open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Need for Speed Rivals

**Need for Speed Rivals** – lenktynių žanro kompiuterinis žaidimas, išleistas 2013 m. kompanijos „Electronic Arts“. Žaidimą kūrė „Criterion Games“ dirbdama kartu su „Ghost Games“. Tai dvidešimtasis „Need for Speed“ serijos žaidimas, kurio kūrime debiutavo „Ghost Games“, po to iki pat 2020 m. kūrusi beveik visus (išskyrus mobiliuosius) „Need for Speed“ žaidimus. Jis išleistas Microsoft Windows, PlayStation 3, PlayStation 4, Xbox 360 bei Xbox One platformoms.

Šioje dalyje žaidėjui tenka žaisti už policininką arba lenktynininką, pagal kuriuos atitinkamai nustatomas ir žaidimo stilius. Žaidime galima įsigyti ir panaudoti tokius dalykus kaip elektromagnetinio pulso įrenginį, smūgines bangas, dygliuotą juostą ir kt. Visas veiksmas vyksta atvirame pasaulyje, išgalvotoje vietovėje Redview County.

Anot „Criterion Games“, šiuo žaidimu norėta atgaivinti „Need for Speed“ serijos senąsias tradicijas, kokios buvo 1999-ųjų „Need for Speed: High Stakes“. Žaidimui naudotas Frostbite 3 varikliukas. „Rivals“ sulaukė daugiausiai teigiamų atsiliepimų iš kritikų, buvo apdovanotas už "geriausią lenktyninį žaidimą" per „Game Critics Awards“.

## Nuorodos

* Oficiali svetainė

## Išnašos
Antonino Pizzolato

**Antonino Pizzolato** (g. 1996 m. rugpjūčio 20 d., Kastelvetrane) – Italijos sunkiaatletis, 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių prizininkas, daugkartinis Europos čempionas ir pasaulio rekordininkas.

## Biografija
2014 m. Pizzolato dalyvavo pasaulio jaunimo čempionate, kuriame iškovojo bronzos medalį. Tais pačiais metais italas debiutavo pasaulio suaugusiųjų čempionate, kuriame užėmė 24-ą vietą. 2015 m. sportininkas iškovojo sidabrą pasaulio jaunimo čempionate. Tais pačiais metais sunkiaatletis debiutavo Europos čempionate, kuriame užimta 6-oji vieta.

2017 m. pasaulio čempionate Pizzolato varžėsi svorio kategorijoje iki 85 kg. Sportininkas rovimo rungtyje su 162 kg rezultatu buvo trečias, o rovime vieninteliu pasisekusiu bandymu įveikė 196 kg svorį. Bendroje daugiakovėje sportininkas pasiekė 358 kg rezultatą ir iškovojo bronzos medalį. 2019 m. pasaulio čempionate italas liko 6-as. Tais pačiais metais vykusiame Europos čempionate su 356 kg rezultatu Pizzolato pirmą kartą tapo Europos čempionu.

2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Pizzolato vyrų iki 81 kg svorio kategorijoje surinko 365 kg ir pelnė bronzos medalį.

2022 m. Europos sunkiosios atletikos čempionate italas vyrų svorio kategorijoje iki 89 kg pasiekė naują pasaulio rekordą su 392 kg rezultatu ir trečią kartą tapo Europos čempionu.

## Šaltiniai

* Biografija
Novaros mūšis (1849)

**Novaros mūšis** – vienas iš mūšių tarp Austrijos imperijos ir Sardinijos karalystės per Pirmąjį Italijos nepriklausomybės karą, vykusį Italijos susivienijimo laikotarpiu. Visą 1849 m. kovo 22 d. dieną trukęs ir kovo 23 d. auštant pasibaigęs mūšis baigėsi sunkiu Sardinijos kariuomenės pralaimėjimu ir atsitraukimu.

## Apžvalga
1848 m. Austrijos ir Sardinijos sudarytos nelengvos paliaubos truko mažiau nei septynis mėnesius, kol 1849 m. kovo 12 d. Sardinijos karalius Karolis Albertas paliaubas pasmerkė. Austrijos kariuomenė perėmė karinę iniciatyvą Lombardijoje. Vadovaujama feldmaršalo Jozefo Radeckio fon Radeco, ji užėmė tvirtovės miestą Mortarą.

Užėmus Mortarą, Austrijos ir Sardinijos pajėgos stojo į mūšį prie Novaros, 45 km į vakarus nuo Milano. 70 000 austrų karių, gausumu ir ginkluote pranašesni už 45 000 sardiniečių, visiškai sutriuškino savo priešininką, kaip ir ankstesniais metais Kustocos mūšyje. Sardinija taip pat kentėjo dėl mažesnių Italijos valstybių paramos stygiaus. Prieš Novaros mūšį generolas Džirolamas Ramorinas buvo apkaltintas įsakymų nevykdymu ir tais pačiais metais jam buvo įvykdyta mirties bausmė.

Sardiniečiai buvo nustumti atgal į Borgomanero miestą Alpių papėdėje, o Austrijos pajėgos užėmė Novarą, Verčelį ir Triną, o kelias į Sardinijos sostinę Turiną jiems buvo atviras.

## Pasekmės
Austrijos generolas baronas Julijus fon Hainau sutramdė Brešą, esančią už 87 kilometrų į šiaurės vakarus nuo Milano, o Karolis Albertas atsisakė sosto ir atidavė jį sūnui Viktorui Emanueliui, kuris vėliau tapo pirmuoju suvienytos Italijos karaliumi. Frydrichas Engelsas rašė, „kad po šio pralaimėjimo Turine tikimasi revoliucijos ir respublikos paskelbimo, kyla iš to, kad tam bando užkirsti kelią Karolio Alberto abdikacija vyresniojo sūnaus naudai“. Sardinijos respublika nebuvo sukurta, nors vasario mėn. jau buvo paskelbta Romos respublika, taip pat egzistavo San Marko respublika. Karolis Albertas buvo ištremtas į Porto miestą Portugalijoje ir netrukus mirė.

Rugpjūčio 9 d. buvo pasirašyta taikos sutartis. Sardinija buvo priversta sumokėti Austrijai 65 mln. frankų kompensaciją.

Kasmet rengiamos mūšio rekonstrukcijos. Austrijos fregata „Novara“, 1857–1859 m. vykusi į mokslinę ekspediciją aplink pasaulį, buvo pavadinta šios Austrijos pergalės vardu.

## Išnašos
2022 m. pasaulio vandens sporto čempionatas

**2022 m. pasaulio vandens sporto čempionatas** – 19-asis geriausių pasaulio vandens sporto šakų sportininkų čempionatas, kuris vyko birželio 18 d. – liepos 3 d. Vengrijos sostinėje Budapešte.

Reaguojant į 2022 m. Rusijos invazija į Ukrainą, čempionate neleista startuoti atletams iš Rusijos ir Baltarusijos.

Iš čempionato programos pašalintos ekstramalių šuolių į vandenį rungtys.

## Medalių lentelė

## Medalininkai

### Šuoliai į vandenį

### Atviras vanduo

### Vandensvydis

### Dailusis plaukimas

### Plaukimas

## Lietuva čempionate

### Plaukimas
Lietuvai plaukime atstovavo 7 sportininkai, 2 treneriai (Žilvinas Ovsiukas, Michailas Romanovskis), o Milda Šeibokaitė buvo atrinkta kaip viena iš 26-ių čempionate dalyvavusių plaukimo teisėjų.

;Vyrai

: **DSQ** – diskvalifikacija.

;Moterys

;Mišrios rungtys

### Šuoliai į vandenį

## Dalyvaujančios šalys

*  (1)
*  (2)
*  (2)
*  (2)
*  (5)
*  (4)
*  (24)
*  (4)
*  (5)
*  (88)
*  (16)
*  (2)
*  (4)
*  (4)
*  (2)
*  (3)
*  (5)
*  (2)
*  (2)
*  (2)
*  (5)
*  (2)
*  (2)
*  (71)
*  (3)
*  (8)
*  (2)
*  (2)
*  (2)
*  (2)
*  (74)
*  (2)
*  (2)
*  (2)
*  (5)
*  (51)
*  (13)
*  (31)
*  (2)
*  (3)
*  (14)
*  (18)
*  (14)
*  (3)
*  (4)
*  (8)
*  (2)
*  (5)
*  (2)
*  (4)
*  (7)
*  (24)
*  (2)
*  (3)
*  (7)
*  (2)
*  (2)
*  (2)
*  (3)
*  (2)
* FINA nepriklausomi atletai (6)
*  (5)
*  (55)
*  (1)
*  (3)
*  (18)
*  (45)
*  (3)
*  (45)
*  (59)
*  (2)
*  (4)
*  (4)
*  (1)
*  (2)
*  (2)
*  (2)
*  (13)
*  (75)
*  (2)
*  (9)
*  (6)
*  (2)
*  (2)
*  (4)
*  (26)
*  (84)
*  (2)
*  (3)
*  (58)
*  (2)
*  (49)
*  (2)
*  (7)
*  (2)
*  (2)
*  (5)
*  (4)
*  (1)
*  (1)
*  (8)
*  (4)
*  (2)
*  (3)
*  (13)
*  (4)
*  (1)
*  (2)
*  (2)
*  (3)
*  (34)
*  (3)
*  (2)
*  (4)
*  (15)
*  (4)
*  (2)
*  (2)
*  (36)
*  (42)
*  (2)
*  (2)
*  (2)
*  (3)
*  (4)
*  (5)
*  (1)
*  (4)
*  (3)
*  (4)
*  (4)
*  (1)
*  (5)
*  (7)
*  (3)
*  (16)
*  (14)
*  (11)
*  (2)
*  (3)
*  (4)
*  (2)
*  (2)
*  (1)
*  (2)
*  (2)
*  (5)
*  (2)
*  (3)
*  (18)
*  (6)
*  (4)
*  (27)
*  (2)
*  (20)
*  (6)
*  (1)
*  (47)
*  (32)
*  (50)
*  (6)
*  (4)
*  (2)
*  (18)
*  (23)
*  (2)
*  (2)
*  (2)
*  (39)
*  (2)
*  (3)
*  (2)
*  (2)
*  (2)
*  (14)
*  (2)
*  (1)
*  (5)
*  (32)
*  (2)
*  (101)
*  (8)
*  (7)
*  (5)
*  (9)
*  (2)
*  (2)
*  (2)
*  (4)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė

## Šaltiniai
Demilitarizuota zona

**Demilitarizuota zona (DMZ****)** – teritorija, kurioje sutartimis ar susitarimais tarp valstybių, karinių galybių ar besivaržančių grupių draudžiama įrengti karinius objektus ar vykdyti karinę veiklą. Demilitarizuota zona dažnai yra palei nustatytą sieną arba ribą tarp dviejų ar daugiau karinių galių ar aljansų. Kartais demilitarizuota zona gali sudaryti *[[de facto]]* tarptautinę sieną, pavyzdžiui, Korėjos demilitarizuota zona. 

Daugelis demilitarizuotų zonų laikomos neutraliomis teritorijomis, nes nė vienai pusei neleidžiama jų kontroliuoti, net ir ne kovinio administravimo tikslais. Kai kurios zonos lieka demilitarizuotos po to, kai pagal susitarimą kontrolė perduodama valstybei, kuri iš pradžių atsisakė teisės išlaikyti karines pajėgas ginčijamoje teritorijoje. Taip pat įmanoma, kad galybės susitaria dėl zonos demilitarizavimo oficialiai neišspręsdamos savo atitinkamų teritorinių pretenzijų, kad ginčą būtų galima išspręsti taikiomis priemonėmis, pavyzdžiui, diplomatiniu dialogu arba tarptautiniu teismu.

Žinomiausios dabartinės demilitarizuotos zonos yra:

* Alandai – 1921 m. Alandų konvencijoje, kuri buvo sudaryta Tautų Sąjungos sprendimu, reaguojant į Alandų krizę, Suomijos vyriausybė įpareigota išlaikyti teritoriją kaip demilitarizuotą zoną.
* Antarktida – Antarktidos sutartimi draudžiama karinė veikla Antarktidoje, pavyzdžiui, „steigti karines bazes ir įtvirtinimus, rengti karinius manevrus ir bandyti bet kokio tipo ginklus“. Tačiau sutartyje numatyta galimybė „naudoti karinį personalą ar įrangą moksliniams tyrimams ar bet kokiems kitiems taikiems tikslams“.
* Korėjos demilitarizuota zona – Po Korėjos karo tarp Šiaurės Korėjos ir Pietų Korėjos buvo sukurta 4 km pločio demilitarizuota zona. Šiuo metu, nepaisant pavadinimo, tai yra viena labiausiai militarizuotų zonų pasaulyje.
* Jungtinių Tautų buferinė zona Kipre – Jungtinių Tautų Saugumo Taryba įsteigė buferinę zoną, skiriančią pasiskelbusią ir tarptautiniu mastu nepripažintą Šiaurės Kipro Turkų Respubliką nuo Kipro Respublikos. Zonoje patruliuoja Jungtinių Tautų taikos palaikymo pajėgos Kipre.
* Sudanas – 10 km demilitarizuota zona palei Sudano ir Pietų Sudano sieną.
* Svalbardas – 1920 m. Svalbardo sutartyje, kuria buvo pripažintas Norvegijos suverenitetas šioje teritorijoje, nurodyta, kad teritorija yra demilitarizuota.
* Jungtinė kontrolės komisija – Demilitarizuota buferinė zona, sukurta pagal Padniestrės karo pabaigos paliaubų susitarimą. Komisijos taikos palaikymo misija stebi demilitarizuotąją zoną, kuri apytiksliai apibrėžia Dniestro upę tarp Moldavijos ir Padniestrės. Jos ilgis – 225 km, o plotis – nuo 1 iki 15 km.

## Išnašos
Selydovė

**Selydovė** (, ) – miestas Donecko srityje, Ukrainoje. Miestas įsikūręs vakarinėje regiono dalyje, prie Solonos upės. Jame gyvena maždaug 21 916 gyventojų (2021 m. duomenimis).

## Tautinė sudėtis
2001 m. Ukrainos gyventojų surašymo duomenimis miesto gyventojai yra:

* Ukrainiečiai: 59,3%
* Rusai: 36,7 %
* Baltarusiai: 1,1 %
* Totoriai: 0,5 %
* Graikai: 0,4 %

## Išnašos
Demiurgas

**Demiurgas** ( – 'amatininkas, kūrėjas') – pasaulį iš amžinos pirmapradės materijos, chaoso kuriantis Dievas Platono filosofijoje. Demiurgas priešpastatomas krikščioniškajam Dievui, kuris pasaulį sukūręs iš nieko (*creatio ex nihilo*).

## Heleniškoji samprata
Demiurgo terminą Platonas vartojo dialoge „Timajas“. Kartais laikoma, kad Demiurgas – platoniškoji aktyviojo intelekto personifikacija. Demiurgo terminą vartojo ir kiti filosofai, kaip antai Filonas Aleksandrietis, neoplatonikai, gnostikai. Dualistinėje gnostikų pasaulio sampratoje Demiurgas – viena iš blogio jėgų, jam priskiriama atsakomybė už neapkenčiamo materialaus pasaulio sukūrimą. Aukščiausiajam gėrio Dievui Demiurgas, gnostikų supratimu, esąs absoliučiai svetimas.

## Religijotyroje
Religijotyroje demiurgu vadinamas mitinis veikėjas, kuriantis medžiagiškąjį pasaulį, kosminę sąrangą. Paprastai vaizduojamas kaip amatininkas – kalvis, puodžius, audėjas. Pavyzdžiui, kalvis Hefaistas gamina skydą, atitinkantį pasaulietinio gyvenimo modelį, suomių kalvis Ilmarinenas nukala Saulę, Mėnulį ir stebuklingąjį Sampo, egiptiečių dievas Chnumas pasaulį ir žmones sutveria puodžiaus rateliu, o indų Višvakarmanas – tašytojas, kalvis, audėjas – sukuria regimą pasaulį.

Daugelyje mitologinių sistemų susilieja demiurgo ir dangaus dievo paveikslai – dievas sutvėrėjas kuria ne tik regimuosius pasaulio matmenis, tačiau visą kosmosą. Ir ne amatiniu veiksmu, o mintimi, širdimi, įvardijimu ir panašiai. Kitais atvejais demiurgas būna kaip aukščiausiojo dievo pagalbininkas. Archajinėse mitinėse sistemose demiurgas dažnai tapatus kultūriniam didvyriui, išmokančiam žmones amatų ir gudrybių.

## Išnašos
Snižnė

**Snižnė** (, ) – miestas Donecko srityje, Ukrainoje. Rytinis Snižnės pakraštys ribojasi su Luhansko srities administracine siena. Jame gyvena maždaug 45 966 gyventojų (2021 m. duomenimis). Snižnę faktiškai kontroliuoja separatistinė Donecko Liaudies Respublika.

## Tautinė sudėtis
2001 m. Ukrainos gyventojų surašymo duomenimis miesto gyventojai yra:

* Ukrainiečiai: 51,3%
* Rusai: 45,1 %
* Baltarusiai: 1,0 %
* Totoriai: 0,9 %
* Graikai: 0,2 %
* Armėnai: 0,2 %

## Išnašos
Rodynskė

**Rodynskė** (, ) – miestas Donecko srityje, Ukrainoje. Jame gyvena maždaug 1 500 gyventojų (2025 m. duomenimis).

## Istorija
Rodynskė įkurta 1950 m. dėl anglių kasyklų statybos. 1962 m. gyvenvietei suteiktas miesto statusas.

## Demografiniai duomenys
Gimtoji kalba 2001 m. Ukrainos gyventojų surašymo duomenimis yra:

* Rusų: 75,9%
* Ukrainiečių: 23,2 %
* Armėnų: 0,3 %
* Baltarusių: 0,1 %

## Išnašos
Petro Kušlykas

**Petro Kušlykas** arba **Petro Ivanovyčius Kušlykas** (; g. 1951 m. kovo 22 d.) – Ukrainos futbolo specialistas, futbolo treneris. 2022 m. nuo gegužės pabaigos vadovavo „Jonavos“ klubo ekipai.

## Biografija
### Žaidėjo karjera
Būdamas jaunas žaidė gynėjo pozicijoje. Atstovavo Lvivo „Sokil“ ir Ivano-Frankivsko „Spartak“ klubams.

### Trenerio karjera
Baigęs futbolininko karjerą ėmėsi trenerio veiklos. Karjerą pradėjo 1981 m., kai tapo Ivano-Frankivsko „Prikarpattâ“ vyr. trenerio asistentu.

Dirbo trenerio asistentu Chmelnyckio „Podolės“ futbolo klube.

Grįžo į Ivano-Frankivsko „Prikarpattâ“ ir buvo vyr. trenerio asistentu.

Pirmą kartą vyr. treneriu tapo 1986 m. Jo vadovaujama Nadvirnos „Beskyd“ žaidė Ivano Frankivsko srities pirmenybėse.

Vėliau dirbo įvairiuose Lenkijos (Granat Skarżysko-Kamienna, Avia Świdnik, Tłoki Gorzyce, Hetman Włoszczowa, Lodzės „Widzew“).

2001 m. grįžo į gimtinę. 2001–2005 m. dirbo Lucko „Volin'“ vyr. trenerio asistentu, tačiau 2005 m. perėjo į Užhorodo „Zakarpattâ“, kuriame buvo vyr. treneriu.

Užhorodo „Zakarpattâ“ tuo metu rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje, tačiau sezonas nesusiklostė ir ekipa buvo perkalta į žemesnį divizioną.

2011 m. vėl grįžo į Ivano-Frankivsko „Prikarpattâ“. Šį kartą dirbo vyr. treneriu.

2016 m. atvyko į Lietuvą ir tapo Roberto Poškaus asistentu „Jonavos“ klube. Iš vyr. trenerio pareigų atsistatydinus Poškui, klubą paliko ir jo trenerių štabas. Treneris grįžo į gimtinę.

2018 m. dirbo Nadvirnos „Beskyd“ treneriu.

Į Jonavą atvyko 2022 m. gegužės pabaigoje. Tuo metu treneriui buvo 71 metai ir jis tapo vyriausiu A lygos treneriu. Klubas 2022 m. sezone buvo iškovojęs vos vieną tašką ir tarp dešimties dalyvių buvo paskutinėje vietoje.

## Išnašos

## Nuorodos
* Archyvuota: sport.if infoormacija
* footballfacts.ru
* Transfermarkt
* mvk.if.ua
Antroji Bulgarijos imperija

**Antroji Bulgarijos imperija** () – viduramžių Bulgarijos valstybė, gyvavusi 1185–1396 m. Pirmosios Bulgarijos imperijos įpėdinė, pasiekusi didžiausią galybę valdant carams Kalojanui ir Ivanui Asenui II. XIV a. pabaigoje ją palaipsniui užkariavo osmanai. 

Iki 1256 m. Antroji Bulgarijos imperija buvo dominuojanti galia Balkanuose, keliuose dideliuose mūšiuose nugalėjusi Bizantijos imperiją. 1205 m. imperatorius Kalojanas Adrianopolio mūšyje nugalėjo naujai įkurtą Lotynų imperiją. Jo sūnėnas Ivanas Asenas II nugalėjo Epyro despotiją ir vėl padarė Bulgariją regionine galybe. Jam valdant Bulgarija išsiplėtė nuo Adrijos iki Juodosios jūros, suklestėjo ekonomika. Tačiau XIII a. pabaigoje dėl nuolatinių mongolų, bizantiečių, vengrų ir serbų įsiveržimų, taip pat vidaus neramumų ir sukilimų imperija smuko. XIV a. prasidėjo laikinas atsigavimas ir stabilumas, tačiau kartu tai buvo ir Balkanų feodalizmo viršūnė, nes centrinė valdžia palaipsniui prarado valdžią daugelyje regionų. Osmanų invazijos išvakarėse Bulgarija buvo padalinta į tris dalis. 

Nepaisant stiprios Bizantijos įtakos, bulgarų menininkai ir architektai sukūrė savitą stilių. XIV a., antruoju Bulgarijos kultūros aukso amžiumi vadinamu laikotarpiu, suklestėjo literatūra, menas ir architektūra. Sostinė Tirnovas, kuris buvo laikomas „naujuoju Konstantinopoliu“, tapo pagrindiniu šalies kultūros centru ir stačiatikybės pasaulio centru šiuolaikiniams bulgarams. Po Osmanų imperijos užkariavimo daug bulgarų dvasininkų ir mokslininkų emigravo į Serbiją, Valakiją, Moldaviją ir Rusios kunigaikštystes, kur diegė bulgarų kultūrą, knygas ir hesichazmines idėjas. 

## Išnašos

## Šaltiniai
* 
* 
*
Volfas Engelman

**AB „Volfas Engelman“** (buvęs „*Ragutis*“) – nuo 1853 m. su pertraukomis Lietuvoje, veikianti alaus darykla.  Trečioji pagal dydį alaus gamintoja, didžiausia sidro, giros, alkoholinių kokteilių gamintoja šalyje.

## Istorija
XIX a. viduryje R. Volfas Vilijampolėje, Kaune įsteigė alaus daryklą, po tėvo mirties ją perėmė jo sūnus I. B. Volfas. Jo vardu bravoras ir pavadintas. 1853 m. „I. B. Volfas“ tapo viena pirmųjų pramoninių daryklų rytiniame Baltijos jūros regione. Panašiu metu prie Kauno geležinkelio stoties pradėjo veikti alaus daryklos „Engelman“ pirmtakė. 1894 m. F. Engelmanui priklausančią alaus daryklą nusipirko I. B. Volfas ir A. Soloveičikas. I pasaulinio karo metais pramonė stipriai nukentėjo, padarytos žalos neišvengė ir darykla. 1918 m. Lietuvai paskelbus nepriklausomybę, imtasi „Engelman“ bravoro atstatymo darbų. 1927 m. „I. B. Volfas“ ir „Engelman“ daryklos susijungė.

1940 m. LTSR alaus darykla nacionalizuota. Tuo metu vadinta „Raudonąja pašvaiste“ „Pašvaiste“, „Perkūnu“. 1959 m. suformavus „Kauno alkoholinių ir bealkoholinių gėrimų kombinatą“, buvusi Engelman įmonė virto „Gamykla Nr.1“, o prijungta kita Kauno alaus darykla (Savanorių pr. apačioje buvęs tarpukariu „Ragutis“) buvo pavadinta „Gamykla Nr. 2“. Vėliau kombinatas buvo reorganizuotas ir nuo 1967 m. vadintas Kauno alaus kombinatu „Ragutis“, o 1971 m. kombinatas virto Kauno alaus susivienijimu „Ragutis“, tokį pavadinimą ir struktūrą išlaikęs iki 1990 m. Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, bendrovei „Ragutis“ suteiktas Kauno valstybinės alaus daryklos statusas, nuo įmonės atsiskiria alaus darykla, iki tol vadinta „Gamykla Nr. 2“ ir pasivadina „Žalsvyčiu“.

1994 m. alaus darykla „Ragutis“ privatizuota ir reorganizuota į akcinę bendrovę. 1997 m. pradžioje 51 % „Ragučio“ akcijų įsigijo Čekijos bendrovė „Pilsner Urquell“. 1997 m. pastaroji bendrovė perdavė strateginį akcijų paketą Estijos alaus bendrovei „A. le Coq“, kurią valdo Suomijos bendrovė „Olvi“. 2011 m. balandžio 12 d. bravorui grąžintas istorinis jo pavadinimas – „Volfas Engelman“.

## Galerija

Ragutis.jpg|2010 m.
Ragutis by Augustas Didzgalvis.jpg|2023 m.
Volfas Engelman galerija by Augustas Didzgalvis.jpg|Renginių erdvė (2023 m.)


## Šaltiniai
Alaus darykla

**Alaus darykla** (papr. *bravoras*, ) – įstaiga, gaminanti alų.

## Fragmentacija
Alaus gamyba yra verslas, dominuojamas kelių korporacijų. Esama ir tūkstančių regioninių gamintojų.

2000 m. didžiausios pasaulio alaus daryklos buvo JAV „Anheuser-Busch“, Olandijos „Heineken“, Belgijos „Interbrew“, Brazilijos „Ambev“, Pietų Afrikos Respublikos SAB, JAV „Miller“, Danijos „Carlsberg“, Didžiosios Britanijos „Scottish & Newcastle“. Pastaruoju metu kai kurios susijungė.

2013 m. stambiausios buvo „Heineken“,  „Carlsberg“, „AB InBev“, „SABMiller“ ir kitos tarptautinės įmonės.

### Lietuvoje

Didžiąją Lietuvos alaus rinkos dalį užima stambiesiems tarptautiniams koncernams priklausančios pramoninės daryklos, tokios kaip „Švyturys“, „Utenos alus“ (priklauso „Baltic beverages holding“), „Kalnapilis“, „Vilniaus tauras“ (priklauso „Royal Unibrew“).

Didžiausios Lietuvos alaus daryklos susibūrusios į Lietuvos aludarių gildiją. Jai priklauso „Švyturys“, „Utenos alus“ (susijungę į grupę „Švyturys-Utenos alus“), „Kalnapilis“ ir „Vilniaus tauras“ (susijungę į „Kalnapilio-Tauro grupę“), „Volfas Engelman“.

Be šių alaus gamintojų Lietuvoje yra ir kitų alaus daryklų (pvz., „Biržų alus“, „Kauno alus“). Seniausia alaus darykla – „Gubernija“ darykla, įkurta 1665 m., tuo pačiu tai ir seniausia įmonė ir seniausias prekės ženklas Lietuvoje.

## Šaltiniai
Royal Unibrew

**Royal Unibrew** (iki 2005 m. *Danish Brewery Group*) – Danijos koncernas, Lietuvoje valdantis „Kalnapilio-Tauro grupę“.

Skandinavijoje alaus gamybos grupė, jungianti keturias Danijos kompanijas „Albani Bryggerierne“, „Ceres Bryggerierne“,  „Faxe Bryggeri“ ir „Maribo Bryghus“ bei „Kalnapilio-Tauro grupę“, kuriai Vilniuje priklausė „Vilniaus tauras“ ir tebepriklauso Panevėžyje „Kalnapilis“ alų gaminanti alaus darykla. Latvijoje koncernui taip pat priklauso dvi įmonės („Lāčplēša Alus“, „Līvu Alus“).

## Šaltiniai
Kalnapilio-Tauro grupė

**„Kalnapilio-Tauro grupė“** – antroji pagal dydį (po bendrovės „Švyturys-Utenos alus“) Lietuvos alaus gamybos bendrovė. Įkurta 2003 m. susijungus bendrovėms „Kalnapilis“ ir „Vilniaus Tauras“. Kalnapilio‑Tauro grupė priklauso Danijos koncernui  „Royal Unibrew“. Gamina alų „Kalnapilis“, „Tauras“, sultis, girą. Turi alaus daryklą „Kalnapilis“ Panevėžyje, anksčiau veikė „Vilniaus Tauras“ Vilniuje.

## Šaltiniai
Daniela Ivanova

**Daniela Ivanova** (g. 2002 m. birželio 19 d.) – Latvijos sunkiaatletė, Europos čempionatų prizininkė.

## Biografija
2019 m. savo debiutiniame Europos čempionate Ivanova pasiekusi 186 kg rezultatą užėmė 17-ą vietą. 2021 m. pasaulio sunkiosios atletikos čempionate sportininkė dalyvavo svorio kategorijoje iki 71 kg. Pasiekusi 204 kg rezultatą latvė liko 16-oje vietoje.

2022 m. pasaulio jaunimo čempionate Ivanova pelnė sidabrą. 2022 m. Europos sunkiosios atletikos čempionate latvė varžėsi svorio kategorijoje iki 76 kg. Rovimo rungtyje sunkiaatletė su 96 kg rezultatu liko 6-a, o rovime su 126 kg pasiekė antrą geriausią rezultatą. Bendroje daugiakovėje su 222 kg rezultatu iškovojo sidabro medalį.

## Šaltiniai
Tuvos Liaudies Respublika

**Tuvos Liaudies Respublika** (), iki 1926 m. vadinosi **Tanu Tuvos Liaudies Respublika** – iš dalies pripažinta socialistinė respublika, gyvavusi 1921–1944 m. Šalis buvo įsikūrusi toje pačioje teritorijoje kur dabar yra Tuvos Respublika Rusijoje.

Sovietų Sąjunga ir Mongolija buvo vienintelės šalys, oficialiai pripažinusios ją per visą jos gyvavimo laikotarpį. Po sustiprėjusios sovietų įtakos laikotarpio 1944 m. spalio mėn. Tuvos parlamento prašymu valstybė buvo prijungta prie Rusijos TFSR (didžiausios Sovietų Sąjungos respublikos), taip nutraukiant dvidešimt trejus nepriklausomybės metus trukusį nepriklausomybės laikotarpį.

## Gyventojai

## Išnašos
Lacerta

***Lacerta*** – tikrųjų driežų (*Lacertidae*) šeimos roplių gentis.

## Paplitimas
Paplitę Eurazijos vakarinėje dalyje, bet gausiausia rūšių įvairovė Pietų Europoje ir Pietvakarių Azijos šiaurinėse srytyse, mažiau rūšių Vidurinėje Azijoje ir tik viena rūšis – vikrieji driežai (*Lacerta agilis*) gyvena nuo Šiaurės ir Rytų Europos iki Rytų Sibire esančio Baikalo ežero.

## Mityba
Minta vabalais, vabzdžiais, vorais, kitais smulkiais bestuburiais.

## Rūšys
2022 m. šaltiniais išskiriama 10 rūšių:
# *[[Lacerta agilis]]* Linnaeus, 1758 – Vikrusis driežas; arealas gana platus – gyvena vakarinės Eurazijos vidutinių platumų klimato zonoje tarp Airijos jūros ir Baikalo ežero. Piečiausios populiacijos gyvena subtropikų klimato Kaukazo regiono zonose palei Juodąją jūrą, Armenijoje, šiaurės rytų Turkijoje, bei Kirgizstane apie Isyk Kulio ežerą
# *[[Lacerta bilineata]]* Daudin, 1802; arealas Vakarų Europoje, įskaitant Gernsio ir Džersio salas, Iberijos pusiasalio šiaurinėje dalyje, Apeninų pusiasalyje ir Kroatijoje.
# *[[Lacerta citrovittata]]* Werner, 1938; endeminė rūšis Graikijos Tinos saloje.
# *[[Lacerta diplochondrodes]]* Wettstein, 1952; endeminė rūšis Graikijos Rodo saloje.
# *[[Lacerta media]]* Lantz & Cyrén, 1920; paplitę Pietvakarių Azijos šiaurinėje dalyje ir Šiaurės Kaukaze.
# *[[Lacerta pamphylica]]* Schmidtler, 1975; paplitę Turkijos pietinės dalies regionuose palei Viduržemio jūrą.
# *[[Lacerta schreiberi]]* Bedriaga, 1878; paplitę Iberijos pusiasalyje.
# *[[Lacerta strigata]]* Eichwald, 1831; paplitę Kaukaze, šiauriniame Irane ir pietvakarių Turkmėnijoje.
# *[[Lacerta trilineata]]* Bedriaga, 1886; paplitę Balkanų pusiasalio pietuose ir pietryčiuose bei Graikijai priklausančiose Jonijos ir Egėjo jūrų salose.
# *[[Lacerta viridis]]* (Laurenti, 1768); paplitę Vidurio Europoje, Moldavijoje, Prancūzijoje, Austrijoje, Italijoje, Iberijos pusiasalio šiauriniuose regionuose, pietvakarių Ukrainoje, Balkanų pusiasalyje, vakarinėje ir šiaurvakarių Turkijoje.

## ''Lacerta'' gentis Lietuvoje
Nuo seno Lietuvoje aptinkama viena genties rūšis:
* Vikrusis driežas (*Lacerta agilis*); dažni, bet paplitę netolygiai – gausiausi pietryčių Lietuvoje.

## Galerija

Lacerta bilineata Weibchen Orchi 406.jpg|*[[Lacerta bilineata]]* patelė
Lakerta_media.jpg|*[[Lacerta media]]*
Lacerta_schreiberi_02_by-dpc.jpg|*[[Lacerta schreiberi]]* patelė (priekyje) ir patinas
Zolaqlı kərtənkələ 6.jpg|*[[Lacerta strigata]]*
Green_lizard.jpg|*[[Lacerta trilineata]]* Kretos saloje
Lacerta_viridis_-_male_01.JPG|*[[Lacerta viridis]]* patinas


## Šaltiniai

## Nuorodos
* youtube.com / Sand Lizards on Wild Britain (2018) (*anglų k. trumpas dokumentinis filmas apie [[Didžioji Britanija (sala)|Didžiojoje Britanijoje]] gyvenančius vikriuosius driežus*)
MobyGames

**MobyGames** – komercinės paskirties tinklalapis, saugantis informaciją apie kompiuterinius žaidimus, prie jų dirbusius žmones bei kompanijas veikdamas sutelktinių išteklių panaudojimo (angl. *[[crowdsourcing]]*) būdu. Jame pateikta duomenų apie beveik 300,000 žaidimų, skirtų šimtai platformų. Tinklalapis gyvuoja jame integruotų reklaminių skydelių pagalba, taip pat gaudamas dalį paramos iš savanoriškų rėmėjų. 

Veiklos pradžia – 1999 m. 2022 m. svetainę įsigijo „Atari SA“ įmonė.

## Turinys
Tinklalapyje publikuojama detali informacija apie atitinkamus žaidimus, suskirstyta į sekcijas: pagrindinė informacija, kūrėjų sąrašas, apžvalgos, kadrai, viršeliai ir kt. Kol yra patvirtinama naujai vartotojo paskelbta informacija, tinklalapio savanoriai prižiūrėtojai ją neskubėdami peržvelgia. Pateikinėjantiems informaciją taip pat yra sukurta instrukcija, kaip tą taisyklingai daryti. Dažniausias skelbiamai informacijai naudojamas šaltinis yra kompiuterinio žaidimo pakuotė, taip pat žaidime randamas kūrėjų sąrašas.

Užsiregistravę vartotojai gali vertinti bei rašyti apžvalgas įvairiems kompiuteriniams žaidimams. Be to, vartotojai gali priskirti pasirinktus žaidimus prie "turimų" arba "norimų" sąrašo, kuris padeda sugeneruoti galimus žaidimus mainams su kitais. Tinklalapis turi forumą, kuriame kiekvienas žaidimas turi po savo subforumą. 

## Nuorodos

* Oficiali svetainė

## Išnašos
UD Ibiza

**Ibizos UD** –Ispanijos futbolo klubas  iš Ibisos. Namų rungtynes žaidžia Ibisos „Can Misses“ stadione, kurio talpa 4,5 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
Klubas įkurtas 2015 m. Rungtyniavo penktos pakopos pirmenybėse. Sparčiai kilo pakopomis.

2021–2022 m. rungtyniavo Segunda División ir užėmė penkioliktą vietą.

## Sezonai

|}

## Spalvinė gama

## Apranga
* Namuose rungtyniauja žydra balta apranga, o išvykose – pilka arba labai tamsios mėlynos spalvos apranga.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Burgos CF

**Burgos CF** – Ispanijos futbolo klubas iš Burgoso. 

Namų rungtynes žaidžia Burgoso „El Plantes“ stadione, talpinantis daugiau nei 12 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
Klubas įkurtas 1985 m. Rungtyniavo šeštos, penktos, ketvirtos pakopos pirmenybėse. 2001–2002 m. sezone rungtyniavo segundoje, bet po sezono iškrito į žemesnį divizioną. Paskui sekė kritimas ir į ketvirtą pakopą. 

2021–2022 m. rungtyniavo Segunda División ir užėmė vienuoliktą vietą.

## Sezonai

|}

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai
* Namuose rungtyniauja juoda balta apranga, o išvykose – raudona arba oranžinės spalvos apranga.

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Pakalniškių ąžuolas

**Pakalniškių ąžuolas** – Šilalės rajono savivaldybės saugomas išskirtinis ąžuolas, augantis Pakalniškių II ir Adomavo kaimų paribyje, 1,6 km į vakarus nuo Tenenių miestelio. Vienas iš Tenenių seniūnijos lankytinų objektų. Medis rymo prie žvyrkelio , lygiame ganyklų lauke, pastebimas iš tolo. Medis aptvertas medine tvorele. Virš jo išsišakojančio kamieno, iš kairės,  pritvirtinta koplytėlė su rūpintojėliu.

## Duomenys

Šilalės rajono savivaldybės tarybos 2006 m. gruodžio 29 d. sprendimu Nr. T1-1324 paskelbtas gamtos paveldo objektu. Pagrindiniai duomenys:

* Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (*Quercus robur L.*)
* Kamieno apimtis 1,3 m aukštyje –  4,40 m
* Aukštis – 19,0 m:

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Savivaldybės saugomų gamtos paveldo objektų sąrašas
Dragon Ball Super: Broly

**Dragon Ball Super: Broly** (, ) – 2018 m. japonų anime kovos menų fantastinis nuotykių filmas, kurį režisavo Tatsuja Nagaminė, o scenarijų parašė „Dragon Ball“ serijos kūrėjas Akira Torijama. Tai „Dragon Ball Z: Broly - The Legendary Super Saiyan“ filmo perdarymas, dvidešimtasis „Dragon Ball“ serijos filmas, trečiasis filmas, kurio kūrime tiesiogiai dalyvavo Torijama, ir pirmasis filmas su „Dragon Ball Super“ ženklu. 

Filme, kurio veiksmas vyksta po „Dragon Ball Super“ įvykių, pasakojama apie Goką ir Vedžitą, kurie susiduria su galingu Sajanu *Broly*. Filme taip pat pasakojama apie Sajanų istoriją ir šių trijų Sajanų, kurių skirtingi likimai susiję su neramiu jų rasės laikotarpiu, o vėliau pasiekia kulminaciją – didžiulį mūšį tarp jų. 
## Nuorodos

* *[https://www.imdb.com/title/tt7961060/?ref_=nv_sr_srsg_0 Dragon Ball Super: Broly]*. IMDB
* *[https://www.rottentomatoes.com/m/dragon_ball_super_broly Dragon Ball Super: Broly]*. Rotten Tomatoes
* *[https://www.boxofficemojo.com/title/tt7961060/?ref_=bo_se_r_1 Dragon Ball Super: Broly]*. Box Office Mojo

## Išnašos
Kauno Gelžbetonis

**UAB „Kauno Gelžbetonis“** (arba ***Aleksoto gelžbetonis***) – gelžbetonio gamykla Kauno mieste, Aleksoto žemutinėje terasoje, Žemojoje Fredoje, kairiajame Nemuno krante. Statybinių medžiagų ir konstrukcijų gamybos įmonė, gaminanti surenkamuosius betono ir gelžbetonio gaminius, prekinį betoną, armatūros ruošinius, betoninius aplinkos tvarkymo elementus.

## Istorija

Įkurta 1963 m. kaip tuomet statomos Kauno dirbtinio pluošto gamyklos pagalbinė bazė. Iki 1978 m. vadinosi Kauno gelžbetonio konstrukcijų gamykla Nr. 2, dalyvavo Žaliakalnio pramoninio rajono statyboje. Vėliau bendrovė buvo sudėtinė susivienijimo „Gelžbetonis“ dalis. Įmonės administracinis pastatas baigtas statyti 1983 m., jo plotas – 2600 m².

1993 m. po privatizavimo įsteigta AB „Kauno Gelžbetonis“, kuri 2004 m. pertvarkyta į uždarą akcinę bendrovę.

## Šaltiniai
2022 m. Europos šaudymo iš lanko čempionatas

**2022 m. Europos šaudymo iš lanko čempionatas** – pasaulio šaudymo iš lanko federacijos organizuotas geriausių Europos šaudymo iš lanko sportininkų čempionatas, kuris vyko birželio 6 d. – birželio 12 d. Vokietijos mieste Miunchene.

Reaguojant į 2022 m. Rusijos invazija į Ukrainą, čempionate neleista startuoti atletams iš Rusijos ir Baltarusijos.

Europos čempionatas taip pat buvo ir atranka į 2023 m. Europos žaidynes.

## Medalininkai

### Medalių lentelė

## Dalyvaujančios šalys
296 šauliai ir 103 treneriai iš 40 šalių registruoti dalyvavimui 2022 m. čempionate:

*  (8)
*  (4)
*  (6)
*  (4)
*  (5)
*  (1)
*  (10)
*  (12)
*  (11)
*  (3)
*  (10)
*  (12)
*  (6)
*  (12)
*  (12)
*  (6)
*  (2)
*  (12)
*  (4)
*  (5)
*  (12)
*  (3)
*  (6)
*  (9)
*  (6)
*  (4)
*  (12)
*  (4)
*  (12)
*  (9)
*  (2)
*  (1)
*  (6)
*  (10)
*  (9)
*  (8)
*  (6)
*  (10)
*  (12)
*  (10)

## Lietuva čempionate
Lietuvai čempionate atstovavo devyni lankininkai.

;Komandos

;Olimpiniai lankai

;Skriemuliniai lankai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialūs rezultatai
Svirbė

**Svirbė** – upelis Kauno miesto teritorijoje, kairysis Nemuno intakas, prasidedantis ties Aleksotu ir įtekantis į Nemuną po žeme tarp įmonių „Kauno grūdai“ ir „Kauno Gelžbetonis“. Upelis teka Aleksoto šlaitais, jį juosia Aleksoto žydų kapinės ir į kalną link Aleksoto stiklo fabriko kylantys geležinkelio bėgiai, jungiantys apatinę ir viršutinę Kauno terasas.

## Istorija

Pagal upelį XV a. vadinosi Aleksotas – tuo metu jis buvo žinomas kaip *Svirbigala*, minima nuo 1408 m. XVI a. vietovei prigijo Aleksoto vardas. Upė tuomet tekėjo išilgai dabartinės Veiverių gatvės, nors kai kurie šaltiniai nurodo, kad upelis tekėjo po dabartine Veiverių gatve. Dabar upelis prasideda nuo Lakūnų plento ir vingiu leidžiasi link Nemuno, o prie „Kauno grūdų“ pasineria po žeme.

## Šaltiniai
SD Amorebieta

**SD Amorebieta** – Ispanijos futbolo klubas iš Amorebjetos-Ečano, Biskajos provincijoje, Baskų krašte.

Pilnas klubo pavadinimas – **Sociedad Deportiva Amorebieta**.

## Istorija
Klubas įkurtas 1925 m. Rungtyniavo penktos, ketvirtos pakopos pirmenybėse. Vėliau iškopė į trečią pakopą. 

2020–2021 m. trečioje pakopoje užėmė trečią vietą, o vėliau tapo atkrintamųjų ciklo nugalėtojais ir buvo perkelti į aukštesnį divizioną.

2021–2022 m. rungtyniavo Segunda División (antroje pakopoje) ir užėmė devynioliktą vietą. Po sezono buvo perkelti į žemesnį divizioną.

## Sezonai

|}

## Stadionas
Namų rungtynes žaidžia „Urritxe“ stadione (), kurio talpa 3 tūkst. žiūrovų, iš jų 1,3 tūkst. sėdimų vietų.

Campo de Fútbol Municipal Nuevo Urritxe, o trumpiau – „Urritxe“ stadionas, randasi Amorebjetos-Ečano mieste, Biskajoje, Baskų krašte, Ispanijoje.

SD Amorebieta namų stadionas pastatytas 2002 m. senojo stadiono vietoje. „Urritxe“ stadionas buvo atidarytas 2002 m. spalio 12 d.

2021 m. birželio mėn., SD Amorebietai pakėlus į Segunda División, klubas turėjo ieškoti kito namų stadiono, nes Urritxe neatitiko Liga de Fútbol Profesional reikalavimų.

Vėliau klubas susitarė su „Athletic“ dėl „Lezama“ patalpų naudojimo.

## Spalvinė gama

## Apranga
* Namuose rungtyniauja mėlyna apranga.

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali klubo svetainė 
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Pasaulio laimės ataskaita

**Pasaulio laimės ataskaita** () – nuo 2012 m. Jungtinių Tautų darniosios plėtros sprendinių tinklo skelbiama ataskaita. Šioje ataskaitoje, remiantis pasaulinės apklausos duomenimis, pateikiama informacija apie tai, kaip žmonės vertina savo gyvenimą daugiau nei iš 150 pasaulio šalių. „Gallup“ tyrimų bendrovė nuo 2005 m. atlieka Pasaulinio laimės indekso () tyrimą.

## Metodas

Sudarant indeksą gyventojų prašoma įvertinti savo laimės lygį. Tyrime remiamasi E. Dienerio subjektyvios gerovės samprata. Matuojami trys pagrindiniai komponentai: subjektyvus žmogaus viso gyvenimo įvertinimas, kasdien patiriamos teigiamos ir neigiamos emocijos (matuojama pasitenkinimo gyvenimu ir patirtų emocijų klausimu atsižvelgiant į vakarykštės dienos savijautą). 

Aiškinant laimės variaciją skirtingose valstybėse pasitelkiami šeši kintamieji, lemiantys aukštesnį gyvenimo kokybės vertinimą: vienam gyventojui tenkanti BVP dalis (ekonominis rodiklis, parodantis šalies ekonominį išsivystymo lygį), duomenys apie gyventojų sveikatą (sveiko gyvenimo trukmė) ir medicinos prieinamumą, socialinės pašalpos, asmeninės ir pilietinės laisvės, dosnumas (asmenų noras užsiimti labdara, savanoryste) ir korupcijos paplitimas arba jos suvokimo lygis. 

Šalia bendrų laimės rodiklių yra pristatoma išsami analizė apie pasaulio šalių gerovės lygį ir jos ryšį su kitais pasaulyje vykstančiais socialiniais, ekonominiais ir politiniais procesais (pvz., pandemijomis, karais, recesijomis), taip pat besikeičiančiomis žmonių nuostatomis (pvz., tvarios visuomenės, nelygybės, pabėgėlių, politinio ir pilietinio aktyvumo, bendruomeniškumo ir kt. klausimais).

## Išvados

2022 m. pirmąjį dešimtuką sudaro beveik vien Europos valstybės su dviem išimtimis: Suomija, Danija, Islandija, Šveicarija, Nyderlandai, Liuksemburgas, Švedija, Norvegija, Izraelis ir Naujoji Zelandija. Suomija užima pirmąją vietą jau penktus metus iš eilės. Kaip teigiama tyrimo išvadose, Suomijos gyventojai esti laimingiausi todėl, kad gali pasidžiaugti gera gyvenimo kokybe, socialiniu saugumu ir viešosiomis paslaugomis, o nelygybė ir skurdas šioje šalyje – tarp mažiausių visoje Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijoje. Buvo manoma, kad ilgos ir tamsios Suomijos žiemos lemia paplitusį alkoholizmą ir didelį savižudybių skaičių, bet dešimtmetį trukusi visuomenės sveikatos kampanija padėjo šiuos skaičius sumažinti daugiau nei dvigubai.

2022 m. Lietuva sąraše užėmė 34 vietą, Estija – 36, o Latvija – 42. Lietuva šiame tyrime dalyvauja nuo 2006 metų. Laimės indekso Lietuvoje dinamika rodo, kad žemiausias laimės indeksas buvo fiksuotas 2010 metais. Tokį kritimą galima sieti su 2008 m. ekonomine krize ir jos padariniais, lėmusiais ekonominį ir psichologinį nestabilumą, nesaugumą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialinė svetainė
Eonas (filosofija)

**Eonas** ( – 'amžius') – tarpinė tarp Dievo ir pasaulio esybė gnosticizme ir manicheizme, Dievo emanacija.

Gnostikų supratimu, eonai – Dievo ir pasaulio pradų hipostazės, užpildančios erdvę tarp Dievo ir materialaus pasaulio, egzistuojanti jų hierarchija, visuma sudaranti pleromą. Pirmasis eonas emanuojąs tiesiogiai iš savybėmis neišreikštos dievybės. Paskesni eonai turį vis mažiau dieviškosios jėgos, tolstant eonų skaičius didėjąs. Galiausiai eonų veikloje atsirandanti klaidos galimybė, daugelyje gnostinių sistemų laikoma, kad būtent dėl to atsiradęs materialusis pasaulis. Jėzus Kristus, gnostikų manymu, viena iš hipostazių, daugeliui – pats tobuliausias eonas, turintis išpirkti klaidą, įkūnytą materialiajame pasaulyje.

Kai kuriose sistemose į eonus buvo žvelgiama teigiamai, laikoma, kad jie įkūnija dieviškumą, o kitose priešingai – vertinti neigiamai, manyta, kad žmogaus siela turinti kentėti, kol keliaudama per eonus galiausiai pasieksianti dieviškąjį šaltinį, iš kurio kilusi.

## Išnašos
Granola

**Granola** – skrudintų avižų dribsnių patiekalas su medumi, cukrumi ar klevų sirupu ir įvairiais priedais (riešutais, sėklomis, džiovintais vaisiais ir uogomis, šokoladu), prieskoniais (cinamonu). Saldūs priedai reikalingi ne tik skoniui suteikti, bet ir tam, kad visi ingredientai tarpusavyje gerai suliptų. Gali būti valgoma kartu su pienu, jogurtu, šviežiais vaisias. Gali būti kepinių, ledų ar desertų pagardas. Skiriasi nuo miuslio, nes pastarasis patiekalas nėra skrudinamas.

Tradicinė granola buvo kepama iš pilnagrūdžių kvietinių miltų tešlos. Apkepę trapūs pyragaičiai buvo sutrupinami ir vėl paskrudinami. Pastarieji turėjo būti išmirkyti piene per naktį prieš paruošiant patiekalą.

## Istorija

Ją pradėta gaminti 1863 m. Jungtinėse Amerikos Valstijose, vienoje iš JAV sanatorijų, receptas kurtas James Caleb Jackson. Daktaras norėjo pakeisti riebių, saldžių pusryčių tradicijas. Pats jis buvo vegetaras, o savo pacientams irgi siūlė laikytis negriežtos vegetariškos dietos. Todėl tokį, jo manymu, sveiką receptą ir sukūrė. Po kelių metų receptą kiek patobulino kitoje sanatorije dirbęs daktaras John Kellogg. Pirminio recepto kūrėjas pareikšė jam ieškinį, todėl jis pakeitė originalų jam suteiktą pavadinimą granula viena raide. 1889 m. J. Kellogg parduodavo 2 tonas granolos per savaitę. Patiekalas tapo pirmuoju pramoniniu būdu gaminamu sausu pusryčiu. Vėliau jis įkūrė „Kellogg's“ verslo imperiją. XX a. 7-ajame dešimetyje prasidėjęs JAV kontrakultūros judėjimas granolos populiarumą atgaivino. Ironiška, bet hipiai tokiu būdu bandė atsisakyti saldžių javinių dribsnių pusrytinių patiekalų. 1972 m. vėl pradėta masiškai gaminti.

## Šaltiniai
Glotnutis

**Glotnutis** ( – glotnus, švelnus) – tirštasis kokteilis iš šviežių vaisių, uogų, daržovių. Paprastai ruošiamas trintuvu, kokteiline ir atskiedžiamas kriaušių ir obuolių, apelsinų sultimis ar vandeniu. Gali būti pagardintas augaliniu pienu, pienu, kefyru, jogurtu ar ledais ir prieskoniais (kakava, cinamonu). Sotumo suteikia bananas, avokadas.

Glotnučiai pradėti gamintu išradus trintuvus. Netrukus tokie kokteiliai buvo pardavinėjami JAV Vakarų pakrantės sveiko maisto parduotuvėse. Greito maisto restoranai pradėjo dėti šokolado ir kitų natūralių saldžių priedų į glotnučius. Pats terminas glotnutis () pradėtas vartoti receptų knygose ir kaip prekinis ženklas XX a. 9-ajame dešimtmetyje. XXI a. glotnučius imta vartoti vietoje vaisių ir daržovių namuose.

## Šaltiniai
Gadeika

**Gadeika** – dviejų, netoliese esančių ežerų Lazdijų rajone pavadinimas:
* Gadeika – Straigių kaime, dar vadinamas Skuistu;
* Gadeika – tarp Burakavo ir Janėnų kaimų.
Gadeika (Burakavas)

**Gadeika** – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 3 km į pietryčius nuo Šventežerio. Ežeras beveik apskritas, 0,1–0,2 km skersmens. Šiaurinis krantas aukštas, pietinis žemas, apaugęs mišku. Pakrantės pelkėtos. Suteka keli upeliai, pietuose išteka upelis į Babrų ežerą.

Prie Gadeikos įsikūrusi Burakavo kaimo sodyba, tolėliau – Janėnai.

Vandenvardis greičiausiai kilęs iš asmenvardžio *Gadeikà*.

## Šaltiniai
Lietuvos rinktinė UEFA Tautų lygoje 2022–2023 m.

Lietuvos vyrų futbolo rinktinės rezultatai **[[2022–2023 m. UEFA Tautų lyga|2022–2023 m. UEFA Tautų lygos]]** turnyre. 

Lietuva žaidė C1 grupėje ir užėmė ketvirtąją vietą. Dėl išlikimo C divizione žaidė pereinamąsias rungtynes, jas laimėjo, ir išsaugojo vietą C divizione.

## Turnyrinė lentelė

## Varžybų rezultatai

----

----

----

----

----

## Dėl išlikimo C divizione

## Išnašos
Ricky Gervais

**Rikis Dynas Džerveisas** (, g. 1961 m. birželio 25 d. Redinge, Anglijoje) – anglų komikas, aktorius, režisierius ir rašytojas. Jis geriausiai žinomas už savo indėlį rašant ir vaidinant britų televizijos menamojoje dokumentikoje „Biuras“ (2001–2003), taip pat „Ekstra“ (2005–2007), „Idiotas užsieny“ (2010–2012), „Derekas“ (2012–2014) bei „Po gyvenimo“ (2019–2022). Jis laimėjo septynis BAFTA apdovanojimus, penkis Britų komedijos apdovanojimus, du „Primetime Emmy“ apdovanojimus, tris Auksinio gaublio apdovanojimus ir du Rose d’Or (2006 ir 2019). 2010 m. jis buvo įtrauktas į „Time 100“ pasaulio įtakingiausių žmonių sąrašą.

Iš pradžių Džerveisas dirbo muzikos industrijoje. XX a. 9 deš. jis bandė pradėti pop žvagždės atlikėjo karjerą kartu su „Seona Dancing“, prieš tapdamas komiku jis buvo grupės „Suede“ vadovas. 1998–2000 m. jis pasirodė Britanijos televizijos Channel 4 laidoje „The 11 O’Clock Show“, kur įgijo iškalbaus ir aštrialiežuvio provokatoriaus reputaciją. 2000 m. ta pati televizija leido jam vesti pokalbių laidą „Meet Ricky Gervais“. Didesnio pripažinimo sulaukė atlikęs Deivido Brento (*David Brent*) vaidmenį BBC menamojoje dokumentikoje „Biuras“, kurią rašė ir režisavo drauge su Styvenu Merčentu (*Stephen Merchant*).

## Išnašos
Jemeno pilietinis karas (nuo 2014)

**Jemeno pilietinis karas** () – tebesitęsiantis tarp kelių stovyklų vykstantis pilietinis karas, prasidėjęs 2014 m. tarp Abdrabuh Mansuro Hadžio vyriausybės ir ginkluoto hučių judėjimo bei jų šalininkų ir sąjungininkų. Abi pusės save laiko Jemeno valdžia.

Civilinis karas prasidėjo 2014 m. rugsėjį hučių pajėgoms užėmus sostinę Saną ir po to sekusį valdžios pakeitimą. 2015 m. kovo 21 d. hučių vadovaujamas Aukščiausiasis Revoliucinis Komitetas paskelbė visuotinę mobilizaciją Hadžiui nuversti ir išplėsti valdomą teritoriją į pietus. Hučiai ir jų sąjuningininkai pradėjo puolimą Lahidžio gubernijoje. Iki kovo 25 d. Lahidžis buvo užimtas hučių pajėgų. Buvo priartėta prie Hadžio rezidavimo vietos, dėl to jis dar tą pačią dieną pabėgo iš šalies. Siekdama į valdžią sugrąžinti Hadį Saudo Arabijos vadovaujama koalicija pradėjo intervenciją į Jemeną, vykdydama oro antskrydžius. Nors hučius palaikančio tiesioginio Irano įsitraukimo nebūta, konfliktas traktuojamas kaip Irano ir Saudo Arabijos karo prieš trečiąsias šalis tęsinys, kadangi kovojant prieš hučius siekiama sumažinti Irano įtaką regione. Hučių pajėgos kontroliuoja sostinę Saną ir visą šiaurinį Jemeną, išskyrus Maribo guberniją.

Anot JTO, karas pareikalavo daugiau nei 150 000 žmonių aukų. Be to, skaičiuojama, kad dar 227 000 žmonių mirė iš bado ar dėl medicinos paslaugų nebuvimo. 2018 m. JTO įspėjo, kad 13 mln. Jemeno civilių gresia badas, dėl ko gali kilti „pragaištingiausias badmetis per pastaruosius 100 metų“.

Tarptautinė bendruomenė pasmerkė Saudo Arabijos vadovaujamą karinę kampaniją, kurios metu nevengiama bombarduoti civilių apgyvendintas zonas hučių kontroliuojamoje vakarinėje Jemeno dalyje. Skaičiuojama, kad tokių bombardavimų metu sužeista ar nužudyta 19 196 civiliai (2022 m. kovo mėn. duomenys). Konflikto metu JAV teikia Saudo Arabijai žvalgybos ir logistinę paramą, nors JAV prezidentas Džo Baidenas ir yra pažadėjęs nutraukti JAV paramą šiai karinei kampanijai.

## Šaltiniai
Pogulianka

**Pogulianka**, taip pat **Pagulianka, Paulianka, Paulenka** vadinamos Lietuvos gyvenvietės:

* Paulianka, kaimas Kupiškio rajone, prie Palėvenės bažnytkaimio;
* Paulenka, kaimas Lazdijų rajone;
* Paulianka, vietovė Mažeikių rajone, prie Krakių gyvenvietės;
* Pagulianka, kaimas Pakruojo rajone;
* Pogulianka, kaimas Širvintų rajone;
* Pogulianka, kaimas Švenčionių rajone;
* Trakų rajono kaimai:
** Pagulianka,
** Pogulianka I,
** Pogulianka II;
* Paulenka, kaimas Varėnos rajone;
* Pogulianka, Vilniaus kvartalas, buvęs ties dabartine J. Basanavičiaus gatve;
* Pažeimenės geležinkelio stotelė Švenčionių rajone.
Pogulianka (Vilnius)

**Pogulianka** (arba ***Pohulianka***) – buvęs kvartalas Vilniaus miesto savivaldybėje, ties dabartine J. Basanavičiaus gatve. Vietovę mena Pohuliankos teatras.

## Etimologija

Viena iš versijų teigia, kad gatvę taip praminė miestiečiai, mėgdavę šioje vaizdingoje vietoje leisti laisvalaikį. Pagal kitą versiją pavadinimas suteiktas dėl čia veikusios garsios, miestiečių ir miesto svečių pamėgtos užmiesčio smuklės.

## Istorija

Vilniaus J. Basanavičiaus gatvės istorija siekia 1440 m., kai Kazimieras Jogailaitis Vilniaus miestui padovanojo didelį žemės sklypą, kuris iš Tauro kalno pusės jungėsi su Lukiškių priemiesčiu. Iki XIX a. šioje vietoje vyravo daržai ir sodai, o XX a. pradžioje ji buvo gausiai užstatyta reprezentaciniais namais. Tuo metu kvartalas imtas vadinti Pogulianka, o J. Basanavičiaus gatvė – *Wielka Pohulanka* (Didžioji Pogulianka). Ši gatvė jungė Vilniaus senamiestį su traktu į Kauną ir Trakus. Pogulianka buvo tarp Žvėryno ir Vingio. Mažąja Pogulianka buvo vadinama dabartinė K. Kalinausko gatvė.

XIX a. pabaigoje dabartinių J. Basanavičiaus ir Mindaugo gatvių sankryžoje buvo pastatyti Polesės geležinkelio valdybos rūmai. XX a. 1-ojoje pusėje čia gyveno nemaža dalis visuomenės veikėjų, verslininkų, litvakų. 1917 m. rugsėjį Pohuliankoje įvyko Vilniaus konferencija, kurioje buvo įsteigta Lietuvos Taryba ir numatytas Lietuvos nepriklausomybės siekis.

## Šaltiniai
Nasvytalių ąžuolas

**Nasvytalių ąžuolas** – botaninis gamtos paveldo objektas, esantis Šilalės rajono savivaldybėje. Tai saugomas išskirtinis ąžuolas, augantis Kvėdarnos seniūnijoje, Nasvytalių  kaime, 4 km į vakarus nuo kelio , pasukus pusiaukelėje tarp Tenenių ir Pajūralio. Ąžuolas auga senosiose kaimo kapinėse, šalia žvyrkelio. Medis gyvybingas, tvirtas, jo kamiene apie 3 m aukštyje atsivėrusi drevė. Laja aukšta, reta. Nedidelių kapinių plotelis aptvertas, apaugęs medžiais, yra keli antkapiai ir kryžiai.

Nasvytalių ąžuolas paskelbtas saugomu Šilalės rajono Liaudies deputatų tarybos vykdomojo komiteto 1989 m. Pagrindiniai duomenys:
* Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (*Quercus robur L.*)
* Kamieno apimtis 1,3 m aukštyje –  5,60 m
* Medžio aukštis – 20,0 m
* Lajos aukštis – 16 m
* Lajos plotis – 35 m

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Savivaldybės saugomų gamtos paveldo objektų sąrašas
Trys strėlės

**Trys strėlės** () – socialdemokratinis politinis simbolis, siejamas su Vokietijos socialdemokratų partija (SPD), naudotas vėlyvojoje Veimaro respublikos istorijoje. Pirmą kartą jis buvo sumanytas 1932 m. SPD dominuojamam Geležiniam frontui kaip socialdemokratų pasipriešinimo nacizmui simbolis, o per 1932 m. lapkričio mėn. Vokietijos federalinius rinkimus tapo oficialiu partijos simboliu, simbolizuojančiu pasipriešinimą nacizmui, marksizmui-leninizmui ir konservatizmui.

Nuo pat pradžių šį simbolį įvairios antifašistinės, socialdemokratinės ir demokratinės socialistinės organizacijos naudojo įvairiuose kontekstuose.

## Išnašos