open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ajarsos lagūna

**Ajarsos lagūna** () – vulkaninės kilmės ežeras Gvatemaloje, Santa Rosos departamento šiaurės rytuose. Telkšo ugnikalnio kalderoje, susidariusioje maždaug prieš 20 tūkst. metų katastrofiškai išsiveržus ir sprogus ugnikalniui-dvyniui ir visą regioną padengusiam pemzos sluoksniu. Vandens paviršiaus aukštis – 1409 m virš jūros lygio.
Mahinda Rajapaksa

**Mahinda Radžapakša** (si මහින්ද රාජපක්ෂ, , 1945 m. lapkričio 18 d. Viraketijoje, Šri Lanka) − dabartinis Šri Lankos prezidentas nuo 2005 m. Šri Lankos *Laisvės partijos* vienas iš lyderių.

## Biografija
Mahinda Rajapaksa gimė Viraketijoje, Pietinėje provincijoje teisininko šeimoje. Jo tėvas 1947−1960 m. buvo parlamento narys.

1970 m. Mahinda tapo jauniausiu šalies istorijoje parlamento nariu. 1994−2001 m. dirbo Šri Lankos vyriausybėje. 2001−2004 m. buvo opozicijos lyderiu. 2004 m. rinkimuose nugalėjus *Liaudies aljanso partijai*, tapo premjeru. 2005 m. išrinktas Šri Lankos prezidentu.

2010 m. sausio 27 d. suskaičiavus beveik visus balsus paaiškėjo, kad M. Radžapakša surinko 57,9 % balsų ir sutriuškino savo pagrindinį varžovą − atsargos generolą Sarathą Fonseką, kurį palaikė 40,1 % rinkėjų; Mahinda Radžapakša perrinktas Šri Lankos prezidentu.

Trys M. Rajapakšos broliai ir kiti šeimos nariai užima svarbius postus vyriausybėje, tarp jų Gynybos ir Uostų ministerijose.

## Išnaša

## Nuorodos
* Mahindos Rajapaksos internetinė svetainė (anglų k.)
Liverpulio Džono Lenono oro uostas

**Liverpulio Džono Lenono tarptautinis oro uostas** (IATA kodas: **LPL**, ICAO kodas: **EGGP**) –  dešimtas pagal keleivių skaičių Jungtinėje Karalystėje tarptautinis oro uostas. 1930 m. įrengtas pirmasis aerodromas 12&nbsp;km į pietryčius nuo Liverpulio centro. Oficialiai Liverpulio oro uostas atidarytas 1933 m. Antrojo pasaulinio karo metais aerodromu naudojosi Jungtinės Karalystės karinės oro pajėgos. 1966 m. Liverpulio oro uoste pradėtas eksploatuoti naujasis kilimo ir tūpimo takas. 1986 m. atidarytas naujasis oro uosto keleivių terminalas, modernizuotas 2002 m. Senasis, 1930 m. pastatytas keleivių terminalas, 2001 m. buvo rekonstruotas į Liverpulio oro uosto viešbutį. 2002 m. Liverpulio oro uostas, pagerbiant muzikos grupės The Beatles nario Džono Lenono atminimą, buvo pavadintas jo vardu. Liverpulio oro uostas orientuojasi į žemų sąnaudų operatorių veiklą. Nuo 1997 m. iki 2007 m. Liverpulio oro uostas buvo vienas sparčiausiai pagal pervežamų keleivių skaičių augančių oro uostų Europoje. Oro uostas lengvai pasiekiamas autostradomis, sujungtas reguliariais autobusų maršrutais su Liverpuliu ir Mančesteriu, taip pat maršrutiniais autobusais su Liverpulio South Parkway geležinkelio stotimi.   

## Aviakompanijos
* Eastern Airways (Aberdinas, Sauthemptonas)
* EasyJet (Alikantė, Amsterdamas, Barselona, Belfastas, Berlynas-Schönefeld, Bodrumas (sezoninis), Bordo (sezoninis), Briuselis (nuo vasario 7), Faro, Fuerteventura, Grenoblis (sezoninis), Ibiza (sezoninis), Insbrukas (sezoninis), Isle of Man, Jersey, Krokuva, Lanzarote,  Lisabona (sezoninis), Lionas (sezoninis), Madridas, Malaga, Malta, Minorka (sezoninis), Neapolis, Nica, Palma de Mallorca, Paryžius-Charles de Gaulle, Rhodes, Talinas (nuo balandžio 26), Zalcburgas (sezoninis), Ženeva)
* Flybe (Belfastas-City (nuo spalio 31), Isle of Man)
* KLM (Amsterdamas)
* Ryanair (Alikantė, Agadiras (sezoninis), Bergerac (sezoninis), Bratislava, Brėmenas, Carcassonne, Cork, Derry, Dublinas, Faro, Fuerteventura, Ibiza (sezoninis), Kaunas, Knock, Krokuva, Lanzarote, Las Palmas de Gran Canaria, Lodzė, Malaga, Milanas Orio al Serio, Murcia  (sezoninis), Nîmes (sezoninis), Oslo-Rygge (nuo lapkričio 5), Oslo-Torp,  Palma de Mallorca (sezoninis), Piza (sezoninis), Porto (sezoninis), Poznanė, Reus (sezoninis), Ryga, Riminis (sezoninis), Roma-Ciampino (sezoninis), Sevilija, Stokholmas-Skavsta, Šenonas,  Tenerifė, Trapanis (sezoninis), Venecija-Treviso, Vroclavas, Žirona)
* Wizz Air (Gdanskas, Katovicai, Varšuva)

## Pervežimai

 

## Nuorodos

* Oficiali oro uosto svetainė
Vladislavas Mickevičius

**Vladislavas Mickevičius** (, 1838 m. birželio 23 d. Paryžius – 1926 m. birželio 9 d. ten pat) – lenkų biografas, vertėjas, bibliotekininkas, kultūros veikėjas.

## Biografija
A. Mickevičiaus ir Celinos Šimanovskos vyriausias sūnus, jo kūrybos leidėjas. Po tėvo mirties bendradarbiavo su jo sekretoriumi ir draugu A. Levy.

1861 m. išvyko į Rusiją, lankėsi Lenkijoje ir Lietuvoje. Nuo 1861 m. Lenkijos ir Lietuvos nacionalinio išsivadavimo temomis spausdino straipsnius prancūzų laikraštyje „L'Opinion Nationale“ ir kituose. 1864–1889 m. Paryžiuje vadovavo Liuksemburgo knygynui, kuris išleido apie 150 lenkiškų knygų, tarp jų A. Mickevičiaus, J. Slovackio, ir kitų Prancūzijoje gyvenusių lenkų rašytojų kūrybos. 1899–1926 m. vadovavo Paryžiaus lenkų bibliotekai, 1903 m. prie jos įsteigė A. Mickevičiaus muziejų.

Bendradarbiavo leidiniuose „Kurier Warszawski“, „Wiadomosci Literackie“. Surinko gausų A. Mickevičiaus rankraštinį palikimą. Pirmojo pasaulinio karo metais gyveno Šveicarijoje, kur su bendraminčiais (Henrikas Senkevičius, Ignacas Janas Paderevskis, Gabrielius Narutavičius) dalyvavo steigiant Pagalbos karo Lenkijoje aukoms Šveicarijos generalinį komitetą. 1919 m. ir 1922 m. lankėsi Lenkijoje.

## Kūryba
Parengė A. Mickevičiaus „Raštus“ (*Dziela* II t. 1880–1885 m.), jo korespondenciją (1870–1885 m.). Į prancūzų kalbą išvertė A. Mickevičiaus, J. L Kraševskio, Z. Krasinskio, E. Ožeškienės kūrinių. 

## Bibliografija
* Adomo Mickevičiaus gyvenimas / *Žywot Adama Mickiewicza* 4 t. 1890–1895 m.
* Atsiminimai / *Pamiętniki* 3 t., išleista 1926–1933 m.

## Šaltiniai
Solomonas Michoelsas

**Solomonas Michoelsas** (, 1890 m. kovo 16 d. Daugpilis – 1948 m. sausio 13 d. Minskas) – žydų aktorius, režisierius, pedagogas.

## Biografija
1905 m. įstojo ir 1908 m. baigė Rygos realinę gimnaziją, 1911 m. įstojo į Kijevo prekybos institutą, bet buvo pašalintas už dalyvavimą studentų judėjime. 1915–1918 m. mokėsi Petrogrado universitete. 1918–1919 m. vaidino Žydų teatro studijoje Petrograde (vadovas Aleksejus Granovskis), nuo 1920 m. jos pagrindu įsteigto Maskvos žydų kamerinio teatro (nuo 1925 m. Žydų teatras; uždarytas 1949 m.) aktorius, režisierius, nuo 1929 m. ir meno vadovas. Ketvirtame dešimtmetyje prie šio teatro įsteigė vaidybos studiją, joje dėstė, nuo 1941 m. profesorius. 1942–1948 m. dalyvavo Žydų antifašistinio komiteto veikloje, pirmasis jo pirmininkas.

Vaidybai būdinga ekspresyvi plastika, liaudiško charakterio bruožai, derinamas lyrizmas, raiškus komiškumas ir subtili ironija. Režisuodamas siekė filosofijos apibendrinimų, daugiaprasmio metaforiškumo.

Nužudytas Minske J. Stalino nurodymu, buvo paskelbta, kad žuvo autoavarijoje. Po šio įvykio TSRS prasidėjo antisemitinė ideologinė kampanija ir represijos prieš žydų kilmės kultūros ir mokslo veikėjus. 

## Svarbesni vaidmenys
* Senis – A. Valteris. Prieš auštant, 1921 m.
* Šapšovičius – Š. Ašas. Keršto dievas, 1921 m.
* Inteligentas – Vladimiras Majakovskis. Misterija buf, 1921 m.
* Urielis – K. Guckovas. Urielis Akosta, 1922 m.
* Hocmachas – A. Goldfadenas. Burtininkė, 1922 m.
* Šimelė – 200 000, pagal Šolom Aleichemą, 1923 m.
* Pirmasis Badchenas – I. L. Perecas. Naktis senojoje turgavietėje, 1925 m.
* Benjaminas – Benjamino Trečiojo kelionė 1927 m., pagal Mendelę Mokherį Sforirną.
* Menachemas – Oro žmogus, pagal Šolom Aleichemą, 1928 m.
* Kurčiasis – Kurčiasis 1930 m., pagal D. Bergelsoną.
* Gredanas – Eženas Labišas. Milijonierius, dantų gydytojas ir vargšas, 1934 m.
* Lyras – Viljamas Šekspyras. Karalius Lyras, 1935 m.

## Režisuoti spektakliai
* Perecas Markišas. Žemė, 1931 m.
* Mošė Kulbakas. Plėšikas Boitrė, 1936 m.
* Sulamita, 1937 m., pagal S. Halkiną ir A. Goldfadeną
* Tevjė pienininkas, 1938 m., vaidino Tevjė, pagal Šolom Aleichemą
* P. Markišas. Puota, 1939 m.
* Klajojančios žvaigždės, 1941 m., pagal Šolom Aleichemą
* Z. Šnejeris. Freilechs, 1945 m.
* A. Bratas ir G. Linkovas. Ošia girios, 1946 m.

## Vaidmenys kino filmuose
* Menachemas – Žydiška laimė, 1925 m., pagal Šolom Aleichemą, režisierius Aleksejus Granovskis.
* Daktaras Jakobis – Openheimų šeima, 1938 m., pagal L. Foichtvangerį, režisierius Grigorijus Rošalis.

## Literatūra
* Гринвальд Я. Б., Михоэлс, М., 1948
* Статьи. Беседы. Речи. Воспоминания о Михоэлсе, 2 изд., М., 1965.
* В. В. Левашов. Убийство Михоэлса: Роман. – М.: Агентство «КРПА „Олимп“, 2002

## Šaltiniai
Sololos departamentas

**Sololos departamentas** () – departamentas Gvatemalos vakarinėje dalyje. Administracinis centras – Solola.

Regioninės kalbos: ispanų, kakčikelių, kičių ir cutuchilių.

## Geografija

Visą departamentą išraižę Čiapaso Siera Madrės kalnai. Centrinėje dalyje telkšo didelis Atitlano ežeras, o jo pakrantėse iškilę keli ugnikalniai – Atitlanas, Tolimanas ir San Pedras. Svarbiausios upės – Nauhualatė, Kojolatė ir Madre Vjecha. Būdingi drėgnieji subtropikų miškai.

## Administracinis suskirstymas

Departamentas padalintas į 19 savivaldybių:

# Koncepsjonas
# Nahuala
# Panachačelis
# San Andrs Semetabachas
# San Antonijo Palopo
# San Chosė Čakaja
# San Chuan La Laguna
# San Lucas Tolimanas
# San Markos La Laguna
# San Pablo La Laguna
# San Pedro La Laguna
# Santa Katarina Ištahuakanas
# Santa Katarina Palopo
# Santa Klara La Laguna
# Santa Krus La Laguna
# Santa Lusija Utatlanas
# Santa Marija Visitasjonas
# Santjago Atitlanas
# Solola

## Šaltiniai
Solola

**Solola** () – miestas Gvatemaloje, į rytus nuo Kecaltenango, netoli šiaurinio Atitlano ežero kranto. Departamento centras. Į miestą ateina kelio Gvatemala-Kecatenangas atšaka. Maisto pramonė, prekyba, žemdirbystė. Dauguma miesto gyventojų – kakčikeliai, taip pat yra kičių.

## Istorija

Ikikolumbiniais laikais miestas vadintas Colochja (*T’zolojy’a*). Oficialiai miestas įkurtas 1547 m.

## Šaltiniai
Tolimanas (ugnikalnis)

**Tolimanas** () – ugnikalnis Gvatemaloje, Sololos departamente, Atitlano ežero pietinėje pakrantėje. Tai andezitinis stratovulkanas, iškilęs pleistoceno kalderos pakraštyje. Viršūnėje yra negilus elipsinis krateris. Ugnikalnio šlaitai padengti storu lavos srautų sluoksniu, priešingai nei gretimas Atitlano ugnikalnis, kurį dengia tefra.

Istorinių Tolimano išsiveržimų nėra užfiksuota. Tačiau parazitinis Tolimano kūgis Sero de Oras (*Cerro de Oro*) yra ne daugiau kaip kelių tūkstančių metų senumo.

## Nuorodos
* Global Volcanism Program
San Pedro ugnikalnis

**San Pedro ugnikalnis** () – ugnikalnis Gvatemaloje, Sololos departamente, pietinėje Atitlano ežero pakrantėje. Iškilęs į vakarus nuo Tolimano ir Atitlano ugnikalnių, nuo jų atskirtas ežero įlanka.

Ugnikalnio papėdėje įsikūręs San Pedro La Lagunos miestelis.
Panachačelis

**Panachačelis** () – miestas Gvatemaloje, Sololos departamente, į pietryčius nuo Sololos, prie Atitlano ežero kranto. Savivaldybės centras. Verčiamasi turizmu.

## Istorija

XVI a. ties Panachačeliu ispanai ir jų sąjungininkai kakčikeliai nugalėjo cutuchilius. Ispanai mieste pastatė vienuolyną ir bažnyčią, kurios fasadas išliko nepakitęs iki šių dienų.


Image:Panajachel.JPG|Miestas Atitlano pakrantėje
Image:Panajachel lake atitlan.JPG|Krantinė
Image:Panajachel orilla 1.jpg|Krantinė


## Šaltiniai
Cutuchilių kalba

**Cutuchilių kalba** (sav. *Tz’utujiil*) – majų kalbų šeimai priklausanti kalba, vartojama indėnų cutuchilių, gyvenančių daugiausia į pietus nuo Atitlano ežero (Gvatemala).

Dauguma cutuchlių kaip antrąją kalbą vartoja ispanų, tačiau vyresni, atokesnėse vietose gyvenantys cutuchiliai kalba tik savo kalba. Ikimokyklinio amžiaus vaikai taip pat dažnai nemoka ispaniškai.

Išskiriamos dvi tarmės:
* rytų [tzj]
* vakarų [tzt]

Cutuchilių kalba dėstoma pradinėse mokyklose, yra išleista gramatika, žodynas, Naujasis Testamentas, veikia radijo laidos.

## Nuorodos
* 
*
San Chuan La Laguna

**San Chuan La Laguna** () – miestas Gvatemaloje, Sololos departamente, į pietvakarius nuo Sololos, prie Atitlano ežero vakarinio kranto. Savivaldybės centras. Verčiamasi turizmu, žemės ūkiu.

Dauguma gyventojų – cutuchiliai.
Sučitepekeso departamentas

**Sučitepekeso departamentas** () – departamentas Gvatemalos vakarinėje dalyje. Administracinis centras – Masatenangas.

Regioninės kalbos: ispanų, kakčikelių ir kičių.

## Geografija

Beveik visą departamentą užima pakrantės lyguma, tik šiaurinį pakraštį – Čiapaso Siera Madrės pašlaitės. Svarbiausios upės – Nauhualatė, Samala, Kojolatė ir Madre Vjecha. Būdingi sausieji subtropikų krūmynai, tačiau beveik visi kraštovaizdžiai sukultūrinti.

## Administracinis suskirstymas

Departamentas padalintas į 20 savivaldybių:

# Čikakao
# Kujotenangas
# Masatenangas
# Patululas
# Pueblo Nuevas
# Rio Bravas
# Samajakas
# San Antonio Sučitepekesas
# San Bernardinas
# San Fransisko Sapotitlanas
# San Gabrielis
# San Chosė El Idolas
# San Chuan Bautista
# San Lorensas
# San Migel Pananas
# San Pablo Chokopilasas
# Santa Barbara
# Santo Domingo Sučitepekesas
# Santo Tomas La Unjonas
# Sunilitas

## Šaltiniai
Totonikapano departamentas

**Totonikapano departamentas** () – departamentas Gvatemalos vakarinėje dalyje. Administracinis centras – Totonikapanas.

Regioninės kalbos: ispanų ir kičių.

## Geografija

Visas departamento paviršius kalnuotas, išraižytas Siera Madrės ir nuo jos atsišakojančių kalnagūbrių. Svarbiausia upė – Samala. Būdingi drėgnieji subtropiniai miškai.

## Administracinis suskirstymas

Departamentas padalintas į 8 savivaldybes:

# Momostenangas
# San Andres Šekulis
# San Bartolas
# San Kristobal Totonikapanas
# San Fransisko El Altas
# Santa Lusija La Reforma
# Santa Marija Čikimula
# Totonikapanas

## Išnašos
Totonikapanas

**Totonikapanas** () – miestas Gvatemaloje, į šiaurės rytus nuo Kecaltenango. Departamento centras. Pro miestą eina kelio Gvatemala-Kecatenangas atšaka. Verčiamasi žemdirbyste (kukurūzai, pupelės), baldų, statybinių medžiagų gamyba, keramika.

Miesto pavadinimas kilo iš nahuatlių kalbos žodžių *totl* ir *nicapan* reiškiančių „paukščių kalva“. Kičiai miestą vadina *Chwi meq’ina* („virš karšto vandens“).

## Šaltiniai
Atitlanas

**Atitlanas** () gali reikšti šiuos objektus Gvatemaloje:

* Atitlanas – ežeras;
* Atitlanas – ugnikalnis.
San Andres Šekulis

**San Andres Šekulis** () – miestas Gvatemaloje, Totonikapano departamente, į šiaurės rytus nuo Kecaltenango, į vakarus nuo San Kristobal Totonikapano.

Miestelio įžymybė – spalvingai dekoruota kolonijinio stiliaus bažnyčia.

## Šaltiniai
Nikita Michalkovas

**Nikita Michalkovas** (, g. 1945 m. spalio 21 d. Maskva) – Rusijos kino režisierius, aktorius, scenaristas, prodiuseris.

## Biografija

Tėvas poetas Sergejus Michalkovas, motina poetė Natalija Končalovskaja, brolis kino režisierius Andrejus Končialovskis.

1963–1966 m. mokėsi B. Ščiukino teatro mokykloje, 1971 m. baigė Kinematografijos institutą (mokėsi pas M. Rommą). Kine debiutavo kaip aktorius, išgarsėjo sukūręs Kolios vaidmenį filme „Aš vaikštau po Maskvą“ (1964 m., režisierius Georgijus Danelija). 1974 m. sukūrė savo pirmą ilgametražį vesterno stiliaus nuotykinį filmą „Savas tarp svetimų, svetimas tarp savų“. Kūrybai būdingas subtilus psichologizmas, improvizacija, stiliaus pojūtis, ironija, vaizdo plastinis raiškumas. Jo kino filmuose keliama žmogaus vertės ir unikalumo tema, į žmogų ir į jo situaciją žvelgiama iš istorijos perspektyvos.

## Vaidmenys
* Kolia – Aš vaikštau po Maskvą, 1964 m., režisierius Georgijus Danelija;
* Minskis – Stoties prižiūrėtojas, 1972 m., režisierius S. Solovjovas;
* Aleksejus Ustiužantnas – Sibiriada, 4 serijos, 1978 m., režisierius Andrejus Končialovskis;
* Andrejus – Dviese stotyje, 1982 m., režisierius Eldaras Riazanovas;
* Paratovas – Žiaurus romansas, 1984 m., režisierius Eldaras Riazanovas;
* Olegas – Persona non grata, 2005 m., režisierius Kšištofas Zanusis,

## Pastatymai
* Savas tarp svetimų, svetimas tarp savų (1974 m.);
* Meilės vergė (1976 m.);
* Nebaigta pjesė mechaniniam pianinui, pagal A. Čechovą (1977 m.), San Sebastiano kino festivalio prizas, scenarijaus autorius;
* Keletas dienų iš Oblomovo gyvenimo, pagal L Gončarovą (1979 m.);
* Juodosios akys, A. Čechovo kūrybos motyvais (1987 m.), Kanų kino festivalio prizas;
* Penki vakarai, pagal A. Volodiną (1979 m.);
* Giminė (1981 m.);
* Be liudininkų (1983 m.);
* Urga – meilės teritorija (1991 m.);
* Saulės išvarginti (1994 m.), scenarijaus autorius; Kanų kino festivalio prizas;
* Sibiro kirpėjas (1998 m.);
* 12 (2007 m.), Venecijos kino festivalio prizas;
* Saulės išvarginti 2 (2010 m.);
* Saulės smūgis (2014 m.).

## Šaltiniai
Žemutinio Verapaso departamentas

**Žemutinio Verapaso departamentas** () – departamentas Gvatemalos centrinėje dalyje. Administracinis centras – Salama.

Regioninės kalbos: ispanų, kičių, kekčių ir ačių.

## Geografija

Visas departamento paviršius kalnuotas, jį daugiausia išraižęs Čuakuso kalnagūbris. Svarbiausios upės – Motagva ir Salama. Paviršių dengia drėgnieji subtropikų miškai, jiems ir jų gyvūnijai apsaugoti įsteigti regioniniai parkai ir biosferos draustiniai.

## Administracinis suskirstymas

Departamentas padalintas į 8 savivaldybes:

# Kubulkas
# Santa Krus el Čolis
# Granadosas
# Purulha
# Rabinalis
# Salama
# San Migel Čikachas
# San Cheronimas

## Šaltiniai
Ačių kalba

**Ačių kalba** (sav. *Achi*) – majų kalbų šeimai priklausanti kalba, vartojama indėnų ačių, gyvenančių Gvatemaloje, Žemutinio Verapaso departamente.

Išskiriamos dvi tarmės:
* Rabinalio [acr]
* Kubulko [acc]

Kalba dėstoma pradinėse mokyklose, yra išleistas žodynas, gramatika, Biblijos dalys. Rabinalio ačių tarme pasakojama ikikolumbinių laikų poema *[[Rabinal Achí]]*.

## Žodynėlis
* Labas – *Xla, ta* (vyr.), *Xla, nan* (mot.)
* Laba diena – *Utzilaj aniim*
* Labas vakaras – *Utzilaj ke’ek q’iij*
* Viso gero – *Quin 'ec*
* Ačiū – *Mantiox chawe*
* Koks tavo vardas? – *Wach a bi, yet?*

## Nuorodos
* 
* 
* Naujasis Testamentas ačių
Salama

**Salama** () – miestas centrinėje Gvatemaloje, į šiaurę nuo Gvatemalos miesto, prie Salamos upės. Žemutinio Verapaso departamento centras. Keliai į Gvatemalą, Siudad Realį, Kobaną. Verčiamasi žemdirbyste (kukurūzai, pupelės, pomidorai, cukranendrės) ir gyvulininkyste.

Miesto pavadinimas kilo iš kičių kalbos žodžių *Tz’alam Ha* ir reiškia „lentų upė“.

## Šaltiniai
Rabinalis

**Rabinalis** () – miestas centrinėje Gvatemaloje, Žemutinio Verapaso departamente, į šiaurę nuo Gvatemalos miesto. Pro miestą eina kelias Gvatemala-Salama. Verčiamasi žemdirbyste, turizmu. Dauguma gyventojų – indėnai ačiai.

Yra kolonijinė, baroko stiliaus bažnyčia (pastatyta 1572 m.), regioninis muziejus. Apylinkėse yra senovinių majų gyvenviečių liekanų. Kasmet sausio pabaigoje vyksta spalvingas festivalis, kuriuo metu rengiamas vaidinimas, vaizduojantis mūšį tarp ačių ir kičių, bei pasakojamas nacionalinis epas. Šis renginys (*[[Rabinal Achí]]*) įtrauktas į UNESCO nematerialaus paveldo sąrašą.

## Istorija

Miestą 1537 m. oficialiai įkūrė vyskupas Bartolomė de las Kasas. XIX a. Rabinalyje gyvenęs prancūzų etnografas Charles Étienne Brasseur de Bourbourg užrašė ačių epą. Gvatemalos pilietinio karo metu miesto apylinkėse vykdytos masinės ačių žudynės.

## Šaltiniai
Ferolis

**Ferolis** – miestas šiaurės vakarų Ispanijoje, prie Atlanto vandenyno. Viena didžiausių laivų statyklų šalyje.

## Žymūs žmonės

Mieste gimė ispanų diktatorius F. Frankas, todėl jo garbei 1938–1982 m. miestas vadintas *El Ferrol del Caudillo*.

## Sportas
* Racing Club de Ferrol (futbolas)
Irūnas

**Irūnas** – miestas šiaurės Ispanijoje, prie pat sienos su Prancūzija. Prekybos ir verslo centras.

## Istorija

Romėnų laikais miestas vadintas *Oiasso*.

## Sportas
* Real Unión Club de Irún (futbolas)
Mezoklimatas

**Mezoklimatas** ( 'vidutinis, vidurinis, tarpinis' + klimatas) – geografiškai apribotos teritorijos (miškas, kalvynas, vandens telkinys, miestas ir t.t) klimatas. Dar vadinamas regioniniu, vietiniu, atmosferos paribio sluoksnio klimatu. 

## Ypatybės
Mezoklimatinių ypatybių teritorinis lygmuo yra tarpinis tarp makroklimatinių ir mikroklimatinių ypatybių, Pvz., savitas mezoklimatas susidaro kalvų ir kalnų masyvuose, kurių plotas daugiau kaip 100 km², plačių upių, daugiau kaip 1 km pločio slėniuose, aplink didelius, daugiau kaip 50 km² ploto vandens telkinius, vienalyčiuose augalijos ir dirvožemio masyvuose, kurių plotas daugiau kaip 100 km², miestuose, kuriuose gyvena daugiau kaip 0,5 mln. gyventojų. 

Mezoklimato rodiklių gradientai gali būti didesni nei makroklimato: oro temperatūros horizontalūs gradientai gali siekti 4–5 °C/100 km, vertikalūs 1–5 °C/100 m, radiacijos balanso– 500 MJ/m²/100 km. Vertikalia kryptimi mezoklimatiniai ypatumai gali pasireikšti iki 5000 m aukščio, kalnuose – visoje troposferos storymėje. 

## Šaltiniai
Užusieniai (Panevėžys)

**Užusieniai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Senojo Subačiaus.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Užusienis (reikšmės)

**Užusieniu** vadinamos gyvenvietės:

* Biržų rajone;
* Molėtų rajone;
* Pasvalio rajone:
** Krinčino seniūnijoje:
*** Užusienis I,
*** Užusienis II,
** Pasvalio seniūnijoje,
** Pušaloto seniūnijoje;
* Vilniaus mieste.

Panašūs:

* **[[Užusienis (gyvenvietės tipas)|Užusienis, užusieniai]]** – už gatvinių kaimų išsikėlusios sodybos, dažniausiai įsiterpusios tarp kitų dvarų žemių.
Mezija

**Mezija** (, ) – senovės kraštas ir Romos provincija Pietryčių Europoje, tarp Dunojaus žemupio ir Balkanų (Trakijos). Dabar Mezijos teritorijos dalys priklauso šiaurinei Bulgarijai, pietrytinei Rumunijai, Makedonijai ir pietrytinei Serbijai. 

## Geografija

Mezijos ribos vakaruose ėjo Drinos upe, šiaurėje – su Dunojumi, rytuose – su Juodąja jūra, kurios pakrantėse klestėjo graikų įkurtos Odeso, Tomų, Kalačio, Istro ir kiti kolonijos. Etninė regiono sudėtis buvo labai mišri – čia gyveno trakai, dakai, ilyrai. Regiono pavadinimas kilo nuo mezų - trakiškai ar dakiškai kalbančios genties.

## Istorija
Iki romėnų įsigalėjimo apie  82-44 m. pr. m. e. vietos gentis valdė Dakijos karalystė, todėl regiono įjungimas į Romos imperiją susijęs su Dakų karais. 29–27 m. pr. m. e. kraštą nukariavo Krasas, ir taip įkurta provincija. 86 m. Mezija buvo suskirstyta į dvi provincijas: **Aukštutinę Meziją** () su sostine Viminaciume ir **Žemutinę Meziją** (), kurias skyrė Ciabraus upė.

Iš Mezijos romėnai vykdė tolimesnius užkariavimus prieš dakus, kol 106 m. nukariavo jų karalystę už Dunojaus ir ten įkūrė Dakijos provinciją. Po to, kai 271 m. šią provinciją romėnai buvo priversti atiduoti gotams, imperatorius Aurelianas perkėlė visus Dakijos kolonistus į pietus nuo Dunojaus, t. y. į Meziją. Jie apgyvendinti centrinėje Mezijos dalyje, todėl tarp Aukštutinės ir Žemutinės Mezijos įkurta Aureliano Dakijos provincija. 

III a. pabaigos administracinių reformų metu Mezija dar labiau suskaidyta. Po jų senąją Mezijos provincijos teritoriją sudarė 6 provincijos: 
* Aukštutinė Mezija padalinta į **Pirmąją Meziją** (, su sostine Viminaciume) ir Dardaniją; 
* Aureliano Dakija padalinta į Paupio Dakiją () ir Viduržemio Dakiją;
* Žemutinė Mezija padalinta į Mažąją Skitiją ir **Antrąją Meziją** ().

Aukštutinė Mezija, Makedonija, Epyras, Achaja ir Kretos sala sudarė stambesnį administracinį teritorinį vienetą - Dakijos dieceziją. Tuo tarpu Žemutinė Mezija priskirta Trakijos diecezijai. 

IV a. Mezijoje apsigyveno gotai, VI a.– VII a. – slavai. Provincija panaikinta VII a., kuomet ją užkariavo bolgarai. 

## Žymūs žmonės
Mezijoje gimė: 
* 214 m. – Romos imperatorius Klaudijus Gotas,
* apie 390 m. – Durostore, (dab. Silistra, Bulgarija) Romos karvedys Flavijus Etijus, įveikęs Atilos vadovaujamus hunus Katalauno lankų mūšyje 451 m. 

## Šaltiniai
Užusienis I

**Užusienis I** – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Krinčino. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Užušilės

**Užušilės** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Kurklių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Užušiliai (reikšmės)

**Užušiliais** vadinami kaimai:

* Biržų rajone;
* Kauno mieste;
* Širvintų rajone;
* Ukmergės rajone.
Užušiliai (Širvintos)

**Užušiliai** – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Musninkų. Stovi Baltijos kelio atminimo ženklas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Užvertinė

**Užvertinė** – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Smalvų. 

## Istorija

XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvų valsčius).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Užžalpiai

**Užžalpiai** – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 12 km nuo Pakražančio. 2005 m. pastatytas paminklas 1951 m. kovo 23 d. Žalpių miške vykusių Lietuvos partizanų kautynių ir žūties vietoje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Užusienis (Vilnius)

**Užusienis** (arba ***Užusieniai***) – Vilniaus miesto dalis, esanti į pietus nuo miesto centro, ties Užusienio gatve, prie Eišiškių plento. Šiaurėje prieina Panerių miškas. Gyvenvietė gatvinio plano, išsidėsčiusi prie gilios griovos (Panerių erozinio kalvyno kraštovaizdžio draustinis).

Yra rekonstruota Užusienio koplyčia.

Užusienį aptarnauja 41 nr. autobusas (Užusienio, Dieveniškių st.).

## Istorija

1905 m. Rudaminos valsčiaus Užusienių kaime gyveno 208 žmonės., 1931 m. – 294 gyventojai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Vabalai (Panevėžys)

**Vabalai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 14 km nuo Karsakiškio. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vabalai (Šilutė)

**Vabalai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 7 km į rytus nuo Kintų, tarp Minijos ir Tenenio upių bei Aukštumalos pelkės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vabaliai (Alytus)

**Vabaliai** – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Nemunaičio, prie Vabalių ežero. Aplink plyti Vabalių miškas. Šalia kaimo, miške, yra Vabalių akmuo su dubeniu. Apylinkėse nemažai raistų ir ežerėlių.

## Etimologija
Kaimo pavadinimas greičiausiai kilęs iš asmenvardžio *Vabalis, Vabalas*. Ežero vardas kilęs nuo kaimo (XIX a. pab. minimas kaip Sveicigis).

## Istorija
XIX a. pab. kaimas pateko į Trakų apskritį, Aleksandravos (Alovės) valsčių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vabališkės

**Vabališkės** – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 8 km nuo Ažulaukės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vabališkiai

**Vabališkiai** – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 10 km nuo Slavikų, prie kelio . 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vabaliūnai

**Vabaliūnai** – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Avižienių, prie kelio  ir Avižienių miško.

## Etimologija
Pavadinimas kildinamas iš asmenvardžio **Vabaliūnas* (plg. pavardės *Vabalaitis, Vãbalas, Vabalẽvičius* ar panašios). Ankstesnis pavadinimas – **Burliūnai**. Jis kilęs iš spėjamo asmenvardžio **Burliūnas* (plg. pavardė *Burlẽvičius*).

## Istorija
XIX a. pab. buvo Burliūnų dvaras (palivarkas) Seinų apskrities Seirijų valsčiuje ir parapijoje. Priklausė Polkovskiams. Tarpukariu dvarą išparceliavus sudarytas Burliūnų kaimas, vėliau pervadintas į Vabaliūnus.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaboliškė

**Vaboliškė** – viensėdis Ignalinos rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Dietkauščiznos, Šiulgų miško pašonėje.

## Etimologija
Pavadinimas kildinamas iš asmenvardžių *Vãbolas, Vãbolis*.

## Istorija
Vietovė minima nuo 1762 m.

XIX a. pab. Vaboliškės užusienis priklausė Švenčionių apskrities Mielagėnų valsčiui.

Sovietmečiu priklausė Dietkauščiznos, nuo 1979 m. Tverečiaus apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vadaišiškės

**Vadaišiškės** – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Butrimonių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vadėnai

**Vadėnai** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Nedzingės, prie Vinkšninės upelio ir Lesagūrų miško.

## Etimologija
Pavadinimas greičiausiai iš nepaliudyto asmenvardžio **Vadėnas* (plg. apylinkėse užrašyta pavardė *Vadeikà*), kuris būtų padarytas iš šaknies *vad-* (*vãdas, vadováuti*).

## Istorija

XIX a. antroje pusėje buvo du Vadėnų palivarkai ir kaimas Trakų apskrityje, Nedzingės valsčiuje, Pilvingių apylinkėje. 1850 m. palivarkai apėmė 610 dešimtinių dvaro žemių ir priklausė Godačevskiams.

## Gyventojai

## Šaltiniai
San Pedro La Laguna

**San Pedro La Laguna** () – miestas Gvatemaloje, Sololos departamente, į pietvakarius nuo Sololos, prie Atitlano ežero vakarinio kranto, San Pedro ugnikalnio papėdėje. Savivaldybės centras. Verčiamasi turizmu, žemės ūkiu.

Dauguma gyventojų – cutuchiliai.

## Šaltiniai
Vadreliškė

**Vadreliškė** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Kimbartiškės. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vadžgirys (kaimas)

**Vadžgirys** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, prie Vadžgirio miestelio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vagariai (Radviliškis)

**Vagariai** – buvęs viensėdis Radviliškio rajono savivaldybėje, 26 km nuo Daugėlaičių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vagariškiai

**Vagariškiai** – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Bučiūnų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaiciekavas

**Vaiciekavas** (arba ***Vaitiekavas***) – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 4,5 km į pietryčius nuo Tverečiaus, 0,5 km nuo Senosios Katinautiškės, prie Ažubalio miško. Sunykęs.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš asmenvardžio * Vaiciekà, Vaiciekus*.

## Istorija
XIX a. pab. buvo užusienis, priklausęs Švenčionių apskrities Tverečiaus valsčiui.

Sovietmečiu priklausė Tverečiaus apylinkei.

## Gyventojai

;Žymūs žmonės
* Kaime augo Česlovas Kudaba (1934–1993 m.) – geografas, gamtininkas, signataras.

## Šaltiniai
Vaičaičiai (Radviliškis)

**Vaičaičiai** – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 11 km nuo Skėmių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaičiukiškė

**Vaičiukiškė I** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Reškutėnų.

## Istorija
Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai.

Greta yra įsikūrusi Vaičiukiškė II.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaičiūnai

**Vaičiūnai** – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Panemunėlio kaimo, prie kelio . 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaičiūniškės

**Vaičiūniškės** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 11 km nuo Buivydiškių, Girulių miške, Neries pakrantėje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaičiškė

**Vaičiškė** – viensėdis Varėnos rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Merkinės, tarp Straujos upelio ir Mikalaučiškės ežero, Subartonių miškuose. Praeina keliukas Subartonys–Merkinė.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš asmenvardžio *Vaĩčius, Vaĩčas, Vaičỹs*, kuris – iš slaviškų vardo *Vaitiekus* formų (, ).

## Istorija
XIX a. pab. Vaičiškės palivarkas įėjo į Trakų apskrities Merkinės valsčių ir parapiją. 1850 m. Michalovskiai čia valdė 60 dešimtinių žemės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaidagai

**Vaidagai** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 4,5 km į šiaurės vakarus nuo Kalesninkų, prie Kalesninkų–Pasgrindos keliuko. Šalia išteka Pasgrindos upelis, šalia – Kipučių miškas.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš baltiško asmenvardžio *Vaĩdagas*, padaryto iš šaknies *vaid-* (plg. *vaidilà, vaĩdas, výsti-výda* arba *vaĩdas, vaidà, vaidiniñkas*).

## Istorija

XIX a. pab. buvo šlėktų *[[okolica]]* Lydos apskrityje. XX a. vid. dalis kaimo atsidūrė Varėnos rajone.

## Gyventojai

Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 138 žmonės, iš kurių visi buvo užrašyti lenkais.

## Šaltiniai
Vaidagai (Varėna)

:: *Apie kaimą Šalčininkų rajone žr. [[Vaidagai]]*.

**Vaidagai** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Vydenių, 1 km nuo Kamorūnų, prie Dainavos girios. Apima Varėnos rajonui tekusią vakarinę Vaidagų Šalčininkų rajone dalį (1 sodyba).

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš baltiško asmenvardžio *Vaĩdagas*, padaryto iš šaknies *vaid-* (plg. *vaidilà, vaĩdas, výsti-výda* arba *vaĩdas, vaidà, vaidiniñkas*).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaidaginė

:: *Apie kaimą Biržų rajone žr. [[Vaidaginė (Biržai)]]*.

**Vaidaginė** – viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 11 km nuo Obelių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaidatoniai (Kelmė)

**Vaidatoniai** – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Kryžkalnio, 1 km į pietvakarius nuo Stulgių. Tai dalis Vaidatonių kaimo, išsibarsčiusio po 4 rajonus: likusios 3 kaimo dalys yra Raseinių, Šilalės ir Tauragės rajonuose. Kaimas yra tuoj į šiaurę nuo kelio  ties Žemaičių plento Ančios tiltu. Išlikusios senosios kapinės. Į šiaurę nuo kaimo, Ančios pakrantėje, stūkso Vaidatonių piliakalnis.

## Istorija

Veikė Stulgių pagrindinė mokykla.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kaspariškės (Alytus)

**Kaspariškės** – buvęs kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 9 km nuo Norgeliškių.

## Istorija

Punios apylinkės Kaspariškių kaimas 1987 m. kovo 25 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaidaugai (reikšmės)

**Vaidaugais** vadinamos gyvenvietės:

* Alytaus rajone;
* Kėdainių rajone;
* Rimkai Klaipėdos mieste.
Vaideginė (Panevėžys)

**Vaideginė** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Miežiškių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaideliotai

**Vaideliotai** – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Prygos.

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaidevučiai

**Vaidevučiai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Traupio, prie Čižupio ir kelio .

## Istorija

Kaimas įkurtas 1927 m., išparceliavus Repšėnų dvarą ir žemes išdalinus kariuomenės savanoriams. Kaime veikė grietinės nugriebimo punktas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaidilai (Panevėžys)

**Vaidilai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 7 km į pietus nuo Ramygalos, Kėdainių rajono paribyje. Į rytus nuo kaimo driekiasi Juodžių miškas, teka Linkava, praeina Ramygalos–Pavermenio kelias. Stovi pakelės kryžius.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaidlėnai

**Vaidlėnai** (anksčiau **Vaidlonai**) – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Žiobiškio, prie Beržienos upės. Greta miške telkšo Vaidlėnų tvenkinys.

Įkurti ar pirmąkart minimi 1692 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Literatūra
* Alena Grigaliūnienė, „Vaidlonai“. Utena: „Utenos Indra“, 2017 m.
Vaidminiai (Joniškis)

**Vaidminiai** – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Skaistgirio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaidotai (Vilkaviškis)

**Vaidotai** – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Kybartų, prie kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaidagynė

**Vaidagynė** – viensėdis Pasvalio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Daujėnų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaidučiai

**Vaidučiai** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Ruklos, prie kelio . Pro kaimą teka Neris, į pietvakarius plyti Lomenos kraštovaizdžio draustinis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaiduloniai

**Vaiduloniai** – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 11 km nuo Šeduvos. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaidžionys

**Vaidžionys** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Žaslių, tarp Dumsio ir Dunojaus upelių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaidžiuliškiai

**Vaidžiuliškiai** – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Žemųjų Viesų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaidžiūnai

**Vaidžiūnai** – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Pasvalio, prie Mūšos ir Lėvens santakos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaigailiai

**Vaigailiai** – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 7 km nuo Lygumų. 

## Istorija

XX a. pokario metais apylinkėse veikė Vyčio apygardos, Žaliosios partizanų rinktinės partizanai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaikšnoriškė

**Vaikšnoriškė** – kaimas Druskininkų savivaldybėje, 10 km į šiaurės rytus nuo Leipalingio, 4,5 km į šiaurę nuo Stračiūnų, Živulčiškės miške, netoli Nemuno.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš asmenvardžio *Vaikšnóras, Vaikšnõras*.

## Istorija
Iki XX a. vid. Vaikšnoriškės vietoje buvo Kulokiškių dvaras. Jis pateko į Seinų apskrities Kudrėnų valsčių, Liškiavos parapiją.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaidai

**Vaidai** – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 11 km į šiaurės vakarus nuo Pakruojo. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaikūčiai

**Vaikūčiai** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Šventos. 

## Etimologija

Liaudies etimologija pasakoja, kad šiose vietose gyvenęs geraširdis milžinas. Jis daug padėdavęs žmonėms ir juos visus vadinęs *vaikučiais*. Žmonės jį irgi Vaikučiu pavadinę.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaikutiškis

**Vaikutiškis** – viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, 2 km nuo Leliūnų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vainagiai

:: *Apie kaimą Kelmės rajone žr. [[Vainagiai (Kelmė)]]*.

**Vainagiai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 6 km į vakarus nuo Kurtuvėnų, prie kelio . Įsikūrę kolektyviniai sodai.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Vainagiuose 1908 m. birželio 7 d. gimė agronomas dirvožemininkas, žemės ūkio mokslų kandidatas Antanas Mejeris.

## Šaltiniai
Vainaičiai

**Vainaičiai** – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Stalgėnų, prie Minijos. Nutiestas Stalgėnų tiltas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaikučiai

**Vaikučiais** (arba ***Vaikūčiais***) vadinami kaimai:

* Vaikučiai Molėtų rajone;
* Vaikūčiai Švenčionių rajone;
* Vaikučiai Zarasų rajone.
Vainaroniai

**Vainaroniai** – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 9 km nuo Guostagalio. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaikštaičiai

**Vaikštaičiai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Žaiginio. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaineikiai (Rokiškis)

**Vaineikiai** – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Duokiškio. Kaimo turizmo sodyba „Vieversynė“. Saugomas archeologijos paminklas Vaineikių pilkapynas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vainekoniai

**Vainekoniai** – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Grūžių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vainiškės

**Vainiškės** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Eitminiškių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vainiškis

**Vainiškis** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės rytus nuo Raguvėlės, prie Gaidžiupio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mezoninas

**Mezoninas** ( – vidurinis) – architektūros elementas, pusaukštis tarp dviejų pastato aukštų, dažniausiai viršutinis aukštas, kai kada su balkonu. 

## Konstrukcija
Mezoninas įrengiamas virš pastato vidurinės dalies, jame būna pagalbinės arba gyvenamosios patalpos (tarnų, vaikų kambariai). Pastato fasade mezoninas išskiriamas traukomis, langų forma. Nuo Renesanso laikų mezoninas būdingas rūmų architektūrai, mezonino atmaina – antresolė. 

## Šaltiniai
Mezoreljefas

**Mezoreljefas** ( vidutinis + reljefas) – vidutinio dydžio iškilios ir įdubios Žemės paviršiaus formos.

Mezoreljefą formuoja endogeninės ir egzogeninės Žemės jėgos. Mezoreljefo kūrimosi laikas nuo 1000 iki 100 000 metų.

Mezoreljefui priskiriami upių slėniai (pvz., Neries, Kuros) ir jų ruožai, tarpukalnių įdubos (Liublianos, Sevano), kalnagūbrių atšakos (Pajūrio Alpės, Dolomitinės Alpės), pavieniai kalnai (Vezuvijus, Etna), duburiai (Ženevos ežeras, Gardos ežeras), aukštumos (Sūduvos aukštuma, Dzūkų aukštuma, Aukštaičių aukštuma Baltijos kalvyne). Plotas iki 10000 km², santykinis aukštis 0,1–1,0 km.

## Šaltiniai
Taujėnų dvaras

**Taujėnų dvaras** – dvaras, stovintis Taujėnuose. Klasicistiniai rūmai su 6 kolonų portiku. Parkas - angliškojo kraštovaizdžio stiliaus, apsuptas ąžuolų ir užima apie 25 ha. Šalia teka Mūšios upelis, yra tvenkiniai.

Šiandien dvare vyksta kultūriniai renginiai, taip pat ir filmavimai.

## Istorija
Taujėnų dvaras minimas nuo 1595 m. 

1795 m. kaip Marijos Viktorijos Radvilaitės (Mykolo Kazimiero Radvilos Žuvelės dukters) kraitį gavo LDK sekretorius, grafas Benediktas Morikonis. 

1812 m. pavasarį, per Velykas, Taujėnuose viešėjo Rusijos imperatorius Aleksandras I, kuris čia inspektavo kariuomenės dalinius.

Dvaras ypač išgarsėjo XIX amžiuje, rūmai buvo pastatyti pagal italų architekto Pietro de Rossi projektą.

Po Marijos Viktorijos Radvilaitės ir jos vyro Benedikto Morikonio mirties Taujėnų dvaras vėl atiteko Radviloms. Iki II pasaulinio karo dvarą valdė Konstantinas Radvila.

Sovietmečiu dvare buvo įsikūrusi tarybinio ūkio direkcija.

1995 m. apleistus dvaro pastatus nusipirko broliai Stackevičiai.


Vaizdas:Manor of Taujėnai in 19c.jpg|Napoleono Ordos litografija, apie 1877 m.
Vaizdas:Taujėnų dvaras .jpg|2018-05-03


## Šaltiniai

*
Vainiai (Trakai)

**Vainiai** – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Babriškių, 1 km į pietus nuo kelio . Telkšo ežerai Akis ir Skersabalis. Įsikūrusi verslininko Jurijus Borisovo sodyba.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vainiai

**Vainiai** – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 1 km nuo Veiviržėnų.

## Istorija
Pokario metais apylinkėse veikė Kęstučio apygardos, Butigeidžio partizanų rinktinės Lietuvos partizanai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Aleksandras Mežirovas

**Aleksandras Mežirovas** (, 1923 m. rugsėjo 26 d. Maskva – 2009 m. gegužės 22 d. Niujorkas, urna su jo palaikais palaidota Peredelkine) – Rusijos poetas, vertėjas. 

## Biografija
Gimė žydų inteligentų šeimoje. 1941–1943 m. dalyvavo TSRS–Vokietijos kare, buvo sužeistas, demobilizuotas. 1948 m. baigė M. Gorkio pasaulinės literatūros institutą Maskvoje. Nuo 1994 m. gyveno JAV.

## Kūryba
Ankstyvojoje poezijoje vyrauja karo tematika. Filosofinėje lyrikoje ieškoma gyvenimo prasmės, smerkiamas gyvenamojo laikotarpio dvasinis skurdumas ir žmonių mąstymo suvienodėjimas; gausu religinių įvaizdžių.

Į rusų kalba išvertė lietuvių poetų, daugiausia Just. Marcinkevičiaus kūrybos. Jo poezijos vertimų paskelbta lietuvių periodinėje spaudoje. 

## Bibliografija
* Kelias tolimas / *Дорога далеко*, 1947 m.
* Nauji susitikimai / *Новые встречи*, 1949 m.
* Komunistai, pirmyn! / *Коммунисты, вперёд!*, 1950 m.
* Grįžimas / *Возвращение*, 1955 m.
* Priekinis langas / *Ветровое стекло*, 1961 m.
* Atsisveikinimas su sniegu / *Прощание со снегом*, 1964 m.
* Ladogos ledas / *Ладожский лёд*, 1965 m.
* Pasaga / *Подкова*, 1967 m.
* Gulbių skersgatvis / *Лебяжий переулок*, 1968 m.
* Vėlyvi eilėraščiai / *Поздние стихи*, 1971 m.
* Tyliai sninga / *Тишайший снегопад*, 1974 m.
* Po senu dangum / *Под старым небом*, 1976 m.
* Laikai / *Времена*, 1976 m.
* Eiliuota proza / *Проза в стихах*, 1982 m. TSRS valstybinė premija, 1986 m.
* Tūkstantis smulkmenų / *Тысяча мелочей*, 1984 m.
* Nematomas posūkis / *Закрытый поворот*, 1985 m.
* Pustymas / *Позёмка*, Niujorkas, Слово, 1997 m.  

## Šaltiniai
Turto draudimas

**Turto draudimas** - ne gyvybės draudimo rūšis, skirta apsaugoti apdraustojo kilnojamąjį ir nekilnojamąjį turtą. Turto draudimas atlygina apdraustojo nuostolius, atsiradusius dėl turto sugadinimo ar netekimo. Turto draudimas apsaugo nuo šių rizikų: ugnies sukelto gaisro, sprogimo, žaibo, stichinių nelaimių (audros, krušos, viesulo, liūties, potvynių, žemės drebėjimų, nuošliaužų, smegduobių atsivėrimo, sniego slėgio) padarytos žalos, vagystės, piktavališko turto sugadinimo, teroristinių išpuolių ir panašaus pobūdžio galimų nuostolių.

## Draudimo objektai
* Nekilnojamasis turtas: pastatai, patalpos, butai, statiniai ir kt.
* Kilnojamasis turtas: televizoriai, kompiuteriai, baldai, drabužiai ir kt.

## Rūšys
Turto draudimo gali apsidrausti tiek juridinis, tiek fizinis asmuo:
* Įmonių turto draudimas - tai įmonėms priklausančio nekilnojamojo turto (pastatų ir kitų statinių), kilnojamojo turto (gamybos bei prekybos įrenginių, prekių, žaliavų, atsargų, paruoštos produkcijos, biuro įrangos ir pan.) bei kitų papildomų draudimo objektų (investicijų į pastatus, patalpas, kilnojamąjį turtą ir atsargas, darbų paspartinimo išlaidų ir kt.) draudimas.
* Gyventojų turto draudimas - draudimo paslauga, skirta apsaugoti fiziniams asmenims priklausantį nekilnojamą ir kilnojamą turtą nuo sugadinimo ar sunaikinimo. Draudimo objektu gali būti nekilnojamasis turtas (pastatai) ir kilnojamasis turtas (buitinė technika, papuošalai, baldai ir pan.).
Leonidas Miasinas

**Leonidas Miasinas** (, , 1895 m. rugpjūčio 8 d. Maskva – 1979 m. kovo 15 d. Borkenas, Vokietija) – – rusų baleto artistas, baletmeisteris.

## Biografija
1912 m. baigęs Maskvos teatro mokyklą iki 1914 m. šoko Maskvos Didžiajame teatre. 1914–1921 m. ir 1924–1928 m. Sergejaus Diagilevo trupės „Rusų baletas“ artistas ir baletmeisteris, 1932–1942 m. trupės „Ballets Russes de Monte Carlo“ baletmeisteris, 1938–1942 m. ir meno vadovas. Nuo 1926 m. šoko JAV, nuo 1947 m. dirbo ir gyveno daugiausia Europoje.

Sukūrė apie 100 įvairaus žanro baletų, daugelyje jų šoko. Vienas pirmųjų pradėjo kurti baletus pagal simfoninę muziką. Pagrindinės kūrybos temos – meilė, likimas, aistros, lengvabūdiškumas; baletams būdinga klasikinio šokio, akrobatikos, įvairių tautų folkloro, „commedia dell arte“ elementai. Sukūrė choreografiją filmams baletams „Raudoni bateliai“, 1948 m., „Hofmano pasakos“ 1951 m., abiejų režisieriai M. Povelas, E. Presburgeris, „Neapolietiška karuselė“ 1954 m., režisierius E. Džianinis), juose vaidino. 

## Choreografija
* E. Sati. Paradas (1917 m.
* Stebuklinga krautuvėlė, 1919 m., pagal Dž. Rosinio, O. Respigio muziką,
* L Stravinskis. Lakštingalos giesmė, Šventasis pavasaris, abu 1920 m.
* V. Dukelskis. Zefyras ir Flora, 1925 m.
* G. Aurikas. Jūreiviai, 1925 m.
* Lemties ženklai, 1933 m., (Piotras Čaikovskis. V simfonija),
* Septintoji simfonija, 1938 m., Mėnesienos sonata, 1944 m., abu pagal L. van Bethoveno muziką.
* Raudona ir juoda, 1939 m., (Dmitrijus Šostakovičius. 1-oji simfonija).
* Dmitrijus Šostakovičius. Leningrado simfonija, 1945 m.

## Bibliografija
* Mano gyvenimas balete / My Life in Ballet, 1968 m.
* Miasinas apie choreografiją / Massine on Choreography, 1976 m.

## Šaltiniai
Nesta Carter

**Nesta Carter** (g. 1985 m. spalio 11 d.) – Jamaikos lengvaatletis, kuris specializuojasi sprinto rungtyse. Šalies nacionalinės 4x100 m estafetės rinktinės narys.

2010 m. sportininkas 100 m bėgimo rungtyje pasiekė 9.78 laiką ir tapo ketvirtu greičiausiu šios distancijos bėgiku istorijoje. Rezultatas taip pat sportininkui užtikrino geriausio pasaulyje sezono rezultato savininko titulą, kartu su JAV bėgiku Tyson Gay. Sprinteris stambiausiose pasaulio varžybose dažniausiai varžosi tik komandinėje rungtyje, nes pasaulio rekordininkai Asafa Powell ir Usain Bolt dažniausiai užima visas šaliai skirtas kvotas.

## Išnašos

## Nuorodos
* Nesta Carter IAAF svetainėje
Majamio lietuviai

**Majamio lietuviai** – lietuviai emigrantai, apsigyvenę Majamyje ir jo apylinkėse, Floridos valstija, JAV.

## Emigracija
Pirmieji lietuviai Majamyje įsikūrė po Pirmojo pasaulinio karo, iki 1938 m. jų kasmet atvykdavo po kelias šeimas. Daugiau lietuvių į Majamį atsikėlė po 1945 m. iš JAV kitų miestų. 1958 m. lietuviai Majamyje turėjo 12 prekybos įmonių, kai kurie vertėsi sodininkyste ir daržininkyste, amatais, dauguma įsitraukė į kurorto verslą. 

1959 m. Majamyje gyveno daugiau kaip 1000 lietuvių.

## Organizacijos
XX a. šeštame dešimtmetyje Majamyje veikė:
* Lietuvių Amerikos piliečių klubas, pradėtas kurti 1934 m. įregistruotas 1946 m., turėjo 130 narių, namus, kuriuose vyko Majamio lietuvių tautiniai ir kultūriniai renginiai,
* Amerikos lietuvių darbininkų literatūros draugijos kuopa, įkurta 1945 m., 1965 m. turėjo 60 narių,
* Lietuvių darbininkų susivienijimo kuopa, įkurta 1945 m.,
* Majamio lietuvių taryba, įkurta 1950 m., sudaryta iš lietuvių organizacijų atstovų,
* BALF, įkurta 1954 m. Majamio priemiestyje Holivude,
* Amerikos lietuvių taryba,
* Lietuvių Romos katalikų moterų sąjungos skyrius,
* Lietuvių socialinis klubas, įkurtas 1957 m., turėjo namus, biblioteką, rengė dailės parodas, koncertus,
* Majamio lietuvių moterų socialinis klubas, įkurtas 1963 m.,
* Susivienijimo lietuvių Amerikoje kuopa, įkurta 1963 m.,
* Choras „Aulas“, įkurtas 1963 m.  

XX a. aštuntame dešimtmetyje lietuvių veikla Majamyje sunyko. 1985 m. JAV lietuvių bendruomenės Floridos apygardos valdybos pastangomis Majamyje pradėta kurti lietuvių bendruomenės apylinkė, 1991 m. išrinkta valdyba. 1995 m. gerokai sumažėjus narių lietuvių bendruomenės apylinkė panaikinta, nariai prisidėjo prie Floridos apygardos Gold Kosto apylinkės.

## Šaltiniai