open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mieleškiai

**Mieleškiai** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 14 km į šiaurės rytus nuo Naujojo Daugėliškio, 7 km nuo Kačergiškės, 0,5 km nuo sienos su Baltarusija. Aplink plyti raisteliai. Pasiekiamas keliu nuo Rameikų.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš asmenvardžio **Mieleškis, Mieleškà*.

## Istorija

XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį, Vidžių valsčių. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Vidžių valsčius).

Sovietmečiu priklausė Kačergiškės apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mieliatiltis

**Mieliatiltis** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės rytus nuo Naujojo Daugėliškio, 2 km į rytus nuo Janionių, Padysnio miške, prie Dysnos upės. Stūkso Mieliatilčio piliakalnis. Nors seniai nuolat negyvenamas, yra kelios sodybos.

## Etimologija
Pavadinimas galbūt kilęs iš asmenvardžio *Mielỹs* ir žodžio *tìltas*.

## Istorija
Vietovė (kaip *Molatylce*) Daugėliškio parapijos metrikose minima 1706 m. XIX a. pab. kaimas pateko į Švenčionių apskrities Daugėliškio valsčių.

Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai.

Sovietmečiu priklausė Naujojo Daugėliškio apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mieliškės

**Mieliškės** – viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Spitrėnų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mieliškiai

**Mieliškiai** – viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Taruškų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mieliūnai (Kupiškis)

**Mieliūnai** – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 11 km į šiaurės rytus nuo Šimonių, rajono pakraštyje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Miesmedis

**Miesmedis** (arba ***Mėsmedis***) – buvęs kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 12 km į šiaurę nuo Šiaulių.

## Etimologija

Kaimo pavadinimo kilmė siejama su žmonių veikla. Gubernijos dvaro egzistavimo laikais kaimelio medžiotojai tiekė dvarui žvėrieną (mėsą), o eigulys su pagalbininkais – malkas (medį).

## Istorija

Kaimas iš trijų pusių apsuptas miškų. 1903 m. surašymo duomenimis tai buvo du miško sargų nameliai. XX a. tarpukario Lietuvos žemės reformos metu, išparceliavus Smilgių palivarką, kaimelyje atsirado 10 naujų sodybų. Mėsmedžio kaimas pradėjo nykti praėjus melioracijai apie 1980 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Miestaliai

**Miestaliai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Saugų, prie Tenenio upės, šalia kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Miesteliškiai (Pasvalys)

**Miesteliškiai** – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 7 km į pietvakarius nuo Daujėnų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Miesteliškiai (Rokiškis)

**Miesteliškiai** – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Panemunėlio kaimo.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Miestlaukis

**Miestlaukis** – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Kataučiznos, išsibarstęs palei pietinius Kudirkos Naumiesčio pakraščius. Vakariniu pakraščiu teka Senaširvintė, praeina keliai  bei vietinės reikšmės Kudirkos Naumiestis–Lauckaimis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Miesto Kalniškiai

**Miesto Kalniškiai** – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Mosėdžio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mietkalnis

**Mietkalnis** – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės rytus nuo Kražių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Miesto Kolonija

**Miesto Kolonija** – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, išsibarstęs aplink Seirijus į rytus, pietus ir vakarus. Siekia Sagavo, Pirčiuko, Mekšrinio ežerus. Pro kaimą eina keliai  ir . Būdingas labai kalvotas kraštovaizdis. Stovi trys vėjo jėgainės.

## Etimologija

Pavadinimas kilęs iš žodžio *[[Kolonija (gyvenvietės tipas)|kolònija]]* („kurio nors krašto išeivių apgyventa vietovė kitame krašte, naujokynas“).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Miežionys (Alytus)

**Miežionys** – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Ryliškių, dešiniajame Nemuno krante. Praeina keliukas Druskininkai–Živulčiškė, atšaka į Lizdus. Kaimą supa miškai, šiauriau telkšo ežerai Galvinis ir Bedugnis.

## Istorija

XIX a. pab. Miežionys pateko į Merkinės valsčių, Druskininkų apylinkę, buvo Merkinės valstybinio dvaro valda. ~1880 m. čia gyveno 62 žmonės (49 katalikai ir 13 ortodoksų).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Miežionys (Šalčininkai)

**Miežionys** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Pabarės, prie kelio  ir Kubankos upelio.

## Istorija

XIX a. pab. šlėktų *[[okolica]]* Lydos apskrityje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Miežiškės

:: *Apie kaimą Turgelių seniūnijoje žr. [[Miežiškės (Turgeliai)]]*.

**Miežiškės** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Eišiškių, susiliejęs su Mantviliškėmis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Miežučiai

**Miežučiai** – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Kiaunorių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Migdoliškės

**Migdoliškės** – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Inturkės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Miežiškės (Turgeliai)

**Miežiškės** – viensėdis Šalčininkų rajono savivaldybėje, 12 km nuo Turgelių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Miguičionys

**Miguičionys** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės rytus nuo Pavarėnio, Dusmenų miškuose, raistų apsusptyje, prie keliuko Sarapiniškės–Diržamenys. Šalia – Diržamenių telmologinis draustinis.

## Etimologija
Pavadinimas, matyt, kilęs iš nepaliudyto asmenvardžio **Miguitis* (plg. panašios pavardės *Mìgis, Migỹs, Migónis, Miegìnis*), kuris būtų kilęs iš žodžių *mìgti* („miegoti, užsnūsti“), *mìgis* („miegalius“).

## Istorija

XIX a. antroje pusėje Miguičionys pateko į Trakų apskrities Onuškio valsčių, buvo seniūnijos centras.

1945 m. vasario 7 d. prie kaimo įvyko Miguičionių kautynės tarp NKVD šaulių padalinio ir Dzūkijos partizanų būrio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mikabaliai

**Mikabaliai** – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Avižienių, netoli kelio . Piečiau kaimo dunkso Bestraigiškės miškas (jame yra partizanų žūties vieta), raistai. Saugomos senosios Mikabalių kapinaitės. Yra paminklas žuvusiems apylinkių partizanams. Veikia kaimo turizmo sodyba „Vitų Oazė“.

## Etimologija

Kaimo pavadinimas kilo iš asmenvardžio *Mikas* ir žodžio *bala* ('klanas, pelkė').

## Istorija

Tarybiniais metais Mikabaliuose buvo pienininkystės ferma.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mikaičiai I

**Mikaičiai I** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Girkalnio. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Migliniškės

**Migliniškės** – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Beižionių, miškeliuose, prie Asono ežero. Šalia – Migliniškių pilkapynas ir mitologinis Migliniškių akmuo.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Verena Sailer

**Verena Sailer** (g. 1985 m. spalio 16 d.) – Vokietijos lengvaatletė, kuri specializuojasi sprinto rungtyse. 2010 m. Europos čempionato nugalėtoja.

## Biografija
Sailer tarptautinėse aukšto lygio varžybose debiutavo 2004 m. pasaulio jaunimo lengvosios atletikos čempionate. Italijoje vykusiose varžybose 100 m distancijos bėgime sportininkė finale pelnė penktąją vietą. 2006 m. bėgikė pasiekė Europinį normatyvą ir pateko į 2006 m. Europos čempionatą. 100 m bėgimo distancijos pirmame etape bėgike savo grupėje pasiekė tik penktą vietą, bet gavo kelialapį į kitą etapą kaip viena iš greičiausių pralaimėtųjų. Pusfinalio bėgime Sailer liko paskutinė savo grupėje ir galutinėje įskaitoje dalinosi 15-16 vietą. Sportininkė taip pat dalyvavo 4x100 m estafetės rungtyje. Kartu su komanda pasiekusios finalinė bėgimą jo nepabaigė. 2007 m. žiemos sezono metu bėgike pirmą kartą aukšto lygiuos varžybose debiutavo 60 m bėgimo distancijoje. Europos uždarų patalpų čempionate sportininkė pasiekė pusfinalį ir ten savo grupėje liko paskutinė. Vasaros sezono metu lengvaatletė įveikė pasaulinį normatyvą ir debiutavo 2007 m. pasaulio čempionate. 100 m bėgimo distancijoje Sailer pasiekė ketvirtfinalius ir užėmė 24 vietą. Kartu su komanda estafetės varžybose užėmė septintą vietą. po metų bėgikė dalyvavo pasaulio už-darų patalpų čempionate, kur 60 m bėgime finalo pasiekti nepavyko. 2009 m. Sailer pelnė bronzos medalį Europos uždarų patalpų čempionate. Tais pačiais metais ji pelnė kelialapį į 2009 m. pasaulio čempionatą. Individualioje rungtyje Sailer pelnė vienuoliktą vietą, o estafetės rungtyje tapo bronzos prizininke. 2010 m. lengvaatletė dalyvavo 2010 m. Europos čempionate ir pelnė aukso medalį. Sailer tapo pirmąja sujungtos Vokietijos 100 m bėgimo Europos čempione.

## Pasiekimai

## Nuorodos
* Verena Sailer IAAF svetainėje
2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas/Dešimtkovė vyrai

**Vyrų [[dešimtkovė]]s** rungtis 2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionate vyko liepos 27 - 28 dienomis Barselonoje.

## Medalininkai

## Rekordai

## Kalendorius

### 100 m bėgimas
### 1 grupė

### 2 grupė

### 3 grupė

## Šuolis į tolį
} || 7.29 || **7.46**|| 7.36|| **7.46**|| || 925
|-
| 10 || align="left" |  Nadir El Fassi ||align=left|  || **7.42** || || || **7.42** ||SG || 915
|-
| 11 || align="left" |  Andres Raja ||align=left|  || 7.00 || 7.32|| **7.38**|| **7.38** || || 905
|-
| 12 || align="left" |  Igor Sarcevic ||align=left|  || 7.15 || **7.36**|| 7.27|| **7.36** ||AR || 900
|-
| 13 || align="left" |  Aleksey Drozdov ||align=left|  || x || 7.23|| **7.35**|| **7.35** ||SG || 898
|-
| 14 || align="left" |  Nicklas Wiberg ||align=left|  || **7.29** || 7.16|| 7.21|| **7.29**|| || 883
|-
| 14 || align="left" |  Daniel Almgren ||align=left|  || **7.29** || 6.82|| x|| **7.29** ||SG || 883
|-
| 16 || align="left" |  Vasiliy Kharlamov ||align=left|  || 7.03 || 7.26|| **7.28**|| **7.28** || || 881
|-
| 17 || align="left" |  Hans van Alphen ||align=left|  || 7.22 || **7.26**|| 7.25 ||**7.26** ||SG || 876
|-
| 18 || align="left" |  Romain Barras ||align=left|   || x || **7.24**|| x|| **7.24**||SG || 871
|-
| 19 || align="left" |  Agustín Félix ||align=left|  || **7.21** || 7.17|| x|| **7.21** || || 864
|-
| 19 || align="left" |  Mikk-Mihkel Arro ||align=left|  || x || **7.21**|| x|| **7.21** || || 864
|-
| 21 || align="left" |  Mikko Halvari ||align=left|  || **7.19**|| 7.13|| x|| **7.19**||SG || 859
|-
| 22 || align="left" |  Simon Walter ||align=left|  || 6.96 || **7.05**|| x|| **7.05** || || 826
|-
| 23 || align="left" |  Lars Vikan Rise ||align=left|  || 6.81 || **7.03**|| 7.00|| **7.03** || || 821
|-
| 24 || align="left" |  Atis Vaisjūns ||align=left|  || x || **6.90**|| x|| **6.90**|| || 790
|-
| 25 || align="left" |  Florian Geffrouais ||align=left|  || 5.08 || x|| **6.88**|| **6.88** || || 785
|-
| 26 || align="left" |  Marcin Dróżdż ||align=left|  || **6.85** || 6.72|| 6.70|| **6.85** || || 778
|-
| 27 || align="left" |  Yevhen Nikitin ||align=left|   || x || 6.54|| **6.75**|| **6.75**|| || 755
|}

## Rutulio stūmimas

## Šuolis į aukštį

## 400 m bėgimas
### 1 grupė

### 2 grupė

### 3 grupė

### 4 grupė

## 110 m barjerinis
### 1 grupė

### 2 grupė

### 3 grupė

## Disko metimas

## Šuolis su kartimi

## Ieties metimas

## 1500 m bėgimas
### 1 grupė

### 2 grupė

## Viso

EL - Europos sezono lyderis, AR - asmeninis rekordas, SG - sezono geriausias rezultatas.
## Nuorodos
*Rezultatai
Birutė Kasperavičienė

**Birutė [[Kasperavičienė]]:**

* Birutė Kasperavičienė (1926) – urbanistė;
* Birutė Kasperavičienė (1941) – dailininkė, skulptorė, pedagogė.
Tadas Šuškevičius

**Tadas Šuškevičius** (g. 1985 m. gegužės 22 d. Vilniuje) – Lietuvos lengvaatletis, kuris specializuojasi sportinio ėjimo rungtyse. Šalies olimpinės rinktinės narys. 2010 m. Europos čempionate užėmęs devintąją vietą tapo sėkmingiausių šalies ėjiku Europos čempionatų istorijoje.

## Pasiekimai

## Nuorodos
* Tadas Šuškevičius IAAF svetainėje
Phillips Idowu

**Phillips Olaosebikan Idowu** (g. 1978 m. gruodžio 30 d.) – Jungtinės Karalystės lengvaatletis, kuris specializuojasi trišuolio rungtyje. Šalies olimpinės rinktinės narys ir pasaulio čempionas.

2009 m. pelnė Europos metų lengvaatlečio apdovanojimą.

## Biografija
Profesionali Idowu karjera prasidėjo 1997 m., kai jis sudalyvavo Europos jaunimo čempionate. Liublianoje vykusiose varžybose sportininkas nušoko 16.34 m ir pelnė ketvirtą vietą. Savo karjerą stambaus masto varžybose suaugusių varžybose Idowu padarė 2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Sidnėjuje vykusiose varžybose trišuolininkas nušoko 17.08 m ir pelnė aukštą šeštą vietą. Po metų sportininkas įvykdė pasaulinį normatyvą ir pateko į pasaulio lengvosios atletikos čempionatą, kuriame užėmė 9 vietą. 2002 m. Sandraugos žaidynėse šuolininkas pagerino savo asmeninį rekordą ir pelnė sidabro apdovanojimą. Tais pačiais metais vykusiame Europos čempionate Miunchene lengvaatletis pasirodė prasčiau ir pelnė penktąją vietą. 2004 m. vasaros olimpinės žaidynės Idowu atnešė nusivylimą. Puikiai pasirodęs pirmame ture, finale jis tris kartus iš eilės suklydo ir turėjo apsitraukt iš varžybų be užfiksuoto rezultato. 2006 m. sportininkas vėl atstovavo Anglijos teritoriją Sandraugos žaidynėse ir pelnė aukso medalį. Tais pačiais metais Geteborge vykusiame 2006 m. Europos čempionate Idowu vėl pasirodė prasčiau ir pelnė penktą vietą. 2007 m. žiemos sezono metu lengvaatletis sudalyvavo Europos uždarų patalpų čempionate ir jį laimėjo. Tų metų vasaros sezono metu Idowu vėl apteko į 2007 m. pasaulio čempionatą, bet liko vėl be medalio. Sportininkui daug sėkmingesni buvo kiti metai. Pasaulio uždarų patalpų čempionate jis pelnė aukso medalį, o 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užėmė antrą vietą ir gavo sidabrinį apdovanojimą. Po metų sportininkas pelnė savo pirmąjį atviro stadiono pasaulio pirmenybių medalį. 2009 m. pasaulio čempionate pasiekęs asmeninį rekordą jis pelnė aukso medalį. 2010 m. Europos čempionato metu lengvaatletis pagerino asmeninį rekordą ir pelnė aukso medalį.

## Asmeninis gyvenimas
Phillips Idowu gimė nigeriečių tėvų šeimoje ir augo vakarinėje Anglijoje. Sportininkas gimė 2009 m sportininkui gimę duktė.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* Phillips Idowu IAAF svetainėje 
* Phillips Idowu thepowerof10 svetainėje
Ilmari Salminen

**Ilmari Salminenas** (*Ilmari Salminen*, 1902 m. rugsėjo 21 d. – 1986 m. sausio 5 d.) – suomių ilgų nuotolių bėgikas, olimpinis ir Europos čempionas, pasaulio rekordininkas.

## Biografija
1934 m. Europos lengvosios atletikos čempionate Salminenas užėmė pirmą vietą 10 000 m distancijoje ir trečią – 5000 m distancijoje. 1936 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Berlyne suomis iškovojo auksą 10 000 m bėgimo rungtyje vos 0,2 sekundės aplenkęs savo tautietį Arvo Askolą. 1938 m. Salminenas apgynė prieš ketverius metus iškovotą Europos čempiono titulą 10 000 m distancijoje.

1937 m. liepos 18 d. Kouvoloje Salminenas 10 000 m nubėgo per 30:05.2 min. ir pagerino pasaulio rekordą. Šis rekordas išsilaikė kiek daugiau nei metus – 1938 m. rugsėjo 29 d. jį pagerino kitas suomis Taisto Mäki.

1952 m. Salminenas buvo Helsinkio olimpinių žaidynių organizacinio komiteto prezidentu.

## Šaltiniai
Tufuga Efi

**Tupua Tamasese Tupuola Tufuga Efi** (g. 1938 m. kovo 1 d.) – Samoa politikas, nuo 2007 m. birželio 16 d. penkeriems metams išrinktas šalies vadovu. Jis du kartus buvo Samoa ministras pirmininkas.

## Biografija
Tufuga Efi gimė 1938 m. kovo 1 d. Motootua miestelyje Samoa. Jis baigė vidurinę mokyklą šalies sostinėje Apijoje, o aukštuosius mokslus – Naujosios Zelandijos mokykloje.

Turuga Efi yra vedęs Masiofo Filifilia Imo.

Savo politinę karjerą jis pradėjo 1966 m., kai buvo pirmą kartą išrinktas į šalies parlamentą.

Du kartus iš eilės politikas ėjo šalies ministro pirmininko pareigas – nuo 1976 iki 1982 m. ir trumpą laiką 1982 m.

2007 m. gegužės 11 d. mirus tuometiniam šalies vadovui Malietoa Tanumafili II buvo paskelbti nauji rinkimai. Juose vieninteliu parlamento kandidatu buvo Tufugas Efi ir rinkimus laimėjo. Oficialiai savo pareigas jis eiti pradėjo 2007 m. birželio 20 d.
Šahab-1

**Šahab-1** ( 'Meteoras-1') – Irane gaminta taktinė trumpo nuotolio balistinė raketa, nedaug modifikuotas tarybinės raketos R-17 Elbrus (žinomos kaip *SS-1 Scud-B*), kurias 1985–1986 m. pirko iš Libijos ir Sirijos, variantas. Buvo nupirktos keturios leidimo mašinos ir 54 raketos.

## Konstrukciniai ypatumai
Raketa turi vieną kovinę galvutę, skrydžio nuotolis – iki 350 km.

## Panaudojimas
*Scud-B* raketų 300 km skridimo nuotolis leido Irano-Irako karo metu 1985 m. kovą Iranui apšaudyti Bagdadą. Tais metais į Iraką buvo iššauta 14 *Scud B*.

Vėliau Iranas raketas gaudavo iš Šiaurės Korėjos (spėjama, galbūt ir iš TSRS).
Papildomi *Scud-B* buvo įsigyti pagal 5 mln. dolerių sutartį iš Šiaurės Korėjos. Taip buvo įsigyta 90-100 *Scud-B* raketų.).

Paskaičiuota, kad Irano-Irako karo metu Iranas paleido 100–231 *Scud B* raketą.

Pagal 1995 m. *Jane* apžvalgą „1995 Jane’s Intelligence Review – Special Report No. 6“ apie Irano ginkluotę, Irano ginkluotėje yra 15 savaeigių leistuvų (vadinamųjų TEL  'transportavimo, parengimo ir leidimo sistema') ir 250–300 *Scud-B* raketų, visa tai nupirkta iš Šiaurės Korėjos.
Tame pačiame „Special Report No. 6“ teigiama, kad Šiaurės Korėja padėjo 1988 m. pastatyti *Scud Mod B* surinkimo gamyklą, tačiau ši gamykla raketų niekada negamino. Pagal „Flight International“ (Nov. 20 1994) Iranas pats apsirūpina savo gamybos *Scud-B* raketas, o gamybos vietos – *Shiraz*, *Khorrambad*, *Parchin* ir *Semnan*.

Iranas Šahab-1 raketas ėmė gaminti tarp 1988–1994 m.

## Variantai
Pavadinimas *Šahab* žymi visą klasę Irano raketų, kurios naudojamos nuo 1988 m. Klasę sudaro raketos Šahab-1, Šahab-2, Šahab-3, Šahab-4, Šahab-5, Šahab-6.

## Nuorodos
Elvan Abeylegesse

**Elvan Abeylegesse** (anksčiau žinoma kaip **Hewan Abeye**, g. 1982 m. rugsėjo 11 d. Adis Abejoje) – Etiopijoje gimusi, bet Turkijai atstovaujanti lengvaatletė, kuri specializuojasi ilgo nuotolio bėgimų rungtyse. Nacionalinė ir buvusi 5000 m bėgimo pasaulio rekordininkė.

## Biografija
Elvan Abeylegesse profesionalią karjerą pradėjo kaip krosų bėgike. 1999 m. IAAF pasaulio kroso čempionato jaunimo rungtyje ji užėmė 9 vietą. Tais pačiais metais Lenkijoje vykusiame pasaulio jaunučių čempionate bėgike 3000 m bėgimo finale pelnė 5 vietą. 2000 m. Abeylegesse pateko į pasaulio jaunimo čempionatą. 3000 m ir 5000 m bėgimuose ji pasiekė finalinius etapus ir atitinkamai užėmė 5 ir 6 vietas. 2001 m. lengvaatletė įveikė pasaulinį normatyvą ir pateko į pasaulio čempionatą. 5000 m bėgimo pirmame raunde savo grupėje liko 8 ir nepateko į kitą etapą. Po metų sportininkė debiutavo toje pačioje distancijoje Europos čempionate. Tąsyk bėgikė iškopė į finalą ir užėmė 7 vietą. 2003 m. sportininkė vėl dalyvavo pasaulio čempionate ir pasirodė daug sėkmingiau. Sėkmingai įveikusi atranką ji dalyvavo finaliniame bėgime ir užėmė 5 vietą. 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Abeylegesse startavo dvejose rungtyse. Jai nebūdingai 1500 m bėgimo rungtyje ji liko 5, o 5000 m distancijoje tenkinosi 12 vieta finale. 2006 m. Europos čempionate sportininkė laimėjo savo pirmąjį Europos pirmenybių medalį. 5000 m distancijoje ji pelnė bronzinį apdovanojimą. Po metų lengvaatletė vėl įveikė pasaulinį normatyvą ir dalyvavo 2007 m. pasaulio čempionate ir užėmė 5 vietą 5000 m bėgime, o 10000 m bėgime pelnė sidabro medalį. 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Abeylegesse pelnė du sidabro medalius. 2010 m. Europos čempionate lengvaatletė pelnė aukso medalį 10000 m bėgime ir sidabrą 5000 m bėgime.

## Nuorodos
* Elvan Abeylegesse IAAF svetainėje
Kijevo vaivadija

**Kijevo vaivadija** () – 1471–1569 m. Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės, o 1569–1795 m. – Lenkijos karalystės Mažosios Lenkijos provincijos administracinis teritorinis vienetas. Sostinė Kijevas, vėliau Žitomyras, plotas 200 000 km².

## Istorija

### Vaivadija iki 1649 m.

Iki vaivadijos sukūrimo teritorija priklausė Kijevo Rusiai, vėliau jos palikuonei Kijevo kunigaikštystei. Nuo XIV a. kunigaikštystę nukariavo LDK ir įjungė į savo sudėtį. Tuometinei kunigaikštystei dar priklausė ir dalis Ponto stepės iki pat Juodosios jūros.
 
Iš pradžių į kunigaikštystę buvo skiriami Gediminaičių dinastijos atstovai, tačiau jie ne visada norėjo tvirtinti ištikimybę LDK. Kuomet Kijevo kunigaikštis Vladimiras Algirdaitis (valdė 1377–1395) nepakluso Vytautui, šis į sostą pasodino Skirgailą, o 1397 m. kunigaikštystę panaikino, įkurdamas vietininkiją. Joje įsigalėjo Alšėniškių giminė, tapdama savotiška dinastija. 1440 m. kunigaikštystė buvo atkurta ir sugrąžinta Vladimiro sūnui Aleksandrui Olelkai. 1471 m. po šio sūnaus Simono mirties, kunigaikštystė buvo galutinai panaikinta ir paversta vaivadija, ir Olelkaičiai nebeteko šios valdos.

Vaivadija buvo didžiausia visoje LDK.

1569 m. Liublino unijos metu vaivadija buvo atplėšta nuo LDK ir prijungta prie Lenkijos. Ji integruota į Mažosios Lenkijos provinciją. Pietinėje vaivadijos dalyje plytėjo labai retai gyvenama Didžioji dykra, į kurią nuo didikų ir bajorų išnaudojimo bėgo valstiečiai. Jie perėmė pusiau klajoklinį gyvenimo būdą ir tapo kazokais. Čia formavosi nepriklausoma jų valstybė Zaporožės sečė.

### Vaivadija 1667–1795 m.
Įvykus Chmelnickio sukilimui, nuo 1649 m. visa Kijevo vaivadijos teritorija įėjo į Kazokų etmonatą. Tuo metu vaivadija buvo panaikinta, ir jos vietoje suformuoti teritoriniai kazokų pulkai. Dėl šios teritorijos 1654 m. kilo karas su Maskva. 1667 m. Andrusovo paliaubų sutartimi Lenkija susigrąžino mažesniąją vaivadijos dalį, buvusią į vakarus nuo Dniepro upės (Dešiniakrantę Ukrainą). Tiesa, Kijevo miestas liko nuo Rusijos priklausomam Etmonatui. Todėl vaivadijos sostinė perkelta į Žytomyrą. Šis padalinimas dar kartą užtvirtintas 1686 m. Amžinosios taikos sutartimi.

Ruinos pilietinių karų metais teritorijas nusiaubė Osmanų imperija ir Krymo chanatas. Ji beveik ištuštėjo, nes daug kazokų pabėgo anapus Dniepro. Vėliau kraštas buvo apgyvendinamas naujai atsikėlėliais iš vakarų. Vaivadija Lenkijos jos sudėtyje išbuvo iki 1795 m., kol atiteko Rusijos imperijai. Jos teritorijoje suformuota Kijevo gubernija. Vakarinės dalys atiteko Voluinės gubernijai.

## Pavietai
Vaivadija dalinta į tris pavietus:
* Kijevo pavietas
* Ovručo pavietas
* Žytomyro pavietas

## Vidinės nuorodos
* Kijevo vaivada
* Kijevo kaštelionas
Niyaz

**Niyaz** – JAV-Irano muzikos grupė. Atlieka tradicinę Persijos ir kitų Artimųjų Rytų šalių muziką, perpintą su elektronikos ritmais. Muzika įkvėpta sufizmo idėjų, dalyje dainų naudojamos XIII a. persų sufijaus Rumi eilės. Pavadinimas „niyaz“ persų ir urdų k. reiškia „ilgesys, troškimas“.

Grupę sudaro diskžokėjus, muzikos programuotojas Carmen Rizzo, dainininkė Azam Ali (buv. Vas narė) ir Loga Ramin Torkian (buv. Axiom of Choice narys).

## Diskografija
* *[[Niyaz (albumas)|Niyaz]]* (2005 m.)
* *[[Nine Heavens]]* (2008 m.)
* *[[Sumud]]* (2012 m.)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
*
Vanessa da Mata

**Vanesa da Mata** (, g. 1976 m. vasario 10 d.) – Brazilijos dainininkė, dainų autorė, brazilų populiariosios muzikos stiliaus atlikėja. 2008 m. laimėjo Lotynų Amerikos „Grammy“ apdovanojimą (už albumą „Sim“), o jos atliktos dainos „Ai, Ai, Ai“, „Boa Sorte/Good Luck“ ir „Amado“ užėmė Brazilijos muzikinių topų viršūnes.

Gimė mažame Alto Grasaso miestelyje Mato Grose. Būdama 14-os persikėlė į didesnį miestą Uberlandiją, kur ketino stoti į medicinos mokyklą. Ten gyvendama susidomėjo muzika, pradėjo dainuoti vietiniuose klubuose. 1992 m. išvyko į San Paulą, ten dainavo su vietinėmis grupėmis, buvo Jamaikos regio grupės „Black Uhuru“ pritarianti vokalistė (jų turo Brazilijoje metu). Susipažino su žymiais atlikėjais, išgarsėjo kaip dainų autorė (parašė „Grammy“ apdovanojimą laimėjusią dainą *A Força que Nunca Seca*, kurią atliko Marija Betanija). Solinę karjerą Vanesa da Mata pradėjo 2002 m. Dainininkė pasiekė vis didesnio populiarumo šalyje, o ypač išgarsėjo įrašiusi 2007 m. albumą „Sim“.

## Diskografija

* *Vanessa da Mata* (2002 m.)
* *Essa Boneca Tem Manual* (2004 m.)
* *Sim* (2007 m.)
* *Bicicletas, Bolos e Outras Alegrias* (2010 m.)
* Vanessa da Mata canta Tom Jobim (2013 m.)
* *Segue o Som* (2014 m.)
* *Quando deixamos nossos beijos na esquina* (2019 m.)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
*
Edward Smith-Stanley

**Edvardas Smitas-Stenlis** () (1799 m. kovo 29 d. – 1869 m. spalio 23 d.) – buvo anglų įstatymų leidėjas, tris kartus Didžiosios Britanijos ministras pirmininkas, ilgiausiai iki šiol Konservatorių partijai vadovavęs politikas. Iki 1834 m. buvo žinomas kaip Edvardas Stenlis, o 1834-1851 m. kaip lordas Stenlis.

## Biografija
Gimė turtingoje aristokratų šeimoje. Baigė privačią berniukų mokyklą – Etono koledžą, vėliau ir Oksfordo universiteto Kristaus bažnyčios koledžą. 1820 m. pirmą kartą išrinktas į Jungtinės Karalystės Parlamentą kaip Vigų partijos atstovas. 1830 m. Č. Grėjaus vyriausybėje paskirtas Vyriausiuoju sekretoriumi Airijos reikalams. 1833 m. paskirtas Valstybės sekretoriumi Karo ir kolonijų reikalams. Po to, kai tais pačiais metais Jungtinės Karalystės Vyriausybė patvirtino Airijos anglikonų bažnyčios reformą, 1834 m. pasitraukė iš užimamų pareigų, o vėliau ir iš Vigų partijos, prisijungdamas prie Konservatorių partijos. 1841 m. antrą kartą paskirtas Valstybės sekretoriumi Karo ir kolonijų reikalams. 1844 m. tapo Lordų rūmų nariu. 1852 m. vasarį pirmą kartą paskirtas Jungtinės Karalystės ministru pirmininku ir vadovavo mažumos vyriausybei iki tų metų gruodžio mėnesio. Po to, dar du kartus – 1858 m. ir 1866 m. buvo paskirtas ministru pirmininku, tačiau šioms vyriausybėms irgi trumpai vadovavo, atitinkamai vienerius ir dvejus metus.
Stenlis yra vienas iš tik keturių Jungtinės Karalystės premjerų, ėjęs pareigas ministro pirmininko pareigas tris ar daugiau kartų atskirais laiko tarpais (ne iš eilės). Iš viso premjero pareigas E. Smitas-Stenlis ėjo kiek daugiau nei ketverius metus – mažiau nei dauguma kitų Didžiosios Britanijos ministrų pirmininkų.

## Atminimo įamžinimas
E. Smitas-Stenliui atminti jo vardu pavadintas Folklandų salų administracinis centras Stenlis ir Stenlio miestelis Tasmanijos salos šiaurės vakaruose.

## Pastabos
2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas/200 m vyrai

**Vyrų [[200 m bėgimas|200 m bėgimo]]** rungtis 2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionate vyko liepos 29 - 30dienomis Barselonoje, Ispanijoje.

## Medalininkai

## Rekordai

## Kalendorius

## 1 raundas
Į kitą etapą pateko po tris greičiausius iš kiekvienos grupės (Q) ir 4 greičiausi pralaimėtojai (q).

### 1 grupė

### 2 grupė

### 3 grupė

### 4 grupė

## Pusfinalis
Į finalą patenka po 3 greičiausius iš kiekvienos grupės (Q) ir du greičiausi pralaimėtojai (q)
### 1 grupė

### 2 grupė

## Finalas

## Nuorodos
*Rezultatai
Aleksandras Jakševičius

**Aleksandras Jakševičius** (1886 m. sausio 2 d. Šiauliuose – 1971 m. balandžio 16 d. Vilniuje) – komunistinio judėjimo Lietuvoje veikėjas, vienas iš 1918 m. Lietuvos SSR laikinosios vyriausybės narių.

## Biografija
Mokėsi geležinkelininkų mokykloje Kaišiadoryse, 1900–1906 m. dirbo geležinkelio dirbtuvėse šaltkalviu. Baigęs mokytojų kursus, nuo 1907 m. mokytojavo Prozariškių (Kaišiadorių r.) ir Barščių (Zarasų r.) pradžios mokyklose, 1915 m. – evakuotųjų lietuvių mokykloje Minske.

1917–1918 m. priklausė Lietuvos socialistų liaudininkų partijai. 1918 m. vasarą Kaišiadoryse įkūrė komunistinę kuopelę iš 25 narių. Kuopelė gavo teisę siųsti delegatus į LKP I suvažiavimą, įvykusį 1918 m. spalio 1-3 d. Vilniuje. Išrinktas Centro Komiteto nariu. 1918 m. gruodžio 8 d. įkurtos trumpai egzistavusios Lietuvos SSR laikinosios revoliucinės darbininkų ir valstiečių vyriausybės narys, vienas iš pasirašiusių šios vyriausybės 1918 m. gruodžio 16 d. manifestą, paskelbusį sovietų valdžią Lietuvoje. Vyriausybėje ėjo susisiekimo liaudies komisaro pareigas.

1920 m. išvyko į Maskvą, 1922 m. persikėlė į Minską. 1922–1923 m. Sofeisko (Mogiliovo sritis) lietuvių mokyklos mokytojas. 1923–1924 m. Minsko miesto švietimo skyriaus vedėjo pavaduotojas, Partinės mokyklos prie Baltarusijos KP(b) CK vedėjas. 1931–1932 m. lietuviško laikraščio „Raudonasis artojus“ redaktorius. Didžiojo valymo metu 1936 m. lapkričio 26 d. suimtas, 1937 m. spalio 5 d. nuteistas 10 metų sunkiųjų darbų. Kalėjo Marijinsko lageryje (Novosibirsko sritis). 1954 m. gruodžio 29 d. reabilituotas. 1957 m. apsigyveno Vilniuje.

Vertė grožinės literatūros kūrinius, parašė atsiminimus. Išleido aritmetikos vadovėlių, išvertė Lenino prakalbas, Stalino raštų. 1966 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas. Palaidotas Antakalnio kapinėse.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Lietuvos keliais: 50 maršrutų autoturistams / Algimantas Semaška. – Vilnius: Mintis, 1989. – 71 p. – ISBN 5-417-00095-7
Sausdravai

**Sausdravai** – kaimas šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Darbėnų, dešiniajame Darbos upelio krante. 

* Baltų mitologijos parkas, kuriame medinės skulptūros supažindina su baltų mitologija. 
* Partizano Jurgio Augučio atminimo vieta (2021 m.).

## Istorija

Kaimas įkurtas XVI a. Jo žemių pietvakariniame pakraštyje iki XIX a. veikė kapinės. XVIII a. – XX a. pradžioje priklausė Mažučių dvarui, kurio žemes 1870 m. dirbo 56 Sausdravų ir Sereikių kaimų valstiečiai. 1923 m. kaime buvo 17 ūkių ir 96 gyventojai. Žemės reformos metu dalis žemių buvo prijungta prie Lazdininkų kaimo, kurio pakraštyje atsidūrė ir Sausdravų senosios kapinės, vadinamos Maro kapeliais.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Peldžiai

:: *Apie kaimą Kelmės rajone žr. [[Peldžiai (Kelmė)]]*.

**Peldžiai** – kaimas Kretingos rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, 15 km į šiaurės rytus nuo Darbėnų, 5 km į šiaurę nuo Grūšlaukės.

## Etimologija

Pavadinimas kilęs iš asmenvardžio *Peldys* daugiskaitinės formos. Tautosaka mena, kad kaimui vardą davė *[[pelėda|pelėdos]]*, kurių nuo seno gausu aplinkiniuose miškuose ir sodybose. Vietovardis rašytiniuose šaltiniuose rašomas , , , , žem. *Peldē*.

## Geografija

Kaimo žemes juosia Peldinės, Peldžių, Pėtaraičių, Pilybiškės miškai. Šiaurėje susisiekia su Serapinais, pietuose – su Mažonais. Per kaimą praeina kelias Grūšlaukė–Medininkai, šiaurinėje dalyje išteka Laukupis, pietinėje – Juodupis – abu kairieji Šventosios intakai.
 

## Istorija

*Peldiškių* miško apyrubė pirmąkart paminėta 1568 m. Jai priklausė per 146 valakus miško ir dirbamos žemės. XVIII a. minimas kunigaikščių Oginių Grūšlaukės dvarui priklausęs *Peldžių (Poldzie, Peldzie)*. kaimas. Jame 1750 m. buvo 8, 1821, 1843 m. – 9, 1846 m. – 13, 1866 m. – 9 dūmai.

Dvasiniu valstiečių gyvenimu rūpinosi Salantų, o nuo 1778 m. – Grūšlaukės bažnyčios kunigai.

1898 m. Jonas Šorys Peldinės miške savavališkai kirto medžius ir pasipriešino jį sudrausminti mėginusiam eiguliui. Šiam su kitais eiguliais pamėginus atimti nukirstus medžius, J. Šoriui į pagalbą atvyko 6 kaimo valstiečiai. Kilus konfliktui buvo užmuštas vienas eigulys. Jį nužudęs valstietis nuteistas 2 metams pataisos kalėjimo, J. Šorys pasodintas 1 metams, 2 vyrai nuteisti kalėti po 6 mėnesius, 1 moteris – 2 mėnesius, o 2 valstiečiai išteisinti.

1923 m. buvo 20 ūkių. Tarpukariu veikė Peldžių pradinė mokykla.

### Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* [Irena Šeškevičienė. Senovės laikų gyvenvietė ir kaimo keistuoliai. – [Pajūrio naujienos] – 2009 m. liepos 17 d. (Peldžiai)]
* Peldžių kaimas: Kretingos krašto enciklopedija
Pemperiai

**Pemperiai** – kaimas Kretingos rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, 15 km į šiaurės rytus nuo Darbėnų, 6 km į šiaurę nuo Grūšlaukės.

## Etimologija

Pavadinimas kilo iš asmenvardžio *Pemperis* daugiskaitinės formos.

## Geografija

Per kaimą teka kairysis Šventosios intakas Laukupis ir praeina kelias Grūšlaukė–Medininkai. Iš šiaurės rytų kaimo žemes supa Peldinės, iš šiaurės vakarų ir vakarų – Juodalksnės, iš pietvakarinių – Butkinės, iš pietų – Peldžių miškai, o rytuose jos ribojasi su Serapinais. Juodalksnės mišku praeina Kretingos–Skuodo geležinkelis.

## Istorija

Žinomas nuo XIX a. 2-osios pusės. Įsikūrė iškirstoje miško žemėje.

1923 m. buvo 5 sodybos.

1945–1952 m. aplinkiniuose miškuose veikė Kardo rinktinės partizanai, o Peldinės miške buvo Tautvaišos kuopos pagrindinė bazė.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Irena Šeškevičienė. Senovės laikų gyvenvietė ir kaimo keistuoliai. – Pajūrio naujienos – 2009, liepos 17 (Pemperiai)
Rubiniškė

**Rubiniškė** – kaimas Kretingos rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 7 km į rytus nuo Darbėnų, 2 km į šiaurės rytus nuo Vaineikių, prie Akmenos upės. Įsikūręs lygumoje. Šiaurėje ribojasi su Akmenalėmis, pietuose – Darataičiais. Rytuose plyti Vaineikių, vakaruose – Božiškės miškai. Per kaimą teka Akmena, praeina kelias Vaineikiai–Grūšlaukė.

## Istorija

Susiformavo XVIII a. Vaineikių žemėje. Apie 1775 m. jame įkurtas Vaineikių–Rubiniškių palivarkas. Priklausė Darbėnų valsčiui, dvarui ir parapijai. 1846 m. buvo 2 dūmai. Lietuvos žemės reformos metu palivarkas panaikintas, dalis žemių priskirta Darataičių kaimui..

## Gyventojai

## Šaltiniai
Povilas Mykolaitis

**Povilas Mykolaitis** (g. 1983 m. vasario 22 d.) – lietuvių lengvaatletis, šuolininkas į tolį. Lietuvos čempionas ir rekordininkas.

2010 m. Europos čempionate pasiekė geriausią Lietuvos šuolininkų į tolį pasirodymą čempionato istorijoje. 2011 m. LLAF taurės varžybose pasiekė Lietuvos atviro stadiono šuolio į tolį rekordą.

## Asmeniniai rekordai

## Pasiekimai

## Nuorodos
* Povilas Mykolaitis IAAF svetainėje
Remalda Kergytė-Dauskurdienė

**Remalda Kergytė** (g. 1985 m. rugpjūčio 25 d.) – Lietuvos lengvaatletė, kuri specializuojasi maratono ir ilgų nuotolių bėgime.

## Pasiekimai

## Nuorodos
* Remalda Kergytė IAAF svetainėje
Leopardo praraja

**Leopardo praraja** () – vertikalus karstinis urvas Alžyre, 3 km į šiaurės rytus nuo Tikždos miesto, Kabilija, Džurdžuros nacionalinis parkas.

## Geologija
Leopardo praraja – giliausias Afrikoje, pasaulyje 45-47 pagal gylį urvas. Gylis 1170 m, ilgis 3800 m. Susidaręs klintyje. Anga 2160 m aukštyje (Džurdžuros kalnagūbris). Nuo 200 m gylio įteka daug versmių, kurios giliau virsta požeminiu srautu (debitas 10 l/s) ir 975 m gylyje pereina į sifoną. 200–530 m gylio ruože Leopardo prarajos sienose daug aukso spalvos dėmių, iš to ir kilo pavadinimas. Nuo 1980 m. urvą tiria Prancūzijos ir Ispanijos speleologai.  Pirmasis 1983 m. iki 970 m nusileido Lukas Anri Fažas.

## Šaltiniai
Jella Lepman

**Jela Lepman** (, 1891 m. gegužės 15 d. Štutgartas – 1970 m. spalio 4 d. Ciurichas) – Vokietijos vaikų rašytoja.

## Biografija
Mokėsi Šveicarijoje. 1908 m. Štutgarte įkūrė skaityklą emigrantų darbininkų vaikams. Po Pirmojo pasaulinio karo Štutgarte bendradarbiavo laikraštyje „Neuen Tageblat“. 1936 m. emigravo, gyveno Italijoje, Londone. 1941 m. parengė ir išleido vokiečių kalbos žodyną anglų mokykloms. 1945 m. grįžo į Vokietiją. Miunchene 1948 m. surengė pirmąją vaikų knygų parodą, 1949 m. įkūrė Tarptautinę jaunimo biblioteką, 1949–1957 m. jos direktorė. 1953 m. inicijavo IBBY, 1956 m. Anderseno premijos, 1962 m. vaikų literatūros tarptautinio žurnalo „Bookbird“, 1966 m. Tarptautinės vaikų knygos dienos, (pradėta švęsti 1967 m.) steigimą. 

## Bibliografija
* Pramiegotas sekmadienis / *Die verschlafene Sonntag*, 1928 m.,
* Katė su akiniais. Gražiausios vakaro pasakos / *Die Katze mit der Brille. Die schonsten Gutnachtgeschichten*, 1959 m.
* Vaikai mato mūsų pasaulį / *Kinder sehen unsere Welt*, Berlin, Frankfurt/M., Wien, Ullstein, 1971 m. ISBN 3-550-07766-1

## Įvertinimas
* 1956 m. – Hanso Kristiano Anderseno medalis

## Šaltiniai
Leponto Alpės

**Leponto Alpės** (, , ) – Vakarų Alpių dalis Italijoje (Pjemontas) ir Šveicarijoje (Valė, Tičinas, Graubiundenas), tarp Simplono ir Splugeno perėjų. 

## Geografija
Ilgis iš vakarų į rytus apie 100 km, didžiausias aukštis 3553 m – Monte Leonės kalnas Simplono masyve. Susidariusios iš granito, gneiso, kristalinių skalūnų, pietuose – iš klinties. Šiaurėje kalnus juosia Reino ir Ronos aukštupių slėniai. Leponto Alpės suskaidytos upių slėnių į kelis masyvus. Aukščiausiuose kalnuose yra ledynų Reino, Ticino, Tocės versmės. Šlaitai apaugę miškais; aukščiausiose vietose – alpinės pievos. 

Išplėtotas turizmas, žiemos sportas. Per Sankt Gothardo perėją (aukštis 2108 m) eina plentas Ciurichas–Milanas; netoli perėjos – Gotardo tunelis, juo eina geležinkelis ir plentas. 

## Šaltiniai
Aleksas Abromavičius

**Aleksas Abromavičius** (g. 1984 m. gruodžio 6 d.) – Lietuvos lengvaatletis, kuris specializuojasi disko metimo rungtyse. Daugkartinis šalies čempionas.

## Pasiekimai

## Nuorodos
*Aleksas Abromavičius IAAF svetainėje
2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas/Maratonas moterys

**Moterų [[maratonas|maratono]]** rungtis  2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionate vyko liepos 31 d. Barselonoje.

## Medalininkės

## Rekordai

## Rezultatai

## Nuorodos
* Rezultatai 
* Fotofinišas
Martial Mbandjock

**Martial Mbandjock** (g. 1985 m. spalio 15 d.) – Prancūzijos lengvaatletis, kuris specializuojasi sprinto bėgimo rungtyse. 2010 m. Europos čempionato prizininkas.

## Biografija
Martial Mbandjock tarptautinę karjerą pradėjo 2004 m. pasaulio jaunimo lengvosios atletikos čempionate. Grosete vykusiose varžybose 200 m bėgime sportininkas įveikė atrankinį etapą ir pateko į pusfinalius. Įveikęs distanciją per 21.28 s jis liko 5 vietoje savo grupėje ir į finalą nepateko. 2007 m. žiemos sezono metu sportininkas dalyvavo Europos uždarų patalpų čempionate. 60 m bėgimo distancijoje jis pasiekė pusfinalį, kur savi grupėje liko paskutinis ir į kitą etapą nepateko. Tų pačių metų vasaros sezono metu bėgikas įvykdė pasaulinį normatyvą ir pateko į 2007 m. pasaulio čempionatą. 100 m bėgime sportininkas nepasižymėjo ir net nepasiekė pusfinalio. Po metų sportininkas pasirodė pasaulio uždarų patalpų čempionate. tąsyk sportininkui ir vėl nepavyko iškopti į finalinį bėgimą. Sportininko pirmasis pasirodymas 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse baigėsi pusfinalyje. 2009 m. sportininkas vėl įveikė pasaulinį normatyvą ir pateko į 2009 m. pasaulio čempionatą, vykusi Berlyne, Vokietijoje. Mbandjock dalyvavo dvejose rungtyse (100 m ir 200 m), bet vėl liko už finalo ribų. 2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas lengvaatlečiui atnešė pirmuosius stambaus masto medalius. 100 m ir 200 m distancijose bėgikas iškovojo po bronzos medalį. Varžybose kartu su komanda sportininkas laimėjo aukso medalį 4x100 m estafetės rungtyje.

## Nuorodos
* Martial Mbandjock IAAF svetainėje
Le Piui en Veli

**Le Piui en Veli** (ok. *Lo Puèi de Velai*, ) – miestas Prancūzijos vidurio dalies pietuose, Overnės administraciniame regione, į pietryčius nuo Klermon Ferano; Aukštutinės Luaros departamento centras ir didžiausias miestas. 19 976 gyventojų (2008 m.).

## Geografija
Le Piui en Veli įsikūręs Centriniame Masyve, Veli kalnų papėdėje, prie Borno upės, 3 km nuo Luaros aukštupio kairiojo kranto. Geležinkeliai ir plentai veda į Klermon Feraną, Sent Etjeną, plentas į Montelimarą. 

## Istorija
Antikos laikais gyventa keltiškos velavų genties. Nuo IV a. krikščionybės centras, kur, pasak krikščionių legendų, Limožo vyskupas ant kalno įrengė Dievo Motinos altorių; aplink jį vėliau pastatyta katedra. Viduramžiais viena svarbiausių Prancūzijoje piligrimų lankymosi vietų, nuo kurios prasidėjo kelias į Santjago de Kompostelą (Ispanija). Nuo X a. Le Piui en Veli buvo bažnytinė grafystė, kurią nuo XI a. siekė užvaldyti Gijenės kunigaikščiai. 1307 m. Le Piui en Veli pateko į Prancūzijos karaliaus valdžią. Vėliau miestas išliko religinių ir akademinių studijų centru, garsėjo oksitanų kalbos literatūriniais kursais. Per Prancūzijos religinius karus buvo katalikų tvirtovė, ilgai nepripažino dėl sosto tikėjimą pakeitusio Prancūzijos karaliaus Henriko IV valdžios.

## Architektūra
* Šv. Jono baptisterija, XI a.,
* romaninės, bizantiškosios, maurų ir Karolingų renesanso architektūros bruožų Dievo Motinos katedra, XII a., kurioje saugoma statula „Juodoji Mergelė“ (XVII a.),
* vienuolynas, XII a., XIX a. rekonstruotas, architektas A. Malė,
* romaninės Šv. Mykolo Egiliečio (*Saint–Michel de Aiguilhe*) ir aštuonkampė Šv. Klaros koplyčios, abi XII a.
* Ant kalvos – Dievo Motinos statula, apie 1860 m. 
* Šv. Martyno bažnyčia, XII a. – XV a., į šiaurės vakarus nuo miesto. 

## Ekonomika
Tradicinė nėrinių gamyba, nuo XVII a. Odos, trikotažo, siuvimo, maisto pramonė, automobilių kėbulų gamyba. „Crozatier“ muziejus (archeologija, menas, etnografija, mokslas ir technika, nėriniai ir kt.). Išplėtotas turizmas, miestas nuo viduramžių lankomas keliaujančių maldininkų. 

## Demografija
Nuo 1962 m. gyventojų skaičius skelbiamas oficialiai. 

## Šaltiniai
Benaičių alkakalnis (Balkos kalnas)

**Benaičių kalnas**, vadinamas **Balkos kalnu**, kitaip – **Baltos kalnu**, ir **akmuo** (valstybės saugomas kultūros vertybių kompleksas: unikalūs kodai: komplekso – 24697; kalno – 12777; akmens – 12778; seni registro kodai: komplekso – M138K, kalno – M138K1; akmens – M138K2) – mitologinė kalva ir akmuo šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Benaičių kaimo rytiniame pakraštyje (Darbėnų seniūnija), 160 m į šiaurės rytus nuo Kretingos-Skuodo kelio, Kulšės upelio kairiajame krante.

## Balkos kalnas
Tai šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi pailga, 110 m ilgio, 50 m pločio ir iki 10 m aukščio kalva, apaugusi medžiais ir apsupta dirbamų laukų. Kalvos viršūnėje guli stambus, 1,8 m ilgio, 1,2 m pločio ir 80 cm aukščio akmuo lygia plokštuma, pasvirusia į pietryčių pusę.

350 km į vakarus yra akmuo, vad. Kūliu bobele.

## Istorija
Seniau kalva buvo *Medvalakiu* vadinto miško vakariniame pakraštyje, o iš vakarų pusės ją supo pelkėtos buvusios bendrosios Benaičių kaimo ganyklos. 1935 m. kalva pateko į P. Benečiui paskirtą žemės sklypą, kurio savininkas kalvos pietvakarinėje papėdėje pasistatė sodybą.

Pasakojama, kad ant akmens pagonys senovėje aukoję aukas dievams. Kiti padavimai pasakoja, kad ant kalno stovėjusi bažnyčia (koplyčia). Jai prasmegus skradžiai žemę, paviršiuje dar ilgai kyšojo kryželis. Be to pasakojama, kad Balkos kalnu kalva vadinama todėl, jog ant jos kadaise gyvenęs žydelis Balkus.

1999 m. kalnas ir akmuo įrašyti į kultūros vertybių registro mitologinių vietų sąrašą (M138K), 2005 m. pripažinti valstybės saugoma kultūros vertybe.

### Tyrimai
1936 m. Balkos kalną žvalgė ir apmatavo Balys Tarvydas.
 

## Šaltiniai
Anchelis Marija de Lera

**Anchelis Marija de Lera** (, 1912 m. gegužės 7 d. Baidės, Kastilija ir La Manča – 1984 m. liepos 23 d. Madridas) – Ispanijos rašytojas, žurnalistas.
 
## Biografija
Mokėsi Vitorijos kunigų seminarijoje, vėliau įstojo į Granados universitetą studijuoti teisės. Studijų nebaigė dėl 1936 m. prasidėjusio Ispanijos pilietinio karo, jame kovėsi respublikonų pusėje. Respublikonams pralaimėjus 1939–1947 m. kalėjo. Dirbo žurnalistu Ispanijoje ir Vokietijoje. 

Vienas Ispanijos rašytojų ir menininkų asociacijos įkūrėjų. Kūrybai būdingos socialinės, toreadorų gyvenimo, pilietinio karo, emigracijos temos, dramatizmas, sentimentalumas. 

## Bibliografija
* Užmirštieji / *Los olvidados*, 1957 m.,
* Baimės fanfaros / *Los darines de miedo*, 1958 m., filmas 1958 m., režisierius A. Romanas,
* Žemė, kur mirštama / *Tierra para morir*, 1964 m., lietuvių kalba pavadinimu „Žemė gyventi – žemė mirti“ 1974 m.,
* Paskutinės vėliavos / *Las ultimas banderas*, 1967 m.,
* Mes, pralaimėjusieji / *Los que perdimos*, trilogija pilietinio karo tema, 1974 m.,
* Begalinė naktis / *La noche sin riberas*, 1976 m. ,
* Tamsi aušra / *Oscuro amanecer*, 1977 m.

## Įvertinimas
* 1967 m. Planetos premija

## Šaltiniai
Mikailiškės (Beižionys)

**Mikailiškės** – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Beižionių, prie kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Asdrė

**Asdrė** − upė pietryčių Lietuvoje, Vilniaus rajone, Vokės dešinysis intakas. Upė teka pro Skurbutėnų kaimą. Prie žiočių Asdrė užtvenkta.

Spėjama, kad upėvardis gali būti vedinys iš slavizmo *Astraga*, kuris kilęs  („smailintų statinių tvora“).

## Šaltiniai
Mikailiškis

**Mikailiškis** – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Musninkų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mikalajūnai (Pakruojis)

**Mikalajūnai** – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 4 km nuo Linkuvos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mikalčiūnai

**Mikalčiūnai** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Panočių, prie vieškelio . Kaimo rytuose teka Nočia. Yra kapinės.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš gudiškos pavardės *Михальчун* (panašūs lietuviški atitikmenys *Mikal̃čius, Mikaliū́nas*), kuri – iš slaviškos krikšto
vardo *Mykolas* formos *Michalas, Michailas*.

## Istorija
Mikalčiūnai šaltiniuose minimi nuo 1672 m. – būta 10 valakų žemės (5 užimti, 5 laisvi). 1795 m. buvo 13 sodybų su 99 gyventojais, kurie mokėjo činšą Kaniavos valstybiniam dvarui. Tada gyveno Bruzgelevičiai, Valackai, Pekoriai, Čeniai, Čuzmos, Marcinkos, Ramaškos, Valentukevičiai, Kavaliauskai. 1845–1850 m. nurodyta, kad čia gyveno Švedai, Sužiedėliai, Moliai, Bernatavičiai, Razukevičiai, Jazukavičiai, Mikolaikevičiai.

1967 m. rastas XVII–XVIII a. monetų lobis (390 šešiagrašių).

## Gyventojai

Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 121 žmogus, iš kurių visi užsirašė lietuviais.

## Šaltiniai
Mikalina

:: *Apie kaimą Druskininkų savivaldybėje žr. [[Mikalina (Druskininkai)]]*.

**Mikalina** – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės rytus nuo Viktarino, prie Raistelio miško, netoli Seiros upės. Praeina keliukas Dulgininkai–Vilkininkai. Pietrytinė kaimo dalis yra Druskininkų savivaldybėje.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš asmenvardžių , , .

## Istorija
XIX a. pab. buvo Mikalinos kaimas ir palivarkas Seinų apskrities Leipalingio valsčiuje ir parapijoje; Jurgelių dvaro valda.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mikalavėlis

**Mikalavėlis** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5,5 km į šiaurės rytus nuo Ceikinių, prie Degutiškės miško ir pelkėto Dubakės upelio. Praeina kelias Rubelninkai–Rizgūnai. Sunykęs.

## Etimologija
Dabartinis pavadinimas – priesagos *-ėl-* vedinys iš kaimo vardo *[[Mikalavas (Ignalina)|Mikalãvas]]*. Seniau kaimas vadintas Rizgūnų Mikalavu.

## Istorija
XIX a. pab. Mikalavo (dab. Mikalavėlio) kaimas pateko į Švenčionių apskrities Daugėliškio valsčių.

Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mikalinė

**Mikaline** vadinamos gyvenvietės:

* Ignalinos rajone;
* Kelmės rajone;
* Marijampolės savivaldybėje;
* Prienų rajone;
* Vilniaus rajone.
Mikalinė (Ignalina)

**Mikalinė** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 7,5 km į šiaurės vakarus Ignalinos, Ažvinčių-Minčios girioje, Aukštaitijos nacionaliniame parke. Keliukai į Vaišniūnus, Pašvoginę.

## Etimologija
Kildinama iš asmenvardžio *Mi̇̀kalas*. Išversta iš slaviško pavadinimo *Michalino*.

## Istorija

XIX a. pab. minimas Michalino palivarkas prie Švoginos upės. XX a. pr. buvo dvaras (Hartungo valda) Švenčionių apskrities Daugėliškio valsčiuje.

Tarpukariu kaimas buvo Lenkijoje, šalia demarkacinės linijos, kuri ėjo vakaruose Švoginos upeliu. Buvo sargo būdelė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mikalina (Druskininkai)

**Mikalina** – kaimas Druskininkų savivaldybėje, 7 km į pietus Leipalingio, buvusi pietrytinė Mikalinos kaimo (Lazdijų rajonas) dalis.

Susidarė 2000 m. įkūrus Druskininkų savivaldybę ir jai priskyrus negyvenamą Mikalinos kaimo Lazdijų rajone dalį.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mikalinė (Marijampolė)

**Mikalinė** – buvęs kaimas Marijampolės savivaldybėje, vakariniame Marijampolės pakraštyje.

## Istorija

2024 m. liepos 3 d. kaimas panaikintas prijungiant jį prie Skaisčiūnų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mikalinė (Prienai)

**Mikalinė** – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Šilavoto, prie kelio . Piečiau kaimo telkšo Šilavoto tvenkinys.

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mikališkės

**Mikališkės** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km nuo Sudervės. 

## Gyventojai

## Šaltiniai