open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Danziger Luft-Reederei

**Danziger Luft-Reederei** – 1919–1923 m. veikusi aviakompanija, „Deutsche Luft-Reederei“ (DLR) dukterinė įmonė, iš laisvojo Dancigo miesto vykdžiusi maršrutus į Vokietiją, Sąjungininkų administruojamą Klaipėdos kraštą, Lietuvą, Latviją, Estiją.

## Istorija
Nors formaliai „Danziger Luft-Reederei“ buvo registruota Laisvajame Dancigo mieste, leidimą vykdyti skrydžius jai 1919 m. spalio 27 d. suteikė Vokietijos Reicho oro tarnyba Berlyne. Pagal Sąjungininkų aviacijos priežiūros komisijos (vok. *Interallierte Luftfahrt-Überwachungs-Kommission*) nustatytas taisykles, tik Dancige registruoti orlaiviai turėjo teisę skraidyti per Tautų Lygos administruojamą „Lenkijos koridorių“, skyrusį pagrindinę Vokietijos dalį nuo Rytprūsių. Siekdama išnaudoti šią galimybę, DLR 1919 m. spalio mėn. įkūrė savo padalinį Dancige.1920 m. „Danziger Luft-Reederei" tapo Tarptautinės oro eismo asociacijos (šiandien: IATA) nare. Naudojant tuo metu turėtą vienintelį orlaivį „Fokker F.III", skrydžiai į Karaliaučių ir Mėmelį (Klaipėdą, Rmpiškių aerodromą) buvo pradėti 1921 m. liepos mėn. Tų pačių metų rugpjūčio mėnesį linija buvo pratęsta iki Rygos ir Talino.

1920 m. spalio 20 d. (kituose šaltiniuose - spalio 18 d.) „Deutche Luft-Rederei" lėktuvas „Friedrichshafen FF.49" Nr. D.43 pervežė pirmą tarptautinio oro pašto siuntą į Lietuvą bandomuoju maršrutu Warnemünde-Karaliaučius-Mėmėlis-Kaunas-Ryga ir šią liniją perdavė dukterinei įmonei „Danziger Luft-Reederei", nors oficialiai pirmoji tarptautinė oro linija Kaunas–Karaliaučius–Dancigas–Berlynas buvo atidaryta tik 1921 m. liepos 21 dieną.

Iš pradžių orlaivių spalvos buvo juoda ir sidabrinė, nuo 1922 m. – tamsiai žalia. Ant sparnų ir krypties vairo piešiamose raudonose juostose buvo žymimas miesto simbolis – du balti kryžiai

1921 m. viduryje kompanijos orlaivių parkas siekė devynis, tačiau netrukus sumažėjo iki keturių „Fokker“ po to, kai Sąjungininkų aviacijos priežiūros komisija konfiskavo visus buvusius karinius lėktuvus.

1923 m. vasario mėn. „Deutsche Luft-Reederei“ ir „Lloyd Luftdienst“ susijungus į „Deutsche Aero Lloyd“ (DAL), iki tų pačių metu birželio 9 d. veikė atskiras naujosios aviakompanijos Dancigo padalinys – „Danziger Aero Lloyd".

## Lėktuvų parkas

1921 m. „Danziger Luft-Reederei“ orlaivių parką sudarė:

* Fokker F.II – 2 vnt.
* Fokker F.III – 2 vnt.
* Albatros B.II – 2 vnt.
* Albatros C.III – 1 vnt.
* LVG C.VI – 2 vnt.
* LFG hidroplanas (1921 m. birželio mėn.)

## Avarijos
* 1921 m. gegužės 12 d. Dancige sudužo Rumpler C.I (Nr. FD 12)

* 1921 m. birželio 6 d. Memelyje sudužo Fokker F.III (Nr. FD 20)

## Literatūra
* (DE) Günter Frost, Auszüge aus der Luftfahrtgeschichte der Freien Stadt Danzig 1920–1939. Teil 1: Organisation und Entwicklung der Danziger Luftfahrt bis 1921, https://www.luftfahrt-bibliothek.de/datenarchiv/luftfahrtgeschichte-danzig-organisation-und-entwicklung-der-luftfahrt-bis-1921-teil-1.pdf 
* (DE) Günter Frost: Zulassung und Kennzeichnung von Flugzeugen der Freien Stadt Danzig 1920–1939 In: JET & PROP. Nr. 5 (2006)–Nr. 4 (2007).
* (DE) Luftverkehrsgesellschaften in Danzig, https://de.wikipedia.org/wiki/Luftverkehrsgesellschaften_in_Danzig

## Išnašos
Mūsų tropikų sala

**Mūsų tropikų sala** () – 2001 m. sukurta komedija.

## Siužetas

Pasiturintis finansininkas Albertas rengiasi atostogoms tropikų saloje kartu su žmona ir dukra. Paskutinę dieną, norėdamas apmokėti bilietus, Alberto sužino, kad jo sąskaitos užblokuotos, o jis pats neteko visų pinigų. Nenorėdamas išsiduoti prieš kolegas ir kaimynus, jis su šeima nusprendžia pasislėpti rūsyje, apsimesdamas, kad išvyko atostogų. Besislapstydamas nuo visų, Albertas netrunka pastebėti, kiek aplink jį buvo veidmainystės ir kurie jam artimi žmonės bei kolegos iš tiesų daro viską, kad jam pakenktų.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Diego abatantuono – Albertas
* Victoria Abril – Sabina, jo žmona
* Giulia Steigerwalt – Sandra, duktė
* Chiara Sani – Melanija
* Stefano Scandaletti – Roko 
* Enzo Canavale
* Giuliana Calandra
* Barbara Bouchet

## Šaltiniai
Futbolo fabrikas (filmas)

**Futbolo fabrikas** () – 2004 m. filmas apie futbolo chuliganus.

## Turinys

29-erių Tomis priklauso Chelsea FC futbolo klubo chuliganų grupuotei. Visą savaitę jis dirba nuobodų darbą, kad savaitgalį galėtų su draugais nueiti į futbolą, o vėliau – barą ieškoti merginų, išgerti ar susiveikti narkotikų. Vienintelis jo artimas žmogus yra senelis karo veteranas Bilas Farelas, nusivylęs šalimi ir su bendraamžiu kovos draugu planuojantis išvykti gyventi į Australiją.

Tuo metu Tomį pradeda kankinti vizija, kad viename susidūrime su kita sirgalių gauja jis pats mirtinai sumušamas.

Čelsio chuliganai yra pasidaliję į 2 grupuotes, kurioms vadovauja Harisas ir Bilis, o Tomis priklauso pastarojo gaujai. Kuomet jie kartu vyksta į išvykos rungtynes, degalinėje pamatęs kelis Stoke City FC sirgalius, su kuriais turi senų sąskaitų, Bilis nusprendžia juos užpulti. Įsikiša policija, Bilis, Tomis ir Rodas suimami, kas sukelia Hariso įniršį.

Po vienų savaitgalio išgertuvių Tomis su draugu atsibunda merginos namuose, kuri, kaip paaiškėja, yra Millwall FC chuliganų gaujos nario sesuo. Jiems pavyksta pabėgti, tačiau dabar šis su draugais ieško Tomio visame Londone. Filmas baigiasi masinėmis chuliganų muštynėmis, po kurių Tomis atsibunda ligoninėje.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Danny Dyer – Tomis
* Frank Harper – Bilis
* Neil Maskell – Rodas
* Roland Manookian – Zerbedis
* Calum MacNab – Rafas
* Tamer Fred – Milvolo Fredas
* Dudley Sutton – Bilas Farelas
* Kara Tointon – Tameka 

## Šaltiniai
Atsargiai! Banditai!

**Atsargiai! Banditai!** () – 1951 m. režisieriaus Carlo Lizzani sukurtas karinis veiksmo filmas, paremtas tikrais įvykiais.

## Turinys

1944 m., Genuja. Partizanų būrys sulaukia vadovybės pranešimo, kad išsilaipinę sąjungininkai šalyje juda labai lėtai, artimiausiu metu jų regione puolimas neplanuojamas, todėl būriui pasiūlyta tiesiog išsivaikščioti į namus arba pasitraukti į kalnus. Partizanai nusprendžia nepaklusti ir suorganizuoja ekspediciją į miestą, kur gamyklos teritorijoje yra paslėpti ginklai. Tuo metu mieste vyksta darbininkų streikas, o gamykla užimta vokiečių kareivių. Partizanai, persirengę civiliais, prasmunka į vidų, kur užverda inirtingas mūšis, iš kurio partizanams beveik nėra galimybių ištrūkti.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Gina Lollobrigida – Ana
* Andrea Checchi – inžinierius
* Vittorio Duse – Domenikas
* Lamberto Maggiorani – Markas
* Giuliano Montaldo – Lorenzo
* Maria Laura Rocca
* Giuseppe Taffarel

Juosta nufilmuota neorealizmo stiliumi, visi aktoriai, išskyrus Lollobrigidą ir Checchi, yra neprofesionalai.

## Apdovanojimai
* Karlovy Vary filmų festivalis – geriausias režisierius (C. Lizzani) (1952)

## Šaltiniai
Varnabūdės pedologinis draustinis

**Varnabūdės pedologinis draustinis** – valstybinis gamtinis draustinis Lietuvoje, Marijampolės savivaldybėje, 7,5 km į šiaurę nuo Igliaukos, Varnabūdės girioje tarp Jiestrakio ir Elniakalnio. Įsteigtas 1988 m.

Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti Jiesios-Šešupės banguotos lygumos velėninių glėjinių priemolio dirvožemių dangos etaloną. Draustinis yra Natura 2000 tinklo dalis – saugomos buveinės: aliuviniai miškai, žolių turtingi eglynai, pelkėti lapuočių miškai.

## Šaltiniai
Berlyno sindromas

**Berlyno sindromas** () – 2017 m. sukurtas psichologinis trileris, rodytas Sundance kino festivalio programoje.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Teresa Palmer – Kler
* Max Riemelt – Endis
* Matthias Habich – Erichas, Endžio tėvas
* Emma Bading – Franka
* Elmira Bahrami
* Christoph Franken

## Turinys

Jauna australė Kler atvyksta į Berlyną, kur ketina rengti fotoreportažą.  Čia ji susipažįsta su Endžiu, kuris dirba anglų kalbos mokytoju mokykloje. Po keleto susitikimų jie kartu praleidžia naktį, po kurios Kler atsibunda viena užrakinta bute. Kai vakare grįžta Endis, jis situaciją pateisina nesusipratimu, tačiau ir kitą rytą Kler nepavyksta ištrūkti. Butas, kuriame ji uždaryta, tampa kalėjimu, nes Endis įsitikinęs, kad Kler po kurio laiko susitaikys ir iš tiesų taps jo mergina. 

## Pagrindiniai apdovanojimai
* Sundance kino festivalis (nominacija) – didysis žiuri prizas
* AACTA apdovanojimas (nominacija) – geriausias filmas, geriausias režisierius, geriausias montažas, geriausia muzika, geriausi kostiumai, geriausiai adaptuotas scenarijus, geriausia aktorė (T. Palmer)
* Australijos kino kritikų gildijos apdovanojimas (nominacija) – geriausias filmas, geriausias režisierius,  geriausias scenarijus, geriausia aktorė (T. Palmer)

## Šaltiniai
Nemirtingasis (filmas)

**Nemirtingasis** () – 2019 m. sukurtas filmas, plėtojantis paralelinę siužeto liniją su serialo „Gomora“ 3-iuoju sezonu.

## Turinys

Pašautas savo boso Dženaro Savastano, mafijos smogikas Čiro išgyveno ir buvo priglaustas kito mafijos boso, dono Anjelo. Šis išsiunčia Čiro į Rygą kontroliuoti narkotikų tiekimo į Latviją. Čia italai yra dirba su vietine rusų mafija, tačiau latviai nori juos pervilioti į savo pusę. Čiro sutinka savo vaikystės „didvyrį“ Bruno, į kurį kažkada norėjo būti panašus ir kuris jį supažindino su nusikaltėlių pasauliu. Dabar Bruno užsiima prabangių drabužių klastočių platinimu ir dirba išvien su grupe italų, kuriuos Čiro pasitelkia sau į pagalbą.

Susidorojęs su latviais, metus Čiro sėkmingai vysto „verslą“ su rusais. Vieną dieną Bruno pareiškia ketinantis pasitraukti ir grįžti į Italiją. Netrukus įvyksta latvių mafijos antpuolis, kurio metu pagrobiama visa kokaino siunta. Rusai pareikalauja, kad Čiro pats išspręstų problemą, o italus palieka įkaitais, išleisdami su juo vienintelį Bruno.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Marco D‘Amore – Čiro Di Marzo, pravarde „Nemirtingasis“
* Salvatore D‘Onofrio – Bruno
* Giuseppe Aiello – Čiro vaikystėje
* Giovanni Vastarella – Bruno jaunystėje
* Marianna Robustelli – Vera
* Martina Attanasio – Stela
* Gennaro Di Colandrea
* Nello Mascia
* Salvatore Esposito

## Apdovanojimai
* David di Donatello (nominacija) – geriausias naujas režisierius
* Ciak d'oro – geriausias debiutas (M. D‘Amore)
* Nastro d'argento – geriausias naujas režisierius, geriausias kastingo direktorius
* Nastro d'argento (nominacija) – geriausias montažas, geriausias garsas

## Šaltiniai
Marco D‘Amore

**Marco D‘Amore** (g. 1981 m. birželio 12 d. Kazertoje) – italų aktorius ir režisierius, geriausiai žinomas vaidmeniu kriminaliniame TV seriale „Gomora“ ir filme „Nemirtingasis“.

## Biografija
Aktoriaus karjerą pradėjo teatre 2000 m., 2004 m. baigė „Scuola d‘arte drammatica Paolo Grassi“ dramos studijas. 2005 m. įkūrė spektaklius teatruose stačiusią kompaniją „La Piccola Societa“. Tiek teatre, tiek kine dažnai bendradarbiavo su Toni Servillo. Kine debiutavo 2009 m.

Išgarsėjęs Mafijos smogiko vaidmeniu seriale „Gomora“, 2019 m. režisavo trilerį „Nemirtingasis“, kuriame pasakojami paraleliniai įvykiai po 3-ojo serialo sezono.

## Filmografija
* Tris di donne e abiti nuziali (2009)
* Una vita tranquilla (2010)
* Love Is All You Need (2011)
* Benvenuti a tavola (2012)
* Perez. (2014)
* Gomora (2014-17)
* Alaska (2015)
* Un posto sicuro (2015)
* Brutti e cattivi (2017)
* Drive Me Home (2018)
* Le metamorfosi (2019, balsas)
* Nemirtingasis (2019)

## Apdovanojimai
* Capri apdovanojimas (2014)
* Flaiano apdovanojimas – geriausias TV aktorius (2016)
* Nastro d'argento – geriausias naujas režisierius (2020)
* David di Donatello (nominacija) – geriausias naujas režisierius (2020)

## Išnašos

## Nuorodos

* IMDb profilis
Meilė ir 45 kalibras

**Meilė ir 45 kalibras** () – 1994 m. sukurtas filmas.

## Turinys

Vaitas ir Starlenė – treileryje gyvenanti pora, kuri kartas nuo karto pinigų prasimano nedideliais plėšimais, gasdindami žmones neužtaisytu koltu. Vaitas buvo pasiskolinęs pinigų kad nupirkti merginai sužadėtuvių žiedą, tačiau dabar jau atėjo laikas grąžinti skolą.

Į apiplėšimą kartu su pora išsirengia ir narkomanas Bilis, kuris apsvaigęs nušauna parduotuvės pardavėją. Paaiškėja, kad mergina buvo vietinio šerifo giminaitė ir šiems iškyla mirtinas pavojus. Pora atsikrato nenuspėjamai besielgiančiu Biliu, tačiau, policijai atėjus suimti, Starlenė nužudo pareigūną. Jiedu bėga link Meksikos sienos, o įvykius sekanti žiniasklaida netrunka juos paversti didvyriais.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Gil Bellows – Vaitas
* Renée Zellweger – Starlenė
* Rory Cochrane – Bilis
* Jeffrey Combs
* Michael Bowen
* Peter Fonda
* Ann Wedgenworth

## Šaltiniai
Micaela Esdra

**Mikaela Ezdra** (, g. 1952 m. sausio 29 d. Romoje) – italų aktorė.

## Biografija
Mikaela karjerą pradėjo būdama 12, atlikdama epizodinius vaidmenis kino filmuose. Vėliau ji lankė aktorės Rina Morelli vaidybos mokyklą ir vaidino keliuose siaubo filmuose bei tuo metu populiariuose muzikiniuose filmuose ().

Praėjusio amžiaus 9 dešimtmetyje Mikaela dažniausiai dirbo filmų dubliuotoja, įgarsindama ne tik užsienio, bet ir kai kurias italijos kino akotres (Cybill Shepherd, Carrie Fisher, Melanie Griffith, Sharon Stone, Kim Basinger ir kt.)

## Dalinė filmografija
* Le adolescenti (1964)
* Fiammetta (1965)
* Altissima pressione (1965)
* Made in Italy (1965)
* Operazione paura (1966)
* I Nicotera (1972, mini serialas)
* Un fiocco nero per Deborah (1974)
* La donna in bianco (1980, mini serialas)
* Incantesimo (2002, serialas)
* Movimenti (2004)

## Nuorodos

* IMDb profilis

## Šaltiniai
Laura Efrikian

**Laura Efrikian** (g. 1940 m. birželio 14 d. Trevize) – armėnų kilmės italų aktorė ir TV laidų vedėja.

## Biografija
Lauros tėvas buvo kompozitorius ir smuikininkas Angelo Aphrikian, gimęs Italijoje. Ji baigė „Piccolo“ teatro mokyklą Milane ir nuo 1960 m. tapo pastebima įvairiose TV laidose, 1962 m. vedė Sanremo muzikos festivalį.

1961 m., suvaidinusi nuotykių filme „Ercole alla conquista di Atlantide“, Laura sulaukė daug pasiūlymų, dauguma kurių buvo muzikiniai filmai (). Filmuodamasi šiose juostose ji susipažino su atlikėju Gianni Morandi, už kurio vėliau ištekėjo.

## Filmografija
* Ercole alla conquista di Atlantide (1961)
* Twist, lolite e vitelloni (1962)
* Il delitto non paga (1962)
* In ginocchio da te (1964)
* La suora giovane (1964)
* Una lacrima sul viso (1964)
* Non son degno di te (1965)
* Se non avessi più te (1965)
* Nessuno mi può giudicare (1966)
* Perdono (1966)
* Rita la zanzara (1966)
* Chimera (1968)
* Marea di settembre (1968)
* La tragedia di Hopewell (1969)
* Società a responsabilità molto limitata (1973)
* Oltre la quarta dimensione (1996)
* Il morso del serpente (1999, TV filmas)
* Vento di primavera - Innamorarsi a Monopoli (2000)
* La masseria delle allodole (2007)
* Cose dell'altro mondo (2011)
* Tra le onde, nel cielo (2016)
* C'è tempo (2019)

## Nuorodos

* IMDb profilis

## Šaltiniai
Sveva Alviti

**Sveva Alviti** (g. 1984 m. liepos 14 d. Romoje) – aktorė ir buvęs modelis.

## Biografija
Alviti gimė ir užaugo Romoje. 2001 m. ji užėmė 2 vietą „Model Elite Look“ modelių konkurse ir išvyko į Niujorką, kur gyveno 7 metus besimokydama aktorystės ir dirbdama modeliu. Dėl darbo jai kurį laiką teko gyventi Singapūre, Argentinoje, Tailande ir Honkonge.

2012 m. Alviti debiutavo nedideliu vaidmeniu filme „AmeriQua“, o 2014 m. jau atliko pagrindinį vaidmenį juostoje „Cam Girl“. Žymiausias jos vaidmuo – 2017 m. biografinė prancūzų juosta „Dalida“ apie to paties vardo atlikėją, kuriame Alviti atliko pagrindinį vaidmenį. Tik dėl šio vaidmens ji per 6 mėnesius išmoko prancūzų kalbą.

## Asmeninis gyvenimas
Nuo 2019 m. Alviti susitikinėja su Anthony Delon, Alain Delon ir Nathalie Delon sūnumi, su kuriuo 2020 m. rugsėjį susižadėjo.

## Filmografija
* La mia casa è piena di specchi (2010, mini serialas)
* AmeriQua (2012)
* Buongiorno papà (2013)
* Cam Girl (2014)
* Dalida (2017)
* Love Addict (2018)
* The Bouncer (2018)
* Restiamo amici (2019)

## Nuorodos

* IMDb profilis
* Instagram profilis

## Šaltiniai
Erle Stanley Gardner

**Erlas Stenlis Gardneris** (, 1889 m. liepos 17 d. – 1970 m. kovo 11 d.) – amerikiečių teisininkas ir rašytojas. Išgarsėjęs detektyviniais romanais apie advokatą Perį Meisoną, jis taip pat parašė kelionių apybraižų apie Meksiką. 

Viso Gardneris parašė daugiau kaip 100 knygų ir gyvenimo pabaigoje buvo laikomas populiariausiu JAV rašytoju. 

## Biografija
Gardneris gimė Masačusetse, 1909 m. įstojo į Valparaiso universitetą studijuoti teisės. 1911 m. išlaikė advokato egzaminą ir 1917 m. Kalifornijos mieste Mersedoje atidarė savo kontorą, tačiau vėliau ją uždarė, sulaukęs pelningesnio pasiūlymo dirbti prekybos srityje. 1921 m. jis grįžo į advokatūrą ir iki 1933 m. dirbo kontoroje Venturoje „Sheridan, Orr, Drapeu and Gardner“. 

Gardneris buvo teismo advokatas, tačiau ilgainiui, kai darbas jam pabodo, ėmė rašyti trumpus kriminalinius apsakymus į bulvarinius žurnalus (pirmasis pasirodė 1923 m.). 

1933 m. pasirodė pirmasis jo romanas „Aksominiai nageliai“ ir Gardneris nusprendė visiškai atsidėti literatūrai. 1937 m. jis persikėlė gyventi į Temekulą (2003 m. čia pastatyta nauja mokykla pavadinta „Erle Stanley Gardner Middle School“).

Populiariausias Gardnerio sukurtas personašas yra advokatas Peris Meisonas. Šio sekretorės Delos Stryt prototipas yra paties Gardnerio sekretorė Agnes Bathell, vėliau tapusi jo antraja žmoną.

Pseudonimu A. A. Fair Gardneris rašė apie privačių seklių kontorą „Cool and Lam“ – viso 29 knygas.

## Knygos lietuvių kalba
* Prokuroras brėžia apskritimą (1973)
* Aksominiai nageliai (1983)
* Peris Meisonas ir piktas liudytojas (apsakymas, 1991 m. išspausdintas žurnale „Rankas aukštyn!“)
* Ieškoma graži brunetė (1993)
* Persigandusių įpėdinių byla (1993)
* Kaukiantis šuo (1993)
* Išsigandusios mašininkės byla (1994)
* Kvailiai miršta penktadienį (1994)
* Grožio karalienės byla (1994)
* Ilgakojų manekenių byla (1994)
* Auksinė žuvelė (1994)
* Blondinė pamušta akimi (1994)
* Prokuroras prieš prokurorą (1994)
* Kai nekimba – nežvejok (1994)
* Spastams reikia naujo masalo (1995)
* Gorilos šypsena (1997)
* Ledinės rankos. Lieknojo šešėlio byla (1998)
* Nuostabioji apgavikė (2002)
* Nudistės užrašai (2002)

## Nuorodos

* IMDb profilis

## Šaltiniai
Kauno rajono meno mokykla

**Kauno rajono meno mokykla** – neformaliojo vaikų švietimo (muzikinio ir dailės) mokykla, veikianti Garliavoje, Kauno rajone. Mokymo forma – dieninis neformalusis meninis ugdymas. Mokykla turi skyrius Babtuose, Raudondvaryje, Vilkijoje. Mokyklos savininkė yra Kauno rajono savivaldybė. Įstaigos kodas Juridinių asmenų registre – 191099071, mokymo kalba – lietuvių.

Mokykloje mokoma groti fortepijonu, akordeonu, fleita, klarnetu, saksofonu, trimitu, trombonu, tūba, marimba, smuiku, kanklėmis, birbyne, lamzdeliu, skrabalais, gitara, mušamaisiais instrumentais. Dėstomi solinio ir chorinio dainavimo, dailės, teatro, choreografijos pagrindai. 

Į meno mokyklą priimami vaikai nuo 5 metų, ir kartais jie čia praleidžia 12 metų. Dailės mokamasi 7, muzikos – 8 metus, yra ir išplėstinis meninis ugdymas, kurį lankyti galima tol, kol mokomasi bendrojo lavinimo mokykloje. Mokytis priimami ir suaugę asmenys.

2020–2021 mokslo metais meninius gebėjimus ugdė ir lavino 854 moksleiviai. Iš jų: Garliavoje - 499, filialuose  Raudondvaryje - 254, Vilkijoje - 65, Babtuose - 36. Mokykloje dirbo 75 pedagogai: 1 mokytojas ekspertas, 31 mokytojas metodininkas, 19 vyresniųjų  mokytojų, 26 mokytojai.

## Istorija

Mokykla įsteigta ir veiklą pradėjo 1974 m. Tuomet buvo priimti 72 mokiniai ir 3 mokytojai, mokę groti smuiku, pianinu ir akordeonu. Įstaiga iki 1984 m. neturėjo savų patalpų ir dirbo Garliavos Jonučių vidurinėje mokykloje.
1984 m. persikėlė į suremontuotą pastatą Vytauto g. 54.

Babtų ir Vilkijos skyriai įsteigti 1992 m., Raudondvario – 1993 m. 2019 m. Raudondvaryje mokykla persikėlė į atnaujintas patalpas šalia Raudondvario dvaro. 2003–2005 m. įgyvendintas mokyklos plėtros  ir profilio pagilinimo planas – atidaryti dailės skyriai Garliavoje  ir  Vilkijoje. 2004 m. mokyklai suteiktas meno mokyklos vardas.

Mokykloje 2015–2016 mokslo metais meninius gebėjimus ugdė ir lavino 710 moksleivių. Iš jų: Garliavoje – 501, filialuose Raudondvaryje – 127, Vilkijoje – 60, Babtuose – 22 mokiniai. Mokykloje dirbo 68 pedagogai: 29 mokytojai metodininkai, 14 vyresniųjų mokytojų, 25 mokytojai.

2022 m. rugpjūtį Garliavos meno mokykla pervadinta Kauno rajono meno mokykla.

## Direktoriai
* Leonas Galvydis, 1974–1993 m.
* Vaclovas Žvirblis, 1993–2001 m.
* Regina Guobė, 2002–2021 m.
* Gintaras Vilčiauskas, nuo 2021 m.

## Žymūs mokytojai
* Mykolas Gadliauskas, choro vadovas

## Žymūs mokiniai
* Rasa Jazukonytė, operos dainininkė
* Julius Klimavičius, Lietuvos simfoninio orkestro muzikantas (fagotas) 
* Mindaugas Rarivanas, Lietuvos kariuomenės orkestro muzikantas (tūba)
* Virginija Unguraitytė, pianistė 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Mokyklos tinklalapis
Džebel Irhudas

**Džebel Irhudas** () – archeologinė vietovė Maroke; šiame urve rasti seniausi patikimai datuoti *[[Homo sapiens]]* palaikai. Kaip spėjama, jiems ~300 000 m. 

Iš pradžių manyta, kad fosilijos neandartaliečio. Radiniai aptikti 1960 m. beieškant mineralo barito. Kaukolė laikyta suvenyru, kol neperduota vietiniam universitetui, kuris 1961 m. surengė bendrą prancūzų-marokiečių archeologų ekspediciją, vadovaujamą prancūzo Émile Ennouchi. Vėliau rasta ir kitų žmonių palaikų (bent penkių individų, jų amžius siekia 280 000–350 000 m.), akmeninių įrankių, ugnies kūrenimo, maisto ruošimo ant laužo pėdsakų, įvairių gyvūnų fosilijų.

## Išnašos
Emma Danieli

**Ema Danieli** (, 1936 m. spalio 14 d. – 1998 m. birželio 21 d.) – italų aktorė.

## Biografija
Emos karjera prasidėjo jauname amžiuje filmuojantis televizijos reklaminiuose klipuose. Vėliau ji dalyvavo keliuose grožio konkursuose, po kurių gavo vaidmenį filme „Siamo donne“ (1953). Kino karjera jai nesusiklostė, tačiau Ema atrado save televizijoje, kur tapo buvo viena pirmųjų diktorių.  

Ji taip pat vaidino įvairiuose TV serialuose, bandė save kaip teatro aktorė. Televizijoje jos pagrindinė veiklos sritis taip pat buvo dubliavimas, tekstų vertimas ir kultūros programų kūrimas.

Ema trumpai buvo ištekėjusi už TV režisieriaus Franco Morabito, su kuriuo susilaukė dukters Stellos.

## Filmografija
* Siamo donne (1953)
* I pinguini ci guardano (1955)
* I cavalieri del diavolo (1959)
* Vacanze in Argentina (1960)
* Il terrore dei mari (1961)
* I fratelli corsi (1961)
* L'ultimo uomo della Terra (1964)
* Le tonnerre de Dieu (1965)
* Slalom (1965)
* Le spie amano i fiori (1966)
* Le spie uccidono in silenzio (1966)
* Commissariato di notturna (1974)

## Nuorodos

* IMDb profilis

## Šaltiniai
OH 24

**OH 24** (praminta *Twiggy*) – pirmykščio žmogaus kaukolė, aptikta Olduvajaus tarpeklyje (Tanzanija). Ši kaukolė priskiriama *[[Homo habilis]]* rūšiai, jos amžius siekia 1,8 mln. metų. Tai seniausia Olduvajaus tarpeklyje rasta hominino kaukolė.

Kaukolę 1968 m. aptiko Peter Nzube, ji rasta suplota. Iš pradžių radinys nelaikytas vertingu. Visgi mokslininkui Ron Clarke kaukolę pavyko rekonstruoti. Kaukolės tūris ganėtinai nedidelis – mažesnis nei 600 cm³ (tam įtakos turėjo dėl fosilizacijos proceso atsiradusi deformacija). Būdingas prognatiškas (atsikišęs žemiau nosies) veidas. Visgi prognatizmas jau ne toks ryškus kaip australopitekų, be to, būdingos didesnės smegenys, mažesnis veidas. Nuo australopitekų ši kaukolė skiriasi ir tuo, kad nėra žymesnio susiaurėjimo už akiduobių. 

Teigiama, kad kaukolė priklausė suaugusiam individui. Apie tai sprendžiama iš to, kad buvo išdygę tretieji (protiniai) krūminiai dantys. Kita vertus, nesama jokių šių dantų nusidėvėjimo požymių, o tai rodytų, jog individas mirė, praėjus nedaug laiko nuo tada, kai išdygo šie dantys.

## Išnašos
Chiara Caselli

**Kjara Kaseli** (; g. 1967 m. gruodžio 22 d. Bolonijoje) – italų aktorė. 

## Biografija
Aktorės karjerą pradėjo vaidmenimis teatre. Tapo žinoma po pasirodymo JAV dramoje „Manasis Aidahas“ 1991 m. Filmavosi pas tokius režisierius kaip Michelangelo Antonioni, Liliana Cavani, Dario Argento, Costa-Gavras.

Greta aktorės karjeros, Kjara domėjosi fotografija. 2011 m. jos darbai buvo eksponuoti Venecijos bienalėje, 2014 m. surengta paroda Tokijuje. 

Yra režisavusi 2 trumpo metražo filmus.

## Filmografija

* Il segreto (1989)
* Tracce di vita amorosa (1990)
* L'année de l'éveil (1990)
* Manasis Aidahas (1991)
* La domenica specialmente (1991)
* Segno di fuoco (1991)
* Zuppa di pesce (1991)
* Fiorile (1992)
* La piccola Apocalisse (1992)
* Nero (1992)
* Sabato italiano (1992)
* Dove siete? Io sono qui (1993)
* Al di là delle nuvole (1995)
* OcchioPinocchio (1995)
* Storie d'amore con i crampi (1995)
* Cinque giorni di tempesta (1997)
* La città d'oro (1998)
* Garage Olimpo (1999)
* Esperando al Mesias (2000)
* Il prezzo (2000)
* Non ho sonno (2001)
* La notte lunga (2001)
* Il gioco di Ripley (2002)
* Cover-boy (2006)
* Il passato è una terra straniera (2008)
* Raudonųjų žmonių žemė (2008)
* Mr. Nobody (2009)
* Il padre dei miei figli (2009)
* Beau rivage (2012)
* Un milione di giorni (2012)
* Presto farà giorno (2014)
* Gli Asteroidi (2017)
* Il signor Diavolo (2019)
* Il mostro della cripta (2020)
* Lei mi parla ancora (2021)

## Pagrindiniai apdovanojimai
* David di Donatello (nominacija) – geriausia aktorė (1994), geriausias trumpo metražo filmas (2000)
* Venecijos kino festivalis (nominacija) – geriausias trumpo metražo filmas (2016)
* Nastro d'argento – geriausia aktorė (1994), geriausias trumpo metražo filmas (2000)
* Nastro d'argento (nominacija) – geriausia antrojo plano aktorė (1992, 1993, 1995)

## Nuorodos

* IMDb profilis

## Šaltiniai
Mantas Bartuševičius

**Mantas Bartuševičius** (g. 1991 m. sausio 24 d. Vilkijoje) – Lietuvos komikas, aktorius, humoristas, vaizdo įrašų kūrėjas.

## Biografija
Gimė ir augo Vilkijoje, mokėsi Vilkijos gimnazijoje, vėliau Vilniaus universitete studijavo verslo informacijos vadybą.

Ilgametis „Humoro klubo“ narys. Kartu su Mantu Stonkumi ir Mantu Katleriu organizavo humoro turą Lietuvos arenose. Kuria reklaminius filmus „YouTube“ platformoje.

2014 m. žygiavo po Lietuvą.

2020 m. rugpjūčio 1 d. Vilkijos Šv. Jurgio bažnyčioje susituokė su savo ilgamete drauge, gydytoja (anesteziologe-reanimatologe) Ieva Kvietinskaite, tapusia Bartuševičiene.

## Šaltiniai
Vulikas

**Vulikas** () – upė JAV, Aliaskos šiaurės vakarinėje dalyje; ilgis siekia 129 km.

Upė prasideda De Longo kalnuose (Šiaurės Nuokalnių regionas) ir teka pietvakarių kryptimi, kol įteka į Čiukčių jūros Kivalinos lagūną (į rytus nuo Kivalinos vietovės). Umijako vingis (angl. *Umiak Bend*), esantis 13 km į šiaurės vakarus nuo Kivalinos, buvo taip pavadintas dėl čia sudužusios oda aptrauktos inuitų valties umijako.

1886 m. JAV laivyno leitenanto G. M. Stoney pranešime upės pavadinimas inuitų kalba įvardytas „Woleek“.

## Išnašos
Sagavanirktokas

**Sagavanirktokas** (, inupiakų k. *Saġvaaniqtuuq*) – upė JAV, Aliaskoje, Šiaurės Nuokalnių regione.

Upės ilgis siekia apytikriai 290 km; ji prasideda šiauriniame Brukso kalnagūbrio šlaite, teka šiaurėn, kol netoliese Prudhou Bėjaus įteka į Boforto jūrą.

Nuo Atiguno perėjos iki Dedhorso daugmaž greta upės driekiasi Transaliaskos naftotiekis ir Daltono greitkelis.

1901 m. žvalgytojo S. J. Marsh pranešime upės pavadinimas inuitų kalba įvardytas *Sawanukto* („stipri tėkmė“); XX a. pr. šios upės pavadinimas taip pat buvo užrašomas *Shagavanuktok*. Kiti variantai: *Ivishak River*, *Sagvaniktuuk River*, *Sakovanuktok River*, *Sawanukto River*, *Sharavanaktok River*, *Suwanukto River*.

## Išnašos
Šventupis (Dubysa)

**Šventupis** – upelis Lietuvoje. Raseinių rajone; Dubysos dešinysis intakas. Prasideda Pušytės miške prie Keryvų kaimo. Vinguriuoja į rytus, nuo vidurupio teka labai giliu ir miškingu slėniu. Įteka į Dubysą 40,5 km nuo jos žiočių, Pašventupyje, priešais Ugionius.

Intakas – Lokupis (dešinysis). Suteka daug mažų upeliūkščių ir šaltinių.

Žemupys patenka į Dubysos regioninį parką. Prie Šventupio įsikūrę Keryvai, Šilininkai, Kejėnai, Raitininkai, Pašventupys, stūkso Kejėnų piliakalnis ir pilkapiai.

Upelio pavadinimas reiškia *šventa upė*.

## Šaltiniai
SK 48

**SK 48** – pirmykščio hominino kaukolė, aptikta Svartkranse, Pietų Afrikos Respublikoje. Ši kaukolė priskiriama *[[Paranthropus robustus]]* rūšiai, jos amžius siekia 1,8–1,5 mln. metų (kitais duomenimis, 2–1,5 mln. metų).

Kaukolę aptiko vietinis darbininkas Fourie. Oloje, naudojant dinamitą, buvo išgaunamas kalcitas ir kaukolė atsidūrė nuolaužų krūvoje (dėl to kiek nukentėjo). Tai viena geriausiai išsilaikiusių *Paranthropus robustus* rūšies kaukolių. Išlikusi didelė kaukolės dalis, tačiau trūksta apatinio žandikaulio, neišlikusi ir didžiuma smegeninės. Be to, ši kaukolė nebuvo žymiai deformuota, vykstant fosilizacijos procesui. Išlikę šie dantys: dešinysis iltinis, pirmasis kaplis, taip pat visi trys krūminiai dantys (kairieji). Būtent iš to sprendžiama, jog individas, kuriam ši kaukolė priklausė, mirė suaugęs.

Būdingas plokščias veidas, palyginus su smegenine, veidas didelis; esama susiaurėjimo už akiduobių. Taip pat būdingi masyvūs dantys (kapliai ir krūminiai), išsišovę skruostikauliai. Šie požymiai rodo individo prisitaikymą daug kramtyti: didesnis dantų kramtomojo paviršiaus plotas, dėl skruostikaulių padėties būta daugiau vietos dideliems kramtymo raumenims.

Pirmasis šią fosiliją apibūdino Robert Broom, dirbęs Transvalio muziejuje. Kadangi kaukolei būdinga labai maža sagitalinė ketera, R. Broom manė, jog kaukolė priklausė moteriškosios lyties individui. Vis dėlto dabar laikoma, kad kaukolė priklausė vyriškosios lyties *Paranthropus robustus* rūšies atstovui.

## Išnašos
Ostapenko

**Ostapenko** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Eugenijus Ostapenko (1976–2021) – estrados pop-scenos atlikėjas, dainų kūrėjas, kompozitorius;
* Michail Ostapenko (1927–2010) – gydytojas chirurgas;
* Valerijus Ostapenko (g. 1956 m.) – gydytojas chirurgas, profesorius.
Bartkuškio kopa

**Bartkuškio kopa** – vėjo supustyta smėlio kalva (kopa), esanti Bartkuškio miške (Širvintų rajono savivaldybė), netoli Bartkuškio telmologinio draustinio, 36 km atstumu nuo Vilniaus. Ji yra atvira žemyninė kopa, viena iš nedaugelio tokių geomorfologinių darinių kontinentinėje Lietuvos dalyje. Artimiausia didesnė gyvenvietė – Paspėrių kaimas, Jauniūnų seniūnija. Link kopos veda neaukštų, liaunų berželių ir kopoms būdingos augalijos, kaip antai žemaūgių pušaičių, samanų ir viržių, minkšto balto smėlio kelias. Manoma, kad smėlį prieš tūkstančius metų paliko ledynai. Pasak kitos versijos, jį po 1948 metais įvykusio miško gaisro supustė vėjas.

Prie kopos rengiami pėsčiųjų žygiai. 2020 metų liepos 9–12 d. Vilniuje ir jo apylinkėse vykusio gatvės teatro festivalio „Spot“ metu už Vilniaus miesto bei rajono ribų buvo surengta istorinė ekskursija „Užpustyti“. Ji vyko ant Bartkuškio žemyninės kopos. Choreografė Agnija Šeiko ir Šeiko šokio teatras surengė urbanistinei publikai skirtą šiuolaikinio šokio spektaklį. Jame parodė pasakojimą apie užpustytus Neringos žvejų kaimus ir juose gyvenusių žmonių gyvenimo istoriją.

## Išnašos
Žemyninė kopa

**Žemyninė kopa** (arba **kontinentinė kopa**) – vėjo supustyta smėlio kalva, esanti kontinentinėje  dalyje;  geomorfologinis kontinento reljefo darinys. Žemynininės kopos, priešingai nei pajūrio (arba pakrančių) kopos, yra nutolusios nuo jūros.

Vidurio Europoje žemyninių kopų neapima pakrantės kopų juostos, esančios Šiaurės ir Baltijos jūrų pakrantėse. Skirtingai nuo pajūrio  kopų, kontinentinės kopos yra eoliniai smėlio  dariniai, kuriuos pernešė ir vėliau nusodino vėjas. Jie susiformavo daugiausia šaltomis klimato, periglacinėmis sąlygomis, maždaug prieš daugiau nei 10 000 metų. Jų vystymuisi po ledynmečio laikotarpio didelę įtaką padarė žmonija. 

## Kopos Lietuvoje
* Alkūnės kopos – Alkūnės kampo geomorfologinis draustinis,  Varėnos rajonas
*Bartkuškio kopa – Bartkuškio miške (Širvintų rajonas) 
* Čepkelių kopos – Čepkeliai, Varėnos raj.
* Dalgiakalnis (168,1 m) – Marcinkonių geomorfologinis draustinis, Varėnos raj.
*Dumsių kopa – Dumsių girioje (Būdų miške), Jonavos rajonas
*Gaidzių kopa (Klonių kalnas)   – Varėnos raj.
* Glūko kopos – Glūkas (kaimas), Varėnos raj.
* Viešvilės arba Kaskalnio kopos   –   Kaskalnio geomorfologinis draustinis, Jurbarko rajonas
* Lapynų kopos – Lapynai (Tauragė)
* Lyglaukių kopos – Lyglaukių geomorfologinis draustinis, Pavilnių regioninis parkas, Vilniaus r.
* Raudonplynio kopagūbris – Raudonplynio kraštovaizdžio draustinis, Kazlų Rūdos savivaldybė
*Rūdninkų-Žygmantiškių kopynas – Rūdninkų girioje, Šalčininkų rajonas
* Skersabalių kopos – Skersabalių geomorfologinis draustinis, Vilniaus rajonas
* Šunupio kopa – Šunupio geomorfologinis draustinis, Varėnos rajonas
* Zygmantiškių kopagūbris – Zygmantiškių geomorfologinis draustinis,  Šalčininkų r.
* Žydo kalnas, Dravių (Drevių) kopos – Dravių kampo geomorfologinis draustinis, Varėnos r.

## Šaltiniai
* Violeta Pukelytė. „Senųjų žemyninių kopų tyrimai Lietuvoje“. Baltica, nr. 24 specialus leidimas. Vilnius. 2011. 147–150 https://baltica.gamtc.lt/administravimas/uploads/2011_vol24_special-26_5e79d4068ab17.pdf
* Dr. Regina Morkūnaitė. Rūdninkų ir Viešvilės kontinentinių kopų morfogenezės palyginamoji charakteristika.  GTC Geologijos ir geografijos institutas
Okpilakas

**Okpilakas** (, inuitų k. *Uqpiiḷaq*) – upė JAV, Aliaskoje, Šiaurės Nuokalnių regione. Ilgis siekia apytikriai 113 km.

Okpilako ištakos yra Brukso kalnagūbryje, ties Okpilako ledynu. Upė teka šiaurėn, kol įteka į Kamdeno įlanką (rytinę jos pusę) netoliese vakarinio Arėjaus salos pakraščio. Čia Okpilakas sudaro bendrą deltą su Hulahulos upe, kuri teka vakariau.

E. de K. Leffingwell savo pranešime nurodė, kad upės pavadinimas inuitų kalba reiškia „jokių gluosnių“. 1907 m. gegužę E. de K. Leffingwell drauge su H. T. Arey upę ištyrinėjo iki jos ištakų.

Palei upės krantus esama urano ir molibdeno klodų.

## Išnašos
Josu

**Josu** () – miestas Pietų Korėjos pietuose, Josu pusiasalyje, Korėjos sąsiaurio pakrantėje. Prekybinis jūrų uostas (įvežama nafta, išvežami naftos produktai, šilkas, ryžiai, jūros kopūstai) ir žvejybos uostas. Vystoma naftos perdirbimo, chemijos ir naftos chemijos, tekstilės (šilko), maisto (ryžių valymo) pramonė, valčių gamyba, laivų statyba.

## Istorija
Josu XV a. tapo svarbiu uostu ir laivų statykla. Miesto statusas suteiktas 1998 m., gyvenvietė sujungta su apskritimi.

## Šaltiniai
Hipervitaminozė

**Hipervitaminozė** – organizmo apsinuodijimas, kurį sukelia tam tikrų vitaminų perteklius. Išskiriama ūminė ir lėtinė hipervitaminozė. Pirmąją sukelia stiprus vitaminų perdozavimas vieną kartą, o antroji atsiranda, kuomet vitaminai susikaupia organizme, juos ilgą laiką vartojant didelėmis dozėmis. Specifiniai medicininiai įvairių būklių pavadinimai yra kilę iš atitinkamo vitamino: pavyzdžiui, vitamino A perteklius vadinamas hipervitaminoze A. Hipervitaminozes pirmiausia sukelia riebaluose tirpūs vitaminai (D ir A), nes juos organizmas saugo ilgiau nei vandenyje tirpius vitaminus.

Paprastai toksinis vitaminų kiekis atsiranda dėl didelio papildų kiekio vartojimo, o ne dėl natūralaus maisto. Riebaluose tirpių vitaminų toksiškumą gali sukelti ir didelis stipriai praturtinto maisto kiekis, tačiau natūraliame maiste retai būna pavojingų riebaluose tirpių vitaminų kiekių.

Vitaminų perdozavimo galima išvengti nevartojant didesnio nei ant buteliuko nurodyto normalaus ar rekomenduojamo daugiakomponenčių vitaminų papildų kiekio ir nevartojant kelių vitaminų turinčių papildų vienu metu.

## Požymiai ir simptomai
Išskiriami šie požymiai ir simptomai:

* Drumstas šlapimas
* Dažnas šlapinimasis
* Padidėjęs šlapimo kiekis
* Sausumas, lūpų skilinėjimas (dėl lėtinio perdozavimo)
* Akių dirginimas
* Padidėjęs akių jautrumas šviesai
* Nereguliarus širdies plakimas
* Pastovus širdies plakimas
* Kaulų skausmas
* Sąnarių skausmas
* Raumenų skausmas
* Raumenų silpnumas
* Sumišimas, nuotaikos pokyčiai
* Konvulsijos (traukuliai)
* Apsvaigimas
* Nuovargis
* Galvos skausmas
* Psichikos pokyčiai
* Dirglumas
* Raudonis (paraudusi oda) nuo niacino (vitamino B3)
* Sausa, skilinėjanti oda
* Suerzinimas, odos deginimas arba bėrimas
* Geltonai oranžiniai odos plotai
* Jautrumas saulei (didesnė tikimybė nudegti saulėje)
* Plaukų slinkimas (dėl ilgalaikio perdozavimo)
* Kraujavimas iš žarnyno (nuo geležies)
* Apetito praradimas
* Užkietėjimas (nuo geležies arba kalcio)
* Maudimas ir vėmimas
* Skrandžio skausmas
* Svorio kritimas (dėl ilgalaikio perdozavimo)

## Išnašos

## Nuorodos
* Hipervitaminozė A
Rūdninkų-Žygmantiškių kopynas

**Rūdninkų-Žygmantiškių kopynas** – vėjo supustyta smėlio kalvynas (kopynas), esantis Rūdninkų girioje (Šalčininkų rajono savivaldybė). Jis susijęs su senoviniu Švenčionėlių-Vilniaus-Varšuvos proslėniu, kurio plotis siekia nuo 2,5 km iki 10-18 km. Kontinentinės kopos ties Žygmantiškėmis iškyla iki 30 metrų aukščio, o vietomis yra 150−160 metrų absoliutaus aukščio.

## Rūdninkų kopa
Rūdninkų kopa yra 40 km atstumu nuo Vilniaus. Tai atvira žemyninė kopa, viena iš nedaugelio tokių geomorfologinių darinių kontinentinėje Lietuvos dalyje. Ji eina Rūdninkų girios viduriu iš šiaurės rytų į pietvakarius. Tai yra atvira smėlio plynė, suformuota nuo nuolat mėtomų bombų sukeltų gaisrų, unikalus kontinentinių smėlynų darinys. Sovietų Sąjungos laikais čia buvo karinis poligonas. Jame daugybė keliukų, vedančių minkštu, biriu ir klampiu smėliu.

Artimiausi objektai – Rūdninkų girios biosferos poligonas, Rūdninkų kraštovaizdžio draustinis, Kernavo telmologinis draustinis, Rūdninkų šaudykla, ežeras Kernavas. Artimiausia didesnė gyvenvietė – Rūdninkai.

## Išnašos

## Šaltiniai
* Violeta Pukelytė. „Senųjų žemyninių kopų tyrimai Lietuvoje“. Baltica, nr. 24 specialus leidimas. Vilnius. 2011. 147–150 https://baltica.gamtc.lt/administravimas/uploads/2011_vol24_special-26_5e79d4068ab17.pdf
* Dr. Regina Morkūnaitė. Rūdninkų ir Viešvilės kontinentinių kopų morfogenezės palyginamoji charakteristika. GTC Geologijos ir geografijos institutas. September 2014. Conference: III Lietuvos geografų kongresas: Vilnius. https://www.researchgate.net/publication/282246816_Rudninku_ir_Viesviles_kontinentiniu_kopu_morfogenezes_palyginamoji_charakteristika
* http://www.turizmas.salcininkai.lt/kontinentines-kopos/   Kontinentinės kopos (Turizmas Šalčininkų rajone)
Viešvilės-Kaskalnio kopynas

**Viešvilės-Kaskalnio kopynas** – smėlio kalvynas (kopynas), esantis prie Viešvilės (Jurbarko rajono savivaldybė, Tauragės apskritis). Jo atsiradimo veiksniai buvo slūgstančio baseino nuogulos ir stiprūs vakariniai vėjai. Remiantis prof. Alfonso Basalyko geomorfologiniu rajonavimu, kopynas priklauso Nemuno žemupio lygumos rajono Smalininkų-Eičių senovinei aliuvinei lygumai.

1988 m. buvo įsteigtas 905 ha ploto Kaskalnio geomorfologinis draustinis. Saugomas žemyninių parabolinių kopų masyvas. Karšuvos girios glūdumoje, šalia Viešvilės valstybinio rezervato, yra taisyklingų formų parabolinės kopos. Jos yra apaugusios mišku. Smėlio masyvas morfometriniu ir morfografiniu požiūriu Lietuvoje neturi sau lygių. Žemyninė kopa siekia 58 metrus (absoliutinis aukštis), santykinai – apie 30 metrų.

## Šaltiniai
* Selemonas Paltanavičius. Kaskalnio geomorfologinis draustinis. Visuotinė lietuvių enciklopedija. https://www.vle.lt/straipsnis/kaskalnio-draustinis/
* Violeta Pukelytė. „Senųjų žemyninių kopų tyrimai Lietuvoje“. Baltica, nr. 24 specialus leidimas. Vilnius. 2011. 147–150 https://baltica.gamtc.lt/administravimas/uploads/2011_vol24_special-26_5e79d4068ab17.pdf
* Dr. Regina Morkūnaitė. Rūdninkų ir Viešvilės kontinentinių kopų morfogenezės palyginamoji charakteristika. GTC Geologijos ir geografijos institutas. September 2014. Conference: III Lietuvos geografų kongresas: Vilnius. https://www.researchgate.net/publication/282246816_Rudninku_ir_Viesviles_kontinentiniu_kopu_morfogenezes_palyginamoji_charakteristika
B. Lubio ministrų kabinetas

**Bronislovo Lubio ministrų kabinetas** – 5-asis Lietuvos vyriausybės kabinetas nuo nepriklausomybės atkūrimo 1990 m.

## Istorija

### Pergalė rinkimuose
1992 m. Seimo rinkimus laimėjo ir parlamente daugumą gavo Lietuvos demokratinė darbo partija. Partijos vadovas Algirdas Mykolas Brazauskas buvo išrinktas Seimo pirmininku ir įsigaliojus naujai Konstitucijai kaip parlamento vadovas 1992 m. lapkričio 25 d. ėmė laikinai eiti prezidento pareigas.

### Paskyrimas ir darbas iki šalies vadovo rinkimų
1992 m. gruodžio 12 d. penktojo ministrų kabineto ministru pirmininku savo galiomis A. M. Brazauskas paskyrė nepriklausomą verslo vadovą ir buvusį ministro pirmininko Aleksandro Algirdo Abišalos pavaduotoją Bronislovą Lubį. Buvo suprantama, kad B. Lubys ir jo kabinetas dirbs trumpai, nes po naujų prezidento rinkimų 1993 m. vyriausybė turės grąžinti savo įgaliojimus. 

Darbą ministrų kabinetas pradėjo 1992 m. gruodžio 17 d. ir dirbo iki prezidento rinkimų bei naujo Adolfo Šleževičiaus ministrų kabineto paskyrimo 1993 m. kovo 31 d.

## Kabinetas
Šie ministrai dirbo penktajame ministrų kabinete:

## Išnašos
Epizetka

**Epizetka** () – upė JAV, Aliaskoje, Šiaurės Nuokalnių regione.

Epizetkos ilgis siekia apytikriai 121 km; upės ištakos yra Amatusuko kalvose (); Epizetka teka šiaurės vakarų kryptimi, kol įteka į Kasegaluko lagūną apie 13 km į pietus nuo Point Lėjaus.

Upėvardis yra inuitų kilmės. Jo variantai – *Kipisatkak*, *Kipisatkuk*, *Epizotka*, *Epizetko* bei *Qipigsatqaq* (veikiausiai inuitų k. tai reiškia „vinguriuoja“ arba „kreiva“). 

Upės pavadinimą inuitų kalba pranešė A. J. Collier iš JAV geologijos tarnybos; jis, kaip manoma, šį pavadinimą aptiko ranka braižytame inuitų žemėlapyje (angl. *Cullinghow's map of Cape Lisburne*), sudarytame apie 1890 m. (žemėlapyje įrašyta *Epizetko=crooked*).

## Išnašos
Josemičio slėnis

**Josemičio slėnis** () – ledyninis slėnis Jungtinėse Amerikos Valstijose, vidurio Kalifornijoje, Siera Nevados kalnų vakariniame šlaite. Slėnio dugnu teka Josemičio upokšnis (*Yosemite Creek*; Mersedo intakas). Ilgis – 11 km. Slėnio šlaitai statūs, skardingi, jais krenta daug krioklių (Josemičio, Kaspino, Aukštutinio Josemičio ir kt.).

Slėnis patenka į Josemičio nacionalinį parką.

## Šaltiniai
Tingmerkpukas

**Tingmerkpukas** () – upė JAV, Aliaskoje, Šiaurės Nuokalnių regione; Kokoliko intakas. Ilgis siekia apytikriai 44 km.

Tingmerkpuko ištakos yra De Longo kalnuose. Upė teka į šiaurės rytus, kol įteka į Kokoliko upę į rytus nuo Tingmerkpuko kalno, apie 13 km į rytus nuo Poko kalno ir apie 72 km į šiaurės rytus nuo Kelio kalno (priklauso Brukso kalnagūbriui).

Upės pavadinimą inuitų kalba 1926 m. paminėjo Gerald FitzGerald iš JAV geologijos tarnybos. Upėvardis kildinamas iš žodžio, reiškiančio „didžiausias paukštis“ (inuitų k. *tingmiakpak*); taip įvardijamas kilnusis erelis (porūšis *Aquila chrysaetos canadensi*).

## Išnašos
Dalginės botaninis draustinis

**Dalginės botaninis draustinis** – savivaldybės gamtinis draustinis Lietuvoje, Marijampolės savivaldybėje, 2,5 km į pietus nuo Liudvinavo, apima Dalginės mišką tarp Buktos ir Užgirių. Įsteigtas 1996 m.

Draustinis įsteigtas etalonines brandžių skroblynų ir miškų su skroblais, Lietuvos raudonosios knygos augalų rūšių
(krūmelinio vikio, tuščiavidurio rūtenio, žalsvažiedės blandies, miškinės dirsės, miškinės varnalėšos, tarpinio rūtenio) augavietes. Draustinis yra Natura 2000 tinklo dalis – saugomos buveinės: skroblynai, aliuviniai miškai.

## Šaltiniai
Aguonio geomorfologinis draustinis

**Aguonio geomorfologinis draustinis** – valstybinis gamtinis draustinis Lietuvoje, Kalvarijos savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Kalvarijos, tęsiasi Šešupės pakrante nuo Kreivukės kaimo pro Aguonį iki Tribarčių. Įsteigtas 1988 m.

Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti Šešupės fliuvoglacialinio senslėnio šlaito fragmentą.

## Šaltiniai
Grandų botaninis draustinis

**Grandų botaninis draustinis** – savivaldybės gamtinis draustinis Lietuvoje, Kalvarijos savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Liubavo, aplink Papiliakalnių kaimą. Įsteigtas 1992 m.

Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti retų ir nykstančių augalų (melisalapės medumėlės, plačialapio begalio, miškinės mėtos, šakotosios ratainytės, paprastosios vandens lelijos, ilgagalvio dobilo, Rusovo gegūnės, žvilgančiosios riestūnės) augavietes. Draustinis yra Natura 2000 tinklo objektas. Saugomos buveinės: ežerai su menturdumblių bendrijomis, natūralūs eutrofiniai ežerai su plūdžių arba aštrių bendrijomis, aliuvinės pievos, žemapelkės su šakotąja ratainyte, pelkėti lapuočių miškai.

## Šaltiniai
Trakėnų miško botaninis draustinis

**Trakėnų miško botaninis draustinis** – savivaldybės gamtinis draustinis Lietuvoje, Kalvarijos savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Sangrūdos, apima Trakėnų mišką įpiečiau Trakėnų. Įsteigtas 1996 m.

Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti etalonines plačialapių ir mišriųjų miškų su liepomis ir skroblais bendrijas, Lietuvos raudonosios knygos augalų rūšių (krūmelinio vikio, geltonžiedžio pelėžirnio, plačialapio begalio, kvapiosios dirvuolės, ežinės viksvos, aukštosios žemuogės, kalninės jonažolės) augavietes. Draustinis yra Natura 2000 tinklo objektas. Saugomos buveinės: skroblynai, eutrofiniai aukštieji žolynai.

## Šaltiniai
Jurgežerių botaninis draustinis

**Jurgežerių botaninis draustinis** – savivaldybės gamtinis draustinis Lietuvoje, Kalvarijos savivaldybėje, 3,5 km į vakarus nuo Kalvarijos, apima Jurgežerių šilo dalį įpiečiau Jurgežerių. Įsteigtas 1997 m.

Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti unikalias, labai retas Lietuvoje šviesių kserotermofinių plačialapių miškų ir acidofilinių plačialapių miškų bendrijas su Raudonosios knygos augalų rūšimis: kalnine jonažole, plačialapiu begaliu, aukštąja žemuoge.

## Šaltiniai
Trakėnų telmologinis draustinis

**Trakėnų telmologinis draustinis** – savivaldybės gamtinis draustinis Lietuvoje, Kalvarijos savivaldybėje, tuoj į pietus nuo Trakėnų, abipus greitkelio . Įsteigtas 1997 m.

Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti Pietų Lietuvos aukštumos kalvotam reljefui būdingą mažą tarpinio tipo pelkę su retomis augalų rūšimis ir bendrojimis (plūduriuojantysis ričiokarpis, Rusovo gegūnė, baltijinė gegūnė, pelkinė lanksva).

## Šaltiniai
Andrius Matulaitis

**Andrius Matulaitis** (1872 m. lapkričio 4 d. Stebuliškių km., Liudvinavo vlsč., Kalvarijos apskr. (dabar Kalvarijos sen.) – 1958 m. balandžio 20 d. Kapsuke (dabar Marijampolė) – knygnešys, spaudos draudimo laikų veikėjas.

## Biografija

Baigęs Liudvinavo pradžios mokyklą liko dirbti tėvų ūkyje. Su lietuviška draudžiamąja spauda susipažino 1883 m., kai brolis Petras parvežė į namus „Aušrą“. Iki 1891 m. spaudos į namus atveždavo knygnešys kunigas A.Grinevičius. A. Matulaitis dalyvavo 1890 m. Stebuliškėse vykusiame varpininkų pasitarime, susipažino su žymiaisiais varpininkais. Buvo vienas iš 1892 m. Liudvinave įkurtos Ūkininkų draugijos steigėjų. Išrinktas draugijos knygininku.

Spaudos daugiausia gaudavo iš J. Kanclerio. 1894 m. dalyvavo „Sietyno“ draugijos steigiamajame susirinkime, aktyviai dirbo Liudvinavo kuopelėje. 1894 m. rudenį mobilizuotas į carinę armiją. Tarnaudamas kariuomenėje Kaukaze susirašinėjo su sietyniečiais. 1897 m. žandarai susekė draugiją ir kratos metu rado jo laiškų, adresuotų sietyniečiui F. Vitkauskui. A. Matulaitį areštavo ir per kratą rado jam atsiųstų sietyniečių laiškų. Iš Kaukazo pervežė į Marijampolę. Čia tris savaites tardė, bet, nieko neišgavę, perkėlė į Kalvarijos kalėjimą, kuriame išbuvo 2 metus: pirmus metus vienutėje, antrus – vienoje kameroje su broliu Pranu. 1899 m. lapkričio 3 d., įskaičius kardomąjį areštą, 3 m. ištremtas į Viatkos guberniją. 1901 m. pabaigoje grįžo į Lietuvą. Vienerius metus jam buvo uždrausta gyventi Suvalkų gubernijoje. A. Matulaitį priglaudė P. Avižonis, tuo metu gyvenęs Ariogaloje. Iš pastarojo gaudavo draudžiamosios lietuviškos spaudos ir ją platindavo. Vėliau persikėlė pas T. Daugirdą į Plemborgo dvarą (Raseinių r.). Sugrįžęs į Stebuliškes įsitraukė į „Artojų“ draugijos veiklą. 1902 m. įstojo į LSDP. Vėl platino draudžiamąją spaudą, taip pat ir socialdemokratinę. Rašė korespondencijas į „Ūkininką“. Dalyvavo 1905 m. revoliucijoje. Dirbo savo ūkyje, vėliau cukraus fabrike Marijampolėje.

1930 m. apdovanotas Vytauto Didžiojo ordino I laipsnio medaliu.

## Išnašos
De Longo kalnai

**De Longo kalnai** () – kalnų grandinė JAV, Aliaskoje, Šiaurės Nuokalnių regione.

De Longo kalnai sudaro vakarinį Brukso kalnagūbrio pakraštį ir driekiasi į vakarus nuo Uivaksako upokšnio bei Kunos upės žiočių. Kalnų grandinės ilgis – apie 240 km. Aukščiausia vieta – Juodasis kalnas (1530 m).

Pavadinimą 1886 m. suteikė JAV laivyno leitenantas  G. M. Stoney; pavadinti Arkties tyrinėtojo George Washington De Long (1844–1881) garbei.

## Išnašos