open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tamsioji erebija

**Tamsioji erebija** (*Erebia ligea*) – pleštekių (*Nymphalidae*) šeimos drugys. Užpakalinių sparnų apatinėje pusėje baltos dėmės. Skraido VII mėn. brandžiuose mišriuose miškuose, pakelėse, pamiškėse. Randama ant astrinių augalų žiedų. Vikšras storas ir trumpas, gelsvai pilkas. Maitinasi migliniais augalais. Vikšrai žiemoja. Lėliukė šviesiai ruda, išmarginta juodais taškais ir brūkšneliais.

(MHNT) Erebia ligea ligea - Saint-Cergue Suisse - female dorsal.jpg|*Erebia ligea ligea* ♀  
(MHNT) Erebia ligea ligea - Saint-Cergue Suisse - female ventral.jpg|*Erebia ligea ligea*  ♀ △

Lietuvoje gausesnė Žemaitijoje. Vystymosi trukmė dveji metai.
Keršasparniai verpikai

**Keršasparniai verpikai** (*Endromidae*) – drugių (*Lepidoptera*) šeima. Lietuvoje gyvena vienintelė šios šeimos rūšis – **keršasparnis verpikas** (*Endromis versicolora*). Patinai su oranžiškai rudais sparnais, IV-V mėn. skraido dieną ir naktį, patelės – gerokai šviesesnės ir stambesnės; jos skraido tik naktį. Gyvena lapuočių ir mišriuose miškuose, krūmynuose. Vikšras  žalias su šviesesne nugara. Randamas V-VI mėn. ant beržų, lazdynų, alksnių. Žiemoja lėliukė po samanomis. Lietuvoje reta rūšis.

## Nuorodos
* Endromidae 
* Endromidae 
* Family: Endromidae , nuotraukos
Dardžilingas

**Dardžilingas** (, , ) – miestas Indijoje, Vakarų Bengalijos valstijoje. 2185 m virš jūros lygio. Išsidėstęs priešakiniuose Himalajuose tarp Nepalo ir Butano.

Šiauriniu Dardžilingo apskrities pakraščiu eina virš pelkynų iškilę Himalajų aukščiausieji gūbriai. Dėl staigiai į viršų kylančių musonų klimatas labai drėgnas – per metus apie 8000 mm atmosferos kritulių.

Dardžilingu taip pat vadinama brangiausia pasaulyje arbata, auginama kalnuotose Dardžilingo miesto apylinkėse. Yra anglikonų Šv. Andriaus bažnyčia (pastayta 1843 m., atstatyta 1873 m.). Svarbus kurortas ir turistinis centras. Britų valdymo laikais klestėjo kaip sanatorijų, poilsiaviečių kurortas.

Miesto pavadinimas kilo iš tibetiečių kalbos ir reiškia "Indros (*Dorje*) vieta (*ling*).

Dauguma miesto gyventojų yra nepalai (gurkhos), taip pat kitų kalnų tautų atstovai (tibetiečiai, gurungai, lepčai, nevarai, limbai, magarai ir kt.), Indijos anglai, bengalai ir kt. Dardžilingo ir apylinkių gyventojai siekia naujos Gorkhalando valstijos sudarymo.

## Šaltiniai
Šeirys

**Šeirys** (*Nymphalis antiopa*) – pleštekių (*Nymphalidae*) šeimos drugys.

Gyvena miškų pakraščiuose, miškų aikštelėse. Vikšrai juodi, baltais taškais. Jie gyvena ant beržų, gluosnių, drebulių, guobų. Lėliukė pilka, nugarinėje pusėje su dviem eilėmis gumburėlių.

Drugiai skraido nuo liepos mėn. Sparnų plotis 62-75 mm. Suaugėliai peržiemoja ir pasirodo, kai dar būna sniego.

Lietuvoje rūšis paplitusi negausiai.


Vaizdas:TF Wildpark Johannismuehle 03-14 img08.jpg
Image:Nymphalis antiopa.JPG
Admirolas (drugys)

: *Šis straipsnis aprašo drugių šeimą. Apie karinį laipsnį – *Admirolas (laipsnis).

**Admirolas** (*Vanessa atalanta*) – pleštekių (*Nymphalidae*) šeimos drugys, 55-60 mm dydžio, juodai rusvas, priekiniai sparnai su raudona skersine juosta ir baltomis dėmėmis viršūnėje. Užpakaliniai sparnai juosvi su raudonu išoriniu pakraščiu. Į Lietuvą drugiai atskrenda birželio pradžioje iš Šiaurės Afrikos. Rugpjūčio antroje pusėje ir rugsėjo mėnesį pro Lietuvą traukia į pietus šiauriniai drugiai. Tada jie aplanko darželius, geria prarūgusią medžių sulą. Dažnesni prie sodybų, kur gausu dilgėlių. 

Vikšrai pasirodo VI-VII mėn. Jie gyvena tarp susuktų dilgėlių lapų. Lėliukė ruda, su spindinčiomis dėmėmis ir buku galvos gumburu. 

## Galerija

Image:Vanessa atalanta1.jpg|Admirolas
Image:Vanessa atalanta 1.jpg
Vanessa atalanta-u.jpg
Sfinksai

**Sfinksai** (*Sphingidae*) – drugių (*Lepidoptera*) šeima, kuriai priklauso stambūs su storu ir į galą nuolaidžiai nusmailėjusiu pilveliu drugiai. Straublelis ilgas, antenos storos, verpstiškos. Priekiniai sparnai ilgi, siauri, standūs, užpakaliniai trumpi. Sfinksai labai vikrūs ir ištvermingi skraidytojai, galintys toli keliauti. Todėl į Lietuvą užklysta iš Afrikos, Vidurinės Azijos, Viduržemio jūros kraštų. Skraido prietemomis ir naktimis. Vikšrai stori, pliki, ryškių spalvų, su mėsinga ar ragiška smailia išauga ant nugaros pilvelio gale. Pasaulyje yra apie 1200 rūšių.

Lietuvoje užregistruota 18 rūšių:
* Pošeimis. Akiuotieji sfinksai (*Smerinthinae*)
** Amūrinis sfinksas (*Laothoe amurensis*)
** Tuopinis sfinksas (*Laothoe populi*)
** Liepinis sfinksas (*Mimas tiliae*)
** Akiuotasis sfinksas (*Smerinthus ocellata*)

* Pošeimis. Tikrieji sfinksai (*Sphinginae*)
** Kaukolėtasis sfinksas (*Acherontia atropos*)
** Vijoklinis sfinksas (*Agrius convolvuli*)
** Pušinis sfinksas (*Hyloicus pinastri*)
** Ligustrinis sfinksas (*Sphinx ligustri*)

* Pošeimis. Ilgaliežuviai sfinksai (*Macroglossinae*)
** Oleandrinis sfinksas (*Daphnis nerii*)
** Pievinis sfinksas (*Deilephila elpenor*)
** Mažasis sfinksas (*Deilephila porcellus*)
** Rausvasis kamaninis sfinksas (*Hemaris fuciformis*)
** Juosvasis kamaninis sfinksas (*Hemaris tityus*)
** Karpažolinis sfinksas (*Hyles euphorbiae*)
** Lipikinis sfinksas (*Hyles gallii*)
** Pietinis sfinksas (*Hyles livornica*)
** Ilgaliežuvis sfinksas (*Macroglossum stellatarum*)
** Nakvišinis sfinksas arba prozerpina (*Proserpinus proserpina*')

## Literatūra
* Šablevičius B. 2004. Sfinksai. Kaunas „Lututė". 48 p. ISBN 9955-575-37-9

## Nuorodos
* Sphingidae of the Western Palaearctic
* E. Berlov’s collection
* SPHINGIDAE of Australia 
* Sphingidae 
* Sphingidae of the Americas
Titas

**Titas Flavijus Vespasianas** (*Titus Flavius Vespasianus*, 39 m. gruodžio 30 d. – 81 m. rugsėjo 13 d.) – Romos imperijos imperatorius nuo 79 m. iki savo mirties 81 m.

Titas buvo imperatoriaus Vespasiano ir jo žmonos Domicilės vyriausiasis sūnus. 61 m. tapo kariniu tribūnu Britanijoje. 66 m. kartu su tėvu išvyko į Judėją malšinti ten kilusio žydų sukilimo. Nuo 69 m. imperatoriumi faktiškai tapo Vespasianas, o 70 m. Titas numalšino sukilimą. Jeruzalėje užsimezgė Tito romanas su Erodo Agripos seserimi Berenike iš Kilikijos. Grįžusiam į Romą jam buvo leista suorganizuoti triumfą; jo garbei pastatyta triumfo arka Romoje. Titas numalšino Terentijaus Maksimo sukilimą.

## Valdymas

Po tėvo mirties 79 m. Titas tapo imperatoriumi. Liaudies buvo mėgstamas ir laikomas geru imperatoriumi. Jo valdymo metu įvyko Vezuvijaus išsiveržimas, po pelenais palaidojęs Pompėją ir Herkulanumą. Daug lėšų skyręs maro epidemijos, 79 m. rugpjūčio 24 d. Vezuvijaus išsiveržimo, 80 m. Romos gaisro padariniams likviduoti, visuomeninėms statyboms (buvo baigtas statyti Koliziejus, termos), dovanų dalijimui ir pramogoms.

Po dvejų valdymo metų Titas mirė nuo karštinės. Senatas po mirties paskelbė apie jo dieviškumą; sostas atiteko Tito broliui Domicianui.

## Nuorodos
* Apie Tito gyvenimą
Verpetės

**Verpetės** (*Rotifera*) – mažyčiai (0,1-0,5 mm ilgio) mikroskopiniai bestuburiai gyvūnai, savo dydžiu galintys prilygti stambiems pirmuonims (*Protozoa*). Pirmą kartą aprašė John Harris 1696 m., kitas formas 1703 m. aprašė Antonie van Leeuwenhoek.

Verpetės yra daugialąsčiai gyvūnai, turintys determinuotą ląstelių skaičių (iki 1000). Dauguma verpečių yra apie 0,1–0,5 mm ilgio (nors jų dydis gali varijuoti nuo 50μm iki 2 mm); paplitusios visame pasaulyje gėlo vandens baseinuose – upėse, ežeruose, balose ir grioviuose, tik nedidelė dalis gyvena jūros vandenyje, pvz., Synchaeta gentis.

Minta pirmuonimis ir kitais mikroskopiniais organizmais, kuriuos suvilgo seilių liaukų sekretu. Sausuoju metų laiku verpetės dažniausiai būna anabiozės būsenoje. Taip jos gali išbūti keletą metų.
Gazos Ruožas

**Gazos Ruožas** () – siaura žemės juosta Pietvakarių Azijoje, rytinėje Viduržemio jūros pakrantėje. Šiaurėje ir rytuose ribojasi su Izraeliu, pietvakariuose – su Egiptu. Pavadinimas kilęs nuo Gazos – pagrindinio miesto šioje teritorijoje. 1948 m. arabų–Izraelio karo metu teritoriją užėmė Egiptas, o 1967 m. Šešių dienų kare teritoriją perėmė Izraelis. Tai gana tankiai apgyvendinta, apie 2,3 mln. gyventojų turinti teritorija, *de jure* nepripažįstama kaip kurios nors nepriklausomos valstybės dalis.

Gazos Ruožas kartu su Vakarų Krantu sudaro Palestinos valstybę. JAV pripažįsta šią teritoriją esant okupuotą Izraelio, o tokia padėtis prieštarauja Izraelio-Palestinos laikinam susitarimui. Teigiama, jog ilgalaikiai susitarimai gali atsirasti tik tolesnėse derybose. Izraelio vyriausybė su tuo nesutinka, ypač po savo kariuomenės atitraukimo iš Gazos ruožo 2005 m. Izraelis kontroliuoja Gazos Ruožo šiaurines sienas, teritorinius vandenis bei oro erdvę. Pagal susitarimą su Izraeliu, Egiptas kontroliuoja pietinę sieną.

## Istorija

Hamas 2006 m. laimėjus rinkimus į Palestinos įstatymų leidybos tarybą, „Hamas“ ir „Fatah“ suformavo nacionalinės vienybės vyriausybę, vadovaujamą Ismailio Abdelsalamo Achmedo Hanijecho. Netrukus po to, vykstant Gazos mūšiui, Hamas perėmė Gazos ruožo kontrolę, užimdamas vyriausybines institucijas ir pakeisdamas Fatah bei kitus vyriausybės tarnautojus savais. 2007 m. birželio 14 d. „Hamas“ visiškai kontroliavo Gazos Ruožą. Reaguodamas į tai, Palestinos savivaldos prezidentas Machmudas Abasas paskelbė nepaprastąją padėtį, paleido nacionalinės vienybės vyriausybę ir sudarė naują, į kurią neįėjo „Hamas“ atstovai. Palestinos savivaldos pajėgos Vakarų Krante areštavo kai kuriuos Hamas narius.

M. Abaso vyriausybė sulaukė plataus tarptautinės bendruomenės palaikymo. 2008 m. birželio pabaigoje Egiptas, Jordanija ir Saudo Arabija paskelbė, jog Vakarų Krante įsikūręs M. Abaso ministrų kabinetas yra vienintelė teisėta Palestinos vyriausybė. Egiptas perkėlė savo ambasadą iš Gazos į Vakarų Krantą. Hamas vyriausybei Gazoje taikoma diplomatinė bei ekonominė izoliacija.

Tiek Saudo Arabija, tiek Egiptas pasisakė už „Hamas“ bei „Fatah“ susitaikymą ir naujos vienybės vyriausybės suformavimą. Machmudas Abasas buvo spaudžiamas pradėti rimtas derybas su „Hamas“, tačiau jis iškėlė sąlygą, kad Hamas turi grąžinti Gazos Ruožo kontrolę Palestinos savivaldai.

Nepaisant tarptautinės izoliacijos, „Hamas“ judėjimo atstovai buvo pakviesti ir lankėsi kelete šalių, įskaitant Rusiją bei kai kurias ES nares. Įvairių opozicinių partijų atstovai ragino pradėti dialogą su „Hamas“, nutraukti ekonomines sankcijas.

„Hamas“ perėmus teritorijos valdymą, Izraelis bei Egiptas uždarė sienos perėjas su Gazos Ruožu. Palestiniečių šaltinių duomenimis, ES stebėtojai paliko Rafos sienos perėją, bijodami būti pagrobti ar sužeisti.

## Išnašos

## Nuorodos
* Europos Parlamento rezoliucija apie padėtį Gazoje ir Artimuosiuose Rytuose
Dilgėlinukas

**Dilgėlinukas** (*Aglais urticae*) – pleštekių (*Nymphalidae*) šeimos drugys. Dydis 40-50 mm. Sparnų viršutinė pusė plytinės spalvos. Priekiniai sparnai su 3 keturkampėmis juodomis dėmėmis prie priekinio krašto ir su juoda išoriniame krašte. Užpakalinių sparnų pamatas ir pakraštinė juosta juoda. 

Lietuvoje dažna rūšis. Gyvena sodybose, pamiškėse, sausose pievose, paupiuose, kur auga daug dilgėlių. Per metus išsivysto viena generacija. Peržiemoja suaugėliai. Skraido birželio - rugsėjo mėn., peržiemoję kovo - gegužės mėn. Vikšrai su geltonomis  šoninėmis linijomis; gyvena ant dilgėlių. Lėliukė nugarinėje pusėje su gumburėliais, o ties krūtine auksinėmis dėmelėmis.

## Galerija

Vaizdas:Image-Aglais_urticae_lt_2.jpg
Image:'Aglais urticae' 4.JPG
Image:'Aglais urticae' 6.JPG
Image:Schmetterling 1a neucc.jpg
Lašalai

**Lašalai** (*Ephemeroptera*) – vabzdžių (*Insecta*) būrys. Vabzdžiai labai gležni, verpstės formos. Burnos organai graužiamieji, redukuoti. Turi stambokas facetines akis, bet yra ir paprastos akelės. Kojos plonos, sparnai taip pat ploni, plėviški, bet tankiai gysloti. Pilvelis ilgas, cilindriškas, jo gale 2 ar 3 ilgos siūliškos išaugos (cerkai) (**pav.**). Metamorfozė nepilna. Lervos gyvena vandenyje ir kvėpuoja trachejinėmis žiaunomis. Vystymasis trunka 1-2 metus. Suaugėliai gyvena labai trumpai – vos kelias valandas ar kelias dienas ir nesimaitina. Lašalai skraido vasarą, daugiausia vakarais ir naktimis. Ypač jų daug galima matyti vakarais prie vandens ir stebėti jų savotišką polėkį aukštyn-žemyn.

Pasaulyje yra apie 2500 rūšių, Lietuvoje užregistruotos 63 rūšys iš šių šeimų:
* *Ametropodidae*
* *Arthropleidae*
* *Baetidae*
* *Caenidae*
* *Ecdyonuridae*
* *Ephemerellidae*
* *Ephemeridae*
* *Isonychiidae*
* *Leptophlebiidae*
* *Neoephemeridae*
* *Oligoneuriidae*
* *Polymitarcyidae*
* *Potamanthidae*
* *Siphlonuridae*

Į Lietuvos raudonąją knygą įrašyti šie lašalai:
* Trumparagis lašalas (*Brachycercus pallidus*)
* Reliktinis lašalas (*Leocorhaenanthus maximus*)

## Nuorodos
* Lašalai – Ephemeroptera, Lietuvos lašalų sąrašas
Minkštavabaliai

**Minkštavabaliai** (*Cantharidae*) – vabalų (*Coleoptera*) šeima. Kūnas pailgas, plokščias, minkštas ir apaugęs švelniais plaukeliais. Antsparniai minkšti, silpnai chitinizuoti. Kai kurių rūšių patelės besparnės. Antenos siūliškos arba pjūkliškos. Pilvelis susideda iš 7-8, kartais iš 5-6 narelių (sternitų). Skraido vikriai, aptinkami ant įvairių augalų žiedų ir lapų. Minta žiedų nektaru, kai kurios rūšys ėda kitus vabzdžius ir smulkius moliuskus. 

Lervos vystosi trūnijančioje medienoje, dirvoje po nukritusiais lapais ir samanomis. Pasaulyje žinoma daugiau kaip 11 tūkst. rūšių, Lietuvoje apie 40-60 rūšių. 

## Lietuvos minkštavabaliai
:Plačiau: Lietuvos minkštavabaliai
Lietuvoje aptiktos 39 minkštavabalių rūšys, tačiau dar 18 rūšių yra tikėtinos, kadangi aptiktos kaimyninėse šalyse.

## Galerija

Image:Cantharis fusca.jpeg|Paprastasis minkštavabalis (*Cantharis fusca*)
Image:Cantharis livida01.jpg|Juodablauzdis minkštavabalis (*Cantharis livida*)
Image:Cantharis fusca 02.jpg|Paprastasis minkštavabalis (*Cantharis fusca*)
Image:Cantharis fusca 01.jpg|Paprastasis minkštavabalis (*Cantharis fusca*)
Image:Rhagonycha fulva02.jpg|Skėtinis minkštavabalis (*Rhagonycha fulva*)


## Išnašos
Straubliukai

**Straubliukai** (*Curculionidae*) – vabalų (*Coleoptera*) šeima. Vabalai įvairaus dydžio, jų galva priekyje ištįsusi į straublelį, kurio gale yra smulkučiai graužiamieji burnos organai. Straublelio šonuose ant ilgo stiebelio prisegtos alkūniškai buožiškos antenos. 

Lervos su nedidele galva, bekojės, storokos. Visi straubliukai augalėdžiai. Dauguma rūšių pavojingi žemės ūkio kultūrų ir miškų kenkėjai. Pasaulyje žinoma apie 60 tūkst. straubliukų rūšių, iš jų Lietuvoje – apie 460.

## Svarbesnės gentys
* Žiedgraužiai (*Anthonomus*)
* Paslėptastraubliai (*Ceuthorrhynchus*)
* Vaisiastraubliai (*Curculio*)
* Sėklagraužiai (*Furcipes*)
* Stiebastraubliai (*Lixus*)
* Žieviniai straubliukai (*Magdalis*)
* Pjovėjai (*Otiorrhynchus*)
* Lapinukai (*Phyllobius*)
* Smaliukai (*Pissodes*)
* Šokliastraubliai (*Rhynchaenus *)
* Sitonai (*Sitona*)
* Tichijai (*Tychius*)
* Dirvastraubliai (*Trachyphloeus*)

## Šaltiniai
Straubliukiniai

**Straubliukiniai** (*Curculionoidea*) – įvairiaėdžių (*Polyphaga*) vabalų antšeimis, kuriam priklauso aštuonios Lietuvoje gyvenančios šeimos:
* Pušiavabaliai (*Nemonychidae*)
* Netikrastraubliai (*Anthribidae*)
* Cigarsukiai (*Attelabidae*)
* Straubliukai (*Curculionidae*)
* Apionai (*Apionidae*)
* ***[[Dryophthoridae]]***
* ***[[Nanophyidae]]***
* ***[[Erirhinidae]]***

Kartais kaip atskira šeima išskiriamas straubliukų (*Curculionidae*) pošeimis kinivarpos (*Scolytinae*).
Lapgraužiai

**Lapgraužiai** (*Chrysomelidae*) – vabalų (*Coleoptera*) šeima, priklausanti įvairiaėdžių (*Polyphaga*) vabalų pobūriui ir lapgraužinių (*Chrysomeloidea*) antšeimiui. Vabalai vidutinio dydžio arba smulkūs, dažniausiai ovališkos formos. Nugara iškili, kūno apačia plokščia. Antenos karoliškos, visuomet nukreiptos pirmyn. Kojos trumpos, letenos su tankiai plaukuotais padais. Lapgraužių spalva labai įvairi, dažniausiai metalo žvilgesio.
Kiaušinėlius prilipdo prie augalų lapų ar deda juos į dirvą. Kartais juos užmaskuoja pridėtinių liaukų išskyromis.

Lervų kūno forma įvairi, dažniausiai su spalvotų karpelių eilėmis. Lapgraužiai ir jų lervos apgraužia įvairių augalų lapus, kai kurios rūšys ypač pavojingos žemės ūkio kultūroms (pvz., kolorado vabalas).

Pasaulyje priskaičiuojama daugiau kaip 35 tūkst. rūšių, Lietuvoje – apie 300.


Plateumaris sericea 1 beentree.jpg
Sagra.buqueti.edof.jpg
Chrysomelidae 104. Escaravello en Bastavales, Brión. Marzo.jpg
Paropsisterna beata.jpg


## Taip pat skaitykite
* Lietuvoje gyvenantys lapgraužiai

## Nuorodos

* Index of /cassidae/European Chrysomelidae 
*  Chrysomelidae. The Leaf Beetles of Europe and the Mediterranean Subregion (Checklist and Iconography)
Plokštėtaūsiai

**Plokštėtaūsiai** (*Scarabaeidae*) – buvusi vabalų šeima, jungusi vabalus su plokštelinėmis antenomis. Dabartinėjė klasifikacijoje plokštėtaūsių šeima išskaidyta į 11 atskirų šeimų.

## Pavadinimas

Lietuviškas pavadinimas „Plokštėtaūsiai“ kilo dėl plokštelinių antenų, kurias turi visi šiai šeimai priklausę vabalai. Lotyniškas plokštėtaūsių pavadinimas buvo *Scarabaeidae*, dabar šiuo lotynišku pavadinimu vadinama tik skarabėjų šeima.

## Dabartinės šeimos

* Auksavabaliai (*Cetoniidae*)
* Skarabėjai (*Scarabaeidae*)
* Mėšlavabaliai (*Geotrupidae*)
* Kopiniai mėšlavabaliai (*Aegialiidae*)
* Afodijai (*Aphodiidae*)
* Ragvabaliai (*Dynastidae*)
* Grambuoliai (*Melolonthidae*)
* Grambuoliukai (*Rutelidae*)
* ***[[Euchiridae]]***
* ***[[Orphnidae]]***
* ***[[Pachypodidae]]***

Iš jų Auksavabaliai (*Cetoniidae*), Skarabėjai (*Scarabaeidae*), Mėšlavabaliai (*Geotrupidae*), Afodijai (*Aphodiidae*), Grambuoliai (*Melolonthidae*), Kopiniai mėšlavabaliai (*Aegialiidae*), Ragvabaliai (*Dynastidae*), Grambuoliukai (*Rutelidae*) šeimos randamos ir Lietuvoje.
Rusijos demografija

Rusijoje, kuri yra didžiausia šalis pagal plotą, žmonių tankumas yra, palyginti, retas – vidutiniškai kvadratiniam kilometrui tenka 8,3 žmogaus. Tai viena rečiausiai apgyvendintų pasaulio šalių. Palyginimui, bendras pasaulio gyventojų tankumas yra 45 žm/km². Didžiausia dalis gyventojų gyvena miestuose.

Gyventojų skaičius (2005 m. sausio 1 d. apskaičiavimu): 143,8 mln. nuolatinių gyventojų, taip pat apie 2 mln. imigrantų. Nuo 2009 metų Rusijos gyventojų skaičius auga.

## Rusijos tautinės mažumos

Rusijoje gyvena daugiau kaip šimto tautybių žmonės. 79 % gyventojų – rusai.

Didžiausios Rusijos tautinės mažumos:
* 3,83 % totoriai (5 554 601)
* 2,03 % ukrainiečiai (2 942 961)
* 1,15 % baškirai (1 673 389)
* 1,13 % čiuvašai (1 637 094)
* 0,94 % čečėnai (1 360 253)
* 0,78 % armėnai (1 130 491).

### Kinai Rusijoje

Rusijoje sparčiai auga kinų skaičius. Trys ketvirtadaliai jų apsigyvena Sibire bei Primorjės krašte. Kinai – sparčiausiai auganti Rusijos tautinė mažuma. TSRS žlugus iki tol akylai saugota Tarybų Sąjungos-Kinijos siena tapo silpnai kontroliuojama. 4300 km ilgio siena atsivėrė tarpusavio prekybai. Tai leidžia kinams laisviau patekti į Rusiją.

### Kiti statistiniai duomenys

## Šaltiniai

## Nuorodos
* ''Kinų „invazija“'' – straipsnis informaciniame portale gateway2russia.com
Estijos vėliava

**Estijos vėliava** – vienas oficialių Estijos Respublikos simbolių. Trispalvė, sudaryta iš trijų horizontalių juostų – žydros (viršuje), juodos ir baltos.

## Istorija
Vėliava pirmą kartą naudota 1884 m. liepos 4 d. kaip Estijos universitetų studentų asociacijos ženklas Tartu universitete (įkurtas 1632 m.). Vėliau trispalvė tapo tautiškumo ženklu ir 1918 m. vasario 24 d. paskelbta tautine vėliava, formaliai pradėta naudoti nuo 1918 m. lapkričio 12 d.

Oficialiai buvo naudojama tarpukario nepriklausomybės metais, sovietinės okupacijos metu buvo uždrausta ir vėl pripažinta tik 1989 m. vasario 24 d.

Sovietų Sąjungai okupavus Estiją 1940 m. vėliava buvo uždrausta. Vokiečių okupacijos metais (1941–1944) vėliava dar buvo naudojama, bet ne kaip valstybinė, o tik kaip tautinė vėliava.

1990 m. rugpjūčio 7 d. vėliava vėl pripažinta oficialia Estijos vėliava.

## Istorinės vėliavos

Vaizdas:Flag of the State of the Teutonic Order.svg|Vokiečių ordino vėliava  (1224–1561 m.)
Vaizdas:Flag of Sweden (1562–1650).svg|Švedijos imperijos ir jos valdų Estijoje vėliava (1561–1721 m.)
Vaizdas:Livonian colours.svg|Uždauguvio kunigaikštystės vėliava (1822–1917 m.)
Vaizdas:Eestimaa värvid.svg|Estijos gubernijos vėliava (1821–1917 m.)
Vaizdas:Flag of the Estonian Soviet Socialist Republic (1940–1953).svg|alt=|Estijos TSR vėliava (1940–1953 m.)
Vaizdas:Flag of the Estonian Soviet Socialist Republic (1953–1990).svg|alt=|Estijos TSR vėliava (1953–1990 m.)


## Aprašymas
Vėliavos dydis – 105×165 cm (Proporcijos: 7:11)

## Spalvos ir simbolika
 Pantone spalvų sistemoje: Pantone 285; RGB spalvų sistemoje: 0, 119, 212.
Žydra – simbolizuoja dangų, Estijos ežerus ir jūrą.

 Pantone spalvų sistemoje: Pantone Process Black; RGB spalvų sistemoje: 0, 0, 0.
Juoda – gimtosios žemės spalva.

 Pantone spalvų sistemoje: Balta – nėra; RGB spalvų sistemoje: 255, 255, 255.
Balta – simbolizuoja žmones, siekiančius laimės ir šviesos.
Namelis-autopriekaba

**Namelis-autopriekaba**, dar vadinamas „nameliu ant ratų“ – nedidelė automobilio priekaba, kurioje žmonės gali tuo pat metu ir gyventi ir keliauti. Nameliai-autopriekabos, kaip ir kita stovyklavimo įranga, turi ilgą ir margą istoriją.

JAV namelių-autopriekabų istorija siekia pirmuosius trečiojo dešimtmečio (1920–1929) metus. Tada jie buvo vadinami „Skardinių turistais“ (angliškai: *Tin Can Tourists*). Laikui bėgant, nameliai-autopriekabos pasidarė tinkamesnės gyventi, ir ketvirtame-penktame dešimtmetyje įgavo naują vardą – „gyvenamoji automobilio priekaba“ (amerikietiškai *House Trailer*). Šeštajame-septintajame dešimtmetyje išsiskyrė dvi šios paskirties įrangos rūšių pramonės kryptys, kurias mes šiandien turime – tai atostogų transporto priemonių (angliškai *recreational vehicle* (RV)) pramonė bei gyvenamųjų automobilių (angliškai *motor house*) pramonė.
Islandų kalba

**Islandų kalba** – iš germanų prokalbės kilusi indoeuropiečių kalba, priklausanti germanų kalbų grupės šiaurės germanų pogrupiui, kuriam taip pat priklauso danų, švedų, norvegų ir farerų kalbos. Islandų, norvegų ir farerų kalbos priklauso vakarinėms šiaurės germanų kalboms, o švedų ir danų – rytinėms.

Kalba, kuri pradėjo dominuoti naujai apgyventoje saloje, buvo daugumos naujakurių vartojama senoji norvegų kalba. Ilgą laiką senosios islandų ir norvegų kalbos buvo beveik nepakitusios. Tik nuo XV a. kalbos išsiskyrė, o tiksliau – pradėjo keistis senoji norvegų kalba.

Senoji islandų kalba ilgai priešinosi naujovėms. Nors kalboje įvyko daug fonetikos pokyčių, senoji rašytinė islandų kalba mažai tepakito nuo XIII a. net iki šių dienų, joje beveik nėra tarptautinių žodžių. Todėl islandai supranta senovines sagas, edas, kurios parašytos daugiau kaip prieš 800 metų. Ši kalba neturi dialektų. Islandų kalba dėstoma įvairių pasaulio šalių universitetuose. Nemažai dėmesio susilaukė ir šiuolaikinė islandų literatūra.

## Abėcėlė
Abėcėlė su lotyniškais rašmenimis Islandijoje atsirado kartu su krikščionybe, o tai įvyko 1000 metais. Seniausi Islandijos rankraščiai išlikę iki šių dienų yra iš XI a. antros pusės.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Pasiklausyti islandų kalbos, per Islandijos (Rás 1) radiją 
*
Limfoma

**Limfoma** –  limfinės sistemos (limfmazgių, tonzilių, kt.) piktybinės (onkohematologinės) ligos. Kyla iš nekontroliuojamai besidauginančių limfinės sistemos ląstelių. Pirmieji limfomos simptomai yra  padidėję įvairių grupių limfmazgiai (Limfadenopatija).

## Klasifikacija
Limfomos pagal istoriškai susiklosčiusią klasifikaciją skirstomos į dvi dideles grupes, kurioms būdinga nevienoda ligos eiga, taikomas nevienodas gydymas ir skiriasi ligos prognozė:
* Hodžkino limfoma 
* Ne Hodžkino limfoma
Pagal agresyvumą ir ligos eigą limfomos dažnai skirstomos į **indolentines** ir **agresyvias** (žr. ne Hodžkino limfoma), pagal šį kriterijų parenkamas gydymas.

Lietuvoje kasmet diagnozuojama apie 400 piktybinių limfomų atvejų.

## Simptomai
Limfomos simptomai labai priklauso nuo jos rūšies, piktybiškumo laipsnio, pradinės ligos vietos. Dažniausiai pacientai pateikia tokius simptomus:
* Padidėję limfiniai mazgai (Limfadenopatija)
* B simptomai: svorio kritimas, naktinis prakaitavimas, karščiavimas
* Niežulys
* Pablogėjęs apetitas
* Silpnumas, dusulys, fizinio krūvio netoleravimas (dažniausiai dėl anemijos)
* Kepenų, blužnies padidėjimas (hepatomegalija, splenomegalija)

## Gydymas

Limfomų gydymui taikomi multimodalinės vežio terapijos principai, pagal individualius ligonio poreikius, tikslus ir diagnozę kombinuojant įvairius gydymo metodus. Konkretūs gydymo metodai pateikiami atskirų ligų aprašyme. Prieš gydymą jaunesnio amžiaus ligoniams rekomenduojama spermos krioprezervacija, kadangi intensyvus gydymas chemoterapija dažnai sukelia nevaisingumą.
* **Stebėti ir laukti** () srategija taikoma indolentinėms lifmomoms, kai liga diagnozuojama anksti, nesukelia ženklių simptomų ir progresuoja lėtai, pavyzdžiui smulkios B limfocitų limfomos atveju. Tokiais atvejais ankstyvas gydymas nepagerina ligonių prognozės. 
* **[[Radioterapija]]** taikoma arba ankstyvų stadijų neišplitusios ligos gydymui, arba kaip papildomas gydymas kombinacijoje su gydymu vaistais.
* **[[Chemoterapija]]** citostatikais yra limfomų gydymo pagrindas, vaistai efektyviai sunaikina vėžines ląsteles arba stabdo jų dauginimąsi. Paprastai agresyvios ir greitai plintančios limfomos yra jautresnės gydymui citostatikais negu mažo piktybiškumo.
* **[[Citokinai]]**, ypač interferonas kai kuriais atvejais efektyviai stimuliuoja organizmo imuninę sistemą ir lėtina limfomos progresavimą.
* **Monokloniniai antikūniai** yra didėjanti priešvėžinių medikamentų grupė, kurie jungiasi prie specifinių vėžinių ląstelių paviršiaus receptorių (antigenų) ir jas sunaikina; susijęs gydymo metodas yra radioimunoterapija, kai su antikūniu sujungiamas radiokatyvus elementas, kuris apšvitina vėžio ląstelę, prie kurios prisijungia antikūnis, mirtina spindulių doze. 
* **[[Kamieninių kraujo ląstelių transplantacija]]** taikoma po intensyvios aukštų dozių chemoterapijos, kuri sunaikina ne tik piktybines limfomos ląsteles, bet ir paties paciento kaulų čulpų ląsteles, todėl jas būtina pakeisti naujomis. Transplantacija dažnai naudojama atsinaujinusios po įprasto gydymo agresyvios lifomos gydymui arba gydyti toms indolentinėms limfomoms, kurios pasižymi bloga prognoze.
Europos geografinis centras

**Europos geografiniu centru** vadinama keletas vietovių. Tai yra dėl to, kad nustatant Europos geografinį centrą naudojami skirtingi metodai, be to, nėra vienareikšmiškai nustatyta riba tarp Europos ir Azijos.

1989 m. Prancūzijos nacionalinio geografijos instituto mokslininkai nustatė Europos žemyno geografinio centro vietą pagal naujus nustatytus kontinento ribų taškus. Naudodami gravitacijos centrų metodą jie nustatė, kad **Europos geografinis centras** yra 54 laipsniai 54 minutės šiaurės platumos ir 25 laipsniai 19 minučių rytų ilgumos. Šito taško tiksli vieta yra Lietuvoje, 26 km į šiaurę nuo Vilniaus, prie Purnuškių kaimo. Ūkio ministerijos Valstybinis turizmo departamentas ir kitos Lietuvos administracinės įstaigos parėmė geografinio centro turistinį paženklinimo projektą. 1997 m. gegužės 24 d. už 25 km į šiaurę nuo Vilniaus, tarp Purnuškių ir Bernotų kaimų atidengtas Europos geografinį centrą žymintis akmuo. 2004 m. architekto Jono Anuškevičiaus ir skulptoriaus Gedimino Jokūbonio sukurtas paminklas buvo pastatytas Europos geografinio centro vietoje. Paminklas – balto granito kolona su žvaigždžių karūna viršūnėje, pastatyta granito plokščių aikštelėje su vėjų rožės ornamentu. Teritorija aplinkui geografinį centrą 1992 m. buvo pažymėta kaip draustinis. Šiam draustiniui priklausė Girijos ežeras, Bernotų piliakalnis, alkakalnis, gretimas miškas ir kitos vietovės. 2010 m. LR Vyriausybės nutarimu pakeistos draustinio ribos, jis pavadintas Girijos kraštovaizdžio draustiniu, ir nuo šiol jam priklauso iš esmės tik Girijos miškas, o kitur galima vystyti rekreacinę ir kt. veiklą . 

2004 m. Prancūzijos nacionalinio geografijos instituto mokslininkai patikslino Europos geografinio centro koordinates. Jis atsidūrė netoli Pašilių kaimo, šiauriau Vilniaus. 

## Literatūra

* Europos geografinis centras (brošiūra).

## Šaltiniai
Romano Prodi

**Romanas Prodis** (g. 1939 m. rugpjūčio 9 d. Skandijane) – italų politikas, buvęs Europos Komisijos pirmininkas, bei du kartus Italijos ministras pirmininkas.

## Biografija
R. Prodi gimė 1939 m. rugpjūčio 9 d. Skandijano mieste, Emilija-Romanija regione. Savo šeimoje jis buvo aštuntas iš devinių vaikų. Jis turi dvi seseris ir šešis brolius, iš kurių vienas – Vittorio Prodi – taip pat yra politikas.

Romanas Prodi 1961 m. baigė teisės studijas Katalikų universitete Milane (*Università Cattolica di Milano*). Mokėsi podiplominėse studijose Milane, Bolonijoje ir Londono Ekonomikos Mokykloje (*London School of Economics*). 1969 m. vedė Flaviją Franzoni, turi du vaikus. Su visa šeima Prodi gyvena Bolonijoje.

## Mokslinė ir profesinė veikla
Nuo 1963 m. jis buvo Bolonijos universiteto politikos mokslų skyriaus asistentas. 1966 m. gavo profesoriaus laipsnį ir profesoriavo iki 1999 m. Pagrindinės mokslinės veiklos kryptys buvo smulkaus ir vidutinio verslo vystymas ir antitrestinė politika. Vėliau užsiėmė valstybės ir rinkos santykių problemomis ir įvairių kapitalizmo modelių dinamikos nagrinėjimu.

Prodi yra gavęs apie 20 įvairių garbės laipsnių iš universitetų bei įvairių įstaigų Italijoje bei kitose šalyse Europoje, Azijoje, Afrikoje ir Šiaurės Amerikoje.

Nuo 1984 iki 1995 m., su pertrauka tarp 1989 ir 1993 m., Prodi buvo didžiausio Italijos valstybinio holdingo prezidentas.

## Politinė veikla
Prodi buvo Italijos pramonės ministras *Giulio Andreotti* kabinete nuo 1978 lapkričio iki 1979 m. kovo mėn.

1995 m. vasarą R. Prodi subūrė centro – kairės koaliciją **Ulivo** („Alyvmedis“), kuri vėliau laimėjo rinkimus. Tai buvo pirmoji kairiųjų pergalė po Antrojo pasaulinio karo, ir 1996 m. Prodi tapo Italijos premjerministru. Griežta taupymo politika leido Italijai prisijungti prie euro zonos. 1998 m. Prodi pralaimėjo balsavimą dėl pasitikėjimo vyriausybe ir atsistatydino. Po to jis įkūrė savo partiją, kurios atstovai iškart buvo išrinkti į Europos parlamentą.

1999 kovo mėn. Romanas Prodi tapo Europos Komisijos pirmininku ir dirbo šiame poste iki 2004 m. pabaigos. Svarbiausias Prodi pirmininkavimo įvykis buvo 10 naujų narių priėmimas į Europos Sąjungą 2004 m. gegužės 1 d.

2006 m. gegužės 17 d. Prodi vėl laimėjo parlamento rinkimus ir sudarė šalies vyriausybę. Tačiau nepraėjus dvejiems metams 2008 m. sausio 24 d. Prodi pralaimėjo interpeliaciją, o iš posto pasitraukė gegužės mėnesį. Kituis rinkimus laimėjo Prodi konkurentas paskutiniuose rinkimuos Silvio Berlusconi.

2007 m. spalio mėnesį jis tapo naujos Italijos demokratų partijos prezidentu.

2008 m. rugsėjį Jungtinės tautos pasirinko Prodi Afrikos ir JTO taikos palaikymo misijų vadovu.

|-

|-

## Nuorodos
* Romano Prodi;
* Europa.digital.de .
Oklandas (Naujoji Zelandija)

**Oklandas** (,  arba *Ākarana*) – Naujosios Zelandijos miestas, pramonės centras ir uostas. 417,9 tūkst. gyventojų (2007, didžiausias šalyje; su priemiesčiais – 1,2 mln.). Išsidėstęs Šiaurės saloje, apsuptas 65 užgesusių ugniakalnių, kurių stačios ir plokščios viršūnės įvairina apylinkę, šiaurinėje Edeno ugnikalnio papėdėje. Yra tarptautinis oro uostas. Nutiestas ilgiausias Šiaurės saloje Oklando uosto tiltas.

Oklandas – svarbus pramonės centras, išvystyta mašinų, metalo, maisto, tekstilės, chemijos, medienos pramonė. Yra universitetas, dailės galerija, Melanezijos misionierių muziejus.

## Istorija

Oklandas įkurtas 1841 metais. Iki 1876 m. buvo Naujosios Zelandijos sostinė.

## Sportas
Mieste veikia regbio sąjunga, regbio lyga, žaidžiamas futbolas, kriketas ir tinklinis. Oklande daug regbio, kriketo, futbolo, tinklinio, krepšinio, ledo ritulio, automobilių sporto, teniso, badmintono, plaukimo, irklavimo, golfo ir daugelio kitų sporto šakų aikštelių.

Mieste veikia yra trys lenktynių trasos, skirtos žirgų sportui. Ketvirtasis hipodromas yra Pukekohe. Manukau stadione vyksta kurtų lenktynės.

### Futbolas
* Auckland FC – futbolo klubas; rungtyniavo A-League;
* Auckland FC (moterys) – moterų futbolo ekipa; rungtyniavo W-League;

* Namų rungtynes žaidžia Mount Smart Stadium, talpinančiame 25 tūkst. žiūrovų.

## Nuorodos
* Aukštesnių Oklando pastatų diagrama
Uoga

**Uoga** – magnolijūnų skyriaus augalų daugiasėklis sultingasis vaisius be kauliuko. Apyvaisis sudarytas iš dviejų sluoksnių:
* Išorinio sauso egzokarpio
* Vidinio sultingo mezokarpio

Kai kurios uogos yra *netikrosios uogos*, nes į jų sultingąją dalį įeina ir ne tik apatinė mezginė, bet ir dalis žiedsosčio ar kitų pakitusių žiedo dalių. Pvz., serbentų, mėlynių uogos. 
Tuo tarpu pomidoro, vynmedžio uogos (vynuogės) – tikrosios uogos.

Augalai, turintys uogas, vadinami **[[Uoginiai augalai|uoginiais augalais]]**. Tokie yra serbentai, agrastai, bruknės, mėlynės. Banano vaisius taip pat uoga.


Vaizdas:Rubus saxatilis, 2006-08-04.JPG|Katuogė
Vaizdas:Slaitines zemuoges uoga.JPG|Šlaitinė žemuogė
Vaizdas:Vaccinium myrtillus uoga, 2006-07-25.JPG|Mėlynė
Vaizdas:Vaccinium uliginosum vaisai 1.2006-08-01.JPG|Vaivoras
Vaizdas:Vaccinium vitis-idaea 2006-08-04.jpg|Bruknė
Augsburgas

**Augsburgas** – miestas Vokietijoje, pietvakarių Bavarijoje, Lecho ir Vertacho upių santakoje. Po Tryro Augsburgas yra seniausias Vokietijos miestas. Švabijos apskrities sostinė, trečias pagal dydį Bavarijos miestas, svarbus ekonomikos ir transporto centras. Per miestą eina Miuncheną ir Štutgartą jungiantys geležinkelis ir automobilių kelias. Išplėtota transporto priemonių, lėktuvų variklių, metalo apdirbimo, chemijos, elekrotechnikos, poligrafijos, tekstilės pramonė. Veikia 1970 m. įkurtas universitetas, yra dvi meno galerijos, keli muziejai, zoologijos ir botanikos sodai, vyksta V. A. Mocarto muzikos festivaliai.

XV-XVII a sukurta Augsburgo kanalų, vandens bokštų ir hidraulinių mechanizmų sistema 2019 m. buvo UNESCO pripažinta kaip pasaulio paveldo objektas.
## Istorija
Augsburgas išaugo iš 15 m. įkurtos romėnų kariuomenės stovyklos *Augusta Vindelicorum*. Nuo VI a. vyskupystės centras, 955 m. apgultas vengrų, 1276 m. kovo 9 d. gavo laisvojo miesto teises. Miesto didžiausio klestėjimo laikotarpis – XV – XVI a. Nuo 1468 m. žymus knygų spausdinimo centras. 1530 m. Augsburge buvo paskelbtas svarbiausias evangelikų liuteronų dokumentas – Augsburgo išpažinimas. Po jo paskelbimo prasidėję religiniai karai, baigėsi 1555 m. Augsburge sudaryta religinė taika. Miestas stipriai nukentėjo per Trisdešimties metų karą – gyventojų sumažėjo nuo 45 000 iki 16 000. 1805 m. Bratislavos (Presburgo) sutartimi neteko nepriklausomybės ir 1806 m. atiteko Bavarijai. 

## Architektūra
Augsburge išliko daug įvairių laikotarpių ir stilių architektūros paminklų, tarp jų:
* romaninė gotikinė Katedra (pradėta statyti 994 m.)
* gotikinė  Šv. Maurikijaus bažnyčia (XI a.)
* Šv. Onos bažnyčia (pradėta 1321 m., vėliau padidinta vėlyvosios gotikos stiliumi)
* manieristinio stiliaus Rotušė, su vadinamąja Auksine sale (1615–1620)
* manieristinis Fugerių gyvenamasis namas ir koplyčia (1512–1515)
* Arsenalas (1605–1607)
* Dominikonų bažnyčia (1512–1515 m.)
* Kepėjų ir audėjų cechų namai
* Trys vėlyvojo renesanso fontanai

## Lietuviai

Po Antrojo pasaulinio karo Augsburge ir jo apylinkėse apsigyveno daug lietuvių karo pabėgėlių, veikė daug jų visuomeninių organizacijų. Augsburgas tapo lietuvių pabėgėlių kultūros centru. Augsburgo stovyklose veikė lietuvių vaikų darželiai, pradžios mokyklos, Augsburgo lietuvių gimnazija, technikos mokykla, automechanikų, elektrikų, žemės ūkio, užsienio kalbų ir kiti kursai, dailės studija suaugusiesiems.

## Sportas
* FC Augsburg (futbolas)

## Paveikslėlių galerija

Augsburg-286-Maximilianstr 58-54-gje.jpg
Augsburg-290-Maximilianstr 56-gje.jpg
Augsburg-262-Maximilianstr 48-gje.jpg
Augsburg-Dom-02-gje.jpg
Augsburg-Dom-36-Krypta-gje.jpg
Augsburg-Fuggerei-04-gje.jpg
Augsburg-St Anna-04-gje.jpg
Augsburg-St Ulrich+Afra-04-Milchberg-gje.jpg
Augsburg-St Ulrich+Afra-56-Gitter-gje.jpg
Augsburg-318-Hallstr 12-gje.jpg


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus miesto puslapis (anglų k.)
Žiedmusės

**Žiedmusės** (*Syrphidae*) – dvisparnių (*Diptera*) vabzdžių šeima. Tai vidutinio dydžio arba stambokos musės, kurių pilvelis išmargintas skersiniais geltonais ir juodais dryžiais. Iš išorės žiedmusės panašios į vapsvas, kai kurios imituoja bites, kamanes ar kitus vabzdžius. 

## Ypatumai

Suaugusios žiedmusės aptinkamos ant augalų žiedų, nes maitinasi nektaru. Gana vikriai skraido, gali „kabėti” ore vienoje vietoje labai stabiliai. Patinų akys gana stambios ir viršugalvyje susiglaudžia. Lervos panašios į mažytes dėles, žalios, gelsvos ar rausvos spalvos, gyvena ant augalų tarp amarų kolonijų, minta amarais ir kitu maistu. Taip pat yra rūšių, gyvenančių skruzdėlynuose, bičių lizduose, trūnijančioje medienoje. Kai kurios rūšys kenkia augalams (svogūninė žiedmusė).

## Klasifikacija

Pasaulyje yra apie 6000 rūšių, Lietuvoje – apie 300.

## Galerija


Volucella pellucens, 2006-07-22.JPG|Kamaniškoji žiedmusė (*Volucella pellucens*)
Helophilus fasciatus-female hovering.jpg|*Helophilus fasciatus*
ComputerHotline - Syrphidae sp. (by) (3).jpg|*Eupeodes corollae*
Hoverfly in rain by prasan shrestha.jpg|*Episyrphus balteatus*


## Šaltiniai
Žiedynas

**Žiedynas** – ant augalo ūglio, stiebo ar šakų viršūnėje susitelkusių žiedų grupė. Žiedyną sudaro žiedai, žiedkočiai ir įvairiai pakitę lapai – pažiedės, skraistlapiai, papėdlapiai ir kita. 

## Skirstymas
Žiedynų būna įvairaus pavidalo.

* **Viršūniniai žiedynai** – žiedynai, kurie išauga žolinių augalų stiebo viršūnėje, o sumedėjusių augalų – ūglių viršūnėse.
* **Šoniniai žiedynai** – lapų pažastyse išaugę žiedynai. Kai kurie augalai (kiaulpienė, gyslotis, raktažolė) išaugina belapį stiebą, kurio viršūnėje yra susitelkęs žiedynas. Toks stiebas vadinamas **žiedynkočiu**, o jo praplatėjęs viršus su daug žiedų vadinamas **žiedynsosčiu**.

Žiedynai pagal formą skirstomi į paprastuosius ir sudėtinius:
* **Paprastieji** žiedynai yra susitelkę stiebo arba jo šakų viršūnėje ir ant žiedyno ašies išaugę pavieniai žiedai.
* **Sudėtinių** – pagrindinė ašis šakojasi ir ant šakų išauga po keletą žiedų.

Pagal augimo būdą žiedynai skirstomi į du tipus raceminiai ir ciminiai žiedynai:
* **Raceminių** žiedynų pagrindinė ašis ilgą laiką nesustoja augusi ir jos viršuje formuojasi vis nauji žiedai, o žemutinieji žiedai yra seniausi.
* **Ciminių** žiedynų pagrindinė ašis anksti nustoja augti ir pirmasis išsiskleidžia viršūninis žiedas. Toliau nauji žiedai susidaro ant šoninių šakelių.

**Paprastieji žiedynai** skirstomi į šias grupes:
* Kekė – ant žiedyno ašies išsidėstę pavieniai žiedai yra kotuoti (kopūstas, pakalnutė, serbentas).
* Varpa – žiedyno ašis standi, jos viršūnė su pavieniais bekočiais žiedais (gyslotis, viksvos, rūgtis).

* Žirginys – labai panašus į varpą, tik su svyrančia ašimi žiedynas, būdingas lazdyno, alksnio ir beržo kuokeliniams žiedams. Pagrindinė ašis augalams žydint būna nulinkusi, todėl lengvai siūbuojant išbarstomos žiedadulkės.
* Burbuolė – žiedyno ašis stora ir mėsinga su bekočiais žiedais (ajeras, žinginys).
* Kankorėžėlis – žiedyno ašis sumedėjusi, su bekočiais žiedais (alksnis).
* Paprastasis skėtis – žiedynkočio viršūnėje vienoje plokštumoje išauga daug ilgakočių žiedų (raktažolė, ugniažolė).
* Galvutė – žiedyno ašis trumpa, jos viršūnėje daug trumpakočių arba bekočių žiedų (dobilas).
* Graižas – žiedyno ašis su labai daug smulkių žiedų, kurių pakraštiniai skiriasi nuo žiedyno viduryje esančių žiedų.

**Sudėtiniai žiedynai** skirstomi į šias grupes:
* Sudėtinė kekė (pvz., alyvos žiedynas).
* Sudėtinė varpa. Prie žiedyno pagrindinės ašies prisitvirtinusios trumpesnės varputės su 2-3 bekočiais žiedais. Tokius žiedynus turi kviečiai, miežiai, rugiai, svidrės, varpučiai.
* Sudėtinis skėtis. Šie žiedynai būdingi salieriniams augalams.
* Šluotelė – būdinga daugeliui miglinių augalų: avižai, smilgoms, lendrūnams.


Vaizdas:Tros.jpg|Kekė
Vaizdas:Inflorescence diagram.jpg|Varpa
Vaizdas:Kolf.jpg|Burbuolė
Vaizdas:Winter male catkins of paper birch.jpg|Žirginys
Vaizdas:Pluim.jpg|Šluotelė
Vaizdas:Tuil.jpg|Skydelis
Vaizdas:Scherm.jpg|Skėtis
Vaizdas:Meertakkig bijscherm.jpg|Sudėtinis skėtis
Vaizdas:Hoofdje.jpg|Graižas
Vaizdas:Enkelvoudig gevorkt bijscherm.jpg
Vaizdas:Schicht.jpg
Vaizdas:Sikkel (bloeiwijze).jpg


## Šaltiniai
Vabzdžiaėdžiai

**Vabzdžiaėdžiai** (*Insectivora*) – buvęs žinduolių (*Mammalia*) būrys, šiuolaikinėje sistematikoje nebeegzistuojantis.

Tai gyvūnai, prisitaikę maitintis vabzdžiais. Priklausė maži ir šiek tiek peles primenantys žvėreliai.

Būryje buvo šios 7 šeimos:
*Plyšiadantiniai (*Solenodontidae*)
*Ežiniai (*Erinaceidae*)
*Kurminiai (*Talpidae*)
*Kirstukiniai (*Soricidae*)
*Tenrekiniai (*Tenrecidae*)
*Auksakurminiai (*Chrysochloridae*)
*Straubliniai kirstukai (*Macroscelididae*)

Lietuvoje gyvena šie anksčiau vabzdžiaėdžiams priskirti gyvūnai:
*Baltakrūtis ežys (*Erinaceus concolor*)
*Kurmis (*Talpa europaea*)
*Paprastasis kirstukas (*Sorex araneus*)
*Kirstukas nykštukas (*Sorex minutus*)
*Vandeninis kirstukas (*Neomys fodiens*)

## Paplitimas
Paplitę Eurazijoje, Afrikoje ir Šiaurės bei Centrinėje Amerikoje, Madagaskare. Pietų Amerikoje negyvena, išskyrus genties *Cryptotis* individus, kurie gyvena šiaurės vakarinėje žemyno dalyje, taip pat Australijos Okeaniniame regione.

## Išvaizda
Būrio rūšys tarpusavyje labai skiriasi. Kūno ilgis 3–45 cm. Svoris 1,8-2kg. Snukis smailas, turi lytėjimo jutimo funkciją.

## Elgsena
Vabzdžiaėdžiai – naktiniai gyvūnai, gyvena sausumoje, požeminiuose urvuose ar kai kuriais atvejais net vandenyje. 

## Mityba
Minta bestuburiais, smulkiais stuburiniais, rečiau minkštais vaisiais, sėklomis.

## Santykiai su žmonėmis
Vabzdžiaėdžiai nėra pavojingi ar laikomi kenkėjais, todėl retai medžiojami. Gyvūnams pavojus kyla dėl natūralių buveinių sunaikinimo ir svetimžemių gyvūnų patekimo į jų buveines.

## Šaltiniai
Piestelė

**Piestelė** – magnolijūnų augalų žiedo dalis. Jos apatinė paplatėjusi dalis, gaubianti sėklų užuomazgas, vadinama mezgine, viršutinė dalis skirstoma į liemenėlį ir purką. Purka išskiria lipnų skystį, dėl to ant jos patekusios žiedadulkės prilimpa ir sudygsta. Sudygusi žiedadulkė išleidžia dulkiadaigį, kuris skverbiasi liemenėlio tarpuląsčiais į mezginę.
Diuseldorfas

**Diuseldorfas** – vok. *Düsseldorf*, Vokietijos miestas, Šiaurės Reino-Vestfalijos žemės sostinė, išsidėstęs Žemutinio Reino lygumo viduryje, didžiąja dalimi dešiniajame Reino krante, kur į vieną iš Reino atšakų įteka Diuselio upelis, kuris ir davė miestui vardą. Kairiame Reino krante yra *Oberkassel*, *Niederkassel*, *Heerdt* ir *Lörick* kvartalai.

Svarbus upinis uostas prie Reino. Yra Lohauzeno oro uostas. Didelis finansinis ir pramoninis centras (automobilių, vagonų, staklių, kitokių įrengimų, elektronikos gamyba, chemijos, siuvimo, tekstilės, stiklo, popieriaus, poligrafijos, maisto pramonė). Veikia universitetas, meno muziejus (grafikos, dailės, skulptūros dirbiniai), šiuolaikinio meno muziejus, menų akademija. Mieste išlikę XII–XVIII a. architektūros paminklų (rotušė, pilis, bažnyčios).

## Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėtas 1135 m. kaip *Dusseldorp*. Naujaisiais laikais miestas formavosi kaip sunkiosios pramonės centras, tačiau dabar vyrauja paslaugos.

2011 m. Diuseldorfe buvo surengtas „Eurovizijos“ dainų konkursas.

### Pavadinimo kilmė
Gyvenvietė kūrėsi prie Diuselio upės (Reino intakas), todėl ir buvo pavadinta *Düsseldorf* (vok. „Diuselio kaimas“).

## Sportas

Mieste 1974 m. vyko X pasaulio futbolo čempionatas, o 1988 m. – VIII Europos futbolo čempionatas. Stipriausias miesto klubas TSV Fortuna Düsseldorf, taip pat yra VfL Benrath klubas.

## Nuorodos
* Oficiali miesto svetainė (vokiečių / anglų / rusų / japonų /kinų)
* Diuseldorf meinestadt.de svetainėje 

## Galerija

File:Šiaurės Reino Vestfalijos Landestagas, Diuseldorfe (Vokietija).JPG|Šiaurės Reino Vestfalijos Landestagas
Kuokelis

**Kuokelis** – žiedo dalis.

Kuokelis sudarytas iš kotelio ir dulkinės (galvutės).

Dulkinė sudaryta iš dviejų pusdulkinių ir jungės. Pusdulkinėse yra po du dulkializdžius, kuriuose išsivysto žiedadulkės. Koteliu pernešamas maistingosios medžiagos ir vanduo. 

Vieno žiedo kuokelių visuma žiede vadinama kuokelynu.
Didžioji kūdrinė varlė

**Didžioji kūdrinė varlė** (*Pelophylax kl. esculentus sin. Rana esculenta*) – beuodegių varliagyvių (*Anura*) gyvūnas, priklausantis varlių šeimai. Ši varlė labai panaši į ežerinę varlę, nuo kurios skiriasi šiais požymiais: patinų rezonatoriai balti, užpakalinės kojos vidinis pado gumburėlis aukštas, iš šonų suspaustas ir 1-3 kartus trumpesnis už I pirštą.
 
Didžiosioji kūdrinė varlė yra 50-90 mm dydžio, jos viršus ryškiai žalias su juodomis ar rudomis dėmėmis. Ant nugaros yra trys išilginės šviesiai geltonos juostelės. Šlaunų viršus gelsvas, su išmargintomis juodomis dėmėmis.

Gyvena prie užželiančių vandens tvenkinių, aktyvi dieną ir naktį.

Žiemoja įsikasusi į gruntą. Radus nelaiku, per atlydį į paviršių išlindusią varlę, reikia jai padėti pasislėpti po samanomis arba iškasus duobelę, užžerti žemėmis, kadangi prie minusinės temperatūros šis šaltakraujis gyvūnas lauke neišgyvens.

## Taip pat skaitykite
* Lietuvos vietinių varliagyvių sąrašas

## Nuorodos
* Lietuvos raudonoji knyga (varliagyviai) 
* Lietuvos gamtos fondas: varliagyviai (glis.lt)
* Didžioji kūdrinė varlė (naturephoto-cz.com) nuotraukų galerija
* Didžioji kūdrinė varlė (naturephoto.lt) nuotraukų galerija
Laplandijos karas

**Laplandijos karu** vadinamos kovos tarp Suomijos ir Vokietijos tarp 1944 m. rugsėjo ir 1945 m. balandžio. Karas taip vadinamas dėl to, kad vyko šiauriausioje Suomijos dalyje, Laplandijoje.

Jau nuo 1943 m. vasaros Vokietijos aukščiausia karinė vadovybė ėmė kurti planus tam atvejui, jei Suomija pasirašytų separatinę taikos sutartį su Tarybų Sąjunga. Vokiečiai planavo atitraukti savo pajėgas į šiaurę, siekiant apsaugoti nikelio kasyklas šalia Petsamo. 1943-1944 m. žiemą vokiečiai atnaujino kelius iš pietinės į šiaurinę Suomiją daugiausia naudodamiesi karo belaisvių darbu (daugelis kurių buvo paimti į nelaisvę pietų Europoje ir tebedėvėjo vasarinę uniformą; daugybė belaisvių žuvo) bei sukaupė ten atsargas. 1944 m. rugsėjį, kai Suomija sudarė taiką su Tarybų Sąjunga, vokiečiai jau buvo pasiruošę.

Nors kai kurie vermachto ir Suomijos armijos karininkai stengėsi suorganizuoti taikų pasitraukimą, susidūrimai tarp vokiečių ir suomių pajėgų prasidėjo dar prieš pasirašant preliminarią Tarybų Sąjungos – Suomijos taikos sutartį. Kol vokiečių pajėgos traukėsi į šiaurę, Vokietijos jūrų pajėgos užminavo jūrines Suomijos prieigas. Operacijos *Tanne Ost* metu vokiečiai pabandė užimti Suursaari salą Suomijos įlankoje. Išsilaipinimas nepavyko ir vokiečiai buvo priversti pasiduoti.

Kovos sustiprėjo, kai suomiai ėmė įgyvendinti Tarybų Sąjungos reikalavimą, kad visos vokiečių pajėgos būtų išvytos iš Suomijos. Taip suomiai pateko į situaciją, panašią į italų bei rumunų, kurie po pasidavimo sąjungininkams turėjo išlaisvinti savo šalis iš vokiečių. Suomių užduotį sunkino tai, kad kartu sovietai reikalavo, jog didžioji dalis Suomijos ginkluotųjų pajėgų būtų demobilizuota tebevykdant kampaniją prieš vokiečius.

Suomių generolas *Hjalmar Siilasvuo*, *Suomussalmi* mūšio nugalėtojas, vadovavo operacijoms prieš vokiečius ir 1944 spalį bei lapkritį išstūmė juos iš didžiosios Suomijos dalies. Atsitraukiančios vokiečių pajėgos, vadovaujamos generolo *Lothar Rendulic*, nusiaubė didžiąją dalį šiaurinės Suomijos naudodami išdegintos žemės taktiką. Šioje teritorijoje buvo sugriauta daugiau nei trečdalis visų pastatų, o provincijos sostinė Rovaniemi sudegintas iki pamatų. Šalia milžiniškų materialinių nuostolių (vertintų 300 mln. dolerių 1945 m. kainomis), apie 100 000 gyventojų tapo pabėgėliais, kas gerokia komplikavo pokarinį šalies atstatymą. Vokiečių generolas Rendulic po karo sąjungininkų buvo nuteistas 20 metų kalėjimo už karinius nusikaltimus. Paskutinės vokiečių pajėgos buvo išstumtos iš Suomijos 1945 m. balandžio mėn.

Kariniai nuostoliai santykinai buvo nedideli: 1000 suomių karių ir apie 2000 vokiečių.