open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Šiaulių Frenkelio fabriko sinagoga

**Šiaulių Frenkelio fabriko sinagoga** – buvusi žydų sinagoga Šiauliuose.

## Istorija

1907 m. Chaimas Frenkelis prie fabriko, vietoj buvusios medinės, pastatė dviejų aukštų mūrinę sinagogą. Pirmame pastato aukšte buvo patalpos skirtos melstis vyrams, antrame – moterims. Pusrūsyje įrengtas butas sinagogos tarnui, kuris tvarkė ir prižiūrėjo pastatą. Sinagoga buvo skirta fabriko darbininkams, tačiau švenčių metu čia susirinkdavo žydai iš aplinkinių kvartalų. Po 1941 m. nacionalizacijos, pritaikant sinagogą sporto salei, buvo pakeistas vidaus patalpų planas, užmūryta dalis langų, sunaikintas aron kodešas, cokoliniame aukšte įrengtos buitinės patalpos. Beveik nepakito tik pastato išorės vaizdas. Tai išlikusi vienintelė sinagoga Šiauliuose su būdingomis sinagogų architektūrai formomis.

## Šaltiniai
Šiaulių sinagoga

***Šiaulių sinagoga*** gali reikšti:

* Šiaulių Didžioji Choralinė sinagoga
* Šiaulių Frenkelio fabriko sinagoga
Šiaulių Didžioji Choralinė sinagoga

**Šiaulių Didžioji Choralinė sinagoga** arba **Šiaulių Baltoji sinagoga** – buvusi žydų sinagoga Šiauliuose, stovėjusi dabartinės Prisikėlimo aikštės kampe, tarp Varpo gatvės 25 ir 27 namų.

## Istorija
Šiauliuose XIX a. ir XX a. amžių sandūroje šaltiniai mini tris mūrinius ir aštuonis medinius žydų maldos namus. Didžiausia ir pagrindinė miesto žydų šventovė – Didžioji choralinė sinagoga, stovėjo dabartinėje Varpo gatvėje. 1871 m. sinagoga buvo pastatyta pagal architekto Semiono Gorskio projektą, o 1895 m. pagal Piotro Serbinovičiaus projektą perstatyta. Dėl baltai tinkuotų grakščių formų fasadų sinagoga gavo „Baltosios gulbės" pavadinimą. Didžioji sinagoga buvo vienas iš trijų mieste dominavusių pastatų. Kiti du – Šv. Petro ir Povilo bažnyčia ir Šv. Petro ir Povilo cerkvė. Per Pirmąjį pasaulinį karą apgriauta, tarpukariu sinagoga buvo atstatyta, tačiau per Antrąjį pasaulinį karą vėl labai nukentėjo, o jam pasibaigus, buvo nugriauta.

## Šaltiniai
Telšių amatininkų sinagoga

**Telšių amatininkų sinagoga** – buvusi žydų sinagoga Telšiuose, Telšės g. 5.

## Istorija
Pastatyta 1934 m. Šią žydams amatininkams skirtą sinagogą statė vietiniai meistrai, statybai lėšas skyrė žydų bendruomenė. Pastatas didelio tūrio, medinis, dviaukštis, kvadratinio plano, dengtas dvišlaičiu stogu, sienos apkaltos horizontaliomis lentomis, beveik be puošybinių elementų, pagal tradiciją orientuotas rytų-vakarų kryptimi. Įkūrus Telšių getą, pateko į jo teritoriją. Per 1941 m. rudens šventes šioje sinagogoje dar buvo atliekamos religinės apeigos.

Išlikęs pastato tūris ir pagrindiniai išoriniai elementai.

## Išnašos
Telšių kareivių sinagoga

**Telšių kareivių [[sinagoga]]** – buvusi žydų sinagoga Telšiuose (Aukštoji g. 3).

## Istorija
Pastatyta 1870 m. Projektuota profesionalaus architekto. Statybas finansavo žydų bendruomenė.

Pastatas mūrinis, dviejų aukštų, saikingos architektūros, kompaktinio tūrio. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą sinagoga daugiausia naudojosi įgulos žydai. Tai vienas seniausių mūrinių pastatų Telšių mieste išlikęs iki šių dienų.

## Išnašos
Žiežmarių sinagoga

**Žiežmarių sinagoga** – buvusi žydų sinagoga, stovinti adresu Vilniaus g. 6 Žiežmariuose. Sinagogoje dažnai vyksta kultūriniai renginiai.

## Istorija

Sinagoga Žiežmariuose buvo pastatyta 1690 m. – 1696 m. tarpe. 1889 m. Žiežmariuose jau veikė 1 sinagoga ir 2 žydų maldos namai.

Tarpukariu miestelyje vėl veikė viena sinagoga, kurios pastatas išlikęs iki mūsų dienų. Tai viena iš keturiolikos Lietuvoje išlikusių medinių sinagogų. Ši sinagoga žydų statyta XIX a. viduryje, jos architektūroje jaučiama romantizmo įtaka. Kilus gaisrui, 1920 m. – atstatyta. Monumentalaus tūrio, ištęsto stačiakampio plano sinagogos vyrų salę apšviečia 18 arkinių langų. Šioje salėje centrinėje dalyje išlikusios dvi iš keturių kolonų, tarp kurių buvo įkomponuota *[[bima]]*. Moterų galerijoje sinagogos antrame aukšte išlikę arkinės angos.

Prieš Antrąjį pasaulinį karą Žiežmarių žydų bendruomenė turėjo apie tūkstantį narių, kurie sinagogoje ne tik melsdavosi. Sinagoga taip pat buvo mokymo ir bendruomenės gyvenimo centras. Po karo Žiežmariuose žydų beveik nebeliko, o unikali sinagoga daugelį metų buvo paversta sandėliu. Nuo 1980 m. nenaudota.

2018 m. sinagogos fasadas buvo restauruotas. 2021 m. rugsėjo mėn. pilnai renovuota sinagoga buvo atidaryta lankytojams. Ji naudojama kaip miestelio kultūrinių renginių ir meno erdvė.

## Šaltiniai
Mantinga futbolo arena

**Marijampolės futbolo arenos maniežas**, dėl rėmimo sutarčių vadinamas **Mantinga fubolo arena** – futbolo standartinių matmenų aikštės maniežas su dirbtine danga. Marijampolės futbolo arenos maniežas dėl rėmimo sutarčių nuo 2011 iki 2019 m. gruodžio vadinosi *„ARVI arena“*, 2020–2022 m. vadintas *„Hikvision arena“*, o nuo 2026 m. kovo – *„Mantinga futbolo arena“*. Manieže vyko 4 LFF supertaurės rungtynės (2013, 2018, 2019, 2026 m.).

Tai daugiafunkcinis sporto maniežas, šalia jo yra Marijampolės futbolo stadionas. Manieže įrengta pilnų matmenų dirbtinės dangos futbolo aikštė, atitinkanti FIFA 2 žvaigždučių kategoriją, leidžia žaisti futbolą ištisus metus. Manieže taip pat įrengti bėgimo takai lengvaatlečiams, yra persirengimo kambariai su dušais ir masažo kambarėliais. Šaltuoju metų laiku čia vyksta tiek futbolo, tiek ir lengvaatlečių treniruotės, rengiamos draugiškos futbolo varžybos, vyksta vietiniai ir tarptautiniai futbolo turnyrai. Maniežas taip pat naudojamas masiniams kultūriniams renginiams organizuoti, parodoms ir mugėms rengti ištisus metus.

## Istorija

Maniežo statybą finansavo ES, LR vyriausybė, Marijampolės miesto savivaldybė, privatūs rėmėjai, FK Sūduva. 2008 m. liepos 6 d. atidarytas maniežas, pirmasis toks Baltijos šalyse. Manieže įrengta apšvietimo sistema, pilnų matmenų dirbtinės dangos futbolo aikštė leidžia žaisti futbolą ištisus metus. Manieže taip pat įrengti bėgimo takai lengvaatlečiams, yra persirengimo kambariai su dušais ir masažo kambarėliais.

2011 m. „Sūduvos“ klubas pasirašė rėmimo sutartį su ARVI grupe ir maniežas buvo pavadintas „ARVI arena“. 2019 m. gruodžio 11 d. pasirodė pranešimai, kad ARVI grupė neberems „Sūduvos“. Maniežui buvo laikinai grąžintas *Marijampolės futbolo maniežo* pavadinimas. 2020 m. sausį kinų kompanija „Hikvision“ tapo FK Sūduva generaliniu rėmėju. Tuo pačiu vardas buvo perteiktas ir maniežui, oficialus pavadinimas tapo *„Hikvision arena“*. Kai 2023 m. vasarį paaiškėjo, kad „Hikvision“ neberems klubo, vėl buvo grąžintas *Marijampolės futbolo maniežo* pavadinimas. 2025 m. pabaigoje klubo valdymą perėmė Mantas Agentas, o generaliniu rėmėju tapo „Mantinga“. Maniežas atitinkamai gavo „Mantinga fubolo arena“ pavadinimą.

## Finalai

## Šaltiniai
Netikrosios vandenskrodės

**Netikrosios vandenskrodės** (*Mesoveliidae*) yra blakių pobūrio šeima, kurios atstovai gyvena ir vandens paviršiuje, ir ant žemės.

Šios šeimos blakių kūnas 1,8 – 4,2 mm ilgio. Dažniausiai tai nedideli, ploni, pailgi, rudai gelsvos ar žalsvos spalvos vabzdžiai. Galva didelė, pailga. Antenos ilgos, plonos, iš 4-ių segmentų. Straubliukas plonas, sudarytas iš 3-ų segmentų; 3-ias segmentas ilgas. Antsparnių priekinė dalis dažniausiai tamsesnė, membraniniai sparnai gysloti. Kojos ilgos, apaugusios trumpais šešreliais. Pėdos sudarytos iš 3-ų segmentų; 1-as segmentas labai mažas. Nimfos turi mažiau kvapniųjų liaukų (3-4) nei suaugėliai.

Gyvena įvairiuose vandens telkiniuose, ant vandens augmenijos ir vandens paviršiaus, kuriuose gausu plūdenų () ir vandens lelijų (). Kai kada stebimos miško paklotėje ant drėgnų samanų, pakrantės akmenų.

Plėšrios, maitinasi smulkiais vandens gyviais, kuriuos gaudo vandens paviršiuje. Aukomis dažniausiai tampa šakotaūsiai (), negyvi ar leisgyviai uodai () ir uodai trūkliai ().

Pasaulyje gyvena apie 50 šios šeimos rūšių bei porūšių; Europoje – 3 rūšys, o Lietuvoje tik 1 rūšis – **[[plaukuotoji vandenskrodė]]** ().

## Šaltiniai
Vištyčio sinagoga

**Vištyčio sinagoga** – buvusi žydų sinagoga Vištytyje.

## Istorija
1589 m. Vištyčio seniūnas Kristupas Jesmanas leido žydams apsigyventi ir užsiimti prekyba Vištytyje, suteikdamas jiems privilegiją statyti sinagogą, skyrė vietą kapinėms. Vištyčio sinagoga stovėjo šiaurės vakarinėje miestelio dalyje, Kalno ir Sodų gatvių sankirtoje. Šiuo metu yra išlikusi tik nedidelis raudonų plytų vakarinės sienos fragmentas. Nėra žinoma kada tiksliai buvo pastatytos sinagogos Vištytyje, kada jos sugriautos ar perstatytos, kas buvo jų architektai bei nėra išlikusių jų nuotraukų.

Vištytyje medinė sinagoga buvo pastatyta XVII a. antroje pusėje. Vėliau Vištytyje pastatyta ir mūrinė sinagoga. Mūrinė sinagoga pastatyta apie 1850 m. Vištyčio sinagoga buvo vientiso tūrio arba vadinamojo pirmojo tipo.

Per sovietmetį dar buvo išlikusi vakarinė sinagogos siena. Galutinai siena buvo pradėta ardyti apie 1984 m. Vištyčio vidurinei mokyklai gavus mokslo reikmėms iš kolūkio nurašytą kombainą, prie sinagogos buvo pradėtas statyti šiam kombainui garažas.

## Šaltiniai
Amsterdamo-Reino kanalas

**Amsterdamo-Reino kanalas** () − kanalas Nyderlanduose, jungiantis Amsterdamą su pagrindiniu laivybos keliu per Reiną.

Kanalo ilgis − 72 km, plotis siekia nuo 100 iki 120 m, gylis − nuo 6 iki 9 m. Kanalas yra pagrindinė laivybos arterija tarp Amsterdamo ir Rūro srities Vokietijoje. Taip pat kanalas naudojamas vandens aprūpinimui vakarinėje šalies dalyje. 

Kai 1892 m. iškastas Mervedės kanalas ėmė neatitikti išaugusių laivybos poreikių, buvo nuspręsta iškasti naują kanalą. Atitinkamas įstatymas buvo priimtas 1931 m., bet dėl II Pasaulinio karo jo statyba buvo atidėta. Kanalo atidarymas įvyko 1952 m. gegužės 21 d. Nuo 1965 m. iki 1981 m. kanalas buvo nuolat tobulinamas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

*Amsterdamo-Reino kanalas (anglų, olandų k.)
Čekiškės sinagoga

**Čekiškės sinagoga** – buvusi žydų sinagoga Lašišos g. 21, Čekiškėje, Kauno rajono savivaldybėje.

## Istorija
Pirmieji duomenys apie žydų bendruomenę Čekiškėje siekia 1687 m. 1765 m. Čekiškėje jau buvo sinagoga. 1887 m. liepos 22 d. gaisras sunaikino didžiąją dalį miestelio, taip pat ir sinagogą. Po gaisro pastatas buvo atstatytas ir beveik nepakitęs išliko iki šių dienų. Tarpukariu Čekiškėje veikė pradinė mokykla, kurioje buvo mokoma jidiš kalba, biblioteka ir Žydų bankas.

## Architektūra
Čekiškės sinagogos eksterjeras išliko beveik nepakitęs nuo XIX a. pabaigos. Tai istoristinis, raudonų plytų, netinkuotas, dviejų aukštų pastatas, kurio plokštumos suskaidytos piliastrais. Sinagogoje išliko gausiai dekoruotas aron kodešas, kuris sumontuotas rytinėje, į Jeruzalę orientuotoje, sinagogos sienoje. Taip pat išliko nepakitusi sinagogos vidinė struktūra – stačiakampio plano vyrų maldų salė ir atvira, vadinama moterų, galerija antrajame aukšte. Pastato viduje yra išlikusi autentiška sieninė tapyba, tačiau jos būklė yra avarinė. Šoninius fasadus puošia perdegtų juodų plytų ornamentai.

## Dabartinė situacija

Šiuo metu Čekiškės sinagoga nebenaudojama.

2010 m. Kultūros paveldo departamento Nekilnojamojo kultūros paveldo vertinimo tarybos posėdžio metu į Kultūros vertybių registrą buvo įrašyta Čekiškės sinagoga. Paveldo objektui suteiktas regioninis reikšmingumo lygmuo. Sinagoga į Kultūros vertybių registrą įrašyta kaip turinti architektūrinę, dailės bei sakralinę vertę.

Kauno žydų religinė bendruomenė ėmėsi iniciatyvos atnaujinti Čekiškės sinagogą. Prie šio projekto prisideda ir Kauno rajono savivaldybė. Sinagogoje pašalinta avarinės situacijos grėsmė, sustiprintos raudonų mūrų sienos, sudėti mediniai langai, laikina danga uždengtas pastato stogas.

2025 m. ketinama sutvarkyti pastato aron kodešą (altorių) ir sienų tapybą.

## Galerija

Vaizdas:Cekiske sinagoga.jpg|Čekiškės sinagoga
Vaizdas:Čekiskės sinagoga rytinė puse.jpg|Čekiškės sinagoga iš rytų pusės, žvelgiant viršun.
Vaizdas:Čekiskės sinagoga 04.jpg|Čekiškės sinagoga iš vakarų pusės.
Vaizdas:Čekiskės sinagoga 03.jpg|Čekiškės sinagoga iš pietvakarių pusės
Vaizdas:Čekiskės sinagoga 02.jpg|Čekiškės sinagoga iš pietryčių pusės.
Vaizdas:Čekiškės sinagoga įėjimas.jpg|Įėjimas į Čekiškės sinagogos pastatą iš pietinės pusės.


## Šaltiniai
Van Gogo muziejus

**Van Gogo muziejus** () – meno muziejus Nyderlanduose, Amsterdame.

Muziejuje sukaupta didžiausia pasaulyje Vincento van Gogo tapybos darbų ir piešinių kolekcija. Taip pat čia yra jo amžininkų darbų: Polio Gogeno, Žoržo Sera, Klodo Monė, Anri de Tulūz-Lotreko, Pablo Pikaso.

Muziejus buvo atidarytas 1973 m. Nuolatinė muziejaus ekspozicija pasakoja apie Vincento van Gogo gyvenimą ir jo kūrybą. Joje taip pat pristatoma daugelis jo žinomiausių paveikslų: „Bulvių valgytojai“, „Miegamasis Arlyje“, vienas iš trijų „Saulėgrąžų“ paveikslų ir kt. Muziejuje organizuojamos parodos apie XIX a. meno istoriją.

2015 m. šis muziejus buvo antras pagal lankomumą šalyje po Valstybinio muziejaus ir 31-as visame pasaulyje – tais metais jį aplankė 1,9 milijono turistų.

## Vagystės
1991 m. iš muziejaus buvo pavogta 20 paveikslų, tarp kurių buvo ir „Bulvių valgytojai“, tačiau po 35 minučių visi jie buvo rasti apleistame automobilyje. Keli iš jų buvo nežymiai apgadinti. 4 vyrai, tarp kurių 2 muziejaus darbuotojai, buvo nuteisti nuo 6 iki 7 metų įkalinimo bausmėmis. Manoma, kad ši vagystė buvo didžiausia šalies istorijoje nuo II pasaulinio karo.

2002 m. iš muziejaus buvo pavogti du paveikslai. Po vagystės buvo sugauti ir nuteisti du vyrai – 4,5 metų įkalinimui, tačiau patys piešiniai nerasti. Muziejus pasiūlė 100 000 JAV dolerių premiją už naudingą informaciją apie piešinius. 2016 m. rugsėjį abu paveikslus Neapolyje rado Italijos finansų policija. Pasak muziejaus, abu paveikslai išliko palyginus geros būklės.

## Galerija
Kai kurie iš muziejaus žymiausių eksponuojamų paveikslų:

Vaizdas:Van Gogh Vase with Fifteen Sunflowers Amsterdam.jpg|„Saulėgrąžos“
Vaizdas:Van-willem-vincent-gogh-die-kartoffelesser-03850.jpg|„Bulvių valgytojai“
Vaizdas:VanGogh 1887 Selbstbildnis.jpg|„Vincento van Gogo autoportretas“ (1887)


## Nuorodos

* Vincento van Gogo muziejus (olandų ir kt. kalbomis)

## Šaltiniai
Plaukuotoji vandenskrodė

**Plaukuotoji vandenskrodė** (*Mesovelia furcata*) yra blakių pobūrio gentis, kurios atstovai gyvena vandens paviršiuje ir ant vandens ir sausumos ribos.

Šios šeimos blakių kūnas 3 – 4 mm ilgio, ištempto ovalo formos, žalsvos spalvos, išmargintas tamsiai rudomis dėmėmis bei dryžiais. Dažniausiai tai besparniai vabzdžiai, bet randami ir sparnuoti vabzdžiai. Greičiausiai tai susiję su poreikiu užimti gretimas teritorijas ar migruoti. Galva didelė, antenos ilgos, plonos, iš 4-ių segmentų. Pilvelio apačia apaugusi tankiais, sidabriškais, vandens nepraleidžiančiais plaukeliais. Kojos ilgos, ypač užpakalinių kojų pora.

Kiaušinėlius deda į vandens augalų vidų (dėtis apie 100 kiaušinėlių). Nauja karta išsirita pavasarį, išsineria 5 kartus ir tampa suaugusiomis blakėmis. Išsiritusios nimfos labai panašios į suaugusius individus, skiriasi tik dydžiu.

Plėšrūnai. Minta tiek gyvais, tiek negyvais nariuotakojais.

Plačiai paplitusi Europoje, Artimuosiuose Rytuose ir rytinėje Palearkties dalyje.

## Šaltiniai
Edgar Savisaar

**Edgaras Savisaras** (; 1950 m. gegužės 31 d. – 2022 m. gruodžio 29 d.) – estų politikas, buvęs Estijos ministras pirmininkas, Centro partijos pirmininkas, Talino miesto meras.

## Biografija
E.Savisaras gimė kalėjime (tėvas ir mama buvo represuoti). 1973 m. Tartu universitete baigė istorijos studijas, 1980 m. čia apsigynė filosofijos daktaro disertaciją tema „Socialiniai ir filosofiniai globalių Romos klubo modelių pagrindai“.

1987 m. buvo vienas iš Estijos TSR ekonominio savarankiškumo ir ūkiskaitos programos (*IME, Isemajandav Eesti*) kūrėjų. 1988 m. kartu su Marju Lauristin buvo išrinktas Estijos liaudies fronto pirmininku.

1989 m. paskirtas Estijos TSR Ministrų tarybos pirmininko pavaduotoju – Valstybinio plano komiteto pirmininku, 1990 m. kovo mėn. tapo ministrų tarybos pirmininku. 1991 m. rugpjūčio 20 d. galutinai įtvirtinus Estijos nepriklausomybę, paskirtas pirmuoju Estijos Respublikos ministru pirmininku. Juo buvo iki 1992 m. sausio 29 d.

1992–1995 m. – Riigikogu (Estijos parlamento) vicepirmininkas. 1995 m. balandžio – lapkričio mėn. buvo Estijos Vidaus reikalų ministras.

1996 m. dalyvavo savivaldos rinkimuose ir buvo išrinktas Talino miesto tarybos pirmininku. 2001–2004 m. buvo Talino miesto meras. 2000–2007 m. dirbo ekonomikos ir komunikacijų ministru A.Ansipo vyriausybėje.

Nuo 2007 m. balandžio 5 d. iki 2015 m. vėl buvo Talino miesto meras.

## Papildoma informacija
* 2009 m. spalio mėn. vykusiuose savivaldos rinkimuose E.Savisaras asmeniškai ir jo vadovauja Centro partija surinko rekordinį skaičių rinkėjų balsų. 2011 m. parlamento rinkimuose jis taip pat gavo didžiausią skaičių (23 000) asmeninio reitingo balsų, tačiau mandato atsisakė.

## Šaltiniai

|-

|-

|-

|-
Vežbno valsčius

**Vežbno valsčius** () – kaimietiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Vengruvo apskrityje. Centras – Vežbnas. Ribojasi su Dobrės, Grembkuvo, Kalušino, Koritnicos ir Livo valsčiais.

## Paviršiaus struktūra

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 103,09 km², iš kurių:
* ariama žemė: 75 %
* miškai: 20 %
* vandens telkiniai ir pastatai: 5 %
Valsčius sudaro 8,46 % apskrities teritorijos.

## Gyventojai

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

## Administracinis suskirstymas

Adamuvas, Bžežnikas, Cerpenta, Červonka, Červonka Folvarkas, Filipai, Helenuvas, Januvekas, Javorekas, Juzefai, Karčevecas, Kazimežuvas, Koševnica, Kripai, Las Javorskas, Maidanas, Nadzeja, Natolinas, Ožechuvas, Osuvnas, Rombežas, Skaržinas, Sobonas, Stari Dvuras, Strupechuvas, Sulkai, Švidnas, Vonsošė, Vežbnas, Vulka, Vičulkai, Viglenduvekas.

## Šaltiniai
Janas Sobieskis

**Janas Sobieskis** (apie 1518–1564) – Lenkijos karinis veikėjas, raitelių rotmistras.

## Biografija
Lenkijos bajorų Sobieskių giminės atstovas, herbo „Janina“ savininkas. Sebastijano Sobieskio (apie 1486–1557) ir Barboros Gelževskos (apie 1497/1499 – po 1536) jaunesnysis (trečias) sūnus.

1537 m. birželį Janas Sobieskis buvo įtrauktas į raitelių vėliavos, dalyvavusios pietų sienų gynyboje, sudėtį. Nuo 1540 m. kariavo Lenkijos armijoje, vadovaujamoje Karūnos lauko etmono Mikalojaus Seniavskio. 1542 m. dalyvavo mūšiuose su Krymo totoriais Ovručo apylinkėse ir Chmelnike. 1544 m. dalyvavo totorių karių, kurie buvo sumušti netoli Balaklavos pilies, persekiojime. 1548 m. Janas Sobieskis paliko karinę karjerą ir užsiėmė ūkininkavimu. 1552 m. dėl užpuolimo iš Moldavijos pusės grėsmės grįžo į karinę tarnybą. 1557 m. jis kovėsi su Krymo totoriais Medžybožo, Baro ir Chmelniko apylinkėse Podolėje. 1564 m. Lietuvos armijos sudėtyje dalyvavo kariniuose veiksmuose prieš Rusijos valstybę.

Į gyvenimo pabaigą perėjo į kalvinizmą.

## Šeima ir vaikai
Apie 1548 m. vedė Kateriną Gdežinską (apie 1531/1532 – apie 1600), nuo santuokos su kuria turėjo keturis vaikus:

* Marekas (1549/1550–1605), karaliaus rūmininkas (1577), Karūnos didysis vėliavininkas (1581), Liublino kaštelionas (apie 1597), Liublino vaivada (nuo 1598)
* Mikalojus (apie 1550–1565/1581), bevaikis
* Sabastijanas apie 1552–1614), karaliaus rūmininkas (1594), Karūnos didysis vėliavininkas (1596), Rosicko ir Boguslavo seniūnas
* Ana Sobieska, Regimiano Vojekovskio žmona.

## Literatūra
* Podhorodecki L., *Sobiescy herbu Janina*, Ludowa Spółdzielnia Wydawnicza, Warszawa 1981, ISBN 83-205-3234-5, s. 5-6.
* *[http://www.wilanow-palac.art.pl/sobieski_jan_h_janina_ok_1518_1564.html Sobieski Jan h. Janina (ok. 1518–1564)] *, wilanow-palac.art.pl

## Nuorodos
Grembkuvo valsčius

**Grembkuvo valsčius** () – kaimietiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Vengruvo apskrityje. Centras – Grembkuvas. Ribojasi su Kalušino, Kotuno, Livo, Mokobodų ir Vežbno valsčiais.

## Gyventojai

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

## Administracinis suskirstymas

Aleksandruvka, Choječno Cesažė, Choječno Sibilakai, Galkai, Grembkuvas, Grodziskas, Jablona, Kolonija Sinolenka, Kopciai, Kuzkai, Lešnogura, Nova Sucha, Nova Tžcianka, Ogrudekas, Oščežė, Pobratimai, Podsušė, Polkuv Dačbogai, Polkuv Sagalai, Prošev A, Prošev B, Sluchocinas, Stara Sucha, Stara Tžcianka, Stawiska, Suchodulis, Tžebuča, Žarnuvka, Ziomakai.

## Šaltiniai
Koritnicos valsčius

**Koritnicos valsčius** () – kaimietiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Vengruvo apskrityje. Centras – Koritnica. Ribojasi su Dobrės, Jaduvo, Livo, Lochuvo, Stočeko, Strachuvkos ir Vežbno valsčiais.

## Paviršiaus struktūra

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 180,54 km², iš kurių:
* ariama žemė: 78 %
* miškai: 14 %
* vandens telkiniai ir pastatai: 8 %
Valsčius sudaro 14,81 % apskrities teritorijos.

## Gyventojai

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

## Administracinis suskirstymas

Adampolis, Bednažė, Chmelevas, Čaplė, Dombrova, Deciai, Gurki Božė, Gurki Grubakai, Gurki Šredniai, Jačevas, Jugai, Kontai, Komorai, Koritnica, Kruševas, Kupcė, Lešnikai, Lipnikai, Maksimilianuvas, Nojševas, Novi Šventochuvas, Paplinas, Pnevnikas, Polaze Šventochovskiai, Rabianai, Rombežas, Rogušinas, Roviska, Seklakas, Severinuvas, Stari Šventochuvas, Ščuruvas, Travai, Turna, Velondkai, Vola Koritnicka, Vipichai, Žaboklikai, Zakževas, Zalesiai, Želazuvas.

## Šaltiniai
Lochuvo valsčius

**Lochuvo valsčius** () – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Vengruvo apskrityje. Centras – Lochuvas. Ribojasi su Branščiko, Jaduvo, Koritnicos, Sadovnės, Stočeko ir Viškuvo valsčiais.

## Paviršiaus struktūra

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 194,98 km², iš kurių:
* ariama žemė: 50 %
* miškai: 38 %
* vandens telkiniai ir pastatai: 12 %
Valsčius sudaro 15,99 % apskrities teritorijos.

## Gyventojai

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

## Administracinis suskirstymas

Bačkai, Barchuvas, Bžuza, Budziska, Burakovskiai, Dombrova, Gvizdalai, Jasioruvka, Ježiska, Kalinovecas, Kaliska, Kamiona, Karčevizna, Laskai, Lazai, Lochuvas, Lojevas, Lopianka, Losevicė, Maidanas, Matalai, Nadkolė, Ogrodnikai, Ostruvekas, Pogoželecas, Samotžaskas, Šuminas, Tvarogai, Vulka Paplinska, Zagrodnikai, Zambžinecas.

## Šaltiniai
Livo valsčius

**Livo valsčius** () – kaimietiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Vengruvo apskrityje. Centras – Livas. Ribojasi su Belanų, Grembkuvo, Koritnicos, Medznos, Mokobodų, Palenkės Sokoluvo, Stočeko ir Vežbno valsčiais bei Vengruvo miestu.

## Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki V a.-VI a. dabartinio valsčiaus teritorijoje gyveno jotvingių gentis. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose.

Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Austrijos karalystės Vakarų Galicijos Sedlcų cirkului. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Sedlcų departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Palenkės vaivadijai, 1837-1844 m. Palenkės gubernijai, nuo 1844 m. iki 1866 m. Liublino gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Sedlcų gubernijai.

Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Varšuvos generalgubernijai. 1919–1939 m. priklausė II Lenkijos Respublikos Varšuvos vaivadijai. 1939–1945 m. priklausė Trečiojo reicho Generalgubernijai. 1945–1975 m. priklausė Varšuvos vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Sedlcų vaivadijai.

## Paviršiaus struktūra

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 169,56 km², iš kurių:
* ariama žemė: 71 %
* miškai: 22 %
* vandens telkiniai ir pastatai: 7 %
Valsčius sudaro 13,91 % apskrities teritorijos.

## Gyventojai

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

## Administracinis suskirstymas

Božichai, Janovas, Jarnicė, Jarnice Pienkai, Jartiporai, Kripai, Kucikas, Livas, Ludvinuvas, Osolinas, Piežchalai, Polaziai, Popeluvas, Ruchenka, Ruchna, Šnicė, Staraviešas, Šarutai, Tonča, Tonča Januvkai, Vitankai, Viškuvas, Zajoncas, Zavadai.

## Šaltiniai
Another One Bites the Dust

**„Another One Bites the Dust“** – grupės „Queen“ daina iš 8-tojo jų albumo „The Game“. Dainą parašė grupės bosistas John Deacon.

„Another One Bites the Dust“ buvo išleistas singlo pavidalu ir pasiekė pirmas topų vietas daugelyje šalių. Ši daina vadinama sėkmingiausiu „Queen“ grupės singlu – iš viso yra parduota apie 4 milijonai šio singlo kopijų visame pasaulyje. Ši daina buvo įrašyta į 34-tą vietą „Billboard Hot 100“ visų laikų dainų sąraše.

## Kūrybinė grupė
* John Deacon – bosas, rankų plojimas, pagrindinė ir ritminė gitaros, perkusija, pianinas ir kasetės efektai
* Roger Taylor – būgnai, vokalas (atliekant gyvai)
* Freddie Mercury – pagrindinis ir lydintysis vokalai
* Brian May – gitara

## Šaltiniai
Crazy Little Thing Called Love

**„Crazy Little Thing Called Love“** – grupės „Queen“ rockabily stiliaus daina iš albumo „The Game“. Šią dainą 1979 m. įrašė grupės vokalistas Freddie Mercury.

Daina iškleista singlo pavidalu pasiekė topų viršūnes daugelyje pasaulio šalių. F. Mercury šią dainą atliko kartu grodamas gitara, o tai buvo pirmas kartas grupės gyvų pasirodymų istorijoje, kuomet F. Mercury grojo gitara. Nuo dainos išleidimo daug atlikėjų ją perdainavo.
 
## Kūrybinė grupė
* Freddie Mercury: vedantysis vokalas, ritminė gitara, lydintieji vokalai, rankų plojimai
* Brian May: vedančioji gitara, rankų plojimai
* John Deacon: bosinė gitara, rankų plojimai
* Roger Taylor: būgnai, lydintieji vokalai, rankų plojimai

## Šaltiniai
Mark Knopfler

**Mark Freuder Knopfler** (g. 1949 m. rugpjūčio 12 d. Glazge) – britų gitaristas, dainininkas, dainų autorius, filmų garso takelių kompozitorius. Labiausiai žinomas kaip britų roko grupės Dire Straits, įkurtos 1977 m., lyderis.

Po Dire Straits iširimo 1995 m. Mark’as Knopfler’is pradėjo solinę karjerą ir išleido 7 solo albumus. Šalia solinės karjeros bei veiklos gupėje Dire Straits, taip pat dalyvavo įrašinėjant ar koncertavo kartu su daugybe garsių muzikantų – Phil Lynott, Chet Atkins, The Chieftains, Eric Clapton, Bob Dylan, Emmylou Harris, Jools Holland, Steely Dan, Bryan Ferry, Sonny Landreth bei Van Morrison. Taip pat prodiusavo Tina Turner, Bob Dylan bei Randy Newman albumus. Žurnalo Rolling Stone sudarytame 100 geriausių gitaristų sąraše Mark’as Knopfler’is figūruoja 44 vietoje.

Atlikėjas yra gavęs daugybę įvairių apdovanojimų, tarp jų ir Brit Awards bei Grammy. Taip pat jo garbei yra pavadinta dinozaurų rūšis *[[Masiakasaurus knopfleri]]*. Paleontologų ekspedicija, atradusi šią rūšį, klausėsi Dire Straits įrašų.

## Jaunystė
Mark’o Knopfler’io tėvas buvo iš Vengrijos kilęs žydas, tuo tarpu motina – anglė. Įkvėptas dėdės kuris grojo *boogie-woogie* pianinu bei armonikėle, atlikėjas vaikystėje norėjo brangios raudonos Fender Stratocaster gitaros, tokios kokia grojo Hank Marvin, tačiau turėjo tenkintis 50 svarų kainavusia Hofner Super Solid. Per koncertus gitaristas juokauja, kad ir pastaroji gitara jam taip patiko ir jau pirmą naktį jis su ja permiegojo. Šešiasdešimtaisiais grojo įvairiose mokyklos grupėse bei klausė tokių atlikėjų kaip Elvis Presley, bei gitaristų kaip Chet Atkins, Scotty Moore, B.B. King, Django Reinhardt, Hank Marvin. Būdamas 16-os su klasioke per vietinę televiziją atliko duetą.

## Grojimo stilius bei instrumentai

Markas Knopfleris yra kairiarankis, tačiau gitara groja kaip dešiniarankis, dažniausiai nenaudoja mediatoriaus ir stygas užgauna pirštais (angliškai ši grojimo technika vadinama *fingerpicking*). Šis grojimo būdas dažniausiai yra naudojamas grojant akustine gitara, o Mark’as Knopfler’is dažniausiai groja elektrine. Viename interviu atlikėjas yra užsiminęs, kad nors ir negroja su mediatoriumi, visada jį turi kišenėje.
Karjeros pradžioje dažniausiai naudojo Fender gitaras – Stratocaster bei Telecaster. Vėliau gitaristas pamėgo ir Gibson Les Paul skambesį. Yra atskleidęs, kad savo kolekcijoje turi apie 70 gitarų.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* 2011 m. Mark’o Knopfler’io koncerto įrašas
* Dokumentinis filmas apie Mark'ą Knopfler'į

## Šaltiniai
Ekspertinis vertinimas

**Ekspertinis vertinimas** – procesų ar reiškinių, kurie tiesiogiai negali būti išmatuoti, kiekybiniai įvertinimai. Ekspertu gali būti, specialistas duotoj srityje. Ekspertai gali būti vertinami įvairiai (10 balų sistema, teigiama, neigiama eiliškumo tvarka, intervaline ir santykine skalėmis). Ekspertizė vedama tam tikru metodu, pavyzdžiui, Delfi metodu (minties šturmo). 
Ekspertinių vertinimų priskaičiuojama nuo 50 iki 500. Ekspertinių vertinimo metodų: kad kiekybiškai yra įvertinami kokybiniai tiriamą objektą nusakantys veiksmai, kuriuos reikia įvertinti nustatytu skaičiumi atitinkamų specialistų taip vadinamų ekspertų, kurie turi turėti maksimalią pradinę informaciją. Ekspertinio įvertinimo metu nesuderinami veiksniai (kokybiniai ir kiekybiniai) yra suderinami iš karto nustatytos skalės ribose.

## Ekspertinių vertinimų klasifikacija

Organizacinių, ekonominių, valdymo ir techninių uždavinių sprendimui  yra taikoma daug parinktų ekspertinio įvertinimo metodų, jų klasifikavimas reikalingas analizei ir atrankai iš visumos. Pagal ekspertizę atliekančių specialistų skaičių išskiriami individualūs ir kolektyviniai metodai.
Individualus metodas tinka tada, kai sprendžiamos nesudėtingos problemos ir pakanka vieno eksperto vertinimų.
Kolektyvinis metodas garantuoja didesnį ekspertizės rezultatų tikslumą ir konkretumą, nes ekspertų nuomonės apibendrinimas. Būtina šio metodo sąlyga ta, kad visi ekspertai būtų savarankiški, t. y. nė vienas ekspertas negalėtų primesti savo nuomonės kolektyvui.
Individualus ir kolektyviniai ekspertiniai įvertinimo metodai klasifikuojami pagal šiuos esminius požymius:
1) Mato skalės tipas t. y. skalė kurioje pateikiamas ekspertinis įvertinimas;
2) eksperto nuomonės reiškimo metodas t. y. gaunamos iš eksperto informacijos pateikimo forma;
3) ekspertizės apklausos rezultatų apdorojimo metodas t. y. ekspertinių vertinimo metodų matematinio apdorojimo forma.
Pagal atliktą ekspertinių įvertinimų metodų morfologinį klasifikavimą išskiriami šie  geriausi požymiai:
*santykinė skalė;
*nuomonės reiškimo metodas-porinis lyginimas;
*rezultatų apdorojimo metodas - rangavimo uždavinio procedūra. 
Visi ekspertiniai vertinimo metodai duoda skirtingų neadekvačių kiekybinių ir kokybinių lyginamųjų objektų charakteristikų palyginimą ir įvertinimo galimybę. Tačiau vertinimo rezultatai reikalauja tranzityvumo (logiškumo) t. y. loginio panašumo užtikrinimo.

## Šaltiniai
*Harold T. Amrine, John A. Ritchey, Colin L. Moodie Manufacturing organization and mangement. 1987 (psl. 437-450).
*Boguslauskas V. Ekonometrija. – Kaunas: Technologija, 1999 (psl 117-123).
2012 metų JAV prezidento rinkimai

**2012 metų [[JAV prezidentas|JAV prezidento]] rinkimai** vyko 2012 metų lapkričio 6 dieną. Tai – 57-ieji JAV prezidento rinkimai, kurių metu 2012 m. gruodžio 17 d. JAV rinkikų kolegija oficialiai išrinko JAV prezidentą ir viceprezidentą. Pareigas einantis JAV prezidentas Barakas Obama buvo perrinktas antrajai ir paskutinei kadencijai, įveikęs pagrindinį konkurentą rinkimuose – buvusį Masačiusetso gubernatorių Mitą Romnį.

Kaip numatyta JAV Konstitucijoje, 2012 metų JAV prezidento rinkimai vyko kartu su rinkimais į JAV Senatą, kurių metu perrinkta trečdalis JAV Senato narių, ir su rinkimais į JAV Atstovų rūmus. Šių rinkimų metu vyko ir vienuolikos valstijų gubernatorių rinkimai bei daugybė rinkimų į valstijų įstatymų leidžiamųjų organų narių vietas.
Šnipiškių sinagoga

**Šnipiškių sinagoga** arba **Piramonto sinagoga** – istorinė žydų sinagoga Šnipiškėse, Vilniuje, stovėjusi iki XX a. vidurio.

## Istorija
Sinagoga stovėjo netoli upės kranto, tarp dabartinių Vilniaus centrinės universalinės parduotuvės ir Radisson Blu viešbučio. Netoli sinagogos buvo ir žydų kapinės. Dabartinėje kapinių teritorijoje stovi Vilniaus sporto rūmai.

1947 m. nebenaudojamą sinagogą, registruotą adresu Ukmergės g. 20, buvo planuojama restauruoti ir joje įrengti 600 vietų kino teatrą. Tų metų rudenį gautas LTSR Ministrų Tarybos sutikimas, tačiau darbai taip ir nepradėti. Vėliau pastatas trumpai buvo naudojamas Lietuvos kino studijos kaip filmavimo paviljonas.

## Archeologiniai tyrinėjimai
Teritorijoje atlikta keletas archeologinių kasinėjimų žydų kultūriniam paveldui ištirti. Tyrinėtojai – Kęstutis Katalynas, R. Žukovskis, R. Dičiuvienė.

## Šaltiniai
Pirmoji Vilniaus sinagoga

**Pirmoji Vilniaus sinagoga** – istorinė žydų sinagoga Vilniuje. Pastatyta iš medžio, seniausia žinoma sinagoga Vilniuje.

## Istorija
Kaip religinis pastatas pradėtas naudoti dar 1440 m. 1573 m. Varšuvos konfederacija sulygino kitatikių teises su katalikais, todėl žydai Lietuvoje pagaliau galėjo turėti savo maldos namus. Nėra žinių kaip atrodė pirmoji Vilniaus sinagoga. Per pogromus, kuriuos įvykdė Vilniaus miestiečiai 1592 m., 1606 m. ir 1635 m. sinagoga buvo apgriauta, po to vėl atstatyta. Toje vietoje pastatyta sinagoga datuojama dar 1572 m. XVII a. toje vietoje pastatyta nauja Vilniaus Didžioji sinagoga iš mūro.

## Šaltiniai
Tiit Vähi

**Titas Viahis** (, g. 1947 m. sausio 10 d. Valgoje) – estų politikas, verslininkas, buvęs Estijos Ministras pirmininkas (1992 m. ir 1995–1997 m.).

## Biografija
Įgijęs inžinieriaus specialybę Talino technikos universitete, dirbo keliose autotransporto įmonėse.

1988 m. buvo vienas iš Estijos liaudies fronto kūrėjų. 1989 m. paskirtas Estijos TSR ryšių ir transporto ministru, juo dirbo ir po Estijos nepriklausomybės atkūrimo suformavus naująją E.Savisaro vyriausybę. Šiam atsistatydinus, nuo 1992 m. sausio iki naujų parlamento rinkimų spalio mėn. buvo Estijos ministras pirmininkas. Jam būnant premjeru buvo įvesta Estijos nacionalinė valiuta – krona, pradėta valstybės turto privatizacija.

1993 m. išrinktas Estijos koalicinės partijos pirmininku. 1995 m. jo vadovaujama partija kartu su Estijos liaudies sąjunga laimėjo Riigikogu (Estijos parlamento) rinkimuose, o T.Vähi vėl tapo ministru pirmininku.

Atsistatydino 1997 m. vasario mėn. dėl nesutarimų koalicijos viduje.

Nuo 2008 m. – Estijos pramonininkų sąjungos pirmininkas.

## Nuorodos
* T.Viahio interviu („Verslo žinios“).

|-

|-
Šinkansen

**Šinkansenas** () – Japonijoje esantis greitųjų traukinių geležinkelių tinklas. Pradėjo veikti 1964 m., šiuo metu jungia pagrindinius miestus Honšiu ir Kiūšiū salose. Bendras bėgių ilgis – beveik 2400 km, juo važiuojantys traukiniai pasiekia 240-300 km/h greitį. Šinkansen geležinkelių tinklas plečiamas ir tobulinamas: tiesiama linija į Hokaido salą, norima maksimalų greitį padidinti iki 320 km/h, o iki 2025 m. paleisti ir pirmuosius komercinius magnetinės levitacijos principu varomus traukinius (*SCMaglev*), kurių greitis viršytų 500 km/h.

Šinkansen padarė didelį teigiamą poveikį Japonijos ekonomikai, sutrumpindama kelionių laiką, darė įtaką šalies visuomenei ir kultūrai. Tai viena iš populiariausių transporto priemonių, ja kasmet pasinaudoja 140-150 mln. žmonių. Atsižvelgiant į Japonijoje įvykstančių gamtinių kataklizmų gausą, šinkansen traukiniuose įdiegtos įvairios saugumą užtikrinančios priemonės. Lig šiol nėra užfiksuotas nei vienas incidentas, kurio metu žūtų šių traukinių keleivis.

## Pagrindinės linijos

## Šaltiniai
Palangos Palanga

**BC Palangos „Palanga“** – Lietuvos krepšinio klubas iš Palangos, žaidžiantis NKL pirmenybėse. Klubas anksčiau žaidė RKL ir LKL lygose.

## Istorija
Klubas įkurtas 1999 m. 

2010–2011 m. į LKL pateko kaip NKL praėjusio sezono čempionai, dėl vietos LKL atsisakius kovoti paskutinę vietą LKL`e užėmusiai Kauno „Kaunas/Triobet“ ekipai, kuri paskutinį sezoną buvo suspendavusi savo klubo veiklą.

2013 m. iškrito į NKL lygą. ​Naujai įkurtas BC „Palanga“ klubas savo veiklą pradėjo 2014 m. vasarą ir jau debiutiniame 2014–2015 m. sezone nužygiavo iki NKL finalinio ketverto. Lygos sensacija įvyko, kai palangiškiai ketvirtfinalio serijoje iki trijų pergalių 3-1 palaužė reguliaraus sezono nugalėtojus Vilniaus „Perlo-MRU“ krepšininkus. Tačiau Virginijaus Sirvydžio auklėtiniams NKL finaliniame ketverte nepavyko įveikti pusfinalio barjero, 66:70 buvo nusileista Klaipėdos „Nafta-Uni-Akvaservio“ komandai, o dėl trečiosios vietos 68:82 Marijampolės „Sūduvai-Mantingai“.

## Pavadinimų kaita
 
* 2006–2010 m. – *Palangos „Naglis-Adakris“*
* 2010–2012 m. – *Palangos „Naglis“*
* 2012 m. – *Palangos „Palanga“*
* 2012–2013 m. – *Palangos „Palanga Triobet“*
* 2014- m. – *Palangos „Palanga“*

## Pasiekimai

## Dabartinė komandos sudėtis
Paskutinį kartą informacija atnaujinta: 2013 m. vasario 9 d.

: **Treneriai:**
* Vyr. treneris  Povilas Šakinis
* Treneris  Arvydas Dočkus

## Išnašos

## Nuorodos
* [klubo svetainė](http://www.bcpalanga.lt/ Oficiali) 
* NKLyga.LT – informacija apie klubą
Korčevo valsčius

**Korčevo valsčius** () – kaimietiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Sedlcių apskrityje. Centras – Korčevas. Ribojasi su Drohičino, Paprotnios, Plateruvo, Pžesmikų ir Repkų valsčiais.

## Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki V-VI a. dabartinio valsčiaus teritorijoje gyveno jotvingių gentis. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose.

Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Austrijos karalystės Vakarų Galicijos Sedlcų cirkului. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Sedlcų departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Palenkės vaivadijai, 1837–1844 m. Palenkės gubernijai, nuo 1844 m. iki 1866 m. Liublino gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Sedlcų gubernijai.

Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Varšuvos generalgubernijai. 1919–1939 m. priklausė II Lenkijos Respublikos Varšuvos vaivadijai. 1939–1945 m. priklausė Trečiojo reicho Generalgubernijai. 1945–1975 m. priklausė Varšuvos vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Sedlcų vaivadijai.

## Paviršiaus struktūra

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 105,14 km², iš kurių:
* ariama žemė: 67 %
* miškai: 24 %
* vandens telkiniai ir pastatai: 9 %
Valsčius sudaro 6,56 % apskrities teritorijos.

## Gyventojai

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

## Administracinis suskirstymas

Bartkuvas, Bužiska, Čaple Gurnė, Dražnevas, Gurai, Juzefinas, Juhana, Knichuvekas, Korčevas, Laskovicė, Mogelnica, Mokrani Gajuvka, Novi Bartkuvas, Ruda, Sarnovecas, Starčevicė, Stari Bartkuvas, Ščeglacinas, Tokarai, Tokari Gajuvka, Zacišė, Zalešas.

## Šaltiniai
PlanetSide

**PlanetSide** – daugelio žaidėjų pirmojo asmens šaudyklė, žaidžiama internetu (MMOFPS). Žaidimą sukūrė ir 2003 m. išleido „Sony Online Entertainment“

Žaidime žaidėjai pasirenka vieną iš trijų galimų frakcijų ir kovoja dėl įsitvirtinimo vienoje iš 10 *Auraxis* planetos teritorijų. Žaidėjas valdo pavienį karį, kuris gali specializuotis į kovos mašinos komandos narį, pėstininką, mediką, inžinierių ir kt. Daugiausiai žaidžiamas pirmojo asmens perspektyvoje, su trečiojo asmens perspektyvos galimybe.

Kitaip nei daugelyje šaudyklių, kur mūšiai tarp keleto žaidėjų vyksta nedideliame plote, „PlanetSide“ palaiko iki kelių šimtų žaidėjų, kovojančių didžiuliame mūšio lauke. Žaidimo mūšiuose kovojama dėl teritorijos kontrolės ir strateginių taškų, įvairūs įvykiai vienodai veikia visas tris frakcijas.

Žaidimo tęsinys „PlanetSide 2“ pasirodė 2012 m. lapkričio 20 d.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Everquest

**Everquest** – maginės fantastikos žanro daugelio žaidėjų internetinis žaidimas vaidmenimis (MMORPG), išleistas 1999 m. kovo 16 d. įmonėje *Verant Interactive*, vėliau tapusioje korporacijos Sony Online Entertainment dalimi.

Kompiuterinis žaidimas vystomas iki šiol. 2004 m. pasirodė tęsinys EverQuest II. EverQuest 18-asis papildymas, *Veil of Alaris*, buvo išleistas 2011 m. lapkričio 15 d. Papildomos galimybės žaisti EverQuest nemokamai (bronziniu lygiu) arba už sumažintą kainą (sidabriniu lygiu) pasirodė 2012 m. kovo mėn. Žaidimas yra pelnęs eilę laimėjimų, tarp kitų – GameSpot Metų žaidimo (1999 m.), Emmy apdovanojimą technologijų srityje (2007 m.) ir kt.

Žaidimo veiksmas klostosi *Norrath* pasaulyje. Tarp veikėjų – 16 rasių ir 16 klasių.

## Papildymai

Yra išleista 18 stambių papildymų, išplėtusių *Norrath* žemėlapį:
# *The Ruins of Kunark* (1999 m. kovas),
# *Scars of Velious* (2000 m. gruodis),
# *The Shadows of Luclin* (2001 m. gruodis),
# *The Planes of Power* (2002 m. spalis),
# *The Legasy of Ykesha* (2003 m. vasaris),
# *Lost Dangens of Norrath* (2003 m. rugsėjis),
# *Gates of Discord* (2004 m. vasaris),
# *Omens of War* (2004 m. rugsėjis),
# *Dragons of Norrath* (2005 m. vasaris),
# *Depts of DarkHollow* (2005 m. rugsėjis),
# *Prophesy of Ro* (2006 m. vasaris),
# *The Serpent’s Spine* (2006 m. rugsėjis)
# *The Buried Sea* (2007 m. vasaris)
# *Secrets of Faydwer* (2007 m. lapkritis)
# *Seeds of Destruction* (2008 m. spalis)
# *Underfoot* (2009 m. gruodis)
# *House of Thule* (2010 m. spalis)
# *Veil of Alaris* (2011 m. lapkritis)
# *Rain of Fear* (2012 m. lapkritis, planuojama)

## Nuorodos

* Žaidimo oficiali svetainė
Lumbinis

**Lumbinis** () – budistų šventyklų kompleksas pietų Nepale, Rupandehio rajone; žymus kaip budizmo pradininko Sidhartos Gautamos gimimo vieta. Tai vienas iš 4 švenčiausių budizmo piligrimystės centrų (kiti – Bodhgaja, Kušinagaras ir Sarnatas).

Manoma, kad Sidharta Gautama gimė Lumbinyje ~563 m. pr. m. e., karalienės Majadevi šeimoje. Princas čia gyveno iki kol sulaukė 29 metų. Vėliau jis paliko Lumbinį ir iškeliavo į dabartinę Indiją, kur ieškojo nušvitimo.

Lumbinio griuvėsiai atrasti 1896 m., kai Nepalo archeologai čia atrado vieną iš Ašokos stulpų. Manoma, kad valdovas pastatė ~345 m. pr. m. e., pažymėdamas savo apsilankymą Budos gimtinėje. Dabar čia įrengtas šventyklų kompleksas, kur gyvena vienuoliai, priimami piligrimai. Vietovę lanko ne tik budistai, bet ir hinduistai, kurie laiko Budą vienu iš Višnaus avatarų.

1997 m. Lumbinis įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.


Image:Ashokanpillar.jpg|Ašokos stulpas
Image:Nepal DSCN2126a.jpg|Šulinys
Image:Maya Devi Lumbini.jpg|Majadevi šventykla
Image:The Monastery of World Peace, Lumbini.jpg|Japonų pastatytas Pasaulio taikos vienuolynas


## Susiję pasaulio paveldo objektai
*  Konfucijaus šventykla, kapavietė ir Kong šeimos valda Čiufu mieste (1994)
*  Liuterio atminimo vietos Eislėbene ir Vitenberge (1996)
*  Jėzaus gimimo vieta: Kristaus Gimimo bazilika ir piligrimų kelias, Betliejus (2012)
*  Krikšto vieta „Betanė už Jordano“ (al Magtasas) (2015)
Feliksas Žemulis

**Feliksas Žemulis** (g. 1953 m. vasario 21 d. Vaitiekūnuose, Radviliškio rajonas) – Lietuvos žurnalistas.

## Biografija
1965–1967 m. mokėsi Kalnaberžės mokykloje-internate (Kėdainių rajonas), 1967–1968 m. Barkūniškio aštuonmetėje mokykloje (Kėdainių rajonas), 1969–1971 m. Grinkiškio vidurinėje mokykloje (Radviliškio rajonas). 1971–1973 m. Radviliškio rajono laikraščio korektorius, literatūrinis darbuotojas, skyriaus vedėjas. 1972–1983 m. Vilniaus universitete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą, vėliau žurnalistiką.

1973–1976 m. Jurbarko rajono laikraščio korespondentas, skyriaus vedėjas. Nuo 1976 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. 1976–1977 m. dienraščio „Komjaunimo tiesa“ korespondentas. 1977–1983 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos konsultantas, skyriaus vedėjas. 1983–1984 m. LSSR AT Prezidiumo pirmininko Antano Barkausko padėjėjas. 1984–1985 m. Vyriausiosios enciklopedijų redakcijos skyriaus redaktorius. 1985–1993 m. žurnalo „Mūsų gamta“ atsakingasis sekretorius, skyriaus vedėjas. 1993–2006 m. dienraščio „Lietuvos rytas“ korespondentas. 2006–2013 m. dienraščio „Lietuvos žinios“ specialusis korespondentas.

## Veikla
Rašė daugiausia ekologijos, gamtos ir gamtosaugos temomis. Paskelbė apybraižų apie žymius Lietuvos gamtininkus ir gamtosaugininkus. Kritiniuose straipsniuose ir žurnalistiniuose tyrimuose gvildeno aktualias ekologijos problemas. Išspausdino apsakymų, novelių, humoreskų.

2009–2010 m. buvo LR Vyriausybės darbo grupės, suburtos Lietuvos teisės aktams tobulinti įgyvendinant Orhuso konvenciją dėl visuomenės teisės gauti informaciją aplinkos klausimais narys.

## Bibliografija
* Beržų kraštas – Radviliškis / fotogr. Jonas Danauskas, Vytautas Knyva. – Vilnius: Gamtos pasaulis, 2003. – 31 p.: iliustr. – ISBN 9986-963-14-1
* Gyventi pakilome nuo Šušvės krantų: Radviliškio rajono Grinkiškio Jono Poderio vidurinės mokyklos mokytojų ir 1971 metų laidos mokinių prisiminimai. – Utena: Utenos Indra, 2013. – 307 p.: iliustr. – ISBN 978-609-455-098-0

## Įvertinimas
* 2007 m. Lietuvos miškininkų sąjungos apdovanojimas
* 2009 m. Lietuvos girininkų bendrijos apdovanojimas
* 2009 m. Kazachstano Respublikos ambasados Lietuvoje ir Lietuvos žurnalistų sąjungos premija

## Šaltiniai
The Qemists

**The Qemists** – Didžiosios Britanijos elektroninės muzikos grupė, žinoma dėl savo sunkios, į roką orientuotos drum and bass ir breakbeat žanrų kūrybos. Savo veiklą pradėjo kaip roko kolektyvas, 2004 metais atgimė kaip drum n bass grupė. Išleido du studijinius albumus - **Join The Q** ir **Spirit In The System**. Grupę sudaro bosistas Dan Arnold, būgnininkas Leon Harris ir gitaristas Liam Black.

## Diskografija

### Studijiniai albumai
* Join The Q - (2009)
* Spirit In The System - (2010)

### Singlai
* React (12" Vinyl) - (2004)
* Summer Son (12" Vinyl) - (2004)
* Iron Shirt / Let There Be Light - (2006)
* Stompbox - (2007)
* Dem Na Like Me - (2008)
* Lost Weekend - (2008)
* On The Run - (2009)
* Drop Audio - (2009)
* S.W.A.G. - (2009)
* Your Revolution - (2010)
* Hurt Less - (2010)
* Renegade - (2010)
* Take It Back - (2011)
Tarptautinės populiacijos paslaugos

**Tarptautinės populiacijos paslaugos** (; sutrumpintai: **PSI**) – 1970 m. įkurta tarptautinė labdarą teikianti nevyriausybinė organizacija, veikianti pasaulinės sveikatos gerinimo srityje, ypač besivystančiose šalyse. Jos vykdomos programos daugiausiai dėmesio teikia maliarijos, ŽIV ir kitų labiausiai paplitusių ligų prevencijai, vaikų mirtingumo mažinimui, šeimos planavimo skatinimui, švietimui apie higieną. Bendradarbiaudama su šalių vyriausybėmis ir vietos organizacijomis, PSI užsiima švietimu, medikamentų ar kitų susijusių produktų tiekimu. PSI veikla finansuojama iš donorų paramos, tarp kurių didžiausią indelį įneša JAV, Anglija, Vokietija, Nyderlandai, JTO agentūros, privatūs fondai, verslo kompanijos. Organizacijoje dirba apie 9000 žmonių, metinis biudžetas siekia apie 680 mln. JAV dolerių, centrinė būstinė įsikūrusi Vašingtone.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus puslapis
Silkroad Online

**Silkroad Online, SRO** () – maginės fantastikos nemokamas daugelio žaidėjų internetinis žaidimas vaidmenimis (MMORPG), korėjiečių kompanijos *Joymax* kūrinys, išleistas 2006 m. vasario 23 d. 2007 m. pasirodė versija *Silkroad Online Legend I: Europe*.

## Veiksmas

Veiksmas vystosi istoriniame Šilko kelyje, apjungiančiame Europos, Kinijos ir islamo kultūras. Šio žanro žaidimui išskirtinumą teikia trišalis konfliktas tarp skirtingos veiklos atstovų – vagių, medžiotojų ir prekiautojų. Šios trys profesijos susijusios su karavanų pervežimu. Žaidėjai gali pasirinkti labiausiai patinkančią profesiją.

## Apžvalga

Žaidimo veikėjai atstovauja europiečių ir mongoloidų rasėms, didelį kiekį personažų klasių. Žaidimo žemėlapis apjungia Azijos dalį, Centrinę Europą, Konstantinopolį. *Silkroad* pasaulio žemėlapis palyginti nedidelis, bet jo išvaizda įspūdinga: dykumos, žaliuojančios pievos, ledynai, paplūdimys pilnas krabų, urvas su daug kambarių ir kt. Didelė nesikartojančios išvaizdos būtybių įvairovė: skraidantys, bėgiojantys, plaukiojantys. Išskirtiniai žaidėjų įgūdžiai, daugelis ginklų su savo atskirais efektais žaidimą daro įdomesniu, siekiant išmėginti vis kitokią jų grupę. Žaidimą lydintys garsai įspūdingi, bet su daugeliu tų pačių pasikartojančių elementų, šūksnių. Siužete, be eilinio būtybių žudymo kaip ir daugelyje kitų MMORPG, yra ir įdomesnės *Silkroad* dalys, pvz., galima medžioti retai pasirodančius, sunkiai įveikiamias *unique* butybes, kurias nužudęs žmogus yra paskelbiamas visame serveryje.

Šiam nemokamam žaidimui būdingas aukštas internautų sukčiavimo lygis, nelegalių programų naudojimas. Yra kuriamos specialios programos, kurios pačios žudo butybes, keldamos žaidėjo lygį. Tai viena iš priežasčių, dėl ko serveriai tampa perpildyti, o paprastiems žaidėjams keblu į juos patekti. Vienas iš būdų – įsigyti mokamą „Premium“ bilietą, kuris leidžia prisijungti iš pirmo karto.

## Nuorodos

* Silkroad Online oficiali svetainė
* Silkroad Online lietuviška svetainė