open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Fenomenas

**Fenomenas** (, „pasireiškiantis“) – nepaprastas reiškinys, įvykis, faktas. Fenomeno reiškiniai gali būti suprasti tam tikrais asmens pojūčiais bei protu. Imanuelis Kantas fenomeną pavadino reiškiniu, galinčiu įvykti panaudojus žmonių patirtį ir žinias. Būtent Kantas ir įvedė fenomeno sąvoką filosofijoje.

## Fenomenai

Gemologijoje dažnas fenomenas yra neįprastas avantiurino, labratorito, mėnulio akmens ir kitų brangakmenių spalvų žaismas.

Fizikinis fenomenalumas – visų objektų stebėjimas. Fenomenas gali būti erdvėlaikio, medžiagos bei energijos savybe. Pavyzdžiui, Izaokas Niutonas tyrinėjo Mėnulio orbitos fenomeną, o Galilėjas Galilėjus su švytuokle vykstančius reiškinius.

Filosofijoje fenomenas yra prasminių žmogaus jausmų ir proto gairių suvokimas. Antonimas filosofijos fenomenui – noumenas.

## Išnašos
Pilotiškės

**Pilotiškės** – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, Naujosios Ūtos seniūnijos pietvakariniame pakraštyje. Seniūnaitijos centras. Kaimo viduryje yra Vinco Mykolaičio-Putino gimtinės memorialinis muziejus, prie namo paminklinė lenta su bareljefu (skulptorius Leonas Žuklys), rašytojo „Altorių šešėlyje“ aprašytas Aušrakalnis. Kaimo pakraštyje, Ivoniškio miško 35 kvartale yra mitologinis akmuo „Velnio piniginė“. Stūkso akmuo „Akmeninė piniginė“.

Vakaruose kaimas ribojasi su Šakališkių ir Marijampolės savivaldybės Gudelių seniūnijos kaimais, pietiniu kraštu kaimas glaudžiasi prie Ivoniškio miško masyvų, rytuose ribojasi su Asiūklės, o šiauriniu kraštu ribojasi su Pašlavančio ir Juozapavo kaimais. 

## Gyventojai

## Galerija

Pilotiškės.JPG
Vaizdas:Mykolaičio -Putino tėv. klėtelė.JPG|Putino sodybos klėtis
Vaizdas:Vinco Mykolaičio - Putino tėviškės klėtelė.jpeg|Putino sodybos klėtis
Vaizdas:Prie M.Putino kiemo.JPG
Vaizdas:V.M.Putino tėv..JPG|Putino tėviškė
Vaizdas:Putino tėviškė.JPG|Putino tėviškė
Vaizdas:Aušrakalnis.JPG|Aušrakalnis
Vaizdas:Velnio piniginė - mitologinis akmuo.JPG|„Velnio piniginė“
Vaizdas:Tamulynų sodyba.JPG
Vaizdas:Mokykla-Švirino s.JPG


## Šaltiniai
Vladas Jakovickas

**Vladas Jakovickas** (1898 m. lapkričio 26 d. Virbalis – 1949 m. kovo 16 d. Oberamergau, Bavarija) – Lietuvos inžinierius elektrotechnikas, inžinerijos daktaras.

## Biografija
1925 m. baigė Berlyno aukštąją technikos mokyklą. 1925-1943 m. dėstė Vytauto Didžiojo universiteto (iki 1930 m. Lietuvos universitetas), 1940-1941 m. prorektorius. 1939 m. inžinerijos daktaras, nuo 1941 m. profesorius. 1927-1943 m. dar dėstė Kauno aukštesniojoje technikos mokykloje. Daug prisidėjo rengiant Lietuvos elektrotechnikos specialistus. Nuo 1944 m. gyveno Vokietijoje, nuo 1946 m. – JAV. Nuo 1946 m. dėstė JAV kariuomenės kursuose Oberamergau.

## Bibliografija
* Nuolatinės srovės elektros mašinų apskaičiavimas, vadovėlis, 1931 m.
* Kintamosios srovės, vadovėlis, 1932 m.
* Elektrotechnikos pagrindai, vadovėlis, 1932 m.

## Šaltiniai
Grigorijus Kanovičius

**Grigorijus Kanovičius** (1929 m. birželio 18 d. Jonavoje – 2023 m. sausio 20 d. Tel Avive, Izraelyje) – Lietuvos ir Izraelio rašytojas, scenaristas, vertėjas.

## Biografija
Vaikystę praleido Jonavoje. 1941 m., prasidėjus Vokietijos įsiveržimui į SSRS, pasitraukė į Rytus. Gyveno ir mokėsi Kazachstane, Urale. 1945 m. sugrįžo į Lietuvą, apsigyveno Vilniuje. 1948 m. debiutavo kaip poetas.

1953 m. baigė VU Istorijos–filologijos fakultetą, rusų kalbos ir literatūros specialybę. Dirbo Lietuvos Mokslų akademijos lietuvių kalbos ir literatūros institute, Lietuvos kino studijoje. Sąjūdžio tarybos narys. 1988–1993 m. Lietuvos žydų bendruomenės pirmininkas. 1993 m. emigravo į Izraelį.

1995–1999 m. didžiausio JAV rusų kalba laikraščio „Novoje ruskoje slovo“ („Naujas rusų žodis“) korespondentas Izraelyje.

## Kūryba
1959 m. išleista autobiografinė apysaka „Aš žiūriu į žvaigždes“ buvo pirma apysaka Sovietų Sąjungoje apie žydų gyvenimą. Pažado romanų ciklą apie pusantro šimto metų Lietuvos žydų istoriją: trilogija „Žvakės vėjyje“ 1986 m. Dilogija „Kvailių ašaros ir maldos“ 1983 m. ir „Ir nėra vergams rojaus“ 1990 m. Dilogija „Ožiukas už pora skatikų“ 1996 m., romanai „Nenusigręžk nuo mirties“ 1992 m. ir „Žydų parkas“ 1998. Tematiškai autorius priskiria šiam ciklui apysakas „Sapnų pardavėjas“ ir „Nukirstų medžių šlamėjimas“, „Veidai sutemose“ ir naują romaną „Šėtono gundymai“. Naujausias rašytojo kūrinys – romanas „Šėtono apžavai“, išleistas 2008 m. Be to knyga „Našlių kelionės“ (2 apysakos ir 3 „nepramanyti apsakymai“) Išvertė keliasdešimt knygų iš lietuvių ir jidiš kalbų. G. Kanovičiaus proza išversta į 12 kalbų.

Parašė scenarijus kino filmams:
* 1967 m. Surask mane (rež. Algirdas Araminas, LKS);
* 1969 m. Ave, Vita (rež. Almantas Grikevičius, LKS);
* 1971 m. Žaizdos žemės mūsų (rež. Marijonas Giedrys, LKS);
* 1973 m. Ties riba (rež. Raimondas Vabalas, LKS);
* 1976 m. Ilga kelionė prie jūros (kartu su I. Fridbergu, rež. Algirdas Araminas, LKS)
* 1979 m. Lizdas vėjyje (kartu su I. Fridbergu, rež. Olav Neuland, Tallinnfilm);
* 1980 m. Palinkėk man prasto oro (kartu su I. Fridbergu, rež. Varis Brasla, Rygos kino studija);
* 1980 m. Miško našlaitės (kartu su I. Fridbergu, rež. Kaljo Kiisk, Tallinnfilm).

## Įvertinimas
* Dilogijos „Ožiukas už pora skatikų“ pagrindu sukurtas spektaklis „Nusišypsok mums, Viešpatie“ laimėjo pagrindinį apdovanojimą Baltijos ir Šiaurės Europos teatrų festivalyje.
* Romanas „Žydų parkas“ pripažintas geriausiu Izraelyje 1997 metų romanu rusų kalba.
* 1995 m. Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro kryžius
* 2010 m. Vyriausybės kultūros ir meno premija
* 2014 m. Nacionalinė kultūros ir meno premija
* 2014 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Asmeninis tinklalapis
* Andrius Navickas, Gediminas Kajėnas. Pasaulis negali būti beženklis
* Grigorijaus Kanovičiaus romanas „Šėtono apžavai“
* Vida Gražienė, Briuselyje – Grigorijaus Kanovičiaus literatūrinis vakaras 
* Požiūriai. Grigorijus Kanovičius
Ford Flex

**Ford Flex** – didelės klasės CUV, kurį gamina „Ford Motor Company“. Automobilio dizainas yra paremtas 2005 m. Šiaurės Amerikos tarptautinėje automobilių parodoje pristatytu Ford Fairlane koncepciniu automobiliu. Galutinė automobilio versija publikai buvo pristatyta 2007 m. Niujorko tarptautinėje automobilių parodoje. Prekyboje automobilis pasirodė 2008 m.
Simfoninis metalas

**Simfoninis metalas** arba **operinis metalas** – terminas, apibrėžiantis sunkiojo metalo muziką, kurioje naudojami klasikinės orkestrinės muzikos elementai (dažniausiai aranžuotės, imituojančios simfoninę muziką). Paprastai simfoninio metalo grupių pagrindinė vokalistė yra moteris, pasižyminti stipriu, operiniu vokalu. Taip pat neretai įjungiama chorų muzika ar tikri orkestrai.

Pagal tematiką, naudojamus muzikinius elementus simfoninis metalas skirstomas į simfoninį power, simfoninį gotikinį, simfoninį klasikinį, simfoninį black metalą ir kt.

## Istorija
Simfoninio metalo pirmtakės buvo gotikinio metalo grupės, kurios naudojo moteriškus vokalus ir klavišinius instrumetus – The Gathering ir Theatre of Tragedy. Eksperimentinę metalo ir simfonijos sintezę atliko ir grupės Rage, Symphony X.

Simfoninio metalo kaip atskiro žanro pradžia laikomas Švedijos grupės Therion albumo Theli pasirodymas 1996 m. Kitais metais net trys žymios grupės pradėjo naudoti simfonines aranžuotes: Within Temptation, Nightwish ir Rhapsody. Simfoninio metalo mada pasiekė ir black metalo grupes, tokias kaip Cradle of Filth ir Dimmu Borgir. Grupės vis daugiau naudojo klavišinius instrumetus, atlikinėjo dainas su vokalistėmis moterimis, tokiu būdu vis nutoldamos nuo tikrojo black metalo.

XXI amžiaus pradžioje susikūrė keletas grupių, atliekančių operinį metalą: After Forever ir nuo jos atskilusi Epica, Leaves' Eyes, Edenbridge, Tristania.

Savita grupė yra Apocalyptica, derinanti trash metalą su violončelių muzika. Tai nėra tipinė simfoninio metalo grupė pagal apibrėžimą, o labiau eksperimentinis projektas, kurio stilius dar vadinamas violončelių roku (*cell – rock*).

Dėl simfoninio metalo populiarumo netgi senosios sunkiojo metalo grupės kaip Metallica, Scorpions, Rage, Manowar įrašė kūrinių su simfoninėmis aranžuotėmis.

## Simfoninio metalo subžanrai ir atlikėjai
Terminas „simfoninis metalas“ naudojamas pažymėti bet kokią metalo grupę, kuri naudoja simfoninius ir orkestrinius elementus. Todėl dažnai terminas naudojamas ne kaip atskiras žanras, bet tarpžanrinis apibūdinimas. Toliau pateikti simfoninio metalo arba simfoninio metalo elementų turinčių grupių pavyzdžiai.

### Klasikinis simfoninis metalas
* Diablo Swing Orchestra
* Haggard
* Therion
* Trans-Siberian Orchestra

### Simfoninis power metalas
* Avantasia
* Beto Vazquez Infinity
* Edenbridge
* Epiclore
* Nightwish
* Rhapsody/Rhapsody of Fire
* Symphony X
* Tacere
* Visions of Atlantis

### Simfoninis black metalas
* Anorexia Nervosa
* Bal-Sagoth
* Cadaveria
* Cradle of Filth
* Dimmu Borgir
* Emperor
* Graveworm
* Sariola
* Stigmatic Chorus
* Summoning
* Tvangeste
* Welicoruss

### Simfoninis gotikinis metalas
* Aeternitas
* After Forever
* Delain
* Draconian
* Dreams Of Sanity
* Elis
* Epica
* Imperia
* Lacrimosa
* Leaves Eyes
* Samsas Traum
* Theatre of Tragedy
* Tristania
* Within Temptation
* Xandria
* Untoten

### Simfoninis death metalas
* Dark Lunacy
* Eternal Tears Of Sorrow
* Hollenthon

### Simfoninis doom metalas
* Estatic Fear
* My Dying Bride
* Virgin Black

### Simfoninis thrash metalas
* Apocalyptica
Jurbarko Kristijono Donelaičio evangelikų liuteronų bažnyčia

**Jurbarko Kristijono Donelaičio evangelikų liuteronų bažnyčia** – nauji maldos namai, užbaigti statyti ir pašventinti 2014 m. vasarą.

Jurbarko evangelikų liuteronų parapija mieste, prie Nemuno, buvo įkurta 1851 m. Tais pačiais metais buvo pastatyti ir mediniai maldos namai su atskira varpine. Pirmoji medinė bažnyčia, kurioje vienu metu galėjo melstis 500 maldininkų, atsirado 1890 m. Praėjus dešimtmečiui, 1900 m., šalia jos buvo pastatytas ir mūrinis klebonijos pastatas.

## Kunigai
Nuo 1851 iki 1946 m. Jurbarko evangelikų liuteronų parapiją aptarnavo ir kartu pamaldas šios bendruomenės nariams laikė daugiau negu 20 kunigų ir kantorių iš Tauragės, Šakių, Tilžės, Viešvilės, Smalininkų, Garliavos ir Kretingos. Nuo 1941 m. septynerius metus parapijai vadovavo kunigas J. Gavėnia. Tačiau 1948 m. jis buvo ištremtas į Sibirą. Nuo to laiko prasidėjo ne tik Jurbarko evangelikų liuteronų parapijos irimas, bet ir bažnyčios bei bendruomenei priklausiusio turto naikinimas.

## Sovietinės okupacijos laikai
1952 m. ji buvo uždaryta. Bažnyčios medinis pastatas iš pradžių buvo paverstas sandėliu. Po kiek laiko perstatytas į gyvenamąjį namą. Negrąžintinai buvo sunaikintas ir bažnyčiai priklausęs turtas: švediški vargonai, varpai. Netekusi dvasinio vadovo, bažnyčios ir išvengusi tremties dalis Jurbarko evangelikų liuteronų bendruomenės melstis keliaudavo į netoliese esančią Skirsnemunės parapiją (Žvyrių kaimas). Tarybiniais laikais buvusiuose Jurbarko evangelikų liuteronų parapijos namuose veikė milicijos skyrius.

## Dabar
1989 m. Jurbarko evangelikų liuteronų bendruomenė susibūrė iš naujo. Naujam gyvenimui prisikėlusiai parapijai po ilgų prašymų 1991 m. buvo grąžintas klebonijos pastatas. 1992 m. vasario 16 d. čia įvyko pirmosios pamaldos. Netrukus evangelikų liuteronų bendruomenei buvo atiduoti ir visi anksčiau priklausę pastatai. Negrąžinta liko tik į gyvenamąjį namą perstatyta bažnyčia. 1994 m. Jurbarko evangelikų liuteronų bendruomenės iniciatyva Jurbarke buvo pradėta statyti nauja mūrinė bažnyčia (projekto autorius architektas Kazys Kazlauskas). Per kelerius metus buvo pastatyta mūrinė jos dalis ir dalinai baigtas dengti stogas. Tačiau dėl lėšų trūkumo darbai sustojo. Iš naujo statybos darbai pradėti 2008 m. Kunigo M. Kairio iniciatyva gavus lėšų iš Vokietijoje veikiančių evangelikų labdaros organizacijų, pavienių aukotojų ir Jurbarko evangelikų liuteronų parapijos narių, buvo baigtas dengti stogas. Tų pačių metų rudenį įstatyti langai. Iki tol pamaldos vyko 1991 m. grąžintuose parapijos namuose įrengtoje salėje.

## Galerija


Jurbarkasevangeliku.jpg|Statoma bažnyčia, 2009 m.
Jurbarkas, laikinoji liuteronų bažnyčia.JPG|Laikinoji bažnyčia (buv. milicijos skyrius), 2016 m.
Donelaičio liuteronų bažnyčia, Jurbarkas.jpg|Galinis fasadas
Jurbarko liuteronų bažnyčia. Interjeras.JPG|Interjeras
Jurbarko liuteronų bažnyčia. Balkonas.JPG|Vargonai


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Jurbarko Evangelikų liuteronų parapija
* Evangelikai liuteronai 
* Kunigas M. Kairys
Ignacas Jakovickis

**Ignacas Jakovickis** (, 1794 m. – 1847 m. gruodžio 28 d. Vilnius) – Lietuvos geologas, filosofijos kandidatas.

## Biografija
1819 m. baigė Vilniaus universitetą, dirbo fizikos ir matematikos mokytoju Maladečinoje (Baltarusija), Kražiuose, Vilniuje. 1824-1832 m. dėstė mineralogiją Vilniaus universitete, uždarius jį – Vilniaus medicinos-chirurgijos akademijos Mineralogijos kabinete.

## Mokslinė veikla
1836 m. sudarė mineralų ir uolienų kolekcijos katalogą. Parašė 1825 m. oriktognozijos ir geognozijos, 1827 m. mineralogijos vadovėlius (lenkų kalba). 1829 m. dalyvavo E. K. Eichvaldo ekspedicijoje po Lietuvą, Voluinę ir Podolę, kurią aprašė knygoje „Geognostiniai stebėjimai Rusijos valstybės vakarinėse ir pietinėse gubernijose“ (*Obserwacje geognostyczne w guberniach zachodnich i południowych Państwa Rossyjskiego*, 1831 m.) 

## Šaltiniai
Vladislavas Jakovickis

**Vladislavas Jakovickis** (, 1885 m. rugsėjo 19 d. Vitebskas – m. po 1939 m. rugsėjo mėn. Rusija) – akušeris-ginekologas, medicinos daktaras, medicinos papulkininkis.

## Biografija
1905 m. baigė Lvovo universitetą. 1910 m. medicinos daktaras.

1910-1914 m. ir 1917-1918 m. dėstė Lvovo universitete. 1915-1917 m. Lenkijos legionų Pirmojo pulko gydytojas. 1920-1925 m. – Varšuvos universiteto dėstytojas. Nuo 1925 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1929-1930 m. Medicinos fakulteto dekanas, rūpinosi fakulteto rūmų statyba, 1936-1937 m. Vilniaus universiteto rektorius. Nuo 1925 m. profesorius. 1925-1939 m. Vilniaus universiteto Akušerijos ir ginekologijos klinikos vadovas. 1939 m. rugsėjo 1 d. prasidėjus Antrajam pasauliniam karui mobilizuotas, rytinę Lenkijos dalį okupavus Raudonajai armijai suimtas, išvežtas į Rusiją. Žuvo apie 1940-1942 m., greičiausiai viena Katynės aukų.

## Šaltiniai
Debre Zejitas

**Debre Zejitas** () arba ***Bišoftu*** (ቢሾፍቱ) – miestas centrinėje Etiopijoje, Oromijos regione, Etiopijos kalnyne (1920 m aukštyje) apie 50 km į pietryčius nuo Adis Abebos. 131,2 tūkst. gyventojų (2005 m.). Per miestą eina Adis Abebos–Diredavos kelias ir geležinkelis. Yra karinė oro bazė. Aukštoji pedagoginė mokykla. Debre Zejitas – poilsinis miestas, garsėjantis krateriniais ežerais.

## Istorija

Miestas įkurtas 1937 m.

## Šaltiniai
Platinos moneta

**Platinos moneta** – iš platinos nukalta moneta.

Platinos monetos gali būti naudojamos (a) kaip įprastinės apyvartinės monetos ir (b) kaip kaupiamosios monetos (; vertybių kaupimo priemonė). Pagal standartą ISO 4217 platinos simbolis yra XPT.

## Apyvartinės platinos monetos
Pirmosios pasaulyje platininės monetos buvo pradėtos kaldinti Rusijos imperijoje. Platinos pinigai buvo pradėti kaldinti todėl, kad 1819 m. buvo atrastas ir imtas naudoti Nižnij Tagilo platinos rūdynas, kurio savininkai pirkliai Demidovai caro dvare sėkmingai suagitavo pradėti platininių monetų kaldinimą.

Jos cirkuliavo apyvartoje 1828–1845 m., tačiau nebuvo populiarios – platina priminė mažiau vertingus metalus. Iš platinos kaldinti monetas buvo gerokai sunkiau, negu iš sidabro ar aukso, kurie yra žymiai kalesni.

Rusijos platinos monetos buvo 3, 6 ir 12 rublių vertės. Tokie nominalai buvo parinkti todėl, kad tuo metu platina buvo 12 kartų brangesnė už sidabrą. 3 platinos rubliai svėrė kaip 25 sidabro kapeikos, 6 rubliai – kaip 50 kapeikų, o 12 rublių – kaip 1 sidabro rublis.

Nustojus kaldinti platinines monetas Rusijoje prasidėjo platinos perprodukcija. Platiną ėmė pardavinėti tarptautinėje rinkoje, dėl ko iki 1890 m. platinos kainos kelis kartus sumažėjo. Tai sukėlė daug nuostolių pačiai Rusijai.

## Kaupimo platininės monetos
Žinomiausios platininės kaupiamosios monetos yra:
* Amerikos platinos *ereliai* (*American Platinum Eagle*) – JAV
* platinos *klevo lapai* (*Platinum Maple Leaf*) – Kanada
* platinos *koalos* (*Platinum Koala*) – Australija

### TSRS ir Rusijos monetos
Tarybų Sąjunga, o vėliau – Rusija kaldino 25, 50 ir 150 rublių nominalo platinos monetas. Šiuo metu Rusija platininių monetų nekala.

Nuo 1992 m. Rusijoje buvo išleista 16 skirtingų platinos monetų, kurių nominalai buvo 25 rubliai (1/10 uncijos), 50 rublių (1/4 uncijos) ir 150 rublių (1/2 uncijos).
Monetos buvo kaldintos serijose „Švietimo epocha. XVIII a.“ (*Эпоха просвещения. XVIII век*), „Olimpinis Rusijos amžius“ (*Олимпийский век России*), „Rusijos baletas“ (*Русский балет*), Geografijos serija, Istorijos serija.

### Kinijos monetos
1987 m. Kinija kaldino *proof* kokybės 100 juanių vertės monetas iš 99,95 % grynio platinos, kuriose buvo 1 Trojos uncija platinos.


File:2003 AEPlat Rev.png|1 uncijos (100 dolerių) platinos *erelis* (2003 m., JAV)


## Platinos monetos vaidmenų žaidimuose
Įsivaizduojamos platinos monetos naudojamos kai kuriuose vaidmenų žaidimuose, pvz., *[[Dungeons & Dragons]]* (D&D) ar „Kariai ir magai“. *D&D* žaidime platinos monetos žymimo *pp* (*platinum pieces*), „Kariuose ir Maguose“ – *pm* (platinos monetos). Šiuose žaidimuose viena platinos moneta prilyginta 5 aukso monetoms (1 pm = 5 am).

## Taip pat skaityti
* Sidabro moneta
* Aukso moneta
* Paladžio moneta

## Nuorodos

* Монеты России и СССР. Юбилейные монеты России 1992–2006
Blyškusis mėšlinukas

**Blyškusis mėšlinukas** (*Panaeolus papilionaceus*) – pievagrybinių (*Agaricaceae*) šeimos, mėšlinukų (*Panaeolus*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Miškai, parkai, dirvonai, pievos, ganyklos.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kepurėlės paviršius suskeldėjęs, suaižėjęs, kotas vidutinio ilgio.

Vaisiakūniai smulkūs, nedideli. Kepurėlė 2–3 (5) cm skersmens, pusiau varpeliška, išgaubtai kūgiška, galiausiai, su gūbreliu, jauna - lygiu paviršiumi, sena - suskeldėjusiu, lyg žvynuota, šviesiai balsva, pelenų spalvos ar blyškiai rusva. Lakšteliai pilki, seni juodi, platūs, prisegtiniai. kotas 8–5×0,2–0,4 cm, balsvas, pamatinės dalies link storėjantis ir rusvėjantis. Trama membraninė, rusva, be ypatingo kvapo ir skonio. Sporos 11–17×8–11 μm.

**Būdingi požymiai:** kepurėlė blyškiai rusvai pilka, sporos didelės, juodos citriniškos.

Auga ant laukinės faunos ekskrementų, pavieniui, grupelėmis. Neretas. Turi psichotropinių savybių, sukeliančių haliucinacijas, domina medikus.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 230 psl.
Pievinis mėšlinukas

**Pievinis mėšlinukas** (*Panaeolus foenisecii*, sin. *Panaeolina foenisecii*) – pievagrybinių (*Agaricaceae*) šeimos, mėšlinukų (*Panaeolus*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Pievos, ganyklos, skverai, tarp žolių, vejos.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Sporos karpotos, tamsiai rudos.

Vaisiakūniai smulkučiai. Kepurėlė 0,5–1,5 (2,5) cm, jauna - varpeliška, vėliau - paplokščiai kūgiška, paplokščia, su gūbreliu, išblunkanti, lygi, sausa, pilkai ruda, smėlio spalvos. Lakšteliai šviesiai pilkai rudi, rudi, šokoladiniai, priaugtiniai. Kotas 3–7×0,1–0,3 cm, vienodo storio, tuščiaviduris, kreminis, pilkai rusvas. Trama plona, rusva, nekarti. Sporos karpotos, 12–15 (16)×7–8,5 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai trapūs, lakšteliai rudi, šokoladinės splavos.

Auga vasarą, rudenį, pavieniui, pievose, ganyklose, vejose. Nitrofilas. Labai dažnas. Turi psichotropinių savybių.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 231 psl.
Anelius Markevičius

**Anelius Markevičius** (1923 m. sausio 7 d. Punske, šiaurės rytų Lenkijoje, dabartiniame Palenkės vaivadijos Seinų apskrities Punsko valsčiuje – 2010 m. balandžio 23 d.) – Lietuvos prozininkas ir publicistas. Lietuvos rašytojų sąjungos narys nuo 1957 m.

1950 m. Vilniaus universitete įsigijo ekonomisto specialybę. 1946–1983 metais dirbo "Jaunimo gretų", "Pergalės", "Kooperatininko", "Šluotos" žurnalų redakcijose. Lietuviškos nuotykinės literatūros, taip pat humoristinių romanų autorius. Anelijaus Markevičiaus knygos seniai virto bibliografinėmis retenybėmis.

## Bibliografija
* Krizas Saulėtekis (apsakymai), Vilnius, Vaga, 1957.
* Šūvis miške (apysakos), Vilnius, Vaga, 1960.
* Požemių vaiduokliai (apysakos), Vilnius, Vaga, 1962 (1990 m. Lietuvos kino studijoje pagal ją sukurtas meninis filmas Aš esu (scenarijaus autoriai ir režisieriai – Romualdas Lileikis ir Stasys Motiejūnas).
* Vaistininko duktė (apysaka), Vilnius, Vaga, 1964.
* Plakatas restorano lange (apsakymai), Vilnius, Vaga, 1967.
* Grumtynės įlankoje (apsakymai), Vilnius, Vaga, 1972.
* Lobių kalnas (apysakos), Vilnius, Vaga, 1977.
* Žabangai(romanas), Vilnius, Vaga, 1980.
* Krokodilas (humoreskos), Vilnius, Vaga, 1981.
* Vienaragio išdaigos(romanas), Vilnius, Vaga, 1982.
* Deimanto ugnis (istorinis nuotykių romanas), Vilnius, Vaga, 1986.
* Triragio pinklės (romanai), Vilnius, Vaga, 1988.
* Žaliaakė gyvatė (istorinis nuotykių romanas), Vilnius, Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 1996.

## Apdovanojimai
* 1983 m. Žemaitės premija už romaną „Vienaragio išdaigos”

## Nuorodos
* Biografija ir kūryba
Dire Dava

**Dire Dava** () – miestas rytinėje Etiopijoje, 1200 m aukštyje virš jūros lygio, vienas iš dviejų miestų su regiono teisėmis (kaip ir Adis Abeba). 398,0 tūkst. gyventojų (2005 m.). Yra Aba Tena Dedžazmač Jilma tarptautinis oro uostas. 40 km nuo Dire Davos yra Haramajos universitetas. Cemento, siuvimo, tekstilės, maisto pramonė. Žemės ūkis. Mečetė, koptų bažnyčia, karalių rūmai.

## Istorija

Diredava įkurta 1902 m. nutiesus Adis Abebos–Džibučio geležinkelį.

## Sportas
* Dire Dawa City SC – futbolo klubas; rungtyniavo Etiopijos Premjer lygoje.

## Šaltiniai
Jakšiškio pilkapynas

**Jakšiškio pilkapynas** – pilkapynas Anykščių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Jakšiškio kaimo (Kavarsko seniūnija).

## Pilkapynas
Pilkapynas yra 0,2 km į pietus nuo Dagios ir Šventosios santakos, 0,1 km į rytus nuo Šventosios kairiojo kranto, miške. Pilkapyne yra apie 150 pilkapių, išsidėsčiusių 50–100 m pločio ir apie l km ilgio ruože. Pietvakariuose pilkapynas baigiasi ant aukštos kalvos. Pilkapiai įvairaus dydžio, nuo 6-8 iki 10–15 m skersmens ir nuo 0,6 iki 1-1,5 m aukščio, juosiami griovių. Pilkapių forma būdinga IX a. – XII a. Pilkapyne žvalgomuosius tyrimus 1969 m. atliko Istorijos instituto, 1974 m. – Mokslinės metodinės paminklų apsaugos tarybos archeologai. Nuo Jakšiškio pilkapyno apie 0,15 km į pietus yra Knitiškių pilkapynas.

## Šaltiniai
Simieno kalnai

**Simieno kalnai** () – Etiopijos kalnyno dalis šiaurinėje Etiopijoje, į šiaurės rytus nuo Gondero. Tai aukščiausia kalnyno dalis su aukščiausiu šalyje Ras Dašano kalnu (4543 m). Kitos svarbios viršukalnės – Biuatas (4437 m) ir Aba Jaredas (4460 m). Tai viena iš nedaugelio Afrikos vietų kur reguliariai būna sniego.

Pirmą kartą paminėti IV a. graikų inskripcijoje *[[Monumentum Adulitanum]]* kaip „nepasiekiami kalnai, padengti sniegu“.

Simieno kalnai įeina į Simieno nacionalinį parką.
Jakštaičių-Meškių kapinynas

**Jakštaičių-Meškių kapinynas** – kapinynas Šiaulių rajono savivaldybės teritorijoje, tarp Jakštaičių ir Meškių kaimų (Bubių seniūnija).

## Kapinynas
Jakštaičių-Meškių kapinynas yra Dubysos kairiajame krante, lauke, vadinamame Kapinaitėmis. 1973–1974 m. ir 1982 m. jį tyrė Istorijos institutas, tyrimų vadovas Vytautas Urbanavičius. Ištirtas 2858 m² plotas. Rasta 111 mirusiųjų kapų, iš jų 71 nedegintų, 6 sudegintų, 34 beveik suardyti, datuojamų VIII a. – XIV a., žirgo kapas ir 17 apeiginių duobių su degėsiais. Mirusieji laidoti su gausiomis įkapėmis; rasta daug ginklų, darbo įrankių, papuošalų, geriamųjų ragų apkalų, pentinų, iš viso 440 daiktų. Kapinynas skiriamas žiemgalių ir žemaičių gentims. Apie l km į pietvakarius nuo kapinyno yra Bubių piliakalnis. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

## Šaltiniai
Juozapas Jakštas

**Juozapas Jakštas** (g. 1940 m. rugsėjo 21 d. Jukiškėje, Švenčionių apskritis) – Lietuvos tautodailininkas skulptorius, visuomenės veikėjas.

## Biografija
1959 m. baigė Vilniaus statybos technikumą, 1962 m. studijavo teisę Vilniaus universitete. Dirbo Švenčionių raj. statybos organizacijose. Nuo 1988 m. Sąjūdžio Švenčionių skyriaus vadovas. 1991 m. įkūrė Tautininkų sąjungos Švenčionių raj. skyrių, 2003-2005 m. jo pirmininkas.

Vienas pirmųjų Lietuvoje pradėjo atstatinėti koplytstulpius, kryžius. Sukūrė daugiau kaip 200 medžio skulptūrų, antkapinių paminklų, bareljefų, altorių, dekoratyvinių drožinių. Jiems būdingi raiškūs vaizdai, krikščioniški ir tautiniai ženklai bei simboliai. Savo sodyboje turi pastatęs koplyčią.

## Svarbiausi kūriniai
* Trijų dalių kryžius, Kryžių kalnas, 1981 m.
* Koplytstulpis Lietuvos katalikų bažnyčios kronikos dešimtmečiui, Virbalis, 1983 m.
* Paminklai Lietuvos krikšto 600 metų jubiliejui, Švenčionys, Švenčionėliai, Mielagėnai, Adutiškis, 1986-1987 m.
* Kryžius Sibiro tremtiniams, Ignalina, 1989 m.
* Paminklinis ansamblis 100 Lietuvos partizanų atminimui Cirkliškio kapinėse, 1989–1991 m.

## Šaltiniai
Juozas Jakštas

**Juozas Jakštas** (1900 m. rugsėjo 9 d. Slabada, Ukmergės apskr. – 1989 m. liepos 31 d. Klyvlendas) – Lietuvos istorikas, daktaras.

## Biografija
1928 m. baigė Lietuvos universitetą. 1938 m. daktaras. 1929–1931 m. tobulinosi Berlyno universitete, 1931–1932 m. ir 1934–1936 m. Vienos universitete.

1932–1939 m. Vytauto Didžiojo universiteto, 1940–1943 m. Vilniaus universiteto dėstytojas. Nuo 1940 m. docentas. 1944 pasitraukė į Vakarus. 1949 m. apsigyveno JAV. Nuo 1953 m. Lietuvių enciklopedijos viduramžių istorijos skyriaus, 1971–1982 m. leidinio „Lietuvių tautos praeitis“ redaktorius. 1971–1983 m. Lietuvių istorijos draugijos pirmininkas.

Pirmasis lietuvių Gediminaičių dinastiją kildino iš aukštaičių. Sukritikavo vokiečių tyrėjų G. ir H. Mortensenų didžlietuvių antplūdžio į Mažają Lietuvą koncepciją.

## Bibliografija
* Jogailos ir Vytauto kovos su Vokiečių ordinu, 1935 m.
* Vokiečių ordinas ir Lietuva Vytenio ir Gedimino metu, 1935 m.
* «Jogaila». J. Jakštas, Z. Ivinskis, S. Sužiedėlis, A. Šapoka, P. Šležas, red. A. Šapoka, Kaunas, 1935 m.
* Lietuvos istorija, vienas autorių, 1936 m.
* Vakarų krikščionių mintys apie Romos imperiją iki V a., 1937 m.
* Žvilgsnis į Mažosios Lietuvos istoriografiją, 1968 m.
* Lithuania, vienas autorių, 1969 m.
* Mažosios Lietuvos apgyvendinimas iki XVII a. pabaigos, 1970 m.
* Žinios apie Lietuvą prancūzų XIV a. autoriaus Pilypo de Mézières traktate, 1976 m.
* Daktaras Jonas Šliūpas. Jo raštai ir tautinė veikla, 1979 m., 2 leid. 1996 m.

## Šaltiniai
E1

**Europos kelias E1** – kelias, prasidedantis Larne, Jungtinėje Karalystėje ir baigiasi Sevilijoje, Ispanijoje. Kelio ilgis – 2509 km.
Katabolizmas

**Katabolizmas** – gyvose ląstelėse vykstančio metabolizmo proceso dalis, kurios metu į organizmą patekusios maistinės medžiagos (pvz., angliavandeniai, lipidai, baltymai ir t. t.) yra suskaidomi į paprastesnes medžiagas (CO<sub>2</sub>, H<sub>2</sub>O, NH<sub>3</sub>) – metabolitus. Šio proceso metu išsiskiria energija, kuri sukaupiama ATP ir redukuotų nukleotidų (NADH, FADH<sub>2</sub>) forma. Vėliau ši energija panaudojama anabolizmo proceso metu sintetinant organizmui reikalingas medžiagas.
Organizme baltymų katabolizmą padeda reguliuoti prieinkstinės liaukos išskiriami gliukokortikoidai (hormonai).

## Šaltiniai
Esmė

**Esmė** – filosofijoje objekto (daikto, reiškinio) vidinis turinys, kuris pasireiškia visų jo įvairių ir prieštaringų formų vienove. Neatskiriama nuo reiškinio, kuris yra esmės reiškimosi forma. Reiškiniai nuolat kinta, o esmė išlieka pastovi, tačiau tik reiškinio pokyčiuose. Pažinimo procese esmė taip pat kinta: kas vienu atžvilgiu yra esmė, kitu gali būti dar gilesnė esmė – ir taip be galo. Esmė pažįstama remiantis žmonių praktine veikla, abstrakčiu mąstymu. Ji laikoma pažinta tuomet, kai atskleisti objekto raidos dėsniai, sukurtas teorinis jo modelis. Mąstyme esmės ir reiškinio kategorijomis išreiškiamas kelias nuo objekto formų įvairovės iki jo vidinio turinio ir apibūdinimo vienovės – iki sąvokos.

Antikinėje filosofijoje esmė aiškinta kaip daiktų supratimo pradžia, kartu kaip jų raidos šaltinis. Demokritas laikė esmę neatskiriama nuo daikto, kylančia iš jį sudarančių atomų. Anot Platono, esmė (idėja) – jutimais nepagaunama, nemateriali, amžina, begalinė. Aristotelis manė, jog esmė neegzistuojanti atskirai nuo daiktų, tačiau nesanti iš tos pačios medžiagos kaip daiktas. Viduramžiais esmė buvo griežtai supriešinama su reiškiniu. Esmę atstovaująs Dievas, o žemiškoji būtis esanti netikra, iliuzinė.

Naujųjų laikų filosofijoje esmės ir reiškinio supriešinimas yra gnoseologinio pobūdžio. I. Kantas pripažino esmės („daikto paties savaime“) objektyvumą, bet laikė ją nepažinia, nes reiškiniai esą tik subjektyvūs žmonių vaizdiniai. G. V. F. Hėgelis atskleidė esmės, kurią laikė jutimiškai konkrečia abstrakčios idėjos išraiška, ir reiškinio dialektinį ryšį. Kai kurios XX a. filosofijos kryptys esmę taip pat aiškina idealistiškai. Neopozityvizmo atstovai pripažįsta, kad realus – tik reiškinys; fenomenologijos požiūriu, būtis pati pasireiškianti reiškinyje, o esmė – grynai ideali konstrukcija; egzistencializmas pakeičia esmę egzistencijos sąvoka. Marksizme esmė ir reiškinys suprantami kaip objektyvios daiktų pasaulio charakteristikos, kaip pažinimo proceso pakopos.

## Šaltiniai
Žemaūgės blizgės

**Žemaūgės blizgės** (*Ochetobius*) – karpinių (*Cyprinidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* *[[Ochetobius elongatus]]*
Atabaskų rainės

**Atabaskų rainės** (*Opsopoeodus*) – karpinių (*Cyprinidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* *[[Opsopoeodus emiliae]]*
Sakramento juodžuvė

**Sakramento juodžuvė** (*Orthodon microlepidotus*) – karpinių (*Cyprinidae*) šeimos žuvų rūšis.

Paplitusi šiltuose, drumzlinuose centrinės Kalifornijos vandenyse.
Tekezė

**Tekezė** – upė Etiopijoje ir Sudane; Atbaros (Nilo baseinas) dešinysis intakas. Prasideda Etiopijos kalnyne, netoli Kačeno kalno. Teka į vakarus, vėliau į šiaurę, toliau vėl suka į vakarus ir sudaro sieną tarp Etiopijos ir Eritrėjos. Pastarojoje šalyje upė vadinama **Setitu**. Pačiame žemupyje teka Sudano teritorijoje kur ir įteka į Atbarą. Suformuoja gilų kanjoną.

Svarbiausi intakai:
* dešinieji – Tahalis, Meris, Selarė, Sulas, Arekva, Geoa, Varis, Firafira, Tokoras ir Gumalas;
* kairieji – Nilis, Balagasas, Saha, Bembea, Ataba, Zarima ir Kvalema.
Karpinės čiulpikės

**Karpinės čiulpikės** (*Carpiodes*) – čiulpikinių (*Catostomidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* *[[Carpiodes carpio]]*
* Ežerinė karpinė čiulpikė (*Carpiodes cyprinus*)
* *[[Carpiodes dialuzona]]*
* Skiauterėtoji čiulpikė (*Carpiodes velifer*)
Filonas Aleksandrietis

**Filonas Aleksandrietis** () arba **Filonas Judėjas** (20 ar 21 m. pr. m. e. Aleksandrijoje – apie 48 ar 49 m. e. m.) – žydų ir graikų filosofas.

Jo filosofinė sistema sukurta iš žydų religinių idėjų bei graikų (stoikų, Platono, pitagoriečių) filosofinių sąvokų. Šios filosofinės sistemos dėmesio centre – Dievas, kurio sąvokoje jungtos graikų abstrakčios būties ir žydų vienintelio Dievo idėjos.

Materija (beformė, bedvasė potencija) esanti Dievui priešingas pasaulio polius. Dievas, Filono teigimu, nesukūręs materialaus pasaulio ir esąs jame tik per tarpininką – suasmenintą logosą (angelą, Dievo sūnų). Dievu jis laikė gryną, nesuteptą visatos protą, transcendentinę dorybę, transcendentinį žinojimą, transcendentinį gėrį patį savaime. Yra trys pasaulio pakopos – Dievas, logosas ir materija. Žmogus turįs sielą, kuri esanti dieviškumo ir materialumo sąlyčio forma. Siela žmogus pažįstąs Dievą. Tai padaryti galima kontempliacijos, ekstazės būdu susiliejant su Dievu. Biblija – vienintelis tikras tiesos pažinimo šaltinis.

Filono filosofija turėjo įtakos gnostizimui, neoplatonizmui, krikščionybei.

Filonas Aleksandrietis parašė darbų iš Izraelio istorijos, Penkiaknygės komentarus.

## Šaltiniai
Odesos srities vėliava

**Odesos srities vėliava** – vienas iš Odesos srities simbolių, patvirtintas 2002 m. vasario 21 d.

Vėliavos kraštinės proporcingos santykiu 2:3. Audinys padalintas į tris vienodas vertikalias juostas: geltoną, žydrą, baltą. Vėliavos centre, mėlyname fone – srities herbas (be vainiko).

## Taip pat skaitykite
* Odesos srities herbas
Paprastosios čiulpikės

**Paprastosios čiulpikės** (*Catostomus*) - čiulpikinių (*Catostomidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* *[[Catostomus ardens]]*
* *[[Catostomus bernardini]]*
* *[[Catostomus cahita]]*
* Paprastoji čiulpikė *[[Catostomus catostomus catostomus]]*
* *[[Catostomus catostomus lacustris]]*
* *[[Catostomus clarkii]]*
* Kolumbinės čiulpikės *[[Catostomus columbianus]]*
* Baltoji čiulpikė *[[Catostomus commersonii]]*
* *[[Catostomus conchos]]*
* Mėlyngalvė čiulpikė *[[Catostomus discobolus discobolus]]*
* *[[Catostomus discobolus yarrowi]]*
* *[[Catostomus fumeiventris]]*
* Sonoros čiulpikė *[[Catostomus insignis]]*
* *[[Catostomus latipinnis]]*
* *[[Catostomus leopoldi]]*
* Storalūpė čiulpikė *[[Catostomus macrocheilus]]*
* *[[Catostomus microps]]*
* *[[Catostomus nebuliferus]]*
* *[[Catostomus occidentalis lacusanserinus]]*
* Sakramento čiulpikė *[[Catostomus occidentalis occidentalis]]*
* Kalninė čiulpikė *[[Catostomus platyrhynchus]]*
* *[[Catostomus plebeius]]*
* *[[Catostomus rimiculus]]*
* *[[Catostomus santaanae]]*
* *[[Catostomus snyderi]]*
* *[[Catostomus tahoensis]]*
* *[[Catostomus warnerensis]]*
* *[[Catostomus wigginsi]]*
Jakšto spaustuvė

**Adomo Jakšto spaustuvė**, nuo 2007 m. **AJS spaustuvė** – spaustuvė Kaišiadoryse.

## Istorija
1994 m. spaustuvę įkūrė Lietuvos vyskupų konferencija, nuo 1999 m. – uždaroji akcinė bendrovė, kurios 100 % akcijų valdė Lietuvos vyskupų konferencija ir viena didžiausių Italijos spaustuvių „Seregni Industrie grafiene“. 2007 m. už 2,4 mln. Lt spaustuvę įsigijo „AJS projektai“, kuriuos įsteigė Kęstutis Nausėda ir Baltijos farmacijos centras.

Nuo 1998 m. veikia atstovybė Vilniuje. Dirba apie 100 žmonių. Apyvarta 2002 m. – 7,4 mln. Lt, 2004 m. – 7 mln. Lt, 2006 m. – 5 mln. Lt, 2007 m. – 10 mln. Lt.

## Veikla
Spaustuvėje veikia kompiuterinės įrangos centras, formų paruošimo skyrius, 2 keturspalvės ir kelios dvispalvės ofsetinės spaudos mašinos, knygrišykla. Spausdina Lietuvos („Katalikų pasaulio leidiniai“, „Asveja“, „Eridanas“, „Briedis“, Vilniaus dailės akademijos leidykla, „Saulės delta“ ir kt.) bei užsienio („Stanford“ ir kt.) leidyklų knygas, plakatus, žemėlapius, dailės albumus, katalogus, periodinius leidinius („Verslo žinios“, „Keturi ratai“, „Gimtasis žodis“ ir kt.).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Svetainė
Lidija Meškaitytė

**Lidija Meškaitytė** (1926 m. gruodžio 30 d. Antšvenčiuose, Smalininkų valsčiuje – 1993 m. liepos 31 d.) – liaudies dailininkė, tapytoja, miniatiūrininkė.

## Biografija
Tėvai – Klaipėdos krašto senbuviai. Mokėsi Smalininkuose, 1941 m. baigė 7 klasių mokyklą vokiečių kalba. 1944 m., artėjant karo frontui, su tėvais pasitraukė į Rytprūsius, tačiau 1945 m. nutarė grįžti atgal. Pasiekę Kauną, pailsėti įsikūrė subombarduotame name šalia geležinkelio stoties. Naktį įsisiautėjusi audra namą sugriovė. Lida atsidūrė po griūvančios sienos nuolaužomis. Jos gyvybę pavyko išgelbėti, tačiau abu dubens kaulai buvo sulaužyti. Sunkiai sužalota mergina, metus praleidusi lovoje, vėliau vaikščiodama su ramentais pradėjo piešti. Iš pradžių kopijuodavo atvirukus ar žurnalų iliustracijas, vėliau pradėjo lieti akvareles.

Nuo 1957 m. vietinės reikšmės personalinė pensininkė. 1966 m. priimta į Liaudies meno draugiją, dalyvavo jos rengiamose parodose. Palaidota Smalininkuose, šalia savo tėvų – Jono ir Anės Meškaičių.

## Kūryba
Dailininkės unikalumas – miniatiūrose atvaizduoti peizažai. Dėl patirtų sužalojimų negalėdama toli keliauti dažniausiai piešdavo greta namų esančius vaizdus. Paveikslai nutapyti taip kruopščiai ir preciziškai, jog juose puikiai matomas kiekvienas medžio lapas ar žolės stiebas. Net spalvas menininkė stengdavosi parinkti kiek įmanoma natūralesnes, artimesnes gamtai. Be kelių šimtų (yra išlikusios 358) miniatiūrų L. Meškaitytė tapė ir natiurmortus, kompozicijas. Yra nutapiusi ir portretų.

Pirmą kartą darbai eksponuoti 1952 m. Jurbarko rajono menininkų kūrybos parodoje. 1954 m. kūrinėlius parodžiusi Kauno dailininkams profesionalams ir išgirdusi palankų kūrybos įvertinimą, buvo paskatinta kurti toliau. Vienas pirmųjų L. Meškaitytę, kaip dailininkę, 1956 m. atrado tapytojas Kazys Abromavičius. Nuo 1957 m. miniatiūros eksponuotos parodose Vilniuje, Rusijoje, Lenkijoje, Anglijoje, Norvegijoje. 1958, 1962 ir 1968 m. išleisti trys pieštų atvirukų rinkiniai.

## Atminimo įamžinimas
* 1993 m. dailininkė testamentu darbus (iš viso 765) dovanojo Lietuvai. Juos saugoja ir eksponuoja Lietuvos dailės muziejus. 
* Skulptoriaus Vinco Grybo muziejuje Jurbarke veikia nuolatinė jos akvarelių faksimilių paroda. 
* Jurbarko savivaldybė įsteigė L. Meškaitytės premiją, kuri kas treji metai įteikiama liaudies tapytojams už geriausius darbus Mažosios Lietuvos tema. 
* 1998 m. Smalininkų vidurinei mokyklai suteiktas Lidijos Meškaitytės vardas. 
* 2004 m. išleista dailėtyrininkių Daivos Bielinienės ir Marijos Kuodienės knyga „Lidija Meškaitytė. Gyvenimas ir kūryba“. 
* 2006 m. kovo 21 d. L. Meškaitytės sodyba Antšvenčių kaime įrašyta į LR kultūros vertybių registrą.

## Šaltiniai
Jonas Pajaujis (1906)

**Jonas Pajaujis** (1906 m. sausio 1 d. šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijos Seinų apskrities Punsko valsčiaus Ožkinių kaime – 1999 m. balandžio 3 d. Punske) – agronomas ir pedagogas, Lenkijos lietuvių visuomenės veikėjas.

## Biografija

Gimė ir augo ūkininko šeimoje. Mokėsi privačiai, nuo 1915 m. lankė lietuvišką Punsko pradinę mokyklą, o nuo 1919 metais buvo Seinų gimnazistas. Lenkams užėmus Seinus, lietuviška gimnazija buvo uždaryta. Jonas nelegaliai išvyko į Lietuvos Respubliką, kur mokėsi Kalvarijos progimnazijoje ir Seinų gimnazijoje Lazdijuose. 1933 m. baigė Varšuvos žemės ūkio akademiją. Tuo metu veikusi Lenkijos lietuvių ūkininkų draugija įdarbino absolventą Suvalkų krašto agronomu. Antrojo pasaulinio karo metais Jonas Pajaujis organizavo septyniolika pradinių mokyklų Seinų krašte. Vedė mokytoją Vladą Rusokaitę. Pradėjus lietuvius iškeldinti iš vokiečių užimtų teritorijų, Pajaujų šeima taip pat pasitraukė į Lietuvą, į Dotnuvą. Vėliau J. Pajaujis įsidarbino Beniakainio augalų bandymų stotyje, o Raudonajai armijai užėmus Vilnių, pakviečiamas dirbti Žemės ūkio ministerijoje.

Su svetimais dokumentais repatrijavo į Lenkiją, apsigyveno vakarinėje jos dalyje. 1958 metais buvo paskirtas Punsko žemės ūkio mokyklos direktoriumi. Šiose pareigose darbavosi keturiolika metų, 1970 m. išėjęs į užtarnautą poilsį, toliau dirbo visuomeninį darbą: rinko kraštotyrinę medžiagą, Lenkijos lietuvių dvisavaitiniame žurnale „Aušra“ paskelbė seriją straipsnių apie Punsko krašto kaimų istorijas.

## Įvertinimas
* Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino medalis

## Nuorodos
* Živilė Makauskienė. Jonas Pajaujis – agronomas ir visuomenininkas
* Biografija (iš knygos „Seinijos gyvenvietės ir gyventojai“)
Carlos Sastre

**Carlos Sastre Candil** (g. 1975 m. balandžio 22 d. Madride) – profesionalus ispanų plento dviratininkas, olimpietis, 2008 m. Tour de France laimėtojas. Atstovavo Cervélo TestTeam komandą.

## Biografija

Sastre 1997 metais pasirašė savo pirmąjį kontraktą su profesionalia ispanų komanda ONCE. Didžiausias pasiekimas su šia komanda buvo Vuelta a España lenktynėse kalnų etapo laimėjimas.

2002 metais jis pasirašė kontraktą su danų komanda Team CSC Saxo Bank. Su šia komanda Sastre pirmą kartą sudalyvavo Tour de France lenktynėse. 2003 metais didžiausias jo pasiekimas Tour de France buvo tryliktojo etapo laimėjimas.

Prieš 2004 m. sezoną Sastre su komandos draugu Ivan Basso intensyviai treniravosi Bostone ir norėjo pasiekti juo geresnių rezultatų. Tai pasiteisino. Sastre užėmė šeštą vietą Vuelta a España lenktynėse ir aštuntą vietą Tour de France lenktynėse.

2008 m. Carlos Sastre laimėjo Tour de France lenktynes.

## Šaltiniai
Apvaliosios čiulpikės

**Apvaliosios čiulpikės** (*Cycleptus*) – čiulpikinių (*Catostomidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* Misūrinė čiulpikė (*Cycleptus elongatus*)
* *[[Cycleptus meridionalis]]*
Belarus

**Belarus** (*Беларус* arba *Беларусь*) – keturračių traktorių serija, nuo 1950 m. gaminama Minsko traktorių gamyklos (MTZ) Baltarusijoje. Tai buvo vieni populiariausių traktorių TSRS ir Rytų bloke, taip pat eksportuoti į daugelį pasaulio šalių, tarp jų ir JAV. *Belarus* traktoriai sudaro 8 % pasaulio traktorių produkcijos. Tai universalūs traktoriai, pritaikyti žemės ūkio darbams, komunaliniam ūkiui, krovinių pervežimui.

1953 m. pradėti gaminti *Belarus* modelio traktoriai MTZ-1 ir MTZ-2. Į MTZ-2 buvo komplektuojamas dyzelinis variklis D-36, kurio galingumas , o nuo 1957 m. – D40K, kurio galingumas 40 AG.

1957 m. pradėtas gaminti gerokai modernizuotas MTZ-5. Jis gavo naują pavarų dėžę, hidraulinę sistemą. Traktoriai MTZ-5M ir MTZ-5L skyrėsi elektronikos sistema ir variklio paleidimu. Modifikacijos MTZ-5MS ir MTZ-5LS buvo pritaikytos darbui sunkiuose dirvožemiuose ir galėjo turėti pusiau vikšrinę važiuoklę.

1958 m. pradėti gaminti MTZ-7, kurie turėjo keturis varomuosius ratus. 1962 m. pradėti gaminti populiarieji Belarus MTZ-50 su varikliu D50. Jie gaminti iki 1985 m. Nuo 1974 m. gaminti MTZ-80.

Dabar gaminami modernizuoti *Belarus* serijos traktoriai ir motoblokai:
* Serija Belarus-300 – mažagabaričiai traktoriai
* Serija Belarus-500 – MTZ-50 modernizacija
* Serija Belarus-800 – MTZ-80 modernizacija
* Serija Belarus-900
* Serija Belarus-1000
* Serija Belarus-1200
* Serija Belarus-1500

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
* Belarus atstovas Lietuvoje
Feliksas Jakubauskas

**Feliksas Jakubauskas** (1949 m. spalio 14 d. Šoliškėse, Kruonio valsčiuje – 2025 m. liepos 28 d.) – Lietuvos dailininkas tekstilininkas.

## Biografija
1974–1976 m. Lietuvos dailės institute studijavo tekstilę, 1976–1980 m. – Budapešto taikomosios dailės akademijoje. 1981–1989 m. dirbo dailininku modeliuotoju individualaus drabužių siuvimo fabrike „Ramunė“ Vilniuje.

## Kūryba
Audė mišria vilnos ir šilko technika, gobeleninį audimą derino su ruoželiniu, būdingi subtilūs šiltų ir šaltų spalvų deriniai, vyrauja pilkšvi sidabriški tonai, tapybinių dėmių ir grafinės raiškos jungtis.

**Svarbiausi kūriniai:**
* Stiklo karoliukų žaidimas, 1985 m.
* Virš mano slėnio juodas debesis, 1987 m.
* Senas audinys, 1987 m.
* M-m Butterfly vėduoklė, Pasaulio bankas, Vašingtonas, 1992 m.
* Lietus saulėtoje pievoje, 1995 m.
* Paliesk tą pilką debesį, 1997 m.
* Diena iŠ nakties, 2004 m.
* Žalias noktiurnas, triptikas, 2000 m.
* Dangus juodas – dangus žalias, triptikas, 2002 m.
* Auksinis Vilniaus barokas, diptikas, 2003–2004 m.
* Du pasauliai pagal Matą, diptikas, 2004 m.

Nuo 1980 m. dalyvavo daugiau kaip 170 parodų Lietuvoje ir užsienyje.

**Individualios parodos:**
* Bergenas – 1991 m.
* Vilnius – 1992 m., 1995–1997 m., 1999 m., 2001 m., 2005 m.
* Kaunas – 1998 m., 1999 m., 2003 m.
* Nida, Maskva – 1999 m.
* Lodzė – 2001 m.
* Kėdainiai – 2004 m.

Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Lietuvos nacionalinis muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus 

## Įvertinimas
* 1997 m. – Tarptautinė bienalė, Pitsburgas, Ohajo valstija – Didysis prizas
* 1998 m. – Lietuvos nacionalinė premija
* 1998 m. – Tarptautinė tekstilės trienalė, Lodzė – sidabro medalis
* 2003 m. – Tarptautinė amatų bienalė Čongdžu, Korėja – Auksinio drakono statulėlė

## Šaltiniai
Šapalinės čiulpikės

**Šapalinės čiulpikės** (*Erimyzon*) – čiulpikinių (*Catostomidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* *[[Erimyzon oblongus]]*
* *[[Erimyzon sucetta]]*
* *[[Erimyzon tenuis]]*
KamAZ-43253

**KamAZ-43253** – bortinis vilkikas gaminamas Kamos Automobilių Gamykloje (KamAZ).

## Techniniai duomenys
* Ratų formulė – 4х2
* Svorio parametrai
** Sukomplektuoto sunkvežimio masė, kg – 7090
** Keliamoji galia, kg – 7500
** Pilna masė, kg – 14740
* Variklis
** Modelis – KAMAZ 740.31-240 (Euro-2)
** Tipas – dyzelinis su turboįputimu
** Galia kW(a.j.) – 176(240)
** Cilindrų skaičius ir išdėstymas – 8, V-formos
** Darbinis tūris, l – 10,85
* Pavarų dėžė
** Tipas – mechaninė
** Pavarų skaičius – 10
* Kabina
** Tipas – įrengta virš variklio
** Įranga – be miegamosios vietos
* Ratai ir padangos
** Ratų tipas – diskiniai
** Padangų tipas – pneumatinės, kamerinės
** Padangų dydis – 11.00 R20 (300 R508)
* Platforma
** Platforma bortinė, su metaliniais atlošiamais bortais
** Vidiniai išmatavimai, mm – 5189х2330
** Bortų aukštis, mm – 445
* Bendros charakteristikos
** Didžiausias greitis, km/h – 90
** Maksimali galima sunkvežimio įveikimo įkalnė, % ne mažiau, – 25
** Posūkio spindulys, m – 10

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Kiaulinės čiulpikės

**Kiaulinės čiulpikės** (*Hypentelium*) - čiulpikinių (*Catostomidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* *[[Hypentelium etowanum]]*
* Juodoji kiaulinė čiulpikė *[[Hypentelium nigricans]]*
* *[[Hypentelium roanokense]]*
Trumpasnukės čiulpikės

**Trumpasnukės čiulpikės** (*Chasmistes*) - čiulpikinių (*Catostomidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
Gentyje 3 rūšys:
* Trumpasnukė čiulpikė *[[Chasmistes brevirostris]]* 
* *[[Chasmistes cujus]]* 
* *[[Chasmistes fecundus]]* 
* *[[Chasmistes liorus]]* 

## Šaltiniai
Bizonžuvės (gentis)

**Bizonžuvės** (*Ictiobus*) – čiulpikinių (*Catostomidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* Mažažiotė bizonžuvė (*Ictiobus bubalus*)
* Didžiažiotė bizonžuvė (*Ictiobus cyprinellus*)
* Storalūpė bizonžuvė (*Ictiobus labiosus*)
* *[[Ictiobus meridionalis]]*
* Juodoji bizonžuvė (*Ictiobus niger*)
Dėmėtosios čiulpikės

**Dėmėtosios čiulpikės** (*Minytrema*) – čiulpikinių (*Catostomidae*) šeimos žuvų gentis.

Vienintelė rūšis – dėmėtoji čiulpikė (*Minytrema melanops*).
Minsko traktorių gamykla

**Minsko traktorių gamykla** (MTZ) – Baltarusijos įmonė, gaminanti traktorius ir kitą žemės ūkio techniką. Tai vienas iš 10 svarbiausių traktorių tiekėjų pasaulyje. Įmonė įkurta 1946 m. gegužės 29 d. Minske, tuometinėje Baltarusijos TSR.

Pagrindinę MTZ produkciją sudaro Belarus serijos traktoriai. Taip pat gamina vikšrinius traktorius, specializuotą techniką.

## Padaliniai

MTZ bendrovei priklauso šios gamyklos:
* Smurgainių agregatų gamykla,
* Bobruisko traktorių detalių ir agregatų gamykla,
* Vitebsko traktorių atsarginių dalių gamykla,
* Minsko specinstrumentų gamykla ir technologijų centras,
* Minsko greičių dėžių gamykla,
* Lepelio elektromechaninė gamykla,
* Smolevičių greičių dėžių gamykla,
* Gomelio gamykla „Gidroprivod“
* Hidroaparatūros gamykla Choinikuose,
* Narovlios hidroaparatūros gamykla,
* Mozyriaus mašinų surinkimo gamykla,
Rudakuprės čiulpikės

**Rudakuprės čiulpikės** (*Moxostoma*) - čiulpikinių (*Catostomidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* Ilgalūpė čiulpikė *[[Moxostoma albidum]]*
* Paprastoji baltasnukė čiulpikė *[[Moxostoma anisurum]]*
* Didžiaakė čiulpikė *[[Moxostoma ariommum]]*
* Juodapelekė čiulpikė *[[Moxostoma atripinne]]*
* Meksikinė rudakuprė čiulpikė *[[Moxostoma austrinum]]*
* Mažažiotė rudakuprė čiulpikė *[[Moxostoma breviceps]]*
* Upinė čiulpikė *[[Moxostoma carinatum]]*
* *[[Moxostoma cervinum]]*
* *[[Moxostoma collapsum]]*
* *[[Moxostoma congestum]]*
* Juodoji baltasnukė čiulpikė *[[Moxostoma duquesni]]*
* Auksaspalvė čiulpikė *[[Moxostoma erythrurum]]*
* *[[Moxostoma hamiltoni]]*
* *[[Moxostoma hubbsi]]*
* *[[Moxostoma lacerum]]*
* *[[Moxostoma lachneri]]*
* Stambiažvynė baltasnukė *[[Moxostoma macrolepidotum]]*
* *[[Moxostoma mascotae]]*
* *[[Moxostoma pappillosum]]*
* *[[Moxostoma pisolabrum]]*
* Juodauodegė čiulpikė *[[Moxostoma poecilurum]]*
* *[[Moxostoma robustum]]*