open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vilniaus gatvė (Kaunas)

**Vilniaus gatvė** – seniausia Kauno miesto gatvė, seno viduramžių kelio į Vilnių dalis. 

## Istorija

Daugelis pastatų prie šio kelio buvo mediniai, vėliau atsirado raudonų plytų turtingų miestiečių namų, kurių keletas išliko iki šių dienų. XIX–XX a. sandūroje čia veikė arklinis tramvajus.

1985 m. gatvė rekonstruota ir pritaikyta pėstiesiems. 1988 m. rekonstrukcijos autoriai architektai Jurgis Rimvydas Palys ir Rymantė Gudienė apdovanoti SSRS Ministrų tarybos premija.

## Objektai

Šioje gatvėje iki šiol yra išlikusių keletas išskirtinių namų:

*Vilniaus g. 1* – gotikinė Kauno arkikatedra bazilika.

*Vilniaus g. 7* – šioje vietoje buvo medinis namas, kuris sudegė, o ant jo griuvėsių XVI a. pabaigoje pastatytas mūrinis gotikos stiliaus pastatas su rytiniame ir vakariniame gale esančiais puošniais frontonais. Po karų ir gaisrų perstatytas ir 1808 m. atiduotas Augustinų vienuoliams. Restauruotas 1984 m. Plytų rišimas gotikinis, mūro viduje rasta lauko akmenų, puošybai panaudota kelių rūšių profiliuotos plytos. Pastato viduryje buvo įvažiavimas į kiemą. Namas išsiskiria gotikiniais fasadais ir interjerais.

*Vilniaus g. 10* – turtingo miestiečio gyvenamasis namas, pradėtas statyti XVI a. pradžioje ir statytas keliais etapais. Išliko gotikiniai rūsiai su laiptinėmis, renesansinių elementų, barokiniai frontonai. Fasadas iš Vilniaus gatvės pusės susideda iš dviejų dalių, kurias jungia įvažiavimas.

*Vilniaus g. 11* – XVI a. gyvenamasis namas. Iš pradžių jis buvo vienaaukštis. XVI a. pab. – XVII a. pradžioje sumūrytas antras aukštas su frontonais. Fasadai buvo netinkuoti. Sienos sumūrytos iš stambių riedulių, pirmojo aukšto – iš smulkesnių akmenų, išorėje apmūrytos gotikinio rišimo plytų kiautu. Fasado kompozicijoje darnus gotikos ir renesanso derinys. Namas restauruotas 1963 m. Pirmasis aukštas, autentiškas, frontonas atstatytas pagal to meto analogiją. Rytiniame fasade dominuoja gotikinis juodų plytų ornamentu puoštas mūras.

*Vilniaus g. 29/J. Jablonskio g. 2* – katalikiška aukštoji mokykla Šv. Ignaco Lojolos kolegija.

*Vilniaus g. 33* – tarpukario Lietuvos istorinė prezidentūra.

Vilniaus gatvė, po rekonstrukcijos tapusi pėsčiųjų gatve, išlieka pagrindine Kauno senamiesčio ašimi, iš Rotušės aikštės vedančia į Laisvės alėją.

## Šaltiniai
Didžioji astrantija

**Didžioji astrantija** (*Astrantia major*) – salierinių (*Apiaceae*) šeimos augalas, priklausantis astrantijos (*Astrantia*) genčiai. Paplitusi Europoje ir vakarų Azijoje.

Stiebas status, tuščiaviduris, beveik nešakotas. Lapai skiautėti arba suskaldyti plaštakiškai. Žiedynas baltas, 2,5-3,5&nbsp;cm skersmens, su 14-18 ilgesnių už žiedus skraistlapių, kurie suaugę pamatais.

Žydi liepos – rugpjūčio mėn. Auga lapuočių miškų aikštelėse, pamiškėse. Aptinkama Žagarės botaniniame-zoologiniame draustinyje, Pabalių miške. Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

Auginama darželiuose kaip dekoratyvinis augalas.

## Šaltiniai
Eurovizijos dainų konkursas 1997

**1997 m. Eurovizijos dainų konkursas** – keturiasdešimt antrasis Eurovizijos dainų konkursas, vykęs 1997 m. gegužės 3 d. Airijos sostinėje Dubline. Konkurso nugalėtojais tapo Jungtinės Karalystės atstovai – grupė Katrina and the Waves su daina „Love Shine A Light“.

## Rezultatai

## Balsavimų lentelė

### 12 taškų
Po 12 taškų surinkusios šalys

## Nuorodos
* Oficiali Eurovizijos svetainė
Roberto Benigni

**Robertas Benignis** (*Roberto Benigni*, g. 1952 m. spalio 27 d.) – italų kino aktorius, scenaristas ir režisierius, turbūt geriausiai žinomas dėl savo 1997 metų tragikomedijos „Gyvenimas yra gražus“.

1998 metais R. Beninjis laimėjo Oskaro apdovanojimą geriausio aktoriaus nominacijoje už pagrindinį vaidmenį savo paties filme „Gyvenimas yra gražus“.

## Filmografija (režisierius)
* „Tu liūdini mane“ (1983)
* *[[L'Addio a Enrico Berlinguer]]* (1984)
* „Nebeliko nieko tik verkti“ (1984)
* „Mažasis velniukas“ (1988)
* Menulio balsas (*La voce della luna* 1990)
* *[[Johnny Toothpick]]* (1991)
* „Monstras“ (1994)
* „Gyvenimas yra gražus“ (1997)
* „Pinokis“ (2002)
* „Tigras ir sniegas“ (2005)

## Nuorodos
* IMDB: Roberto Benigni
* Biografija
Eurovizijos dainų konkursas 1995

**1995 m. Eurovizijos dainų konkursas** – keturiasdešimtasis Eurovizijos dainų konkursas, vykęs 1995 m. gegužės 13 d. Airijos sostinėje Dubline. Konkurso nugalėtojais tapo Norvegijos atstovai – grupė Secret Garden su daina „Nocturne“.

## Rezultatai

## Balsavimų lentelė

Kiekvienos šalies atstovaujanti komisija skyrė 12, 10, 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2, 1 taškus už dešimt geriausių dainų.

### 12 taškų
Po 12 taškų surinkusios šalys:

## Nuorodos
* Oficiali Eurovizijos svetainė
Eurovizijos dainų konkursas 1996

**1996 m. Eurovizijos dainų konkursas** – keturiasdešimt pirmasis Eurovizijos dainų konkursas, vykęs 1996 m. gegužės 18 d. Norvegijos sostinėje Osle. Konkurso nugalėtoja tapo Airijos atstovė Eimear Quinn su daina „The Voice“.

## Rezultatai

## Nuorodos
* Oficiali Eurovizijos svetainė
John Cleese

**John Marwood Cleese** (g. 1939 m. spalio 27 d. Veston Super Mere, Anglijoje, JK) – anglų komikas ir aktorius, *[[Monty Python]]* grupės narys.

*John Cleese* atminimui, kaip ir kitų *Monty Python* grupės narių, jo vardu yra pavadintas asteroidas *[[9618 Johncleese]]*.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
* IMDB: John Cleese
Steven Spielberg

**Stivenas Spilbergas** (, g. 1946 m. gruodžio 18 d. Cincinatyje, JAV) – amerikiečių kino režisierius ir prodiuseris. Vienas iš „DreamWorks“ studijos įkūrėjų.

Per savo karjerą, kuri apima daugiau kaip 4 dešimtmečius, S. Spilbergas kūrė įvairių temų ir žanrų filmus – nuo mokslinės fantastikos ir nuotykių iki Holokausto, vergijos, karo ir terorizmo.

S. Spilbergas laimėjo Oskarą kaip geriausias filmų „Šindlerio sąrašas“ (1993 m.) ir „Gelbstint eilinį Rajaną“ (1998 m.) režisierius. Spilbergo filmai „Nasrai“ (1975 m.), „Ateivis“ (1982 m.) ir „Juros periodo parkas“ (1993 m.) sumušė pelningumo rekordus. Jo asmeninis turtas yra 3,7 mlrd. JAV dolerių (2020 m. duomenimis).

Spilbergas vedė Amy Irving 1985 m., po to 1989 m. išsiskyrė 1991 m. vedė Kate Capshaw. Turi 6 vaikus.

## Filmografija
* 1974&nbsp;– *[[Šugarlando ekspresas]]*
* 1975&nbsp;– *[[Nasrai (filmas)|Nasrai]]*
* 1977&nbsp;– *[[Artimi trečiojo laipsnio kontaktai]]*
* 1979&nbsp;– *[[1941 (filmas)|1941]]*
* 1981&nbsp;– *[[Dingusios Sandoros skrynios ieškotojai]]*
* 1982&nbsp;– *[[Ateivis (filmas)|Ateivis]]*
* 1984&nbsp;– *[[Indiana Džounsas ir lemties šventykla]]*
* 1985&nbsp;– *[[Purpurinė pieva]]*
* 1987&nbsp;– *[[Saulės imperija]]*
* 1989&nbsp;– *[[Indiana Džounsas ir paskutinis kryžiaus žygis]]*
* 1989&nbsp;– *[[Visada (1989 filmas)|Visada]]*
* 1991&nbsp;– *[[Kablys (filmas)|Kablys]]*
* 1993&nbsp;– *[[Juros periodo parkas (filmas)|Juros periodo parkas]]*
* 1993&nbsp;– *[[Šindlerio sąrašas (filmas)|Šindlerio sąrašas]]*
* 1997&nbsp;– *[[Dingęs pasaulis: Juros periodo parkas]]
* 1997&nbsp;– *Amistadas*
* 1998&nbsp;– *Gelbstint eilinį Rajaną*
* 2001&nbsp;– *Dirbtinis intelektas*
* 2002&nbsp;– *Įspėjantis pranešimas*
* 2002&nbsp;– *Pagauk, jei gali*
* 2004&nbsp;– *Terminalas*
* 2005&nbsp;– *Pasaulių karas*
* 2005&nbsp;– *Miunchenas*
* 2008&nbsp;– *Indiana Džounsas ir krištolo kaukolės karalystė*
* 2011&nbsp;– *Tintino nuotykiai. Vienaragio paslaptis*
* 2011&nbsp;– *Karo žirgas*
* 2012&nbsp;– *Linkolnas*
* 2015&nbsp;– *Šnipų tiltas*
* 2016 – *Didysis Gerulis Milžinas*
* 2017 – *Valstybės paslaptis*
* 2018 – *Oazė: Žaidimas prasideda*
* 2021 – [[Vestsaido istorija (2021 filmas)|*Vestsaido istorija*]]
* 2022 – *Fabelmanai''

## Šaltiniai
Brian Harold May

**Brajenas Haroldas Mėjus** (; g. 1947 m. liepos 19 d. Hamtone, netoli Londono) – grupės „Queen“ gitaristas.

Brajenas parašė 20 iš 22 pasaulinių „Queen“ hitų, tokių kaip „We Will Rock You“, „The Show Must Go On“, „I Want It All“, „Fat Bottomed Girls“ ir balades įskaitant „Who Wants To Live Forever“, „No-One But You“ ir „Save Me“.

Tėvai Harold ir Ruth May.

2006 m. JK radijo stotis „Planet Rock“ išrinko B. Mėjų 7-u geriausiu visų laikų gitaristu.

## Diskografija

* Star Fleet Project (išleistas 1983 m. spalio 31 d.).
* Back To The Light (išleistas 1992 m. rugsėjo 28 d.).
* Resurrection (išleistas 1994 m. sausio mėn., tik Japonijoje).
* Live At The Brixton Academy (išleistas 1994 m. vasario 7 d.).
* Another World (išleistas 1998 m. birželio 1 d.).
* Red Special (išleistas 1998 m. spalio 7 d., tik Japonijoje).
* Furia (išleistas 2000 m. lapkričio 20 d.).

### Albumai su Brian May dalyvavimu
* Mission: Impossible II (išleistas 2000 m.).
* Zu & Co. – Live At The Royal Albert Hall (išleistas 2004 m. gruodžio mėn., tik Italijoje).

## Queen dainos su Brian May soline partija
* Some Day One Day
* She Makes Me
* '39
* Good Company
* Long Away
* All Dead, All Dead
* Sleeping On The Sidewalk
* Leaving Home Ain’t Easy
* Sail Away Sweet Sister
* Who Wants To Live Forever (1 kupletas, šnabždesys)
* I Want It All(prieš solo)
* Lost Opportunity
* Let Me Live (3 kupletas)
* Mother Love (paskutinis kupletas)
* No-One But You (1 ir 3 kupletai)

## Nuorodos
* Oficiali Brian Harold May svetainė
* Oficiali Queen svetainė

## Šaltiniai
John Deacon

**Džonas Dykonas** (*John Deacon*; g. 1951 m. rugpjūčio 19 d.) – roko grupės „Queen“ narys, groja bosine gitara.

Kai Džonui buvo septyneri metai, tėvai nupirko jam pirmą gitarą, iš raudono plastiko. Augdamas D. Dykonas domėjosi muzika, būdamas 14 metų subūrė savo pirmąją grupę „The Opposition“, gyvavusią keletą metų. 1966 m. grupę paliko Clive Castledine, o kartu su juo ir D. Dykonas. Grupė pakeitė pavadinimą į „The New Opposition“.

1971 m. muzikantu susidomėjo Brianas Mėjus ir Rodžeris Teiloras iš grupės „Queen“, kadangi neseniai buvo praradę bosistą. Praėjus keletui dienų, jis tapo ketvirtuoju „Queen“ grupės nariu.

## Nuorodos
* Oficiali John Deacon svetainė

## Šaltiniai
Roger Taylor

**Rodžeris Teiloras** (; g. 1949 m. liepos 26 d. Kings Line) – grupės „Queen“ būgnininkas.

2005 m. JK radijo stotis „Planet Rock“ išrinko R. Teilorą 8-u geriausiu pasaulio būgnininku.

## Biografija

Gimė Vakarų Norfolke, Winifred ir Michael Taylorų šeimoje. Būdamas aštuonerių, 1957 m. Rodžeris žiūrėdavo, kaip jo pusbrolis grodavo gitara. Jis taip pat pradėjo mokytis groti šiuo instrumentu ir po kiek laiko pradėjo groti „Bubblingover Boys“ grupėje. Grupė koncertuodavo tik mokyklos šokiuose. Tai buvo trumpalaikis Rodžerio pasirodymas.

Kalėdų proga 1961 m. tėvas padovanojo Rodžeriui mušamuosius. Rodžeris visiškai pasinėrė į muzikinį gyvenimą, todėl nieko nespėdamas, 1967 m. jis mokyklą metė. 1968 m. Rodžeris grižo į Londoną, į universitetą, ieškodamas sau kitos grupės. Ankstų rudenį Les Brown perdavė jam Brian May rašytą laišką, kur jam ir dar keliems jo būgnininkams buvo paprašyta ateiti į peržiūrą, į naują grupę. Rodžeris labai susidomėjo ir tapo grupės „Smile“ nariu. Kuomet „Smile“ paliko vokalistas, prie likusių narių (Briano ir Rodžerio) prisijungė Fredis ir jie kartu įkūrė grupę „Queen“.

## Nuorodos
* Oficiali Roger Taylor svetainė
* Oficiali Queen svetainė

## Šaltiniai
Teresė

**Teresė** – moteriškas vardas.

## Šventosios Teresės
* Motina Teresė;
* Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresė;
* Šv. Teresė Avilietė.

## Žymios Teresės Lietuvoje
* Teresė Greičiuvienė-Lipeikaitė – choro dirigentė ir pedagogė;
* Birutė Teresė Lengvenienė – pedagogė, rašytoja;
* Teresė Papšytė – muzikos mokytoja, vargonininkė, chorvedė, vienuolė;
* Teresė Gailiūnienė – pedagogė, Rokiškio rajono profsąjungų ir politinė veikėja.

## Šv. Teresės bažnyčios
* Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia – penkios ar daugiau bažnyčių;
* Vilniaus Šv. Teresės bažnyčia.
Dieveniškių istorinis regioninis parkas

**Dieveniškių istorinis regioninis parkas** – regioninis parkas pietryčių Lietuvoje. Plotas 8598 ha, direkcija Poškonyse. Parkas įsteigtas 1992 m. rugsėjo 24 d., siekiant išsaugoti Dieveniškių apylinkių kraštovaizdį ir etnokultūrinius kompleksus.

Lankytojų centras veikia Poškonyse, Centrinėje g. 2, 1936 m. pastatytame Poškonių mokyklos pastate.

## Gamtos vertybės

Savitas priešpaskutinio apledėjimo suformuotas kraštovaizdis su stambiomis plokščiaviršūnėmis kalvomis ir erdviomis lomomis, natūralus Gaujos upės slėnis. Miškuose vyrauja eglynai, o Nemkamedžio miške stūkso galingas Grybiškių ąžuolas. Žižmų kaimo miške stūkso akmuo „Užkeikta svodba“.

## Kultūros paveldas

Parke yra Bėčionių piliakalnis, Dieveniškių, Skaivonių, Senųjų Miežionių, Didžiulių, Stakų, Poškonių pilkapiai, mitologiniai Moko, Žižmų, Jankelių akmenys.

Gaujos upės pakrantėse 13 Poškonių etnokultūrinio draustinio gatvinių kaimų išlaikė senąją architektūrą, žemėnaudos struktūrą, nemaža senosios buities elementų. Įdomūs ir gatviniai Gudelių, Pagaujėnų, Girdžiūnų kaimai. Architektūros paminklais paskelbti Žižmai, Rimašiai, Poškonys. Įspūdinga Norviliškių pilis, bažnyčia Dieveniškėse (statyta 1783 m.).

## Laisvalaikis ir pramogos

Prie pagrindinių lankytinų objektų pastatytos rodyklės, su žemėlapiais ir aprašymais, tad automobiliu, dviračiu ar pėsčiomis galima keliauti ir savarankiškai. Teikiamos gido paslaugos. Žvejoti su leidimais galima Poškonių tvenkinyje (šalia galima apsistoti) ir Gaujos upėje. Parke švenčiama Rasos šventė, vyksta poezijos pavasarėlis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Dieveniškių istorinio regioninio parko direkcija 
* Kelionė Dieveniškių istoriniu regioniniu parku
Dubysos regioninis parkas

**Dubysos regioninis parkas** – regioninis parkas vidurio vakarų Lietuvoje. Didžioji dalis yra Raseinių rajone, keli procentai – Kelmės rajone. Parko plotas – 10571 ha, direkcija Raseiniuose. Įsteigtas 1992 m. rugsėjo 24 d. siekiant išsaugoti Dubysos upės erozinio slėnio kraštovaizdį, jo gamtinę ekosistemą bei kultūros paveldo vertybes.

## Gamtos vertybės

Labai įspūdingas plačiadugnis ir stačiašlaitis Dubysos senslėnis, išraižytas intakų, slėnių ir raguvų. Dubysa – viena gražiausių ir populiariausių Lietuvos upių. Upės kilpos ir senvagės, miškais apaugę šlaitai, salpinės pievos, vandeningi ir sraunūs intakai, tekantys giliais slėniais, sudaro savitą ekosistemą, turtingą augalų ir gyvūnų rūšių. Čia atplaukia neršti lašišos ir šlakiai. Pliauginių draustinyje auga Gražusis ąžuolas, kuris yra valstybės saugomas kraštovaizdžio objektas.

Parkas garsėja elniais.

## Kultūros paveldas

Parke yra 5 piliakalniai, įspūdingas dubenuotasis akmuo (Žalpių kaime), aukščiausias Lietuvoje – Lyduvėnų geležinkelio tiltas. Betygalos miestelio puošmena – paminklas Vytautui Didžiajam. Ugionyse – vaizdinga liaudies klasicizmo stiliaus bažnyčia, stebuklingas šaltinis su koplyčia. Maironio sodyba ir jos gamtinė aplinka saugoma Pasandravio memorialiniame draustinyje.

## Laisvalaikis ir pramogos

Pažvejoti galima Dubysos upėje, Ariogalos ir Luknės tvenkiniuose. Maudytis ir poilsiauti tinka Padubysio, Lakštingalų slėnio, Lyduvėnų, Kalniškių rekreacinės zonos, Luknės, Ariogalos tvenkiniai. Ariogaloje galima išsinuomoti baidares. Dviratininkams parengtas ir aprašytas 32 km maršrutas Raseiniai-Lyduvėnai-Raseiniai. Geriausios regyklos – Lyduvėnų, Betygalos, Aukštuonos, Padubysio piliakalniai. Yra 5 stovyklavietės. Slidinėjimo trasa su keltuvu yra kairiajame Dubysos upės šlaite, kelyje Raseiniai – Baisogala (500 m nuo kelio pagal upės tėkmę). Parke vyksta poezijos pavasarėlis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Dubysos regioninio parko direkcija
Panemunių regioninis parkas

**Panemunių regioninis parkas** – regioninis parkas vakarų Lietuvoje, prie Nemuno. Parko plotas 10162 ha. Įkurtas 1992 m. rugsėjo 24 d., siekiant išsaugoti Nemuno žemupio kraštovaizdį, jo gamtinę ekosistemą, istoriškai svarbią Nemuno gynybinę liniją.

## Lankytojų centras
Panemunių regioninio parko lankytojų centras įkurtas trečią šimtmetį skaičiuojančiame buvusios smuklės pastate Šilinės k. Jurbarko r. Lankytojų centre veikia interaktyvi ekspozicija, atspindinti šio krašto gamtines ir kultūros paveldo vertybes, senuosius Nemuno krašto amatus, tokius kaip laivyba, sielininkystė, žvejyba.

Lankytojų centre galima užsisakyti ekskursijas, žygius, siūlomas platus spektras edukacijų moksleiviams, skirtų pažinti gamtą ir kultūros paveldą.

## Gamtos vertybės

Parkas driekiasi siaura juosta abipus Nemuno, čia teka dar 72 upeliai, o 36 iš jų įteka į Nemuną. Vaizdingi Nemuno, Armenos, Kartupio, Nykos ir Nykutės upelių slėniai su įspūdingomis raguvomis ir atodangomis. Sausuose šlaituose išliko unikalios šilumamėgės augalų bendrijos, turtinga gyvūnija. Gelgaudiškio miško parke augo storiausia Lietuvoje eglė (skersmuo 104 cm, aukštis 42,6 m). Parke yra apie 50 gamtos vertybėmis skelbtinų medžių.

Geros regyklos yra Pilies I, Raudonėje, Veliuonoje, Kriūkuose ir Seredžiuje. Naktimis skraido 9 šikšnosparnių rūšys. Nuo Nemuno krantų galima stebėti paukščių migraciją.

## Kultūros paveldas

Išliko karų su kryžiuočiais laikotarpio (XIII–XV a.) Nemuno gynybinės linijos fragmentai – Nemuno slėnio šlaitų piliavietės ir piliakalniai, iš kurių įspūdingiausi: Palemono kalnas, Gedimino kapas, Ramybės kalnas, Kartupėnų ir Žemosios Panemunės piliakalniai. Gausu senovės gyvenviečių ir senkapių. Vilioja XVI a. pab. – XVII a. pr. renesansinės Raudonės ir Panemunės pilys bei jų senieji parkai. Garsūs savo praeitimi Veliuonos, Seredžiaus, Gelgaudiškio miesteliai. Plokščiai išsiskiria upeliu – gatve ir Šventaduobe. Regioniniame parke daug dvarų, iš kurių didžiausi Belvederio ir Gelgaudiškio dvaro pastatų ansambliai ir parkai. Klangių kaime yra rašytojo P. Cvirkos tėviškė (etnografinė sodyba).

Parke yra 15 piliakalnių, apie kuriuos pasakojamos sakmės ir legendos. Garsios rezidencinės pilys Raudonėje ir Vytėnuose. Istoriniais ir archeologiniais paminklais garsėja Veliuonos miestelis, istoriniuose šaltiniuose minimas nuo XIII a. Šlovingą praeitį mena ir Seredžius, Gelgaudiškis, Plokščiai, Kriūkai.

## Laisvalaikis ir pramogos

Parko vertybes galima aplankyti plaukiant motorine valtimi, keliaujant dviračiais dešiniuoju Nemuno krantu. Pėstiesiems siūlomi Plokščių, Gelgaudiškio, Raudonės ir Šilinės–Pilies pažintiniai pėsčiųjų takai. Tinkamos vietos paukščiams stebėti panemunėje prie Raudonės, Seredžiaus, Šilinės ir Gelgaudiškio. Nemune galima puikiai pažvejoti.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* https://saugoma.lt/teritorijos/panemuniu-regioninis-parkas https://dzukijossuvalkijosstd.lrv.lt/lt/prp/
Rambyno regioninis parkas

**Rambyno regioninis parkas** – regioninis parkas vakarų Lietuvoje, Nemuno dešiniajame krante. Priklauso Pagėgių savivaldybei. Parko plotas 4786 ha. Direkcija Bitėnuose. Įsteigtas 1992 m. rugsėjo 24 d. Nemuno žemupio kraštovaizdžiui, jo gamtinei ekosistemai ir kultūros paveldo vertybėms išsaugoti.

## Gamtos vertybės

Įspūdingas Vilkyškių moreninis kalvagūbris su plačiai žinomu Rambyno kalnu. Savitas Nemuno žemupio kraštovaizdis su senvaginiais ežerais – Bitežeriu, Juodežeriu, Merguva. Ragainės kilpoje išlikę didžiausi Lietuvoje natūralių užliejamų paupio pievų fragmentai su savita augalija. Labai vertingas Rambyno miškas su didele medynų įvairove, turtinga augalija, retomis miško ir šaltiniuotų pašlaičių bendrijomis. Parkas garsėja labai didele miško bendrijų įvairove nedideliame plote, pocūgių ir savaime atsikuriančiais bukų medynais. Netoli Vilkyškių miške auga „Raganų eglė“ – įspūdingas medis su persipynusiomis šakomis. Po 2007 m. lapkričio pabaigoje praūžusių audrų iš 18 jos kamienų išliko 17. Eglė yra 32 m aukščio, 5 m pločio, jai apie 140 metų.

## Kultūros paveldas

Lietuvoje plačiai žinomas Rambyno kalnas minimas kaip šventa vieta jau XIV a. kryžiuočių kronikose. Ši vieta buvo glaudžiai susijusi su Mažosios Lietuvos kultūriniu gyvenimu, nuo seno čia rengiamos Joninės ir kitos šventės. Įdomūs senieji Bardinų ir Bitėnų kaimai. Bitėnuose gimė Martynas Jankus, garsus kovotojas už lietuvybę, caro draudžiamos literatūros platintojas, čia kurį laiką buvo jo spaustuvė, yra jo muziejus. Šereitlaukio draustinyje yra XX a. pradžioje įkurtas mišriojo tipo parkas, tvenkinių sistema. Vilkyškių miestelyje išliko senosios dalies urbanistinė struktūra – gatvių tinklas, aikštės išplanavimas. Vilkyškių pieninėje sukurtas Rambyno sūris.

Taip pat stūkso Šereitlaukio I piliakalnis, Šereitlaukio II piliakalnis (Milžinkapis), Opstainių I piliakalnis, Opstainių II piliakalnis ir kt.

## Laisvalaikis ir pramogos

Parke yra geros sąlygos žvejybai, tinkamos vietos poilsiui – prie Bitėnų kaimo, prie Nemuno ir Merguvos ežero.

Švenčiamos Joninės, vyksta Spaudos atgavimo šventė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Parko svetainė
Salantų regioninis parkas

**Salantų regioninis parkas** – regioninis parkas šiaurės vakarų Lietuvoje. Plotas 13630 ha, miškai užima 22 proc. teritorijos. Direkcija Salantuose. Įsteigtas 1992 m. rugsėjo 24 d., siekiant išsaugoti Erlos-Salanto-Minijos senslėnio ir jo apylinkių gamtinę ekosistemą bei kultūros paveldo vertybes.

## Gamtos vertybės

Nuostabūs Minijos ir jos intakų Salanto, Mišupės, Dubeikio bei kitų upelių slėniai, išraižyti gaivinančių šaltinių, slėpiningų raguvų bei stačiašlaičių atodangų, nuo kurių atsiveria nepakartojami reginiai. Didžiausi Lietuvoje Šauklių, Kulalių, Igarių riedulynai (kulalinės), kur nepaliesti guli paskutinio apledėjimo (prieš 10–12 tūkst. metų) palikti rieduliai, įspūdingas penktas pagal dydį Lietuvos akmuo – Šilalės kūlis. Pasigrožėti riedulių įvairove, susipažinti su riedulynams būdinga augalija, grybija bei gyvūnija galima keliaujant pažintiniu gamtos taku Šauklių riedulyne – draustinyje.

Parke auga 4,8 metrų apimties Salantų kaštonas. Parke nereti juodieji apolonai, spalvingi machaonai randami natūraliose pievose. Didelis Šauklių riedulynas (162 ha), kurio savitas vaizdas palieka neišdildomą įspūdį. Yra puiki apžvalgos vieta yra prie Skaudalių alkakalnio Kalnalio apylinkėse. Salantuose gamtininkas M. Ivanauskas savo privačiame sklype laiko egzotinius paukščius ir žvėris.

## Kultūros paveldas

Praeitį mena net 10 piliakalnių, iš kurių garsiausi – Imbarės ir Kartenos. Salanto slėnyje stūkso legendinis Gaidžio kalnas, Erlos senslėnyje – Alkos kalnas, o Eiškūno ir Šakalės upelių slėnių terasose – Šauklių ir Šilalės senovės kulto vietos. Kartenos, Mosėdžio, Kalnalio bažnyčios – architektūros paminklai. Plačiai žinomas vyskupo Motiejaus Valančiaus gimtinės muziejus Nasrėnuose. Lankytojus traukia gydytojo V. Into dėka akmenų karalyste tapęs Mosėdis su akmenų muziejumi bei įspūdinga akmentašių Orvidų sukurta vizija Gargždelės kaime. Kraštotyros muziejai yra Mosėdžio, Kartenos ir Salantų mokyklose.

## Laisvalaikis ir pramogos

Kalnų upę primenanti srauni, slenkstėta Minija vilioja vandens turistus. Žvejai mėgsta pažvejoti Minijoje, Salante ir Mosėdžio tvenkinyje. Pailsėti galima prie Mosėdžio, Juodupėnų, Salantų tvenkinių. Parkui priklauso 25 km Minijos atkarpa nuo tilto ties Aleksandravu iki Kartenos. Plaukiant draudžiama išlipti gamtiniame rezervate ties Dyburių kaimu. Parke yra 4 stovyklavietės.

Švenčiamos Užgavėnės, Atvelykis, Joninės, vyksta *country* muzikos festivaliai, Tarptautinis folkloro festivalis, tradicinis Kartenos piliakalnio festivalis „Kuršių genties vartus pravėrus“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Parko svetainė
Sartų regioninis parkas

**Sartų regioninis parkas** – regioninis parkas šiaurės rytų Lietuvoje, direkcija Zarasų rajone, Dusetose. Parko plotas 12107 ha. Įsteigtas 1992 m. rugsėjo 24 d., siekiant išsaugoti unikalioje dubaklonių sankirtoje susiformavusiam Sartų ežero kraštovaizdžiui, jo gamtinei ekosistemai ir kultūros paveldo vertybėms.

## Gamtos vertybės

Parke yra unikalus, penktasis pagal dydį Lietuvoje Sartų ežeras su 8 stambiomis atšakomis ir jų tęsiniuose esančiomis protakomis besijungiančių ežerų virtine. Stovi Sartų ežero apžvalgos bokštas. Per parką ir Sartų ežerą teka Šventoji. Įdomus kalvotas ir daubotas centrinės ir rytinės parko dalies kraštovaizdis. Vosynos rezervate saugomi seniausi Dusetų girios eglynai, pelkės, įvairios retų rūšių buveinės. Vertingos ir Antazavės šilo bendrijos. Prie žuvininkystės tvenkinių galima stebėti paukščius.

## Kultūros paveldas

Parko teritorijoje stūkso Velikuškių ir Pakačinės piliakalniai, čia atsiskleidžia vakarinių ir rytinių aukštaičių etnokultūrinė sandūra, savitas ilgų paežerinių kaimų išsidėstymas. Dusetų mieste, minimame jau XIII a., išlikusi XVIII a. bažnyčia su varpine. Rokėnų kaime yra kompozitoriaus Juozo Gruodžio gimtinė, Gipėnuose – poeto Antano Vienažindžio sodyba – muziejus. Antazavėje – įdomi XVIII a. bažnyčia, dvaro pastatai ir parkas.

## Laisvalaikis ir pramogos

Sartai garsėja kiekvieną žiemą ant ežero ledo vykstančiomis žirgų lenktynėmis. Čia geros sąlygos maudytis, žvejoti, keliauti dviračiais ir pėsčiomis. Vandens turistai gali pasirinkti 1–4 dienų maršrutus. Apsistoti galima stovyklavietėse bei stacionariose poilsiavietėse. Ten nuomojamos valtys. Įplaukus į pietinę Sartų ežero dalį galima aplankyti prie rytinės ežero atšakos esančius piliakalnius. Po to 7–8 km ilgio pietvakarine atšaka, prie kurios glaudžiasi Dusetų giria, vėl sugrįžtama į Šventąją. Į Sartų ežerą galima patekti ir Kriaunos upe nuo Obelių.

Parko, kuriame gausu ežerų, direkcija rekomenduoja maudytis prie esančių stovyklaviečių, poilsiaviečių ar kempingų. Geriausiai tinka buriuoti Sartų ir Zaduojo ežerai. Stovyklavietės įkurtos prie Tautesnio, Zalvio ir Sartų ežerų.

Ant Sartų ežero ledo prie Dusetų miesto kiekvienų metų pirmą vasario šeštadienį vyksta populiariausios Lietuvoje žirgų lenktynės. Parke švenčiamos Užgavėnės, Joninės, vyksta Sėlos muzikantų suėjimai, diskotekų vedėjų konkursai, Antazavės kaimo festivalis, Žirgų lenktynės (pirmą vasario šeštadienį), Galiūnų varžybos, Ūkininkų šventė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Parko svetainė
Sirvėtos regioninis parkas

**Sirvėtos regioninis parkas** – regioninis parkas rytų Lietuvoje. Parko plotas 8735 ha, direkcija Šventoje (Švenčionių rajonas). Įkurtas 1992 m. rugsėjo 24 d., siekiant išsaugoti Švenčionių krašto moreninės takoskyros kraštovaizdį, jo gamtinę ekosistemą ir kultūros paveldo vertybes.

## Gamtos vertybės

Iškiliausia Švenčionių aukštumos ketera čia atskiria Nemuno ir Dauguvos baseinus. Parkas apima buvusį Sirvėtos geomorfologinį draustinį, Čiūlėnų moreninį masyvą, Mažerio-Ilgio-Beržuvio dubaklonį. Saugoma sudėtinga ir įspūdinga Bėlio, Sėtikio, Sirvėto, Staškinės, Kančiogino pratekamųjų ežerų sistema, raiškus Šventos dubaklonis, miškai su brandžiais eglynais, juodalksnynais ir pelkių intarpais, Saločio ežeras su pelkėtu apyežeriu, natūralių biotopų įvairovė su retaisiais augalais ir gyvūnais. Parke yra 31 ežeras. Gausu gamtos paminklų: legendomis apipintas Lino verdenės šaltinis, Stanislavavo, Bielionių, Adamavo ąžuolai, 26 liepų pavėsinė, Medišionių liepos, Neveraisčių uosynas, Šventos ozas. Parkas pasižymi kalkingomis žemapelkėmis su labai retomis augalų rūšimis ir jų bendrijomis, kai kurios jų yra įrašytos į Lietuvos raudonąją knygą:
* Mažoji šimtūnė
* Baltijinė gegūnė
* Dėmėtoji gegūnė
* Mažoji gegužraibė
* Pievinis plauretis
* Paprastasis kardelis

Bėlio miške yra Lino verdenė, ištekanti 171,2 m aukščiau jūros lygio, turinti gydomųjų savybių. Šventos kaime auga 26 liepų pavėsinė. Švenčionių aukštumos grožį galima pamatyti nuo Čiūlėnų keteros (273,2 m virš jūros lygio).

Sirvėtos regioniniame parke yra aptiktos 6 varliagyvių, 3 roplių ir 33 žinduolių rūšys.

## Kultūros paveldas

Šventos, Juodeliškės pilkapiai, Švento bei Garnių alkakalniai, Aučynų, Stūglių, Rakštelių, Kačėniškės piliakalniai, Šventos, Stanislavavo, Adamavo, Gaspariškės dvarų pastatai bei jų liekanos, „Vytauto“ apygardos partizanų žuvimo vieta, Darinės bunkeris, tipiškas Švenčionių kraštui Didžiasalio gatvinis kaimas su 25 paminkliniais pastatais. Savita planine struktūra pasižymi Kančiogino kaimas su vertingais liaudies architektūros kompleksais.

## Laisvalaikis ir pramogos

Rengiamos turistinės – pažintinės ekskursijos. Norintiems aktyviai praleisti laisvalaikį čia yra geros sąlygos pasivažinėti dviračiais, pažvejoti, pasimaudyti, stovyklauti, o žiemą – paslidinėti. Numatyti slidžių, pėsčiųjų, dviračių ir autoturizmo maršrutai. Schemose pažymėti pėsčiųjų takai nuves į pačias vaizdingiausias vietas – prie Aučynų ir Kačėniškės piliakalnių, Garnių alkakalnio, Šventos pilkapių, Lino verdenės ir kitų gamtos paminklų. Rekomenduojama maudytis prie esančių stovyklaviečių, poilsiaviečių ar kempingų. Nemokamos stovyklavietės prie Miškinio, Belio, Beržuvio, Mergežerio ir Kančiogino.

Parke vyksta Žiemos sporto šventė, Paukščių sutiktuvės ir palydėtuvės.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Parko svetainė
Žagarės regioninis parkas

**Žagarės regioninis parkas** – regioninis parkas šiaurės vakarų Lietuvoje, šalia valstybės sienos su Latvija. Priklauso Žemaitijos saugomų teritorijų direkcijai. Parko plotas 7140,42 ha (miškai sudaro 59 proc.). Parkas įsteigtas 1992 m. rugsėjo 24 d., siekiant išsaugoti Švėtės paslėnių ir Žagarės miško kraštovaizdį, jo gamtinę ekosistemą ir kultūros paveldo vertybes.

## Gamtos vertybės

Žagarės ozas – vaizdinga, ilga, kuprota kalva. Nuo jos matyti Švėtės slėnis, Žagarės giria ir Žiemgalės lygumos toliai. Gaudikių apylinkėse plyti Linkuvos gūbrio plačios kalvos su giliomis įlomėmis. Žagarėje, Švėtės upės šlaituose atsiveria dolomitinės atodangos. Žagarės miške vyrauja ąžuolyniniai eglynai su liepų, guobų ir kitų lapuočių medžių priemaiša. Čia išsaugota viena vertingiausių tauriųjų elnių bandų, gausu saugomų augalų rūšių.

Miškai yra mišrūs, su vertingais ąžuolynais ir uosynais. Įspūdingi kraštovaizdžiai atsiveria nuo Žvelgaičių piliakalnio. Yra nedidelės natūralios užliejamos paupių pievos, yra paukščių stebėjimo bokštelis yra prie Žvelgaičio ežero nendrynuose. Rujos metu parke matoma daug tauriųjų elnių. Čia išsaugota senoji, dar XIX amžiuje išvesta jų populiacija.

## Kultūros paveldas
Parke stūkso Žvelgaičio ir Raktuvės piliakalniai, Žagarės pilkapiai, senos įvairių tikėjimų kapinės rodo įdomią šio krašto praeitį, kovas su Livonijos ordinu. Žagarėje išlikęs XVI a. gatvių tinklas, daug XIX a. pastatų. Apaštalų Šv. Petro ir Šv. Povilo bažnyčia. Juodeikių kaime išlikęs Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytauto paminklas.

Žvelgaičio ir Raktuvės piliakalniai minimi jau 1298 m. Livonijos kronikose. Ant jų stovėjo žiemgalių pilys. Senojoje ir Naujojoje Žagarėje yra Šv. Apaštalų Petro ir Povilo bažnyčios, pastatytos iš vietinio dolomito XVI amžiuje. 

## Laisvalaikis ir pramogos

Parke įrengtas 2,5 km gamtinis – ekologinis takas. Žagarės žirgynas nuomoja žirgus (Hanoverių veislės) jodinėjimui. Galima žvejoti Švėtės upėje ir Žvelgaičio ežere, prie jų įrengtos stovyklavietės. Galima keliauti Žagarės ozo pažintiniu taku, Mūšos tyrelio pažintiniu taku.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Žagarės regioninio parko svetainė
Mažoji medlaipė

**Mažoji medlaipė** (*Dendrobates pumilio*) – Medlaipinių šeimos nuodingas varliagyvis. Kūnas iki 18 mm ilgio. Viršus oranžiškai raudonas su taškų dėmėmis. Būdingas didelis spalvų varijavimas.

Patinas iš pradžių išleidžia spermą, o tik po to patelė į tą pačią vietą išneršia kiaušinėlius. Buožgalviai vystosi lapų skrotelėse susitelkusiame vandenyje, reguliariai aplanko savo jauniklius ir į vandenį išneršia neapvaisintus kiaušinėlius, kuriais buožgalviai maitinasi.

Paplitusi Centrinėje Amerikoje, ypač Kosta Rikoje.

## Nuorodos
*The Dendrobates pumilio Photo Gallery 
*Dendrobates pumilio 
*Dendrobates pumilio
Veisiejų regioninis parkas

**Veisiejų regioninis parkas** – regioninis parkas pietvakarių Lietuvoje. Plotas 12200 ha, miškai užima 51 proc. teritorijos. Parko direkcija Veisiejuose. Įsteigtas 1992 m. rugsėjo 24 d., siekiant išsaugoti Veisiejų ežeryno miškingą kraštovaizdį, jo gamtinę ekosistemą ir kultūros paveldo vertybes.

## Gamtos vertybės

Vos ne visą parko teritoriją užima Šlavantų-Veisiejų-Kapčiamiesčio ežerynas. Didžiausi ežerai – Ančia, Snaigynas, Šlavantas, Verniejis. Dauguma ežerų pratakūs, turintys sudėtingą kranto liniją, raižytą dugną, vingiuoti kaip upės. Unikalus gamtos kampelis yra tarp Šlavantėlio ir Liūnelio ežerų. Tokios retųjų rūšių ir bendrijų įvairovės nedideliame plote niekur kitur Lietuvoje nėra. Natūralūs upeliai – svarbios ūdrų gyvenamosios ir migracijų vietos.

Spygliuočiai ir mišrūs miškai užima apie pusę parko teritorijos, kuri išraižyta ežerų guolių ir daugybės upelių slėnių. Parke yra ypač vertingos kalkingos žemapelkės. Miškai užima 51,64 % parko teritorijos. Vyrauja pušynai, dar auga paprastieji skroblai, mažalapės liepos, ąžuolai. Iš retų ir saugomų augalų rūšių auga miltinės meškauogės, šakotieji šiaudeniai, didžiosios kelerijos, baltažiedžiai vaireniai, lanksčiosios šluotsmilgės, žalsvieji naktinžiedžiai, dėmėtosios bei raudonosios gegūnės.

## Kultūros paveldas

Parko teritorijoje yra trys piliakalniai: mišku apaugęs Mėčiūnų piliakalnis, lengviausiai pasiekiamas Ančios ežeru; Šlavantų piliakalnis, su jo šlaituose augančių skroblynu bei labai retų augalų – vaistinių kietagrūdžių augaviete; Vainežerio senovės gynybinis įtvirtinimas – vietinių žmonių vadinamas „Okopka“. Veisiejai – tai vienas iš nedaugelio miestų, įsikūrusių ežero pusiasalyje. Čia galima aplankyti Veisiejų bažnyčią, paminklus kompozitoriui Juozui Neimontui, esperanto kalbos kūrėjui Liudvikui Zamenhofui. Vakarinį miesto pakraštį juosia parkas, pasodintas prie Ančios ežero XVIII a.

## Laisvalaikis ir pramogos

Tarpusavyje protakomis susijungiantys Veisiejų ežerai tinkami vandens kelionėms baidarėmis ir valtimis (galima keliauti 30 km maršrutu devyniais ežerais, pradedant Snaigynu ir baigiant Ančios ežeru; ilgesnių žygių mėgėjai gali tęsti kelionę Baltąja Ančia ir Nemunu iki Druskininkų, įveikdami 109 km atstumą). Tarp sausumos lankytinų objektų yra Vainežerio dvaro parkas, gynybiniais įtvirtinimai.

Yra buriavimui tinkamų ežerų. Žirgus pasijodinėti nuomoja žemės ūkio mokykla.

Parke švenčiamos Jurginės, Joninės.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Veisiejų regioninio parko svetainė
Lapalaipės

**Lapalaipės** (*Phyllobates*) – medlaipinių (*Dendrobatidae*) šeimos varliagyvių gentis, kuriai priklauso nuodingos varlės, paplitusios Pietų Amerikoje nuo Nikaragvos iki Kolumbijos. Pati nuodingiausia yra siaubingoji lapalaipė (*Phyllobates terribilis*).

Visos lapalaipės gana spalvingos. Kai kurių rūšių nuodai naudojami strėlių antgaliams.

Gentyje yra 5 rūšys.

## Rūšys
*Auksajuostė lapalaipė (*Phyllobates aurotaenia*) 
*Dvispalvė lapalaipė (*Phyllobates bicolor*) 
*Kerinčioji lapalaipė (*Phyllobates lugubris*) 
*Siaubingoji lapalaipė (*Phyllobates terribilis*) 
*Juostuotoji lapalaipė (*Phyllobates vittatus*)


Image:Phyllobates_bicolor_frog_on_soil_(alt_version).jpg|Dvispalvė lapalaipė (*Phyllobates bicolor*) 
Image:Dählhölzli_-_Gestreifter Blattsteiger 1.jpg|Juostuotoji lapalaipė (*Phyllobates vittatus*)
Blankiosios lapalaipės

**Blankiosios lapalaipės** (*Epipedobates*) – medlaipinių (*Dendrobatidae*) šeimos nuodingų varliagyvių gentis.

Paplitusios Pietų Amerikos šiaurinėje dalyje.

Gentyje yra apie 30 rūšių.

## Rūšys
**[[Epipedobates andinus]]*
**[[Epipedobates azureiventris]]*
*Baslerio lapalaipė (*Epipedobates bassleri*)
**[[Epipedobates bilinguis]]*
*Bolivinė lapalaipė (*Epipedobates bolivianus*)
*Kontrastingoji lapalaipė (*Epipedobates boulengeri*)
**[[Epipedobates braccatus]]*
**[[Epipedobates cainarachi]]*
*Raudonpetė lapalaipė (*Epipedobates erythromos*)
**[[Epipedobates espinosai]]*
*Ryškioji lapalaipė (*Epipedobates femoralis*)
**[[Epipedobates flavopictus]]*
**[[Epipedobates hahneli]]*
*Lygioji lapalaipė (*Epipedobates ingeri*)
**[[Epipedobates macero]]*
*Dėmėtoji lapalaipė (*Epipedobates maculatus*)
*Majerso lapalaipė (*Epipedobates myersi*)
*Rubininė lapalaipė (*Epipedobates parvulus*)
*Įvairiaspalvė lapalaipė (*Epipedobates petersi*)
*Raštuotoji lapalaipė (*Epipedobates pictus*)
**[[Epipedobates planipaleae]]*
**[[Epipedobates pongoensis]]*
*Lazurinė lapalaipė (*Epipedobates pulchripectus*)
**[[Epipedobates rubriventris]]*
**[[Epipedobates rufulus]]*
*Raudonjuodė lapalaipė (*Epipedobates silverstonei*)
**[[Epipedobates simulans]]*
*Smaragdinė lapalaipė (*Epipedobates smaragdinus*)
*Trijuostė lapalaipė (*Epipedobates tricolor*)
*Trijuostė blankioji lapalaipė (*Epipedobates trivittatus*)
*Kraujinė lapalaipė (*Epipedobates zaparo*)
Svirplinės kvaksės

**Svirplinės kvaksės** (*Acris*) – medvarlinių (*Hylidae*) šeimos varliagyvių gentis. Raštas gana įvairiaspalvis.

Paplitusios Kanadoje, JAV ir Meksikoje.

Gentyje dvi rūšys:

*Spragsiančioji kvaksė (*Acris crepitans*) 
*Svirplinė kvaksė (*Acris gryllus*) 

*
Serbijos vėliava

**[[Serbija|Serbijos]] [[vėliava]]** – stačiakampio formos audeklas padalintas į vienodo aukščio horizontalias juostas: raudoną viršuje, mėlyną per vidurį ir baltą apačioje. Arčiau flagštoko įkomponuotas mažasis Serbijos herbas – herbinis skydas papuoštas auksine karūna.

2004 m. rugpjūčio 17 m. Serbijos parlamentas patvirtino rekomendacijas dėl valstybinės simbolikos. 2006 m. balsuojant referendume, atsiskyrus Juodkalnijai parlamentas patvirtino dabartinę vėliavą, kuri 2006 m. birželio 8 d. suplėvėsavo šalia JTO pastato.

## Spalvos

 Pantone spalvų sistemoje: Raudona – Pantone 193; RGB spalvų sistemoje: Balta – 195, 12, 62.

 Pantone spalvų sistemoje: Mėlyna – Pantone 287; RGB spalvų sistemoje: Balta – 0, 54, 152.

 Pantone spalvų sistemoje: Balta – nėra; RGB spalvų sistemoje: Balta – 255, 255, 255.

## Nuorodos

* vexillum.com 
* flags.net
ISO 3166-2 informaciniai biuleteniai

**ISO 3166-2 informaciniai biuleteniai** – Tarptautinės standartizavimo organizacijos (ISO) leidiniai, kuriuose pranešama apie ISO 3166-2 standarto pakeitimus.

## Nuorodos
* Informacinių biuletenių tekstai (pdf)
Lentvario herbas

**Lentvario herbas** – pagrindinis Lentvario miesto ir Lentvario seniūnijos (Trakų rajono savivaldybė) heraldinis simbolis. 

## Aprašas

Raudoname herbinio skydo lauke trys auksiniai klevo lapai (išdėstymas 2:1).

## Simbolika

Lentvariui miesto teisės suteiktos 1949 m., jis garsėjo kilimų fabriku, todėl  pradžioje herbe norėta pavaizduoti šėvą su siūlais, bet vėliau nutarta apsistoti ties klevo lapais, simbolizuojančiais gražias apylinkes. Grafų Tiškevičių parke, šalia dvaro rūmų, augo daug klevų.

## Istorija

Lentvario herbas patvirtintas Lietuvos Prezidento 2001 m. gegužės 4 d. dekretu Nr. 1307. Etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis, parengęs 6 Lentvario herbo projektus.

## Šaltiniai
Kaskadininkės

**Kaskadininkės** (*Amolops*) – varlių (*Ranidae*) šeimos varliagyvių gentis.

## Rūšys
* *[[Amolops bellulus]]*
* *[[Amolops chakrataensis]]*
* *[[Amolops chapaensis]]*
* Kininė kaskadininkė (*Amolops chunganensis*)
* *[[Amolops cremnobatus]]*
* *[[Amolops daiyunensis]]*
* Juodadėmė kaskadininkė (*Amolops formosus*)
* *[[Amolops gerbillus]]*
* Grūdėtoji kaskadininkė (*Amolops granulosus*)
* *[[Amolops hainanensis]]*
* Himalajinė kaskadininkė (*Amolops himalayanus*)
* Honkonginė kaskadininkė (*Amolops hongkongensis*)
* *[[Amolops jaunsari]]*
* *[[Amolops jinjiangensis]]*
* *[[Amolops kangtingensis]]*
* *[[Amolops kaulbacki]]*
* Malajinė kaskadininkė (*Amolops larutensis*)
* *[[Amolops liangshanensis]]*
* *[[Amolops lifanensis]]*
* Rudadėmė kaskadininkė (*Amolops loloensis*)
* *[[Amolops longimanus]]*
* Rudažalė kaskadininkė (*Amolops mantzorum*)
* *[[Amolops marmoratus]]*
* *[[Amolops mengyangensis]]*
* Kalninė kaskadininkė (*Amolops monticola*)
* Nepalinė kaskadininkė (*Amolops nepalicus*)
* Pietų Kinijos kaskadininkė (*Amolops ricketti*)
* *[[Amolops spinapectoralis]]*
* *[[Amolops taiwanianus]]*
* *[[Amolops tormotus]]*
* Nykštukinė kaskadininkė (*Amolops torrentis*)
* *[[Amolops tuberodepressus]]*
* Žaliadėmė kaskadininkė (*Amolops viridimaculatus*)
* *[[Amolops wuyiensis]]*
Dingęs pasaulis: Juros periodo parkas

**Dingęs pasaulis: Juros periodo parkas** () – 1997 m. JAV mokslinės fantastikos nuotykių filmas apie dinozaurus. Tai filmo „Juros periodo parkas“ tęsinys. Nepaisant pavadinimo, jo siužetas ir idėjos beveik neturi nieko bendro su Crichton knygos „Juros periodo parkas“ tęsiniu „Dingęs pasaulis“.

## Siužetas

Filme pasakojama apie įvykius, nutikusius prabėgus ketveriems metams po pirmajame filme vaizduojamų įvykių. Nors Nublaro saloje dinozaurų neliko, tačiau bandymams naudotoje gretimoje Sornos saloje susiformavo pirmykščių gyvūnų bendrija. Daktaras Janas Malkolmas ir Sarah Harding išvyksta į salą tyrinėti dinozaurų. Slapčia su jais išvyksta ir jų dukra Kelly Curtis. Kartu vyksta ir filmavimo grupė, kursianti filmą apie dinozaurus. Tačiau netrukus į salą įsiveržia naujausia technika ginkluoti „InGen“ kompanijos medžiotojai, siekiantys prigaudyti dinozaurų zoologijos sodui. Per „InGen“ ir Malkolmo komandos susidūrimą daugelis įrengimų sunaikinama, ir žmonės drauge priversti keliauti į apleistą mokslinę bazę kviestis pagalbos. Žygeivius kelionėje puldinėja įvairūs dinozaurai. Netrukus žmonės išgelbėjami. Malkolmo komanda grįžta namo, tuo tarpu medžiotojai pagauna tiranozaurą ir laivu gabena į San Diegą. Jie taip pat pagauna ir jauniklį, kurį gabena lėktuvu.

Filmas toliau tęsiamas nevaldomam laivui įsirėžus į uostą. Iš laivo išsivaduoja tiranozauras ir ima siaubti miestą. Malkolmas išvaduoja jauniklį iš „InGen“ ir jo pagalba atvilioja tiranozaurą atgal prie laivo.

## Aktoriai
: *Aktorius – filmo veikėjas*
* Jeff Goldblum – Dr. Ianas Malkolmas
* Julianne Moore – Dr. Sara Harding
* Pete Postlethwaite – Rolandas Tembo
* Richard Attenborough – Džonas Hamondas
* Vince Vaughn – Nikas Van Ouvenas
* Arliss Howard – Piteris Ludlovas
* Vanessa Lee Chester – Kelė Kurtis Malkolm
* Peter Stormare – Dieter Stark
* Harvey Jason – Edžėjus Sidu
* Richard Schiff – Edis Keras

## Šaltiniai
Mikoyan-Gurevich MiG-9

**MiG-9** (rus. *МиГ-9*) – Tarybų Sąjungos pirmos kartos reaktyvinis naikintuvas, šturmo lėktuvas.

## Istorija
Sukurtas iš karto po II pasaulinio karo. Prototipas **I-300** pirmą kartą pakilo skrydžiui 1946 m. balandžio 24 d. Jame buvo sumontuoti du reaktyviniai varikliai **RD-20 -** vokiško variklio **[[BMW 003]]** kopijos. Po sėkmingų bandymų 1946-1947 žiemą pradėti tiekti TSRS ginkluotosioms oro pajėgom (TSRS KOP). Iš viso pagaminta apie 550 įvairių modifikacijų MiG-9. 1948 m. pradėjus tiekti modernesnius naikintuvus gamyba sustabdyta.

## Modifikacijos
* **I-300** – prototipas
* **MiG-9 F** – prototipas F, serijinis modelis su **RD-20** varikliais
* **MiG-9 FP**, prototipas I-302 – su modernizuota ginkluote
* **MiG-9 FL**, prototipas I-305 – modifikacija su varikliais **Lyulka TR-1A**, kūrimas nebaigtas
* **MiG-9 FF**,  prototipas I-307 – modifikacija su varikliais **RD-20F** ir **RD-21**
* **MiG-9M FR**, prototipas I-308 – su **RD-21** varikliais
* **MIG-9UTI** – dvivietis mokomasis naikintuvas.

## Šalys naudotojos
* Sovietų Sąjunga

## Ginkluotė
* Viena 37 mm kalibro **NL-37** patranka
* Dvi 23 mm kalibro **[[Nudelman-Suranov NS-23|NS-23]]** patrankos

## Charakteristikos

## Nuorodos

* airwar.ru
Tikrosios medvarlės

**Tikrosios medvarlės** (*Hyla*) – medvarlinių (*Hylidae*) šeimos varliagyvių gentis.

Paplitimo arealas gana platus – Europa, Azija, Afrika ir Amerika.

Gentyje buvo aprašyta virš 300 rūšių, tačiau po daugelio revizijų jų skaičius sumažėjo iki 32 rūšių, nes likusios perkeltos į naujas gentis.

## Rūšys
* Pušinė medvarlė (*Hyla andersonii*)
* Pietų Azijos medvarlė (*Hyla annectans*)
* Paprastoji medvarlė (*Hyla arborea*)
* Kanjoninė medvarlė (*Hyla arenicolor*)
* Didžioji medvarlė (*Hyla boans*)
* Kaliforninė medvarlė (*Hyla cadaverina*)
* Mėlynšonė medvarlė (*Hyla calcarata*)
* Kininė medvarlė (*Hyla chinensis*)
* Pilkoji medvarlė (*Hyla chrysoscelis*)
* Amerikinė žalioji medvarlė (*Hyla cinerea*)
* Žaliaakė medvarlė (*Hyla crepitans*)
* *[[Hyla ebraccata]]*
* *[[Hyla ephemera]]*
* Aukštikalninė medvarlė (*Hyla euphorbiacea*)
* Kalninė medvarlė (*Hyla eximia*)
* Pušyninė medvarlė (*Hyla femoralis*)
* Žymėtoji medvarlė (*Hyla geographica*)
* Lojančioji medvarlė (*Hyla gratiosa*
* Apskritagalvė medvarlė (*Hyla hazelae*)
* Italinė medvarlė (*Hyla intermedia*)
* Japoninė medvarlė (*Hyla japonica*)
* Klouniškoji medvarlė (*Hyla leucophyllata*)
* Tamsiadėmė medvarlė (*Hyla melanomma*)
* Viduržeminė medvarlė (*Hyla meridionalis*)
* Geltonoji medvarlė (*Hyla microcephala*)
* Mažoji medvarlė (*Hyla minuta*)
* Geltonlūpė medvarlė (*Hyla miotympanum*)
* Storaodė medvarlė (*Hyla pachyderma*)
* Paslėptausė medvarlė (*Hyla pellita*)
* Geltontaškė medvarlė (*Hyla punctata*)
* Karališkoji medvarlė (*Hyla regilla*)
* Margoji medvarlė (*Hyla rufitela*)
* Sardininė medvarlė (*Hyla sarda*)
* Smaragdinė medvarlė (*Hyla smaragdina*)
* Mažoji meksikinė medvarlė (*Hyla smithii*)
* Voverinė medvarlė (*Hyla squirella*)
* *[[Hyla valancifer]]*
* Grėjaus medvarlė (*Hyla versicolor*)
* *[[Hyla wrightorum]]*
* *[[Hyla yaracuyana]]*


Image:Hyla arborea01.jpg|Paprastoji medvarlė (*Hyla arborea*)
Image:Hyla cadaverina.jpg|Kaliforninė medvarlė (*Hyla cadaverina*) 
Image:Hyla chrysoscelisPCCA20060401-2867B.jpg|Pilkoji medvarlė (*Hyla chrysoscelis*) 
Image:American green tree frog 4.JPG|Amerikinė žalioji medvarlė (*Hyla cinerea*) 
Image:H femoralis USGS.jpg|Pušyninė medvarlė (*Hyla femoralis*) 
Image:H gratiosa USGS.jpg|Lojančioji medvarlė (*Hyla gratiosa*)
Image:Hyla meridionalis 1.jpg|Viduržeminė medvarlė (*Hyla meridionalis*) 
Image:Hyla squirella1.jpg|Voverinė medvarlė (*Hyla squirella*)
Image:Hyla gray treefrog.jpg|Grėjaus medvarlė (*Hyla versicolor*) 
Image:Hyla viridis.jpg|*[[Hyla viridis]]*
Vladimiras Vysockis

**Vladimiras Vysockis** (1938 m. sausio 25 d. Maskvoje – 1980 m. liepos 25 d.) – rusų bardas, aktorius.

## Biografija
II pasaulinio karo metu su motina porą metų gyveno Urale. 1943 m. sugrįžo į Maskvą.

1947-1949 m. su tėvu ir jo antrąja žmona Jevgenija gyveno Ebersvaldėje (Vokietija). Tuo metu mokėsi groti fortepijonu.

1955 m. grįžo į Sovietų sąjungą, pradėjo lankyti dramos būrelį. Baigė vidurinę mokyklą ir įstojo į Maskvos inžinierinį statybos institutą. Nebaigęs pirmojo semestro, mokslus metė.

1956-1960 m. studijavo Nemirovičiaus-Dančenkos aktorių studijoje. Čia susipažino su pirmąja žmona Izolda Žukova.

1959 m. atliko pirmąjį vaidmenį teatro spektaklyje „Nusikaltimas ir bausmė“, bei kine (filmas „Bendraamžės“).

1960-1964 m. dirbo aktoriumi Maskvos Puškino dramos teatre.

1961 m. filmavimo metu susipažino su būsima antrąja savo žmona Liudmila Abramova. Tais pačiais metais įrašo pirmąsias dainas. Manoma, jog pirmoji daina buvo „Tatuiruotė“.

1964 m. sukūrė dainas kino filmams ir įsidarbino Maskvos Tagankos teatre, kuriame dirbo iki mirties.

1967 m. susipažino su trečiąja žmona Prancūzijos aktore Marina Vlady.

## Kūryba
Parašė kelis kino scenarijus, įrašė 10 radijo spektaklių, sukūrė ~600 dainų, atliko 40 vaidmenų filmuose.

## Nuorodos

* V. Vysockio paramos fondo tinklalapis 
* V. Vysockis. Neišbraukit manęs iš Pavasario…
Ryškiaakės kvaksės

**Ryškiaakės kvaksės** (*Agalychnis*) – medvarlinių (*Hylidae*) šeimos varliagyvių gentis.

Paplitusios Centrinėje ir Pietų Amerikoje.

## Rūšys

* Mėlynšonė ryškiaakė kvaksė (*Agalychnis an*nae)
* Raudonakė kvaksė (*Agalychnis callidryas*)
* Rausvašonė ryškiaakė kvaksė (*Agalychnis litodryas*)
* Moreleto ryškiaakė kvaksė (*Agalychnis moreletii*)
* Banguotoji kvaksė (Agalychnis saltator)
* Rubininė ryškiaakė kvaksė (*Agalychnis spurrelli*)
Vilniaus gatvė

**Vilniaus gatvė** yra šiuose miestuose ir gyvenvietėse:

# Maskva;
# Vilnius;
# Kaunas;
# Šiauliai;
# Panevėžys;
# Anykščiai;
# Alytus;
# Aukštadvaris;
# Balbieriškis;
# Baltoji Vokė;
# Birštonas;
# Biržai;
# Buivydžiai I;
# Butrimonys;
# Daugai;
# Dieveniškės;
# Dūkštas;
# Dūkštos;
# Dusetos;
# Eišiškės;
# Ferma;
# Gargždai;
# Gelvonai;
# Giedraičiai;
# Gudiena;
# Iganalija;
# Jieznas;
# Jonava;
# Joniškis;
# Joniškėlis;
# Jurbarkas;
# Kaišiadorys;
# Kalvarija;
# Kalveliai;
# Kamajai;
# Karmėlava II;
# Karmėlava;
# Kazlų Rūda;
# Kernavė;
# Kybartai;
# Kėdainiai;
# Krakės;
# Kretinga;
# Kruonis;
# Kuršėnai;
# Kupiškis;
# Lavoriškės;
# Lazdijai;
# Lentvaris;
# Maišiagala;
# Mažeikiai;
# Medeikiai;
# Merkinė;
# Mickūnai;
# Molėtai;
# Nemenčinė;
# Nemėžis;
# Radviliškis;
# Raseiniai;
# Rokiškis;
# Rudamina;
# Rukainiai;
# Pabradė;
# Paberžė;
# Pagėgiai;
# Paklėštarė;
# Pakruojis;
# Paluknys;
# Palanga;
# Parudaminys;
# Pasvalys;
# Pilviškiai;
# Prienai;
# Pumpėnai;
# Salakas;
# Salantai;
# Saločiai;
# Seirijai;
# Senieji Trakai;
# Senoji Varėna;
# Skaudvilė;
# Skapiškis;
# Skuodas;
# Stakliškės;
# Subačius;
# Sudervė;
# Sužionys;
# Šalčininkai;
# Šalčininkėliai;
# Šeduva;
# Šilutė;
# Širvintos;
# Švenčionys;
# Švenčionėliai;
# Šumskas;
# Telšiai;
# Trakai;
# Turgeliai;
# Vaitkuškis;
# Valkininkai;
# Vaškai;
# Vievis;
# Vijoliai;
# Vilkaviškis;
# Virbalis;
# Ukmergė;
# Utena;
# Zarasai;
# Žagarė;
# Žasliai;
# Želva;
# Žiežmariai.