open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Skrebotiškio valsčius

**Skrebotiškio valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Skrebotiškis.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. 8-ajame dešimtmetyje Kauno gubernijoje, gyvavo iki I pasaulinio karo.

|-
| 1877 m. || || 5798 || 667 kiemai  || 6 seniūnijos || 79
|}

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1833 || Telžiai || Antanas Pranciškus Audzevičius, dvasininkas || 1895
|}

## Šaltiniai
Teodoriškė

**Teodoriškė** – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 16 km nuo Švenčionių.

## Istorija
XX a. pr. buvo užusienis Švenčionių apskrities Zablatiškės valsčiuje.. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Teresdvaris

:: *Apie buvusį dvarą Panevėžio rajone žr. [[Teresdvaris (Panevėžys)]]*.

**Teresdvaris** – viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Duokiškio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Termintiškis

**Termintiškis** – viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Troškūnų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Terpežeriai

**Terpežeriai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės rytus nuo Skiemonių, tarp Rubikių ežero pietinio kranto, Mūšėjaus, Limino ir Dusyno ežerų. Patenka į Anykščių regioninį parką. Praeina kelias .

## Istorija

Terpežeriai (*Zascianek między jeziorami*) minimi Ukmergės apskrities seniūnijų 1765 m. inventoriuose. Priklausė Lietuvos didžiajam kunigaikščiui. 1939 m. kaimas buvo išskirstytas į vienkiemius.

## Gyventojai

## Literatūra
* Jonas Sriubas. *Terpežeriai: kaimas prie Rubikių ežero* (2016 m.)

## Šaltiniai
Terpežys

**Terpežys** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 6 km į vakarus nuo Kaltanėnų, Labanoro girioje, Terpežio ežero rytiniame krante, pakilumoje tarp gilių, eglynais apaugusių lomų. Pro kaimą eina keliukas pro Antaliedę link Švenčionėlių.

## Istorija
Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Telželiai

**Telželiai** – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Skrebotiškio. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Terteliai

**Terteliai** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Suvieko, šalia Stelmužės miško. Kaime telkšo ežeriukas Dubuška, gausu raistų.

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Never Surrender

**Never Surrender** – norvegų aggrotech grupės „Combichrist“ EP, išleistas 2010 m. Įrašant kūrinius taip pat dalyvavo Krisas Korneris iš „IAMX“ ir Sebastianas Komoras iš naujojo projekto „MELT“.

## Kūriniai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus „Combichrist“ tinklalapis
* Ofiacialus „Out of Line“ tinklalapis 
* Ofiacialus „Metropolis Records“ tinklalapis
Tetervinė (Švenčionys)

**Tetervinė** – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 10 km į pietus nuo Labanoro, Labanoro girioje, netoli Peršokšnos upelio ir Didžiojo Siaurio ežero. Ateina keliukas iš Mozūriškės.

## Istorija
Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tetervinė (Varėna)

**Tetervinė** () – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 10 km į pietvakarius nuo Merkinės, 2 km į šiaurę nuo Liškiavos. Pietiniu pakraščiu eina kelias . Telkšo Cecervinės balos.

## Etimologija
Pavadinimas suteiktas pagal paukščio pavadinimą *[[tetervinas|tetervìnas]]*. Galbūt šie paukščiai lankydavosi prie kaimo telkšančioje pelkėje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tetervinai (Šalčininkai)

**Tetervinai** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 4 į šiaurės rytus km nuo Pabarės, Šalčios kairiajame krante, Šalčios–Tetėnų miškuose. Miško keliai į Pabarę, Anskonis, Nevainionis, Papiškes.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tetervinė

**Tetervine** vadinami kaimai:

* Jurbarko rajone;
* Švenčionių rajone;
* Telšių rajone;
* Varėnos rajone.
Tetervos

**Tetervos** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 10 km nuo Degučių. 

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tėveliai

**Tėveliai** – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurę nuo Mosėdžio, Bartuvos pakrantėje, netoli kelio .

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš šiame krašte paplitusio asmenvardžio *Tėvẽlis, Tẽvelis, Tevelys*. Tai greičiausiai krikšto vardo *Mateũšas, Motiẽjus* formos, plg. .

## Istorija
XX a. pr. Tėvelių gyvenvietė pateko į Telšių apskrities Mosėdžio valsčių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tičkūnai

**Tičkūnai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Piniavos. Per Lėvenį nutiestas Piniavos tiltas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tilindžiai

**Tilindžiai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Ilgižių III.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tyliūniškės

**Tyliūniškės** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Daneikių.

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tiltelis

**Tiltelis** – kaimas Visagino savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Visagino.

## Istorija
Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Naugarduko vaivadijai (nuo 1926 m. – Vilniaus vaivadijai), Breslaujos apskričiai (nuo 1926 m. – Švenčionių apskričiai), Drūkšių valsčiui.

1921 m. Lenkijos gyventojų surašymo duomenimis čia gyveno 11 žmonių, visi – lietuviai katalikai. Tuo metu kaime buvo 1 namas. 1938 metais namų skaičius liko toks pat, o gyventojų skaičius sumažėjo iki 9.

Iki 2003 m. priklausė Ignalinos rajonui, Rimšės seniūnijai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tyklė

**Tyklė** – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 7 km į rytus nuo Užvenčio, prie kelio . Apie 0,5 km į šiaurės rytus nuo kaimo telkšo Tyklis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tilvikai (Anykščiai)

**Tilvikai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Rubikių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tilvikai (Plungė)

**Tilvikai** – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, prie kelio Vėžaičiai-Plungė, netoli Kulių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Timinciškė

:: *Apie kaimą Kazlų Rūdos seniūnijoje žr. [[Timinčiškė]]*.

**Timinciškė** – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Bagotosios, 2,5 km į šiaurės rytus nuo Antanavo, šalia Kauno–Kybartų geležinkelio ruožo.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš asmenvardžio *[[Timinskas]]*.

## Istorija
XIX a. pab. Timinciškės kaimas (dar vadintas Didžiosiomis Timinciškėmis) pateko į Marijampolės apskrities Pilviškių valsčių ir parapiją.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dervišas

**Dervišas** () – musulmonų asketas, sufizmo praktikuotojas.

Dervišai gyvena skurdžiai, išgyvena iš išmaldos. Išmaldos prašymas skirtas ugdyti nuolankumą, mažinti egoizmą. Sukauptus perteklinius pinigus dervišas turi skirti kitiems, gyvenantiems skurdžiau. Dervišų brolijų maldos vietos („vienuolynai“) vadinami hanakomis. Tačiau dervišai nėra tapatūs krikščionių ar budistų vienuoliams, nes jie gali turėti šeimą, savo namus.

Dervišai jungiasi į skirtingus ordinus. Dalis dervišų senovėje priklausė kariniams ordinams (pvz., bektašiai), tapdavo janyčarais, valdovų asmens sargybiniais. Kiti ordinai būrėsi siekiant dvasinio tobulėjimo. Dervišų dvasinės praktikos būna įvairios: čištai, kurių ordinas veikia Pietų Azijoje, praktikuoja tylią meditaciją, tuo tarpu mevleviai (Turkija), siekia dvasinės ekstazės per muziką ir šokį sukantis.
Ajutajos istorinis parkas

**Istorinis miestas Ajutaja** – Ajutajos senamiesčio liekanos centriniame Tailande. Istorinio miesto griuvėsiai yra istoriniame Ajutajos parke. Nuo 1969 m. čia vyksta atstatymo ir konservavimo darbai. 1976 m. teritorija paskelbta parku, o 1991 m. parkas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Istorija
1350 m. po Sukotajaus žlugimo, miestą įkūrė karalius Ramathibodis I () (arba **Uthong** ()). Miestas tapo Ajutajos karalystės sostine. Miestui buvo suteiktas pavadinimas, pagal Ramos gimimo vietą Indijoje.

Miesto gyvavimo laikais jį valdė 35 karaliai. Šis Siamo istorijos tarpas vadinamas Ajutajos periodu. Miesto klestėjimo metais čia buvo treji karaliaus rūmai, 375 šventyklos, 29 gynybiniai fortai, 94 miesto vartai. Mieste gyveno daugiau nei 1 mln. gyventojų, mieste gyveno daug užsieniečių: prancūzai, olandai, portugalai, anglai, japonai.

1767 m. neatlaikęs Mianmaro armijos apsupties miestas pasidavė ir buvo visiškai sugriautas ir daugiau nebuvo atstatyta. Šiuolaikinė Ajutaja buvo pastatyta keli kilometrai į rytus nuo sugriautosios.

## Įžymiausios vietos
* Ajutajos istorijos tyrimų centras
* Čaosamfrajo nacionalinis muziejus
* Vang Luangas (*Wang Luang*) – karaliaus rūmai. Įžymiausi Didieji Ajutajos rūmai buvo pastatyti miesto centre.
* Vat Ratčaburana (*Wat Ratchaburana*) – (XV a.) šventykla.
* Vat Mahathatas (*Wat Mahathat*) – XIV a. pabaigos šventykla, karališkasis vienuolynas.
* Vat Frasrisanfetas (*Wat Phra Sri Sanphet*) – pagrindinė Ajatujos šventykla (XV a.).
* Vat Fraramas (*Wat Phra Ram*) – šventykla su kukurūzo burbuolės formos bokštu (XV a.).
* Viharn Framongkhonbofitas (*Wiharn Phra Mongkhon Bophit*) – pastatas, kuriame saugoma viena iš garbingiausiu Budos statulų.
* Vat Lokayasutha (*Wat Lokayasutha*) – šioje šventyklos komplekse buvo 42 m ilgio Budos statula. Dabar statula yra lauke.
* Vat Jaičaijmongkonas (*Wat Yai Chai Mongkon*) – šventykla pastatyta 1357 m. vienuoliams.
* Fračedisurijothaijus (*Phra Chedi Suriyothai*) – Čedi su auksiniu kupolu, pastatytas kaip mirusių karalių memorialas.
* Vat Fanančoengo (*Wat Phanan Choeng*) šventykla – 1,5 km už miesto, prie perkėlos. 
* Vat Čaivathanaramas (*Wat Chaiwatthanaram*) – šventykla vakariniame Čaoprajos upės krante.
* Japonų gyvenvietė
* Dramblių ferma

## Galerija

Vaizdas:Wat Phra Sri Sanphet.JPG|Vat Frasrisanfeto šventykla.
Vaizdas:ワット・マハータート.JPG|Vat Mahathato šventykla.
Vaizdas:ワット・ラーチャブーラナ.JPG|Vat Ratčaburano šventykla.
Vaizdas:Wat Phra Ram.JPG|Vat Fraramo šventykla.


## Taip pat skaitykite
* Ajutajos karalystė
* Tailando valdovai

## Išnašos

## Nuorodos
*UNESCO oficialus puslapis
Pelėkių akmuo

**Pelėkių akmuo su dubenėliais**, vadinamas **Velnio akmeniu** (valstybės saugomas kultūros paminklas: unikalus kodas - 5242; senas vertybės kodas - A436P, senas kultūros paminklo Nr. AR524) – mitologinis akmuo Kretingos rajono savivaldybės šiaurės vakariniame pakraštyje, 1,1 km į šiaurės rytus nuo Laukžemės bažnyčios, 1 km į pietryčius nuo Kulšės ir Šventosios santakos, 0,55 km ta pačia kryptimi nuo Kulšės pralaidos kelyje Laukžemė-Senoji Įpiltis ir 0,4 km į rytus-šiaurės rytus nuo Daubalės ir Kulšės santakos.

## Akmuo
Stūkso dirvonuojančios aukštumos viršuje. Akmuo netaisyklingo trikampio pavidalo, smaigaliu nukreiptas į vakarus, 5,8 m ilgio, 4,3 m pločio ir 0,9-1,22 m aukščio virš žemės paviršiaus. Jis pilkos spalvos, plokščiu, lygiu paviršiumi, kurio vidurinėje dalyje yra 87×70 cm dydžio ir iki 3 cm gylio įlinkimas. Paviršiaus pietrytinėje ir pietinėje dalyje gausu dubens pavidalo duobučių (apie 89), kurios yra 3-4,5 cm skersmens, 0,5-1 cm gylio. Didžiausia duobutė siekia 8 cm skersmens ir 4 cm gylio. Saugomos teritorijos plotas 2,16 m².

0,5 km į šiaurės vakarus yra Sūdėnų akmuo su dubeniu. 

## Istorija
Seniau iš po akmens tryško šaltinis. Pasakojama, kad ant akmens naktimis šoka velniukai, pasirodo šmėklos; kad pagonių laikais ant jo vaidilutės kūrendavo ugnį ir aukodavo aukas dievams.

Nuo 1972 m. – respublikinės reikšmės archeologijos paminklas (AR524). 1997 m. paskelbtas Lietuvos Respublikos kultūros vertybe (A436), 1998 m. – kultūros paminklu,  2005 m. pripažintas valstybės saugomu paminklu.

Nuo 1964 m. paskelbtas geologiniu gamtos paminklu.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kultūros vertybių registras: Pelėkių akmuo su dubenėliais


Vaizdas:Pelekiai akmuo 2007 02.JPG|Pelėkių mitologinis akmuo, 2007 m.
Vaizdas:Pelekiai akmuo 2007 03.JPG|Pelėkių mitologinis akmuo, 2007 m.
Vaizdas:Pelekiai akmuo 2007 04.JPG|Pelėkių mitologinis akmuo, 2007 m.
Vaizdas:Pelekiai akmuo 2002 01.jpg|Pelėkių mitologinis akmuo, 2006-07-13
Vaizdas:Pelekiai akmuo 2006 02.jpg|Archeologas Valdemaras Šimėnas ant Pelėkių akmens, 2006 m.
Vaizdas:Pelekiai akmuo 2006 03.jpg|Įdubimas akmens paviršiuje, 2006-07-13
Vaizdas:Pelekiai akmuo 2006 04.jpg|Dubenėliai akmens paviršiuje, 2006-07-13
Kičės departamentas

**Kičės departamentas** () – departamentas Gvatemalos centrinėje dalyje; šiaurėje ribojasi su Meksika. Administracinis centras – Santa Krus del Kičė.

Regioninės kalbos statusą turi šios kalbos: ispanų, kičių, uspantekų, išilių ir sakapultekų.

Kičės departamente yra keletas senovinių majų miestų liekanų: buvusi kičių sostinė Kumarkachas, Nebachas, Los Seritosas ir kt.

## Geografija

Departamento paviršius labai kalnuotas. Teritoriją kerta Kučiumataneso, Čaukuso kalnagūbriai. Aukštis siekia iki 3200 m. Šiaurės rytuose paviršius leidžiasi į Peteno žemumą. Šiaurinė departamento dalis priklauso Usumasintos baseinui (Čišojus, Šalbalis), pietinė – Motagvos baseinui (Grandė). Telkšo keletas seklių lagūnų (Lemoa, La Estansija, San Antonijas). Įkurtas Visis Kaba biosferos draustinis.

## Administracinis suskirstymas

Departamentas padalintas į 21 savivaldybę:

# Kanilija
# Čachulis
# Čikamanas
# Čičė
# Čičikastenangas
# Činikė
# Kunenas
# Chojabachas
# Santa Marija Nebachas
# Sakapulasas
# Pacitė
# Pačalumas
# Plaja Grandė Iškanas
# San Andres Sachkabacha
# San Antonijo Ilotenangas
# San Bartolomė Chokotenangas
# San Chuan Kocalis
# San Pedro Chokopilasas
# Santa Krus del Kičė
# Uspantanas
# Sakualpa

## Šaltiniai
EURES

**EURES** (angl. **''EUR**opean **E**mployment **S**ervices'', Europos užimtumo tarnybos) – 1993 m. Europos Sąjungoje (ES) pradėjęs veikti tarpinstitucinis bendradarbiavimo tinklas, skirtas pagerinti sąlygas laisvam asmenų judėjimui ES narių bei kitų prisijungusiųjų valstybių darbo rinkoje. EURES veikla reglamentuojama ES bei valstybių narių teisės aktais.

## Struktūra

EURES veiklą koordinuoja Europos Komisija. EURES sudaro nariai, prie jų gali prisijungti partneriai. EURES nariai - ES valstybių narių užimtumo tarnybos, Europos Ekonominės Bendrijos (Islandijos, Lichtenšteino, Norvegijos) valstybių narių užimtumo tarnybos, Šveicarijos užimtumo tarnyba.

* EURES partneriai - kitos valstybinės bei savivaldos institucijos, profsąjungos, darbdavių organizacijos ir pan.

## Funkcijos
* Teikti informaciją, konsultuoti apie darbo bei gyvenimo sąlygas valstybėse narėse ieškantiesiems darbo
* Padėti darbdaviams lengviau rasti reikalingą darbo jėgą
* Teikti specialią informaciją darbdaviams ir ieškantiesiems darbo pasienio regionuose (atvejais, kai asmuo gyvena vienoje valstybėje narėje, o dirba kitoje)

## Veikla

EURES tinkle visose valstybėse narėse dirba daugiau nei 700 darbuotojų, kurie konsultuoja darbo ieškančiuosius bei darbdavius, keičiasi naujausia informacija apie laisvas darbo vietas, darbo rinkos, studijų ir gyvenimo sąlygas valstybėse narėse su Europos Komisijos, kitų EURES narių ir partnerių atstovais. EURES tinklalapiuose suteikiama galimybė įkelti savo CV, iš bendros duomenų bazės pateikiami darbo ieškantiems asmenims bei darbdaviams aktualūs duomenys. Bendradarbiaujant pasienio regionams veikla vykdoma pagal atskirus susitarimus tarp konkrečių šalių, pvz., Airijos - Šiaurės Airijos (Jungtinė Karalystė) pasienio regionuose. Šiuo metu yra vystomos 22 EURES pasienio regionų bendradarbiavimo iniciatyvos.

## EURES Lietuvoje

Įkurta 2003 m., pradėjusi darbą 2004 m. Lietuvai įstojus į ES, EURES tarnyba veikia Lietuvos darbo biržoje prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos. Lietuvoje EURES konsultuoja ieškančius darbo kitose valstybėse narėse, teikia atitinkamas paslaugas darbdaviams, skelbia kitų EURES narių nurodytas laisvas darbo vietas, informuoja apie gyvenimo ir darbo sąlygas. Šiuo metu Lietuva neturi susitarimų dėl pasienio regionų bendradarbiavimo.

Lietuvoje dirba 10 EURES konsultantų - visuose Lietuvos teritorinių darbo biržų centriniuose skyriuose:

* Alytaus teritorinėje darbo biržoje
* Kauno teritorinėje darbo biržoje
* Klaipėdos teritorinėje darbo biržoje
* Marijampolės teritorinėje darbo biržoje
* Panevėžio teritorinėje darbo biržoje
* Plungės teritorinėje darbo biržoje
* Šiaulių teritorinėje darbo biržoje
* Tauragės teritorinėje darbo biržoje
* Utenos teritorinėje darbo biržoje
* Vilniaus teritorinėje darbo biržoje

## Šaltiniai

## Nuorodos
* EURES Lietuva  (http://www.ldb.lt/eures/  )
* EUROPA - EURES - Europos darbo mobilumo portalas (http://ec.europa.eu/eures/home.jsp?lang=lt )
Sūdėnų akmuo su dubeniu

**Sūdėnų akmuo su plokščiadugniu dubeniu**, vadinamas **Aukuro akmeniu** (valstybės saugomas kultūros paminklas: unikalus kodas – 13076; senas registro kodas – A440P, senas kultūros paminklo Nr. AV1879) – mitologinis akmuo Kretingos rajono savivaldybės šiaurės vakariniame pakraštyje, 0,5 km į šiaurės vakarus nuo Pelėkių akmens, 70 m į pietryčius nuo kelio Laukžemė-Senoji Įpiltis tilto per Kulšės upelį.

## Akmuo
Dubenėtas akmuo guli Kulšės upelio dešiniajame krante, šlaite, buvusiame vandens malūno sode. Dubenėtas akmuo pilkai rusvas, apskritas, 1,2-1,25 m skersmens ir 0,6-0,9 m aukščio virš žemės paviršiaus. Ties viršutinės plokštumos viduriu yra 30-38 cm skersmens ir 10-12 cm gylio plokščiadugnis dubuo. Nuo jo link akmens vakarinio krašto eina 15-20 cm pločio ir 1 cm gylio griovelis. Saugomos teritorijos plotas 1,56 m².

0,5 km į pietryčius yra Pelėkių akmuo su dubenėliais.

## Istorija
Pasakojama, kad ant akmens pagonys aukoję aukas; kad nedarbingiems baudžiauninkams ant akmens nukirsdavo galvas; kad akmuo – tai buvusio malūno girnos.

Nuo 1976 m. vietinės reikšmės archeologijos paminklas (AV1879). 1997 m. paskelbtas Lietuvos Respublikos kultūros vertybe (A440) , 1998 m. – kultūros paminklu (A440P). 2004 m. pripažintas valstybės saugomu paminklu.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kultūros vertybių registras. Sūdėnų akmuo su plokščiadugniu dubeniu


Vaizdas:Sudenai akmuo 2007 02.JPG
Vaizdas:Sudenai akmuo 2007 01.JPG
Vaizdas:Sudenai akmuo 20060713 02.jpg
Timinčiškė

:: *Apie kaimą Antanavo seniūnijoje žr. [[Timinciškė]]*.

**Timinčiškė** – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 7 km į vakarus nuo Kazlų Rūdos, Kazlų Rūdos miškų pakraštyje, prie Jūrės upės. Praeina kelias Bartininkai–Trakiškė.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš asmenvardžio *[[Timinskas]]*.

## Istorija
XIX a. pab. Timinciškės kaimas (dar vadintas Mažosiomis Timinciškėmis) pateko į Marijampolės apskrities Antanavo valsčių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Making Monsters

**Making Monsters** – norvegų aggrotech grupės „Combichrist“ albumas išleistas 2010 m. Albumas platinamas CD, CD/DVD, 2 LP ir skaitmeniniu pavidalu.

## Kūriniai
Visų dainų autorius Endis Lepležua.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus „Combichrist“ tinklalapis
* Ofiacialus „Out of Line“ tinklalapis 
* Ofiacialus „Metropolis Records“ tinklalapis
2010 m. Italijos Grand Prix

**2010 m. Italijos Grand Prix** – 14-tos 2010 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko Monzos trasoje Italijoje rugsėjo 10-12 dienomis.

## Treniruotės

## Kvalifikacija

*Pastabos*

# Vitalijus Petrovas buvo nubaustas 5 starto vietų bauda už Timo Glocko blokavimą pirmoje kvalifikacijos dalyje.
# Timo Glockas buvo nubaustas 5 starto vietų bauda už pavarų dėžės keitimą.

## Lenktynės

*Pastabos*

# Kamui Kobayashi lenktynes pradėjo iš techninio aptarnavimo zonos.

## Įskaitos po lenktynių

;Lenktynininkų įskaita

;Komandų įskaita

* **Pastaba:** pateikti tik penki geriausi rezultatai.

## Šaltiniai
2010 m. Korėjos Grand Prix

**2010 m. Pietų Korėjos Grand Prix** – 17-tos 2010 m. Formulės 1 sezono lenktynės, vykusios spalio 24 d. Jos pirmą kartą vyko Pietų Korėjoje, naujai pastatytoje Tarptautinėje Korėjos trasoje.

2010 m. spalio mėnesį buvo iškilusių abejonių, ar lenktynės galės čia vykti dėl užsitęsusių trasos paruošimo darbų. Tačiau spalio 11 dieną trasą apžiūrėjusi FIA komisija davė leidimą čia surengti Formulės 1 lenktynes.

## Treniruotės

Pirmose Korėjos GP treniruotėse greičiausias buvo McLaren lenktynininkas Lewis Hamiltonas (1:40.887 min.). Antras liko lenkas Robertas Kubica (1:40.968) (Renault, trečias - Nico Rosbergas (1:40.968) su Mercedes GP.

Antrose penktadienio treniruotėse pirmas buvo sezono lyderis Markas Webberis (1:37.942) (Red Bull), antras - ispanas Fernando Alonso (1:38.132), trečias - L. Hamiltonas (1:38.279).

Šeštadienį greičiausias buvo R. Kubica (1:37.354). Jis aplenkė L. Hamiltoną (1:37.402) ir F. Alonso (1:37.426).

## Kvalifikacija

**Pastabos:**

 V. Petrovas gavo 5 starto vietų baudą už sukeltą avariją su N. Hulkenbergu Japonijos GP lenktynių starto metu.

## Lenktynės

Dėl lietaus lenktynių pradžia buvo atidėta 10 minučių, o lenktynininkai startavo paskui saugos automobilį. Nuvažiavus vos du ratus dėl didelio vandens kiekio trasoje lenktynės buvo sustabdytos. Beveik po valandos atnaujinus lenktynes lenktynininkai vėl startavo už saugos automobilio, kuris iš trasos nesitraukė iki pat 18 rato. Kadangi buvo įveikta visa lenktynių distanciją, jos baigėsi nusileidus saulėje ir prieblandoje. 

Čempionato lyderis Mark Webber nesuvaldė bolido dar 6 rate ir pasitraukė iš kovos. „Pole“ poziciją iškovojęs jo komandos draugas Sebastian Vettel dėl variklio gedimo buvo priverstas baigti lenktynes likus 10 ratų iki jų pabaigos, tad pirmoje vietoje finišavęs Fernando Alonso tapo nauju lyderiu lenktynininkų įskaitoje. Po nesėkmingų kelių paskutinių etapų ant apdovanojimų pakylos vėl užlipo Lewis Hamilton, atvažiavęs antras ir Felipe Massa, finišą kirtęs trečias. Į čempiono titulą pretendavusiam Jenson Button lenktynės susiklostė itin nepalankiai. Startavęs iš 6 pozicijos po kiek laiko ją užleido Nico Rosberg, vėliau – Michael Schumacher. Po ankstyvo padangų keitimo į tarpines, trasoje įvyko avarija ir buvo išleistas saugos automobilis, todėl likę lenktynininkai taip pat suskubo pasikeisti padangas, J. Button palikdami beveik pačioje rikiuotės pabaigoje. Tad britas finišavo tik 12-as, nepelnė taškų, o nugalėti čempionate liko tik menki teoriniai šansai.

*Pastabos:*
*  A. Sutilas už susidūrimą su K. Kobayashi buvo nubaustas ir kitose lenktynėse startuos 5 vietomis žemiau pasiektos kvalifikacijoje.
*  S. Buemi už susidūrimą su T. Glocku buvo nubaustas ir kitose lenktynėse startuos 5 vietomis žemiau pasiektos kvalifikacijoje.

## Įskaitos po lenktynių

;Lenktynininkų įskaita

;Komandų įskaita

* **Pastaba:** pateikti tik penki geriausi rezultatai.

## Šaltiniai
Klaipėdos sąsiauris

**Klaipėdos sąsiauris** – sąsiauris tarp Klaipėdos uosto ir Kuršių nerijos, jungia Kuršių marias su Baltijos jūra.  

## Sąsiauris
Klaipėdos sąsiaurio ilgis 10 km, plotis 0,36–1,20 km, didžiausias gylis 14,5 m. Šiaurėje Klaipėdos sąsiaurio riba yra uosto vartai, pietuose – Kiaulės Nugaros sala, kuri skaido sąsiaurį į 2 protakas: rytų ir vakarų. Dažnai Klaipėdos sąsiauris priskiriamas prie Kuršių marių, nors jo morfologija ir hidrologinis režimas nuo marių skiriasi. 

Klaipėdos sąsiauris – technologiškai pakeista akvatorija, kurios rytinėje dalyje yra pusiau uždari Klaipėdos jūrų uosto baseinai, krantinės ir pirsai, vakariniame krante – Kuršių nerijos krantinė.

## Istorija
Iki uosto molų statybos Klaipėdos sąsiaurio natūralus gylis buvo 4–8 m. 1853 m. pradėta gilinti laivakelį. Sąsiaurio šiaurinė dalis nuo uosto vartų iki Dangės žiočių pagilinta iki 13,0–14,5 m (1956 m. jos gylis buvo 8 m), tarp Dangės žiočių ir Kiaulės Nugaros – iki 10–12 m (buvo 5–9 m), pietinės dalies Malkų įlanka – iki 10 m. Tarptautinės jūrų perkėlos akvatorijoje palaikomas 9–10 m gylis (buvo 2–6 m). 

## Hidrologija
Klaipėdos sąsiaurio rytinės protakos gylis 3–5 m, vakarinės protakos 8–9 m. Per sąsiaurį vyksta vandens apykaita tarp Kuršių marių ir Baltijos jūros. Gėlo marių vandens didžiausias kiekis plūsta į Baltijos jūrą pavasarį ir vasaros pradžioje, o druskingas jūros vanduo į marias – per stiprius patvankinius štormus, dažniausiai rudenį ir žiemą, arba labai sumažėjus upių nuotėkiui į Kuršių marias. Sąsiauryje beveik nesusidaro ištisinė ledo danga, kai kada žiemą užšąla tik pietinė dalis ir įlankos. Pučiant stipriems vėjams sąsiaurio vandens lygis pakyla (1967 m. rudenį pakilo 1,85 m). 

Per sąsiaurį iš marių į jūrą teka srovė, vidutinis greitis 0,3 m/s, per stiprius štormus greitis iki 1,5 m/s, kartais ir daugiau. Dažnai susidaro dvisluoksnė vandens masių cirkuliacija. 

Į sąsiaurį įteka Dangė ir Smeltalė.

## Geologija
Dugno nuosėdų sluoksnio paviršiuje (iki 10 cm) vyrauja smulkus smėlis ir įvairus dumblas. Šiaurinėje dalyje, ties uosto vartais, ir rytinėje bei vakarinėje pratakoje vyrauja smulkus smėlis, vidurinėje ir pietinėje dalyje, t. p. pusiau uždarose uosto akvatorijose – stambaus ir smulkaus aleurito dumblas. Dėl technogeninių darbų, uosto akvatorijos tvarkymo, kasybos, dugno valymo daugelyje vietų dugno paviršiuje atsidengia moreninis priemolis ir priesmėlis. 

## Šaltiniai
Klaipėdos žvejybos uostas

**Klaipėdos žvejybos uostas** – Baltijos jūros jūrų žvejybos uostas Klaipėdoje, veikęs 1893–1993 m.

## Istorija

Klaipėdos žvejybos uostas įkurtas 1893 m. Žvejonės (Švijanės) upelio žiotyse vietoje čia nuo seno buvusio Bomelio Vitės (Bumbulvietės) žvejų uosto. 1897 m. pradėtame plėsti uoste galėjo švartuotis apie 200 žvejų laivų, 1899–1900 m. iškastas tuo metu erdvus apie 0,7 ha ploto uosto baseinas, apie 150 m ilgio krantinės sutvirtintos mediniais įlaidais, akmenimis. XX a. pirmoje pusėje Klaipėdoje žvejyba vertėsi apie 40 šeimų. 1934 m. Klaipėdos žvejų uostas sujungtas su geležinkeliu, čia nutiesus geležinkelio šaką.

1945 m. TSRS Ministrų Taryba nutarė Klaipėdoje įkurti jūrų žvejybos uostą, jį statyti pradėta 1950 m. Ypač sparčiai uostas plėtotas nuo 1955 m.: įrengtos gelžbetonio krantinės, komunikacijos. XX a. aštuntame dešimtmetyje Klaipėdos žvejybos uostas tapo vienu didžiausių žvejybos uostų Baltijos jūroje ir TSRS, čia buvo registruoti TSRS Okeaninės žvejybos (100 laivų), Tralerių žvejybos, Baltijos žvejybos ir Refrižeratorių laivynų laivai, dirbo apie 15 000 žmonių. 

1990 m. Lietuvai atkūrus nepriklausomybę žvejybos labai sumažėjo apimtys, žvejybos laivynas privatizuotas. 1995 m. Klaipėdos žvejybos uosto bazėje įkurta laivų krovos bendrovė „Klaipėdos Smeltė“.  Buvusį uostą primena Klaipėdos mikrorajonas Žvejybos uostas.

## Šaltiniai
55 Cancri c

**55 Cancri c** – egzoplaneta, ekscentriška orbita besisukanti apie į Saulę panašią žvaigždę 55 Cancri A, esančią Vėžio žvaigždyne. Apskriejimo periodas – 44,34 dienos. Tai trečia pagal atstumą žinoma šios sistemos planeta. Atrasta 2002 m. birželio 13 d.ieną. Jos masė artima Saturno masei.

## Atradimas
Kaip ir didžioji dalis atrastų egzoplanetų, 55 Cancri c buvo aptikta stebint 55 Cancri radialinio greičio pokyčius. Tai buvo daroma labai atidžiai matuojant Doplerio poslinkį žvaigždės spektre. Planetos aptikimo metu jau buvo žinoma viena planeta, besisukanti apie tą pačią žvaigždę – 55 Cancri b.

2002 metais atliekant tikslus matavimus, paaiškėjo, kad 5 AU atstumu nuo žvaigždės skrieja dar viena ilgo periodo planeta (55 Cancri d). Net įskaičius abiejų planetų sukeliamus radialinio greičio pokyčius, žvaigždė vis dar judėjo aplink masės centrą.

## Orbita ir masė
55 Cancri c orbita yra šiek tiek ekscentriška (ε=0,086 ± 0,052): apoapsis (0,260 av) yra maždaug 19% toliau nuo žvaigždės nei periapsis (0,219 av). Orbita yra arčiau žvaigždės, nei Merkurijaus orbita nuo Saulės, tačiau skrieja didesniu periodu, nei karštieji Jupiteriai. Su vidine planeta 55 Cancri b sudaro 3:1 rezonansą (tai reiškia, kad vidinei planetai tris kartus apskriejus žvaigždę, 55 Cancri c ją apskrieja vieną kartą). Radialinio greičio kitimo metodo naudojimas aptinkant egzoplanetas turi vieną trūkumą – galima rasti tik mažiausios masės ribą, o ne pačią masę. Toliau atliekant astrometrinius stebėjimus Hubble teleskopu, nustatytas išorinės planetos orbitos polinkis yra 53°. Kadangi manoma, kad visa sistema yra vienoje plokštumoje, šį polinkį pritaikius 55 Cancri c planetai, jos masė būtų lygi 0,21 Jupiterio masės arba du trečdaliai Saturno masės.

## Charakteristikos

Kadangi planeta buvo aptikta netiesioginiu būdu, tokios savybės kaip spindulys, sudėtis ir temperatūra yra nežinomos. Priimant, kad masė yra palyginama su Saturno, 55 Cancri c turėtų būti dujinė milžinė, neturinti kieto paviršiaus.

## Išnašos
Šaučikių senosios kapinės

**Šaučikių senosios kapinės**, vadinamos *Maro kapais* (saugotinas kultūros paveldo objektas) – neveikiančios kapinės pietvakariniame Skuodo rajono savivaldybės teritorijos pakraštyje, Šaučikiuose (Mosėdžio seniūnija), 1,57 km į vakarus nuo kelio , 0,49 km į pietus nuo kelio Palšiai-Šaukliai, 0,25 km į rytus nuo Erlos upės. 

## Kapinės
Įrengtos Erlos dešiniojo kranto aukštumos šlaite. Trapecijos plano, pailgos šiaurės rytų - pietvakarių kryptimi, 21–24 m ilgio, apjuostos akmenų pylimo, kurio vakarinės dalies pietiniame ir rytinės dalies šiauriniame gale yra palikti apie 1,5 m pločio tarpai įėjimui. Laidojimo žymių nėra. Kapinių paviršius nelygus, žemėja į pietvakarius, link Erlos slėnio. Pietinėje dalyje stovi senas, o centrinėje – naujas monumentalus kryžmiškas kryžius, atsuktas priekiniu fasadu į rytus. Senojo kryžiaus stiebo plokštumoje įrėžta pastatymo data: *1932*. Šiaurinėje dalyje yra 1,6 m skersmens šaltinio vieta, išgrįsta nedideliais akmenimis. Tarp jos ir kryžiaus stūkso iš akmenų sukrautas 2,3 x 1,5 m dydžio pamatas koplytėlei. 

Teritorijos plotas – 0,07 ha, perimetras – 80 m.

## Istorija

Veikė XVI–XX a., laidoti Šaučikių kaimo gyventojai. Vadinamos *Kapeliais, Senkapiais, Maro kapais, Marų kapeliais*. Pasakojama, kad daug mirusiųjų čia buvo palaidota 1709–1711 m. siautėjusio maro metu. XIX a. – XX a. pirmoje pusėje retsykiais laidoti savižudžiai bei nekrikštyti mirę kūdikiai. 

Nuo XVIII a. kapinės apjuostos akmenų pylimo, jose statomi kryžiai ir koplytėlės, kurie nuolatos buvo atnaujinami. 

Kapinių šiaurinėje dalyje tryško šaltinis, kuriam vietos gyventojai priskyrė stebuklingą gydomąją galią, o jo vandenį naudojo atviroms žaizdoms nuplauti ir gydyti. Prie stebuklingojo šaltino XIX a. buvo pastatyta koplytėlė, kuri sunyko ir nugriuvo XX a. 7 dešimtmetyje.

Kapinės vertingos kaip Žemaičių kraštui būdingas istorijos ir etninės kultūros paminklas. 

2000, 2004 ir 2011 m. žvalgė Julius Kanarskas.

## Galerija

Saucikiai kapines 2004 02.JPG|Kapinių vaizdas iš pietų pusės, 2004 m.
Saucikiai kapines 2004 03.JPG|Kapinių vaizdas iš vakarų pusės, 2004 m.
Saucikiai kapines 2004 04.JPG|Aptvaro vakarinė dalis (iš pietų pusės), 2004 m.
Saucikiai kapines 2004 05.JPG|Aptvaro pietinė dalis (iš rytų pusės), 2004 m.
Saucikiai kapines 2004 06.JPG|Senasis kapinių kryžius, 2004 m.
Saucikiai kapines 2004 07.JPG|Naujasis kapinių kryžius, 2004 m.


## Šaltiniai
* Kazimieras Prušinkas. Kapinės Mosėdyje ir jo apylinkėje. – Žemaičių žemė - 2005. - Nr. 2
* Šaučikių k. senosios kapinės. Kultūros paveldo objekto dosjė. Parengė Julius Kanarskas, 2001. – Salantų regioninio parko direkcijos paveldotyros archyvas

## Nuorodos
* Kapinės Mosėdyje ir jo apylinkėje 
* Šaučikių kaimo kapinaitės: Skuodo krašto enciklopedija
Aragornas

**Aragornas** – Dž. R. R. Tolkino trilogijos Žiedų valdovas veikėjas. Jis priklausė Žiedo brolijai – buvo joje vienas iš dviejų žmonių rasės atstovų. Aragornas, Aratorno sūnus, trečiojoje trilogijos dalyje „Karaliaus sugrįžimas“, teisėtai susigrąžina savo titulą, ir yra karūnuojamas Gondoro karaliumi (3019 Trečiojo Amžiaus metais). Jo žmona tapo Arvena, Elrondo dukra.

Tolkinas savo knygose aprašo Platžengį: lieknas, aukštas, tamsiais garbanotais plaukais, pilkų akių, rūstaus, blyškaus veido vyriškis. Aragornas turėjo sukaupęs elfų išminties, nes vaikystėje Rivendeile bendravo su Elrondu ir Dunedainais. Jis buvo patyręs gydytojas, mokėjo gydyti vaistažolėmis.

Aragornas gyveno 210 metų, Gondore karaliavo 120 m.

## Išnašos
Pirelli

**Pirelli & C. SpA** – automobilių pramonės bedrovė, įsikūrusi Milane, Italijoje. Bendrovė užsiima padangų gamyba. Įkurta 1872 m.

„Pirelli“ kompanija remia daugelio sporto šakų komandas.

2009 m. Pirelli tapo pagrindine Kinijos aukščiausios futbolo lygos rėmėja.

Kompanija remia jaunuosius ralio lenktynininkus ir kartu su FIA kasmet rengia Pirelli vairuotojo žvaigždės (*Pirelli Star Driver*) projektą, kurio metu jauniems lenktynininkams suteikia teisę dalyvauti įvairiose ralio lenktynėse.

Pirelli keturis kartus kaip padangų tiekėja dalyvavo Formulės 1 lenktynėse – nuo 1950 iki 1958 m., nuo 1981 iki 1986 m., nuo 1989 iki 1991 m. ir nuo 2011 m. sezono iki dabar. Per pirmus tris laikotarpius komandos su Pirelli pelnė 44 pergales. Dar 6 kartus su Pirelli padangomis važiavę lenktynininkai tapo čempionais.

2012 m. sezone Pirelli komandoms tiekė keturių tipų sausai trasai ir dviejų tipų šlapiai trasai skirtas padangas.

Pergalę pačiose pirmose Formulės 1 lenktynėse 1950 m. Didžiosios Britanijos Grand Prix pasiekė Alfa Romeo komanda su Pirelli padangomis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Pirelli Formulės 1 padangų svetainė
Kefyras

**Kefyras** – fermentuotas gėrimas, gaminamas dažniausiai iš pieno, nors gali būti gaminamas ir iš augalinių maisto šaltinių (sojų, kokosų, ryžių).

Kefyras daugiausiai vartojamas Rytų Europoje, Vidurio Europoje, Kaukazo regione. Kefyrą savo kelionių aprašymuose paminėjo Markas Polas. Kefyrą greičiausai sugalvojo Kaukazo srities piemenys, pastebėję, kad šviežias pienas, laikomas odiniuose maišeliuose, rūgsta, ir virsta visai kitu gėrimu. Piemenys šiuos maišelius kabindavo tarpduriuose – taip praeinantys žmonės geriau suplakdavo maišelių turinį. 

Lietuvoje kefyras dažnai naudojamas gaminant šaltibarščius. Taip pat kefyrą kulinarijoje įvairiems patiekalams gaminti naudoja rusai ir lenkai.

Pramonėje kefyras pagaminamas sumaišius karvės, ožkos ar avies pieną su kefyro grūdais. Šiuos grūdus sudaro polisacharidai, vadinami kefiranais. Grūdai būna baltos arba geltonos spalvos, jie gali išaugti iki riešutų dydžio.

Kefyro sudedamosios dalys: 
* Mikroorganizmai: rūgštinės bakterijos ir mielės;
* Fermentacijos produktai: anglies dioksidas ir etanolis (alkoholis);
* Nutrinai: proteinai iš pieno, polisacharidai;
* Vitaminai ir provitaminai: vitaminai A, B1, B2, B6, D, niacinas, folio rūgštis;
* Mineralai: kalcis, geležis, jodas;
* Vanduo

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 10 faktų apie kefyrą 

## Literatūra
* Kefyro ir jogurto gydomųjų savybių žinynas: paprastas ir lengvas kelias sveikatos ir ilgaamžiškumo link / Nikolaj Onučin (iš rusų k. vertė Nomeda Berkuvienė). – Kaunas: Obuolys, 2011. – 198 p. – ISBN 978-609-403-183-0
Vodafone

**„Vodafone Group plc“** – telekomunikacijų bendrovė, įsikūrusi Didžiojoje Britanijoje. „Vodafone“ yra pirmoji pasaulyje telekomunikacijų bendrovė pagal pajamas ir antra pagal klientų skaičių (453 milijonai klientų 2013 m. birželį). „Vodafone“ tinklai veikia 21 šalyje ir dar turi 40 partnerių tinklus. „Vodafone“ kompanijos pavadinimas kilo nuo anglų kalbos žodžių ***vo'''ice '''da'''ta '''fone*** (*balsas, duomenys, fonas*).

## Istorija

### Susikūrimas. Ankstyvoji istorija
Kompanijos užuomazgos prasidėjo, kai 1980 m. Seras Ernestas Harisonas (*Sir Ernest Harrison*), „Racal Electronics“ vadovas sudarė sandėrį su Lordu Veinstoku (*Lord Weinstock*) „General Electric“ kompanijos vadovu, jog leistų „Racal“ turėti prieigą prie „General Electric“ taktinės kovos lauko radijo technologijos. „Racal“ karinės radijo divizijos vadovas Garis Ventas (*Gerry Whent*) buvo paskirtas Ernesto Harisono, kompaniją perorientuoti iš karinės pramonės į komercinę mobiliojo ryšio pramonę. Tais pačiais metais Ventas tam, kad suprastų kaip karinę radijo technologiją galimą būtų panaudoti komerciniams tikslams, aplankė „General Electric“ mobiliųjų telefonų radijo gamyklą Virdžinijoje, JAV.

### Vėlesnė istorija

Perorientavimas įvyko sėkmingai ir taip buvo sukurta komercinė „Racal Electronics“ įmonės dalis „Racal Telecom“. 1982 m. „Racal-Milicom“ kompanija tapo viena iš populiariausių kompanijų pagal naudojamą mobilųjį ryšį Didžiojoje Britanijoje.

Pirmosios „Vodafone“ susikūrimo užuomazgos pastebėtos 1985 m. sausio 1 d., kai „Racal Electronics“ buvo pervadintas į „Racal-Vodafone Ltd“ su pirmuoju įkurtu biuru Didžiojoje Britanijoje Niuburyje, Berkšyre. Vėliau 1988 metais vėl buvo pervadinta į „Racal Telecom“. „Racal Telecom” biudžetas 1988 m. Londono banke siekė 20 % visame banke esamų pinigų (dabartinės pajamos siekia 44,47 milijardus svarai sterlingų). Galiausiai „Racal Telecom“ buvo brangiau įvertinta už visą „Racal Electronics“ įmonę. Dėl akcijų rinkos spaudimo buvo nuspręsta „Racal Telecom“ atskirti nuo „Racal Electronics“ ir palikti kaip savarankišką firmą. 1991 m. rugsėjo 16 dieną „Racal Telecom“ buvo pervadinta į „Vodafone Group“, kurioje tuo metu generalinio direktoriaus pareigas ėjo Garis Ventas (*Gerry Whent*).

## Šaltiniai
Šauklių senosios kapinės

**Šauklių senosios kapinės**, vad. **Maro kapais**, **Švedų kapais** – neveikiančios kapinės Skuodo rajono savivaldybės pietvakariuose, Šaukliuose (Mosėdžio seniūnija), 0,45 km į vakarus nuo Erlos upės, 0,25 km į pietryčius nuo kelių Plungė-Skuodas ir Šatraminiai-Šaukliai kryžkelės, kelio Šatraminiai-Šaukliai dešinėje pusėje. Saugotinas kultūros paveldo objektas.

## Kapinės
Įrengtos pakilioje vietoje, stačiakampio plano, pailgos pietryčių - šiaurės vakarų kryptimi. Jas juosia palaidų akmenų aptvaras, kurio aukštis 1,2 m, plotis – iki 1 m. Aptvaro šiaurės rytiniame kampe paliktas tarpas įėjimui. Pakraščiuose auga medžiai. Paviršius nelygus, žemėja į rytų pusę. Laidojimo žymių nėra. Šiaurės vakarinėje dalyje stovi koplytėlė, o į pietvakarius nuo jos – monumentalus kryžius. Kapinių pietiniame pakraštyje ties viduriu stūkso 1999 m. uragano nulaužtų dviejų stambių liepų kamienai, kuriems per 150 metų (pagal rieves).

Teritorijos plotas – 0,06 ha, perimetras – 103,3 m. 

## Istorija
Veikė XVI–XIX a., laidoti Šauklių kaimo gyventojai. Vadinamos *Maro kapais*, *Švedų kapais*. Pasakojama, kad kapinėse ir už jų teritorijos XVII–XVIII a. laidoti Mosėdžio apylinkėje žuvę švedų kariai. 

Kapinėse seniau buvo dvi koplytėlės (viena statyta 1900 m.) ir aukštas ąžuolinis kryžius, kurie XX a. pabaigoje sunyko. Apie 1991 m. kaimo gyventojai, kaimynai Pranas Milašius, Jonas Skruibys ir meistras Romas Rimkus pastatė naują koplytėlę ir kryžių. Pagal seną tradiciją kapinėse prie koplytėlės gegužės mėnesį renkasi kaimo gyventojai pagerbti mirusių protėvių.

2000–2002, 2011 m. žvalgė Julius Kanarskas. 

Kapinės vertingos kaip Žemaičių kraštui būdingas istorijos ir etninės kultūros paminklas. Jas ženklina anotacinis kultūros vertybės ženklas.

## Šaltiniai
* Kazimieras Prušinkas. Kapinės Mosėdyje ir jo apylinkėje. – Žemaičių žemė, 2005, Nr. 2
* Šauklių k. senosios kapinės. Kultūros paveldo objekto dosjė. Parengė Julius Kanarskas, 2001. – Salantų regioninio parko direkcijos paveldotyros archyvas

## Nuorodos
Kapinės Mosėdyje ir jo apylinkėje 


Vaizdas:Saukliai kapines 20010504 02.JPG|Kapinių vaizdas iš pietų pusės, 2001 m.
Vaizdas:Saukliai kapines 20010504 03.JPG|Kapinių vaizdas iš rytų pusės, 2001 m.
Klaipėdos valstybinė kolegija

**Klaipėdos valstybinė kolegija** (iki 2009 m. rugpjūčio 26 d. *Klaipėdos verslo ir technologijų kolegija*) – neuniversitetinė valstybinė aukštoji mokykla Klaipėdoje, Jaunystės g. 1.

## Istorija
Klaipėdos verslo ir technologijų kolegija įkurta 2002 m. sujungus šias mokyklas:
* *Klaipėdos aukštesnioji technikos mokykla* (1959–1965 m. Klaipėdos laivų statybos technikumas, 1965–1991 m. Klaipėdos politechnikumas).
* *Klaipėdos aukštesnioji žemės ūkio mokykla* (1946–1963 m. Laukų ūkio technikumas, 1963–1991 m. Klaipėdos tarybinis ūkis-technikumas, 1991 m. prie Klaipėdos aukštesniosios žemės ūkio mokyklos prijungtas 1954 m. įkurtas Klaipėdos buhalterinės apskaitos technikumas).
* *Kretingos aukštesnioji žemės ūkio mokykla* (1915–1930 m. Namų darbo ir mergaičių ūkio mokykla, 1930–1958 m. Kretingos žiemos žemės ūkio mokykla, 1958–1975 m. Kretingos žemės ūkio technikumas, 1975–1990 m. Kretingos tarybinis ūkis-technikumas) prie kolegijos prijungta 2005 m. 

*Klaipėdos verslo ir technologijų kolegija* (2002–2009) aukštoji mokykla buvo su trimis fakultetais: socialinių mokslų fakultetas, technologijų fakultetas ir Kretingos fakultetas.

2009 m. rugpjūčio 26 d. prie Klaipėdos verslo ir technologijų kolegijos prijungta Klaipėdos kolegija ir aukštoji mokykla pavadinta nauju vardu – *Klaipėdos valstybine kolegija*.

## Struktūra

**Verslo  fakultetas**, (Jaunystės g. 1)ž

Katedros:
* Finansų ir apskaitos;
* Verslo administravimo;
* Pedagogikos.

Studijų programos:
* Įstaigų ir įmonių administravimas;
* Buhalterinė apskaita;
* Finansai;
* Logistikos vadyba;
* Turizmo verslas;
* Ikimokyklinio ugdymo pedagogika;
* Pradinio ugdymo pedagogika;
* Skaitmeninė rinkodara;
* *Svetingumo paslaugų administravimas;

**Technologijų fakultetas**, (Bijūnų g. 10)

Katedros:  
* Inžinerijos ir informatikos;
* Maisto technologijų ir mitybos;
* Aplinkos ir statybos inžinerijos;
* Transporto inžinerijos.

Studijų programos:
* Automobilių transporto inžinerija;
* Statybos inžinerija;
* Nekilnojamojo turto inžinerija;
* Mechanikos inžinerija;
* Elektros ir automatikos inžinerija;
* Informatikos inžinerija;
* Informatika;
* Maisto technologijos;
* Dietetika;
* *Sistemų administravimas.

**Sveikatos mokslų fakultetas**, (Dariaus ir Girėno g. 8)

Katedros:

* Burnos priežiūros;
* Kineziterapijos ir grožio terapijos;
* Slaugos ir socialinės gerovės.

Studijų programos:
* Bendrosios praktikos slauga;
* Akušerija;
* Kineziterapija;
* Grožio terapija;
* Odontologinė priežiūra;
* Burnos higiena;
* Socialinis darbas.

Yra fakultetų (330 300 egzempliorių) bibliotekos.

## Vadovybė
* Direktorius dr. Remigijus Kinderis
* Direktoriaus pav. ugdymui ir mokslui dr. Jurga Kučinskienė
* Direktoriaus pav. strateginei plėtrai Jurgita Raišytė
* Direktoriaus pav. infrastruktūrai Nerijus Piaulokas 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Internetinė svetainė
Paprastoji sukatžolė

**Paprastoji sukatžolė** (*Leonurus cardiaca*) – notrelinių (*Lamiaceae*) šeimos žolinių augalų rūšis. Natūraliai auga Vidurinėje Azijoje, Sibire, Europoje, Artimuosiuose Rytuose.
 
Augalas daugiametis, iki 1,5 m aukščio. Stiebas tiesus, status, šakotas, keturbriaunis, tuščiaviduris. Lapai minkšti, plaštakiškai skiautėti, nežymiai plaukuoti. Žiedynas ilgas, žiedai smulkūs, lapų pažastėlėse susitelkę į smulkius menturius. Vainikėlis rožinis arba baltas. Bręstant sėkloms menturiai tampa dygūs. Žydi birželio-rugsėjo mėnesiais.

Auga panamėse, patvoriuose, dykvietėse, šiukšlynuose. Medingas, stiebai tinkami pluošto gamybai, nuoviras – dažymui. Paprastoji sukatžolė plačiai vartojama kaip vaistinis augalas. Jos preparatai mažina kraujospūdį, ramina nervų sistemą, naudojamas gydant skrandžio ir žarnyno ligas.


Image:Leonurus cardiaca Sturm41.jpg|Požymiai
Image:Leonurus cardiaca.jpg|Žiedai
Image:Hartgespan.JPG|Jaunas augalas
Kvietiškis (reikšmės)

**Kvietiškiu** vadinamos gyvenvietės:

* Kazlų Rūdos savivaldybėje;
* Marijampolės mieste;
* Prienų rajone.
Tabariškės (reikšmės)

**Tabariškėmis** vadinami kaimai:

* Tabariškiai Kauno rajone;
* Kazlų Rūdos savivaldybėje;
* Šalčininkų rajone.
Šauklių (Šatraminių) senosios kapinės

**Šauklių II senosios kapinės** (**Šatraminių IV senosios kapinės**), vad. **[[Maro kapai]]s**, **Senkapiais** – neveikiančios kapinės Skuodo rajono savivaldybės pietvakariuose, 0,28 km į šiaurės vakarus nuo kelio Šaukliai-Šatraminiai tilto per Erlos upę, 0,14 km nuo Erlos į vakarus, kairiojo dešiniojo aukštumoje, Šauklynės miško pakraštyje. Saugotinas kultūros paveldo objektas.

## Kapinės
Įrengtos lygioje vietoje, pamiškėje. Stačiakampio plano, pailgos šiaurės – pietų kryptimi, apjuostos stambių lauko akmenų aptvaro, pakraščiuose apsodintos pavieniais medžiais. Laidojimų žymių nesimato, visa teritorija išrausta žvėrių urvų, apaugusi želdiniais. Centrinėje dalyje yra sunykęs kryžius ir anotacinis kapinių ženklas.

Teritorijos plotas – 0,09 ha, perimetras – 123,4 m.

## Istorija
Pasakojama, kad kapinėse laidoti Šauklių kaimo užusienio gyventojai. Dauguma čia palaidotųjų mirę nuo maro, todėl kapinės pavadintos *Maro kapais*. XIX a. – XX a. pirmoje pusėje jose retsykiais buvo pakasami savižudžiai, nekrikštyti mirę vaikai. Mirusiųjų atminimui nuo seno statomi kryžiai, kurių paskutinysis sunyko XX a. pabaigoje.

2000, 2011 m. žvalgė Julius Kanarskas. Kartografinėje medžiagoje kapinės priskiriamos Šatraminių kaimui. Vertingos kaip Žemaičių kraštui būdingas laidojimo paminklas.

## Šaltiniai
* Kazimieras Prušinkas. Kapinės Mosėdyje ir jo apylinkėje. – Žemaičių žemė, 2005, Nr. 2
* Šatraminių k. III senosios kapinės. Kultūros paveldo objekto dosjė. Parengė Julius Kanarskas, 2001. – Salantų regioninio parko direkcijos paveldotyros archyvas

## Nuorodos
* Kapinės Mosėdyje ir jo apylinkėje 
* Šatraminių kaimo kapinės: Skuodo krašto enciklopedija
Aliochino gynyba

**Aliochino gynyba** – nedažnas šachmatų debiutas, kurio ėjimai:

**1. e4 Žf6**

Debiutą išpopuliarino Aleksandras Aliochinas, pagal kurį jis ir pavadintas. Pirmasis žinomas žaidimas, kuomet šį debiutą panaudojo Aleksandras Aliochinas, buvo konsultacinis žaidimas prieš A. Donegan, E. Müller ir O. Zimmermann, publikuotas Ciūriche, žurnale „Schweizerische Schachzeitung“ 1921 m. rugpjūčio 27 d. Tačiau pats debiutas buvo žinomas ir anksčiau, pavyzdžiui, 1. e4 Žf6 randamas 1862 m. žaidime, publikuotame laikraštyje „Chess Player’s Chronicle“, JAV. 

Pagrindiniai šio debiuto variantai prasideda **2. e5 Žd5**:

* Keturių pėstininkų ataka - **2. e5 Žd5 3. d4 d6 4. c4 Žb6 5. f4**
* Pasikeitimo variantas - **2. e5 Žd5 3. d4 d6 4. c4 Žb6 5. ed**
* Šiuolaikinis variantas - **2. e5 Žd5 3. d4 d6 4. Žf3**
* Dviejų pėstininkų ataka - **2. e5 Žd5 3. c4 Žb6 4. c5**

## Šaltiniai
Klaipėdos vokiečių teatras

**Klaipėdos vokiečių teatras** – teatras, veikęs Klaipėdoje XVIII a. pabaigoje – XX a. pirmoje pusėje. 

## Istorija
1785 m. įkurtas Klaipėdos miesto dramos teatras () buvo vadinamas Komedijų namu (*Komödienhaus*), vėliau oficialiai pavadintas **Vokiečių operos ir dramos artistų draugija** (*Deutsche Opern und Schauspieler Gesellschaft*). Trupėje buvo apie 40 artistų. Savo struktūra, darbo sistema, meniniu lygiu teatras buvo panašus į kitus Vokietijos provincijos teatrus. 

XIX a. pradžioje trupės antrepreneriu tapus J. H. Hekertui, dirigentu – K. Eisrichui teatro veikla suaktyvėjo. 1805 m. sausio 25 d. įvyko A. fon Kocebu dramos „Kryžiuočiai“ premjera. Buvo statomi dramos veikalai (V. Šekspyro „Hamletas“, F. Šilerio „Klasta ir meilė“, „Mesinos nuotaka“, „Vilius Telis“, „Orleano mergelė“), nuo 1820 m. – muzikiniai kūriniai (V. A. Mocarto „Tito gailestingumas“, „Pagrobimas iš seralio“, Dž. Rosinio „Tankredas“, A. M. Bertono „Alina“, „Golkondo karalienė“, Dž. Paisielo „Gražioji malūnininkė“), rengiami vokalinės ir instrumentinės muzikos koncertai. 

Nuo 1813 m. Klaipėdos vokiečių teatras buvo vadinamas Dramos teatru (*Schauspielhaus*), vėliau vėl iki 1939 m. vadintas Klaipėdos miesto dramos teatru. Teatro pastatas sudegė per 1854 m. didįjį Klaipėdos gaisrą. 1857 m. atstatytas, Klaipėdos vokiečių teatras vėl tapo svarbiu miesto kultūrinio gyvenimo židiniu, buvo statomos operos, operetės, dramos, rengiami simfoniniai ir kameriniai koncertai. 

Klaipėdos vokiečių teatras gastroliavo Klaipėdos krašte, Vilniuje – 1820–1921 m., 1823 m., 1824–1825 m., Kaune – 1930 m. 

Nuo 1826 m. Klaipėdos vokiečių teatrą materialiai rėmė vokiečių kultūros organizacija „Concordia“, nuo 1919 m. buvo išlaikomas Vokietijos lėšomis, teatrą rėmė ir 1927 m. Miunchene įsteigta Klaipėdos teatro bičiulių draugija. 

Klaipėdos vokiečių teatras Klaipėdos krašte skleidė teatrinę kultūrą, bet kartu prisidėjo prie krašto germanizavimo. 1923 m. Klaipėdos kraštą prijungus prie Lietuvos Klaipėdos vokiečių teatras tęsė savo veiklą, bet nuolatinės trupės neturėjo. Vaidino iš Vokietijos atvykę aktoriai, gastroliuojantys kolektyvai. 1924 m. buvo pastatyta P. Maskanio Kaimietiška garbė ir R. Leonkavalio „Pajacai“. 

Ketvirtame dešimtmetyje Klaipėdos vokiečių teatro veiklai sumenkus jo patalpomis Klaipėdos miesto valdyba leido naudotis „Aukuro“ draugijai, kuri 1934 m. atgaivino Klaipėdos lietuvių operą.

## Literatūra
* Jonas Tatoris. Senoji Klaipėda: Urbanistinė raida ir architektūra iki 1939 m. Vilnius, 1994 m.,
* Daiva Kšanienė. Muzika Mažojoje Lietuvoje. Lietuvių ir vokiečių kultūrų sąveika (XVI a.–XX a. 4 dešimtmetis), Klaipėda, 2003 m. 

## Šaltiniai