open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
FK Katastrofa Vilnius

**Vilniaus „Katastrofa“** – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

## Istorija

„Katastrofos“ komanda susikūrė iš kiemo futbolo entuziastų, kurie 2006 m. nusprendė dalyvauti SFL, pasirinkdami saviironišką pavadinimą, atspindintį jų pradinį žaidimo lygį. Pasak įkūrėjo Nerijaus Albriko, „Katastrofa“ išliko kaip smagus ir išskirtinis vardas, tinkantis tiek pergalei, tiek netikėtai nesėkmei.

2011 m. bendrame Vilniaus SFL komandų reitinge, kasmet sudaromame pagal trijų paskutinių sezonų rezultatus, ekipa užėmė 33 vietą tarp daugiau nei 60 klubų.

2012 m. įgyvendinus LFF reformą, klubas pateko į SFL B1 divizioną (VI Lietuvos futbolo lygmuo). Iki tų metų namų rungtynes žaidusi Grigiškių stadione, komanda visą sezoną svečius priėmė sostinės Vingio stadione. Tais pačiais 2012-aisiais ekipa debiutavo LFF taurėje ir kovas baigė II turnyro etape.

2013 m. komanda pateko į SFL A1 divizioną (V Lietuvos futbolo lygmuo). Klubo namų aikšte tapo Vilniaus futbolo fanų stadionas.

Nuo 2015 m. klubas rungtyniauja SFL B divizione (VI Lietuvos futbolo lygmuo). 

2015 m. liepos 3 d. komanda sužaidė pirmas draugiškas tarptautines rungtynes. Vilniaus futbolo fanų stadione vykusi dvikova su Brėmeno „CF Victoria 05“ mėgėjais iš Vokietijos baigėsi rezultatu 2:2.

2019 m. SFL komandų reitinge, sudarytame pagal trijų paskutinių sezonų rezultatus, ekipa užėmė 28 vietą tarp 72 klubų.

2020 m. B divizione „Katastrofa“ užėmė 3 vietą ir po aštuonerių metų pertraukos iškovojo bronzos medalius, o SFL reitinge pakilo į 21 vietą iš 77 komandų.

2021 m. „Katastrofa“ grįžo į aukščiausią SFL A divizioną, kur liko paskutinė, dvylikta. 

Klube žaidęs Kipras Kažukolovas 2022 m. su Vilniaus „Žalgiriu“ pirmą kartą Lietuvos istorijoje pateko į Europos turnyrų grupių etapą, dar po metų debiutavo Lietuvos nacionalinėje vyrų rinktinėje. 2021 m. „Katastrofos“ gretose gynėjas sužaidė 8 SFL rungtynes ir pelnė 4 įvarčius.

2023 m. klubas B divizione užėmė 10 vietą ir sportiniu principu iškrito į SFL C divizoną. Ten du sezonus iš eilės liko aštuntas tarp 10 dalyvių. 

2025 m. spalio 21 d. klubo vadovybė paskelbė, jog po 20 metų veiklos stabdo savo dalyvavimą SFL varžybose.


Katastrofa 2010.jpg | Emblema 2010 m.
Katastrofa 2015.jpg | Emblema 2015 m.


## Pasiekimai

### [[SFL]] varžybos

|}

### [[LFF]] varžybos

|}

## Sudėtis

 

## Rezultatyviausi žaidėjai
*Nurodyti 10 ir daugiau įvarčių iki 2025 spalio 20 d. pelnę žaidėjai.*

## Aprangos

* 2006–2010 m. Hummel
* 2011–2016 m. Lotto
* 2017–2020 m. Joma
* 2021–2023 m. Nike
* 2024–2025 m. Zina

## Buvę žaidėjai

### 2025 m.

### 2024 m.

### 2023 m.

### 2022 m.

### 2021 m.

### 2020 m.

### 2019 m.

### 2018 m.

### 2017 m.

### 2016 m.

### 2015 m.

### 2014 m.

### 2013 m.

### 2012 m.

### 2011 m.

### 2010 m.

### 2009 m.

### 2008 m.

### 2006/07 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
FK Arpas

**Maišiagalos „Arpas“** – Lietuvos futbolo klubas iš Maišiagalos žaidžiantis SFL pirmenybėse.

## Istorija

Klubas įkurtas 2006 m., oficialiai įregistruotas 2008 m. Žaidžia SFL pirmenybėse. Yra dalyvavęs LFF taurės turnyruose.

## Spalvinė gama

Komanda žaidžia raudonomis sportinėmis aprangomis.

## Sezonai

|}

### [[SFL]] varžybos

|}

## Nuorodos

* Klubo Facebook paskyra

## Šaltiniai
Gilberto salos

**Gilberto salos** (,  Gilberto kalba *Tungaru*) – 16-os atolų grandinė Ramiajame vandenyne, pagrindinė Kiribačio valstybę sudaranti dalis. Salos driekiasi šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi. Pusiaujas dalina grandinę praktiškai per centrą. Plotas 281,1 km². Gyvena ~83,4 tūkst. gyventojų.

## Istorija

Salos nuo seno buvo apgyvendintos mikroneziečių. Pirmieji europiečiai 1788 m. atradę salyną buvo britų kapitonai Thomas Gilbert, plaukęs laivu *Charlotte*, ir John Marshall, plaukęs laivu *Scarborough*. 1820 m. rusų admirolas Ivanas Kruzenšternas salas pavadino Gilberto vardu. 1892 m. Gilberto salos paskelbtos JK protektoratu, o 1915 m. drauge su Eliso salomis sudaro Gilberto ir Eliso salų koloniją. II pasaulinio karo metais salyne vyko nuožmūs mūšiai tarp JAV ir Japonijos armijų. 1978 m. nuo Gilberto salų atsiskyrė Eliso salos (Tuvalu), o po metų salynas tapo nepriklausomos Kiribačio valstybės dalimi.

## Atolai
Anksčiau Gilberto salos buvo administraciškai padalintos į 3 grupes: Šiaurės, Pietų ir Centro. Dabar salos turi vidinę savivaldą.


## Išnašos
Butaritaris

**Butaritaris** (; arba **Taritari**, **Makinas**) – koralinis atolas Kiribatyje, Gilberto salyno šiaurėje; sudaro 11 salelių. 13,6 tūkst. gyv. (2005 m.). Sausumos plotas – 13,6 km². Lagūna 191,7 km² ploto, laivuojama.

Kartu sudaro savivaldybę. Gyvenvietės: Butaritari, Keuea, Kuma, Tanimaiaki, Tekabetete.
Radioastronomija

**Radioastronomija** – astronomijos šaka, nagrinėjanti kosminių kūnų išspinduliuotas arba atspindėtas radijo bangas. Radioastronomijos rezultatus aiškina astrofizika. Šis mokslas yra labai svarbus, nes leidžia tyrinėti daug tolimesnius Visatos kampelius, nei naudojantis vien regimąja šviesa.

Kosminių šaltinių radijo spinduliavimas tiriamas radioteleskopais.

## Istorija
1931 m. kosmines radijo bangas atsitiktinai atrado JAV radijo inžinierius Karlas Janskis. Tirdamas atmosferos trukdymus, jis pastebėjo, kad dalis radijo triukšmų sklinda iš Paukščių Tako. Prieš II pas. karą amerikietis G. Reberis pagamino pirmąjį paraboloidinį radioteleskopą ir sudarė pirmąjį Paukščių Tako radijo žemėlapį. Per II pasaulinį karą anglas Dž. S. Hėjus su savo mokslininkų grupe nustatė, kad triukšmus radijo aparatūroje sukelia ne vokiečių siųstuvai, o radijo bangas skleidžianti Saulė.

Imti konstruoti radioteleskopai, atsirado nauja mokslo šaka – radioastronomija. Jos dėka mums žinomi pulsarai ir kvazarai, išsiaiškinta, kad yra radijo galaktikų, kad nestiprias radijo bangas spinduliuoja ir kai kurie Saulės sistemos kūnai (pvz., Jupiteris).

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Apie radioastronomiją ir radijo teleskopus
Marakei

**Marakei** (*Marakei*) – nedidelis koralinis atolas Kiribatyje, Gilberto salyno šiaurėje. 2,7 tūkst. gyv. (2005 m.). Sausumos plotas – 13,5 km². Lagūnos plotas 19,6 km². Atolo žiedas vienisas, lagūną su vandenynu jungia tik du siauri kanalai (*Baretoa* ir *Reweta*), kurie atoslūgio metu nusenka.

Kartu sudaro savivaldybę. Saloje yra 8 kaimai, iš kurių didžiausias – Ravanavi.
Mursija

**Mursija** – miestas pietryčių Ispanijoje, Mursijos regione, prie Seguros upės; provincijos centras. Išsidėsčiusi derlingoje lygumoje, apylinkėse auginami citrusiniai, grūdai, alyvuogės, pipirai, išgaunama alavas. Išvystyta maisto, alaus, tekstilės, chemijos, baldų, statybų, šilko pramonė.

Senamiesčiui būdingos siauros gatvelės. *Ermita de Jesús* (XVII a.), yra meno muziejus. Stovi Šv. Marijos katedra (XIV a.), universitetas (1915 m.), provincijos muziejus.

## Sportas
* Real Murcia CF (futbolas)
* Murcia (krepšinio klubas)

## Istorija
825 m. Mursijos miestas buvo įkurtas maurų ir buvo Al-Andalusijos miestas. XI a., suirus Kordobos kalifatui, čia susiformavo nepriklausoma valstybė (taifa). Ši valstybė XI–XIII a. keturis kartus atkūrė nepriklausomybę, ir nuolat buvo užkariaujama skirtingų gretimų valstybių: Valensijos, Sevilijos, vėl Valensijos, vėliau Almohadų, ir galiausiai Kastilijos.

Nuo XIII a. inkorporuotas į Kastilijos, vėliau į Ispanijos sudėtį.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė (ispanų k.)
Makinas

**Makinas** (*Makin*) – koralinių salų grandinė Kiribatyje, Gilberto salyno šiaurėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Butariri atolo; sudaro 5 salelės (Makinas, Aonbike, Tebua Tarava, Kiebu, Onė). 2,5 tūkst. gyv. (2005 m.). Sausumos plotas – 6,7 km². Lagūna nedidelė, uždara. Yra oro uostas.

Kartu sudaro atskirą` savivaldybę. Gyvenvietės: Makinas, Kiebu.
Fengšui

**Fengšui** (, supapr. kin. 风水; tarimas 'feng šui'), seniau versta, kaip kinų geomantija – kinų praktikos, naudotos daugelyje gyvenimo sričių. Fengšui pavadinimas susideda iš dviejų rašmenų, reiškiančių vėją ir vandenį. Šis terminas dažniausiai siejamas su *[[Zangshu|Zàngshū]]* „laidojimo knyga“. Šis veikalas yra seniausias išlikęs veikalas kalbantis apie šį reiškinį ir laikomas pirmuoju veikalu, kur pavartojamas pats fengshui terminas.

Ši praktika yra kilusi iš daoistinės tradicijos ir pasižymi bandymu užtikrinti, jog žmogaus vidinė energija harmonizuotų su aplinkiniu pasauliu. Net prieš atrandant kompasą fengšui buvo naudojama nustatyti įvairių vietų tinkamumą tam tikriems veiksmams ar objektams t. y. kad statomas statinys ar atliekamos apeigos būtų tinkamoje pozicijoje su gamta (aplinka) ir visa visata. Daoistai tyrinėjo, kaip žmogaus či energija susijusi su upės tekėjimo srove, vėjo srautais. Juos suderinus buvo tikima, jog žmogus yra stipresnis, sveikesnis ir net sėkmingesnis. Dažniausiai tokiu metodu naudojantis buvo statomos šventyklos, kapinės, parenkamas laidojimo laikas.

Nors ginčytina, jog kompasas buvo sukurtas fengšui tikslais, tačiau yra žinoma, jog fengšui praktikų metu buvo naudojamas aparatas, kuris rodydavo į pietus. Kompasas taip pat buvo labai svarbus daoizmo tradicijoje, mat daoizme itin svarbu šiaurės ir pietų kryprtys, kurios dažnai siejamos su žmogaus yin ir yang energijomis.

Šiandieniniame fengšui, išplitusiame ir Vakaruose, didžiausias dėmesys kreipiamas į būdus žmogui gyventi harmoningai su aplinka. Tam pasiekti fengšui meistrai ieško „tinkamų“ ir „netinkamų“ taškų, vietų, konfigūracijų. Vakaruose fengšui ypač paplito kaip kitų Naujojo Amžiaus praktikų dalis. Taip pat šis metodas dažnai naudojamas akupunktūroje, Kinų liaudies medicinoje.

## Svarbiausios sampratos
Su kinų astrologija bei pagrindinėmis kinų filosofinėmis-religinėmis idėjomis glaudžiai susijusios fengšui praktikos rėmėsi tokiomis sąvokomis kaip gyvybinė energija či, in ir jang, trigramomis iš „Permainų knygos“.

### Či

Tai daugiausia Rytų Azijos kultūroms būdinga samprata, dažnai verčiamas, kaip **gyvybinė energija**. Hieroglifas 气 dažnai buvo vaizduojama ne tik, kaip energija, tačiau kaip ir vienas iš skysčių tekantis žmogaus kūne. Fengšui tikslas panaudoti či energiją taip, kad būtų tinkamai panaudota laidojimo apeigoms atlikti ir vietai parinkti bei parengti. Yra užfiksuota atvejų, kuomet siekiant susilpninti priešus ir susilpninti jų či energiją yra naikinamos priešų kapavietės.

## Šaltiniai
FK Euforija

**Vilniaus „Euforija“** – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

## Istorija

Klubas įkurtas 2005 m. Nuo 2007 m. vadinasi "Euforija". Klubas susijęs su UAB Tirola.

## Spalvinė gama

Komanda žaidžia raudonomis sportinėmis aprangomis.

## Sezonai
### [[LFF]] varžybos

|}

### [[SFL]] varžybos

|}

### Dubleriai

|}

## Nuorodos

* Klubo Facebook paskyra
FC Stickers

**Vilniaus FK „Stickers“** – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

## Istorija

Futbolo klubas „Stickers“ buvo įkurtas 2006 m. pabaigoje Vilniuje. Nuo 2007 m. klubas kiekvienais metais dalyvauja SFL varžybose.  2013 m. buvo laimėtas SFL B2 divizionas ir iškovota 2 vieta LFF V lygoje.


FC Stickers.jpg | Pirmoji klubo emblema
Fkstickerslogo.png | Emblema 2013–2017 m.


## Sezonai

|}

### [[SFL]] varžybos

|}

### Stickers Cup

|}

### Klubo rekordai 11 x 11 rungtynėse
* Pergalė didžiausiu rezultatu SFL varžybose – **[http://www.sfl.lt/varzybos/323-stickers_su_fortuna_2/ 9:0]** (Stickers – Fortūna-2 (2007-06-15)).

* Ilgiausia nepralaimėtų rungtynių serija SFL varžybose – **10 rungtynių** nuo 2013-06-09 iki 2013-09-08.

* Žaidėjas įmušęs daugiausiai įvarčių per vienerias SFL rungtynes – **[http://www.sfl.lt/zaidejas/1055-ruslanas_daskevicius/ Ruslanas Daškevičius]** – **4** (du kartus) – Stickers – Fortūna-2 9-0 (2007-06-15) ir Vieni Vartai – Stickers 1-8 (2007-10-20).

* Rezultatyviausias visų laikų žaidėjas SFL varžybose – **[http://www.vilniausfutbolas.lt/zaidejas/Denis-Govorkov/426/1/18 **Denis Govorkov**]** – **75 įvarčiai** nuo 2012-04-29 iki 2017-04-15.

* Jauniausias žaidėjas žaidęs SFL čempionate - '''Augustinas Maniušis''' - 2009-08-23 rungtynėse su TEC 1-2, jo amžius buvo **13 metų** ir **353 dienos**.

* Jauniausias žaidėjas įmušęs įvartį SFL čempionate - '''Augustinas Maniušis''' - 2009-08-30 rungtynėse su Kolobki 2-0, jo amžius buvo **13 metų** ir **360 dienų**.

## [[SFL]] Sudėtis (2018 m.)

## Nuorodos
FK Šaltupys Vilnius

**Vilniaus „Šaltupys“** – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

## Sezonai
### [[SFL]] varžybos

|}

## Nuorodos
FK Reaktyvas

**Vilniaus „Reaktyvas“** – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus. Tai mėgėjų futbolo klubas, kurio branduolys suformuotas iš Vilniaus universiteto ir Vilniaus Gedimino technikos universiteto absolventų, studentų ir darbuotojų iš aukštųjų technologijų įmonių.

## Istorija

Klubas įkurtas 2005 m.

2023 m. dalis žaidėjų išėjo iš klubo ir įkūrė klubą FC Problema, kuris taip pat žaidė SFL D lygoje.

## Komandos simbolika ir spalvos

Komanda žaidžia mėlynomis sportinėmis formomis: mėlyni marškinėliai, juodi šortai ir kojinės. 

## Sezonai
### LFF varžybos

|}

### [[SFL]] varžybos

|}

## Nuorodos
FK Nerealas

**Vilniaus „Nerealas“** – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus. 

## Istorija

Klubas įkurtas 2000 m. ir iki 2002 m. neturėjo pavadinimo, taip pat nežaidė oficialiose varžybose.

Ankstesniais metais žinomas kaip Lipton ir Tygelis. 2005 – 2016 m. žaidė SFL. 2017 m. debiutavo III lygoje. 2018 m. susijungė su VGTU Vilkai Vilnius, toliau žaidė **VGTU Vilkai** pavadinimu. Veteranai toliau žaidė FK Nerealas pavadinimu 45+ VRFS ir 50+ Lietuvos čempionatuose.  

### Spalvinė gama
Mėlyna ir tamsiai raudona spalvos. 

## Sezonai

|}

## Žymūs žaidėjai
* Žydrūnas Grudzinskas
* Darius Butkus

## Šaltiniai

## Nuorodos
FK Vieni vartai

**Vilniaus „Vieni Vartai“** – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

## Istorija

Komanda susibūrė dalyvauti Mykolo Romerio universiteto prorektoriaus S. Peckos turnyre, kuriame užėmė 2-ąją vietą. Po sėkmingo pasirodymo turnyre komanda nusprendė dalyvauti SFL turnyre.

## Sezonai

|}
### [[SFL]] varžybos

|}

## Sudėtis

## Nuorodos
Albertas Belas

**Albertas Belas** (, iki 1971 m. , 1938 m. spalio 6 d. – 2024 m. birželio 11 d.) – latvių rašytojas.

## Biografija
Baigė Ruopažių pagrindinę mokyklą, 1953–1955 m. mokėsi Rygos Komunalinės statybos technikume, 1955–1956 m. studijavo Maskvos cirko meno mokykloje. 1957–1958 m. tarnavo Sovietinėje armijoje. 1960 m. eksternu baigęs Rygos miesto 23-ąją jaunimo vidurinę mokyklą bandė stoti į Maskvos kinematografijos institutą, bet nebuvo priimtas. 1968–1969 m. mokėsi aukštuosiuose scenaristų kursuose Maskvoje.

1959–1964 m. dirbo įvairius darbus. Nuo 1964 m. profesionalus rašytojas. 1974–1977 m. Latvijos rašytojų sąjungos prozos konsultantas. 1994–1995 m. laikraščio „Neatkarīgā Cīņa“ teatro apžvalgininkas.

1976–1989 m. TSKP narys. 1990 m. Ruopažių ir Stuopinių apylinkių (pagastų) gyventojai nuo Latvijos Tautos Fronto išrinko Latvijos Aukščiausiosios Tarybos deputatu, dirbo žinių ir kultūros komisijoje. 1993–1994 m. Valdžio Birkavo vyriausybės narys. Nuo 1999 m. Latvijos mokslų akademijos garbės narys.

## Kūryba
Pirmoji trumpa novelė „Nakts etīde“ išspausdinta žurnale „Padomju Latvijas Sieviete“ 1963 m. Nr.9. Novelių rinkiniuose ir romanuose vyrauja tautos likimo, individo ir visuomenės santykių problematika. 1967 m. išėjęs jo romanas „Nemiga“ 1971 m. buvo įvertintas kaip antitarybinis, autoriui buvo iškelta baudžiamoji byla, tačiau prokuratūra nesugebėjo įrodyti, kad jame aprašyti įvykiai prieštarautų tiesai. Nepaisant to iki 1987 m. nauja jo kūryba nebuvo spausdinama. Romano „Žmonės valtyse“ veiksmas vyksta XIX a. Kuršių nerijoje.

Romanuose „Juodasis ženklas“, „Latvių labirintas“, „Ugnies atšvaitai ant kiaušinio kevalų“ vaizduojami tragiški sovietinės ir nacių okupacijos metų įvykiai. Kūriniams būdinga paraboliškumas, filosofiškumas, polifoninis stilius.

Populiariausi romanai išversti į keliolika pasaulio kalbų.

## Bibliografija
* Žaidimas su peiliais (*Spēles ar nažiem*), novelės, Ryga: Liesma, 1966 m.
* Aš pats lygumoje (*Es pats līdzenumā*), novelės, R.: Liesma, 1968 m.
* Tardytojas (*Izmeklētājs*), R.: Liesma, 1967, 1976 m., lietuvių kalba 1970 m.
* Narvas (*Būris*), romanas, R.: Liesma, 1972 m., liet. 1974 m.
* Šauklio balsas (*Saucēja balss*), R.: Liesma, 1973 m., R.: Jumava, 2004 m., liet. 1988 m. ISBN 9984-05-802-6
* Poligonas (*Poligons*), R.: Liesma, 1977 m.
* Sainis, novelės, R.: Liesma, 1980 m.
* Šaknys (*Saknes*), R.: Liesma, 1982 m.
* Slėptuvė (*Slēptuve*), R.: Liesma, 1986 m., liet. 1988 m.
* Žmonės valtyse (*Cilvēki laivās*), R.: Liesma, 1987, R.: Zvaigzne ABC, 1996, 2002 m., liet. 1992 m.
* Nemiga (*Bezmiegs*), R.: Liesma, 1987 m., R.: Jumava, 2003 m., liet. 1992 m.
* Saulė merkiasi (*Saulē mērktie*), R.: Preses nams, 1995 m.
* Juodasis ženklas (*Melnā zīme*), R.: Preses nams, 1996 m.
* Trilogija:
** Latvių labirintas (*Latviešu labirints*), R.: Daugava, 1998 m.
** Ugnies atšvaitai ant kiaušinio kevalų (*Uguns atspīdumi uz olu čaumalām*), R.: Daugava 2000 m. ISBN 9984-644-98-7
** Vienišos sesers vakarėliai (*Vientulība masu sarīkojumos*), R.: Jumava, 2005 m. ISBN 9984-05-902-2

## Įvertinimas
* 1991 m. – Barikadų dalyvio atminimo ženklas
* 2000 m. – III laipsnio Trijų žvaigždžių ordinas

## Šaltiniai
FK Carlsberg

**Vilniaus „Carlsberg“** – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

## Sezonai

|}

### [[SFL]] varžybos

|}

## Nuorodos
Bugatti Veyron

**Bugatti Veyron EB 16.4** – superautomobilis pagamintas „Volkswagen AG“ padalinio „Bugatti Automobiles SAS“. Tai yra greičiausias automobilis pasaulyje, galintis važinėti paprastomis gatvėmis. Kiekvienas Veyron modelis parduodamas už 1 100 000 eurų (skirtingose šalyse kaina skiriasi), nors gaminimo kaštai siekia apie 6 mln. eurų kiekvienam automobiliui. Automobilyje įmontuotas  pasiekiantis 7993 cm³ darbinio tūrio W16 variklis, kuris visą savo galią, visiems ratams perduoda per 7 pavarų DSG sekvencinę pavarų dėžę. Įprastas Veyron modelis gali pasiekti maksimalų 408,47 km/h greitį, o **Super Sport** versija su 1200 AG (883 kW) varikliu – 431,072 km/h. Bugatti Veyron pradėtas gaminti 2005 m. rugsėjo mėnesį. Jis surenkamas rankomis „Volkswagen“ gamykloje šalia buvusios „Bugatti“ būstinės Molshaime (Elzase, Prancūzija). Automobilis pavadintas prancūzų lenktynininko Pierre Veyron garbei, kuris laimėjo 24 valandų Le Mano lenktynes 1939 m., kuomet lenktyniavo už originalią „Bugatti“ įmonę.

## Istorija
Automobilio raida prasidėjo 1999 m. nuo EB 18,4 Veyron koncepcinio automobilio, pristatyto Tokijo automobilių parodoje. Jis buvo tokio paties dizaino ir išvaizdos kaip ir galutinis Veyron variantas. Vienas didelis skirtumas buvo tas, kad EB 18,4 naudojo W18 variklį, kuris turėjo tris eiles po šešis cilindrus. Veyrono vyriausiasis dizaineris buvo Hartumt Warkuss su išorės dizaineriu Jozef Kaban iš „Volkswagen“, pakeitęs Giorgetto Giugiaro iš „ItalDesign“, kuris užsiiminėjo trimis pradiniais „Bugatti“ konceptais.

„Volkswagen“ vadovas Ferdinand Piech, 2000 metais Ženevos automobilių parodoje, paskelbė Veyron gamybos pradžią. Buvo pažadėta, kad tai bus greičiausias, galingiausias ir pats brangiausias automobilis istorijoje. Vietoj W18, gaminamas modelis turėjo naudoti VR6/WR8 – tipo W16 variklį, pirmą kartą pristatytą 1999 m. Bentley Hunaudieres koncepciniame automobilyje. W16 turėjo turėti keturis turbokompresorius ir būti gaminamas remiantis 1001 arklio galia ir 407 km/h didžiausiu greičiu, ir buvo paskelbta 1 mln. eurų kaina.

Plėtojimas tęsėsi ir 2001 metais EB 16/4 Veyron buvo paskelbtas pažengusiu koncepciniu automobiliu. Metų pabaigoje „Bugatti“ paskelbė kad automobilio, oficialiai vadinamo Bugatti Veyron 16,4, gamyba prasidės 2003 metais. Deja, automobilis patyrė žymių bėdų kūrimo metu. Pasiekti reikalaujamą didžiausio greičio stabilumą buvo sunku – vienas prototipas buvo sunaikintas avarijoje, o kitas išslydo viešos demonstracijos metu Mazdos greitkelyje Laguna Seca‘oje. Veyron gamyba buvo atidėta dėl šių ir kitų problemų.
Piëch tais metais pasitraukė iš „Volkswagen“ grupės vadovo posto ir į jo vietą atėjo Bernd Pischestrieder. Naujasis vadovas, tuoj pat, nusiuntė Veyron atgal prie braižybos lentos, dideliems persvarstymams. Neumann, „Bugatti“ prezidentas, buvo pakeistas Thomas’o Bscher’io 2003 m. gruodį ir Veyron pakeitimai buvo padaryti vadovaujant buvusiam „VW“ inžinieriui, „Bugatti“ inžinierių vadovui Wolfgang Schreiber.

Gamybai paruošta Veyron versija buvo pristatyta 2005 m. Tokijo automobilių prodoje.

## Dinamika
Didžiausias greitis: 431.072 ((267.86 mph) (apribotas elektronikos).

Įsibėgėjimas:

## Šaltiniai
Šalninė guotė

**Šalninė guotė** () – guoteninių (*Hygrophoraceae*) šeimos, guočių (*Hygrophorus*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Spygliuočių miškai, ypač pušynai.
* **Augimo laikas**
Ruduo, nebijo šalnų.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kepurėlė, lakšteliai ir kotas gelsvi, vaisiakūniai gleivėti.

Vaisiakūniai smulkūs, vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–5 cm skersmens, retai užauga didesnė (6-10 cm), labai gleivėta, subrendusi sausa, gelsvai ruda, juodo atspalvio, gleivėms nudžiūvus - rusvai geltona. Jauni lakšteliai balti, seni - geltoni, rausvai dėmėti, nuaugtiniai. Kotas iki 8 cm ilgio ir 1 cm storio, geltonas, gleivėtas. Trama gelsva, malonaus kvapo ir skonio. Sporos 7–9×4–5 μm. 

**Būdingi požymiai:** auga vėlai rudenį, dažnai po šalnų. Suaugę vaisiakūniai rudai geltoni. 

Auga vienas netoli kito, bet dažnai nemažomis grupėmis pušynuose. Dažna. Valgoma. Labai skani šviežia, verta grybautojų dėmesio.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 92 psl.

## Nuorodos
* Šalninės guotės nuotraukos
Rūdolfs Blaumanis

**Kārlis Rudolfas Leonidas Blaumanis** (, 1863 m. sausio 1 d. Ėrgliai, Maduonos rajonas – 1908 m. rugsėjo 4 d. Takaharju, dab. Punkaharju sanatorija prie Savonlinos, Suomija, palaidotas Ėrgliuose) – latvių rašytojas, dramaturgas.

## Biografija
Gimė Vidžemėje, Ėrglių dvaro samdinių šeimoje. 1875–1881 m. mokėsi Rygos apskrities vokiečių prekybos mokykloje. Dirbo Kuoknesės dvaro raštvedžiu, 1890–1893 m. laikraščių „Zeitung für Stadt und Land“, „Mājas Viesis“, „Dienas Lapa“, 1906–1907 m. laikraščio „Latvija“ redakcijose. 1902–1903 m. Peterburge redagavo laikraščio „Pēterburgas Avīzes“ satyrinį priedą „Purva malā“.

## Kūryba
Vienas žymiausių latvių rašytojų realistų, vaizdavusių kaimo gyvenimą. 1893 m. išleido pirmąjį apsakymų rinkinį „Prie degančios balanos“. Apsakymuose gvildenami socialiniai buitiniai žmonių santykiai, subtiliai atskleidžiami jausmai, meilės išgyvenimai. Jo dramos kūriniai darė didelę įtaką latvių dramaturgijos ir tautinio teatro plėtotei. Juose buitinis konkretumas siejamas su psichologiškumu, dorovine problematika, daug dėmesio skiriama formai. Pjesės „Sūnus palaidūnas“, „Indranai“, „Ugnyje“ pasižymi aštriais konfliktais, dramatiškomis kulminacijomis, spalvingais ir tipiškais veikėjų paveikslais. Ypač populiarios buvo komedijos „Vagys“, „Trynės nuodėmės“, „Iš saldaus butelio“, o „Siuvėjų dienos Silmačiuose“ laikoma žymiausia lyrine romantine latvių komedija.

Parašė romantinių eilėraščių, aukštinančių tėvynės meilę, praeities didvyrių narsą.

## Bibliografija

### Eilėraščiai
* Ceļa malā, 1900 m.

### Proza
* Prie degančios balanos (*Pie skala uguns*), 1893 m.
* Raudupietė (*Raudupiete*) 1889 m., lietuvių kalba 1933 m.
* Šalna pavasarį (*Salna pavasari*) 1898 m., liet. 1924 m.),
* Purvo braidžiotojas (*Purva bridējs*) 1898 m., liet. 1957 m.
* Mirties šešėly (*Nāves ēnā*), 1899 m., liet. 1931 m.
* Lietuvių kalba išleisti apsakymų rinkiniai:
** „Mirties šešėly“, 1932 m.
** „Šalna pavasarį“, 1957 m.
** „Vyndedzėse greit vestuvės“, 1969 m.

### Pjesės
* Trynės nuodėmės (*Trīnes grēki*), 1891 m.
* Piktoji dvasia (*Ļaunais gars*), pastatyta 1891 m. , lietuvių pastatymai 1908, 1933 m.
* Sūnus palaidūnas (*Pazudušais dēls*), 1893 m. , liet. past. 1910, 1939, 1957 m.
* Potivara nams, 1897 m.
* Iš saldaus butelio (*No saldenās pudeles*), 1901 m.
* Siuvėjų dienos Silmačiuose (*Skroderdienas Silmačos*), 1902 m., liet. past. 1936, 1956, 1957, 1993 m.
* Indranai (*Indrāni*), 1904 m., liet. past. 1931, 1942, 1957 m.
* Ugnyje (*Ugunī*), 1905 m.
* Šeštadienio vakaras (*Sestdienas vakars*), 1908 m.
* Vagys (*Zagļi*) past. 1908 m. , liet. 1909 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Janio Rozantalio ir Rudolfo Blaumanio muziejus  anglų kalba
Balsas (reikšmės)

**Balsas** gali reikšti:
* žmogaus balsą;
* Balsas (tinklalapis) − internetinį žurnalą;
* Balsas (Argentina) – Argentinos lietuvių savaitinis laikraštis, ėjęs 1927–1930 m. Buenos Airėse;
* Balsas (laikraštis) – laikraštis, leistas 1910–1911 m. Vilniuje.
* Balsas (žurnalas) − žurnalas, ėjęs 1928–1933 m. Karaliaučiuje, Tilžėje, Berlyne;
* Balšas – miestas pietinėje Rumunijoje, Olto apskrityje.

## Taip pat skaitykite
* Balsasas
* Vaikų balsas − apdovanojimai;
* 
* 
* 
* Balsavimas
Ilgaausis šoklys

**Ilgaausis šoklys** (*Euchoreutes naso*) – šoklinių (*Dipodidae*) šeimos gyvūnas, vienintelis savo genties atstovas. Paplitęs Mongolijoje ir Kinijoje, Gobio dykumoje ir Altajuje.

Kūno ilgis 7-9 cm, turi labai ilgą, 15-16 cm ilgio uodegą. Kailis rusvai gelsvas. Ausys didelės. Juda šokinėdamas lyg kengūra. Gyvena žemėje išraustuose urveliuose.

Apie ilgaausį šoklį mokslininkai ilgą laiką neturėjo beveik jokios informacijos. Tik 2007 m. šį gyvūną pirmą kartą pavyko nufilmuoti.

## Šaltiniai
Rasos taškas

**Rasos taškas** – temperatūra, kurioje vandens garai, esantys ore, virsta sočiaisiais (t. y., oras, turintis pradinę temperatūrą ir santykinį drėgnį, daugiau nebegali priimti drėgmės). Rasos taške yra pusiausvyra tarp garavimo ir kondensacijos procesų. Santykinis oro drėgnis rasos taške yra 100 %. Šioje temperatūroje ant santykinai šaltų paviršių susiformuoja rasa arba šerkšnas (pastaruoju atveju vadinama **šerkšno tašku**).

Jeigu oro temperatūra yra 20 °С, o drėgnumas – 50 %, tai reiškia, kad ore yra 50 % maksimalaus vandens kiekio, kuris gali ten būti. Jeigu oras atšąla iki 9,3 °С, tai jo santykinis drėgnis padidėja iki 100 %, t. y. 9,3 °С temperatūros oras iki ribos prisotintas drėgmės. Jeigu oras bus atšaldomas ir toliau, tai prasidės kondensato susidarymas – rasojimas, nes oras nebesugebės išlaikyti vandens. Patalpose šią drėgmę tenka pašalinti į išorę vėdinant. Drėgmės perteklius gali būti šalinamas priverstinai vėdinant.

## Šaltiniai
Edita Pučinskaitė

**Edita Pučinskaitė** (g. 1975 m. gruodžio 27 d. Naujojoje Akmenėje) – Lietuvos dviratininkė, 1995 m. pasaulio plento čempionato grupinių lenktynių bronzos medalio laimėtoja, 1999 m. pasaulio plento čempionato grupinių lenktynių čempionė ir asmeninių lenktynių laikui bronzos medalio laimėtoja, 2001 m. pasaulio plento čempionato grupinių lenktynių vicečempionė, 1998 m. – prestižinių lenktynių *[[Tour de France]]*, 2006 m. ir 2007 m. – *[[Giro d'Italia]]* varžybų nugalėtoja.

## Biografija
Nuo 13 metų mokėsi Panevėžio internatinėje mokykloje. Iš pradžių E. Pučinskaitė norėjo lankyti gimnastikos pratybas, bet šioje sporto šakoje buvo per maža erdvės, tad gimnastiką ji greitai paliko. Po to susižavėjo lengvąja atletika, norėjo bėgioti. Tačiau bendro fizinio pasirengimo pratybos parodė, kad E. Pučinskaitė nelabai tinkama šiai sporto šakai. Čia pat dviratininkių treneris Zigmas Šniūrevičius pasiūlė išbandyti dviračių sportą. Vėliau sportininkė treniravosi pas Valerijų Konovalovą.

1998 m. vasarą E. Pučinskaitė, 22 metų sportininkė laimėjo prestižines moterų „Tour de France“ daugiadienes lenktynes kalnuotuose Prancūzijos keliuose. Tai buvo jos penktasis bandymas tose lenktynėse – debiutavo 1994 m., bet dėl techninių kliūčių lenktynių nebaigė. Edita Pučinskaitė nutraukė Fabianos Luperini trijų pergalių seriją.

1999 m. E. Pučinskaitė susikeitė vietomis su Diana Žiliūte: pastaroji laimėjo „Tour de France“ lenktynes, o E. Pučinskaitė tapo pasaulio čempione.

Už italo Roberto Rosi dviratininkė ištekėjo 2001 m. gruodžio mėnesį. Gyvena Italijoje. Čia rašo dviračių sporto žurnalui *[[Ciclismo]]*. Savo skiltyje su skaitytojais dalijasi savo įspūdžiais, lenktynių išgyvenimais, moterų dviračių sporto naujienomis.

## Didžiausios pergalės
Metai | Varžybos | Vieta
* 1993 G. P. Pattensen (Vokietija) 1
* 1994 Etoile Vosgienne (Prancūzija) 1
* 1995 Pasaulio čempionatas (Kolumbija) 3
* 1996 Grand prix Presov (Slovakija) 1
* 1997 Women’s Liberty Classic (JAV) 1
* 1998 Tour de France (Prancūzija) 1
* 1999 Tour de France (Prancūzija) 3
* 1999 Pasaulio čempionatas (Italija) 1,3
* 2000 Tour de France (Prancūzija) 2
* 2000 Giro dell’Alto Adige (Italija) 1
* 2001 Pasaulio čempionatas (Portugalija) 2
* 2002 Emakumeen Bira (Ispanija) 1
* 2003 Lietuvos čempionatas 1
* 2004 Prova Coppa del Mondo G. P. Plouay (Prancūzija) 1
* 2005 G. P. Berna (Šveicarija) 1
* 2006 Giro d’Italia (Italija) 1
* 2007 Giro d’Italia (Italija) 1

## Pasaulio reitingas
2008 m. kovo 26 d. Tarptautinės dviračių sporto sąjungos (UCI) paskelbtoje pasaulio plento dviratininkių reitingų lentelėje Edita Pučinskaitė, atstovaujanti Vokietijos komandai „Nuernberger“, užima penktąją vietą (557,75 tšk.).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* E. Pučinskaitės svetainė internete: http://www.editapucinskaite.com/
Snieglenčių sportas

**Snieglenčių sportas** – ekstremalaus žiemos sporto rūšis. Snieglentininkas leidžiasi nuo sniegu padengtų šlaitų ant snieglentės, kuri yra pritaisyta prie snieglentininko kojų specialių batų ir apkaustų pagalba. Tai šiek tiek panašu į slidinėjimą, tačiau šis sportas buvo įkveptas banglenčių ir riedlenčių sporto. Ši sporto rūšis atsirado 1960 m. Amerikoje, o 1998 m. tapo žiemos olimpinių žaidynių dalimi.

## Stiliai
Nuo tada, kai išpopuliarėjo snieglenčių sportas, atsirado įvairių slidinėjimo stilių, kurie skiriasi savo atlikimo technika ir įranga. Šiandien patys populiariausi stiliai yra: *freeride*, *freestyle*, ir *freecarve/race*. Svarbu pažymėti, kad nors ir kiekvienas stilius yra unikalus tarp jų yra daug panašumų ir dažnai nėra net įžiūrimo skirtumo.

### Freeride
*Freeride* stilius yra pats populiariausias ir lengviausiai įsisavinamas stilius. Jis apima paprasčiausią techniką, kai leidžiamasi šlaitu bet kurioje įmanomoje vietovėje. *Freeride* stiliaus snieglentininko įranga dažniausiai susideda iš minkštų batų ir abiejų krypčių snieglentės.
Tokia pati technika naudojama ir *Boardercross* stiliuje.

### Laisvasis stilius
Praktikuojantys šį stilių snieglentininkai slidinėja įvairiais vamzdžiais, turėklais, Half-pipe rampomis ir pan. Šiuo stiliumi yra siekiama atlikti kuo daugiau triukų naudojantis toje vietovėje esančiais objektais.
Šiam stiliui naudojama įranga dažniausiai yra tokia pati kaip ir freeride stiliuje. Batų padėtis ant snieglentės yra -10º/+12º.
Didžioji dalis užsiimančių snieglenčių sportu slidinėja šiuo stiliumi.

## Filmai
Filmai susiję su snieglenčių sportininkais tapo viena iš neatsiejamų šio sporto dalių. Kiekvieną sezoną išleidžiama daug filmų. Juos išleidžia kompanijos, besispecializuojančios filmuoti šios sporto šakos filmus. Dažniausiai šiose filmuose būna filmuojami profesionalūs snieglentininkai, remiami įvairių firmų. Snieglenčių sportas buvo puikiai išreikštas filme „First Descent“.

Snieglenčių sporto žurnalai taip pat yra neatsiejama šio sporto dalis. Nuotraukos yra įtraukiamos į profesionalių sportininkų kontraktus. Kai nuotrauka yra išspausdinama, snieglentininkas gauna ne tik pasirodymą žurnale, bet ir finansinę paramą. Snieglenčių sporto žurnalistai keliauja su sportininkais visą žiemos sezoną, renka medžiagą.

## Žymiausi snieglenčių sporto įvykiai
* Snieglenčių pasaulio čempionatas
* U. S. Open
* Vans taurė
* X žaidynės
* Chevrolet U. S. Snowboarding Grand Prix
* Race to the Cup
* Shakedown
* West Coast Invitational
* Chevrolet Revolution Tour

## Snieglenčių sportas olimpinėse žaidynėse

Snieglenčių sportas pirmą kartą įtrauktas į žiemos olimpinių žaidynių programą buvo 1998 m. olimpiadoje Nagane. Kiekvienose žaidynėse sportininkų skaičius didėja, o 2010 m. žaidynėse Vankuveryje dalyvavo 190 snieglentininkų.

## Šaltiniai
* Hart, Lowell (1997). *The Snowboard Book: A Guide for All Boarders*. W. W. Norton & Company. ISBN 0-393-31692-0

## Nuorodos

* Informacija apie snieglentininkus 
* Puslapis pradedantiesiems snieglentininkams
* Pasaulinis snieglenčių sporto turnyras
Aleksandras Vanagas

**Aleksandras Vanagas** (1934 m. rugpjūčio 12 d. Buivėnuose – 1995 m. balandžio 13 d. Vilniuje) – Lietuvos kalbininkas, profesorius, žymiausias XX a. 2-osios pusės lietuvių onomastikos tyrėjas.

## Biografija
1954 m. baigęs Subačiaus vidurinę mokyklą, Vilniaus universitete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą.

1959–1995 m. dirbo Lietuvių kalbos institute, 1962–1965 m. šio instituto aspirantas. 1976–1987 m. Dabartinės literatūrinės lietuvių kalbos skyriaus, 1987–1990 m. Žodynų skyriaus vadovas, 1984–1990 m. direktoriaus pavaduotojas, 1990–1995 m. direktorius.

Nuo 1990 m. Vytauto Didžiojo universiteto (VDU) Lietuvių kalbos katedros vedėjas. 1990–1992 m. Valstybinės lietuvių kalbos komisijos prie LR Seimo pirmininkas. 1993–1995 m. VDU Atkuriamojo senato pirmininkas. Vadovavo VDU ir Lietuvių kalbos instituto doktorantūrai, dėstė Vilniaus pedagoginiame universitete, Lituanistikos fakultete.

Tyrė lietuvių hidronimus (vandenvardžius), vietovardžius, asmenvardžius, taip pat analizavo baltų etnogenezės problemas. Parašė kelias mokslo populiarinimo knygeles, daug straipsnių. Daug prisidėjo norminant vandenvardžius ir gyvenamųjų vietų vardus, organizavo vietovardžių rinkimą ir pats juos rinko.

## Bibliografija
* Monografijos:
** Lietuvos TSR hidronimų daryba, 1970 m.
** Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas, 1981 m.
** Lietuvių hidronimų semantika
** Lietuvos miestų vardai, 1996 m., 2004 m.
* Mūsų vardai ir pavardės. – Vilnius: Mokslas, 1982. – 106 p.
* Lietuvių pavardžių žodynas, 2 t., bendraautoris, 1985, 1989 m.
* Lietuvių vandenvardžiai. – Vilnius: Mokslas, 1988. – 107 p.
* Aleksandro Vanago atminimui (sud. Laimutis Bilkis). – Vilnius: Lietuvių kalbos instituto leidykla, 1999. – 267 p.
* Lietuvos miestų vardai, 1996 m.
* Lietuvos miestų vardai / Aleksandras Vanagas (spaudai parengė Vitalija Maciejauskienė). – 2-asis leid. – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. – 291 p.: iliustr., žml. – ISBN 5-420-01531-5

## Įvertinimas
* 1974 m. LSSR valstybinė premija
* 1985 m. LTSR nusipelnęs mokslo veikėjas
* 1995 m. LDK Gedimino 3 laipsnio ordinas 

## Literatūra
* Baltų onomastikos tyrinėjimai (sud. Vitalija Maciejauskienė, Marija Razmukaitė, Aleksandras Vanagas). – Vilnius: Lietuvių kalbos institutas, 1993. – 249 p.
* Baltų onomastikos tyrimai: Aleksandrui Vanagui atminti: straipsnių rinkinys (sud. Laimutis Bilkis, Alma Ragauskaitė, Daiva Sinkevičiūtė). – Vilnius: Lietuvių kalbos institutas, 2006. – 283 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-704-16-4

## Šaltiniai
Eglė Visockaitė-Kandelis

**Eglė Visockaitė** (g. 1977 m. gegužės 15 d. Vilniuje) – Lotynų Amerikos šokių šokėja, daugkartinė Lietuvos jaunimo standartinių ir Lotynų Amerikos šokių čempionė (1993–1995 m.), daugkartinė Lietuvos suaugusiųjų dešimties šokių čempionė (1996–1999 m.), daugkartinė Lietuvos suaugusiųjų Lotynų Amerikos šokių čempionė (1997, 1998, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007 m.), pasaulio Lotynų Amerikos šokių taurės laimėtoja (2001–2002 m.), Europos Sąjungos šalių Lotynų Amerikos šokių čempionė (2005, 2006 m.).

## Biografija

Eglė Visockaitė sportinius šokius šoka nuo šešerių metų. 1995 m. baigė Vilniaus J. Basanavičiaus vidurinę mokyklą, 1995–2004 m. Klaipėdos universiteto menų fakultete studijavo sportinių šokių specialybę. 2004 m. baigė Klaipėdos universiteto menų fakultetą. Laisvalaikiu mėgsta modeliuoti drabužius, skaityti įvairią literatūrą.

Mama, Aušrelė Visockienė – Lietuvos nusipelniusi sportinių šokių trenerė, tarptautinės kategorijos teisėja.
Tėvas, Virginijus Visockas – Lietuvos sportinių šokių federacijos viceprezidentas, Lietuvos nusipelnęs sportinių šokių treneris, tarptautinės kategorijos teisėjas.

Iki 2000 m. šoko su Mariumi Germanavičiumi. 2000 m. E. Visockaitė pradėjo šokti su Andriumi Kandeliu, už kurio ištekėjo 2005 m. 2008 m. pora išsiskyrė. Abu šoko Eglės tėvų Aušrelės ir Virginijaus Visockų įkurtame šokių klube „Ratuto“ Vilniuje, kuriame šiuo metu Eglė dirba sportinių šokių trenere.

## Svarbiausi rezultatai

## Televizija

* 2010 m. – komisijos narė projekte „Tu gali šokti“ (TV3)

## Nuorodos
* "Ratuto" puslapis internete – http://www.ratuto.lt/pirmas.html
Andrius Kandelis

**Andrius Kandelis** (g. 1981 m. lapkričio 23 d., Vilniuje) – Lotynų Amerikos šokių šokėjas.

Iki 2000 m. Andrius Kandelis šoko su Rūta Stasevičiūte, nuo 2000 m. šoko su Egle Visockaite. 2000 m. baigė Vilniaus Pilaitės vidurinę mokyklą. 2000–2004 m. studijavo Klaipėdos universiteto menų fakultete sportinius šokius. 2005 m. vedė savo šokių partnerę Eglę Visockaitę. 2008 m. pora išsiskyrė.

2020 m. nuteistas už smurtą.

## Svarbiausi rezultatai

## Išnašos
Orensė

**Orensė** arba ***Ourensė*** (, ) – miestas Galisijoje (šiaurės vakarų Ispanija), prie Minjo upės; provincijos centras. Išvystyta lengvoji pramonė, apylinkėse klesti žemės ūkis. Gotikinė katedra (perstatyta XIII a.), romėnų tiltas.

## Istorija
Prie miesto yra karštų sieros šaltinių, kurie buvo žinomi dar Romos imperijoje. Romėnai šią vietą vadino *Aquae Originis* arba *Urentae*.

Miestą 716 m. sugriovė maurai; atstatytas ~877 m. Astūrijos karaliaus Alfonso III.

## Šaltiniai
Ovjedas

**Ovjedas** (, astūr. *Uviéu*) – miestas šiaurės vakarų Ispanijoje, Astūrijos regiono sostinė. Išvystyta maisto, tekstilės, ginklų, chemijos, metalo pramonė, gera susisiekimo infrastruktūra, apylinkėse vyrauja žemės ūkis ir kalnakasyba. Yra kelios viduramžių bažnyčios, *Sancta Ovetensis* katedra (arba Šv. Ganytojo katedra, pradėta statyti 1388 m., joje yra Astūrijos karalių palaikai), universitetas (nuo 1608 m.), archeologijos muziejus.

## Istorija
Įkurtas VIII a. viduryje, labiausiai klestėjo IX a., kai buvo Astūrijos karalystės sostinė. Napoleono karų metu (1799–1815 m.) priklausė Prancūzijai. Smarkiai nukentėjo pilietinio karo metu 1936–1939 m.

## Sportas
Mieste 1982 m. vyko XII pasaulio futbolo čempionatas. Žymiausias futbolo klubas yra Real Oviedo CF.

## Šaltiniai
Sounds in G

**Sounds in G** ‒ Šv. Jonų bažnyčios jaunimo choras, atliekantis gospelo muziką, kiekvieną sekmadienį giedantis jaunimo Šv. Mišiose Šv. Jonų bažnyčioje. Šis choras jau kurį laiką Šv. Jonų bažnyčioje nebegieda, tačiau koncertuoja kitose erdvėse (klubuose, koncertų salėse, renginiuose), yra dalyvavęs įvairiuose festivaliuose Lietuvoje ir užsienyje (Švedijoje, Vengrijoje, Norvegijoje, Vokietijoje).

## Vadovybė
Vadovė Girmantė Vaitkutė.

## Sudėtis
Kolektyvą sudaro Lietuvos muzikos ir teatro akademijos (LMTA), Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos konservatorijos bei kitų universitetų studentai, taip pat dirbantys asmenys, moksleiviai.

Koncertų metu prie choro prisijungia ritmo grupė – bosinė gitara, gitara, būgnai, perkusija. „Sounds in G“ daugiausiai atlieka modernaus gospelo giesmes, šiek tiek spiričiuelų.

## Istorija

„Sounds in G“ susibūrė 2004 m. vasarį su tikslu giedoti Šv. Mišių metu Šv. Jonų bažnyčioje. 

Chore iki 2009 m. buvo dainavę atlikėjai: Raimonda Masiulytė („Black Coffee“), Elena Neniškytė („Magic Mushrooms“), Adomas Laurinaitis („Space Merchant“). 

## Nuorodos
* Oficiali „Sounds In G“ tinklavietė 
* „Sounds In G“ portale frype.lt 
* Informacinis portalas apie Lietuvoje veikiančius chorus 
* Sounds In G portale zebra.lt
Džinsų diena

„**Džinsų diena**“ (dar žinomas kaip kasdienis penktadienis (), arba tiesiog paprastoji diena ()) – savaitės diena (paprastai penktadienis), kurios metu biurų tarnautojai leidžia sau truputį atsikvėpti nuo formalaus apsirengimo kodo suvaržymų. Paprastomis darbo dienomis vilkimi marškiniai, kostiumai, kaklaraiščiai ir prie jų derantys batai, „džinsų penktadienį“ keičiami į kasdienius drabužius.

„Džinsų penktadienis“ – iš Šiaurės Amerikos (Kanados bei JAV) verslo atėjusi tradicija. Šią dieną nevilkėti kostiumų leidžiama ir vadovaujamus postus užimantiems darbuotojams.

Kai kurios kompanijos „kasdienį penktadienį“ savo darbuotojams leidžia vilkėti džinsus, sportinius marškinėlius ir sportbačius. Tačiau kitur vis dėlto reikalaujama puošnesnio kasdienio apdaro. Dar kituose biuruose „džinsų penktadienis“ turi teminį aprangos kodą. Kai kurios kompanijos ir mokyklos rengia specialią „išsidabinimo“ dieną. Jos metu už mažą mokestį darbuotojams leidžiama vilkėti kasdienius (arba ypač puošnius) drabužius, o akcijos metu surinkti pinigai aukojami labdarai.

„Džinsų penktadienis“ pradėtas minėti 1950 m. kaip bandymas pakelti biuro klerkų darbinę nuotaiką. Tačiau anuomet tik kelios kompanijos parėmė šią iniciatyvą ir ji itin neišplito. 1970 m., kai pigių drabužių produkcija išsiplėtė už JAV ribų, drabužių pramonės atstovai, siekdami „džinsų penktadienį“ padaryti kassavaitiniu įvykiu, surengė masinę kampaniją. Drabužių gamintojai tikėjosi, kad tokiu būdu jiems pavyks nukonkuruoti oficialaus stiliaus drabužių gamintojus Europoje ir sukurti didesnę rinką savo gaminamiems pigiems drabužiams.

Lietuvoje ir privačiame, ir valstybiniame sektoriuje taip pat po truputį formuojasi „džinsų penktadienio“ tradicijos. Iš privačių kompanijų, penktadienį savo darbuotojams vilkėti laisvesnio stiliaus drabužius leidžia SEB, taip pat – Swedbank.

Lietuvoje valstybės tarnautojai ir darbuotojai, tiesiogiai neaptarnaujantys piliečių ir kitų asmenų, nedalyvaujantys posėdžiuose, komisijų ar kitoje veikloje, susijusioje su atstovavimu įstaigai ar institucijai arba jos reprezentavimu, taip pat penktadienį gali dėvėti laisvalaikio stiliaus drabužius.

Tačiau ne visi darbuotojai penktadieniais gali pasinaudoti galimybe vilkėti laisvalaikio stiliaus drabužius. Tai daryti leidžiama tik tiems, kurie tiesiogiai nedirba su klientais (pavyzdžiui, banko salėje dirbančios uniformuotos tarnautojos) bei tiems, kurie „džinsų penktadienį“ neturi susitikimų su klientais.

Teigiama, kad „džinsų penktadienio” tradicija darbuotojams leidžia labiau atsipalaiduoti ir dirbti produktyviau.

## Nuorodos
Hibridinis automobilis

**Hibridinis elektrinis automobilis** – automobilis, naudojantis vidaus degimo variklį ir integruotą pakartotinai įkraunamą energijos saugojimo sistemą, kad būtų efektyviau naudojami degalai ir automobilis nebūtų apribotas atstumo iki įkrovimo kolonėlės, kaip elektra varomi automobiliai, kurie naudoja baterijas, įkraunamas išorinių įkroviklių.

Dažniausiai hibridinis elektrinis automobilis naudoja vidaus degimo variklį ir elektros akumuliatorius, varančius elektrinius variklius. Šiuolaikiniai masinės gamybos hibridiniai elektriniai automobiliai prailgina baterijos įkrovimą panaudodami variklį, kuris suka generatorių. Taip įkraunama baterija arba energija tiesiogiai teikiama į elektros variklius, varančius automobilį.

Hibridinis elektrinis automobilis padeda mažiau teršti orą, negu panašus įprastinis automobilis su vidaus degimo varikliu.

Hibridiniai elektriniai automobiliai tapo prieinami plačiajai visuomenei 1997–1999 m., kai buvo pristatyti „Honda Insight“ ir „Toyota Prius“.

## Technologija
Hibridiniai automobiliai turi elektros variklį, kurio baterijos kraunasi, kai automobilis važiuoja. Tokie modeliai ypač taupūs miesto gatvėse, kur reikia dažnai stoviniuoti.

2007 m. keletas gamintojų pranešė, kad automobiliai turės hibridinių elektrinių technologijų savybių, kad sumažintų degalų sunaudojimą. Variklio išjungimas važiuojant sumažintų degalų sąnaudas ir išmetamųjų dujų kiekį. Tačiau tai atsiliepia kainai, reikalingi papildoma erdvė baterijoms, papildomi elektros generatoriai, didėja automobilio masė.

2000 m. buvo išvystyta prijungiamų hibridinių elektrinių automobilių technologija. Šie automobiliai gali būti įkrauti stacionarioje kolonėlėje, jai nereikalingi degalai trumpoms kelionems. *Renault Kangoo* buvo pirmasis šios konstrukcijos modelis, išleistas Prancūzijoje 2003 m.

## Varikliai ir kuro tipai

### Benzinas
Benzininiai varikliai yra naudojami daugelyje hibridinių automobilių. Tikėtina, tokie varikliai dominuos ir artimiausioje ateityje. Benzinas išgaunamas iš naftos ir yra pagrindiniai degalai, tačiau jį įvairiais santykiais galima maišyti su etanoliu, gaunamu iš atsinaujinančių energijos šaltinių. Kaip ir įprasti automobiliai, hibridiniai gali naudoti iki 15 % bioetanolio.

### Dyzelinas
Dyzeliniai hibridiniai automobiliai naudoja dyzelinius variklius energijai gauti. Dyzelinių automobilių taupumas kartu su hibridinėmis technologijomis gali gerokai padidinti nuvažiuotą atstumą. Daugelis dyzelių gali naudoti 100 % biodyzeliną. Jiems gali būti visiškai nebereikalingi naftos kilmės degalai (tačiau mišiniai yra labiau paplitę, ir tebenaudojami tokie naftos produktai kaip tepalai). Dyzeliniai hibridiniai variantai pradėjo plisti komerciniame transporte (daugiausiai autobusuose).

## Lietuvoje
2013 metais Lietuvoje įregistruotas 131 hibridinis automobilis. Perkamiausi – „Lexus“ modeliai (jų įregistruota 70 vnt., 2012 m. – 85). „Toyota“ modelių parduota nuo 37 vnt. 2012 m. iki 57 vnt. 2013 m. „Yaris“ su hibridine pavara – 44 automobiliai.

2013 m. įregistruoti 2 nauji elektromobiliai („Nissan Leaf“ modeliai). 2012 m. jų nebuvo įregistruota.

## Šaltiniai
Stevie Ray Vaughan

**Stevie Ray Vaughan** (arba **SRV**, 1954 m. spalio 3 d. Dalase, JAV – 1990 m. rugpjūčio 27 d.) – bliuzo gitaristas. Jis laikomas vienu įtakingiausių elektrinio bliuzo atlikėjų. Su skirtingomis grupėmis ar muzikantais laimėjo net 6 *[[Grammy]]* apdovanojimus. Muzikos žurnalas *[[Rolling Stone]]* skyrė jam 7-ąją vietą tarp 100 visų laikų geriausiųjų gitaristų.

Stevie Ray Vaughan plačiausiai žinomas kaip pačioje aštuntojo dešimtmečio pabaigoje įkurtos grupės *Stevie Ray Vaughan & Double Trouble* lyderis, su kuria įrašė 4 albumus. 1982-siais bliuzmenas patraukė David Bowie dėmesį ir po metų jam padėjo įrašinėjant albumą *Let's Dance*. Bowie pasiūlė talentingam atlikėjui leistis su juo į koncertinį turą, tačiau SRV atsisakė, kad galėtų toliau koncertuoti su savo grupe. Stevie Ray Vaughan vis kartodavo, jog nori padėti savo broliui Jimmie Vaughan įrašyti albumą. Jam tai pavyko padaryti 1990 metais: brolių albumas buvo pavadintas *Family Syle*. Tais pačiais metais muzikantas žuvo sraigtasparnio katastrofoje, skubėdamas iš koncerto su Eric Clapton. Su pastaruoju ir susikeitė sraigtasparnio skrydžiais.
Stroitel Sofiâ

**Sofijos „Stroitel“** – buvęs Bulgarijos futbolo klubas iš Sofijos.

## Istorija

Klubas įkurtas performuojant Slavia Sofia klubą, kuris padalintas į *Stroitel* ir *Udarnik* klubus. Kai kurie istorikai šiuos klubus laiko ta pačia *Slavia*, tačiau 1953 m. pirmenybėse žaidė tiek *Stroitel*, tiek ir *Udarnik* komandos, kas nurodo skirtingus klubus. Gyvavęs kelerius metus, *Stroitel* buvo prijungtas prie *Udarnik* klubo.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
*