open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kalafkenas

**Kalafkenas** (, ) – ežeras Čilėje, 30 km į pietus nuo Viljarikos, ties Los Rioso ir Araukanijos regionų riba. Ilgis iš rytų į vakarus 25 km, plotis iki 7,7 km. Ežero gylis siekia 212 m.

Į Kalafkeną suteka keletas upelių (tar jų iš Peljaifos ežero), sąsiauriais per Puljinkės ežerą jungiasi su Pangipuljo ežeru, kuris priklauso Valdivijos upės baseinui. Vandens rūgštingumas – 6,3–8,0 pH, konduktyvumas – 44,0–68,4 μS.

Kalafkene yra salų (Trailafkenas, Balboa, Los Monosas, Las Kueva).

Vystomas turizmas. Pagrindinės gyvenvietės prie Kalafkeno: Likan Rajus, Konjaripė ir Kalafkenas.

Ežero pavadinimas mapučių kalba reiškia „kitas ežeras“.

## Šaltiniai
Ljuta

**Ljuta** () – upė šiaurės Čilėje, Arikos ir Parinakotos regione. Prasideda Andų priekalnėse, netoli Peru sienos, 3900 m aukštyje, Takoros ugnikalnio papėdėje, susiliejus Karararanio ir Asufrės upėms. Teka į pietus, toliau į vakarus, sudaro Ljutos slėnį, vietomis išgraužusi kanjonus. Įteka į Ramųjį vandenyną 4 km į šiaurę nuo Arikos.

Didžiausi intakai: Aljanė, Putrė, Sokoroma, Kolpitasas.

Ljutos slėnis – svarbi žemdirbystės sritis, upės vanduo naudojamas pasėlių drėkinimui. Aplink upės žiotis plytinčios šlapynės yra svarbi migruojančių paukščių buveinė.

Šalia Ljutos yra Putrės miestelis.

## Šaltiniai
LKL 2016–2017 m. sezonas

**[[LKL|„Tete-a-tete Casino LKL“]] 2016–2017 metų sezonas** – 24–as lygos sezonas, kuriame varžosi 10 pajėgiausių Lietuvos krepšinio klubų. Reguliarusis sezonas prasidėjo rugsėjo pabaigoje ir tęsėsi iki balandžio pabaigos. Į atkrintamąsias varžybas pateks aštuonios geriausios reguliariojo sezono komandos.

## Klubų kaita
Lietuvos krepšinio lygos posėdyje nuspręsta, kad šiame sezone lygoje varžėsi 10 komandų. Praėjusiame sezone paskutinę vietą čempionate užėmusi Alytaus „Dzūkija“ neiškrito į Nacionalinę krepšinio lygą, nes NKL čempionai - Marijampolės „Sūduva-Mantinga“ - neturi LKL nuostatus atitinkančios arenos.

## Sezono nutarimai
Lietuvos krepšinio lygos formatas lieka nepakitęs – klubai rungtyniauja keturių ratų sistema. Reguliaraus sezono galutinė turnyrinė lentelė bus sudaroma pagal iškovotų pergalių kiekį. Aštuonios pajėgiausios reguliaraus sezono komandos pratęs kovą dėl čempiono vardo atkrentamosiose varžybose. Ketvirtfinaliai, pusfinaliai ir mažasis finalas bus žaidžiami iki trijų, o didysis finalas iki keturių pergalių. Namų aikštės pranašumas suteikiamas komandai, reguliariajame sezone užėmusiai aukštesnę vietą.

## LKL klubai tarptautiniuose turnyruose

## Reguliarusis sezonas

### Turnyrinė lentelė

### Varžybų lankomumas

## Atkrintamosios varžybos

## Statistika

### Reguliarusis sezonas

### Atkrintamosios varžybos

## Individualūs apdovanojimai
### Reguliariojo sezono MVP

### Finalo MVP

### Simbolinis sezono penketukas

### Kiti apdovanojimai
**Geriausias legionierius** - James Baron, (Vilniaus „Lietuvos Rytas“); 
**Geriausia lygos organizacija** - Kauno „Žalgiris“; 
**Geriausias treneris** - Šarūnas Jasikevičius, (Kauno „Žalgiris“); 
**Garbingiausias lygos krepšininkas** - Mindaugas Lukauskis, (Panevėžio „Lietkabelis“); 
**Geriausiai besiginantis krepšininkas** - Martynas Mažeika, (Klaipėdos „Neptūnas“); 
**Geriausias jaunasis žaidėjas** -  Martynas Echodas, („Šiauliai“); 
**„Tete-a-tete Casino-LKL“ šokėjų kovų nugalėtojos** - Kauno „Žalgirio“ šokėjos.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Idzenadžima

**Idzenadžima** () – Japonijos sala Rytų Kinijos jūroje. Ji priklauso Riūkiū saloms Okinavos prefektūroje. Salos skersmuo 5 km, plotas 15,44 km². 2008 m. sausio 31 d. saloje gyveno 1 764 žmonės, beveik tolygiai pasiskirstę 5 kaimuose: Idzena, Nakada, Šomi, Učihana ir Džičaku (dar vadinamas Serikiaku). Salą supa koraliniai rifai, mėlyna jūra ir baltas smėlis.

Idzenos kaime gimė Šio dinastijos, kuri valdė Riūkiū karalystę įkūrėjas Šō Šišō (1402–1439 m.) ir Antrosios Šio dinastijos įkūrėjas Šō En (1415–1476 m.). Saloje aptinkami *Agari Umai* ir jūros dievybių sveikinimo ritualai. Idzenadžimoje gimė iliustratorius Naka Bokunen dirbęs su Banana Jošimoto.

## Galerija

Izena Island gsi-20081025.jpg|
Izena_island.jpg|
Mihoso-sho.jpg|Šo En gimtinė

## Išnašos
Taitao pusiasalis

**Taitao pusiasalis** () – pusiasalis Čilės pietuose, Aiseno regione, su žemynu jungiasi per Ofkio sąsmauką. Išsikiša į Ramųjį vandenyną: iš pietų skalauja Penaso įlanka, iš šiaurės ir šiaurės rytų skalauja Moraledos sąsiauris bei daugybė protakų, nes iš šiaurės prieina Čonoso salynas. Pusiasalio krantai išraižyti fjordų ir užutėkių. Paviršius kalnuotas, telkšo Prezidento Rioso ir San Rafaelio ežerai, yra ledynų ir ledlaukių.

Taitao pusiasalis patenka į San Rafaelio lagūnos nacionalinį parką.

## Šaltiniai
San Rafaelio lagūna

**San Rafaelio lagūna** () – pajūrinis ežeras pietų Čilėje, Aiseno regione, San Rafaelio lagūnos nacionaliniame parke, 163 km į pietvakarius nuo Puerto Aiseno, 15 m aukštyje. Šiaurėje protakomis jungiasi su Moraledos sąsiauriu (Ramusis vandenynas). Pietuose ežerą supa Ifkio sąsmauka ir Taitao pusiasalis. Toliau pietuose driekiasi Šiaurės Patagonijos ledlaukis. Ežero ilgis 15 km, plotis iki 11 km.

Lagūna ledyninės kilmės, į ją leidžiasi San Rafaelio ledynas.

Vystomas turizmas. Į lagūną galima atplaukti laivais iš Puerto Monto arba Puerto Čakabuko.

## Šaltiniai
Utenos geležinkelio stotis

**Utenos geležinkelio stotis** – buvusi geležinkelio stotis Ąžuolijoje, 5 km į pietvakarius nuo Utenos, prie Utenos–Švenčionėlių geležinkelio.

## Istorija

Stotis įkurta sovietmečiu, 1972–1975 m. Panevėžio–Švenčionėlių siaurąjį geležinkelį rekonstravus į platųjį ir uždarius senąją Utenos geležinkelio stotį. Eismas atidarytas 1975 m. sausį. 2001 m. kovo 25 d. atšauktas keleivinių traukinių eismas ruože Utena–Švenčionėliai, tad jų stotys uždarytos. Utenos stotis liko apleista.

## Šaltiniai
Utenos siaurojo geležinkelio stotis

**Utenos siaurojo geležinkelio stotis** – siaurojo geležinkelio stotis Utenoje, Stoties g. 39. 1901–1972 m. aptarnavo Panevėžio–Pastovių geležinkelį, uždarytą 750 mm vėžę perdarius į 1520 mm vėžę. Stoties kompleksas (unikalus Nr. ) – kultūros paveldo objektas, jį sudaro stoties pastatas (unikalus kodas ) ir vandens bokštas (unikalus kodas ). Stoties pastatas priklauso Utenos kraštotyros muziejui, čia veikia Laisvės kovų muziejus. Stoties vandens bokštas privatizuotas.

## Istorija

1897 m. pradėtas tiesti 144 km ilgio Panevėžio–Švenčionėlių siaurasis geležinkelis, kuriame įrengtos Troškūnų ir Utenos geležinkelio stotys. 1898 m. įrengtas 20 m³ talpos mūrinis istorizmo stiliaus vandens bokštas, 1899 m. pastatytas vienaaukštis, mūrinis, vėlyvojo klasicizmo stiliaus stoties rūmų pastatas. Čia įrengtas garvežių grąžos trikampis, nutiesta 14 kelių.

Darbinių traukinių eismas atkarpa prasidėjo 1899 m. rugsėjo 28 d., oficialus atidarymas įvyko 1901 m. gegužės 13 d. 1901 m. atidaryta ir Utenos stotis. 1920 m. pabaigoje dėl mašinisto pagalbininko Juozo Platačio kaltės sudegė stoties depas – už tai iš darbo atleistas ir mašinisto pagalbininkas, ir jo viršininkas Feliksas Kaunelis.

1959 m. stoties situacijos plane pavaizduotas 4–5 linijų kelynas, ~50 m ilgio rampa.

1972 m. gruodį buvo nutraukti siaurojo geležinkelio reisai, 1973 m. pradėta ardyti bėgius ruože Rubikiai–Švenčionėliai. Utenos siaurojo geležinkelio stotis neteko reikšmės, eismas ruože Anykščiai–Utena uždarytas 1983 m., tad ir senoji stotis uždaryta. Į pietvakarius nuo miesto atidaryta nauja Utenos geležinkelio stotis, skirta plačiajam geležinkeliui ruože Utena–Švenčionėliai.

Lietuvai atgavus nepriklausomybę, viename stoties prekiniame vagone buvo įrengta Tremtinių muziejaus ekspozicija. 2001 m. stoties kompleksas įrašytas į Kultūros vertybių registrą.

2015 m. stotyje įkurtas Laisvės kovų muziejus.

## Galerija

Водонапорная башня на ст. Утена - panoramio.jpg|Vandens bokštas
Грузовой вагон на бывшей ст. Утена - panoramio.jpg|Vagonas
Utena, TIC, muziejus.JPG|Laisvės kovų muziejus Utenos stoties pastate


## Šaltiniai
Alina Gobiarytė

**Alina Gobiarytė** (, g. 19?? m. kovo 1 d. Sosnogorske) – Rusijos aktorė.

## Biografija

2012 m. baigė Nižnegorodo valstybinę Glinkos vardo konservatoriją (akademiją). Įgijo aktorinio meno specialybę. Kurso vadovas Jarlykovas.

Dirbo Komijos respublikos operos ir baleto teatre, taip pat Nižnegorodo kameriniame teatre. Yra Nižnegorodo „Komedijos“ teatro aktorė.

## Vaidmenys
* Chesia Dulskaja (Хеся Дульская) – „Skandalas padoriuose namuose“ („Ponios Dulskajos moralas“).
* Odri – „Primadonos“.
* Eliza (Эллиса) – „Vaistai nuo meilės“.
* Faunė (Фавниха) – „Vasaros nakties sapnas“ («Сон в летнюю ночь»).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* http://comedy.nnov.ru/?page_id=169
Suskesas

**Suskesas** () – miestelis šiaurės vakarų Argentinoje, Chuchujaus provincijoje, į šiaurės vakarus nuo San Salvador de Chuchujaus; departamento centras. Suskesas įsikūręs 3620 m aukštyje ir yra aukščiausiai esanti Argentinos gyvenvietė, pasiekiama grįstu keliu: praeina Purmamarkos–Antofagastos kelias (pro Chamos perėją, 124 km į vakarus nuo Suskeso). Gyvenvietė yra slėnyje prie Pastos Čikoso, Las Buraso ir Koransuli upėsmų. Yra XVI a. iš plaušplyčių pastatyta koplyčia. Verčiamasi namudine gamyba (pončų siuvimas, keramika, akmens apdirbimas). Keliaujant Į rytus nuo Suskeso galima pasiekti Didžiuosius druskožemius (*[[Salinas Grandes (Andai)|Salinas Grandes]]*).

## Istorija

Suskese nuo seno įsikūrę indėnai atakamenjai, kuriuos 1475 m. užkariavo inkai. XIX a. dėl Suskeso ir apylinkių kilo ginčai tarp Čilės, Argentinos ir Peru, bet 1889 m. Suskesas pripažintas Argentinai.

## Šaltiniai
Mačagajus

**Mačagajus** () – miestas šiaurės Argentinoje, Čako provincijoje, į šiaurės vakarus nuo Resistensijos; Gegužės 25-osios departamento centras. Pro miestą eina plentas ir geležinkelis Korjentesas–San Chose de Metanas. Yra Šv. Marijos katalikų bažnyčia, keletas kitų pakraipų bažnyčių, sena geležinkelio stotis. Verčiamasi gyvulininkyste, žemdirbyste, medienos apdirbimu.

## Istorija
Gyvenvietė įsikūrusi indėnų tobų ir mokovių žemėse (šalimais išlikusi jų gyvenvietė – Kolonia Aborichen Čakas), jos pavadinimas tobų kalba reiškia „žemuma“. 1909 m. čia ėmė kurtis ispanų ir jugoslavų naujakuriai, o 1929 m. įkurta gyvenvietė.

## Šaltiniai
FK Šilalė

**FK „Šilalė“** – Lietuvos futbolo klubas iš Šilalės.

## Istorija

2016 m. įkurtas ir debiutavo LFF III lygos, Klaipėdos zonos pirmenybėse. Užėmė antrą vietą. 2017 m. žaidė LFF III lygoje. Po reguliaraus čempionato turėjo vienodai taškų surinkę su Plikių Sakuona. Pirmenybių nugalėtojams išsiaiškinti reikėjo papildomų rungtynių. Jose Šilalės klubas nugalėjo ir tapo pirmenybių nugalėtojais. 2018 m. komanda žaidė mažąjį futbolą. Tapo 2018 m. Lietuvos mažojo futbolo čempionais.

## Klubo logotipas ir spalvinė gama

Logotipe yra stilizuotas Šilalės miesto herbas, užrašas *FK Šilalė* ir futbolo kamuolys.

Raudoni ir balti marškinėliai.

## Pasiekimai

2016 m. užimta antroji vieta III lygos pirmenybėse.

## Sezonai

|}
Didieji druskožemiai

**Didieji druskožemiai** () reiškia šiuos druskožemius Argentinoje:
* Didieji druskožemiai – Anduose, Saltos ir Chuchujaus prov.;
* Didieji druskožemiai – šalies viduryje (Kordobos, Santjago del Estero ir kt. prov.);
* Didieji druskožemiai – Buenos Airių ir La Pampos prov.;
* Didieji druskožemiai – Čubuto prov.
Didieji druskožemiai (Andai)

**Didieji druskožemiai** () – didelis druskožemis, besidriekiantis šiaurės vakarų Argentinoje, Andų aukštikalnių lygumoje (Altiplane), Chuchujaus ir Saltos provincijose. Plotas 212 km². Plyti vidutiniškai 3450 m aukštyje (aukščiausios vietos – 4096 m). Didieji druskožemiai susidarę uždarame baseine, kurio šiaurinę dalį užima druskinga Gvajatajoko lagūna. Iš rytų druskožemį juosia Čanji kalnagūbris, o iš šiaurės ir pietų supa Puna Salados dykynė.

Kasamos natrio ir kalio druskos, išgaunamas ličio sūrymas.
Paranos delta

**Paranos delta** () – Paranos upės, tekančios per Pietų Ameriką, delta, išsidriekusi žemupyje, Argentinos teritorijoje. Užima ~14 000 km² plotą ir driekiasi per 320 km. Prasideda į pietus nuo Paranos ir Santa Fė miestų, kur Paranos upė pradeda šakotis, dar labiau pagausėja lig tol upėje buvusių salų, o šlapynių plotai išsidriekia toli nuo upės. Toliau delta plečiasi per Santa Fė, Entre Rioso ir Buenos Airių provincijų žemes – nuo upės atsišakoja San Lorenso, Viktorijos, Ibikujaus, Parana Pavono, Lečigvanaso, Paranasito, Parana Gvasu, Parana Bravo ir kitos protakos. Toliau Parana susilieja su Urugvajumi ir išsilieja į La Platą.

Deltos plotis 18–60 km. Per metus delta vidutiniškai plečiasi 50–90 m link La Platos.

Nors aplinkinėse srityse plyti gana sausringos pampos, Paranos deltai būdingas drėgnas, tropinis oras. Vasaros čia palyginti vėsios (18–22 °C), bet tvankios, o žiemos šiltos (13–18 °C). Vasarą dažnai siaučia perkūnijos, o žiemą tvyro rūkas.

Žemutinė delta, esanti Buenos Airių provincijoje, anksti apgyvendinta naujakurių iš Europos ir tapo svarbia ūkine sritimi, čia įsikūrė daug miestų (Tigrė, Kampana, Saratė, Baraderas, San Nikolas de los Arojosas ir kt.), todėl deltos gamta nunyko. Vidurinė ir aukštutinė delta gyvenama retai, ten išlikusi būdinga augalija ir gyvūnija. Deltos gamta saugoma Predeltos nacionaliniame parke. Daugelis namų deltoje įrengti ant polių (palafito), o patikimiausios susisiekimo priemonės yra motorinės valtys bei deltoplanai. Pagrindiniai miestai ir miesteliai vidurinėje ir aukštutinėje deltoje yra Vilja Paranasitas, Diamantė, Gvalegvajus, Ibikujus, Libertador Cheneral San Martinas.


Delta del Tigre fog.jpg|Rūkas protakoje ties Tigre
Paraná Delta near Rosario.jpg|Šlapynės šalia Rosarijaus
Río Abra Vieja.JPG|Abra Viechos protaka
Paraná Delta habitat 04.jpg|Būstas Paranos deltoje
FK Kretingos Grūdai

**Kretingos „Kretingos Grūdai“** – Lietuvos futbolo klubas iš Kretingos.

## Istorija

Ankstesniais metais klubas vadinosi KKT Kretinga, pagal tuometinį rėmėją – „Klaipėdos krovinių terminalą“.

2017 m. pakeitė pavadinimą į FK Kretingos Grūdai pagal naują pagrindinio klubo rėmėją, kompaniją Kretingos grūdai. 2023 m. gegužės mėn. oficialiai išregistruotas.

## Sezonai

|}

## Sudėtis (2017)
*[[2017]] m. [[gegužės 4]] d.* 

## Šaltiniai

## Nuorodos
Alfonsas Žukelis

**Alfonsas Žukelis** (1899 m. gruodžio 15 d. Lukštuose, Jūžintų valsčius, Rokiškio rajonas – 1977 m. gruodžio 31 d. Sverdlovskas, TSRS) – geologas, mineralogas, Sverdlovsko mineralogijos dirbtuvių vedėjas.

## Biografija

Gimė Lukštų kaimo valstiečių Jurgio ir Onos Žukelių šeimoje. 1913 m. baigęs pradinę mokyklą išvyko pas brolį Joną į Jekaterinburgą ir tęsė mokslus. 1920 m. grįžęs iš Pilietinio karo dirbo Uralo kraštotyros biure. 1921–1936 m. Sverdlovsko mokslinės mineralogijos dirbtuvių vedėjas. Organizavo kasmetines ekspedicijas po Uralo, Užbaikalės, Sibiro, Vidurinės Azijos, Kolos, Kaukazo, Krymo, Tolimųjų Rytų naudingųjų iškasenų telkinius, sukaupdamas gausią unikalių mineralų kolekciją.

1936 m. lapkričio 1 d. čekistų suimtas, apšauktas liaudies priešu, 1937 m. balandžio 8 d. nuteistas 8 metams kalėti. 1956 m. reabilituotas, toliau vadovavo Mineraloginėms dirbtuvėms, papildė ir tvarkė mineralų kolekciją. 1965 m. 2340 mineralų, uolienų ir 350 juvelyrinių dirbinių kolekciją padovanojo Lietuvos Geologijos valdybai Vilniuje, kuri sudarė 1972 m. įkurto Mineralų ir deimantų muziejų dalį.

## Šaltiniai
* Jekaterinburgo (Sverdlovsko) srities centrinio archyvo fondas
* V. Korkutis „Mineralų pasaulyje“, Vilnius, 1980.
Novo Hamburgas

**Novo Hamburgas** () – miestas pietryčių Brazilijoje, Pietų Rio Grandėje, Porto Alegrės priemiesčių ruože, prie Sinoso upės. Miestas su Porto Alegre sujungtas metro tinklu. Novo Hamburgas garsėja kaip avalynės gamybos centras. Taip pat vystoma farmacijos, parfumerijos, elektronikos, chemijos, tekstilės, baldų, maisto pramonė. Veikia universitetas, teatras, Šmito-Prėserio muziejus, išlikę tradicinės vokiečių architektūros statinių, Šv. Liudviko Gonsagos bazilika.

## Istorija

Nuo XVIII a. dabartinio miesto vietose kūrėsi portugalai, bet 1824 m. atsikėlė daug naujakurių iš Vokietijos, kurie 1832 m. ir įkūrė „Naująjį Hamburgą“. Suklestėjo pramonė, vokiečių batsiuviai išvystė avalynės gamybą. 1927 m. Novo Hamburgas tapo savivaldybe.

## Šaltiniai
Gravatajus

**Gravatajus** () – miestas pietryčių Brazilijoje, Pietų Rio Grandėje, Porto Alegrės priemiesčių ruože, 26 km į vakarus nuo jos centro, prie Gravatajaus upės. Svarbus automobilių gamybos centras.

## Istorija

Vietovardis kildinamas iš gvaranių kalbos: *gravatá* (tokio augalo pavadinimas) ir *y* („vanduo“; miesto pavadinimas kilo nuo Gravatajaus upės). 1763 m. portugalai įkūrė *Aldeia de Nossa Senhora dos Anjos* gyvenvietę. 1880 m. tapo Gravatajaus miesteliu, o 1938 m. – miestu.

## Šaltiniai
Santa Kruz do Sulis

**Santa Kruz do Sulis** () – miestas pietryčių Brazilijoje, Pietų Rio Grandėje, 150 km į vakarus nuo Porto Alegrės. Svarbus tabako ir sojos pupelių auginimo centras. Santa Kruz do Sulas yra svarbus Brazilijos vokiečių kultūros centras – vyksta kasmetinė *[[Oktoberfest]]* šventė. Yra neogotikinė Šv. Jono Krikštytojo katedra. Įrengtas tarptautinės reikšmės autodromas.

## Istorija

1847 m. Santa Kruz do Sulį įkūrė naujakuriai iš Vokietijos. Oficialiai įkurtas 1877 m.
San Migel das Misoinsas

**San Migel das Misoinsas** () – miestas pietryčių Brazilijoje, Pietų Rio Grandėje, Rytų Misjonese. Šalia miesto yra 1632 m. įkurta Šv. Mykolo jėzuitų misija (viena iš vadinamųjų „gvaranių redukcijų“). Išlikę misijos bažnyčios griuvėsiai, kitas paveldas (paveikslai, religiniai dirbiniai) saugomas Misijų muziejuje.

San Migel das Misoinso misija kartu su keliomis kitomis Brazilijos ir Argentinos jėzuitų misijomis patenka į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Santo Anželas

**Santo Anželas** () – miestas pietryčių Brazilijoje, Pietų Rio Grandėje, Rytų Misjonese. Yra Sepe Tiaražu oro uostas. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (soja, kukurūzai, kviečiai, kiaulės, galvijai, avys). Turizmas (kelionės po aplinkines jėzuitų misijas, ypač – Šv. Mykolo). Santo Anžele yra XX a. pr. pastatyta katedra, kurios architektūrinis stilius paremtas jėzuitų misijų architektūra.

## Istorija
1706 m. Šv. Angelo (Santo Anželo) misiją įkūrė jėzuitai.

## Šaltiniai
EDM Statyba-Sendvaris

**Klaipėdos „EDM Statyba-Sendvaris“** – Lietuvos futbolo klubas iš Klaipėdos.

## Istorija

FK Sendvaris žinomas nuo 2008 m. Žaidė Klaipėdos apskrities pirmenybėse. Dabartinis klubas buvo įregistruotas 2014 m. 

Vėliau susijungė su "Statyba" ir dalyvavo pirmenybėse EDM Statybos-Sendvario pavadinimu.

2016 m. dalyvavo III lygos pirmenybėse, liko paskutinėje pozicijoje (penkti).

2017 m. dalyvavo III lygos pirmenybėse, užėmė 8 vietą tarp 9 komandų.

2018 m. dalyvavo III lygos pirmenybėse, užėmė 4 vietą tarp 6 komandų. Klaipėdos miesto 8x8 futbolo pirmenybėse, užėmė 9 vietą tarp 22 komandų.

2019 m. dalyvavo III lygos pirmenybėse, užėmė 5 vietą tarp 6 komandų. Klaipėdos miesto 8x8 futbolo pirmenybėse, užėmė 9 vietą tarp 20 komandų.

2020 m. dalyvavo III lygos pirmenybėse, užėmė 2 vietą tarp 6 komandų. Klaipėdos miesto 8x8 futbolo pirmenybėse, užėmė 6 vietą tarp 15 komandų. Senjorų komanda žaidė Klaipėdos miesto veteranų (35+) 8x8 futbolo pirmenybėse ir užėmė 2 vietą tarp 6 komandų.

2022 m. dalyvavo III lygos pirmenybėse, užėmė 6 vietą tarp 8 komandų. Klaipėdos miesto 8x8 futbolo pirmenybėse, užėmė 5 vietą tarp 14 komandų. Senjorų komanda žaidė Gegūnė-Sendvaris pavadinimu Klaipėdos miesto veteranų (35+) 8x8 futbolo pirmenybėse ir užėmė 2 vietą tarp 7 komandų.

2023 m. dalyvavo III lygos pirmenybėse, užėmė 5 vietą tarp 7 komandų. Klaipėdos miesto 8x8 futbolo pirmenybėse, užėmė 3 vietą tarp 10 komandų. Senjorų komanda žaidė Gegūnė-Sendvaris pavadinimu Klaipėdos miesto veteranų (35+) 8x8 futbolo pirmenybėse ir užėmė 1 vietą tarp 7 komandų.

2023 m. dalyvavo III lygos pirmenybėse, užėmė 3 vietą tarp 6 komandų. 

2025 m. dalyvavo III lygos pirmenybėse, tačiau sezono bėgyje pasitraukė iš pirmenybių. Iki tol pasiekti rezultatai buvo anuliuoti.

## Spalvinė gama
2017 m. LFF III lyga pirmenybėse žaidė juodais šortais ir tamsiai žaliais marškinėliais. Skaičiai balti.

## Sezonai

|}

### [[SFL]] varžybos

|}

## Salės futbolo varžybos
Salės futbolo komanda dalyvavo Klaipėdos miesto futsal varžybose.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* FK Sendvaris Facebook paskyra
* Apie klubą KLFF portale
Bajė gobelenas

**Bajė gobelenas** − apie 70 m ilgio, 49,5 cm pločio gobelenas, nuaustas XI a. pabaigoje, kurio scenos vaizduoja normanų Anglijos užkariavimą. Saugomas Bajė miesto (Prancūzija) muziejuje.

## Apie gobeleną
„Bajė gobeleną“ sudaro 8 lino audiniai, kurie tarpusavyje sujungti sudaro apie 70 m ilgio vientisą audinį. Audinio raštai sukurti 8 spalvų vilnos siūlų išsiuvinėjimais. Audinio scenose vaizduojami istoriniai normanų Anglijos nukariavimo įvykiai iki 1066 m. Heistingso mūšio, kuriame Normandijos hercogo Vilhelmo kariuomenė įveikė Anglijos karaliaus Haraldo Godvinsono pajėgas. Anglijos karalius žuvo.

„Bajė gobelene“ pavaizduotos apie 79 scenos pradedant Haraldo Godvinsono atsisveikinimu su karaliumi Eduardu apie 1063−1064 m. ir jo išplaukimu į Normandiją, baigiant anglų bėgimu iš Heistingso mūšio 1066 m. spalio 14 d. Tikėtina, kad audinys buvo dar ilgesnis. Virš scenų yra  lotyniški užrašai, paaiškinantys įvykių seką. „Bajė gobeleną“ užsakė tikriausiai normanai, nes jame įvykiai vaizduojami iš normanų požiūrio pusės, tačiau stilistiniai bruožai rodo, kad jis sukurtas anglų. Tradiciškai teigta, kad audinį užsakė Vilhelmo žmona Matilda, tačiau mokslininkai tokią versiją atmetė. Labai tikėtina, kad jį užsakė Bajė vyskupas Odas, hercogo Vilhelmo pusbrolis, ir jis sukurtas Kenterberyje Kente (Odas buvo paskirtas Kento erlu 1067−1082 m.). Tikėtina, kad „Bajė gobelenas“ buvo pademonstruotas 1077 m. Bajė katedros dedikavimo proga.

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose „Bajė gobelenas“ paminėtas 1476 m. buvęs Bajė katedros inventoriuje. Kitą kartą jis paminėtas tik 1724 m., kai dalis scenų buvo perpiešta eskizais. Pirmą kartą pilnas „Bajė gobeleno“ scenų vaizdas buvo publikuotas 1728−29 m. Monfokono leidinyje „Prancūzijos monarchijos monumentai“. Napoleono pageidavimu „Bajė gobelenas“ 1803−1804 m. buvo eksponuotas Paryžiuje ir po to perduotas Bajė miesto civilinei valdžiai. 2007 m. „Bajė gobelenas“ įtrauktas į UNESCO „Pasaulio atminties“ registrą. Stilistiškai audinys priskiriamas ir romaniniam, ir anglosaksų menui.

## Galerija

Bayeux Tapestry scene29-30-31 Harold coronation.jpg| Haraldo II karūnavimas
Bayeux Tapestry scene43 banquet.jpg| Vyskupo Odo puota
Bayeux Tapestry scene51 Battle of Hastings Norman knights and archers.jpg| Heistingso mūšis
Bayeux Tapestry Horses in Battle of Hastings.jpg| Heistingso mūšis


## Šaltiniai

* Encyclopaedia Britannica
* Katherine Holman. *Historical Dictionary of the Vikings*. Scarecrow Press, 2003, p. 41
## Nuorodos

* Bajė gobeleno scenos iš eilės (anglų k.) 
* khanacademy.org (anglų k.)
Žakujis

**Žakujis** (*Žakuji, Žakui*, ) – upė pietryčių Brazilijoje, Pietų Rio Grandėje. Prasideda Paso Fundo savivaldybėje (Sera Žeralo aykštumose, 610 m aukštyje), teka daugiausia į pietus. Žemupyje, į vakarus nuo Porto Alegrės, kartu su Gravatajaus, Sinoso ir Kajaus upėmis sudaro pelkėtą deltą, kuri išsilieja į Gvaibos ežerą, kuris jungiasi su Patoso lagūna, susiliejančia su Atlanto vandenynu.

Didžiausi intakai: Takvaris, Pardas, Irujis, Botukarajus, Pikviris, Koloradas, San Bentas, Butija.

Ties Salto do Žaukuju upėje įrengta hidroelektrinių kaskada (Itaubos ir kt.). Laivuojama (plukdomos akmens anglys, žemės ūkio produkcija).

Prie Žakujo įsikūrę miestai: Salto do Žakujis, Kašoeira do Sulas, Rio Pardas.

Upėvardis kildinamas iš tupių-gvaranių kalbų: *îaku* (toks paukštis, penelopė) ir *y* („vanduo“).

## Šaltiniai
Santa Katarinos sala

**Santa Katarinos sala** () – sala Atlanto vandenyne, prie pietrytinių Brazilijos krantų, Santa Katarinos valstijoje. Plotas 424,4 km². Ilgis iš šiaurės į pietus 54 km, plotis iki 18 km. Aplink salą dar išsibarstę daug mažų salelių ir uolų. Kranto linija vingiuota, o paviršius kalnuotas.

2010 m. Santa Katarinos saloje gyveno 421,2 tūkst. žmonių. Saloje įsikūrusi valstijos sostinė Florianopolis, taip pat šiam miestui priklausantys priemiesčiai ir kaimeliai. Salą su žemynu jungia 3 tiltai. Dalis salos patenka į Sero do Tabuleiro valstijos parką.

## Šaltiniai
Itažajus

**Itažajus** (*Itažai*, ) – miestas pietryčių Brazilijoje, Santa Katarinoje, Atlanto vandenyno pakrantėje, prie Itažai Asu upės žiočių, 94 km į šiaurę nuo Florianopolio. Itažajaus uostas yra svarbiausias valstijoje jūrų uostas. Svarbus maisto (ypač mėsos) pramonės centras. Apylinkėse driekiasi poilsiautojų pamėgti smėlio paplūdimiai, yra keletas kurortų (Balneario Kamboriu ir kt.).

## Istorija

Europiečiai šiame krašte pradėjo kurtis nuo XVII a. antros pusės, bet Itažajus kaip gyvenvietė įkurtas 1860 m. Miesto pavadinimas kilo nuo upės, kurios pavadinimas, savo ruožtu, gvaraniškas ir greičiausiai reiškia „akmenuotoji upė“.

## Šaltiniai
Čujus

**Čujus** () – miestas Ročos departamente, rytinėje Urugvajaus dalyje, nuo sostinės Montevidėjo nutolęs 340 km atstumu. Čujus ribojasi su Brazilija ir jos teritorijoje esančia Šujo gyvenviete.

## Demografija

Beveik visi Čujaus gyventojai yra urugvajiečiai ir brazilai, pagrindinės kalbos – ispanų ir portugalų. Mažą dalį gyventojų sudaro urugvajų kilmės palestiniečiai, išpažįstantys islamą. Kartu su tokį patį pavadinimą turinčiu miestu Brazilijoje savivaldybė puoselėja kultūrinį renginį, vadinamą „*Chuy-Chuí* karnavalu be sienų“.

### Gyventojai

Remiantis 2011 m. surašymo duomenimis, Čujuje gyveno 9 675 žmonės.

Šaltinis: *Instituto Nacional de Estadística de Uruguay*

## Šaltiniai
Maringa

**Maringa** () – miestas pietryčių Brazilijoje, Paranoje, prie Pirapo upės, 436 km į šiaurės vakarus nuo Kuritibos. Per miestą eina Ožiaragio atogrąža. Chemijos, tekstilės, maisto pramonė. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (kava, kukurūzai, medvilnė, sojos, žemės riešutai, ryžiai ir kt.). Veikia universitetas. Maringai būdinga modernistinė architektūra, dideli žaliųjų erdvių plotai. Miesto įžymybė – 1972 m. pastatyta kūgio pavidalo Maringos katedra (aukštis 124 m, aukščiausia visoje Lotynų Amerikoje).

## Istorija

Gyvenvietė ėmė kurtis XX a. pirmoje pusėje, plečiant kavos plantacijas. Miesto statusas suteiktas 1951 m.

## Šaltiniai
Gvarapuava

**Gvarapuava** () – miestas pietryčių Brazilijoje, Paranoje, Gvarapuavos plynaukštėje, 258 km į vakarus nuo Kuritibos. Medienos apdirbimo, maisto, chemijos, popieriaus ir kartono pramonė. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (bulvės, kukurūzai, sojos, miežiai). Veikia entomologijos, gamtos mokslų, krašto istorijos muziejai, Šv. Betliejaus Mergelės katedra.

## Istorija

Gvarapuavą 1810 m. įkūrė portugalų naujakuriai, o miestu tapo 1871 m. Vietovardis kildinamas nuo gvaraniško karčiuotojo vilko pavadinimo *guará*.

## Šaltiniai
Policininkai iš Peretopo

**„Policininkai iš Peretopo“** () – 2014 m. rusiška komedija. Į miestelį, kurioje didžiausias nusikaltimas yra paršelio vagystė, atvyksta jaunas policininkas, ką tik baigęs policijos mokyklą ir imasi įvedinėti tvarką miestelyje.

## Kūrėjai
* Prodiuseriai Jurijus Morozovas (Юрий Морозов), Nikolajus Ševčenka (Николай Шевченко), Tatjana Gnedaš (Татьяна Гнедаш)
* Režisierius Maksimas Papernikas (Максим Паперник).
* Scenaristai Ivanas Šišmanas (Иван Шишман), Maksimas Papernikas (Максим Паперник), Tatjana Gnedaš (Татьяна Гнедаш).
* Operatorius Vadimas Savickij (Вадим Савицкий).

## Aktoriai
: *Aktorius – serialo veikėjas.*
* Nikita Presniakovas () – pavyzdukas leitenantas Dima Stečkinas.
* Nikolajus Dobryninas () – apylinkės įgaliotinis kaitonas Zabotinas, tiesiog Petrovičius.
* Marija Aronova () – Zabotino žmona.
* Svetlana Kosolapova () – psichologė Nataša.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* http://kanalukraina.tv/ru/programs/h-f-kopyi-iz-peretopa
* https://my-hit.org/film/414198/
Vysokajė

**Vysòkajė**  (; arba ***Vysokojė***, ) – miestas pietvakarių Baltarusijoje, Bresto srityje, Kamianeco rajone, 40 km nuo Kamianeco netoli pasienio su Lenkija. Yra vidurinė ir sanatorinė mokyklos, ligoninė, kultūros namai, 2 bibliotekos. Išvystyta maisto ir statybų pramonė. Per miestą teka Vakarinis Bugas.

## Istorija

Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas XIV a. Gyvenvietė kūrėsi upės kairiajame krante. 1494 m. suteiktos Magdeburgo teisės ir herbas. Carmečiu buvo miestelis Gardino gubernijos Bresto apskrities Lietuvos Vysokajės valsčiaus centras. 1934 m. balandžio 20 d. prie miesto prijungti 3 kaimai ir dvaras iš Vysokajės valsčiaus. Iki 1939 m. vadintas ***Vysoka-Litovsku*** (lietuviškai – *Lietuvos Aukštadvariu*).

Sovietmečiu buvo gelžbetonio pramonės centras.

## Galerija

Vysokaje, pałac (4.08.2008).jpg|Rūmai
Vysokaje, carkva (4.08.2008).jpg|Šv. Kryžiaus cerkvė


## Šaltiniai
Na, ir dovanėlė

**Na, ir dovanėlė“ arba „Dovana su charakteriu** () – 2014 metų rusiškas filmas, komedija.

Filmas sukasi apie du pagrindinius herojus: Oreškiną (vadina Michailas Galustianas) ir berniuką vardu Artemijus.

## Siužetas

Animatorius Oreškinas dirba persirengęs panda. Kartą gavo pasiūlymą pakeisti susižeidusį kolegą. Turtingas berniukas po pasirodymo jį nusisamdo, kad paslapčia palydėtų į Sočį pas mamą, su kuria nesimatė jau 5 metus. Oreškinas sutinka ir jie iškeliauja į Sočį, pakeliui nutinka daug įvykių. Tiesa, atvykęs į Sočį berniukas pagaliau sužino tiesą, kad mama jau 5 metai, kai mirė, tačiau tėvas nemokėjo jam to paaiškinti ir sakydavo, kad gyvena Sočyje.

## Aktoriai
: *Aktorius – veikėjas*
* Michailas Galustianas () – animatorius, vilkintis pandos kostiumą, Michailas Oreškinas.
* Artiomas Fadejevas () – sunkus vaikas.

## Kūrėjai
* Prodiuseriai Armenas Ananikianas (Армен Ананикян), Michailas Galustianas (Михаил Галустян), Maksas Oleikinovas (Макс Олейников)
* Režisierius Karenas Oganesianas (Карен Оганесян).
* Scenaristai Olegas Sirotkinas (Олег Сироткин), Karenas Arutiunovas (Карен Арутюнов), Sergejus Levitanas (Сергей Левитан).
* Operatorius Antuanas Vivas-Denisovas (Антуан Вивас-Денисов).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* http://kinokrad.co/256336-podarok-s-harakterom-2014-18-04.html
* https://www.ivi.tv/watch/119854/description 
* http://kinomagnit.net/212-podarok-s-harakterom-08-00.html 
* https://kinogb.me/4788/
Pjenca

**Pjenca** – miestas Italijoje, Toskanos regione, Sienos provincijoje. 2005 m. mieste gyveno 2 231 gyventojas.

1996 m. UNESCO miestą įtraukė į Pasaulio paveldo sąrašą. 2004 m. visas aplink miestą esantis slėnis Val d'Orča buvo įtrauktas į UNESCO kultūros paveldo sąrašą.

Miestas buvo įkurtas iš čia buvusio kaimo Korsinjano (*Corsignano*). Jame 1405 m. gimė Renesanso humanistas Enea Silvio Piccolomini, vėliau tapęs popiežiumi Pijumi II. Iš karto po popiežiaus išrinkimo, visas kaimas buvo perstatytas kaip idealus Renesanso miestas.

Kaimo perstatymą atliko žymus architektas Bernardo Rossellino iš Florencijos, spėjama, dirbęs ir su Leon Battista Alberti. Pagrindiniai darbai buvo pradėti 1459 m. Miestelio katedrą popiežius pašventino 1462 m. rugpjūčio 29 d.
Michailas Galustianas

**Nšanas Galustianas** (sceninis pseudonimas *Michail Galustian*) - Rusijos šoumenas, humoristas, komediantas, scenaristas, prodiuseris.

## Biografija
2011 m. tapo Maskvos valstybinio teisės universiteto studentu.

## Filmografija
* 2006 – Stepanyčiaus kelionė Ispanijon () – *Janyčaras*
* 2008 – Pats geriausias filmas – Veikėjas pravarde *«Pusė kilogramo»*
* 2008 – Hitler kaput! ( Hitler kaput!) – *Rabinovičius*
* 2008 – Kung Fu Panda – *Po*
* 2009 – Pats geriausias filmas 2 – *[[Jekaterina II]]*
* 2010 – Nasha Russia. Likimo kiaušiniai () – *Ravšanas / «Barzda» / Dimonas / Aliona (nuotakos draugė)*
* 2011 – Zaicevas+1 () – *Fiodoras*
* 2011 – Kung Fu Panda 2 – *Po* (rusiškas įgarsinimas)
* 2011 – Nėštukas () – *Žora*
* 2012 – Rževskis prieš Napoleoną () – *Markizas de SadoMaz*
* 2012 – Dar ir koks Karlsonas () – *Karlsonas* 

### Televizija
2006–2011 m. seriale *[[Nasha Russia]]* šiuos vaidmenis:
* Ravšanas – tadžikas, statybininkas (Maskva, Sočis)
* Liudvigas Aristarchovičius – elitinio namo konsjeržas (durininkas), (Peterburgas)
* Eugenijus (Genadijus) Michailovičius Kišelskij – Omsko futbolo klubo „GazMiasas“ (*ГазМяс*) ir moterų futbolo klubo „GazMiasočka“ (*ГазМясочка*) treneris
* Michalyčius – Čeliabinsko gamyklos vieno iš cechų viršininkas
* Dimonas – paauglys (Krasnodaras)
* Anastasija Kuznecova – sushi baro padavėja (Ivanovas)
* Gavrilovas – inspektorius, dirbantis plente Penza-Kopeiskas 
* Viktoras Haritonovičius Mamonovas – Dūmos deputatas iš Nefteskvažinsko (fiktyvus miestas)
* Boroda („barzda“) – valkata iš Rubliovkos
* Žorikas Vartanovas – „Sev-Kav TV“ vedėjas (Piatigorskas)
* Jegoras Sergejevičius Dronovas – milicijos majoras iš Ust-Kuzminsko (fiktyvus miestas)
* Vovanas – turistas iš Žemutinio Tagilo, kuris atostogauja Turkijoje
* Aleksandras Rodionovičius Borodačius – nevykėlis apsaugininkas (Riazanė)
* Vasilijus – futbolo klubo „Neva“ aistruolis (Peterburgas)
* Sergejus Jurevičius Beliakovas – tinginys iš Taganrogo, kuris kalbasi su televizoriumi

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDb profilis
* Instagram profilis
* Biografija
Kalio karbonatas

**Kalio karbonatas** (arba *Potašas*) – cheminė medžiaga (K2CO3) naudojama kalio druskoms gauti. Naudojama kaip trąša.

Stiprios šarminės reakcijos. Greitai drėksta, tirpsta. Vartojamas rūgščioms dirvoms ir chlorui jautriems augalams tręšti. Medžio pelenai turi ~ 14 % K2O, cemento dulkės ~ 15 %.

## Gavyba

## Nauda augalams
Kalis reguliuoja augalų maitinimą, didina atsparumą ligoms, mažina nitratų susikaupimą, kalio jonai yra vieni iš pagrindinių jonų ląstelių biopotencialų susidaryme. Sudaro 1–2 % augalų sausos medžiagos. Daugiau jo jaunose augalo dalyse ir lapuose. Jis dalyvauja fotosintezės procese, t. y., susidarant cukrums ir krakmolui, taip pat greitina baltymų sintezę aktyvindamas fermentus, katalizuojančius pektidų susidarymą iš aminorūgščių. Kai dirvose pakanka kalio, stiebai išauga tvirtesni ir atsparesni išgulimui.

## Naudojimas
Kalio trąšos paprastai į dirvą beriamos su fosforo arba azoto ir fosforo trąšomis. Efektyviausiai veikia durpiniuose, salpiniuose, prie smėlio ir lengvuose velėniniuose jauriniuose priemolio dirvožemiuose. Naudingos visiems augalams, o ypač bulvėms, cukriniams runkeliams, pašariniams šakniavaisiams, tabakui, linams, kanapėms, ankštiniams augalams, kukurūzams, žiemkenčiams, pašarinėms žolėms. Tręšiant jomis nuolat be kalkių priedo, didėja dirvožemių rūgštingumas. Žiemkenčiams kalio trąšos beriamos rudenį, prieš sėją, cukriniams ir pašariniams runkeliams dažniausiai t. p. iš rudens, dobilams ir ganykloms – anksti pavasarį. Kai dirvos tręšiamos nedidelėmis mėšlo normomis (20 t/ha), kalio trąšų normos mažinamos pusiau.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Edmundas Steponaitis

**Edmundas Steponaitis** (1892 m. vasario 28 d. Sintautuose, dab. Šakių r. – 1908 m. rugpjūčio 19 d. Šakiuose) – lietuvių poetas, prozininkas, rusų literatūros vertėjas.

## Biografija

Gimė neturtingų valstiečių šeimoje. 1904 m. baigė Šakių dviklasę pradžios mokyklą, vėliau lavinosi savarankiškai: studijavo knygas apie astronomiją, skaitė rusų rašytojų ir filosofų knygas, moralės, religijos, kultūros temomis susirašinėjo su Levu Tolstojum, gilinosi į Vladimiro Solovjovo krikščioniškosios meilės filosofiją, domėjosi muzika. Trumpai padirbėjęs raštininku Šakiuose, 1905 m. persikėlė į Kauną ir dirbo raidžių rinkėju Saliamono Banaičio, dar spaudos draudimo laikais gabenusio iš Rytprūsių lietuviškus leidinius, spaustuvėje. Netrukus pradėjo bendradarbiauti spaudoje, daugiausia „Viltyje“ ir „Draugijoje“, kur spausdino eilėraščius, vaizdelius, vertimus iš rusų kalbos. Buvo ne pagal metus apsiskaitęs, mąstė apie humaniškas idėjas, kilnius siekius. 1908 m. jam įkando pasiutęs šuo, vėliau susirgo šiltine bei smegenų uždegimu ir mirė tesulaukęs 16 metų. Palaidotas Šakiuose. Jo vardu pavadinta viena iš miesto gatvių.

## Kūryba

Eiles rašyti pradėjo apie 1906 m. Išspausdino keliolika eilėraščių, vertimų, sekimų, paliko eilėraščių rankraščiuose. Jo eilėraščiai lyriški, bet savo turiniu artimi filosofinei poezijai. Įkvėpimo objektai – įvairūs žmogaus išgyvenimai, jausmai, gamta. Jo „dvasinė energija buvo didelė: jis jautė norą rašyti, išreikšti save, tarsi išlieti. Jis sugebėjo improvizuoti pagal įstrigusią eilutę, žodį. Tai rodo stipraus talento pradžią.“ (V. Daujotytė) Pasirašydavo pseudonimais S. T. Ponaitis, Simas Stepas, Sm. Stepas. Rašė ir proza. Į lietuvių kalbą iš rusų kalbos yra išvertęs simbolisto J. Baltrušaičio eilėraščių, A. Puškino, F. Tiutčevo, A. Kolcovo, N. Nekrasovo, N. Gogolio kūrinių.
Po mirties liko E. Steponaičio rankraštinis rinkinys „Per aspera ad astra“. 1912 m. jo gyvenimą ir kūrybą aprašė poetas Liudas Gira Kaune išleistame pomirtiniame E. Steponaičio eilių ir prozos rinkinyje „E. Steponaičio raštai“. 1988 m. leidykla „Vaga“ išleido jo kūrinių „Rinktinę“.

## Bibliografija

* E. Steponaičio raštai: pilnas pomirtinis eilių ir prozos rinkinys / tvarkė Liudas Gira. – Kaunas: Saliamono Banaičio spaustuvė, 1912 m.
* Rinktinė. – Vilnius: Vaga, 1988 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* „E. Steponaičio raštai“ portale ePaveldas
* Juozas Mikuckis. Iš mano atsiminimų apie poetą Edmundą Steponaitį. Aidai, 1961, nr. 10, 428 pusl.
* Edmundo Steponaičio biografija
* Edmundo Steponaičio eilėraščiai
Agunidžima

**Agunidžima** () – Japonijos sala Okinavos prefektūroje. Jos plotas – 7,64 km², perimetras – 12,8 km. Pagrindinis pajamų šaltinis yra žemės ūkis ir žvejyba, bet pastaraisiais metais išgarsėjo druskos gamyba. Salos žvejai yra ir žemdirbiai: nuo balandžio iki rugsėjo jie žvejoja tunus, marlinus, rifų žuvis ir rifešerius, o nuo rugsėjo iki kovo jie prižiūri cukranendrių laukus. Saloje yra vienas baras, vienas policininkas ir 10 svečių namų, kurie priima turistus. Dauguma turistų yra nardytojai.


Ferry_Aguni_at_Aguni_port.JPG|Keltas *Aguni*


## Šaltiniai
Akusekidžima

**Akusekidžima** () – viena iš Tokaros salų, priklausančių Kagošimos prefektūrai. Salos plotas 7,42 km², joje gyvena 59 žmonės. Akusekidžimoje nėra oro uosto, į ją galima patekti tik valtimi. Keltas dukart per savaitę plaukia į Kagošimą. Kelionė trunka 11 val. Saliečiai išgyvena iš žvejybos ir sezoninio turizmo.

Salą garsina kaukėta dievybė Bodzė ().

Akusekidžima yra stratovulkanas, suformuotas dviejų kraterių: Birojamos (; 355,5 m aukščio) ir Nakadakės (; 464 m aukščio). Aukščiausias salos taškas yra 584 m aukščio lavos kupolas Mitakė (). Šiaurinėje salos dalyje randama 80 tūkst. metų senumo lava. Istoriniais laikais ugnikalnis nebuvo išsiveržęs.

## Galerija

Akusekijima.jpg|
Akusekijima 2.jpg|
Akusekijima20120210.jpg|
Zaslavlis

**Zaslãvlis**  (, ; seniau ***Iziaslavas***) – miestas vidurio Baltarusijoje, Minsko srityje, 20 km į šiaurės vakarus nuo Minsko. Didžiausia Minsko rajono gyvenvietė.

## Istorija

Pagal metraščius Zaslavlį 985 m. įkūrė Vladimiras Sviatoslavičius. Viduramžiais buvo Iziaslavo kunigaikštystės sostinė. XI a. buvo pastatyta gynybinė siena. Reformacijos laikais tapo svarbiu kalvinizmo ir socinianizmo centru. XIX a. buvo miestelis (dar vadintas ***Lietuvos Zaslavliu***), Minsko apskrities Zaslavlio valsčiaus centras.

1941–1944 m. okupuotas Trečiojo Reicho. 1985 m. gavo miesto teises.

## Gyventojai

Zaslavlyje gyveno Simonas Budnas.

## Galerija

Chimney in Historic Center of Zaslawye Zaslavl 25 July 2015.jpg
Zaslavl - central street - 2015 AD.JPG


## Šaltiniai
Žabinka

**Žãbinka**  (, ) – miestas pietvakarių Baltarusijoje, Bresto srityje, 30 km į šiaurės rytus nuo Bresto, prie Muchaveco upės. Žabinkos rajono centras.

## Istorija

Rašytiniuose šaltiniuose Žabinka paminėta 1817 m. Oficialiai įkurta 1871 m. Nutiesta geležinkelio linija Varšuva–Maskva. 1882 m. pastatyta geležinkelio stotis. XIX a. buvo palivarkas Kobryno apskrities Siachnovičų valsčiuje.

Po Antrojo pasaulinio karo pastatyta cukraus perdirbimo gamykla. Miestas nuo 1970 m.

## Galerija

Zhabinka.jpg|Geležinkelio stotis
Zhab arts school.jpg|Dailės mokykla


## Šaltiniai
Angirių hidroelektrinė

**Angirių hidroelektrinė** – mažoji hidroelektrinė Lietuvoje, Kėdainių rajone. Šešta pagal pajėgumą hidroelektrinė šalyje. Įrengta Šušvės upėje, ant Angirių tvenkinio užtvankos.

## Techniniai duomenys
Hidroelektrinė pradėta eksploatuoti 2000 m. Jėgainės perktritis – 14,8 m, o nuotekis – 5,2 m³/s. Elektrinėje įmontuota norvegiška *Hydroenergy Kjell Joa. AS* įranga.

## Šaltiniai
Prieš visas taisykles

**Prieš visas taisykles** () – 2016 m. rusiškas filmas, komedija.

Filmas sukasi apie du pagrindinius herojus: žvalgybos karininką, kuris vykdo slaptą užduotį prieš pat Naujuosius metus ir nevykėlį, kuris ryžtasi apiplėšti banką.

## Siužetas

Žvalgybininkus domina banke esanti saugojimo kamera 69, banditus – kompromatas saugomas 96 kameroje, o plėšiką sudomina žavi banko darbuotoja. Žvalgyba sprendžia savas užduotis, policija bando tartis su plėšiku, o sutrikęs plėšikas net nesugeba suformuluoti savo reikalavimų, bet visi susėda prie šventinio stalo ir išsikalba. Galų gale pasirodo ir banditai, kurie nori 96-osios kameros turinio.

## Aktoriai
: *Aktorius – veikėjas*
* Aleksėjus Makarovas () – Aleksejus Vereščiaginas, žvalgybos karininkas.
* Aleksandras Jacenka () – mokslinis darbuotojas, nevykėlis ir banko plėšikas.

## Kūrėjai
* Prodiuseriai – Tatjana Sokolova (Татьяна Соколова), Vladas Syč (Влад Сыч).
* Režisierius – Viktoras Dementas (Виктор Демент).
* Scenaristas – Viktoras Dementas (Виктор Демент).
* Operatorius – Andrejus Nadejnovas (Андрей Найденов).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* http://www.kino-teatr.ru/kino/movie/ros/123438/titr/
* http://kinofrukt.net/kriminaly/2506-protiv-vseh-pravil-film-08-01-2017.html 
* http://www.ntv.ru/kino/Protiv_vseh_pravil/about/58440/
* https://my-hit.org/film/427305/
* http://russkoekino.net/russkie_komedii/2489-protiv-vseh-pravil-2017.html
Bosanska Krupa

**Bosanska Krupa** (, ) – miestas šiaurės vakarų Bosnijoje ir Hercegovinoje, Bosnijos ir Hercegovinos Federacijoje, Unos-Sanos kantone. 30 km į šiaurės rytus nuo Bichačo. Įsikūręs Unos slėnyje. 2013 m. duomenimis, mieste gyveno 11 514 gyventojų.

## Istorija
Viduramžiais priklausė Kroatijos karalystei.


Bos Krupa, Una.jpg|Unos upė
Bosanska Krupa (1).jpg
Barysavo rajonas

**Barysavo rajonas** (, ) – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis šiaurės rytinėje Minsko srities dalyje. Administracinis centras – Barysavas.

## Geografija

Minsko srityje ribojasi su Berazino, Krupkų, Smaliavičų ir Lahoisko rajonais bei šiaurėje su Vitebsko sritimi. Pagrindinės upės: Berezina, Plisa, Bobras, Aina, Scha, Maska.

## Gyvenvietės

Vienintelis miestas – Barysavas.

## Šaltiniai
Bilečia

**Bilečia** (, ) – miestas Serbų respublikoje, pietryčių Bosnijoje ir Hercegovinoje. Netoli pasienio su Juodkalnija, į šiaurę nuo Trebinės ir į pietus nuo Gacko.

Dabartinio miesto teritorijoje žmonės apsigyveno neolite. Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1261 m. XIX a. priklausė Austrijos-Vengrijos valstybei. 1880 m. atidaryta pirmoji pradinė mokykla.

## Tautinė sudėtis

2013 m. duomenimis, mieste gyveno 8 220 gyventojų.

Tautinė sudėtis 1991 m. surašymo duomenimis:

* Serbai – 5 619 (74,24 %)
* Bosniai – 1 290 (17,04 %)
* Jugoslavai – 209 (2,76 %)
* Kroatai – 39 (0,51 %)
* Kiti – 411 (5,45 %)
* Viso – 7 568 (100 %)
Pucciniomycotina

***Pucciniomycotina*** –  papėdgrybių (*Basidiomycota*) skyriaus grybų poskyris. Poskyris suskirstytas į 10 klasių, 21 eilę ir 41 šeimą. Aprašyta daugiau nei 8400 rūšių.

* *[[Agaricostilbomycetes]]*
* *[[Atractiellomycetes]]*
* *[[Classiculomycetes]]*
* *[[Cryptomycocolacomycetes]]*
* *[[Cystobasidiomycetes]]*
* *[[Microbotryomycetes]]* 
* *[[Mixiomycetes]]*
* Rūdgrybiai (*Pucciniomycetes*)
* *[[Spiculogloeomycetes]]*
* *[[Tritirachiomycetes]]*

*Incertae sedis* gentys: 
* *[[Atractogloea]]*
* *[[Kryptastrina]]*
* *[[Paraphelaria]]*
* *[[Zygogloea]]*

## Šaltiniai
Bosansko Grachovas

**Bosansko Grachovas** (, ) – miestas vakarų Bosnijoje ir Hercegovinoje, Bosnijos ir Hercegovinos Federacijoje, Dešimtajame kantone, netoli pasienio su Kroatija. 876 gyventoaji (2013 m. duomenys).

Netoli Bosansko Grachovo, *Obljaj* kaime, gimė Gavrilas Principas – serbų nacionalistas, 1914 m. birželio 28 d. Sarajeve nušovęs Austrijos-Vengrijos Erchercogą Pranciškų Ferdinandą ir jo žmoną Sofi.

## Šaltiniai
Tingvedliro nacionalinis parkas

**Tingvedliro nacionalinis parkas** () – nacionalinis parkas Islandijoje. Jame telkšo didžiausias Islandijos ežeras Tingvadlavatnas. Netoliese driekiasi Almannagjá tarpeklis, kuriame susikerta Eurazijos ir Šiaurės Amerikos tektoninės plokštės.

Tai viena iš dažniausiai lankomų Islandijos vietovių Reikjaviko apylinkėse, kurios dar vadinamos Auksiniu ratu. Be pastarojo nacionalinio parko į Auksinį ratą įtraukiamas Strokuro geizeris, Gulfoso krioklys ir Kerido krateris. Dėl savo istorinės vertės 2004 m. jis tapo pirmuoju Pasaulio paveldo objektu Islandijoje.

## Aprašymas
Nacionalinis parkas įsikūręs 49 km į rytus nuo Islandijos sostinės Reikjavíko, aktyvių ugnikalnių zonoje. Jis užima 24 tūkst. ha, iš kurių 9270 ha priskiriami pasaulio paveldui. Parkui būdingas sudėtingas ir vaizdingas reljefas, jis yra apsuptas kalnų grandinių, jame yra žole apaugę lavos laukai.

Labai svarbi parko istorinė vertė, nes čia salos vikingų bendruomenės beveik tūkstantį metų rinkdavosi į visuotinį salos susirinkimą Altingą (). Pirmasis Altingas įvyko 930 m., o paskutinysis - 1798 m. Altingas vykdavo kasmet ir tukdavo kelias savaites: tuo metu buvo priimami salos įstatymai ir sprendžiami ginčai. Tai buvo svarbiausias Islandijos valdymo organas, užtikrinęs visai salai saugumą ir stabilumą. 

Parke išlikę Altingo pastatai, statyti iš akmens ir durpių, bažnyčia ir sodyba. Čia yra tradicinės žemdirbystės likučiai iš XVIII-XIX a.

## Susiję pasaulio paveldo objektai
* : L'Anse aux Meadows istorinė vietovė (1978)
* : Grenlandijos ''Kujataa'': šiaurės germanų ir inuitų žemdirbystė prie Ledo skydo ribos (2017)
## Išnašos
Larung Garas

**Larung Garas** () – Tibeto budistų miestelis, kuriame stovi didžiausia pasaulyje budizmo akademija. Mokslų centras įsteigtas 1980 m. vidurio Kinijoje, Sičuane, Sertare, Sedos apygardoje. Ši atoki Kinijos vietovė yra 4 km aukštyje virš jūros lygio ir už 600 km nuo artimiausio didmiestčio Čengdu. Šiame regione gyventojų daugumą sudaro tibetiečiai.

Tibetiečių budistų miestelyje bei vienuolyne gyvena ir mokosi daugiau nei 40 tūkstančių vienuolių – vyrų ir moterų, besigilinančių į budizmą. Vienuoliai ir vienuolės gyvena aplink vienuolyno kompleksą ant kalvų stovinčiuose mediniuose nameliuose.

2016 m. KLR valdžios nurodymu Larung Gare siekiant sumažinti gyventojų skaičių pradėti ardyti pastatai.

## Išnašos
Smėlio mandala

**Smėlio mandala** () – senovinė tibeto budizmo meno išraiška, kilusi iš Indijos.

Tibeto budistai pabrėžia materialaus pasaulio laikinumą sunaikindami kruopščiai kurtą mandalą iškart po kūrybos vyksmo pabaigos. Paprastai smėlis išpilamas į upę ar kitą vandens telkinį.

Šiais laikais mandalos supilamos iš sutrintų rašalu nudažytų baltų akmenų miltelių. Senovėje naudotos įvairios medžiagos. Tarp jų gipsas, geltona ochra, raudonas smiltainis, akmens anglis. Taip pat naudotos gėlių žiedadulkės, žolelių šaknys, medžių žievės bei grūdų miltai ir net brangakmeniai.

## Išnašos
2017 m. sausio žemės drebėjimai Italijoje

**[[2017]] m. sausio žemės drebėjimai Italijoje** – eilė keturių didelių žemės drebėjimų centrinėje Italijoje. Jie įvyko sausio 18 d. netoli L’Akvilos miesto.

## Žemės drebėjimai
Pirmasis 5,3 balų stiprumo žemės drebėjimas įvyko 25 km į šiaurės vakarus nuo L’Akvilos miesto 10:25 val. vietos laiku. 11:14 val. įvyko antrasis 5,7 balų stiprumo drebėjimas. Dar po 11 minučių įvyko 5,6 balų stiprumo drebėjimas, o paskutinis didesnis drebėjimas įvyko 14:33 val. ir buvo 5,2 balų stiprumo. Visus šiuos drebėjimus dar sekė eilė mažesnių.

Drebėjimai buvo juntami ir kitose centrinės Italijos dalyse, taip pat ir Romoje. Čia buvo evakuoti žmonės iš metro ir mokyklų. Teramo, Kronaleto ir Kampotosto miestuose nuo drebėjimų žuvo 5 gyventojai. Drebėjimų banga buvo juntama Kroatijos pakrantėje.

Po kelių valandų nuo paskutinio drebėjimo centrinėje šalies dalyje, Gran Saso kalnų masyve įvyko sniego lavina, kuri užgriuvo viešbutį. Čia žuvo mažiausiai 6 žmonės, 23 dingo be žinios.

## Drebėjimų bangos




## Šaltiniai