open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mikalojus Leonas Sapiega

**Mikalojus Leonas Sapiega** (; 1644–1685 m. vasario 1/birželio 10 d.) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, karaliaus rotmistras (1670 m.), Voluinės kaštelionas (1677–1683 m.), Braclavo vaivada (1683–1685 m.). ATR karų su Osmanų imperija ir Krymo chanatu dalyvis (1666–1671, 1672–1676, 1683–1699 m.).

## Biografija
Lietuvos magnatų garsios Sapiegų giminės, Kodenio linijos atstovas, herbo „Lis“ savininkas. Karūnos lauko raštininko Jono Frederiko Sapiegos (1618–1664) ir Konstancijos Gerbut vyresnysis sūnus. Jaunesnieji broliai – Trakų vaivada Kazimieras Vladislovas ir Žemaitijos vyskupas Povilas Pranciškus.

1664 metais po savo tėvo Mikalojaus Leono Sapiegos mirties ėmė vadovauti jo kazokų įgulai. 1666 m. gruodį dalyvavo nesėkmingame Lenkijos armijai Brailovo mūšyje, kur jo būrys patyrė didelius nuostolius. 1667 metais buvo išrinktas pasiuntiniu į seimą.

1673 metais Mikalojus Leonas Sapiega, vadovaudamas savo įgulai, dalyvavo Jono Sobieskio Lenkijos-Lietuvos armijai sutriuškinant Turkijos kariuomenę Chotyno mūšyje. 1676 metais dalyvavo karinėje kampanijoje, vadovaudamas savo paties šarvuotai įgulai. 1677 metais gavo Voluinės kašteliono pareigybę.

1683 metais Mikalojus Leonas Sapiega, vadovaudamas savo paties šarvuotai įgulai, dalyvavo Vienos mūšyje su turkais ir tais pačiais metais gavo Braclavo vaivados pareigybę. 1684 metais dalyvavo naujoje karinėje kampanijoje prieš turkus-osmanus. Jam priklausė Orvucko seniūnija. Išliko ištikimas karaliui Jonui Sobieskiui ir nedalyvavo politinėje veikloje.

Mirė tarp 1685 metų vasario 1 ir birželio 10 d. Buvo palaidotas Šv. Onos bažnyčoje, Kodenyje.

## Šeima
1678 metų Mikalojus Leonas Sapiega vedė Aną Charlenskaitę (m.po 1695), nuo santuokos su kuria turėjo du sūnus ir dukterį.

## Literatūra
* Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 788 с.: іл. ISBN 985-11-0378-0.

|-
Leonas Mykolas Sapiega

**Leonas Mykolas Sapiega** (lenk. Lew Sapieha) (mirė tarp 1610 m. rugpjūčio 20 ir rugsėjo 20 d.) – LDK valstybinis veikėjas , Vitebsko vaiskis (1584 m.), Gardino pakamaris (1590 m.), Gardino žemės teisėjas (1593 m.).

## Biografija
Lietuvos magnatų Sapiegų giminės, Ružano linijos atstovas, herbo „Lis“ savininkas. Karaliaus dvariškio Mykolo Ivanovičiaus Sapiegos (m. po 1554) ir Marijos Bystreiskytės sūnus. Brolis – Lietuvos didysis prievaizas Mikalojus Mykolas Sapiega (m. 1611).

1581 metais Leonas Sapiega rinko mokesčius Vitebsko vaivadijoje. 1584 metais gavo Vitebsko vaiskio pareigybę, o 1590 metais buvo paskirtas Gardino pakamariu. 1593 metais Leonas Sapiega gavo Gardino teisėjo pareigybę. 1598 metais buvo išrinktas Lietuvos Tribunolo deputatu.

Perėjo iš stačiatikybės į kalvinizmą.

## Šeima
Nuo santuokos su Elena Haraburdaite vaikų neturėjo.
Helldorado

***„Helldorado“*** – 1999 m. išleistas JAV heavy metal grupės W.A.S.P. albumas. Dėl pasikeitusios grupės lyderio Blackie Lawless dainavimo manieros, įrašas buvo šaltai sutiktas tiek muzikos kritikų, tiek ir gerbėjų.

## Dainos
Visų dainų autorius yra Blackie Lawless.

# „Drive By“ – 0:55
# „Helldorado“ – 5:05
# „Don‘t Cry (Just Suck)“ – 4:16
# „Damnation Angels“ – 6:27
# „Dirty Balls“ – 5:19
# „High on the Flames“ – 4:11
# „Can‘t Die Tonight“ – 4:04
# „Saturday Night Cockfight“ – 3:20
# „Hot Rods to Hell (Helldorado Reprise)“ – 4:15

## Atlikėjai
* Blackie Lawless – vokalas, ritmo gitara
* Chris Holmes – gitara, pritariantis vokalas
* Mike Duda – bosinė gitara, pritariantis vokalas
* Stet Howland – mušamieji

## Šaltiniai
Šventas (Švenčionių r., Švenčionėlių sen.)

**Šventas** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, Švenčionėlių seniūnijoje, 6 km į šiaurę nuo Švenčionėlių. Ežeras išsidriekęs iš rytų į vakarus 1,53 km, plotis iki 0,58 km. Altitudė 147,3 m. Ežero gylis siekia 6,7 m.

Telkšo rininės sanklodos duburyje. Krantai žemi, pelkėti, pietinis – aukštas. Švento atabradas smėlingas, siauras, giliau slūgso dumblingas ir karbonatingas molis. Iš vakarų prieina Šventelės miškas, iš pietvakarių – Veikūnų miškas.

Į Šventą šiaurės rytuose įteka Šventelė-Dėmė ir dar vienas upelis, vakaruose išteka Šventelė-Dėmė (į Telio ežerą, Žeimenos baseinas). Ežero pratakumas 835 % per metus

Greta Švento įsikūrę kaimai: Sena Pašaminė, Pašventys. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos.

## Šaltiniai
Šventas (Švenčionių r., Švenčionių sen.)

**Šventas** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, Švenčionių seniūnijoje, 3,5 km į pietvakarius nuo Ceikinių, Sirvėtos regioniniame parke. Ežeras apskrito pavidalo, tik šiaurės vakaruose tolyn atsimeta įlanka. Ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus 1,34 km, plotis iki 0,94 km. Altitudė 157,3 m. Giliausia ežero vieta (6,7 m) yra įlankoje.

Ežero dubuo susidaręs ledo luistavietėje. Krantai žemi, pelkėti, pietinėse, rytinėse ir šiaurinėse pakrantėse veši krūmai, įlankos krantai sausi. Pietinėje ir vakarinėje pakrantėse vietomis plyti dirbami laukai ir pievos. Švento dugnas lygus, atabradas smėlingas, giliau slūgso dumblingas sapropelis ir sapropelingas molis.

Į Šventą suteka 2 upeliai – iš Možerio Mažežerio upelis (rytuose) ir iš Ilgio Gaidupis (pietuose). Šiaurėje išteka Šventės upės intakas Š-1 (Kretuono baseinas).

Prie Švento įsikūrę Rakštelių, Aukštosios, Stepurkiškės ir Busilų kaimai.

## Šaltiniai
Šventas (Ignalinos r.)

**Šventas** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, 4,5 km į šiaurės vakarus nuo Linkmenų, Aukštaitijos nacionaliniame parke. Ežeras išsidriekęs iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,4 km, plotis iki 0,52 km. Altitudė 149 m. Ežero gylis siekia 30 m.

Telkšo rininės sanklodos duburyje. Krantai aukšti, statūs, vakarinis – ardomas. Krantai ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Pietinėje pakrantėje stūkso Kytrūnios miškas, kitose pakrantėse daugiausia plyti pievos.

Šventas telkšo tarp Pakalo ežero rytuose ir Žiezdrelio vakaruose. Su pastaruoju jungia 0,06 km ilgio siaura protaka. Priklauso Aiseto ežero baseinui.

Šiaurinėje pakrantėje išsidėstęs Rukšėnų kaimas. Šiaurvakariniu krantu eina riba su Utenos rajonu.

## Šaltiniai
Karolis Juozapas Sapiega

Kunigaikštis **Karolis Juozapas Sapiega** (, ; iki 1718–1768 m. kovo 28 d.) – LDK valstybinis veikėjas, Lietuvos lauko raštininkas (1730–1748 m.), Bresto vaivada (1748–1768 m.), Baltojo erelio ir Šv. Stanislovo ordinų kavalierius.

## Biografija
Lietuvos garsių magnatų Sapiegų giminės, Kodenio linijos atstovas, herbo „Lis“ savininkas. Bresto vaivados Vladislovo Juozapato Sapiegos (1652–1733) ir Kristinos Sanguškaitės (1679–1756) vyresnysis sūnus. Jaunesnysis brolis – Mstislavlio vaivada Ignotas Sapiega.

Karolis Juozapas Sapiega buvo renkamas pasiuntiniu į seimus. 1730 metais gavo Lietuvos lauko raštininko pareigybę. 1733 metais palaikė Stanislovo Leščinskio išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą, bet po to greitai perėjo į Saksonijos kurfiursto Augusto Vetino, tapusio naujuoju ATR karaliumi kaip Augustas III, pusę. 1735 metais gavo vadovauti husarų įgulai. 1744 metais tapo Baltojo erelio ordino kavalierius.

1748 metais Karolis Juozapas Sapiega gavo Bresto vaivados pareigybę, kurią užėmė iki pat mirties. 1764 metais palaikė išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą Stanislovą Augustą Poniatovskį, nuo kurio 1766 metais gavo Šv. Stanislovo ordiną.

Po savo jaunesnio brolio Karolio Juozapo Sapiegos mirties 1758 metais paėmė jo sūnūs į savo globą.
## Šeima
Buvo vedęs Mariją Kazimierą Firlejaitę (m. 1737), nuo santuokos su kuria vaikų neturėjo.

Mirė 1768 metų kovo 20 d. savo valdose, Višnice, Bresto vaivadijoje.

## Literatūra
* Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 788 с.: іл. ISBN 985-11-0378-0.

|-
Lietuvos moterų šachmatų rinktinė

**Lietuvos moterų šachmatų rinktinė** – Lietuvos nacionalinė moterų šachmatų komanda. Atstovauja Lietuvai Moterų šachmatų olimpiadoje, Europos moterų komandiniame šachmatų čempionate, Pasaulio moterų komandiniame šachmatų čempionate.

## 2008
### 38-oji šachmatų olimpiada
Viktorija Čmilytė, Deimantė Daulytė, Živilė Šarakauskienė, Simona Limontaitė ir Jovita Žiogaitė (atsarginė). Treneris Gediminas Rastenis. Rinktinė Drezdene (Vokietija) užėmė 51-ąją vietą.

## 2010
### 39-oji šachmatų olimpiada
Deimantė Daulytė (ELO koeficientas 2307),  Simona Limontaitė (2187), Živilė Šarakauskienė (2171), Vesta Kalvytė (2097) ir Viktorija Beinoraitė (2053). Chanty Mansijske (Rusija) rinktinė iškovojo 20 vietą.

## 2012
### 40-oji šachmatų olimpiada
Viktorija Čmilytė (ELO koeficientas 2520), Deimantė Daulytė (2216), Jovita Žiogaitė (2052), Vesta Kasputė ir Gintarė Paulauskaitė (2053).
Stambulae (Turkija) rinktinė užėmė 44 vietą.

## 2014
### 41-oji šachmatų olimpiada
Deimantė Daulytė, Salomėja Zaksaitė,  Dominyka Batkovskytė, Laima Domarkaitė,  Giedrė Vanagaitė.
Treneris Vaidas Sakalauskas.

Šachmatų olimpiadoje 2014 metais Trumsėje (Norvegija) rinktinė iškovojo 18 vietą. Rinktinė surinko 15 komandinių taškų iš 22 galimų (7 pergalės, 1 lygiosios ir 3 pralaimėjimai).  Moterų turnyre varžėsi 136 valstybių komandos.

## Šaltiniai
Tonicha

**Antónia de Jesus Montes Tonicha Viegas**, žinoma kaip **Tonicha** (g. 1946 m. kovo 8 d. Beža) – Portugalijos pop ir liaudies dainų atlikėja.

Muzikinę karjerą pradėjo septintojo dešimtmečio viduryje, išleidusi kalėdinių dainų albumą. Po pergalės konkurse *Festival da Canção*, atlikėja išrinkta dalyvauti 1971 m. Eurovizijos dainų konkurse, vykusiame Dubline. Su daina „Menina do alto da serra“ Tonicha užėmė devintą vietą.

## Diskografija
* 1973 – *Folclore*
* 1974 – *As duas faces de Tonicha*
* 1975 – *Canções de Abril*
* 1976 – *Cantigas populares*
* 1977 – *Cantigas duma terra à beira mar*
* 1980 – *Ela por ela*
* 1985 – *A Arte e a Música de Tonicha*
* 1993 – *Regresso*
* 1995 – *Canções d’aquém e d’além Tejo*
* 1997 – *Mulher*
* 2004 – *Antologia 1971–1977*
* 2007 – *Antologia 77/97*
* 2008 – *Cantos da Vida*

## Nuorodos
* Daina ''Menina do alto da serra''

|-
Sisteminė transformacija Lenkijoje

**Sisteminė transformacija Lenkijoje** – reformos ir visi pokyčiai, kurie prasidėjo Lenkijoje XX a. 9-ajame dešimtmetyje ir kurių tikslas buvo sukurti laisvąją rinką, pilietinę visuomenę bei demokratizuoti šalį.

Lenkijos transformacija apėmė visas visuomenės gyvenimo sritis ir todėl ją galima padalyti į kelias subkategorijas:
* politinė transformacija (demokratinių institucijų kūrimas),
* ekonominė transformacija (sukurta laisvoji rinka, kuri remiasi privačios nuosavybės teise)
* socialinė transformacija (keičiamos visuomenės nuostatos).

## Politinė transformacija
Apskritojo stalo derybos ir birželio rinkimai 1989 m. tai buvo politinės transformacijos pradžia. Pirmieji iš dalies laisvi rinkimai vyko birželio 4 ir 18 dienomis 1989 m. Rinkimuose paaiškėjo, kad „Solidarumas“ laimėjo visas galimas vietas Seime. Rugpjūčio 24 d. 1989 m. buvo suformuota Tadeusz Mazowiecki vyriausybė. Prezidentu buvo paskirtas Wojciech Jaruzelski. Tačiau po metų įvyko prezidento rinkimai, kuriuos laimėjo Lech Wałęsa. Pirmieji visiškai laisvi ir demokratiniai parlamento rinkimai vyko 1991 metais. Po rinkimų buvo suformuota pirmoji demokratinė Jan Olszewski vyriausybė ir tada Lenkija tapo demokratiška valstybe.

## Ekonominė transformacija
Mieczysław Rakowski vyriausybės ekonominės reformos, vykdytos 1988–1989 m., yra laikomos ekonominės transformacijos pradžia.

1990 m. prasidėjo reformos, žinomos kaip Balcerovičiaus planas (). Šio plano tikslas buvo laisvosios rinkos įvedimas, infliacijos ir biudžeto deficito sumažinimas bei buvo siekiama paspartinti ekonomikos augimą.

## Šaltiniai ir išnašos


## Taip pat skaitykite
* Solidarumas
* Parlamentiniai rinkimai Lenkijoje 1989 m.
* Apskritasis stalas (Lenkija)
Švendrės miškas

**Švendrės miškas** – miškas Šiaulių rajone, 8 km į vakarus nuo Šiaulių. Pavaldus Šiaulių miško urėdijos Lukšių girininkijai. Apima ~13,2 km² plotą.

Paviršius lygus. Vyrauja velėniniai glėjiški sujaurėję priemoliai. Yra Ventos, Mūšos ir Dubysos vandenskyroje.

Medynų sudėtis:
* eglynai – 45 %
* beržynai – 28 %
* drebulynai – 11 %
* baltalksnynai – 3 %
* juodalksnynai – 2 %
* uosynai – 1 %

Jaunuolynai sudaro 11 % miškų, pusamžiai medžiai 55 %, pribręstantys 19 %, brandūs 15 %.

Miške sutinkama elnių, šernų, briedžių, kiškių, kiaunių, lapių, usūrinių šunų, voverių, slankų, jerubių. Pietinė dalis paskelbta Švendrės botaniniu draustiniu. Prie Švendrės miško įsikūrę kaimai: Tyrelkai, Briešlaukis, Juodinkiai, Kupriai, Švendrė, Kušlambalis, Džiuikiai.

## Šaltiniai
Lenkijos Respublikos Konstitucija

**Lenkijos Respublikos Konstitucija** – pagrindinis Lenkijos įstatymas, kuris turi aukščiausią teisinę galią bei nustato Lenkijos politinės, teisinės ir ekonominės sistemos pagrindus. 1997 m. balandžio 2 d. Nacionalinė Asamblėja priėmė Lenkijos konstituciją, o 1997 m. gegužės 25 d. ji buvo patvirtinta nacionaliniame referendume.

Konstitucija įsigaliojo 1997 m. spalio 17 d. Ją sudaro preambulė ir 13 skyrių, kuriuose yra 243 straipsnių.

## Šaltiniai
Mazhar-Fuat-Özkan

**Mazhar-Fuat-Özkan** (**MFÖ**) – viena populiariausių muzikos grupių Turkijoje. Trio sudaro Mazhar Alanson, Fuat Güner ir Özkan Uğur.

Grupė susikūrė 1984 metais, tais pačiais metais išleido debiutinį albumą „Ele güne karşı“. MFÖ du kartus atstovavo Turkijai „Eurovizijos“ dainų konkurse: 1985 metais su daina „Didai didai dai“, o 1988-aisiais – su „Sufi“.

Nuo 1995 m. grupės nariai pradėjo solines karjeras. 1998 metais Mazhar Alanson nusifilmavo filme „Her Şey Çok Güzel Olacak“. 1999 m. balandį Fuat Güner išleido pirmąjį solinį albumą. Özkan Uğur atlieka įvairius vaidmenis teatre ir kine.

## Diskografija
* *Ele Güne Karşı* (1984)
* *Aşık Oldum / I Fell In Love* (1985)
* *Peki Peki Anladık* (1985)
* *Vak The Rock* (1986)
* *No Problem* (1987)
* *The Best Of MFÖ* (1989)
* *Geldiler* (1990)
* *Agannaga Rüşvet* (1992)
* *Dönmem Yolumdan* (1992)
* *M.V.A.B.* (1995)
* *MFÖ* (2003)
* *Collection* (2003)
* *AGU* (2006)
* *Ve MFÖ* (2011)

## Nuorodos

* Grupės tinklalapis – mfo.com.tr 

|-
Šventas (Molėtų r.)

**Šventas** – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, 3 km į šiaurės vakarus nuo Joniškio. Ežeras vingiuoja iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,3 km, plotis iki 0,28 km. Altitudė 148,1 m.

Telkšo rininės sanklodos duburyje. Dėl kylančio vandens lygio krantai pelkėja. Atabradas dumblingas, apaugęs žolėmis, o dugną dengia dumblas ir molingas sapropelis. Šiaurės vakariniame gale yra miškinga 0,17 ha ploto sala. Krantai vietomis aukštoki, vietomis žemi ir pelkėti. Pakrantės kalvotos, šiaurėje apaugusios medžiais ir krūmynais, kitose pakrantėse plyti dirbami laukai.

Į vakarus nuo Švento telkšo Pakamunės (jungiasi upeliu su Švento ežeru) ir Kamanio ežerai. Pietvakariuose išteka Jutonių upė į Nikajo ežerą (Spenglos baseinas).

Ežere sugaunama karšių. Prie Švento susikūrę Antašventės ir Graužinių kaimai. Pietinėje pakrantėje stūkso Graužinių piliakalnis.

## Šaltiniai
Manijus Kurijus Dentatas

**Manijus Kurijus Dentatas** (; m. 270 m. pr. m. e.) – žymus romėnų karvedys, valstybės veikėjas.

Manoma, jog kilęs iš sabinų. Anot Plinijaus Vyresniojo, gavęs prievardį *Dentatas* (), nes gimęs su vienu dantimi.

*[[Homo novus]]*. Liaudies tribūnas laikotarpiu tarp 298–291 m. pr. m. e. Vetavo Apijaus Klaudijaus Ceko pasiūlymą uždrausti plebėjams dalyvauti konsulų rinkimuose. 290 m. pr. m. e. pergalėmis prieš samnitus ir sabinus užbaigė samnitų karus. Per vienerius metus triumfavo net du kartus. Norėdamas nuraminti sabinus, suteikė jiems pilietybę be teisės balsuoti tautos susirinkimuose ().

Vedė romėnų kariuomenę Benevento mūšyje 275 m. pr. m. e. 272 m. pr. m. e. cenzorius.

Pasižymėjo kuklumu ir paprastumu, buvo nepaperkamas. Atvykusiems su dovanomis samnitų pasiuntiniams atsakė „geriau valdysiąs tuos, kurie valdo turtus, nei pats tapsiąs turtingas“. Dalijant sabinų žemes Dentatui už nuopelnus valstybei buvo pasiūlytas namas ir 500 jugerų žemės, tačiau jis pasirinko tik 7 jugerus – tiek, kiek priklausė bet kuriam piliečiui, ir pats ją dirbo. Mirė toks neturtingas, kad svetimi žmonės manė esant reikalinga jo dukrai surinkti kraitį.

## Nuorodos
Algimantas Zigmantavičius

**Algimantas Zigmantavičius** (g. 1945 m. sausio 8 d. Rozalime, Pakruojo rajone –  2003 m. rugsėjo 14 d. Vilniuje) – Lietuvos teatro, televizijos ir kino aktorius.

## Biografija

A. Zigmantavičius gimė 1945 m. sausio 8 d. Rozalime, Pakruojo rajone, mokėsi Lietuvos muzikos akademijos Aktorinio meistriškumo katedroje pas Vytautą Čibirą ir Ireną Vaišytę. Lietuvos nacionaliniame dramos teatre dirbo nuo 1966-ųjų ir suvaidino daugiau nei šimtą vaidmenų teatro scenoje, filmavosi kino ir televizijos filmuose („Sniego skonis“ ir kt.).

## Vaidmenys

Tarp svarbiausių A. Zigmantavičiaus vaidmenų:
* Dailininkas (F.Dürrenmatto „Damos vizitas“, rež. Vytautas Čibiras, 1966),
* Senutė Liza (I.Ilfo, J.Petrovo „Dvylika kėdžių“, rež. Algirdas Lapėnas, 1968),
* Baltasis metraštininkas (Justino Marcinkevičiaus „Mindaugas“, rež. Henrikas Vancevičius, 1969),
* Leandras (Moliere`o „Daktaras per prievartą“, rež. Algirdas Bubnelis, 1969),
* Steponas, Kazimieras (Just. Marcinkevičiaus „Katedra“, rež. Henrikas Vancevičius, 1971),
* Ferdinandas (F.Schillerio „Klasta ir meilė“, rež. Otas Langas, 1972),
* Kazimieras (B.Dauguviečio „Žaldokynė“, rež. Kazimiera Kymantaitė, 1975),
* Peidžas (W.Shakespeare`o „Vindzoro šmaikštuolės“, rež. Henrikas Vancevičius, 1977),
* Vilentas (Just. Marcinkevičiaus „Mažvydas“, rež. Henrikas Vancevičius, 1978),
* Albanis (W.Shakespeare`o „Karalius Lyras“, rež. Aurelija Ragauskaitė, 1983),
* Prosperas (Šekspyro „Audra“, rež. Olegas Kesminas, 1992),
* Brekenberis (Šekspyro „Ričardas III“, rež. Rimas Tuminas, 1999),
* Grafas Šabelskis (A. Čechovo „Ivanovas“, rež. Saulius Mykolaitis, 2002),
* Padavėjas (J.Meko „Pati pradžios pradžia“, rež. Jonas Vaitkus, 2002) – paskutinis jo vaidmuo.
Klaipėdos naujoji apaštalų bažnyčia

**Klaipėdos Naujoji Apaštalų bažnyčia** – Naujosios apaštalų bažnyčios maldos namai Klaipėdoje, Taikos pr. 72.

## Istorija
Bendruomenė įsikūrė 1914 m. Tokios bendruomenės jau anksčiau kūrėsi 1902 m. Šilutėje, 1910 m. Priekulėje, bei kituose miestuose. Sovietų okupacijos laikotarpiu bažnyčios veikla Lietuvoje nutrūko. Lietuvai atgavus nepriklausomybę bendruomenė vėl susikūrė. Dabartinė bažnyčia buvo pastatyta 2006 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Bažnyčios oficialus puslapis
Fromborko Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų ir Šv. Andriejaus arkikatedra bazilika

**Fromborko Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų ir Šv. Andriejaus arkikatedra bazilika** () – gotikinė bažnyčia Fromborke, Lenkijoje. Tai trinavis, halinis pastatas be bokštų, su uždara presbiterija, pastatytas 1329–1388 m. buvusios senosios medinės katedros vietoje. 1994 m. rugsėjo 8 d. bažnyčia buvo įrašyta į Lenkijos istorijos paminklų sąrašą.

## Istorija
Pirmoji medinė bažnyčia ant kalvos Fromborke buvo pastatyta 1288 m. Jau tada ji turėjo *Ecclesia Warmiensis* titulą, t. y. buvo svarbiausia vyskupijos bažnyčia. Mūrinėje bažnyčioje kanauninku dirbo Mikalojus Kopernikas (1512–1516, 1522–1543), būtent Fromborke parašęs savo veikalą *Apie dangaus sferų sukimąsi*. Netrukus po knygos išleidimo, 1543 m., mirė ir buvo šioje katedroje palaidotas, tačiau jo kapas buvo rastas tik 2005 m., ką 2008 m. patvirtino mokslininkai, atlikę genetinius tyrimus, lygindami palaikų plauko ir kaulų DNR su dviejų Koperniko plaukų DNR, kurie šiuo metu yra saugomi Upsalos universitete.

Abiejų Tautų Respublikos ir Švedijos karų metu bei po jų, nuo 1626 iki 1635 miestą okupavo Gustavas II Adolfas, apiplėšęs bažnyčią ir išvežęs daug kultūrinių artefaktų, tarp jų ir Koperniko rankraščius, į Švediją. Miestas bei katedra nukentėjo ir II pasaulinio karo metu. Pasibaigus karui, bažnyčia buvo kruopščiai atstatyta.

## Koplyčios
* Šv Jurgio koplyčia, pastatyta XVI a. pradžioje, buvo vadinama lenkiška. Joje nuo 1639 iki XIX a. buvo aukojamos Šv. Mišios lenkakalbiams miesto gyventojams.
* Išganytojo koplyčia, katedros pietiniame fasade, buvo pastatyta 1735 m. Jos vidų tapė Matthias Johann Meyer.

## Vidus

### Altoriai

* pagrindinis altorius – pastatytas 1747–1752, vyskupo Adamo Grabovskio užsakymu. Elementai iš juodo ir rožinio marmūro pagaminti pagal Francesco Placidi projektą
* vėlyvosios gotikos Fromborko poliptikas
* išraižyti ir dažyti senojo pagrindinio altoriaus elementai, pagaminti Torūnėje
* daug naujųjų laikų altorių

### Epitafijos
* tapyta kanauninko Bartalamiejaus Boreschovo epitafija – Boreschovo Madona. Tai seniausias epitafijinis paveikslas Varmijoje (1426 m.)
* Varmijos vyskupų laidojimo memorialiniai akmenys
* kanauninko Mikalojaus Koperniko, ėjusio Varmijos kapitulos kanclerio pareigas, atminimo lenta

### Vargonai
Senus vargonus išvežė Švedai karo su ATR laikotarpiu. Varmijos kapitula užsakė naujus vargonus 1683 m., kurie, pagaminti jau po metų, ir dekoruoti dar po vienerių, tarnauja iki šiol.

## Galerija

Vaizdas:Frombork - Katedra - Portal wejściowy edited.jpg|Portalas
Vaizdas:644371 Frombork wnętrze katedry 01.JPG|Katedros vidus
Vaizdas:Frauenburger Dom Orgel 2010.jpg|Katedros vargonai
Vaizdas:Frombork - Katedra - Stalle.JPG|Katedros stalės
Vaizdas:Frombork. Katedra. Ołtarz gotycki.JPG|Gotikinis altorius
Vaizdas:Nicolaus Copernicus epitaph.PNG|Mikalojaus Koperniko atminimo lenta


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Bažnyčios internetinis puslapis
PhysX

**PhysX** – realaus laiko fizikos variklis, tarpinė programinė įranga. PhysX sukūrė „NovodeX“, ETH Zurich padalinys. 2004 m. „NovodeX“ įsigijo bendrovė „Ageia“, o šią 2008 m. – „Nvidia“.

Fizikos varikliai, kaip tarpinė programinė įranga, išlaisvina žaidimų kūrėjus nuo savo pačių kodų, įdiegiančių klasikinę mechaniką, kuri savo ruožtu leidžia atvaizduoti, pavyzdžiui, minkštų kūnų dinamiką, rašymo. PhysX yra vienas plačiausiai kompiuterinių žaidimų pramonėje naudojamų fizikos variklių.

PhysX variklis su kūrimo įrankiu (SDK) prieinamas Microsoft Windows, OS X, Linux, PlayStation 3, PlayStation 4, Xbox 360 ir Wii platformoms. PhysX SDK žaidimų kūrėjams yra nemokamas tiek komerciniams, tiek nekomerciniams tikslams Windows platformoje. Taip pat PhysX SDK yra nemokamas edukaciniams ir nekomerciniams tikslams Linux, OS X ir Android platformose.

## Savybės
PhysX yra fizikos modeliavimo kūrimo įrankis (SDK), skirtas Microsoft Windows, Mac OS X, Linux, PlayStation 3, Xbox 360 ir Wii platformoms. Jis palaiko kietų ir minkštų kūnų dinamiką, ragdoll fiziką, transporto priemonių fiziką, dalelių fiziką, tūrinių skysčių modeliavimą bei drabužių modeliavimą, įskaitant jų plyšimą ir poveikį į suslėgimą.

## Panaudojimas
PhysX technologija naudojama tokiuose žaidimų varikliuose kaip Unreal Engine (3 versija ir naujesnės), Unity, Gamebryo, Vision (6 versija ir naujesnės), Instinct Engine, Panda3D, Diesel, Torque, HeroEngine ir BigWorld. Taip pat tokiuose žaidimuose kaip „Mirror's Edge“, „Bulletstorm“, „Need for Speed: Shift“, „Mafia II“ ir kt.

PhysX taip pat palaiko tokią programinę įrangą kaip Active Worlds, Autodesk 3ds Max, Autodesk Maya, Autodesk Softimage, 3DMark, OGRE ir kt.

## Išnašos
Litomeržicės

**Litomeržicės** (; ) – miestas Ūsčio krašte, Čekijoje. Litomeržicių rajono administracinis centras. Įsikūręs Elbės ir Ohrės upių slėnyje. Nutolęs 64 km į šiaurės vakarus nuo Prahos. 24 136 gyventojai (2014 m. duomenys).

## Istorija
Litomeržicės – vienas seniausių Čekijos miestų. II amžiuje Ptolemėjaus žemėlapyje germanų miestas buvo vadinamas *Nomisterium*. Įkurtas X a. vietoje medinio slavų forto. Karališko miesto privilegijos suteiktos 1219 m. XII–XVII a. Šventosios Romos imperijoje buvo svarbus prekybos centras. Protestantams pralaimėjus karą, miesto gyventojai buvo priversti priimti katalikybę, arba palikti miestą. 1655 m. Litomeržicės tapo vyskupo rezidencija.

## Miestų partnerystė
*  Kalamba, Filipinai (1974)
*  Meisenas, Vokietija (1996)
*  Fulda, Vokietija (2001)
*  Dapitanas, Filipinai (2006)
*  Armantjeras, Prancūzija

## Galerija

Litomerice main square 03.JPG|Pagrindinė miesto aikštė
1024px-Litomerice from Radobyl.jpg|Vaizdas nuo Radobilo kalvos
Gikonių šv. Lauryno koplyčia

**Gikonių šv. Lauryno koplyčia** – koplyčia, esanti Gikonių kaime, Kupiškio rajone, 1,5 km į šiaurę nuo Antašavos, Koplyčia stovi šalia kelio  esančiose kaimo kapinaitėse. Priklauso Antašavos šv. Hiacinto (Jackaus) parapijai. šv. Lauryno koplyčia pastatyta 1736 m. 

## Objekto apsauga

Ji yra valstybės saugomas regioninės reikšmės paminklas, nuo 1997 m. įtrauktas į Kultūros vertybių registrą (kodas ). 2005 m. paskelbta valstybės saugoma kultūros vertybe.
Gikonių koplyčia, prie kelio .JPG|Koplyčia stūkso prie kelio
Gikonių koplyčia, kryžius.JPG|Bokštelio kryžius


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Antašavos šv. Hiacinto (Jackaus) parapija
Uoginių šv. Marijos Magdalietės koplyčia

**Uoginių šv. Marijos Magdalietės koplyčia** – koplyčia, esanti Uoginių kaime, Kupiškio rajone, į pietvakarius nuo Antašavos. Koplyčia pasiekiama iš kelio  Uoginiuose, pavažiavus 2,8 km pro Adomo Petrausko etnografinį muziejų. Priklauso Antašavos šv. Hiacinto (Jackaus) parapijai.

Šv. Marijos Magdalietės koplyčia pastatyta Uoginių kaimo kapinėse. Kaip ir kitose kapų koplyčiose, čia būdavo šarvojami mirusieji, laikomos gedulingos mišios. Uoginių koplyčioje 1803–1807 m. mišias laikydavo poetas kunigas Antanas Strazdas.
 
Koplyčia pastatyta 1716 m. Ji yra valstybės saugomas regioninės reikšmės paminklas. 

## Architektūra

Tai viena iš Lietuvoje paplitusių daugiakampių medinių koplyčių, kurių tolimais prototipais laikytinos šešiakampės ir aštuonkampės mūrinės barokinės bažnyčios, o artimesniais – baroko ir klasicizmo epochų medinės centriškojo bei ištęsto tūrio daugiakampės bažnyčios. Šios tūrinės formos buvo pamėgtos liaudies meistrų. 

Uoginių koplyčia aštuonkampio plano, ties pagrindiniu įėjimu pristatytas žemesnis už pagrindinį tūrį ir atviras dvišlaitis prieangis (2,25x2,67 m). Varpinę atstoja ant prieangio įtaisytas nedidelis keturkampis bokštelis su jame pakabintu varpu. Koplyčios viršūnes puošia kaltiniai kryžiai. Pastatas vertikaliai apkaltas lentelėmis, durys plačios, dvivėrės, langai puošnūs, su dekoratyviais antlangiais-karnizais. Priekyje – memorialinė lenta, įamžinusi Uoginiuose kunigavusį Antaną Strazdą.

## Objekto apsauga

1997 m. koplyčia įtraukta į Kultūros vertybių registrą (kodas 15979 ), 2005 m. pripažinta valstybės saugomu objektu.

## Galerija

Uoginių koplyčia, bokštelis.JPG|Bokštelis su varpu
Uoginių koplyčia, atminimo lenta Antanui Strazdui.JPG|Atminimo lenta A. Strazdui


## Šaltiniai

## Nuorodos

*Antašavos šv. Hiacinto (Jackaus) parapija
*''Architektūros objektai'': Uoginių koplyčia
* Gegužinės Uoginiuose 
*"Uoginiai, kur pokštavo Adomas ir kunigavo Strazdelis" 
*"Koplyčiai – 300 metų"
Bygailių šv. Marijos Magdalenos koplyčia

**Bygailių šv. Marijos Magdalenos koplyčia** – veikianti koplyčia Bygailių kaimo kapinėse, Panevėžio rajone, Karsakiškio seniūnijoje, apie 5,5 km į pietryčius nuo Karsakiškio.  Koplyčia pasiekiama iš kelio , pavažiavus apie 3,3 km į pietvakarius (per Lėvens upę), prieš geležinkelio pervažą pasukus į dešinę.

Koplyčios pastatas suremontuotas, ji priklauso Karsakiškio Nukryžiuotojo Jėzaus parapijai.

## Istorija

Koplyčios istorija siejama su Teresdvario dvaru, kuris žinomas nuo XVII a. 1682 m. (kituose šaltiniuose – 1642 m.) dvaro savininkai grafai Morikoniai čia pastatė medinę Švč. Mergelės Marijos koplyčią. Ją gyventojai 1895 m. atnaujino, o 1935 m. kun. Antanas Pauliukas perstatė. Koplyčia buvo atnaujinta ir padidinta; meistras – K. Damašavičius (parašas ant pamato).

Po 1831 m. sukilimo dvaras iš tuomečių savininkų buvo konfiskuotas, paverstas valstybine valda ir čia įkurtas Teresdvario valstybinis dvaras. Po baudžiavos panaikinimo dvaro žemės buvo išdalintos buvusiems valstybiniams valstiečiams, o buvusiame centre atsirado nauji savininkai – Pauliukai.

## Galerija

Bygailiai, koplyčia su nuoroda.JPG|Nuoroda į koplyčią, kapinių vartai
Bygailių koplyčia, priekis.JPG|Priekis
Apsidė. Bygailių koplyčia.JPG|Galinė dalis
Bygailių koplyčia, interjeras.JPG|Koplyčios interjeras
Altoriai, Bygailių koplyčia.JPG|Altoriai: šoninis ir centrinis
Bygailių koplyčia, į vargonų pusę.JPG|Vargonai stovi ant žemės
Bygailių koplyčia, dekretas.JPG|Vargonų klaviatūra
Bygailiai, koplyčios dekretas.JPG|Vyskupo dekretas dėl atlaidų
Bygailių koplyčia, kryžius.JPG|Bokštelio kryžius


## Šaltiniai
Sodelių Šv. Dvasios koplyčia

**Sodelių Šv. Dvasios koplyčia** – veikianti koplyčia Sodelių kaimo kapinėse, Karsakiškio seniūnijoje, Panevėžio rajone, 1 km į pietus nuo kelio . Gali būti pasiekiama vykstant keliu .

Koplyčia pastatyta 1846 m. ant Dominyko Mažeikos dovanotos žemės, priklauso Geležių Šv. Juozapo parapijai. Kiekvieno mėnesio pirmąjį sekmadienį aukojamos šv. Mišios.  Šventovę tinkamai prižiūri Sodelių kaimo bendruomenė. Medinį statinį paremontuoja ir išdažo, padarė suolus. Savamokslis dailininkas Algimantas Jasinavičius nupiešė paveikslų. Vienas jo darbų puošia altorių. Koplyčioje yra ir senesnių religinio turinio paveikslų.


Sodelių koplyčia.JPG|Galinė dalis
Sodelių koplyčia, viduje.JPG|Viduje


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sodelių Šv. Dvasios koplyčia 
* Petras Juknevičius. Panevėžio rajono koplyčios *panrs.lt*, „Tėvynė“, 1993-10-20, Nr. 81.
Lukonių šv. Teresės koplyčia

**Lukonių šv. Teresės koplyčia** – veikianti kapinių koplyčia Lukonių kaime, Subačiaus seniūnijoje, Kupiškio rajone. Koplyčia stovi 4 km į šiaurę nuo Subačiaus, pasiekiama iš kelio .

Koplyčia priklauso Subačiaus šv. Pranciškaus Asyžiečio parapijai. Pastatyta 1939 m. Koplyčia prižiūrima, joje iškilmingai švenčiami Šv. Teresės atlaidai.

## Istorija

XX a. 4-ajame dešimtmetyje iš JAV grįžęs Petras Varnauskas akmens mūro tvora aptvėrė kaimo kapines, o Kazimieras Varnauskas čia 1939 m. fundavo koplyčią. Koplyčios statytojas buvo Povilas Šukys (?-1944) iš Palaukių kaimo (dab. Panevėžio raj.), savamokslis meistras, keliaudavęs iš vienos meistrystės vietos į kitą. 1938 m. jis pradėjo statyti Lukonių kaimo koplyčią, visą statybos laikotarpį gyvendamas lukoniečio A. Varnausko šeimoje. 1939 m. statybos darbai buvo baigti. 1943 m. žiemą P. Šukys peršalo, susirgo ir 1944 m. mirė. Buvo palaidotas Lukonių kaimo kapinėse. Paminklas meistrui pastatytas A. Varnausko šeimos lėšomis. Juodo akmens antkapinis kryžius pažymėtas įrašu „koplyčios meistras“.

## Galerija

Lukonys, koplyčia 2.JPG|Galinė dalis
Lukonys, koplyčia 3.JPG|Kapinių vartai
Lukonys, koplyčia, vidus.JPG|Viduje


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Subačiaus šv. Pranciškaus Asyžiečio parapija
Žiliškių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo koplyčia

**Žiliškių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo koplyčia** – veikianti kapinių koplyčia Žiliškių kaime, Karsakiškio seniūnijoje, Panevėžio rajone. Koplyčia stovi apie 2 km į šiaurę nuo kelio .

Priklauso Subačiaus šv. Pranciškaus Asyžiečio parapijai. Rugsėjo viduryje Žiliškių koplyčioje vyksta tradiciniai Kryžiaus išaukštinimo atlaidai.

## Istorija

Koplyčia pastatyta 1851 m., rekonstruota 1899 m. Po 2000 m. atnaujinta.

1935 m. „Panevėžio garse“ apie ją buvo rašoma:

:*Žiliškių koplyčioje rugsėjo mėn. 15 d. buvo švenčiama šv. Kryžiaus Paaukštinimo iškilmė, vadinama „Kermašėlis“. Nors ir gausiai lijo su perkūnija, tačiau į pamaldas iš apylinkės susirinko apsčiai žmonių. Kapinės stovi gražioje, sausoje vietoje, medžiais apsodintoje, ir aptvertos nauja mūro tvora. Bromas cementinis. Įžengus į kapines, tuojau metasi į akis gražiai sutvarkyti, meniškai gėlėmis išpuošti kapai. (...) Medžio koplyčia dar gerame stovyje. Kaimo darbo meistro altorius be stiliaus, bet šv. Kryžiaus Paaukštinimo paveikslas altoriuje gan gražus, sumanaus teplioriaus ranka nuteptas. Koplyčia neturi vargonų, bet juos pilnai pavaduoja suorganizuotas dainininko Peštuko iš pavasarininkų choras, kurs gražiai atgiedojo mišias ir Mišparus*.

## Galerija

Žiliškių koplyčia 2.JPG|Šoninis fasadas
Žiliškių koplyčia, kapinių vartai.JPG|Kapinių vartai
Žiliškių koplyčia, viduje.JPG|Viduje


## Šaltiniai
Elpida (dainininkė)

**Elpida Karayiannopoulou** (; g. 1949 m. spalio 1 d. Spercheiada) – graikų dainininkė.

## Biografija

Elpida gimė 1949 metais spalio 1 d. Spercheiada mieste. Būdama keturiolikos metų, kartu su dviem savo vyresniais broliais persikėlė į Graikijos sostinę Atėnus. Baigusi mokyklą, Elpida norėjo būti architekte, bet vietoj to pradėjo mokytis topografijos.

Dainininkės karjerą pradėjo 1970 metais, kai ji tapo orkestro atlikėja, vėliau su jais įrašė albumą. 1972 m. kaip solo dainininkė debiutavo muzikos festivalyje Salonikuose su daina „Den Ton Eida“, kuri sulaukė didelio dėmesio. Tais pačiais metais įrašė pirmąjį solinį albumą. Per ateinančius trejus metus atlikėja dalyvavo 13 tarptautinių dainų konkursuose, o 1975 metais Viña del Mar festivalyje Čilėje užėmė pirmą vietą.

1979 metais Elpida pasirinkta atstovauti Graikijai 1979 m. „Eurovizijos“ konkurse. Atlikusi dainą „Sokrati“, su 69 taškais užėmė aštuntą vietą iš 19 dalyvių. Po dalyvavimo atlikėja išleido albumą Izraelyje, kuris tapo auksiniu, o Portugalijoje albumų topuose pasiekė 6 vietą. 1986 metais antrą kartą pasirodė „Eurovizijos“ konkurse, šį kartą kaip Kipro atstovė. Su daina „Tora Zo“ Elpida surinko tik 4 taškus ir užėmė paskutinę – 20 vietą.

1997 m. Elpida baigė dainininkės karjerą.

## Diskografija
* 1972: *Den Ton Eida*
* 1973: *Elpida*
* 1975: *Koita To Fos*
* 1975: *Epi Skinis*
* 1976: *Elpida*
* 1978: *Borei*
* 1979: *Sokrati*
* 1979: *Elpida*
* 1979: *Ta Oraiotera Tragoudia Mou* (kompiliacija)
* 1981: *Me Tin Elpida*
* 1983: *Me Logia Apla*
* 1987: *Flas*
* 1988: *16 Apo Ta Oraiotera Tragoudia* (kompiliacija)
* 1989: *Ela na Paizoume*
* 1990: *Tragoudontas Tis Epohes, 10*
* 1990: *Selida 16*
* 1992: *To Palio Na Legetai*
* 1994: *Mes Sti Nihta Hathika*
* 1994: „Zileia“/„Kameno Harti“ (maxi single)
* 1995: *To Lathos Kai To Pathos*
* 1997: *Me Tragoudia Kai Logia ta Oraiotera Mou, 1972-87* (kompiliacija)

## Nuorodos
* Elpida *Discogs* svetainėje

|-
Monika Avanesian

**Monika Avanesian** (; g. 1998 m. spalio 18 d. Jerevane) – armėnų dainininkė.

## Biografija

Monika gimė 1998 m. spalio 18 d. Jerevane. Kai atlikėjai buvo trys su puse metų, susidomėjo muzika, tačiau dainuoti pradėjo nuo penkerių metų amžiaus. Nuo septynerių metų groja smuiku. 2013 m. vasarą Monika išleido pirmąjį singlą, pavadinimu „Das Chem Anelu“.

### 2013 m. Vaikų Eurovizijos dainų konkursas

2013 m. rugsėjo 27 d. Monika varžėsi armėnų nacionalinėje atrankoje į 11-ąjį vaikų „Eurovizijos“ dainų konkursą. Atlikusi dainą „Choco Factory“, Monika įveikė kitus 11 varžovų ir užėmė pirmą vietą, dėl pergalės atlikėja gavo teisę atstovauti tautai konkurse. Vaikų „Eurovizijoje“, vykusioje Kijeve, su 69 taškais atlikėja užėmė 6 vietą. Maksimalų taškų kiekį (12 taškų) gavo iš Gruzijos.

## Diskografija

### Singlai
* 2013: *Das Chem Anelu*
* 2013: *Choco Factory*

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Daina ''Choco Factory''

|-
Traidžių II senosios kapinės

**Traidžių II senosios kapinės**, vadinamos *Prancūzkapiu* – neveikiančios kapinės pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Traidžių kaime (Kretingos seniūnija), 1,61 km į šiaurę nuo kelio , kairiajame Pilsupio krante.

## Kapinės
Įrengtos aukštumos kyšulyje, įsiterpiančiame į Pilsupio upelio slėnį. Stačiakampio plano, aptvertos statinių tvora, kurios pietinėje dalyje įrengti vienvėriai varteliai.

Viduryje stovi medinė koplytėlė su Švč. Lurdo Marijos skulptūra, o į vakarus nuo jos – Tremtinių kryžius.

Teritorijos plotas – 0,01 ha.

0,67 km į šiaurę – šiaurės vakarus yra kaimo senosios kapinės, vadinamos Markapiais (Maro kapeliais).

## Istorija

Pasakojama, kad šioje vietoje yra prancūzkapiai – čia palaidoti 1812 m. tarp Traidžių ir Kurmaičių mūšyje su kazokais žuvę iš Rusijos imperijos besitraukiančios Napoleono Didžiosios armijos kariai. Kita žuvusiųjų dalis, esą, buvusi palaidota Kurmaičiuose.

Kapinėse nuo seno stovėjo koplytėlė ir kryžius. Jiems sunykus, šalia gyvenęs Pranas Kauneckas 1947 m. pastatė naują koplytėlę ir monumentalų kryžių su lieto metalo Nukryžiuotojo figūra ir skardiniu užrašu: „INRI / Būk mums maloningas / 1947“. Šis kryžius XXI a. pradžioje sunyko.

Priešingoje koplytėlės pusėje kaimo gyventojai 1990 m. pastatė Tremtinių kryžių.

1992 m. žvalgė Julius Kanarskas (Kretingos muziejus), 1995 m. – Kultūros paveldo centras (istorikės Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė).

Saugotinas kultūros paveldo objektas, turintis memorialinį vertingųjų savybių pobūdį. 

Kapinių koplytėlė su Marijos skulptūra – registrinis kultūros paveldo objektas (kodas 15074).

## Šaltiniai
Bikiškių Kristaus Atsimainymo koplyčia

**Bikiškių (Daukšėnų) Kristaus Atsimainymo koplyčia** – koplyčia Bikiškių kaimo kapinėse, Karsakiškio seniūnijoje, Panevėžio rajone. Koplyčia stovi apie 4 km į vakarus nuo kelio , važiuojant iš Geležių pakeliui į Daukšėnus, Žaliojoje girioje. Paskutinėje kelio atkarpoje, likus apie 0,7 km ir įvažiuojant į mišką ties Skūpų vienkiemiu, pervažiuoti Žambo upelį, ties kirtaviete miško keliuku pasukti į dešinę.

Koplyčia 1886 m. pastatyta, 1992 m. atnaujinta. Pastatas suremontuotas, ji priklauso Geležių Šv. Juozapo parapijai. Iškilmingai švenčiami Kristaus Atsimainymo atlaidai. 2007 m. koplyčioje Šv. Mišias yra aukojęs Panevėžio vyskupas Jonas Kauneckas. 

Kapinėse pastatytas paminklas Lietuvos partizanams. Kelių jų portretai iškabinti koplyčioje ant sienos. Čia yra vykę renginių Lietuvos partizanų atminimui (viename iš jų 2012 m. rugpjūčio 6 d. dalyvavo ministrė Rasa Juknevičienė).


Bikiškių (Daukšėnų) koplyčia 2.JPG|Šoninis fasadas
Bikiškių (Daukšėnų) koplyčia 3.JPG|Viduje


## Šaltiniai
Kristupas Steponas Sapiega

**Kristupas Steponas Sapiega** (, ; 1590–1627 m. balandžio 9 d.), Dubrovlianai) – LDK valstybinis veikėjas, Lietuvos didysis raštininkas (1621–1627 m.), Vilkijos, Lydos (nuo 1614 metų) ir Mstislavlio (nuo 1621 metų) seniūnas.

## Biografija
Lietuvos magnatų Sapiegų giminės, Čereisko-Ružano linijos atstovas, herbo „Lis“ savininkas. Oršos pakamario Grigaliaus Sapiegos (m. 1600) ir Sofijos Stravinskaitės (m. iki 1611) jaunesnysis sūnus. Vyresnysis brolis – Vitebsko kaštelionas ir Lietuvos didysis taurininkas Aleksandras Dažbog Sapiega. Lietuvos didžiojo kanclerio Leono Sapiegos giminaitis.

Gimus buvo kalvinistu. 1603–1605 metais kartu su pusbroliu Jonu Stanislovu Sapiega mokėsi jėzuitų kolegiume, Braneve, kur perėjo į katalikybę. Mokslus tęsė Viurcburge, Frankfurte prie Maino ir Paryžiuje. 1608 metais grįžo iš užsienio į tėvynę.

1609–1611 metais Kristupas Steponas Sapiega dalyvavo Rusijos–Lenkijos karo, Lenkijos–Lietuvos armijos Smolensko apgultyje. 1613 ir 1616 metais buvo renkamas pasiuntiniu į seimus, 1617 metais tapo Lietuvos Tribunolo maršalka. 1614 metais gavo valdyti Lydos, o 1621 metais – Mstislavlio seniūniją. Tais pačiais metais 1621 metais buvo paskirtas Lietuvos didžiuoju raštininku.

## Šeima

1619 metais vedė kunigaikštytę Aną Holovčinską (m. 1643), Mstislavlio vaivados, kunigaikščio Aleksandro Holovčinskio (apie 1570–1617) ir Elžbietos (Galšos) Valavičiūtėa dukterį. Vaikai:

* Mikalojus Kristupas Sapiega (1613–1639), Vilkijos seniūnas ir Lietuvos lauko raštininkas
Švenčionių miškai

**Švenčionių miškai** – miškingi plotai Švenčionių rajone, į rytus nuo Švenčionių, šalia Baltarusijos sienos. Priklauso Švenčionėlių miškų urėdijos Švenčionių girininkijai. Plotas – 19,1 km².

Švenčionių miškus sudaro Novkos, Trakų, Mylių, Bėlio, Lygumų, Blėkiškės, Vigadkos, Sobolnų miškai. Būdingas banguotas paviršius, o dirvožemiai – jauriniai silpnai nujaurėję smėliai ir velėniniai jauriniai priesmėliai. Miškai yra Žeimenos ir Dysnos baseinų vandenskyroje (teka Žeimenėlė, prasideda Strūna, Peleka). Šiaurinėje dalyje telkšo Bėlio, Bėlaičio, Sėtikio ežerai (patenka į Sirvėtos regioninį parką).

Medynų sudėtis:
* pušynai – 57 %
* eglynai – 34 %
* beržynai – 7 %
* juodalksnynai – 1 %
* baltalksnynai – 1 %

Medynų amžius: jaunuolynai 30 %, pusamžiai medynai – 67 %, pribręstantys – 2 %, brandūs – 1 %.

Švenčionių miškuose gausu stirnų, sutinkami briedžiai, kiškiai, šernai, lapės, barsukai, usūriniai šunys, kiaunės, voverės.

Prie miškų įsikūrę kaimai: Bildos, Kameniškė, Papelekis, Ažuraistis, Karalinavas, Vigadka, Andreikos, Myliai I, Mineliškė, Trakai, Joneliškė, Adutiškio Kelias, Lygumai II, Kochanovka I, Maliūniškė, Sėtikė ir kt.

## Šaltiniai
Žaidimo kasetė

**Žaidimo kasetė** – tam tikras kištuku įjungiamas modulis, talpinantis, pavyzdžiui, pastoviąją atmintį (ROM), kurioje saugomi kompiuterinių programų ar daugiausia kompiuterinių žaidimų duomenys. Šios laikmenos jungiamos į namų kompiuterius ir žaidimų konsoles. Žaidimų kasečių būna įvairių formų, joms būdinga tai, jog pats žaidimas yra talpinamas atminties mikroschemoje, pritvirtintoje prie bet kokios spausdintos schemos, o visa ši konstrukcija dar apgaubiama apsauginiu plastiko sluoksniu, kas savo ruožtu leidžia palyginti lengvai ir greitai perkeisti žaidimų kasetes, įjungtas į žaidimų konsoles. Žaidimų kasetės buvo itin populiarios nuo XX a. 8-ojo deš. vidurio iki 10-ojo deš. vidurio. Vėliau radosi kitos žaidimų duomenims talpinti skirtos laikmenos, tokios kaip diskeliai, CD ir DVD. Paplitus diskasukiams ir programinei įrangai peraugus ROM dydžio apribojimus, kasečių lizdai vėlesnėse žaidimų konsolėse ir kompiuteriuose išnyko.

Šiandieną žaidimų konsolėse paprastai naudojamos CD, DVD ir Blu-ray Disc laikmenos vietoje žaidimų kasečių, nors kasetės tebėra naudojamos delninėse žaidimų konsolėse, tokiose kaip Nintendo 3DS ir PlayStation Vita. Paprastai žaidimo kasečių talpa yra mažesnė nei kitų laikmenų.

## Panaudojimas

Žaidimų sistemos, kurios naudoja žaidimų kasetes:

* „Atari“ žaidimų konsolės (Atari 2600, 5200, 7800, XEGS, Lynx, Jaguar)
* Kai kurios „Nintendo“ žaidimų konsolės (NES, SNES, N64, Game Boy serija, Virtual Boy, Nintendo DS, Nintendo 3DS ir Pokémon Mini)
* Kai kurios „Sega“ žaidimų konsolės SG-1000, Master System, Mega Drive/Genesis, Nomad, Game Gear, Sega 32X bei Sega Saturn
* ColecoVision
* Intellivision
* Leapster
* Neo Geo
* Speak & Spell
* PC Engine/TurboGrafx-16
* PlayStation Vita

## Išnašos
Gritė Maruškevičiūtė

**Gritė Maruškevičiūtė** (1989 m. birželio 18 d. Šiauliuose) – Lietuvos modelis, 2010 m. Mis Lietuva nugalėtoja. Dalyvavo Mis Pasaulis 2010 konkurse, kur užėmė 40 vietą. Baigusi teisės studijas Mykolo Romerio universitete, vadovauja estetikos lavinimo mokyklai ir organizuoja kursus stiliaus ir makiažo, etiketo, darbo protokolo, sveikos gyvensenos temomis.

## Nuorodos

* „Mis Lietuva 2010” G.Maruškevičiūtė po grožio konkurso įkūrė estetikos mokyklą 
* „Mis Lietuva 2010“ tapo vilnietė Gritė Maruškevičiūtė
* Gritė Maruškevičiūtė. Gražuolės organizmui nuolat reikia adrenalino dozės
Šunskų miškas

**Šunskų miškas** – miškas Marijampolės savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Marijampolės, tuoj į pietus nuo Šunskų. Priklauso Marijampolės miškų urėdijos Šunskų girininkijai. Užima 17,2 km² plotą.

Miškai dunkso ant supelkėjusios lygumos, sudarytos iš velėninių glėjiškų ir glėjinių nujaurėjusių molių bei priemolių. Rytiniu pakraščiu teka Šešupė, šiaurėje prasideda jos intakas Žvirgždė.

Medynų sudėtis:
* juodalksnynai – 39 %
* eglynai – 27 %
* beržynai – 20 %
* uosynai – 6 %
* drebulynai – 5 %
* ąžuolynai – 1 %
* skroblynai – 1 %
* baltalksnynai – 1 %

Medynų amžius: jaunuolynai – 12 %, pusamžiai medynai – 76 %, pribręstantys – 9 %, brandūs – 3 %.

Šunskų miške nemaža kanopinių žvėrių, smulkių žinduolių (šernai, stirnos, kiškiai, lapės, voverės ir kt.). Įveisti fazanai, antys.

Prie miško įsikūrę kaimai: Gustabūdis, Svirnaviečiai, Grybinė, Dielinė, Vekeriotiškė, Lūginė, Karužai, Puskepuriai, Obelinė. 63 Šunskų miško kvartale yra fašizmo aukų kapinės.

## Šaltiniai
Eglynas

**Eglynas** – medynas, kuriame vyrauja eglių genties rūšys. Dideli eglynų plotai driekiasi taigoje, įvairių platumų kalnuose.

## Lietuvoje

Lietuvoje eglynus sudaro savaime augančios arba sodintos paprastosios eglės. Eglynai užima ~19 % visų Lietuvos medynų. Auga įvairiuose dirvožemiuose, bet labiausiai mėgsta derlingus, apydrėgnius, gana nuotakius priesmėlio ir priemolio dirvožemius. Šlapiose vietose dažnai kenčia nuo šakninio puvinio, todėl ten lengvai lūžta audrų metu. Nemažai yra grynų eglynų, bet dažniau auga pramaišiui su drebulėmis, beržais, baltalksniais, taip pat pušimis, juodalksniais, ąžuolais. Pagal savo paklotės pobūdį eglynai skirstomi į mėlyninius, kiškiakopūstinius, mėlyninius-kiškiakopūstinius, kiškiakopūstinius-plačialapius (dar kitokio pobūdžio – ~15 %).

Didžiausi Lietuvoje eglynai veši Žemaičių aukštumoje, Šušvės baseine, Biržų girioje. Taip pat dideli eglynai dunkso apie Troškūnus, Balbieriškį, Raguvą, Daugus, Šešupės baseine. Pietų ir Rytų Lietuvoje eglynų reta. Didelių ištisų eglynų nebelikę, nuo XIX a. vid. daug jų iškirsta dėl medienos ir plečiant žemės ūkio naudmenas. Eglynus daug kur pakeitė menkaverčiai drebulynai ir beržynai.

Eglynų vidutinis tūris – 196 m³/ha, vidutinis prieaugis – 3,91 m³/ha, vidutinis bonitetas – II,2, vidutinis skalsumas – 0,63. Kertamos 18–120 metų eglės. Mediena plačiai naudojama statyboje, yra celiuliozės žaliava.

## Šaltiniai
Drebulynas

**Drebulynas** – medynas, kuriame vyrauja drebulės. Būna savaiminiai atauginiai ir sėkliniai. Pastarieji ilgaamžiškesni, atsparesni puviniui.

Lietuvoje drebulynai sudaro ~3,7 % medynų. Auga įvairiuose dirvožemiuose, bet labiausiai mėgsta derlingus ir vidutinio derlingumo gana drėgnus priemolio ir priesmėlio dirvožemius. Atželia eglynų ir kitų medynų kirtavietėse, sudaro tankius brūzgynus. Drebulynai auga pramaišiui su eglėmis, beržais, uosiais, ąžuolais, grynų pasitaiko retai. Pagal paklotės pobūdį skiriami į kiškiakopūstinius, mėlyninius, plačialapinius, uosinius. Ilgalaikių bendrijų nesudaro.

Lietuvoje drebulynai dažniausi Vidurio, Šiaurės, Vakarų Lietuvoje, o Rytų ir Pietų Lietuvoje reti.

Drebulynų vidutinis tūris – 163 m³/ha, vidutinis prieaugis – 4,77 m³/ha, vidutinis bonitetas – I,0, vidutinis skalsumas – 0,69. Kertamos 41–60 metų amžiaus drebulės..

## Šaltiniai
Baltalksnynas

**Baltalksnynas** – medynas, kuriame vyrauja baltalksniai. Būna savaiminiai: atauginiai ir sėkliniai. Pastarieji ilgaamžiškesni, atsparesni ligoms.

Lietuvoje baltalksnynai sudaro ~8,1 % medynų. Auga daugiausia derlinguose velėniniuose glėjiniuose sunkaus ar vidutinio sunkumo priemoliuose bei priesmėliuose, taip pat paupių užliejamuose ir sąnašiniuose dirvožemiuose. Saugo upių, ežerų pakrantes, daubų šlaitus nuo erozijos. Baltalksnynai auga pramaišiui su eglėmis, uosiais, beržais, drebulėmis, būna ir grynų. Pagal paklotės pobūdį skiriami į kiškiakopūstinius, garšvinius, mėlyninius, vingiorykštinius, dilgėlinius, įvairiažolius.

Lietuvoje baltalksnynai dažniausi Vidurio ir Šiaurės Lietuvoje: Joniškio, Kauno, Šiaulių, Biržų, Panevėžio, Akmenės, Ukmergės rajonuose, o Pietų Lietuvoje visai nesutinkami.

Baltalksnynų vidutinis tūris – 72 m³/ha, vidutinis prieaugis – 4,81 m³/ha, vidutinis bonitetas – I,9, vidutinis skalsumas – 0,70. Kertami 31–40 metų amžiaus baltalksniai. Dėl greito augimo vertinami medienos pramonėje. Naudojami kurui, medžio plokščių gamybai.

## Šaltiniai
Arvydas Mišeikis

**Arvydas Mišeikis** (1987 m. rugsėjo 17 d. Šiauliuose) – Lietuvos tinklininkas.

## Klubai

* 2003–2006:  Elga Startas Šiauliai
* 2006–2007:  Nikosijos APOEL FC
* 2007–2008:  VC Puurs
* 2008–2009:  Konstancos Tomis
* 2009–2010:  Ravenos CMC
* 2010–2011:  Konstancos Tomis
* 2011–2012:  Insbruko Hypo Tirol
* 2012–2013:  Avinjono Volley-Ball
* 2013–2014:  Reno Volley 35
* 2014–:  Kelcų Effector

## Pasiekimai

* 2012 m. Austrijos čempionas
* 2009 m. Europos tinklinio klubų taurė: 3 vieta
* 2009 m. Rumunijos čempionas
* 2009 m. Rumunijos taurės laimėtojas

## Nuorodos

* Interviu su geriausiu 2013 metų Lietuvos tinklininku Arvydu Mišeikiu
* Profilis 
* Geriausias Lietuvos metų tinklininkas A.Mišeikis: „Atstovausiu Lietuvai, kiek galėsiu“
* Prancūzijoje žibantis tinklininkas A.Mišeikis: apie kelionių kupiną karjerą, Lietuvos rinktinę ir negyvenamą salą