open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Varniškių apylinkė (Nemenčinė)

**Varniškių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Paberžės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Nemenčinės rajonui. 1954 m. prijungta dalis Dailidėnų apylinkės, dalis Eitminiškių apylinkės, dalis Kūdrių apylinkės ir dalis Arliškių apylinkės, o dalis Varniškių apylinkės prijungta prie Minkelių apylinkės. 1960 m. gegužės 19 d. Varniškių apylinkė prijungta prie Eitminiškių apylinkės, Visalaukės apylinkės ir Sužionių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || Molotovo vardo kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 29,35 || || Sužionių tarybinio ūkio Pavarpių skyrius  || 9 kaimai, 13 vienkiemių
|}

## Šaltiniai
Frakcinio rezervo bankininkystė

**Frakcinio rezervo bankininkystė** yra visų šiuolaikinių komercinių bankų taikoma praktika. Šiuo atveju banko atsargas (valiuta arba likvidus turtas, pavyzdžiui, Iždo vertybiniai popieriai.) sudaro santykinai maža dalis nuo jame laikomų indėlių sumos. Tokiu būdu komercinis bankas perskolina didžiają dalį gautų indėlių ir tuo pačiu užtikrina indėlininkams galimybę atsiimti padėtus indėlius.

## Valiutos kūrimo vyksmas
Kaip minėta, atsargos yra tik tam tikra dalis nuo įneštų į banką indėlių sumos, o indėliai sudaro valiutos pasiūlos pagrindą. Priklausomai nuo atsargų reikalavimų, bankinė sistema gali sukurti valiutą. Jeigu nuo kievieno indėlio $100 dolerių pagal 20 procentų rezervų reikalavimą atsargoms reikia atidėti $20 dolerių, tai likusius $80 dolerius galima perskolinti kitiems bankams arba įmonėms. Faktiškai paskola įmonei ar žmogui pirmiausia atsiranda kito arba to paties banko sąskaitoje kaip indėlis iki pareikalavimo, nuo kurio vėl 20 procentų bankas pasileika atsargose, o likusieji keliauja toliau per bankinę sistemą. Pavyzdžiui, valiutos kūrimas bankų sistemoje vyksta tokia schema:

Lentelėje matome kaip visiškai legaliai iš vieno atnešto $100 (A) indelio per frakcinio rezervo bankininkystę buvo sukurta indelių kurių bendra suma $457,05. Ir procesas dar gali tęstis toliau iš apatinio raudono indėlio (K) kol visas indelis galiausiai perkeliamas į bendrą atsargų sumą. Nepaisant šio valiutos sukūrimo bankas ir toliau fiziškai turi ne daugiau kaip žalią sumą (Bendra atsargų suma + Galutinio indėlio vertė) ir negalėtų vykdyti reikalavimų gražinti visus indelius ($457,05).

## Šaltiniai
Ankštakių apylinkė

**Ankštakių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje, Kretingos rajono savivaldybės teritorijoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1940 m. pabaigoje, atkurta 1944 m. pabaigoje vietoje Ankštakių seniūnijos. Netrukus panaikinta, tačiau 1949 m. atkurta vietoje Rūdaičių apylinkės. 1950 m. priskirta naujam Kretingos rajonui. 1954 m. dalis kaimų prijungta prie Rūdaičių apylinkės, o prie Ankštakių apylinkės priskirta dalis Būbelių apylinkės ir Kvecių apylinkė bei perkeltas apylinkės centras. 1960 m. liepos 13 d. Ankštakių apylinkė panaikinta ir prijungta prie Rūdaičių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Kretingos“ kolūkis ir Kretingos tarybinio ūkio Prišmončių skyrius  || 
|-
| 1959-02-01  || 45 || || „Kretingos“ kolūkis, Kretingos tarybinio ūkio Prišmončių skyrius  || 8 kaimai
|}

## Šaltiniai
Kazys Matačiūnas

**Kazys Matačiūnas** (g. 1960 m. balandžio 19 d. Totoriškėse, Kaišiadorių rajonas) – Lietuvos spaudos ir televizijos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1978 m. baigė Kaišiadorių vidurinę mokyklą, 1983 m. Vilniaus universitete – žurnalistiką.

1983–1984 m. Lietuvos televizijos ekonominių laidų redakcijos korespondentas, rengė laidas kaimui. Nuo 1985 m. šios redakcijos vyresnysis redaktorius, 1988–1992 m. – Lietuvos televizijos ir radijo komiteto pirmininko padėjėjas, generalinio direktoriaus padėjėjas. 1992–1994 m. – Lietuvos informacijos instituto laikraščio „Komercinės žinios“ vyriausiasis redaktorius, 1994–1996 m. – laikraščio anglų kalba „Lithuanian Weekly“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1996–1997 m. – Lietuvos radijo ir televizijos Leidybos centro direktorius. Rašė ekonominėmis, radijo ir televizijos, visuomenės gyvenimo temomis. 

## Šaltiniai
Šakviečio apylinkė

**Šakviečio apylinkė** (arba ***Šakvietės apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pagramančio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Tauragės rajonui. 1960 m. liepos 13 d. prijungta prie Lomių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Šakviečio“ kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 36,35 || || „Šakviečio“ kolūkis  || 5 kaimai
|}

## Šaltiniai
Adolfas Valeška

**Adolfas Valeška** (1905 m. kovo 15 d. Kybartuose – 1994 m. gegužės 11 d.) – tapytojas, vitražistas, dekoratorius, scenografas, lietuvybės puoselėtojas, visuomenės veikėjas, meno bei kultūros tyrinėtojas, bažnytinio meno saugotojas.

## Biografija
1928 m. baigė Kauno meno mokyklą, mokėsi tapybos). Kūrė Kauno Švč. Jėzaus Širdies parapijos, Kauno karo ligoninės koplyčios, Kauno Dievo Kūno ir kitų bažnyčių interjerus. Stažavosi Berlyne, Romoje, Paryžiuje. 1935–1940 m. Bažnytinio meno muziejaus įkūrėjas, direktorius. Dalyvavo 1941 m. birželio sukilime, pasak liudininkų, buvo vienas iš civilių sukilėlių vadų Vilniuje. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1947–1949 m. vadovavo Freiburgo dekoratyvinės ir taikomosios dailės mokyklos tapybos studijai, 1948 m. įkūrė lietuvių dailės institutą.

Vėliau persikėlė į JAV. 1951 m. Čikagoje įsteigė vitražo ir mozaikos studiją, kurioje vykdė monumentalios dekoratyvinės dailės užsakymus įvairių konfesijų maldos namams. 1954–1956 m. Čikagos dailės instituto vitražo dėstytojas.

Nuo 1984 m. gyveno Indianoje.

1993 m. grįžo į Lietuvą, gyveno Kaune. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

Dalyvavo daugelyje parodų Lietuvoje ir užsienyje, jo kūrinių yra įsigiję Lietuvos ir kitų šalių muziejai, kolekcininkai.

Daugelio straipsnių autorius.

## Šaltiniai
Dirmeitų apylinkė

**Dirmeitų apylinkė** (arba ***Dermeitų apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Degsnės apylinkės, Sidabrių apylinkės, dalies Dvailinių apylinkės ir dalies Sužionių apylinkės. 1960 m. gegužės 19 d. prijungta prie Dubingių apylinkės, Visalaukės apylinkės ir Sužionių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Tarybų Lietuvos“ ir „Kibirkšties“ kolūkiai  || 
|-
| 1959-02-01  || 55,12 || || „Tarybų Lietuvos“ kolūkis, Sužionių tarybinio ūkio „Kibirkšties“ skyrius  || 14 kaimų, 29 vienkiemiai
|}

## Šaltiniai
Aleksandras Matekūnas

**Aleksandras Matekūnas** (1913 m. birželio 24 d., senuoju stiliumi birželio 11 d. Zarasuose – 1939 m. sausio 28 d. Kaune) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
Nuo 1929 m. leidinių „Kūno kultūra ir sveikata“, „Karys“, „Mūsų rytojus“, „Jaunoji karta“, Lietuvos keleivis, „Lietuvos aidas“, „Darbas“, „Verslas“ bendradarbis. 1932 m. kartu su A. Matiuku pradėjo leisti „Zarasų kraštą“. 1934–1936 m. dienraščio „Rytas“ darbuotojas. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.

1933 m. parašė scenos veikalėlį „Sporūtos dienoms švintant“. 

## Šaltiniai
Diežiškių apylinkė

**Diežiškių apylinkė** (arba ***Dažiškių apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kalesninkų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Eišiškių rajonui. 1960 m. rugsėjo 29 d. prijungta prie Kalesninkų apylinkės (didžioji dalis) ir Urkionių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Pavasario spindulio“ kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 21,66 || || „Pavasario spindulio“ kolūkis  || 6 kaimai, 2 vienkiemiai
|}

## Šaltiniai
Vaitkaičių apylinkė

**Vaitkaičių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Laukuvos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Rietavo rajonui. 1954 m. prijungta dalis Sarvyčių apylinkės ir dalis Ręsčių apylinkės. 1960 m. gruodžio 30 d. Vaitkaičių apylinkė prijungta prie Ręsčių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Po Lenino vėliava“ kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 32 || || Rietavo tarybinio ūkio Vaitkaičių, Monkiškės ir Juodainių skyriai  || 7 kaimai
|}

## Šaltiniai
Beržininkų apylinkė

**Beržininkų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Dūkšto valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dūkšto rajonui. 1954 m. prijungta dalis Driškūnų apylinkės ir dalis Gerkonių apylinkės. 1960 m. gruodžio 30 d. Beržininkų apylinkė prijungta prie Sokiškių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || M. Melnikaitės vardo kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 50,5 || || M. Melnikaitės vardo kolūkis, Dūkšto tarybinio ūkio Beržininkų skyrius  || 29 kaimai, 3 vienkiemiai
|}

## Šaltiniai
Kajotų apylinkė

**Kajotų apylinkė** (arba ***Kajatų apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Paupynės apylinkės ir Jonavos apylinkės. 1960 m. gruodžio 30 d. Kajotų apylinkė prijungta prie Šiūlėnų apylinkės ir Kačergiškės apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || Černiachovskio vardo ir Vorošilovo vardo kolūkiai  || 
|-
| 1959-02-01  || 63,7 || || Stalino vardo kolūkis, Černiachovskio vardo kolūkis  || 22 kaimai, 16 vienkiemių
|}

## Šaltiniai
Šiūlėnų apylinkė

**Šiūlėnų apylinkė** sovietmečiu buvo:

* Dūkšto ir Ignalinos rajonuose, prie Šiūlėnų kaimo dab. Rimšės seniūnijoje (į šiaurę nuo antrosios), panaikinta 1986 m.;
* Ignalinos rajone, prie Šiūlėnų kaimo dab. Naujojo Daugėliškio seniūnijoje (į pietus nuo pirmosios), panaikinta 1960 m.

Ilgainiui abi apylinkės susijungė.
Šiūlėnų apylinkė (pietūs)

**Šiūlėnų apylinkė** (arba ***Šiulėnų apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos rytuose.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Daugėliškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ignalinos rajonui. 1954 m. prijungta dalis Kačergiškės apylinkės ir dalis Kiniūnų apylinkės, o dalis Šiūlėnų apylinkės prijungta prie Rubelninkų apylinkės. 1960 m. gruodžio 30 d. Šiūlėnų apylinkė prijungta prie Kačergiškės apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Pergalės“ kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 18,64 || || „Pergalės“ kolūkis  || 11 kaimų, 3 vienkiemiai
|}

## Šaltiniai
Paraisčio apylinkė

**Paraisčio apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Eišiškių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Eišiškių rajonui. 1954 m. prijungta dalis Balandžių apylinkės. 1960 m. rugsėjo 29 d. Paraisčio apylinkė prijungta prie Pabarės apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || Stalino vardo ir Pokriškino vardo kolūkiai  || 
|-
| 1959-02-01  || 17,87 || || Pokriškino vardo kolūkis  || 7 kaimai, 2 vienkiemiai
|}

## Šaltiniai
Lebelių durpynas

**Lebelių durpynas** – durpynas Akmenės rajone, 3,5 km į šiaurės rytus nuo Akmenės, į rytus nuo Kamanų pelkės. Plotas 3,2 km² (iš jo 2,62 km² pramoninis). Sudaro ~3 km rytų-vakarų kryptimi ištįsusi sausuminės kilmės raistinė aukštapelkė. Driekiasi Dabikinės ir Agluonos vandenskyroje. Nenusausinto durpių klodo vidutinis storis 2,6 m, didžiausias – 5,3 m. Durpių peleningumas 4,3 %, vidutinis drėgnumas 91 %. Pelkės dugne driekiasi priemolis ir priesmėlis.

Lebelių durpyne durpių gavyba pradėta 1964 m. Išgautos durpės naudojamos kraikui.

## Šaltiniai
Raudonasis miškas

**Raudonasis miškas** () – apie 10 km² buvusi miško teritorija Ukrainoje, esanti greta Černobylio atominės elektrinės, labiausiai užteršta 1986 m. reaktoriaus sprogimo metu. Ši teritorija gavo didžiausią radiacijos dozę nuo reaktoriaus sprogimo metu susidariusių radioaktyvių dūmų ir dulkių. Didelis radiacijos kiekis lėmė medžių nykimą (daugiausia pušų), todėl miškas tapo rusvai raudonos spalvos. Be to, naktimis buvo matomas žuvusių medžių švytėjimas (tai lėmė medienos fermentų ir radioaktyvių dalelių sąveika), taip pat įtakotas radiaktyvių kritulių. Teritorijos deaktyvavimo darbų metu didžioji dalis pušų buvo nustumdytos buldozerių ir palaidotos grioviuose. Grioviai buvo užpilti storu smėlio sluoksniu, o ant viršaus susodinti nauji pušų sodinukai. Raudonojo miško teritorija išlieka viena labiausiai užterštų vietų pasaulyje.

Dabar šioje teritorijoje pradeda želti naujas miškas.

## Šaltiniai
Uodegos šaulys

**Uodegos šaulys** () – oro šaulys, kulkosvaidžio ar patrankos ugnimi ginantis savo lėktuvą nuo lėktuvų, besiartinančių iš uodegos pusės. Uodegos šaulio kabina būna lėktuvo uodegoje, dažnai pačiame lėktuvo korpuso gale. Kabinoje įtaisytas sukiojamas kulkosvaidis (kartais sudvejintas ar suketverintas) ar patranka. Uodegos šaulio kabina įrengiama taip, kad jis galėtų netrukdomas apšaudyti visą užpakalinę pussferę. Paskutiniais metais uodegos šaulio kulkosvaidis ar patranka gali būti valdomi ir nuotoliniu būdu, tuomet pats šaulys gali būti kitoje lėktuvo vietoje. 

## Bendras aprašas
Uodegos šaulio ginkluotė ir vieta skirtinga skirtinguose lėktuvuose. Antrojo pasaulinio karo metais JAV armijos oro pajėgų sunkiuosiuose bombonešiuose „B-17 Flying Fortress“ ir „B-29 Superfortress“ uodegos šaulio kabina ir jo ginklai būdavo atskirame uodegos bokštelyje, iš kur jis 90° sektoriuje galėdavo apšaudyti užpakalinės pussferės taikinius. Tipinė ginkluotė būdavo du 12,7 mm (0,50 colio) kalibro kulkosvaidžiai „M2 Browning“. 

Tuo tarpu JK Karališkųjų oro pajėgų sunkiuosiuose bombonešiuose „Avro Lancaster“ ir „Handley Page Halifax“ uodeginių šaulių bokšteliai turėjo elektros variklius ir sukiojo šaulius su jų keturiais 7,7 mm (0,303 colio) kalibro „M1919 Browning“ kulkosvaidžiais 180° kampu. Panaši buvo ir JAV sunkiojo bombonešio „B-24 Liberator“ uodegos šaulio kabina, tik jis būdavo ginkluotas dviem 12,7 mm kalibro kulkosvaidžiais. 

Vokietijos bombonešio „Dornier Do 17“ užpakalinio viršutinio šaulio vieta buvo fiuzeliažo viršuje, pilotų kabinos viršuje. Jis galėjo apšaudyti tik taikinius, esančius lėktuvo gale virš uodegos lygio. Apatinio užpakalinio šaulio vieta buvo lėktuvo apačioje, tiesiai po viršutiniu užpakaliniu šauliu, šis šaulys gynė lėktuvo uodegą apatinėje pussferėje. Bombonešiuose „Heinkel He 111“ ir „Junkers Ju 88“ irgi buvo po du panašiai išdėstytus užpakalinius šaulius. 

Tikrų uodegos šaulių neturėjo mažesni šturmo lėktuvai ir pikiruojantys bombonešiai, pvz., „Il-2“ ir „Junkers Ju-87“. Jų užpakaliniai viršutiniai šauliai sėdėdavo piloto kabinos užpakalinėje dalyje, atsisukę atgal. Tokiuose lėktuvuose neretai užpakalinis šaulys būdavo ir radijo operatorius. 

Uodegos ir kiti užpakaliniai šauliai atlikdavo ir stebėtojo funkciją: jie turėdavo aptikti iš užpakalio artėjančius priešo naikintuvus. 

Užpakaliniai šauliai buvo įprastiniai bombonešių ir kai kurių kitų lėktuvų įgulų nariai. Paskutinį kartą jie dalyvavo kautynėse Vietnamo kare. Vėliau jie pasidarė nebereikalingi, nes oro kautynėse ėmė vyrauti didelio nuotolio ginklai – raketos oras-oras. 


Image:Laredo-guntng-1.jpg|B-24 uodegos šaulys savo vietoje.

Image:B-17 Yankee Lady tail turret.jpg|Bombonešio B-17 uodegos šaulio kabina.
Image:B52 tail turret.jpg|B52 uodegos šaulio bokštelis.


## Nuorodos
Otaševas

**Otaševas** () – oficialiai negyvenamas (po Černobylio avarijos) Ukrainos kaimas Ivankovskio rajone, Kijevo srityje, Kijevo marių pusiasalyje. Gyvenvietė nuo Černobylio į pietryčius nutolusi 28 km. Iki avarijos kaime buvo apie 60 sodybų. 2008 m. vasarą gyveno 9 žmonės.

Anksčiau tai buvo viena iš mėgstamiausių Kijevo gyventojų poilsio vietų. Ant Pripetės upės kranto veikė poilsio bazė „Baltasis gandras“ (), taip pat medžioklės bazė.

Didžiojo Tėvynės karo metu buvo aršių mūšių vieta.
Lentvario ežeras

**Lentvario ežeras** arba **Graužys** — ežeras pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone, šiaurvakarinėje Lentvario dalyje. Ilgis pietvakarių-šiaurės rytų kryptimi 0,95 km, plotis iki 0,59 km. Altitudė 137,8 m. Ežeras gilus, didžiausias gylis siekia 34,5 m. Ežeras ledyninės kilmės.

## Geografija
Krantai aukšti, tik šiaurinis žemas. Kranto linija labai vingiuota. Pakrantės miškingos. Ežere yra 2 salelės, kurių bendras plotas 0,1 ha. Pietuose į Lentvario ežerą įteka upelis iš Lentvario akies ežero, šiaurėje išteka Vosylytės upelis į Didžiulio ežerą (Saidės baseinas).

Šiaurės rytinėje ežero pakrantėje įsikūręs Lentvario dvaras ir UAB Lentvario kilimai.

Į Lentvario ežerą įteka upelis iš tvenkinio, globojamo Lentvario girininkijos. Šis tvenkinys maitinamas gausybe šaltinių, todėl šio įtekančio upelio vanduo šaltas, upelis neužšąla žiemos metu.

Kitas upelis Saidė (veikiau dirbtinės kilmės kanalas) įteka į Lentvario ežerą iš Balčio ežero. Šio kanalo žiotyse suformuotas dirbtinės kilmės krioklys, prieš krioklį grafo Tiškevičiaus laikais veikė vandens malūnas (apleistas pastatas išlikęs iki šiol).

Iš Lentvario ežero dirbtiniais kanalais per Lentvario Kilimų fabriką bei grafo Tiškevičiaus parką yra padarytas vandens nutekėjimas į Didžiulio ežerą. Prieš patekdamas į Didžiulio ežerą, vanduo prateka pro Lentvario sodų bendrijoje esančius primityvius vandens valymo įrenginius.

Didelė dalis Lentvario ežero dirbtinė. Grafo Tiškevičiaus laikais ežero plotas buvo žymiai mažesnis. Vėliau ežeras buvo dirbtinai padidintas iškasus daubą, į ežerą buvo nuleistas vanduo iš Galvės ežero. Tuo tikslu buvo iškastas kanalas tarp Skaisčio bei Lentvario ežero, o ties Matiškės kaimu buvo padarytas tvenkinys – dabartinis Balčio ežeras.

Šiaurvakarinėje pakrantėje įsikūręs Lentvario kaimas, eina kelias . 2018–2019 m. atlikti poilsio ir rekreacijos zonos prie ežero įrengimo darbai.

## Šaltiniai
Stebulių apylinkė

**Stebulių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Simno valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Simno rajonui. 1954 m. prijungta Kavalčiukų apylinkė, dalis Randiškių apylinkės, dalis Kalesninkų apylinkės ir dalis Krosnos apylinkės. 1959 m. sausio 23 d. Stebulių apylinkė prijungta prie Kalesninkų apylinkės ir Teizų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Pergalės“ ir „Artojo“ kolūkiai  || 
|}

## Šaltiniai
Konstantinas Romualdas Dobrovolskis

**Konstantinas Romualdas Dobrovolskis** (1939 m. gruodžio 25 d. Radviliškyje – 2021 m. gegužės 5 d.) – Lietuvos gydytojas radiologas.

## Biografija
Mokėsi Telšių Žemaitės vidurinėje mokykloje. Ją baigė 1957 m. Tais pačiais metais įstojo į Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą. Jį baigė 1963 m. ir įgijo gydytojo radiologo specialybę.

1964–1976 m. dirbo gydytoju rentgenologu ir Raudonojo Kryžiaus draugijos Centro komitete skyriaus vedėju, vėliau – pirmininko pavaduotoju. 1976 m. pradėjo dirbti Vilniaus Raudonojo Kryžiaus ligoninės Rentgenodiagnostikos skyriaus vedėju. 1990 m. suteikta gydytojo rentgenologo aukščiausia kategorija.

1992 m. apgynė medicinos mokslų daktaro disertaciją. 1993–2005 m. Vilniaus universiteto ligoninės Santariškių klinikų Radiologijos centro vedėjas direktorius. Nuo 2005 m. dirbo Vilniaus universiteto ligoninės Santariškių klinikų Radiologijos centro gydytoju konsultantu ir klinikoje „Tomografija“.

2001–2003 m. ėjo LR sveikatos apsaugos ministro pareigas.

## Šaltiniai

|-
Kazimieras Masiliūnas

**Kazimieras Masiliūnas** (1902 m. vasario 21 d. Bistrampolio dvare, Ramygalos valsčius, Panevėžio apskritis – 1973 m. liepos 12 d. Kaune) – Lietuvos pedagogas, spaudos darbuotojas. Palaidotas Kauno Romainių kapinėse.

## Biografija
Mokėsi Ramygalos mokykloje. 1925 m. baigė Panevėžio mokytojų seminariją, 1934 m. – Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakultetą. 1931–1932 m. pedagogines studijas gilino Miuncheno ir Ciuricho universitetuose.

1919 m. Lietuvos kariuomenės savanoris, dalyvavo kovose. Nuo 1925 m. Pasvalio gimnazijos mokytojas, vėliau Biržų apskrities pradžios mokyklų inspektorius. 1930 m. perkeltas į Kauną toms pačioms pareigoms, nuo 1933 m. Švietimo ministerijos Vidurinių ir aukštesniųjų mokyklų departamento direktorius, 1934–1940 m. Švietimo viceministras. TSRS okupavus Lietuvą atleistas iš pareigų ir suimtas. Šeimos pastangomis iš kalėjimo buvo paleistas ir repatrijavo į Vokietiją. Vokiečiams okupavus Lietuvą, K. Masiliūnas su šeima grįžo į Lietuvą ir mokytojavo Ramygalos gimnazijoje. Bolševikams antrą kartą okupavus Lietuvą, vėl suimtas ir išvežtas į Sibirą. Jam buvo pavykę grįžti į Lietuvą ir įsidarbinti Panevėžio berniukų gimnazijoje, bet
vėl buvo suimtas ir ištremtas į Kazachiją. Į Lietuvą grįžo 1956 m., apsigyveno Kaune, Veterinarijos akademijoje dėstė vokiečių kalbą.

Pedagogikos, visuomenės gyvenimo ir kultūros klausimais rašė leidiniuose „Lietuva“, „Švietimo darbas“, „Vairas“, „Lietuvos mokykla“. Įkūrė ir 1930–1931 m. redagavo moksleivių žurnalą „Šviesos keliai“, 1933–1934 m. – mokytojų žurnalą „Tautos mokykla“. 

## Bibliografija
* *Antano Smetonos raštų žodynas*, 1934 m.
* *Lietuvos švietimo problemos*, 1935 m.

## Įvertinimas
* 1919 m. Vyčio Kryžiaus ordinas.
* Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino 2 laipsnio ordinas.
* Prancūzijos Garbės legiono ordinas.

## Šaltiniai
Albinas Jonas Masaitis

**Albinas Jonas Masaitis** (1936 m. liepos 22 d. Daniliškėse, Semeliškių valsčius, Trakų apskritis – 2014 m. rugsėjo 29 d.) – Lietuvos kalbininkas, pedagogas, televizijos žurnalistas.

## Biografija
Gimė lietuvių pasieniečio šeimoje. 1940 m. apsigyveno Tamošių kaime (Veliuonos valsčius), tėvo gimtinėje. 1946 m. baigė Gausantiškių pradinę, 1955 m. Veliuonos vidurinę mokyklą. 1955–1956 m. Vilniaus pedagoginiame institute studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą. 1956 m. rudenį vykusių Vengrijos įvykių metu, Rasų kapinėse prie Jono Basanavičiaus paminklo dalyvavo susibūrime Vengrijos okupacijai atminti. Už tai buvo areštuotas, 1956–1961 m. kalėjo Mordovijos bendro ir sustiprinto režimo lageriuose, speckalėjime. 1962–1972 m. dirbo įvairiose Vilniaus gamyklose ir įstaigose. 1977 m. baigė Vilniaus universitetą, įgydamas filologo lituanisto specialybę.

1972–1982 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos Kalbų katedros dėstytojas, Leidybos skyriaus vyr. redaktorius, Kraštotyros draugijos Kalbos sekcijos Kauno skyriaus vadovas. 1982–1996 m. Lietuvos radijo ir televizijos vyresnysis redaktorius, TV laidų „Mūsų kalba“, „Mokomės lietuvių kalbos“, „Šnekasi baltai“, „Gerbkime žodį“ bei populiariosios kalbos viktorinos „Moki žodį – žinai kelią“ autorius ir redaktorius. A. Masaitis buvo aktyvus Lietuvos Sąjūdžio dalyvis, daugelio 1988–1991 m. politinių akcijų Lietuvoje ir už jos ribų organizatorius (Maskvoje, Minske, Červenėje, Rygoje, Ragainėje). 1989 m. vienas Lietuvos politinių kalinių sąjungos įkūrėjų, Sausio 13-osios brolijos narys.

Parašė per 100 straipsnių lingvistinio švietimo ir kalbos kultūros klausimais. Nuo 2000 m. dirbo „Versmės“ leidykloje, buvo pagrindinis leidyklos kalbos redaktorius, redagavo „Lietuvos valsčių“ serijos monografijas „Raguva“, „Veliuona“, „Seredžius“, „Kvėdarna“, „Papilė“, „Musninkai. Kernavė. Čiobiškis“, „Gelvonai“, „Baisogala“, „Gruzdžiai“, „Gelgaudiškis“, „Sintautai“, „Vaiguva“, „Jieznas. Stakliškės“. Buvo aktyvus leidyklos organizuotų renginių ir ekspedicijų dalyvis, straipsnių autorių konsultantas. Pats rašė straipsnius monografijoms rezistencijos tematika.

## Bibliografija
* Kanceliarinės kalbos taisymai: metodiniai nurodymai ir rekomendacijos. – Kaunas, 1974. – 52 p.
* „Tautų tėvo“ karalystėje: memuarai. – Kaunas: Šviesa, 1991. – 216 p. – ISBN 5-430-01078-2
* Gerbkime žodį / dail. Rimtautas Grabauskas. – Kaunas: Šviesa, 1994. – 126 p.: iliustr. – ISBN 5-430-01344-7

## Įvertinimas
* 1992 m. Sausio 13-osios atminimo medalis 

## Šaltiniai
Petras Martinkaitis

**Petras Martinkaitis** (1868 m. sausio 14 d. – 1953 m. gegužės 5 d. Čikagoje) – JAV lietuvių visuomenės veikėjas, spaudos darbuotojas.

## Biografija
1901–1905 m. bendradarbiavo LSDP žurnale Darbininkų balsas. Žandarų persekiojamas išvyko į JAV. Nuo 1906 m. bendradarbiavo laikraščiuose „Kova“, nuo 1908 m. – „Tėvynė“. 1912–1914 m. Čikagoje su Amerikos lietuvių socialistų sąjunga leido Lietuvių žurnalą. Buvo nuolatinis „Naujienų“ ir „Keleivio“ bendradarbis. Pasirašinėjo *P. M. Kaičio, P. M. K. ir Seno Petro* slapyvardžiais. 

## Šaltiniai
Medikonių apylinkė

**Medikonių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pušaloto valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Joniškėlio rajonui. 1954 m. prijungtos Pabuojų apylinkė, dalis Dičiūnų apylinkės ir dalis Pazūkų apylinkės. 1959 m. kovo 18 d. Medikonių apylinkė prijungta prie Jociūnų apylinkės ir Skaistgirių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Medikonių“, „Švyturio“ kolūkiai ir Lavėnų tarybinio ūkio Medikonių skyrius  || 
|-
| 1959-02-01  || 44,6 || || „Medikonių“ kolūkis, Joniškėlio tarybinis ūkis  || 15 kaimų, 7 vienkiemiai, 1 glžk. stotis
|}

## Šaltiniai
Maižiškių apylinkė

**Maižiškių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žaiginio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Tytuvėnų rajonui. 1954 m. prijungta dalis Vaikštaičių apylinkės ir dalis Šnipaičių apylinkės. 1959 m. lapkričio 25 d. Maižiškių apylinkė prijungta prie Žalakiškių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Vienybės“ ir „Tekančios saulės“ kolūkiai  || 
|-
| 1959-02-01  || 31,55 || || „Vienybės“ kolūkis  || 8 kaimai, 1 vienkiemis
|}

## Šaltiniai
Milošas Raoničius

**Milošas Raoničius** (, ) – juodkalniečių kilmės Kanados tenisininkas. Milošas dabar yra ATP reitinge aukščiausiai iš visų Kanados tenisininkų – 34 vietoje. Atstovauja Kanados Davis Cup komandai. Garsėja savo stipriu padavimu.

Raoničius sako, jog jo mėgstamiausi smūgiai yra padavimas ir smash’as (smūgis virš galvos) ir jo mėgstamiausia danga yra hard’as.

## Finalai

## Šaltiniai
The GazettE (grupė)

**The GazettE** (ガゼット Gazetto?), yra Japonijos visual kei roko grupė susikūrusi 2002 metais. Dabar užsiregistravo į Sony Music Records.

## Biografija
### 2002 metai: Grupės susibūrimas ir pirmieji darbai
Pirmieji grupę sudarę nariai buvo Ruki(vokalas),Reita(bosinė gitara) ir Uruha(gitara).Kai The GazettE buvo įtraukta į visual kei sceną, trijulė nusprendė jog, tai bus jų paskutinė grupė. Jie priėmė Aoi(gitara) ir Yune(būgnai).Taip,2002 metų sausį, prasidėjo The GazettE.

2002 metais, balandžio 30 dieną jie išleido pirmąjį singlą "Wakaremichi", o kartu su juo ir video klipą. Rugsėjį grupė išleido antrąjį singlą ir vaizdo klipą pavadinimu "Kichiku Kyoushi (32sai Dokushin) no Nousatsu Kouza".Spalį jie grojo savo pirmajame gyvo garso koncerte.

### 2003 metai: Naujas būgnininkas ir Cockayne Soup
Prasidedant 2003 metams, Yune nusprendžia palikti grupę ir greitai jo vietą užima Kai. Po Kai įstojimo, grupė pasirašo kontraktą su PS Company. Įsibėgėjant gegužei, The GazettE išleidžia pirmą EP "Cockayne Soup".Jie pradėjo pirmąjį turą, su grupe Hanamuke. Antrasis turas buvo su grupe Vidoll.

Gruodį, The GazettE turėjo pasyrodymą su grupe Deadman.

### 2004 metai: Pirmasis albumas "Disorder"
2004 metų sausio 16 dieną, jie turėjo solo pasirodymą Shibuya-AX,kuris buvo išleistas DVD formatu kaip Tokyo Saihan -Judgment Day-. Kovo 30 dieną, grupė išleido penktąjį savo EP pavadinimu "Madara", kuris buvo #2 Oricon Indie dešimtuke. Gegužę The GazettE buvo "*Shoxx*" žurnale su kitomis visual kei grupėmis. Jų pirmasis studio albumas "Disorder" užėmė penktąją vieta indies Oricon Daily dešimtuke.

### 2005 metai: NIL ir Nameless Liberty Six Guns
Prasidėjus 2005 metams, The GazettE paskelbė vyksiantį pavasario tura pavadinimu "Standing Tour 2005 Maximum Royal Disorder".Kovo 9 dieną The GazettE išleidžia singlą "Reila".

## Išnašos
Pyragių apylinkė

**Pyragių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šiluvos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Tytuvėnų rajonui. 1959 m. prijungta Šiluvos apylinkė ir dalis Zopelskių apylinkės. 1959 m. lapkričio 25 d. Pyragių apylinkė performuota į Šiluvos apylinkę.

|-
| 1954-05-25  || || || Kalinino vardo kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 49,84 || || Kalinino vardo kolūkis  || 1 miestelis, 20 kaimų
|}

## Šaltiniai
Žalakiškių apylinkė

**Žalakiškių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Žaiginio apylinkės ir Vainotiškės apylinkės. 1959 m. lapkričio 25 d. prijungta prie Žaiginio apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || Ždanovo vardo kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 63,5 || || Ždanovo vardo kolūkis  || 1 miestelis, 22 kaimai, 5 vienkiemiai
|}

## Šaltiniai
Njavis

**Njavis** (, ), pilnas pavadinimas **Njavi Čapis** (*Ñahui Chapi*) – kaimas Peru, Kusko departamente, Kanaso provincijoje, Langio apygardoje, į pietvakarius nuo Sikuanio, netoli Langio lagūnos (*laguna Langui*), tarpukalnių slėnyje, prie iš lagūnos tekančios upės. Greta stūkso Njavio kalnas (4208 m). Greta eina Kombpatos-Langio kelias. ~50 gyventojų. Yra koplyčia.

Vietovės pavadinimas kečujų kalba reiškia „žiūrėk ten“. Pasakojama legenda, kad inkų mieste Senajame Langyje vyko iškilmingos vestuvės. Į jas atėjęs ir griausmo dievas pasivertęs senoliu, tačiau vietiniai jį išvarė. Viena virėja visgi jį pamaitino. Tuomet jis jai liepęs kuo greičiau bėgti iš miesto ir neatsigręžti (sušukęs „žiūrėk ten“), o pats paskandinęs miestą po ežero vandeniu. Pats žodis *ñawi* reiškia „akį, žiūrėjimą, žvilgsnį“.

## Šaltiniai
Mikalavo apylinkė

**Mikalavo apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Daugėliškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ignalinos rajonui. 1954 m. prijungtos dalis Senojo Daugėliškio apylinkės, dalis Daubariškės apylinkės ir dalis Paringio apylinkės. 1959 m. rugsėjo 30 d. Mikalavo apylinkė prijungta prie Naujojo Daugėliškio apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Tiesos“ kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 24,54 || || „Tiesos“ kolūkis  || 10 kaimų
|}

## Šaltiniai
Drąseikių apylinkė

**Drąseikių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje, dešiniajame Neries krante.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Lapių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilijampolės rajonui. 1954 m. prijungta Didžiųjų Lapių apylinkė. 1959 m. rugsėjo 30 d. Drąseikių apylinkė prijungta prie Lapių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || Dimitrovo vardo ir „Bolševiko“ kolūkiai  || 
|-
| 1959-02-01  || 46,4 || || Dimitrovo vardo kolūkis, „Vienybės“ kolūkis  || 10 kaimų, 10 vienkiemių
|}

## Šaltiniai
Skirvytės apylinkė

**Skirvytės apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje, prie Kuršių marių.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šilutės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šilutės rajonui. 1959 m. rugsėjo 30 d. prijungta prie Rusnės miesto.

|-
| 1954-05-25  || || || Telmano vardo žvejų artelė  || 
|-
| 1959-02-01  || 153,36 || || Telmano vardo žvejų artelė  || 3 kaimai
|}

## Šaltiniai
Rupeikių apylinkė

**Rupeikių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šimkaičių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Raseinių rajonui. 1954 m. prijungta Birbiliškės apylinkė ir dalis Medininkų apylinkės, o dalis Rupeikių apylinkės prijungta prie Paalsio apylinkės. 1959 m. lapkričio 25 d. prijungta prie Griaužų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Gimtosios žemės“ ir „Švyturio“ kolūkiai  || 
|-
| 1959-02-01  || 55 || || „Gimtosios žemės“ kolūkis, „Švyturio“ kolūkis  || 12 kaimų
|}

## Šaltiniai
Graužų apylinkė

**Graužų apylinkė** sovietmečiu buvo:

* Kėdainių rajone;
* Raseinių rajone:
** pietinėje dalyje iki 1959 m., vėliau žinoma Pramedžiavos, Volungiškės vardu;
** vakarinėje dalyje iki 1954 m.
Griaužų apylinkė

**Griaužų apylinkė** sovietmečiu buvo Raseinių rajone:

* pietinė dalyje iki 1959 m.,
* vakarinėje dalyje iki 1954 m.
Maželiškių apylinkė

**Maželiškių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vyžuonų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Utenos rajonui. 1954 m. prijungta dalis Šiaudinių apylinkės ir dalis Aknystėlių apylinkės, o dalis Maželiškių apylinkės prijungta prie Vyžuonų apylinkės. 1959 m. lapkričio 25 d. Maželiškių apylinkė prijungta prie Avižienių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Žalgirio“ kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 25,36 || || „Žalgirio“ kolūkis  || 13 kaimų, 8 vienkiemiai
|}

## Šaltiniai
Palemono apylinkė

**Palemono apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje, dešiniajame Nemuno krante, į rytus nuo Kauno.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Karmėlavos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilijampolės rajonui. 1954 m. prijungtos Vieškūnų apylinkė ir Neveronių apylinkė. 1959 m. rugsėjo 30 d. Palemono apylinkė prijungta prie Karmėlavos apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || S. Nėries vardo kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 54,8 || || S. Nėries vardo kolūkis  || 13 kaimų
|}

## Šaltiniai
Skirvytės valsčius

**Skirvytės valsčius** (, nuo 1939 m. *Amtsbezirk Skirwiet*) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Skirvytė (XX a. vokiečių laiku Skirvytė I).

## Istorija

Skirvytės valsčių sudarė Vorusnės, Pakalnės, Skirvytėlės, Akmingės (, nuo 1946 m. ) kaimai ir Kilmingosios Brioniškės (, nuo 1946 m. ) dvaras.

1922 m. valsčius priskirtas Vokietijai su centru kairiajame Skirvytės krante, bet po II pasaulinio karo atkurtas Lietuvoje, kur 1947 m. lapkričio 6 d. prijungiant prie Šilutės valsčiaus.

## Šaltiniai
Bukaučiškių apylinkė

**Bukaučiškių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Gudžių apylinkės, Dvarčėnų apylinkės, dalies Rokančių apylinkės, dalies Vėžionių apylinkės ir dalies Pavarėnio apylinkės. 1959 m. gruodžio 7 d. Bukaučiškių apylinkė prijungta prie Daugų apylinkės ir Pavarėnio apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Dzūkų krašto“ ir „Laimės“ kolūkiai  || 
|-
| 1959-02-01  || 68,1 || || „Laimės“ kolūkis, „Dzūkų krašto“ kolūkis  || 19 kaimų
|}

## Šaltiniai
Žilinų apylinkė

**Žilinų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Onuškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Daugų rajonui. 1954 m. prijungtos Kaniūkų apylinkė, Gruožninkų apylinkė ir dalis Genionių apylinkės. 1959 m. gruodžio 7 d. Žilinų apylinkė prijungta prie Jakėnų apylinkės ir Onuškio apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Taikos keliu“, „Gimtosios žemės“ ir „Komunizmo keliu“ kolūkiai  || 
|-
| 1959-02-01  || 96,3 || || „Taikos keliu“ kolūkis, „Komunizmo keliu“ kolūkis, „Gimtosios žemės“ kolūkis, „Nemuno“ kolūkis  || 23 kaimai, 5 vienkiemiai
|}

## Šaltiniai
Jakėnų apylinkė (Dūkštas)

**Jakėnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš dalies Tolimėnų apylinkės ir dalies Garbšių apylinkės. 1959 m. gruodžio 7 d. Jakėnų apylinkė prijungta prie Salako apylinkės ir Kazitiškio apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Kovos už taiką“ ir „Komunizmo“ kolūkiai  || 
|-
| 1959-02-01  || 62,36 || || „Kovos už taiką“ kolūkis, „Draugystės“ kolūkis  || 33 kaimai, 1 vienkiemis
|}

## Šaltiniai
Putinų apylinkė

**Putinų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Būblelių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Naumiesčio rajonui. 1954 m. prijungta Slabadų apylinkė ir dalis Rudžių apylinkės. 1959 m. gruodžio 7 d. Putinų apylinkė prijungta prie Arminų apylinkės ir Žvirgždaičių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Lenino keliu“ kolūkis ir Šapalų tarybinio ūkio Putinų skyrius  || 
|-
| 1959-02-01  || 40,52 || || „Lenino keliu“ kolūkis, „Taikos“ kolūkis, Šapalų tarybinio ūkio Putinų skyrius  || 17 kaimų
|}

## Šaltiniai
Viršutinis centrinis kandis

**Viršutiniai centriniai kandžiai** yra dantys žmogaus viršutiniame žandikaulyje. Pakėlus lūpas – labiausiai matomi dantys. Šių dantų vainikas, priklausomai nuo individo, gali būti stačiakampio, rečiau trikampio ar trapecijos formos. Vainikas siauriausias ties danties kakleliu ir platėja link kandamojo krašto. Vainiko aukštis matuojant iš prieanginio paviršiaus 9-12 mm. Plotis ties kandamuoju kraštu 8-9 mm. Dantis turi vieną 11,5-15 mm ilgio šaknį.
Skliaustės apylinkė

**Skliaustės apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Ylakių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Sedos rajonui. 1954 m. prijungta Vyžančių apylinkė. 1959 m. gruodžio 7 d. Skliaustės apylinkė prijungta prie Gėsalų apylinkės ir Židikų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Kelias į ateitį“ ir „Gegužės 1-osios“ kolūkiai  || 
|-
| 1959-02-01  || 43,67 || || „Gegužės Pirmosios“ kolūkis, „Kelio į ateitį“ kolūkis  || 11 kaimų
|}

## Šaltiniai
Mančiušėnų apylinkė

**Mančiušėnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Gelvonų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Smėlių rajonui. 1954 m. prijungtos Kunigiškių apylinkė, dalis Knyzlaukių apylinkės, dalis Kulniškių apylinkės ir dalis Liūkonių apylinkės. 1959 m. gruodžio 7 d. Mančiušėnų apylinkė prijungta prie Gelvonų apylinkės (didžioji dalis), Upninkų apylinkės ir Veprių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || S. Nėries vardo ir „Mančiušėnų“ kolūkiai  || 
|-
| 1959-02-01  || 79,33 || || „Pergalės“ kolūkis, „Mančiušėnų“ kolūkis, „Paširvinčio“ kolūkis, S. Nėries vardo kolūkis  || 18 kaimų, 21 vienkiemis
|}

## Šaltiniai
Padvariškių apylinkė (Alytus)

**Padvariškių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Alytaus valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Alytaus rajonui. 1954 m. prijungta dalis Žagarių apylinkės, o dalis Padvariškių apylinkės prijungta prie Venciūnų apylinkės. 1959 m. gruodžio 25 d. Padvariškių apylinkė prijungta prie Raižių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Dainavos“ kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 29,26 || || „Dainavos“ kolūkis  || 12 kaimų, 3 vienkiemiai
|}

## Šaltiniai
Venciūnų apylinkė

**Venciūnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš dalies Domantonių apylinkės, dalies Takniškių apylinkės, dalies Padvariškių apylinkės ir dalies Užupio apylinkės. 1959 m. gruodžio 25 d. Venciūnų apylinkė prijungta prie Domantonių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Švyturio“ kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 24,3 || || „Švyturio“ kolūkis, Černiachovskio vardo kolūkis  || 6 kaimai, 2 vienkiemiai
|}

## Šaltiniai
Kivylių apylinkė (Šilutė)

**Kivylių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vainuto valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šilutės rajonui. 1954 m. prijungta Lazdūnėnų apylinkė. 1959 m. gruodžio 25 d. Kivylių apylinkė prijungta prie Vainuto apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Tarybinio artojo“ ir „Tarybinės žemės“ kolūkiai  || 
|-
| 1959-02-01  || 39,13 || || „Tarybinės žemės“ kolūkis, „Tarybinio artojo“ kolūkis  || 5 kaimai
|}

## Šaltiniai
Marijona Marcinkevičiūtė

**Marijona Marcinkevičiūtė** (g. 1946 m. gegužės 15 d. Butrimiškiuose, Alytaus apskritis) – Lietuvos žurnalistė, sporto istorikė, buvusi lengvaatletė, tinklininkė.

## Biografija
Kauno maisto pramonės technikume baigė ekonomikos specialybę, 1974 m. Vilniaus universitete – žurnalistiką. 1961–1967 m. Lietuvos moksleivių, jaunių, jaunimo, suaugusiųjų lengvosios atletikos rinktinių narė, kandidatė į sporto meistres. Nuo 1967 m. laikraščio „Sportas“, (1992–2000 m. „Lietuvos sportas“) korespondentė, skyriaus vedėja. Pagrindinės temos: lengvoji atletika, irklavimas, sportiniai šokiai, slidinėjimas, tenisas.

## Bibliografija
* * Vladas Garastas: dokumentinė apybraiža*, 1997 m.
* *Mes ne pėsti, mes - važiuoti: Lietuvos dviračių sporto apybraiža*, 1998 m.
* * Panevėžio sportas: istorija ir dabartis*, 2003 m.
* *Alytaus sportas*, 2005 m.
* *Ignalina: sportas ir turizmas*, 2006 m.
* *Būti reikalingam žmonėms: Vyto Nėniaus gyvenimas ir veikla*, 2008 m.
* *Alytus. Sporto istorija*, 2009 m.
* *Lietuvos tinklinis: istorija ir dabartis*, bendraautoris Povilas Tamošauskas, 2009 m.
* * Valdas Adamkus – sporto žmogus*, 2011 m.

## Įvertinimas
* Sporto žurnalistų konkurso „Auksinė plunksna“.
* 2007 m. – Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžius.
* 2008 m. – Aleksandro Krukausko premija.

## Šaltiniai
Vyriausybės skola

**Vyriausybės skola** – pinigų suma, kurią valstybės institucijos yra skolingos skolintojams. Valstybės skola apima vyriausybės, savivaldybių, valstybės socialinės apsaugos fondų ir su jais susijusių subjektų, turinčių teisę skolintis, prisiimtų, bet dar neįvykdytų įsipareigojimų visumą. Į ją taip pat įskaičiuojamos ir skolos aptarnavimo išlaidos. Vyriausybės dažniausiai skolinasi, išleisdamos vyriausybės obligacijas, kurias perka finansinės institucijos, taip pat pasirašydama paskolų, lizingo ir kitokius skolos dokumentus. ES Stabilumo ir augimo paktas nustato 60 % BVP ribą vyriausybės skolai.

## Valstybės skolos rūšys
Valstybės skola skirstoma:

*pagal kreditorius*:
* vidaus skola – valstybės turtiniai įsipareigojimai vidaus valiuta;
* užsienio skola – valstybės turtiniai įsipareigojimai užsienio valiuta.

*pagal paskolų grąžinimo terminą*:
* trumpalaikio laikotarpio (iki 1 metų);
* vidutinės trukmės (nuo 1 iki 10 metų);
* ilgalaikio laikotarpio (daugiau nei 10 metų).

## Lietuvoje
Lietuvoje valstybės skola 1995 m. sudarė 3089 milijonus litų, 2008 m. siekė 17370,9 milijonus litų; 2012 m. pabaigoje – 44775,1 milijonus litų. Pagal kreditorius 2012 m. 75,6 proc. Lietuvos valstybės skolos sudarė užsienio, likusią dalį – vidaus skola.

## Išnašos
Stabilumo ir augimo paktas

**Stabilumo ir augimo paktas** – remiantis stabilumo ir augimo paktu yra koordinuojama fiskalinė politika tarp ES valstybių narių. Stabilumo ir augimo paktas – tai valstybių narių fiskalinės politikos taisyklės, numatančios ir valstybės biudžeto deficito bei skolos ribas, siekiant užtikrinti patikimus viešuosius finansus. Tai svarbi Ekonominės ir pinigų sąjungos dalis.

## Išnašos
D4Y Suisei

**D4Y Suisei** (, , Sąjungininkų kodinis pavadinimas - "Betty") – Japonijos imperijos karinio jūrų laivyno aviacijos pikiruojantis bombonešis, naudotas  Antrajame pasauliniame kare 1942–1945 m.. Be bombardavimo, dar naudotas žvalgybai ir kamikadzių misijoms.

Tai buvo vienas greičiausių tų laikų pikiruojančiųjų bombonešių (greitesnis nei JAV naudotas  Grumman F4F Wildcat, tačiau lėtesnis nei 1943 m. rugsėjį pasirodęs Grumman F6F Hellcat), bet, neturėdamas šarvų ir automatiškai užsiblokuojančių kuro bakų, lėktuvas buvo lengvai pažeidžiamas. Ginkluotę sudarė du fiksuoti piloto valdomi 7,7 mm kalibro Laivyno 97-ojo tipo (angl. T*ype 97 aircraft machine gun;* jap. 九七式七粍七固定機銃) kulkosvaidžiai ir vienas žvalgo valdomas 7,92 mm kalibro Laivyno 1-ojo tipo (angl. *Type 1 machine gun*) kulkosvaidis (modelyje D4Y3a *Suisei Model 33A* - 13 mm kalibro kulkosvaidis). Lėktuvas galėjo vežti 500 kg. vėliau - 800 kg bombų, arba, kamikadzių misijose, - 800 kg sprogmenų. 

Didžiausią žalą jie padarydavo priešo laivams, pavyzdžiui, JAV lėktuvnešį „USS Franklin“ beveik paskandino vienas vienintelis D4Y. Tačiau dėl lėktuvo trūkumų ir pilotų nepatyrimo oro mūšiuose jie negalėjo prilygti Sąjungininkų naikintuvams. Marianų mūšyje per dieną JAV kariuomenė numuše apie 400 šių lėktuvų.

D4Y buvo ypač tinkamas kamikadzių misijoms, o nuo 1945 m. vasario buvo gaminamas jau tik specialiai kamikadzių misijoms skirtas modelis (D4Y3) su trimis raketetiniais greitintuvais, turėjusiais padidinti paskutiniuojo pikiravimo greitį.
## Techniniai parametrai

## Šaltiniai
*aviastar.org
*WW2 warbirds

## Išnašos
Intaračas

**Intaračas** ( g. 1359 m. – m. 1424 m.) – Sufanapumų dinastijos Ajutajos karalystės karalius, karaliaus Boromaračatirato I jauniausiojo brolio sūnus.

1408 m. Ajutajos karalius Rama Ratčatiratas susipyko su savo pagrindiniu ministru Čaosenabodžiu (Chao Senabodi) ir įsakė jį areštuoti. Ministrui pavyko pabėgti į Sufanburį, ten jis paprašė miesto gubernatoriaus, princo Nakonino pagalbos. Princas su armija 1409 m. įžygiavo į Ajutają, suėmė karalių Rama Ratčatiratą ir privertė jį atsisakyti sosto. Princas Nakoninas pasiskelbė save karaliumi ir pasivadino Intaraču. Ministrui Čaosenabodžiui buvo suteikta daug titulų ir privilegijų bei Intaračo dukra atiduota į žmonas.

Dar valdydamas Sufanburį, Intaračas lankėsi Kinijoje ir savo valdymo metu palaikė draugiškus santykius su trečiuoju Mingų dinastijos imperatoriumi Jonglo. Intaračo valdymo metais keli pasiuntiniai buvo pasiusti į Kiniją ir keletas kinų pasiuntinių aplankė Ajatują.

1424 m. karalius Intaračas mirė palikęs trys sūnus, kurie buvo vadinami princasis: Pirmasis (Primus), Antrasis (Secundus) ir Trečiasis (Tertius). Du vyriausieji sūnus pradėjo kovą dėl sosto. Jie su savo šalininkais susitiko ant Ajutajos tilto (Saphan Pa Than), netoli miesto vartų. Abu princai ant dramblių pradėjo mūšį ir rezultate buvo numesti nuo dramblių ir žuvo. Sostą paveldėjo jauniausias Intaračo sūnus pasivadinęs Boromaračatiratu II.

## Išnašos

## Nuorodos
* Karalius Intaračas  
* Ajutajos karalystės istorija
Bepilotis orlaivis

**Bepilotis orlaivis**, **bepilotė skraidyklė**, **dronas** – autonomiškai arba nuotoliniu būdu valdomas orlaivis be įgulos.

Pradžioje kurti naudoti karo tikslais, kaip, pvz., žvalgybos orlaiviai. Patobulėjus valdymo technologijoms ir atpigus įrangai, bepiločiai orlaiviai pradėti plačiai taikyti ir nekarinėse srityse, įskaitant aerofotografiją, stebėseną, transportavimą ir pramogas.

Bepiločiai orlaiviai būna įvairių dydžių, formų, konstrukcijų ir pasižymi įvairiomis savybėmis. Anksčiau tai buvo tiesiog nuotoliniu būdu valdomi orlaiviai, bet pastaruoju metu naudojama vis daugiau savarankiškų bepiločių orlaivių, kurie juda pagal iš anksto užprogramuotą skrydžio trajektoriją arba naudodami sudėtingesnes dinaminio automatizavimo sistemas.

## Taip pat skaityti
* Karinis bepilotis orlaivis

## Išnašos
Arūnas Marcinkevičius (1958)

**Arūnas Marcinkevičius** (g. 1958 m. rugpjūčio 4 d. Vilniuje) – Lietuvos filologas, žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1981 m. Vilniaus universiteto Filologijos fakultete baigė lietuvių kalbos ir literatūros specialybę.

1981–1984 m. Vilniaus pedagoginio instituto lietuvių kalbos fakulteto bendradarbis. 1984–1985 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ korespondentas, 1985–1989 m. savaitraščio „Gimtasis kraštas“ skyriaus redaktorius, 1989–1992 m. – žurnalo „Moteris“ skyriaus redaktorius, 1992–1994 m. – žurnalo vyriausiasis redaktorius. 1995 m. leidybinės uždarosios akcinės bendrovės „Moteris“ direktorius, 1996 m. – laikraščio „Dialogas“ apžvalgininkas, 1997–1999 m. Lietuvos taupomojo banko atstovas spaudai,  Nuo 1999 m. „Savaitė su TV“ korespondentas ir redaktorius.

## Šaltiniai
Antanas Marcinkevičius

**Antanas Marcinkevičius** (1934 m. lapkričio 15 d. Kauno rajone – 1995 m. gruodžio 28 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, publicistas.

## Biografija
Žurnalistinį darbą pradėjo 1952 m. Vilkijos rajono laikraščio „Komunizmo vėliava“ redakcijoje. Po karinės tarnybos – laikraščio Tiesa įvairių krašto zonų korespondentas. 1969–1984 m. dirbo žurnalo „Komunistas“ redakcijoje. Nuo 1985 m. dienraščio „Tiesa“ bei „Diena“, žurnalų „Pasaulis“, „Gairės“ bendradarbis.

Pagrindinė kūrybos tema – kaimas, jo problemos, žmonių darbas ir jų likimai. Mėgstamiausi žanrai – apybraiža, straipsnis, faktinis feljetonas. Parašė scenarijų dokumentiniams filmams. Išvertė M. Zoščenkos apysaką „Žydroji knyga“. Nuo 1958 m. buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. 

## Bibliografija
* *Nuo Lazduonos į Donbasą*, Vaga, 1967 m.

## Įvertinimas
* 1968 m. Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija

## Šaltiniai