open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Oskaras I

**Oskaras I** (gimė kaip **Joseph François Oscar Bernadotte**; 1799 m. liepos 4 d. – 1859 m. liepos 8 d.) buvo Norvegijos ir Švedijos karalius nuo 1844 m. iki mirties. Kai 1810 m. rugpjūtį jo tėvas Jean-Baptiste Bernadotte buvo išrinktas Švedijos karaliumi, Oskaras su motina 1811 m. birželį persikėlė iš Paryžiaus į Stokholmą. Oskaro tėvas buvo pirmasis Bernadotų dinastijos atstovas Švedijos soste. Oskaro motina buvo Désirée Clary, Napoleono Bonaparto pirmoji sužadėtinė. Jos sesuo Julie Clary buvo ištekėjusi už Juozapo Bonaparto. Napoleonas buvo Oskaro krikštatėvis.

1824 ir 1833 m. Oskaras trumpam buvo Norvegijos vietininkas. 1838 m. karalius pradėjo įtarti, kad Oskaras su liberaliais politikais sąmokslauja permainas ministerijoje ar nori jį nuversti. Neašku ar Oskaras iš tiesų sąmokslavo, bet visi žinojo, kad jis nepritarė tėvo despotiškiems veiksmams. Tačiau opozicija po Oskaro karūnavimo 1844 m. kovo 8 d. greitai nusivylė, nes Oskaro liberalizmas buvo labai atsargus. Tačiau jis suteikė spaudos laisvę. 1845 m. Oskaras paskelbė, kad broliai ir seserys turi vienodas paveldėjimo teises nebent yra testamentas.

## Šeima
Turėjo nuo santuokos su Žozefina Leichtenberge, Eugenijos Borgane duktės ir imperatorės Žozefinos anūkės,

vaikų:
* Karolis XV (1826–1872) – Švedijos ir Norvegijos karalius
* Gustavas (1827–1852) – Uplandijos hercogas
* Oskaras II (1829–1907) – Švedijos ir Norvegijos karalius
* Eugenija (1830–1889)
* Augustas (1831–1873) – Dalarno hercogas

Be to, turėjo tris nesantuokinius vaikus, ironiškai vadinamus „Laplandijos princais“:
* nuo ryšių su aktore Emilija Chiogkvista:
** Jalamaras Chiokgvistas (1839.06.18, Hamburgas – 1874, Londonas)
** Maksas Cghiogvistas (1840.08.12, Stokholmas – 1872, Kinija)
* nuo ryšių su freilina Žakete Liovencholm:
** Oskarija Meirgeer (1817–1880)

## Nuorodos
Emilio Estevez

**Emilijus Diogenesas Estevesas** (; g. 1962 m. gegužės 12 d.) – JAV aktorius, kino režisierius ir scenaristas.

Atliko žymesnius vaidmenis tokiuose filmuose, kaip „Pusryčių klubas“, „Švento Elmo ugnys“, „Repo Man“, „Nenugalimieji Antinai“, „Bobis“ ir vesterno komedijoje „Jauni ginklai“ bei jo tęsinyje.

## Jaunystė
Emilijus Estevesas gimė Steiteno saloje, Niujorke. Jis vyriausias aktoriaus Martino Šyno ir menininkės Džanetos Templton (*Janet Templeton*) sūnus. Turi brolius Ramoną ir Karlosą (Čarlis Šynas) bei seserį Renė. Iš pradžių Estevesas pradėjo lankyti valstybinę Niujorko mokyklą, bet įsibėgėjus tėvo karjerai, persikėlė į prestižinę privačią akademiją.

Šeimai persikėlus į Malibu (Kalifornija), jis pradėjo lankyti Santa Monikos vidurinę mokyklą. Kai Emilijui buvo 11, tėvas namo parsigabeno nešiojamą kino kamerą. Emilijus kartu su Čarliu ir draugais iš mokyklos, Krisu ir Šonu Penais bei Čadu ir Bobu Lou, ėmė kurti trumpametražius mėgėjiškus filmus, kuriems dažniausiai scenarijų rašė Emilijus.

Emilijui buvo 14, kai jis su tėvu išvyko į Filipinus, kur tėvas filmavosi filme „Šių dienų apokalipsė“. Estevesas filme nusifilmavo kaip statistas, tačiau scenos buvo iškirptos. Jiems grįžus į Los Andželą, Estevesas suvaidino vidurinės mokyklos pjesėje apie Vietnamo karo veteranus, pavadinimu „Echoes of an Era“. Šynas buvo priblokštas sūnaus pasirodymu. 1980 m. baigęs mokyklą, Emilijus atsisakė stoti į koledžą ir nusprendė siekti aktoriaus karjeros. Kitaip nei jo brolis Čarlis, Emilijus pasiliko tikrąjį vardą.

## Aktoriaus karjera
Emilijus Estevesas kine debiutavo 1983 m. su filmu „The Outsiders“.

## Filmografija

* 1979: *[[Šių dienų apokalipsė]]*
* 1983: *[[The Outsiders]]*
* 1983: *Nightmares *
* 1984: *Repo Man*
* 1985: *[[Pusryčių klubas]]*
* 1985: *[[Švento Elmo ugnys]]*
* 1985: *That Was Then... This Is Now*
* 1986: *Maximum Overdrive*
* 1986: *Wisdom*
* 1987: *Stakeout*
* 1988: *Never on Tuesday*
* 1988: *[[Jauni ginklai]]*
* 1990: *[[Jauni ginklai 2]]*
* 1990: *Dirbantys vyrukai*
* 1992: *Freejack*
* 1992: *Nenugalimieji Antinai*
* 1993: *Kvaišos detektyvai*
* 1993: *Another Stakeout*
* 1993: *Judgment Night*
* 1994: *Nenugalimieji Antinai 2*
* 1996: *[[Neįmanoma misija]]*
* 1996: *The War at Home*
* 1996: *Nenugalimieji Antinai 3*
* 2000: *[[Rated X]]*
* 2006: *Bobis*
* 2006: *[[Artūras ir minimukai]]*
* 2010: *The Way*

## Išnašos

## Nuorodos

*
Gražina Skinderytė-Kurnickienė

**Gražina Skinderytė-Kurnickienė** (g. 1976 m. lapkričio 30 d., Kaunas) – Lietuvos dainininkė (sopranas).

## Mokslo įstaigos
1993–1998 m. mokėsi Kauno Juozo Gruodžio konservatorijoje, 1984 m. baigė Lietuvos muzikos ir teatro akademijos (LMTA) Irenos Laurušienės klasę.

## Vaidmenys
* Hanerl F.Schubert’o operetė „Trijų mergelių namai“ (1999 m.), LMTA operos studija.
* Siuzana W.A.Mozart operoje „Figaro vedybos (2001 m.), LMTA operos studija.
* Adina G.Donizetti operoje „Meilės eleksyras“ (2002 m.), LMTA operos studija.
* Violeta G.Verdi operoje „Traviata“ (2004 m.)
* Grizetė F.Leher operetėje „Linksmoji našlė“. Lietuvos nacionalinis operos ir baleto teatras
* Lola P. Mascagni operoje „Kaimo garbė“ (2006 m.) Lietuvos nacionalinis simfoninis orkestras
* Toska G.Puccini opera „Tosca“ Lietuvos kultūros ministerijos projekte „Tradicinės kultūros ir profesionalaus meno jungties tiltai“ ir Teatre Opera Tiltai (2012 m.)

## Koncertinė, visuomeninė veikla
Nuo 1999 m. Koncertuoja Kaune, Vilniuje ir kituose Lietuvos miestuose, rengia rečitalius bei įvairių menininkų-kompozitoriaus A. Belazaro, poetės M. M. Kudarauskaitės poezijos bei muzikos ir kt. kūrybos vakarus. Koncertuose atlieka kiekvienam koncertui atskirai parengtą, įvairią programą. Su vyru, operos solistu Vytautu Kurnicku parengė per 10 koncertinių programų: „Aš myliu Jus“, „Gyvenimas yra gražus“, „Meilės žvaigždei“, „Per pasaulį nuo Baroko iki XX a.“, „Tau, brangioji Mama“ ir kt. 2005 m. gastroliavo Čikagos lietuvių operoje. 2009 ir 2010 m. gastroliavo Lenkijoje, Gyzcko mieste.

Gastroliavo Europos valstybėse: Bosinijoje ir Hercogovinoje, Vengrijoje, Kroatijoje, Austrijoje, JAV.

## Įvertinimas
* 1997 m. Kauno miesto S. Šimkaus konkurso, skirto 110-osioms kompozitoriaus metinėms paminėti, laureatė.
Holivudo šlovės alėja

**Holivudo šlovės alėja** () – daugiau kaip 2400 penkiakampių žvaigždžių formos keramikinių plytelių, įspaustų į šaligatvio grindinį palei penkiolika kvartalų besitęsiantį Holivudo bulvarą ir tris kvartalus besitęsiančią Vain gatvę Holivude, Kalifornijoje. Žvaigždės, tai ilgalaikiai visuomenei vieši paminklai, simbolizuojantys pasiekimus pramogų industrijoje. Žvaigždėse įamžinti įvairių asmenybių, aktorių, muzikantų, režisierių, prodiuserių, taip pat miuziklų ir teatro grupių ar fiktyvių veikėjų vardai.

Žvaigždes skiria Holivudo Prekybos rūmai, o alėją prižiūri *Hollywood Historic Trust*. Tai gausiai turistų lankoma vieta. 2003 m. ją aplankė per 10 mln. žmonių.

## Aprašymas

Šlovės alėja iš rytų į vakarus driekiasi 2,1 km Holivudo bulvaru ir 0,7 km šiaurės–pietų kryptimi Vain gatve.

2013 m. gegužės 6 d. duomenimis, šlovės alėjoje yra 2496 žvaigždės, išdėstytos kas 1,8 m. Paminklai, tai rausvos koralų spalvos teracinės penkiakampių žvaigždžių formos plytelės, aprėmintos žalvario lydiniu ir įspaustos į anglies spalvos teracinį grindinį. Žemiau užrašo, žvaigždės apačioje esanti inkrustuota apvali žalvarinė emblema vaizduoja pramogų industrijos kategoriją, kurioje pagerbtas asmuo. Šių kategorijų yra penkios:

::  ***Klasikinė kino kamera*** simbolizuoja kino filmus
::  ***Televizorius*** simbolizuoja televizijos transliacijas
::  ***Fonografo plokštelė*** simbolizuoja muzikos įrašus
::  ***Radijo mikrofonas*** simbolizuoja radijo transliacijas
::  ***Komedijos ir tragedijos kaukės*** simbolizuoja teatro ar gyvus vaidinimus (pridėta 1984 m.)

Iš visų alėjoje esančių žvaigždžių 47 % jų priskirta kino filmų kategorijai, 24 % – televizijai, 17 % – muzikos industrijai, 10 % – radijui ir mažiau nei 2 % priskirta teatro ar gyvų vaidinimų kategorijai. Kasmet pridedama po dvidešimt naujų žvaigždžių.

## Istorija
1953 m. Holivudo Prekybos rūmų prezidentas E.M. Stiuartas (*E.M. Stuart*) sugalvojo idėją įkurti Šlovės alėją. 1956 m. buvo atidengtas grindinyje įspaustos mėlynos žvaigždės prototipas, kuriame buvo pavaizduota asmens (kai kurių manymu, Džono Veino) karikatūra. 1956-ųjų kovą buvo patvirtintas galutinis dizaino variantas. 1958 m. pradėti statybos darbai, kurie buvo užbaigti 1960 m. Alėja oficialiai atidengta 1960 m. vasario 8 d. Pirmojoje ilgalaikėje žvaigždėje buvo įamžintas režisierius Stenlis Krameris.

1978 m. liepą Los Andželas Holivudo šlovės alėją priskyrė prie miesto istorinių-kultūrinių paminklų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Europos šikšnosparnių naktis

**Europos šikšnosparnių naktis** () – populiarus kasmetinis renginys Europos šalyse, kurio tikslas yra informuoti visuomenę apie Europoje nykstančius šikšnosparnius. Renginį organizuoja vietinės gamtos apsaugos organizacijos, patraukiančios nemažai aplinkos apsauga besidominčių žmonių, tiek suaugusių, tiek vaikų. Priklausomai nuo renginio šalyje organizatorių renginį sudaro šikšnosparnių rūšių demonstravimas, paskaitos, šikšnosparnių inkilų gaminimo dirbtuvės, šikšnosparnių stebėjimas naktį ir pan.

Šikšnosparnių naktys paprastai rengiamos paskutinį rugpjūčio savaitgalį, tačiau datą pasirenka patys organizatoriai.

## Istorija
Pirmosios Europos šikšnosparnių naktys buvo suorganizuotos XX a. 9-tą dešimtmetį Lenkijoje ir Prancūzijoje. Nuo 1997 m. Šikšnosparnių naktys rengiamos su EUROBATS – Sutarties dėl šikšnosparnių apsaugos Europoje (*Agreement on the Conservation of Populations of European Bats (EUROBATS)*) – iškaba. Dabar šie renginiai organizuojami daugiau kaip 30 Europos valstybių miestuose ir regionuose.

## Renginio tikslai
Šikšnosparnių apsaugai užtikrinti svarbus tiek bendras visuomenės palaikymas, tiek atskirų privačių asmenų bendradarbiavimas, kadangi šikšnosparniai dažnai įsikuria gyvenamuose namuose, bažnyčiose, kituose pastatuose, kuriuos naudoja žmonės. Europos šikšnosparnių naktų tikslas yra populiarinti šikšnosparnius skleidžiant informaciją apie jų gyvenimo būdą ir jiems kylančias problemas.

## Lietuvoje
Vakarų Europos šalys Europos šikšnosparnių apsaugos sutartį pasirašė 1991 m., o 2001 m. prie jos prisijungė ir Lietuva. Čia šikšnosparnių naktys organizuojamos nuo 2000 m. Tradiciškai jos vyksta Ventės rage, ant molo. Renginio dalyviai naktį prožektorių šviesoje stebi migruojančius šikšnosparnius, prie laužo bendrauja su valstybinių institucijų (LR Aplinkos ministerijos, gamtos rezervatų, parkų) specialistais, Lietuvos šikšnosparnių globos ir teriologų draugijų nariais. Vyksta panašūs pažintiniai renginiai ir per kultūros naktį „Tebūnie naktis!“ Vilniaus universiteto Botanikos sode, o Pavilnių ir Verkių regioninių parkų direkcija į renginį kviečia Verkių rūmuose: specialiais šikšnosparnių ieškikliais stebimas gyvūnų judėjimas tamsoje, gamtininkai supažindina su jų gyvenimo būdu ir nešama nauda, apsaugos problemomis, pristatomos susijusios fotografijos. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Ventės rage – „Europos šikšnosparnių naktis“
* Nakties gyviai stebino žmones
* Official EUROBATS website
* Reports and announcements throughout Europe 
* Any British events on Bat Conservation Trust website 
* Official Bat Conservation Trust website
* Link collection of bat related sites in numerous nations 
* A bat camera on the Web
Bumas (filmas)

**Bumas** ()  – 1980 m. sukurta visai šeimai skirta prancūzų komedija, kurioje pirmą kartą vaidino Sofi Marso, vėliau tapusi viena žinomiausių šalies aktorių. 

Filmas buvo labai populiarus ne tik Prancūzijoje, kur jį kino teatruose matė daugiau kaip 4,3 mln. žiūrovų,  bet ir Vengrijoje (1,2 mln.), Vakarų Vokietijoje – (660 tūkst.)  ir kitose Europos šalyse, taip pat TSRS.

Muziką filmui parašė kompazitorius Vladimir Cosma, o išpopuliarėjusią titulinę dainą „Reality“ atliko britų dainininkas Richard Sanderson.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Sophie Marceau – Vika Bereton 
* Claude Brasseur – Fransua Beteronas
* Brigitte Fossey – Fransuaza Beteron 
* Denise Grey – Popetė 
* Jean-Michel Dupuis – Etjenas
* Sheila O'Connor – Penelopė 

## Santrauka

Filme pasakojama apie paauglę Viką, jos šeimą ir pirmąją meilę. 
Prasidėjus mokslo metams, Vika pradeda eiti į naują mokyklą, kur greitai susidraugauja su klasės drauge Penelope. Merginoms norisi linksmintis, megzti pažintis su vaikinais, tačiau tėvai į tokius šėliojimus žiūri nepalankiai. Vikai atrodo, kad jos niekas nesupranta, nes palaikymo sulaukia tik iš savo senelės Popetės, kuri padeda jai vakare išsprukti iš namų, kad galėtų dalyvauti rengiamame vakarėlyje. Čia ji susipažįsta su Etjenu, kurį įsimyli. 

Kol Vika paskendusi pirmosios meilės rūpesčiuose, ima braškėti jos tėvų santuoka, nes apsireiškia buvusi tėvo meilužė, reikalaujanti iš jo paskutinės nakties atsisveikinimui.

## Šaltiniai
Bumas II

**Bumas** ()  – 1982 m. sukurta prancūzų komedija, filmo Bumas tęsinys. Juostoje, kurioje pasakojama apie paauglišką meilę, pagrindinį vaidmenį atliko aktorė Sofi Marso.

Filmas pelnė vieną Cezario apdovanojimą ir dar dviem buvo nominuotas.

Kaip ir pirmajam filmui, muziką parašė kompozitorius Vladimir Cosma, o titulinė daina „Your Eyes“ tapo populiariausia daugelyje Europos šalių ir išgarsino ją atlikusią britų grupę „Cook da Brooks“. 

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Sophie Marceau – Vika Bereton 
* Claude Brasseur – Fransua Beteronas
* Brigitte Fossey – Fransuaza Beteron 
* Denise Grey – Popetė 
* Pierre Cosso – Filipas 
* Sheila O'Connor – Penelopė
* Patricia Millardet

## Santrauka

Penkiolikmetės Vikos ir jos tėvų gyvenimas vėl ramus, o jos močiutė Popetė pagaliau nusprendė ištekėti. 

Vika neturi draugo, tačiau netrukus susipažįsta su Filipu. Įsimylėjusi ji ima galvoti apie intymų suartėjimą su juo, nes jos geriausia draugė Penelopė jau yra tai patyrusi.

## Apdovanojimai
Afera pagal Antonį Zimerį

**Afera pagal Antonį Zimerį** ()  – 2005 m. Prancūzijoje sukurtas detektyvinis filmas, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko aktorė Sofi Marso.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Sophie Marceau – Kjara Manzoni 
* Yvan Attal – Fransua Talandje
* Sami Frey – Akermanas  
* Gilles Lellouche – Miuleris
* Daniel Olbrychski – Nasajevas 

## Santrauka

Antonis Zimeris – žinomas aferistas, kurio ieško ne tik policija, bet ir rusų mafija. Sklando gandai, kad po paskutinio nusikaltimo jis pasidarė plastinę operaciją ir niekas nežino, kaip jis dabar atrodo. Vienintelis kelias, galintis atvesti policiją iki Zimerio – jo draugė Kjara.

Traukinyje ji susipažįsta su vertėju Fransua. Šiam asmeninis gyvenimas ir santykiai su moterimis visai nesiseka, todėl kai žavi moteris ima rodyti jam dėmesį, Fransua pameta dėl jos galvą.

Jiedu kartu įsikuria viešbutyje Kanuose ir netrukus Fransua pradeda persekioti nusikaltėliai. Jis mėgina ieškoti pagalbos policijoje, tačiau ši taip pat nori jį suimti. Pamažu Fransua ima suvokti, kad jis yra laikomas visai kitu asmeniu.

Tai ir yra Zimerio bei Kjaros afera – nukreipti dėmesį į niekuo dėtą žmogų, kad patys galėtų saugiai pasislėpti. 

## Apdovanojimai
2006 metais filmas buvo nominuotas Cezario apdovanojimui kaip geriausias debiutinis metų filmas.

## Perdirbinys
2010 m. JAV buvo sukurtas šio filmo pedirbinys Turistas su Angelina Jolie ir Johnny Depp.
Andrew Simpson

**Andrew Simpson** (1976 m. gruodžio 17 d. Čertsis, Jungtinė Karalystė – 2013 m. gegužės 9 d. San Fransiskas, JAV) – Jungtinės Karalystės buriuotojas. Olimpinis čempionas Star burlaivių klasėje, kurioje jis rungtyniavo kartu su Iain Percy.

2009 m. įteiktas Britanijos imperijos ordinas.

## Biografija
2008 m. debiutavo olimpinėse žaidynėse ir pelnė aukso medalį. Sportininkas dalyvavo ir 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, kuriose nusileidę tik įgulai iš Švedijos Simpson ir Percy pelnė sidabro medalius.

2013 m. vienos iš prestižiškiausių regatos America's Cup treniruotės metu apvirto jo komandos katamaranas ir išbuvęs įstrigęs apie 10 minučių sportininkas žuvo.

## Šaltiniai
Robertas Burneika

**Robertas Burneika**, taip pat žinomas kaip **Hardkorowy Koksu** 
g.  (1978 m. liepos 8 d. Mankūnuose, Alytaus rajonas) – kultūristas.

## Biografija

Pirmąsias treniruotes pradėjo būdamas 14 metų, savo namų garaže įkurtoje sporto salėje. Baigė Miroslavo vidurinę mokyklą. Būdamas 18 metų pradėjo sportuoti Alytaus sporto klube "Margiris", tuo metu svėrė 83 kg. Padedant tuometiniam treneriui Audriui Jegelevičiui, šiuo metu garsiam JAV kultūristui, 19 metų Robertas dalyvavo Lietuvos kultūrizmo varžybose (1998 m.) ir užėmė 5–ąją vietą. būdamas 20 metų dalyvavo štangos spaudimo varžybose, kuriose užėmė antrąją vietą, išspausdamas 180 kg svorį. Būdamas 21 metų, 1999 m. lapkričio mėnesį išvyko gyventi į JAV, Konektikuto valstiją, kur gyveno devynerius metus. 

2005 m. dalyvavo galiūnų varžybose „Strongman“, kuriose užėmė antrąją vietą. 2006 m. Niujorke organizuotose kultūrizmo varžybose  sunkiasvorių kategorijoje užėmė 1-ąją vietą. 2008 m. „USA Bodybuilding Championship“ buvo pirmasis nacionalinio lygio čempionatas, kuriame R. Burneika buvo 7-asis iš 28 vyrų sunkiasvorių kategorijoje. Po penkių savaičių Robertas išbandė savo jėgas ir Šiaurės Amerikoje vykusiose varžybose, kuriose užėmė 6-ąją vietą. Vėliau apsigyveno Las Vegase. Amerikoje vedė lenkų kilmės amerikietę *Katarzyna*. Įkūrė savo įmonę *Burneika Sports*, kuri pardavinėja maisto papildus. 

## Pasiekimai

* 2011 IFBB Mr.Olympia – 17 vieta
* 2011 IFBB Tijuana Pro – 7 vieta
* 2011 IFBB New York Pro – 5 vieta
* 2010 NPC USA Bodybuilding Championships – 4 vieta
* 2010 NPC National Bodybuilding Championships – 1 vieta (gavo IFBB licenziją)
* 2009 NOV 21 NPC National Bodybuilding Championships – 2 vieta
* 2009 NPC USA Bodybuilding Championships – 3 vieta
* 2009 NPC Atlantic States Bodybuilding Championships – 1 vieta
* 2008 IFBB North American Bodybuilding Championships – 6 vieta
* 2008 NPC USA Bodybuilding Championships – 7 vieta
* 2006 NPC Eastern USA Bodybuilding Championships – 1 vieta
* 2006 NPC East Coast Bodybuilding Championships – 1 vieta
* 2006 NPC Northeastern Tournament of Champions – 2 vieta

### Kūno sudėjimas

* Ūgis: 175 cm
* Svoris: 130 kg
* Bicepsas: 61 cm
* Krūtinė: 142 cm
* Šlaunis: 82 cm
* Blauzda: 57 cm
* Kaklas: 59 cm
* Liemuo: 84 cm

## Nuorodos
* Ameninis tinklalapis (ang.) ;
* JAV kultūrizmo čempionatų prizininkas Robertas Burneika aplankė „gimtąjį“ sporto klubą ;
* Lietuvis kultūristas Robertas Burneika seka Arnoldo Schwarzeneggerio pėdomis – į Holivudą ;
* Lietuvių kilmės kultūristas Robertas Burneika antrą kartą žengs į MMA ringą, kur susirems su... erotinių šokių šokėju .

## Šaltiniai
Aleksandras Pogrebnojus

**Aleksandras Pogrebnojus** (g. 1968 m. sausio 20 d. Vilniuje) – Lietuvos drabužių dizaineris, kostiumų dailininkas.

## Šeima
Senelė buvo teatro aktorė Lidija Kupstaitė-Drobnienė (1920–1999). Senelis – Aleksandras Drobnys (1912–1998), sovietinis partinis veikėjas, ekonomistas, bankininkas.

Tėvai išsiskyrė, kai Aleksandrui buvo 1 metai. Motina ištekėjo antrąkart. Tėvas rusas.

## Biografija
Po mokyklos įstojo į Vilniaus pedagoginio instituto (dabar LEU) Fizikos fakultetą. Pogrebnojus atliko 2 metų trukmės karinę tarnybą Sovietų Sąjungos armijoje, karinėje bazėje Pamaskvėje. Grįžęs į Lietuvą, ketino tapti aktoriumi. Studijavo Lietuvos konservatorijoje, bet antrame kurse studijas nutraukė.

## Asmeninis gyvenimas
Buvusi Pogrebnojaus gyvenimo draugė – Vida Simanavičiūtė (su ja susipažino atsitiktinai).. Dizainerių pora kurį laiką gyveno kartu. Po trylikos bendro gyvenimo metų Aleksandras išėjo pas kitą moterį.

Buvusi Pogrebnojaus žmona – Salomėja Marcinkevičiūtė-Pogrebnojė, modelis, banko darbuotoja. Pora susituokė po 4 metų draugystės 2010 metų rugsėjo 5 d. Praėjus keletui mėnesių po vestuvių, poros nesutarimai iškilo į viešumą. 2012 metų balandžio mėn. Pogrebnojus su pirmąja žmona išsiskyrė.

Dabartinė Pogrebnojaus žmona – dvidešimt metų jaunesnė Monika Račiūnaitė-Pogrebnojė, modelis, A. Pogrebnojaus kolekcijų reklamos veidas. Su Monika Pogrebnojus susituokė 2012 m. gegužės mėn. (Šv. Arkangelo Mykolo bažnyčioje, Varėnos raj.). Sūnus Mykolas (g. 2012 m.). 

## Kūryba
A. Pogrebnojus kuria kartu su Vida Simanavičiūte. Kolekcijas demonstravo Vilniuje, Paryžiuje, Tokijuje, Maskvoje, pristatydami kaip novatoriškas mados kūrėjų duetas „A&V“. Kuria kostiumus teatro spektaliams. A. Pogrebnojus, be to, yra sukūręs interjerą kavinei „Kavos teatras“ Vilniaus Senamiestyje.

2006 metais išleido nedidelį poezijos rinkinį, o 2008 m. – valgių receptų knygą, papildytą nuotraukomis ir asmeninėmis istorijomis.

;Teatro kostiumai
* „Master and Margarita“ (2000), Oskaras Koršunovas
* „King Oidipus“ (2002), Rež. Oskaras Koršunovas
* Zmones :) (spektaklis), Anželikos Cholinos šokio teatras, 2005 m.
* The Last Beauty of the Day. Andrius Katinas, Maria Saivosalmi (Suomija), 2005 m.
* „Othello“ (2008), Anželika Cholina
* William Shakespeare: Miranda. Oskaro Koršunovo teatras, 2011 m.

## Šaltiniai

## Bibliografija
* „Eilės“, Kronta, 2006
* Virtuvės kauko receptai, Kronta, 2008

## Nuorodos
*  Aleksandras Pogrebnojus (Facebook)
* Pogrebnojaus ir Simanavičiūtės kūrybinis tinklalapis (anglų k.)
Andžaras

**Andžaras** (, ) arba ***Hauš Musa*** () – miestas rytų Libane, Bekos muchafazoje, Bekos slėnyje. Beveik visi gyventojai – armėnai.

Mieste išlikę VIII a. Umajadų miesto griuvėsiai – miesto įtvirtinimų, rūmų, pirčių, arkadų, kolonadų, vandentakių liekanos. 1984 m. senojo miesto griuvėsiai įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Taip pat mieste yra armėnų apaštališkosios bažnyčios ir armėnų katalikų bažnyčios maldos namai, mokyklos.

## Istorija

Miestas įkurtas VIII a. Umajadų kalifo Al Valido I ir vadintas ***Ain Gerha***. Tačiau jis statyti nebuvo baigtas – 744 m. Valido sūnus Ibrahimas pralaimėjo Abasidams, miestas buvo apleistas. Osmanų imperijoje prasidėjus armėnų genocidui, į Andžarą atsikraustė dauguma Libane priglaustų armėnų pabėgėlių.
Jo imperatoriškosios didenybės svita

**Jo imperatoriškosios didenybės svita** () – XVIII a. – XX a. pradžioje Rusijos imperijoje taip buvo vadinama imperatoriaus asmeninių pagalbininkų (paprastai armijos ar leibgvardijos karininkų) visuma.

Nuo 1843 m. svita įėjo į imperatoriaus vyriausiąjį štabą (). Ją sudarė:
* generolai adjutantai – laipsnis įvestas dar Petro I.
* svitos generolai majorai (arba kontradmirolai) – šie laipsniai įsteigti 1827 m.
* fligeladjutantai – laipsnis įvestas 1775 m.
Svitos nariai budėdavo rūmuose, atlikinėdavo ypatingus imperatoriaus pavedimus.

## Nuorodos
* Г.А. Милорадович Список лиц свиты их величеств с царствования Императора Петра I по 1886 г.
* *Мурашев Г. А.* Титулы, чины, награды. – СПб., 2001
Bekos slėnis

**Bekos slėnis** () – derlingas slėnis rytinėje Libano pusėje, ~30 km nuo Beiruto. Įsiterpęs tarp Libano kalnų vakaruose ir Antilibano rytuose. Nusitęsęs 120 km, plotis ~16 km. Šis slėnis yra Jordano riftinio slėnio šiauriausia dalis. Būdingas tipiškas Viduržemio subtropikų klimatas – žiemos drėgnos, vėsios, neretas sniegas, vasaros karštos ir sausos. Šiaurėje per metus vidutiniškai iškrenta 230 mm kritulių, viduryje – 610 mm. Bekos slėniu teka Litani ir Oronto upės, nešančios savo vandenis į Viduržemio jūrą.

Slėnis yra svarbus žemdirbystės rajonas. Auginami kviečiai, kukurūzai, daržovės, medvilnė, vynuogės, vaismedžiai. Skurdesnėje šiaurėje ganomi gyvuliai. Bekos slėnyje taip pat nelegaliai auginamos kanapės, aguonos. Drėkinimui buvo patvenkta Litani upė, sudarytas Karauno tvenkinys.

Bekos slėnis gyvenamas nuo ankstyvos senovės. Gausu telų su neolitinio laikotarpio radiniais. Romos imperijos laikais Bekos slėnis buvo svarbus imperijos aruodas, juo ėjo prekybinis kelias į Jeruzalę. Yra senovinio romėnų miesto Baalbeko griuvėsiai. Kiti svarbūs slėnio miestai yra Zahlė, Andžaras, Hermelis.
Žemutiniai laipsniai

**Žemutiniai laipsniai** () – Rusijoje nuo XVIII a. taip vadinti žemutinio lygio kariniai laipsniai.

Šį lygį sudarė dvi karinių laipsnių grupės:
* eiliniai (). Jiems priskirti ir jefreitoriai.
* puskarininkiai () (artilerijoje fejerverkeriai, kazokų kariuomenėje uriadnikai). Jiems priskirti ir feldfebeliai.
Kariuomenės nerikiuotės žemutiniai laipsniai buvo skirstyti į jaunesniuosius ir vyresniuosius. Feldjėgerių korpuso žemutiniai laipsniai buvo skirstomi į vyresniuosius feldjėgerius ir jaunesniuosius feldjėgerius.

Žemutinių laipsnių kareiviai, tenkinantys pakėlimo į karininkus ar į klasinius laipsnius reikalavimus, gaudavo papraporščikio laipsnį (arba pachorunžio kazokų kariuomenėje, estandartjunkerio sunkiojoje kavalerijoje…) arba kandidato į klasines pareigas laipsnį..

## Žemesnieji kariniai laipsniai, neįėję į [[Rangų lentelė|rangų lentelę]]
# Papraporščikis, pachorunžis; portupėj-praporščikas (pėstininkai), portupėjjunkeris (karininko pareigas ėję junkeriai), fanenjunkeris (dragūnai), estandartjunkeris (sunkioji kavalerija).
# Feldfebelis, vachmistras, konduktorius.
# Vyresnysis puskarininkis (iki 1798 m. seržantas, bocmanas).
# Jaunesnysis puskarininkis (iki 1798 m. jaunesnysis seržantas, kapralas, bocmanmatas).

## Nuorodos
Sutartis dėl šikšnosparnių apsaugos Europoje

**Sutartis dėl šikšnosparnių apsaugos Europoje** (taip pat žinoma kaip **EUROBATS** arba **Londono sutartis**) – tarptautinė sutartis, kuria siekiama apsaugoti šikšnosparnius ją pasirašiusių šalių teritorijose. Priimta 1991 m. Londone, Bonos konvencijos šalių narių susitikimo metu. Įsigaliojo 1994 m. 2012 m. pabaigos duomenimis, sutartį ratifikavę 35 valstybės. Lietuva yra EUROBATS narė nuo 2001 m. lapkričio mėn.

Sutartis priklauso Jungtinių Tautų Aplinkos apsaugos programai.

## Turinys
Pasirašę sutartį šalys pasižada dėti pastangas apsaugoti jų teritorijose esančias šikšnosparnių rūšis, uždrausdamos jų gaudymą, laikymą bei medžioklę, išskyrus kai tai reikalinga mokslo reikmėms. Šalys taip pat turi identifikuoti šikšnosparniams svarbias buveines ir siekti jų apsaugos, sekti šių gyvūnų populiaciją, migraciją.

## Valdymas
Pagrindinis sutarties valdomasis organas yra kas trejus ketverius metus vykstančios šalių narių konferencijos. Kasmet vyksta patariamojo komiteto susitikimai, kuriuose aptariami smulkesni klausimai, analizuojami naujausi duomenys, ruošiami pasiūlymai svarstymui konferencijų metu. Nuolatinis komitetas taip pat renkasi kiekvienais metais ir aptaria administracinius klausimus. Galiausiai, nuolat veikia EUROBATS sekretoriatas, koordinuojantis su sutartimi susijusius reikalus, renginius, renkantis duomenis, užsiimantis šviečiamąja veikla. Viena iš žinomiausių sekretoriato iniciatyvų yra Europos šikšnosparnių naktis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus puslapis
Konduktorius (reikšmės)

Žodis ***konduktorius*** gali reikšti:

* konduktorius – transporto pareigybė:
** konduktorius – geležinkelio transporto pareigybė
* konduktorius – specialisto laipsnis Rusijos imperijoje:
** konduktorius – jūrininko specialisto karinis laipsnis Rusijos imperijos kariniame jūros laivyne.
** konduktorius – puskarininkio specialisto kariuomenėje (paprastai tvirtovių žinybos ar karinių darbo batalionų), ar aukštojo išsilavinimo nereikalaujančios specialisto laipsnis geležinkelio transporte, kalnakasybos žinyboje ir pan.
** miškų konduktorius – Rusijos imperijos Girininkų korpuso laipsnis
* konduktorius – karinė pareigybė D. Britanijos kariuomenėje.

Kitose kalbose žodžio *konduktorius* atitinkama forma (pvz., ) gali reikšti:
* laidininkas,
* dirigentas,
* stogvamzdis.


File:Conductor forces to jump off a train.jpg|Traukinio konduktorius priverčia valkatą iššokti iš vagono (1907 m.)
File:CFR conductor 01.jpg|Traukinio konduktorius Rumunijoje
File:UK-Army-OR9.png|D. Britanijos kariuomenės konduktoriaus antsiuvas
Miškų konduktorius

**Miškų konduktorius** () – laipsnis/pareigybė Rusijos imperijos Girininkų korpuse, egzistavęs 1845–1917 m.

Įvestas 1845 m. balandžio 2 d. Rusijos imperijos valstybės turto ministro raštu „Apie miškų valdymo pertvarką“ (*О преобразовании лесного управления*), patvirtintu imperatoriaus. Miškų konduktorius skirdavo gubernijos girininkas (*губернский лесничий*) iš asmenų, baigusių Jėgerių mokyklą. Pagal tai laipsnis ir pavadintas, nes konduktorių laipsnius galėjo gauti specialistai, baigę inžinerines, miškų ir pan. profesines mokyklas, bet konduktorių laipsniai nesiekė rangų lentelės klasių lygio.

Vėliau į šias pareigas skirdavo asmenis, baigusius žemesniąsias miškų mokyklas, vidurines žemės ūkio mokyklas, žemdirbystės mokyklų absolventus su 1 ar 2 laipsnio diplomais. Asmenys, miškų ūkio mokslus baigę užsienyje, turėjo pateikti liudijimą, kad Rusijoje baigė vidurinio mokslo įstaigą, arba turėjo išlaikyti bendrojo lavinimo disciplinų egzaminus.

Miškų konduktoriai būdavo girininko padėjėjais. Jų pareigos:
* miškų sargybos priežiūra,
* miško naudojimo taisyklių priežiūra,
* protokolų rašymas sulaikius pažeidėjus
* ir kt.
Dalis miškų konduktorių tarnavo:
* Miškų departamente žemutinio lygio pareigose,
* Miškų tvarkymo partijų žemutinėse techninėse pareigose.

Girininkų korpusas pradžioje buvo karinė organizacija, ir miškų konduktoriai atitiko kuopos vado lygį. 1869 m. organizacija buvo pervesta į civilines, tad miškų konduktoriai, tarnavę valstybės tarnyboje ar užėmę miškų ūkio pareigas pas privačius miškų savininkus, ištarnavę konduktoriais 4 (1 laipsnio konduktoriai) ar 6 metus (2 laipsnio konduktoriai), turėjo teisę pretenduoti į kolegijos registratoriaus laipsnį.

Pagal 1912 m. birželio 25 d. etatinius sąrašus miškų konduktorius priskirtas XIV rangų lentelės klasei.

## Nuorodos
* Лесной кондуктор
Žilvinė Petrauskaitė

**Žilvinė Petrauskaitė–Taranda** (g. 1966 m. liepos 6 d. Kaune) – knygų autorė, žurnalistė, redaktorė.

## Biografija

1989 m. baigė žurnalistikos studijas Vilniaus universitete. 1996 m. stažavosi Berlyno tarptautiniame žurnalistikos institute. 

1989–1990 m. dirbo Kauno politechnikos instituto savaitraščio „Studijų aidai“ redakcijoje. Nuo 1990 m. buvo dienraščio „Kauno diena“ korespondentė, daugiausia rašė Lietuvos ir Kauno kultūrinio gyvenimo temomis. 2007–2011 m. ir 2013–2015 m. dirbo „Kauno dienos“ vyriausiąja redaktore.   

Palikusi „Kauno dieną“ 2011 m., dvejus metus buvo Vilniuje leidžiamo žurnalo „IQ“ vyr. redaktoriaus pavaduotoja.  

2015–2017 m. dirbo vyriausiąja redaktore leidinyje „Savaitraštis Kaunui“.   

2018–2020 m. dirbo portalo Alfa.lt turinio plėtros vadove.

Nuo 2020 m. bendradarbiauja su leidykla „Alma littera“. Parengė Irenos Saulutės Valaitytės-Špakauskienės, Rūtos Šepetys žinomo romano „Tarp pilkų debesų“ herojės, prisiminimų knygą „Manėme, kad plaukiame į Ameriką“, Audronės Galvonaitės mokslo populiarinimo knygą „Paskui orus jų šunkeliais“, Algirdo Amšiejaus knygą apie bitininkystę „Bičių metai“, populiaraus kelionių tinklaraštininko Algirdo Morkūno kelionių knygą „Kelionės ant sofos“, knygą „Gulago bėgliai“ pagal TV laidų ciklą „Bėgliai“.  

## Įvertinimas

1998 m. pelnė Lietuvos žurnalistų sąjungos aukščiausią apdovanojimą – Vinco Kudirkos premiją.

## Šaltiniai
5. https://www.zmones.lt/naujiena/knyga-keliones-ant-sofos-isleides-algirdas-morkunas-idomiausia-yra-ten-kur-niekas-nekeliauja.cb7977c7-8c20-11ec-bd3f-aa00003c90d0

6.https://www.15min.lt/kultura/naujiena/literatura/istverti-gulagu-ir-tremties-skausma-padejo-meile-tevynei-lietuva-atsivezeme-sirdyje-286-1646558
Bernardo Strozzi

**Bernardas Strocis** (it. **Bernardo Strozzi**, apie 1581 m. – 1644 m. rugpjūčio 2 d.) – italų XVII a. pradžios baroko tapytojas. Dirbo Genujoje ir Venecijoje.

## Biografija
Bernardas Strocis gimė 1581 m. Genujoje. Manoma, kad jis neturėjo jokių ryšių su garsia Florencijos Strozzi gimine. 1598 m. jis priėmė kapucinų vienuolio įžadus. 1608 m. minima, kad po tėvo mirties jis prašė ir buvo atleistas nuo vienuolystės įžadų tam, kad galėtų slaugyti vienišą likusią ir sergančią motiną. Vėliau Strocis buvo pramintas *il Cappuccino* (kapucinu). Pirmieji jo tapybos darbai datuojami 1614–15 m. ir rodė Karavadžo dailės įtaką. Po to Bernardo Strocio stilistika buvo paveikta Genujoje dirbusių Rubenso ir Antonio van Deiko kūrybos. Strocis kūrė freskas, religinius paveikslus ir portretus Genujos privatiems užsakovams.

1630 m. mirė Strocio motina ir jis 1631 m. jau buvo persikraustęs į Veneciją. Greičiausiai dėl venecijiečių skonio įtakos Strocio paveikslų spalvinė gama sušvelnėjo, jis atsisakė Karavadžo dailės įtakotų aštrių šviesotamsos kontrastų, buvo paveiktas Paolo Veronezės dailės. Po Palmos Jaunesniojo mirties 1628 m. Venecijoje nebebuvo ryškių dailininkų ir B. Strocis beveik iškart užsitikrino platų užsakovų ratą. Venecijoje jis buvo pramintas *il prete Genovese* (genujiečiu šventiku). Po 1640 m. atlikto Klaudijo Monteverdžio portreto dar labiau pagarsėjo. Bernardas Strocis nebepaliko Venecijos. Dailininkas mirė 1644 m. rugpjūčio 2 d., palaidotas *Santa Fosca* bažnyčioje.

## Darbų galerija


Vaizdas:Bernardo Strozzi - Madonna and Child with Infant Saint John - Google Art Project.jpg| „Madona su Kūdikiu ir Šv. Jonu Krikštytoju“ (apie 1620, Strada Nuova muziejai, Genuja)
Vaizdas:Bernardo Strozzi - The Cook - Google Art Project.jpg| „Virėja“ (apie 1625, Strada Nuova muziejai, Genuja)
Vaizdas:Bernardo Strozzi - Santa Cecilia.jpg| „Šv. Secilija“ (1625-30, Thyssen-Bornemisza muziejus, Madridas)
Vaizdas:Bernardo Strozzi - Salome - Google Art Project.jpg| „Salomėja“ (po 1630, Berlyno paveikslų galerija)
Vaizdas:Bernardo Strozzi - Vanitas (Old Coquette) - Google Art Project.jpg| „Vanitas“ arba „Sena koketė“ (apie 1637, Puškino muziejus, Maskva)
Vaizdas:Bernardo Strozzi - The Annunciation - Google Art Project.jpg| „Geroji naujiena“ (1644, Szépművészeti muziejus, Budapeštas)
Vaizdas:Bernardo Strozzi - A Personification of Fame - WGA21920.jpg| „Šlovės personifikacija“ (Londono nacionalinė galerija)
Vaizdas:Bernardo Strozzi - Portrait of a Maltese Knight - WGA21927.jpg| „Maltos riterio portretas“ (Breros pinakoteka, Milanas)


## Nuorodos

* treccani.it
* Bernardo Strozzi WGA tinklalapyje
* Bernardo Strozzi J. Paul Getty muziejaus tinklalapyje 
* Bernardo Strozzi Londono nacionalinės galerijos tinklalapyje
Kongreso alėjos tiltas

**Kongreso alėjos tiltas** (, pilnas pav. *Ann W. Richards Congress Avenue Bridge*) – arkinis tiltas per dirbtinį *[[Lady Bird Lake]]* ežerą Ostino senamiestyje, Teksase, JAV. Tiltas 2006 m. pavadintas 45-osios Teksaso gubernatorės Ann Richards garbei. Statinys yra pagarsėjęs didžiausia miesto šikšnosparnių kolonija Šiaurės Amerikoje.

Tiltas atidarytas 1910 m. Iki pastatant Longhorno dambą 1960 m., tiltas kirto Kolorado upę, kurios pagalba buvo suformuotas *Lady Bird Lake* tvenkinys. Tiltas skirtas automobilių eismui, dviratininkams ir pėstiesiems.

## Kongreso tilto šikšnosparniai

Kongreso alėjos tiltas yra tapęs turistiniu traukos objektu dėl jo konstrukcijose įsikūrusios daugybės šikšnosparnių. Čia priskaičiuojama apie 1,5 milijono meksikietiškųjų beuodegių šikšnosparnių ().
Vakarais, nuo kovo vidurio iki lapkričio mėnesio, kai miestą apgaubia sutemos, šikšnosparniai išlenda iš po tilto ir traukia ieškoti maisto. Tuo metu jų pulkai užkloja visą dangų. Šis reginys yra tapęs vienu įspūdingiausių ir neįprasčiausių turistinių įdomybių Teksase. Šikšnosparnių stebėtojų patogumui Ostine yra įrengtos kelios vietos, specialiame kioske teikiama išsami informacija apie šį įspūdingą vaizdo ir garso tamsoje reginį. Įspūdingiausi šikšnosparnių skrydžiai būna karštomis ir sausomis rugpjūčio naktimis.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kongreso alėjos tiltas 
* Ostino šikšnosparniai ''youtube.com'' vaizdo medžiagoje
Šikšnosparnių tiltas

**Šikšnosparnių tiltas** – šikšnosparniams padedantis orientuotis ir saugiai skristi įvairios konstrukcijos (antžeminis ar požeminis) statinys ar įrenginys. Paprastai jis pastatomas po senų medžių ir krūmų eilių bei gyvatvorių sunaikinimo, įrengiant naują ar rekonstruojant seną kelią. Senųjų želdinių, miškų – šikšnosparnių skraidymo orientyrų – iškirtimas pakelėse kelia didelį pavojų šiems skraidantiems žinduoliams, jiems įprastais judėjimo maršrutais kertant judrias magistrales. Tamsoje besiorientuojantiems gyvūnams būdinga skleisti ultragarsą ir gaudyti grįžtantį aidą nuo vietovėje esančių paviršių, taip išlaikant palyginti nedidelį skrydžio atstumą iki jų. Pvz., orientuodamiesi į atspindį nuo virš kelio nutiestos konstrukcijos, jie gali saugiame aukštyje kirsti kelią.

## Konstrukcija

Šikšnosparnių tilto automagistralėje funkciją gali atlikti ant aukštų stulpų, pastatytų abiejose kelio pusėse, ištempti lynai su pakabintais tinklais ar kitos panašios konstrukcijos. Šikšnosparnių saugiam judėjimui palengvinti taip pat statomi specialūs tuneliai ir antžeminiai statiniai. Tilto vieta paprastai sutampa su buvusia žaliąja linija (medžių eile ir pan.), ji parenkama tiesiant didelio eismo intensyvumo kelius šikšnosparnių kolonijų kaimynystėje, be to, ištyrus nusistovėjusias šių gyvūnų judėjimo kryptis link buveinių ir įprastų maitinimosi plotų.

Nepaisant išleidžiamų lėšų nykstančių rūšių apsaugos priemonėms įrengti, moksliniai tyrimai Vakarų Europoje parodė, kad šikšnosparniai ne visada linkę pasirinkti žmogaus įrengtas priemones.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Šikšnosparnių tiltų įrengimas ir tyrimai
Komercijos patarėjas (garbės vardas)

**Komercijos patarėjas** () – garbės vardas, suteikiamas kai kurių šalių verslininkams.

## Austrija
Austrijoje šis garbės vardas vadinamas  'komercinis patarėjas'.

## Vokietija
Vokietijoje garbės titulas  'komercijos patarėjas' iki 1919 m. Juo apdovanodavo verslininkus, bet tik tada, kai šie paaukodavo dideles sumas bendriems reikalams (). Aukštesnį šio vardo laipsnį *slaptasis komercijos patarėjas* () turintys verslininkai (jie patys, jų žmonos ir dukterys) gaudavo teisę dalyvauti monarcho (tuo metu Vokietijos imperijoje buvo daug ją sudarančių karalysčių, kunigaikštysčių ir pan.) rūmuose vykstančiuose renginiuose.

## Rusijos imperija
Rusijos imperijoje garbės vardas *komercijos patarėjas* buvo įsteigtas 1800 m. pirkliams. Jis buvo prilygintas VIII rangų lentelės klasei. Tuo pačiu metu buvo įsteigtas to paties lygio garbės vardas *[[manufaktūrų patarėjas]]*, skirtas gamybos įmonių savininkams.

Komercijos patarėjai gaudavo teisę būti asmeniškai pakviesti dalyvauti valstybinėse įstaigose vykstančiuose įvairiuose pasitarimuose prekybos ir pramonės klausimais.

1824 m. buvo nustatyta, kad komercijos patarėjo vardą gali gauti pirkliai, 12 metų iš eilės buvę pirmos gildijos pirkliais. 1836 m. komercijos patarėjas, taip pat jų našlėms ir vaikams buvo suteikta teisė kreiptis prašyti suteikti jiems paveldimą garbės pilietybę. 1854 m. komercijos patarėjų sūnums buvo suteikta teisė stoti dirbti valstybės tarnyboje antro atskyrio kanceliariniais tarnautojais ().

Komercijos patarėjo vardą gavę asmenys netapdavo bajorais. Jie gaudavo teisę į kreipinį *Ваше высокоблагородие*.

XIX a. viduryje buvo 256 asmenys, turėję šį garbės vardą.

## Nuorodos
* Коммерции советник
Merkinės Viešpaties Kryžiaus cerkvė

**Merkinės Viešpaties Kryžiaus cerkvė** – nebeveikianti stačiatikių cerkvė Merkinėje. 

## Istorija
1843 m. buvo įsteigta Merkinės stačiatikių parapija, nuspręsta, jog miestelyje bus pastatyta cerkvė, kurį laiką ji veikė dominikonų vienuolyno patalpose. 1887 m. tipinio projekto cerkvė pastatyta vietoje nugriautos Merkinės rotušės, kuri buvo nugriauta, dėl pasak per prastos būklės, pagal tokį tipinį projektą taip buvo pastatyta ir Tytuvėnų cerkvė. Šio tipinio projekto objektas, kartais apibūdinamas, kaip „smurtinė“ architektūra, kuri smarkiai pakeitė Merkinės centro urbanistinį vaizdą. Cerkvės bokšto rūsyje yra autentiškas skliauto fragmentas, priklausęs buvusiai rotušei. Cerkvė veikė iki 1940 metų.

Sovietiniais laikais, 1968 m., neveikiančios cerkvės pastate buvo įkurtas *Merkinės kraštotyros muziejus*, kuriame eksponuojami Merkinės krašto archeologijos, istorijos, etnografijos, numizmatikos, dzūkų buities eksponatai, nuotraukos.


Vaizdas:Merkine Orthodox Church.JPG
Vaizdas:Merkine Orthodox Church1.JPG
Vaizdas:Merkine.jpg


## Taip pat skaitykite

* Merkinės rotušė.

## Nuorodos
* Merkinės kraštotyros muziejaus tinklalapis

## Šaltiniai
Klišė

**Klišė** gali reikšti:
* Klišė – stilistinė figūra, stereotpinė, kičinė išraiška;
* Klišė – metalinė, medinė, linoleumo ar kitos medžiagos iškiliaspaudės forma iliustracijai spausdinti;
* Kalbinė klišė – kalbinis antspaudas, šabloninė frazė.
Dešimtinė (reikšmės)

Žodis ***dešimtinė*** gali reikšti:

* dešimtinė – krikščionių ir judėjų mokestis;
* dešimtinė – žemės ploto vienetas Rusijos imperijoje;
* dešimtinė – tokia senovinė moneta.
Max Leopold Margolis

**Maksas Leopoldas Margolis** () (1866 m. spalio 15 d. Merkinėje, Rusijos imperija - 1932 m. balandžio 2 d. Filadelfijoje, JAV) – Lietuvos žydų kilmės JAV filosofas.

## Biografija

Gimė 1866 m. spalio 15 d. Merkinėje. Tėvas Isakas Margolis buvo rabinas bei rašytojas. Jaunystėje mokėsi Merkinėje, vėliau Berlyno Gottfried Leibniz gimnazijoje. 1891 m. baigė Kolumbijos universitetą. Nuo 1891 m. dirbo Kolumbijos universiteto Semitų kalbų tyrimų skyriuje. 1892-1897 m. buvo Hebrajų kalbos profesorius Sinsinačio koledže. 1897 m. tapo Kalifornijos universiteto Semitų kalbų tyrimų skyriaus profesoriumi asistentu, nuo 1898 m. asocijuotas profesorius, 1902 m. tapo Semitų kalbų skyriaus vadovu. 1909 m. pradėjo dirbti Biblijinės filologijos profesoriumi naujai įkurtame *Dropsie koledže* Filadelfijoje, kur dirbo iki savo mirties. 1914-1921 m. dirbo *Biblijinės literatūros žurnalo* redaktoriumi. Buvo vienas iš redaktorių 1917 m. išleisto Biblijos vertimo anglų kalba.

## Darbai

**The Columbia College MS. of Megillah*; New York, 1892
**Hebrew Accidence*; 1893
**Notes on Semitic Grammar* Teil 1–3; In: *Hebraica* ("American Journal of Semitic Languages and Literatures"), 1894, 1896, 1902
**The Theology of the Old Prayer-Book*; In: *Year Book of the Central Conference of American Rabbis* 1897
**The Theological Aspect of Reformed Judaism*; Baltimore, 1904.
**The Hebrew Scriptures in the Making*
**The Story of Bible Translations*

## Nuorodos

* Biografija JewishEncyclopedia;
* Biografija ir geneologija (ang.) ;
* Biografija I (ang.) ;
* Biografija II (ang.) .
Admiraliteto patarėjas

**Admiraliteto patarėjas** () – 1712–1715 m. Rusijos kariniame jūrų laivyne egzistavęs garbės vardas, įvestas 1712 m. birželio 17 d. caro įsaku. Šis vardas maždaug atitiko vėlesnės Rangų lentelės V klasę. Šis garbės vardas įpareigojo padėti Baltijos laivyno vadui admiraliteto klausimais.

Pirmasis ir paskutinis admiraliteto patarėjas buvo Aleksandras Kikinas (*Александр Васильевич Кикин*), užėmęs Peterburgo admiraliteto viršininko pareigas, vadovavęs Admiraliteto kanceliarijai, kuri organizavo ir vykdė karo laivų statybą, ginklavimą, aprūpinimą ir remontą.

1715 m. sausį Kikinas už piktnaudžiavimą tarnyba buvo suimtas, admiraliteto patarėjo vardas buvo atimtas. Daugiau niekam Rusijoje šis vardas nebuvo suteiktas.

## Nuorodos
* Адмиралтейский советник
Dešimtinė (ploto vienetas)

**Dešimtinė** () – senovinis rusiškas žemės ploto vienetas, lygus 2400 kvadratinių sieksnių (), t. y., 1,0925 ha. Naudotas Rusijoje iki metrinės sistemos įvedimo. Paprastai dešimtinė būdavo stačiakampis žemės sklypas, kurio kraštinės 80 ir 30 () arba 60 ir 40 () sieksnių ir kuris buvo vadinamas  'valdiška dešimtinė'. Dešimtinė buvo pagrindinis ploto vienetas Rusijos žemės apskaitoje.

Dešimtinė žinoma nuo XV a. pabaigos. Pradžioje dešimtinė buvo kvadratas, kurio kraštinė buvo 1/10 varsto, o plotas – 2500 kvadratinių sieksnių. 1753 m. ežių nustatymo instrukcija apibrėžė, kad valdiška dešimtinė yra lygi 2400 kvadratinių sieksnių (1,0925 ha).

XVIII a. – XX a. pradžioje dar buvo naudojamos šios dešimtinės:
* ūkinė įstrižoji dešimtinė (), lygi 80×40 = 3200 kvadratinių sieksnių;
* ūkinė apvalioji dešimtinė (), lygi 60×60 = 3600 kvadratinių sieksnių;
* šimtinė dešimtinė (), lygi 100×100 = 10000 kvadratinių sieksnių;
* arbūzyno dešimtinė (), lygi 80×10 = 800 kvadratinių sieksnių;
ir kt.

Po Spalio revoliucijos 1918 m. rugsėjo 14 d. RTFSR LKT dekretu Rusija ėmė naudoti metrinę matų sistemą, todėl ploto vieneto *dešimtinė* naudojimas buvo apribotas, o 1927 m. rugsėjo 1 d. visai uždraustas.

## Šaltiniai
Vaclovas Žilinskis

**Vaclovas Žilinskis** () (1803 m. kovo 1 d. Merkinė – 1863 m. gegužės 5 d. Sankt Peterburgas) – katalikų dvasininkas, Vilniaus vyskupas (1848-1856), Mogiliovo arkivyskupas (1856-1863).

## Biografija

Gimė 1803 m. kovo 1 d. Merkinėje. Įšventintas į kunigus 1826 metais. Iki tapdamas Vilniaus vyskupu dirbo vikarijumi Minske, vėliau pastoriumi Ivenčiuje, Minsko vyskupijos kunigų seminarijos profesoriumi ir rektoriumi, Minsko kapitulos vikarijumi ir kanaunininku. Vėliau dirbo Vilniaus vyskupijos kanaunininku ir Sankt Peterburgo dvasininkų kolegijos nariu, kas buvo vertinama kaip lojalumas carinei valdžiai. 

## Literatūra

* Hierarchia Catholica medii et recentioris aevi, t. VIII, Patavium 1978, s. 591. (lot.)
* Hierarchia Catholica medii et recentioris aevi, t. VIII, Patavium 1978, s. 390. (lot.)
* Encyklopedyja powszechna, t. XXVIII, Warszawa 1868, s. 1144.
* Encyklopedyja powszechna, t. XXVIII, Warszawa 1868, s. 1148.
Obersarvaeras

**Obersarvaeras** (, iš  'inspektorius') – XVIII a. Rusijos imperijos karinio laivyno laipsnis ir pareigos, Rangų lentelėje priskirtos V klasei.

## Istorija
Obersarvaero laipsnis įsteigtas po 1706 m. kartu su žemesniu sarvaero laipsniu. Pradžioje obersarvaeras laivyne buvo tik vienas – vyriausiasis laivyno laivų statytojas. Didėjant laivų statyklų skaičiui ir laivų statybos apimčiai buvo paskirti obersarvaerai visiems laivynams ir stambioms laivų statykloms.

Obersarvaero pareigos apėmė laivų statybos, laivų statyklų ir veikiančio laivyno laivų būklės priežiūrą.

Pagal 1720 m. reglamentą obersarvaero pareigos buvo prilygintos kapitono komandoro laipsniui. 1798 m. obersarvaeras buvo prilygintas generolui majorui.

Obersarvaero laipsnis buvo panaikintas 1805 m.

## Garsiausi obersarvaerai
* Ivanas Golovinas (*Иван Михайлович Головин*; 1680–1737) – rusų karinis veikėjas, Petro I bendražygis.
* Dmitrijus Ščerbačiovas (*Дмитрий Тимофеевич Щербачев*; 1697–1772) – laivų statytojas, po 1730 m. dirbo Revelyje, po to vadovavo Vyriausiajam Sankt Peterburgo admiralitetui bei kartu statė laivus.
* Gavrijilas Okunevas (*Гавриил Афанасьевич Окунев*; 1699–1781) – laivų statytojas, 1746 m. ėmė vadovauti visai Rusijos laivų statybai Baltijos jūroje, Okunevų giminės pradininkas.
* Aleksandras Katasanovas (*Александр Семенович Катасанов*; 1737–1804) – laivų statytojas, pirmasis Laivų architektūros mokyklos direktorius.
Rausvoji pintainė

**Rausvoji pintainė** (*Fomitopsis rosea*) – Pintaininių (*Fomitopsidaceae*) šeimos grybų rūšis.
## Biologija ir ekologija
Saprotrofas, sukeliantis rudąjį medienos puvinį. Vaisiakūniai daugiamečiai, jų šviesiai rožinės spalvos porų paviršius sudaro ryškų kontrastą su tamsiu neišraiškingu kepurėlės paviršiumi. Panašūs į mažus raudonkraštės pintainės (*Fomitopsis pinicola*) vaisiakūnius, bet šiems nėra būdinga rožinė spalva.

Auga ant stambių, vidutinio suirimo stadijos eglių virtuolių, senuose eglynuose, kuriuose gausu negyvos medienos. Vaisiakūniai dažniausiai išauga virtuolio šoninėje dalyje. Kartais auga ir ant apdirbtos medienos: rastų ar pastolių. Augavietėje, kurioje gausu vaisiakūių, jų galima rasti ir ant kitų medžių – pušų, drebulių ar beržų virtuolių.

## Paplitimas
Šiaurės spygliuočių miškuose iki rytinės Šiaurės Amerikos dalies. Europos žemyninėje dalyje paplitusi borealiniuose eglynuose, centrinėje Europoje – kalnuose.

Lietuvoje paplitusi vakarinėje, rytinėje, pietrytinėje ir pietinėje dalyse. Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

## Šaltiniai
Rašomavičius Valerijus, Lietuvos raudonoji knyga, Kaunas: „Lututė“, 2007. psl. 701. ISBN 978-9955-692-71-3