open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Freilinos (Velaskesas)

**Freilinos**, kitaip žinomas neverčiamu pavadinimu **Meninos** (, dar kitaip **Pilypo IV šeima**) – ispanų baroko tapytojo Diego Velaskeso (1599–1660) grupinis portretas, kurio centre vaizduojama Ispanijos karaliaus Pilypo IV duktė, tuo metu apie 4 metų amžiaus infanta Margarita su freilinomis. Paveikslas įvardijamas žymiausiu Diego Velaskeso kūriniu ir vienu žymiausių paveikslų Europos dailės istorijoje. Eksponuojamas Prado muziejuje Madride. 

## Apie paveikslą
„Freilinos“ (kitaip „Meninos“) yra grupinis Ispanijos karaliaus šeimyninis portretas. Paveikslo centre vaizduojama jaunesnioji karaliaus Pilypo IV duktė infanta Margarita. Iš abiejų jos pusių pavaizduotos taip vadinamos meninos (iš portugalų *meninha* − „maža mergaitė“) − freilinos, kurioms suteikta garbė patarnauti karaliaus dukteriai: María Agustina de Sarmiento (Margaritai iš dešinės) ir Isabel de Velasco. Paveikslo dešinėje artimajame plane vaizduojami du dvaro nykštukai: vokietė María Bárbola ir italas Nicolasito Pertusato, bandantis koja pajudinti šunį. Toliau vaizduojama infantos auklė Marcela de Ulloa, besikalbanti su nenustatytos asmenybės karininku. Kambario gale, pro duris ant laiptų vaizduojamas karalienės kamerdineris José Nieto Velázquez, kuris galbūt turėjo giminystės ryšių su dailininku. 

Diegas Velaskesas pavaizdavo save paveikslo kairėje su teptuku prieš molbertą. Karališkoji pora, Pilypas IV ir Marijana Austrijietė, atsispindi veidrodyje, pakabintame ant kambario galinės sienos. Paveikslo veiksmas vyksta dailininko studijoje karališkuosiuose rūmuose Madride ir galima spėti, kad Velaskesas save pavaizdavo tapantį karališkosios poros portretą, o paveiksle vykstanti scena vaizduojama iš karaliaus ir karalienės akių perspektyvos. Kitu spėjimu, gal Velaskesas tapo būtent šį paveikslą, t. y. „Freilinose“ pavaizduotas paties paveikslo nutapymas. Nors paveikslą galima vertinti kaip infantos Margaritos portretą, visgi pati princesė neatrodo jam pozuojanti. Kitu spėjimu, paveiksle gal vaizduojama scena dailininko kambaryje tuo momentu, kai Velaskesas tapė, o karališkoji pora į jį netikėtai įėjo. 

Paveikslas sukurtas apie 1656 m., jo svarbą karaliui liudija tai, kad Pilypas IV nuolat laikė jį savo privačiame kambaryje. XVII a. italų tapytojas, dirbęs Ispanijos karaliui, Luka Džordanas pavadino paveikslą „tapybos teologija“. Paveikslas yra Prado muziejuje Madride nuo pat jo atidarymo 1819 m. Velaskeso pozą paveiksle panaudojo Fransiskas Goja 1800 m. pavaizdavęs save prie molberto taip pat grupiniame karališkosios šeimos portrete „Karolis IV su šeima“. 1957 m. Pablas Pikasas sukūrė 44 paveikslų variacijas Velaskeso „Freilinų“ tema.

## Šaltiniai
* Prado muziejaus svetainė 
* Cole, Bruce. Art of the Western World: From Ancient Greece to Post Modernism. Simon and Schuster, 1991. p. 175 

## Nuorodos
* Ypač aukštos raiškos „Freilinų“ reprodukcija
* smarthistory.khanacademy.org 
* spanish-art.org
Jonas Milerius

**Jonas Milerius** (g. 1949 m. balandžio 1 d. Krasnojarsko krašte) – lietuvių inžinierius, informatikas, valstybės tarnautojas. Lietuvos Respublikos Seimo kancleris (nuo 2006 m.).

## Biografija
Gimė traukinyje, šeimą iš Geldėnų vežant į tremtį. 1958 m. pavasarį su tėvais grįžo į Lietuvą, 1969 m. baigė Skuodo raj. Barstyčių vidurinę mokyklą. 1974 m. baigęs Vilniaus universiteto Matematikos-mechanikos fakultetą pradėjo dirbti Vilniaus automatizuotų valdymo sistemų projektavimo konstravimo biure inžinieriumi, 1977–1989 m. buvo projekto vyriausiasis konstruktorius, vėliau – susivienijimo SIGMA vyr. inžinieriumi.

1990 m. įtrauktas į darbo grupę prie Lietuvos Respublikos valstybinės delegacijos tarpvalstybinėms deryboms su TSRS. Sausio įvykių metu Aukščiausioje Taryboje aptarnavo kompiuterinę įrangą, sistemino informaciją, platino iš užsienio atvykusiems žurnalistams vaizdo medžiagą, fotonuotraukas apie tų dienų įvykius.

Nuo 1991 m. gruodžio mėn. – Seimo Kompiuterinių duomenų tvarkymo skyriaus vedėjo pavaduotojas, nuo 1995 m. gruodžio mėn. – šio skyriaus vedėjas. 1998–2009 m. buvo Seimo kanceliarijos Informacijos technologijų skyriaus vedėjas, departamento direktorius.

2009 m. lapkričio 5 d. paskirtas Seimo kancleriu penkerių metų kadencijai.

J. Milerius apdovanotas Sausio 13-osios atminimo medaliu, ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi. 2010 m. žurnalo „Veidas“ organizuojamuose rinkimuose jis buvo išrinktas „Metų valstybės tarnautoju“
 
Kartu su žmona Sofija užaugino tris sūnus – Žilviną, Nerijų ir Joną.

## Šaltiniai
Anitas

**Anitas** () – antrasis žinomas hetitų valdovas, maždaug tarp 1790 ir 1750 m. pr. m. e. valdęs Kusarą. Tęsė savo tėvo Pithano užkariavimus. Jis yra pirmojo žinomo hetitų teksto autorius.

Anito tėvas Pithanas užkariavo Kanešo miestą ir paliko jį savo sūnui Anitui. Šis nugalėjo paskutinį Calpuvos karalių Huziją, hatų valdovą Pijustį bei užkariavo Hatušos miestą (pasakojama, kad jį sulygino su žeme ir prakeikė). Anito žinioje atsidūrė ir Purushanda bei Šalatuara. Valdovas išplėtė hetitų hegemoniją nuo Tauro kalnų iki Tūzo ežero.

Anito vardas rastas paminėtas ant XVIII a. pr. m. e. bronzinio durklo.

|-
Tautinių kultūrų centras (Klaipėda)

**Klaipėdos miesto savivaldybės tautinių kultūrų centras** – kultūros ir švietimo įstaiga, kurios veikla padeda išsaugoti ir skleisti informaciją apie tautinių mažumų kultūrines tradicijas ir savitumus bei skatina pozityvią tautinių mažumų integraciją į Кlaipėdos miesto bei Lietuvos visuomenės gyvenimą.

Įstaiga puoselėja Klaipėdos gyventojų tarpkultūrinę bei tautinę toleranciją ir daugiataučio miesto įvairių kultūrų tradicijas, siekia kurti pilietinę visuomenę.

## Įstaigos istorija
2003 m. Klaipėdos miesto Taryba patvirtino nutarimą dėl naujos biudžetinės įstaigos įkūrimo. Buvo skirtas gaisro suniokotas buvusios kavinės pastatas miesto centre, Skulptūrų parke.

2008–2012 m. vyko pastato rekonstrukcija.

2011 m. Klaipėdos miesto savivaldybė įsteigė Tautinių kultūrų centrą.

2012 m. kovo 5 d. buvo atidarytas Klaipėdos Nacionalinių kultūrų centras. Atidarymo šventėje dalyvavo Klaipėdos miesto meras Vytautas Grubliauskas, miesto Tarybos nariai, savivaldybės atstovai, garbės svečiai Iš Rusijos, Ukrainos, Baltarusijos, Lenkijos ambasadų.

Nuo pat įstaigos įkūrimo jai vadovauja direktorė Jelena Butkevičienė.

## Pastato istorija
XIX a. antroji pusė–1944 m. tai buvo senųjų Klaipėdos kapinių () inspektoriaus namas.

1973–1991 m. – dar prieš Skulptūrų parko įkūrimą (1977 m.) pastate pradėjo veikti šachmatų sporto klubas.

1996–2007&nbsp;m.&nbsp;– čia veikė kavinė-vyninė „Metų laikai“, viena populiariausių Klaipėdoje, ir šachmatų klubas "Bokštas".

2008–2012 m. vyko pastato rekonstrukcija.

Nuo 2012 m. pastate veikia Tautinių kultūrų centras.

## Veikla
Pagrindinės įstaigos veiklos kryptys ir paslaugos:
* konferencijos, paskaitos, seminarai, diskusijos (skirtus tautinių mažumų kultūrai, istorijai, etnologijai bei šiandienos problemų tyrimams ir pristatymui),
* filmų seansai, koncertai, festivaliai, parodos, 
* atmintinų datų, kalendorinių švenčių paminėjimas, tradicinės etninės šventės,
* medžiagos apie Klaipėdos miesto tautines mažumas kaupimas, sisteminimas ir platinimas,
* lietuvių kalbos mokymo kursai įvairių amžiaus grupių žmonėms.
Įvykusių renginių sąrašą galima rasti čia.

**Būsimų renginių** anonsus galima rasti čia.

## Šaltiniai


## Nuorodos
Šachmatų klubas "Bokštas" (oficiali svetainė)

###### '''Vilnius'''
* VšĮ Tautinių bendrijų namai (oficiali svetainė)
* Tautinių bendrijų namai (Vikipedijos straipsnis)

###### '''Kaunas'''
* VšĮ Kauno įvairių tautų kultūrų centras (oficiali svetainė)
* Kauno įvairių tautų kultūrų centras (Vikipedijos straipsnis)
Anne-Marie Besse

**Anne-Marie Besse** – prancūzų aktorė ir dainininkė, žinoma sceniniu vardu **Anne-Marie B.**

## Biografija

Komiko ir rašytojo Sylvain Joubert (1944–2000) žmona.

Su Pierre Cour kūrybos daina „Frère Jacques“ () Anne-Marie dalyvavo 1977 m. Eurovizijos dainų konkurse. Iš 18 dalyvių, atlikėja užėmė 16 vietą, surinkusi 17 taškų. Pierre Cour yra parašęs keletą anksčiau Eurovizijoje dalyvavusių kūrinių Prancūzijos ir Liuksemburgo atstovams.

2009–2010 m. vaidino kriminaliniame seriale „Avocats Et Associés“.

## Diskografija
* *Je m’aime* (1975)
* *Voici la scie* (1975)
* *Frère Jacques* (1977)

## Nuorodos
* Anne-Marie Besse svetainėje *Internet Movie Database* 

|-
Telipino deklaracija

**Telipino deklaracija** ( ar *Telepinu Proclamation*) – karaliaus Telipino valdymo metu (apie 1550 m. pr. m. e.) išleistas įsakas hetitų kalba.

Įsakas svarbus tuo, kad pagal jį pavyko atkurti hetitų karalių seką. Jame taip pat minimi kai kurie svarbūs įvykiai, kaip kad Muršilio I Babilono užkariavimas, apie kurį nerasta kitų hetitų dokumentų. Apie 80 m. laikotarpyje žinoma tik šiek tiek daugiau, negu karalių Telipino įpėdinių vardai.

*Van Seter* teigia, kad įsakas yra daugiau teisės dokumentas, negu istorinis tekstas, nes jame išdėstytos sosto paveldėjimo taisyklės Hetitų karalystėje. *Lawson* kritikuoja šį požiūrį teigdamas, kad kvazi-teisinis tekstas tuo pačiu gali būti ir istorinis šaltinis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Telipinu Proclamation
Snežana Berić

**Snežana Berič** (; g. 1960 m. Belgrade) – Serbijos dainininkė, žinoma sceniniu vardu ***Extra Nena*** (, *Ekstra Nena*).

Gimė 1960 metais. Mokėsi Josip Slavenskio muzikos mokykloje Belgrade. Gimtojoje Serbijoje atlikėja žinoma kaip Extra Nena. Per savo muzikinę karjerą gavo daugiau kaip dvidešimt apdovanojimų, ne kartą dalyvavo įvairiuose festivaliuose.

1992 m. Eurovizijos dainų konkurse kaip Jugoslavijos atstovė pasirodė su serbų kalba atlikta daina „Ljubim te pesmama“ (). Iš komisijos gavusi 44 taškus, atlikėja užėmė 13 vietą, aplenkusi dešimties valstybių atstovus. Snežana yra paskutinė Jugoslavijos atstovė šiame konkurse, vėliau ši šalis liovėsi egzistavusi.

2004 metais Extra Nena dalyvavo Serbijos ir Juodkalnijos atrankoje *Evropesma 2004* į Eurovizijos dainų konkursą. Atlikusi dainą „More Ljubavi“, dainininkė tarp 24 dalyvių užėmė 12 vietą.

## Diskografija
* 1985 – *Luckasta devojčica*
* 1988 – *Tvoje usne kao vino*
* 1992 – *Pokreni se*
* 1996 – *Gorko ćeš plakati*
* 1996 – *Jasu Srbijo*
* 1998 – *A sve je drukčije moglo*
* 2001 – *Ima dana*
* 2007 – *Samo tvoja*

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 

|-
Markku Aro

**Markku Aro** (tikrasis vardas *Markku Tuomas Puputti*; g. 1950 m. vasario 3 d. *Mouhijärvi*) – Suomijos pop dainininkas. Aštuntajame dešimtmetyje jis buvo vienas Suomijos populiariausių atlikėjų.

1969 metais atlikėjas išleido debiutinį albumą „Markku Aro“.

Markku ne kartą yra dalyvavęs Suomijos atrankoje į Eurovizijos dainų konkursą. Pirmą kartą dalyvavo 1969 metais – su daina „Sanoin“ užėmė 5 vietą, todėl tarptautiniame konkurse atstovauti šaliai negalėjo. 1971 m. kartu su duetu Koivistolaiset atliko „Tie uuteen päivään“ ir užėmė pirmą vietą, taip tapdami Suomijos atstovais 1971 m. Eurovizijos dainų konkurse. Jame, surinkę 84 taškus, kolektyvas užėmė 8 vietą. Vėliau atlikėjas bandė dar kartą patekti į konkursą 1974, 1976 ir 1981 metais, tačiau nelaimėjo.

## Diskografija
* *Markku Aro* (1969)
* *Oo – mikä nainen* (1972)
* *Niin käy kun rakastuu* (1973)
* *Oma kultasein* (1974)
* *Katso luontoa ja huomaa* (1975)
* *Etsin kunnes löydän sun* (1976)
* *Markku Aro* (1977)
* *Anna aikaa* (1978)
* *Daniela* (1979)
* *Mun suothan tulla vierees sun* (1981, su Nisa Soraya)
* *Suojassa saman auringon* (1982)
* *Markku Aro* (1985)
* *Kaksi rakkainta* (1990)
* *Rakastamme vain toisiamme* (1991)
* *Käsi kädessä* (1993)
* *Rakkauden toukokuu* (1997)
* *Menneisyyden sillat* (1999)
* *Sinetti* (2001)
* *Kestän mitä vaan* (2006)
* *Tilaisuus on nyt* (2008)
* *Anna katse* (2010)
* *Anna tulta* (2013)

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 

|-
PU-Saruma

**PU-Saruma**, *PU-Šaruma* (*PU-[[Lugalis|LUGAL]]-ma*, *<sup>m</sup>PU-Šàr-(rù)-ma*), *Hišmi-Šaruma* (*Hišmi-Šarruma*) – spėjamas ikiimperinis hetitų karalius, kuris, manoma, valdė apie 1600 m. pr. m. e. Šį Emilio Forerio iškeltas spėjimas paprastai yra nepripažįstamas.  

## Šeima
*Hišmi-Šarruma* atitiktų Hatušilio I senelį ir Labarnos I uošvį, taip pat tikrąjį *Papahdilmah* tėvą. Jį minėjo, nenurodydamas vardo, Hatušilis.  
*Hišmi-Šarruma* taip pat buvo Lagarnos I žmonos Tavananos tėvas.

Apie PU-Sarumos gyvenimą praktiškai nieko nežinoma. PU-Šarumos sūnūs sukilo prieš tėvą, tad šis, būdamas *Šanahwitta* mieste įpėdiniu paskelbė savo žentą Labarną. Tačiau PU-Sarumos sūnus *Papahdilmah* turtėjo daug šalininkų karaliaus dvariškių tarpe.

## Nuorodos

*Reign of PU-Sarruma

|-
Emil Forrer

**Emilis Foreris** (; g. 1894 m. vasario 19 d. (Strasbūras, Elzasas-Lotaringija) – m. 1986 m. sausio 10 d. (San Salvadoras)) – šveicarų asiriologas ir hetitologas.

## Bibliografija
* Forrer, E. *Neue Probleme zum Ursprung der indogermanichen Sprachen*. “Mannus”, B. 26, 1934
Žydiškių akmuo

**Žydiškių akmuo** – masyvus riedulys, stūksantis Žydiškėse, Nemaitonių seniūnijoje, Kaišiadorių rajone. Akmuo guli šalikelėje, kalnelyje, apie 0,4 km atstumu nuo Švenčiaus ežero šiaurinės pakrantės, netoli buvusio kolūkio ūkio pastatų (matyti vandentiekio bokštas). Pasiekiamas vykstant keliu , pasukant prieš Nemaitonis į kairę (vakarų kryptimi), dar nuvažiavus apie 1,2 km.

Savivaldybės saugomu geologiniu gamtos paveldo objektu paskelbtas 1992 m.

## Duomenys

Riedulys keturbriaunės formos. Akmens aukštis – 160 cm, ilgis – 300 cm, plotis – 280 cm. Iš laukų atvilktas melioratorių.

Priešingoje to paties kelio pusėje, apie 350 m nuo Žydiškių akmens į Nemaitonių pusę, krūmais apaugusios kalvos atšlaitėje guli mitologinis *Žydiškių akmuo su ženklais* (gyvatės–žalčio atvaizdu).

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
Ringailių akmuo Juozytis

**Ringailių akmuo „Juozytis“** – masyvus riedulys, stūksantis Ringailiuose, Nemaitonių seniūnijoje, Kaišiadorių rajone. Akmuo guli 130 m į šiaurę nuo Ringailių kapinių, sodinto eglių miško jaunuolyno pakraštyje, netoli gyvenamos sodybos. Pasiekiamas vykstant keliu . Akmuo pažymėtas informacine lentele (kelyje nuorodų nėra).

Savivaldybės saugomu geologiniu gamtos paveldo objektu paskelbtas 1992 m. 

## Duomenys

* Aukštis – 1,70 m
* Ilgis – 2,10 m
* Plotis – 1,40 m

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
Palai

**Palai** (*Palaumnili*) – senovės tauta II tūkst. pr. m. e. gyvenusi šiaurinėje Mažosios Azijos dalyje, kuri vėliau vadinama Paflagonija. Jie naudojo indoeuropietišką palų kalbą, o jų gyvenamas regionas įvardijamas kaip **Pala**.

## Istorija

Palai, kaip ir jiems giminingi hetitai bei luviai, atsikėlė į Mažąją Aziją III tūkst. pr. m. e. Jie koncentravosi Kizilirmako žemupyje. Apie juos yra žinoma labai mažai.

Nuo XVII a. pr. m. e. Pala priklausė Hetitų imperijai. Iš to laikotarpio randami dantiraščio tekstai, rašyti palų kalba. Juose randamos žinios apie jų mitologiją. Svarbiausias palų dievas buvo audros dievas Caparva, o deivė – Katahcivuri. Jų saulės dievas vadinosi Tijazas.

XV a. pr. m. e. palus nusiaubė jų rytiniai kaimynai neindoeuropiečiai kaškai. Manoma, kad būtent apie šį laikotarpį palai buvo asimiliuoti ir išnyko kaip atskira etninė grupė. Tiesa, jų kalba ilgokai (iki XIII a. pr. m. e.) buvo naudojama kaip ritualinė kalba.
Klėriškių I akmuo

**Klėriškių pirmasis akmuo** – pirmasis iš dviejų masyvių riedulių, stūksančių Klėriškėse, Nemaitonių seniūnijoje, Kaišiadorių rajone. Savivaldybės saugomu geologiniu gamtos paveldo objektu paskelbtas 1992 m.

Akmuo randamas Klėriškių kaimo šiaurės rytiniame pakraštyje einančiame lauko kelyje, netoli Kaukinės miško. Pasiekiamas iš kelių  ir  sankryžos kaimo centre, pasukus šiaurės kryptimi, iki objekto važiuojant apie 1 km. Akmuo atvilktas iš laukų melioratorių, stūkso visu ūgiu. Akmens aukštis – 2,2 m, plotis – 2,4 m ilgis – 3,4 m. Jo kūno kristalai stambūs ir įvairiaformiai, rausvo atspalvio.

## Duomenys

* Ilgis – 3,4 m
* Plotis – 2,4 m
* Aukštis – 2,2 m

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Nemaitonių seniūnijos gamtos paveldo objektai
Antanas Prapuolenis

**Antanas Prapuolenis** (1894 m. kovo 1 d. Brastoje, Marijampolės savivaldybė  – 1962 m. birželio 30 d. Kaune, Lietuvos TSR) – Lietuvos pedagogas, sodininkas,  esperantininkas, Išlaužo pradžios mokyklos vedėjas, parašęs esperanto kalbos gramatiką, metodinių straipsnių.

## Biografija

Gimė 1894 m. kovo 1 d. Brastoje. 1916 m. ir 1919-1923 m. mokėsi mokytojų kursus Marijampolėje. Nuo 1916 m. pradėjo dirbti mokytoju Čysta Būdoje. Vėliau dirbo mokytoju Alesnykėliuose, Pasiekuose, Saliamos Būdoje, Kvietiškyje. 1930 m. tapo Išlaužo pagrindinės mokyklos direktoriumi, pasodino sodą ir juo rūpinosi. Mirė 1962 m. birželio 30 d. Kaune.

## Darbai

* *Pasaulinės kalbos klausimas ir esperanto* ("Problemo de la monda lingvo kaj Esperanto", 1936)
* *Esperanto kalbos vadovėlis* ("Lernolibro de Esperanto", 1936)

## Nuorodos

* Išlaužo žymūs žmonės 

## Šaltiniai
Dainių akmuo

**Dainių akmuo** – stambus riedulys Dainių kaime, Žiežmarių apylinkės seniūnijoje, Kaišiadorių rajone. Savivaldybės saugomu geologiniu gamtos paveldo objektu paskelbtas 1992 m.

Akmuo stūkso šalia kelio , kaimo sodybos šiauriniame pakraštyje 
aptvertoje teritorijoje, prižiūrėtame sklype šalia vaismedžių sodo. Aplink sodybą driekiasi dirbamos žemės. Riedulys pažymėtas informaciniu ženklu. Saugomą kraštovaizdžio objektą galima matyti nuo kelio. Akmenį melioratoriai atvilko iš gretimų pievų.

## Duomenys

Akmens matmenys: aukštis – 155 cm, ilgis – 270 cm, plotis – 250 cm.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
Lenkijos istorijos paminklai

**Istorijos paminklas** – viena iš kultūrinio paveldo objektų kategorijų Lenkijoje.

Objekto pripažinimą istorijos paminklu specialiu įsakymu turi paskelbti Lenkijos Respublikos prezidentas. Pirmą kartą Lenkijos teisėje terminas *istorijos paminklas* buvo pavartotas 1990 m., pirmuosius objektus istorijos paminklais 1994 m. paskelbė Lenkijos prezidentas Lechas Valensa.

## Sąrašas
Sąrašas yra sudarytas remiantis Lenkijos Nacionalinio paveldo instituto informacija.

## Šaltiniai
Varmijos Mozūrų universitetas

**Varmijos Mozūrų universitetas** – valstybinis universitetas Olštyne, Lenkijoje. Lenkijos aukštųjų mokyklų reitinge jis užima 33 vietą, tuo tarpu pasaulyje – 1377 vietą (pagal pasaulinį *Webometrics Ranking of World Universities* reitingą).

Aukštoji mokykla buvo įkurta 1999 m. rugsėjo 1 d., sujungus tris iki šiol veikusias aukštąsias mokyklas Olštyne: Aukštąją pedagogikos mokyklą, Žemės ūkio ir technikos akademiją ir Varmijos teologijos institutą.

## Fakultetai
* Gyvūnų bioinžinerijos fakultetas
* Biologijos ir biotechnologijos fakultetas
* Geodezijos ir erdvinės ekonomikos fakultetas
* Aplinkos vadybos ir žemės ūkio fakultetas
* Humanitarinis fakultetas
* Matematikos ir informatikos fakultetas
* Veterinarinės medicinos fakultetas
* Ekonomikos mokslų fakultetas
* Medicinos mokslų fakultetas
* Socialinių mokslų fakultetas
* Aplinkos mokslų fakultetas
* Technikos mokslų fakultetas
* Maisto mokslų fakultetas
* Teisės ir administravimo fakultetas
* Technikos ir socialinių studijų fakultetas Elke
* Menų fakultetas
* Teologijos fakultetas

## Rektoriai
* prof. hab. dr. Ryszard Górecki (2000–2008; nuo 2012)
* prof. hab. dr. Józef Górniewicz (2008–2012)


Vaizdas:UWM rektorat.jpg|Universiteto rektoratas
Vaizdas:Centrum Human UWM 001.jpg|Humanitarinis fakultetas


## Šaltiniai
Andrea de Cesaris

**Andrea de Cesaris** (1959 m. gegužės 31 d. – 2014 m. spalio 5 d.) – Italijos automobilių sporto lenktynininkas. Jis startavo 208 Formulės 1 GP, tačiau nepelnė nei vienos pergalės – šiuo pasiekimu jis yra pasaulio rekordininkas. Savo karjeros metu Formulėje 1 jis du kartus buvo antras, tris kartus pasiekė trečią vietą, dar 7 kartus jis liko ketvirtoje vietoje.

2005 ir 2006 lenktynininkas dalyvavo tik tais metais rengtame Grand Prix Masters čempionate, kuris buvo skirtas buvusiems Formulės 1 dalyviams.

2014 m. spalio 5 d. Romoje, būdamas 55 metų, A. de Cesaris žuvo motociklo avarijoje.

## Šaltiniai
Markas Kalpurnijus Flama

**Markas Kalpurnijus Flama** (; III a. pr. m. e.) – romėnų karvedys Pirmojo Pūnų karo metu.

Karo tribūnas. Su 300 savanorių būriu ties Kamarinos miestu Sicilijos pietuose išvadavo iš kartaginiečių apsupties konsulo Aulo Atilijaus Kalatino vadovaujamą kariuomenę. Mūšiui pasibaigus buvo rastas sunkiai sužeistas po krūva lavonų. Pramintas romėnų Leonidu. Apdovanotas žolynų vainiku.
Telis

**Telis** (; iš , , *tall* ), *tepė* ar *depė* () – archeologinės vietos variantas, kalva, susidariusi gyvenvietėse dėl žmogaus veiklos ar apleistose gyvenvietėse per daug šimtmečių. Klasikinis telis atrodo kaip žemas kūgis lėkštais šlaitais ir nupjauta plokščia viršūne. Teliai būna iki 30-40 m aukščio.

## Archeologija

Telis yra kalva, susidaranti daugeliui žmonių kartų gyvenant ir perstatinėjant pastatus toje pačioje vietoje. Einant laikui paviršiaus lygis kyla, formuojasi kalva. Pagrindinė ir beveik vienintelė medžiaga, sudaranti kalvą, yra nedegto molio plytos, kurios gana sparčiai suyra. Kasinėjant telius neretai atidengiami susidariusio grunto paslėpti valstybės ar kariniai statiniai, šventyklos, gyvenamieji namai. Jie būna įvairiame gylyje, priklausomai nuo pastatymo amžiaus. Tokie statiniai neretai persikloja vertikaliai ar horizontaliai arba ir taip, ir taip. Archeologai kasinėdami telius gali aiškintis statinių stilių, paskirtį, pastatymo datą. Kadangi telio kasinėjimai jį ardo, naudojami fizikų ir geofizikų sukurti metodai, leidžiantys neardomaisiais būdais kartografuoti telius, jų sandarą.

## Pavadinimas ir vietovardžiai
Žodžio *telis* sinonimai yra *depė*, *tebė*, *tobė*, *tiubė* ir pan. Šie žodžiai įeina į daugelio geografinių pavadinimų sudėtį, pvz.:
* Kurgontepa (Tadžikistanas), tarybiniais metais vadintas *Kurgan Tiubė*.
* Geok Tepė (Turkmėnija), senovinė tvirtovė.
* Tel Avivas (Izraelis).

## Nuorodos
Karumas

**Karumai** (akadų kalba: *qārum*, šumerograma: GAR3, daugiskaita *qārū*), dar vadinami **Asirų prekybinėmis kolonijomis** – Senovės Artimųjų Rytų (daugiausia Šiaurės Sirijos ir Mažosios Azijos) gyvenviečių tipas ar gyvenvietės dalis. Tokio tipo gyvenvietės XX-XIX a. pr. m. e. buvo kuriami asirų pirklių, kaip prekybinės kolonijos.

Atlikti kasinėjimai asirų prekybinėse faktorijose Mažojoje Azijoje suteikia daug žinių apie vietos pirklių gyvenimą, nors žinių apie to meto jų svarbiausią miestą Ašūrą yra labai nedaug.

## Istorija
Karumai pradėti kurti III-II tūkst. pr. m. e. sandūroje, kuomet įkurtas Ašūro miestas, o jo pirkliai pradėjo intensyvią prekybą su vakarų gentimis. Ši prekyba vyko karavanų keliais, daugiausia naudojantis asilais. Seniausias žinomas karumo paminėjimas aptinkamas Eblos miesto (šiaurės Sirija) lentelėse. Vienoje jų yra sutartis tarp Eblos vizirio Ebriumo ir Ašūro (ar Abarsalio) miesto. Jame, be kita ko, minima asirų pirklių teisė įsteigti prekybinę koloniją Eblos valstybės teritorijoje. Vėliau Ebla buvo sunaikinta akadų valdovo Sargono.

Per XX a. pr. m. e. asirų pirkliai aktyviai steigė savo kolonijas – prekybines faktorijas Mažojoje Azijoje. Jie daugiausia koncentravosi Hati žemėje, tuo metu gyvenamoje hatų ir hetitų tautų. Žinoma apie 20 tokių faktorijų, kurie buvo dalinami į dvi grupes – stambesni karumai ir smulkesni **mabartumai** (*mabartum*). Asirų faktorijos dažniausiai sudarydavo vietinio miesto dalį, kur turėjo savo autonomiją. Už teisę prekiauti ir apsaugą asirai mokėdavo vietos miesto valdovui mokesčius: dažniausiai 5 procentus nuo visų prekių.

Svarbiausias karumas regione buvo Kanešas, kuris tarnavo kaip prekybinių kelių susikirtimo centras. Į jį iš kitų faktorijų suplaukdavo įvairios Mažosios Azijos prekės, tokios, kaip varis, auksas, sidabras. Iš čia jos keliaudavo į Ašūrą: kelionė karavanų keliais iš Kanešo į Ašūrą trukdavo apie 6 savaites. Svarbiausios prekės iš Asirijos buvo cinkas (kurį jie atsiveždavo iš Irano kalnų) ir audiniai (daugiausiai iš Pietinės Mesopotamijos).

Asirų prekybinės kolonijos buvo svarbus įrankis plečiant Mesopotamijos kultūrinius pasiekimus į Mažąja Aziją. Su jomis atkeliavo dantiraščio, meno, visuomenės organizavimo, religinės tradicijos. Tai vedė į hatų bei hetitų miestų-valstybių suklestėjimą II tūkst. pr. m. e. I pusėje.

1830 m. pr. m. e. svarbiausias karumas Kanešas buvo sunaikintas gaisro ir, greičiausiai, naikinimo. Po 50 metų mieste asirų pirkliai įsikūrė iš naujo, tiesa, gerokai mažesniais kiekiais. Tuo metu Ašūre įsigalėjęs valdovas Šamši-Adadas (valdė 1808-1776 m. pr. m. e.) sukūrė Asirijos karalystę. Jos metu pelninga Anatolijos prekyba buvo tęsiama. Tačiau po Šamši-Adado mirties karalystei subirus, asirų prekybai buvo suduotas smūgis, ir ji niekada nebeatsigavo. Maždaug tuo metu regione įsigalėjus Hetitų imperijai, asirų prekybinės kolonijos virto svarbiausiais hetitų miestais.

## Svarbiausi karumai
* Kanešas (Kiultepė);
* Karchemišas;
* Ankuva (Ališar Hiujukas?);
* Hatušas (Bohazkiojus);
* Purušhatumas (Adžem Hiujukas);
* Vahšušana (Tiana);
* Šalativara;

## Svarbiausi karumai
* Assyrian trade networks
D.J. Augustin

**Darryl Gerard „D. J.“ Augustin, Jr.** (g. 1987 m. lapkričio 10 d. Naujajame Orleane, Luizianoje) – JAV krepšininkas.

## Karjera

Krepšininką 2008 m. NBA naujokų biržoje 9 šaukimu pasirinko tuometinė Šarlotės „Bobcats“ ekipa. Šiai komandai D.J. Augustinas atstovavo iki 2012 m. 2012 m. liepos 13 d. krepšininkas pasirašė sutartį su Indianos „Pacers“ klubu. 2013 m. liepos 22 d. prisijungė prie Toronto „Raptors“ ekipos, bet gruodžio 9 d. buvo atleistas. Gruodžio 13 d. „padėjo parašą“ ant sutarties su Čikagos „Bulls“ klubu. 2014 m. liepos 15 d. pasirašė sutartį su Detroito „Pistons“ komanda.

## Pasiekimai

* 2008 m. Bob Cousy apdovanojimo laimėtojas.
* 2009 m. išrinktas į geriausių NBA naujokų antrąją komandą.

## NBA statistika

### Reguliarusis Sezonas

|-
| align="left" | 2008–09
| align="left" | Šarlotė
| 72 || 12 || 26.5 || **.430** || **.439** || .893 || 1.8 || 3.5 || .6 || .0 || 11.8
|-
| align="left" | 2009–10
| align="left" | Šarlotė
| 80 || 2 || 18.4 || .386 || .393 || .779 || 1.2 || 2.4 || .6 || **.1** || 6.3
|-
| align="left" | 2010–11
| align="left" | Šarlotė
| **82** || **82** || **33.6** || .416 || .333 || .906 || **2.7** || 6.1 || .7 || .0 || 14.4
|-
| align="left" | 2011–12
| align="left" | Šarlotė
| 48 || 46 || 29.3 || .376 || .341 || .875 || 2.3 || **6.4** || .8 || .0 || 11.1
|-
| align="left" | 2012–13
| align="left" | Indiana
| 76 || 5 || 16.1 || .350 || .353 || .838 || 1.2 || 2.2 || .4 || .0 || 4.7
|-
| align="left" | 2013–14
| align="left" | Toronto
| 10 || 0 || 8.2 || .292 || .091 || **1.000** || .4 || 1.0 || .1 || .0 || 2.1
|-
| align="left" | 2013–14
| align="left" | Čikaga
| 61 || 9 || 30.4 || .419 || .411 || .882 || 2.1 || 5.0 || **.9** || .1 || **14.9**
|-
| align="left" | Karjera
| align="left" |
| 429 || 156 || 25.0 || .404 || .377|| .874 || 1.8 || 4.0 || .6 || .0 || 10.1

### Atkrintamosios varžybos

|-
| align="left" | 2010
| align="left" | Šarlotė
| 4 || 0 || 18.3 || .294 || .333 || .833 || 1.0 || 1.8 || .3 || **.3** || 4.3
|-
| align="left" | 2013
| align="left" | Indiana
| **19** || **1** || 16.6 || **.380** || **.396** || .806 || .8 || .7 || .4 || .0 || 5.2
|-
| align="left" | 2014
| align="left" | Čikaga
| 5 || 0 || **28.2** || .292 || .269 || **.895** || **1.6** || **4.8** || **.6** || .0 || **13.2**
|-
| align="left" | Karjera
| align="left" |
| 28 || 1 || 18.9 || .331 || .350 || .839 || 1.0 || 1.6 || .4 || .0 || 6.5

### Geriausi rezultatai
* Pelnyti taškai: **33** prieš Bostoną 03/30/14
* Atkovoti kamuoliai: **8** 3 kartus
* Rezultatyvūs perdavimai: **14** prieš Detroitą 04/10/11
* Perimti kamuoliai: **5** prieš Klyvlendą 04/05/11

## Nuorodos

* NBA puslapis apie žaidėją
Kusara

**Kusara** (*Kussara, Kushshar*) – buvęs miestas, miestas valstybė Mažojoje Azijoje. 

Anksčiau tapatintas su Ališar Hiujuku, bet vėliau imta manyti, kad Kusara buvo labiau pietuose, galbūt Antitauro regione, ir per jį ėjo prekybinis maršrutas iš Asirijos (jame buvo asirų prekybinė faktorija). Galbūt jis buvo netoli vėlesnės romėnų gyvenvietės *Commana Cappadociae*.

Kusara labiausiai klestėjo apie 1900–1750 m. pr. m. e., kuomet joje buvo Pithanos ir jo sūnaus Anitos dinastijos sostinė. O vėliau jų valstybės centras persikėlė į Kanešą.
Hetitų valstybė kaip karinė ir politinė galia pirmiausia buvo sukurta Kusaroje, nors Anitos su Hatušiliu I bei pastarojo palikuonimis nesiejo kraujo giminystė. 
Užimdamas sostą (~1650 m. pr. m. e.) Hatušilis I buvo įsikūręs Kusaroje, bet netrukus savo sostinę perkėlė į Hatušą, tuomet dar griuvėsius. 
Tačiau jis Kusaroje tebeturėjo rūmus Kusaroje, nes čia prieš savo mirtį buvo surengęs didžiąją sueigą. 

Atrodytų nepaaiškinama, kodėl jis sostinę perkėlė šiaurėn, tolyn nuo vietovių, iš kur lengva būdavo susiekti su Sirija ir Mesopotamija. Juk tuo metu valdė tas karalius, kuris įtraukė hetitų valstybę į Artimųjų Rytų civilizacijų centro politinius ir karinius reikalus. Manoma, kad priežastis buvo nuolatinė kaškų genčių antpuolių grėsmė šiaurėje. 

## Nuorodos

* Burney Charles  (2004) Historical Dictionary of the Hittites Historical Dictionaries of Ancient Civilizations and Historical Eras. p.169
Lucijus Kalpurnijus Pizonas Pontifikas

**Lucijus Kalpurnijus Pizonas Pontifikas** (; 48 m. pr. m. e. – 32 m.) – žymus romėnų senatorius iš Kalpurnijų giminės, 15 m. pr. m. e. konsulas.

Lucijaus Kalpurnijaus Pizono Cezonino sūnus, Kalpurnijos, paskutinės Julijaus Cezario žmonos, brolis. Artimas imperatorių Augusto ir Tiberijaus draugas ir patarėjas.

Mediolano (dab. Milanas) prokonsulas. Galatijos ir Pamfilijos vietininkas 13–11 m. pr. m. e. Nuo 13 m. iki pat savo mirties 32 m. buvo Romos miesto prefektas. Pontifikų kolegijos narys. Iškilmingai palaidotas valstybės lėšomis.

Lucijui Kalpurnijui paskirtas Horacijaus veikalas *Poezijos menas*, taip pat keletas Antipatro Tesalonikiečio epigramų.
Ateities Ukraina

**„Ateities Ukraina“** () – Ukrainos politinė partija, veikianti nuo 2008 m. liepos mėnesio. Savo veikloje vadovaujasi liberalizmo ideologija.
Liublino medicinos universitetas

**Liublino medicinos universitetas** – valstybinis universitetas Liubline, Lenkijoje. Lenkijos aukštųjų mokyklų reitinge jis užima 27 vietą, tuo tarpu pasaulyje – 2639 vietą (pagal pasaulinį *Webometrics Ranking of World Universities* reitingą).

Aukštosios mokyklos ištakos siekia 1944 m., kai buvo įkurtas Marijos Kiuri-Sklodovskos universitetas Liubline su Medicinos fakultetu. Metais vėliau pradėjo veikti Farmacijos fakultetas. Fakultetai buvo išskirti iš Kiuri-Sklodovskos universiteto 1950 m. Įsteigta aukštoji mokykla buvo pavadinta Liublino medicinos akademija (lenk. *Akademia Medyczna w Lublinie*). Universiteto pavadinimas jai buvo suteiktas 2008 m. sausio 23 d.

## Fakultetai
* I Gydytojų fakultetas su Stomatologijos skyriumi
* II Gydytojų fakultetas su Anglų k. vykdomų studijų skyriumi
* Farmacijos fakultetas su Laboratorinės medicinos skyriumi
* Slaugos ir sveikatos mokslų fakultetas

## Rektoriai


Vaizdas:CU MU in Lublin.jpg|Collegium Universum
Vaizdas:Collegium Anatomicum UM Lublin.jpg|Collegium Anatomicum


## Šaltiniai
Europos solidarumas

**„Europos solidarumas“** (), 2014-2019 m. žinota pavadinimu **„Petro Porošenkos blokas“** (), – Ukrainos politinė partija, įkurta 2001&nbsp;m. (tuo metu buvo žinoma kaip **„Solidarumas“**, ). Savo veikloje vadovaujasi proeuropietiškumo ir liberalaus konservatyvizmo ideologijomis.

## Istorija
„Solidarumas“ įkurtas 2001&nbsp;m. vasario 28 d. Pirmasis partijos pirmininkas buvo Michailas Antoniukas. Nuo 2001&nbsp;m. lapkričio 15 d. partijos lyderis buvo Petro Porošenka.

2014&nbsp;m. rugpjūčio 17 d. partijos pavadinimas buvo pakeistas į „Petro Porošenkos blokas“, o 2019 m. vėl grąžintas į pradinį.

## Pastabos

## Šaltiniai
Haso apygarda

**Haso apygarda** () – viena iš 36-ių Albanijos apygardų, esanti šalies šiaurės rytuose. Priklauso Kukesio apskričiai. 17 419 gyventojų (2010 m.). Plotas – 393 km². Administracinis centras – Krumė. Ribojasi su Tropojės, Pukės ir Kukesio apygardomis. Šiaurės rytuose ir rytuose turi pasienio ruožą su Kosovu.

## Savivaldybės
Haso apygarda sudaryta iš 3-jų savivaldybių:
* Fazė
* Ginajus
* Golajus
Tadeusz Maria Rostworowski

**Tadeušas Marija Rostvorovskis** (1860 m. kovo 21 d. Kovalevščiznoje, Rusijos imperija – 1928 m. rugpjūčio 23 d. Vilniuje, Antroji Lenkijos Respublika) – architektas, dalininkas, suprojektavęs nemažai Vilniaus pastatų.

## Biografija

Gimė 1860 m. kovo 21 d. Kovalevščiznoje. Mokėsi Poznanės vidurinėje mokykloje, nuo 1870 m. Varšuvoje. 1876-1885 m. studijavo Sankt Peterburgo dailės akademijoje, stažavosi Krokuvoje, Miunchene ir Paryžiuje. 1891 m. Bialoviežoje suprojektavo caro medžioklės rūmus. 1899 m. suprojektavo Lentvario dvaro rekonstrukciją. 1893-1895 metais savo sklype suprojektavo ir pastatė *Šv. Jurgio* viešbutį. Viešbutyje buvo įrengtos 35 gyvenamosios patalpos. Pardavęs pastatytą viešbutį dvarininkui Ignatijui Zavistovskiui, architektas pasiliko sau reprezentacinius apartamentus. Taip pat tapė portretus ir mitologinius paveikslus. Vilniuje buvo įsigijęs pieštukų gamyklą *Fortūna*.

## Darbai

* Caro medžioklės rūmai Bialoviežoje, 1891
* Lentvario dvaro rekonstrukcija, 1899
* *Šv. Jurgio viešbutis* Vilniuje, Gedimino prospektas 20, 1894
* *[[Polesės geležinkelis|Polesės geležinkelio]] direkcijos rūmai Vilniuje, J. Basanavičiaus g. 14 / Mindaugo g. 12
* *Jano Slizenio* namas, Islandijos g. 4, 1913
* *M. Dajono* namas, Teatro g. 9, 1913
* *Janinos Vilčevskos* miesto vila, P. Skorinos g. 16
* *Igno Korvin-Milevskio* rūmų (dab. [[Lietuvos rašytojų sąjunga]]) rekonstrukcija, K. Sirvydo g. 6, 1895
* Valstybinio Vilniaus Gaono žydų muziejaus rinkinių apskaitos ir saugojimo skyrius, Pylimo g. 4
* Pastatas Sodų g. 17
* Pastatai V. Šopeno g. 1 (kultūros vertybės kodas ), V. Šopeno g. 3 ()
* Koplyčia Moladavos kaime Baltarusijoje, 1905–1908
* Druckių-Liubeckių rūmai [[Ščiutinas|Ščiutine]]
* [[Lentupis|Lentupio]] rūmai

==Galerija==

<gallery>
Palace below.jpg|Caro medžioklės rūmai Bialoviežoje
Lithuania Landwarów Palace.jpg|Lentvario dvaras
Vilnius.Gedimino prospektas.jpg|*Šv. Jurgio viešbutis'' Vilniuje
Lietuvos gelezinkeliai headquarter in Vilnius1.JPG|Polesės geležinkelio direkcijos rūmai Vilniuje
Jan Slizien House in Vilnius1.JPG|Jano Slizenio namas
Rostworowski House in Vilnius3.JPG|M. Dajono namas
Lithuanian Writers Union01.JPG|Igno Korvin-Milevskio rūmai
Lithuanian State Jewish Museum in Vilnius1.JPG|Valstybinio Vilniaus Gaono žydų muziejaus rinkinių apskaitos ir saugojimo skyrius
Капліца-пахавальня Скірмунтаў. Моладава.jpg|Koplyčia Moladavos kaime Baltarusijoje
Ščučyn, pałac (3.08.2010).jpg|Druckių-Liubeckių rūmai Ščiutine
Łyntupy, Kašary. Лынтупы, Кашары (1917).jpg|Lentupio rūmai


## Literatūra

* Polski słownik biograficzny. T. XXXII/2, zeszyt 133: Rostworowski Andrzej – Rozdeiczer-Kryszkowski Tadeusz. Wrocław – Warszawa – Kraków: Zakład Narodowy imienia Ossolińskich, Wydawnictwo Polskiej Akademii Nauk, 1990. ISBN 83-04-03566-9. S. 240–241. (польск.)
* Tomas Venclova. Vilniaus vardai. Vilnius: R. Paknio leidykla, 2006. ISBN 9986-830-96-6. P. 205. (лит.)

## Šaltiniai
Donatas Stakišaitis

**Donatas Stakišaitis** (g. 1956 m. vasario 24 d. Kapsuke) – Lietuvos pediatras, profesorius.

## Biografija

Gimė 1956 m. vasario 24 d. Kapsuke. 1974 m. baigė Kapsuko 2-ąją vidurinę mokyklą, 1981 m. – Kauno Medicinos Institutą. 1981–1985 m. Šakių rajono centrinės ligoninės gydytojas pediatras. 1985–1986 m. Vilniaus universiteto Medicinos Fakulteto Gydytojų tobulinimosi fakulteto klinikinis kordinatorius.
1986–1988 m. mokėsi Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto stacionarinėje aspirantūroje, kurią baigęs apsigynė medicinos daktaro disertaciją. 1988–1992 m. mokėsi stacionarinėje doktorantūroje Kauno Medicinos Akademijos Kardiologijos Institute, kurią baigęs apsigynė habilituoto daktaro disertaciją. 1992–1994 m. dirbo Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto II anesteziologijos-reanimatologijos klinikos vyriausiuoju mokslo darbuotoju. 1993–1996 m. buvo išrinktas Vilniaus universiteto Senato nariu. 1994–1996 m. dirbo mokslinį tiriamąjį darbą Ilinojaus universitete, o 1996–1998 m. – Northwestern universitetuose (Čikaga). 1998–2003 m. – Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto Pediatrijos centro vyriausiasis mokslo darbuotojas. Nuo 1999 m. – Valstybinės vaistų kontrolės tarnybos prie Sveikatos apsaugos ministerijos (VVKT) Ikiklinikinių ir klinikinių tyrimų komisijos ekspertas, 2003–2012 m. Ikiklinikinių ir klinikinių tyrimų skyriaus vedėjas. Nuo 2003 m. – Vilniaus universiteto Onkologijos instituto mokslo darbuotojas. Nuo 2005 m. – Mykolo Romerio universiteto Teisės fakulteto Bioteisės katedros profesorius. Daugiau nei 100 mokslinių straipsnių ir mokslinių darbų autorius, keturių apgintų medicinos daktaro disertacijų vadovas.

## Šaltiniai
Gramšio apygarda

**Gramšio apygarda** () – viena iš 36-ių Albanijos apygardų, esanti šalies centre. Priklauso Elbasanio apskričiai. 24 230 gyventojų (2010 m.). Plotas – 695 km². Administracinis centras – Gramšis. Ribojasi su Elbasanio, Libraždžio, Pogradecio, Korčės, Skrapario ir Beračio apygardomis.

## Savivaldybės
Gramšio apygarda sudaryta iš 10-ies savivaldybių:
* Gramšis
* Kodovatas
* Kukuras
* Kušovė
* Lėnė
* Pišajus
* Porocanas
* Skėnderbegas
* Sultas
* Tunė
Vilhelmas Šopenas

**Vilhelmas Šopenas** (, ) – pirmosios gildijos Vilniaus pirklys, mecenatas, Vilniaus miesto dūmos, 2-osios Vilniaus savitarpio kredito bendrovės tarybos, miesto tvarkymo komisijos narys.

## Veikla

XIX a. viduryje pirko didelius žemės sklypus būsimosios geležinkelio stoties rajone, vertėsi sklypų perpardavinėjimu. 1891 m., miestui padovanojo žemės sklypą, būtiną gatvei per jo valdas nutiesti, bei iš dalies finansavo jos tiesimą. Šiai gatvei prigijo mecenato vardas, kuris oficialiai patvirtintas 1899 m.

1860 m. miesto pakraštyje, prie Tauro kalno, įkūrė tiems laikams gana stambią alaus daryklą „Šopen“, o kiek vėliau ir salyklinę kitame miesto pakraštyje, dabartinėje Paupio gatvėje. 1940 m. alaus darykla buvo nacionalizuota ir gavo „Tauro“ pavadinimą.

## Šaltiniai
MI11

**„MI11“** – Vilniuje įsikūręs teatras, veikiantis nuo 2011 m.

## Istorija
Įkurtas 2011 m. balandžio 3 d. Teatro įkūrėjas, vadovas režisierius Mikhail Mitronin, kino režisūros kursą baigęs pas Vladimirą Chotinenko Maskvoje.

Savo veiklą teatras studija „MI11“ pradėjo studijiniais paruošiamaisiais aktorinio meistriškumo mokymais ir bandomaisiais spektakliais pagal V. Šekspyro ir V. Nabokovo kūrybą. Pirmuoju viešai rodomu spektakliu tapo „Vienas absoliučiai laimingas kaimas“ (pagal Boriso Vachtino to paties pavadinimo apsakymą), sulaukęs palankių publikos ir teatro kritikų vertinimų bei sėkmingai rodomas nuolatiniame teatro repertuare.

Per trejus gyvavimo metus MI11 surengė dar dvi premjeras: judesio spektaklio Man tik patinka skraidyti“ (pagal Ričardo Bacho „Džonatanas Livingstonas Žuvėdra“, rež. Elinga Noreikaitė) ir „Viskas apie Ievą“ (pagal Janušo Višnevskio 5 apsakymus).

## Salė
Teatras įsikūręs įrengtoje salėje Vilniaus Pranciškonų Rūmuose, buvusioje erdvioje skliautuotoje Pranciškonų vienuolyno bibliotekoje (Trakų g. 9/1, Vilnius). Šioje salėje Vilniuje pradėti rodyti pirmieji teatro vaidinimai lietuvių kalba, kai šiuose rūmuose buvo J. Montvilos remiamos įvairios visuomeninės lietuviškos kultūros ir labdaros organizacijos. Teatro patalpose vyksta ir kitų organizacijų pasirodymai, bei teatro festivalių renginiai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Skališkių uola

**Skališkių** (arba **Liucionių**) **ola **– Lietuvos Respublikos geologijos paminklas. Tai keli geologiniai objektai viename: 1) ola arba urvas, 2) konglomerato uola, ir 3) nuo jos lašantis šaltinis. Ola yra Neries dešiniajame krante, šalia kaimo turizmo sodybos, griovoje, miške už kelių šimtų metrų nuo Skališkių kaimo prieš upės srovę. Olos papėdėje, prie pat upės, yra dar vienas šaltinėlis, ištekantis iš po akmens.

## Pavadinimo kilmė
Skališkių uola dar vadinama ***Šventąja ola***, uola ar atodanga, arba tiesiog skála. Arba pažymima pagal artimiausio kaimelio kitą pavadinimą – ***Liucionių ola***. O dėl iš jos lašančio požeminio vandens ji žinoma ir kaip šaltinis – ***Verkianti ola***. O pats Skališkių vietovės vardas, matyt, kilęs nuo žodžio uola (). Dar vadinama „verkiančia ola“.

## Geologija
Skališkių uola – tai į konglomeratą susicementavusio žvyro luitas. Žvyro sluoksniuotumas ryškiai matomas. Jis čia sudaro didelius klodus, kaip ir priešingoje upės pusėje Skersabalių žvyro karjero telkinyje, o susiklostė čia tirpstant ledynams. Vėliau iš didelių ledyno tirpsmo vandenų likus tik nedideliam srautui – Neries upei – susiaurėjus ir besigilinant savo vagą, žvyro sluoksniai buvo atidengti ir čia prasidėjo gausus šaltiniavimas. Upės šlaituose išsiliejantis gruntinis vanduo patiria slėgio ir temperatūros kitimą, dėl ko jame esantys ištirpę karbonatai iškrenta į nuosėdas. Jie sluoksnyje, plona juostele apgaubdami smėlio smilteles ir žvyro apvalainukus, kaupiasi, kol užpildo visas tuštumas ir poras. Taip buvusios palaidos ir birios nuogulos tapo patvariomis ir kietomis uolienomis. Ola po juo susidarė vėliau, kai šlaito griova gilėjo. Vasarą vanduo nuo konglomerato laša nuolat. Besisunkiantis vanduo žemiau uolos išplovė žemes ir taip susidarė net iki 3 m aukščio bei iki 6 m horizontalaus į šlaitą gylio ola. Jos plotis ~15 m, aukštis ~2 m, gylis ~5 m. Žiemą oloje susidaro ledo stalaktitai ir stalagmitai, išryškindami tas vietas, pro kurias vanduo prasisunkia labiausiai.
Tokių olų Lietuvoje yra vienetai. Kitas panašus objektas – Čiobiškio urvas.

## Istorija
Uolą esant žinojo jau Motiejus Kazimieras Sarbievijus, kuris, profesoriaudamas Vilniaus akademijoje, keliavo po Nemenčinės apylinkes. Tai buvusi piligrimystės vieta, pro kurią eidavo kelias link Vilniaus Aušros vartų. Vietiniai mini, kad XIX a. virš uolos stovėjusi koplyčia ar didelis kryžius. Uolą aprašė grafas E. Tiškevičius savo ekspedicijos Nerimi ataskaitoje.

## Padavimai
Padavimas byloja, kad kažkokiai į šią vietą atvykusiai poniai krentančiu uolos vandeniu savo šuniukui akis išplovus, vanduo prarado galią žmonėms padėti. Antrasis padavimas pasakoja, kad vienas įdomumo apimtas sielininkas panoro nusilaužti uolos gabalą ir su savimi pasiimti, tačiau jo plaustas ėmė skęsti, neleisdamas priartėti.

## Šaltiniai
Janusz Leon Wiśniewski

**Janušas Leonas Višnevskis** (; g. 1954 m. rugpjūčio 18 d. Torunėje) – lenkų mokslininkas ir populiarus šiuolaikinis rašytojas, išgarsėjęs 2001 m. išleidęs pirmąjį romaną.

## Biografija
Abu Janušo Višnevskio tėvai – lenkai, tėvas – vairuotojas, mama – parduotuvės šeimininkė. Turi vyresnį brolį kuris dėsto chemiją Torunės licėjuje.
Būdamas keturiolikos įstojo į jūreivystės mokyklą, kurią su tolimojo plaukiojimo jūreivio diplomu po penkerių metų baigė.
Po studijų Torunės universitete, mokėsi fizikos, apsigynė daktaro disertaciją. Tuo pačiu metu mokėsi ekonomikos fakultete. Lodzėje apsigynė chemijos disertaciją. Turi ir informatikos daktaro laipsnį. Šiuo metu užsiima bioinformatika.

Janušas gyvena Vokietijoje, Frankfurte prie Maino.

Buvo vedęs, turi dvi dukras. Jis apie jas yra pasakęs: „Mano gyvenime egzistuoja tik dvi pačios reikšmingiausios moterys. pirmoji – mano vyresnioji dukra, antroji – jaunesnioji“.

Moka vokiečių, anglų ir rusų kalbas.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Spektaklis pagal. J. Višnievskio kūrybą Vilniaus teatre
Jonušas Aleksandras Sanguška

**Jonušas Aleksandras Sanguška** (; 1712 m. gegužės 5 d., Liubartovas – 1775 m. rugsėjo 14 d., Dubnas) – ATR stambus valstybinis ir karinis veikėjas, Lietuvos didysis ginklininkas (1735–1750 m.), Lietuvos dvaro maršalka (1750–1760 m.), septintas ir paskutinis Ostrogiškių ordinatas (1750–1753 m.). Baltojo erelio ordino ir Šv. Huberto ordino kavalierius.

Kilo iš kunigaikščių Sanguškų giminės. Vienintelis Lietuvos dvaro maršalkos, kunigaikščio Povilo Karolio Sanguškos (1680–1750), 6-to Ostrogiškių ordinato, sūnus nuo antros santuokos su Mariana Liubomirskaite (1693–1729).

## Biografija

Ne kartą buvo renkamas pasiuntiniu į seimus. 1735 metais Jonušas Aleksandras Sanguška buvo paskirtas Lietuvos didžiuoju ginklininku. 1750 metais gavo Lietuvos dvaro maršalkos pareigybę.

1750 metais po tėvo, Lietuvos didžiojo maršalkos Povilo Karolio Sanguškos, mirties Jonušas paveldėjo plačią Ostrogiškių ordinaciją (24 miestai ir 600 kaimų).

Plevėsa ir girtuoklis didelę laiko dalį gyveno Dubno pilyje.

1753 metų gruodį Rusios vaivados Augusto Čartoriskio įtikinimu kunigaikštis Jonušas Aleksandras Sanguška pasirašė Kolbuševo sandorį dėl Ostrogiškių ordinacijos likvidacijos ir padalijimo. Ostrogiškių ordinacijos padalijimas privedė prie magnatiškos partijos „Familija“ sustiprėjimo. Tarp karaliaus dvaro ir magnatiškos Čartoriskių partijos prasidėjo ginkluotas konfliktas. Karūnos didysis etmonas Janas Klemensas Branickis užėmė ir išlaikė stambiausią ordinacijos pilį – Dubno. Patį Jonušą Aleksandrą Sangušką norėjo pripažinti teisme neteisėtu. Pats ordinatas Jonušas Aleksandras Sanguška formaliai išsaugojo iki gyvenimo galo teisę valdyti visas majorato žemes, bet faktiškai jo kontrolei liko tik Zaslavščina (kunigaikščių Zaslavskių valdos), kuri neįėjo į majorato sudėtį, ir Tarnovo grafystė su miestais Iziaslavliu, Slavutičiu, Tarnuvu ir Liubartuvu.

Ostrogiškių ordinacija buvo padalinta tarp Lenkijos kilmingų giminių: Potockių, Liubomirskių, Jablonovskių, Malachovskių, Časkių, Sapiegų, Šidlovskių ir Čartoriskių.

1775 metų rugsėjo 14 d. 63-metis kunigaikštis Jonušas Aleksandras Sanguška mirė Dubno pilyje. Buvo palaidotas giminės koplyčioje Iziaslavlyje.

## Šeima
Kunigaikštis Jonušas Aleksandras Sanguška 1731 m. rugpjūtį vedė Konstanciją Denhofaitę (1716–1791), vienintelę Lietuvos lauko etmono Stanislovo Ernesto Denhofo ir Joanos Denhof dukterį, nuo santuokos vaikų neturėjo.

## Literatūra
Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 788 с.: іл. ISBN 985-11-0378-0.

## Nuorodos

|-
Ganitas

**Ganitas** () – ZnAl2O4, retas mineralas, priklausantis špinelio grupei. Kartais vadinamas *cinkiniu špineliu*.
Sudaro oktaedrinius kristalus, kurie gali būti žali, mėlyni, geltoni, rudi ar pilki. Dažnai susidaro kaip sfalerito kitimo produktas kintančių sulfidų kloduose, pvz., *Broken Hill* (Australija). Kitos radavietės yra Faliunas (Švedija), kur jis aptinkamas pegmatituose ir skarnose, *Charlemont* (Masačiusetsas), *Spruce Pine* (Šiaurės Karolina), *White Picacho* (Arizona) ir kitur.

Ganitas pirmą kartą aprašytas 1807 m. pagal radinius *Falu* kasykloje (Faliunas, Dalarna, Švedija) ir pavadintas vardu švedų chemiko *[[Johan Gottlieb Gahn]]* (1745–1818), kuris yra mangano atradėjas.

## Nuorodos
Pat McGeegan

**Patrick (Pat) McGuigan** (g. 1935 m. – m. 1987 m.) buvo garsus airių dainininkas iš Klonso, Monachano grafystės.

Gimtojoje šalyje žinomas nuo septintojo dešimtmečio, kaip grupių The Victors ir The Skyrockets narys. 1968 metais jis buvo išrinktas atstovauti savo šaliai Eurovizijos dainų konkurse, vykusiame Londone. Jame su daina „Chance of a Lifetime“ atlikėjas užėmė ketvirtą vietą.

Jo sūnus Barry McGuigan yra Amerikoje žinomas boksininkas.

## Nuorodos
* Daina ''Chance of a Lifetime''

|-
Ukrainos demokratinių reformų aljansas

**Ukrainos demokratinių reformų aljansas** () – Ukrainos politinė partija, įkurta 2010 m. balandžio 24 d. Savo veikloje vadovaujasi proeuropietiškumo ir liberalizmo ideologijomis.

Ukrainos demokratinių reformų aljansas turi „partijos stebėtojos“ statusą Europos liaudies partijoje.

Partija turi 41 vietą Ukrainos Aukščiausioje Radoje (pagal 2012 m. rinkimus).

## 2012 m. rinkimai