open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Berkenhedas

**Berkenhedas** – miestas šiaurės vakarų Anglijoje, prie Mersio upės priešais Liverpulį. Jūrų uostas. Išvystyta laivybos ir laivų statybos pramonė.

## Sportas
* Tranmere Rovers FC (futbolas)
Viganas

**Viganas** – miestas šiaurės vakarų Anglijoje, 27 km į vakarus nuo Mančesterio ir 24 km į pietus nuo Prestono. Išvystyta porceliano, anglies pramonė. XV a. bažnyčia.

## Sportas
* Wigan Athletic FC (futbolas)
Šilaitynė

**Šilaitynė** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Klausučių. Pro kaimą teka Snietala.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vikomas

**Vikomas** – miestas pietų Anglijoje, 47 km į vakarus nuo Londono. Išvystyta baldų pramonė. Veikia universitetas, miesto parkas, muziejus.

## Sportas
* Wycombe Wanderers FC (futbolas)
Dovydas Judelevičius

**Dovydas Judelevičius** (1925 m. spalio 5 d. Kaune – 2020 m. rugsėjo 23 d. Vilniuje) – Lietuvos literatūros tyrinėtojas, teatrologas, vertėjas, humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
1951 m. Maskvos universitete baigė anglų kalbą ir literatūrą. 1957 m. filologijos mokslų kandidatas.

1951–1994 m. Vilniaus pedagoginio instituto (nuo 1992 m. Vilniaus pedagoginis universitetas) dėstytojas, nuo 1962 m. docentas. 1965–1967 m. tęstinio leidinio „Lietuvos TSR aukštųjų mokyklų mokslo darbai. Literatūra“ atsakingasis redaktorius. Nuo 1958 m. – Lietuvos rašytojų sąjungos narys.

Sudarė S. Nėries poezijos vertimų į rusų k. rinkinius (1974 m.; su V. Kubiliumi, 1979 m., 1988 m.) Parašė straipsnių apie teatrą, užsienio dramaturgijos ir poezijos vertimus, T. S. Elioto, Dž. Džoiso, O. Vaildo kūrybą, V. Šekspyro kūrinių leidimus lietuvių kalba, parengėjų paaiškinimus (Raštai 6 t. 1961–1965 m., Du veroniečiai. Tuščios meilės pastangos 1983 m. ir kt.). Išvertė S. Beketo, A. Milerio, B. Šo, J. Sobolio pjesių.

Palaidotas Sudervės žydų kapinėse.

## Bibliografija
* Petras Cvirka – satyrikas. Vilnius, Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1958 m.
* Tarybinė lietuvių poezija, apybraiža, 1963 m.
* Gyvasis Šekspyras. Vilnius, Vaga, 1964 m., apie Lietuvos teatruose pastatytas V. Šekspyro tragedijas
* Vakarų Europos literatūra, vadovėlis vidurinei mokyklai, vienas autorių, 1968 m.
* XX amžiaus dramaturgija: Vakarų Europos dramaturgų pjesės. Sudarė, Vilnius, Vaga, 1970 m.
* Meninio vertimo akiračiai, su kitais, 1986 m.
* Viljamas Šekspyras. Romeo ir Džuljeta (rašytojo pabaigos žodis ir komentarai). Vilnius, Baltos lankos, 1997 m.
* Lietuvių teatro istorija, vienas autorių, 2 kn. 2000-2002 m.

**Vertimai iš anglų kalbos:**
* Džekas Londonas. Žūklės sargybinio pasakojimai, apsakymai. Vilnius, Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1947 m.
* O'Henris. Kopūstai ir karaliai, romanas, su S. Navicku. Vilnius, Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1948 m.
* Bernardas Šo. Šventoji Joana, pjesės, kartu su E. Kuosaite. Vilnius, Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1960 m.

## Šaltiniai
Pranas Judickas

**Pranas Judickas** (g. 1921 m. sausio 29 d. Domantonyse – 2008 m. spalio 3 d., Alytuje) – Lietuvos ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

## Biografija

1951 m. baigė Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetą. 1965 m. universitete apgynė disertaciją „Lietuvos popieriaus ir medžio apdirbimo pramonės ir medienos resursų racionalaus panaudojimo pagrindinės kryptys“, ekonomikos mokslų kandidatas. 1979 m. Gruzijos mokslų akademijos Ekonomikos ir teisės institute apgynė disertaciją „Miškai Lietuvos ūkio sistemoje pagrindiniais istorinės raidos etapais“, ekonomikos mokslų daktaras.

1941–1945 m. Kaišiadorių gimnazijoje dėstė vokiečių kalbą, dirbo inspektoriumi. 1945–1948 m. Pagėgių apskrities vykdomojo komiteto Finansų skyriaus Valstybinių pajamų sektoriaus viršininkas. 1948–1951 m. Vilniaus universitete dėstė vokiečių kalbą.

1951–1958 m. dirbo Lietuvos TSR finansų ministerijoje. 1958–1959 m. LTSR Ministrų Tarybos vyr. referentas. 1959–1990 m. Valstybinio plano komiteto Regioninio planavimo skyriaus viršininkas.

Nuo 1988 m. periodinėje spaudoje rašė apie būtinybę atkurti Lietuvos visų trijų ginklo rūšių kariuomenę ir Lietuvos pilietybę, Lietuvai neatlygintinai perimti visas jos teritorijoje esančias įmones ir kitų objektus, 1994 m. – apie įšaldytas gyventojų santaupas, 1998 m. – apie Karaliaučiaus kraštą, vėliau – apie Vilniaus pilis, Lietuvos valdovų rūmų atstatymą.

## Bibliografija
* Lietuvos miškų ir medžio pramonės šiuolaikinės problemos, 1967 m.
* Lietuvos miškų praeitis ir rytdiena, 1993 m.

## Šaltiniai
Česlovas Jukna

**Česlovas Jukna** (g. 1932 m. rugsėjo 14 d. Davaisiuose, Švenčionių apskr.) – Lietuvos zootechnikas, mėsinės galvijininkystės plėtojimo Lietuvoje pradininkas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1962 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1975 m. žemės ūkio mokslų daktaras. 1990 m. Lietuvos mokslų akademijos narys korespondentas. 2003 m. Lietuvos veterinarijos akademijos garbės daktaras.

Nuo 1967 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas, 1968–1990 m. Neakivaizdinio fakulteto dekanas, 1972–2001 m. Specialiosios zootechnikos katedros vedėjas, nuo 1977 m. profesorius Nuo 1995 m. Lietuvos mokslų akademijos Žemės ūkio ir miškų mokslų skyriaus zootechnikos ir veterinarijos medicinos mokslų sekcijų pirmininkas. 1989–2001 m. Lietuvos zootechnikų sąjungos pirmininkas.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo sritis – galvijų veisimas, šėrimas, laikymas, priežiūra, produktyvumo didinimas ir produkcijos kokybės gerinimas. Suformavo teorinius galvijų mėsos produkcijos didinimo ir kokybės gerinimo pagrindus. Paskelbė daugiau kaip 200 mokslinių straipsnių. Sukūrė metodą gyvulių mėsos kokybei nustatyti. Jo iniciatyva 1995 m. pirmą kartą Lietuvos istorijoje įvežti šarolė veislės grynaveisliai mėsiniai galvijai. Dalyvavo rengiant įvairius su gyvulininkyste susijusius dokumentus šalies ūkio plėtotei, programas, norminius aktus bei taisykles.

## Bibliografija
* Gyvulininkystė ir zoohigiena, su kitais, 1972 m.
* Galvijienos gamybos intensyvinimas, su V. Stankevičiumi, Vilnius, Mokslas, 1982 m.
* Galvijienos gamybos intensyvinimo rezervai, su V. Stankevičiumi, Vilnius, Mokslas, 1987 m., rusų k.
* Galvijininkystė, 1987 m., 2 leid. Kaunas, Terra Publica, 1998 m. ISBN 9986-522-07-2
* Pieninė galvijininkystė JAV, su kitais, Vilnius, 1994 m.
* Mėsinių galvijų auginimas, su V. Jukna, Kaunas, Terra Publica, 2004 m. ISBN 9955-9563-8-0

## Įvertinimas
* 1996 m. Gedimino 4 laipsnio ordinas

## Šaltiniai
Zigmas Jukna

**Zigmas Pranciškus Jukna** (1935 m. liepos 13 d. Palūkstyje, Telšių apskritis – 1980 m. spalio 7 d. Vilniuje) – Lietuvos irkluotojas, irklavimo teisėjas.

## Biografija

Baigė Varnių vidurinę mokyklą. 1961 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. Nuo 1972 m. Tarptautinės irklavimo federacijos (FISA) teisėjas.

## Sportiniai pasiekimai

Irklavo dvivietę su vairininku, keturvietę su vairininku ar be jo ir aštuonvietę valtis.
* 1960–1969 m. SSRS irklavimo čempionas
* 1961 m., 1965 m., 1967 m. Europos irklavimo čempionas
* 1962 m., 1966 m. pasaulio irklavimo vicečempionas
* 1960 m. Romos olimpinės žaidynės – sidabro medalis, porininkas Antanas Bagdonavičius
* 1964 m. Tokijo olimpinės žaidynės – 5 vieta
* 1968 m. Meksiko olimpinės žaidynės – bronzos medalis, aštuonvietėje dar irklavo Vytautas Briedis, Juozas Jagelavičius, Jonas Motiejūnas
* 1962 m. Filadelfijos tarptautinės irklavimo regatos nugalėtojas
* 1964 m. Henlio tarptautinės irklavimo regatos nugalėtojas

## Bibliografija
* Kelias į Olimpą / Zigmas Jukna (sud. Vytautas Gudelis). – Vilnius: Žara, 2005. – 151 p.: iliustr. – ISBN 9986-34-143-4

## Įvertinimas
* 1960–1961 m. Geriausias Lietuvos sportininkas
* 1965 m. SSRS nusipelnęs sporto meistras
* 1979 m. LTSR nusipelnęs kūno kultūros ir sporto darbuotojas

## Šaltiniai
Gražina Elena Juknevičienė

**Gražina Elena Juknevičienė** (g. 1943 m. kovo 24 d. Panevėžyje) – Lietuvos architektė, restauratorė.

## Biografija
Vyras Antanas Juknevičius, duktė Aurelija Stancikienė. 1967 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1967–1990 m. dirbo Paminklų konservavimo (nuo 1987 m. Paminklų restauravimo projektavimo) institute. 1990–1993 m. Vilniaus miesto valdybos Senamiesčio seniūnijos vyr. architektė, 1993–1994 m. Paminklotvarkos skyriaus vedėja. Nuo 1994 m. bendrovės „Paveldas“ mokslinė vadovė, direktorė.

Svarbiausi jos ištirti ir restauruoti objektai:
* Radvilų rūmai Vilniaus g. Vilniuje, pradėti 1991 m., dab. Lietuvos teatro, muzikos ir kino muziejus
* Gyvenamasis namas Pilies g. 40 Vilniuje, 1996 m., dab. Šlapelių muziejus
* Pirklių gildijos pastatas ir pirklio namas Didžiojoje g. 24 ir 26, dab. dailininko K. Varnelio muziejus, 1997 m.
* Aukštadvario dominikonų vienuolynas, dab. senelių pensionatas ir mergaičių gimnazija, 1997 m.
* Nidos senamiesčio kvartalo K. Kuverto g. regeneracijos projektas, 2002 m.

## Šaltiniai
Antanas Juknevičius (1903)

**Antanas Juknevičius** (1903 m. rugpjūčio 8 d. Karužalaukyje, Giedraičių valsčius – 1995 m. spalio 5 d. Vilniuje) – Lietuvos teisininkas, Vilniaus krašto lietuvių visuomenės veikėjas.

## Biografija
1925 m. baigė Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnaziją, kurioje 1923 m. įsteigė draugiją „Atžala“. 1929 m. baigė Vilniaus universitetą, vienas Vilniaus lietuvių studentų sąjungos steigėjų, 1926–1929 m. pirmininkas.

Vilniaus lietuvių laikinojo komiteto prezidiumo sekretorius, vienas Lenkijos tautinių mažumų centrinio informacinio biuro Varšuvoje ir leidinio „Natio“, ėjusio anglų, prancūzų ir vokiečių kalbomis, organizatorių. 1926 m. įsteigė laikraštį „Jaunimo draugas“, iki 1936 m. jo redaktorius ir leidėjas. 1931–1944 m. vertėsi advokato praktika Vilniuje, buvo Vilniaus lietuvių laikinojo komiteto (nuo 1935 m. tautinio) juriskonsultas. Teismuose gynė per 1000 lietuvių politinių bylų. Parašė daugelį Vilniaus lietuvių memorandumų ir protestų. Už lietuvišką veiklą Lenkijos valdžios baustas. Veikė „Ryto“, „Lietuvių labdarybės“, Šv. Kazimiero jaunimui globoti, Lietuvių mokslo draugijose. 1939–1940 m. Lietuvos vyriausybės įgaliotinio Vilniaus krašte, Vilniaus miesto savivaldybės ir Lietuvos banko juriskonsultas. Išleido maldaknygę „Pasigailėk mūsų, Viešpatie“, kalendorių, monologų rinkinį.

1949 m. atvyko į JAV, į Bostoną. Amerikos lietuvių tarybos, Bendrojo Amerikos lietuvių fondo veikėjas, nuo 1949 m. BALF sekretorius. 1952 m. paskirtas Vilniaus krašto lietuvių sąjungos centro valdybos pirmininku, nuo 1956 m. šios sąjungos atstovas Vyriausiajame Lietuvos išlaisvinimo komitete. Parašė atsiminimų. 1994 m. grįžo į Lietuvą.

## Šaltiniai
Horlivka

**Horlivka** (, ) – srities pavaldumo miestas Ukrainoje, Donecko srities srityje. Didelis pramonės centras. Įkurtas 1779, miesto statusas nuo – 1932-ųjų. 289,9 tūkst. gyventojų, gyv. tankumas – 386 žm./km². Plotas – 422 km². Išvystyta akmens anglių, kokso ir delomito kasimo, chemijos, mašinų gamybos, lengvoji bei maisto pramonė. Didžiausios įmonės: „Artemvuhillya“, chemijos koncernas „Stirol“ – daugiausiai cheminės produkcijos Ukrainoje pagaminanti įmonė. Veikia po trys muziejus, kinoteatrus bei teatrus. Yra geležinkelio mazgas.

## Nuorodos
* Horlivkos portalas 
* Svetainė apie miestą
Judinio pilkapynas

**Judinio pilkapynas** – du pilkapynai Anykščių rajono savivaldybės teritorijoje, apie 1&nbsp;km į pietryčius nuo Kavarsko ir apie 0,7&nbsp;km į pietvakarius nuo Judinio kaimo (Kavarsko seniūnija), Šventosios kairiajame krante, miške, abipus jos kairiojo intako Judinio. 

## Pilkapynai
Pirmasis pilkapynas yra Judinio kairiajame krante. Pilkapyną sudaro apie 80 pilkapių, išsidėsčiusių 100 x 400 m plote. Dauguma pilkapių apardyti ariant – 1920-1925 pilkapyno teritorija buvo ariama, buvo randama žirgų kaulų, balnakilpių, žąslų. Pilkapių sampilai žemo pusrutulio formos, nuo 5-8 iki 14 m skersmens ir nuo 0,4-0,5 iki 1,5-1,8 m aukščio; aukštesnieji sampilai apjuosti 1,5 m pločio ir apie 0,4 m gylio grioviu; kelių pilkapių, esančių pilkapyno p.v. gale, sampilai žemi ir plokšti. 

Antrasis pilkapynas yra Judinio dešiniajame krante. Jį sudaro apie 100 pilkapių. Daugumos pilkapių sampilai apardyti arba sulėkštėję, keli jų siekia 1,5 m aukštį, yra sampilus juosusių griovių žymių. 

## Tyrimai
1969 m. Istorijos ir etnografijos muziejaus (dab. Lietuvos nacionalinis muziejus) archeologai ištyrė (tyrimų vadovė Bronė Tautavičienė) 8 pilkapius – po 4 iš abiejų pilkapynų. Tirtų pilkapių sampilai buvo supilti iš smėlio, pagrindus dengė smulkių degėsių sluoksnelis. Pirmojo pilkapyno pilkapiuose kapų nerasta, antrojo – dviejų pilkapių sampiluose rasta sudegintų mirusiųjų kaulų, viename, pilkapyno pietrytiniame pakraštyje – apdegusių sulaužytų žalvarinių papuošalų: vytinės ir plokščiais užkeistais galais antkaklių dalių, pasaginės segės liežuvėlis, du žvangučiai, apyrankė storėjančiais galais, trikampio pjūvio apyrankės fragmentai, du moliniai verpstukai, lipdytos keramikos. 

Pilkapių forma, sampilai, laidojimo papročiai būdingi IX a. – XII a. lietuviams. X a. - XI a. radiniai saugomi Lietuvos nacionaliniame muziejuje.

## Šaltiniai
Bronė Tautavičienė

**Bronė Tautavičienė-Burokaitė** (1926 m. balandžio 4 d. Didėjos kaime, Zarasų apskr. – 2002 m. kovo 23 d. Vilniuje) – Lietuvos archeologė, muziejininkė.

## Biografija
Anksti tapo našlaite. Baigė Rokiškio Juozo Tumo-Vaižganto gimnaziją, 1951 m. baigė istoriją Vilniaus universitete.

Nuo 1951 m. pradėjo dirbti Vilniaus kraštotyros muziejuje, 1958 m. šį muziejų uždarius – Lietuvos mokslų akademijos Istorijos ir etnografijos muziejuje, dab. Lietuvos nacionalinis muziejus. Nuo 1965 m. šio muziejaus Archeologijos skyriaus vedėja.

## Mokslinė veikla
Vienas reikšmingiausių jos darbų – 30 metų muziejuje išbuvusi archeologijos ekspozicija, 1980 m. išleistas ekspozicijos vadovas. Padėjo parengti nemažai archeologinių ekspozicijų Šiaulių, Kretingos, Biržų, Utenos ir kt. muziejuose.

Nuo 1948 m. pradėjo dirbti archeologinėse ekspedicijose. Daugeliui archeologinių tyrinėjimų kapinynuose ir pilkapynuose vadovavo pati. Jos tirti: Kriemalos kapinynas, Kauno raj., Šarkų kapinynas, Šilalės raj., Pamiškių kapinynas, Pasvalio raj., Judinio pilkapynas, Anykščių raj., Vyžių pilkapynas ir Minčios pilkapynas, Utenos raj. Reikšmingiausiuose archeologiniuose tyrinėjimuose – Bikavėnų kapinynas, Šilutės raj., Jauneikių kapinynas, Joniškio raj., Jakštaičių-Meškių kapinynas, Šiaulių raj. ji dirbo kartu su vyru A. Tautavičiumi, V. Urbanavičiumi ir kitais archeologais. Tyrinėjimų medžiagą skelbė tęstiniuose leidiniuose „Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje“, „Lietuvos archeologija“ ir „Археологические открытия“.

## Bibliografija
* Archeologijos skyrius. Lietuvos TSR istorijos ir etnografijos muziejus, katalogas, 1980 m.
* III–XVI a. sidabriniai ir sidabru puošti dirbiniai, katalogas, 1981 m.

## Šaltiniai
Stasys Juknevičius

**Stasys Juknevičius** (g. 1939 m. balandžio 6 d. Baimainiuose, Krekenavos valsčius) – Lietuvos zootechnikas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1962 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1969 m. žemės ūkio mokslų kandidatas.

1962–1965 m. dėstė Šeduvos ir Tytuvėnų žemės ūkio technikumuose. Nuo 1965 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos (nuo 1996 m. Lietuvos žemės ūkio universitetas) dėstytojas, 1968–1989 m. Mokslinio tyrimo sektoriaus vedėjas; 1975 m. docentas.

Mokslinių tyrimų sritis – gyvulių stresas ir gyvulininkystės produktų gamyba.

## Bibliografija
* Stresai ir gyvulių produktyvumas, monografija, 1986 m.
* Kiaulių stresai ir auginimas, monografija, 1994 m.
* Žemės ūkio gyvulių ir paukščių neužkrečiamos ligos, vadovėlis, 1995 m.
* Mėsinių galvijų auginimas, su D. Pamakščiu, 1995 m.
* Baltyminiai augalai visaverčiam gyvulių racionui, su kitais, 2000 m.
* Naminiai paukščiai netradiciniuose ūkiuose, 2003 m.

## Šaltiniai
Zeferinas Juknevičius

**Zeferinas Juknevičius** (, 1913 m. rugpjūčio 26 d. Buenos Airėse – 2000 m. birželio 19 d. Buenos Airėse) – Argentinos lietuvių veikėjas.

## Biografija
Baigė komercijos mokslus. Dirbo Argentinos sveikatos departamento inspektoriumi. Lietuvių katalikų Šv. Kazimiero bendruomenės veikėjas, Jaunųjų vyrų draugijos (vėliau Argentinos lietuvių jaunimo draugija) pirmininkas. Nuo 1935 m. redagavo savaitraštį „Švyturys“. 1940 m. Lietuvai išlaisvinti centro propagandos sekretorius, vėliau pirmininkas. Nuo 1947 m. Buenos Airėse įkūrė ir vedė Lietuvos aidų (*Ecos de Lituania*) radijo valandėlę. 1958 m. Argentinos lietuvių organizacijų ir spaudos tarybos pirmojo prezidiumo pirmininkas. 1960 m. Pietų Amerikos lietuvių I kongreso, vykusio Buenos Airėse, iniciatorius ir pirmininkas, kitų, 1963 m., 1965 m. ir 1967 m. kongresų vienas organizatorių. Išvertė į ispanų k. lietuviškų leidinių. Argentinos spaudoje rašė Lietuvos laisvės kovos klausimais.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Ecos de Lituania
Eugenija Juknienė

**Eugenija Juknienė** (g. 1942 m. birželio 30 d. Penzos srityje) – Lietuvos restauratorė.

## Biografija
1945 m. su tėvais grįžo į Lietuvą. 1967 m. baigė chemiją Vilniaus universitete. Nuo 1973 m. dirbo Istorijos ir etnografijos muziejuje, nuo 1993 m. – Lietuvos dailės muziejaus Prano Gudyno restauravimo centre, nuo 1996 m. aukščiausios kvalifikacijos metalo restauratorė.

Restauravo Vilniaus katedros lobyno dailės dirbinius, Šiluvos Švč. Mergelės Marijos paveikslo metalo aptaisus ir kitus sakralinės dailės dirbinius, Biržų krašto muziejaus „Sėla“ žibintus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Eugenija Juknienė, Janina Lukšėnienė. Metalo dirbinių konservavimas ir saugojimas
Romualdas Juknys

**Romualdas Juknys** (1943 m. spalio 20 d. Šiauliuose – 2024 m. vasario 3 d. Akademijoje, Kauno rajono savivaldybėje) – Lietuvos ekologas, aplinkotyrininkas.

## Biografija
1957 m. baigė Šiaulių 7-ąją septynmetę mokyklą. 1961 m. – Vilniaus Miškų technikumą. 1970 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją (LŽŪA). 1975 m. kovo 15 d. LŽŪA apgynė mokslų kandidato (daktaro) disertaciją tema „Optimalaus apskaitos aikštelių dydžio ir jų išdėstymo tyrimai Lietuvos TSR pušynuose“ (miškotvarka ir miško taksacija). 1990 m. gruodžio 18 d. SSRS mokslų akademijos Sibiro skyriaus V. Sukačiovo miško ir medienos institute apgynė mokslų daktaro disertaciją tema „Užterštoje aplinkoje augančių vienaamžių pušynų augimo eiga ir produktyvumas“ (ekologija), 1993 m. disertacija nostrifikuota Lietuvos Mokslo taryboje suteikiant gamtos mokslų habilituoto daktaro laipsnį.

1970–1993 m. LŽŪA mokslinis bendradarbis, 1985–1987 m. ir 1990 m. Miškų monitoringo laboratorijos vedėjas. 1991–1993 m. Aplinkos apsaugos departamento Mokslo valdybos viršininkas, kartu ir LŽŪA dėstytojas. Nuo 1993 m. VDU Aplinkotyros katedros vedėjas, 1996–2001 m. VDU Senato pirmininkas. 1994 m. suteiktas VDU profesoriaus pedagoginis vardas.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritis – kompleksinis gamtinių ir antropogeninių veiksnių poveikis augalijai. Paskelbė per 150 mokslinių straipsnių užterštos aplinkos poveikio miškų būklei ir augimui, kompleksinio klimato ir aplinkos veiksnių poveikio miškų ir agroekosistemų augalijai bei darnaus vystymosi klausimais.

Mokslinio žurnalo „Aplinkos tyrimai, inžinerija ir vadyba“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, žurnalo „Miškininkystė“ redkolegijos narys, žurnalo „Estonian Journal of Ecology“ redkolegijos narys.

## Ekspertinė veikla
2003 m. darbo grupės parengusios „Nacionalinę darnaus vystymosi strategiją“ vadovas. Nuo 2004 m. Darnaus vystymosi ekspertų komisijos prie Aplinkos ministerijos vadovas. Nuo 2005 m. Nacionalinės darnaus vystymosi komisijos prie LR Vyriausybės narys.

## Visuomeninė veikla
Aktyvus Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio dalyvis, 1991–1992 m. Lietuvos persitvarkymo sąjūdžio II seimo narys.

Nepriklausomybės atkūrimo laikotarpiu aktyviai dalyvavo Lietuvos žaliosios partijos veikloje, buvo šios partijos seniūnas. Lietuvos upių gelbėjimo aljanso „Mėlynasis vingis“ steigiamojo komiteto narys.

## Bibliografija

* Lietuvos gamtinė aplinka, su kitais, 1994 m.
* Miško ekosistemų monitoringas, su kitais, 1999 m. (*anglų kalba*)
* Aplinkos monitoringas, su kitais, 2004 m. (*anglų kalba*)
* Aplinkotyra (*vadovėlis aukštosioms mokykloms*), 2005 m.
* Poveikio aplinkai vertinimas (*mokomoji knyga*), 2007 m.
* Darnus vystymasis (*mokomoji knyga*), 2008 m.

## Įvertinimas
2002 m. Valdo Adamkaus premija už nuopelnus aplinkosaugai.

## Šaltiniai
Šiaulių apygardos teismas

**Šiaulių apygardos teismas** – vienas iš Lietuvos bendrosios kompetencijos apygardos teismų, nagrinėjančių jo kompetencijai priskirtas baudžiamąsias ir civilines bylas pirmąja arba apeliacine instancija. Būstinė - Dvaro g. 83, Šiauliai. Šiaulių apygardos teismas įsikūręs XIX a. rūmuose.

## Istorija
1775 m. įkurta Šiaulių teismo apygarda (tuo metu - vad. teismų reparticija) Abiejų Tautų Respublikos Seimo įstatymu, siekiant „tikslingiau paskirstyti teismų kadencijas“.

Iš kitų Lietuvos Respublikos teismų išsiskiria kompetencija.

## Struktūra
* Baudžiamųjų bylų skyrius
* Civilinių bylų skyrius

## Vadovybė
Teismo pirmininkas - Gražvydas Poškus; Baudžiamųjų bylų skyriaus pirmininkas - Laisvydas Zederštremas, Civilinių bylų skyriaus pirmininkė - Irena Stasiūnienė.

## Veiklos teritorija
Šiaulių apygardos teismo veiklos teritorijoje veikia šie apylinkės teismai:
# Šiaulių apylinkės teismas
# Telšių apylinkės teismas.

## Literatūra
* Šiaulių apygardos teismų istorija: 1915-1945 ir 1990-2004 (sud. Alfredas Vilbikas). - Šiauliai: Saulės spaustuvė, 2005. - 374 p.: iliustr. - ISBN 9955-503-23-8

## Nuorodos

*Oficialus Šiaulių apygardos teismo tinklalapis (lietuvių, anglų k.)
Marija Danutė Jukniūtė

**Marija Danutė Jukniūtė-Bžeskienė** (1943 m. sausio 1 d. Papušynyje, Raseinių valsčiuje – 2023 m. kovo 11 d.) – Lietuvos grafikė, scenografė.

## Biografija
1967 m. baigė Lietuvos dailės institutą ir įgijo dailininkės grafikės specialybę. 1965–1968 m. dirbo Ryšių ministerijos Spaudos platinimo valdyboje. 1971–1979 m. dėstė Kauno dailės mokykloje.

## Kūryba
Sukūrė litografijų: triptikai „Žemėje“ 1969 m., „Skriejantis laikas“ 1972 m., ciklas „Būtis“ 1974 m. Nutapė portretų. Kūriniai sudėtingos kompozicijos, preciziškai atlikti, juose gausu alegorinių, simbolinių įvaizdžių; tapybiškais šešėliavimo efektais sukurta erdvės įspūdis, paslaptinga, dramatinė atmosfera.

Pagal savo estampų ciklus „Būtis“ ir „Mirties sparnai“ su I. Zabarauskaite sukūrė scenografiją ir kostiumus – A. Rekašiaus baletui „Aura“ (1987 m., Lietuvos operos ir baleto teatras). Nuo 1967 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje, individuali paroda surengta Kaune 1973 m. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus.

Mirė 2023 m. kovo 11 d., palaidota Petrašiūnų kapinėse, Kaune, šalia savo mamos, dailininkės Sofijos Valiukaitės-Juknienės (1915–2006 m.).

## Iliustruotos knygos
* Vytautė Žilinskaitė. Kaktuso paslaptis, 1973 m., Ikaras antrasis, 1990 m.
* Emilja Liegutė. Užmigęs miestas, 1978 m.
* Kazys Saja. Liepsnojanti kriaušė, 1981 m., Melų diena, 1982 m., Sielų mainai, 1984 m., Gvidono apsiaustas, 1988 m.

## Šaltiniai
Dainius Numgaudis

**Dainius Numgaudis** (g. 1966 m. gegužės 21 d. Klaipėdoje) – Lietuvos pedagogas, valstybės tarnautojas, diplomatas. Nacionalinės M.K. Čiurlionio menų mokyklos direktorius (nuo 2020 m. lapkričio mėn.).

## Biografija
1984 m. baigė Klaipėdos 7-ąją vidurinę mokyklą, tais metais tapo TV konkurso „Dainų dainelė“ laureatu. 1984–1991 m. mokėsi Vilniaus pedagoginiame institute, Istorijos fakultete. 1989–1991 m. dirbo Vilniaus 62-os vidurinės mokyklos (dab. Vilniaus Gabijos gimnazija) istorijos mokytoju. 1991–1993 m. buvo šios mokyklos direktoriaus pavaduotojas. 1993–1996 m. – VPU Universitetinės mokyklos (dabar – Vilniaus S. Daukanto vidurinė mokykla) direktorius, istorijos bei pilietinio ugdymo mokytojas. 1996–1997 m. – Nacionalinio egzaminų centro direktorius. 1997–2002 m. – Švietimo ir mokslo ministerijos sekretorius, 2002–2009 m. – ministerijos valstybės sekretorius. 2009–2015 m. – Švietimo ir mokslo ministerijos kancleris. Vadovavo Vaikų kultūros metų paminėjimo komisijai (2007 m.), Lietuvos moksleivių dainų švenčių ir „Dainų dainelės“ konkursų organizaciniams komitetams. Buvo Lietuvos-Rusijos vyriausybių ekonominio, techninio ir kultūrinio bendradarbiavimo komisijos (2001–2015 m.), Lietuvos Nacionalinės UNESCO komisijos narys (1997–2015 m.), vadovavo Lietuvos regionų aprūpinimo greitaeigiu interneto ryšiu projekto RAIN valdymo komitetui.

2015–2020 m. – Lietuvos Respublikos generalinis konsulas Sankt Peterburge..

Nuo 2020 m. lapkričio mėn. – Nacionalinės Mikalojaus Konstantino Čiurlionio menų mokyklos direktorius. 2024 m. "už kūrybingos visuomenės ugdymą išklausant, gerbiant, atliepiant ir užtikrinant kuo geriausias sąlygas skleistis talentams", apdovanotas šv. Kristoforo statulėle. 

## Šaltiniai
Jumis

**Jumis** – latvių javų, laukų dvasia arba dievybė, mitologinė būtybė.

Tikėta, kad kiekviena javų rūšis turėjusi savo Jumį. Laikytas augimą skatinančia ir globojančia dievybe, vaisingumo personifikacija. Tautosakoje apibūdinamas kaip mažas žmogeliukas su drabužiais iš augalų. Vasarą gyvenantis javų lauke arba po akmenimis, rudenį persikeliantis į keimarį – dvigubą javo varpą arba lino sėklą. Jumį pagerbdavo per pjūties pabaigtuves, kurios vadintos Jumio gaudymu arba vijimu – paskutinį javų pėdą arba saują nupjaudavo arba surišę javų kuokštą su keimariu prilenkdavo prie žemės ir prislėgdavo akmeniu, kad Jumis lauke liktų žiemai. Tai daryti galėjo tik geriausieji pjovėjai arba (ir) rovėjai, šeimininkai.

Jumis yra skalsos, dvilypumo simbolis. Žodis vedamas iš  šaknies, iš kurios taip pat kildinamas indų Jama, Avestos Jima, skandinavų Imiras. Taip pat vedamos sąsajos su suomių Jumala.

## Kiti straipsniai
* Latvių mitologija
* Baltų mitologija

## Šaltiniai
Botomas

**Botomas** – didžiausia gyvenvietė Saboje ir pirma sustojimo vieta kelyje į Sabos uostą *Forto įlankoje*. 495 gyventojai (iš viso 1424 saliečiai).

Botome yra įsikūrusios valdžios įstaigos, ligoninė, slaugos namai ir Sabos universitetinė medicinos mokykla.

Pradinis miesto pavadinimas buvo *De Botte*, senąja olandų kalba „Dubuo“, nurodantis į geografinę padėtį slėnyje, apsuptame kalvų. Botomas – angliškasis šio pavadinimo iškraipymas.
Kanon Wakeshima

**Kanon Wakeshima** (g. 1988 m. birželio 28 d. Japonija) – japonų dainininkė ir violončelininkė. Prodiusuojama Mana debiutavo DefSTAR Records įrašų leidykloje 2008 m. gegužės 28 d. su singlu "*Still Doll*". Jos pirmasis ir antrasis singlas "*Suna no Oshiro*" buvo panaudoti kaip anime Vampire Knight garso takelis.

2008 m. atlikėja nominuota geriausio debiuto nominacijai Shojo Beat muzikos apdovanojimuose.
## Biografija

Atlikėja nuo trejų metų groja violončele. Vidurinėje mokykloje suformavo savo ansamblį. Būdama penkiolikos metų nuo klasikinės muzikos perėjo prie baroko muzikos. Koncertuodama mokykloje ir dalyvaudama dainavimo festivaliuose, pradėjo pati rašyti tekstus savo dainoms.

## Diskografija
### Albumai

### Singlai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
*
Nendrinis žiogelis

**Nendrinis žiogelis** (*Locustella luscinioides*) – devynbalsinių (*Sylviidae*) šeimos paukščių rūšis.

## Paplitimas

Europoje paplitęs nuo Atlanto vandenyno iki Volgos žemupio ir Uralo kalnų. Šiaurinė arealo riba siekia Volgos aukštupį, Kamos vidurupį, pietuose – Kaukazą, Juodąją, Viduržemio jūras. Taip pat gyvena Vidurinėje Azijoje, Šiaurės Afrikoje, Artimuosiuose Rytuose (ten ir žiemoja).

Didžiojoje Lietuvos dalyje retas, tačiau nemažai nendrinių žiogelių peri Žuvinto, Simno, Biržulio, Amalvo, Urkio, Krokų Lankos ežeruose, Nemuno deltoje. Lietuvoje lankosi porūšis *Locustella luscinioides luscinioides*.

## Išvaizda

Patino ir patelės viršutinė kūno dalis ruda, sparnai ir uodega tamsesni, apatinė pusė balsva, gerklė, pilvas šviesesni. Nuo kitų žiogelių skiriasi vienspalviu plunksnų apdaru. Snapas rudas. Sveria: patinas 13-20 g, patelė 15-21 g.

## Elgsena

Gyvena prie atvirų vandens plotų, balų, dažniausiai viksvų, paparčių sąžalyne, rečiau sudžiuvusiose nendrėse, švendruose, karkluose. Patinai gieda daugiausia naktimis, paryčiais ar apsiniaukus. Lizdą krauna gegužės pradžioje iš senų nendrių lapų, žolių. Deda 3-5 balzganus su rudomis dėmėmis kiaušinius. Vakarų Europoje veda dvi vadas.

## Mityba

Nendrinis žiogelis maistą renka straksėdamas arba žingsniuodamas tarp žolių. Minta bestuburiais: vorais, vabzdžiais ir jų lervomis.

## Šaltiniai
Virimas (reikšmės)

Žodis **virimas** reiškia:

* virimas – fizikinis reiškinys, kuriuo metu skystis pakankamai aukštoje temperatūroje kunkuliuoja ir virsta garais;
* virimas, virinimas – vandens dezinfekavimo būdas, kai virinant vandenį žūsta jame esantys mikroorganizmai, kirmėlių kiaušinėliai ir kiti patogenai. Arba įrankių ir medžiagų sterilizavimo virinamame vandenyje būdas. Taip pat virinant vandenį mažėja vandens kietis;
* virimas – maisto produktų ir patiekalų ruošimo būdas;
* virimas, virinimas – kai kurių medžiagų apdorojimo būdas:
** Virinant gaminama kieta oda, iš kurios senovėje darydavo šarvus;
** Virinant nuo kaulų atskirdavo mėsą. Taip paruošia skeletus kolekcijoms ar kaukoles medžioklės trofėjus;
* virimas – mirties bausmės būdas virinant vandenyje ar aliejuje.

Sudėtingi terminai:
* virimo temperatūra, virimo taškas – temperatūra, kurioje vyksta skysčio fazinis virsmas į dujinį visame medžiagos tūryje.


|Burbuliukai verdančiame skystyje
File:Tarhonya-5.JPG|Ryžių košė verda.
File:Boiling edamame by jonl.jpg|Daržovių virimas
|Virimas aliejuje Londono kalėjime (rekonstrukcija).
Irina Jukova

**Irina Jukova** (1924 m. gruodžio 20 d. Maskvoje, Rusija – 2010 m. gegužės 28 d. Prahoje, Čekija) – Lietuvos teatrologė, humanitarinių mokslų daktarė.

## Biografija
Gimė Lietuvos bajorų, ištremtų po 1863 m. sukilimo į Sibirą, palikuonio, 1938 m. represijų aukos Konstantino Jukovo, šeimoje. 1945 m. ištekėjo už Čekoslovakijos diplomato, Slovakijos sukilimo dalyvio Vaclavo Vaško, po metų jiems gimė duktė Marija. Čekoslovakijoje įvykus komunistiniam perversmui vyras buvo atšauktas, o netrukus suimtas ir nuteistas 7 m. kalėjimo. 1949 m. Stalinas anuliavo visas sovietinių piliečių santuokas su užsieniečiais. 1953 m. baigė Lunačiarskio teatro meno institutą Maskvoje, Pavelo Markovo mokinė.

Studijų metais susipažino su lietuviais studentais, jos vyru tapo Julijonas Juozas Lozoraitis, 1954 m. jiems gimė sūnus Julijus Lozoraitis.

1959–1993 m. dėstė LSSR konservatorijoje, nuo 1989 m. docentė. 1986 m. Sąjunginiame menotyros mokslo tyrimų institute apgynė disertaciją „Lietuvos TSR rusų valstybinio dramos teatro kūrybinis kelias (1946–1981 m.)“, menotyros mokslų kandidatė. Parašė straipsnių teatro temomis.

1993 m. apsigyveno Prahoje su pirmuoju vyru. Palaidota Prahoje.

## Bibliografija
* *Русский драматический театр Советской Литвы: творческий путь Государственного русского драматического театра Литовской ССР (1946–1981)*. – Vilnius: Vaga, 1988. – 134 p.: iliustr. – ISBN 5-415-00081-X

## Šaltiniai
Upinis žiogelis

**Upinis žiogelis** (*Locustella fluviatilis*) – devynbalsinių (*Sylviidae*) šeimos paukščių rūšis.

## Paplitimas

Eurazijoje paplitęs nuo Oderio žiočių, Reino aukštupio vakaruose iki Uralo vidurupio ir Irtyšiaus žemupio rytuose. Šiaurėje arealas siekia Onegos ežerą, Volgos aukštupį, Tobolo baseiną, pietuose – Juodąją ir Marmuro jūras, Balkanus. Žiemoti migruoja į Afriką.

Didžiojoje Lietuvos dalyje retas, aptinkamas Kuršių marių rytiniame krante, Tramio ežere, Kamanų rezervate, prie Katros, Šventosios, Nevėžio, Neries, Nemuno upių. Nyksta dėl pakrančių sąžalynų kirtimo.

## Išvaizda

Patino ir patelės viršutinė kūno dalis gelvai ruda, sparnai tamsesni. Gerklė, pagurklis ir krūtinė išmarginti mažomis tamsiai rudomis ir didelėmis šviesiomis dėmėmis. Sveria 17,7-22,5 g.

## Elgsena

Gyvena drėgnose, pelkėtose vietose. Gieda vėlai vakare ir paryčiais. Lizdą suka ant žemės ar žolių kupste. Deda 4-6 balsvus su rudomis dėmelėmis kiaušinius. Peri ~13 dienų.

## Mityba

Minta įvairiais vabzdžiais (dvisparniais, vabalais), kitais bestuburiais.

## Šaltiniai
Juozas Jundulas

**Juozas Jundulas** (g. 1946 m. balandžio 8 d. Juodinuose, Plungės valsčiuje) – Lietuvos agronomas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1970 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1975 m. žemės ūkio mokslų kandidatas. Nuo 1973 m. dirba Žemdirbystės institute.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo sritis – bulvių selekcija. Su kitais selekcininkais sukūrė bulvių veisles „Nida“, „Aistės“ 1987 m., „Mirta“ 1992 m., „Venta“ 1994 m., „Vaiva“ 2000 m., „Goda“ 2001 m. Paskelbė mokslinių straipsnių.

## Įvertinimas
* 1995 m. Lietuvos mokslo premija, su kitais

## Šaltiniai
Teisinė paslauga

**Teisinė paslauga** – teisės srities arba turinti teisinį pobūdį, teisinės prigimties paslauga. Tai gali būti teisinis konsultavimas (patarimai teisės klausimais), teisinę reikšmę turinčių dokumentų rengimas, atstovavimas teisės klausimais, gynyba bei atstovavimas teismo procese ir pan. Šie veiksmai gali būti atliekami atlygintinai arba neatlygintinai.

## Teisinė pagalba

## Teisinis konsultavimas

## Paslaugų teikimas
(Atlygintines) teisines paslaugas tradiciškai teikia advokatai.

Lietuvoje taip pat licencijuoti teisininkai, teisinių paslaugų įmonės.

Žymioje dalyje Europos Sąjungos valstybių teikti pagrindines teisines paslaugas (ypač atstovauti teismuose) turi tik advokatai, advokato padėjėjai ar advokatų profesinės bendrijos.

## ES teisininkų paslaugos

ES narių, Europos Ekonominės Erdvės valstybių ar Šveicarijos Konfederacijos piliečiai teisininkai (laikinai arba nuolat, pvz., įsisteigęs atitinkamoje valstybėje) paslaugas teikia specialia ES narių įstatymais nustatyta tvarka. Lietuvoje ją nustato Advokatūros įstatymas.
Ipolitas Jundzilas

**Ipolitas Jundzilas** (, 1846 m. spalio 2 d. Buivyduose – 1898 m. balandžio 18 d. Vilnius, palaidotas Rasų kapinėse) – Lietuvos gydytojas chirurgas.

## Biografija
Tėvas Adomas Jundzilas, motina Petronėlė Radzikovska. Anksti netekęs tėvų 1858 m. buvo atiduotas auklėti į Bajorų institutą Vilniuje, vėliau mokėsi Vilniaus gimnazijoje, kurią baigė 1866 m. 1866–1872 m. Dorpato universitete studijavo zoologiją, vėliau – mediciną. Studijų metais priklausė korporacijai Konvent Polonia. Dvejus metus tobulinosi Berlyne pas žymius to meto klinicistus. 1873 m. Dorpato universitete parašė ir apgynė disertaciją „Ueber die Ermittelung einiger Bitterstoffe im Biere“, gavo medicinos daktaro laipsnį. 1874–1875 m. – Vilniaus Savičiaus ligoninės gydytojas, 1875–1887 m. – Šv. Jokūbo ligoninės gydytojas, 1888–1898 m. – vyriausiasis gydytojas Savičiaus ligoninėje. Pirmasis Vilniuje atliko laparotomiją, paskelbė naują pūlingo pleurito gydymo būdą, Bazedovo ligą pradėjo gydyti chirurginiu būdu, atliko įvairių plastinių operacijų. 1879 m. Vilniaus gubernijos medicinos administracijos narys patarėjas, 1897–1898 m. Vilniaus medicinos draugijos pirmininkas. I. Jundzilo iniciatyva išleistas Vilniaus medicinos draugijos istorinis albumas (*Album Historicum Cesareae Societas Medicinae Vilnensis*).

Mirė 1898 m. balandžio 18 d. (balandžio 2 d. pagal Julijaus kalendorių) po širdies smūgio savo namuose Vilniaus g. Liko žmona Marija Pranciška Toplicka, sūnūs Zygmunt Jundziłł (1880–1953) ir Adomas Juozapas Jundzilas, dukros Teresė ir Janina. Palaidotas Rasų kapinėse šalia dukters Marijos.

## Įamžinimas

Ipolito Jundzilo memorialinė lenta Vilniaus šv. apaštalų Pilypo ir Jokūbo bažnyčioje (skulptorius J. Arasimowicz (?–1915)).
Šalčininkų rajono Pabarės kaime Ipolito Jundzilo vardu pavadinta gatvė.

## Šaltiniai
Europos Sąjungos teisininkų teisė teikti paslaugas

**Europos Sąjungos teisininkų teisė laikinai teikti paslaugas** – ES valstybių narių, Europos Ekonominės Erdvės valstybių, Šveicarijos piliečių teisininkų teisė laikinai arba nuolat (pvz., įsisteigęs atitinkamoje valstybėje) teikti teisines paslaugas (pagal specialią ES valstybių narių įstatymais nustatytą tvarką).

## Lietuvoje
Lietuvoje teisę teikti paslaugas reglamentuoja LR advokatūros įstatymas (įstatymo XII-XIII skirsniai). ES teisininkas, turi turėti savo valstybės kompetentingos institucijos suteiktą teisininko profesinį vardą, veikti juo, nurodydamas teisininko profesinį vardą tos ES narės valstybine (ar viena iš valstybinių kalbų), taip pat profesinę (savivaldos) organizaciją (kuriai jis priklauso) arba kompetentingą instituciją, suteikusią jam teisę veikti ES valstybės narės teisininko profesiniu vardu. ES valstybės narės teisininką, pageidaujantį teikti nuolatines teisines paslaugas Lietuvoje, registruoja Lietuvos advokatūra.

## Taip pat skaitykite
* Teisės patarėjas, teisinių paslaugų įmonė
Margasis žiogelis

**Margasis žiogelis** (*Locustella naevia*) – devynbalsinių (*Sylviidae*) šeimos paukštis.

## Paplitimas

Eurazijoje paplitęs nuo Pirėnų ir Vakarų Prancūzijos iki Minusinsko įdubos, Altajaus ir vakarų Mongolijos. Šiaurinė arealo riba eina per pietų Suomiją, Onegos ežerą, Kamos aukštupį ir Irtyšiaus žemupį, pietuose – per Tian Šanį, Syrdarjos vidurupį, Volgos žemupį, Užkaukazę, Balkanus, Apeninus. Gyvena Britų salose.

Žiemoja Afrikoje, Pietų Azijoje.

Lietuvoje negausus, gyvena prie Žuvinto, Kniaupės įlankoje, Nemuno deltoje, šalia Minijos esančiose pievose, Pamerkio pievose ir kitur. Čia gyvena porūšis *Locustella naevia naivia*.

## Išvaizda

Patino ir patelės kūno viršutinė dalis pilkai žalsva, išmarginta smulkesnėmis ir didesnėmis dėmėmis. Apatinė kūno dalis balsva, pauodegys su tamsiomis dėmelėmis ar juostelėmis. Snapas tamsiai pilkas. Patinas sveria 12-16,3 g, patelė ~14 g.

## Elgsena

Gyvena drėgnose vietose, tačiau vandens vengia. Įsikuria drėgnų pievų pakraščiuose, pamiškėse, pagrioviuose. Patinai gieda nuo saulės laidos iki vidurnakčio bei paryčiais. Lizdą suka ant žemės, prie krūmo, žolių kupsto, melioracijos griovyje. Deda 5-7 balkšvus su rudomis dėmelėmis kiaušinius. Peri patinas ir patelė 13-14 dienų. Jaunikliai lizdą palieka po 10-12 dienų.

## Mityba
Minta vabzdžiais ir jų lervomis, įvairiais bestuburiais.

## Šaltiniai
Jautiena

**Jautiena** – galvijų (karvių) mėsa. Tai viena iš pagrindinių mėsos rūšių, plačiai naudojamų Australijoje, abiejose Amerikose, Europoje. Viduriniuose Rytuose labiau vertinama aviena, o ne jautiena. Jautienos valgymas yra draudžiamas hinduizme, nes pagal hinduistų tradicijas jaučiai labai gerbiami. Jautieną draudžia ir kai kurios budistų tradicijos.

Jautiena (raumenys) būna supjaustoma į steikus, file, šonines su kaulais ir kt. arba gali būti naudojama malta. Galvijų kraujas naudojamas gaminant kraujines dešras. Kitos valgomos dalys yra uodega, liežuvis, skrandžio žarnokai, kepenys, inkstai, sėklidės, širdis, kasa, smegenys (dabar juos valgyti draudžia dėl jaučių kempiškosios encefalopatijos), žarnos, tešmuo. Iš galvijų kaulų verdami sultiniai.

Kastruotų buliukų ir telyčių mėsa yra lygiavertė, nors telyčių mėsa yra kiek riebesnė, ne tokia raumeninga. Melžiamus ir veislinius galvijus skerdžia mėsai po to, kai jų produktyvumas sumažėja. Senesnių karvių ir bulių mėsa paprastai būna kietesnė, todėl jų jautieną dažniausiai naudoja faršui gaminti. Mėsiniai galvijai auginami arba laisvai ganomi arba bent dalį laiko auginami aptvaruose ar tvartuose šeriami specialiai paruoštais kombinuotais pašarais.

Didžiausi jautienos vartotojai pasaulyje yra JAV, Brazilija, Japonija ir Kinija. Didžiausi jautienos eksportuotojai yra Australija, Brazilija, Argentina, Kanada. Mėsinių galvijų auginimas yra svarbus Urugvajaus, Nikaragvos, Rusijos ir Meksikos ūkyje.

## Produkcija

## Šaltiniai
Juozapas Jundzilas

**Juozapas Jundzilas** (, 1794 m. sausio 6 d. Gormanai, dab. Gardino sritis – 1877 m. balandžio 5 d. Vilnius, palaidotas Bernardinų kapinėse) – Lietuvos botanikas floristas, Vilniaus universiteto profesorius.

## Biografija

Dėdė Stanislovas Bonifacas Jundzilas. Baigė Vilniaus universitetą. Nuo 1814 m. dirbo Vilniaus universiteto botanikos sode. 1817-1820 m. studijavo Vokietijoje, Olandijoje, Didžiojoje Britanijoje, Prancūzijoje. 1821 m. surengė ekspediciją Lietuvos pietinės ir vakarinės dalies gamtai, ypač florai, tirti, surinko 543 augalų rūšis. Nuo 1823 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1824-1832 m. Gamtos mokslų katedros ir botanikos sodo vedėjas; 1828 m. profesorius. 1832 m. uždarius Vilniaus universitetą, botanikos sodas atiteko Vilniaus medicinos-chirurgijos akademijai. Šioje akademijoje Juozapas Jundzilas dėstė botanikos ir zoologijos kursą.

Tyrė Vilniaus apylinkių florą.

## Bibliografija
* Laukinių ir sukultūrintų Lietuvos, Voluinės, Podolės ir Ukrainos augalų aprašymas (*Opisanie roślin w Litwie, na Wołyniu, Podolu i Ukrainie dzike rosnących jako i oswojonych*), vadovėlis, 1830 m.

## Šaltiniai
Advokatų taryba

**Advokatų taryba** – Lietuvos advokatūros savivaldos (valdymo) institucija, advokatų ir advokatų padėjėjų veiklos priežiūros institucija. Institucijos pirmtakas - *Lietuvos advokatų prezidiumas* (Lietuvos TSR laikais). Advokatų taryba renkama iš advokatų 3 metams. Advokatų tarybos nariais gali būti advokatai, turintys ne mažesnį kaip 8 metų advokato veiklos stažą.

## Funkcijos
Advokatų taryba:
# vykdo LR civiliniame kodekse valdymo organams priskirtas funkcijas;
# priima sprendimus dėl pareiškėjo pripažinimo advokatu ir pripažįsta juos netekusiais galios;
# derina teisės aktus, kuriuos pagal šį Įstatymą LR teisingumo ministerija turi suderinti su Lietuvos advokatūra;
# skiria narius į advokatų kvalifikacinio egzamino komisiją ir pasiūlo advokatų kvalifikacinio egzamino komisijos pirmininko kandidatūrą;
# išduoda teisės verstis advokato veikla liudijimą;
# nustato tam tikrų nuorašų tvirtinimo ir registravimo tvarką;
# tvarko advokatų darbo vietų sąrašą, nustato leidimų kurti darbo vietas tuose pačiuose pastatuose, kuriuose jau yra policijos, prokuratūros, teismo įstaigos, suteikimo tvarką;
# priima sprendimus dėl advokatų įrašymo ir išbraukimo iš Lietuvos praktikuojančių advokatų sąrašo;
# priima sprendimus dėl advokatų padėjėjų įrašymo ir išbraukimo iš Lietuvos advokatų padėjėjų sąrašo;
# nustato advokato padėjėjo praktikos atlikimo tvarką;
# priima sprendimus iškelti drausmės bylą advokatui ir advokato padėjėjui;
# registruoja Europos Sąjungos valstybių narių teisininkus, pageidaujančius verstis advokato veikla Lietuvos Respublikoje;
# suderinusi su Lietuvos Respublikos teisingumo ministerija, nustato veiksmingų ir reguliarių teisinių paslaugų teikimo bei reikiamų LR nacionalinės teisės žinių pakankamumo kriterijus;
# tvirtina ir pateikia suinteresuotoms institucijoms advokatų sąrašą;
# suderinusi su Lietuvos Respublikos finansų ministerija, nustato individualiai ar partnerystės pagrindais veikiančių advokatų pajamų ir sąnaudų pripažinimo bei apskaitos tvarką;
# organizuoja antrinę teisinę pagalbą teikiančių advokatų veiklos kokybės tikrinimą pagal antrinės teisinės pagalbos kokybės vertinimo taisykles, kurias tvirtina Lietuvos advokatūra, suderinusi su LR teisingumo ministerija;
# nustato advokatų veikloje naudojamų pavadinimų registravimo tvarką;
# suderinusi su LR teisingumo ministerija, nustato informacijos apie advokatą ar advokatų profesinę bendriją pateikimo būdus;
# atlieka kitas Lietuvos advokatūros įstatuose numatytas funkcijas.

## Sudėtis

## Nuorodos
* Advokatūros įstatymas (2008-04-15 d. redakcija)
Žarnokai

**Žarnokai** - gyvulio skrandžio gabalėliai ar žarnos, skirti valgymui, taip pat valgis iš galvijo, avies ar kiaulės skrandžio, supjaustyto gabalėliais ir išvirto sriuboje.

Jautienos žarnokai paprastai daromi iš pirmų trijų karvės skrandžio dalių (prieskrandis, tinklainio, knygenos). Šliužą maistui naudoja gerokai rečiau.
Žarnokus daro ir iš avių, ožkų, kiaulių ir elnių skrandžių.

Neplautas skrandis dvokia nuo apvirškinto skrandžio turinio, todėl jį kartais laiko netinkamu maistui. Gaminant žarnokus skrandžiai turi būti labai gerai išvalyti ir išplauti.
Vytauto Didžiojo universiteto Politikos mokslų ir diplomatijos fakultetas

**Vytauto Didžiojo universiteto Politikos mokslų ir diplomatijos fakultetas** - VDU struktūrinis padalinys, turintis fakulteto statusą. 

## Istorija
* 1997 m. įkurtas kaip **Tarptautinės teisės ir politikos mokslų institutas** (direktoriumi tapo doc. Algimantas Prazauskas).
* 1999 m. pabaigoje, siekiant suintensyvinti būsimųjų teisininkų ir politologų, diplomatų rengimą, buvo pertvarkytas į du savarankiškus studijų institutus: taip buvo įkurti Teisės institutas bei **Politikos mokslų ir diplomatijos institutas** (PMDI).
* 2000 m. PMDI direktoriumi tapo doc. Antanas Kulakauskas,
* 2005 m. PMDI direktoriumi tapo prof. Leonidas Donskis.
* 2008 m. PMDI pervadintas ir tapo fakultetu .
* 2009 m. PMDF dekane tapo prof. Ineta Dabašinskienė.
* 2010 m. PMDF dekanu tapo prof. Šarūnas Liekis (dabartinis dekanas).

## Struktūra
Mokslo ir studijų padaliniai:
* Politologijos katedra (vedėjas doc. dr. A. Pukšto)
* Regionistikos katedra (vedėja dr. S. Rakutienė)
* Socialinės ir politinės teorijos katedra (vedėjas prof. G. Mažeikis)
* Viešojo administravimo katedra (vedėjas prof. dr. S.Pivoras)
* Viešosios komunikacijos katedra (vedėja prof. dr. Kristina Juraitė)
Tyrimų centras:
* Česlovo Milošo slavistikos centras (vadovas doc. dr. R. Kamuntavičius);

## Šaltiniai

* Apie studijas bei PMDI

## Nuorodos

* Oficialus VDU Politikos mokslų ir diplomatijos fakulteto tinklalapis
Velnio siuvėjas

**Velnio siuvėjas** () – riedulys Latvijoje, Maduonos rajone, dešiniajame Kujos upės krante priešais Jaunaizinį. Akmuo naudojamas kaip medinio tilto atrama.

Akmens ilgis – 6,4 m, plotis – 6,0 m, aukštis – 4,2 m. Tūris – 100 m³. Riedulys turi beveik apvalią formą.

Vykus melioracijos darbams 1982 m., kai buvo tiesinama Kujos upės vaga, akmuo buvo iškastas. Anksčiau viso dydžio nebuvo galima stebėti.

## Išnašos
Nycgalės didysis akmuo

**Nycgalės didysis akmuo** – riedulys Latvijoje, Aukštutinės Dauguvos savivaldybėje. Didžiausias žinomas riedulys Latvijoje.

Akmens ilgis – 10,5 m, plotis – 10,4 m, aukštis – 3,5 m. Matomos dalies tūris – 170 m³.

Riedulį sudaranti uoliena – granitas.

Aplinka aplink riedulį sutvarkyta 1991 m. Jis iškastas iš žvyro ir tapo vienu iš labiausiai lankomų riedulių Latvijoje. Akmens radimvietė nėra labai tipinė tokio dydžio rieduliams. Jis yra ant ledyninio ežero nuogulų – molio.

## Nuorodos

* Nycgalės didysis akmuo
Dėdės Tomo trobelė

**Dėdės Tomo trobelė** () – Harriet Beecher-Stowe romanas.

Pagrindinis kūrinio veikėjas afroamerikietis. Romane vaizduojamas afroamerikiečių vergų likimas JAV XIX a. dešimtmetyje. Romanas ekranizuotas daugybę kartų. Lietuvių kalba išversta JAV (vertėjas Leopoldas Dymša).

## Literatūra
* Dėdės Tomo trobelė: romanas / Harriet Beecher Stowe (iš anglų kalbos vertė Vanda Šiugždinienė). – Vilnius: Alma littera, 2004. – ISBN 9955-08-453-7
* Dėdės Tomo trobelė: romanas / Harriet Beecher Stowe (iš anglų kalbos vertė Vanda Šiugždinienė). – Vilnius: Alma littera, 2011. – 366 p. – ISBN 978-9955-08-453-2

## Nuorodos

* Digitalizuota iliuostruota romano versija  Edinburgas, 1853 m.
* Muziejaus „Dėdės Tomo trobelė“ tinklalapis  Dresden (Ontario)
Petras Juodakis

**Petras Juodakis** (1872 m. liepos 21 d. Račiupėnai, Kupiškio valsčius – 1940 m. rugsėjo 21 d. Kaunas) – Lietuvos chemikas, visuomenės veikėjas.

## Biografija
Mokėsi Panevėžio, Talino realinėse mokyklose. 1898 m. baigė Sankt Peterburgo universitetą.

Dirbo Peterburgo matų ir saikų laboratorijoje. 1908–1920 m. Sankt Peterburgo Pobiedinskio aukštųjų komercijos kursų Chemijos ir nuo 1911 m. Prekių mokslo katedrų vedėjas. Bendradarbiavo žurnale „Kommerčeskaja škola i žizn“. 1921 m. grįžo į Lietuvą, dėstė Aukštuosiuose kursuose, kursų vadovo pavaduotojas Kaune. Kaldinant litus, kaip ekspertas 1922 m. lankėsi Londone. 1922 m. vasario mėn. – 1923 m. birželio mėn. VII Ernesto Galvanausko Ministrų kabineto švietimo ministras. Prisidėjo prie Lietuvos universiteto įsteigimo. 1922–1940 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, nuo 1934 m. neorganinės ir analizinės chemijos katedros vedėjas, nuo 1922 m. profesorius. Vienas Valstybinės technikos ir chemijos laboratorijos prie Finansų ministerijos įkūrėjų, 1922–1935 m. pirmasis jos direktorius. 1925–1940 m. Prekių muziejaus įkūrėjas ir direktorius. Moksliniai darbai 1922–1927 m. spausdinti Finansų ministerijos leidinyje „Valstybinės technikos ir chemijos laboratorijos darbai“. Mirė nuo paralyžiaus.

## Šaltiniai