open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bridvaišis

**Bridvaišis** – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 1 km į pietryčius nuo Tytuvėnų.

Ežero plotas – 45,6 ha. Ilgis 1 km, plotis 0,73 km. Altitudė 128,9 m. Didžiausias gylis 42,8 m, vidutinis gylis 10,2 m. Rytiniai ir pietvakariniai krantai aukšti, šiaurinis žemas, pelkėtas. Šiauriniame ir pietiniame krante stūkso miškeliai. Ežere yra dvi salos – Didžioji (0,33 ha) ir Varnų (0,15 ha). Iš ežero išteka Tytuvos upelis (Lapišės intakas, Dubysos baseinas), o įteka tik mažyčiai upeliukai.

Prie ežero yra Rutelių ir Plauginių kaimai, Tytuvėnų miesto pakraštys. Ežero šiauriniame krante stūkso Tytuvėnų piliakalnis.

Šis ežeras yra mėgstamas poilsiautojų. Rytinėje ežero pusėje įsikūrusi poilsiavietė „Sedula“. Čia galima pailsėti, paplaukioti valtimis, vandens dviračiais. Gausiai lankomas ir pagrindinis paplūdimys vakariniame krante bei kiti mažesni paplūdimiai.

Vandenvardis *Brìdvaišis* (ar *Brỹdvaišis*) yra sudarytas iš dviejų sandų: *brid-* kildinamas iš *brida, bryda* („brasta“), o *vaiš-* siejamas su drėgnumo, tekėjimo šaknimi *viš-* (plg. *viešmuo* „upelis“).


Bridvaišis - panoramio.jpg
Bridvaišis lake (Autumn).jpg
Bridvaišis lake (castle hill).jpg


## Šaltiniai
Gilius

**Gilius** – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajono savivaldybės teritorijoje, apie 2 km į šiaurę nuo Tytuvėnų, Tytuvėnų regioniniame parke.

Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 0,98 km, plotis iki 0,47 km. Altitudė 118,5 m. Ežeras rininės kilmės. Krantai šiaurėje ir šiaurės vakaruose žemi, kitur aukštesni. Iš pietinės pusės supa miškas. Šiaurėje išteka upelis į greta telkšantį Apušio ežerą (Gryžuvos upės baseinas).

Prie ežero įrengta vandens sporto bazė. Prieina Tytuvėnų miesto šiaurinis pakraštys, Kuršių kaimas.

## Etimologija

Vandenvardis *Gìlius* kilęs nuo žodžio *gilus*.

## Šaltiniai
Apušys

**Apušys** – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 3 km į šiaurę nuo Tytuvėnų, tarp Radviliškio-Sovetsko geležinkelio ir jo atšakos į Tytuvėnų tyrelį. Ežero forma lenkta. Ilgis šiaurės-pietryčių kryptimi 0,9 km, plotis iki 0,3 km. Altitudė 118 m. Ežeras rininis. Krantai žemi, apsupti pelkėtų pievų. Apušys upeliais jungiasi su Gauštvinio (šiaurėje) ir Giliaus (pietuose) ežerais. Išteka Gryžuvos (Dubysos baseinas) intakas Apušis.

Vandenvardis *Apušỹs* (arba *Apušìs*) kilęs nuo žodžio *epušė* („drebulė“).

## Šaltiniai
Žerbuva

**Žerbuva** – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 6 km į šiaurės rytus nuo Tytuvėnų. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,36 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 140,8 m. Krantai apaugę medžiais, neaukšti, sausi. Į vakarus auga sodai, kitose pakrantėse plyti dirbami laukai. Ežeras nenutekantis, priklauso Šušvės upės baseinui. Prie ežero įsikūrę Pivoraičių ir Šukiškių kaimai.

Ežerėvardis *Žerbuvà* neaiškios kilmės, galbūt susijęs su *žebras* („su margu, smulkiais lopinukais snukiu“).

## Šaltiniai
Ąžuolų Būda

**Ąžuolų Būda** – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 6 km į pietus nuo Kazlų Rūdos, prie kelių  ir  sankryžos. Seniūnaitijos centras. Medinė Ąžuolų Būdos Šv. Antano Paduviečio bažnyčia (pastatyta 1937 m.) stovi gretimame Didžiųjų Zariškių kaime. Veikia Kazlų Rūdos Elmos mokyklos-darželio Ąžuolų Būdos universalus daugiafunkcis centras, Kazlų Rūdos viešosios bibliotekos skyrius, kapinės.

## Etimologija

Vietovardis kildinamas nuo žodžių *[[ąžuolas]]* ir *būda* („palapinė, pastogė, sargo namelis“). Gyvenvietė įkurta kaip miško, daugiausia ąžuolų, verslo įmonė, arba *ąžuolų būda* (tokios įmonės buvo steigiamos didelėse giriose eksportinei miško medžiagai ruošti). Pagal tai kaimas ir pavadintas.

## Geografija

Kaimas įsikūręs Kazlų Rūdos miškų pakraštyje, iš šiaurės prieina Ąžuolų Būdos miškas. Vakariniu kaimo pakraščiu teka Vabalkšnė.

## Istorija

Ąžuolų Būdos apylinkių archeologiniai radiniai rodo, kad čia žmonių gyventa jau bronzos amžiuje. Gyvenvietė įkurta po 1738 m. kaip miško, daugiausia ąžuolų, paruošų verslo įmonė. 1775 m. buvo 10 kiemų.

1820 m. nutiesus plentą Sankt Peterburgas–Varšuva veikė arklių keitimo punktas, vadintas pašto stotimi. 1831 m. prie Ąžuolų Būdos jungėsi sukilėlių daliniai. Per 1863 m. sukilimą kaime vyko sukilėlių kariuomenės (vadas K. Jastšembskis) mokymas. 1866–1914 m. kaime buvo teismo nuovada. 1905 m. vasarą įvyko susidūrimų su policija, mitingų.

1918–1940 m. veikė pašto agentūra, arbatinė, kelios parduotuvės, garo malūnas, duonos kepykla, policijos nuovada, 1928 m. įkurta girininkija. 1923 m. buvo 50 ūkių. 1931 m. prie Ąžuolų Būdos Varnabūdės miške pastatytas paminklas Vytauto Didžiojo jubiliejui ir Vilniui atminti. 1933 m. atidaryti Šaulių namai. 1937 m. pastatyta medinė bažnyčia, įkurta parapija.

1944–1952 m. prie Ąžuolų Būdos kovojo Tauro apygardos Geležinio vilko ir Žalgirio rinktinių partizanai. 1949–1993 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė, 1952–1992 m. veikė kultūros namai.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Ąžuolų Būdoje gimė ir pradinę mokyklą baigė geografas Algirdas Stanaitis (1934–2023).
* 1942 m. į Ąžuolų Būdą už protesto raštą dėl žydų naikinimo buvo ištremtas prezidentas Kazys Grinius (1866–1950).

## Šaltiniai

* 

## Nuorodos
* Istorija ir žemėlapiai 
* Miesteliai.lt
Pėžų ežeras

**Pėžų ežeras** – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 9 km į pietryčius nuo Tytuvėnų. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,18 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 140,1 m. Krantai žemi, pelkėti, iš visų pusių apaugę mišku – ežerą supa Papušynio miškas. Ežeras nenutekantis, priklauso Šušvės upės baseinui.

## Šaltiniai
Šona

**Šona** – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 11 km į šiaurę nuo Kukečių, Šonos miške. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,41 km, plotis – 0,17 km. Altitudė 136,4 m. Rytinis krantas aukštas, kiti žemesni, užpelkėję. Priešsroviui į pietus už 0,11 km telkšo 3,7 ha tvenkinys. Vakaruose išteka Šona (Ventos intakas). Pietiniame krante įsikūrusi dalis Targauskių kaimo.

Vandenvardis *Šonà*kildinamas nuo žodžio *šonas* („kieno pusė, kraštas, pašalys“).

## Šaltiniai
Barklainiai I

**Barklainiai I** (arba tiesiog ***Barklainiai***) – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurę nuo Ramygalos. Seniūnaitijos centras. Yra Barklainių koplyčia, parkas. Netoliese stūkso saugomi Didysis ir Barklainių akmenys.

## Istorija

Barklainiai (*Barclene*), kaip minima Hermano Vartbergiečio Livonijos kronikoje, 1372 m. buvo nuniokoti kryžiuočių.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Barklainiuose gimė karinis veikėjas, pulkininkas Aleksandras Jakaitis (1887–1933).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Informacija apie Barklainius
Dūksta

**Dūksta** – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 12 km į šiaurę nuo Kukečių. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,45 km, plotis – iki 0,21 km. Altitudė 154,4 m. Šiaurinis krantas žemas, pelkėtas, kiti krantai aukšti, ištisai apaugę medžiais. Ežerą supa Raudsparnės miškas. Į šiaurę įsikūręs Mančių kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Dubysos intako Šventupio baseinui.

## Šaltiniai
Šoniukas

**Šoniukas** – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 13 km į šiaurę nuo Kukečių. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,52 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 143,2 m. Ežeras siauras ir ilgas, o šiaurinė dalis išplatėjusi, ovalo formos. Šiauriniai krantai užpelkėję. Aplinkui stūkso Šonos miškas. Pietuose išteka upelis į Juodupio upelį (Šonos intakas, Ventos baseinas). Įsikūręs Jadvygavos kaimas.

## Šaltiniai
Plūsčia

**Plūsčia** – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 7 km į šiaurės vakarus nuo Grinių. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,4 km, plotis – iki 0,28 km. Altitudė 146,2 m. Krantai neaukšti, sausi, pietuose apaugę medžiais. Pakrantėse plyti dirbami laukai. Pietuose išteka Plūsčia (Ančios intakas). Aplinkui įsikūręs Plūsčių kaimas.

Vandenvardis *Plū́sčia* kildinamas nuo žodžio *plūsti* („gausiai tekėti, tvinti, plaukti“).

## Šaltiniai
Gyžežeris

**Gyžežeris** – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 4 km į pietryčius nuo Liolių, Gailių kaimo pietinėje dalyje. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,24 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 138,3 m. Krantai žemi, pelkėti. Iš visų pusių supa miškelis. Į rytus plyti dirbami laukai. Rytuose išteka upelis (Dratvens intakas).

## Etimologija

Vandenvardis *Gỹžežeris* kilęs iš žodžių *gyžti*, *gižus* („surūgęs, apkartęs, sušvinkęs“).

## Šaltiniai
Gilšė (ežeras)

**Gilšė** – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 5 km į šiaurę nuo Merkinės, Subartonių kaimo šiaurrytiniame pakraštyje. Ežero ilgis iš vakarų į rytus 0,52 km, plotis 0,28 km. Altitudė 105,2 m. Krantai sausi, ištisai apaugę siauru medžių ruožu, šiaurinis krantas aukštas, prieina Mantvilų miškas. Šalia įsikūręs Pagilšio kaimas. Pietine pakrante eina kelias Nr.5032 (Pagilšys – Subartonys). Ežeras nenutekantis, priklauso Gelovinės upelio baseinui (Straujos intakas). Rytinėje pakrantėje įrengta stovyklavietė.

Ežere gausu įvairios žuvies, vėžių. Ypač paplitę lydekos, kuojos.

Ežerėvardis *Gìlšė* kilęs nuo žodžio „gilus“.

## Padavimas

Ežeras aprašytas Vinco Krėvės-Mickevičiaus „Dainavos šalies senų žmonių padavimuose“. Pasak padavimo, Gilšės ežero dugne yra labai didelis dvaras, jo dugno niekas nepasiekia. Bet kaitrią saulėtą dieną, kai vanduo ramus, nebanguoja, matyti giliai giliai ežero viduje aukšti dvarų bokštai.

Padavimas byloja, kad kadaise gyvenęs turtingas bajoras, turėjęs dukterį – gražiausią mergelę pasaulyje, nuostabiai atrodžiusi ir kalbėjusi. Vienas bajoro tarnas pamilo mergelę, tačiau išdidus bajoras sutikęs leisti dukterį už bernelio tik tada, kai šis turėsiąs turtus, didesnius už paties bajoro. Bernelis sugalvojęs ir nakvojęs po aukštu tiltu 3 naktis, kur sutikęs nugalabijo 3 pirklius. Tada bernelis pasistatęs didžiulius dvarus, o mergelė ištekėjusi už jo. Tačiau laimės jie neturėję, kadangi susiėję per kitų nelaimę. Vieną naktį staiga prasivėrusi žemė ir prasmegę naujieji dvarai, o jų vietoje *gilus* ežeras atsiradęs, Gilše pavadintas.

## Šaltiniai
Judas Iskarijotas

**Judas Iskarijotas** () – biblinis veikėjas, vienas iš Jėzaus mokinių. Vardas „Judas“ kilęs iš hebrajiško žodžio, reiškiančio „pagarbintas“. „Iskarijotas“ reikšmė nėra visai aiški – tikėtina, kad tai nusako kilmę iš vietovės Karioto (Karioth). Šis vietovardis išlikusiuose šaltiniuose miestų saraše minimas tik kartą.

Kitas galimas žodžio Iskarijotas kildinimas iš  – kovotojas durklu, samdomas žudikas. Sikarijai buvo bekompromisis kovinis zelotų judėjimo sparnas. Zelotai organizavo 66 m. sukilimą, kuris buvo žiauriai romėnų numalšintas.

Judo vardas bendrinėje kalboje yra virtęs išdaviko sinonimu. Apkabinimu/bučiniu Judas Iskarijotas romėnams nurodė Jėzų ir už tai gavo piniginį atlygį 30 sidabrinių.

Naujojo Testamento evangelijos šį Judo veiksmą traktuoja kaip išdavystę, vėliau dėl išdavystės Judas pasikorė. Tačiau 1970 m. Egipte rastas gnostikų rankraštis Judo Evangelija Judą Iskarijotą įvardija kaip Jėzaus pagalbininką, įgyvendinant atpirkimo misiją. Judo Evangelija teigia, kad Kristus pasikvietė Judą pasikalbėti atskirai nuo kitų mokinių ir jam pavedė atskleisti jo tapatybę romėnams.

Judo Evangelija buvo parašyta iki 180 m., nes tais metais Liono vyskupas Šv. Irenėjus mini Judo evangeliją kaip vieną iš erezijų. Į 367 m. Aleksandrijos vyskupo Atanasijaus pateiktą Naujojo Testamento knygų sąrašą (kanoną) Judo Evangelija nebuvo įtraukta.
Tarp kai kurių netikinčiųjų egzistuoja nuomonė, kad jei Jėzaus ir kitų apaštalų istoriškumas neaiškus, tai Judas – išgalvotas personažas.

## Išnašos
Būdvydžiai

**Būdvydžiai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, į šiaurę nuo kelių Kuršėnai – Dirvonėnai – Upyna ir Juozapava – Varputėnai kryžkelės, Žižmos dešiniojo intako Upynos dešiniajame krante, Paežerių ežero šiauriniame krante. Pietiniame pakraštyje, paribyje su Juozapava, šalia kelio stovi Juozapavos Šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* http://www.mockus.us/optimum/deksnys/budvydziai.html
Pipirlapė

**Pipirlapė** (*Asarum*) – kartuolinių (*Aristolochiaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje vienintelė Lietuvoje natūraliai auganti rūšis – europinė pipirlapė (*Asarum europaeum*). Retai mėgėjų kolekcijose auginama uodeguotoji pipirlapė (*Asarum caudatum*).

Daugiametis, 6-10 cm aukščio žolinis augalas. Stiebas trumpas, šiek tiek kylantis. Lapai auga po 2, rečiau po 3, žiemojantys, ilgakočiai, širdišku pamatu, apskriti, lygiakraščiai, odiški, plaukuoti. Žiedai pavieniai, metūglių viršūnėse; apyžiedis varpiškas, rausvas. Vaisius - šešializdė dėžutė. Sėklos pilkšvos, tribriaunės, apie 3 mm ilgio.

Žydi balandžio - gegužės mėn. Vaisiai pribręsta birželio mėn. Dauginasi sėklomis ir šakniastiebiais. auga lapuočių ir mišriuose miškuose, krūmuose.

Vaistams vartojami šakniastiebiai su šaknimis, kasami augalams peržydėjus, ir lapai, pjaunami liepos - rugpjūčio mėn.

Visose pipirlapės dalyse yra 1,2 % eterinio aliejaus, kaučiuko, krakmolo, obuolių, citrinos rūgščių, askorbino rūgšties, 1,13 % dervų, 9,6 % rauginių medžiagų, 6 % redukuotų cukrų, 14,4 % pentozanų, alkaloido azarino, glikozidų.

Augalas nuodingas
Europinė pipirlapė

**Europinė pipirlapė** (*Asarum europaeum*) – kartuolinių (*Aristolochiaceae*) šeimos, pipirlapių (*Asarum*) genties augalas.

Daugiametis, 4-10 cm aukščio žolinis augalas. Šakniastiebis šakotas, nariuotas, šliaužiantis po lapais, samanomis. Jo šakelių galai riečiasi į viršų ir ant jų išauga po kelis lapus, kurie šiek tiek pakeitę spalvą išsilaiko iki kito pavasario. Lapai ilgakočiai, lygiakraščiai, odiški, tamsiai žalia, blizgančia viršutine ir šviesesne, kartais violetinio atspalvio, ryškiai gyslota apatine puse. Lapai abipus plaukuoti. Žiedai šakelių galuose, triskiaučio varpelio pavidalo, tamsiai raudonai rusvos spalvos. Išorinė apyžiedzio pusė plaukuota. Žiedkotis nulinkęs, prigludęs prie žemės, jį galima rasti tik praskleidus lapus. Vaisius – netaisyklinga, atsidaranti; pusiau apvali dėžutė, viršūnėje su apyžiedzio liekanomis. Sėklos iš šonų suplotos, pilkai rudos, su gilia išilgine vagele. Jų mėsingą ataugėlę graužia skruzdėlės, kartu jos platina sėklas. Augalas kvepia pipirais, ypač stiprus kvapas patrynus lapus.

Žydi nuo balandžio pabaigos iki birželio pradžios. Auga visoje Lietuvoje, gana dažna. Aptinkama pavėsinguose lapuočių ir mišriuose miškuose, pamiškėse, krūmynuose, krūmais ir medžiais apaugusiuose upių ir ežerų šlaituose.

Augalas nuodingas, turi toksinių medžiagų, paralyžiuojančių centrinę nervų sistemą. Šakniastiebiai ir lapai vartojami veterinarijoje, medicinoje.

## Šaltiniai
* *Pavasarį žydintys augalai*, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 28 psl.
Žalioji mylia (filmas)

**Žalioji mylia** () – pagal Stiveno Kingo to paties pavadinimo romaną 1999 metais pastatytas filmas, režisuotas Frenko Darabonto (*Frank Darabont*). Pagrindinius vaidmenis atliko Tomas Henksas (vaidino Polą Edžkombą) ir Maiklas Klarkas Dankanas (vaidino Džoną Kofį).

Filmas buvo nominuotas keturiems apdovanojimams: geriausio antro plano aktoriaus, geriausio vaizdo, geriausio garso ir geriausio pastatymo, bet nė vieno iš jų negavo.

Filme pasakojama apie Polą Edžkombą ir jo kalėjimo sargo darbą 1930-aisiais. Filmo veiksmas vyksta Edžkombo prisiminimuose, jam esant senelių namuose. Per prisiminimus pateikiama labai jaudinanti istorija apie antgamtiškas galias turintį nuteistąjį Džoną Kofį.

## Nuorodos
* Filmo puslapis
* Interneto filmų duomenų bazėje apie šį filmą
Glažutė

**Glažutė** (*Cerastium*) – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso įvairiamečiai žoliniai augalai. Jų stiebai gulsti, kylantys arba statūs. Lapai bekočiai. Vaisius – cilindriška dėžutė, atsidaranti 10 dantelių.

Paplitę šiauriniame pusrutulyje, vidutinio klimato juostoje.

Gentyje yra apie 60 rūšių. Lietuvoje auga šios:
* Dirvinė glažutė (*Cerastium arvense*)
* Glaustažiedė glažutė (*Cerastium glomeratum*)
* Lipnioji glažutė (*Cerastium glutinosum*)
* Paprastoji glažutė (*Cerastium holosteoides*)
* Penkiakuokė glažutė (*Cerastium semidecandrum*)
* Miškinė glažutė (*Cerastium sylvaticum*). Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą
* Smulkiažiedė glažutė (*Cerastium tauricum*). Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą
* Gauruotoji glažutė (*Cerastium tomentosum*)
Guboja

**Guboja** (*Gypsophila*) – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso žoliniai augalai bei krūmokšniai. Paplitusi Europoje, Azijoje.

Jų lapai bekočiai, dažniausiai melsvai žali, linijiški arba linijiškai lancetiški. Žiedai sukrauti skydeliuose arba šluotelėse, maži, balti, rožiniai. Vaisius – vienalizdė dėžutė, atsidaranti 4-6 sąvaromis. Iš dalies rūšių šaknų gaunami saponinai.

## Rūšys
Gentyje yra apie 120 rūšių. Lietuvoje auga trys rūšys ir viena auginama:
* Grakščioji guboja (*Gypsophila elegans*)
* Stačioji guboja (*Gypsophila fastigiata*)
* Dirvinė guboja (*Gypsophila muralis*)
* Muilinė guboja (*Gypsophila paniculata*)

## Etimologija
*Gubója* – J. Pabrėžos įvestas žodis – pagal baltų mitinę būtybę Guboją. Tai T. Narbuto greičiausiai išgalvotas dievavardis – iš *gubóti* (‘suktis verpetais, klaipytis’), *gubótas* (‘verpetuotas, susisukęs į gubą’).

## Šaltiniai
Gremlinai (1984 filmas)

**Gremlinai** () – 1984 fantastinis filmas, kurį režisavo Joe Dante. Pagrindinius vadmenis atliko Zach Galligan ir Phoebe Cates. Filme yra juodosios komedijos ir siaubo elementų. Pastatė Warner Bros, biudžetas – 11 mln. dolerių. Veiksmas vykta Kingston Falls miestelyje per Kalėdas. Filmo tęsinys pasirodė 1990 metais  ().

Randis pargabena savo sūnui Biliui keistą padarėlį, kurį pavadina Gizmo. Randį pardavėjas buvo perspėjęs, kad jokiu būdu padarėlio neaplietų ir po vidurnakčio nemaitintų. Bilis ir Gizmo susidraugauja, tačiau įvyksta keistas nutikimas, kai atsitiktinai Gizmo apliejamas vandeniu …
Priešvėjinės Antilų salos

**Priešvėjinės salos** – pietinė Mažųjų Antilų dalis. Salos taip pavadintos, kadangi į Naująjį pasaulį atplaukusiems burlaiviams vyravo vėjai į laivo priekį. Transatlantinės srovės ir vėjai, kurių laikantis greičiausiai buvo galima kirsti vandenyną, atnešdavo laivus maždaug per vidurį tarp Pavėjinių ir Priešvėjinių salų.

Šis pavadinimas taikytas ir britų kolonijai Britų priešvėjinėms saloms šiose salose, kuri egzistavo tarp 1833 ir 1960 m. Ją sudarė Grenada, Sent Lusija, Sent Vinsentas, Grenadinai, Barbadosas (iki 1885 m., kai tapo atskira kolonija), Tobagas (iki 1889 m., kai buvo prijungtas prie Trinidado) ir Dominika (nuo 1940 m., kai ji buvo perkelta iš Priešvėjinių salų kolonijos į Pavėjinių salų koloniją.)

Kolonija tarp 1871 ir 1956 m. oficialiai vadinosi **Federacinė Priešvėjinių salų kolonija**, o nuo 1956 iki 1960 m. – **Priešvėjinių salų teritorija**.

Priešvėjinės salos:

* Martinika
* Sent Lusija
* Barbadosas
* Sent Vinsentas
* Grenadinai
* Grenada
* Trinidadas
* Tobagas

## Šaltiniai
Kartuolė (augalas)

**Kartuolė** (*Aristolochia*) – kartuolinių (*Aristolochiaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso daugiametės žolės, turinčios šakniastiebį. Lapai auga pražangiai. Jų pažastyse išauga žiedai. Vaisius – dėžutė, atsidaranti šešiais išilginiais plyšiais.

Gentyje yra apie 500 rūšių. Lietuvoje auga šios rūšys:
* Paprastoji kartuolė (*Aristolochia clematitis*)
* Didžialapė kartuolė (*Aristolochia durior*)
* Mandžiūrinė kartuolė (*Aristolochia manshuriensis*)
* Plaukuotoji kartuolė (*Aristolochia tomentosa*)
Dabikinė

**Dabikinė** – kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, šalia kelio . Išlikęs XVI a. Dabikinės dvaras ir keletas ūkinių pastatų, mišraus planavimo dvaro parkas (nuo 1958 m. saugomas valstybės, nuo 1986 m. – gamtos paminklas), veikia Dabikinės specialioji mokykla.

## Istorija

Dabikinės dvaras žinomas nuo 1554–1571 m. XIX–XX a. priklausė grafams Zubovams, jie kaime įkūrė mokyklą. 1871 m. atidaryta Dabikinės geležinkelio stotis. 1902 m. čia įkurta Lietuvos demokratų partija.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Juozas Miltinis (1907–1994) – teatro aktorius, režisierius;
* Kęstutis Zapkus (g. 1938 m.) – JAV lietuvių dailininkas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Dabikinės žemėlapiai 
* Dvaro parkas
Gvazdikas

:: *Apie Vilniaus miesto dalį žr. [[Gvazdikai (Vilnius)]]*.

**Gvazdikas** (*Dianthus*) – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso žoliniai augalai bei krūmokšniai. Jų stiebai turi sustorėjusius bamblius. Lapai siauri, linijiški arba lancetiški. Žiedai sukrauti žiedynuose. Vaisius – vienalizdė dėžutė, kuri atsidaro 4 sąvaromis. Daugiausia daugiamečiai augalai, keletas rūšių vienmečių ir dvimečių.

Gentyje yra apie 300 rūšių. Paplitę daugiausia Europoje ir Azijoje, keleto rūšių arealas siekia Šiaurės Afriką, o viena rūšis (Dianthus repens) paplitusi arktinėje Šiaurės Amerikoje.

Lietuvoje savaime auga ir auginamos šios rūšys:
* Smiltyninis gvazdikas (*Dianthus arenarius*). Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
* Gauruotasis gvazdikas (*Dianthus armeria*). Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
* Šiurpinis gvazdikas (*Dianthus barbatus*)
* Borbašo gvazdikas (*Dianthus borbasii*). Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
* Tikrasis gvazdikas (*Dianthus caryophyllus*)
* Kartūzinis gvazdikas (*Dianthus carthusianorum*)
* Kininis gvazdikas (*Dianthus chinensis*)
* Knapo gvazdikas (*Dianthus cnappii*)
* Šilinis gvazdikas (*Dianthus deltoides*)
* Žydrasis gvazdikas (*Dianthus gratianopolitanus*)
* Plunksnuotasis gvazdikas (*Dianthus plumarius*)
* Vėlyvasis gvazdikas (*Dianthus serotinus*)
* Puošnusis gvazdikas (*Dianthus superbus*). Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.

## Etimologija
Žodis *gvazdìkas* – skolinys iš , ; iš lenkų k. kilęs ir . Toliau – vertinys
iš vok. aukšt. *Näglein* ir reiškia „vinukas“ (taip dėl savo išvaizdos vadinti gvazdikėliai). Gėlė taip pavadinta todėl, kad jos kvapas primena gvazdikėlių kvapą.


Image:Dianthus armeria 060805.jpg|Gauruotasis gvazdikas (*Dianthus armeria*)
Image:Dianthus superbus 140805.jpg|Puošnusis gvazdikas (*Dianthus superbus*)
Image:Dianthus caryophyllus0.jpg|Tikrasis gvazdikas (*Dianthus caryophyllus*)
Image:Dianthus carthusianorum 160505.jpg|Kartūzinis gvazdikas (*Dianthus carthusianorum*)
Image:Dianthus chinensis.jpg|Kininis gvazdikas (*Dianthus chinensis*)
Image:Dianthus deltoides.jpg|Šilinis gvazdikas (*Dianthus deltoides*)
Image:Dianthus gratianopolitanus0.jpg|Žydrasis gvazdikas (*Dianthus gratianopolitanus*)


## Šaltiniai
Sent Kitsas

**Sent Kitsas** () arba ***Sent Kristoferis*** (*Saint Christopher Island*) – viena iš dviejų pagrindinių salų sudarančių Sent Kitso ir Nevio valstybę Karibų jūroje.

salos koordinatės yra 17° 15' šiaurės platumos ir 62° 40' vakarų ilgumos. Sala yra už 3 km nuo Nevio ir 10 km nuo Sint Eustatijaus salos. Plotas apie 168 km²

Saloje gyvena apie 45 000 gyventojų, daugelis jų – afrikiečių vergų palikuonys. Pagrindinė kalba – anglų. Raštingumo lygis – 98 %.

Pagrindinis salos miestas – Bastero uostas.

Ledynmečiu, kai jūros lygis buvo 60 m žemesnis, Sent Kitsas sudarė vieną salą su dabartinėmis Nevio, Sabos ir Sint Eustatijaus salomis.

Aukščiausias taškas – Liamuigos kalnas (1 156 m).

## Taip pat skaitykite
* Nevis – Nevio sala – gretima teritorija;

## Išnašos
Bumerangas

**Bumerangas** – lenktas, dažniausiai medinis, svaidomasis ginklas. Bumerangų yra dvi grupės – grįžtantieji bumerangai ir negrįžtantieji bumerangai.

## Istorija
Panašūs į bumerangus ginklai buvo naudojami įvairiose kultūrose. Tyrinėtojai Europoje yra radę senovinius svaidomus kirvius, kurie būdavo svaidomi kaip bumerangai. Egipte išskirtinai faraonai naudojo specialias lazdas medžioti paukščiams.

Paprastai bumerango gimtine laiko Australiją, nes Australijos aborigenai tūkstančius metų iki šiol medžioja bumerangais. Senovėje bumerango tipo ginklus naudojo ir kituose kraštuose. Bumerango pavadinimas kilo nuo vienos iš Australijos genčių, gyvenusių į pietus nuo Sidnėjaus.

Seniausias bumerangas pasaulyje rastas 1985 m. pietinėje Lenkijos dalyje stūksančiuose Beskiduose (Karpatai), jo amžius – maždaug 40 000 m.

## Negrįžtantieji bumerangai
Nemaža dalis Australijos aborigenų naudotų bumerangų buvo negrįžtantys:
* Svaidomi, bet negrįžtantys. Tokie buvo nemaža dalis kovinių ir medžioklinių bumerangų, kurie būdavo naudojami nesitikint, kad parskris. Svaidomieji koviniai ir medžiokliniai (stambesniems gyvūnams – kengūroms, emu) medžioti) bumerangai turi būti pakankamai sunkūs, kad pataikę darytų rimtą žalą.
* Nesvaidomi. Tokie bumerangai – tiesiog tam tikros formos lazdos, naudotos kirstynėse.

## Grįžtantieji bumerangai
Teisingai sviestas grįžtantysis bumerangas kilpos pavidalo trajektorija skrenda oru tam tikrą atstumą, sukasi ir parskrieja atgal. Pataikęs į ką nors bumerangas nebegrįžta, kadangi praranda greitį, sutrinka jo taisyklingas skrydis.

Manoma, kad grįžtantieji bumerangai naudoti paukščių medžioklėje.

### Šiuolaikiniai sportiniai bumerangai

Šiandien bumerangai dažnai naudojami sportui ir pramogai. Šiuolaikiniai bumerangai yra įvairių formų ir spalvų. Dauguma sportinių bumerangų sveria šiek tiek mažiau nei 100 gramų. Tam tikros sportinės rūšies, kur svarbiausia nuskriejimo nuotolis, bumerangai sveria apie 25 ar mažiau gramų.

### Bumerango judėjimo fizika

Bumerangas sugrįžta, nes jį veikiančios oro pasipriešinimo jėgos yra nevienodos dėl bumerango sukimosi. Bumerango dalis, besisukanti ta pačia kryptimi, kaip ir jo masės centro judėjimo kryptis juda kiek greičiau, nei ta dalis, kuri sukasi priešinga kryptimi. Šis veikiančių jėgų skirtumas verčia bumerangą judėti apskritimu ir sugrįžti pas jį metusįjį. Bumerango skriejimui nėra būtinos gravitacijos jėgos, pakanka tik oro terpės. Tai 2008 metų kovo mėnesį buvo patvirtinta eksperimentu Tarptautinėje kosminėje stotyje.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Tarptautinė bumerango asociacija
Sultingoji jūrasmiltė

**Sultingoji jūrasmiltė** (*Honckenya peploides*) – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos augalas, vienintelis **jūrasmiltės** (*Honckenya*) gentyje.

Augalas su mėsingais kylančiais stiebais ir lapais. Žiedai išsidėstę pavieniui. Žydi birželio – rugpjūčio mėn. Auga pajūrio kopose.

Auga ir Lietuvoje.
Soma (reikšmės)

Žodis **soma** reiškia:

* Soma – augalas dievybė ir svaiginantis gėrimas;
* Soma – upė Prancūzijoje;
* soma – neurono kūnas;
* soma – galvosūkis, iš elementų surenkamas kubas.
Kirvis

**Kirvis** – įrankis su dažniausiai metaline galva ir mediniu kotu. Įrankis pritaikytas kirsti medį, skaldyti malkas, statybai ar kapoti mėsą.

Kirvio aštrioji dalis yra ašmenys, bukoji vadinama pentimi. Kirvis su ašmenimis, statmenais penčiai, vadinamas vedega.

Kirvis kaip simbolis dažnai naudojamas heraldikoje.

Senovėje ir viduramžiais kirviai buvo artimos kovos ir svaidomi ginklai. (žr. kovos kirvis, bardišius, franciska, tomahaukas)

Pirmųjų kirvių galvos būdavo akmeninės, vėliau varinės, bronzinės, geležinės ir plieninės, medžiaga kito priklausomai nuo žmonijos technologinių pasiekimų. Kirvių kotai būna mediniai, plastikiniai ar kompozitiniai (pvz., iš stiklaplastikio).

## Kirvių rūšys
* Alpinisto kirvis
* Dviašmenis kirvis
* Medkirčio kirvis
* Ugniagesio kirvis

## Istorija
Pirmieji kirvių radiniai datuojami apie 6000 m. pr. m. e. Iki kirvių žmonės naudojo užaštrintus akmenis. Panašūs įrankiai buvo gaminami iš kaulų. Bronziniai kirviai randami nuo Bronzos amžiaus pradžios.

## Nuorodos
* Atelier - Funkenflug
Kežys

**Kežys** (*Spergula*) – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso žoliniai augalai su stačiais arba kylančiais stiebais. Paplitę vidutinėje Eurazijos juostoje.

Jų lapai linijiški arba siūliški, išaugantys menturiuose. Žiedai sukrauti viršūniniuose žiedynuose. Vaisius – vienalizdė dėžutė, kurioje daug sėklų.

Kežį ir judrą (*Camelina sp.*) rusų botanikas N. V. Cingeris buvo pasirinkęs tyrimų objektu. Jis nagrinėjo, kaip šios piktžolės prisitaikė augti linų pasėliuose.

Gentyje apie 13 rūšių, iš jų Lietuvoje auga šios:
* Dirvinis kežys (*Spergula arvensis*)
* Pavasarinis kežys (*Spergula morisonii*)
* Penkiakuokis kežys (*Spergula pentandra*)
Pašvinys

**Pašvinys** – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 10 km į pietvakarius nuo Bubių, 3 km į vakarus nuo Kurtuvėnų, Kurtuvėnų regioniniame parke. Ežeras beveik apskritas – ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 0,59 km, plotis 0,46 km. Altitudė 129,3 m. Gylis siekia 8,6 m. Krantai daugiausia žemi, pelkėti, o pietinis apaugęs Vainagių mišku. Iš Pašvinio šiaurės rytuose išteka Šyvinio upelis, įtekantis į Ventos-Dubysos perkasą.

Ežerą supa Pašvinių kaimas, kolektyvinių sodų bendrija. Veikia kaimo turizmo sodyba. Šalia pietinio kranto praeina kelias . Pietvakarinėje pakrantėje yra įrengtas paplūdimys. Pietiniu krantu eina riba su Kelmės rajonu.

## Šaltiniai
Bijotė

**Bijotė** – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajono pietuose, apie 8,5 km į pietvakarius nuo Bubių, Kurtuvėnų regioniniame parke. Ežero ilgis (šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi) yra 1,53 km, plačiausia vieta – 0,99 km. Altitudė 127,7 m. Ežeras netaisyklingos formos. Pietiniai ir šiauriniai krantai pelkėti, šiaurės vakariniai ir rytiniai – statūs, sausi, ištisai apaugę medžiais. Suteka 4 upokšniai, šiaurėje išteka Kurtuvos intakas Bijotas. Aplinkui stūkso Pageluvio miškas.

1961 m. ežeras patvenktas. Prie Bijotės įsikūrę Pabijočių ir Butiškės kaimai. Vakariniu krantu eina riba su Kelmės rajonu. Vakarine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Lygė

: *Apie senovės lietuvių rudens lygiadienio šventę žr. [[Dagos]]*.

**Lygė** – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 10 km į pietvakarius nuo Bubių. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,27 km, plotis – iki 0,25 km. Altitudė 129,4 m. Rytinis ir pietinis krantai žemi, užpelkėję. Pietuose išteka upelis į už 0,11 km telkšantį Kumpės ežerą (Dubysos upės intako Šventupio baseinas). Aplinkui stūkso Pageluvio miškas. Į vakarus įsikūręs Kunigiškės kaimas. Šiaurvakariniu krantu eina riba su Kelmės rajonu.

## Šaltiniai
Kumpė

**Kumpė** – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 10,5 km į pietvakarius nuo Bubių. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,38 km, plotis – iki 0,27 km. Altitudė 129,3 m. Vakarinis krantas aukštas, šiaurinis krantas žemas, užpelkėjęs, įteka upelis iš už 0,11 km telkšančio Lygės ežero. Pietuose išteka upeliukas link Dubysos intako Šventupio. Aplinkui stūkso Pageluvio miškas, o vakariniame krante įsikūręs Kazališkės viensėdis. Vakariniu ir pietiniu krantu eina riba su Kelmės rajonu.

## Šaltiniai
Advernų durpinė

**Advernų durpinė** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Šakių rajone, apie 2 km į pietus nuo Šakių. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,08 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 53,1 m. Krantai žemi, daugiausia apaugę medžiais. Vakaruose išteka Kiaulupės upelis (Aukspirtos intakas). Į šiaurę įsikūręs Striūpų kaimas ir Aržuolupių kaimo gamybiniai pastatai. Vakarine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Bižinys

**Bižinys** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Šakių rajone, apie 7 km į šiaurės rytus nuo Lekėčių, Nemuno slėnyje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,53 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 20,5 m. Krantai vietomis apaugę medžiais. Aplinkui plyti pievos. Per ežerą pietuose prateka Mickupio upelis link Nemuno. Į vakarus įsikūręs Mikytų kaimas.

## Šaltiniai
Žiogas (ežeras)

**Žiogas** arba **Ilgasis žiogas** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Šakių rajone, apie 1,5 km į šiaurės vakarus nuo Gelgaudiškio, Nemuno slėnyje. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,63 km, plotis – iki 0,045 km. Altitudė 12,8 m. Krantai ištisai apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu, neaukšti. Aplinkui plyti pievos. Vakaruose išteka upeliukas link už 70 m esančio Nemuno.

## Šaltiniai
Paežerio ežeras

**Paežerio ežeras** – ežeras vidurio Lietuvoje, Raseinių rajone, apie 1 km į šiaurės vakarus nuo Nemakščių. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,31 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 108,9 m. Krantai vietomis apaugę medžiais ir krūmais. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Šalia įsikūręs Paežerio kaimas. Vakarine pakrante eina kelias . Ežeras nenutekantis, priklauso Balčios baseinui.

## Šaltiniai
Danijos kolonijos Amerikoje

Nuo XVIII a. iki XX a. **[[Danija]] buvo kolonijinė valstybė**. Dalis jos kolonijų buvo ir Amerikos žemyne.

Danija-Norvegija 1721 m. įsteigė kolonijas Grenlandijoje.

Danijai taip pat priklausė keletas teritorijų Karibų jūros regione, kurios buvo vadinamos **Danijos Vakarų Indijos**. Tai buvo dalis Mergelių salų, kol jas 1916 m. pardavė JAV. Salas iki 1755 m. valdė Danijos Vest Indijos ir Gvinėjos kompanija, po to jas išpirko Danijos karalius. Danijos Mergelių salose pagrindinė veikla buvo cukranendrių auginimas naudojant vergų darbą. Mergelių salose veikė piratai. Prekybą vergais Danija uždraudė 1803 m., tačiau vergija išliko iki 1848 m. 1880 m. salose buvo 34 000 gyventojų. Po vergijos panaikinimo salose buvo ekonominis nuosmukis, todėl Danija neprieštaravo JAV pasiūlymui nupirkti salas.
Meiliškių ežeras

**Meiliškių ežeras** arba **Meliškis** – ežeras vidurio Lietuvoje, Raseinių rajone, apie 11 km į rytus nuo Žaiginio. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,12 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 110,3 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję. Pietuose stūkso Pelkutės miškelis, kitose pakrantėse plyti pievos. Vandens perteklius iš ežero nubėga į šiauriniu pelkės pakraščiu tekantį upelį (Meiliškių griovio intakas, Ažytės baseinas).

## Šaltiniai
Žiūrių ežeras

**Žiūrių ežeras** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Vilkaviškio rajone, apie 7,5 km į pietryčius nuo Pilviškių. Ežeras ovalo formos, ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,28 km, plotis – iki 0,23 km. Altitudė 51,7 m. Krantai žemi, užpelkėję, vietomis apaugę krūmais. Aplinkui plyti dirbami laukai, tik pietinėje pakrantėje stūkso miškas. Pietryčiuose išteka upeliukas link didesnio bevardžio upelio (Šešupės intakas). Netoliese įsikūręs Žiūrių kaimas.

## Šaltiniai
Žalgiriai

**Žalgiriai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, Nemuno deltos regioniniame parke, 5 km į pietvakarius nuo Šilutės, kelio  kairėje pusėje, prie Rupkalvių pelkės ir Žalgirių miško. Ribojasi su Rupkalvių, Šlažų, Pagrynių kaimais. Yra kraštovaizdžio draustinis, pažinimo takas, pelkininkų kaimo liekanos. Didelių potvynių metu apsemiamas; daugybė kanalų.

## Istorija

Kaimas įkurtas Žalgirio miške, Rupkalvių pelkėje. Kaimo teritorija pradėta kultūrinti XIX a. 1-ojoje pusėje, antroje pusėje įkurta pelkininkų kolonija. Dabartinio Žalgirių kaimo teritorija buvo pradėta kolonizuoti 1835 m. 1849 m. nuomininkai jau pradėjo statytis namus ir 1861 m. šie būstai buvo įteisinti kaip nuolatiniai pastatai. 1865 m. atlikus geodezinius tyrimus, nustatyta, kad Rupkalvių aukštapelkė ir aplinkinės teritorijos tinka kolonizavimui. Tam tikslui paskirta 7252 iš 11813 ha teritorijos tarp Šyšos ir Leitės upių, dešiniajame Nemuno krante.

1872 m. pro gyvenvietę nutiestas plentas Šilutė–Rusnė. 1874 m. kolonija pavadinta ***Bismarku*** tuometinio Prūsijos vadovo ir Vokietijos imperijos įkūrėjo Oto fon Bismarko garbei. 1923 m. pavadinimas pakeistas į Žalgirius, 1939–1945 m. vėl sugrąžintas vokiškas pavadinimas.

1878 m. įsteigta pirma pradinė mokykla, 1886 m. – antra. 1906 m. kaimas labai nukentėjo nuo pavasarinio potvynio. Žalgirio kolonijos vakarinė dalis priklausė Rusnės, rytinė – Šilokarčiamos (iki 1912 m. Verdainės) parapijoms. Gyventojų pagrindinis verslas buvo durpių kasimas, bulvių auginimas.

Po Antrojo pasaulinio karo iš esmės pasikeitė gyventojų tautinė sudėtis. Sovietmečiu Žalgiriai priklausė Jonaičių apylinkei, nuo 1997 m. – Šilutės seniūnijai. 1997 m. Žalgiriuose buvo 30 ūkių, 2003 m. galvijus laikė 16 ūkių (78 vienetus).

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* 
* 
* ŽŪIKVC informacijos puslapis 
* Rusnės parapijos kaimai (1905)
* Bismarko kolonijos gyventojų genealogija
Oželių ežeras

**Oželių ežeras** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Vilkaviškio rajone, apie 8 km į pietryčius nuo Pilviškių. Ežeras beveik apvalus – skersmuo – 0,24 km. Altitudė 59,5 m. Krantai žemi, užpelkėję, ypač vakarinis krantas. Pietinė ir šiaurinė pakrantės apaugę krūmynais, kitose pakrantėse plyti dirbami laukai. Šalia įsikūręs Oželių kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Žvirgždės upės baseinui (Šešupės intakas).

## Šaltiniai
Karibų sandrauga

**Karibų sandrauga** (**Karibų baseino bendrija**, **Karibų bendrija ir bendroji rinka**; *Caribbean Community and Common Market*, **CARICOM**) – Karibų jūros regiono ekonominės integracijos organizacija, kurios tikslas – ekonominė regiono integracija, ekonominės plėtros skatinimas silpnesnėse šalyse, bendroji regiono rinka, koordinuota sveikatos apsaugos, švietimo, darbo, prekybos, mokslo ir technologijų, turizmo, muitų, gamtosaugos ir užsienio politika.

## Narės
Sandraugai priklauso:
* Antigva ir Barbuda (nuo 1974)
* Bahamos (nuo 1983)
* Barbadosas (nuo 1973)
* Belizas (nuo 1974)
* Dominika (nuo 1974)
* Gajana (nuo 1973)
* Grenada (nuo 1974)
* Haitis (nuo 2002)
* Jamaika (nuo 1973)
* Montseratas (nuo 1974)
* Sent Kitsas ir Nevis (nuo 1974)
* Sent Lusija (nuo 1974)
* Sent Vinsentas ir Grenadinai (nuo 1974)
* Surinamas (nuo 1995)
* Trinidadas ir Tobagas (nuo 1973)
* Asocijuotieji nariai:
** Angilija
** Bermuda
** Didžiosios Britanijos Mergelių salos
** Kaimanų salos
** Turkso ir Caicoso salos

## Istorija

CARICOM susiformavo buvusių Britų Imperijos kolonijų Karibuose (Britų Vakarų Indijos) pagrindu.
 
1958-1962 metais veikė Britų Vest Indijos federacija, jungianti 10 šalių, kuri greitai suiro į daugybes valstybėlių. Nepaisant politinio susiskaldymo, jas jungė bendra istorija ir kultūra: pvz., anglų kalba. Tai skatino regioninį vienijimąsį. 1965 metais įkurta Karibų bendroji rinka. 1968 metais įkurta Karibų laisvosios prekybos asociacija. 1973 metų rugpjūčio 1 dieną įsigaliojus Chaguaramaso sutarčiai, laisvosios prekybos asociaciją ir bendrąją rinką pakeitė Karibų sandrauga.

2001 m. liepos 5 d. Bahamose pasirašyta papildyta Chaguaramaso sutartis.

Šiuo metu CARICOM priklauso ir kai kurios frankofoninės Karibų šalys, buvusios Prancūzijos kolonijos (pvz., Haitis).

## Organizacija
Organizacijos būstinė yra Džordžtaune, vadovaujamoji institucija – Sekretoriatas.

Tarybos ir komitetai:
* Finansų ir planavimo taryba
* Darbo ir ekonominės plėtros taryba
* Užsienio ir sandraugos ryšių taryba
* Žmogiškųjų išteklių ir socialinės plėtros taryba
* Juridinių reikalų komitetas
* Biudžeto komitetas
* Centrinių bankų valdytojų komitetas

Asocijuotos institucijos:
* Karibų plėtros bankas
* Karibų teismas (nuo 2005)
* Tarybos:
** Karibų meteorologijos
** Juridinio švietimo
** Karibų ekspertizės
** Vest Indijos laivininkystės
* Universitetai:
** Gajanos
** Vest Indijos
Da Vinčio kodas

:*Apie filmą žiūrėkite – [[Da Vinčio kodas (filmas)]].*
**Da Vinčio kodas** () – JAV rašytojo Dan Brown'o detektyvinis romanas. Visame pasaulyje knyga išleista didesniu nei 50 mln. tiražu. Pagal knygą 2006 m. sukurtas filmas „Da Vinčio kodas“.

## Kritika
Knygoje kaip realybė pateikiami tikintiesiems įprastos ir jų tikimos istorijos neatitinkantys Jėzaus gyvenimo įvykiai. Tam autorius neturi jokio pagrindo (ši knyga yra ne istorinis ar teologinis veikalas, o meno kūrinys). Da Vinčio freskos, kurių smulkmenomis neva remiamasi, pačios yra nutapytos praėjus daug šimtų metų po nukryžiavimo. Žinant tai, nekeista, jog „Da Vinčio kodas“ papiktino Romos katalikų bažnyčią, tačiau tai tik dar labiau padidino knygos populiarumą. Grožinės literatūros kūrinys susilaukė įvairių religinių judėjimų kritikos. Ypač stiprios kritikos knyga susilaukė iš Opus Dei krikščioniškos pakraipos religinio judėjimo, kadangi knygoje Opus Dei pavaizduota kaip žudikų fanatikų organizacija.

## Kaltinimai plagijavimu
2006 m. balandžio 7 d. rašytojo leidėjai laimėjo bylą Didžiosios Britanijos teisme dėl kaltinimų plagijavimu. Dan Brown’ą plagijavimu kaltino knygos „Šventasis kraujas ir šventasis Gralis“ autoriai. Kaltintojai savo argumentus grindė panašumu tarp jų ir Dan Brown’o knygos, kadangi abejose knygose yra iškeliama panaši hipotezė, kad Jėzus Kristus su Marija Magdaliete buvo susilaukęs vaiko, bei, kad ji, po Kristaus nukryžiavimo, pabėgo į Prancūziją, kur Kristaus palikuonys buvę Merovingai, kurių palikuonys, galbūt, tebegyvena net dabartiniais laikais.

## Apie knygą

Ši knyga yra 2-oji serijos dalis apie simbolologą Robertą Lengdoną. Šią seriją vienija pagrindinis veikėjas Robertas Lengdonas. Pačioje pradžioje Lengdonas vėlgi iškviečiamas tirti žmogžudystės į Luvrą, bet šį kartą be galo mistiškos jos aplinkybės. Kūrinio eigoje jam tenka bėgti nuo policijos ir netgi sprukti į Angliją. Lengdonui tenka įminti daugybę mįslių, susijusių su Siono vienuolynu, tamplieriais, meno kūriniais.

## Nuorodos
* „Da Vinčio kodas“ Jotema kataloge 
* Dan Brown svetainė
Rūdos ežeras

**Rūdos ežeras** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Vilkaviškio rajone, apie 2 km į vakarus nuo Gižų. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,54 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 61,2 m. Krantai žemi, užpelkėję. Aplinkui plyti dirbami laukai ir pievos. Ežerą prateka Šešupės intakas Rausvė. Šalia įsikūręs Rūdos kaimas. Rytine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Morkiškių ežeras (Vilkaviškio r.)

:: *Tai straipsnis apie Lietuvos ežerą [[Vilkaviškio rajonas|Vilkaviškio rajone]]. Apie ežerą Telšių rajone skaitykite straipsnyje [[Morkiškių ežeras]]*.

**Morkiškių ežeras** arba **Merkšiškių ežeras** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Vilkaviškio rajone, apie 5 km į šiaurę nuo Keturvalakių. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,37 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 58,8 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję – ežeras telkšo ~ 20 ha dydžio pelkėje. Vakariniu pelkės pakraščiu prateka V-3 upelis link šiauriau tekančios Vilkaujos upės. Į rytus nuo ežero įsikūręs Bačkiškių kaimas.

## Šaltiniai
Kunigiškių ežeras

**Kunigiškių ežeras** tai:

* Kunigiškių ežeras – ežeras Utenos rajone;
* Kunigiškių ežeras – ežeras Vilkaviškio rajone;
* Birva (anksčiau vadinosi Kunigiškių ežeru) – Trakų rajone.
Kunigiškių ežeras (Vilkaviškio r.)

**Kunigiškių ežeras** – nebeegzistuojantis, visiškai užpelkėjęs ežeras pietvakarių Lietuvoje, Vilkaviškio rajone, apie 2 km į pietryčius nuo Bartninkų. Altitudė 107 m. Krantai žemi, aplinkui plyti ~ 4 ha pelkė, kurios krantai vietomis apaugę krūmynais. Pietinėje dalyje pelkė susisiekia su bevardžiu upeliu (Aistos intakas). Į šiaurę įsikūręs Kunigiškių kaimas.

## Šaltiniai
Ožkabalių ežeras

**Ožkabalių ežeras** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Vilkaviškio rajone, apie 2 km į vakarus nuo Bartninkų. Ežeras ovalo formos, ilgis iš šiaurės į pietus – 0,13 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 93,2 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję – ežeras telkšo ~ 8 ha dydžio Sausininkų pelkės pietrytinėje dalyje. Didžioji pelkės dalis apaugusi krūmynais. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Per ežerą ir pelkę prateka bevardis upelis link šiauriau tekančio Sakalupio (Aistos intakas). Pietine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Sausininkų ežeras

**Sausininkų ežeras** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Vilkaviškio rajone, apie 4,5 km į šiaurės vakarus nuo Bartninkų. Ežeras ovalo formos, ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,32 km, plotis – iki 0,22 km. Altitudė 93,7 m. Krantai žemi, apaugę medžiais ir krūmynais, šiaurinis krantas užpelkėjęs. Aplinkui plyti dirbami laukai. Šiaurėje išteka upeliukas link netoliese tekančios Širvintos upės. Į pietvakarius nuo ežero įsikūręs Sausininkų kaimas.

## Šaltiniai
Vygris

**Vygris** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Vilkaviškio rajone, apie 5 km į pietus nuo Gražiškių, 1,7 km nuo Lenkijos sienos. Telkšo rininės kilmės duburyje, dubens šlaitai aukšti, statūs, su raguvomis. Ilgis šiaurės–pietų kryptimi 0,96 km, plotis iki 0,24 km. Altitudė 219,5 m. Krantai daugiausiai apaugę medžiais. Rytinis krantas paveiktas erozijos. Aplink plyti pievos ir dirbami laukai. Atabradas siauras, dugną dengia molis. Pietuose iš ežero išteka Šešupės intakas Prūdų upelis.

Aplink ežerą įsikūrę Vygreliai. Pietine pakrante eina kelias .

Ežero vardas kildinamas nuo žodžio *vigrùs* („vingrus, vingiuotas“).

## Šaltiniai
Piliakalnių ežeras

**Piliakalnių ežeras** arba **Grabausko ežeras** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Vilkaviškio rajone, apie 6 km į pietryčius nuo Vištyčio, 1,3 km į rytus nuo Vištyčio ežero kranto, Vištyčio regioninio parko teritorijoje. Ežeras širdies formos. Ilgis iš šiaurės į pietus 0,43 km, plotis iki 0,2 km. Altitudė 200,8 m. Apyežeris labai kalvotas, vietomis apaugęs miškeliais. Pietiniame gale yra pelkė, per kurią iš ežero teka upeliukas link bevardžio upelio (Vištyčio ežero intakas).

Į šiaurę yra įsikūręs Pavištyčio kaimas.

## Šaltiniai
Pakalnių ežeras

**Pakalnių ežeras** tai:

* Pakalnių ežeras – ežeras Trakų rajone;
* Pakalnių ežeras – ežeras Vilkaviškio rajone.
Pakalnių ežeras (Vilkaviškio r.)

**Pakalnių ežeras** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Vilkaviškio rajone, apie 7 km į pietryčius nuo Vištyčio, Vištyčio regioniniame parke. Ežeras elipsės formos: ilgis šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi 0,17 km, plotis iki 0,11 km. Altitudė 216,7 m. Ežeras telkšo tarpukalvių dauboje. Rytinis ir pietinis krantai statoki, apaugę tankiu eglynu (Pavištyčio miškas), vakarinis žemesnis. Šiaurinė ir vakarinė pakrantės pelkėtos. Vakaruose išteka upeliukas link bevardžio upelio (Vištyčio ežero intakas).

Ežerėvardis reiškia „ežeras, esantis pakalnėje, prie kalno“.

## Šaltiniai
Vartelių ežeras

**Vartelių ežeras** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Vilkaviškio rajone, apie 8 km į pietryčius nuo Vištyčio, Vartelių kaime. Įeina į Vištyčio regioninio parko teritoriją. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 0,27 km, plotis iki 0,19 km. Altitudė 215,5 m. Krantai neaukšti, vakarinis krantas status, šiaurinis – pelkėtas. Pietuose išteka upelis, Vyžainos intakas. Šiaurėje prieina Pavištyčio miškas.

Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Pakalnių kaimas, eina kelias .

## Šaltiniai
Marija Žarkauskaitė

**Marija Žarkauskaitė** (g. 1949 m. spalio 11 d.) – šiuolaikinė lietuvių rašytoja, poetė.

## Biografija

Sulaukusi 4-erių ir mirus tėčiui, su mama iš Pabezninkų kaimo persikėlė į Voniškes. Mokėsi Miletonių pradinėje, vėliau – Žilinų aštuonmetėje mokyklose. Baigusi Varėnos vidurinę mokyklą (muzikos klasę), 1970–1975 m. studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą Vilniaus valstybinio universiteto Filologijos fakultete. Vėliau dirbo Marcinkonių vidurinėje mokykloje, „Vakarinių naujienų“ redakcijoje, žurnale „Tautinė mokykla“, o nuo 1993 m. – laikraštyje „Lietuvių godos“. 2017 m. apdovanota Stanislovo Rapolionio premija.

## Kūryba

M. Žarkauskaitės kūryba spausdinta įvairiuose laikraščiuose, literatūros leidiniuose. Pirmieji eilėraščiai spausdinti dar mokantis vidurinėje mokykloje tuometiniame Varėnos rajono laikraštyje „Raudonoji vėliava“ (nuo 1968 m. ji buvo literatų būrelio, veikusio prie šio laikraščio, narė); žurnale „Moksleivis“; mokinių kūrybos almanache „Ošia atžalynas“. Ji buvo tuo metu vykusių jaunųjų literatų konkursų rajone laureatė ir respublikinių konkursų Telšiuose, Trakuose dalyvė. Studijų metais lankė tapybos studiją, veikusią prie universiteto estetikos katedros (tuo metu studijai vadovavo tapytojas Kostas Dereškevičius).

## Bibliografija

* „Vienatvės skonis“ (poezija) – Vilnius, Homo liber, 2005
* „Laiko spalvos“ (poezija) – Vilnius, Homo liber, 2009

## Nuorodos

* XXI amžius 
* http://www.lzdraugija.lt/2017/05/stanislovo-rapolionio-premija-marijai-saknienei/
Kvapusis pelėžirnis

**Kvapusis pelėžirnis** (*Lathyrus odoratus*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos pelėžirnių (*Lathyrus*) genties augalų rūšis.

Vienmetis laipiojantis augalas. Žiedai drugeliniai, įvairių spalvų, susikaupę kekėse. Žiedynai susiformuoja lapų pažastyse.

Pelėžirniai auga greitai, todėl reiklūs aplinkai. Mėgsta saulėtas vietas ir lengvą priemolį. Tinka puokštėms.
Šukių ežerėlis

**Šukių ežerėlis** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Vilkaviškio rajone, apie 10,5 km į pietvakarius nuo Vilkaviškio. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,3 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 88,4 m. Krantai žemi, užpelkėję. Vakarinė pakrantė aukšta, apaugusi krūmynais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Per ežerą prateka Brideikio upelis iš piečiau telkšančio Šukių ežero link šiauriau tekančios Širvintos upės. Į rytus įsikūręs Šukių kaimas, į šiaurę – Purviniškiai.

## Šaltiniai
Šukių ežeras

**Šukių ežeras** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Vilkaviškio rajone, apie 11 km į pietvakarius nuo Vilkaviškio. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,49 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 88,6 m. Krantai žemi, užpelkėję. Aukšta vakarinė pakrantė, apaugusi retais krūmynais. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Per ežerą prateka Brideikio upelis link už 0,17 km į šiaurę telkšančio Šukių ežerėlio (Širvintos baseinas). Į rytus įsikūręs Šukių kaimas.

## Šaltiniai
Misiškių ežeras

**Misiškių ežeras** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Vilkaviškio rajone, apie 9 km į pietryčius nuo Vištyčio, Pavištyčio miške, Pavištyčio I pelkėje. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,13 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 243,5 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję, apaugę krūmynais. Rytuose išteka upelis link Vyžainos upelio.

## Šaltiniai