open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Alantos mūšis (1919)

**Alantos mūšis** – 1919 m. gegužės 17-27 d. prie Alantos (Molėtų r.) vykusios Lietuvos Respublikos ir Sovietų Rusijos kariuomenių kautynės, vienas iš Lietuvos–sovietų karo mūšių.

1919 m. pradžioje Lietuvos kariuomenė, atrėmusi keletą bolševikų puolimų, pamažu perėmė iniciatyvą ir pradėjo stambesnius puolimo veiksmus stumdama bolševikus į rytus. Intensyvūs mūšiai su bolševikų kariuomene vyko Alantos, Kurklių bei Pakalnių apylinkėse.

Alantos išvadavimas iš bolševikų buvo karinės Panevėžio-Kurklių operacijos dalis. Jį atliko Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino 1-asis pėstininkų pulkas, vadovaujamas karininko Kazio Ladigos. 

1919 m. gegužės 22 d. Vinco Šaudzio vadovaujama Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino 1-ojo pėstininkų pulko 6-oji kuopa išstūmė bolševikus iš Alantos. Jie be mūšio pasitraukė į Kazlų, Runionių, Kaniūkų kaimus. Bolševikai dar bandė atsiimti Alantą ją puldami nuo Kazlų kaimo, bet buvo atmušti. 

Alantoje sustabdyta Alantos bolševikinio revoliucinio komiteto veikla, komiteto narys B. Staškūnas - sušaudytas. Tą pačią dieną V. Šaudzio vadovaujama kuopa, atžygiavusi nuo Miškiniškių, užėmė Pakalnius, bet už miestelio sutiko atkaklų apkasuose įsitvirtinusių bolševikų pasipriešinimą. Bolševikų pėstininkų batalionas ir jų kavalerijos eskadronas ėmė supti lietuvių kuopos dešinįjį sparną. Kuopa buvo priversta trauktis. Mūšio metu sužeistas kuopos vadas V. Šaudzis kurį laiką vadovavo kuopai ir išvedė ją iš apsupties. Naujai paskirto kuopos vado Juozo Plento vadovaujama kuopa buvo priversta atsitraukti per Mokylius, Svobiškį į Mindučių kaimą.

Galutinai iš Aluntos raudonarmiečiai pasitraukė 1919 m. gegužės 27 d., naujo lietuvių puolimo metu. 

## Šaltiniai

## Literatūra
* Šeikis, Gintautas, Iš Lietuvos Nepriklausomybės kovų dalyvių prisiminimų apie kovas su bolševikais Alantos ir Pakalnių apylinkėse 1919 m., www.voruta.lt, 2022-12-27
* Šeikis, Gintautas, Alantos krašto gyventojų prisiminimai apie pasipriešinimą Lenkijos okupacinei valdžiai 1919–1920 m.  www.voruta.lt 2023-02-10
Ignalinos trakto tiltas

**Ignalinos trakto tiltas** – tiltas Ignalinos miesto šiauriniame pakraštyje, nutiestas per Palaukinio upelį tarp kelio  ir Ilgio ežero, 60 m į pietus nuo posūkio į Ignalinos miesto kapines. Stovi Senojo Daugėliškio-Ignalinos-Švenčionių-Strūnaičio trakto dalyje. Senasis kelias – vienas iš seniausių ir svarbių kelių Lietuvoje, XX a. pirmoje pusėje išgrįstas lauko akmenimis. Saugoma išlikusi apie 600 m ilgio dalis su tiltu, dabar naudojamu pėsčiųjų ir dviratininkų reikmėms. Kaip vietinės reikšmės inžinerinis paminklas, 2022 m. tiltas įrašytas į Kultūros vertybių registrą.

Tiltas stovi tarp pušų take, einančiame išilgai kelio pylimo, papėdėje. Saugoma teritorija užima 160 m². Statinys vieno tarpatramio, dviejų ramtų, sudėtų iš tašyto akmens mūro, dekoruotų reljefinėmis rišamojo skiedinio siūlėmis. Su medine perdanga ir turėklais, kurie įrengti XXI a. pradžioje. Prieigose ant tako palikta po kelis metrus lauko akmenų grindinio, ant tilto paklotos skersinės lentos. Medinę konstrukciją laiko išilginės gelžbetoninės sijos ir skersiniai betoniniai gulėkšniai ant tašytų akmenų krantuose. 

## Šaltiniai
Telšių Didžioji sinagoga

**Telšių Didžioji sinagoga** – žydų sinagoga, stovėjusi Telšiuose. Tai viena iš trijų žydų kvartale, šalimais Turgaus aikštės, stovėjusių sinagogų. Pastatas buvo istorizmo stiliaus.

Didžioji sinagoga pastatyta XIX a. II pusėje. Ji buvo medinė, išsiskyrė savo dydžiu, meldimosi kambariai buvo pristatyti iš vienos ir kitos prieangio pusės, į maldų salę būdavo patenkama nusileidus žemyn. Lubos buvo aukštos, kupolo pavidalo, aron kodešas siekė lubas, ant jo buvo pavaizduoti cherubinai, visokie gyvūnai, Dekalogo lentelės. Kadangi nebuvo pečių, atšalus orams, pamaldos sinagogoje nevykdavo. Sinagogos kieme vykdavo vestuvių ceremonijos, būdavo sakomos atsisveikinimo su mirusiais kalbos.

Kol nebuvo pastatytas atskiras pastatas, šioje sinagogoje laikinai veikė ješiva.

Iki žūties kiekvieną dieną sinagogoje Talmudo pamokas vedė rabinas Elijas-Chaimas Helfanas.

Sovietmečiu sinagogą nugriovus, toje vietoje iškilo Telšių buitinis gyventojų aptarnavimo kombinatas.

## Išnašos

## Šaltiniai
*
Laoagas

**Laoagas** () – miestas Filipinuose, Lusono salos šiaurės vakaruose, Ilokoso regione; Šiaurės Ilokoso provincijos centras. Miestas įsikūręs netoli Pietų Kinijos jūros pakrantės, prie Laoago (Padsano) upės žiočių. Yra oro uostas, praeina Lusono žiedinis plentas. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (kukurūzai, ryžiai, tabakas), cigarečių gamyba. Žvejyba. Vystomas turizmas.

Mieste veikia katalikų Šv. Viljamo katedra (renesansinė, 1612 m. pastatyta augustinų), yra kitų barokinių ispaniškų statinių. Laoago apylinkėse driekiasi La Paso kopos, yra pajūrio kurortinių gyvenviečių.

## Istorija
Laoagą 1572 m. įkūrė ispanai. Ilgainiui jis išaugo į didžiausią šiaurės Filipinų miestą.


Laoag city proper, Gen. Segundo Avenue (Laoag, Ilocos Norte; 11-17-2022).jpg|Miesto gatvė
Saint William’s Cathedral (Laoag Cathedral) - Laoag, Ilocos Norte, Philippines.jpg|Laoago katedra
Laoag Sinking Bell Tower view from Aurora Park (Laoag, Ilocos Norte; 11-16-2022).jpg|Apleista varpinė
La Paz Sand Dunes.jpg|La Paso kopos


## Šaltiniai
San Karlosas (Pangasinanas)

**San Karlosas** () – miestas Filipinuose, Lusono salos vakaruose, Ilokoso regione, Pangasinano provincijoje. Miestas įsikūręs derlingoje žemumoje ~16 km į pietus nuo Dagupano ir Lingajeno įlankos. Svarbus ryžių ir kukurūzų auginimo centras. Keramikos pramonė, bambuko dirbinių gamyba.

Mieste yra šv. Dominyko bazilika (barokinė, 1587 m.).

San Karlose plačiausiai vartojama pangasinanų kalba.

## Istorija
San Karlosą 1587 m. įkūrė dominikonai. Gyvenvietė vadinta Binalatongu, bet 1718 m. pervadinta į San Karlosą (šv. Karolio Boromėjaus garbei).

## Šaltiniai
Rėkyvos ežero tiltas

**Rėkyvos ežero tiltas** – pontoninis tiltas Šiauliuose, ant Rėkyvos ežero rytinio kranto, istorinės Rėkyvos dvaro sodybos pašonėje, 550 m į vakarus nuo Bačiūnų gatvės (kelio ). Tiltas nukreiptas nuo pakrantės į atvirą ežerą, saulėlydžio link. Šalia esanti dvaro sodyba iki šiol laikoma vertinga dėl išlikusių sodybos silueto bei reljefo, parko fragmentų. Artimiausias istorinis statinys stovi už 60 m nuo tilto, šalia įsikūręs nedidelis paplūdimys.

Se­na­sis me­di­nis Rė­ky­vos til­tas per 12 me­tų su­trū­ni­jo, tapo nesaugiu, buvo uždarytas, galiausiai nuar­dy­tas. Prieš tai stovėjęs tiltas buvo apie 110 m ilgio, jam sunaudota apie 60 kub. pušies medienos, medinių polių sukalimui pasitelkta plaukiojanti poliakalė iš Rygos. 

Matydami, kad me­di­nis til­tas trum­paam­žis, savivaldybės atstovai nusprendė pakeisti statinio konstrukciją ir pasta­ty­ti po­nto­ni­nį įren­gi­nį, kad van­de­ny­je ne­trū­ny­tų medinės dalys. Til­tas stovi šalia kul­tū­ros pa­vel­do statusą turinčio ob­jek­to, to­dėl nuspręsta jo vir­šu­ti­nę da­lį pa­ga­min­ti iš me­die­nos. 

Tilto statybų pradžią palydėjo incidentas, kai užšalusiame ežere, 40 m nuo kranto, įlūžo ir nuskendo ekskavatorius, vežęs betoninius tvirtinimo inkarus. Tiltą pagamino Latvijos bendrovė. Statinį laikantys pontonai lynais pritvirtinti prie ežero dugne sustatytų betoninių, kubo formos inkarų.

Nau­ja­sis ant vandens plūduriuojantis til­tas tapo šiek tiek trum­pes­nis už se­ną­jį, sie­kia apie 80 m, iš viso su galine apžvalgos aikštele ir prietilčiu – apie 92 m.

Pastaraisiais metais prietiltis, skirtas užėjimui nuo kranto ant tilto, dėl netobulos konstrukcijos per stiprias audras skandinamas ir sugadinamas, remontuojamas. 
 
## Šaltiniai

## Nuorodos

* Naujasis Rėkyvos ežero tiltas *zubriovaldos.lt*
Alūkstos geležinkelio stotis

**Alūkstos geležinkelio stotis** () – stotis rytų Latvijoje, 6 km į pietvakarius nuo Alūkstos miesto, prie Radviliškio–Daugpilio geležinkelio. Tai krovininė stotis, kurioje keleivinių traukinių eismas nevyksta. Pietuose prieina miškas.

## Istorija

1921 m. šioje vietoje minima ***Bundziškių*** stotis, 1926 m. atidaryta ***Alūkstos*** stotelė, vėliau pertvarkyta į stotį. 1931 m. pastatytas medinis pastatas. 1940 m. stotyje kasdien 13:58 sustodavo traukinys Maskva–Berlynas. XX a. septintojo dešimtmečio pabaigoje šalia stoties įrengta stambi naftos bazė.

## Šaltiniai
Denis Ževžikovas

**Denis Ževžikovas** (g. 2004 m. rugpjūčio 10 d.) – Lietuvos futbolininkas, saugas. Atstovavo Lietuvos jaunimo rinktinėms.

## Karjera

### FK Kauno Žalgiris
2021 m. lapkričio 6 d. debiutavo Kauno Žalgirio pagrindinėje komandoje A lygos rungtynėse prieš Telšių „Džiugą“, kai 88-ąją minute pasirodė po keitimo vietoje Egidijaus Vaitkūno. FK Kauno Žalgiris nugalėjo varžovus rezultatu 5-1.

### Be1 NFA
2023 m. kovo 3 d. žaidėjas prisijungė prie Be1 NFA .

2023 m. kovo 11 d. debiutavo Pirmos lygos rungtynėse prieš Kretingos Miniją. Futbolininkas pasirodė startinėje sudėtyje, o Be1 NFA sužaidė su FK Minija lygiosiomis 2-2.

### DFK Dainava
2025 m. vasario 26 d. prisijungė prie DFK Dainava.

2025 m. vasario 28 d. oficialiai debiutavo Lietuvoje A lygos rungtynėse prieš „Kauno Žalgirį“. Varžovai nugalėjo alytiškius rezultatu 3-1. Futbolininkas rungtynes pradėjo ant atsarginių suolelio, o 73 minutę pasirodė po keitimo ir žaidė iki finalinio švilpuko.

2025 m. kovo 8 d. pelnė pirmąjį savo įvartį A lygos rungtynėse prieš „Šiaulius“. Pirmavo varžovai (2-1), o po keitimo pasirodęs Ževžikovas 87 minutę išlygino rezultatą (2-2). Rungtynės baigėsi rezultatyviomis lygiosiomis (2-2).

### FC Džiugas
2026 m. sausio 2 d. pasirašė sutartį su „Džiugo“ klubu. Įdomus faktas, kad futbolininkas 2021 m. debiutavo A lygoje būtent Telšiuose, kuomet atstovavo „Kauno Žalgirio“ klubui.

2026 m. vasario 23 d. oficialiai debiutavo klube TOPLYGA rungtynėse prieš Vilniaus „Žalgirį“. Rungtynes pradėjo startinėje sudėtyje, 51 min. užsidirbo geltoną kortelę, o 78 min. buvo pakeistas. Telšių „Džiugas“ palaužė varžovus rezultatu 3–2.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo A lygoje;

## Pasiekimai
; TBA

## Rinktinės
Buvo kviečiamas į U-18, U-19 ir U-21 jaunimo rinktines. 

2024 m. pakviestas į U-21 rinktinės sudėtį.  debiutavo U-21 rinktinėje rungtynėse prieš Latvijos U-21.

## Išnašos

## Nuorodos
* toplyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Pagėgių–Lauksargių geležinkelis

**Pagėgių–Lauksargių geležinkelis** () – geležinkelio linija, besidriekianti vakarų Lietuvoje nuo Pagėgių iki Lauksargių. Ruožo ilgis 22 km, pagrindinė kryptis – iš pietvakarių į šiaurės rytus, tai Pagėgių–Šilėnų geležinkelio dalis.

## Istorija

Stiprėjanti Vokietijos imperija XIX a. pabaigoje intensyviai siekė gerinti savo geležinkelių tinklą ir pagal galimybes artinti jį prie Rusijos imperijos sienų. Iš pradžių, 1875 m. nutiestas Klaipėdos–Tilžės geležinkelis, 1892 m. atidarytas Klaipėdos–Bajorų geležinkelis. Pastarieji geležinkeliai artino Vokietiją link Rusijos imperijos per šiaurinę Klaipėdos krašto pusę. Tačiau buvo planuojamas geležinkelis ir iš pietinės pusės, nuo Pagėgių. Tuo buvo siekiama, kad Vokietijos imperijos geležinkeliai galėtų būti sujungti su Liepojos–Romnų geležinkeliu ties Šiauliais, o toliau – Liepoja, Ryga, Panevėžiu, Daugpiliu.

Siekiant šių tikslų, XX a. pradžioje nutiestas 1435 mm vėžės geležinkelis iš Pagėgių į Lauksargius, esančius pasienyje su Rusijos imperija, ir tikintis, kad ši 22,37 km ilgio trasa netrukus bus pratęsta iki Rygos. 1900 m. gegužės 25 d. įstatymu leista statyti Pagėgių–Lauksargių geležinkelį, jis buvo atidarytas 1904 m. gegužės 1 d., tuo metu driekėsi 22,1 km. Ir nors Rusijos valdžia atsakė Vokietijai dėl geležinkelio jungties tarp Lauksargių ir Šiaulių, I pasaulinis karas pakreipė įvykius vokiečiams palankia linkme.

1914 m. prasidėjus I pasauliniam karui Pagėgių–Lauksargių linija atsidūrė prie vokiečių Rytų fronto. Norėdama sustiprinti ryšį tarp Rytprūsių ir Dauguvos fronto kaizerinės Vokietijos karinė vadovybė 1915 m. rugsėjo 12 d. įsakė šią liniją pratęsti Šiaulių kryptimi – ji buvo atidaryta 1916 m. birželio 20 d. Taip Pagėgių–Lauksargių geležinkelis tapo Pagėgių–Šilėnų geležinkelio ruožo dalimi.

## Stotys

Atkarpoje veikusios stotys:
* Pagėgių geležinkelio stotis,
* Pavilkių geležinkelio stotis,
* Gudų geležinkelio stotis,
* Genių geležinkelio stotis,
* Kamščių geležinkelio stotis,
* Griežpelkių geležinkelio stotis,
* Lauksargių geležinkelio stotis.

## Šaltiniai
Pavilkių geležinkelio stotelė

**Pavilkių geležinkelio stotelė** – buvusi stotis Pagėgių savivaldybėje, į rytus nuo Pavilkių kaimo, prie Radviliškio–Tilžės geležinkelio. Išlikęs mūrinis geležinkelio darbuotojų namas su rizalitu. Pasiekiama nuo Gudų kaimo, kuris yra rytuose.

## Istorija

Stotis atidaryta 1904 m. prie Pagėgių–Lauksargių geležinkelio. Stotelėje buvo nedidelis medinis paviljonas be atskirų laukimo salių ir be stotims priklausančio nedidelio restorano. Po II pasaulinio karo uždaryta.

## Šaltiniai
2025 m. pasaulio moterų akmenslydžio čempionatas

**2025 m. pasaulio moterų akmenslydžio čempionatas** – Pasaulio akmenslydžio federacijos organizuojamas geriausių pasaulio moterų akmenslydžio komandinis čempionatas, kuris vyko kovo 15 d. – kovo 23 d. Pietų Korėjoje.

Pietų Korėjoje vykusiame  pasaulio kerlingo čempionate vyko ir olimpinė atranka. Tiesioginius kelialapius į 2026 m. olimpines žaidynes iškovojo aštuonios geriausios dviejų paskutinių pasaulio čempionatų komandos.

Pasaulio čempionate pirmą kartą dalyvavo Lietuvos nacionalinė rinktinė. Lietuvos komanda: Virginija Paulauskaitė, Olga Dvojeglazova, Rūta Blažienė, Miglė Kiudytė ir Justina Zalieckienė.

## Kvalifikacija

## Grupinis etapas

## Atkrintamosios varžybos

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Idžongbu

**Idžongbu** ()  – miestas Pietų Korėjoje, esantis Kiongi provincijoje, 20 km nuo šalies sostinės Seulo.

## Istorija
Korėjos karo metu miestas tapo vienu svarbiausių mūšių taškų. Po karo jis tapo svarbiu Pietų Korėjos karinių bazių centru.

## Ekonomika
Idžongbuyra sparčiai augantis miestas, kuriame dominuoja paslaugų sektorius, prekyba ir maisto pramonė. Mieste yra keletas technologinių parkų, gamybos centrų ir prekybos centrų.

## Karinė reikšmė
Idžongbu yra svarbi Pietų Korėjos ir JAV karinių pajėgų bazė. Mieste yra kelios karinės bazės, kurios saugo Pietų Korėją nuo galimų grėsmių iš Šiaurės Korėjos.

## Sportas
2025 m. mieste vyko 2025 m. pasaulio moterų akmenslydžio čempionatas.

## Šaltiniai
2025 m. pasaulio snieglenčių ir akrobatinio slidinėjimo čempionatas

**2025 m. pasaulio snieglenčių ir akrobatinio slidinėjimo čempionatas** – Tarptautinės slidinėjimo federacijos organizuotas geriausių pasaulio snieglenčių sporto ir akrobatinio slidinėjimo atletų čempionatas, kuris vyko kovo 18 d. – kovo 30 d. Šveicarijoje.

Reaguojant į 2022 m. Rusijos invaziją į Ukrainą, čempionate neleista startuoti atletams iš Rusijos ir Baltarusijos.

## Medalininkai
### Medalių lentelė

### Akrobatinis slidinėjimas
#### Vyrai

#### Moterys

#### Mišrios rungtys

### Snieglenčių sportas
#### Vyrai

#### Moterys

#### Mišrios rungtys

## Dalyvavusios šalys

## Šaltiniai

## Nuorodos
* FIS oficiali svetainė
Palaukinis (upė)

**Palaukinis** – nedidelė upė, tekanti Ignalinos rajone, Ignalinos seniūnijoje. Tai Dringio (Dumblynės) ežero intakas, priklausantis Žeimenos upės baseinui. Palaukinio kodas LR upių klasifikatoriuje – 12110036.

Palaukinio upelis prateka virtinę ežerų ir sudarytų tvenkinių, daugiausia natūralia vingiuota vaga kalvotame miškingame reljefe. Plane upės vaga primena į viršų nukreiptą pasagą. Aukštupys apima „pasagos“ rytinę atšaką, besileidžiančią nuo Vidiškių bažnytkaimio pusės į pietvakarius pro Ignalinos šiaurinį pakraštį iki Strigailiškio, kur tėkmė labiausiai į pietus nutolsta Palaukinio ežero pietvakakarių gale. Toliau pradeda kilti „pasagos“ vakarine atšaka į šiaurės vakarus iki Dringio ties Jonalaukio kaimu. 

Palaukinis aukštupyje išteka iš Vidiškių pietuose telkšančio Varnio ežero vakarinio pakraščio, mišku įteka į Baltį, Ilgį. Toliau ties senojo Ignalinos trakto tilteliu kerta kelią  ir Vilniaus–Daugpilio geležinkelį bei tarp jų telkšantį pelkėtą ruožą. Vidurupiu prateka Ignalinos šiaurės priemiestyje protakos skiriamus Paplovinio ir Palaukinio ežerus. Juose plėtojama poilsio infrastruktūra, vasaromis trykšta fontanas, pramogoms nutiestas Paplovinio ežero tiltas. Pasiekdamas Strigailiškio tvenkinius, Palaukinis sureguliuota pylimais vaga kertą keletą greta telkšančių žuvininkystės ūkio tvenkinių. Kirtęs kelią , patenka į Gaveikėnų malūno tvenkinius, miškais vingiuoja šiaurės kryptimi link žiočių Dringio ežere, į pietryčius nuo gamtos paminklo Dringio rago.

Palaukinio upelio baseinui priklauso keletas ežerėlių, tarp jų ir nepratekančių (nuo aukštupio): Lukštinis, Palūkšnė, Paledinis, Mekšrinis, Ežerėlis, Žiežulinis, Juodinis, Bedugnis Gaveikėnuose, Bedugnis Siūriuose. 

Gyvenvietės: Ignalina, Strigailiškis, Gaveikėnai, Siūriai, Jonalaukis.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Varnio ežero Palaukinio upė Vidiškių miško eglės genetiniame draustinyje *facebook.com*
Aparis

**Aparis** () – miestas Filipinuose, Lusono salos šiaurėje, Kagajano Slėnio regione, Kagajano provincijoje, kyšulyje tarp Kagajano upės žiočių ir Filipinų jūros (Babujano sąsiaurio). Svarbus jūrų uostas (susisiekimas su Babujano salomis). Kelias į Tuguegerao. Eksportuojami ryžiai, kukurūzai, kopra, mediena, žuvies produktai. Verčiamasi žvejyba, galvijų auginimu, žuvies pramone. Yra Švč. Rožinio Dievo Motinos šventovė.

Dauguma gyventojų – krikščionys ilokanai ir ibanagai.

## Istorija
1898 m. Aparį užėmė sukilėliai prieš ispanų valdžią, vedami generolo Danielio Tironos. 1901 m. civilinę valdžią grąžino amerikiečiai.

## Šaltiniai
Bataneso salos

**Bataneso salos** () – salynas ir provincija pačioje Filipinų šiaurėje, 310 km į šiaurę nuo Lusono salos, Lusono sąsiauryje. Balintango sąsiauris pietuose skiria nuo Babujano salų, Baši sąsiauris šiaurėje skiria nuo Taivano.

Bataneso salos vulkaninės kilmės, gana uolingos, bet gana plokščios ir gairinamos vėjų. Tik keturios salos gyvenamos. Dėl dažnų taifūnų salose prisitaikyta tiek žemės ūkio, tiek architektūros srityse. Namai statomi iš akmenų ir čerpių, medžių ir gūbrių užuovėjose. Auginamos bulvės, veisiami smulkūs gyvuliai, verčiamasi žvejyba.

2020 m. Bataneso gyveno apie 18 tūkstančių gyventojų. Gyventojai daugiausia katalikai ivatanai. Pagrindinis miestas – Baskas. Ten įsikūręs pagrindinis salyno uostas ir oro uostas. Nuo XX a. pr. gyventojų skaičius auga lėtai, nes daug gyventojų persikėlė į Lusoną.

Pagrindinės salos: Batanas (plotas 95,2 km²), Itbajatas (83,1 km²), Sabtangas (40,7 km²). Mavuliso (Jamio) sala yra toliausiai į šiaurę nutolusi Filipinų teritorija.


Mt. Iraya, Batanes.jpg|Irajos kalnas, aukščiausias salyne
Exploring the North Batan, Batanes.jpg|Šiaurės Batano kraštovaizdis
Maùyun Cliff Itbayat, Batanes , Philippines.jpg|Itbajato salos skardžiai
Ivatan House.jpg|Akmeninė Sabtago salos architektūra
Batanes Protected Landscapes and Seascapes Sabtang Island Cove.jpg|Sabtango salos pakrantė
Marlboro Hills, Batanes.jpg|Gyvulių ganymas Batano saloje


## Šaltiniai
Ilokanų kalba

**Ilokanų kalba** arba **ilokų kalba** (sav. *Ilokáno, Iloko, Iluko, Ilocano, Pagsasao nga Ilokano*) – austroneziečių šeimos, malajų-polineziečių šakos kalba, vartojama daugiausia ilokanų (ilokų) tautybės žmonių. Paplitusi Filipinuose, Lusono salos šiaurinėje dalyje (daugiausia Ilokoso, Kordiljeros ir Kagajano Slėnio regionuose). Taip pat vartojama vietomis centriniame Lusone, Mindanao, Mindore ir kitur bei filipiniečių diasporoje (Kanadoje, JAV, ypač Havajuose). Tai ir daugelio kitų šiaurės Lusono tautų *lingua franca*. Kaip gimtąja ir beveik gimtąja ja kalba ~11 milijonų žmonių. Tai trečia pagal kalbančiųjų skaičių Filipinų kalba.

Ilokanų kalba skirstoma į šiaurės ir pietų tarmes.

Senovėje kalba buvo užrašoma indiškos kilmės babujano raštu (*Kur-itan, Kurdita*), nuo XVI a. jį palaipsniui išstūmė ispanų misionierių atneštas lotyniškas raštas. 1621 m. ilokanų kalba ispanai išleido katekizmą *Doctrina Cristiana*. Esti dvi pagrindinės lotyniško raidyno atmainos – paremtos ispanų kalbos rašyba ir paremtos tagalų kalbos rašyba.

Mokyklose ilokanų kalba naudojama nuo 1897 m., dabar ilokų gyvenamose vietose ja mokoma iki trečiosios pakopos. Kalboje nemažai skolinių iš ispanų kalbos.

## Šaltiniai
Putinas (filmas)

***Putinas*** – lenkų režisieriaus Patryk Vega biografinis filmas anglų kalba. Filme vaizduojamas Rusijos prezidento Vladimiro Putino iškilimas. Išleistas 2025 m. sausio 10 d.

Anot režisieriaus, filmas yra „meninis protestas prieš diktatorių ir karą Ukrainoje“.

## Siužetas
Filme vaizduojamas V. Putino gyvenimas, susitelkiama ties kertiniais jo gyvenimo momentais, įskaitant vaikystę Leningrade pokario Sovietų Sąjungoje, tarnybą KGB ir vėlesnę žvalgybos karininko karjerą Šaltojo karo metais, taip pat vadovavimą Rusijai. 

Filmo pabaigoje pavaizduota V. Putino mirtis.

## Gamyba
Filmą prodiusavo nepriklausoma gamybos ir platinimo kompanija „XYZEl“. Filmavimas vyko įvairiose šalyse (Rusijoje, Ukrainoje, Izraelyje, Sirijoje, Jordanijoje, Lenkijoje), siekiant autentiškai pavaizduoti svarbiausias su Putino gyvenimu ir karjera susijusias vietas.

Novatoriškas filmo aspektas – dirbtinio intelekto pasitelkimas pagrindinio aktoriaus Slawomir Sobala veido bruožams pakeisti, kad šis atrodytų kuo panašesnis į tikrąjį V. Putiną.

Filme naudotą technologiją specialiai šiam filmui sukūrė Lenkijos studija „AIO“.

Tai pirmas kartas kino istorijoje, kai dirbtinis intelektas buvo panaudotas skaitmeniniu būdu pakeisti pagrindinio aktoriaus išvaizdą viso filmo metu.

## Platinimas
Tarptautiniams platintojams filmas pademonstruotas Kanų kino festivalyje. Filmą planuota pristatyti bemaž 50 šalių.

## Išnašos
Rašyba

**Rašyba** arba **ortografija** – kalbos ženklų – garsų, jų junginių, žodžių – perteikimo grafiniais ženklais sistema. Taip pat rašyba gali būti įvardinamos raidžių rašymo taisyklės, privalomos visiems tos kalbos vartotojams. Sunormintos kalbos rašyba remiasi sutartinėmis normomis – taisyklinga rašyba, skyryba (įsk. brūkšnelių vartoseną), žodžių rašymo kartu ar skyrium taisyklėmis, didžiųjų raidžių, paryškintų žodžių ar kursyvo vartojimu.

Dauguma nacionalinių ir tarptautinių kalbų turi nusistovėjusią, iš esmės standartizuotą rašto sistemą, todėl jai būdinga mažesnė dialektologinė įvairovė nei šnekamojoje kalboje. Rašyba gali pakisti dėl politinių aplinkybių, kaip tai nutiko su pakitusia amerikiečių anglų kalbos rašyba, lyginant su britų anglų kalba, amerikiečių leksikografui Nojui Vebsteriui pasiūlius įvesti lengvai pastebimus amerikiečių ir britų rašybos skirtumus (pvz., *honor* ir *honour*).

Kai kurios tautos įsteigė kalbų akademijas, siekdamos reguliuoti nacionalinių ir regioninių kalbų aspektus, įskaitant jos ortografiją, pavyzdžiui, Prancūzų akademija Prancūzijoje ir Ispanijos karališkoji akademija Ispanijoje. Lietuvoje rašytinės (ir šnekamosios) kalbos politika rūpinasi Valstybinė lietuvių kalbos komisija.

Lietuvių kalbos rašyba pradėta kurti XVI a. Pradžioje buvo linkstama į morfologinę rašybą, vėliau daugiau laikytasi fonetinės. Didelę reikšmę rašybai susidaryti turėjo Augusto Šleicherio, Frydricho Kuršaičio, Antano Baranausko, Kazimiero Jauniaus gramatikos. Dabartinės lietuvių kalbos rašyba įsitvirtino XIX a.-XX a. sandūroje. Jai pagrindus padėjo Jono Jablonskio ir Kazimiero Būgos darbai.
1929–1933 m. nesėkmingai bandyta rašybą reformuoti: atsisakyti nosinių raidžių, suvienodinti ilgųjų balsių žymėjimą, nuosekliau išlaikyti morfologinį principą.

Ortografija, tarptautinis lietuviško žodžio sinonimas, sudarytas iš senovės graikų k. žodžių ὀρθός (orthós 'taisyklingas') ir γράφειν (gráphein 'rašyti').

## Taip pat skaitykite
* Rašymas

## Šaltiniai
Alantos mūšis (1831)

**Alantos mūšis** – 1831 m. liepos 16 d. (pagal tuo metu Lietuvoje, kaip ir visoje Rusijos imperijoje naudotą Julijaus kalendorių, liepos 28 d. pagal Grigaliaus kalendorių) Alantoje (dab. Molėtų r.) vykęs 1830-1831 m. sukilėlių mūšis su sukilimą slopinusiu Rusijos imperijos kariuomenės daliniu, vienas paskutinių 1830–1831 m. sukilimo mūšių Lietuvos teritorijoje.

## Priešistorė
1831 m. gegužės pradžioje iš Nemenčinės į Alantą atžygiavo K. Parčevskio ir J. Giedraičio vadovaujamas apie 1000 sukilėlių dalinys. Sukilėliai užėmė visą apylinkę. Netrukus sukilėliai išžygiavo į Anykščius, kur, susijungę su kitais, žygiavo į Ukmergę ir ją užėmė. Sužinoję apie artėjančias stiprias generolo Chitkovo vadovaujamas rusų pajėgas, gegužės 24 d. sukilėliai pasitraukė Taujėnų keliu. Manydamas, kad sukilėlius ras Alantoje, generolas Chitkovas gegužės 26 d. patraukė į Alantą, iš kurios, neaptikęs sukilėlių, pasuko į Tauragnus. Po to keliose nedidelėse kautynėse sukilėliai patyrė pralaimėjimų. Vasaros pabaigoje Šiaurės Rytų Lietuvoje veikusių sukilėlių vadu tapo Henrikas Dembinskis. Liepos 16 d. rytą H. Dembinskio vadovaujami sukilėliai per Kavarską, Kurklius, Skiemonis atvyko į Alantą. H. Dembinskis prie Alantos paliko raitininkų dalį, o su kitais nužygiavęs kelius kilometrus Molėtų keliu, išardęs tiltą, sustojo už Virintos upės tarp ežero ir nedidelio šilo. Už keleto kilometrų buvusiame miške H. Dembinskas paliko savo gurguolę, pavedęs saugoti ją S. Radziševskio 26-ąjam pėstininkų pulkui, kuriame buvo 800 sukilėlių.

## Mūšio eiga
Rusų generolas Savoinis Alantą pasiekė liepos 16 d. po pietų. Jis tuojau atstatė suardytą tiltą ir, persikėlęs per upę su husarų eskadronu, jėgerių pulko vienu batalionu ir 4 patrankomis, atakavo sukilėlių dešinįjį sparną. H. Dembinskis gindamasis traukėsi iki jo pėstininkai ir artilerija pasiekė mišką. Tada jis pavedė A. Janovičiui su 13-uoju ulonų pulku pridengti atsitraukimą. V. Matušovičius su 200 šaulių liko miške, kur turėjo išsilaikyti iki vakaro. Tačiau rusų jėgerių batalionas jį išstūmė. Po to Savoinio avangardas, vadovaujamas generalinio štabo pulkininko Gedicho, puolė A. Janovičiaus ulonų pulką. H. Demblinskis pasiuntė V. Sierakovskį su pėstininkais, gurguole ir 4 sunkiomis patrankomis į Molėtus, o pats su visais raitininkais ir dvejomis lengvosiomis patrankomis padėjo ariergardui. Traukiantis iki Molėtų, sukilėliams teko šešis kartus atremti Gedicho karių atakas.

## Pasekmės
Mūšis prie Alantos buvo vienas paskutinių sukilėlių susirėmimų su caro kariuomene. Nukentėjo vietos gyventojai: buvo naikinamas derlius, grobiamos maisto atsargos, kilo badas, choleros epidemija. Po sukilimo pralaimėjimo carinė valdžia sustiprino nacionalinį, religinį engimą ir valstiečių išnaudojimą. Alanta iš Vilniaus vyskupijos buvo perduota Žemaičių vyskupijai, kuriai netrukus ėmė vadovauti vyskupas Motiejus Valančius.

## Literatūra

* Sliesoriūnas, Feliksas, *1830-1831 m. sukilimas Lietuvoje*, Vilnius 1974;
* Sliesoriūnas, Feliksas, *Powstanie listopadowe 1830–1831: geneza–uwarunkowania–bilans–porówniania* Wrocław 1983.
* ALANTOS KRAŠTAS DVARININKŲ PAC-POMARNACKIŲ VALDŽIOJE, 2018 m. spalio 29 d., alunta.lt
Karabaljo kalnai

**Karabaljo kalnai** () – kalnai Filipinuose, Lusono salos centrinėje. Aukštis iki 1680 m. Tęsiasi iš šiaurės į pietus 54 km, plotis iki 24 km. Šiaurėje pereina į Centrinę Kordiljerą, rytuose – į Siera Madrės kalnus.

Karabaljo kalnai priklauso Kagajano aukštupio baseinui. Šlaitus dengia miškai. Per Karbaljo kalnus, pro Daltono perėją eina Lusono žiedinis plentas.

## Šaltiniai
Fokker V.6

**Fokker V.6** – triplano vienviečio naikintuvo prototipas, Pirmojo Pasaulinio karo antroje pusėje kurtas Vokietijos Imperijos įmonėje „Fokker“, lygiagrečiai su modeliu „V.5“. Šių modelių pagrindu vėliau buvo sukurtas žymusis naikintuvas „Fokker Dr.I“.

Orlaivis pradėtas statyti 1917 m. liepos 7 d. A. Fokerio eksperimentinės statybos skyriuje. Vienintelis sukurtas šio modelio egzempliorius gavo gamyklinį numerį 1698 ir, kaip eksperimentinio orlaivio, indeksą „V 6". Dar nepriimtas į ginkluotę orlaivis buvo gavęs indeksą Vokietijos imperijos KOP indeksą „D VII", kuris, nutraukus programą, buvo atšauktas.  

„Fokker V.6“ buvo varomas vienu 89 kW (120 AG) galios skysčiu aušinamu vienaeiliu 6 cilindrų varikliu Mercedes D.II. Triplano komponuotė buvo pasirinkta dėl sunkesnio variklio, kurio svoriui atsverti reikėjo didesnio sparnų ploto.Išskirtinė orlaivio savybė buvo trečioji sparnų pora - sumontuota ne fiuzeliažo apačioje, o žemiau jo. Kurdama šį lėktuvą įmonė pirmą kartą panaudojo į fiuzeliažo konstrukciją integruotą radiatorių. 

Skrydžių bandymai prasidėjo rugsėjo mėn. Nustatyta, kad ištisinis apatinis sparnas neigiamai veikė eksploatacines savybes ir skrydžio charakteristikas. Apatinė fiuzeliažo dalis buvo „išpūsta“, taip sukuriant sparno ir fiuzeliažo jungtį, tačiau tai neatnešė reikšmingo pagerėjimo. Inovatyvus radiatoriaus išdėstymas nedavė laukiamo efekto, kas ne kartą lėmė programos trikdžius. 

Nepavykus išspręsti konstrukcinių problemų, bandymai buvo nutraukti 1917 m. spalį. Prie to prisidėjo ir bandymų rezultatai, parodę, jog šis modelis yra mažiau manevringas nei „Dr. I“.

Gamyklinis pavadinimas „D.VII“ buvo priskirtas keliems „Fokker“ sukurtiems prototipams, kas dažnai sukelia painiavą, pavyzdžiui, „Fokker V.6“  Nr. 1698 yra painiojamas su biplanu, turėjusiu gamyklinį numerį 1610, kuris taip pat buvo sukurtas naudojant santrumpą „Fokker V.6“ ir kuriam atgaline data buvo suteiktas pavadinimas „V.3“, arba su Vengrijos įmonėje „Ungarischen Maschinenfabrik (MAG)" kurtu triplanu, turėjusiu 185 AG galios licencinį „Daimler“ variklį. Galutinai „Idflieg" karinis indeksas „Fokker D.VII“ buvo priskirtas 1918 m. „Fokker“ sukurtam naikintuvui, kūrimo metu turėjusiam gamyklinį indeksą „Fokker V 21“.

## Techniniai duomenys (Fokker V.6)

## Išnašos

## Literatūra

* Grosz, Peter M., Koos, Volker: *Fokker Flugzeugwerke in Deutschland 1912–1921.* Heel, Königswinter 2004, ISBN 3-89880-355-4
*
Lazarevas (antarktinė stotis)

**Lazarevas** () – Tarybų Sąjungos antarktinė stotis, veikusi nuo 1959 m. kovo iki 1961 m. vasario. Buvo įsikūrusi Rytų Antarktidoje, pietvakarinėje Lazarevo šelfinio ledyno dalyje, Princesės Astridos krante. Pavadinta rusų poliarinio keliautojo Michailo Lazarevo garbei.

Dėl smarkių pūgų stotį užnešdavo kelių metrų sniego sluoksnis, be to, buvo baiminamasi, kad šelfinis ledynas gali įlūžti. 1961 m. stotis apleista ir perkelta 80 km į pietus, kur įsteigta Novolazarevskajos stotis.

## Šaltiniai
Lazarevas

**Lazarevas** () gali reikšti:
* Lazarevas – rusiška pavardė, kilusi iš vardo „Lozorius“ (*Лазарь*);
* Michailas Lazarevas – rusų poliarinis keliautojas;
* Lazarevas – TSRS antarktinė stotis;
* Lazarevas – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Chabarovsko krašte;
* Lazarevas arba Padagai – buvusi gyvenvietė Rusijoje, Kaliningrado srityje;
* Lazarevas – keletas kitų gyvenviečių Rusijoje ir Baltarusijoje;
* Lazarevo jūra – antarktinė jūra;
* Lazarevo šelfinis ledynas – Antarktidos ledynas;
* Lazarevo kalnai – Antarktidos kalnai;
* Lazarevo įduba – vandenyno įduba Antarktyje.
Jaylen Wells

**Džeilenas Velsas** (, g. ) – JAV krepšininkas, rungtyniaujantis NBA lygoje besivaržančioje Memfio „Grizzlies“ komandoje. Žaidė universitetinį krepšinį Sonomos valstijos „Seawolves“ ir Vašingtono valstijos „Cougars“ komandose.

## Karjera universitete
2021 m. įstojo į Sonomos valstijos universitetą ir pradėjo atstovauti universiteto „Seawolves“ komandai. Per pirmąjį savo sezoną komandoje vidutiniškai pelnė po 12,6 taško per rungtynes. Antraisiais metais buvo pripažintas Kalifornijos koledžų atletų asociacijos metų žaidėju, vidutiniškai pelnydamas po 22,4 taško per rungtynes.

2023 m. Velsas persikėlė į Vašingtono valstijos universitetą („Cougars“) ir vidutiniškai per rungtynes pelnė po 12,6 taško ir atkovojo po 4,6 kamuolio. Po sezono paskelbė, jog dalyvaus 2024 m. NBA naujokų biržoje.

## Profesionali karjera

### Memfio „Grizzlies“ (2024–dabar)
2024 m. NBA naujokų biržoje Memfio „Grizzlies“ pasirinko jį 39-uoju šaukimu. 2024 m. liepos 6 d. pasirašė naujoko sutartį.

2024 m. spalio 23 d. Velsas debiutavo sezono atidarymo rungtynėse su Jutos „Jazz“. Gruodžio 3 d. buvo pripažintas geriausiu Vakarų konferencijos mėnesio naujoku už spalio ir lapkričio mėnesiais sužaistas rungtynes.

2025 m. balandžio 8 d. per rungtynes su Šarlotės „Hornets“ ekipa susilaužė dešinę ranką, ir tai užbaigė jo debiutinį sezoną. Jo 10,4 taško per rungtynes vidurkis buvo ketvirtas tarp visų naujokų.

## Statistika

### NBA
#### Reguliarusis sezonas

### Universitetas
#### NCAA I divizionas

|-
| style="text-align:left;"|2023–24
| style="text-align:left;"|Vašingtono valstija
| 34 || 20 || 29.2 || .436 || .417 || .814 || 4.6 || 1.2 || .5 || .2 || 12.6
|- class="sortbottom"
| style="text-align:center;" colspan="2"|Karjera
| 34 || 20 || 29.2 || .436 || .417 || .814 || 4.6 || 1.2 || .5 || .2 || 12.6
|}
#### NCAA II divizionas

|-
| style="text-align:left;"|2021–22
| style="text-align:left;"|Sonomos valstija
| 25 || 21 || 30.6 || .406 || .263 || .716 || 5.8 || 1.7 || 1.0 || .2 || 12.6
|-
| style="text-align:left;"|2022–23
| style="text-align:left;"|Sonomos valstija
| **30** || **30** || **36.8** || **.517** || **.438** || **.861** || **8.7** || **2.6** || **1.6** || **.4** || **22.4**
|- class="sortbottom"
| style="text-align:center;" colspan="2"|Karjera
| 55 || 51 || 34.0 || .476 || .355 || .808 || 7.4 || 2.2 || 1.3 || .3 || 17.9
|}
## Apdovanojimai ir pasiekimai
### NBA
* Pirmosios NBA simbolinės naujokų komandos žaidėjas (2025 m.)
## Išnašos

## Nuorodos
* Jaylen Wells NCAA profilis „Sports Reference“
Lazo rezervatas

**Lazo rezervatas**, oficialiai ***L. G. Kaplanovo Lazo valstybinis gamtinis rezervatas*** () – saugoma gamtos teritorija Rusijos Tolimuosiuose Rytuose, Primorės krašte, Sichote Alinio kalnų pietinėje dalyje, į rytus nuo Nachodkos, Kijevkos upės baseine. Įsteigtas 1935 m., siekiant saugoti bei tyrinėti Tolimųjų Rytų ir Primorės gamtinius kompleksus.

Saugomi iki 1200 m aukščio kylantys Sichote Alinio kalnai (Zapovedno kalnagūbris), padengti sibirinių pušų ir plačialapių miškais su mandžiūrinės floros elementais. Rezervate saugomos retos ir endeminės rūšys – amūriniai goralai, amūriniai tigrai, amūriniai leopardai, himalajiniai lokiai, dėmėtieji elniai, iziubriai, didžiosios kiaunės, usūriniai fazanai, mandarininės antys, kininiai dančiasnapiai ir kt.


Petrov Island.jpg|Rezervatui priklausanti Petrovo sala
View of Preobrazhenie.jpg|Rezervato kalnai už Preobraženijės gyvenvietės


## Šaltiniai
Beždžionė (filmas)

**Beždžionė** () – 2025 m. amerikiečių siaubo komedija, kurio scenarijaus autorius ir režisierius – Oz Perkins. Filmas sukurtas pagal Stephen King apsakymą. Vaidina Theo James, Tatiana Maslany, Christian Convery, Colin O'Brien, Rohan Campbell, Sarah Levy, Adam Scott ir Elijah Wood.

Lietuvos kino teatruose pasirodė 2025 m. vasario 21 d. Filmas sulaukė iš esmės teigiamų kritikų atsiliepimų.

## Siužetas
Brolių dvynių gyvenimą aukštyn kojomis apverčia užkeikta žaislinė beždžionėlė, kuri aplink juos sukelia atsitiktines siaubingas mirtis.

## Vaidmenys

: *Aktorius – veikėjas*

* Theo James – *Hal / Bill Shelburn*
* Tatiana Maslany – *Lois Shelburn*
* Colin O'Brien –  *Petey Shelburn Jr.*
* Rohan Campbell – Ricky
* Sarah Levy – *Ida Zimmer*
* Adam Scott – *Petey Shelburn Sr.*
* Elijah Wood – *Ted Hammerman*

## Filmo gamyba
2023 m. gegužę scenaristu ir režisieriumi pasamdytas Oz Perkins. Pagrindiniai filmavimo darbai vyko Vankuveryje nuo 2024 m. vasario 5 d. iki kovo 22 d.

Rašydamas filmo scenarijų Perkins nusprendė suteikti filmui komedijos elementų, nes manė, kad tai labiau tiktų filmui apie žaislą, ir norėjo atskirti „Beždžionę“ nuo rimtesnių siaubo filmų apie apsėstus žaislus.

## Atsiliepimai
Recenzijų suvestinėje „Rotten Tomatoes“ 78 % iš 231 kritiko atsiliepimų yra teigiami, o vidutinis įvertinimas – 6,7/10. „Metacritic“, kuri naudoja svertinį vidurkį, remdamasi 47 kritikais, filmui skyrė 61 balą iš 100 galimų, o tai reiškia, kad vertinimai yra „iš esmės palankus“.

## Nuorodos
* 
* 
* 
## Išnašos
Tarpeklis (filmas)

**Tarpeklis** () – 2025 m. mokslinės fantastikos romantinis veiksmo filmas, kurį režisavo Scott Derrickson. Vaidina Miles Teller, Anya Taylor-Joy ir Sigourney Weaver.

Filmo pasaulinė premjera įvyko 2025 m. vasario 13 d. „AMC“ kino teatre Los Andžele. 2025 m. vasario 14 d. jis buvo išleistas per „Apple TV+“.

## Siužetas
Amerikiečių snaiperis ir lietuvių snaiperė saugo gilų tarpeklį, nežinodami, kas jame slypi.

## Vaidmenys

: *Aktorius – veikėjas*

* Miles Teller – *Levi Kane*
* Anya Taylor-Joy – *Drasa*
* Sigourney Weaver – *Bartholomew*
* Sope Dirisu – *J.D.*
* William Houston – *Erikas*

## Filmo gamyba
Zach Dean parašė filmo scenarijų, kuris buvo įtrauktas į „juodąjį sąrašą“ – 2020 m. labiausiai mėgstamų dar nesukurtų scenarijų sąrašą.

2022 m. kovo mėn. Scott Derrickson buvo paskirtas filmo režisieriumi ir prodiuseriu kartu su „Skydance Media“.

Filmavimas prasidėjo 2023 m. kovą Londone.

## Atsiliepimai
Recenzijų suvestinėje „Rotten Tomatoes“ 64 % iš 131 kritiko atsiliepimų yra teigiami, o vidutinis įvertinimas – 6,0/10. „Metacritic“, kuri naudoja svertinį vidurkį, remdamasi 29 kritikais, filmui skyrė 57 balus iš 100 galimų, o tai reiškia, kad vertinimai yra „mišrūs arba vidutiniški“.

## Nuorodos
* 
* 
## Išnašos
Sanžilės kraštovaizdžio draustinis

**Sanžilės kraštovaizdžio draustinis** – saugoma gamtos teritorija Panevėžio rajone ir Panevėžio mieste. Plotas 805 ha, apima Sanžilės kanalo vagą, didelę dalį gretimo Berčiūnų miško ir dalį Lėvens slėnio prie Sanžilės ištakų. Įsteigtas 1993 m. vasario 18 d. Panevėžio rajono valdybos potvarkiu. 1996 m. pakeitus Panevėžio miesto ir rajono ribas, draustinio pietinė dalis pateko į miesto teritoriją. Saugomas Sanžilės kanalo kraštovaizdis su šiai vietovei būdinga miškų ir pievų augmenija.

Į draustinio teritoriją įeina buvęs Berčiūnų kurortas – tarpukariu populiari panevėžiečių vasarvietė su vilomis. Prie Bernatonių, Sanžilės dešiniajame krante, telkšo Daukniūnų karjero tvenkinys.

## Šaltiniai
Ladyžynas

**Ladyžynas** () – miestas Ukrainoje, Vinycios srityje, 70 km į vakarus nuo Umanės, prie Pietinio Bugo upės ir jos intakų Selnycios bei Sobo. Plentai į Haisyną, Baltą, netoliese praeina Umanės–Vapniarkos geležinkelis. Ant Pietinio Bugo sudarytas Ladyžyno tvenkinys. Veikia šiluminė jėgainė. Fermentinių preparatų gamyba.

## Istorija
Ladyžynas minimas nuo XVII a., kai buvo tvirtovė ATR Braclavo vaivadijoje. 1672 m. prie dabartinio miesto įvyko Ladyžyno mūšis (lenkų–turkų karo dalis). 1793 m. Ladyžyno miestelis pateko į Rusijos imperiją.

1972 m. pastatyta valstybinė rajoninė šiluminė elektrinė, 1973 m. Ladyžynui suteiktas miesto statusas. 2000–2020 m. turėjo srities pavaldumo statusą.

## Šaltiniai
Laima (Ohajas)

**Laima** () – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, šiaurės vakarų Ohajuje, 145 km į šiaurės vakarus nuo Kolambuso, prie Otavos upės. Aleno apygardos centras. Plentų ir geležinkelių mazgas (linijos į Kolambusą, Fort Veiną, Deitoną, Tolidą, Klivlandą). Naftos gavyba ir perdirbimas. Mašinų (lengvųjų automobilių ir sunkvežimių dalių, variklių, tankų, metalo sujungimų), chemijos pramonė.

Veikia Ohajo universiteto padalinys, A. Rodso valstybinis koledžas (įkurtas 1966 m., iki 2002 m. vadintas Laimos technologijų koledžu), Šiaurės Vakarų Ohajo universitetas (nuo 1920 m.), Aleno apygardos muziejus (nuo 1908 m.). Apylinkėse yra buvusi Hog Kriko šonių rezervacija (veikė nuo 1908 iki po 1930 m.), Amandos fortas, veikęs kaip provizijos centras per 1812 m. karą. Laimoje veikia simfoninis orkestras, vyksta kasmetiniai menų, bliuzo festivaliai.

2010 m. 67,1 % miesto gyventojų buvo baltieji, 26,4 % – afroamerikiečiai, 4,4 % – mišrios kilmės, 0,5 % – azijiečiai, 3,7 % – lotynoamerikiečiai (visų rasių).

## Istorija
Laima įkurta 1831 m. ir pavadinta pagal Peru sostinę Limą (sakoma, kad vardas rinktas traukiant lapelį iš kepurės). Tais pačiais metais tapo apygardos centru. 1885 m. apylinkėse rasta naftos, ir Laima ėmė sparčiai augti. Taip pat tapo svarbiu geležinkelių mazgu. Miestas nuo 1922 m.

## Šaltiniai
Lakas (Prancūzija)

**Lakas** () – miestelis pietvakarių Prancūzijoje, Atlanto Pirėnų departamente, prie Gav de Po upės, 23 km į šiaurės vakarus nuo Po. Komunos centras. Praeina Bajonos–Tulūzos plentas ir geležinkelis. Lakas – didelis pramoninis centras. Išgaunamos gamtinės dujos, nafta, siera. Apdirbant vandenilio sulfidą per metus išgaunama apie 700 tūkst. tonų sieros (viena svarbiausių sieros gavybos vietų pasaulyje). Lako telkinys yra 3–5 km gylyje. Jį sudaro 70 % metanas, 9 % anglies dioksidas, 16 % – sieros vandenilis. Gamybiniai šalutiniai produktai (benzinas, propanas, butanas ir etileno dujos) naudojamos chemijos gamyklose piečiau Lako. Šalia įrengta dujomis varoma elektrinė, tiekianti energiją aliuminio metalurgijos gamyklai.

## Istorija
Lake pradžioje rasta naftos telkinių, o 1951 m. – vienas didžiausių pasaulyje gamtinių dujų telkinių. Gavyba pradėta 1957 m., pramonės darbininkams greta Lako pastatytas Muranso miestas.


Lacq - Mairie - 1.jpg|Merija
LacPutz.jpg|Įvažiavimo ženklas
Usine de Lacq.JPG|Lako pramoninis kompleksas
Lacq rte-Bayonne 001.JPG|Miestelio gatvė


## Šaltiniai
Lakinskas

**Lakinskas** () – miestas Rusijoje, Vladimiro srityje, 30 km į vakarus nuo Vladimiro, 4 km į šiaurę nuo Sobinkos, šiauriau Kliazmos upės. Praeina Maskvos–Vladimiro plentas ir geležinkelis. Tekstilės (veikia verpimo-audimo fabrikas), maisto pramonė. Veikia A. Suvorovo muziejus, kultūros namai, Švč. Kazanės Dievo Motinos ikonos cerkvė (1693 m.).

## Istorija
Nuo XV a. minima Undolos gyvenvietė. 1889 m. pirkliai Bažanovai atidarė audimo fabriką. Po Spalio revoliucijos fabrikas pavadintas vietos bolševiko Michailo Lakino garbei. 1927 m. sudaryta Lakinskio miesto tipo gyvenvietė, 1969 m. tapo Lakinsko miestu.

## Šaltiniai
Vilkyčių kautynės

**Vilkyčių kautynės** – 1914 m. rugpjūčio 2 d. Vilkyčių apylinkėse (tuo metu Vokietijos imperijos Rytų Prūsijos žemės Šilutės (Heidekrug) apskritis), dab. Šilutės rajono savivaldybė) įvykęs nedidelis Vokietijos imperijos kariuomenės susirėmimas su plėšikavusiu Rusijos imperijos kariuomenės daliniu, vienas pirmųjų Pirmojo pasaulinio karo mūšių Rytų fronte.

Vos tik paskelbusios karą viena kitai abi valstybės dar tik buvo pradėjusios mobilizuoti savo kariuomenes, tačiau pasienyje jau vyko pirmieji kariniai susidūrimai. Rugpjūčio 2 d. Rusijos pasienio apsaugos daliniai peržengė valstybes skiriančią sieną tiek Klaipėdos, tiek Šilutės apskrityse ir pradėjo plėšikauti pasienio kaimuose: Kretingalėje, Laugaliuose, Doviluose, Žemaitkiemyje ir kt. Suvaldyti krašte plėšikaujančius priešininkus į Dovilus geležinkeliu buvo nusiųstas Vokietijos kariuomenės 41-ojo pėstininkų pulko 3-iasis batalionas, tačiau Rusijos kariai jau buvo pasitraukę.

Pirmasis Rusijos ir Vokietijos karių susidūrimas tą pačią dieną įvyko prie Vilkyčių, kur kapitono (?) Hoislerio (Häusler) vadovaujama 80 karių grupė ne tik išstūmė iš krašto plėšikaujančius Rusijos karius, bet dar ir paėmė į nelaisvę 4 kazokus.

Kautynės buvo vietinės reikšmės susirėmimas, neturėjęs didesnės strateginės reikšmės.

## Išanšos

## Literatūra

* Pečiulis, Marius, Pirmojo pasaulinio karo veiksmai Vakarų Lietuvoje – Vokietijos ir Rusijos pasienyje – 1915 m. pradžioje – Karo archyvas
* Sembritzki, J., Geschichte des kreises Memel, Memel, 1918; J. Sembritzki, Geschichte des kreises Heydekrug, Memel, 1920
Niujiečių kalba

**Niujiečių kalba** arba **niujų kalba** (*ko e vagahau Niuē*) – austroneziečių šeimos, polineziečių kalbų pogrupio kalba, vartojama niujiečių, gyvenančių Niujės saloje (Okeanija), taip pat diasporoje Kuko salose, Naujojoje Zelandijoje, Tongoje. XX a. pab. ~70 % kalbos vartotojų gyveno Naujojoje Zelandijoje. Oficiali Niujės kalba. Kalbančiųjų skaičius – apie 6000 žmonių.

Niujiečių kalba artima tongiečių ir niuafų, toliau – maorių, samojiečių, havajiečių ir kitoms polineziečių kalboms. Skiriamos dvi tarmės – motu (Niujės šiaurėje) ir tafiti (Niujės pietuose).

Niujiečių kalboje funkcionuoja 5 balsių (i, u, e, o, a) 3 eilių – priešakinės, vidurinės ir užpakalinės – ilgųjų ir trumpųjų balsių sistema. Dažniau vartojami trumpieji balsiai. Ilgieji balsiai visada kirčiuoti. Kirtis dinaminis. Dažniausiai kirčiuotas priešpaskutinis skiemuo. Priebalsių nedaug – 12, neturi skardžiųjų g, b, d. Skiemuo sudarytas iš priebalsio ir balsio arba tik iš balsio – (C)V(C), gali būti tik atviras, niekada nesibaigia priebalsiu, priebalsiai vienas su kitu nejungiami. Vardažodis neturi gramatinės giminės kategorijos. Asmeniniai įvardžiai išlaikę vienaskaitos, dviskaitos ir daugiskaitos formas. Skiriami dvejopi veiksmažodžiai: statiškieji ir dinamiškieji, galintys turėti 3 gramatines laiko formas (esamąjį, būtąjį, būsimąjį). Gramatinės reikšmės reiškiamos reduplikacija, supletyvizmu, afiksacija, sintaksinėmis priemonėmis – artikeliu, žodžių tvarka, dalelytėmis. Žodžių daryboje dažna prefiksacija, sufiksacija, reduplikacija, konversija, sudūrimas. Sakiniui būdinga griežta žodžių tvarka – tarinys–veiksnys–papildinys (VSO). Turi daug skolinių iš anglų kalbos. Ryškūs agliutinaciniai analitiniai bruožai.

Niujiečių kalbą nuo XIX a. vid. pradėjo užrašinėti krikščionių misionieriai (samojiečių rašybos pagrindu). 1904 m. išversta Biblija. Kuriama grožinė literatūra, leidžiami laikraščiai, transliuojamos radijo ir televizijos laidos, ja mokomasi mokyklose. UNESCO priskiriama prie kalbų, kurioms gresia pavojus išnykti.

## Šaltiniai
LFG Roland C.II

**LFG Roland C.II**,, paptasrai vadintas *Walfisch* () – Pirmojo pasaulinio karo metu Vokietijos Imperijos įmonės „Luft-Fahrzeug-Gesellschaft G.m.b. H“ sukurtas žvalgybinis lėktuvas, naudotas ir kaip palydos naikintuvas.

„C.II“ – medinis monokoko tipo biplanas, aptrauktas dvejais kampu sujungtos faneros sluoksniais (arba „suvynioto korpuso“ konstrukcija). „C.II“ pasižymėjo didesne aerodinamine kokybei nei dauguma to meto orlaivių ir didesniu atsparumu sukimui ir lenkimui, tačiau tokia konstrukcija buvo brangesnė. Antrojo pasaulinio karo metais analogiškas principas buvo pritaikytas britiško sunkiojo naikintuvo de Havilland Mosquito konstrukcijoje. Sparnas buvo montuojamas tiesiai virš fiuzeliažo, kas leido atsisakyti papildomų tvirtinimo elementų; dėl tokio formos lėktuvas gavo „banginio“ pravardę.

Orlaivio konstruktoriumi buvo inžinierius Tancenas (), tuo metu – Liudvigo Pantlo () mokinys, vėliau tapęs matematinės aerodinamikos pradininku ir suformulavęs paviršinio sluoksnio koncepciją.

C.II buvo varomas vienu 16 AG (120 kW) galios varikliu Mercedes D III, leidusi pasiekti maksimalų 165 km/h greitį, pakilti į 4 000 m aukštį ir vykdyti iki keturių valandų trukmės misijas.

## Eksploatacijos istorija

Vokietijos kariniuose daliniuose „C.II“ buvo pradėtas eksploatuoti 1916 m. pavasarį. Orlaivis naudotas žvalgybai ir kaip bombonešių palydos naikintuvas.

Pilotų ataskaitose jo valdymas apibūdinamas kaip sudėtingas, bet skrydžio duomenys vertinami gerai. Dėl žemiau pilotų galvų esančio viršutinio sparno matomumas į priekį buvo puikus, tačiau matomumas žemyn – prastas. Tai tapo silpnąja lėktuvo vieta, tiek žvalgybos misijose, tiek ir kovojant su priešo lėktuvais.

Eksploatacijos pradžioje iš esmės nebuvo priešininko lėktuvų, galėjusių „C.II“ pasivyti horizontaliame skrydyje. Išimtimi iš šios taisyklės buvo prancūziškas „Nieuport 17 °C.1“, pasirodęs panašiu metu ir išvystydavęs keletu kilometrų per valandą didesnį greitį.

Britų pilotas Albertas Bolas (), pirmuoju kurio numuštu lėktuvu 1916 m. antroje pusėje buvo „C.II“, jį apibūdino kaip „šiuo metu geriausią vokiečių lėktuvą“.

## Variantai

* **C.II**: dvivietis žvalgybinis lėktuvas, palydos naikintuvas.
* **C.IIa**: modifikuota versija su sustiprintais sparnų galiukais ir didesniu vertikaliu stabilizatoriumi.
* **C.III**: tolimesnė modifikacija su dviejų tarpatramių sparnais, varoma 200 AG (149 kW) galios šešių cilindrų vienaeiliu vandeniu aušinamu varikliu Benz Bz.IV.

## Operatorai

; 

* *[[Luftstreitkräfte]]*

## Techniniai duomenys (C.II)

## To paties laikotarpio, panašios paskirties ir konstrukcijos orlaiviai
1917 m. Vakarų Fronte naudotų moderniausių to meto naikintuvų techniniai duomenys:

## Išnašos

## Litearatūra

* Abbott, Dan S. & Grosz, Peter M. (1977). „The Benighted Rolands“. *Air Enthusiast* (3): 38–48.
* 
*
Rodalas

**Rodalas** – judėjų liturginis reikmuo, pergamentas, užvyniotas ant dviejų lazdų. Ant jo ranka išrašyta Toros ar kurios nors kitos Hebrajų Biblijos dalies ištrauka.

Saugomas sinagogoje aron kodeše. Iš šio ištraukiamas kuriai nors Biblijos ištraukai paskaityti šabo pamaldų arba šventinių apeigų metu. Išimamas atliekant specialų ceremonialą.

## Išnašos