open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pečioros jūra

**Pečioros jūra** () – Arkties vandenyno jūra (pietrytinė Barenco jūros dalis) tarp Kolgujevo ir Vaigačo salų.

## Jūros ribos
Pečioros jūrai priskiriama akvatorija į rytus nuo linijos Čiorno ragas (Naujoji Žemė, pietinis įėjimas į įlanką Kostin Šaras) – šiaurinis Kolgujevo galas – pietinis Kolgujevo galas – Sviatoj Nos ragas () žemyne. Karos Vartų ir Jugros Šaro () sąsiauriai nėra Pečioros jūros dalis.
Visi Pečioros jūros krantai yra Rusijos teritorija (žemyno krantas ir Kolgujevo ir Vaigačo salos – Nencų autonominė apygarda, Naujoji Žemė – Archangelsko sritis).

Pečioros jūra turi keletą įlankų – Ramenka, Kolokolkovo, Chaipudyros, Pečioros (didžiausia). Stambiausia įtekanti upė – Pečiora.

## Jūros charakteristikos
Jūros ilgis (platumos kryptimi, nuo Kolgujevo iki Karos Vartų) – apie 300 km, plotis (ilgumos kryptimi, nuo rago Ruskij Zavorotas ()) iki Naujosios Žemės – apie 180 km. Jūros akvatorijos plotas – 81263 km², vandens tūris – 4380 km³.
Jūra sekli, gilėja einant į šiaurę nuo žemyno kranto. Vidutinis gylis – 6 m. Pagal pietinį Naujosios Žemės krantą eina giliavandenis lovys (gylis virš 150 m). Giliausia vieta – 210 m.

Poliarinė naktis tęsiasi nuo lapkričio pabaigos iki sausio vidurio, o poliarinė diena – nuo gegužės vidurio iki liepos galo.
Ledo danga sezoninė, susidaro rugsėjį ar spalį, išsilaiko iki liepos.
Vanduo paviršiuje šilčiausias rugpjūčio mėnesį – 10–12&nbsp;°C, o gilumoje – rugsėjo-spalio mėnesiais. Vanduo šalčiausias gegužės mėnesį, tuomet paprastai vandens temperatūra neigiama visame gylyje.

Pečioros jūros vandens druskingumas keičiasi keičiantis metų laikams, jis nevienodas skirtingose akvatorijos vietose. Esant ledo dangai vandens druskingumas jūrinis (32–35 ‰). Vasarą ir rudenį jūros vanduo labai gėlėja dėl Pečioros upės ir kitų upių nuotėkio. Paviršiniame 10 metrų sluoksnyje susidaro sūroko (druskingumas iki 25 ‰), pagėlėjusio (druskingumas 25–30 ‰) ir jūrinio sūraus (druskingumas virš 30 ‰) vandens zonos. Zonos ryškiausios liepos mėnesį. Zonos ima mažėti rugpjūčio-spalio mėnesiais ir lapkritį, kai jūra ima užšalti, visiškai išnyksta.

Pečioros jūroje teka šiltosios Kolgujevo-Pečioros srovės, šaltosios Litkės srovės atšakos, taip pat – nuotėkinės (šiltos vasarą ir šaltos žiemą) Baltosios jūros ir Pečioros srovės.

Pečioros jūroje ties Varandėjaus sala vidutinis siziginio potvynio aukštis yra 1,1 m.

## Versla Pečioros jūroje
Jūroje žvejojamos menkės, medžiojami baltieji delfinai, ruoniai.

2009 m. Pečioros jūroje pramoninei naftos gavybai rengiami telkiniai Prirazlomnojė (*Приразломное*), Dolginskojė (*Долгинское*), Medinskojė-Morė (*Медынское-море*), Varandej-Morė (*Варандей-море*) ir kt. Ties Varandėjaus gyvenviete veikia jūrinis naftos terminalas, pumpuojantis žemyninių telkinių naftą.

## Nuorodos
* Огородов С.А. (2001) Морфология и динамика берегов Печерского моря In: Трудове на Института по океанология. Том 3. Варна, 2001.

### ''Google Maps'' vaizdai
* Pečioros jūra (reljefinis vaizdas)
Kana

**Kana** vadinama:
* Kana – imbieriečių eilės augalų gentis;
* Kana – jaučių pošeimio žinduolių rūšis;
* kana (仮名) – iš kandži išvestų supaprastintų japoniškų rašmenų: hiraganos (平仮名), katakanos (片仮名), *[[Hentaigana|hentaiganos]]* (変体仮名), *[[Man'jōgana|manjoganos]]* (万葉仮名) ir kitų panašių rašmenų bendras pavadinimas. Šiais laikais praktiškai naudojamos yra tik hiragana bei katakana;
* Moon Kana arba Kana (香奈) – japonų dainininkė, žaislų dizainerė, modelis, iliustratorė ir mados dizainerė;
* Kana – () – upė šiaurės rytų Rusijoje, Murmansko srities centrinėje dalyje;
* Kana – () – gyvenvietė Libane, apie 10 km į pietryčius nuo miesto Tyras;
* Kana – vietovė Izraelyje, Galilėjoje, minima Biblijoje;
* Kana – suomių reperė, tikrasis vardas Marianna Alanen
* žodis „kana“ suomiškai reiškia *višta*;
* Kana – leidykla Prancūzijoje, filialas groupe Dargaud;
* Kana – Lenkijos teatras Ščecine;
* Kana – regio (Reggae) grupė Prancūzijoje;
* yra bent dvi gyvenvietės Burkina Fase, kurių pavadinimas yra Kana;

## Taip pat skaitykite
* Ueda Kana – japonų seijū (=mangos (ar panašių žanrų) garso aktorius/dubleris) aktorė-daberė;
* Melina Kana – () Graikijos dainininkė;
* Kana Home Video – Prancūzijoje, filialas groupe Dargaud.
Tomas Intas

**Tomas Intas** (g. 1981 m. rugsėjo 15 d., Klaipėdoje) – Lietuvos lengvosios atletikos sportininkas, specializuojantis ieties metime. 2004 m. pasiekė Lietuvos rekordą.

## Pasiekimai

## Asmeniniai rekordai
* Disko metimas: 43,70 m (2004, Reikjavikas)
* Ieties metimas: 82,9 m (2004, Banska Bistrica, NR)

## Nuorodos
* Tomas Intas IAAF svetainėje
Estiška virtuvė

**Estiška virtuvė** – Estijoje ir estų tarpe paplitusi kulinarinių tradicijų visuma, Estijos nacionalinė virtuvė. Dėl istorinių ryšių ir įtakų ji turi daug panašumų į kitas aplinkinių tautų virtuves ir yra viena iš Rytų Europos virtuvių.

Per daugybę amžių daug kitų šį regioną valdžiusių tautų – danai, vokiečiai, švedai, lenkai ir rusai – paliko pėdsaką Estijos virtuvėje. Tradiciniai patiekalai yra marinuotas ungurys, kraujinė dešra bei raugintų kopūstų ir kiaulienos troškinys. Tradiciniu gėrimu Estijoje laikomas garsus likeris Vana Tallinn.

## Nuorodos
Khvenojus

**Khvenojus** arba ***Kvajus*** (), () – upė Indokinijos pusiasalyje, vakarų Tailande. Upę išgarsino 1957 m. sukurtas filmas Tiltas per Kvai upę.

## Pavadinimas
Iki 1960 m. upė vadinosi Meklongu. Antrojo pasaulinio karo metais, Japonijai tiesiant Rangūnas–Bankokas geležinkelį, prie Kančanaburio per upę karo belaisviai pastatė geležinkelio tiltą. 1952 m. Pjeras Bulio belaisvių darbą džiunglėse, statant tiltą, aprašė romane „Tiltas per Kvai upę“ (). Aprašomos statybos vyko ant Meklongo intako Kvai ().

Filmo dėka tiltas tapo turistų traukos centru, o upei prigijo Kvai vardas. Tailando vyriausybė nutarė Meklongo aukštupiui ir jo intakui suteikti atskirus vardus: Kvainoja (mažasis intakas) ir Khvenojus (didysis intakas).

Šios upės pakrantėse buvo kuriamas filmas Elnių medžiotojas.

## Turizmas
Khvenojus populiarus turistų tarpe. Pakrantėje yra dramblių ferma, daug viešbučių, tarp jų ir plūduriuojančių ant vandens. Turistai upe plukdomi bambukiniais plaustais ir baržomis. Vyksta ekskursijos prie netoli esančių terminių šaltinių ir Eravano krioklių.

## [[Hidroelektrinė]]s
Dabar ant Khvenojaus upės stovi dvi HE.

**Šrinagarindros elektrinė** () () pavadinta princesės Šrinagarindros () vardu yra 720 MW galingumo ir per metus pagamina vidutiniškai 1185 GWh energijos. 1980 m. užtvenkus upę, susidarė 17 745 000 000 m³ talpos vandens saugykla. Saugyklos vandens lygis yra 180 m virš jūros lygio.

**Thathungno elektrinė** () () yra 38 MW galingumo ir per metus pagamina vidutiniškai 165 GWh energijos. 1982 m. užtvenkus upę, susidarė 54 800 000 m³ talpos vandens saugykla. Saugyklos vandens lygis yra 59,7 m virš jūros lygio.
 

## Išnašos
Vičiūnai (Alionys)

**Vičiūnai** – kaimas Širvintų rajono savivaldybės rytuose, 4 km į pietus nuo Alionių I-ųjų, tarp raistų (Genių durpynas, Degutinė). Seniūnaitijos centras. Praeina kelias .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Burniškiai

**Burniškiai** – kaimas Širvintų rajono savivaldybės vakaruose, 2 km į šiaurę nuo Čiobiškio, prie Rynos upelio. Seniūnaitijos centras. Keliai į Čiobiškį, Astruvką, Janionis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Spietiškiai

**Spietiškiai** – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Musninkų, prie Musės upelio. Seniūnaitijos centras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Viktoras Baublys

**Viktoras Baublys** (1943 m. sausio 10 d. Salovartėje, Varėnos valsčiuje – 2026 m. sausio mėn.) – Lietuvos partinis veikėjas, diplomatas.

## Biografija
1962 m. baigė Varėnos 1-ąją vidurinę mokyklą. 1963–1966 m. mokėsi Klaipėdos laivų statybos technikume. 1966–1972 m. Lietuvos jūrų laivininkystės ir žuvies pramonės įmonių elektrikas, meistras, mechanikas, inžinierius. 1966–1972 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete. 1972–1983 m. LKP Klaipėdos miesto komiteto Partinės kontrolės komisijos pirmininkas, Liaudies kontrolės komiteto pirmininkas. 1979–1982 m. studijavo Leningrado (Rusija) aukštojoje partinėje mokykloje. 1983–1989 m. balandžio 11 d. LKP CK inspektorius, Klaipėdos miesto komiteto I sekretorius. 1989–1991 m. LKP CK Organizacinio skyriaus vedėjas.

1991–1992 m. Spaudos kontrolės valdybos prie LR VRM viršininkas. 1992–1993 m. dirbo privačiame versle. 1993–1994 m. Adolfo Šleževičiaus Vyriausybės atstovas spaudai. 1994–1998 m. Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Baltarusijos Respublikoje. Vėliau dirbo LR URM patarėju bendradarbiavimo su Rusijos Federacijos Kaliningrado srities klausimais, buvo ambasadorius ypatingiems pavedimams. 2000–2001 m. Lietuvos ministro pirmininko Rolando Pakso patarėjas. 2001–2005 m. Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Ukrainoje, nuo 2002 m. taip pat Moldovos Respublikai ir Gruzijos Respublikai. 2005–2009 m. Lietuvos generalinis konsulas Kaliningrado srityje.

## Įvertinimas
* 2003 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius.

## Šaltiniai

|-

|-
Paspėriai

**Paspėriai** – kaimas Širvintų rajono savivaldybės pietuose, 5 km į pietryčius nuo Musninkų. Seniūnaitijos centras. Kaimas įsikūręs tarp Spėros ežero, Musės upės ir Bartkuškio miško. Ateina kelias nuo Bartkuškio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Audrius Navikas

**Audrius Navikas** (g. 1961 m. rugpjūčio 5 d. Vilniuje) – lietuvių diplomatas, valstybės tarnautojas, Europos Komisijos (ES) tarnautojas.

## Biografija
1979 m. baigė Vilniaus 21-ąją vidurinę mokyklą, 1984 m. – Vilniaus universiteto (VU) Pramonės ekonomikos fakultetą. 1986–1989 m. mokėsi šio fakulteto aspirantūroje, 1991–1992 m. – Ilinojaus (JAV) universiteto magistrantūroje. Socialinių mokslų daktaras (ekonomika, 1990 m.).

1989–1993 m. buvo VU EF Įmonių ekonomikos katedros asistentas, 1993–1995 m. – vyr. asistentas, Lietuvos užsienio reikalų ministerijos Regioninės ekonominės analizės skyriaus vedėjas, 1995–1996 m. – URM Ekonomikos departamento direktorius.

1996–2000 m. buvo Lietuvos nuolatinės misijos Jungtinių Tautų skyriuje Ženevoje laikinasis reikalų patikėtinis. 2000–2001 m. – URM patarėjas derybų su ES ekonominiais klausimais.

2001–2006 m. Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Belgijos Karalystėje, 2002–2006 m. – kartu ir ambasadorius Liuksemburgo Didžiajai Hercogystei.

2006 m. dirbo Užsienio reikalų ministerijos sekretoriumi. Nuo 2006 m. – Europos Komisijos Personalo ir administracijos generalinio direktorato Saugumo direktorato Inspekcijų ir konsultacijų skyriaus vedėjas.

## Apdovanojimai
* 2003 – Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius;
* 2006 – Leopoldo ordino Komandoro Didysis kryžius (Belgija)..

## Šaltiniai

|-
Anglininkas

**Anglininkas** (; ) – specialios konstrukcijos pagalbinis laivas, skirtas palaidai supiltai akmens angliai pervežti. Laikais, kai pagrindinis karo laivų (jų garo mašinų) kuras buvo akmens anglis, anglininkai buvo labai svarbi karo laivynų dalis.

Anglininkų konstrukcijai būdinga:
* platūs krovininiai liukai denyje, kurių plotis beveik lygus laivo pločiui.
* išilginės pertvaros ties išilgine laivo ašimi, Jos sulaiko, kad laivo skersinio supimo metu triumuose supilta anglis nepasislinkto link vieno borto.
* balastinės vandens cisternos, kurias užpildydavo iškrovę anglį, kad laivas išlaikytų stabilumą.
* kapitono tiltelis, gyvenamosios patalpos ir mašinų skyrius laivo gale.
Dažnai neturėdavo įrengimų angliai perkrauti – tai turėdavo atlikti kranto krautuvai ar krovikai ir laivų įgulos.

Dėl mažo anglimi kūrenamų katilų ir garo mašinų efektyvumo anglininkai būdavo labai svarbūs garlaivių ir ypač karo laivų mobilumui. Pvz., anglininkų stygius sistemingai sulaikė Rusijos 2-ąją Ramiojo vandenyno eskadrą, kas iš esmės paveikė Rusijos-Japonijos karo eigą.

XIX a. pabaigoje – XX a pradžioje stambiausi pasaulio karo laivynai visame pasaulyje stengdavosi įsirengti anglies pakrovimo punktų tinklą, kur galėdavo apsirūpinti kuru. Tinklo elementai buvo anglies uostai ir anglininkai.


File:IJN collier MUROTO in 1932.jpg|Japonijos anglininkas „Muroto“ Jokosukos karinėje jūrų bazėje (1932 m.)
File:IJN collier Nojima around 1935.jpg|Japonijos karinio laivyno anglininkas „Nojima“ (1935 m.)
File:Vestal, collier, Brooklyn Navy Yard.jpg|JAV anglininko „Vestal“ statyba Bruklino karinėje laivų statykloje
File:USS Vestal (AR-4), circa the early 1920s (NH 43621).jpg|1908 m. nuleistas JAV anglininkas USS „Vestal“ (AR-4)
File:USS Cyclops in Hudson River 19111003.jpg|JAV *Proteus* klasės anglininkas USS „Cyclops“ (AC-4) (1911 m.)
File:USS Jupiter - Langley.JPG|JAV anglininkas USS „Jupiter“ (AC-3), vėliau perdarytas į lėktuvnešį.
File:USS Langley (CV-1).jpg|Pirmasis JAV lėktuvnešis USS „Langley“ (CV-1), buvęs anglininkas USS „Jupiter“ (AC-3)


## Nuorodos
Nitra

**Nitra** – miestas vakarų Slovakijoje, Nitros krašto administracinis centras. Per miestą teka Nitros upė. Miestas yra vienas seniausių Slovakijoje, jame dabar gyvena apie 85000 gyventojų – tai ketvirtasis pagal dydį Slovakijos miestas. Nitroje stovi 1991 m. pastatytas Andrejaus Bagaro teatras (Divadlo Andrej Bagara). 

## Istorija

V a. Nitros apylinkėse apsigyveno pirmos slavų gentys. VII a. miestas tapo Nitros kunigaikštystės sostine. Vėliau miestas, kaip ir jo kunigaikštystė, atiteka Didžiosios Moravijos imperijai. Būtent Nitra ir laikoma Slovakijos krikščionybės židiniu, nes pirmasis Nitros kunigaikštis *Pribina* 829 – 833 m. pakvietė Zalcburgo arkivyskupą pašventinti pirmąją bažnyčią. Po Didžiosios Moravijos imperijos griūties X amžiaus pradžioje Nitra atiteko Vengrijai.
1248 metais Nitra tapo laisvuoju karalystės miestu, o vėliau ji tapo vienu turtingiausių Vengrijos Karalystės miestų.
Nuo 1918 m. priklausė Čekoslovakijai, o nuo 1993 m. – Slovakijai, kur 1996 m. tapo Nitros krašto administraciniu centru.

## Gyventojai

## Sportas
* FC Nitra (futbolas)

## Šaltiniai
Viesos

**Viesomis** vadinami kaimai Širvintų rajone, į šiaurės vakarus nuo Širvintų (prie senojo plento Vilnius–Ukmergė), abipus Širvintos upės ties Viesos upeliu:

* Aukštosios Viesos (arba Naujosios Viesos);
* Senosios Viesos;
* Žemosios Viesos (arba tiesiog Viesos).
Alekniškis (Širvintos)

**Alekniškis** – viensėdis Širvintų rajono savivaldybėje. Alekniškio biblioteka yra gretimame Šiaulių kaime.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Žemosios Viesos

**Žemosios Viesos** (seniau tiesiog ***Viesos***) – kaimas Širvintų rajono savivaldybės šiaurėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Širvintų, Širvintos kairiajame krante. Viesų seniūnaitijos centras. Kapinėse stovi Viesų koplyčia. Kaimą juosia keliai  ir .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Nitros kraštas

**Nitros regionas** () – vienas iš aštuonių Slovakijos kraštų. Administracinis centras – Nitra. Kraštas ribojasi su Trnavos, Trenčyno ir Banska Bistricos kraštais, taip su Vengrija. Nitros krašto ekonomika orentuota daugiau į žemės ūkį, nei kiti šalies kraštai. Administracinis centras ir didžiausias krašto miestas – Nitra.

Regionas padalintas į 354 savivaldybes, iš kurių 15 turi miestelio teises, bei 7 apygardas – *okres* (skliausteliuose – adm. centras):

* Komarno apygarda (Komarnas)
* Levicės apygarda (Levicė)
* Nitros apygarda) (Nitra)
* Nove Zamkų apygarda (Nove Zamkai)
* Topolčanų apygarda (Topolčanai)
* Šalios apygarda (Šalia)
* Zlate Moravcės apygarda (Zlate Moravcė)

## Demografija

* slovakai – 70,1 %
* vengrai – 27,6 %
* kiti – 2,3 %

## Šaltiniai
Lietuvos–Lenkijos demarkacinės linijos

**Lietuvos–Lenkijos demarkacinės linijos** – linijos, 1919–1939 m. žymėjusios Lietuvos ir Lenkijos laikinąją sieną, nustatinėtos Antantės atstovų, iš esmės – Jungtinės Karalystės ir Prancūzijos, pritariant Italijai ir Japonijai. Šios linijos buvo nustatomos siekiant sustabdyti karo veiksmus tarp Lenkijos ir Lietuvos kariuomenių, sutaikyti šias valstybes suvienijant jas kovai prieš Tarybų Rusiją. 1920 m. spalio pradžioje Suvalkų derybose sutarta demarkacijos linija nesukliudė Lenkijai tą patį mėnesį okupuoti ir vėliau aneksuoti Vilniaus krašto.

Pirmoji demarkacinė linija nustatyta 1919 m. birželio 18 dieną, liepos 26 ar liepos 27 dieną Lietuvos vyriausybės prašymu nustatyta antroji. Pagal abu nutarimus, Lenkijai paliktas Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. 1920 m. po Raudonosios armijos užkariavimų ir Lietuvos-Tarybų Rusijos taikos sutarties (1920 m. liepos 12 d.) demarkacijos linijos faktiškai panaikintos, o 1920 m. spalio 7 d. Suvalkų sutartimi tarp Lietuvos ir Lenkijos nustatyta trečioji demarkacijos linija, pagal kurią Vilnius atiteko Lietuvai.

1920 m. spalio 9 d. generolui Liucjanui Želigovskiui inscenizavus maištą ir apėjus demarkacijos liniją (pasibaigusią ties Bastūnais) lenkai vėl perėmė Vilnių. Tarpininkaujant Tautų Sąjungai, lapkričio 29 d. sudarytos Kauno paliaubos, kuriomis tarp Vilniaus krašto ir Lietuvos nustatyta neutralioji zona. 1923 m. vasario 3 d. Tautų Sąjunga zoną padalijo Lietuvai ir Lenkijai, o kovo 15 d. Ambasadorių konferencijoje nutarta naujai susidariusią demarkacijos liniją laikyti valstybine siena. Nors Lietuva šios sienos nepripažino, ji egzistavo iki 1939 m. spalio 27 d.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Buvusi Lietuvos - Lenkijos demarkacinė linija *miestai.net*
Juodonys (Širvintos)

**Juodonys** – kaimas Širvintų rajono savivaldybės vakaruose, 7 km į šiaurės vakarus nuo Musninkų, kairiajame Širvintos krante. Seniūnaitijos centras. Šalia praeina kelias .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vileikiškis

:: *Apie kaimą Širvintų rajone žr. [[Vileikiškiai]].*

**Vileikiškis** – buvęs viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Žalvarių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Spengla (Strėva)

**Spengla** – upė Lietuvoje, Elektrėnų savivaldybėje, kairysis Strėvos intakas. Ištakos maždaug 1 km į vakarus nuo Beižonių, įteka į Strėvą ties Naujosiomis Kietaviškėmis, 37 km nuo jos žiočių. Ilgis – maždaug 11 km.
 
Užtvenkus Spenglą ties Kietaviškių – Kareivonių vieškeliu maždaug 1976 m., daugiau kaip 1 m buvo pakeltas Gilūšio ežero vandens lygis, jis susijungė su šalia buvusiu Gavėko ežeru ir dabar sudaro bendrą vandens telkinį.

Antra užtvanka tuo pačiu metu įrengta ties vieškeliu Kietaviškės – Ašakieniai, žemiau kažkada buvusios malūno užtvankos (ši iki mūsų dienų neišlikusi). Sovietmečiu šis tvenkinys buvo naudojamas pramoninei žuvininkystei – jame augindavo karpius.

Aukštupyje iš rytų pusės aplenkia meteoritinės kilmės Kaukinės ežerėlį.

## Pavadinimo kilmė

Upėvardis laikytinas *l* priesagos vediniu iš šaknies *speng-/spengti* („ūžti ausyse, skambėti“); taip pat galimai nuo *spangti* („akti“), *spangas* („silpnai matantis, aklas“) arba *spingėti* („silpnai šviesti“).

## Šaltiniai
Telksnys

* Adolfas Laimutis Telksnys (1930–2022) – inžinierius elektromechanikas, informatikas;
* Vygandas Telksnys (1934–1991) – kompozitorius.
Amunicijos laivas

**Amunicijos laivas** () – pagalbinis laivas, sukonstruotas amunicijai gabenti, paprastai – karinio laivyno laivams bei aviacijai. Tokių laivų krovinių laikymo ir krovimo įtaisai pritaikyti itin saugiam šaudmenų laikymui ir manipuliavimui. Pvz., hermetiškai uždaromi krovinių skyriai; mechanizmai, leidžiantys užlieti užbortiniu vandeniu skyrius su kroviniu, jei kyla toks poreikis (pvz., gaisras).
Amunicijos laivai yra JAV pagalbinių laivų tipas.

Amunicijos laivai paprastai gabena krovinius tam, kad šie būtų perkrauti į plaukiančius karo laivus ( 'plaukiamasis papildymas') – tiek perkraunant dviem ar trims laivams plaukiant bortas į bortą ( 'jungiamasis papildymas'), tiek perkraunant sraigtasparniais ( 'vertikalusis papildymas'). Rečiau šie laivai gabena šaudmenis iš vieno kranto punkto į kitą.

Antrojo pasaulinio karo metais JAV karinis jūrų laivynas naudojo amunicijos laivus, kurie buvo pritaikyti prekybiniai laivai () arba specialiai pastatyti, naudojant prekybos laivų korpusus, ypač C2 tipo. Jie būdavo ginkluoti, o jų įgulos buvo karinio laivyno jūrininkai. Keli tokie laivai karo metu buvo sunaikinti sukeldami didžiulius sprogimus. Žinomiausias buvo USS „Mount Hood“ (AE-11), kuris 1944 m. lapkričio 10 d. sprogo Admiraliteto salose.

Šiuolaikiniai *Kilauea* klasės JAV amunicijos laivai yra specialios konstrukcijos, pritaikyti būtent tokiai veiklai. Jie gali pervežti ir šaldomus krovinius. Jie yra neginkluoti, o jų įgulas sudaro civiliai jūrininkai.

Dabar šiuos laivus keičia *Lewis and Clark* klasės laivai.


File:US Navy 040501-N-4757S-013 An MH-60S Knighthawk transfers ordnance from the Military Sealift Command (MSC) ammunition ship.jpg|Sraigtasparnis MH-60S *Knighthawk* perkrauna šaudmenis iš Karinių jūrų gabenimo pajėgų amunicijos laivo USNS „Mount Baker“ (T-AE 34) ant lėktuvnešio USS „Harry S. Truman“ (CVN 75) denio. Tuo pačiu metu lynu kiti šaudmenys perkraunami į lėktuvnešio angarą. 
File:US Navy 080109-N-7526R-024 Chief Boatswain's Mate Dante Zamora relays information from the Military Sealift Command ammunition ship USNS Flint (T-AE 32).jpg|Perkraunami šaudmenys iš amunicijos laivo USNS „Flint“ (T-AE 32) į lėktuvnešį USS „Ronald Reagan“ (CVN 76).
File:US Navy 070724-N-0780F-001 Military Sealift Command dry cargo-ammunition ship USNS Lewis and Clark (T-AKE 1) arrives for a port visit.jpg|Amunicijos laivas USNS „Lewis and Clark“ (T-AKE 1) su draugišku vizitu lankosi Graikijos uoste.
File:US Navy 040905-N-5232L-074 The Military Sealift Command (MSC) ammunition ship USNS Shasta (T-AE 33) underway following an ammunition transfer with the conventionally powered aircraft carrier USS Kitty Hawk (CV 63).jpg|JAV amunicijos laivas USNS „Shasta“ (T-AE 33) 


## Nuorodos
Kvainoja

**Kvainoja** arba *Mažasis intakas* (), () – upė Indokinijos pusiasalyje, vakarų Tailande. Upę išgarsino 1957 m. sukurtas filmas Tiltas per Kvai upę.

## Pavadinimas
Iki 1960 m. upė vadinosi Meklongu. Antrojo pasaulinio karo metais, Japonijai tiesiant Rangūnas – Bankokas geležinkelį, prie Kančanaburio per upę karo belaisviai pastatė geležinkelio tiltą. 1952 m. Pjeras Bulio belaisvių darbą džiunglėse, statant tiltą, aprašė romane „Tiltas per Kvai upę“ (). Aprašomos statybos vyko ant Meklongo intako Kvai ().

Filmo dėka tiltas tapo turistų traukos centru, o upei prigijo Kvai vardas. Tailando vyriausybė nutarė Meklongo aukštupiui ir jo intakui suteikti atskirus vardus: dešiniajam – Kvainoja (mažasis intakas) ir kairiajam – Kvaija (didysis intakas).

## [[Hidroelektrinė]]s
Dabar ant Kvainoja upės stovi viena HE.

**Vačiralongkono elektrinė** () 2001 m. liepos 13 d. pavadinta sosto įpėdinio princo Vačiralongkono () vardu yra 300 MW galingumo ir trys elektrinės generatoriai per metus pagamina vidutiniškai 460 GWh energijos. Statybos darbai prasidėjo 1979 m. ir baigti 1985 m. užtvenkus upę, susidarė 8 860 000 000 m³ talpos vandens saugykla. Saugyklos vandens lygis yra 155 m virš jūros lygio.

## Išnašos
Aerograma

**Aerograma** (; ; iš ), iš  'oras' +  'užrašas') – oro paštui skirtas laiškinis atvirukas. Tai plono lengvo popieriaus lapas, paruoštas sulenkti, iš anksto pateptas klijais, kuris suklijavus paruoštoje vietoje iškart yra ir vokas, ir laiškas su tekstu. Pašto operatoriai paprastai draudžia į tokius lengvuosius laiškus didėti bet kokius papildomus daiktus, kadangi jie siunčiami sumažintu tarifu. 

Dažniausiai aerogramos turi atspausdintą apmokėjimo žymę, nors kai kurios šalys (Naujoji Zelandija, Rodezija, Airija) pardavinėjo aerogramas be apmokėjimo žymų. Aerogramos be atspausdintų žymų vadinamos . Aerogramas išleidžia šalies pašto institucijos arba privačios kompanijos. 

Siuntėjas vienoje pusėje parašo laiško tekstą, tada sulenkia numatytoje vietoje, sudrėkina klijus ir užklijuoja, o antrojoje lapo pusėje, kuri suklijavus sudaro išorinį aerogramos paviršių užrašo gavėjo ir savo pavardes ir adresus. 

## Istorija

Aerogramos labai išpopuliarėjo jas naudojant Antrojo pasaulinio karo metu. Pulkininkas leitenantas R. E. Evansas (*R. E. Evans*), D. Britanijos Artimųjų Rytų pajėgų Armijos pašto tarnybos direktoriaus pavaduotojas pasiūlė lengvus, užsiklijuojančius laiškinius atvirukus panaudoti D. Britanijos kariuomenės oro pašte. 1940 m. antroje pusėje jis rekomendavo šio laiškų varianto naudojimą to meto D. Britanijos Valstybės karo sekretoriui Entoniui Idenui (*Anthony Eden*), kuris lankėsi Artimuosiuose Rytuose. 1941 m. sausio mėn. buvo leista visuose Artimuosiuose Rytuose dislokuotoje D. Britanijos kariuomenėje diegti Oro pašto laiškinių atvirukų paslaugą ().  
1941 m. kovo 1 d. ėmė veikti oro paštas tarp Artimųjų Rytų ir D. Britanijos, buvo naudojami tiek *Imperial Airways* vandens lėktuvai, tiek kariniai transporto lėktuvai. Aerogramoje parašyto teksto privatumas bei pačios aerogramos lengvumas užtikrino aerogramų populiarumą vartotojų tarpe, kurį jos išlaikė ir karui pasibaigus, tik jau kaip civilinio pašto dalis. 

Aerogramų naudojimui oficialiai pritarė 1952 m. vykęs Pasaulinės pašto sąjungos kongresas Briuselyje.

Junginėse Valstijose aerogramos nebegaminamos. Pasibaigus turimoms aerogramų atsargoms jų daugiau nebespausdins.

## Nuorodos
Leningrado prospektas

**Leningrado prospektas** (; šnek. *Ленинградка*) – viena iš svarbiausių Maskvos transporto magistralių, gatvė Šiaurės administracinėje apygardoje, pati plačiausia gatvė Maskvoje (iki 120 m). 2010 m. vykdant projektą „Didžioji Leningradka“ () plečiamas iki 8 juostų abiem judėjimo kryptimis. 

## Nuorodos

* Senovinės Maskvos gatvės, architektūra
Insinuacija

**Insinuãcija** ( – 'įsiteikimas') – šmeižikiškas prasimanymas; bandymas mėginimas sukelti įtarimą, primesti kaltę, nuplėšti garbę; piktavališkas sumanymas. Plačiąja prasme – šmeižtas.

Insinuacija yra užuominos rūšis, netiesiogiai juodinant, neigiamai apibūdinant žmogų. Tikslas – pakirsti klausytojų, skaitytojų, klientų (ir pan.) pasitikėjimą adresatu, priešininku (diskusijose, ginčuose ir kt.).

Politinio turinio užuominos, nukreiptos prieš politikus, valdžios ir valdymo institucijas, sudaro specifinę insinuacijų porūšį. Paprastais tokiais atvejais nėra neigiamo moralinio-etinio vertinimo siekiant išvengti galimų teisminių ir kitokių represijų iš atitinkamų asmenų pusės.

## Retorika
Retorikoje insinuacija yra retorikos priemonė, siekiant ką nors įteigti nepastebimai, vengiant klausytojų nepasitenkinimo, kuris galėtų kilti, atsisakant užuominos formos, o mintį išsakant tiesiogiai.

## Civilinė teisė
Insinuacijos sąvoka žinoma nuo Bizantijos laikų. Įvedė imperatorius Justinianas. Insinuacija buvo teisminis dovanojimo tvirtinimas, buvo viršijama nustatyta suma. Tikslas – apriboti išlaidumą.

## Šaltiniai
Justinianas

**Justinianas** () gali reikšti:
* Justinianas I (527–565), Rytų Romos imperatorius
* Justinianas II (685–695 ir 705–711), Bizantijos imperatorius
Skersė (upė)

**Skersė** - upelis Elektrėnų savivaldybės teritorijoje, kairysis Strėvos intakas. Išteka iš Stančikų ežero, maždaug 1 km į pietvakarius nuo Pastrėvio, įteka į Strėvą žemiau Senųjų Kietaviškių kaimo.

Sovietmečiu melioruojant dirvas nemaža upelio vagos atkarpa buvo ištiesinta, nukreipus ją melioracijos grioviais. Ilgis - 6 km.
Difamacija

**Difamacija** ( 'apkalbinėjimas', 'šmeižimas'; *fama* 'reputacija') – pramanytų ar tikrų asmenį žeminančių žinių skleidimas.

Difamacija, kaip teisingos informacijos, nors ir žeminančios žmogaus garbę paskleidimas, nėra laikoma baudžiamąja veika (nusikaltimu). Tikrovės neatitinkančios informacijos (melagingų žinių platinimas tą suvokiant kaltininkui yra šmeižtas (paprastai baudžiamasis nusižengimas), už jį numatyta baudžiamoji atsakomybė (tiesa, byla keliama tik privataus kaltinimo tvarka, t. y., tik esant nukentėjusiojo skundui).

## Istorija
Prancūzijoje difamacija istoriškai buvo laikoma nusikaltimu spaudos srityje, atitinkamu spaudos įstatymo pažeidimu Vokietijoje – privatus šmeižtas.

1819 m. ir 1881 m. Prancūzijos įstatymai difamaciją apibrėžė kaip bet kokią spausdintą nuorodą ar „pripaišymą“ fakto, žeminančio asmens arba organizacijos reputaciją. Panašiai difamacija buvo suprantama ir Didžiojoje Britanijoje.

## Literatūra
* Lilienthal. *Üble Nachrede und Verleumdung*. «Vergleichende Darstellung d. Deutsch. und Ausl. Strafrechts».
* Познышев С. В. ''Понятие чести (§ 63)'' . «Особенная часть русского уголовного права. Сравнительный очерк важнейших отделов особенной части старого и нового уложений» . Издание 3-е, исправленное и дополненное. 1912 m.

## Šaltiniai
Andriukėnai

**Andriukėnai** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Magūnų, Baluošos kairiajame krante, Baltarusijos pasienyje. Seniūnaitijos centras. Vakaruose – Baluošos durpynas. Pro kaimą eina kelias Prienai–Dalininkai.

## Istorija
Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Čerėnai

**Čerėnai** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Magūnų. Seniūnaitijos centras. Šalia telkšo keli ežerai (Vaukštelis, Kriauklė, Puržemis, Didėška), toliau vakaruose teka Neris. Eina kelias Punžonys–Noselėnai.

## Istorija
Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Baliuliai

**Baliuliai** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Pabradės, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Kaimo rytiniu pakraščiu teka Žeimenos kairysis intakas Mera, stovi Baliulių tiltas. Apylinkėse aptiktas Baliulių piliakalnis ir pilkapynai.

## Istorija
Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Prekyba moterimis

**Prekyba moterimis** – prekybos žmonėmis rūšis; nusikaltimas.

Kliūtys kovojant su prekyba moterimis – lyčių nelygybė, ją lemiančios patriarchalinės nuostatos, į moterį vis dar neretai žiūrima kaip į seksualinių paslaugų teikėją. Taip pat bendrieji veiksniai kovojant su prekyba žmonėmis.

## Europa
Tarptautinės migracijos organizacijos duomenimis, Didžiojoje Britanijoje daugiausia parduotų moterų yra iš Lietuvos. Lietuva šia statistika „lenkia“ antroje vietoje likusią Albaniją.

Kovojant su prekyba moterimis, imamasi ne tik nacionalinių priemonių. Veiksmus stengiamasi koordinuoti ir tarptautiniu, regioniniu lygmeniu.

2003 m. balandžio 9 d. neformaliame Šiaurės ir Baltijos valstybių ministrų susitikime Stokholme (Švedijoje), buvo priimti Nuostatai ir rekomendacijos dėl prekybos moterimis Šiaurės ir Baltijos valstybėse.

2003 m. lapkričio 29 d. Vilniuje Baltijos Asamblėja, atsižvelgdama į tai, kad prekyba moterimis ir vaikais yra rimta ir vis didėjanti problema visame pasaulyje, reikšdama susirūpinimą tuo, kad Baltijos valstybėse prekybos moterimis ir vaikais mastas nemažėja, ir tuo, kad Baltijos valstybės pamažu tampa ne tik sekso paslaugų šaltiniu, bet ir sekso turizmo šalimis, pakvietė Baltijos valstybių parlamentus ir Vyriausybes parengti visose Baltijos valstybėse suderintus teisės aktus dėl kovos su prostitucija, įskaitant sekso paslaugų pirkimo kriminalizaciją. Taip pat skatino labiau derinti teisėsaugos institucijų veiksmus, atkreipti dėmesį į tai, kad priimtos teisės normos būtų įgyvendinamos; šviesti visuomenę lyčių lygybės klausimais, kad būtų išgyvendintos patriarchalinės nuostatos ir prietarai, peržiūrėti mokyklų programas atsižvelgiant į lyčių lygybę, vidurinėse mokyklose paspartinti lytinio auklėjimo diegimą; imtis priemonių išgyvendinti sekso paslaugų reklamą ir skelbimus.

Nyderlandų karalystė Lietuvai 2008–2009 m. teikė paramą kampanijai prieš prekybą moterimis.

## Šaltiniai
Gaspariškiai (Švenčionys)

**Gaspariškiai** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 6 km į rytus nuo Pabradės, prie Skerdyksnos upelio, tarp Bevardžio ir Kulniškės miškų. Seniūnaitijos centras. Į kaimą veda kelias .

## Istorija
XX a. pr. kaimas buvo Švenčionių apskrities Mikalavo valsčiuje. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Davaisiai

**Davaisiai** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Svirkų, Svylos dešiniajame krante. Seniūnaitijos centras. Praeina keliukas Svirkos–Rakauskai.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Davaisiuose 1932 m. rugsėjo 14 d. gimė zootechnikas, mėsinės galvijininkystės plėtojimo Lietuvoje pradininkas, akademikas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras, profesorius Česlovas Jukna.

## Šaltiniai
Činčikos

**Činčikos** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Švenčionių, tuoj į vakarus nuo kelio . Seniūnaitijos centras. Keliukas Nevieriškėn.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš asmenvardžio **Činčika, Činčikas*, kuris siejamas su žodžiu *činči̇̀kas* „kas činčija, šykštauja, šykštuolis“.

## Istorija
Činčikos Švenčionių bažnyčios metrikose minimos nuo 1745 m.

XIX a. pab. kaimas pateko į Švenčionių apskrities Švenčionių valsčių, buvo Sudotos vaitijos dvaro valda. XX a. pr. buvo Činčikų I ir Činčikų II kaimai. Tarpukariu priklausė Lenkijai.

Nuo 1932 m. veikė pradinė mokykla. ~1965 m. buvo kolūkio centras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Grigaliūnai (Švenčionys)

**Grigaliūnai** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 2,5 km į šiaurės vakarus nuo Švenčionių. Seniūnaitijos centras. Pietuose praeina kelias . Į rytus nuo kaimo plyti raistas.

## Etimologija
Vietovardis kilęs iš asmenvardžio *[[Grigaliūnas|Grigaliū́nas]]*.

## Istorija
Grigaliūnai minimi 1696 m. Švenčionių palivarko inventoriuje. Tuo metu buvo 10 kiemų, 7 1/4 valako žemės.

Pradinė mokykla atidaryta 1957 m., kultūros namai 1961 m., biblioteka 1954 m.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šalčininkėlių valsčius

**Šalčininkėlių valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje. Centras – Šalčininkėliai.

## Istorija

Valsčius minimas 1939 m., kai buvo priskirtas Valkininkų apskričiai. Tikriausiai sudarytas iš dalies Šalčininkų valsčiaus, kuris buvo perduotas Ašmenos apskričiai. Šalčininkėlių valsčius po metų ar kelerių buvo panaikintas, kadangi 1942 m. jau nebeminimas.

## Šaltiniai
Švenčionėlių valsčius

**Švenčionėlių valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Švenčionėliai.

## Istorija

Valsčius įkurtas prasidedant II pasauliniam karui, panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Pabradės rajonui (1 apylinkė) ir Švenčionėlių rajonui (5 apylinkės).

|-
| 1949-01-01  || 313 || || || 6 apylinkės  ||
|}

## Suskirstymas

## Šaltiniai
Ceikinių valsčius

**Ceikinių valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Ceikiniai.

## Istorija

Valsčius minimas 1919 m. Lietuvos apskričių sienų ir centrų įstatyme. Netrukus panaikintas, atkurtas 1947 m. lapkričio 6 d. iš dalies Mielagėnų valsčiaus, dalies Švenčionių valsčiaus ir dalies Daugėliškio valsčiaus. Galutinai panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Ignalinos rajonui (4 apylinkės) ir Švenčionių rajonui (3 apylinkės).

|-
| 1949-01-01  || 127 || || || 7 apylinkės  ||
|}

## Suskirstymas

## Šaltiniai
Strūnaičio valsčius

**Strūnaičio valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Senas Strūnaitis.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1947 m. lapkričio 6 d. iš dalies Švenčionių valsčiaus. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Pabradės rajonui (2 apylinkės) ir Švenčionių rajonui (9 apylinkės).

|-
| 1949-01-01  || 207 || || || 11 apylinkių  ||
|}

## Suskirstymas

## Šaltiniai
Stumbriškio valsčius

**Stumbriškio valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Stumbriškis.

## Istorija

Minimas XIX a. Kauno gubernijoje. 1919 m. viduryje priskirtas atkurtai Panevėžio apskričiai, gana greitai pervadintas ***Geležių-Stumbriškio valsčiumi***, o 1919 m. pabaigoje valsčiaus taryba nutarė jį panaikinti. Dėl per mažo ploto kaimams palikta teisė spręsti, prie kurio valsčiaus nori jungtis.

|-
| 1877 m. || || 3297 || 422 kiemai  || 9 seniūnijos || 59
|}

## Šaltiniai
Medininkų valsčius

:: *Apie viduramžiais buvusi valsčių Žemaitijoje žr. [[Varnių valsčius]]*.

**Medininkų valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Medininkai.

## Istorija

Senasis valsčius minimas dar XVI a. pradžioje. Vėliau trumpam buvo atkurtas II pasaulinio karo pradžioje.

## Šaltiniai
Pašos ežeras

**Pašos ežeras** (, ) – ežeras Rusijoje, Leningrado srities, Tichvino rajone. Ilgis – 9,7 km. Plotis – 0,6 km. Ilgas ir siauras ežeras sulinkęs stačiu kampu. Kertamas dambos. Ežeras yra miškingame rajone, didesnių gyvenviečių nėra (8 kaimai). Dugnas daugiausia smėlėtas, rytuose – dumblinas. Vakaruose išteka Paša.
Prešovo kraštas

**Prešovo kraštas** () – vienas iš aštuonių Slovakijos kraštų, įsikūręs šalies šiaurės rytuose. Administracinis centras – Prešovas. Kraštas ribojasi su Vengrija, Ukraina, bei Slovakijos Žilinos, Banska Bistricos ir Košicės kraštais. Prešovo kraštas padalintas į 13 apygardų – *okres* (skliausteliuose – adm. centras):

* Prešovo apygarda (Prešovas)
* Sabinovo apygarda (Sabinovas)
* Bardejovo apygarda (Bardejovas)
* Svidnyko apygarda (Svidnykas)
* Vranovo prie Toplios apygrada (Vranovas prie Toplios)
* Levočos apygarda (Levoča)
* Kežmaroko apygarda (Kežmarokas)
* Staros Liubovnios apygarda (Stara Liubovnia)
* Poprado apygarda (Popradas)
* Medzilaborcės apygarda (Medzilaborcė)
* Humenės apygarda (Humenė)
* Sninos apygarda (Snina)
* Stropkovo apygarda (Stropkovas)

## Demografija

* slovakai – 90,7 %
* romai – 4,0 %
* rusėnai/ukrainiečiai – 3,6 %
* kiti – 1,7 %

## Šaltiniai
Jolanta Balčiūnienė

**Jolanta Balčiūnienė** (g. 1962 m. spalio 16 d. Varniuose, Telšių raj.) – lietuvių diplomatė, ambasadorė.

## Biografija
1988 m. baigė Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą, prancūzų kalbos ir literatūros specialybę. 1990–1991 m. studijavo tarptautinius santykius Tarptautiniame administracijos institute Paryžiuje bei Prancūzijos nacionalinėje administracijos mokykloje (1993–1995 m.).

1989–1990 m. dirbo vertėja. 1991–1992 m. buvo Lietuvos Aukščiausiosios Tarybos – Atkuriamojo Seimo pirmininko konsultantė.

1993 m. Prancūzijos Respublikos ambasados Lietuvos Respublikoje Ekonominės ekspancijos skyriaus konsultantė, 1995 m. Lietuvos Krašto apsaugos ministerijos Politikos ir analizės departamento vyriausioji specialistė.

1995–1996 m. dirbo banko „Hermis“ Valdybos pirmininko padėjėja, Mokymo skyriaus vedėja. 1996–2000 m. vėl buvo Seimo Pirmininko patarėja.

2000–2002 m. Lietuvos užsienio reikalų ministerijos Pirmojo dvišalių santykių departamento patarėja, 2002–2005 m. – Lietuvos ambasados Prancūzijoje patarėja.

2005 m. grįžo į URM ir iki 2007 m. dirbo Rytų ir Vidurinės Azijos departamento Vidurinės Azijos ir Pietų Kaukazo šalių skyriaus vedėja. 2007–2008 m. kaip įgaliotoji ministrė dirbo Lietuvos nuolatinėje atstovybėje Europos Sąjungoje. 2008 m. buvo URM Rytų kaimynystės politikos departamento direktoriaus pavaduotoja.

2009–2014 m. buvo Lietuvos ambasadorė Prancūzijoje ir Marokui. Nuo 2010 m. rugsėjo 27 d. kartu buvo ir ambasadore Andoros kunigaikštystei.

2014-2017 m. buvo Lietuvos ambasadorė Italijoje.

## Apdovanojimai
* 1997 – Prancūzijos Garbės legiono Chevalier ordinas
* 1998 – Norvegijos Karališkasis Garbės Commander ordinas
* 2001 – Prancūzijos Garbės legiono Officier ordinas
* 2003 – Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius..

## Šaltiniai

|-

|-

|-
Kapšos ežeras

**Kapšos ežeras** (, ) – ežeras Rusijoje, Leningrado srityje, Tichvino rajone. Ištįsęs iš rytų į vakarus. Ilgis – 13 km. Plotis – 1 km. Rytuose, pratekėjusi nedidelį ežerėlį įteka Genuja. Šiaurės vakaruose prataku jungiasi su Aleksejevsko ežeru (). Vakaruose išteka Kapša. Ežeras yra miškingame rajone, didesnių gyvenviečių nėra (3 kaimai).
Microsoft Student Partners

**Microsoft Student Partners** (MSP) yra pasaulinė šviečiamoji programa, skirta studentams, studijuojantiems IT srityje ir besidomintiems informacinėmis technologijomis. Programa bando padidinti studentų įgūdžius, siūlydama patirtį, kuri dažniausiai nėra prieinama studijų programoje, tarp jų ir žinias, susijusias su įvairiomis Microsoft technologijomis.

Programa prieinama daugelyje pasaulio šalių. Visi studentai, studijuojantys universitetuose arba kolegijose gali bandyti tapti šios programos dalyviais. Dažniausiai vienu metu parenkama keletas gabiausių studentų iš vienos mokymo įstaigos. Tapę MSP, jie toliau dalinasi savo žiniomis akademinėje visuomenėje rengdami kursus, skaitydami pranešimus, vykdydami projektus ir t. t.

## Istorija
MSP programa startavo 2001 ir penkerius metus veikė 15 šalių. 2006-ųjų pabaigoje, programa išsiplėtė iki 50 šalių visame pasaulyje  ir šiuo metu jau yra 2862 MSP nariai 92-ose pasaulio šalyse ir regionuose.

## Tikslas
Microsoft Student Partners yra šviečiamoji ir skatinamoji programa skirta skatinti studentus, studijuojančius disciplinas, susijusias su technologijomis, dažniausiai informatikos ar informatikos inžinerijos. Programa siekia padidinti studentų galimybes susirasti darbą bei geriau supažindinti su įvairiomis Microsoft technologijomis. Dažniausiai studentai partneriai gauna praktiką prie konkrečių produktų, kurios paprastai negautų studijuodami universitete ar kolegijoje.

## Narystė
MSP programa prieinama viso pasaulio kolegijų ir universitetų studentams arba jaunesniems (priklausomai nuo žinių ir sugebėjimų). Jauniausiam MSP, Babar Igbal, šiuo metu yra 13 metų. Microsoft kartas nuo karto renkasi savo atstovais po keletą studentų iš kiekvienos mokymosi institucijos. Norėdami tapti MSP Lietuvoje, studentai turėtų užpildyti šią anketą.

Lietuvoje šiuo metu yra 13 Studentų Partnerių iš keleto Kauno, Vilniaus bei Šiaulių universitetų (KTU, VDU,VU, VGTU ir ŠU).

## Veikla
Studentai Partneriai turi priėjimą prie naujausios Microsoft programinės įrangos, knygų, renginių ir mokymosi galimybių.. Tikimasi, kad MSP nariai toliau dalinsis savo žiniomis akademinėje bendruomenėje organizuodami kursus, skaitydami pranešimus ar paskaitas ir organizuodami projektus tarp kitų studentų. Studentai Partneriai taip pat gali skatinti įvairias iniciatyvas, konkursus, tokius kaip „Microsoft Imagine Cup“ arba programas, tokias kaip Microsoft MSDN-AA.

## Privalumai
* Galimybė pirmiems išmėginti ir naudoti naujausias „Microsoft" technologijas;
* Gauti įvairių techninių žinių ir tobulinti asmeninius įgūdžius;
* „Personal MSDN Premium" prenumerata;
* Glaudus bendradarbiavimas su "Microsoft" darbuotojais;
* Galimybė dalyvauti „Microsoft" studentų partnerių programos vietos renginiuose ir renginiuose visoje Europoje;
* Galimybė bendrauti su kitais studentais partneriais Lietuvoje iš visame pasaulyje;
* Rekomendacijos savo ateities darbams.

## Susiję straipsniai
* Microsoft

## Nuorodos
* Oficialus puslapis 
* Microsoft bendruomenė Lietuvoje 
* Microsoft Studentų bendruomenė 
* Microsoft Lietuva

## Pastabos


## Paaiškinimai
Rochuso ir Beatričės Mumertų paramos fondas

**Rochuso ir Beatričės Mumertų paramos fondas** () - Vokietijos akademinio švietimo paramos fondas, remiantis gabius jaunus vadybininkus (studentus) iš Rytų Europos. Remiamos studijos Vokietijoje. Taip pat rengiami tobulinimosi seminarai, skatinama profesinė praktika Vokietijoje. 

## Istorija
 

1972 m. Dr. Rochus Mummert kartu su partneriais įsteigė įmonių konsultavimo bendrovę (užaugęs Silezijos krašte (dab. Lenkijoje), karjerą po ekonomikos studijų pradėjo nuo valdybos asistento vidutinio dydžio įmonėje ir baigė didelėje Vokietijos mašinų bei įrenginių gamybos bendrovės valdyboje). Konsultavimo specializacija - Įmonės vystymas(is) vadybos elito skatinimo dėka (). Po beveik 50 metų profesinės patirties konstatavo, kad įmonės arba institucijos sėkmę lemia organizacijos vadovų kokybė (*Qualität seiner Führungskräfte*), o tautos gerovę - jos įmonių ir institucijų „sėkmių“ suma. Vykstant ES plėtra, Mumertas įžvelgė stojančiųjų ES šalių ir šalių kandidačių vystymosi pespektyvas ir norėjo skatinti atitinkamų valstybių vadybininkus.

2001 m. Rochus Mummert su žmona Beatrice įsteigė *Beatrice und Rochus Mummert-Stiftung* (vėliau pervadintas į *Rochus und Beatrice Mummert-Stiftung*). 

2003 m. žiemos semestro metu pasirodė pirmoji fondo remiamų stipendiatų laida. Kiekvienais metais papildomai pradedami remti nauji studentai. 

2006 m. rudenį įkurta *[[Alumni]]* draugija.

2007 m. gruodžio mėn. *Rochus und Beatrice Mummert-Stiftung* buvo įkurdintas vieno didžiausių su verslu susijusių Europos fondų (*Robert Bosch Stiftung* fondo) sudėtyje. Mumerto stipendijų programa, jos tolesnis plėtojimas, vadovavimas fondui perleistas Roberto Bošo fondui Pietų Vokietijoje, Štutgarte. Steigėjai siekė ilgalaikėje perspektyvoje užtikrinti kongenialią ir profesionalią, institucionalizuotą vadybą. 

## Vadovybė
Fondui visuomeniniais pagrindais vadovauja valdyba. Jos nariai - aukšto rango vadybininkai.

* Beatrice Mummert, Fondo steigėja
*Ass. jur. Peter Ziese, *Dr. Rochus Mummert & Partner* vadovaujančio partnerio pavaduotojas
*Dr. Alfred Odendahl, iki 2008 m. *[[Robert Bosch GmbH]]* Centrinio departamento darbuotojų ir organizacinei plėtrai vadovas
*Gregor Berghausen, Kelno pramonės ir prekybos rūmų pirmininkas ir Profesinio mokymo bei tęstinio mokymosi srities vadovas
*Dr. Harald Margreiter, iki 2003 m. *Robert Bosch AG* valdybos pirmininkas, Viena (Austrija)
* Dr. Hans Joachim Schniewind, iki 2001 m. Deutsche Bank AG Pietų regiono verslo vadovybės narys 
* Prof. Dr. Joachim Rogall, Roberto Bošo fondo Rytų Europos, Pietų Europos, NVS, Kinijos tautų savitarpio supratimo  srities vadovas pirmininkas
*Frank-Ulrich Breitsprecher, iki 2003 m. *Robert Bosch GmbH* Centrinio ryšių su visuomene departamento vadovas, Štutgartas
*Dr. Christian Meyn, ne pelno paskirties *Auridis GmbH* direktorius
*Dr. Hartmut Welck, iki 2004 m. Badeno-Viurtembergo kultūros ministerijos švietimo atstovas žemės atstovybėje Briuselyje

## Stipendijos

## Nuorodos
*Oficiali Mummert fondo tinklavietė (vokiečių k.)
Karapolis (Trakai)

**Karapolis** – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Aukštadvario, prie Rangavos upelio. Seniūnaitijos centras. Šiauriniu pakraščiu eina plentas , atsišakoja kelias į Kruncikus.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mackantiškės

**Mackantiškės** – kaimas Trakų rajono savivaldybės vakaruose, 5 km į rytus nuo Aukštadvario, prie plento . Seniūnaitijos centras. Šalia kaimo iš Strėvytės ežero išteka Strėva.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pakrempė

**Pakrempė** – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 8 km į rytus nuo Paluknio. Seniūnaitijos centras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Markutiškės

**Markutiškės** – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 7 km į rytus nuo Ismonių, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Šiauriau kaimo telkšo ežeras Margis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Hondūro herbas

1925 m. spalio 3 d. Hondūro vadovas Dionisio de Herrera priėmė įsaką sukurti nacionalinį **Hondūro herbą**. Herbe esantis užrašas reiškia: *Laisva, suvereni ir nepriklausoma Hondūro respublika*. Virš užrašo yra gausybės ragai ir strėlinė su strėlėmis, primenanti vietinius Hondūro gyventojus – indėnus. Aplink jį – lapuočiai medžiai ir kalkakmenio uolos. Centre pavaizduoda masonų akis. Ovale taip pat yra vulkanas, esantis tarp dviejų bokštų, kurie simbolizuoja pasiryžimą ginti šalies nepriklausomybę. Trikampis, priešais kurį yra saulė ir vaivorykštė, simbolizuoja lygybę ir laisvę. Kalnakasybos pramonės atributai reiškia šalies ekonominę gerovę.

## Šaltiniai
Hondūro departamentai

Centrinės Amerikos šalis Hondūras yra suskirstyta į 18 departamentų. Kiekvienam departamentui vadovauja jo gubernatorius, skiriamas prezidento.

## Nuorodos
* Honduras: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Departments of Honduras (Statoids.com)
Rutherford B. Hayes

**Ruterfordas Hajesas** (; 1822 m. spalio 4 d. – 1893 m. sausio 17 d.) buvo amerikiečių politikas, teisininkas, Jungtinių Valstijų ginkluotųjų pajėgų vadas. 19-asis Jungtinių Amerikos Valstijų prezidentas, respublikonas, valdęs nuo 1877 m. iki 1881 m.

## Karjera

Baigęs Harvardo universitetą dirbo advokatu Cincinatyje. Politiko karjerą pradėjo įstojęs į JAV vigų partiją. Dalyvavo kaip savanoris pilietiniame kare, tapo generolu. Po karo buvo Kongreso nariu. Nuo 1867 m. iki 1876 m. buvo Ohajo valstijos gubernatorius.

## Nuorodos

* Rutherford B. Hayes trumpa biografija

|-
Košicės kraštas

**Košicės kraštas** () – vienas iš aštuonių Slovakijos kraštų, įsikūręs šalies pietryčiuose. Administracinis centras – Košicės miestas, antras pagal dydį Slovakijoje. Kraštas ribojasi su Prešovo ir Banskos Bistricos kraštais. Košicės kraštas padalintas į 11 apygardų – *okres* (skliausteliuose – adm. centras):

* Gelnicos apygarda (Gelnica)
* Michalovcės apygarda (Michalovcė)
* Rožniavos apygarda (Rožniava)
* Sobrancės apygarda (Sobrancė)
* Spiškos Nova Vesės apygrada (Spišska Nova Vesė)
* Trebišovo apygarda (Trebišovas)
* Košicės apylinkių apygarda (Košicė) – regionas aplink Košicės miestą
Košicės miestas taip pat yra suskirstytas į keturias dalis, kurios priklauso Košicės kraštui:
* Košicė I (apygarda)
* Košicė II (apygarda)
* Košicė III (apygarda)
* Košicė IV (apygarda)

## Demografija

* slovakai – 81,8 %
* vengrai – 11,2 %
* romai – 3,9 %
* rusėnai/ukrainiečiai – 0,6 %
* čekai – 0,6 %
* kiti – 1,9 %

## Šaltiniai