open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rimantas Miknys

**Rimantas Miknys** (g. 1958 m. sausio 5 d. Velniakiai, Panevėžio raj.) – Lietuvos istorikas, humanitarinių mokslų daktaras, Lietuvos istorijos instituto direktorius.

## Biografija
Mokėsi Vepų, Karsakiškio, Subačiaus mokyklose. 1981 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1985–1989 m. studijavo Istorijos instituto neakivaizdinėje aspirantūroje. 1993 m. apgynė daktaro disertaciją „Lietuvos demokratų partija 1902–1915 metais: organizacija ir visuomeninė – politinė veikla“. 1994–1995 m. stažavosi Prancūzijos nacionalinių tyrimų centre (), Literatūros institute Paryžiuje (), Lenkų bibliotekoje Paryžiuje (*Biblioteka polska w Paryżu*), Lenkijos Mokslų akademijos Istorijos institute (*Instytut Historii PAN*).

1982–1986 m. dirbo Lietuvos TSR mokslų akademijos Filosofijos, sociologijos ir teisės institute. 1986–1989 m. Lietuvos istorijos instituto jaunesnysis mokslinis bendradarbis, 1990–1993 m. mokslinis bendradarbis, nuo 1994 m. vyresnysis mokslinis bendradarbis, 1995–2004 m. – XIX amžiaus istorijos skyriaus vedėjas. 2000–2008 m. direktoriaus pavaduotojas mokslo reikalams, nuo 2008 m. Lietuvos istorijos instituto direktorius.

Vilniaus pedagoginio universiteto Visuotinės istorijos katedros dėstytojas, nuo 2003 m. docentas. 

## Mokslinė veikla
Pagrindinės mokslinių interesų kryptys: Lietuvos visuomenė XIX a. – XX a. pradžioje, Lietuvos lenkų etnopolitinė ir etnokultūrinė orientacija lietuvių tautinio atgimimo sąlygomis XIX a. II pusėje – XX a. pradžioje, lietuvių, lenkų, žydų ir baltarusių etninių bendruomenių tarpusavio santykiai ir jų dinamika XIX a. pabaigos – XX a. pradžios Vilniuje. Daugiau kaip 60 mokslinių straipsnių autorius, kelių knygų mokslinis redaktorius. 
Vienas iš Mykolo Romerio daugiatomio „Dienoraščio“ sudarytojų ir rengėjų. 

## Bibliografija
* *[[Lietuvos demokratų partija]] [[1902]]–[[1915]] metais*: monografija, Lietuvių Atgimimo istorijos studijos, t. 10. Vilnius, 1995.
* *Šiaulių miesto istorija (iki 1940 m.)*: monografija, bendraautoriai: Edvardas Gudavičius, Jūratė Kiaupienė, Zigmantas Kiaupa, Petronėlė Žostautaitė. Šiauliai, 1991.
* *Mykolo Romerio mokslas apie valstybę*: monografija, bendraautoriai: Mindaugas Maksimaitis, Egidijus Motieka, Ona Ruželytė. Vilnius, 1997.

## Šaltiniai

* Lietuvos istorijos institutas
* VLE
Nikolajus Michailovas

**Nikolajus Michailovas** (, g. 1988 m. birželio 28 d. Sofijoje) – buvęs bulgarų futbolininkas, vartininkas. 

## Karjera
Nuo 2007 m. priklausė Liverpool klubui, tačiau nuomos pagrindais buvo skolinamas FC Twente (Nyderlandai).

2008 m. rugpjūčio 27 d. debiutavo UEFA Čempionų lygoje kvalifikacinėse rungtynėse, kai FC Twente rezultatu 4-0 sutriuškino Arsenalą Emirates stadione. 

2008 m. rugpjūčio 30 d. debiutavo Eredivisie lygoje prieš Roda JC.

2010 m. vasario 6 d. pasirašė trejų metų sutartį su Twente klubu.

Nuo 2013 m. atstovavo Hellas Verona (Italija). 2014 m. rugsėjo 1 d. pasirašė dviejų metų trukmės sutartį su Mersin İdman Yurdu (Turkija). 

2017 m. paliko Mersin İdman Yurdu ir persikėlė į AS Omónoia (Kipras). 2017 m. gruodžio mėn. buvo sudaryta vienerių metų trukmės sutartis.

2018 m. lapkričio 26 d. paskelbta, kad futbolininkas atstovaus Levski Sofia (Bulgarija). sudaryta sutartis iki sezono galo, tačiau numatyta galimybė ją pratęsti dvejiems metams.

## Rinktinė
Kitados atstovavo Bulgarijos U-21 rinktinei, o vėliau kviestas į nacionalinę rinktinę.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Salhiras

**Salhiras** (, , ) – pati ilgiausia Krymo upė. Prasideda Krymo kalnuose, Čatyrdago šlaituose. Teka į šiaurės rytus, įteka į Azovo jūros Sivašo įlanką.

Teka per Simferopolį, kur patvenkta. Salhirą kerta Šiaurės Krymo kanalas. Upės vanduo naudojamas drėkinimui.

## Šaltiniai
Jonas Jasiukaitis

**Jonas Jasiukaitis** (1894 m. lapkričio 7 d. Kaune – 1976 m. sausio 2 d. Čikagoje, JAV) – Lietuvos inžinierius, architektas.

## Biografija
1919–1921 m. studijavo Saratovo politechnikos institute. 1922 m. grįžo į Lietuvą. 1929 m. baigė statybos inžineriją Lietuvos universitete. 1922–1927 m. dirbo Krašto apsaugos ministerijos Karo butų valdyboje, 1927–1944 m. Žemės ūkio ministerijos statybos referentas. Dėstė Kauno aukštesniojoje technikos, Kėdainių aukštesniojoje kultūrtechnikų mokykloje, nuo 1938 m. Vytauto Didžiojo universitete. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, nuo 1949 m. gyveno JAV, Čikagoje.

## Kūryba
Pagal jo projektus Kaune pastatyta: Lietuvos veterinarijos akademijos kompleksas, 1938 m., gyvenamųjų namų; pastatuose siekta nacionalinės architektūros raiškos. Vadovavo didžiausiai Lietuvos nepriklausomybės laikotarpio Vytauto Didžiojo universiteto klinikų ansamblio statybai (1937–1939 m., archit. Urbain Cassan, Elie Ouchanoff, Feliksas Bielinskis).

## Šaltiniai
Akcentologija

**Akcentologija** ( – kirtis +  – mokslas) – kalbotyros sritis, apimanti kurios nors kalbos kirčio, priegaidės, kirčiavimo sistemos ir jos vystymosi tyrimus. Jei kalba turi priegaidę ir dėsningą kirčio vietos kaitą (pvz., senovės graikų, lietuvių kalbos), jos gali sudaryti savarankišką kalbotyros šaką, kitu atveju akcentologijos dalykus tiria gretimos kalbotyros šakos (morfologija, fonetika).

Skirstoma į istorinę, tarminę ir bendrinės kalbos akcentologiją. Istorinė tiria kirčio, priegaidės ir kirčiavimo sistemos vystymąsi, tarminė – kirtį ir priegaidę tarmėse, bendrinės kalbos – bendrinės kalbos kirčiavimo dėsningumus, nustato jo normas. Istorinė akcentologija daugiausiai remiasi kirčiuotų kalbos paminklų tyrinėjimu, giminingų kalbų faktų lyginimu, vidinės rekonstrukcijos metodu. Istorinė ir bendrinės kalbos akcentologija daugiausiai naudoja aprašomąjį, o kirčio ir priegaidės prigimčiai nustatyti – ir eksperimentinį metodą.

Lietuvių kalbos akcentologijos užuomazgų esama D. Kleino pirmojoje lietuvių kalbos gramatikoje. F. Kuršaitis buvo pirmasis nuodugniai tyrinėjęs ir aprašęs lietuvių kalbos kirtį ir priegaidę. Prie lietuvių kalbos akcentologijos plėtojimo taip pat daug prisidėjo K. Jaunius ir K. Būga. Istorinės akcentologijos problemas nagrinėjo R. Ekblomas, J. Endzelynas, F. Fortunatovas, F. de Sosiūras, T. Torbjornsonas, N. van Veikas, tarminės – J. Gerulis, bendrinės kalbos akcentologijos – P. Būtėnas, V. Kamantauskas, P. Skardžius. Lietuvių kalbos akcentologijos srityje taip pat daug nuveikė kalbininkai: J. Kazlauskas (istorinė akcentologija), A. Girdenis, V. Grinaveckis, Z. Zinkevičius (tarminė akcentologija), A. Laigonaitė, V. Vaitkevičiūtė (bendrinės kalbos akcentologija).

## Šaltiniai
Obolas

**Obolas** – sidabrinė senovės Graikijos moneta, lygi 1/6 drachmos. Klasikiniuose Atėnuose obolą sudarė 8 chalkai ('varinės monetos'). Du obolai sudarė *diobolą*.

Pagal Plutarchą Sparta turėjo geležinių obolų, sudarytų iš 4 chalkų. Obolas buvo ir masės vienetas. Senovės Graikijoje obolas sudarė 1/6 drachmos, t. y., apie 0,5 g. Senovės Romoje jis buvo apibrėžtas kaip 1/48 Romos uncijos (0,57 g), bet kaip moneta nebuvo leidžiamas.

Žodis *obolas* () kilęs iš  'vinis', panašiai kaip  'iešmas'. Pradžioje obolai buvo vario ar bronzos lydinėliai


File:SNGANS 554.jpg|Lukanijos obolas (maždaug 425-350 m.p.m.e). Skersmuo 21 mm, masė 7,33 g.
File:Canusium nummus sg0582.jpg|Sidabrinis Apulijos obolas (maždaug 250-225 pr. m. e.). Masė 6,86 g.
File:SNGCop 053.jpg|Sidabrinis Atikos obolas (apie 449 pr. m. e.).
File:Stymphalian bird.jpg|Sidabrinis Stymfalijos obolas (maždaug 370-350 pr. m. e.).


## Obolas LDK
1545–47 m. kaldintas Vilniaus monetų kalykloje. Masė apie 0,31 g, praba 110, skersmuo 12,5 mm. Averse vaizduota karūnuota Žygimanto Augusto monograma, reverse – Gediminaičių stulpai herbiniame skyde. Abipus skydo – metai. Prilygo 0,5 LDK denaro, todėl kartais vadinamas *pusdenariu*.

## Charono obolas
Mirusiuosius laidodavo su į burną įdėtu obolu. Moneta buvo mokestis, kurį mirusiojo šešėlis Hade turėjo sumokėti keltininkui Charonui už perkėlimą per Acherono upę. Tie, kurie būdavo palaidoti be obolų, būdavo pasmerkti klaidžioti Acherono krantais šimtus metų.
Maybach Exelero

**Maybach Exelero** – koncepcinis, aukščiausios klasės sportinis automobilis, suprojektuotas ir pagamintas vokiečių liukso klasės automobilių gamintojo Maybach. Pristatytas 2005 m. gegužės mėn. Berlyne, Vokietijoje. 700 AG (522 kW) V12 Twin-Turbo, dvivietis automobilis buvo sukurtas padangų gamintojo „Fulda“, kuris šį automobilį naudojo naujos kartos, plataus profilio padangų testavimui.

## Techniniai duomenys
* Variklis: Bi-Turbo V12 iš Maybach 57 S 700 AG (SAE) (522 kW), 1050 Nm
* Didžiausias greitis: 351 km/h
* Įsibėgėjimas iki 100 km/h: 4,4 s
* Padangos: 315/25 ZR 23 Fulda Exelero
* Kaina: apie 12 mln. JAV dolerių

## Kultūra
* Automobilis buvo naudojamas viename serialo Kobra 11 epizode.
* 2006 m. Exelero buvo naudojamas filmuojant Jay-Z dainos „Lost Ones“ vaizdo klipą.

## Nuorodos
* Maybach Exelero informacinis puslapis
Hepatizonas

**Hepatizonas** (gr. ἧπαρ 'kepenys'), kitaip *juodoji Korinto bronza* - labai vertingas Antikos laikų lydinys.

Manoma, kad tai buvo vario lydinys su nedaug aukso ir sidabro (galbūt iki 8 % kiekvieno iš šių metalų), kuris sudaro tamsiai pupurišką patiną, primenančią kepenų spalvą. Šis lydinys minimas antikiniuose tekstuose, bet išlikusių pavyzdžių nėra.

Hepatizonas laikomas antra pagal vertingumą bronzos rūšimi. Plinijus Vyresnysis savo „Gamtos istorijoje“ mini, kad hepatizonas yra mažiau vertingas negu Korinto bronza, kurioje yra daugiau aukso ir sidabro ir kuri primena brangiuosius metalus, bet vertingesnis už Delo ir Eginos bronzą. 

Dėl tamsios spalvos hepatizonas buvo vertinamas kaip medžiaga statuloms. Pagal Plinijų, tiek hepatizono, tiek Korinto bronzos gamybos metodai prarasti.  

Panašūs lydiniai žinomi ir už Europos ribų. Pavyzdžiui, šakudas yra japoniškas aukso ir vario bilonas su būdinga tamsiai mėlynai purpuriška patina. 

## Nuorodos
Volkswagen Passat B5

**VW Passat B5** (3B tipo) yra vidutinės klasės Volkswagen automobilis. Jis pakeitė iki 1996 m. gamintą taip pat labai populiarų Passat B4 ir buvo gaminamas iki 2005 m. Automobilis buvo renkamas dvejose gamyklose Vokietijoje Emdene ir Mozelyje / Saksonijoje. Pirmoji modelio B5 karta buvo gaminama nuo 1996 iki 2000 m., antroji B5 GP ("gaminio stiprinimas") buvo nuo 2000 iki 2005 m.
Šiaurės auksas

**Šiaurės auksas** () – vario lydinys, iš kurio kaldinamos 50, 20 ir 10 eurocentų monetos. Lydinyje aukso nėra.

Šį lydinį kai kurios šalys gana seniai naudoja kaip monetų metalą. Žinomiausia šiaurės aukso moneta yra Švedijos 10 kronų moneta (ji ir suteikė lydiniui „šiaurės“ pavadinimą).
Lydinio sudėtis:
* 89 % vario
* 5 % aliuminio
* 5 % cinko
* 1 % alavo.

Lydinys spalva ir tankiu aiškiai skiriasi nuo tikro aukso. Lydinys nėra priskiriamas aliuminio bronzoms, kadangi turi pernelyg daug cinko.

## Nuorodos
Tombakas

**Tombakas** – vario (84 – 90 %) ir cinko (10 – 16 %) lydinys. Pridedant arseno gaunamas *baltasis tombakas*.

Antrojo pasaulinio karo metais Kanada iš tombako kaldino vadinamuosius „nikelius“ – 5 centų monetas. Rusijoje iš tombako kaldina medalius. Pvz., 1980 m. Olimpinių žaidynių bronzos medaliai iš tikrųjų buvo tombako medaliai.

Tombakas gerai susivirina su plienu sudarydamas bimetalinį darinį. Toks sluoksniuotis iš minkšto plieno, padengto tombaku, naudojamas šovinių tūtelių ir kulkų apvalkalų gamyboje (TSRS, Rusija). Tombakiniai šoviniai Tarybų Sąjungoje pradėti gaminti XX a. 4-tą dešimtmetį .

Žodis *tombakas* kilęs iš malajų žodžio *tĕmbaga* 'varis'.

## Nuorodos
Haidū Biharas

**Haidū Biharas** () – medė Vengrijos rytuose, Rumunijos pasienyje. Įeina į Šiaurės Alfeldo regioną. Administracinis centras – Debrecenas.

## Geografija
Medė yra Didžiojoje Vengrijos lygumoje. Čia plyti į UNESCO pasaulio paveldą įtraukti neliestos Hortobadžio puštos (stepės) plotai. Prateka Kerešo ir Tisos upės.

## Gyventojai

## Didžiausi miestai

* Debrecenas
* Haidūbesermėnis
* Haidūsoboslas
* Balmazujvarošas
* Haidūnanašas
* Beretioujfalu
* Piušpekladanis
* Haidūhadhazas
* Haidūšamšonas

## Šaltiniai
Šakudas

**Šakudas** (jap. 赤銅, *shakudō*) – Japonijoje naudotas aukso ir vario bilonas, kurį paprastai sudaro 4 % aukso ir 96 % vario, labiausiai vertinamas dėl gražios tamsiai mėlynai purpurinės patinos. Senovėje šakudu puošdavo katanos dalis (pvz., cubą) ir *yatate*.

Kai šakudas XIX a. viduryje buvo atvežtas į Europą, buvo manoma, kad jis už Azijos ribų nežinomas. Neseni tyrimai parodė, kad šakudas panašus į kai kuriuos dekoratyvinius lydinius, naudotus senovės Egipte, Graikijoje ir Romoje. Šiuolaikiniai juvelyrai vėl ėmė naudoti šakudą kaip efektingą puošybos elementą, ypač *mokume-gane* technikai.

Žodį *šakudas* (*shakudō*) kartais naudoja kaip bendrą terminą damaskuotiems dekoratyviems Japonijos kilmės daiktams pavadinti. Tokie dirbiniai Vakarų pasaulyje žinomi kaip *Amitos damaskas* (*Amita damascene*), nuo XX a. gamintojo, gaminusio tokio dirbinius eksportui.

## Nuorodos

* *History of the Amita Damascene Company
Osmiridis

**Osmiridis** – natūralus, gamtoje aptinkamas arba dirbtinai sukurtas osmio (apie 50 %) ir iridžio (apie 50 %) lydinys, kuriame gali būti kitų platinos grupės metalų pėdsakai.

Lydinys, kuriame yra apie 70 % iridžio, vadinasi *iridosmis*.

Osmiridis gamtoje pasitaiko kaip maži, itin kieti plokšti metaliniai grūdeliai su heksagonine kristaline sandara.
Osmiridis yra labai retas. Jis aptinkamas platininių metalų kasyklose. Pirmą kartą aptiktas apie 1880 m. kaip nepageidaujama priemaiša sąnašiniame aukse vakarų Tasmanijoje, kurią kalnakasiai išmesdavo.

Išskiriamas įtariamą gabalą įdėjus į karališkąjį vandenį, kuris ištirpina auksą ir platiną, bet ne osmiridį.

Naudoja auksinių parkerių plunksnų nedylantiems galiukams gaminti.

## Nuorodos

* Iridium (Var: Osmiridium)
* Osmiridium
The Dodos

**The Dodos** – amerikiečių eksperimentinio roko, freak folk, indie rock, noise pop grupė, gyvuojanti nuo 2005 metų. 

Grupės nariai susipažino dar mokykloje ir nuo to laiko groja kartu, nevengdami eksperimentuoti su įvairiais muzikos stiliais. Dažniausiai „The Dodos“ yra priskiriami prie psych folk arba noise rock muzikinio stiliaus grupių, tačiau jų atliekamą muziką yra sunku tiksliai apibrėžti, kadangi jie neapsistoja ties vienu stiliumi ir kaskart realizuoja vis naujas idėjas. 

## Nariai
Meric Long, Logan Kroeber ir Joe Haener.

## Diskografija
### Albumai
* *Dodo Bird* Meric Long (2005)
* *Beware of the Maniacs* (Frenchkiss Records/Wichita Recordings, 2006)
* *Visiter* (2008) (Frenchkiss Records/Wichita Records, 2006)
* *Time to Die* (2009)
* *No Color* (2011)
* *Carrier* (2013)
* *Individ* (2015)
* *Certainty Waves* (2018)

### Singlai
* *Red and Purple* (2008)
* *Fools* (2008)

## Išnašos
*Allmusic.com Bio The Dodos

## Nuorodos
* www.dodosmusic.net
* Myspace de Dodos
*
Paul van Dyk

**Paul van Dyk** (strp. PvD, tikrasis vardas: *Matthias Paul*, g. 1971 m. gruodžio 16 d.) – vokiečių didžėjus bei elektroninės muzikos prodiuseris. Paul van Dykas yra vienas žinomiausių pasaulyje Trance muzikos atlikėjų.

## Biografija

Paul van Dyk užaugo Rytų Berlyne, tuometinėje VDR įgijo komunikacijos elektroniko () bei staliaus profesijas, besimokydamas pradėjo aktyviai domėtis muzika. 1991 m. kovo mėn. Dykas pradėjo savo karjerą kaip diskžokėjas naujai įkurtame technomuzikos klube *Tresor* Berlyne. 1992 m. kartu su muzikos prodiuseriu Cosmic Baby įrašė savo pirmąją plokštelę (*Perfect Day*).

## Diskografija

### Studijiniai albumai

* *45 RPM* (1994)
* *Seven Ways* (1996)
* *Out There And Back* (2000)
* *Reflections* (2003)
* *In Between* (2007)
* *Volume: The Best of Paul van Dyk* (2009)

### Kiti albumai

* *Vorsprung Dyk Technik: Remixes 92-98* (1998)
* *Re-Reflections* (2004)
* *Hands on in Between* (2008)

### Singlai

* *For An Angel* (1998)
* *Another Way* (1999)
* *Tell Me Why (The Riddle)* (2000)
* *We Are Alive* (2000)
* *Nothing But You* (2003)
* *Time Of Our Lives* (2003)
* *Crush* (2004)
* *The Other Side* (2005)
* *White Lies* (2007)
* *Let Go* (2008)
* *For An Angel 2009* (2009)
* *Home* (2009)
* *We are One* (2009)

### DVD

* *Global* (2003)

## Nuorodos

* Paul van Dyk oficiali svetainė
Nuotolinis matavimas

**Nuotolinis matavimas** (**telemetrija**,  - per atstumą) – telekomunikacijų sritis, apimanti matavimo duomenų perdavimą per atstumą. Specialūs įrenginiai patalpinami kurioje nors vietovėje pasirinkto dydžio matavimams atlikti, ir iš jų automatiškai yra siunčiami duomenys į centrą (pvz., radijo ryšiu arba telefonu). Matavimo duomenų siuntimui naudojamos radijo sistemos, modemai, internetas bei mobilaus ryšio tinklai. 

Telemetrija arba nuotolinis matavimas naudojamas daugelyje ūkio šakų. Pvz., elektroninėms televizijos žiūrovų tyrimams; automatiniam duomenų, reikalingų  tokių produktų kaip dujos, elektra ir t. t. pardavimui, rinkimui; duomenų apie kelių eismą, oro juros laivynų judėjimo kontrolei. Moksle - mokslinių duomenų – pvz., seismologijos, klimato  - rinkimui.

## Nuorodos
Hevešas

**Hevešas** () – medė Vengrijos šiaurinėje dalyje. Įeina į Šiaurės Vengrijos regioną. Administracinis centras – Egeris.

## Geografija
Pietinė medės dalis yra Didžiojoje Vengrijos lygumoje. Šiaurėje kyla Biuko kalnai, įtraukti į Biuko nacionalinį parką, Matros kalnai su aukščiausiu šalyje Kekešo kalnu (1014 m). Yra dirbtinis Tisos ežeras. Svarbiausios upės – Tisa, Zadva, Tarna, Laškas.

## Gyventojai

## Didžiausi miestai

* Egeris
* Dendešas
* Hatvanas
* Hevešas
* Fiuzešabonis
* Lėrincis

## Šaltiniai
Komaromas-Estergomas

**Komaromas-Estergomas** () – medė Vengrijos šiaurėje, Slovakijos pasienyje. Įeina į Vidurio Uždunojės regioną. Administracinis centras – Tatabania.

## Geografija
Didžioji medės dalis yra Mažojoje Vengrijos lygumoje. Pietuose siekia Bakonio ir Vertešo aukštumas. Šiaurine riba teka Dunojus.

## Gyventojai

## Didžiausi miestai

* Tatabania
* Estergomas
* Tata
* Komaromas
* Oroslanis
* Dorogas
* Nergešujfalu
* Ačas

## Šaltiniai
Soldas

**Soldas** (paprastai sutrumpinamas kaip **s**) – svorio (masės) mato vienetas įvairiose matų sistemose, naudotas pirmiausia brangiųjų metalų matuoti ir naudotas kaip piniginis vienetas Vakarų ir Vidurio Europoje.

Soldas standartiškai buvo lygus 1/20 svaro ir dalinamas į 12 denarų. Tačiau kadangi svaro vertė buvo skirtinga Europoje, tiksli soldo vertė labai skyrėsi priklausomai nuo regiono. Pvz. Karolio Didžiojo soldas prilygo 20,4 g sidabro.

## Pavadinimai
Soldo pavadinimas yra kilęs iš piniginio vieneto solido, kuris buvo naudojamas IV–X a. Romos imperijoje. Ilgainiui solidas įgijo skirtingus pavadinimus skirtingose Europos kalbose:
* **Soldas** () – paplitęs Italijoje;
* **Sueldas** () – paplitęs Pirėnuose;
* **Su** () – paplitęs Prancūzijoje. Mutavo iš lotynų kalbos per tokius tarpinius variantus kaip *soldus*, *solt*, *sol*.
* **[[Šilingas]]** () – paplitęs germanų kalbose, įskaitant Angliją ir Vokietiją. Šio termino kilmė yra kitokia. Jis kilęs iš germaniško žodžio *scilling*, reiškusio vieno galvijo kainą.

## Monetos
Kurį laiką soldas naudotas daugiau kaip teorinis pinigų matavimo vienetas, nes pagrindine viduramžių valiuta buvo įvairūs denarai. Vystantis ekonomikai, taip pat nuvertėjant denarui (ten naudota vis mažiau sidabro), prireikė stambesnių pinigų, ir taip pradėtos kaldinti 12 dinarų vertės monetos. Tik kai kurios jų buvo vadinamos soldais. XII a. pabaigoje sidabrinius soldus ėmė kalti Milane, iš kur jie plito po kitas Italijos kunigaikštystes. Kita Italijoje atsiradusi moneta, grašis, kai kuriose šalyse pagal savo vertę prilyginta 12 denarų (pvz., Turo grašis ar Krokuvos grašis, jų sidabro kiekis buvo apie 3–4 g). XVI a. viduryje 12 pensų vertės šilingai imti kaldinti Anglijos karalystėje.
Dinjeiras

**Dinjeiras** (port. *dinheiro*) – Portugalijos piniginis vienetas nuo XII a. galo iki 1433 m. 12 dinjeirų buvo lygūs vienam soldui, o 20 soldų – 1 librai.

Pirmąsias portugališkas monetas išleido pirmasis karalius Afonso I. Po 1179 m. jis įsakė kaldinti dviejų nominalų – 1/2 (*mealha*) ir 1 dinjeiro – monetas. Jos buvo nukopijuotos nuo ispaniškų dinerų ir kaldinamo iš bilono. Dinjeirai buvo apyvartoje kartu su Bizantijos silikvomis bei maurų dirhemais ir dinarais.

Apie 1200 m. Sančas I (*Sancho I*) išleido auksinį *morabitiną* (*morabitino*; plg. su ispanų maravedžiu), kuris buvo vertas 15 soldų. Šimtmečiu vėliau, valdant karaliui Denisui, buvo įvesti sidabriniai *tornês*, lygūs 5,5 soldo.

1380 m. karalius Ferdinandas I įvedė dar kelias naujas monetas. Tai buvo auksinė *[[dobra]]* (*dobra*, 6 librų vertės), sidabrinis *[[realas]]* (vertas 10 soldų) ir keletas skirtingų nominalų biloninių monetų (pvz., *pilarte*, lygus 7 dinheirams).

Valdant karaliui João I buvo įvestas naujas realas, vadintas „3½ librų realu“ arba *real branco*, kuris buvo lygus 70 soldų.

Šiuolaikinėje portugalų kalboje žodis *dinheiro* reiškia 'pinigai'.
Nazalizacija

**Nazalizacija** – fonetikoje vadinamas garso tarimas nuleidžiant minkštąjį gomurį, dėl ko dalis oro išeina ne pro burną, bet pro nosį. Archetipinis nazalinis (nosinis) garsas yra [n].

Tarptautiniame fonetiniame raidyne nazaliniai garsai žymimi tilde, pvz., [ã]. Abėcėlėse užrašomi tilde (ã) arba nosine raide (ą).

Nosinių balsių yra tokiose kalbose kaip prancūzų, bretonų, portugalų, lenkų, taip pat dalyje kalbų už Europos ribų (pvz., tupių-gvaranių kalbos). Tačiau dauguma pasaulio kalbų (tarp jų ir lietuvių) naudoja tik orinius balsius.

Dažniausi nosiniai priebalsiai yra [m], [n] (ir [ŋ]). Šios raidės dar vadinamos nosinėmis pauzėmis, nes po jų tarimo oro tėkmė yra visai sustabdoma. Įvairiose pasaulio kalbose yra didelė nasalinių priebalsių įvairovė, pavyzdžiui, pietų arabų kalbose nasalizuoti pučiamieji priebalsiai [z̃], umbundu kalboje yra nasalinis garsas [ṽ], gvaranių kalboje yra nazaliniai prieblsiai [g̃], [ỹ]. Tik ~2,3 % pasaulio kalbų visai neturi nosinių priebalsių.

Dar yra nosiniai pučiamieji priebalsiai (vadinami narealiniais), kuomet garsas skleidžiamas tik per nosį, nenaudojant burnos. IPA sąraše žymimas tilde ir trema, pvz., [n͋]. Tačiau tokie garsai nenaudojami nei vienoje natūralioje kalboje.

Denazaliniai garsai yra tokie, kurie tariami per nosį dėl patologinių priežasčių (peršalimo, pertvaros pažeidimo) ir vadinami nosiniu balsu. Tačiau lingvistiškai tokie garsai nėra nagrinėjami.

## Išnašos
Vincas Jasiukevičius (1915)

**Vincas Jasiukevičius** (1915 m. rugsėjo 20 d. Jurgežeriai, Kalvarijos valsčius – 1991 m. sausio 7 d. Kaunas) – Lietuvos statybinių medžiagų technologas, technikos mokslų kandidatas.

## Biografija
1946 m. baigęs Kauno universitetą jame (nuo 1950 m. Kauno politechnikos institutas, nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) iki mirties dėstė. 1958 m. technikos mokslų kandidatas, nuo 1961 m. docentas. 1946–1955 m. dar ir Geologijos ir geografijos instituto Mineralinių žaliavų sektoriaus vadovas. 1972 m. išradimo autorius.

## Bibliografija
* Kolūkio plytinė, 1955 m.
* Plytų, čerpių ir drenų gamyba, su kitais, 1961 m.
* Bendroji silikatų technologija, su kitais, 1963 m.
* Bendrosios silikatų technologijos laboratoriniai darbai, su kitais, 1967 m.

## Įvertinimas
* 1985 m. LTSR valstybinė premija, su kitais

## Šaltiniai
Fonetika

**Fonetika** (iš  'garsas') – kalbotyros mokslo šaka, nagrinėjanti fizinę žmogaus kalbą (kalbos garsus). Fonetika nepainiotina su fonologija, kuri kalbos garsus nagrinėja kaip kalbos sistemos dalį (aprėpia ir sintaksę, žodyną).

Fonetikos mokslas buvo žinomas jau prieš 2500 m. senovės Indijoje.

## Fonetikos skirstymas

* Artikuliacinė fonetika – nagrinėja žmogaus kalbos padargų veiklą tariant skirtingus garsus.
* Akustinė fonetika – nagrinėja kalbos akustiką: garso harmoniją, dažnį, garso bangų savybes.
* Girdimoji fonetika – nagrinėja kalbos priėmimą ir garso apdirbimo sistemą.
* Kartais išskiriama teisinė fonetika, kuri tiria kalbos garsus teisiniu požiūriu.

## Garsai lietuvių kalboje
* Balsiai (a, ą, o, ū…)
** **Trumpieji balsiai** (a, e, i, o, u)
** **Ilgieji balsiai** (a, ą, e, ę, ė, y, į, o, ū, ų)
** **Priešakinės eilės **(i, į, y, e, ę, ė)
** **Užpakalinės eilės** (a, ą, o, u, ų, ū)
* Priebalsiai (b, c, g, p…)
** **Skardieji priebalsiai** (b, d, dz, dž, g, h, z, ž)
** **Duslieji priebalsiai** (c, č, ch, f, k, p, s, š, t)
** **Minkšti** (jei stovi prieš i, į, y, e, ę, ė)
** **Kieti** (jei stovi prieš a, ą, o, u, ų, ū ar stovi gale, pvz.: strypa**s**)
Balsis gali paveikti vieną ar kelis prieš jį einančius priebalsius. Pvz.: pe**rv**ežti (*r ir v* minkšti)
* Pusbalsiai (j, l, m, n, r, v)
* Dvigarsiai – du to paties skiemens garsai, kurie tariami sudaro glaudų junginį. Fonetiškai nagrinėjant reikia pažymėti, ar tai yra du garsai, ar vienas garsas.
** **Dvibalsiai** (ai, au, ei, ui, ie, uo), (*uo ir ie* yra žymimi kaip vienas garsas, o likusieji, kaip du garsai)
** **Mišrieji dvigarsiai** (al, am, an, ar, el, em, en, er, il, im, in, ir, ul, um, un, ur), (du garsai)
* Skiemuo – trumpiausias garsinės kalbos vienetas, susidedantis iš vieno arba kelių garsų. Jo pagrindą sudaro balsis arba dvigarsis.
Jasas-Nadkūnas-Solnokas

**Jasas-Nadkūnas-Solnokas** () – medė Vengrijos centrinėje dalyje. Įeina į Šiaurės Alfeldo regioną. Administracinis centras – Solnokas.

## Geografija
Medė driekiasi Didžiojoje Vengrijos lygumoje. Pagrindinės upės – Tisa, Zadva, Kerešas, Beretio.

## Gyventojai

## Didžiausi miestai

* Solnokas
* Jasberėnis
* Tereksentmiklošas
* Karcagas
* Mezėturas
* Kišujsalašas
* Tisafiuredas
* Tisafeldvaras

## Šaltiniai
Kriptofazija

**Kriptofazija** (*crypto* 'slaptas' + *phasia* 'kalbos sutrikimas') – kalba, kurią susikuria ir tarpusavyje vartoja identiški dvyniai, kurią supranta tik jiedu.

Daugelis lingvistų sieja kriptofaziją su idioglosija, kuri reiškia beveik tą patį, bet apima ir veidrodiškus veiksmus, pvz., sinchronišką vaikščiojimą, identiškas manieras. Kriptofazija yra labai mažai ištirta.

Šaltiniai teigia, kad identiški ir neidentiški dvyniai (tryniai, ketvertukai) šį gebėjimą išsiugdo, kadangi tarpusavyje bendrauja daugiau, negu su tėvais ar kitais žmonėmis. Šis paaiškinimas nėra įrodytas.

## Nuorodos
Paulius Jasiukonis

**Paulius Jasiukonis** (1932 m. liepos 9 d. Kaunas – 2008 m. kovo 18 d. Los Andželas) – JAV lietuvių kinematografininkas, teatralas.

## Biografija
Per Antrąjį pasaulinį karą su tėvais pasitraukė į Vokietiją. Lankė Č. Janušo dailės studiją Viurcburge. 1950 m. redagavo lietuvių evangelikų jaunimo dvimėnesinį leidinį "Jaunimo ratelis". Lankė 1950-51 m. Lietuvių Vasario 16-sios gimnaziją Diepholze.

Nuo 1951 m. gyveno Los Andžele. 1958 m. baigė kinematografiją Pietų Kalifornijos universitete. 1958–1964 m. dirbo Jeilio universitete Niu Havene, prisidėjo steigiant universiteto mokomųjų filmų studiją. 1954 m. Los Andžele įsteigė dokumentinių filmų bendrovę „Litu-Filmas“, 1959 m. – plokštelių įrašymo bendrovę „Litu-Garsas“. 1974 m. bendrovės buvo sujungtos, veikia pavadinimu „Gintaras“. 1952–1968 m. Los Andželo lietuvių radijuje vedė laidą „Lietuviškoji scena“. 1964 m. Los Andžele įsteigė filmų garso įrašymo ir redagavimo studiją „Independent Producers Service“, joje 1965 m. redagavo ir įgarsino Holivudo vaidybinių, reklaminių ir dokumentinių filmų, rašytojos B. Pūkelevičiūtės režisuotą filmą „Aukso žąsis“. Nuo 1978 m. dirbo kino bendrovės „Metro Goldwyn Mayer“ televizijos laidų redaktoriumi.

Nuo 1963 m. su ansambliu „Spindulys“ važiuodavo į visas šokių šventes. Daugiausia savo lėšomis sukūrė (režisierius, scenaristas, redaktorius) apie 15 trumpametražių dokumentinių filmų, videofilmų, nufilmavo JAV lietuvių kultūros įvykių. Suredagavo „Lietuvių fotoarchyvo“ sukurtų filmų. Išleido lietuviškų muzikos plokštelių. Dalyvavo (garso režisierius, dailininkas) Los Andželo lietuvių mėgėjų teatro veikloje. 1974 m. Dailiųjų menų klubo Los Andžele steigėjas. Sukaupė JAV lietuvių filmų ir radijo laidų archyvą.

## Filmografija
* Tremties mokykla, 1959 m.
* Lietuva – Europos nugalėtoja, Istorinis-dokumentinis 45 min. filmas, Los Andželas, 1959 m.
* Some Call It Loving, rež. James B Harris, 1973 m.
* Antanas Smetona – Lietuvos Respublikos Prezidentas, 1982 m.

## Įvertinimas
* 2008 m. – JAV lietuvių bendruomenės Teatro premija

## Šaltiniai
Genovaitė Jasiulienė

**Genovaitė Jasiulienė-Kęstutytė** (g. 1928 m. birželio 21 d. Ignotiškyje, Obelių valsčiuje) – Lietuvos dailėtyrininkė, muziejininkė.

## Biografija
Vyras Leonas Jasiulis. 1951 m. baigė muziejininkystę Vilniaus universitete. 1954–1981 m. dėstė Lietuvos dailės institute, 1952–1953 m. ir Taikomosios dailės aukštesniojoje mokykloje Kaune. Nuo 1981 m. Lietuvos dailės muziejaus Taikomosios dailės skyriaus, 1989–1999 m. Taikomosios dailės muziejaus vedėja, 1987 m. šio muziejaus ekspozicijos teminio plano autorė su R. Budriu, A. Kybrancu. Kuravo daugiau kaip 70 muziejaus parodų. Parengė aukštosioms mokykloms visuotinės taikomosios dekoratyvinės dailės istorijos mokymo programą (1982 m.)

Lietuvos dailininkų sąjungos narė.

## Bibliografija
* Baroko dailė Lietuvoje, katalogas, sudarė su D. Tarandaite, 1996 m.
* Krikščionybė Lietuvos mene, su kitais, 2003 m.

## Šaltiniai
Leonas Jasiulis

**Leonas Jasiulis** (1932 m. vasario 17 d. Augmėnai, Baisogalos valsčius – 2004 m. sausio 4 d. Vilnius) – Lietuvos dailėtyrininkas, pedagogas.

## Biografija
Žmona Genovaitė Jasiulienė. 1939–1944 m. mokėsi Augmėnų pradinėje mokykloje, 1947–1954 m. mokslus tęsė Baisogalos vidurinėje mokykloje. 1959 m. baigė dailėtyrą Maskvos universitete. 1959–1990 m. dėstė Lietuvos dailės institute. Tyrinėjo XX a. Lietuvos dailę.

## Bibliografija
* Vytautas Jurkūnas, monografija, 1966 m. rusų k., 1969 m. lietuvių k.
* Napoleonas Petrulis, monografija, su J. Skolevičiene, 1975 m.
* Rusų tapyba Lietuvos TSR muziejuose, albumas, 1972 m.
* Leonardas Gutauskas, reprodukcijų aplankas, 1975 m.
* Lietuvos TSR dailė, albumas, sudarytojas, su J. Umbrasu, 1972 m.
* Lietuvos TSR vaizduojamoji dailė, albumas, 1978 m., rus. k.
* Dailėtyra, straipsnių rinkinys, sudarytojas, 1981 m., 1987 m.

## Šaltiniai
Aglomeracija

**Aglomeracijos** – ištisinės susiliejusių miestų grupės (miestų sankaupos), kurios tarpusavyje glaudžiai susijusios gamybiniais, kultūriniais – buitiniais, transporto ryšiais. 

Paprastai aglomeracijas sudaro centrinis miestas branduolys, o apie jį susitelkia mažesni miestai, iš tikrųjų tampantys šio didžiojo miesto priemiesčiais. Jeigu tokių miestų branduolių yra vienas, tai aglomeracija yra monocentrinė, jeigu keli – policentrinė. Itin didelės aglomeracijos vadinamos megalopoliu. Pasaulyje jų daugiausia yra Europos, Šiaurės Amerikos valstybėse ir Japonijoje. Mokslininkai prognozuoja, jog artimiausiu metu ir atsiliekančiose šalyse atsiras panašių megalopolių. Tai galėtų būti rytinė Brazilijos pakrantė, Gango ir Bramaputros sritis ir pan.

## Didžiausios aglomeracijos
Didžiausių aglomeracijų sąrašas (2010 m. duomenys).
Albertas Jasiulionis

**Albertas Jasiulionis** (1915 m. rugsėjo 20 d. Petrograde – 2009 m. spalio 26 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius mechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1942 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1954 m. Leningrado politechnikos institute apgynė disertaciją „Skriejikinio kulisės mechanizmo nagrinėjimas“, technikos mokslų kandidatas. 1970 m. Valstybiniame mašinotyros mokslo tyrimų institute apgynė disertaciją „Mašinų mechanikos nagrinėjimai matriciniu - harmoniniu metodu“, technikos mokslų daktaras.

1942–1950 m. Vytauto Didžiojo universiteto (1946–1950 m. Kauno universitetas) dėstytojas. 1950–1954 m. J. Janonio popieriaus fabriko vyr. mechanikas. 1954–1993 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, nuo 1972 m. profesorius. 1976–1990 m. dar Pabaltijo ir Baltarusijos aukštųjų mokyklų Mechanizmų ir mašinų teorijos seminaro mokslinis vadovas.

## Mokslinė veikla
Tyrimų sritis – mechanizmų ir mašinų mechanika, taikomoji matematika. Sukūrė izotachių (linijų, jungiančių judesio vienodo greičio vietas) ir matricinį harmoninį skaičiavimo metodus mašinų judesiui tirti. Mašinų mechanikos srities 4 išradimų autorius.

## Šaltiniai
Futbolo lygos antrasis divizionas

**Futbolo lygos antrasis divizionas** () buvo antroji pagal stiprumą futbolo lyga Anglijoje nuo 1892 m. iki 1992 m. Nuo 1992-1993 m. sezono iki 2003-2004 m. sezono buvo antrasis pagal stiprumą Anglijos futbolo lygos divizionas ir trečiasis Anglijos futbolo lygos sistemos divizionas.

## Istorija

1892 m. buvo įkurtas antrasis divizionas, kurį sudarė 12 klubų, kurių dauguma prieš tai žaidė Football Alliance lygoje, egzistavusioje nuo 1889 m. iki 1892 m. Nariais buvo: Ardwick (dabar Manchester City FC), Bootle FC, Burton Swifts FC, Crewe Alexandra FC, Darwen, Grimsby Town FC, Lincoln City FC, Northwich Victoria FC, Sheffield United FC, Small Heath (dabar Birmingham City FC) ir Walsall FC. Manchester City yra laimėjęs daugiausiai antros divizijos taurių (7).

## Klubų skaičius lygoje

Antrąjį divizioną pradžioje sudarė 12 klubų. Populiarėjant futbolui, klubų skaičius augo. Aštuntojo dešimtmečio pabaigoje klubų skaičius viršijo 20.
Lilija Eugenija Jasiūnaitė

**Lilija Eugenija Jasiūnaitė** (g. 1944 m. kovo 23 d. Panevėžyje) – Lietuvos dailininkė tekstilininkė.

## Biografija
1968 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokytojai Juozas Balčikonis, Vladislovas Daujotas. 1968–1996 m. suvenyrų gamybos įmonės „Tulpė“ Panevėžyje dailininkė. Nuo 1974 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narė.

## Kūryba
Nuaudė gobelenų ir kilimų mišria technika: „Daina“ 1970 m., „Pieva“ 1973 m., „Dekoratyvinis“ 1976–1977 m. , „Žydėjimas“ 1977 m.; abu viešbutyje „Nevėžis“, „Peizažas“ Panevėžio miesto savivaldybėje, 1987 m., mini tekstilės kūrinių. Ankstyvieji kūriniai – figūrinės kompozicijos tautodailės motyvais, vėlesni – didelio formato santūraus, niuansuoto žemės spalvų kolorito, abstrahuotų motyvų kompozicijos gamtos tema.

Nuo 1968 m. dalyvauja parodose. Individualios parodos surengtos Panevėžyje 1980 m., 2004 m. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Lietuvos nacionalinis muziejus.

## Šaltiniai
Irena Jasiūnaitė

**Irena Jasiūnaitė** (1925 m. spalio 29 d. Rokiškyje – 2021 m. lapkričio 15 d.) – Lietuvos dainininkė (mecosopranas), lietuvių operos primadona.

## Biografija
1947 m. baigė Rokiškio Juozo Tumo–Vaižganto gimnaziją. 1952 m. baigė Lietuvos konservatorijos A. Staškevičiūtės solinio dainavimo klasę. 1952–1953 m. Kauno muzikinio dramos teatro, 1953–1985 m. Lietuvos operos ir baleto teatro solistė. Dainavo su N. Giaurovu, Nikola Rosi-Lemeni. Sukūrė daugiau kaip 50 vaidmenų, dainavo daugiau kaip 1300 spektaklių. Gastroliavo Lenkijoje, Rusijoje, Estijoje, Latvijoje, Baltarusijoje.

## Vaidmenys

* Karmen – Žoržas Bizė Karmen; atliko 100 kartų
* Mirta – Vytautas Klova. „Pilėnai“
* Vaiva – Vytautas Klova. „Vaiva“
* Marta – Eduardas d’Alberas. Slėnis
* Amneris, Eboli, Ulrika – Džiuzepė Verdis. „Aida“, „Don Karlas“, „Kaukių balius“
* Marina – Modestas Musorgskis. „Borisas Godunovas“
* Liubaša – Nikolajus Rimskis-Korsakovas. „Caro sužadėtinė“
* Zybelis – Šarlis Guno. „Faustas“
* Santuca – Pietras Maskanis. „Kaimietiška garbė“
* Džoakinas Rosinis. Stabat Mater, 1965 m.

## Įvertinimas
* 1964 m. – Lietuvos nusipelniusi artistė
* 1985 m. – Lietuvos liaudies artistė
* 2000 m. – Rokiškio krašto garbės pilietė
* 2020 m. – LNOBT garbės Emeritė solistė

## Literatūra
* Jūratė Vyliūtė. Carmen dienoraščiai: Irena Jasiūnaitė scenoje ir gyvenime. Vilnius, Scena, 2005 m.
* Petras Blaževičius. Operos ir meilės glėbyje. Irenos Jasiūnaitės prisiminimai. Vilnius, Atkula, 2015 m.

## Šaltiniai
Edmundas Jasiūnas

**Edmundas Jasiūnas** (1923 m. vasario 10 d. Pandėlyje – 2007 m. birželio 28 d. Kauno raj.) – Lietuvos inžinierius, lakūnas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas.

## Biografija
1942 m. baigęs Kauno aukštesniąją technikos mokyklą studijavo Vytauto Didžiojo universitete. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1946–1950 m. studijavo Aukštojoje technikos mokykloje Karlsrujėje. 1950 m. persikėlęs į JAV studijavo Ilinojaus universitete Čikagoje.

1951–1986 m. dirbo įvairių įmonių projektavimo įstaigose. 1952–1957 m. Filatelistų draugijos „Lietuva“ valdybos narys, 1963–1964 m. pirmininkas. Nuo 1963 m. komercinių lėktuvų pilotas, nuo 1969 m. inžinierius. 1970–1973 m. metraščio „Plieno sparnai“ redaktorius. 1969–1971 m. į magnetono juostelę įrašė didelės apimties ir vertės dailininko Adomo Varnus atsiminimus. Nuo 1986 m. lietuvių spaudos bendrovės prezidentas, 1987–1996 m. laikraščio „Lietuvos balsas“ vyr. redaktorius.

Lietuvos aviacijos muziejaus rėmėjas ir bendradarbis. 1993 m. liepos 5-17 d. su Vladu Kensgaila skrisdami lėktuvo „Lituanica“ kopija maršrutu Kaunas – Soldinas-Kaunas simboliškai baigė Dariaus ir Girėno skrydį. 1997 m. istorinę medžiagą apie transatlantinį lakūną Feliksą Vaitkų, sukomplektuotą vienuolikoje tomų, padovanojo Vytauto Didžiojo karo muziejui. Palaidotas Romainių kapinėse.

## Bibliografija
* Civilinė aviacija Jungtinėse Amerikos Valstijose, 1969 m.
* Darius ir Girėnas 1933–1983 m., albumas, Čikaga, 1984 m., 1993 m. Kaune ir Vilniuje pavadinimu „Darius ir Girėnas 1933-1993 m.“
* Felikso Vaitkaus skrydis per Atlantą: antrojo lietuvių Transatlantinio skrydžio šešiasdešimtmečiui, Čikaga, 1986 m., Vilnius, 1995 m.

## Įvertinimas
* 1993 m. Dariaus ir Girėno medalis

## Šaltiniai
Savanoriško žmonių išnykimo judėjimas

**Savanoriško žmonių išnykimo judėjimas** (, VHEMT) – judėjimas, siekiantis žmonių rūšies išnykimo Žemėje.

Pagrindinė VHEMT idėja teigia, kad Žemė būtų geresnė planeta be žmonių, kad žmonės savo buvimu naikina Žemės biosferą ir ją galima atstatyti tik išnykus žmonėms. Tačiau šis judėjimas nepasisako už žmonių žudymą ar savižudybes, bet skatina žmonių dauginimosi stabdymą. Judėjimo moto: „gyvenkime ilgai ir išmirkime“.

Judėjimo steigėjas yra žinomas pseudonimu Les U. Knight.

Organizacijos nariai skirstomi į du lygmenis:
* savanoriai – žmonės, pasiryžę neturėti vaikų visai (ar neturėti daugiau, jeigu jau turi)
* rėmėjai – žmonės, remiantys idėją, kad kiekvieno iš mūsų atsiradimas yra nedovanotinas šiuo metu, tačiau rūšies išnykimas yra pernelyg radikalus.

Savanoriško žmonių išnykimo judėjimas daugiausia paplitęs ekonomiškai turtinguose kraštuose, kur ir taip gimstamumo rodikliai maži, tuo tarpu judėjimas nepaveikia kraštų, kur žmonių daugėja sparčiausiai. Tačiau VHEMT agrumentuoja, kad didžiosios šalys labiausiai naudoja žemės resursus. Transhumanistai kritikuoja judėjimą iš filosofinio požiūrio: tik žmogus yra pajėgus suvokti gamtą, todėl išnykus žmonėms ir pati gamta taptų beprasmė.

## Taip pat skaitykite
* Antihumanizmas
* Antinatalizmas
* Mizantropija

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Savitri Devi

**Savitri Devi** (tikr. **Maximine Julia Portaz**, g. 1905 m. rugsėjo 30 d. Lione – m. 1982 m. spalio 28 d. Esekse, Anglijoje) – prancūzų rašytoja, politinė aktyvistė. Pagarsėjusi savo nacizmą palaikančiais kūriniais, hinduizmo, nacistinio okultizmo, mistikos tematikos darbais.

Savitri Devi prisidėjo prie okultizmo populiarinimo neonacizme, giliosios ekologijos, Naujojo Amžiaus idėjų platinimo. Viena pasaulinės nacionalsocialistų sąjungos kūrėjų. Neigė holokaustą. Teigė, kad Adolfas Hitleris buvo Višnaus avatara.

## Biografija

Maximine Julia Portaz gimė graiko/lombardo tėvo ir motinos anglės šeimoje. Nuo pat jaunystės advokatavo gyvūnų teisėms, prieštaravo žydų praktikuojamam košero skerdimo ritualui. Buvo Graikijos nacionalizmo rėmėja. Liono universitete studijavo chemiją ir filosofiją, tapo filosofijos mokslų daktare. Vėliau išvyko į Graikiją, kur ieškojo runų, siejo arijišką senovės graikų kilmę. Apgynė dvi daktaro disertacijas: „Theophilius Kaïris kritikos esė“ ir „Matematikos paprastumas“. Ji buvo žymaus filosofo Cornelius Castoriadis dėstytoja. 1928 m. atsisakė Prancūzijos pilietybės ir gavo Graikijos. 1932 m. išvyko į Indiją ieškoti gyvųjų arijų pagonių kultūros. Priėmė hinduizmą, pasirinko indišką vardą Savitri Devi („dievybės spinduliai“). Rėmė indų nacionalizmą ir išlaisvinimo judėjimą. 1940 m. ištekėjo už bengalų brahmano, žurnalisto Asit Krishna Mukherji.

Po II pasaulinio karo Savitri Devi keliavo po Europą (Skandinaviją, Angliją, Prancūziją). 1949 m. Vokietijoje skleidė neonacistines idėjas, dėl ko buvo suimta ir kalėjo 8 mėnesius. Po to grįžo į Lioną. 1953 m. vėl nuvyko į Vokietiją, kurioje lankė buvusias svarbias SS ir Hitlerio buveines. Artimiausiais kitais metais keliavo po Ispaniją, Artimuosius Rytus, kur bendravo su buvusias nacistais. 1961 m. bendradarbiavo su britų nacionalistais. 1971 m. išvyko į Indiją. Tęsė susirašinėjimus su Europos nacizmo entuziastais.

## „Žmogaus apkalta“

Knygoje „Žmogaus apkalta“ (*Impeachment of Man*) teigė, kad norint išsaugoti Žemės ekosistemą, kuri nepajėgi išlaikyti didelės žmonių populiacijos, reikia sunaikinti nearijiškos kilmės žmones (panaudojant biologinius ginklus, eugeniką). Viešpataujanti rasė kontroliuotų žemės populiacijos ribas ir taikiai sugyventų su gamta. Likę gyvi ne – arijai būtų arijų vergais.

## Bibliografija
* *Essai critique sur Theophile Kaïris* (1935 m.)
* *La simplicité mathématique* (1935 m.)
* *L’Etang aux lotus* (1935-36 m.)
* *A Warning to the Hindus* (1936 m.)
* *The Non-Hindu Indians and Indian Unity* (1940 m.)
* *A Son of God: The Life and Philosophy of Akhnaton, King of Egypt* (1946 m.)
* *Defiance* (1951 m.)
* *Gold in the Furnace* (1952 m.)
* *Pilgrimage* (1958 m.)
* *The Lightning and the Sun* (1958 m.)
* *Impeachment of Man* (1959 m.)
* *Long-Whiskers and the Two-Legged Goddess, or The True Story of a „Most Objectionable Nazi“ and… half – a-dozen Cats* (1965 m.)
* *Souvenirs et reflexions d’une aryenne* (1976 m.)
* *And Time Rolls on: The Savitri Devi Interviews* (2005 m.)
Kiukiškių piliakalnis

**Kiukiškių piliakalnis** yra Tauragės rajone, Gaurės seniūnijoje, 2 km į pietryčius nuo Gaurės, Įkojo upelio dešiniajame krante, šalia susidariusio tvenkinio.

Piliakalnio aikštelė ovali, pailga rytų-vakarų kryptimi. Pylimas išlikęs tik trijose pusėse - šiaurėje, rytuose bei vakaruose. Aukščiausias jis - rytinėje pusėje: 1-3 m aukščio ir 5-18 m pločio, rytinėje pusėje 5 metrų aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į 20 m pločio ir 2,3 m gylio griovį.

## Nuorodos
* Kiukiškių piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Afiksas

**Afiksas** ( 'pritvirtintas') – žodžio dalis, turinti gramatinę reikšmę arba pakeičianti šaknies leksinę reikšmę. Skiriami žodžių kaitybos (*mąst*'au***, ''žmog'''us***) ir žodžių darybos afiksai (*kalb*'inin**kas'', ''iškalb**ing**as''). Afiksai būdingi [[agliutinacinės kalbos|agliutinacinėms]] ir [[fleksinė kalba|fleksinėms kalboms]].

Po šaknies einantis afiksas vadinamas [[postfiksas|postfiksu]], einantis prieš šaknį – [[prefiksas|prefiksu]]. Postfiksai yra [[Galūnė (kalbotyra)|galūnės]] ir [[Priesaga|priesagos]], prefiksai – dažniausiai [[Priešdėlis|priešdėliai]]; lietuvių kalboje kaip prefiksas gali būti vartojama ir sangrąžos [[dalelytė]] ''-si-'' (ap***si*'''rengti). Taip pat yra interfiksų (jungiamųjų balsių), infiksų (intarpų), transfiksų, cirkumfiksų ir kt. afiksų (žr. „Morfema“).

Lietuvių kalboje yra šie afiksai: priešdėliai, intarpai, interfiksai,  priesagos ir galūnės. Cirkumfiksai – reti.

## Šaltiniai
Naujininkų piliakalnis

**Naujininkų (Kuturių) piliakalnis** yra Tauragės rajone, Pagramančio miestelyje, dešiniajame Akmenos krante. Piliakalnio aikštelė pailga, trikampė - 40 m ilgio ir 23 m pločio šiaurės vakarinėje pusėje. Pylimas 25 m ilgio, 1,5 m aukščio ir 17 pločio, jo išorinis 2,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 8 m pločio, 1,5 gylio griovį už kurio yra dar vienas pylimas - 20 cm aukščio ir 9 m pločio.

Piliakalnio šlaitai apaugę senais medžiais, o aikštelėje auga daug jaunų krūmokšnių ir kitokios augalijos. Piliakalnį galima pamatyti važiuojant Naujininkų gatve Pagramantyje, prieiti prie jo - tik iš kitos pusės per ganyklas.

## Nuorodos
* Naujininkų piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Silikva

**Silikva** – maža plona sidabrinė romėnų moneta, kaldinta nuo IV a.

Žodis *siliqua* kilęs iš *siliqua graeca* 'saldžiosios ceratonijos sėkla'. Šios sėklos buvo naudojamos kaip svorio matas, lygus 1/6 skrupulo (0,19 g arba 1,1728 Romos svaro). Šiuolaikinis terminas *silikva* aprašo įvairias sidabrines monetas, kurių vertė yra 1/24 auksinio solido (kuris lygus 1/72 Romos svaro). Senovės Romoje auksas buvo apie 14 kartų brangesnis už sidabrą, vadinasi *silikva* vadinamos gryno sidabro monetos masė turėjo būti 2,7 g.

Tiesa, silikvomis vadino ir Konstantino leistas monetas, kurių pradinė masė buvo 3,4 g arba vėlesnes Konstancijaus II sidabrines monetas, svėrusias 2,2 g ir kartais vadinamas *lengvosiomis silikvomis*.

Žodis *silikva* yra patogus šiuolaikinis terminas, kadangi to meto terminas, kuriuo vadino tokias monetas, iki šiol nėra žinomas. Todėl plonos sidabrinės monetos, kaldintos iki VII a. ir svėrusios 2 – 3 g, pagal numizmatų susitarimą vadinamos *silikvomis*.
Enon

**Enon** – amerikiečių eksperimentinio roko, indie pop, indie rock, noise pop grupė, gyvuojanti nuo 1999 metų. 

## Nariai
John Schmersal, Toko Yasuda, Matt Schultz

## Diskografija
### Albumai
* 1998 *Long Play*
* 1999 *[[Believo!]]*
* 2002 *[[High Society (Enon album)|High Society]]*
* 2003 *[[Hocus Pocus (album)|Hocus Pocus]]*
* 2004 *Onhold*
* 2005 *[[Lost Marbles and Exploded Evidence]]* (compilation album + DVD set)
* 2007 *[[Grass Geysers…Carbon Clouds]]*

### Singlai
* 1998 "Fly South"
* 1999 "Motor Cross"
* 2001 "Listen (While You Talk)"
* 2001 "Marbles Explode"
* 2001 "The Nightmare Of Atomic Men"
* 2002 Enon [Self-Titled]
* 2002 "Drowning Appointment"
* 2003 "In This City"
* 2003 "Evidence"
* 2003 "Because Of You"
* 2003 "Starcastic"
* 2004 "Kanon Kanon"/"Undone"
* 2007 "Little Ghost / Swab The Deck" 
* 2007 "Annashade"
* 2007 "Bonus Songs"

## Susįję straipsniai
* Blonde Redhead
* Brainiac
* Deerhoof
* Les Savy Fav
* The Lapse
* The Van Pelt

## Išnašos
* Allmusic.com Bio Enon 

## Nuorodos
* www.enon.tv
* Myspace de Enon
*
Aukštupių piliakalnis

**Aukštupių piliakalnis** arba *Gaidvingis* – piliakalnis Tauragės rajono savivaldybės teritorijoje, Aukštupių kaime, Žygaičių seniūnija, dešiniajame Ežeruonos ir kairiajame Aukštupio upių krantuose. Pasiekiamas plentu Požerūnai-Žygaičiai Aukštupiuose pervažiavus Aukštupį, pasukus į dešinę šiaurės rytų kryptimi, už 200 m, sodybos teritorijoje ir dešiniau nuo jos.

## Piliakalnis

Piliakalnio aikštelė trikampė, pailga, išsidėsčiusi rytų-vakarų kryptimi, 87 m ilgio ir 30 m pločio vakariniame gale, kiek iškilusiu viršumi. Šlaitai statūs, 4-5 m aukščio. Piliakalnis smarkiai suniokotas, ypač po to kai 1968 m. šalia piliakalnio pastatyta sodyba, vieta jai buvo išlyginta buldozeriu ir piliakalnis pradėtas arti.

## Nuorodos
* Aukštupių piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Dapkiškių piliakalnis

**Dapkiškių piliakalnis**, vadinamas *Pilaite* – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas ) Tauragės rajono savivaldybės teritorijoje, 1 km į pietus nuo Dapkiškių kaimo, Tauragės seniūnija. Pasiekiamas plentu Tauragė – Dapkiškiai pervažiavus Daubos upelį ir pasukus į dešinę rytų–pietryčių kryptimi, už 300 m yra kiek dešiniau, už sodybos, lauko pakraštyje.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Jūros dešiniajame ir Daubos kairiajame krantuose, jų santakoje. Piliakalnio aikštelė trikampė, išsidėsčiusi šiaurės - pietų kryptimi, 23 m ilgio ir 8 m pločio šiauriniame gale, kuriame supiltas 5 m aukščio, 34 m pločio pylimas, kurio išorinis 4 m aukščio šlaitas leidžiasi į 18 metrų pločio ir pusantro metro gylio griovį. Pylimas nupjauto kūgio formos - 7 x 8 m dydžio. 

Didžioji piliakalnio dalis nuplauta, paviršinė erozija vyksta ir dabar. Piliakalnis apaugęs lapuočiais. Piliakalnį 1904 m. žvalgė Liudvikas Kšivickis, 1964 m. Lietuvos istorijos institutas. Tuo metu aikštelė dar buvo 50x52 m dydžio. Piliakalnis datuojamas II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr. 612. Paminklo teritorijos plotas 25000 m².

Į šiaurę nuo piliakalnio 0,8 ha plote yra papėdės senovės gyvenvietė, kurioje rasta geležies šlako. 

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p. 188. 
* Krzywicki L. 1909. W poszukiwaniu grodu Mendoga // Przegląd historyczny. Warszawa. T. VIII. Z. 1, p. 38.
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899. c. 147.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalniai. Dapkiškių piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai