open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Antanas Bendorius

**Antanas Bendorius** (1904 m. gegužės 14 d. Giraitėliai, Lazdijų valsčius – 1969 m. gegužės 19 d. Niujorkas) – Lietuvos geografas, enciklopedininkas, visuomenės veikėjas.

## Biografija

1922–1923 m. dalyvavo šaulių kovose su lenkų partizanais. 1926–1927 m. Lietuvos miestų katalikų jaunimo sąjungos „Vytis“ pirmininkas. 1926–1932 m. studijavo geografiją Vytauto Didžiojo universitete. 1935–1939 m. dėstė Klaipėdos pedagoginiame institute. 1943–1944 m. tyrė Lietuvos dirvožemius, parengė geografijos kurso programą gimnazijoms, geografijos vadovėlių. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1945–1948 m. Visbadeno ir Hanau stovyklose dirbo lietuvių gimnazijų mokytoju. 1946–1948 m. lietuvių tremtinių bendruomenės švietimo valdybos narys. 1948 m. persikėlė į JAV. 1951 m. vienas Lituanistikos instituto steigėjų. 1951–1952 m. Niujorko lietuvių tremtinių draugijos pirmininkas. 1953–1966 m. Lietuviškosios enciklopedijos redakcijos narys.

1943 m. vasarą A. Bendorius, su seserimi Mare Goberiene ir jos vyru Petru Goberiumi, išgelbėjo nuo Holokausto Riva Bialik (1936-1948). 2019 m. po mirties jie apdovanoti Žūvančiųjų Gelbėjimo Kryžiumi.

## Bibliografija
* Europos geografija, 1943 m.
* Argentina, 1947 m.
* Europa, 1948 m.
* Lietuva: kraštas, gyventojai, 1952 m.

## Šaltiniai
Petras Bendorius

**Petras Bendorius** (tikroji pavardė *Bendoravičius*, 1863 m. Matlaukys – 1906 m. lapkričio 19 d. Ūdrija) – Lietuvos pedagogas, tautosakos rinkėjas.

## Biografija
1884 m. baigęs Veiverių mokytojų seminariją mokytojavo Ūdrijos mokykloje ir kitose Suvalkų gubernijos mokyklose.

1887 m. Rusijos geografų draugijai įteikė tautosakos tekstų, etnografinių ir archeologinių aprašų rinkinį, už kurį buvo apdovanotas draugijos sidabro medaliu. Keletą rinkinio dainų išspausdino Eduardas Volteris „Lietuviškoje chrestomatijoje“ (2 d. 1901–1904 m., rusų kalba). Rusijos geografų draugijos archyve yra jo rankraščiai: „Apraszimas rastiniu daiktu“, „Pilekalnis“, „Swodba Dzūkuose“, „Kriksztynos“, „Szermenys“, „126 dainos“, „Mislys“, „Patarlės“, 1891 m. „Kalvarijos pavietas“.

Panaikinus spaudos draudimą parengė lietuviškus pradžios mokyklos vadovėlius:
* Vaikų žvaigždutė, 1 d. 1905 m., 1916 m., 2 d. 1906 m.
* Aritmetikos uždavinių ir pavyzdžių rinkinys, su P. Daugirdu, 1 d. 1906 m. 1920 m., 2 d. 1910 m., 1918 m.

## Šaltiniai
Isokratas

**Isokratas** (436–338 m. pr. m. e.) – senovės graikų retorius, publicistas, kalbų kitiems rašytojas.

Isokratas buvo sofistų mokinys. Mokytis pas žymiausius sofistus Isokratui sąlygas sudarė tai, kad jo tėvas buvo turtingas atėnietis (jam priklausė fleitų dirbtuvė). Teigiama, jog Isokratas buvo drovaus būdo, pasižymėjo silpnu balsu, tad, užuot pats sakęs kalbas, Atėnų teisme dirbo jų sudarinėtoju.

Isokratas apytikriai 390 m. pr. m. e. Atėnuose įkūrė retorikos mokyklą. Tvirtinama, kad ši mokykla padėjo pagrindus retorinei istoriografijai. Iškilmingai (epideiktinei) kalbai jis suteikė publicistikos pavidalą, taip pat sukūrė periodą ir įtvirtino jį retorikoje. Šiuos laikus pasiekė 21 Isokrato kalba (iš jų 6 kitiems parašytos teismo kalbos bei 15 politinių kalbų) ir 9 laiškai. Jų stilius apibūdinamas kaip nušlifuotas, pakilus.

Savo kalboje „Panegirika“ Isokratas gynė pasiturinčiųjų interesus. Vadinamosiose Kipro kalbose liaupsinama monarchija, o kalboje „Archidamas“ išsakoma kritika demokratijai. Kalbose „Apie taiką“, „Aeropagitikas“ kritikuojama Atėnų politika. Be to, Isokratas savo kalbose ragino graikų bendruomenes suvienyti pajėgas ekspansijai į Persiją. Kalboje „Pilypas“ Isokratas ragina Makedonijos karalių Pilypą suvienyti Eladą ir vesti graikų pajėgas žygyje į Persiją.

Nusižudė 338 m. pr. m. e. po graikų pralaimėjimo mūšyje prie Chaironėjos.

## Išnašos
Andrius Bendžius

**Andrius Bendžius** (1917 m. rugsėjo 13 d. Rėžgaliuose, Kidulių valsčiuje – 1994 m. rugpjūčio 11 d. Vilniuje) – Lietuvos istorikas, pedagogas, habilituotas humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
Nuo 1939 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje, 1940–1946 m. Raudonojoje armijoje, nuo 1942 m. 16-oje lietuviškojoje divizijoje. Vykdydamas sovietinės valdžios užduotį 1946 m. Varėnos apskrityje pateko į Lietuvos partizanų pasalą, buvo sužeistas ir tapo neįgalus. 1948–1989 m. SSKP narys. 1950 m. baigė Respublikinę partinę mokyklą, 1953 m. Vilniaus pedagoginį institutą.

1956–1991 m. dėstė Vilniaus universitete, 1957–1961 m. neakivaizdinio mokymo skyriaus prorektorius, 1961–1966 m. Istorijos ir filologijos fakulteto dekanas, 1960–1967 m. ir 1969–1985 m. SSRS istorijos katedros vedėjas. 1972 m. istorijos mokslų daktaras. 1961–1980 m. tęstinio leidinio „Istorija“ atsakingasis redaktorius. Nuo 1976 m. profesorius. Nuo 1989 m. savarankiškos LKP narys.

## Bibliografija
* Liaudies švietimas Tarybų Lietuvoje: medžiaga lektoriui. – Vilnius, 1967. – 15 p.
* Bendrojo lavinimo ir aukštoji mokykla Tarybų Lietuvoje (1940–1970 m.). – Kaunas, 1973. – 336 p.
* *Развитие высшего образования в Литовской ССР за последние 30 лет* / Andrius Bendžius, Jonas Kubilius. – Vilnius: VU, 1975. – 31 p.
* Vilniaus universiteto istorija, t. 3, 1979 m.

## Įvertinimas
* 1977 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas
* 1981 m. LSSR valstybinė premija

## Šaltiniai
Edmundas Benetis

**Edmundas Benetis** (g. 1953 m. rugpjūčio 12 d. Palanga) – Lietuvos architektas, karikatūristas.

## Biografija
1976 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. 1976–1992 m. Miestų statybos projektavimo instituto Klaipėdos filialo architektas, 1992–1993 m. gen. direktorius. 1993–2001 m. Palangos miesto vyr. architektas. Nuo 2001 m. E. Benečio projektavimo įmonės vadovas. Nuo 2004 m. Klaipėdos apskrities teritorijų planavimo ir statybos valstybinės priežiūros vyriausiasis specialistas.

Karikatūristas, pelnė tarptautinių parodų prizų.

## Projektai
* Gyvenamųjų namų kvartalas, Skuodas, 1977 m.
* Gyvenamųjų namų kvartalas, Palanga, 1978-1992 m.
* Prekybos centras „Juodkrantė“ Klaipėdoje, 1986 m.
* Kavinės „Draugystė“ ir „Ida Basar“, Palanga, 1993 m.
* Palangos centrinės dalies regeneracijos projektas, su archit. Marija Ptašek.
* Poilsio namai „Palangos vėtra“ ir „Šachmatinė“ rekonstrukcija.

## Šaltiniai
Felbertauerno tunelis

**Felbertauerno tunelis** () – automobilių transporto tunelis Austrijoje, kertantis Felbertauerną ir jungiantis Zalcburgo ir Tirolio žemes. 1967 m. pastatytas tunelis yra nuo 1632 iki 1650 m aukštyje. Tunelio ilgis 5304 m (vienuoliktas pagal ilgį Austrijos tunelis). Pravažiavimas tuneliu vienam automobiliui kainuoja 10 eurų, o vietiniams (Rytų Tirolio gyventojams) – nemokamas.

Felbertauerno kelias eina per Izerio slėnį pro Matrei (980 m) į Aukštąjį Tauerną ir per Felbertauerno tunelį į Amerio slėnį, o Ameriui įtekėjus į Felberio slėnį per šį iki Miterzilio (790 m). Kelias nuo lavinų ir riedulių apsaugotas gausybe galerijų. Felbertauerno kelio ilgis 36,3 km. Šiaurinė dalis (Zalcburgo žemė) yra 16,5 km ilgio, o pietinė (Rytų Tirolis) – 14,5 km. 53 proc. kelio yra trijų juostų ir mažiausiai 7 metrų pločio.
Michael Ende

**Michaelis Endė** (; 1929 m. lapkričio 22 d. Garmiš-Partenkirchene, Vokietijoje – 1995 m. rugpjūčio 28 d. netoli Štutgarto) – vokiečių rašytojas.

## Gyvenimas ir kūryba
Michaelis Endė gimė dailininko siurrelisto Edgaro Endės šeimoje. Vaikystę praleido Miunchene. 1945 m. buvo pašauktas į kariuomenę, tačiau iš jos dezertyravo. Mokėsi gimnazijoje, paskutiniais mokslo metais persikėlė į Štutgartą.

Nuo 1948 iki 1950 m. lankė Oto Falkenbergo mokyklą Miunchene, vėliau buvo pakviestas į Šlėzvigo-Holšteino žemės teatrą Rendsburge. Grįžęs į Miuncheną, rašė skečus ir šansonus kabaretams. Nuo 1954 iki 1962 m. dirbo kino kritiku Bavarijos radijuje. Be teatrinės veiklos, Michaelis Endė parašė knygą „Džimas Knofas ir mašininstas Lukas“, davusią pradžią literatūrinei karjerai. Knyga išpopuliarėjo, buvo išversta užsienio kalbomis, apdovanota Vokietijos vaikų knygos premija.

1970 m. M. Endė su žmona aktore Ingeborga Holfman persikėlė į Romos priemestį ir tapo laisvu rašytoju. Už kitą knygą „Momo“, autorius gavo Vokietijos jaunimo knygos premiją. Mirus žmonai, Endė 1985 m. sugrįžo į Miuncheną, o 1989 m. vedė Mariką Sato, kuri „Begalinę istoriją“ išvertė į japonų kalbą.

Be kitų kūrinių – apsakymų, eilėraščių, pjesių ir operų – Michaelio Endės apsakymų rinkiniai „Veidrodis veidrodyje. Labirintas" sulaukė didelio dėmesio. Kaip rašytojas savęs nelaikė vaikiškų knygų autoriumi: „Aš rašau ne vaikams, man labiau rūpi poezijos galimybės. Jei būčiau dailininkas, tapyčiau kaip Šagalas“.

## Bibliografija

* 1960 *Jim Knopf und Lukas der Lokomotivführer*, *liet. 2009 „Džimas Saga ir mašinistas Lukas“ *
* 1962 *Jim Knopf und die Wilde Dreizehn*,liet. 2009 „Džimas Saga ir pašėlęs tryliktukas“
* 1967 *Die Spielverderber*
* 1972 *Tranquilla Trampeltreu die beharrliche Schildkröte*
* 1973 *Momo* liet. 1982, 2007 „Momo“
* 1975 *Das Kleine Lumpenkasperle*
* 1978 *Das Traumfresserchen*
* 1978 *Lirum Larum Willi Warum: Eine lustige Unsinngeschichte für kleine Warumfrager*
* 1979 *Die unendliche Geschichte: Von A bis Z*liet. 1997, 2007 „Begalinė istorija“
* 1981 *Der Lindwurm und der Schmetterling oder Der seltsame Tausch*
* 1982 *Die zerstreute Brillenschlange*
* 1982 *Die Schattennähmaschine*
* 1982 *Das Gauklermärchen*
* 1982 *Phantasie/Kultur/Politik: Protokoll eines Gesprächs*
* 1982 *Die Ballade von Norbert Nackendick; oder das nackte Nashom*
* 1984 *Norbert Nackendick; oder das nackte Nashom*
* 1984 *Der Spiegel im Spiegel* *„Veidrodis veidrodyje. Labirintas“*
* 1984 *Filemon Faltenreich*
* 1984 *Der Goggolori*
* 1985 *Archäologie der Dunkelheit*
* 1986 *Trödelmarkt der Träume: Mitternachtslieder und leise Balladen*
* 1988 *Die Jagd nach dem Schlarg*
* 1989 *Der satanarchäolügenialkohöllische Wunschpunsch*
* 1989 *Die Vollmondlegende*
* 1990 *Die Geschichte von der Schüssel und vom Löffel*
* 1992 *Das Gefängnis der Freiheit*
* 1992 *Der lange Weg nach Santa Cruz*
* 1993 *Der Teddy und die Tiere*
* 1993 *Wrote the libretto for the opera*
* 1998 *Der Niemandsgarten*
Vytautas Benokraitis

**Vytautas Benokraitis** (1931 m. kovo 1 d. Šiauliuose – 2003 m. birželio 30 d. Šiauliuose) – Lietuvos teatro aktorius.

## Biografija
1943 m. pradėjo mokytis Šiaulių berniukų gimnazijoje. 1945 m. įstojo į Šiaulių dramos teatro vaidybos studiją (vadovas Kazys Juršys), o ją baigęs, 1948 m. priimtas dirbti teatro pagalbiniu darbuotoju, vėliau aktoriumi. Šiaulių dramos teatre dirbo iki 1986 m. Sukūrė daugiau kaip 150 charakterinių ir komiškųjų vaidmenų. Palaidotas Ginkūnų kapinėse.

## Žymesni vaidmenys
**Teatre**:
* 1948 m. Valeras – Moljeras. Tartiufas
* 1952 m. Bonfonas – Honoré de Balzac. Eugenija Grandė
* 1954 m. Povilas Jonas Avyžius. Baltieji gluosniai
* 1956 m. Maksas Žilė – Honoré de Balzac. Viengungio gyvenimas,
* 1960 m. Don Karlas – Frydrichas Šileris. Don Karlas
* 1965 m. Vikis – Kazys Saja. Jo ekscelencija Vabalas
* 1966 m. Zubrys – Vincas Krėvė. Šarūnas
* 1970 m. Vosylius – Samuilas Maršakas. Katės namai
* 1977 m. Barva – Petras Vaičiūnas. Prisikėlimas
* 1989 m. Keberolis – Jonas Avyžius. Degimai

**Kine**:
* 1988 m. Usnys – Vilius Karalius, rež. Vidmantas Bačiulis, LTV

## Įvertinimas
* 1981 m. LTSR nusipelnęs artistas
* 1998 m. Potencijos Pinkauskaitės premija

## Šaltiniai

## Literatūra
* Penkiasdešimt metų teatre: apie aktorių Vytautą Benokraitį / Rimantas Vaitekūnas. – Šiauliai: Teatro ir kino mėgėjų susivienijimas „Credo“, 1996. – 35 p.: iliustr.
Gedida

**Gedida** – trečiasis studijinis arabų kilmės Belgijos dainininkės Natacha Atlas albumas. Išleistas 1999 m. Prancūzijos topuose pasiekė 19, Norvegijos – 37 vietą.

Albumas turi 4 singlus: *Mon Amie La Rose, Mistaneek, Bastet* ir *One Brief Moment*.

## Dainos
# „Mon Amie La Rose“ – 4:47
# „Aqaba“ – 4:37
# „Mistaneek“ – 4:15
# „Bahlam“ – 4:32
# „Ezzay“ – 5:18
# „Bastet“ – 6:17
# „The Righteous Path“ – 6:48
# „Mahlabeya“ – 3:29
# „Bilaadi“ – 6:18
# „Kifaya“ – 8:59
# „One Brief Moment“ – 5:27
Plungės Olimpas

**Plungės „Olimpas“** – Lietuvos krepšinio klubas iš Plungės, įkurtas 1989 m. Šiuo metu klubas rungtyniauja NKL.

1993 m. debiutavo pirmajame LKL čempionate ir užėmė penktąją vietą. LKL pirmenybėse rungtyniavo 4 sezonus, iki 1997 m. Paskutinį gyvavimo sezoną klubas buvo pervadintas į „Žemaitijos Lokiai“. Plungės „Olimpas“ yra vienintelis krepšinio klubas, atstovavęs Plungės miestui aukščiausioje Lietuvos krepšinio lygoje. Aukščiausias pasiekimas – 1997 m. LKL užimta 2-oji vieta.

2011 m. Plungės „Olimpas“ atgimė ir pradėjo žaisti Lietuvos regionų krepšinio lygoje. Jau pirmąjį sezoną laimėjęs RKL, žaidė pereinamąsias rungtynes su Šiaulių „Universitetas-ABRO“, kurias laimėjo bendra serija 2:0, ir išsikovojo teisę žaisti NKL lygoje.

## Pavadinimų kaita
* 1989–1997 – Plungės „Olimpas“
* 1997–1998 – Žemaitijos „Olimpas“
* 1998–1999 – Plungės „Olimpas“
* 1999–2011 – Plungės „Plungė-SM“
* 2011 – dabar – Plungės „Olimpas“

## Klubo pasiekimai

## Šaltiniai

## Nuorodos
Naujamiesčio herbas

**Naujamiesčio herbas** – pagrindinis Naujamiesčio miestelio ir Naujamiesčio seniūnijos (Panevėžio rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbo mėlyname skydo lauke į priekį žengiantis sidabrinis angelas su auksiniu nimbu ir auksine knyga rankose. Kairiajame viršutiniame kampe – auksinis kantonas su mėlynu dviragiu ietigaliu (pusmėnulio formos).

## Simbolika
* Angelas – Dievo pasiuntinys ir tarpininkas tarp Dievo ir žmonių žemėje. 
* Mėlyna skydo spalva – ištikimybė, dieviška išmintis, pastovumas ir sąžiningumas, ji ir dangaus spalva.

XVII a. Naujamiestis rašytiniuose šaltiniuose buvo vadinamas Karaimų nauju miestu, kadangi jame buvo surašyta 150 vyrų karaimų (1858 m.). Jie turėjo savo maldos namus – kenesą, kapines. Herbe nuspręsta pavaizduoti angelą ir karaimų genties ženklą (karaimų k. *tamga*) – dviragį ietgalį (karaimų k.*senek*), susijusį su karaimais.

## Istorija

Prezidento Valdo Adamkaus dekretu Nr. 1K-1483 herbas patvirtintas 2008 m. rugpjūčio 25 d. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai
Frankfortas

**Frankfortas** () – miestas JAV, yra Kentukio valstijos sostinė, įsikūrusi prie Kentukio upės. Tai penkta mažiausia valstijos sostinė JAV.

Yra Oro uostas. Mašinų gamyba, elektronikos, siuvimo, baldų, gėrimų (viskio) pramonė.
Javų (daugiausia kukurūzų), tabakų auginimo, arklių veisimo regiono prekybos centras.

## Istorija
Miestas įkurtas 1786 m. 1792 m. birželio 20 d. miestas tapo Kentukio valstijos sostine. Pirmasis miesto kapitolijus buvo baigtas 1794 m. 1813 m. jis sudegė ir buvo svarstymų perkelti sostinę kitur, tačiau miestiečiai dosniai paaukojo ir 1816 m. kapitolijus buvo atstatytas. Po 8 m. jis taip pat sudegė ir kapitolijus perkeltas į pastatą, dabar žinomą kaip Senąjį kapitolijų. Pradėjus trūkti vietos jame Pietų Frankforte iškilo naujas pastatas ir 1910 m. atidarytas naujasis valstijos kapitolijus.

1886 m. afroamerikiečiams buvo įkurtas Kentukio valstijos universitetas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus miesto tinklapis
FC Sepsi-78

**Seinejokio „Sepsi“** – Suomijos futbolo klubas iš Seinejokio.

## Istorija
Įkurtas 1930 m. 

2007 m. susijungė su kitu miesto klubu TP-Seinäjoki ir nustojo gyvavęs kaip savarankiška organizacija.

## Pasiekimai

: Šaltiniai: RSSSF.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
OTP Oulu

**Oulu OTP** – Suomijos futbolo klubas iš Oulu.

## Istorija

1992–1994 m. buvo prisijungęs prie FC Oulu klubo.

## Pasiekimai

: Šaltiniai: RSSSF.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
Mažeikių Nafta

**Mažeikių „Nafta“** – istorinis LKL klubas, gyvavęs 1996–2004 m. 2001–2004 m. žaidė LKL. Treneris Aloyzas Rudys. Žinomesni žaidėjai – Andrius Mažutis, Artūras Jomantas, Rolandas Jarutis.

1995–1996 m. tuometinis klubas Mažeikių „Mažeikiai“ LKAL pirmenybėse užėmė 1 vietą. Vėliau pavadinimas buvo pakeistas į Mažeikių „Nafta“. 1999–2000 m. vėl laimėjo LKAL pirmenybes. „Nafta“ – pirmasis klubas, patekęs į LKL pereinamųjų rungtynių principu.

2000–2001 m. sezone laimėjo antros pagal pajėgumą LKAL pirmenybes ir įveikė LKL autsaiderę Marijampolės „Suvalkiją“ bei įgijo teisę žaisti stipriausioje šalies lygoje. Pirmame LKL sezone 2001–2002 m. Mažeikių „Nafta“ debiutavo sėkmingai ir užėmė 5 vietą. 2003 m. LKL liko 7, o 2004 m. – 6. Pasibaigus 2003–2004 m. sezonui pagrindinė klubo akcininkė „Mažeikių Nafta“ nutraukė paramą klubui, todėl ekipa paskelbė apie savo bankrotą.
FC Hämeenlinna

**Hemenlinos FC** – Suomijos futbolo klubas iš Hemenlinos.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1929 m., kai buvo įkurtas **HPK Hämeenlinna**.

## Pasiekimai

: Šaltiniai: RSSSF.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
Kodorio tarpeklis

**Kodorio tarpeklis** () – tarpeklis Abchazijos (Gruzija) rytinėje dalyje.

Tarpekliu teka Kodorio upė, išsidėstęs nuo 1 300 iki 3 984 metrų aukštyje virš jūros lygio. Tarpeklyje yra keletas kaimų: Šchara, Omarišara, Kvemo Ažara, Lata ir kt. 2002 m. gyventojų surašymo duomenimis tarpeklyje gyveno 1 956 gyventojai, iš kurių 1 912 buvo gruzinai (svanai).

Klimatas drėgnas, žiemos pasižymi sniego gausa. Kasmet iškrinta nuo 1 600 iki 2 000 mm kritulių (sausio mėn. apie 120 mm, balandžio mėn. - 160 mm, liepos mėn. 180 mm, spalio mėn. - 160 mm). Apie 30 parų per metus - liūtys, o 180 dienų paviršių dengia sniegas. Vidutinė temperatūra sausio mėn. yra -3 °C, balandžio mėn. 3 °C, liepos mėn. 14 °C, spalio mėn. 5 °C.
Biatlonas olimpinėse žaidynėse

**[[Biatlonas]]** žiemos olimpinėse žaidynėse debiutavo 1960 m. Skvo Valyje  vyrų 20&nbsp; km lenktynėmis. 1968 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Grenoblyje pirmakart įvyko vyrų 4×7.5&nbsp; km estafetės varžybos, 1980 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Leik Pleside vyrų 10 km sprintas. 1992 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Albervilyje debiutavo moterų biatlonas (15&nbsp; km lenktynės, 7.5&nbsp; km sprintas ir 3×7.5&nbsp; km estafetė). 2002 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Solt Leik Sityje pirmasyk įvyko vyrų 12.5&nbsp; km ir moterų 10&nbsp; km persekiojimo lenktynės, 2006 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Turine pirmakart įvyko masinio starto lenktynės (vyrų ir moterų). 2014 m. Sočio žiemos olimpinėse žaidynėse pirmakart įvyko mišrios estafetės varžybos.

## Biatlono rungtys

## Varžybų vietos

* 1960  Skvo Valis
* 1964  Insbrukas
* 1968  Grenoblis
* 1972  Saporas
* 1976  Insbrukas
* 1980  Leik Plesidas
* 1984  Sarajevas
* 1988  Kalgaris
* 1992  Albervilis 
* 1994  Lilehameris
* 1998  Naganas
* 2002  Solt Leik Sitis 
* 2006  Turinas
* 2010  Vankuveris
* 2014  Sočis
* 2018  Pjongčangas
* 2022  Pekinas
* 2026  Milanas

## Medalių lentelė

## Šaltiniai
Holšteinai

**Holšteinai** – pieninių galvijų veislė susiformavusi Jungtinėse Amerikos Valstijose ir Kanadoje iš įvežtų Olandijos juodmargių galvijų. Manoma, kad pirmieji Olandijos juodmargiai į Amerikos žemyną pateko 1621 m. Čia selekcininkai intensyviai dirbo pieningumo didinimo ir karvių stambinimo kryptimi. Holšteinai, palyginti su Olandijos juodmargiais, ryškesnio pieninio tipo, aukštesni, stambesni, jų didesnė krūtinės apimtis ir geriau išsivystęs bei taisyklingesnės formos tešmuo. Prieauglis sparčiai auga ir pagal gaunamą liesos mėsos kiekį lenkia daugelį specializuotų mėsinių veislių galvijų.

Holšteinų veislės karvė sveria 680–700 kg, buliai – 1000–1200 kg, jų aukštis ties ketera – atitinkamai 142 cm ir 152 cm. Ką tik atvesti veršeliai sveria apie 40 kg. Vidutinis primilžis iš šios veislės karvių – 7000–7500 kg 3,9 % riebumo pieno. Geresnėse bandose iš karvės per metus primelžiama po 9–10 tūkst. kg pieno. 

Holšteinai yra juodmargiai ir žalmargiai. Labiausiai pasaulyje paplitę juodmargiai. Jie labai nereiklūs, gerai prisitaiko prie pramoninės gamybos sąlygų. Tai pieningiausi galvijai pasaulyje. Todėl daugelyje šalių naudojami įvairių veislių galvijų pieno produkcijai didinti. Jungtinėse Amerikos Valstijose ir Kanadoje ši veislė sudaro apie 90 % visų pieno galvijų.

Lietuvoje juodmargiai holšteinai plačiai naudojami Lietuvos juodmargių, o žalmargiai holšteinai – labai ribotai Lietuvos žalųjų veislei gerinti. Į Lietuvą buvo įvežta šios veislės bulių, karvių ir veislinių telyčių. Holšteinų kilmės knygą Lietuvoje veda ir pildo Lietuvos galvijų veisėjų asociacija.

## Žalmargiai holšteinai

Tai viena labiausiai paplitusių visame pasaulyje pieninio tipo galvijų veislė. Šios veislės karvės vidutiniškai sveria 680–700 kg, buliai – 1000–1200 kg. Iš karvės vidutiniškai primelžiama po 7200 kg 3,8 % riebumo ir 3,2 % baltymingumo pieno. Iš žalmargių holšteinų karvių, kurių Lietuvoje 2006 m. buvo 547 primelžta 7234 kg 4,10 % riebumo ir 3,34 % baltymingumo pieno.
Mikkelin Kissat

**Mikelio MiKi** – Suomijos futbolo klubas iš Mikelio.

## Istorija

1999–2001 m. buvo prisijungęs prie FC Mikkeli klubo.

## Pasiekimai

: Šaltiniai: RSSSF.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Glosteris

**Glosteris** – miestas pietryčių Anglijoje, prie Severno upės, pasienyje su Velsu; grafystės centras. Išvystyta aviacijos, laivybos, transporto gamybos, maisto pramonė. Yra katedra, išlikę XI–XV a. akmeniniai pastatai.

## Istorija

Miestą įkūrė 48 m. pr. m. e. romėnai ir pavadino *Glevum*. 1155 m. gavo miesto teises.
Hadersfildas

**Hadersfildas** – miestas šiaurės Anglijoje, 16 km į pietus nuo Bradfordo. Geležinkelio stotis. Yra universitetas, kolegija. Vyrauja Viktorijos laikų architektūra.

## Sportas
* Huddersfield Town FC (futbolas)
Juodažvaigždiniai

**Juodažvaigždiniai** (*Melanogastraceae*) – juodažvaigždiečių (*Melanogastrales*) eilės grybų šeima.

Lietuvoje auga šios gentys:
* Baltažvaigždis (*Leucogaster*)
* Juodažvaigždis (*Melanogaster*)
Nelson Angelo Piquet

**Nelson Ângelo Tamsma Piquet Souto Maior** (g. 1985 m. liepos 25 d., Heidelberge, Vokietijoje) – buvęs Formulės 1 lenktynininkas iš Brazilijos, tris kartus Formulės 1 čempiono Nelson Piquet sūnus.

Po 2009 m. Vengrijos GP brazilas buvo atleistas iš Renault ekipos.

2015 m. brazilas tapo pirmuoju Formulės E čempionu. Taip pat jis lenktyniauja LMP1 grupėje FIA ilgų distancijų lenktynių pasaulio čempionate.

## Karjera

### Prieš Formulę 1
Nelsono karjera prasidėjo 1993 m., kai jis pradėjo lenktyniauti Brazilijos kartingų čempionate. Ten jis lenktyniavo iki pat 2001 m., o po to persikėlė į Formula 3 Suamericana čempionatą.

2003 m. jis persikėlė į Didžiosios Britanijos Formula 3 čempionatą. Tais metais jis atstovavo Piquet Sports komandai ir baigė sezoną trečioje vietoje su šešiomis pergalėmis. Tais metais jis pirmą kartą išbandė Formulės 1 bolidą Williams F1 ekipoje.

Kitais metais jis laimėjo Britanijos Formula 3 čempionatą ir tapo jauniausiu per visą čempionato istoriją čempionu, jam tuo metu buvo 19 metų 2 mėnesiai.

2005 m. brazilas startavo A1 ir GP2 čempionatuose. Pastarajame jis laimėjo vienerias lenktynes Belgijoje. Taip pat metų pabaigoje jis išbandė BAR ekipos bolidą.

Antrais metais GP2 čempionate jis tapo vicečempionu ir nusileido tik britui Lewis Hamiltonui.

### Renault
2007 m. sezone brazilas tapo oficialiu Renault ekipos pilotu bandytoju ir atsarginiu pilotu.

2008 m. sezone brazilas tapo oficialiu Renault ekipos pilotu, o jo komandos draudu paskirtas sugrįžęs į prancūzų ekipą du kartus pasaulio čempionas Fernando Alonso. Sezono pradžioje Nelsonui Piquet sunkiai sekėsi valdyti savo bolidą – iš 7 pirmųjų savo lenktynių jis finišavo tik dvejose, o pirmuosius savo taškus jis pelnė Prancūzijos GP finišavęs 7 vietoje. Netrukus brazilas pasiekė ir kol kas aukščiausią savo vietą Formulėje 1 – antrąją vietą Vokietijoje puikiai pasinaudojęs saugos atumobilio faze ir sustojęs techninio aptarnavimo zonoje vos kartą. Vėliau sezone brazilas finišavo dar tris kartus taškų zonoje, o jų surinkęs 19, baigė sezoną 12 vietoje.

2009 m. rugpjūčio 3 d. Nelson Angelo Piquet patvirtino pasitraukimą iš *Renault* komandos.

### Formulės 1 rezultatai

 – Sezonas vyksta.

## Nuorodos

* Nelson Piquet Jr. oficiali svetainė 

## Šaltiniai
Mezginė

**Mezginė** – apatinė, sustorėjusi piestelės dalis, kurioje yra sėklapradžiai. Pagal tai, kur mezginės atžvilgiu tvirtinasi apyžiedis, mezginės skirstomos į viršutines (primityviausios), vidurines ir apatines (progresyviausios). Viršutinė mezginė būdinga vėdrynui, apatinė – obeliai, agurkui.
Martin Waldseemüller

**Martinas Valdzemiuleris** (apie 1470–1522, ) – vokiečių kartogafas, išgarsėjęs po to, kai sudarė pasaulio žemėlapį (1507 m.). Naujajame žemėlapyje užrašu „Amerika“ buvo pažymėtos Amerigo Vespučio atrastos teritorijos (iki tol žemėlapiuose buvo žymimos tik kai kurios Naujojo Pasaulio salos). Martino Vladzemiulerio sudarytas pasaulio žemėlapis buvo pirmasis, kuriame Naujasis Pasaulis įvardijamas kaip *Amerika*.
Tuščiakotis baravykenis

**Tuščiakotis baravykenis** () – alksniabaravykinių (*Gyroporaceae*) šeimos, baravykenių (*Boletinus*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Maumedynai, miškai, parkai (tik po maumedžiais).
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kepurėlė ir kotas kaštono spalvos. Kotas su pilkšvu žiedu.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 6–10 cm skersmens, kartais didesnė, bukai kūgiška, paplokščia, su gūbreliu, matinė, sausa, šiurkšti - plaušuotai žvyneliuota, kaštono, rausvai rudos spalvos. Vamzdeliai trumpi (0,5–1 cm), žalsvai geltoni, kotu nuaugę žemyn. Poros didelės, išsidėsčiusios spinduliškai, labirintiškai. Kotas 4–5×1–2 cm, į pagrindą nežymiai storėjantis, kartais nusmailėjęs, su nedideliu, pilkšvu žiedu, kepurėlės spalvos. Trama šviesiai geltona, tampri, be ypatingo kvapo ir skonio, spalvos nekeičianti. Sporos 7–8 (10)×3–4 μm.

**Būdingi požymiai:** vamzdeliai trumpi, poros labirintiškos, didelės, trama spalvos nekeičia.

Auga pavieniui, po kelis vaisiakūnius, miškuose, parkuose - tik po maumedžiais, rugpjūčio - spalio mėn. Valgomas, labai retas. Saugomas.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 45 psl.

## Nuorodos
* Tuščiakočio baravykenio nuotraukos
Ipsvičas

**Ipsvičas** () – miestas rytų Anglijoje, Safolko grafystėje, į pietus nuo Noridžo, prie Šiaurės jūron įtekančio Orvelio estuarijos. Yra jūrų uostas (išvežami daugiausia miežiai, įvežami naftos produktai, vario rūda). Išvystyta mašinų (žemės ūkio mašinų, keltuvų, ekskavatorių), chemijos (mineralinių trąšų), poligrafijos, baldų, maisto (tabako, malimo, alaus, cukraus) pramonė. Veikia muziejus, meno galerija. Yra XV–XVI a. architektūros paminklų.

## Istorija
I tūkstantmečio antroje pusėje Ipsvičas (*Gipeswic, Gippeswich*) buvo saksų prekybos centras, vėliau – svarbus audimo ir prekybos centras. Ypač išsiplėtė XIX a. čia įkūrus elektros lempų gamyklas.

## Sportas
* Ipswich Town FC – futbolo klubas; 
* Ipswich Town FC (moterys) – moterų futbolo komanda;
* Namų rungtynes žaidė Kolčesterio bensruomenės stadione – Colchester Community Stadium; dėl rėmimo sutarčių žinomas kaip JobServe Community Stadium;

## Šaltiniai
Vidmantas Kastytis Bentkus

**Vidmantas Kastytis Bentkus** (1949 m. liepos 28 d. Šilutėje – 2010 m. birželio 3 d. Vilniuje) – Lietuvos matematikas tikimybininkas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1973 m. baigė Maskvos M. Lomonosovo universitetą, 1977 m. ten pat apsigynė fizikos-matematikos mokslų kandidato disertaciją. Nuo 1986 m. – fizikos ir matematikos mokslų daktaras.

Nuo 1977 m. dirbo Matematikos ir informatikos institute, nuo 2001 m. dar ir Nijmegeno universitete (Olandija). 1991–2000 m. dar dirbo Bylefeldo universitete (Vokietija), 2001–2002 m. Makso Planko institute (Vokietija).

Tikimybių teorijos srityje pasiekė stebėtinų rezultatų pasauliniu mastu. Svarbiausi darbai iš funkcinės analizės, tikimybių teorijos ir skaičių teorijos.

Paskelbė daugiau kaip 100 mokslinių straipsnių.

Mirė 2010 m. birželio 3 d., palaidotas Rokantiškių kapinėse.

## Įvertinimas
* 1987 m. LTSR valstybinė premija
* 1989–1990 m. Humbolto stipendija (VFR)
* 1998 m. Lietuvos mokslo premija

## Šaltiniai
Istbornas

**Istbornas** – Jungtinės karalystės kurortas Rytų Sasekso grafystėje, į pietus nuo Londono, prie La Manšo sąsiaurio. Klimatinis pajūrio kurortas, išvystytas turizmas. Yra dailės galerija, 4 teatrai.

## Žymūs žmonės
* John Bodkin Adams
* Aleister Crowley
* Theresa May
Neli Beredina

**Neli Beredina** (g. 1957 m. rugpjūčio 13 d. Suchumis, Abchazija) – Lietuvos baleto prima balerina, pedagogė.

1985 m. LSSR nusipelniusi artistė

## Biografija
Baigė Maskvos choreografijos mokyklą. 1975-1998 m. Lietuvos operos ir baleto teatro baleto solistė. Gastroliavo JAV, Rusijoje, Vakarų Europos, Afrikos ir Azijos šalyse. 1998-1999 m. dirbo Lodzėje, Didžiojo teatro pedagogė ir Baleto mokyklos konsultantė. Dėsto B. Dvariono ir M. K. Čiurlionio meno mokyklose.

## Žymesni vaidmenys
* Ragana, Eduardas Balsys. Eglė žalčių karalienė, 1976 m.
* Kitri, Liudvigas Minkus. Don Kichotas, 1978 m.
* Beatričė, M. Čiulaki Dviejų ponų tarnas, 1979 m.
* Svanilda, Leo Delibes. Kopelija, 1980 m.
* Odeta-Odilija, Piotras Čaikovskis. Gulbių ežeras,
* Aurora, Alyvų fėja, Piotras Čaikovskis. Miegančioji gražuolė, 1981 m.
* Žizel, Adolfas Adamas. Žizel, 1985 m.

## Šaltiniai
Simonas Berentas

**Simonas Berentas** (, 1585 m. Braunsbergas, dab. Branevas, Lenkija – 1649 m. gegužės 16 d. ten pat) – SJ, Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės kultūros veikėjas.

## Biografija
Prūsų kilmės. Nuo 1600 m. jėzuitas. 1602-1611 m. mokėsi Vilniaus, Braunsbergo ir Nesvyžiaus kolegijose.

Braunsbergo kolegijoje 1614-1617 m. dėstė filosofiją, 1619-1621 m. Vilniaus akademijoje dėstė hebrajų kalbą, matematiką ir moralės teologiją. Garsėjo kaip pamokslininkas. Dirbo Lietuvos didžiojo kanclerio Albrechto Stanislovo Radvilos dvare (1626-1634 m. kapelionas), vėliau buvo karalaičio Aleksandro Karolio Vazos nuodėmklausiu. 1641-1646 m. popiežiaus seminarijos prefektas Braunsberge.

Braunsberge išleido anoniminius kūrinius: „Jėzaus vardo litanija“ ( 8 balsams, 1638 m.), „Palaimintosios Mergelės Marijos litanija“ (*Litaniarium Lauretanarum de B. Virgine Maria…* 8 balsams, 1639 m.); abu leidiniai dingę.

## Šaltiniai
Redičas

**Redičas** – miestas vidurio vakarų Anglijoje, Vakarų Midlandso regione, į pietus nuo Birmingamo, prie Erou upės (Eivono intakas). Geležinkelio linija į Birmingamą. *Forge Mill* adatų muziejus, *Bordesley* abatija, *Arrow Valley* parkas.

## Istorija

Viduramžiais Redičas garsėjo kaip adatų, o vėliau – kabliukų, žvejybos reikmenų gamybos centras.
Signalinis greitis

**Signalinis greitis** – greitis, kuriuo banga perneša informaciją (energiją). Jis aprašo, kaip greitai gali būti perduota žinutė iš vieno taško į kitą. Kiekvieno informacijos perdavimo būdo signalinis greitis visuomet yra mažesnis arba lygus šviesos greičiui vakuume.

Bangos pernešamą energiją apibūdina Pointingo vektorius \mathbf{P}
: \mathbf{P}= \frac{1}{2}\mathbf{E} \times \mathbf{H}^{*},
kur \mathbf{E} yra elektrinio lauko vektorius, o \mathbf{H}^{*} yra magnetinio lauko kompleksiškai jungtinis vektorius. Šio vektoriaus realios dalies kryptis parodo energijos perdavimo kryptį, o dydis pasako transportuojamą energijos kiekį. Greitis, kuriuo yra transportuojama energija bangoje, ir yra signalinis greitis.

Daugumoje atvejų signalinis greitis yra lygus grupiniam greičiui (greičiui, kuriuo sklinda trumpas „impulsas“, bangų paketo centrinė dalis arba „gaubtinė“). Tačiau, keliais daliniais atvejais (pvz., signalą stiprinanti terpė, kuri sustiprina priekinę impulso dalį ir slopina galinę) grupinis greitis gali net viršyti šviesos greitį vakuume. Kitas pavyzdys būtų nedifraguojantys šviesos dariniai.

Šviesos (elektromagnetinės) bangos vakuume sklinda grupiniu greičiu, lygiu faziniam greičiui. Signalinis greitis yra taip pat lygus faziniam.

## Taip pat skaitykite
* Fazinis greitis
* Grupinis greitis
* Šviesos dispersija
* Amplitudė
* Fazė
Bromsgrovas

**Bromsgrovas** – miestas Anglijoje, Vest Midlandso regione, 13 mylių į pietus nuo Birmingamo. Geležinkelio stotis (traukiniai į Birmingamą, Herefordą).
Danguolė Beresnevičienė

**Danguolė Beresnevičienė** (g. 1959 m. gegužės 26 d. Kaune) – Lietuvos psichologė, habilituota socialinių mokslų daktarė, profesorė.

## Biografija
1982 m. baigė Vilniaus universitetą. 1996 m. habilituota socialinių mokslų daktarė.

1991–1998 m. dirbo Pedagogikos institute. 1991–1995 m. dar Kauno technologijos universiteto dėstytoja, 1992–2000 m. – Vilniaus pedagoginio universiteto dėstytoja, 1998–2000 m. Psichologijos didaktikos katedros vedėja. 1993–2000 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytoja, nuo 1997 m. Lietuvos teisės universiteto dėstytoja, nuo 2000 m. Socialinio darbo ir edukologijos katedros vedėja.

Nuo 1997 m. profesorė. Nuo 2004 m. Šiaulių universiteto Edukologijos fakulteto Psichologijos katedros profesorė.

Nuo 1998 m. žurnalo „Ugdymo psichologija“ atsakingoji redaktorė. Visuotinės lietuvių enciklopedijos bendradarbė.

D. Beresnevičienės vyras yra fantastikos mėgėjų judėjimo pradininkas Gediminas Beresnevičius.

## Mokslinė veikla
Tyrinėjimų tema – nuolatinio mokymosi psichologiniai pagrindai.

## Bibliografija
* Diferencijuotas profesinis orientavimas mokykloje, 1990 m.
* Nuolatinis mokymasis Lietuvoje: Psichologiniai pagrindai, 1995 m.
* Psichologija, su kt., 2002 m.
* Andragogika: Suaugusiųjų švietimas Vidurio ir Rytų Europoje, Lietuvos mokslas, 2002 m., *Comparative andragogy*, anglų kalba

## Šaltiniai
Superluminarus

**Superluminarus** (taip pat **virššviesinis**) – fizikinė sąvoka, reiškianti objekto sklidimą greičiu, didesniu nei šviesos greitis vakuume. Virššviesinio ryšio ir kelionių tarp žvaigždžių idėja siejasi su informacijos arba medžiagos sklidimu greičiu didesniu nei šviesos.

Specialioje reliatyvumo teorijoje dalelė, turinti masę ir judanti superluminariu greičiu, yra vadinama **[[tachionas|tachionu]]**. Dalelei, judėjusiai greičiu, mažesniu nei šviesos, yra būtina suteikti begalinį energijos kiekį tam, kad jį pasiektų šviesos greitį. Tachionui pagreitinti energijos nereikia, tačiau sulėtinti iki šviesos greičio taip pat būtinas begalinis energijos kiekis.
Aleksandras Kazimieras Beresnevičius

**Aleksandras Kazimieras Beresnevičius** (1823 m. birželio 16 d. Švelniai, Krakių valsčius – 1902 m. birželio 4 d. Vloclavekas) – Lietuvos vyskupas.

## Biografija
Gimė 1823 m. birželio 5 d. Švelniuose, Šaukoto parapijoje.

1845 m. baigė Vilniaus dvasinę akademiją, teologijos magistras. 1847 m. įšventintas kunigu. Nuo 1845 m. Varnių kunigų seminarijos profesorius, nuo 1850 m. rektorius. 1853 m. Rusijos valdžios apkaltintas rusų kalbos nemokymu atleistas iš pareigų ir perkeltas į Vilnių. 1854 m. priskirtas Vilniaus vyskupijai; Vilniaus gimnazijos kapelionas ir Vilniaus vyskupijos kurijos asesorius. 1858 m. titulinis Maksimianopolio vyskupas ir Žemaičių vyskupas sufraganas, nuo 1860 m. Sankt Peterburgo dvasinės akademijos rektorius. Atsisakęs pasmerkti 1863 m. sukilimą, 1865 m. Rusijos valdžios pašalintas iš pareigų. Nuo 1866 m. Žemaičių vyskupijos kurijos Kaune oficiolas. Įtarus, kad daro įtaką M. Valančiui, Rusijos valdžios 1870 m. apgyvendintas Mintaujoje be teisės išvykti. 1875 m. kapitulos išrinktas Žemaičių vyskupijos administratoriumi. 1883 m. paskirtas Kujavijos (Lenkija) vyskupu, 1902 m. kovo 15 d. pareigų atsisakė.

Rūpinosi lietuviškos spaudos grąžinimu, religinės literatūros lietuvių kalba spausdinimu, švelnino katalikų persekiojimą. Turėjo įtakos A. Baranauskui. Parašė atsiminimus (neišspausdinti).

## Šaltiniai
Paulius Beresnevičius

**Paulius Beresnevičius** (1928 m. balandžio 28 d. Virmėnuose, Nevarėnų valsčius – 1996 m. gruodžio 18 d. Vilniuje) – Lietuvos istorikas, pedagogas, partinis veikėjas, humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
1947–1970 m. mokytojavo Telšiuose. 1952 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1961–1968 m. Telšių 3-osios vidurinės mokyklos direktorius. 1970–1981 m. dirbo Partijos istorijos institute prie LKP CK. 1972 m. istorijos mokslų kandidatas. 1973–1989 m. dėstė Vilniaus aukštosiose mokyklose, 1981 m. docentas. 1981–1991 m. Pedagogikos instituto direktoriaus pavaduotojas, direktorius. 1992–1996 m. mokytojavo Baltarusijos lietuvių mokyklose Pelesoje, Rimdžiūnuose; čia kūrė etnografinius muziejus.

## Bibliografija
* Lietuvos Komunistų partija skaičiais, 1918–1975: statistikos duomenų rinkinys. – Vilnius: Mintis, 1976. – 288 p.
* Nepalūžę kovoje: minint keturių komunistų mirties 50-ąsias metines. – Vilnius: Žinija, 1976. – 14 p.
* Legali komunistų veikla Lietuvoje 1920–1940 m. – Vilnius, 1983. – 166 p.
* Lietuvos istorijos skaitiniai V klasei. – Kaunas, 1990. – 190 p. – ISBN 5-430-00859-1
* Pažinkime Tėvynės istoriją: gamtos pažinimo vadovėlių III–IV klasei priedas. – Kaunas, 1990. – 78 p. – ISBN 5-430-01191-6
* *Рассказы по истории Литвы: учебное пособие для 5 класса*. – Kaunas: Šviesa, 1990. – 183 p. – ISBN 5-430-01170-3
* Lietuvos istorijos skaitiniai V klasei. – Kaunas, 1991. – 143 p. – ISBN 5-430-01356-0
* Pažinkime tėvynės istoriją: gamtos pažinimo vadovėlių 3-4 kl. priedas / Paulius Beresnevičius, Giedrė Rugevičiūtė. – 2-asis leidimas. – Kaunas: Šviesa, 1993. – 78 p. – ISBN 5-430-01828-7
* Lietuviška mokykla svetur / Jonas Bielskis, Paulius Beresnevičius, Irena Tkačiukienė. – Vilnius: Leidybos centras, 1997. – 64 p.: iliustr. – ISBN 9986-03-340-3

## Šaltiniai
Zigmuntas Jonas Beresnevičius

**Zigmuntas Jonas Beresnevičius** (g. 1942 m. birželio 8 d. Viekšniai) – Lietuvos chemikas organikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1965 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1989 m. chemijos mokslų daktaras

Nuo 1970 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1990–2001 m. Chemijos technologijos fakulteto Organinės chemijos katedros vedėjas, nuo 2001 m. dekanas, nuo 1991 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Tiria substituotas amino rūgštis, azoto turinčius heterociklinius junginius, biologiškai veiklių, augimą skatinančių junginių sintezę.

## Šaltiniai
Jorkas

**Jorkas** () – miestas šiaurės rytų Anglijoje, į šiaurės rytus nuo Lidso, prie Uzo ir Foso upių santakos; istorinės Jorkšyro grafystės sostinė. Geležinkeliai ir plentai į Lidsą, Skarboro, Šefildą, Darlingtoną. Išvystyta maisto (šokolado, kakavos, saldainių), stiklo, poligrafijos, mašinų pramonė. Yra universitetas, Jorkšyro muziejus, dailės galerija. Išlikusi romaninė-gotikinė katedra (XI–XV a.), Šv. Marijos vienuolynas (XIII a.), pilis (XIII a.), XV–XVI a. gyvenamieji namai, XIV a. gildijos.

## Istorija

71 m. čia buvo įkurta romėnų tvirtovė ***Eborakas*** (). Joje mirė Romos imperatoriai Lucijus Septimijus Severas ir Konstancijus Chloras, o Konstantinas I Didysis 306 m. paskelbtas imperatoriumi. VI a. Jorkas tapo anglosaksų Nortumbrijos karalystės centru, IX a. – danų užkariautojų centru. Nuo 735 m. Jorko arkivyskupo rezidencija. XI a. miestą nusiaubė normanų antpuoliai.

Vėliau Jorkas buvo svarbus prekybinis uostas.

### Pavadinimas
Eborako pavadinimas kildinamas iš keltų kalbų žodžio **eburos*: ,  'juodalksnio kankorėžis; kukmedis'. Pavadinimas galėjo reikšti 'kukmedynas'. VII a. anglai pradėjo vadinti miestą *Eoforwic* (sandas *-wic* reiškia 'kaimas'). Žodis greičiausiai persipynė su germanų **eburaz* ('šernas'). Danai vietovardį užrašė kaip *Jórvík*, o forma *York* pavartota XIII a., nors įsigalėjo tik XVIII a. (dar rašyta *Yourke, Yerk, Yarke*). Vėliau anglų keliautojai ir kolonistai Jorko vietovardį (per Jorko hercogo titulą) išpopuliarino po pasaulį (pvz., Niujorkas).

## Šaltiniai
Viktoras Bergas

**Viktoras Bergas** (1906 m. sausio 13 d. Šalkavoje, Ukmergės apskritis – 1983 m. birželio 19 d. Vilniuje) – Lietuvos gamtosaugininkas, pedagogas, sovietinis partinis veikėjas.

## Biografija
1920–1927 m. mokėsi Ukmergės gimnazijoje. 1928 m. už politinę veiklą suimtas ir pašalintas iš gimnazijos. 1928 m. eksternu baigė gimnaziją. 1929–1930 m. kalintas Varnių prievartinio darbo stovykloje. Mokėsi matininkų kursuose Kaune, 1930–1940 m. Žemės tvarkymo departamento matininkas. Nuo 1932 m. Lietuvos Raudonosios pagalbos organizacijos narys.

SSRS okupavus Lietuvą prisidėjo prie bendro krašto sovietizavimo. 1940–1941 m. Vilniaus apskrities Vykdomojo komiteto pirmininkas. SSRS-Vokietijos karo pradžioje pasitraukė į SSRS. 1942–1944 m. Raudonosios armijos karys. 1944–1945 m. Vilniaus apskrities, 1945–1947 m. Klaipėdos miesto Vykdomojo komiteto pirmininkas. 1947–1957 m. Medžioklės ūkio valdybos prie LSSR MT viršininkas. 1952 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą, 1956–1974 m. Vilniaus universiteto Gamtos fakulteto dėstytojas. 1957–1970 m. Gamtos apsaugos komiteto prie LSSR MT pirmininkas. Jo pastangomis 1957 m. atnaujinta žurnalo „Mūsų girios“ leidyba, 1960 m. įsteigta Lietuvos gamtos apsaugos draugija. Palaidotas Antakalnio kapinėse.

## Bibliografija
* Medžiotojo ir žvejo vadovas (su kitais). – Vilnius: Laikraščių ir žurnalų leidykla, 1964. – 329 p.: iliustr.
* *Заповедник Жувинтас: сб. статей* (su kitais). – Vilnius: Mintis, 1968. – 398 p.: iliustr.

## Įvertinimas
* 1973 m. LSSR nusipelnęs gamtos apsaugos darbuotojas
* 1975 m. Lietuvos gamtos apsaugos draugijos garbės narys
* 1983 m. Tado Ivanausko premija

## Atminimo įamžinimas

* 1983 m. rudenį V. Bergo gimtajame krašte, Ukmergės rajone, Rečionyse, pasodinta gamtosaugininko vardu pavadinta ąžuolų giraitė ir pastatytas stogastulpis, sukurtas liaudies meistro Rimanto Zinkevičiaus
* 1995 m. įsteigtas apdovanojimas už nuopelnus aplinkos apsaugai, 1997–2022 m. vadintas Viktoro Bergo premija 
* 2008 m. viena Rečionių kaimo gatvių pavadinta Viktoro Bergo vardu
* 2013 m. birželio 5 d. Vilniuje, ant namo Donelaičio g. 16, kur 1965–1983 m. gyveno gamtosaugininkas, atidengta memorialinė lenta (skulpt. Stasys Makaraitis) 

## Šaltiniai

## Litratūra
* Gamtos riterio lobiai: atsiminimų knyga apie gamtosaugininką Viktorą Bergą / sud. Karolis Jankevičius, Juozas Stasinas. – Vilnius: Gamtos bičiulių asociacija, 2007. – 231 p.: iliustr. – ISBN 978-9986-427-20-9

## Nuorodos
Nikolajus Beriozovas

**Nikolajus Beriozovas** (1906 m. gegužės 16 d. Kaunas – 1996 m. vasario 18 d. Ciurichas) – Lietuvos ir Austrijos baleto artistas, baletmeisteris.

## Biografija
Šokio mokėsi ir šoko Prahoje. 1930-1935 m. Valstybės teatro Kaune solistas (sceninis vardas N. Beržaitis). 1935-1944 m. Monte Karlo rusų baleto trupės šokėjas, repetitorius.

Pastatė baletų, pažymėtini Sergejaus Prokofjevo „Romeo ir Džuljeta“, 1966 m., „Pelenė“, 1967 m. pastatymai Milano La Scala, Helsinkio, Ciuricho, Štutgarto operos ir baleto teatruose. Garsėjo kaip M. Petipa ir M. Fokino baletų statytojas. Dukra Svetlana Beriosova buvo garsi Jungtinės karalystės baleto artistė.

## Šaltiniai
Petronėlė Bernadišienė

**Petronėlė Bernadišienė** (1910 m. balandžio 12 d. Geišiai, Jurbarko valsčius – 1993 m. liepos 24 d. Vilnius) – Lietuvos kalbininkė, humanitarinių mokslų daktarė.

## Biografija
1933 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1962 m. filologijos mokslų kandidatė.

Mokytojavo. 1946–1984 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytoja, nuo 1964 m. docentė. Viena akademinės „Lietuvių kalbos gramatikos“ (t. 2 1971 m.) autorių. Parašė mokomąją knygą „Lietuvių bendrinės kalbos kirčiavimo pagrindai“ (1973 m.). Paskelbė straipsnių apie lietuvių kalbos sangrąžinius veiksmažodžius.

## Šaltiniai
Juozas Bernatonis (1922)

**Juozas Bernatonis** (1922 m. birželio 7 d. Apušote, Jiezno valsčius – 2002 m. gruodžio 15 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius chemikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1947 m. baigė Kauno universitetą. 1947–1994 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. KTU) dėstytojas, 1974–1992 m. Maisto produktų technologijos katedros vedėjas, nuo 1974 m. profesorius. 1971 m. chemijos mokslų daktaras.

Sūnus politikas Juozas Bernatonis, duktė ekonomistė Dalia Bernatonytė.

## Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai iš pieno ir jo produktų cheminės sudėties, spirito lakiųjų komponentų tyrimo. 2 išradimų autorius. Parašė informacinių leidinių apie pieną ir jo produktus.

## Bibliografija

* Vairuotojo vadovas. – Vilnius: Valstybinė politinės ir mokslinės literatūros leidykla, 1959. – 191 p.: iliustr.
* Pieno ir mėsos pramonės naujovės / Juozas Bernatonis, Jonas Venskevičius. – Vilnius, 1959. – 64 p.: iliustr.
* Bendroji maisto produktų technologija: vadovėlis / Juozas Bernatonis, Jonas Venskevičius. – 2 d. – Vilnius, 1962–1963.
* Traktorininko žinynas / Juozas Bernatonis, V. Jakubauskas. – Vilnius: Mintis, 1964. – 252 p.: iliustr.
* Pienas ir pieniškas maistas / Juozas Bernatonis, Konstancija Brundzienė. – Vilnius, 1966. – 139 p.
* Bendroji maisto produktų technologija: vadovėlis / Juozas Bernatonis, Jonas Venskevičius. – 2-asis leidimas. – 2 d. – Vilnius: Mintis, 1975–1977.
* Mikroelementų įtaka rūgščių pieno produktų gamybai ir jų savybėms. – Vilnius: Mokslas, 1979. – 94 p.
* LTSR mėsos ir pieno pramonės gaminių maistinė vertė: mokymo priemonė / Juozas Bernatonis, Regina Masteikienė, Ona Šeštakauskienė. – Vilnius, 1985. – 79 p.
* Lietuvos pieno gaminių maistingumo įvertinimas: mokymo priemonė / Juozas Bernatonis, Ona Šeštakauskienė. – Kaunas: Technologija, 1992. – 78 p.
* Sunkieji metalai pieno produktuose / Violeta Paškauskienė, Danutė Ramonaitytė, Juozas Bernatonis. – Kaunas: Lietuvos maisto institutas, 1995. – 29 p.: lent.


## Įvertinimas
* 1980 m. LSSR valstybinė premija
* 1982 m. LSSR nusipelnęs mokslo ir technikos veikėjas 

## Šaltiniai
Povilas Berkavičius

**Povilas Berkavičius** (1894 m. rugsėjo 21 d. Ryga – 1975 m. lapkričio 16 d. Vilnius) – Lietuvos violončelininkas.

## Biografija
1912–1914 m. studijavo Leipcigo konservatorijoje, 1914–1915 m. Sankt Peterburgo konservatorijoje ir Peterburgo universiteto Medicinos fakultete. 1921 m. baigė Tartu universiteto medicinos fakultetą.

1914–1926 m. Tartu „Vanemuine“ teatro, 1926–1929 m. Latvijos nacionalinio teatro, 1929–1940 m. Valstybės teatro, 1940–1941 m. Valstybinio dramos, operos ir baleto teatro, 1941–1944 m. Kauno didžiojo teatro, 1944–1947 m. LTSR operos ir baleto teatro Kaune koncertmeisteris.

Nuo 1915 m. dėstė Tartu, Rygos muzikos mokyklose. 1929–1933 m. dėstė Kauno muzikos mokykloje, 1933–1949 m. Kauno, nuo 1949 m. Lietuvos konservatorijoje, 1951–1964 m. Atlikėjų ir teorijos – kompozicijos, 1964–1975 m. Atlikėjų ir muzikos teorijos fakulteto dekanas; nuo 1948 m. profesorius.

Solistas virtuozas, griežė ansambliuose ir simfoniniuose orkestruose. 1927-1939 m. koncertavo Tartu, Rygoje, Kaune, Liepojoje, Klaipėdoje.

## Šaltiniai

2. Muzikos Barai, LMTA-75, 2008, pp.22-24  "Keli Štrichai Dekano Povilo Berkavičiaus Portretui", aut. Eugenijus IGNATONIS
Juozapas Berkmanas

**Juozapas Berkmanas** (, 1838 m. rugpjūčio 4 d. Valažinas, Ašmenos apskritis, Rusijos imperija – 1919 m. liepos 19 d. Varšuva, Lenkija) – Lietuvos dailininkas, tapytojas.

## Biografija

Juozapas Berkmanas gimė Valažine 1838 m. rugpjūčio 4 d. vilniečio gydytojo Kazimiero ir jo žmonos Rozalijos Berkmanų šeimoje. Jo tėvas Kazimieras buvo Vilniaus laikrodininko Juozapo Bergmano sūnus. Ūgtelėjęs būsimasis tapytojas Juozapas mokėsi Vilniaus gimnazijoje. Baigęs gimnaziją įstojo studijuoti medicinos į Maskvos universitetą, tačiau po pusmečio persivedė mokytis į Sankt Peterburgo universitetą ir pasirinko matematiką. Kartu lankė dailės paskaitas Sankt Peterburgo dailės akademijoje. 

Dėl dalyvavimo manifestacijose Sankt Peterburge Juozapas Berkmanas buvo įkalintas keliems mėnesiams kalėjime. Paleistas iš kalėjimo grįžo į Vilnių, vėliau tęsė studijas Sankt Peterburge. 1863 m. Juozapas Berkmanas metė mokslus ir prisidėjo prie 1863 m. sukilimo. Jis buvo sužeistas mūšio metu ir suimtas. Juozapas Berkmanas buvo nuteistas keturiems metams katorgos darbų Sibire, Nerčinsko rūdynuose. J.Berkmanas tremtyje Irkutske su tapytoju, tremtiniu Stanislovu Vronskiu buvo atidaręs dailės studiją, joje eksponavo savo paveikslus. 1877 m. Juozapas Berkmanas persikėlė į Žemutinį Naugardą, 1880 m. – į Liepoją. Iš tremties tapytojas sugrįžo 1884 metais ir apsigyveno Varšuvoje. 1898–1900 m. Miuncheno meno akademijoje studijavo tapybą.

1900 m. Juozapas Berkmanas grįžo į Vilnių. Gyveno čia iki 1914 metų, vėliau persikėlė į Varšuvą. Kaip ir jo pusbrolis Mykolas Berkmanas, Lenkijoje dirbo geležinkelių srityje. Juozapas Berkmanas mirė 1919 m. liepos 19 d. Varšuvoje.

Nutapė akademistinių paveikslų iš sukilėlių ir tremtinių gyvenimo. Pažymėtinas „Paštas Sibiro tremtiniams Angaros upe“, 1915 m. Kūrinių turi Lietuvos nacionalinis dailės muziejus. Irkutsko srities muziejuje saugomi 3 paveikslai: „Trojka“, „Vežikas su dviem arkliais“ ir „Keturkinkė“.

## Šaltiniai