open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Selenė

Graikų mitologijoje **Selenė** arba **Selena** (Σελήνη, „mėnulis“) – mėnulio deivė. Romėnų mitologijoje jos atitikmuo yra deivė Luna. Selenė buvo titanų Hiperiono ir Tėjos dukra.

Kai jos brolis Helijas, saulės dievas, baigdavo savo kelionę dienos dangumi, Selenė pradėdavo savo kelionę nakties dangumi.

Mene Selenė vaizduojama, kaip graži moteris išblyškusiu veidu, važnyčiojanti sidabrinį vežimą, traukiamą poros arklių. Dažnai ji vaizduojama jojanti ant arklio ar buliaus, vilkinti mantiją ir pusmėnulio ženklu pasipuošusi galvą, bei nešanti deglą.

Pagal legendas pasakojama, kad ji mylėjusi gražų piemenį (pagal Apalonijų iš Rodo) ar Elio karalių (pagal Pauzaniją), ar medžiotoją Endimioną iš Mažosios Azijos. Jis jai buvo toks gražus, kad ji paprašiusi Dzeuso suteikti jam nemirtingumą, kad Endimionas niekada jos nepaliktų. Pagal Pauzanijų Selenė ir Endimionas turėjo 50 dukterų. Su Dzeusu susilaukė Pandijos, Nemėjos liūto ir Ersos.

Cheminis elementas Selenas buvo pavadintas pagal dievės vardą.

## Išnašos
Storasnapės zylės

**Storasnapės zylės** (*Paradoxornithidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima. Priklauso smulkūs vabzdžialesiai paukščiai ilgomis uodegomis, kurių centrinės plunksnos ilgesnės už kraštines.

Pasaulyje 3 gentys, 20 rūšių. Lietuvoje gyvena viena rūšis – ūsuotoji zylė (*Panurus biarmicus*).
Ūsuotoji zylė

* *Parus biarmicus* Linnaeus, 1758

:  sėslios
:  neperi

**Ūsuotoji zylė** (*Panurus biarmicus*) – žvirblinių paukščių (*Passeriformes*) būrio, storasnapinių (*Panuridae*) šeimos paukščių rūšis.

Mažytis paukštelis, mažesnis už naminį žvirblį (*Passer domesticus*) kūno ilgis 14–15,5 cm, svoris 11–21 g, atstumas tarp išskleistų abiejų sparnų galų 16-18 cm.

Patino viršugalvis ir kaklas pilki. Nugara, antuodegis ir uodega ryškiai rudi. Sparnai juosvai rusvi. Nuo snapo pamato ir akių žemyn eina trikampė juoda dėmė „ūsai“. Apatinė pusė šviesiai rausva, pauodegys juodas. Snapas geltonas. Kojos juodos. Patelių galva rusva, be „ūsų". Jaunikliai blankesnių spalvų negu patelė, nugara juosvai ruda.

Ūsuotosios zylės išgyvena apie 6 m.

## Paplitimas Lietuvoje
Lietuvoje reta, bet aptinkama ištisus metus. Gyvena tankiuose nendrynuose. Lizdą suka nendrėse. Deda 5-7 gelsvai baltus kiaušinius, išmargintus juodai rudais taškeliais ir brūkšneliais. Peri 12-13 dienų. Jaunikliai lizdą palieka dar po 15-16 dienų. Išveda dvi vadas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* xeno-canto.org / Bearded Reedling · Panurus biarmicus · (Linnaeus, 1758) (*ūsuotųjų zylių balso įrašai*)
Pilkoji musinukė

**Pilkoji musinukė** (*Muscicapa striata*) – musinukinių (*Muscicapidae*) šeimos žvirblinis paukštis. Viršutinė kūno pusė pilka, kakta ir viršugalvis neryškiai dryžuoti. Apatinė kūno pusė balsva su nežymiais dryželiais ant pagurklio ir krūtinės. Šonai rusvo atspalvio. Snapas ir kojos juosvos.

Peri daugelyje Europos regionų ir vakarų Azijoje. Migruojantys paukščiai – žiemoja Afrikoje ir pietvakarių Azijoje.

Lietuvoje dažna rūšis. Gyvena miškuose, parkuose. Lizdą krauna inkiluose, uoksuose, pastogėse ir kt. Deda 4-6 melsvai balsvus kiaušinius, išmargintus tamsesnėmis dėmelėmis. Peri 12-13 dienų. Po 11-14 dienų suaugę jaunikliai palieka lizdą. Išveda vieną vadą (gegužės – birželio mėn.). Minta skraidančiais vabdžiais.
Celaeno

Graikų mitologijoje **Celaeno** (Kelaeno) vardu buvo vadinami keli personažai:
* Viena iš harpijų („tamsa“) dar žinoma kaip Podagrė („greitakojė“). Harpijos buvo pusiau paukščiai, pusiau moterys terorizavę Finėją. Kalaeno buvo taip pat Ksanto ir Balio, Achilo antgamtiškų arklių, motina su Dzeusu arba Zefyru. Zefyras jos buvo nuolatinis mylimasis.
* Viena iš plejadžių, Poseidono mylimoji. Su Poseidonu Kalaeno susilaukė sūnaus Liko. Taip pat manoma, kad ji buvo Deukaliono motina su Prometėju.
Rudimentas

**Rudimentas** – savo pirminę funkciją evoliucijos metu praradęs organas. 1893 m. Robert Wiedesheim paskelbė 86 žmogaus organų, kurių funkcijos buvo nežinomos, sąrašą. Teoriškai jie galėjo būti laikomi rudimentiniais, tai yra praradusiais savo funkciją evoliucijos metu.

Šiais laikais rudimentinių organų sąrašas yra žymiai mažesnis ir labai diskutuotinas. Rudimentiniais organais laikomas, pvz., apendiksas ir protiniai dantys. Rudimentine reakcija laikomas odos pašiurpimas tam tikrose emocinėse būsenose. Manoma, kad tai išlikusi gyvūnų plaukų pašiaušimo reakcija pavojaus akivaizdoje siekiant atrodyti didesniems ir taip atbaidyti priešą.

Banginių kūne galima rasti rudimentines buvusių galūnių kaulų liekanas.

Organai tampa rudimentiniais, kai pakinta rūšies gyvenimo sąlygos ir jie tampa gyvybiškai nesvarbūs, arba kai juos pavaduoja kiti organai.

## Išnašos
Skaičiuotė

**Skaičiuotė** – vaikiškas žaidimas-eilėraštukas, kuriuo galima parinkti (išskaičiuoti) pradėsiantį žaidimo žaidėją. Skaičiuotes dažniausiai sudaro rišlūs, paprasti sakiniai arba bereikšmiai žodeliai. Vienam žmogui sakant skaičiuotę, jis su kiekvienu skiemeniu rodo vis į kitą žmogų, o išskaičiuotasis tampa tas, kuriam tenka paskutinis skiemuo.

## Skaičiuočių pavyzdžiai
Drum drum drumbacelė,
Micė a cė kumpacelė.
Micė a micė bė,
Micė a cė kumpacė.

Šliumpu pumpu meškinai,
Laižo medų dovanai.
Kas tuos meškinus nuvys,
Tas ir medų išlaižys.

*(Iš knygos „Jums mažieji“, sudarytojas A. Matutis, 1982 m)*

En den du,
Paparmali u,
Paparmali, izarmali,
En den du

Eni beni, diki daki.
Urbi šurbi, šmiki šmaki,
Aus baus bus medaus, 
Stora boba kiaulę pjaus.
Lydymosi temperatūra

**Lydymosi temperatūra** – temperatūra, kurioje medžiaga lydosi, tai yra agregatinė būsena pasikeičia iš kietos medžiagos į skystį. Lydymosi temperatūra priklauso nuo medžiagos ir labai nedaug nuo slėgio. Lydymosi temperatūra išlieka pastovi viso lydymosi proceso metu ir grynų medžiagų atveju sutampa su užšalimo temperatūra. Dėl priemaišų, skiediklių likučių lydymosi temperatūra paprastai yra mažesnė.

Atvirkščias lydymuisi procesas yra **kristalizacija**, todėl kartais lydymosi temperatūra vadinama **kristalizacijos temperatūra**.

## Priklausomybė nuo slėgio
Nors lydymosi temperatūra ir priklauso nuo slėgio, tačiau labai nedaug: norint lydymosi temperatūrą pakeisti 1 kelvinu, slėgį reikia padidinti vidutiniškai 100 atm.

## Reikšmė
Ledo lydymosi (tirpimo) temperatūra turi didelę reikšmę biologijoje ir orams. Pagal lydymosi temperatūrą taip pat galima identifikuoti tam tikras chemines medžiagas. Žemesnė tirpalų lydymosi temperatūra lemia tai, kad ledą galima tirpdyti druska.

## Nustatymas
Apytikslį matavimą galima atlikti naudojant termometrą ir lydant bandinį bei stebint kokioje temperatūroje tai vyksta.
Aktinoidai

**Aktinoidai** ( ir  – pavidalas) – 15 radioaktyvių elementų periodinėje elementų lentelėje, pradedant aktiniu.

Tai yra D. Mendelejevo periodinės sistemos 7 periodo 5f šeimos elementai, esantys už aktinio, e. n. 90–103: Aktinis (eilės numeris 89), toris (90 elementas), protaktinis (91), uranas (92) ir transuraniniai elementai: neptūnis (93), plutonis (94), americis (95), kiuris (96), berklis (97), kalifornis (98), einšteinis (99), fermis (100), mendelevis (101), nobelis (102) ir laurencis (103).

Visi aktinoidai radioaktyvūs. Izotopai 233U, 235U ir 239Pu naudojami kaip radioaktyvus kuras. Pirmieji trys elementai – toris, protaktinis ir uranas – randami gamtoje, visi kiti (transuraniniai elementai) buvo susintetinti.

Anksčiau šie elementai vadinti **aktinidais**, tačiau *-id* priesaga vartojama iš dviejų medžiagų susidedantiems junginiams, pvz., *chloridas*.
Baltabruvis strazdas

**Baltabruvis strazdas** (*Turdus iliacus*) – strazdinių (*Turdidae*) šeimos žvirblinis paukštis.

## Paplitimas

Paplitęs Eurazijoje nuo Skandinavijos iki Kolymos slėnio. Gyvena nuo Arkties vandenyno pakrančių šiaurėje iki Tuvos, Sajanų pietuose. Sutinkamas Islandijoje, Fareruose. Žiemoja prie Viduržemio jūros.

Lietuvoje gausesnis šiaurės rytuose, tačiau dauguma baltabruvių strazdų per Lietuvą tik migruoja.

Lietuvoje kasmet peri 500–1 000 porų.

## Elgsena
Gyvena lapuočių ir spygliuočių miškuose, kur gausu krūmų. Laikosi prie miško upių, ežerų, pelkynų. Lizdą krauna neaukštai nuo žemės: ant stuobrio, tarp žemutinių medžių šakų, krūmuose. Deda 5–6 pilkšvai žalsvus kiaušinius. Peri 13 dienų.

## Mityba
Tarp žolių, samanų, supuvusių lapų ieško vabzdžių, lervų, moliuskų. Kartais gaudo esančius ant šakų ar skraidančius.

## Šaltiniai
Urėjai

**Urėjai** (*Ourea*) graikų mitologijoje – pirmapradžiai kalnų dievai, retai minimi Žemės Gajos sūnūs. Jie buvo kalnų personifikacijos. Pagal graikų mitologiją kiekvienas kalnas turėjo savo dievą. Jie minimi Hesiodo „Teogonijoje“ (129-131), „Argonautikoje“ (1.498). 

## Sąrašas
* Aitna – Sikelijos (Sicilijos) Etnos deivė.
* Atos – Trakijos kalnas ir dievas.
* Helikonas – Bojotijos kalnas ir dievas. Dalyvavo dainavimo varžybose su gretimu Kitairono kalnu.
* Kitaironas – Bojotijos kalnas ir dievas. Dalyvavo dainavimo varžybose su gretimu Helikono kalnu.
* Nisas – Bojotijos kalnas (?) ir dievas. Jis slaugė dievą Dionisą. 
* Olimpas – Frigijos kalnas ir dievas, Olimpo dievų namai.
* Orėjas – Otrio kalno dievas Malyje (centrinė Graikija).
* Parnas – Bojotijos kalnas ir dievas.
* Tmolas – Lidijos kalnas (Anatolijoje) ir dievas. Jis teisėjavo muzikinėse varžybose tarp Apolono ir Pano.

## Išnašos
Asopas

Graikų mitologijoje **Asopas** – upės dievas. Graikijoje buvo penkios upės ir kiekviena iš turėjo savo dievą Asopą. Asopas yra minimas kaip Okeano ir Tetijos sūnus, arba kaip Dzeuso ir Eurinomės.

### Penki Asopai
* Bojotijos Asopas;
* Fliasionijos Asopas;
* Tesalijos Asopas;
* Korinos Asopas;
* Tracheanos Asopas.

## Asopų vaikai

### Asopų dukterys
Pagal Pindarą Bojotijos Asopas turėjo devynias dukteris:
* Aegina, Tebė ir Plataja, pagrobtos Dzeuso,
* Korkira, Salamija (*Salamis*), Euboja, pagrobtos Poseidono,
* Sinopė ir Tespija, pagrobtos Apolono,
* Tanagra, pagrobta Hermio.

Pagal Apolodorą Asopas turėjęs 20 dukterų, bet nepateikia jų sąrašo. Taip pat Apolodoras nurodo (2.1.3), kad Asopas su Ijo turėjo dukterį Ismenę, kuri buvo Argo žmona ir su juo pagimdė Jasą.

Pauzanijas kaip Asopo dukteris mini Harpiną ir Nemėją.

### Asopų sūnus
Statijus „Thebaid“ pasakoja apie karį Hipsėją, mirtingą Asopo sūnų, kuris vadovauja Alalkomenės vyrams: Itonui, Midėjui, Arnui, Aulidui, Grajui, Platajui, Pleteonui ir Antedonui. Hipsėjas miršta nuo Kapanėjo rankos.

Tiek Apolodoras, tiek Diodoras mini du Asopo sūnūs. Pirmasis buvo Ismenas, antrasis – Pelagonas (pagal Apolodorą) arba Pelasgas (pagal Diodorą). Apie Ismeną užsimenama, kad jis emigravo į Bojotiją ir įsikūrė netoli Boeotijos upės, kuri vėliau buvo pavadinta jo vardu.
Baris

**Baris** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Ba**, eilės numeris 56.

## Pavadinimo kilmė
Baris buvo išgaunamas iš sunkaus mineralinio junginio - bario sulfato, todėl ir pats metalas pavadintas kaip sunkus ( - sunkus).
Fluoras

**Fluoras** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **F** (), eilės numeris 9. Tai nuodingos halogeninės dujos, chemiškai pats aktyviausias ir didžiausio elektroneigiamumo elementas. Gryno pavidalo labai pavojingas, gali sukelti rimtus nudegimus.

Pirmą kartą aprašytas kalcio fluorido formoje 1529 metais, kai *Georgius Agricola* panaudojo šią cheminę medžiagą metalų ir mineralų lydymui. Pirmasis 1886 m. fluorą izoliavo *Henri Moissan*, už tai 1906 metais apdovanotas Nobelio chemijos premija.

Fluoro junginiai buvo žinomi nuo XIX a pradžios, bet niekam nepavyko surasti cheminės reakcijos, tinkamos išskirti laisvą fluorą, F2. Tik 1886 m H. Moissan’ui pavyko pagaminti F2(d) elektrolizės būdu. Jis elektrolizavo HF tirpalą išlydytame KHF2 (vandenilio difluorido jone egzistuoja stipri vandenilinė jungtis tarp H+ ir dviejų F- jonų, [F-H-F]-). Iki šiol Moissan’o metodas yra vienintelis pramoninis F2 gamybos metodas.

Fluoras sudaro apie 0,054 % Žemės plutos masės.

## Pavadinimo kilmė
Fluoras pavadintas pagal žymiausią mineralą, iš kurio šis elementas išgaunamas – fluoritą. Lydomas šis mineralas tampa labai skystas ( – tekėti).

## Fluoro mineralai
Fluoro mineralai yra šie:
* fluoritas CaF2
* kriolitas
* fluorapatitas
* chloro – halitas NaCl
* silvinas KCl
## Panaudojimas
Naudojamas polimerų gamybai. Teflonu, temperatūrai atspariu plastiku dengiamos keptuvės. Fluoro reikia aukštos temperatūros tepalams, šaldymo skysčiams (freonams), dantų pastai gaminti, vandeniui fluoruoti.

## Šaltiniai
Tarptautinė sanskrito alfabeto transliteracija

**Tarptautinė sanskrito abėcėlės transliteracija** (, santr. *IAST*) – akademinis sanskrito ir kitų Indijos kalbų simbolių perrašymo lotyniškais simboliais standartas. Ši sistema sukurta pagal schemą, kuri buvo pasiūlyta dar XIX amžiuje, ją 1894 m. rugsėjo mėn. oficialiai patvirtino Ženevos Orientalistų kongreso perrašos komitetas.

## Sistema ir klasifikacija

## Šaltiniai
Nedzingė

**Nedzingė** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Perlojos ir 4 km į rytus nuo Pilvingių. Seniūnaitijos centras. Stovi Nedingės Švč. Trejybės bažnyčia (nuo 1844 m.), paminklas Lietuvos partizanams ir kovotojams už tėvynės laisvę (pastatytas 1999 m.), Nedzingės dvaro sodybos liekanos (ponų namas ir virtuvė). Veikia biblioteka, parduotuvė, laisvalaikio centras.

Eina kelias , taip pat keliai į Burokaraistį, Perloją, Meškučius. Per kaimą teka Nedzingės upė, šiauriau tyvuliuoja Nedzingio ežeras.

## Etimologija

Nedzingė – vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo Nedzingės upės arba Nedzingio ežero. Kazimieras Būga šiam vietovardžiui, kilusiam nuo vandenvardžio, priskyrė jotvingišką kilmę.

## Istorija

Rašytiniuose šaltiniuose Nedzingė minima nuo 1575 m. (tada iš Žilinų čia atsikėlė dvarininkai Žilinskiai).

1865 m. kaime įsteigta rusiška pradinė mokykla. ~1866 m. gyveno 72 žmonės – 50 katalikų, 20 žydų, 2 stačiatikiai. Buvo valsčiaus valdyba, mokykla, spirito varykla, Šv. Trejybės bažnyčia (Merkinės dekanato), kapinių koplyčia. Nedzingės dvaras priklausė Žilinskiams.

Nedzingės gyventojai priešinosi lenkinimui, turėjo slaptas daraktorių mokyklas. Nepriklausomybės pradžioje Jokūbo Sluškonio vadovaujami lietuviai priešinosi vokiečiams. 1919 m. bažnytkaimį buvo užėmę bolševikai, vėliau – lenkai. 1919–1920 m. partizanai, vadovaujami I. Balčiūno, atkovojo teritoriją iš lenkų. Tarpukariu veikė valsčiaus valdyba, paštas, pieninė, policija, 1938 m. pastatyti šaulių namai, 1928 m. – Lietuvos nepriklausomybės dešimtmečio paminklas.

1916–1923 m. Nedzingėje veikė lietuviška pradinė, 1923–1950 m. – septynmetė, 1950–2001 m. – vidurinė mokykla. 1936 m. įkurta biblioteka.

Sovietmečiu kaimas buvo Lietuvos žemdirbystės instituto Perlojos bandymų stoties eksperimentinio ūkio pagalbinė gyvenvietė. Buvo paštas (LT-65043).

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Boleslovas Juškevičius (1920–2013), teatro aktorius, teatrologas.
* Albinas Jarusevičius (1931–2022), žurnalistas, publicistas, redaktorius.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Metafizika

**Metafizika** ( 'po; už' ir *phýsis* 'gamta') – filosofijos šaka, nagrinėjanti pirminius būties principus. Ji nagrinėja klausimus apie gyvenimo prasmę, mūsų egzistenciją, Dievo buvimą. Metafizika domisi, ar žmogaus protas pajėgus suprasti visatą, ar galbūt tikroji jos esmė mums neprieinama; yra amžinybė ar nėra jos; ar mūsų stebėjimai ir eksperimentai atskleidžia tikrovę, ar paprasčiausiai ją kuria.

Metafizika jau nuo Aristotelio laikų buvo laikoma svarbiausia filosofijos disciplina. Vėliau vieni lig tol metafizikai nepriklausę klausimai jai buvo priskiriami, o kiti, kurie buvo laikomi metafiziniais, buvo atskirti kaip skirtingos filosofjos šakos – tokios kaip religijos filosofija, proto filosofija, suvokimo filosofija, kalbos filosofija, mokslo filosofija. Retais atvejais metafizikos tyrinėjami dalykai buvo laikomi visiškai fiziškais ir natūraliais – tokiais, kurie priklauso fizikos sričiai.

Viena svarbiausių metafizikos šakų visais laikais buvo ontologija. Šie terminai šiandien kartais netgi vartojami kaip sinonimai.

Šiais laikais terminas „metafizika“ pradėtas vartoti ir dar viena prasme – kaip ezoterikos ir okultizmo sinonimas. Įvairūs ezoteriniai ir okultiniai mokymai paprastai netyrinėja ontologinių problemų įprastine prasme, tačiau jie gali remtis tam tikromis metafizinėmis teorijomis, – pavyzdžiui, monizmu.

## Žodžio „metafizika“ kilmė
Žodis *metafizika* aptinkamas jau graikų filosofijoje 300 m. pr. m. e. Metafizikos sąvoka atėjo iš Aristotelio veikalų. Viena šios sąvokos kilmės teorija teigia, kad žodis *metafizika* prigijo filosofinėje kalboje tada, kai tarp kitų Aristotelio raštų buvo rastas vienas veikalas. Kadangi šis filosofo kūrinių sąvade ėjo po ankstesniojo darbo „Fizika“, tai buvo nuspręsta jį pavadinti *meta – fizika* (gr. meta – *po*). Aristotelio metafizika buvo labai svarbus veiksnys, lemiantis tolesnę Europos filosofijos sampratą.

## Kritika

Įvairiais laikais metafizika būdavo kritikuojama dėl įvairių priežasčių, dažniausiai – kad ji neefektyvi ir nenaudinga. Tarp jos kritikų buvo ir David Hume bei Imanuelis Kantas.

Alfred Ayer taip pat aštriai kritikavo metafiziką ir teigė, kad ji yra beprasmė.

Pasak Karlo Poperio, metafizikos teiginiai nėra beprasmiai, tačiau jie yra iš principo nepaneigiami, todėl neįmanoma pasakyti, ar teisingi. Kadangi neįmanoma pasakyti ar teisingi, jie neduoda jokios naudos pasaulio pažinimui.

## Nuorodos
* Metafizika 1  ir Metafizika 2  – Įvadas į metafiziką 
* Straipsnis apie Aristotelio metafiziką Stanfordo filosofijos enciklopedijoje
Neonas

**Neonas** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Ne**, eilės numeris 10. Bespalvės inertinės dujos, neoninėse lempose šviečia rausvai.

## Pavadinimo kilmė

Neoną 1898 metais atrado *William Ramsay* ir *Morris Travers*. Tai buvo vienas iš pirmųjų inertinių dujų elementų, todėl ir pavadintas neonu ( – naujas).

## Paskirtis
Neono dujos, kai per jas leidžiama elektros srovė, švyti raudonai (neono spalvos), todėl naudojamos reklamai. Inertinės dujos naudojamos He-Ne dujiniuose lazeriuose ir fotoblykstėse.
Fosforas

**Fosforas** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **P**, eilės numeris 15.

Vienintelis stabilus izotopas yra 31P.

## Pavadinimo kilmė

Baltasis (geltonasis) fosforas tamsoje aiškiai šviečia. Ši savybė leido 1669 m. Hamburgo alchemikui ir vaistininkui *Hennig Brand* bei jo padėjėjui *Kunckel* atrasti šį elementą, todėl jis atitinkamai ir pavadintas:  – šviesa + *phoros* – nešantis.

## Istorija

Fosforą pirmasis 1669 m. išgavo alchemikas H. Brandas, jis kaitino šlapalo, kvarcinio smėlio ir anglies mišinį. 1743 m. buvo pasiūlytas pramoninis fosforo gavimo būdas, jį gaunant iš fosforito, kvarcinio smėlio ir anglies esant 1100–1300 °C temperatūrai.

## Paplitimas

Laisvas fosforas gamtoje nerandamas, jis būna pasiskirstęs mineraluose, daugiausiai fosfatuose, pvz., apatito, fosfarito, ambligonito, vivianito, ksenotimo, monacito ir kituose.

## Naudojimas

Raudonasis fosforas yra naudojamas degtukams, puslaidininkiams gaminti, taip pat metalurgijoje.

## Fosforas organizme
Kartu su kalciu fosforo yra kauluose ir dantyse. Taip pat jo, susijungusio su baltymais ir riebalais yra įvairiuose audiniuose. Medžiagų apykaitoje fosfatai svarbūs kaip energijos tiekėjai. Fosforo junginiai veikia genetinės informacijos perdavimo procesus. Sutrikus fosforo apykaitai, greičiau susergama rachitu, kraujagyslių ateroskleroze, jaučiamas nuovargis, protinis ir fizinis nedarbingumas.

Fosforo yra grūduose, ankštinėse daržovėse, riešutuose, žirniuose, avižų kruopose, žuvyje, piene, mėsoje.

## Literatūra

* Bronius Matulis, Vitalijus Janickis, Neringa Petrašauskienė. *Chemijos pagrindai .* Kaunas: Technologija, 2006, 309–310 p. ISBN 9955-25-108-5.
Kobaltas

**Kobaltas** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Co**, eilės numeris 27.

## Savybės

Kobaltas yra stiprus feromagnetikas, jo spalva – sidabriškai balta.

## Paplitimas

Kobaltas Žemėje nerandamas kaip grynuolis, tik rūdoje, tačiau išgaunamas kartu su kitais metalais - dažniausiai nikeliu ar variu. Pagrindinės kobalto rūdos yra kobaltitas, eritritas, glaukodotas ir skuteriditas.

## Pavadinimo kilmė

Kobalto pavadinimo kilmė - mitologiška. Koboldai germanų padavimuose ir pasakose buvo kalnų, miškų ir namų dvasios; jie galėję suvalgyti sidabrą ir vietoje jo išskirti bevertes sidabro spalvos rūdas. Vokiečių kalnakasiai, dirbę *Erzgebirge* kasyklose, ilgą laiką niekaip negalėjo išgauti metalo iš kobalto rūdų, kurias laikė vario, sidabro arba alavo rūdomis ir manė, kad būsią apgauti mitinių koboldų. 1735 m. švedas *Georg Brandt* atrado šį elementą ir suteikė jam tokį pavadinimą.

Panaši pavadinimo kilmės istorija yra ir nikelio.
Galis

**Galis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, priskiriamas lengvųjų metalų grupei. Žymimas **Ga**, eilės numeris 31.

## Pavadinimo kilmė
Galis pavadintas Prancūzijos garbei (kaip ir francis) – šį elementą spektroskopiškai atradęs mokslininkas *Lecoq de Boisbaudran* jį pavadino savo gimtosios šalies garbei, nors kai kurie mano, kad pavadino savo garbei ( - gaidys, o prancūziškai gaidys yra *le coq*).
Germanis

**Germanis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Ge**, eilės numeris 32.

## Būdingos savybės

Germanis yra pilkšvas kietas mineralas. Jo kristalinė struktūra – tokia pati, kaip deimanto. Kristalinė struktūra elementui suteikia blizgesio, kuris išlaikomas iki gana aukštos temperatūros.
Germanis yra puslaidininkis, plačiai naudojamas elektronikos pramonėje. Grynas (be priemaišų) germanis, priešingai nei, pavyzdžiui, silicis, yra labai laidus bei difraguoja infraraudonuosius spindulius, todėl yra naudojamas infraraudonųjų spindulių detektoriuose ir panašiuose prietaisuose.

## Atradimo istorija
1871 m. Dmitrijus Mendelejevas numatė elemento, kurį pats pavadino ekasiliciu, egzistavimą, remdamasis savo sukurta periodine elementų sistema. 1886 m. šį elementą atrado vokietis Klemensas Vinkleris (*Clemens Winkler*). Šis atradimas dar sykį patvirtino Mendelevejo periodinės sistemos teisingumą. Elementas pavadintas Vokietijos () garbei.

## Naudojimas
1950 m. sukūrus germaniu paremtą tranzistorių, maždaug 20 metų germanis buvo plačiausiai naudojamas puslaidininkis. Vėliau jį išstūmė silicis dėl savo pranašesnių elektrinių savybių. Šiuo metu germanis daugiau naudojamas optiniuose-skaitmeniniuose prietaisuose, infraraudonųjų spindulių detektoriuose, bei kaip polimerizacijos katalizatorius. Silicio ir germanio mišinys – silicio germanidas – taip pat naudojamas kaip puslaidininkis; jo pranašumas prieš silicį yra ypatingai didelis srovės perdavimo greitis.
Germanio tranzistoriai kartais naudojami muzikos prietaisuose, siekiant išgauti 1950-1970 m. laikotarpio muzikos įrašams būdingą šnypščiantį garsą.

## Išgavimas
Germanis randamas įvairiuose mineraluose, taip pat kaip priemaiša anglyje, cinko rūdoje ir kt. Pramoniniu būdu išgaunamas iš cinko rūdos kaip šalutinis deginimo produktas. Ypatingo grynumo germanis gali būti išgaunamas distiliuojant kai kuriuos mineralus, turinčius germanio tetrachlorido.
Arsenas

**Arsenas** (*Arsenicum*,  'pigmentas') – cheminis periodinės elementų lentelės V grupės cheminis elementas, žymimas **As**, eilės numeris 33. Turi tik vieną stabilų izotopą – 75As. Junginiuose trivalentis ar penkiavalentis. Reaktingas. Gamtoje randamas daugiausia junginiuose su metalais ar siera. Spalva nuo švininės iki pilkai juodos. Blizgesys matinis, šviežiai nulaužtas – metalinis. Kietumas Moso skalėje – 3,5. Tankis 5730 kg/m³. Arseno randama Kaukaze, Užbaikalėje, Altajuje, Urale, Vokietijoje, Norvegijoje. Naudojamas kaip reduktorius. Arsenas ir visi jo junginiai labai nuodingi, dėl to vertintas senovėje (arseno junginiai minimi Aristotelio). Pirmasis gryną arseną išgavo Albertas Didysis.

## Pagrindinės savybės

## Pavadinimo kilmė
Elementui pavadinimą suteikė vienas svarbiausių jo junginių – arsenikas (arba diarseno trioksidas – As2O3), geltonas ir nuodingas junginys.

## Panaudojimas

Daugiausiai arseno yra sunaudojama gaminant šratus ir vaistus (energijos stimuliatorius).

## Šaltiniai
Selenas

**Selenas** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Se**, eilės numeris 34.

Jį atrado du chemikai, Jöns Jacob Berzélius ir Johan Gottlieb Gahn 1817-aisiais metais, pavasarį. 

Naudojamas spausdintuvuose, kopijavimo aparatuose.
Bromas

**Bromas** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Br**, eilės numeris 35.

## Naudojimas
 
Organiniuose junginiuose, tinkančiuose pesticidų, vaistų, dažų fotopopieriaus, benzino priedų gamybai. Sidabro bromidas AgBr naudojamas gaminant šviesai jautrias fotojuostas.

## Pavadinimo kilmė
Manoma, kad elemento pavadinimą lėmė jo nemalonus kvapas; graikiškai *bromos* – smarvė, nemalonus kvapas.

Bromą pirmąsyk išskyrė A. Balaras 1826 m., sieros rūgštimi ir mangano dioksidu veikdamas kalio bromidą:

2KBr + 2H2SO4 + MnO2 → K2SO4 + MnSO4 + Br2 + 2H2O
Argonas

**Argonas** – cheminis periodinės elementų lentelės VIII grupės elementas, žymimas **Ar**, eilės numeris 18. Sunkesnės už orą, bekvapės, bespalvės vienatomės inertinės dujos. Vandenyje beveik netirpsta. Ore yra 0,934 % tūrio, litosferoje – 4·10-60, iš visų inertinių dujų argono atmosferoje daugiausia.
Atrado 1894 metais *J. Rayleigh* ir *W. Ramsay*.

Gaunamas iki -100&nbsp;°C atšaldytą orą distiliuojant frakciniu būdu.
Naudojamas cheminėje sintezėje, branduolinėje technikoje, metalurgijos procesuose, puslaidininkių medžiagų gamybai, reklaminėse šviesose (švyti mėlynai). Per metus pagaminama apie 5·1010 m³.
Žinomi trys stabilūs izotopai.

## Naudojimas
Juo pripildomos elektros lemputės.

Naudojama suvirinimo procesuose.

## Pavadinimo kilmė
Argono pavadinimą lėmė jo cheminė savybė – jis sunkiai reaguoja su daugeliu kitų elementų, o reakcijose yra itin pasyvus:  'tingus, pasyvus, neveiklus'.
Kriptonas

**Kriptonas** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Kr**, eilės numeris 36.

## Pavadinimo kilmė
Kriptonas ilgą laiką tyrinėjamas tik kartu su argonu, kadangi jo nebuvo galima išskirti, jis buvo tarsi paslėptas ( – paslėptasis).

## Paskirtis
Kriptonas naudojamas lazeriuose bei fotoblykstėse. Jų veikimas pagrįstas tuo, kad pro kriptono dujas leidžiant elektros srovę susidaro elektromagnetinių bangų spindulys.
Stroncis

**Stroncis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Sr**, eilės numeris 38.

## Pavadinimo kilmė

Mineralas stroncianitas, iš kurio išgautas stroncis, pavadintas Škotijos kaimelio *Strontian* garbei, kurio kasyklose buvo išgaunamas švinas.
Cirkonis

**Cirkonis** () – cheminis periodinės elementų lentelės IVB grupės elementas, metalas, žymimas **Zr**, eilės numeris 40. Plastiškas, lengvai kalamas. Kambario temperatūroje cirkonį dengia plona tvirta oksido plėvelė, todėl atsparus korozijai bei rūgščių poveikiui. Aukštoje temperatūroje sugeria vandenilį sudarydamas cirkonio hidridus.

Gamtoje randamas tik junginiuose, mineralai reti. Chloridiniu ar šarminiu būdu gaunamas iš rūdų. Kristalinės atmainos – alfa heksagoninis ir kubinis beta, iš pirmojo į antrąjį virsta 863&nbsp;°C temperatūroje.

Cirkonio halogenidai naudojami gaminant šviesolaidžius, lazerius, specialų stiklą, cheminius jutiklius. Cirkonio nitridas (Zr3N4) naudojamas gaminant keramiką, antifrikcines bei apsaugines dangas. Karbidu (ZrC) dengiami metalai, iš jo gaminami ugniai atsparūs lydiniai. Cirkonio oksidas ZrO2 randamas mineralo badeleito pavidalu ir naudojamas gaminant keramiką, stiklą, emalį, abrazyvą, aukštos temperatūros elektrodus, taip pat naudojamas optiniuose elektros prietaisuose, stomatologijoje, aviacijoje, raketinėje technikoje, o monokristalai – gaminant lazerius bei juvelyrikoje. Mineralas cirkonas (ZrSiO4) naudojamas uolienų datavimui, taip pat juvelyrikoje.

## Lydiniai
Dažniausiai naudojami cirkonio lydiniai su alavu, geležimi, chromu, nikeliu, niobiu (kartu sudaro virš 97 % visų cirkonio lydinių). Lydiniai pasižymi mechanišku stiprumu, atsparumu korozijai bei kai kurioms rūgštims net aukštose temperatūrose.

## Pavadinimo kilmė

Yra dvi pavadinimo versijos, kurios pabrėžia cirkonio savybę būti palaikytu už vertingą daiktą:
*  kilęs nuo persiško *zargûn* ir reiškė „panašus į auksą“;
* cirkoniu anksčiau buvo vadinamas brangus silikatinis mineralas, kuris neretai, tyčia norint apgauti, buvo pašildomas ir tapdavo panašus į deimantą. Prancūzų juvelyrai tokį mineralą pavadino „Ceilono žargonu“ (*jargon de Ceylon*), kuris ilgainiui patapo cirkoniu.
Niobis

**Niobis** (anksčiau angliškai vadintas *kolumbiu*) – 41-as cheminis elementas periodinėje lentelėje, metalas, žymimas **Nb**.

Niobis yra retas, minkštas, pilkas bei elastingas metalas, randamas pirochlore, euksenite, kolumbite. Šis elementas pirmiausia buvo rastas pastarajame minerale ir dėl šios priežasties buvo pavadintas *kolumbiu*.

Pramonėje niobis yra įvairių plieno lydinių sudedamoji dalis. Šis metalas naudojamas branduolinėje pramonėje, elektronikoje, optikoje ir juvelyrikoje.

Gryno niobio gamtoje niekada nebūna, tačiau jo junginių galima rasti Kanadoje, Brazilijoje, Nigerijoje, Kongo Demokratinėje Respublikoje ir Rusijoje.

## Pavadinimo kilmė
Niobis buvo aptiktas kaip sudedamoji tantalo rūdų dalis, o senovės graikų sakmėse Niobė buvo pusdievio Tantalo dukra.

Tantalas kurį laiką buvo vadintas *kolumbiu* (*columbium*), kadangi jo atradėjas anglas Č. Hačetas elementą 1801 m. aptiko iš Amerikos atvežtame minerale kolumbite (Ameriką atrado keliautojas Kolumbas). Tačiau 1802 m. švedas Ekebergas kolumbite aptiko dar vieną naują elementą – tantalą. 1844 m. vokietis G. Rozė Bavarijos kolumbite irgi aptiko kolumbį, tačiau pavadino niobiu, kuris 1950 m. ir priimtas kaip norminis pavadinimas, nors iki tol anglai ir amerikiečiai rinkosi kolumbio variantą.

## Panaudojimas
Apskaičiuota, jog 2006 m. iš 44 500 iškasto niobio tonų 90% jo buvo panaudota aukštos klasės plieno gamybai, kurie naudojami reaktyvinių turbinų gamybai. Niobis taip pat yra naudojamas radiotechnikoje bei kompiuterių gamyboje.

## Literatūra
* Bronius Matulis, Vitalijus Janickis. *Metalai, metaloidai ir nemetalai.* Kaunas: Technologija, 2010, 112–113 p. ISBN 978-9955-25-862-9.

## Šaltiniai
Technecis

**Technecis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Tc**, eilės numeris 43. Mažiausio eilės numerio elementas, neturintis stabilių izotopų.

## Pavadinimo kilmė

Technecis buvo pirmasis cheminis elementas, ne rastas mineraluose, o išgautas dirbtiniu būdu (1937 m.;  – menas, *technetos* – dirbtinai išgautas).
Paladis

**Paladis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Pd**, eilės numeris 46.

## Savybės
Tai yra retas sidabriškai baltos spalvos metalas. Kaip ir rutenis, rodis, platina, osmis bei iridis, priklauso platinos grupės metalams. Nors visi jie pasižymi panašiomis cheminėmis savybėmis, paladžio lydymosi taškas žemiausias, jo tankis mažesnis nei kitų šios grupės metalų. Kaip ir platina, labai atsparus oksidacijai bei korozijai.

## Pavadinimo kilmė

Šį metalą 1803 metais atrado William Hyde Wollaston ir 1804 m. pavadino asteroido Paladės (atrasto 1802 m.) garbei.

## Naudojimas
Iš paladžio gaminami juvelyriniai dirbiniai. Metalas bei jo lydiniai naudojami odontologijoje, laikrodžių gamyboje, medicininiuose instrumentuose, elektronikos kontaktuose. Taip pat iš paladžio kaldinamos paladžio monetos.
Indis

**Indis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **In**, eilės numeris 49.

## Pavadinimo kilmė
1875 m. elementą atrado prancūzas *Lecoq de Boisbaudran*, kuriam įspūdį padarė tai, kad šio elemento spektre yra indigo spalva.
Stibis

**Stibis** () – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Sb**, eilės numeris 51.

## Pavadinimo kilmė
Graikai vieną stibio junginį (Sb2S3) vadino *stimmi*, romėnai – *stibium*. Manoma, kad šis žodis turįs somališką kilmę.

Daugelyje kalbų šio elemento pavadinimas kilęs iš graikų kalbos: *anti* – priešdėlis, nurodantis priešybę + *monos* – vienas; tokį pavadinimą lėmė ta aplinkybė, kad stibis buvo labai retai randamas gryna forma, t. y. jis buvo išgaunamas ne vienas, o junginiuose.

## Savybės
Stibis, simbolis Sb – tai pusmetalis, randamas keturiose alotropinėse formose, iš kurių dažniausiai pasitaiko sidabriniai melsvai balta, kieta, trapi, blizganti kristalinė forma. Atominis skaičius 51, atominė masė 121. Stibis priklauso periodinės cheminių elementų lentelės Va grupei. Stibis gali būti trivalentis arba penkiavalentis. Oksidacijos laipsnis junginiuose -3, +3, +. Gamtinis stibis susideda iš dviejų stabilių izotopų 121Sb(57,25%) ir 123Sb(42,75%)(taip pat dar yra 10 dirbtinių stibio izotopų). Stibis – grynuolių klasės mineralas. Kristalai trigoninės singonijos, pseudokubiniai, romboedriniai, plokštelių formos. Dažniausiai sudaro masyvius grūdėtus agregatus. Blizgesys metalinis. Kietumas 3-3. Stibio lydymosi temperatūra 630 °C, užvirimo temperatūra apie 1634 °C. Chemiškai nelabai aktyvus. Blogai praleidžia šilumą ir elektrą. Stibis turi ir metalų savybių, ir nemetalų savybių.

## Panaudojimas ir randamumas
Pr. m. e. Stibį naudojo senovės babiloniečiai.
1789 m. Stibis, kaitinamas aukštesnėje negu lydymosi temperatūroje, jungiasi su deguonimi ir sudaro stibio trioksidą. Aktyviai reaguoja su halogenais. Lydomas su siera (S), selenu (Se), telūru (Te), sudaro chalkogenidus. Didžiausią praktinę reikšmę turi stibio sulfidai. Stibis, jungdamasis su metalais, sudaro antimonidus (pavyzdžiui, magnio stibidą). Stibis lėtai tirpsta koncentruotuose druskos tirpaluose ir sieros rūgštyse (susidaro chloridai ir sulfatai). Reaguoja su koncentruota azoto rūgštimi. Skystas stibis turi ypatingą savybę – šaldamas plečiasi (vanduo irgi – vienas iš nedaugelio skysčių, turinčių tokią savybę). Stibio yra gyvuosiuose organizmuose. Daugiausia jo randama jūrų gyvūnuose (100 gramų sausosios masės – 0,02 miligramo), mažiau – sausumos gyvūnuose (0,0006 miligramo) ir augaluose (0,006 miligramo). Į žmogaus ir gyvūnų organizmą stibis patenka pro kvėpavimo organus ir virškinamąjį traktą. Kaupiasi skydliaukėje, kepenyse, blužnyje, kasoje. Stibis ir jo junginiai reaguoja su sulfhidrilinėmis organinių junginių grupėmis, inaktyvuoja kai kuriuos fermentus, slopina kai kurias angliavandenių, baltymų ir riebalų apykaitos reakcijas, kvėpavimą. Stibis pašalinamas iš organizmo daugiausia su išmatomis ir šlapimu.

## Šaltiniai
Jodas

**Jodas** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **I**, eilės numeris 53.

## Pavadinimo kilmė
Jodo garai turi aiškiai violetinį atspalvį – būtent ši savybė ir nulėmė elemento pavadinimą (graikiškai *ioeides* – mėlynas kaip žibuoklė).

## Reakcijos

### Atpažinimo reakcija

Jodą atpažinti galima jį lašinant ant krakmolo, kadangi jis jungiasi su jodu ir susidaro tamsiai mėlynos spalvos produktas.

### Jodo laikrodžio reakcija

Reakcija prasideda vandenilio peroksido ir sieros rūgšties tirpale, į kurį yra įdedamas kalio jodidas, natrio tiosulfatas ir krakmolas. Vyksta dvi reakcijos. Pirmoji yra lėtoji reakcija, jos metu yra susidaro jodas:

H2O2 + 2I− + 2H+ → I2 + 2H2O

Antrosios, greitosios reakcijos, metu tiosulfatas paverčia jodą į 2 jodo jonus:

2S2O32− + I2 → S4O62− + 2I−

Po kurio laiko tirpalas pakeičia spalvą į tamsiai mėlyną, beveik juodą.

## Jodo svarba žmogaus organizmui
Jodas yra labai svarbus ląstelių apykaitą reguliuojančios skydliaukės hormonams. Suaugusio žmogaus organizme yra 20-50 mg jodo.

Jeigu organizme trūksta jodo, sutrinka skydliaukės veikla. Maisto produktuose jodo nedaug. Daugiausia jo yra jūros žuvyje, menkės kepenyse, jūros kopūstuose.

## Taip pat skaitykite
* Liugolio tirpalas

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Cheminių elementų poveikis organizmui – www.medicinavisiems.lt
Ksenonas

**Ksenonas** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Xe**, eilės numeris 54.

## Pavadinimo kilmė

Atradus kriptoną, buvo rastos dar vienos inertinės dujos, kurios buvo nežinomos, svetimos ( - svetimas, nežinomas).

## Paskirtis

Kaip ir kriptonas, ksenonas yra naudojamas lazeriuose, lanko lempose bei fotoblykstėse. Jų veikimas pagrįstas tuo, kad pro kriptono dujas leidžiant elektros srovę, susidaro elektromagnetinių bangų spindulys.
Itris

**Itris** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Y**, eilės numeris 39.
Metalas, naudojamas lazerių kristalams gaminti, pridedamas į aliuminį gaminant aukštos įtampos laidus, nes jis padidina **elektrinį laidumą**.

## Pavadinimo kilmė
Elementas pavadintas Iterbiu vietovės Švedijoje garbei, kur 1794 m. suomių chemikas Johanas Gadolinas atrado itrio junginius.
Rodis

**Rodis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Rh**, eilės numeris 45.

Elementas buvo pavadintas pagal rodžio dichlorido šarmo raudoną spalvą ( – rožė).

Rodis yra brangusis metalas (2021 m. buvo 8 kartus brangesnis už auksą).

## Savybės
Rodis yra kietas, sidabro spalvos, patvarus metalas, turintis didelį atspindžio koeficientą. Paprastai nesudaro oksido, net kai yra šildomas. Lyginant su platina, rodis turi aukštesnę lydymosi temperatūrą ir mažesnį tankį. Nereaguoja su dauguma rūgščių: visiškai netirpsta azoto rūgštyje, tačiau šiek tiek tirpsta karališkajame vandenyje.

## Šaltiniai
Rutenis

**Rutenis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, metalas, žymimas **Ru**, eilės numeris 44.

## Pavadinimo kilmė
Kadangi šis metalas buvo išgautas iš rusiškos platinos, todėl Rusijos garbei ir pavadintas ( – Rusija). Taip 1844 m. jį pavadino Baltijos vokiečių mokslininkas chemikas Karlas Klausas iš Kazanės universiteto. 

## Savybės
Rutenis yra retas pereinamasis metalas, priklausantis periodinės elementų lentelės platinos grupei. Kaip ir kiti platinos grupės metalai, rutenis yra inertiškas daugumai kitų elementų. Rutenis paprastai randamas kaip mažesnė platinos rūdų dalis. Metinė gamyba yra apie 20 tonų. Dauguma pagaminto rutenio yra panaudota dilimui atspariems elektriniams kontaktams ir storiems filmų rezistoriams gaminti. Rutenis dar naudojamas platinos lydiniuose kaip katalizatorius.
Hafnis

**Hafnis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Hf**, eilės numeris 72.

## Pavadinimo kilmė

Hafnis pavadintas pagal Kopenhagos lotynišką pavadinimą - *Hafnia*. Tokį sprendimą nulėmė šio elemento atradėjai, taip pagerbę Nilsą Borą, gimusį Kopenhagoje, kuris savo teorijoje numatė šio elemento egzistavimą.

Prancūzų mokslininkai iki 1949 m. elementą vadino **keltijumi** (, keltų genčių garbei).
Renis

**Renis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Re**, eilės numeris 75. Sidabriškai baltos spalvos, retas, sunkusis, daugiavalentis pereinamasis metalas, chemiškai panašus į manganą ir naudojamas kai kuriuose lydiniuose.

## Pavadinimo kilmė

Renis pavadintas pagal lotynišką Reino upės pavadinimą (*Rhenium*).
Osmis

**Osmis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Os**, eilės numeris 76. Osmio tankis yra didžiausias tarp natūralių elementų.

## Pavadinimo kilmė

Elementui pavadinimas kilo nuo osmio tetraoksido jis pasižymi ypatingu kvapu ( – kvapas).
Iridis

**Iridis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Ir**, eilės numeris 77.

## Pavadinimo kilmė
Daugelis iridžio junginių yra įvairiaspalviai, margi, spalvoti, todėl elementas atitinkamai ir pavadintas (graikiškai *iridius* - margas kaip vaivorykštė).
Talis (elementas)

**Talis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Tl**, eilės numeris 81. Tai metalas, kuris nėra randamas laisvu pavidalu gamtoje. Izoliuotas nuo aplinkos talis blizga panašiai kaip alavas, bet ore nublunka. Labai minkštas metalas kurį galima pjaustyti peiliu. Kontaktas su neapsaugota oda pavojingas.

Pramonėje talis yra išgaunamas ne iš kalio rūdų, bet susidaro kaip šalutinis produktas gryninant sunkiųjų metalų sulfidų rūdas. 

## Naudojimas
Apie 60-70 % pagaminto talio yra naudojama elektronikos pramonėje, o likusi dalis naudojama farmacijos pramonėje ir stiklo gamyboje. Talio sulfido elektrinis laidumas kinta infraraudonosios šviesos poveikyje; šis junginys naudojamas infraraudonųjų spindulių detektoriuose. Talio bromido kristalai tinka naudoti infraraudonųjų spindulių optikoje (paprastas stiklas šių spindulių tiesiog nepraleidžia). Talis, kartu su selenu arba arsenu, gali būti panaudotas lengvai besilydančiam (125 - 150 °C), bet kambario temperatūroje pakankamai tvirtam stiklui sukurti. Talio-gyvsidabrio lydinys užšąla daug žemesnėje temperatūroje nei gyvsidabris (-60°C). Talio sulfatas yra nuodingas, bet beskonis ir bekvapis junginys, ir praeityje buvo naudojamas vabzdžiams bei graužikams naikinti.

## Atradimas ir pavadinimo kilmė

Talį 1861 metais nepriklausomai vienas nuo kito atrado chemikai William Crookes ir Claude-Auguste Lamy sieros rūgšties gamybos liekanose. Abu mokslininkai panaudojo naujai sukurtą atominės emisijos spektroskopijos metodą, kurį pritaikius, talis skleidžia ryškiai žalią spektrinę liniją. Pagal šią liniją jis ir pavadintas ( – žalias pumpuras ar šakelė).

## Šaltiniai
Bismutas

**Bismutas** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Bi**, eilės numeris 83.

## Pavadinimo kilmė

Bismutą XV a. antrojoje pusėje ėmė atrasti Rūdų kalnų (*Erzgebirge*) pievose ( - pievas + *muten* - spėti, numanyti). Iš *Wiesemutung* (pievų spėlionė) palaipsniui virto *Wiesmut* ir *Wismut*. Agrikola vėliau pavadinimą lotynizavo - *Bismutum*.
Polonis

**Polonis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Po**, eilės numeris 84.

## Pavadinimo kilmė

Elementas pavadintas jį atradusios mokslininkės M. Sklodovskos-Kiuri tėvynės – Lenkijos () garbei. Būtent ši fizikė kartu su vyru Pjeru Kiuri 1898 m. elementą aptiko urano rūdose.
Astatis

**Astatis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **At**, eilės numeris 85.

## Pavadinimo kilmė
Elemento pavadinimą nulėmė jo cheminė savybė, kad jis yra labai nestabilus radioaktyvus elementas: lotyniškai *a-* priešdėlis, nurodantis priešybę, savybės trūkumą + *stare* – stovėti, likti stabiliam.
Radonas

**Radonas** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Rn**, eilės numeris 86, tauriosios inertinės dujos.

## Pavadinimo kilmė
Radono pavadinimas susijęs su radžiu – tai radioaktyviosios dujos, kurios dažnai atsiranda kaip radžio skilimo produktas. Laikoma, kad 1900 m. radoną atrado Vokietijos chemikas F. Dornas, tačiau jau 1899 m. tyrinėdamas torio preparatus, anglų mokslininkas E. Rezerfordas nustatė, kad jie į orą skleidžia iki tol nežinomą radioaktyvią medžiagą.

## Savybės
Vienas rečiausių Žemės cheminių elementų. Bespalvės, bekvapės, labai sunkios, švytinčios tamsoje dujos. Žinomi 34 radono izotopai. Išgaunamas iš dujų mišinio pašalinant chemiškai aktyvias medžiagas, vėliau atskiriant azotą ir kitas inertines dujas. Atšaldytas skystėja ir virsta bespalviu skysčiu, kuris žemesnėje nei –71 °C laipsnio temperatūroje tampa geltonas, o žemesnėje nei –180 °C laipsnių temperatūroje oranžiniai raudonas. Labai maži radono kiekiai yra gamtiniuose vandenyse. Iš statybinių medžiagų kaupiasi patalpose. Radonas ir jo skilimo produktai mažina leukocitų kiekį kraujyje, ardo kaulų čiulpus, gali sukelti spindulinę ligą.

## Naudojimas
Naudojamas medicinoje, taip pat uranui ir toriui rasti, požeminiuose dujotiekiuose nustatyti dujų nuotėkiui, dujokaukėms tikrinti. Radono koncentracijos dinamika požeminiuose vandenyse gali būti naudojama prognozuoti galimus žemės drebėjimus.

## Šaltiniai
Prazeodimis

**Prazeodomis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Pr**, eilės numeris 59.

## Pavadinimo kilmė

Prazeodimio chloridams būdinga žalsva spalva ( – žalsva, žalio atspalvio). Galūnė **-dimis** susijusi su anksčiau žinomu vientisu junginiu didimu, iš kurio vėliau buvo išgauti elementai-dvyniai: prazeodimis ir neodimis.
Policikliniai aromatiniai angliavandeniliai

**Policikliniai aromatiniai angliavandeniliai** (**Daugiacikliai aromatiniai angliavandeniliai** sutr. *DAA, PAH*' arba *'PAA*) – cheminiai junginiai, sudaryti iš daugelio kondensuotų aromatinių žiedų. Daugelis jų yra (arba spėjama, kad yra) kancerogenai. Paprasčiausias iš jų yra benzociklobutenas (C8H6).

## Paplitimas, savybės

Policikliniai aromatiniai angliavandeniliai randami gamtoje, normaliomis sąlygomis, kambario temperatūroje tai – kietos agregatinės būsenos medžiagos. Jų aukšta lydymosi ir virimo temperatūra, žemas garų slėgis. Tam tikri jų kiekiai išsiskiria nepilno organinių medžiagų degimo ar jų pirolizės metu.

### Cheminės savybės
 
Šie junginiai gana blogai tirpsta vandenyje – hidrofobiški. Jų tirpumas mažėja, didėjant molekulinei masei, t. y. kondensuotų aromatinių žiedų skaičiui. Tačiau šie junginiai labai gerai tirpsta organiniuose tirpikliuose, riebaluose – yra lipofiliški.

Policiklinių aromatinių angliavandenilių junginiai chemiškai yra gana inertiški. Atsižvelgiant į poveikį aplinkai, svarbiausios cheminės reakcijos yra hotodekompozicija bei reakcijos su azoto oksidais, azoto rūgštimi, sieros oksidais, sieros rūgštimi, ozonu ir hidroksilo radikalais.

## Pavyzdžiai
Toliau minimi junginiai priskiriami prie policiklinių aromatinių angliavandenilių:

* Acenaftilenas
* Acenaftenas
* Antantrenas
* Antracenas
* Benz[a]antracenas
* Benzo[a]fluorenas
* Benzo[a]fluorenas
* Benzo[b]fluorenas
* Benzo[b]fluorantenas
* Benzo[ghi]fluorantenas
* Benzo[j]fluorantenas
* Benzo[k]fluorantenas
* Benzo[ghi]perilenas
* Benzo[c]fenantrenas
* Benzo[a]pirenas
* Benzo[e]pirenas
* Krizenas
* Koronenas
* Ciklopenta[cd]pirenas
* Dibenz[a, h]anthracene
* Dibenzo[a, e]pirenas
* Dibenzo[a, h]pirenas
* Dibenzo[a, i]pyrene
* Dibenzo[a, l]pirenas
* Fluorantenas
* Fluorenas
* Indeno[1,2,3-cd]pirenas
* 5-Metilkrizenas
* 1-Metilfenantrenas
* Naftalenas
* Perilenas
* Fenantrenas
* Pirenas
* Trifenilenas
Neodimis

**Neodimis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Nd**, eilės numeris 60.

## Pavadinimo kilmė

Anksčiau buvo manoma, kad didimas yra dviejų neatskiriamų elementų junginys, tačiau vėliau pavyko juos išskirti – buvo gautas prazeodimis ir neodimis. Pastarasis reiškė „naująjį iš dvynių (elementų)“ ( – naujas + *didimoi* – dvyniai).
Prometis

**Prometis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Pm**, eilės numeris 61.

## Pavadinimo kilmė

Elementas pavadintas graikų dievo Prometėjo garbei, kuris dovanojo ugnį žmonėms.
Samaris

**Samaris** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Sm**, eilės numeris 62.

## Pavadinimo kilmė

Elementas pavadintas pagal mineralą samarskitą, iš kurio buvo išgautas. Pats samarskitas pirmiausia buvo aptiktas Urale, netoli Miaso miesto ir pavadintas kalnakasybos funkcionieriaus V. Samarskio garbei (dar esant jam gyvam).
Europis

**Europis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Eu**, eilės numeris 63.

## Pavadinimo kilmė
Elementas pavadintas Europos žemyno garbei, tačiau tiksliai nėra žinoma, kodėl; gali būti, kad tai lėmė aplinkybė, jog pirmą kartą elementą išskyrė Europoje (Prancūzijos mokslininkai).
Gadolinis

**Gadolinis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Gd**, eilės numeris 64.

## Pavadinimo kilmė

Gadolinis buvo išskirtas gana neseniai, kadangi ligi tol jis buvo aptinkamas tik junginiuose, iš itrio oksido: būtent itrio atradėjo garbei 1880 m. jis ir pavadintas – itrį atrado suomių chemikas ir geologas Johanas Gadolinas.
Disprozis

**Disprozis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Dy**, eilės numeris 66.

## Pavadinimo kilmė
Šio elemento išskyrimo procesas iš Iterbyje (*Ytterby*, Švedija) randamų mineralų buvo itin sudėtingas ir varginantis, todėl jam buvo suteiktas atitinkamas pavadinimas:  – neprieinamas, sudėtingas, sunkus.
Holmis

**Holmis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Ho**, eilės numeris 67.

## Pavadinimo kilmė
Holmis pavadintas Stokholmo garbei ( - Stokholmas). Tai mokslininko Pero Teodoro Klevės (*Per Teodor Cleve*) gimtasis miestas. P. T. Klevė grynindamas erbio oksidą dvi substancijas: rudą pavadino holmija (holmio oksidas), o žalią - tulija (tulio oksidas).
Erbis

**Erbis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Er**, eilės numeris 68.

## Pavadinimo kilmė
Kadangi elementas buvo rastas Švedijoje, prie Iterbiu vietovės, jis buvo pavadintas trumpesniu jos vardu (taip pat žr. Iterbis).
Tulis

:: *Apie miestą Prancūzijoje žr. [[Tulis (Prancūzija)]]*.

**Tulis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Tm**, eilės numeris 69.

## Pavadinimo kilmė
Peras Teodoras Klevė (*Per Teodor Cleve*) grynindamas erbio oksidą išgavo dvi substancijas: rudą, kurią pavadino holmija (holmio oksidas), o žalią – tulija (tulio oksidas). Pastarosios pavadinimas pasirinktas Tulės garbei – žemės, kuri buvo aprašyta dar romėnų laikais, manoma, kad tai buvo mitinės Šiaurės šalys ar Skandinavija. Tulija, savo ruožtu, nulėmė tulio pavadinimą.
Iterbis

**Iterbis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Yb**, eilės numeris 70.

## Pavadinimo kilmė
Elementas pavadintas pagal Iterbiu kasyklų vietovę Švedijoje, kur jis pirmąkart buvo iškastas.