Charles Rennie Mackintosh

**Čarlzas Renis Makintošas** (, 1868 m. birželio 7 d. – 1928 m. gruodžio 10 d.) – škotų architektas, dizaineris, akvarelininkas. Jo kūryba artima Europos simbolizmui, turėjo reikšmingos įtakos modernui ir secesijai. Kartu su žmona Margaret Makdonald sukurti darbai prisidėjo prie šių judėjimų plėtros. Č. R. Makintošas laikomas vienu ryškiausių moderniojo stiliaus atstovų.

## Ankstyvasis gyvenimas ir išsilavinimas

Čarlzas Renis Makintošas gimė 1868 m. birželio 7 d. Glazge, Taunhedo rajone. Jis buvo ketvirtas iš vienuolikos vaikų šeimoje. Tėvas Viljamas Makintošas dirbo Glazgo miesto policijoje. 1880–1883 m. Čarlzas mokėsi Reido valstybinėje mokykloje ir Alano Gleno institute.

## Vardas
Apie 1893 m. Čarlzas pasikeitė pavardės rašybą iš *McIntosh* į *Mackintosh*, kaip ir jo tėvas. Vidurinį vardą *Rennie* (motinos mergautinė pavardė) jis dažnai naudojo pasirašydamas, tačiau šiuolaikinis įvardijimas „Rennie Mackintosh“ yra netikslus – tokiu vardu jis nebuvo vadinamas. Teisinga forma – *Charles Rennie Mackintosh* arba tiesiog *Mackintosh*.

## Karjera ir šeima
1884 m. Čarlzas Renis Makintošas pradėjo architekto karjerą Glazge, tapęs Džono Hatčisono mokiniu ir vakarais lankydamas Glazgo meno mokyklą. 1889 m. jis įsidarbino architektūros firmoje „Honeyman and Keppie“, o 1901 m. tapo jos partneriu.

1890–aisiais jis sukūrė pirmuosius savarankiškus projektus – interjerus ir pastatų pertvarkymus Glazge. Tuo metu meno mokykloje susipažino su menininke Margaret Makdonald, kuri 1900 m. tapo jo žmona. Kartu su ja, jos seserimi Frensis ir Herbertu Makneiru jie sudarė kūrybinę grupę „Glazgo ketvertas“, tapusią svarbiausiu Glazgo stiliaus branduoliu.

1913 m., firmą ištikus sunkumams, Č. R. Makintošas pasitraukė iš partnerystės ir bandė verstis savarankiškai.

## Kūrybos įtakos
Didžiąją gyvenimo dalį Čarlzas Renis Makintošas praleido Glazge – XIX a. pramonės perversmo metu sparčiai augusiame pramonės ir laivų statybos centre. Jo kūrybą veikė ne tik vietos architektūros tradicija, bet ir Azijos menas bei modernizmo idėjos. Ypač ryški buvo japonizmo įtaka: japoniškam stiliui būdingas santūrumas, paprastumas, natūralių medžiagų naudojimas ir šviesos bei šešėlio žaismas.

Europoje tuo metu stiprėjo modernizmo filosofija, pabrėžusi funkcionalumą ir paprastumą. Č. R. Makintošas jungė šias idėjas su škotiškąja architektūra ir moderno puošnumu. Jo stiliui būdinga kontrastų dermė – griežti kampai derinti su augaliniais motyvais, labiausiai žinomas jų pavyzdys – „Makintošo rožė“.

Didžiausią pripažinimą jam pelnė Glazgo meno mokyklos pastatas (1897–1909 m.), taip pat vienintelė jo bažnyčia – Karalienės Kryžiaus bažnyčia Merihile, vėliau tapusi Makintošo draugijos būstine. Kaip ir Frenkas Loidas Raitas, jis siekė valdyti visą architektūrinę aplinką – nuo konstrukcijos iki interjero ir baldų.

Kartu su žmona Margaret Makdonald jis kūrė interjero detales ir dekorą; jų bendri darbai buvo eksponuoti 1900 m. Vienos secesijos parodoje. Nors Č. R. Makintošo architektūrinė karjera truko neilgai (pagrindiniai užsakymai įgyvendinti 1895–1906 m.), jo kūryba darė didelę įtaką Škotijos architektūrai ir dizainui.

### Svarbiausi projektai

* Interjerai žmonos broliui Čarlzui Makdonaldui Danglase.
* Vila „Hill House“ Helensburge – vienas reikšmingiausių Č. R. Makintošo sukurtų namų, išlikęs su originaliais baldais ir interjeru.
* „Willow“ arbatinė (*Sauchiehall* gatvė, Glazgas), sukurta užsakovės Ketrin Krenston iniciatyva.
* Buvusios laikraščio „Daily Record“ redakcijos patalpos Glazge.
* Buvęs „Glasgow Herald“ pastatas *Mitchell* gatvėje, dabar – „The Lighthouse“, Škotijos dizaino ir architektūros centras.
* *78 Derngate* (Nortamptonas) – interjero ir architektūrinis pertvarkymas kolekcininkui Venmanui Džozefui Basetui–Loukui.
* *5 The Drive* (Nortamptonas) – projektas V. Dž. Baseto–Louko giminaičiui.

### Nepastatyti projektai
Nors gimtojoje Škotijoje Č. R. Makintošas kurį laiką buvo populiarus, daugelis jo ambicingų projektų taip ir liko neįgyvendinti. 1901 m. Glazgo tarptautinei parodai suprojektuoti pastatai nebuvo pastatyti, taip pat ir tais pačiais metais sukurtas „Meno mylėtojo namas“ (*House for an Art Lover*). 1903 m. jis dalyvavo Liverpulio katedros konkurse, bet nelaimėjo.

Kiti nerealizuoti sumanymai apėmė geležinkelio stotį, koncertų salę, parodų rūmus, muziejus bei įvairius gyvenamuosius namus.

Kai kurie šių projektų buvo įgyvendinti tik XX a. pabaigoje:
* „Meno mylėtojo namas“ pastatytas Glazgo Belahiustono parke (1989–1996 m.).
* „Dailininko kotedžas ir studija“ (Faras, prie Inverneso) užbaigtas 1992 m. architekto Roberto Hamiltono Makintairo iniciatyva.
* „Gate Lodge, Auchinbothie“ eskizai tapo pagrindu mažiems įvažiavimą žymintiems nameliams Faro vietovėje (1995–1997 m.).

Nors Č. R. Makintošo architektūrinis palikimas nedidelis, jo kūryba darė ryškią įtaką Europos dizainui. Ypač ji buvo vertinama Austrijoje ir Vokietijoje – 1900 m. jo darbai pristatyti Vienos secesijos parodoje, vėliau eksponuoti Budapešte, Miunchene, Dresdene, Venecijoje ir Maskvoje.

## Kūrybinė veikla ir tapyba

Č. R. Makintošas, būsimoji jo žmona Margaret Makdonald, jos sesuo Frensis bei Herbertas Makneiras susipažino Glazgo meno mokykloje. Jie tapo žinomi kaip „Glazgo ketvertas“ – grupė, formavusi savitą „Glazgo mokyklos“ stilių. Jų darbai buvo pristatomi parodose Glazge, Londone ir Vienoje, o apie 1900 m. darė įtaką ir Vienos secesijai.

Be architektūros, Č. R. Makintošas kūrė interjerus, baldus, tekstilę bei metalo dirbinius. Jo kūryboje persipynė žmonos Margaret braižas – jos švelnios, gėlių motyvais grįstos formos papildė vyro griežtesnes linijas. XX a. trečiajame dešimtmetyje Č. R. Makintošas kūrė knygų viršelių dizainus, tarp jų – leidyklai „Blackie and Son“.

## Vėlyvieji metai
Nusivylęs architektūra, Č. R. Makintošas vėlyvuoju gyvenimo laikotarpiu atsidėjo akvarelei – tapė peizažus ir gėlių studijas, dažnai kartu su žmona Margaret. 1914 m. jie persikėlė į Safolką, tačiau Pirmojo pasaulinio karo pradžioje menininkas trumpam buvo sulaikytas kaip tariamas Vokietijos šnipas.

1923 m. Makintošai apsigyveno pietų Prancūzijos pakrantės miestelyje Por Vandre. Čia jis visiškai pasitraukė iš architektūros ir dizaino, atsidėdamas akvarelei. Jo darbuose atsispindi Viduržemio jūros pakrantės uostai, kalvos ir Rusijono peizažai, kuriuose menininką ypač domino žmogaus ir gamtos aplinkos dermė. Ši kūryba šiandien pristatoma vietiniu „Makintošo taku“, vedančiu per jo pamėgtas tapymo vietas.

1927 m., Čarlzui susirgus burnos vėžiu, Makintošai grįžo į Londoną. Po operacijos jis gyveno draugų surastame būste Hampstede, kur jam talkino artimieji ir bičiuliai. Vėliau, kilus nesutarimams su kaimynais, porą priglaudė draugas Desmondas Čepmenas–Hiustonas savo namuose Beisvoteryje.

Liga netrukus atsinaujino, ir 1928 m. gruodžio 10 d. Č. R. Makintošas mirė sulaukęs 60 metų. Jis buvo kremuotas Londone, o pelenai, pagal paties valią, išbarstyti Viduržemio jūroje prie Por Vandro – tose vietose, kurias jis mėgo tapyti.

## Palikimas

Po Č. R. Makintošo mirties jo kūryba sulaukė vis didesnio pripažinimo, o pagal jo brėžinius įgyvendinta keletas pomirtinių projektų. Glazge atkurtas „Mackintosh House“ muziejus pristato menininko ir jo žmonos namų interjerus, o Glazgo universiteto Hanteriano muziejuje saugoma didžiausia jo darbų kolekcija. Pagal jo idėjas pastatyti keli pastatai, atkuriantys jo stilių, pavyzdžiui, „Meno mylėtojo namas“ Belahiustono parke.

Svarbiausias jo architektūrinis palikimas – Glazgo meno mokyklos „Makintošo pastatas“, laikomas vienu reikšmingiausių Jungtinės Karalystės statinių. Pastatą du kartus nuniokojo gaisrai (2014 ir 2018 m.), po kurių jis šiuo metu atkuriamas.

Č. R. Makintošo kūrybos atgimimui XX a. pabaigoje daug įtakos turėjo 1990 m. Glazgui suteiktas Europos kultūros sostinės vardas ir didžioji retrospektyvinė paroda. Nuo to laiko jo darbai eksponuojami muziejuose, o visuomenei atverti ir restauruoti jo suprojektuoti pastatai – „Scotland Street“ mokykla, „Willow“ arbatinė, *78 Derngate* namas Nortamptone.

Č. R. Makintošo kūryba įvertinta ir tarptautiniu mastu – jo parodos vyko Niujorke, JAV muziejuose bei Europoje. Jo atvaizdas puošia Didžiosios Britanijos banknotus, o 2018 m., minint 150–ąsias gimimo metines, Glazge sukurta freska, įamžinanti jo stilistiką.

## Šaltiniai