open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Robert Baden-Powell

**Robertas Badenas-Pauelis** arba **Robertas Badenas-Povelis** (; 1857 m. vasario 22 d. – 1941 m. sausio 8 d.) – Didžiosios Britanijos armijos karininkas, skautų organizacijos įkūrėjas.

## Biografija
Gimė Londono priemiestyje, Oksfordo universiteto profesoriaus ir admirolo dukters šeimoje. Būdamas 19 metų tapo karininku. Aštuonerius metus tarnavo Indijoje, Afrikoje, kur už drąsą ir sumanumą buvo vadinamas „Baltuoju Vilku“, po to Vokietijoje, Rusijoje ir Afganistane.

Pasižymėjo Anglų-Būrų kare, kuriame, turėdamas labai mažas pajėgas, sugebėjo apginti strategiškai reikšmingą Mafekingo tvirtovę. Už tai 1900 m. karalienė Viktorija suteikė jam generolo majoro laipsnį. R. Baden Powell buvo jauniausias generolas britų armijoje.

## Skautų organizacijos įkūrimas
1899 m. vykusiame Mafekingo apsupime gimė skautybės idėja. R. Baden Powell vadovaujami 12-16 m. berniukai puikiai atliko žvalgybos, ryšių ir sanitarijos užduotis, tuo prisidėdami prie anglų pergalės.

Pasibaigus karui, R. Baden Powell pritaikė karių-žvalgų ugdymo programą vaikams, ją papildydamas Amerikos indėnų gyvenimo detalėmis, išleido knygą „Skautybė berniukams“ (*Scouting for boys*). 1907 m. suorganizavo pirmąją skautų stovyklą, kurioje dalyvavo 20 berniukų.

R. Baden Powell pedagoginiai sugebėjimai, nuoširdus darbas su vaikais, patraukli ir praktiška ugdymo ir veiklos programa pritraukė į organizaciją tūkstančius vaikų. Po poros metų, 1909 m., Anglijoje buvo apie 10 000 skautų. Pamažu skautai paplito po visą pasaulį. 1920 m. Londone įvyko pirmoji pasaulio skautų stovykla. Joje R. Baden Powell paskelbtas pasaulio skautų šefu. Už nuopelnus žmonijai 1929 m. Anglijos karalius suteikė lordo titulą.

## R. Baden Powell Lietuvoje
Vizituodamas skautus lordas R. Baden Powell keliavo po visą pasaulį, 1933 m. vasarą su laivu Calgaric jis ir apie 650 bendrakeleivių lankė Baltijos jūros uostamiesčius. Rugpjūčio 17 d. svečiai iš Klaipėdos uosto vyko į Palangą, kur juos priėmė Prezidentas Antanas Smetona, taip pat apsilankė Lietuvos skautų Tautinėje stovykloje. Buvo surengtas britų ir lietuvių skautų paradas, bendri pavakariai. R. Baden Powell'ui įteiktas Lietuvos skautų garbės ženklas „Geležinio vilko ordinas“, jo vardu buvo pavadinta kurorto gatvė. Ant paruošto akmens lordas ir jo žmona kreida užbriežė savo inicialus (vėliau iškaltus), dar ir dabar netoli Birutės kalno tebestovi šis riedulys su svečių ir Lietuvos prezidento A. Smetonos asmeniniais ženklais.

## Išnašos

## Šaltiniai
* Skauto kalendorius, 2000.

## Nuorodos
* Robert Baden Powell apsilankymas Lietuvoje 1933 m. (filmas)
Joe Pass

**Joe Pass** (*Joseph Anthony Passalacqua*, 1929 m. sausio 13 d. Naujajame Brunsvike, Naujasis Džersis, JAV – 1994 m. gegužės 23 d. Los Andžele, Kalifornija) – džiazo gitaristas.

## Rinktinių įrašų sąrašas
**Solo albumai**
* The Stones Jazz
* Virtuoso
* Virtuoso II
* Virtuoso III
* Virtuoso IV
* Virtuoso Live!
* At Montreux Jazz Festival
* Montreux '77 – Live
* I Remember Charlie Parker
* University of Akron Concert
* Blues for Fred
* What Is There to Say
* Songs for Ellen
* Unforgettable
* Blues Dues
* Joe pass guitar interludes psyche jazz lp

**Su Oscar Peterson**
* A Salle Pleyel
* Porgy and Bess
* The Good Life (with Niels Pedersen)
* The Trio
* The Paris Concert (with Niels Pedersen)
* The Giants (with Ray Brown)
* If You Could See Me Now (with Niels Pedersen, Martin Drew)
* A Tribute to My Friends (with Niels Pedersen, Martin Drew)

**Su Niels-Henning Ørsted Pedersen**
* Chops
* North sea Nights
* Digital III at Montreux (1979)
* Eximious

**Su Ella Fitzgerald**
* Take Love Easy (1973)
* Sophisticated Lady
* Fitzgerald and Pass… Again (1976)
* Speak Love (1983)
* Easy Living (1986)
* Gee Baby 'Aint I Good To You (1986)

**Su kitais muzikantais**
* Sounds of Synanon (with Arnold Ross, Dave Allan, et. al.)
* Moment of Truth (with the Gerald Wilson Orchestra)
* Portraits (with the Gerald Wilson Orchestra)
* On Stage (with the Gerald Wilson Orchestra)
* Somethin' Special (with Les McCann)
* On Time (with Les McCann)
* Jazz As I Feel It (with Les McCann)
* For Django (Joe Pass Quartet, with John Pisano, Jim Hughart, and Colin Bailey)
* Simplicity (Joe Pass Quartet, featuring Clare Fischer)
* Catch Me! (with pianist Clare Fischer, bassist Ralph Pena, and drummer Larry Bunker)
* Brassamba (with Bud Shank)
* Folk 'n' Flute (with Bud Shank)
* Intercontinental (Joe Pass Trio)
* Joe’s Blues (with Herb Ellis)
* Jazz Concord (with Herb Ellis, Ray Brown, and Jake Hanna)
* Seven Come Eleven (with Herb Ellis)
* Two for the Road (with Herb Ellis)
* Ira, George And Joe (with John Pisano)
* Summer Nights (with John Pisano)
* Appassionato (with John Pisano)
* Duets (with John Pisano)
* Live at Yoshi’s (with John Pisano)
* My Song (with John Pisano)
* Tudo Bem (with Paulinho Da Costa) (1992)

## Nuorodos
* Joe Pass solo video su gitara (YouTube)
* Joe Pass 
*
Vilkaviškio krašto muziejus

**Vilkaviškio krašto muziejus** – didžiausias Vilkaviškio rajono muziejus, įkurtas 1958 m.

Veikia Paežeriuose, Paežerių dvaro oficinos pastate. Muziejus priskiriamas pirmajai muziejų kategorijai. Nuolat papildomi fondai sudaro apie 180 tūkst. vienetų muziejinių vertybių. Muziejaus steigėjas – Vilkaviškio rajono savivaldybė. Muziejaus vadovas – Antanas Žilinskas.

## Istorija

1958 m. pradeda veikti jaunųjų turistų – kraštotyrininkų būreliai. Jų nariai aprašė praeities įvykius, rinko ir fiksavo gamtos, archeologijos, istorinę vertę turinčius daiktus, etnokultūros paminklus, fotodokumentinę medžiagą, spaudinius ir kt.

1962 m. spalį įkuriama rajono kraštotyros draugija.

1962 m. gruodį surengta pirmoji rašytinės medžiagos ir retų radinių paroda, kurios eksponatai vėliau palikti organizuojamam muziejui.

1963 m. įkurtas Vilkaviškio krašto muziejus. Pirmoji jo vadovė – tuometinė rajono Švietimo skyriaus mokyklų inspektorė Gabrielė Karalienė.

1965 m. muziejus persikėlė į kultūros namų antrąjį aukštą, vieno kambario 54 m² patalpą, kur išbuvo iki 1991 m. pavasario, po to persikėlė į naujus kultūros rūmus.

1990 m. rugpjūčio 29 d. kraštotyros muziejui suteiktas valstybinio muziejaus statusas.

1997 m. muziejus persikėlė į Paežerius, į buvusius dvaro rūmus.

## Fondai

Pagal rūšis muziejinės vertybės klasifikuojamos į 12 grupių ir 72 pogrupius. Tai archeologiniai radiniai, gamtos objektai, dokumentai, daiktinės vertybės, fotodokumentinė medžiaga, numizmatika, bonistika, faleristika, filatelija bei filokartija, raštija, dailės kūriniai plakatai bei filmoteka, fonoteka.

Fondų rinkiniuose kaupiama ir saugoma krašto gamtos (geologijos, floros ir faunos), archeologijos, istorijos, etnokultūros, vaizduojamosios ir taikomosios dailės, tautodailės vertybės, žymesnių krašto žmonių ir šio krašto išeivių memorialiniai fondai. Formuojamos kalendorių, filatelijos, vadovėlių, numizmatikos kolekcijos.

## Žymiausios ekspozicijos

* Krašto gamtos ekspozicija – rodomi geologijos, mineralogijos, floros ir faunos eksponatai;
* Krašto etnokultūros daiktų ekspozicija;
* Vidutinio Sūduvos ūkininko seklyčia;
* Signatarų salės ekspozicija – dr. Vinco Kudirkos ir Sūduvos regiono 1918 m. vasario 16 d. Nepriklausomybės akto signatarų portretų, tapytų vietinių dailininkų, galerija;
* Krašto išeivijos istorijos ekspozicija – dvejose Paežerių dvaro rūmų salėse eksponuojami kraštiečių, išeivijos atstovų dailininkės Magdalenos Birutės Stankūnienės ir žurnalisto, visuomenės veikėjo Kazio Karužo – darbai, fotodokumentika, asmeniniai daiktai.

## Muziejaus skyriai

* Rinkinių apskaitos ir saugojimo skyrius;
* Kultūros – švietimo bei edukacinio darbo skyrius;
* Rinkinių tyrimo skyrius;
* Muziejaus biblioteka ir archyvas.

## Padaliniai
* Dr. Vinco Kudirkos klėtelė – muziejus;
* Jono Basanavičiaus gimtoji sodyba-muziejus ir Lietuvos tautinio atgimimo ąžuolynas.

## Nuorodos
*
Aleatorika

**Aleatorika** – ( 'kauliukas') – muzikos medžiagos tvarkymo būdas, paremtas atsitiktinumu. Vienas pirmųjų terminą penktajame dešimtmetyje panaudojo *Werner Meyer-Eppler*. Tai nėra įprasta muzikinė technika, o labiau muzikinės medžiagos tvarkymo būdas.

Aleatorinis komponavimas leidžia geriau valdyti iš anksto numatytą kūrinio visumą, smulkmenas paliekant atsitiktinumui. Atsitiktinumu pagrįsta muzikos medžiaga tarsi turėtų būti be savybių, tačiau atsitiktinės sekos turi savus dėsnius, pabrėžiančius pusiausvyrą: kuo daugiau atsitiktinių elementų, tuo ryškesni jų pasikartojimai, išsikristalizuojantys į įsimenamus ir atpažįstamus darinius. Aleatorinė muzika turi sąsajų su abstrakčiuoju ekspresionizmu dailėje.

## Aleatorika ankstesnėse epochose
Atsitiktinumas muzikoje egzistavo visais laikais. Tai improvizacijos liaudies muzikoje, kadencijos instrumentiniuose koncertuose. Mocartas buvo sukūręs muzikos kūrimo sistemą pagal lošimo kauliukų rodomus skaičius. Iki XX a. europietiškoje muzikos kultūroje atsitiktinumas gyvavo improvizacijose.

## Aleatorika XX a
Pirmasis kompozitorius, naudojęs aleatorikos principus – *[[Charles Ives]]*. Atsitiktinių procesų daug *[[John Cage]]* muzikoje. Kūrinyje dvylikai radijo imtuvų „Įsivaizduojamas kraštovaizdis Nr.4“ (1951) atsitiktinumas nulemia galutinį garsinį efektą. Kompozitorius tik nurodo kaip reguliuoti imtuvus, o skambesys priklauso nuo garsų skambančių eteryje. *[[Pierre Boulez]]* III sonatoje fortepijonui (1957) atlikėjas laisvai pasirenka dalių tvarką. Kūrinių, paremtų atsitiktinumu, yra parašę *[[Iannis Xenakis]]*, *[[Karlheinz Stockhausen]]*, *[[Witold Lutoslawski]]*, *[[Luciano Berio]]*.

## Evoliucija
Aleatorinis kūrybos metodas labai susijęs su kiek vėliau atsiradusia algoritmine muzika ir generatyviuoju menu.

## Nuorodos
* Sukurkite menuetą!  
* Neapibrėžtumas John Cage muzikoje
Trečiasis kelias

**„Trečiasis kelias“** – naujoji centro kairės politikos atmaina, kuri atsirado, kai politikai tolo nuo tradicinės „kairės ir dešinės“ politikos.

## Ištakos
Ištakos siejamos su Naujųjų leiboristų partijos, kuriai vadovavo Tonis Bleras, ambicingomis politininėmis reformomis Didžiojoje Britanijoje. Jie, 1997 m. atėję į valdžią, atsisakė nacionalizacijos ir planinės verslininkystės. Ši politika reiškė pastangas kūrybiškai reaguoti į globalizacijos jėgas ir siekė pajungti už šių transformacijų slypinčią energiją.

Tačiau mintis rasti politikoje „trečiajį kelią“ susilaukė didelės kritikos. Daugelis konservatorių manė, kad naujoji politika yra beveik tuščia, be turinio, ir panašesnė į politinę pozą, o ne strateginę programą, kurią iš tiesų būtų galima įgyvendinti. Tuo metu tradicinei kairei priklausantys politikai teigia, kad „trečiasis kelias“ per mažai skiria dėmesio nelygybės ir nesaugumo problemoms.

## Politikos bruožai
„Trečiojo kelio“ politika siekė vyriausybės pertvarkos, pilietinės visuomenės ugdymo, ekonomikos pertvarkos, gerovės valstybės reformos, ekologinės modernizacijos ir globalinės sistemos reformos:

# *Vyriausybės pertvarka*. „Trečiojo kelio“ politikai pasisako už aktyvią vyriausybę, kuri naudotų tokias valdymo ir administravimo formas, kurias taiko verslo sektorius.
# *Pilietinės visuomenės ugdymas*. Vien tik vyriausybės ir rinkos nepakanka daugeliui iššūkių vėlyvosios modernybės visuomenėse įveikti, todėl, anot „trečiojo kelio“ ideologijos, reikia stiprinti ir su vyriausybe bei verslu sujungti pilietinę visuomenę. Tai gali padėti sprendžiant bendruomenių problemas nuo nusikalstamumo iki švietimo.
# *Ekonomikos pertvarka*. „Trečiasis kelias“ numato naują mišrią ekonomiką, kuriai būdinga valstybinio reguliavimo ir dereguliavimo pusiausvyra. Jis atmeta neoliberalųjį požiūrį, kad vienintelis būdas užtikrinti laisvę ir modernėjimą yra valstybinio reguliavimo atsisakymas.
# *Gerovės valstybės reforma*. Svarbu apsaugoti pažeidžiamus žmones, suteikiant jiems veiksmingas socialinės paramos paslaugas. „Trečiojo kelio“ politika siekia sukurti globos visuomenę, bet kartu tvirtina, kad senosios socialinės paramos formos dažnai būdavo nevykusios ir veikiau kontroliuodavo negu padėdavo vargšams.
# *Ekologinė modernizacija*. „Trečiojo kelio“ politika atmeta požiūrį, kad aplinkos apsauga ir ekonomikos augimas yra nesuderinami dalykai.
# *Globalinės sistemos reformos*. Ši politika ieško naujų globalinio vadovavimo formų. transnacionaliniai susivienijimai gali skatinti demokratiją viršnacionaliniu lygmeniu ir leisti geriau suvaldyti permainingą tarptautinę ekonomiką.

## Šaltiniai
* Anthony Giddens „Sociologija“, 2005.
Margakotė guotė

**Margakotė guotė** () – guoteninių (*Hygrophoraceae*) šeimos, guočių (*Hygrophorus*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Spygliuočių miškai, dažniausiai tarp samanų.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kepurėlė pilkai ruda, violetinio atspalvio, kotas baltai ir rudai dryžuotas.

Vaisiakūniai smulkūs, vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–6 cm skersmens, gleivėta, blizganti, pilkai violetiškai ruda, juodo atspalvio. Lakšteliai balsvi, melsvo atspalvio, priaugtiniai. Kotas 5–10 (12)×0,5–1,5 cm dydžio, gleivėtas, baltas, dryžuotas. Trama balta, nekarti, be ypatingo kvapo. Sporos 10,5–16×7–9 μm. 

**Būdingi požymiai:** gleivėti vaisiakūniai, kotas daugiau nei du katus ilgesnis už kepurėlės skersmenį. Sporos didelės.

Auga spygliuočių miškuose tarp samanų, žolių po keliolika ir daugiau, po vieną netoli kitos. Mėgsta kalkingą dirvą, eglės kaimynystę.

Labai dažna, valgoma. Vartojama šviežia, kartu su kitais grybais.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 91 psl.
Purpurinė guotė

**Purpurinė guotė** (*Hygrophorus erubescens*) – guoteninių (*Hygrophoraceae*) šeimos, guočių (*Hygrophorus*) genties grybų rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

Kepurėlė rausvai purpurinė, rausvai gelsvai dėmėta, sausa. Vaisiakūniai vidutinio dydžio, mėsingi. Kepurėlė užauga iki 10 cm skersmens, jauna – balsva, rausvo atspalvio, senesnė – apšepusi purpuriškai rožiniais smulkiais žvyneliais, atrodo lyg išmarginta rusvai geltonų ir raudonų dėmių. Lakšteliai balti, seni – rausvai rusvi, raudonai dėmėti, nuaugtiniai. Kotas 5–7 cm ilgio ir 1,5–2 cm storio, prie lakštelių baltas, žemiau rusvai rudas, rožinio atspalvio. Trama balta, ruda, minkšta, kartaus skonio. Sporos 8–11×4–5 μm.

Auga vasarą, rečiau rudenį spygliuočių miškuose, ypač pušynuose. Labai panaši ūmėdinė guotė (*Hygrophorus russula*), tik ši stambesnė, auga mišriuosiuose, lapuočių miškuose, ypač kalkinguose ąžuolynuose.

Reta, žinomos tik kelios augavietės. Dėl kartaus skonio **nevalgoma**. Šilumamėgė. Saugoma.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 93 psl.
Salala

**Salala** () – miestas Omane; Dofaro gubernijos administracinis centras. Mieste gyvena 178 469 žmonės (2005 m. duomenys). Tai antras pagal dydį Omano miestas ir sultono Kabuso ben Saido gimimo vieta. Sultonas tradiciškai daugiau laiko praleisdavo Salaloj nei sostinėje Maskate, ypač prieš atsisėdant į sostą 1970 m. Šiuo metu jis reguliariai lanko miestą, kad susitiktų su genčių ir vietiniais lyderiais.

Salaloje yra oro uostas iš kurio lėktuvai daugiausia skrenda į Maskatą, Dubajų, Kuveitą ir Dohą. Kai yra turistinis sezonas būna skrydžių net iš tokių tolimų šalių kaip Švedija. Oman Air kompanija per dieną atlieka keletą skrydžių iš Maskato į Salalą.

Nors Salala yra Arabijos dykumoje, joje klimatas yra gan švelnus. Į miestą pučia pietryčių musonai. Šis periodas (vėlyvas birželis – ankstyvas rugsėjis) yra vadinamas karifo sezonu. Tuo metu į Salalą atvyksta daug turistų iš Persijos įlankos regiono, norinčių pasidžiaugti vėsesniu oru nei jų namuose tuo metų laiku. Tuo metu miesto gyventojų skaičius padvigubėja ir organizuojamos įvairios mugės, tokios kaip Itine.

Mieste yra didelė imigrantų bendruomenė, jie daugiausia iš Indijos. Salaloje yra net Indų mokykla.

Salala vadinama „Arabijos kvepalų sostine“. Turistus į miestą taip pat traukia Smahano kalnai ir smilkalų medžiai. Už miesto link kalnų auga vešli žolė, kurią ėda daugybė galvijų. Dėl klimato apylinkėse pasitaiko gyvūnai artimesni Rytų Afrikai (hienos, leopardai).

Pakrantės ir paplūdimiai vilioja nardytojus su akvalangais ir paukščių stebėtojus. Maersk valdo Salalos uostą, kuris yra svarbus regionui.

Salala turi seną istoriją. Jos gyventojai giriasi tariamais Šebos karalienės rūmų griuvėsiais ir pranašo Jobo kapu prie Kvaro kalno. Čia taip pat yra vadinamoji Nabi IMrano, Mergelės Marijos tėvo, mirties vieta.

Šiuolaikinė Salala gali pasigirti uostu, esančiu 15 km į pietvakarius nuo miesto. Dėl strateginės vietos, į jį plaukia laivai iš Afrikos, Indijos ir Artimųjų Rytų.

## Sportas

* Al-Ittihad Club – futbolo klubas;
* al-Saado stadionas, kurio talpa 12 tūkst. žiūrovų.
* Salalos sporto komplekso stadionas, kurio talpa 8 tūkst. žiūrovų.
Abajus Kunanbajuly

**Abajus Kunanbajuly** (*Abajus*, , 1845 m. rugpjūčio 10 d. Semipalatinsko sritis - 1904 m. liepos 6 d. ten pat) – kazachų poetas, rašytojas, kompozitorius, visuomenės veikėjas. 

## Biografija
Gimė Čingizų kalnuose, stambaus feodalo Kunanbajaus šeimoje. Jo senelis Oskenbajus ir prosenelis Irgizbajus buvo krašto valdovai. Mokėsi mulos Achmet-Rizos medresėje Semipalatinske. Jo humanistinę pasaulėžiūrą formavo Firdousi, Ališeras Navoji, Nizami, Fizuli, Ibn Sina ir kiti jo studijuoti mąstytojai, poetai, rašytojai. 

Netrukus ir jis pats tapo kazachų tautos dvasiniu lyderiu, nors ir pasižymėjo rusofilija, sakydamas, kad tik rusų kalba, rusų kultūra kazachus gali atvesti į civilizuotų tautų šeimą. Nepaisant to, nacionalinis judėjimas Alaš-Orda, veikęs Kazachstane 1917-1920 m. jo poezijoje ir muzikoje ieškojo savo ideologinės atramos. 

## Kūryba
Naujosios Kazachsatano literatūros pradininkas. Į kazachų literatūrą jis įvedė šešiaeilę ir aštuoniaeilę eilėdarą.  Poezijoje ryškūs Rytų poezijos, kazachų tautosakos motyvai. Eilėraščiams kūrė muziką. Jo kūryba turėjo įtakos kazachų tautinės savimonės formavimuisi. Išvertė rusų rašytojų kūrinių. Jo eilėraščių išversta į lietuvių kalbą. 

## Atminimas

Jo atminimui Muchtaras Auezovas parašė romaną „Abajus“ (2 t., 1958 m., lietuvių kalba „Abajaus kelias“, 1960 m., iš rusu kalbos verte J. Stanišauskas), kinostudijoje Kazachfilm 1983 m. pastatytas filmas „Abajus“. Jo vardu pavadintas miestas Abajus.

## Šaltiniai
Muchtaras Auezovas

**Muchtaras Auezovas** (, 1897 m. rugsėjo 28 d. Semipalatinsko sritis, Kazachstanas, Rusijos imperija – 1961 m. birželio 27 d. Maskva, Rusijos TFSR) – kazachų rašytojas, dramaturgas, mokslininkas, visuomenės veikėjas.

## Biografija
Gimė Čingizų kalnų apylinkėse, feodalų šeimoje. Mokėsi rusiškoje mokykloje, baigė mokytojų seminariją ir Peteburgo universiteto filologijos fakultetą. Vėliau studijavo Vidurinės Azijos universiteto aspirantūroje.

1917 m. Kazachijos Centrinio vykdomojo komiteto sekretorius, vėliau kovojo bolševikų daliniuose prieš Kolčako Baltąją armiją. Nuo 1920 m. mokytojavo, dėstė aukštosiose mokyklose. 1947 m. Kazachijos TSR mokslų akademijos akademikas, Kazachstano rašytojų sąjungos pirmininkas.

## Kūryba
Svarbiausias ir į daugelį kalbų išverstas jo romanas „Abajaus kelias“ (2 t., 1958 m., lietuvių kalba 1960 m., iš rusų kalbos vertė J. Stanišauskas), pasakojantis apie autoriaus giminaičio, žymaus XIX a. kazachų poeto, rašytojo Abajaus Kunanbajuly gyvenimą. Romane atsispindi ir laikmečio kazachų gyvenimas bei buitis.

Pjesėje „Enlik-Kebek“ pasakojama apie tragišką dviejų jaunuolių meilę. Tai kazachiška Šekspyro dramos „Romeo ir Džiuljeta“ interpretacija. Pirmą kartą pastatyta Abajaus žmonos Aigerim jurtoje, pjesė nenueina nuo kazachų teatro scenos. Ne mažesnį pasisekimą turėjo ir jo drama „Kara-Koz“, 1926 m. gavusi dramaturgijos festivalio pagrindinį prizą. Iš viso buvo pastatyta apie 20 jo pjesių. Parašė ir išleido keliolika apsakymų.

## Įvertinimas
* 1949 m. Stalino premija
* 1959 m. Lenino premija
* Jo vardu pavadintas Semipalatinsko dramos teatras
LRT Lituanica

**LRT Lituanica** – visą parą transliuojama žiūrovams visame pasaulyje skirta televizijos programa, kurios tinklelį sudaro kitų 2 LRT televizijos kanalų laidos. Kanalo skiltyje lrt.lt taip pat publikuojami straipsniai, susiję su pasaulio lietuvių aktualijomis. 

## Istorija

Kanalas startavo 2007 m. rugsėjo 24 d. Programą sudaro geriausios programų „LRT televizija“ ir „LRT Plius“ laidos. Nuo 2008 m. balandžio 7 d. „LTV World“ transliuojama visą parą. 2012 m. liepos 27 d. programa pavadinta „LRT Lituanica“.

Per palydovą „Astra 4A“ „LRT Lituanica“ matoma Šiaurės Europoje (dažnis 11938 MHz, vertikali poliarizacija, duomenų srautas 27,5 MS/s). Antžeminiu būdu kanalas nuo 2020 m. rugpjūčio taip pat transliuojamas Lenkijoje, Palenkės vaivadijos šiaurinėje dalyje bei pietvakarinėje Lietuvos dalyje iš siųstuvų Kšemianuchoje ir Lazdijuose.

„LRT Lituanica“ taip pat iki 2020 metų sausio buvo matoma Šiaurės Amerikoje per palydovą „Galaxy 19“ (97 West, transponderis: K21, vertikali poliarizacija, dažnis: 12084 MHz, SR: 22000 MS/s, FEC: 3/4).

## Nuorodos
*  LRT Lituanica puslapis
Mahadžanapada

**Mahadžanapados** (skr. (devanagari): महाजनपद *maha* - didelis, *džanapada* - valstybė) - senovės Indijos regionai - valstybės, kurių tradiciškai priskaičiuojama 16. Visos jos klestėjo Indo-Gango lygumoje (Šiaurės Indija). Klasikinis jų klestėjimo laikotarpis buvo VIII-IV a. pr. m. e., iki Maurjų dinastijos suvienijimo.
## Susiformavimas ir sąrašas
Tradiciškai pateikiama 16 regionų-valstybių (*solasa mahajanapadhas*):

#Kaši
#Košala
#Anga
#Magadha
#Vadži (Vridži)
#Malla
#Čedi
#Vatsa (Vamsa)
#Kuru
#Pančala
#Matsija
#Šurasena
#Assaka
#Avanti
#Gandhara
#Kambodža
Anga

**Anga** (skr. (devanagari): अङ्ग) buvo viena iš šešiolikos regionų – valstybių (mahadžanapadų) senovės Indijoje, gyvenama indoarijų angų. Ji buvo į rytus nuo Magadhos, dabartinės Biharo valstijos rytuose ir Bengalijoje. Valstybės sostinė Čampa, prie Gango upės buvo vienas šešių didžiausių Indijos miestų.

## Istorija ir kultūra
Anga garsėjo savo prekyba ir turtais. Jie daug prekiavo su nežinomais tolimais kraštais (Suvarnabhumi). VI a. pr. m. e. pradžioje ji buvo tokia stipri, kad laikinai buvo aneksavusi gretimą Magadhą ir net siekėsi su Matsija, tačiau to paties amžiaus viduryje Magadhos princas nužudė Angos valdovą Brahmadattą, ir valstybė buvo užimta Magadhos.
Vadži

**Vadži** (skr. (devanagari): वज्जि) (dar: Vridži) buvo viena iš šešiolikos regionų - valstybių (mahadžanapadų) senovės Indijoje, gyvenama indoarijų tautų. Ji buvo į šiaurę nuo Angos, dabartinio Nepalo pietryčiuose ir Indijos šiaurėje. Valstybės sostinė buvo Vaišalis, anot šaltinių apjuosta triguba siena.

## Istorija ir kultūra
Vadži nebuvo vieninga valstybė, o aštuonių skirtingų klanų (*atthakula*) konfederacija. Svarbiausi klanai buvo vadžiai, ličhavai, džnatrikai ir videhai. Atskiros teritorijos buvo susijungę į sąjungą su renkama valdžia: kiekvienas šalies rajonas skirdavo savo atstovą, tarp kurių buvo išrenkamas vienas, tituluojamas *ganapramukh*.
Kęstutis Milkeraitis

**Kęstutis Milkeraitis** (1945 m. sausio 2 d. Delnickuose, Krosnos valsčius, Marijampolės apskritis – 2014 m. gegužės 3 d. Vilniuje) – Lietuvos teisininkas, visuomenės veikėjas.

## Biografija
Gimė agronomo, visuomenės veikėjo, Klaipėdos krašto sukilėlio Richardo Milkeraičio šeimoje, buvo vyriausias iš keturių vaikų. 1963 m. baigė Klaipėdos 4-ąją vidurinę mokyklą. 1968–1974 m. Vilniaus universitete studijavo teisę.

Dirbo tardytoju Vilniaus miesto prokuratūroje. 1977–1990 m. vadovavo Vilniaus medžioklės ir žūklės ūkiui. 1990–1991 m. teisininkas-referentas Valstybinėje komisijoje Rytų Lietuvos problemoms sureguliuoti. 1991–1994 m. LR Generalinės prokuratūros Tardymo departamento ypatingai svarbių bylų tardytojas. Vėliau dirbo teisininku LR statybos ir urbanistikos ministerijoje. Nuo 1997 m. LR Seimo nacionalinio saugumo komiteto patarėjas. 1999–2003 m. LR Seimo kontrolierius.

1989–1992 m. Mažosios Lietuvos reikalų tarybos pirmininko pavaduotojas. Nuo 1989 m. Lietuvininkų bendrijos „Mažoji Lietuva“ narys, 1996–1999 m. seimelio narys, K. Donelaičio draugijos narys. 1990–2002 m. Nepriklausomybės partijos narys. Lietuvos piliečių chartijos narys, Lietuvių fronto bičiulių sambūrio pirmininkas (nuo 2007 m.), Piliečių Santalkos inicijuotos pilietinės akcijos „Neišduok“ signataras (2007 m.). Vienas iš Mažosios Lietuvos enciklopedijos II tomo rengėjų

Palaidotas Kėdainiuose.

## Liudijimai dėl Lietuvos valstybingumo žlugdymo
2007 m. gruodį internetiniuose portaluose „XXI amžius“, bei „Bernardinai“ atspausdintas K. Milkeraičio straipsnis, kuriame autorius nurodė tuometinės Lietuvos įtakos struktūrų saitus su buvusia sovietinės Lietuvos nomenklatūra. Straipsnyje korupcija ir valstybingumo žlugdymu kaltinti svarbūs lietuvos politikos, verslo, bei žiniasklaidos veikėjai.

## Šaltiniai
Malla

*Šis straipsnis - apie senovinę [[Indija|Indijos]] valstybę. Apie to paties pavadinimo Nepalo dinastiją žiūrėkite straipsnį [[Malų dinastija]]*

**Malla** (skr. (devanagari): मल्ल) buvo viena iš šešiolikos regionų - valstybių (mahadžanapadų) senovės Indijoje, gyvenama indoarijų tautų. Ji buvo tarp Vridži ir Košalos, dabartinio Nepalo pietuose ir Indijos šiaurėje. Valstybė turėjo du svarbiausius miestus - Kušinarą, kuris buvo Budos mirties (mahaparanirvanos) vieta, ir Pava, kur mirė džainizmo įkūrėjas Mahavira.

## Istorija ir kultūra
Malla, kaip ir Vadži nebuvo vieninga valstybė. Ją sudarė devynios atskiros teritorijos. Iš pradžių čia viešpatavo monarchai, o vėliau pereita prie respublikinio valdymo (*sangha*). VI a. pr. m. e. valstybė buvo prijungta prie Magadhos.
Amerikos balsas

**Amerikos balsas** (, *VOA*) – JAV radijo stotis, veikianti nuo 1942 m. vasario 24 d. Antrojo pasaulinio karo metu buvo transliuojamos laidos 27 kalbomis.

## Lietuviškos transliacijos
53-ejus metus (1951–2004 m.) transliavo programą ir lietuvių kalba. Radijo laidos lietuvių kalba pradėtos rengti 1951 m. vasario 16 d. iš Niujorko. Jas transliavo Kazys Grinius ir Povilas Julius Labanauskas. Laikinai joms vadovavo Juozas Bronius Laučka, nuo 1951 m. rugpjūčio 2 d. tas pareigas perėmė Konstantinas Rudaminas Jurgėla. Iš pradžių lietuviškai programai skirta 15 min., 1952 m. gegužės 15 d. lietuvių padalinys ėmė transliuoti ir 15 min. laidas iš Europos, ten dirbo K. Grinius ir J. B. Laučka. 

Ilgą laiką redakcijai vadovavo Romas Sakadolskis, nuo 1995 m. – Linas Rimkus. Lietuviškas laidas rengė Jurgis Bradūnas, A. Černeekis, Vytautas Dambrava, Leonardas Dambriūnas, Konstantinas Jurgėla, Romas Kasparas, Alfonsas Petrutis, Jolanta Raslavičiūtė, Antanas Vaičiulaitis, Virginija Vengrienė, Rimantas Kanapienis ir kiti.

„Amerikos balso“ programa buvo svarbus informacijos šaltinis už geležinės uždangos atsidūrusiai Lietuvai, prisidėjo ir prie šalies demokratizavimo procesų. Sovietmečiu buvo daromi įvairūs trukdžiai, kad Lietuva negalėtų girdėti „Amerikos balso“.

Lietuvai atgavus nepriklausomybę „Amerikos balso“ laidos buvo retransliuojamos per Lietuvos radijo pirmąją programą (30 min.) ir per radijo stotį M-1 plius (10 min.).

Pasibaigus Šaltajam karui, JAV Kongreso sprendimu buvo nutrauktas finansavimas laidoms kai kuriomis Rytų Europos kalbomis. Paskutinė „Amerikos balso“ laida lietuvių kalba transliuota 2004 m. vasario 27 d.

## ''Voice of America'' šiandien
Šiuo metu JAV finansuojama *Voice of America* transliuoja naujienų, šviečiamąsias ir kultūros laidas apytiksliai 155 milijonams klausytojų. Be kitų, transliuojamos laidos specialiąja anglų kalba jos besimokantiems.

## „Amerikos balso“ archyvai

2007 m. gruodžio 20 d. Lietuvos ambasada Vašingtone perėmė 24 dėžes įrašų juostų lietuviškų laidų. Įrašai perduoti centriniam valstybės archyvui.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* *[http://www.voanews.com/ Voice of America interneto svetainė]*
Košala

**Košala** (skr. (devanagari): कोशल) buvo viena iš šešiolikos regionų – valstybių (mahadžanapadų) senovės Indijoje, gyvanama indoarijų košaliečių. Jos vieta buvo dabartinėje Utar Pradešo valstijoje. Valstybės sostinė Šravastis buvo vienas šešių didžiausių Indijos miestų.

## Istorija ir kultūra
Valdant Aikšvakų dinastijai, Košala buvo viena stipriausių Indijos valstybių. Joje mokė Buda, Mahavira, ją daug mini senovės Indijos epas Ramajana. IV a. pr. m. e. valstybė buvo įjungta į Maurjų imperijos sudėtį.
Kaši

**Kaši** (dar *Kaušika*, *Kaušaka*) buvo viena iš šešiolikos regionų – valstybių (mahadžanapadų) senovės Indijoje. Jos šerdis – Varanasis, senoji sostinė prie Varanos ir Asi upių, nuo seno garsėjusi kaip Indijos kultūrinis centras.

## Istorija
Kaši prieš VI a. pr. m. e. buvo stipriausia Indijos valstybė, aršiai konkuravusi su kaimyninėmis Košala, Anga ir Magadha. Joje gyveno tauta kašiai, artimi košaliečiams ir videhams. Apie VI a. pr. m. e. valstybė buvo įjungta į Košalos sudėtį ir išnyko.
FC Pasvalys

**Pasvalio FC** – Lietuvos futbolo klubas iš Pasvalio, prie Pasvalio sporto mokyklos.

## Istorija

Pasvalio sporto mokykla įkurta 1960 m. Prie jos 2004 m. prijungta Pasvalio rajono vaikų ir jaunių sporto mokykla. Kurį laiką, iki 2004 m. taip pat egzistavo „Pasvalio sporto centras“.

1999 m. buvo įregistruota asociacija „Pasvalio Futbolo Klubas „Pasvalys““, registruota tuo pačiu adresu kaip ir Pasvalio sporto mokykla.

Komanda dažniausiai žaidžia III lygoje, Panevėžio zonoje. 

## Sezonai
### [[LFF]] varžybos

|}
|}

|}
|}

### [[SFL]] varžybos

|}

### Salės futbolo varžybos

## Šaltiniai

## Nuorodos
Daugava Riga

**Daugava Riga** yra vadinęsi Latvijos futbolo klubai:

* Daugava Riga (1944) 1944–1990 m.;
* FK Pārdaugava 1984–1995 m., taip pat kaip Daugava-RVZ Riga;
* Daugava-LVFKI Riga 1990 m., kartais laikomas FC Skonto pradininku;
* Kompar-Daugava Riga 1992 m.;
* FK Torpedo Rīga – 1996–1997 m. kaip „Daugava“ ir 1998–2000 m. kaip LU-Daugava Riga, vėliau sujungus su Policijas FK klubu kaip PFK Daugava 2001–2002 m.;
* FK RFS – anksčiau FSK Daugava-90 2005–2007 m., Daugava Riga (2008), Daugava-RFS 2010 m.;
* FK Daugava (2003) 2012–2015 m.
FK Užupis

**Vilniaus „Užupis“** – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

## Istorija

Asociacija „Užupio sporto klubas“ yra 2005 m. įkurta ne pelno siekianti organizacija, jungianti nemažą grupę sportui neabejingų žmonių, skatinanti mėgėjišką, tačiau aktyvų sportavimą ir sveiką gyvenseną. Klubas subūrė krepšinio ir futbolo komandas.

## Pasiekimai
* SFL Carlsberg taurė (2007 m.)

## Sezonai

|}

### [[SFL]] varžybos

|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
Manvydas

**Manvydas** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Manvydienė (ištekėjusi moteris) ir Manvydaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Albertas Vaitiekus Manvydas (1370–1423) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras, didikas, Lelijos herbo kunigaikštis, valstybės ir karinis veikėjas;
* Jonas Manvydas (1395–1458) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras, didikas, Lelijos herbo kunigaikštis, valstybės ir karinis veikėjas;
Diagrama

**Diagrama** gali reikšti:

* Būsenų diagrama;
* HR diagrama;
* Klasių diagrama;
* Sekos diagrama;
* Komponentų diagrama;
* Veiklos diagrama;
* Venno diagrama;
* Panaudos atvejų diagrama.
FK Kolobki Lentvaris

**Lentvario „Kolobki“** – Lietuvos futbolo klubas iš Lentvario.

## Sezonai
### [[SFL]] varžybos

|}

## Nuorodos
Aritmija

**Aritmija** (*širdies ritmo sutrikimas*) – širdies tvinksnių dažnio (normalaus tankio) sutrikimas.

Laikini ir reti ritmo sutrikimai dažniausiai nepavojingi. Širdies ritmo sutrikimus galima nustatyti, pastebėti klausant širdį, juos rodo elektrokardiograma (EKG – širdyje vykstančių elektrinių reiškinių grafinis vaizdas). Sutrikus širdies ritmui ligoniams kartais įstatomi *širdies stimuliatoriai*, priverčiantys širdį plakti reikiamu ritmu.

* *Bradikardija*: pulso dažnis ramybėje mažesnis kaip 60 tv./min.
* *Tachikardija*: pulso dažnis ramybėje didesnis nei 100 tv./min.
* Per ankstyvi skilvelių susitraukimai (ekstrasistolės): praleisti arba papildomi susitraukimai dėl impulsų atsiradusių ne sinoatrialiniame mazge
* *Skilvelių tachikardija*: trys ar daugiau iš eilės priešlaikiniai skilvelių susitraukimai
* *Skilvelių fibriliacija*: nekoordinuoti skilvelio audinio susitraukimai sukeliantys vibraciją ir dėl to gali sustoti širdis 
* *Patologinė bradikardija*: pulso dažnio ramybėje sumažėjimas treniruojant ištvermę yra adaptacijos procesas ir skiriasi nuo patologinės bradikardijos esant nenormaliam PD sutrikimui ramybėje

## Šaltiniai
* Rauno Mattila, Teuvo Nyberg, Olavi Vestelin, Matti Leunonen „Otava“, K. Milašius "Sporto fiziologija"
Čedi

**Čedi** (skr. (devanagari): चेदि), dar vadinama **Četija** buvo viena iš šešiolikos regionų - valstybių (mahadžanapadų) senovės Indijoje, gyvenama indoarijų tautų. Ji buvo tarp Magadhos ir Avanti, Indijos šiaurėje (dab. Madhja Pradešo valstijoje). Valstybės sostinė buvo Suktivati.

## Istorija ir kultūra
Čedi yra valstybė, dažnai minima Mahabharatoje. Jos valdovas buvo Šišupala, kuris rėmė Kauravus ir vėliau buvo nužudytas.
FK Tera

**Vilniaus futbolo klubas „Tera“** (arba ***Vilniaus „Tera“, FK „Tera“***) – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

## Istorija

Sovietmečiu egzistavo komanda, įsteigta prie Vilniaus troleibusų parko, komanda įkurta apie 1956 m. 1960 m. komanda pateko į aukščiausiąją lygą, tačiau po vieno sezono iš jos iškrito. 

Po Nepriklausomybės atkūrimo, 1996 m. S.Vasiljevo iniciatyva buvo sukurta mėgėjų futbolo komanda. Komandą rėmė Vilniaus troleibusų parko vadovas, ir ji buvo pavadinta Troleibusas ERA, arba sutrumpintai – TERA. Po kelių metų rėmėjas pasitraukė, tačiau pavadinimas liko nepakitęs. Komdanda žaidė III lygoje, 2004 m. bei 2015-2020 m. buvo pakilusi į II lygą. 2012-2014 m. žaidė Sekmadienio futbolo lygoje.

## Klubo spalvos
Raudona/juoda. Žalia/juoda. 
* Namuose žaidžia raudonais marškinėliais. Šortai juodi. Kojinės raudonos.
* Svečiuose žaidžia žaliais marškinėliais, juodais šortais ir žaliomis kojinėmis. (Ankstesniais metais būdavo raudonai/balti dryžuoti marškinėliai).

## Pasiekimai

## Sezonai
### [[LFF]] varžybos

|}
|}

|}
|}

|}

### [[SFL]] varžybos

|}

### Salės futbolo sezonai

|}

## Sudėtis
*[[2018]] m. [[gegužės 2]] d.* Pilna sudėtis: 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* lietuvosfutbolas.lt (2020 m. Antra lyga; II etapas)
Trainiškis

**Trainiškis** – etnografinis kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, Aukštaitijos NP, 9 km į šiaurės vakarus nuo Ignalinos, šalia kelio , pietrytinėje Baluošo ežero pakrantėje. Pietuose telkšo ežerai Gruodiškis ir Baltys (gamtinis rezervatas).

Kaime augo Trainiškio ąžuolas, kuriam buvo virš 800 metų. Tai buvo 23 m aukščio medis, kurio kamieno apimtis buvo 6,1 metro. 2016 m. spalio 5 d. stiprus vėjas ąžuolą nulaužė. Išvystytas vandens turizmas.

## Etimologija
Priesagos *-išk-* vedinys iš asmenvardžio *Trainỹs*. Kaimas dar žinomas kaip *Palunkiškės*.

## Istorija
XX a. pab. kaimas pateko į Švenčionių apskrities Linkmenų valsčių. Sovietmečiu priklausė Palūšės apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Miesteliai.lt 
* Trainiškio ąžuolas 
* Kaimo svetainė
Vatsa

**Vatsa** (skr. (devanagari): वत्स), dar vadinama **Vamsa**, **Batsa**, **Bamsa**, buvo viena iš šešiolikos regionų - valstybių (mahadžanapadų) senovės Indijoje, gyvenama indoarijų tautų. Ji buvo tarp Kaši ir Matsijos, Indijos šiaurėje (koncentravosi Gango ir Džamunos upių santakoje). Valstybės sostinė buvo Kaušambis (netoli dabartinio Alachabado).

## Istorija ir kultūra
Valstybės įkūrimas nėra visiškai aiškus. Pagrindinė valdančioji dinastija buvo Bharatai, kildinami iš Kaši arba iš Čedi. Pirmasis istoriškai patvirtintas valdovas yra Šatanika II, kurio sūnus Upadana buvo Budos amžininkas. Jo valdymo laikais Buda lankė Kaušambį, o Upadana laikomas pirmosios Budos statulos iniciatoriumi.

Po Upadanos mirties valdė valdovai Vahinara, Dandapāni, Niramitra ir Kšemaka. Pastarojo laikais valstybė buvo aneksuota Avanti valstybės.
FK Bekentas

**Vilniaus „Bekentas“** – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

## Istorija

Klubas įkurtas 2002 m. salės futbolo klubo „MFK“ pagrindu. Šis klubas dalyvavo visuose iki šiol rengtuose Lietuvos salės futbolo čempionatuose. Pirmąjį sezoną klubas baigė 6-ojoje vietoje, 2004 m. jau pasiekta 2-oji vieta. Tai metais „Bekentas“ buvo pakviestas į Lenkiją sužaisti tarptautines draugiškas rungtynes su vietos klubu „Holiday Zycie Chojnic“, 2003-2004 m. Lenkijos salės futbolo pirmenybių bronzos laimėtoju.

2006 m. klubas taip pat išbandė jėgas III lygos Vilniaus zonoje, vėliau žaidė tik salės futbolą, o 2011 m. debiutavo jau II lygoje.

## Sezonai
### [[LFF]] varžybos

|}

### [[SFL]] varžybos

|}

## Salės futbolo sezonai

|}

2019 m. gruodžio 13d. „Bekentas“ pranešė LFF kad traukiasi iš Futsal A lygos pirmenybių dėl žaidėjų trūkumo. Į dvi paskutiniąsias rungtynes nesusirinko pakankamai žaidėjų. Komanda šiame sezone žaidė ir pralaimėjo visas 7 rungtynes.

## Šaltiniai

## Nuorodos
FK Aktas Vilnius

**Vilniaus „Aktas“** – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

## Istorija

Komanda suburta 1990 m. Saulėtekio studentų miestelio vieno dangoraižių 16-ajame aukšte. Tuo metu, kai dabartiniame Seime buvo skelbiamas Lietuvos Nepriklausomybės atkūrimo *aktas*, Vilniaus inžinerinio statybos instituto (VISI, dabar - VGTU) Statybos fakulteto pirmakursiai subūrė komandą. Pavadinimas parinktas prisimenant Nepriklausomybės aktą. Komanda žaidė salės futbolo studentų varžybose. Ir šiandien ją daugiausia sudaro įvairių Vilniaus universitetų (VGTU, VU, VPU, MRU) esami ir jau buvę studentai.

2003 m. komanda buvo oficialiai įregistruota, ir ėmė žaisti III lygoje, 2007 m. prisijungė prie SFL, dalyvavo „Žalgirio“ draugijos organizuojamose „Žalgiriadose“, Lietuvos paplūdimio, salės futbolo pirmosios ir A lygos pirmenybėse ir kituose turnyruose.

### Spalvinė gama
Mėlyna ir geltona spalvos.

## Sezonai
### [[LFF]] varžybos

|}

### [[SFL]] varžybos

|}

### Salės futbolo varžybos

|}

### Kitos varžybos

**7x7 Lygos varžybos**

|}

**Senjorų 35+ lygos varžybos**

|}

**Senjorų 45+ lygos varžybos**

|}

## Sudėtis
2017 m. lapkričio 10 d.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Kuru (senovės Indija)

**Kuru** () buvo viena iš šešiolikos regionų – valstybių (mahadžanapadų) senovės Indijoje, taip pat viena seniausių indoarijų valstybių Indijos istorijoje. Ji buvo Indijos šiaurėje, Indo ir Gango aukštupiuose (dabartinė Harjanos valstija). Valstybės sostinė buvo Indraprastha. Kitas svarbus miestas buvo Hastinapura.

## Istorija ir kultūra
Kuru valstybė – seniausias indoarijų politinis židinys. Jis atsirado XII–IX a. pr. m. e. Čia paplito geležies naudojimas ir buvo surinktos dauguma vedų. Ši valstybė buvo ir pagrindinė vieta, kur vystėsi Mahabharatos įvykiai. Jos valdovai buvo tituluojami pasaulio valdovais.

Nuo VII a. pr. m. e. valstybė silpo ir mažėjo. Tuo metu jos sostine buvo Hastinapura. Pamažu buvo pereita prie respublikinės santvarkos. Nors senoji dinastija (Judhištiros palikuonys) buvo išlikusi, tačiau valdovai tebuvo nominalūs ir tituluoti *rajashabdopajivin*.

Budos laikais valstybės karaliumi buvo Ratthapala, ir Buda čia lankėsi bei pamokslavo.
Pančala

**Pančala** () buvo viena iš šešiolikos regionų – valstybių (mahadžanapadų) senovės Indijoje, taip pat viena seniausių indoarijų valstybių Indijos istorijoje. Ji buvo Indijos šiaurėje, į rytus nuo Kuru, prie Gango ir Džamunos upių (dabartinė Utar Pradešo valstija). Valstybė buvo sudaryta iš dviejų dalių: Šiaurinės Pančalos sostinė buvo Čhatravati, o Pietinės – Kampilija.

## Istorija ir kultūra
Pančala – vienas seniausių indoarijų politinių židinių, atsiradęs apie XII a. pr. m. e. Čia paplito geležies naudojimas ir buvo surinktos dauguma vedų. Ši valstybė dažnai minima Mahabharatoje, iš čia buvo kilusi princesė Draupadė.

Nuo VII a. pr. m. e. valstybė silpo ir mažėjo. Pamažu buvo pereita prie respublikinės santvarkos, ir nominalūs valdovai tituluoti *rajashabdopajivin*.
Sanhadži

**Sanhadži** – viena didesnių berberų genčių sąjungų, gyvenusių kartu su zenata ir masmudų gentimis Magrebe.

## Istorija
Ši klajoklių gentis pamažu išplito į Sacharos dykumos gilumą ir pasiekė net Senegalo pietus. Čia VIII a. viduryje Sanhadži genties šaka Lemtunai įkūrė galingą Almoravidų imperijos valstybę.

Islamą Sanhadži priėmė IX a. ir pradėjo šventą karą su Sudano negrais. XI a. viduryje kartu su Almoravidais dalyvavo Magrebo ir Andalūzijos užkariavime.

## Taip pat skaitykite
* Almoravidai
* Lemtunai
Matsjos karalystė

**Matsja** () buvo viena iš šešiolikos regionų-valstybių (mahadžanapadų) senovės Indijoje, egzistuojanti nuo vedinio laikotarpio. Ji buvo Indijos šiaurėje, į pietus nuo Kuru ir Jamunos upės (dabartiniame Radžastane). Valstybės sostinė Viratanagara.

## Istorija ir kultūra
Matsja buvo nedidelė valstybė, įkurta išeivių iš Čedi – ją įkūrė vienas jos karaliaus sūnų. Per didžiuosius mūšius, aprašomus „Mahabharatoje“, daug valstybės gyventojų kėlėsi tolyn į šiaurę, pietus bei vakarus, kur sukurdavo naujas valstybėles.

Budos laikais Matsja buvo maža valstybėlė, mažai minima senuosiuose tekstuose.
Mesapiai

**Mesapiai** – antikinė tauta, gyvenusi Kalabrijoje (dab. Italija). Mesapiai vertėsi jūreivyste ir prekiavo su romėnais. Italijoje rasta nemažai mesapių keramikos ir metalo dirbinių.

Iš mesapių kalbos likę tik 300 įrašų, kurie visgi leidžia vienareikšmiškai nustatyti, kad mesapių kalba nebuvo nei italikų, nei keltų. Pagal vardų ir vietovardžių bendrumą spėjama, kad mesapiai buvo artimi ilyrų giminaičiai, arba tiesiog viena iš ilyrų genčių. Mesapių kalbos turi ypatingą reikšmę lingvistikos mokslui, nes ta kalba buvo *centum*-inė, todėl pagal tai spėjama, kad ir ilyrų kalba priklausė *centum*-inių kalbų grupei. Tokiu būdu bandoma paneigti albanų kilmės iš ilyrų hipotezę.
Radulė

:: *Apie kaimą Lenkijoje žr. [[Radulė (kaimas)]]*.
**Radulė** – dantyta chitinizuota juosta daugumos moliuskų burnoje. Radulė naudojama maistui smulkinti, gremžti jį nuo įvairių paviršių. Radulės neturi dvigeldžiai moliuskai. Radulė sudaryta iš kremzlinio pagrindo odontoforo ir ant jo išsidėsčiusių skersinių chitininių dantukų eilių. Radulės dantukai nusitrina, todėl yra nuolat atauginami.
Šurasena

**Šurasena** (skr. (devanagari): सुरसेन) buvo viena iš šešiolikos regionų - valstybių (mahadžanapadų) senovės Indijoje, gyvenama indoarijų tautų. Ji buvo į pietus nuo Džamunos upės. Valstybės sostinė buvo Mathura.
Samangyviai

**Samangyviai** (*Bryozoa*) – smulkūs vandeniniai kolonijiniai gyvūnai, dažniausiai turintys kalcio karbonato skeletus. Išoriškai jie panašūs į koralus. Samangyvių kolonijai būdingas funkcinis jungimasis – kolonijos gali elgtis kaip individualūs organizmai. Nors paplitę visame pasaulyje, gausiausi šiltuose tropiniuose vandenyse. Tai gana gausus gyvūnų tipas.

Lietuvoje gyvena 3 rūšys:

* *Cristatella mucedo*
* *Plumatella repens*
* *Plumatella fungosa*
Šv. Serafimas iš Sarovo

**Šventas Serafimas iš Sarovo** (, tikrasis vardas **Prochoras Mošninas**, , 1759 m. liepos 19 d. – 1833 m. sausio 2 d.) – vienas žinomiausių vienuolių ir mistikų Rusijos Stačiatikių bažnyčioje. Jis bandė perduoti pasauliečiams kontempliatyvųjį ir asketiškąjį vienuolynų mokymą ir teigė, kad kiekvieno krikščionio tikslas – jungtis su Šventąja Dvasia.

Ortodoksų Bažnyčia kanonizavo Serafimą 1903 m. ir jį mini sausio 15 d. bei rugpjūčio 1 d. (jo gimimo ir mirties datos pagal „peržiūrėtą Julijaus kalendorių“). Jo kanonizaciją (paskelbimą šventuoju) taip pat pripažino ir Romos Katalikų Bažnyčia. Jonas Paulius II vadino šv. Serafimą šventuoju už jo „žengimą per vilties slenkstį“.

Jo mokymą užrašė vienas iš jo dvasinių mokinių Nikolajus Motovilovas. Garsiausia jo frazė: „Siek taikingos dvasios ir tūkstančiai aplink tave bus išgelbėti“.

## Biografija
Šv. Serafimo tėvai, Izidorius ir Agata Mošninai gyveno Kurske, Rusijoje. Tėvas buvo pirklys, o Serafimas nelabai domėjosi verslu. Nuo mažens jis gyveno pamaldžiai, pasiaukojęs stačiatikių bažnyčiai. Kaip sako legenda, jį, dar mažą berniuką, išgydė Švč. Mergelės Marijos ikona, po to jis gebėjo matyti angelus.

1777 m., būdamas 19 metų, jis įstojo į Sarovo vienuolyną, 1786 m. davė vienuolio įžadus ir gavo Serafimo vardą, kuris hebrajų kalba reiškė „liepsnojantis“. Greitai tapo diakonu, kiek vėliau – vienuolyno vyresniuoju kunigu-vienuoliu ir Divejevo vienuolyno dvasiniu vadovu. Greitai po to jis pasitraukė iš bendruomenės ir Sarovo vienuolyno ir išėjo gyventi į mišką. 25 metus jis gyveno atsiskyręs. Per tą laiką jo kojos taip ištino, kad jis sunkiai bepaėjo.

1815 m. jis pradėjo savo ermitaže priimti piligrimus. Greitai Serafimas išpopuliarėjo dėl galios gydyti ir įžvalgumo. Kartais per dieną jį aplankydavo šimtai piligrimų. Pasakojama, kad jis atsakydavo į savo svečių klausimus, jiems jų dar neuždavus.

Jis mirė priešais Dievo Motinos ikoną būdamas 73 metų.

## Nuorodos
* Šventosios Dvasios priėmimas
* Šv. Serafimas OrthodoxWiki
Usmanas I ibn Abdalchakas

**Usmanas I ibn Abdalchakas** (*`uθmān ben `abd al-ḥaqq*, arab.: عثمان بن عَبد الحَقّ, g. nežinoma – m. 1240 m.) – Marinidų dinastijos vadas.

Usmanas I ibn Abdalchakas buvo Abdal Chako I sūnus.

## Istorija
Vadovauti Marinidams Usmanas I-is pradėjo 1217 m. rugsėjį mūšyje prie Feso, kur žuvo jo tėvas. Miestą pavyko užimti ir po šios pergalės Marinidams priklausė visos kaimiškosios vietovės į šiaurę ir rytus nuo Feso. Po to, kada visos šiaurės Maroko gentys pripažino Marinidų valdžią, Almochadai taip pat turėjo jiems mokėti duoklę. Usmanas I-is žuvo 1240 m. kovodamas su Almochadais.

## Nuorodos
* ''Istorinis žodynas'' 
* ''Musulmonų vadovai''

## Išnašos
Mahometas I ibn Abdalchakas

**Mahometas I ibn Abdalchakas** (*muḥammad ben `abd al-ḥaqq*, arab.: محمد بن عَبد الحَقّ, g. nežinoma – m. 1244 m.) – Marinidų dinastijos vadas.

Mahometas I ibn Abdalchakas buvo Abdal Chako I sūnus.

## Istorija
Vadovauti Marinidams Mahometas I pradėjo 1240 m. kai žuvo jo brolis Usmanas I. 1242 m. Mahometo I armija užpuolė ir laikė apsuptyje Meknesą. Mūšyje žuvo Maroko kalifas Abdal Vahidas II, bet miesto užimti nepavyko. 1244 m. Maroko kalifas Ali Asaidas sutriuškino Mahometo I armiją prie Feso. Mahometas I ibn Abdalchakas mūšyje žuvo. Marinidams teko atsitraukti į Sacharos rytinį pakraštį.

## Nuorodos
* ''Istorinis žodynas'' 
* ''Musulmonų vadovai''
Hoshi wo Katta Hi

**Hoši vo Kata Hi** (, ) – trumpametražis animacinis filmas, pagamintas „Studio Ghibli“ specialiai naudojimui „Ghibli“ muziejuje. Pagrindinė anime istorija sukurta Naohisa Inoue. Pažodžiui į anglų kalbą filmo pavadinimas verčiamas kaip *The Day I Raised/Harvested a Star*.

## Siužetas

Filme pasakojama apie berniuką, kuris išsikrausto iš miesto į kaimą dirbti fermoje. Vieną dieną jam nuvykus parduoti daržovių į turgų, vežimas sulūžta. Nepažįstamas žmogus pasiūlo jam mainais į daržoves keistą sėklą.

Berniukas sutinka. Pasodinta sėkla pamažu išauga į miniatiūrinę planetą. Berniukas rūpinasi jos augimu, o planetoje pamažu susiformuoja atmosfera, orų sistema, gyvybė.

Galiausiai berniukas vėl grįžta į miestą, kur vėl sutinka nepažįstamąjį. Kartu jie paleidžia planetą į galaktiką, kurioje daug panašių planetų. Ten šios auga tol, kol tampa tikromis planetomis.
Ponyo

**Ponyo** (, piln. ) yra animacinis filmas sukurtas Japonijos anime studijos „Studio Ghibli“, kurį parašė ir režisavo filmų kūrėjas Hajao Mijazaki. Tai yra aštuntasis Mijadzakio filmas, sukurtas „Ghibli“ studijoje.

Pagrindinis veikėjas yra auksinė žuvelė – princesė, vardu Ponyo, kuri žūtbūt nori būti žmogumi. Bandydama įgyvendinti savo svajonę, ji susidraugauja su penkiamečiu berniuku Sosuke.

Filmas pasirodė 2008 m. Filmo animacija yra kupina akvarelinių spalvų – tai visiškai nauja Mijadzakio animaciniams filmams. Tai antrasis „Ghibli“ studijos pilnametražis animacinis filmas, primenantis rankomis nutapytą akvarelę („Mūsų kaimynai Jamados“ buvo pirmasis). Filmo herojaus Sosuke prototipas yra Hajao sūnus Goro Mijadzaki, kai šis buvo penkerių.

Filmo biudžetas siekė 34 mln. JAV dolerių, o pasaulyje jis surinko per 202 mln. JAV dolerių pajamų.

„Ponyo“ teminę dainą, išleistą 2007-ųjų gruodžio 5 dieną, sukūrė Fujioka Fujimaki ir Nadzomi Ohaši. Gruodžio 5 dieną buvo atidaryta ir oficiali „Ponyo“ interneto svetainė.

Švedijos karalienė Silvija dalyvavo slaptoje filmo peržiūroje kartu su režisieriumi Mijadzakiu, kai karalius ir karalienė viešėjo Japonijoje, 2007-ųjų kovo 3 d. Peržiūra buvo surengta didelėje palapinėje ant uolos, už Tokijo.

## Personalas
* *Originali istorija, scenarijus, režisierius* – **Hajao Mijadzaki**
* *Muzika* – **[[Joe Hisaishi|Joe Hisaiši]]**
* *Vadovaujantys animacijos režisieriai* – **Katsuja Kondo** ir **Kitaro Kosaka**
* *Meninis režisierius* – **Noboru Jošida**
* *Vadovaujantis spalvų parinkėjas* – **Mičijo Jasuda**
* *Organizatorius* – **Tošio Sudzuki**
* *Gamyba* – **[[Studio Ghibli]]**
* *Platintojas Japonijoje* – **[[Toho]]**
* *Platintojas Šiaurės Amerikoje – *'Walt Disney Pictures**
* ''Išleista'' – **Tokuma Shoten“, „Studio Ghibli“, „Nippon Television Network“, „Dentsu“, „Walt Disney Pictures“, „D-rights“, „Mitsushi“ and „Toho'''