open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vyna

**Vyna** (, ) – Pietų Azijos styginis muzikinis instrumentas (chordofonas), ilgakaklė liutnia. Naudojamas daugiausia Indijos klasikinėje muzikoje. Žodis „vyna“ minimas dar Rigvedoje, juo vadinti įvairūs indų muzikiniai instrumentai, daugiausia įvairūs styginiai.

Vyną sudaro du rezonatoriai – vienas didelis, kitas mažas arba abu vienodi, priklausomai nuo vynos rūšies. Rezonatorius jungia kaklelis, kuriuo eina 4 pagrindinės (melodinės) ir 3 pagalbinės (akompanuojančios) stygos. Dalis vynų turi dalmenis, dalis – ne. Instrumentai gaminami iš tašytos medienos (tikmedžio, indenio), rezonatoriai – iš moliūgų. Stygos tvirtinasi specialiomis kabėmis. Garsas minkštas, turi daug atspalvių.

Pagrindinės vynos:
* Sarasvatės vyna – su dalmenimis, turi pagrindinį rezonatorių ir nedidelį pridėtinį;
* Rudros vyna – su dalmenimis, turi du vienodus apskritus rezonatorius;
* Vičitra vyna – be dalmenų, turi du vienodus apskritus rezonatorius;
* Čitra vyna – be dalmenų, turi du vienodus apskritus rezonatorius, turi 20–21 stygą;
* Mohano vyna – Vishwa Mohan Bhatt sukurta vyna – slide-gitara su nedideliu rezonatoriumi.

Tradiciškai vynomis atliekama klasikinė, religinė muzika (dhrupadas). Vyna grojanti vaizduojama deivė Sarasvatė.

Žymūs atlikėjai: Sundaram Balachander, Vishwa Mohan Bhatt, Asad Ali Khan, E. Gayathri, Inayat Khan, Chitti Babu, Veenai Dhanammal, Zia Mohiuddin Dagar, Gopal Krishan ir kt.

## Panašūs instrumentai
* Sitaras
* Sarodas
* Tanpura
* Pandura

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sarasvatės vyna, groja Jayanthi Kumaresh
* Rudra vyna, groja Ustad Bahauddin Dagar
* Vičitra vyna
* Čitra vyna
Šruti (muzika)

**Šruti** ( – 'girdėjimas, klausymas'), ***girdmuo*** – indų muzikinėje tradicijoje vadinamas mažiausias girdimas atstumas tarp garsų. Laikoma, kad oktavą sudaro 22 šruti.

Šruti sistema pateikiama Bharatos „Natjašastroje“. 7 svaras („natas“) sudaro skirtingas šruti skaičius: Sa – 4, Ri – 3, Ga – 2, Ma – 4, Pa – 4, Da – 3, Ni – 2. Vėlesnių autorių buvo pateikta alternatyvių šruti grupavimo ir skaičiaus versijų.
Kiaunorių ąžuolas

**Kiaunorių ąžuolas** – išskirtinio amžiaus ąžuolas, augantis Kelmės rajone, Kiaunoriuose. Paskelbtas valstybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu 1968 m. 

Kiaunorių ąžuolas ošia gyvenvietėje, netoli kelio , priešais Kiaunorių Šv. Juozapo bažnyčią.  Medis aptvertas, pastatyta informacinė lenta. 

## Duomenys

Kiaunoriuose augančio ąžuolo aukštis – 17,5 m, jo kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – 4,4 m, medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (*Quercus robur L.*). 

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Įdomiausi gamtos paminklai Kelmės rajone
Mamprusiai

**Mamprusiai** (savivardis – *Mamprussi*), dar vadinami **mampuliga**, **mampeliais** – tauta, gyvenanti Vakarų Afrikoje, dabartinės Ganos šiaurės rytuose. Kalba mampruli kalba, kuri priklauso Nigerio – Kongo kalbinei šeimai, gurų kalboms. Ji gimininga dagbani, vali, frafra ir kitoms šiaurinės Ganos kalboms.

Mamprusių gyvenamas arealas yra vadinamas *Mamprugu* ir apima teritorijas dabartinėje šiaurės rytų Ganoje. Užima 2 Šiaurės regiono rajonus: Vakarų Mamprusį ir Rytų Mamprusį. Didžiausias miestas yra Vulugu, tačiau tradicinė Mamprugu monarchija ir kultūrinis centras koncentruojasi Nalerigu.

Baltoji Volta sudaro vakarinę ir šiaurinę Mamprugu ribą. Jų žemės ribojasi su dagombų teritorijomis pietuose, konkombų ir mobų teritorijomis rytuose, ir kusasių, farefare ir bulių teritorijomis šiaurėje.

## Istorija
Mamprusių sukurta valstybė Mamprugu buvo viena svarbiausių gurų valstybių Sudano kultūrinėje zonoje. Mamprusiai save laiko giminiškais dagombams ir nanumbams, su kuriais juos sieja bendros legendos ir protėvis.

Mamprusių valstybės įkūrimas siejamas su gausiomis legendomis, kurios prasideda Malio imperijoje ir pasakoja apie protėvių migracijas į dabartines teritorijas apie XIV a. Mamprugu įkūrėjas Gbevahas (*Gbewaah*) su savo žmonėmis atsikėlė iš Biu gyvenvietės šiaurėje į Pusigą, kur įkūrė Senąją Dagombos karalystę. Trys jo sūnūs vėl buvo priversti migruoti į pietus. Tohagu įkūrė Mamprugu karalystę, kurioje konsolidavosi mamprusiai, Mantambo – Nanuno karalystę, kurioje konsolidavosi nanumbai, o Sitobu įsitvirtino dabartinėje dagombų teritorijoje ir įkūrė Dagbono karalystę. 

Iš šių trijų karalysčių Mamprugu laikoma svarbiausia, centrine visų gūrų tautų karalyste, o jų valdovas, tituluojamas najiriu labai dažnai konsultuodavo gretimų karalysčių (Dagbono, Mosių valstybių) valdovus.

Mamprugu teritorija apėmė ne tik pačių mamprusių etnines teritorijas, bet visą teritoriją šiaurės rytų Ganoje, kur dabar gyvena kusasiai, farefare, mobai.  Karalystę sudarė 4 didelės sritys, kurios tik nominaliai pripažino Mamprugu valdovo valdžią, ir jai nebuvo būdinga tokio lygio centralizacija, kaip jos kaimyno Dagbono atvejui. Karalystės istorija yra mažai žinoma, tačiau jos stiprybę pirmiausia lėmė ne karinė galia, o jos valdovų statusas ir autoritetas kitų gurų tautų tarpe.

Valdant britams, mamprusių monarchija buvo išlaikyta.

## Mamprusių kultūra
Mamprusių tradicinė kultūra turi daug panašumų su kitomis gurų tautomis (tokiomis, kaip dagombai, mosiai, nanumbai), su kuriais dagombai dalijasi bendras kilmės legendas. Jie turi išvystytą muzikinę tradiciją ir pasakojamąją literatūrą kuri perduodama klajojančių dainininkų.

Islamas, plitęs mamprusių tarpe nuo XIII a. ir atneštas vangarų prekybininkų, yra svarbiausia jų religija. Svarbiausia mamprusių šventė yra ugnies šventė
Bansurė

**Bansurė** () – indų medinis pučiamasis instrumentas (aerofonas), skersinė fleita. Gaminama iš vieno ištiso bambuko stiebo, turi 6 arba 7 skylutes. Tai populiarus Šiaurės Indijos klasikinės muzikos (Hindustani) instrumentas, dažnai naudojamas kaip akompanuojantis instrumentas vokalui.

Bansurė yra senas indų instrumentas, siejamas su piemenimis (juo vaizduojamas grojantis jaunasis Krišna), atvaizduotas I a. budistiniuose piešiniuose. Bansuri gaminami ir su švilpuku vamzdelio gale, ir su ertme pūtimui šone. Instrumento ilgis svyruoja nuo 12 colių (*murali*) iki 40 colių (*šankha-bansuri*). Kuo ilgesnė fleita, tuo žemesnius garsus ja galima išgauti.

Bansurei akompanuoja tabla ir tanpura.

Žymiausi atlikėjai: Hariprasadas Čaurasija, Panalalis Ghošas, Radžendra Prasana, Vidžajus Raghavas Rao, Raghunathas Prasana ir kt.

## Nuorodos
* Bansure groja H. Čaurasija
Dagabai

**Dagabai**, **Dagarai** (savivardis – *Dagaaba*, *Dagaara*), dar vadinami **dagariais**, **dagarčiais** ar **dagao** – tauta, gyvenanti Vakarų Afrikoje, dabartinės Ganos šiaurės vakaruose ir Furkina Faso pietuose. Jų priskaičiuojama daugiau nei 1 mln.

Kalba dagari kalba, kuri priklauso Nigerio – Kongo kalbinei šeimai, gurų kalboms. Ji gimininga vali, dagbani, frafra ir kitoms šiaurinės Ganos kalboms. Tai – viena iš 11 valstybės remiamų kalbų Ganoje.

## Arealas

Daganų gyvenamas arealas yra vadinamas *Dagau* (*Dagaw*, *Dagawie*) ir yra padalintas tarp dviejų valstybių. Ganoje apima teritorijas Aukštutiniame vakarų regione (Lavros, Džiraba-Lambusie ir Nandovlio rajonuose). Burkina Fase užima dalį Pietvakarių regiono (Iobos provincijos).

Salyginės geografinės regiono ribos yra Juodoji Volta bei Buguriba vakaruose ir Kulpavno upė rytuose. Rytiniai kaimynai yra gurunsiai (sisaliai), šiaurės vakariniai – bva ir bobai. Pietuose jų žemės ribojasi su valių, o pietvakariuose – su lobių (biriforų) teritorijomis.

Moderniaisiais laikais dagabai migravo iš savo istorinės teritorijos. Nemaža jų diaspora gyvena centrinėje Ganoje, Dramblio Kaulo Krante.

## Istorija
Dagabų etninė kilmė yra ginčytina, tačiau laikomasi nuomonės, kad jie kilę iš Dagbono karalystės (dab. Ganos šiaurės rytuose), iš kurios migravo į vakarus maždaug XV a., t. y. Naa Nyansės valdymo laikais. Naujose žemėse jie susidūrė su vietos gyventojais (gurunsiais sisalais), kuriuos išstūmė arba asimiliavo. XVII a. jie išplito tolyn į šiaurės vakarus, t. y. į dabartinio Burkino Faso teritoriją.

Skirtingai nei jų pietiniai kaimynai vali, ar jų protėviai dagombai, dagabai perėmė vietinių tautų gurunsių politinius modelius ir nesukūrė didelės valstybės, o gyveno susiskaldę mažomis kaimų bendruomenėmis. Dideli miestai jų regione neišsivystė.

Per savo istoriją dagabai ne kartą susidūrė su priešiškomis gentimis ir turėjo ginti savo žemes. Istoriniai pasakojimai išlaikė prisiminimus apie kovas su pietiniais kaimynais valiais, taip pat Mamprugu ar Dagbonu. Vienas paskutiniųjų tokių atvejų buvo 1890 m., kuomet Dagau buvo nukariautas Va karalystės. Tačiau 1895 m. jie sukilo prieš valdžią. Šie konfliktai nėra pasibaigę iki mūsų dienų, nes dagabai nuolat varžosi dėl teritorijų su sisalais ir valiais.

## Dagabų kultūra
Nors dagabai lingvistiškai artimesni dagombams, valiams ir mamprusiams, jų tradicinė kultūra turi daugiau panašumų su gurunsių tautomis (tokiomis, kaip sisaliai ar pasaliai). Jie neturi didelių valstybių su miestais, dalijasi į 10 klanų.

Svarbus visuomenės vienetas yra *yir* (verčiamas kaip „subklanas“ ar „giminė“), bet dagabai grupuojasi į *tenganus* – didesnes teritorijas su pagrindine žemės šventykla. Jose egzistuoja paprotinė teisė *tendaalun*. Kiekvienoje tokių teritorijų yra vadas *tengan sob*, ir skirtingų funkcijų žyniai, tituluojami *tengan dem*, *suo sob*, *zongmogre*, *gara dana*.

## Išnašos
Gospičius

**Gospičius** () – miestas ir savivaldybė kalnuotame, retai apgyvendintame Likos regione, Kroatijoje. Likos–Senio apskrities administracinis centras. Miestas įsikūręs netoli *Likos upės*. Netoli Gospičiaus gimė Nikola Tesla. Gospičiaus savivaldybė yra skirstoma į Gospičiaus miestą bei į 49 gyvenvietes.

## Istorija
Pirmoji nuolatinė gyvenvietė buvo žinoma nuo 1263 m. kaip *Kaseg* arba *Kasezi*. Gospičius pirmą kartą paminėtas 1604 m. Dabartinis miestas buvo pastatytas aplink du Osmanų imperijos fortus. XVII a. pabaigoje turkų įsiveržimas buvo atremtas. Gospičius tapo Likos regiono administraciniu centru.

Iki 1918 m. buvo Habsburgų monarchijos dalis (po 1867 m. kompromiso Kroatijos ir Slavonijos karalystė).
Baš Kampas

**Baš Kampas** (*Baix Camp*, ) – Katalonijos komarka Taragonos provincijoje (Ispanija). Baš Kampas atsirado 1936 m., kai istorinis Kamp de Taragonos regionas buvo padalintas į tris komarkas. Administracinis centras – Reusas.

Plotas 697,07 km², 189 226 gyventojai (2009 m. duomenys).
Europos olimpiniai komitetai

**Europos olimpiniai komitetai** – organizacija su būstine Romoje (Italija). Ją sudaro 50 Nacionalinių olimpinių Europos komitetų.

## Narės
Jei įkūrimo ir pripažinimo metai skiriasi, pateikiamos abi datos.

## Renginiai
* Europos jaunimo olimpinis festivalis (EJOF)
* Europos žaidynės

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialos EOK tinklalapis
Rambo Amadeus

**Antonije Pušić** (sceninis vardas – **Rambo Amadeus**; g. 1963 m. birželio 14 d., Kotore) – Juodkalnijos dainininkas ir dainų autorius, garsus visoje buvusioje Jugoslavijoje.

Jis atstovavo Juodkalnijai 2012 m. Eurovizijoje su daina „Euro Neuro“.

## Diskografija

### Studijiniai albumai
* 1988 – O tugo jesenja
* 1989 – Hoćemo gusle
* 1991 – Psihološko propagandni komplet M-91
* 1995 – Muzika za decu
* 1996 – Mikroorganizmi
* 1997 – Titanik
* 1998 – Metropolis B (tour-de-force)
* 2000 – Don’t happy, be worry (išleistas Slovėnijoje ir Kroatijoje)
* 2005 – Oprem Dobro
* 2008 – Hipishizik Metafizik
* 2015 – Vrh Dna

### EP’ai
* 2008 – Yes No

## Nuorodos

* Oficiali svetainė

|-
Lenkijos olimpinis komitetas

**Lenkijos olimpinis komitetas** (LOK) () – Nacionalinis olimpinis komitetas, reprezentuojantis Lenkiją.

## Prezidentų sąrašas
* Stefan Lubomirski (1919–1921)
* Kazimierz Lubomirski (1921–1929)
* Kazimierz Glabisz (1929–1945)
* Alfred Loth (1946–1952)
* Włodzimierz Reczek (1952–1973)
* Bolesław Kapitan (1973–1978)
* Marian Renke (1978–1986)
* Bolesław Kapitan (1986–1988)
* Aleksander Kwaśniewski (1988–1991)
* Andrzej Szalewicz (1991-1997)
* Stanisław Stefan Paszczyk (1997–2005)
* Piotr Nurowski (2005–2010)
* Andrzej Kraśnicki (2010-)
Požega

Yra du miestai, kurie vadinasi vienodai:
* Požega (Kroatija), miestas Kroatijoje;
* Požega (Serbija), miestas Serbijoje.
Valai (Ganos etninė grupė)

**Valai**, **ualai** (savivardis – *Waala*), dar vadinami **valiais** (*waali*, *waale*) – tauta, gyvenanti Vakarų Afrikoje, dabartinės Ganos šiaurės vakaruose. Kalba [valų kalba (Gana)|valų tauta]], kuri priklauso Nigerio–Kongo kalbinei šeimai, gurų kalboms. Ji gimininga dagarių, mamprulių, frafrų ir kitoms šiaurinės Ganos kalboms.

## Arealas

Valų gyvenamas arealas Ganoje apima teritorijas Aukštutiniame vakarų regione, Va savivaldybės, Rytų Va ir Vakarų Va rajonuose. Salyginės geografinės regiono ribos yra Juodoji Volta (vakaruose) ir Kulpavno upė rytuose. Šiauriniai kaimynai yra dagabai, vakariniai – biriforai. Pietuose ir rytuose jų žemės ribojasi su gurunsių (vaglų, čakalių, pasalų) teritorijomis.

## Istorija
Remiantis pasakojamosios literatūros šaltiniais, valų protėviai į dabartines teritorijas migravo iš Mamprugu valstybės rytuose. Naujose žemėse jie susidūrė su vietos gyventojais lobais, kuriuos išstūmė į vakarus arba asimiliavo. Valų etnogenezėje svarbų vaidmenį atliko ir kitos panašios kilmės išeivių gentys dagabai ir biriforai, taip pat mandžių kilmės musulmonų pirkliai bei misionieriai iš šiaurės.

Skirtingai nei jų šiauriniai kaimynai dagabai ar aplinkinės gurunsių gentys, kurios nesukūrė ryškesnių politinių junginių, valai buvo vienintelė etninė grupė šiaurės vakarų Ganoje, kurie sukūrė savo centralizuotą valstybę. Jos politiniu centru tapo naujai pastatytas miestas Va, kuris ir dabar išlieka pagrindinis urbanistinis centras šiaurės vakarų Ganoje.

Valų etninė grupė, nepaisant nuolatinės asimiliacijos, išliko labai heterogeniška. Ją sudarė bent trys atskiros klasės, kurios savotiškai dalijos valdžia valstybėje. Valdančioji klasė, *waa nabihi*, tiesiogiai kilusi iš Mamprugu karalystės, dar vadino save „baltaisiais vala“ (*Waala piene*), ir iš jos buvo renkami valdovai, tituluojami **Waa naa**. Islamą išpažįstanti ir platinanti klasė *yerihi* tarpusavyje bendravo malinkių dialektu, ir iš jų tarpo buvo renkamas religinis lyderis limamas. Valstybės prastuomenė, ne visada priėmusi islamą, buvo traktuojama kaip pagonys, ir vadinami *[[dagabai|dagaaba]]* (taip pat valai vadino savo šiaurinius kaimynus pagonis). Nepaisant kalbinio ir religinio susiskaldymo, visi valstybės gyventojai pripažino Va miesto valdžią ir tapatinosi su viena tauta.

## Valdovų (Va naa) sąrašas
* Sorliya
* Pkasa
* Gyonyose
* Jare
* Pelepuo
* Sagye
* Dandum
* Kunlugi
* Sobu
* Gyisono
* Kunzoku
* Bonteho
* Fejole
* Nwankuri
* Bondiri
* Banoe
* Yaslogero
* Bakyigime
* Bayiyene
* Mdfuo
* iki 1896 Sedu Takoro
* 1896–1908 *vardas neidentifikuotas*
* 1908–1918 Dangana Takuma
* nuo 1918 Tanele
* Borduba
* apie 1932 Pelepuo
* apie 1951 Mumuni Koray II
* 1978–1998 Momori Bondiri II
* nuo 1998 Yakubu Seidu

## Šaltiniai
* Ivor Wilks. 2002. *Wa and the Wala: Islam and Polity in Northwestern Ghana*. Cambridge University Press.
Primorjės-Kalnų Kotaro apskritis

**Primorjės–Kalnų Kotaro apskritis** () – apskritis vakarų Kroatijoje. Administracinis centras – Rijeka. 2011 m. duomenimis, apskrityje gyveno 296 195 gyventojai. Į apskrities teritoriją įeina Kvarnerio įlanka bei keletas salų: Krkas, Crecas, Lošinas ir Rabas.

Apskrities teritorijoje gyvena kroatai 86,34 %, serbai 5,03 %, bosniai 1,65 % bei italai 1,16 % (2011 m. duomenys).

## Administracinis suskirstymas
Primorjės–Kalnų Kotaro apskritis skirstoma į 14 miestų, 22 savivaldybes ir 5 salas. Miestai: Rijeka, Bakaras, Crecas, Crikvenica, Čabaras, Delnicė, Kastavas, Krkas, Mali Lošinis, Novi Vinodolskis, Opatija, Rabas, Vrbovskas.

## Šaltiniai
Plomėnų ežeras

**Plomėnų ežeras** yra pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone, Trakų vakariniame pakraštyje, į vakarus nuo krašto kelio .

Ežeras ovalus, 0,42 km ilgio iš pietvakarių į šiaurės rytus, didžiausias plotis 0,35 km. Altitudė 149,9 m. Giliausia vieta 4,5 m. Krantai žemi, pelkėti – ežeras telkšo Plomėnų pelkės rytinėje dalyje. Per Plomėnų ežerą iš vakarų į rytus teka upelis į Totoriškių ežerą. Rytinėje ežero pakrantėje auga miškas.

Priklauso Plomėnų ornitologiniam draustiniui. Į pietus nuo ežero įsikūręs Būklių kaimas.

## Legenda
Pasak legendos, ežeras atsiradęs iš didžiojo Lietuvos kunigaikščio Vytauto žirgo šlapimo.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Apie ežero kilmę old.aruodai.lt svetainėje
Trijų Taškų kyšulys

**Trijų Taškų kyšulys** () – nedidelis pusiasalis Ganoje, Vakarų regione, prie Atlanto vandenyno. Tai piečiausias Ganos geografinis taškas, išsidėstęs tarp Diskavo (*Dixcove*) pakrantės kaimelio ir Prinses Tauno miesto, 50 km į vakarus nuo Sekondžio-Takoradžio.

Pavadinimas kilo nuo to, kad be pagrindinės smailės, iš abiejų pusių stūkso į jūrą išsikišę dar du uolėti kyšuliai, kartu sudarantys tris taškus. Trijų Taškų kyšulys garsėja kaip žemė, esanti arčiausiai 0° platumos, 0° ilgumos ir 0° altitudės koordinačių jūroje (atstumas yra apie 570 km). Vieta taip pat garsėja ir kitu retu reiškiniu – gėlo vandens riba, besitęsiančia 200 m nuo paplūdimio kranto. Manoma, kad tokiu būdu laivai prisipildydavo geriamojo vandens atsargas. Dėl šios priežasties visuose senuose Afrikos žemėlapiuose pažymėta Trijų Taškų kyšulio vieta. Ant uolų matyti senų užrašų, kurie mini vardus ir datas (aiškiausiai matoma 1781 m.), pėdsakai.

Trijų Taškų kyšulyje 1875 m. britai pastatė švyturį, kuris turėjo padėti orientuotis prekybiniams laivams, plaukiantiems Gvinėjos įlanka. Dabar iš jo likę tik griuvėsiai. Tačiau 1921 m. buvo pastatytas didesnis ir patobulintas švyturys, kuris veikia iki šiol.

## Istorija
Manoma, kad pirmieji europiečiai, nuplaukę iki kyšulio, buvo Portugalijos keliautojai Žuanas de Santarenas (*João de Santarém*) ir Pedras Eskobaras (*Pedro Escobar*) 1471 m. Jie kirto pietų pusrutulį, atrado Minos krantą (Gvinėjos įlanka) ir nusigavo iki Nigerio upės deltos.

XVIII a. kyšulys priklausė Britų Aukso kranto kolonijai.

## Šaltiniai
Grėjus

**Grėjus (Gy)** – tarptautinės SI vienetų sistemos jonizuojančiojo spinduliavimo sugertosios dozės vienetas, pavadintas anglų fiziko L. H. Grėjaus (1905–1965) garbei. Įvestas 1975 m.

Kai jonizuojančioji spinduliuotė krinta į medžiagą, dalis spinduliuotės energijos yra sugeriama. Sugertąja doze vadinamas medžiagos masės vienete sugertosios energijos kiekis: 1 Gy = J/kg (džaulis kilogramui).

Grėjų galima išreikšti ir kitais SI sistemos vienetais:
: 1 \ \mathrm{Gy} = 1\ \frac{\mathrm{J}}{\mathrm{kg}}= 1\ \frac{\mathrm{m}^2}{\mathrm{s}^{2}}

Iki 1985 m. gruodžio 31 d. buvo oficialiai naudojamas nesisteminis sugertosios dozės matavimo vienetas radas (rad):
: \mathrm{1\, rad = 0{,}01\, Gy = 0{,}01\,\frac{m^2}{s^2} = 0{,}01\,\frac{J}{kg}}

Sugertosios dozės galia – tai sugertoji dozė per laiko vienetą. Šio dydžio matavimo vienetas yra Gy/s, arba nesisteminis rad/s.

## Mirtina ir leistina radiacijos dozė

Žmogaus organizmas yra nuolat veikiamas foninio spinduliavimo, dėl jo gaunama maždaug 0,001 Gy per metus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Išvestiniai SI matavimo vienetai
Kietas riešutėlis. Puiki diena mirti

**Kietas riešutėlis. Puiki diena mirti** () – penktasis „Kieto riešutėlio“ serijos filmas, ketvirtojo filmo „Kietas riešutėlis 4.0“ pratęsimas. Filmo režisierius Džonas Mūras, režisavęs filmus „Už priešo linijos“, „Max Payne“ ir „Fenikso skrydis“. Scenarijaus autorius Skipas Vudsas, scenarijus rašęs filmams „“ ir „A Komanda“. Pagrindinį, Niujorko policininko Džono Makleino vaidmenį, kaip ir visuose keturiuose prieš tai buvusiuose filmuose, atliko Briusas Vilisas.

Filmas pradėtas filmuoti 2012 m. balandžio mėn. Pasaulinė filmo premjera įvyko 2013 m. sausio 31 d., Lietuvoje – 2013 m. vasario 15 d.

Briuso Viliso žodžiais, filmas turės pratęsimą, šeštąją filmo serijos dalį – „Kietas riešutėlis 6“.

## Siužetas

Penktajame filme apie „kietą riešutėlį“ Džonas Makleinas atvyksta į Maskvą, kur bando pagelbėti savo sūnui paklydėliui, kaip pasirodo, esančiam ne mažiau kietu riešutėliu negu legendinis jo tėvas.

Deja, reikalai, į kuriuos įsisuko CŽV dirbantis Makleinas jaunesnysis, pasirodo esantys itin pavojingais… Kelią agentams pastoja tarptautiniai teroristai grasinantys panaudoti branduolinį ginklą.

Šįkart, norėdami iš Maskvos išnešti sveiką kailį, tėvas ir sūnus privalo suvienyti jėgas ir stoti į kovą prieš ambicingus nusikaltėlius. Tačiau ar „kieti riešutėliai“ sugebės pamiršti praeities nuoskaudas ir nesutarimus, ir stoti į kovą vardan bendro tikslo? O galbūt Makleinų kovai sutrukdys rusų mafija?

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Bruce Willis – Džonas Makleinas
* Jai Courtney – Džekas Makleinas
* Sebastian Koch – politinis kalinys Jurijus Komarovas
* Julija Snigir – Irina Komarova, Jurijaus duktė
* Mary Elizabeth Winstead – Liusė Maklein
* Rasha Bukvić – Alikas
* Cole Hauser – Kolinsas
* Amaury Nolasco – Merfis
* Sergejus Kolesnikovas – Čagarinas
* Roman Luknár – Antonas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
*
Sisako-Moslavinos apskritis

**Sisako–Moslavinos apskritis** () – apskritis pietvakarių Slavonijoje, rytų centrinėje Kroatijoje. Pavadinta pagal Sisako miestą bei *Moslavinos* regioną. 2011 m. duomenimis, apskrityje gyveno 172 977 gyventojai. Apskritis vakaruose ribojasi su Karlovacu, šiaurėje su Zagrebo apskritimi, šiaurės rytuose su Bjelovaru–Bilogoru, Požega–Slavonija ir rytuose su Brodu–Posavina. Pietuose turi pasienio ruožą su Bosnija ir Hercegovina. Sisako–Moslavinos apskritis skirstoma į šešis miestus ir trylika gyvenviečių. Apskrities miestai: Sisakas, Glina, Hrvatska Kostajnica, Kutina, Novska, Petrinia.

## Pramonė
Sisake yra didžiausia metalurgijos gamykla šalyje (išlaikoma Zagrebo universiteto, metalurgijos fakulteto), taip pat yra naftos perdirbimo gamykla.
Kvitas

**Kvitas** yra apie mokėjimo gavimo, sumokėto mokesčio, baudos patvirtinimas. Jis leidžia skolininkui įrodyti, kad atitinkamas kitos pusės piniginis reikalavimas yra įvykdytas. Apyvartoje negrynaisiais pinigais banko išrašas yra įrodymo dokumentas. Kvite būna atspausdintas įrašas, skirtas pvz., vartotojui pardavimo vietoje. Jame išvardyti pirkiniai ir kainos, įskaitant mokesčių, nuolaidas ir kitus patikslinimus, sumokėtą sumą ir mokėjimo būdą (grynais, mokėjimo kortele ir pan.). Kvitas taip pat gali apimti pranešimus iš mažmenininko, garantiją ar prekės grąžinimo detales, specialius pasiūlymus, reklamą ar kuponus. Kvitas yra dokumentas. Daugelyje šalių jis yra privalomas pagal įstatymą mažmenininkams. Asmenys turi parodyti pajamas ir saugoti informaciją apie kiekvieną kvitą, kad mokesčių administratorius galėtų patikrinti pardavimus.

## Šaltiniai
Rolf Maximilian Sievert

**Rolfas Maksimilianas Sivertas** (; 1896 m. gegužės 6 d.–1966 m. spalio 3 d.) – švedų fizikas, tyręs radiacijos poveikį biologiniams organizmams, vienas iš radiobiologijos pradininkų.

Mokslininko garbei jo vardu 1979 m. pavadintas išvestinis SI sistemos matavimo vienetas sivertas, kuriuo matuojama jonizuojančiojo spinduliavimo lygiavertė dozė – kokiu radiacijos kiekiu buvo apšvitintas žmogus ar kitas organizmas. Be to, neoficialiai jo vardu vadinamas Radiacinės saugos medalis (Siverto medalis), kas ketveri metai įteikiamas Karališkojoje Švedijos mokslų akademijoje.

## Biografija

R.M. Sivertas gimė Stokholme verslininko šeimoje. Baigęs mokyklą 1914 m. tęsė mokslą Karolio institute (*Karolinska Institutet*) ir Karališkajame technologijos institute Stokholme, 1919 m. įgijo magistro laipsnį Upsalos universitete. 1932 m. jam suteiktas daktaro vardas, pradėjo eiti profesoriaus pareigas Stokholmo universitete. 1924–1937 m. vadovavo *Radiumhemmet* fizikos laboratorijai. 1937 m. tapo vadovu Karolio instituto radiacinės fizikos fakultete, 1941 m. – profesoriumi.

Išėjęs į užtarnautą poilsį iki pat mirties tęsė aktyvią veiklą savo mėgiamose radiacijos dozių matavimo ir radiacinės saugos srityse.

## Mokslinė veikla

1919 m. R.M. Sivertas pradėjo bendradarbiauti su radiologais, siekdamas spręsti fizikines problemas, susijusias su radiacijos naudojimu medicinoje. Jis tyrė jonizuojančiosios spinduliuotės poveikį žmogaus organizmui kasdieniame radiologų darbe, natūralaus radiacinio fono įtaką. Jo vadovaujama *Radiumhemmet* fizikos laboratorija, kurią pats kūrė ir finansavo, tapo lydere pasaulyje radiacinės fizikos srityje. 1938 m. laboratorija persikėlė į Karolio ligoninę ir tapo Radiacinės fizikos skyriumi.

Iki 1920-ųjų metų gydymo įstaigose nebuvo standartizuotos pacientų apšvitos dozės. 1925 m. R.M. Sivertas įkūrė įstaigą, atsakingą už radiacijos naudojimo kontrolę visose šalies klinikose. Ilgainiui kontrolės programa plėtėsi, apimdama radiacijos taikymą visose srityse, tiek medicinoje, tiek pramonėje. R.M. Siverto iniciatyva 1941 m. Švedijoje buvo priimtas radiacinės saugos įstatymas.

1920–1940 m. R.M. Sivertas daug nusipelnė klinikinės fizikos srityje. Jis sukūrė metodiką, kaip apskaičiuoti vėžinių navikų absorbuotą dozę, įdiegė naujus prietaisus matuoti pacientų apšvitai, tarp kurių – visame pasaulyje žinoma Siverto kamera.

1964 m. įkūrė Tarptautinę radiacinės saugos asociaciją (*International Radiation Protection Association*).

## Nuorodos

* R.M. Siverto biografija
Limfoplazmocitinė limfoma

**Limfoplazmocitinė limfoma**, arba **Valdenštremo makroglobulinemija**, **Valdenštremo liga** – piktybinė limfinės sistemos liga, priskiriama ne Hodžkino limfomoms. Ligai būdinga lėtinė eiga ir paraproteino – imunoglobulino M sekrecija, dėl kurios ligoniams gali išsivystyti kraujotakos sutrikimai, trombozės.

## Istorija
Ligą pirmą kartą 1944 metais aprašė švedų gydytojas Jan Waldenström, todėl ji dažnai tebevadinama jo vardu.

## Diagnostika ir morfologija
Limfoplazmocitinė limfoma yra mažų B limfocitų piktybinė liga, kuriai būdingas kaulų čiulpų pažeidimas, taip pat gali būti pažeisti limfiniai mazgai ir blužnis. Diagnozė iš esmė nustatoma atmetimo metodu, kai limfoma netenkina kitų smulkių limfocitų limfomų diagnostinių kriterijų. Kai kuriais atvejais limfoplazmocitinė limfoma gali pažeisti virškinimo sistemos organus, tokiais atvejais reikėtų gali būti sunku ją atskirti nuo marginalinės zonos limfomos. Paraproteino sintezė nėra būtinas kriterijus Valdenštremo ligos diagnozei. Dažniausiai Valdenštremo ligos atveju nustatomas imunoglobulinas M, tačiau gali būti ir IgG ir IgA. 
Iš periferinio kraujo tyrimo ligą galima diagnozuoti tėkmės citometrijos metodu:
* Teigiami žymenys: CD19, CD20, CD79a, sIgM, sIgD, cyIgM, CD38, CD138
* Neigiami žymenys: CD10, CD5, CD23, CD103, CD43

## Simptomai
Išskiriami simptomai, kylantys dėl limfomos sąlygoto kaulų čiulpų pažeidimo ir simptomai dėl nenormaliai aukštos IgM koncentracijos ir padidėjusio kraujo klampumo. Dažni simptomai yra:
* Splenomegalija, hepatomegalija
* B simptomai
* Anemija ir jos sukeliami simptomai
* Neuropatija
* Trombozės: galvos smegenų insultas, miokardo infarktas, regos sutrikimai, eisenos ir koordinacijos sutrikimai (ataksija), viduriavimas dėl aukštos paraproteino koncentracijos.

## Stadijos
Limfoplazmocitinė limfoma į stadijas neskirstoma, pagal ligos apibrėžimą būtinas kaulų čiulpų įtraukimas, kas visada reikštų Ann Arbor stadiją IV.

## Gydymas
Valdeštremo liga gydoma tik esant simptomams, kitais atvejais dažniausiai pasirenkam stebėjimo taktika. Esant labai aukštai IgM koncentracijai ir simptomams dėl padidėjusio kraujo klampumo, atliekama plazmaferezė. Geros būklės ligoniai gali būti gydomi imunochemoterapija kombinuojant rituksimabą ir chemoterapinius vaistus. Standartinės chemoterapijos schemos nėra. Vyresnio amžiaus ir blogesnės būklės ligoniams rekomenduojamas gydymas rituksimabu be chemoterapijos. Palaikomasis gydymas nerekomenduojamas. Ligai atsinaujinus gali būti pakartotinai skiriama chemoterapija.

## Prognozė
Prognozę nulemia ligonio amžius, beta-2 mikroglobulino koncentracija, paraproteino koncentracija, citopenija. Šie parametrai naudojami tarptautinėje Valdenštremo makroglobulinemijos prognozės skalėje

## Šaltiniai
Simon Mignolet

**Simonas Minjolė** (g. 1988 m. kovo 6 d. Sint Treidene, Belgijoje) – belgų futbolininkas, Club Brugge klubo ir Belgijos rinktinės vartininkas.

## Karjera
Minjolė profesionalaus futbolininko karjerą pradėjo 2004 m. *Belgijos antrojo diviziono* K. Sint-Truidense VV klube. Belgų klube praleido šešerius metus bei sužaidė 100 rungtynių. 2010 m. birželio mėnesį, už £2 milijonus svarų sterlingų buvo nupirktas Sunderland AFC klubo. Sunderland klube sužaidė 90 rungtynių. 2013 m. birželį už £9 milijonus buvo nupirktas Liverpool FC klubo.

Minjolė žaidė įvairaus amžiaus jaunimo rinktinėse. Pagrindinėje Belgijos futbolo rinktinėje debiutavo 2011 m.

## Pasiekimai

;Sint-Truiden
* Belgijos antrasis divizionas (1): 2008–2009 m.
;
* Pasaulio futbolo čempionatas: 3 vieta – 2018 m.
;Asmenininiai
* Belgijos metų futbolininkas (1): 2009–2010 m.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Kanūnas

**Kanūnas** (ar. ir , , ) – citros tipo styginis muzikos instrumentas (gnaibomasis chordofonas), paplitęs Artimuosiuose ir Viduriniuosiuose Rytuose, Užkaukazėje, Balkanuose.

Tai plokščia, trapecijos formos medinė dėžė, kurios ilgis 800–900 mm, plotis 380–400 mm, aukštis 40-50 mm. Viršutinėje pusėje yra 3 rezonatorinės ertmės, aptrauktos oda. Virš kanūno dėžės ištemptos 24 trigubų stygų eilės (iš viso – 72). Stygų įtemptumas reguliuojamas specialiais vožtuvėliais. Tradiciškai stygos buvo gaminamos iš specialiai apdirbtų žarnų, bet dabar naudojamas nailonas. Kanūnų dydžiai, stygų skaičius varijuoja (azerbaidžanietiškame – 24, turkiškame – 26, armėniškame 24–26). Grojama iš vėžlio kiauto pagamintais plektrais.

Kanūnas plačiai naudojamas regiono klasikinėje muzikoje, juo dažnai atliekamas azerbaidžanietiškas mugamas, osmanų klasikinė muzika. Kanūnas gali būti tiek akompanuojamas instrumentas, tiek solinis (atliekamas taksimas).

## Panašūs instrumentai
* koto (Japonija)
* kanklės (Pabaltijys)
* gučenas (Kinija)
* jatga (Mongolija)

## Nuorodos
* Kanūnu groja Göksel Baktagir (Turkija)
Smėliagaudė

**Smėliagaudė** – įrenginys, skirtas kuo didesniam mineralinių dalelių (smėlio, žvyro) kiekiui pašalinti, išvengiant organinių medžiagų nusėdimo. Nuotekų valyklose smėliagaudės paprastai įrengiamos už grotų. Smėliagaudės skirstomos į horizontalias, aeruojamas ir sūkurines.

## Tipai

* **Horizontaliosios smėliagaudės** būna stačiakampės arba kvadratinės. Projektuojamos 0,3 mm ir didesnio skersmens dalelėms šalinti esant 0,03 m/s jų sėdimo greičiui. Nuotekų išbuvimo laikas horizontaliosiose smėliagaudėse turi būti lygus 45–90 sekundžių esant didžiausiam valandos nuotekų debitui.
* **Aeruojamosiose smėliagaudėse** išilgai vienos sienos difuzoriais tiekiamas oras, kuris sukuria spiralinį nuotekų srauto judėjimą. Sunkesnės dalelės, nusėda ant smėliagaudės dugno, o lengvesnės organinės kilmės dalelės lieka pakibusios ir spiralinio srauto nunešamos iš smėliagaudės. Nuotekų išbuvimo laikas aeruojamosiose smėliagaudėse turi būti lygus 2–5 min., esant didžiausiam valandos nuotekų debitui.

* **Sūkurinės smėliagaudės** yra vertikalaus cilindro formos, jų viduje įrengta pertvara, kuri padeda sudaryti sūkurinę nuotekų tėkmę. Smėlis ant smėliagaudės dugno nusėda dėl gravitacijos ir išcentrinių jėgų veikimo. Nuotekų išbuvimo laikas sūkurinėse smėliagaudėse turi būti lygus 20–30 sekundžių, esant vidutiniam valandos nuotekų debitui.

## Smėlio apdorojimas
Smėliagaudėse šalinamų dalelių sėdimo greitis yra didesnis negu daugumos organinių medžiagų, todėl šios dalelės nusėda ant smėliagaudės dugno, o organinės medžiagos kartu su nuotekomis teka toliau.

Smėliagaudėse sulaikomo smėlio kiekis priklauso nuo smėliagaudės tipo ir nuotekų surinkimo sistemos tipo. Smėliui iš smėliagaudžių šalinti gali būti naudojami siurbliai, erliftai arba sraigtiniai konvejeriai.

## Šaltiniai
* Kirjanova A.; Rimeika M. 2006. Mažų nuotekų valyklų įrenginių projektavimas. Vilnius: Technika. 61 p.
* STR 2.02.05:2004. Nuotekų valyklos. Pagrindinės nuostatos. Vilnius, 2004. 72 p.
* http://pillarpointstw.com/en/existingPPSTW.html 
* http://www.hazenandsawyer.com/work/projects/bogota-river-environmental-restoration-project-upgrade-expansion-of-salitre/ 
* http://www.hatchmott.com/projects/cfd-modeling-vortex-grit-chambers
Rebabas

**Rebabas** (, , ) – styginis muzikos instrumentas (strykinis  chordofonas), paplitęs daugiausia islamo pasaulyje. Kildinamas iš Afganistano ir Vidurinės Azijos, paplito po Iraną, Artimuosius Rytus, Turkiją, Šiaurės Afriką, įvairiomis formomis pateko į Pietryčių Aziją, Mongoliją ir Europą.

Būdinga didelė rebabų įvairovė. Gali grojimo būdą gali būti išskiriami trys pagrindiniai tipai:
* Variantas, paplitęs daugiausia arabų kraštuose ir Pietryčių Azijoje yra trykinis chordofonas. Jis sudarytas iš nedidelio apskrito rezonatoriaus, dažnai gaminamo iš kokoso kevalo, aptraukto plona oda, ir ilgo plono grifo. Turi vieną (*rebab-eh-haer*) arba dvi (*rebab-al-moganni*) stygas. Šis rebabo variantas apžvelgiamas šiame straipsnyje.
* Persiški–afganiški rubabai, paplitę Vidurio Azijoje ir Chorasane, yra liutnios pavidalo, turi stygas užgaunamas pirštais (gnaibomasis chodofonas). Jie gaminami iš vientiso medžio.
* Magribo rebabas gali būti grojamas ir rankomis, ir stryku.

Griežiamasis rebabas yra vienas seniausių pasaulyje strykinių instrumentų, apie VIII a. susiformavęs iš gnaibomojo rubabo. Vėliau jis davė pradžią daugeliui griežiamųjų instrumentų. Į Balkanus jis atėjo kaip Bizantijos lyra, į Vakarų Europą paplito kaip rebekas. XIII a. pasiekė Malajų salyną.

Rebabas plačiai paplitęs Azijos liaudies muzikoje, naudojamas arabų muzikoje, tarp beduinų, azerbaidžaniečių mugamuose, indoneziečių gamelane ir kitur.


COLLECTIE TROPENMUSEUM Klankkast van langhalsluit TMnr 5057-2a.jpg|Indonezietiškas rebabas
File:COLLECTIE TROPENMUSEUM Portret van een man die de rebab bespeelt die hij zelf heeft ontworpen TMnr 20000367.jpg|Indonezietis, griežiantis rebabu
File:185 Museu de la Música.jpg|Magribo rebabas
File:Turkey.Konya027.jpg|Turkiški rebabai
File:Iraqi Jawza Player.png|Irakietis griežia rebabu
File:Rebabah.jpg|Beduinas, griežiantis stačiakampio rezonatoriaus rebabu


## Panašūs instrumentai
* rebekas, iš rebabo kilęs renesanso Europos instrumentas
* hučinas, kiniškas rebabo variantas
* kokiū, japoniškas rebabo variantas
* hegum, korėjietiškas rebabo variantas
* kobyzas, kazachiškas rebabo variantas
* morin churas, mongolų griežiamasis instrumentas
* byzanči, rebabą primenantis tuvių instrumentas
* kamančas, persų griežiamasis instrumentas
* Kretos lyra, graikų griežiamasis instrumentas
* gadulka, bulgarų griežiamasis instrumentas
* guslė, Balkanų tautų griežiamasis instrumentas

## Išnašos

## Nuorodos
* Griežiama Artimųjų Rytų rebabu
* Indonezietiškas rebabas
Kintampo krioklys

**Kintampo krioklys** () – vienas didžiausių krioklių Ganoje. Kolonijiniais laikais vadintas ***Sanderso kriokliu***. Krioklys yra Bono-Ahafo regione, ant Pumpumo upės (Juodosios Voltos intakas), apie 4 km į šiaurę nuo Kintampo miesto, ties plentu Kumasis–Tamalė.

Tai vienas pagrindinių regiono turistų traukos objektų. Iš kitų šalies krioklių Kintampo krioklys išsiskiria savo forma, kuri susideda iš keleto didžiulius laiptus primenančių pakopų, nuo kurių tamsiomis uolienomis žemyn krenta mažesni kriokliai (ilgiausias kritimo atstumas siekia 25 m). Bendrai paėmus, upės vanduo krenta iš ~70 m aukščio.

Iš abiejų pusių krioklys apaugęs žaliuojančiais medžiais. Į krioklio apačią veda takas.

## Šaltiniai
Antrojo periodo elementas

**Antrojo periodo elementas** – cheminis elementas antroje periodinės elementų lentelės eilutėje (periode). Periodinė lentelė turi eilutes tam, kad būtų iliustruotos pasikartojančios savybės didėjant cheminių elementų protonų skaičiui: nauja eilutė prasideda, kai cheminės savybės pradeda kartotis, taigi elementai su panašiomis cheminėmis savybėmis atsiduria viename stulpelyje.

Antrasis periodas turi šiuos aštuonis elementus: litis, berilis, boronas, anglis, natris, deguonis, fluoras ir neonas. Ši skaičius aiškinamas šiuolaikinėmis atominės struktūros teorijomis. Kvantinės mechanikos atomo struktūros aprašyme šis periodas atitinka 2s ir 2p blokų bloko orbitalių užpildymus. Antrojo periodo elementai paklūsta aštuonių elektronų taisyklei – tam, kad būtų užpildytas valentinis elektronų sluoksnis, jiems reikia aštuonių elektronų. Šie elementai gali daugiausia turėti 10 elektronų: du 1s orbitalėje, du 2s orbitalėje ir šešis 2p orbitalėje. Visi šio periodo elementai, išskyrus berilį ir neoną, gali susijungti į dviatomes molekules.

## Periodinės tendencijos

Antrasis periodas yra pirmas periodinėje lentelėje, kuriam galima pritaikyti periodines tendencijas. Pirmasis periodas, kuriame yra vos du elementai (vandenilis ir helis) yra per mažas, kad būtų galima pamatyti besikartojančias savybes. Antrajame periode, didėjant elemento protonų skaičiui, trumpėja atomo spindulys, o elektroneigiamumas ir jonizacijos energija didėja.

Antrajame periode yra tik du metalai (litis ir berilis), taigi šis periodas turi mažiausia metalų (pirmasis periodas neturi metalų, tačiau jame yra tik du elementai, taigi jis negalėtų turėti daugiau metalų) ir daugiausia nemetalų (4). Antrojo periodo elementai savo grupėse turi ekstremaliausias savybes, pavyzdžiui, fluoras yra reaktyviausias halogenas, neonas yra inertiškiausios inertinės dujos, o litis iš šarminių metalų yra mažiausiai reaguojantis.
Splito-Dalmatijos apskritis

**Splito–Dalmatijos apskritis** () – apskritis pietų centrinėje Dalmatijoje, Kroatijoje. Administracinis centras – Splitas. 2011 m. duomenimis apskrityje gyveno 455 242 gyventojai, iš kurių kroatai sudarė 97,08 % populiacijos. Apskrities pagrindinis ekonomikos šaltinis yra turizmo sektorius, mažiau svarbi pramonė bei žemės ūkis.

## Geografija
Fizinis apskrities plotas padalintas į tris dalis. Dalis Dinarų kalnyno formuoja pasienio ruožą su Bosnija ir Hercegovina.

Pagrindiniai apskrities miestai: Splitas, Kaštela, Solinas, Trogiras, Omišas, Makarska, Sinis, Imotskis ir Vrgoracas. Miestai, esantys salose: Bračo sala – Supetaras, Hvaro sala – Hvaras ir Stari Gradas bei Viso sala – Visas ir Komiža.

## Nuorodos

* Dalmatijos turizmo svetainė
Tagbo krioklys

**Tagbo krioklys** () – krioklys Ganoje, Voltos regione, netoli Afadžato kalno, prie *Liati Wote* kaimo, apie 27 km į rytus nuo Hohoės. Krioklys susideda iš keleto pakopų, iš kurių paskutinė yra apie 60 m aukščio. Apylinkėse auga drėgnieji atogrąžų miškai.

## Išnašos
Krizotinibas

**Krizotinibas** – ALK (anaplastinės limfomos kinazės) inhibitorius, priešvėžinis vaistas.  Jis skiriamas plaučių vėžio, turinčio ALK translokaciją, gydymui ir šioje ligonių grupėje yra efektyvus. Krizotinibas yra vartojamas tablečių pavidalu, dažniausiai pasitaikantys nepageidaujami poveikiai yra regos sutrikimai, skonio pokyčiai.

## Šaltiniai
Vli krioklys

**Vli krioklys** () – krioklys Ganoje, Voltos regione, ant Agumatsos upės, netoli Afadžato kalno, 20 km atstumu nuo Hohoės.

Tai aukščiausias šalies ir Vakarų Afrikos krioklys, jo aukštis siekia ~143 m. Krioklį sudaro dvi pakopos. Aukštutinė pakopa nuo krioklio apačios nematoma, ją galima pasiekti tik kopiant į kalnus. Prie vandens telkinio, į kurį krenta krioklys, veda siauras, nuo saulės šviesos aukštais (15–20 m) medžiais pridengtas takas, kurio kelyje yra keletas medinių tiltelių.

## Nuorodos
* Apie Vli krioklį (anglų k.)
FHM (Lietuva)

**FHM** – lietuviškas, tarptautinio erotinio, mėnesinio vyrų gyvenimo būdo žurnalo FHM leidinys, spausdintas 2004–2010 m.

## Istorija
Pirmasis žurnalo numeris buvo išleistas 2004 m. gegužės mėnesį. Žurnale kasmet būdavo publikuojamos „FHM“ 100 seksualiausių pasaulio moterų nuotraukos, skelbiami „FHM Kaimynų merginos“ rinkimai.

Leidėjai: UAB „I&L Publishing“ – (2004–2006 m.), UAB „Leidykla Lilita“ – (2007–2008 m.) . Tiražas: 2008 m. – 17 000 egz.

## Redaktoriai
Lietuviškojo žurnalo vyriausiasis redaktorius: Aidas Puklevičius (2004–2010 m.).

## Redakcija
Redakcijoje dirbę žurnalistai ir kiti bendraautoriai: Giedrius Kuzmickas, Justas Vaitkevičius, Vaida Virbalaitė, Jennifer Virškus, Raimundas Adžgauskas, Milda Bartašiūnaitė, Darius Tauginas.
Panevėžio laisvųjų krikščionių bažnyčia

**Panevėžio laisvųjų krikščionių bažnyčia** –  laisvųjų krikščionių bažnyčia, įsikūrusi Panevėžyje, A. Mackevičiaus g. 5.

Lietuvoje tradicine nelaikomos Laisvųjų krikščionių bažnyčios Panevėžio bendruomenė pradėjo gyvuoti nuo 1991 m. Jai priklauso 30 narių, vidutinis pamaldas lankančių žmonių skaičius – 50. Pamaldos vyksta sekmadieniais.

## Nuorodos

* Panevėžio laisvųjų krikščionių bažnyčios svetainė
* Baptistai ir „laisvosios bažnyčios“
Gili gerklė

**Gili gerklė** gali reikšti:
* Gili gerklė – vienas žinomiausių pasaulyje pornografinių filmų, sukurtas 1972 m.;
* Gili gerklė – biografinė drama apie vieną pirmųjų pornografijos žvaigždžių Lindą Lavleis.
HISK

**AB „HISK“** (iki 2022 m. ***AB „Panevėžio keliai”***) – akcinė bendrovė, įsikūrusi Panevėžyje, įkurta 1965 m., joje dirba virš 500 darbuotojų. AB „HISK“ įgyvendina įvairaus tipo projektus: nuo nacionalinių infrastruktūros objektų iki statybos ir infrastruktūros sprendimų.

## Istorija

1965 m. Panevėžyje įkurta Panevėžio kelių statybos valdyba Nr. 5 (KSV–5), kuri užsiėmė kelių, gatvių, tiltų statyba ir remonto darbais šiame regione.

Vėliau įmonės juridinis statusas ir pavadinimas daug kartų keitėsi, kol 1993 m. valstybinė įmonė (buvusi KSV-5) buvo reorganizuota į AB „Panevėžio keliai“. Bendrovė įsikūrė buvusios kelių statybos valdybos bazėje. Tuo metu Panevėžio įmonė buvo pripažinta viena geriausių šalyje kelių statybos įmonių, sėkmingai įvykdžiusi valstybinės reikšmės projektus – atlikusi automagistralės Kaunas-Cinkiškis-Klaipėda ir Vilnius-Ukmergė-Panevėžys statybos darbus. AB „Panevėžio keliams“ beveik 23 metus, 1998-2021 m., vadovavo Virmantas Puidokas.

Per pastarąjį dešimtmetį AB „HISK“ sukūrė specializuotų kelių statybos, statybos, nekilnojamojo turto įmonių grupę, skirtą įgyvendinti įvairios paskirties su statyba plačiąja prasme susijusius projektus Lietuvoje ir užsienio šalyse.

2022 m. įmonė pakeitė pavadinimą į „HISK“ (Holistinės Infrastruktūros Statybų Kompanijos).

## Veiklos sritys

* Kelių, tiltų, viadukų ir geležinkelių statybos bei rekonstrukcijos darbai
* Asfaltbetonio gamyba
* Granito skaldos gamyba
* Polimerinio bitumo, bituminių emulsijų gamyba
* Betono gamyba
* Gelžbetonio gamyba
* Gelžbetonio laužo utilizavimas (permalimas)

Paskutiniai bendrovės vykdomi stambūs projektai susiję su objektų statyba Daugpilis-Rokiškis-Panevėžys, Vilniaus aplinkkelio, *[[Rail Baltica]]* ruožuose.

## Išnašos

## Nuorodos

* AB „Panevėžio keliai“ svetainė
Laimduota Straujuma

**Laimduota Straujuma** (; 1951 m. vasario 24 d.) – Latvijos politikė, ekonomistė, šalies ministrė pirmininkė.

1968–1973 m. studijavo matematiką Latvijos universitete Fizikos ir matematikos fakultete. 1987 m. Latvijos mokslų akademijos Ekonomikos institute įgijo žemės ūkio ekonomistės specializaciją. 1992 m. suteiktas ekonomikos mokslų daktaro laipsnis.

2011–2014 m. buvo žemės ūkio ministrė. Po Valdžio Dombrovskio atsistatydinimo 2014 m. sausio 22 d. tapo premjere. 2015 m. gruodžio 7 d. pranešė pasitraukianti iš šio posto.

## Išnašos

|-
Andy Abraham

**Andy Abraham** (g. 1964 m. liepos 16 d. Londone) – anglų dainininkas, talentų šou „X Factor“ finalininkas, Jungtinės Karalystės atstovas 2008 m. Eurovizijoje.

Per savo muzikinę karjerą atlikėjas išleido keturis albumus ir tris singlus. Debiutinis albumas „The impossible dream“ Jungtinėje Karalystėje tapo platininiu.

2008 metais dainininkas buvo išrinktas atstovauti savo šaliai tarptautiniame Eurovizijos dainų konkurse, kuris vyko Belgrade, Serbijoje. Daina „Even If“ užėmė paskutinę vietą su 14 taškų (taškus skyrė tik Airija ir San Marinas).

## Diskografija

### Albumai
* 2006 – The Impossible Dream
* 2006 – Soul Man
* 2008 – Very Best Of
* 2008 – Even If

### Singlai
* 2006 – Hang Up
* 2006 – December Brings Me Back to You
* 2008 – Even If

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 

|-
CatCat

**„CatCat“** – suomių duetas, dalyvavęs „Eurovizijos“ dainų konkurse 1994 metais su daina „Bye Bye Baby“. Daina užėmė 22 vietą su 11 taškų (10 taškų skyrė Graikija ir 1 Bosnija ir Hercegovina). Dueto narės – seserys Katja ir Virpi Kätkä.

## Diskografija
* *CatCat* (1992)
* *Bye Bye Baby* (1994)
* *Enkeli* (1995)
* *Yö ja päivä* (2001)
* *Parhaat* (2002)
* *Hitit* (2004)
* *CatCat 20 vuotta – Juhlalevy* (2012)
* *Kukat kauniit* (2015)
* *CatCat 25v* (2017)

## Nuorodos
* Daina „Bye Bye Baby“

|-
Philippe Coutinho

**Filipė Koučinjas Korėja** (*Philippe Coutinho Correia*, g. 1992 m. birželio 12 d.) – brazilų futbolininkas, Brazilijos rinktinės atakuojantis saugas.

## Karjera

### Vasco da Gama
Coutinho savo karjerą pradėjo Vasco da Gama jaunimo klube. 2008 m. už 4 milijonus eurų buvo nupirktas italų Serie A lygos Internazionale Milano FC klubo. Coutinho buvo skolinamas Vasco klubui iki kol jam sukako aštuoniolika metų. Nepaisant amžiaus, tapo pagrindinės komandos žaidėju.

### Internazionale
2010 m. birželį Coutinho persikėlė į Internazionale klubą.

### RCD Espanyol
Nuo 2012 m. sausio 30 d. buvo skolinamas katalonų RCD Espanyol klubui iki 2011–2012 m. sezono galo. 2012 m. vasario 4 d. debiutavo rungtynėse prieš Bilbao. Tų pačių metų kovo 11 d. pelnė savo pirmąjį įvartį rungtynėse prieš Rayo Vallecano. 2012 m. gegužės 18 d. grįžo į Inter klubą.

### Liverpool FC
2013 m. sausio 26 d. Liverpool klubas sutarė su Internazionale dėl 8,5 milijonų svarų sterlingų sumos už Coutinho. Sausio 30 d. klubas patvirtino ilgalaikę sutartį su žaidėju.

Liverpulio klube debiutavo 2013 m. vasario 11 d., rungtynėse prieš West Bromwich Albion FC, 78-ą minutę pakeitęs Stewart Downing. Mažiau nei po savaitės pelnė pirmą įvartį.

2018 m. sausio perėjimų lango metu perėjo į Ispanijos FC Barcelona klubą už 142 mln. svarų sterlingų sumą.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Laimėjimai
;Vasco da Gama
* Campeonato Brasileiro Série B: 2009 m.
;Internazionale
* Coppa Italia: 2010–11 m.
* Italijos futbolo supertaurė: 2010 m.
;Barcelona
* La Liga: 2017–18 m., 2018-19 m.
* Ispanijos futbolo taurė: 2017–18 m.
* Ispanijos futbolo supertaurė: 2018 m.
;Miuncheno „Bayern“
* Bundeslyga: 2019–2020 m.
* Vokietijos futbolo taurė: 2019–2020 m.
* UEFA Čempionų lyga: 2019–2020 m.
;Brazilijos jaunimo komanda
* Pietų Amerikos U-17 čempionatas: 2009 m.
* FIFA U-20 pasaulio čempionatas: 2011 m.
;
* Copa América: 2019 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
JAK2 mutacija

**JAK2 mutacija** – kraujo ligų grupei (kai kurioms mieloproliferacinėms neoplazijoms) būdinga mutacija (mutacijų grupė), kuri įgalina kamieninę ląstelę nekontroliuojamai daugintis. Normaliomis sąlygomis JAK2 (antrojo tipo januskinazė) ląstelės membranoje perduoda signalą į ląstelę, kuris yra svarbus jos dalijimuisi. Esant mutacijai šio signalo perdavimas nebegali būti slopinamas, todėl ląstelė ima nekontroliuojamai daugintis netgi nesant stimuliacijos iš išorės. JAK2 mutacija gali būti nustatoma sergant šiomis ligomis:
* Tikroji policitemija: >95%
* Esencinė trombocitemija: 41-72%
* Pirminė mielofibrozė: 39-57%
* Refrakterinė anemija su žiediniais sideroblastais ir trombocitoze: 50-65%
* Lėtinė mielomonocitinė leukemija: 3-9%
* Mielodisplastiniai sindromai: 3-5%
* Ūminė mielogeninė leukemija: <5%
Vaškuolė (bitininkystė)

**Vaškuolė** – bitininkystėje naudojamas plonas vaško lapas, suformuotais korio akių šešiakampiais dugneliais, įmontuojamas į avilių rėmelius.

Būna gaminamas įvairių dydžių. Gaminamos iš gryno vaško be papildomų priemaišų. Pramoniniu būdu liejamas ir formuojamas juostomis, kurios perleidžiamos per volus, kuriais suformuojami korio akių dugneliai. Paprastai 14–16 vaškuolių lapų (410×270 mm dydžio) sveria 1 kg. Ne pramoniniu – liejamas ir presuojamas stačiakampėje formoje.

Paskutiniu metu vaškuoles pradeda keisti plastikinės vaškuolės.
Vaškuolė (reikšmės)

**Vaškuolė** gali būti:
*Vaškuolės – stepukinių (*Apocynaceae*) šeimos laipiojantys augalai
*Vaškuolė – bitininkystėje naudojamas vaško lapas rėmeliams
Šibeniko-Knino apskritis

**Šibeniko–Knino apskritis** () – apskritis šiaurės centrinėje Dalmatijoje, Kroatijoje. Administracinis centras – Šibenikas. Kiti apskrities miestai: Kninas, Drnišas, Skradinas ir Vodicės. Apskrityje 2011 m. duomenimis, gyveno 109 320 gyventojų.

## Geografija
Apskrities plotas 2994 km², įskatant 242 salas bei Krkos nacionalinį parką ir *Kornačio salyną*. Šibeniko–Knino apskritis šiaurėje ribojasi su Zadaro apskritimi, rytuose turi pasienio ruožą su Bosnija ir Hercegovina, pietuose ribojasi su Splito–Dalmatijos apskritimi, o vakaruose apskrities krantus skalauja Adrijos jūra.
Ganos regionai

**[[Gana]]** administraciškai yra suskirstyta į 16 **regionų** (). Regionai savo ruožtu skirstomi į rajonus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Ghana: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Regions of Ghana (Statoids.com)