open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Marijonas Giedrys

**Marijonas Giedrys** (1933 m. kovo 16 d. Kaune – 2011 m. gegužės 24 d. Vilniuje) – Lietuvos kino režisierius, aktorius, scenaristas.

## Biografija
1959 m. baigė Sąjunginį kinematografijos institutą Maskvoje, mokytojas režisierius ir pedagogas Sergejus Gerasimovas. 1959–1992 m. Lietuvos kino studijos režisierius. 1964–1968 m. kūrė dokumentinius filmus. Nuo 1987 m. kūrybinio susivienijimo „LKS“ meno vadovas.

1975 m. LSSR nusipelnęs meno veikėjas. 1983 m. LSSR liaudies artistas.

Palaidotas Antakalnio kapinėse.

## Kūryba
Per 30 metų nufilmavo 14 vaidybinių ir 8 dokumentinius filmus. M. Giedrys buvo realistinės pasaulėjautos menininkas. Jo filmams būdingas ryškus socialinis skambesys, didelė dramaturginė ir psichologinė veiksmo įtampa, atviros herojaus aistros.

**Filmografija**: 
* 1959 m. Mums nebereikia; kino novelės rinkinyje „Gyvieji didvyriai“ scenarijaus autorius ir režisierius
* 1962 m. Svetimi, režisierius
* 1964 m. Dangus priklauso mums, režisierius
* 1965 m. Jubiliejus, režisierius
* 1965 m. Lino daina, režisierius
* 1966 m. Žirgai ir vištos, režisierius
* 1966 m. Do-re-mi, režisierius
* 1967 m. Suaugusių žmonių žaidimai, režisieriaus padėjėjas, vaidino
* 1967 m. Kas tu?, režisierius
* 1967 m. 50-50, režisierius
* 1968 m. Kalnai, kalnai..., režisierius
* 1969 m. „Lietuva“, režisierius
* 1970 m. Vyrų vasara, režisierius
* 1971 m. Žaizdos žemės mūsų, režisierius
* 1972 m. Herkus Mantas, režisierius
* 1974 m. Perskeltas dangus, režisierius, scenarijaus autorius
* 1975 m. Smokas ir Mažylis, vaidino, rež. Raimondas Vabalas
* 1977 m. Dulkės saulėje, režisierius
* 1978 m. Nesėtų rugių žydėjimas
* 1981 m. Medaus mėnuo Amerikoje
* 1981 m. Amerikietiška tragedija
* 1984 m. Sūnus paklydėlis
* 1988 m. Parodų rūmai, scenarijaus autorius ir režisierius (kartu su Andriumi Šiuša)
* 1990 m. Marius (kartu su Jonu Pakuliu)

## Apdovanojimai
* 1960 m. pagrindinis prizas kino novelių rinkiniui „Gyvieji didvyriai“ Karlovy Varų tarptautiniame kino festivalyje
* 1973 m. LSSR valstybinė premija už filmą „Herkus Mantas“ 
* 2010 m. vasario 24 d. už viso gyvenimo kūrybą paskirta Vyriausybės kultūros ir meno premija

## Įdomūs faktai
„Herkus Mantas“ – gana plačiai rodytas SSRS kino teatruose filmas. Ten jį pažiūrėjo net virš 16 mln. žiūrovų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Apie M. Giedrį
Tofolas

**Tofolas** – miestas Mikronezijoje, Kosrae valstijos sostinė. Miestas turi savivaldybės statusą. Jis ribojasi tik Lelu savivaldybe. Gyventojų – 2591 (2000 m.).
Lakštiniai

**Lakštiniai** – rytietiška makaronų rūšis, paplitusi Tolimųjų Rytų virtuvėse. Lakštiniai yra labai plačiai vartojami visose Tolimųjų Rytų virtuvėse, nors atskiruose regionuose rūšys skiriasi.

## Istorija
Lakštiniai atsirado senovės Kinijoje. Iki kviečiams patenkant į Kiniją, buvo naudojami sorų miltai, o vėliau daugiausiai juos pakeitė kvietiniai miltai. Lakštiniams plintant į kitas šalis, pradėti naudoti kiti įvairūs produktai: ryžių, grikių, pupuolių miltai, krakmolas. Visa tai nulėmė didžiulę lakštinių įvairovę.

Ilgainiui lakštinių vartojimui nebelėmė Kinų kultūros (Sinosfera) įtaka. Jų gamybos tradicijos persikėlė į Tibetą (*thugpa*), Pietryčių ir Vidurinę Aziją (*lagman*).

į Italiją lakštiniai greičiausiai atkeliavo XIII amžiuje ir lėmė daugybės europietiškų makaronų rūšių atsiradimą.

## Rūšys
Pagal pagrindinį komponentą galima išskirti keletą pagrindinių lakštinių rūšių:

### Kvietiniai makaronai 麺 ''mian''
* 拉麺 (pinyin: *lamian*, kanton: *laimin*, ) – rankomis ištempti makaronai, išrasti Pekino virtuvėje.
* 撈麵 (pinyin: *lāomiàn*, kanton: *lomein*) – riebaluose virti kvietiniai makaronai, išrasti Pekino virtuvėje.
* 面? (hokkien *meekiah*) – ploni kvietiniai makaronai, naudojami kinų išeivių virtuvėse Pietryčių Azijoje.
* 面薄 (hokkien *meepok*) – plokšti kvietiniai makaronai, naudojami kinų išeivių virtuvėse Pietryčių Azijoje.
* 麵線 (pinyin: *miànxiàn*, kanton: *minsin*, hokkien: *misua*) – ploni sūdyti makaronai.
* 伊麵 (pinyin: *yīmiàn*, kanton: *yee min*, hokkien: *EeMee*) – kepti makaronai.
* 饂飩 () – labai stori kvietiniai makaronai, gaminami Japonijoje.
* 素麺 () – labai ploni makaronai, valgomi vasarą šalti.

### Ryžių miltų makaronai 粉 ''fěn''
* 米粉 (pinyin: *mifen*, kanton: *maifun*, hokkien: *beehoon*, ) – ploni ryžių makaronai.
* 米線 (pinyin: *mǐxiàn*, kanton: *maisin*) – ryžių makaronai.
* 叻沙 (kanton: *liksa*, hokkien: *laksa*) – ryžių makaronai
* 粿条 (pinyin: *guotiao*, kanton: *kwaitiu*, hokkien: *kwayteow*) – plokšti ryžių lakštiniai.
* 河粉 (pinyin: *héfěn*, kanton: *hofun*, hokkien: *horfun*) – labai platūs ryžių lakštiniai
* *Bánh Hỏi* (viet.) – Vietnamietiški labai ploni makaronai, susukti į ryšulius
* *Bánh Phở* (viet.) – Vietnamietiški makaronai iš ryžių miltų
* *Bánh canh* (viet.) – Vietnamietiški makaronai iš ryžių ir manijoko miltų.

### Makaronai iš kitų produktų
* 冬粉 (pinyin: *dōngfěn*, kanton: *dungfun*, hokkien: *danghun*) – labai ploni permatomi makaronai, gaminami iš pupelių tešlos.
* 粉絲 (pinyin: *fěnsī*, kanton: *funsze*) – storesni *dongfen*
* 蕎麦 () – grikiniai makaronai, gaminami Japonijoje.

## Paruošimas ir patiekimas
Lakštiniai gali būti verdami, troškinami arba verdami riebaluose. Tolimuosiuose Rytuose paplitę visi šie gaminimo būdai, tačiau dažniausias – virimas.

Labiausiai paplitę lakštinių patiekalai yra sriubos, kuomet lakštiniai patiekiami dideliame kiekyje pagardinto sultinio su įvairiais priedais. Tai vietnamietiškas fo ar kiniškas lamien patiekalų variantai.

Kitas patiekalų variantas yra lakštiniai, patiekiami apkepti su daržovėmis, mėsa, žuvimi ir padažu. Tai japoniškas jakisoba ar korėjietiškas čapčė gaminimo būdas.
Faktas (filmas)

**Faktas** – Lietuvos kino studijoje 1980 m. sukurtas filmas-drama. Filmo trukmė – 91 min. Pirmaisiais metais kino teatruose filmą pažiūrėjo 5,9 mln. žiūrovų. Užsienyje filmas rodomas pavadinimu „Nulinė kraujo grupė“.

## Siužetas

Filmo pagrindas - konkretus istorinis Antrojo pasaulinio karo faktas: 1944 m. birželio 3 d. vokiečių kariškiai sudegino Pirčiupių kaimą su visais 119 jo gyventojų. Filmas įmanomai tiksliai atkuria šios baisios dienos įvykius.

## Kūrybinė grupė
* Scenarijaus autorius - Vytautas Žalakevičius
* Režisierius - Almantas Grikevičius
* Operatorius - Donatas Pečiūra
* Dailininkas - Galius Kličius
* Kostiumų dailininkė - Viktorija Bimbaitė
* Garso operatorius - Juozas Širvinskas.

## Vaidina
* Regimantas Adomaitis - *Jonas Buckus*
* Vaiva Mainelytė - *Kazia, jo žmona*
* Justina Širvinskaitė - *jų dukrytė*
* Donatas Banionis - *pulkininkas Titelis* 
* Juozas Budraitis - *leitenantas Jozefas Šaknys*
* Uldis Dumpis - *grandinis Šmidermanas*
* Aleksandras Kaidanovskis - *Stanislovas* 
* Eugenija Šulgaitė - *jo motina*
* Algimantas Masiulis - *Peciukonis*
* Irena Leonavičiūtė - *Teklė, jo duktė*
* Jelena Solovej - *Ona, jos sesuo*
* Laimonas Noreika - *„Džanas-amerikonas“*
* Rasa Kirkilionytė - *Džano dukra*
* Eugenija Pleškytė - *Karolina, jo žmona*
* Aleksandras Obolenskis - *kerdžius Aleksandras*
* Arnis Licytis - *leitenantas Akermanas*
* Saulius Balandis - *Vincas*
* Doloresa Kazragytė - *siuvėja*
* Elvyra Piškinaitė - *panelė Salomėja*
* Algis Kybartas - *Antanas*
* taip pat Valentinas Masalskis, Danguolė Baukaitė, Milė Šablauskaitė, Kristina Gudonytė, Saulius Sipaitis, Peteris Liepinš, Artūras Pravilionis, Edgaras Savickis, Teodoras Četrauskas, Valerija Marcinkevičiūtė, Olga Mažeikytė, Linas Pečiūra, Regina Zdanavičiūtė, Aleksandras Ribaitis, Irena Litvinovič, Eglė Čekuolytė, Irena Liutikaitė, Nijolė Lepeškaitė, Juris Pliavinis, Eugenijus Olbikas, K. Baranauskas, F. Černiauskaitė, L. Grabovskis, A. Silinis, Andris Morkans, E. Mekšas ir kiti.
*Kostas Smoriginas - *tardytojo balsas*.

## Apdovanojimai
* Sąjunginio kino festivalio Vilniuje (1981) pagrindinis prizas
* Šio festivalio specialus Lietuvos rašytojų sąjungos prizas už geriausią scenarijų Vytautui Žalakevičiui
* Premija ir diplomas už geriausią antraplanį moters vaidmenį aktorei Jelenai Solovej - tarptautiniame Kanų kino festivalyje 1981 m.
Almantas Grikevičius

**Steponas Almantas Grikevičius** (1935 m. birželio 7 d. Kaune – 2011 m. sausio 4 d.) – Lietuvos dokumentinio ir vaidybinio kino režisierius, scenaristas.

## Biografija
1965 m. baigė VGIK Režisūros fakultetą. 1969–1992 m. dirbo Lietuvos kino studijoje. A. Grikevičiaus režisuotas filmas „Jausmai“ yra pripažintas geriausiu visų laikų lietuvišku filmu. Palaidotas Antakalnio kapinėse.

## Filmografija
* Saulės pasakos (1964; dokumentinis; režisierius, scenarijaus autorius)
* Tavo rankose (1965; dokumentinis; režisierius, scenarijaus autorius)
* Trys raktai (1966; dokumentinis; režisierius, scenarijaus autorius)
* Laikas eina per miestą (1966; dokumentinis; režisierius, scenarijaus autorius)
* Sušaudymas (1967; dokumentinis; režisierius)
* Jausmai (1968; režisierius, su Algirdu Dausa)
* Ave, Vita (1969; režisierius)
* Temperatūra ne pagal Celsijų (1973; režisierius, scenarijaus autorius)
* Sadūto tūto (1974; režisierius)
* Sodybų tuštėjimo metas (1976; režisierius)
* Veidas taikinyje (1979; TV filmas, 2 serijos, režisierius)
* Faktas (1980; režisierius)
* Jo žmonos išpažintis (1984; režisierius)
* Vilkolakio pėdsakai (1986; režisierius, vaidino)
* Išėjusiems negrįžti (1988; scenarijaus autorius)
* Malda už Lietuvą (1991; režisierius, scenarijaus autorius)
* Nusišypsok mums, Viešpatie (1993; scenarijaus autorius)
* Elzė iš Gilijos (1999; montažas)
* Pastabos gyvenimo būdo paraštėse (2002; režisierius, scenarijaus autorius)
* Bandymas išsiaiškinti (2003; režisierius, scenarijaus autorius)

## Įvertinimas
* 1981 m. LTSR nusipelnęs meno veikėjas
* 1984 m. LSSR valstybinė premija
* 2004 m. LR Vyriausybės meno premija
* 2005 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžius
* 2009 m. Nacionalinė kultūros ir meno premija

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kūrėjai. Almantas Grikevičius (Lietuviškų filmų centras)
* Sovietiniai cenzoriai privertė pamiršti lietuviško kino genijų
Pixelmator

**Pixelmator** – lietuvių programuotojų brolių Sauliaus ir Aido Dailidžių sukurta komercinė paveikslėlių redagavimo programa, skirta Mac OS X operacinei sistemai.

2007 m. rugsėjo 25 d. buvo išleista pirmoji programos versija, kainavusi 59.99$.

Kaip sako patys kūrėjai: – „Jei Photoshop skirta profesionalams, tai Pixelmator skirta visiems likusiems“.

## Nuorodos
* Programos tinklalapis
* Programos lietuviškas forumas
* Pixelmator video pamokos
* Kūrėjų „Flickr“ puslapis
* Aidas Dailidė: „Pixelmator sėkmės istorija“, 2012 03 07 (Pranešimas „Versli Lietuva“ organizuotame renginyje „Sėkmingos mobiliosios aplikacijos“, Vilnius 2012 03 07)
Gimnazija

**Gimnazija** – vidurinės mokyklos tipas, bendrojo lavinimo mokykla (įstaiga, kurios pagrindinė veikla – formalusis arba (ir) neformalusis švietimas). Baigus gimnaziją – kaip ir kitą vidurinę mokyklą, t. y. išlaikius abitūros egzaminus, leidžiama studijuoti aukštojoje mokykloje. Išsilavinimo trukmė bei programos priklauso nuo švietimo sistemos.

Lietuvoje šiuo metu vidurinės mokyklos skyla į gimnazijas ir progimnazijas. Patvirtinus Švietimo įstatymo pataisas, nebeliks pradinių, vidurinių mokyklų – iki aštuntos klasės vaikai mokysis progimnazijose, o paskui – gimnazijose arba profesinėse mokyklose.

## Lietuvoje
Lietuvoje yra išskiriama „paprasta“ gimnazija ir menų gimnazija:
* **Gimnazija** (akredituota vidurinio ugdymo programa; akredituota vidurinio ugdymo programa ir pagrindinio ugdymo programos II dalis; tarptautinio bakalaureato programa, akredituota vidurinio ugdymo programa ir pagrindinio ugdymo programos II dalis; atskirais atvejais – akredituota vidurinio ugdymo ir pagrindinio ugdymo programos; akredituota vidurinio ugdymo, pagrindinio ir pradinio ugdymo programos);
* **Menų gimnazija**: joje yra akredituota vidurinio ir muzikinio ugdymo programa, pagrindinio ir muzikinio, pradinio ir muzikinio ugdymo programos; akredituota vidurinio ir dailės ugdymo programa, pagrindinio ir dailės, pradinio ir dailės ugdymo programos. Lietuvoje – pvz., Klaipėdos Eduardo Balsio menų gimnazija, anksčiau taip pat Nacionalinė Mikalojaus Konstantino Čiurlionio menų gimnazija.

### Taip pat skaitykite
* Sąrašas:Lietuvos gimnazijos

## Šaltiniai
Mikronezijos Federacinių Valstijų valstijos

**[[Mikronezijos Federacinės Valstijos|Mikronezija]]** padalinta į keturias valstijas:

Valstijos smulkiau padalintos į 76 savivaldybes.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Micronesia (Citypopulation.de)
* States of Federated States of Micronesia (Statoids.com)
Giedrius Čekuolis

**Giedrius Čekuolis** (g. 1959 m. kovo 29 d.) – lietuvių diplomatas, Lietuvos Respublikos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius (2000 m.). Brolis dvynys – ambasadorius Dalius Čekuolis.

## Biografija
1966–1977 m. mokėsi Vilniaus 15-ojoje vidurinėje mokykloje, 1977–1982 m. studijavo Maskvos valstybiniame tarptautinių santykių institute.

1982–1987 m. buvo LTSR draugystės ir kultūrinių ryšių su užsienio šalimis draugijos vyr. referentas, skyriaus vedėjas. 1987–1990 m. – LTSR URM I sekretorius.

1990–1992 – dirbo Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerijos Protokolo vadovu, vėliau – Šiaurės Europos šalių skyriaus vedėju. 1990 m. kovo 28 dieną G. Čekuolis ir tuometinis užsienio reikalų ministras Algirdas Saudargas Vilniaus oro uoste įspaudė pirmąją Lietuvos Resublikos vizą į britų žurnalisto E. Lucaso pasą.

1992–1994 m. – Lietuvos ambasados Švedijoje patarėjas. 1994 m. buvo laikinasis reikalų patikėtinis Lietuvos ambasadoje Prancūzijoje, o 1994–1995 m. – Ispanijoje. 1995–1999 m. – Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Ispanijos Karalystėje.

1999–2000 dirbo URM Daugiašalių santykių departamento direktoriumi, o 2000–2003 – Lietuvos užsienio reikalų viceministru (ir ministerijos sekretoriumi), atsakingu už integraciją į NATO.

2003–2009 m. – Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Prancūzijos Respublikoje, taip pat Tuniso Respublikai, Andoros Kunigaikštystei ir Maroko Karalystei. Vėliau buvo URM ambasadorius – ESBO pirmininko specialus atstovas užsitęsusių konfliktų klausimams.

Nuo 2012 m. sausio 17 d. paskirtas Lietuvos Respublikos nepaprastuoju ir įgaliotuoju ambasadoriumi, Lietuvos nuolatiniu atstovu prie Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos (ESBO).

Moka anglų, ispanų, prancūzų bei rusų kalbas.

2003 m. apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžiumi.

## Nuorodos
* Prezidentė įteikė skiriamuosius raštus Lietuvos ambasadoriui ESBO  (www.president.lt inform.)

## Šaltiniai

|-

|-

|-

|-
Omnipol

**Omnipol** () - Čekijos kompanija, prekiaujanti karine, aviacijos ir pramonės įranga.

Omnipol yra tarpininkė tarpvalstybiniuose sandoriuose, prekiaujant karine sausumos ir aviacijos technika su įvairiomis pasaulio šalimis.

## Istorija
Kompanija buvo įkurta 1934 m. kaip prekybinė kompanija, pardavinėjusi Škodos gamyklų (*Škodovy závody*; Pilzenas) produkciją. Kompanija turėjo prekybinius atstovus daugiau kaip 60 pasaulio šalių, todėl sėkmingai prekiavo ne tik karinės, bet ir kitokios Čekoslovakijos pramonės gaminiais.
>br>Antrasis pasaulinis karas nutraukė kompanijos veiklą.

6-ojo dešimtmečio antroje pusėje *Omnipol* prekinis ženklas buvo atgaivintas, įkurta nauja kompanija tokiu pačiu pavadinimu. Naujoji kompanija pradžioje daugiausia prekiavo medžiokliniais ir sportiniais šautuvais, civiliniais lėktuvais. Vėliau *Omnipol* buvo įgaliota prekiauti (stebint valstybės institucijoms) ir karinėmis bei saugos sistemomis. Paskutinį XX a. dešimtmetį parduodamų prekių spektras plėtėsi, ir dabar apima ne tik sausumos kariuomenės ir karo aviacijos sistemas, bet ir maisto perdirbimo ir tekstilės pramonių mašinas, vykdo aplinkos apsaugos projektus, nuomoja transporto priemones ir įrangą.

## Veikla
*Omnipol* kompanija, prekiaudama užsienyje, atstovauja keliasdešimties Čekijos kompanijų komercinius interesus. *Omnipol* tradiciškai tiekia užsienio valstybėms ginkluotosioms pajėgoms, policijai bei civilinei gynybai skirtus gaminius bei paslaugas. Ši kompanija taip pat yra pačios Čekijos kariuomenės ir policijos tiekėjas. *Omnipol* kompanija yra vienu iš Čekijos respublikos Gynybos pramonės asociacijos (*Association of the Defence Industry*) narių steigėjų.

Omnipol prekiauja:
* Vikšrinėmis ir ratinėmis karinėmis mašinomis:
* Tiltatiesėmis ir inžinerijos mašinomis
* Pėstininkų ginklais ir šaudmenimis
* Branduolinės, biologinės ir cheminės gynybos įranga
* Civiliniai ir kariniai orlaiviais, nepilotuojamais lėktuvais.
* Asmeniniais ir orlaivių stabdymo parašiutais.
* Skrydžių simuliatoriais ir treniravimo įranga
* Komponentais ir atsarginėmis dalimis.
* Alaus ir kitų gėrimų gamybos įranga
* Maisto perdirbimo įranga
* Metalo formavimo mašinomis,
• ir kt.

## Nuorodos
* OMNIPOL a.s.
Ludwig Andreas Feuerbach

**Liudvigas Andrėjas Fojerbachas** (; 1804 m. liepos 28 d. Vokietijoje, Bavarijoje – 1872 m. rugsėjo 13 d. Niurnberge) – vokiečių filosofas.

Jo giminėje buvo daug talentingų advokatų, akademikų ir dvasininkų. Jaunystėje Fojerbachas buvo labai religingas, Heidelbergo universitete studijavo teologiją. 1824 m. persikėlė į Berlyną, kur klausėsi Hėgelio paskaitų. Tada jis ir paliko teologijos studijas, kad galėtų savo gyvenimą skirti filosofijai. 1830 m. Fojerbachas anonimiškai išleido veikalą "Mintys apie mirtį ir nemirtingumą", kuriame neigė nemirtingos sielos egzistavimą, ir pradėjo mokslininko karjerą. 1837 m. vedė Bertą Lou. Žmona turėjo paveldėjusi tėvui priklausiusio porceliano fabriko akcijų. Dvidešimt trejus metus jie išgyveno jos pilyje Brukberge, versdamiesi iš fabriko teikiamo pelno ir Fojerbacho raštų.

"Krikščionybės esmė", pasirodžiusi 1841 m., susilaukė didžiausio pasisekimo. Tačiau po 1848 m. revoliucijos pralaimėjimo Fojerbacho reputacija sumenko, sumažėjo ir pajamos. Porceliano fabrikas žlugo. Fojerbachas teberašė, tačiau ankstesnio populiarumo jau nebesulaukė. 1870 m. jį ištiko paralyžius, o 1872 m. Fojerbachas mirė. Jis palaidotas Niurnberge. Į laidotuves pagerbti garsaus mąstytojo susirinko daugiau kaip 20 000 žmonių.
Senatvinė psichozė

**Senatvinė [[psichozė]]** – psichikos liga, kuri atsiranda dėl galvos smegenų atrofijos. Ja daugiausiai serga 70–80 m. žmonės.

Dažniau pasitaiko senatvinė silpnaprotystė. Sergant šia liga nyksta visos psichikos funkcijos, ligonis tampa šiurkštus, šykštus, užsispyręs, priekabus, nesugeba teisingai įvertinti savęs ir aplinkos. Vėliau sutrinka miegas, atmintis. Gali pasitaikyti apvaginimo ir kitų kliedėjimo idėjų, haliucinacijų. Paprastai sergama 3–5 m. Rečiau pasitaiko funkcinė vėlyvojo amžiaus psichozė, kurios kilmė neaiški. Būna fantastinių kliedėjimo idėjų bei haliucinacijų (vadinamoji vėlyvoji panafrenija), depresija su nerimo jausmu (vadinamoji vėlyvoji melancholija).

Senatvinė psichozė gydoma psichotropiniais vaistais; svarbi gera ligonio slauga.

## Šaltiniai
Clive Staples Lewis

**Klaivas Steplesas Lujis** (*Clive Staples Lewis*, 1898 m. lapkričio 29 d. – 1963 m. lapkričio 22 d.) – mokslininkas, medievalistas, literatūros kritikas ir eseistas.

Sukūrė mokslinės fantastikos knygų, rašė vaikams. Populiariausi kūriniai – „*[[Iš tyliosios planetos]]*“ ir „*[[Narnijos kronikos]]*“. K. S. Lujis atsivertė į krikščionybę po ilgai trukusių svarstymų padaręs išvadą, kad žmogus nepajėgia paneigti Kristaus mokslo logikos.

Lujis artimai draugavo su Dž. R. R. Tolkinu, abu buvo ryškios figūros Oksfordo universiteto anglų kalbos fakultete. Kaip Lujis rašo savo prisiminimuose „Apstulbintas Džiaugsmo“, gimęs jis buvo pakrikštytas, tačiau brendimo metais atkrito nuo tikėjimo. Dėl Tolkino ir kitų draugų įtakos 32 metų Lujis grįžo į krikščionybę. Atsivertimas padarė gilią įtaką jo veiklai. Plačiai jį išgarsino jo radijo laidos karo metais krikščionybės tema, vėliau išleistos kaip knyga „Tiesiog krikščionybė“.

1956 m. jis vedė 17 metų jaunesnę amerikietę rašytoją Džoją Grešem, po ketverių metų ji mirė nuo vėžio, būdama 45 m.

Lujis mirė trejais metais vėliau už žmoną, likus savaitei iki 65 gimtadienio. Žiniasklaida Lujiso mirčiai skyrė labai mažai dėmesio, nes tą pačią dieną – 1963 m. lapkričio 22 d. – buvo nužudytas JAV prezidentas Džonas Kenedis, be to, mirė kitas garsus rašytojas Oldosas  Hakslis.

Lujiso kūriniai išversti į daugiau kaip 30 kalbų, parduota milijonai egzempliorių. Knygos, sudarančios „Narnijos kronikas“, įkūnytos scenoje, radijuje ir kine.
Dainius Kamaitis

**Dainius Kamaitis** (g. 1965 m. vasario 2 d.) – Lietuvos diplomatas, buvęs Lietuvos Respublikos ambasadorius Japonijoje, Filipinams, Australijai ir Naujajai Zelandijai. Lietuvos ambasados Japonijoje steigėjas (1998 m.) ir pirmasis šioje valstybėje akredituotas Lietuvos diplomatas. Japonų kalbos mokėsi Japonijos fondo japonų kalbos institute Uravoje, Japonijoje.

Nuo 2002 m. vykstančio Lietuvos ir Japonijos architektūros renginio „Rytai-Rytai“ sumanytojas ir koordinatorius. Už šią iniciatyvą Japonijos ambasada Vilniuje kartu su M.K. Čiurlionio fondu nominavo D.Kamaitį 2013 m. „Lietuvos šviesuolio“ kultūros ir diplomatijos srityse apdovanojimui.

2019 m. už indėlį, stiprinant draugiškus Japonijos ir Lietuvos santykius, Japonijos vyriausybės buvo apdovanotas „Tekančios saulės“ ordinu su aukso ir sidabro žvaigžde.

2003 m. apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi.

2007–2012 m. buvo nuolatiniu Lietuvos Respublikos atstovu Azijos ir Europos fondo (ASEF) valdyboje.

Šiuo metu – ambasadorius ypatingiems pavedimams Lietuvos užsienio reikalų ministerijoje.

## Nuorodos

## Nuorodos
* Straipsnis ritoja.lt apie Lietuvos ir Japonijos diplomatinius santykius

|-

|-
Guadeloupe Division d'Honneur

**Gvadelupos futbolo čempionatas** – aukščiausia Gvadelupos futbolo lyga, įkurta 1952 m. 

14 šalies klubų žaidžia kasmetiniame čempionate, kurį organizuoja Gvadelupos futbolo federacija. 3 paskutines vietas užėmusios komandos yra perkeliamos į žemesnę lygą (*[[Prancūzų kalba|pranc.]] Guadeloupe Championnat de Promotion Honneur Régionale*).

1998 m. L’Etoile de Morne-à-l’Eau futbolo klubas dalyvavo CFU klubų čempionate. Nuo to laiko, nei vienas Gvadelupos klubas nežaidė nei CONCACAF Čempionų lygoje, nei CFU klubų čempionate.

Gvadelupos futbolo klubai gali dalyvauti Prancūzijos futbolo taurėje.

## Sezonai

; Régional 1 2024/25
  1.CSM (Moule)                                24  15  4  5  43-24  73       
  2.AS Gosier (Gosier)                         24  15  3  6  50-23  72
  3.SC Baie-Mahault                            24  14  5  5  35-18  71
  4.Dynamo (Le Moule)                          24  13  8  3  40-28  71
  5.La Gauloise (Basse-Terre)                  24   9  9  6  41-29  60
  6.Etoile (Morne-à-l'Eau)                     24  10  5  9  38-29  58  [-1]
  7.Siroco (Abymes)                            24   8 10  6  30-22  58
  8.Jeunesse Evolution (Abymes)                24   9  5 10  30-33  56
  9.AS Le Moule                                24   7  7 10  29-39  52      
 10.AO Gourbeyrienne                           24   6  6 12  31-35  48      

 11.USBM (Baie-Mahault)                        24   5  4 15  22-55  43           
 12.CERFA (Les Abymes)                         24   4  6 14  24-37  42
 13.Phare (Petit-Canal)                        24   2  6 16  19-60  36           
  -.US Cambrefort                             pašalinti iš čempionato

*Note that the point system in Guadeloupe is 4/win, 2/draw, 1/loss.*

### 2022–2023 m. sezonas
; 2022–2023 m. sezono komandos
#### Poule A
*CS Capesterrien (Capesterre-Belle-Eau)
*CERFA (Les Abymes)
*La Gauloise (Basse-Terre)
*AS Gosier (Le Gosier)
*Jeunesse Évolution (Les Abymes)
*CS Moulien (Le Moule)
*Red Star (Baie-Mahault)
*Sporting B/M (Baie-Mahault)
*JS Vieux-Habitants (Vieux-Habitants)

#### Poule B
*Dynamo Le Moule (Le Moule)
*L'Etoile (Morne-à-l'Eau)
*AO Gourbeyrienne (Gourbeyre)
*Juventus SA (Sainte-Anne)
*Le Phare (Petit-Canal)
*Siroco (Les Abymes)
*Solidarité SC (Baie-Mahault)
*Stade Lamentinois (Lamentin)
*U.S.B.M. (Baie-Mahault)

## Nugalėtojai

## Išnašos

## Nuorodos
*France - D.O.M. - Guadeloupe - List of Champions, RSSSF.com
Nojus Feigelmanas

**Nojus Feigelmanas** (1918 m. vasario 8 d. Panevėžys – 2002 m. rugsėjo 7 d. Aškelonas) – Lietuvos knygotyrininkas, bibliografas.

## Biografija
1936–1940 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Technikos fakultete, 1959 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultetą.

1945–1949 m. Vilniaus universiteto Karinės katedros dėstytojas, 1950–1962 m. Vilniaus universiteto bibliotekos vyr. bibliografas, 1962–1967 m. Retų knygų ir rankraščių skyriaus, 1967–1991 m. Senų spaudinių skyriaus vedėjas. 1991 m. išvyko į Izraelį.

Parengė apie 1800 leidinių bibliografinę rodyklę „Senoji lietuviška knyga Vilniaus universitete“, 1959 m., katalogą „Lietuvos inkunabulai“, 1975 m., 1501–1550 m. paleotipų (1409 pavadinimų) katalogą „Vilniaus universiteto bibliotekos paleotipai“, bendraautoriai Irena Daugirdaitė, Petras Račius, 2003 m.

## Šaltiniai
Juozapas Fedoravičius

**Juozapas Fedoravičius** (1777 m. vasario 13 d. Šakyna, Žemaitija – 1860 m. balandžio 4 d. Alūksta, dab. Latvija) – Lietuvos kunigas, pedagogas, botanikas floristas.

## Biografija
Kilęs iš žemaičių bajorų giminės. 1807 m. baigė Kražių gimnaziją ir įstojo į misionierių ordiną. 1811 m. baigė Vilniaus kunigų seminariją. Nuo 1813 m. iki uždarymo 1835 m. Alūkstos misionierių mokyklos gamtos mokytojas. 1828–1849 m. Alūkstės vikaras, nuo 1850 m. altarista.

Tyrė Alūkstos apylinkių ir Rytų Lietuvos (dab. Zarasų rajono savivaldybė) florą. Surinko apie 1000 lapų augalų kolekciją, kurios dalis yra Kijevo ir Vilniaus universitetų herbariumuose. Surinktų 1830 m. ir 1851 m. augalų aprašai lenkų kalba rasti Kijevo gamtos tyrinėtojų draugijos ir Kauno kunigų seminarijos bibliotekose. Aprašuose parašytas kiekvieno augalo lietuviškas pavadinimas, kai kurie vaistiniai augalai aprašyti ir lietuvių kalba.

## Bibliografija
# Fiedorowicz, J. (1830) Katalog roślin około Iłłukszty znalezionych i zdeterminowanych przez ks. Józefa Fiedorowicza nauczyciela historyi naturalnej w szkole Iłłuksztańskiej porządkiem Linneusza i nazwiskami jego, roku 1830 zrobiony. Iłłukszta. (Rankraštis).
# Fiedorowicz, J. (1851) Katalog roślin dziko rosnących i niektórych przyswojonych około Iłłukszty przes X. Jozefa Fiedorowicza od roku 1818 aż dotąd postrzeżonych i zadeterminowanych, według układu Linneusza roku 1851. napisany. Nazwiska roślin połacinie, popolsku i politewsku. Iłłukszta. (Rankraštis).

## Šaltiniai
Ulitų kalba

**Ulitų kalba** arba **Ulito kalba** – mikroneziečių kalbų šeimai priklausanti kalba, vartojama Uličo atole ir kaimyninėse salose. Ulitų kalba yra viena iš 6 oficialių Mikronezijos Federacinių Valstijų Japo valstijos kalbų. 

Šia kalba šneka maždaug 3000 žmonių (ulitų), bet tik apie 800 jų gyvena Uličio atole. Uličio kalba naudojama ir Faiso saloje (apie 300), anksčiau naudota Sorolyje (šiuo metu nebegyvenamas). Didelė ulitų dalis sudaro diasporą ir yra pasklidę po Mikroneziją.

## Nuorodos
*
Voleajų kalba

**Voleajų kalba** – pagrindinė Voleai ir aplinkinių mažesnių salų, esančių Mikronezijos Federacinių Valstijų Japo valstijoje, kalba. Voleajų kalba priklauso trukų kalbų pogrupiui, o artimiausiai jai yra *Satawalese* kalba, su kuria ji labiausiai abipusiai suprantama. Voleajų kalba padalyta į du dialektus: *voleajų bendrinis* ir *lamotrekų*. Šia kalba šneka maždaug 1700 žmonių.

Voleajų kalba turi savo rašto sistemą, skiemenų abėcėlė dalinai įtakota lotyniškų raidžių.

## Nuorodos
*
Ponpėjos kalba

**Ponpėjos kalba**, **ponpiejiečių kalba** – mikroneziečių kalba, priklausanti Ponpėjos-Čiuko kalbų pogrupiui. Ja kalbantieji vadinami ponpėjiečiais. Šia kalba daugiausiai paplitusi Ponpėjos saloje ir kitose Karolinų salose.

## Nuorodos
*
Kosraės kalba

**Kosraės kalba** arba **Kosraiečių kalba** - Mikroneziečių grupės kalba, kuria šnekama Kosraės saloje. Šią kalbą naudoja maždaug 8000 žmonių, kosraiečiai, kurie be savo gimtosios salos yra paplitę ir kitose Karolinų salose bei Nauru. 

Artimiausia jai yra Ponapės kalba. Manoma, kad Kosraės kalba kartu su nauriečių kalba yra artimiausios mikroneziečių prokalbei ir yra išlaikę archaiškiausius bruožus.

## Nuorodos
*
Brooks Wackerman

**Brooksas Wackermanas** ( g. 1977 m. vasario 15 d.) – JAV muzikantas, Bad Religion grupės būgnininkas. Jaunesnis Chad Wackerman brolis.

Jis grojo tėvo Chuck Wackerman Los Alamitos Vidurinės mokyklos Džiazo orkestre nuo 1991 iki 1995 ir taip pat vidurinėje mokykloje. Pradžioje grojo grupėse Bad4Good ir Infectious Grooves. Apie 1997–2001 m. tapo Suicidal Tendencies būgnininku.

Wackerman grojo 2000 išleistam Vandals albumui *Look What I Almost Stepped In…*, kur jis pakeitė pirmąjį grupės būgnininką Josh Freese.

2001 m. jis tapo Bad Religion būgnininku, pakeisdamas Bobby Schayer, kuris paliko grupę susižalojęs ranką.
College Green

**College Green** (*Faiche an Choláiste* airiškai), anksčiau vadinta **Hoggen Green** – trijų pusių aikštė Dublino centre. Jos šiaurinėje pusėje yra Airijos Bankas, kuris iki 1800 m. buvo Airijos parlamentu. Rytinėje pusėje yra Trinity College Dublin – Dublino universiteto kolegija. Pietinėje aikštės pusėje yra Dame gatvė, įsiliejanti į gatvę iš rytų.

Aikštėje XIX a. stovėjo trys skulptūros. Pirmoji – Henry Grattan – vieno iš senojo parlamento lyderių. Toliau yra paminklas patriotui politikui Thomas Davis. Trečia figūra Anglijos karaliui Viljamui III buvo respublikonų nuversta 1930 m.
D'Arčėjaus gelta

**d’Arčėjaus gelta** () – vienas žinomiausių *guelta* tipo kraštovaizdžių, esantis Sacharos dykumoje, šiaurryčių Čade, į pietryčius nuo Fados miesto. (Geltos – dykumų šlapynės, susidarančios, kai požeminiam vandeniui užliejus žemės paviršių, išlieka pastovūs vandens telkiniai.) Šioje formacijoje gyvena kelios gyvūnų rūšys, įskaitant Nilo krokodilus (*Crocodylus niloticus* Laurenti). Pastarieji sudaro vieną iš paskutinių išlikusių krokodilų kolonijų Sacharoje.

d’Arčėjaus gelta yra sunkiai žmogui pasiekiama vietovė.
Mikroneziečių kalbos

**Mikroneziečių kalbos** – centrinių-rytų okeaninių kalbų šeimos grupė. Ji susidaro iš 20 kalbų: 19 mikroneziečių bendrinių kalbų ir nauruiečių kalbos. Mikroneziečių kalbos žinomos dėl aiškių lūpinių (labialinių) priebalsių trūkumo; vietoj to jos turi dvi eiles priebalsių, minkštuosius (palatalizuotus) ir sulūpintus (labializuotus).

## Klasifikacija

* Mikroneziečių bendrinės kalbos
** Gilberto (arba kiribati) kalba
** Kosraės kalba
** Maršaliečių kalba
** Ponapės-Čiuko kalbos (iš viso 16 kalbų): 
*** Ponapės kalbos: Ponapės kalba, Ngatiko kalba, Pingelapo kalba, Mokilio kalba
*** Čiuko kalbos: Čiuko kalba, Pafango kalba, Namonuito kalba, Mortloko kalba, Puluvato kalba, Ulitų kalba (ir jai artima Satavalio kalba), Voleajų kalba, Sonsorolio kalba (ir jai artima Tobio kalba), Karolinų kalba ir Tanapago kalba. Mapia kalba yra mirusi. 
* Nauriečių kalba

### Alternatyvi klasifikacija
Taip pat buvo pasiūlyta detalesnė klasifikacija:

* Nauriečių kalba
* Nuclear Micronesian
** Kosraės kalba
** Centrinės mikroneziečių kalbos
*** Gilberto (arba kiribati) kalba
*** Vakarų mikroneziečių kalbos
**** Maršaliečių kalba
**** Ponapės-Čiuko kalbos

## Nuorodos
* Ethnologue informacija
Ngulu

**Ngulu** - labiausiai į vakarus nutolęs Japo valstijos (ir Mikronezijos Federacijos) atolas, esantis 80 km į pietvakarius nuo Japo salos. Sudaro atskirą savivaldybę.

Atole yra penkios salelės, kurių bendras plotas - apie 0,3 km². 2010 m. duomenimis atole gyveno 8 gyventojai, visi priklausę vienai šeimai. 

## Ngulujiečiai
Salos gyventojai **ngulujiečiai** kalba Ngulu kalba, kuri gimininga Japo kalbai, tačiau patyrusi daug įtakos iš ulitų kalbos. Jie į salą atsikėlė apie IV a. Ngulujiečių legenda pasakoja apie protėvį Halengloi, kuris buvo kilęs iš Uličio atolo ir migravo į Japo salą. Gilmano žemės vadas pasiūlė jam vesti vietinę žmoną. Kartu su žmona ir jūreiviais Halengloi nuplaukė į Ngulu salą ir ją apgyvendino. Jie ir davė pradžią ngulujiečių tautelei.

Ngulu tradiciškai buvo priskiriamas Gilmano žemei, ir nuolat palaikė ryšius su Japo sala, taip pat su Palau, Saliamono salomis. Dalyvavo Japo imperijos duoklinėje sistemoje ir perėmė iš Japo nemažai kultūrinių bruožų. Buvo labai vertinamas kokosų sirupas, gaminamas Ngulu saloje ir kriauklelių vėriniai.

XVI a. atolą atrado ispanai, nuo XIX a. pabaigos jį valdė Vokietija, Japonija, JAV, kol galiausiai atiteko Mikronezijos Federacijai. 

Salos gyventojų skaičius visada buvo nedidelis, tačiau 1900 m. jis greičiausiai siekė 100 gyventojų. Salos gyvenvietėje ya 36 platformos, žyminčios dabar jau apleistų sodybų vietas. Vėliau dauguma gyventojų išsikėlė į Japo salą, kur rado daugiau galimybių švietimui ir darbui.

## Nuorodos

* http://www.ethnia.org/ethnia-fiche.php?ask=FM-YA-NG
Genionys

**Genionys** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Žilinų, prie Dusmenų miškų. Stūkso akmuo Kiškio bažnyčia (archeologijos paminklas). Prie kaimo telkšo Urmio ežeras.

Praeina keliukas Sarapiniškės–Diržamenys.

## Etimologija
Kaimo pavadinimas kilęs iš asmenvardžio *Geniónis*.

## Gyventojai

1866 m. iš 80 gyventojų 72 buvo katalikai, 8 žydai.

; Žymūs žmonės
* Malvydas Sakalauskas (1949–2013), dailėtyrininkas, muziejininkas, tapytojas.

## Šaltiniai
Maksimonys (Varėna)

**Maksimonys** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Merkinės, Nemuno dešiniajame krante (priešais Jonionis), šalia Straujos žiočių. Šiaurinės sodybos siekia Pakampio ežerą. Nemuno pakrantėje aptikta Maksimonių akmens amžiaus gyvenvietė ir stovyklavietės (vėlyvasis mezolitas ir neolitas).

## Etimologija
Kaimo pavadinimas kilęs iš asmenvardžio *Maksìmas, *Maksimonis, Maksimavičius* (← ), kuris iš ortodoksų krikšto vardo *Maksimas* (*Максим* ← ). Greičiausiai šis pavadinimas bus kilęs nuo gudų sielininkų asmenvardžių.

## Istorija
XIX a. pab. Maksimonys buvo valstybinis kaimas, patekęs į Trakų apskritį. 1866 m. čia gyveno 98 katalikai ir 6 stačiatikiai.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Vytas Milius (g. 1949 m.), teisėjas, Lietuvos apeliacinio teismo pirmininkas.

## Šaltiniai
Margiai (Varėna)

**Margiai** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Dubičių, Dainavos girioje, prie Kaniavelės upelio, buvusio Dubos ežero šiauriniame krante. Aptiktos 6 akmens amžiaus gyvenvietės.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš asmenvardžio *Márgis*, arba tiesiai nuo žodžių *mar̃gis, márgis*, tik neaišku, kuria reikšme – ar „tas, kuris margas, išmargintas“, ar „žemės matavimo vienetas, márgas“.

## Gyventojai

Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 11 žmonių, iš kurių 10 užsirašė lietuviais ir 1 lenku.

## Šaltiniai
Henrikas Zabulis

**Henrikas Zabulis** (1927 m. vasario 18 d. Virkščiuose, Ukmergės apskritis – 2010 m. rugsėjo 11 d. Vilniuje) – sovietinės Lietuvos politinis veikėjas, filologas, pedagogas, rašytojas.

## Biografija
1939 m. baigė Šešuolių pradžios mokyklą ir įstojo į Ukmergės gimnaziją. 1943 m. iš jos perėjo į Ukmergės mokytojų seminariją, kurią baigė 1945 m.

1950 m. Vilniaus universitete baigė klasikinę filologiją. 1955–1958 m. Maskvos universiteto Klasikinės filologijos katedros aspirantas.

1950–1951 m. Lietuvos radijo pranešėjas. 1951–1955 m. LSSR „Žinijos“ draugijos valdybos referentas, atsakingasis sekretorius. 1952–1955 m. dėstė Vilniaus pedagoginiame institute. 1958–2000 m. Vilniaus universitete dėstė lotynų ir graikų kalbos antikinę literatūrą, estetiką, retoriką.

1972 m. profesorius. 1983 m. Maskvoje apgynė habilitacinį darbą, filologijos mokslų daktaras. 1977 m. LSSR nusipelnęs mokslo veikėjas.

1962–1966 m. LSSR Aukštojo ir spec. vidurinio mokslo komiteto pirmininkas. 1966–1988 m. aukštojo ir spec. vidurinio mokslo ministras. 1988–1990 m. LSSR Liaudies švietimo ministras. 1964–1966 m. kandidatas į LKP CK narius, nuo 1966 m. LKP CK narys. 1967–1990 m. LSSR AT deputatas.

## Svarbiausi darbai
* Aukštasis mokslas Lietuvoje, 1968, anglų k.
* Vilniaus universitetas Lietuvos istorijoje, 1979, rusų k.
* Respublikos idealai Romos aukso poezijoje, 1982.
* Knygelė apie pakylėtumą, kažkada Longinui priskirta, 1997. Už pastarąją 1998 m. apdovanotas Lietuvos mokslo premija.

Iš graikų ir lotynų kalbų išvertė Katulo „Lyriką“ (1969), Euridipo „Hipolitą Apvainikuotąjį“ (1973), Horacijaus „Lyriką“ (1977).

## Šaltiniai
Algimantas Kundelis

**Algimantas Kundelis** (1936 m. liepos 2 d. – 2002 m. rugpjūčio 20 d.) – Lietuvos kino režisierius, aktorius.

## Biografija
1962 m. baigė Valstybinį kinematografijos institutą Maskvoje. A.Kundelis ne tik režisavo, bet ir suvaidino 23-juose Lietuvos, Maskvos, Baltarusijos, Izraelio kino studijų filmuose. Išspausdino 36 kino kritikos straipsnius, buvo 64 vaidybinių ir dokumentinių filmų dubliavimo režisierius. Palaidotas Antakalnio kapinėse.

## Filmografija
* 1962 m. Suominis (režisierius, scenarijaus autorius)
* 1967 m. Suaugusių žmonių žaidimai (režisierius, scenarijaus autorius)
* 1973 m. Linksmos istorijos (novelės „Melagėlis“ režisierius)
* 1975 m. Nerami rudens diena (režisierius, vaidino)
* 1975 m. Smokas ir Mažylis (vaidino)
* 1979 m. Sužeista tyla (režisierius)
* 1980 m. Žaltvykslės (vaidino)
* 1981 m. Lošimas be kozirių (režisierius)
* 1981 m. Amerikietiška tragedija (vaidino; rež. Marijonas Giedrys)
* 1983 m. Moteris ir keturi jos vyrai (vaidino)
* 1986 m. Visi prieš vieną (scenarijaus autorius; rež. Artūras Pozdniakovas)
* 1990 m. Vaikai iš Amerikos viešbučio, (vaidino)
* Dokumentiniai filmai: „Žingsniai į okeaną“ (1970 m.), „Duokit mums gerą orą“ (1972 m.), „Komandarmas“ (1972 m.), „Ablingos ąžuolai“ (1973 m.).
Jurgiškės

**Jurgiškės** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Matuizų, prie Jurgiškių miško. Keliai į Voriškes, Matuizas, Pasgrindą. Aptiktas Jurgiškių pilkapynas.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš krikšto vardo *Jùrgis* (← ).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Golda Meir

**Golda Meir** (, tikroji pavardė – **Golda Mabovitch**, JAV – **Golda Meyerson**, 1898 m. gegužės 3 d. Kijeve – 1978 m. gruodžio 8 d. Jeruzalėje) – Izraelio diplomatė, valstybės veikėja; 4-toji Izraelio ministrė pirmininkė nuo 1969 m. kovo 17 d. iki 1974 m. balandžio 11 d.

## Biografija

Gimė Moišos Icchoko ir Bliumos Mabovič šeimoje. 1906 m. šeima emigravo į JAV, apsigyveno Milvokyje, Viskonsino valstijoje. Baigė pedagoginį koledžą, dirbo mokytoja. 1915 m. įstojo į „Poalei Cion“ (kairiųjų sionistų) organizaciją. 1921 m. kartu su vyru Morisu Mejersonu emigravo į Palestiną (tuomet – Osmanų imperijos dalis). 1921–1924 m. dirbo Merchavijos kibuce. Nuo 1924 m. gyveno Tel Avive, dirbo profsąjungose ir valstybės tarnyboje, iki išrinkimo į Knesetą 1949 m. 1948 m. pabaigoje buvo paskirta pirmąja Izraelio ambasadore TSRS.

## Politinė veikėja
* 1949–1956 m. – darbo ministrė;
* 1956–1966 m. – užsienio reikalų ministrė;
* 1969 m. kovo 19 d. po Levio Eškolio mirties tapo Izraelio ministre pirmininke. Jos valdymo laikotarpiu stiprėjo nesantaika valdančioje koalicijoje. 1972 m. Miuncheno olimpiadoje palestiniečių teroristams sušaudžius Izraelio sportininkų rinktinę, įsakė Mossad surasti ir sunaikinti visus, susijusius su pasikėsinimu.

1973 m. spalio 6 d. prasidėjusio Teismo dienos karo rezultatai sukėlė politinę krizę; 1974 m. balandžio 11 d. Goldos Meir vyriausybė atsistatydino. Kitą vyriausybę suformavo Icchakas Rabinas.

### Negacionizmas
1969 m. birželį, minint antrąsias Šešių dienų karo metines, interviu britų laikraščiui „The Sunday Times“ metu pareiškė, kad „tokio dalyko kaip palestiniečiai nebuvo“. Ši frazė laikoma žymiausiu palestiniečių tapatybės neigimo pavyzdžiu.

1969 m. birželio 15 d. laikraštyje „The Sunday Times“ buvo paskelbtas interviu pavadinimu „Kas gali kaltinti Izraelį“. Jame pateiktas toks pokalbio fragmentas:
* Frank Giles [žurnalistas]: Ar manote, kad palestiniečių kovinių pajėgų (*Fidāʾiyūn*) atsiradimas yra svarbus naujas veiksnys Artimuosiuose Rytuose?
* Golda Meir: Svarbus – ne. Naujas veiksnys – taip. Tokio dalyko kaip palestiniečiai nebuvo. Kada buvo nepriklausoma palestiniečių tauta su Palestinos valstybe? Tai buvo arba pietinė Sirija iki Pirmojo pasaulinio karo, o po to – Palestina, įskaitant Jordaniją. Nebuvo taip, kad Palestinoje gyveno palestiniečių tauta, kuri save laikė palestiniečių tauta, o mes atvykome, juos išvarėme ir atėmėme iš jų šalį. Jie neegzistavo.

## Šaltiniai
Frydlando mūšis

**Frydlando mūšis** – Napoleono I karų mūšis, vykęs tarp Prancūzijos ir Rusijos kariuomenių 1807 m. birželio 14 d. Rytų Prūsijoje, prie Alnos upės, netoli Frydlando (dab. Pravdinskas).

## Mūšio eiga
Į Karaliaučių žygiuojanti apie 56 000 žmonių Rusijos imperijos kariuomenė, vadovaujama generolo L. A. G. Benigseno, persikėlė per Alną ir puolė 26 000 žmonių Ž. Lano prancūzų korpusą. Šis apie 9 valandas atkakliai gynėsi, kol į pagalbą atžygiavo apie 65 000 žmonių M. Nėjaus vadovaujama prancūzų armija. Po 2 valandų mūšio prancūzai privertė Rusijos kariuomenę trauktis, prie Frydlando ją apsupo, suskaldė į dalis ir sumušė. Apie 11 000 žmonių žuvo, 7000 sužeista, keli tūkstančiai nuskendo keldamiesi per upę, nes tiltą prancūzai buvo sugriovę. Prancūzų žuvo apie 1400, sužeista apie 9100.

Laimėję Frydlando mūšį prancūzai užėmė Karaliaučių, kurį be mūšio paliko Rusijos sąjungininkės Prūsijos kariuomenė (25 000 žmonių, vadas Antonas Lestokas), pasitraukusi į Tilžę. 1807 m. liepos 7 d. buvo pasirašyta Tilžės taika.

## Šaltiniai
Arnas Rosenas

**Arnas Rosenas** (1933 m. kovo 31 d. Kaune – 2002 m. birželio 29 d. Vilniuje) – Lietuvos aktorius, literatūros kūrinių skaitovas.

## Biografija
1956 m. baigęs LSSR konservatoriją debiutavo Kapsuko dramos teatre, tais pačiais metais perėjo į LSSR dramos teatrą (dab. Nacionalinis), kur dirbo beveik keturis dešimtmečius.

Šiame teatre sukūrė keliasdešimt ryškių vaidmenų, tarp jų – įsimintini personažai lietuvių dramaturgijos pastatymuose: Vismantas, Laurynas, Berankis (Justino Marcinkevičiaus „Mindaugas“, 1969, „Katedra“, 1971, „Mažvydas“, 1978), Dangelis (Jono Avyžiaus „Sodybų tuštėjimo metas“, 1975), Jaksas (Juozo Grušo „Cirkas yra cirkas“, 1976), Bialozaras (Balio Sruogos „Kazimieras Sapiega“, 1979), Trakimas (Vytauto Bubnio „Po vasaros dangum“, 1983), Profesorius (Romualdo Lankausko „Svečiai atvyksta prieš perkūniją“, 1985).

Nuo 1990 m. dirbo Vilniaus mažajame teatre – čia vaidino Firsą Antono Čechovo „Vyšnių sode“.

Garsėjo kaip skaitovas – deklamavo Algimanto Baltakio, Vytauto Mačernio, Eugenijaus Matuzevičiaus, Vytauto Montvilos, Antano Strazdo, Pauliaus Širvio eiles. Yra įrašyta ir išleista nemažai aktoriaus skaitomų pasaulinės literatūros kūrinių (Ernesto Hemingvėjaus „Kam skambina varpai“ ir daugelis kitų). Daug vaidino radijo ir televizijos spektakliuose.

A. Rosenas mirė 2002 m. birželio 29 d. Vilniuje, palaidotas Antakalnio kapinėse.

## Filmografija
* 1956 m. Uosinis – Tiltas, rež. Borisas Šreiberis
* 1971 m. Gurauskas – Žaizdos žemės mūsų, rež. Marijonas Giedrys
* 1977 m. Tadas – Vaikinas iš Darbo gatvės, rež. Algirdas Dausa
* 1978 m. Harkeris – Veidas taikinyje, rež. Almantas Grikevičius
* 1986 m. Rodžeris – Visi prieš vieną, rež. Artūras Pozdniakovas
* 1990 m. Gužas – Miškais ateina ruduo, rež. Raimondas Vabalas

## Šaltiniai

## Literatūra
* Arnas Rosenas: prisiminimai apie aktorių Arną Roseną, pokalbiai, straipsniai, faktografija / Daiva Šabasevičienė. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2008. – 254 p.: iliustr. + 1 garso diskas (CD). – ISBN 978-9986-39-564-5
Frydrichštalio kapinynas

**Frydrichštalio kapinynas** – prūsų kapinynas prie Frydrichštalio (Vėluvos apskritis, dab. , Gvardeisko rajonas, Kaliningrado sritis) kaimo kapinių. 

## Tyrimai
1884-1885 m. kasant molį rasta pavienių archeologinių radinių ir žirgo kapas. 1889 m. Georgas Bujakas ištyrė 38 kapus. Mirusieji laidoti sudeginti, 10 kapų – urnose, kituose – be jų. Įkapės: žalvarinės segės, pincetas, žalvarinė antkaklė, akmeninis trintuvas, apyrankės, žąslai, žalvariniai skambalai, romėniška moneta, emalio karoliai ir kt. dirbiniai. Kapinynas datuojamas II a. – VI a. 

## Šaltiniai
Didžioji taukinė

**Didžioji taukinė** (*lot. Omentum majus*) – keturgubas pilvaplėvės lapas, susidarantis iš skrandžio dorsalinio pasaito. Didžiosios taukinės dalis, esanti tarp skrandžio didžiosios kreivės ir skersinės gaubtinės žarnos, dar vadinama *skrandiniu gaubtinės žarnos raiščiu* (*lot. ligamentum gastrocolicum*). Didžiojoje taukinėje gali susikaupti nemažai riebalinio audinio.

Sukantis vaisiaus skrandžiui jo dorsalinis pasaitas labai pailgėja, suformuodamas į kairę pusę nukrypstančią kišenę, atvirą iš dešinės pusės. Ši kišenė vis didėja, nukrypsta į priekį, atsiduria skersinės gaubtinės žarnos priekyje ir suauga su ja bei jos pasaitu. Taip susidaro taukinės maišas. Didžiosios taukinės dalis užanka, suauga į vientisą darinį, pridengiantį iš priekio skersinę gaubtinę žarną ir dalį plonosios žarnos, tačiau kartais taukinė gali nusitęsti palei priekinę pilvo sieną iki gaktinės sąvaržos.

## Taukinės maišas
Tai žmogaus ir kai kurių gyvūnų anatominis struktūrinis darinys, kurio priekinę sieną sudaro visa mažoji taukinė, skrandžio užpakalinė siena, ir skrandinis gaubtinės žarnos raištis. Užpakalinę sieną sudaro pilvo užpakalinė siena, su šalia esančiais organais: kasa, dalimi apatinės tuščiosios venos ir pilvo aortos. Tarp organų ir įvairių pilvaplėvės darinių susidaro daug vagų, kišenių ir tarpų.

## Taip pat skaitykite
* Mažoji taukinė
Pilypas Frizijus

**Pilypas Frizijus** (, apie 1572 arba 1573 m. Gdanskas – 1638 m. rugsėjo 23 d. Vilnius) – SJ, Lietuvos teologas, filosofas, teologijos daktaras.

## Biografija
1593 m. įstojo į jėzuitų ordiną, mokėsi Krokuvoje, 1593-1595 m. Rygoje, 1595-1596 m. Tartu ir 1596-1604 m. Vilniaus universitete, įšventintas kunigu.

1605-1613 m. Braunsbergo (dab. Branevas) ir Nesvyžiaus jėzuitų kolegijose dėstė matematiką, filosofiją ir teologiją; 1614-1617 m. Popiežiškosios kunigų seminarijos Braunsberge regensas ir iki 1620 m. teologijos profesorius. 1620-1621 m. Rygos, 1623-1628 m. Braunsbergo kolegijų, 1628-1632 m. Vilniaus universiteto rektorius, vėliau jėzuitų dvasios tėvas Kražiuose, Varšuvoje ir Vilniuje.

Parašė „Komentarus apie Dievo Sūnaus įsikūnijimą“…(*De incarnatione Filu Dei commentarii*… 1612 m.; nežinoma, ar išspausdinti); išliko teologijos ir filosofijos paskaitų rankraščių.

## Šaltiniai
Aleksandras Fromas-Gužutis

**Aleksandras Fromas-Gužutis** (1822 m. gruodžio 12 d. Raseiniai – 1900 m. rugpjūčio 21 d. Gongailiškiai, Girkalnio valsčius; palaidotas Girkalnyje) – Lietuvos rašytojas, vienas dramaturgijos lietuvių kalba pradininkų. 

## Biografija
Baigė Kražių kolegiją. Dirbo Raseinių žemės teisme, Kauno gubernatoriaus raštinėje. Nusipirkęs Gongailiškių viensėdį ūkininkavo. Bendravo su S. Stanevičiumi, M. Davainiu-Silvestraičiu. Bendradarbiavo laikraščiuose „Aušra“, „Vienybė lietuvninkų“, „Unija“. Raštininkaudamas rinko Raseinių pavieto ubagų žargoną.

## Kūryba
Rašyti paskatino Vincas Kudirka, 1893 m. savo „Varpe“ paskelbė konkursą dramoms sukurti. Istorinėse pjesėse romantizuojama Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės praeitis, žadinama tautinė savimonė. Tautosakinėse ir mitologinėse pjesėse keliamos artimo meilės, laisvės idėjos. Buitinėse pjesėse vaizduojama gyvenamojo meto socialiniai reiškiniai, 1863 m. sukilimas. Komedijoje šaipomasi iš dorovinių ydų. Dramas vaidino mėgėjų teatrai Lietuvoje, Rusijos ir JAV lietuvių kolonijose. Apysakose vaizduojamas baudžiavinis kaimas, valdininkija, gausu kaimo buities ir etnografinių aprašymų, ryškus didaktiškumas. Dar parašė eilėraščių, apsakymų, publicistinių straipsnių, išvertė A. Mickevičiaus poemos „Vėlinės“ I, II, IV dalis.

## Bibliografija
* Išgriovimas Kauno pilies 1362 metais, istorinė pjesė, 1893 m.
* Eglė žalčių karalienė, mitologinė pjesė, 1893 m.
* Ponas ir mužikai, pjesė, 1893 m.
* Mūsų praeities ir dabarties paslaptys, apysaka, 1894 m.
* Patėviai, apysaka, 1895 m. 
* Baisioji gadynė, pjesė, 1895 m.
* Vargdieniai, apysaka, 1906 m.
* Gudri našlė, komedija, 1908 m. 
* Gedimino sapnas, istorinė pjesė, 1910 m.
* Palocius ežero dugne, mitologinė pjesė, 1911 m.
* Eglė Naujapilės kunigaikštaitė, istorinė pjesė, išsp. 1955 m. 
* Jūratė marių karalienė, mitologinė pjesė, išsp. 1955 m.
* Baisioji gadynė, Vilnius, 1955 m. 

## Šaltiniai
Stulgeliai

**Stulgeliai** – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurę nuo Kybartų, 2 km nuo sienos su Rusija. Yra molio telkinys.

## Istorija

Buvęs Stulgelių dvaras. XX a. tarpukariu kaimas priklausė Kybartų valsčiui. Pirmojo Lietuvos visuotinio gyventojų 1923 m. surašymo metu, čia buvo 4 sodybos ir 36 gyventojai.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Romanas Krasninkevičius (1926–1996), tautodailininkas.

## Šaltiniai
Žiūriai (Vilkaviškis)

**Žiūriai** – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 7 km. į rytus nuo Pilviškių. Išlikęs namas, kuriame 1901 m. buvo surengtas pirmasis Suvalkijoje lietuviškas vakaras.

## Istorija

Anksčiau buvo žinomi kaip ***Gudẽliai*** arba ***Žiūriai̇̃-Gudẽliai***. Iki 1950 m. priklausė Vilkaviškio apskrities Paežerių valsčiui.

## Gyventojai

Pagal pirmajį Lietuvos visuotinį gyventojų 1923 metų surašymą Žiūrių kaime buvo 35 ūkiai ir 236 gyventojai.

### Žymūs žmonės
* Kaime gimė rašytojas Vincas Pietaris (1850–1902).

## Šaltiniai