open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Šetlando salų vėliava

**[[Šetlando salos|Šetlando salų]] [[vėliava]]** – stačiakampio formos mėlyname fone baltas skandinaviškas kryžius.

Heraldinis blazonavimas (aprašymas): *Azur fone Argent skandinaviškas kryžius*.

## Istorija
Šetlando salų vėliavą sukūrė *Roy Grönneberg* ir *Bill Adams* 1969 m. Skandinaviškas kryžius yra istoriška jungtis su Skandinavijos šalimis. Vėliava naudojama kaip specialus Šetlando salų atpažinimo simbolis.

## Spalvos
Vėliavoje panaudotos Škotijos vėliavos spalvos.

Spalvų reikšmės Pantone spalvų sistemoje:
*  Žydra – Pantone 300

Spalvų reikšmės RGB spalvų sistemoje:
* Žydra – 0, 103, 197

## Panašios vėliavos

## Nuorodos
* vexillum.com
Aivars Lembergs

**Aivaras Lembergas** (, g. 1953 m. rugsėjo 26 d. Jėkabpilis) – latvių ekonomistas, oligarchas, politikas, verslininkas, vienas turtingiausių Latvijos žmonių.

## Biografija
1968–1969 m. Jėkabpilio melioracijos statybos valdybos darbininkas. 1974–1975 m. Latvijos universiteto laborantas, darbuotojas. 1977 m. baigė Latvijos universiteto Ekonomikos fakultetą.

1977–1978 m. inžinierius ekonomistas Ventspilio uosto gamykloje. 1978–1987 m. instruktorius, skyriaus vedėjas, LKP Ventspilio miesto ir rajono komiteto sekretorius. 1987–1988 m. LKP CK žemės ūkio ir maisto pramonės skyriaus instruktorius.

Nuo 1988 m. Ventspilio miesto meras. Nuo 1994 m. Latvijos tranzitinio verslo asociacijos prezidentas, Ventspilio uosto valdybos pirmininkas. Įsteigė tarptautinę bendrovę „Kālija Parks“ bei jai vadovavo. Jo turtas vertinamas 230 mln. EUR (žurnalo „Бизнес и Балтия“ duomenys 2003 m.).

## Nuorodos
* Лембергс Айвар (biografija rusų k.)
Orknio salų vėliava

**[[Orknio salos|Orknio salų]] [[vėliava]]** – stačiakampio formos geltoname fone raudonas skandinaviškas kryžius.

Heraldinis blazonavimas (aprašymas): *Or fone Gules skandinaviškas kryžius*.

Vėlia atkelianusi iš šv. Magnuso (*Magnus Erlendsson*) valdymo laikų (1108–1117). Joje panaudotos Škotijos ir Norvegijos herbų spalvos, simbolizuojančios Škotijos ir Norvegijos palikimą.

Kaip ir Šetlando salų vėliava, Orknio salų vėliava nėra oficialiai patvirtinta ir naudojama kaip Orknio salų atpažinimo simbolis.

## Panašios vėliavos

## Nuorodos
* vexillum.com
Sergejus Naumovas

**Sergejus Naumovas** (g. 1969 m. balandžio 4 d., Rygoje) – Latvijos ledo ritulio vartininkas.

2006 m. jis žaidė Latvijos ledo ritulio lygos klube HK Riga 2000. Savo karjerą Naumovas pradėjo Rigas „Dinamo“ klube, per savo karjerą yra žaidęs Rusijoje, Šiaurės Amerikoje, 2 sezonus praleido Švedijoje. Latvijos rinktinės sudėtyje pirmąkart jis dalyvavo 1993 m. Pasaulio čempionate, nuo to laiko jis yra žaidęs 9 Pasaulio čempionatuose ir 2 (2002 ir 2006 m.) Olimpinėse žaidynėse.

### Titulai
* Pasaulio čempionato C divizijos geriausias vartininkas – 1993
* Pasaulio čempionato B divizijos žvaigždžių rungtynių dalyvis – 1994, 1995
* Pasaulio čempionato B divizijos geriausias vartininkas – 1995
* Pasaulio čempionato B divizijos Latvijos rinktinės naudingiausias žaidėjas – 1995
* WCHL geriausias vartininkas – 1996
Plėšikas Hocenplocas

**Plėšikas Hocenplocas** (vok. **Der Räuber Hotzenplotz**) – literatūrinis vaikų rašytojo Otfried Preußler herojus.

Plėšiko vardą Hotzenplotz Preußler parinko pagal Šlėzijos miestelio (dabar Osoblaha, Čekija) pavadinimą.

Visus tris Preußler pasakojimus iliustravo dailininkas F. J. Tripp. Knygos buvo išverstos į 34 kalbas (pvz., , ital.: *Il Brigante Pennastorta*, ), išplatinta per 6 mln. egz. Taip pat istorijos buvo įgarsintos bei sukurti vaikų teatro vaidinimai.
Barclay klanas

**Barclay** – Škotijos klanas.

## Istorija
Klanas kildinamas iš *Rodžerio de Berchelai* atvykusio iš prancūzijos valdant Viljamui I Užkariautojui Anglijoje ir vėliau atsikėlusiam gyventi į Škotiją. XII a.-XIII a. klano (Barclay Towie) šaka pradėjo valdyti žemes Kinkardinšire ir rytų Škotijoje, kurias XVI a. Deividas Barclay pardavė. Kitoje Barclay klano šakoje (Barclay iš Erio) užaugo daug karininkų, tarnavusių ir kitų šalių karaliams. Vienas iš šios šakos – Michailas Barklajus de Tolis (1761-1818 m.), dalyvavęs rusų Napoleono kare su Rusija. Rusijos caras suteikė generolo feldmaršalo laipsnį, bei dovanojo princo titulą.

## Septos
* Bercley
* Barclay
* Berclay
* Berkele
* Barclye
* Berkeley
* Berklaw
* Barckley
* Barkla
* Barklay
* Barkley
* Barcula
* Barculay
* Bercula
* Barckly
* Barclaye
* Towy
* Towie

## Nuorodos
* Barclay klano tiklalapis
Jonas Baronas (1952)

**Jonas Baronas** (1952 m. liepos 5 d. – 1996 m. balandžio 14 d.) – inžinierius, Lietuvos politinis ir visuomenės veikėjas.

## Biografija

1970 m. baigė Nemunėlio Radviliškio vidurinę mokyklą, 1975 m. baigė Kauno politechnikos institutą, televizijos inžinierius.

1975 m. Valstybinio televizijos ir radijo komiteto televizijos inžinierius, televizijos centrinės aparatinės pamainos viršininkas. 1992 m. vienas iš „Baltijos televizijos“ kūrėjų, videoinžinierius.

1976–1982 m. dr. Viktoro Kutorgos įsteigto disidentinio Antano Strazdelio universiteto klausytojas. 1989 m. Lietuvos socialdemokratų partijos veiklos Lietuvoje atkūrimo iniciatyvinės grupės narys, vienas iš partijos programos kūrėjų ir daugelio dokumentų autorius.

Dar mokydamasis mokykloje grojo kontrabosu mokyklos ansamblyje, studijuodamas Kaune įsitraukė į folklorinį Ramuvos judėjimą, dirbdamas Vilniuje dainavo chore „Varpas“.

Žmona Nijolė, sūnūs Augustas, Jotautas.
Meilės menas (Ovidijus)

**„Meilės menas“** ( arba *Ars Amandi*) – senovės romėnų poeto Ovidijaus meilės elegijų knyga, kurioje yra patarimai vyrams ir moterims, kaip suvilioti ir išlaikyti mylimąjį. Parašytas erų sandūroje, priskiriamas erotinės literatūros žanrui, kadangi knygoje gausu erotinių aprašymų. Pastaroji aplinkybė lėmė, kad imperatorius Augustas ištrėmė Ovidijų į imperijos provinciją, prie Juodosios jūros.
Bordersas

**Bordersas** ( 'Škotų Sienos', ) – sritis Škotijos pietryčiuose, Šiaurės jūros pakrantėje. Ribojasi su Demfriu ir Goluvėjumi, Pietų Lanarkširu, Vakarų Lodianu, Viduriniu Lodianu ir Edinburgu. Pietuose turi sieną su Anglija, kuri eina Tvydo upe.

## Svarbiausi miestai
* Hoikas (10,7 tūkst. gyventojų, 2022 m.)
* Galašilsas (10,0)
* Piblsas (9,1)
* Kelsas (7,0)
* Selkerkas (4,6)
* Džedberis (4,1)

## Nuorodos
Narbutai (reikšmės)

Žodis **Narbutai** reiškia:

* Kelis Lietuvos kaimus:
** Anykščių rajone;
** Kupiškio rajone;
** Panevėžio rajone;
* Kaimus Gudijoje:
** Ašmenos rajone;
** Vijos rajone;
* Narbutai – Lietuvos didikų giminė.
Formaldehidas

**Formaldehidas** (dar žinomas kaip **metanalis**) – bespalvės dujos, turinčios specifinį nemalonų kvapą.

Formaldehido cheminė formulė yra H2CO ir tai yra paprasčiausias aldehidas. Pirmą kartą susintetintas XIX amžiaus viduryje.

Formaldehidas susiformuoja nevisiškai sudegant anglies atomų turinčioms medžiagoms. Gali būti randamas miškų gaisrų dūmuose, automobilių išmetamose dujose, tabako dūmuose. Atmosferoje formaldehidas susiformuoja saulės šviesai ir deguoniui sąveikaujant su metanu ir kitais anglies junginiais. Formaldehidas taip pat yra daugumos organizmų metabolinių procesų šalutinis produktas (mažais kiekiais), įskaitant ir žmones.

Formaldehidas taip pat buvo pirmoji organinė molekulė atrasta kosmose (1969 m.).

## Savybės
Kambario temperatūroje formaldehidas yra dujos, tačiau taip pat tirpsta vandenyje. Paprastai parduodamas kaip 37 % vandens tirpalas, vadinamas *formalinu*. Būdamas vandenyje, formaldehidas pereina į hidratą CH2(OH)2, todėl formaline formaldehido yra nedaug. Tokie tirpalai paprastai turi kelis procentus metanolio, siekiant išvengti polimerizacijos.

Ore formaldehidas gana lengvai oksiduojasi, sudarydamas skruzdžių rūgštį, todėl formaldehido tirpalai turi būti apsaugoti nuo išorinės sąveikos su deguonimi.

## Panaudojimas
Formaldehidas yra naudojamas baldų, plastikinių apdailos medžiagų, presuotos medienos, izoliacinių medžiagų gamyboje bei įeina į šių medžiagų sudėtį. Nedideliais kiekiais ši medžiaga yra randama kosmetikos priemonėse, dezodorantuose, tirpikliuose bei dezinfekcinėse medžiagose.

## Šaltiniai
Stambiažiedis garbenis

**Stambiažiedis garbenis** (*Cephalanthera damasonium*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos daugiametis žolinis augalas su šliaužiančiu šakniastiebiu. Stiebas tvirtas, stačias, jo viršūnė briaunota, o pamate yra belakštės makštys. Lapai pailgai kiaušiniški, elipsiški arba kiaušiniškai lancetiški, iki 7 cm ilgio. Žiedynas iš 3-8 žiedų, kurie dideli, bekočiai. Žiedai gelsvai balti. Žydi gegužės-birželio mėn. 

Auga lapuočių miškuose. Lietuvoje neaptiktas, bet auga Vidurio ir Pietų Europoje, Kryme, Kaukaze, Mažojoje Azijoje.
Vakarų Lodianas

**Vakarų Lodianas**, *Vakarų Lotianas* (, ) – sritis Škotijos centrinėje dalyje. Ribojasi su Edinburgu, Pietų Lanarkširu, Folkerku ir Škotų Sienomis.

## Svarbiausi miestai
* Livingstonas (55,8 tūkst. gyventojų, 2022 m.)
* Batgitas (22,2)
* Broksbernas (15,4)
* Armdeilas (12,5)
* Linlitgou (12,5)
* Vaitbernas (11,7)
* Ist Kolderis (7,2)
* Blakbernas (5,2)

## Šaltiniai
Nariuotoji ilgalūpė

**Nariuotoji ilgalūpė** (*Corallorhiza trifida*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos daugiametis augalas su išsikerojusiu mėsingu šakniastiebiu. Stiebas stačias arba kylantis, gelsvai žalsvas. Žiedynas iš 4-9 mažų šviesiai geltonų žiedų. Žydi gegužės – birželio mėn. 

Auga pelkėtuose ir drėgnuose miškuose, krūmuose, pelkių pakraščiuose.

Lietuvoje reta rūšis, įrašyta į Raudonąją knygą.

## Literatūra
* Gudžinskas Z., Ryla M., 2006: Lietuvos gegužraibiniai (*Orchidaceae*). – Vilnius. 104 P. ISBN 9986-662-28-1.
Grupa Lotos

**Grupa Lotos S.A.** – lenkų energetikos koncernas, naftos perdirbimo pramonės bendrovė.
Koncerno būstinė – Gdanskas.
„Grupa Lotos” dirba 5 547 darbuotojai. Koncernas valdo daugiau nei 50 bendrovių („Petrobalt S. A.” ir kitas) Rytų Europoje.
2005 m. Koncerno „Grupa Lotos” apyvarta siekė 8,6 mlrd. litų, nuosavas kapitalas – 4,28 mlrd. litų.
„Grupa Lotos” 2006 m. pirmojo ketvirčio pelnas (skaičiuojant pagal IFRS nuostatas) 118 mln zlotų. Pelnas 2005 m. – 970 mln. zlotų.

## Lietuvoje
Per „Petrobalt S.A.” naftos koncernas valdo šias Lietuvos bendroves „Naftos gavyba”, „Geonafta”,
„Minijos nafta”, „Genčių nafta”, „Manifoldas”.
Grupa Lotos kartu su UAB „LL investicijos” („Lietuvos-Lenkijos investicijos”) pateikė paraišką dalyvauti angliavandenilių išteklių naudojimo konkurse Raseinių ir Rietavo plotuose.

## Nuorodos
* Oficialus Grupa Lotos tinklalapis (lenkų ir anglų k.)
* „LL Investicijos” konkurse dalyvauja kartu su „Lotos Group“
Padvarninkai

**Padvarninkais** vadinami kaimai:

* Anykščių rajone:
** Andrioniškio seniūnijoje,
** Kurklių seniūnijoje;
* Jurbarko rajone;
* Kėdainių rajone;
* Kelmės rajone:
** Kukečių seniūnijoje,
** Pakražančio seniūnijoje:
*** Padvarninkai (viensėdis),
*** Padvarninkai I,
*** Padvarninkai II;
* Mažeikių rajone;
* Molėtų rajone;
* Panevėžio rajone Krekenavos seniūnijoje:
** prie Krekenavos,
** prie Petriškių;
* Radviliškio rajone;
* Šiaulių rajone Kuršėnų seniūnijoje:
** prie Kuršėnų,
** prie Micaičių;
* Šilalės rajone:
** Bilionių seniūnijoje,
** Žadeikių seniūnijoje;
* Telšių rajone;
* Ukmergės rajone;
* Vilniaus rajone.
LOTOS Geonafta

**LOTOS Geonafta** – Lietuvos naftos gavybos bendrovė.

Bendrovės būstinė yra Gargžduose.

## Istorija
* 1964 m. buvo įkurta Naftos žvalgybos ekspedicija.
* 1990 m. pradėjo vykdyti naftos gavybą.
* 1991 m. reorganizuota ir pervadinta (tapo Gargždų valstybinė naftos geologijos įmonė).
* 1995 m. tapo AB „Geonafta“.
* 2000 m. spalio mėn. „Geonaftą“ tarptautinio konkurso keliu privatizavo UAB „Naftos gavyba“.
* Nuo 2011 m. kompanija priklauso Grupa Lotos, pakeistas pavadinimas į *LOTOS Geonafta*.

## Veikla
"Geonafta" per savo veiklą:
* atliko daugiau kaip 20 000 km seisminių profilių,
* išgręžė per 400 giliųjų gręžinių (parametrinių, struktūrinių, paieškinių, žvalgybinių),
* surado 15 naftos telkinių pagrindiniame naftingame kambro horizonte ir keturis perspektyviuose silūro ir ordoviko horizontuose,
* atrado daugiau nei 20 perspektyvių struktūrų.

„Geonafta“ yra vienintelė Lietuvos bendrovė, turinti mobilias gilaus gręžimo stakles ir savarankiškai vykdanti gilųjį gręžimą naftos paieškoms ir žvalgybai.

### Naftos telkiniai
Kompanija išgauna naftą šešiose verslovėse Kretingos, Nausodžio, Girkalių ir Genčių naftos telkiniuose, vykdo paieškos ir žvalgymo darbus Plungės licenciniame plote.

## Nuorodos
* Bendrovės tinklalapis lietuvių, anglų k.
Išoriniai Hebridai

**Išoriniai Hebridai** (, ) – salų grupė ties šiaurės vakariniais Škotijos krantais. Hebridų salyno dalis, nuo Škotijos atskirta Vidinių Hebridų. Sudaro vieną iš 32 Škotijos sričių.

Pirmieji salų valdytojai buvo norvegai. 1266 m. pagal Perto sutartį perduoti Škotijai. Salose išlikę daug gyventojų, kalbančių škotų gėlų kalba.

Salos išsidėsčiusios pietvakarių kryptimi. Sudaro kelios didelės ir daugybė mažų salelių. Salos uolėtos, raižytais krantais. Didžiausios salos: Luiso sala, Harisas (pastarosios neretai apjungiamos į vieną), Šiaurės Juistas, Benbekjula, Pietų Juistas ir Bara. Dalis mažų salelių nusidriekusios tolyn į Atlanto vandenyną: Monacho salos, Fleinano salos, Sent Kilda ir Rokalo sala.

## Pagrindinės gyvenvietės
* Stornovėjus (4,5 tūkst. gyventojų, 2022 m.)
* Njumarketas (1,5)
* Sandvikas (0,8)
* Balivanichas (0,5)

## Šaltiniai
Juodžiai (Panevėžys)

**Juodžiai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Vadoklių.

## Istorija

1877 m. birželio 17 d. kaime nukrito 51,5 g Juodžių meteoritas, manoma – iš Hermio asteroido. Šio akmens gabalai atsidūrė Čikagos, Londono, Paryžiaus ir Vienos muziejuose.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lewis

**Lewis** gali reikšti:
* Anglų kalba Liojis Škotijos sala;
* Lewis - populiari angliška pavardė:
** Blake Lewis - JAV dainininkas;
** Clive Staples Lewis (1898–1963) – mokslininkas, medievalistas, literatūros kritikas ir eseistas;
** Leona Lewis - JK dainininkė.
Pajuostis

**Pajuostis** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Panevėžio miesto centro, dešiniajame Nevėžio krante, prie jo santakos su Juosta. Pastatytas Pajuosčio tiltas per Nevėžį. Šalia yra įsikūręs Lietuvos kariuomenės pėstininkų brigados „Geležinis Vilkas“ Karaliaus Mindaugo husarų batalionas, veikė Pajuosčio aerodromas. 

## Istorija

XVIII a.–XX a. minimas Pajuosčio dvaras.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Aleksander Meysztowicz (1864–1943), politikas, žemvaldys
* Walerian Meysztowicz (1893–1982), kunigas, teologas
* Liudmila Mackonienė (1929–2012), dainininkė

## Šaltiniai
Aloiza Paškievič

**Aloiza Paškevič-Kairienė-Ciotka** (, 1876 m. liepos 15 d. – 1916 m. lapkričio 5 d.) – baltarusių poetė ir įžymi revoliucinė bei baltarusių tautinio atgimimo veikėja.

## Biografija

Kilusi iš dvarininkų, 1894–1900 m. Vilniuje mokėsi Prozorovos privačioje septynmetėje mergaičių seminarijoje. 1901–1904 m. studijavo aukštuosiuose P. Lesgafto pedagoginiuose kursuose Sankt Peterburge. 1906–1908 m. Krokuvos universitete studijavo literatūrą, lankė teatro studiją, 1911–1912 m. tęsė studijas Lvovo universitete.

Dar Peterburge įsitraukė į akademinio jaunimo revoliucinį judėjimą. 1904 m. grįžusi į Vilnių bičiulio Jono Biliūno padedama įsidarbino felčere neseniai įsteigtoje Naujosios Vilnios (tada Vileika) psichiatrijos ligoninėje. dalyvavo 1905 m. revoliuciniuose įvykiuose, rašė ugningus, kovon šaukiančius eilėraščius, skaitė juos mitinguose. Artimai bendravo su pažangia baltarusių, lietuvių, rusų inteligentija – dailininku M. K. Čiurlioniu, poetu Janka Kupala, Marija Šlapeliene ir kitais. Vengdama suėmimo išvyko studijuoti į Krokuvą, bet susirgusi džiova gydėsi Zakopanėje, kur tuo metu gyveno Jonas ir Julija Biliūnai.

1911 m. vasario 20 d. Vilniuje, šv. Rapolo bažnyčioje, ištekėjo už inžinieriaus ir socialdemokratų lyderio Stepono Kairio. Po metų studijų Lvove grįžusi į Vilnių įsitraukė į kultūrinę veiklą, suorganizavo dramos mėgėjų būrelį, rašė žurnalui „Naša niva“, redagavo jaunimui skirtą žurnalą „Lučynka“, dalyvavo lietuvių kultūros draugijos „Rūta“ veikloje.

Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui nuėjo dirbti gailestingąja sesele Vilniaus užkrečiamųjų ligų barakuose. Vilnių užėmus vokiečiams organizavo viešąsias valgyklas varguomenei. 1916 m. nuo jos gimtajame krašte siautusios šiltinės mirė tėvas. Tėvų dvare liko padėti nuo epidemijos kenčiantiems gimtojo krašto žmonėms. Belankydama sergančiuosius, pati užsikrėtė šiltine ir netrukus mirė, ten ir palaidota.

## Ciotka

Kūrybai būdingas romantinis pakilumas, tautosakos įvaizdžiai, revoliucijos metais – patriotizmas ir revoliucingumas. Ne visada jai buvo lengva žodžiais išreikšti savo išgyvenimus bei jausmus, ji dažnai ilgai ir lėtai triūsė, kol reikalingos mintys įgaudavo tinkamą formą popieriuje. Be poezijos rašė apsakymus, kuriuose vaizdavo sunkų caro valdžios slegiamą Baltarusijos valstiečių gyvenimą.

## Atminimas

Lvovo universitete prie sienos pritvirtinta memorialinė lenta. Baltarusijos Ščučino rajono Ostrynos mieste jos vardu pavadinta vidurinė mokykla, Naujojoje Vilnioje – gatvelė. Ostrynoje ir Ščiučine pastatyti paminklai.

## Šaltiniai
Filipinų vėliava

**[[Filipinai|Filipinų]] [[vėliava]]** – stačiakampio formos audeklas padalintas į dvi horizontalias juostas: viršutinę mėlyna ir apatinę raudoną. Flagštoko pusėje baltas trikampis, kurio centre – auksinis saulės motyvas, o trijuose kampuose po auksinę penkiakampę žvaigždę, kurios simbolizuoja pagrindinius Filipinų salynus (Lusonas, Mindanao ir Visajai).

## Istorija

Pirmoji vėliava buvo pasiūlyta generolo Emilio Aguinaldo paskelbus Filipinų nepriklausomybę 1898 m. Nuo dabartinės ji skyrėsi šviesesne mėlyna spalva ir kitokiu saulės simboliu. Po trejų metų ją pakeitė JAV vėliavos. Vėliava vėl įteisinta 1919 m. Metus (nuo 1942 iki 1943) II pasaulinio karo metu valstybėje plėvėsavo Japonijos vėliava.

Įdomu tai, kad esant karo stoviui Filipinų vėliava apverčiama, tuo metu raudona (buvusi apačioje) pasikeičia su mėlyna spalva vietomis.

## Sandara
### Konstrukcija

### Spalvos
Spalvų reikšmės Pantone ir RGB spalvų sistemose:
*  Mėlyna – Pantone 286, RGB – 0, 51, 171
*  Raudona – Pantone 186, RGB – 207, 20, 43
*  Geltona – Pantone 116, RGB – 247, 209, 203
*  Balta – RGB – 255, 255, 255.

## Panašios vėliavos

## Nuorodos
* vexilla-mundi.com
Papiliai (reikšmės)

**Papiliais** vadinami kaimai:

* Anykščių rajone;
* Kelmės rajone;
* Kupiškio rajone;
* Rokiškio rajone;
* Vilniaus rajone.
Pajuostis (reikšmės)

**Pajuosčiu** vadinami kaimai:

* Anykščių rajone;
* Panevėžio rajone:
** Miežiškių seniūnijoje;
** Velžio seniūnijoje.
Paąžuoliai

**Paąžuoliai** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje. Seniūnaitijos centras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paąžuoliai (reikšmės)

**Paąžuoliais** vadinami kaimai:

* Anykščių rajone;
* Molėtų rajone:
** Alantos seniūnijoje,
** Joniškio seniūnijoje,
** Mindūnų seniūnijoje;
* Ukmergės rajone:
** Deltuvos seniūnijoje,
** Taujėnų seniūnijoje;
* Utenos rajone;
* Vilniaus rajone:
** Paberžės seniūnijoje,
** Dūkštų seniūnijoje.
Bartkūnai (Ukmergė)

**Bartkūnai** – kaimas Ukmergės rajono savivaldybės pietuose, 6,5 km į pietryčius nuo Pabaisko, Šešuolių girios vakariniame pakraštyje, netoli greitkelio . Stūkso Bartkūnų piliakalnis (Koplyčkalnis, vadinamas stebuklinga vieta), ant kurio XIV a. stovėjo pilis. Yra ozas Barzdos kalnas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Koplyčkalnis

:: *Koplyčkalniu vadinamas ir [[Bartkūnų piliakalnis]]*.

**Koplyčkalnis** – kalva, stūksanti Trempiniuose, Kalvarijos savivaldybėje. Ant jo yra senosios kapinės, Trempinių kapinių koplyčia.

Prie Trempinių dvaro stūkso medžiais apaugęs, per pusę nedidelio upelio perrėžtas kalnas, vadinamas Koplyčkalniu. Kalbama, kad kalno viršutinėje dalyje kažkada būta koplyčios. Užlipus ant kalno, viršutinėje jo dalyje nesunkiai galima pastebėti stačiakampės formos iškilimą, primenantį senąsias kapines. Kas jose buvo laidojama ir kokiu laikotarpiu duomenų nėra išlikę.

Su šiuo kalnu ir jo šlaite besiveržiančiu šaltiniu yra susiję keletas legendinių istorijų. Viena iš jų – tai šv. Mergelės Marijos pasirodymas, o vėliau ir paveikslo su šv. Marijos atvaizdu mistinė istorija.

Taip pat kalnas siejamas su lietuvių vaisingumo dievo Patrimpu, kurio aukuras čia buvęs. Jau apsikrištijus Lietuvai ant kalno, ant ąžuolo šakos baudžiauninkai radę Dievo Motinos paveikslą. Ponas liepęs nugabenti paveikslą Liubavo bažnyčion, o ąžuolą nukirsti ir jo vietoje pastatyti koplyčią.

## Šaltiniai
Kaketos departamentas

: **Šis straipsnis yra apie Kolumbijos departamentą. Apie upę žiūrėkite [[Kaketa (upė)]].''

**Kaketos departamentas''' () – departamentas Kolumbijos pietuose. Administracinis centras – Florensija.

## Geografija

Didžioji departamento dalis išsidėsčiusi selvoje. Tačiau vakaruose siekia Andus. Departementą kerta Kaketos upė ir jos intakai. Klimatas ekvatorinis; karštas (27-29&nbsp;°C) ir drėgnas.

Nemažą gyventojų dalį sudaro indėnai: vitotai, koregachiai, makagachiai, karichonai.

## Ekonomika

Kadangi Kaketos departamentas miškingas, išvystyta medienos apdirbimo pramonė ir eksportas. Kalnų šlaituose auginami ryžiai, bananai, juka, kakava ir cukranendrės. Yra cinko ir anglies telkinių.

## Etninė sudėtis
* Metisai ir baltieji – 94,75 %
* Indėnai – 1,51 %
* Juodaodžiai – 3,74 %

## Pagrindiniai miestai
Didžiausi miestai ir gyvenvietės 2018 m. (tūkst. gyv.):
* Florensija (147,9)
* San Visente del Kagvanas (23,4)
* Kartachena del Čaira (15,4)
* Puerto Rikas (14,4)
* El Donseljas (13,5)
* El Pauchlis (8,8)
* Belen de los Andakijesas (6,7)
* San Chose del Fragva (6,2)


Fachada Curiplaya.jpg|Florensijos architektūra
Vista en el rio Orteguaza.jpg|Ortegvasos upė
Desde el Mirador 20180122 165424.jpg|Kraštovaizdis San Chose del Fragvos savivaldybėje
VistaaereaPNN.jpg|Indi Vasio nacionalinis parkas


## Šaltiniai
Bartkūnai

**Bartkūnais** vadinami kaimai:

* Biržų rajone;
* Joniškio rajone;
* Kaišiadorių rajone;
* Panevėžio rajone:
** Krekenavos seniūnijoje;
** Ramygalos seniūnijoje;
* Pasvalio rajone;
* Šiaulių rajone;
* Ukmergės rajone.
Tikrasis kakavmedis

**Tikrasis kakavmedis** (*Theobroma cacao*) – sterkulijinių (*Sterculiaceae*) šeimos kakavmedžių (*Theobroma*) genties augalų rūšis.

Tai 4–8 m visžalis medis. Lapai pražangūs, paprastieji, 10–40 cm ilgio, 5–20 cm. Žiedai nedideli, balti, susitelkę į žiedų šluoteles, auga tiesiai ant augalo kamieno. Apdulkinami *Forcipomyiinae* šeimos mašalų. Vaisius – kiaušiniška sėklų dėžutė, jos ilgis 15–30 cm, plotis 8–10 cm, nokstant keičia spalvą iš geltonos į oranžinę ir sunokęs sveria ~500 g. Viduje yra 20–60 rudų sėklų, vadinamų kakavos pupelėmis.

Tikrasis kakavmedis kilo iš Amazonijos tropinių miškų, vėliau domestikuotas ir paplito po Centrinę Ameriką ir Mezoameriką. Dabar laukiniai kakavmedžiai randami tropinėse Andų pašlaitėse, 200–400 m aukštyje. Jiems reikia gausios drėgmės, geros dirvos, mėgsta paunksmę. XV a. apie kakavmedžius sužinojo europiečiai, jie imti auginti įvairiuose tropiniuose pasaulio regionuose – Vakarų Afrikoje, Pietryčių Azijoje, Okeanijoje, Karibuose. Pavadinimas „kakava“ kilo iš Mezoamerikos indėnų kalbų – majų *kakaw* ar nahuatlių *cacahuatl*.

Tikrojo kakavmedžio sėklos yra pagrindinis kakavos, iš kurios gaminamas šokoladas bei kakavos gėrimas, ingredientas. Sėklose gausu augalinių riebalų, iš kurių gaminamas kakavos sviestas. Iš vaisiaus minkštimo vietomis gaminamos sultys. Actekai ir majai itin gerbė kakavmedžius ir kakavą, turėjo paskyrę kakavos dievybes, kurioms aukojo šunis ir kitus gyvūnus. Iš kakavos buvo gaminami ne tik įvairūs gėrimai, tačiau kakavos pupelės naudotos ir kaip valiuta.


vaizdas:Cacao.jpeg|Medis
Image:Theobroma cacao 001.JPG|Žiedas
Image:Matadecacao.jpg|Vaisiai
Image:Kakaobohnen.JPG|Sėklos
File:Theobromae cacaois seminis pulvis 308294.jpg|Malta kakava
File:Theobroma cacao MHNT.BOT.2004.0.204.jpg|Theobroma cacao - Museum specimen


## Išnašos
Falčionas

**Falčionas** () – europietiškas vienrankis vienašmenis kalavijas tiesia geležte su skersinio formos garda. Buvo naudojami XI–XVI a. Vieni falčionai primena skramasaksus (*scramasax* – ilguosius kovos peilius), kiti – kardus, treti – mačetes. Manoma, kad dalies falčionų geležtės link smaigalio platėjo.

Geležtės sandara kito einant laikui, ji buvo skirtinga skirtingose šalyse. Tačiau ji visada buvo vienašmenė, o ašmenys – išlenkti. Efesas turėjo skersinio formos gardą, kaip ir to meto tikrieji kalavijai. Vienas iš išlikusių XIII a. Anglijos falčionų svėrė ~0,9 kg, buvo 95,25 cm ilgio (geležtė – 80 cm). Kitas išvaizda priminė stambią mačetę.
Falčionas ilgai buvo papildomas anglų lankininkų ginklas, o XIV a. viduryje jį ėmė naudoti ir raiteliai, kadangi falčionai tiko kertantiems – pjaunantiems smūgiams. Kartais falčionus tvirtindavo prie trumpo (45-60 cm ilgio) medinio koto, ir falčionai virsdavo kotiniais ginklais, panašiais į japonišką naginatą ar trumpakotį gleivą (kovos dalgį).

Manoma, kad falčionai atsirado iš valstiečių ir skerdikų didžiųjų peilių. Falčionus kalviai kaldavo masiškai (iš geležies, su plieniniais ašmenimis), tačiau jų išliko labai mažai, žinoma tik apie tuziną egzempliorių. Manoma, kad to priežastis – jie buvo prastesnės kokybės, negu tikrieji kalavijai. Gali būti, kad falčionus iš tikrųjų naudodavo kaip darbo įrankius, kai jų nereikėdavo kaip ginklų. Benaudojami jie susidėvėdavo, ir juos perdirbdavo kaip metalo laužą. Spėjama, kad falčionai buvo valstiečių ginklai, nors kai kurie iš jų buvo labai puošnūs ir juos naudojo bajorai. Žinomas vienas 1560 m. auksuotas falčionas, įmantriai graviruotas, su Florencijos hercogo Kosimo de Mediči asmeniniu herbu.

## Nuorodos
* 15th Century Falchion by Arms+Armor Manufacture (šiuolaikinė falčiono kopija) http://www.myarmoury.com/review_ther_falc.html
* Windlass Steelcrafts German Falchion (šiuolaikinė falčiono kopija) http://www.myarmoury.com/review_mrl_falc.html
Kakava

**Kakava** – tikrojo kakavmedžio (*Theobroma cacao*) sėklos, dar vadinamos kakavos pupelėmis, iš jų pagaminti milteliai konditerijos gaminiams bei iš šių miltelių gaminamas gėrimas.

Kakavmedžiai () auga Pietų Amerikoje, Afrikoje, Indonezijoje, Šri Lankoje.

## Maisto chemija

Kakavos pupelėje yra:
* 11,5 % baltymų
* 9,0 % celiuliozės (ląsteliena)
* 7,5 % krakmolo
* 6,0 % biologiškai aktyvių (spalvą suteikiančių, karčiųjų ir kt.) medžiagų
* 5,0 % vandens
* 2,6 % mineralinių medžiagų ir druskų (tarp jų – magnio bei geležies)
* 2,0 % organinių rūgščių ir skonį suteikiančių medžiagų
* 1,2 % teobromino (alkaloidas)
* 1,0 % įvairių cukrų
* 0,2 % kofeino
* B grupės ir E vitaminų

Antioksidantų kakavoje beveik dvigubai daugiau, nei raudonajame vyne ir triskart daugiau, nei žaliojoje arbatoje.
Dėl antioksidantų poveikio sveikatai mokslininkai vis dar ginčijasi. Tačiau jau yra rimtų laboratorinių ir eksperimentinių duomenų, kad šios medžiagos lėtina vėžinius procesus ar net neleidžia jiems prasidėti. Be to, nustatyta teigiama įtaka širdies būklei ir kitiems su amžiumi susijusiems pakitimams. Patys aktyviausi iš antioksidantų, pasirodė esą polifenoliai. Tyrinėti jie pradėti tik visai neseniai. Kakavoje jų gausu, randama vynuogėse, kitose spalvotose uogose, vyne.

Stearino rūgštis, sudaranti trečdalį šokolade esančių riebalų (kakavos sviesto) mažina bendrą cholesterino kiekį kraujyje, mažina blogojo (LDL) ir didina gerojo (HDL) cholesterino kiekį. Kakavos svieste esančios medžiagos mažina trombozės riziką.

## Gamyba

Išimtos iš sunokusio kakavos vaisiaus sėklos fermentuojamos kartu su ant jų esančiu minkštimu. Rūgimo metu pupelių viduje pakilusi temperatūra nutraukia gyvybinius procesus, o susidarę organiniai junginiai suteikia pupelėms skonį. Fermentuotos pupelės džiovinamos – kad jose liktų kuo mažiau drėgmės ir jos negestų. Be to, išdžiovintos kakavmedžio sėklos perrenkamos.

Šokoladui ir kakavos milteliams gaminti kakavos pupelės skrudinamos, lukštenamos ir smulkinamos. Tada spaudžiamas kakavos sviestas. Kakavos milteliai gaunami sumalus masę, likusią išspaudus kakavos sviestą. Kad kakavos milteliai geriau pasiskirstytų skystyje, jiems gaminti skirta masė alkalizuojama – dažniausiai apdorojama kalio karbonatu. Paprastai gaminami 20-22% riebumo kakavos milteliai, tačiau galima pagaminti ir visiškai nuriebintus. Tirpiems kakavos gėrimams skirti milteliai dar apdorojami vandens garais, maišomi su lecitinu ir cukrumi. Stiklinėje tirpaus kakavos gėrimo ištirpusio cukraus kiekis gali prilygti 6 gabalėliams.
Gera kakava turi būti ruda, be pilkų nuosėdų, milteliai smulkūs, sausi, be gumulėlių, malonaus kvapo, be šarmo prieskonio ir pašalinių medžiagų (kakavos lukštų, miltų ar pan.).

## Produkcija

## Šaltiniai

## Literatūra
Stephen T. Beckett, The Science of Chocolate, Royal Society of Chemistry; 2008
Donatas Morkūnas

**Donatas Morkūnas** (g. 1957 m. balandžio 17 d. Druskininkuose) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas, Nepriklausomos valstybės atkūrimo akto signataras.

## Biografija
 
1975 m. baigė Druskininkų 1-ąją vidurinę mokyklą, 1980 m. baigė Vilniaus universiteto istorijos fakultetą, 1984–1987 m. Minsko universiteto aspirantas.

1980–1989 m. Šiaulių pedagoginio instituto visuomenės mokslų vyr. dėstytojas, 1989–1990 m. LKP Šiaulių miesto komiteto antrasis sekretorius. 1990–1992 m. LR Aukščiausiosios tarybos deputatas, Nepriklausomos valstybės atkūrimo akto signataras. 1992–1993 m. Seimo konsultantas, 1993–1994 m. LR Prezidento vyr. referentas, 1995–1999 m. AB „Šiaulių bankas“ Zoknių filialo direktorius, 2000–2006 m. banko atstovas ryšiams su visuomene, banko valdybos pirmininko pavaduotojas. 2006 m. Ministro Pirmininko patarėjas Vyriausybės ryšiams su Seimu.

1980–1990 m. LKP narys. 1988–1990 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Šiaulių tarybos narys, 1991–1992 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys, 1992–1996 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šiaulių skyriaus narys.

Žmona Vitalija Morkūnienė – žurnalistė, sūnus Julius.
Netikrasis jūrų klounas

**Netikrasis jūrų klounas** (*Amphiprion ocellaris*) – vienuolžuvinių (*Pomacentridae*) šeimos žuvis. Tai labai populiari akvariuminė žuvis, kuri labai panaši į oranžinį jūrų klouną ir gyvena simbiozėje kartu su aktinijomis

Paplitęs koraliniuose rifuose, ypač Fidži ir Tongos regionuose.

## Nuorodos
*Akvariumai – rifiniai ir jūriniai: ''Amphiprion ocellaris'' (Cuvier, 1830), lietuvių k.
*''Amphiprion ocellaris'' (clown anemonefish)
*''Amphiprion ocellaris'' (Clown Anemonefish)
Vadodara

**Vadodara** (iki 1971 m. **Baroda**) – miestas vakarų Indijoje, Gudžarato valstijoje. 1,41 mln. gyventojų (2005). Išsidėsčiusi aliuviniame dirvožemyje, derlingose žemėse, prie *Vishvamitri* upės. Išvystyta tekstilės, chemijos, mašinų, baldų pramonė. Yra aukštųjų mokyklų, muziejų, *Markapura* rūmai (su giliais ir išpuosštais šaltiniais).

## Istorija

Miestas minimas nuo 812 metų, anksčiau buvo žinomas įvairiais vardais. Iš pradžių minimas kaip *Vadapadraka*, netoli *Ankottaka* miesto. X amžiuje Vadapadraka ėmė nustelbti Ankotaką. Vėliau miestas vadinosi *Chandravati* (pagal valdovą radžą *Chandan*), paskui *Viravati*, o dar paskiau – *Vadpatra*. Iš pastarojo pavadinimo išsirutuliojo Vadodara. Miestą valdė Delio sultonai, Mogolų dinastija.
Zebrinis rifinis sargas

**Zebrinis rifinis sargas** (*Dascyllus aruanus*) – vienuolžuvinių (*Pomacentridae*) šeimos žuvis. Akvariumistai dar šią rūšį vadina **baltauodege jūrų panele**, arba **apgavikė panelė**. Kūnas iki 9 cm ilgio, plokščias, baltos spalvos ir su juodais dryžiais. Uodega balta. Patelių katoje yra balta dėmė.

Paplitę Indijos ir Ramiojo vandenynų koraliniuose rifuose iki 20 m gylyje. Labai agresyvios, gyvena griežtai pasiskirsčiusios teritoriją. Akvariumuose puola ir vaiko kitas žuvis.

## Nuorodos
*''Dascyllus aruanus'', lietuvių k.
*''Dascyllus aruanus''
Vištakė vienuolžuvė

**Vištakė vienuolžuvė** (*Abudefduf saxatilis*) – vienuolžuvinių (*Pomacentridae*) šeimos žuvis. Akvariumistai šias žuvis dar vadina **neoniniu rifų ešeriu**, **vyresniuoju seržantu**. Kūnas iki 19 cm ilgio, neryškiai spalvotas. Jo apatinė dalis balta, o likusi – gelsva, su penkiais vertikaliais dryžiais. Veisimosi metu patinėlis pakeičia kūno spalvą – tampa ryškiai mėlynas.

Tai labai populiarios ir ištvermingos žuvys, gyvenančios atogrąžų regionuose. Agresyvios, todėl akvariumuose nepatartina laikyti keletą šios rūšies individų.

## Nuorodos
*''Abudefduf saxatilis'' (Linnaeus, 1758)
Šešiadryžė vienuolžuvė

**Šešiadryžė vienuolžuvė** (*Abudefduf sexfasciatus*) – vienuolžuvinių (*Pomacentridae*) šeimos žuvis. Kūnas iki 22 cm ilgio, baltas, su penkiomis juodomis juostomis. Išilgai nugarinio peleko abiejuose šonuose yra tamsi juosta.

Gyvena koraliniuose rifuose iki 15 m gylyje. Paplitusios tropiniuose ir vidutinio klimato vandenyse nuo Raudonosios jūros iki Japonijos ir Australijos.

## Nuorodos
* Scissortail Sergeant ''Abudefduf sexfasciatus'' (Lacepède, 1801)
* ''Abudefduf sexfasciatus '' (Lacépède, 1801) 
* Photos of ''Abudefduf'' ''sexfasciatus'', Scissortail sergeant major
Balbieriškio herbas

**Balbieriškio herbas** – pagrindinis Balbieriškio miestelio ir Balbieriškio seniūnijos (Prienų rajono savivaldybė) heraldinis simbolis.

## Aprašas

Sidabriniame herbinio skydo lauke, virš tridantės juodos skydo papėdės, raudonas laivelis su raudona bure ir vėliava.

## Simbolika

Tridantė kalva papėdėje simbolizuoja Balbieriškio vardo kilmę (nuo upelio Barbieros, kurio vardas siejamas su rėva), laivelis su bure – geografinę padėtį šalia Nemuno, kuris buvo prekybos kelias, svarbų miestelio raidai.

## Istorija

1847 m. miesteliui priklausant Suvalkų gubernijai pirmą kartą buvo parengtas herbas su šv. Vincento atvaizdu. Herbo projekto autorius Marian Gumowski. Pagal istorinius šaltinius nė viena Balbieriškio bažnyčia nebuvo pavadinta šventojo vardu, tuo labiau jo atvaizdo nė vienoje nebuvo. Yra prielaida, kad šv. Vincentas kažkaip galėjo būti susijęs su buvusiu dvaro savininku Lietuvos lauko etmonu ir didžiuoju iždininku Vincentu Aleksandru Gosievskiu.

Lietuvos heraldikos komisija nusprendė, kad šv. Vincentas niekaip nesiejamas su dabartiniu Balbieriškiu. Nutarta herbe panaudoti miestelio vardo kilmę. Balbieriškio vardas kildinamas iš Barbieros upelio itekančio į Nemuną, o upelio pavadinimas kilęs iš Nemune esančios Barbieros rėvos.

Balbieriškio herbą 2001 m. kovo 1 d. dekretu Nr. 1224 patvirtino prezidentas Valdas Adamkus. Etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai
Sližiai

:: *Apie kaimą Biržų rajone žr. [[Sližiai (Biržai)]]*.

**Sližiai** – kaimas Ukmergės rajono savivaldybės pietvakariuose, 4 km į pietus nuo Veprių. Sližiai įsikūrę Siemanio upelio dešiniajame krante, netoli Širvintos upės. Seniūnaitijos centras. Išlikusi XIX a. dvaro sodyba su parku, stūkso Sližių piliakalnis (vadinamas Papiliakalniu).

Neoficialiai Sližiais arba Sližių kraštu dažnai vadinami septintajame praėjusio amžiaus dešimtmetyje į vientisą gyvenvietę sujungti Kultuvėnų, Samantonių, Sližių, Pauplių, Knyzlaukio, Kelmų, Gavėnonių, Minderiškių ir kiti aplinkiniai kaimai, kurių gyventojai yra sukūrę Sližių krašto bendruomenę. Kultuvėnuose yra Sližių biblioteka, medicinos punktas, kultūros centras, paminklas 1917 m. kovoje su vokiečių okupantais žuvusiems valstiečiams. Kapinėse stovi Sližių koplyčia, kuriose vyksta sekmadieninės pamaldos.

## Istorija

Vakarinėje kaimo pusėje yra Sližių piliakalnis (Papiliakalnis) (*A1206*) datuojamas I tūkstantmečio antrąja puse – II tūkstantmečio pradžia. Jis stūkso Širvintos dešiniajame krante, 1,15 km į pietus nuo Siemanio ir Širvintos santakos, 0,4 km į vakarus nuo Kultuvėnų – Mančiušėnų kelio. Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, aikštelė trikampė, orientuota šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 19 m ilgio, 20 m pločio pietryčių krašte. Čia supiltas 35 m ilgio, 1 m aukščio, 12 m pločio pylimas. Širvintos upės pusėje piliakalnio šlaitai statūs ir aukšti – iki 31 m aukščio. Sližių piliakalnis 2005 m. yra pripažintas valstybės saugomu. Archeologas Petras Tarasenka, piliakalnį žvalgė 1921 ir 1936 m. ir leidinyje „Mūsų senovė“ paskelbė straipsnį „Ieškojimai Neries ir Šventosios santėklyje“, kur rašoma, jog, anot vietos gyventojų, su šiuo piliakalniu siejami įvairūs pasakojimai ir legendos. Kiekvienų metų liepos 6-ąją ant Sližių piliakalnio vyksta iškilmės Lietuvos valstybės dienai paminėti.

Pietinėje kaimo dalyje yra Sližių dvaras su išlikusia medine, baltai tinkuota, XIX a. statyta dvaro sodyba ir parku su tvenkiniais. Dvaras buvo įkurtas Kultuvėnuose XIX a. Literatūroje minima, jog 1866 ir 1887 m. sodybos savininkas buvo Belinskis (arba Bielinskis). 1919 m. Lietuvos vyriausybė dvarą konfiskavo. 1926 m. parengtas Sližių dvaro žemės parceliacijos planas. Jame pažymėta, kad dvaro žemė sudarė 309 ha ir 4 182 m2. Buvo surašyta 12 dvaro sodybos pastatų, perimamų valstybės nuosavybėn. Tuo metu dvaras su Pasiekų ir Paberžinės palivarkais priklausė Bronei Rembauskienei. Dvaras buvo išparceliuotas ir naujakuriai sklypus pradėjo valdyti nuo 1927 m.

## Kultūra

Sližių krašto bendruomenė kasmet organizuoja respublikinį poezijos konkursą „Žydinčios vyšnios šakelė“. Sližiuose vyksta šio konkurso nugalėtojų apdovanojimų šventė. „Žydinčios vyšnios šakelės“ poezijos konkursas įkurtas Sližiuose 1984 metais, čia buvusiame Ukmergės rajono Salomėjos Nėries kolūkyje. Konkurso laureatais buvo: Bernardas Brazdžionis, Justinas Marcinkevičius, Jonas Strielkūnas, Eduardas Mieželaitis ir kiti poetai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kultuvėnai

**Kultuvėnai** – kaimas Ukmergės rajono savivaldybės pietvakariuose, 4 km į pietryčius nuo Veprių, Širvintos dešiniajame krante, prie jos intako Siemanio. Yra paštas (LT-20033), biblioteka, Sližių koplyčia, Sližių dvaras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Višakhapatnamas

**Višakhapatnamas** (arba ***Visakhapatnamas, Visakapatnas***, , , ) – miestas pietryčių Indijoje, Andhra Pradešo valstijoje, prie Bengalijos įlankos, į šiaurės rytus nuo Čenajaus. Svarbus kurortas, yra didelis uostas (išvežama geležies, mangano rūdos, akmens anglys, džiutas, įvežama nafta, mineralinės trąšos), išvystyta laivyba. Garsėja tekstilės pramone, amatais (ypač ornamentika iš dramblio kaulo, sidabro, ragų). Yra karinio jūrų laivyno bazė, oro uostas. Veikia Andhros valstybinis universitetas, keletas privačių, taip pat kolegijų.

Višakhapatname veikia karinio jūrų laivyno, povandeninių laivų muziejai, zoologijos sodas, akvariumas. Yra XVII a. maharadžos rūmai, hinduistų ir budistų šventyklos (apylinkėse yra Bavikondos, Totlakondos budistinių stūpų liekanos, Bodžanakondos urvų šventyklos).

2011 m. 92,3 % miesto gyventojų buvo hinduistai, 3,8 % – musulmonai, 3 % – krikščionys. 90,7 % gyventojų kaip pagrindinę kalbą vartojo telugų, 4,15 % – hindi, 2,52 % – urdu.

## Istorija

Miestas pradėjo augti 1683 m. kaip anglų prekybos taškas. Anksčiau buvo žinomas kaip **Vizagapatnamas**.

## Šaltiniai
Bekasis

**Bekasis** () – miestas Indonezijoje, į rytus nuo Džakartos. 2,3 mln. gyventojų (2010 m.). Sostinės Džakartos priemiestis, išvystyta pramonė, prekyba, verslo sektorius.

## Šaltiniai
Bartninkų herbas

**Bartninkų herbas** – pagrindinis Bartninkų miestelio ir Bartninkų seniūnijos (Vilkaviškio rajono savivaldybė) simbolis. Herbo pagrindu sukurta ir Bartninkų vėliava.

## Aprašas

Auksiniame herbinio skydo lauke šėlstantis aukštyn žiūrintis juodas lokys su sidabriniais nagais ir raudonu liežuviu. Aplink jį penkios raudonos bitės.

## Simbolika

Bartninkai istorinio herbo neturėjo. Lietuvos heraldikos komisija nusprendė susieti herbą su miestelio pavadinimu. Vietovės gyventojai iš seno vertėsi bitininkyste ir, greičiausiai, miestelio pavadinimas kilęs iš medaus kopinėjimo ( – „drevinės bitininkystės bitininkas“). Drevė slavų kalbose – *борть*, o medaus kopinėtojai – *бортьники*. Komisija nutarė pavaizduoti nuo bičių besiginantį lokį.

## Istorija

Bartninkų herbą 1999 m. spalio 13 d. dekretu Nr. 635 patvirtino prezidentas Valdas Adamkus. Etalono autorius – dailininkas Juozas Galkus.

## Šaltiniai
Bartninkų vėliava

**[[Bartninkai|Bartninkų]] [[vėliava]]** – auksiniame lauke įkomponuotas juodas lokys su raudonomis bitėmis pasiskolintomis iš Bartninkų herbo. Laisvieji vėliavos kraštai apvesti raudona juostele.

## Taip pat skaitykite
* Bartninkų herbas
Mokas

**Mokas** – mitologinis akmuo Ukmergės rajono Pabaisko seniūnijoje, netoli Sukinių kaimo, 5 km į rytus nuo Veprių. Objekto kodas Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąraše – *M165K 1*, identifikatorius – *3545*.

## Istorija
Toteminis ir mitologinis akmuo Mokas yra vienas didžiausių riedulių Lietuvoje. Jis yra valstybės saugomas geologinis gamtos paminklas (2000 m.) ir archeologijos paminklas. Spėjama, kad šioje vietoje yra buvusi senovės lietuvių alkavietė, atnašautos aukos.

1971 m. Lietuvos istorijos institutas atliko akmens aplinkos tyrimą ir 80 m² plote rado stulpų ir, manoma, ritualinių duobių su degėsiais bei keramikos dirbinių fragmentais.

## Aprašas
Mokas yra ant stataus šlaito, kairiajame Šventosios upės krante, apaugusiame mišriu mišku. Akmens ilgis – 8,5 m, plotis – 6,26 m, aukštis – 3,45 m, perimetras 23,12 m. Akmenį sudaranti uoliena – biotitinis plagiogranitogneisas, pilkai šviesiai rusvai ir juosvai margas, vidutingrūdis. Akmuo įdomios formos, nuskilinėjęs ir laiptuotas. Akmens paviršius iš dalies padengtas samanomis, kurių  2008 m. išvalius gretimą mišką trumpam sumažėjo.

Šalia akmens yra stambi jo nuoskala – „Moko sūnus“ bei keletas smulkesnių nuoskalų. Į rytus nuo Moko, apie 0,7 km į Šventosios aukštupio pusę, yra kitas geologijos paminklas – Šaltupės akmuo. Greta akmens iki 2008 m. buvo įrengta poilsio aikštelė su mediniais suolais ir stalu, laužavietė ir šiukšliadėžė.

## Vardas
Mokas yra Rytų Lietuvoje gana paplitęs riedulių pavadinimas, kurio etimologija nėra iki galo išaiškinta. To paties pavadinimo akmenų yra Aukštaitijos nacionaliniame parke ir kitur. Akmuo Mokas apipintas legendomis ir padavimais.

## Šaltiniai

## Taip pat skaitykite
* Didžiausi Lietuvos rieduliai
Moko akmuo

**Moko akmuo** riedulys Upninkų miške, netoli Užupio kaimo (Jonavos rajono savivaldybė). Aukštis - 4 m, ilgis - 6 m. Giliai įsmigęs į žemę . 

## Šaltiniai
Kalinio dilema

**Kalinio dilema** – viena iš svarbiausių žaidimų teorijos problemų. Šį žaidimą 1950 m. sukūrė *[[RAND Corporation]]* darbuotojai Melvin Dresher ir Merrill Flood.

## Kalinio dilemos sąlygos
Du rimtu nusikaltimu įtariamus nusikaltėlius sulaikė už menką nusižengimą. Policija žino, kad jie yra kalti, bet neturi įrodymų. Jeigu:
* įtariamieji **bendradarbiaus** tarpusavyje, atsėdės už smulkų nusižengimą (žodis **bendradarbiaus** taikomas tik nusikaltėliams ir netaikomas policijai; tai reiškia, jie abudu neprisipažins);
* vienas įtariamasis **nutrauks bendradarbiavimą** ir prisipažins, o kitas ne. Tada pirmasis bus paleistas, o kitas bus pasodintas už sunkų nusikaltimą;
* abu prisipažins, abu sės, ir dėl to bausmė bus kiek sumažinta.

Problema yra tokia: nepriklausomai nuo kito įtariamojo elgesio apsimoka prisipažinti. Jei nė viena iš pusių neprisipažintų, abu žaidėjai būtų nubausti švelnesne bausme. Bet pasirinkimą skatina egoistiniai interesai.

## Kiti kalinio dilemos variantai
Kasdieniame gyvenime pasitaiko situacijų, panašių į kalinio dilemą.

Vienas iš populiariausių šitos dilemos sprendimų būdų yra savanoriškas bausmės prisiėmimas, jei kitas įtariamasis bendradarbiaus. Taip veikia įvairūs „garbės kodeksai“, taip pat ir nusikaltėlių pasaulyje. Jeigu abi pusės laikosi garbės kodekso, bendradarbiaudamos jos laimės.
 
Kita situacija yra pasikartojanti kalinio dilema – daugkartinis kalinio dilemos žaidimas tarp dviejų žaidėjų. Laimėjimas dėl bendradarbiavimo nutraukimo yra daug kartų mažesnis, negu pralaimėjimas dėl nebendradarbiavimo kituose turuose.

Taip pat egzistuoja ir daugelio asmenų dilemos variantas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Tyrimo ataskaita apie kalinio dilemą 
* Ekonomistų kritika, įskaitant kontraktų mokyklą
* Kalinio dilemos simuliacija erdvėje
Juodauodegis rifinis sargas

**Juodauodegis rifinis sargas** (*Dascyllus melanurus*) – vienuolžuvinių (*Pomacentridae*) šeimos žuvis. Kūnas iki 8 cm, baltas, su 3 plačiais juodais dryžiais. Uodega juoda.

Paplitę Ramiojo vandenyno vakarinėje dalyje, nuo Sumatros iki Naujosios kaledonijos. Gyvena iki 60 m gylyje.

## Nuorodos
*''Black-tailed Dascyllus''
Žalioji jūrų kregždė

**Žalioji jūrų kregždė** (*Chromis viridis*) – vienuolžuvinių (*Pomacentridae*) šeimos žuvis. Kūnas iki 8 cm ilgio.

Paplitę Indijos ir Ramiajame vandenynuose. Gyvena lagūnose, plaukioja virš koralinių rifų. Minta planktonu.

## Nuorodos
*''Chromis viridis'' Green Chromis 
*''Chromis viridis'', Blue-green chromis photos 
*Species: ''Chromis virids''
Neringos herbas

**Neringos herbas** – pagrindinis Neringos miesto ir Neringos savivaldybės heraldinis atributas.

## Aprašas

herbinis skydas padalintas į šešis juodai sidabrinius laukus, simbolizuojančius Kuršių nerijos kaimų vėtrunges. Skydo papėdė mėlyna su raide **N**, simbolizuojančia Neringos miestą.

## Istorija

Neringa herbo neturėjo, kadangi iki 1961 m. nebuvo ir tokio miesto. Suformavus Neringos miestą atsirado ir herbo poreikis. Herbui nuspręsta panaudoti XIX a. Rusnės marių inspekcijos įvestus simbolius, kuriuos privalėdavo naudoti kaimelių žvejai. 1968 m. dailininko Arūno Tarabildos sukurtame herbe buvo panaudoti Purvynės, Rasytės, Preilos, Pilkopos, Pervalkos ir Nidos simboliai. Toks herbas panaikintas 1970 m. Iš naujo apsvarsčius simboliką, Lietuvos heraldikos komisija herbą patikslino.

Dabartinis Neringos herbas patvirtintas Lietuvos Prezidento dekretu Nr. 1209 1997 m. vasario 18 d. A. Tarabildos sukurtą pirmąjį herbą pataisė architektas Ričardas Krištapavičius.

Simbolių palyginimas ankstesniame ir dabartiniame herbuose.

## Šaltiniai

## Literatūra
*
Naujosios Zelandijos chromis

**Naujosios Zelandijos chromis** (*Chromis dispilus*) – vienuolžuvinių (*Pomacentridae*) šeimos žuvis. Kūnas vienspalvis, nuo pilkai žalios iki tamsiai pilkos spalvos, o kartais net juodas, 15-20 cm ilgio, su dideliais krūtinės pelekais. Abiejose pusėse yra po dvi mažas baltas dėmes.

Paplitęs prie Naujosios Zelandijos. Gyvena uolėtose pakrantėse, iki 60 m gylyje. Minta planktonu.

## Šaltiniai
T.A.T.u.

**t. A.T. u.** – **ТаТу** () – buvęs Rusijos popmuzikos duetas, kurį sudarė Lena Katina ir Julija Volkova. Grupė suburta Maskvoje 1999 m. buvusio jos prodiuserio Ivano Šapovalovo. Pirmasiais gyvavimo metais grupė išgarsėjo kaip lesbiečių duetas. Tačiau 2003 m. TV laidoje grupė patvirtino, kad tai tebuvo reklaminis triukas. T.A.T.u. – sėkmingiausią tarptautinė karjerą padariusi Rusijos grupė. Dalyvavo tarptautiniuose turuose. Dainas atliko rusų ir anglų kalbomis.

2003 m. su daina *Ne ver, ne bojsia, ne prosi* (*Не верь, не бойся, не проси*) dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse, kuriame užėmė 3 vietą.

## Diskografija
# *[[200 по встречной]]* (2001 m.)
# *[[200 km/h in the Wrong Lane]]* (2002 m.)
# *Remixes* (2003 m.)
# *Dangerous and Moving* (2005 m.)
# *Люди Инвалиды* (2005 m.)
# *The Best* (2006 m.)
# *Управление Отбросами* (2008 m.)
# *Весёлые улыбки* (2008 m.)
# *Waste Management* (2009 m.)

## Singlai
* „Я сошла с ума“
* „Нас не догонят“
* „30 минут“
* „Простые движения“
* „All the Things She Said“
* „Not Gonna Get Us“
* „Не верь, не бойся, не проси“
* „How Soon Is Now?“
* „30 Minutes“ (Promo)
* „All About Us“
* „Люди Инвалиды“
* „Friend or Foe“
* „Gomenasai“
* „Loves Me Not“
* „Белый плащик“
* „220“
* „Снегопады“

## Nuorodos

* Oficiali angliška svetainė
* 
* t. A.T.u atlieka dainą ''30 минут''

|-
Stagfliacija

**Stagfliacija** – stagnuojančios (lėtai augančios ar net besitraukiančios) ekonomikos, didelės infliacijos ir nuosekliai aukšto nedarbo lygio derinys. 

Stagfliacija pirmą kartą pastebėta Didžiojoje Britanijoje XX a. 7 dešimtmetyje. Vėliau stagfliacija vyko per 1974–76 m. ir 1981–82 m. pasaulines ekonomines krizes beveik visose ekonomiškai stipriose Vakarų šalyse. Buvusioje Sovietų Sąjungoje ir visame buvusiame socialistiniame bloke, tarp jų ir Lietuvoje – paskutiniais SSRS gyvavimo metais ir kelerius metus po to.

Tokia sąvoka (Polas Samjuelsonas ją išpopuliarino) atsirado XX a. 8 dešimtmetyje, kai OPEC sumažino naftos gavybą ir išaugo jos kaina. Kainos augimas padidino infliaciją ir drauge nedarbą, kas galiausiai nulėmė ūkio nuosmukį. 

Ligi tol, vadovaujantis Džono Meinardo Keinso teorija, manyta, kad infliacija skatina ekonomikos augimą ir mažina nedarbą. Jei tokia prielaida būtų buvusi teisinga, esant infliacijai, nedarbas turėtų mažėti, o ekonomika augti. Tačiau praktinė patirtis paneigė šią tarpusavio priklausomybę.

## Išnašos
Karčrūdė

:: *Apie kaimą Šakių rajone žr. [[Karčrūdė (Šakiai)]]*.

**Karčrūdė** – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Jankų, apsuptas Kazlų Rūdos miško. Seniūnaitijos centras.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Karčrūdėje gimė Lietuvos pasipriešinimo sovietiniam okupaciniam režimui veikėjas, ab spaustuvės bendradarbis Juozas Bacevičius (1918–1995).

## Šaltiniai