open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tirškaimis

**Tirškaimis** (arba ***Didysis Diržkaimis***; , , nuo 1945 m. , nuo 1946 m. ***Donskojė***, ) – gyvenvietė Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Sembos pusiasalio šiaurės vakaruose, Svetlogorsko rajone, nuo 2007 m. lapkričio 27 d. Donskojės miesto gyvenvietės centras.

Kaime yra vaikų darželis, vidurinė mokykla, muzikos mokykla, Vladimiro ikonos Dievo motinos cerkvė. Prie kaimo esančiame aerodrome bazuojasi Rusijos karinių jūrų pajėgų 396-oji atskiroji povandeninių laivų medžioklės sraigtasparnių aviacijos eskadrilė, dislokuoti keli kranto apsaugos raketiniai daliniai.

Aukščiausia vieta – į pietus nuo kaimo esanti 40,2 m aukščio Galgių kalva. 2 km į šiaurę yra šiauriausias Sembos pusiasalio Bruzdavos ragas (, ). Į šiaurę nuo kaimo, miške, jūros erozijos ardomose kopose buvo senos kapinės, kuriose po Antrojo pasaulinio karo laidoti taip pat ir žuvę rusų lakūnai bei jų šeimų nariai. Po 1993 m. kapinės apleistos, bandoma kai kuriuos palaikus perlaidoti Medvedevkos memorialiniame komplekse.

## Istorija

Sembos žemės kaimo pavadinimas *Tirskaskaims* prūsiškos kilmės. 1555 m. minimas *Thierskeim*. 1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2007 m. lapkričio 27 d. Primorjės apylinkės kaimas.

Iki 2019 m. Tirškaimis turėjo miesto tipo gyvenvietės statusą.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Grasilda Blažiene: Hydronymia Europaea, Sonderband II, Die baltischen Ortsnamen. Wolfgang Schmid Hrsg., Steiner Verlag Stuttgart 2000.
* G. Gerullis: Die altpreußischen Ortsnamen. Berlin, Leipzig 1922.
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Jim Westwood

**Džimas Vestvudas** () buvo vyriausias „Sinclair Research“ kompanijos inžinierius. Darbą susijusiose kompanijose pradėjo nuo 1963 metų. Vestvudas buvo daugelio „Sinclair“ produktų techninis sumanytojas ir dirbo Klaivo Sinklerio kompanijose daugiau nei 20 metų. Klaivas Sinkleris ir Vestvudas turėjo ryšių dar prieš jų susitikimą, nes jis dirbo elektroninių prekių parduotuvėje Londone, kuri priklausė Sinklerio knygų leidėjui Bernardui Babani. Tokiu būdu Vestvudas gerai susipažino su Sinklerio dizaino sprendimais ir tai paskatino jį prisijungti prie tuo metu jaunos Sinklerio kompanijos – „Sinclair Radionics“. Vestvudas vėliau prisidėjo prie daugumos kompanijos produktų, įskaitant kalkuliatorius, garso įrangą, kompiuterius ir TV80 televizorių. Džimas vis dar projektuoja aparatinę įrangą „Amino Communications“ kompanijai ir yra „Cambridge Electronics Consultancy“ partneris.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Adamson, Ian; Kennedy, Richard (1986). *Sinclair and the „Sunrise“ Technology*. London: Penguin Books. 224 psl. ISBN 0-14-008774-5.
* Dale, Rodney (1985). *The Sinclair Story*. London: Duckworth. 184 psl. ISBN 0-7156-1901-2.

## Nuorodos
* Pagrindiniai Sinclair žmonės: Džimas Vestvudas
Mazovijos Vysokio dekanatas

**Mazovijos Vysokio dekanatas** () - tai vienas iš 24 katalikų, Lomžos vyskupijos dekanatų. Dekanas *Edward Zambrzycki*. Dekanate yra 20.193 tikinčiųjų.

## Parapijos

Dekanate yra 6 parapijos:

* *Dombrova Vielkos Šv. Stanislavo parapija* - Dombrova Vielka;
* *Jablonka Košcelnos Šv. Arkangelo Mykolo parapija* - Jablonka Košcelna;
* *Jablon Košcelnos Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija* - Jablon Košcelna;
* Kuleše Košcelnės Šv. Apaštalo Bartalomiejaus parapija - Kuleše Košcelne;
* Mazovijos Vysokio Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija - Mazovijos Vysokis;
* Mazovijos Vysokio Šv. Jono Krikštytojo parapija - Mazovijos Vysokis.
Lapų dekanatas

**Lapų dekanatas** () - tai vienas iš 24 katalikų, Lomžos vyskupijos dekanatų. Dekanas *Krzysztof Jurczak*. Dekanate yra 24.151 tikinčiųjų.

## Parapijos

Dekanate yra 8 parapijos:

* *Bokinų Šv. Jėzaus Širdies parapija* - Bokinai;
* Lapių Šv. Kryžiaus parapija - Lapiai;
* Lapių Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija - Lapiai;
* Lapių Šv. Jono Krikštytojo parapija - Lapiai;
* *Pietkovo Šv. Onos parapija* - Pietkovas;
* *Plonka Košcelnos Šv. Arkangelo Mykolo parapija* - Plonka Košcelna;
* Pošvientnės Jėzaus Apsireiškimo parapija - Pošvientne;
* Vanevo Marijos Dangun Žengimo parapija - Vanevas.
Do walki (1928)

**Do walki** () – Baltarusijos komunistų partijos CK laikraštis, nelegaliai ėjęs nuo 1928 m. lapkričio iki 1932 m. rugpjūčio Vilniuje lenkų kalba. Išėjo 23 numeriai.

## Šaltiniai
Kobylino dekanatas

**Kobylino dekanatas** () – vienas iš 24 Lomžos vyskupijos dekanatų. Dekanas – Mirosław Orłowski. Dekanate yra 17 120 tikinčiųjų.

## Parapijos

Dekanate yra 8 parapijos:

* *Nove Chlebiotkų Šv. Antano Paduviečio parapija* – Nove Chlebiotkai;
* Kobilin Božimų Šv. Stanislavo parapija – Kobilin Božimai;
* *Radulės Mergelės Marijos Žmonių Karalienės parapija* – Radule;
* Sokolų Marijos Dangun Žengimo parapija – Sokolai;
* *Stare Vnorų Šv. Škaplieriaus parapija* – Stare Vnorai;
* Tikocino Šv. Trejybės parapija – Tikocinas;
* Zavadų Jėzaus Apsireiškimo parapija – Zavadai;
* *Zlotorios Šv. Juozapo parapija* – Zlotoria.
Kolaki Košcelnės Marijos Dangun Žengimo parapija

**Kolaki Košcelnės Marijos Dangun Žengimo parapija** () - parapija įkurta 1438 metais. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Zambruvo dekanatui. Parapijoje yra apie 2600 tikinčiųjų.

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.) .
Argazio tvenkinys

**Argazio tvenkinys** () – tvenkinys Rusijoje, Čeliabinsko srityje, į vakarus nuo Čeliabinsko. Sudarytas 1946 m. patvenkus Miaso upę (Tobolo baseinas) Argazio HE užtvanka. Užliejo čia telkšojusį Argazio ežerą. Tvenkinio ilgis 22 km, plotis iki 6 km. Kranto linija labai vingiuota, gausu įlankų. Vandens lygis metų bėgyje svyruoja iki 6 m. Gausu salų. Vandens skaidrumas – 3-4 m. Pakrantės apaugusios pušų ir beržų miškais.

Tvenkinio vanduo naudojamas hidroenergijos gavybai, Čeliabinsko miesto aprūpinimui vandeniu, taip pat žvejybai, rekreacijai.

## Šaltiniai
Šepetovo dekanatas

**Šepetovo dekanatas** () - tai vienas iš 24 katalikų, Lomžos vyskupijos dekanatų. Dekanas *Antoni Bardłowski*. Dekanate yra 14.230 tikinčiųjų.

## Parapijos

Dekanate yra 9 parapijos:

* Cechanoveco Fatimos Marijos Dangun Žengimo parapija - Cechanovecas;
* *Dombruvka Košcelnos Šv. Onos parapija* - Dombruvka Košcelna;
* Hodiševo Marijos Dangun Žengimo parapija - Hodiševas;
* Klukovo Šv. Juozapo parapija - Klukovas;
* *Kučino Jėzaus Prisikėlimo parapija* - Kučinas;
* Nove Piekutų Šv. Kazimiero parapija - Nove Piekutai;
* Šepetovo Marijos Gailestingumo parapija - Šepetovas;
* *Vojni Krupų Mergelės Marijos Pasaulio Karalienės parapija* - Vojni Krupai;
* *Višonki Košcelnės Mergelės Marijos Dangun Žengimo parapija* - Višonki Košcelne.
Druk (laikraštis)

**Druk** () – dvisavaitinis laikraštis, ėjęs 1933 m. Vilniuje lenkų kalba. Išėjus Nr. 5, uždarytas.

## Šaltiniai
Tabendzo Čenstakavos Dievo Motinos parapija

**Tabendzo Čenstakavos Dievo Motinos parapija** () - parapija įkurta 1946 m. liepos 1 dieną. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Zambruvo dekanatui. Medinė parapijos bažnyčia pastatyta 1776 metais. Apie 200 m nuo bažnyčios yra 1.5 ha parapijos kapinės.

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.) .
Zambruvo Šv. Dvasios parapija

**Zambruvo Šv. Dvasios parapija** () - parapija įkurta 1986 m. lapkričio 1 dieną. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Zambruvo dekanatui. Mūrinė parapijos bažnyčia pastatyta 1985-1987 metais.

Pirmasis pastorius kunigas Heliodor Piotr Sawicki iki 2013.

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.) .
* Parapijos tinklalapis (lenk.).
Zambruvo Švč. Trejybės parapija

**Zambruvo Švč. Trejybės parapija** () – parapija, įkurta 1283 m. gegužės 4 dieną, Mazovijos kunigaikščio Konrado II iniciatyva. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Zambruvo dekanatui. XIII a. pabaigoje buvo išnykusi dėl Mazovijos, Lietuvos Didžioji kunigaikštystės ir Rusios tarpusavio karų. XIV a. pabaigoje, apie 1466 m., Mazovijos kunigaikštis Janušas I Senasis atkūrė parapiją. Mūrinė parapijos bažnyčia pastatyta 1874-1879 metais. Apie 500 m nuo bažnyčios yra 4 ha parapijos kapinės.

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.) .
Mazovijos Vysokio Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija

**Mazovijos Vysokio Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija** () - parapija įkurta 1995 m. gruodžio 24 dieną. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Mazovijos Vysokio dekanatui. 1997 m. pastatyta mūrinė parapijos bažnyčia.

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.) .
Mazovijos Vysokio Šv. Jono Krikštytojo parapija

**Mazovijos Vysokio Šv. Jono Krikštytojo parapija** () - parapija įkurta 1496 m. Aleksandro Jogailaičio įsaku. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Mazovijos Vysokio dekanatui. Parapijos bažnyčia pastatyta 1875-1888 metais.

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.) .
Cechanoveco Fatimos Marijos Dangun Žengimo parapija

**Cechanoveco Fatimos Marijos Dangun Žengimo parapija** () – parapija įkurta 1998 m. birželio 29 dieną. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Šepetovo dekanatui.

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.) .
Apoditerijus

**Apoditerijus** (, iš  'vieta, kur nusirengia') – senovės Romos viešosios pirties patalpa su kambarėliais ar lentynomis, kur lankytojai nusirengdavo ir laikydavo drabužius ir kitus daiktus kol maudydavosi. 

Daiktus apoditerijuje saugodavo vergai kapsarijai, kurie būdavo arba pirties personalas, arba pačių mauduolių atsivesti.

Viename iš Romos laikų mokyklinių tekstų aprašyta, kaip turtingas romėnas moksleivis ateina į pirtį ir apoditerijuje palieka vergą jam paliepdamas: „Neužmik, saugok nuo vagių“.

## Nuorodos
Argunas

**Argunas** (, ) – miestas Rusijoje, vidurio Čečėnijoje, 16 km į rytus nuo Grozno, prie Arguno upės. Pro miestą eina Gudermeso–Beslano geležinkelis. Maisto (cukraus, miltų), statybinių medžiagų (gelžbetonio), mašinų surinkimo pramonė. Veikia šiluminė elektrinė.

## Istorija

Argunas įkurtas XVIII a. Miesto statusas suteiktas 1967 m. Smarkiai nukentėjo Čečėnijos karų metu, bet dabar atstatytas.

## Šaltiniai
Argunas (upė)

**Argunas** (, , ) – upė Kaukaze; Sunžos dešinysis intakas (Tereko baseinas). Prasideda Gruzijoje, Chevsuretijoje, Didžiojo Kaukazo ledynuose. Aukštupyje, iki santakos su Šaroargunu, vadinama ***Čanty Argunu***. Toliau teka į šiaurės rytus Čečėnijos teritorija, kerta kalnus Arguno tarpekliu. Žemupyje teka lyguma, tankiai apgyvendintu slėniu. Įteka į Sunžą ties Iljinovskaja.

Arguno aukštupio ir vidurupio baseine gausu senovinių aūlų ir tvirtovių liekanų. Žemupyje prie upės įsikūręs Arguno miestas. Upės pavadinimas kilęs iš čečėnų kalbos žodžio, reiškiančio tarpeklį, įdubą.

## Šaltiniai
Serenjas

**Serenjas** () – Italijos miestas Lombardijoje, Moncos ir Briancos provincijoje. Jis yra antras pagal dydį miestas provincijoje, miesto titulą prezidento dekretu gavo 1979 m. sausio 26 d.

Serenjas yra Lonbardijos lygumoje, 10 km nuo Moncos ir 20 km nuo Milano. Dėl greitkelių ir vietinių kelių miestas lengvai pasiekiamas.

Serenjas vienoje iš ekonomiškai produktyviausių Italijos zonų, kur daug mažų ir vidutinių įmonių. Mieste yra 3600 įmonių, kurios sudaro 6% provincijos įmonių. M ieste senos pramonės ir amatų tradicijos, ypač baldų, drabužių ir kompiuterių gamybos. Miestas truputį išsiskiria dėl daugybės bankų, kurie aptarnauja verslą ir gyventojus.

## Sportas
* 1913 Seregno Calcio („Serenjo“ futbolo klubas);
* „Estadio Ferruccio“, stadionas, kurio talpa 3 700 žiūrovų.

## Garsūs žmonės
* Igor Cassina, (1977 m.) olimpiadą laimėjęs gimnastas
* Ettore Pozzoli, muzikas ir pianistas
* Luca Caldirola, futbolininkas

## Išnašos

## Nuorodos
*Oficiali komunos svetainė
*Ettore Pozzoli Piano
Šepetovo Marijos Gailestingumo parapija

**Šepetovo Marijos Gailestingumo parapija** () - parapija įkurta 1985 m. gruodžio 1 dieną. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Šepetovo dekanatui.


Vaizdas:Szepietowo – kościół pw. Najświętszej Maryi Panny Matki Miłosierdzia – widok od płn..JPG|Marijos Gailestingumo bažnyčia


## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.) .
Lapų Šv. Kryžiaus parapija

**Lapų Šv. Kryžiaus parapija** () - parapija įkurta 1985 m. gruodžio 1 dieną. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Lapių dekanatui. Mūrinė Lapių Šv. Kryžiaus bažnyčia pastatyta 1983-1989 metais.

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.) ;
* Parapijos tinklalapis (lenk.).
Ardatovas

**Ardatovas** (, ) – miestas Rusijoje, Mordvijoje, Alatyrio upės pakrantėje, 114 km į šiaurės rytus nuo Saransko. Rajono centras. Plentas į Saranską, už 11 km nuo miesto yra Ardatovo geležinkelio stotis prie Krasnyj Uzelo–Kanašo geležinkelio. Maisto (duonos, aliejaus), tekstilės (vatos), medienos apdirbimo pramonė. Yra 1802 m. pastatytas soboras.

## Istorija

Ardatovas įkurtas XVII a. antroje pusėje, išsivystė iš erzių kaimo. 1780 m. gavo miesto statusą, tapo apskrities centru.

## Šaltiniai
Rimkų Dievo Motinos Gimimo sentikių cerkvė

**Rimkų Dievo Motinos Gimimo cerkvė** – sentikių cerkvė Rimkuose, Kulvos seniūnijoje, Jonavos rajone. Cerkvė raudonų plytų mūro su bokštu.

## Istorija

XVIII a. Rimkuose įsikūrė sentikiai. Tuomet kaimas priklausė Vilniaus vaivadijai. Tai buvo vienas seniausių rusų centrų Lietuvoje iki pat 1795 metų. Nuo XVIII a. pabaigos minima cerkvė. XIX a. kaimas buvo Kauno apskrityje. 1806 m. gyventojai išsipirko žemę ir tapo laisvais žemdirbiais, čia gyveno apie 300 žmonių. XIX a. nuslopinus Degučių parapiją Rimkai tapo sentikių centru Kauno gubernijoje.

XX a. pradžioje parapijai priklausė bent 1000 tikinčiųjų, nors Rimkuose gyveno 415 žmonių. Apie 1900 m. pastatyta nauja mūrinė Rimkų Dievo Motinos Gimimo cerkvė. XX a. tarpukariu parapija buvo viena didžiausių Lietuvoje, 1937 m. joje buvo 2140 tikinčiųjų. Sovietų valdžia parapiją įregistravo 1948 m. liepą. 1994–1997 m. suremontuota cerkvė.

## Nuorodos
*  Rimkų sentikiai  (rusų k.)
Ardonas

**Ardonas** gali reikšti:

* Ardonas – miestas Rusijoje, Š. Osetijoje;
* Ardonas – upė Rusijoje, Š. Osetijoje;
* Ardonas – miestelis Prancūzijoje, Žuroje;
* Ardonas – miestelis Prancūzijoje, Luarėje;
* Ardonas – miestelis Šveicarijoje.
Ramūnas Navardauskas

**Ramūnas Navardauskas** (g. 1988 m. sausio 30 d.) – Lietuvos dviratininkas, nacionalinis čempionas. Šiuo metu atstovauja profesionaliai komandai ,, Bahrain Merida 
Cycling Team“. Pirmasis R. Navardausko treneris – Kęstutis Česaitis.

## Biografija

Jis yra laimėjęs prestižinių plento dviračių lenktynių „Giro d'Italia“ ir „Tour de France“ vieną etapą.

2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užėmė 47 vietą grupinėse plento lenktynėse. Tais pačias metais Olandijoje vykusio pasaulio čempionato grupinėse lenktynėse buvo aštuntas, o 2014 m. pasaulio pirmenybėse Ispanijoje užėmė 15-ą vietą. 2015 m. pasaulio plento dviračių čempionate JAV iškovojo bronzos medalį. Išrinktas 2015 metų  geriausiu Lietuvos sportininku.

2020 m. lapkričio 19 d. sportininkas pranešė apie savo sprendimą baigti profesionalaus dviratininko karjerą.

## Pasiekimai
;2007
*  Nacionalinis plento čempionas
;2008
* 4 vieta, Tallinn–Tartu Grand Prix
* 5 vieta, Mayor taurė
;2010
* 1 vieta, Liège – Bastogne – Liège Espoirs
* 4 vieta, Ronde van Vlaanderen Beloften
* 5 vieta, Boucles de la Mayenne
* 8 vieta, Paris–Roubaix Espoirs
;2011
*  Nacionalinis plento čempionatas
* 1 vieta, 2 etapas Tour de France (TTT)
;2012
* 1 vieta, Tour of Qatar, 2 etapas (TTT)
* 8 vieta, Kataro turas
* 8 vieta, Omano turas
* 1 vieta, Giro d'Italia 4 etapas (TTT)
*  Nacionalinis plento čempionatas TT
* Pasaulio Čempionatas Maastricht-Valkenburg (Belgija): 8 vieta

;2013
* 1 vieta, Tour de Romandie, 2 etapas
* 1 vieta, Giro d'Italia, 11 etapas
* 4 vieta, Giro d'Italia, 16 etapas
* 2 vieta, Giro d'Italia, 17 etapas

;2014
* 1 vieta, Circuit Cycliste Circuit Cycliste Sarthe - Pays de la Loire
* 1 vieta,  Nacionalinis Čempionatas TT
* 3 vieta, Tour de France, 1 etapas
* 5 vieta, Tour de France, 12 etapas
* 1 vieta, Tour de France, 19 etapas
* 3 vieta, Tour de France, 21 etapas
* 3 vieta, Grand Prix Cycliste de Québec
* 4 vieta, Grand Prix Cycliste de Montréal
* 15 vieta, Pasaulio plento dviračių čempionatas, Ponferada (Ispanija)

;2015
* 3 vieta, Pasaulio plento dviračių čempionatas, Ričmondas (Virdžinijos valstija, JAV)

## Šaltiniai
Ardonas (miestas)

**Ardonas** (, ) – miestas Rusijoje, Šiaurės Osetijoje, prie Ardono upės atšakos, 39 km į šiaurės vakarus nuo Vladikaukazo. Stotis prie Šiaurės Kaukazo geležinkelio, plentai į Vladikaukazą, Alagirą, Digorą, Kardžiką. Maisto (pieno, spirito, konservų) pramonė. Asfalto, remontinės-mechaninės gamyklos. Yra stačiatikių cerkvė, dvasinė seminarija, paminklai Leninui ir Stalinui.

## Istorija

Ardonas įkurtas 1824 m., o miesto statusą gavo 1964 m.

## Šaltiniai
Posventnės Jėzaus Apsireiškimo parapija

**Pošvientnės Jėzaus Apsireiškimo parapija** () - parapija įkurta 1808 metais. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Lapių dekanatui. Parapijai priklauso Pošvientnės Jėzaus Apsireiškimo bažnyčia.

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.) .
Vanevo Marijos Dangun Žengimo parapija

**Vanevo Marijos Dangun Žengimo parapija** () - parapija įkurta 1511 metais. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Lapių dekanatui. Parapijos mūrinė neorenesansinio architektūros stiliaus Vanevo Marijos Dangun Žengimo bažnyčia pastatyta 1887 metais.

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.) .
Sokolų Marijos Dangun Žengimo parapija

**Sokolų Marijos Dangun Žengimo parapija** () - parapija įkurta 1471 metais. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Kobilino dekanatui. Mūrinė Sokolų Marijos Dangun Žengimo bažnyčia pastatyta 1906-1912 metais.

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.) .
Zavadų Jėzaus Apsireiškimo parapija

**Zavadų Jėzaus Apsireiškimo parapija** () - parapija įkurta XV a. amžiuje. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Kobilino dekanatui.

## Nuorodos

Aprašymas apie parapiją (lenk.) .
Tykocino Šv. Trejybės parapija

**Tykocino Šv. Trejybės parapija** () - parapija įkurta 1434 metais. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Kobilino dekanatui. Parapiją įkūrė *Jonas Gaštoldas*, kuriam šią žemę suteikė Lietuvos Didysis Kunigaikštis Žygimantas Kęstutaitis. 1742-1749 m. pastatyta Tykocino Šv. Trejybės bažnyčia.
La Kartuchos stadionas

**La Kartuchos stadionas** ( arba *Estadio Olímpico de Sevilla*) – įvairios paskirties stadionas Sevilijoje (Ispanija), La Kartuchos saloje. Stadione kartais tarptautines rungtynes žaidžia Ispanijos vyrų futbolo rinktinė. Talpina 57 619 žiūrovų. 

## Istorija

Pastatytas 1999 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionatui. Stadione vyko UEFA taurės 2002–2003 m. sezono finalas tarp Celtic ir Porto klubų. Čia taip pat vyko Ispanijos futbolo taurės finalai. 2007 m. kovo 31 d. šiame stadione kaip namų rungtynes prieš Villarreal CF žaidė Real Betis, kai buvo laikinai uždrausta žaisti Benito Villamarín stadione.
 
Stadione vyko tokių grupių ar atlikėjų kaip Luis Miguel (1999 m. spalio 9 d.) ar Madonna (2008 m. rugsėjo 16 d.) muzikos renginiai. 2010 m. rugsėjo 30 d. vykusio 360° turo metu, priešais 76 000 žiūrovų auditoriją grojo airių grupė U2. Tai buvo didžiausias muzikos renginys, kada nors vykęs Sevilijoje.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
* Stadiono nuotraukų galerija
Maršaičiai

**Maršaičiai** (, nuo 1945 m. , nuo 1946 m. ***Marjinskojė***, ) – gyvenvietė Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Sembos pusiasalio šiaurės vakaruose, Svetlogorsko rajone, nuo 2007 m. lapkričio 27 d. Donskojės miesto gyvenvietės centras.

## Istorija

Sembos žemės kaimo pavadinimas prūsiškos kilmės. 1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2007 m. lapkričio 27 d. Primorjės apylinkės kaimas.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Grasilda Blažiene: Hydronymia Europaea, Sonderband II, Die baltischen Ortsnamen. Wolfgang Schmid Hrsg., Steiner Verlag Stuttgart 2000.
* G. Gerullis: Die altpreußischen Ortsnamen. Berlin, Leipzig 1922.
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Pranas Stankevičius

**Pranas Stankevičius** (1928 m. gruodžio 6 d. Apidemio k., Kaišiadorių raj. – 1996 m. rugsėjo 2 d. Vilniuje) – aktorius, Lietuvos radijo diktorius, koncertų vedėjas.

## Biografija

Pranas Stankevičius gimė keliaujančio amatininko siuvėjo Jono Stankevičiaus (1903–1995) ir namų šeimininkės Anelės Vaškevičiūtės-Stankevičienės (1900–1955) šeimoje.

1946 m. baigęs Kruonio progimnaziją, išvyko mokytis į Vilnių. 1947 m. moraliai ir materialiai padedant tuometiniam Valstybės teatro vyriausiajam režisieriui ir teatro direktoriui Borisui Dauguviečiui, buvo priimtas į dramos teatro studiją, kurią baigė 1950 m.

1950 m. buvo paskirtas į Klaipėdos dramos teatrą. 1951 m. – Kauno jaunojo žiūrovo teatro aktorius. Ir Klaipėdoje, ir Kaune dar dirbo sričių radijo komitetuose radijo pranešėju. 1955 m. – Šiaulių dramos teatro aktorius.

Nuo 1956 m. dirbo Vilniuje. Vaidino televizijos spektakliuose, pramoginėse laidose, vedė koncertus. Apie 40 metų išdirbo Lietuvos radijo diktoriumi.

## Kūryba

P. Stankevičius labiausiai prisimenamas iš įsimintinų vaidmenų, sukurtų radijo ir televizijos spektakliuose. Vieni ryškiausių – režisierės Galinos Dauguvietytės serialuose: dėdė Pranas „Petraičių šeimoje“ (1964–1972), profesorius Baltijos televizijos seriale „Mudu abudu ir kiti“ (1993–1997 m.).

Buvo daugiau kaip tūkstančio koncertų vedėjas. Po Lietuvą daugiausiai važinėjo pristatydamas Jurgio Gaižausko kapelą, „Armonikos“, „Seklyčios“, „Sodžiaus“, „Džentelmenų“ ir kitų populiarių ansamblių bei atskirų atlikėjų koncertus.

Nedidelį vaidmenį atliko lietuviškame kino filme „Tas prakeiktas nuolankumas“ (1970 m., rež. Algirdas Dausa). Žymesni vaidmenys teatre:

* 1950 m. II vienuolis – S. Zelnerio ir S. Dimanto  „Kurpaitėje“, rež. Kazys Juršys (Klaipėdos  muzikinės  dramos  teatras).
* 1951 m. Daktaras Harry Trenčas – Bernardo Šo „Londono  lindynės“,  rež. Kazys Juršys (Klaipėdos  muzikinės  dramos teatras).
* 1952 m.  Karininkas – K. Simonovo „Vaikinas iš mūsų miesto“, rež.   I. M. Liozinas  (Kauno jaunojo žiūrovo teatras).
* 1953 m.  Licho – mokytojas – V. Kaverino „Du kapitonai“, rež. Henrikas Vancevičius (Kauno jaunojo žiūrovo teatras).
* 1953 m. Josifas Karlovičius – V. Katajevo „Baltuoja burė vieniša“, rež. Vladas Limantas (Kauno jaunojo žiūrovo teatras).
* 1955 m. Ąžuolas ir  žalčių karaliaus pasiuntinys -  „Eglė žalčių karalienė“, rež. J. Šeinas (Šiaulių dramos teatras).

## Šaltiniai

* Jonas Laurinavičius, „*Kaišiadorių krašto žmonės: 100 biografijų*“, 212–213 p., Kaišiadorių muziejus, 2002: iliustr. – ISBN 9986-646-20-0
Gerco grafystė

**Gerco grafystė**, *Goricijos grafystė* (; ; ) – grafystė, buvusi apie Goricijos miestą Friulio-Venecijos Džulijos regione (šiaurės rytų Italija). 

Grafas Meinhardas, kilęs iš Bavarijos Meinhardinerių kilmingųjų giminės, turėjęs valdas apie Liencą () Tirolyje, paminėtas dar 1107 m. Jam, kaip Akvilėjos patriarchato fogtui, suteikė kaip feodą dideles valdas buvusioje Friulio markoje. Šiose valdose buvo ir Goricijos miestas. Nuo 1127 m. Meinhardas vadino save Gerco grafu (*Graf von Görz*). Per keturis šimtus metų grafijos sienos dažnai keitėsi dėl karų su Akvilėja ir kitomis grafijomis, taip pat dėl grafijos teritorijos pasidalijimo į du subvienetus. Vienas buvo apie Aukštutinę Dravą prie Lienco, o kito centras buvo Goricija. 

Meinhardo palikuonis Meinhardas III buvo Šventosios Romos imperatoriaus Frydricho II šalininkas, 1248 m. jį paskyrė Štirijos valdytoju. Jis kariavo dėl Karintijos hercogijos, bet 1252 m. jo kariuomenę ties Greifenburgu sumušė Karintijos hercogo Bernhardo fon Spanheimo () ir jo sūnaus Zalcburgo arkivyskupo Filipo kariuomenė. 
Grafija pasiekė galios viršūnę, kai metais vėliau, 1253 m., Meinhardas III paveldėjo iš uošvio Alberto III Tirolio grafiją ir tapo Tirolio grafu Meinhardu I. 

Po Goricijos-Tirolio grafo Meinhardo I mirties 1258 m. paveldėtas žemes jo sūnūs iki 1271 m. valdė kartu. 1271 m. sūnūs žemes pasidalijo. Meinhardas II gavo Tirolio žemes į vakarus nuo Pusterio slėnio, o jo brolis Albertas – giminės žemes apie Goriciją. Grafai taip pat valdė Trevizo marką () ir Istrijos markos likučius apie Paziną, nors tai truko trumpai. 1323 m. nužudžius Alberto sūnų Henriką III grafija vėl buvo padalinta vidinę Goricijos grafiją ir išorinę Lienco grafiją. 

1365 m. Goricijos grafui Meinhardui VII Šventosios romos imperatorius Karolis IV Liuksemburgietis suteikė kunigaikščio titulą, o grafija tapo *Gerco kunigaikštine grafija* (). Tačiau Meinhardinerių giminė ėmė prarasti galią dėl galingų kaimynų – Venecijos respublikos ir Habsburgų, valdžiusių gretimas Austrijos žemes, įtakos.

1429 m. grafija vėl buvo suvienyta, ją valdė grafas Henrikas V. Paskutinis Gerco grafas Leonhardas mirė 1500 m. Nežiūrint Venecijos pretenzijų, grafija atiteko Habsburgui Maksimilijonui I.
Iki 1747 m. Goricija buvo Šventosios Romos imperijos *[[imperinė valstybė]]*, priskirta Austrijos apygardai (), kurią valdė Vidinės Austrijos erchercogai. Paskirti valdytojai vadinosi *capitano*. Jos žemės apėmė Sočos aukštutinį slėnį iki Akvilėjos, Kormonso () ir Duino () apylinkes, buvusią Venecijos tvirtovę Gradiską, kurią 1511 m. užėmė ŠRI kariuomenė. 

1647 m. imperatorius Frydrichas III Nuo Goricijos grafijos atskyrė Gradiską, padarę ją Gradiskos grafija ir suteikė šią savo rūmininkui *Johann Anton von Eggenberg*. 1747 m. Goricijos ir Gradiskos grafijos buvo sujungtos į kunigaikštinę Goricijos ir Gradiskos grafiją.
Jantarno miesto apygarda

**Jantarno miesto apygarda** () – administracinis vienetas Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Sembos pusiasalio vakaruose. Administracinis centras – Jantarnas (). 2010 m. buvo 6 431 gyventojai, iš jų 911 kaime.

## Istorija

Įkurta 1998 m. birželio 25 d. kaip srities pavaldumo gyvenvietę, kuri 2004 m. birželio 7 d. per savivaldos reformą įgijo miesto apygardos statusą.

Ribojasi vakaruose su Baltijos jūra, rytuose su Zelenogradsko municipalinio rajono Krasnotorovkos kaimo gyvenviete.

Gyvenvietės taryba renkama 5 metams, ją sudaro 8 deputatai, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką. Gyvenvietės administracijai vadovauja konkurso tvarka skiriamas administracijos vadovas.

Kaliningrado srities įstatymu Jantarno miesto apygardą sudaro:    

* Jantarnas, miesto tipo gyvenvietė,
* Pokrovskojė, kaimas,
* Siniavinas, kaimas.

## Šaltiniai
Vihorlatas

**Vihorlatas** (, ) − kalnai rytinėje Slovakijos dalyje ir nedidelė jų dalis vakarų Ukrainoje.

Vihorlatą dengia bukynai, ąžuolynai ir uosynai. Čia veisiasi vilkai, lūšys, miškinės katės, ūdros.

XIX a. Vihorlate buvo aptikta geležies rūdos ir pradėti kasinėjimo darbai. Dėl to labai nukentėjo Vihorlato miškai. 1904 m. geležies rūdos gavybos darbai buvo nutraukti.

Vihorlate savo ištakas pradeda Okna upė.

## Nuorodos
*Vihorlatas  (anglų k.)
Arkadakas

**Arkadakas** () – miestas Rusijoje, Saratovo srities vakaruose, 248 km į vakarus nuo Saratovo, prie Chopioro upės ir jo intako Didžiojo Arkadako. Rajono centras. Yra stotis prie Pietryčių geležinkelio ruožo Penza–Povorinas, eina Rtiščevo–Balašovo plentas. Maisto (spirito, duonos, pieno, aliejaus) pramonė. Veikia krašto muziejus, 1822 m. statyta Šv. Ėmimo Dangun cerkvė, yra paminklas žuvusiems Did. Tėvynės kare.

Vietovės pavadinimas greičiausiai kilęs iš tiurkų kalbų ir reiškia „kalnų apsuptą vietovę“. Gyvenvietė šaltiniuose minima nuo 1721 m. Miesto statusas suteiktas 1963 m.

## Šaltiniai
Arkatagas

**Arkatagas** () arba **Prževalskio kalnagūbris** – Kunluno kalnų sistemos kalnagūbris Kinijos vakaruose, skiriantis Sindziangą nuo Tibeto. Ilgis – 650 km. Aukščiausia vieta – Ulugmuztagas (7723 m). Kalnagūbris sudarytas iš granito, gneiso, smiltainio. Viršūnės nulygintos. Vyrauja pliki riedulynai ir gargždingos–skaldingos dykumos. Yra nedidelių ledynų.

Pavadinimas „Arkatagas“ kilo iš tiurkų kalbų ir reiškia *užnugariniai kalnai*.

## Šaltiniai
Pionerskio miesto apygarda

**Pionerskio miesto apygarda** () – gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Sembos pusiasalio šiaurėje. Administracinis centras – Pionerskis. 2010 m. buvo 11 017 gyventojų.

## Istorija
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2004 m. kovo 31 d. Ribojasi šiaurėje su Baltijos jūra, pietuose su Zelenogradsko municipalinio rajono Kovrovo kaimo gyvenviete.

Gyvenvietės taryba renkama 5 metams, ją sudaro 15 deputatų, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką. Gyvenvietės administracijai vadovauja konkurso tvarka skiriamas administracijos vadovas.

Kaliningrado srities įstatymu Pionerskio miesto apygardą sudaro:    

* Pionerskis, miestas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Пионерский. (Prussia39.ru)
Arktinė žemuma

**Arktinė žemuma** – žemuma Jungtinėse Valstijoje, šiaurės Aliaskoje, Arkties vandenyno pakrantėje. Nusidriekusi per 150 km. Sudaryta daugiausia iš aliuvinių nuogulų. Yra naftos ir gamtinių dujų telkiniai (ypač Priudo įlankos baseine). Paviršius plokščias, būdingas amžinasis įšalas, hidrolakolitai. Gausu pelkių ir ežerų. Vyrauja samanų ir kerpių tundra.

## Šaltiniai
Arktinė plynaukštė

**Arktinė plynaukštė** – priekalnių plynaukštė Jungtinėse Valstijose, Aliaskos šiaurėje, ties šiauriniais Brukso kalnagūbrio šlaitais. Aukštis – tarp 200 ir 700 m. Sudaryta daugiausia iš smiltainio. Yra naftos telkinių (Umiatas). Išplitęs amžinasis įšalas. Būdinga samanų ir viksvų bei krūmyninė tundra.

## Šaltiniai
Arzni

**Arzni** () – gyvenvietė Armėnijoje, Kotaiko srityje, 24 km į šiaurę nuo Jerevano, Razdano upės tarpeklyje. Balneologinis kurortas. Yra mineralinio angliarūgštės chloro hidrokarbonatinio natrio-magnio vandens versmės.

## Istorija
Arzni įkurtas XIX a. asirų.

## Šaltiniai
Arlanas

**Arlanas** (ru. ir ) – gyvenvietė Rusijoje, šiaurės vakarų Baškortostane, Krasnokamsko rajone, 18 km nuo Neftekamsko. 2002 m. 89 % Arlano gyventojų sudarė mariai.

Arlanas yra Arlano naftos telkinio, priklausančio Volgos–Uralo naftos baseinui, centras. Telkinys atrastas 1955 m. Nafta glūdi 0,8–1,3 km gylyje. Jos sieringumas – 2,4–2,9 %.

## Šaltiniai
Lluís Companys olimpinis stadionas

**Lluís Companys olimpinis stadionas** (, arba ***Barselonos olimpinis stadionas***, 1929 m. *Estadi de Montjuïc*) – įvairios paskirties stadionas Barselonoje, Katalonijoje, Ispanijoje. Talpina 55 926 žiūrovus. Pavadintas katalonų politiko Lluís Companys (1882–1940) garbei.

## Istorija

Estadi Olímpic Lluís Companys suprojektavo architektas *Pere Domènech i Roura* 1929 m. Pasaulinei parodai, kuri vyko Barselonoje. Stadione 1955 m. vyko Viduržemio jūros žaidynės. 1957 m. stadione buvo sužaistos Ispanijos futbolo taurės finalas tarp FC Barcelona ir RCD Espanyol.

Stadionas renovuotas 1989 m. 1992 m. vasaros olimpinėms žaidynėms. 1997–2009 m. čia savo namų rungtynes žaidė RCD Espanyol, kurie vėliau persikėlė į naujai pastatytą RCDE stadioną. Stadione vyko 2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas.

## Muzikos renginiai

Be futbolo ar atletikos, stadione grojo tokie atlikėjai ar muzikos grupės kaip: AC/DC, Bon Jovi, David Bowie, Coldplay, Deftones, Fiction Plane, Guns N' Roses, Michael Jackson, Jean Michel Jarre, Limp Bizkit, Linkin Park, Madonna, Shakira, Metallica, Mudvayne, Pink Floyd, The Police, Prince & The New Power Generation, RBD, The Rolling Stones, Bruce Springsteen, Mavis Staples, Sting, Tina Turner, U2 ir Van Halen, tarp daugelio kitų.

## Nuorodos

* Stadiono istorija
RCDE stadionas

**RCDE stadionas** (2009–2014 m. ***Korneljos-El Prato stadionas***, ) – pilnai sėdimas futbolo stadionas Kornelja de Ljobregate (kitame krante yra El Prat de Ljobregatas), netoli Barselonos (Katalonija, Ispanija). Jame namų rungtynes žaidžia RCD Espanyol, prieš tai žaidė Estadi Olímpic Lluís Companys stadione. Stadionas talpina 40 500 žiūrovų.

## Istorija

Stadiono statybos darbai truko 3 metus, jų kaina siekė 60 milijonų eurų. Atidarytas 2009 m., atidarymo dieną rugpjūčio 2 d. vyko futbolo varžybos, kuriuose RCD Espanyol 3–0 nugalėjo Liverpool FC.

Pagal rėmėjus stadionas 2014–2018 m. vadinosi „Power8“, 2023–2024 m. „Stage Front“ pavadinimais.

## Galerija

Estadi de Cornellà - El Prat.jpg
Estadicornellaelprat 2.jpg
Estadi de l'Espanyol a Cornellà.jpg


## Nuorodos

* Stadiono istorija
Nueva Kondominos stadionas

**Nueva Kondominos stadionas** () – įvairios paskirties stadionas Mursijoje, Ispanijoje. Daugiausia naudojamas futbolo varžyboms, čia namų rungtynes žaidžia Real Murcia CF klubas. Stadionas talpina 31 179 žiūrovus.

## Istorija

Stadionas oficialiai atidarytas 2006 m. spalio 11 d. Tądien vyko draugiškos rungtynės tarp Ispanijos ir Argentinos rinktinių. Anksčiau Mursijos klubas žaisdavo Estadio de La Condomina stadione.
 
## Nuorodos
* Stadiono istorija
BTR-94

**BTR-94** – Ukrainos šarvuotasis transporteris, gamintas Jordanijos ginkluotosioms pajėgoms. Sukurtas XX a. 10-tą dešimtmetį tobulinant tarybinį šarvuotąjį transporterį BTR-80. Šiuo metu naudojamas Irako kariuomenėje ir nacionalinėje gvardijoje, nes Jordanija visus 50 vnt. pardavė Irakui. 

## Aprašymas

### Korpusas
Korpusas suvirintas, iš valcuoto plieno. Saugo nuo 12,7 mm ir mažesnio kalibro kulkų bei skeveldrų. Valdymo skyrius su vairuotojo ir vado vietomis priekyje. Į įgulą įeina ir operatorius. Vidurinėje dalyje yra desantinis skyrius 10-čiai kareivių. Korpuso gale variklio skyrius su dyzeliniu varikliu. 

Virš vado ir vairuotojo vietų yra viršutiniai liukai, pro kuriuos jie gali įlipti į šarvuotį. Desantininkai lipo pro panašius liukus arba pro šonuose esančias dvivėres duris (viršutinė durų dalis atsiverčia į šoną, o apatinė nusileidžia žemyn kaip laipteliai. Skyriai iškloti kevlaru, kad apsaugotų kareivius nuo šarvų skeveldrų. 

### Važiuoklė
BTR-94 pakaba nepriklausoma, torsioninė. Ratų formulė – 8×8, keturi priekiniai ratai valdomi. Turi centralizuotą ratų padangų pūtimo sistemą. 

Bakuose telpa 300 l degalų, greitis plentu iki 85 km/val.
Mašina plaukia varydamasi vandenmečiu, greitis iki 10 km/val. 

### Ginkluotė
Standartinė ginkluotė yra bokštelis BAU-23×2. Bokštelyje yra:
* Suporinta 23 mm automatinė patranka 2A7M, galinti šaudyti į antžeminius ir oro taikinius iki 2 km nuotolio. Komplekte 200 23×115 mm šovinių. Kiekvieno vamzdžio šaudymo sparta 850 šūv./min. Tokios pačios patrankos yra ir zenitinėje savaeigėje ZSU-23-4 Šilka. 
* Su patranka bendraašis 7,62 mm kulkosvaidis (komplekte 2000 šovinių).
* Šeši 81 mm dūminiai granatsvaidžiai.
* Optinis taikiklis 1PZ-7-23.
BTR-94 turi taikinių aptikimo radarus, antžeminis aptinka taikinius iki 20 km nuotolio, oro – iki 30 km. Šarvuotis turi patobulintus naktinio matymo prietaisus.

Šarvuotyje naudojamas bokštelis modulis gali būti įrengtas ir kituose šarvuočiuose, pvz., BTR-70 ar Ratel IFV.

## Panaudojimas
BTR-94 gamintas eksportui. 1997 m. 50 šių šarvuočių užsakė Jordanijos kariuomenė, o 2000 m. jie buvo perduoti Jordanijai. 2004 m. visus juos Jordanija pardavė naujajai Irako armijai, kur juos naudoja Mechanizuotoji policijos brigada. Kai kuriuos transporteriuose buvo aptikti esminiai važiuoklės gedimai, kuriuos sutvarkė patys irakiečiai.

## Nuorodos

* Бронетранспортер БТР-94 
* ТТХ бронетранспортёра
* Альтернативная боевая машина сопровождения колонн – БМСК 2012
Hnilecas

**Hnilecas** (, ) – upė vidurio rytų Slovakijoje; Hornado dešinysis intakas (Tisos baseinas). Prasideda Žemuosiuose Tatruose, Kraliova Holios kalno papėdėje. Teka į rytus tarpukalnių slėniu. Įsilieja į Hornadą ties Margecanais.

Didžiausias intakas – Smolnikas (dešinysis).

Hnileco aukštupyje įrengtas Palcmanska Mašos tvenkinys. Svarbiausia gyvenvietė prie upės – Gelnica.
Spišska Nova Vesė

**Spišska Nova Vesė** () – miestas rytų Slovakijoje, Košicės krašte, prie Hornado upės. Pro miestą eina Košicės–Žilinos geležinkelis, keliai į Kemžmaroką, Levočą, Rožniavą. Turistinis centras. Yra gotikinė Šv. Marijos bažnyčia, rotušė, miesto apylinkėse – į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą įtraukta Spišo pilis bei Slovakijos Rojaus nacionalinis parkas.

## Istorija

XII a. dabartinio miesto vietoje susikūrė slovakų gyvenvietė ***Iglovas***. XIII a. šalia jos vokiečiai įkūrė Noidorfą. Laikui bėgant gyvenvietės susijungė į vieną miestą. Jis buvo svarbus prekybinis ir vario kasybos centras. 1412–1772 m. Spišska Nova Vesė priklausė Lenkijai.

## Gyventojai

## Sportas
### Futbolas
* FK Spišská Nová Ves futbolo klubas
* Miesto stadionas (Štadion Lokomotiv) futbolo stadionas.

## Galerija

Image:Spišská Nová Ves 009.jpg|Rotušė
Image:Spišská Nová Ves 001.jpg|Šv. Marijos bažnyčia
Image:Museum in Spišská Nová Ves.JPG|Miesto muziejus


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali miesto svetainė
Svetlo miesto apygarda

**Svetlo miesto apygarda** () – administracinis vienetas Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Sembos pusiasalio pietuose. Administracinis centras – Svetlas (). 2010 m. buvo 27 624 gyventojų.

## Istorija

1997 m. spalio 9 d. Svetlui suteiktas srities pavaldumo miesto statusas, priskiriant ir Gurjevsko rajono Voločiajevskojės apylinkę. Vykdant savivaldos reformą 2004 m. rugsėjo 30 d. suteiktas miesto apygardos statusas.

Ribojasi šiaurėje su Zelenogradsko municipalinio rajono Pereslavskojės kaimo gyvenviete, rytuose su Kaliningradu, pietuose su Aistmarėmis.

Gyvenvietės taryba renkama 5 metams, ją sudaro 15 deputatų, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką. Gyvenvietės administracijai vadovauja konkurso tvarka skiriamas administracijos vadovas.

Kaliningrado srities įstatymu Svetlo miesto apygardą sudaro:    

* Svetlas, miestas.
* Bobrovas, kaimas,
* Čerepanovas, kaimas,
* Iževskojė, kaimas,
* Kremnevas, kaimas,
* Liublinas, kaimas,
* Pesčanojė, kaimas,
* Šipovka, kaimas,
* Veselovka, kaimas,
* Voločiajevskojė, kaimas,
* Vzmorjė, kaimas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Nepriklausoma Svetlo miesto svetainė
Bodva

**Bodva** (, ) – upė Slovakijoje ir Vengrijoje; Šajo kairysis intakas (Tisos baseinas). Prasideda Slovakijos Rūdiniuose kalnuose, į vakarus nuo Košicės. Teka į pietryčius, pietus, toliau – į vakarus, sudaro Slovakijos Karsto pietinę ribą. Ties Turnia prie Bodvos kerta Slovakijos–Vengrijos sieną ir teka į pietus Vengrijos teritorija. Įteka į Šają ties Boldvos kaimu, į šiaurę nuo Miškolco.

Svarbiausi intakai: Turnia, Ida.

Prie Bodvos įsikūrę: Moldava prie Bodvos (Slovakija), Edelenis (Vengrija).
Rimava

**Rimava** () – upė vidurio ir pietų Slovakijoje; Slanos dešinysis intakas (Tisos baseinas). Prasideda Slovakijos Rūdiniuose kalnuose, Veporos masyve. Teka į pietus tarpukalnių slėniu, žemupyje pasuka į rytus ir teka greta Vengrijos sienos. Įteka į Slaną ties Vlkinios kaimu.

Didžiausias intakas – Rimavica (dešinysis).

Prie Rimavos įsikūrę miestai: Tisovecas, Hnuštia, Rimavska Sobota.
Slovakijos Rūdiniai kalnai

**Slovakijos Rūdiniai kalnai** () – Karpatų kalnų dalis pietrytinėje Slovakijos dalyje. Driekiasi iš vakarų į rytus 140 km. Aukštis – iki 1477 m (Stolicos k.). Sudaryti iš klinties ir kristalinių uolienų. Būdingas vidutinkalnių reljefas su pavieniais atlikuonimis. Yra geležies, vario rūdos, magnezito, stibio, aukso telkinių.

Kalnai apaugę plačialapių (ąžuolų, bukų), aukščiau – spygliuočių miškais. Slovakijos Rūdinių kalnų gamta saugoma Muranska Planinos, Slovakijos Karsto ir Slovakijos Rojaus nacionaliniuose parkuose.

## Šaltiniai
Rožniava

**Rožniava** () – miestas rytų Slovakijoje, Košicės krašte, 75 km į vakarus nuo Košicės, Slovakijos Rūdinių kalnų papėdėje, prie Slanos upės. Plentai ir geležinkeliai į Košicę, Miškolcą, Banska Bistricą. Yra istorinis miesto centras, XIII a. gotikinė katedra, miesto bokštas (1654 m.), jėzuitų bažnyčia (1687 m.), XVIII a. barokiniai vyskupų rūmai, rotušė, liuteronų bažnyčia, kalnakasybos muziejus.

## Istorija

Vietovė apgyvendinta XIII a. pr., o šaltiniuose Rožniava minima nuo 1219 m. Karališkojo miesto statusą įgijo 1410 m. Ilgą laiką miestas buvo svarbus kalnakasybos centras (auksas, sidabras, geležies rūda).

## Gyventojai

## Galerija

Image:Roznava13.jpg|Katedra
Image:Roznava1.jpg|Miesto bokštas
Image:Roznava6.jpg|Rotušė


## Šaltiniai
Žemieji Tatrai

**Žemieji Tatrai** () – Karpatų kalnų dalis vidurio Slovakijoje, tarp Tatrų šiaurėje (atskirti Vaho ir Poprado slėniais) ir Slovakijos Rūdinių kalnų pietuose (atskirti Hrono slėniu). Nusidriekę iš vakarų į rytus 80 km. Aukštis – iki 2043 m (Diumbjero k.). Kitos svarbios viršūnės yra Chopokas (2024 m), Derešė (2004 m), Kraliova Holia (1946 m). Kalnai sudaryti iš klinties, dolomito, granito, gneiso. Paplitę karstiniai reiškiniai, gausu urvų.

Kalnų šlaituose auga plačialapių miškai, aukščiau – spygliuočių miškai. Įsteigtas Žemųjų Tatrų nacionalinis parkas.

## Aukščiausios viršukalnės

Keturios viršukalnės yra aukštesnės nei 2000 m virš jūros lygio.

## Reginiai
Brešos provincija

**Brešos provincija** () – Italijos provincija Lombardijoje. Provincijos sostinė – Breša.

## Didžiausios savivaldybės
Karpatų ir kitų Europos regionų pirmykščiai bukų miškai

**Karpatų ir kitų Europos regionų pirmykščiai bukų miškai** – UNESCO pasaulio paveldo objektas, kurio dalys išsidėsčiusios 18-oje Europos valstybių. Jame saugomi žmogaus beveik neliesti senieji paprastųjų bukų miškai, augantys Karpatų kalnuose bei įvairiose kitose Europos vietose.

## Išplėtimai
2007 m. sudarius UNESCO pasaulio paveldo sąrašo objektą, jis vadinosi „Karpatų pirmykščiai bukų miškai“ ir apėmė tik teritorijas Slovakijoje ir Ukrainoje.

2011 m. objektas praplėstas naujomis teritorijomis Vokietijoje ir jis pervardintas į „Karpatų pirmykščiai bukų miškai ir Vokietijos senieji bukų miškai.“
Šį pasaulio paveldo objektą sudarė šios teritorijos:

* Grumsiner Forsto saugoma teritorija (Brandenburgas, Vokietija)
* Kelervaldo-Ederzi nacionalinis parkas (Hesenas, Vokietija)
* Jasmundo nacionalinis parkas (Riugenas, Vokietija)
* Serano bukų miškas (Meklenburgas-Priešakinė Pomeranija, Vokietija)
* Hainicho nacionalinis parkas (Tiuringija, Vokietija)
* Poloninų nacionalinis parkas (Prešovo kraštas, Slovakija)
** Stužicos miškas
* Prešovo saugomos teritorijos (Prešovo kraštas, Slovakija)
** Rožokas
** Vihorlatas
** Havešova
* Karpatų biosferos rezervatas (Užkarpatės sritis, Ukraina)
** Čorna Hora
** Uholka–Širokij Luhas
** Svidivecis
** Maramorošas
** Kuzijus–Tribušanis
* Užo nacionalinis gamtos parkas (Užkarpatės sritis, Ukraina)
** Stužycia–Užokas

2017 m. objektas dar kartą praplėstas ir pervadintas į „Karpatų ir kitų Europos regionų pirmykščiai bukų miškai“ ir jo teritorijos buvo išsidėsčiusios 12-oje valstybių (Albanija, Austrija, Belgija, Bulgarija, Italija, Ispanija, Kroatija, Rumunija, Slovakija, Slovėnija, Ukraina, Vokietija).

2021 m. objektas dar kartą praplėstas. Į jį įtrauktos naujos valstybės: Bosnija ir Hercegovina, Čekija, Juodkalnija, Lenkija, Prancūzija, Serbija, Šiaurės Makedonija, Šveicarija. Šuo metu objektas apima 18 Europos valstybių.


Stužica.JPG|Stužicos miškas
Primeval forest Havešová.jpg|Havešovos miškas
Edersee Buchenwald 08.jpg|Bukai Kelervaldo-Ederzi parke
Hainich fg07.jpg|Bukai Hainicho nacionaliniame parke


## Išnašos
Poloninų nacionalinis parkas

**Poloninų nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija šiaurės rytų Slovakijoje, Prešovo krašte, Ukrainos ir Lenkijos pasienyje. Įkurtas 1997 m. ir apima Rytų Karpatų kalnų dalį – Bukoveco kalnus. Atskiros parko teritorijos yra UNESCO pasaulio paveldo objekto, Karpatų pirmykščių bukų miškų, dalis.

Parkas yra retai gyvenamoje teritorijoje į šiaurės rytus nuo Sninos, drauge su keletu kitų parkų kaimyninėse šalyse sudaro Rytų Karpatų biosferos rezervatą. Apie 80 % teritorijos dengia miškai, kuriuos sudaro daugiausia bukai (šlaituose) ir kėniai (viršukalnėse). Čia yra didžiausi Slovakijos sengirių plotai, iš kurių svarbiausias – Stužicos miškas. Poloninų nacionaliniame parke sutinkami reti, nykstantys gyvūnai, pavyzdžiui, rudasis lokys, lūšis, pilkasis vilkas, įveisti stumbrai.

Be to, parke yra kelios senovinės medinės bažnyčios (Topolioje, Uličske Krivėje ir Ruski Potoke).


Image:Prales Stužica.jpg|Stužicės miškas
Image:Zbojský potok.jpg|Zbojaus upelis
Image:Starina-trinkakvujo 1.jpg|Starinos tvenkinys
File:Rusky Potok cerka 4.jpg|Ruski Potoko bažnyčia
Friulio marka

**Friulio marka** () – IX-X a. Karolingų pasienio marka, skirta kovai su slavais ir avarais. Suformuota iš lombardų Friulio hercogijos.

Karolis Didysis, 774 m. užkariavęs karaliaus Deziderijaus valdytą Lombardų karalystę, leido lombardų hercogui Hrodgaudui Friuliečiui toliau valdyti Friulį. Pagal „Frankų karalystės analus“ () Hrodgaudas dvejais metais vėliau sukilo ir pasiskelbė lombardų karaliumi. Tada Karolis Didysis skubiai įsiveržė į Italiją ir sutriuškino hercogo pajėgas, o jį patį nuvertė nuo posto ir nužudė. Autonomiška lombardų hercogija buvo panaikinta ir įjungta į Frankų imperiją, nors Karolio Didžiojo paskirti Hrodgaudo paveldėtojai toliau turėjo Friulio hercogų titulą (). Prie ankstesnės lombardų hercogijos jis prijungė Panoniją. Naujasis darinys tapo integralia Karolingų imperijos dalimi ir apsauga nuo avarų bei kroatų.

828 m. iš paskutinio Friulio hercogo Baldriko (*Baldric*) imperatorius Liudvikas I Reichstage Achene atėmė hercogo titulą, nes jis nesugebėjo apginti Panonijos sienos nuo Bulgarijos chano Omurtago kariuomenės.
Hercogija buvo padalinta į 4 grafijas, kurios 846 m. buvo suburtos kaip Vidurio Frankų karalystės, kurią valdė Liudviko vyriausias sūnus imperatorius Lotaras I, dalis. Jis suteikė Friulį savo svainiui Eberhardui Friuliečiui iš Unruochingų giminės kartu su hercogo (*dux*) titulu, nor jo palikuoniai toliau turėjo markgrafo (*marchio*; *margrave*) titulą. 

Eberhardo sūnus Berengaras, buvęs Friulio markgrafu nuo 874 m., 887 m., po Karolis III Storasis nuvertimo, buvo išrinktas Italijos karaliumi. Po jo išrinkimo prasidėjo ilgametis varžymasis dėl Italijos sosto. Berengaras buvo davęs vasalo priesaiką Rytų Frankijos karaliui Arnulfui Karintiečiui, tačiau  889 m. iš jo karūną perėmė hercogas Gvidas III Spoletietis, kurią atsiimti jam pavyko tik 905 m. Bet ir tada Berengaro atrama liko Friulis. Friulyje Berengaro atstovas buvo jo patarėjas Valfredas (*Walfred*). 924 m., Berengarui mirus, jo šalininkai karaliumi išrinko Hugą Arlietį. 

Karalius Hugas nepaskyrė naujo markgrafo ir markos sostas liko tuščias. Friulio marka liko Italijos frankų karalystės padaliniu iki sostą užėmė Berengaras II, uzurpavęs sostą po Hugo sūnaus karaliaus Lotaro II mirties 950 m. Pakviestas Lotaro našlės Adelaidės Burgundės Vokietijos karalius Otonas Didysis pasinaudojo proga užkariauti Italiją, nuversti Berengarą II ir vesti Adelaidę. Konfliktas buvo užgesintas 952 m. Augsburgo reichstage, kuris leido Berengarui II išlaikyti karaliaus titulą liekant Vokietijos vasalu. Bet už tai jis turėjo perduoti Friulį kaip Veronos marką Otono I broliui Bavarijos hercogui Henrikui I. 
962 m. vasario 2 d. Otonas buvo Romoje karūnuotas kaip Šventosios Romos imperijos imperatorius. Karalius Berengaras II buvo nuverstas ir suimtas, o  metais vėliau ištremtas. Buvusi jo Italijos karalystė tapo Šventosios Romos imperijos dalimi. 

Veronos marką Karintijos hercogai valdė nuo 976 m. iki 1151 m. 1077 m. karalius Henrikas IV Akvilėjos patriarchams padovanojo Friulio teritoriją į rytus nuo Taljamento upės.