open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Graumano kinų teatras

**Graumano kinų tetras** (, dėl pavadinimo teisių pavadintas *TCL Chinese Theatre*) – kino teatro rūmai istorinėje Holivudo šlovės alėjoje Holivudo bulvare 6925 Holivude, Los Andžele, Kalifornijoje, JAV.

Pradžioje Kinų teatras ėmė veikti po 1922 m. atidaryto gretimo Graumano egiptiečių teatro sėkmės. Abu pastatai yra egzotinio atgimimo architektūros pavyzdžiai. Kaip verslo patrneris, Sidas Graumanas rūpinosi teatro statybomis, kurios nuo 1926 m. sausio truko 18 mėnesių, ir teatras buvo atidarytas 1927 m. gegužės 18 d. čia surengus Sesilio B. Demilio operos „Karalių karalius“ premjerą. Nuo tol čia įvyko daug premjerų, tarp jų 1977 m. Džordžo Lukaso filmas „Žvaigždžių karai“, be to, Graumano kinų teatre buvo rengiamos gimtadienių šventės, įmonių vakaronės ir trys „Oskarų“ ceremonijos. Be kita ko, teatras įžymus priekiniame kieme pastatytais betoniniais blokais, ant kurių nuo XX a. 3-iojo dešimtmečio iki šių dienų palikti populiarių kino filmų asmenybių parašai, pėdų ir rankų įspaudai.

Pradžioje pavadintas Graumano kinų teatru, 1973 m. jis buvo pervadintas į Mano kinų teatrą (); šis pavadinimas vartotas iki 2001 m., po to grąžintas pirminis pavadinimas. 2013 m. sausio 11 d. Kinijos elektronikos gamintojas „TCL Corporation“ įsigijo objekto pavadinimo teises.

2013 m. Kinų teatras, bendradarbiaudamas su IMAX korporacija, pastatą pertvarkė į pagal individualų užsakymą suprojektuotą IMAX kino teatrą. Atnaujintame teatre telpa 932 žmonės, jame pastatytas vienas didžiausių Šiaurės Amerikoje ekranų.

## Išnašos
Kurylavičai

**Kurylavičai** (, ) – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, 26 km į pietryčius nuo Mastų. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Slanimo apskrities Kurylavičų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Senkaimis (Zelva)

**Senkaimis** (, ) – kaimas vakarų Baltarusijoje, 10 km į šiaurės rytus nuo Zietelos.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas Slanimo apskrities Čamiarų valsčiuje, vėliau buvo Senkaimio valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Senkaimio valsčius

**Senkaimio valsčius** gali reikšti:

## Baltarusija
* Senkaimio valsčius Gardino gubernijos Slanimo apskrityje;
* Senkaimio valsčius Minsko gubernijos Minsko apskrityje;
* Mogiliavo gubernijoje:
** Senkaimio valsčius Mstislavlio apskrityje,
** Staraselės valsčius Oršos apskrityje.
Šylavičai

**Šylavičais** vadinamos Baltarusijos gyvenvietės:

* Gardino srityje:
** Didieji Šylavičai, agromiestelis Slanimo rajone,
** Šylavičai, agromiestelis Valkavisko rajone;
* Minsko rajone:
** Šylavičai, agromiestelis Vileikos rajone.
Pacauščyna

**Pacauščyna** (, ) – kaimas vakarų Baltarusijoje, 11 km į vakarus nuo Zietelos.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Slanimo apskrities Pacauščynos valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Šylavičų valsčius

**Šylavičų valsčius** yra buvęs Gardino gubernijoje:

* Slanimo apskrityje,
* Valkavisko apskrityje.
Miževičai

**Mižèvičai**  (, ) – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, 24 km į pietvakarius nuo Slanimo. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Slanimo apskrities Miževičų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Foundational Model of Anatomy

**Pagrindinis anatomijos modelis** (angl. *Foundational Model of Anatomy Ontology, FMA*) – suskaitmenintas biomedicininis duomenynas, skirtas fenotipinei informacijai apie žmogaus anatomiją klasifikuoti. FMA žmogaus kūno dalis žymi atitinkamais kodais, kurie naudojami ir kompiuterinėse sistemose. FMA kuria ir prižiūri Vašingtono universiteto Struktūrinės informatikos grupė. FMA ontologija apima apie 75 000 klasių bei 120 000 terminų. 

## Išnašos
Didieji Šylavičai

**Didíeji Šýlavičai**  (, ) – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, 7 km į pietryčius nuo Slanimo.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Slanimo apskrities Šylavičų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Šylavičai (Valkaviskas)

**Šylavičai** (, ) – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, 20 km į vakarus nuo Valkavisko. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Valkavisko apskrities Šylavičų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Hičycai

**Hičycai** (, ) – kaimas vakarų Baltarusijoje, 10 km į pietryčius nuo Ivacevičų. Yra biblioteka, parduotuvė.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Slanimo apskrities Hičycų valsčiaus centras. 

## Šaltiniai
Borkai (Ivacevičai)

**Borkai** (, ) – kaimas vakarų Baltarusijoje, 10 km į šiaurės rytus nuo Ivacevičų.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Slanimo apskrities Borkų valsčiaus centras.  

## Šaltiniai
Borkų valsčius (reikšmės)

**Borkų valsčius** gali reikšti:

* Borkų valsčius Gardino gubernijos Slanimo apskrityje,
* Borkų valsčius Kališo gubernijos Lenčycos apskrityje,
* Borkų valsčius Liublino vaivadijos Palenkės Radzino apskrityje,
* Borkų-Hičycų valsčius Naugarduko vaivadijos Slanimo apskrityje,
* Borkų valsčius Voluinės gubernijos Kremeneco apskrityje,
* Didžiujų Borkų valsčius.
Dzeviatkavičai

**Dzeviatkavičais** vadinami Baltarusijos kaimai Gardino srities Slanimo rajone:

* Novadzeviatkavičai,
* Staradzeviatkavičai.
Novadzeviatkavičai

**Novadzeviãtkavičai**  (, ) – agromiestelis pietvakarių Baltarusijoje, 29 km į pietvakarius nuo Slanimo. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas Slanimo apskrities Marynės valsčiuje.

## Šaltiniai
Staradzeviatkavičai

**Stardzeviatkavičai** (, ) – kaimas pietvakarių Baltarusijoje, 5 km į šiaurę nuo Novadzeviatkavičų.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas Slanimo apskrities Marynės valsčiuje.

## Šaltiniai
Valkavisko apskritis (1795–1921)

**Valkavisko apskritis** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje Baltarusijoje. Centras – Valkaviskas.

## Istorija

Apskritis įkurta 1795 m. po III ATR padalijimo. 1897 m. joje buvo 148,7 tūkst. gyventojų. Po I pasaulinio karo perėjo Lenkijos žinion.

## Administracinis suskirstymas

1913 m. apskrityje buvo .

## Šaltiniai

* 
* Radzima.net:
** Apskrities informacija 1870 m.
** Apskrities informacija 1909 m.
** Apskrities valsčiai 1870 m.
** Apskrities valsčiai 1909 m.
Diamonds Are a Girl’s Best Friend

**Diamonds Are a Girl’s Best Friend** (*Deimantai – geriausi merginos draugai*) – daina, kurią 1949 m. Brodvėjaus miuzikle „Džentelmenai renkasi blondines“ pirmą kartą atliko Kerolė Čening. Daina užėmė 12-ą vietą Amerikos kino instituto 100-o geriausių Amerikos kino dainų per 100-ą metų sąraše, sudarytame Amerikos kino instituto šimtmečiui paminėti.

Daina žinomiausia dėl 1953 m. Merlinos Monro atlikimo to paties, kaip ir miuziklas, pavadinimo filme. Didžiąją dainos dalį filme Monro dainavo pati, išskyrus keletą frazių, kurias atliko Marnė Nikson. Šios versijos dainą vėliau atliko Madona, Kailė Minog, Džerė Halivel, Ana Nikolė Smit ir kitos dainininkės.

2001 m. daina buvo atlikta filme „Mulenružas!“ („Moulin Rouge!“), dainos versija jame pavadinta „Žėrintys deimantai“ („Sparkling Diamonds“) ir ji truputį skiriasi nuo originalo tiek žodžiais, tiek melodija.

2010 m. miuzikle „Burleska“ dainą atliko Kristina Agilera. 2012 m. dainą pagal fonogramą seriale „Liežuvautoja“ (5-as sezonas, 13-a serija) sudainavo personažas Serena van der Vudsen, vaidinama Bleikės Laivli.

## Nuorodos
* Merlina Monro 1953 m. filme „Džentelmenai renkasi blondines“ dainuoja „Deimantai – geriausi merginos draugai“ (YouTube kanalas, anglų k.)
* Dainos žodžiai (anglų k.)

## Išnašos
Medical Subject Headings

**Medicininių temų žodynas** (angl. *Medical Subject Headings, MeSH*) – išsamus medicininis žodynas, skirtas akademinių straipsnių ir gamtos mokslo knygų indeksavimui. Jį pildo Jungtinių Valstijų nacionalinė medicinos biblioteka (angl. *United States National Library of Medicine, NLM*). Žodyno pagrindu veikia „MEDLINE“ ir „PubMed“ duomenynai.

Medicininių temų žodynas buvo sukurtas XX a. 7 deš. remiantis savu Nacionalinės medicinos bibliotekos indeksavimo katalogu ir temų rinkiniu. Kasmetinės MeSH spausdintinės versijos publikacijos nutrauktos 2007 m., šiandien žodynas pasiekiamas tik internetu. Nors MeSH originaliai leidžiamas anglų kalba, jis yra išverstas į daugelį kitų užsienio kalbų.

## Nuorodos

* Medical Subject Heading Home 
* MeSH database tutorials
Aragvio kunigaikštystė

**Aragvio kunigaikštystė** () – istorinė vasalinė valstybė dabartinės Gruzijos teritorijoje. Aragvio valdovai kontroliavo strategiškai svarbų kelią į Šiaurės Kaukazą, vėliau tapusį Gruzijos karo keliu, taip pat derlingus Bazaleti regionus.

## Istorija

Pirmieji žinomi Aragvio valdovai buvo iš Šaburidzių giminės, valdžiusios XIII a. Vėliau kunigaikščių sostą perėmė Tumanidzių šeima, o XVI amžiuje – alanų Sidamonių () šeima. Paskutinis klanas atėjo į valdžią po 1569 m., kai nežinomas bajoras iš Sidamonių klano, padedamas Ksanio kunigaikščių, išžudė Tumanidzių šeimą ir užgrobė jų nuosavybę. Laikui bėgant, Aragvio valda tapo paveldima, o Aragvio kunigaikščiai buvo prilyginami tavadiams – Gruzijos kunigaikščių šeimoms.

Aragvio kunigaikščiai turėjo rezidencijas Dušetyje ir Sionyje, pagrindinė tvirtovė – Ananuris. Bodornos kaime buvo šeimos kapas ir bažnyčia. Jų valdos driekėsi nuo pagrindinio Didžiojo Kaukazo kalnagūbrio šiaurėje iki kairiojo Kuros kranto pietuose ir nuo Liachvės upės vakaruose iki Alevi ir Gremi kalnų rytuose. 

XVII amžiuje Nugzaras, Zurabas ir Zaalas, tuometiniai Aragvio valdovai, nuolatos kariavo prieš Kartli karalystę, siekdami įgyti didesnę nepriklausomybę nuo karališkosios valdžios, bei norėdami užkariauti laisvas kalnų bendruomenes Pšavijoje, Chevsuretijoje ir Erco-Tianetyje.

1743 m. kilo maištas tarp kunigaikštystės gyventojų: nužudę kunigaikštį Bežaną, pasikvietė Kartli karalių Teimurazą II, kuris prijungė Aragvio kunigaikštystę ​​prie savo karalystės ir paskyrė anūką Vachtangą kunigaikščiu. Likusiems Sidamoni klano nariams, vėliau Teimurazo II sūnui Herekliui II, buvo suteikta nedidelė nuosavybė Kachetijoje. Vachtangas mirė 1756 m., vėliau valdė jo broliai – iš pradžių Levanas (mirė 1781 m.), o paskui Almaschanas, kuris vėliau buvo ištremtas į Sankt Peterburgą, kai Gruzijos karalystė 1801 m. buvo aneksuota ir tapo Rusijos imperijos dalimi.

Vėlesniais metais Aragvio kunigaikščių palikuonys bandė susigrąžinti titulus ir šeimos valdas Aragvio slėnyje, tačiau 1828 m. Rusijos imperijos Senatas pripažino jų pretenzijas nepagrįstomis.

## Išnašos

## Literatūra
* Джамбурия, Грузинская Советская Энциклопедия. — Т. 1. — Тб., 1975. — С. 532.
Busiažas

**Busiažas** (, ) – kaimas pietvakarių Baltarusijoje, 7 km į šiaurę nuo Kosavos.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas ir palivarkas, Slanimo apskrities Busiažo valsčiaus centras, vėliau perėjęs Kosavos valsčiui.

## Šaltiniai
Valkavisko apskritis

**Valkavisko apskritis** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Abiejų Tautų Respublikoje, Rusijos Imperijoje ir Lenkijos Respublikoje. Centras – Valkaviskas. Apskričiai priklausė dabartinės Baltarusijos žemės.
Valkavisko apskritis (1507–1795)

**Valkavisko apskritis** () – LDK Naugarduko vaivadijos administracinis-teritorinis vienetas, gyvavęs 1565–1795 m. dabartinės Baltarusijos pietvakariuose. Centras – Valkaviskas.

## Istorija

Apskritis įkurta 1507 m., reformų metu 1565–1566 m. įgijo pastovias ribas. Po III ATR padalijimo atiteko Rusijos imperijai.

## Administracinis suskirstymas

Apskrities sudarymo metu ją sudarė Slanimo, Moučiadžio, Zietelos ir Sakalavičių seniūnijos. Didžiausios apskrities gyvenvietės – Slanimas, Ružanai, Liskovas, Zietela.

## Nuorodos
*
Aziarnica

**Aziarnica** (, ) – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, 18 km į vakarus nuo Slanimo. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo miestelis Slanimo apskrityje, Aziarnicos valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Sakalova

**Sakalova** gali reikšti:

## Baltarusija
* Bresto sritis:
** Sakalova, agromiestelis Biarozos rajone;
* Gardino sritis:
** Sakalova, kaimas Slanimo rajone.
Sakalova (Slanimas)

**Sakalova** (, ) – kaimas vakarų Baltarusijoje, 9 km į pietvakarius nuo Slanimo.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Slanimo apskrities Čamiarų valsčiaus centras. 

## Šaltiniai
Sakalova (Biaroza)

**Sakalova** (, ) – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, 10 km į rytus nuo Biarozos. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas Slanimo apskrities Peskų valsčiuje. 

## Šaltiniai
Nakriškės

**Nakriškės** (, ) – kaimas vakarų Baltarusijoje, 13 km į vakarus nuo Zietelos.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas ir palivarkas, Slanimo apskrities Pacauščynos valsčiaus centras. 

## Šaltiniai
Piatralevičai

**Piatralevičais** vadinamos gretimi kaimai Baltarusijoje, Gardino srities Slanimo rajone:

* Piatralevičai I pietvakariuose,
* Piatralevičai II šiaurės rytuose.
Piatralevičai I

**Piatralevičai I** (, ) – kaimas vakarų Baltarusijoje, 3 km į šiaurės rytus nuo Slanimo.

## Istorija

XIX a. Piatralevičuose buvo Slanimo apskrities 2-ojo valsčių regiono administracija.

## Šaltiniai
Padmoša

**Padmoša** vadinami Baltarusijos kaimai:

* Gardino sritis:
** Slanimo rajone;
* Vitebsko sritis:
** Čašnikų rajone.
Padmoša (Slanimas)

**Padmoša** (, ) – kaimas vakarų Baltarusijoje, 18 km į pietvakarius nuo Slanimo.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas Slanimo apskrities Žyrovičų valsčiuje. 

## Šaltiniai
Liubiščycai

**Liubi̇̀ščycai** (, ) – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, 7 km į šiaurės rytus nuo Ivacevičų.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Slanimo apskrities Liubiščycų valsčiaus centras. Vėliau minimi 3 kaimai Borkų valsčiuje. 

## Šaltiniai
Kazlouščynos valsčius

**Kazlouščynos valsčius** yra buvęs:

* Gardino gubernijos Slanimo apskrityje;
* Vilniaus vaivadijos Pastovių apskrityje.
Doubnevičai

**Doubnevičai** (, ) – kaimas vakarų Baltarusijoje, 1 km į pietryčius nuo Kazlouščynos.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas ir viensėdis Slanimo apskrities Kazlouščynos valsčiuje.

## Šaltiniai
Halynka (Zelva)

**Halynka** (, ) – kaimas vakarų Baltarusijoje, 18 km į šiaurės rytus nuo Zelvos. Apylinkės centras. Stovi Šv. Jurgio cerkvė, veikia vidurinė mokykla, biblioteka, ambulatorija, vaistinė, ryšių skyrius, išlikęs XIX a. vandens malūnas.

## Istorija

Minima nuo XVI a. Lydos apskrityje. XIX a. buvo iždo miestelis Slanimo apskrityje. 1921 m. atiteko Lenkijai, priklausė Senkaimio valsčiui. Vėliau pavadinta kaip ***Senoji Halynka***, bet 2010 m. sugrąžintas ***Halynkos*** vardas. 2012 m. pastatyta Šv. Jurgio cerkvė.

## Šaltiniai
Jovaras (Zietela)

**Jovaras** (, ) – kaimas vakarų Baltarusijoje, 10 km į pietus nuo Vezaučiaus.

## Istorija

1624 m. priklausė Sapiegoms. XIX a. buvo kaimas ir Tiškevičių dvaras Slanimo apskrities Ragatnos valsčiuje.
1940–1954 m. buvo apylinkės centras.

## Šaltiniai
Jundzilai

**Jundzilai** (, ) – kaimas vakarų Baltarusijoje, 15 km į rytus nuo Ružanų.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas ir dvaras Slanimo apskrities Ružanų valsčiuje. Kurį laiką minimas ir Jundzilų valsčius.

## Šaltiniai
Zdzitava

**Zdzitava** (, ) – kaimas pietvakarių Baltarusijoje, 25 km į pietryčius nuo Biarozos.

## Istorija

XIX a. buvo miestelis Slanimo apskrities Peskų valsčiuje.

## Šaltiniai
Randzilauščyna

**Randzilauščyna** (, ) – kaimas vakarų Baltarusijoje, 4 km į pietryčius nuo Kazlouščynos. Stovi Šv. Jėzaus Širdies bažnyčia.

## Istorija

XIX a. buvo dvaras Slanimo apskrities Kazlouščynos valsčiuje. Kurį laiką gyvavo ir Randzilauščynos valsčius.

## Šaltiniai
Mirnaja

**Mirnaja** vadinamos gyvenvietės:

## Baltarusija
* Gardino sritis:
** Slanimo rajone.

## Rusija
* Užbaikalės krašte.
Jahneščycai

**Jahneščycai** (, ) – kaimas vakarų Baltarusijoje, 17 km į šiaurės vakarus nuo Slanimo.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas ir dvaras Slanimo apskrities Kastrovičų valsčiuje.

## Šaltiniai
Mirnaja (Slanimas)

**Mirnaja** (, ) – kaimas vakarų Baltarusijoje, 1 km į šiaurės rytus nuo Novadzeviatkavičų.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Slanimo apskrities Marynės valsčiaus centras. Iki 1964 m. vadinosi ***Trybuškės*** ().

## Šaltiniai
Kascianiai

**Kascianiai** (, ) – kaimas pietvakarių Baltarusijoje, 3 km į pietvakarius nuo Čamiarų.

## Istorija

XIX a. minimas kaimas Slanimo apskrities Čamiarų valsčiuje.

## Šaltiniai
Siankouščyna

**Siankouščyna** (, ) – kaimas pietvakarių Baltarusijoje, 15 km į šiaurės vakarus nuo Slanimo.

## Istorija

Minima nuo 1669 m. Slanimo apskrityje. XX a. tarpukariu buvo Kastrovičų valsčiaus centras. 1940–1954 m. – apylinkės centras.

## Šaltiniai
Peskų valsčius

**Peskų valsčius** yra buvęs:

## Baltarusija
* Gardino gubernija:
** Slanimo apskrityje,
** Valkavisko apskrityje.

## Lenkija
* Didžiosios Lenkijos vaivadija:
** Gostynio apskrityje,
* Liublino vaivadija:
** Svidnicos apskrityje.
Bycenio valsčius

**Bycenio valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Bycenis.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai. 1929 m. balandžio 1 d. prijungtos dalys Šylavičų valsčiaus ir Žyrovičų valsčiaus.

|-
| 1877 m. || || 5621 || 555 kiemai  || 13 seniūnijų || 21
|}

## Šaltiniai

* Valsčiaus gyvenvietės (Radzima.net)
Ivacevičų valsčius

**Ivacevičų valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Ivacevičai.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1931 m. gruodžio 11 d. vietoje Borkų-Hičycų valsčiaus.

## Šaltiniai
The Jack Benny Program

**The Jack Benny Program** (*Džeko Benio programa*) – populiaraus amerikiečių komiko Džeko Benio radijo ir televizijos šou. Programa buvo leidžiama daugiau kaip 30 metų. Ji laikoma vienu žymiausių XX a. amerikiečių komedinių darbų. Pagrindinį vaidmenį atlikdavo Džekas Benis, visą savo karjerą radijuje ir televizijoje vaidinęs tik save, karikatūriškai vaizduojamą kaip nevykusį muzikantą ir šykštuolį, iš kurio juokiamasi. Programos prodiuseris Hiliardas Marksas buvo Dž. Benio žmonos Merės Livingston (*Mary Livingstone*) brolis.

Džekas Benis radijo laidos vedėju pradėjo dirbti 1932 m., jo šou pavadinimas ne kartą keitėsi, radijuje šou transliuotas nuo 1932 m. gegužės 2 d. iki 1955 m. gegužės 22 d. Televizijoje „The Jack Benny Program“ pradėta rodyti nuo 1950 m. spalio 28 d. ir ėjo iki 1965 m. balandžio 16 d. 1950–1964 m. šou rodytas per CBS, 1964–1965 m. – per NBC televiziją.

Tiek televizijoje, tiek radijuje „The Jack Benny Program“ pagrindiniai veikėjai vaidindavo savo pačių versijas. Šou dažnai „pralauždavo“ įsivaizduojamą sieną tarp veikėjų ir žiūrovų, veikėjai bendraudavo su publika ir komentuodavo šou bei jo reklamas.

1953 m. televizijoje, dalyvaudami „The Jack Benny Program“, debiutavo aktoriai Merlin Monro ir Hamfris Bogartas.

## Išnašos

## Nuorodos
* „The Jack Benny Program“ TV serijų sąrašas
* Merlin Monro atlieka savo vaidmenį „The Jack Benny Program“ (1953) (YouTube kanalas)
Baltoji Rusia

**Baltoji Rusia** (, , , ) – istorinis Rusios geografinis dalinys dabartinės Rusijos, Baltarusijos ir Ukrainos teritorijose. Be Baltosios Rusios, egzistuoja ir kiti Rusios geografiniai dalinimai: Juodoji Rusia, Raudonoji Rusia, Mažoji Rusia, Didžioji Rusia. Skirtingais istoriniais laikotarpiais (vėlyvaisiais viduramžiais ir naujaisiais amžiais) šis terminas turėjo keletą skirtingų reikšmių. Manoma, kad iš pradžių Baltajai Rusiai priklausė tos žemės, kurios nebuvo pavaldžios nei Aukso ordai, nei Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

## Šaltiniai
Čamiarų valsčius

**Čamiarų valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Čamiarai, vėliau – Sakalova, Kameny Mostas, Kascianiai.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Apie 1870–1875 m. prijungtas Aziarnicos valsčius (ar jo dalis). Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai. 1927 m. spalio 1 d. prijungta dalis Miževičų valsčiaus. 1929 m. balandžio 1 d. dalis teritorijos prijungta prie Kastrovičų valsčiaus ir Šylavičų valsčiaus bei apsikeista teritorijomis su Žyrovičų valsčiumi.

|-
| 1877 m. || || 4451 || 432 kiemai  || 12 seniūnijų || 28
|}

## Šaltiniai

* Valsčiaus gyvenvietės (Radzima.net)
Jamična

**Jamična** (, ) – kaimas pietvakarių Baltarusijoje, 10 km į šiaurę nuo Dabromyslės.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas ir viensėdis Slanimo apskrities Dabromyslės valsčiuje.

## Šaltiniai
Derevnos valsčius (Slanimas)

**Derevnos valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Derevna.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai. 1929 m. balandžio 1 d. dalis valsčiaus perduota Šylavičų valsčiui.

|-
| 1877 m. || || 4680 || 373 kiemai  || 12 seniūnijų || 32
|}

## Šaltiniai

* Valsčiaus gyvenvietės (Radzima.net)
Kurylavičų valsčius

**Kurylavičų valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Kurylavičai.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Apie 1870 m. buvo keleriems metams panaikintas, bet 1875–1877 m. atkurtas. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai. 1929 m. balandžio 1 d. prijungta dalis Kazlouščynos valsčiaus, o dalis Kurylavičų valsčiaus perduota Dziarečyno valsčiui.

|-
| 1877 m. || || 5453 || 723 kiemai  || 8 seniūnijos || 31
|}

## Šaltiniai

* Valsčiaus gyvenvietės (Radzima.net)
Dzeviatkavičų valsčius

**Dzeviatkavičų valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Novadzeviatkavičai, vėliau – Trybuškės.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1926 m. vasario 17 d. vietoje buvusio Marynės valsčiaus. 1929 m. balandžio 1 d. prijungta dalis Žyrovičų valsčiaus, o dalis Dzeviatkavičų valsčiaus perduota Miževičų valsčiui.

## Šaltiniai
Marynės valsčius

**Marynės valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Marynė, vėliau – Novadzeviatkavičai, Trybuškės.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai, 1926 m. vasario 17 d. reformuotas į Dzeviatkavičų valsčių.

|-
| 1877 m. || || 4248 || 404 kiemai  || 10 seniūnijų || 30
|}

## Šaltiniai
Pacauščynos valsčius

**Pacauščynos valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Pacauščyna, vėliau – Nakriškės.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai. 1926 m. sausio 22 d. valsčius panaikintas, jo teritorija perduota Bielyčios valsčiui, Kazlouščynos valsčiui ir Zietelos valsčiui.

|-
| 1877 m. || || 4858 || 582 kiemai  || 13 seniūnijų || 35
|}

## Šaltiniai

* Valsčiaus gyvenvietės (Radzima.net)
Ružanų valsčius

**Ružanų valsčius** (, , apie 1870 m. ***Jundzilų valsčius***, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Ružanai, kurį laiką – Jundzilai.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai.

|-
| 1877 m. || || 8649 || 764 kiemai  || 15 seniūnijų || 31
|}

## Šaltiniai

* Valsčiaus gyvenvietės (Radzima.net)
Hičycų valsčius

**Hičycų valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Hičycai, kurį laiką – Nikai ir Červenė.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo prijungtas prie Borkų-Hičycų valsčiaus.

|-
| 1877 m. || || 2711 || 340 kiemų  || 13 seniūnijų || 13
|}

## Šaltiniai

* Valsčiaus gyvenvietės (Radzima.net)
Žyrovičų valsčius

**Žyrovičų valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Žyrovičai, kurį laiką – Padmoša.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai. 1929 m. balandžio 1 d. dalis teritorijos prijungta prie Bycenio valsčiaus ir Dzeviatkavičų valsčiaus bei apsikeista teritorijomis su Čamiarų valsčiumi.

|-
| 1877 m. || || 3528 || 360 kiemų  || 5 seniūnijos || 17
|}

## Šaltiniai
Aziarnicos valsčius

**Aziarnicos valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Aziarnica.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Apie 1870–1875 m. panaikintas, jo teritorija (ar dalis) prijungta prie Čamiarų valsčiaus.

## Šaltiniai

* Valsčiaus gyvenvietės (Radzima.net)
Serika

**Serika** () – senovės graikų vadinta šalis Rytų Azijoje, kur gyvenusi tauta vadinta seriais ().

Pasak Ptolemėjaus, vakaruose ji ribojosi su Skitija ir tęsėsi su Imeono kalnų (Pamyro-Hindukušo), šiaurės rytuose ribojosi su nežinomais kraštais, rytuose su Kinija, pietuose su Indija. Tuo tarpu Plinijus Vyresnysis teigia Seriką besitęsus rytuose iki jūros, bei mini Serikos vandenyną. Už šiuos autorius dar anksčiau serius mini Ktesijus (V a. pr. m. e.). Pomponijaus Melos pasakojimu, seriai gyvenę tarp Indijos ir Skitijos ir pagarsėję kaip prekijai. Jų žemių šiaurėje stūkso rytiniai Anibio (*Annibi*) ir Auksakijų (*Auxacii*) (=Altajaus) kalnų pakraščiai. Jų žemių viduje iškilę Asmirėjų (*Montes Asmiraei*) kalnai, o arčiau pietinių sienų – Kasijų kalnai (*Casii Montes*) bei Taguro (*Thagurus*) kalnai, kurie tęsiasi iki Bautisijaus (*Bautisus*) upės. Toliau į rytus stūkso Otorokoro (*Ottorocorras*) masyvas – toliausiai rytuose esanti Emodžio (*Emodi*) kalnų dalis, kurią Ptolemėjus vadina Serikos kalnais. Autoriai mini keletą Serikos upių, kurias identifikuoti sudėtinga.

Pasak Amiano Marcelino Serikos klimatas geras ir palankus, ten gausu galvijų, medžių ir visokių vaisių. Tačiau Serika visų labiausiai garsėjanti savo šilku. Teigiama, kad nuo šilko ir kilęs Serikos pavadinimas. Taip pat Serikoje kasami visokie brangakmeniai, geležis, gaminami kailiai. Pasak Pausanijaus – seriai atsiradę sumišus indams ir skitams. Plinijus rašo, kad seriai neįprastai aukšti, mėlynų akių, raudonų plaukų ir šiurkštaus balso, neserga ir yra labai ilgaamžiai. Pasak Amiano, miestų Serikoje nedaug, bet jie turtingi ir dideli (Ptolemėjus tarp jų išvardina Serą, Isedoną, Troaną ir kt.).

Ptolemėjus išvardina tokias serių gentis: anibiai (*Annibi*), zizigai (*Zizyges*), damniai (*Damnae*), pialiai (*Pialae*), eichardai (*Oechardae*), garenajai (*Garenaei*), nabanai)*Nabannae*), isedonai (*Issedones*), toraniai (*Throani*), asparakai (*Asparacae*), etaguriai (*Ethaguri*), batajai (*Batae*), otorokorai (*Ottorocorrae*).

II a. krikščionių autorius Origenas mini, kad seriai, kaip skitai ir Libijos klajokliai nesimeldžia jokiam dievui. Tai, matyt, reiškia, kad jų religija buvusi šamanistinė, jai nereikėję šventyklų ir atvaizdų.

Dabartinių autorių Serika siejama su Tarimo baseino tautomis. Šiame krašte savo karalystes turėjo indoeuropiečiai tocharai, kinų vadinti juežiais (pagrindinė jų valstybė buvo Loulanas).

## Šaltiniai
Tamošaičių ąžuolas

**Tamošaičių ąžuolas** – saugomas išskirtinis ąžuolas, augantis Tauragės rajono savivaldybėje, Mažonų seniūnijoje, Tamošaičių kaimo senosiose kapinėse, Kernušupio dešiniajame krante, Pagramančio regioniniame parke, apie 1 km į pietryčius nuo Balskų užtvankos. Kaimo laukų kryžkelėse pastatytos kelio nuorodos.

Šis ąžuolas pažymėtas Pagramančio RP informaciniu stendu (neaišku, kada pastatytu). Jame įrašyta, jog tai vienas iš dviejų Tamošaičiuose augančių įspūdingų ąžuolų. Būtent šis kapinių ąžuolas laikomas „tikruoju“, jis visiškais sveikas. Medžio aukštis – 23 m, kamieno apimtis – 4,3 m. Netoliese, atvirame lauke (300 m į šiaurę, priešais apleistą sodybą), auga storesnis ąžuolas. Pateikiama informacija, jog medžio kamieno apimtis – 5,8 m, pažymima jo prasta būklė – viduje susiformavusi nemaža drevė, kamiene nemažai žaizdų.
;Kapinių ąžuolo nuotraukos

Tamošaičių kapinių ąžuolas. Informacija.JPG|Regioninio parko informacinė lenta senosiose kapinėse
Tamošaičių sen. kapinės, ąžuolas.JPG|Nykstantis senųjų kapinių kryžius netoli ąžuolo
Tamošaičių kapinių ąžuolas.JPG|Kapinių ąžuolas auga ant Kernušupio šlaito krašto
Tamošaičių kapinių ąžuolas, kamienas.JPG|Tvirtai atrodantis ąžuolo kamienas (nuo upelio pusės)


Apie Tamošaičių laukuose stūksantį ąžuolą 2017 m. duomenų pateikė Valstybinė miškų tarnyba: 
* Koordinatės – 55°21'48.4"N 22°09'48.9"E
* Vietos aukštis virš jūros lygio – 66 m
* Medžio aukštis – 15,5 m
* Kamieno aukštis (iki šakų) – 4 m
* Kamieno apimtis (1,3 m aukštyje) – 6,15 m	
* Lajos plotis – 12 m
Nurodoma, kad ties ąžuolu nėra informacinio ženklo, jis neįrašytas jokiuose registruose. Ąžuolo būklė apibūdinama kaip kritiška. Kamienas tuščiaviduris. Vakarų pusėje lūžusi dalis medžio. Pučiant vėjui girdisi „braškėjimas“. Dalis medžio lajos dar gyvybinga ir tanki.
;Laukų ąžuolo nuotraukos

2022. Tamošaičių ąžuolas 2.JPG|Žaliuoti pasirengęs ąžuolas, 2022 m.
2022. Tamošaičių ąžuolas.JPG|Atvirame lauke stovintis medis drevėtu kamienu
Tamošaičiai, laukas, ąžuolas.JPG|Ąžuolas dirbamų laukų apsuptyje
TamošaičiųĄžuolas.JPG|Ąžuolas aplaužytomis šakomis, 2008 m.


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Botaniniai objektai. Tamošaičių ąžuolas *pamatyklietuvoje.lt*
* Pabėkite iš miesto: Tauragės kraštas pakerės gamtos perliukais *lrytas.lt*
Vilius Semeška

**Vilius Semeška** (g. 1972 m. gegužės 2 d. Druskininkuose) – Lietuvos verslininkas, valdybos narys UAB Lithuania Defense Services.

## Biografija
1998 m. baigė Vilniaus ekonomikos mokyklą, 2012 m. – Vilniaus universitetą.

1991–1992 m. Susisiekimo ministerijos Protokolinio skyriaus inspektorius. 1993–1997 m. HPP Profile GmbH/Inter Primo Group atstovas. 1997–2000 m. UAB „Gretsch-Unitas Baltic“ direktorius ir valdybos narys. 2001–2002 m. UAB „Mano nardymo centras“ direktorius. 2002–2004 m. Lidl Stiftung & Co. KG, Lidl LT, LV, EE direktorius. 2005–2018 m. UAB ViLO direktorius.

2017–2020 m. Vyriausiosios rinkimų komisijos narys. 2020 m. TS-LKD frakcijos Seime referentas. 2021–2022 m. krašto apsaugos viceministras.

2015–2019 m. Druskininkų savivaldybės tarybos narys. 2023–2024 m. Seimo narys.

Nuo 2025 m. „Lithuania Defense Services“ valdybos narys.

## Šaltiniai
Chloridė (Amfiono duktė)

**Chloridė** () – graikų mitologijos veikėja, Orchomeno valdovo Amfiono duktė, kurios jis susilaukęs su Persefone, Minojo dukra. Chloridės sutuoktinis buvo Pilo karalius Nelėjas. Su Nelėju Chloridė susilaukė Nestoro, Chromijo, Periklimeno ir Pero.

Pasakojama, kad Odisėjas Chloridę susitikęs per kelionę į Hadą. Pausanijas mini, kad Polignotas piešinyje Chloridę buvo pavaizdavęs požemio pasaulyje tarp kitų kilmingų moterų.

## Išnašos
Garliavos Adomo Mitkaus pagrindinės mokyklos stadionas

**Garliavos Adomo Mitkaus pagrindinės mokyklos stadionas** – stadionas su futbolo aikšte ir tribūnomis Garliavos pietuose, į rytus nuo Garliavos Adomo Mitkaus pagrindinės mokyklos pastato. Talpa – 500 žiūrovų. Tai tarptautinius reikalavimus atitinkantis futbolo stadionas, įrengtas tarp A. Mitkaus pagrindinės mokyklos ir „Garlitos“ įmonės.

## Istorija

Garliavoje XX a. nebuvo komandų, žaidusių bent regioninėse Lietuvos lygose. Nepaisant to, sovietmečiu kaip daugelyje miestų taip ir Garliavoje buvo įrengtas stadionas prie mokyklos, kuri vėliau tapo Garliavos A. Mitkaus mokykla. Be to, 2008 m. įsikūrė FK Garliava klubas, kuriam taip pat reikėjo futbolo infrastruktūros. Dėl to buvo nutarta stadioną rekonstruoti pritaikant jį bent I lygos futbolo varžyboms. Tai buvo bendras LFF ir Kauno rajono savivaldybės projektas – savivaldybė finansavo stadiono įrengimą (900 tūkst. eurų), o aukščiausios kategorijos dirbtinė aikštės danga buvo paklota už LFF lėšas (100 tūkst. eurų). Be to, prisidėjo LR vyriausybė (250 tūkst. eurų), taip pat ir FK Garliava – už jų lėšas pastatyti 7 moduliai, kuriuose įrengtos administracinės ir sporto inventoriaus saugojimo patalpos, persirengimo kabinos, sanitariniai mazgai, teisėjų kambarys. Stadioną rekonstravo konkursą laimėjusi UAB „Kelminta“, atliktų darbų vertė siekė 1,3 mln. eurų.

2019 m. liepą buvo nuspręsta, kad 2020 m. pavasarį šalia Garliavos A. Mitkaus pagrindinės mokyklos turėtų atsirasti natūralių matmenų, tarptautinius standartus atitinkantis futbolo stadionas. Stadione suplanuotas tarptautinius reikalavimus atitinkantis apšvietimas, tribūnos. Antrajame etape bus įrengtos pagalbinės patalpos. Projektai suplanuoti 2019 m., darbai pradėti 2020 m. pavasarį. 2020 m. rugsėjo 29 d. stadionas buvo iškilmingai atidarytas, jį pašventino Garliavos parapijos klebonas Gintaras Urbštas. Iškilmėse dalyvavo LFF generalinis sekretorius Edgaras Stankevičius, rajono meras Valerijus Makūnas. Pirmieji aikštės dangą išmėgino Lietuvos futbolo jaunimo (U-15) ir Garliavos rinktinių sportininkai, kur pergalę 3-1 šventė garliaviškiai.

## Stadionas

Stadione įrengti pėsčiųjų takeliai, pritaikyti žmonėms su negalia, bėgimo takai. Už futbolo vartų įrengtos 6 metrų aukščio kamuolių gaudyklės, žiūrovams pastatytos 500 vietų lengvų konstrukcijų tribūnos, 42 vietų dengta tribūna teisėjams ir komandų atsarginiams žaidėjams. Sporto aikštynui apšviesti suprojektuotos atramos su LED tipo šviestuvais.

## Šaltiniai
Kobryno apskritis

**Kobryno apskritis** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Abiejų Tautų Respublikoje, Rusijos Imperijoje ir Lenkijos Respublikoje. Centras – Kobrynas. Apskričiai priklausė dabartinės Baltarusijos žemės.
Kobryno apskritis (1519–1566)

**Kobryno apskritis** () – LDK administracinis-teritorinis vienetas, gyvavęs 1519–1566 m. dabartinės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Kobrynas.

## Istorija

Apskritis įkurta 1519 m., reformų metu 1565–1566 m. panaikinta prijungiant prie Bresto apskrities.

## Šaltiniai
Kobryno apskritis (1919–1940)

**Kobryno apskritis** () – buvęs Lenkijos administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje Baltarusijoje. Centras – Kobrynas.

## Istorija

Apskritis įkurta po I pasaulinio karo. 1920 m. gruodžio 12 d. dalis Kobryno apskrities perduota naujai Drohičino apskričiai.

## Administracinis suskirstymas

Apskrityje buvo 1 miestas (Kobrynas) ir 2 miesteliai (Antopalis ir Dzivinas). XX a. tarpukariu apskričiai įvairiu metu priklausė 33 valsčiai:

## Šaltiniai
Bresto apskritis (1795–1920)

**Bresto apskritis** (; ; ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas, gyvavęs Rusijos imperijos sudėtyje dabartinės Baltarusijos pietvakariuose ir Lenkijos rytuose. Centras – Brestas.

## Istorija

Apskritis įkurta po ATR padalijimo 1795 m., nuo 1801 m. priklausė Gardino gubernijai.

## Demografija

1897 m. surašymo duomenimis, apskrityje gyveno 218 400 žmonių. Gyventojų kalbinė sudėtis buvo tokia: ukrainiečių — 64,4 %, žydų — 20,8 %, rusų — 8,1 %, lenkų — 3,9 %, baltarusių — 1,8 %.

## Administracinis suskirstymas

1913 m. apskrityje buvo .

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* 
* 
* Radzima.net:
** Apskrities informacija 1870 m.
** Apskrities informacija 1909 m.
** Apskrities valsčiai 1870 m.
** Apskrities valsčiai 1909 m.
Rondo (grupė)

**Rondo** – Lietuvos popmuzikos ir roko grupė.

## Istorija

1976 m. Šiluvoje mėgėjišką ansamblį „Provincija“ sukūrė Alvidas Tautkus ir jo brolis Gintautas.

1984 m. Valstybinė filharmonija pasiūlė grupei dirbti profesionaliai. 1985 m. pervadino į „Rondo“.

Grupė išpopuliarėjo dainomis „Margarita“, „Rytas perone“, „Dviese“, „Pelenė“ , „Tau“.

Alvidas Tautkus, nustojęs groti nusprendė užsiimti grupės vadyba. 1989 m. Kalėdų naktį G. Tautkus iškrito iš šeštojo namo aukšto ir patyrę daugybę traumų, kurias ilgai gydėsi. Dėl sužalojimų jis negalėjo koncertuoti, o vėliau pasinėrė į religinę veiklą, palikdamas grupę. Grupės veikla aprimo ir grupei reikėjo sukviesti naujų atlikėjų, kurie pakeistų Alvidą ir Gintautą Tautkus.

Lietuvai atkūrus nepriklausomybę, grupę paliko Arūnas Armonas, kuris buvo pašauktas į Lietuvos kariuomenę. A. Armoną pakeitė gitaristas Aleksandras Ivanauskas.

## Grupės sudėtis

### Dabartiniai nariai

* Aleksandras Ivanauskas – vokalas, bosinė gitara
* Remigijus Venslova – klavišiniai
* Robertas Mankus – mušamieji
* Sergejus Persijanovas – vokalas, gitara

### Buvę nariai

* Alvidas Tautkus – vokalas, klavišiniai
* Gintautas Tautkus – vokalas, gitara
* Vidmantas Janušauskas - mušamieji
* Romas Užusienis – mušamieji
* Arūnas Armonas – vokalas, gitara, saksofonas tenoras
* Antanas Morkevičius – vokalas, bosinė gitara
* Rolandas Janavičius – vokalas

* Albinas Sabas - saksofonas altas
* Adolfas Jurevičius - trombonas
* Algimantas Krėpšta - trimitas
* Eimuntas Nekrošius - bosinė gitara
* Jūratė Pečkytė - vokalas
* Laimontas Dinius - kompozitorius, vokalas, dainų autorius
* Arūnas Vaitkus - kūryba, vokalas, klavišiniai

## Diskografija

## Nuopelnai

* 1993 m. „Bravo“ populiariausia Lietuvos grupė.
* 2001 m. „Bravo“ apdovanojimas už indėlį muzikai.

## Išnašos

## Nuorodos
Oficiali grupės svetainė
Paraopeba

**Paraopeba** () – upė Brazilijoje, Minas Žeraiso valstijoje; dešinysis San Fransisko intakas. Prasideda Moedos kalnagūbryje, Brazilijos plokščiakalnyje, 1070 m aukštyje, į pietus nuo Belo Horizontės. Vinguriuoja plokščiakalniu į šiaurės vakarus. Įteka į San Fransiską (Tres Marijaso tvenkinį) Felislandijos apylinkėse.

Didesni intakai: Makauba, Mansas (kairieji).

Upės pavadinimas tupių kalba reiškia „ilga upė“ (*pará + popeba*). Paraopebos aukštupio baseinas tankiai gyvenamas: didžiausi miestai prie upės – Mario Kamposas, San Žuakin de Bikasas, Žuatuba. Žemupyje sudarytas tvenkinys.

2019 m. sausio 25 d. Brumadinijos apylinkėse pralūžus geležies rūdos kasyklos užtvankai į Paraopebą pateko daug sunkiųjų metalų teršalų. Pakilus vandens lygiui, upė užliejo pakrančių gyvenvietes.

## Šaltiniai
Tres Marijaso tvenkinys

**Tres Marijaso tvenkinys** () – didelis tvenkinys Brazilijoje, Minas Žeraiso valstijoje, sudarytas užtvenkus San Fransisko upę. Tvenkinio ilgis – 130 km, plotis iki 48 km. Į tvenkinį suteka daug San Fransisko intakų: Marmelada, Paraopeba, Indaja, Borašudas.

Tvenkinys sudarytas 1962 m. ties Tres Marijaso miestu įrengus Bernardo Maskarenjaso hidroelektrinės užtvanką. Užtvankos aukštis 75 m, ilgis 2700 m. Instaliuota hidroelektrinės galia – 387,6 MW (6 turbinos). Tvenkinys sudarytas hidroenergetikos, laivybos, debito reguliavimo reikmėms.

Pagrindinės gyvenvietės šalia tvenkinio: Tres Marijasas, Felislandija, Morada Nova de Minasas.

## Šaltiniai
Sokulkos apskritis (1919–1939)

**Sokulkos apskritis** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas, viena iš II Lenkijos Respublikos, Balstogės vaivadijos apskričių 1919–1939 m. Apskrities centras – Sokulka.

## Istorija

Po I pasaulinio karo apskritis tapo Lenkijos, Balstogės vaivadijos dalimi. 1918 m. gruodžio 18 d. susikūrė apskrities vadovybė, kurią sudarė du žydai ir likę rusai. Nuo 1927 m. apskritį sudarė 12 valsčių ir trys miestai. Apskrities plotas sudarė 0,6 proc. visos Lenkijos teritorijos ir 8,96% Balstogės vaivadijos teritorijos. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį apskrities šiaurinės dalies valsčiai buvo priskirti Lietuvos Respublikai. 1939 m. apskritį okupavo Tarybų Sąjunga ir priskyrė ją Baltarusijos TSR, Balstogės sričiai, kur vietoje apskrities buvo įkurti keli atskiri rajonai. Po II pasaulinio karo, nuo 1945 m. egzistuoja naujai sukurta Sokulkos apskritis.

## Administracinis suskirstymas

Apskričiai įvairiu metu priklausė 13 valsčių.

## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

Pagal 1921 m. lenkų atliktą surašymą apskrityje gyveno 90.264 žmonės, iš kurių 78889 (87,4%) lenkai, 6531 (7,2%) gudai, 4522 (5,0%) žydai, 225 (0,2%) rusai, 62 (0,1%) totoriai, 9 lietuviai, 5 vokiečiai, 4 latviai, 2 estai ir 1 anglas. Dauguma apskrities gyventojų kalbėjo maišyta baltarusių-lenkų kalba. Pagal 1921 m. surašymą 72225 (80,2%) gyventojų buvo katalikai, 9357 (10,4%) stačiatikiai, 8413 (9,3%) judaistai, 212 (0,2%) musulmonai, 26 graikų-katalikai. Pagal 1936 m. surašymą apie 85 000 (78%) katalikai, apie 10 000 (9%), stačiatikiai, musulmonai – 200 (0,2%).

* 1921 m. gruodžio 30 d. – 89 308 gyventojai;
* 1931 m. gruodžio 9 d. – 103 135 gyventojai;
* 1934 m. sausio 1 d. – 106 092 gyventojai.

## Šaltiniai

* Marek Wierzbicki: Stosunki polsko-białoruskie przed wrześniem 1939. W: Marek Wierzbicki: Polacy i Białorusini w zaborze sowieckim. Stosunki polsko-białoruskie na ziemiach północno-wschodnich II RP pod okupacją sowiecką 1939–1941. Wyd. 2. Warszawa: Stowarzyszenie Kulturalne Fronda, 2007, ss. 25–43, seria: Biblioteka historyczna Frondy. ISBN 978-83-88747-76-2.
* 1921 m. surašymo duomenys (lenk.) .
Veljasas

**Veljasas** arba ***Das Veljasas*** () – upė Brazilijoje, Minas Žeraiso valstijoje; dešinysis, didžiausias San Fransisko intakas. Prasideda Espinjaso kalnuose, Brazilijos plokščiakalnyje, 1220 m aukštyje, į šiaurę nuo Oro Preto. Teka į šiaurę, šiaurės vakarus plokščiakalniu, žemupyje smarkiai vingiuoja. Įteka į San Fransiską ties Bara do Gvaikui gyvenviete, į šiaurę nuo Piraporos.

Didžiausi intakai: Parauna, Karimatajus (dešinieji), Bikudas (kairysis).

Upė indėnų vadinta *Waimi’y, gwaimi* ('sena upė'). Pagal tai brazilų bandeirantai upėvardį išsivertė į „senolių upę“ (*Rio das Velhas*). Veljasas buvo viena svarbiausių arterijų kolonizuojant Minas Žeraisą ir ieškant regione aukso. Dabar upės baseine daug geležies rūdos kasyklų. Aukštupyje sudarytas Sera do Gandarelos nacionalinis parkas.

Veljaso aukštupio baseinas tankiai gyvenamas, jame yra Belo Horizontės aglomeracija. Didžiausi miestai prie upės: Nova Lima, Rapososas, Sabara, Santa Luzija, Varzea da Palma.

## Šaltiniai
Terminologia Anatomica

**Terminologia Anatomica** **(TA)** – tarptautinis žmogaus anatomijos klasifikacijos standartas, kurį 1998 m. sudarė Tarptautinės federacinės anatominės terminologijos programos () grupės nariai. Šios programos iniciatorius – Tarptautinė anatomų asociacijų federacija (angl. *International Federation of Associations of Anatomists, IFAA*). Antrasis standarto leidimas buvo išleistas 2019 m., o 2020 m. jis patvirtintas ir priimtas IFAA Generalinėje asamblėjoje. „Terminologia Anatomica“ pirmtakas – ankstesnis anatomijos standartas „Nomina Anatomica“. Jame yra apie 7 500 su žmogaus anatomine struktūra susijusių terminų.

## Kategorijos
„Terminologia Anatomica“ yra padalinta į 16 skyrių, sugrupuotų į penkias dalis. Oficialūs terminai rašomi anglų ir lotynų kalbomis. Jų pagrindu šis duomenynas verčiamas į kitas užsienio kalbas.

## Išnašos

## Nuorodos
* Terminologia Anatomica
* TA2Viewer, a searchable, dynamic web application of TA2 (2019 m.)
Zarasų apskritis

**Zarasų apskritis** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Rusijos Imperijoje ir Lietuvos Respublikoje. Centras – Zarasai. Apskritis apėmė ne tik Lietuvos, bet ir dalį Baltarusijos ir Latvijos teritorijos.

## Literatūra
* 
* 
*
Dokšicos apskritis

**Dokšicos apskritis** () – Rusijos imperijos administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje Baltarusijoje. Centras – Dokšica.

## Istorija

Apskritis įkurta 1793 m. po II ATR padalijimo ir priklausė Minsko gubernijai. 1797 m. apskritis panaikinta, jos teritorija perduota Barysavo apskričiai ir Vileikos apskričiai.

## Administracinis suskirstymas

Žymesni miesteliai ir gyvenvietės – Aina, Berazino, Biahomlis, Dauginava, Ilija, Lahoiskas, Pleščanicai.

## Šaltiniai
Davyd Haradoko apskritis

**Davyd Haradoko ** () – Rusijos imperijos administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje Baltarusijoje. Centras – Davyd Haradokas.

## Istorija

Apskritis įkurta 1793 m. po II ATR padalijimo ir priklausė Minsko gubernijai. 1796 m. gruodžio 23 d. apskritis panaikinta, jos teritorija perduota Mozyriaus apskričiai ir Pinsko apskričiai.

## Šaltiniai
Augustavo apskritis (reikšmės)

**Augustavo apskritis** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Rusijos Imperijoje ir Lenkijos Respublikoje. Centras – Augustavas. Apskričiai priklausė dabartinės Lenkijos, iš dalies – Lietuvos žemės.
Breslaujos apskritis

**Breslaujos apskritis** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Abiejų Tautų Respublikoje, Rusijos Imperijoje ir Lenkijos Respublikoje. Centras – Breslauja. Apskričiai priklausė dabartinės Baltarusijos ir Lietuvos žemės.

## Literatūra
* 
* 
*
Breslaujos apskritis (1795–1836)

**Breslaujos apskritis** () – Rusijos imperijos administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurės rytuose ir Baltarusijos šiaurėje. Centras – Breslauja (po 1794 m. gegužės 11 d. gaisro iki 1801 m. apskrities centras buvo Vidžiai). Apėmė dabartinės Lietuvos teritorijas, kur dabar yra Zarasų rajonas ir Rokiškio rajonas, taip pat Baltarusijos teritorijas, kur yra Breslaujos rajonas ir Miorų rajonas. 

## Istorija

Apskritis sudaryta 1795 m., priklausė Vilniaus gubernijai. 1836 m. reformuota į Zarasų apskritį po to, kai 1835 m. rugpjūčio 24 d. sudegė Vidžiai.

## Suskirstymas

XVIII a. apskrityje buvo 11 valsčių: Breslaujos valsčius, Drujos valsčius, Drūkšių valsčius, Ikaznės valsčius, Miorų valsčius, Paguosčio valsčius, Salako valsčius, Smalvų valsčius, Tauragnų valsčius, Vidžių valsčius, Zarasų valsčius.

## Literatūra
* 
* 
* 

## Šaltiniai
Augustavo apskritis (1919–1939)

**Augustavo apskritis** () – viena iš Balstogės vaivadijos apskričių 1919–1939 m. Centras – Augustavas.

## Istorija

Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį beveik visa apskrities teritorija buvo priskirta Lietuvai, bet 1919–1939 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1939 m. didžiąją dalį apskrities okupavo Tarybų Sąjunga ir priskyrė ją Baltarusijos TSR, kur buvo įkurtas naujas administracinis vienetas – Augustavo rajonas. Šiauriniai Dauspudos ir Ščebros-Olšankos valsčiai atiteko Trečiajam Reichui, kur buvo prijungti prie Rytų Prūsijos.

## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

Pagal 1921 m. lenkų atlikto surašymo duomenis apskrityje gyveno 62,384 žmonės, o tautinė ir religinė sudėtis buvo tokia:

## Šaltiniai
Seinų apskritis (reikšmės)

**Seinų apskritis** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Rusijos Imperijoje, Lietuvoje ir Lenkijoje. Centras – Seinai. Apskričiai priklausė dabartinės Lenkijos, iš dalies – Lietuvos žemės.

## Literatūra
* 
* 
*
Kokšetau aukštuma

**Kokšetau aukštuma** () – aukštuma šiaurės Kazachstane, Kazachijos kalvyno šiaurinėje dalyje. Aukštis iki 947 m (Kokšė arba Siniuchos kalnas). Sudaryta daugiausia iš devono ir silūro granito, smarkiai paveikto denudacijos procesų. Gausu ežerų (Kokšetau ežerynas).

Kokšetau aukštumoje vyrauja pušynai, daubose – beržų ir drebulių miškai. Šiaurinėse priekalnėse plyti miškastepė, pietinėse – miškastepė ir stepės. Šiaurės vakarinė Kokšetau aukštumos dalis paskelbta Kokšetau nacionaliniu parku. Aukštumoje įsikūręs Kokšetau miestas.

## Šaltiniai
Kokšetau sritis

**Kokšetau sritis** (, ), iki 1993 m. – ***Kokčetavo sritis*** (*Кокчетавская область*) – buvusi sritis Kazachstano šiaurėje. Administracinis centras – Kokšetau (Kokčetavas).

## Istorija
Sritis sudaryta 1944 m. Kazachijos TSR sudėtyje, vėliau tapo nepriklausomo Kazachstano administraciniu vienetu. Panaikinta 1997 m. prijungiant prie Šiaurės Kazachstano srities.

## Geografija
Didžiąją dalį srities teritorijos užėmė Kazachijos kalvyno šiaurinė dalis – Kokšetau aukštuma (aukštis iki 947 m). Pagrindinė upė – Išimas. Telkšo Kokšetau ežerai. Išdirbti stepių ir miškastepių plotai, kalvose – pušynai.

## Administracinis suskirstymas
1986 m. Kokčetavo srityje buvo 16 rajonų, 4 miestai (Kokčetavas, Ščiučinskas, Krasnoarmejskas, Stepniakas), 8 miesto tipo gyvenvietės. 1982 m. 36 % srities gyventojų gyveno miestuose.

## Šaltiniai
Biskupcai

:: *Apie kaimą Lydos rajone žr. [[Biskupcai (Lyda)]]*.

**Biskupcai** (, ) – kaimas vakarų Baltarusijoje, 6 km į rytus nuo Valkavisko.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas ir viensėdis, Valkavisko apskrities Biskupcų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Izabelino valsčius

:: *Apie buvusį Baltarusijos valsčių žr. [[Izabelino valsčius (Valkaviskas)]]*.

**Izabelino valsčius** () – valsčius vidurio Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Vakarų Varšuvos apskrityje. Centras – Izabelinas.

## Istorija

Įkurtas 1994 m.

## Šaltiniai
Peskai (Mastai)

**Peskai** (, ) – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, 10 km į pietryčius nuo Mastų. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. tai buvo miestelis, Valkavisko apskrities Peskų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Kologrivas

**Kologrivas** () – miestas Rusijoje, Kostromos srityje, 380 km į šiaurės rytus nuo Kostromos, prie Unžos upės. Rajono centras. Miškų kirtimo ir medienos apdirbimo pramonė. Veikia krašto muziejus. Įsteigtas Kologrivo miško valstybinis rezervatas.

## Istorija
Kologrivas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo XVII a. 1778 m. tapo miestu, apskrities Kostromos gubernijoje centru.

## Šaltiniai
Padaroskas

**Padaròskas**  (, ) – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, 26 km į pietryčius nuo Valkavisko. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo bažnytkaimis, Valkavisko apskrities Padarosko valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Slavacičai

**Slavãcičai**  (, ) – agromiestelis pietvakarių Baltarusijoje, 25 km į pietus nuo Zelvos.

## Istorija

XX a. buvo Valkavisko apskrities Slavacičų valsčiaus centras.

## Šaltiniai