open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Greižėnų piliakalnis

**Greižėnų piliakalnis ir gyvenvietė**, *Oplankio, Kalėnų piliakalnis* – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 23934) Tauragės rajono savivaldybės teritorijoje, 1 km į šiaurę nuo Oplankio kaimo, Lauksargių seniūnijoje. Pasiekiamas iš kelio Greižėnai–Vilkyškiai, ties laukų pietrytiniu kraštu, Jūros slėnio pakraščiu pasukus į kairę šiaurės rytų kryptimi ir paėjus 450 m – yra dešinėje, ties didesniu lauko posūkiu į rytus.
## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštame dešiniajame Jūros upės krante. Aikštelė ovali, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi. Pakraščiuose ji apjuosta 0,3 – 5,5 m aukščio ir 6 – 33 m pločio pylimu (aukščiausias šiaurės vakariniame krašte), jo išorinis šiaurės vakarinis 7,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 20 m pločio ir 2 m gylio griovį, už kurio supiltas ir antras – 6 m pločio, 0,3 m aukščio pylimas. Šlaitai statūs, pietryčiuose iki 25 m aukščio. Aikštelė apardyta arimų, jos šiaurės rytų kraštas išgriuvęs. Aikštelė ir pylimas nukirsti, šlaitai apaugę lapuočiais.

Piliakalnį 1963 m. žvalgė Lietuvos istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio viduriu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 51000 m².

## Gyvenvietė
Į šiaurę ir vakarus nuo piliakalnio, 3 ha plote yra papėdės gyvenvietė, tyrinėta 1990–1992 m. Joje rasta laužaviečių, molinis verpstukas, gyvulių kaulų, grublėtos ir lygios keramikos, akmeninis galąstuvas. Už 200 m į šiaurę nuo piliakalnio, šalia papėdės gyvenvietės yra V–VI a. kapinynas, tyrinėtas 1897–1898 ir 1990 m.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.187
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.62
* Arvydas Asadauskas. 1992. Greižėnų plokštinis kapinynas // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1990 ir 1991 metais. Vilnius. T. I, p. 87–89.
* Asadauskas-Žvirblis A. 1992. Greižėnų plokštinis kapinynas // Nemuno delta. Tyrimai ir atradimai. Dauglaukis. Antras numeris, p. 9-10, 24-33.
* Adalbertas Becenbergeris. 1900. Gräberfeld bei Greyszonen, Kr. Tilsit // Sitzungsberichte der Altertumsgesellschaft Prussia. Königsberg. T. 21, p. 135–136.
* Crome H. 1937. Karte und Verzeichnis der vor- und frühgeschichtlichen Wehranlagen in Ostpreußen // Altpreußen. Juni. Heft 3, p. 124 (Nr. 1).
* Crome H. Verzeichnis der Wehranlagen Ostpreußens // Prussia. 1938, p. 191.
* Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928, p 137.

## Nuorodos
* Greižėnų piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Balatonfiuredas

**Balatonfiuredas** () – miestas Vengrijos vakaruose, Vesprėmo medėje, į pietus nuo Vesprėmo, Balatono ežero šiaurės vakariniame krante, Bakonio kalnų papėdėje. 13,2 tūkst. gyventojų (2005 m.).

Balneologinis, purvo terapijos ir klimato kurortas, seniausias ir vienas pagrindinių Balatono pakrantėje. Terminės versmės. Vandens sporto centras (kasmetinės regatos); žiemą vyksta burinių rogių lenktynės. Turizmas. Motorinių valčių, jachtų statyba. Vyno gamyba, vaisių ir daržovių perdirbimas. Chemijos pramonė. Kardiologijos institutas (įkurtas 1949 m.).

## Istorija

Balatonfiuredo mineralinės versmės buvo žinomos Romos valdymo laikais.

## Šaltiniai
Vartūliškių piliakalnis

**Vartūliškių piliakalnis** (*Šventkalnis*) – piliakalnis Pagėgių savivaldybės teritorijoje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Vilkyškių. Pasiekiamas iš kelio Vilkyškiai – Greižėnai Barzūnuose pasukus į kairę vakarų kryptimi, už 930 m pasukus į dešinę šiaurės kryptimi, pervažiavus upelį, pavažiavus 150 m ir pasukus į kairę vakarų kryptimi 300 m, yra 100 m į dešinę, šiaurėje, miško pakraštyje – matyti pylimas.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas į slėnį įsiterpusioje kalvoje. Piliakalnio aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi. Aikštelės šiauriniame krašte supiltas 1,5 m aukščio ir 11 m pločio pylimas. Jos pietiniame gale – supiltas lanko formos 2 m aukščio ir 21 m pločio pylimas, kurio 6,5 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į 18 m pločio ir pusantro metro gylio griovį, rytų šlaite virstantį 4 m pločio terasa. Už griovio supiltas antras 32 m ilgio, 2 m aukščio ir 16 m pločio lenktas pylimas, už kurio iškastas antrasis 24 m ilgio, 43 m pločio ir 2 m gylio gynybinis griovys. 5 m žemiau aikštelės šiaurinio krašto yra keturkampė, pailga kaip ir viršutinė aikštelė, 36 su 16 m dydžio terasa, iš šiaurinės pusės nuo likusios kalvos dalies atskirta 17 m pločio ir 1,2 m gylio įdubimu. Piliakalnyje buvo randama daug anglių. Šlaitai statūs, 10 m aukščio.

Piliakalnis apardytas arimų, apaugęs lapuočiais, antras piliakalnio pylimas dirvonuoja.

Piliakalnis žvalgytas 1963 m., datuojamas I tūkstantmečiu – XIII a.

## Šaltiniai

* Hollack E. Erläuterungen zur vorgeschichtlichen Übersichtskarte von Ostpreußen. Glogau, Berlin, 1908. p. 175
* Crome H. 1937. Karte und Verzeichnis der vor- und frühgeschichtlichen Wehranlagen in Ostpreußen // Altpreußen. Juni. Heft 3, p. 125 (Nr. 34);
Crome H. Verzeichnis der Wehranlagen Ostpreußens // Prussia. 1940. p. 137.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalniai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Jauneikių kapinynas

**Jauneikių kapinynas** – kapinynas Joniškio rajono savivaldybės teritorijoje, į pietvakarius nuo Jauneikių kaimo, Sidabros kairiajame krante.

## Tyrimai
Kapinyną, vadinamą Milžinkapiais, 1934 m. tyrė Šiaulių Aušros muziejus, tyrimų vadovas Balys Tarvydas ir 1975–1976 m. Istorijos institutas, tyrimų vadovas Adolfas Tautavičius. 1934 m. rasta 12 (iš jų 8 apardyti) mirusiųjų kapų ir 11 ugniakurų liekanų. Kapinyno teritorijoje aptikta IV a. – X a. dirbinių. 1975–1976 m. ištirta kapinyno pietinė ir pietrytinė dalis, rasti 137 V a. – VII a. ir 230 VIII a. – XI a. nedegintų mirusiųjų kapų.

Vyrai ir moterys laidoti priešingomis kryptimis. Moterų kapuose rasta ylų, peilių lenktu smaigaliu (kartais pjautuvų) ir kaplių, daug papuošalų – apgalvių, smeigtukų, apyrankių, žiedų. Vyrų kapuose buvo įmovinių kirvių, 1-2, kartais 3-4 ietys, kovos peilių, papuošalų – antkaklių, segių, masyvių apyrankių. Dauguma papuošalų žalvariniai, dalis sidabrinių ar puošti sidabro plokštele. Įkapės būdingos žiemgaliams.

1934 metų radinius saugo Šiaulių Aušros, 1975–1976 metų – Lietuvos nacionalinis muziejus.

## Šaltiniai
Bėkėšas (miestas)

**Bėkėšas** () – miestas Vengrijos pietryčiuose, Bėkėšo medėje, 10 km į šiaurę nuo Bėkėščabos, prie Tisos intako Kerešo. 21,7 tūkst. gyventojų (2001 m.). Per miestą eina Bėkėščabos-Debreceno kelias. Mašinų gamyba, metalo ir medžio apdirbimas, maisto pramonė, statybinių medžiagų gamyba. Verčiamasi amatais (pynimas iš vytelių). Kurortas (terminės versmės). Katalikų bažnyčia (pastatyta 1795 m.), graikų ortodoksų bažnyčia.

## Istorija

Miestas ir pilis minima nuo XIII a.

## Miestų partnerystė
*  Gerogenis, Rumunija
*  Novi Itebėjus, Serbija

## Šaltiniai
Bekešas

**Bekešas** () – viršutinis drabužis, paprastai gelumbinio palto ar puspalčio tipo, su kailiu į vidų. Kailiu apsiūti rankogaliai, apykaklė, užsegamasis kraštas, apačia, kišenės. Paprastai turi siūlę apie taliją, užpakalyje dažnai su kloste. 

Šis drabužis pavadintas pagal vengrą Kasparą Bekešą, LDK karinį ir valstybės veikėją. 

Rusijoje į madą įėjo XIX a. 6-tą dešimtmetį.

Rusijoje bekešais vadina ir milinius puspalčius, kurių kraštai apsiūti karakuliu ar kitokiu kailiu.

## Bekešas kaip uniforma
Pradžioje bekešai buvo nestatutinis Rusijos kavalerijos karininkų drabužis. Vėliau – Rusijos imperatoriškosios armijos kariškių, DVRA aukštųjų vadų žieminė apranga. Bekešai Rusijos armijoje buvo labai populiarūs Pirmojo pasaulinio karo metais. Pilietinio karo metais bekešas buvo DVRA šarvuotųjų traukinių įgulų karininkų žieminė viršutinė apranga. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Бекеша
* бекеша полковника внутренних войск НКВД - МГБ (bekešos tipo NKVD pulkininko milinė)
Jaunimo gretos

**Jaunimo gretos** – mėnesinis iliustruotas jaunimo žurnalas, ėjęs 1944–1945 m. Kaune ir nuo Nr. 4 1945–1995 m. Vilniuje lietuvių kalba.
 

## Istorija
Pirmieji du numeriai vadinosi „Jaunųjų gretos“. 1944–1989 m. leido Lietuvos Lenino komunistinio jaunimo sąjungos CK. 1989 m. ėjo ir rusų kalba. Rašė komunistinio auklėjimo, visuomeninėmis, politinėmis ir kultūros temomis, spausdino grožinės literatūros kūrinius. 1991–1995 m. leido bendrovė „Jaunatis“. Tiražas 1989 m. buvo 212 000, 1995 m. – 11 000 egzempliorių. Ėjo priedai:
* 1992 m. – „Pažintis“, tiražas 25 000 egz.
* 1993 m. – „Palydovas“, tiražas 10 000 egz.
* 1994 m. – „Dviese“, tiražas 12 800 egz., iki 1995 m. ėjo kaip savarankiškas dvisavaitis laikraštis. 

## Bendradarbiai
Žurnale dirbo arba spausdino savo kūrybą Jonas Avyžius, Vytautas Babravičius, Rita Baltušytė (1971–1979 m.), Albinas Bernotas, Alfonsas Bukontas, Valdas Daškevičius, Janina Degutytė, Ilja Fišeris, Audronė Guigaitė, Ramūnas Jaras, Marius Liugaila, Marcelijus Martinaitis, Linas Virginijus Medelis, Danielius Mušinskas, Jakovas Šadevičius, Paulius Širvys, Vladas Šimkus, Rimantas Vanagas, Elijošius Zeifas, Vytautė Žilinskaitė ir kiti.

## Redaktoriai
* Petras Cvirka – 1944–1945 m.
* Juozas Buivydas – 1945 m.
* Eduardas Mieželaitis – 1946 m.
* Pranas Jonuška – 1946–1948 m.
* Aronas Garonas – 1950–1955 m.
* Jonas Lapašinskas – 1955–1971 m.
* Vytautas Barauskas – 1971–1984 m.
* Kazys Žilėnas – 1984–1991 m.
* Danutė Šepetytė-Aleliūnienė – 1991–1992 m.
* A. Petrulis – 1992–1995 m.
* Benediktas Januševičius – 1995 m.

## Šaltiniai
Bekeščaba

**Bekeščaba** – miestas Vengrijos pietryčiuose, ~20 km į vakarus nuo Rumunijos sienos, netoli Kerešo upės; Bėkėšo medės centras. Keliai į Debreceną, Brandą, Segedą, Kečkemėtą. Mašinų (žemės ūkio, staklių, elektrotechnikos), tekstilės (kilimų, siuvimo), avalynės, maisto (malimo, mėsos, vaisių ir daržovių perdirbimo), medienos apdirbimo, popieriaus, poligrafijos pramonė, statybinių medžiagų (plytų, betono) gamyba. Netoli Bekeščabos gaunamos gamtinės dujos.

Mineralinių versmių kurortas, sanatorijos. Yra XVIII a. barokinė, XIX a. klasicistinė bažnyčios, XIX a. rotušė, Mihály Munkácsy muziejus.

## Istorija

Čabos kaimas dabartinėje teritorijoje minimas XIV a. XVIII a. pr. teritorija nusiaubta turkų-vengrų karo.

## Sportas
* Békéscsabai Előre FC (futbolas)

## Miestų partnerystė
*  Bejušas, Rumunija
*  Mikelis, Suomija
*  Odorhėju Sekujeskas, Rumunija
*  Skočuvas, Lenkija
*  Tarnovskie Gurai, Lenkija
*  Trenčinas, Slovakija
*  Užhorodas, Ukraina
*  Vitenbergas, Vokietija
*  Zrenjaninas, Serbija

## Šaltiniai
Juškaičių piliakalnis

**Juškaičių piliakalnis ir gyvenvietė**, vadinamas *Pilutės kalnu* – piliakalnis ir gyvenvietė Tauragės rajono savivaldybės teritorijoje, Juškaičių kaime, trys km į šiaurės vakarus nuo Pilsūdų, Skaudvilės seniūnija. Pasiekiamas keliu Skaudvilė–Upyna, Juškaičiuose, priešais kanalizuotą Minsnorą pasukus į kairę pietvakarių kryptimi ir pavažiavus 270 m link čia esančios sodybos, yra į šiaurės vakarus už jos.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 24x20 m dydžio. Jos pietiniame krašte supiltas pusės metro aukščio ir 11 m pločio pylimas. Šlaitai 10 m aukščio, viršutinėje 4-5 m aukščio dalyje pastatinti.

Piliakalnis apardytas arimų, jo šiaurinis galas nukastas žvyrui. Aikštelė dirvonuoja, šlaituose vietomis auga lapuočiai. Piliakalnis datuojamas II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 33000 m².

## Gyvenvietė
Piliakalnio papėdėse, 1,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė. 300 m į šiaurės rytus yra Pabambių kapinynas.
 

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.188
* Krzywicki L. Żmudz starożytna. Dawni Żmudzini i ich warownie. Warszawa, 1906, p. 39.
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899, c. 149.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalniai. Juškaičių piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Valstybinis jaunimo teatras

**Valstybinis jaunimo teatras** – dramos teatras Vilniuje.

## Istorija
Teatras įsteigtas 1965 m. sausio 29 d.

Įsikūręs Arklių gatvėje, 1703–1758 m. statytuose Oginskių rūmuose. 1982 m. rūmai pritaikyti teatrui. Iki tol spektakliai rodyti Respublikiniuose profsąjungų Kultūros rūmuose.

1966 m. gegužės 27 d. įvyko pirmoji premjera – Romeo ir Džuljeta“ (rež. Aurelija Ragauskaitė). Trupės branduolį sudarė režisierės parengtas aktorių kursas.

1967 m. teatre veikė pantomimos trupė (vad. Modris Tenisonas). 1976 m. pastatytas pirmasis lietuviškas miuziklas (Saulius Šaltenis, Leonidas Jacinevičius, Giedrius Kuprevičius. „Ugnies medžioklė su varovais“).

Laukdamas naujosios scenos Arklių gatvėje teatras pusantrų metų rezidavo Pohuliankos teatro pastate. 1981 m. jame įvyko Eimunto Nekrošiaus spektaklio – Vadimo Korostyliovo „Pirosmani, Pirosmani…“ – premjera.

Teatras gastroliavo daugelyje Europos šalių, JAV, Izraelyje, Australijoje. Dalyvavo festivaliuose (tarptautinis Belgrado teatro festivalis BITEF, 1984, tarptautinis teatro festivalis „Iberoamericano“ Bogotoje, 1994, tarptautinis – Augusto Strindbergo festivalis Stokholme, 1998 m.)

### Pavadinimai
* 1965 m. sausio 29 d. LTSR Kultūros ministerijos įsteigiamas kaip *Jaunojo žiūrovo teatras*;
* 1965 m. gruodžio 17 d. pavadinamas *LTSR Valstybiniu jaunimo teatru*;
* 1995 m. pervadintas *Valstybiniu jaunimo teatru*.

## Režisieriai
Teatre režisavo Rolandas Boravskis, Irena Bučienė, Cezaris Graužinis, Ignas Jonynas, Ramunė Kudzmanaitė, Eimuntas Nekrošius, Gytis Padegimas, Rimas Tuminas, Jonas Vaitkus, Gintas Žilys ir kiti.

## Aktoriai

### Esami
2022 m. balandžio mėn. trupės sudėtis:
* Kristina Andrejauskaitė
* Aldona Bendoriūtė
* Andrius Bialobžeskis
* Dalia Brenciūtė
* Ignas Ciplijauskas
* Matas Dirginčius
* Nerijus Gadliauskas
* Giedrė Giedraitytė
* Sergejus Ivanovas
* Jovita Jankelaitytė
* Ieva Kaniušaitė
* Ina Kartašova
* Aleksas Kazanavičius
* Danutė Kuodytė
* Viktorija Kuodytė
* Algirdas Latėnas
* Rasa Marazaitė
* Janina Matekonytė
* Dalia Morozovaitė
* Kristina Ovčinikaitė
* Vidas Petkevičius
* Lukas Petrauskas
* Aušra Pukelytė-Kazanavičienė
* Jonė Dambrauskaitė-Šadeikė
* Matas Sigliukas
* Dovilė Šilkaitytė-Rimkevičienė
* Saulius Sipaitis
* Gediminas bei Simonas Storpirščiai
* Vytautas Taukinaitis
* Neringa Varnelytė

### Ankstesni
* Nijolė Gelžinytė
* Gediminas Girdvainis
* Rimgaudas Karvelis
* Kristina Kazlauskaitė
* Rolandas Kazlas
* Aurelija Mikušauskaitė
* Kostas Smoriginas
* Arūnas Storpirštis
* Remigijus Vilkaitis
* Elvyra Žebertavičiūtė

## Vadovai
* 1965–1968 m. – Aurelija Ragauskaitė;
* 1968–1975 m. – Vytautas Čibiras;
* 1975–1988 m. – Dalia Tamulevičiūtė;
* 1989–1992 m. – Rūta Vanagaitė;
* 1992–1995 m. – Antanas Šurna;
* 1995–1997 m. – Jonas Vaitiekaitis (g.1944);
* 1997–2016 m. – Algirdas Latėnas;
* Nuo 2016 m. – Audronis Liuga.

## Spektakliai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Jaunimo teatro svetainė
Giapikas

**Giapikas** () – Azerbaidžano smulki moneta, lygi 1/100 manato.

Žodis *qəpik* kilęs iš  'kapeika'.

## 1992–2006 m. giapikai
Monetų nominalai buvo 5, 10, 20 ir 50 guapikų, išleidimo datos – 1992 ir 1993. Kai kurie 1992 m. monetos buvo kaldintos iš žalvario bei vario – nikelio lydinio, kiti leidimai buvo iš aliuminio.

## 2006 m. giapikai
Po 2006 m. denominacijos apyvartoje yra 1, 3, 5, 10, 20 ir 50 giapikų monetos. 50 giapikų moneta yra bimetalinė, kaip kad 2 eurų moneta.

## Nuorodos
* Бумажные денежные знаки и монеты республик бывшего Союза. Азербайджан
Rubinavo piliakalnis

**Rubinavo piliakalnis** taip pat – **Šarūnkalnis** yra Šilalės rajone, Traksėdžio seniūnijoje, Rubinavo kaime 3 km į pietvakarius nuo Šilalės, kairiajame Lokystos krante. Šalia praeina plentas .

Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi. Pylimas išlikęs tik pietvakarių, pietryčių ir šiaurės rytų pusėse:
* Pietvakariniame aikštelės gale supiltas 2 m aukščio ir 25 m pločio pylimas, kurio 6 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į 16 m ilgio, 20 m pločio ir 3 m gylio gynybinį griovį.
* Pietrytiniame aikštelės krašte yra 30 cm aukščio ir 8 m pločio pylimas.
* Šiaurės rytiniame krašte – pusės metro aukščio ir 10 m pločio pylimas.

Piliakalnio šiaurinis ir šiaurrytinis šlaitas apie 1860 m. nuardytas kasant karjerą. Pietvakarinėje papėdėje, 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lipdytos keramikos.

## Nuorodos
* Rubinavo piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Ceglėdas

**Ceglėdas** () – miestas vidurinėje Vengrijoje, Pešto medėje, ~70 km į pietryčius nuo Budapešto. 38,2 tūkst. gyventojų (2004 m.). Miestas yra prie Budapešto-Debreceno kelio ir geležinkelio, taip pat kelias į Segedą. Maisto (pieno, mėsos, vyno, vaisių ir daržovių perdirbimo), elektrotechnikos, siuvimo, odos ir avalynės, medienos apdirbimo pramonė, mašinų, įrengimų gamyba. Apylinkėse auginami vaismedžiai, vynmedžiai. Balneologinis kurortas (mineralinės versmės). Yra viena aukščiasių Centrinėje Europoje kalvinų bažnyčių, eklektinė rotušė, Ferenc Erkel konservatorija.

## Istorija

Pirmą kartą gyvenvietė paminėta 1290 m. Arpadų dinastijos laikais miestas klestėjo, bet po mongolų invazijos po sugriautas ir sunyko.

1364 m. gegužės 8 d. Liudvikas I atleido miestą nuo muitų mokėjimo. Karalius atidavė miestelį savo karalienei Elžbietai, kuri perdavė ją vienuolėms.

## Sportas
* Ceglédi VSE (futbolo klubas);
* „Ecsedi László Sportcentrum“ stadionas, kurio talpa daugiau nei 3 000 žiūrovų, o sėdimų vietų daugiau nei 500.

## Žinomi gyventojai
* György Czerván (g. 1959), politikas
* Ronald Erős (g. 1993), futbolininkas
* Péter Farkas (g. 1987), futbolininkas
* Ádám Hamar (g. 1987), futbolininkas
* Gergely Nagy (g. 1994), futbolininkas
* Rajmond Toricska (g. 1993), futbolininkas

## Galerija

Cegled-4.jpg|
Cegléd 009.JPG|
Cegléd 012.JPG|
Kossuth szobor cegléd.jpg|


## Nuorodos
* Miesto svetainė

## Šaltiniai
Vaidas Jauniškis

**Vaidas Jauniškis** (g. 1965 m. rugpjūčio 4 d. Vilniuje) – Lietuvos teatro kritikas, publicistas.

## Biografija
1988 m. baigė lietuvių filologiją Vilniaus universitete. 1989–1993 m. dirbo žurnale „Mokslas ir gyvenimas“, dienraščių 1993–1998 m. „Lietuvos rytas“, 1998–2002 m. „Kauno diena“ redakcijose. 1999–2004 m. žurnalo „Teatras“, 2005-2015 m. internetinio žurnalo „Menų faktūra“ redaktorius.. Nuo 2009 m. - Lietuvos muzikos ir teatro akademijos dėstytojas. 

## Bibliografija
* Apie taką: Kelios dienos su aktoriumi P. Budriu, rengėjas, 1992 m.

## Šaltiniai
Vilkeliai (Panevėžys)

**Vilkeliai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 2,5 km į šiaurę nuo Upytės.

Seniau kaime buvo akmuo su žmogaus kojų pėdomis. Apylinkių gyventojai manydavo, kad akmenyje įmintos Dievo Motinos ar vaikelio Jėzaus pėdos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Čepelis

**Čepelis** () – upinė sala Dunojuje, Vengrijoje, Budapešte ir Pešto medėje. Plotas 257 km², ilgis 48 km, plotis 6-8 km. Salos šiaurinė dalis priklauso Budapeštui; ten įsikūręs pramoninis Čepelio rajonas. Likusioje salos dalyje vystomas priemiestinis žemės ūkis. Didžiausi miestai – Sigetsentmiklošas, Rackevė.

## Šaltiniai
Kazimieras Ječius

**Kazimieras Ječius, Jacevičius** (1898 m. rugsėjo 10 d., Jasiuliškiai, Vabalninko valsčius – 1961 m. gruodžio 26 d., Cicero, JAV) – Lietuvos agronomas.

## Biografija
1924 m. baigė Dotnuvos žemės ūkio technikumą. 1924–1930 m. Ukmergėje žemės ūkio kooperatyvų instruktorius, rajonų, vėliau Ukmergės apskrities agronomas. 1930–1940 m. bendrovės „Pienocentras“ valdybos vicepirmininkas ir direktorius, „Valgio“ AB pirmininkas, 1931–1937 m. Vilniui vaduoti sąjungos Kauno apygardos pirmininkas. 1941–1943 m. „Pienocentro“ valdybos pirmininkas ir direktorius, 1943–1944 m. Kooperatyvų sąjungos pieninių skyriaus vedėjas. 1944 m. pasitraukė į Vakarus, 1949 m. persikėlė į JAV. Rašė į žurnalus „Ūkininko patarėjas“, „Žemės ūkis“ ir kitus periodinius leidinius.

## Bibliografija
* Sodininkystė, 1933 m.

## Šaltiniai
Čerhatas

**Čerhatas** () – žemi kalnai Vengrijos šiaurėje, apie 30 km į šiaurę nuo Budapešto, Pešto ir Nogrado medėse, tarp Beženio ir Matros kalnų. Aukščiausios viršūnės: Nasajus (654 m), Tepkė (567 m), Sanda (454 m). Susidarę iš vulkaninių uolienų. Labai suskaidyti erozijos. Apaugę miškais. Čerhato regionas žymus pilimis ir etnografiniu Holokės kaimu, įtrauktu į pasaulio paveldo sąrašą.

## Šaltiniai
Būtaičiai

**Būtaičiai** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Eržvilko, dešiniajame Šaltuonos krante.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Baužaičiai

**Baužaičiai** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Eržvilko, kairiajame Šaltuonos krante.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Būdos (Jurbarkas)

**Būdos** – viensėdis Jurbarko rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Eržvilko, prie kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Būkintlaukis

**Būkintlaukis** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Lybiškių, dešiniajame Trišiūkštės krante. Kaimą kerta geležinkelis Tauragė – Radviliškis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vladimiras Jefremovas

**Vladimiras Jefremovas** (1942 m. gruodžio 19 d. Aktiubinske – 2009 m. rugsėjo 24 d. Vilniuje) – Lietuvos teatro aktorius.

## Biografija
1963 m. baigė Lietuvos konservatoriją. Nuo 1963 m. vaidino Lietuvos rusų dramos teatre ir Kauno valstybiniame dramos teatre. Atgimimo laikotarpiu buvo aktyvus Sąjūdžio dalyvis. Teatre sukūrė daugiau kaip 120 vaidmenų, reikšmingiausi – režisieriaus R. Viktiuko spektakliuose. Vaidyba nuoširdi, emocinga, raiški.

## Vaidmenys
* Karalius Henrikas – Julijus Slovackis. Marija Stiuart, 1971 m.
* Valentinas – Michailas Roščinas. Valentinas ir Valentina, 1971 m.
* Bilas Starbakas – Ričardas Našas. Lietaus pardavėjas, 1973 m.
* Meistras – Michailas Bulgakovas. Meistras ir Margarita, 1988 m.
* Čičikovas – Mirusios sielos, pagal N. Gogolį, 1977 m.
* Aivaras – Tenesis Viljamsas Ištatuiruotoji rožė, 1978 m.
* Žygimantas Augustas – Juozas Grušas. Barbora Radvilaitė, 1980 m.
* Buslajus – Aleksejus Dudarevas. Slenkstis, 1982 m.
* Makbetas, Aktorius – Viljamas Šekspyras. Makbetas, 1993 m., Hamletas, 1997 m.
* Nesčiastlivcevas – Aleksandras Ostrovskis. Nesčiastlivcevas ir kiti, 1994 m.
* Edmundas Keanas – Grigorijus Gorinas. Keanas IV, 1998 m.
* Tartiufas – Moljeras. Tartiufas, 2000 m.
* Bolšovas – Aleksandras Ostrovskis. Savi žmonės – atsiskaitysime!, 2002 m.
* Pantalone – Karlas Gocis. Varnas, 2003 m.
* Pitas Vinteris – Andrejus Ščiuckis. Sudie, Lyrai!, 2005 m.

## Filmografija
* 1986 - Mesje!, rež. Michailas Jevdokimovas, LTV
* 1997 – Mėnulio Lietuva, rež. Gytis Lukšas
* 2003 – Vienui vieni, rež. Jonas Vaitkus.

## Įvertinimas
* 2003 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Karininko kryžius
* 2007 m. Fortūna už Satino vaidmenį Maksimo Gorkio dramoje „Gyvenimas“
* 2009 m. Sidabrinės gervės apdovanojimas už geriausią antro plano vaidmenį.

## Šaltiniai
Čepaičiai (Jurbarkas)

**Čepaičiai** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Eržvilko. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Daugėliai (Jurbarkas)

**Daugėliai** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Kartupių, šiauriau dešiniojo Šešuvies kranto. Išlikęs Daugėlių dvaras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dūdlaukis

**Dūdlaukis** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Rutkiškių, dešiniajame Šaltuonos krante.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Kęstutis Stoškus (g. 1951), fotografas

## Šaltiniai
Dugnai (Jurbarkas)

**Dugnai** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Batakių, Šešuvies upės vingyje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Eimantai

**Eimantai** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Pašaltuonio. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Propan-2-olis

**Propan-2-olis** -(*taip pat *'izopropilo alkoholis**, **izopropanolis**, **2-propanolis**, **IPA**') - bespalvis, degus cheminis junginys su stipriu aromatu. Cheminė formulė C3H7OH. Tai yra propanolio izomeras.
Karcagas

**Karcagas** () – miestas rytų Vengrijoje, į pietvakarius nuo Debreceno, Jaso-Nadkūno-Solnoko medėje. 22,6 tūkst. gyventojų (2001 m.). Per Karcagą eina Budapešto-Debreceno geležinkelis ir plentas. Mašinų gamybos, medienos apdirbimo, stiklo, statybinių medžiagų, elektrotechnikos, chemijos, odos, maisto pramonė. Mineralinės versmės. Karcago apylinkėse išgaunamos gamtinės dujos. Dirvotyros institutas. Etnografinis muziejus.

## Miestų giminystė

*  Stara Moravica, Serbija
*  Moldava prie Bodvos, Slovakija
*  Ožanskio Krosnas, Lenkija
*  Longo, Prancūzija
*  Mėrkė, Kazachstanas
*  Švarcheidė, Vokietija
*  Kristuru Sekujeskas, Rumunija

## Šaltiniai
Garšvilai

**Garšvilai** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Eržvilko, dešiniajame Akmenos krante, šiauriau jos žiočių į Šaltuoną.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kubiliškė (Jurbarkas)

**Kubiliškė** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Lybiškių, kairiajame Upynos krante.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kazincbarcika

**Kazincbarcika** – miestas šiaurės rytų Vengrijoje, Boršodo-Abaujaus-Zemplėno medėje, 20 km į šiaurės vakarus nuo Miškolco, netoli Slovakijos sienos, Šajo upės slėnyje. Mašinų gamyba, medienos apdirbimo, chemijos (trąšų, plastikų), maisto, statybinių medžiagų, siuvimo pramonė. Kazincbarcikos apylinkėse kasamos rusvosios anglys.

## Istorija

Kazincbarcika įkurta 1954 m. sujungus Šajokazinco ir Barcikos kaimus. Vystėsi kaip kalnakasybos centras.

## Miestų partnerystė
*  Burgkirchenas, Vokietija
*  Dimitrovgradas, Bulgarija
*  Knuruvas, Lenkija
*  Svidnica, Lenkija
*  Revūca, Slovakija
*  Sinnikolau Marė, Rumunija
*  Tiačivas, Ukraina

## Sportas
* Kazincbarcikai SC (futbolo klubas)
* Pete András stadionas

## Šaltiniai
Kulvertiškiai

**Kulvertiškiai** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Eržvilko, dešiniajame Šaltuonos krante.

## Istorija

XIX a. pabaigoje minimas Kulvertiškių dvaras.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Dvare gimė karininkas Mikas Gedgaudas (1885–1942).

## Šaltiniai
Lenkčiai I

**Lenkčiai I** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės rytus nuo Eržvilko. Pro kaimą teka Upė (Šešuvies intakas). Ties kaimu kertasi keliai  ir . Greta, kitapus kelio, įsikūrę Lenkčiai II.

## Istorija

XIX a. pab. minimos dvi Lenkčių valdos (Lenkčiai Pociškė ir Lenkčiai Gėtiškė) Raseinių apskrities Eržvilko valsčiuje (žemes čia valdė Kačiušiai, Krasauskai, Vaičiaičiai, Davėtai). Taip pat minimas Lenkčių kaimas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lentinė (Jurbarkas)

**Lentinė** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Eržvilko.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paberžiai (Jurbarkas)

**Paberžiai** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Pašaltuonio. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Biukas

**Biukas** () – kalnų masyvas šiaurės rytų Vengrijoje, Vakarų Karpatuose. Aukštis iki 960 m (Ketėšberčo k.). Didesnioji dalis susidariusi iš klinties. Gausu įvairių karstinių formų, ištirta daugiau kaip 600 urvų (giliausias – Ištvano, 250 m). Reljefą skaido Šajo ir Tisos intakų slėniai. Šlaituose auga sodai, vynuogynai, aukščiau – ąžuolynai, bukynai.

Didžioji dalis Biuko kalnų įeina į Biuko nacionalinį parką. Slidinėjimo kurortai, archeologinės radimvietės (Ištaloškės urvas ir kt.).

## Šaltiniai
Kečkemėtas

**Kečkemėtas** – miestas vidurinėje Vengrijoje, Didžiojoje Vengrijos lygumoje, pusiaukelėje tarp Budapešto ir Segedo. Bač Kiškūno medės centras. Geležinkelio mazgas, keliai į Budapeštą, Segedą, Ceglėdą, Dunafeldvarą, Bają, Bėkėščabą.

Mašinų, metalo, medienos apdirbimo, maisto (vaisių ir daržovių perdirbimo, vyno, likerio), tekstilės, odos, popieriaus, elektrotechnikos, chemijos, poligafijos, statybinių medžiagų pramonė. Apylinkėse auginami vaismedžiai, vynmedžiai, daržovės. Mineralinės versmės. Planetariumas, agrometeorologinė observatorija. Kino studija. Teatrai, įvairūs muzejai. Kasmetinė vynuogių raškymo šventė. XV–XVI a. pranciškonų, XVII a. evangelikų, XIX a. unitų bažnyčios, XIX a. pab. rotušė, sinagoga.

## Istorija
Kečkemėtas įkurtas X a. XIV a. tapo privilegijuotu miestu. Vėliau buvo užimtas osmanų, austrų. 1956 m. Kečkemėtas buvo vienas iš Vengrijos revoliucijos centrų.

## Sportas

### Futbolas
* Kecskeméti TE
* Kecskeméti AC

## Miestų partnerystė

## Šaltiniai
Palabaukščiai

**Palabaukščiai** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Pašaltuonio. Pro kaimą teka Labaukštė.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Palabaukščiuose gimė Bronislava Greičiūtė-Šimanauskienė (1924 m. spalio 23 d. – 1998 m. vasario 10 d.) – pedagogė, Batakių vid. mokyklos mokytoja.

## Šaltiniai
Naujininkai (Eržvilkas)

**Naujininkai** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Eržvilko. Pro kaimą teka Akmena.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Vladas Statkevičius (1911–1999), kraštotyrininkas.
* Edmundas Juškys (1932–2020), pedagogas, sovietinis diplomatas ir partinis veikėjas, publicistas, redaktorius, vertėjas, ateizmo propaguotojas.

## Šaltiniai
Padvarninkai (Jurbarkas)

**Padvarninkai** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Kartupių, dešiniajame Šešuvies krante. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paupynis (Jurbarkas)

**Paupynis** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Kartupių.

## Istorija

1586 m. minimas Paupynio dvaras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paupys (Jurbarkas)

**Paupys** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Rutkiškių. Pro kaimą teka Upė.

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Paviščiovys

**Paviščiovys** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Rutkiškių, dešiniajame Viščiovos krante.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Polai

**Polai** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės rytus nuo Rutkiškių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ropynė

**Ropynė** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Eržvilko.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Rudžiai (Jurbarkas)

**Rudžiai** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Pašaltuonio, kairiajame Šaltuonos krante.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Rimšai

**Rimšai** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, vakariniame Eržvilko miestelio pakraštyje, kelių  ir  sankryžoje.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Jonas Pranas Banys (1932–2016), matematikas, fizinių mokslų daktaras.

## Šaltiniai
Rikyškiai

**Rikyškiai** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Pašaltuonio, kairiajame Šešuvies krante.

## Etimologija

Tai vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo upėvardžio Rikija. Ankstesnio pavadinimo forma buvo ***Rikijiškiai***.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pužiškiai

**Pužiškiai** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Kartupių, šiauriau dešiniojo Upės kranto. Pro kaimą eina kelias . Kitapus jo įsikūrusi Viršiliškė.

## Istorija

XIX a. pab. Pužiškiai, dar vadinti Raudone, pateko į Raseinių apskrities Eržvilko valsčių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Skliausčiai (Jurbarkas)

**Skliausčiai** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Varlaukio.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Juozas Gudavičius (1873–1939), kompozitorius, kapelmeisteris, chorvedys, vargonininkas.

## Šaltiniai
Sniegoniškė

**Sniegoniškė** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Lybiškių. Pro kaimą teka Molė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Plekiai

**Plekiai** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Rutkiškių, kairiajame Viščiovos krante.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Smaidriai

**Smaidriai** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Kartupių, dešiniajame Šešuvies krante.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Steponava (Jurbarkas)

**Steponava** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Eržvilko, šalia Akmenos ir Viščiovos upių žiotimis (įteka į Šaltuoną). 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Liardas

**Liardas** – viduramžių (XIV–XVIII a.) Prancūzijos moneta.

Pirmiausia liardus kaip smulkias monetas pradėjo kaldinti Dofinė, 1342 m. prie Prancūzijos prijungta istorinė sritis. Liardas buvo lygus 3 Dofinės denjėms. Liardai buvo kaldinami iš bilono (labai negryno sidabro). Averse paprastai būdavo pavaizduotas delfinas.
Liudviko XI laikais (1461–1483 m.) liardas tapo visos Prancūzijos moneta, lygia 3 Turo denjėms. Moneta svėrė 1,2 g, ją kaldino iš 250 prabos sidabro.

Liardus kaldino iki XVIII a. pabaigos, bet monetos kokybė nuolat prastėjo, o masė mažėjo. XVI a. viduryje liardas svėrė jau tik 1,06 g, o praba sumažėjo iki 188. Henriko III laikais (1574–1589) masė beveik nesumažėjo (masė – apie 1 g, bet praba sumažėjo iki 125.

1648 m. buvo išleistas pirmas varinis 3,8-4 g svėręs liardas. Ant vienų tokių monetų būdavo kalamas nominalas 3 denjės (*3d*), ant kitų – užrašas *Liard de France*.
Nuo Liudviko XV laikų (1715–1774) liardas svėrė jau 3 g, jis buvo smulkiausia Prancūzijos moneta.

Liardus kaldino iki naujos Prancūzijos monetų sistemos (frankas, lygus 100 santimų) įvedimo. Paskutinius liardus iš apyvartos išėmė 1856 m. Tuo metu liardas buvo lygus 1,4 sū.

Liardus kaldino ir Monako kunigaikštystė – 1720 m. ji nukalė pirmas tokias monetas (iš bilono).

## Nyderlandų liardai
XVI a. Imperatorius Karolis V Nyderlanduose įvedė smulkią monetą liardą. Vėliau taip vadino smulkią monetą (1/124 kronentalerio) Austrijos Nyderlanduose, kol šiuos 1794 m. okupavo revoliucinė Prancūzija.
Kopėčių paradoksas

**Kopėčių paradoksas** – Wolfgang Rindler pasiūlytas įsivaizduojamas specialiosios reliatyvumo teorijos eksperimentas kurio metu vienam stebėtojui atrodo, jog kopėčios telpa į garažą, o kitam stebėtojui atrodo, jog netelpa.

## Paradoksali situacija

Kopėčios yra šiek tiek ilgesnės nei garažas. Pirmasis stebėtojas neša kopėčias į garažą, kurio abiejuose galuose yra atviros durys. Antrasis stebėtojas yra garaže.

Kadangi kopėčios juda garaže esančio stebėtojo atžvilgiu, jam atrodo, jog jos sutrumpėja ir yra trumpesnės nei garažas, todėl tam tikru momentu įmanoma uždaryti abejas garažo duris iš karto ir vėl jas atidaryti nepalietus kopėčių. Tačiau pirmajam stebėtojui(nešančiam kopėčias) atrodo, jog garažas sutrumpėja, nes jis juda jo, o kartu ir kopėčių atžvilgiu, ir todėl niekaip neįmanoma vienu metu trumpam uždaryti abejų durų nepalietus kopėčių.

## Sprendimas

Paradokso priežastis yra tame, jog įvykių vienalaikiškumas yra reliatyvus. Garaže esančiam stebėtojui vienalaikis įvykis - abejų durų uždarymas ir atidarymas - nėra vienalaikis stebėtojui nešančiam kopėčias. 

Pastarajam atrodys, jog pirma užsidarė ir atsidarė priekinės durys, ir tik kopėčių galui pro jas išlindus užsidarė ir atsidarė galinės durys. Abiem stebėtojams atrodys, jog durys kopėčių nepalietė.
Stiegvilai

**Stiegvilai** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Pašaltuonio, kairiajame Šešuvies krante.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dodransas

**Dodransas** (*dodrans*) – senovės Romos bronzinė moneta, buvusi apyvartoje Romos respublikos laikais.

Dodranso vertė buvo 3/4 aso (9 uncijos). Dodransai buvo leidžiami du kartus:
* 126 m. pr. m. e. - leido *C. Cassius* kartu su besu, kita reta moneta, kurios vertė buvo 2/3 aso.
* II a. pr. m. e. - leido konsulas *M. Caecilius Metellus* (spėjama, *Marcus Caecilius Metellus*), kartu su denarais tokiomis monetomis, kaip semis, triensas ir kvadrantas.

## Nuorodos
* Dodrans
Bezantas

**Bezantas** – aukso moneta ankstyvaisiais viduramžiais. Tuo metu Vakarų Europoje aukso monetų nekaldino, tik sidabrines ir bronzines. O Europoje cirkuliuojančios negausios monetos būdavo iš Viduržemio jūros regiono. Labai vertino musulmonų ir Bizantijos auksines monetas, kurias paprastai ir vadino *bezantais*.

Žodis *bezant* kilęs iš , šis – iš  'Konstantinopolis'), o daugelis Bizantijos aukso monetų buvo kaldinama Konstantinopolyje.

Pirmieji bezantai buvo Bizantijos solidai. Vėliau šis žodis ėmė reikšti ir musulmonų kalifatuose kaldintus auksinius dinarus, kuriuos arabai ėmė kaldinti pagal solidus.

Venecijiečiai bezantais vadino Egipto auksinius dinarus. Markas Polas savo pasakojimuose apie keliones į Rytų Aziją bezantais vadino Juan dinastijos monetas. Jo ataskaitose 1 bezantas buvo lygus 20 groutų arba 133⅓ torneselių.

Aukso monetų gamyba Vakarų Europoje vėl pradėta XIII a.:
* apie 1231 m. Sicilijoje ėmė kaldinti augustalius
* 1252 m. Florencija ėmė kaldinti florinus.

X–XI a. Anglijoje bezantas buvo lygus dviem sterlingo šilingams. Aukso ir sidabro kursų santykis buvo 1:9.

Aukso monetas naudodavo, kai pinigų mokėjimas turėjo ypatingą, ritualinę reikšmę ar kai reikėjo išreikšti pagarbą.

## Bezantai heraldikoje

Heraldikoje *bezantais* vadina auksinius skritulius, kurie simbolizuoja aukso monetas. Auksinis heraldinis bezantas yra vienas iš roundelių.

## Šaltiniai
Vilanio kalnai

**Vilanio kalnai** () − kalnai pietų Vengrijoje, Baranios medėje.

Tai palyginti žemi kalnai. Aukščiausia viršūnė − *Skarsomlišas* (*Szársomlyó*) yra tik 442 metrų aukščio. Ant kalno viršūnės rasti Viduramžių pilies griuvėsiai. Kalnai sudaryti iš klinties.

Vilanio kalnai yra Duna-Dráva nacionalinio parko dalis.
Kekešas

**Kekešas** () − aukščiausias Vengrijos kalnas (1014 m) esantis Matros kalnyne, Hevešo medėje.

Vengrijoje, Kekešo kalnas yra trečioje vietoje pagal populiariausią turistų lankomą maršrutą, po Balatono ežero ir Dunojaus. Čia yra daug viešbučių ir slidinėjimo trasų. Kalno viršūnėje iškelta televizijos antena.

## Nuorodos
*Kekešo kalnas (vengrų k.)
Lietuvos futbolas 2001 m.

**Lietuvos futbolo varžybos 2001 m.** – futbolo varžybos, vykusios Lietuvoje 2001 metais.

## Lygos

Pagrindinės pirmenybės organizuotos vieningoje lygoje.

## Taurės

## Tarptautinė arena
### UEFA klubiniai turnyrai

UEFA turnyruose kovojo 4 Lietuvos komandos:
* Kauno FBK (Čempionų lyga);
* Vilniaus „Žalgiris“ (UEFA taurė);
* Klaipėdos „Atlantas“ (UEFA taurė);
* Panevėžio „Ekranas“ (Intertoto taurė).

### Rinktinė

Lietuvos vyrų futbolo rinktinė sužaidė 10 rungtynių.

## Moterys

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lithuania 2001 (Rsssf.org)
Augustalis

**Augustalis** ( ar *augustale*) – aukso moneta, kaldinta Sicilijos karalystėje po 1231 m. Tai buvo pirmoji auksinė Sicilijos karaliaus ir Šventosios Romos imperijos imepratoriaus Frydricho II auksinė moneta, kaldinta iki jo mirties 1250 m.

Moneta turėjo lotyniškus užrašus ir plačiai cirkuliavo visoje Italijoje. Ji buvo sukurta remiantis Romos aurėju. Augustalius kaldino Brindizio ir Mesinos kalyklose kartu su bilonėmis denjėmis. Monetų stilius laikomas prabangiu ir beveik renesansiniu, monetos būdavo nukaltos labai kokybiškai. Monetos masė buvo 5,24 g (1/4 Sicilijos uncijos).

Averse klasikinis (ne viduramžiškas) imperatoriaus su laurų vainiku biustas, aplink užrašas *CESAR AVG IMP ROM* ('cezaris Augustas, Romėnų imperatorius'). Reverse pavaizduotas erelis (imperijos simbolis) ir vardas *FRIDE RICVS* 'Fridericus; Frydrichas).
Monetos pavadinimas *augustalis* 'didingasis' rodo, kad monetos leidžiamos imperatoriaus valia ir kad jos siejasi su Romos imperatoriaus, kuriuos tituluodavo žodžiu *Augustus*.

## Nuorodos
* Augustale. (2008). In *Encyclopædia Britannica*. Nuoroda tikrinta 7 October 2008.
* An augustalis at the Kunsthistorisches Museum Vienna
Hevizas

**Hevizas** () − didžiausias terminis ežeras Europoje, esantis Vengrijoje, netoli vakarinės Balatono ežero dalies, 8 km nuo Kesthėjaus (*Keszthely*) miesto.

Ežero plotas 4,4 ha, vandens temperatūra svyruoja nuo 24 °C žiemą iki 36 °C vasarą. Ežerą maitina šaltinio vanduo, kurio temperatūra yra 39,8 °C. Aukštos temperatūros vanduo leidžia augti lotosams.

Hevizo ežeras yra unikalus savo flora ir fauna. Kelios bakterijų rūšys veisiasi tik šiame ežere. Ežero vanduo turi gydomųjų savybių, todėl čia plečiasi sveikatos turizmo pramonė.
GAIS

**Göteborgs Atlet- och Idrottssällskap**, o trumpai žinomas kaip **GAIS** arba **Gais** – Švedijos futbolo klubas iš Geteborgo.

## Pasiekimai
1894 m. įkurtas klubas. Ne kartą tapo šalies čempionais, bet visi šie pasiekimai pasiekti nuo 1919 iki 1954 m.

2012 m. sezone rungtyniavo Allsvenskan (I), tačiau tarp šešiolikos dalyvių liko paskutinėje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną. Nuo 2013 m. sezono varžėsi Superettan (II). 2021 m. sezone tarp šešiolikos Superettan dalyvių liko keturioliktoje vietoje. dėl išlikimo kovojo pereinamosiose rungtynėse. Dalkurd FF nugalėjo GAIS futbolininkus bendru dviejų rungtynių rezultatu 3:2 ir pateko į Superettan, o GAIS iškrito į žemesnį divizioną. 2022 m. sezone tapo Ettan (Pietūs) nugalėtojais. 2023 m. sezone iškovojo antrąją vietą Superettan	ir pateko į pajėgiausią šalies futbolo divizioną.

Nuo 2024 m. sezono rungtyniavo Allsvenskan (I). 2025 m. sezone iškovojo trečiąją vietą.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Pasiekimai

* šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Spalvinė gama

## Apranga
;Sportinės aprangos pokyčiai:
* Namuose žaidžia balta žalia juoda apranga. 

; Aprangos gamintojai
*  Nike (metai nežinomi)
*  Select (metai nežinomi)

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Nigerijos herbas

**[[Nigerija|Nigerijos]] herbas** – juodas skydas su dviem baltomis juostelėmis, „Y“ raidės formos. Tai sudaro dvi pagrindinės upės, tekančios per Nigeriją: Benuė ir Nigeris. Juodas skydas vaizduoja Nigerijos derlingas žemes, o du arkliai iš kiekvienos pusės vaizduoja orumą. Erelis yra jėga, o žalios ir baltos juostelės ant skydo vaizduoja turtingas žemės, ūkio paskirties žemę iš šalies. Raudonos gėlės prie pagrindo yra *[[Costus spectabilis]]*, Nigerijos nacionalinė gėlė.
Velega

**Velega** (gezas: ወለጋ) - istorinis Etiopijos regionas ir istorinė valstybė vakarinėje šalies dalyje. Šiuo metu sudaro šiaurės vakarinę dalį Oromijos regione. Taip buvo vadinama ir regione buvusi Etiopijos provincija, egzistavusi 1943-95 m.
## Geografija
Velegos regionas iš šiaurės yra apribotas Mėlynojo Nilo, kuris skiria jį nuo Godžaro. Į rytus yra istorinis Ševos regionas. Pietryčiuose jis ribojasi su Gibės regionu ir istorinėmis šio regiono valstybėmis. Vakaruose ir pietvakariuose jis pereina į žemumas, kur nuo seno gyveno įvairios Rytų Sudano tautos, tradiciškai įvardijamos vienu terminu šankela. 
## Istorija

### Damotas
Mėlynojo Nilo upė buvo natūrali riba, kuri trukdė į pietus plisti Etiopijos civilizacijai, kurios centrai senovėje buvo toli šiaurėje (Tigrajaus regione). Todėl apie regiono istoriją iki oromo tautų migracijos XVI a. žinoma labai nedaug. Manoma, kad iki XVI a. čia egzistavo Damoto valstybė, kuri Etiopijos imperijos ekspansijos laikotarpiu buvo įjungta į jos sudėtį.
### Oromo laikotarpis
XVI a. oromo migracijos metu į teritoriją įsiveržė oromo tautos. Kadangi regione apsigyveno didelė jų gentis velega, jos pavadinimas prigijo visam regionui. Velega oromo sukūrė valstybėles, valdomas karalių, tituluojamų *moti*. Šios valstybėlės aktyviai kovojo su valstybėmis pietuose, Gibės regione. XIX a. vyko konsolidacija, kurios metu susiformavo didelė valstybė su sostine Nekemte, vadinama **Lega Nekemte**. Vietos valdovai Bekerė, Moroda, Gebrė XIX a. viduryje labai rūpinosi sostine. XIX a. pabaigoje valstybė buvo užkariauta Meneliko II ir prijungta prie Etiopijos imperijos. 
### Provincija
1936 m. Etiopiją prijungus prie Italijos Rytų Afrikos, Velegos regionas priskirtas Gala-Sidamo provincijai. Etiopijai iškovojus nepriklausomybę, po 1942 m. administracinių reformų regione suformuota **Velegos provincija** su sostine Nekemte. Velegos provincijai pavaldžios buvo ir daug laukinių šankela tautų, gyvenusių į vakarus nuo Lega Nekemte.

Ši provincija buvo panaikinta 1995 m., įjungus ją į Oromijos regioną, o iš vakarinės dalies suformuojant Benišangul-Gumuzų regioną.
Reketas

**Reketas**, turto prievartavimas () – suplanuotas pinigų, daiktų ar maisto atiminėjimas arba reikalavimas naudojant psichologinį ir/ar fizinį smurtą, šantažą, už tariamai suteiktas ar prievarta brukamas paslaugas, išgalvotus ar išprovokuotus įvykius, imituojamas problemas bei jų sprendimą, akivaizdžiai perteklinių formalumų, reikalavimų ar paslaugų pritaikymą, naudojimąsi viešosiomis gėrybėmis.
Reketas - viena iš tipiškų nusikalstamų organizacijų veiklų.

Reketo pvz.: periodinio ar vienkartinio mokesčio reikalavimas, kurio sumokėjimas apsaugo nuo tapimo nusikaltimo objektu ar verslo žlugdymo; už pasirinkimą bendradarbiauti su reketuotojui neparankiu asmeniu; už patekimą į viešą teritoriją; už neturinčio jokios praktinės reikšmės formalumo pritaikymą; už išprovokuotą nusižengimą ar turto sugadinimą.

## Taip pat skaitykite
* Mafija
Tisos ežeras

**Tisos tvenkinys** () − didžiausias tvenkinys Vengrijoje, Hevešo medėje.

Dirbtinis Tisos ežeras buvo sukurtas 1973 m. siekiant sureguliuoti Tisos upės potvynius. Ežeras turi daug salų, kurių bendras plotas 43 km². Įkurtas paukščių rezervatas.

Aplink ežerą daug kempingų, viešbučių; plėtojamas kaimo turizmas. Čia mėgsta ilsėtis vengrai, nes tai puiki alternatyva Balatono ežerui, kur kainos daug aukštesnės.

## Nuorodos
* Tisos ežeras  (anglų, lenkų, slovakų, vengrų, vokiečių k.)
* Informacija turistams apie Tisos ežerą  (anglų, vengrų k.)
* Tisos ežeras (vengrų k.)
Holokė

**Holokė** () − etnografinis kaimas Vengrijoje, 1987 m. įtrauktas į Pasaulio paveldo sąrašą.

Kaimas įsikūręs Nogrado medėje, apie 90 km į šiaurės rytus nuo Budapešto. Visas kaimas yra etnografinis muziejus po atviru dangumi, bet skirtingai nuo kitų tokių pačių muziejų, Holokėje vyksta įprastinis žmonių gyvenimas. Kaimiečiai kruopščiai išsaugojo senas liaudies tradicijas. Taip pat liko išsaugoti liaudies amatai − siuvinėjimas, keramika, drožyba.

Kaimo namai yra tipiški: miegamasis, virtuvė, sandėliukas. Vienas iš gražiausių pastatų šiame kaime yra XIX a. pabaigos Katalikų bažnyčia su jos mediniu smailiaviršūniu bokštu.

## Nuorodos
* Nuotraukų galerija
* Holokė (anglų, vengrų k.)
Panonhalmos abatija

**Panonhalmos abatija** () − vienas seniausių istorinių paminklų Vengrijoje, Dėro-Mošono-Šoprono medėje, Panonhalmo mieste. 

## Istorija
Prieš 1000 metų čia įsikūrė vienuoliai benediktinai. Po kurio laiko vienuolynas buvo sugriautas ir vėl atstatytas daug kartų. Jame susipina keli architektūriniai stiliai: turkų, romaninis, gotikinis. Vienuolyne yra neogotikinė biblioteka, kurioje yra per 300 000 knygų. Tai didžiausia privati biblioteka Vengrijoje. Čia rasime istorinius archyvus, taip pat olandų, italų ir austrų menininkų darbų galeriją (XVI−XVIII a.).
Tai vis dar veikiantis vienuolynas, todėl čia galima patekti tik su gidu.

## Nuorodos
* Panonhalmos abatija  (anglų, prancūzų, vengrų, vokiečių k.)
Lietuvos futbolas 2002 m.

**Lietuvos futbolo varžybos 2002 m.** – futbolo varžybos, vykusios Lietuvoje 2002 metais.

## Lygos

Pagrindinės pirmenybės organizuotos vieningoje lygoje.

## Taurės

## Tarptautinė arena
### UEFA klubiniai turnyrai

UEFA turnyrų kovose žaidė 4 komandos:
* Kauno FBK (Čempionų lyga);
* Marijampolės „Sūduva“ (UEFA taurė);
* Klaipėdos „Atlantas“ (UEFA taurė);
* Vilniaus „Žalgiris“ (Intertoto taurė).

### Rinktinė

Lietuvos vyrų futbolo rinktinė sužaidė 8 rungtynes.

## Moterys

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lithuania 2002 (Rsssf.org)
Komlas

**Komlas** – miestas pietų Vengrijoje, Baranios medėje, į šiaurės rytus nuo Pėčo, šiauriname Mečeko kalnų šlaite. Mašinų gamyba, statybinių medžiagų, siuvimo, odos, maisto pramonė. Andezitų skaldykla. Kanakasyba (urano gavyba, iki XX a. pab. koksinių anglių gavyba).

## Miestų partnerystė
*  Erani sur Ūzas, Prancūzija
*  Nekartenclingenas, Vokietija
*  Bejušas, Rumunija
*  Valpovas, Kroatija
*  Toricė, Italija

## Sportas
* Komlói Bányász SK (futbolas)

## Šaltiniai
Tomas Ferdinandas Žilinskas

**Tomas Ferdinandas Žilinskas** (1840 m. sausio 19 d. – 1925 m.) – Lietuvos pedagogas, Veiverių mokytojų seminarijos patriarchas.

## Biografija
Baigė Suvalkų berniukų gimnaziją ir 37 metus išdirbo Veiverių mokytojų seminarijoje. Atliko didelį švietiejišką darbą Lietuvai pačiu didžiausiu sunkmečiu, pasiaukojančiai dirbęs spaudos ir lietuviško žodžio draudimo laikais. Anot Jono Jablonskio, tai buvo „didysis Lietuvos mokytojų patriarchas, auklėtojas ir žadintojas, mokėjęs sunkiausiomis aplinkybėmis dirbti savo krašte“. Jo vardu pavadinta vidurinė mokykla (dab. Veiverių Tomo Žilinsko gimnazija).

Palaidotas Šunskų kapinėse.

Sūnus Tomas Žilinskas – Romos katalikų kunigas, tautosakininkas ir kalbininkas.

## Nuorodos
* Paminėta seniausia lietuviška mokytojų seminarija // „XXI amžius“, 2006 m. spalio 27 d., Nr.81
Tomas Žilinskas

**Tomas Žilinskas:**

* Tomas Ferdinandas Žilinskas – pedagogas;
* Tomas Žilinskas (1866) – kunigas, kalbininkas, publicistas, tautosakininkas.
* Tomas Žilinskas (1977) – Lietuvos teisininkas, politinis veikėjas.