* Siheung Citizen FC,
* Ulsan Citizen FC,
* Yangpyeong FC,
* Yeoju FC

## Čempionai
:: Atnaujinta: 

## Taip pat skaitykite
* K League
* K League 1
* K League 2
* WK League

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Official K League website (korėjietiškai)
* RSSSF duomenų bazė (čempionai ir sezonai)
Ižas (upė)

**Ižas** arba **Didysis Ižas** (, ) – upė Rusijoje, Udmurtijoje ir Tatarstane; Kamos dešinysis intakas. Prasideda vidurio Udmurtijoje, ties Krasno kaimu susiliejus Didžiajam Ižui ir Mažajam Ižui. Teka į pietus per Udmurtiją, žemupyje – per Tatarstaną. Įteka į Kamą (tiksliau – Kamos žemupio tvenkinį) netoli Kičketano.

Didžiausias intakas – Kyrykmasas (kairysis).

Daugiausia vandens upė gauna iš sniego tirpsmo. Užšąla lapkričio viduryje, atitirpsta balandžio viduryje. Upė naudota miško plukdymui, žemupyje laivuojama. Ties Ižesvsku upė patvenkta, susidaręs Iževsko tvenkinys.

Pagrindinės gyvenvietės prie Ižo: Selyčka, Iževskas, Staryj Čultemas, Jaganas.

Spėjama, kad žodis *iž* senovėje galėjęs reikšti vandens telkinį. Udmurtų, komių-permių ir kitų aplinkinių tautų vandenvardžiuose dažnai sutinkamas elementas (pvz., *Ižma, Varyž* ir kt.).

## Šaltiniai
Didysis Čeremšanas

**Didysis Čeremšanas** (, ) – upė Rusijoje, Tatarstane ir Samaros ir Uljanovsko srityse; Volgos kairysis intakas. Prasideda Bugulmos–Belebėjaus aukštumoje, Samaros srities Kliavlino rajone, Kliavlino gyvenvietės apylinkėse. Vinguriuoja į šiaurės vakarus, už Čeremšano gyvenvietės – į pietvakarius. Įteka į Kuibyševo tvenkinį už Dimitrovgrado, sudaro didelę tvenkinio įlanką (užlietas buvęs žemupys).

Didžiausi intakai – Didžioji Sulčia, Mažasis Čeremšanas (dešinieji).

Daugiausia vandens upė gauna iš sniego tirpsmo.

Pagrindinės gyvenvietės prie Didžiojo Čeremšano: Čeremšanas, Novočeremšanskas, Dimitrovgradas.

Vandenvardis greičiausiai kilęs arba nuo totorių čeremisais () vadintų marių, arba iranėniškos kilmės (plg. *джарам* „tekėti; tekantis“, *чарам* – „pieva, ganykla“). Upė jau 992 m. minima ibn Fadlano kaip Džaramsanas.

## Šaltiniai
Gimhae FC 2008

**Gimhae FC 2008** () – Pietų Korėjos futbolo klubas iš Kimchės miesto. 

## Istorija
Klubo ištakos siekia 2008 m. sausio 26 d. Nuo 2008 m. sezono varžėsi Korea National League. Nuo 2020 m. sezono rungtyniavo K3 League. Debiutantai tapo lygos nugalėtojais. 2025 m. sezone dar kartą tapo lygos nugalėtojais. Nuo 2026 m. sezono žaidė K League 2.

## Pasiekimai
;  K3 League (III):
* **Nugalėtojai (2):** 2020, 2025 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

Šaltiniai:

## Spalvinė gama

## Garsesni žaidėjai
*  

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Paju Frontier FC

**Paju Frontier** () – Pietų Korėjos futbolo klubas iš Pchadžu miesto. 

## Istorija
Klubo ištakos siekia 2012 m., kuomet įkurtas **„Paju Citizen“** futbolo klubas (). Nuo 2012 m. sezono varžėsi K3 Challengers League. 2020 m. sezoną praleido K4 League ir tapo lygos nugalėtojais. Nuo 2021 m. sezono žaidė K3 League. 2025 m. lapkričio 10 d. paskelbta, kad klubas keičia pavadinimą į **Paju Frontier**. 2025 m. lapkričio 24 d. pristatytas naujasis klubo logotipas ir spalvinė gama.

Nuo 2026 m. sezono varžėsi K League 2.

## Pasiekimai
;  K3 League (III):
* **Antroji vieta (1):** 2013 m.
;  K4 League (IV):
* **Nugalėtojai (1):** 2020 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

Šaltiniai:

## Spalvinė gama

## Garsesni žaidėjai
*  

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali svetainė]
* [ SOCCERWAY]
* [ FLASHSCORE]
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Yongin FC

**Yongin FC** () – Pietų Korėjos futbolo klubas iš Jongino miesto.. 

## Istorija
Ankstesniais metais Jongino mieste buvo sukurta infrastuktūra: pastatyti stadionai, treniruočių kompleksas. 2025 m. dikutuota apie futbolo klubo įkūrimą. Vyko klubo emblemos konkursas. 2025 m. rugsėjo mėn. pristatytas pirmasis klubo rėmėjas. Jais tapo GNT ENG bendrovė.

2026 m. įkurtas futbolo klubas. Įgijo profesionalaus klubo statusą. Nuo 2026 m. sezono varžėsi K League 2.

## Pasiekimai
;  K2 League (II):
* **Antroji vieta (0):**

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

Šaltiniai:

## Spalvinė gama

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė 
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Šiaurės Afrikos kampanija

**Šiaurės Afrikos kampanija** – Ašies valstybių (Vokietijos ir Italijos) karo veiksmai prieš Sąjungininkų (Didžiosios Britanijos ir JAV) pajėgas Šiaurės Afrikoje 1940–1943 m. Esminė Antrojo pasaulinio karo dalis. Vyko pietiniame Viduržemio jūros krante. Sudarė kampanijos Libijos ir Egipto dykumose (Vakarų dykumos kampanija, Dykumos karas), Maroke, Alžyre (operacija „Fakelas“) ir Tunise (Tuniso kampanija). Sąjungininkų karo pastangose dominavo Britų Sandrauga ir tremtiniai iš vokiečių okupuotų Europos šalių. Jungtinės Valstijos į karą įsitraukė 1941 m. gruodį, o 1942 m. gegužės 11 d. pradėjo teikti tiesioginę karinę pagalbą Šiaurės Afrikoje.

Kovos Šiaurės Afrikoje prasidėjo 1940 m. birželio 10 d. fašistinei Italijai paskelbus karą Prancūzijai ir Didžiajai Britanijai. Birželio 14 d. britų kariniai daliniai peržengė sieną iš Egipto į Libiją (Italijos kolonija) ir užėmė Kapuco fortą. Italijos 10-oji armija atsakė kontrpuolimu Egipte ir rugsėjo 16 d. užėmė Sidi Baranį. Gruodžio 9 d. Britanijos kariuomenė perėjo į puolimą, susigrąžino Sidi Baranį ir okupavo Kirenaiką. Italijos 10-oji armija buvo sunaikinta (į nelaisvę paimta 130&nbsp;000 karių), todėl 1941 m. vasarį Vokietija į Šiaurės Afriką perkėlė Afrikos korpusą (vadas Ervinas Romelis) padėti Italijai ir užkirsti kelią Ašies pralaimėjimui.

Vėliau vyko permainingi mūšiai dėl Libijos ir Egipto iki 1942 m. spalį prasidėjusio antrojo al Alameino mūšio, kuriame britų 8-oji armija (vadas generolas leitenantas Bernardas Lo Montgomeris) nugalėjo jungtinę vokiečių ir italų tankų armiją „Afrika“ ir privertė jos likučius trauktis į Tunisą. 1942 m. lapkritį JAV ir Didžiosios Britanijos daliniams išsilaipinus Šiaurės Vakarų Afrikoje (Kasablankoje, Orane ir Alžyro mieste) ir toliau spaudžiant Viši režimo pajėgas (kurios vėliau perėjo į kitą pusę), Sąjungininkai apsupo apie 250&nbsp;000 vokiečių ir italų karių šiaurės Tunise ir 1943 m. gegužę privertė juos pasiduoti.

Sąjungininkų pergalė Šiaurės Afrikoje sudarė sąlygas po dviejų mėnesių įsiveržti į Siciliją, vėliau – ir į žemyninę Italiją, ir pagreitino Benito Musolinio fašistinio režimo žlugimą.

## Išnašos

## Šaltiniai

*
Fieseler Fi 333

**Fieseler Fi 333** – karinio transporto lėktuvo prototipas, kurį 1942 m. Trečiojo Reicho karinėms oro pajėgoms pasiūlė Vokietijos įmonės „Fieseler“. Vidinis įmonės indeksas – „Projekt P 30“. Nors projektą palaikė Trečiojo Reicho karo aviacija (Luftwaffe), jis nebuvo įgyvendintas.

## Konstrukcija
Konstrukciškai orlaivis buvo pilnai metalinis dvimotoris žemasparnis monoplanas su po fiuzeliažu pakabinama krovinine gondola.

Reicho aviacijos ministerijos (RLM) lėktuvų apraše šis orlaivis buvo pateiktas dviejų variantų – su krovinio skyriumi ir be jo. Projektas numatė galimybę naudoti skirtingo dydžio gondolas, pritaikomas įvairaus pobūdžio krovinių pervežimui. Ši sistema turėjo sudaryti galimybę greitai pakrauti ir iškrauti ar modifikuoti lėktuvą, tiesiog prikabinant kitą gondolą.

Variantas su krovinių skyriumi turėjo po suplokštintu fiuzeliažu montuojamą išimamą transporto modulį. Keičiant modulius, lėktuvas galėjo būti pritaikytas naudoti karių ir krovinių transporto, parašiutininkų, sanitarinėms misijoms arba kaip buksiravimo lėktuvas.

Orlaivyje buvo numatyta labai aukšta fiksuota važiuoklė su suporintais ratais kiekvienas kurių turėjo nepriklausomą pakabą. Be įprastos riedėjimo ir skrydžio padėties buvo numatyta ir speciali nusileidimo padėtis, leidžianti geriau absorbuoti smūgį leidžiantis.

Variantas be krovinio skyriaus buvo skirtas fiuzeliažų ir sparnų konstrukcijų gabenimui. Taip pat juo planuota gabenti pionierių įrangą, šturmo ar motorinius katerius ir skraidyti galinčius naikintuvus. Buvo svarstoma ir galimybė naudoti šį Fi 333 variantą kaip skrendantį tankerį. Šiame variante turėjo būtį įrengiama visiškai įstiklinta nosis ir vienguba važiuoklė.

Jėgainę sudarė du 1000 AG (746 kW) galios radialiniai varikliai BMW Bramo 323D.

Projektas buvo nutrauktas po projektavimo stadijos, kitur nurodoma, kad buvo sukurti trys prototipai.

## Techniniai duomenys
**Bendrosios charakteristikos**
* **[[Įgula]]:** 2
* **Ilgis:** 22,00 m
* **[[Sparno mojis]]:** 30 m
* **Aukštis:** 5,8 m
* **[[Tuščios transporto priemonės svoris|Tuščio svoris]]:** 6 101 kg su pakabinama gondola
* **Pilnasis svoris:** 9 201 kg
* **[[Maksimalus kilimo svoris]]:** 11 502 kg
* **Jėgainė:** du žvaigždiniai devynių cilindrų varikliai BMW Bramo 323D, išvystantys po 746 kW (1 000 AG)

**Skrydžio duomenys**

* **[[V greičiai|Maksimalus greitis]]:** 299 km/h (162 mazgai)
* **Smukos greitis:** 64 km/h (35 mazgai)
* **Skrydžio nuotolis:** 1 500 km (810 jūrmylių)

## Išnašos
Sicilijos operacija

**Sicilijos operacija** (kodinis pavadinimas – ***Husky***) – Sąjungininkų (JAV ir Didžiosios Britanijos) kariuomenių puolamoji operacija Sicilijoje prieš Ašies valstybių – nacistinės Vokietijos ir fašistinės Italijos – ginkluotąsias pajėgas per Antrąjį pasaulinį karą. Vyko 1943 m. liepos 9 – rugpjūčio 17 d. Sicilijos operacija laikoma Italijos kampanijos pradžia. Operacijos tikslas – užimti Siciliją ir pašalinti Italiją (pagrindinę Vokietijos sąjungininkę Europoje) iš karo.

1943 m. gegužę pasibaigus Šiaurės Afrikos kampanijai, pergalę pasiekę Sąjungininkai pirmą kartą išstūmė Ašies valstybes iš viso karo teatro. Prie Italijos krantų atsidūrę Sąjungininkai nutarė pulti Ašies pajėgas Europoje per Italiją (vietoj vakarų Europos) dėl kelių aplinkybių: Italijos karių moralė buvo silpna, Sąjungininkai kontroliavo strateginius Viduržemio jūros kelius, o Vokietijos tiekimo linijos Apeninų pusiasalyje buvo pažeidžiamos.

Siekdami nukreipti dalį Ašies pajėgų į kitas teritorijas, Sąjungininkai surengė keletą apgaulės operacijų (žinomiausia ir sėkmingiausia iš jų – operacija „Mincemeat“). Operacija „Husky“ prasidėjo 1943 m. liepos 9–10 d. naktį didele amfibine ir oro desanto operacija. Po jos sekė šešių savaičių sausumos kampanija, per kurią okupuota visa sala (rugpjūčio 17 d. užimtas Mesinos uostamiestis). Vokietija Mesinos sąsiauriu į žemyninę Italiją evakavo 52&nbsp;000 karių ir likusią karo techniką.

Sąjungininkai sėkmingai pasiekė savo pagrindinius tikslus: Ašies oro, sausumos ir jūrų pajėgos buvo išstumtos iš salos, o Viduržemio jūra pirmą kartą nuo 1941 m. tapo atvira Sąjungininkų prekybiniams laivams. Šie įvykiai pagreitino Italijos diktatoriaus Benito Musolinio režimo, kurį pakeitė nauja vyriausybė, griūtį. Italijos pralaimėjimas privertė vokiečių kariuomenę pakeisti Italijos pajėgas šalyje (mažesniu mastu ir Balkanuose) – dėl to penktadalis visos Vokietijos kariuomenės buvo atitraukta nuo intensyvaus Rytų fronto.

## Šaltiniai
K League 1

**K League 1** () – Pietų Korėjos pirmos pakopos, visiškai profesionali, vyrų futbolo lyga, įkurta 1983 metais. 

## Istorija
Pietų Korėjos profesionalų futbolo lyga buvo įkurta 1983 m. kaip Korėjos superlyga, turinti penkis klubus narius. Pirmieji penki klubai buvo „Hallelujah FC“, „Yukong Elephants“, „Pohang Steelworks“, „Daewoo Royals“ ir „Kookmin Bank“. „Hallelujah FC“ laimėjo pirmąjį titulą, vos vienu tašku aplenkę antroje vietoje likusius „Daewoo Royals“.

Superlyga buvo pervadinta į Korėjos profesionalų futbolo lygą. 1987 m. buvo įvesta namų ir išvykų sistema.

1998 m. vėl buvo pervadinta į **K lygą**. Po 2011 m. sezono **K League Championship** ir Korėjos lygos taurės turnyras buvo panaikinti.

2013 m. K lyga buvo padalinta į du divizionus. Pirmasis divizionas buvo pavadintas „K League Classic“, o naujai sukurtas antrasis divizionas – „K League Challenge“. Abu divizionai tapo K lygos struktūros dalimi.

2018 m. sausio 22 d. stipriausiasis šalies divizionas buvo pervadintas į **K League 1**.

## 2025 m. K League 1

* Gimcheon Sangmu klubas, priklausantis kariškiams, negali dalyvauti AFC turnyruose.

## Komandos
Nuolat kito klubų skaičius lygoje. 2026 m. sezono dalyvavo 12 komandų.

; 2026 m. sezono dalyviai
* FC Anyang
* Bucheon FC 1995
* Daejeon Hana Citizen FC
* Gangwon FC
* Gimcheon Sangmu FC
* Gwangju FC
* Incheon United FC
* Jeju SK FC
* Jeonbuk Hyundai Motors
* Pohang Steelers
* FC Seoul
* Ulsan HD FC

## Čempionai
:: Atnaujinta: 

## Klubų pasiekimai (nuo [[1983]]) m.
; Sėkmingiausi Pietų Korėjos klubai (nuo 1983 m.)
: Atnaujinta 

* Seongnam FC dar žinomas kaip Ilhwa Chunma, Cheonan Ilhwa Chunma ir Seongnam Ilhwa Chunma.
* FC Seoul arba Lucky-Goldstar Hwangso, LG Cheetahs ir Anyang LG Cheetahs.
* Pohang Steelers arba POSCO Dolphins ir POSCO Atoms.
* Busan IPark arba Daewoo Royals ir Pusan Daewoo Royals.
* Ulsan Hyundai arba Hyundai Horang-i bei Ulsan Hyundai Horang-i.
* Jeju United arba Yukong Elephants, Puchon Yukong bei Bucheon SK.

## Taip pat skaitykite
* K League
* K League 2
* K3 League
* WK League

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Official K League website (korėjietiškai)
* K League 1 pagal SOCCERWAY
* K League 1 pagal FLASHSCORE
* RSSSF duomenų bazė (čempionai ir sezonai)
2026 m. moterų A lyga

**[[2026]] m. [[Lietuvos moterų futbolo A lyga]]** – 34–asis moterų futbolo aukščiausios lygos sezonas nepriklausomoje Lietuvoje. 

## Moterų A lygos licencijų pareiškėjai
; Dalyvauti Lietuvos moterų A lygos čempionate paraiškas pateikė 8 komandos.

* Šiaulių „Gintra“, MFA „Žalgiris“-MRU, Gargždų „Banga“, Joniškio „Saned“, Vilniaus rajono „Transinvest“, Vilniaus „Žalgiris“ ir „FA „Šiauliai““.
* „Kauno rajono futbolo akademija“;
* 2026 m. sausio 19 d. Kauno rajono „Hegelmann“ informavo, jog moterų A lygos licencijos nesieks.

* Licencijavimo komiteto posėdis dėl moterų A lygos licencijų suteikimo įvyko 2025 m. vasario 17 d. 

* Lietuvos futbolo federacijos nepaprastųjų atvejų komitetas (NAK) patvirtinto ?–ias lygos dalyves.

### Licencijos
; Galutinis 2026 m. moterų A lygos licencijų gavėjų sąrašas

### UEFA licencijų pareiškėjai
UEFA licencijų, reikalingų siekiant dalyvauti tarptautinėse varžybose, siekė:

* Šiaulių „Gintra“ (Moterų UEFA varžybų licencija).
* MFA „Žalgiris“-MRU (Moterų UEFA varžybų licencija).

Licencijavimo komiteto posėdis dėl UEFA licencijų išdavimo numatytas 2026 m. balandžio 30 dieną.

## 2026 m. [[Lietuvos moterų futbolo A lyga|Moterų futbolo A lyga]]
* Moterų futbolo A lygos sezonas prasidėjo 2026 m. kovo 14 d. ir baigėsi lapkričio d.

### Dalyvės
; 2026 m. A lygoje rungtyniavo
* Gintra (*[[Šiauliai]]*);
* MFK Banga (*[[Gargždai]]*);
* MFA „Žalgiris“-MRU (*[[Vilnius]]*);
* FK „Transinvest“ (*[[Galinė]], Vilniaus rajonas*).
* MFK Žalgiris (*[[Vilnius]]*);
*  FA „Šiauliai“ (*[[Šiauliai]]*);
*  KRFA (*[[Kauno rajonas]]*)

### Komandų rikiuotė

## Rezultatai
; Pergalė didžiausiu skirtumu 
* 

## Rezultatyviausios žaidėjos

*   *([[FC Gintra]])* –  įvarčių;

## Taip pat skaitykite
* 2026 m. LMFA I lyga
* 2026 m. A lyga

## Šaltiniai

## Nuorodos
* LFF.LT (Oficiali LFF svetainė)
2026 m. Eliteserien

**2026 m. [[Eliteserien]]** – 2026 m. Norvegijos aukščiausiosios futbolo lygos sezonas. Prasidėjo 2026 m. kovo d., baigėsi 2026 m. lapkričio d.

„Viking“ klubas gynė čempionų titulą, iškovotą 2025 m. sezone.

## Dalyviai
; 2026 m. Eliteserien dalyvavo 16 klubų.

## Pokyčiai

## Galutinė lentelė
;  klubas tapo šalies čempionais.

## Pereinamosios rungtynės

Dėl išlikimo Eliteserien kovojo  ir Pirmojo diviziono atstovai .
----

----

* 
----

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Finalo rungtynių sąrašas (RSSSF)
Italijos kampanija

**Italijos kampanija** () – Sąjungininkų (Didžiosios Britanijos ir JAV) karo veiksmai Italijoje prieš Ašies valstybių (Vokietijos ir Italijos) kariuomenes per Antrąjį pasaulinį karą. Vyko 1943–1945 m.

1943 m. liepos Sicilijos operacija lėmė fašistinio Italijos režimo žlugimą ir Benito Musolinio nuvertimą, kuris liepos 25 d. karaliaus Viktoro Emanuelio III įsakymu buvo nušalintas ir suimtas. 1943 m. rugsėjo 3 d. naujoji vyriausybė (vadovaujama Pjetro Badoljo) sudarė paliaubas su Sąjungininkais. Tačiau vokiečių pajėgos netrukus įsiveržė į šiaurės ir vidurio Italiją, įvykdė nusikaltimų prieš Italijos civilius ir kariuomenės dalinius, kurie priešinosi vokiečių okupacijai ir pradėjo Pasipriešinimo judėjimą. Vokietijos desantininkų išlaisvintas B. Musolinis vokiečių okupuotoje teritorijoje įkūrė kolaboracinę marionetinę Italijos socialinę respubliką. 1943 m. spalio 13 d. Sąjungininkai pripažino Italiją sąjungininke kare su Vokietija. Po to Italijos Pietų armija (*Esercito del Sud*) ir italų partizanai su Sąjungininkais kovojo prieš Vokietijos kariuomenę ir kolaboracinę Nacionalinę respublikinę armiją (arba Šiaurės armiją) – prasidėjo pilietinis karas.

1944 m. vasarą, po Vokietijos pralaimėjimų Montekasine ir Ancijuje, išlaisvinta vidurio Italija, įskaitant Romą. Šiaurės Italija išlaisvinta po paskutinio pavasario puolimo ir visuotinio italų partizanų sukilimo 1945 m. balandžio 25 d. B. Musolinis buvo sugautas Pasipriešinimo judėjimo dalyvių ir nedelsiant sušaudytas. Kampanija baigėsi, kai 1945 m. balandžio 29 d. (likus savaitei iki oficialios Vokietijos kapituliacijos) armijų grupė „C“ Vokietijos karo vadovybės vardu Kazertos rūmuose pasirašė besąlygišką kapituliaciją Italijos teritorijoje (įsigaliojo gegužės 2 d.). Abi pusės įvykdė karo nusikaltimų, o karo veiksmai padarė žalos ir nepriklausomoms, Italijos teritorijoje esančioms San Marino ir Vatikano valstybėms.

Skaičiuojama, kad nuo 1943 m. rugsėjo iki 1945 m. balandžio Italijoje žuvo 60–70 tūkst. Sąjungininkų ir 38–150 tūkst. Vokietijos karių. Sąjungininkų nuostoliai (sužeistieji, dingę arba paimti į nelaisvę) siekė apie 330&nbsp;000, Vokietijos (neskaitant pasidavusių karo pabaigoje) – daugiau kaip 330&nbsp;000 žmonių. Prieš žlugimą fašistinė Italija neteko apie 200&nbsp;000 žmonių (daugiausia karo belaisvių, paimtų per Sicilijos operaciją), įskaitant daugiau kaip 40&nbsp;000 žuvusių ar dingusių be žinios. Žuvo daugiau kaip 150&nbsp;000 Italijos civilių, beveik 36 000 antifašistų partizanų bei apie 35 000 Italijos socialinės respublikos karių. Antrojo pasaulinio karo Vakarų fronte Italijos kampanija buvo nuostolingiausia, vertinant abiejų pusių pėstininkų pajėgų aukas, per nuožmius nedidelius mūšius aplink Gustavo linijos, Ancijaus pakrantės placdarmo ir Gotų linijos įtvirtinimus. Pėstininkų aukos Italijoje buvo proporcingai didesnės nei Pirmojo pasaulinio karo Vakarų fronte.

## Išnašos

## Šaltiniai

* 
* 
* 
*
Tatiana Pinto

**Tatiana Pinto** (; g. 1994 m. kovo 28 d. Oliveira do Baire, Portugalijoje) – profesionali portugalų futbolininkė, saugė.

## Karjera
2011 m. karjerą pradėjo Clube de Albergaria. 2013 m. persikėlė į SC Sand (Vokietija). 2015 m. grįžo į gimtinę ir prisijungė prie Valadares Gaia FC. Netrukus persikėlė į Bristol City (Anglija). 2016 m. vasarą grįžo į Portugaliją ir prisijungė prie „Sporting“ klubo. 2021 m. persikėlė į Levante (Ispanija).

2023 m. rugsėjo 8 d. oficialiai pranešta, kad pasirašyta sutartis su Brighton & Hove Albion (Anglija). 2024 m. birželio 5 d. pranešta, kad Pinto, kaip kitos trys žaidėjos, pasibaigus galiojusioms sutartims, paliks klubą.

2024 m. persikėlė į Atlético Madrid (Ispanija). Atstovaudama klubui sužaidė 35 rungtynes, iš jų – 29 Ispanijos čempionate. Liga F pasižymėjo pelnydamas tris įvarčius ir trimis rezultatyviais perdavimais.

2025 m. rugpjūčio 21 d. oficialiai paskelbta, kad pasirašyta sutartis su Juventus klubu (Italija).

### Portugalijos rinktinė
Atstovavo Portugalijos WU-19 rinktinei. 2014 m. pakviesta į nacionalinė moterų rinktinę. Atstovaudama šaliai sužaidė daugiau nei šimtą rungtynių.

2016 m. kovo 5 d. pelnė pirmąjį savo įvartį Algarvės taurės turnyro rungtynėse prieš Brazilijos rinktinę. Varžovės pirmavo (2–0), o Pinto sušvelnino rezultatą (2–1). Brazilės nugalėjo portugales rezultatu 3-1.

## Laimėjimai
;  **Sporting**
* Campeonato Nacional Feminino: 2016–2017, 2017–2018
* Taça de Portugal: 2016–2017, 2017–2018
* Supertaça de Portugal: 2017
;  **Atlético Madrid**
* Copa de la Reina de Fútbol finalininkės: 2024–2025 m.

## Išnašos

## Nuorodos

* JUVENTUS FC
* Atlético Madrid Femenino
* FPF svetainė
* SOCCERWAY
* SOCCERDONNA
Balkanų kampanija

**Balkanų kampanija** – Ašies valstybių (Italijos, Vokietijos ir Vengrijos) karo veiksmai Balkanuose prieš Jugoslaviją ir Graikiją per Antrąjį pasaulinį karą. Kampanija prasidėjo 1940 m. spalio 28 d. Italijai įsiveržus į Graikiją, baigėsi 1941 m. birželio 1 d. Ašies pajėgoms okupavus Kretos salą.

Vokietija, ruošdamasi karui prieš Sovietų Sąjungą ir Didžiąją Britaniją, siekė sustiprinti savo politinę ir karinę įtaką Balkanų regione. Berlynui pavyko į savo orbitą įtraukti Bulgariją – ji 1941 m. kovo 1 d. prisijungė prie Trišalio pakto. Tuo tarpu Graikija, nors karo pradžioje deklaravusi neutralitetą, 1940 m. spalį–lapkritį sėkmingai atrėmė Italijos surengtą puolimą. Jugoslavija taip pat nepanoro stoti į sąjungą su Vokietija: vietoj to ji 1941 m. balandžio 5 d. pasirašė draugystės ir nepuolimo sutartį su Sovietų Sąjunga.

1941 m. pradžioje Italijos puolimas įstrigo, o Graikija kontrpuolimu pasiekė Albaniją. Vokietija siekė padėti Italijai: dislokavo karius Rumunijoje ir Bulgarijoje bei puolė Graikiją iš rytų. Tuo tarpu Didžioji Britanija ir jos užjūrio (Britų Sandrauga) daliniai atsiuntė karių bei lėktuvų Graikijos gynybai sustiprinti. 1941 m. kovo 27 d. Jugoslavijoje įvykdžius Sąjungininkų remiamą valstybės perversmą, atsakydamas į tai Adolfas Hitleris įsakė okupuoti šalį.

Operacijai sutelkta didelių pajėgumų: Vokietijos 12-oji ir 2-oji armijos, Italijos 2-oji armija bei 10 Vengrijos brigadų, kurioms iš oro talkino apie 1500 lėktuvų. Jugoslavijos kariuomenė tuo metu turėjo 32 divizijas ir 415 lėktuvų, o Graikijos pajėgas sudarė 15 divizijų ir maždaug 80 lėktuvų. Graikiją sustiprino iš Egipto atvykęs Didžiosios Britanijos ekspedicinis korpusas, kurį sudarė apie 58 tūkst. karių.

1941 m. balandžio 6 d. Vokietijos ir Italijos kariuomenės pradėjo invaziją į abi valstybes (balandžio 12 d. prie puolimo prisidėjo ir Vengrija). Po intensyvių kovų vokiečiai jau balandžio 13 d. užėmė Belgradą, balandžio 27 d. – Atėnus. Iki balandžio 29 d. Jugoslavija ir žemyninė Graikijos dalis buvo okupuotos, išskyrus Kretą ir kitas Graikijos salas. Šios užimtos tik vėliau – per gegužės 20 d. prasidėjusią didelę Vokietijos oro desanto operaciją. Birželio 1 d. visos Kretoje likusios graikų ir britų pajėgos kapituliavo. Okupuotų šalių teritorijas vėliau pasidalijo Vokietija, Italija, Vengrija ir Bulgarija (nors ir nedalyvavo karo veiksmuose).

## Šaltiniai
Laisvės daina

***Laisvės daina***  – granito skulptūra, esanti Panevėžyje, Lietuvoje, Vilniaus gatvės ir Velžio kelio sankryžoje, netoli Skaistakalnio parko. Ją sukūrė lietuvių skulptorius Antanas Dimžlys ir architektas Tautvydas Miknevičius 1974 m. Skulptūra iš pradžių buvo skirta miesto išvadavimo nuo nacių okupacijos Sovietų Sąjungos pajėgų 30-mečiui paminėti. Po Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo 1990 m. paminklas buvo pradėtas vertinti kaip laisvės ir tautinio atsparumo simbolis, o originalus dedikacinis užrašas buvo pašalintas.

## Aprašymas
Skulptūra vaizduoja moters figūrą, su aukštyn iškelta laisvės vėliava, perteikiančią išlaisvinimo ir vienybės temas. Ji iškalta iš granito, ir yra ryškus sovietmečio monumentaliosios dailės pavyzdys Lietuvoje. Kūrinys laikomas vienu iš žymiausių A. Dimžlio monumentaliųjų darbų. Skulptūros aukštis siekia maždaug 10 metrų. Ji įrengta viešoje žaliojoje zonoje, prieinamoje lankytojams.

## Istorija
*Laisvės daina* buvo užsakyta sovietinės Lietuvos okupacijos laikotarpiu ir atidengta 1974 m. liepos mėnesį. Skulptūra buvo skirta paminėti raudonosios armijos Panevėžio „išvadavimo“  30-metį. A. Dimžlys eskizą baigė kurti dar 1967 m., iš pradžių planuodamas kūrinį Jonavai. Panevėžio miesto vadovai, apsilankę skulptoriaus dirbtuvėse, pasiūlė jį įrengti Panevėžyje, Skaistakalnio parke . Su Panevėžiu A. Dimžlį siejo glaudūs ryšiai – skulptorius yra kilęs iš Pasvalio krašto ir tarpukariu mokėsi Panevėžio berniukų gimnazijoje. Nusprendusi Panevėžyje pastatyti daugiau skulptūrų, miesto valdžia pirmiausia kreipėsi į jį.. 

1970 m. Respublikinė monumentaliosios-dekoratyvinės skulptūros meno taryba projektą svarstė, tačiau nepritarė jo įrengimui parke, todėl skulptūra buvo pastatyta prie tuometinio pagrindinio įvažiavimo į miestą. Originalus užrašas ant pjedestalo skelbė: „Pastatyta miesto išvadavimo 30-mečio proga“. Šis dedikacinis užrašas vėliau buvo demontuotas kaip dalis dekomunizacijos proceso po Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo. 

2017 m. skulptūra buvo restauruota siekiant pašalinti struktūrinius pažeidimus, kaip aptrupėjusios granito plokštės, nevienodi tarpai tarp jų, išbyrėjusios siūlės ir auganti augmenija. Renovacija kainavo 9 tūkst. eurų ir buvo finansuota savivaldybės lėšomis. Ji buvo atlikta kaip dalis platesnių miesto teritorijų tvarkymo darbų, siekiant išvengti avarinės būklės objektų netoli Skaistakalnio parko rekonstrukcijos. Vyriausioji architektė Daiva Gasiūnienė pabrėžė, kad bus peržiūrėtos ir kitos panašios skulptūros tvarkytinoje teritorijoje. Skulptūra įtraukta į Lietuvos kultūros vertybių registrą kaip kultūros paveldo objektas su kodu u.k. 20035. 

## Kontroversijos
Paminklo užrašas, žymintis „išvadavimą“, po nepriklausomybės atkūrimo sukėlė diskusijas dėl jo interpretacijos kaip okupacijos simbolio. Interviu laikraščiui *[[Sekundė (laikraštis)|Sekundė]]*, Panevėžio kraštotyros muziejaus vadovas, humanitarinių mokslų daktaras Arūnas Astramskas teigė, kad užrašas jam „net ne dviprasmis, o turintis vienintelę prasmę – žymi šalies okupaciją“, ir siūlė jį pašalinti arba papildyti paaiškinamuoju stendu.

## Šaltiniai
Dovydas Buika

**Dovydas Buika** (g. 2007 m. sausio 3 d.) – Lietuvos krepšininkas, žaidžiantis LKL besivaržančioje Jonavos „Jonava“ komandoje.

## Karjera

### Ankstyvoji karjera (2022–2024 m.)
Karjerą pradėjo RKL besivaržančioje Kauno „Žalgiris–3“ komandoje.

2023 m. prisijungė prie „Žalgirio“ dublerių komandos NKL. 2023–2024 m. NKL sezone vidutiniškai pelnė po 8,1 taško, atliko po 3,1 rezultatyvaus perdavimo per rungtynes.

### Kauno Žalgiris (2024–''dabar'')
2024–2025 m. NKL sezone vidutiniškai pelnė po 15,4 taško per rungtynes ir buvo įtrauktas į Kauno „Žalgirio“ sudėtį. „Žalgirio“ komandoje debiutavo 2025 m. vasario 2 d. LKL rungtynėse prieš Vilniaus „Wolves“ komandą, o po dviejų dienų debiutavo ir Eurolygoje rungtynėse prieš Berlyno „Alba“ ekipą.

2025 m. gegužę su „Žalgirio“ aštuoniolikmečių komanda tapo jaunimo Eurolygos čempionu.

2025 m. spalio 18 d. buvo paskolintas Jonavos „Jonava“ komandai iki sezono pabaigos.

## Nacionalinė rinktinė
Atstovavo Lietuvos jaunučių (iki šešiolikos metų) rinktinei 2022 ir 2023 metų Europos jaunučių krepšinio čempionatuose. 2023 m. čempionate Buika vidutiniškai pelnė po 16,3 taško, atkovojo po 4,7 kamuolio, atliko po 4,7 rezultatyvaus perdavimo per rungtynes ir atvedė rinktinę į ketvirtąją vietą turnyre.

Taip pat atstovavo Lietuvos iki 17 metų krepšinio rinktinei 2024 m. pasaulio jaunių čempionate, kuriame iškovojo penktąją vietą.

2025 m. Europos jaunimo iki 18 metų čempionate vidutiniškai pelnė po 16,7 taško per rungtynes. Turnyro aštuntfinalio rungtynėse prieš Latvijos rinktinę pelnė 26 taškus per 32 minutes, tačiau rinktinė pralaimėjo rezultatu 94–101. Lietuvos komanda iškovojo devintą vietą čempionate.

## Išnašos
Buika

;Buika
* Boleslovas Buika – dailininkas;
* Dovydas Buika – krepšininkas.

Pavardė dažnesnė Rokiškyje, Kaune, Vilniaus krašte. Galbūt sietina su pavardėmis , . Siejama su  „smurtingas, nuožmus“,  „siautėja, smarkauja“.

## Šaltiniai
Sebastián Herrera

**Sebastianas Estabanas Herera Kracbornas** (*Sebastián Esteban Herrera Kratzborn*, g. 1997 m. rugsėjo 1 d.) – Čilės krepšininkas, rungtyniaujantis gynėjo pozicijoje.

Treniravosi Čilės katalikiškojo universiteto (*Universidad Cátolica*) komandose. Karjerą pradėjo Vokietijos antrojoje lygoje – 2015–2017 m. Tryro „Gladiators“, 2017–2020 m. Kralsheimo „Merlins“. Vėliau žaidė pirmojoje Vokietijos lygoje, 2023 m. su Bonos „Telekom“ laimėjo FIBA Čempionų lygą. Po to sezono kartu su treneriu Tuomu Ysalo, komandos lyderiu T. Dž. Šortsu ir dar keliais žaidėjais perėjo į Paryžiaus „Basketball“, su kuriuo 2024 m. laimėjo Europos taurę ir pateko į Eurolygą.

Sebastianas Herera nuo 2016 m. rungtyniauja Čilės rinktinėje. Dalyvavo 2016 m. Pietų Amerikos čempionate.

## Pasiekimai
* Europos taurė: 2024 m.
* FIBA Čempionų lyga: 2023 m.
* LNB Pro A: 2025 m.
* Prancūzijos krepšinio taurė: 2025 m.
* Prancūzijos krepšinio lygos taurė: 2024 m.

## Šaltiniai
Kazimieras Kavaliauskas (1911)

**Kazimieras Kavaliauskas**, taip pat **Kazys Kavaliauskas** (1911 m. Joniškaičiuose, Lygumų valsčius, dab. Pakruojo raj. – 1972 m. Čikagoje, JAV) – lietuvių kunigas.

## Biografija

K. Kavaliauskas gimė 1911 m. Lygumų parapijoje, gyveno su tėvais Joniškaičių kaime. Mokėsi Lygumų pradžios mokykloje ir Šiaulių valsčiaus gimnazijoje. 1929-1936 m. studijavo Vytauto Didžiojo universitete Teologijos-filosofijos fakultete. 1936 m. buvo įšventintas kunigu. Iki 1944 m. pabaigos dirbo įvairiose Lietuvos parapijose. Artėjant antrai sovietinei okupacijai, pasitraukė į Vokietiją, po to emigravo į JAV. Iki mirties dirbo lietuvių parapijose Čikagoje. Buvo palaidotas Čikagos šv. Kazimiero lietuvių kapinėse, paskelbtas nekrologas išeivijos „Draugo“ laikraštyje.

1941 m. dirbdamas Žagarėje, K. Kavaliauskas reikšmingai prisidėjo gelbėjant žydų tautybės Miriam Šneiderytę (Marijoną Tiesnesienę), gimusią 1924 m. spalio 7 d. Pašvitinyje. Vykdant holokaustą Žagarėje buvo įkurtas getas, kuriame atsidūrė ir paauglė Miriam (Mera) su tėvais bei broliu.  K. Kavaliauskas su Pašvitinio kunigu Jonu Teišerskiu, rizikuodami savo gyvybėmis, sukūrė istoriją, surado žmones, sutikusius paliudyti, kad Miriam neva buvo našlaitė lietuvė, tik paimta globai į žydų šeimą. Buvo padaryti krikšto ir kiti oficialūs dokumentai, išgelbėję mergaitės gyvenimą. Išvengusi mirties, ji liko gyventi Žagarės apylinkėse: ištekėjo už latvio ūkininko, turėjo 4 vaikus. Po mirties 2003 m. buvo palaidota Žagarės latvių kapinėse.

## Atminimas

K. Kavaliauskas, kaip ir kiti žydaitės gelbėjimo istorijos dalyviai, po mirties buvo paskelbtas Pasaulio teisuoliu, pagerbtas Žūvančiųjų gelbėjimo kryžiumi (2000 m.). Kunigo asmens byla saugoma Izraelyje, Jad Vašem muziejuje, jam po mirties skirti apdovanojimai bei jų dokumentai saugomi Šiaulių vyskupijos kurijoje. Kunigo kapas Čikagoje pažymėtas teisuolio ženklu (aut. Tauras Budzys).

K. Kavaliauskui pagerbti atidengtas kryžius su atminimo lenta Naujosios Žagarės bažnyčios šventoriuje (2021 m.), atminimo lenta prie senosios Lygumų mokyklos (2022 m.).

## Šaltiniai
Čilės vyrų krepšinio rinktinė

**Čilės vyrų krepšinio rinktinė** – Čilei atstovaujanti vyrų krepšinio komanda. Kontroliuojama Čilės krepšinio federacijos.

Čilės krepšinio federacija įkurta 1924 m. Rinktinė nuo 1930 m. dalyvavo Pietų Amerikos čempionate, nuo 1936 m. – vasaros olimpinėse žaidynėse, nuo 1950 m. – pasaulio čempionate. Čilė sėkmingiausiai rungtyniavo XX a. viduryje, kai 1950 ir 1959 m. laimėjo bronzos medalius pasaulio čempionate, 1937 m. iškovojo auksą Pietų Amerikos čempionate ir 1932–1953 m. laikotarpiu laimėjo dar 4 bronzos ir du sidabro medalius, be to, iki 1956 m. dalyvavo visose olimpiadose. Vėliau rinktinės lygis smarkiai krito, ir jokių didesnių pasiekimų nebeiškovota. Po 1960 m. Čilė nebepateko į jokius tarpžemyninio lygio čempionatus.

## Pasiekimai tarptautiniuose turnyruose

### Vasaros olimpinės žaidynės
* 1936 – 9 vieta
* 1948 – 6 vieta
* 1952 – 5 vieta
* 1952 – 8 vieta

### Pasaulio čempionatai
* 1950 – 3 vieta 
* 1954 – 10 vieta
* 1959 – 3 vieta 

### Kiti turnyrai
* Pietų Amerikos krepšinio čempionatas:
** 1 vieta : 1937 m.
** 2 vieta : 1932, 1934 m.
** 3 vieta : 1942, 1947, 1949, 1953 m.

## Treneriai


*  Erasmo López: 1932–1936 m.
*  Jesús Magaña: 1937 m.
*  Fernando Primard: 1939 m.
*  Carlos Salamovich: 1940 m.
*  Pedro Ascencio: 1941 m.
*  Alfonso Barra Ponce: 1942 m.
*  Kenneth Davidson: 1943–1947 m.
*  Luis Valenzuela: 1948 m.
*  Osvaldo Retamal: 1949 m.
*  Kenneth Davidson & Luis Valenzuela: 1950 m.
*  Osvaldo Retamal & Sergio Molinari: 1952 m.
*  Juan Yovanovic: 1953 m.
*  Kenneth Davidson & Juan Arredondo: 1954 m.
*  Exequiel Figueroa: 1955 m.
*  Juan Arredondo: 1956 m.
*  Exequiel Figueroa & Juan Arredondo: 1958 m.
*  Luis Valenzuela & Juan Arredondo & Exequiel Figueroa: 1959 m.
*  Raúl López: 1960 m.
*  Luis Valenzuela: 1961 m.
*  Gustavo Ortlieb: 1963 m.
*  Stepan Spandarian: 1965–1966 m.
*  Luis Valenzuela: 1966 m.
*  Juan Arredondo: 1968 m.
*  René Hola: 1969 m.
*  Luis Valenzuela: 1971 m.
*  Dan Peterson: 1971–1973 m.
*  Héctor Oreste & Luis Pérez: 1976 m.
*  Randy Knowles: 1977 m.
*  Renato Raggio: 1979–1985 m.
*  Héctor Oreste: 1987 m.
*  Juan Morales: 1993 m.
*  Miguel Ureta: 1995 m.
*  Juan Morales: 1997–2001 m.
*  Daniel Allende: 2002–2003 m.
*  Miguel Ureta: 2004 m.
*  Daniel Allende: 2006–2008 m.
*  Juan Manuel Córdoba: 2010–2011 m.
*  Guillermo Vecchio: 2012 m.
*  Cipriano Núñez: 2014 m.
*  Daniel Frola: 2016 m.
*  Claudio Jorquera: 2017–2018 m.
*  Jorge Luis Álvarez: 2018–2019 m.
*  Daniel Frola: 2019 m.
*  Christian Santander: 2019–2022 m.
*  Juan Manuel Córdoba: 2023–



## Žymesni žaidėjai
* Exequiel Figueroa (1943–1952)
* Juan Ostoic (1950–1956)
* Luis Salvadores (1956–1959)
* Maximiliano Garafulic (1956–1959)
* Sebastián Herrera (2016–)

## Šaltiniai
Daiktų internetas

**Daiktų internetas** () – sujungtų objektų, prietaisų tinklas, internetą naudojantys daiktai. Bet koks įrenginys, jeigu jis turi tam tikrus jutiklius, programinę įrangą arba kitokias technologijas, gali būti įtrauktas į daiktų internetą. Tam tereikia, jei įmanoma, jį prijungti prie tinklo ir valdyti interneto pagalba.

Daiktų interneto technologijos įgalina realiuoju laiku rinkti, perduoti svarbius duomenis ir jais keistis tarp prietaisų be žmogaus dalyvavimo. Daiktų internetą sujungus su mašininiu mokymusi ir dirbtiniu intelektu, prietaisai patys aiškinasi sukauptą informaciją ir atlieka reikalingus veiksmus, tokiu būdu atlaisvindami žmones nuo kasdienių užduočių ir efektyvindami verslą. Išmaniuosius, internetą naudojančius įrenginius galima stebėti bei valdyti išmaniuoju telefonu, išmaniuoju laikrodžiu ar kompiuteriu iš bet kurios pasaulio vietos.

Iš įprasčiausių prie interneto prijungtų daiktų galima paminėti namų apsaugos sistemas, dūmų detektorius, durų spynas arba kitas prie interneto prijungtas saugumo priemones, buitinius prietaisus (automatinius dulkių siurblius, šaldytuvus, orkaites, kavos aparatus ir kt), išmaniuosius
laikrodžius ar apyrankes, virtualiosios realybės akinius ir ausines, aksesuarus. Neretai girdimas terminas „išmanieji namai“, tai reiškia, kad daiktų interneto įrenginiai yra namų automatizavimo dalis, apimanti apšvietimą, šildymą ir oro kondicionavimą, apsaugos bei kamerų sistemas.

## Išnašos
Pietų Amerikos krepšinio čempionatas

**FIBA Pietų Amerikos krepšinio čempionatas** – pagrindinis FIBA vyrų krepšinio turnyras Pietų Amerikoje, vykęs 1930–2016 metais. Dažniausiai vykdavo kas dvejus metus (nors eiliškumas dažnai kito). Palaipsniui jo svarba sumažėjo, kol galop jį pakeitė FIBA Amerikos čempionatas (rengiamas nuo 1980 m.). Pietų Amerikos krepšinio čempionatas funkcionavo kaip atranka į Amerikos čempionatą.

Daugiausia medalių iškovojo Brazilijos, Argentinos ir Urugvajaus rinktinės.

## Rezultatai

## Šalys pagal medalius

## Šaltiniai
Morkus (popiežius)

**Popiežius Morkus** (; ? – 336 m. spalio 7 d.) – 34-asis Romos katalikų popiežius, 336 m. trumpai vadovavęs Katalikų Bažnyčiai – nuo sausio 18 iki spalio 7 d. 

## Biografija

Apie ankstyvąjį Morkaus gyvenimą mažai žinoma. Remiantis „Liber Pontificalis“, jis buvo romietis, o jo tėvo vardas buvo *Priscus*. Iki išrinkimo popiežiumi Morkus vadovavo Ostijos vyskupijai. Jo trumpas pontifikatas pasižymėjo polemika su arijonais, buvo pradėti sudarinėti ankstyvieji popiežių ir kankinių sąrašai, žinomi kaip „Depositio episcoporum“ ir „Depositio martyrum“. 

Pagal „Liber Pontificalis“, popiežiaus Morkaus nutarimu Ostijos vyskupui buvo patvirtinti įgaliojimai šventinti naujai išrinktus popiežius, jiems įteikiant palijų kaip popiežiškosios galios ženklą. Morkui priskiriamas Šv. Morkaus bazilikos Romoje ir kapinių bažnyčios virš Balbinos katakombų imperatoriaus Konstantino dovanotoje žemėje įsteigimas.

Morkus mirė natūralia mirtimi 336 m. spalio 7 d. ir buvo palaidotas Balbinos katakombose. 1048 m. jo palaikai buvo perkelti į Veletrio miestą, o 1145 m. – į Šv. Morkaus baziliką Romoje, kur buvo saugomi urnoje po altoriumi. 

Morkus paskelbtas šventuoju, jo šventė švenčiama spalio 7 d. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Popiežiai
United FC (Dubajus)

**„United“ futbolo klubas** arba kitaip **Dubajaus „Junaited“** () – JAE futbolo klubas iš Dubajus miesto.

## Istorija
Klubas įkurtas 2022 m. 2022–2023 m. sezone rungtyniavo Antrame divizione (III). Nuo 2023–2024 m. sezono varžėsi Pirmame divizione (II). Debiutantai iškovojo šeštąją vietą. 2024–2025 m. sezone buvo ketvirtoje vietoje. 2025 m. liepos mėn. vyr. treneriu pakviestas italas Andrea Pirlo.

## Pasiekimai
;  **[[UAE Pro League]] (I):**
*  **Čempionai (0)**: 
*  **Antroji vieta (0):** 

## Sezonai

Šaltinis: 

## Sudėtis
; Pagrindinės komandos futbolininkai
:: atnaujinta 

## Garsesni žaidėjai
; Žaidėjai, atstovavę JAE nacionalinei rinktinei
*  Fares Juma Al-Saadi, gynėjas;
*  Tariq Ahmed Al-Hammadi, saugas;
; Užsieniečiai
*  Haris Seferović, puolėjas;
*  Adrien Silva, saugas;
*  Prince Soussou, saugas;
*  Quincy Promes, saugas;

## Treneriai
*  Andrea Pirlo, treneris (nuo 2025 m. liepos mėn.);

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

; Aprangos gamintojai
*  Puma, metai nežinomi;

## Išnašos

## Nuorodos
* **[https://utdfc.ae/ Oficiali klubo svetainė]**
* SOCCERWAY 
* FLASHSCORE 
* Transfermarkt 
* Globalsportsarchive
Naujosios Vilnios geležinkelio tiltas

**Naujosios Vilnios geležinkelio tiltas** – geležinkelio tiltas Vilniaus rytuose, Naujojoje Vilnioje, nutiestas ruože Vilnius–Turmantas per Vilnios upę.

## Istorija

Tiesiant Peterburgo–Varšuvos geležinkelį, per buvusios Rokantiškių seniūnijos teritoriją reikėjo įveikti kliūtį – Vilnios upę. Iš pradžių buvo pastatytas laikinas medinis tiltas, turėjęs tarnauti kol Daugpilio dirbtuvėse bus pagamintas geležinis tiltas. 1861 m. pastarasis buvo paruoštas ir geležinkeliu atvežtas į vietą.

I pasaulinio karo metais tiltas apgadintas. 1920–1923 m. remontuotas, o 1938 m. parengtas ir patvirtintas rekonstrukcijos projektas, likęs neįgyvendintas dėl II pasaulinio karo. 1963 m. tiltas perstatytas – tuomet jis buvo 70 m ilgio, jis supjaustytas gabalais ir nuimtas, o senosios konstrukcijos vietoje buvo iškart klojama nauja, patvaresnė. Naujasis tiltas pastatytas per 3 paras.

2009 m. tiltas rekonstruotas, buvo renovuotos metalinės tilto perdangos konstrukcijos, pakeisti atraminiai guoliai.

## Šaltiniai
Čelje Mesapika

**Čelje Mesapika** () – miestas pietų Italijoje, Apulijoje, Brindizio provincijoje, Salento krašte, 35 km į vakarus nuo Brindizio. Žemės ūkio regiono centras. Apylinkėse gausu tradicinių klintinių kūgiškų namelių trulių. Yra viduramžių pilis cilindriškais bokštais. Yra keletas bažnyčių (Švč. Mergelės Marijos Dangun Ėmimo, Šv. Roko, Šv. Demetrijaus ir kt.).

## Istorija
Buvo svarbi mesapių karinė tvirtovė. Romėnų laikais ir viduramžiais sumenko iki nedidelės gyvenvietės, 1584 m. atiteko Sanseverinų giminei, kuri čia pastatė pilį.


Ceglie Messapica - Piazza Plebiscito - 2.jpg|Miesto aikštė
Centro storico ceglie.jpg|Senamiesčio gatvelė
Ceglie Messapica - Chiesa di San Rocco - 2023-09-28 00-20-10 001.jpg|Šv. Roko bažnyčia
Torre Castello di Ceglie Messapica.jpg|Pilies bokštas


## Šaltiniai