open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Porakas

**Porakas** () – užgesęs stratovulkanas Mažojo Kaukazo kalnuose, Azerbaidžano ir Armėnijos teritorijose. Stūkso ~20 km į šiaurės rytus nuo Sevano ežero, Vardenizo kalnagūbryje. Aukštis 2800 m. Abipus ugnikalnio driekiasi lavos laukai. Šlaituose yra 10 palydovinių kūgių ir įtrūkimo angų.

## Šaltiniai
Bandai

**Bandai**:
* Japonijos žaislų gamintojas – Bandai (bendrovė);
* Japonijos kalnas – Bandajus;
* Afrikos tauta – Bandai (tauta);
Liuksemburgo himnas

**Ons Heemecht** (lietuviškai *„Mūsų Tėvynė“*) yra dabartinis Liuksemburgo himnas. Žodžius 1859 metais sukūrė Mišelis Lencas, muziką Jean Antoine Zinnen 1864 m. Daina pirmą kartą viešai atlikta 1864 m. birželio 5 d. prie Alzete ir Zaueris upių santakos esančiame Etelbriuko mieste (abi šios upės minimos himne).

Kaip nacionalinis himnas *Mūsų Tėvynė* buvo pripažintas 1895 m. Kaip oficialus nacionalinis simbolis, himnas kartu su herbu, vėliava ir didžiojo hercogo gimtadieniu patvirtinta 1993 m. birželio 17 d.

Taip pat egzistuoja karališkasis himnas *De Wilhelmus*.

## Eilės

## Šaltiniai

## Melodijos
* Liuksemburgo himno tekstas, vertimai, muzika, natos
Ispanijos Gvinėja

**Ispanijos Gvinėja** – Ispanijos kolonija Afrikoje, dabartinės Pusiaujo Gvinėjos teritorijoje, egzistavusi 1926–1968 m.

## Istorija
Ispanija jau 1778 m. buvo pareiškusi savo teises į Kongo džiunglių regiono pakrantes (nuo Nigerio upės šiaurėje iki Ogovės upės pietuose) ir kai kurias salas (pirmiausia Bioką). Teisę jie įsigijo iš portugalų, kurie mainais gavo kai kurias teritorijas Amerikoje (El Pardo sutartis). Nepaisant to, dėl netinkamų gyvenimui sąlygų, vietos tautų pasipriešinimo ir migacijų, iki XIX a. vidurio ispanai regiono nekontroliavo.

XIX a. pirmoje pusėje regione siekė įsigalėti britai, kurie pavertė teritoriją kovos su vergų prekyba avanpostu. 1843 m. ispanai atgavo savo teises į regioną, tačiau turėjo jį dalintis su Vokietija (iš jų teritorijų susiformavo Kamerūnas) ir Prancūzija (iš jų teritorijų susiformavo Gabonas). Konkurencijos su šiomis valstybėmis metu 1900 m. galutinai suformuotos Ispanijos valdomos teritorijos, kurias sudarė Bioko sala, Anobonas ir Rio Munis.
  
1926 m. visos šios teritorijos administraciškai sujungtos į vieną koloniją – Ispanijos Gvinėją. Joje valdžia priklausė baltiesiems ispanams. Taip pat gyventojus gausiai papildė ispanizuoti mulatai iš Kubos, atvykę XIX a.

1949 m. Ispanijos Gvinėjos plotas buvo 26 659 km², kuriame buvo 170 000 gyventojų. Sostinė buvo Santa Izabelė su 9000 gyventojų.

1968 m. kolonijai buvo suteikta nepriklausomybė. Valstybė tapo žinoma kaip Pusiaujo Gvinėja.
Čečėnijos herbas

**Čečėnijos herbas** – oficialus Čečėnijos Respublikos simbolis, patvirtintas 2004 m. birželio 22 d.

## Herbo aprašas
Herbas antspaudo tipo.
Herbo skydas apvalus, mėlynas laukas su auksiniu bordiūru, kuriuo apskritimu eina mėlynas čečėnų nacionalinis ornamentas.

Skydo centre vidinis sidabrinis apvalus skydas (), kurio centre yra raudonas simetriškas linijinis vienybės ir amžinybės simbolis iš čečėnų ornamentikos, simbolį iš abiejų supa du mėlyni bokštai, dešinėje vidinio skydo pusėje čečėnų bokštas, kairėje pusėje – naftos bokštas, bokštų pamatai sujungti mėlyna juostele. Virš bokštų gegnė smailiais galais, reiškianti kalnus tolumoje.

Mėlyname lauke vidinį skydą iš šonų supa dvi auksinės ilgos kviečių varpos, viršuje – auksiniai devynkampė žvaigždė ir pusmėnulis.

## Ičkerijos herbas
Nepripažintos Ičkerijos respublikos herbas buvo irgi apvaliame skyde, pagrindinė jo figūra buvo gulintis saugantis vilkas.

## Nuorodos
* Положение о Государственном гербе Чеченской Республики
Moldavijos himnas

**Limba noastră** (lietuviškai *"Mūsų kalba"*) yra dabartinis Moldavijos himnas. Žodžius sukūrė Alexei Mateevici (1888-1917), muziką Alexandru Cristea (1890-1942). Originalią poemą *Mūsų kalba* sudaro dvylika posmų, iš kurių tik 5 pripažinti kaip himnas. Poemoje žmonės raginami naudoti savo gimtąją kalbą, tačiau nėra minima jokia konkreti.

1991-1994 metais Moldavijos himnu buvo Rumunijos himnas *Deşteaptă-te, române!* (liet.: Pabusk, rumune!)

## Eilės

Limba noastră-i o comoară
În adîncuri înfundată
Un şirag de piatră rară
Pe moşie revărsată.

Limba noastră-i foc ce arde
Într-un neam, ce fără veste
S-a trezit din somn de moarte
Ca viteazul din poveste.

Limba noastră-i frunză verde,
Zbuciumul din codrii veşnici,
Nistrul lin, ce-n valuri pierde
Ai luceferilor sfeşnici.

Limba noastra-i limbă sfîntă,
Limba vechilor cazanii,
Care o plîng şi care o cîntă
Pe la vatra lor ţăranii.

Răsări-va o comoară
În adîncuri înfundată,
Un şirag de piatră rară
Pe moşie revărsată.

## Melodija

Oficiali Moldavijos svetainė  su himno žodžiais ir muzika
Gėrimas

**Gėrimas** – žmonių vartojamas skystis, reikalingas troškuliui ar alkiui numalšinti, arba geriamas malonumo ar apsvaigimo pojūčiui patirti.

Gyvybiškai svarbiausias gėrimas yra gėlas vanduo. Jame yra organizmui reikalingų druskų, mineralinių medžiagų. Grynas švarus vanduo gaunamas iš požeminių šaltinių. Dabartiniais laikais dauguma gėlo vandens telkinių yra užteršti, dėl to žmonėms gerti jis nerekomenduotinas. Prekybos sistemoje galima įsigyti daug įvairaus parduodamo vandens: šaltinio, mineralinio vandens, gauto iš natūralių mineralinio vandens šaltinių ar papildomai mineralizuotų. Jis gali būti parduodamas tiek paprastas, tiek gazuotas.

Gėrimai gali būti:
* karšti (arbata, karštas šokoladas)
* šalti (gira, vanduo)
* augalinės kilmės (sultys, sula)
* gyvulinės kilmės (pienas, kumysas)
* vandens pagrindu pagaminti gėrimai (limonadas, kompotas)
* alkoholiniai (vynas, degtinė)
* nealkoholiniai (kava, kola)
* desertiniai (kokteilis, vermutas)
* gaivieji (gaiva, morsas)
* maistingi (jogurtas, sultinys)
* putojantys (alus, šampanas)


Vaizdas:Oranges and orange juice.jpg|Apelsinų sultys
Vaizdas:Raspberry port.jpg|Taurė raudonojo vyno
Vaizdas:A small cup of coffee.JPG|Kavos puodelis
Vaizdas:Milk glass.jpg|Pieno stiklinė
Karelijos herbas

**Karelijos herbas** – oficialus Karelijos respublikos simbolis, patvirtintas 1993 m. spalio 25 d.

## Herbo aprašas
Herbo skydas stačiakampiu viršumi ir pusapvale apačia, dukart perskeltas į trečdalius, su auksiniu bordiūru ir auksiniais stilizuotais spygliuočių atvaizdais, pusiau susiliejusiais su bordiūro šonais – dešinėje eglės, kairėje – pušies. Virš skydo auksinė aštuonkampė žvaigždė su kvadratine skylute. Viršutinis laukas raudonas, vidurinis – žydras, apatinis – žalias. Lauke juodas šėlstantis raudonai ginkluotas lokys.

## Herbo kilmė
Herbo autorius Jurijus Nivinas (*Юрий Серафимович Нивин*). Herbas sukurtas remiantis 1920–1922 m. egzistavusios Uchtos respublikos herbu, kuris buvo sukurtas suomių dailininko Akselio Galen-Kalelos (). Dabartinis herbas skiriasi lauko spalvomis (dabartinės paimtos iš Karelijos-Suomijos TSR vėliavos), pridėti karelų ornamentų elementai.

## Nuorodos
* Положение о государственном гербе Республики Карелия
William David Ross

**Vilijamas Davidas Rosas** (; 1877 m. balandžio 15 d. – 1971 m. gegužės 5 d.) – seras, škotų filosofas, žinomas dėl savo darbų apie etiką bei etinio pliuralizmo (deontologinė intuityvizmo forma) plėtojimą. Taip pat Rosas rašė apie senovės graikų filosofiją ir į anglų kalbą vertė Aristotelio darbus.

## Etinės pažiūros

W. D. Roso pažiūras galima apibūdinti kaip „pliuralistinę deontologiją“. Jis manė, kad utilitarizmas (viena iš populiariausių pasekmizmo formų) yra nepilnavertė etinė teorija, nes ji pernelyg supaprastina mūsų ryšį su aplinkiniais. Pasak Roso, žiūrėti į kitus žmones tik kaip į naudos iš mūsų veiksmų gavėjus yra negerai, nes žmones sieja ir kitokie ryšiai (pvz., skolininkas ir skolintojas) iš kurių ir kitokios pareigos (pvz., gražinti skolą). Iš viso jis išskyrė septynias pareigas, į kurias turėtume atsižvelgti darydami sprendimą:
* Pareiga padėti kitiems žmonėms (padaryti juos laimingesniais, patobulinti jų charakterį)
* Pareiga vengti kitų žmonių žalojimo
* Pareiga pasirūpinti, kad žmonės gautų tai, ko nusipelno
* Pareiga tobulinti save
* Pareiga atlyginti žmonėms, su kuriais elgeisi neteisingai
* Pareiga padėti žmonėms, kurie padėjo tau
* Pareiga elgtis tiek pagal aiškiai pasakytus, tiek pagal numanomus pažadus, tarp kurių yra ir numanomas pažadas sakyti tiesą.

Pasak Roso, papuolęs į situaciją, kurioje pareigos viena kitai prieštarauja, žmogus turi nuspręsti, pagal kurią pareigą elgtis. Pavyzdžiui, žmogus pažada draugui su juo pažiūrėti filmą. Tada jis turi pareigą tą pažadą tesėti. Bet beeinant pas draugą žmogus pamato automobilių avariją. Aiškus avarijos kaltininkas apkaltina nekaltą vairuotoją. Dabar pas draugę ėjęs žmogus turi dar ir pareigą „pasirūpinti, kad žmonės gautų tai, ko nusipelno“, pagal kurią jis turėtų palaukti, kol atvažiuos policija ir papasakoti, ką jis matė. Rosas tikriausiai sakytų, kad ši pareiga yra svarbesnė už pareigą tesėti pažadą draugui, todėl jis turėtų palaukti policijos net jei tai reikštų, kad negalės kartu su draugu pažiūrėti filmo. Po to žmogus turėtų paaiškinti savo draugui situaciją ir kaip nors jam atsilyginti, taip įvykdydamas pareigą „atlyginti žmonėms, su kuriais elgeisi neteisingai“. Kitokioje situacijoje pažado tesėjimo pareiga gali būti svarbesnė už pareigą „pasirūpinti, kad žmonės gautų tai, ko nusipelno“.

## Šaltiniai
Pieno gėrimas

**Pieno gėrimas** – nealkoholinis gėrimas, gaminamas pieno pagrindu, pagardinant jį vaisių bei uogų sultimis, medumi bei kitais maisto produktais.

## Vartojimas
Vartojamas kaip gaivusis ar desertinis gėrimas.

* **Pieno-ledų gėrimas**
** pienas 1/4 l
** grietininiai ledai 500 gr
** aviečių, žemuogių ar kitų uogų sultysį ąsotėlį sudedami ledai, supilamos uogų sultys ir labai atšaldytas pienas. Skubiai išmaišoma, išpilstoma į bokalus arba stiklines ir paduodama į stalą.

* **Pieno-medaus gėrimas**
** pienas 2 stiklinės
** medus 4 valgomieji šaukštai
** obuolys 1 vnt
** citrina 1/2 vntsumaišyti sutarkuotą obuolį su medumi, pusės citrinos sultimis, po to supilti pieną. Išpilstyti į stiklines ir papuošti obuolio griežinėliais.

* **Pieno-uogų gėrimas**
** pienas 1/2 l
** šviežios aviečių arba braškių, juodųjų serbentų, žemuogių sultys 400 gr
** cukrus 250 grį ąsotėlį supilamas labai atšaldytas pienas, atšaldytos sultys ir sudedamas cukrus. Skubiai išmaišoma ir paduodama į stalą.Vietoj šviežių galima vartoti su cukrumi išvirtas uogų sultis. Tuo atveju cukraus nededama.

* **Rūgusio pieno gėrimas**
** rūgpienis ar kefyras 1/2 l
** cukrus 100 gr
** citrina 1 vntpienas išmaišomas su cukrumi, kol šis ištirpsta. Supilamos citrinos sultys ir atšaldoma.Tinka karštomis vasaros dienomis. Vietoj citrinos galima įpilti vyšnių, braškių, serbentų bei kitų uogų sulčių.

* **Putojantis pieno gėrimas** I būdas išeiga 5 l
** pieno išrūgos 3 l
** vanduo 2 l
** cukrus 500 gr
** mielės 15 gr
** razinos 50 grišrūgas ir vandenį užvirinti, nugraibyti putas. Kai atvės, sudėti cukrų ir mieles. Po 12 val. supilstyti į butelius, įdedant į kiekvieną po 5 razinas. Gerai uždaryti. Vartoti galima po paros.

* **Putojantis pieno gėrimas** II būdas
** pieno išrūgos 5 l
** vanduo 5 l
** cukrus 800 gr
** mielės 20 gr
** razinos 250-500gršviežios išrūgos pavirinamos ir paliekamos, kad nusistotų. Po to atsargiai nupilamos nuo drumzlių, sumaišomos su vandeniu, užvirinamos ir supilamas cukrus. Kai šis ištirpsta ir skystis ataušta iki 30 °C, sudedamos su cukrumi ištrintos mielės ir razinos. Šiltai rauginama 1 parą. Paskui nugraibomos putos ir gėrimas supilstomas į butelius. Į kiekvieną butelį įdedama po raziną. Laikomas šaltai.Vartoti galima po 3 dienų.

* **Putojantis sulčių-pieno gėrimas**
** rūgpienis 2 stiklinės
** vanduo 8 l
** medus 250–400 gr
** mielės 20 gr
** bet kurių vaisių ar uogų sultys 2 lį dalį vandens sudedamas medus ir virinama apie pusę valandos, nugraibstant putas. Paskui supilamos sultys, likęs vanduo ir atvėsinama iki 30 °C. Supilamas rūgpienis, išmaišoma ir supilstoma į butelius (iki kaklelio). Užkimšti ir užrišti buteliai laikomi šiltame kambaryje 2 paras. Po to išnešami į rūsį, kad atšaltų. Iškart po to galima vartoti. Gėrimas esti drumstas, bet skanus.
Portalas

**Portalas** ( – vartai, įėjimas) – puošnus įėjimas į pastatą. Puošiamas įvairių profilių glifais, apvadais, kolonomis, piliastrais, arkomis, frontonais, skulptūromis. Kartais būna įdubus.

Senovės Egipto šventyklų portalai monumentalūs, su pilonais šonuose. Mesopotamijos (ypač Asirijos), Mažosios Azijos, Persijos pastatų portalus neretai puošė simbolinės figūros, tokios kaip demonai, liūtai. Senovės graikų ir romėnų architektūroje portalai puošti profiliuotomis atbrailomis, kolonomis, piliastrais.

Romaninių ir gotikinių portalų viršutinė dalis dažnai turėjo arkos formą, šonuose buvo įrengiamos pakopų formos įdubos, puoštos kolonomis ir skulptūromis. 

Renesansinių portų šonai puošti kolonomis arba puskolonėmis, viršus buvo perdengiamas antablementu arba trikampiu (kartais segmentiniu) frontonu. 

Baroko ir rokoko portalų viršutinėje dalyje dažnai buvo įkomponuojamas balkonas, dvigubos kolonos arba piliastrai. Jie gausiai puošti reljefais ir skulptūromis.

Klasicizmo stiliaus pastatų portalai savo formomis ir dekoru artimi antikinės ir renesanso architektūros statinių portalams.

XIX a. architektūroje vyravo įvairių formų stilizuoti eklektiniai ir moderno stiliaus portalai.

Šiuolaikinės architektūros įėjimams paprastai naudojama kitokios nei viso pastato apdailos medžiagos, profiliuoti apvadai, išsikišantys konsolinio tipo stogeliai.

## Šaltiniai
Portikas

**Portikas** () – pastato dalis; atviras prieangis su kolonomis. Portikas dažniausiai būna išsikišęs; 1 arba 2 aukštų, turi perdangą, kartais su frontonu ar atiku. Portikai atsirado antikinėje architektūroje (archaikos laikotarpio statiniuose), ypač paplito renesanso ir klasicizmo pastatuose.

Portiką paprastai sudaro lyginis skaičius kolonų. Dažniausiai pasitaikantys portikai yra keturių arba šešių kolonų – tetrastiliaus ir heksastiliaus. Architektūroje rečiau pasitaiko oktastiliaus ir dekastiliaus, atitinkamai aštuonių ir dešimties kolonų, portikų. Žymiausi antikiniai oktastiliaus portikai yra Partenono Atėnuose ir Panteono Romoje. Lietuvoje žymiausias, Vilniaus katedros portikas yra heksastiliaus.

## Šaltiniai
Žaidimas (1997 filmas)

**Žaidimas** () – 1997 m. JAV psichologinis trileris, kurį režisavo David Fincher. Filmas pasakoja apie keistą dovaną, kurią gauna turtuolis. Dovana – konspiracinis žaidimas, kuris įneša netikėtumo į turtuolio gyvenimą.

## Šaltiniai
Marijos herbas

**Marijos herbas** – oficialus Marijos respublikos simbolis, patvirtintas 2011 m. kovo 5 d. ir naudojamas nuo 2011 m. birželio 1 d. Ankstesnis herbas buvo naudojamas nuo 2006 m. lapkričio 30 d.

## Aprašas
Sidabriniame lauke raudonas ant užpakalinių kojų einantis lokys auksiniais nagais bei dantimis ir raudonu iškištu liežuviu, dešinėje letenoje laikantis ant žemės rankena į virš pastatytą lokio ūgio kalaviją auksine buožele bei auksiniais skersinio galiukais mėlynoje makštyje auksiniais apkaustais ir kūjį auksine galva bei sidabriniu kotu, kairėje letenoje laikantis skydą mėlynu lauku su plonu auksiniu apvadu ir auksiniu *marių kryžiumi* centre.
Virš skydo auksinė žemės karūna, kurios dantys stilizuoti kaip mariškas ornamentas, o tarp dantų trys auksiniai rombai.

*Marių kryžių* sudaro sudaro sukryžiuotos dvi poros siūlinių kaspinų (įstrižų siaurų juostelių), kurių galai užlenkti į vidų, o centre, kur kertasi tos dvi poros, yra įstrižai pasuktas kvadratėlis.

## Ankstesni variantai

### 2006–2011 m.

Skydas kiaušinio formos auksiniu lauku, kuriame yra raudonas įstrižas *marių kryžius*.
Skydas iš šonų ir apačios apgobtas Marijos vėliavos spalvų juosta.

Herbe esantis *marių kryžius* yra nacionalinis marių ornamentas, vaisingumo simbolis.

### 1993–2006 m.
Nuo 1993 m. galiojęs herbo variantas skiriasi tuo, kad herbas iš šonų apsuptas javų varpomis iš abiejų pusių, ąžuolų (dešinėje pusėje) ir spygliuočių šakomis (kairėje pusėje). Vainikas simbolizavo gyventų verslus susijusius su žemės ūkiu ir miškų ūkiu. Trispalvė juosta trumpesnė, negu naujajame variante.
Herbe po kryžiumi buvo užrašas  ('Marija').

Herbo autorius – Marijos dailininkas Ismailas Jefimovas (*Исмаил Ефимов*).

## Nuorodos
* Государственные символы Республики Марий Эл 
* Республика Марий Эл (Marijos herbų evoliucija)
Karabacho kalnagūbris

**Karabacho kalnagūbris** – kalnų grandinė Mažajame Kaukaze, Azerbaidžano teritorijoje. Driekiasi nuo Tertero upės iki Arakso slėnio. Aukštis iki 2725 m (Biojuk Kirso kalnas). Sudarytas daugiausia iš nuosėdinių ir vulkaninių uolienų. Šlaituose auga ąžuolų miškai.

## Šaltiniai
Borisas Šarkovas

**Borisas Šarkovas** (, 1907 m. birželio 4 d. Baranovkoje, Zaporožės sritis – 1967 m. rugsėjo 12 d. Maskvoje) – sovietinis partinis veikėjas.

## Biografija
1930 m. baigė Lugansko žemės ūkio institutą, 1932 m. Kijevo žemės ūkio pedagoginį institutą.

1940–1941 m. daugiausia Ukrainoje dirbo partijos ir spaudos darbą. 1951–1952 m. Ukrainos komunistų partijos Žitomiro srities, 1952 m. Zaporožės srities komiteto sekretorius. 1952–1956 m. SSKP CK darbuotojas. 1956 m. sausio 28 d. – 1961 m. rugsėjo 27 d. LKP CK II sekretorius, LKP CK ir CK biuro narys. 1958–1962 m. SSRS AT, 1959–1963 m. LSSR AT deputatas. Nuo 1961 m. dirbo SSRS MT.

## Šaltiniai
Terteras (upė)

**Terteras** () – upė vakarų Azerbaidžane; Kuros dešinysis intakas. Prasideda Karabacho kalnyne, teka į rytus kalnuotomis vietovėmis daugiausia Kalnų Karabacho teritorija. Žemupyje teka Kuros-Arakso žemumos stepėmis. Ten upę kerta Aukštutinio Karabacho kanalas. Įteka į Kurą į pietryčius nuo Jevlacho.

Upės vanduo naudojamas drėkinimui, įrengtos dvi hidroelektrinės. Prie Tertero įsikūrę Kelbečero, Mir Baširo, Bardos miestai, Istisu kalnų kurortas, Dadivanko vienuolynas.

## Šaltiniai
Kyzylagadžo įlanka

**Kyzylagadžo įlanka** () – Kaspijos jūros įlanka ties pietrytiniais Azerbaidžano krantais. Plotas 460 km². Gylis iki 2 m. Rytuose nuo Kaspijos atskirta ilga ir žema Kuros nerija, pietvakariuose – Saro pusiasaliu. Kranto linija labai vingiuota, krantai pelkėti. Įlankos akvatorija įeina į Kyzylagadžo rezervatą. Įlankoje žiemoja bei migracijos metu užskrenda įvairūs vandens paukščiai (gulbės, antys, pelikanai, flamingai).

Tarybiniais metais Kyzylagadžo įlanka vadinta **Kirovo įlanka**.

## Šaltiniai
Porfirijas

**Porfirijas** (, ; apie 233 m. Tyre – apie 304 m.) – antikos filosofas, neoplatonikas. Buvo Plotino mokinys ir biografas.

## Biografija
Gimė kaip Malkas arba Malikas (*Malchus, Μάλχος* – semitų k. 'karalius') Libano mieste Tyre. Pradžioje studijavo Atėnuose pas Amonijo mokinį Longiną. Išgirdęs apie Plotiną, 263 m. kartu su Antoniju Rodiečiu išvyko į Romą. Pradžioje mokėsi pas Plotiną, bet vėliau susirgo melancholija ir, Plotino paragintas, išvyko į Siciliją. Ten Porfirijui gyvenant, Plotinas mirė. Tada Porfirijas ėmėsi rašyti komentarus Aristotelio logikai bei veikalą „Prieš krikščionis“ (*Contra christianos*). Pastarajame istorinės kritikos metodais įrodinėjo, kad Biblijos tekstų pranašystės (Danieliaus knyga) sukurtos atgaline data.

Porfirijas 301 m. grįžo į Romą, perėmė Plotino mokyklą, dėstė jo doktriną, išleido jo filosofinius veikalus.

Būdamas 70-ies vedė nuskurdusią našlę platonikę Marcelą, įsivaikino jos 6 vaikus.

## Darbai

Parašė Platono ir Aristotelio veikalų komentarų, Aristotelio „Kategorijų“ įvadą, kuris turėjo didelės reikšmės viduramžių filosofijai (jame iškelta giminių ir rūšių egzistavimo pobūdžio problema paskatino realizmo ir nominalizmo ginčą dėl universalijų ontologinio statuso). Porfirijo veikalas „Prieš krikščionis“ buvo sudegintas 448 m. imperatoriaus Teodosijaus II paliepimu. Parašė darbų iš gramatikos, retorikos, geometrijos, aritmetikos, muzikos teorijos, etikos. Iš 77 žinomų Porfirijo traktatų yra išlikę 18.

## Filosofija
Porfirijas skyrė esamybę, buvimą apskritai ir substanciją. Vienis nusakomas negatyviai ir paradoksaliai – jis nėra substancija, bet yra apskritai, ne tik peržengia veikimą, bet ir gali veikti. Vienis yra už būtį ankstesnis tyras veikimas. Dievas yra būtis, gyvenimas ir žinojimas. Individuali siela nėra atskirta nuo Dievo, nes ji egzistuoja ne erdvėje ir laike. Porfirijas skyrė sielos savaiminį ir su kūnu susietą išorinį gyvenimą. Beveik nėra skirtumo tarp visuotinės sielos ir Intelekto. Pabrėžė dvasinio gyvenimo elementų (tikėjimo, tiesos, meilės ir vilties) svarbą.

Teurginę praktiką Porfirijas grindė simpatija – fizinį kosmą natūraliai persmelkiančiais maginiais ryšiais. Nagrinėjo antikos religinį simbolizmą. Pirmasis iš neoplatonikų iškėlė „Chaldėjų orakulų“ svarbą. Meninėje kūryboje skyrė juslinio pasaulio ir transcendentinę mimezę.

## Šaltiniai
Mordovijos herbas

**Mordovijos herbas** – oficialus Mordvijos respublikos simbolis, patvirtintas 1995 m. kovo 30 d.

## Herbo aprašas
Herbo skydas prancūziškas/rusiškas sidabriniu lauku su raudona galva ir mėlyna papėde. Lauko centre – tos pačios formos baltas vidinis skydas su raudona einančia lape ir virš jos trimis raudonomis vertikaliomis strėlėmis, kurių antgaliai rodo į lapę.

Skydas apsuptas:
* auksinių kviečių varpų vainiku (po vieną stiebą su varpa kiekvienoje pusėje), vainikas apsuktas Mordovijos spalvų juosta
* auksine antkakle, kurios apatinė platesnioji dalis papuošta septyniais ornamentais. Antkaklės galai plokščia kvadratine spirale užlenkti į išorę, sudaro 1 ir 1/4 vijos.

Herbo viršuje, virš antkaklės galų – raudona aštuonkampė žvaigždė (kitaip – kryžius įkypais galai).

## Herbo elementų paaiškinimai
* Vidinis skydelis skyde – Saransko miesto herbas.
* Skydo lauko spalvos – Mordovijos vėliavos spalvos.
* Antkaklė – nacionalinis mordvių moterų papuošalas.
* Septyni antkaklės ornamentai reiškia septynis respublikos miestus, tai – Ardatovas (*Ардатов*), Insaras (*Инсар*), Kovylkinas (*Ковылкино*), Krasnoslobodskas (*Краснослободск*), Ruzajevka (*Рузаевка*), Saranskas (*Саранск*) ir Temnikovas (*Темников*).
* Aštuonkampė žvaigždė – soliarinis ženklas, saulės simbolis.

## Nuorodos
* Закон Республики Мордовия О Государственном Гербе Республики Мордовия
Juknaičių herbas

**Juknaičių herbas** – pagrindinis Juknaičių kaimo ir Juknaičių seniūnijos (Šilutės rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbo skydo raudoname lauke sidabrinis žingsniuojantis žirgas ant kurio nugaros tupi sidabrinis sakalas su sparnais virš nugaros.

## Simbolika

Herbas sukurtas pagal Z. Kuzmos skulptūrą „Žirgas ir sakalas“. Ši skulptūra – viena iš kelių, stovinčių gyvenvietės centre. Simbolių kalboje:
* žirgas – jėga, pergalė, džiaugsmas, 
* sakalas – ištikimybė, tikslo siekimas. 
* raudona spalva – drąsa, narsa, 
* sidabro spalva – dora, skaistumas, turtingumas.

## Istorija

Herbą 2008 m. gruodžio 22 d. dekretu Nr. 1K-1648 patvirtino prezidentas Valdas Adamkus. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai
2009 m. Europos Grand Prix

**2009 m. Europos Grand Prix** – vienuoliktosios 2009 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko rugpjūčio 21-23 dienomis Valensijos trasoje Valensijos mieste Ispanijoje.

2008 m. šiose lenktynėse dominavo Ferrari lenktynininkas brazilas Felipe Massa, kuris laimėjo pole poziciją, nuvažiavo greičiausią ratą ir pelnė pergalę. Tačiau jau patvirtinta, kad šiemet F. Massa Valensijos lenktynėse nepasirodys dėl Vengrijos lenktynėse patirtos galvos traumos.

Liepos 29 d. Ferrari oficialiai patvirtino, kad brazilą šiose lenktynėse (ir visose, kuriose negalės dalyvauti Massa) pakeis 7 kartus čempionas vokietis Michaelis Schumacheris. Tačiau po kelių bandymų vokiečiui atsinaujino vasarį patirta kaklo trauma, tad M. Schumacherio sugrįžimas atidėtas, o antrąjį Ferrari automobilį Europos GP vairuos komandos bandytojas Luca Badoeris.

Po Vengrijos GP teisėjai nusprendė, kad Europos GP lenktynėse nedalyvaus ir Renault ekipa, kurią teisėjai nubaudė už lenktynėse Fernando Alonso pamestą ratą. Tačiau rugpjūčio 17 d. FIA patenkino prancūzų ekipos apeliaciją ir pakeitė pašalinimą iš lenktynių pinigine nuobauda.

Šiose lenktynėse Renault ekipoje brazilą Nelsoną Piquet pakeis ir savo Formulės 1 lenktynininko karjerą pradės prancūzas Romainas Grosjeanas.

## Penktadienio treniruotės
Pirmosiose penktadienio treniruotėse greičiausias buvo brazilas Rubensas Barrichello su Brawn GP automobiliu (1:42.460 min.). Jis aplenkė abu McLaren ekipos lenktynininkus - Heikki Kovalaineną (1:42.636) ir Lewisą Hamiltoną (1:42.654). 

Antrose treniruotėse greičiausią ratą nuvažiavo ispanas Fernando Alonso (1:39.404). Antrą ir trečią vietas užėmė Brawn GP ekipos lenktynininkai - Jensonas Buttonas (1:40.178) ir R. Barrichello (1:40.209).

## Šeštadienio treniruotės
Kiek netikėtai šeštadienio ryto treniruotėse greičiausią ratą nuvažiavo Indijos Force India ekipos narys Adrianas Sutilas (1:39.143). Antras liko Kazuki Nakajima iš Williams (1:39.247), trečias - lenkas Robertas Kubica (1:39.513).

## Kvalifikacija
Kvalifikacijoje pergalę šventė McLaren ekipos nariai. Pole poziciją pelnė britas Lewis Hamiltonas, aplenkęs suomį Heikki Kovalaineną. Trečias liko brazilas R. Barrichello. Ferrari gretose debiutavęs italas Luca Badoeris viso savaitgalio metu toliau pažindinosi su automobiliu ir užėmė paskutiniąją kvalifikacijos vietą.

:*Automobiliai, naudojantys [[KERS]] pažymėti "‡" simboliu*

## Lenktynės
:*Automobiliai, naudojantys [[KERS]], pažymėti simboliu "‡"*

## Kita
* Pirmasis GP karjeroje - Romain Grosjean, Renault.

## Įskaitos po lenktynių
;Pilotų įskaita

;Komandų įskaita

*Pastaba*: Pateikti tik penki geriausi rezultatai.

## Šaltiniai
Pabaisko herbas

**Pabaisko herbas** – pagrindinis Pabaisko miestelio ir Pabaisko seniūnijos (Ukmergės rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbo raudoname lauke du sukryžiuoti sidabriniai kovos kirviai galvomis į viršų ir ašmenimis į šonus.

## Simbolika

Svarstant herbo motyvus nutarta, kad reikia priminti šalia Žirnajos ežero ir to paties vardo upelio 1435 m. rugsėjo 1 d. įvykusį mūšį, nuo kurio ir kilo miestelio pavadinimas.

## Istorija

Herbą 2008 m. gruodžio 22 d. dekretu Nr. 1K-1647 patvirtino prezidentas Valdas Adamkus. Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.

## Šaltiniai
Blood Red Shoes

**Blood Red Shoes** yra dviejų narių indie rock grupė iš Braitono priemiesčio. 

## Grupės nariai
* Laura-Mary Carter, vokalas, el. gitara
* Steven Ansell, būgnai, vokalas

## Diskografija
* "I'll Be Your Eyes", EP, V2 2007
* "Box Of Secrets", CD Universal Records, 14-04-2008

## Källor
* bio Blood Red Shoes allmusic.com 


## Nuorodos
* Oficialus puslapis
Velžio herbas

**Velžio herbas** – pagrindinis Velžio kaimo ir Velžio seniūnijos (Panevėžio rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbo skydo sidabriniame lauke žalias vėžys, kurio kūnas dešiniojo kaspino vietoje, dešinėje žnyplėje laikantis raudoną obels šakelę su obuoliu.

## Istorija

Svarstant herbo motyvus heraldikos komisijoje nutarta vaizduoti vėžį ir obuolį, kuriuos matyti herbe norėjo velžiečiai. Švariuose šio krašto upeliuose ir dabar veisiasi vėžiai, o derlinguose soduose daug obuolių. 

Herbą 2008 m. rugpjūčio 27 d. dekretu Nr. 1K-1488 patvirtino prezidentas Valdas Adamkus. Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.

## Šaltiniai
Šventosios herbas

**Šventosios herbas** – pagrindinis Šventosios gyvenvietės ir Šventosios seniūnijos (Palangos miesto savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbo skydo sidabriniame lauke raudonas tristiebis jūrų laivas surifuotomis burėmis.

## Istorija

Herbe vaizduojamas simbolis – buvusio Šventosios uosto simbolis. Šventąja susidomėjus anglų pirkliams, jau nuo 1680 m. reguliariai atplaukdavo pirkliai su druska, vynu, geležies dirbiniais, tabaku, kitomis prekėmis. Iš Lietuvos išveždavo grūdus, odas. Prasidėjus karams su Švedija, prekyba nutrūko, ir Šventosios uostas sunyko.

Vaizdinės medžiagos, koks anksčiau buvo Šventosios herbas, nėra išlikę, tačiau yra rašytiniai šaltiniai, kur aprašomas Šventosios antspaudas. Rašoma, kad tai buvęs laivas, o koks jis – neaišku. Dėl to nuspręsta įamžinti iškart kelis simbolius: laivu – Šventąją kaip uostą, o raudona spalva simbolizuoja uosto statytojų – Anglijos pirklių globėją šv. Jurgį (jo atvaizdui naudojama raudona ir sidabrinė spalvos).

Lietuvos prezidentas Valdas Adamkus herbą 2008 m. birželio 4 d. patvirtino dekretu Nr. 1K-1367. Herbo etalono autorius – dailininkas Petras Baronas.

## Šaltiniai
Heizeno ežeras

**Heizeno ežeras** (; ) – ežeras Kanadoje, Nunavuto valstijoje, Elsmyro saloje. Prie ežero yra įsikūrusi Heizeno stovykla. Heizenas yra ilgiausias pasaulio ežeras aukščiau Šiaurės poliaračio. Šis ežeras yra Kutinirpako nacionalinio parko dalis.

## Šaltiniai
Kulių herbas

**Kulių herbas** – pagrindinis Kulių miestelio ir Kulių seniūnijos (Plungės rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbo raudoname lauke sidabrinis kaspinas su trimis juodais akmenimis.

## Istorija

Istorinio herbo Kuliai neturėjo. heraldikos komisijos posėdyje nuspręsta herbe pavaizduoti akmenis, nes jų apylinkėse daug, o ir Kulių pavadinimas kilęs nuo žemaitiško žodžio *kūlis*, reiškiančio akmenį.

2008 m. rugpjūčio 12 d. herbą dekretu Nr. 1K-1477 patvirtino prezidentas Valdas Adamkus. Herbo etalono autorius – dailininkas Tomas Rutkauskas.

## Šaltiniai
Žvingių herbas

**Žvingių herbas** – pagrindinis Žvingių miestelio (Šilalės rajonas) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbo skydo raudoname lauke auksinė ietis su sidabriniu ietigaliu, virš kurio įžambiu kryžiumi gulsčiai sukryžiuoti sidabriniai kardas ir kalavijas su auksiniais efesais. Ginklų rankenos kairėje skydo pusėje. Ginklai apjuosti žaliu laurų vainiku su auksinėmis uogomis.

## Istorija

Žvingiai buvo valsčiaus ir didelio dvaro centras, pro jį ėjo pasienio prekybos keliai. 1744 m. Zigmantas Vaza valdovo dekretu leido ketvirtadieniais rengti turgus, o 1792 m. gegužės 15 d. ATR valdovas Stanislovas Augustas privilegija Nr. 59 suteikė miesto teises ir herbą. Liustracijos privilegijoje rašoma: „kad tas miestas tiek teismo, tiek miesto valdymo reikaluose, tvirtindamas išrašus ir kitus raštus, patirtų tikrą garbę ir didžiuotųsi atskiru nuo kitų miestų herbu, jam suteikiame tokį herbą, kaip čia yra nupieštas, tai yra lauro vainiku apjuostus kalaviją, ietį ir kardą.“ Raudoname lauke buvo pavaizduota ietis ietigaliu aukštyn su dviem gulsčiai sukryžiuotais kardais smaigaliais į heraldinę dešinę pusę.

Tačiau jau po ATR padalijimo jis buvo pamirštas. Tik 1912 m. istorikas Janas Obstas, tyrinėdamas Lietuvos metriką, aptiko Žvingių herbo piešinį.

Istorinį herbą atkūrė dailininkas Arvydas Každailis. Herbą 2009 m. kovo 23 d. dekretu Nr. 1K-1751 patvirtino prezidentas Valdas Adamkus.

## Šaltiniai
Udmurtijos herbas

**Udmurtijos herbas** – oficialus Udmurtijos respublikos simbolis, patvirtintas 1944 m. gegužės 19 d.

## Skydo aprašas
Herbo skydas apvalus, perkirstas, viršutinis laukas raudonas, apatinis – juodas. Pagrindinė figūra – balta gulbė pakeltais išskleistais sparnais iš priekio. Virš gulbės – du balti kryžiai su trikampiu įkirptais galais (soliariniai ženklai). Skydą supa Udmurtijos vėliavos spalvų (juoda, balta, raudona) juosta.

Gulbės sparnų galai šiek tiek užsikloja ant skydą supančios juostos iki baltos juostelės vidurio. Sparnų galiniai taškai išsidėstę tiesėje, kuri eina per soliarinių ženklų viršutinius taškus. Uodegos apatinis kontūras lygiagretus skydo apačiai. Sparnų apatinis kontūras ir skydo viršaus linija sudaro beveik taisyklingą apskritimą. Sparnų viršutinės linijos sudaro statų kampą, kurio viršūnė yra gulbės galvos centre. Sparnuose yra po 26 plunksnas, uodegoje – 8 plunksnos. Uodegos šoninės linijos sudaro 36° kampą, kurio centras yra skydo centras.

Ant gulbės krūtinės – raudonas soliarinis ženklas (kryžius trikampiškai iškirptais galais, galai simetriški, iškarpos kampas 90°), per kurio smaigalius nubrėžto apskritimo skersmuo yra 4,8 karto mažesnis už skydo skersmenį. Kryžiaus skersinių plotis lygus 1/3 kryžiaus pločio. Soliarinio ženklo centras yra 1/10 skydo skersmens žemiau skydo centro. Kiti du soliariniai ženklai yra virš gulbės sparnų, jų plotis dukart mažesnis už didžiojo soliarinio ženklo. Trijų soliarinių ženklų centrai sudaro lygiašonį trikampį, kurio aukštis lygus pusei skydo skersmens, o pagrindo plotis – 2/5 skersmens.

Skydą supančios juostos plotis lygus 1/10 skydo skersmens. Juostos spalvotos juostelės vienodo pločio. Tarp juostos ir skydo siauras tarpas, lygus 1/12 trispalvės juostos pločio. Viršuje juosta nesujungta, abu galai turi trikampes išpjovas, kurių vidinis kampas status. Atstumas tarp išpjovų dugnų lygus skersmeniui apskritimo, apibrėžto apie didįjį soliarinį ženklą.
Apačioje juosta sudaro klostę. Raudonoje juostelėje užrašas juodomis raidėmis , baltoje – juodomis raidėmis  ('Udmurtijos Respublika').

### Herbo elementų aiškinimas
* Juoda spalva – žemės ir stabilumo simbolis
* Raudona spalva – saulės ir gyvenimo simbolis
* Balta spalva – kosmoso ir dorovinio tyrumo simbolis
* Balta gulbė – atgimimo, išminties, vyriškumo ir tobulumo simbolis. Gulbė paimta iš udmurtų, rusų, totorių ir kitų Udmurtijos tautų mitų.
* Soliariniai ženklai – pagal padavimus saugo žmogų nuo nelaimių. Didysis ženklas – saugančios žemės jėgos, du mažesnieji – saugančios kosmoso jėgos.

## Nuorodos
* Закон Удмуртской Республики (#52-РЗ) О Государственном гербе Удмуртской Республики
* Закон Удмуртской Республики О внесении изменений в Закон Удмуртской Республики О Государственном гербе Удмуртской Республики
FC Milsami

**Orhėjaus „Milsami“** – Moldavijos futbolo klubas iš Orhėjaus.

## Istorija
Klubas įkurtas 2005 m. Tuo metu vadinosi „Viitorul“ (). Nuo 2010 m. vadinamas „Milsami“.

2015 m. tapo šalies čempionais. Rungtyniavo EUFA čempionų lygos atrankos turnyro.

### [[UEFA Europos konferencijų lyga 2022–2023 m.|2022–2023 m. Konferencijų lyga]]
2022 m. birželio 14 d. ištraukus UEFA Konferencijų lygos burtus tapo žinoma, kad „Milsami Orhei“ klubas pirmame atrankos etape susitiks su „Panevėžio“ klubu.

2022 m. liepos 7 d. rungtynės prieš Panevėžio klubą baigėsi be įvarčių, nulinėmis lygiosiomis. Panevėžiečiai jas baigė be vieno pašalinto žaidėjo.

2022 m. liepos 14 d. įvyko atsakomosios rungtynės Moldavijoje. Jose pergalę rezultatu 2:0 šventė šeimininkai. Pirmąjį rungtynių įvartį pelnė Dan Spătaru, o antrasis įvartis buvo pelnytas į savus vartus, kai nuo Joshua Akpudje kamuolys įskriejo į panevėžiečių vartus. Panevėžiečiai turėjo galimybę mušti 11 m. baudinį, bet progos neišnaudojo Jeffrey Sarpong.

2022–2023 m. Konferencijų lygos pirmame etape bendru dviejų rungtynių rezultatu 2:0 nugalėjo „Milsamio“ klubas. Moldavijos atstovai pateko į kitą etapą, o lietuviams sezonas Europos turnyruose baigėsi. Antrame etape susitiko su Suomijos KuPS.

### [[UEFA Europos konferencijų lyga 2023–2024 m.|2023–2024 m. Konferencijų lyga]]
Po metų burtai ir vėl suvedė su Panevėžio klubu. 2023 m. liepos 13 d. Panevėžyje įvykusiose rungtynėse Lietuvos atstovai pirmavo rezultatu 2:0, bet Radu Ginsari realizavo baudinį, o vėliau pelnė įvartį galvą ir rungtynės baigėsi lygiosiomis 2:2. Atsakomosios rungtynės vyko 2023 m. liepos 20 d. Moldavijoje. Jose vienintelio įvarčio autoriumi tapo Seydina Keita ir panevėžiečiai šventė pergalę rezultatu 1:0. Bendras dviejų rungtynių rezultatas buvo 3:2, panevėžiečių naudai. Lietuvos atstovai pateko į kitą etapą, o moldavai baigė pasirodymą turnyre.

## Sudėtis
Atnaujinta: 2023 m. liepos 19 d.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Garsesni žaidėjai
*  Radu Gînsari
*  Dan Spătaru
*  Emil Tîmbur

## Emblema

Vaizdas:Viitorul sorhei.gif.png | „Viitorul“ emblema
Vaizdas:Milsami.png|„Milsami“ emblema


## Spalvinė gama

; Aprangų gamintojai
* Adidas – metai nežinomi;
* Macron – metai nežinomi;

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia balta apranga. Išvykose dėvi raudona apranga.
* Aprangos gamintoja – Macron firma.

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė] 
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
FC Sfîntul Gheorghe

**Suručenio „Sfintul Gheorghe“**, o trumpai **„Sfintul Gheorghe“** – buvęs Moldavijos futbolo klubas iš Suručenio.

## Istorija
2003 m. įkurtas klubas. Iš pradžių žaidė žemesniuose divizionuose, o vėliau pateko į Nacionalinį divizioną. Jame ilgai neišsilaikė ir iškrito į žemesnį divizioną. Netrukus grįžo į Nacionalinį divizioną. 2019 m. lygoje užėmė antrą vietą (aukščiausias pasiekimas). 2019 ir 2020 m. kovojo futbolo taurės turnyro finale ir abu kartus nusileido varžovams. Trečiu bandymu 2021 m. iškovojo Moldavijos futbolo taurę.

2022–2023 m. sezone užėmė penktą vietą Superlygoje. 2023 m. liepos 14 d., oficialiai pranešta apie tai, kad baigiasi 20 metų gyvavusi Sfântul Gheorghe Suruceni futbolo klubo istorija. Klubas susidūė su finansinėmis problemomis ir klubo vadovybė nusprendė nutraukti veiklą.

Klubui pavyko iškovoti Moldovos taurę (2021 m.) ir supertaurę, bei kartą tapo Moldovos vicečempionais,

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Akademijos herbas

**Akademijos herbas** – pagrindinis Akademijos miestelio ir Akademijos seniūnijos (Kauno rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbo skydo žaliame lauke auksinė viršutinė stiebo dalis su varpa ir dviem lapais, iš šonų dvi sidabrinės aštuonkampės žvaigždės.

## Simbolika

Akademija – vienas iš jauniausių šalies miestelių, įkurtas 1964 m. perkėlus čia tuometinę Žemės ūkio akademiją. Dabartiniame universitete mokosi apie 7000 būsimųjų žemės ūkio specialistų. Tad ir herbe pasirinkta vaizduoti javų varpą – derlingumo ir gyvybės emblemą bei aštuonkampes žvaigždes – dvasinės šviesos, mokslo, idealų išraišką.

## Istorija

Herbą 2009 m. sausio 8 d. dekretu Nr. 1K-1664 patvirtino prezidentas Valdas Adamkus. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai
Jonas Sakas

**Jonas Sakas** (1912 m. rugsėjo 26 d. Papilėje – 1987 m. gegužės 23 d. Beržore) – pirmasis Panevėžio dramos teatro direktorius.

## Biografija
1940–1941 metais buvo pirmuoju Panevėžio dramos teatro direktoriumi.

1941 metais vokiečių okupacijos pradžioje Kaune suimtas, bet greitai paleistas. Karo metais dirbo artistu Vilniaus „Vaidilos“ teatre. 1944 metais mobilizuotas karinei tarnybai Vokietijoje. Karui baigiantis, pateko į amerikiečių kariuomenės nelaisvę. Paleistas bandė pasiekti namus, bet buvo suimtas ir išgabentas į rusų filtracijos lagerį Tolimuosiuose Rytuose, Chabarovsko krašte, kur kalėjo iki 1946 metų rugsėjo.

Grįžęs iš lagerio, dirbo Šiauliuose finansų skyriaus vedėju ir keletą metų Kelmės rajone – Šaltenių mokyklos direktoriumi, Kražių vidurinės mokyklos direktoriumi, Šaltenių kolūkio pirmininku.

Nuo 1958 pabaigos iki pensijos gyveno ir dirbo Klaipėdoje. Tuo metu dalyvavo vietos literatų veikloje, publikavo apsakymus. Klaipėdos saviveiklininkai buvo pastatę spektaklį pagal jo scenarijų.

Gyvenimą baigė prie Platelių esančiame Beržore, kur ir palaidotas.

## Išnašos
Karačiajų Čerkesijos herbas

**Karačiajų Čerkesijos herbas** – oficialus Karačiajų Čerkesijos respublikos simbolis, priimtas 1994 m. vasario 3 d.

## Herbo aprašas
Herbo skydas apvalus su mėlynu bordiūru. Auksiniame be kojelės, lauke mėlynas skritulys, ant kurio baltas kalnas dviguba viršūne. Kalnas dengia platesnis už mėlyną skritulį.

Bordiūro šonuose yra po žalią rododendrų šaką, kiekviena su trimis sidabriniais žiedais. Šakos apvestos auksinėmis linijomis. Bordiūro viršuje sidabrinis roundelis, iš išorės apsuptas auksiniu apskritimu. Bordiūro apačioje – auksinė taurė be kojelės, irgi iš išorės apvesta auksine linija. Viršutinis roundelis ir apatinė taurė šiek tiek išsikiša už apskrito skydo, tad herbas nėra visiškai taisyklingas apskritimas.

### Herbo elementų aiškinimas
* Auksinis skydo laukas – simbolizuoja saulėtąją Karačiajų Čerkesiją.
* Baltas kalnas – Elbrusas, simbolizuoja amžinybę, jėgą, didingumą.
* Mėlyna spalva – amžinas dangus ir tyri vandenys.
* Sidabrinis roundelis su auksiniu apvadu – Saulė
* Auksinė taurė – svetingumas.

## Nuorodos
* Закон Карачаево-Черкесской Республики (#148-XXII) О государственном гербе Карачаево-Черкесской Республики
Live! The Farewell Tour

**„Live! The Farewell Tour“** – vienintelis amerikiečių dainininkės ir aktorės Cher gyvo garso albumas. Albumas buvo įrašytas American Airlines arenoje Majamyje, Floridoje, JAV turo „Living Proof: The Farewell Tour“ metu.

## Albumo informacija
Albumas buvo išleistas ribotu tiražu – 200 000 kopijų. Albumas, susidedantis iš 18 hitų, debiutavo 44 -oje topo Billboard 200 vietoje.

Tas pats pasirodymas įrašytas ir DVD „“ ir įtrauktas į „The Very Best of Cher“ specialų leidimą JAV.

## Albumo dainos

## Sudėtis
* Vadovaujantys prodiuseriai: Cher, Roger Davis ir Lindsay Scott
* Muzikos redaktorius: John Van Nest
* Įrašas: Paul Sandweiss ir Dave Zeller
* Valdymas: Dan Hersch ir Bill Inglot
* Meninė režisūra: Jeri Heiden ir Hugh Brown
* Dizainas: Jeri Heiden ir Sara Cumings
* Fotografija: Frank Micelotta, David Leyes ir Barry King
* Produkcijos vadybininkas: Mike Engstrom
* Projekto asistavimas: David McLees, Steve Woolard, Maria McKenna ir Reggie Collins

## Pozicijos topuose

## Šaltiniai
After Forever

**After Forever** – Nyderlandų simfoninio metalo grupė, gyvavusi 1995–2009 m. Pagrindine grupės vokaliste buvo Floor Jansen (sopranas). Per savo karjerą grupė išleido 5 albumus bei 9 singlus.

## Nariai

### Paskutinė sudėtis
* Floor Jansen – pagrindins vokalas (1997–2009)
* Sander Gommans – gitara, death vokalas (1995–2009)
* Bas Maas – gitara, vokalas (2002–2009)
* Luuk van Gerven – bosinė gitara(1996–2009)
* André Borgman – būgnai, mušamieji (2000–2009)
* Joost van den Broek – klavišiniai (2004–2009)

### Buvę nariai
* Mark Jansen – gitara, death vokalas (1995–2002)
* Joep Beckers – būgnai, mušamieji (1995–2000)
* Jack Driessen – klavišiniai (1995–2000)
* Lando van Gils – klavišiniai (2000–2004)

## Diskografija

### Studijiniai albumai
* *[[Prison Of Desire]]* (2000 m.)
* *[[Decipher (album)|Decipher]]* (2001 m.)
* *[[Invisible Circles]]* (2004 m.)
* *[[Remagine]]* (2005 m.)
* *[[After Forever (albumas)|After Forever]]* (2007 m.)

### [[Extended play|EP]]
* *[[Exordium (EP)|Exordium]]* (2003 m.)

### Singlai
* *Follow In The Cry* (2000 m.)
* *Emphasis/Who Wants To Live Forever* (2002 m.)
* *Monolith Of Doubt* (2002 m.)
* *My Choice/The Evil That Men Do* (2003 m.)
* *Digital Deceit* (2004 m.)
* *Being Everyone* (2005 m.)
* *Two Sides/Boundaries Are Open* (2006 m.)
* *Energize Me* (2007 m.)
* *Equally Destructive* (2007 m.)

### Demonstraciniai albumai
* *Ephemeral* (1999 m.)
* *Wings Of Illusion* (1999 m.)

### Kompiliacijos
* *Mea Culpa* (2006 m.)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
*
Linksmakalnio seniūnija

**Linksmakalnio seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Kauno rajono savivaldybės pietuose, Suvalkijos etnografiniame regione, sutampantis su Linksmakalnio kaimo ribomis.

## Geografija

Seniūnija įsikūrusi į rytus nuo kelio , vakarinėje dalyje telkšo Išlaužo tvenkinys, rytinėje yra miškas, kuriame įrengtas parkas. Pagrindinė gatvė – Liepų gatvė.

## Istorija

Seniūnija įsteigta 2008 m. sausio 1 d., atskiriant pietinę teritorijos dalį iš Garliavos apylinkių seniūnijos. 2013 m. patvirtintas Linksmakalnio herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

|-
| 2009-09-01  || || || 1 kaimas
|-
| 2011 m.  || || 737 || 1 kaimas
|-
| 2016-08-13  || || || 1 kaimas
|-
| 2021 m.  || || 634 || 1 kaimas
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 3 seniūnaitijos:
* 1-oji seniūnaitija: Saulės g., iš viso 416 gyventojų;
* 2-oji seniūnaitija: Žaliosios g. ir Liepos g., iš viso 341 gyventojas;
* 3-oji seniūnaitija: Sodų g., iš viso 57 gyventojai.

## Šaltiniai
Batniavos seniūnija

**Batniavos seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Kauno rajono savivaldybės vakarinėje dalyje, Aukštaitijos etnografiniame regione, dešiniajame Nemuno krante. Centras – Bubiai.

## Geografija

Seniūnija užima 4281 ha plotą. Vakaruose ją riboja Nemuno upė, šiaurėje – Vilkijos apylinkių seniūnija, pietuose – Kulautuvos seniūnija, rytuose – Raudondvario seniūnija. Dėl kelių tinklo išsidėstymo šios teritorijos gyventojams patogu susisiekti su seniūnijos centru. Seniūnijos centras – Bubiai, daugiausia gyventojų turinti gyvenvietė, yra šalia pagrindinio seniūniją kertančio kelio .

Seniūnijoje yra Karklės ichtiologinis draustinis, kuriame saugomos upėtakių nerštavietės.

## Istorija

Nuo seno šios teritorijos kaimai priklausė Vilkijos valsčiui. 1932 m. buvo sudarytos Batniavos ir Rupunionių seniūnijos, o nuo 1948–1950 m. Kvesų apylinkė ir Batniavos apylinkė.

Dabartinė seniūnija įkurta 2008 m. sausio 1 d. iš vakarinės dalies Raudondvario seniūnijos. 2011 m. patvirtintas Bubių herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

|-
| 2009-09-01  || 43 || 1451 || 18 kaimų
|-
| 2011 m.  || || 1331 || 18 kaimų
|-
| 2016-08-13  || || || 18 kaimų
|-
| 2021 m.  || 43 || 1168 || 17 kaimų
|}

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Batniava, k. || 24 || 28
|-
| Beiniūnai, k. || || 13
|-
| Brūžė, k. || 12 || 25
|-
| Bubiai, k. || 642 || 700
|-
| Dulkiai, k. || || 0
|-
| Gineitai, k. || 10 || 16
|-
| Kriemala, k. || 31 || 45
|-
| Kvesai, k. || 139 || 174
|-
| Mozūriškiai, k. || 38 || 57
|-
| Naujiena, k. || 53 || 58
|-
| Paštuva, k. || 11 || 21
|-
| Ručkūnai, k. || || 0
|-
| Rupunioniai, k. || 21 || 23
|-
| Tirkšliai, k. || || 12
|-
| Tolivardžiai, k. || 24 || 12
|-
| Virbaliūnai, k. || 117 || 127
|-
| Žėbiškiai, k. || || 13
|-
| Žvirgždė, k. || 17 || 7
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 4 seniūnaitijos:
* 1-oji seniūnaitija: Naujienos k., Bubių k. Beržų g., Darbininkų g., Daržų g., Klevų g., Tulpių g. nuo Parko g. pradžios iki Darbininkų g. ir Kaštonų g., iš viso 479 gyventojai;
* 2-oji seniūnaitija: Bubių k. likusi Parko g. dalis, Mokyklos g., Šiltnamių g. ir Batniavos k., iš viso 459 gyventojai;
* 3-oji seniūnaitija: Kvesų k., Žėbiškės k., Žvirgždės k., Bubių k. vienkiemiai, Ručkūnų k. ir Dulkių k., iš viso 232 gyventojai;
* 4-oji seniūnaitija: Virbaliūnų k., Tolivardžių k., Mozūriškių k., Paštuvos k., Brūžės k., Rupunionių k., Gineitų k. ir Tirkšlių k., iš viso 286 gyventojai.

## Šaltiniai
Čiuvašijos herbas

**Čiuvašijos herbas** – oficialus Čiuvašijos respublikos simbolis, patvirtintas 1992 m. balandžio 29 d.

## Herbo aprašas
Herbo skydas figūrinis, su plonu auksiniu kontūru, skydo laukas auksinis, papėdė – raudona. Mobilioji figūra – iš papėdės išaugęs raudonas pasaulio medžio simbolis (čiuvašų nacionalinio ornamento elementas) iš raudonų linijų.

Virš skydo trys auksinės aštuonkampės žvaigždės (kryžiai su trumpais skersiniais, kurių galuose simetriškai išpjauti statūs trikampiai) raudonais apvadais. Skydo apatinė pusė apsupta raudona juosta su auksiniu apvadu, kurioje yra užrašas auksinėmis raidėmis *Чăваш Республики – Чувашская Республика* ('Čiuvašijos respublika'). Iš juostos galų į viršų auga po du auksinius apynių lapus, o į tarpą tarp skydo ir juostos nulinkusios auksinės apynių spurgos.

### Herbo elementų paaiškinimas
* Trys aštuonakmpės žvaigždės vadinamos „Trys saulės“.
* Apynių lapai ir spurgos simbolizuoja čiuvašų tradicinį apeigų ir šventinį gėrimą alų, kurį čiuvašai verda nuo senovės.

## Nuorodos
* Герб (Aprašymas oficialiame Čiuvašijos vyriausybės tinklalapyje)
* Закон Чувашской Республики о государственных символах Чувашской Республики
Šiaurės Osetijos herbas

**Šiaurės Osetijos herbas** – oficialus Šiaurės Osetijos respublikos simbolis, patvirtintas 1994 m. lapkričio 24 d.

Herbo skydas apvalus, raudoname lauke auksinis su juodomis dėmėmis einantis irbis, žengiantis auksine žeme sidabrinių kalnų (iš viršaus vienas, paskui trys ir trys) fone.

Herbą sukūrė gruzinų mokslininkas kunigaikštis Vachuštis Bagrationis 1735 m. Šio herbo variantas 1998 m. priimtas kaip Pietų Osetijos herbas.

## Nuorodos
* Закон о Государственном гербе Республики Северная Осетия – Алания
Maskvos herbas

**Maskvos herbas** – oficialus Rusijos federacinio miesto Maskvos simbolis, patvirtintas 1993 m. lapkričio 23 d. Herbo skydas prancūziškas/rusiškas, jame Šv. Jurgis sidabriniais šarvais ir žydru apsiaustu, raitas ant sidabrinio žirgo, auksine ietimi nukauna juodą slibiną. Raitelis atsisukęs į neheraldinę pusę. Maskvos herbas yra dabartinio Rusijos Federacijos herbo dalis.

## Istorija

Raitelis Maskvos didžiojo kungaikščio herbe pirmą kartą pavaizduotas Ivano III laikais. Pirmasis Maskvos herbas buvo įteisintas 1781 m. gruodžio 20 d. 1924 m. buvo įvestas naujas miesto herbas su sovietų simbolais. Jame buvo pavaizdotas sovietų konstitucijos monumentas. 1993 m. Maskvos mero Jurijaus Lužkovo įsakymu buvo grąžintas Rusijos imperijos laikų herbas.

## Nuorodos
* Закон города Москвы „О гербе города Москвы“
* Герб города Москва