open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Latvijos etnokultūrinės sritys

**Latvijos etnokultūrinės sritys** – formaliai pripažinti atskiri regionai Latvijoje. Nors kai kurie regionai yra pripažįstami kaip visiškai kultūriškai atskiros sritys, kitų regionų atsiradimas lemtas istorinių aplinkybių, tokių kaip priklausymas skirtingoms valstybėms arba atskiriems administraciniams ar kitokiems vienetams. Latvijos Konstitucija pripažįsta 4 atskirus regionus: **Kuržemė**, **Žiemgala**, **Latgala** ir **Vidžemė**.

## Sritys
* Kuršas (, ), išsidėsčiusi vakarinėje Latvijos dalyje, apribota Baltijos jūros vakaruose ir Rygos įlankos rytuose. Pietryčiuose ribojasi su Žiemgala. Lietuva – pietuose. Pagrindiniai miestai – Liepoja ir Ventspilis. Savivaldybės: Aizputė, Alsunga, Bruocenai, Dundaga, Durbė, Gruobinia, Kandava, Kuldyga, Nyca, Paviluosta, Priekulė, Ruoja, Rucava, Saldus, Skrunda, Talsai, Vainiauda ir Ventspilis.
* Žiemgala () išsidėsčiusi centrinėje Latvijos dalyje. Žiemgala ribojasi su Kuržeme vakaruose, Rygos įlanka ir Dauguvos upe šiaurėje, kurios regioną skiria nuo Vidžemės, Sėla rytuose ir Lietuvos siena pietuose. Pagrindinis miestas – Jelgava. Čia išsidėsčiusios savivaldybės: Aucė, Balduonė, Bauskė, Duobelė, Engurė, Iecava, Jaunpilis, Jelgava, Ozolniekai, Rundalė, Tervetė, Tukumas ir Vecumniekai. Tradicinei Žiemgalai taip pat priklausė šiaurinė Šiaulių apskrities dalis Lietuvoje: Joniškio ir Akmenės rajonai.
** Sėla () dažnai laikoma Žiemgalos dalis. Sėla išsidėsčiusi rytinėje Žiemgalos provincijos dalyje pagal 1939 m. ribas. Apima Aizkrauklės, Daugpilio ir Jėkabpilio apylinkes į pietus nuo Dauguvos upės. Tradiciškai į Sėlą taip pat įtraukiama šiaurės rytiniai Lietuvos regionai, Rokiškio ir Zarasų apylinkės. Pavadinta pagal čia gyvenusią sėlių gentį.
* Vidžemė (), taip pat žinoma kaip Livonija, nors sudaro tik mažą dalį tradicinės Livonijos. Dabartinė Vidžemė yra dalis buvusios Švedų Livonijos, kartu su Rygos miestu. Pagrindiniai miestai – Ryga, Valka, Maduona, Valmiera. Ribojasi su Rygos įlanka vakaruose, Estija šiaurėje, Latgala rytuose, pietuose yra apribota Dauguvos upės.
* Latgala (, ), likusi Žespospolitos dalimi po 1629 m. Altmarko sutarties, priklausė Infliantų vaivadijai. Svarbiausi miestai – Daugpilis, Rezeknė ir Jėkabpilis. Apribota Dauguvos upės pietuose, Rusijos rytuose ir Vidžemės vakaruose.

Kai kuriais atvejais, Kuržemė ir Žiemgala yra laikomi kaip vienas regionas. Taip yra dėl politinio Latvijos suskirstymo tarp 1629 ir 1917 m., kai Kuršas ir Žiemgala buvo laikomi vienu administraciniu vienetu. Šis vienetas iš pradžių buvo vadintas Kuršo kunigaikštyste, paskui, jau kaip Rusijos imperijos dalis priklausė Kuršo gubernijai. Vidžemė ir Latgala buvo laikyti atskirais politiniais vienetais.

Dėl tokio skirstymo lieka trys regionai: Kuržemė (įskaitant Žiemgalą ir Sėlą), Vidžemė ir Latgala. Šis skirstymas jau nėra taip plačiai naudojamas, tačiau tiek Latvijos herbe, tiek ant Laisvės paminklo Rygoje yra trys žvaigždės: Kuržemė, Vidžemė ir Latgala, susijungusios į vieną Latviją 1918 m.

## Taip pat skaitykite
* Latvijos administracinis suskirstymas
* Latvijos planiniai regionai
* Latvijos statistiniai regionai

## Šaltiniai
Klaipėdos krašto rūbai

**Klaipėdos krašto tautiniai rūbai**  – lietuviškojo tautinio kostiumo stilius Klaipėdos krašte, vieninteliame, kuriame vyravo liuteronų tikėjimas. Save vadino lietuvininkais.

## Tautinis kostiumas

Klaipėdos krašte (Mažojoje Lietuvoje) moterų marškiniai pasiūti specifiniu, kitur Lietuvoje nežinomu būdu: gausiai labai smulkiai suraukti apie kaklą, su reglano kirpimo perpetėmis (taip sukirpti marškiniai kildinami iš renesanso mados ir dažniau aptinkami toliau į pietus gyvenančių tautų liaudies kostiume). Prijuostės baltos, su įaustais raudonais raštais.

Ragainės sijonai buvo languoti, raudonai mėlyni arba raudonai žali, Tilžės – išilgai dryžuoti, primenantys žemaitiškus. Liemenės su plačiomis iškirptėmis ant krūtinės ir nugaroje, iš naminio vienspalvio audinio. Prie juosmens moterys ir merginos segėjo plokščią, puošniai siuvinėtą krepšelį – *delmoną*.

Nuotakos XIX a. pradžioje dėvėdavo įspūdingą kyką - aukštą cilindro formos galvos apdangalą, padarytą iš juodo aksomo arba fetro. Jaunamartės kykas, pasiūtas iš pintinių nėrinių, užtemptų ant specialaus karkaso, iš viršaus būdavo apgobiamas plonu šydu. Turinčios vaikų moterys galvą aprišdavo didele balta skara, surišta pakaušyje, būtinai prispaudžiant laisvąjį skaros kampą. Moterys dėvėjo linines drobules. Drobulė lankstoma į tris dalis ir dėvima šiek tiek nuleista nuo pečių.

Vėlyvojo laikotarpio Klaipėdos krašto moterų aprangoje vietoje marškinių ir liemenės pradėtas dėvėti trumpas, prie liemens prigludęs švarkelis. Kostiumas gerokai patamsėjo. Tą nulėmė ir religinis liuteronų judėjimas su griežtesniais papročiais. Tamsios spalvos, ypač juoda, pradėtos laikyti gero skonio, doro, pamaldaus gyvenimo būdo įrodymu. 

Klaipėdiškiai vyrai mūvėjo ne tik ilgomis, bet ir trumpomis kelnėmis, kaip Vakarų Europoje. Jų sermėgos ilgai buvo siuvamos pagal XVIII a. madą, su klostytais įsiuvais šonuose. Madingos buvo mėlynos ir juodos sermėgos. Vyrai juosėdavo ne tik juostomis, bet ir spalvotai siuvinėtais bei odiniais diržais. 

## Nuorodos

* Klaipėdos krašto etninė kultūra. Tautinis kostiumas
* Tautinio kostiumo paroda. Mažoji Lietuva (Klaipėdos kraštas) (Nalšios muziejus)
Alytaus SRC-MFK

**Alytaus SRC-MFK** – Lietuvos futbolo klubas iš Alytaus.  Šis straipsnis apie moterų ekipą, rungtyniavusią Lietuvos futbolo čempionate.

## Istorija

2006 m. buvo suburta Alytaus SRC merginų futbolo ekipa. Dalyvavo Moterų futbolo A lyga pirmenybėse. Alytaus sporto ir rekreacijos centro ir Alytaus moterų futbolo klubo jungtinė ekipa 2016 m. tapo Pirmos lygos nugalėtojomis.

Nepasinaudojusios teise žaisti aukščiausiame divizione,  2017 m. alytiškės rungtyniavo Pirmos lygos pirmenybėse. Jų tikslas buvo apginti Pirmos lygos nugalėtojų vardą. Tačiau to nepavyko padaryti.

2018 m. komanda vadinosi Alytaus SRC-DFK „Dainava“ ir dalyvavo Centro regiono atrankinės grupės kovose. Savo grupėje užėmė antrą vietą ir pateko į ketvirtfinalį, tačiau pralaimėjo panevėžietėms.

## Klubo spalvos
Alytaus SRC-MFK žaidžia tradiciniais raudonai-geltonais marškinėliais (vertikalios juostos raudona-geltona), raudonais šortais ir raudonomis kojinėmis.

## Treneris
Alytaus SRC-MFK treneris Robertas Klimavičius (2016, 2017).

## Pasiekimai
2016 m. LMFA Pirmoje lygoje iškovota pirmoji vieta, finale įveikus Vilniaus FM.

2017 m. SRC jaunių komanda salės futbolo turnyre užėmė trečią vietą.

## Sezonai
### SRC A lygoje

### Alytaus SRC-MFK

|}

## Sudėtis
*[[2017]] m. [[rugpjūčio 23]] d.*

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

 
|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

## Išnašos

## Nuorodos
* ASRC svetainė
* Facebook paskyra: "Alytaus sporto ir rekreacijos centras"
* Facebook paskyra: "Moterys už futbolą"
FC Amber

**FC „Amber“** – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus. 

## Istorija

2016 m. gruodžio 11 d. buvo įkurtas moterų futbolo klubas „Amber“. Klubas struktūroje buvo mergaičių futbolo akademija „Bitės“.

### 2017 m.

2017 m. „Amber“ sudarė jungtinę komandą su Vilniaus futbolo mokykla. Rungtyniavo Pirmoje lygoje. Jose užėmė trečią vietą.
 

Klubo tikslas – įgyti patirties ir kitais metais dalyvauti savarankiškai.

### 2018 m.

2018 m. apie jų veiklą nežinoma. Nedalyvavo pirmenybėse, nes atsirado kiti projektai ir dalis žaidėjų perėjo į kitas struktūras. Vilniaus regiono jungtinė komanda dalyvavo 2018 m. LMFA I lyga. Būtent šioje ekipoje darbavosi buvę Amber treneriai ir dalis žaidėjų.

### 2019 m.

Pirmoje lygoje ir vėl rungtyniavo Vilniaus regiono jungtinė komanda. Trenerių štabas buvo sudarytas išbuvusio Amber klubo. O 2020 m. ir šios ekipos nebeliko.

## Klubo spalvos

Žais rožinės spalvos marškinėliais, juodais šortais ir rožinėmis kojinės.

## Pasiekimai
; LMFA I lyga (II)
: Trečioji vieta: 2017 m.

## Sezonai

|}

## Sudėtis
*[[2017]] m. [[balandžio 14]] d.*

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

 (viena iš komandos įkūrėjų) kapitonė. 
 (DF, MF)

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

## Išnašos

## Nuorodos
* Facebook paskyra: FC „Amber“
* Facebook paskyra: „Moterys už futbolą“
MFK Ukmergė

**Ukmergės MFK „SC-Keliai“** – Lietuvos futbolo klubas iš Ukmergės. Moterų futbolo klubas, dalyvaujantis LMFA I lyga pirmenybėse.

## Istorija
Klubas turėjo įvairių pavadinimų pagal rėmėjus. Žinoma **Ukmergės „SC-TexTiliTe“** ir kitais pavadinimais.

Ilgą laiką rungtyniavo elitinėje moterų futbolo lygoje. Buvo viena iš stipriausių ekipų Lietuvos futbole moterų tarpe. 2008 m. iškovojo antrą vietą ir pasidabino sidabro medaliais.

Pataraisiais metais žaidžia Lietuvos moterų Pirmoje lygoje. 2015 m. tapo LMFA I lyga pirmenybių nugalėtojomis.

2017 m. dalyvavo LMFA I lyga pirmenybėse, kuriose užėmė antrą vietą.

2018 m. LMFA I lygos pirmenybėse savo grupėje liko ketvirtoje vietoje ir į antrą etapą nepateko.

2019 m. LMFA I lyga pirmenybėse pateko į Šiaurės grupę ir joje užėmė antrą vietą. pateko į antrą etapą ir nukeliavo iki mažojo finalo, kuriame net 0-6 nusileido Vilniaus regiono jungtinei komandai.

## Spalvinė gama
Raudoni marškinėliai ir juodi šortai.

Yra žaidę ir geltonais marškinėliais, bei žaliais šortais.

## Sezonai

|}

## Sudėtis
*[[2022]] m. [[balandžio 14]] d.*

## Treneriai
*  Darius Petraška

## Išnašos

## Nuorodos
* Facebook paskyra: "Ukmergės futbolistės"
* Facebook paskyra: „Moterys už futbolą“
Klaipėdos FM

**Klaipėdos futbolo mokykla** – Lietuvos futbolo mokyklos ekipa iš Klaipėdos.

## Istorija

Olimpinio rezervo vaikų ir jaunių sporto mokykla buvo įkurta 1975 metais. Nuo 1991 m. vadinasi Klaipėdos futbolo mokykla.

2017 m. LMFA I lyga pirmenybėse dalyvavo merginų komanda, kuri vadinosi **Klaipėdos FM - FK "Atlantas".** KFM auklėtiniai dalyvauja įvairaus rango jaunių pirmenybėse. Klubas taip pat turi salės futbolo komandą.

2019 m. debiutavo LFF Trečioje lygoje. 2021 m. pakilo į Antrą lygą.

Klubo jaunimo komanda 2023 m. rungtyniavo UEFA Jaunimo lygoje.

## Spalvinė gama
Geltoni marškinėliai ir mėlyni šortai.

## Sezonai

## Sudėtis
*Atnaujinta: * 

## Dubleriai

2020 m. debiutavo III lygoje, Klaipėdos apskrityje, ir užėmė antrąją vietą. Komanda vadinosi **Klaipėdos FM–2004**. 2021 m. toliau žaidė III lygoje, komanda vadinosi **Klaipėdos FM B**.

## Vyr. treneriai
* Algimantas Briaunys, nuo 2022 m.

## Salės futbolas

2018-2019 m. Klaipėdos miesto salės futbolo pirmenybėse žaidė A lygoje **Klaipėda FM-Atlantas** pavadinimu (varžybos vyko 2 vertikaliose lygose), užėmė 4 vietą tarp 10 komandų, ir pateko į ketvirtfinalį, kuriame pralaimėjo Plikiai-Rūgpienių Kaimas komandai. 

2019 m. Klaipėdos miesto salės futbolo Taurės varžybose komanda užėmė 2 vietą grupėje (viso buvo 4 grupės), ir pateko į ketvirtfinalį, kuriame pralaimėjo Port Mare komandai.

2019-2020 m. Klaipėdos miesto salės futbolo pirmenybėse žaidė A lygoje. Dėl kilusios COVID-19 pandemijos kovo mėn. varžybos buvo nutrauktos ir paskelbtos neįvykusiomis.

2023-2024 m. sezone sugrįžo į Klaipėdos miesto salės futbolo pirmenybes. Žaidė pirmenybių A lygoje, reguliariajame etape užėmė 1-ąją vietą, atkrintamąjame – 4-ą vietą.

## Žymūs auklėtiniai
* Aleksandras Fokinas
* Rolandas Bubliauskas
* Zenonas Atutis 
* Kęstutis Ruzgys
* Remigijus Pocius 
* Audrius Žuta 
* Viktoras Olšanskis 
* Marius Poškus
* Arūnas Šuika 
* Tomas Žiukas 
* Saulius Mikalajūnas 
* Rimantas Žvingilas 
* Vadimas Petrenko 
* Orestas Buitkus 
* Mindaugas Maksvytis
* Tomas Danilevičius 
* Andrius Gedgaudas 
* Robertas Poškus
* Robertas Ringys 
* Vidas Alunderis 
* Kęstutis Ivaškevičius 
* Povilas Šarūnas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali mokykylos svetainė
* Globalsportsarchive
* lietuvosfutbolas.lt (2021 m. Antra lyga; II etapas)
MFK Visaginas

**Visagino SC (moterys)** – buvusi Lietuvos moterų futbolo komanda iš Visagino. Yra dalyvavę LMFA I lyga pirmenybėse.

## Istorija

Moterų futbolas Visagine vystomas nuo 2004 metų.

Pirmoji moterų futbolo trenerė buvo Olga Rein. Nuo 2005 m. sportininkes pradėjo treniruoti ir iki šiol treniruoja treneris mokytojas Nikolaj Charlamov.

Geriausias šio laikotarpio pasiekimas – 2007 m. Lietuvos mažojo futbolo (gim.1991 m.) pirmenybėse iškovota 2-oji vieta. Tais pačiais metais merginos tapo nugalėtojomis futbolo turnyre Estijoje, kuriame anksčiau du kartus tenkinosi 2-ąja vieta.

Nuo 2005 m. sportininkės dalyvavo Lietuvos I lygos futbolo pirmenybėse. Geriausias pasiekimas – iš 16 komandų iškovota 9-oji vieta.

2010 m. Lietuvos futbolo taurės varžybose iš 22 komandų merginos iškovojo 9-ąją vietą.

2017 m. Jungtinė Visagino ir Ignalinos moksleivių namų komanda dalyvauja Pirmos lygos pirmenybėse. Ji vadinasi Visagino SC-ignalinos MN.
Pagrindo žaidėjų amžius vos 14–16 metų, o iš Ignalinos tik viena žaidėja. 
2017 m. sezono sudėtis:
Jagudina - vartininkė,
Čekanauskaitė - vartininkė/gynėja,
Visockytė - vartininkė/gynėja,
Andriulaitytė - gynėja,
Antonenkaitė - gynėja,
Petkūnaitė - gynėja,
Grigorjeva - gynėja,
Trošina - gynėja,
Jančiauskaitė - gynėja,
Skarudinaitė - saugė,
Miščanin -saugė,
Pachomovaitė - saugė,
Kisieliūtė - saugė,
Chrobostova - puolėja,
Kunafina - puolėja,
Černiavskaja - puolėja,
Pčelinceva - puolėja,
Šumanaitė - puolėja.

## Spalvinė gama
Tradiciškai balti marškinėliai ir mėlyni šortai. Iš Lietuvos futbolo federacijos gavo paramą: tamsiai žalios spalvos aprangas ir 2017 m. komanda žaidžia žalia apranga.

## Sezonai

|}
|}

## Treneriai
*   Olga Rein – 2004 m.
*  Nikolaj Charlamov (2005-2016)
*  Evelina Visockytė (2017)

## Sudėtis

*[[2017]] m. [[liepos 18]] d.*

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

   🛡️
|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

 (iš Ignalinos)

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

 🛡️ 

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

**Pastaba.** 🛡️ Tik pirmojoje sezono pusėje.

## Išnašos

## Nuorodos

* Facebook paskyra: „Visagino Sporto Centras“
* Facebook paskyra: „Moterys už futbolą“
Suvalkiečių rūbai

**Suvalkiečių tautiniai rūbai** – lietuviškojo tautinio kostiumo stilius Suvalkijoje.

## Istorija

Suvalkija – vėliausiai susiformavęs etnografinis regionas. Į karų išretintą Sūduvos kraštą kėlėsi naujieji gyventojai iš priešingo, dešiniojo Nemuno kranto. Į šiaurinę Sūduvą kėlėsi žemaičiai, o į pietinę – aukštaičiai ir dzūkai. Todėl dabartinių zanavykų tradiciniai kostiumai turi žemaičių ir klaipėdiečių bruožų, o kapsų – aukštaičių ir dzūkų.

Anksčiausiai Lietuvoje šiame regione buvo panaikinta baudžiava, be to, vėlesnės žemės reformos suteikė valstiečiams asmens laisvę, todėl XIX a. Suvalkijoje gyveno daug pasiturinčių valstiečių. Jų išeiginiai drabužiai buvo siuvami iš geros kokybės pirktinių ir naminių audinių, buvo sekama miestietiškos mados.

## Tautinis kostiumas

Suvalkietės marškiniai medvilniniai, tunikos sukirpimo, trumpi, siuvinėti baltu kiauraraščiu. Išsiskiria ypač plačiomis, ties perpete rauktomis rankovėmis. Sijonai tamsių sodrių spalvų, su išilginiais dryžiais, su įaustomis keliaspalvių dryželių grupėmis. Prijuostė – ryškiausia ir sudėtingiausia šventadienio aprangos dalis. Prijuosčių audinių kompozicija, o kartais ir pasiuvimu zanavykės skyrėsi nuo kapsių. Zanavykių – balto lininio dugno su išilgai įaustomis raudonų rinktinių geometrinių bei augalinių ornamentų juostomis. Mėgstamiausias – stilizuotas lelijų žiedų motyvas. Liemenės būdavo siuvamos iš brangių pirktinių medžiagų, ilgaskvernės. Trumpesnes liemenes nešiojo zanavykės. Tai vienintelės liemenės, ant kurių rišamos juostos. Juostų puošnumą padidina į galus įausti kutai ne tik iš siūlų, bet ir iš ruoželiais sukarpytų audinių.

Kapsės merginos nešiojo aukštus aukso spalvos galionus su gėlėmis ir plunksnelėmis apkaišytu viršumi. Zanavykės daugiau mėgo iš kelių spalvų biserio suvarstytas karūnėles – *karolines*. Ištekėjusios moterys nešiojo kykus, pasiūtus iš baltų nėrinių, naminės drobės, pirktinio šilko, taip pat ryšėjo ir skareles.

Vyrai rengėsi šviesių spalvų drabužiais. Nešiojo surdutus, pasiūtus iš milo pagal miesto madą. Po surdutu vilkėjo liemenę. Nešiojo skrybėles tiesiais kraštais, aukštomis kaubrėmis.

## Literatūra

* Teresė Jurkuvienė. *Lietuvių tautinis kostiumas*. Lietuvos liaudies kultūros centras. Vilnius: „Baltų lankų“ leidyba, 2008. ISBN 978-9955-23-166-0

## Nuorodos

* Tautinio kostiumo paroda. Suvalkija (Nalšios muziejus)
Škotijos-Šiaurės Airijos dujotiekis

**Škotijos-Šiaurės Airijos dujotiekis** – gamtinių dujų dujotiekis tarp Škotijos ir Šiaurės Airijos regionų Jungtinė Karalystėje.

1992 m. paskelbta apie Northern Ireland Electricity elektros tiekėjo privatizaciją, kurios metu parduota viena svarbiausių Šiaurės Airijos elektrinių Balylumfordo jėgainė britų koncernui British Gas. Dujų tiekimui elektrinėje užtikrinti bendrovė paskelbė apie planus statyti dujotiekį tarp Škotijos ir Šiaurės Airijos regionų. 1994 m. Anglijoje pradėti dujotiekio dalių liejybos darbai, o 1996 m. projektas jau buvo užbaigtas.

## Šaltiniai
Ukrainiečių tautinis kostiumas

**Ukrainiečių tautiniai drabužiai** () – tradiciniai ukrainiečių drabužiai,  naudojami nuo seniausių laikų iki šių dienų. Jie susiformavo bendro slavų etniškumo pagrindu XVI—XVIII a.

## Regioniniai ypatumai

Archajiškiausi tradicinių drabužių elementai labiausiai išsilaikė Polesėje (šiaurės vakaruose). Klasikiniu ukrainietišku rūbu laikomi drabužiai, kilę iš vidurio Priednieprės (Dniepras nuo Desnos iki Zaporožės). Pietiniuose Ukrainos regionuose pastebima įvairių tautų tradicinių drabužių įtaka. Podolės (pietvakarinės Vinycios ir Chmelnyckio sritys) gyventojų drabužiuose atsispindi ukrainiečių ir moldavų etninės kultūros įtaka, šiaurės vakarų regione – lenkų. Savitumais pasižymi ir Ukrainos kalniečių kostiumas.

Išskirtiniais ukrainiečių drabužių bruožais yra dekoratyvinė puošyba, įvairių medžiagų, konstrukcinių sprendimų ir priedų panaudojimas. Beveik iki XIX a. pabaigos atskiri elementai ir jų deriniai išsaugojo vietinius ypatumus, priklausomai nuo regiono, ypač Karpatuose. Ukrainiečių tautiniam kostiumui būdingi bendri bruožai: formos paprastumas, lieknas siluetas, turtinga puošyba, sodrios spalvos.

Marškiniai moterų aprangoje buvo svarbiausi. Jie įvairaus kirpimo, trumpesni už sijoną. Vakarinėse Ukrainos srityse marškinių rankovės puošiamosornamentais viršutinėje dalyje, prie peties, ties alkūne, šalia rankogalio. Siuvinėtų raštų spalvų gama – kaip žydinčioje pievoje. Prijuostės baltos, siuvinėtos, su įaustais raudonais raštais. Moterų galvos apdangalai atitikdavo jų amžių ir šeimyninį statusą.

Vyrų drabužiai buvo kuklesni negu moterų. Pažymėtinas neliemenuotų, plačių marškinių, kaip viršutinių drabužių dėvėjimo būdas. Priešingai nei rusai ar baltarusiai, kurie juos dėvi palaidus ar sujuostus, daugelyje Ukrainos regionų vyrai nešioja marškinius, jų apačias sukišę į kelnes. Ukrainiečių kelnės neįprastai plačios, maišiškos, ypač Zaporožės kazokų tradiciniai šarovarai.

## Galerija


Ukrainian girl by Nikolay Rachkov (2nd half 19 c., Chernigov museum).jpg|Ukrainietė mergina (Nikolajus Račkovas, XIX a.)
DSC 6559 (7634449416).jpg|Ukrainietės šokėjos
2006-04-26. Пасха красная 49.JPG|Siuvinėti drabužiai (*vyšivankos*)
Zakarpattya region Radunytsya.jpg|Užkarpatės apranga
Boratynski. 1 Poleszuk. Поліщуки.jpg|Polesės apranga
Ukrainians. Українці 1912.JPG|Dniepro slėnio apranga


## Nuorodos

* Voluinės ir Poliesės ukrainiečių tautinio kostiumo paroda iš Voluinės kraštotyros muziejaus
* Tautiniai ukrainiečių rūbai atstoja džinsus
Tungnafetlsjokutlis

**Tungnafetlsjokutlis** (isl. *Tungnafellsjökull*) – ledynas ir ugnikalnis Islandijoje, į šiaurės vakarus nuo Vatnajokutlio ledyno. Aukščiausia Tungnafetlsjokutlio viršūnė yra Hauhirna (isl. Háhyrna) – 1540 m virš jūros lygio. Ledyno plotas apie 48 km².
Skarinys

**Skarinis** (dar *taračkinis*) – dzūkų etnografinis rankšluostis su kutais, pašluostė, naudoti virtuvėje, namų buityje. Skariniu uždengdavo duoną ir rauginamų burokėlių statinaitę. Skariniu šluostėsi. Į skarinį susukdavo smulkius į kelionę imamus daiktus ar uždengdavo pintinę. Virtas ar keptas bulves supildavo ant skarinio, patiesto ant stalo. Ant skarinio dėjo iškeptus blynus. 

Skariniams gaminti naudodavo iš lininių ar mestų medvilniniais, o ataustų lininiais siūlais audinius. Išėmus audinį iš audimo staklių, galuose likdavo nesuaustų metmenų siūlų. Taupydamos siūlus moterys nukirpdavo gale esančią 50-120 cm, rečiau ilgesnę atraižą. Siūlus suskirstydavo vienodais pluošteliais. Pluoštelius susukdavo ir iš jų surišdavo ar supindavo pinikus (kutus). 

Yra užrašytas dzūko Petro Zalansko pateiktas pasakojimas apie *taračkinį*: 
:„*Raganos Jono rytą anksti pasikelia, saulei netekėjus, pasiima taračkinį. Tas taračkinis būna tokis keturkampis ir ilgi kutai. Raganos tuo taračkiniu po visų pievų rasas tąso, kad jis pasidarytų visas šlapias. Per kieno pievą pertęsia, iš to kaimyno karvės pieną paima. Ragana, parėjusi namo, tą taračkinį išgręžia drūtai, kad neliktų nė kiek vandenio. Paskui tą vandenį atiduoda savo karvėm išgerti. O tą taračkinį pakabina ant sienos, pasistato kibirą, tuos kutus traukia kaip karvės spenius, o karvių tų mini plauką  margė, juodė, žaloji  kokio būna plauko tų kaimynų karvės. Žmonės taip sako, kad raganos primelžia kelis kibirus pieno. Dar ne viskas. Po kiek laiko tos raganos pasiima tą taračkinį ir stengiasi suduoti tom karvėm, katrų ji pieną valgys*“.

## Etimologija

Skarinis, taip pat *skarinys, skaročius* () yra vienas iš lituanizmų dabartinėje baltarusių kalboje, reiškiantis rankšluostį indams.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Skarinis 1906 m.
* Taračkinis (''zodynas.lt'')
Čempės

**Čempės** (dar *kadokai, trapliai*) – tradicinis Lietuvoje naudotas apavas, nunertas iš lininių, kanapinių ar vilnonių storai verptų siūlų. Čempių padai galėjo būti aptraukti milu ar oda, kartais papuoštais krašteliais. Panašios į vyžas, tik nupintos iš medžiagos.

Čempės anksčiau naudotos ir kelių tiesimo  darbininkų. Tai buvo akmenskaldžio apavas, skirtas apsaugoti kojoms nuo smūgio skaldant akmenis. Jos buvo padaromos iš naudotų padangų gumos.  

## Šaltiniai
Lina Kostenko

**Lina Kostenko** (, g. 1930 m. kovo 19 d. Ržiščeve, Kijevo srityje, Ukrainos TSR) – ukrainiečių poetė ir rašytoja. 1987 m. gavo Ševčenkos premiją.

## Biografija
Kostenko gimė mokytojų šeimoje. 1936 m. ji iš Ržiščevo persikėlė į Kijevą, kur įgavo vidurinį išsilavinimą.

1956 m. Lina su pagyrimu baigė Maksimo Gorkio Literatūros institutą Maskvoje. 1957, 1958 ir 1961 m. išleido savo tris poezijos rinkinius. Šios knygos tapo labai populiarios tarp Ukrainos skaitytojų, tačiau poetė turėjo susilaikyti nuo kitų leidinių publikacijų, kad išvengtų sovietų valdžios nemalonės.

Kūrybinė pertrauka truko 16 metų (iki 1977 m.), kai pasirodė jos naujas rinkinys. Po to sekė daugiau rinkinių ir knyga vaikams „Alavinis kareivėlis“. 1979 m. pasirodė jos žymiausias istorinis romanas „Marusia Churai“, kuriame buvo aprašomas XVII a. Ukrainos liaudies dainų atlikėjas. Jos pati naujausia knyga yra istorinė poema „Berestečko“.

1999 m. Lina Kostenko tapo Kijevo Mohylos akademijos garbės profesore.

## Bibliografija
### Žymesni kūriniai
* *Žemės spinduliai* (1957 m.)
* *Burės* (1958 m.)
* *Širdies klajonės* (1961 m.)
* *Amžinosios upės pakrantėje* (1977 m.)
* *Marusja Čuraj* (1979 m.)
* *Nepakartojamas* (1980 m.)
* *Neskęstančių skulptūrų sodas* (1987 m.)
* *Alyvų karalius* (1987 m.)
* *Rinktiniai kūriniai* (1989 m.)
* *[[Ukrainiečių bepročio užrašai]]* (2010 m.)
## Nuorodos
* Kostenko poemos
Mastorava

**Mastorava** – mordvių epas, sudarytas remiantis mordvių mitologija ir Aleksandro Šaronovo folkloru, išleistu 1994 m. erzių kalba, kartu su paskelbta mokšų kalbos versija.

Epą sudaro penkios dalys: „Visata“, „Senovė“, „Karaliaus Tiuštijos amžius“, „Herojiškas amžius“ ir „Naujasis amžius“. *Mastorava* yra mordvių mitologijos žemės deivė. Pavadinimas *mastor-ava* reiškia „žemės moterį“.

Mastoravos epe gyventojai išrenka Tiuštiją būti jų karaliumi ir sąjungininkų kariuomenės vadu. Jam valdant Mordvija išsiplečia nuo Volgos iki Dniepro ir nuo Okos iki Juodosios jūros.

Mordvių mitologijoje Tiuštija yra mėnulio dievybė, perkūno dievo sūnus ir mirtingoji mergina Litova. Jis keičia savo amžių kiekvieną mėnesį pagal Mėnulio fazes.

## Nuorodos
* Tatiana Deviatkina, *Some Aspects of Mordvin Mythology*, Folklore 17 (2001). http://www.folklore.ee/folklore/vol17/mordmyth.pdf
Autai

**Autai** –  medžiagos gabalai, dažniausiai stačiakampiai, apie 35×90 cm dydžio, užvyniojami ant kojos ir atstojantys kojines avint batus. Galimi autų variantai vasarai iš medvilnės ar panašaus audinio ir žiemai – iš storesnės medžiagos, su vilna. Anksčiau autai nešioti su auliniais batais, vyžomis, vyturais.

## Istorija

Autų dėvėjimo madą į Rusiją atvežė caras Petras I iš Olandijos kariuomenės 1690–aisiais.
 
Autai plačiai naudoti įvairių šalių kariuomenėse. Rytų Europos eiliniai kareiviai juos nešiojo iki XXI a.  Vokiečių vermachtas autus naudojo iki pat Antrojo pasaulinio karo pabaigos, VDR kariuomenė autų atsisakė 1968 m., Suomijos – 1990 m., Ukrainos – 2004 m. Rusijos Gynybos ministerija apie perėjimą prie komplekto „kareiviški batai + kojinės“ pranešė 2014 m. pradžioje. 

## Savybės

Iš autų privalumų minimi:
* tradicinius kareiviškus batus avint su kojinėmis, skirtingai nei su autais, kojinės greitai susidėvi dėl grubios medžiagos, iš kurios pagaminti batai; 
* ilgai einant ar bėgant, kojinė ilgainiui nuslysta nuo pėdos, ko nebūna su teisingai užvyniotais autais;
* užvyniojus ant kojos papildomą autų sluoksnį, galima avėti didesnius batus;
* galima pagaminti iš bet kurios po ranka esančios medžiagos gabalo;
* lengviau centralizuotai skalbti dideliam kolektyvui, nes autai yra vienodi pagal dydį, neturi poros kaip kojinės;
* mažiau dėvisi ir ilgiau tarnauja už kojines;
* sušlapus ar nuo prakaito sudrėkusius autus galima greičiau išdžiovinti arba ant pėdos pervynioti sausu kraštu;
* koja į autą įvyniojama po dviem sluoksniais medžiagos, todėl geriau išlaiko šilumą.

Iš trūkumų minima būtinybė mokėti tinkamai užsidėti autus, priešingu atveju gresia blogai įtvirtintos bate pėdos pažeidimas, nuospaudų dėl trinties į bato sieneles susidarymas.


Gorelov youri g pacifist.jpg|Paveiksle sovietų kareivis, padžiovęs autus (1962)
Łapeć założony na lnianą onucę.png|Aprištas autas su vyža
FootClothFromFinnishDefenceForces.JPG|Auto medžiagos gabalas
Fußlappen linker Fuß 016.JPG|Auto vyniojimas
Fußlappen linker Fuß 051.JPG|Koja su autu


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kodėl kareiviai vietoje kojinių dėvėdavo autus? *nodum.lt*
Stepanas Erzia

**Stepanas Dmitrievičius Erzia (Nefiodovas)** (; 1876 m. spalio 27 d. – 1959 m. lapkričio 24 d.) – mordvių skulptorius, kuris gyveno Rusijoje ir Argentinoje. Erzia pasirinko savo pseudonimą iš gimtosios etninės erzių grupės.

## Biografija
Stepanas Erzia gimė 1876 m. spalio 27 d. Bajeve, Alatyryje Uiezde, Simbirsko gubernijoje, Rusijos imperijoje. 1892 m. jo šeima persikėlė į Alatyrą. Stepanas čia tapo įvairių tapybos studijų mokinys. 1839–1897 m. gyveno Kazanėje, staliaus krautuvėje, vėliau pas P. A. Kovalinskį tapybos studijoje. Tuo metu Erzia dekoravo bažnyčias įvairiuose miestuose ir kaimuose, esančiuose prie Volgos upės ir lankė Kazanės meno mokyklą.

1902–1906 m. studijavo Maskvos piešimo, skulptūros ir architektūros mokykloje, dalyvavo mokyklos studentų parodose. 1906–1914 m. gyveno Italijoje ir Prancūzijoje. 1909 m. turėjo parodų Venecijoje ir Milane, Paryžiuje 1912 m.

1914 m. sugrįžo į Rusiją ir 1918 m. persikėlė į Jekaterinburgą, kur kūrė meninius monumentinius darbus. 1921 m. persikėlė į Novorosijską, po to į Batumį. Gyvendamas ten sukūrė Lenino, Karlo Markso ir Frydricho Engelso ir kitų Gruzijos asmenybių portretus. 1923 m. gyveno Baku, kur kūrė paminklinį meną.

1926 m. sovietų valdžia nusprendė išsiųsti Stepaną Erzią į užsienį „skleisti sovietų meno žinių“.

1927–1950 m. jis dirbo Buenos Airėse, kūrė portretus Leninui, Mozei, Levui Tolstojui ir Bethovenui.

Stepanas Erzia mirė 1959 m. Maskvoje ir buvo palaidotas Saranske, Mordovijos sostinėje.

## Nuorodos
Vakarų Šetlando dujotiekis

**Vakarų Šetlando dujotiekis** – gamtinių dujų dujotiekis tarp dujų telkinio Šiaurės jūroje ir Šetlando salų, Škotijoje, Jungtinėje Karalystėje.

Dujotiekiu tiekiamos dujos iš trijų pagrindinių Jungtinės Karalystės Šiaurės jūros gamtinių dujų telkinių – Schiehallion, Foinaven, Clair. Vamzdynas baigiasi ties Sulom Voe dujų ir naftos terminalu, kuriame gamtinės dujos gali būti saugomos ir pergabenamos laivais. Vakarų Šetlando dujotiekis sujungtas su kitais Šetlando ir Škotijos dalies povandeniniais dujotiekiais, kuriais dujos iš Šiaurės jūros patenka į Jungtinę Karalystę.

## Šaltiniai
Langeledo dujotiekis

**Langeledo dujotiekis** – tarpvalstybinis gamtinių dujų dujotiekis tarp Norvegijos ir Jungtinės Karalystės.

## Istorija
2003 m. paskelbta apie dujotiekio projektą. 2004 m. pradėti statybų darbai. Pirmasis vamzdyno etapas užbaigtas 2006 m. spalio 1 d., o dar po metų projektas užbaigtas pilnai ir pradėtas eksploatuoti pilnu pajėgumu. Dujotiekį atidarė britų premjeras Tony Blair ir norvegų premjeras Jens Stoltenberg.

2006–2011 m. buvo ilgiausias povandeninis dujotiekis pasaulyje.

## Šaltiniai
Europipe I

**Europipe I** – tarpvalstybinis dujotiekis, kuriuo transportuojamos gamtinės dujos iš Norvegijos Šiaurės jūros telkinių į Vokietiją.

## Istorija
1990 m. vykdyta galimybių studija. 1993 m. balandžio 20 d. pasirašytas oficialus susitarimas tarp Vokietijos ir Norvegijos. 1995 m. pradėta sistemos eksploatacija. 

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Skola (filmas)

**Skola** () – 1999 m. Lenkijoje sukurtas trileris, paremtas tikrais įvykiais.

## Pagrindiniai aktoriai
* Robert Gonera
* Jacek Borcuch
* Andrzej Chyra
* Cezary Kosinski
* Joanna Szurmiej-Rzaczynska
* Agnieszka Warchulska
* Joanna Kurowska

## Turinys

Du jauni, pradedantys verslininkai Stefanas ir Adamas nusprendžia imtis biznio – skuterių importo iš Italijos, tačiau bankai atsisako suteikti paskolą. Kai atrodo, kad idėjos teks atsisakyti, vienas vyrų susitinka seną pažįstamą Gerardą, kuris netikėtai sutinka paskolinti reikiamą sumą. Reikalai ima drastiškai blogėti, kuomet paaiškėja, kad Gerardas priklauso rusų mafijai ir kasdien reikalauja vis didesnės pelno dalies. Susitarti jiems niekaip nepavyksta, o supykę banditai pereina prie fizinių grasinimų šeimos nariams ir reikalavimų perleisti nekilnojamą turtą. Vyrai bando ieškoti policijos pagalbos, tačiau bergždžiai. Matydami, kad situacija be išeities ir niekas jiems negali padėti, Adamas su Stefanu užpuola ir nužudo Gerardą bei jo padėjėją. Už šį nusikaltimą policija juos suima ir įkalina 20-čiai metų...
Katarzyna Figura

**Katažina Figura** (, g. 1962 m. kovo 22 d.) – lenkų aktorė, kartais titruose žymima sutrumpintu vardu „Kasia Figura“. Viena labiausiai atpažįstamų Lenkijos kino veidų, jaunystėje vadinta „Lenkijos Marilyn Monroe“. Dažnai atliekanti seksualių moterų ar prostitučių vaidmenis, su amžiumi radikaliai pakeitė savo amplua ir dabar paprastai įkūnija liūdnas ar viskuo nusivylusias moteris.

Kasia baigė Varšuvos konservatoriją, vėliau mokėsi Paryžiuje. Karjerą pradėjusi kaip įvairių TV šou dalyvė, vėliau dažniausiai vaidino televizijos serialuose arba komedijose, taip pat yra sukūrusi kelis vaidmenis Holivude. 

Aktorė yra du kartus ištekėjusi, turi 3 vaikus.

## Apdovanojimai
* 2005 ir 2003 m. – Lenkijos kino apdovanojimas (geriausia aktorė) – nominacija
* 2004 m. - Lenkijos kino apdovanojimas (geriausia aktorė)
* 2001 m. – Lenkijos kino apdovanojimas (geriausia antrojo plano aktorė) – nominacija
* 1999 ir 2003 m. – Lenkijos kino festivalis (geriausia aktorė)

## Nuorodos

* IMDb profilis
Sonja Jeannine

**Sonja Jeannine** (g. 1956 m.) – karjerą baigusi austrų kino ir teatro aktorė.

Karjeros pradžioje ji vaidino „Löwinger-Bühne“ trupėje, o kine dažniausiai pasirodydavo erotinio turinio komedijose. 8 dešimtmečio viduryje  sukūrė keletą vaidmenų Italijoje, eksploataciniuose filmuose bei vesternuose.

Grįžusi į Austriją, Sonja daugiausia vaidino teatre, vėliau persikėlė gyventi į JAV. 

Viso kine 1973-82 m. ji sukūrė vaidmenis 32-uose filmuose.

## Dalinė filmografija
* Mannaja (1977)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* IMDb profilis
Claudia Mori

**Klaudija Mori** (, g. 1944 m. vasario 12 d.) – Italijos aktorė, dainininkė ir televizijos laidų prodiuserė, garsaus atlikėjo ir aktoriaus Adrijano Čelentano žmona.

## Biografija

Karjeros pradžioje Klaudija vaidino miuzikluose ir gana anksti sulaukė garsių režisierių dėmesio: Luchino Visconti jai suteikė vaidmenį veiksmo filme „Roko ir jo broliai“ su Alainu Delonu, o Robert Aldrich – istoriniame filme „Sodoma ir Gomora“. 1963 m., kuriant juostą „Kažkoks keistas tipas“, ji susipažino su sparčiai populiarėjančiu aktoriumi ir atlikėju Adriano Celentano. Pastarasis dėl Klaudijos paliko savo tuometinę draugę Mileną Cantù ir 1964 m. jiedu slapta susituokė Grosete. Nuo to laiko Klaudijos karjera tapo glaudžiai susijusi su vyro veikla.

Tais pačiais metais jie kartu vaidino komedijoje „Superapiplėšimas Milane“, pirmame Čelentano režisuotame filme. Vyrui padedant, Klaudija ėmėsi ir dainų įrašų bei netrukus išleido pirmąjį savo albumą, o judviejų kartu atliktos dainos „La coppia più bella del mondo“ bei „Chi non-lavora non-fa l'amore“ šalyje tapo dideliais hitais. Pastaroji daina 1970 m. nugalėjo ir Sanremo muzikos festivalyje.

Keletą metų Klaudija nesifilmavo kine, į kurį sugrįžo 1971 m. Sergio Corbucci  filme „Er Piu – Meilės ir peilių istorija“. Kiti žymesni to laikotarpio filmai: „Rugantino“ ir „Emigrantas“ (1973). 1974 m. pasirodė jos albumas „Fuori tempo“, kurio žymiausia daina buvo duetas su Franco Morgan „Buonasera dottore“. 

1975 m . Klaudija ir Čelentano vaidino juostoje „Yuppi Du“, o filme „Culastrisce Nobile Veneziano“ ji pasirodė kartu su Marcello Mastroianni. 
1977 m. pasirodė dar vienas populiarumo sulaukęs jos albumas „È amore“, o 1978 m. – eilinis filmas su Čelentano „Patrakėlis Džepo“. 

1982 m. Klaudija svečio teisėmis dalyvavo Sanremo festivalyje , o 1984 m. išleido albumą „Claudia canta Adriano“, kuriame atliko savo vyro populiariausias dainas.

1991 m. ji tapo „Clan Celentano“ kompanijos vadove. 1994 m. dar kartą varžėsi Sanremo festivalyje su daina „Se mi ami“, kurią jai parašė Toto Cutugno.

Vėlesnė jos karjera yra susijusi su televizija. 2009 m. Klaudija buvo viena iš teisėjų Italijoje rodomo televizijos šou „X faktorius“, taip pat prodiusavo ne vieną serialą ar TV filmą.

## Šeima

Su Čelentano Klaudija susilaukė 3 vaikų: Rositos (g. 1965, aktorė), Giacomo (1966) ir Rosalindos (1968, aktorė).

## Filmografija
* Cerasella (1959)
* Rocco e i suoi fratelli (1960)
* Il corazziere (1960)
* Gli incensurati (1961)
* Sodoma ir Gomora (1962)
* La leggenda di Fra Diavolo (1962)
* L'amore difficile (1962)
* Ursus nella terra di fuoco (1963)
* Kažkoks keistas tipas (1963)
* Il magnifico avventuriero (1963)
* Avventura al motel (1963)
* Superapiplėšimas Milane (1964)
* Un amore e un addio (1965)
* Er Piu – Meilės ir peilių istorija (1971)
* Rugantino (1973)
* Emigrantas (1973)
* Yuppi Du (1975)
* Culastrisce nobile veneziano (1976)
* Patrakėlis Džepo (1978)
* Linea di sangue (1979)
* La locandiera (1980)
* Grand Hotel Excelsior (1982)
* Joan Lui - Ma un giorno nel paese arrivo io di lunedì (1985)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* IMDb profilis
Merck Group

**„Merck Group“** – seniausia pasaulyje iki šiol veiklą vykdanti chemijos ir farmacijos įmonė, įkurta 1668 m. Darmštato mieste, Vokietijoje.

Amerikos farmacijos kompanija „Merck & Co.“ buvo įkurta 1891 m. kaip „Merck“ dukterinė bendrovė ir yra žinoma už Šiaurės Amerikos ribų kaip Merck Sharp and Dohme (MSD). Pirminė Vokietijos įmonė turi teises į „Merck“ vardą visose pasaulio šalyse, išskyrus JAV ir Kanadą, kur įmonė yra žinoma kaip EMD (Emanuel Merck, Darmstadt).

## Nuorodos
* Oficiali „Merck Group“ svetainė

## Šaltiniai
Khazar salos

**Khazar salos**, dar žinomos kaip *Kaspijos salos* (, ) – statomų dirbtinių salų kompleksas Baku salyne, 25 km į pietus nuo Baku, matomumo zonoje nuo Kaspijos jūros pakrantės Azerbaidžane. Labiausiai nutolusią salą planuojama įrengti už 7 km nuo kranto linijos. Komplekso su 41 sala teritorija apima 3000 ha (30 km²) plotą, į kurį patenka „pagrindinė“ sala, dvi paraleliai nutįsusios užstatymų linijos, keletas prie jų išsidėsčiusių salelių su aukštuminiais pastatais ir atskiros salos viloms. Visi objektai bus sujungti tiltais. Projektą planuojama įgyvendinti 2020–2025 m.

## Infrastruktūra

Salose ketinama pastatyti milijoninį miestą (800 tūkst. pastovių gyventojų ir 200 tūkst. turistų) su 150 mokyklų, 50 ligoninių ir dienos centrų, daugybe parkų, prekybos centrų, kultūros įstaigų, universitetų miesteliais, kokybiška Formulės 1 lenktynių trasa, aukščiausiu pasaulyje 1 km  aukščio Azerbaidžano bokštu. Visi šie objektai suprojektuoti atlaikyti 9 balų žemės drebėjimą. Mieste bus pastatyta 150 tiltų ir oro uostas susisiekimui su žemynu.

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 
* Avesta koncerno svetainė
Vatinė striukė

**Vatinė striukė, vatinukas** () – vata kimšta dygsniuota striukė, dar vadinama *šimtasiūle*, šiltas viršutinis drabužis. Jis buvo populiarus buvusioje SSRS, kaip pigesnis drabužis už brangius kailinius, tinkamas dėvėti atšiaurios rusiškos žiemos sąlygomis.

## Istorija

Masiškai vatinukai pradėti siūti Rusijoje XIX a. pabaigoje. Išpopuliarėjo Stalino valdomoje SSRS, sąjunginiu mastu priėmus atpažįstamą šimtasiūlės vertikaliomis juostomis standartą. Vatinukai buvo pasiuvami su mažomis sąnaudomis ir tiko visiems įmanomiems gyvenimo atvejams, nepaisant jo estetinės išvaizdos. Vatinėmis šimtasiūlėmis pradėjo dėvėti ne tik stalininių lagerių kaliniai, kareiviai, bet visuotinio deficito laikais tiko gamyklų darbininkams, kolūkiečiams, „didžiųjų statybų“ dalyviams. Vatinukai buvo vertinami ir kriminaliniame pasaulyje: paprasta, nesunkiai įsigyjama striukė galėjo apsaugoti nuo kumščių smūgių, tiko ir kaip pagalvė ar antklodė.

## „Vatnikas“

2011 m. internetinėje rusų erdvėje pasirodė JAV animacinio personažo Kempiniuko Plačiakelnio maniera nupieštas kvadratinis Vatnikas, aprengtas sulopytu vatinuku, apautas veltiniais, nemąstantis, nes pas jį vietoje smegenų vata. „Vatnikais“  pradėti vadinti nostalgijos kamuojami sovietmečio garbintojai ir Kremliaus politikos liaupsintojai. Po 2013 m. prasidėjusių Maidano įvykių, vėliau – Krymo aneksijos ir karo Donbase „vatniko“ sąvoka išpopuliarėjo tarptautiniu mastu. Jais pradėti vadinti Rytų Ukrainos separatistai, rusų ginkluoti okupantai, kaip ir visi tie, kurie palaiko „rusų pasaulio“ idėjas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Nerija Putinaitė: sąvokos „vatnikas“ vartojimas rodo posovietinį mentalitetą
* „Vatniko“ nuotykiai Lietuvoje (''sociologai.lt'')
Sniper Ghost Warrior 3

**Sniper Ghost Warrior 3** – artėjantis atviro pasaulio taktinis pirmojo asmens šaudyklinis žaidimas, kuriamas studijos „CI Games“. Tai jau trečiasis „Sniper Ghost Warrior“ serijos produktas, kuris bus išleistas 2017 m. balandžio 25 d. Microsoft Windows, PlayStation 4 ir Xbox One platformoms.

## Siužetas
Žaidimo veiksmas suksis aplink šių dienų Gruzijos valstybę, kurią krečia visuotiniai neramumai, o jos gyventojai ruošiasi pradėti civilinį karą. Dėl to į šalį siunčiamas gerai apmokytas amerikiečių karinio jūrų laivyno kapitonas Džonatanas Nortas, privalėsiantis išsiaiškinti visą konfliktų suirutę bei rasti ir pažaboti įvykių kaltininkus.

## Nuorodos
*
NKL 2016–2017 m. sezonas

**[[NKL]] 2016–2017 metų sezonas** – 12-as lygos sezonas, kuriame dalyvauja 14 klubų.

## Reguliarusis sezonas
### Pirmasis etapas

### Antrasis etapas

## Atkrintamosios varžybos



## Nuorodos
Re:Creators

**Re:Creators** (, stilizuotai: Re:CREATORS) – japonų animė serialas, sukurtas kompanijos „TROYCA“. Veiksmas sukasi apie mokinį, kuris įsivelia į konfliktą tarp įvairių animacinių serialų, komiksų ir žaidimų veikėjų, kurie neaiškiais būdais patenka į realų pasaulį. Serialo premjera įvyko 2017 m. balandžio 8 d. Daiki Kase manga pradėta leisti nuo 2017 m. vasario 18 d.
SMILES

**SMILES notacija** () – metodas, skirtas cheminių junginių aprašymui tekstinėmis (ASCII) eilutėmis. Dauguma programinės įrangos, skirtos cheminių junginių struktūrinių formulių konstravimui ir vaizdavimui geba konvertuoti SMILES eilutes į struktūrines formules ar erdvines junginių struktūras.

Pirmoji SMILES specifikacija pradėta 1980 m. Vėliau notacija buvo modifikuojama ir plečiama. 2007 m. buvo sukurtas ir paskelbtas atviras standartas pavadinimu „OpenSMILES“. Esama kitų, panašių notacijų, pavyzdžiui Visveserio notacija, ROSDAL ir SLN.

## Nuorodos
* SMILES – A Simplified Chemical Language
* OpenSMILES puslapis
* SMILES pavyzdžiai
Alternatyvus Futbolo Klubas

**„Alternatyvus futbolo klubas“** (arba ***AFK***) – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

## Istorija
2007 m. Klubą įkūrė senosios „Zybajazz“ kompanijos nariai, tarp kurių buvo *Svaras* bei daug *pankuojančios chebros*. Maždaug 2014 m. AFK vadovauti ėmė Edvardas Čyvas. Ruošdamasi 2014-ųjų metų sezonui klubo valdyba žengė į priekį ir išsikėlė ambicingą tikslą - iš mėgėjiško klubo tapti pusiau profesionalia komanda. Parengta nauja klubo strategija, sustiprinta komandos sudėtis ir pritraukti rėmėjai pasiteisino. Per keletą metų AFK iš Vilniaus SFL D diviziono pakilo į Lietuvos futbolo III lygą. 2017 m. E.Čyvas persikėlė dirbti į Marijampolės Sūduvą, komandos vadovu tapo Darius Navikas.

2023 m. LFF taurės turnyro šešioliktfinalyje burtai lėmė susitikimą su šalies čempionais – FK Žalgiriu.

## Logotipas

Zjazz 2007.png|ZJAZZ emblema
Zybajazz 2010.png|Zybajazz emblema
AFK_Vilnius.jpg|AFK emblema (dabartinė)


## Sezonai
### [[LFF]] varžybos

|}

### Kitos varžybos

**[[SFL]] varžybos**

|}

**7x7 varžybos**

|}

## Sudėtis (2017)
Sudėtis 2017 m. balandžio 19 d.

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

## Šaltiniai

## Nuorodos
* AFK Facebook paskyra
Triana Park

**Triana Park** () – Latvijos elektroninės muzikos grupė.

## Istorija

Triana Park susikūrė 2008 metais. Tais pačiais metais debiutavo Latvijos „Eurovizijos“ atrankoje „Eirodziesma“. Joje pasirodę su daina „Bye Bye“ sėkmingai įveikė pusfinalio etapą, o finale tarp dešimties dalyvių užėmė 4 vietą. 2009-ųjų „Eirodziesma“ atrankoje su daina „Call Me Any Time You Need A Problem“ finale liko ketvirti. 2010 m. latvių atrankoje su kūriniu „Lullaby For My Dreammate“ užėmė 6 vietą. Tais pačiais metais grupė išleido debiutinį studijinį albumą „EnterTainment“, į kurį įtraukti „Eirodziesma“ dalyvavę kūriniai „Bye Bye“, „Call Me Any Time You Need A Problem“ ir „Lullaby For My Dreammate“ bei singlas „Karuselis“. 2011 metais, ketvirtą kartą, dalyvavo „Eirodziesma“ atrankoje, kur pasirodė su daina „Upside Down“. Nors grupė įveikė pusfinalį (užėmė 4 vietą) ir pateko į finalą, tačiau vėliau pasitraukė dėl vokalistės ligos. 2012 m. nacionalinės atrankos finale su „Stars Are My Family“ liko priešpaskutinėje – devintoje vietoje.

2014 m. rugpjūčio 29 d. grupė išleidimo mini albumą „Triana Park“. Į jį įtrauktos dainos „Iron Blue“, „The Best“ ir „Sons and Daughters“.

2017 metais su daina „Line“ nugalėjo nacionalinėje atrankoje „Supernova“, ir tapo šalies atstovais į 2017 m. „Eurovizijos“ dainų konkursą Kijeve.

## Nariai

### Dabartiniai nariai
* Agnese Rakovska – vokalas
* Artūrs Strautiņš – gitara
* Edgars Viļums – būgnai
* Kristaps Ērglis – bosinė gitara

### Buvę nariai
* Aivars Rakovskis
* Renārs Lazda

## Diskografija

* 2010: *EnterTainment*
* 2014: *Triana Park* (EP)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 

|-
Nathan Trent

**Nathanaele Koll** (g. 1992 m. balandžio 4 d. Insbruke), geriau žinomas kaip **Nathan Trent** – Austrijos dainininkas.

## Biografija

Nathan Trent gimė Insbruko mieste, italės ir austro šeimoje. Dviem kalbom (vokiečių ir italų) nuo mažumės kalbantis Nathan muzika susižavėjo būdamas vos trejų, kai pradėjo lankyti smuiko ir fortepijono pamokas.

2003 metais jis dalyvavo vaikų talentų šou „Kiddy Contest“, kur atlikęs dainą apie futbolą užėmė 9 vietą. 2011 metais bandė laimę Vokietijos „X Faktoriaus“ laidoje, kur pasirodęs duete „Boys II Hot“ sėkmingai prasibrovė iki gyvų pasirodymų, bet nesulaukę žiūrovų palaikymo, realybės šou paliko jau pačią pirmą savaitę. Netrukus po to atlikėjas nusprendė toliau gilintis į muziką ir įstojo į Vienos Muzikos ir menų universitetą, kurį su pagyrimu pabaigė 2016 m. vasarą.

2016 m. birželio 18 d. Trent išleido savo pirmąjį singlą „Like It Is“, kuris akimirksniu išpopuliarėjo gimtojoje Austrijoje. 2016 m. gruodžio 19 d. tapo Austrijos atstovu 2017 metų „Eurovizijoje“ su daina „Running on Air“. Dar tų pačių metų rudenį jis buvo tarp 33 pretendentų dalyvauti Vokietijos „Eurovizijos“ nacionalinėje atrankoje „Unser Song 2017“, tačiau patvirtinus, jog konkurse dainuos Austrijos vardu, iš tolimesnių atrankinių etapų buvo pašalintas.

## Diskografija

### Singlai
* 2016: *Like It Is*
* 2017: *Running on Air*

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė

|-
Narsarsuakas

**Narsarsuakas** ( „didysis planas“) – gyvenvietė Kujaleko savivaldybėje pietų Grenlandijoje.
2010 m. buvo 158 gyventojai. 
Narsarsuake ir jo apylinkėse klesti turizmas. Turistus vilioja gyvūnijos įvairovė, brangakmeniai, ekskursijos į ledynus ir aerodromas-muziejus.

## Istorija

Narsarsuakas įsikūręs buvusioje vikingų Rytinės gyvenvietės teritorijoje; Eriko Raudonojo 875 m. įkurta Bratahlido (sen. isl. *Brattahlið*) ferma buvo kitoje Tunuliarfiko fjordo pusėje. Dabar ten – Kasiarsuko gyvenvietė. 

1941 m. Narsarsuake JAV pastatė aviacijos bazę kodiniu pavadinimu „Blue West One“ (BW1). 
Tūkstančiai lėktuvų naudojosi BW1 baze kaip tarpine stotele tarp Šiaurės Amerikos orlaivių fabrikų ir mūšio laukų Europoje.
Pastatyta 600 lovų ligoninė siekiant gydyti Antrojo pasaulinio karo Normandijos operacijos aukas.
Karui pasibaigus, BW1 toliau plėtėsi ir buvo svarbiausia ligoninė Korėjos karo metu. Lovų skaičius išaugo iki 1000.
Atsiradus galimybėms kurą pildyti ore ir pastačius didesnę Tulės aviacijos bazę šiaurės Grenlandijoje, Narsarsuako ligoninė neteko reikšmės.
1951 m. buvo susitarta, kad Danija ir JAV bendrai prižiūrės BW1 bazę.
Nors 1958 m. ji buvo uždaryta, kitais metais, dėl laivo „Hans Hedtoft“ ir visos įgulos praradimo į pietus nuo Farvelo kyšulio, bazę vėl atidarė Danijos vyriausybė.
1972 m. ligoninė sugriauta gaisro, nors griuvėsiai vis dar išlikę.

## Transportas
Narsarsuako oro uostas yra pagrindinis pietvakarių Grenlandijoje. Yra tarptautiniai sezoniniai skrydžiai iš Islandijos, kuriuos vykdo „Air Iceland“, ir Danijos, kuriuos „Air Greenland“ oro linijoms vykdo „Jet Time“. Narsarsuake yra jūrų uostas, kur gali švartuotis keleiviniai ir kruiziniai laivai.
Jis įsikūręs 2,4 km į pietus nuo terminalo pastato, todėl organizuojami pervežimai autobusu.
Yra 26 km ilgio žvyrkelis aplink fjordą, kuris jungia Kasiarsuką ir Narsarsuaką.
Taip pat reguliariai vykdomi pervežimai laivu į Kakortoką. 

## Gyventojai
Gyvenvietės gyventojų skaičius stipriai susijęs su eismo kiekiu vietiniame oro uoste.

## Klimatas
Narsarsuako klimatas yra ribinis subarktinis (Kepeno: Dfc), bet labai artimas poliariniam klimatui, kuris yra tipiškas visai likusiai Grenlandijai.
Narsarsuake yra gana drėgna dėl ištisus metus miestelį pasiekiančių Atlanto audrų. 

## Grenlandijos arboretumas

Netoli Narsarsuako oro uosto yra unikalus botanikos sodas – Grenlandijos arboretumas.
Įkurtas 1988 m., jis apima 150 hektarų plotą. Yra per 120 augalų rūšių, daugiausia taigos medžių rūšys, pvz., sibirinis maumedis, suktaspyglė pušis, baltoji eglė ar sitkinė eglė ir įvairūs krūmai.
Daug atskirų medžių yra vienaip ar kitaip pažymėti.
Šiuo metu plantacijoje yra daugiau nei 50 000 įvairios kilmės medžių.
Lucie Jones

**Lucie Bethan Jones** (g. 1991 m. kovo 20 d.) – britų dainininkė, aktorė ir modelis.

Dainininkė išgarsėjo po dalyvavimo 6-ame britų „X faktoriaus“ sezone, užėmusi 8 vietą. 2017 m. su daina „Never Give Up on You“ laimėjo atranką „Eurovision: You Decide“ į „Eurovizijos“ dainų konkursą Kijeve. Konkursinį kūrinį parašė autorių komanda, kurią sudarė „The Treatment“, Lawrie Martin ir Emmelie de Forest, iškovojusi Danijai pergalę 2013 m. „Eurovizijoje“.

## Diskografija

### EP
* 2015: *Believe*

### Singlai
* 2013: *You'll Never Walk Alone* (su Rhys Meirion)
* 2015: *Confidence Is Conscienceless*
* 2015: *The Ballad of Midsomer County*
* 2017: *Never Give Up on You*

## Nuorodos
* Daina „Never Give Up on You“

|-