open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
S. Daukanto atminimo ąžuolas

**Simono Daukanto atminimo ąžuolas** – atminimo ąžuolas Vilniuje, senamiestyje, pasodintas Lietuvos švietėjo S.Daukanto garbei. Tai paprastasis ąžuolas (*Quercus robur*), augantis S. Daukanto kieme prie Vilniaus universiteto Filologijos fakulteto. S. Daukanto atminimo ąžuolas nuo 1996 m. gegužės 29 d. yra Vilniaus miesto savivaldybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas.

## Istorija

S. Daukanto ėjimas pėstute iš Žemaitijos į Vilnių buvo paminėtas ąžuoliuko pasodinimu – iš jo gimtinės. Tai parodo, kaip Daukantas norėjo mokytis Vilniaus universitete. Šis ąžuolas dabar puikuojasi Vilniaus universiteto kiemelyje. Jis pasodintas universiteto 400 metų sukakties proga, tačiau pirmasis neprigijo, teko persodinti Sirvydo kieme, o Daukanto kieme sodinti antrąjį. Tačiau neprigijo ir tas, vėl perkeltas į Sirvydo kiemą, kur abu jie auga puikiai. Tad dabar kieme augantis ąžuolas yra jau trečiasis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* S. Daukanto atminimo ąžuolas (''vilniausgidas.lt'') 
* S. Daukanto kiemas: anuomet ir dabar
Östen Warnerbring

**Östen Warnerbring**  1934 m. lapkričio 22 d. Malmėje –  2006 m. sausio 18 d. Gran Kanarijoje, Ispanijoje) buvo švedų dainininkas, muzikantas, kompozitorius ir dainų tekstų autorius. Karjerą pradėjo kaip džiazo muzikantas, bet vėliau buvo žinomas ir kaip populiariosios muzikos atlikėjas.

1967 metais „Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „Som en dröm“ užėmė 8 vietą.

## Diskografija
* 1965 – *En gång i livet*
* 1966 – *En röd blomma till en blond flicka*
* 1967 – *Östen sjunger Edvard Persson*
* 1969 – *Du gör livet till en sång*
* 1970 – *Östen, Ernst-Hugo och Cornelis på Börsen*
* 1971 – *Tio låtar och en soffa*
* 1972 – *Sån é du, sån é jag*
* 1972 – *Skåne*
* 1974 – *Något om…*
* 1976 – *Östen Warnerbring*
* 1977 – *Östens smörrebröd*
* 1978 – *Jag bor vid ett rastställe*
* 1978 – *Jonglören*
* 1980 – *Glenn Miller har störtat!*
* 1984 – *Närmare*
* 1986 – *Att stå på en scen*
* 1991 – *Om himlen och Österlen*
* 1998 – *Östens bästa* (Kompiliacija)
* 2001 – *Musik vi minns* (Kompiliacija)
* 2003 – *Piraten, Bombi Bitt och jag*

## Nuorodos

* Östen Warnerbring svetainėje *[[Internet Movie Database]]* 

|-
Tuputiškių geomorfologinis draustinis

**Tuputiškių geomorfologinis draustinis** – 106,65 ha plotą Vilniuje, Žemajame Pavilnyje, užimantis geomorfologinis draustinis. Įsteigtas LR Vyriausybės 1998 m. gruodžio 10 d. nutarimu Nr. 1416. Priklauso Pavilnių regioniniam parkui.

## Gamtos vertybės

Draustinyje siekiama išsaugoti būdingą šlaitinę raguvų sistemą.

Draustinio teritorijoje yra krūmais apaugančių pievų, kuriose vyrauja erškėtinių augalų vingiorykštynų bendrijos. Draustinyje saugoma daugiametė blizgė (*Lunaria rediviva*), bastutinių (*Brassicaceae*) šeimos daugiametis, žolinis augalas, įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą. Jo radavietės žinomos vos keliuose rajonuose. Blizgės populiacija draustinyje aptinkama netoli Pūčkorių kilpos lapuočiais apaugusiame stačiame šlaite.

Teritorijoje yra Pavilnio kapinės, Tuputiškių serpantinas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Geomorfologiniai draustiniai Vilniuje 
* Tuputiškių geomorfologinis draustinis (''vilniausgidas.lt'')
Aukštagirio geomorfologinis draustinis

**Aukštagirio geomorfologinis draustinis** – saugoma gamtos teritorija Vilniaus miesto savivaldybėje, Antakalnio seniūnijoje, Aukštagirio mikrorajone. Driekiasi tarp Plytinės gatvės (Saulėtekis) pietuose, Baniškių sodų rytuose, Nugalėtojų ir Aukštagirio gatvių vakaruose ir šiaurėje. Patenka į Nemenčinės miškų urėdijos Liepynės girininkiją.

Įsteigtas 1996 m. gegužės 29 d., siekiant išsaugoti Medininkų moreninės aukštumos šiaurinio pakraščio fragmentą – įspūdingų parametrų elipsės formos erozinį atlikuonį. Jo matmenys: ilgis ~ 3 km, plotis ~ 1 km, santykinis aukštis – 40 m. Padengtas Aukštagirio mišku.

## Šaltiniai
Panerių erozinio kalvyno kraštovaizdžio draustinis

**Panerių erozinio kalvyno kraštovaizdžio draustinis** – saugoma gamtos teritorija Vilniaus miesto savivaldybėje, Panerių, Naujininkų ir Vilkpėdės seniūnijose, Panerių miške. Tai vienas didžiausių Vilniaus draustinių, besirangantis kairiojoje Neries slėnio pusėje, tarp Žemųjų Panerių šiaurėje, Aukštųjų Panerių pietvakariuose, Užusienio pietuose, Kirtimų rytuose. Šiaurinis draustinio galas pasiekia Gariūnus.

Įsteigtas 1996 m. gegužės 29 d., siekiant išsaugoti Neries paslėnio zonoje esantį erozinį kalvyną. Taip pat saugomos gausios retųjų augalų – tamsialapio skiautalūpio, žaliosios plateivės, dirvinio česnako – augavietės, inžinerinis-gamtinis paminklas – Panerių tunelis bei senojo Vilniaus–Kauno kelio atkarpa (su paminklu – kalno teritorija su Šv. Jėzaus Nukryžiuotojo koplyčia, kur 1831 m. gegužės 31 d. vyko mūšis tarp Lietuvos sukilėlių ir rusų kariuomenės dėl Vilniaus). Saugomoje teritorijoje susidaręs stipriai kalvotas erozinis paviršius, retų augalų augavietės, senosios gyvenvietės. Žemesniuose kalvyno paviršiuose auga lapuočių miškai, eglynai, o kylant viršun į Aukštuosius Panerius – šilai. Ties Gariūnais yra geologinis gamtos paminklas – Gariūnų sufozinis cirkas.


Image:Senasis Vilniaus-kauno -kelias2015.JPG|Senasis Vilniaus-Kauno kelias
Image:Voverių g., A. Paneriai.jpg|Vienoje iš erozinio kalvyno daubų įsikūrusi Voverių gatvė
Image:Paneriu kalva2015.JPG|Panerių erozinio kalvyno kalva (vaizdas nuo Neries pusės)
Image:Paneriu raguva2015.JPG|Panerių erozinio kalvyno raguva
Image:Geležinkelis Paneriuose.JPG|Draustinio teritoriją kerta Vilniaus–Kauno geležinkelis


## Šaltiniai
Tapelių kraštovaizdžio draustinis

**Tapelių kraštovaizdžio draustinis** – saugoma gamtos teritorija Vilniaus miesto savivaldybėje, Antakalnio seniūnijoje, negyvenamame plote į vakarus nuo Tapelių kaimo. Patenka į Nemenčinės miškų urėdijos Liepynės girininkiją.

Įsteigtas 1996 m. gegužės 29 d., siekiant išsaugoti Neries senslėnio lygumoje išsiskiriančios ežeringos Antavilių rinos dalį, kurioje telkšo keletas ežerų (draustinio teritorijon patenka Tapelių ir Juodžio ežerai). Draustinį dengia Antavilių miško pušynai.


File:Tapeliu ezheras2011.jpg|Tapelių ežeras


## Šaltiniai
Mykolas Druckis-Sokolinskis

**Mykolas Druckis-Sokolinskis** (; ~1540–1621 m.) – LDK valstybinis veikėjas.

## Biografija

Kunigaikščių Druckių šakos, rusų-lietuvių kunigaikščių giminės atstovas.

## Valstybės tarnyba

1591–1605 metais buvo Oršos maršalka, po to – Vitebsko kaštelionas (1605–1613 m.), Polocko vaivada (1613–1621 m.) ir Smolensko vaivada (1621 m.).

## Nuorodos
* Michał Drucki-Sokoliński h. Druck

|-
Valakupių klonio geomorfologinis draustinis

**Valakupių klonio geomorfologinis draustinis** – geomorfologinis draustinis Vilniuje, Turniškėse. Jo teritorija užima 90,91 ha plotą, driekiasi pietrytinėje Turniškių dalyje, besiribodama šiaurės rytuose su Nemenčinės plentu (). Įsteigtas Vilniaus miesto tarybos 1996 m. gegužės 29 sprendimu Nr. 129.

## Gamtos vertybės

Draustinyje siekiama išsaugoti unikalų tarpledynmečio laikotarpio Neries slėnio fragmentą – klonį su daubomis, kalvomis, pelkutėmis. Šiame slėnyje yra 300–700 m pločio ir apie 10 km ilgio termokarstinių daubų juosta. Manoma, kad prieš paskutinį apledėjimą tai buvusi Neries vaga. Čia ištirpus ledynams susiformavo įdubos, kurias iki dabartinio reljefo formavo eroziniai procesai. Dabar tai unikalus kalvotas, pelkėtas, ežeringas, daubotas ir žvirgždingas vietovaizdis. Ryškiausia klonio atkarpa, vadinama Saltoniškių slėniu, vykdant statybas, buvo visiškai sudarkyta ir prarado savo vertę, todėl dabar saugoma tik natūralumą išlaikiusi klonio dalis Valakupių miško parko zonoje.

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Valakupių klonio geomorfologinis draustinis (''vilniausgidas.lt'')
Ivanas Lvovičius Glinskis

**Ivanas Lvovičius Glinskis** pravarde **Mamajus** (apie 1460 – iki 1522 m.) – kunigaikštis iš Glinskių giminės, Ožo ir Perelomo vietininkas (1495 m.), vėliavininkas (1501 m.), dvaro maršalka (1501–1507 m.), Kijevo vaivada (1505 m.) ir Naugarduko vaivada (1507–1508 m.).

## Biografija

Kunigaikščio Levo Borisovičiaus Glinskio vyresnysis sūnus. Boriso Ivanovičiaus Glinskio anūkas. Pirmąkart minimas 1482 metais. Pagrindinės kunigaikščio valdos buvo Kijevo paviete. 1508 metais palaikė savo jaunesnį brolį Mykolą Glinskį, sukėlusį maištą prieš centrinę valdžią. Po pralaimėjimo kartu su kitais maištininkais persikėlė į Maskvą, kur gavo nuo didžiojo kunigaikščio valdyti Medynę. Po Mykolo arešto prarado politinę įtaką. Jo sūnus Aleksandras ir kiti vaikai mirė jaunystėje.

Žmona – Romano Ivancevičiaus duktė.

## Literatūra
* Насевіч В. Глінскія // Вялікае Княства Літоўскае. Энцыклапедыя у 3 т. – Мн.: Беларуская Энцыклапедыя імя П. Броўкі, 2005. – Т. 1: Абаленскі – Кадэнцыя. – С. 535–536. – 684 с. – ISBN 985-11-0314-4

## Nuorodos
* Глинский, князь Иван Львович // Русский биографический словарь А. А. Половцова. – 1896–1918.

|-
Jurgos Ivanauskaitės premija

**Jurgos Ivanauskaitės premija** – apdovanojimas, kurį 2008 m. įsteigė Jurgos Ivanauskaitės kūrybos paveldo centras ir leidykla „Tyto alba“. Premija teikiama kasmet, ne vyresniam nei 45 metų lietuvių autoriui (būdama 45-erių mirė pati Jurga Ivanauskaitė), per paskutiniuosius dvejus metus išleidusiam knygą, kurios turinys atitinka formuluotę „Už laisvą, atvirą ir drąsią kūrybinę raišką“.

Antrą kartą tam pačiam autoriui premija neskiriama.

Laureatui įteikiamas diplomas, suvenyrinis drambliukas nuo J. Ivanauskaitės šeimos bei piniginė premija (mecenatė – leidykla „Tyto alba“).

## Premijos laureatai

## Šaltiniai

* Jurgos Ivanauskaitės vardo premija

## Nuorodos

* 2009-ųjų premija 
* 2010-ųjų premija
* 2011-ųjų premija 
* 2012-ųjų premija
* 2013-ųjų premija
* 2014-ųjų premija 
* 2017-ųjų premija
* 2019-ųjų premija
* 2020-ųjų premija
* 2021-ųjų premija
* 2022-ųjų premija
* 2023-ųjų premija
* 2024-ųjų premija
* 2025-ųjų premija
* 2026-ųjų premija
Vokės senslėnio šlaitų geomorfologinis draustinis

**Vokės senslėnio šlaitų geomorfologinis draustinis** – geomorfologinis draustinis Vilniaus miesto pietvakariuose. Jo teritorija užima 214,9 ha plotą, driekiasi šiaurės–pietų kryptimi tarp Aukštųjų Panerių ir Baltosios Vokės. Saugomą teritoriją iš rytų riboja Raisteliai, iš vakarų – Baltosios Vokės miškas. Draustinį kerta Eišiškių plentas (). Įsteigtas Vilniaus miesto tarybos 1996 m. gegužės 29 sprendimu Nr. 129, siekiant išsaugoti Vokės upės fliuvioglacialinio senslėnio šlaitinę juostą su ryškiomis erozinėmis formomis.

## Reljefas

Vokės vaga vingiuoja buvusiu erdviu, 3–5 km pločio senslėniu, suformuotu paskutinio ledynmečio tirpsmo vandenų. Nuo Medininkų aukštumos senslėnio lygumą skiria labai raiški iš šiaurės vakarų pietryčių kryptimi nutįsusi vakarinės ekspozicijos šlaitinė juosta. Į draustinio teritoriją įeina daugiau negu 3 km ilgio, 400–800 m pločio ir 25–30 m santykinio aukščio šios juostos atkarpa. Gilios raguvos, raižančios šlaitus, daro sudėtingo ir gyvo reljefo įspūdį.

## Gamtos vertybės

Senslėnio šlaitų vertybė – plačialapių miškų fragmentai, kuriuose auga seni liepynai, šimtamečiai ąžuolai. Draustinyje aptinkamas į Lietuvos raudonąją knygą įrašytas gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos daugiametis žolinis augalas kardalapis garbenis (*Cephalanthera longifolia*). Kadangi šios rūšies augalų populiacija nyksta, jai išsaugoti taikomos specialios apsaugos priemonės – kardalapio garbenio augavietė paskelbta gamtos paveldo objektu. Teritorijoje peri vidutinis margasis genys, pastebėta žalioji meleta.

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Vokės senslėnio šlaitų geomorfologinis draustinis (''vilniausgidas.lt'')
Gražina Urbonaitė

**Gražina Urbonaitė** (g. 1936 m. balandžio 10 d. Prienų rajone) – Lietuvos teatro ir kino aktorė, skaitovė.

## Biografija
1963 m. baigė Panevėžio dramos teatro studiją, nuo 1965 m. dirbo šiame teatre. G.Urbonaitė daugelį metų skaito ne tik lietuvių, bet ir užsienio klasiką poezijos, prozos ir teminiuose vakaruose. Daugiau kaip dešimtmetį kartu su žymiais dainininkais dalyvauja kaip skaitovė Lietuvos bažnyčiose surengtuose koncertuose. 
Lietuvos aktoriaus, režisieriaus E.Kunavičiaus (1926–2006) žmona.

2007 m. jai paskirta Vyriausybės kultūros ir meno premija, 2011 m. – nacionalinė Kalbos premija „už įtaigų kalbos puoselėjimą skleidžiant nacionalinės klasikos kūrinius ir stiprinant jos grožį“

## Filmografija
* 1961 m. – Laima. Kanonada, rež. Raimondas Vabalas, Arūnas Žebriūnas
* 1973 m. – Gedimino mama. Kur iškeliauja pasakos, rež. Algirdas Dausa
* 1984 m. – Giminaitė. Sūnus paklydėlis, rež. Marijonas Giedrys
* 1986 m. – Šešiolikmečiai, rež. Raimundas Banionis
* 1989 m. – Tiliaus mama. Miškais ateina ruduo, rež. Raimondas Vabalas
* 1991 m. – Ir ten krantai smėlėti, rež. Algimantas Puipa
* 1994 m. – Procesas, rež. Algimantas Puipa
* 1995 m. – Kosakovskio giminaitė. Žaibo nušviesti, rež. Algimantas Puipa
* 2003 m. – Dr. Jekyll and Mr. Hyde, rež. Moris Philips, JK
* 2004 m. – Karčiamos šeimininkė. The Keeper of Time, rež. V.Sokolovskis, R.Crombi
* 2006 m. – Senutė. Vilniaus getas, rež. Audrius Juzėnas.

## Diskografija
* Poetės Juditos Vaičiūnaitės (1937–2001) atminimui. „...gal dar plauksi laike – juk lyg Mėnuo keities“ / Vieno aktoriaus teatras, 2011

## Išnašos

## Šaltiniai
* Filmai, kuriuose vaidina Gražina Urbonaitė
* Aktorės Gražinos Urbonaitės jubiliejinis kūrybos vakaras 
* Kalbos („Felicijos“) premijų laureatai  
* Kompaktinių plokštelių kolekcija
Bernardinų sodo ąžuolas

**Sereikiškių parko ąžuolas** arba **Bernardinų sodo ąžuolas** – seniausias ąžuolas Vilniuje, stūksantis senamiestyje, Sereikiškių parko pietiniame pakraštyje, ties įėjimu iš Šv. Brunono Bonifaco gatvės, netoli pėsčiųjų tilto per Vilnią. Jo amžius siekia 400 metų. Ąžuolas nuo 1996 m. gegužės 29 d. yra Vilniaus miesto savivaldybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas.

## Ąžuolo tvarkymas

Rekonstruojant Vilniaus Bernardinų sodą, dar vadinamą Sereikiškių parku, 2012 m. rudenį seniausias sostinės ąžuolas pradėtas tvarkyti. Pasak specialistų komisijos, jam jau buvo būtina neatidėliotina pagalba, nes galėjo bet kada išvirsti. Dėl žmogaus ūkinės veiklos jis buvo praradęs apie 80 proc. savo šaknyno: kai buvo statoma transformatorinė, apkapotos ąžuolo šaknys. Ąžuolas ėmė svirti, tapo pavojingu praeiviams, nes pro jį veda vienas iš pagrindinių lankytojų srautų į Bernardinų sodą. Remiantis tarptautine praktika, nuspręsta formuoti stuobrį. Buvo pjaunamos didelės medžio šakos, tikintis, kad taip galiūno laja palengvės apie 20 tonų. Ąžuolo būklę stengtasi stabilizuoti ir išvalant ankstesniais metais užkamšytas ar kitaip užplombuotas kamieno dreves.

Iš Sereikiškių parko ąžuolo palikus „gyvąją skulptūrą“, joje nors ir menkai, bet irgi vyks medžiagų apytaka, žaliuos menkos naujai išaugusios šakelės. Iš jo anksčiau surinktų ir pasėtų gilių tikimasi išauginti naujų ąžuoliukų.

## Duomenys

* Medžio rūšis: paprastasis ąžuolas (*Quercus robur*)
* Kamieno apimtis: apie 5 m
* Amžius: virš 400 metų

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Seniausias Vilniaus ąžuolas (''arboristai.lt'')
Dominique Dussault

**Dominique Dussault** (g. 1954 m.) – prancūzų dainininkė, Monako atstovė 1970 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse.

## Biografija

1970 m. dainininkė su daina „Marlène“ (muzikos ir žodžių autoriai – Eddie Barclay ir Jimmy Walter) atstovavo Monakui Eurovizijos konkurse, vykusiame Amsterdame. Kūrinys buvo skirtas pašlovinti žymiai vokiečių-amerikiečių aktorei ir dainininkei Marlene Dietrich (1901–1992). Su 5 taškais tarp 12 dalyvavusių valstybių užėmė 8 vietą.

Vėlesnė Dominique karjera nebuvo tokia sėkminga. Po ne itin sėkmingo dalyvavimo Eurovizijos dainų konkurse, vėliau laimėjo *European Singing Tour Cup*. Išleidusi kelis singlus, vėliau persikėlė į Oberžanvilį (Prancūzija), kur ji gyvena ir dirba iki šiol.

## Diskografija

### Albumai
* *Ave Maria* (1969)
* *Marlène* (1970)
* *Mains dans les poches* (1982)

### Singlai
* *Églantine* (1971)
* *Le monsieur* (1971)
* *La nuit* (1972)

## Nuorodos

* Dominique Dussault svetainėje *[[Internet Movie Database]]* 

|-
Pilių parko kanadinė tuopa

**Pilių parko kanadinė tuopa** – vienas storiausių medžių Vilniuje, iki 2012 m. augęs senamiestyje, Vilniaus pilių valstybiniame kultūriniame rezervate, šalia Katedros aikštės rytinio pakraščio (nuo tuopos matyti paminklas Gediminui).

Tuopa 1996 m. gegužės 29 d. buvo paskelbta Vilniaus miesto savivaldybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu. Beveik 12 metrų ilgio kanadinės tuopos kamieno dalis šiandien paguldyta ant Pilies parko vejos. Medžio dalis palikta ne tik dėl ekologijos (tai puiki vabzdžių buveinė), bet ir edukacijos tikslais. Paminklinio medžio nukirtimas papiktino kai kuriuos arboristikos specialistus, siūliusius pagenėti jos lają, kad svorio centras būtų žemiau ir medis atlaikytų vėjus. 2017 m. sprendimo redakcijoje šio objekto nėra . 

## Istorija

Medis buvo pasodintas 1881 m., kai buvo apželdinta pietinė Pilies kalno papėdė. Tuo metu pasodintos 85 kanadinės tuopos, tuometinei Vilniaus valdžiai nutarus Sereikiškėse įsteigti viešąjį miesto parką. Ta užduotis buvo patikėta vilniečiui menininkui, Peterburgo dailės akademijos auklėtiniui Alexanderiui Straussui. Netrukus, 1888 m., parkas buvo atidarytas viešai lankyti.

1996 m. kanadinė tuopa buvo įrašyta į Vilniaus gamtos paminklų sąrašą kaip storiausias sostinės medis, o prieš nukirtimą tuopa žmogaus krūtinės aukštyje buvo 1,9 m skersmens, jos viršūnė siekė 28 m. Tuopos kamiene žiojėjo daugiau kaip 2 m aukščio drevė, į kurią kažkas maždaug prieš metus buvo primetęs popierių ir juos uždegęs. Ugniagesiai liepsną užgesino, tačiau medis stipriai nukentėjo.

2007–2008 m. lūžo dvi stambios šakos, o 2008-aisiais viršutinės lajos šakos buvo dar ir apgenėtos.

Norėdama išsaugoti medį bei apsaugoti rezervato lankytojus nuo galimos tuopos lūžimo grėsmės, Rezervato direkcija medį bandė gelbėti. Nors jis buvo prižiūrimas, genimas, vis tik kamiene atsirado ertmės, ir nuo sniego bei lietaus pradėjo pūti. Dar XIX šimtmetį menančios tuopos gyvybinės funkcijos tapo pažeistos ir atsirado tikimybė, kad ji gali lūžti. Pasitelkta Želdinių apsaugos, priežiūros ir tvarkymo komisija įvertino medžio būklę. Pasak specialistų, esamos būklės medis galėjo neatlaikyti savo svorio ir lūžti. Kamienas nuo kelmo jau buvo išpuvęs iki 2,5 m aukščio, medis laikėsi bene vien ant žievės. Pastaruoju metu siekiant užtikrinti parko lankytojų saugumą medis buvo dideliu spinduliu apjuostas perspėjimo juosta.

2012 m. spalio 30 d. tuopa buvo nupjauta, nepaliekant stovėti ir jos stuobrio parko lankytojų saugumo labui. Kanadinės tuopos vietą primins paliktas kelmas ir šalia padėta kamieno dalis.

## Duomenys

* Medžio rūšis: kanadinė tuopa (*Populus x canadensis Moench*)
* Kamieno skersmuo: 1,9 m
* Aukštis: 28 m
* Amžius: pasodinta 1881 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vilniaus Pilies parke paliktas tuopos kamienas primins šimtametę istoriją
Six4one

**Six4one** – šešių atlikėjų pop grupė, kurią Vokietijos muzikos įrašų prodiuseris bei dainų autorius Ralph Siegel specialiai subūrė 2006 m. „Eurovizijos“ konkurse atstovauti Šveicarijai.

Po sėkmingo Šveicarijos pasirodymo 2005 m. konkurse, šalies atstovai iš karto pasirodė finale. Jame surinkę 30 taškų (12 taškų skyrė Malta), grupė kartu su Latvijos atstovais užėmė 16 vietą.

## Grupės nariai

* Andreas Lundstedt – Švedijos pop grupės Alcazar narys
* Tinka Milinović – operos dainininkė ir televizijos žvaigždė iš Bosnijos ir Hercegovinos
* Claudia D’Addio – žinoma iš šveicarų televizijos projekto „Balsas“ (*The Voice*), realybės šou „MusicStar“ dalyvė
* Keith Camilleri – Maltos dainininkas, gerai žinomas savo šalyje
* Marco Matias – 2003 ir 2005 m. Vokietijos nacionalinių atrankų į Eurovizijos konkursą dalyvis, dainininkas yra kilęs iš Portugalijos
* Liel – gimusi Izraelyje, pasak vieno Eurovizijos tinklalapio, yra lyginama su Céline Dion

## Nuorodos

* Daina ''If We All Give A Little''

|-
Plikakalnio atodanga

**Plikakalnio atodanga** – atodanga Vilniuje, Lazdynų mikrorajone. Tai antroji pagal aukštį (58 m) Lietuvoje atodanga, susidariusi Vilniaus miesto teritorijoje, miškingame dešiniajame Neries krante priešais Vingio parką.

LR Aplinkos apsaugos departamentas 1992 m. kovo 23 d. atodangą paskelbė valstybės saugoma. 2000 m. kovo 20 d. paskelbta geologiniu gamtos paminklu.

Plikakalnio atodanga yra bene labiausiai keliautojus viliojantis objektas Karoliniškių kraštovaizdžio draustinyje. Skardžio viršuje įrengta apžvalgos aikštelė, kur galima pasigrožėti nuo atodangos atsiveriančia puikia miesto panorama. Gerai matyti 162 ha užimantis Vingio parkas, jo žalumoje išryškėja baltas estrados puslankis. Netoliese matosi stadiono ir Vilniaus universiteto Botanikos sodo kontūrai. Kairėje matyti dvi upės srovę skiriančios salos, ties jomis šiame slėnio šlaite – Karoliniškių griova, dešinėje – parodų centras „Litexpo“. Pavasarį skardžio šlaitus dengia mėlynas žibučių kilimas.

## Atodangos tvarkymas

Pasitelkus Europos Sąjungos paramą, Lietuvoje iš Europos regioninės plėtros fondo finansuojamas projektas „Saugomų teritorijų tvarkymas (II etapas)”, kurio vienas iš vykdomo projekto veiklų yra paveldo objekto – Plikakalnio atodangos tvarkymo darbai. Projekto įgyvendinimo metu išmontuota susidėvėjusi įranga, atnaujintas dekoratyvusis medinis stulpas, atlikti kraštovaizdžio formavimo kirtimai, teritorijos valymo darbai, pastatyta nauja apžvalgos aikštelė ir apžvalgos pakyla, įrengti informaciniai stendai, įrengtos informacinės nuorodos bei ženklai, įrengti dviračių stovai, suoliukai, nuovažos žmonėms su negalia.

## Duomenys

* Plotas: 2,301 ha
* Ilgis: 650 m
* Aukštis: 58 m

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Panorama nuo Plikakalnio atodandgos 
* Plikakalnio atodandgos vaizdai žiemą
Kaštonas Šiltadaržio gatvėje

**Kaštonas Šiltadaržio gatvėje** – išskirtinės išvaizdos medis Vilniuje, iki 2012 m. augęs senamiestyje, ties Šiltadaržio g. 3.

Kaštonas (*Aesculus hippocastanum L.*) 1996 m. gegužės 29 d. buvo paskelbtas Vilniaus miesto savivaldybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu. 2009 m. kovo 24 d. įregistruotas į Saugomų teritorijų valstybės kadastrą.

## Istorija

2012 m. sausį medis buvo nupjautas. Teigiama, kad namo gyventojas pareiškė, jog medis užstoja vaizdą, todėl jį buvo numatyta genėti, tačiau savivaldybės atstovai leido jį visai nupjauti, įforminus kaip drevėto medžio kirtimą; vėliau buvo panaikintas ir kelmas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kaštono vaizdas nuo B. Radvilaitės ir Šiltadaržio g. sankirtos, 2011 m. (''panoramio.com'')
Mdžaras

**Mdžaras** ( arba *Imġarr*, prieš tai **Mgiarro**) – gyvenvietė šiaurės vakarų Maltoje, į vakarus nuo Mostos. Ribojasi su Melihos, Mostos, Rabato ir San Polo savivaldybėmis. Įsikūręs izoliuotame regione. Apsuptas fermų ir vynuogynų. 3 596 gyventojai (2013 m. duomenys). Didelė dalis gyventojų dirba žemės ūkyje ar užsiima su tuo susijusia veikla.

## Sportas
* Mġarr United FC futbolo klubas;
* Mdžaro stadionas.

## Galerija

Kirche Mgarr-RZ.JPG|Mdžaro bažnyčia
TaHagratTempel.jpg|Buvusi TaHagrato šventykla
San Polo Bėjus

**San Polo Bėjus** (, ) – miestelis šiaurės vakarų Maltoje, 16 km nuo Valetos. Ribojasi su Melihos, Mgaro, Mostos ir Našaro savivaldybėmis. Miestelyje 2013 m. duomenimis, gyveno 20 925 žmonės. Dėl turistų birželio-rugsėjo mėn. gyventojų skaičius pakyla iki 60 000 žmonių.

## Sportas
* Sirens FC – futbolo klubas;
* Sirens ASC – vandensvydžio klubas;
* Malta Young Sailors Club – buriavimo klubas;
* Namų rungtynes mieste žaidžia Atardo futbolo klubas;
* „Sirens“ stadionas, kuris talpina 1,5 tūkst. žiūrovų.

## Galerija

## Išnašos
Carlo De Simone

**Karlas de Simone** (* Carlo De Simone*; 1885 m. kovo 4 d. – 1951 m.) – Italijos karininkas (generolas leitenantas), dalyvavęs Antrajame pasauliniame kare Afrikoje.

Antrojo pasaulinio karo metu Rytų Afrikos kampanijoje generolas leitenantas *De Simone* vadovavo Italijos pajėgoms pietų Italijos Somalilande. Įsiveržimo į Britų Somalilandą metu De Simone vadovavo generolo *[[Guglielmo Nasi]]* pajėgų centrinei kolonai. Italijos Somalilande De Simone pajėgose buvo sustiprinta Hararo divizija – XIII, XIV ir XV kolonijinė brigados, kuriose buvo iki 11 pėstininkų batalionų, 14 artilerijos baterijų, vidutinių tankų kuopa (12 tankų), lengvųjų tankų eskadronas (4 tankai) ir šarvuotųjų automobilių kuopa (12 šarvuotųjų automobilių).

## Karinės pareigos
* vadovaujantis karininkas, 3-asis bersaljerų pulkas
* Hararo gubernatorius, Italijos Rytų Afrika, 1936 m.
* vadovaujantis karininkas, 2-oji tankų brigada, 1937–1939 m.
* vadovaujantis karininkas generolas, 132-oji tankų divizija „Ariete“, 1939 m.
* vadovaujantis karininkas generolas, Italijos Somalilando kariuomenė, Rytų Afrika, 1940–1941 m.
* karo belaisvis – 1941–1944 m.
* vadovaujantis karininkas generolas – VII Teritorinės gynybos vadovybė, 1945 m.
* Bolonijos prefektas – 1950 m.
Vilniaus getas (filmas)

**Vilniaus getas** – 2006 m. Lietuvos kino studijoje kartu su „Dragon Cine Venture Image Entertainment“ sukurtas istorinis filmas.

## Siužetas
Tai – fatališkos meilės ir baisios neapykantos istorija. Veiksmas vyksta Vilniaus gete Antrojo pasaulinio karo metais (1942–1943 m.). Nacių karininkas Kitelis, pats buvęs aktorius ir džiazo muzikantas, įsimyli žydaitę dainininkę Chają ir dėl jos gete padeda įkurti teatrą.

Filmas sukurtas, remiantis realiais įvykiais, jame atskleidžiamas tragiškas žydų likimas hitlerinės Vokietijos okupuotame krašte.

2007 m. filmas nominuotas „Geriausio NVS ir Baltijos šalių filmų“ kategorijoje Rusijos Kino akademijos rengiamoje NIKA apdovanojimų ceremonijoje.

## Kūrybinė grupė
* Scenarijaus autorius – Džošua Sobolis
* Režisierius – Audrius Juzėnas
* Operatorius – Andresas Hoferis
* Dailininkė – Eglė Kvintienė
* Kompozitorius – Anatolijus Šenderovas
* Prodiuseriai – Gintautas Dailida, Fizas Kleichnas, Kęstutis Petrulis.

## Vaidina
* Heino Ferchas – *Jakobas Gensas*
* Erika Marozsan – *Chaja*
* Sebastianas Hulkas – *Kitelis, vokiečių karininkas*
* Andrius Žebrauskas – *Srulikas, lėlininkas*
* Vytautas Šapranauskas – *Vaiskopfas, siuvėjas*
* Margarita Žiemelytė – *Lina, aktorė*
* Alvydas Šlepikas – *Krukas*
* Jorgas Lamprechtas – *Disleris*
* Adrija Čepaitė – *Uma*
* Darius Meškauskas – *Erntgenas, karininkas*
* Jurgis Damaševičius – *Timanas*
* Eimutis Kvoščiauskas – *Tana*
* Kristina Mauruševičiūtė – *Judita*
* Sigitas Račkys – *Kalmanas*
* Vilma Raubaitė – *Liuba*
* Evaldas Jaras – *Jankelis*
* Mantas Vaitiekūnas – *Janošas*
* Nelė Savičenko – *gydytoja Sonia*
* Algirdas Dainavičius – *Geršteinas*
* Daiva Stubraitė – *Ela*
*Kristina Skokova - *Teatro šokėja*
* *taip pat* Valentinas Kirejevas, Vytautas Grigolis, Jurga Drabatienė, Leokadija Dabužinskaitė, Vaida Grigaitytė, Ieva Šimukauskienė, Arvydas Dapšys, Ksenija Orlova, Gražina Urbonaitė, Laura Mekytė, Brigita Arsobaitė, Olga Koržikova, Asta Baukutė ir kiti.

## Šaltiniai
Jurgos Ivanauskaitės kūrybos paveldo centras

**Jurgos Ivanauskaitės kūrybos paveldo centras** – 2008–2013 m. veikusi viešoji įstaiga. Pagrindiniai buvę tikslai – rašytojos, menininkės, keliautojos Jurgos Ivanauskaitės idealų skleidimas bei puoselėjimas; medžiagos, susijusios su Jurgos Ivanauskaitės visuomenine, kūrybine veikla, kaupimas.

Organizuoti susitikimai su moksleiviais, studentais, besidominčiais Jurgos Ivanauskaitės kūryba bei asmenybe.

Centro būstinė – butas Vilniuje, Aguonų g. 15/ Šaltinių g. 11 name.

## Centro steigėjai

* *Dailininkė* Ramunė Vėliuvienė
* *Kino kritikė* Izolda Keidošiūtė
* *Žurnalistė* Ramunė Sakalauskaitė
* *Teatro kritikė* prof. Irena Veisaitė
* *Televizijos laidų vedėja* Edita Mildažytė
* *Kultūrologas, rašytojas* dr. Vytautas Rubavičius
* *Orientalistas, režisierius ir keliautojas* Vytis Vidūnas
* *J. Ivanauskaitės sesuo etnologė* dr. Radvilė Racėnaitė
* *J. Ivanauskaitės motina, dailėtyrininkė* dr. Ingrida Korsakaitė

## Svarbesnė veikla
* 2008 m. lapkričio 20 d. Vilniuje, Aguonų gatvėje, atidarytas Jurgos vardo skveras. Šioje gatvėje Jurga Ivanauskaitė gyveno 1997–2007 m. 
* 2009 m. vasario 15 d. pirmą kartą įteikta Jurgos Ivanauskaitės vardo premija. Laureatė – Kristina Sabaliauskaitė. Premija kasmet teikiama iki šiol.
* 2009 m. rugsėjo 25 d. Jurgos vardo skvere atidengta dekoratyvinė skulptūra „Katinas“. Autorė – Nacionalinės kultūros ir meno premijos laureatė Ksenija Jaroševaitė.
* 2009 m. rugsėjo mėn. ant namo Aguonų g. 15/ Šaltinių g. 11 įrengta atminimo lenta su užrašu „Šiame name 1997–2007 m. gyveno rašytoja, dailinininkė ir keliautoja Jurga Ivanauskaitė (1961–2007)“. Lentą nukalė skulptorius Marijonas Šlektavičius.
* 2010 m. gruodžio 8 d. paskelbtas mokinių plakato konkursas „Jurga Ivanauskaitė (1961–2007). Sankryžos“.
* 2011 m. lapkričio mėn. Vilniaus dailės akademijos parodų salėse „Titanikas“ surengta retrospektyvinė J. Ivanauskaitės darbų paroda „Sankryžos“, išleistas parodos katalogas.
* 2012 m. lapkričio 22 d. Jurgos vardo skvere Aguonų gatvėje pastatyta lenta su vietos pavadinimu bei lentos autorių pavardėmis.

## Nuorodos
* Rašytojos J. Ivanauskaitės skverą sergės „Katinas“ 
* Veiklą nutraukė J. Ivanauskaitės kūrybos paveldo centras 
* Parodos „Jurga Ivanauskaitė (1961–2007). Sankryžos" atidarymas
Jonas Druckis-Sokolinskis

Kunigaikštis **Jonas Druckis-Sokolinskis** (; 1560–1630 m.) – ATR valstybinis veikėjas.

## Biografija
Kunigaikščių Druckių šakos, rusų-lietuvių kunigaikščių giminės atstovas.

Tarnavo įvairiais metais sekretoriumi ir dvariškiu Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio dvare, Lietuvos didžiuoju raštininku (nuo 1608 m.), Mstislavlio seniūnu (1612 m.) ir pirmuoju Starodubo seniūnu, Lietuvos referendu (1630 m.).

1611 metais keliavo su pasiuntinybe į Maskvą dėl taikos sutarties sudarymo.

1621 ir 1625 metais buvo renkamas ATR seimo maršalka.

## Nuorodos
* Archiwum Warszawskie Radziwiłłów; Dział VI: „Diariusze”. 1613–1770 
* Jan ks. Drucki-Sokoliński h. Druck (1560–1630)
* Jan Drucki-Sokoliński – marszałek sejmu
Cedrono aukštupio kraštovaizdžio draustinis

**Cedrono aukštupio kraštovaizdžio draustinis** – saugoma gamtos teritorija Vilniaus miesto savivaldybėje, Fabijoniškių seniūnijoje, tarp Baltupių ir Fabijoniškių mikrorajonų. Įsteigtas 1996 m. gegužės 29 d.

Draustinyje saugomas Baltupio (Cedrono) upelio aukštupio natūralus slėnis su šlaituose esančiomis pievomis ir pavieniais ąžuolais. Tai tarp daugiabučių kvartalų įsiterpęs svarbus žaliasis plotas su smarkiai kalvotu paviršiumi ir giliu Cedrono slėniu. Čia prasidedantis Cedronas toliau giliu slėniu teka per Verkių parką.

## Šaltiniai
Naujojo Lentvario botaninis draustinis

**Naujojo Lentvario botaninis draustinis** – saugoma gamtos teritorija Trakų rajono savivaldybėje (Lentvario seniūnija), įsiterpusi tarp Grigiškių šiaurėje, Naujojo Lentvario vakaruose, Lentvario pietvakariuose ir Mačiuliškių pietuose. Nedidelė dalis patenka į Vilniaus miesto savivaldybę (Panerių seniūnija). Įsteigtas 1996 m. gegužės 29 d.

Draustinio teritorijoje esančiame Dirkliškių miške saugoma ekotipų gausa (miškai, pievos, pelkės) bei retų augalų rūšių augavietės.

## Šaltiniai
Aušros sūnūs

**Aušros sūnūs** – 1998 m. Lietuvos televizijoje sukurtas meninis filmas pagal to paties pavadinimo Sofijos Kymantaitės-Čiurlionienės apysaką, pasakojantis apie knygnešių veiklą spaudos draudimo metais. 

Viena iš filmavimo vietų pasirinktas akmeninis Rumšiškių muziejaus tiltas. Jo prieigos pagal siužetą paženklintos pasienio stulpais, nes jis stovi tarp dviejų valstybių – Prūsijos ir Rusijos. Per šį tiltą knygnešiai gabena knygas į Lietuvą.

## Kūrybinė grupė
* Scenarijaus autorius ir režisierius – Bronius Morkevičius
* Operatorius – Vytautas Plytnikas
* Kompozitorius – Algirdas Martinaitis
* Dailininkas – Romualdas Lukšas.

## Vaidina
* Vladas Bagdonas – *Jonas Rusteika*
* Eglė Gabrėnaitė – *Morta Rusteikienė*
* Jolanta Dapkūnaitė – *Rožė Rusteikaitė*
* Arūnas Sakalauskas – *Jurgis Rusteika*
* Vytautas Šapranauskas – *Albinas Stinkis*
* Doloresa Kazragytė – *Barbora Dainaitė*
* Ričardas Matulevičius – *Barboros augintinis*
* Jonas Pakulis – *Šatkus*
* Jurijus Šuckis – *žandaras*
* Aleksandras Agarkovas – *vachmistras*
* Viktoras Mitiajevas – *rotmistras*
* Petras Venslovas – *mokytojas*
* Juozas Meškauskas – *kunigas*
* *taip pat* Vladas Radvilavičius, Loreta Mukaitė.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Aušros sūnūs *imdb.com*
Juozapas Karolis Liubomirskis

Kunigaikštis **Juozapas Karolis Liubomirskis** (1638–1702) – ATR valstybinis veikėjas, Karūnos didysis žirgininkas (1683–1692 m.), Karūnos dvaro maršalka (1692–1702 m.), Karūnos didysis maršalka (1702 m.), Sandomiro ir Zatoro maršalka.

## Biografija

Lenkijos kunigaikščių Liubomirskių atstovas, „Šreniava“ herbo savininkas. Krokuvos vaivados, kunigaikščio Aleksandro Liubomirskio (m. 1677), ir Elenos Teklės Osolinskos (m. 1687) vienintelis sūnus.

1683 metais Juozapas Karolis Liubomirskis gavo Didžiojo Karūnos arklininko pareigybę. 1692 metais buvo paskirtas Karūnos dvaro maršalka. 1702 metais gavo Karūnos didžiojo maršalkos pareigybę.

Buvo vienas turtingiausių ATR magnatų, jam priklausė 1000 kaimų. 1683 metais dėka vedybų su kunigaikštyte Teofile Liudvika Zaslavska (1654–1709) įsigijo plačią Ostrogiškių ordinaciją Ukrainoje.

## Šeima

1683 metais vedė kunigaikštytę Teofilę Liudviką Zaslavską (1654–1709), Sandomiro ir Krokuvos vaivados, kunigaikščio Dominyko Vladislovo Zaslavskio (1616–1656), ir Kotrynos Sobieskytės (1634–1694) dukterį. Vaikai:

* Aleksandras Liubomirskis (1693–1720), Ostrogiškių ordinatas, Sandomiro ir Zatoro seniūnas.
* Tereza Liubomirska (1685–1712), nuo 1701 metų Pfalco kurfiursto Karolio III Pilypo (1661–1742) žmona.
* Mariana Liubomirskaitė (1693–1729), Lietuvos didžiojo maršalkos Povilo Karolio Sanguškos (1682–1750) žmona.

## Nuorodos

|-
Vilniaus taboras

**Vilniaus (Kirtimų) taboras** – čigonų (romų) taboras, kuris buvo įsikūręs Vilniaus pietiniame pakraštyje, Naujininkų seniūnijoje, Kirtimų mikrorajone. Tai buvo didžiausias ir seniausias  Lietuvos čigonų taboras, didžiausios čigonų koncentracijos vieta Baltijos šalyse.

## Istorija
Taborą sudarė trys dalys – Aukštutinis (Viršutinis) taboras, įsikūręs Čigonų gatvėje, Užusienio miško apsuptyje, Žemutinis (Apatinis) taboras, įsikūręs Meistrų gatvės gale, prie geležinkelio atšakos ir kitapus Vilniaus–Lydos geležinkelio esantis Rodūnios kelio taboras. Aukštutinis taboras susidarė apie 1956 m., priėmus sėslumo įstatymus; jame gyveno leči romai – vietiniai Lietuvos ir Lenkijos romai. Žemutiniame tabore gyveno kotliarai, apie 1947 m. atsikraustę iš Moldavijos. Greta stovi Kirtimų geležinkelio stotis, atvyksta 3 ir 4 maršrutų autobusai.

Tabore 2016 m. buvo apie 80 gyvenamųjų būstų. Seniau jų skaičius siekė apie 100. Visi jie pastatyti nelegaliai. Vienintelis legalus namas buvo mūrinis daugiabutis Žemutiniame tabore. 2005 m. ten buvo registruota 511 žmonių. Taboras pasižymėjo skurdžiomis gyvenimo sąlygomis, garsėjo kaip prekybos narkotikais (heroinu) centras. Aukštutinis taboras buvo tvarkingesnis, ten gyvenantys čigonai buvo katalikai. Dalis namų turėjo elektrą, veikė palydovinė televizija. Žemutinis taboras, kuriame gyveno čigonai stačiatikiai, buvo skurdesnis, sudarytas iš keliolikos trobesių.

2001-2020 m. taboro teritorijoje veikė Romų visuomenės centras, kuris rūpinosi romų integracija į visuomenę.

2020 m. panaikintas. Dalis teritorijos bus skirta sandėliavimui, logistikai, o likusi išliks valstybiniu mišku.

## Šaltiniai
Michael von der Heide

**Michael von der Heide** (g. 1971 m. spalio 16 d. Amdenas, Šveicarija) – Šveicarijos muzikantas, dainininkas ir aktorius. Išleido aštuonis studijinius albumus.

## Biografija

Michael gimė Amdene, Sankt Galeno kantone, šveicarės ir vokiečio šeimoje. 1996 metais įrašė savo pirmąjį albumą, tačiau komercinės sėkmės nesulaukė. 1998 metais atlikėjas išleido antrąjį albumą „30°“. Albumo singlas „Jeudi amour“ tapo hitu ir buvo apdovanotas „Silberner Hase“ prizu. Albumas buvo parduotas daugiau nei 24 000 kopijų tiražu bei sulaukė palankių muzikos kritikų įvertinimų.

1999 metais bandė atstovauti Vokietijai Eurovizijos konkurse, tačiau nacionaliniame finale liko penktas.

2010 metais Michael atstovavo Šveicarijai 2010 m. Eurovizijos konkurse, vykusiame Osle. Su daina „Il pleut de l’or“ () pasirodęs antrajame konkurso pusfinalyje, su 2 taškais užėmė paskutinę vietą ir į finalą nepateko. Po dalyvavimo, dainininkas išleido dainos versijas anglų ir vokiečių kalbomis.

## Diskografija

### Albumai
* 1996 – *Michael von der Heide*
* 1998 – *30°*
* 2000 – *Tourist*
* 2003 – *Frisch*
* 2003 – *Helvetia*
* 2005 – *2 piéces*
* 2005 – *Freie sicht*
* 2011 – *Lido*

## Nuorodos

* Oficiali svetainė

|-
Palaeeudyptes klekowskii

**Palaeeudyptes klekowskii** (*Palaeeudyptes klekowskii*) – paukščių (*Aves*) klasės, pingvininių (*Spheniscidae*) šeimos išnykusi rūšis, gyvenusi prieš 37–40 milijonų metų vėlyvojo eoceno epochoje. Anot Argentinoje esančio La Platos muziejaus paleontologės Carolina Acosta Hospitaleche, tai buvo nuostabus jiems laikas, kada palei Antarktidos pakrantes gyveno 10–14 pingvinų rūšių.

## Buvęs paplitimo regionas
*Palaeeudyptes klekowskii* fosilijos iškastos Antarktidos pusiasalio Seimuro salose. Prieš 40 milijonų metų šio regiono klimatas buvo kur kas švelnesnis nei XXI a. pradžioje, ir panašus buvo į dabartinį Ugnies Žemės klimatą. Vietovė, kur buvo rastos *Palaeeudyptes klekowskii* fosilijos, nusėta tūkstančiais pingvinų kaulų, o šios rūšies dažniausiai pasitaiko kojų ir sparnų fosilijos.

## Apibūdinimas ir kiti duomenys
Tai didžiausia rasta kada nors Žemėje gyvenusi pingvinų rūšis, svoriu daugiau kaip dvigubai pralenkia dabar gyvenančią didžiausią imperatoriškų pingvinų rūšį. Anot *Carolina Acosta Hospitaleche*, šie pingvinai nuo snapo iki kojų pirštų siekė 2,01 m ilgį, nors stovintys buvo sulig neaukšto žmogaus ūgiu – vidutinis aukštis 1,60 m. Pagal fosilijų dydį nustatyta, kad jų svoris buvo apie 115 kg.

Didesni pingvinai gali panerti giliau ir po vandeniu išbūti ilgiau nei smulkesnės rūšys. Kaip manoma, *Palaeeudyptes klekowskii* pingvinai panirę po vandeniu galėjo išbūti apie 40 minučių, turėdami daugiau laiko gaudyti žuvis.

## Nuorodos

* eol.org / Palaeeudyptes klekowskii 
* dailymail.co.uk / The mega penguin that was taller than a MAN: 40-million-year-old 'colossus' was more than SIX FEET long, Published: 4 August 2014
* newscientist.com / Extinct mega penguin was tallest and heaviest ever, Published: 01 August 2014
* sciencedirect.com / Palaeeudyptes klekowskii, the best-preserved penguin skeleton from the Eocene–Oligocene of Antarctica: Taxonomic and evolutionary remarks, Published: 2014.03.003]
* polish.polar.pan.pl / Eocene penguins of Seymour Island, Antarctica: Taxonomy by Piotr JADWISZCZAK , vol. 27, no. 1, pp. 3–62, 2006
* polish.polar.pan.pl / Taxonomic revision of Eocene Antarctic penguins based on tarsometatarsal morphology Andrzej MYRCHA†, Piotr JADWISZCZAK, Claudia P. TAMBUSSI, Jorge I. NORIEGA, Andrzej GAŹDZICKI, Andrzej TATUR and Rodolfo A.DEL VALLE , vol. 23, no. 1, pp. 5–46, 2002
Ancučių kraštovaizdžio draustinis

**Ancučių kraštovaizdžio draustinis** – saugoma gamtos teritorija Vilniuje, Antakalnio seniūnijoje, Pavilnių regioniniame parke. Apima plotą tarp Lyglaukių (Viršupio g.) vakaruose, Rokantiškių šiaurėje ir pietryčiuose (A. V. Kojalavičiaus ir Rokantiškių g.) bei Stepono Batoro gatvės pietuose. Įsteigtas 1998 m. gruodžio 10 d. ir skirtas išsaugoti stačiašlaičio giliai išraižyto raguvyno ir didžiausio Vilnios erozinio šlaito ekosistemas su eglynų bendrijomis ir retų bei nykstančių rūšių augalais.

Yra Ancučių gynybinių įrenginių liekanos, netoli Vilnios upelio stūkso Kučkuriškių piliakalnis.

## Šaltiniai
Road Trippin' Through Time

**„Road Trippin' Through Time“** – amerikiečių roko grupės „Red Hot Chili Peppers“ dainų rinkinys, išleistas 2011 m. ir, kadangi buvo skirtas tik reklamai, buvo niekada neparduodamas. Visos dainos, esančios rinkinyje, yra iš ankstesnių grupės albumų, išleistų „Warner Bros.“ įrašų kompanijoje.

## Dainos

## Kūrybinė grupė
* Anthony Kiedis – vokalas
* Flea – bosinė gitara, papildomi vokalai
* John Frusciante – gitara, papildomi vokalai (visose dainose, išskyrus aštuntą)
* Chad Smith – būgnai
* Dave Navarro – gitara (aštuntoje dainoje)
2011 Live EP

**„2011 Live EP“** – grupės „Red Hot Chili Peppers“ koncertinis EP, išleistas 2012 m. kovo 29 d. pačios grupės internetinėje svetainėje. EP galima parsisiųsti nemokamai.

Šis EP buvo išleistas paminėti turo Amerikoje pradžią. Dainų sąrašą sudarė grupės būgnininkas Chad Smith, į kurį jis atrinko penkias geriausiai atliktas dainas 2011 m. turo Europoje metu.

## Dainos

## Kūrybinė grupė
;Red Hot Chili Peppers
* Flea – bosinė gitara, papildomi vokalai
* Anthony Kiedis – vokalas
* Josh Klinghoffer – gitara, papildomi vokalai
* Chad Smith – būgnai, perkusija

;Additional musicians
* Mauro Refosco – perkusija
* Chris Warren – klavišiniai
Rock & Roll Hall of Fame Covers EP

**„Rock & Roll Hall of Fame Covers EP“** – grupės „Red Hot Chili Peppers“ EP, išleistas 2012 m. gegužės 1 d. tik internetinėje „iTunes“ parduotuvėje. Buvo planuota EP pavadinti *We Salute You*, tačiau pavadinimas buvo pakeistas į galutinį. Šis EP buvo išleistas, kadangi grupė buvo įšventinta į Rokenrolo garbės ir šlovės muziejų.

Šį EP sudaro šešios dainos (trys įrašytos studijoje, trys – koncertuose). Visos jos yra grupių, kurios jau anksčiau priklausė muziejui, koveriai. Visos dainos jau anksčiau buvo pasiekiamos kituose grupės albumuose, tačiau tik dvi iš jų buvo galima įsigyti internete.

## Dainos

## Kūrybinė grupė
* Flea – bosinė gitara, papildomi vokalai
* Anthony Kiedis – vokalas
* Chad Smith – būgnai, perksuija
* John Frusciante – gitara, papildomi vokalai (*1, 2, 3, 5*)
* Dave Navarro – gitara (*6*)
* Josh Klinghoffer – gitara, papildomi vokalai (*4*)

;Papildomi muzikantai
* Mauro Refosco&nbsp;– perkusija (*4*)
* Chris Warren&nbsp;– klavišiniai (*4*)
Čigonų taboras

**Čigonų taboras** (iš  – 'karinė stovykla, gyvenvietė') – kompaktiška čigonų (romų) gyvenvietė. Paprastai taborais buvo laikomos laikinos čigonų stovyklavietės, bet XX a. vid. jiems tapus sėsliais – nuolatinės čigonų gyvenvietės.

Dabar čigonų taborų gausiausia yra Vidurio ir Rytų Europoje, ypač Balkanų šalyse (Bulgarija, Rumunija, Vengrija, Slovakija, Serbija ir kt.). Taborai yra geto tipo gyvenamosios vietos – jose gyvena vien tik čigonai. Būdinga griežta hierarchinė stratifikacija, skirtingos kilmės ir religijos čigonai tame pačiame tabore gyvena atskirai. Taborai dažniausiai įsikuria didmiesčių priemiesčiuose, nors kartais gali sudaryti atskirus kaimus ar miestelius. Daug kur nelegalios statybos, nors kai kuriuose miestuose čigonams įrengti daugiabučiai. Nuo likusios miesto dalies taborai skiriasi labai didele netvarka (lūšnynas), aukštu nusikalstamumo lygiu. Čigonų taboruose būdingos sudėtingos socialinės problemos – skurdas, bedarbystė, narkomanija.

Didžiausi taborai:
* Stolipinovas (Plovdivas, Bulgarija) – ~20 000
* Deponija (Belgradas, Serbija)
* Luník IX (Košicė, Slovakija)
* Sulukulė (Stambulas, Turkija)
* Šuto Orizari (Skopjė, Makedonija)

Lietuvoje čigonų taboras buvo Vilniuje, Kirtimuose (Vilniaus taboras).
Amerikietiška gotika

**Amerikietiška gotika** – vienas žinomiausių JAV kultūros paveikslų, kurį 1930 m. nutapė Grantas Vudas (*Grant Wood*, 1891−1942). Jame vaizduojama vidutinė pagyvenusių amerikiečių pora su šakėmis priešais kaimo ūkio namą. 

## Apie paveikslą

1930 m. JAV tapytojas Grantas Vudas pastebėjo namą (išlikęs iki šiol) Eldono mieste, Ajovos valstijoje. Jam kilo idėja nutapyti dviejų žmonių portretus šio namo fone, kurie vaizduotų vidutinių amerikiečių porą. Kas iš tikro vaizduojama paveiksle, taip ir neišaiškinta ir pats menininkas apie tai nepaliko konkrečių užuominų. Pagal paprasčiausią aiškinimą, jame vaizduojama vidutinė JAV vidurio-vakarų fermerių šeima, puritoniška, konservatyvi. 

Šį paveikslą Grantas Vudas pristatė Čikagos meno instituto organizuojamojoje parodoje 1930 m., kur jis laimėjo bronzos medalį ir 300 USD premiją. Paveikslas tikriausiai būtų neatkreipęs didelio dėmesio, jei jo nebūtų išpopuliarinę laikraščiai. Paveiksle vaizduojama pora su šakėmis buvo traktuota, kaip JAV vidurio-vakarų vidutinio amerikiečio karikatūra. Menininkas sulaukė grasinimų iš Ajovos gyventojų ir gynėsi nieko blogo nenorėjęs jame pavaizduoti, nes jis pats irgi yra regiono gyventojas. Anot Vudo, paveiksle vaizduojamas tėvas su dukterimi, o ne vyras ir žmona. Visgi greit laikraščiai išgarsino šį paveikslą ir paprastai jis žinomas, kaip tipinių užsidariusių ir provincialių amerikiečių parodija. 

Kūrinį įsigijo Čikagos meno institutas. Jam pozavo Granto Vudo sesuo Nan ir vietos dantistas B. H. McKeeby. Vudas nutapė juos atskirai ir jie niekuomet nepozavo paveikslui kartu. Iš pradžių dailininkas galvojo nutapyti paveiksle grėblį, bet vėliau nutapė šakes. Moteris dėvi savo mamos medalioną ir jos dėvimi drabužiai jau tuo metu buvo išėję iš mados. Paveikslo pavadinimas kildinimas iš jame vaizduojamo namo, pastatyto tuo metu populiariu eklektiniu tokių kaimo fermų stiliumi naudojant gotikines formas (pvz., centrinio viršutinio lango forma). Taip pat, paveikslas atliktas XV a. Šiaurės renesanso dailei būdinga maniera su labai tiksliai ir aiškiai išreikštomis detalėmis, frontaliomis herojų pozomis. Paveikslo stilistika priskiriama realistinei meno krypčiai.

## Nuorodos
* Čikagos meno institutas 
* smarthistory.khanacademy.org
* nytimes.com
* theguardian.com
Yitzhak Arad

**Ichakas Aradas** (1926 m. lapkričio 11 d. Švenčionyse, Antrojoje Lenkijos Respublikoje – 2021 m. gegužės 6 d.) – žydų istorikas, Izraelio karininkas, sovietinis partizanas.

## Biografija
Gimė 1926 m. lapkričio 11 d. Švenčionyse kaip Ichakas Rudnickis. Jaunystėje priklausė vietos sionistų judėjimui *Ha-No’ar ha-Tsiyyoni*. Naciams okupavus Lietuvą buvo išvežtas į Vilniaus getą, kur 1942–1944 m. dalyvavo pogrindinėje rezistentinėje veikloje. 1943 m. vasarį pabėgo iš geto ir prisijungė prie sovietinių partizanų veikusių Naročiaus apylinkėse. Kartu su sovietiniais partizanais ir NKVD dalyvavo Tigro rinktinės sunaikinime. Savo 1979 m. išleistoje knygoje *Partizanas* I. Aradas aprašo 1944 m. vykdytą reidą į Girdėnų kaimą. Autorius teigė, jog neva kaimo gyventojai ginklais aprūpino nacistus ir patys ugnimi pasitiko į kaimą atvykstančius partizanus. Todėl komunistiniai partizanai esą nusprendė sudeginti kaimą. 1945 m. gruodį slapčia išvyko į Palestiną. Tarnavo Izraelio ginkluotosiose pajėgose, turėjo brigados generolo laipsnį, 1972 m. išėjo į pensiją. 1972–1993 m. buvo Jad Vašem Holokausto istorijos muziejaus vadovas.

2007 m. birželį Lietuvos teisėsaugininkai paprašė Izraelio galimybės apklausti I. Aradą dėl jo galimai įvykdytų karo nusikaltimų. Izraelis uždraudė I. Aradui duoti parodymus. 2008 m. rugsėjį byla nutraukta dėl įrodymų trūkumo.

Savo knygoje jis daugelyje vietų aprašė komunistų nusikaltimus prieš lietuvius ir lenkus, kuriuose pats dalyvavo.

## Darbai
* *The partisan : from the Valley of Death to Mount Zion* (1979)
* *Ghetto in flames : the struggle and destruction of the Jews in Vilna in the Holocaust* (1980)
* *Belzec, Sobibor, Treblinka : the Operation Reinhard death camps* (1987) 
* *In the Shadow of the Red Banner* (2010), Gefen Publishing House. 
* *Documents on the Holocaust: selected sources on the destruction of the Jews of Germany and Austria, Poland, and the Soviet Union* (1982)
* *The Einsatzgruppen reports: selections from the dispatches of the Nazi Death Squads’ campaign against the Jews July 1941-January 1943* (1989)
* *Pictorial History of the Holocaust* (1990)
* *Ponary diary, 1941-1943 : a bystander’s account of a mass murder* (2005)

## Nuorodos
* Yitzhak Arad: Lithuania wants to grill top Israeli historian over war crimes
* Lithuania drops war crimes probe of Israeli historian 
* An Interview with Yitzhak Arad From Voices from the Holocaust
* Part of the pre-trial investigation in respect of crimes committed by the Soviet partisan squad during the WWII and related to Yizthak Arad was closed 
* Lithuanian-Israeli row brewing over WW2 killings 

## Šaltiniai