open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jean Philippe

**Jean Philippe** (g. 1931 m.) – prancūzų dainininkas, du kartus dalyvavęs Eurovizijos dainų konkurse.

Pirmą kartą Eurovizijos konkurse dalyvavo 1959 metais, atstovaudamas Prancūzijai. Jame pasirodęs su kūriniu „Oui, oui, oui, oui“, Jean Philippe liko trečioje vietoje. Po trejų metų atlikėjas Eurovizijoje pasirodė dar kartą, t. y. 1962 m. Eurovizijoje, tačiau kaip Šveicarijos atstovas. Su daina „Le retour“ surinkęs vos 2 taškus (iš Vokietijos žiuri), jis turėjo tenkintis 10 vieta. Jis yra pirmasis atlikėjas, Eurovizijos konkurse atstovavęs dviem skirtingoms šalims.

1960 metais vaidino filme „Jazz Boat“, išpopuliarinęs eurovizinę dainą „Oui, oui, oui, oui“.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Jean Philippe svetainėje Internet Movie Database 

|-
Achtaranditas

**Achtaranditas**, *achtaragditas* (; pagal Viliujo kairiojo intako Achtarandos pavadinimą) – mažai ištirta nežinomo mineralo pseudomorfozė, sudaryta kaip agregatas iš grosuliaro, hidrogrosuliaro, serpentino ir chlorito. Galimos karbonatų, pirito, chalkopirito ir sfalerito priemaišos. 

Kiek žinoma, achtaranditas pirmą kartą aptiktas 1790 m., jį rado Rusijos akademikas Erikas Laksmanas (*Эрик Густавович Лаксман*) ir jį pripažino nauju mineralu. Tačiau achtaranditas yra ne mineralas, o mineralų mišinys, neturintis savų kristalų. Nelaikomas jis ir uoliena, nes jo aptinkama pernelyg mažai.

## Paplitimas ir atmainos
Dabar žinomos dvi vietovės, kur aptinkamas achtaranditas:
* Viliujus ties Achtaranda (Jakutija),
* Talnacho (*Талнах*) apylinkės (Norilskas).

Achtarandito atmainos:
* Viliujaus atmaina (Jakutija): grosuliaras, hidrogrosuliaras (izomorfinė seka iki katoito), magnezinis chloritas, antigoritas, karbonatas. 
* Talnacho atmaina (Norilskas): granatas, vezuvianas, bertjerinas, magnezinis chloritas ir/ar serpentinas.
Viliujaus achtaranditas turi daugiau magnio ir vandens (daugiau serpentino ir chlorito grupių mineralų), o Talnacho – turi daugiau kalcio (daugiau hidrogrosuliaro).

## Nuorodos

* АХТАРАНДИТ (= АХТАРАГДИТ) \Achtarandite
* Garnet (Var: Achtaragdite) – old & rare
* Павлушин Антон (2004) ОСОБЕННОСТИ КРИСТАЛЛОМОРФОЛОГИИ И ОНТОГЕНИИ ГРАНАТА ИЗ ВИЛЮЙСКИХ ПРОЯВЛЕНИЙ МЕТАСОМАТИТОВ. Автореферат.
* Алфёрова Мария (2010) АХТАРАНДИТ И САМОЦВЕТНЫЕ РАЗНОВИДНОСТИ ГРАНАТОВ - ПРОИЗВОДНЫЕ НИЗКОГРАДНОГО МЕТАМОРФИЗМА. Автореферат.
The Smile Shop

**The Smile Shop** – Gruzijos muzikos grupė, kurią sudaro Mariam Shavladze, Mari Samushia, Tamta Diasamidze, Ana Kvantaliani, Saba Chachua ir Luka Gogiberidze. Kolektyvas atstovavo Gruzijai 2013 m. vaikų Eurovizijos dainų konkurse, vykusiame Kijeve. Jame su daina „Give Me Your Smile“ užėmė penktą vietą, surinkę 91 tašką. Daugiausiai – 10 taškų – skyrė San Marinas ir Makedonija.

## Diskografija

### Singlai
* 2013 – *Give Me Your Smile*

## Taip pat skaitykite
* Gruzija vaikų Eurovizijos dainų konkurse
* Vaikų Eurovizijos dainų konkursas 2013

## Nuorodos
* Daina ''Give Me Your Smile''

|-
Natasha St-Pier

**Natasha St-Pier** (g. 1981 m. vasario 10 d. Baterste, Naujajame Bransvike) – Kanados dainininkė. Natasha buvo 2-ojo ir 3-iojo sezono televizijos laidos „The Voice Belgique“ komisijos narė.

1996 m. Natasha išleido debiutinį albumą „Émergence“, kurį sudarė kanadiečių kompozitoriaus Steve Barakatt sukurtos dainos.

2001 m. Eurovizijos konkurse, vykusiame Kopenhagoje, su balade „Je n’ai que mon âme“ užėmė ketvirtą vietą. Vėliau atlikėja išleido anglišką dainos versiją „All I Have Is My Soul“. Iki šiol Natasha yra išleidusi 8 albumus, naujausias – „Bonne Nouvelle“ – išleistas 2012 metais.

## Diskografija

### Albumai
* 1996: *Émergence *
* 2001: *À chacun son histoire*
* 2002: *De l’amour le mieux *
* 2002: *Encontraras*
* 2003: *L’instant d’après*
* 2006: *Longueur d’ondes*
* 2008: *Natasha St-Pier*
* 2012: *Bonne Nouvelle*

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 

|-
Bogorodskas

**Bogorodskas** () – miestas Rusijoje, Žemutinio Naugardo srityje, 28 km į pietvakarius nuo Žemutinio Naugardo; rajono centras. Šalia miesto eina Žemutinio Naugardo–Riažsko plentas, yra Koževenojės geležinkelio stotis. Senas (nuo XVII a.) odos pramonės centras. Taip pat siuvimo ir galanterijos, mechanikos gamyklos. Veikia istorijos, keramikos muziejai.

## Istorija

Gyvenvietę pavadinimu ***Bogorodskojė*** (*Богородское*) 1570 m. įkūrė Ivano Rūsčiojo ištremti Žemutinio Naugardo gyventojai. Vėliau suklestėjo kaip odos apdirbimo centras. Miesto statusas suteiktas 1923 m.

## Šaltiniai
Bogorodickas

**Bogorodickas** () – miestas Rusijoje, Tulos srityje, 65 km į pietus nuo Tulos, prie Upiortos upės; rajono centras. Greta praeina „Dono“ plentas (M4), yra Ždankos geležinkelio stotis (prie Maskvos–Jeleco linijos). Mašinų ir elektroninių įrengimų pramonė. Veikia krašto muziejus, įsikūręs Bobrikų dvare, Kazanės Dievo Motinos šventykla, Šv. Dievo Motinos Ėmimo į Dangų cerkvė, teatras.

## Istorija

Bogorodickas pradėjo kurtis XVI a. Maskvos kunigaikštystei įtvirtinant savo pietines sienas. 1663 m. įkurta Bogorodicko medinė tvirtovė. 1777 m. suteiktas miesto statusas, įkurtas dvaras.

Tarybiniais metais netoliese kasta akmens anglis. Iki 2010 m. veikė technochemijos gamykla, gaminusi volframinio švino kristalus.


File:Свято-Казанский храм в Богородицке.JPG|Kazanės Dievo Motinos šventykla
File:Богородицк.Успенский собор.jpg|Šv. Dievo Motinos Ėmimo į Dangų cerkvė
File:Парк Болотова с прудами.JPG|Bobrikų dvaro parkas


## Šaltiniai
Rodolitas

**Rodolitas** (; iš  'rožė') – piropų (granatų rūšis) atmaina, spalva nuo rausvos iki raudonos, purpurinių atspalvių. Tai geležies, magnio ir aliuminio silikato mineralas, priklausąs piropų-almandinų sekai. 

Aptinkamas *Cowee Valley* (*Macon County*, Šiaurės Karolina. 
Taip pat randami Tanzanijoje, Zimbabvėje, Madagaskare ir Šri Lankoje. 

Pavadinimas reiškia 'rožinis akmuo', tuo jis primena daugelį kitų rausvų mineralų (pvz., rodochrozitas, rodonitas) pavadinimus. Tiesa, pavadinimas  mineralogijoje nėra oficialiai pripažintas. 

Minėtos spalvos rodolitai, neturintis intarpų, naudojami kaip pusbrangiai akmenys.
Žinomas vienas stambiausių rodolitų svėrė 43,5 karato (nušlifuotas ~14 karatų). Juvelyriniai rodolitai išgaunami kaip šalutinis abrazyvinių granatų gavybos produktas. 

## Nuorodos
Goldmanitas

**Goldmanitas** () – žalias ar žalsvai rudas silikatų mineralas iš granatų grupės, kurio cheminė formulė yra Ca3(V3+,Al,Fe3+)2(SiO4)3.

## Sudėtis
Goldmanito elementinė sudėtis:
* kalcis – 24,79%, 
* aliuminis – 3,34%,
* vanadis – 12,6%,
* geležis – 2,3%,
* silicis – 17,37%,
* deguonis – 39,59%. 
Jo cheminė formulė yra Ca3(V3+,Al,Fe3+)2(SiO4)3.

## Savybės
Goldmanito apytikslis tankis (3,74±0,03) buvo nustatytas pagal tankį praskiesto *Clerici* tirpalo, kuriame maži goldmanito fragmentai plūduriavo. Dėl goldmanito grūdelių smulkumo tikslesni tankio matavimo metodai buvo nenaudoti. Teoriškai paskaičiuotas tankis 3,737 atitiko tą apytikslę gautą vertę. 

Šviesos lūžio koeficientas, nustatytas imersinės analizės būdu, yra 1,821±0,001, 
Kaip ir daugelis kalcio granatų goldmanitas yra silpnai anizotropiškas.

## Atradimas
Goldmanitas pirmą kartą aprašytas 1964 m., kai jis buvo aptiktas Lagunos rajone Sibolos apygardoje (*Cibola county*) (Naujoji Meksika, JAV). Mineralas pavadintas amerikiečių petrologo Marko Goldmano (*Marcus Isaac Goldman*; 1881–1965) garbei. Pirmo aptikimo vieta *South Laguna* (ar *Sandy*) kasyklų srityje buvo vanadžio daug turintys moliai metamorfuotuose urano-vanadžio uolienų kloduose smiltainiuose. Tiriant šiuos klodus buvo pastebėta, kad granatai santykinai nemineralizuotuose smiltainiuose yra bespalviai, o granatai tamsios, labai mineralizuotose uolienose, turinčiose daug vanadingų molių ir urano uolienų, buvo tamsiai žali ar rusvai žali. Išanalizavus du granatų mėginius iš tamsiųjų rūdų paaiškėjo, kad šie granatai turi daug vanadžio. 

*South Laguna* kasyklų sritis buvo tiriama 1955 ir 1956 m., tai buvo dalis Lagunos srities geologijos ir urano išteklių tyrimų, kuriuos vykdė JAV Geologijos tarnyba.

## Radavietės
Be pirmosios radavietės *Sandy* kasyklų rajone (N. Meksika) goldmanitas buvo aptiktas:
* *Coat-an-Noz*, (*Cotes-du-Nord*, Prancūzija);
* gręžimo kerne Šiaurės jūroje;
* Klatovų apylinkėse (Čekija); 
* Išimo stepė (Šiaurės Kazachija).
* Sliudiankos apylinkėse netoli Baikalo (Irkutsko sritis, Rusija);
* *Yamoto* kasyklose (Kagošimos prefektūra, Japonija). 
Goldmanitų aptinkama ir Korėjos pusiasalio metalinguose juoduosiuose skalūnuose.

## Nuorodos
Melanitas

**Melanitas** (; iš  'juodas'), kartais *titan-andraditas* – juodas mineralas, titano ir kalcio granatas. Tai neskaidri andradito (priklausančio granatų grupei) atmaina. Turi TiO2 (iki 11,5%, nors dažniausiai ~5%) 

Sudaro pavienius ar į drūzas sutelktus kristalus. Gali sudaryti ksenomorfinius grūdus ar glaudžius grūdėtus darinius. 
Aptinkamas šarminėse intruzinėse uolienose (nefelino sienitai, fonolitai) ir karbonatituose, šarminės bei ultrabazinės sudėties daikose. 

Naudojamas juvelyriniams dirbiniams gaminti.

Pavadinimą *melanitas* mineralui 1799 m. suteikė *Augustus Gottlob Werner*.

## Radimvietės
Rusija, Kazachija, Vokietija. 

## Nuorodos

* Меланит в Геовикипедии
* Howie, R.A., A.R. Wooley, J.H. Scoon, R.C. Tyler & J.N. Walsh (1968), The role of titanium and the effect of TiO2 on the cell size, refractive index, and specific gravity in the andradite-melanite-schorlomite series: Mineralogical Magazine: 36: 775-790.
* Huggins, F.E., D. Virgo & H.G. Huckenbolz (1977), Titanium-containing silicate garnets: II. The crystal chemistry of melanites and schorlomites: American Mineralogist: 62: 646-665.
* Schwartz, K.B., Nolet, D.A., and Burns, R.G. (1980) Mössbauer spectroscopy and crystal chemistry of natural Fe-Ti garnets. American Mineralogist: 65: 142-153.
* Agrosì, G., Scandale, E., and Digennaro, M.A. (2001) Growth defects of a melanite crystal. Neues Jahrbuch für Mineralogie Abhandlungen: 176: 89-107.
* Agrosì, G., Schingaro, E., Pedrazzi, G., Scandale, E., and Scordari, F. (2002) A crystal chemical insight into sector zoning of a titanian andradite ('melanite') crystal. European Journal of Mineralogy: 14: 785-794.
Kukesio apygarda

**Kukesio apygarda** () – viena iš 36-ių Albanijos apygardų, esanti šalies šiaurės rytuose. Priklauso Kukesio apskričiai. 45 616 gyventojai (2010 m. duomenys). Plotas – 938 km². Administracinis centras bei vienintelė miesto tipo savivaldybė – Kukesis. Šiaurėje ribojasi su Haso, vakaruose su Pukės ir Mirditės bei Diberio apygardomis. Rytuose turi pasienio ruožą su Kosovu (Prizreno sritimi).

## Savivaldybės
Kaimo tipo savivaldybės:
* Arėnis
* Bicajas
* Buštricė
* Grykė Cajė
* Kalis
* Kolšas
* Malzis
* Šištavecas
* Štikėnis
* Surojas
* Tėrthorė
* Topojanis
* Ujmištas
* Zapodas

## Šaltiniai
Krokuvos Popiežiškasis Jono Pauliaus II universitetas

**Krokuvos Popiežiškasis Jono Pauliaus II universitetas** – bažnytinis, tačiau finansuojamas valstybės lėšomis, universitetas Krokuvoje, Lenkijoje. Lenkijos aukštųjų mokyklų reitinge jis užima 51-60 vietą, tuo tarpu pasaulyje – 10413 vietą (pagal pasaulinį *Webometrics Ranking of World Universities* reitingą). Tai vienintelis popiežiškasis universitetas Vidurio ir Rytų Europoje.

Aukštosios mokyklos ištakos siekia 1397 m., kai Jogailos universitete buvo įsteigtas Teologijos fakultetas. Nors 1954 m. fakulteto veikla buvo sustabdyta, tačiau šis valdžios sprendimas nenutraukė jo faktinio ir kanoniško egzistavimo. 1959 m. Vatikanas išleido dekretą, kuriame nurodo, jog „Teologijos fakultetas, remiantis jo įsteigimu ir pobūdžiu, ir toliau, vadovaujamas bažnytinės valdžios, tęsia savo veiklą, o ateityje turėtų formuotis pagal Šventojo Sosto teisės aktus“. Jono Pauliaus II dėka 1974 m. fakultetui suteikiamas *popiežiškojo fakulteto* pavadinimas. 1981 m. gruodžio 8 d. popiežius išleidžia *motu proprio Beata Hedvigis*, kuriuo remiantis buvo įsteigta Krokuvos popiežiškoji teolologinė akademija (lenk. *Papieska Akademia Teologiczna w Krakowie*). Universiteto statusas ir Jono Pauliaus II vardas akademijai buvo suteiktas 2009 m. sausio 6 d.

## Fakultetai
* Filosofijos fakultetas
* Istorijos ir kultūros paveldo fakultetas
* Socialinių mokslų fakultetas
* Teologijos fakultetas
* Tarnuvo Teologijos fakultetas
* Kanoninės teisės fakultetas

## Rektoriai


Vaizdas:Uniwersytet Papieski Jana Pawła II w Krakowie - Rektorat.JPG|Universiteto rektoratas
Vaizdas:Kanonicza 9 - Administracja UPJPII.JPG|Administracinis pastatas
Vaizdas:Uniwersytet Papieski Jana Pawła II w Krakowie.JPG|Didaktinis pastatas
Vaizdas:Biblioteka Główna.JPG|Universiteto biblioteka


## Šaltiniai
Vidurio Europos Iniciatyva

**Vidurio Europos Iniciatyva** () – regioninis tarpvyriausybinis forumas, kuriame dalyvauja Vidurio Europos ir Balkanų regiono šalys. 

## Istorija
Vidurio Europos Iniciatyva kilmė slypi Quadragonale iniciatyvoje, kuri buvo įkurta Budapešte  1989 m. lapkričio 11 d. Šalys įkūrėjos: Italija, Austrija, Vengrija ir Jugoslavijos Socialistinė Federacinė Respublika. 

Quadragonale iniciatyva siekė įveikti padalijimą į Rytų ir Vakarų blokus bei siekė atkurti bendradarbiavimo ryšius tarp šalių su skirtingomis ekonominėmis struktūromis.

1990 m. aukščiausiojo lygio susitikime Venecijoje prie iniciatyvos prisijungė Čekoslovakija ir iniciatyva buvo pervadinta į Pentagonale. 1991 m. prie iniciatyvos prisijungė Lenkija ir iniciatyva buvo vadinama Hexagonale.

1992 m. Hexagonale iniciatyva buvo pervadinta į Vidurio Europos Iniciatyvą. Šiandien Vidurio Europos Iniciatyva vienija 18 valstybių: Albaniją, Austriją, Baltarusiją, Bosniją ir Hercegoviną, Bulgariją, Kroatiją, Juodkalniją, Čekiją, Makedoniją, Moldovą, Lenkiją, Rumuniją, Serbiją, Slovakiją, Slovėniją, Ukrainą, Vengriją ir Italiją. 2014 m. Vidurio Europos Iniciatyvai pirmininkauja Austrija.

## Vidurio Europos Iniciatyvos tikslai

Šio forumo tikslas yra remti Vidurio Europos ir Balkanų regiono šalių integraciją į Europos Sąjungą ir NATO.
Be to, Vidurio Europos Iniciatyvos tikslas yra suteikti šalims narėms ir šalių institucijoms regioninio bendradarbiavimo pagrindą.

### Tikslai
* Pagalba Vidurio Europos Iniciatyvos šalims integruotis į Europos Sąjungą;
* Vidurio Europos Iniciatyvos valstybių narių teisės aktų derinimas su ES standartais;
* Smulkaus ir vidutinio dydžio projektų įgyvendinimas.

## Bendradarbiavimas
Vidurio Europos Iniciatyvos forume bendradarbiavimas vyksta tarp forumo narių, Europos Sąjungos, kitų suinteresuotų valstybės institucijų, privačių ir nevyriausybinių organizacijų bei tarp tarptautinių ir regioninių organizacijų.

Vidurio Europos Iniciatyvoje vyksta kasmetiniai vyriausybių vadovų ir užsienio reikalų ministrų susitikimai. Vidurio Europos Iniciatyvos vykdomasis sekretoriatas yra įsikūręs Trieste.

## Narystė
**Šalys-steigėjos:**
* (1989) 
* (1989) 
* (1989) 
* (1989-1992)

**Kiti nariai:**
* (1990-1992)
* (1991) 
* (1992)
* (1992) 
* (1992) 
* (1993)
* (1993) 
* (1993) 
* (1995)
* (1995)
* (1995) 
* (1996)
* (1995) 
* (1995)
* (2000)
* (2006)

## Šaltiniai ir išnašos


## Nuorodos
* Oficiali Vidurio Europos Iniciatyvos internetinė svetainė
Poznanės Karolio Marcinkovskio medicinos universitetas

**Poznanės Karolio Marcinkovskio medicinos universitetas** – valstybinis universitetas Poznanėje, Lenkijoje. Lenkijos aukštųjų mokyklų reitinge jis užima 10 vietą, tuo tarpu pasaulyje – 2190 vietą (pagal pasaulinį *Webometrics Ranking of World Universities* reitingą).

Aukštosios mokyklos ištakos siekia 1919 m., kai mieste Poznanės universiteto užsakymu buvo pradėti rengti gydytojų kursai, 1920 m. transformuoti į Poznanės universiteto Medicinos fakultetą. 1950 valdžios sprendimu visos medicinos studijų kryptys buvo atskirtos nuo bendrojo pobūdžio universitetų, joms administruoti buvo įsteigtos Medicinos akademijos. Tokiu būdu sausio 1 d. atsirado ir Poznanės medicinos akademija (lenk. *Akademia Medyczna w w Poznaniu*). 1984 m. jai suteiktas Karolio Marcinkovskio vardas. Universiteto statusas aukštajai mokyklai buvo suteiktas 2007 m. vasario 27 d.

## Fakultetai
* I Medicinos fakultetas
* II Medicinos fakultetas
* Farmacijos fakultetas
* Sveikatos mokslų fakultetas

## Rektoriai


Vaizdas:Polna Hospital Poznan 2.JPG|Ginekologinė-akušerinė universitetinė ligoninė
Vaizdas:111 Szpital Wojskowy RB1.JPG|Universitetinė klinikinė ligoninė
Vaizdas:Collegium Anatomicum Poznan.jpg|Collegium Anatomicum
Vaizdas:DS Eskulap Poznań RB1.JPG|Studentų bendrabutis *Eskulap*


## Šaltiniai
Mykolas Gelgaudas

**Mykolas Gelgaudas** (; m. 1813) – LDK valstybinis veikėjas, žemaičių pulkininkas, Seimo teisėjas, Lietuvos lauko raštininkas (1790–1793 m.), paskutinis Lietuvos dvaro maršalka (1793–1795 m.). Targovicos konfederacijos narys.

## Biografija
Lietuvos bajorų Gelgaudų giminės atstovas, herbo „Dzialoša“ savininkas.

1781 metais Mykolas Gelgaudas buvo išrinktas LDK tribunolo deputatu, 1786 m. tapo Nuolatinės tarybos konsuliaru. 1790–1793 metais užėmė Lietuvos lauko raštininko pareigybę.

1792 metais tapo žemaičių konfederacijos konsuliaru Targovicos konfederacijos sudėtyje. 1793 metais buvo paskirtas paskutiniu Lietuvos dvaro maršalka.

1812 metais Mykolas Gelgaudas įstojo į Lenkijos karalystės generalinę konfederaciją, įkurtą dalyvaujant Prancūzijos imperatoriui Napoleonui I.

Baltojo erelio ir Šv. Stanislovo ordinų kavalierius.

1831 m. sukilimo Lietuvoje vado, generolo Antano Gelgaudo tėvas.
## Šeima
Žmona − Eleonora Tiškevičiūtė, Stanislovo Antano Tiškevičiaus Logoiskio (1727—1801) ir Evos Anos Bialozor duktė. Vaikai:
* Juzefa (1787−1856), vienuolė
* Ksaverijus (1790−1813)
* Antanas (1792−1831), Lenkijos kongreso karalystės brigados generolas
* Jonas (1794−1877), 1831 metų sukilimo dalyvis.

## Literatūra
* Kawalerowie i statuty Orderu Orła Białego 1705–2008, 2008, s. 255.
* Dziennik Konfederacyi Jeneralnej Królestwa Polskiego. 1812, nr 10, s. 86.

## Nuorodos

|-
Laikas mirti

**Laikas mirti** () – Lenkijos vaidybinis kino filmas, drama. Režisierė Dorota Kędzierzawska, 2007 m. Filmuota nuo 2006 m. gegužės 16 d. iki birželio 23 d. Trukmė 104 min., nespalvotas. Filmuotas Otvoske, Lenkijoje.
Pagrindinį vaidmenį jame sukūrė devyniasdešimtmetė aktorė Danuta Szaflarska, teatrinę karjerą pradėjusi dar 1939-aisiais Vilniuje. Puiki Danutos Szaflarskos (Anielos Walter) vaidyba, įvertinta pagrindiniu 2007 m. Gdynės festivalio prizu.

## Apie filmą
* Lenkų kino savaitė Vilniuje 

## Šaltiniai
Poznanės Adomo Mickevičiaus universitetas

**Poznanės Adomo Mickevičiaus universitetas** – valstybinis universitetas Poznanėje, Lenkijoje. Lenkijos aukštųjų mokyklų reitinge jis užima 3 vietą, o pasaulyje – 250 vietą (pagal pasaulinį *Webometrics Ranking of World Universities* reitingą).

Universiteto ištakos siekia 1611 m., kai spalio 28 d. Zigmantas III Vaza Jėzuitų kolegijai suteikė universiteto statusą. 1919 m. balandžio 1 d.  įsteigiamas filosofijos – pirmasis Poznanės universiteto – fakultetas. II pasaulinio karo metu universiteto veikla buvo sustabdyta, tačiau jis ir toliau veikė pogrindyje, Varšuvoje (slaptas *Vakaro žemių universitetas*). Aukštosios mokyklos veikla atnaujinta 1945 m. 1955 m. gruodžio 24 d. jai suteikiamas Adomo Mickevičiaus vardas.

## Fakultetai
* Anglų filologijos fakultetas
* Biologijos fakultetas
* Chemijos fakultetas
* Lenkų ir klasikinės filologijos fakultetas
* Fizikos fakultetas
* Istorijos fakultetas
* Matematikos ir informatikos fakultetas
* Geografijos ir geologijos mokslų fakultetas
* Politikos mokslų ir žurnalistikos fakultetas
* Socialinių mokslų fakultetas
* Neofilologijos fakultetas
* Teisės ir administravimo fakultetas
* Edukologijos fakultetas
* Teologijos fakultetas
* Kališo Pedagogikos ir menų fakultetas

## Rektoriai


Vaizdas:Poznań Collegium Minus 23.09.2011 p3.jpg|Universiteto aula ir Collegium Minus
Vaizdas:Uam poznan matematyka fizyka.jpg|Matematikos ir informatikos fakultetas ir Fizikos fakultetas
Vaizdas:Collaegium Maius Poznan front.jpg|Collegium Maius
Vaizdas:Collegium Iuridicum Poznan.JPG|Teisės ir administravimo fakultetas
Vaizdas:Poznan 10-2013 img08 University Library.jpg|Universiteto biblioteka


## Šaltiniai
Jerzy Smoleński

**Jerzy Józef Gedeon Smoleński** (1881 m. rugsėjo 9 d. Krokuvoje – 1940 m. sausio 5 d. Zachzenhauzene) – lenkų geografas, geologas, antropogeografas, Jogailos universiteto profesorius Krokuvoje.

## Biografija
Paskelbė eilę mokslinių darbų iš Lenkijos fizinės geografijos, geologijos, morfologijos ir antropologijos.
Jogailos universiteto Geografijos katedros vedėjas (nuo pas jos įkūrimo 1922 m.). Geografijos instituto direktorius (nuo 1929 m.). Senato narys (nuo 1933 m.), 1937 m. išrinktas Teisės fakulteto dekanu.

1920 m. kovo 3 d. buvo kviečiamas į Vilnių užimti Stepono Batoro universiteto Fizinės geografijos katedros vedėjo vietą, tačiau neatvyko. Šią vietą užėmė M. Limnovskis

1925 m. kartu su Jan Sztolzman įkūrė tarptautinę asociaciją stumbrų apsaugai. Nuo 1917 m. Mokslų akademijos narys, Lenkijos Geografijos Draugijos ir kitų gamtosauginių organizacijų narys. Tautų lygos Ženevoje narys.

1939 m. lapkričio 6 d. nacių suimtas kartu su grupe kitų Jogailos universiteto profesorių ir išvežtas į Koncentracijos stovyklą Zachzenhauzene, Vokietijoje (). Kartu ištremtas ir jo kolega Stefan Czarnocki, iš Lietuvos kilęs geologas.

Palaidotas Krokuvoje. Jo sūnus Stanisław Smoleński, vyskupas.

## Šaltiniai
Olimpia Swianiewiczowa

**Olimpija Svianievičiova** (, mergautinė pavardė *Zambrzycka*; g. 1902 m. gruodžio 1 d. Gomelis (dab. Baltarusija), m. 1974 m. birželio 15 d. Halifakse, Kanadoje) – lenkų mokytoja, folkloro ir A. Mickevičiaus kūrybos tyrinėtoja, geomorfologė. Kurį laiką gyveno Vilniuje.

## Biografija
Kilusi iš ūkininkų šeimos. 1919 m. savanoriškai tarnavo kariuomenėje kaip kurjerė.
Stepono Batoro universitete pabaigė geografijos studijas. Buvo pirmoji žymaus geologo M. Limanovskio asistentė geomorfologė. Tyrė Neries senslėnio terasas dabartiniame Vokės slėnyje. Kartu su C. Boduen de Kurtenė aprašė Neries terasas Vilniaus mieste.
1926 metais ištekėjo už Stepono Batoro universiteto ekonomisto S. Svianievičiaus ir susilaukė keturių vaikų.

Paskutiniais prieškario metais dirbo geografijos mokytoja Vilniaus benediktinių vienuolyno gimnazijoje, kurią sovietų valdžia 1946 m. uždarė.

Karo ir pirmuosius pokario metus praleido Vilniaus krašte, atskirta nuo vyro, kuris paskutinę minutė išsigelbėjo nuo žūties Katynėje, kalėjo Lubiankoje ir lageriuose (sovietų valdžia tikėjosi panaudoti jo turimas žinias apie Vokietijos ekonomiką ir ginklus). Negalėdamas prisijungti prie Anderso armijos ir galiausiai po ilgo buvimo Teherane ir Jeruzalėje pasiliko Jungtinėje Karalystėje.
1946 m. O. Svianievičiova įsikūrė Tčeve, Lenkijoje, kur vietos aukštojoje mokykloje mokė geografijos ir biologijos. Dažnai keisdama pavardes sugebėjo išvengti represijų dėl vyro, kuris stengėsi atskleisti tiesą apie Katynės žudynes, veiklos.
Būdama daugiamete Lenkijos Kraštotyrininkų Draugijos () nare inicijavo jaunimo turus.
1957 m. išvyko į Indoneziją pas savo vyrą.
Emigravusi susidomėjo folkloru. 1971 m. Lenkijos mokslo draugijoje emigracijoje Londone skaitė pranešimą apie A. Mickevičiaus „Vėlinių“ interpretaciją pagal baltarusių folklorą. Vėliau rengė disertaciją apie Makryną Miečyslavską, tačiau jos nepabaigė.
Nuo 1963 m. su vyru gyveno Vakarų Amerikoje.

## Literatūra
* Gaigalas, A., 2003. Geologija Stepono Batoro universitete (1919–1939). *„Geologija Vilniaus universitete, Tarptautinės konferencijos medžiaga“*. Vilniaus universiteto leidykla, Vilnius,43–70.
* Jerzy Starnawski, *Olimpia Swianiewiczowa*, w: *Słownik badaczy literatury polskiej*, tom IV (redaktor Jerzy Starnawski), Wydawnictwo Uniwersytetu Łódzkiego, Łódź 2001, s. 328 (čia klaidingai nurodyta mergautinė pavardė Zembrzyska ir gimtinės vieta Wiazynia)

## Šaltiniai
Vytis Viliūnas

**Vytis Viliūnas** (1944 m. liepos 19 d. Panevėžyje – 2011 m. lapkričio 10 d. Vilniuje) – psichologijos mokslų daktaras Maskvos valstybinio universiteto, Vilniaus universiteto, Vytauto Didžiojo universiteto, Vilniaus pedagoginio universiteto, Šiaulių universiteto profesorius.

## Biografija

Gimė 1944 m. liepos 19 d. Panevėžyje. 1970 m. baigė Maskvos valstybinį V. Lomonosovo vardo universitetą, kur po aspirantūros apgynė psichologijos mokslų kandidato laipsnį (1974) ir psichologijos mokslų daktaro laipsnį (1990). Nuo 1973 m. – MU dėstytojas, nuo 1992 m. – MU Bendrosios psichologijos katedros profesorius. Moksliniuose darbuose V. Viliūnas tyrinėjo emocijų fenomenologiją, savo kuriamą emocijų teoriją pagrindė empiriniais duomenimis. 1990 m. aktyviai dalyvavo Maskvos lietuvių kultūros bendrijos kūrime, buvo bendrijos pirmininku, Pasaulio lietuvių bendruomenės Valdybos Pirmininko pavaduotoju, redagavo ir leido laikraštėlį „Maskvos lietuvių naujienos“. Mirė 2011 m. lapkričio 10 d. Vilniuje.

## Nuorodos
* Kodėl prof. Vytis Viliūnas jau kelis dešimtmečius gyvena Maskvoje?
* Biografija (rus.) 

## Šaltiniai
Paulius Andrijauskas

**Paulius Andrijauskas** (g. 1984 m. rugsėjo 29 d., Panevėžyje) – Lietuvos plaukikas, treneris, olimpietis.

## Biografija

Dalyvavo 2004 m. vasaros olimpinės žaidynėse, kur 200 m plaukimo peteliške rungtyje užėmė 30 vietą. 2007 m. Melburne vykusiame pasaulio plaukimo čempionate pagerino Lietuvos 200 m plaukimo peteliške rekordą (2:01.98) ir 4x200 m plaukimo peteliške rekordą (7:25.37). 

2017 m. vasarį−2018 m. sausį treniravo olimpinę čempionę R. Meilutytę.

## Išnašos

## Nuorodos
* Profilis www.sportsreference.com ;
* Plaukimo treneriai. Kauno plaukimo centras
Kurbinio apygarda

**Kurbinio apygarda** () – viena iš 36-ių Albanijos apygardų, esanti šalies vakaruose. Priklauso Ležės apskričiai. 54 977 gyventojai (2010 m. duomenys). Plotas – 273 km². Administracinis centras – Liačis. Ribojasi su Ležės, Mirditės, Mačio, Krujės ir Duresio apygardomis. Vakaruose apygardos krantus skalauja Adrijos jūra.

## Savivaldybės
Apygarda sudaryta iš 4-ių savivaldybių:
* Fušė Kukė
* Liačis
* Mamurasas
* Milotas

## Šaltiniai
Katovicų Silezijos medicinos universitetas

**Katovicų Silezijos medicinos universitetas** – valstybinis universitetas Katovicuose, Lenkijoje. Lenkijos aukštųjų mokyklų reitinge jis užima 28 vietą, tuo tarpu pasaulyje – 2391 vietą (pagal pasaulinį *Webometrics Ranking of World Universities* reitingą).

Silezijos medicinos akademija buvo įkurta Bytome 1948 m. kovo 20 d. ir iki 1971 jos administracija buvo išsibarsčiusi po skirtingus Silezijos miestus: Katovicus, Bytomą, Zabžą ir kt. Universiteto statusas akademijai buvo suteiktas 2007 m. birželio 20 d.

## Fakultetai
* Katovicų medicinos fakultetas
* Zabžo medicinos fakultetas su Stomatologijos skyriumi
* Sosnoveco farmacijos fakultetas su Laboratorinės medicinos skyriumi
* Katovicų sveikatos mokslų fakultetas
* Bytomo visuomenės sveikatos fakultetas

## Rektoriai


Vaizdas:Zabrze szpital kliniczny.jpg|Zabžo klinikinė universitetinė ligoninė
Vaizdas:Katowice - ul. Warszawska - Rektorat Akademii Medycznej.JPG|Universiteto rektoratas
Vaizdas:Centralny Szpital Kliniczny Katowice Poland 2011.JPG|Centrinė klinikinė universitetinė ligoninė


## Šaltiniai
Dajana Kirilova

**Dajana Kirilova** (; g. 2002 m. balandžio 16 d. Kazanėje) – Rusijos dainininkė.

## Biografija

Dajana mokosi muzikos jau nuo ketverių metų, moka groti fleita. Ji taip pat yra vokalinio trio Barbie Cocktail narė. Nuo 2012 m. Dajana lanko šokių studiją „Todes“ Kazanėje.

2012 metais Dajana užėmė antrą Rusijos nacionaliniame finale į tų metų vaikų Eurovizijos konkursą, jaunoji atlikėja nusileido tik nugalėtojai Lerikai. Kitais metais ji laimėjo atranką su daina „Mečtaj“, įveikusi kitus 17 jaunųjų atlikėjų. Po pergalės išrinkta atstovauti savo šaliai 2013 m. vaikų Eurovizijos dainų konkurse, vykusiame Kijeve. Tais pačiais metais atlikėja atstovavo Rusijai „Slavianski Bazaar“ konkurse, kur užėmė trečią vietą.

## Nuorodos

* Oficiali svetainė  

|-
Savitaras

**Savitaras** () – vedinė dievybė, siejama su Saule. Minimas Rigvedoje 170 kartų, jam paskirta 11 giesmių. Savitaras dažnai vartojamas kaip Saulės (Sūrja) epitetas, bet neretai ir nuo jos atskiriamas – Sūrja labiau siejama su dangaus kūnu, o Savitaras – su gaivinančia, dieviška Saulės galia. Pasak Vedų komentatoriaus Sajanos, Saulė, keliaudama per dangų dieną yra Sūrja, o nuo saulėlydžio iki saulėtekio – Savitaras.

Savitaras apibūdinamas kaip auksarankis, auksaplaštakis, auksaakis, jis keliauja dangumi auksiniuose ratuose, tempiamuose dviejų žirgų. Nusakomas dar kaip švytintis, visus apšviečiantis, regintis visas būtybes, kurios gyvena jo užantyje, jis šalina ligas, negandas, nuodėmes. Savitarui priklauso dvi iš Trilokos erdvių (trečia – Jamai). Savitaras kelis kartus minimas sąsajoje su vakaru ir aprašomas kaip skrodžiantis tamsybes. Įvairiuose himnuose jis siejamas su Pradžapačiu, Pušanu, Mitra, Bhaga, vadinamas Asura.

Pats žodis savi-tṛ reiškia „gaivintojas, judintojas, žadintojas“.

Povedinėje tradicijoje Savitaras nebetenka reikšmės, bet žinomas dėl hinduizme svarbios Gajatri mantros.

## Šaltiniai
Pavelas Radziševskis

**Pavelas Radziševskis** (); g. 1890 m. birželio 30 d. Strykove, Lenkija, m. 1931 m. rugsėjo 17 d. Rudkoje, (Lenkija) – lenkų geologas, mineralogas ir petrografas, kurį laiką dirbo ir gyveno Vilniuje.

## Biografija
Marcelio ir Juzefos Biernacki sūnus. Nuo 1903 m. lankė gimnaziją Vloclaveke, po streiko mokykloje 1905 m. perėjo į aštuonmetę filologinę gimnaziją Varšuvoje, kurią baigė 1911 m. ir iškart užsirašė į Jogailos universitetą. Studijavo mineralogiją ir petrografiją. Jį globojo vyresnysis brolis Idzis, kunigas, kuris jį taip pat sudomino ir gamtos filosofija. Daugiausia studijavo pas Juzefą Morozevičių (), savo tolimą giminaitį, kurio katedroje nuo 1913 m. iki 1914 m. praktikavosi. Vienoje išvykoje į Banską Štiavnicą susidomėjo ten esančiais granitais. Pradėjo juos tyrinėti. 1915 m. su K. Tvardovskio pagalba išvyko į Vieną kaip savanoris į universitetą ir ten buvo iki 1916 m. Grįžęs į Krokuvą pabaigė studijas.
1920 m. Jogailos universitete apsigynė daktaro laipsnį. Nuo 1921 m. iki 1926 dirbo vyresniuoju asistentu Geologijos institute Žemės plutos skyriuje Varšuvoje. Tyrė Šventojo Kryžiaus kalnus, Volynę, lankėsi Suomijoje, iš kur parvežtus uolienų pavyzdžius dovanojo Jogailos universitetui.

### Vilniuje
1926 m. Vilniuje užėmė Mineralogijos katedros vedėjo vietą Stepono Batoro universitete ir čia dirbo iki mirties 1931 m. Dėstė mineralogiją, kristalografiją ir petrografiją kartu su praktikumais. Pasiliko Geologijos institute Varšuvoje bendradarbiu ir tęsė tyrimus Volynėje. 1930 m. apsigynė habilitacinį darbą.

Susirgo tuberkulioze.

Toliau tęsė tyrimus. Gavo lėšų aplankyti Švediją ir Suomiją, iš kur parsivežė turtingą uolienų kolekciją. Atliko Volynės, Karpatų ir Šventojo kryžiaus kalnų Lenkijoje kristalinių uolienų tyrimus.

Nors žinių, kad domėjosi Vilniaus krašto rieduliais, nėra, bet galėjo planuoti juos vykdyti ateityje, nes keliaudamas po Fenoskandiją, domėjosi Alandų salų, Vakarų Suomijos, Smolando ir kitų Švedijos vietovių kristalinių uolienų petrografija. Atvežė turtingą uolienų rinkinį, kuris vėliau ženkliai papildė Antanina Halicka. Būtent iš tų vietų kilę rieduliai surandami Lietuvoje.

Kitų mokslo darbų apie Vilnių ir Vilniaus kraštą taip pat nepaliko. Universitete išliko jo Volynėje surinkti uolienų pavyzdžiai. Tikriausiai jo ir S. Malkovskio iniciatyva yra atgabenti ir bazalto stulpų fragmentai prie Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakulteto įėjimo M. K. Čiurlionio gatvėje, nes bazaltas buvo tiriamas mokslininkų, kaip ir statybinė medžiaga. Juo išgrįstas Vilniaus Gedimino prospektas. Katedrai vadovaujant P. Radziševskiui vyravo kruopštus darbas. Jam mirus katedros vedu tapo B. Rydzevskis, o vėliau M. Limanovskis. O nuo 1934 m. S. Malkovskis.

P. Radziševskis išvyko į sanatoriją Rudkoje (Lenkijoje), kur ir mirė. Palaidotas Mrozuose (Lenkija).

Šeimos nesukūrė.

## Literatūra
* Gaigalas, A., 2003. Geologija Stepono Batoro universitete (1919–1939). „Geologija Vilniaus universitete, Tarptautinės konferencijos medžiaga“. Vilniaus universiteto leidykla, Vilnius, 43–70.
Antanina Jaroševič−Klyšinska−Halicka

**Antanina Jaroševič–Klyšinska–Halicka** (, g. 1908 m. vasario 13 d. Vitebsko apylinkėse, dab. Baltarusija) m. 1973 m. – lenkų geologė, mokslininkė, „Žemės muziejaus“ Varšuvoje direktorė. Ilgą laiką mokėsi ir dirbo Vilniuje.

## Studijos
Baigusi Vilniuje gimnaziją, pradėjo studijas Stepono Batoro universitete Matematikos−gamtos fakultete. Šalia chemijos buvo pasirinkusi petrografiją, į kurią ėmė stipriai gilintis ir parašė magistro diplominį darbą apie Plikojo kalno Vilniuje ledynmečio nuogulų petrografiją. Reiškėsi kaip plačių interesų ir gerų organizacinių gebėjimų mokslininkė.
S. Malkovskis subūrė jaunų talentingų studentų būrį ir įtraukė juos į lauko darbų tiriamąjį geologinį darbą Vilniaus krašte. Viena jų – A. Halicka (tuomet mergautine pavarde Jaroševič) garsėjo petrografiniais morenų tyrimais.

Nuo 1930 m. dirba universitete asistente Mineralogijos ir petrografijos katedroje pirma pas P. Radziševskį, o paskui pas S. Malkovskį. Atlieka geologinius tyrimus Vilniaus krašte ir Polesėje koncentruodamasi į morenas ir kriterijų jų atskyrimui paieškas. 1935 m. su stipendija važiuoja į Švediją ir Suomiją, renka uolienas ir lygina su Estijos, Latvijos ir Lietuvos pavyzdžiais. Jų pagrindu apgynė daktaro disertaciją (1939 m.). Ji buvo pirmoji S. Malkovskio doktorantė. Disertacijoje yra duomenų apie riedulyno prie Dūkšto tyrinėjimus ir apie Vilniaus krašto įdomesnių riedulių petrografinę charakteristiką.

## Moksliniai darbai
Iš Vilniaus krašto kvartero nuogulų surinko gausią petrografinę kolekciją, tyrinėjo būdinguosius riedulius. Ji aprašė Suomijos Outokumpu vario telkvietę, kuri buvo surasta suomiams atlikus riedulių paieškas. Ji kartu su S. Malkovskiu papildė Suomijos ir Švedijos kristalinių riedulių kolekciją, kuriai pradžią jau buvo padaręs P. Radziševskis. Didžioji šios kolekcijos dalis liko Vilniaus universitete. Ja vėliau naudojosi M. Kaveckis, studentai. Kita kolekcijos dalis yra „Žemės muziejuje“ Varšuvoje, kuriame vėliau direktoriavo.

1940–1941 m. A. Halicka aktyviai dalyvauja organizaciniuose darbuose siekdama atnaujinti dėl karo sustojusius geologinius darbus, 1944 m. organizuoja Geologijos tarnybą, kur ima vadovauti geologinių paieškų skyriui. Kartu su E. Pasendorferiu, S. Malkovskiu, J. Vojciechovskiu, B. Halickiu ir R. Kongieliu kuria projektus naudingųjų iškasenų žvalgybai ir panaudojimui.

## Lenkijoje
1945 m. A. Halicka išvažiuoja į Lenkiją iškart įsilieja į šalies atstatymo darbus. 1947 m. tampa Švietimo ministerijos Gamtos studijų skyriaus viršininke, vis dar kuriamame „Žemės muziejuje“ prisiima vicedirektorės pareigas. O nuo 1950 m. pakeičia pirmąjį šio muziejaus direktorių S. Malkovskį ir vadovauja muziejui iki savo mirties. Leidžia „Žemės muziejaus darbus“.

Dar nuo rezidentūros siekė sukurti panašų „Žemės muziejų“ ir Vilniuje.

## Literatūra
* Jakubowski, K., 1979. Antonina Halicka (1908–1973). *„Rocznik Polskiego Towarzystwa Geologicznego“*. Vol. XLIX – 3/4: 435–443, Krakow.
* Gaigalas, A., 2003. Geologija Stepono Batoro universitete (1919–1939). „Geologija Vilniaus universitete, Tarptautinės konferencijos medžiaga“. Vilniaus universiteto leidykla, Vilnius,43–70.

## Išnašos
Katovicų Silezijos universitetas

**Katovicų Silezijos universitetas** – valstybinis universitetas Katovicuose, Lenkijoje. Lenkijos aukštųjų mokyklų reitinge jis užima 20 vietą, tuo tarpu pasaulyje – 638 vietą (pagal pasaulinį *Webometrics Ranking of World Universities* reitingą).

Nors apie universitetą Silezijoje buvo jau galvota Tarpukaryje, tačiau ši idėja buvo įgyvendinta tik 1968 m., sujungus Katovicų aukštąją pedagogikos mokyklą ir Jogailos universiteto filialą. Spalio 1 d. dienines, vakarines ir neakivaizdines studijas pradėjo 5724 studentai.

## Fakultetai
* Menų fakultetas
* Biologijos ir aplinkos apsaugos fakultetas
* Etnologijos ir edukologijos fakultetas
* Filologijos fakultetas
* Informatikos ir medžiagotyros fakultetas
* Matematikos, fizikos ir chemijos fakultetas
* Geologijos mokslų fakultetas
* Socialinių mokslų fakultetas
* Pedagogikos ir psichologijos fakultetas
* Teisės ir administravimo fakultetas
* Kšyštofo Kiesliovskio Radijo ir televizijos fakultetas
* Teologijos fakultetas

## Rektoriai


Vaizdas:Katowice - UŚ - WPiA.jpg|Teisės ir administravimo fakultetas
Vaizdas:Budynek Neofilologii Uniwersytetu Śląskiego.jpg|Filologijos fakultetas
Vaizdas:Wydział Nauk Społecznych UŚ.jpg|Socialinių mokslų fakultetas
Vaizdas:Wydział Matematyki, Fizyki i Chemii. Instytut Fizyki.JPG|Matematikos, fizikos ir chemijos fakultetas
Vaizdas:Wydział Teologiczny Uniwersytetu Śląskiego; widok od frontu.jpg|Teologijos fakultetas


## Šaltiniai
Heliotropas (reikšmės)

Žodis ***heliotropas*** gali reikšti:

* heliotropas (*Heliotropium*) – žiedinis augalas;
* heliotropas – augalas, pasižymintis heliotropizmu;
* heliotropas – mineralas, pusbrangis akmuo;
* heliotropas – geodezinis instrumentas.

Panašūs terminai:
* „Heliotrope“ – aplinkai draugiškas pastatas, suprojektuotas architekto *Rolf Disch*;
* heliotropinė spalva – keli spalvų variantai, primenantys gėlę heliotropą.
Heliotropas (mineralas)

**Heliotropas** () – mineralas chalcedono (o šis yra kriptokristalinis kvarco ir moganito mišinys) atmaina. Klasikinis heliotropas yra neperšviečiamas žalias chalcedonas su raudonomis geležies oksido ar raudono jaspio inkliuzijomis. Heliotropo versija su geltonomis inkliuzijomis vadinamos *plasma*.

## Pavadinimai
Pavadinimas „heliotrope“ kilęs iš graikiško žodžio ήλιος, *helios* 'saulė' + τρέπειν, *trepein* 'sukti'. Toks pavadinimas aiškinamas dar senoviniais aprašymais, kaip mineralas atspindi šviesą. Tai aprašyta, pvz., Plinijaus Vyresniojo „Gamtos istorijoje“ (*Nat. Hist.*; 37.165).

Raudonos inkliuzijos lyg primena kraują, todėl heliotropai dar vadinami 'kraujo akmenys' (). Panašiai vadinamas ir hematitas, tad šiuos du mineralus pagal panašius pavadinimus galima supainioti.

Vakarų Europoje heliotropas anksčiau kartais vadintas *Stepono akmeniu* ar *šv. Stepono akmeniu*. Kai kuriuose istoriniuose šaltiniuose dar vadintas *rytų jaspiu*. 

## Savybės
Spalva neatspari šviesai. Druskos rūgštyje netirpsta. Neturi magnetinių savybių, nepasižymi pleochroizmu ar iridizacija. 

Savo fizikinėmis ir cheminėmis savybėmis panašus į chrizoprazą. 

## Panaudojimas
Vertingas juvelyrinis ir smulkių dirbinių akmuo. Šlifuoti plokštelės ar kabošono pavidalu heliotropai naudojami vyriškų žiedų akims. Naudojamas kamėjoms gaminti. Vertinami kolekcininkų.

Viduramžiais manyta, kad heliotropas turi mistinių savybių, raudonos jo dėmelės laikytos Kristaus krauju. Heliotropus naudojo bažnytinių reikmenų ir dvasininkų  aprangos puošyboje. 

## Radavietės
Pagrindinis heliotropų šaltinis yra Indija. Jie taip pat randami Brazilijoje, Kinijoje, Australijoje, JAV. Heliotropas taip pat aptinkamas Ramo saloje (Škotija).

## Literatūra
* Hall, Candy A. (1994). *Gem Stones*. DK Publishing. ISBN 1-56458-498-4.

## Šaltiniai
Ležės apygarda

**Ležės apygarda** () – viena iš 36-ių Albanijos apygardų, esanti šalies šiaurės vakaruose. Priklauso Ležės apskričiai. 77 184 gyventojai (2010 m. duomenys). Plotas – 479 km². Administracinis centras – Ležė. Ribojasi su Škoderio, Pukės, Mirditės ir Kurbinio apygardomis. Vakaruose apygardos krantus skalauja Adrijos jūra.

## Savivaldybės
Apygarda sudaryta iš 10-ies savivaldybių:
* Baldren i Ris
* Bliništas
* Dacas
* Kalmetas
* Kolšas
* Ležė
* Šenginas
* Šenkolis
* Ungrė
* Zemenas

## Šaltiniai
Tropojės apygarda

**Tropojės apygarda** () – viena iš 36-ių Albanijos apygardų, esanti šalies šiaurėje. Priklauso Kukesio apskričiai. 16 260 gyventojų (2010 m. duomenys). Plotas – 1 043 km². Administracinis centras – Bairam Curis. Ribojasi su Škoderio, Pukės ir Haso apygardomis. Šiaurėje turi pasienio ruožą su Juodkalnija, o šiaurės rytuose bei rytuose su Kosovu.

## Savivaldybės
Apygarda sudaryta iš Bairam Curio miesto ir 7-ių savivaldybių:
* Bujanas
* Bytyčis
* Fierzė
* Lekbibas
* Lugas
* Margegas
* Tropojė
Marty Brem

**Martin Brem** (g. 1959 m.), taip pat žinomas sceniniu vardu **Marty Brem**, – Austrijos dainininkas. Atlikėjas du kartus dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse – 1980 ir 1981 metais. 1980 m. dalyvavo kaip grupės Blue Danube narys, su kuria užėmė 8 vietą, o kitais metais konkurse pasirodė kaip solistas. Su daina „Wenn du da bist“ () atlikėjas užėmė 17 vietą.

2001 metais, mirus atlikėjo žmonai Ursulai, jis liko rūpintis savo dviem mažamečiais vaikais. Įkvėptas žmonos pomėgio kolekcionuoti kimono kostiumus, Martin Brem vėliau pradėjo masinę jų gamybą. Šiuo metu jis žinomas kaip vieno iš Berlyne įkurto internetinio portalo vadovas.

## Nuorodos
* Daina ''Wenn du da bist''

|-
Vliorės apygarda

**Vliorės apygarda** () – viena iš 36-ių Albanijos apygardų, esanti šalies pietvakariuose. Priklauso Vliorės apskričiai. 151 314 gyventojai, įskaitant ir pietuose esančią graikų mažumą (2010 m. duomenys). Plotas – 1 609 km². Administracinis centras – Vliorė. Ribojasi su Fierio, Malakasterio, Tepelenės, Girokasterio ir Sarandės apygardomis. Vakaruose apygardos krantus skalauja Adrijos jūra.

## Savivaldybės
Vliorės apygarda sudaryta iš 13-os savivaldybių:
* Armenis
* Bratas
* Himarė
* Kotė
* Novoselė
* Orikumis
* Kendėris
* Selenicė
* Sevasteris
* Šušicė
* Vlahinė
* Vliorė
* Vraništas
Unity (žaidimų variklis)

**Unity** – įvairiaplatformis žaidimų kūrimo įrankis, sukurtas bendrovės „Unity Technologies“. Jį sudaro žaidimų variklis ir integruota kūrimo aplinka (IDE). Pirmą kartą pristatytas 2005 m. Apple konferencijoje „Worldwide Developers Conference“.

Šis įrankis pasižymi didele platformų palaikymo įvairove. Naudojamas internetiniams, kompiuterinių, konsolinių ir mobiliųjų įrenginių žaidimams kurti.

## Savybės
* Aplikacijų programavimo sąsajos: Direct3D (Windows ir Xbox 360); OpenGL (Mac, Windows ir Linux); OpenGL ES (Android ir iOS); ir patentuotos API, skirtos kompiuterinių žaidimų konsolėms.
* Fizikos variklis Nvidia PhysX
* Tekstūrų suspaudimo specifikacija ir rezoliucijos nustatymai kiekvienai palaikomai platformai.
* Bump mapping, reflection mapping, parallax mapping, screen space ambient occlusion (SSAO) ir dinaminių šešėlių (naudojant shadow mappping) palaikymas.
* Žaidimų variklio skriptai parašyti Mono programa.
* C# programavimo kalbos palaikymas.

## Palaikomos platformos
* BlackBerry 10
* Windows Phone 8
* Windows
* OS X
* Linux (daugiausia Ubuntu)
* Android
* iOS
* Unity Web Player (įskaitant Facebook)
* Adobe Flash
* PlayStation 3
* PlayStation 4
* PlayStation Vita
* Xbox 360
* Xbox One
* Wii U
* Wii

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
* Unity skriptų rašymo API
* Unity naudojimosi vadovas
Rešenis

**Rešenis** () – miestelis Albanijoje, Mirditės apygardos administracinis centras. 8 803 gyventojai (2011 m. duomenys). Rešenyje yra mokykla, ligoninė, viešbutis, restoranas, kultūros centras. Geras susisiekimas su Tirana ir Adrijos jūra.

## Istorija
Prieš Antrąjį pasaulinį karą buvo mažas kaimelis. Po administacinių pakeitimų ir kalnakasybos pramonės išaugimo, Rešeniui buvo suteiktas miesto statusas. Po komunizmo žlugimo, daugelis šachtų tapo nebenaudojamos. Daugelis žmonių persikėlė į sostinę ar į kitus miestus. 

## Žymūs žmonės
* Eugent Bushpepa - Albanijos dainininkas ir dainų autorius

## Šaltiniai
Kazimieras Rževuskis

**Kazimieras Rževuskis** (1750 m. – 1820 m. liepos 7 d., Lvovas) – ATR valstybinis veikėjas, Karūnos lauko raštininkas (1774–1792 m.), Karūnos 5-to pėstininkų pulko vadas (1792 m.), Židačiovo, Užeduvsko ir Terebovalsko seniūnas. Žinomas Lenkijos masonas ir Maltos ordino riteris.

## Biografija

Lenkijos magnatų Rževuskių giminės atstovas, herbo „Kšivda“ savininkas. Palenkės ir Podolės vaivados Mykolo Juozapo Rževuskio (1699–1769) jaunesnysis sūnus nuo antros santuokos su Pranciška Cetneryte.

1774–1792 metais Kazimieras Rževuskis užėmė Karūnos lauko raštininko pareigybę. 1776 metais buvo konfederacijos narys vadovaujant seimo maršalkai Adžejui Mokronovskiui. Tais pačiais metais buvo išrinktas pasiuntiniu į seimą nuo Chelmo žemės. Taip pat buvo Židačiovo, Užeduvsko ir Terebovalsko seniūnas. 1782–1784 metais – Rastovios Tarybos narys. 1790 metais gavo generolo-leitenanto laipsnį.

Buvo išrinktas pasiuntiniu (deputatu) nuo Podolės vaivadijos į Ketverių metų seimą (1788–1792), 1792 metais buvo paskirtas Karūnos 5-to pėstininkų pulko vadu. 1817 metais buvo išrinktas Haličo seimo komisaru.

Gyvenimo pabaigoje, 1819 m. balandžio 21 d., gavo Austrijos imperijos grafo titulą.

Šv. Stanislovo (1775) ir Baltojo erelio ordinų kavalierius.

## Šeima
1775 metais vedė Liudviką Pelageją Potockytę (apie 1758–1783), Voluinės ir Kijevo vaivados Pranciškaus Salezijaus Potockio (apie 1720–1772) ir Anos Potockos (m. 1772) dukterį. Vaikai:

* Liudvika Rževuskaitė (m. 1839), grafo Antonijaus Juzefo Lianckoronskio (1761–1830) žmona nuo 1793 metų.

## Nuorodos
Franz Bopp

**Francas Bopas** (*Franz Bopp*, g. 1791 m. rugsėjo 14 d. – m. 1867 m. spalio 23 d.) – Vokietijos kalbininkas, vienas lyginamosios kalbotyros bei indoeuropeistikos pradininkų.
## Biografija

Gimė Maince. Mokėsi licėjuje, kuriame dėstė Karlas Vindšmanas, sudominęs Bopą Rytų kalbomis. Taip pat prisidėjo tuo metu išgarsėję Karlo Šlėgelio orientalistiniai veikalai. Francas Bopas išvyko į Paryžių, studijavo sanskritą, persų, arabų kalbas (1812–1815 m.), 1820 m. tobulinosi Londone. 1821 m. tapo Berlyno universiteto profesoriumi, 1822 m. – Prūsijos mokslo akademijos nariu.

Veikale Apie sanskrito asmenavimo sistemą, lyginamą su graikų, lotynų, persų ir germanų kalbų asmenavimo sistemomis (*Über das Conjugationssystem der Sanskritsprachc in Vergleichung mit jenem der griechischen, lateinischen, persischen und germanischen Sprache*, 1816 m.), įrodinėdamas šių kalbų veiksmažodžio formų bendrą kilmę, ieškodamas jų pirminės struktūros, sukūrė indoeuropiečių kalbų lyginamąją gramatiką. Sanskrito, zendo, armėnų, graikų, lotynų, lietuvių, senųjų slavų, gotų ir vokiečių kalbų lyginamojoje gramatikoje (*Vergleichende Grammatik des Sanskrit, Zend, Armenisch, Griechischen, Lateinischen, Lithauischen, Altslavisch, Gothischen und Deutschen* 6 t. 1833–1852 m. 21856-61) pirmą kartą moksliškai lygino lietuvių kalbos faktus (remdamasis K. G. Milkaus gramatika, Georgo Neselmano žodynu, Biblijos lietuvišku vertimu) su kitų indoeuropiečių kalbų atitikmenimis. Lietuvių kalbos duomenų yra sanskrito ir lotynų kalbos žodyne (*Glossarium sanscritum, in quo omnes radices et i’ocabula itsilatissima explicantur et cum vocahiilis graecis, latinis, germanicis, lithuanicis, slavicis, celticis comparantur*, 1830 m.). Studijoje Apie senovės prūsų kalbos giminystės santykius (*Über die Sprache der alten Preussen in ihrem verwandtschafichen Beziehungen*, 1853 m.) pirmą kartą iškėlė mintį apie baltų ir slavų kalbų artimus ryšius su indoiranėnais, pabrėžė baltų kalbų archajiškumą. Pirmasis įrodė albanų kalbos atskirybę nuo kitų indoeuropiečių kalbų šakų.

## Šaltiniai
Agripina Vyresnioji

**Vipsanija Agripina** (; 14 m. pr. m. e. – 33 m. spalio 17 d.) – žymi Romos imperatorių Julijų–Klaudijų dinastijos atstovė, Augusto anūkė, Kaligulos motina, Nerono senelė.

Germaniko žmona. Lydėjo jį Germanijos kampanijose. 29 m. ištremta į Pandaterijos salą. Atkakliai priešinosi, badavo. Jai nusimarinus, Tiberijus visaip juodino jos atminimą, privertė Senatą jos gimimo dieną įrašyti į nelaimingų dienų sąrašą.

Laikoma idealios motinos ir žmonos pavyzdžiu ir visiška priešingybe savo dukrai Agripinai Jaunesniajai, Nerono motinai.

## Kilmė
Mirditės apygarda

**Mirditės apygarda** () – viena iš 36-ių Albanijos apygardų, esanti šalies šiaurėje. Priklauso Ležės apskričiai. 26 668 gyventojai (2010 m. duomenys). Plotas – 867 km². Administracinis centras – Rešenis. Ribojasi su Pukės, Kukesio, Diberio, Mačio, Kurbinio ir Ležės apygardomis.

## Savivaldybės
Mirditės apygarda sudaryta iš 7-ių savivaldybių:

* Fanis
* Kačinaris
* Kthelė
* Orošis
* Rešenis
* Rubikis
* Selitė
Asko Parpola

**Asko Parpola** (g. 1941 m. liepos 12 d.) – Suomijos indologas ir senovės Pietų Azijos tyrinėtojas, Helsinkio universiteto Pietų Azijos studijų profesorius emeritas.

Pagrindinės Asko Parpolos tyrimų sritys yra Indo slėnio civilizacija, jos numanomas raštas (teigia šio rašto egzistavimą ir oponuoja kitam žymiam indologui M. Viceliui), vedizmas (ypač Samavedos tradicija, mimansos mokymas), Pietų Indijos tautų istorija, religija, kalbos, Pietų Azijos priešistorė (arijų migracijos).

2010 m. pasaulio klasikinės tamilų kalbos konferencijoje apdovanotas Kalaignar M. Karunanidhi apdovanojimu.

Brolis Simo Parpola – asirologas.

## Bibliografija
* *The Srautasutras of Lātyāyana and Drāhyāyana and their commentaries* (1968 m.)
* *A concordance to the Indus inscriptions, (Materials for the study of the Indus script)* (su Seppo Koskenniemi, 1973 m.)
* *South Asian religion and society* (1986 m.)
* *Corpus of Indus seals and inscriptions* (1987 m.)
* *Deciphering the Indus Script: Methods and Select Interpretations* (2007 m.)
* * The Roots of Hinduism: The Early Aryans and the Indus Civilization* (2015 m.)