open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Predrag Stojaković

**Predragas „Pedža“ Stojakovičius** (; g. 1977 m. birželio 9 d.) – Serbijos-Graikijos krepšininkas, rungtyniavęs NBA nuo 1998 iki 2011 m.

P. Stojakovičius yra laikomas vienu iš geriausių Europos krepšininkų istorijoje.

## Karjera
Krepšininkas gimė Kroatijoje, serbų Miodrago ir Brankos Stojakovičių šeimoje. Netrukus šeima pabėgo į Belgradą dėl prasidėjusių Jugoslavijos karų.

### Ankstyvoji karjera
1992 m., būdamas 15 metų, prisijungė prie Belgrado „Crvena Zvezda“ komandos.

1994 m. Stojakovičius pirmą kartą išvyko žaisti į užsienį – krepšininkas pasirašė kontraktą su Salonikų „PAOK“ klubu. Su šia komanda krepšininkas tapo Graikijos lygos vicečempionu bei buvo išrinktas lygos naudingiausiu žaidėju 1998 metais.

### Sakramento „Kings“ (1998–2006 m.)
1996 m. NBA naujokų biržoje krepšininką 14-uoju šaukimu pasirinko Sakramento „Kings“ komanda.

2000–2001 m. NBA sezone jis vidutiniškai pelnė po 20,4 taško bei atkovodavo po 5,8 kamuolio per rungtynes. Jis tapo NBA didžiausią pažangą padariusio žaidėjo apdovanojimo finalininku.

2001–2002 m. NBA sezone krepšininkas buvo pirmą kartą išrinktas į NBA visų žvaigždžių rungtynes bei tapo NBA tritaškių konkurso čempionu. Sezone Stojakovičius vidutiniškai rinko po 21,2 taško. Sekančiame sezone jis antrą kartą karjeroje buvo išrinktas į visų žvaigždžių rungtynes ir antrą kartą laimėjo tritaškių konkursą.

2003–2004 m. NBA sezone, vidutiniškai pelnydamas po 24,2 taško per rungtynes (antras lygoje), trečią kartą buvo išrinktas į NBA visų žvaigždžių rungtynes ir liko ketvirtas NBA naudingiausio žaidėjo rinkimuose.

### Indianos „Pacers“ (2006 m.)
2006 m. sausio 25 d. Stojakovičius buvo iškeistas į Indianos „Pacers“ komandą mainuose už Roną Artestą.

### Naujojo Orleano „Hornets“ (2006–2010 m.)
2006 m. pasirašė penkerių metų, 64 mln. JAV dolerių vertės sutartį su Naujojo Orleano/Oklahoma Sičio „Hornets“ komanda.

Debiutiniame sezone su komanda dėl įvairių traumų jis sužaidė tik trylika rungtynių.

### Toronto „Raptors“ (2010–2011 m.)
2010 m. lapkričio 20 d. krepšininkas buvo iškeistas į Toronto „Raptors“ ekipą, tačiau dėl kairio kelio traumos su komanda sužaidė tik dvejas rungtynes. 2011 m. sausio 20 d. jo sutartis buvo nutraukta.

### Dalaso „Mavericks“ (2011 m.)
2011 m. sausio 24 d. pasirašė sutartį su Dalaso „Mavericks“ klubu. Komanda tapo 2011 m. NBA čempionais.

2011 m. gruodžio 19 d. oficialiai atsistatydino.

## Asmeninis gyvenimas
Būdamas 17 metų įgijo Graikijos pilietybę. P. Stojakovičius taip pat moka graikų kalbą ir tarnavo Graikijos kariuomenėje.

## Apdovanojimai ir pasiekimai

### NBA
* NBA čempionas (2011 m.)
* 3× NBA Visų žvaigždžių rungtynių žaidėjas (2002–2004 m.)
* Antrosios NBA simbolinės komandos žaidėjas (2004 m.)
* 2× NBA tritaškių konkurso čempionas (2002, 2003 m.)
* Nr. 16 įamžintas Sakramento „Kings“ komandoje.

### Kiti
* Europos visų žvaigždžių rungtynių žaidėjas (2007 m.)
* Graikijos krepšinio taurės čempionas (1995 m.)
* Graikijos krepšinio lygos naudingiausias žaidėjas (1998 m.)
* 2× Graikijos krepšinio lygos visų žvaigždžių rungtynių žaidėjas (1996, 1997 m.)
* 2022 m. įtrauktas į Graikijos krepšinio lygos šlovės muziejų.

## Šaltiniai
Šiaurės Rio Grandė

**Šiaurės Rio Grandė** () – valstija Brazilijoje, šalies šiaurės rytinėje dalyje. Ribojasi su Paraiba pietuose ir su Seara vakaruose. Rytinę ir šiaurinę valstijos dalį skalauja Atlanto vandenynas. Valstijos sostinė – Natalis.

## Geografija

Valstija yra toliausiai į rytus nutolusiame Pietų Amerikos taške. Šiaurės Rio Grandei priklauso Rokos atolas vandenyne. Pakrantėje driekiasi lyguma, o einant gilyn į žemyną paviršius kyla į Brazilijos plokščiakalnį. Kokeiro kalnagūbryje yra aukščiausia valstijos vieta – 868 m. Svarbiausios upės: Asu, Potenži, Kurimatau.

Klimatas tropinis. Pakrantėse drėgnesnis, giliau žemyne – sausringesnis. Sostinėje per metus iškrenta virš 1500 mm kritulių, daugiausia tarp kovo ir rugpjūčio, o vakaruose neretos sausros. Temperatūra metų bėgyje svyruoja vidutiniškai tarp 20-30&nbsp;°C.

Vandenyno pakrantėje plyti dideli smėlio kopų plotai. Giliau žemyne vyrauja kaatinga.

## Gyventojai

Etninė sudėtis:
* pardo – 48,5 %
* baltieji – 47,1 %
* juodaodžiai – 3,9 %
* azijiečiai ir indėnai – 0,4 %

## Didžiausi miestai
* Natalis – 803,8 tūkst. gyv. (2009 m.)
* Mosoro – 259,8
* Parnamirinas – 202,4
* San Gonsalo do Amrantė – 87,7
* Makaiba – 69,5
* Seara-Mirinas – 67,8
* Kaiko – 62,7
* Asu – 53,2

## Šaltiniai
Pamarys (laikraštis)

**Pamarys** – Šilutės ir Pagėgių krašto laikraštis, einantis nuo 1946 m. rugsėjo 29 d.

## Istorija
Iki 1950 m. buvo Šilutės apskrities laikraštis, 1950–1990 m. – LKP Šilutės rajono komiteto ir Liaudies deputatų tarybos leidinys leidinys, nuo 1990 m. gruodžio 8 d. – rajono laikraštis. Steigėja „Laikraščio Pamarys redakcija“. Leidžia UAB „Litera“.

1946 m. buvo leidžiamas kartą per savaitę, 1949–1953 m. – dukart, vėliau ėjo triskart, nuo 1990 m. – dukart per savaitę. Išeina antradieniais ir penktadieniais, 3-4 spaudos lankai. Spausdino UAB „Vakarų spaustuvė“, Kretingoje. Tiražas 1946 m. – 1500 egz., 1987 m. – 15 500 egz., 1997 m. – 8000 egz., 2010 m. – 3003 egz.

Iki 1951 m. sausio 3 d. vadinosi „Šilutės tiesa“, nuo 1951 m. – „Leninietis“, nuo 1962 m. balandžio 24 d. – „Komunistinis darbas“, nuo 1988 m. rugpjūčio 6 d. „Pamarys“.

## Redakcija
Redakcijoje dirbo: Vytautas Lomsargis, R. Mašutis, Stasys Milinauskas, V. Milkevičius, Laima Ragauskienė, Lilija Valatkienė, Stasė Skutulienė.

## Redaktoriai
* Zenonas Skeivys – 1946–1948 m.
* Vladas Šerelis – 1948–1951 m.
* M. Drapkinas – 1951–1953 m.
* Kostas Jucius – 1954–1962 m.
* Stasė Milevičienė – 1962–1989 m.
* Petras Skutulas – nuo 1989 m. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Pamarys“ elektroninis priedas
Vilniaus gubernijos informacinė knyga

**Vilniaus gubernijos informacinė knyga** () – informacinis metraštis, leistas rusų kalba Vilniuje 1845–1915 m. apie Vilniaus guberniją. Knyga leista kasmet (su keliomis išimtimis), ją leido Vilniaus gubernijos valdybos statistikos komitetas. Tiražas ~500 egzempliorių. 1868 m. išimties tvarka išleista informacinė knyga apėmė ne tik Vilniaus guberniją, bet joje aprašyta visa Vilniaus generalgubernatorija.

## Aprašymas

Leidinyje valdžia skelbė įstaigų adresus, tarnautojų sąrašus, statistinius duomenis apie gubernijos teritoriją, gyventojus, ekonomiką, švietimą, sveikatos apsaugą, straipsnius ekonomikos, istorijos, etnografijos, geografijos klausimais. Iš dalies kaip metraštis ir kalendorius, knyga būdavo sudaroma ir išleidžiama ankstesniųjų metų pabaigoje arba einamųjų metų pradžioje.

## Redaktoriai
* Adomas Honoris Kirkoras, 1850–1854 m.
* A. Šverubovičius, 1892–1895 m.
* P. Čirikovas, 1898–1900 m.
* G. Chotuncovas, 1901–1904 m.
* N. Dobrovolskis, 1905 m.
* D. Novickis, 1906–1909 m.
* J. Tatiščevas, 1910–1911 m.
* A. fon Vongaazas, 1913–1915 m.

## Leidimai

## Šaltiniai

* Rsl.ru sąrašai
Vilniaus švietimo apygardos informacinė knyga

**Pamiatnaja knižka Vilenskogo učebnogo okruga** ( – Vilniaus švietimo apygardos informacinė knyga) – metraštis, leistas 1874–1915 m. Vilniuje rusų kalba.

## Istorija
Leido Vilniaus švietimo apygardos valdyba. 1882–1900 m. ėjo kaip mėnesinio leidinio „Cirkuliar po Vilenskomu učebnomu okrugu“ priedas.

Pateikiama žinių apie Vilniaus švietimo apygardos, kurią sudarė Vilniaus, Kauno, Gardino, Minsko, Vitebsko, Mogiliovo gubernijos, mokyklas, švietimo darbuotojus ir mokytojus. 

## Šaltiniai
Bakkavör

**Bakkavör** – Islandijos tarptautinė maisto industrijos bendrovė, veikianti Europoje, Kinijoje, Jungtinėse Amerikos Valstijose ir Pietų Afrikos Respublikoje. Bendrovei priklauso 66 gamyklos, kuriose dirba apie 20 000 žmonių,

Bendrovė įkurta 1986 m. Šiuo metu ji veikia dešimtyje šalių, keturiuose kontinentuose.

## Produkcija
Bakkavör specializuojasi jau paruošto šviežio maisto tiekime. Pagrindiniai bendrovės gaminami produktai: sriubos, padažai, vaisiai, daržovės ir salotos, duona, sumuštiniai, desertai.

## Tarptautinis tinklas
**Bakkavör tinklas veikia šiose šalyse:**
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Kauno gubernijos informacinė knyga

**Kauno gubernijos informacinė knyga** () – informacinis metraštis, leistas rusų kalba 1845–1915 m. Ėjo kasmet (su keliomis išimtimis). Knyga buvo leidžiama Kaune (1915 m. Panevėžyje), ją leido Kauno gubernijos valdybos spaustuvė, veikusi 1843–1915 m., nuo 1861 m. – šios valdybos statistikos komitetas. Tiražas ~500 egzempliorių.

## Aprašymas

Knyga skelbė įstaigų adresus, tarnautojų sąrašus, statistinius duomenis apie Kauno gubernijos administracinį suskirstymą, gyventojus, ekonomiką, prekybą (turgus, prekymečius), švietimą, straipsnius istorijos, etnografijos, archeologijos, geografijos, kalbotyros klausimais. Žymesni autoriai: K. Gukovskis, K. Jaunius, E. Volteris. Iš dalies kaip metraštis ir kalendorius, knyga būdavo sudaroma ir išleidžiama ankstesniųjų metų pabaigoje arba einamųjų metų pradžioje.

## Leidimai

## Sąrašai:
* Book-olds.ru
* Rsl.ru
* [Omnia.ie](https://www.omnia.ie/index.php?navigation_function=3&europeana_query=353.2(474.5)(03)(05))
* Book-olds.ru 

## Šaltiniai

* https://forum.vgd.ru/4/1551/0.htm
Nepriklausoma Lietuva

**Nepriklausoma Lietuva**:

* Nepriklausoma Lietuva (Kanada)
* Nepriklausoma Lietuva (Kaunas)
* Nepriklausoma Lietuva (Vilnius)
* Nepriklausoma Lietuva (VLIK)
Panevėžio apygardos balsas

**Panevėžio apygardos balsas** – Lietuvių nacionalistų partijos savaitraštis, ėjęs nuo 1941 m. rugpjūčio mėn. iki 1944 m. gegužės mėn. Panevėžyje.

## Istorija
Panevėžio apskrities laikraštis. Pakeitė savaitraštį „Panevėžietis“, kuris buvo pradėtas leisti 1941 m. birželio mėn. ir iki Nr. 9 vadinosi „Išlaisvintas panevėžietis“ (jo redakcijos vadovas buvo Petras Balčiūnas).

## Redaktoriai
* 1941–1942 m. Vytautas Kasniūnas ir Algirdas Jonas Kaulėnas
* 1943–1944 m. Jonas Vytautas Narbutas ir Jonas Mekas 

## Šaltiniai
Panevėžio balsas

**Panevėžio balsas** – Panevėžio miesto dienraštis, einantis nuo 1941 m. balandžio 12 d. Panevėžyje, Nemuno g. 73.

## Istorija
Laikoma, kad tai atkurtas 1924 m. įsteigtas savaitraštis „Panevėžio balsas“, nors jo vietoje 1935–1940 m. ėjo „Panevėžio garsas“, o 1941–1944 m. – „Panevėžio apygardos balsas“. Nuo 1941 m. iki 1990 m. liepos mėn. vadinosi „Panevėžio tiesa“.

1941 m. ir 1944–1950 m. ėjo kaip Panevėžio miesto ir apskrities laikraštis, 1950–1962 m. – miesto ir Panevėžio rajono laikraštis. Nuo 1962 m. balandžio mėn. iki 1990 m. kovo mėn. – LKP Panevėžio miesto komiteto ir miesto Liaudies deputatų tarybos organas. 1990–1993 m. laikraščio steigėja ir leidėja buvo Panevėžio miesto taryba, nuo 1994 m. – UAB „Panevėžio balsas“.  Nuo 2003 m. gruodžio mėn. savininkais tapo AB „Ekranas“ generalinis direktorius Eimutis Žvybas ir su šia bendrove susiję asmenys. 2007 m. bendrovę perpirko JAV kapitalo bendrovė „ALRO media“  2009 m. gegužės mėn. dienraštį įsigijo Darius Gudelis. Leidžia UAB „Panevėžio dienraštis“.

1941 m. ir 1944 m. buvo leidžiamas kartą per savaitę, 1945–1957 m. – 2-3 kartus per savaitę, nuo 1958 m. eina kaip dienraštis 5 kartus per savaitę. Spausdino Panevėžio spaustuvė, 1982 m. pavadinta „Varsa“, 1993 m. – AB „Panevėžio spaustuvė“. Tiražas 1941 m. – 3000 egz., 1961 m. – 10 000 egz., 1981 m. – 30 000 egz., 1991 m. – 33 500 egz., 1997 m. – 12 500 egz., 2009 m. 11 600 egz. Spausdinamas Latvijos spaustuvėje „Poligrafijas Grupa Fenster, Ltd“.

Rašo apie miesto politinį, ekonominį ir kultūrinį gyvenimą, informuoja apie svarbiausias Lietuvos ir užsienio naujienas, analizuoja miesto problemas.

## Redakcija
Redakcijoje dirbo: L. Banelis, Marius Glinskas, Liuda Jonušienė, Giedrė Kazlauskaitė, Zita Kukuraitienė, Elena Mezginaitė, Romualdas Narečionis, Genė Silickienė, Juozas Šikšnius, A. Venskūnas, M. Vepštienė, J. Žalgevičiūtė.

## Redaktoriai
* A. Kacas – 1941 m.
* M. Taurinskas – 1944 m.
* J. Antanavičius – 1944–1950 m.
* A. Bajorūnas – 1950–1955 m.
* Alfonsas Dagelis – 1956–1982 m.
* Vladas Kalvėnas – 1982–1991 m.
* Arnoldas Simėnas – 1991–1996 m.
* Jonas Sabalys – 1996–1997 m.
* Bronislovas Matelis – 1997–2000 m.
* Vytautas Tavoras – 2000–2003 m.
* Erikas Petkevičius – 2003–2007 m.
* Audronė Filimanavičienė-Tamašauskaitė – 2007–2009 m.
* Jurgita Butkaitytė – nuo 2009 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Skaitmenintas Panevėžio apskrities kultūros paveldas („Panevėžio tiesa“ 1944–1990)
* Panevėžio balsas
Panevėžio balsas (savaitraštis)

**Panevėžio balsas** – savaitinis politikos, ekonomikos, visuomenės ir literatūros laikraštis, ėjęs 1924–1935 m. Panevėžyje, Sodų g. 8.

## Istorija
Leido Konstantinas Jasiukaitis, Stasys Liutkevičius, vėliau, nuo Nr. 16 bendrovė „Žodis“, P. Zalatorius. Spausdino Bangos spaustuvė, N. Feigenzono spaustuvė Panevėžyje, Savičo ir Šumausko spaustuvė Šiauliuose. Išleido priedus: „Į darbą“, „Panevėžio balso priedas“. Nuo 1935 m. vasario 16 d. vietoje „Panevėžio balso“ pradėjo eiti „Panevėžio garsas“.

Spausdino Panevėžio miesto ir regiono naujienas, svarstė savivaldybių, švietimo, kultūros, socialines, ekonomines ir kt. problemas, informavo apie Lietuvos ir užsienio įvykius.

Bendradarbiavo Petras Būtėnas, Antanas Didžiulis, A. Galvydis, Juozas Bronius Laučka, Juozas Prunskis ir kt.

Redagavo Stasys Liutkevičius, M. Bileišienė, Konstantinas Jasiukaitis, A. Jucevičius, S. Kiršinskaitė, Z. Rusteika, P. Zalatorius. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Panevėžio balsas“. E-paveldas.lt
Tokantinsas (valstija)

**Tokantinsas** () – valstija Brazilijoje, šalies centrinėje dalyje. Ribojasi su Maranjanu, Pjauju ir Bahija rytuose, su Gojasu pietuose, su Mato Grosu vakaruose ir su Para šiaurės vakaruose. Valstijos sostinė – Palmasas.

## Geografija
Didžiąją valstijos dalį užima Brazilijos plokščiakalnis. Būdingi 300–900 m aukščio kalnagūbriai, uolų masyvai, atlikuonys. Tik Aragvajos baseine vyrauja kalvotas, 300–400 m aukščio reljefas. Aukščiausia Tokantinso vieta (1340 m) yra Trairaso aukštumoje, valstijos pietuose. Dauguma valstijos upių priklauso Amazonės baseinui: Tokantinsas, Aragvaja, Žavaesas, Sonas.

Klimatas tropinis, žemyninis. Būdingos aukštos oro temperatūros, vidutinis drėgnumas. Per metus iškrenta 800–1600 mm kritulių, daugiausia tarp lapkričio ir balandžio.

Tokantinse kaitaliojasi tipiška Brazilijos savana seradas su galeriniais miškais upių pakrantėse, bei Amazonijos džiunglėmis šiaurėje.

## Gyventojai
Etninė sudėtis:
* pardo – 68,9 %
* baltieji – 24,0 %
* juodaodžiai – 6,9 %
* azijiečiai ir indėnai – 0,2 %

## Didžiausi miestai
* Palmasas – 228,2 tūkst. gyv. (2010 m.)
* Araguaina – 150,5
* Gurupis – 76,7
* Porto Nasionalis – 49,1
* Paraizo do Tokantinsas – 44,4

## Šaltiniai
Panevėžio garsas

**Panevėžio garsas** – savaitinis katalikiškos krypties laikraštis, ėjęs 1935–1940 m. Panevėžyje, Sodų g. 3.

## Istorija
Leistas vietoje „Panevėžio balso“. Leido ir redagavo Augustinas Liepinis, Uršulė Stalionienė. Spausdino Bangos spaustuvė Panevėžyje. Išėjo 279 numeriai.

Rašė apie religinių institucijų, katalikiškų organizacijų veiklą, spausdino straipsnius religijos, katalikybės klausimais, informavo apie Panevėžio miesto gyvenimą.

Bendradarbiavo Leonardas Gižinskas, Albinas Pocius, Jonas Ragauskas, Mykolas Stonys, Pranas Tamašauskas ir kt. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Panevėžio garsas“. E-paveldas.lt
Pareiga (Argentina)

**Pareiga** – Argentinos lietuvių laikraštis, ėjęs 1933–1938 m.

## Istorija
Leido Lietuvių darbininkų savišalpos-kultūros draugija, Argentinos lietuvių darbininkų prieškarinė sąjunga. Spausdintas rotatoriumi.

Redaktoriai: T. Adamonis, S. Talaitis, A. Tamošiūnas. 

## Šaltiniai
Partijos darbas

**Partijos darbas** – Lietuvos komunistų partijos CK mėnesinis žurnalas, leistas 1931–1933 m. Berlyne ir 1936 m. rugsėjo mėn. – 1938 m. rugsėjo mėn. Kaune.

## Istorija
1931–1933 m. bendradarbiavo Elijas Bilevičius, Juozas Bulavas, Marija Chodosaitė, Laurynas Kapočius, Vladas Niunka, Petras Pajarskis, Jankelis Vinickis ir kt. 1933 m. Vokietijoje į valdžią atėjus A. Hitleriui, leidinys buvo uždarytas. Išėjo 20 numerių po 8-16 p.

1936–1938 m. leistas nelegalus LKP žurnalas. Ėjo kartą per mėnesį. Spausdintas rotatoriumi. Išėjo 10 numerių po 8-14 p. Pagrindinis komunistinis leidinys, skirtas partinio auklėjimo reikalams. Bendradarbiavo Zigmas Angarietis, Boleslovas Baranauskas, Vladas Niunka, Domas Pundzius ir kt.

## Redaktoriai
* 1931–1933 m. – Zigmas Angarietis, Vincas Kapsukas, Juozas Garelis, Icikas Meskupas ir kt.
* 1936–1938 m. – Icikas Meskupas, Antanas Sniečkus. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Partijos darbas. E-paveldas.lt
Partizanas (laikraštis)

**Partizanas** – Lietuvos partizanų laikraštis, ėjęs 1949–1951 m. Pietų Lietuvoje. Pietų Lietuvos srities organas.

## Istorija
Lietuvos laisvės kovotojų sąjungos vardu leido Kęstučio apygardos partizanai. Laikraščio nr. 4 (18) tiražas 2018 m. buvo rastas paslėptas miške prie Girininkų I.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Partizanas. E-paveldas.lt
Panevėžio kraštas

**Panevėžio kraštas** – *nepriklausomas [[Panevėžys|Panevėžio]] miesto ir krašto laikraštis*, einantis nuo 1992 m. rugsėjo 1 d. Panevėžyje, Ramygalos g. 15.

## Istorija
Laikraštis „**Panevėžio rytas**“ pradėtas leisti vietoj laikraščių „Aukštaitijos rytas“ ir „Panevėžio savaitė“. Steigėjas ir leidėjas UAB „Lietuvos rytas“, nuo 2008 m. nepriklausomas. Iki 1994 m. *Panevėžio miesto ir [[Aukštaitija|Aukštaitijos]] laikraštis*, iki 2010 m. Panevėžio miesto ir apskrities laikraštis. Nuo 2016 m. tapo „**Panevėžio kraštu**“.

Tiražas 1992 m. – 8400 egz., 1993 m. – 13 900 egz., 1997 m. – 7500 egz.

## Redaktoriai
* Liuda Jonušienė – 1992–2000 m.
* Bronislovas Matelis – 2000–2016 m.
* Limina Matelienė – nuo 2016 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Panevėžio kraštas“
Lietuvos laisvės kovotojų sąjunga

**Lietuvos laisvės kovotojų sąjunga** (**LLKS**) – Lietuvos nepriklausomybės siekusi pogrindžio grupė, veikusi sovietų 1940–1941 m. ir nacių 1941–1944 m. okupuotoje Lietuvoje.

1940 m. Lietuvos laisvės kovotojų sąjunga įkurta liberalų ir tautininkų. Leido laikraščius „Laisvės kovotojas“, „Varpas“. LLKS vyriausioji vadovybė kūrė laisvės kovotojų padalinius kiekviename apskrities mieste. Organizacija buvo suskirstyta į 4 apygardas (Vilniaus, Kauno, Šiaulių, Panevėžio). 1943 m. turėjo apie 3 tūkstančius narių.

LLKS įstatuose parašyta, kad „tikslas yra atstatyti Nepriklausomą Lietuvą ir sujungti visus lietuvius bendram darbui Lietuvos garbei ir gerovei“.

Atgavus nepriklausomybę, Lietuvos laisvės kovotojų sąjunga jungia apie 170 narių. Rūpinasi laisvės kovotojų teisėmis ir laisvės kovų įamžinimu. Valdybos pirmininkas Ernestas Subačius. Garbės pirmininkas Jonas Burokas.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Laisvės besiekiant: Lietuvos laisvės kovotojų sąjungos įnašas į antinacinę rezistenciją / Algirdas Vokietaitis. – LLKS, 1983. – 405 p.

## Nuorodos
* Lietuvos laisvės kovotojų sąjunga 
* A. Navaitis. Gyveno Lietuvai // XXI amžius, 2004-03-31, Nr. 25 (1228) 
* Ramūnas Labanauskas. VLIK’as 1943–1945 metais: nacių ir sovietų pinklėse // XXI amžius, 2006-01-11, Nr. 3 (1403)
Pasaga (laikraštis)

**Pasaga** – laikraštis, ėjęs nuo 1991 m. balandžio 9 d. iki 1995 m. Utenoje. 

## Istorija
Leido Lietuvos demokratinės darbo partijos Utenos rajono organizacija. Redagavo kolegija. Tiražas 1991 m. – 2000 egz., 1995 m. – 1000 egz. 

## Šaltiniai
Panevėžio savaitė

**Panevėžio savaitė** – savaitinis laikraštis, ėjęs nuo 1991 m. spalio 19 d. iki 1992 m. rugsėjo 1 d. Panevėžyje.

## Istorija
Įsteigė ir redagavo Vladas Kalvėnas. Pirmaisiais metais ėjo kaip Panevėžio pramoninikų asociacijos remiamas savaitraštis. Leido UAB „Panevėžio savaitė“. Tiražas 1991 ir 1992 m. – 10 000 egz.

1992 m. rugsėjo 1 d. susijungė su laikraščiu „Aukštaitijos rytas“ ir pradėtas leisti dienraštis „Panevėžio rytas“. 

## Šaltiniai
Pasaulėžiūra (laikraštis)

**Pasaulėžiūra** – *gyvenimui aiškinti dvisavaitinis [[laikraštis]]*, leistas 1934–1935 m. Kaune.

## Istorija
Laisvamaniškos orientacijos laikraštį, vėliau tapusį žurnalu, leido Napoleonas  Indrašius, L. Indrašienė, nuo 1935 m. – N. Petronis. 1934 m. Nr.12-17 vadinosi „Pasaulėžiūra ir gyvenimas“. Spausdino Raidės spaustuvė Kaune. Išėjo 24 numeriai.

Nagrinėjo filosofijos, etikos, psichologijos, religijos ir kt. klausimus. Bendradarbiavo K. Čeplinskas, Jonas Grinius, J. Gobis, A. Puodžiukynas, M. Stonys, F. Šulcas, Paulius Slavėnas, J. Vaišnoras, Vydūnas ir kt.

Redagavo J. Benesevičius, Napoleonas  Indrašius, L. Indrašienė, V. Kuraitis. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Pasaulėžiūra. E-paveldas.lt
Aradas

**Aradas** – miestas vakarų Rumunijoje, Krišanos regione, prie Murešo upės. Išvystyta mašinų, chemijos, medienos, tekstilės, maisto, avalynės pramonė.

## Sportas
### Futbolas
* UTA Arad
* CS Gloria CTP Arad
* Romtelecom Arad

## Miestų partnerystė
Aradas yra miestas-partneris kartu su:
*  Atlitas, Izraelis
*  Fušunas, Kinija
*  Diula, Vengrija
*  Hodmezėvašarhelis, Vengrija
*  Givatajimas, Izraelis
*  Zrenianinas, Serbija
*  Pėčas, Vengrija
* Patos de Minasas, Minas Žeraisas, Brazilija
*  Kirklisas, Anglija, Jungtinė Karalystė
*  Dicingenas, Vokietija
*  Viurcburgas, Vokietija
*  Trenčynas, Slovakija
*  Tatabania, Vengrija

## Šaltiniai
Piteštis

**Piteštis** – miestas pietų Rumunijoje, prie Ardžešo upės; apskrities centras. Išvystyta naftos, chemijos, gumos, mašinų pramonė (gaminami automobiliai).

## Sportas
### Futbolas
* FC Argeș Pitești
* FC Internațional Pitești (2000–2007)
Turda

**Turda** – miestas vidurio Rumunijoje, prie Ariešo upės. Išvystyta statybų, stiklo, keramikos, chemijos, maisto pramonė.

## Sportas
* FC Arieşul Turda (futbolas)
Ploještis

**Ploještis** – miestas pietų Rumunijoje, istoriniame Valakijos regione, 56 km į šiaurę nuo Bukarešto; apskrities centras. Išvystyta naftos, chemijos, mašinų pramonė.

## Sportas
1962 m. mieste vyko 1962 m. pasaulio moterų rankinio čempionato grupių varžybos.

### Futbolas
* FC Astra Ploiești
* FC Petrolul Ploiești
* FC Ploiești
* Prahova Ploiești
Pasaulio lietuvių jaunimas

**Pasaulio lietuvių jaunimas** – Lietuvių jaunimo informacinis žurnalas, pradėtas leisti 1973 m. Čikagoje.

## Istorija
Įsteigė Pasaulio lietuvių jaunimo sąjungos Ryšių centras. Ėjo 6 kartus per metus. Tiražas 4000 egz.

Vyr. redaktorė J. Jasaitytė. 

## Šaltiniai
Pasaulis (žurnalas)

**Pasaulis** – *visuomenės ir politikos [[žurnalas (spauda)|žurnalas]]*, ėjęs 1970–1992 m. Vilniuje.

## Istorija
Iki 1990 m. Nr. 19 vadinosi „**Laikas ir įvykiai**“. 1970–1974 m. buvo LKP CK Propagandos ir agitacijos skyriaus leidinys, 1975–1990 m. – LKP CK žurnalas. Iki 1992 m. buvo leidžiamas dukart per mėnesį lietuvių ir rusų kalba. Tiražas 1970 m. – 17 600 egz. lietuvių kalba ir 2500 egz. rusų k., 1975 m. – 33 000 egz. lietuvių k. ir 3000 egz. rusų k., 1986 m. – 52 100 egz. lietuvių k. ir 9500 egz. rusų k., 1992 m. – 6000 egz.

1994 m. vietoje jo pradėjo eiti Lietuvos ir Čekijos draugijos žurnalas „Čekija-Lietuva“ (vyr. redaktoriai Romanas Miliauskas, Almis Grybauskas, Tiražas 400 egz.).

Rašė įvairiais politikos ir visuomenės gyvenimo klausimais.

Redakcijoje dirbo Juozas Bėrus, Venantas Butkus, Liutaveras Grabauskas, Virgilijus Liauška, Antanas Marcinkevičius, Michailas Mirskis, Aloyzas Urbonas.

## Vyr. redaktoriai
* Aleksandras Vasiliauskas – 1970–1974 m.
* Vytautas Miniotas – 1975–1988 m.
* Romanas Miliauskas – 1988–1992 m. 

## Šaltiniai
Pasimatymas (laikraštis)

**Pasimatymas** – pramoginio pobūdžio laikraštis, ėjęs nuo 1990 m. rugsėjo 16 d. iki 1996 m. Panevėžyje.

## Istorija
Įsteigė Alvydas Ulys, leido firma „Culmen“, nuo 1995 m. – UAB „Privatus seklys“. Ėjo 3 kartus per mėnesį (iki 1994 m. – 1-2 kartus), nuo 1996 m. – savaitraštis. Tiražas 1990 m. – 30 000 egz., 1995 m. – 12 600 egz.
Nuo 1991 m. leido neperiodinius priedus „Meilės krautuvė“ (tir. 40 000 egz.), „Sekso anekdotai“ (tir. 50 000 egz.), „Meilės turgus“ (tir. 30 000 egz.).

Rašė apie vaikinų ir merginų santykius, seksualinį auklėjimą, teikė informaciją norintiems susipažinti, draugauti, sukurti šeimą.

Vyriausiasis redaktorius Alvydas Ulys. 

## Šaltiniai
Pasiuntinys (žurnalas)

**Pasiuntinys** – *mėnesinis laikraštis, skiriamas dvasiškiems lietuvių reikalams*, Lietuvos evangelikų reformatų mėnesinis žurnalas, ėjęs 1911 m. sausio mėn. – 1913 m. gegužės mėn. Linkuvoje, Vilniuje, Semberge (Latvija).

## Istorija
Leido ir redagavo Jonas Šepetys. Spausdino M. Kuktos spaustuvė Vilniuje. Išėjo 29 numeriai.

Spausdino evangelikų reformatų pamokslus, fragmentus iš Šv. Rašto, straipsnius apie Lietuvos reformacijos žymiausius atstovus ir kt.

Bendradarbiavo Martynas Yčas, Povilas Jakubėnas, V. Meškovskis, Justinas Staugaitis, Adomas Šernas ir kt. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Pasiuntinys“. E-paveldas.lt
Pasiuntinys (JAV)

**Pasiuntinys** – JAV lietuvių *mėnesinis statistikos bei žinių [[žurnalas (spauda)|žurnalas]]*, leistas 1937–1938 m. Garyje (Indianos valstija).

## Istorija
Buvo skirtas daugiausia statistikai. Redaktorius-leidėjas kunigas Simanas Jonas Draugelis. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Pasiuntinys“. E-paveldas.lt
Pasiuntinystės balsas

**Pasiuntinystės balsas** – JAV lietuvių evangelikų liuteronų mėnesinis laikraštis, leistas 1917 m. Brukline. 

## Šaltiniai
Pasaulio lietuvis (Kaunas)

**Pasaulio lietuvis** – iliustruotas žurnalas, leistas 1937–1940 m. Kaune.

## Istorija
Leido Pasaulio lietuvių sąjunga. Spausdino V. Atkočiūno spaustuvė bei E. Norkienės spaustuvė Kaune. Išėjo 63 numeriai.

Rašė apie įvairiose pasaulio šalyse gyvenančius lietuviųs, puoselėjo lietuvių kalbos, kultūros tradicijas, spausdino straipsnius apie Lietuvos praeitį, lietuvių emigraciją, ekonomiką, kultūrą.

Bendradarbiavo Bernardas Brazdžionis, Adomas Jakštas, Kazys Inčiūra, Viktoras Jocaitis, Juozas Leimonas, Antanas Miškinis, Vladas Nagevičius, Petras Ruseckas, Kazys Pakštas, Antanas Steponaitis, Leonardas Šimutis, Vincas Vileišis, Juozas Žukauskas ir kt.

Redagavo Rapolas Skipitis. 

1963 m. Klyvlende Pasaulio lietuvių bendruomenė pradėjo leisti savo žurnalą „Pasaulio lietuvis“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Pasaulio lietuvis“. E-paveldas.lt
Pasaulio lietuvis

**Pasaulio lietuvis** – Pasaulio lietuvių bendruomenės mėnesinis informacinis žurnalas, *leidinys bendruomenės minčiai ir gyvenimui*, einantis nuo 1963 m. lapkričio mėn. ISBN 1732-0135

## Istorija
Pratęsė Pasaulio lietuvių sąjungos žurnalo „Pasaulio lietuvis“, leisto 1937–1940 m. Kaune darbus. Iš pradžių buvo leidžiamas Klyvlende, 1991–1993 m. – Vilniuje, spausdino L. Ragausko personalinė įmonė, vėliau – Čikagoje, nuo 2006 m. gruodžio mėn. vėl leidžiamas Lietuvoje. 1983 m. turėjo prenumeratorių 28 valstybėse. Tiražas 1985 m. – 4000 egz., 1993 m. – 2000 egz., 1997 m. – 2500 egz.  Nuo 1968 m. Čikagoje leido vidinį priedą – JAV lietuvių bendruomenės Švietimo tarybos pusmetinį žurnalą mokyklai ir šeimai „Švietimo gairės“, kurį redagavo Regina Kučienė.  Spausdina Punsko „Aušros” leidyklos spaustuvė

Bendradarbiavo Viktoras Baltutis, Jonas Kunca, Milda Lenkauskienė,

## Redaktoriai
* Stasys Barzdukas – 1963–1975 m.
* Antanas Juodvalkis, Romas Sakadolskis ir Romas Kasparas – 1978–1981 m.
* Bronius Nainys – 1976–1978 m. ir 1981–1998 m.
* Živilė Makauskienė (Punskas) – 2003–2006 m.
* Audronė Viktorija Škiudaitė – 2006–2011 m.
* Deimantė Dokšaitė – 2011–2016 m.
* Daiva Tamošaitytė – 2016–2017 m.
*Dalia Staponkutė – 2017–2018 m. 
*Sandra Bernotaitė – 2018 m.
*Evelina Kislych-Šochienė – 2018–2020 m.
*Virginija Grybaitė – 2020 m.
*Genovaitė Paulikaitė – 2021 m.
*Dalia Staponkutė – 2022 m.
*Ana Vengrovskaja – nuo 2023 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Pasaulio lietuvis“ E-paveldas.lt
* „Pasaulio lietuvis“ svetainė
Pasiuntinystės knygelės

**Pasiuntinystes knygeles pranešančios žinę apie Viešpaties darbą** – evangelikų liuteronų leidinys, leistas 1907–1922 m. Tilžėje.

## Istorija
Leistos gotišku šriftu vietoje „Pasiuntinystės laiškelio“. Ėjo kartą per metus. Tai tęstinis religinių straipsnių, giesmių, pasakojimų apie pasiuntinystės veiklą įvairiose pasaulio šalyse leidinys. Spausdino spaustuvė „Lituania“ Tilžėje, Zyberto spaustuvė Klaipėdoje. Išėjo 16 knygelių.

Redagavo Enzys Jagomastas, J. Pilibaitis. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Pasiuntinystės knygelės“. E-paveldas.lt
Pasiuntinystės laiškelis

**Pasiuntinystės laiškelis arba bitelė ant pasiuntinystės lauko** – evangelikų liuteronų leidinys, ėjęs 1875 m. Tilžėje, 1876–1903 m. Klaipėdoje, 1903–1906 m. Priekulėje.

## Istorija
Spausdintos gotišku šriftu. Ėjo nereguliariai kartą-dukart per mėnesį, kartą-dukart per metus. Spausdino Holco ir Šerniaus spaustuvė Klaipėdoje. Nuo 1907 m. spalio mėn. vietoje „Pasiuntinystės laiškelio“ pradėtos leisti „Pasiuntinystės knygelės“.

Spausdino religinius straipsnius, giesmes, aukojusiųjų misijų veiklai sąrašus. 

## Redaktoriai
* Johanas Ferdinandas Kelkis – 1875–1877 m.
* Mikelis Kybelka – 1877–1906 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Pasiuntinystės laiškelis“. E-paveldas.lt
Pasiuntinystės laiškas

**Pasiuntinystės laiškas** – babtistų laikraštėlis, leistas 1903 m. spalio mėn. – 1910 m. kovo mėn. Tilžėje. 

## Istorija
Leido Žemaitkiemio Lietuviška babtistų draugystė (*Lietuviszka baptistų draugyste*). Ėjo kartą per mėnesį, nuo 1907 m. – triskart per metus. Spausdino Martyno Jankaus spaustuvė Bitėnuose. Išėjo 40 numerių.

Redagavo Dovas Kalvaitis, Dovas Skėrys. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
*„Pasiuntinystės laiškas“. E-paveldas.lt
Pasiuntinystės paslas

**Pasiuntinystės paslas** (*Pasiuntinystes paslas: lietuwiu liuteronu menesinis laikrasztis*) – JAV lietuvių evangelikų liuteronų mėnesinis laikraštis, leistas 1917–1920 m. Brukline.

## Istorija
Spausdino „Rev. Geo. Matzat & Co“.

Redaktorius-leidėjas Jurgis Macaitis. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Pasiuntinystės paslas. E-paveldas.lt
Paskutinis suolas

**Paskutinis suolas** – Palangos miesto moksleivių ir jaunimo mėnesinis laikraštis, ėjęs nuo 1994 m. gruodžio mėn. iki 1998 m. Palangoje.

## Istorija
Įsteigė Palangos kultūros ir švietimo skyrius, leido Palangos moksleivių klubas. Tiražas 500 egz. Spausdintas miesto laikraštyje „Palangos tiltas“.

Rašė apie mokyklų organizuojamus renginius, lietuvių liaudies papročius ir tradicijas, moksleivių gyvenimą, visuomeninę veiklą, mokinių ir mokytojų bei tėvų santykius, spausdino moksleivių ir mokytojų kūrybą.

## Redaktoriai
* Vykinta Krisiukėnaitė
* Aušra Paulikaitytė 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Palangos moksleivių klubas
Pasiuntinystės prietelis

**Pasiuntinystės prietelis** – evangelikų liuteronų laikraštis, ėjęs 1904–1908 m. Tilžėje.

## Istorija
Leido Vangemano misionierių draugija kartą per ketvirtį. Spausdino Reilenderių spaustuvė. Tiražas 5000 egz.

Redagavo kunigas B. K. Redmeris. 

## Šaltiniai
Paslas

**Paslas** – JAV lietuvių evangelikų liuteronų mėnesinis žurnalas, leistas 1922–1934 m. Čikagoje.

## Istorija
Rašė ne tik religiniais, bet ir kultūros, tautiniais klausimais. Buvo leidžiamas 8 p. apimties.

Redagavo kunigas Jonas Razokas. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Paslas“. E-paveldas.lt
Pastogė (laikraštis)

**Pastogė** – Lietuvos pogrindžio laikraštis, leistas nuo 1975 m. 

## Istorija
Spausdino nemažai pogrindžio autorių literatūrinės kūrybos. Kai kurie numeriai buvo perspausdinami JAV. 

## Šaltiniai
Milagro-Kevedo kultūra

**Milagro-Kevedo kultūra** () - ikikolumbinė Andų civilizacijos kultūra, gyvavusi Šiaurinių Andų Kostoje. Ji klestėjo derlingose tropinėse žemumose tarp Andų ir pajūrio aukštumų (Guajaso upės baseiną) ir apėmė dabartines Ekvadoro provincijas Guajas, Los Rios ir El Oro.

## Bruožai
Ši lokali kultūra susiformavo po Guangalos kultūros žlugimo, ir paveldėjo daug pastarosios bruožų. Gyventojai daugiausia vertėsi žemdirbyste, buvo svarbūs tarpininkai tarp pajūrio aukštumų (Uankavilkaso kultūros) ir Andų kalnų indėnų (paltų, kanjarių ir kt.). Svarbiausias šios kultūros palikimas - didžiuliai pilkapiai (). Jie pasitaiko ir grupėmis, ir pavieniui. Didžiausi pilkapiai siekia net 100 m skersmens ir iki 30 m aukščio.

Kultūra išliko iki pat ispanų užkariavimo XVI a., kaip ir kitos pakrantės kultūros: uankavilkaso kultūra, atakamai.
Pasvalietis

**Pasvalietis** – informacijos-reklamos leidinys Pasvaliui ir Šiaurės Lietuvai, ėjęs nuo 1990 m. spalio 30 d. iki 1996 m. sausio 11 d.Pasvalyje.

## Istorija
Iki 1993 m. – *[[Lietuva|Lietuvos]] atgimimo demokratines jėgas remiąs laikraštis*. Įsteigė ir leido personalinė R. Būtėnienės įmonė, nuo 1993 m. – J. Tučienės turizmo firma „Senoji tuja“. Tiražas 1990 m. – 2000 egz., 1997 m. – 6000 egz. 

Rašė politikos, ekonomikos, kultūros bei buities klausimais, spausdino skelbinius ir reklamas.

## Redaktoriai
* V. Rimša – 1990–1992 m.
* E. Grybė – 1992–1993 m.
* J. Tučienė – 1993–1996 m.

## Šaltiniai
Pasvalio Sąjūdis

**Pasvalio Sąjūdis** – Lietuvos sąjūdžio Pasvalio laikraštis, ėjęs nuo 1989 m. liepos 15 d. iki 1992 m.

## Istorija
Iki 1990 m. Nr. 12 ėjo kaip Lietuvos persitvarkymo sąjūdžio Pasvalio rajono tarybos leidinys. Išėjo 24 numeriai. Tiražas 1989 m. – 3000 egz., 1992 m. – 3300 egz.  Veikla galutinai nutraukta 1996 m. sausio 11 d.

## Redaktoriai
* Regina Būtėnienė – 1989 m.
* Zina Magelinskienė – 1990 m.
* S. Rimkus – 1991–1992 m.

## Šaltiniai
Pasvalio spaustuvė

**Pasvalio spaustuvė** – spaustuvė, veikusi 1949–1983 m. Pasvalyje.

## Istorija
Įsteigta 1948 m. kartu su Pasvalio apskrities laikraščio „Stalino vėliava“ redakcija. 1949 m. sausio 8 d. išėjo pirmasis laikraščio numeris. 1951–1953 m. Pasvalio spaustuvėje spausdinti ir MTS laikraščiai: Pumpėnų – „Tarybinis traktorininkas“, Pasvalio – „Laukų stachanovietis“. 1951 m. spaustuvė ir redakcija gavo naujas patalpas.

1960 m. Pasvalio spaustuvė tapo Biržų spaustuvės dalimi. 1961 m. gautas linotipas, kiek vėliau – 2 plokščios spausdinimo mašinos. 1961 m. vietoje „Stalino vėliavos“ ėmė eiti rajono laikraščio „Pasvaliečių darbas“, nuo 1962 m. leidžiamas pavadinimu „Darbas“. Nuo 1963 m. Pasvalio „Darbas“ spausdintas Biržuose. 1976 m. Pasvalio spaustuvė kartu su Biržų poligrafijos įmone prijungta prie Panevėžio spaustuvės.

Nuo 1982 m. „Darbas“ buvo spausdinamas ofsetu Panevėžyje, o renkamas Pasvalyje. 1983 m. „Darbą“ imta rinkti ir spausdinti Panevėžio spaustuvėje „Varsa“. 1983 m. Panevėžio spaustuvės Pasvalio skyrius uždarytas.

## Šaltiniai
Paštas ir filatelija Lietuvoje

**Paštas ir filatelija Lietuvoje** – dvimėnesis leidinys filatelistams, ėjęs 1993–2000 m. Vilniuje. Viso 48 numeriai 

## Istorija
1993–1998 m. leido valstybinės įmonės „Lietuvos paštas“ leidybos centras „Pašto ženklas“, 1998–2000 m. – „Lietuvos paštas“. Tiražas 1993 m. – 5000 egz., 1997 m. – 1100 egz.

## Redaktoriai
* Zbignevas Steponavičius – 1993–2000 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Paštas ir filatelija Lietuvoje. Archyvas
Mantenjo-Huankavilkos kultūra

**Mantenjo-Huankavilkos kultūra** () – ikikolumbinė Andų civilizacijos kultūra, gyvavusi Šiaurinių Andų Kostoje, dabartiniame Ekvadoro pietiniame pajūryje (pietinė Manabi provincija, Santa Elenos provincija, Guajaso provincijos vakarinė dalis). Jos klestėjimas sutapo su ikikolumbinio Ekvadoro integracijos periodu (V–XVI a.).

## Terminai
Pavadinimas **manteños** buvo pasiūlytas atkasus Mantos archeologinę vietovę (*manteños* reiškė „Mantos gyventojai“). Vėliau šis pavadinimas prigijo visai didžiulei kultūrai. Inkai, tuo tarpu didžiumą šio regiono gyventojų, atrodo, vadino **huancavilca**, todėl kai kurie mokslininkai linkę kultūrą vadinti šiuo pavadinimu. Kai kurie Pietų Amerikos archeologai išskiria dvi atskiras kultūras – Mantenjo arba Siljasp (šiaurėje) ir Huankavilkos (pietuose), kartais dar atskirdami trečiąją – Punaeso. Tarp jų yra tam tikrų bendrų bruožų, bet egzistuoja ir kultūrinių skirtumų.

Vietos indėnai buvo skirstomi į smulkias grupes, tačiau nėra aišku, kokiomis kalbomis (kalba) jos kalbėjo, kadangi neišlikę jokių duomenų. Viena iš hipotezių juos laiko lingvistiškai giminingais jų pietiniams ir rytiniams kaimynams: močikams, kanjariams ir puruhams, kurie kalbėjo tarpusavyje giminingomis kalbomis.

## Bruožai
Ši lokali kultūra susiformavo apie VII a., po Bahijos kultūros žlugimo, ir paveldėjo daug pastarosios (o kartu ir dar senesnių vietos kultūrų) bruožų. Gyventojai didele dalimi gyveno iš jūros produktų bei klestinčios prekybos. Patvirtinti kultūros jūrinės prekybos ryšiai su kultūromis dabartinėje Peru, Meksikoje, Panamoje. Svarbiausia vietos eksporto prekė buvo dirbiniai iš aukso, sidabro, vario, obsidiano ir kriauklių.

Kultūros atstovų gaminiai pasižymėjo ypač aukštu meniniu lygiu. Keramikai būdinga juoda spalva, natūralistiškai vaizduojami gyvūnai, žmonės, ypač dažnai pasitaiko nuogi moterys ir vyrai. Iš metalų buvo kalami lakštai, ir iš jų gamintos dailios kaukės. Kultūros indėnai darė ir masyvius akmens indus bei skulptūras, vaizduojančias paukščius, didikus. Iš meno matyti, kad indėnai garbino įvairius gyvūnus: gyvates, jaguarą ir kt. Viena jų dievybė buvo vadinama *Umiña* ir garbinama kaip smaragdas.

Kultūros atstovai gyveno pasidalinę į smulkias kunigaikštystes, didžiausia jų gyvenvietė buvo **Manta**, pagal kurią ir pavadinta Mantenjo kultūra. Inkai, XVI a. užkariavę šiaurinių Andų aukštumas (paltus, kanjarius, kitu), siekė užkariauti ir vakaruose esančias klestinčias žemumų kultūras. Tačiau vietos indėnai (uankavilkai) nužudė inkų pasiuntinius ir atrėmė Tupak Jupankio puolimą. Šis buvo priverstas grįžti į sostinę Kuską, tačiau užkariavimus pakrantėje tęsė jo sūnus Uaina Kapakas. Apie šiuos užkariavimus yra pasakojama daug legendų.

Kultūra nunyko XVI a., regioną užkariavus Ispanijai. Kultūros palikuonimis save laiko šioje vietoje dabar gyvenantys indėnai sakačumai.

## Nuorodos
* Mantenjo kultūra (isp.)
Kanjaro provincija

**Kanjaro provincija** () – provincija vidurinėje Ekvadoro dalyje. Administracinis centras – Asogesas.

Provincija žymi inkų miesto Ingapirkos griuvėsiais.

## Geografija

Visa provincijos teritorija išsidėsčiusi Andų kalnuose. Aukščiausios viršukanės yra Koronadas (4518 m), Molobogo kalnas (3838 m). Gamtinės sąlygos kaitaliojasi nuo paramų plotų aukštikalnėse iki džiunglių kalnų pašlaitėse.

## Administracinis suskirstymas
  
Provincija padalinta į 7 kantonus:

* Asogesas
* Biblianas
* Kanjaras
* Delegas
* El Tambas
* Suskalis
* La Tronkalis

## Šaltiniai
Muzikos čempionų taurė

**Muzikos čempionų taurė** – TV3 muzikinis projektas, kurio tikslas – nustatyti, koks muzikos stilius Lietuvoje yra populiariausias. Laida startavo eteryje 2010 m. rugsėjo mėn. 3 d. ir tęsėsi iki gruodžio mėn. 31 d. Buvo transliuojama penktadieniais, 19.10 val. Laidos vedėjai – dainininkai Mia ir Marijonas Mikutavičius.

## Taisyklės

Kiekvienoje laidoje pasirodo 4 skirtingų muzikos žanrų atstovai, atlikdami po 2 savo dainas, o trečiąją – savaip improvizuodami kito žanro dainą. Komisijos balai sumuojami su žiūrovų, kurių balsavimas vyksta tiesiogiai.

Komisijos pirmininkas – estrados dainininkas Edmundas Kučinskas. Kiti nuolatiniai komisijos nariai – LNOBT operos solistas ir Lietuvos muzikos ir teatro akademijos profesorius Vytautas Juozapaitis, kompozitorius ir muzikos prodiuseris Andrius Borisevičius, liaudies dainų atlikėja Veronika Povilionienė, Vilniaus kolegijos menų fakulteto dainavimo dėstytoja bei moterų ansamblio „Eglė“ vadovė Eglė Juozapaitienė, taip pat folkloro atlikėja Rugiaveidė. 

## Dalyviai

Turuose varžėsi daugybė įvairiausių žanro grupių ir atlikėjų: „69 Danguje“, „el Fuego“, „Rondo“, „Quorum“, „Sadūnai“, „My Favorite Gun“, Džordana Butkutė, Romas Dambrauskas, Vaidas Vyšniauskas, „Sare Roma“, „Prūsai ilgi ūsai“, Marta Lukošiūtė, Evelina Sašenko, „Thundertale“, „Trys Panteros“, „Žvaigždžių kvartetas“, „Blues Makers“, „Vairas“, „Jonis“, „Pelenai“ su Česlovu Gabaliu ir kt.

## Rezultatai

Į finalą pateko Romas Dambrauskas, „Prūsai ilgi ūsai“, „Thundertale“, „Quorum“, „el Fuego“, Vaidas Vyšniauskas, Evelina Sašenko ir „Žvaigždžių kvartetas“. Gruodžio 31–ąją dieną komisijos ir žiūrovų bendru sprendimu taurę laimėjo roko grupė „Thundertale“, už kurią žiūrovai ir atidavė daugiausiai balsų. Antroje vietoje liko Evelina Sašenko, trečioje – operos solistas Vaidas Vyšniauskas.

## Šaltiniai
Sorcery

**Sorcery** – debiutinis Kanados death metalo muzikos grupės Kataklysm studijinis albumas.

## Dainų sąrašas
# "Sorcery (Kataklysm Part II)" – 04:56
# "Mould in a Breed (Chapter I, Bestial Propagation)" – 06:13
# "Whirlwind of Withered Blossoms (Chapter II, Forgotten Ancestors)" – 05:18
# "Feeling the Neverworld (Chapter III, An Infinite Transmigration)" – 05:54
# "Elder God" – 04:00
# "Garden of Dreams (Chapter I, Supernatural Appearance)" – 05:29
# "Once... Upon Possession (Chapter II, Legacy of Both Lores)" – 02:38
# "Dead Zygote (Chapter III, Dethroned Son)" – 05:07
# "World of Treason (Instrumental Vibrations)" – 06:36

## Grupė
* Sylvain Houde – vokalas
* Jean-François Dagenais – el. gitara
* Max Duhamel – būgnai
* Maurizio Iacono – bosas
Biblianas

**Biblianas** () – miestas pietiniame Ekvadore, Kanjaro provincijoje, į šiaurės vakarus nuo Asogeso. Įsikūręs tarpukalnių slėnyje, prie Panamerikos plento (ruožo Kuenka–Kitas).

## Istorija

Kantono centru tapo 1944 m.


Image:Ecuador Biblián Sant Virgen Rocío 06.jpg|Bažnyčia
Image:Biblián Ecuador 08.jpg|Miesto gatvelė
Image:Biblián Santuario de la Virgen del Rocío 02.jpg


## Šaltiniai
Tumako-La Tolitos kultūra

**Tumako-La Tolitos kultūra** () - ikikolumbinė Andų civilizacijos kultūra, gyvavusi Šiaurinių Andų Kostoje, dabartiniame Ekvadoro šiauriniame pajūryje ir Kolumbijos pietiniame pajūryje. Jos klestėjimas sutapo su ankstyvuoju tarpiniu periodu ir buvo vienalaikis su Bahija, Chama-Koakės kultūromis piečiau.

Dėl svarbiausių archeologinių vietovių Kolumbijoje kultūra žinoma kaip **Tumako kultūra**, o Ekvadore - kaip **La Tolitos kultūra**.

## Bruožai

Tumako-La Tolitos kultūra yra šiauriausia žinoma Andų civilizacijos Pakrantės kultūra. Šiauriau plyti retai gyvenami lietingieji atogrąžų miškai, ir aukštesnės kultūros nebuvo išvystytos. Jau ir šiame regione gamta pasižymi miškingumu, gausiais krituliais, gyvūnija, tačiau vietos gyventojai buvo sėslūs, vertėsi žemdirbyste (pagrindinės kultūros buvo kukurūzas ir juka). Daugiausia gyvenviečių randama vietos upių - Esmeraldos, Miros, Pasijos - žemupiuose.

Ši lokali kultūra susiformavo tikriausiai dėl stiprios įtakos iš Mezoamerikos, bet ją veikė ir piečiau egzistavusi Čoreros kultūra. Ji buvo svarbi tarpininkė, perduodant metalo apdirbimo technikas iš Mezoamerikos į Pietų Ameriką.  

Kultūros atstovai statė pilkapius (), ant kurių statydavo savo šventyklas. Jų keramikai būdinga pilkšva keramika, kuri naudota ne tik indams, smilkalinėms, bet ir gausiai skulptūrai. Tarp skulptūrėlių aptinkami žmonių atvaizdai, erotinės scenos, mitinės būtybės, šventi gyvūnai (dažnai pasitaikantis simbolis - gyvatė). Vieni žymiausių šios kultūros dirbinių - aukso gaminiai. Tarp jų pasitaiko auksinės skulptūrėlės, neretai inkrustuojamos pusiau brangiais akmenimis ar brangakmeniais. Šios kultūros atstovai pirmieji pasaulyje pradėjo apdirbti platiną.

Vėliau šios kultūros teritorijose gyveno indėnai atakamai.

## Nuorodos
* Tumako-La Tolitos kultūra (isp.)
Ingapirka

**Ingapirka** (, ) – miestelis ir archeologinė vietovė Ekvadore, Kanjaro provincijoje, į šiaurės rytus nuo Asogeso, 3120 m aukštyje virš jūros lygio. Tai senovinio inkų miesto ir sakralinio komplekso liekanos. Pavadinimas kečujų kalba reiškia „inkų siena“. Svarbiausias pastatas buvo elipsiškos formos Saulės šventykla, kuri tarnavo ir kaip astronominė observatorija – saulėgrįžų metu Saulės spinduliai apšviesdavo šventyklos vidų.

Tačiau Ingapirką pastatė ne inkai. Pirmieji šio miesto gyventojai buvo kanjariai, šią vietą vadinę *Hatun Cañar*. Vėliau inkai užkariavo kanjarių žemes, tarp jų ir *Hatun Cañar*, bet leido vietiniams gyventojams išlaikyti papročius ir autonomiją.


Image:Ecuador ingapirca inca ruins.jpg|Saulės šventykla
Image:Ingapirca Temple of the sun.jpg|Saulės šventykla
Image:Ingapirca slaughter stone.jpg|Aukojimų akmuo


## Šaltiniai
Paštininkų balsas

**Paštininkų balsas** – profesinis paštininkų laikraštis, ėjęs 1920–1921 m. Kaune.

## Istorija
Leido grupė Lietuvos pašto darbuotojų dukart per mėnesį. Pirmasis numeris išėjo 1920 m. sausio 23 d. 1921 m. ėjo nereguliariai. Spausdino Brolių Gurvičių spaustuvė bei Varpo spaustuvė Kaune, S. Kadušino spaustuvė Raseiniuose. Išėjo 10 numerių.

Redagavo K. Užpuolevičius. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Paštininkų balsas“. E-paveldas.lt
El Tambas

**El Tambas** (, ) – miestelis pietiniame Ekvadore, Kanjaro provincijoje, į šiaurės vakarus nuo Asogeso. Įsikūręs tarpukalnių slėnyje, prie Panamerikos plento (ruožo Kuenka–Kitas). Yra geležinkelio stotis.

Netoli El Tambo yra archeologinė Ingapirkos vietovė.


Image:El Tambo Ecuador House.jpg|Dekoruotas pastatas
Image:El Tambo train station.jpg|Geležinkelio stotis


## Šaltiniai
Paštininkų žodis

**[[Paštininkas|Paštininkų]] žodis** – *mėnesinis Pašto, telegrafo ir telefono tarnautojų [[laikraštis]]*, ėjęs 1926–1933 m. Kaune.

## Istorija
Leido Lietuvos pašto tarnautojų taupymo-skolinimo komisija leidiniui leisti. Spausdino Narkevičiaus ir Atkočiūno spaustuvė, Meno spaustuvė, A. Bako spaustuvė bei Vilniaus spaustuvė Kaune. Išėjo 90 numerių. 1934 m. vietoje laikraščio „Paštininkų žodis“ pradėtas leisti žurnalas „Pašto pasaulis“.

Svarstė valstybės tarnautojų drausmės, teisės klausimus, darbuotojų apsaugos, kvalifikacijos, profesinio ruošimo, naujos technologijos taikymo problemas, rašė apie kitų šalių pašto, telegrafo, telefonų veikiančias sistemas.

Bendradarbiavo J. Dučinskas, K. Janutis, Stasys Kaupas, B. Mačiulaitis, A. Žitkevičius ir kt.

Redagavo Justinas Gečiauskas, Inocentas Jasilionis, Jonas Smelstorius. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Paštininkų žodis“. E-paveldas.lt
Vydas Dolinskas

**Vydas Dolinskas** (g. 1970 m. gegužės 8 d. Jonavoje) – Lietuvos istorikas, kultūros istorikas, muziejininkas.

## Biografija

1977–1988 m. mokėsi Jonavos 3-oje vidurinėje mokykloje, 1988–1993 m. studijavo Vilniaus universiteto Istorijos fakultete. 1992 m. studijavo Zalcburgo universiteto Humanitarinių mokslų fakultete ir Meno istorijos institute. 1993–1998 m. buvo Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto doktorantas. 1994–1996 m. doktoranto studijas tęsė Berlyno laisvojo universiteto Friedrich Meinecke institute ir Meno istorijos institute; rinko medžiagą Prūsijos kultūros paveldo slaptajame valstybės archyve Berlyne. 2006–2008 m. stažavosi Krokuvos Vavelio karališkojoje pilyje – Nacionaliniuose meno rinkiniuose.

## Mokslinė veikla

1993–1997 m. dirbo Lietuvos istorijos instituto Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės istorijos skyriaus vyriausiuoju laborantu, 1998–2008 m. – Lietuvos dailės muziejuje vyriausiuoju muziejininku, Mokslinių publikacijų ir leidybos skyriaus vedėju, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valdovų rūmų interjerų ir ekspozicijų skyriaus vedėju, filialo „Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valdovų rūmai“ vedėju.

Nuo 1996 m. dėsto Vilniaus universiteto Istorijos fakultete, o nuo 2001 m. yra Senovės ir vidurinių amžių istorijos katedros lektorius, 2002 m. rinko medžiagą Vatikano slaptajame archyve ir Vatikano apaštalinėje bibliotekoje. Nuo 2009 m. – Nacionalinio muziejaus Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valdovų rūmų direktorius.

1999–2003 m. buvo Lietuvos dailės muziejaus surengtos Lietuvos tūkstantmečio programos parodos „Krikščionybė Lietuvos mene“ tarybos sekretorius ir katalogo leidybos koordinatorius. Nuo 2005 m. yra Vilniaus pilių valstybinio kultūrinio rezervato direkcijos tarybos narys, 2007–2009 m. buvo Lietuvos tūkstantmečio programos Ekspertų komisijos narys, nuo 2010 m. – Lietuvos kultūros tyrimų instituto tarybos narys.

## Bibliografija
* Simonas Kosakovskis. Politinė ir karinė veikla Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje 1763–1794 m., Vilnius, 2003 (disertacijos pagrindu parengta publikacija-monografija).

Nuo 1994 m. paskelbė daugiau kaip 100 mokslinių, mokslo populiarinimo ir informacinių publikacijų, vertimų iš vokiečių ir lenkų kalbų Lietuvoje, Lenkijoje, Vokietijoje, Vengrijoje, Baltarusijoje lietuvių, lenkų, vokiečių, anglų ir kt. kalbomis; sudarė arba buvo bendraautoris daugiau negu 10 katalogų, mokslinių straipsnių rinkinių, šaltinių ir kitų publikacijų, parodų vadovų.

## Įvertinimas

2002 m. Lietuvos tūkstantmečio programos jaunųjų mokslininkų tiriamųjų darbų konkurso premija

2014 m. apdovanotas Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžiumi

2014 m. Vytauto Andriaus Graičiūno nominacijos laureatas

2015 m. apdovanotas Lenkijos Respublikos ordino „Už nuopelnus Lenkijos Respublikai“ Kavalieriaus kryžiumi

2015 m. apdovanotas Švedijos Karališkuoju Šiaurinės Žvaigždės ordinu

2016 m. apdovanotas Italijos Žvaigždės ordino Karininko laipsniu

2021 m. Lenkijos Respublikos ordino „Už nuopelnus Lenkijos Respublikai“ Karininko kryžius

2022 m. profesoriaus Aleksandro Gieysztoro apdovanojimas

## Šaltiniai