open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Palenkės-Baltarusijos aukštuma

**Palenkės-Baltarusijos aukštuma** () - geografinis regionas priklausantis Rytų Baltijos-Baltarusijos žemumai, Rytų Europos lygumai. Aukštuma išsidėsčiusi pietryčių Lietuvoje, Alytaus ir Vilniaus apskrityse, šiaurės rytų Lenkijoje Palenkės ir Mazovijos vaivadijose bei šiaurės vakarų Baltarusijoje Gardino, Vitebsko, Minsko ir Bresto srityse. Aukščiausias aukštumos taškas yra 300 m aukštyje virš jūros lygio. Aukštumą sudaro 3 makroregionai, tai Šiaurinė Palenkės žemuma, Baltarusijos kalvynas ir Panemunė.

## Makroregionai

* Šiaurinė Palenkės žemuma:
** Aukštutinės Mazovijos aukštuma;
** Balstogės aukštumos;
** Bebro upės žemuma;
** Bielsko lyguma;
** Drohičino aukštuma;
** Kolno aukštuma;
** Narevo aukštupio slėnis;
** Sokulkos aukštuma;
* Baltarusijos kalvynas:
** Minsko aukštuma;
** Berezinos aukštupio žemuma;
** Ašmenos aukštuma;
** Gardino aukštuma;
** Valkavisko aukštuma;
** Naugarduko aukštuma;
** Kapyliaus kalvynas;
** Slanimo lyguma;
** Barysavo lyguma;
** Vileikos lyguma;
* Panemunė:
** Nemuno vidurupio žemuma;
** Nemuno aukštupio žemuma;
** Lydos lyguma;
** Stolpcų lyguma.
Kesadilija

**Kesadilija** () – meksikiečių virtuvės patiekalas iš su sūriu keptos tortilijos, daržovių, salsos. Dažnai gaminamas greito maisto užkandinėse.

## Gamyba
Kesadilija gaminama iš tortilijų, įdarytų sūriu ir kečupu, pasta arba salsa.

Kiti tradiciniai ingredientai – mėsa, pupelės, avokadas, kitos daržovės. Kesadilija kepama tol kol išsilydo visas joje esantis sūris. Dažniausiai patiekiama supjaustyta gabaliukais ir su švelniu arba aštriu padažu, grietine.

## Šaltiniai
Vaivadijos kelias 640 (Lenkija)

**Vaivadijos kelias 640** () - kelias šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Semiatičės apskrityje. Jungia Semiatičę ir Koterką. Ilgis - 24 km. Kelias baigiasi 3 km iki valstybinės sienos su Baltarusija.

Pagrindinės gyvenvietės prie kelio:

*Semiatičė, vaivadijos kelias Nr. 690 , vaivadijos kelias Nr. 693 ;
*Anusinas;
*Kudeličė, vaivadijos kelias Nr. 658 ;
*Moščona Krulevska;
*Radziviluvka;
*Adamovas;
*Koterka.
Tanzanijos regionai

**[[Tanzanija]]** yra padalinta į 31 regioną (). Paskutinė reforma įvyko 2016 m.

* 1975 m. Tanzanija turėjo 25 regionus.
* 2002 m. Manjaros regionas atskirtas nuo Arušos
* 2012 m. Geitos ir Simiju regionai astkirti nuo Šinjangos. Katavis – nuo Rukvos, Ndžombė – nuo Irikvos
* 2016 m. Songvės regionas buvo atskirtas nuo Mbėjos

1 Sudaro Zanzibaro autonomiją

## Šaltiniai

Informacija apie žemyno regionus yra pateikta Tanzania National Bureau of Statistics  2002 Statistikos santraukoje, tačiau šiame dokumente Lindi regiono plotas buvo suapvalintas iki 67,000 km², todėl tikslesni regiono ploto duomenys buvo paimti iš World Gazetteer. Zanzibaro ir Pembos regionų statistika yra paimta iš Statoids.

## Nuorodos
* Tanzanijos rajonai

* Regions of Tanzania at Statoids
Vaivadijos kelias 645 (Lenkija)

**Vaivadijos kelias 645** () - kelias šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės ir Mazovijos vaivadijose. Jungia Lomžą ir Mišinecą.

Pagrindinės gyvenvietės prie kelio:

* Palenkės vaivadija:
**Lomža, vaivadijos kelias Nr. .;
**Stare Kupiskai;
**Nove Kupiskai;
**Montvica;
**Novogrudas, vaivadijos kelias Nr. ;
**Morgovnikai, vaivadijos kelias Nr. ;
**Dembnikai;
**Zbuina;
**Gavrichai;
**Popiolkai;
**Kuziai;
* Mazovijos vaivadija:
**Lisė;
**Dembai, vaivadijos kelias Nr. ;
**Vikrotas;
**Mišinecas.
Vaivadijos kelias 648 (Lenkija)

**Vaivadijos kelias 648** () - kelias šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Jungia Miastkovą ir Pžitulus. Kelio ilgis 49 km.

Pagrindinės gyvenvietės prie kelio:

*Miastkovas;
*Koritki Lešnė;
*Chmielevas;
*Novogrudas, vaivadijos kelias Nr. ;
*Morgovnikai, vaivadijos kelias Nr. ;
*Servatkai;
*Rudka Skroda;
*Cvalinų Dužė;
*Kontai;
*Nove Rakovas;
*Koženistė;
*Poritė;
*Staviskai;
*Cedrai;
*Lisai;
*Pžitulai, vaivadijos kelias Nr. .
Vaivadijos kelias 647 (Lenkija)

**Vaivadijos kelias 647** () - kelias šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės ir Mazovijos vaivadijose. Jungia Mišinecą ir Staviskus.

Pagrindinės gyvenvietės prie kelio:

* Mazovijos vaivadija:
**Mišinecas, vaivadijos kelias Nr. ;
**Dembai, vaivadijos kelias Nr. ;
**Pupkovizna;
* Palenkės vaivadija:
**Celoška;
**Tžcinskiai;
**Ptakai;
**Zabielė;
**Kolnas;
**Gromadzino Viknas;
**Černicė;
**Pachučinas;
**Chmielevas;
**Staviskai, vaivadijos kelias Nr. .
Vytautas Naraškevičius

**Vytautas Naraškevičius** (g. 1930 m. balandžio 17 d. Ukmergėje) – eseistas, muzikos, lietuvių kalbos ir literatūros mokytojas, Lietuvos Nepriklausomųjų rašytojų sąjungos narys.

## Biografija

Baigęs Ukmergėje švento Vincento Pauliečio draugijos seserų vienuolių pradžios mokyklą, tęsė mokslus Antano Smetonos gimnazijoje, kurią baigė 1949 m. Besimokydamas paskutinėje gimnazijos klasėje suorganizavo du berniukų vokalinius ansamblius. Viename jų dainavo bendraklasiai, o kitame – ir žemesniųjų klasių gimnazistai. Po gimnazijos pradėjo dirbti Želvos vidurinės mokyklos muzikos mokytoju. Ten vadovavo trims chorams. Su vyresnių klasių choru 1950 m. dalyvavo Respublikinėje dainų šventėje Vilniuje. Tada buvo sukurta daina „Seni kovos draugai“, kurią tada pamėgo Lietuva, ją dainavo tremtiniai.

Iš Želvos V. Naraškevičius mokytis išvažiavo į Klaipėdos mokytojų institutą, kur studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą. Be to, lankė Klaipėdos aukštesniąją muzikos mokyklą, kur studijavo chorinį dirigavimą. Baigęs Klaipėdos mokytojų institutą, buvo paskirtas dirbti Plungės rajono Šateikių septynmetės mokyklos direktoriumi. Taip pat dirbo Tauragės 2 vidurinės mokyklos muzikos ir lietuvių kalbos mokytoju, Tauragės vaikų muzikos mokykloje, vadovavo vietos chorams. Vilniaus pedagoginiame institute pratęsė lietuvių kalbos ir literatūros studijas, dirbo folkloristu Liaudies meno rūmuose.

## Kūryba

V. Naraškevičius savo kūryboje nemažai dėmesio skiria Vytauto Didžiojo temai, sukūrė patriotinių eilėraščių. Be to, nuolat kuria pjeses fortepijonui, išleido 4 sutartinių fortepijonui sąsiuvinius, 3 preliudus, dedikuotus M. K. Čiurlioniui, „Gimtinės dainas“ fortepijonui. V. Naraškevičius sukūrė muziką Lietuvos nepriklausomųjų rašytojų sąjungos himnui (žodžiai – Vlado Burago).

## Bibliografija

Išleido eilėraščių rinkinį „Vienakryptis“ (2009 m.). Kiti svarbiausi kūriniai: sonetų rinkinys „Rūpestis“ (1977 m.), eiliuota esė „Kosmoso Kolumbas“ (1988 m.), „Trys preliudai M.K. Čiurlioniui“ (1996 m.), eilėraščių knygą „Žalgirio vėliavos“ (1999 m.), „Gimtinės dainos“ fortepijonui (4 dalys, 1997, 1999, 2001, 2007 m.), lyrinį epą „Žalioji rūtelė“ (2000 m.), poezijos rinkinį „Minčių planeta“ (2012 m.). Išleido 51 sukankliuotą sutartinę (su bendraut.).

## Šaltiniai

## Nuorodos

* V. Naraškevičiaus biografija 
* Ukmergės krašto minėtinų datų kalendorius
Naraškevičius

**Naraškevičius** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Naraškevičienė (ištekėjusi moteris) ir Naraškevičiūtė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Algirdas Naraškevičius (g. 1948 m.) – Kretingos rajono politikas;
* Petras Naraškevičius (1940–2020) – prozininkas, žurnalistas;
* Vytautas Naraškevičius (g. 1930 m.) – eseistas, muzikos pedagogas.
Lahti-Saloranta M/26

**Lahti-Saloranta M/26**, *LS/26*, *M/26* – suomiškas lengvasis kulkosvaidis, 1926 m. sukonstruotas Aimo Lahčio (*Aimo Lahti*) ir Arvo Salorantos (*Arvo Saloranta*).

## Konstrukcija
Kulkosvaidis šaudo tiek serijomis, tiek po vieną šūvį. Vamzdžio gale yra liepsnos slopintuvas, kuris svarbus dėl trumpo (50 cm) vamzdžio. Tūtelės išmetamos dešinėn. Įkaituiso vamzdžio pakeitimas atsarginiu trunka 25-30 sekundžių. Uokso dalyje esantis taikiklis leidžia taikytis 300–1500 m nuotoliu. Saugiklis yra prieš nuleistuko lankelį.

Buvo gaminamos dviejų rūšių dėtuvės – 20 šovinių rageliai ir 75 šovinių būgnai, tačiau Suomijos armija, atrodo, naudojo tik 20 šovinių dėtuves.
Labai svarbus kulkosvaidžio reikmuo buvo dėtuvių užtaisytuvas. Be jo pilnai užtaisyti dėtuves praktiškai neįmanoma dėl labai stiprių spyruoklių dėtuvėse. Yra du užtaisytuvo variantai. Didesnysis yra labai efektyvus, bet griozdiškas, prieš naudojant ji reikia pritvirtinti, pvz., prie rąsto. Mažesnysis telpa į delną, tačiau juo užtaisinėjama gerokai lėčiau.

## Istorija
1924 m. spalio mėnesį konstruktorius A. Lahtis gavo valstybinį užsakymą sukonstruoti lengvąjį kulkosvaidį. Kadangi jis buvo savamokslis, neturėjęs specialaus išsilavinimo, jam paskyrė specialistą leitenantą Arvą Salorantą, kuris aktyviai dalyvavo kūrime ir komerciniame projekto vystyme.

1925 m. vasarą kulkosvaidis M/26 laimėjo Suomijos armijos paskelbtą konkursą. Konkurse taip pat dalyvavo kulkosvaidžiai *[[Madsen kulkosvaidis|Madsen]]*, MG 25, *[[M1918 Browning Automatic Rifle|Colt BAR M1918]]*, *Vickers-Berthier*, *Hotchkiss M1914*, *[[Breda 30]]*. M/26 buvo išrinktas pagrindiniu armijos automatiniu šautuvu, oficialiai pavadintas *Picakivaari m/26*. Juos gaminti pradėjo 1927 m. gamykla *Valtion kivääritehdas* (VKT; 'Valstybinė šautuvų gamykla'). Per visą laiką buvo pagaminta daugiau kaip 6200 vienetų. Kulkosvaidis gamintas iki 1942 m.

1937 m. Kinija buvo užsakiusi 30 tūkst. kulkosvaidžių M/26, bet jai buvo perduota tik 1200 vienetų dėl Japonijos diplomatinio spaudimo.

Žiemos karo metu kiekviename būryje buvo po 2 skyrius, kurie užtikrindavo dengiamąją ugnį. Šiuose dviejuose skyriuose buvo po 1 M/26 kulkosvaidininką, po 1 padėjėją, o likę skyriaus kariai būdavo ginkluoti paprastais šautuvais.

Kulkosvaidžio *Lahti-Saloranta M/26* trūkumai:
* sunkiai valomas mūšio lauke, nes jį sudaro 188 dalys,
* sunkus,
* maža dėtuvės talpa (dėžutinė – 20 šovinių).
Suomių kulkosvaidininkai labiau mėgo trofėjinius Degtiariovo kulkosvaidžius, kurių buvo paėmę iš Raudonosios Armijos ne vieną tūkstantį. Iš kitos pusės, patyrę kulkosvaidininkai vertino šį kulkosvaidį dėl ypatingo tikslumo ir žiemai pritaikyto tepimo.

1944 m. Suomijos kariuomenė fronte turėjo:
* 3400 kulkosvaidžių *Lahti-Saloranta M/26* ir
* virš 9000 Degtiariovo kulkosvaidžių.

Kulkosvaidis buvo Suomijos kariuomenės ginkluotėje iki 1966 m. Sandėliuose buvo iki 1986 m. Po to daugelis M/26 buvo perlydyti kaip metalo laužas.


Image:LahtiSaloranta.jpg|*Lahti-Saloranta M/26*


## Nuorodos

* Light machineguns. Part 1: Lahti-Saloranta, DP and DT. 7,62 mm Lahti-Saloranta M/26
Vila Foskari

**Vila Foskari** (), dar vadinama **Vila Malkontenta** (it. *Villa La Malcontenta*) – XVI a. Andrea Palladio projektuota vila žemyninės Venecijos apylinkėse, prie Brentos upės, Miros miestelio. Vila 1996 m. įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą, kaip objekto „Vičencos miestas ir Paladijo Veneto vilos“ dalis.

## Istorija

Vila sukurta Venecijos aristokratų Foscari šeimos užsakymų ir yra Brentos Rivieroje (it. *Riviera del Brenta*) – eilėje Venecijos aristokratų vilų prie Brentos upės ir kanalo.

Vila buvo suprojektuota architekto Andrea Palladio ir pastatyta 1558–1560 m. laikotarpiu. Skirtingai nuo daugelio privačių namų užsakovų, Foscari šeima nesistengė taupyti užmiesčio vilos statyboms, atvirkščiai, vila turėjo pabrėžti šeimos reikšmingumą. Vila pastatyta ant labai aukštų pamatų, kadangi žemoje vietovėje nebuvo galima joje įrengti rūsių. Aukšti pamatai kaip tik ir pabrėžė vilos impozantiškumą – tai ko ir reikėjo Foscari šeimai.

Andrea Palladio įėjimo fasadui parinko kolonadą, primenančią Sen. Graikijos akropolius. Ant stogo yra keturi stulpai, imituojantys minaretus. Vilos vidų freskomis dekoravo Battista Franco ir Giambattista Zelotti. Freskų siužetai yra antikiniais motyvais, dalis jų labai laiko pažeistos.

Vilos pavadinimas *La Malcontenta*, anot legendos, kilęs dėl to, kad vieną savo žmonų Foscari šeimos narys ištrėmė ir uždarė viloje dėl to, kad šioji Venecijoje leido laiką „gėdingai“ (*malcontenta* – raudoti, dejuoti). Kita versija sako, kad vila gavo pavadinimą nuo netoliese esančios sodybos, kurioje tais laikai rinkdavosi plėšikai (*malcontenti*). Perėjusi keliolika savininkų Vila Foscari grįžo pirmiesiems šeimininkams – 1973 m. ją įsigijo Foscari šeimos atstovas Antonio Foscari ir jo žmona Barbara del Vicario. Nuo to laiko pastatas atnaujintas ir yra vienas iš nedaugelio vilų Brentos Rivieroje, kurios prieinamos viešai lankytojams.

## Vilos vaizdai


Image:Villa Foscari Malcontenta (23549471).jpg| Vilos planas, 1781 m. Bertotti Scamozzi piešinys
Image:Villa Foscari 20070710-1.jpg| Vilos priekinis fasadas
Image:VillaFoscari20070710-05.jpg| Vilos kiemo fasadas
Image:Malcontenta interno 2.jpg| Vilos interjeras


## Nuorodos

* Oficiali svetainė
* Vila Paladijaus architektūros centro tinklalapyje
* Riviera del Brenta tinklalapis
* Andrea Palladio komentarai apie Vila Foscari
* Paladijo Veneto vilos
Gacho

**Gacho** (tikrasis vardas **Gatis Irbe** gimė 1983 m. spalio 19 d., Rygoje) – Latvijos hip-hop muzikos atlikėjas.

## Diskografija
* "12 mēneši" (2002)
* "Privātais Radio" (2005)
* "Gatis Irbe" (2009)
* "Mans Lielais Singls" - remixed

### Mix-tape
* "Privātais mixtape" (2009)

### Diskai, išleisti kartu su kitais atlikėjais
* "Riga Records" (2002)
* Austrumbloks "Latvieši Russkije" (2004)
* "Latvijas hip hop promo izlase" (2004)
* Jānis Stībelis "Glāze Piena" (2007)

## Muzikos video
* Attiecības
* Kā Lai Īsāk Paskaidro
* Mūsu
* Oskars Par IQ" (Freestyle video)
* Mans Lielais Singls
* "Par Virsdrēbēm"
* "Mans Lielais Singls" feat. Thursday 12th
* "Dzīvo, Dzīvo" feat. Pato Pooh 
* "Kas Tu Esi?"
* "Stampā Grīdu"

### Kiti muzikos video
* Austrumbloks "Gatavi Bliezt"
* The Mundane ir GACHO "Par Daudz"
* Eal’s, GACHO, Ozols "Riga Rec MCs"

## Apdovanojimai ir pasiekimai
* Latvijos muzikos įrašų metų apdovanojimai – 2009 m. geriausias hip-hop muzikos albumas.
* Latvijos nacionalinis futbolo himnas – "Mans Lielais Singls".

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
* Draugiem.lv muzikos sekcija
*Twitter profilis 
* Facebook grupė
Vila Badoer

**Vila Badoer**  arba *Badoera* (it. *Villa Badoer*) – XVI a. Andrea Palladio projektuota vila Veneto regione, Frata Polezinė miestelyje. Vila 1996 m. įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą, kaip objekto „Vičencos miestas ir Paladijo Veneto vilos“ dalis. 

## Istorija

Vila sukurta Venecijos bajoro Francesco Badoer užsakymu. Ją 1554 m. suprojektavo Andrea Palladio. Vila pastatyta 1556 m. Francesco Badoer reikėjo vilos, iš kurios galėtų valdyti įsigytus plačius žemdirbystės plotus.

Fasade naudojamos jonėninės kolonos. Vilos plane nuo fasado abiejų pusių nueina pusapskritiminiai sparnai su dalinėmis lodžijomis, kurie, kartu su išorine vilos tvora, sudaro pusapskritiminį centrinio įėjimo kiemą. Už vilos, tipiškai, įrengtas sodas. Vilos vidaus dekorą sukūrė Palladio minimas dailininkas „Giallo Fiorentino“, kurio reali asmenybė nenustatyta. Pažymima, kad vilos vidaus dekoras yra menkos vertės ir kontrastuoja su pastato didingumu.

Pastatas pastatytas ant viduramžių pilies liekanų. Nuo miestelio jį skiria kanalas. Fasadą puošia Badoer šeimos simbolika. Pastato sparnai nėra sujungti su fasadu, o stovi šiek tiek atskirai ir pastumti į priekį. Anot Andrea Palladio, taip jie sukuria įspūdį, tarsi apglėbtų lankytoją. Vilos sparnuose buvo įrengtos ūkio pagalbinės patalpos, arklidės ir pan.

1960 m. vila perėjo savivaldybės nuosavybėn, buvo restauruota ir atidaryta viešam lankymui. 2009 m. viename sparnų atsidarė Nacionalinis Frata Polezinės archeologijos muziejus.

## Vilos vaizdai


Image:VillaBadoer 2007 07 14 04.jpg| Fasadas iš kairės pusės
Image:VillaBadoer 2007 07 14 05.jpg| Fasadas iš dešinės pusės
Image:Villa Badoer Fratta Polesine facciata posteriore by Marcok 2009-08-16 n01.jpg| Vila iš sodo pusės
Image:Villa Badoer Fratta Polesine interno salone by Marcok 2009-08-16 n01.jpg| Vilos interjeras


## Nuorodos

* Vila Paladijaus architektūros centro tinklalapyje
* Vila visitpalladio.com tinklalapyje 
* Paladijo Veneto vilos
Viesturs Grīnbergs

**Viesturas Grynbergas** (*Viesturs Grīnbergs*) – žymus Latvijos heavy metal gitaristas, kuris grojo keliose grupėse (pvz., „Skyforger“), bet šiuo metu yra „Sanctimony“ ir „Flaying“ sudėtyje. Jo kūrybai įtakos turėjo Morbid Angel, Entombed ir Zakas Vaildas.
Tanganikos teritorija

**Tanganika**, oficialiai **Tanganikos teritorija** – Britų imperijos kontroliuojamas Tautų Sąjungos mandatas kontinentinėje dabartinės Tanzanijos dalyje, egzistavęs 1919–1961 m.

## Raida
Nuo 1885 m. ši teritorija sudarė didžiąją dalį Vokietijos Rytų Afrikos. Po I pasaulinio karo Versalio sutartimi atimta iš Vokietijos ir paversta mandatine teritorija. Ji pavadinta Tanganikos teritorija ir 1922 m. oficialiai perduota britams. Nuo 1946 m. ši teritorija buvo administruojama kaip JT globojamoji teritorija.

Britai siekė integruoti teritoriją su kitomis savo valdomis Rytų Afrikoje – pirmiausia Britų Rytų Afrika ir Ugandos protektoratu. Teritorijoje ėmė kursuoti Rytų Afrikos šilingas, Tanganika įstojo į bendrą muitų, pašto, telekomunikacijų sąjungą. Šie procesai paklojo pagrindus vėlesnei regioninei integracijai, kuri žinoma kaip Rytų Afrikos Sąjunga.

1961 m. liepos 9 d. britai suteikė Tanganikos mandatui nepriklausomybę. Čia susikūrė Tanganikos Respublika.

## Gubernatoriai
* 1916–1925 Horace Archer Byatt (administratorius, nuo 1920 m. gubernatorius);
* 1925–1931 Donald Charles Cameron;
* 1931–1934 George Stewart Symes;
* 1934–1938 Harold Alfred MacMichael;
* 1938–1941 Mark Aitchinson Young;
* 1941–1945 Wilfrid Edward Francis Jackson;
* 1945–1949 William Denis Battershill;
* 1949–1958 Edward Francis Twining;
* 1958–1961 Richard Gordon Turnbull.
Niko šventvietės ir šventyklos

**Nikko šventvietės ir šventyklos** – kultūrinis pasaulio paveldo objektas, esantis Japonijoje, Niko mieste. Jis susideda iš vienos budistinės šventyklos – Rinnodži, ir dviejų šintoistinių maldyklų – Futarasano ir Tošiogū. Iš viso šioms šventykloms priklauso 103 pastatai. Niko šventyklos į UNESCO sąrašą buvo įtrauktos 1999 metais dėl savo istorinės svarbos bei puikios architektūros ir dekotaryvumo.

## Istorija

Pirmosios šventyklos Niko teritorijoje buvo pastatytos VIII a. Vėliau, XII a., jų vis daugėjo, Niko garsėjo kaip šventa vieta. XVII a. čia buvo palaidotas Tokugavos šiogūnato įkūrėjas Tokugava Iejasu, jam pastatytas mauzoliejus. 1871 m. naujoji Meidži valdžia padalino vietovėje esančius pastatus į tris grupes, paskirdama juos Futarasano, Tošiogū ir Rinnodži šventykloms.

Dauguma vietovėje esančių pastatų buvo pastatyti arba perstatyti Edo periodu ir gerai iliustruoja to laikotarpio architektūrą.

## Šventyklos

* Futarasanas (). Skirta trims Nantai kalno dievybėms. Ją sudaro grupė pastatų, kurie buvo pastatyti XVII a., laikantis senųjų tradicijų. Centrinių pastatų planai siekia 825 metus.

* Tošiogū (). Įkurta XVII a., susideda iš daugybės pastatų. Turi kiniškos architektūros elementų.

* Rinnodži (). Įkurta VIII a., didesnė dalis pastatų iš Edo periodo, ypač 1653 metų, kada buvo statomas Tokugava Iejasu mauzoliejus.

## Gamta

Šventyklų pastatai gerai įsilieja į kraštovaizdį, yra apsupti miškų. XVII a. aplink buvo pasodinti tūkstančiai japoninės kriptomerijos medžių, kurie išlikę iki šių dienų.

## Susiję pasaulio paveldo objektai
* : Icukušimos šintoistinė maldykla (1996)
* : Šventoji Okinošimos sala ir susijusios vietos Munakatos regione (2017)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Aprašymas UNESCO puslapyje
Šartro katedra

**Šartro Dievo Motinos katedra** () – katalikų katedra, esanti Šartro mieste (80 km į pietvakarius nuo Paryžiaus). Pastatyta 1193–1250 m. laikotarpiu ir yra laikoma vienu iš aukštosios gotikos šedevrų Prancūzijoje. Katedra pasižymi tuo, kad yra išlaikiusi savo autentiškumą ir tėra labai nedaug pakitusi nuo XIII a.

Katedros vietoje bažnyčios statytos jau nuo IV a. Pirmoji katedra sudegė 1020 m., vietoje jos pastatyta romaninė bažnyčia su didele kripta. Ji 1194 m. stipriai nukentėjo nuo gaisro. Vėliau pradėta statyti gotikinė katedra. 1260 m. įvyko jos pašventinimas, kuriame dalyvavo karalius Liudvikas IX.

Šartro katedra yra lotyniškojo kryžiaus plano. Fasade ryškūs du bokštai – 113 m bokštas išlikęs nuo romaniškosios bažnyčios ir 105 m aukščio špilis. Bažnyčia turi 9 portalus, išlikusius nuo senosios bažnyčios laikų. Pietinėje pastato dalyje yra XVI a. astronominis laikrodis, fasade – rozetės formos langas.

Katedros interjeras dekoruotas vertingais vitražais, kurių bendras plotas siekia 2000 m². Seniausi vitražai sukurti XII a. Altorių skiria gausiai bareljefais dekoruota siena. Ant pastato grindų yra 1205 m. sukurtas labirintas, vaizduojantis tikinčiojo kelią pas Dievą.

1979 m. Šartro katedra įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Galerija

Image:Cathédrale de Chartres - Rosace.JPG|Rozetės langas
Image:Chartres cathedral.jpg|Šoninis fasadas
Image:Loire Eure Chartres2 tango7174.jpg
File:Chartres - Vitrail - Transport d'un tonneau.jpg|Vitražas
File:Chartres Cathedral South Aisle Vendôme Chapel Window 2007 08 31.jpg|Vitražas
File:Labyrinthchartres.jpg|Labirintas
Meldra Gūža

**Meldra Gūža** (g. 1986 m. gruodžio 8 d. Rygoje) – latvių dainininkė.

Dalyvavo Eurovizijos dainų konkurso Latvijos nacionalinėje atrankoje. 2004 m. Eirodziesma atrankoje ji dalyvavo su savo tėvu *Johny Salamander* ir laimėjo antrąją vietą su daina *We Share The Sun*. 2007 m. dalyvavo su savo tėvu ir Robertu Velsu su daina *The Legends Of Rock N' Roll* ir buvo septintoje vietoje. 2009 m. Johny Salamander dalyvavo su Meldros parašyta daina *Party*, tačiau nepateko į finalą.

Išsilavinimą įgijo Rygos prancūzų licėjuje ir Modernios muzikos akademijoje Jungtinėje Karalystėje.

2004 m. kartu su tėvu išleido albumą *We Share The Sun*. 2011 m. spalį išleido debiutinį solo albumą.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Paladijo Veneto vilos

}}| Objekto nr.&nbsp;}  (anglų k.) • (prancūzų k.)|}}
|}
**Paladijo Veneto vilos** (arba **Paladijaus Veneto vilos**, **Paladijietiškos Veneto vilos**) – grupė provincijos vilų, sukurtų Veneto regione Italijoje XVI a. architekto Andrea Palladio ir esančių UNESCO Pasaulio paveldo sąrašo objekto Nr. 712 „Vičencos miestas ir Paladijo Veneto vilos“ dalimi. 

## Apie Paladijaus Veneto vilas

UNESCO Pasaulio paveldo objektas buvo sudarytas 1994 m. siekiant išsaugoti vieno reikšmingiausių Vakarų kultūros architektų Andrea Palladio kūrybinį palikimą ir iš pražių vadinosi „Vičenca - Paladijaus miestas“. Jame buvo įtrauktas Vičencos miestas su 23 Andrea Palladio pastatais ir keletas vilų Vičencos apylinkėse. Tačiau, pastebėjus, kad didelė dalis Paladijaus kūrinių nepatenka į objektą, jis 1996 m. buvo praplėstas įtraukiant likusias Paladijaus vilas Veneto regione ir dabar jame yra 24 tokios vilos. Kai kurių vilų autorystė ginčytina, jos priskirtos dėl bendro panašumo su Paladijo vilomis. Trissino vilą apie 1535 m. projektavo Gian Giorgio Trissino. Joje dirbo Andrea Palladio dar karjeros pradžioje. Kiek jis prisidėjo prie vilos dizaino, nežinoma. Villa Piovene, pastatyta apie 1542-44 m., yra keli šimtai metrų nuo Villa Godi (1537-42), pirmosios autorinės Paladijo vilos, tačiau linkstama manyti, kad Villa Piovene projekto autorius greičiausiai nebuvo pats Andrea Palladio.

Paladijaus vilos ženkliai skiriasi nuo jo statinių Vičencos ir Venecijos miestuose. Vilų paskirtis dažniausiai būdavo stambaus žemės ūkio vieneto centras. Paprastai vilą supdavo tvora, į vilos kompleksą įeidavo centrinis pastatas ir daugybė mažų ūkinių pastatų. Vilų sparnai būdavo skirti aptarnaujančiam personalui gyventi ir darbo reikmėms, bei derliui sandėliuoti. Dažniausiai vila būdavo statoma prie upės, upelio, kad juo būtų galima patogiai plukdyti derlių į miestą. Prie vilos paprastai įrengtas parkas ar sodas. 

Tarp Paladijaus vilų žymiausia yra Vila Rotonda - pastatas įkvėpęs daugybę imitacijų Vakarų architektūroje. Foskari vila yra viena tų vilų, kurios nebuvo aiškiai koncentruotos į žemdirbystės ūkio centrą, o yra labiau panaši į aristokratų užmiesčio namą. Barbaro vila įkūnija klasikinę Paladijaus architektūrinę 5 vienetų kompoziciją - centrinis pastatas, o iš šonų 2 einantys sparnai jungia jį su 2 flygeliais. Barbaro vila dar garsi Paolo Veronezės freskomis. Kai kurios Venecijos aristokratų šeimos, Trisino ir Pizanių, turėjo po 2 Paladijaus vilas.

## Vilų sąrašas

## Nuorodos

* Paladijaus architektūros centras
* visitpalladio.com
Ragelis (reikšmės)

Žodis **ragelis** reiškia:

* ragelis – standartinės konstrukcijos laidinio telefono dalis, kuri imama už vidurinės dalies, viename gale mikrofonas, kitame – ausinė;
* ragelis – lenktos dėžutės pavidalo dėtuvė, naudojama lengvuosiuose kulkosvaidžiuose, automatuose, automatiniuose šautuvuose;
* ragelis – pyragaitis lenktais galais;
* ragelis – degtuvas, kuriame degančios dujos šviesdavo dujinėse apšvietimo sistemose;
* ragelis – parazitinis javų grybas skalsiagrybis, kurio vaisiakūnis primena ragelį (liaudiškas pavadinimas).


File:Telefon, Nordisk familjebok.png|Pirmųjų telefonų rageliai buvo tokie
File:7.62x39mm Clips.jpg|Įvairūs rageliai (dėtuvės)
Image:Hoernchen.jpg|Ragelis kepinys
Image:Parlor Chandelier.JPG|Penkių ragelių dujinio apšvietimo sietynas
Image:Rogge moederkoren Claviceps purpurea on Secale cereale.jpg|Skalsė *Claviceps purpurea*
Vaivadijos kelias 663 (Lenkija)

**Vaivadijos kelias 663** () – kelias šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Jungia Pamarį ir Seinus. Ilgis – 5 km.

Pagrindinės gyvenvietės prie kelio:

* Pamarys;
* Seinai: vaivadijos kelias Nr., vaivadijos kelias Nr..
Vaivadijos kelias 677 (Lenkija)

**Vaivadijos kelias 677** () - kelias šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės ir Mazovijos vaivadijose. Jungia Lomžą ir Mazovijos Ostruvą.

Pagrindinės gyvenvietės prie kelio:

* Palenkės vaivadija:
**Lomža, vaivadijos kelias Nr. , vaivadijos kelias Nr. ;
**Konažicė;
**Ratovo Piotrovas;
**Šniadovas;
**Stara Jakačas;
**Jakač Dvorna;
* Mazovijos vaivadija:
**Tiški Nadborai;
**Gniazdovas;
**Sulencin Vlošcianskai;
**Mazovijos Ostruvas.
Vaivadijos kelias 679 (Lenkija)

**Vaivadijos kelias 679** () - kelias šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Jungia Minženiną ir Lomžą.

Pagrindinės gyvenvietės prie kelio:

*Minženinas, Via Baltica ;
*Rutki Kosakai;
*Pruški Vielkiai;
*Gronostaje Pušča;
*Pensi Lipnas;
*Gačas;
*Puchalai;
*Semien Rovai;
*Podgužė;
*Zavadai.
*Lomža, vaivadijos kelias Nr. , vaivadijos kelias Nr. .
Vaivadijos kelias 671 (Lenkija)

**Vaivadijos kelias 671** () - kelias šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Jungia Sokolus ir Sokolanus. Ilgis - 90 km.

Pagrindinės gyvenvietės prie kelio:

*Sokolai, vaivadijos kelias Nr. ;
*Stare Ježevas, Via Baltica ; 
*Tikocinas;
*Knišinas;
*Koricinas, Via Baltica ;
*Melnikai, Via Baltica ;
*Sokolanai, vaivadijos kelias Nr. ;
Marco Reus

**Markas Roisas** (*Marco Reus*; g. 1989 m. gegužės 31 d.) – Vokietijos futbolininkas, puolėjas.

## Karjera
Karjerą pradėjo regioninės lygos klube „Rot Weiss Ahlen“. Vėliau Roisas tapo svarbiausiu Mionchengladbacho „Borussia“ klubo puolėju, ir po kelių sėkmingų sezonų perėjo į Dortmundo „Borussia“. Su šiuo klubu žaidėjas sudarė 5 metų sutartį.

Vokietijos rinktinėje debiutavo 2011 m., rungtynėse prieš Turkiją.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Ashton Eaton

**Ashton James Eaton** (g. 1988 m. sausio 21 d. Bendas) – Jungtinių Amerikos Valstijų lengvaatletis, kuris specializuojasi daugiakovių rungtyse. Pasaulio rekordininkas uždarų patalpų ir olimpinės daugiakovių rungtyse.

Eaton apie savo sportinės karjeros pabaigą pranešė 2017 m. sausio 3 d.

## Biografija
2008 m. Eaton tapo NCAA lengvosios atletikos čempionato nugalėtojas dešimtkovės rungtyje. Tais pačiais metais sportininkas dalyvavo Jungtinių Amerikos Valstijų nacionalinėse atrankinėse varžybose į 2008 m. vasaros olimpines žaidynes kur užėmė penktą vietą ir į olimpiadą nepateko. 2009 m. daugiakovininkas JAV čempionate užėmė antrą vietą ir gavo teisę varžytis 2009 m. pasaulio čempionate, kuriame surinkęs 8061 taškus liko 18-oje vietoje. 2010 m. Eaton pasiekė pasaulio rekordą uždarų patalpų septynkovės rungtyje. Vėliau savo pasaulio rekordą gerino 2011 m. ir 2012 m. 2011 m. pasaulio čempionate Pietų Korėjoje Ashton Eaton pelnė sidabro medalį, o 2012 m. pasaulio uždarų patalpų čempionate aukso medalį. 2012 m. birželio 23 d. JAV nacionalinėse atrankinėse varžybose į 2012 m. vasaros olimpinės žaidynes Eaton pasiekė naują pasaulio dešimtkovės rekordą.

## Šaltiniai
Bodeo 1889

**Bodeo 1889** () – itališkas 10,35 mm kalibro dvigubo veikimo revolveris, sukurtas 1889 m. Karlo Bodeo (*Carlo Bodeo*) buvo komisijos, kuri parinko pistoletus Italijos armijai, pirmininkas

Sukonstruotas tobulinant ankstesnį prancūzišką revolverį MAS 1873, kuris kitaip dar vadinosi *Chamelot-Delvigne* revolveris ir kuris buvo Italijos armijos ginkluotėje iki *Bodeo 1889*. *Bodeo 1889* gamino 1889–1945 m. įvairūs Italijos gamintojai. 1915–1918 m. šiuos revolverius gamino ir Ispanijoje.

*Bodeo 1889* buvo pagrindinis Italijos Karališkosios armijos pistoletas 1889–1910 m. 1910 m. jį pakeitė savitaisis pistoletas *[[Glisenti Modello 1910]]*. Užnugario daliniuose naudotas iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos. Juo kovėsi Pirmajame ir Antrajame pasauliniame karuose, Tarpukario Italijos kolonijiniuose karuose.

Italai revolverį vadino  'ėriuko koja'. Antrojo pasaulinio karo metais Vermachtas Bodeo revolverį oficialiai vadino *Revolver 680(i)*, nes šis buvo Vermachto ginkluotėje kaip papildomas ginklas.

Revolveris naudoja 10,4 mm šovinius, kurie dar vadinami 10,35 mm Glisenti. Atidarant būgnelį užtaisymui automatiškai blokuojamas gaidukas. Griebtuvas atskiria gaiduką ir nuleistuką. Taikiklį sudaro kryptukas laibgalyje ir išpjova uoksinėje vamzdžio dalyje. Rankenos šoneliai ebonitiniai ar iš riešutmedžio medienos.

Gaminti du šio revolverio variantai:
* Kareiviškas variantas: Neturėjo nuleistuko lankelio, nuleistukas buvo sulankstomas – atlenkiamas į priekį. Vamzdis aštuonbriaunis.
* Karininkiškas variantas: Vamzdis apvalus ar aštuonbriaunis.

## Nuorodos

* Bodeo 1889 (Револьвер Бодео обр. 1889 года) 
* Firing of the Italian Model 1889 Bodeo Revolver (Šaudymas revolveriu Bodeo 1889. Youtube klipas)
Vaivadijos kelias 678 (Lenkija)

**Vaivadijos kelias 678** () – kelias šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Jungia Balstogės ir Mazovijos Vysokio miestus. Ilgis – 52 km.

Pagrindinės gyvenvietės prie kelio:

* Balstogė, vaivadijos kelias Nr. , Via Baltica ;
* Kleosinas;
* Nevodnica Koricka;
* Tolčė, vaivadijos kelias Nr. ;
* Stara Lupianka;
* Roški Vodžkai, vaivadijos kelias Nr. ;
* Sokolai, vaivadijos kelias Nr. ;
* Bruševo Borkovizna;
* Stara Rušas;
* Mazurai;
* Bžuski Gromkai;
* Mazovijos Vysokis.
Vaivadijos kelias 682 (Lenkija)

**Vaivadijos kelias 682** () - kelias šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Jungia Lapius ir Tolčę. Ilgis - 16 km.

Pagrindinės gyvenvietės prie kelio:

*Lapiai, vaivadijos kelias Nr. 
*Uhovas; 
*Stočkai (Palenkės vaivadija);
*Turošn Dolna;
*Markovščizna;
*Tolčė, vaivadijos kelias Nr. .
Vaivadijos kelias 681 (Lenkija)

**Vaivadijos kelias 681** () – kelias šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Jungia Roški Vodžkus ir Cechanovecą. Ilgis – 59 km.

Pagrindinės gyvenvietės prie kelio:

* Roški Vodžkai, vaivadijos kelias Nr. ;
* Lapiai, vaivadijos kelias Nr. ;
* Pošvientnė;
* Topčevas, vaivadijos kelias Nr. ;
* Branskas;
* Rudka;
* Cechanovecas, vaivadijos kelias Nr. .
Vaivadijos kelias 659 (Lenkija)

**Vaivadijos kelias 659** () – kelias šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Jungia Topčevą ir Dombruvka Košcelną. Ilgis – 25 km.

Pagrindinės gyvenvietės prie kelio:

* Topčevas, vaivadijos kelias Nr. ;
* Zalesiai;
* Kievlakai;
* Hodiševas;
* Koboskai;
* Nove Piekutai;
* Kostri Noskai;
* Dombruvka Košcelna.
Vaivadijos kelias 690 (Lenkija)

**Vaivadijos kelias 690** () - kelias šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės ir Mazovijos vaivadijose. Jungia Čiževą ir Semiatičę. Ilgis - 55 km.

Pagrindinės gyvenvietės prie kelio:

* Palenkės vaivadija:
**Čiževas;
* Mazovijos vaivadija:
**Boguti Piankai;
*Palenkės vaivadija:
**Cechanovecas, vaivadijos kelias Nr. , vaivadijos kelias Nr. .
**Semiatičė, vaivadijos kelias Nr. , vaivadijos kelias Nr. .
Vaivadijos kelias 694 (Lenkija)

**Vaivadijos kelias 694** () - kelias šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės ir Mazovijos vaivadijose. Jungia Poremba Kocembus ir Cechanovecą. Ilgis - 58 km.

Pagrindinės gyvenvietės prie kelio:

* Mazovijos vaivadija:
**Poremba Kocembai, Via Baltica ;
**Brokas;
**Malkinia Gurna, vaivadijos kelias Nr. ;
**Zuzela;
**Nuras;
*Palenkės vaivadija:
**Cechanovecas, vaivadijos kelias Nr. , vaivadijos kelias Nr. .
Vaivadijos kelias 693 (Lenkija)

**Vaivadijos kelias 693** () - kelias šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Jungia Semiatičę ir Kleščelę. Ilgis - 38 km.

Pagrindinės gyvenvietės prie kelio:

*Semiatičė, vaivadijos kelias Nr. , vaivadijos kelias Nr. ;
*Kajanka, vaivadijos kelias Nr. ;
*Mileičicė;
*Kleščelė, vaivadijos kelias Nr. .
Vaivadijos kelias 658 (Lenkija)

**Vaivadijos kelias 658** () - kelias šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Jungia Kajanką ir Kudeličę. Ilgis - 8,5 km.

Pagrindinės gyvenvietės prie kelio:

*Kajanka, vaivadijos kelias Nr. ;
*Sičė;
*Homotai;
*Šeršeniai
*Kudeličė, vaivadijos kelias Nr. .
Vaivadijos kelias 685 (Lenkija)

**Vaivadijos kelias 685** () - kelias šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Jungia Zabluduvą ir Kleščelę. Ilgis - 60 km.

Pagrindinės gyvenvietės prie kelio:

*Zabluduvas;
*Tžešcianka;
*Narevas;
*Novosadai, vaivadijos kelias Nr. ;
*Hainuvka, vaivadijos kelias Nr. ;
*Kleščelė, vaivadijos kelias Nr. .
Vaivadijos kelias 687 (Lenkija)

**Vaivadijos kelias 687** () - kelias šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Jungia Juškovi Grudą ir Novosadus. Ilgis - 25 km.

Pagrindinės gyvenvietės prie kelio:

*Juškovi Grudas, vaivadijos kelias Nr. ;
*Bondarai;
*Nove Levkovas;
*Planta;
*Narevka;
*Janovas;
*Skupovas;
*Zvodzeckiai;
*Novosadai, vaivadijos kelias Nr. .
Kastel del Montė

**Kastel del Montė** (, 'kalno pilis') – Frydricho II 1240 m. suprojektuota pilis, dabartinės Italijos teritorijoje, Apulijos regione, Andrijoje. Tai vienas iš tobuliausių viduramžio statinių. 1996 m. pilis buvo įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo objektų sąrašą.

## Istorija
Kastel del Montė pastatytas ant mažos kalvos 540 m aukštyje virš jūros lygio Andrijoje, neapgyvendintoje teritorijoje, todėl gerai matoma iš toli. Netoliese yra *Santa Maria del Monte* vienuolynas. Pilis pastatyta seniau čia buvusios tvirtovės vietoje, tačiau jos liekanų teritorijoje neliko.

Nors pilis buvo pastatyta Frydricho II įsakymu, jis niekada į ją neatvyko. Pilis buvo naudojama kaip karališkos šeimos narių prieglobstis medžioklės metu. Po Frydricho mirties 1250 m. pilies paskirtis buvo keletą kartų keičiama – čia buvo kalėjimas, vėliau ten žmonės slėpdavosi nuo maro bei kitų epidemijų. Galiausiai pilis liko užmiršta. Kadaise pilyje buvo marmurinės sienos bei kolonos, tačiau jas išardė vandalai. Istorikai iki šiol negali nustatyti, kokia buvo pagrindinė pilies paskirtis – Frydrichas jos net nematė. Teorijos yra įvairiausios, viena iš jų netgi teigia, kad pilis tai NSO nusileidimų vieta. Dauguma istorikų sutinka, kad pilis nebuvo pastatyta gynybos tikslams.

## Pastatas
Kastel del Montė tai taisyklingojo aštuonkampio formos dviaukštis pastatas. Kiekviename aukšte yra 8 pereinamos patalpos, išdėstytos aplink nedidelį aštuonkampį kiemą. Kiekviename pilies išoriniame kampe yra bokštas (trijuose yra laiptai, vedantys į viršų). Oktagonas (aštuonkampis) – tai simbolis, jungiantis kvadratą (žemės simbolis) bei apskritimą (dangaus simbolį). Manoma, kad daug keliavusį Frydrichą II tokiam pastatui įkvėpė musulmonų Uolos kupolas Jeruzalėje arba Acheno katedros rūmų koplyčia.

Pilies sienos yra 25 m aukščio, bokštų aukštis – 26 m. Vidinio aštuonkampio kraštinių ilgis – 16,5 m, bokštų – 3,1 m. Įėjimas į pilį – iš rytų.

## Įdomybė
Italijos 1 euro cento averse pavaizduota Kastel del Montė.
Vaivadijos kelias 689 (Lenkija)

**Vaivadijos kelias 689** () - kelias šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Jungia Bielską ir Bialoviežos-Piererovo pasienio punktą. Ilgis - 49 km.

Pagrindinės gyvenvietės prie kelio:

*Bielskas;
*Hainuvka, vaivadijos kelias Nr. 685 ;
*Zviežinecas;
*Bialoviežos-Piererovo pasienio punktas.
Vaivadijos kelias 686 (Lenkija)

**Vaivadijos kelias 686** () - kelias šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Jungia Pžechodus ir Jaluvką. Ilgis - 40 km.

Pagrindinės gyvenvietės prie kelio:

*Pžechodai;
*Michalovas;
*Nova Vola;
*Juškovi Grudas, vaivadijos kelias Nr. ;
*Šimkai;
*Jaluvka (Michalovo valsčius).
Mendoza RM2

**Mendoza RM2** – Meksikos 7,62 mm lengvasis kulkosvaidis, panašus į M1918 BAR, gamintas kompanijos *Productos Mendoza, S.A.*. Naudoja *[[.30-06 Springfield]]* šovinius. Turi du šaudymo režimus – savitaisį ir automatinį. Dėtuvė – iš viršaus įstatomas 20 šov. talpos ragelis. Vamzdžio gale – laibgalio stabdis.

Rafaelis Mendoza gamino kulkosvaidžius Meksikos kariuomenei nuo 1933 m. Jie pasižymi lengvumu ir pigumu, bet yra ir pakankamai patikimi. Automatikos mechanizmas naudoja dujų nuvedimo sistemą, kuri perduoda trumpą impulsą dujų stūmokliui. Spyna panaši Liuiso kulkosvaidžio, sukasi stumiama dviejų ekscentrikų, varomų stūmoklio stiebo.

RM2 yra paskutinis R. Mendozos kulkosvaidžio modelis, pasižymi supaprastintu ardymu. XX a. 9-tą dešimtmetį RM2 pakeitė kulkosvaidžiai *CETME Ameli* (5,56 mm) ir *FN-MAG* (7,62 mm).
Balstogės vėliava

**Balstogės miesto vėliava** () – tai Balstogės miesto vėliava, kurioje yra trys vienodo pločio, horizontalios baltos, geltonos ir raudonos spalvos juostos. Vėliavos centre yra Balstogės miesto herbas. Vėliavos autorius Vilniuje gimęs menininkas Tadeusz Gajl.

## Šaltiniai

* Aprašymas apie miesto simbolius (lenk.);
* Aprašymas apie vėliavą (lenk.).
Balstogės miesto gyventojų skaičiaus kaita

**[[Balstogė]]s miesto gyventojų skaičiaus kaita**:

* 1939–107 000
* 1946–56 759
* 1950–68 503
* 1955–97 192
* 1960–120 921
* 1961–125 450
* 1962–128 634
* 1963–132 117
* 1964–136 359
* 1965–139 986
* 1966–144 478
* 1967–156 739
* 1968–160 799
* 1969–164 938
* 1970–168 500
* 1971–172 451
* 1972–178 300
* 1973–184 612
* 1974–190 153
* 1975–195 861
* 1976–201 395
* 1977–207 416
* 1978–211 600
* 1979–218 760
* 1980–224 187
* 1981–229 651
* 1982–235 426
* 1983–240 304
* 1984–245 429
* 1985–250 817
* 1986–255 693
* 1987–259 551
* 1988–264 309
* 1989–268 085
* 1990–270 568
* 1991–273 302
* 1992–274 095
* 1993–276 045
* 1994–277 051
* 1995–278 489
* 1996–280 592
* 1997–282 530
* 1998–283 937
* 1999–285 030
* 2000–285 507
* 2001–286 365
* 2002–291 660
* 2003–291 931
* 2004–292 150
* 2005–291 823
* 2006–294 830
* 2007–294 143
* 2008–294 153
* 2009–294 399

### Plotas
* 1950 – 71,00&nbsp;km²
* 1967 – 74,00&nbsp;km²
* 1973 – 89,00&nbsp;km²
* 1980 – 89,50&nbsp;km²
* 1981 – 89,75&nbsp;km²
* 2002 – 93,96&nbsp;km²
* 2006–102,12&nbsp;km²

## Literatūra

* 1939–1979 Roczniki statystyczne GUS
* 1980–1994 Roczniki demograficzne GUS
* 1995–2009 Bank danych regionalnych GUS
Semiatyčių miesto vėliava

**Semiatyčių miesto vėliava** () - tai Semiatičės miesto vėliava, kurioje yra trys vienodo pločio, horizontalios raudonos, geltonos ir mėlynos spalvos juostos. Vėliavos centre yra Semiatyčių miesto herbas.

## Šaltiniai

* Aprašymas apie vėliavą (lenk.).
Lomžos miesto vėliava

**Lomžos miesto vėliava** () - tai Lomžos miesto vėliava, kuri yra sudaryta iš trijų geltonos, mėlynos ir raudonos spalvos trikampių. Vėliava oficialiai pradėta naudoti nuo 1995 m. gruodžio 20 dienos.

## Šaltiniai

* Miesto statutas (lenk.);
* Aprašymas apie vėliavą (lenk.)
Vaivadijos kelias 676 (Lenkija)

**Vaivadijos kelias 676** () – kelias šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Jungia Krinkus ir Liskus. Ilgis – 50 km.

Pagrindinės gyvenvietės prie kelio:

* Krinkai, vaivadijos kelias Nr. ;
* Supraslis;
* Balstogė, vaivadijos kelias Nr. , Via Baltica ;
* Liskai, Via Baltica .
Malų Plocko valsčiaus herbas

**Malų Plocko valsčiaus herbas** () – Malų Plocko valsčiaus heraldinis simbolis, naudojamas nuo 2011 m. spalio 28 dienos.

## Aprašas
Raudonos užsklandos skydo formos herbe vaizduojamas baltas riteris sėdintis ant balto žirgo ir laikantis baltą skydą.

### Simbolika
* Baltas riteris – simbolizuoja vietinį legendinį baltą raitelį, kuris teigiama buvo raitelis *Pomšciboras* (Pomścibor) iš Plocko. Kadangi vietovė buvo šalia Prūsijos sienos, ją dažnai puldinėdavo Kryžiuočiai. Vieno iš antpuolio metu buvo nužudyti visi kaimo gynėjai išskyrus raitelį *Pomšciborą*, kuris su baltu žirgu paspruko nuo kryžiuočių.

## Šaltiniai

* Aprašymas apie herbą (lenk.).
Jungtinių Tautų globojamoji teritorija

**Jungtinių Tautų globojamoji teritorija** () – teritorijos, kurias valdyti Jungtinių Tautų Organizacija suteikė teisę kai kurioms valstybėms laimėtojoms po Antrojo pasaulinio karo. Visos globojamosios teritorijos buvo suformuotos 1946 m. iš buvusių mandatinių teritorijų (B ir C grupės). Dauguma šių teritorijų tapo nepriklausomomis valstybėmis tarp 1960 ir 1962 m. Paskutinioji buvo panaikinta 1994 m.

Globojamosiomis teritorijomis rūpinosi Jungtinių Tautų Globos Taryba.
## Sąrašas
Iš viso egzistavo 11 globojamųjų teritorijų Afrikoje ir Okeanijoje:
* Tanganikos globojamoji teritorija (kontroliuojama Jungtinės Karalystės): 1946-1961;
* Ruanda-Burundis (kontroliuojamas Belgijos): 1946-1962;
* Britų Kamerūnas (kontroliuojamas Jungtinės Karalystės): 1946-1961;
* Prancūzijos Kamerūnas (kontroliuojamas Prancūzijos imperijos): 1946-1960;
* Britų Togolandas (kontroliuojamas Jungtinės Karalystės): 1946-1956;
* Prancūzijos Togolandas (kontroliuojamas Prancūzijos imperijos): 1946-1960;
* Naujosios Gvinėjos teritorija (kontroliuojama Australijos ir Jungtinės Karalystės): 1946-1975;
* Nauru (kontroliuojamas Australijos): 1946-1968;
* Vakarų Samoa (kontroliuojama Naujosios Zelandijos ir Jungtinės Karalystės): 1946-1962;
* Ramiojo vandenyno salų globojamoji teritorija (kontroliuojama JAV): 1946-1994;
* Somalio globojamoji teritorija (kontroliuojama Italijos): 1949-1960;
Bielsko miesto herbas

**Bielsko miesto herbas** () – Bielsko miesto herbas, kurį XV a. pabaigoje arba XVI a. pradžioje suteikė karalius Aleksandras Jogailaitis.

## Aprašas

Baltos užsklandos Skydo formos herbe vaizduojamas raudonos spalvos tauras.

## Šaltiniai

* Aprašymas apie herbą (angl.) ;
* Aprašymas apie herbą (lenk.) .
Bransko miesto herbas

**Bransko miesto herbas** () – Bransko miesto herbas, kuris yra naudojamas nuo XV a. amžiaus. Iki 1569 m. Liublino unijos miestas priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Miesto herbe vaizduojamas Vytis.

## Aprašas

Raudonos užsklandos Skydo formos herbe vaizduojamas baltas žirgas ant kurio sėdi raitelis su baltais šarvais, iškeltu kalaviju ir mėlynos spalvos skydu su Jogailaičių dvigubu kryžiumi.

## Šaltiniai

* Aprašymas apie herbą (angl.) ;
*
Cechanoveco miesto herbas

**Cechanoveco miesto herbas** () – Cechanoveco miesto herbas, kur mėlynos užsklandos skydo fromos herbe vaizduojami du sukryžiuoti auksinės spalvos raktai ir tarp jų auksinės spalvos šešiakampė žvaigždė.

## Šaltiniai

* Aprašymas apie herbą (angl.) ;
* Aprašymas apie herbą (lenk.)
Škocjano urvai

**Škocjano urvai** () – karstinių urvų grupė Slovėnijos Dinarų kalnyne.

Šiuo metu urvų suminis ilgis – apie 6 km. Urvams būdingos aukštos kameros bei koridoriai, per kuriuos teka didelė požeminė upė Reka. Ji išteka iš Snežniko viršukalnės apačios, ir įteka į urvą prie Škocjano kaimo. Vėliau, ji teka į Negyvą ežerą (slov. *Mrtvo Jezero*), kur prasideda nežinoma 40 km požeminė atkarpa. Upė Reka išteka į paviršių Timav vietovėje, ir netrukus patenka į netoliese esančią Adrijos jūrą.

Škocjano urvai tai saugomas kraštovaizdinis parkas ir biosferos apsaugos teritorija. Dalis urvų (lankytinas maršrutas – 3 km) yra atvira turistams. Tai viena iš įdomiausių lankytinų vietų Slovėnijoje. Maršrutas prasideda kaime Matavun, tik 5 km nuo autostrados Liubliana-Koperis. Artimiausias miestas – Divača, 5 km į šiaurės vakarus nuo urvų.

1986 m. Škocjano urvai buvo įtraukti į UNESCO Pasaulio paveldo objektų sąrašą. Jie taip pat įtraukti į Ramsaro konvencijos registrą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Škocjano urvų parko internetinis puslapis (slovėnų kalba)
Drohičino miesto herbas

**Drohičino miesto herbas** () – Drohičino miesto herbas yra padalintas į tris dalis. Viršutinėje herbo dalyje, geltonos spalvos užsklandoje vaizduojamas rudos spalvos tauras. Apatinėje dalyje raudonoje užsklandoje kairėje pusėje vaizduojamas Vytis, o dešinėje pusėje Lenkijos herbas. Virš herbo vaizduojama auksinė karūna, iš šonų žalios juostos ir už herbo du susikryžiuojantys kalavijai. 1498 m. gyvenvietė gavo miesto teises ir nuo tada miesto herbe buvo vaizduojama rudos spalvos tauro galva. Iki 1569 m. Liublino unijos miestas priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Nuo 1960 m. herbe pradėti vaizduoti ir Lietuvos bei Lenkijos herbai.

## Šaltiniai

* Miesto statutas (lenk.) ;
* Aprašymas apie herbą (angl.);
*
Balstogės miesto herbas

**Balstogės miesto herbas** () – Balstogės miesto herbas, kuris oficialiai pradėtas naudoti nuo 1995 m. vasario 27 dienos. Pirmasis miesto herbas pradėtas naudoti apie 1692 metus. Iš pradžių herbe buvo vaizduojamas elnias, vėliau kai miestas atiteko *Branickių* šeimai, herbe buvo vaizduojama šios šeimos simbolika. 1809 m. rugpjūčio 8 d. Rusijos imperijos caro nurodymu buvo sukurtas dabartinės simbolikos herbas, tik kuriame baltas erelis buvo be karūnos.

## Aprašas

Skydo formos herbas yra padalintas į dvi dalis. Viršutinėje herbo dalyje, raudonos spalvos užsklandoje vaizduojamas Lenkijos herbas. Apatinėje herbo dalyje, geltonos spalvos užsklandoje vaizduojamas Lietuvos herbas, kur raitelis yra su mėlynos spalvos šarvais ir mėlynos spalvos skydu, kuriame vaizduojamas Jogailaičių dvigubas kryžius.


Vaizdas:Pieczec Obwodu Bialostockiego.png|Balstogės srities herbas 1807-1842 m.
Vaizdas:Pieczec Izabeli Branickiej.png|Izabelos Branickos herbas


## Taip pat skaitykite

* Balstogės miesto vėliava.

## Šaltiniai

* Aprašymas apie herbą (angl.) ;
* Aprašymas apie herbą (lenk.).
Hainuvkos miesto herbas

**Hainuvkos miesto herbas** () – Hainuvkos miesto herbas yra skydo formos ir įstrižai padalintas į dvi dalis. Viršutinėje dalyje, mėlynos spalvos užsklandoje, vaizduojamos žalios eglės. Apatinėje dalyje, žalios spalvos užsklandoje, vaizduojamas diskinis pjūklas. Abi dalis skiria stilizuoti pjūklo ašmenys. Herbas simbolizuoja tai kad miestas yra šalia Belovežo girios miškų ir kad mieste didžiausia pramonės šaka yra medienos apdirbimas. Herbas pradėtas naudoti 1959 metais.

## Šaltiniai

* Aprašymas apie herbą (angl.);
* Aprašymas apie herbą (lenk.)
Kleščelių miesto herbas

**Kleščelių miesto herbas** () - Kleščelės miesto herbas yra skydo formos. Raudonoje užsklandoje vaizduojamas į dešinę pusę žiūrintis baltas Dievo avinėlis stovintis ant žalios žolės ir laikantis baltą kryžių. Avinėlis simbolizuoja katalikų bažnyčią, o žalia žolė aplinkinę gamtą.

## Šaltiniai

* Miesto statutas (lenk.) ;
* Aprašymas apie herbą (lenk.).
Šv. Jono benediktinų vienuolynas

**Šv. Jono benediktinų vienuolynas Miustaire** – vienuolynas, esantis Graubiundeno kantone Šveicarijoje. 1986 m. įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo objektų sąrašą.

Manoma, kad vienuolyną Miustairo vietovėje 780 m. įkūrė Kūro vyskupas, galbūt Karolio Didžiojo pageidavimu. Nuo 1163 m. čia apsigyveno benediktinai.

Kompleksą sudaro keletas pastatų, labiausiai vertingi – Planto bokštas bei bažnyčios viduje – Šv. Kryžiaus koplyčia. Dabartinė bažnyčia – tai XV a. vėlus gotikinis pastatas, tačiau perstatymo metu nebuvo sunaikintos neįkainojamos VII a. freskos bažnyčios šoninėse sienose. Didžiulės kompozicijos, vaizduojančios Jėzaus gyvenimo scenas bei Paskutinį teismą vakarinėje sienoje XII a. buvo papildytos presbiterijos apsidėse nutapytomis šv. Jono Krikštytojo gyvenimo scenomis.

Bažnyčioje taip pat išliko romanistinės freskos, lipdytiniai pagražinimai bei skulptūros.
Mazovijos Vysokio miesto herbas

**Mazovijos Vysokio miesto herbas** () – Mazovijos Vysokios miesto herbe mėlynos spalvos užsklandoje vaizduojama balta gulbė plūduriuojanti ant žalios spalvos vandens.

## Šaltiniai

* Aprašymas apie herbą (lenk.)
Zabluduvo miesto herbas

**Zabluduvo miesto herbas** () – Zabluduvo miesto herbas yra skydo formos. Baltos spalvos užsklandoje vaizduojamas šuoliuojantis raudonas elnias. Elnias simbolizuoja aplinkinėse vietovėse gyvenančius elnius.

## Šaltiniai

* Miesto statutas (lenk.);
* Aprašymas apie herbą (angl.) ;
*
Lomžos miesto herbas

**Lomžos miesto herbas** () – Lomžos miesto herbe raudonos spalvos užsklandoje vaizduojamas auksinės spalvos elnias šokantis per juodus akmenis. Herbas yra naudojamas nuo XV a. amžiaus. 1870 m. vasario 26 d. Rusijos imperijos caro nutarimu herbas buvo pakeistas. Naujame herbe buvo vaizduojamas laivas. Po I pasaulinio karo buvo grąžintas senasis herbas. Dabartinio herbo dizainas pradėtas naudoti 1989 m. birželio 27 dieną.


Vaizdas:Łomża Herb XVI.jpg|Herbas XVI a.
Vaizdas:Coat of Arms of Łomża gubernia (Russian empire).png|Herbas 1870-1918 m.


## Šaltiniai

* Miesto statutas (lenk.);
* Aprašymas apie herbą (angl.).