open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gaudium et spes

***Gaudium et spes*** ('Džiaugsmas ir viltis') – ganytojiška Katalikų Bažnyčios konstitucija, priimta Vatikano II susirinkimo ir promulguota popiežiaus Pauliaus VI 1965 m. gruodžio 7 d. Kitaip tradiciškai įvardijama „Apie bažnyčią šiuolaikiniame pasaulyje“. Konstitucijoje išdėstytas Bažnyčios požiūris į daug reikšmingiausių moderniojo pasaulio klausimų. Tai paskutinis ir ilgiausias susirinkimo paskelbtas dokumentas, taip pat pirmoji ekumeninio susirinkimo paskelbta konstitucija, skirta visam pasauliui.

Vadovaujantis personalizmo principu, jog kaip asmenybei žmogui turinčios tarnauti visos visuomeninės politinės sistemos, sutinkama, kad jas reikia keisti ir gerinti, skelbiamas visų žmonių lygybės principas ir būtinybė nugalėti įvairias diskriminacijos apraiškas. Išreiškiamas palaikymas demokratinei valdymo formai, pripažįstama ilgalaikio šalių su skirtingomis visuomeninėmis politinėmis santvarkomis sambūvio galimybė. Tarptautinių konfliktų sprendimas derybų keliu, visuotinis nusiginklavimas, masinio naikinimo ginklo uždraudimas, tarptautinių organizacijų vaidmens sustiprinimas laikomi taikos išsaugojimo garantijomis.

Ekonomikos sferoje palaikomos praktiškai visos darbininkų iš kapitalistinės sanklodos valstybių išsikovotos teisės, rašoma apie jų teisę telktis, rengti streikus. Socializacijos proceso reikalavimais įvardija žymesnį valstybės ir visuomeninių organizacijų dalyvavimą ekonominiame gyvenime, postuluoja jo planavimą. Visos nuosavybės formos traktuojamos kaip leistinos, jei nekliudo „visiems naudotis gėrybėmis“  bei esti pritaikytos „prie laiko ir vietos aplinkybių“. Išskirtinę svarbą ekonominiam progresui ir „asmenybės bei šeimos autonomijai ir laisvei“, anot „Gaudium et spes“, turi privati gamybos priemonių nuosavybė.

Tvirtinama, kad svarbiausiais klausimais konstitucija nuosaiki, atsargi, kai kurios formuluotės gali būti interpretuojamos įvairiai, tad priimtinos ir integristams, ir reformistams, tačiau apskritai žymi jos naujoviška permainų dvasia.

„Gaudium et spes“ išsakyta solidarumo su vargstančiais mintis prisidėjo prie išlaisvinimo teologijos kilimo Lotynų Amerikoje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Konstitucijos tekstas
Akrobatinis slidinėjimas 2026 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Akrobatinis slidinėjimas]] [[2026 m. žiemos olimpinės žaidynės|2026 m. žiemos olimpinėse žaidynėse]]** vyko Livinjo sniego parke, Livinjuje, Italijoje. 

Pirmą kartą į olimpinę programą įtraukta gūbrinio slidinėjimo dvikovos rungtis.

## Medalių lentelė

## Medalininkai

### Vyrai

### Moterys

### Mišrios rungtys

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Piperinas

**Piperinas** – organinis junginys, priklausantis alkaloidams, randamas juodųjų pipirų uogose. Atsakingas dėl pipiruose jaučiamo kvapo ir aštrumo. Naudojamas maisto ir kvepalų pramonėje.

## Istorija
Piperino išskyrimas pirmą kartą aprašytas danų chemiko Hanso Kristiano Erstedo 1819 metais. 

## Šaltiniai
Stropelių geležinkelio tiltas

**Stropelių geležinkelio tiltas** – geležinkelio tiltas, nutiestas Vilniaus–Klaipėdos geležinkelio ruože  Kretingos rajono savivaldybėje, Stropelių kaime per Minijos dešinįjį intaką Mišupę. Tiltas stovi 329-ajame kilometre, 4,2 km į rytus nuo Kūlupėnų geležinkelio tilto, pusiaukelėje su  Šateikių geležinkelio stotimi. 

Geležinkelis skiria Stropelių ir  Prystovų kaimus. 1931–1932 m. šiauriniu Prystovų pakraščiu danų firma „Højgaard & Schultz“ nutiesė Telšių–Kretingos geležinkelį. Kai kurios sodybos pasiliko priešingoje ruožo pusėje, buvo priskirtos Stropeliams. Tiltas datuojamas 1932 m., kuomet prasidėjo traukinių eismas naujuoju geležinkeliu. Pervažoje su senuoju keliu 1933 m. kovo 10 d. pradėjo veikti tinkuoto mūro geležinkelio tarpustotė „Stropeliai“, pastatyta Susisiekimo ministerijos lėšomis. Išlikusi ties 329+900 km į Kūlupėnų pusę.

Tiltas stovi Mišupės žemupyje. Upė leidžiasi nuo vakarinio Žemaičių aukštumos šlaito, tėkmė greita, jos nuolydis didelis, siekiantis iki 900 cm/km. Statant tiltą giliame slėnyje supilti aukšti pylimai. Statinys metalinių konstrukcijų, vieno tarpatramio, pravesta viena vėžė. Jo ilgis apie 34 m (atstumas tarp ramtų). Atremtas į du tašytų akmenų blokų mūro ramtus su atramomis guoliams. Pastatymo metu konstrukciją sudarė šoninės plieninės sijos su aukštomis standumo briaunomis, virš jų paklotu bėgių keliu.

## Šaltiniai
Aichmagoras

**Aichmagoras** () – graikų mitologijos personažas, Heraklio ir Fialo, Arkadijos didvyrio Alkimedono dukters, sūnus.

Tik gimusį berniuką Alkimedonas drauge su motina palikęs kalnuose. Kėkštas (*κίσσα* = *kíssa*), išgirdęs verkiant berniuką, pamėgdžiojęs jo verksmą, šitaip atkreipdamas atsitiktinai pro šalį ėjusio Heraklio dėmesį. Šis, manydamas, kad girdi verkiant vaiką, sekęs paukščio balsą ir, aptikęs Aichmagorą su motina, abu išvadavęs iš pančių. Apie tai byloja netoliese trykštantis šaltinis, vadinamas paukščio *Kissa* vardu.

Anot Pausanijo, šį mitą pasakojo Figalijos gyventojai.

## Išnašos
Freddie Highmore

**Fredis Haimoras**, tikras vardas **Alfredas Tomas Haimoras** (; g. 1992 m. vasario 14 d. Londone, Jungtinėje Karalystėje) – britų aktorius, režisierius ir prodiuseris.

Plačiajai auditorijai išgarsėjo vaikystėje vaidinęs filme „Finding Neverland“ (2004), vėliau atliko pagrindinį vaidmenį filme „Čarlis ir šokolado fabrikas“ (2005).
Televizijoje žinomas kaip Norman Bates seriale „Beitsų viešbutis“ bei dr. Shaun Murphy ABC seriale „Gerasis daktaras“.

## Biografija

### Ankstyvasis gyvenimas ir išsilavinimas
F. Haimoras gimė 1992 m. vasario 14 d. Londone, Jungtinėje Karalystėje.
Mokėsi Highgate mokykloje Londone. Vaidinti pradėjo būdamas septynerių, pasirodydamas nedideliuose vaidmenyse televizijoje, o didesnio pripažinimo sulaukė būdamas dvylikos, kai suvaidino filme „Finding Neverland“. Baigęs mokyklą studijavo ispanų ir arabų kalbas Emmanuel College, Kembridžo universitete.

### Karjera
Vaikystėje Haimoras pradėjo aktoriaus karjerą ir tarptautinio dėmesio sulaukė suvaidinęs Peterį Llewelyn Daviesą filme „Finding Neverland“ (2004). 2005 m. jis atliko pagrindinį Čarlio Baketo vaidmenį filme „Čarlis ir šokolado fabrikas“. Už vaidmenį filme „Finding Neverland“ buvo nominuotas Ekrano aktorių gildijos apdovanojimui (antraplanio vaidmens kategorijoje), o pats filmas – aktorių ansamblio kategorijoje. Vėliau vaidino fantastiniame filme „The Spiderwick Chronicles“ (2008).

Televizijoje F. Haimoras plačiau išgarsėjo 2013–2017 m. suvaidinęs Normaną Beitsą seriale „Beitsų viešbutis“. Už šį vaidmenį jis buvo nominuotas *Critics Choice Television Awards* apdovanojimui (geriausio aktoriaus dramos seriale kategorijoje). 2017 m. Haimoras laimėjo *People’s Choice Awards* apdovanojimą kaip mėgstamiausias kabelinės televizijos aktorius (už serialą „Beitsų viešbutis“).

Nuo 2017 m. jis vaidino dr. Shaun Murphy ABC medicininės dramos seriale „Gerasis daktaras“. Skelbiama, kad šis projektas buvo paremtas 2013 m. Pietų Korėjos serialu tuo pačiu pavadinimu, o 2024 m. paskelbta, jog serialas baigsis 7-uoju sezonu. Haimoras taip pat buvo tarp serialo prodiuserių, jis režisavo vieną iš vėlyvųjų serialo serijų.

Haimoro veikla kine ir televizijoje sulaukė ir platesnio apdovanojimų konteksto – be Ekrano aktorių gildijos nominacijų už „Finding Neverland“, jis buvo nominuotas ir Auksinio gaublio apdovanojimui už vaidmenį seriale „Gerasis daktaras“, o taip pat laimėjo People’s Choice Awards apdovanojimą už darbą seriale „Beitsų viešbutis“.

## Filmografija

## Apdovanojimai ir nominacijos

## Šaltiniai

## Nuorodos

*
Švč. Nazarė Dievo Motinos šventovė

**Švč. Nazarė Dievo Motinos šventovė** () – katalikų šventovė ir bažnyčia Portugalijoje, Leirijos apskrityje, Nazarė mieste. Yra ant Atlanto vandenyno kranto iškyšulio, Nazarė miesto Sitijaus kvartale.

Pasak legendų, šioje vietovėje jau nuo VIII a. buvęs Švč. Dievo Motinos atvaizdas, atkeliavęs iš Nazareto (pradžioje vienuolių perneštas į Ispaniją, o po maurų antpuolio čia atgabentas paties karaliaus Roderiko). Piligriminiu objektu atvaizdas tapęs 1182 m., kai stebuklingu būdu išgelbėjęs nuo uolos paskui elnią lėkusį alkaldą Fuašą do Ropinją. Atsidėkodamas alkaldas pastatęs koplytėlę (šalia tebestovinti Atminties koplyčia – *Ermida da Memoria*).

XIV a. karalius Fernandas I nurodęs šioje vietoje pastatyti bažnyčią, kur pats ir kiti piligrimai galėtų lengviau aplankyti šventąjį atvaizdą. Vėliau bažnyčia nesyk plėsta, tobulinta, kol dabartinį pavidalą pasiekė XVIII a.

Šventovė vienanavė, lotyniško kryžiaus formos. Lubos medinės, dekoruotos. Kairėje nuo įėjimo pusėje yra paveikslas ant drobės, vaizduojantis Nazarė legendą (kaip Švč. Dievo Motina išgelbėja alkaldą). Aukštutinis altorius su paauksuota altorine scena ir XVIII a. pab. marmurinėmis saliamoniškomis kolonomis. Ant sosto yra nedidelis langelis, pro kurį matoma Žindančioji madona. Figūros papuoštos XVIII a. diademomis, kurios dovanotos karaliaus Jono VI. Pagrindinė šventvietė nuo likusios bažnyčios atskirta iš brangios medienos padaryta arkada ir keliais pilioriais, dekoruotais XIX a. itališkomis mozaikomis. Zakristijos koridoriai išpuošti 1714 m. azulechais, sukurtais portugalų meistro Antonijaus de Oliveiros Bernardešo. Be to, dalis bažnyčios puošta 1709 m. olandų keramiko Viljemo van der Kliojto azulechais. Bažnyčią karūnuoja su kvadratiniai varpinių bokštai.

Kasmet rugsėjį šventovė sulaukia daug piligrimų per romarijos atlaidus. Greta religinių apeigų vyksta liaudies šokių pasirodymai, bulių kautynės šalia stovinčioje arenoje.


Nazaré 2023 (6).jpg|Šventovė iš viršaus
Sanctuary of Our Lady of Nazaré 01.jpg|Fasadas
Portugal DSC05090 - NAZARE Nossa Senhora de Nazaré (33387326620).jpg|Interjeras
Nazaré, Igreja de Nossa Senhora da Nazaré, interior (6).jpg|Švč. Dievo Motinos atvaizdas


## Šaltiniai
Kognityvinis disonansas

**Kognityvinis disonansas** – tai psichologinis diskomfortas, kylantis, kai žmogus vienu metu turi du ar daugiau prieštaringų įsitikinimų, idėjų arba kai jo elgesys neatitinka puoselėjamų vertybių.

Teoriją 1957 m. suformulavo amerikiečių psichologas Leonas Festingeris.

## Pagrindiniai principai

### Vidinis konfliktas
Žmogus siekia vidinės darnos. Kai atsiranda prieštaravimas (pavyzdžiui, žmogus žino, kad rūkymas kenkia, bet vis tiek rūko), kyla nemaloni įtampa.

### Siekis mažinti įtampą
Kad atsikratytų šio diskomforto, žmogus pasąmoningai bando jį sumažinti vienu iš trijų būdų:
# Keičia elgesį (pvz., meta rūkyti).
# Keičia įsitikinimą (pvz., nusprendžia, kad tyrimai apie žalą yra „abejotini“).
# Prideda naujų argumentų, pateisinančių elgesį (pvz., „rūkymas padeda man išvengti streso, o stresas dar pavojingesnis“).

## Pavyzdžiai
* **Sveika gyvensena:** Žmogus žino, kad greitas maistas nesveika, bet jį valgo. Jis gali save raminti sakydamas: „Šiandien turėjau sunkią dieną, nusipelniau apdovanojimo“.
* **Pirkimai:** Nusipirkus brangų daiktą, dėl kurio kyla abejonių, pradedama ieškoti tik teigiamų jo savybių, kad būtų pateisintas išleistų pinigų kiekis.
* **Darbas:** Dirbdamas nemėgstamą ar etikos principams prieštaraujantį darbą, žmogus gali save įtikinti, kad alga yra pakankamai didelė, kad kompensuotų moralinį nepasitenkinimą.

Kognityvinis disonansas yra būsena, kai mūsų veiksmai nesutampa su mintimis, o mūsų protas ieško būdų, kaip „pasiteisinti“ prieš save, kad vėl pasijustų patogiai.

## Šaltiniai
Slidinėjimo alpinizmas 2026 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Slidinėjimo alpinizmas]] [[2026 m. žiemos olimpinės žaidynės|2026 m. žiemos olimpinėse žaidynėse]]** vyko Stelvio trasoje, Bormijuje. Tai bus slidinėjimo alpinizmo debiutas olimpinių žaidynių programoje.

## Medalių lentelė

## Medalininkai

## Kvalifikacija

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Ledo ritulys 2026 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Ledo ritulys]] [[2026 m. žiemos olimpinės žaidynės|2026 m. žiemos olimpinėse žaidynėse]]** vyks Fiera Milano parodų rumuose ir PalaItalia arenoje, Milane, Italijoje. 

## Kvalifikacija
### Vyrai

### Moterys

## Medalininkai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Asmens sargybinis

**Asmens sargybinis** – apsaugos funkcijas atliekantis asmuo arba komanda, samdomi užtikrinti konkretaus asmens fizinį saugumą ir apsaugą. Sargybiniai saugo aukšto rango pareigūnus, įžymybes, įmonių vadovus, politikus ir kitus asmenis, kuriems dėl jų statuso, viešumo ar veiklos kyla padidinta rizika ar grėsmė saugumui. Pagrindinė sargybinio pareiga – užtikrinti saugomo asmens saugumą.

Asmens sargybinio darbas apima maršrutų planavimą, išankstinį klientui skirtų patalpų ir pastatų patikrinimą, su klientu bendraujančių asmenų praeities tyrimą, transporto priemonių patikrinimą ir kliento palydėjimą kasdienėse veiklose.
## Šaltiniai
Decilijonas

**Decilijonas** (arba tūkstantis nonilijonų) – natūralusis skaičius, lygus 1033. Pavadinimas kildinamas iš lotyniško žodžio *decem* („dešimt“). Skaitinė reikšmė apibrėžiama pagal formulę 103n+3, kur n=10.

Terminas „decilijonas“ su tokia skaitine reikšme pavartotas 1844 m. (apibūdinant „dešimtojo bilijono“ dydį).

## Skaitinė reikšmė įvairiose sistemose

* Arabiškai: 1 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000
* Dvejetainis kodas: 11000101001101110001100100010010001101100100110011100011000001010110110000101000000000000000000000000000000000
* Aštuntainis kodas: 3051561442215446343012660500000000000
* Dešimtainis kodas: 1000000000000000000000000000000000
* Šešioliktainis kodas: 314dc6448d9338c15b0a00000000
* Standartinė išraiška: 1033
* Pirminių skaičių sandauga: 233 · 533
* Kvadratinė šaknis: \sqrt{10^{66}}
* Kubinė šaknis: \sqrt[3]{10^{99}}

## Artimiausi atitikmenys

### Matematikoje

Matematikoje artimiausias decilijono atitikmuo yra išreikštas kombinatoriniu koeficientu \binom{n}{k}, kai n ir k reikšmės yra labai didelės: \binom{150}{75} \approx 1.3 \times 10^{33}

Taip pat decilijonui artimą skaičių galima išreikšti faktorialu n!, kai n reikšmė yra dviženklis skaičius: 31! \approx 8.22 \times 10^{33}.

### Fizikoje

Fizikoje artimiausias decilijono atitikmuo yra didžiausios žvaigždės Visatoje (R136a1) masė: 5,27×1032 kg.

Kitas panašus dydis yra Planko temperatūra, teoriškai didžiausia Visatoje įmanoma temperatūra:


T_\mathrm{Planko} \approx 1.416 \times 10^{32}\,\mathrm{K}


### Ekonomikoje

Rusija iš „Google“ reikalauja 2,5 decilijono JAV dolerių už prokremliškų ir valstybinių žiniasklaidos priemonių paskyrų blokavimą „YouTube“ svetainėje.

## Išnašos
Nišemis

**Nišemis** () – miestas Italijoje, pietų Sicilijoje, Kaltanisetos provincijoje, 40 km į šiaurės vakarus nuo Ragūzos. Įsikūręs ant Erėjaus kalnų plynaukštės, kuri iškilusi virš Dželos lygumos. Keliai į Dželą, Kaltadžironę, praeina Katanijos–Dželos geležinkelis (neveikiantis). Žemės ūkio regiono centras (auginami artišokai, pomidorai, vynuogės), vystomas turizmas. Šalia veikia JAV karo laivyno radijo bangų perdavimo bazė.

Nišemyje išlikęs XVII a. istorinis centras su Švč. Itrijos Dievo Motinos, Švč. Marijos Sopulingosios, Šv. Antano Paduviečio ir kt. bažnyčiomis, Švč. del Bosko Marijos šventove, keletu rūmų, fontanų, Belvederio terasa. Į rytus nuo miesto plyti Sugerta di Nišemio gamtos draustinis.

## Istorija
Miesto pavadinimas kildinamas iš , kuriuo vadinamas krūmas grevija.

Vietovė gyvenama nuo neolito laikų. Vėliau čia buvo sikanų gyvenvietė. VII a. pr. m. e. vietovę užėmė graikai, V a. pr. m. e. – kartaginiečiai. Didesnė gyvenvietė išaugo arabų laikais (nuo IX a.). 1143 m. kraštą užėmė normanai ir įkūrė miestą *Nixenum*. Vėliau miestas priklausė Brankiforčių šeimai, nuo XVII a. vid. sudarė principatą.

Nišemis kelis kartus nukentėjo nuo skardžio nuošliaužų, kurios su savimi nusinešė gyvenamuosius namus (1997, 2026 m.).
 

CHIESA MADRE (SANTA MARIA D'ITRIA) di Niscemi (CL).jpg|Švč. Itrijos Dievo Motinos bažnyčia
Niscemi (CL) - piazza Vittorio Emanuele III - municipio.jpg|Viktoro Emanuelio III aikštė
Ingresso Museo Civico di Niscemi.jpg|Muziejus
Piana di Gela da Niscemi.jpg|Vaizdas į Dželos lygumą nuo Nišemio


## Šaltiniai
Traukinio palydovas

**Traukinio palydovas** (dar vadinamas **konduktorius**) – traukinio įgulos narys, atsakingas už keleivių aptarnavimą, bilietų patikrą (ar pardavimą) ir dalį operacinių bei saugos užduočių kelionės metu.

Traukinio palydovo funkcijos apima keleivių informavimą ir aptarnavimą, bilietų tikrinimą ar pardavimą. Praktikoje tai yra keleivių įlaipinimo ir išlaipinimo priežiūra, durų būklės patikra, bendravimas su traukinio brigada, pagalba incidentų ar nenumatytų situacijų atveju, pagalba riboto judumo keleiviams, taip pat papildomų paslaugų teikimas kelionės metu.

## Šaltiniai
Palamedas

**Palamedas**（) – graikų mitologijos personažas, Nauplijo ir Klimenės, Atrėjo (arba Katrėjo) dukters, sūnus, Ojakso brolis.

Pasakojama, kad Palamedas prisijungė prie graikų ekspedicijos prieš Troją. Visgi Agamemnonas, Diomedas ir Odisėjas, pavydėdami Palamedui šlovės, privertė belaisvį frigą Priamo vardu parašyti šiam laišką, tuomet papirko Palamedo tarną, idant šis laišką paslėptų po šeimininko lova. Paskui apkaltino Palamedą klasta: apieškojo šio palapinę ir aptiko pačių padiktuotą laišką. Tuomet Palamedas užmėtytas akmenimis. Vedamas mirti, jis sušuko: „Tiesa, aš tave apraudoju, nes mirei netgi anksčiau už mane!“

Anot kai kurių tradicijų, vienintelis Odisėjas nekentė Palamedo ir jį persekiojo. Ne visi autoriai sutaria, kokia buvusi šios neapykantos priežastis. Pasak vienų, Odisėjas Palamedo nekentė, nes šis jį privertė prisidėti prie graikų kovoje prieš Troją, pasak kitų, Palamedas jį griežtai supeikė už tai, kad iš išvykos į Trakiją grįžo nieko nepešęs.

Skirtingai nupasakojama ir Palamedo mirtis. Kai kurie tvirtina, kad Odisėjas ir Diomedas privertė jį nusileisti į šulinį, kur sakėsi radę lobį. Šiam atsidūrus apačioje, negyvai užmėtė akmenimis. Pasak kitų, jie Palamedą nuskandino šiam žvejojant. *Dares Phrygius* tvirtino, kad strėle jį mirtinai sužalojęs Paris.

Vieta, kur Palamedas užmuštas, esanti arba Kolonuose (Troada), arba Tenede, arba Geraiste. Homeras Palamedo nemini, panašu, kad jo istorija pirmą kartą papasakota poemoje „Kiprija“, vėliau ją rutuliojo tragikai, ypač Euripidas, o galiausiai sofistai. Šie Palamedą mėgo laikyti savo pavyzdžiu.

Poetai tragikai ir sofistai Palamedą apibūdina kaip graikų išminčių ir poetą; sakoma, kad jis išradęs švyturius, matus, svarstykles, diską, kauliukus, abėcėlę. Teigiama, kad Palamedo šventovės ir statulos būta Mažosios Azijos Eolijos pakrantėje, priešais Lesbo salos Metimną.

## Šaltiniai
Robert Puchovič

**Robertas Puchovičius** (; g. 1990 m. balandžio 30 d. Vilnius) – Lietuvos politikas, politinės partijos „Nemuno aušra“ atstovas 2024–2028 m. Seime.

2024 m. spalį išrinktas į 2024–2028 m. Seimą. 2024 m. Seimo rinkimų kampanijos metu buvo „Nemuno aušros“ štabo vadovu. Užėmė „Nemuno aušros" pirmininko Remigijaus Žemaitaičio pavaduotojo pareigas.

## Biografija
2009 m. baigė Vilniaus šv. Jono Pauliaus 2-ąją gimnaziją. Įstojo į verslo vadybos kursą Vilniaus Gedimino technikos universitete, tačiau studijų nebaigė.

Nuo 2009 iki 2017 m. dirbo vadybininku įmonėje „Krasta Auto“. 2019–2020 m. ėjo direktoriaus pareigas įmonėje „Idealas“. 2020–2021 m. – direktorius bendrovėje „Lajota“. Nuo 2017 m. užima bendrovės „Tvari statyba“ direktoriaus pareigas.

## Politinė karjera
2023 m. lapkričio 11 d. „Nemuno aušros” steigiamajame suvažiavime Klaipėdoje jis ir dar penki partijos nariai išrinkti partijos pirmininko R. Žemaitaičio pavaduotojais.

2024 m. spalį pagal „Nemuno aušros“ kandidatų sąrašą išrinktas į 2024–2028 m. Seimą. Nuo 2024 m. lapkričio 14 d. užima „Nemuno aušros“ Seimo frakcijos seniūno pavaduotojo pareigas. 2024 m. lapkričio 19 d. paskirtas Biudžeto ir finansų komiteto nariu.

## Kontroversijos

### Nuslėpti mokesčiai
2025 m. balandžio 10 d. Valstybinė mokesčių inspekcija pripažino, kad R. Puchovičius vengė sumokėti visus mokesčius įsigydamas ir perpardavinėdamas kotedžus 2015–2018 m.: iš šešių perpardavimui įsigytų kotedžų, trijose jis deklaravo savo gyvenamąją vietą, nors juose ir negyveno. Tai leido išvengti Gyventojų pajamų mokesčio. Jam nurodyta sumokėti 97 tūkst. eurų nuslėpto Gyventojų pajamų mokesčio ir Pridėtinės vertės mokesčio, priskirtos baudos bei delspinigiai. Šį sprendimą patvirtino teismas. R. Puchovičius nurodė, kad pardavinėdamas namus jis keitė ir deklaravo savo faktines gyvenamąsias vietas. 2025 m. jis pripažino vykdąs reguliarias žalos atlyginimo įmokas.

### Ryšiai su A. Perminu
2026 m. sausio 28 d. socialiniuose tinkluose ir žiniasklaidoje paskelbus R. Žemaitaičio nuotraukas, kuriose jis nufotografuotas su buvusiu „Agurkinių“ gaujos nariu Aurelijumi Perminu 2025 m. liepą, R. Puchovičius patvirtino asmeniškai pažįstantis A. Perminą. R. Puchovičius taip pat nurodė dalyvavęs A. Permino vestuvėse ir metams įdarbinęs jį vienoje iš savo bendrovių. „Agurkinių“ gaujos tyrime A. Perminas sutiko bendradarbiauti su teisėsauga ir padėjo atskleisti grupuotės lyderį Saulių Velečką bei kitus narius.

2026 m. sausio 29 d. R. Puchovičius nurodė, kad su A. Perminu susipažino sporto klube. Patikslino, kad iš pradžių apie A. Permino kriminalinę veiklą nieko nežinojęs. R. Puchovičius savo pažintį ir santykius su A. Perminu vertino ramiai, nurodydamas, kad A. Permino dalyvavimas teisėsaugos tyrime įvyko daugiau nei prieš dešimt metų.

Žiniasklaidoje pastebėta, kad 2024–2028 m. Seime A. Permino tėvas Paulius Perminas užima „Nemuno aušros“ Seimo nario Sauliaus Bucevičiaus patarėjo pareigas.

## Pastabos

## Išnašos
Gerasis daktaras

**Gerasis daktaras** () – amerikiečių medicininės dramos televizijos serialas. 

Serialas buvo rodomas per ABC televiziją nuo 2017 m. rugsėjo 25 d. iki 2024 m. gegužės 21 d. Pagrindinį vaidmenį atlieka Freddie Highmore, vaidinantis Šoną Merfį (*Shaun Murphy*) – jauną chirurgą rezidentą, turintį autizmą ir dirbantį fikcinėje Šv. Bonaventūros ligoninėje (angl. *San Jose St. Bonaventure Hospital*) San Chozė mieste.

## Įvertinimas
Serialo premjera sulaukė didelio pasisekimo: pirmąją seriją žiūrėjo 11,22 mln. žiūrovų ir tai buvo sėkmingiausias ABC dramos debiutas per 21 metus. „Rotten Tomatoes“ svetainėje pirmasis sezonas turi 63% teigiamą įvertinimą. Freddie Highmore buvo nominuotas Auksinio gaublio apdovanojimui geriausio aktoriaus kategorijoje.

## Šaltiniai
Auchan

**„Auchan“** (tariama [oʃɑ̃] = *ošan*) – Prancūzijos tarptautinis prekybos centrų tinklas. Būstinė įsikūrusi Lilio priemiestyje Krua. 2026 m. bendrovė veikė Prancūzijoje, Portugalijoje, Lenkijoje, Liuksemburge, Rumunijoje, Senegale, Dramblio Kaulo Krante, taip pat Rusijoje, Ukrainoje, Tadžikistane (kaip *Aшан*), Ispanijoje (kaip *Alcampo*).

Bendrovę 1961 m. įkūrė prancūzų verslininkas Žeraras Miuljė (*Gérard Mulliez*). Pirmoji parduotuvė veikė Rubė miesto kvartale O Šan (*Hauts-Champs* – „aukštutiniai laukai“) – dėl panašaus tarimo sukurtas pavadinimas *Ochan*, o vėliau – *Auchan*. 1967 ir 1969 m. atidarytos dar dvi „Auchan“ parduotuvės Lilio priemiesčiuose. Nuo 1996 m. „Auchan“ įžengė į Portugalijos rinką, kur valdė „Jumbo“ ir „Pão de Açúcar“ prekybos tinklus (nuo 2019 m. pervadinti į „Auchan“), o 2024 m. iš „DIA“ grupės perpirko prekybos tinklus „Minipreço“ bei „Mais Perto“. „Auchan“ bendrovės parduotuvės veikė Meksikoje (1996–2016 m.), Italijoje (1989–2019 m.), Kinijoje (1999–2020 m.), JAV (1988–2003 m.), Argentinoje, Vietname, JAE, Maroke, bet šias rinkas apleido.

2022 m. „Auchan“ buvo vienas didžiausių prekybos tinklų pasaulyje.


Vélizy 2 le 23 avril 2017 - 02.jpg|„Auchan“ prekybos centras Prancūzijoje
Lisbon, Portugal, 2019 IMG 20190405 202553 (51275089418).jpg|„Auchan“ Lisabonoje
Л-153 (23.09.2023).jpg|„Aшан“ Maskvoje
20230926 072409 Auchan Décathlon KFC Dakar.jpg|„Auchan“ Dakare


## Šaltiniai
Porto de Mosas

**Porto de Mosas**, tiksliau **Porto de Mošas** () – miestas ir savivaldybė Portugalijoje, Leirijos apskrityje, ~15 km į pietus nuo Leirijos, prie Lenos upės. Keliai į Leiriją, Fatimą, Patajašą, Toriz Novašą. Žemės ūkio regiono prekybinis centras, statybinių medžiagų pramonė, skaldomi akmenys tradiciniams portugališkiems grindiniams. Yra Fuašo Ropinjo pilis, Šv. Petro, Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios, keletas koplyčių. Tuojau į pietus nuo miesto driekiasi Airės ir Kandeeirošo kalnagūbrių gamtos parkas su laukiniais kalnų kraštovaizdžiais, požeminiais urvais, paleontologinėmis radavietėmis).

## Istorija
Porto de Mošo alkaldas donas Fuašas Ropinjas yra pagrindinis Nazarė legendos, kurios veiksmas rutuliojasi 1182 m., veikėjas. Nuo 1230 m. Porto de Mošas buvo cistersų Alkobasos vienuolyno valda. 1305 m. karalius Dinišas I suteikė karališkąsias privilegijas.

## Savivaldybė
Porto de Mošo savivaldybė užima 261,8 km², 2024 m. joje gyveno 24 310 gyventojų. Be Porto de Mošo miestelio, kitos didesnės jos gyvenvietės: Mira de Airė (3,4 tūkst. gyventojų), Žunkalis (1,5), Alkeidaun da Sera (1,0), Koredora (0,9), Kruz da Legva (0,6), San Žoržė (0,5), Kalvarija do Sima (0,5), Arimalis (0,4), Bairo de San Migelis (0,4), Alvadošas (0,4), Tožalis (0,4).


Pelourinho de Porto de Mós em 2022.jpg|Bausmių stulpas
O Castelo de Porto de Mós.jpg|Pilis
Igreja de São Pedro (41069649164).jpg|Šv. Petro bažnyčia
Fachada principal da Câmara Municipal de Porto de Mós em 2022.jpg|Savivaldybės rūmai


## Šaltiniai
Taikos taryba

**Taikos taryba** (, santr. BoP) – 2026 m. pradėta formuoti tarptautinė organizacija, kurią inicijavo JAV prezidento Donaldo Trampo administracija, o jos pirmininku chartijoje įvardytas Donaldas Trampas.
Organizacija pristatyta kaip mechanizmas, susijęs su Gazos Ruožo paliaubų ir pokario atstatymo įgyvendinimu, tačiau jos chartijos tekstas apibrėžia platesnę misiją ir nemini Gazos, todėl viešojoje erdvėje kilo diskusijų, ar ji nesiekia platesnio – su Jungtinėmis Tautomis konkuruojančio – vaidmens.

## Istorija
2025 m. rugsėjo 29 d. buvo paskelbtas JAV administracijos „Išsamus planas užbaigti Gazos konfliktą“ (), su kuriuo vėliau sietas ir Taikos tarybos sukūrimas.

2025 m. lapkritį JT Saugumo Taryba priėmė rezoliuciją 2803 (2025), kuri, analitiniuose komentaruose, siejama su Taikos tarybos vaidmeniu kaip pereinamojo laikotarpio mechanizmu, susijusiu su Gazos Ruožu.

2026 m. sausio 22 d. Pasaulio ekonomikos forume Davose Donaldas Trampas kartu su dalies valstybių atstovais pasirašė (ratifikavo) Taikos tarybos steigiamąją chartiją.

## Chartija ir valdymo principai
Pagal viešai skelbtą chartijos tekstą:
* narystė suteikiama tik pirmininko kvietimu, o valstybės atstovaujamos valstybės ar vyriausybės vadovo lygiu;
* sprendimai priimami balsuojant, tačiau jiems taikomas pirmininko pritarimas (taip pat numatyta pirmininko veto galimybė ir darbotvarkės kontrolė);
* numatyta Vykdomoji valdyba, kurios narius parenka pirmininkas, o jos sprendimai taip pat gali būti vetuojami pirmininko;
* narių kadencija apibrėžta iki trejų metų, tačiau ši riba netaikoma valstybėms, kurios per pirmuosius metus įneša daugiau nei 1 mlrd. JAV dolerių; žiniasklaidoje tai sieta su „nuolatinės narystės“ idėja.
* chartijoje numatyta, kad Taikos taryba ir jos padaliniai turi tarptautinės teisės subjektiškumą, o oficiali organizacijos kalba – anglų.

## Narystė ir signatarai
2026 m. sausio 22 d. Davose chartiją pasirašė 19 valstybių atstovai: Bahreinas, Marokas, Armėnija, Azerbaidžanas, Bulgarija, Indonezija, Jordanija, Kazachstanas, Kosovas, Pakistanas, Paragvajus, Kataras, Saudo Arabija, Turkija, Jungtiniai Arabų Emyratai, Uzbekistanas, Mongolija, Vengrija ir Argentina.

Kai kurios valstybės ir tarptautinės institucijos, ypač Europos Sąjungos atstovai, viešai reiškė atsargumą dėl prisijungimo prie Taikos tarybos, keldami klausimus dėl chartijoje numatyto valdymo modelio, sprendimų centralizacijos ir galimo dubliavimo su Jungtinių Tautų funkcijomis.

## Reakcijos ir kritika
Tarptautinė žiniasklaida ir politikos analitikai atkreipė dėmesį, kad Taikos tarybos chartijoje numatytas valdymo modelis ir pirmininko galių apimtis skiriasi nuo įprastų daugiašalių tarptautinių organizacijų, o tai, kai kurių vertinimų teigimu, gali kelti klausimų dėl suderinamumo su Jungtinių Tautų sistema.

Europos Sąjungos lyderiai viešai teigė turintys „rimtų abejonių“ dėl kai kurių chartijos elementų (taikymo srities, valdymo ir suderinamumo su JT Chartija).

## Šaltiniai
Vilkmergės mūšis (1365)

**Vilkmergės mūšis** – 1365 m. rugpjūčio 15 d. vykusios kautynės tarp maištą sukėlusio LDK valdovo Kęstučio sūnaus Butauto vadovaujamų Kryžiuočių ordino ir nežinomo Lietuvos didiko vadovaujamų Vilkmergės (dab. Ukmergė) pilies gynėjų, Butauto maišto ir jo vadovaujamų kryžiuočių žygio į LDK epizodas.

Žygis aprašytas Prūsijos žemės kronikoje. Joje kautynės prie Vilkmergės minimos labai trumpai, kaip puolimas ir apylinkių nusiaubimas. Įrašo formuluotė leidžia spėti, kad pilis nebuvo užimta, tačiau apylinkės buvo nusiaubtos.

1365 m. vasarą Butautas nesėkmingai mėgino užgrobti valdžią Vilniuje, po ko liepos viduryje pasitraukė pas kryžiuočius. Liepos 25 d. pasikrikštijęs jis surengė kryžiuočių žygį į Vilnių. Žygio metu, rugpjūčio 15 d. kryžiuočių pajėgos nesėkmingai mėgino užimti Vilkmergės pilį.

Karo veiksmai prie pilies tęsėsi tik vieną dieną, greičiausiai dėl to, kad įsibrovėlių tikslas buvo Vilnius. Vilniaus puolimas taip pat nepavyko, tačiau grįždami jie užpuolė ir sudegino Kernavę.

Vienintelis kryžiuoičų kampanijos aparašymas yra išlikęs Prūsijos žemės kronikoje:„*1365 m. šv. Jokūbo – liepos 25 d. – Kęstučio, lietuvių karaliaus, sūnus pagonis su 15 raitelių atvyko į Karaliaučiaus pilį, kur buvo pakrikštytas Henriku. Imperatorius jį paskelbė kunigaikščiu, o svečiai iš Vokietijos padovanojo jam daug dovanų. Tapęs krikščionimi jis Marijos Dangun Ėmimo dieną ([[rugpjūčio 15]] d.) nuvedė didįjį magistrą į visą niokojantį žygį lietuvių žemėn, maždaug ties Vilniaus ir Ukmergės pilimis, jis sudegino Kernavės ir Maišiagalos pilis. Ten užtruko dvylika dienų, išsivedė daug belaisvių, daug lietuvių išžudė*”.

## Išnašos

## Literatūra

* *Антонович В. Б.* Очерк истории Великого княжества Литовского до смерти Великого князя Ольгерда. – К., 1995.
* Luchtanas Aleksas, Vitkūnas Manvydas, Kernavės gynybinis kompleksas, Vilniaus universitetas.
* Prūsijos kronikos, Vilnius, 1991
* Scriptores rerum Prussicarum, Bd. 2, 1863, p. 554, Bd. 3., 1866.
* Ukmergės istorijoje – atmintinos datos, Ukmergės žinios, 2021-05-23
* Ukmergės piliakalnis, “Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2016 metais”, Lietuvos archeologijos draugija, 2017.
Kirpėjas

**Kirpėjas** – grožio paslaugų darbuotojas, kerpantis ir formuojantis šukuosenas, dažantis, tiesinantis bei chemiškai ar kitais būdais garbanojantys plaukus.

Kirpėjai prireikus skuta arba kerpa barzdą ir ūsus. Kirpėjai gali pinti kasas, atlikti plaukų priauginimą bei parinkti perukus pagal kliento pageidavimus. Kirpėjai taip pat gali atlikti galvos odos gydomąsias procedūras, konsultuoti klientus plaukų priežiūros, kosmetikos priemonių ir šukuosenų klausimais. 

## Šaltiniai
Kamerdineris

**Kamerdineris** (, 'kambario tarnas'), **kameristė** (, nuo *camera* 'kambarys') – dvarų laikotarpio rūmų tarnai, rūbininkai. Tarp dvarų rūmuose dirbdavusių dešimčių ir šimtų tarnų jie buvo turtingų ponų ir ponių artimiausi pagalbininkai, padėdavo jiems prisižiūrėti ir apsirengti, rūpindavosi drabužiais namie ir kelionėse.

Kamerdineris rūpinosi, kad pono apranga būtų tvarkinga, jis pats visada gerai atrodytų. Jis sutvarkydavo drabužius (su šepečiu nuvalydavo kelnes, išlygindavo švarką), padėdavo užsisegti apykaklę, pasirūpindavo rankogalių sąsagomis. Aprengti poną būdavo didelis darbas, tačiau kameristės pareigos būdavo sudėtingesnės. Jai daug rūpesčio teikdavo ponios figūrą liekninančios aprangos detalės, laikikliai, korsetai. Kameristė suvarstydavo korsetą, padėdavo poniai užsitempti suknelę ant krinolino – standaus sijono su rėmu, suteikiančių suknelei išpūstumo. Kameristė pasirūpindavo ir intymiomis detalėmis, pvz., pažastų prakaitą sugeriančiais medvilniniais įklotėliais. Damoms bendraujant kameristė privalėjo kantriai laukti ponios kambariuose. Jos pareiga būdavo padėti poniai prieš miegą nusirengti, atlikti vakarinį tualetą ir susišukuoti plaukus. Kameristė privalėdavo sulaukti iš svečių sugrįžtančių ponų, todėl nueidavo poilsio labai vėlai.

Kamerdinerio pareigos, priklausomai nuo aptarnaujamo pono, galėjo būti įvairios. Pavyzdžiui, Rusijos kunigaikščio Aleksandro Kurakino (1752–1818) kamerdineris savo dieną pradėdavo, ryte atnešdamas šeimininkui daugybę albumų su audinių ir kostiumų papuošimų pavyzdžiais, iš kurių jis rinkdavosi dienos drabužius. Prie kiekvienos aprangos būdavo priderinama skrybėlė, lazdelė, batai ir net tabakinė – visų šių daiktų paruošimas buvo kamerdinerio pareigų dalis.

Nors iki baudžiavos panaikinimo Rusijos imperijoje 1861 m. daugelyje dvarų dirbo daugybė įvairių tarnų, kamerdineris buvo artimiausias savo šeimininko tarnas. Jei dauguma tarnais dirbusių vyrų miegodavo bendruose kambariuose, tai kamerdineris miegodavo ant grindų prie šeimininko miegamojo durų. Po vedybų tokiam tarnui dažnai būdavo skiriamas atskiras kambarys šeimininko name, o kartais jis net pasistatydavo savo namelį netoliese. Amžininkai prisimena, kad kamerdineriai dažnai būdavo įtakingi asmenys, pagyvenę užsieniuose, apsiskaitę. Pavyzdžiui, grafo Gudovičiaus kambarininkas, jau pagyvenęs senolis, buvo vedęs prancūzę ir laisvai kalbėjo prancūziškai. Ir jis nebuvo tiesiog paprastu tarnu, o, galima sakyti, dvaro tvarkdariu.

## Šaltiniai
Artemis 2

**„Artemis 2“** – planuojamas kosminis skrydis aplink Mėnulį pilotuojamu erdvėlaiviu įgyvendinant NASA „Artemis“ programą 2026 m. balandžio mėnesį. Tai bus pirmoji pilotuojama misija prie Mėnulio nuo 1972 m. Apollo 17 misijos.

Tai bus antrasis kosminio paleidimo sistemos Space Launch System skrydis ir pirmoji astronautų pilotuojama Orion erdvėlaivio misija. Erdvėlaivio įgulą sudarys amerikiečių astronautai Ridas Vaismanas, Viktoras Gloveris, Kristina Koch ir kanadietis astronautas Džeremis Hansenas.

Dešimties dienų skrydžio metu įgula bus nuskraidinta toliau nuo Žemės nei bet kuri ankstesnė žmonių vykdoma misija. Sugrįžimas į Žemės atmosferą įvyks rekordiniu maždaug 40 000 km/h greičiu, kurio metu Oriono apsaugos nuo karščio skydas pasieks 2760 laipsnių temperatūrą.

Būsimos „Artemis“ misijos sieks įkurti tarptautinę Lunar Gateway kosminę stotį Mėnulio orbitoje. „Artemis 3“ skrydžio metu planuojama pasiekti ir išsilaipinti Mėnulio paviršiuje 2027 m. viduryje. „Artemis 4“ keturių astronautų misija pasieks Lunar Gateway kosminę stotį ir įrengs gyvanamąjį stoties modulį Lunar I-Hab, kuris šiuo metu yra statomas Europos kosmoso agentūros.

## Šaltiniai
Roderikas

**Roderikas** (, , , mirė 711 m.) – vestgotų karalius, valdęs 710–711 metais. Dažnai vadinamas „paskutiniuoju gotų karaliumi“.

710 m. miręs vestgotų karalius Vitizas paliko du jaunus sūnus. Jų motina bei giminė siekė, kad vaikai užimtų sostą, tačiau vestgotų diduomenė karaliumi išrinko Roderiką ir išvijo Vitizo gimines iš Toledo. Panašu, kad Roderikas ligtol buvęs kažkurios Vestgotų karalystės provincijos (galimai Betikos) kunigaikščiu (*dux*). Roderiko valdžios nepripažino baskai ir Ispanijos šiaurės rytinės dalies gyventojai, o Vitizo giminaičiai kreipėsi pagalbos į musulmonus. Tanžero valdytojas Tarikas ibn Zijadas persikėlė per Gibraltaro sąsiaurį. Roderiko ir maurų kariaunos 711 m. liepos 23 d. susidūrė mūšyje prie Gvadaletės upės (tikriausiai šalia Arkos de la Fronteros). Labiausiai tikėtina, kad Roderikas žuvo mūšyje. Tarikas ibn Zijadas nužygiavo į sostinę Toledą, jam pasidavė visa Ispanija. Roderiko našlė Egilona ištekėjo už generolo Abdalazizo ibn Musos.

Apie Roderiką paplito įvairios legendos ir apokrifiniai pasakojimai. Pasak vienos iš jų, karalius po pralaimėto mūšio persirengęs elgeta ir pasislėpęs vienuolyne. Iš jo kartu su broliu Romanu jis išgelbėjęs Švč. Nazareto Dievo Motinos atvaizdą ir nugabenęs jį į grotą Atlanto pakrantėje (dabartinė Nazarė). Pasakojama, kad jis pasitraukęs į Egitaniją (dab. Idanja a Velja), kur ir yra palaidotas. Roderiko gyvenimą ir Ispanijos užkariavimą atpasakojančias legendas savo kūryboje panaudojo rašytojas V. Skotas ir kompozitorius G. F. Hendelis.

Vardas  kilęs iš germanų **hrōþiz* „šlovė, garbė“ ir **ríks* „karalius, valdovas“. Nuo Roderiko vardo kilo populiarus ispaniškas-portugališkas vardas *Rodrigo* (trumpinys *Rui, Ruy*).

## Šaltiniai
Rusėnų priemiestis

**Rusėnų priemiestis** – buvęs Vilniaus miesto kvartalas piečiau Gedimino pilies, ties Bokšto, Išganytojo, Latako gatvėmis kairiajame Vilnios krante. Apgyvendintas rusėnų.

## Istorija

Vilniuje rusėnai kūrėsi XIV a. į pietus nuo Aukštutinės pilies kalno, prie kelių, vedančių į Rusios žemes. Šiame priemiestyje kūrėsi stačiatikiai, galėję atvykti iš Juodosios Rusios slaviškų miestų arba Haličo-Voluinės kunigaikštystės per Juodąją Rusią ir jotvingių žemes. Rusėnų miestą pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose mini Vygandas Marburgietis „Prūsijos kronikoje“, aprašydamas 1383 m. įvykius. Lotyniškai kvartalas vadintas *Civitas Rutenica*.

XIV a. Ldk Algirdas Rusėnų priemiestyje prie Vilnios leido pastatyti cerkvę savo žmonai – stačiatikei Julijonai. Kitą, mažesnę Piatnicos cerkvę galbūt pastatydino jo pirmoji žmona Marija Vitebskietė.

XV a. pradžioje stačiatikių metropolitas rezidavo Kijeve. 1416 m. metropolitas – bulgarų vienuolis, pamokslininkas Grigorijus Camblakas perkėlė rezidenciją Vilniun. Jis rezidavo prie Vilnios upės, Rusėnų priemiestyje, kuris buvo metropolito jurisdika, čia buvo nemažai cerkvių. Taigi, tuo metu riba tarp Vilniaus lotyniškos ir graikiškos kultūros ėjo Didžiąja ir Pilies gatvėmis.

XVI a. Rusėnų priemiesčio, dar vadinto Rusų miestu, centre stovėjo Vilniaus šv. Petro ir Povilo cerkvė, kuri 1610 m. sudegė.

## Šaltiniai
Smėliai (Vilnius)

**Smėliai** – buvusi Vilniaus miesto dalis į šiaurės rytus nuo miesto centro, kairiajame Neries krante į šiaurę nuo Antakalnio. Galbūt tapatintinas su Paspieška, taip pat Smėlyne.

## Istorija

Vietovė minima apie 1900 m. kaip Vilniaus priemiestis. 1897 m. čia gyveno 1740 gyventojų.

## Šaltiniai
Vyčio žirgas

**Vyčio žirgas** – betoninė skulptūra, stovinti Kaune, Vilijampolėje, Veterinarijos akademijos sodelyje. Sukurta tarpukaryje, jos pradinė pastatymo vieta buvo Žaliakalnyje, autorius – Pirmojo husarų Lietuvos Didžiojo Etmono Jonušo Radvilos pulko karys, viršila Jurgis Rutkauskas (1907-1998).

2022 m. skulptūra įrašyta į Kultūros vertybių registrą, suteiktas regioninės reikšmės paminklo statusas.

## Istorija

J. Rutkauskas baigė Panevėžio gimnaziją, kurioje piešimą dėstė skulptorius Juozas Zikaras, mokėsi techninės braižybos Kauno aukštojoje technikos mokykloje. Baigęs privalomuosius karinius mokymus husarų pulke, J. Rutkauskas pasiliko tęsti tarnybos pulko mokomajame eskadrone. Tarnaudamas Gaižiūnų poligone, jis teritoriją papuošė medinio arklio, prikimšto šiaudais ir aplipdyto samanomis, skulptūra. Transportuojant ją į Kauną, kūrinys suiro. Tuomet husarų pulko vadas, pulkininkas Aloyzas Valušis pasiūlė J. Rutkauskui padaryti betoninio žirgo projektą. Kadangi projekto įgyvendinimo išlaidos buvo nedidelės, J. Rutkauskas gavo leidimą statyti skulptūrą. Jis išliejo žirgą iš betono padedant kareiviams, negaudamas jokio atlygio. 1936 m. šv. Kūčių dieną paminklas buvo iškilmingai atidengtas ir pašventintas Radvilėnų plente įsikūrusių husarų kareivinių kieme. Pulko vadas suteikė paminklui pavadinimą „Vyčio žirgas“.

Sukurti skulptūrai J. Rutkauskas modeliu pasirinko savo žirgą Greitą. Patyręs kavaleristas jodinėdamas ant šio žirgo rodė pavyzdį jauniems kareiviams. Nulieta žirgo skulptūra buvo pusantro karto didesnė už natūralaus arklio dydį, simbolizavo drąsą, veržlumą, ištikimybę ir draugystę. Prasidėjus sovietinei okupacijai husarų pulkas buvo išformuotas, o „Vyčio žirgo“ paminklas, kaip ir daugelis nepriklausomybės simbolių, nugriautas.

Apie 1960 m. suniokota žirgo skulptūra buvo surasta šiukšlyne prie senųjų kareivinių Radvilėnų plente. Ją pastebėjo Veterinarijos akademijos docentas Viktoras Šarkūnas (1926-2015), tuomet viešėjęs pas giminaičius Žaliakalnyje ir apie radinį pranešęs Akademijos administracijai. Tuometiniai jos vadovai pasirodė supratingumą ir nusprendė išgelbėti žirgą nuo sunykimo. Prie paminklo atkūrimo prisidėjo ir pats autorius J. Rutkauskas, jam talkino studentai. Atkurtas „Vyčio žirgas“ buvo pastatytas naujoje vietoje, prie Veterinarijos akademijos. Skulptūra tapo neatsiejama šios mokslo įstaigos ir buvusio husarų pulko istorijos dalimi. Netrukus susiklostė ilgametė tradicija absolventams, studentams ar svečiams nusifotografuoti prie legendinio paminklo, menančio Lietuvos kavaleristus.

Dar kartą žirgo skulptūra buvo atnaujinta 2016 m. Šiam darbui atlikti ieškota informacijos prieškario spaudoje, senose fotografijose. Pasinaudota Arklio muziejaus fonduose buvusiomis „Vyčio žirgo“ nuotraukomis, kurias muziejui padovanojo anykštėnas, buvęs husarų pulko karys Aleksas Verikas.

## Skulptūra

Apvalioji betono skulptūra vaizduoja žirgą, stovintį ant dviejų užpakalinių kojų. Pastatyta ant penkiakampio betono pagrindo. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kauniečius globoja stumbras, žirgai, pelėdos ir vėžlys *lrytas.lt*, 2014-01-27.
Kurjeris

**Kurjeris** (kitaip vadinamas **pasiuntinys**; pranc. *courrier*) – asmuo, pristatantis siuntas, prekes, laiškus ar dokumentus gavėjui. 

Kurjerio darbas paprastai apima siuntos paėmimą, gabenimą ir įteikimą nurodytu adresu. Pristatymas gali būti patvirtinamas gavėjo parašu, o kurjeris atsako už siuntos saugų pervežimą ir įteikimą.

## Tipai
### Pašto kurjeriai

Pašto kurjeris pristato pašto siuntas ir korespondenciją į namus ar organizacijas, prireikus patvirtina įteikimą gavėjo parašu ir praneša apie pristatymo nesklandumus.

### Siuntų kurjeriai
Siuntų kurjeris paima siuntą iš siuntėjo ir pristato ją gavėjui. Pristatymas gali būti įteikiamas gavėjui tiesiogiai (į rankas) arba pristatomas į paštomatą, iš kurio gavėjas siuntą atsiima savarankiškai. Lietuvoje siuntų pristatymo paslaugas teikia įvairios kurjerių bendrovės ir paštomatų tinklai, sudarantys galimybę pasirinkti pristatymą kurjeriu iki durų arba pristatymą į paštomatą.

### Diplomatiniai kurjeriai
Diplomatinis kurjeris yra asmuo, įgaliotas gabenti valstybės (arba tarptautinės organizacijos) oficialią korespondenciją, dokumentus ar kitus tik oficialiam naudojimui skirtus daiktus, sudarančius diplomatinį paštą. Tarptautinėje teisėje diplomatinio pašto siuntos laikomos neliečiamomis: jos neturi būti atidaromos ar sulaikomos, turi turėti aiškius išorinius požymius, o jų turinį sudaro tik oficialūs dokumentai ar daiktai, skirti oficialiam naudojimui. Diplomatiniam kurjeriui yra taikoma asmens neliečiamybė – jis neturi būti areštuojamas ar sulaikomas.

### Maisto kurjeriai
Maisto kurjeris, kuris iš maitinimo įstaigos paima paruoštą maistą ir pristato jį klientui. Toks kurjeris veikia kaip tarpininkas tarp restorano ir kliento, o pagrindinis darbo tikslas – užtikrinti greitą pristatymą, kad klientą maistas pasiektų tinkamos būklės. Lietuvoje maisto pristatymo paslaugos teikiamos per skaitmenines platformas (pvz., Wolt, Bolt Food, Last Mile), kurios jungia restoranus ir klientus, o pristatymus atlieka platformose dirbantys kurjeriai.

## Šaltiniai
Karališkasis kelias (Panama)

**Karališkasis kelias** () – prekybinių kelių tinklas Panamoje, nuo XVI a. sujungęs Karibų jūros ir Ramiojo vandenyno pakrantes. Tai buvo svarbiausias susisiekimo kelias tarp dviejų vandenynų iki pat geležinkelio nutiesimo XIX a.

## Raida

Ramiojo vandenyno pakrantėje ispanams įkūrus Panamos miestą, gubernatoriaus Pedrariaso Davilos įsakymu buvo pradėtas grįsti kelias, sujungęs jį su Karibų jūros pakrante. 1519 m. jis sujungė Panamą su Nombre de Diosu. Vėliau, iškilus Portobelui, 1597 m. jo atšaka sujungė su Portobelu. Tai buvo vadinamasis **Portobelo kelias** ().

Kelias buvo 1,22 m pločio, grįstas akmenimis, pakraščiuose buvo įtvirtinami didesni kraštiniai akmenys. Nepaisant trumpumo, jis tapo svarbiausiu Ispanijos imperijos prekybos keliu XVI-XVII a. Per jį buvo gabenamas auksas ir sidabras: skaičiuojama, kad mulais keliu kasmet buvo gabenama 100-200 tonų sidabro.

Kadangi krovinių gabenimas sausuma buvo labai komplikuotas, ieškota alternatyvų derinti maršrutą su upių keliais. 1530 m. pradėtas naudoti **Kruseso kelias** (). Pradėję nuo Panamos miesto, keliautojai keliaudavo sausuma, pėsčiomis arba mulais, į Venta de Cruces miestą, esantį ant Čagreso upės kranto. Kelionė pėsčiomis trukdavo apie šešias valandas. Iš Kruseso keleiviai ir prekės tęsdavo kelionę laivu upe iki Čagreso žiočių San Lorenso forte. Šio kelio sausumos atkarpa buvo dvigubai platesnė nei Portobelo kelias.

Dėl nuolatinių piratų išpuolių ir Portobelo sunaikinimo 1739 m., Portobelo kelio reikšmė mažėjo. Po to, kai 1671 m. anglų piratai apiplėšė ir sunaikino Senąją Panamą ir pradėta statyti Naujoji Panama, Kruseso kelias pakeitė kryptį link jos.

Keliai nebereikalingi tapo 1855 m. nutiesus Panamos geležinkelį. Jie buvo apleisti, laikui bėgant juos užgožė džiunglių augmenija, urbanistinė plėtra, sunaikino žmonės. Išlikę tik paskiri kelio fragmentai.

## Pasaulio paveldas
1997 m. Panamos istorinis kvartalas buvo įtrauktas į pasaulio paveldo sąrašą. 2003 m. objektą papildė Senosios Panamos archeologinė vietovė. 2025 m. šis objektas praplėstas, papildant 3 atkarpomis Kruseso kelio maršrute ir San Lorenso tvirtove. Jis pervardintas kaip **Panamos kolonijinis kelias per sąsmauką**. Iš viso į pasaulio paveldo sąrašą įrašyti šeši objektai.

## Susiję pasaulio paveldo objektai
* : Kamino Real de Tiera Adentras (2010);
* , , , , , : ''Qhapaq Ñan'', Andų kelių sistema (2014);
* : Via Appia. Regina Viarum (2024).

## Išnašos
Žydų priemiestis

**Žydų priemiestis** (arba ***Žydų kvartalas***) – buvęs kvartalas Vilniaus senamiestyje, tarp Mėsinių, Vokiečių, Žydų, Stiklių gatvių. Dabar kvartalą mena Žydų ir Gaono gatvės. Užėmė didžiąją dalį Senamiesčio, centrinė kvartale buvo Žydų gatvė, smarkiai suniokota II pasaulinio karo metais. Įėjimas į kvartalą buvo dabartinės Gaono gatvės pradžioje, šalia vietos, kur ši gatvė kertasi su Dominikonų, Šv. Jono ir Universiteto gatvėmis. Kvartalas driekėsi į vakarus nuo Didžiosios gatvės, siekė Dominikonų ir Vokiečių gatves.

## Istorija

1633 m. ATR valdovas Vladislovas Vaza suteikė privilegiją žydams gyventi Vilniuje suformuotame kvartale. Kvartalas suformuotas pačių žydų prašymu iš trijų gatvių – Žydų g., Mėsinių g. (dabar M. Antokolskio g.) ir Šv. Mikalojaus g. Tikėtina, kad dar iki tol žydai čia jau buvo įsikūrę. Kvartale leista statyti mūrinę sinagogą, kuri vėliau tapo Vilniaus Didžiąja sinagoga. Kvartale buvo auksakalių, stiklapūčių, amatininkų ir finansininkų dirbtuvės, veikė kloizai, turgūs, restoranai, daug krautuvėlių.

Kvartale yra gyvenęs Vilniaus Gaonas. 1941–1943 m. žydų priemiestyje veikė Vilniaus mažasis žydų getas.

## Šaltiniai
Lunar Gateway

**„Lunar Gateway“** arba **„Gateway“** (, „Mėnulio vartai“) – planuojama pirmoji kosminė stotis Mėnulio orbitoje. Stotis yra NASA „Artemis“ kosminės programos dalis. „Gateway“ turėtų būti ryšių centras, mokslo laboratorija ir gyvenamasis astronautų modulis, skirtas pilotuojamiems ir robotų atliekamiems Mėnulio tyrinėjimams.

„Gateway“ bus pirmoji kosminė stotis, pastatyta už žemosios Žemės orbitos ribų ir naudojama kaip sustojimo vieta būsimoms žmonių misijoms į Marsą.

Pirmas viešas „Gateway“ pristatymas įvyko 2017 m. kovą. Projektas pristatytas kaip žmonių skrydžių į Marsą programos dalis. Iš pradžių stotis buvo žinoma kaip „Deep Space Gateway“. Pirmajame etape bus įrengta stotis Mėnulio orbitoje, o antrajame – į Marsą skriejančio transporto erdvėlaivio aptarnavimas stotyje ir ilgalaikių žmonių misijų Mėnulio orbitoje vykdymas. Stoties modulių surinkimas Mėnulio orbitoje bus pradėtas „Artemis 4“ astronautų misijos metu, kuri įvyks ne anksčiau nei 2028 m. rugsėjį.

Projektui vadovauja NASA. Jame taip pat dalyvauja Europos kosmoso agentūra, Japonijos kosmoso tyrimų agentūra, Kanados kosmoso agentūra ir Mochamedo bin Rašido kosmoso centras.

## Šaltiniai
Grįžratis

**Grįžratis** (arba ***grąžos ratas***) – geležinkelio bėgių įtaisymas riedmenims pasukti į kitą kelią. Skirtas teritorijose, kur yra ribota vieta traukiniams apsisukti, daugiausia naudojamas depuose, kur reikia perstumti traukinius nuo bėgių į remonto ar priežiūros patalpas. Lietuvoje grįžračiai išlikę Vilniaus depe, Kauno depe.

Grįžratis dažniausiai būna metalinis, paslankus 180° kampu. Pradėtas naudoti XIX a., iš pradžių buvo sukamas fizine jėga (taip pat ir žmogaus), vėliau pradėta sukti panaudojant elektrą.

## Šaltiniai