Gvaranių kosmologija

**Gvaranių kosmologija** – gvaranių tautų kosmoso, pasaulio suvokimo visuma. Gvaraniai, kaip ir daugelis indėnų tautų Žemę įsivaizdavo kaip salą, plūduriuojančią bekraščiame, plokščiame vandenyne. Žvaigždėms, astronominiams fenomenams buvo suteikiamos mitinės savybės, į juos projektuotas žmonių gyvenimas.

Išskiriami šie gvaranių personifikuoti, įdvasinti kosmoso objektai:
* Arandu – tas, kuris supranta žvaigždžių siunčiamas žinias, astrologas;
* Arasy – dangaus motina, kurios namai yra Mėnulis;
* Kuarajhy – Saulė, šviesos šaltinis, pasaulio pradžia, aukščiausioji dievybė su savo kultu ir mitais. Kilo nuo: *Cu* – jis, *ara* – diena, šviesa, *jhy* – iš *sy* (motina, šaltinis, pradžia);
* Mbiya Coe – Veneros pavadinimas ryto danguje, Aušrinė;
* Tome arba Tume – mitinis didvyris, atkeliavęs iš atkampių žemių, išmokęs žemdirbystės, menų. Vėliau iškeliavęs į Marsą, bet pažadėjęs grįžti. Toks pats motyvas sutinkamas ir kitose indėnų mitologijose (žr. actekų Kecalkoatlis, majų Kukulkanas, inkų Virakoča);
* Ñanderutenonde arba Ñanderuvusu – visa ko kūrėjas, nematoma tyra dvasia, pasireiškianti griausmu, žaibu, ugnimi;
* Tupa – žmogui artimiausia dieviška dvasia, pasireiškia įvairiais gamtos reiškiniais;
* Yasy – Mėnulis, vaisingumo, erotinės meilės, augalų augimo deivė, žvaigždžių motina, gvaranių tautos kūrėja;
* Yasytata – žvaigždės, „Mėnulio spindesys“. Žvaigždės spindi mėnulio šviesa;
* Yasytata Guasu – Marsas, didžioji žvaigždė. Tai vietą, kur iškeliavo ir dabar gyvena Tome;
* Yva – dangus. Jis sudarytas iš įvairių sluoksnių, paskutinis jų vadinasi *Pytumba* („tamsu“) arba *Arakañy* („prarastas dangus“) – ten visad tamsu, niekad nepateka Saulė.

Gvaraniai neturėjo metų sampratos, bet žinojo, kad po 12 pilnačių grįžta tas pats klimatas. Taip pat žinojo, kad Sietynui (*Eichu*) horizonte pasirodant prieš Saulės patekėjimą prasideda naujas žemdirbystės sezonas. Jį pažymėdavo švente *Arete Guasu*. Metų ciklą skirstė į tris laikotarpius: *Kuarajhy Ara* (Saulės laikas), *Roy Ara* (šalčio laikas), *Ama Ara* (lietaus laikas).

Gvaraniai Paukščių Taką vadina *Mborevi Rape* – tapyro keliu. Šis naktinis gyvūnas visad eina tuo pačiu keliu iš savo guolio iki vandens telkinio ir maisto šaltinio. Kitur dar vadinamas *Tape Kue* – senuoju keliu; keliu, kuriuo eina protėviai, kuriuo išeina visi mirštantys. Protėviai tame kelyje palikę du ženklus keliui rasti – du laužus (Magelano debesys).

Užtemimus gvaraniai aiškino taip: danguje gyvenąs mitinis mėlynas jaguaras (*Jagua jhovy*); kartais jis praryja Saulę arba Mėnulį. Tada žmonės šaukia „jaguaras prarijo Saulę/Mėnulį!“ ir laido strėles į dangų, kol žvėris atsitraukia, ir grįžta šviesa.

Gvaraniai rytinę dangaus pusę, kur šviečia Sietynas, vadina *Eichu*. Įsivaizdavo jį kaip bičių avilį. Šios žvaigždės birželio pirmosiomis dienomis pasirodo auštančiame danguje ir žymi žemės darbų pradžią. Oriono diržą sudarančias žvaigždes įsivaizdavo kaip našlę su dviem dukromis-našlaitėmis. Jų tėvas žuvęs kare, o jos liūdi vienatvėje. Tauro žvaigždyne apkrikštyti gvaraniai įžvelgia Mergelę Mariją. Viena greta kitos švytinčios Kentauro Alfa ir Kentauro Beta vadinamos įsimylėjėlių pora *Mendare Joacjhu*. Pietų Kryžius yra vadinamas *Ñandú Pysa* – voro Ñandú paliktu ženklu. Šaulio žvaigždynas vadinamas *Mborevi tupa rokai* – tapyrų dievo daržu, mat įsivaizduojama, kad žvaigždės sudaro aptvarą. Skorpiono žvaigždynas tai *Aguara tupa rokai* – lapės dievo daržas.

Meteorų lietus buvo laikomas blogu ženklu, žyminčiu karo vado žūtį, atnešančiu ligas. Vadinamas *Yasi tata repoti* – žvaigždžių išmatomis.

## Literatūra
* Prof. Blas Servín, Prof. Gonzalo Pereira, Prof. Germano Afonso, ASTRONOMÍA GUARANÍ. Sociedad Científica del Paraguay, 2000 http://www.astropar.org/html/cielodelosguaranies.html