open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Paprastieji uoliniai ešeriai

**Paprastieji uoliniai ešeriai** (*Serranus*) - akmeninių ešerių (*Serranidae*) šeimos žuvų gentis. 

## Rūšys

* *[[Serranus accraensis]]* 
* *[[Serranus aequidens]]* 
* *[[Serranus africanus]]* 
* *[[Serranus annularis]]* 
* *[[Serranus atricauda]]* 
* *[[Serranus atrobranchus]]* 
* *[[Serranus baldwini]]* 
* Uolinis stirnešeris *[[Serranus cabrilla]]* 
* *[[Serranus chionaraia]]* 
* *[[Serranus flaviventris]]* 
* Viduržemio jūros uolinis ešerys *[[Serranus hepatus]]* 
* *[[Serranus heterurus]]* 
* *[[Serranus huascarii]]* 
* *[[Serranus luciopercanus]]* 
* *[[Serranus maytagi]]* 
* *[[Serranus notospilus]]* 
* *[[Serranus novemcinctus]]*
* *[[Serranus phoebe]]* 
* *[[Serranus psittacinus]]* 
* *[[Serranus sanctaehelenae]]* 
* Zebrinis uolinis ešerys *[[Serranus scriba]]* 
* *[[Serranus socorroensis]]* 
* *[[Serranus stilbostigma]]* 
* Juostuotasis uolinis ešerys*[[Serranus subligarius]]* 
* *[[Serranus tabacarius]]* 
* *[[Serranus tigrinus]]* 
* *[[Serranus tortugarum]]*
Elena Kubiliūnaitė-Garbačiauskienė

**Elena Kubiliūnaitė-Garbačiauskienė** (1900 m. rugsėjo 14 d. Totoriškiai, dab. Švedukalnis, Rokiškio apskritis – 1997 m. balandžio 19 d. Ciurichas) – Lietuvos sporto žurnalistė, lengvaatletė, viena moterų sporto pradininkių Lietuvoje.

## Biografija
Pirmojo pasaulinio karo metais pasitraukė į Rusiją, vėliau gyveno Vidurinėje Azijoje, Kryme. 1920 m. grįžo į Kauną.

1922–1926 m. dirbo Švietimo ministerijoje, 1928–1931 m. – Vytauto Didžiojo universiteto bibliotekoje. 1922 m. redagavo pirmąjį sporto žurnalą „Lietuvos sportas“.

1920 m. viena Lietuvos fizinio lavinimosi sąjungos, 1922 m. – Lietuvos sporto lygos steigėjų, šių organizacijų sekretorė, Lietuvos sporto lygos moterų komiteto vadovė. 1931 m. su vyru išvyko į Ciurichą.

Viena pirmųjų teniso, krepšinio, lengvosios atletikos sporto organizatorių ir dalyvių. 1922 m. jai priklausė 60 m bėgimo, 200 m bėgimo, šuolio į tolį, šuolio į aukštį, rutulio stūmimo Lietuvos rekordai. Palaidota Petrašiūnų kapinėse.

## Šaltiniai
Alemanai

**Alemanai** () – germanų genčių sąjunga, gyvavusi aplink Maino upę (dab. Vokietija). Susiformavo II a. pab. prie Maino iš įvairių klajojančių karių (daugiausia nuo Elbės kilusių svebų). Dalis alemanų apie 260 m. persikėlė per Alpes. Nuo III a. pab. bandė veržtis į dabartinę Burgundiją–Franš Kontė, tačiau romėnų, valdomų Karakalos, buvo atstumti. V a. apsigyveno dabartinio Elzaso, šiaurės Šveicarijos ir Bavarijos teritorijoje, pasiekė romėnų Noriko provinciją.

Alemanai kariavo su keltų gentimis. Frankų karalius Chlodvigas 497 m. nugalėjo alemanus. VI a. I-oje pusėje jų gyvenamoje teritorijoje įkurta pirmoji Konstanco vyskupija. VII a. antroje pusėje Merovingų įtaka susilpnėjo, tačiau iki 746 m. juos galutinai palaužė Karolis Martelis ir Pipinas Vidurinysis, kurie įkūrė Alemanijos grafystę, po Frankų imperijos padalijimo 843 m. atitekusią Vokietijai.

Nuo alemanų genties kilo prancūziškas Vokietijos pavadinimas *Allemagne*.

## Šaltiniai
Vakos

**Vakos** (*Hypoplectrus*) - akmeninių ešerių (*Serranidae*) šeimos žuvų gentis. 

Paplitusios Karibų jūroje tarp koralinių rifų. 

## Rūšys
* *[[Hypoplectrus aberrans]]* 
* *[[Hypoplectrus chlorurus]]* 
* *[[Hypoplectrus gemma]]* 
* *[[Hypoplectrus gummigutta]]* 
* *[[Hypoplectrus guttavarius]]* 
* *[[Hypoplectrus indigo]]* 
* Panaminė vaka *[[Hypoplectrus lamprurus]]* 
* *[[Hypoplectrus nigricans]]* 
* *[[Hypoplectrus providencianus]]* 
* *[[Hypoplectrus puella]]* 
* *[[Hypoplectrus unicolor]]*
Lyrauodegiai gruperiai

**Lyrauodegiai gruperiai** (*Variola*) – akmeninių ešerių (*Serranidae*) šeimos žuvų gentis. 

## Rūšys
*Balsvapelekis lyrauodegis gruperis *[[Variola albimarginata]]* 
*Vaivorykštinis lyrauodegis gruperis *[[Variola louti]]*
Algimantas Antanas Kubiliūnas

**Algimantas Antanas Kubiliūnas** (g. 1939 m. birželio 25 d. Galiniai, Užpalių valsčius) – Lietuvos kompozitorius, pedagogas.

## Biografija
1967 m. baigė Lietuvos konservatorijos A. Račiūno kompozicijos klasę. 1967–1970 m. dėstė Šiaulių aukštesniojoje muzikos mokykloje ir Šiaulių pedagoginiame institute, 1970–2003 m. – Kauno J. Gruodžio konservatorijoje. Nuo 1989 m. Lietuvos konservatorijos (1992–2004 m. Lietuvos muzikos akademija, nuo 2004 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademija) Kauno fakulteto dėstytojas, nuo 1990 m. Muzikos teorijos ir istorijos katedros vedėjas, nuo 1992 m. docentas. 1970–1972 m. Kipro Petrausko memorialinio muziejaus Kaune direktorius. 1975–1980 m. bendradarbiavo laikraštyje „Kauno tiesa“. 1982–1994 m. Lietuvos kompozitorių sąjungos Kauno skyriaus atsakingasis sekretorius.

## Kūryba
Sukūrė apie 130 įvairių žanrų kūrinių. Laikraščiuose ir žurnaluose muzikinėmis temomis paskelbė apie 240 publikacijų. Svarbiausi kūriniai:
* Aukso žiedą dovanojo, lietuvių liaudies vestuvinių dainų ciklas balsui ir simfoniniam orkestrui, 1969 m.
* Trys simfoniniai eskizai simfoniniam orkestrui, 1983 m.
* pučiamųjų kvintetas, 1981 m.
* 3 styginių kvartetai, 1988 m., 2002 m., 2003 m.
* sonatos fortepijonui, 1969 m., 2002 m.
* triptikas vargonams, 1983 m.
* Lašai, vokalinis ciklas, 1971 m., V. Juchnevičiūtės žodžiai
* Aukštaitija, 1982 m., S. Gedos žodžiai
* Trys Justino Marcinkevičiaus eilėraščiai, 1986 m.
* Vytauto Mačernio sonetai, 1996 m.
* dainos chorui, vaikams, harmonizuotos liaudies dainos, kūriniai liaudies instrumentams ir liaudies instrumentiniams orkestrams, mokomosios pjesės įvairiems instrumentams.

Kūryboje vartojama dodekafonija, serializmas, aleatorika, liaudies muzikos elementai.

## Šaltiniai
Koidu Taunas

**Koidu Taunas**, dar vadinamas **Sefadu** – miestas Siera Leonėje. Jis priklauso Rytų provincijai ir yra antras pagal dydį miestas provincijoje, bei ketvirtas visoje šalyje. Miestas, kuriame gyvena 111.800 gyventojų, laikomas svarbiausiu deimantų prekybos centru šalyje. Miestas įsikūręs maždaug 300 km. į rytus nuo sostinės Fritauno. Kaip ir daugumoje šalies miestų, čia taip pat labiausiai kalbama Krio kalba.

Šis miestas pasižymi dideliu etninių grupių skaičiumi. Jame gyvena visos šalies etninės grupės, taip pat daug deimantų kasėjų iš užsienio šalių įsikūrę Koidu mieste.

Miesto futbolo klubas „Diamond Stars“ žaidžia aukščiausioje šalies futbolo lygoje.

2007 m. mieste vyko didelis protestas deimantų kasykloje. 400 darbuotojai skundėsi blogomis darbo ir gyvenimo sąlygomis. Protestui numalšinti buvo įvestos policijos pajėgos, dėl to žuvo du protestuotojai.

Iš šio miesto yra kilęs dabartinis šalies viceprezidentas Samuelis Sam-Sumana.
Juozas Kubilius (1878)

**Juozas Kubilius** (1878 m. gruodžio 28 d. Tindžiuliai, Panemunėlio valsčius – 1917 m. kovo 17 d. Petrogradas) – Lietuvos visuomenės veikėjas, draudžiamosios lietuviškos spaudos platintojas.

## Biografija
Sesuo – visuomenės veikėja Marcelė Kubiliūtė. 1892-1896 m. mokėsi Mintaujos gimnazijoje, tačiau atsisakęs su kitais melstis rusiškai, iš jos buvo pašalintas. Nuo 1894 m. Panemunėlio apylinkėse platino draudžiamąją lietuvišką spaudą. 1897 m. tėviškėje įsteigė švietėjišką „Žiburėlio“ būrelį. Slapta mokė vaikus. Įskųstas ir kratytas, bet įkalčių nerasta. 1900 m. įstojo į Kauno kunigų seminariją, už lietuvišką veiklą pašalintas. 1900 m. Panemunėlio apylinkėse įsteigė slaptą „Žvaigždės“ draugiją. 1905 m. Didžiojo Vilniaus Seimo dalyvis. 1906 m. Rusijos I Valstybės Dūmos deputatas, priklausė trudovikų frakcijai. Su kitais pasirašė Vyborgo atsišaukimą; už tai nuteistas. 1908 m. kalėjo. Vienas iš viltininkų ideologų. 

1916 m. su kitais įkūrė Tautos pažangos partiją. Bendradarbiavo lietuvių periodinėje spaudoje. 1915-1917 m. buvo Petrograde veikusios Lietuvių draugijos nukentėjusiems dėl karo šelpti iždininkas. Susirgo džiova, todėl buvo išvykęs gydytis į Krymą. Tačiau sveikatos pagerėjimas buvo trumpalaikis. Grįžusį jį slaugė sesuo Marcelė. Artimiesiems buvo prasitaręs, kad jie grįš į Lietuvą be jo. Mirė Petrograde 1917 m. kovo 17 d. Palaidotas Vyborgo kapinėse.

1929 m. išleistas jo straipsnių rinkinys „Viltininko mintys“.

## Šaltiniai

[
Tampriukas

**Tampriukas** (*Strobilurus*) – mažūninių (*Marasmiaceae*) šeimos grybų gentis.

Lietuvoje auga šios rūšys:
* Švelnusis tampriukas (*Strobilurus stephanocystis*)
* Valgomasis tampriukas (*Strobilurus esculentus*)
Kęstutis Kubilius

**Kęstutis Kubilius** (1953 m. kovo 18 d. Vilniuje) – Lietuvos matematikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
Tėvas Jonas Kubilius. 1976 m. baigė Vilniaus universitetą. 1981 m. matematikos mokslų daktaras, 1993 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Nuo 1976 m. Matematikos ir kibernetikos instituto (nuo 1990 m. Matematikos ir informatikos institutas) inžinierius – matematikas, nuo 1977 m. jaunesnysis mokslinis bendradarbis, nuo 1983 m. vyresnysis mokslinis bendradarbis, nuo 1997 m. vyriausiasis mokslo darbuotojas, nuo 2003 m. instituto tarybos pirmininkas. Nuo 1995 m. dar dėsto Vilniaus Gedimino technikos universitete, nuo 2003 m. – Vilniaus pedagoginiame universitete, nuo 2000 m. profesorius.

Tyrimų svarbiausios sritys: ribinės teoremos semimartingalams, atsitiktinių procesų teorija, stochastinės diferencialinės lygtys, integralinės lygtys.

## Šaltiniai
Ričardas Kubilius

**Ričardas Kubilius** (g. 1956 m. kovo 1 d. Panevėžyje) – Lietuvos chirurgas odontologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1979 m. baigė Kauno medicinos institutą. 2002 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Nuo 1979 m. Kauno medicinos instituto (1989-1998 m. Kauno medicinos akademija, nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas), dėstytojas, nuo 1995 m. Odontologijos fakulteto dekanas, nuo 1996 m. Veido ir žandikaulių chirurgijos klinikos vadovas, nuo 2002 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo pagrindinė kryptis – žandikaulių traumatologija. Paskelbė daugiau kaip 50 mokslinių straipsnių.

## Bibliografija
* Veido, burnos ir dantų vietinės anestezijos taikomoji anatomija, vadovėlis, su kitais, 2004 m.
* Dantų anatomija. Sąkandis, vadovėlis, su kitais, 2005 m.

## Šaltiniai
Kūrybinės industrijos

**Kūrybinės industrijos** (*kūrybos ekonomika*) – prekių ir paslaugų kūrybos, gamybos ir paskirstymo veiklos apimančios meno, kultūros, verslo ir technologijų sritis. 

Individo kūrybiniais sugebėjimais ir gabumais pagrįsta veikla, kurios tikslas bei išdavos yra intelektinė nuosavybė, galimai kurianti priderinę vertę.

2013 m. duomenimis kūrybinės industrijos Europos Sąjungoje sukurė daugiau nei 3 % BVP ir apie 11,4 mln. darbo vietų. 

2017 m. duomenimis Niujorke, Londone, Maskvoje ir kituose didmiesčiuose pastaruosius penkerius metus kūrybinės industrijos labiausiai prisidėjo prie ekonominio augimo.

## Apibrėžimas

Jungtinės Karalystės vyriausybės Sporto, Medijų ir Kultūros departamento (SMKD) apibrėžimą, kuriame kūrybinės industrijos aprašomos kaip: „Industrijos, kurios turi individualios kūrybos, įgūdžių bei talento pagrindą ir ekonominės naudos ir darbo kūrimo potencialą per intelektinės nuosavybės generaciją ir eksploataciją“.

Nuo 2015 metų pagal SMKD kūrybinių industrijų apibrėžimą, yra pripažįstami devyni kūrybos sektoriai:
# Reklama ir rinkodara;
# Architektūra;
# Amatai;
# Dizainas: produkto, grafinis ir mados dizainas;
# Kinas, televizija, radijas, kinematografija ir fotografija;
# Informacinės technologijos, programinė įranga;
# Knygų, laikraščių, žurnalų, kino, muzikos, kompiuterinių žaidimų leidyba.
# Muziejai, galerijos ir bibliotekos;
# Muzika, scenos ir vaizduojamieji menai.

SMKD sąrašas buvo patvirtintas ir formaliai priimtas daugelio kitų tautų. Jis taip pat buvo ir kritikuojamos.

Yra pateikiama įvairių pasiūlymų, kokias veiklas galima įtraukti į koncepciją Kūrybinės industrijos, tačiau pats koncepcijos pavadinimas tapo ginčytinu klausimu dėl reikšmingų skirtumų bei tuo pačiu ir persidengimų su terminais kūrybinės industrijos, kultūros industrijos, kūrybinė ekonomika. Kultūros industrijos geriausiai apibūdinamos kaip kūrybinių industrijų papildinys. Kultūros industrijos apima tokias veiklas kaip kultūrinis turizmas ir paveldas, muziejų ir bibliotekų veiklas, sporto bei kitas įvairias gyvenimo būdo veiklas. Taip pat kultūros industrijos yra labiau suinteresuotos teikti kitokios reikšmės vertybes, įskaitant kultūros ir socialinę gerovę, nei piniginį pelną.

Kiti yra pasiūlę skirtumą tarp tų industrijų, kurios yra atviros masinei produkcijai ir platinimui (filmai ir kita vaizdinė medžiaga, kompiuteriniai žaidimai, transliavimas, leidyba) ir tų, kurios yra paremtos amatų pagrindu ir skirtos vartoti tam tikrose vietose ir tam tikru laiku (vizualiniai menai; scenos menai, kultūros paveldas).

## Lietuvoje
2008 m. įsteigta Nacionalinė kūrybinių ir kultūrinių industrijų asociacija. 

2008 m. kūrybinių industrijų bakalauro pakopos specialistai pradėti rengti VGTU.

2011 m. VDU pirmieji Lietuvoje pradėjo vykdyti magistrantūros studijų pakopos programą.

## Taip pat skaitykite
* Pramogų verslas
* Naujoji žiniasklaida

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Nacionalinė kūrybinių ir kultūrinių industrijų asociacija 
* Kūrybinių industrijų tyrėjas prof. Gintautas Mažeikis
Vagrija

**Vagrija** () - šiaurės rytinė Holšteino dalis dabartinėje Šlėzvigo-Holšteino žemėje (Vokietija), maždaug atitinkanti Pliono ir Ostholšteino apskritis. 

Viduramžiais Vagrijos istorinė sritis buvo tarp Baltijos jūros ir Travės bei Šventinės upių. Tuomet Vagrijoje gyveno slavų gentis vagrai. X a. Vagriją pradėjo puldinėti vokiečių feodalai, o apie 1139 m. Vagrija buvo užgrobta.

Dabartiniais laikais Vagrija vadinamas tik Oldenburgo pusiasalis Ortholšteine. Aukščiausias taškas - Bungsbergas (168 m.), ant kurio yra senovinė tvirtovė. 

## Nuorodos
Travė

**Travė** () - upė Šlėzvigo-Holšteino žemėje (Vokietija). 
Upės ilgis maždaug 124&nbsp;km. Prateka pro *Bad Segeberg*, *Bad Oldesloe* ir Liubeką, kur jungiasi su Elbės-Liubeko kanalu. 

## Laivyba

Upė laivuojama jūriniais laivais iš Baltijos jūros iki Liubeko. 

Kelias iš Liubeko į Travemiundę eina mokamu 780 m ilgio Hereno tuneliu (*Herren Tunnel*) po Trave, kuris atidarytas 2005 m. 

## Intakai

Travės intakai - Vakenicas (*Wakenitz*) ir Stepenicas (*Stepenitz*).
Iberija

**Iberija** – trijų istorinių regionų pavadinimas:
* Pirėnų pusiasalis – dabartinė Ispanija ir Portugalija;
* Kaukazo Iberija – dabartinė Gruzija;
* Iberijos fema – Bizantijos rytinė provincija, dabartinės Turkijos šiaurės rytai.
Tinklainis

**Tinklainis** () - antrasis sudėtingo atrajotojų skrandžio skyrius, mažesnis už didįjį prieskrandį.

## Nuorodos
* Reticulum
Šiaulių Dievo Motinos Dangun ėmimo sentikių cerkvė

**Šiaulių Dievo Motinos Dangun ėmimo maldos namai (cerkvė)** () stovi Šiauliuose.

## Istorija
Šiaulių sentikiai parapiją įkūrė 1993 metais. Jai priklauso apie 500–800 šeimų. Iki tol maldų namų Šiauliuose nebuvo. Visos apeigos – krikšto bei laidojimo, būdavo nukreipiamos atlikti į Radviliškio sentikių namus. 1993 m. valdžia perdavė valgyklos pastatą sentikių bendruomenei, buvusiame kariniame (Gagarino) miestelyje, už dabartinio Šiaulių miesto autobusų parko, kurį rekonstravus buvo įkurti sentikių maldos namai. Parapijiečiai patalpas suremontavo savomis jėgomis, sutvarkė aplinką, sunešė išsaugotas senąsias ikonas ir kryžius. Maldų namus sudaro pamaldom skirta patalpa ir mirusiesiems šarvoti skirta salė. Cerkvė pašventinta 1995 m. rugpjūčio 28 d.

## Šaltiniai
* Mickeliūnaitė, J. (1995) Sentikiai rytoj švęs šv. Velykas. *Šiaulių kraštas*, 1995-04-22.

## Taip pat skaitykite
* Smilgių Šv. Jono Krikštytojo cerkvė
* Smilgių kaimas

## Nuorodos
* 

## Nuotraukos

Vaizdas:Šiaulių Dievo Motinos Dangun ėmimo sentikių maldos namai 3.jpg
Vaizdas:Šiaulių Dievo Motinos Dangun ėmimo sentikių maldos namai 2.jpg
Vaizdas:Šiaulių Dievo Motinos Dangun ėmimo sentikių maldos namai 4.jpg
Vaizdas:Šiaulių Dievo Motinos Dangun ėmimo sentikių maldos namai 5.jpg
Valgomasis tampriukas

**Valgomasis tampriukas** () – mažūninių (*Marasmiaceae*) šeimos, tampriukų (*Strobilurus*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Ant eglės kankorėžių.
* **Augimo laikas**
Pavasaris.
* **Pagrindiniai požymiai**
Auga tik ant eglės kankorėžių.

Vaisiakūniai smulkūs. Kepurėlė 1–2 cm skersmens, retai didesnė (3–4 cm), apvali, matinė, kartais raukšlėta, plona, pilkai ruda, rausvai ruda, odiškai ruda. Lakšteliai pilki, siauri, tankūs priaugtiniai. Kotas ilgas, apie 10 cm virš žemės ir 3–7 cm bųna žemėje, paklotėje, ant kankorėžio arba peraugęs jį.

**Būdingi požymiai:** labai tamprus, išauga labai anksti pavasarį, vos sniegui nutirpus.

Auga pavieniui. Smulkus, bet malonaus skonio, tinka sriuboms paskaninti. Vokiečių labai vertinamas grybas. Pavasario pranašas.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 176 psl.

## Nuorodos
* Valgomojo tampriuko nuotraukos
Bilungo marka

**Bilungo marka** (, *Billunger Mark*, *Billungische Mark*) – buvusi marka (pasienio regionas) Saksonijos hercogystės šiaurės rytuose X-XI a. Marka vadinama pagal ją valdžiusią Bilungų giminę.

Marka buvo tarp Elbės upės ir Baltijos jūros, ir tarp Saksonijos Sienos (*Limes Saxoniae*) ir Pėnės upės. Jos teritorija maždaug atitinka dabartinių rytinio Šlėzvigo-Holšteino, Meklenburgo-Pomeranijos žemes. Germanų ekspansija į Bilungo markos žemes buvo laipsniškas skverbimasis ir kolonizavimas. Tuo germanų plitimas į būsimą Bilungo marką skyrėsi nuo Gero markos, buvusios piečiau, užkariavimo.

Bilungo marka buvo sudaryta 936 m., kai karalius Otas I (*Otto I*) paskyrė Hermaną Bilungą (*Hermann Billung*) karo vadu (*princeps militiae*), suteikdamas jam valdžią veletų, obodritų, varnų, vagrų ir danų žemėse. Šioje teritorijoje gyvenę slavai buvo priešiški vieni kitų atžvilgiu, todėl negalėjo organizuotai pasipriešinti. Hermanas gavo nemažą autonomiją šio krašto valdyme, todėl jį kartais vadina *Saksonijos hercogu*, tačiau iš tikro Saksonijos hercogo titulą turėjo pats Otas I.

Marka buvo įjungta į Saksoniją po 983 m. slavų sukilimo.

## Nuorodos
Kodas L.O.B.I.A.I.: Paslapčių knyga

**Kodas L.O.B.I.A.I.: Paslapčių knyga** () – 2007 m. JAV nuotykių filmas, 2004 m. filmo „“ tęsinys.

Filmo premjera įvyko 2007 m. gruodžio 13 d. Niujorke, JAV.

## Siužetas

Benas Fraklinas Geitsas stengiasi atskleisti paslaptis, gaubiančias JAV prezidento Abraomo Linkolno nužudymą. Ieškoti to, kas slypi po visiems žinoma tiesa, jį paskatina 18 dingusiais laikytų puslapių iš prezidento žudiko Džono Vilkeso Būto dienoraščio.

Iš dingusiais laikytų žudiko užrašų paaiškėja, kad prie prezidento nužudymo kažkaip gali būti prisidėjęs ir Beno proproprosenelis. Trokšdamas įrodyti savo protėvio nekaltumą, lobių ieškotojas ima sekti dingusio dienoraščio pėdsakais.

## Aktoriai
* Nicolas Cage – Benas Geitsas
* Justin Bartha – Railis
* Diane Kruger – Ebigeil Čeiz
* Ed Harris – Mičas Vilkinsonas
* Jon Voight - Patrikas Geitsas
* Harvey Keitel – Piteris Sedaskis
* Helen Mirren – Emilija Epliton Geits
* Bruce Greenwood – JAV prezidentas
ir kt.

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* Apdovanojimai ir nominacijos
* Oficiali filmo svetainė
Vagrai

**Vagrai** (, *Wagiri*; ; ) – polabų gentis, gyvenusi Vagrijoje (rytinis Holšteinas dabartinėje šiaurės Vokietijoje) IX-XII a. Jie buvo Obodritų konfederacijos nariai.

Slavų sukilimų 983 m. ir apie 1040 m. (vadovaujant Gotšalkui) Vagrija buvo nusiaubta. Daug vokiečių miestų ir bažnyčių buvo sugriauti, gyventojų skaičius labai sumažėjo. 1066 m. vagrai su sąjungininkais veletais atakavo saksų burgvardų liniją nuo Meklenburgo iki Šverino, giliai, iki Hamburgo įsiverždavo į vokiečių žemes.
 Apie 1090 m. vis dar pagonys vagrai ir liutičiai tapo pavaldus rujanui Krutui. Kiekviena gentis išsirinko savo vadą, kurie buvo pavaldūs Krutui. 1093 m. krikščionys obodritai, vadovaujami Henriko, paremti saksų ir vietinių vokiečių, Šmilau mūšyje pre Raceburgo sumušė Krutą. Vagrai vėl tapo duoklininkai.

Vagrijos krikščionėjimas prasidėjo vadovaujant Bremeno arkivyskupui Unvanui (*Unwan*) po 1020 m. Apie 1126 m. Vicelinas Oldenburgietis pradėjo evangelizuoti vagrus ir veletus. Vėliau imperatorius Lotaras II nusėjo Vagriją pilimis. Kanutas Lavardas ir Holšteino kariai paėmė nelaisvėn vagrų vadus Pribislavą ir Niklotą. 1143 m. Henrikas Liūtas ir Adolfas II Holšteinietis pasidalino ką tik užkariautas slavų žemes: Vagrija ir Sigbergo pilis atiteko Adolfui, o Polabija su Raceburgu atiteko Henrikui. Rajonus skiria Travės upė. Padalijus žemes į jas paplūdo vokiečių kolonistai. 1147 m., Vendų kryžiaus žygio metu, vagrai atakavo neseniai įsikūriusių flamandų ir frizų kolonijas. Tai buvo paskutinis jų pasipriešinimo germanizacijai aktas.
Langobardai

**Langobardai** (), *lombardai* – viena iš germanų genčių, kilusi iš Šiaurės Europos, kuri apsigyveno Dunojaus slėniuose, o iš čia įsiveržė į Bizantijos valdomą Italiją vadovaujant Alboinui. Jie įkūrė Italijos karalystę, gyvavusią iki 774 m., kai ją užėmė frankai. Pagal juos pavadintas Italijos regionas Lombardija.

Išsamiausias istorinis šaltinis apie lombardų kilmę ir istoriją yra Pauliaus Deakono *[[Langobardų istorija|Historia gentis Langobardorum]]*, parašyta VIII a. Paulius daug žinių sėmėsi iš VII a. *Origo Gentis Langobardorum*. Origo pasakoja apie mažą gentį *Winnili*, gyvenusią pietų Skandinavijoje. Jie pasidalino į tris grupes ir vena iš jų išvyko ieškoti naujų žemių. Išvykimo priežastis tikriausiai buvo gyventojų perteklius. Išvykstantiems vadovavo broliai Ybor ir Aio bei jų motina Gambara. Jie atvyko į *Scoringa* sritį, kuri tikriausiai buvo Baltijos krantas arba Elbės žemupys. Šią sritį valdė vandalai, o jų vadai broliai Ambri ir Assi liepė pasirinkti: kariauti arba mokėti duoklę.

*Winnili* buvo jauni ir narsūs, tad atsisakė mokėti duoklę.

Tacitas ir Stabonas teigia, jog langobardai I a. gyveno Elbės žemupyje, kairiajame jos krante. IV–V a. apsigyveno Dunojaus vidurupio baseine. 

## Langobardų karalystė

568 m. langobardų vadovaujama saksų, sarmatų ir kitų genčių sąjunga, spaudžiama avarų puolė Šiaurės Italiją, kurią tuo metu valdė Rytų Romos imperija. Langobardai įsitvirtino Lombardijoje (čia išliko genties pavadinimas) bei Tuscijoje (dabar Toskana) ir sukūrė Langobardų karalystę (). Jos sostinė buvo Pavija. Po karaliaus Alboino mirties VI a. II pusėje užkariautos Spoleto ir Benevento teritorijos tapo savarankiškomis hercogystėmis. Karalystė buvo atkurta 584 m.

Langobardų karalystę sudarė keli dideli politiniai dariniai, išsimėtę visoje Italijoje. Šios kunigaikštystės, nors formaliai buvo sudėtinės karalystės dalys, iš esmės buvo nepriklausomos. Tačiau jų gyventojai turėjo bendrus papročius ir kalbą, o kunigaikščiai giminiavosi su lombardų karaliais.
 
773–774 m. langobardų karalystę užkariavo frankų valdovas Karolis Didysis.

## Langobardų valstybės
* Didžioji Lombardija - teritorijos Šiaurės Italijoje, kurios administruotos kaip trys vienetai: Neustrija, Austrija ir Tuscia. Vėliau čia susiformavo apie 20 smulkių hercogysčių su centrais didžiausiuose miestuose: Friulyje, Ivrėjoje, Parmoje, Pjačenzoje ir kt.
* Mažoji Lombardija - teritorijos pietų Italijoje:
** Benevento kunigaikštystė
** Spoleto hercogystė
** Salerno kunigaikštystė
** Kapujos kunigaikštystė

## Šaltiniai
Mikrometras (reikšmės)

Žodis **mikrometras** gali reikšti:
* mikrometras, kitaip *mikronas* – ilgio matavimo vienetas (10-6m);
* mikrometras – mechaninis nedidelių ilgių tikslaus matavimo prietaisas.
Afrikos futbolo konfederacija

**Afrikos futbolo konfederacija** (ang. *Confederation of African Football*), (pran. *Confédération Africaine de Football*), (arab.الإتحاد الأفريقى لكرة القدم‎) reprezentuoja Afrikos tarptautinį futbolą. Federacija įkurta 1957 m. kuriai priklauso 53 šalys. Organizuojamos šios varžybos: Afrikos Tautų taurė, Afrikos Tautų čempionatas, CAF Konfederacijos taurė, Afrikos Čempionų lyga.

## Prezidentai

* Abdel Aziz Abdallah Salem (Egiptas) : 1957 – 1958 m.
* Gen. Abdel Aziz Mostafa (Egiptas) : 1958 - 1968 m.
* Dr. Abdel Halim Mohamed (Sudanas) : 1968 - 1972 m.
* Ydnekatchew Tessema (Etiopija) : 1972 - 1987 m.
* Dr. Abdel Halim Mohamed (Sudanas) : 1987 – 1988 m.
* Issa Hayatou (Kamerūnas): nuo 1988 m. – iki šių dienų

## Tautų turnyrai

* Afrikos Tautų taurė
* Afrikos Tautų čempionatas
* Afrikos U-20 čempionatas 
* Afrikos U-17 čempionatas 
* CAF Moterų čempionatas
* CAF Moterų U-19 čempionatas 
* Afrikos uždarų patalpų čempionatas
* CAF Papludimio futbolo čempionatas 
* Panafrikos žaidynės

## [[Afrika]] [[Pasaulio futbolo čempionatas|pasaulio futbolo čempionate]]

CAF zonos komandos, dalyvavusios pasaulio futbolo čempionatuose:

*  (8): 1982, 1990, 1994, 1998, 2002, 2010, 2014, 2022
*  (7): 1970, 1986, 1994, 1998, 2018, 2022, 2026
*  (7): 1978, 1998, 2002, 2006, 2018, 2022, 2026
*  (6): 1994, 1998, 2002, 2010, 2014, 2018
*  (5): 1982, 1986, 2010, 2014, 2026
*  (5): 2006, 2010, 2014, 2022, 2026
*  (4): 1998, 2002, 2010, 2026
*  (4): 2006, 2010, 2014, 2026
*  (4): 1934, 1990, 2018, 2026
*  (4): 2002, 2018, 2022, 2026
*  (2): 1974, 2026
*  (1): 2026
*  (1): 2006
*  (1): 2006

## Nuorodos

* Oficialus svetainė
Katherine Heigl

**Katherine Marie Heigl** (g. 1978 m. lapkričio 24 d. Vašingtonas) – *Emmy* apdovanota amerikiečių aktorė.

Geriausiai žinoma iš serialų *Roswell* ir *[[Grei anatomija]]* bei filmų *Knocked Up* ir *[[27 suknelės]]*.

## Nuorodos
* Imdb.com apie aktorę
Ramūnas Katilius

**Ramūnas Katilius** (1935 m. spalio 15 d. Kaune – 2014 m. spalio 5 d.) – Lietuvos fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
Gimė gimnazijos mokytojų šeimoje, brolis architektas Audronis Katilius.

1942–1945 m. mokėsi pradžios mokykloje Marijampolėje, 1946–1947 m. Marijampolės berniukų gimnazijoje, 1947–1954 m. Vilniaus I vidurinėje mokykloje. 1954–1959 m. studijavo Vilniaus universiteto Fizikos ir matematikos fakultete. 1959–1962 m. LSSR MA Fizikos ir matematikos instituto aspirantas.

1962–1966 m. LSSR MA Fizikos ir matematikos instituto, 1966–1972 m. SSRS MA Puslaidininkių instituto (Leningradas) jaunesnysis mokslo darbuotojas. 1969 m. apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato disertaciją tema „Elektrinės ir akustoelektrinės puslaidininkių savybės stipriuose elektriniuose laukuose“. 1972–1988 m. Leningrado A. Jofės fizikos ir technikos instituto mokslo darbuotojas. 1986 m. apgynė fizikos ir matematikos mokslų daktaro (dab. habilituoto fizinių mokslų daktaro) disertaciją tema „Fliuktuacinių reiškinių puslaidininkiuose tolimomis nuo pusiausvyros sąlygomis teorija“. Nuo 1988 m. Puslaidininkių fizikos instituto mokslo darbuotojas. 1992–2000 m. dėstė Vytauto Didžiojo universitete, nuo 1993 m. VDU profesorius. 2013 m. išėjo į pensiją.

Lietuvos fizikų draugijos, Lietuvos netiesinių reiškinių analitikų asociacijos narys, šios asociacijos žurnalo „Nonlinear Analysis: Modelling and Control“ redaktorių kolegijos narys. 1990–1999 m. Atviros Lietuvos Fondo valdybos narys.

Vedė Elmirą Sabirovą (g. 1937), sūnūs Andrius (g. 1967) ir Ramūnas (g. 1971). Palaidotas Vilniaus Jeruzalės kapinėse.

## Mokslinė veikla
Mokslinė veikla iš fliuktuacinių reiškinių nepusiausvyrosios būsenos sąlygomis teorijos, puslaidininkių kinetikos stipriame elektriniame lauke, akustoelektronikos, teorinės ir kietojo kūno fizikos. Kartu su kitais sukūrė šiuolaikinę kinetinę fliuktuacijų teoriją. Parašė straipsnių apie poetą Josifą Brodskį.

## Bibliografija
* Statistinė fizika ir fizikinė kinetika: paskaitų konspektas. – Kaunas: VDU leidykla, 1998. – 171 p.
* *Microwave noise in semiconductor devices* / Hans Ludwig Hartnagel, Ramūnas Katilius, Arvydas Matulionis. – New York: J. Wiley, 2001. – 293 p.: iliustr. – ISBN 0-471-38432-1
* Josifo Brodskio ryšiai su Lietuva: poeto draugų atsiminimai. – Vilnius: R. Paknio leidykla, 2013. – 446 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-736-45-5

## Įvertinimas
* 1995 m. Lietuvos mokslo premija, už darbų ciklą „Fliuktuacijos ribotų matmenų puslaidininkių dariniuose (1984–1993 m.)“, kartu su Vytautui Bareikiu ir Arvydu Matulioniu

## Šaltiniai
Ispanijos himnas

**La Marcha Real** („karališkasis maršas“) yra Ispanijos valstybinis himnas. Tai vienas iš nedaugelio pasaulio himnų, neturintis oficialių eilių.

Tai vienas iš seniausių Europos himnų, tačiau jo kilmė nežinoma. Pirmą kartą himno natos išspausdintos 1761 m. vienoje Ispanijos karinių maršų knygoje, kurioje ši melodija įvardinta kaip *La Marcha Granadera* („grenadierių maršas“), tačiau kompozitorius nenurodytas.

1770 m. karaliaus Karolio III nurodymu *La Marcha Granadera* tapo karališkų ceremonijų maršu. Kadangi maršas buvo naudojamas karaliaus, jis netrukus imtas vadinti *Marcha Real*.

Antrosios Ispanijos respublikos laikotarpiu (1931–1939 m.) Marcha Real buvo pakeistas *Himno de Riego*. Užėjus Fransisko Franko režimui karališkasis maršas vėl tapo šalies himnu. Jam pritaikytos eilės *Viva España*. 1978 m. Ispanijoje atkūrus karalystę eilės panaikintos.

Nors būta įvairių siūlymų naujoms eilėms, jokie variantai nebuvo patvirtinti.

## Nuorodos
* [''Marcha Real'', mp3](http://www.navyband.navy.mil/anthems/ANTHEMS/Spain%20(Complete).mp3) 
* F. Franco laikų ''La Marcha Granadera'' vokalinė versija
Mikrometras (vienetas)

**Mikrometras** (anksčiau vadintas **mikronu**) – išvestinis SI sistemos ilgio matavimo vienetas.

1 µm = 10-6 m

Mikrometras yra naudojamas matuojant infraraudonosios spinduliuotės bangos ilgius, ląstelės ir bakterijų dydžius, taip pat gaminant plastiką.

## Šaltiniai
Alfonsas Misiukas-Misiūnas

**Alfonsas Misiukas-Misiūnas** (1900 m. sausio 6 d. Bajoruose, Kupiškio raj. – 1996 m. rugsėjo 3 d. Vilniuje) – Lietuvos fizikas, fizikos ir matematikos mokslų daktaras.

## Biografija

1929 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą ir 1929–1940 m. mokė matematikos Rokiškio gimnazijoje. 1946 m. baigė Vilniaus universitete fiziką ir ėmėsi mokslinio darbo. 1949 m. apgynė vieną pirmųjų fizikos ir matematikos mokslų kandidato (dabar – mokslų daktaro) disertaciją tema "Cu-Al kieto tirpalo elektrinė varža" (vadovas Povilas Brazdžiūnas). Toliau tęsė mokslinį ir pedagoginį darbą Vilniaus universitete. Docentas nuo 1951 m.

1966–1974 m. vadovavo Astronomijos ir plazmos fizikos katedrai, 1974–1978 m. buvo pirmasis Astronomijos ir kvantinės elektronikos katedros vedėjas. Paruošė kelis mokslų daktarus.

Palaidotas Rokantiškių kapinėse.

## Mokslinė veikla

Alfonsas Misiukas-Misiūnas plėtojo atomų spektroskopijos tyrimus, paskelbė darbų apie temperatūros poveikį spektro linijų plėtrai.
## Įvertinimas

* 1937 m. – Didžiojo Lietuvos Kunigaikščio Gedimino 4-ojo laipsnio ordinas už pedagoginį darbą.

## Šaltiniai
Bilungai

**Bilungai** () – saksų bajorų, Saksonijos valdovų dinastija IX-XII a.

Pirmasis žinomas Bilungas buvo grafas Wichmanas (*Wichmann*), paminėtas 811 m. Vyriausio žinomo Liudolfingų giminės atstovo grafo Liudolfo žmona Oda irgi buvo Bilungė.

X a. giminės valdos buvo išsidėsčiusios Bardengau, apie Liuneburgą (*Lüneburg*), jie valdė jų vardu pavadintą Bilungų marką. X a. viduryje, kai Liudolfingų giminės Saksonijos hercogai tapo Vokietijos karaliais, karalius Otas Didysis ėmė perleisti vis daugiau ir daugiau savo hercogiškos valdžios Hermanui Bilungui (*Hermann Billung*). Penkias kartas Bilungų giminė valdė Saksonijos hercogystę.

Giminė išnyko, kai 1106 m. mirė hercogas Magnus, nepalikdamas sūnų. Šeimos turtas buvo padalintas tarp dviejų jo dukterų. Jo dukra Vulfhilda (*Wulfhild*) ištekėjo už Bavarijos hercogo Henriko IX (Velfų giminė). Kita dukra Eilika ištekėjo už Balenstedo (*Ballenstedt*) grafo Oto (*Otto*) (Askanių giminė). Ir po to dešimtmečius dėl Saksonijos varžėsi Velfai ir Askaniai.

Bilungai Saksonijos hercogai buvo:
* Hermanas (m. 973 m.)
* Bernardas I (m. 1011 m.)
* Bernardas II (m. 1059 m.)
* Ordulfas (m. 1072 m.)
* Magnus (m. 1106 m.)
Pėnė

**Pėnė** (;  'puta') – upė Vokietijoje. Į Kumerovo ežerą () įteka Vakarinė Pėnė (*Westpeene*), Mažoji Pėnė (*Kleine Peene*) ir Rytinė Pėnė (*Ostpeene*), o iš jo išteka Pėnė, kuri teka pro Anklamo miestą į Ščecino įlanką (Oderio lagūną).

Vakarinę Oderio šaką, kuri skiria Uznamo salą nuo Vokietijos žemyninės dalies, dažnai irgi vadina *Peene*, nors iš tikrųjų tai jau Baltijos dalis, vadinama *Pėnestromu*. Tai vienas iš sąsiaurių, jungiančių Ščecino įlanką su Pomeranijos įlanka. Kitos protakos yra Svina (*Świna*) ir Dzivna (*Dziwna*).

Didžiausi miestai prie Peenės yra:
* Deminas (*Demmin*)
* Anklamas (*Anklam*)
* Usedomas (*Usedom*)
* Volgastas (*Wolgast*)
* Pėnemiundė (*Peenemünde*)


Ostpeene-30-04-2008-263.jpg|Rytinė Pėnė (*Ostpeene*) tarp *Gielow* ir Malchino
Peene-in-Malchin-30-04-2008-211.jpg|Pėnė Malchine
Peene-in-Demmin-26-VIII-2007-07.jpg|Pėnė Demino mieste
Peene in Anklam.jpg|Pėnė Anklamo mieste
Rožialakštė šalmabudė

**Rožialakštė šalmabudė** () – šalmabudinių (*Mycenaceae*) šeimos, šalmabudžių (*Mycena*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Lapuočių, rečiau spygliuočių medžių kelmai, stuobriai, išvartos.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Viena sambiausių šalmabudžių, sporos amiloidinės.

Vaisiakūniai nedideli. Kepurėlė 3–6 (8) cm skersmens, šiek tiek raukšlėta, pilkai kreminė, pilkai ruda, pilkšva, net balsva. Jauni lakšteliai balti, pilkšvi, seni - švelniai rožiniai. Kotas 7–12×0,2–0,5 cm. Sporos 8–12×5,5–9 μm.

**Būdingi požymiai:** lakšteliai pilki, senstelėję - pilkai rožiniai, trama plona, balta, aštroka ridikų kvapo, nekarti.

Auga pavieniui arba grupelėmis. Valgoma, menkavertė, labai dažna. Stiprus medienos saprotrofas.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 177 psl.
Didysis greipfrutas

**Didysis greipfrutas** arba **Pomelas** – didžiojo citrinmedžio citrinvaisis.

Vaisiai labai stambūs, nuo 12-20 cm iki 30 cm skersmens. Forma – beveik rutuliški ar suplotai rutuliški, kartais – kiek kriaušiški.

Žievelė stora, skiltelės lengvai atsiskiria, plėvelės lengvai nusilupa. Sulčių maišeliai stambūs, silpnai sulipę. Minkštimo spalva kinta nuo gelsvos iki rausvos ir raudonos. Sėklos stambios, plokščios, gelsvos, paprastai su vienu gemalu.

Vaisiuose yra naringino – gliukozido, suteikiančio kartumo skonį.

## Mityba

Greipfrutų sultys būna įvairių atspalvių, blogų veislių – rūgščiai kartaus skonio, gerų veislių – saldžiarūgštės ir kvapnios.

Iš didžiojo greipfruto žievelių verdamas marmeladas. Jas naudoja kinų kulinarijoje, dažnos Pietų Kinijos virtuvėje kaip gardinimo priedas bei saldumynų gamyboje.
Veletai

**Veletai** (, *Wilzen*; ), – grupė ankstyvųjų viduramžių vakarų slavų (polabų) genčių, kurios gyveno dabartinės šiaurės rytų Vokietijos teritorijoje - Meklenburgo-Pomeranijos žemėje, išskyrus jos vakarinę dalį ir šiauriniame Brandenburge.

Germanų šaltiniai veletus kartu su kitais tarp Elbės ir Oderio gyvenusiais slavais dažnai vadino **[[vendai]]s** (*Wenden*). X a. pabaigoje juos vadino **liutičiais** (, *Lyutitzi*, *Liutitians*; , *Lutizen*).

## Istorija

### Kilmė
Veletai į šiuolaikinės Meklenburgo-Pomeranijos žemės teritoriją ir kiek piečiau esančias žemes atsikraustė VI–VII a., asimiliuodami čia buvusius germanų likučius bei kitas vakarų slavų gentis, dar anksčiau atsikrausčiusias iš rytų.

Veletai neilgai išbuvo vieninga gentis. Susidarė naujos vietinės gentys:
* *chižanai* (*Kessiner, Chizzinen, Kyzziner*) – gyvenę prie žemutinio Varnovo ir Rostoko, pavadinti pagal jų sostinę Kesiną.
* *[[circipanai]]* () – pagal Trebelio ir Pėnės upes. Manoma, kad jų sostinė buvo Teterovas (*Teterow*), o tvirtovės – Deminas (*Demmin*) ir galbūt Giustrovas (*Güstrow*)
* *[[dolenėnai]]* () – į rytus ir pietus nuo Pėnės pagal Tolenzės upę.
* *[[redarai]]* () – į pietus ir rytus nuo Tolenzės ežero (*Tollensesee*), Havelo upės aukštupy.
Manoma, kad anksčiau veletais buvo ir:
* *hevelai* (*Hevelli*), gyvenę Havelo apylinkėse, ir
* *[[rujanai]]* (*Rujanes*), gyvenę Riugene. Nors dėl rujanų labai abejojama.

Veletų suskilimą į naujas gentis galima aiškinti jų užimamo ploto didumu, nes jų gyvenvietės kūrėsi apie upes ir įtvirtinimus, o gyvenviečių grupes skyrė miškų juostos. Be to, 798 m. Karolio Didžiojo vadovaujama ekspedicija į veletų žemes sutriuškino veletų karalių Dragovitą (*Dragowit*), jis tapo Karolio Didžiojo vasalu. Centralizuota veletų valdžia sužlugo. Frankai atakavo veletus, nes šie nuolat puldinėjo obodritus, kurie buvo frankų sąjungininkai prieš saksus.

### Liutičių sąjunga
X a. gale aukščiau paminėtos gentys sudaro **liutičių sąjungą**. Liutičių genčių vadai susitiko pagrindinėje jų tvirtovėje įtvirtintoje šventykloje Retroje (*Rethra*) ir susitarė dėl svarbių dalykų. Manoma, kad jie buvo svarbūs rengiant 983 m. slavų sukilimą. Tačiau sąjunga suiro po 1150 m. dėl vidinių nesutarimų. 1068–1069 m. žiemą saksai užpuolė ir sunaikino Retrą.

Kisinai ir circipanai buvo puldinėjami iš vakarų, pvz., 1114 ir 1125 m. juos puolė saksai. Juos pakeitė ir prisijungė Gotšalko (*Gottschalk*) obodritų konfederacija. Redarus, dolenėnus ir dalį circipanų iš dalies pakeitė po 1120 m. iš rytų atėję pamarėnai (), o vėliau 1147 m. į jų žemes įsibrovė Vendų kryžiaus žygio dalyviai. Liutičių žemių padalinimas vykęs XII a. pradžioje vis dar išlikęs kaip siena, skirianti Meklenburgą, atsiradusį iš obodritų valstybės, ir Pomeranijos rytuose.

Liutičių žemėse įsikūrė vakarinė Pomeranijos hercogystės dalis, kuri tapo pavaldi Šventajai Romos imperijai iki 1164 m. ir, po danų antpuolių ir okupacijos laikotarpio, apgyvendinta vokiečių. Slavų genčių likučiai per kelis vėlesnius šimtmečius buvo palaipsniui germanizuoti ir asimiliuoti.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* 
* Dragowit, Fürst der Wilzen
Ostgotai

**Ostgotai** – viena iš germanų genčių, rytinė gotų šaka. II a. gyveno prie Vyslos žiočių. III a. apsigyveno Dniepro žemupyje ir dalyje Krymo. IV a. II pusėje sukūrė genčių sąjungą, kuriai vadovavo Ermanarichas. Šiai sąjungai priklausė kitos germanų gentys, taip pat skitų, sarmatų bei slavų gentys.

375 m. genčių sąjungą sutriuškino hunai. Dauguma ostgotų pasitraukė į vakarus ir apsigyveno Panonijoje. 451 m. jie dalyvavo hunų vado Atilos žygyje į Pietų Galiją, daugelis žuvo Katalauno laukų mūšyje. Dalis ostgotų nepasidavė hunams ir persikėlė į Balkanus, dalis liko Kryme (šie išsaugojo identitetą iki 16 a., kalbėjo Krymo gotų kalba). 488 m., vadovaujami Teodoriko, įsiveržė į Italiją, sumušė ją valdžiusį Odoakrą ir 493 m. sukūrė karalystę. Jos sostinė buvo Ravena. Karaliaus Teodoriko laikais valdė Italiją (tuo laikotarpiu Italijoje ostgotai ir romėnai gyveno greta, kalbėjo skirtingomis kalbomis, vadovavosi skirtinga teise), Siciliją, paalpių sritis, Dalmatiją, Provansą.

535–554 m. dėl Bizantijos kariuomenės antpuolių karalystė sužlugo. Didžioji teritorijos dalis atiteko Bizantijos imperijai.

## Šaltiniai
Isuzu

**Isuzu Motors Ltd.** (いすゞ自動車株式会社; *Isuzu Jidōsha Kabushiki-gaisha*) yra japonų automobilių, komercinių transporto priemonių ir didelių gabaritų sunkvežimių pramoninė kompanija, įsikūrusi Tokijuje. 2005 m. „Isuzu“ buvo didžiausia pasaulyje vidutinio ir sunkaus svorio sunkvežimių gamintoja. Ji turi asamblėją ir pramoninius filialus Japonijos mieste Fudžisavoje, taip pat Točigi ir Hokaido prefektūrose. „Isuzu“ garsėjo automobilių, naudojamų komercijoje, ir dyzelinių variklių gamyba. Kompanija pagamino 16 milijonų dyzelinių variklių vien 2003 m., kurie pasklido transporto priemonėse po visą pasaulį.

## Nuorodos
Albertas Kublickas

**Albertas Kublickas** (1911 m. gruodžio 6 d. Ryga – 2006 m. gruodžio 2 d. Vilnius) – Lietuvos zoologas ichtiologas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
Žmona Ona Kublickienė. 1946 baigė Vilniaus universitetą. 1957 m. biologijos mokslų kandidatas.

1944–1950 m. dėstė Kauno universitete (iki 1946 m. Vytauto Didžiojo universitetas). 1951–1959 m. dirbo Biologijos institute, 1959–1962 m. Zoologijos ir parazitologijos institute. 1963–1990 m. Vilniaus universiteto dėstytojas; nuo 1966 m. docentas.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritis: Kuršių marių ir kitų vandens telkinių bentofaginių žuvų mityba, jų mėsos biocheminė sudėtis.

## Bibliografija
* Kuršių marios, su kitais, t. 1, 1959 m., rusų kalba
* Sistematinė ichtiologija: mokomoji priemonė, 1985 m.
* Ichtiologijos laboratoriniai darbai, su E. Bukelskiu, 1988 m.

## Įvertinimas
* 1960 m. LTSR valstybinė premija 

## Šaltiniai
Ona Kublickienė

**Ona Kublickienė** (1927 m. kovo 21 d. Arsla, Mosėdžio valsčius – 2005 m. vasario 27 d. Vilnius) – Lietuvos veterinarijos gydytoja, parazitologė ir histologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

## Biografija
Vyras Albertas Kublickas. 1953 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1970 m. biologijos mokslų daktarė

1956–1959 m. dirbo Biologijos institute, 1959–1977 m. – Zoologijos ir parazitologijos institute. Nuo 1977 m. Vilniaus universiteto dėstytoja, nuo 1992 m. profesorė.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritis – patologinė histologija ir parazitų mikromorfologija.

## Bibliografija
* Kepenų patologinė morfologija ir atkuriamieji procesai eksperimentinės fascioliozės atveju, monografija, 1976 m., rusų kalba
* Žemės ūkio gyvulių patologinės histologijos praktinis vadovas, 1964 m.
* Histologinė technika ir praktinė histochemija, 1978 m.
* Parazitiniai pirmuonys, 2000 m.
* Parazitinės kirmėlės, 2002 m.

## Šaltiniai
Lionginas Kublickas

**Lionginas Kublickas** (1929 m. kovo 15 d. Budrėnuose, Antalieptės valsčius – 1994 m. rugpjūčio 4 d. Vytone, Ilinojaus valstija) – lietuvių pasipriešinimo sovietiniam okupaciniam režimui dalyvis, jūrininkas, šturmanas.

## Biografija
1949 m. baigė Klaipėdos jūreivystės mokyklą. Dirbo žvejybos laivyne kapitono padėjėju, kapitonu. 1951 m. birželio mėn. jis, mažojo žvejybinio tralerio MPT-85 „Samum“ kapitonas, tralerio meistras *Juozas Grišmanauskas* (g. 1927 m., kilęs iš Plungės raj.) ir jūreivis *Edmundas Paulauskas* (g. 1932 m. Panevėžyje)  Baltijos jūroje uždarė kajutėje kitus 3 komandos narius ir Švedijos teritoriniuose vandenyse valtimi pabėgo į Olando salą (Švedija), netrukus persikėlė į VFR. Išvykęs į JAV per lietuviškas radijo laidas paskelbė pareiškimų apie žmogaus teisių pažeidimus, kitamanių persekiojimą Sovietų sąjungoje. TSRS karo tribunolo už akių buvo nuteistas mirti.

## Šaltiniai
Pranciškus Kucevičius

**Pranciškus Kucevičius** (, 1631 m. spalio 4 d. Mazovija – 1699 m. gegužės 21 d. Vilnius) – SJ, Lietuvos kunigas.

## Biografija
Nuo 1652 m. jėzuitas, nuo 1656 m. studijavo filosofiją Grace, 1659-1663 m. teologiją Trnavoje.

1670-1672 m. filosofijos, 1672-1674 m. – moralinės teologijos ir matematikos profesorius, mokyklų prefektas Varšuvoje. 1674 m. atvyko į Vilnių. 1674-1680 m. Vilniaus universiteto teologijos ir kanonų teisės profesorius, 1683-1688 m. ir 1692-1694 m. Lietuvos jėzuitų provincijolo sekretorius, 1688-1691 m. Vilniaus universiteto rektorius. 1691–1692 m. ir 1698-1699 m. Vilniaus profesų namų prepozitas, 1694-1698 m. Lietuvos jėzuitų provincijolas. 1695 m. dalyvavo jėzuitų XIV Generalinėje kongregacijoje Romoje. Būdamas provincijolu kritikavo Lenkijos ir Lietuvos jėzuitų mokyklas, ragino jas reformuoti. 1698 m. įsteigė misiją Šeduvoje.

## Šaltiniai
Šiaulių Universitetas-ABRO

**Šiaulių Universitetas-ABRO** – krepšinio klubas iš Šiaulių, žaidžiantis Nacionalinėje Krepšinio Lygoje. RKL nugalėtojai 2008 metais. Komandos vyr. treneris Rolandas Vaičiūnas.

## Klubo pasiekimai

* 2008-2009 m. NKL 14 vieta
* 2009-2010 m. NKL 12 vieta
* 2010-2011 m. NKL 14 vieta
* 2011-2012 m. NKL 16 vieta

## Garsūs žaidėjai
* Vaidas Pauliukėnas
* Rolandas Vaičiūnas
* Audrius Danusevičius
* Rokas Giedraitis

## Nuorodos
* NKL informacija apie klubą
Tambovo sritis

**Tambovo sritis** () – sritis Rusijoje, Centrinėje federalinėje apygardoje. Ribojasi su Riazanės sritimi šiaurėje, su Penzos ir Saratovo sritimis rytuose, su Voronežo sritimi pietuose ir su Lipecko sritimi vakaruose. Administracinis centras – Tambovas.

## Geografija

Sritis yra Okos-Dono lygumos centrinėje dalyje. Aukščiausia srities vieta – 219 m. Klimatas vidutinių platumų, žemyninis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra –11&nbsp;°C, liepos mėnesio +20&nbsp;°C. Vidutinis metinis kritulių kiekis ~500 mm. Pagrindinės upės: Cna (Volgos baseinas), Vorona, Voronežas, Bitiugas (Dono baseinas). Vyrauja išdirbtų stepių plotai. Išlikę nedideli beržų, pušų, ąžuolų, uosių, drebulių, klevų, liepų, alksnių miškai.

## Miestai

Didžiausi Tambovo srities miestai (2007 m., tūkst. gyventojų):
* Tambovas – 279,8
* Mičiurinskas – 90,2
* Raskazovas – 44,4
* Moršanskas – 41,9
* Kotovskas – 32,5
* Uvarovas – 27,1
* Kirsanovas – 18,0

## Gyventojai
### Tautinė sudėtis
{|
|valign=top|
2010 m. gyveno 34 889 žmonės:
* Rusai – 96,99%;
* Ukrainiečiai – 0,68%;
* armėnai – 0,42%;
* romai – 0,39%;

**Urbanizacija:**
* Miestuose – 640814 (58,7 %)
* Kaimuose – 451180 (41,3 %)

## Šaltiniai
Eurika

**Eurika** (angl. ir ) – nedidelė tyrimų stotis Kanadoje, Nunavuto teritorijoje, Elsmyro salos Foshemo pusiasalyje. Įsikūrusi prie Slidro fiordo, kuris įsilieja į Eurikos užutėkį. Tai viena labiausiai į šiaurę nutolusių pastoviai gyvenamų vietų pasaulyje. Labiau į šiaurę nutolęs tik toje pačioje saloje esantis Alertas. Stoties personalą paprastai sudaro 8 žmonės. Yra lėktuvų pakilimo takas.

## Istorija

Eurika įkurta 1947 m. kaip meteorologinių tyrimų stotis.

## Klimatas
Klimatas arktinis. Vidutinė temperatūra liepos mėn. būna +5,7 °C. Sausį -33,5 °C. Vidutinė metinė -16,4 °C. Teigiama temperatūra išsilaiko tik 3 vasaros mėnesius.
Kapitalizacijos norma

**Kapitalizacijos norma** () - nekilnojamojo turto kapitalizacijos norma yra vienas svarbiausių naudojimo pajamų vertės metodų elementų. Ir Didžiojoje Britanijoje, ir Vokietijoje, ir tokiose Europos šalyse, kaip Nyderlandai, Italija, Prancūzija ir visos Skandinavijos šalys, kapitalizacijos norma nustatoma rinkos pagrindu. Ji priklauso nuo:

*nuosavybės formos,
*objekto rūšies,
*visų investicijų pelno normų,
*objekto amžiaus ir kokybės sudėties,
*nuomos sutarčių sąlygų (pvz., sutarties terminas).

Kapitalizacijos normą veikia nekilnojamojo turto objekto amžius (pavyzdžiui, likusi ekonomiškai efektyvi objekto naudojimo trukmė bei nekilnojamojo turto objekto kokybė. Nustatant pastato, kurio likęs gyvavimo laikas yra žinomas, kapitalizacijos normą, kapitalizuojant grynąsias pajamas tam tikram nuomos laikotarpiui, pagal vokiškąjį pajamų metodą pirmiausia atsižvelgiama į likusį pastato gyvavimo laikotarpį, o pagal anglosaksiškąjį metodą pastato likusio gyvavimo laikotarpio įtaka įvertinama jau įtraukta į pačią kapitalizacijos normą. Objekto kokybė (ypač įvairūs nuokrypiai) pagal vokiškąjį metodą, ypač nuokrypiai nuo normų, vertinami neįtraukti į pačią kapitalizacijos normą.

Kapitalizacijos norma yra apskaičiuojama grynąsias pajamas padalinus iš pardavimo kainos arba turto vertės. Gautas dalmuo padauginamas iš 100 (procentų).
Tikrasis mandarinas

**Tikrasis mandarinas** – mandarininio citrinmedžio citrinvaisis.

Vaisiai plokščiai rutuliški, jų viršūnė šiek tiek įdubusi, ryškiai oranžiniai, su lengvai nusilupančia plona žievele. Mandarinų skiltelės lengvai atsiskiria, minkštimas saldus, kiek rūgštokas, švelnus. Sėklos smulkios, bet dažnai šie vaisiai yra besėkliai.

Mandarinai nepasižymi transportabilumu.
Akmenėliai (Žeimelis)

**Akmenėliai** – kaimas [Pakruojo rajono savivaldybė]]je, prie kelio , 1 km į pietus nuo Žeimelio. Yra sentikių kapinės (maždaug nuo 1920 metų).

## Istorija

XIX a. viduryje minimas Akmenėlių dvaras (Žeimelhofas). XX a. pradžioje į kaimą atsikėlė rusai sentikiai, 1912 m. dvare įsteigė maldos namus. 1935 m. maldos namai perkelti į Vileišius.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Antanė Kučinskaitė

**Antanė Kučinskaitė** (1915 m. balandžio 13 d. Plikiai, Vabalninko valsčius – 2006 m. gegužės 24 d. Šiauliai) – Lietuvos kalbininkė, humanitarinių mokslų daktarė.

## Biografija
1933 m. Švenčiausiosios Jėzaus Širdies tarnaičių seserų kongregacijos vienuolė. 1933 m. baigė Kauno mokytojų seminariją, 1940 m. baigė lituanistiką Vytauto Didžiojo universiteto Teologijos-filosofijos fakultete. 1959 m. filologijos mokslų kandidatė.

1940 m. mokytojavo Leipalingio, 1941 m. – Linkuvos, 1943-1944 m. Šiaulių mokyklose. 1945-1973 m. dirbo Lietuvių kalbos institute (nuo 1952 m. Lietuvių kalbos ir literatūros institutas). 1992-2003 m. Lietuvos katalikų mokslų akademijos mokslinė sekretorė, 2000 m. pirmoji moteris, LKMA garbės narė.

## Mokslinė veikla
„Lietuvių kalbos žodyno“ viena redaktorių (t. 3-10 1956-1976 m.) ir autorių (t. 3-8; už t. 3-6 LTSR valstybinė premija 1965 m., su kt.), žodyno kartotekai surinko keliolika tūkstančių žodžių. 1977-1985 m. žurnalo „Mūsų kalba“ redaktorė, „Kalbos praktikos patarimų“ (1976 m. 3 leid. 1992 m.) viena redaktorių. „Lietuvių kalbos žinyno“ (1998 m. 3 leid. 2003 m.) viena autorių. Redagavo „Naująjį Testamentą“ ir kt. religinius leidinius. Parašė straipsnių lietuvių kalbos kultūros, leksikografijos, terminologijos klausimais.

## Bibliografija
* Lietuvių kalbos etiketas, 1985 m. 2 leid. 1990 m.

## Šaltiniai
Barauka (Zarasai)

**Barauka** – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Zarasų, 1 km nuo Latvijos sienos, prie Samanio ežero.

## Gyventojai

## Šaltiniai