open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jagodnojė

**Jagodnoje** vadinamos gyvenvietės:

## Rusija
* Kaliningrado srityje:
** Bredūnai Nesterovo rajone,
** Bitėnai (Jagodnojė) Polesko rajone,
** Kapsyčiai Pravdinsko rajone,
** Beržininkai (Jagodnojė) Zelenogradsko rajone;
* Jagodnojė, miesto tipo gyvenvietė Magadano srityje.
Trumpaičiai (Šaninas)

**Trumpaičiai** (, nuo 1946 m. ***Šaninas***, ) – buvęs kaimas Kaliningrado srityje, Slavsko rajone, į pietus nuo Kaukėnų.

## Istorija

Kaimas priklausė Kaukėnų parapijai.

## Gyventojai
### Žymūs žmonės
* Kaime gimė Jonas Smalakys (1835–1901), Mažosios Lietuvos veikėjas, politikas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Višištadvaita vedanta

**Višištadvaita vedanta** () – panenteizmui artima viena iš trijų kertinių vedantos mokyklų. Višištadvaitos vedantos pagrindėjas – Ramanudža. Egzistuoja dvi mokyklos – vadakalajus bei tenkalajus.

Brahmanas suprantamas kaip vienintelė realybė, jo požymiai – materialusis ir dvasinis pasaulis. Nuo advaitos vedantos ši mokykla skiriasi tuo, kad iš tikro esančiais pripažįsta materialųjį pasaulį ir žmogaus individualybę, atmeta majos (kaip visuotinės regimybės) sampratą. Žmogaus siela, nepaisant to, kad priklauso nuo Brahmano ir esti jo dalis, egzistuoja autonomiškai ir atsako už savo poelgius. Kelias į mokšą (dvasinį išsilaisvinimą) veda per bhaktį ir prapatį (atsidavimą Dievui). Aukščiausioji žinojimo atmaina – bhaktis. 

Išsiskiria vadakalajaus bei tenkalajaus sekėjų požiūris į tai, ko reikia išsilaisvinimui pasiekti. Anot pirmosios mokyklos sekėjų, be žmogaus pastangų išsilaisvinimas nepasiekiamas. Antrosios mokyklos sekėjai mano, kad būtina esanti vienintelė Dievo malonė.

Ramanudža, laikomas iškiliausiu višištadvaitos vedantos atstovu, susistemino ir išrutuliojo savo pranokėjų Nathamuni (X a.) bei Jamunačarjos (X–XI a.) mintis. Jis buvo tarp pirmųjų, pradėjusių tapatinti Brahmaną ir asmeninį Dievą. Vieni iš toliau rutuliojusių šio mąstytojo idėjas – Vedantadešika, Pilajus Lokačarja (1205–1311 m.).

## Išnašos
Dalton Knecht

**Daltonas Daglasas Knektas** (, g. ) – JAV krepšininkas, rungtyniaujantis NBA lygoje besivaržančioje Los Andželo „Lakers“ komandoje.

## Karjera universitete
2020 m. įstojo į Šiaurės Kolorado universitetą. Po antrojo sezono Šiaurės Kolorado komandoje Knektas nusprendė pasinaudoti papildomais metais, suteiktais universitetų sportininkams, žaidusiems 2020–2021 m. sezone dėl COVID-19 pandemijos.

2023–2024 m. sezonui persikėlė į Tenesio universitetą.

## Profesionali karjera

### Los Andželo „Lakers“ (2024–dabar)
2024 m. NBA naujokų biržoje Los Andželo „Lakers“ pasirinko jį 17-uoju šaukimu. 2024 m. liepos 3 d. pasirašė naujoko sutartį.

2024 m. spalio 22 d. Knektas debiutavo NBA rungtynėse su Minesotos „Timberwolves“ (110:103) ir pelnė 5 taškus. Lapkričio 19 d. pergalėje prieš Jutos „Jazz“ pelnė 37 taškus ir pataikė devynis tritaškius, pakartodamas NBA naujokų tritaškių per vienerias rungtynes rekordą.

2025 m. vasario 6 d. Knektas ir Cam Reddish buvo iškeisti į Šarlotės „Hornets“ mainais į vidurio puolėją Mark Williams. Tačiau vos po dviejų dienų, vasario 8 d., mainai buvo atšaukti, nes Williams nepraėjo „Lakers“ fizinio patikrinimo.

## Statistika

### NBA
#### Reguliarusis sezonas

#### Atkrintamosios varžybos

### Universitetas

|-
| style="text-align:left;"|2021–22
| style="text-align:left;"|Šiaurės Koloradas
| 35 || 11 || 24.1 || .436 || .361 || .753 || 3.6 || .9 || .5 || .5 || 8.9
|-
| style="text-align:left;"|2022–23
| style="text-align:left;"|Šiaurės Koloradas
| 32 || 32 || **35.3** || **.479** || .381 || .771 || **7.2** || **1.8** || **.8** || **.6** || 20.2
|-
| style="text-align:left;"|2023–24
| style="text-align:left;"|Tenesis
| **36** || **36** || 30.6 || .458 || **.397** || **.772** || 4.9 || **1.8** || .7 || **.6** || **21.7**
|- class="sortbottom"
| style="text-align:center;" colspan="2"|Karjera
| 103 || 79 || 29.8 || .461 || .383 || .768 || 5.2 || 1.5 || .7 || .6 || 16.9
|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Dalton Knecht NCAA profilis „Sports Reference“
Abdoul Karim Danté

**Abdulas Karimas Dantė** (*Abdoul Karim Danté*; g. 1998 m. spalio 29 d.) – Malio futbolininkas, gynėjas. Rungtyniavo Lietuvoje, priklausė „Panevėžio“ klubui.

## Karjera
Tobulėjo Bamako „Jeanne d‘Arc“ klube. Profesionalo karjerą pradėjo Belgijoje, kai 2016 metais atvyko į Briuselio „Anderlecht“. Debiutavo pagrindinėje komandoje, bet vėliau buvo skolinamas „Virton“ klubui. 

2020 m. perėjo į Briuselio RWDM. Rungtyniavo antros pakopos lymeniu (Pirmasis divizionas B) ir sužaidė trisdešimt rungtynių.

2022 m. pasirašė sutartį su Hesperanžo „Swift“. Šiam Liuksemburgo klubui vadovavo būsimasis „Panevėžio“ vyr. treneris Roland Vrabec. 2023 m. balandžio 16 d. pelnė pirmąjį savo įvartį Liuksemburgo čempionate, kai pasižymėjo rungtynėse prieš F91 Dudelange. Po Dantės įvarčio jo atstovaujamas klubas pirmavo 1-0, o rungtynės baigėsi pergale 4-3.

### „Panevėžio“ klubas
2025 m. sausio 16 d. oficialiai pranešta, kad futbolininkas atstovaus „Panevėžio“ klubui.

2025 m. kovo 2 d. oficialiai debiutavo klube A lygos rungtynėse prieš FA Šiauliai. Varžovai palaužė panevėžiečius rezultatu 3-1.

2025 m. rugpjūčio 29 d. pelnė savo pirmąjį įvartį A lygos rungtynėse prieš Vilniaus „Žalgirį“. Abdulas Dantė išlygino rezultatą (2-2), tačiau žalgiriečiai antrame kėlinyje pelnė dar du įvarčius ir nugalėjo panevėžiečius rezultatu 4-2.

2026 m. sausio 6 d. tapo žinoma, kad futbolininkas paliko klubą.

### FC Drita
Žaidėjas išvyko į Kosovą, kur prisijungė prie FC Drita.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo A lygoje;

## Pasiekimai
;  su FK Panevėžys
* **[[LFF taurė]]s laimėtojas:** 2025 m.

### Asmeniniai pasiekimai
* Su Malio U-17 rinktine 2015 m. tapo Afrikos vicečempionu.
* Su Malio U-17 rinktine 2015 m. tapo pasaulio vicečempionu.

## Rinktinės
Kitados atstovavo Malio U-17 ir U-19 jaunimo rinktinėms. 2015 m. išrinktas Malio U-17 rinktinės kapitonu. Su šia komanda tapo Afrikos žemyno čempionu, o vėliau ir pasaulio vicečempionu. Vėlesniais metais pakviestas į U-19 rinktinę.

2016 m. sausio 19 d. debiutavo nacionalinėje Malio rinktinėje rungtynėse prieš Ugandą. susitikimas baigėsi lygiosiomis 2-2.

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Supermenas (2025 filmas)

**Supermenas** () – 2025 m. amerikiečių filmas, sukurtas pagal „DC Comics“ personažą Supermeną. Filmo scenarijaus autorius ir režisierius James Gunn. Tai pirmasis „DC visatos“ (DCU) filmas. Vaidina David Corenswet (Supermenas), Rachel Brosnahan, Nicholas Hoult, Edi Gathegi, Anthony Carrigan, Nathan Fillion, Isabela Merced, Skyler Gisondo, Sara Sampaio, María Gabriela de Faría, Wendell Pierce, Alan Tudyk, Pruitt Taylor Vince ir Neva Howell.

Filmas tarptautiniu mastu buvo išleistas 2025 m. liepos 11 d. ir sulaukė teigiamų kritikų vertinimų.

## Siužetas
Filme pasakojama apie Klarko Kento (Supermeno) gyvenimą, kurio metu jis bando sutaikyti savo kriptonietišką paveldą su savo įtėviais žmonėmis.

## Vaidmenys

: *Aktorius – veikėjas*

* David Corenswet – *Clark Kent / Superman*
* Rachel Brosnahan – *Lois Lane*
* Nicholas Hoult – *Lex Luthor*
* Edi Gathegi – *Mister Terrific*
* Anthony Carrigan – *Metamorpho*
* Nathan Fillion – *Green Lantern*
* Isabela Merced – *Hawkgirl*
* Skyler Gisondo – *Jimmy Olsen*
* Sara Sampaio – *Eve Teschmacher*
* María Gabriela de Faría – *The Engineer*
* Wendell Pierce – *Perry White*
* Pruitt Taylor Vince – *Jonathan Kent*
* Neva Howell – *Martha Kent*
* Alan Tudyk

## Filmo gamyba
2018 m. „Warner Bros. Pictures“ paprašė James Gunn režisuoti filmą apie Supermeną, tačiau jis nebuvo tikras, ar nori imtis šio personažo. Jis neturėjo aiškios tokio filmo vizijos, juolab kad Supermenas buvo gerai žinomas personažas, priešingai nei Galaktikos sergėtojai, kuriuos jis pritaikė „Marvel Studios“ filmui „Galaktikos sergėtojai“ (2014 m.). Galiausiai Gunn pasirinko kurti filmą „Savižudžių būrys. Mobilizacija“ (2021 m.).

J. Gunn ir „Savižudžių būrys. Mobilizacija“ prodiuseris Peter Safran buvo paskelbti naujai įsteigtos „DC Studios“ bendraisiais pirmininkais ir generaliniais direktoriais 2022 m. spalio pabaigoje. 2022 m. gruodį, prieš viešai paskelbdamas, kad rašo naujo filmo apie Supermeną scenarijų, Gunn teigė, kad Supermenas yra didelis, jei ne didžiausias „DC Studios“ prioritetas. 2023 m. sausio 31 d. Gunn ir Safran pristatė filmą „Supermenas: palikimas“ (*Superman: Legacy*). 2023 m. kovą James Gunn pranešė, kad jis jį režisuos.

2024 m. vasario mėn. filmo pavadinimas buvo sutrumpintas iki „Supermeno“. Pagrindiniai filmavimo darbai prasidėjo 2024 m. vasario 29 d., t. y. Supermeno gimtadienio dieną komiksuose, ir baigėsi liepos 30 d.

## Muzika
2023 m. gruodį Gunn teigė, kad didžioji dalis filmo muzikos jau parašyta, bet kompozitorius nepaskelbtas, nes sutartis dar nefinalizuota. 2024 m. vasarį oficialiai paskelbė, kad muziką kuria John Murphy, dirbęs prie filmų „Savižudžių būrys. Mobilizacija“ (2021 m.), „Galaktikos sergėtojų šventės“ (2022 m.) ir „Galaktikos sergėtojai: III dalis“ (2023 m.).

## Nuorodos
* 
* 
* 
## Išnašos
Haymenn Bah-Traoré

**Hajmenas Bah-Traorė** (; g. 1997 m. birželio 12 d.) – Vokietijos futbolininkas, dešiniojo krašto gynėjas.

## Karjera
Žaidėjas gimė Eseno mieste, Vokietijoje, tačiau jo šeima kilusi iš Togo. Pradėjo sportuoti Rot-Weiss Essen jaunimo komandose. 

### Bochumo „Wattenscheid“
Profesionalo karjerą pradėjo Bochumo „Wattenscheid“ klube (Vokietija).  

### Dortmundo „Borussia“
2017–2022 m. priklausė Borussia Dortmund klubui (Vokietija). Atstovavo dublerių komandai Borussia Dortmund II. Per keturis sezonus sužaidė septyniasdešimt lygos rungtynių ir pasižymėjo dviem įvarčiais.

### FC „Haka“
2022 m. gruodžio priklausė Haka (Suomija). 2023 m. sezone sužaidė septyniolikoje Veikkausliiga rungtynių, o 2024 m. sezone – dvidešimt keturis kartus. 

2023 m. spalio 23 d. pelnė pirmąjį savo įvartį Suomijos čempionate. Pratęsimo metu pelnytas įvartis leido komandai iškovoti pergalę rezultatu 2-1 ir Haka pateko į UEFA Konferencijų lygos atrankos turnyrą.

### FK „Kauno Žalgiris“
2025 m. sausio 17 d. pranešta, kad atstovaus „Kauno Žalgirio“ klubui.

2025 m. vasario 28 d. oficialiai debiutavo Lietuvoje A lygos rungtynėse prieš Alytaus „Dainavą“. Kauniečiai nugalėjo alytiškius rezultatu 3-1. Futbolininkas rungtynes pradėjo startinėje sudėtyje.

2025 m. balandžio 16 d. pelnė pirmąjį savo įvartį A lygos rungtynėse prieš Kauno rajono „Hegelmann“ ir svarbiai prisidėjo prie „žalgiriečių“ pergalės rezultatu 3-1.

2025 m. lapkričio 21 d. oficialiai pranešta, kad futbolininkas palieka klubą.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo A lygoje;

## Pasiekimai
;  su FK Kauno Žalgiris
* **[[A lyga|A lygos]] čempionas:** 2025 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Nabotas

**Nabotas** () – Senojo Testamento veikėjas, kuriam priklausęs vynuogynas Jezrahelio slėnyje, šalia kara­liaus Ahabo rūmų. Minimas Pirmos karalių knygos 21 skyriuje.

Pasakojama, kad Ahabas bandęs iš Naboto įsigyti vynuo­gyną, tačiau pastarasis atsisakęs. Dėl to Ahabas užsirūstinęs. Tuomet Jezabelė, Ahabo žmona, šiam pažadėjusi paveržti vynuogyną. Du Jezabelės papirkti žmonės paliudiję, kad Nabotas keikęs Dievą ir karalių. Nabotas pripažintas kaltu ir užmėtytas akmenimis, o vynuogyną užgrobęs Ahabas. Dievo pasiųstas jį aplankęs pranašas Elijas ir pasakęs, kad dėl šios nedorybės Dievas nepaliks gyvo nė vieno karaliaus šeimos nario.

## Išnašos
Kriukų geležinkelio stotis

**Kriukų geležinkelio stotis** – buvusi stotis šiaurės Lietuvoje, Kriukų miestelyje, prie buvusio Joniškio–Žeimelio siaurasis geležinkelio. Medinis stoties pastatas išliko iki mūsų dienų (kaip gyvenamasis namas), tačiau neatpažįstamai pakeistas.

## Istorija

I pasaulinio karo metu, vokiečių iniciatyva 1916 m. iš Joniškio į Žeimelį nutiestas Joniškio–Žeimelio siaurasis geležinkelis, buvęs 600 mm vėžės pločio. Vokiečių armijai traukiantis, 1919 m. jis išardytas. Tačiau jau 1920 m. ruožas pradėtas atstatyti, 1922 m. vasarą vyko Kriukų–Žeimelio ruožo tiesimo darbai, o rugsėjį pradėtas eksploatuoti. Kriukuose tuomet pastatyta geležinkelio stotis, kurioje dirbo ir gyveno 1 darbuotojas. Geležinkelio linija ties Kriukais kirto kelią iš Joniškio ir praėjo Kriukų pietrytiniu pakraščiu, stotis įkurta į pietus nuo miestelio. Tai buvo V klasės stotis, pirmuoju viršininku iki 1946 m. dirbo Vaclovas Zaleckis, vėliau – Vincas Venislovas ir Stasys Indriliūnas. 1923 m. stotyje surašytas 1 gyventojas.

1930 m. kapitališkai suremontuotas Kriukų stoties keleivių pastatas, įrengtas tualetas, 1931 m. pastatytas nedidelis bagažo sandėlis. 1935 m. stotis tapo sustojimo vieta (t. y. stotele). Tarpukariu Kriukai per metus aptarnaudavo apie 3–12 tūkst. keleivių ir perkraudavo apie 700–3500 t bagažo ir krovinių. Amžinininkų pasakojimu, į Kriukus arkliais suveždavo ąžuolo medieną, kurią siauruku nugabendavo į Joniškį ir toliau eksportuodavo į Angliją.

1936 m. iš Kriukų geležinkelio stoties išvežta 3245 keleiviai, atvežta – 1917, išvežta 2425 t krovinių, atvežta – 441 t. Iš Kriukų į Joniškį veždavo malkas, iš Kriukų pieninės – sviestą. II pasaulinio karo metu iš Kriukų į Joniškį bilietas kainavo 10 pfenigų.

1960 m. geležinkelis panaikintas, tad ir stotis uždaryta.

## Šaltiniai
Dvarninkų geležinkelio stotelė

**Dvarninkų geležinkelio stotelė** – buvusi stotis į pietvakarius nuo Dvarninkų kaimo (Radviliškio rajonas), prie Radviliškio–Tilžės geležinkelio. Išlikęs mūrinis stoties pastatas.

## Istorija

Atidaryta I pasaulinio karo metais nutiesus Radviliškio–Tilžės geležinkelį, žemėlapiuose žymima bent nuo 1918 m. Dažnai žymima *Dvarininkų* vardu. 1923 m. stotyje surašyti 22 gyventojai. Vėliau tarpukariu tapo stotele (sustojimo vieta). Kurį laiką stotelė minima ir po II pasaulinio karo, bet apie 1950–1960 m. uždaryta.

1948 m. pabaigoje netoli Dvarninkų stoties 2 savaites slėptuvėje po Juozo Martinaičio namu gyveno Lietuvos partizanų vadas Jonas Žemaitis-Vytautas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Gelžk. Pagėgiai-Tauragė-Radviliškis. Miestai.net
Valdovas

**Valdovas** (, ) – XVI a. italų diplomato, filosofo ir politikos teoretiko Nikolo Makiavelio instrukcijų naujiems valdovams principu parašytas politinis traktatas. Kūrinys šokiravo daugelį skaitytojų iškelta prielaida, kad amoralūs veiksmai pateisinami, jei jais pasiekiama politinės šlovės.

Iš Makiavelio susirašinėjimo matyti, kad dar 1513 m. buvo rašoma versija lotynišku pavadinimu *De Principatibus* („Apie kunigaikštystes“), tačiau spausdintinė versija buvo išleista tik 1532 m., praėjus penkeriems metams po autoriaus mirties, leidus Medičių popiežiui Klemensui VII, nors dėl kūrinio, kaip itin prieštaringo, ginčai virė „dar gerokai prieš tai, faktiškai nuo pat pirmojo ‚Valdovo‘ pasirodymo rankraštyje“.

Nors „Valdovas“ buvo parašytas stiliumi, panašiu į tuomet paplitusį *[[specula principum]]* žanro kūrinį, visuotinai sutariama, kad jo būta itin novatoriško. Inovatyvus buvo visų pirma dėl to, kad parašytas ne lotynų, o vietine italų kalba, kuri tapo vis populiaresnė po Dantės „Dieviškosios komedijos“ ir kitų Renesanso literatūros kūrinių pasirodymo. Savo samprotavimus Makiavelis iliustravo pasitelkdamas tuomet žanrui neįprastus klasikinius, biblinius ir viduramžių įvykių palyginimus, tarp jų – žudikišką amžininko Čezarės Bordžijos karjerą.

Kartais teigiama, kad „Valdovas“ yra vienas pirmųjų moderniosios politinės filosofijos kūrinių, kuriame praktinis poveikis laikomas svarbesniu už bet kokį abstraktų idealą. Jo pasaulėžiūra tiesiogiai prieštaravo tuo metu vyravusioms katalikiškoms ir scholastinėms doktrinoms, ypač politikoje ir etikoje.

Šis trumpas traktatas yra žinomiausias Makiavelio kūrinys, dėl kurio vėliau kilo neigiamas epitetas „makiaveliškas“. Jis netgi prisidėjo prie neigiamų žodžių „politika“ ir „politikas“ konotacijų atspalvio Vakarų šalyse. Savo tematika sutampa su gerokai didesnės apimties „Pašnekesiais apie Livijų“, kurį parašė keleriais metais vėliau. Kitas mažiau žinomas Makiavelio kūrinys, su kuriuo lyginamas „Valdovas“, yra „Kastručio Kastrakanio gyvenimas“, kuriame aprašoma, kaip neseniai gyvenę italai dėl politinių tikslų ėmęsi nusikalstamos veiklos.

Kūrinys išverstas ir į lietuvių kalbą, išleistas 1992 m. ir 2018 m.

## Šaltiniai

## Literatūra
* 
* 
* . Translated and edited by James B. Atkinson and David Sices.
* 
*
Atžindai

**Atžindai**, **atžinduliai** – žmonės, kurių, kaip seniau tikėjo lietuviai, piktos akys ir kurie geba pakenkti.

Įsivaizduota, kad tai moterys ir vyrai, kadaise motinos atjunkyti nuo krūties, tačiau po to iš naujo imti žindyti, ypač nusileidus saulei (toks tikėjimas užfiksuotas Klaipėdos krašte). Tikėta, kad šie žmonės yra ugniaplaukiai, retesniais atvejais juodaplaukiai, jų akys esančios juodos, rudos, šnairos, kerinčios ar dar kaip nors išskirtinės. Neretai atžindai nužiūrintys nesąmoningai. Žmonės, augalai, gyvuliai, tariamai jų nužiūrėti, menksta, miršta, karvės nustoja duoti pieną.

Žmonės, idant atžindai nenužiūrėtų, ant tvoros kabindavo kumelės kaukolę bitėms sergėti, gyvulius aprūkydavo, ant kaklo karvėms rišdavo kelnių apjuostį, nuo pašalinių akių slėpdavo jaunus gyvulius. Žmogų arba gyvulį, kurį manė esant nužiūrėtą, aprūkydavo kerėtžolėmis, žarstekliu, vyžomis, apiplaudavo šlapimu ir kt. Manyta, kad nuo nužiūrėjimo sergi išvirkšti rūbai, įbesta adata, ant kairės vaiko rankos užrišta juostelė, špyga kišenėje, česnakas.

XX a. pr. tikėjimas stebuklinga atžindų akių galia tebebuvo sutinkamas visame krašte.

## Išnašos
Ponpėja (valstija)

**Ponpėjos valstija** (), seniau žinoma kaip **Ponapės valstija** – viena iš keturių Mikronezijos Federacijos (MFV) valstijų. Valstijos sostinė – Kolonija. Taip pat joje yra ir Mikroezijos sostinė Palikyras.

Valstiją aptarnaujantis Ponpėjos tarptautinis oro uostas (IATA kodas – PNI) yra įsikūręs šalia Kolonijos miesto, nedideliame atole.

## Istorija
Kaip atskiras administracinis vienetas Ponpėjos valstija suformuota po Pirmojo pasaulinio karo, kuomet salas valdė Japonija. Pietų Ramiojo Vandenyno Mandate suformuota **Ponapės subprefektūra** (). 1943 m. ji kartu su Čiuko ir Džaluito subprefektūromis sujungtos į Rytų subprefektūrą. 1947 m. JAV administracija Ramiojo vandenyno salų globojamojoje teritorijoje vėl atskyrė **Ponpėjos rajoną** (), kuris buvo viena iš šešių sudedamųjų dalių. 1977 m. nuo jos atskirta ryčiausia sala Kosraė, kurioje suformuota Kosraės rajonas. 1979 m. Ponpėjos rajonas tapo nepriklausomos Mikronezijos Federacijos dalimi - Ponpėjos valstija.

## Geografija ir savivaldybės
Ponpėjos valstiją sudaro viena pagrindinė vulkaninė sala Ponpėja, kuri yra didžiausia, aukščiausia, daugiausiai apgyvendinta ir labiausiai išvystyta MFV sala. Pie jos glaudžiasi nedidelės salelės, ji apsupta koralų žiedo.

Taip pat valstijai priklauso 8 artimesni bei tolimesni atolai, išsimėtę po vandenyną.

Ponpėjos saloje yra įsikūrę šešios savivaldybės (gyventojų skaičius 2010 m. duomenimis):
* U (salos šiaurės rytuose), (3192);
* Kičis (salos pietvakariuose, įskaitant Anto atolą), (6470);
* Kolonija (salos šiaurėje), (6074);
* Madolenimas (salos rytuose), (5767);
* Nečas (salos šiaurėje ir centre), (6639);
* Sokesas (salos šiaurvakariuose, įskaitant Pakino ir Oloruko atolus), (6647);
Kitos penkios savivaldybės įsikūrę Ramiajame vandenyne išsimėčiusiuose atoluose:
* Kapingamarangis (nutolęs pietvakarių atolas), (350);
* Mokilis (artimas rytinis atolas), (183);
* Ngatikas (artimas pietvakarių atolas), (456);
* Nukuoras (pietvakarių atolas), (210);
* Pingelapas (tolimas rytinis atolas), (258);

## Demografija
Valstijoje naudojamos įvairios kalbos. Pagrindinėje saloje daugumą gyventojų sudaro etniniai ponpėjiečiai, kalbantys Ponpėjos kalba. Bet per daugiau nei šimtmetį trukusią Ponpėjos okupaciją čia apsigyveno ir daug japonų, vokiečių, ispanų, čamorų, filipiniečių, amerikiečių, australų ir kitų tautų.

Valstijos atoluose naudojmos Kapingamarangio kalba, Pingelapo kalba, Mokilio kalba, Ngatiko kalba, Nukuoro kalba.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Svetainė apie Ponapę 
* Kelionė po Ponapę 
*  MFV lankytojų svetainė (Skyrius apie Ponapę) 
* Mikronezijos gamtosaugos fondas
Ledujai

**Ledujai**, **ledų sąvartos** – susivarčiusių ledo lyčių sangrūdos, kurių būna jūrose, ežeruose, upėse. Susiformuoja kaip ledlaukių šoninio slėgimo išdava: ledo lytis vėjas arba vandens srovės šlieja prie kranto ar kitų ledo lyčių. Dažniausi Arkties vandenyse, čia jų aukštis kai kada viršija 8–10 m, o pakrantėse siekia iki 20 m.

Lietuvoje nedidelių ledujų (ligi keleto metrų aukščio) pasitaiko Kuršių mariose.

## Išnašos
Sidorovičių ir Zavišų šeimos koplyčia-mauzoliejus

**Sidorovičių ir Zavišų šeimos koplyčia-mauzoliejus** – Vilniuje, Saulės kapinėse, šiaurinėje dalyje, 50 m į pietryčius nuo M. K. Paco gatvės stovinti laidojimo koplyčia.
 
2005 m. neogotikos stiliaus statinys įrašytas į Kultūros vertybių registrą. Pastatytas XIX a. pabaigoje, restauruotas 1995–2001 m. (projekto autorius – architektas P. Borisovičius). Pirminė paskirtis – Sidorovičių () ir Zavišų (*Zawiszów*) giminių palaidojimo vieta. Sidorovičių šeimos kapas datuojamas 1858–1905 m.

Neogotikinė laidojimo koplyčia sumūryta iš raudonų plytų. Ji stačiakampio plano, su laidojimo rūsiu. Stogas keturšlaitis, dengtas skardos lakštais. Išsiskiria smailiaarkėmis langų ir įėjimo durų angomis, mūriniais kontraforsais.

Memorialinės lentos:
* Šiaurės vakarų fasado nišoje, lotynų kalba: „*SCIO QUOD REDEMPTOR MEUS VIVIT ET IN NO / VISSIMO DIE DE TERRA SURRECTURUS SUM. / Hiob XIX-25*.“
* Pietryčių fasado nišoje, lenkų kalba: „*Kaplica Zmartwychwstania / Miejsce wiecznego spoczynku, / Rodziny / SIDOROWICZÓW / Zbudowana w 1858 R*.“
* Pietryčių fasado vidaus nišoje, lenkų kalba: „*S†P / KAPLICA GROBOWA / SIDOROWICZÓW / 1858–1905 / ZAWISZÓW HERBU ZADORA / 1900 / WYREMONTOWANO 1995–2001 PRZEZ / HELENĘ SOBOLEWSKĄ WNUCZKĘ / PIOTRA ZAWISZY*.“

## Šaltiniai
2027 m. Europos moterų krepšinio čempionatas

**'2027 m. [[Europos moterų krepšinio čempionatas]]** – 41-asis Europos moterų krepšinio čempionatas, 2027 m. birželio 16–birželio 27 d. vyksiantis Belgijoje, Suomijoje, Švedijoje ir Lietuvoje.

## Galutinė rikiuotė

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Japas (valstija)

**Japo valstija** (, Japo kalba: *Nam nu Wa’ab*) – viena iš keturių Mikronezijos Federacijos valstijų, esanti vakariausioje valstybės dalyje. Ribojasi su Palau vakaruose ir su Čiuko valstija rytuose.

Bendras valstijos sausumos plotas 119.54 km², 11574 gyventojai (2020 metų duomenimis). Tai – trečioji pagal gyventojų skaičių Mikronezijos valstija. Daugiausiai žmonių gyvena didžiausioje Japo saloje. Joje yra ir valstijos sostinė Kolonija, Japo tarptautinis oro uostas.

Valstijoje pripažįstamos 5 oficialios kalbos: anglų kalba, Japo kalba, Ulithio kalba, Voleajaus kalba ir Satavalo kalba.

## Istorija
Kaip atskiras administracinis vienetas Japo valstija suformuota po Pirmojo pasaulinio karo, kuomet salas valdė Japonija. Pietų Ramiojo Vandenyno Mandate suformuota **Japo subprefektūra** (). 1943 m. ji kartu su Palau subprefektūra sujungta į Vakarų subprefektūrą. 1947 m. JAV administracija Ramiojo vandenyno salų globojamojoje teritorijoje vėl atskyrė **Japo rajoną** (), kuris buvo viena iš šešių sudedamųjų dalių. 1979 m. Japo rajonas tapo nepriklausomos Mikronezijos federacijos dalimi.

## Geografija ir administracija
Valstija suformuota XX a. pradžioje kaip vienas šešių Pietų Ramiojo vanenyno mandato administracinių vienetų.

Į valstijos teritoriją įeina pati Japo salų grupė (4 didesnės beveik susijungusios salos) ir apie 130 salelių (grupuojamų į 14 atolų), išsidėsčiusių į rytus ir pietus per maždaug 800 km.

Pagrindinėse Japo salose yra 10 savivaldybių. Jų gyventojų skaičius pateikiamas 2010 m. duomenimis:
* Rumungas (Rumungo sala), (58);
* Maapas (Maapo sala), (621);
* Gagilis (Gagilio-Tamilio sala), (863);
* Tamilis (Gagilio-Tamilio sala), (1231);
* Fanifas (Marbaa salos šiaurė), (509);
* Velojus (Marbaa salos šiaurė), (1031);
* Dalipebinau (Marbaa salos centras), (397);
* Kanifajus (Marbaa salos centras), (314);
* Rulis (Marbaa salos pietūs), (2095);
* Gilmanas (Marbaa salos pietūs), (252);

Nuo salų nutolę atolai yra administruojami iš 11 savivaldybių (jų administraciniai centrai turi savivaldybės pavadinimą):
* Ngulu, (6);
* Ulitis, (847);
* Faisas, (294);
* Sorolis, (0);
* Faraulepas, (193). Iš jo administruojamas ir negyvenamas Gaferutas;
* Voleajus, (1039);
* Eauripikas, (114);
* Ifalikas, (578);
* Elatas, (105). Iš jo administruojamas ir negyvenamas Olimarao;
* Lamotrekas, (329);
* Satavalis, (501). Iš jo administruojamas ir negyvenamas Vakarų Faju;

## Šaltiniai
Veimarnų šeimos kapo koplyčia

**Veimarnų šeimos kapo koplyčia** – laidojimo koplyčia, stovinti Vilniuje, Užupyje, senosiose Bernardinų kapinėse, šalia centrinės koplyčios (priešingoje tako pusėje). Kaip valstybinės reikšmės architektūros paminklas, nuo 2005 m. įrašyta į Kultūros vertybių registrą. Koplyčia pastatyta apie 1907 m., restauruota 2004 m. Joje palaidoti Veimarnų () šeimos nariai.

Veimarnų koplyčia Bernardinų kapinėse išsiskiria neorenesansine stilistika – ji vienintelė, be to, viena iš nedaugelio kitose Vilniaus kapinėse esančių panašaus stiliaus koplyčių, gausiai puoštų sudėtingais lipdiniais. Iki restauracijos koplyčia stūksojo dar nuo sovietmečio aklinai užmūrytomis angomis. Jas atidengus, aptiktas metalinis lango rėmas ir durys. Apleistoje koplyčios erdvėje ant galinės sienos buvo išlikę tapytos freskos fragmentų. Pusmetį trukusio restauravimo metu sutvirtintos pastato sienos, perdengtas stogas, ištiesintas pakrypęs frontonas, pastatytas restauruotas kryžius. Sutvarkyti išlikę lipdybos elementai, atkurti piliastrų kapiteliai, pagamintas trūkstamas langas (pagal analoginius pavyzdžius). Pastatui atkūrus tinkuotus paviršius, remiantis fasadų polichromijos tyrimais, koplyčia nudažyta atitinkama spalva.

Koplyčios pastatas kompaktinis, stačiakampio plano (4,87 x 2,75 m), vieno aukšto, su laidojimo rūsiu, tinkuotomis sienomis. Išsiskiria smailiaarkėmis langų ir įėjimo durų angomis. Stogas skliautinis, su skardos lakštų danga. Statinys priekiu orientuotas į šiaurę, link centrinės koplyčios. Pagrindiniame fasade iškeltas frontonas, dekoruotas piliastrais, voliutomis, kriaukle, užbaigtas pusapskrite viršūne su profiliuotu karnizu ir lieto metalo ažūriniu kryžiumi. Galinė siena lygi, be angų. Priekinėje sienoje įtvirtintose atminimo lentose pateikiama žinių apie palaidojimus: Weymarn Ludwika (1862-1907), Weymarn Matylda (1828-1907).


Veimarnų koplyčios detalė.jpg|Lipdytos puošybos elementas
Bernardinų kapinių koplytėlė 1.jpg|Atnaujinta koplyčia
CmBernardynskiWilno1.jpg|Koplyčia aklinomis sienomis, 2003 m.
Вільня. Бернардзінскія могілкі 10.jpg|Kairėje – centrinės koplyčios fragmentas


## Literatūra

*  Girininkienė, Vida. „Bernardinų kapinių statiniai“. Vilniaus Bernardinų kapinės, 1810-2010. Vilnius: Versus aureus, 2010, pp. 139-189 (knygos dalis).

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Bernardinų kapinių koplyčios
Boruškovcų mūšis

**Boruškovcų mūšis** (, ) – 1792 m. birželio 14 d. (birželio 4 d. pagal Julijaus kalendorių) prie Boruškovicų kaimo (, ) įvykęs Mykolo Vielhorskio vadovaujamų Abiejų Tautų Respublikos ir Michailo Kachovskio vadovaujamų Rusijos imperijos karinių pajėgų susidūrimas, vienas iš 1792 m. Rusijos-ATR karo (Targovicos konfederacijos) mūšių.

Traukdamosis nuo įsiveržusios Rusijos imperijos kariuomenės pagrindinės ATR pajėgos, vadovaujamos J. Poniatovskio, judėjo per Čantoriją į Polonę. Iš pietų jų judėjimą dengė T. Kosciuškos vadovaujama divizija. ATR kariuomenės gurguolė judėjo trumpiausiu keliu per Boruškovičius (). Ją saugojo M. Velhorskio vadovaujamas apie 6,5 tūkst. karių dalinys, turėjęs 12 patrankų. Gurguolė judėjo pelkėta miškinga vietove, kuri leido priešakiniams rusų daliniams pasivyti ir apsupti gurguolę iš flangų.

Gavęs žvalgybos pranešimą apie lenkų atsitraukimą M. Kachovskis pasiuntė du kazokų pulkus, vadovaujamus Aleksejaus Orlovo ir Aleksandro Tormasovo vadovaujamą kavalerijos dalį. Šios pajėgos pasivijo ir atakavo ATR pajėgų gurguolės ariergardą, kurį sudarė iki 1500 karių.

Užsimezgusiame mūšyje, kuriame naudota ir artilerija, ATR kavalerijai pavyko apsiginti nuo pirmos rusų atakos ir organizuotai atsitraukti. Gurguolę ginti liko pėstininkai ir artilerija. Pėstininkai (apie 1 000 karių) ir artilerija visą dieną sėkmingai gynėsi nuo rusų atakų. Į vakarą rusams pavyko pritraukti pastiprinimą. ATR pajėgos pastiprinimo nesulaukė ir pradėjo atsitraukinėti apšaudomos priešo. vežimams riedant tiltu per pelkėtą Derevičkos upę šis nuo svorio sugriuvo ir tilto nepervažiavusios pajėgos atsidūrė spąstuose.

Atsitraukimo metu ATR pėstininkai patyrė didelių nuostolių – rusų teigimu žuvo 981 karys, prarado 7 patrankas, dalį iždo, dalį gurguolės su maisto produktais. Rusų nuostoliai sudarė 98 karius. Nepaisant to, šiuo mūšiu ATR pajėgoms pavyko keletui valandų sustabdyti rusų judėjimą ir pajėgų susijungimą.

## Literatūra

* Derdej, Piotr, *Zieleńce-Mir-Dubienka 1792,* Bellona, Warsaw, 2000, pp. 48-75.
* Генерал от инфантерии Михаил Васильевич Каховский (1734–1800), «Военная история 2-й половины XVIII века»
* Каховский, граф Михаил Васильевич (Большая биографическая энциклопедия), Большая биографическая энциклопедия, academic.ru

## Išnašos
Apostolas Nikolajevas-Strumskis

**Apostolas Nikolajevas-Strumskis** (, 1896 m. kovo 29 d. Sofijoje, Bulgarija – 1971 m. rugsėjo 23 d. ten pat) – bulgarų kompozitorius bei dirigentas.

## Biografija
A. Nikolajevas-Strumskis gimė 1896 m. kovo 29 d. Sofijoje, Bulgarijos sostinėje. Tėvas Nikolajus Nikolajevas (1852–1938) taip pat buvo dirigentas.

Iki 1935 m. Strumskis buvo Aleksandro Nevskio katedros regentas, o vėliau - Šv. Savaitės katedros regentas. 

Mirė 1971 m. rugsėjo 23 d. „Dieviškosios liturgijos“ ir kitų daugiabalsių vokalinių kompozicijų kanoniniais bažnytinės slavų kalbos tekstais autorius. A. Nikolajevo-Strumskio „Didžioji doksologija“ priklauso prie dažniausiai atliekamų stačiatikių choralinės muzikos kūrinių.

## Šaltiniai
Zenonas Slaviūnas

**Zenonas Slaviūnas** (1907 m. sausio 14 d. – 1973 m. kovo 12 d.) – Lietuvos folkloristas, muzikologas, pedagogas, chorvedys.

## Biografija
Gimė kaip Zenonas Slavinskas Skaudvilės vargonininko Jono Slavinsko šeimoje. Iš tėvo išmoko groti vargonais, fortepijonu. Nuo 1927 m. studijavo Vytauto Didžiojo universitete, vadovavo Kauno gimnazijos chorui. 1930–1932 m. vadovavo Vytauto Didžiojo universiteto chorui ir mažajam simfoniniam orkestrui, privačiai mokėsi muzikos pas Juozą Gruodį, Aleksandrą Kačanauską. 1934 m. Berlyne studijavo naujausią garso įrašų techniką ir metodiką. 1946 m. baigė Vilniaus universitetą. 1951 m. tobulinosi TSRS mokslų akademijos Etnografijos instituto aspirantūroje.

Zenonas Slaviūnas buvo vienas svarbiausių lietuvių tradicinės muzikos, choreografijos, poezijos rinkėjų ir sistemintojų. 1934–1935 m. buvo įkūręs Tautos melodijoms rinkti ir tvarkyti komisiją. 1934 m. sudarė instrukciją, kaip įrašinėti ir rinkti tautosaką, į šią veiklą įtraukė ir muzikus. 1935–1939 m. Lietuvių tautosakos archyvo melodijų tvarkytojas ir fonografuotojas. 1940–1941 m. LTSR mokslų akademijos mokslinis sekretorius. 1941–1944 m. Lietuvos mokslų akademijos Etnologijos instituto Tautosakos poskyrio Fonogramų kabineto vedėjas. 1945–1947 m. LTSR mokslų akademijos Istorijos instituto Tautosakos sektoriaus vedėjas. 1945–1973 m. dėstė Vilniaus pedagoginiame institute; 1952–1959 m. Lietuvių ir užsienio literatūros katedros vedėjas. Nuo 1958 m. – docentas, filologijos mokslų kandidatas.

## Bibliografija
* *Lietuvių kanklės* (1937 m.)
* *Lankas – pirmykštis lietuvių liaudies muzikos instrumentas* (1939 m.)
* *Liaudies papročiai ir mitiniai įvaizdžiai Mažvydo raštuose* (1947 m.)
* *Tarybinė tautosaka* (1963 m.)
* *Šokių ir žaidimų dainos* (1963 m.)
* *Kristijono Donelaičio ryšiai su tautosaka* (1965 m.)
* *Donelaitis ir muzika* (1965 m.)
* *Zur litauischen Vokalpolyphonie* („Apie lietuvių liaudies polifoniją“, 1967 m.)
* *Sutartinių daugiabalsiškumo tipai ir jų chronologijos problema* (1969 m.)
* *Polifoninių sutartinių geografinio paplitimo problema* (1974 m.)

Zenonas Slaviūnas parengė ir išleido leidinius *Lietuvių liaudies šokiai* (1953 m.) ir *Sutartinės* (3 t., 1958–1959 m.).

## Šaltiniai
Sesės

**Sesės** – 2024 m. drama, kurią parašė ir režisavo Laurynas Bareiša. Filme vaidina Gelminė Glemžaitė, Agnė Kaktaitė, Giedrius Kiela ir Paulius Markevičius.

Pasaulinė filmo premjera įvyko 77-ajame Lokarno kino festivalyje, kur Bareiša buvo apdovanotas už geriausią režisūrą, o pagrindiniai filmo aktoriai – už geriausią vaidybą. Tai Lietuvos ir Latvijos bendros gamybos filmas, kuris buvo išrinktas kaip Lietuvos pretendentas „Oskarui“ už geriausią tarptautinį filmą 97-ojoje „Oskarų“ teikimo ceremonijoje, bet nebuvo nominuotas.

## Siužetas
Ernesta ir jos sesuo Justė su savo vyrais (atitinkamai Lukas ir Tomas) bei vaikais savaitgalį susirenka į sodybą prie ežero. Išvyka tampa siaubo scena, kai Justės dukra įkrenta į ežerą ir nesugeba nuplaukti į saugią vietą. Keliuose prisiminimuose atskleidžiamos detalės apie nelaimingą atsitikimą ir jo padarinius, o šeima bando gyventi toliau.

## Vaidmenys
: *Aktorius – veikėjas*
* Gelminė Glemžaitė – Ernesta
* Agnė Kaktaitė – Justė
* Giedrius Kiela – Tomas
* Paulius Markevičius – Lukas
## Filmo gamyba
Laurynas Bareiša buvo filmo scenarijaus autorius, režisierius ir kinematografas, o filmą prodiusavo jo kompanija „Afterschool Production“. Kurdamas scenarijų konsultavosi su medikais, kad daugiau sužinotų apie sausąjį skendimą.

## Atsiliepimai
### Kritikai
„Sesės“ sulaukė teigiamo kritikų įvertinimo. „Rotten Tomatoes“ svetainėje filmas įvertintas 92 % teigiamai ir vidutiniškai gavo 7,5/10 balo, remiantis 10 surinktų recenzijų.

Filmas buvo išrinktas kaip Lietuvos pretendentas „Oskarui“ už geriausią tarptautinį filmą 97-ojoje „Oskarų“ teikimo ceremonijoje.

### Apdovanojimai ir nominacijos

## Nuorodos
* 
* 
* 
## Išnašos
Asklepiadas

**Asklepiadas** () – senovės graikų lyrikas iš Samo salos, gyvenęs III a. pr. m. e. Greičiausiai taip pat buvo apsistojęs Aleksandrijoje. Teokrito bičiulis.

Dabartinius laikus pasiekė apytikriai 40 epigramų, iš kurių didžiuma erotinės, kelios užstalės dainos. Visgi abejojama, ar būtent jis sukūrė visas epigramas, kurių autoriumi įvardijamas Graikų antologijoje. Asklepiado kūrinių kalba apibūdinama kaip nesudėtinga, tačiau vaizdinga. Patobulino graikų lyrikos metriką. Asklepiadinės eilutės ir asklepiadinės strofos pavadinimai kildinami iš jo vardo.

## Išnašos
Vilja Alemana

**Vilja Alemana** ( 'vokiečių miestelis') – Čilės miestas ir komunos centras Valparaiso regione, į rytus nuo Vinja del Maro.

1894 m. įkūrė italų ir vokiečių imigrantai. Miesto vėliavoje pavaizduotos Vokietijos imperijos ir Vokietijos vėliavos.

## Istorija
Vilja Alemana buvo įkurta Čilės geležinkelio plėtros pradžioje. Iš pradžių čia buvo tik laukai, nedidelis vynuogynas, medžiai ir gėlės, tarp kurių dominavo gudobelės. 1894 m. lapkričio 8 d. vietovėje įkurtas miestelis pavadinimu *Viña Miraflores*.

1918 m. sausio 5 d. įkurta Vilja Alemanos komuna, bet 1928 m. ji buvo prijungta prie Kilpujės. 1933 m. birželio 7 d. atsiskyrė nuo Kilpujės ir komuna buvo atkurta.

## Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Vilja Alemana yra užmezgusi partnerystės ryšius:
*  Betliejus, Palestina

## Išnašos
Antiklinorijus

**Antiklinorijus** (iš *anti…* ir  – 'lenkiu' + *oros* – 'kalnas') – stambus ir sudėtingas išlenktas Žemės plutos geologinis darinys, kurį sudaro daug besikaitaliojančių raukšlių (antiklinų, sinklinų). Jos suformuoja vieną bendrą antiklinos tipo pakilumą, kurios didelis spindulys. Dariniui būdinga pailga forma, nedideli sparnų polinkio kampai.

Antiklinorijai susiformuoja geosinklinose, kai Žemės pluta ilgą laiką kyla ir raukšlėjasi. Dažniausiai nemažą plotą (keletą šimtų kilometrų) užimanti antiklininė smulkių raukšlių virtinės išgauba paviršiaus reljefe suformuoja kalnagūbrius (tarp jų Didysis Kaukazo kalnagūbris, Uraltau, Tarbagatajus).

Šios geologinės struktūros raukšlės šlaituose pereina į stūmius ir antstūmius. Raukšlių ašinių plokštumų išsidėstymas primena vėduoklę. Didelių magmos intruzijų pasitaiko vidurinėse dalyse. Seniausios uolienos paviršiuje atsiveria ties antiklinorijaus ašimi, o šonuose jos jaunesnės (šalimais esančiuose sinklinorijuose paviršiuje atsiveria jaunesnės ir ne tokios metamorfizuotos uolienos).

## Išnašos
Žmogus vilkas (2025 filmas)

**Žmogus vilkas** () – 2025 m. amerikiečių siaubo filmas, kurį režisavo Leigh Whannell. Tai 1941 m. filmo „Žmogus vilkas“ perdirbinys. Vaidina Christopher Abbott, Julia Garner ir Sam Jaeger.

Lietuvos kino teatruose pasirodė 2025 m. sausio 17 d. ir sulaukė vidutiniškų kritikų vertinimų.

## Siužetas
Filmo veiksmas sukasi aplink vyrą, kuris siekia apsaugoti savo žmoną ir dukrą nuo vilkolakio, tačiau pats užsikrečia ir pamažu juo virsta.

## Vaidmenys

: *Aktorius – veikėjas*

* Christopher Abbott – *Blake Lovell*
* Julia Garner – *Charlotte Lovel*
* Sam Jaeger –  *Grady Lovell*
* Matilda Firth – *Ginger Lovell*
* Benedict Hardie – *Derek*
* Ben Prendergast – Vilkolakis

## Filmo gamyba
2014 m. liepą „Universal Pictures“ paskelbė apie bendros kino franšizės, vėliau pavadintos „Tamsiąja visata“ (*Dark Universe*), planą. „Žmogaus vilko“ (1941 m.) perdirbinys turėjo būti šios franšizės dalis. 2017 m. buvo išleistas pirmasis „Tamsiosios visatos“ filmas „Mumija“, kuris patyrė ir kritikų, ir komercinę nesėkmę, todėl „Universal“ nusprendė sutelkti dėmesį į savarankiškas istorijas ir atsisakyti bendros visatos koncepcijos, atšaukdama „Žmogų vilką“ ir kitus kurtus filmus.

2020 m. liepą pradėtos derybos su Leigh Whannell dėl režisūros ir scenarijaus. Pirmąjį scenarijaus variantą jis parašė kartu su žmona Corbett Tuck, pasitelkdami COVID-19 pandemijos sukeltą uždarumo ir izoliacijos jausmą, kad paliestų ligos ir mirties neišvengiamumo temą, siužetą išdėstydami daugiausia vienoje vietoje, kad drama būtų „intymi“, ir pasitelkdami tėvystės ir santuokos temas. Liga, kuria filme suserga pagrindinis veikėjas, turi priminti neurodegeneracines ligas, pavyzdžiui, šoninę amiotrofinę sklerozę, nuo kurios mirė artimas Whannell draugas.

Pagrindiniai filmavimo darbai prasidėjo 2024 m. kovo 17 d. Naujojoje Zelandijoje.

## Atsiliepimai
Recenzijų suvestinėje „Rotten Tomatoes“ 53 % iš 171 kritikų atsiliepimo yra teigiami, o vidutinis įvertinimas – 5,7/10. „Metacritic“, kuri naudoja svertinį vidurkį, remdamasi 44 kritikais, filmui skyrė 51 balą iš 100 galimų, o tai reiškia, kad vertinimai yra „vidutiniški“.

## Nuorodos
* 
* 
* 
## Išnašos
Butonas

**Butonas** () – sala Indonezijoje, prie pietrytinio Sulavesio salos galo, grupėje su Munos, Vovonio, Kaboenos salomis. Plotas – 4408 km². Sala kalnuota (aukštis iki 1190 m), tankiai apaugusi atogrąžų miškais. Yra gamtinio asfalto telkinių.

Butonas priklauso Pietryčių Sulavesio provincijai. 2020 m. čia gyveno 414 899 gyventojai. Pagrindinė gyvenvietė ir uostas – Baubau. Gyventojai daugiausia butoniečiai, vartojantys butoniečių (čiačiajų kalbą). Taip pat vartojamos kitos Munos–Butono pogrupio kalbos.

Verčiamasi kokospalmių auginimu, tikmedžių kirtimu, perlų rankiojimu. Ruošiama kopra, džiovinta žuvis, cukrus, tabakas, kava, sago miltai. Pakrančių gyventojai verčiasi žvejyba, audimu, vario apdirbimu.

Butonas (vadintas Butongu) pateko į Ternatės įtakos sferą. Nuo XIV a. iki XX a. vid. salą valdė Butono sultonatas.


Bau-Bau.jpg|Baubau miestas
Kampung MHA Rongi.jpg|Sandang Pangano kaimas
Sampolawa Bay, Buton Island.jpg|Sampolavos įlanka
Andrydenisah1.jpg|Šventės dalyvių pasirodymas Butone


## Šaltiniai
Muna (sala)

**Muna** (, munų k. *Witeno Wuna*) – sala Indonezijoje, prie pietrytinio Sulavesio salos galo, Floreso jūroje, grupėje su Butono, Vovonio, Kaboenos salomis. Plotas – 2889 km². Sala kalvota (aukštis iki 445 m). Sutinkamos babirusos, kuskusai.

Muna priklauso Pietryčių Sulavesio provincijai. 2020 m. čia gyveno 368 654 gyventojai. Pagrindinė gyvenvietė ir uostas – Raha, įsikūrusi prie Butono sąsiaurio priešais Butono salą rytuose. Gyvena munai, butoniečiai (vartoja Munos–Butono kalbas), taip pat bugiai, javiečiai. Tikinčiųjų dauguma – musulmonai.

Verčiamasi ryžių, šakniavaisių auginimu, renkamos sago palmės, jūros agurkai.


Sea in Tampo Village, Napabalano District, Muna Regency, South East Sulawesi, Indonesia.jpg|Tampo kaimas
COLLECTIE TROPENMUSEUM Inwoners uit Laboenti op het eiland Moena Zuidoost-Celebes TMnr 10005691.jpg|Munai
Flickr - JennyHuang - calm.....jpg|Jūros pakrantė
Tugu Jati Raha.jpg|Paminklas Rahoje


## Šaltiniai
Oleksandras Kurcevas

**Oleksandras Kurcevas** (*Курцев Олександр Сергійович*, *Oleksandr Kurtsev*; g. 2002 m. rugsėjo 26 d.) – Ukrainos futbolininkas, puolėjas, galintis žaisti saugo (vingerio) pozicijoje.

## Karjera
Kitados priklausė Charkivo „Metalist“ jaunimo komandoms. 2022 m. persikėlė į FK Metta (Latvija).

### „Metta“ klubas
2023–2024 m. rungtyniavo FK Metta (Latvija). Latvijos aukščiausioje lygoje (Virslīga) sužaidė penkiasdešimt rungtynių ir pasižymėjo šešiais įvarčiais. 2023 m. balandžio 7 d. pelnė pirmąjį savo įvartį Latvijos futbolo čempionate, rungtynėse prieš BFC Daugavpils. Po Kurcevo tikslaus smūgio rezultatas tapo 2-1, o rungtynės baigėsi „Metta“ klubo pergale 3-2.

### „Džiugo“ klubas
2025 m. sausio 19 d. pranešta, kad sutartis buvo pasirašyta su „Džiugo“ klubu.

2025 m. kovo 8 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš „Kauno Žalgirį“. Po Romualdo Jansono perdavimo antrą susitikimo minutę įvartį pelnė Amine Benchaib ir kauniečiai pirmavo (1-0). Oleksandras Kurcevas susitikimą pradėjo ant atsarginių suolelio, o aikštėje pasirodė po keitimo 72 minutę. Netrukus (75 min.) pelnė pirmąjį įvartį, o  88 minutę pasižymėjo dar kartą ir Telšių „Džiugas“ išplėšė pergalę rezultatu 2-1.

2025 m. kovo 29 d. pelnė du įvarčius LFF taurės turnyro rungtynėse prieš Naujosios Akmenės „Cementininką“. Futbolininkas susitikimą pradėjo ant atsarginių suolelio, o aikštėje pasirodė po keitimo antrojo kėlinio pradžioje. 47 ir 53 minutėmis pelnė įvarčius ir telšiškiai pirmavo rezultatu 3-0. Varžovai du kartus pasiuntė kamuolį į vartus nuo 11 metrų žymos, o „Džiugas“ nugalėjo rezultatu 3-2 ir pateko į kitą turnyro etapą.

### „Panevėžio“ klubas
2025 m. gruodžio 6 d. oficialiai pranešta, kad futbolininkas prisijungė prie FK Panevėžys.

2026 m. vasario 22 d. oficialiai debiutavo Lietuvos čempionate TOPLYGA rungtynėse prieš „Sūduvą“. Susitikimą pradėjo startinėje sudėtyje ir žaidė iki finalinio švilpuko. Rungtynės baigėsi nulinėmis lygiosiomis (0–0).

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo A lygoje;

## Išnašos

## Nuorodos
* toplyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Mohamed Youla

:: Nemaišyti su Mohamed Youla (g. 1996)

**Mochamedas Jula** (*Mohamed Youla*; g. 2001 m. balandžio 17 d.) – gvinėjiečių kilmės futbolininkas, gynėjas. Turi Švedijos ir Gvinėjos pilietybes.

## Karjera
Kitados priklausė BK Forward jaunimo ugdymo sistemai. Profesionalo karjerą pradėjo Geteborgo GAIS klube (Švedija). 

2022–2023 m. žaidė Saudo Arabijoje, kur atstovavo Al-Tai FC. 2023 m. grįžo į Švediją ir prisijungė prie Erebru „Syrianska“ (Ettan Norra).
 
### „Žalgirio“ klubas
2025 m. sausio 18 d. oficialiai pranešta, kad pasirašyta sutartis su „Žalgirio“ klubu.

2025 m. vasario 22 d. oficialiai debiutavo klube Supertaurės rungtynėse prieš Gargždų „Bangą“. Supertaurės laimėtojai paaiškėjo tik baudinių serijos metu.

2025 m. gegužės 31 d. sužaidė pirmąsias savo rungtynes A lygoje prieš Vilniaus „Žalgirį“. Po Vilniaus Piliukaičio tikslaus smūgio telšiškiai pirmavo (1-0), tačiau nesugebėjo išlaikyti persvaros ir susitikimas baigėsi lygiosiomis (1-1).

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo A lygoje;

## Laimėjimai
;  su FK Žalgiris
*  **Supertaurės laimėtojas**: 2025 m.

## Rinktinės
2024 m. futbolininkas buvo pakviestas į Gvinėjos olimpinę (U-23) rinktinę.

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* FK ŽALGIRIS
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Dino Salčinović

**Dinas Salčinovičius** (*Dino Salčinović*; g. 2001 m. gruodžio 8 d.) – bosnių kilmės Švedijos futbolininkas, saugas.

## Karjera
Kitados priklausė BK Forward jaunimo ugdymo sistemai. Profesionalo karjerą pradėjo Erebru „Syrianska“ klube (Ettan Norra). Atstovavo klubui nuo 2021 m., o 2024 m. buvo komandos kapitonu. Per keturis sezonus Ettan Norra lygoje sužaidė daugiau nei šimtą rungtynių ir pelnė septyniolika įvarčių.
 
### „Žalgirio“ klubas
2025 m. sausio 18 d. oficialiai pranešta, kad pasirašyta sutartis su „Žalgirio“ klubu.

2025 m. kovo 7 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš Vilniaus „Riterius“. Susitikimas baigėsi rezultatyviomis lygiosiomis 3-3.

2025 m. gegužės 10 d. pasižymėjo pelnydamas du įvarčius A lygos rungtynėse prieš „Riterius“. „Žalgiriečiai“ palaužė varžovus rezultatu 2-0.

 oficialiai pranešta, kad abipusiu susitarimu palieka klubą.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  Rungtyniavo A lygoje;

## Laimėjimai
;  su FK Žalgiris
* **[[A lyga|A lygos čempionas]]** TBA

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* FK ŽALGIRIS
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Kulėšų geležinkelio stotis

**Kulėšų geležinkelio stotis** – buvusi stotis vakarų Lietuvoje, Kulėšų kaime (Šilutės rajonas), galinė Šilutės–Kulėšų geležinkelio ruožo stotis. Stotis buvo šiek tiek į šiaurę nuo plento, šalia jos veikė muitinė, šalia pat į rytus buvo Vokietijos–Rusijos imperijų siena.

## Istorija

Šilutės–Kulėšų geležinkelis buvo baigtas statyti 1913 m. gruodį. Tada pradėjo važinėti traukiniai į Šilutę ir atgal 4 kartus per dieną, sekmadieniais – 5 kartus, kad į bažnyčią suspėtų žmonės. Apylinkių laukininkai į vagonus kraudavo išaugintus bekonus, pieną, kitas prekes ir gabendavo į Šilutę ir toliau. 1923 m. sausį Klaipėdos sukilimas palietė ir Kulėšus – sausio 10–11 d. naktį Kulėšų stotį puolė majoro P. Jakšto-Kalvaičio vadovaujama III grupė, o S. Dariaus grupė atkirto kelią nuo Kulėšų iki Šilutės. Lietuviai pasipriešinimo nesutiko, III grupė puolė išilgai geležinkelio linijos, užimdama telegrafo-telefono centrines ir nuginkluodama žandarus. Nors tarpukariu Klaipėdos kraštas atiteko Lietuvai, tačiau geležinkelis tebepriklausė vokiečių bendrovei.

1939 m. Klaipėdos kraštas grąžintas Vokietijai, tad Kulėšų stotis vėl atsidūrė Vokietijoje. Po II pasaulinio karo geležinkelis išardytas, panaikinta ir stotis. Geležinkelis ir daug pasienio įstaigų sovietmečiu sunaikinta.

## Šaltiniai
Tanimbaro salos

**Tanimbaro salos** (, dar vadinamos *Timur laut*) – salynas rytų Indonezijoje, Molukų provincijoje, tarp Bandos ir Arafūros jūrų, į rytus nuo Timoro salos. Bendras plotas – 5439 km².

Tanimbaro salyną sudaro apie 30 salų. Didžiausia – Jamdena (plotas 2981 km²), kurios pietiniame krante įsikūręs pagrindinis salų uostamiestis Saumlakis. Rytinė salos pakrantė kalvota, apaugusi tankiomis džiunglėmis, o vakarinė žema ir pelkėta. Iš šiaurės Jamdeną supa Larato sala (216 km²), pasižyminti uolingomis pakrantėmis, aukštais skardžiais ir tankiomis džiunglėmis, iš pietų – Selaru (353 km²), kuri gana lėkšta ir su savanų augalija. Kitos didesnės salos – Vuliaru (150 km²), Seira, Selu, Molu. Priešingai nei daugelyje kitų Indonezijos salų, Tanimbaro salose nevyksta vulkaniniai reiškiniai. Upių nedaug, todėl stinga gėlo vandens.

2023 m. Tanimbaro salose gyveno ~130 tūkst. gyventojų, jos sudaro Tanimbaro salų regenciją. Gyventojai daugiausia papuasiškos kilmės, tačiau persimaišę su austroneziečiais. Vartojama jamdenų kalba. Dauguma krikščionys, yra šiek tiek musulmonų ir vietinių tikybų išpažinėjų. Tradiciniai būstai statomi iš medienos ir palmių lapų, ant polių, į vidų patenkama iš apačios. Namo stulpai gausiai išpuošiami. Auginami kukurūzai, ryžiai, papajos, kokospalmės, sago palmės, mangai, jamsai, bananai. Rankiojami jūros agurkai, vežlių kiaukutai, laikomos kiaulės, kalamas varis, geležis, auksas.

Tanimbaro salos portugalų žemėlapiuose žymimos nuo XVI a. vid. Galimai jas 1522–1526 m. pasiekė Martinas Alfonsas de Melas arba Gomešas de Sekeira. 1629 m. salas pasiekė olandai, o 1639 m. paskelbė į jas pretenzijas, tačiau faktiškai jas užvaldė 1900 m.


Peta Kepulauan Tanimbar - Map of Tanimbar Islands.jpg|Salyno žemėlapis
COLLECTIE TROPENMUSEUM Twee mannen van de Tanimbar-eilanden TMnr 10005714.jpg|Tanimbaro salų gyventojai (~XX a. pr.?)
COLLECTIE TROPENMUSEUM Kampong met paalwoningen en offerplaats op een strand op de Tanimbar-eilanden TMnr 10000872.jpg|Kaimas Jamdenos saloje (~XX a. pr.?)
Adaut - panoramio (1).jpg|Adauto kaimas Selaru saloje
Saumlaki tepi laut.jpg|Saumlakio miestas


## Šaltiniai