open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Šventoji žemė

**Šventoji žemė** (, , ) – teritorija Artimuosiuose Rytuose, tarp Jordano upės ir Viduržemio jūros, atitinkanti biblinę Izraelio žemę ir Palestinos regioną. Šiandien Šventąja žeme vadinama teritorija, kurioje įsikūrusios Izraelio ir Palestinos valstybės. Žydai, krikščionys, musulmonai ir bahajai laiko ją šventa.

Šventosios žemės svarba kyla iš joje esančio Jeruzalės miesto. Judaizme Jeruzalė – švenčiausias miestas, kuriame stovėjo Jeruzalės šventykla. Krikščionybėje tai Jėzaus tarnystės centras, o islame – pirmoji kiblos kryptis: manoma, kad iki hidžros 622 m. meldžiantis buvo atsisukama į Jeruzalę. Bahajų tikėjime Jeruzalė – labiausiai gerbiama piligrimystės vieta.

Žemės šventumas ir krikščionių piligrimų apsauga paskatino Vakarų Europos valstybes, siekiančias atkovoti Šventąją žemę iš musulmonų, 630 m. užkariavusių ją iš krikščioniškos Bizantijos imperijos, imtis kryžiaus žygių. XIX a. Šventoji žemė tapo katalikų ir stačiatikių ginčo, dėl kurio 1853 m. kilo Krymo karas, objektu.

Daugelis Šventosios žemės vietų išlieka abraominių religijų (judaizmo, krikščionybės, islamo ir bahajų tikėjimo) piligrimų traukos centru. Piligrimai, lankydamiesi Šventojoje žemėje, siekia paliesti ir pamatyti fizines savo tikėjimo apraiškas, patvirtinti savo įsitikinimus ir sudaryti asmeninį ryšį su Šventąja žeme.

## Šaltiniai
Dead Can Dance (albumas)

**„Dead Can Dance“** – debiutinis iš Australijos kilusios ethereal/gothic grupės „Dead Can Dance“ albumas. Išleistas 1984 m.

Albumą įrašė šie muzikantai: Brendan Perry, Lisa Gerrard, Paul Erikson, James Pinker, Scott Rodger ir Peter Ulrich. Albumas „Dead Can Dance“ gerokai skiriasi nuo vėlesnės grupės kūrybos – jame dominuoja gotikinio roko, post-punk stilistika, nedaug eterinių, egzotiškų garsų, būdingų vėlesniems albumams.

Albumo viršelyje pavaizduota ritualinė kaukė iš Papua Naujosios Gvinėjos, kuri atspindi albumo ir grupės pavadinimą – „miręs gali šokti“.

## Kūriniai

# „The Fatal Impact“ – 3:21
# „The Trial“ – 3:42
# „Frontier“ – 3:13
# „Fortune“ – 3:47
# „Ocean“ – 3:21
# „East of Eden“ – 3:23
# „Threshold“ – 3:51
# „A Passage in Time“ – 4:03
# „Wild in the Woods“ – 3:46
# „Musica Eternal“ – 3:52

### ''Garden of the Arcane Delights''
Toliau pateikti kūriniai išleisti 1984 m. EP *Garden of the Arcane Delights*, tačiau įtraukti ir į albumą:


„Carnival of Light“ – 3:31
„In Power We Entrust the Love Advocated“ – 4:11
„The Arcane“ – 3:49
„Flowers of the Sea“ – 3:28


## Šaltiniai
Spiritchaser

**„Spiritchaser“** ('sielų persekiotojas') – septintasis studijinis iš Australijos kilusios ethereal/gothic grupės „Dead Can Dance“ albumas. Įrašytas Kivio bažnyčioje Airijoje ir išleistas 1996 m. Tai buvo paskutinis įrašytas albumas prieš grupei išsiskiriant. Vėliau įrašyti tik keli rinktinių kūrinių albumai. Kitas studijinis albumas išleistas 2012 m.

Albume „Spiritchaser“ išskirtinai dominuoja pasaulio etninės muzikos motyvai, o ne tamsūs ir viduramžiškų motyvų turintys kūriniai, būdingi ankstesniems albumams. Kūrinio *Indus* melodija labai panaši į „Beatles“ dainą *Within You Without You*, kurią Džordžas Harisonas sukūrė su indų atlikėjais. Įrašų kompanijos prašymu tarp šios dainos autorių turėjo būti nurodytas Džordžas Harisonas.

## Kūriniai
# „Nierika“ – 5:44
# „Song of the Stars“ – 10:13
# „Indus“ – 9:23
# „Song of the Dispossessed“ – 4:55
# „Dedicacé Outò“ – 1:14
# „The Snake and the Moon“ – 6:11
# „Song of the Nile“ – 8:00
# „Devorzhum“ – 6:13

## Šaltiniai
Krišana

**Krišana** (; ; ) – geografinis ir istorinis Rytų Europos regionas, dabar padalintas tarp Rumunijos ir Vengrijos. Pavadintas pagal Kerešo upės ir trijų jos intakų – Baltojo Krišo (*Crișul Alb*), Juodojo Krišo (*Crișul Negru*) ir Greitojo Krišo (*Crișul Repede*) – pavadinimus.

Regionas kartais laikomas išplėstinės Transilvanijos dalimi, nors Krišana ne visiškai papuola į istorinės Transilvanijos kunigaikštystės teritoriją.
## Geografija
Krišana užima ryčiausią Panonijos lygumos (Alfeldo) dalį, todėl pasižymi lygumomis ir stepingu klimatu su miškastepėmis bei pušta. Ją rytuose riboja Apusenų kalnai, kuriuose regionas perina į Transilvaniją, pietuose – Murešo upė (už jos yra Banatas), šiaurėje – Samošo upė (už jos prasideda Maramurešas), vakaruose – Tisa, už kurios yra stepinga lyguma. Rumunijos-Vengrijos siena kerta Krišaną per pusę.

Regione yra šios dabartinės Rumunijos apskritys:
* Arado apskritis – didžioji jos dalis,
* Bihoro apskritis,
* nedidelės dalys Selažo apskrities, Satu Marė apskrities ir Hunedoaros apskrities. 

Vengrijos *Körösvidék* papuola į Vengrijos Haidū Biharo ir Bėkėšo medės. 

Pietinė Krišanos dalis, ties Murešo upe, serbų buvo vadinama Pomorišje.

### Miestai
Svarbiausi miestai:
* Oradia, Aradas, Salonta ir Bejušas (Rumunija)
* Debrecenas, Bekeščaba ir Diula () (Vengrija)

## Istorija
Senovėje regione gyveno keltai, dakai, sarmatai ir germanai. I a. pr. m. e. ši teritorija priklausė Dakijos karalystei, kurią valdė Burebista.

Viduramžiais regionas kurį laiką priklausė hunams, gepidams ir avarams, po to Bulgarijos karalystei ir Vengrijos karalystei.

XVI–XVII a. regioną pasidalino osmanų imperija ir Habsburgų monarchija. Osmanų valdymo metu regionas buvo padalintas į Temešvaro ejaletą (Temešvaras rumuniškai yra Timišoara) ir osmanų vasalinę Transilvanijos kunigaikštystę. Dalis Transilvanijos kunigaikštystėje buvusios Krišanos vadinosi Parcijus (*Partium).
Osmanų [[Varato ejaletas|Varato ejaleto]], sudaryto XVII a. antroje pusėje, centras buvo Krišana. Po XVII a. pabaigos visas regionas ėmė priklausyti [[Habsburgų monarchija]]i, o administraciškai buvo padalintas ir priskirtas [[Vengrijos karalystė (1538–1867)|Habsburgų Vengrijos karalystei]], Habsburgų Transilvanijos kunigaikštystei ir Habsburgų Karinei pasienio sričiai (, ).

1750 m. panaikinus Karinės pasienio srities Tisos-Murešo dalį, o 1867 m. – Transilvanijos kunigaikštystę, visas regionas buvo priskirtas Habsburgų Vengrijos karalystei. Ši karalystė po 1867 m. tapo viena iš dviejų dvigubosios [[Austrija-Vengrija|Austrijos-Vengrijos]] monarchijos dalių. Habsburgų valdymo metais Krišana beveik niekada neturėjo ypatingo statuso, kaip kad turėjo [[Transilvanija]] ar [[Banatas]]. Tik 1850–1860 m. ji buvo organizuota kaip Karinė Grosvardeino apygarda (*Military District of Großwardein'').

1918 m. suirus Austrijai-Vengrijai rytinė Krišanos dalis atiteko Rumunijai, o vakarinė – Vengrijai.

## Nuorodos
Bytuvo pilis

**Bytuvo pilis** () – gotikinio stiliaus Vokiečių ordino, o vėliau – Pamario kunigaikščių pilis Bytuvo mieste Pamario vaivadijoje, Lenkijoje.

## Istorija

### Vokiečių ordinas
Kryžiuočiai pradėjo statyti mūrinę pilį Bytuve 1390 m. ant kalvos pietrytinėje miesto dalyje. Tačiau tikrieji statybos darbai čia vyko 1398–1406 m. pagal Mikalojaus Felenšteino nurodymus. Pilis – 49x70 m stačiakampio formos, pastatyta iš eratinių akmenų ir plytų. Kampuose – trys apvalūs ir vienas kvadratinis bokštas, kurie buvo pritaikyti naudoti šaunamuosius ginklus. Šiaurės vakarų sparne pastatytas trijų aukštų gyvenamasis namas su rūsiu. Šiame pastate buvo svarbiausios patalpos: refektoriumas, koplyčia, prokuratoriaus namai. Viršutiniame aukšte buvo sandėlis.

Pietų vakarų pilies dalyje buvo įrengta virtuvė bei maisto sandėlis, netoliese buvo šulinys. Įvažiuojamieji vartai su pakeliamuoju tiltu buvo pastatyti šiaurės rytuose, prieš juos iškastas griovys.

1410 m. pilis buvo užpulta Jogailos armijos, tačiau vėl grąžinta kryžiuočiams po Pirmosios Torūnės taikos.

### Pamario kunigaikščiai
Per Trylikos metų karą pilį užėmė Lenkija. 1466 m. Karalius Kazimieras IV atidavė pilį Pamario kunigaikščiui Erikui II. 1500 m. aplink pilį buvo pastatytos fortifikacijos ir bastėjos, leidžiančios naudoti artileriją. XVI a. antroje pusėje pilis buvo atiduota Grifitams, kurie pietrytiniame pilies sparne pastatė Kunigaikščių rūmus. XVII a. viduramžių name buvo įkurta kepykla ir alaus darykla. 1623 m. šiaurės rytų pusėje buvo pastatyti Našlių namai. Trisdešimtmečio karo metu piliai padaroma maža žala. Po paskutinio Grifito mirties 1638 m. pilis patenka į Lenkijos rankas, ten pradeda reziduoti seniūnas.

Per Švedų tvaną pilis sudegė. Iš dalies atstatyje pilyje XIX a. veikė teismas ir kalėjimas. Pirmieji restauravimo darbai atlikti 1930–1939 m., vėliau ir 1957–1962 bei 1969–1990 m. Šiuo metu pilyje veikia muziejus, restoranas ir biblioteka.

## Nuorodos
* Bytovo pilis (lenkų k.)
Jaunimo lapelis (Komunistas)

**Jaunimo lapelis** – žurnalo „Komunistas“ priedas, ėjęs 1921 m. balandį – 1923 m. vasarį Smolenske.

## Istorija

Išėjo 14 numerių. Buvo skelbiami Komunistinio Jaunimo Internacionalo, LKJS Centro biuro nutarimai ir korespondencijos apie Lietuvos jaunimo gyvenimą. Nuo 1923 m. kovo vietoj „Jaunimo lapelio“ ėjo „Darbininkų jaunimas“. Bendradarbiavo Juozas Greifenbergeris, Juozas Vitas. Redaktorius Antanas Sniečkus.

## Šaltiniai
Jaunimo lapelis (Tiesa)

**Jaunimo lapelis** – laikraščio „Tiesa“ priedas, ėjęs 1924–1925 m. Smolenske. Redaktorius Antanas Sniečkus.

## Šaltiniai
Jaunimo sapnai

**Jaunimo sapnai** – JAV lietuvių moksleivių laikraštis, ėjęs 1907–1908 m. Valparaise ir 1914–1915 m. Čikagoje.

## Istorija

1912–1913 m. leistas kaip „Laisvosios minties“ priedas. Leido Amerikos lietuvių moksleivių susivienijimas.

## Redaktoriai

* Steponas Biržis – 1907–1908 m.
* Kostas Augustas – 1914–1915 m.

## Šaltiniai
Jaunimo saviveiklos scena

**Jaunimo saviveiklos scena** – repertuariniai leidiniai, leisti neperiodiškai 1951–1958 m. Vilniuje.

## Istorija

Rengė Liaudies kūrybos namai. Išėjo 21 knygos. Spausdino parinktas originaliąsias ir verstines trumpas rašytojų pjeses, eilėraščius, dainas, tautinių šokių aprašymus, režisūros patarimus meno saviveiklos bei šventinių vakarų rengėjams. Redagavo Juozas Baltušis ir kt.

## Šaltiniai
Toward the Within

**„Toward the Within“** ('vidun') – vienintelis oficialus koncertinis iš Australijos kilusios ethereal/gothic grupės „Dead Can Dance“ albumas. Įrašytas 1993 m. lapkritį, koncerto Santa Monikoje (Kalifornija, JAV) metu, o išleistas 1994 m. Tik 4 iš 15 albumo dainų buvo įrašytos ankstesniuose albumuose. Dvi „Toward the Within“ albumo dainos vėliau įrašytos soliniame Lizos Džerard albume „The Mirror Pool“.

Tiesa, albume įrašytas ne visas koncertas Santa Monikoje – nėra kūrinio *Gloridean*, nėra *Persian Love Song* koncertinio įrašo, o kūriniui *Yulunga (Spirit Dance)* vietoje gyvo pasirodymo vaizdų sukurtas videoklipas panaudojant filmo „Baraka“ vaizdus. Albume taip pat pateikti interviu su Liza Džerard ir Brendanu Periu.

Kūrinys *Persian Love Song* remiasi persų liaudies melodija. Kūrinys *Sanvean*, vėliau perleistas Lizos Džerard albume, panaudotas kelete filmų, laidų, kitų muzikantų kūrinių. *I Am Stretched on Your Grave* ir *The Wind That Shakes the Barley* yra perdainuoti airiški kūriniai.

## Kūriniai
# „Rakim“ – 6:25
# „Persian Love Song“ – 2:56
# „Desert Song“ – 4:20
# „Yulunga (Spirit Dance)“ (iš *[[Into the Labyrinth]]*) – 7:12
# „Piece for Solo Flute“ – 3:34
# „The Wind That Shakes the Barley“ (iš *[[Into the Labyrinth]]*) – 3:12
# „I Am Stretched on Your Grave“ – 4:38
# „I Can See Now“ – 2:56
# „American Dreaming“ – 4:55
# „Cantara“ (iš *[[Within the Realm of a Dying Sun]]*) – 5:15
# „Oman“ – 5:49
# „The Song of the Sibyl“ (iš *[[Aion (albumas)|Aion]]*) – 4:31
# „Tristan“ – 1:48
# „Sanvean“ – 4:05
# „Don’t Fade Away“ – 6:12

## Autoriai

Koncerte dalyvavę atlikėjai
* Brendan Perry (vokalas, mušamieji, gitara, fleita, jangdzinas)
* Lisa Gerrard (vokalas, jangdzinas)
* Lance Hogan (gitara)
* Andrew Claxton (klavišiniai, mušamieji)
* John Bonnar (klavišiniai, mušamieji)
* Rónán Ó Snodaigh (mušamieji)
* Robert Perry (mušamieji, fleita, gitara)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kūrinys ''The Song of the Sibyl''
* Kūrinys ''I Am Stretched on Your Grave''
* Kūrinys ''Sanvean''
Baltasis Krišas

**Baltasis Krišas** (; ) – upė, tekanti Transilvanijoje (Vakarų Rumunija) ir Bėkėšo medėje (pietryčių Vengrija).

Jos ištakos yra pietiniuose Apusenų kalnuose (Rumunija). Teka per Brado, Ineu, Kišineu-Krišas Rumunijoje ir Diulą Vengrijoje.
Vengrijos sieną kirtusi ši upė vadinama  ir už kelių kilometrų į šiaurę nuo Diulos susilieja su Juoduoju Krišu (*Fekete-Körös*), taip sudarydama Kerešo upę ().

## Miestai ir kaimai
Baltasis Krišas teka per šiuos miestus ir kaimus (išdėstymo tvarka nuo ištakų link žiočių):
* Rumunijoje: Bradas, *Baia de Criş, Hălmagiu, Gurahonţ, Dieci, Sebiş, Bocsig*, Ineu, *Şicula*, Kišineu-Krišas;
* Vengrijoje: Diula, *Doboz*

## Intakai
Išvardintos upės yra Baltojo Krišo intakai:
* Kairieji – *Valea Albă, Valea Laptelui, Plai, Buceş, Bucureşci, Luncoiu, Ţebea, Vălişoara, Unguroiu, Valea Văleni, Birtin, Vaţa, Prăvăleni, Valea Mare, Valea Rea, SighişoaraMusteşti, Bodeşti, Almaş, Chişindia, Canalul MorilorGut, Cigher, Chişer, Canalul Morilor*
* Dešinieji – *Artan, Brad, Junc, Ribiţa, Baldovin, Obârşia, Ociu, Hălmăgel, Leasa, Valea Leucii, Glimea, Tăcaşele, Zimbru, Feniş, Crocna, Dumbrăviţa, Craicova, Topasca, Sebiş*


Image:RO AR Tarmure 22.jpg|Baltasis Krišas Arado apskrityje
Image:RO HD Crisan Crisul Alb River.jpg|Baltasis Krišas Hunedoaros apskrityje
Image:RO HD Vata de Jos Ribita 2011.45.jpg|Baltasis Krišas Hunedoaros apskrityje
Jaunimietis

**Jaunimietis** – neperiodinis laikraštis, ėjęs 1933 m. Šiauliuose. Redaktorius Petras Kežinaitis.

## Šaltiniai
Jaunimo frontas

**Jaunimo frontas** – LKJS Kauno rajono komiteto laikraštis, nelegaliai ėjęs 1936 m. rugsėjį – 1937 m. kovą Kaune.

## Istorija

Išėjo du numeriai. Spausdintas spaustuviniu šriftu ir rotatoriumi pogrindinėje spaustuvėje. Redagavo Joselis Volfsonas, Izraelis Ickovičius, Solomonas Kancedikas.

## Šaltiniai
Aristokatės

**Katės aristokratės** () – 1970 m. JAV muzikinis animacinis filmas vaikams. Filmas pastatytas Volto Disnėjaus animacijos studijoje, kino teatruose pasirodė 1970 m. gruodžio 11 d.

## Įgarsintojai
* Eva Gabor – kunigaikštienė
* Phil Harris – Thomas O’Malley
* Gary Dubin – Tulūza
* Liz English – Marie
* Dean Clark – Berlioz
* Roddy Maude-Roxby – Edgar
* Scatman Crothers – Scat Cat
* Paul Winchell – Shun Gon
* Lord Tim Hudson – Hit Cat
* Vito Scotti – Peppo
* Thurl Ravenscroft – Billy Boss
* Sterling Holloway – Roquefort
* Pat Buttram – Napoleonas
* George Lindsey – Lafayette
* Hermione Baddeley – Madam Adelaide Bonfamille
* Charles Lane – Georges Hautecourt
* Nancy Kulp – Frou-Frou
* Monica Evans – Abigail Gabble
* Carole Shelley – Amelia Gabble
* Bill Thompson – Dėdė Waldo
* Peter Renaday – Prancūzas pienininkas, „Le Petit Cafe“ virėjas ir vilkikų vairuotojai

## Atsiliepimai
Tinklalapis „Rotten Tomatoes“ praneša, kad 68 % kritikų filmui parašė teigiamas apžvalgas (remiantis 31 apžvalgomis), ir filmą įvertino vidutiniškai 6,1 iš 10 balų.

## Garso takelis
# „The Aristocats“ – Maurice Chevalier
# „Scales and Arpeggios“ – Liz English, Gary Dubin, Dean Clark, ir Robie Lester
# „Thomas O’Malley Cat“ – Phil Harris
# „Ev’rybody Wants to Be a Cat“ – Phil Harris, Scatman Crothers, Thurl Ravenscroft, Vito Scotti, ir Paul Winchell

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Babajevas

**Babajevas** () – miestas Rusijoje, Vologdos srityje, už 246 km į vakarus nuo Vologdos, prie Kolpės upės. Rajono centras. Geležinkelio stotis prie linijos Sankt Peterburgas–Vologda. Geležinkelio transporto aptarnavimas, medienos apdirbimas. Veikia cerkvė, yra paminklas Leninui.

## Istorija

Babajevas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1461 m. Čia 1882 m. pradėjo veikti metalurgijos gamykla. Miesto statusas suteiktas 1925 m.

## Šaltiniai
Babugan Jaila

**Babugan Jaila** (rus. ir , ) – aukščiausias masyvas Krymo kalnuose. Yra Krymo pusiasalio pietuose, Aluštos ir Jaltos miestų tarybose. Ilgis 8 km, plotis iki 4 km. Aukštis iki 1545 m (Roman Košo k., aukščiausias Kryme).

Šiauriniai šlaitai apaugę bukų, pietiniai – pušų ir ąžuolų miškais. Papėdėje įsikūrę Aluštos ir Gurzufo kurortai.

Masyvo pavadinimas Krymo totorių kalba reiškia 'žalčialunkis'.

## Šaltiniai
Žalčialunkis

**Žalčialunkis** (*Daphne*) – timelėjinių (*Thymelaeaceae*) šeimos augalų gentis. Jai priklauso visžaliai ir lapus metantys nedideli krūmai, paplitę Eurazijoje, Šiaurės Afrikoje ir Australijoje. Pasižymi savo kvapiais, labai ankstyvais žiedais ir itin nuodingomis uogomis.

## Rūšys

Lietuvoje auga viena rūšis – paprastasis žalčialunkis (*Daphne mezereum*).

Kitos rūšys:
* Smailiaskiautis žalčialunkis (*Daphne acutiloba*)
* Alpinis žalčialunkis (*Daphne alpina*)
* Altajinis žalčialunkis (*Daphne altaica*)
* Žemasis žalčialunkis (*Daphne arbuscula*)
* Butaninis žalčialunkis (*Daphne bholua*)
* Balkaninis žalčialunkis (*Daphne blagayana*)
* Kaukazinis žalčialunkis (*Daphne caucasica*)
* Šilinis žalčialunkis (*Daphne cneorum*)
* Ilgažiedis žalčialunkis (*Daphne genkwa*)
* Laurinis žalčialunkis (*Daphne laureola*)
* Neapolinis žalčialunkis (*Daphne ×napolitana*)
* Kvapusis žalčialunkis (*Daphne odora*)
* Uolinis žalčialunkis (*Daphne petraea*)
* Pontinis žalčialunkis (*Daphne pontica*)
* Bukalapis žalčialunkis (*Daphne retusa*
* ir kt.
Bavarijos plokščiakalnis

**Bavarijos plokščiakalnis** – plokščiakalnis pietų Vokietijoje, Bavarijoje, leidžiasi nuo šiaurinių Alpių pašlaičių (600 m aukštis) iki Dunojaus aukštupio slėnio (300 m). Būdingas ledyninis–akumuliacinis reljefas, gausu ežerų. Plyti kultūriniai kraštovaizdžiai, tačiau yra išlikę plačialapių ir spygliuočių miškų.

Centrinėje plokščiakalnio dalyje įsikūręs Miunchenas.

## Šaltiniai
Batervortas

**Batervortas** () arba **Bagan Džaja** (*Bagan Jaya*) – miestas šiaurės vakarų Malaizijoje, Penango valstijoje, prie Prajo upės žiočių, priešais Džordžtauną. Svarbus jūrų uostas; tiltas ir keltas į Džordžtauną. Alavo apdirbimas. Įrengtos naftos saugyklos. Yra daoistų šventykla, paukščių parkas.

## Istorija

Miestas įkurtas britų ir pavadintas generolo V. T. Butterworth garbei.

## Šaltiniai
Babuškinas

**Babuškinas** () – miestas Rusijoje, Buriatijoje, Kabansko rajone, Baikalo ežero pakrantėje, 150 km į pietvakarius nuo Ulan Udės. Stotis prie Transibiro geležinkelio linijos, praeina Baikalo plentas. Medienos apdirbimo pramonė.

## Istorija

XVIII a. antroje pusėje kūrėsi vienuolyno gyvenvietė, vadinta ***Mysovsku*** (*Мысовск*). 1941 m. jai suteiktas miesto statusas bei pavadinta čia mirusio revoliucionieriaus Ivano Babuškino garbei.

## Šaltiniai
Badai Tugajus

**Badai Tugajus** – draustinis vakarų Uzbekistane, Karakalpakstane, Beruni rajone, Amudarjos upės salpoje. Įkurtas 1971 m. ir užima 6462 ha teritoriją.

Draustinyje saugomi tugajai – pakrančių miškai ir sąžalynai – su jiems būdinga augalija ir gyvūnija. Auga topoliai, gluosniai, ievos, veši nendrynai, yra ir retų rūšių: turkestaninė smirnovija (*Smirnowia turkestana*), kvapioji ferula (*Ferula asafoetida*), paprastasis saldymedis (*Glycyrrhiza glabra*). Iš viso miškai užima daugiau kaip pusę draustinio ploto, tugajų juostos siekia 1-1,5 km plotį.

Sutinkami gyvūnai: Baktrijos elnias, šernas, rudoji lapė, šakalas, barsukas, kiškis tolajus, ausytasis ežys, fazanas ir kt.

## Šaltiniai
Juodasis Krišas

**Juodasis Krišas** (; ) – upė vakarų Rumunijoje (Transilvanija) ir pietryčių Vengrijoje (Bėkėšo apskritis). Upė prasideda santaka Vakarų Apusenų kalnuose, kur susilieja *Crișul Poienii* ir *Crişul Băiței*. Teka per Štėjų ir Bejušą Rumunijoje. Vienas jo intakų yra maža Rošijos upė. Perkirtusi Vengrijos sieną upė jau vadinama , ji už kelių kilometrų į šiaurę nuo Diulos susilieja su Baltuoju Krišu (*Fekete-Körös*), taip sudarydama Kerešo upę.

## Etimologija
Upės pavadinimas kildinamas iš dakų kalbos žodžio *krísos* 'juodas', tad šis pavadinimas yra giminingas , ,  'juodas',  'varnas'), o ir  'juodas'. Tad pavadinimas *Juodasis Krišas* yra dubletinis.

## Miestai ir kaimai
Juodasis Krišas teka per šiuos miestus ir kaimus (išdėstymo tvarka nuo ištakų link žiočių):
* Rumunijoje: *Vaşcău* (ant *Crişul Poienii*), Štėjus, *Rieni, Drăgăneşti, Tărcaia, Beiuş, Şuncuiuş, Uileacu de Beiuş, Şoimi, Căpâlna, Tinca, Batăr, Avram Iancu, Zerind*;
* Vengrijoje: *Sarkad*.

## Intakai
Juodasis Krišas susidaro ties Štėjumi susiliejus dviem upėms *Crişul Poienii* ir *Crişul Băiţei*.

Išvardintos upės yra Baltojo Krišo intakai:
* Kairieji: *Crişul Poienii, Pascu, Cusuiuş, Hinchiriş, Mierag, Arjochi, Tărcăiţa, Finiş, Căldăreşti, Şerpoasa, Valea Mare, Arman, Cereşeg, Valea Seacă, Valea Pinilor, Crişul Mic, Rătăşel, Răchest, Teuz, Zerind*;
* Dešinieji: *Crişul Băiţei, Untu, Valea Neagră, Crăiasa, Crişul Pietros, Talpe, Mizieş, Valea Nimăieştilor, Ioaniş, Roşia, Prisaca, Săliştea, Holod, Pusta, Trif, Săraz, Valea Nouă, Criş Collector Canal*

## Nuorodos
Žąsinas (upė)

**Žąsinas** – nedidelė upė Kauno rajone, priklausanti Nevėžio baseinui, dešinysis Aluonos intakas. Žąsino žiotys už 8,3 km, kodas LR upių klasifikatoriuje – 13011154.

Prasideda Uždulinskių kaimo (Čekiškės sen.) apylinkėse. Nuo ištakų atvirų laukų ruožuose upelio vaga sureguliuota. Toliau kerta kelius  ir , ties Kauno ir Kėdainių rajonų riba kerta magistralę .

Intakai: Žąsinėlis, Juodupis, Žvaranta (kairieji), Vilkupis (dešinysis).

Prie Žąsino įsikūrusios gyvenvietės: Lebedžiai, Baltriškė, Selverava, Naujasodžiai.

Upėvardis kildinamas nuo paukščio pavadinimo *[[žąsis|žąsinas]]*.

## Nuorodos
* LR upių klasifikatorius
* Žąsinas ''Gamtos katalogo'' portale
Badžalo kalnagūbris

**Badžalo kalnagūbris** () – kalnagūbris Rusijoje, Chabarovsko krašte, Amūro ir Amgūnės tarpupyje, į rytus nuo Burėjos kalnagūbrio. Ilgis – 220 km, aukštis iki 2512 m (Uluno k.). Sudarytas iš skalūnų, smiltainio ir vulkaninių uolienų. Būdingas vidutinkalnių reljefas.

Pašlaitėse auga maumedžių miškai, šlaituose – kėnių ir eglių taiga bei krūmų ir kerpių tundra.

## Šaltiniai
Tenacious D

**„Tenacious D“** – amerikiečių roko grupė, sukurta 1994 m. Los Andžele, Kalifornijoje. Pagrindiniai nariai – Jack Black (pagrindinis vokalistas, gitaristas) ir Kyle Gass (pagrindinis gitaristas, vokalistas). Studijinių albumų įrašymuose ir taip pat gyvuose pasirodymuose dalyvauja ir keletas kitų narių, kaip kad gitaristas John Konesky, bosistas John Spiker bei grupės „Bad Religion“ būgnininkas Brooks Wackerman. Grupės kūrinių tekstuose daugiausia vyrauja satyros, absurdo ir komedijos elementai, neretai pasitaiko ir vulgarumo. Dainose kolektyvas aptaria savo esminį muzikinį ar seksualinį meistriškumą, draugystę ir marihuanos vartojimą pasakojamuoju stiliumi, kurį muzikos kritikai prilygina roko operai.

Grupė išpopuliarėjo 1999 m. to paties pavadinimo kaip ir grupė televizijos seriale. 2001 m. išleido debiutinį „Tenacious D“ albumą, pirmasis singlas „Tribute“ pateko tarp 10 geriausių daugelyje muzikos topų. 2006 m. duetas vaidino jų pačių prodiusuotame muzikiniame filme „Tenacious D in The Pick of Destiny“, kuriam parašė ir garso takelį. Po filmo sėkmės grupė ėmė rengti koncertinius turus.

## Diskografija
;Studijiniai albumai
* *Tenacious D* (2001)
* *The Pick of Destiny* (2006)
* *Rize of the Fenix* (2012)
* *Post-Apocalypto* (2018)

;EP
* *D Fun Pak* (2002)

;Video albumai
* *The Complete Master Works* (2003)
* *The Complete Master Works 2* (2008)

## Filmografija
* *Tenacious D in The Pick of Destiny* (2006)

## Išnašos

## Nuorodos
*
Jonas Mackevičius

**Jonas [[Mackevičius]]**:

* Jonas Mackevičius (1872) – dailininkas tapytojas, akvarelistas
* Jonas Mackevičius (1939) – ekonomistas, pedagogas
Bad Išlis

**Bad Išlis** () – miestas, balneologinis kurortas Austrijoje, Aukštutinės Austrijos žemėje, Zalckamerguto regione, prie Trauno upės. Trykšta mineralinės versmės, kasama akmens druska, veikia sanatorijos ir poilsio namai. Yra *Kaiservilla* – buvusi Austrijos monarchų vasaros rezidencija. Netoliese yra Vildenštaino pilies griuvėsiai.

## Istorija
Gyvenvietė yra Halštato kultūros srityje. Rašytiniuose šaltiniuose Bad Išlis minimas nuo 1262 m. Imperatorius Frydrichas III suteikė miestelio teises 1466 m., o 1563 m. atidaryta druskos kasykla. XIX a. Bad Išlis tapo populiariu aukštuomenės kurortu bei monarchų poilsiaviete.

## Galerija

Kaiservilla vorderansicht.jpg|Kaiservilla
Bad Ischl - Kongress und Theaterhaus.JPG|Kongresų rūmai
Bad Ischl, straatzicht met kerk positie3 foto3 2011-07-29 10.40.jpg|Miesto gatvė ir bažnyčia


## Šaltiniai
Šubakas

**Šubakas** () – miestas pietinėje Jordanijoje, Maano muchafazoje, aukštai kalnuose (1330 m aukštyje). Turizmas. Vystomas žemės ūkis, bitininkystė. Miesto įžymybė – buvusi kryžininkų pilis Monrealis.

## Istorija

Pirmieji miesto gyventojai buvo edomitai, vėliau juos išstūmė nabatėjai. 1115 m. kryžininkai pastatė Monrealį, bet netrukus jį užėmė Saladinas. 1894 m. Šubakas tapo nahijos centru.

## Galerija

Image:Shoubak2.jpg|Miesto panorama žiemą
Image:View from Montreal Castle.jpg|Vaizdas iš Monrealio pilies
Image:Montreal Castle 03.jpg|Monrealio pilis
Monrealis (pilis)

**Monrealis** () – kryžininkų pilies griuvėsiai pietinėje Jordanijoje, Maano muchafazoje, Šubako mieste. Pastatyta ant kūgiško, stačiašlaičio kalno, iškylančio virš apylinkių.

Pilį 1115 m. pastatė Jeruzalės valdovas Balduinas I, ekspedicijos, kuria buvo siekiama užkariauti Akabą, metu. Pilis vadinta *Krak de Montreal* bei *Mons Regalis*. Ji buvo prie strateginio karavanų ir piligrimų kelio iš Sirijos į Arabiją. Taip Balduinas I įgavo galimybę kontroliuoti regiono prekybą. Aplink pilį driekėsi gan derlingi laukai.

Po 1142 m. iš Jeruzalės karalystės pilis perėjo Transjordanijos hercogams. Pilies savininku tapus Reno de Šatiljonui, pradėti turtingų karavanų plėšimai, jis taip pat ėmė statyti laivyną, kuriuo ketino užpulti Meką. Tai sukėlė Ajubidų pasipiktinimą ir jie, vadovaujami Saladino, įsiveržė į europiečių valdomas žemes. 1188 m. arabai apgulė Monrealį ir laikė apgultyje net dvejus metus. Vėliau pilį užėmė ir atstatė mameliukai.


Image:Shobak.JPG|Bokšto liekana
Image:Montreal Castle 05.jpg|Griuvėsiai pilies viduje
Image:Montreal Castle 01.jpg|Monrealio pilis ir kalnas
Štėjus

**Štėjus** (; ) – Rumunijos miestas Bihoro apskrityje (Vakarų Transilvanija). 1958–1996 m. miestas vadintas *Dr. Petru Groza*, pagal Rumunijos socialistų lyderį, mirusį 1958 m.

## Istorija
Miestas įkurtas 1952 m. netoli to paties pavadinimo kaimo kaip pramonės centras, užsiėmęs urano rūdos, kasamos netoliese esančiame *Băița*, malimu.

## Gyventojai
Pagal 2002 m. Rumunijos gyventojų surašymą mieste gyveno 8637 žmonės.

95,8 % gyventojų yra rumunai, 3,7 % – vengrai ir 0,5 % – kitų tautybių.

## Nuorodos
Karako pilis

**Karako pilis** () – kryžininkų pilis Jordanijoje, Karako muchafazoje, Karako mieste. Tai viena didžiausių kryžininkų pilių Levante.

Pilis pastatyta 1142 m. Jeruzalės karaliaus Fulko vasalo Pajeno de Milio. Ji tapo svarbiausiu Transjordanijos hercogystės centru. Pro ją ėjo karavanų keliai iš Sirijos į Egiptą ir Meką. Vėliau pilis išplėsta, įtvirtintos sienos. 1176 m. Karako valdovu tapo Reno de Šatiljonas, tačiau jis plėšė karavanus ir taip užsitraukė Ajubidų nemalonę. 1183 m. Karaką apgulė Saladino vadovaujama kariauna. Balduinui IV pavyko įveikti arabus, tačiau po 1187 m. įvykusio Hatino mūšio, Saladinas vėl apgulė Karaką ir po dvejų metų jį užėmė.

1263 m. Baibarso vadovaujami Mameliukai pilį išplėtė, bet 1840 m. ją sugriovė Ibrahimas Paša. 1893 m. Osmanai atgavo pilies kontrolę, bet ji atstatyta nebebuvo.


Image:Karak Castle 03.jpg|Pietinė siena
Image:Karak Castle 02.jpg|Žemutinė aikštė
Image:Kerak1.jpeg|Vaizdas iš apačios
File:14 Al-Karak 2.JPG|Masyvūs šlaito įtvirtinimai
Gričiupio parkas

**Gričiupio parkas** – parkas Gričiupio seniūnijoje, Kaune.

Pavadinimą gavo nuo Gričiupio upelio, kuris, spėjama, prasideda ties tokį pat pavadinimą turėjusia parduotuve. Parkas apima mieste kanalizuoto upelio dalį, tačiau šiame slėnyje tekančio paviršiumi. Vienoje jo pusėje – studentų bendrabučiai, o kitoje – KTU fakultetų rūmai. Išskirtinės žemumos krantus jungia apšviesti betoniniai laiptai su tilteliu per Gričiupį. Parkas suprojektuotas 1993 m. kaip gamtinė atsvara besiplėtojančiai urbanizacijai, jo plotas – 2,81 ha. Parko statusas šioje teritorijoje patvirtintas 1996 m. gruodžio 3 d. Kauno miesto valdybos sprendimu Nr. 1196 parko ribos patvirtintos 1999 m. vasario 17 d.


Gričiupio parkas. Takas.JPG|Takas parke
Gričiupio parke.JPG|Parko teritorija
Gričiupio upelis parke.JPG|Gričiupis
Gričiupio upelis.JPG|Upelis parke


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Gričiupio parkas ''wikimapia.org'' svetainėje
* Pamiršti miesto parkai
* Gričiupio parko išvalymas (2008 m.)
* Apie Gričiupio parką ''Kobra TV'' reportaže
Vladas Gamziukas

**Vladas Gamziukas** (1923 m. kovo 21 d. Kaune – 2009 m. balandžio 21 d. Stokholme, Švedijoje) – 1941 m. Birželio sukilimo dalyvis, aviacijos inžinierius-konstruktorius.
 
## Biografija
1941 m. baigė Kauno I vidurinę mokyklą (dab. Kauno „Aušros“ gimnazija) ir įstojo į VDU Technologijos fakultetą. Birželio sukilimo dienomis būdamas plk. Juozo Jankausko vadovaujamo partizanų būrio kovotoju saugojo nuo sunaikinimo ar išvežimo Kauno tvirtovės VII forte buvusius Centrinio valstybės archyvo dokumentus.
 
1944 m. vasarą pasitraukė į Rytų Prūsiją. Su būriu bendraamžių lietuvių vokiečių mobilizuotas ir pasiųstas statyti bei saugoti Luftwaffe aerodromų Suomijoje. Šiai pasitraukus iš karo, nelegaliai perėjo į Švediją, kur tęsė studijas Stokholmo Karališkojoje aukštojoje technikos mokykloje(Kungliga Tekniska Hogskola). 1946–1947 m. buvo renkamas lietuvių Akademinio jaunimo organizacijos „Šviesa“ Švedijos skyriaus sekretoriumi. Studijas baigė 1948 m. 1957–1988 m. dirbo aviacijos konstruktoriumi Stokholmo aeronautikos institute (The aeronautical research institute of Sweden), kur specializavosi karinių lėktuvų gamybai naudojamų medžiagų atsparumo bandymų srityje. 

Dalyvavo konstruojant lėktuvus Saab 105, Saab J 35 „Draken“, Saab 37 „Viggen“, Saab JAS 39 „Gripen“. Savo darbus apibendrino su bendraautoriais parengtoje knygoje "Buckling of sandwich panels subjected to axial compession, shear forces and lateral pressure" (Stokholmas-Linčiopingas, 1979). 

Kelis dešimtmečius buvo aktyvus Lietuvių bendruomenės Švedijoje narys. Sekė Lietuvos aviacijos raidą, išėjęs į pensiją kelis kartus lankėsi nepriklausomybę atkūrusioje Lietuvoje, bendravo su civilinės ir karinės aviacijos lakūnais.
Hohencolernų pilis

**Hohencolernų pilis** () yra Vokietijoje, 50 km į pietus nuo Štutgarto.

Pilis įsikūrusi Hohencolerno kalno viršūnėje (855 m aukštyje), Švabijos Alpėse. Šalia išsidėsčiusios Badeno-Viurtembergo žemės gyvenvietės − Hechingenas ir Bisingenas. Pilis atkartoja kalvos kontūrus ir atrodo kaip neatskiriama peizažo dalis. Ji atrodo labai didingai, kaip ir apylinkių vaizdai atsiveriantys nuo jos sienų. Hochencolernų pilis − geriausias to meto romantikos dvasios įgyvendinimo architektūroje pavyzdys, parodantis jos statytojų supratimą, kokia turėtų būti ideali viduramžių riterių pilis.

## Istorija
Pirmą kartą viduramžių pilis−tvirtovė paminėta 1267 m., bet manoma, kad ji statyta anksčiau − XI a. 1423 m. gegužės 15 d. po ilgos karinės apsiausties pilis buvo užimta Švabijos imperijos kariuomenės ir pilnai sunaikinta.

1454−1461 m. buvo pastatyta antroji pilis, kuri per Trisdešimties metų karą buvo švabų dinastijos atšakos − Hohencolernų prieglobsčiu. Iki XVIII a. pabaigos pilis prarado savo strateginę reikšmę ir po truputį trūnijo bei buvo išrenkama. Iki mūsų dienų išliko tik nedidelė koplyčia.

1850−1867 m. Prūsijos karaliaus Frydricho Vilhelmo IV įsakymu buvo pastatyta trečioji pilis, išlikusi iki šių dienų. Kadangi pilis buvo pastatyta šeimos atminimui, nė vienas iš Hohencolernų atstovų nenaudojo šio pastato savo rezidencijai. 1945 m. pilis tapo gimtais namais paskutiniam Prūsijos kronprincui Vilhelmui. Čia jis ir buvo palaidotas kartu su žmona − kronprincese Sesilija.

1952 m. pilies meno kūrinių kolekcija pasipildė anksčiau Prūsijos karališkajai šeimai priklaususiais suvenyrais ir relikvijomis: dabar čia saugoma Prūsijos karalių karūna, Frydricho II Didžiojo drabužiai: kulkos pramuštas munduras (sulopytas paties Frydricho ranka) ir jos sulamdyta auksinė tabakinė, išgelbėjusi karaliaus gyvybę.

Hochencolernų pilis ir dabar yra privati nuosavybė − ji priklauso abiem Hohencolernų giminės šakoms (Brandenburgo−Prūsijos ir Švabijos).

## Nuorodos

*Hohencolernų pilis  (anglų, vokiečių k.)
Lašinių konglomeratų atodanga

**Lašinių konglomeratų atodanga** – geologinis gamtos paveldo objektas, esantis Kauno marių regioninio parko Strėvos kraštovaizdžio draustinyje. Paskelbtas saugomu 2008 m.

Atodanga yra griovoje Strėvos upės dešiniajame krante Lašinių kaime, Rumšiškių sen, Kaišiadorių raj. Pasiekiamas iš kelio  per Bartkūnus pasukus į dešinę, link Lašinių. Toliau nesunkiai randamas pasukus į kairę pagal kelio nuorodas.
 
Po 2010 m. praūžusios vėtros buvo pravalytas praėjimas akmenuotu griovos dugnu, pašalinti išversti medžiai, pastatytos nuorodos. Siekiant sumažinti erozijos bei lankytojų apkrovos poveikį ekologiniu požiūriu jautrioje vietoje ir sudaryti optimalias sąlygas pasigrožėti žiojėjančiomis uolomis, urvais, meniškai susisluoksniavusiomis uolienų tekstūromis, buvo įrengti mediniai laiptai, tarp jų ir iki Lašinių „palties“ – didžiausio šlaite gulinčio konglomeratų luisto. Konglomeratų atodangos pakraštyje stūkso didžiulis Lašinių akmuo, 200 m į pietus Strėvos pakrantėje atsivėrusi įspūdinga Strėvos atodanga, kurioje geologai yra radę gintaro pėdsakų.

## Geologija

Atodangos susidarymo pradžia siejama su paskutiniuoju apledėjimo ledynu. Atodanga susidarė kalkingame gargždo sluoksnyje. Pasklidus požeminiams vandenims, susidarė sąlygos konglomeratui susidaryti. Požeminiui vandeniui prasiveržus į paviršių, prasidėjo intensyvus kietųjų uolienų ardymas. Atodangoje likę tik nedideli, iki 2-3 m ilgio ir 1,5 m aukščio konglomeratų dariniai, o griovoje gausu prikritusių konlomeratų nuolaužų. Yra liekanų, pasidengusių kalcito kristalais. Gausu įvairių konglomeratų nuolaužų. Didžiausia iš jų – 8 m, gulinti šlaite. Ji yra sunkiai prieinamoje vietoje – mišku apaugusioje griovoje, besileidžiančioje į Strėvos upę. Griovos dugnu į upę teka upelis, kuris, nesant kritulių, būna išdžiuvęs.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Lašinių konglomeratų atodanga
* Lašinių konglomeratų atodangos naujas veidas 
* Lašinių atodangos geologija
Šverino pilis

**Šverino pilis** () − neorenesansinė pilis Vokietijoje, Meklenburgo-Pomeranijos žemėje, Šverine, Šverino ežero saloje.

Šverino pilis, dar vadinama Šiaurės Noišvanšteinu, pastatyta XIX a., buvo Meklenburgo-Šverino didžiųjų hercogų rezidencija. 

Pilį gaubia ištaigingi neorenesanso stiliaus fasadai, bokštai ir bokšteliai, dantytos sienos, išpuoštos skulptūromis ir daugybe dekoro elementų; į dangų kylančios smailės. Ne mažiau puošnus pilies interjeras − jame yra daugiau nei 80 menių. Pasigrožėti galima ir parku − čia yra kanalai, figūrinės augalų kompozicijos, gėlynai.

Dabar pilyje įsikūręs Žemės parlamentas; šalia pilies prasideda Šverino senamiestis su puošniais namais, pastatytais per pastaruosius šimtmečius.

 
Image:Schwerin Castle Aerial View Island Luftbild Schweriner Schloss Insel See.jpg|Šverino pilis
File:15-05-05-Schloß-Schwerin-RalfR-DSCF5191-2.jpg


## Nuorodos
*Šverino pilis  (anglų k.)
*Šverino muziejai  (anglų, vokiečių k.)
Bejušas

**Bejušas** (; ; ) – Rumunijos miestas ir municipijus Bihoro apskrityje, netoli Apusenų kalnų. Per Bejušą teka Juodasis Krišas. Miestui pavaldus *Delani* kaimas.

## Gyventojai
Pagal 2002 m. gyventojų surašymą Bejuše gyveno 10 996 žmonės. Jų tautinė sudėtis:
* rumunai – 89,56%
* vengrai – 8,45%
* kiti – 0,46%

## Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose Bejušas pirmą kartą paminėtas 1263 m. – užrašyta, kad jį 1241 m. sudegino įsiveržę mongolai.

Habsburgų imperijos ir Austrijos-Vengrijos laikais, pradedant XVIII a. pabaiga iki baigiant XX a. pradžia, Bejušas buvo vienas svarbiausių rumunų kalbos mokymo centrų Transilvanijoje. Tai buvo laikai, kai rumunai turėjo labai mažai politinių teisių ir jų atstovavimas buvo labai menkas.

### Chronologija
* *Regestrum Varadiensis* minima Oradijos vyskupijos valda. 1291 m. ji minima kaip *Benenus*, 1300 m. – kaip *Belinis*, 1309 m. – kaip *Benenes*.
* 1451 – Tapo laisvuoju karališkuoju miestu.
* Bejušo antspaude pavaizduotas Vladislovas I Šventasis, apie jį užrašas „*Sigillum Oppidi Belenes*“
* 1552 – Oradijos vyskupijos dešimtinės sąraše išvardinta daugiau kaip 420 gyvenvietės namų.
* 1570 – Pagal Špejerio sutartį ši regioną valdė Transilvanijos kunigaikštis.
* 1660 – Bejušą užkariavo Osmanų imperija.
* 1691 – Bejušą užkariavo Habsburgų imperija.
* 1692 – Gyventojų surašyme minimos 9 vengrų šeimos.
* 1715 – Gyventojų surašyme minimos 29 vengrų šeimos.
* 1720 – mieste gyveno 52 vengrų ir 22 rumunų šeimos.
* 1754 – Atidaryta rimunų vidurinė mokykla, antroji Transilvanijoje. Pirmoji buvo Blaže.
* 1777 – Marija Teresė Oradijoje įkūrė Oradijos stačiatikių vyskupiją, kuriai buvo padovanotas dvaras Bejuše.
* Vyskupas *Ignațiu Darabant* (1738–1805) pastatė šv. Demetrijaus stačiatikių cerkvę.
* Vyskupas *Samuil Vulcan* (1806–1893) Bejuše įkūrė graikų katalikų vidurinę mokyklą ir aprūpino visais reikalingais reikmenimis.
* 1850 – Mieste gyveno 1250 rumunų ir 950 vengrų šeimų.
* 1914 – Mieste gyveno 2134 vengrų ir 1974 rumunų šeimos.
* 2002 – Mieste gyveno apie 9800 rumunų ir apie 900 vengrų..

## Nuorodos
Reichsburgo pilis

**Reichsburgo pilis** () − pilis Vokietijoje, Pfalco žemėje, prie Kochemo miestelio, Mozelio žemupyje; 50 km nuo Koblenco.

Pirmą kartą pilis paminėta 1051 m. Vėliau, Vokietiją valdant Štaufenų dinastijai, Reichsburgo pilis buvo imperijos pilimi. 1689 m. per prancūzų apgultį, Reichsburgo pilis buvo sugriauta. Pilies griuvėsiai išliko iki 1868 m., kai juos nupirko verslininkas iš Berlyno *Ravenė* (*Mr. Louis Ravené*). 1877 m. pilis buvo atstatyta ir dabar yra lankomiausias turistų objektas prie Mozelio upės.

Pilyje yra gerai išsilaikę renesanso ir baroko baldai, kuriuos rūpestingai kolekcionavo *Ravenė* šeima.

## Nuorodos
*Reichsburgo pilis  (anglų, olandų, prancūzų, vokiečių k.)

## Galerija

Image:Reichsburg Cochem 2.JPG
Image:Reichsburg Cochem 3.JPG
Image:Reichsburg Cochem 5.JPG
Image:Reichsburg Cochem 6.JPG
Image:Reichsburg Cochem 8.JPG|
Image:Reichsburg Cochem 9.JPG
Image:Reichsburg Cochem 10.JPG
Image:Reichsburg Cochem 11.JPG
Image:Reichsburg Cochem 12.JPG
Image:Reichsburg Cochem 13.JPG
Image:Reichsburg Cochem 14.JPG
Image:Reichsburg Cochem 15.JPG
Povilas Urbšys

**Povilas Urbšys** (g. 1962 m. rugsėjo 2 d. Panevėžyje) – Lietuvos politikas, buvęs STT Panevėžio valdybos viršininkas.

## Biografija

1980 m. baigė Panevėžio 7-ąją vidurinę mokyklą. 1995 m. Vilniaus pedagoginiame universitete įgijo istorijos, politologijos ir visuomenės mokslo mokytojo specialybę. 

1988 m. tapo Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio tarybos Istorinės atminties grupės nariu. 1990 m. paskirtas dirbti Panevėžio apygardos kultūros paveldo inspekcijos viršininku. 1991 m. sausio ir rugpjūčio mėnesiais buvo vienas iš Aukščiausios Tarybos gynėjų. 1992 m. gavo pasiūlymą dirbti Nacionalinėje saugumo tarnyboje (dabartinis VSD), o 1994 m. pradėjo dirbti Dokumentų apsaugos tarnyboje prie Finansų ministerijos. 1997 m. buvo pakviestas dirbti į Specialiųjų tyrimų tarnybą, vadovauti Panevėžio padaliniui. Šiose pareigose dirbo iki 2012 m. balandžio mėnesio. 

2012–2020 m. Lietuvos Respublikos Seimo narys, dirbo Valstybės valdymo ir savivaldybių komitete. 2012–2016 m. ir 2018–2020 m. buvo Mišrios grupės narys, 2016–2018 m. Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos frakcijos narys. Nuo 2020 m. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys.

## Apdovanojimai

* 2003 m. vasario 12 d. apdovanotas Lietuvos Respublikos pakvietimo į NATO progos atminimo ženklu;
* 2005 m. liepos 6 d. apdovanotas Vyčio Kryžiaus ordino Riterio kryžiumi, Lietuvos karaliaus Mindaugo karūnavimo dienos proga;
* 2009 m. rugpjūčio 23 d. (minint Baltijos kelio 20-metį) apdovanotas Baltijos asamblėjos medaliu.

## Juozo Urbšio Sodyba

2008 metais Povilas Urbšys padovanojo valstybei savo asmeninį turtą – įsigytą, senelio brolio, paskutinio tarpukario nepriklausomos Lietuvos užsienio reikalų ministro Juozo Urbšio, sodybą. Šiuo metu restauruotoje sodyboje yra įkurtas Juozo Urbšio visuomeninės minties ir kultūros centro muziejus.

## Nuorodos ir šaltiniai

* Asmeninė svetainė 
*Pilietinis judėjimas KARTU
* Juozo Urbšio Sodyba
LKL 2012–2013 m. sezonas

**[[LKL]] 2012–2013 metų sezonas** – 20-as lygos sezonas, kuriame dalyvauja 12 klubų. Reguliarusis sezonas prasidėjo rugsėjo 26 dieną ir tęsėsi iki balandžio 13 dienos. Atkrintamosios varžybos vyko balandžio 15 – gegužės 13 dienomis. Čempionate triumfavo **[[Kauno Žalgiris|Kauno „Žalgiris“]]**, finale 4:0 sutriuškinęs Vilniaus „Lietuvos rytą“. 

## Klubų kaita
Praeitame sezone 12 pozicijoje likusi Palangos Palanga apgynė savo vietą LKL, pereinamosiose varžybose įveikusi NKL čempionus – Kauno LSU-Baltai klubą. Visgi į pirmenybes NKL nugalėtojas buvo priimtas, kai iš Kauno Baltų ekipos, susijungdamas su ja, įsigijo vietą aukščiausioje šalies lygoje.

## Sezono nutarimai
Dar birželio mėnesį buvo nutarta, kad šiame sezone Kauno Žalgiris ir Vilniaus Lietuvos Rytas rungtyniaus mažiau rungtynių. Dėl šių klubų dalyvavimo Eurolygoje ir VTB Vieningosios lygos varžybose LKL valdyba sutiko, kad dvi stipriausios pastarųjų metų Lietuvos komandos reguliaraus sezono metu tik tarpusavyje susikaus du kartus - namuose ir išvykoje, o su likusiomis ekipomis varžysis tik kartą - varžovų aikštelėje. Tai buvo patvirtinta rugsėjį vykusiame LKL valdybos posėdyje, kuriame be kita ko, nuspręsta, kad varžybų sistema, be Kauno Žalgirio ir Vilniaus Lietuvos Ryto išimties bus tradicinė, t. y. ekipos žais dviejų ratų sistema. Į atkrintamąsias varžybas patenka aštuonios geriausią pergalių - pralaimėjimų balansą turinčios ekipos. Visos jos ketvirtfinaliuose ir pusfinaliuose kovoja iki 2 laimėtų susitikimų, mažajame finale iki 3, o didžiajame finale – 4 pergalių. Taip pat buvo nutarta, kad paskutinę vietą LKL reguliariame 2012-2013 m. sezone užėmusi komanda automatiškai praras teisę rungtyniauti kitame LKL sezone. Ją pakeis komanda - NKL čempionė, jei tik atitiks kriterijus, nustatytus LKL klubams. Jeigu NKL čempionė neatitiks šių kriterijų, LKL čempionate rungtyniauti liks paskutinę vietą reguliariajame sezone užėmusi komanda.

## Transliacijos
Šiame sezone LKL kovas gerbėjai galėjo stebėti per „Lietuvos ryto“ ir SPORT1 televizijas. Pastarosios televizijos nuo 2013 m. sausio 1 d. galėjo nematyti dalis Lietuvos. Taip pat LKL kovas buvo galima stebėti ir internetu: per internetinį puslapį *SportoTV.lt*, startavusį gruodžio mėnesį, buvo galima stebėti dalį LKL rungtynių tiesiogiai.

## Reguliarusis sezonas
### Turnyrinė lentelė

## Atkrintamosios varžybos

### Ketvirtfinaliai

----

----

----

----

### Pusfinaliai

----

----

### Dėl 3 vietos

----

----

----

----

### Finalas

----

----
 
----

## Individualūs apdovanojimai

## Šaltiniai
Lichtenšteino pilis

**Lichtenšteino pilis** () − pilis Vokietijoje, Badeno-Viurtembergo žemėje, Lichtenšteino komunoje.

Pilis išsidėsčiusi 817 m aukštyje virš jūros lygio. Į pietryčius nuo pilies stūkso viduramžių tvirtovės (Senojo Lichtenšteino, statyto 1150−1200 metais) griuvėsiai. Dabartinė pilis buvo pastatyta 1842 m., remiantis tų laikų požiūriu į viduramžių pilį. Pilį pastatė hercogas Frydrichas Vilhelmas fon Urachas, Viurtembergo grafas, įkvėptas V. Haufo romano „Lichtenšteinas“.

Dabartiniu metu pilis vis dar priklauso hercogams Urachams, bet turistams ji − atvira. Pilyje eksponuojama didelė kolekcija senovinių ginklų ir šarvų.

## Nuorodos

*Lichtenšteino pilis  (anglų, vokiečių k.)

## Galerija

File:Schloss_Lichtenstein,_1-2010_1.jpg
File:Schloss_Lichtenstein,_1-2010_2.jpg
File:Schloss_Lichtenstein,_1-2010_3.jpg
File:Schloss_Lichtenstein,_1-2010_4.jpg
File:Schloss_Lichtenstein,_1-2010_5.jpg
File:Schloss_Lichtenstein,_1-2010_6.jpg
File:MASTER IMG 2913 filtered MASTER MASTER.jpg
Lašinių akmuo

**Lašinių akmuo** – didžiausias akmuo Rumšiškių apylinkėse, esantis Kauno marių regioniniame parke, Kaišiadorių raj. Valstybinis gamtos paveldo objektas.

Akmuo yra beveik 4 m ilgio, guli mišriame miške, 200 m į šiaurę nuo Strėvos, šlaite mikroterasoje prie Lašinių konglomeratų atodangos. Tokiame pat aukštyje už 100 m esančioje Strėvos atodangoje dėl gargždo sluoksnio išplovimo susidariusi panaši terasa. Tikėtina, kad vykstant šlaito išplovimui buvo nuplautas akmenį slėpęs gargždo sluoksnis, paviršiuje likusi kyšoti tik mažesnioji riedulio dalis. Didesnioji dalis įsmigusi į moreną. Riedulys beveik visas apsamanojęs, iš dviejų pusių turi atplaišas, viršuje aiškūs skilimo plyšiai. 

## Duomenys

* Aukštis - 1,3 m
* Ilgis - 4 m
* Plotis - 2,4 m
* Horizontali apimtis - 2,4 m

## Nuorodos

* Lašinių akmuo
* Lašinių akmuo ''travel.lt'' portale
* Lašinių akmuo ''turizmogidas.lt'' portale
Greitasis Krišas

**Greitasis Krišas** (; ) – upė Bihoro apskrityje (Krišana, Rumunija) ir pietryčių Vengrijoje. Susiliedama su Baltuoju Krišu ir Juoduoju Krišu sudaro upę Kerešą. Šie trys Krišai yra pagrindinės Krišanos krašto Rumunijoje upės.

Greitojo Krišo ištakos yra Džileu kalnuose (710 m virš jūros lygio aukštyje). Ties Diomaendredu (Vengrija) įteka į Kerešą (dešinysis intakas).
Greitasis Krišas teka Bihoro apskrities sostinę Oradiją.

## Miestai ir kaimai
Greitasis Krišas teka per šiuos miestus ir kaimus:
* *Izvoru Crişului*, Huedinas, Pojenis, *Ciucea*, *Negreni*, Bratka, *Vadu Crişului*, *Auşeu*, Alešdas, Tiliagdas, Oradija (Rumunija);
* *Körösszakál, Körösújfalu, Körösladány* (Vengrija).

## Intakai
Greitojo Krišo intakai:
* Kairieji: *Şipot, Domoş, Călata, Săcuieu, Anachii, Drăgan, Pleşu, Surduc, Nijeşti, Neportoc, Valea Scurtă, Valea Satului, Iada, Valea Boiului, Brătcuţa, Mişid, Măguran, Dobrineşti, Râciu, Canalu de Apă, Valea Rece, Cloşcoi, Chijic, Tăşad, Peţa, Alceu*;
* Dešinieji: *Valea lui Anti, Poicu, Dotmir, Negrea, Valea Strădinoasei, Făgădău, Pârâul Mare, Şoimu, Valea Neagră, Beznea, Valea Sasului, Borod, Răchiţeasca, Gepiş, La Arini, Pasteur, Bereteu River*
Pomorišjė

**Pomorišjė** () – istorinis geografinis regionas Murešo upės pakrantėse, kur seniau gyveno gana didelė serbų populiacija. Dabar Pomorišjės regionas padalintas tarp Rumunijos ir Vengrijos, maža dalis yra šiaurės Serbijoje. Šiais laikais Rumunijoje ir Vengrijoje esančiose dalyse tebegyvena serbų mažuma. 

## Geografija
Pomorišjė neturi griežtai apibrėžtų ribų, šiuo žodžiu vadinamos žemės palei Murešo upę. Skirtingi apibrėžimai apima žemes prie Murešo nevienodai plačiai. Kartais apimamos žemės abiejuose krantuose (įskaitant šiaurines Banato žemes pietinėje Murešo pakrantėje bei pietines Krišanos žemes šiauriniame Murešo krante), kartais Pomorišjei priskiria tik šiaurinę Murešo pakrantę, neįskaitant Banato žemių. 

Regionas daugiausia apima dabartinę Arado apskritį (Rumunija) ir nedideles Timišo apskrities (Rumunija) ir Čongrado medės (Vengrija) dalis. 
Platesne prasme šiam regionui priskiria ir Segedą (Čongrado medė Vengrijoje) bei Novi Kneževacą (Šiaurinio Banato rajonas Serbijoje). Tačiau šie du rajonai dažniau priskiriami Potisjei, o ne Pomorišjei. 

Pomorišjės Vengrijos dalyje gana didelės serbų bendruomenės gyvena *Deszk*, *Szőreg* ir kt. kaimuose.

## Pavadinimas
Pavadinimas  reiškia 'žemė prie Murešo upės'. Panašus žodžiai yra  (Potisjė 'žemės prie Tisos'),  (Podunavljė 'žemės prie Dunojaus'),  (Posavina ' žemės prie Savos').  

Šiais laikais daugelyje šių regionų nėra daug gyventojų serbų. Pavadinimas *Pomorišjė* retai vartojamas, tačiau serbų bendruomenės vis dar gyvena Pomorišjės tiek Vengrijos, tiek Rumunijos dalyse.
Skytalė

**Skytalė** ( – lazda) – senovinis sukeičiamojo šifravimo prietaisas, naudotas Senovės Spartoje. Tai siaura odinė juostelė, ant kurios užrašytas tekstas. 

Ant tokios juostelės tekstą rašydavo taip: užvyniodavo juostelę ant lazdelės taip, kad sluoksniai būtų šalia vienas kito, ir rašydavo ant jos eilutę po eilutės vis pasukant lazdelę. Užrašius tekstą, juostelę nuvyniodavo. Ant jos matosi tik pabiros raidės, kurios atrodo, kad yra išdėstytos be jokios tvarkos. Skaitant raides iš eilės užrašyto teksto perskaityti neįmanoma. Norint jį suprasti, juostelę reikia užvynioti ant tokio pat skersmens lazdelės. Taip užšifruoto teksto siuntėjas ir gavėjas turi turėti tokias pat lazdeles. 

Ši šifravimo sistema naudota daugiau kaip prieš du tūkstančius metų, skytalė minima keliuose Senovės Graikijos autorių kūriniuose, pvz., poeto Arciloko, Plutarcho tekstuose.

## Šaltiniai
* Stakėnas, Vilius. Šifrų istorijos. Matematikos bibliotekėlė. TEV: Vilnius, 2005. 8-as psl. ISBN 995-491-94-9.