open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ažubalių ežeras

**Ažubalių ežeras** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, apie 5,5 km į šiaurės vakarus nuo Kriaunų. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,34 km, plotis – iki 0,31 km. Altitudė 113,9 m. Krantai gausiai apaugę medžiais ir krūmynais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Į šiaurę įsikūręs Ažubalių kaimas, į pietus – Busiškio kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Kriaunos upės baseinui.

## Šaltiniai
Antavilio ežeras

**Antavilio ežeras** – ežeras pietryčių Lietuvoje, Vilniaus mieste, apie 14 km į šiaurės rytus nuo Vilniaus miesto centro. Ilgis vakarų-rytų kryptimi 1,14 km, plotis iki 0,21 km. Altitudė 121,1 m. Giliausia vieta siekia 11 m. Ežeras rininis. Krantai aukšti, statūs, apaugę Antavilio ir Nemenčinės miškais, yra paplūdimys šiaurinėje pakrantėje. Daugiausia sugaunama lydekų. Vakaruose išteka Antavilio upelis Mažojo Antavilio ežero link (Neries intakas).

Prie ežero vakarinės dalies yra Vilniaus miesto dalis – Antaviliai (sodų bendrija).

Ežerėvardis kilo nuo Antavilio gyvenvietės pavadinimo, nors pačios gyvenvietės pavadinimas greičiau jau kilo nuo ežero (plg. *Antanašė, Antazavė*), kuris seniau galėjęs vadintis **Vilku* ar **Aviliu*.

## Šaltiniai
Ančių ežeras

**Ančių ežeras** – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 11 km į pietryčius nuo Marcinkonių, 2,3 km į šiaurės vakarus nuo Katros kaimo, Čepkelių raisto pietinėje dalyje. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,34 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 132,1 m.

Ančių ežeras antrinės kilmės. Dugną dengia >0,5 m storio sapropelio sluoksnis.

Krantai žemi, apaugę raistiniu mišku. Ežeras nenutekantis, priklauso Nemuno intako Katros baseinui. Tolėliau pietuose telkšo ežeras Vykis.

Ežeras pavadintas pagal paukščius *[[antys|antis]]*.

## Šaltiniai
Pasodinis

**Pasodinis** arba **Bajoriškių ežeras** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Utenos rajone, apie 3 km į šiaurės vakarus nuo Daugailių. Ežero ilgis iš vakarų į rytus - 0,16 km, plotis - iki 0,09 km. Altitudė 143,7 m. Krantai žemi, pelkėti, tik šiaurinis krantas aukštas. Krantai ištisai apaugę medžiais ir krūmynais. Iš šiaurės ir vakarų ežerą supa Bajoriškių miškas, kitose pakrantėse plyti pievos. Iš vakarų į rytus prateka upelis link Indrajų ežero (Šventosios upės baseinas). Į rytus įsikūręs Bajoriškių kaimas.

## Šaltiniai
Bakanausko ežeras

**Bakanausko ežeras** (*Bakanauskų ežeras*, ) – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 8,5 km į vakarus nuo Marcinkonių, Bakanauskų pelkėje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,28 km, plotis – iki 0,21 km. Altitudė 120,8 m. Krantai žemi, sunkiai prieinami, plačiai užpelkėję, plyti ~ 25 ha dydžio pelkė. Ežerą supa Kapiniškių miškas.

Prie ežero įsikūrę 2 Kapiniškių kaimo sodybos (Bakanauskų vienkiemiai). Šiauriniame ežero krante yra įrengta ežero apžvalgos aikštelė, eina pažintinis takas. Ežeras nenutekantis, priklauso Merkio intako Skroblaus baseinui. Pelkė su ežeru įeina į telmologinį draustinį.

Ežeras pavadintas pagal Bakanauskų vienkiemius – šis žodis iš asmenvardžio *Bakanáuskas* (←  ←  „kepalas“). Ežeras seniau vadintas tiesiog Ežerėliu (dzūk. *Ažarėlis*, ).

## Šaltiniai
Joseph Stiglitz

**Joseph Stiglitz** (**Jozefas Stiglicas**, g. 1943 m. vasario 9 d.) – JAV ekonomistas, 2001 metais gavęs Nobelio premiją ekonomikos srityje bei turintis kitų mokslininkams skirtų apdovanojimų Amerikoje ir Švedijoje.

## Biografija
Jozefas Stiglicas gimė Amerikoje, smulkaus verslininko (draudimo agento) šeimoje. Daktaro disertaciją apgynė iš statistinių pajamų ir gerovės diferenciacijos tyrimų. Dauguma jo mokslo darbų pagrįsti matematine bei statistine turimų duomenų analize. Šiuo metu J. Stiglicas dėsto Kolumbijos universitete.

Viena svarbiausių J. Stiglico darbo krypčių yra nuodugni perėjimo iš socializmo į kapitalizmą analizė, vykusi daugelyje šalių, taip pat ir Lietuvoje. Jis taip pat gilinasi į amerikietiškos svajonės koncepcijos realias galimybes bei kelia abejones jog greita ir radikali privatizacija yra geriausias būdas gerovei posocialistinėje šalyje sukurti. Savo darbuose jis bando suprasti, kaip vyko privatizacijos procesas, kokios alternatyvios galimybės buvo svarstomos bei kokios valstybinės grupės bei socialinės institucijos jame dalyvavo. Jis taip pat nagrinėja nedarbo draudimo bei pensijinio draudimo sąveikas, mokesčių sistemos funkcionavimą posocialistinėse šalyse bei kitus susijusius klausimus.

## Nuorodos
*J. Stiglico mokslinių straipsnių tinklalapis. Dauguma straipsnių galima atsisiųsti. Jie parašyti anglų kalba.
Bakšių ežeras

**Bakšių ežeras** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Lazdijų rajone, apie 2,5 km į šiaurės vakarus nuo Teizų. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,35 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 169,8 m. Vakarinis ir rytinis krantai aukštoki, šiaurinis ir pietinis – žemi ir pelkėti. Aplinkui plyti dirbami laukai, negausūs krūmynai ir medžiai. Šalia įsikūręs Bakšių kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Dovinės baseinui.

## Šaltiniai
Baležeris

**Baležeris** arba **Balažeris** – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 6 km į šiaurės vakarus nuo Merkinės, Netiesų miške. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,24 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 71,8 m. Vakarinis ir šiaurrytinis krantai aukšti, apaugę mišku, kiti krantai žemi, pelkėti. Iš pietų į šiaurę ežerą prateka Kempės upelis link netoliese telkšančio Netiesio ežero (Nemuno intako Apsingės baseinas).

## Šaltiniai
Baltežeris (Telšių r., Luokės sen.)

**Baltežeris** – ežeras vakarų Lietuvoje, Telšių rajone, Luokės seniūnijoje, apie 9 km į pietvakarius nuo Luokės, 3 km į šiaurės rytus nuo Janapolės. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 0,66 km, plotis iki 0,4 km. Altitudė 163,9 m. Giliausia ežero vieta siekia 3,9 m. Baltežeris yra prieledyninio baseino liekana. Krantai daugiausia žemi, supelkėję (vakaruose plyti Baltežerio pelkė) tik šiaurės rytinis aukštas. Pietvakariniame krante stūkso Baltežerio miškelis, pietrytiniame – Baltlaukio miškelis. Pietuose išteka sureguliuotas upelis į Drujos upelį (Virvytės intakas).

Prie Baltežerio įsikūręs Kuršų kaimas.

## Šaltiniai
Baltežeris (Telšių r., Ryškėnų sen.)

**Baltežeris** – ežeras vakarų Lietuvoje, Telšių rajone, Ryškėnų sen., apie 6 km į pietvakarius nuo Ryškėnų. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,25 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 155,4 m. Krantai žemi, užpelkėję. Ežerą supa Kalniškių miškas. Šiaurėje iš ežero išteka upelis (L-1 intakas, Lušinės baseinas). Šalia įsikūręs Brazdeikių kaimas.

## Šaltiniai
Korjentesas

**Korjentesas** () – miestas šiaurės rytų Argentinoje, Paranos kairiajame krante, priešais Resistensiją. Provincijos centras.

## Istorija
1516 m. dabartinio miesto apylinkes, tankiai gyvenamas indėnų gvaranių pasiekė ispanų keliautojo Chuano Diaso de Solio ekspedicija. De Solis žuvo per susirėmimą su indėnais. 1527 m. Sebastianas Gabotas įkūrė *Sancti Spiritu* fortą Paranos pakrantėje. Gyvenvietė įkurta 1588 m. balandžio 3 d. Chuano Toreso de Veros ir pavadinta San Chuan de Vera de las Siete Korjentesu (*San Juan de Vera de las Siete Corrientes* = „Veros ir Septynių Srovių Šv. Jonas“), bet prigijo tik sutrumpinimas *Corrientes* („srovės“). Korjentesas tapo svarbiu uostu prie laivybinio Buenos Airių–Asunsjono kelio.

1615 m. netoli miesto įsikūrė jėzuitai. 1807 m. nukentėjo nuo britų atakų. 1865 m. miestas buvo atakuojamas Paragvajaus karinių pajėgų.

## Susisiekimas
Generolo Belgrano tiltu per Paraną sujungtas su Resistensija. Keliai į Posadą ir Paraną. Geležinkelis į Konkordiją. 5 km nuo miesto yra Pirachine Niveiro oro uostas. Jūrų laivų uostas prie Paranos.

## Ekonomika
Maisto (žuvies, mėsos), odų apdirbimo, laivų statybos, medienos apdirbimo pramonė. Apylinkėse auginamas tabakas, medvilnė, vaisiai, cukranendrės; gyvulininkystė.

## Lankytinos vietos ir pramogos
* kolonijinės architektūros pastatai,
* 1957 m. įkurtas Šiaurės Rytų universitetas,
* Švč. Kryžiaus bažnyčia, ir joje esantis XVI a. medinis kryžius,
* kolonijinio laikotarpio Šv. Pranciškaus vienuolynas,
* Chuan de Veros teatras,
* Provincijos istorijos, meno muziejai,
* Mitrės, Kamba Kua parkai,
* Švč. Malonės bažnyčia,
* renesansinio stiliaus miesto katedra,
* vandens pramogos (plaukiojimas jachtomis),
* karnavalai,
* žygiai į džiungles, pelkynus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Miesto informacija 
* Turizmas Korjentese 
* Miesto naujienų puslapis
Bildiškės ežeras (Varėnos r.)

**Bildiškės ežeras** – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 7 km į šiaurės vakarus nuo Žilinų, Ožkinio miške. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,26 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 136,6 m. Krantai daugiausia žemi, pelkėti, ištisai apaugę medžiais. Rytuose išteka upelis link Musės upės (Varėnės intakas).

A. Vanagas ežero vardą kildina nuo asmenvardžio *Bildà*. Galėtų būti ir tiesiai nuo žodžių *bil̃das, bildùkas* („kipšas, bildanti dvasia“). Tiesa, lenkiškuose šaltiniuose minimas pavadinimas *Biełżyszki, Wielżyszki* suponuotų kitokią kilmę (gal nuo *bal̃žas, balžanas*
„skaidrus, balkšvas, šviesus“?).

## Šaltiniai
Bazilikata

**Bazilikata** () – pietinės Italijos regionas. Ribojasi su Apulija rytuose, Jonijos jūra pietryčiuose, Kalabrija pietuose bei Tirėnų jūra ir Kampanija rytuose. Regione gyvena 0,6 mln. žmonių, sostinė Potenca.

## Geografija

Regionas labai kalnuotas, aukščiausias taškaš pietinėje Apeninų dalyje yra Polino kalnas (2233 m aukščio). Vulturos kalnas šiaurės vakaruose yra užgesęs ugnikalnis (1330 m). Prie Taranto įlankos plyti lyguma.

Per Bazilikatą teka Agrio, Sinio, Bradano upės. Miškingumas – 25 %. Įsteigtas Polino nacionalinis parkas.

Dėl kalnuoto kraštovaizdžio susisiekimas regione buvo sunkus iki modernių laikų ir Bazilikata buvo mažiausiai išsivysčiusi Italijos provincija. Dėl plataus masto emigracijos Bazilikatoje XX a. gyventojų padaugėjo tik 12 %, tai žemiausias rodiklis tarp Italijos regionų. Tai taip pat buvo vargingiausias regionas, bet prieš kelerius metus ten buvo atrasta nafta.

Bazilikata padalinta į dvi provincijas:

* Materos provincija
* Potencos provincija

## Didžiausi miestai
* Potenca
* Matera
* Pističis
* Melfis
* Polikoras

## Galerija


Image:Castelmezzano panorama.jpg|Kastelmezanas
Image:Craco0001.jpg|Krakas
Image:Ferrandina0002.jpg|Ferrandina
Image:Maratea06.jpg|Maratėja
Image:Matera Sassi.jpg|Matera
Image:Castello di melfi1.JPG|Melfio pilis
Image:Metapontum 2013.JPG|Metapontas
Image:Rivello.JPG|Rivelas
Image:Dolomitilucane0002.jpg|Dolomiti Lucane
Image:Tricarico Cattedrale di Santa Maria Assunta.jpg|Trikariko katedra
Image:Monte Vulture.jpg|Vulturos kalnas
Image:Venosa Chiesa Incompiuta.jpg|Venosos nebaigta bažnyčia



## Šaltiniai
Iberos pelkynai

**Iberos pelkynai** (; iš  – „šviesus vanduo“) – yra šiaurės rytų Argentinoje, centrinėje Korienteso provincijos dalyje. Tai antri pagal dydį pelkynai (po Pantanalio) Pietų Amerikoje. Šioje teritorijoje gausu ne tik pelkių, bet ir ežerų (Lunos, Fernandeso, Iberos, Galarsos, Medinos), lagūnų, liūnų, šlapynių, upių. Užima 15 000–20 000 km² plotą.

Nuo 1982 m. 13 000 km² plotas paskelbtas saugoma teritorija ir užima 14 % provincijos ploto (didžiausia saugoma teritorija šalyje). Taip pat Iberos pelkynai yra vienas didžiausių gėlo vandens telkinių Pietų Amerikoje. Vyrauja subtropinis klimatas. Drėgna (1700 mm kritulių per metus) ir karšta (vasarą siekia 45 °C). Didelė bioįvairovė. Čia galima sutikti neotropinių ūdrų, karčiuotųjų vilkų, pampų ir maršų elnių, aligatorių, jakarės ir plačiasnukių kaimanų, kapibarų ir t. t., taip pat apie 350 paukščių rūšių. Tropinė augalija: seibos (Argentinos nacionalinė gėlė), chakarandų, balamedžių, ombu medžiai, laurai, gluosniai, karališkosios viktorijos ir kiti.

Turizmas (turistinis centras – Kolonija Pelegrinio miestelis).

## Nuorodos
* Trumpa informacija 
* Nac. parko puslapis
Gričiupis

**Gričiupis** – Kauno miesto dalis, esanti dešiniajame Nemuno krante, piečiau Dainavos, prie K. Baršausko ir Kovo 11-osios gatvių. Gričiupis su Panemunės seniūnija susisiekia Trijų mergelių tiltu. Yra Kauno šv. Antano Paduviečio bažnyčia, prekybos centras „Molas“, VI Kauno fortas, senosios žydų kapinės Radvilėnų plente, Kauno zoologijos sodas, KTU miestelis.

## Istorija

Anksčiau vietovė vadinosi Girstupiu II – Girstupis I buvo labiau į rytus. 1923 m. buvo 191 gyventojas. 1969 m. kaimas prijungtas prie Kauno miesto.

## Šaltiniai
Kelias į žvaigždes 2

*Kiti projektai: [[Kelias į žvaigždes]] - [[Kelias į žvaigždes 3]]*

„**Kelias į žvaigždes 2**“ (dažnai trumpinama „**KĮŽ 2**“) – nuo 2006 metų spalio 7-osios iki gruodžio 30-osios per LNK televiziją pirmadienio-šeštadienio (išskyrus sekmadienio) vakarais transliuotas realybės šou. 

„Kelias į žvaigždes 2“ buvo sukurtas dėl nepaprastai didelio realybės šou „Kelias į žvaigždes“ pirmajame sezone sulaukto populiarumo. 

Antrojo sezono nugalėtoju buvo išrinktas klasikinės muzikos atlikėjas Merūnas Vitulskis. Beje, auksiniame finale pasiektas Lietuvos realybės šou balsavimų rekordas - už Merūną ir Radži iš viso balsavo net 181 505 žiūrovai. Merūnas surinko net 106 069 balsus. 

Projekto savaitės finalus, kaip ir pirmajame šou sezone vedė Arūnas Valinskas.

## KĮŽ2 transliacijos
Iš pradžių KĮŽ2 dienoraščius LNK rodė pirmadieniais-penktadieniais nuo 21.00 val., vėliau dienoraščių rodymo laikas pakeistas į 20.00 val.

Speciali laida „Kelias į žvaigždes 2. Naktis“ buvo rodoma antradieniais, 22.40 val., o savaitės finalai - šeštadieniais, 19.05 val. 

## Dalyviai
Iš viso realybės šou kūrėjai sulaukė per 5500 norinčiųjų dalyvauti anketų. Visos anketos buvo peržiūrėtos ir į antrąjį turą pateko 105 pretendentai. Iš jų komisija atrinko 12 pretendentų, kurie pateko į realybės šou.

Realybės šou iš viso dalyvavo keturiolika pop muzikos atlikėjų: šeši vaikinai ir aštuonios merginos.

## Koncertai
Kiekvienas „Kelio į žvaigždes 2“ savaitės finalas vyko skirtingame Lietuvos mieste. Juos LNK tiesiogiai transliavo šeštadieniais, 19.05 val. Jų grafikas:

## Diskografija
Iš viso per antrajį realybės šou sezoną buvo išleisti du albumai. Jų dainos buvo įrašytos 2006 m. rugpjūtį-gruodį.
*I albumas:
** 01. BAGGY B - Tau
** 02. SIMONA - O mama, man jau 18
** 03. RADŽIUS - Ryt iš ryto
** 04. GRŪDAS, BAGGY B, MERŪNAS - O saule mano
** 05. AUDRONĖ - Tavo rankos
** 06. GRŪDAS - Kiekvienam savo
** 07. MERŪNAS - Meilė nerūdija
** 08. SIMONA, UGNĖ, MARIJA, SOLVEIGA - Nors nusišauk
** 09. TAUTVYDAS - TV žvaigždės
** 10. AGNĖ - Va bank
** 11. SOLVEIGA - Bingo
** 12. VILIUS - Paukštis
** 13. KELIO Į ŽVAIGŽDES DALYVIAI - Mažieji draugai
** 14. UGNĖ - Nemirk, nepasakęs, kur eini
** 15. MARIJA - Tavo lūpas išbučiuočiau
* II albumas:
** 01. MERŪNAS - O gražuole
** 02. RADŽI - Ką daryt
** 03. SIMONA - Aš myliu baby
** 04. BAGGY B - Gyvenu gerai
** 05. UGNĖ - Taip nebūna
** 06. GRŪDAS - Ką tu manai
** 07. AGNĖ, RADŽI - Verksi tu
** 08. TAUTVYDAS - Myliu lig ausų
** 09. MERŪNAS - Su tavim
** 10. RAMUNĖ - Paklydo ramunė rugiuos
** 11. SOLVEIGA - Viskas arba nieko
** 12. AGNĖ - Bateliai
** 13. RADŽI - Uno momento
** 14. GRŪDAS, MERŪNAS, VILIUS - Kol vienas už visus, mes - jėga
** 15. VILIUS - Du keliai
** 16. SIMONA - Nereikia žodžių
** 17. RAMUNĖ - Mylėk mane stipriau
** 18. AGNĖ - Galbūt kažkada
** 19. MARIJA - 7 žvaigždės
** 20. VILIUS - Tu žinai
** 21. RAMUNĖ - Tūkstantis ir viena naktis

## Galerija

Vaizdas:Mal mer.JPG|Merūnas – šou nugalėtojas
Vaizdas:Radzi ir agne.jpg|Radži ir Agnė
Vaizdas:Simona.jpg|Simona


## Nuorodos
* Kelias į žvaigždes dalyvių dainų žodžiai ir video klipai
Bartkuškio ežeras

**Bartkuškio ežeras** arba **Bartkuškių ežeras** – ežeras vidurio Lietuvoje, Širvintų rajone, prie Bartkuškio kaimo (apie 4,5 km į vakarus nuo Jauniūnų). Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,42 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 100,7 m. Pietinis ir šiaurinis krantai aukšti, vakarinis ir šiaurrytinis – žemi, pelkėti. Pietinis krantas apaugęs medžiais, įsikūrusi buvusio Bartkuškio dvaro sodyba, šiaurinėje pakrantėje plyti pievos. Iš rytų į vakarus ežerą prateka Žebokštos upelis link Žebokštos ežero (Musės baseinas).

Ežeras gana gilus, kupinas įvairios žuvies ir augmenijos. Vienas krantas miškelio pusėje, kitame krante – liūnas. Yra maudymosi vieta.

## Šaltiniai
Beržininkų ežeras

**Beržininkų ežeras** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 3 km į šiaurės rytus nuo Dūkšto. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 0,56 km, plotis – iki 0,52 km. Altitudė 162,7 m. Ežeras nenuotakus, priklauso Dysnų ežero intako Parsvytės baseinui. Krantai sausi, aukšti. Ežerą supa sodai.

Prie ežero įsikūrę Beržininkų ir Rojaus kaimai. Vakarinėje pakrantėje yra Adomo Hrebnickio įkurtas sodas „Rojus“.

## Šaltiniai
Sardinija

**Sardinija** () – sala ir autonominis Italijos regionas Viduržemio jūroje. Regione gyvena 1,6 mln. gyventojų, sostinė – Kaljaris.

## Geografija

Salos paviršius kalnuotas, sudarytas iš senų, erozijos nudilintų kalnų. Kalnų grandinės, kurių aukštis svyruoja tarp 300 ir 1000 m raižo visą salą. Rytinėje salos dalyje iškilęs Dženardžentu masyvas, kuriame yra aukščiausia Sardinijos vieta – Punta La Marmora (1834 m), šiauriau yra giliausias Sardinijos saloje ir vienas giliausių Europoje – Goropu tarpeklis (*Gola di Gorropu*). Kranto linija labai raižyta (ilgis 1849&nbsp;km), krantai daug kur statūs, skardingi. 11 km pločio Bonifacijaus sąsiauris skiria salą nuo Korsikos.

Svarbiausios Sardinijos upės yra Tirsas, Koginasas ir Flumendoza. Vienintelis natūralus ežeras – Baracas, tačiau įrengti 54 tvenkiniai. Pakrantėse yra druskingų lagūnų.

Klimatas subtropinis, didžiąją metų dalį (~300 dienų) vyrauja saulėti orai. Dauguma kritulių iškrenta rudenį ir žiemą, pavasarį pasitaiko liūčių, o kalnuose – sniego. Žiemą ir pavasarį pučia stiprus, sausas, gaivus vėjas mistralis. Vidutinė metinė oro temperatūra Sardinijoje svyruoja tarp 11-17&nbsp;°C.

Sardinijoje būdingi subtropiniai krūmynai, nedidelės giraitės. Palyginti su žemynine Italija, čia išlikę daug nepaliestos gamtos plotų.

## Gyventojai

Sardinija – vienas mažiausiai ir rečiausiai apgyvendintų Italijos regionų. Dauguma gyventojų ir kartu didesnių miestų susitelkę pakrantėse, o centrinė salos dalis gyvenama retai, ten vyrauja kaimiškos gyvenvietės. Salos gyventojai pasižymi labai mažu gimstamumu, tačiau čia labai ilga gyvenimo trukmė (vid. 81 metai) bei vienas didžiausių pasaulyje šimtamečių gyventojų skaičius (22 šimtamečiai/100 tūkst. gyventojų; nusileidžia tik Okinavai).

Daugumą Sardinijos gyventojų sudaro nuo italų besiskirianti etninė grupė sardai, kalbantys savita sardų kalba. Taip pat yra imigrantų iš Rumunijos, Maroko, Kinijos, Ukrainos, Senegalo, Vokietijos.

## Didžiausi miestai

File:Cagliari vista mare.jpg|Kaljaris 157 780 gyv.
File:Sassari piazzad'Italia.JPG|Sasaris 130 324 gyv.
File:Palazzo_Municipale_Quartu.jpg|Kvartu Sant Elena 71 254 gyv.
File:Olbia010.jpg|Olbija 51 045 gyv.
File:Bastioni Alghero.jpg|Algeras 43 831 gyv.
File:M._Ortobene_-_vista_di_Nuoro.jpg|Nuoras 36 672 gyv.
File:Oristano, piazza eleonora 01.jpg|Oristanas 32 932 gyv.
File:Piazza_Roma_Carbonia.jpg|Karbonija 30 081 gyv.


## Šaltiniai
Šilmeižiai

**Šilmeižiai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Šilutės, 1 km į šiaurę nuo kelio Šilutė–Žemaičių Naumiestis. Pietiniame pakraštyje – Šyša, Šustis ir jų santaka, iš šiaurės prieina Šilmeižių miškas. Šilmeižiuose yra evangelikų liuteronų senosios kapinės ir senovės gyvenvietė (1997 m. kapinės ir 2005 m. gyvenvietė įtrauktos į Lietuvos Respublikos kultūrinio paveldo registrą), kuri yra 950 m į šiaurės vakarus nuo Šilutės–Žemaičių Naumiesčio kelio tilto per Šyšą, 550 m į šiaurę nuo Šyšos ir Šusties santakos ir 150 m į šiaurės rytus nuo Šyšos dešiniojo kranto. Ribojasi su Laučių, Jonaičių, Mažių, Grabupėlių, Didšilių kaimais.

## Istorija

Šilmeižių kaimo pavadinimas nuo 1743 m. vis dažniau minimas Verdainės bažnyčios krikšto knygoje; XVIII a. viduryje Šilmeižiuose gyveno Mažosios Lietuvos kultūros veikėjo, rašytojo Vilhelmo Storostos-Vydūno proprosenelio, kuris gyveno gretimame Mažių kaime, giminaičiai.

Šilmeižiai iki 1945 m. priklausė Gaidelių valsčiui, Verdainės parapijai.

|}

## Gyventojai

1910 m. buvo 365, 1925 m. – 389, 1997 m. – 52 gyventojai. 1997 m. kaime buvo 24 ūkiai, 2003 m. galvijus laikė 12 ūkių (18 vienetų).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Šilutės kraštas. Enciklopedinis žodynas. Šilutė. 2000.
* LR kultūros paveldo registras 
* ŽŪIKVC informacijos puslapis 
* Šilmeižių kaimo gyventojų genealogija
* Šilmeižių kaimo gyventojų genealogija
* Šilmeižių kaimo gyventojų genealogija
Balkarai

**Balkarai** (*малкъар/malqar/balqar*) yra taulų („taulu“ – „kalniečiai“) tautos etnografinė grupė, gyvenanti Rusijos Šiaurės Kaukazo regione, daugiausia Karbardos-Balkarijos respublikoje. Taulų (karačiajų-balkarų) kalba, kuria jie kalba, priklauso tiurkų kalbų šiaurės vakarų (kipčiakų) grupės Ponto-Kaspijos pogrupiui.

Manoma, kad taulų (įskaitant balkarus) protėvių pirminė kalba priklausė Rytų Kaukazo kalbinės šeimos vainachų grupei, kuriai šiuo metu priklauso čečėnų, ingušų ir bacbiečių kalbos. VIII–IX a. ją išstumė indoeuropiečių kalbinės šeimos iranėnų grupei priklausanti alanų kalba, gimininga dabartinėms digorų ir osetinų kalboms, o XII–XIV a. – kumanų kalba, iš kurios išsivystė dabartinė taulų kalba.
 
Nuo XVI iki XIX a. vidurio priešinosi rusų užkariavimams Kaukaze. Dalis taulų pasitraukė į tuometinę Osmanų imperiją. Iki 1922 taulai (karačiajai ir balkarai) rusiškai buvo vadinami „totoriais kalniečiais“ (*gorskije tatary*), tačiau vėliau, siekdama suskaldyti Šiaurės Kaukazo tautų vienybę (1918–1919 m. egzistavo nepriklausoma Kalniečių Respublika, o 1921–1922 m. – Kalniečių ASSR Rusijos SFSR sudėtyje), Rusijos valdžia dalį taulų (balkarus) įjungė į vieną teritorinį darinį su viena iš adygų tautos etnografinių gupių – kabardiečiais, o kitą – karačiajus – su kita adygų etnografinę grupe – vadinamaisiais čerkesais. Šio taulų ir kai kurių kitų Šiaurės Kaukazo tautų politinio ir teritorinio suskaldymo pasekmės nėra pašalintos iki šiol. 1923 m. taulai pradėjo naudoti lotynų raidyną (vietoje ankstesnio arabiško), tačiau jau 1938 m. Rusijos valdžia privertė taulus pereiti prie kirilicos. 1944 m. taulai (karačiajai ir balkarai), taip pat kaip čečėnai, ingušai, Krymo totoriai, Meschetijos turkai ir kalmukai, buvo deportuoti į rytinius TSRS regionus; dalis jų žuvo. Grįžti į tėvynę jiems buvo leista tik 1956 m.

Tikintieji daugiausia musulmonai sunitai. Tradiciniai verslai – žemdirbystė (miežiai, kviečiai, kukurūzai, daržininkystė) ir gyvulininkystė (arklių, galvijų, ožkų ir avių auginimas); tradiciniai amatai – kalvystė, auksakalystė, audimas, odos ir vailoko gaminių gamyba.
Windows 98

**Windows 98** (pilnas pavadinimas „**Microsoft<sup>®</sup> Windows<sup>®</sup> 98**“, kodinis pavadinimas **Memphis**) – grafinė operacinė sistema, išleista 1998 metų birželio 25 kompanijos Microsoft.

Naujoji operacinė sistema iš esmės buvo tik pataisyta Windows 95 operacinė sistema, ji buvo 16/32 bitų hibridas. Tarp naujų galimybių galima paminėti geresnį AGP palaikymą ir funkcionalesnes USB tvarkykles. Taip pat buvo įdiegta FAT32 failų sistema, leidusi palaikyti didesnius nei 2GB kietuosius diskus. Kaip ir vėlyvesnėse Windows 95 versijose, Windows 98 Internet Explorer buvo integruota į Windows Explorer vartotojo sąsają. Taip pat Windows 98 buvo pirma operacinė sistema, palaikanti ACPI.

Įdiegus naujas galimybes, pasirodė, kad Windows 95 dirba greičiau negu Windows 98.

## Windows 98 Second Edition
Windows 98 Second Edition (Windows 98 SE) – 1999 metų gegužės 5 dieną išleista sutvarkyta ir su žymiai mažesniu „skylių“ skaičiumi Windows 98 versija. „Second Edition“ iš anglų kalbos išvertus reiškia *„antras leidimas“*.
Šioje versijoje buvo ištaisyta daug klaidų, pakeistas Internet Explorer 4.0 į kompaktiškesnį ir greitesnį Internet Explorer 5.0. Taip pat įdiegtas Internet Connection Sharing leido keletui kompiuterių sujungtų į vieną tinklą LAN naudotis internetu per Network Address Translation protokolą. Taip pat buvo įdiegtas Microsoft NetMeeting 3.0 ir DVD Playback palaikymas.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Vyrskydė

**Vyrskydė** (*Androsace*) – raktažolinių (*Primulaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso vienametės ir daugiametės žolės su pamatiniais lapais. Žiedai sutelkti kekės pavidalo žiedynuose. Vaisius – dėžutė, atsidaranti 5 sąvaromis.

2022 m. buvo suskaičiuota, kad gentyje yra 166 rūšys. Lietuvoje auga šios rūšys:
*Šiaurinė vyrskydė (*Androsace septentrionalis*)
*Laiboji vyrskydė (*Androsace filiformis*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

## Šaltiniai
Trumpoji žinutė

**Trumpoji žinutė**, **SMS** (trumpinys iš  'trumpųjų žinučių paslauga') – daugelyje mobiliųjų telefonų esanti paslauga, skirta trumpųjų žinučių (šnekamojoje kalboje vadinamų *„es – em – esais“*) siuntimui tarp mobiliųjų telefonų arba kitų panašių įrenginių.

## Standartai
Vienoje žinutėje telpa 1120 bitų informacijos. Trumposios žinutės gali būti siunčiamos dviem standartais:

# 7 bitų ASCII – šiuo atveju joje telpa 160 ženklų, tačiau galima rašyti tik angliškai ir kai kuriomis kitomis Vakarų Europos kalbomis. Šis standartas pasižymi dideliu suderinamumu, dažnai mobiliuosiuose telefonuose siuntimui ir/ar gavimui numatomas tik jis, tačiau daugumai kalbų netinka;
# UTF-16 – siunčiant šiuo formatu žinutė sutrumpėja iki 70 ženklų, tačiau neturi jokių kalbinių apribojimų. Dauguma mobiliųjų telefonų gali priimti žinutes šiuo standartu, tačiau negali siųsti. Žinutės lietuvių kalba gali būti siunčiamos tik UTF-16, tačiau dėl palyginti menko palaikymo dažniausia lietuviškų diakritikų atsisakoma. Be to, nemaža dalis mobiliųjų gali juos vaizduoti teisingai, tačiau neturi galimybės įjungti Unikodo siuntimo funkcijos arba ta funkcija specialiai išjungta lotyniško pagrindo kalboms, todėl lietuviškas tekstas adresatui nukeliauja sugadintas (be diakritikų).

Kai kuriuose telefonuose žinutės gali būti ilgesnės, nes siųsdamas telefonas jas suskaido į keletą mažesnių.

Trumposios žinutės gali būti naudojamos ir įvairioms paslaugoms užsakyti ir gauti, pvz., automobilio parkavimo, autobusų grafikų ir pan. SMS žinutės taip pat plačiai naudojamos įvairiems mokamiems žaidimams, balsavimams televizijoje.
Septynikė

**Septynikė** (*Trientalis*) – mirsininių (*Myrsinaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje vienintelė Lietuvoje gana dažna miškuose auganti rūšis – miškinė septynikė (*Trientalis europaea*).

## Rūšys
* Arktinė septynikė (*Trientalis arctica*)
* Poliarinė septynikė (*Trientalis borealis*)
* Miškinė septynikė (*Trientalis europaea*)
* *[[Trientalis latifolia]]*
An

**AN** gali reikšti:
* Nyderlandų Antilai – šalies dviejų raidžių kodas pagal ISO 3166-1 standartą;
* ISO 3166-2:AN – ISO 3166-2 standarto sudėtinė dalis, apibrėžianti Nyderlandų Antilų padalijimą į regionus;
* AN-94 – Nikonovo automatas, esantis Rusijos armijos ginkluotėje.

**An** gali reikšti:
* An – šumerų, vėliau asirų ir babiloniečių dievas;
* An – konstruktoriaus Antonovo, vėliau – jo konstruktorių biuro sukonstruotų lėktuvų markė:
** An-12 – transportinis lėktuvas;
* An – kinų vardas, reiškiantis 'taika; ramybė';
* *An*, kitai *Ahn* – korėjiečių pavardė, reiškianti 'ramybė'. 2000 m. 637786 žmonių turėjo šią pavardę.

**an** gali reikšti:
* an – aragoniečių kalbos kodas pagal ISO 639-1:2002;
* Aragonietiška vikipedija (:an:);
* an – neapibrėžtasis artikelis anglų kalboje.


Image:Polish AN-26.jpg|Lėktuvas An-26 (Lenkijos karinė aviacija)
Image:Rifle AN-94.jpg|Automatas AN-94
Noragas

**Noragas** – įrankis, skirtas atpjauti dirvos sluoksnį iš apačios ir nukreipti ją verstuvui. Noragų ašmenys su plūgo judėjimo kryptimi sudaro smailų kampą. Su vagos dugnu noragas sudaro 25-30° kampą. Todėl ariant, norago ašmenys gerai perpjauna dirvos daleles bei augalų liekanas. Ariant noragams tenka apie 50 % visos plūgo traukos jėgos, todėl jie greit dyla. Kad noragai mažiau diltų, jų ašmenys grūdinami arba aplydomi kietlydiniais.

## Skirstymas

Noragai būna:
* kaltiniai,
** ištisiniai,
** sudėtiniai,
* trapeciniai,
* trikampiai (*retais atvejais specializuotuose plūguose*).
Jasiretos hidroelektrinė

**Jasiretos hidroelektrinė** () – hidroelektrinės užtvanka Paranos slėnyje, tarp Argentinos (Korjenteso prov.) ir Paragvajaus (Itapua dep.). Užtvanka pastatyta prie Itusaingo (Argentina) ir Ajolaso (Paragvajus) miestų. Pavadinta pagal upėje buvusias, bet dabar 80 proc. užlietas Jasiretos ir visiškai užlietas Apipės salas.

Statybos darbai vyko 1983–1994 m., pilnu pajėgumu veikia nuo 1998 m. Tvenkinio plotas 1600 km². Upės lygis pakeltas 25 m. Tvenkinys kelia nemažai ekologinių problemų, tačiau apsaugo žemiau esančius miestus (ypač Korjentesą) nuo potvynių. Su užtvankos statyba susiję dideli korupcijos skandalai, todėl ji dar vadinama *El Monumento a la corrupción* („Korupcijos paminklas“).

## Elektros energijos gamyba

Užtvankos ilgis 808 m, yra 20 turbinų (4050 MW galingumo). Per metus pagamina 19 080 GWh energijos, didžiausias vandens srautas 55 000 kub. metrų per sekundę.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Anu

**Anu** (**An**, **Anas**; ) – šumerų mitologijos, o vėliau asirų ir babiloniečių, dangaus dievas, žvaigždynų valdovas, dievų, dvasių ir demonų karalius. Anu yra vyriausias šumerų panteono dievas, įeinantis į triadą kartu su dangaus dievu Enliliu ir vandens dievu Enkiu. 

Kai kada Anu protėviu laikytas dievas Urašas, vėlesniais laikais šios dievybės buvo sutapatintos. Babiloniečių „Enuma Eliš“ epe nurodoma, kad Anu tėvai – pirmapradės dievybės Anšaras ir Kišara. Sutuoktinė – žemės deivė Uraš, vėlesnėje tradicijoje – Ki. Babiloniečiai Anu žmona laikė deivę Antu.

## Kultas
Kadangi dantiraščio ženklas *AN* gali būti suprantamas įvairiai, nėra iki galo aišku, kada An / Anu, kaip konkreti dievybė, anksčiausiai paliudytas. Visgi neabejojama, jog būtent šis dievas minimas Faros dievų sąraše (III tūkst. pr. m. e.). Be to, XXVII a. pr. m. e. Ūrą valdė karalius Mesanepada. Jo vardas reiškia „jaunuolis, kurį pasirinko An“. Aptiktas šio valdovo „dievui An, savo viešpačiui“ dedikuotas kabutis. Vėlesniais amžiais An / Anu kulto būta Uruke bei Nipūre, dievybės vardas sutinkamas karalių tituluose. Lugalzagesis (apie 2375–2350 m. pr. m. e.) ir Sargonas (apie 2334–2279 m. pr. m. e.) titulavosi An / Anu žyniais.

Akadai, Mesopotamijos valdovai, užkariavę Šumerą 2334 m. pr. m. e., jį vadino Anu. Buvo laikomas dievų karaliumi. Sudarė triadą kartu su Bel ir Ea (vėlesnė Enki versija), vadinamas Pirmuoju tėvu (kaip pirmasis dievas). Manoma, kad Uruko miestas buvo Anu kulto centras, o Ištara (Inana) buvo jo žmona.

Anu simbolis – karūna su ragais. Kai kada ji vaizduojama padėta ant sosto. Šventasis gyvūnas – jautis. Antropomorfinių atvaizdų, kurie neabejotinai vaizduotų Anu, nėra žinoma.

## Charakteristika
Šumerų ir akadų mitologiniuose tekstuose An / Anu vaizduojamas kaip karalius ir dievų tėvas. Senosios Babilonijos karalystės laikų tekste „Gilgamešas, Enkidu ir požemio pasaulis“ užsimenama apie pirmykštį visatos padalijimą – An atitekę dangūs (11–12 eilutės). Kaip dangaus valdovas, šis dievas minimas ir Atrahasio mite apie tvaną. 

Anu buveinė – aukščiausiasis iš 3 vienas ant kito esančių dangų. Anu keliu buvo vadinama vertikali rytinio horizonto juosta. Į šiaurę nuo jos būta Enlilio kelio, o į pietus – Ea.

Dažnas Anu epitetas – „dievų tėvas“. Jo vaikais įvardijamos įvairios dievybės. Įrašuose iš Lagašo, datuojamuose III tūkst. pr. m. e., kaip Anu vaikai nurodomi Gatumdug, Bau ir Ningirsu. Vėlesniuose tekstuose Anu sūnumis įvardijami Adadas, Enkis (Ea), Enlilis, Gibilis (Gira), Nana / Sinas, Nergalas, Nusku bei Šara, o dukterimis – Inana (Ištarė), Nanaja, Nisaba, Ninisina, Gula, Ninmug, Ninibru, Ninsunė ir Nungalė.

Anu yra dievų Anunaki galva, jis sukūrė demonus Lamaštu, Asagą bei Sebetu. Kaip minima epe „Era ir Išumas“, Anu davęs Erai demonus Sebetu kaip ginklus, skirtus žudyti žmonėms, kai jų keliamas triukšmas pasidarysiąs nebepakeliamas (Lentelė I, 38ff).

Ilgainiui dievas Enlilis savo svarba susilygino su Anu ar net jį pranoko, o jų funkcijos iš dalies ėmė sutapti. Be to, Anu buvo tapatinamas su dievu Amuru, o Seleukidų laikų Uruke – su Enmešara ir Dumuziu.

## Šaltiniai
Verstuvas

**Verstuvas** – skirtas trupinti norago atpjautą dirvos sluoksnį ir apversti jį į vagą, kurią padarė priekinis plūgo korpusas.

Verstuvai gaminami iš mažaanglio plieno. Jų darbinis paviršius cementuojamas. Kai kurie verstuvai gaminami iš trijų sluoksnių. Viršutinis ir apatinis sluoksniai grūdinami, o vidurinis būna minkšto plieno. Tokie verstuvai lėčiau dyla ir netrapūs. Greičiausiai sudyla priekinė verstuvo dalis.

## Skirstymas

Pagal formas verstuvai skirstomi į:
* **Cilindrinius**. Jie gaminami rečiau, jie blogiau apverčia ir tinka lengvoms smėlio dirvoms arti.
* **Kultūrinius**. Jų viršutinė dalis yra šiek tiek užsukta, todėl jie dirvą gerai trupina ir apverčia. Šie verstuvai dažniausiai naudojami bendruosiuose plūguose.
* **Pusiau sraigtinius** ir **sraigtinius**. Šie verstuvai dirvos sluoksnį labai gerai apverčia, todėl tinka plėšiniams arti ir dažniausiai statomi specialiuosiuose plūguose. Kad būtų galima apversti dirvos sluoksnį, kartais verstuvo užpakalinėje dalyje pritaisoma plunksna.
Kruopynė

**Kruopynė** (arba ***Žybartonių kalnas, Arklėnų kalnas***) – viena aukščiausių Lietuvos kalvų (293,57 m).

Stūkso Vilniaus rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 5 km į šiaurės rytus nuo Rakonių ir 2 km nuo Arklėnų. Stūkso Medininkų aukštumoje, nuo Juozapinės kalvos nutolusi apie 10 km į vakarus, vakariniame Varkalabiškių kaimo pakraštyje. Apžėlusi Varkalabiškių mišku. Aplink kalną įkurtas Kruopynės kraštovaizdžio draustinis.

## Išnašos
Rakonys

**Rakonys** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybės pietuose, 9 km į rytus nuo Marijampolio. Seniūnaitijos centras. Yra Rakonių pagrindinė mokykla ir Turgelių vid. mokyklos pradinis skyrius. 5 km į šiaurės rytus nuo kaimo stūkso Kruopynės kalva – viena aukščiausių Lietuvos kalvų (293 m).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Biržulių ežeras

**Biržulių ežeras** arba **Biržuliškis** – ežeras vidurio Lietuvoje, Jonavos rajone, apie 2 km į šiaurės rytus nuo Bukonių. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,3 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 87,3 m. Šiaurinis ir pietinis krantai aukštoki, vakarinis – žemas ir užpelkėjęs. Krantai apaugę medžiais ir krūmais. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Vakaruose išteka upelis link netoliese tekančio Srauto upelio (Lankesos intakas). Šalia įsikūręs Biržulių kaimas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
*
Bitiškių ežeras

**Bitiškių ežeras** – nenuotakus ežeras pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone, apie 6,5 km į šiaurės vakarus nuo Trakų, Trakų istoriniame nacionaliniame parke. Ilgis iš pietvakarių į šiaurę 1,49 km, didžiausias plotis siekia 0,5 km. Altitudė 150,1 m. Giliausia vieta – 10,5 m. Ežero dubens kilmė rininė. Forma netaisyklinga, šakota, ežere yra 0,51 ha sala. Kranto linija vingiuota, jos ilgis 4,76 km. Krantai sausi, aukšti, beveik ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Dugnas padengtas dumblu. Iš šiaurės prieina Rusakalnio miškas. Ežeras pasiekęs subrendimo stadiją, nenutekantis, priklauso Galvės ežero baseinui.

Bitiškių ežero pakrantėje įsikūrę Kudrioniųir Kudrionių Girios kaimai, Norkų viensėdis.

## Šaltiniai
Puslaidininkinis fotoelektrinis įtaisas

**Puslaidininkiai fotoelektriniai itaisai** – puslaidininkai prietaisai šviesos signalams paversti elektriniais signalais. Kaip puslaidininkiniai fotoelektriniai įtaisai naudojami fotorezistoriai, fotodiodai, fotovoltiniai elementai, fototranzistoriai, fototiristoriai. Daugumos puslaidininkinių fotoelektrinių įtaisų veikimas pagrįstas vidiniu fotoefektu, kuris pasireiškia tada, kai fotonų energijos didesnės už puslaidininkio draudžiamosios juostos plotį.

Puslaidininkių fotoelektrinių įtaisų spektrines savybes nulemia puslaidininkio draudžiamosios juostos plotis ir priemaišos.
Blinkų ežeriokas

**Blinkų ežeriokas** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 4 km į pietryčius nuo Dusetų. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,17 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 139,5 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję, vietomis apaugę krūmais. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Pietryčiuose išteka upeliukas link iš rytų ir šiaurės pelkę juosiančio Meletinės upelio (Sartų ežero intakas). Netoliese įsikūręs Voversių kaimas.

## Šaltiniai
USB

**USB** (*Universal Serial Bus*) – universali nuoseklioji kompiuterio magistralė, prie kurios per universaliąją jungtį gali būti jungiami įvairūs išoriniai įtaisai. Prie magistralės galima prijunti tokius įrenginius kaip USB atmintuką, pelę, klaviatūrą, spausdintuvą, skenerį, išorinį standųjį diską, mobilųjų telefoną ir kt. Įtaisus galima prijungti ir atjungti nestabdant kompiuterio. Duomenys perduodami didele sparta (apie 12 Mb/s).

## Istorija
USB standartą kurti 1995 m. pradėjo septynios kompanijos: Compaq, DEC, IBM, Intel, Microsoft, NEC ir Nortel. Buvo siekiama palengvinti išorinių įrenginių prijungimą prie asmeninių kompiuterių: pakeisti daugybę kompiuterių gale esančių jungčių, išspręsti esamų sąsajų naudojimo problemas ir supaprastinti visų prie USB prijungtų įrenginių programinės įrangos konfigūraciją, taip pat įgalinti didesnę išorinių įrenginių duomenų perdavimo spartą ir savaiminio paleidimo () funkciją. Intel kompanijoje prie standarto dirbo Ajay Bhatt su savo komanda ir taip 1995 m. pirmieji išleido integrinį grandyną palaikantį USB.

## USB versijos
USB jungtis turi kelias versijas, kiekvienoje versijoje įdiegti šiokie tokie patobulinimai.
* **USB 1.0 FDR** – pradinė versija išleista 1995 m. lapkričio mėn.
* **USB 1.0** – išleista 1996 m. sausio mėn.
* **USB 1.1** – išleista 1998 m. rugsėjo mėn. Duomenų perdavimo greitis – nuo 1,5 iki 12 MB/s.
* **USB 2.0** – išleista 2000 m. balandžio mėn. – pagrindinis pakeitimas – padidintas duomenų perdavimo greitis, iki 480 Mb/s (*60 MB/s*).
* **[[USB 3.0]]** – pristatytas 2008 m. lapkričio 17. Duomenų perdavimo greitis – iki 5 Gb/s (*625 MB/s*), tai yra daugiau negu 10 kartų didesnis nei USB 2.0. USB 3.0 suderinamas su USB 2.0 ir USB 1.1 standartais.
* **USB 3.2** – išleista 2017 m. rugsėjo 22 d. Duomenų perdavimo greitis nuo 10 Gb/s (1 karta) iki 20 Gb/s (2 karta).
* **[[USB 4.0]]** – išleista 2019 m. rugpjūčio 29 d. Duomenų perdavimo sparta – 40 Gbps.

## Fizinė sąsaja
Būna 2 tipų jungtys
* **A tipo** (Kairėje) – kompiuterio pusėje.
* **B tipo** (Dešinėje) – įrenginio pusėje.

## Šaltiniai
Brazgių ežeras

**Brazgių ežeras** – ežeras vidurio Lietuvoje, Anykščių rajone, apie 11 km į pietvakarius nuo Kurklių, 3 km į šiaurės rytus nuo Žemaitkiemio. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,17 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 117,2 m. Krantai žemi, pelkėti, tik pietinis krantas aukštas ir sausas. Iš vakarų prieina Plaštakos miškas, kitose pakrantėse plyti pievos. Pietryčiuose išteka upelis link P-2 upelio (Plaštakos intakas). Į šiaurę nuo ežero įsikūręs Brazgių kaimas.

## Šaltiniai
Brevikių ežeras

**Brevikių ežeras** – ežeras vakarų Lietuvoje, Telšių rajone, apie 6 km į pietvakarius nuo Gadūnavo, Buožėnų geomorfologiniame draustinyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,23 km, plotis – iki 0,21 km. Altitudė 166,8 m. Vakarinis krantas žemas, užpelkėjęs – plyti ~ 8 ha pelkė su viduryje telkšančiu beužankančiu 0,4 ha ežeriuku, per kurį prateka upelis iš Brevikių ežero į Eidintaičių II tvenkinį. Rytinis krantas aukštas. Ežerą supa Kalniškių miškas. Kiek atokiau įsikūręs Eidintaičių kaimas.

## Šaltiniai
Brinkliškių ežeras

**Brinkliškių ežeras** arba **Brinkliškis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Utenos rajone, apie 9,5 km į pietryčius nuo Daugailių. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,27 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 174,3 m. Krantai žemi, rytuose pelkėti, daug kur apaugę medžiais ir krūmynais. Aplinkui plyti pievos. Šiaurėje išteka upelis link Ilgio ežero (Ligajos upės baseinas). Šalia įsikūręs Brinkliškių kaimas.

## Šaltiniai
Budrių ežeras

**Budrių ežeras** – ežeras vidurio Lietuvoje, Anykščių rajone, apie 4,5 km į šiaurės vakarus nuo Kavarsko. Ežero ilgis iš vakarų į rytus - 0,49 km, plotis - iki 0,2 km. Altitudė 93,3 m. Yra plaukiojančių salų. Krantai žemi, pelkėti. Ežeras telkšo ~ 13 ha dydžio Budrių pelkės rytinėje dalyje. Rytinė pakrantė apaugusi krūmynais, o šiaurinėje ir pietinėje pakrantėse plyti dirbami laukai. Rytuose išteka upelis link Pienionių tvenkinio (Pienios baseinas). Iš pietinės Budrių pelkės dalies išteka Armukšnos upė (Mūšios intakas). Pietinėje pakrantėje įsikūręs Budrių kaimas, šiaurinėje - Šovenių kaimas. 

Kunigo prel. Stanislovo Kiškio knygoje „Iš Kavarsko praeities“ yra aprašoma Budrių ežero legenda: 
„1580 metais, kai buvo įvykdytas mirties nuosprendis Kavarsko ir daugelio kitų dvarų valdytojui, išdavikui Gregorijui Astikui, jo žmona, susikrovusi auksą ir brangenybes, bėgo iš Kavarsko dvaro, pasikinkiusi į karietą ketvertą žirgų. Buvo žiemos metas ir ponia su visu turtu ir žirgais įlūžusi ir paskendusi Budrių ežere... Daug kartų buvo bandyta išleisti ežero vandenį – auksui iškelti. Ne vieną kartą tam reikalui buvo kasamas gilus griovys, bet po nakties vis rasdavę jį užverstą didžiuliu akmeniu. Tai neabejotinai pikto velnio darbas. Taip iki dabar ponia gyvenanti ežero dugne, ir prigulus ant kranto, esant tykiam orui, galima aiškiai girdėti žirgų žvengimą ir karietos ratų duslų dundėjimą...“

## Šaltiniai
Bulotų ežeras

**Bulotų ežeras** – ežeras vidurio Lietuvoje, Jonavos rajone, apie 6 km į pietus nuo Jonavos. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius - 0,18 km, plotis - iki 0,1 km. Altitudė 72,5 m. Krantai žemi, užpelkėję, apaugę krūmynais. Iš šiaurės ir rytų prieina Dumsių miškas. Šiaurės rytuose išteka upelis (Varpės intakas). Šalia įsikūręs Bulotų kaimas, kolektyvinių sodų bendrija.

## Šaltiniai
Bulėnų ežeras

**Bulėnų ežeras** – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 6,5 km į šiaurės vakarus nuo Bubių, 4,5 km į šiaurę nuo Kurtuvėnų. Įeina į Kurtuvėnų regioninį parką. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,2 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 122,9 m. Kranto linija vingiuota. Ežeras baigiantis užakti. Jį supa Bulėnų miške esanti apie 25 ha Bulėnų pelkė. Iš jos išteka upelis (Čiaušos baseinas). Prie Bulėnų miško (iš pietvakarių–pietų pusės) slūgso stambūs rieduliai: Arvydiškės akmenys, Bulėnų I akmuo, Bulėnų II akmuo. Į pietryčius įsikūręs Bulėnų kaimas.

## Šaltiniai
Braškiškių ežeriukas

**Braškiškių ežeriukas** arba **Ežerinis** – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, apie 5 km į vakarus nuo Mindūnų, Siesarčio miške. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,16 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 147,6 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais. Šiaurvakarinėje pakrantėje įsikūręs nebegyvenamas Braškiškių kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Siesarties ežero baseinui (Siesarties upės baseinas).

## Šaltiniai
Burkolų ežeras

**Burkolų ežeras** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 9 km į pietryčius nuo Ignalinos. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,19 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 224,1 m. Krantai žemi, daugiausia pelkėti, tik šiaurrytinis krantas sausas. Pakrantėse plyti pievos, o pietrytinėje – auga miškelis. Pietuose išteka Šventės upė (Žeimenos upės baseinas). Šalia įsikūrę Burkolų, Savulių ir Girneliškės kaimai.

## Šaltiniai
Bytautonių ežeras

**Bytautonių ežeras** arba **Alkas** – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 3,5 km į šiaurę nuo Žilinų. Kranto linija labai vingiuota. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,45 km, plotis – iki 0,22 km. Altitudė 137,7 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę medžiais ir krūmynais. Ežerą aplink juosia kanalai, vietomis susisiekiantys su ežeru. Pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Pietrytinę ežero dalį prateka Graužinės upelis link Lieluko ežero (Spenglos baseinas). Aplink ežerą įsikūrę Bytautonių, Ginakiemio ir Radžiūnų kaimai.

## Šaltiniai
Kreipinys

**Kreipinys** – būdinga dialogo ypatybė.

Specifiniai žodžiai, siekiantys atkreipti pašnekovo ar rūpimo asmens dėmesį, neinantys jokia sakinio dalimi.

Sakinyje kreipinys išskiriamas intonacija, rašant – kableliu ar šauktuku. Tariami pabrėžtai, kiek pakeltu balsu, paskui daroma nedidelė pauzė. Neretai kreipiniai atskleidžia jausmus, požiūrį į asmenį, daiktą ar reiškinį, į kurį kreipiamės, pvz.: **''Oi broleli, brolužėli, kareivėli raitužėli**, nepažįsti tu seselės, pagirių raibos antelės?*

Kreipiniai atskleidžia ir pašnekovų santykius. Į asmenis galime kreiptis šiltai – vardu (*Vida, Staseli*), oficialiau – pavarde (*Kalvaiti, Petraityte, Andriukaitiene*), nurodydami pareigas (*mokytoja, direktoriau, pardavėja*), kitus santykius (*kaimyne, drauguži, keleiviai'') ir pan.

## Pagarbūs kreipiniai

## Šaltiniai
Buveinių ežeras

**Buveinių ežeras** (arba **Ežeraitis**) – ežeras vakarų Lietuvoje, Tauragės rajone, apie 7 km į pietus nuo Gaurės, Eičių miške. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,3 km, plotis – iki 0,29 km. Altitudė 36,8 m. Ežeras yra Viešvilės rezervato teritorijoje. Iš Buveinių ežero pietuose išteka Viešvilės upelis – Nemuno žemupio dešinysis intakas. Ežere gyvena lydekos, kuojos, karosai, vijūnai. Krantai žemi, liūninio tipo su tarpinio tipo pelkėmis ir raistais, apaugę medžiais ir krūmais.

## Šaltiniai
Bučeliškės ežeras

**Bučeliškės ežeras** arba **Gulbis** – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, apie 7,5 km į šiaurės vakarus nuo Inturkės, 0,1 km į pietus nuo Siesarties ežero. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus - 0,53 km, plotis - iki 0,24 km. Altitudė 146,7 m. Krantai daugiausia aukšti, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Ežerą supa Rudesos miškas, tik vietomis yra įsiterpę pievos. Šalia įsikūręs Bučeliškės kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Siesarties ežero baseinui (Siesarties upės baseinas). Ežeras privatus, priklauso trims šeimininkams. 

## Šaltiniai
Alkiškiai

**Alkiškiai** – kaimas Akmenės rajono savivaldybės centre, 3 km į pietvakarius nuo Naujosios Akmenės, kairiajame Dabikinės upelio krante. Seniūnaitijos centras. Veikia vaikų lopšelis-darželis, paštas (LT-85013), Alkiškių geležinkelio stotis (Raudžiuose), Alkiškių evangelikų liuteronų bažnyčia (pašventinta 1865 m., vaikai konfirmacijai buvo ruošiami gretimuose Saunoriuose). 2009 m. uždaryta pradinė mokykla. Gyvena nemažai latvių. Išlikusios I pasaulinio karo vokiečių karių kapinės.

Klinties ir smėlio telkinys, rytuose plyti Alkiškių miškas. Netoliese telkšo Sablauskių tvenkinys, įsikūrusi vasaros poilsiavietė.

## Istorija

XVII a. minimas Alkiškių dvaras. Kaime rastas lobis – apie 370 XVI–XVII a. sidabrinių monetų, jo dalį saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

Apie 1820 m. iš Kuršo gubernijos Jelgavos apskrities Džūkstės valsčiaus atsikėlė nemažai latvių. Alkiškių () bendruomenė buvo sutelkta ir organizuota: jau 1906 m. buvo pastatytas saviveiklininkų spektaklis, tarpukaryje veikė *Švietimo draugija „Rits“* ir *Blaivybės draugija „Ausma“*. 1898 m. atidaryta pradinė mokykla, jos mokytojas Fricis Krūminis kartu buvo ir aktyvus visuomenininkas (nuo 1922 m. buvo mokoma pagal Lietuvos Respublikos Švietimo ministerijos programą, bet latviškai).

Kai kaimo kapinėse liko mažai vietos, Lietuvos valstybė skyrė papildomą 0,5 ha ploto pušyno sklypą. Medžius pasiėmė valdžia, o latvių bendruomenė išrovė kelmus, išlygino duobes ir aptvėrė akmenų tvora.

Sovietmečiu buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. Iki 2009 m. veikė pradinė mokykla.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Kaime gimė ir augo Latvijos generolas Janis Buivydas (1864–1937). Palaidotas Rygos Įgulos kapinėse.
* Fricis Krūminis (1877–1971), Lietuvos latvių mokytojas ir visuomenės veikėjas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Alksniupiai

**Alksniupiai** – kaimas Radviliškio rajono savivaldybės šiaurės rytuose, 7 km į šiaurę nuo Šeduvos. Seniūnaitijos centras. Stovi 1853 m. statyta kapinių koplyčia, vėjo malūnas, veikia Alksniupių pagrindinė mokykla, paštas (LT-82055).

## Istorija

Pirmąkart minimi 1556 m. Upytės valsčiaus inventoriuje. 2 km į vakarus nuo Alksniupių yra Radvilonių dvaras. Sovietmečiu buvo „Draugo“ kolūkio centrinė gyvenvietė.

1957 m. atidaryti kultūros namai, 1970 m. biblioteka, išgręžtas 800 m gylio mineralinio vandens gręžinys.

## Gyventojai

## Galerija

2. Alksniupiai, rūmai.JPG|Rūmai
Alksniupiai, kultūros namai.JPG|Kultūros namai
Alksniupiai, mokykla 2019.JPG|Pagrindinė mokykla
Alksniupiai, Algirdas Malinauskas.JPG|Kolūkio „Draugas“ vadovo A. Malinausko kapas
Alksniupiai, bokštas.JPG|Bokšto dalis po apsauginiu audeklu (2019 m.)
Alksniupiai, rūmai.JPG|Bokštas
Alksniupiai, skelbimai.JPG|Prie skelbimų lentos
Alkšniupiai windmill - panoramio.jpg|Vėjo malūnas
Alksniupiai, akmuo.JPG|Akmuo su įrašu


## Šaltiniai