open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Holginas

**Holginas** ( arba *Holguín*) – ketvirtas pagal dydį Kubos miestas, esantis salos šiaurės vakaruose, netoli nuo Atlanto vandenyno pakrantės, 72 km į rytus nuo Las Tunaso ir 105 km į šiaurės vakarus nuo Kubos Santjago. Provincijos administracinis centras. 326 740 gyventojų (2004 m.) Svarbus Rytų Kubos transporto ir prekybos centras.

## Istorija

XVI a. pr. teritorijos į šiaurę nuo Bajamo buvo perleistos vienam iš pirmųjų Kubos salos kolonistų, Ispanijos armijos kapitonui Garcia Holguínui. Dabartinio Holgino miesto vietoje jis įkūrė galvijų ūkį. Aplink ėmė kurtis gyvenvietė, buvo pastatyta bažnyčia. 1752 m. *San Isidoro de Holguín* pavadinta gyvenvietė gavo miesto teises, o 1790 m. čia gyveno 12 000 žmonių. Miestas sparčiai augo XX a. 6-ąjį ir 7-ąjį dešimtmečiais, kai Fidelio Kastro vadovaujama vyriausybė vykdė industrializacijos programą. 1975 m., padalijus Orientės provinciją į atskiras provincijas, Holginas tapo provincijos sostine. 2008 m. miestą labai apgriovė uraganas Ike.

## Ekonomika

Miestą supa derlingos žemės. Jame perdirbamas cukrus ir mėsa, gaminami cigarai, keramikos dirbiniai, batai, baldai ir kt. Mieste yra alaus darykla „Cerveceria Bucanero“, kuri gamina „Bucanero“, „Cristal“ ir „Mayabe“ alaus rūšis. Per miestą driekiasi svarbiausia salos geležinkelio linija. Yra Tarptautinis Frank País oro uostas. Už 31 km į šiaurę yra miesto uostas Gibara.

## Kultūra

Mieste yra Šv. Izidoriaus katedra (*Catedral de San Isidoro*, pastatyta 1720 m., rekonstruota 1730, 1815, 1862 ir 1910 m.), universitetas, regioninis istorijos muziejus (*Museo Provincial de Holguín*), gamtos muziejus, meno galerija, biblioteka, beisbolo stadionas. Miestas garsėja parkų gausa (*Parque Calixto García*, *Parque Infantil*, *Parque San Jose*, *Parque San Isidoro*, *Parque Marti* ir kt.) Nuo 275 m aukščio Loma de la Kruzo kalvos atsiveria miesto panorama.
Žarnos gaurelis

**Žarnos gaurelis** – plonosios žarnos atauga, pro kurią yra pasisavinamos maisto medžiagos. Gaureliais yra nusėtas visas plonosios žarnos paviršius, tam kad plonosios žarnos paviršiaus plotas būtų didesnis ir ji galėtų pasisavinti daugiau maisto medžiagų. Kiekvieno gaurelio ilgis 0,5-1,6 milimetro. Gaureliai gali pasisavinti riebalų rūgštis, glicerolį, amino rūgštis ir gliukozę.

## Sandara
Gaurelį dengia mikrogaurelių sluoksnis, pro kurį maisto medžiagos prasiskverbia. Gaurelio viduje yra limfagyslė, į kurią patenka maisto medžiagos. Limfagyslę yra apraizgę kapiliarai, kurie jungiasi į kraujagyslę. Ertmė aplink limfagyslę ir kapiliarą yra tuščiavidurė.
Tonon le Benas

**Tonon le Benas** – miestas rytų Prancūzijoje, pasienyje su Šveicarija, pietiniame Ženevos ežero krante, į šiaurės rytus nuo Ženevos. Uostas, geležinkelio stotis, veikia funikulierius.

Pramonės ir turizmo centras, yra ligoninė, slaugos institutas.

## Istorija

1536 m. priklausė Bernui.

## Sportas
* Évian Thonon Gaillard FC (futbolas)
Kafesas

**Kafesas** (pažodžiui „narvas“) buvo Osmanų imperijos imperinio haremo dalis, kur buvo saugomi potencialūs pretendentai į sostą (princai). Jie ten gyveno prabangiai, tačiau nuolat stebimi sargybinių. Kafesas iš esmės buvo namų arešto forma, keldavusi sosto pretendentams psichologinių problemų, įskaitant bent vieną įvykusią savižudybę. Ypatingai nukentėjo Mustafa I ir Ibrahimas I, kuriems tos problemos po to rimtai trukdė valdyti valstybę. Toks kalėjimas menkai tesuteikdavo sultonui reikalingų žinių bei patirties.

Sosto pretendentai buvo kalinami saugantis jų maišto bei galimo perversmo. Keliems broliams tiesiog pasidalinti valstybę buvo neleidžiama, o taisyklės, jog sostas priklauso tik vyriausiajam sūnui, iki XVIII amžiaus irgi nebuvo. Iki įsteigiant kafesą, naujam sultonui saugantis perversmo buvo įprasta išžudyti visus brolius, įskaitant kūdikius, neretai dešimt ir daugiau vienu metu. Tačiau tuomet vienaip ar kitaip praradus patį sultoną jį nebebūdavo kuo pakeisti. Kafesas saugiau įkalindavo kitus sosto pretendentus, perkeliant juos ten vos pasiekus brandą. Būdamas arešte, pretendentas taip pat neturėjo galimybės nei vesti, nei palikti nesantuokinių palikuonių. 

Saugojimo laikas pailgėjo įsigalėjus „vyresniojo teisei“, reikalaujant, jog jaunesnės kartos pretendentas gautų sostą tik po to, kai nebelieka nė vieno vyresnės kartos pretendento (buvusio sultono brolio). Daugelis sosto pretendentų ar net būsimų sultonų kafese praleido žymią gyvenimo dalį. Paskutinis sultonas,  Mehmetas VI (1918-22) gavo sostą sulaukęs 56 metų; visą laiką iki tol jis praleido „saugykloje“. Jei pretendentas netapdavo sultonu, jis ten ir mirdavo nuo senatvės. Vėlesniais Otomanų imperijos metais pats pastatas nebebuvo naudojamas, tačiau žodis ir toliau buvo vartojamas kaip metafora, nes pati namų arešto praktika išliko. 

## Nuorodos
Orbetelas

**Orbetelas** () – miestas Italijoje, Toskanos regione, Groseto provincijoje. Miestas įsikūręs įlankoje, kurioje yra įkurtas gamtos rezervatas.

Orbetelo miestas priklausė etruskams, o 250 m. pr. m. e. jį perėmė romėnai ir įkūrė Kosos koloniją.

## Šaltiniai
Grabuvekas

**Grabuvekas** () – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Staviskų valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į pietus nuo Staviskų, apie 16 km į pietryčius nuo Kolno ir apie 74 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Parovėjos dvaras

**Parovėjos dvaras** – dvaras, buvęs Parovėjoje. Yra išlikusių sodybos pastatų, malūnas, sandėlis.

## Istorija

Parovėjos dvaras buvo vienas seniausių Radvilų palivarkų. 1526 m. Biržų vietininkas Aleksandras Tarnovskis atidavė Parovėją Vilniaus kaštelionui Jurgiui Radvilai. 1528 m. dvarų surašymo dokumentuose nurodyta, kad Biržų Parovėjoje buvo 24 baudžiauninkai, 6 bajorų tarnybos ir 100 miestelėnų. 1585 m. kovo 13 d. Upytės paviete minimas Parovėjos dvaras priklausė žemionui Grigorijui Gintautui. 1604–1605 m. Parovėjos dvaro urėdninku buvo Kristupo Radvilos klientas Petras Modževskis.

Dvaras buvo Biržų kunigaikštystėje. Parovėjos dvaras rašytiniuose šaltiniuose minimas ir 1670 m. XVIII a. 2-ojoje pusėje dvarą valdė Pranciškus Antanas Kamarauskas (1723–1800), iš kurio giminės kildinamas ir Lenkijos prezidentas B. Komorovskis. XIX a. dvaras priklausė Tiškevičiams.

1906 m. rugsėjo 17 d. Parovėjos valstiečiai sudegino dvaro rūmus.

## Šaltiniai
Gajaras

**Gajaras** – miestas rytų Prancūzijoje, pasienyje su Šveicarija, 5 km į pietryčius nuo Ženevos (faktiškai jos priemiestis). Išvystyta smulkioji ir vidutinė pramonė.

## Istorija

Įkurtas XIII a.

## Sportas

2003–2007 m. mieste žaidė futbolo komanda Football Croix-de-Savoie.
Jevilinas

**Jevilinas** () – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Staviskų valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
GFS Panaitōlikós

**Agrinijo „Panaitōlikós“** – Graikijos futbolo klubas iš Agrinijo.

## Istorija
Klubas įkurtas 1926 m. 1975 m. debiutavo Graikijos elitinėje futbolo lygoje, bet joje neįsitvirtino. 

Pastaraisiais metais vėl dalyvauja Superlygos kovose.

## Logotipas

Panaitolikos.jpg|Senoji emblema 
Panaitolikos_logo.png|Naujasis logotipas


## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Kučinai (kaimas)

**Kučinai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Staviskų valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurę nuo Staviskų, apie 15 km į rytus nuo Kolno ir apie 75 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
US Hostert

**Hosterto US** – Liuksemburgo futbolo klubas iš Hosterto.

## Istorija
Klubas įkurtas 1946 m. Nuo 1946–1947 m. rungtyniavo Trečiame divizione (penkta pakopa). Vėlesniais metais būta kilimo į aukštesnius divizionus.

2006–2007 m. pateko į Éirepromotioun (antrą pakopą), bet šiame divizione neįsitvirtino. 

Po vieno sezono Pirmame divizione vėl grįžo į Éirepromotioun ir netrukus tapo nugalėtojais.

Rungtyniavo aukščiausioje lygoje. Keletą kartų iškrito į Éirepromotioun ir vėl pratekdavo į aukščiausią lygą.

Nuo 2017–2018 m. sezono rungtyniauja aukščiausioje šalies lygoje.

## Sezonai

|}

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia balta žalia apranga. 

## Garsesni treneriai
*  Gordon Braun (2009–2010 m.)

## Stadionas
* Namų rungtynes žaidžia Stade Jos Becker. Stadionas talpina 1,5 tūkst. žiūrovų. Iš jų – 500 sėdimų vietų.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Barzdos kalnas

**„Barzdos kalnas“** – ozas, geologinis gamtos paveldo objektas, 1974 metais paskelbtas gamtos paminklu. Ozas yra Ukmergės rajone, Pivonijos seniūnijoje, greta Bartkūnų kaimo, apie 2 km į šiaurę nuo Krikštėnų. Apylinkėse stūkso dar kelios žvyringos kalvos: Bartkūnų piliakalnis, Krikštėnų plokštinis kapinynas.

Barzdos kalnas – ilgas (apie 635 m) vingiuotas pylimas, nutįsęs iš šiaurės į pietus. Jo plotis 30–70 m, aukštis 6–13 m. Šlaitai statūs, jų nuolydžio kampas 20–34°, kalvos ketera daug kur suapvalėjusi, plokščia ar net įkritusi, platoka (15–25 m).

Ozą supylęs vanduo sruvo iš šiaurės į pietus. Gruntinis vanduo slūgso 2–13.5 m gylyje, smėlio sluoksnis – 6,65 m. Pietiniame gale į kalną įsirėžęs keliukas. Kalnas apaugęs baltalksniais, drebulėmis, eglėmis, lazdynais, ąžuolais. Gausu avietynų, papartynų. Čia apsistoja ir peri paukščiai, yra skruzdėlynų, lapių olų.

## Istorija

Iki Pirmojo pasaulinio karo Barzdos kalnas buvo vadinamas Žvirblio kalnu, nes buvo ūkininko Žvirblio žemėje. Vėliau šios vietovės atiteko Barzdai. Kalne augo beržai, kuriuos žmonės kirto kurui. Rytinėje kalno pusėje, laukuose, buvo sėjami javai. Vėliau per karą sudegus sodyboms, buvusiame lauke išaugo eglynėlis. Per abu karus kalne buvo rausiami apkasai.

1972 m. buvo ketinama kalne atidaryti karjerą kasti žvyrą rekonstruojamam Širvintų–Ukmergės keliui, tačiau vietos bendruomenė tam pasipriešino. Iki 1975 m. tuometinis Krikštėnų tarybinis ūkis savo reikmėms iškasė apie 1600 kub. m žvyro, todėl ozo pakraščiai buvo apardyti. 1979 m. ozo aplinka buvo aptvarkyta.

Barzdos kalno situaciją, geologinę sandarą, apylinkių reljefą ir kilmę išsamiai nagrinėjo geologas Augustinas Linčius.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
Pinar del Rijas

**Pinar del Rijas** ( – „upės pušynas“) – miestas vakarų Kuboje, Pisaras del Suro aukštumos pietinėje pašlaitėje, prie Guamo upės aukštupio. Provincijos centras. Transporto mazgas. Maisto, chemijos pramonė, statybinių medžiagų gamyba. Pinar del Rijas yra svarbus tabako pramonės ir cigarų gamybos centras. Veikia universitetas.

## Istorija

Miestas įkurtas 1571 m. ir pavadintas ***Nueva Filipinasu*** (*Nueva Filipinas* – „Naujieji Filipinai“), kadangi buvo apgyvendintas imigrantų iš Filipinų. 1774 m. miestas pervadintas Pinar del Riju.

## Šaltiniai
Lojevekas

:: *Apie upę tokiu pačiu pavadinimu žr. [[Lojevekas (upė)]]*.
**Lojevekas** () – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Staviskų valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į pietus nuo Staviskų, apie 23 km į pietryčius nuo Kolno ir apie 68 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Atkočių tuopa

**Atkočių tuopa** – botaninis gamtos paveldo objektas, 1960 metais paskelbtas saugomu gamtos objektu. Auga Deltuvos sen., Ukmergės raj., Atkočių kaimo vakarinėje dalyje. Medžio rūšis – baltoji tuopa (*Populus alba* L.). Medžio kamieno apimtis 1,3 metro aukštyje – 610 cm, aukštis – 30 m (kituose šaltiniuose – 36 m).

## Nuorodos
* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
Faivušas Abramavičius

**Faivušas Abramavičius** (1894 m. kovo 22 d. Panevėžyje – 1971 m. rugpjūčio 24 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, partinis veikėjas.

## Biografija
1918–1919 m. LKP Panevėžio rajono komiteto narys. 1919 m. redagavo laikraštį „Izveztija Ponevežskogo rajonnogo sovpeda“. 1919–1920 m. LKP Kauno rajono komiteto narys, Šiaulių, Marijampolės rajonų komitetų sekretorius. 1921–1922 m. mokėsi Vakarų tautinių mažumų komunistiniame universitete Maskvoje. 1924 m. išrinktas į LKP CK narius. 1925 m. Maskvoje dirbo laikraščio „Der Emes“ redakcijoje. 1926 m. laikraščio „Arbeter Lebn“ redaktorius Kaune, LKP CK organizacinio biuro sekretorius. 1926–1933 m. kalintas. 1933 m. išvyko į SSRS. Nuo 1956 m. gyveno Vilniuje.

## Bibliografija
* Mirties nuosprendis / Faivušas Abramavičius, Leiba Šausas, 1960 m.

## Šaltiniai
Gvantanamas

**Gvantanamas** () – miestas pietryčių Kuboje, Gvantanamo įlankos pakrantėje, Guaso upės deltoje. Provincijos centras. Iš šiaurės miestą supa Siera Maestros kalnai. Geležinkelių ir plentų mazgas. Gvantanamo jūrų uostas įsikūręs Kaimaneroje. Maisto, tekstilės, tabako, avalynės, metalo apdirbimo pramonė, statybinių medžiagų gamyba. Garinama valgomoji druska. Greta miesto yra liūdnai pagarsėjusi JAV karinė jūrų bazė.

## Istorija

Miestas įkurtas 1796 m. ir pavadintas *Santa Catalina de Guantánamo*. XIX a. pradėjo sparčiai augti kavos ir cukraus pramonės dėka.

## Šaltiniai
Sokolai (Kolno apskritis)

**Sokolai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Staviskų valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Tafilai

**Tafilai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Staviskų valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurės rytus nuo Staviskų, apie 17 km į rytus nuo Kolno ir apie 73 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Eduardas I

**Eduardas I** **Ilgablauzdis** (gimė - 1239 m.; mirė - 1307 m.) – Anglijos karalius (1272-1307 m.).

## Biografija

Henriko III sūnus.

## Valdymas

Dėl darbų administracijos ir teisės srityje buvo pavadintas „angliškuoju Justinianu". Jo valdymo metu nusistovėjo pusiausvyra tarp karaliaus valdžios ir parlamento. Sėkmingai kovojo su valstiečiais ir škotais bei gynėsi nuo Prancūzijos valdovo Pilypo Gražiojo. Tendencingai ir nepatraukliai pavaizduotas garsiame Holivudo istoriniame filme „Narsioji širdis“.

## Nuorodos

## Šaltiniai

* Istorijos žodynas. 2003 m. 116 psl.
## Galerija

Eleonora Eduard1.jpg|Eduardo I pirmoji žmona Eleonora Kastilietė
MargaridaFrança.jpg|Eduardo I antroji žmona Margarita Prancūzė


## Palikuonys
Staviskos

**Stavi̇̀skos**  () – miestas Lenkijos šiaurės rytuose, Staviskų valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Miestas yra apie 10 km į rytus nuo Kolno ir apie 74 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Per miestą teka Dzežbios upė. Per miestą eina vaivadijos kelias Nr. DW648 ir vaivadijos kelias Nr. DW647.

## Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Miestas įkurtas apie 1407-1411 metus. Nuo 1569 m. iki 1795 m. kaimas priklausė Abiejų Tautų respublikai. 1688 m. gyvenvietė gavo miesto teises. Tais pačiais metais mieste apsigyveno pranciškonų vienuoliai.

1739 m. mieste pastatyta mūrinė Staviskų miesto Didžioji sinagoga, kuri 1942 m. buvo nugriauta. Šiuo metu sinagogos vietoje yra kino teatras ir gaisrinė. 1788 m. prasidėjo bažnyčios statybos, kurios truko iki 1813-1818 metų. 1822 m. bažnyčia atvėrė duris tikintiesiems. 1791 m. buvo pastatytas pranciškonų vienuolynas. 1903 m. įkurta Staviskų Šv. Antano Paduviečio parapija.

1870 m. iš gyvenvietės buvo atimtos miesto teisės, kurios buvo gražintos 1921 metais. 1932 m. mieste buvo apie 50% žydų, apie 2000 žmonių.

## Paminklai
* Miesto senamiesčios erdvės;
* XIX a. senamiesčio pastatai;
* XVII a. pranciškonų vienuolynas;
* XIX a. katalikų kapinės;
* XIX a. Staviskų žydų kapinės;
* XIX a. liepų alėja kelyje Lomža-Goniondzas.

## Žymūs žmonės
* Akiba Rubinstein (1882-1961), garsus šachmatininkas.
 
## Taip pat skaitykite
* Dzežbios upės draustinis;
* Staviskų miesto herbas.

## Nuorodos

* Miesto tinklalapis (lenk.)
Dzežbia (upė)

**Dzežbia** () – upė šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Kolno apskrityje, Staviskų valsčiuje. Žiotys Skrodos upė. 2001 m. įkurtas Dzežbios upės draustinis.
Dzežbios upės draustinis

**Dzežbios upės draustinis** () – draustinis esantis, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Kolno apskrityje ir Staviskų valsčiuje. Draustinyje teka Dzežbios upė. Draustinis priklauso Lomžos girininkijai. Draustinyje saugomos medžių rūšys: ąžuolai ir alksniai.

## Nuorodos

* Lomžos girininkijos tinklalapis (lenk.).
Lojevekas (upė)

:: *Apie kaimą tokiu pačiu pavadinimu žr. [[Lojevekas]]*.
**Lojevekas** () – upė šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Kolno ir Lomžos apskrityse. Žiotys Narevo upė. Upės ištakos netoli Južeco Šlacheckų kaimo.
Matansasas

**Matansasas** () – miestas Kuboje, šiaurinėje salos pakrantėje, prie Atlanto vandenyno Matansaso užutėkio, 90 km į rytus nuo Havanos. Provincijos administracinis centras. Transporto mazgas, yra Juan Gualberto Gómez oro uostas bei jūrų uostas, per kurį išvežamas cukrus. Sieros rūgšties, mineralinių trąšų, dirbtinių audinių gamyba, tabako, tekstilės, odos ir avalynės pramonė, mašinų surinkimas.

Yra universitetas, farmacinis ir provincijos istorijos muziejai, 1863 m. atidarytas Sauto teatras, Šv. Karolio Boromėjo katedra (pastatyta 1693 m., dabartinis pastatas 1735 m.) bei nekropolis, Milagrosos bažnyčia (įkurta XVIII a. vilos vietoje). Netoli miesto yra žymūs Beljamaro urvai. Matansase gausu tiltų per čia tekančias upes (Jumurį, San Chuaną ir Kanimarą), todėl miestas dar vadinamas „Kubos Venecija“.

## Istorija

Vietovė gyvenama nuo 1572 m., o miestas oficialiai įkurtas 1693 m. *San Carlos y San Severino de Matanzas* pavadinimu. Miesto pavadinimas *Matanzas* reiškia „žudynės“ ir kilo nuo įvykio, kuomet indėnai išžudė visus ispanus, bandžiusius išsilaipinti įlankos pakrantėje. Miestas tapo svarbiu cukraus pramonės centru, jame apsigyveno daug juodaodžių vergų, dirbusių plantacijose. Tai lėmė, kad Matansasas vėliau tapo afrokubietiškos kultūros centru.


Image:Matanzas street.JPG|Miesto gatvė
Image:Sauto Theater in the Matanzas City.jpg|Sauto teatras
Image:Matanzas Cathedral's North Tower.jpg|Katedros bokštas
Image:04051905MatanzasFresqueChe.jpg|Če Gevaros freska


## Šaltiniai
Staviskų žydų kapinės

**Staviskų žydų kapinės** () - žydų kapinės Staviskų mieste. Kapinių teritorija 3,08 ha, kurioje išlikę apie 12 antkapių ir akmeninė tvora. 

## Literatūra

* Przemysław Burchard: Pamiątki i zabytki kultury żydowskiej w Polsce. Warszawa: 1990 m., s. 69.   
 
## Nuorodos
* Aprašymas apie kapines (lenk.)
Staviskų miesto herbas

**Staviskų miesto herbas** () – Staviskų miesto heraldinis simbolis.

## Aprašas
Raudoname herbo skydo lauke kirvis sidabrine galva ir auksiniu kotu.

Šis herbas priklausė Stanislavui Kisielnickui, kuris buvo vienas iš miesto bajorų iki 1939 metų.

## Nuorodos

* Aprašymas apie herbą (lenk.);
* Staviskų miesto statutas (lenk.).
Staviskų Šv. Antano Paduviečio parapija

**Staviskų Šv. Antano Paduviečio parapija** () - parapija įkurta 1903 metais. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Jedvabno dekanatui.

## Nuorodos
* Aprašymas apie parapiją (lenk.)
Staviskų miesto Didžioji sinagoga

**Staviskų miesto Didžioji sinagoga** () – nebeegzistuojanti mūrinė sinagoga pietvakarinėje Staviskų miesto dalyje, pastatyta 1739 metais. Sinagoga buvo pastatyta ant stačiakampio plano. Sinagogoje stovėjo Aron hakodešas. 1942 m. sinagoga buvo nugriauta. Po II pasaulinio karo vietoje sinagogos buvo įkurta gaisrinė ir kino teatras.

## Nuorodos
* Sinagogos aprašymas (lenk.) .
Bialikai

**Bialikai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kolno valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į šiaurę nuo Kolno ir apie 93 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.


Vaizdas:Głaz narzutowy - Bialiki.jpg|Kaimo gamtos paminklas
Grynfildas

**Grynfildas** () – kaimas Jungtinėje Karalystėje, Anglijoje, Didžiojo Mančesterio aglomeracijoje. Įsikūrusi 6,5 km į rytus nuo Oldamo, 21 km į šiaurės rytus nuo Mančesterio, pietiniuose Peninų kalnuose, Čiū slėnyje. Netoliese prasideda Pik Distrikto nacionalinis parkas. Greta yra keletas tvenkinių, iš kurių didžiausias – Dovstouno tvenkinys. Kiek toliau esantis Čiū tvenkinys yra aukščiausiai Anglijoje įrengtas tvenkinys. Taip pat Grynfildo apylinkėse plyti Sadlvorto viržynas.

Pro Grynfildą eina kelias A635 Mančesteris-Donkasteris, yra geležinkelio stotis prie Mančesterio-Hadersfildo linijos. Veikia 2 anglikonų ir viena metodistų bažnyčia, yra 1923 m. karo memorialas, nuo kurio atsiveria vaizdas į gyvenvietę.

## Istorija

Senovėje šiuo slėniu ėjo romėnų kelias tarp Ardotalijos ir Rigodunumo pilių. XVII a. Grynfilde verstasi vilnos verpimu ir prekyba.
Las Tunasas

**Las Tunasas** () arba kartais **Viktorija de las Tunasas** (*Victoria de las Tunas*) – miestas Kubos rytuose tarp Kamagvėjaus (128 km), Holgino (81 km) ir Bajamo (82 km). Las Tunaso provincijos administracinis centras. 2010 m. mieste gyveno 200 238 gyventojai. Plotas – 913,46 km². Prekybos ir pramonės centras. Miestą supa ganyklos ir derlingos žemės, kuriose daugiausiai kultivuojamos cukranendrės, bananai, apelsinai ir ganomi galvijai. Taip pat gaminamas bičių vaškas ir medus. Netoliese yra geležies rūdos ir marmuro. Las Tunasas yra prie pagrindinio salos greitkelio ir reikšmingos geležinkelio linijos. Yra oro uostas.

## Istorija

Las Tunasas buvo įkurtas 1759 m. Per Dešimties metų karą (1868–1878 m.), 1869 m. ispanams užėmus Las Tunasą, miestas buvo laikinai pavadintas *Victoria de las Tunas* (liet. „Las Tunaso pergalė“). 1975 m., padalijus Orientės provinciją į atskiras provincijas, Las Tunasas tapo provincijos sostine.

## Šaltiniai
Sebastián Coates

**Sebastianas Koatesas Nionas** (g. 1990 m. spalio 7 d.) – Urugvajaus futbolininkas, nacionalinės rinktinės gynėjas.

## Klubinė karjera

### Nacional
Būdamas 11 metų, Coates pradėjo žaisti Club Nacional. Žaidė visuose amžiaus grupėse, kaip kapitonas. Aštuoniolikos metų, 2009 m. pasirašė sutartį su pagrindine komandą. Debiutavo prieš Bella Vista. El País laikraščio buvo pripažintas varžybų žaidėju.

### Liverpool
2011 m. rugpjūčio 30 d. buvo paskelbta, kad Coates tapo Liverulio klubo žaidėju, ir kad vilkės 16 numerį, kuris prieš tai priklausė Sotirios Kyrgiakos persikėlusiam į Wolfsburg klubą.

Klube debiutavo rugsėjo 18 d. prieš Tottenham Hotspur, pakeitus traumuota Daniel Agger. Startinėje sudėtyje debiutavo rugsėjo 21 d. Brighton & Hove Albion lygos taurėje, kurias Liverpulio klubas laimėjo 2-1. Pirmą įvartį pelnė lapkričio 22 d. rezervinėje komandoje prieš Sunderland.

## Rinktinė

Rinktinėje debiutavo 2011 m. Copa América prieš Čilę. Turnyre laimėjo geriausio jaunojo žaidėjo titulą.

### Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Pasiekimai

### Klubiniai
* Primera División: 2008–2009, 2010–2011 m.
* Anglijos lygos taurė: 2011–12 m.
* Portugalijos futbolo lygos taurė: 2017–18 m.

### Tarptautiniai
* 2011 m. Copa América: 1 vieta

### Asmeniniai
* Copa América Geriausias jaunasis žaidėjas: 2011

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Kijus

**Kijus** () – nedidelė sala Baltosios jūros Onegos įlankoje, už 8 km nuo Onegos upės žiočių, už 15 km nuo Onegos
miesto. Salos ilgis apie 1,5 km, o plotis – iki 800 m. Plotas apie 1,5 km². Šiaurės vakaruose Kijus sąsmauka Pereima, kuri per potvynius užliejama, jungiasi su gretima Fareso sala. Sala apaugusi pušynais. Kai kurios uolos yra 25 m virš jūros lygio aukščio.

Kijaus sala sudaryta iš granito uolų, kurios yra Baltijos skydo pamatinių uolienų išeiga paviršiuje. Kai kur pakrantėse yra smėlio paplūdimiai. Atoslūgių metu kai kuriose pakrantės vietose vanduo atsitraukia šimtus metrų. Apsinuoginusiu dugnu per kelias valandas galima apeiti visą Kijaus salyną. Kartais laikoma, kad Kijus, Faresas, Krestovis ir kai kurios kitos kaimyninės salos sudaro *Kijaus salyną*.

Kijus priklauso Archangelsko srities Onegos rajonui.

1656 m. saloje buvo pastatytas Onegos Kryžiaus vienuolynas (), kuris buvo panaikintas 1922 m.
1760 m. saloje anglų pirkliai įrengė miško biržą, kur mediena būdavo perkraunama iš mažųjų upių laivų į didelius jūrinius.
1924 m. saloje įkurti poilsio namai „Kijskij“ (), kuriuose gali apsistoti iki 200 poilsiaujančių.

## Nuorodos
* Кий-остров
Hostertas

**Hostertas** – miestelis pietiniame Liuksemburge, 2 km į šiaurės vakarus nuo Nyderanveno. Geležinkelio stotis.

## Sportas
* US Hostert – futbolo klubas;
* Namų rungtynes žaidžia Stade Jos Becker. Stadionas talpina 1,5 tūkst. žiūrovų. Iš jų – 500 sėdimų vietų.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali futbolo klubo svetainė
Zamkaus dvaras

**Zamkaus dvaras** – dvaras, esantis Pilies I kaime, Jurbarko rajone.

Zamkaus dvaras ribojasi su Panemunės pilimi (dar vadinama Gelgaudų, Vytėnų pilimi) ir susiformavo kaip šios pilies ūkinis kiemas.

## Istorija

Dvaras nuo 1867 m. priklausė dvarininkui Puslovskiui, 1925 m. nacionalizuotas ir varžytinėse parduotas kunigui, visuomenininkui, astronomui Antanui Petraičiui (1861–1933). 

48 hektarų dvarui priklausė gyvenamasis namas, tvartas, kumetynas, daržinė, sodas. 1930 m. testamentu kunigas A. Petraitis įgytą turtą perdavė saleziečių kongregacijai. 1934 m. į Lietuvą atvykę saleziečių vienuoliai Zamkaus dvare įsteigė Vytėnų saleziečių vienuolyną. 1934–1938 m. dvaro teritorijoje pastatyti nauji pastatai, buvę – pritaikyti vienuolyno reikmėms. Ūkiniame pastate buvo įrengta saleziečių vienuolyno koplyčia. 

2009 m. rugsėjo mėn. Kultūros paveldo departamento Nekilnojamojo kultūros paveldo vertinimo taryba dvarą įtraukė į Kultūros vertybių registrą, objektui suteiktas vietinio reikšmingumo lygmuo.

## Šaltiniai
Voliostrovas

**Voliostrovas** () – nedidelė sala Kolos pusiasalio šiaurėje Baltosios jūros Kandalakšos įlankoje (Rusija), kiek piečiau įėjimo į Sosnovajos įlanką. Ši sala yra už 200 m nuo vakarinio Turijaus pusiasalio kranto, atskirta nuo jo Voliostrovo salmos sąsiauriu. 

Administraciškai priklauso Murmansko srities Terės rajonui. 

Sala nelygiai ovalios formos, ilgis 2 km, plotis 1,5 km (vidurinėje dalyje). Salą sudaro granitinė uola, iki 72 m aukščio, apaugsi retu mišku. Salos krantai rausvo atspalvio, neapaugę. Rytinis salos krantas yra neaukštas smėlinis skardis. Vakarinėje salos dalyje stovi neaukštas švyturys.

## Nuorodos
Edgaras Taikusis

**Edgaras Taikusis** (943 m. – 975 m. liepos 8 d.) – Mersijos ir Nortumbrijos (nuo 957 m.) ir V. Saksų bei Vesekso, faktiškai – visos Anglijos karalius nuo 959 m.

## Biografija
Edmundo I sūnus. 954 m. visiškai išstūmė danus iš Anglijos. Pasižymėjo vietos papročių tolerancija ir taikiu valdymu. Rėmė Kenterberio arkivyskupo siekius diegti vienuolynuose benediktinų regulą, naujų vienuolynų steigimą Jorko arkivyskupijoje ir Vinčesterio vyskupijoje. Išleido pirmuosius Anglijoje įstatymus, kurie numatė bausmes už mokesčių popiežiui nemokėjimą.

## Santuokos ir vaikai
* Etelfleda, žmona
** Eduardas Kankinys, Edgaro įpėdinis karaliaus soste
* Elfrida, žmona
** Etelredas II
** Edmundas
* Vulfrida, meilužė
** Edgita (Edif)

## Šaltiniai

## Nuorodos

## Genealogija
Eduardas Kankinys

**Eduardas Kankinys** (gimė – apie 963 m.; mirė – 978 m. kovo 18 d. Corfe (Dorseto grafystė, Anglija) – Anglosaksų karalius (975–978).

## Biografija

Mersijos ir Nortumbrijos karaliaus Edgaro Taikiojo sūnus. Parėmė Mersijos erlo kampaniją prieš vienuolynų įsigalėjimą, daug vienuolių buvo išvaryta. Anglijos istorijoje žymus dėl ypatingų mirties aplinkybių – buvo nužudytas svečiuose pas brolį Etelredą Nepaklusnujį ir pastarojo šalininkų palaidotas be karaliui deramos pagarbos.


Corfe Castle2.jpg|Korfo pilis
Death of edward martyr.jpg|Eduardo Kankinio nužudymas  


## Šaltiniai

## Nuorodos
Eduardas II

**Eduardas II** (gimė – 1284 m. balandžio 25 d.; Carenarvorn (Gvineto grafystė); mirė – 1327 m. Berkeley (Glosteršyro grafystė) – Anglijos karalius (1307–1327).

## Biografija

Eduardo I sūnus. Eduardo III tėvas. 1301 m. tėvo paskelbtas Velso princu (nuo tada šį titulą gauna kiekvienas Anglijos sosto įpėdinis).
### Šeima ir vaikai

Eduardas II ir Izabelė Prancūzė turėjo keturis vaikus :

# Eduardas III (1312 m. lapkričio 13 d. − 1377 M. birželio 21 d.), Anglijos karalius; 
# Džonas Eltemas (1316 m. rugpjūčio 15 d. − 1336 m. rugsėjo 13 d.), Kornoulo grafas; 
# Eleonora Vudstokė (1318 m. birželio 18 d. − 1355 m. balandžio 22 d.), Helderono grafo, Reinaldo II antroji žmona; 
# Džoan Tauerė (1321 m. liepos 5 d. − 1362 m. rugsėjo 7 d.), Škotijos karaliaus Davido II žmona.

## Valdymas
1314 m. pralaimėjo škotams Bannockburno mūšį. Kovojo su baronų opozicija (iš pradžių vadovaujama Lankasterių giminės, nuo 1322 m. – žmonos Izabelės ir jos favorito R. Mortimerio), kuriai pralaimėjo, buvo parlamento nušalintas nuo sosto, įkalintas ir R. Mortimerio nužudytas.

## Šaltiniai

## Literatūra
* 
* 

## Nuorodos

|-

|-

|-
CSU Voința Sibiu

**Sibiu „Voința“** () – buvęs Rumunijos futbolo klubas iš Sibiu miesto.

## Istorija
### CSU Voința Sibiu
Klubas įkurtas 2007 m., kai kiti klubai iš Sibiu (Sibiu „Inter“ ir Sibiu „Șoimii“) buvo išformuoti ir susikūrė naujasis klubas. 

„Voința“ pradėjo nuo Liga V ir sparčiai kilo pakopomis. Netrukus iškopė į Liga II, o joje užėmė ketvirtą vietą ir galimybę dalyvauti Liga I.

Vieną sezoną rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje, bet užėmė 16 vietą surinkę 32 taškus. Po sezono perkelti į žemesnį divizioną.

2012–2013 m. sezone rungtyniavo Liga II, bet po 11 turų „Voința“ pasitraukė iš čempionato dėl didžiulių skolų.
### LSS Voința Sibiu
Vėlesniais metais (2013 m.) įkurtas klubas LSS Voința Sibiu, kuris naudojo „Voința“ žymenį. 

Naujasis klubas pasirašė partnerystės sutartį su Scherer verslo grupe bei Emanuel Jobs & Schreibservice Fam.

## Sezonai

## Stadionas
 
Namų rungtynes žaidė Sibiu miesto stadione. Stadionas talpino 12,3 tūkst. žiūrovų, o danga – natūralios vejos (žolė).

Vėlesniais metais stadionas susilaukė investicijų ir buvo iš esmės pastatytas naujas stadionas. Atidarytas 2019 m.

## Apranga

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
CS Concordia Chiajna

**Kiažnos „Concordia“** – Rumunijos futbolo klubas iš Kiažnos. 

## Istorija

Klubo ištakos siekia 1957 m. Kitados rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Lietuviai
* Armantas Vitkauskas, vartininkas (2018 m.)

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
Edmundas II

**Edmundas II Geležinšonis** (gimė – apie 993 m.; mirė – 1016 m. lapkričio 30 d.) – Anglijos karalius (1016 m. balandžio 23 d. – 1016 m. lapkričio 30 d.).

## Biografija

Danijos karaliui Knutui Didžiajam įsiveržus į Angliją, vadovavo pasipriešinimui šalies šiaurėje. Mirus tėvui, Anglijos karaliui Etelredui II Nepaklusniajam (valdė 978–1013 m.), dalies gyventojų buvo paskelbtas karaliumi (kiti parėmė Knutą Didįjį). Po permainingų kovų su danais sudarė sutartį, pagal kurią gavo Veseksą.
## Šeima
Karalius Edmundas II buvo vedęs Eldgifę ir turėjo du sūnus: Eduardą ir Edmundą. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
Šriodingerio katė

**Šriodingerio katė** – tai mintinis eksperimentas, dažniau apibūdinamas kaip paradoksas, kurį 1935 m. pateikė Austrijos fizikas Erwin Schrödinger. Eksperimentas nagrinėja katę, kuri yra tuo pat metu ir gyva, ir mirusi dėl ankstesnio atsitiktinio įvykio.

## Eksperimentas
Dėžėje patalpinama gyva katė, lėtai skylančios radioaktyvios medžiagos pavyzdys, Geigerio skaitiklis, galintis aptikti įvykusį radioaktyvaus atomo skilimą, ir su skaitikliu sujungtas įtaisas katei užmušti, jei skaitiklis tokį skilimą aptiko. Radioaktyvi medžiaga palyginus stabili, jos nedaug, todėl radioaktyvus skilimas per skirtą valandą gali įvykti, gali ir neįvykti. Tokiu būdu kvantinės atomo skilimo tikimybę aprašančios lygtys pradeda galioti makroskopiniam objektui (katei). Pagal šias lygtis interpretuojama, jog, kol dėžė neatidaryta, katė tuo pat metu yra ir gyva, ir mirusi, bei šie du stoviai sumaišyti tarpusavyje pagal skilimo tikimybės dėsnius. Paradoksu demonstruojami kvantinės mechanikos dėsnių ir įprastinės patirties skirtumai.

## Šaltiniai
Eduardas VI

**Eduardas VI** (1537 m. spalio 12 d. Londonas – 1553 m. liepos 6 d. Londonas ) – Anglijos karalius (1547–1553).

## Biografija

Henriko VIII ir jo trečiosios žmonos Jane Seymor sūnus. 1547–1549 m. už jį valdė jo dėdė regentas protektorius E. Seymouras, vėliau – Nortumbrijos kunigaikštis J. Dudley. Šio įkalbėtas, sergantis tuberkulioze, paliko sostą ne netikroms seserims Marijai ar Elžbietai, bet J. Dudley dukterėčiai, Henriko VII proanūkei Jane Grey ir jos tiesioginiams vyriškosios giminės palikuonims, norėdamas išvengti Anglijos sugrįžimo į katalikybę. Deja, Jane Grey sąlyginis valdymas trūko tik 9 dienas, po to, dėl didesnio tautos palaikymo, sostas vis tiek atiteko jo netikrai seseriai Marijai.

## Literatūra

Eduardas VI yra Marko Tveno knygos Princas ir elgeta atitikmuo.

## Šaltiniai

## Nuorodos
FK Novi Pazar

**Novi Pazaro FK** – Serbijos futbolo klubas iš Novi Pazaro

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1928 m. Nuo 1962 m. vadinamas dabartiniu pavadinimu. 

Kitados rungtyniavo Jugoslavijos, vėliau – Serbijos ir Juodkalnijos čempionate, o galutinai subyrėjus Jugoslavijai, žaidė Serbijos čempionate.

nuo 2006–2007 m. sezono žaidė Pirmoje lygoje (II pakopa). 2010–2011 m. liko trečioje vietoje, tačiau pateko į stipriausią šalies lygą.

Nuo 2011–2012 m. sezono rungtyniavo Superlygoje. 2016–2017 m. sezone liko šešioliktoje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną. 

Tris sezonus praleido Pirmoje lygoje (II). Nuo 2020–2021 m. sezono rungtyniavo Superlygoje. 

## Sezonai

|}

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia mėlyna apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
FK 11 Oktomvri

**Prilepo „Oktomvri“** – Šiaurės Makedonijos futbolo klubas iš Prilepo.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1951 m.

## Spalvinė gama
* Namuose žaidžia baltomis aprangomis;
* Raudomomis aprangomis žaiždia svetur.

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia x apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* RSSSF duomenų bazė
2014 m. pasaulio futbolo čempionato atranka/Okeanija

Straipsnyje pateikiami atrankos į **[[2014 m. pasaulio futbolo čempionatas|2014 m. pasaulio futbolo čempionatą]] Okeanijos zonos** rezultatai.

## Tvarka

Tradiciškai Okeanijos komandų atranka į pasaulio čempionatą vykdavo Ramiojo vandenyno žaidynių metu, tačiau šįsyk ji vyksta atskirai. Atranka vyksta trimis etapais: pirmame dalyvavauja silpniausios regiono komandos iš kurių viena patenka į kitą etapą. 2-asis etapas tuo pačiu atitinka 2012 m. OFC Tautų taurės čempionatą, rengiamą Fidžyje. Antrame etape komandos rungtyniauja grupėse, o abiejų grupių nugalėtojai ir antrosios komandos patenka į trečiąjį etapą. Tačiau atrankos trečiasis etapas nesutampa su finalinėmis OFC taurės varžybomis – į OFC taurės finalinį ketvertą patekusios komandos vėl susitinka jau pasibaugus čempionatui ir kovoja dėl vieno kelialapio į papildomas atrankines varžybas į pasaulio čempionatą.

## Pirmas etapas

* ***' 2:1 
*  2:3 ***'
*  1:1 
*  1:1 
* ***' 2:1 
* ***' 1:0 

## Antras etapas

### A grupė

*  1:10 ***'
*  2:5 ***'
* ***' 5:0 
* ***' 4:3 
* ***' 9:0 
* ***' 4:1 

### B grupė

*  0:1 ***'
* ***' 1:0 
*  1:2 ****
*  0:0 
*  1:1 
*  1:1 

## Trečias etapas




----



----



----




----


----



## Tarpžemyninės varžybos
 

|}
Otto von Guericke

**Otas fon Gerikė** (g. 1602 m. lapkričio 20 d. Magdeburge – m. 1686 m. gegužės 11 d. Hamburge) – Vokietijos mokslininkas, atradėjas ir politikas. Jo svarbiausi moksliniai pasiekimai buvo vakuumo fizikos sukūrimas ir elektrostatinės stūmos atradimas.

## Biografija

Otas fon Gerikė gimė patricijaus šeimoje, Magdeburge (Vokietijoje). Jo tėvas tarnavo Lenkijos karaliui ir Lietuvos didžiajam kunigaikščiui Steponui Batorui ir vykdė diplomatinius pavedimus. 1617-aisiais Gerikė pradėjo studijuoti Leipcigo universitete. Savo mokslus jis užbaigė devynių mėnesių kelione į Prancūziją ir Angliją. 1626 m. jis grįžo į Magdeburgą, vedė Margatetę Alemanirą () ir tapo Magdeburgo Rato Kolegijos () nariu.

Magdeburge prasidėjus maro epidemijai, Gerikė išvyko pas sūnų į Hamburgą, kur ir mirė 1686 m. gegužės 11 d.

## Eksperimentai ir demonstracijos

Otas von Gerike viešai demonstruodavo atmosferos slėgį: suglausdavo du tuščiavidurius pusrutulius ir ištraukdavo iš jų orą. Reikėjo keturių porų arklių iš abiejų pusių, kad atplėštų vieną pusrutulį nuo kito. O 1654 m. jis taip suspaudė šiuos pusrutulius, kad jų negalėjo perskirti net aštuonios poros arklių.
1663 m. Gerikė iš smalsumo atliko kitą eksperimentą su elektrostatika: patrynęs audeklo gabalą rankomis ir greitai besisukantį
sieros rutulį, jis sukurdavo didelį kiekį statinio krūvio ant sferos paviršiaus.

## Palikimas

* Magdeburge yra įkurtas Oto von Gerikės muziejus. Šiame muziejuje yra pirmųjų siurblių konstrukcijų, Magdeburgo pusrutulių kopijos ir kitų eksponatų.
* Mėnulio krateris yra pavadintas Gerikės vardu.

## Šaltiniai
Kritinis racionalizmas

**Kritinis racionalizmas** − tai metodologija, kurios pagrindas yra mokslinės tiesos atradimas remiantis kritiniu mąstymu. 

Pagrindinis tiesos išsiaškinimo būdas, anot kritinių racionalistų, dažniausiai yra paneigimas ir falsifikavimas. Falsifikaciją, kaip mokslo metodą nagrinėjo Karlas Poperis. 

K. Poperis taip pat išskyrė aktyvistinę ir pasyvistinę tyrimo metodologiją (intelekto ir samčio). Aktyvistinė metodologija tiksliai žino ko ieško, ką nori išsiaiškinti, taigi iš pradžių išsikelia teoriją  akcentuodama dedukcinį ieškojimų būdą, o pasyvistinė − eina nuo padrikų faktų prie teorijų, pati nežinodama ko ieško ir remiasi indukciniu metodu.

Kritinį racionalizmą reikėtų pristatyti ne kaip koncepciją, o veikiau kaip metodinę nuostatą, mąstymo būdą.  Todėl  nesunku suformuluoti pagrindinę kritinio racionalizmo mintį: mokslinių teorijų negalima įrodyti iš principo. Mes mokomės ne iš  žinių ir įžvalgų, o iš klaidų. Mokslinė  pažanga  kyla  iš to, kad bandome falsifikuoti esamas mokslines teorijas. Nėra galutinio  žinių pagrindimo. Mums nieko kito nebelieka,  kaip laipsniškai tobulinti  tai, kas yra, nurodant tai, kas yra klaidinga.

Kritinio racionalizmo požiūriu, filosofija yra kritinis, protu besiremiantis mokslas.  Jokia   prasmė, koncepcija, teorija  negali pretenduoti į imunitetą kritikai. Jau vien intelektualinis sąžiningumas reikalauja kritiškai tikrinti tai, ką ruošiamės teigti. Nėra tokio švento ir tokio gerbtino dalyko, kuriuo negalėtų suabejoti kritinis protas.

## Nuorodos
*Kritinis racionalizmas  (anglų k.)
Eduardas IV

**Eduardas IV** (1442 m. balandžio 28 d. Ruane – 1483 m. balandžio 9 d. Vestminsteryje) – Anglijos karalius (1461–1470 ir 1471–1483).

## Valdymas

Ričardo Plantageneto sūnus, Ričardo III brolis. Po tėvo mirties vadovavo Baltosios rožės giminei. Dinastinių Rožių karų pradžioje, 1461 m. Jorkai laimėjo Northamptono, Mortimer Kroso (*Mortimer Cross*) ir Tautono (*Towton*) mūšius prieš Lankasterių giminę, kuriems vadovavęs Henrikas VI buvo priverstas bėgti iš Anglijos. 1470 m., įtakingam Warwicko grafui R. Neviliui (Richard Neville) perėjus į Lankasterių pusę, Eduardas IV 1471 m. buvo priverstas bėgti į Flandriją. Nusavinęs pralaimėjusiųjų turtus tapo finansiškai mažiau priklausomas nuo parlamento. Neįvedė naujų mokesčių, skatino prekybą. Globojo W. Caxtoną – pirmąjį Anglijoje knygų leidėją. Pradėjo reformuoti Velso ir Anglijos valdymą.

## Santuoka ir vaikai
Žmona: nuo 1464 metų gegužės 1 d. **Elžbieta Vudvil** (apie 1437 – 1492 birželio 8), 1-mo Riverso grafo Ričardo Vudvilio ir Žaketos Liuksemburgietės duktė. Vaikai:
* **Elžbieta** (1466vasario 11 – 1503 vasario 11); vyras: nuo 1486 sausio 18 **[[Henrikas VII]]** (1457 sausio 28 – 1509 balandžio 21), Ričmondo grafas nuo 1462, Anglijos karalius nuo 1485;
* **Marija** (1467 rugpjūčio 11 – 1482 gegužės 23);
* **Sesili** (1469 kovo 20 – 1507 rugpjūčio 24); 1-mas vyras: nuo 1485 (skyrybos 1486) 8-tas Skroupo iš Mešeno baronas nuo apie 1512 **Ralfas Le Skroupas** (po 1459 – 1515 rugsėjo 17); 2-ras vyras: nuo 1487 lapkričio 25/1488 sausio 1 **Džonas Velsas** (m. 1499 vasario 9), 1-mas Velso vikontas nuo 1485 vasario 8/1486; 3-čias vyras: nuo 1502 gegužės 13/1504 kovas **Tomas Kaimas**
* **Eduardas** (1470 lapkričio 1–4–1483?), Marčo ir Lembruko grafas nuo 1479, Anglijos karalius nuo 1483;
* **Margaret** (1472 balandžio 10– 11 1472 gruodžio 11);
* **Ričardas iš Šrusberio** (1473 rugpjūčio 17–1483?), Jorko hercogas 1474, Notingemo grafas nuo 1476, Norfolko hercogas, Surejaus grafas ir Vereno grafas nuo 1477;
* **Ana** (1475 lapkričio 2 – 1511/1512 lapkričio 22); vyras: nuo 1495 vasario 4 **Tomas Hovardas]** (1473 – 1554 rugpjūčio 25), 2-ras Surejos grafa nuo 1514, 3-čias Norfolko hercogas nuo  1524;
* **Džordžas iš Vindzoro** (1477 – 1479 kovas);
* **Katerina** (1479 rugpjūčio 14 – 1527 lapkričio 15); vyras: nuo 1495 **Viljamas Kurtene** (apie 1475 – 1511 birželio 9), 1-mas Devono grafas nuo 1511
* **Bridžit** (1480 lapkričio 10 arba 20 – iki 1513), vienuolė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Nueva Cherona

**Nueva Cherona** () – miestas Kuboje, svarbiausia gyvenvietė Chuventudo saloje, jos administracinis centras. Miestas įsikūręs salos šiaurinėje dalyje, prie Kasaso upės žiočių ir Kabaljoso bei Kasaso kalvų. Yra jūrų uostas, veikia kelto linija į Kubos salą. Konservų gamybos pramonė. Veikia Kubos mokslų akademijos filialas.

## Istorija

Nueva Cherona įkurta 1830 m. tuometinio Kubos gubernatoriaus Fransisko Dionisijo Viveso.

## Šaltiniai
Teodolitas

**Teodolitas** – kampų matavimo prietaisas. Juo vietovėje matuojami arba atidedami horizontalieji ir vertikalieji kampai, bei tolimačiu pagal matuoklę nustatomi atstumai.

## Istorija
Pirmą kartą prietaisas teodolitas paminėtas 1571 m. Leonard Digges knygoje “Pantometria”. Knygoje aprašomas prietaisas turėjo padalomis sudalintą horizontalų skritulį, pritvirtintą ant vertikalaus strypo kartu su vertikaliu sugraduotu pusskrituliu. Kampai buvo atskaitomi panaudojant du pritvirtintus taikiklius, kuriais buvo nutaikoma į matuojamą objektą ir atskaitant atskaitą ties padala, prie kurios atsiduria taikiklis.

1782 m. Jesse Ramsden sukūrė teodolitą, kurį pavadino didžiuoju teodolitu (Great Theodolite), kurio horizontalusis skritulys buvo 0,91 m. skersmens, o svoris – 90 kg. Prietaisas turėjo 6 mikrometrus, kuriais naudojantis atskaitymo tikslumas padidėjo iki 1”.

## Konstrukcija ir veikimo principas
Pagrindinės teodolito dalys tai vertikalusis ir horizontalusis skrituliai su limbais, kuriuose gaunama matuojamojo kampo projekcija ir atskaičiuojamos jį sudarančios kryptys.

## Šaltiniai

* Lauryna Šiaudinytė, Baigiamasis magistro darbas „TACHEOMETRO KAMPŲ MATAVIMO SISTEMŲ TYRIMAS“, Vilnius, 2010
San Chosė de las Lachasas

**San Chosė de las Lachasas** () – miestas vakarų Kuboje, į pietryčius nuo Havanos. Majabekės provincijos administracinis centras. Greta miesto eina Kubos centrinis plentas. Metalurgijos, mašinų gamybos, chemijos, elektronikos, statybinių medžiagų gamybos, romo pramonė. Apylinkėse verčiamasi žemės ūkiu. Veikia Havanos žemės ūkio universitetas, nacionalinis veterinarijos centras, nacionalinis agronomijos institutas.

## Istorija

San Chosė de las Lachasas įkurtas 1778 m., savivaldą gavo 1879 m. Nuo 2011 m. – provincijos centras.
Mansaniljas (Kuba)

**Mansaniljas** () – miestas pietryčių Kuboje, Granmos provincijoje, Gvakanajabo įlankos (Karibų jūra) pakrantėje, netoli Kauto upės deltos. Geležinkelis į Bajamą. Maisto (žuvies konservų, melasos, tabako), odos, tekstilės, odos ir avalynės pramonė. Laivų remontas. Yra žvejybinis uostas. Apylinkėse auginama kava, tabakas, cukrus, ryžiai, vaisiai, verčiamasi gyvulininkyste ir bitininkyste.

## Istorija

Mansanilijas įkurtas 1784 m. Čia 1898 m. vyko net 4 mūšiai tarp Ispanijos ir JAV pajėgų.

## Šaltiniai
Mansaniljas

**Mansaniljas** ( – „obuoliukas“) gali reikšti:

* Mansaniljas – miestas Kuboje;
* Mansaniljas – miestas Meksikoje, Kolimoje;
* Mansaniljas – kaimas Ispanijoje, Kastilijoje ir Leone.
Guranai

:: *Apie kaimą Lenkijoje žr. [[Guranai (kaimas)]]*.
**Guranai** () – Užbaikalės gyventojai, mišrių rusų ir vietinių tautų atstovų (buriatų, evenkų, tungusų, mongolų, mandžiūrų) santuokų palikuonys.

## Etimologija
Žodis *guranas* kilęs iš buriatų kalbos žodžio, reiškiančio 'stirninas'. Panašių žodžių turi ir mongolai (*gura*), evenkai, kalmukai (*guru*), altajiečiai.

## Maišymosi istorija
Rusai, gyvenantys toje pačioje vietovėje su vietiniais gyventojais (evenkais ir buriatais), kartais susilaukdavo bendrų palikuonių, kurie kartu perimdavo dalį jų buities, kultūros elementų. Šie palikuonys turi tarpinius antropologinius bruožus, dažniausiai išlaikė rusų kalbą ir savimonę. Rusai vietinių gyventojų tarpe išplatino žemdirbystės, sėslumo, statybos kultūros elementus. Užbaikalės teritorijoje po truputį formavosi savitas vietinių gyventojų tipas, kilęs daugiausia iš buriatų, evenkų ir rusų, kurį ėmė vadinti *guranais*.

Daugelio užbaikaliečių kilmė maišyta, jie turi tiek europidų, tiek mongolidų kraujo. Vietiniai gyventojai, kurie yra jau ketvirtos kartos mišraus kraujo žmones, kuriuose kartu pasireiškia rusų ir vietinių tungusų bruožai. ėmė vadinti *guranais*. XVIII a. archyviniai duomenys rodo, kad jau XVIII a. rusų atsikėlėliai Užbaikalėje jau naudojo žodį *guranas*, kaip vardą ar pravardę. Vėliau taip ėmė vadinti vietinius užbaikaliečius. .

Manoma, kad pavadinimas kilo iš žieminių kepurių iš stirninų kailių. Kepurės tebeturėdavo jauno stirnino ragelius. Tokios kepurės primindavo guranų galvas. Dėl šio panašumai visa žmonių grupė buvo pavadinta *guranais*.

## Nuorodos
Sankti Spiritusas

**Sankti Spiritusas** () – miestas vidurio Kuboje, prie Jajabao upės. Provincijos administracinis centras. Pro miestą eina Havanos-Gvantanamo geležinkelis. Maisto, tekstilės pramonė, pramoninių įrengimų gamyba. Netoliese yra cemento gamykla. Sankti Spirituso apylinkėse yra didžiausias šalyje Sasos tvenkinys.

Mieste yra seniausia šalyje XVI a. bažnyčia, kolonijinio meno muziejus, XIX a. Jajabo tiltas. Veikia medicinos universitetas.

## Istorija

Sankti Spiritusas yra vienas seniausių Kubos miestų: 1514 m. jį įkūrė gubernatorius Diegas Velaskesas de Kueljaras. Miesto pavadinimas lotynų kalba reiškia „Šventoji Dvasia“. Sankti Spiritusas ilgą laiką buvo svarbus cukraus prekybos centras.

## Šaltiniai
Derek Walcott

**Derekas Altonas Volkotas** (*Derek Alton Walcott*;  1930 m. sausio 23 d. – 2017 m. kovo 17 d.)  Sent Lusijos poetas, dramaturgas ir profesorius, kuris gavo Nobelio literatūros premiją 1992 m. ir T. S. Elioto premiją 2011 m. už „Baltuosius garnius“. Be to jis sukūrė homerinį epą „Omeros“. Robert Graves rašė, kad Walcott „vartojo anglų kalbą su didesniu jos vidinės magijos supratimu nei dauguma, jei ne visi, jo amžininkai“.

## Skandalai
1981 m. Derek Walcott buvo apkaltintas Harvardo universiteto pirmakursės priekabiavimu ir 1996 m. pasiekė susitarimą dėl Bostono universiteto studentės tariamo priekabiavimo. 2009 m. jis atsisakė savo kandidatūros į Oksfordo poezijos profesoriaus vietą dėl šmeižto kampanijos, susijusios su ankstesniais kaltinimais, nors buvo favoritas. Nepaaiškėjo naujų faktų dėl garsios 1996 m. bylos. Oksfordo profesore tapo poetė Ruth Padel, kuri atsistatydino praėjus 9 dienoms, kai paaiškėjo jos dalyvavimas šmeižto kampanijoje. Jos veiksmus kritikavo daugelis žymių poetų, kurie paramos Volkotui atvirą laišką išspausdino „Times Literary Supplement“ laikraštyje. Nauju profesoriumi tapo Geoffrey Hill.

## Šaltiniai
Nuevitasas

**Nuevitasas** () – miestas Kuboje, Kamagvėjaus provincijoje, šiaurinėje salos pakrantėje, prie Nuevitaso užutėkio. Yra jūrų uostas, geležinkeliai į Kamagvėjų ir Santa Klarą. Nuevitasas yra svarbus pramoninis Kubos miestas – verčiamasi chemijos (trąšų gamybos), cemento pramone, yra laivų statykla.

## Istorija

Nuevitaso užutėkį 1492 m. pasiekė Kristupas Kolumbas. Miestas įkurtas 1775 m., o perkeltas į dabartinę vietą 1828 m.

## Šaltiniai