open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Laukuvos valsčius

**Laukuvos valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Laukuva.

## Istorija

1253 m. pusę Laukuvos valsčiaus karalius Mindaugas siekdamas taikos atidavė Livonijos ordinui. XIV a. valsčius buvo Medininkų žemėje, vėliau panaikintas. Atkurtas po I pasaulinio karo, galutinai panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Rietavo rajonui (5 apylinkės), Šilalės rajonui (1 apylinkė) ir Varnių rajonui (3 apylinkės).

|-
| 1923 m.  || 133 || 5094 || 1173 || || 70 gyvenviečių 
|-
| 1932 m. || 159 || 6412 || || 9 seniūnijos  ||
|-
| 1949-01-01  || 176 || || || 9 apylinkės  ||
|}

## Vadovai
* Aleksandras Mackevičius, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyvenvietės

1923 m. surašymo metu valsčiuje buvo šios gyvenvietės:

* Aitvidaičių (Atvidaičių) k.
* Apvaršuvos k.
* Aukštagirės k.
* Baltkalnio k.
* Baublių k.
* Bilionų k.
* Bučių k.
* Burbiškių k.
* Dainiškės k.
* Dargalių k.
* Dargių k.
* Degliškės k.
* Drukteinių k.
* Dulkialaukio k.
* Dvarvičių k.
* Girininkų k.
* Girvainių k.
* Gulbių k.
* Ivoniškių dv.
* Ivoniškių k.
* Jankaičių k.
* Kantautalių k.
* Karūžiškių k.
* Kaštaunalių k.
* Kelpšaičių k.
* Kontautų k.
* Kuitainių k.
* Laukuvos mstl.
* Laukvarių k.
* Malavėnų k.
* Mykulių k.
* Monkiškės k.
* Padievyčio k.
* Padvarninkų k.
* Palaukuvio k.
* Paligunių k.
* Palipio vs.
* Palokistalio k.
* Palokiščio k.
* Pikaičių dv.
* Pikaičių k.
* Pikaičių vs.
* Pikaitelių k.
* Požerės k.
* Požerio k.
* Reistrų k.
* Ręsčių k.
* Reškėtų k.
* Rūdiškės vs.
* Ruskių k.
* Sališkės vs.
* Samoskolių k.
* Sarvičių k.
* Siautelių k.
* Silvestrų k.
* Stungaičių k.
* Šauduvos k.
* Šauliškės vs.
* Šukuolių k.
* Tautvilų k.
* Treigių k.
* Trunpainių k.
* Ustronių k.
* Vabalių k.
* Vaikiulaukų k.
* Vaitkaičių dv.
* Vaitkaičių k.
* Vankių Didž. k.
* Vankių Maž. k.
* Virpilo k.
* Virpilų plv.


## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 5094 žmonės:
* Lietuviai - 92,68% (4721);
* Žydai - 5,99% (305);
* Rusai - 0,96% (49);
* Kiti - 0,37% (19).

### Žymūs žmonės

|- 
| 1891 || Apvaršuva || Leonas Jonikas, žurnalistas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas || 1969
|-
| 1903 || Selvestrai || Leonas Kaulakis, energetikas || 1987
|-
| 1923 || Bučiai || Antanas Rubšys, prelatas, Šv. Rašto vertėjas || 2002
|-
| 1924 || Dargaliai || Stasys Žilys, dvasininkas ir archyvaras || 2021
|-
| 1929 || Pykaičiai || Jonas Jocys, dainininkas || 2012
|-
| 1931 || Bučiai || Teresė Ūksienė, poetė, pedagogė || 2025
|-
| 1935 || Mėčiai || Petras Bielskis, režisierius || 
|}

## Šaltiniai
Žeimelio valsčius

**Žeimelio valsčius** (carmečiu ***Nociūnų valsčius***, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje, pasienyje su Latvija. Centras – Žeimelis, iki I pasaulinio karo – Nociūnai.

## Istorija

Valsčius minimas nuo 1586 m. Caro laikais atkurtas XIX a. Kauno gubernijoje Nociūnų vardu. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Linkuvos rajonui (9 apylinkės).

|-
| 1877 m. || || 5852 || 578 kiemai  || 11 seniūnijų || 56
|-
| 1923 m.  || 177 || 5650 || 1346 || || 67 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 149 || 7000 || || 12 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 162 || || || 9 apylinkės  ||
|}

## Vadovai
* Vincas Andrešiūnas, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyvenvietės

1923 m. valsčiuje buvo šios gyvenvietės:

* Akmeniškių vs.
* Aleksejevkos I k.
* Aleksejevkos II k.
* Balanėlių k.
* Balinių vs.
* Baltausių k.
* Bardiškių k.
* Bliodniekų plv.
* Bruverių vs.
* Buliškių vs.
* Dambių vs.
* Daunorių k.
* Degių vs.
* Diržių k.
* Evglių vs.
* Gatančių k.
* Gedeikonių k.
* Geišių k.
* Gelčių k.
* Geručių k.
* Gliebavos dv.
* Jovaišių dv.
* Jovaišių k.
* Kairelių k.
* Klausučių k.
* Kostantų dv.
* Krasniškių k.
* Kratošino dv.
* Kukariškių plv.
* Kukių k.
* Latveliškių vs.
* Lauksodžio dv.
* Lauksodžio k.
* Laumeikių k.
* Lepšinės k.
* Liesų dv.
* Liesų Maž. vs.
* Lipiškių vs.
* Maišelių plv.
* Mažučių k.
* Meldžiūnų dv.
* Meldžiūnų k.
* Mielių vs.
* Mokoliškių k.
* Nakrašūnų k.
* Naujadvarių k.
* Nociūnų k.
* Noreikų k.
* Norūnėlių k.
* Palšių vs.
* Petronėlių k.
* Petronių k.
* Pikčiūnų k.
* Požeimelių dv.
* Punės vs.
* Rozentalių vs.
* Ruočių vs.
* Ruonių vs.
* Skarulių k.
* Skikmų k.
* Slabadų vs.
* Slontiškių dv.
* Steigvilių k.
* Šumilių vs.
* Švitingavos vs.
* Trumpakojų k.
* Zilių dv.
* Žeimelio dv.
* Žeimelio mstl.
* Žyčiūnų k.


## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1877 || Bardiškiai || Ignas Lapinskas, knygnešys || 1935
|-
| 1899 || Kūkai || Adolfas Lapšys, teisininkas || 1942
|-
| 1919 || Ruoniai || Emilija Daktaravičienė, gydytoja ||
|-
| 1929 || Mažučiai || Petras Bėčius, agronomas || 1995
|-
| 1936 || Geručiai || Algis Balaišis, karininkas ||
|}

## Šaltiniai
Tanketė

**Tanketė** – lengva vikšrinė šarvuotoji kovos mašina, vienvietė ar dvivietė, ginkluota vienu, kartais dviem kulkosvaidžiais, paprastai be bokštelio, masė iki 4 t. Tanketės naudotos kaip ryšio ir žvalgybos mašinos, taip pat – kaip pabūklų vilkikai.

Kai kurios tanketės buvo tokios žemos, kad įgulos nariai savo vietas užimdavo gulomis. Dalis tankečių turėjo bokštelius, kuriuos sukiodavo rankomis. Tankečių ginklai buvo kulkosvaidžiai, nors kai kurios buvo ginkluotos 20 mm patrankomis ar granatsvaidžiais.

## Tankečių istorija

### Europos šalys
D. Britanijos *Carden Loyd* tanketės buvo klasikinės ir labiausiai vykusios, nors kautynėse mažai naudotos. Tankečių konstruktoriai, kurdami tanketes, dažnai mėgdžiojo *Carden Loyd* konstrukciją. Britų tanketė *Universal Carrier*, irgi kurta remiantis *Carden Loyd*, buvo labai plačiai naudojama (jų pagamino ~113000).

Italijos kariuomenėje trys tankų divizijos ir trys „greitosios“ (*celere*) divizijos buvo ginkluotos L3/33 ir L3/35 tanketėmis. Šias tanketes italai plačiai naudojo kare su Etiopija, Ispanijos pilietiniame kare. L3 tanketes naudojo ir Italijos ekspedicinis korpusas Rusijoje (*Corpo di Spedizione Italiano*) per Antrąjį pasaulinį karą.

Prancūzijos kariuomenė ketvirtąjį XX a. dešimtmetį naudojo žvalgybinę tanketę *Automitrailleuses de Reconnaissance* ('kulkosvaidinis žvalgas').

Lenkija buvo viena pirmųjų Europos šalių, kurios po Pirmojo pasaulinio karo suformavo tankų dalinius. 1939 m. Lenkijos ginkluotosios pajėgos turėjo 15 atskirųjų žvalgybinių tankų kuopų, kurios turėjo po 13 tankečių TK-3 ar TKS.

### Japonija
Tanketes labai plačiai naudojo Imperatoriškoji Japonijos armija. Jų tanketės buvo skirtos naudoti kariaujant džiunglėse. Tačiau prasidėjus antrajam pasauliniam karui daugelis japoniškų tankečių buvo pasenusios ir nelabai tinkamos numatytoms funkcijoms atlikti. Todėl daugelis japoniškų tankečių buvo naudojamos kaip artilerijos vilkikai.


Image:TK-3.jpg|Lenkijos tanketė TK-3
Image:L-35-Beograd.jpg|Italijos tanketė L3/35
Image:T-27 tank.jpg|TSRS tanketė T-27
Image:Type 97 (AWM P00001-361).jpg|Japonijos tanko stiliaus tanketė *Type 97 Te-Ke*


### Tankečių išnykimas

Daugelis šalių tanketes nustojo gaminti apie 1935 m., kai paaiškėjo, kad tanketės pernelyg neefektyvios:
* pažeidžiamos dėl plonų šarvų
* silpnai ginkluotos – bokštelio nebuvimas apsunkina efektyvų šaudymą.
Tai patvirtino tankečių naudojimas Ispanijos pilietiniame kare ir Vokietijos-Lenkijos kare 1939 m. rugsėjyje. Tanketės buvo gana efektyvios žvalgybos mašinos, nors ekipažai patirdavo nemažus nuostolius dėl silpnos šarvuotės. Tanketes dažnai naudojo kaip lengvųjų ir vidutinių pabūklų vilkikus.

Tankečių buvo atsisakyta, kadangi jų kovinis efektyvumas buvo nedidelis ir jos labai pažeidžiamos prieštankinių ginklų, net vidutinio kalibro kulkosvaidžių. Tanketes pakeitė šarvuotieji automobiliai.

XX a. paskutinį dešimtmetį vėl pasirodė tanketės tipo šarvuočiai. Vokietijos bundesveras į desanto dalinių ginkluotę priėmė šarvuotį *Wiesel*, kuris naudojamas kaip žvalgybinis šarvuotis. Tačiau *Wiesel* vadinamas ne tankete, o *gepanzerter Waffenträger* 'šarvuotasis ginklavežis'.
Žemaičių Naumiesčio valsčius

**Žemaičių Naumiesčio valsčius** (iki XX a. tarpukario ***Naumiesčio valsčius***, carmečiu ***Aleksandrovsko valsčius***, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Žemaičių Naumiestis.

## Istorija

Minimas nuo 1650 m. XIX a. įkurtas Kauno gubernijoje. 1905 m. gruodžio 5 d. valstiečiai nušalino valsčiaus sekretorių ir išrinko naująjį sekretorių – Rimkų. Valstiečių revoliuciniams veiksmams vadovavo Rimženčių gyventojai N. Tribičius ir V. Rapolavičius. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Šilutės rajonui (13 apylinkių).

|-
| 1877 m. || || 6239 || 1061 kiemas  || 4 seniūnijos || 74
|-
| 1923 m.  || 228 || 9154 || 1846 || || 60 gyvenviečių 
|-
| 1932 m. || 170 || 10988 || || 15 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 215 || || || 13 apylinkių  ||
|}

## Vadovai
* Juozas Dyglis, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyvenvietės

1923 m. surašymo metu valsčiuje buvo šios gyvenvietės:

* Adomavos k.
* Bartininkų (Didž.) k.
* Bartininkų (Maž.) k.
* Brokorių k.
* Budrikų k.
* Bulšinskinių k.
* Ciparių k.
* Degučių k.
* Dulkiškių k.
* Gardamo mstl.
* Gečių k.
* Girininkų (Didž.) k.
* Girininkų (Tenenių) k.
* Grigališkių k.
* Gudiškių k.
* Jokūbiškių k.
* Judžių k.
* Juškaičių k.
* Kalininkų k.
* Klebonų k.
* Kukuiliškių k.
* Kunigiškių plv.
* Laukstienų k.
* Ledalių k.
* Makių k.
* Meškinių k.
* Midverių k.
* Nausėdų k.
* Pakalniškių k.
* Pašiaudės k.
* Pašvėkšnio k.
* Pauparių k.
* Pažaliosios (Degučių) k.
* Pipliškių k.
* Polendrių k.
* Ramoniškių k.
* Raugelių k.
* Rimženčių k.
* Snukelių (Snukalių) k.
* Spičių k.
* Sugintų k.
* Šeputaičių k.
* Šiaudėnų k.
* Šiaudvyčių k.
* Šilgalių k.
* Šylių k.
* Šiusčių k.
* Užlaukių k.
* Užšusčio k.
* Užtenenių k.
* Vaitkaičių k.
* Vanagių k.
* Venskų k.
* Vidgirių k.
* Žakainių k.
* Žalpių k.
* Žemaičių Naumiesčio mstl.
* Žiogaičių k.
* Žiogų k.


## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 9154 žmonės:
* Lietuviai - 86,64% (7931);
* Žydai - 7,3% (667);
* Vokiečiai - 4,07% (373);
* Rusai - 1,6% (148);
* Kiti - 0,38% (35).

### Žymūs žmonės

|-
| 1923 || Šyliai || Juozas Ciparis, chemikas || 2005
|-
| 1926 || Paupariai || Bronislovas Balčytis, matematikas || 2018
|-
| 1927 || Užšustis || Viktoras Baltutis, spaudos darbuotojas || 2018
|-
| 1937 || Paupariai || Eduardas Balčytis, muzikologas || 2021
|}

## Šaltiniai
Plokščių valsčius

**Plokščių valsčius** (iki I pasaulinio karo ***Blagoslovenstvo valsčius***, , ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietvakarių Lietuvos teritorijoje, kairiajame Nemuno krante. Centras – Plokščiai.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1861 m., priklausė Suvalkų gubernijai. 1931 m. gegužės 22 d. 14 vietovių perduotos Gelgaudiškio valsčiui, 28 vietovės – atkurtam Ilguvos valsčiui. Plokščių valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Šakių rajonui (6 apylinkės).

|-
| 1888 m.  || || 7650 || || ||
|-
| 1923 m.  || 115 || 3976 || 795 || || 47 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 107 || 3766 || || 12 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 116 || || || 6 apylinkės  ||
|}

## Vadovai
* Antanas Gudaitis, 1931–1934 m.

## Suskirstymas

## Gyvenvietės

1923 m. surašymo metu valsčiuje buvo šios gyvenvietės:

* Antaniškių k.
* Antkalniškių k.
* Būdelės k.
* Buižių k.
* Bundzų k.
* Bunikėlių k.
* Buožių k.
* Čebatorių k.
* Dagilių k.
* Dėdynų (Pasiurkštės) k.
* Dubiniškių k.
* Jotijos k.
* Jotyškių k.
* Karkazų k.
* Kedebliškių k.
* Kerutiškės k.
* Kisielių k.
* Kubilių k.
* Martišiškės dv.
* Mišiurkėnų k.
* Naudvario dv.
* Naujališkių k.
* Naujokaičių k.
* Pajotijų dv.
* Pajotijų k.
* Palankynės vs.
* Panikių k.
* Pašilių k.
* Paužnikių (Šilvėnų) k.
* Paveliuonio dv.
* Pavirangių k.
* Plokščių dv.
* Plokščių k.
* Prancų k.
* Ropienos k.
* Stulgių k.
* Šikšnių k.
* Šileravos k.
* Šilvėnų dv.
* Šilvėnų k.
* Tumšų (Lažauninkiškės) k.
* Vaiguviškių k.
* Verkuliškės dv.
* Vidgirių k.
* Vingalupio vs.
* Voniškių k.
* Vosiškės k.
* Zarambiškės dv.


## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 3976 žmonės:
* Lietuviai – 96% (3806);
* Vokiečiai – 2,96% (118);
* Žydai – 0,98% (39);
* Kiti – 0,3% (13).

### Žymūs žmonės

|-
| 1899 || Vaiguviškiai || Jonas Matusas, kunigas ir istorikas || 1962
|-
| 1903 || Pajotija || Konstantinas Bajerčius, pedagogas ir rašytojas || 1946
|-
| 1923 || Bundzai || Birutė Runaitė-Šidlauskienė, publicistė, partizanė || 2008
|}

## Šaltiniai
Lutonas

**Lutonas** – miestas pietinėje Anglijoje, 50 km nuo Londono, prie Li upės. Automobilių gamybos, aviacijos, elektronikos, farmacijos pramonė. Lutono tarptautinis oro uostas. Veikia Bedfordšyro universitetas, Lutono geležinkelio stotis.

## Istorija

Lutonas įkurtas VI a. kaip saksų tvirtovė. 1086 m. minimas Paskutiniojo teismo knygoje kaip kaimiška gyvenvietė su 700 gyventojų. 1121 m. pradėta statyti Šv. Marijos bažnyčia. 1139 m. pastatyta pilis. 1336 m. miestą nusiaubė gaisras. XVIII a. Lutonas garsėjo kaip kepurių gamybos centras. XIX a. viduryje nutiesus geležinkelį į Londoną miestas pradėjo sparčiai augti.

## Demografija

## Sportas
* Luton Town FC (futbolas)

## Šaltiniai
Joseph Conrad

**Džozefas Konradas** (, tikrasis vardas: *Juzefas Teodoras Konradas Koženiovskis*, ,  1857 m. gruodžio 3 d. –  1924 m. rugpjūčio 3 d.) − Britanijos lenkų rašytojas.

## Biografija

Lenkų kilmės rašytojas Džozefas Konradas (lenk. pavardė Józef Teodor Konrad Korzeniowski) gimė 1857 m. gruodžio 3 d. Berdičeve (dabartinės Ukrainos teritorijoje), kur praleido dalį vaikystės. Kai jam buvo penkeri metai, Juzefo tėvas – rašytojas ir vertėjas – už dalyvavimą organizuojant 1863 m. sausio sukilimą buvo suimtas ir su šeima ištremtas į Sibirą. Motina mirė tremtyje, o tėvas netrukus po to, kai paleistas laisvėn grįžo į Krokuvą. Čia Džozefą Konradą priglaudė ir išaugino dėdė. Potraukį jūrai jaunuolis pajuto labai anksti. Būdamas septyniolikos metų, jis išvyko į Marselį, kur su prancūzų prekybiniu laivu išplaukė į Karibų salas, po to įstojo į anglų prekybinį laivyną ir aplankė Indoneziją, Filipinus ir Kiniją. Kelionių maršrutai dažnai tapdavo jo romanų ir pasakojimų veiksmo vietomis.

1886 m. Džozefas Konradas gavo Didžiosios Britanijos pilietybę. 1890 m. keliaudamas į Kongą jis sunkiai susirgo ir dėl smarkaus karščiavimo buvo išsiųstas atgal. Po kelerių metų su jūreivyste Konradas atsisveikino, apsistojo Anglijoje ir tapo laisvu rašytoju.

1896 m. vedė Džesę Džordž, su kuria susilaukė dviejų sūnų. Anglų kalbos, kuria rašė knygas, išmoko būdamas devyniolikos. Savo pirmąjį romaną „Almajerio kvailystė“ () po penkerių metų darbo užbaigė 1894 m. Po to vienas po kito pasirodė romanai ir apysakos.

Šiuose romanuose su giliu psichologiniu įsijautimu aprašomi vyrų, kurių svetimose šalyse laukia vis nauji išbandymai, likimai. Ilgą laiką Džozefą Konradą sėkmė aplenkia. Autoriui išgarsėti padėjo 1913 m. pasirodęs romanas „Atsitiktinumas“ (). Vokietijoje skaitytojai apie rašytoją sužinojo iš romanų „Taifūnas“ () ir „Slaptasis agentas“ (). Pagal šį romaną sukurtas A. Hičkoko filmas „Sabotažas“ (1936 m.), kuris dar labiau padidino Džozefo Konrado populiarumą. 1979 m. Frencio Fordo Kopolos filmas „Šių dienų apokalipsė“ dar kartą paskatino susidomėti jo kūryba. Filmas pastatytas pagal apysakos „Tamsos širdis“ motyvus ().

Džozefas Konradas mirė 1924 m. rugpjūčio 3 d. Bišopsberne, Kento grafystėje, Anglijoje.

## Darbai
Gruzijos provincijos

Gruzija yra suskirstyta 11 provincijų:
* 2 autonominės respublikos (gruz. ავტონომიური რესპუბლიკა, *avtonomiuri respublika*)
* 9 regionai (gruz. მხარე, *mchare*).

## Autonominės respublikos
Autonominės respublikos Abchazija ir Adžarija buvo įkurtos TSRS laikais, jos pripažintos dabartinės Gruzijos konstitucijos. Abchazija yra vienetas, kuris siekia nepriklausomybės ir *de facto* yra nepriklausoma respublika, nors jos nepriklausomybę pripažįsta tik tokios pačios nepriklausomybės siekiančios šalys kaip Pietų Osetija ir Padniestrės respublika. *De jure* Abchazijos vadovas yra Aukščiausiosios Tarybos pirmininkas tremtyje, o *de facto* - prezidentas (dabar - Sergejus Bagapšas.
Adžarija kurį laiką irgi siekė didesnės autonomijos, bet Gruzijos centrinė valdžia sugebėjo tą judėjimą nuslopinti.

## Regionai
Regionai buvo suformuoti Prezidento įsakais 1994-1996 m. kaip laikini administraciniai vienetai, kol bus išspręsti konfliktai su separatistinėmis Abchazija ir Pietų Osetija. Regionų administracijoms vadovauja *valstybės komisarai* (gruz. სახელმწიფო რწმუნებული), neformaliai vadinami *gubernatoriais* ir skiriami Gruzijos prezidento.

Buvusios Pietų Osetijos autonominės srities nebėra. Jos didžiąją dalį sudaro Šida Kartlis, kitos dalys priskirtos keliems kities regionams. Tuo tarpu *de facto* atsiskyrusi Pietų Osetija šio skirstymo nepripažįsta ir laiko save nepriklausoma šalimi, kurią *de jure* pripažino tik tokios pačios nepripažintos respublikos.

Regionai skirstomi į rajonus (gruz. რაიონი):

## Nuorodos
* Georgia (Citypopulation.de)
* Regions of Georgia (Statoids.com)
Gurija

**Gurija** () – vienas iš vakarinių Gruzijos regionų, kurios vakarinė riba yra Juodoji jūra. Regiono kodas pagal ISO 3166 – GE-GU.

## Geografija
Gurija šiaurės vakaruose ribojasi su Samegrelu, šiaurėje – su Imeretija, Samcche-Džavachetija rytuose, Adžarija – pietuose. Vakaruose – Juodoji jūra.
Guriją sudaro trys rajonai (2014):
* Ozurgečio raj. (62 863 gyv.)
* Lančchučio raj. (31 486 gyv.)
* Čochataurio raj. (19 001 gyv.)

Regione:
* 2 miestai – Ozurgetis ir Lančchutis
* 7 miesto tipo gyvenvietės – Bakhmaro, Gomismta, Laituris, Naruja, Urekis, Kveda Nasakilaris, Čochatauris.
* 186 kaimai.

Gurijos gyventojai (*gurulebi*) yra gruzinai, kalbantys vietiniu dialektu.

## Ekonomika
Gamtiniai ištekliai: bentonitiniai ir keraminiai moliai, nafta, magnetiniai smėliai, mineralinis vanduo.

Regiono ekonomikos pagrindas yra subtropinis žemės ūkis ir turizmas. Gurija garsėja Nablegavio mineraliniu vandeniu, kuris chemine sudėtimi yra artimas boržomiui, ir Urekio kurortu Juodosios jūros pakrantėje ir jo magnetiniais smėlynais. Gurija yra vienas didžiausių arbatmedžių auginimo Gruzijoje regionų.

## Istorija

Gurijos vardas pirmą kartą paminėtas 800 m. vienoje iš Gruzijos kronikų.

1352 m. Gurija tapo žinoma kaip Vardanidzių-Dadianių giminės valda.
Po 1463 m. Gurija tapo suverenia kunigaikštyste, nepriklausoma nuo Gruzijos karalystės. Ją valdė Vardanidzių-Dadianių giminės šaka, nuo tada žinomi kaip *Gurieli*. Šios kunigaikštystės teritoriją sudarė šiuolaikinė Gurija ir didelės dabartinės Adžarijos dalis su Batumiu. Konfliktų su Otomanų imperija metu Gurijos kunigaikštystės teritorija mažėjo, ji ne sykį buvo nusiaubta.

1810 m. birželio 19 d. Gurielis Mamia V ir Rusijos imperija pasirašė sutartį, pagal kurią Gurija tapo Rusijos protektoratu. 1829 m., regentystės paskutiniam princui Gurieliui Davidui metu, Rusija aneksavo Guriją.

1819 ir 1841 m. buvo sukilimai prieš Rusijos valdymą.
1840 m. Gurija buvo pavadinta apskritimi (ujezdu) ir pavadinta *Ozurgetija*, pagal vieną pagrindinių miestų Ozurgetį. 1846 m. Gurija buvo priskirta Kutaisio gubernijai.
1904 m. Gurijoje buvo beveik 100 000 gyventojų, kurie užsiiminėjo vynininkyste, augino kukurūzus. Gurijoje buvo kelios arbatmedžų plantacijos. Gurija buvau labiausiai gruziniška Gruzijos dalis, beveik visi gyventojai buvo valstiečiai ir smulkūs bajorai. Raštingumo lygis buvo aukštas.
1902 m. prasidėjo valstiečių bruzdėjimai, kurie 1905 m. Rusijos revoliucijos metu virto atviru sukilimu prieš carinę vyriausybę. Šis sukilimas buvo vienas labiausiai organizuotų sukilimų 1905 m. revoliucijos metu. Valstiečiai sukūrė savivaldą, vadinamąją *Gurijos Respubliką*, kuri gyvavo iki 1906 m., kai ją nuvertė ir Guriją nusiaubė baudžiamoji kazokų ekspedicija.

Gurija buvo didžiausia Gruzijos socialdemokratų (menševikai|menševikų) partijos, kuri valdė Gruzijos demokratinę respubliką 1918–1921 m., rėmėja. Raudonajai Armijai nuvertus Gruzijos vyriausybę Gurijoje vyko partizaninis pasipriešinimas.
Tarybų valdžios metais Gurija buvo padalinta į tris rajonus. 1905 m. naujoji Gruzijos vyriausybė vėl atkūrė Gurijos regioną.
Vukesongo uždarasis stadionas

**Vukesongo uždarasis stadionas** () – uždara sporto arena 2008 metų Pekino olimpinių žaidynių krepšinio atkrentamosioms ir finalo varžyboms, Pekine, Kinijoje. Arenos pamatai iškasti 2005 metų kovo 29 dieną, o stadionas užbaigtas ir atidarytas 2008 metų sausio 11-ąją. Arena užima 63 000 m² ir talpina 18 000 žiūrovų. Architektas – Gu Yonghui. Šalia arenos įrengtas beisbolo aikštynas.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Didžioji Liachvė

**Didžioji Liachvė** (, ) – upė Pietų Osetijoje ir Gruzijoje, kairysis Kuros intakas. Prasideda ledynuose, Didžiojo Kaukazo pietiniuose šlaituose. Upės tarpekliu eina strateginė Transkaukazo magistralė per Rokio tunelį jungianti Pietų Osetiją ir Šiaurės Osetiją (Ardono tarpeklis).

Prie upės įsikūrę Cchinvalio, Gorio miestai ir Džavos miesto tipo gyvenvietė.

## Išnašos
Vytautas Balčytis

**Vytautas Balčytis** (g. 1955 m. kovo 22 d. Vorkuta, Rusijos TFSR) – Lietuvos fotografas.

## Biografija
1958 m. grįžo į Lietuvą. 1979 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, Statybos fakultetą.

## Kūryba
Individualios parodos:
* Vilnius – 1984 m., 1986 m., 1990 m., 1993 m., 2000 m., 2003 m., 2006 m.
* Šiauliai – 1986 m.
* Čikaga – 1996 m.

Sukūrė fotografijų ciklus:
* Fotografija“ – 1979 m.
* Peizažai“ – 1984 m.
* Vilniaus vaizdai (1986 m.
* Lietuvos miesteliai – 1988 m.

Vytauto Balčyčio nuotraukose viskas stovi tvirtai – čia retai kada pajusi vėjo dvelksmą, judesį, o saulės atšvaitai atrodo tiesiog prilipę prie paviršių. Klasicistinę estetiką menančios kompozicijos tarsi perša mintį, kad fotografijų objektai yra amžini ir nekintantys. Dažną jų gaubianti migla greičiau primena formaliną, kuriame šimtmečiams įmerkti tikrovės fragmentai. Ši migla, aplinka, kurioje yra Balčyčio fotografijų „kasdienybė“, ir suteikia įprastoms situacijoms amžinybės skonį. Tačiau šiandien mums sunku įpiršti tikėjimą amžinybe, ir Vytauto pastangos iš tikro atveria prarają tarp jo siūlomų amžinybės scenarijų ir ten pat regimų aktorių, kurie tą scenarijų perkelia į sceną. Ir banalios, ir kasdieniškos jo nuotraukų detalės mums atrodo artimesnės ir suprantamesnės nei jas gaubianti viršlaikė migla.

## Bibliografija
* Vilnius (albumas, su V. Dauniu), 1993 m.

## Įvertinimas
* 2006 m. Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija

## Šaltiniai
Antanas Balčiūnas

**Antanas Balčiūnas**  g .1928 m. birželio 29 d. Berniškiai, Vabalninko valsčius, - 2023 m. rugsėjo 20 d., Kaunas) – Lietuvos hidrotechnikos inžinierius, technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1953 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1961 m. žemės ūkio mokslų kandidatas.

1954–1993 m. dirbo Melioracijos institute; 1966–1983 m. Hidromelioracijos skyriaus, 1983–1993 m. Hidromelioracijos laboratorijos vedėjas.

## Bibliografija
* Sunkių drenuotų dirvožemių kurminimas, 1964 m.
* Sunkių mineralinių dirvožemių kurminimas, 1976 m., rusų kalba
* Žemių sausinimo drenažu patirtis, su kt., 1975 m., rusų k.

## Įvertinimas
* 1978 m. LTSR valstybinė premija.

## Šaltiniai
Senakis

**Senakis** – miestas Gruzijos vakaruose, Samegrelo – Zemo Svanetijos regione.

Svarbi geležinkelio Tbilisis-Potis stotis. Kilimų fabrikas, maisto pramonė. Gruzijos technikos universiteto filialas, teatras.

Senakyje dislokuota Gruzijos kariuomenės antroji pėstininkų brigada. Senakis buvo 1998 m. karinio maišto centras.

## Istorija

Miesto teises gavo 1924 m. Nuo 1933 m. iki 1976 m. vadinosi *Micha Cchakaja*, iki 1989 m. *Cchakaja*, Gruzijos revoliucionieriaus, partinio veikėjo Michailo Cchakajos (1865–1950) m. garbei.

## Sportas
* Egrisi Senaki (futbolas)

## Šaltiniai
Balys Balčiūnas

**Balys Balčiūnas** (1923 m. vasario 10 d. Pakriaunyje, Obelių valsčiuje – 2009 m. lapkričio 29 d. Kaune) – Lietuvos veterinarijos gydytojas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
Brolis Ignas Balčiūnas. 1947 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, 1968 m. veterinarijos mokslų kandidatas.

1950–1993 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas, 1965–1968 m. Veterinarijos, 1968–1971 m. Zootechnikos fakulteto dekanas; 1957 m. docentas.

## Bibliografija
* Viščiukų kokcidiozė, 1958 m.
* Gyvulių anatomija ir histologijos, embriologijos pagrindai, 1982 m.

## Šaltiniai
I Am Rich

***I Am Rich*** (**Aš turtingas**) – iPhone programa, kurios vienintelė funkcija buvo rodyti mobilaus telefono ekrane arba didelį raudoną brangakmenį arba mantros tekstą. Mantros tekstas didelėmis raidėmis skelbė:

* Aš turtingas
* Aš nusipelniau šito
* Aš vykęs, sveikas
* Ir sėkmingas.

Programa neatlikdavo jokios kitos funkcijos, tačiau buvo parduodama už 999.9 dolerių arba 799.9 eurų, brangiausia leidžiama kaina Apple kataloge.

Programos autorius tikėjosi Vebleno efekto – jog neprotingai brangi ir nebūtinai naudinga prekė bus perkama tiesiog pademonstruoti sau ir kitiems jog savininkas yra pakankamai turtingas leisti sau tokius pirkinius. *Tai meno kūrinys be jokios paslėptos funkcijos*, rašoma programos instrukcijoje. Kai kurie šaltiniai sarkastiškai kritikavo tokį požiūrį, teigdami jog *I am rich* pirkėjams labiau derėjo paaukoti pinigus labdaringiems tikslams.

Iki Apple pašalinant programą iš katalogo, buvo parduotos tik aštuonios šios programos kopijos, trečdaliui pelno atitenkant Apple (likusi dalis turi būti sumokėta programos autoriui, Armin Heinrich). Tačiau programa buvo daug kartų aptarta įvairiuose straipsniuose, daugiausia karštai diskutuojant, ar Apple teisėtai pašalino programą iš katalogo bei ar apskritai buvo leistina siūlyti pirkėjui tokią įrangą. Apple grąžino pinigus dviem pirkėjams
, tačiau kiti nepareikšė jokio protesto ar nepasitenkinimo ir kai kurie sakėsi esą patenkinti pirkiniu.

## Šaltiniai
Bronislovas Balčytis

**Bronislovas Balčytis** (1926 m. vasario 14 d. Paupariuose, Žemaičių Naumiesčio valsčiuje – 2018 m. vasario 6 d. Vilniuje) – Lietuvos matematikas, pedagogas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

## Biografija
Brolis Eduardas Balčytis. 1954 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1994 m. habilituotas socialinių mokslų daktaras.

Nuo 1958 m. dirbo Šiaulių pedagoginiame institute (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas), 1960–1973 m. Matematikos, 1992–1997 m. Matematikos mokymo, 1997–1998 m. Matematikos didaktikos katedros vedėjas; 1979 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Parengė lietuviškos trimetės pradžios mokyklos matematikos mokymo sistemą (1970–1973 m.), Lietuvos pradžios mokyklos matematikos programą ir mokymo metodinės sistemos metmenis (1991–1997 m.). Parašė 12 matematikos vadovėlių pradžios mokykloms, 11 knygų mokytojams.

## Įvertinimas
* 1982 m. LTSR valstybinė premija.

## Šaltiniai
Kazlų Rūdos valsčius

**Kazlų Rūdos valsčius** (1867–1918 m. ***Antanavo valsčius***, , ; 1931–1940 m. ***Kazlų valsčius***) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietvakarių Lietuvos teritorijoje. Centras – Kazlų Rūda (kurį laiką – Antanavas ir Čysta Būda).

## Istorija

Įkurtas XIX a. kaip Antanavo valsčius. 1870 m. gegužės 31 d. iš dalies valsčiaus kaimų buvo sukurtas naujas Pilviškių valsčius. 1918 m. valčius pervadintas į Kazlų Rūdos valsčių, bet 1919 m. vėl pervadintas Antanavo valsčiumi. Vėliau Kazlų valsčius minimas nuo 1932 m.

1947 m. dalis teritorijos perduota naujam Šunskų valsčiui. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Kazlų Rūdos rajonui (11 apylinkių).

|-
| 1888 m.  || || 6460 || || ||
|-
| 1923 m.  || 129 || 4921 || 1018 || || 49 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 246 || 6980 || || 12 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 271 || || || 11 apylinkių  ||
|}

## Vadovai
* Juozas Palukaitis, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyvenvietės

1923 m. surašymo metu jame buvo šios gyvenvietės:

* Anglinčiškių k.
* Antanavo dv.
* Antanavo k.
* Armališkių k.
* Bebrutiškių k.
* Brastos k.
* Čimniškių k.
* Čystos-Būdos k.
* Didžiosios Trakiškės k.
* Eglupio k.
* Gaisrių k.
* Gavaltuvos k.
* Girnupių k.
* Griešių k.
* Guobiniškių k.
* Juodbariškių k.
* Kajackiškių k.
* Kampinių k.
* Kazliškių k.
* Kazlų-Rūdos k.
* Klevynės k.
* Kruvelių k.
* Kvietkapušio k.
* Mažos-Būdos k.
* Molupio k.
* Mūriniškių k.
* Nedelberžio k.
* Nendriniškių k.
* Ožnugarių k.
* Pačtoriškių k.
* Pakeliškių k.
* Plioplių k.
* Prigražiškių k.
* Puodžiškių k.
* Purviniškių k.
* Rudupio k.
* Sanažiškės Maž. k.
* Senovės k.
* Skučiškės k.
* Slabados k.
* Smalinpečio k.
* Šalniškės k.
* Tarputiškės k.
* Timinčiškės k.
* Trakinės k.
* Trakiškių k.
* Valaitiškių k.
* Vitkiškių k.


## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 4921 žmogus:
* Lietuviai – 92 % (4528);
* Žydai – 3,9 % (192);
* Vokiečiai – 2,17 % (107);
* Kiti – 1,9 % (94).

### Žymūs žmonės

|-
| 1867 || Kazliškiai || Vladas Mačys, teisininkas || 1936
|-
| 1883 || Slabada || Pranas Bieliauskas, kunigas, tautosakininkas || 1957
|-
| 1895 || Gaisriai || Antanas Endziulaitis, teisininkas || 1942
|-
| 1899 || Griešiai || Juozas Listopadskis, karininkas || 1971
|-
| 1933 || Šalniškė || Algirdas Jonas Žemaitis, ambasadorius, ekonomistas || 2011
|-
| 1934 || Ąžuolų Būda || Algirdas Stanaitis, geografas || 2023
|-
| 1939 || Nendriniai || Vitalija Bartkuvienė, dailininkė tekstilininkė || 1996
|-
| 1946 || Nendriniai || Vytautas Kudžma, baleto artistas ||
|}

## Šaltiniai

* Aruodai.lt
Egidijus Balčiūnas

**Egidijus Balčiūnas** (g. 1975 m. gegužės 7 d. Marijampolėje) – Lietuvos irkluotojas, baidarininkas.

## Biografija
2001 m. baigė Vilniaus pedagoginį universitetą, įgijo sporto magistro laipsnį bei mokytojo kvalifikaciją.

Pirmas treneris Benius Jankevičius, treneriai Romas Petrukanecas, Mykolas Rudzinskas, Sergejus Sorokinas. Irkluoja dviviete baidare su Alvydu Duonėla.

## Pasiekimai
* Daugkartinis Lietuvos vienviečių ir dviviečių baidarių irklavimo čempionas.
* 2000 m. Sidnėjaus olimpinės žaidynės – 11 vieta
* 2000 m. pasaulio taurės I, II ir III etapo (K2, 200 m) čempionas
* 2001 m. pasaulio taurės II, III etapo (K2, 500 m) vicečempionas.
* 2001 m. pasaulio čempionas (K2, 200 m) ir vicečempionas (K2, 500 m).
* 2002 m. Europos čempionatas – 5 vieta (K2, 500 m), K2, 200 m – 4 vieta, pasaulio čempionatas – 8 vieta (K2, 500 m), K2, 200 m – 1 vieta
* 2003 m. pasaulio čempionatas – 3 vieta (K2, 500 m), K2, 200 m – 1 vieta
* 2004 m. Atėnų olimpinės žaidynės – 7 vieta (K2, 500 m), Europos čempionatas Poznanėje – 2 vieta (K2, 500 m), K2, 200 m – 1 vieta
* 2005 m. pasaulio čempionatas – 3 vieta (K2, 500 m), K2, 200 m – 2 vieta
* 2006 m. pasaulio čempionatas – 9 vieta (K2, 500 m), K2, 200 m – 2 vieta, Europos čempionatas – 5 vieta (K2, 500 m), K2, 200 m – 2 vieta
* 2007 m. pasaulio čempionatas – 4 vieta (K2, 500 m)

## Įvertinimas
* 2002 m. LDK Gedimino ordinas. Riterio kryžius.
* 2003 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius
* 2003 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Karininko kryžius
* 2004 m. KKSD Medalis „Už sporto pergales”.
* 2006 m. KKSD Medalis „Už sporto pergales”.

## Šaltiniai
Klemensas Balčiūnas

**Klemensas Balčiūnas** (1929 m. kovo 25 d. Šilutėje – 1975 m. gegužės 11 d. Kaune) – Lietuvos mechanikos inžinierius.

## Biografija
1953 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1953–1954 m. Veisiejų mašinų-traktorių stoties vyr. mechanikas, 1954–1955 m. direktorius. 1955–1957 m. dėstė Vilniaus žemės ūkio mechanizacijos technikume. 1957–1975 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, 1961–1965 m. ir 1972–1975 m. Mašinų remonto katedros vedėjas, 1965–1972 m. Žemės ūkio mechanizacijos fakulteto dekanas; 1969 m. docentas.

## Bibliografija
* Mašinų remontas, su kt., 1963 m., 1971 m.
* Žemės ūkio technikos remonto organizavimas ir remonto įmonių projektavimo pagrindai, 1967 m.
* Mašinų detalių remonto darbų technologinių procesą normavimas ir projektavimas, 1968 m.
* Mašinų remonto laboratoriniai darbai, su V. Rymeikiu, 1970 m.

## Šaltiniai
Liutauras Balčiūnas

**Liutauras Balčiūnas** (g. 1963 m. vasario 26 d. Vilnius) – lietuvių perkusininkas virtuozas, dirigentas.

## Biografija
Tėvas Ramutis Balčiūnas. 1981 m. studijavo Lietuvos konservatorijoje, nuo 1982 m. mokėsi Gnesinų pedagoginiame muzikos institute Maskvoje, 1986–1988 m. šio instituto aspirantas. Nuo 1993 m. studijavo simfoninį dirigavimą N. Rimskio-Korsakovo konservatorijoje Sankt Peterburge.

Nuo 1988 m. Ostankino televizijos orkestro timpanininkas solistas. 1995–2000 m. P. Čaikovskio didžiojo simfoninio orkestro antrasis dirigentas. Nuo 2000 m. Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro vyr. dirigentas.

1985 m. mušamųjų instrumentų konkurse Maskvoje laimėjo I premiją. Kaip dirigentas koncertavo su Rusijos, Ukrainos, Ciuricho, Bazelio simfoniniais orkestrais. Lietuvoje surengė koncertų kaip solistas perkusininkas.

## Šaltiniai
Ramutis Balčiūnas

**Ramutis Balčiūnas** (1934 m. kovo 24 d. Žemalėje – 2009 m. balandžio 12 d. Vilniuje) – lietuvių dirigentas.

## Biografija
1955 m. baigė Klaipėdos S. Šimkaus muzikos mokyklą (violončelės klasę) ir Klaipėdos mokytojų institutą, 1960 m. baigė Lietuvos konservatoriją, Klemenso Griauzdės choro dirigavimo ir V. Šlėvio trimito klases.

Nuo 1964 m. pučiamųjų orkestro „Trimitas“ vyr. dirigentas. Gastroliavo Europoje. Pirmasis dirigavo daugumą lietuvių kompozitorių kūrinių pučiamųjų orkestrams. Nuo 1960 m. Lietuvos dainų švenčių vyr. dirigentas.

Vaikai Liutauras Balčiūnas, Linas Balčiūnas, Mindaugas Balčiūnas

## Įvertinimas
* 1994 m., 1998 m. pučiamųjų orkestrų dirigentų tarptautiniuose konkursuose Heikendorfe (Vokietija) – I vieta.
* 1998 m. Gedimino 5 laipsnio ordinas

## Šaltiniai
Ignas Balčiūnas

**Ignas Balčiūnas** (g. 1925 m. spalio 2 d. Obeliuose) – Lietuvos veterinarijos gydytojas mikrobiologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
Brolis Balys Balčiūnas. 1955 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1977 m. veterinarijos mokslų daktaras.

1955–1992 m. dirbo Veterinarijos institute, 1974–1992 m. Paukščių ligų laboratorijos vadovas; 1996 m. profesorius.

Paskelbė mokslinių straipsnių apie paukščių tuberkuliozę, salmoneliozę, virusines ligas. 1958 m. sukūrė kompleksinį antigeną paukščių tuberkuliozei ir salmoneliozei diagnozuoti, naują paukščių ligų profilaktikos metodą.

## Šaltiniai
Boržomis

**Boržomis** – kurortinis miestas Gruzijoje, Samcchės-Džavachetijos regiono šiaurės rytuose, Boržomio rajono centras. Miestas įsikūręs prie Kuros upės, vaizdingame Boržomio tarpeklyje. Pro miestą eina Tbilisį ir Batumį jungiantis kelias. Miestas garsus „Borjomi“ mineraliniu vandeniu, viena svarbiausių Gruzijos eksporto prekių, Romanovų rezidencija Likanyje ir WWF saugomu Boržomi-Charagauli nacionaliniu parku. Balneologijos ir klimato kurortas. Veikia teatras, kraštotyros muziejus.

## Istorija
Dėl strateginės geografinės padėties ir kelių sankirtos, dabartinio Boržomio vietoje viduramžiais buvo statomos gynybinės tvirtovės. Vietovė nuo XVI iki XIX a. kentėjo nuo osmanų antpuolių. Prijungus Gruziją prie Rusijos, dėl gydomojo vandens šaltinių tapo kurortu.

## Sportas
2005 m. birželio 22 d. Gruzija paskelbė, kad Boržomis, kartu su Bakurianiu sieks teisės organizuoti 2014 m. žiemos olimpiadą. 2006 m. birželio 22 d. Boržomis iškrito iš kandidatų sąrašo. Mieste žaidžia FC Borǰomi futbolo klubas.

## Šaltiniai
Povilas Balčiūnas (1927)

**Povilas Balčiūnas** (g. 1927 m. birželio 27 d. Šiauliai) – Lietuvos inžinierius energetikas, elektronikos specialistas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1956 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1970 m. KPI apgynė elektrotechnikos mokslų kandidato disertaciją. 1994 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.

1958–1968 m. dirbo Vilniaus projektavimo ir konstravimo biure „Puntukas“. Nuo 1968 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, Elektros energijos keitiklių laboratorijos mokslinis vadovas; nuo 1995 m. profesorius. 2000 m. Atsinaujinančiųjų energijos šaltinių technologijų mokslinio centro direktorius.

## Mokslinė veikla
Sukūrė originalių stabilizuotos srovės sistemos įrenginių, su kitais – lazerinį skalpelį koaguliatorių. 1996–1999 m. atliko saulės energijos išteklių Lietuvoje tyrimus: ištyrė saulės spinduliuotės energijos ir spindėjimo trukmės koreliacinius ryšius bei dėsningumus; sukūrė Lietuvos regionų saulės energijos išteklių įvertinimo metodiką, įkūrė šių išteklių tyrimo kompiuterizuotą monitoringo postą.

Daugiau kaip šimto penkiasdešimt mokslinių straipsnių lietuvių, rusų ir anglų kalbomis autorius ir bendraautoris, dviejų mokslinio tyrimo darbų, atliktų pagal valstybines programas, 25 išradimų autorius.

## Bibliografija
* Aukšto dažnio įtampos – srovės galios keitiklių teorijos sintezė, monografija, 1994 m.

## Šaltiniai
Vaclovas Balčiūnas

**Vaclovas Balčiūnas** (1921 m. gegužės 3 d. Palonai, Baisogalos valsčius – 1996 m. vasario 14 d. Vilnius) – Lietuvos architektas.

## Biografija
Brolis Vytautas Kazimieras Balčiūnas. 1943 m. baigė Kauno aukštesniąją technikos mokyklą, 1960 m. baigė Maskvos inžinerinį statybos institutą.

Nuo 1948 m. dirbo Miestų statybos projektavimo institute (vyr. inžinieriaus pavaduotojas, Vilniaus skyriaus vadovas).

## Darbai
* Tauragės bendrasis planas, 1951 m.
* Šakių bendrasis planas, 1952 m.
* Klaipėdos kvartalų planai, 1953–1958 m.
* gyvenamųjų namų ir rajonų Akmenėje, Radviliškyje, Kaune projektai
* 1967 m. Vilniaus miesto bendrojo plano vienas autorių ir darbo vadovas, 1980 m. bendrojo plano vienas autorių.
* Valkininkų vaikų tuberkuliozės sanatorija „Pušelė“, su kitais, 1970 m.
* Elektrėnų miesto planas, su kitais, 1972 m.

## Šaltiniai
Imeretija

**Imeretija** ( *Imereti Mxare*) yra vienas iš Gruzijos vakarinės pusės regionų, nesisiekiančių su Juodąja jūra. Provincija išsidėsčiusi Rionio upės aukštupyje ir vidurupyje.

## Geografija
Imeretiją sudaro (2014):
* Kutaisio miestas (147 635 gyv.)
* Baghdačio rajonas (21 582 gyv.)
* Cchaltubo rajonas (56 883 gyv.)
* Charagaulio rajonas (19 473 gyv.)
* Chonio rajonas (23 570 gyv.)
* Čiaturos rajonas (39 884 gyv.)
* Sačcherės rajonas (37 775 gyv.)
* Samtredijos rajonas (48 562 gyv.)
* Terdžolos rajonas (35 563 gyv.)
* Tkibulio rajonas (20 839 gyv.)
* Vanio rajonas (24 512 gyv.)
* Zestafonio rajonas (57 628 gyv.)

Regione:
* 11 miestų – Kutaisis, Tkibulis, Cchaltubas, Čiatura, Bagdatis, Vanis, Zestafonis, Terdžola, Samtredija, Sačcherė, Chonis.
* 3 miesto tipo gyvenvietės – Šoparanis, Kulašis, Charagaulis.
* 530 kaimų.

Gyventojų tankis – 81,9 žm./km².

Imeretinai kalba vienu iš gruzinų kalbos dialektų.

## Ekonomika
Gamtiniai ištekliai: manganas, akmens anglis, baritas, moliai, marmuras, mineralinis vanduo.

Pramonės centrai yra Kutaisis (automobilių, traktorių, elektromechanikos, metalurgijos pramonė), Samtredija, Čiatura (mangano gavyba), Tkibulis (akmens anglies kasyba), Zestafonis (geležies lydinių gamyba). Taip pat elektros energijos gamyba, maisto pramonė.

Imeretijos žemės ūkis pasižymi šilkmedžių ir vynuogių auginimu. Arbatmedžių (vakarinė dalis), vaismedžių (rytinė ir centrinė dalys), javų, daržovių, moliūginių kultūrų auginimas. Taip pat – gyvulininkystė.

Transportas – automobilių, geležinkelio, oro (Kutaisio oro uostas). Transporto mazgas yra Samtredija.

## Istorija

Istorinis Imeretijos regionas beveik sutampa su dabartiniu administraciniu Imeretijos regionu. Jis sudaro dalį Vakarų Gruzijos.

Kaip ir visoje Vakarų Gruzijoje, vėlyvosios antikos ir ankstyvųjų viduramžių laikais Imeretijos teritorijoje egzistavo Kolchidė, vėliau – Egrisio karalystė. Egrisio karalius 523 m. krikščionybę paskelbė oficialia karalystės religija.

975–1466 m. Imeretijos regionas buvo vieningos Gruzijos karalystės dalis. XV a. vieninga Gruzijos karalystė suiro, ir Imeretija tapo savarankiška karalyste. Imeretijos karalystė užėmė visą Vakarų Gruziją.

XVII–XVIII a. Imeretiją dažnai puldinėjo turkai. 1555 m. Imeretija pripažino Otomanų imperijos valdžią. Osmanams ji mokėjo duoklę vergais, pinigais ir natūra. Karalystėje vyko feodaliniai kivirčai.

Karalius Solomonas I (1752–1784) sustiprino karaliaus valdžią, uždraudė prekybą vergais, siekė vienyti Gruzijos žemes. Daug metų trukęs karas su osmanais baigėsi 1757 m. pergale ir 1758 m. karine sąjunga su Kartlio karaliumi Irakliu II.

1810 m. Imeretiją okupavo ir aneksavo carinė Rusija. Paskutinis Imeretijos karalius buvo Solomonas II (1789–1810).

1918–1921 m. Imeretija buvo nepriklausomos Gruzijos respublikos dalis. Įjungus Gruziją į TSRS Imeretija 1922–1936 m. buvo Užkaukazės FTSR, o 1936–1991 m. – Gruzijos TSR dalis.

## Nuorodos
* Imeretija
Vytautas Kazimieras Balčiūnas

**Vytautas Kazimieras Balčiūnas** (1924 m. lapkričio 29 d. Palonai, Baisogalos valsčius – 1978 m. lapkričio 27 d. Vilnius) – Lietuvos architektas.

## Biografija
Brolis Vaclovas Balčiūnas. 1950 m. baigė Kauno universitetą.

1950 m. Mokslinių restauracinių gamybinių dirbtuvių Vilniuje vyr. architektas. 1960 m. po publikacijų TSRS spaudoje apie vadinamųjų feodalinių pilių restauravimą buvo priverstas atsistatydinti. 1961–1978 m. Miestų statybos projektavimo instituto Vilniuje vyr. architektas. Visuomeninių pastatų statyboje pritaikė gelžbetoninį surenkamąjį karkasą.

## Kūryba
Parengė kolūkių gyvenviečių, tipinių stambiaplokščių kaimo ir individualių gyvenamųjų namų projektų. Su kitais architektais suprojektavo:
* Panerių memorialinis muziejus, Vilnius, 1961 m.
* Sanatorija „Lietuva“, Druskininkai, 1973 m.
* Lazdynų gyvenamasis rajonas Vilniuje, 1967-1973 m., 1974 m. Lenino premija
* Justiniškių gyvenamasis rajonas Vilniuje, 1983-1990 m.

## Bibliografija
* Lazdynai, su arch. J. Vanagu, 1983 m.

## Šaltiniai
Likanis

**Likanis** () – miestelis Gruzijoje, Samcchės-Džavachetijos regione, Boržomio tarpeklyje, į vakarus nuo Boržomio miesto. Miestelyje stovi trijų navų bazilika (VIII–IX a.) ir Romanovų rūmai (1892-95 m.).

Rūmai, suprojektuoti Leono Benua, pastatyti ant Kuros upės kranto. Tai buvo didžiojo kunigaikščio Nikolajaus Michailovičiaus vasaros rezidencija. Sovietmečiu rūmai perėjo valstybei ir buvo dažnai lankoma aukštų partinių veikėjų, taip pat ir Stalino. Dabar rūmai yra Gruzijos prezidento vasaros rezidencija.
Valerijonas Balčiūnas

**Valerijonas Balčiūnas** (1904 m. lapkričio 27 d. Minskas – 1984 m. gruodžio 18 d. Floridos valstija, JAV) – Lietuvos ekonomistas, sportininkas, JAV lietuvių bendruomenės visuomenės veikėjas. Sporte buvo futbolininkas, Lietuvos futbolo rinktinės vartininkas (1924–1926), futbolo teisėjas, krepšininkas.

## Biografija

1923–1927 m. Lietuvos futbolo rinktinės vartininkas, 1924 m. Paryžiaus olimpiados dalyvis. Su S. Dariumi ir V. Stašinsku 1923–1927 m. sudarė Lietuvos futbolo vartininkų elitą. 1924–1927 m. penkis kartus žaidė Lietuvos rinktinėje. Vienas iš Kauno Šančių „Kovo“ klubo steigėjų, 1924–1926 m. šio klubo futbolo komandos vartininkas. Sporto arenose kovojo iki 1932 m., kai baigė VDU teisių fakultetą.

Su S. Garbačiausku 1923 m. įkūrė Lietuvos futbolo lygą; pirmasis jos pirmininkas. 1926 m. įkūrė Lietuvos futbolo teisėjų kolegiją, ilgą laiką jai pirmininkavo. 1939 m. buvo paskirtas III Europos vyrų krepšinio pirmenybių Kaune vyriausiuoju teisėju.

Nuo 1921 m. teisėjavo sporte. Pagrindinių nepriklausomos Lietuvos tarptautinių futbolo rungtynių teisėjas – teisėjavo 5 tarpvalstinėms rungtynėms. I Lietuvos tautinės olimpiados (1938) vyr. teisėjas. 1926 m. įkūrė Lietuvos futbolo teisėjų kolegiją, ilgą laiką jai pirmininkavo, buvo Statybos skyriaus valdininkas. 1935 m. gavo tarptautinę kategoriją, Teisėjavo pasaulio futbolo čempionato atrankos rungtynėms. 1938 m. buvo I tautinės olimpiados varžybų vyriausiasis teisėjas, 1939 m. – III Europos vyrų krepšinio pirmenybių Kaune vyriausiasis teisėjas.

1932 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. Dirbo žemės ūkio ministerijos Statistikos valdybos žemės ūkio direkcijos viršininku. Aprašė žemės reformą TSRS okupuotoje Lietuvoje 1940–1941 m. Karo metais dėstė VDU statybos fakultete, vėliau pasitraukė į Vokietiją, buvo Getingeno lietuvių tremtinių kultūros vadovas. 1949 m. persikėlė į JAV. 1958–1961 m. dėstė matematiką Hartforde, 1962–1972 m. Midltoune. JAV lietuvių bendruomenės Hartfordo apylinkės organizatorius ir pirmininkas, dirbo radijuje „Tėviškės garsai“. 1975–1978 m. LB Auksinio Kranto apylinkės pirmininkas.

Mirė ir palaidotas JAV, Floridoje.

## Pasiekimai
* Futbolas:
** 3 k. Lietuvos čempionas (1924, 1925, 1926)
** Lietuvos vicečempionas (1922)
* Lietuvos krepšinio čempionas (1925)

## Bibliografija
* Lietuvos kaimų žemės tvarkymas istorijos, ūkio ir statistikos šviesoje, 1938 m.
* Futbolo taisyklės, 1939 m.
* Futbolo taisyklės ir Lietuvos futbolo pirmenybių nuostatai, 1939 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lse.lt
Mccheta

**Mccheta** – miestas Gruzijoje, administracinis Mcchetos-Mtianetijos regiono centras. Vienas seniausių Gruzijos miestų, senoji šalies sostinė. Įsikūręs Aragvio ir Kuros santakoje, apie 20 km į šiaurės rytus nuo Tbilisio. Per miestą eina Tbilisį ir Suchumį jungiantys geležinkelis ir plentas. Išplėtota mezginių gamyba, maisto pramonė. Veikia archeologijos institutas, Kraštotyros muziejus. Dėl paminklų gausos ir jų istorinės reikšmės *Istoriniai Mcchetos paminklai* 1994 m. įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Istorija

Ankstyviausios miesto liekanos datuojamos ~1000 m. pr. m. e. III a. pr. m. e. – V m. e. a. Mccheta buvo Iberijos karalystės sostinė. Čia 317 m. krikščionybė buvo paskelbta valstybine religija. Vachtango I Gorgasalio sūnus Dačis perkėlė sostinę į lengviau apginamą Tbilisį, tačiau Mccheta išliko religiniu centru. Gruzijos karalių karūnacijos ir laidojimai vykdavo Mcchetoje iki karalystės galo XIX a. Mccheta tebėra Gruzijos stačiatikių bažnyčios centru.

## Architektūra
Išliko antikinio (X a. pr. m. e.) Samtavrės nekropolio liekanos, kurį sudaro kupolinė IV a. bažnyčia, XI a. Samtavrės bažnyčia, vieuolyno pastatai. Vieni svarbiausių Mcchetos paminklų yra XI a. pr. Sveticchovelio katedra, Melchizedeko rūmai su vartais ir Džvario vienuolynas ir bažnyčia (VI a.). Jie turėjo įtakos viduramžių Kaukazo architektūros vystymuisi.

Mcchetoje taip pat yra Armaz Cichės tvirtovės (III a. pr. m. e.) ir akropolio liekanos. Bebris Cichės tvirtovė (XIV a.), Achalkalakuri vienuolynas, Kalaubani šv. Jurgio bažnyčia ir kiti istoriniai paminklai.

## Sportas
* FC Mcxeta Urioni (futbolo klubas),
* Centrinis stadionas.

## Šaltiniai
Secret Garden

**Secret Garden** – airių-norvegų neoklasikinės, New Age muzikos duetas. Sudaro airių smuikininkė Fionnuala Sherry ir norvegų kompozitorius bei pianistas Rolf Løvland.

1995 m. Secret Garden su instrumentiniu kūriniu *Nocturne* atstovaudami Norvegiją laimėjo Eurovizijos dainų konkursą. Tai vienintelė instrumentinio pobūdžio daina laimėjusi Euroviziją. Tik įžangoje ir pabaigoje trumpą vokalinę dalį atliko norvegų vokalistė Gunnhild Tvinnereim, o visas likęs kūrinys buvo atliekamas muzikos instrumentais.

Po sėkmės Eurovizijoje duetas išleido albumą *Songs from a Secret Garden*, kurio kopijų pasaulyje parduota ~1 mln., o Norvegijoje ir Pietų Korėjoje jis tapo platininiu.

Secret Garden ir Brian Kennedy kūrinys *You Raise Me Up* iš albumo *Once in a Red Moon* susilaukė milžiniško populiarumo visame pasaulyje. Dainą perdainavo tokie atikėjai kaip Westlife, Russell Watson, Josh Groban, Sissel Kyrkjebø, Il Divo ir kt.

## Diskografija
* *Songs from a Secret Garden* (1995 m.);
* *White Stones* (1997 m.);
* *Dawn of a New Century* (1999 m.);
* *Dreamcatcher* (2001 m.);
* *Once in a Red Moon* (2002 m.);
* *Dreamcatcher: Best of Secret Garden* (2004 m., Australija);
* *Earthsongs* (2005 m.);
* *Inside I’m Singing* (2008 m.).
* *Winter Poem* (2011 m.)

## Nuorodos

* ;
* Kūrinys ''Nocturne'';
* Kūrinys ''You Raise Me Up'' su Bryan Kennedy.

|-